recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק במזל האסטרולוגי. אם התכוונתם לקבוצת הכוכבים, ראו דלי (קבוצת כוכבים).
סמל מזל דלי
נושא המים
בול ישראלי המוקדש למזל דלי
קבוצת הכוכבים דלי, כפי שנראים בעין בלתי מזוינת.
**מזל דלי** הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל דלי" הוא מי שנולד בין 21 בינואר לבין 18 בפברואר (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל דלי אל חודש שבט. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל דלי לחודש טבת. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל דלי האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הדלי לבין אזור השמיים של מזל דלי בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.

מזל הדלי, במקור הלועזי מסומל על ידי **אדם הנושא כד מים** – "Aquarius".

מזל דלי ביהדות
--------------

ייתכן שהמזלות דלי ומאזניים מוזכרים בנבואת "נחמו נחמו עמי":

> 
> "הֵן גּוֹיִם כְּמַר מִדְּלִי וּכְשַׁחַק מֹאזְנַיִם נֶחְשָׁבוּ, הֵן אִיִּים כַּדַּק יִטּוֹל."
> 
> 
> 
> — ספר ישעיהו, פרק מ', פסוק ט"ו
> 

אין התייחסות למזל זה בספר הזוהר.

בספר יצירה מופיעה רשימת כל המזלות:

> 
> שנים עשר מזלות בעולם: טלה שור תאומים סרטן קשת גדי בתולה מאזנים עקרב אריה דלי דגים.
> 
> 
> 
> — ספר יצירה פרק ה'
>

הדלי במיתולוגיה
---------------

במיתולוגיה היוונית דמותו של נושא המים קושרה אל פוסידון, אל הים במיתולוגיה היוונית אשר שולט במים.

מזל דלי באסטרולוגיה
-------------------

מזל דלי הוא אחד משלושת מזלות יסוד האוויר, יחד עם מזל תאומים ומזל מאזניים. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקבועים, יחד עם מזל שור, מזל אריה ומזל עקרב. הכוכב השליט של מזל דלי הוא אורנוס, אם כי אסוציאציה זו היא מודרנית. באסטרולוגיה ה"קלאסית" – עוד לפני גילויו של אוראנוס – השתמשו בכוכב שבתאי במקומו. המזלות המתאימים למזל דלי הם מזל תאומים, מזל מאזניים, מזל קשת, מזל טלה ומזל אריה שזהו המזל המשלים למזל זה.

ראו גם
------

* ארבעת היסודות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מזל דלי** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יצירה פרק ה' משנה י"ז
2. ↑  באתרי הקבלה והאסטרולוגיה במרשתת, מרבים לצטט זוהר (על פרשת פנחס) המתייחס לאותיות צ' ו־ב', אך במקור אין כל ציטוט מסוג זה בספר הזוהר. הפסוק המשובש ("שא את ראש בני ישראל") מועתק מאתר לאתר, ונראה שהמקור הוא שיבוש של כתב קבלי מאוחר – המסביר את הכתוב בספר יצירה.

| גלגל המזלות |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| טלה () • שור () • תאומים () • סרטן () • אריה () • בתולה () 
מאזניים () • עקרב () • קשת () • גדי () • דלי () • דגים () |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph118189

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בזמר ושחקן. אם התכוונתם לספורטאי, ראו איציק בן מלך (מומחה לספורט הישגי).

**איציק בן מלך** (נולד ב-8 באוגוסט 1951) הוא זמר ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בן מלך נולד בישראל. הוא שירת בלהקת הנח"ל והשתתף בשתי תוכניות של הלהקה, "בהיאחזות הנח"ל בסיני" ו"פלנ"חניק". האחרונה הועלתה במאי 1972, והוקדשה לציון 30 שנים לפלמ"ח.

במסגרת להקת הנח"ל הוא שר כמה מלהיטיה הבולטים באותה תקופה, "בלדה על יצחק שדה" ו"הרעות". בין חבריו ללהקה נמנו ירדנה ארזי, גידי גוב, מירי אלוני, אפרים שמיר, לאה לופטין, דני סנדרסון ואחרים.

לאחר שחרורו, המשיך בן מלך להופיע במסגרות שונות ולמד לתואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. וכן לימודי תיאטרון בסטודיו של פאני לוביץ'. בהמשך, היגר לארצות הברית והופיע שם ברחבי ארצות הברית לקהל יהודי וישראלי.

בנוסף, השתתף במספר הצגות תיאטרון ומחזות זמר, כגון: "בלילה פורחים הכוכבים", "גבירתי הנאווה", "אוליבר טוויסט", "המכשפה" ו"הברווזון" (בתיאטרון הבימה), "הצועני השורק", "טוב לאהוב", ו"אירמה לה דוס". הופיע גם ב"הלהקה חוזרת" (ושר שם את "הבן יקיר לי אפרים") והיה בין השרים את שיר הפתיחה של תוכנית הטלוויזיה "זהו זה!".

כמו כן השתתף כסולן ומנחה בשלושה פסטיבלי זמר חסידיים בישראל ומחוצה לה.

כזמר הוציא מספר תקליטים ודיסקים ושר בין היתר שירי ילדים וג'ינגלים. בנוסף עסק בקריינות ברדיו.

בן מלך הופיע גם בתוכניות טלוויזיה, בין היתר בתוכנית "ניקוי ראש" ובמספר סרטי קולנוע, בהם "שלאגר", "אגדת האיש ששתק", "עלטה" ועוד.

שיחק בסדרות שונות כמו: "כסף קטלני", "בלו נטלי", "לשם שינוי", "סודות נעורים", "החברים של נאור", "השוטר הטוב", "נפלת חזק" ועוד.

כמו כן השתתף בפרסומות שונות- קפה עלית, נסטלה, דפי זהב, תמי 4, שוקולד השחר (לצידו של ג'ון קליז) ועוד.

מביים ומפיק הצגות ומופעים מגוונים.

בנו, אור בן מלך, שירת אף הוא במסגרת צבאית דומה – תיאטרון צה"ל, וכיום הוא שחקן בתיאטרון בית לסין.

קישורים חיצוניים
----------------

* איציק בן מלך, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* איציק בן מלך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* איציק בן מלך, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* איציק בן מלך, בארכיון הבימה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: dc0a582f-bf38-414b-8cdf-26990527201b

 |
מגדל הפיקוח הישן בחאל פאר
הכניסה למתקן הפליטים בחאל פאר
**חאל פאר** (במלטית: **Ħal Far** - "עיר העכברושים") הוא אזור התעשייה הגדול ביותר במלטה. האזור שוכן בדרום-מזרחו של האי מלטה, לחופי הים התיכון, כקילומטר וחצי בלבד ממערב לנמל החופשי של מלטה, הנמל הגדול והחשוב במדינה. אורכו של אזור התעשייה ממזרח למערב הוא כקילומטר וחצי, ורוחבו המרבי כקילומטר אחד.

היסטוריה
--------

בעבר שכן במקום שדה תעופה של מטוסי חיל האוויר הבריטי ושל חיל הים הבריטי, שהחל לפעול ב-1 באפריל 1929. שדה זה היה שדה התעופה הראשון במלטה, והוכשרו בו שני מסלולי טיסה: 13/31 באורך של 6,000 רגל ו-9/27 שאורכו עמד על 4,800 רגל. במלחמת העולם השנייה ספג השדה נזקים כבדים מהפצצות אוויריות של חילות האוויר של מדינות הציר, אך מעולם לא הושבת. במהלך ההפצצות שהחלו ב-11 ביוני 1940 והסתיימו ב-21 במאי 1943, הוטלו על השדה פצצות במשקל כולל של 2,300 טון. לאחר המלחמה ועד 31 באוגוסט 1967, המשיך השדה לשמש את הצבא הבריטי, בעיקר כבסיס אימונים, ושני מסלולי הטיסה נסללו בשנת 1959. השטח הועבר לממשלת מלטה בחודש ינואר 1979, אשר פיתחה בו את אזור התעשייה. מסלולי הטיסה וההסעה הוסבו לדרכים לכלי רכב, והמבנים התעשייתיים הוקמו לאורכם. המסלול המרכזי של שדה התעופה הפך בחלקו למסלול מרוצים. עוד שוכן במקום מתקן כליאה לפליטים המגיעים למלטה מאפריקה בדרך היבשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חאל פאר** בוויקישיתוף
האנדרטה ל-16 חללי התרסקות מטוס הטופולב העיראקי במחנה עמוס
**מחנה עמוס** הוא בסיס של צה"ל בצדו של כביש 65, בקטע בו עוקף הכביש את העיר עפולה ממערב, והוא נכלל בתחום המוניציפלי של העיר. הבסיס הוא המרכזי שבמערך ההיסעים וההובלה לפיקוד הצפון.

היסטוריה
--------

המחנה הוקם על ידי שלטונות המנדט הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה כשלוחה של מנחת מגידו, עבור מטוסים קלים. בראשית שנות החמישים הפך המחנה לבסיס עורפי של צה"ל ונקרא על שמו של סגן עמוס פיין, בן נהלל שנהרג במלחמת העצמאות בהתקפה על הכפר הערבי לג'ון.

בשנת 1956, בזמן מלחמת סיני, היה מחנה עמוס הבסיס של עוצבת המילואים חטיבה 9. אנשי המילואים של החטיבה גויסו במחנה עמוס ומשם נעה החטיבה בתוך פחות מ־48 שעות אל שטחי ההיערכות שלה סמוך לאילת ומשם דרומה, לאורך חופו המזרחי של חצי האי סיני, עד לשארם א-שייח'.

ביום הראשון של מלחמת ששת הימים, 5 ביוני 1967, המריאו מטוסי ווטור ומיראז' 3 של חיל האוויר הישראלי מבסיס רמת דוד אל עבר שדה התעופה H-3 שבעיראק. חוסר במפות הנתיב הביא את המטוסים לעקוב אחר מסלולו של צינור הנפט מבתי הזיקוק בחיפה עד לשדות הנפט בצפון עיראק. המטוסים תקפו חלקית את השדה וחזרו מיד מפאת חוסר דלק. למחרת בבוקר, ב-6 ביוני, הגיעה התגובה העיראקית כאשר מפציץ טופולב Tu-16 של חיל האוויר העיראקי חדר לתחום מדינת ישראל וביצע תקיפה אווירית על נתניה, מנחת מגידו ובסיס רמת דוד. המטוס הופל מטיל אוויר אוויר מסוג שפריר 1 ששיגר מטוס מיראז' או מאש נ"מ שנורתה מהקרקע, או משניהם, והתרסק על מחנה עמוס. כתוצאה מההתרסקות נהרגו 14 חיילי מילואים של צה"ל וכן צוות המטוס העיראקי. שני חיילים נוספים נהרגו לאחר מכן כשנגעו באחת הפצצות שהיו במטוס.

ב-6 ביוני 2011 התקיים במחנה עמוס טקס לחנוכת אנדרטה וגן לזכרם של 16 הנופלים, אשר 14 מתוכם היו תושבי ערים, מושבים וקיבוצים בעמק יזרעאל. ראשי הרשויות, יחד עם המשפחות הנופלים, הם שהתארגנו להקמת האנדרטה והגן.

עד לשנת 2016 שימש מחנה עמוס כבסיס לקליטה, מיון והצטיידות של חיילי מילואים. בצוות המנהלי-לוגיסטי של הבסיס משרתים חיילים סדירים המתפעלים אותו. 

ב-2018 החלה שיפוץ הבסיס והרחבתו. מחנה עמוס המשופץ נחנך ב-2021, במהלך השיפוץ גם הוקם אחד ממרכזי הטיפולים למשאיות הגדולים ביותר בצה"ל והתוקנו בבסיס מערכות אנרגיה סולארית. לאחר השיפוץ, עבר אל הבסיס גדוד **אבירי הצפון** (גדוד 6910), הגדוד האחראי על פיקוד הצפון של מרכז ההובלה.

הערות שוליים
------------

1. ↑   הדברים החדשים שנבנו השנה בצה"ל - והצצה למה שיקרה בקרוב, באתר צה"ל, 26 בספטמבר 2021
**זיקית אמבר** (שם מדעי: ***Calumma amber***) היא מין של זיקית החיה בצפון מדגסקר, סמוך לאנצירננה שבמחוז דיאנה, בהם היא חיה באוכלוסיות מפוצלות אחת מהשנייה. הזיקית התגלתה ב-1896 ותוארה למדע ב-2006 והיא מצויה בקרבה לסיכון בטבע. שמה ניתן לה עקב הימצאה בהפארק הלאומי הרי הענבר (אנ').

תיאור
-----

זיקית זו בעלת והיא קרובה מאוד למין זיקית קצרת-קרן. היא בינונית בגודלה, קרובה ל-35 ס"מ ובעלת קרן-אף קצרה בדומה לקרובתה. הזיקית יכולה לשנות את צבעיה ולרוב היא ירוקה בהירה עד חומה עם בטן בהירה ופס בהיר לרוחב הבטן. רוב הגוף צבוע בדוגמת שיש בירוק-חום בהיר עד אדמוני ולעיתים צהוב.

הזיקית בעת "קסדה" רחבה עם קפל מאחורה ועיניים גדולות ומסתלסלות. היא טורפת של חרקים שונים שהיא לוכדת בלשונה בעודה מוסתרת בין הענפים. לרוב הזיקית חיה רוב הזמן בין העצים ולעיתים גם בין זלזלים ושיחים.

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיקית אמבר** בוויקישיתוף
* זיקית אמבר, באתר ITIS (באנגלית)
* זיקית אמבר, באתר NCBI (באנגלית)
* זיקית אמבר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* זיקית אמבר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* זיקית אמבר, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיקית אמבר באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Uetz, Peter; Hošek, Jirí, The Reptile Database, Catalogue of Life, doi:10.48580/dfpd-37s, retrieved 2022-11-01
**הנריק פילאטי** (בפולנית: **Henryk Pillati**‏;  19 בינואר 1832 – 16 באפריל 1894) היה מאייר, קריקטוריסט וצייר היסטוריה פולני, בסגנון קלאסי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחה אמידה. בשנת 1845, בגיל שלוש עשרה, הוא נכנס לבית הספר לאמנויות יפות בוורשה. שלוש שנים לאחר מכן, שני הוריו נפטרו במהלך מגפת כולרה. זה אילץ אותו לעזוב את בית הספר ולמצוא עבודה כדי לתמוך באחיו הצעירים ששרדו.

הוא הצליח להשיג כסף על ידי מכירת ציורים קטנים של סצינות ז'אנר ופרקים ממלחמות פולין-שוודיה. בין השנים 1852–1853 הוא יצר סדרת בדים גדולים המיועדים לקישוט ספינות קיטור שבבעלות הרוזן אנדז'יי ארטור זמויסקי, על נהר הוויסלה. מאוחר יותר הוחרמו האוניות על ידי הרוסים במהלך מרד ינואר.

הוא קיבל מלגות פרטיות שאיפשרו לו לבלות שנה בלימודים באקול דה ביו-ארטס בפריז.

ארבע שנים לאחר מכן המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, ואז שהה זמן מה ברומא.

לאחר 1860, אף שהמשיך לצייר סצינות היסטוריות, עסק בעיקר בציור איורים לספרים (בעיקר עבודות של אדם מיצקביץ' ויוזף איגנצי קרשבסקי) וכמה כתבי עת בורשה, כולל טיגודניק אילוסטרובני, קלוסי, Wędrowiec וביאסיאדה ליטראקה.

בשנת 1879 הוא עבר לסנט פטרסבורג לעבוד בהוצאה לאור, אך האלכוהוליזם הגובר שלו הרס את מצבו הבריאותי עד כדי כך שאחיו הצעיר קסווארי, שהיה גם צייר, היה צריך להביא אותו הביתה.

שנותיו האחרונות חי במעון אגודת הצדקה בוורשה.

מורשת
-----

מאוחר יותר זכו חייו לטיפול בדיוני ברומן מלריה מאת ויקטור גומוליצקי.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנריק פילאטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Henryk Pillati - zycie, www.pinakoteka.zascianek.pl
2. ↑  Brief biography (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007500811405171
* GND: 1047574128
* ISNI: 0000 0001 1318 8944
* VIAF: 165220220
* WorldCat: viaf-165220220

 |
ארצות הבריתארצות הברית
שם זה נכתב במקור בהתאם לסדר המזרחי; שם המשפחה הוא ליאו. 

**ליאו ז'ונגקאי** (באנגלית: **Liao Zhongkai**; ‏23 באפריל 1877 - 20 באוגוסט 1925) היה מנהיג ומנהל הכספים של הקוומינטנג. הוא היה האדריכל הראשי של המפלגה הקומוניסטית הראשונה ושל המפלגה הקומוניסטית הסינית בשנות העשרים. הוא נרצח בגואנגג'ואו באוגוסט 1925.

בגיל צעיר
---------

ליאו נולד בשנת 1877 בסן פרנסיסקו וקיבל את החינוך המוקדם שלו בארצות הברית. הוא היה אחד מעשרים וארבעה ילדים. אביו ליאו ז'ובין, שהיו לו חמש נשים, נשלח לסן פרנסיסקו על ידי בנק הונג קונג ושאנגחאי.

בשובו להונג קונג בשנת 1893, בגיל שש עשרה הוא למד בקווינס קולג' מ-1896. הוא התחתן עם Xiangning בשנת 1897. הוא נסע ליפן בינואר 1903 ללמוד מדעי המדינה באוניברסיטת Waseda. בשנת 1907 עבר לאוניברסיטת צ'ואו ללימוד מדעים כלכליים.

בפוליטיקה
---------

ליאו הצטרף לברית המהפכנית הסינית בשנת 1905 עם היווסדה, והפך למנהל הלשכה הפיננסית של גואנגדונג לאחר הקמתה של הרפובליקה הסינית.

במאבקים הראשונים של המפלגה, ליאו נעצר בגואנגדונג על ידי המהפכן החזק בעיר צ׳ן זיומינג ביוני 1922. לאחר התבוסה של צ'ן, ליאו הפך למושל האזרחי של גואנגדונג: מאי 1923 עד פברואר 1924, ולאחר מכן שוב מיוני עד ספטמבר 1924. במהלך הקמת הקוומינטנג הראשון - תקופת שיתוף הפעולה עם המפלגה הקומוניסטית הסינית, הוא מונה כחבר הוועד המנהל של הקוומינטנג.

כאשר הקוומינטנג עבר רפורמה, בשנת 1924, הוא מונה להיות ראש מחלקת העובדים, ולאחר מכן ראש מחלקת האיכרים. מאוחר יותר הוא הפך לשר האוצר של ממשלת דרום, שישבה בגואנגדונג. כאשר סון יאט-סן נפטר בבייג'ינג במרץ 1925, ליאו היה אחד משלוש הדמויות החזקות ביותר בוועד הפועל בקוומינטנג, שני האחרים היו ואנג ג'ינג-ויי והו חנמין.

האנדרטה במקום הרצחו של ליאו, 1925
ליאו המשיך את אמונתו במדיניותו של סאן לאחר מותו, כולל אחת המרכזיות - המדיניות לשמירה על יחסים הדוקים עם ברית המועצות, כמו גם עם המפלגה הקומוניסטית הסינית. מדיניות שהתנגדו לה בתוקף באגף הימני של המפלגה.

הרצחו
-----

ליאו נרצח ב־20 באוגוסט 1925 בגואנגג'ואו לפני פגישת הוועד הפועל של קוומינטנג, כאשר חמישה חמושים ירו בו צרור כדורים כשיצא מהלימוזינה שלו.

החשד למעשה נפל על הו חנמין, שנעצר. המעשה השאיר רק את וואנג ג'ינגוויי ואת צ'יאנג קאי שק הכוכב העולה, כמועמדים לשליטה על הקוומינטנג.

לליאו היו שני ילדים - בן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאו ז'ונגקאי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kurt Werner Radtke; Chengzhi Liao (1990). China's Relations With Japan 1945-83: The Role of Liao Chengzhi. Manchester University Press. p. 23. מסת"ב 978-0-7190-2795-6. Retrieved 4 January 2013.
2. ↑  אינדקס, ביוגרפיה של ליאו ז׳ונגקאי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275111105171
* CiNii: DA07588556
* GND: 121483851
* ISNI: 0000 0000 8218 0324
* LCCN: n83178832
* NDL: 00751706
* NLA: 36731245
* NTA: 140556060
* SUDOC: 144489236
* Trove: 1439086
* VIAF: 32854338
* WorldCat: lccn-n83178832

 |
**אקרט לורנצן** (בגרמנית: **Eckart Lorenzen**; נולד בפרייבורג שבגרמניה) הוא כנר ישראלי.

קריירה מוזיקלית
---------------

לורנצן סיים בהצטיינות את האקדמיה למוזיקה בפרייבורג ובהמשך בבזל שבשווייץ. בין מוריו היו שנדור זולדי, ליאון שפירר, ג'ורג' שבוק ואחרים. ניגן בתזמורת הפילהרמונית הצעירה של גרמניה ככנר מוביל ואף הופיע עמה כסולן. כמו כן ניגן בהרכבים קאמריים ובתזמורת הקאמרית הגרמנית בברמן. בשנים 1984 עד 1987 ניגן בתזמורת הפילהרמונית הגרמנית בניצוח הרברט פון קאראיין ואחרים.

לורנצן עבר לאיטליה, שם זכה בתחרויות בינלאומיות שונות, והיה קונצרטמייסטר בתזמורת טוסקניני בפארמה ובתזמורת הרדיו של טורינו.

משנת 1990 עד 1992 היה לורנצן הכנר הראשי של התזמורת הקאמרית הישראלית. מאז 1994 הוא הכנר הראשי של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. הוא מרבה בהופעות באירופה ובארצות הברית, הן כסולן והן בהרכבים קאמריים. בין השאר הופיע עם הכנר שלמה מינץ, עם הזמר לוצ'אנו פאברוטי ועם הפסנתרן אשר פיש. כן הרבה להקליט לתחנות רדיו בישראל ובעולם.

לורנצן מחזיק כיום בכינור גוארנרי דל ג'זו משנת 1720, שקיבל בהשאלה מיהודה זיסאפל.

אקרט לורנצן עומד בראש שלישיית לורנצן, הכוללת את אשתו, הפסנתרנית בתיה שטיינבוק, ואת הצ'לן יונתן גוטליבוביץ'.

חיים אישים
----------

ילדיהם של אקרט לורנצן ובתיה שטיינבוק, מאיה (ילידת 1991) ודניאל (יליד 1994), גם הם כנרים. בתם עדן (ילידת 2000) היא פסנתרנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אקרט לורנצן, באתר ספוטיפיי
* אקרט לורנצן, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
* אקרט לורנצן, באתר "הבמה"
* יוטיוב, ריאיון עם אקרט לורנצן
חליפת החלל של הטייקונאוט הסיני הראשון - יאנג ליוויי ממשימת החללית שנג'ואו 5
**שנג'ואו 5** (בסינית מפושטת: 神舟五号) הייתה החללית הסינית המאוישת הראשונה בחלל.

החללית שוגרה ב-15 באוקטובר 2003 כשעליה הטייקונאוט אלוף-משנה יאנג ליוואי. היא המריאה אל שמיים נקיים בדיוק בשעה תשע בבוקר, לפי שעון בייג'ינג, ויצאה לדרכה כמתוכנן ממרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן שבמדבר גובי בצפון-מערב סין.

לפי הודעת הממשלה, החללית נכנסה למסלולה 10 דקות מאוחר יותר. למחרת, בשעה 6:04 בבוקר נפתח המצנח של החללית והיא נחתה בשלום בערבות מונגוליה הפנימית, בתום 14 הקפות של כדור הארץ, ובכך הייתה הרפובליקה העממית של סין למדינה השלישית בעולם שהצליחה לשגר אדם לחלל בכוחות עצמה.

בעקבות ניסיונו האישי של ליוואי הוכנסו מספר שינויים בתכנון חלליות מאוישות סיניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנג'ואו 5** בוויקישיתוף

| תוכנית שנג'ואו |
| --- |
| משימות לא מאוישות | שנג'ואו 1 • שנג'ואו 2 • שנג'ואו 3 • שנג'ואו 4 • שנג'ואו 8 | דגל סין העממית |
| משימות מאוישות | שנג'ואו 5 • שנג'ואו 6 • שנג'ואו 7 • שנג'ואו 9 • שנג'ואו 10 • שנג'ואו 11 • שנג'ואו 12 • שנג'ואו 13 • שנג'ואו 14 • שנג'ואו 15 • שנג'ואו 16 |
**מחלף חב"ד** הוא מחלף המתוכנן לחבר בין טרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון לכביש 1 בסמוך ליישוב כפר חב"ד. מטרתו של המחלף היא קיצור הדרך לנמל התעופה לנוסעים מכיוון מערב על כביש 1, נסיעה שאורכת כשמונה קילומטר נוספים ללא המחלף. חנוכת המחלף מתוכננת ל-2025.

ההחלטה על הקמת המחלף התקבלה בשנת 1997 עם יישומו של מיזם "נתב"ג 2000" (בניית טרמינל 3), אך זכה להתנגדויות מקרב תושבי כפר חב"ד ומועצה אזורית שדות דן שאף הגיעו לבית המשפט מחשש לפגיעה סביבתית בבית רבקה (כפר חב"ד ב') ומחשש לפגיעה בצביון הדתי של היישוב עקב התנועה שתפקוד את הכביש בשבת.

בעקבות העלייה המשמעותית במספר הנוסעים בנתב"ג, שהגיע ל-20 מיליון נוסעים בשנה, הואץ אישור הקמת המחלף. ב-5 ביוני 2018 המועצה הארצית לתכנון ולבנייה המליצה לממשלה לאשר את תוכנית המחלף, שבנייתו מוערכת בתקציב של כ-400 מיליון שקלים שכבר אושרו ותכלול בנוסף גשר להולכי רגל ולרוכבי אופניים.

בשנת 2021 החלו עבודות הקמת המחלף. ביולי 2021 נחסמה הכניסה לנתיב המהיר במחלף בן-גוריון והועברה כחמישה קילומטרים מערבה, בסמוך לחניון הנתיב המהיר, כדי לאפשר את העבודות בין נתיבי הכביש באזור כפר חב"ד. באפריל 2022 הושלם השלב הראשון של העבודות. נתיבי כביש 1 והנתיב המהיר הושבו לקדמותם, והעבודות במיקום המחלף הופסקו. בינואר 2023 חודשו העבודות להקמת המחלף בצידי כביש 1, מתוך כוונה לחנוך אותו ב-2026.

על פי נתיבי ישראל, הפרויקט מתוקצב ב-500 מיליון שקל.

קישורים חיצוניים
----------------

* חושבים שיודעים איך יראה מחלף חב"ד? צפו בהמחשה • חשיפה, באתר "חב"ד און ליין", ג' חשוון תשע"ח (23 באוקטובר 2017).
* 'מחלף חב"ד' צובר תאוצה: הוגש לוועדות המחוזיות והתנגדויות, באתר חב"ד און ליין - COL מרכז התקשורת החב"די

הערות שוליים
------------

1. 1 2  כביש 1: מחלף נתב"ג, באתר נתיבי ישראל
2. 1 2  רועי רובינשטיין, התוכנית אושרה: זה המחלף שיקצר את הדרך לנתב"ג, באתר ynet, 5 ביוני 2018
3. ↑  ספין של מע"צ? "מחלף חב"ד" לנתב"ג - מכביש מספר 1 ● וידאו, באתר "חב"ד און ליין", כ"ב אדר תשע"א (26 בפברואר 2011)
4. ↑  אבי אשכנזי‏, הדרך לחו"ל מתקצרת: המחלף החדש שיחבר את טרמינל 3 ישירות לכביש 1, באתר וואלה!‏, 16 במרץ 2016
5. ↑  שינוי מיקום הכניסה לנתיב המהיר – הודעת "חוצה ישראל", אתר מועצת שוהם, 25 ביולי 2021
6. ↑  אתר למנויים בלבד עומר כרמון, ללא העדפה לתחבורה ציבורית: החלה בניית מחלף שיקצר ב-10 ק"מ את הדרך לנתב"ג, באתר TheMarker‏, 2 בינואר 2023

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**חניון שפירים** | **מחלפים בכביש 1** | **הבא**:**מחלף בן-גוריון** |
**מעוז** הוא ארגון חברתי המפעיל תוכניות מנהיגות מגוונות שנבנות בשיתוף פעולה עם גופים ממשלתיים כחלק מעתודות לישראל לבניית רשת של מנהיגות ישראלית. הארגון נוסד בשנת 2010 ומשרדיו שוכנים בעיר לוד. יו"ר הוועד המנהל הוא ג'פרי שוורץ.

פעולות
------

תוכניות מעוז פועלות בשיתוף אגף עתודות לישראל במשרד ראש הממשלה. רשת מעוז היא רשת רב מגזרית, רב-תחומית ומגוונת, תוך שאיפה להובלת והאצת יוזמות ושינויים חברתיים-כלכליים במדינה. הארגון מיועד לבכירים במגזר הציבורי ועל עמיתיו נמנים מנכ"לים רבים במשרדי הממשלה השונים ובכירים ברשויות מקומיות. כמו כן, בין עמיתי הארגון נמצאים בעלי תפקידים ומייסדים של עמותות רבות מהמגזר השלישי וקרנות נדבנות כמו השומר החדש, יד הנדיב, הקרן לידידות, אור משימות לאומיות, חותם, לתת, איילים, מכון מנדל, ארגון רבני צהר.

### תוכניות

**תוכנית העמיתים** - תוכנית מנהיגות שמטרתה להכשיר מנהיגים מהמגזר הפרטי, המגזר הממשלתי, המגזר המוניציפלי, המגזר השלישי והתקשורת, זאת מתוך קהילות שונות בחברה הישראלית. התכנית שואפת לחזק בחברים מנהיגות ממלכתית ולתרום לפיתוחם האישי. התכנית שואפת לרקום רשת של מנהיגים ומנהיגות מובילי שינוי לחיזוק החוסן חברתי-כלכלי במדינת ישראל. בין עמיתי התכנית נמצאים מנהלי ארגונים מתחום התעסוקה, בכירים באגף תקציבים, יזמי היי-טק, בכירים בנציבות שירות המדינה.

**תוכנית ענבר** - לפיתוח עתודה ניהולית במערכת הבריאות. התוכנית היא מיזם משותף של משרד הבריאות ושל ארגון מעוז ומיועדת להכשרת בעלי תפקידים בכירים במערכת הבריאות ובכלל זה במשרד הבריאות, קופות החולים וצה"ל. בין עמיתי התוכנית נמצאים רופאים בכירים, רופאים מחוזיים, בכירם בארגונים העובדים של הרופאים והאחיות, ומנהלי בתי חולים. כמו כן ישנם עמיתים בכירים בעמותות פרטיות כמו העוסקות בקנאביס רפואי.

**תוכנית אדוות** - התוכנית היא מיזם משותף של מעוז ומשרד החינוך והיא מיועדת לדרג הבכיר במשרד החינוך. התוכנית שואפת להכשיר מנהיגות חינוכית הפועלת במשותף אל מול אתגרי מערכת החינוך בישראל והכנת המערכת לעתיד דינמי, בלתי צפוי ומשתנה. על עמיתי התוכנית נמנים בכירים במערכת החינוך, מנהלי בתי ספר, מפקחים בכירים ובכירים במחלקות החינוך בשלטון המקומי.

**תוכנית מקום** - עתודות ניהול במרחב המקומי. התוכנית פועלת על פי החלטת הממשלה מיום 10/7/16***:** "עתודות לישראל" – תוכנית אסטרטגית לבניית עתודות הון אנושי למגזר משרתי הציבור בישראל*". על עמיתי התוכנית נמנים מנכ"לים של מועצות מקומיות, תכננים מקומיים וביניהם מהנדסי ערים וסגניהם, גזברי מועצות מקומיות, בכירים בחברה למתנ"סים, מנכ"לי חברות כלכליות של מועצות מקומיות, הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מעוז
* מעוז, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  "עתודות לישראל" - תכנית אסטרטגית לבניית עתודות הון אנושי למגזר משרתי הציבור בישראל | מספר החלטה 1653, באתר GOV.IL
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

עמיר פרץ
**חוג הכפר הירוק** היה קבוצה פוליטית במפלגת העבודה. החוג הוקם בשנות ה-70 על ידי תומכיו של שמעון פרס, שראה עצמו מועמד לרשת את גולדה מאיר. עם האישים הבולטים בחוג נמנו אשר ידלין, אברהם עופר ושולמית אלוני. כבר בראשית דרכה החזיקו אנשי החוג בתפקידי מפתח בהסתדרות, בסוכנות היהודית ובמוסדות המפלגה. פרשת השחיתות שבה הסתבך ידלין בעת שכיהן כמנכ"ל קופת חולים הכללית וביטול מינויו לתפקיד נגיד בנק ישראל החלישה מאוד את החוג. עם התאבדותו של שר השיכון אברהם עופר, החוג למעשה התפרק.

הקמת השמינייה
-------------

 ערך מורחב – **השמינייה (מפלגת העבודה)**  

בכנסת ה-12 הוקם החוג מחדש על ידי חברי הכנסת חיים רמון וניסים זווילי. חברו אליהם עמיר פרץ (שייצג במפלגה את עיירות הפיתוח), אברהם בורג, יוסי ביילין, חגי מרום (איש התק"ם), יעל דיין, ונואף מסאלחה (נציג המגזר הערבי). קבוצה זו, שכללה 8 חברי כנסת, נודעה בכינוי "השמינייה". גם חוג זה נכשל בניסיונו לכבוש את המפלגה וחבריו עזבו בהדרגה את המפלגה או את הפוליטיקה. זווילי ומרום עברו למפלגת המרכז, ביילין ודיין הצטרפו למרצ, בורג עזב את החיים הפוליטיים, מסאלחה לא נבחר מחדש לכנסת ורמון עזב לקדימה דווקא לאחר שחברו לשמיניה. עמיר פרץ הפך ליו"ר המפלגה בנובמבר 2005.
**אוקה** (VAZ 1111, רוסית ВАЗ-1111 Ока) היא מכונית שיוצרה על ידי מפעלים שונים ברוסיה (וקודם בברית המועצות) משנת 1988 עד 2008.

היסטוריה
--------

תכנון המכונית החל עוד בשנות ה-70 במפעל למכוניות בעיר סרפוחוב. בשנות ה-80 המשך התכנון עבר למפעל אווטוואז בעיר טוליאטי.

תכנון הרכב היה מבוסס על מכוניות דומות של היצרן היפני דייהטסו - Daihatsu Cuore. עיצובה החיצוני והמבנה הכללי של אוקה דמו לאלה של המכוניות היפניות, אך המנוע והמרכב פותחו מחדש.

מנוע
----

מנוע בנזין בעל שני צילינדרים וארבע פעימות מקורר מים. מכוניות ראשונות יוצרו רק עם מנוע בנפח 0,644 ליטר, מספק 29,7 כ"ס. באמצע שנות התשעים הוגדל המנוע לנפח 0,749 ליטר עם 33 כ"ס.
היו ניסיונות להתקין גם מנועים אחרים תוצרת סין וגם אוקראינה.

הפסקת הייצור
------------

ייצור מכוניות מדגם זה באווטוואז הופסק בשנת 1995 אך נמשך במפעל בעיר סרפוחוב (מחוז מוסקבה).
בשנת 2005 הביקוש למכונית זו ירד כתוצאה מהתיישנות טכנולוגית ואי-יכולת להתחרות עם מכוניות מיובאות. גם תקן זיהום אוויר חדש תרם להפסקת הייצור, כי התאמת המנוע לדרישות התקן גרמה להתייקרותה של המכונית. בהתאם לכך החל ייצור מכוניות עם מנוע מתוצרת סין. הייצור הופסק כליל בשנת 2008, בין היתר בעקבות סגירת המפעל.

גלריה
-----

* Oka Sport 11116Oka Sport 11116
* Oka cargo 11116-50Oka cargo 11116-50
* Oka electroOka electro

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph912498

 |
קבר אביו, רבי יעקב יצחק רבינוביץ' "היהודי הקדוש מפשיסחא"
רבי **ירחמיאל רבינוביץ' מפשיסחא** (ה'תקמ"ד – ח' באייר ה'תקצ"ו; 1784–1839) היה אדמו"ר פולני, בנו של רבי יעקב יצחק רבינוביץ, "היהודי הקדוש מפשיסחא".

קורות חייו
----------

נישא לבתו של רבי דוד דוב אב"ד שדה לבן שברוסיה חתנו של רבי יהושע יחזקאל פייביל פרנקיל-תאומים מאוסטרובצה. בימי חייו של אביו התפרנס במסחר שעונים ובתיקונם.

לאחר פטירת אביו "היהודי הקדוש" עברה הנהגת העדה לתלמידו המובהק, רבי שמחה בונים מפשיסחא. ואילו רבי ירחמיאל, החל להנהיג חצר חסידית בעיירה פשיסחה רק 14 שנה לאחר פטירת אביו. הנהגתו של רבי ירחמיאל הייתה מתונה מאביו וקרובה באופייה לחצרות החסידיות האחרות בפולין, וחסידיו של רבי שמחה בונים, שבית מדרשו שכן גם באותה עיירה, טענו שדרכו עממית מדי ואינה ממשיכה את שיטתו החדה והנוקבת של אביו. 

היה תלמידו של רבי ישכר דוב מרדושיץ. מתלמידיו היו רבי שמואל מאוסרובצה והשרף ממוגלניצא שאמר בשעת קבורתו של רבי ירחמיאל שבכל פעם שרצה לדעת מה קורה בשמים בעולמות העליונים היה הולך אל רבי ירחמיאל.

ספרות
-----

דברי תורתו כונסו בספר "תורת הרבי רבי ירחמיאל", בראש הספר ישנה הקדמה מאת צאצאו הרב בן ציון רבינוביץ, האדמו"ר מביאלא. מדברי תורתו מובאים בספר "תפארת היהודי" על אביו, ובקונטרס שבסוף הספר. נזכר אף בספר "סיפורי חסידים" לרב שלמה יוסף זוין.

בדברי תורתו משולבים אמרות קצרות וחריפות בדרך אביו, ועממיות חסידית מבית מדרשו של החוזה מלובלין.

לאחר פטירת "הרבי ר' ירחמיאל" עברה הנהגת העדה לשני בניו, רבי נתן דוד משידלובצה ורבי יעקב יצחק אלחנן מפשיסחא. הבן הגדול, רבי נתן דוד, לא התיישב במקום אביו ועבר לכהן בשידלובצה לחסידי אביו. כ-4 שנים לאחר מכן, עם פטירת רבו המובהק רבי ישכר דוב מרדושיץ, החלו לנסוע אליו גם מחסידי רדושיץ, והם היוו את רוב חסידי שידלובצה.

צאצאיו
------

"הרבי ר' ירחמיאל מפשיסחא" נישא לרבנית גולדה, בת ר' דוד דוב משדה-לבן. ממנה נולדו שני בניו.

* בנו, רבי נתן דוד משידלובצה
* בנו, רבי יעקב יצחק אלחנן, כיהן בפשיסחא, ורבים הסתופפו בצילו בהיותו איש מופת
* חתנו, רבי אלימלך מרודז'יסק
* חתנו, רבי צבי רפפורט מדובענקא אביו של האדמו"ר מראווה ר' יחיאל ישעיה.

צאצאיהם של שני בניו של "הרבי ר' ירחמיאל" כיהנו ברבנות ובאדמו"רות בפולין עד לשואה שבה נספו רבים מהם ומחסידיהם. נכדו של רבי ירחמיאל, רבי יצחק יעקב רבינוביץ, הוא מייסדה של חסידות ביאלה הממשיכה להתקיים בדורנו.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, החסידות מדור לדור, ירושלים תשנ"ה
* יצחק אלפסי, תורת החסידות, ירושלים תש"ע, כרך שלישי עמ' 2

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלחמי, ****רבי ירחמיאל רבינוביץ מפשיסחה****, בספר "חכמי ישראל", תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רנ"ו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך הוא על פי הספד שקונן עליו אחד מגדולי דורו ועל פי תעודת פטירתו שהתגלתה, הובאו שניהם בספר תורת הרבי רבי ירחמיאל.
2. ↑  בספר תורת השרף ממוגלינצא עמוד קל.

| תקופת חייו של הרב ירחמיאל רבינוביץ' על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301438205171
* GND: 133407292
* ISNI: 0000 0000 6689 989X
* LCCN: n97054106
* VIAF: 82406051
* WorldCat: lccn-n97054106

 |
**האפיפיור סרגיוס השני** (בלטינית: **Sergius II**;‏ 790 – 27 בינואר 847) היה האפיפיור מינואר 844 עד מותו בשנת 847.

ביוגרפיה
--------

סרג'יו נולד בשנת 790 ברומא למשפחה אצילית, והתחנך בקנטורה סקולה. הוא הוסמך לקרדינל הכומר של כנסיית סנט מרטין וסילבסטר על ידי האפיפיור פסקליס הראשון. תחת גרגוריוס הרביעי, הוא הפך לכומר ראשי.

בפגישה שנערכה לייעוד יורשו של גרגוריוס הרביעי, שמו של סרגיוס הועמד על ידי האריסטוקרטיה, בעוד אנשי רומא הכריזו על הדיאקון יוחנן. האופוזיציה נדחקה, כאשר סרגיוס התערב כדי להציל את חייו של יוחנן. אבל יוחנן נסגר במנזר, וסרגיוס הוכתר כראוי, בלי לבקש אישור של בית המלוכה הפרנקי.

אבל הקיסר הגרמני לותר הראשון לא הסכים לנטישה זו של הרומאנה הקונסטרוקטיבית מ-824, שכללה חוק שאסור לקדש את האפיפיור עד לבחירתו באישור הקיסר הפרנקי. הוא שלח צבא תחת בנו לואי, המשנה למלך באיטליה, כדי להקים מחדש את סמכותו. הכנסייה והקיסר הגיעו להסכמות, וסרגיוס המליך את לואי למלך לומברדיה, אף על פי שהאפיפיור לא נענה כל הדרישות שהוטלו עליו.

סרגיוס תרם לשיפוץ עירוני ברומא, לשיפור הכנסיות, האקוודוקטים והבזיליקה הלטראנית. הוא ואחיו, בנדיקט, מימנו את תוכניות הבנייה שלהם על ידי מכירת משרות לכנסיות שונות למציע הגבוה ביותר.

במהלך כהונתו פאתי העיר רומא היו הרוסות, והכנסיות של סנט פטרוס וסנט פאולוס נהרסו על ידי הערבים, שגם התקרבו לפורטוס ואוסטיה באוגוסט 846. במהלך הפשיטה, הוא (יחד עם אנשי רומא) הביט בחוסר אונים כשהסתתר מאחורי הקירות האאורליאניים. אף על פי שהיה מודע לכוונותיהם של הפושטים, סרגיוס נראה כמי שלא פעל מספיק מספיק כדי להתכונן למה שאירע.

סרגיוס מת ב-27 בינואר 847, תוך כדי משא ומתן עם שני פטריארכים, ובמקומו נבחר האפיפיור לאו הרביעי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגיוס השני** בוויקישיתוף
* סרגיוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Mann, Horace. "Pope Sergius II." The Catholic Encyclopedia Vol. 13. New York: Robert Appleton Company, 1912. 14 September 2017
2. ↑  Paul Collins (4 מרץ 2014). *The Birth of the West: Rome, Germany, France, and the Creation of Europe in the Tenth Century* (illustrated, reprint ed.). PublicAffairs. pp. 46–7. ISBN 9781610393683. `{{cite book}}`:  (עזרה)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**גרגוריוס הרביעי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**לאו הרביעי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CANTIC: a10398144
* GND: 100960502
* NKC: skuk0005212
* NTA: 074279610
* VcBA: 495/45924
* VIAF: 307158135
* WorldCat: viaf-307158135

 |
**דיוויזיית הרגלים ה-52** (בגרמנית: **52. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-6 במרץ 1915, מיחידות שנלקחו מדיוויזיות אחרות או שהוקמו לאחרונה. הדיוויזיה הייתה מעורבת בתחילה, עם שני רגימנטים חי"ר מהדוכסות הגדולה של באדן, רגימנט חי"ר אחד מסקסוניה הפרוסית, ויחידות תמיכה מפרוסיה ובאדן (פרשים, ארטילריה, הנדסה ויחידות שירות ותמיכה). בעוד שרגימנטים החי"ר וגדוד הפרשים הדיוויזיוני היו יחידות צבא סדירות, שאר הדיוויזיה הורכבה מיחידות מילואים ומיחידות שהוקמו במהלך המלחמה. רגימנט הרגלים ה-66 של מגדבורג נלקח מדיוויזיית הרגלים ה-7, ורגימנטים הרגלים ה-169 וה-170 נלקחו מדיוויזיית הרגלים ה-29 של באדן. דיוויזיית הרגלים ה-52 הפכה לבאדנית יותר ככל שהמלחמה התקדמה, כאשר רגימנט הרגלים ה-66 של מגדבורג, הרגימנט מסקסוניה הפרוסית, הוחלף ב-6 באפריל 1917 ברגימנט הרגלים ה-111 של באדן "המרקיז לודוויג וילהלם".

זמן קצר לאחר הקמתה, נכנסה הדיוויזיה לקו מול הצבא הבריטי ליד אראס, צרפת, בחזית המערבית. בשנת 1916, הדיוויזיה לחמה בקרב על הסום. הדיוויזיה נשארה בחזית המערבית במשך המלחמה, למרות שעברה לגזרות שונות. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב השני על האן. באביב 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב, ובכלל זה בקרב השלישי על האן. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לחזית איפר, ובסוף המלחמה לחמה הדיוויזיה נגד מתקפת מז-ארגון האמריקנית, שהייתה חלק ממתקפת מאה הימים. המודיעין של בעלות הברית דירג אותה לאחת מהדיוויזיות הגרמניות הטובות ביותר.

מפקדים
------

* קרל פון בוריס (3 במרץ 1915 - 25 באוקטובר 1918)
* אויגן גליק (25 באוקטובר 1918 - 12 בדצמבר 1918)
* וילהלם ריבנטרופ (12 בדצמבר 1918 - 23 בינואר 1919)

לקריאה נוספת
------------

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה ה-52** בוויקישיתוף
**אריאל דורפמן** (בספרדית: **Ariel Dorfman**; נולד ב-6 במאי 1942) הוא סופר, מחזאי ופעיל זכויות אדם יהודי-צ'ילאני.

קורות חיים
----------

אביו של דורפמן, אדולף, נולד באודסה ואמו, פאני לבית זליקוביץ', שהייתה בעלת תודעה ספרותית, במולדובה. אחרי לידתו של אריאל בבואנוס איירס, עברה המשפחה לארצות הברית ולבסוף לצ'ילה. הוא למד באוניברסיטת צ'ילה בבירה סנטיאגו דה צ'ילה ולימד בה ספרות. בשנות שלטונו של סלוודור איינדה 1970-1973 עבד במשרד התרבות והיה פעיל מאד בטלוויזיה הצ'יליאנית בה הגיש תוכנית שבועית בענייני ספרות. 

אחרי ההפיכה של אוגוסטו פינושה ברח לארצות הברית, שם הוא מלמד מאז שנת 1985 באוניברסיטת דיוק. מאז חזרתה של צ'ילה למשטר דמוקרטי הוא מחלק את זמנו בין ארצות הברית לצ'ילה, אליה חזר ללמד באוניברסיטה בה לימד לפני עזיבתו.

יצירתו
------

בתחילת שנות ה-70 כתב דורפמן סיפורים קצרים ורומאנים. ספרו "איך לקרוא את דונלד דאק" שניתח את האידאולוגיה מאחורי הסרטים המצוירים של וולט דיסני היה לרב מכר בדרום אמריקה ובאירופה. בנוסף, פרסם דורפמן מסות רבות על ספרות לטינו-אמריקאית ובין השאר ניתח יצירות של חורחה לואיס בורחס, אלחו קרפנטייר וגבריאל גארסיה מארקס. מסותיו קובצו בספרו "דמיון ואלימות באמריקה".

בשנת 1982 כתב את הספר "אלמנות" המתאר מאבק של נשים נגד שלטון טוטליטרי לאחר שכל הגברים בכפר נעלמו. הספר יצא בישראל בהוצאת מעריב בשנת 1985 ומחזה בעקבות הספר זכה במקום הראשון בפסטיבל עכו בשנת 1987.

המחזה המפורסם ביותר של דורפמן הוא "העלמה והמוות" (1991), המתרחש בשנת 1991 מול חזרתה של צ'ילה לדמוקרטיה וכינון הוועדה הלאומית לאמת ולפיוס. המחזה זכה בפרס לורנס אוליבייה למחזה החדש הטוב ביותר. המחזה גם הפך לסרט קולנוע בבימויו של רומן פולנסקי בשנת 1994. המחזה הועלה בעברית בבימוי חנן שניר בתיאטרון הבימה בשנת 1994 ובבימוי נולה צ'לטון בתיאטרון חיפה בשנת 2001, והיה הבימוי האחרון של ג'וליאנו מר בישראל, בשנת 2010. 

מרדכי אבישי כתב על ספרו אלמנות: "יש בכתיבתו של דורפמן משהו מאד עצמאי, מבע סיפורי המתקרב אל ספרות־המחאה, אך אינו צמוד אל אף אחת מצורותיה הידועות."

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריאל דורפמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אריאל דורפמן (בספרדית)
* אריאל דורפמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אריאל דורפמן (1942-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הגולה מצ'ילה והיורד מישראל, דבר, 3 ביוני 1976
2. 1 2  מרדכי אבישי, נשים לוחמות: אנושיות במבחן, מעריב, 29 בנובמבר 1985
3. ↑  חיים נגיד, עכו: פרס ראשון ל"אלמנות", מעריב, 14 באוקטובר 1987
4. ↑  רויטר (לונדון), שכרון הדמוקרטיה, חדשות, 4 במרץ 1992
5. ↑  ירון פריד, כרמן ג'ונס ניצח, חדשות, 29 באפריל 1992
6. ↑  יואב בירנברג, עם הפנים לקלסיקה, חדשות, 1 באפריל 1992

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260423205171
* BIBSYS: 90055006
* BNE: XX1635655
* BnF: cb119004348 (data)
* CiNii: DA01613887
* GND: 119123754
* ISNI: 0000 0001 1031 444X
* LCCN: n81057316
* MusicBrainz: b4eb1ee8-0190-47eb-bf48-459d5a3531a9
* NDL: 00438129
* NKC: jn20020227005
* NLG: 77036
* NLK: KAC200307584
* NSK: 000225141
* NTA: 07058883X
* RERO: 02-A003187515
* SELIBR: 173534
* SNAC: w6fn4f26
* SUDOC: 026835215
* S2AuthorId: 104037514
* Trove: 1100274
* VIAF: 95177323
* WorldCat: lccn-n81057316

 |
**קְוִינְטֶן מַסֵיְיס** (נכתב גם **מטסיס** או **מאסיס**, בהולנדית: **Quinten Massijs**;‏ 1466 – 1530) היה צייר פלמי מסורתי ומייסד אסכולת אנטוורפן. מסייס נולד בלוון, שם עבד כנפח בטרם הפיכתו לצייר. מסייס היה פעיל באנטוורפן במשך 20 שנה, ויצר עבודות רבות בעלות שורשים דתיים עם נטיות סאטיריות.

ביוגרפיה
--------

### שנותיו הראשונות

הדיווחים המוקדמים ביותר על חייו מורכבים בעיקר מאגדות, וקיים מעט מאוד תיעוד לאופי פעילותו או אופיו. אולם מסייס ידוע כיליד לוון שחי את חייו בצניעות כנפח. נולד ליוסט מסייס (1483) וקת'רין ואן קינסקן בין 4 באפריל ל-10 בספטמבר בשנת 1466. והיה אחד מארבעה ילדים במשפחה עם הכנסה ממוצעת ויציבה. האגדה על חייו מספרת כי נטש את מקצועו כנפח כדי לחזר אחרי אשתו שמצאה את הציור למקצוע רומנטי יותר.

אנה הקדושה עם בתה מרים ונכדה ישו בטריפטיכון במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה (1507-1508)
הדוכסית המכוערת, 1513 לערך, שמן על בד 64.2X45.5 ס"מ, הגלריה הלאומית, לונדון
### סגנונו

שורשי אימונו של מסייס אינם ידועים, אולם סגנונו משקף את האיכויות האמנותיות של דירק באוטס (Dirk Bouts) אשר הביא ללוון השפעות מהאנס ממלינג ורוחיר ון דר ויידן. כאשר מסייס התיישב באנטוורפן, בגיל 25, סגנונו האישי תרם שם רבות להחייאת האמנות הפלמית בנוסח ואן אייק וון דר ויידן, והיה עמית של יואכים פטיניר מייסד סגנון הציור נופי עולם.

מסייס עזב את לוון בשנת 1491 והפך למאסטר בגילדת ציירי אנטוורפן. עבודותיו הסטיריות הידועות ביותר הן "הדוכסית המכוערת" (1515), "דיוקן של גבר קשיש" (1513), ו"חלפן הכספים ואשתו" (1514). שכולן מספקות פרשנות על תחושותיה של החברה האנושית. מסייס עסק גם בציורי מזבח על לוחות טריפטיכון שהמפורסם שבהם נבנה עבור כנסיית פטרוס הקדוש בלוון.

עבודתו של מסייס נחשבה לבעלת תחושות דתיות חזקות עם מאפיינים פלמיים מסורתיים ומלווה בריאליזם עם העדפה לגרוטסקי. ברשמיו קיימת הקפדה על פרטים עם השפעות של אור וצל ותשומת לב לתכשיטים, שולי הבגדים וקישוטים בכלל.

עיקר הדגש בעבודותיו נשען לא על האווירה, אלא על הפשטות הקריקטוריסטית תוך שימת דגש על עידון המלנכוליה של הקדושים. את נטייתו הסאטירית ניתן לראות בציוריו העוסקים בבנקאים סוחרים (מוזיאון הלובר וטירת וינדזור) החושף את חמדנותם ותאוות הבצע שלהם. הדחף השני של מסייס היה להתעכב על רגשות של רוך, כפי שניתן לראות מציוריו העוסקים במדונה והילד.

למסייס הייתה מיומנות רבה כצייר דיוקנאות, והוא הושפע בסגנונו מבני דורו לוקאס ואן ליידן ויאן מאביוס (Jan Mabuse). דיוקנאותיו מפגינים מאפיינים רגשיים אישיים עם בדידות רבה המשקפת את דבקותו בריאליזם כטכניקה.

משפחתו
------

בנו, יאן מסייס, היה אף הוא לצייר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוינטן מסייס** בוויקישיתוף
* קוינטן מסייס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמו הפרטי נכתב גם Kwinten או Quentin; ושם המשפחה – Matsijs,‏ Matsys,‏ Massijs,‏ ‏Massys,‏ Metsijs,‏ Metsys,‏ Messijs או Messys.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007396120505171
* BNE: XX938453
* BnF: cb121915750 (data)
* BPN: 25209879
* GND: 118731610
* ISNI: 0000 0001 0875 5334
* KulturNav: 3a69ee00-5ed8-4048-894b-c29ff46d8767
* LCCN: n82270627
* NKC: xx0131667
* NLA: 35915796
* NLP: A25992363
* NTA: 07044675X
* RERO: 02-A009068523
* RKD: 53166
* SELIBR: 267230
* SNAC: w69w0gf6
* SUDOC: 030517117
* Trove: 1144357
* ULAN: 500025017
* VcBA: 495/15166
* VIAF: 17495748
* WorldCat: lccn-n82270627

 |
**עופר בן-אמוץ** (נולד ב-20 באוקטובר 1955) הוא מלחין יהודי ישראלי-אמריקאי ופרופסור למוזיקה בקולורדו קולג'.

קורות חיים
----------

עופר בן-אמוץ נולד בחיפה בשנת 1955. הופיע לראשונה כפסנתרן בגיל 9. בגיל 16 זכה בפרס הראשון בתחרות "חת" לפסנתר. החל ללמוד קומפוזיציה ותאוריה של המוזיקה אצל יוסף דורפמן באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, והמשיך לימודיו בקונסרבטוריון של ז'נבה בשווייץ ובאקדמיה למוזיקה בדטמולד, גרמניה. ב-1987 עבר לארצות הברית, שם למד אצל ג'ורג' קראמב באוניברסיטת פנסילבניה, וסיים את לימודי הדוקטורט בקומפוזיציה. ד"ר בן-אמוץ משמש כיום כפרופסור לקומפוזיציה ולתאוריה בקולורדו קולג'.

יצירותיו של בן-אמוץ מבוצעות בקביעות באולמות קונצרטים ובפסטיבלים ברחבי העולם. הוא זכה בתחרות בינלאומית בווינה (1994), בפרס קאוואנה (1988), בפרס הזהב בתחרות רודפורט בדרום אפריקה (1993), בתחרות הבינלאומית לקומפוזיציה לחליל בקובה, יפן (1991) ועוד. חבר המרכז ליצירה ולתרבות יהודית ומשנת 1997 משמש כמנהלו האמנותי של מרכז זה בתחומי צפון-אמריקה. כמו כן, משמש כיועץ ארכיון מילקן למוזיקה יהודית-אמריקנית.

ביצירותיו של עופר בן-אמוץ בולט ביטוי רגשי ואישי עמוק. היסודות העממיים והטקסטורות העכשוויות, בשילוב תיזמור ייחודי ורב-דמיון, יוצרים מתח דינאמי ודרמטי ומגדירים את שפתו המוזיקלית של בן-אמוץ. יצירותיו הוצאו לאור על ידי מו"לים בינלאומיים חשובים כמו ברנרייטר וקליסטי, והוקלטו על ידי חברות נודעות כמו נאקסוס, סטיילטון ופלנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עופר בן-אמוץ** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של עופר בן-אמוץ
* עופר בן-אמוץ, סרטונים בערוץ היוטיוב

* עופר בן-אמוץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* עופר בן-אמוץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* עופר בן-אמוץ, באתר Discogs (באנגלית)
* האתר של אופרת הדיבוק
* עפר בן אמוץ (1955-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304675305171
* BnF: cb14630941f (data)
* GND: 131627465
* ISNI: 0000 0000 7845 0539
* LCCN: n94042319
* MusicBrainz: f383ae55-0b53-4627-9ca2-6910a03c02cf
* NKC: jx20070314002
* SUDOC: 087886138
* VIAF: 84370910
* WorldCat: lccn-n94042319

 |
**הבחירות הפרלמנטריות בהונגריה 2014** התקיימו ב-6 באפריל 2014. מערכת זו היא מערכת הבחירות השביעית בה מתקיימת מערכת רב מפלגתית ומערכת הבחירות הראשונה מאז אימוץ החוקה החדשה שנכנסה לתוקפה ב-1 בינואר 2012. תוצאות הבחירות קבעו כי ברית המפלגות איחוד האזרחים ההונגרי-מפלגת העם שמרו על כוחן של שני שלישים מהפרלמנט הקודם וכך ויקטור אורבן זכה בכהונה נוספת.

שיטת הבחירות
------------

לראשונה מאז הפכה הונגריה לדמוקרטיה, שיטת הבחירות החדשה קבעה בין היתר כי שיטת בחירת המועמדים תיעשה בחלקה (106 מתוך 199 מושבים) על פי שיטה רובית פשוטה, ולא מוחלטת. 93 הנותרים נבחרים בשיטת הייצוג היחסי. אחוז החסימה עמד על 5%, אבל במקרה של קיום ברית פוליטית (בלוק טכני), אחוז החסימה עולה ל-10% ואם הברית מורכבת משלוש מפלגות ויותר-15%. חלוקת המושבים מתבצעת בשיטת ה-d'Hondt. סך כל חברי הפרלמנט על פי השיטה החדשה, 199 במקום 386 חברי פרלמנט שהיו עד לשינוי החוקתי.

תוצאות הבחירות
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 

אחוזי הצבעה לפי שעות| 7:00 | 9:00 | 11:00 | 13:00 | 15:00 | 17:30 | Overall |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.64% | 9.5% | 23.23% | 34.33% | 45.02% | 56.77% | **61.73%** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבחירות הפרלמנטריות בהונגריה 2014** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Áder sets date of 2014 election for April 6". 18 January 2014. Archived from the original on 1 February 2014. Retrieved 18 January 2014.
2. ↑  BBC, הבחירות בהונגריה; ראש הממשלה אורבן ניצח
3. ↑  המכון הישראלי לדמוקרטיה, הונגריה
4. ↑  IPU, מערכת הבחירות
5. ↑  "Tájékoztató adatok a választáson megjelentek számáról és arányáról" (בהונגרית). National Election Office. אורכב מ-המקור ב-9 אפריל 2014. נבדק ב-6 אפריל 2014.
**דוד לוי** (נולד ב-1953 לערך) הוא איש ציבור ישראלי, כיהן כראש המוצעה האזורית ערבות הירדן בין 1990 ל-2004.

ביוגרפיה
--------

לוי נולד וגדל בירושלים, והיה חניך תנועת בית"ר.

הצטרף למושב ארגמן שבבקעת הירדן ומילא בו שורת תפקידים לרבות חבר המזכירות ומזכיר המושב. היה חבר הליכוד, ונמנה עם תומכיו של יצחק שמיר במפלגה.

ב-1990, לאחר פרישתו של ישראל נדיבי מראשות מועצת בקעת הירדן, התמודד לוי על התפקיד מול חמישה מועמדים אחרים. הוא ניצח ונבחר לראשות המועצה. כיהן בתפקיד במשך שלוש קדנציות, עד 2004. בתקופת כהונתו התמודדה בקעת הירדן עם השלכותיהם של הסכמי אוסלו, הסכמי קמפ דייוויד והאינתיפאדה השנייה.

במקביל לכהונתו כראש מועצה היה חבר במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.

לאחר פרישתו מראשות המועצה שימש כעוזרו של שר הביטחון שאול מופז. לאחר מינויו של מופז לשר התחבורה, מינה אותו לראש מינהל בחברה הלאומית לדרכים, לאחר שכשלו ניסיונותיו למנותו למשנה למנכ"ל משרד התחבורה ולמנכ"ל נתיבי איילון.

בפברואר 2006 פגע רכבו בהולכת רגל פלסטינית שחצתה את כביש הבקעה בכפר עוג'ה א-תחתא ונהרגה כתוצאה מהפגיעה. הוא הורשע בגרימת מותה בבית המשפט לתעבורה. לוי ערער לבית המשפט המחוזי, שזיכה אותו פה אחד מאשמה, לאחר שהתביעה לא הצליחה להוכיח את גרסתה.

ב-2008 מונה לראש "צוות אב לתחבורה ירושלים". המינוי ספג ביקורת משום ששר התחבורה מופז לחץ למנותו לתפקיד, ולכן במכרז הוכנסו דרישות מותאמות עבורו שאינן רלוונטיות לתפקיד כמו תואר במדעי החברה. בג"ץ פסל את המכרז ועיריית ירושלים פרסמה מכרז מתוקן, שגם בו זכה לוי. ב-2010 בשל טענות נוספות על פגמים בהליך המינוי, הוא פרש מהתפקיד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמיר שפירא, המעיין היבש של ארגמן, על המשמר, 27 ביולי 1976
2. ↑  פגישת לוי שמיר, מעריב, 10 בפברואר 1987
3. ↑  חנן שלאין, היום בחירות למועצת בקעת הירדן, מעריב, 1 ביולי 1990
4. ↑  אביבה לורי, כוח לאלמונים, חדשות, 9 באפריל 1993
5. ↑  אבי בר-אלי, "מופז מנסה למנות מקורב למנהל פרויקטים בירושלים", באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2008
6. ↑  אביעד גליקמן, דרס למוות אשה – וזוכה מגרימת מוות ברשלנות, באתר ynet, 31 באוגוסט 2009
7. ↑  אבי בר-אלי‏, שר התחבורה לוחץ למנות מנכ"ל צוות אב לתחבורה בירושלים, באתר וואלה!‏, 24 בינואר 2011
**לאסה שונה** (בדנית: **Lasse Schöne**, נולד ב-27 במאי 1986 בגלוסטרופ שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ניימכן.

קריירה
------

### קריירת מועדונים

בשנת 2002 עבר שונה לקבוצת הנוער של הירנביין. הוא היה חלק מהקבוצה במשך ארבע שנים עד לשנת 2006, אך לא זכה לדקות משחק בליגה, ועבר לדה חראפסחאפ מליגת המשנה ההולנדית. בעונה הראשונה שלו בקבוצה, היה שותף להעפלתה של הקבוצה לליגה ההולנדית הראשונה.

בקיץ 2008 חתם שונה בניימכן. הוא כבש את שער הניצחון במשחק החוץ בדצמבר 2008 מול ספרטק מוסקבה במסגרת שלב הבתים של גביע אופ"א, שער אשר שלח את הקבוצה לשלב 32 האחרונות של הטורניר. המועדון והאוהדים בחרו בו לשחקן העונה, תואר שזכה גם בקבוצתו הקודמת, דה חראפסחאפ.

באפריל 2012, חתם שונה באייאקס, והצטרף למספר שחקנים דנים ששיחקו בעבר עבור אייאקס, כולל את מיכאל לאודרופ, איש שהיה מודל לחיקוי עבורו לאורך הקריירה. המועדון והאוהדים בחרו בו לשחקן העונה לשנת 2014. במרץ 2015 האריך שונה את חוזהו בקבוצה עד קיץ 2017. שונה פתח בהרכב קבוצתו לגמר הליגה האירופית 2017, בו פגשה אייאקס את מנצ'סטר יונייטד, והפסידה 2-0.

ב-9 באוגוסט 2019 לאחר שבע שנים באייאקס, חתם שונה בגנואה לשנתיים.

ב-11 בפברואר 2021, שונה חתם עד לסיום העונה בהירנפיין מליגת העל ההולנדית.

### נבחרת דנמרק

שונה התחיל את הקריירה הבינלאומית שלו בנבחרת הצעירה של דנמרק עד גיל 16, וכבש את שערו הראשון במשחק הבכורה שלו באוגוסט 2001. הוא שיחק עשרה משחקים וכבש שער אחד עבור הנבחרות עד גיל 17 ו-18. אחרי המעבר שלו לדה חראפסחאפ, ערך שונה את הבכורה שלו בנבחרת הצעירה עד גיל 21 במרץ 2007. הוא שיחק תשעה משחקים וכבש שער אחד.

באוגוסט 2009 ערך שונה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק הבוגרת במשחק ידידות נגד נבחרת צ'ילה אשר נערך באצטדיון ברונדבי. שונה כבש השער הראשון שלו לאחר פחות מדקה מאז כניסתו למגרש במחצית השנייה, שער אשר איזן זמנית את תוצאת המשחק, שהסתיים בניצחונה של נבחרת צ'ילה בתוצאה 2-1.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאסה שונה** בוויקישיתוף
* לאסה שונה, ברשת החברתית פייסבוק
* לאסה שונה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* נתונים במדי הנבחרת באתר התאחדות הכדורגל הדנית

| **נבחרת דנמרק – יורו 2012** |
| --- |
| 1 אנדרסן • 
2 כ. פאולסן • 
3 קר • 
4 אגר • 
5 ס. פאולסן • 
6 יאקובסן • 
7 קויסט • 
8 אריקסן • 
9 קרון דהלי • 
10 רומדאל • 
11 בנדטנר • 
12 ביילאנד •
13 אוקורה • 
14 שונה •
15 סילברבאוור •
16 לינגור •
17 פדרסן •
18 ואס •
19 ג'. פאולסן •
20 קאלנברג •
21 זימלינג •
22 שמייכל •
23 מיקלסן •
מאמן: אולסן | דנמרקדנמרק |

| **נבחרת דנמרק – מונדיאל 2018** |
| --- |
| 1 שמייכל • 
2 קרון דהלי • 
3 וסטרגארד • 
4 קר • 
5 קנודסן • 
6 כריסטנסן • 
7 קויסט • 
8 דילייני • 
9 נ. יורגנסן • 
10 אריקסן • 
11 ברייטווייט • 
12 דולברג •
13 מ. יורגנסן • 
14 דלסגארד •
15 פישר •
16 לוסל •
17 סטריגר לארסן •
18 לרגר •
19 שונה •
20 פאולסן •
21 קורנליוס •
22 רונו •
23 סיסטו •
מאמן: הריידה | דנמרקדנמרק |
**כתבי הפדרליסט** (באנגלית: **Federalist Papers**) הוא קובץ של 85 מאמרים על חוקת ארצות הברית. המאמרים נכתבו בין השנים 1787–1788. את מאמרי הפדרליסט כתבו ג'יימס מדיסון, אלכסנדר המילטון וג'ון ג'יי. המאמרים נכתבו מתוך כוונה להסביר לתושבי ניו יורק את היתרונות בחוקה המוצעת על פני תקנון הקונפדרציה.

רקע
---

בעקבות מלחמת העצמאות האמריקאית זכו 13 המושבות הבריטיות בעצמאות מהשלטון הבריטי. 13 המושבות התאחדו במסגרת תקנון הקונפדרציה. לאחר שנוצרו בעיות במסגרת הקונפדרציה, כינס הקונגרס את ועידת פילדלפיה שבה ישבו נציגים מכל המושבות במטרה ליצור חוקה לאיחוד. את החוקה היו אמורות לאשר לפחות 9 מדינות. לאחר שנדמה היה שייתכן שמתנגדי החוקה ינצחו וידחו אותה, החליטו מחברי הפדרליסט שכחלק ממסע ההסברה של החוקה יש צורך להסביר לציבור הרחב את המשמעות של החוקה. בעקבות כך פורסמו מאמרי הפדרליסט בעיתונות בניו יורק.

תוכן
----

מתוך 85 מאמרים, כותביהם של 73 לא מוטלים בספק, אולם לגבי 12 מאמרים לא ברור אם המילטון או מדיסון כתבו אותם, ועד היום הדעות חלוקות בעניין זה.

המאמרים נכתבו תחת שם העט פובליוס לכבודו של פובליוס ולריוס פובליקולה, קונסול רומי שחוקק חוקים התומכים בזכויות אזרח.

כתבי הפדרליסט מסבירים את המוטיבציה ליצור חוקה לארצות הברית, את הכשלים במערכת הנוכחית של הקונפדרציה ואת היתרונות הרבים הגלומים בחוקה.
כתבי הפדרליסט נחשבים לפרשנות מרכזית של החוקה האמריקאית, ובית המשפט העליון של ארצות הברית משתמש בו בשאלות חוקתיות.

אחד ההבדלים הבולטים בין החוקה לתקנון הקונפדרציה הוא הוספת סמכויות נרחבות לממשל הפדרלי על חשבון המדינות עצמן. כתבי הפדרליסט מסבירים את החשיבות בשלטון חזק ובעל כוח, ובה בעת את הצורך לאזן בין הכוחות הפדרליים השונים.

גם מתנגדי החוקה החדשה פרסמו מאמרים שזכו לכינוי מסמכי האנטי-פדרליסט, הם הצביעו במיוחד על כך שאין מגילת זכויות אזרח, שהוביל לקבלת מגילת הזכויות של ארצות הברית, עשרת התיקונים הראשונים לחוקה,

לקריאה נוספת
------------

* אלכסנדר המילטון, ג'יימס מדיסון, ג'ון ג'יי. **הפדרליסט**. מבוא: רות גביזון ואלן שפירא, עורכת: יעל חזוני, תרגום אהרון אמיר, ירושלים: הוצאת שלם, 2001.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **כתבי הפדרליסט** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כתבי הפדרליסט** |

* כתבי הפדרליסט  (באנגלית)
* רות גביזון, לקחי 'הפדרליסט' וההליך החוקתי בישראל, "תכלת".
* ירון אזרחי, הפדרליסט על דמוקרטיה וחכמה מדינית, "תיאוריה וביקורת", גיליון מס' 21, סתיו 2002
* על כתבי הפדרליסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| חוקת ארצות הברית |
| --- |
| טרום החוקה | אמנת המייפלאואר • הכרזת העצמאות • תקנון הקונפדרציה • ועידת החוקה • כתבי הפדרליסט |  |
| גוף החוקה | מבוא • פרק 1 • פרק 2 • פרק 3 • פרק 4 • פרק 5 • פרק 6 • פרק 7 • החותמים על החוקה |
| תיקונים לחוקת ארצות הברית | 

|  |  |
| --- | --- |
| מגילת הזכויות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |
| תיקונים נוספים | 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 |
| תיקונים שלא אושרו | תיקון קורווין • התיקון לשוויון זכויות |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260911305171
* GND: 4202673-8
* LCCN: n80021463
* SUDOC: 027678385
* VIAF: 185884818
* WorldCat (עם VIAF): 185884818

 |