**כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים** (בגרמנית: **Vom Nutzen und Nachteil der Historie für das Leben**) הוא חיבור של הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה שיצא בשנת 1874. החיבור מורכב מעשרה פרקים, ופורסם במקור כחלק השני מתוך **עיונים שלא בעיתם**. החיבור נחשב לאחת היצירות החשובות והמשפיעות מבין יצירותיו המוקדמות. בחיבור ניטשה מבקר את בני דורו האקדמיים, שלדעתו או מעריכים יתר על המידה או מזלזלים בחשיבותו של המדע ההיסטורי. העבודה גם מטרימה תמות ונושאים מאוחרים בהגותו של ניטשה, בהם תפיסת הזמן של "השיבה הנצחית".

החיבור תורגם לעברית על ידי ישראל אלדד, ויצא יחד עם הספר דמדומי שחר בהוצאת שוקן בשנת 1968.

סקירה כללית
-----------

כריכת החיבור בגרמנית כחלק השני של עיונים שלא בעיתם
בספר מעלה ניטשה את החסרונות ואת המעלות של תודעה היסטורית בחיי האדם ועורך הבחנה בין סוגים שונים של תודעות היסטוריות.
בפתח הדבר ניטשה ומצטט את גתה: "יתר על כן שנוא עלי כל מה שרק מוסיף לי ידיעות מבלי שיַרבה או יחַיה במישרין את פעילותי".

הפרק הראשון בוחן את מקורה של "היסטוריה" בעולם האנושי. החיה חיה רק בהווה ולכן באופן א-היסטורי. לעומת זאת, לבני אדם התפתחה היכולת לזכור, שמאפשרת להם ליצור תרבות. אולם זיכרונות בודדים ורישומים קולקטיביים רבים מדי מהווים נטל. כפי שעולה משם החיבור, בעיני ניטשה, ההיסטוריה היא גם הכרח מועיל וגם סכנה מזיקה בייחס לחיים.

הפרק השני והשלישי עוסקים בשלוש פונקציות שיש להיסטוריה.

1. **ההיסטוריה המונומנטלית** – התמקדות באירועים הגדולים, לאדם "הרוצה לחולל גדולות".
2. **ההיסטוריה אנטיקווארית** – חקר עתיקות למי שרוצה "להתמיד במורגל ובמכובד מני־דורות".
3. **ההיסטוריה הביקורתית** – היסטוריה ה"יושבת למשפט וחורצת משפט", לאיש שצרה עכשווית מעיקה עליו.

עם זאת, שלוש הפונקציות עלולות להפוך לפתולוגיות, וזו הסיבה שהן צריכות להיות מאוזנות זו עם זו.

בפרקים 4–8, ניטשה מתאר כיצד צריכת יתר של היסטוריה יכולה להיות השפעה עוינת על החיים והתרבות. ההתקפות של ניטשה מכוונות תמיד לבני דורו, בעיקר בגרמניה, אך גם טוענות לרקע פילוסופי כללי. הוא מאבחן חמש "מחלות" של ההווה שנגרמות משימוש לא נכון בהיסטוריה.

> 
> הלעטה יתרה של תקופה בידיעה היסטורית נראית לי עויינת ומסוכנת לחיים מחמש בחינות: בעטיוֹ של גוֹדש שכזה נוצר אותו ניגוד שדובר בו, בין הפנימי והחיצוני, דבר המחליש את האישיות; בעטיו של גודש שכזה תקופה באה לידי דימוי שהיא מחוננת בסגולה נדירה ביותר, בחוש הצדק, במידה רבה יותר מכל תקופה אחרת; בעטיו של גודש זה מתערערים יריו של עצם, ונמנעת התבגרותו של פרט לא פחות מזו של הכלל; בעטיו של גודש זה מכה שורשים האמונה, שהיא מזקת בכל עם, האמונה בזקנתה של האנושות, משמע שכיום אתה בגדר אָפִיל ואֶפִיגוֹן; בעטיו של גודש זה נקלעת תקופה למצב־רוח מסוכן של אירוניה כלפי עצמה, ומתוכה למצב־רוח מסוכן ממנו, של ציניות; ברם, בו היא הולכת ומבשילה לקראת מעשיות ומפוקחת ואנוכיות, המשתקת את הכוחות החיוניים ובסופו של דבר הורסת אותם כליל.
> 
> 
> 
> — **כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים**, עמ' 45
> 

הפרק התשיעי הוא מבחינה תמטית חלק מהביקורת של ניטשה עם הצייטגייסט של זמנו, וכולל התחשבנות עם אדוארד פון הרטמן, שהיה פופולרי באותה תקופה בשל חיבורו "פילוסופיה של הלא-מודע" (*Philosophie des Unbewussten*).

בפרק העשירי, ניטשה מציג לבסוף את האמצעים לריפוי מה שהוא רואה כהווה החולה, לקדם את כוחותיו של הלא-היסטורי וה"על-היסטורי".

שם החיבור
---------

מספר פרשנים הצביעו על כך שמושג ה"היסטוריה" (*Historie*) של ניטשה אינו מוגדר בבירור, אלא נמצא בין המשמעויות של "היסטוריה" (*Geschichte* או *res gesta* – מה שהתרחש בפועל) "כתיבת היסטוריה" (*Geschichtsschreibung* או *historia rerum gestarum*, – הנרטיב של מה שקרה) ו"מדע היסטורי" (*Geschichtswissenschaft*). הפילוסוף והקלאסיקן גלן מוסט (אנ') טוען שניתן לתרגם את החיבור תחת הכותרת "The Use and Abuse of History Departments for Life" ("כיצד מועילות ומזיקות מחלקות ההיסטוריה לחיים"), שכן ניטשה השתמש במונח *Historie* ולא *Geschichte*. בנוסף לכך, מוסט טוען כי ייתכן שכותרת זו מתייחסת מסתו של לאון בטיסטה אלברטי "על היתרונות והחסרונות של לימודי הספרות" (*De commodis litterarum atque incommodis*) משנת 1428, (בתיווכו יעקב בורקהרדט אותו העריץ ניטשה בתחילת דרכו). מוסט טוען כי תיאור העיונים כ"לא בעיתם" (*Unzeitgemässe*) באסופה הוא בהקשר זה קריאה לחזרה, מעבר להיסטוריציזם, להומניזם של הומבולדט, ואולי אף לההומניזם המקורי של רנסאנס.

קבלה וביקורת
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
מרטין היידגר החשיב את החיבור לאחת מיצירותיו החשובות של ניטשה. זהו החיבור היחיד של ניטשה שהוא מזכיר בספרו **הוויה וזמן**, והוא נידון בסעיף §76 "המקור האקזיסטנציאלי של ההיסטוריה מהתולדתיות של הדאזיין" (*Der existenziale Ursprung der Historie aus der Geschichtlichkeit des Daseins*).

לקריאות נוספות
--------------

* פרידריך ניטשה, **דמדומי שחר** [1881]; **כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים** [1874], ירושלים ות"א: הוצאת שוקן, מגרמנית ישראל אלדד, 1968.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים** בוויקישיתוף
* On the Use and Abuse of History for Life תרגום מלא באתר ויקיטקסט (באנגלית)
* דוד אוחנה,  "כיצד ההיסטוריה מועילה ומזיקה לחיים": ניטשה וגרשם שלום, הרצאה בערוץ "מכון ון ליר בירושלים", באתר יוטיוב (אורך: 1:17:27), 29 במאי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  **כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים**, ירושלים ות"א: הוצאת שוקן, מגרמנית ישראל אלדד, 1968, עמ' 13
2. 1 2 3  **כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים**, עמ' 31
3. ↑  Most, Glenn W. "On the use and abuse of ancient Greece for life." *Cultura tedesca* 20 (2002): 31-53.

| פרידריך ניטשה |
| --- |
| כתביו | חמש הקדמות לחמישה ספרים שלא נכתבו (על הפאתוס של האמת; על עתיד מוסדות החינוך שלנו; המדינה היוונית; היחס בין הפילוסופיה השופנהארית לתרבות הגרמנית; התחרות ההומרית) • הולדת הטרגדיה • על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי • פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים • ראיית העולם הדיוניסית • עיונים שלא בעיתם (דוד שטראוס: המתוודה והסופר; כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים; שופנהאור כמחנך; ריכרד וגנר בביירוית) • אנושי, אנושי מדי • דמדומי שחר • המדע העליז • כה אמר זרתוסטרא • מעבר לטוב ולרוע • לגנאלוגיה של המוסר • פרשת וגנר • אנטיכריסט • שקיעת האלילים • ניטשה נגד וגנר • הנה האיש • הרצון לעוצמה |  |
| מושגים בהגותו | אלוהים מת • החזרה המתמדת • על-אדם • האדם האחרון • מוסר אדונים ומוסר עבדים • פרספקטיביזם • אהבת הגורל • החיוב הניטשיאני • הטשאנדלה • רסנטימנט • הרצון לעוצמה • מה שלא הורג אותי מחשל אותי |
| יצירות אחרות | רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה • דיתירמבים דיוניסיים • אידיליות ממסינה |
| אישים קשורים | אליזבת פרסטר-ניטשה • לו אנדריאס-סלומה • פאול ריי • גאורג ברנדס • יעקב בורקהרדט |
| נושאים קשורים | ארכיון ניטשה • כשניטשה בכה • אחותי ואני • הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה • ניטשה והציונות |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007362378105171
* GND: 4433195-2
* VIAF: 184681855
* WorldCat (עם VIAF): 184681855

 |