recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אנדרטה ליד כיכר רוסיו, לזכר הקרבנות היהודים
**פוגרום ליסבון** ידוע גם כ**טבח של ליסבון** או **טבח חג הפסחא**, התרחש בין ה-19 ל-21 באפריל 1506, בליסבון, פורטוגל. באירוע אלים זה נרדפו ונהרגו בין 2,000-4,000 יהודים אנוסים לאחר שהואשמו בכפירה. אספסוף של קתוליים מקומיים ומלחים זרים, שספינותיהם עגנו באותו זמן בנמל, רדפו ורצחו במשך שלושה ימים יהודים שהסתובבו ברחובות או הסתגרו בבתיהם או בבתי כנסת. רבים מהם נשרפו בכיכר רוּסִיוּ או על גדות נהר טחו. המלך מנואל הראשון נחרד ממעשי הטבח והורה להעניש את האשמים. כ־500 מהפורעים הוצאו להורג בהוראת המלך ומנזר שהיה אחראי להסתה נגד האנוסים נסגר לשמונה שנים. הסוחרים והמלחים הזרים הצליחו לחמוק ללא עונש לאחר שברחו עם הביזה בספינותיהם זמן קצר לאחר הטבח.

תקרית זו התרחשה שלושים שנה לפני הקמת האינקוויזיציה הפורטוגזית ותשע שנים לאחר הטבלת יהודי פורטוגל לנצרות הקתולית ב-1497

ב-2006 הוקמה בליסבון אנדרטה ליד כיכר רוסיו, לזכר הקרבנות היהודים.

הפוגרום
-------

כלפי הנוצרים החדשים, היהודים שאולצו להמיר את דתם בכפייה, הייתה קיימת אווירה של עוינות, מתח ושנאה, והם הואשמו באחריות לבצורת ממושכת באותן שנים, וכן להתפרצות מחלת הדבר במדינה. הטבח עצמו החל כתוצאה מוויכוח, במנזר סאו דומינגוס דה ליסבואה ביום ראשון, 19 באפריל 1506. בדרשת יום א' הסמוכה לחג הפסחא, התפללו מאמינים קתולים רבים לסיום הבצורת ומחלת הדבר, שסחפו את המדינה. אחד מהנוכחים טען כי ראה את פניו המוארות של ישו על המזבח, והכריז כי נעשה כאן נס. אחד מ"הנוצרים החדשים" (היהודים) חשב אחרת, והביע את דעתו שזו רק השתקפותו של נר על הצלב. הנוכחים במקום, כששמעו זאת, תפסו את האיש בשערו וגררו אותו אל מחוץ לכנסייה בה הוכה למוות על ידי ההמון וגופתו נשרפה בכיכר רוסיו, אחת הכיכרות המרכזיות במרכז ליסבון.

אותה תקרית הביאה לגל של אלימות קשה כלפי הנוצרים החדשים, שהפכו בבת אחת לשעיר לעזאזל. הנזירים הדומיניקניים הבטיחו מחילה בגין חטאים שביצעו במהלך מאה הימים הקודמים, לאלה שיהרגו את "הכופרים". במשך שלושה ימים, קהל של יותר מ־500 איש (רבים מהם מלחים ממחוזות הולנד, ומפרוסיה) יצאו לרחוב, חמושים בחרבות וסכינים, ושיספו למוות נוצרים חדשים שהסתובבו ברחובות. גופותיהם הובלו לכיכר רוסיו, שם נשרפו. ביום הראשון לפרעות נרצחו באלימות יותר מ-500 איש.

לא היה מי שיעצור את ההמון הזועם. עקב מגפת הדבר, עזבו המלך, שריו ופקידי בית המשפט את ליסבון, ועברו עוד קודם לאברנטש, ובשלב ראשון לא ידעו על קיום הטבח. כאשר נודע למלך מנואל הראשון על האירוע בליסבון, הוא שלח שומרים ושופטים כדי לנסות לשים קץ למרחץ הדמים. בינתיים בליסבון הקבוצה הקטנה של הרשויות שנכחה במקום לא הצליחה להתערב, ככל שהקהל גדל והאלימות התפשטה. עד יום שני, 20 באפריל 1506, הצטרפו עוד רבים מקומיים להמון, שהמשיכו לטבח באלימות רבה עוד יותר. הנוצרים החדשים, שכבר לא נמצאו ברחובות, נגררו מבתיהם ומהכנסיות, ויחד עם נשותיהם, בניהם ובנותיהם, נשרפו בכיכרות הציבוריות חיים או מתים. אפילו התינוקות לא ניצלו, שכן הקהל קרע אותם לגזרים או השליך אותם על הקירות[דרוש מקור]. ההמון המשיך לבזוז את הבתים וגנב את כל הזהב, הכסף והמצעים שיכלו למצוא. יותר מאלף איש נהרגו ביום השני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוגרום ליסבון** בוויקישיתוף
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "חנינה".
במסורת האנגלית והבריטית, **הזכות המלכותית לחסד** (באנגלית: **Royal prerogative of mercy**) היא אחת מהסמכויות המלכותיות ההיסטוריות של המלוכה הבריטית, לפיה ניתן להעניק חנינות מלכותיות לאנשים שהורשעו. הזכות המלכותית לחסד שימשה במקור כדי לאפשר למלוכה לסגת, או לספק חלופות לעונשי המוות. הגליה למושבות עונשין שימשה כחלופה לזכות ולעונש לפחות מ-1617. כיום, הזכות המלכותית לחסד משמשת כשינוי כל עונש או משפט, אך איננה מבטלת הרשעה.

באופן רשמי, הזכות המלכותית לחסד ניתנת בידי מלך או מלכת בריטניה. בעבר, הזכות המלכותית לחסד בתחומי ממלכות חבר העמים הבריטי, ניתנה בידי המושל הכללי של אותו אזור, כלומר לשרי הממשלה שמייעצים למלוכה הבריטית. באופן ספציפי, הזכות הועברה ללורד צ'נסלור באנגליה ובוויילס, לשרים הסקוטים בסקוטלנד ולקבינטים הפדרליים והמחוזיים בקנדה, בגין עבירות פדרליות ומחוזיות.

במקרה של דרק בנטלי (אנ'), בית המשפט מצא כי כוח הזכות המלכותית לחסד הוא "ככל הנראה" לגמרי עניין של מדיניות, ולכן אינו מוצדק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Acts of the Privy Council of England, Colonial Series, Vol. I, 1613-1680, p.12. (1908)
2. ↑  "The Governor-General - The Royal Prerogative of Mercy". *Te Kawana Tianara o Aotearoa*. ארכיון מ-2019-04-11. נבדק ב-17 ביוני 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Royal Prerogative of Mercy - Fact Sheet". *Parole Board of Canada*. 4 בנובמבר 2008. ארכיון מ-2016-10-03. נבדק ב-2021-03-18. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Magrath, Paul (8 ביולי 1993). "Law Report: Court recommends Bentley pardon: Regina v Secretary of State for the Home Department, ex parte Bentley - Queen's Bench Divisional Court (Lord Justice Watkins, Lord Justice Neill and Mr Justice Tuckey)". *The Independent*. London. ארכיון מ-2015-09-25. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
סוס ליפיצן בעת אילוף
**ליפיצן** (בסלובנית: **Lipicanec - ליפיצאנץ**) הוא גזע סוסים שפותח באזור הכפר ליפיצה, שברמת קראס, כיום בסלובניה.

מקורו של גזע סוסים זה הוא בסוסים האנדלוסיים, שהיו מבוקשים מאוד באירופה. כאשר נאסר בספרד ייצוא הסוסים האנדלוסיים, החליטה ממלכת הבסבורג לפתח תחליף וכך נוסדה הלהקה הראשונה בליפיצה, בשנת 1580. מקום הגידול נבחר בשל היותו דומה לנוף אנדלוסיה, מקורם של הסוסים האנדלוסיים. הגזע הליפיצני מורכב משמונה קווי דם: פלוטו (Pluto), קונברסנו (Conversano), מאסטוזו (Maestoso), פאבורי (Favory), נאפוליטאנו (Neapolitano), סינגלאווי (Siglavy), טוליפאן (Tulipan) ואינצ'יטאטו (Incitato) - השמות הם שמות הסוסים הזכריים, שמהם התחיל קו הדם.

הליפיצן נחשב לבלרינה של עולם הסוסים בשל היכולות הפיזיות שלהם, קלות אילופם ויופיים, והם מועדפים בקרקסים ורכיבה אמנותית. בדרך כלל ליפיצן נולד עם עור כהה, שחור או חום, ועורו הולך ומתבהר במהלך השנים עד הגיעו לאפור בהיר.

סוסי הליפיצן מופיעים במופעים מרהיבים לפני קהל ב"בית הספר הספרדי לרכיבה" בווינה. סיפור הצלתם במלחמת העולם השנייה מתואר בסרט "נס הסוסים הלבנים".

ראו גם
------

* נס הסוסים הלבנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליפיצן** בוויקישיתוף
* 
* ליפיצן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* Lipizzan International Federation-LIF (בגרמנית)
* Cai de legendă, lipiţanii de la Sâmbăta de Jos (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531508105171
* BnF: cb13572870r (data)
* LCCN: sh85077303
* NKC: ph319502

 |
**תכלתיים** (שם מדעי: *Irenidae*) היא משפחת ציפורי שיר בעלות צבעים כחולים עזים החיים באזור הטרופי. במשפחה זו סוג אחד - תכלתי (*Irena*) ובו 2 מינים. הם קרובי משפחה רחוקים של הבולבולים ורובים גם למשפחות אגיתיניות וציפורי עלים.

התכלתיים חיים בדרום-מזרח אסיה מהודו עד בורנאו וכן בפיליפינים ביערות גשם לחים. הם בעלי נוצות שחורות על פלג גופם התחתון וחלק גופם העליון כחול או סגול בוהק עם עיניים אדומות ומקור צהוב חזק. הנקבות בעלות צבעים דהויים יותר. ציפורים אלה מזכירים במראם עורבים קטנים ואורכם 24-27 ס"מ.

הם חיים בחופת צמרות היער וניזונים בעיקר מפירות שונים ובעיקר מהפיקוס (תאנה) ומפירות נוספים ואף מצוף פרחים. כמו כן הם ניזונים מחרקים שהם תופסים.

מיון
----

* משפחה **תכלתיים** (Maluridae)
	+ סוג תכלתי (Irena)
		- מין תכלתי האש (Irena puella)
		- מין תכלתי פיליפיני (Irena cyanogastra)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תכלתיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* תכלתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**תירס כחול** (שם מדעי: *Zea mays L*) הוא מין של תירס הגדל במקסיקו ובדרום-מערב ארצות הברית, בעיקר באריזונה ובניו מקסיקו. במקור הוא פותח על ידי ההופי, ונשאר מרכיב מרכזי בתזונתם, ואף משמש לטקסים פולחניים. צבעו של התירס הכחול נובע מנוכחות של אנתוציאנינים בתירס והגוונים שלו נעים מצבע אפור עובשי ועד שחור. בשנות ה-50 של המאה ה-20 זוהו 5 סוגים שונים של תירס כחול, אשר מאופיינים על ידי גובה הצמח, גודל הגרעינים ואורכם, ובצבעם. שמותיהם של זנים אלו נובעים מהמילים בשפות המקום בשביל הגוונים שונים של כחול, שהם כחול "סטנדרטי" ("sakwaqa'o"), כחול כהה ("huruskwapu"), וכחול-אפרפר ("maasiqa'o"). בין הזנים השונים הגדלים באזור דרום-מערב ארצות הברית, כמות האנתוציאנין והפוליפנול משתנה ביחס לזנים, דבר שנותן את הגוונים השונים של הזנים השונים. תירס כחול יש מספר יתרונות תזונתיים על הזנים הצהובים או הלבנים של התירס. הוא מכיל 20 אחוז יותר חלבון ויש לו אינדקס גליקמי נמוך יותר. מהמקמח של התירס הכחול מכינים טורטיות, תערובות פנקייק, לחם תירס, צ'יפס תירס ודגנים.

* טלאקויו (אנ'), מאכל מקסיקני שמוכן מתירס כחולטלאקויו (אנ'), מאכל מקסיקני שמוכן מתירס כחול
* זנים שונים של תירס, ביניהם התירס הכחול מהסוג הכחול כההזנים שונים של תירס, ביניהם התירס הכחול מהסוג הכחול כהה
* קסדיאות (אנ') העשויות מקמחו של התירס הכחול קסדיאות (אנ') העשויות מקמחו של התירס הכחול
* ופל בלגי מקמח תירס כחולופל בלגי מקמח תירס כחול
* צ'יפס מקמח תירס כחול צ'יפס מקמח תירס כחול

הערות שוליים
------------

1. ↑  Blue Corn, hort.purdue.edu
2. 1 2  "Blue Tortillas May Help Dieters And Diabetics". *ScienceDaily* (באנגלית). נבדק ב-2017-06-07.
שלד של פלקודוס
**פלקדונטים** (שם מדעי: *Placodontia*) היא משפחת זוחלים ימיים מקבוצת הזאורופטריגיים שחיו במימי הטריאס העליון. מאובניהם התגלו באירופה, צפון אפריקה ואסיה עד להודו וסין. יצורים אלה היו קרוביהם הרחוקים של הפלסיוזאורים.

בני קבוצה זו התאפיינו בלוחיות שריון על גבם בצורה שהזכירה מעט צבים ימיים. הם היו בעלי לסתות שטוחות שעזרו להם לפצח קונכיות של חלזונות וצדפות. עם זאת מספר מינים דווקא ניזונו כמסנני פלנקטון או היו צמחוניים. היו להם גפיים גדולות ללא סנפירים והם יכלו לעלות לחוף. אורכם הממוצע הגיע למטר עד 2 מטר כשכמה סוגים הגיעו גם ל-3 מטרים.

כל המינים נכחדו לאחר תור הטריאס ואת מקומם החליפו הפיוזאורים הגדולים יותר.

מיון
----

* סדרה **פלקדונטים** (Placodontia)
	+ - * סוג *Pararcus*
	+ על-משפחה Placodontoidea
		- משפחה Paraplacodontidae
			* סוג *Paraplacodus*
		- משפחה Placodontidae
			* סוג פלקודוס (*Placodus*)
	+ על-משפחה Cyamodontoidea
		- משפחה Henodontidae
			* סוג הנודוס (*Henodus*)
			* סוג *Parahenodus*
		- משפחה Cyamodontidae
			* סוג *Cyamodus*
			* סוג *Protenodontosaurus*
		- משפחה Placochelyidae
			* סוג פלקוצ'ליס (*Placochelys*)
			* סוג פספודרמה (*Psephoderma*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלקדונטים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4292793-6

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפעולה אנושית קוגניטיבית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו תכנון.
ספורטאית מתכננת את המסלול בו תעבור במהלך תחרות טיפוס קירות.
**תכנון** הוא פעולה קוגניטיבית מודעת שהאדם מבצע כדי להתכונן לקראת אירועים עתידיים או לצורך השגת מטרה. תכנון יעיל יכול לסייע לאדם להימנע משגיאות, או לצמצם את הסבירות להן.

תהליך התכנון מערב קבלת החלטות בין אפשרויות הפעולה העומדות לרשות האדם וארגון של סדר הפעולות הנבחר.
התוצר של פעולת התכנון הוא גיבוש של תוכנית, אשר תנחה את ההתנהגות של האדם ואת האופן שבו הוא פועל בסביבה.

השפעות על יכולת התכנון
----------------------

להבדיל מפעולה אקראית או אימפולסיבית על פי דחפים, תהליך התכנון מצריך הפעלת מחשבה ושליטה עצמית.
בהתאם לכך, ישנם גורמים וכישורים שונים אשר יכולים לשפר את יכולת התכנון של האדם. לדוגמה: תפקודים ניהוליים, דיבור פנימי, מיומנויות חשיבה, יכולת פתרון בעיות, הפעלה של מטא-קוגניציה ועוד.

יכולת התכנון יכולה להיות מושפעת מהטיה קוגניטיבית, כשל לוגי או דפוס חשיבה מסוים, לחץ חברתי ועוד.

פגיעה ביכולת התכנון היא אחד המאפיינים של הפרעת קשב.

מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
----------------------------

המוח האנושי מסוגל לתמוך בשאיפותיו של האדם להגשים מטרות שונות.

אחד מתפקידיה של האונה המצחית הוא תכנון. קליפת המוח הקדם-מצחית מעבירה מידע לסטריאטום, אשר מתבסס עליו כדי להנחות את ההתנהגות אל עבר מטרה רצויה והשגת חיזוקים. הוא עושה זאת על ידי בחירת הפעולות הנדרשות וסידורן באופן שיוביל להגשמת המטרה.

דופמין הוא מוליך עצבי המעורב בתהליכים של תכנון.

המידע המרחבי המתקבל מהחושים מעובד על ידי המוח, אשר מגבש את התפיסה המרחבית המשמשת את המערכת המוטורית לצורך תכנון של פעולות עתידיות.
האזור המוטורי המשלים (SMA) הוא חלק מקליפת המוח המעורב בהיבטים מגוונים של תכנון תנועה.

ראו גם
------

* אופורטוניזם
* תורת הערך
* ניהול זמן
* חוט מחשבה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **תכנון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תכנון (פעולה)** |

* תכנון, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Johnston, C. Mash, E. J. Miller, N. & Ninowski, J. E. (2012). Parenting in adults with attention-deficit/hyperactivity disorder (ADHD). Clinical Psychology Review, 32, 215–228.
2. 1 2 3  Calkins, Susan D. (Ed); Bell, Martha Ann (Ed), (2010). Child development at the intersection of emotion and cognition. Human brain development. Washington, DC, US: American Psychological Association.
3. ↑  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
4. ↑  V. S. Ramachandran, ed. (2012) Encyclopedia of Human Behavior, 2nd ed. Academic Press.
5. ↑  Makoshi, Z. Kroliczak, G. & van Donkelaar, P. (2011). Human supplementary motor area contribution to predictive motor planning. Journal Of Motor Behavior, 43(4), 303-309.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550792405171
* BnF: cb11972123q (data)
* GND: 4046235-3
* LCCN: sh85102696
* NARA: 10641474
* NKC: ph382380

 |
**ג'ון דין** (באנגלית: **John Deane**;‏ 1800–1884) היה צולל אנגלי, מחלוצי הנדסת הצלילה, אשר פיתח עם אחיו צ'ארלס את קסדת הצלילה השימושית הראשונה.

קורות חייו
----------

הקריירה המקצועית של ג'ון דין כצולל מקבילה וקשורה קשר הדוק לזו של אחיו צ'ארלס, ושניהם יחד נחשבים לחלוצי השימוש בקסדה ובחליפת צלילה לחילוץ ימי (marine salvage), כלומר למשיית מטענים טבועים ולסילוק מכשולים תת-ימיים מנתיבי שיט. ג'ון, יליד דפפורד, התגורר בוויטסטבל שבקנט, כיום חלק מן הסיטי של קנטרברי, וממנה ניהל את עסקיו.

 ערך מורחב – **צ'ארלס אנתוני דין**  

בתחילת דרכם פעלו שני האחים יחד, ובמרוצת השנים ביצעו צלילות גם בנפרד ועם שותפים נוספים.

ב-1828 ניסו האחים לראשונה ובהצלחה את קסדת הצלילה שפיתחו בתעלת קרוידן שבדפפורד, עיר מגוריו של צ'ארלס. ביולי 1829 זכו האחים דין בפעם הראשונה בחוזה למשיית מטענה של אונייה טבועה. הייתה זו *Carn Brea Castle*, אוניית הודו מזרחית שטבעה בתחילת אותו חודש בחופי האי וייט. ב-1832 משה ג'ון דין עם שותפו לצלילה ג'ורג' בל תותחים מטרופת אוניית המשא "גרנזי לילי" (Guernsey Lily), שטבעה בחופי נורפוק ב-1799 במהלך פינוי חיל המשלוח הבריטי מהולנד לאחר התבוסה בקרב ברגן-אופ-סום. זוהי ככל הנראה הפעם הראשונה בה פעלו האחים בנפרד.

ג'ון דין נתפרסם כמי שגילה מחדש באקראי ב-1836 את טרופת ה"מרי רוז", אוניית המלחמה של המלך הנרי השמיני שטבעה בסולנט במהלך קרב ימי נגד הצרפתים ב-1545. דין משה מן האונייה תותחים וחפצים נוספים. ב-1840 שב אל האתר והשתמש בחומרי נפץ כדי לסלקה. חלקה הגדול של האונייה היה קבור בקרקעית, וכך ניצלה עד גילויה מחדש ב-1971.

ב-1836 הוציאו לאור האחים דין בלונדון את מדריך הצלילה הראשון בעולם, שנקרא *Method of Using Deane's Patent Diving Apparatus*. הספרון הסביר כיצד להשתמש בחליפת הצלילה ובמשאבת האוויר ואלו אמצעי זהירות לנקוט.

בין 1854 ל-1860, במהלך מלחמת קרים, עסק ג'ון דין בשירות האדמירליות בסילוק אוניות רוסיות טבועות מקרקעית נמל סבסטופול. ב-1856 נישא ג'ון דין לשרה אן בראונינג, מי שניהלה את עסקיו בעודו עובד בחצי האי קרים. אשתו השנייה קבורה בבית העלמין מילסטרוד בוויטסטבל.

ג'ון דין מת ב-1884 ונקבר ברמסגייט.

מקורות
------

* Bevan, John. "The Diving Helmet". *SPUMS Journal (Journal of the South Pacific Underwater Medicine Society)*, vol. 29.2, June 1999. Digitized copy in: rubicon-foundation.org. (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
* David L. Dekker, "1836 Charles Deane". In: divinghelmet.nl.
* Pickford, Nigel. *Lost Treasure Ships of the Northern Seas: a guide and gazetter to 2000 years of shipwreck.* London, Chatham Publishing, 2006.

לקריאה נוספת
------------

* Bevan, John. *The Infernal Diver: the lives of John and Charles Deane, their invention of the diving helmet, and its first application to salvage, treasure hunting, civil engineering and military uses*. London, Submex, 1996.
* Bevan, John. *Another Whitstable trade: An illustrated history of helmet diving.* Gosport, UK, Submex Ltd, 2009.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no99072900
* VIAF: 2105583
* WorldCat: lccn-no99072900

 |
הציקלואידה, טרוכואיד נפוץ, נוצרת על ידי מיקום הנקודה הקבועה על היקף הגלגל וגלגולו על ישר.
טרוכואיד מורחב כאשר ההרחבה באנימציה היא פי 1.5 מהרדיוס
ה**טרוכואיד** (מהמילה היוונית לגלגל "trochos") הוא העקומה המתוארת על ידי נקודה קבועה על מעגל כאשר הוא מתגלגל על קו ישר. הציקלואידה משתייכת למשפחת העקומים הטרוכואידים. המונח **טרוכואיד** נטבע על ידי ז'יל פרסון דה רוברוואל.

תיאור בסיסי
-----------

כאשר מעגל ברדיוס *a* מתגלגל ללא החלקה לאורך ישר *L*, המרכז *C* נע במקביל ל-*L*, וכל נקודה אחרת *P* במישור הקשיח המסתובב עליו נח המעגל מתווה עקום הנקרא טרוכואיד. נניח ש-*CP = b*. המשוואות הפרמטריות המתארות את הטרוכואיד כאשר *L* הוא ציר ה-*x* הן:

{\displaystyle x=a\theta -b\sin(\theta )\,}

{\displaystyle y=a-b\cos(\theta )\,}

כאשר *θ* הוא פרמטר השווה לזווית הסיבוב הכוללת אשר המעגל הסתובב.

### טרוכואיד מכווץ, נפוץ, ומורחב

מהתרשים העליון לתחתון, טרוכואיד מרוחב, נפוץ, ומכווץ.
אם *P* נחה בתוך המעגל (*b < a*), על ההיקף שלו (*b = a*), או מחוצה לו (*b > a*), אז הטרוכואיד מתואר כמכווץ (curtate), נפוץ, או מורחב (prolate) בהתאמה. כיוון שהמעגל מתגלגל ללא החלקה, מהירות הסיבוב על היקפו שווה למהירות התקדמות המרכז שלו. על פי כלל המקבילית לחיבור ווקטורי של מהירויות, נקבל שכאשר הטרוכואיד מכווץ הנקודה הקבועה נעה תמיד באותו כיוון אופקי (שכן המהירות האופקית של המרכז עולה על מהירות סיבוב הנקודה הקבועה), ולכן אין לו לולאות. כאשר הטרוכואיד מורחב הנקודה משנה את כיוון תנועתה האופקי בחלקים מסוימים של התנועה כך שיש לו לולאות. במקרה הביניים, כאשר הנקודה נחה על היקף הגלגל, מתקבלת הציקלואידה, שלה יש חודים (cusps) בנקודות בהן *P* נוגעת ב-*L*.

מבחינה מעשית טרוכואיד מכווץ מותווה על ידי פדל כאשר מפדלים באופניים לאורך קו ישר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרוכואיד** בוויקישיתוף
* טרוכואיד, באתר MathWorld (באנגלית)
**וומבט שעיר-אף** (שם מדעי: *Lasiorhinus*; קרוי גם **וומבט שעיר-חוטם**), הוא סוג של יונק כיס בינוני וכבד במשפחת הוומבטים הכולל שני מינים החיים בדרום ומזרח יבשת אוסטרליה.

מאפיינים
--------

שני המינים בסוג חולקים ביניהם מאפיינים חיצוניים דומים: גופם גדול וכבד ודמוי חבית, יש להם גפיים וצוואר קצרים, ראש רחב וקצר, וזנב קטנטן. המינים בסוג נבדלים מהסוג האחר במשפחה - וומבט מצוי במספר דברים בולטים: האוזניים שלהם ארוכות ומשולשות יותר, האף שלהם מחורץ ומשולש בניגוד גמור לאף העגלגל של הוומבט המצוי, והפרווה שלהם רכה וחלקה לעומת הפרווה הגסה של קרובם. הם גדולים ממנו באופן ניכר. 

מיני הוומבטים הללו הם פעילי לילה, ושוכנים במאורתם במהלך היום. הם משתייכים לקבוצת בעלי החיים המתחפרים אשר נוהגים לחפור לעצמם רשת מאורות ומנהרות למנוחה ומילוט מפני טורפים וחום. בשעות הלילה, הם יוצאים מהמאורה ומתחילים לשחר אחר מזון. הם ניזונים בעיקר מדשא קשה ומעשבים שונים, בזכות שיניהם החזקות הצומחות לאורך חייהם. הרבייה מתרחשת בעיקר כשיש שפע במקורות מזון, והנקבה ממליטה גור יחיד לאחר 22 יום אשר נשאר בתוך הכיס שלה במשך מספר חודשים. תוחלת החיים של המינים הללו היא לכל הפחות 10 שנים. 

אף שטורפים כמו הדינגו והשועל האדום עשויים להוות איום לוומבטים, פעולות האדם כמו הרס בית גידול באמצעות רעיית צאן ובקר או חקלאות, מציבות את האיום החמור ביותר להישרדות המינים עקב כך שהן מצמצמות את בתי הגידול המתאימים למינים.

מינים
-----

* וומבט שעיר-אף צפוני ( *Lasiorhinus krefftii*) - המין הגדול והנדיר בסוג. מוגבל כיום לאזור קטן בגודל 3 ק"מ בפארק הלאומי יער אפינג בקווינסלנד, אך בעבר היה מצוי גם בוויקטוריה ובניו סאות' ויילס. מצב שימורו מוגדר על ידי IUCN כסכנת הכחדה חמורה (CR).
* וומבט שעיר-אף דרומי ( *Lasiorhinus latifrons*) - המין הקטן והנפוץ בסוג. מצוי בחגורת אזור צחיח למחצה מדרום מערב ניו סאות' ויילס עד לאוסטרליה הדרומית ולאוסטרליה המערבית. מצב שימורו מוגדר כקרוב לסיכון (NT).

בעבר היה מין נוסף שנכחד - *Lasiorhinus angustidens*.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וומבט שעיר-אף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

| קנגוראים |
| --- |
| דמויי-וומבט |
| וומבטיים | 

|  |  |
| --- | --- |
| וומבט מצוי | וומבט מצוי (סוג ומין יחיד) |
| וומבט שעיר-אף | וומבט שעיר-אף צפוני • וומבט שעיר-אף דרומי |

 |  |
| קואליים | 

|  |  |
| --- | --- |
| קואלה | קואלה (סוג ומין יחיד) |

 |
| דמויי-קנגורו |
| קנגוריים מושקים | קנגוריל המושק (סוג ומין יחיד) |
| קנגוריים חולדתיים | 

|  |  |
| --- | --- |
| בטונג | בטונג זנב-מברשת • בטונג מזרחי • בטונג מתחפר • בטונג צפוני |
| קנגורו חולדתי | קנגורו חולדתי גילברט • קנגורו חולדתי ארך-רגל • קנגורו חולדתי חוטמני |
| קנגורו חולדתי אדמוני | קנגורו חולדתי אדמוני (סוג ומין יחיד) |

 |
| קנגוריים • דמויי-קוסקוס |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539443905171

 |
**טֶרוּיוּקִי אוֹקָאזַקִי** (ביפנית: **岡崎 照幸**;‏ 22 ביוני 1931 – 21 באפריל 2020) היה מאמן קראטה יפני בשיטת שוטוקאן בעל דרגה דאן 10, מייסד, יושב ראש ומאמן ראשי בפדרציית שוטוקאן קראטה הבינלאומית (ISKF).

ביוגרפיה
--------

אוקאזקי נולד באזור פוקואוקה שביפן. כאיש צעיר התאמן בג'ודו, קנדו ואייקידו. בגיל 16, בשנת 1948, נרשם לאוניברסיטת טאקושוקו ושם החל באימוני הקראטה שלו. אוקאזקי התאמן בעיקר תחת ג'יצין פונאקושי (מייסד השוטוקאן) כמו גם תחת מאסאטוקי נקאיאמה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1953 והתמנה מיד למאמן נבחרת האוניברסיטה. ב-1955 מונה למנהל תוכנית האימונים למאמנים. בין הראשונים לסיים את הקורס ניתן למנות את טקיוקי מיקמי, הירוקזו קנאזאווה ואיג'י טאקורה. ב-1961 נסע לארצות הברית כדי להפיץ את אמנות השוטוקאן בעולם. בתחילה התכוון להישאר שם כחצי שנה, אך מאחר שפתח דוג'ו בפילדלפיה שבפנסילבניה, החליט להישאר שם לצמיתות. אוקאזקי ייסד את ה-ISKF בשנת 1977.

יחד עם גיצ'ין פונאקושי ומאסאטוקי נקאיאמה ייסד אוקאזקי את תוכנית האימונים למאמנים של JKA. כמו כן פרסם ספר בשם "שלמות האופי" על חוויותיו.

נפטר ב-21 באפריל 2020 כתוצאה מסיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם אוקאזקי
* הפרופיל של אוקאזקי באתר הרשמי של ISKF
* ביוגרפיה
* אתר ה-ISKF

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fallece el sensei Teruyuki Okazaki, El Diario de Yucatán, ‏22 באפריל 2020 (בספרדית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 120286610
* ISNI: 0000 0000 2752 6329
* LCCN: n83009386
* NDL: 00534625
* NTA: 07329568X
* VIAF: 67293465
* WorldCat: lccn-n83009386

 |
**ליקה קיריצה**, בשמו בלידה **לייבו ליקה אברמוביץ'** (ברומנית: **Lică Chiriță** – **Leibu Lică Abramovici**;‏ 22 ביולי 1898, מוינשט – 1956) היה פעיל קומוניסטי יהודי ברומניה, ממנהיגי הוועד הדמוקרטי היהודי.

ביוגרפיה
--------

ספר במקצועו, ליקה קיריצה, עמד בשנים 1944–1945 בראש "הוועד האנטיפשיסטי היהודי" שהפך בשנת 1945 לוועד הדמוקרטי היהודי ברומניה, ארגון ששימש לכלי המפלגה הקומוניסטית ברומניה לצורכי תעמולה ומאבק בציונות ובתודעה הלאומית ברחוב היהודי. ב-25 ביוני 1945 באספה באולם "טומיס" בבוקרשט נבחר יחד עם הצייר מקס הרמן מקסי בראש הוועד הדמוקרטי היהודי. ב-5 באוקטובר 1945 השתתף קיריצה בישיבת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית בנוגע לבעיה הלאומית, שבה גינו ואסילה לוקה וגיזלה ואש בחריפות את הציונות ואף את האוכלוסייה היהודית ניצולת השואה על "ניצול הפועלים הרומנים" ועל גישה "פאשיסטית", הדומה לזו של הלגיונרים בעבר. באותה הזדמנות ניסה קיריצה להציג גישה אסטרטגית פייסנית וטען שניתן למשוך יהודים ציונים לשורות הוועד הדמוקרטי היהודי לטובת קידום מדיניות המפלגה הקומוניסטית, אך דבריו נדחו בתוקף.

קיריצה המשיך להיות בשנים הבאות 1945–1946 חבר בהנהגת הוועד הדמוקרטי היהודי. אחר כך עבד במנגנון האקדמיה הרומנית (אז אקדמיית הרפובליקה העממית הרומנית). אחרי מותו בשנת 1956 גופתו נשרפה לפי צוואתו במשרפת "צ'נושה" בבוקרשט.

בשנת 1949 זכה לעיטור המסדר "הגנת המולדת" (Apărarea Patriei) דרגה ג.

לקריאה נוספת
------------

* Teșu Solomovici - *Istoria evreilor din România* vol.II Editura Teșu, București 2007 (ברומנית)
* Alexandru Șafran - *Un tăciune smuls flăcărilor*, Editura Hasefer, București pp.1996 188-189

קישורים חיצוניים
----------------

* ליקה קיריצה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* Theodor Wexler,Mihaela Popov Viitorul poporului evreu, varianta comunista, באתר memoria.ro לפי כתב העת Magazinul istoric 2001
* רשימת הרומנים המפורסמים שציוו את גופותיהם לשריפה במשרפה - בעיתון פרו-אלבה - 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  T. Solomovici עמ' 43
**ג'ון דאנקן** (באנגלית: **John Duncan**;‏ 1866–1945) היה צייר סימבוליסט סקוטי. חלק ניכר מעבודותיו, מלבד דיוקנאות, תיארו אגדות ארתוריאניות, פולקלור קלטי ונושאים מיתולוגיים אחרים.

ביוגרפיה
--------

דאנקן נולד באזור היל-טאון של דנדי ב-19 ביולי 1866, בנו של קצב ומגדל בקר. ג'ון, לא התעניין בעסק המשפחתי והעדיף את האמנות החזותית. עד גיל 15 הוא הגיש קריקטורות למגזין המקומי "נורת' וויזארד" ולאחר מכן התקבל כעוזר במחלקת האמנות של העיתון "דנדי אדויטייזר". באותו זמן הוא גם היה תלמיד בבית הספר לאמנות בדנדי. בשנים 1887–1888 עבד בלונדון כמאייר מסחרי, ולאחר מכן נסע לאירופה כדי ללמוד באקדמיה של אנטוורפן בהדרכת צ'ארלס ורלט ובאקדמיה לאמנות של דיסלדורף.

ב-1889 חזר דאנקן לדנדי והציג בגלריות האמנות של ויקטוריה ואלברט. בשנה שלאחר מכן הוא הפך לאחד מהחברים המייסדים של האגודה לאמנויות גרפיות של דנדי (אגודת האמנות של דנדי). רוב הכנסותיו בתקופה זו הגיעו מעבודות דיוקן, כולל סוחר היוטה ג'ון ל. לוק וגברת האנטר מהילטון.

ב-1892 עבר דאנקן לאדינבורו כדי לעבוד עם הסוציולוג, הבוטנאי והאורבניסט פטריק גדס, שאותו פגש בדנדי. כחלק מתנועת התחייה הקלטית, דאנקן צייר ציורי קיר עבור אולמות המגורים בגן רמזי. הוא גם הפך לאמן הראשי של המגזין "אברגרין" של גדס 1895–1897. המגזין הציג גם עבודות של האמנית נל בקסטר והאמן רוברט ברנס. בין יתר הנושאים, דאנקן תיאר את בכחוס וסילנוס בסצנה מיתית. דאנקן שימש גם כמנהל בית הספר לאמנות "אולד אדינבורו" של גדס.

בשנת 1897 דאנקן חזר לדנדי והציג ציורים קלטיים וסמליים באיגוד האמנויות הגרפי, וגם באקדמיה הסקוטית המלכותית ובמכון המלכותי של גלאזגו. הוא המשיך ללמד אמנות ועיצוב, בדנדי YMCA, באוניברסיטה ובית הספר לאמנות במכון הטכני של דנדי. הוא גם יצר את קולקטיב העיצוב הראשון של דנדי על ידי איסוף קבוצה של כישרונות צעירים שיצרו והציגו יצירות אמנות דקורטיביות ועיצוב עבור האגודה לאמנויות גרפיות, כולל נל בקסטר, רוזה בקסטר, אליזבת ברט ואחותו של דאנקן ג'סי ווסטברוק.

הודות להשפעתו של פטריק גדס, בשנת 1900 מונה דאנקן כפרופסור במכון בשיקגו שנוסד על ידי פרנסיס ווילנד פרקר. הוא לא היה מאושר בשיקגו, ולאחר מותו של פארקר ב-1902 חזר דאנקן לסקוטלנד והתיישב באדינבורו, שם יחיה עד סוף ימיו.

גלריה
-----

* הכלה הקדושה, 1913הכלה הקדושה, 1913
* דיוקן של הלן שלאפדיוקן של הלן שלאפ
* הרוכבים במירוץ מיתולוגיהרוכבים במירוץ מיתולוגי
* ארבע דמויות בנוףארבע דמויות בנוף
* ז'אן דארק - רישוםז'אן דארק - רישום
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון דאנקן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Duncan works online at The Athenaeum
2. ↑  Young, Clara (2004). "John Duncan". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
3. ↑  Kemplay, John (2009). The Paintings of John Duncan: A Scottish Symbolist. Pomegranate Artbooks
4. 1 2  Jarron, Matthew (2015). "Independent & Individualist": Art in Dundee 1867–1924. Dundee: University of Dundee Museum Services / Abertay Historical Society. pp. 49–83.
5. ↑  The Scottish National Gallery, 2016
6. ↑  Geddes, Patrick. "The Evergreen".
7. ↑  Mellor, Helen (1990). Patrick Geddes: Social Evolutionist & City Planner. London: Routledge. p. 76

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 11927907X
* ISNI: 0000 0000 6677 4296
* LCCN: n94046548
* RKD: 24837
* SNAC: w6tc1mpv
* TePapa: 49090
* ULAN: 500000149
* VIAF: 50032226
* WorldCat: lccn-n94046548

 |
"**פלפלים**" הוא שמו של הדפס בטכניקה של חיתוך עץ מאת האמנית הדוויג גרוסמן.

היסטוריה
--------

ההדפס "פלפלים" נוצר, כנראה, בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20, בטכניקה של חיתוך עץ והודפס על גבי נייר מסוג "קוזו" בגובה של 33 ס"מ, וברוחב של 41.5 ס"מ. העותק המצוי בעזבון האמנית נושא את התאריך 1963. בתקופה התגוררה גרוסמן בגבעתיים, שם הקימה עם בעלה, רודי להמן, בית ספר לאמנות.

ההדפס מציג נושא מסורתי של טבע דומם - ארבעה פלפלים. גרוסמן בחרה להציג את הפלפלים על משטח ריק, המנתק אותם מן הממד הריאלי ומדגיש את האקספרסיביות של הצורות. בנוסף, השתמשה גרוסמן בטכניקת חיתוך-העץ לשם יצירת יחסים של פוזיטיב ונגטיב בתיאור הפלפלים השונים.

היצירה הוצגה בתערוכה "חיתוך עץ בישראל 1928-1986" (1986) שהתקיימה בסדנת ההדפס ירושלים. תצלום היצירה הופיעה בספרו של גדעון עפרת "100 שנות אמנות הדפס בישראל" (סדנת ההדפס ירושלים, 2015).

הערות שוליים
------------

1. ↑  המספור, כמו גם תארוך העבודות ביצירתה של גרוסמן איננו ודאי, והאמנית לא הקפידה על רישום מדויק של יצירותיה. ייתכן שתאריך זה קרוב לזמן ההדפסה של העבודה מן הלוח.
2. ↑  ראו: עפרת, גדעון, **חיתוך העץ בישראל 1920-1986**, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 1986
**ג'ון דיקסון קאר** (באנגלית: **John Dickson Carr**; ‏30 בנובמבר 1906 – 27 בפברואר 1977) היה סופר מתח אמריקאי, שפרסם ספרים גם תחת שמות עט נוספים - **קרטר דיקסון** (Carter Dickson) ו**רוג'ר פאירברן** (Roger Fairbairn). הוא נחשב לאחד מגדולי סופרי המסתורין של "תור הזהב" של ספרות הבלשים, שאופיינה בעלילות מורכבות בהן הפתרון המפתיע מובא בסוף העלילה.

קאר היה אומן הסיפור של "החדר הנעול", בו הבלש פותר תעלומות רצח בלתי אפשריות לכאורה. דוגמאות לתעלומות כאלו הן רצח בחדר נעול או רצח בה הגווייה מוטלת בשלג או בחול, כשרק עקבותיה מתגלות בו.

ב-1950 זכה בפרס אדגר היוקרתי לספרות בלשית, ובשנת 1963 זכה בו בשנית על כתיבה של 40 שנה בתחום.

ב-1963 שותקה מחצית גופו של קאר עקב שבץ, והוא המשיך לכתוב ביד אחת עד מותו מסרטן ריאות ב-1977.

ספריו תורגמו לעברית בהוצאת מ. מזרחי וספריית מסתורין וכן בהוצאת כתר.

גיבורי ספריו
------------

עטיפת ספרו של קאר בעברית
גיבורי ספריו המפורסמים ביותר של קאר הם שני הבלשים - ד"ר פל (אנגלית: Dr. Fell) וסר הנרי מריבל (אנגלית: Sir Henry Merrivale).
ד"ר פל נחשב ליצירתו הבדיונית העיקרית והיא מושווה לעיתים לשרלוק הולמס, יציר כפיו של ארתור קונאן דויל ונירו וולף גיבור ספריו של רקס סטאוט.
הסופר הבריטי קינגסלי אמיס לדוגמה, דרג את ד"ר פל כאחד משלושת הבלשים האהובים עליו אחרי שרלוק הולמס.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון דיקסון קאר, ברשת החברתית Goodreads
* אגודת מעריצי ג'ון דיקסון קאר
* ג'ון דיקסון קאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ג'ון דיקסון קאר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ג'ון דיקסון קר (1906-1977), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276524605171
* BIBSYS: 90079680
* BNE: XX916303
* BnF: cb14034771r (data)
* CANTIC: a11248233
* GND: 118870386
* ICCU: CFIV000532
* ISNI: 0000 0001 2027 2204
* LCCN: n79021589
* LNB: 000036038
* MusicBrainz: b338586d-b024-43d1-948e-76c7b360f69a
* NDL: 00435363
* NKC: jn19990001340
* NLA: 35700382
* NLG: 106814
* NLK: KAC199604487
* NTA: 072255854
* SELIBR: 181211
* SNAC: w6r5021n
* SUDOC: 026768542
* Trove: 1048399
* VcBA: 495/336247
* VIAF: 64003044
* WorldCat: lccn-n79021589

 |
צרפת מפורסמת בגבינות הארטיזניות שלה כמו גבינה זו מלה פווי-אן-ולה.
**גבינות ארטיזניות** הן גבינות המיוצרות בעבודת יד ובשיטות מסורתית במחלבות בוטיק קטנות. גבינות אלה עוברות על-פי רוב תהליך הבחלה קפדניים כדי להביא אותן למצב צריכה מיטבי. טעמן בדרך כלל עשיר ומורכב יותר מגבינות בייצור המוני אשר הבחלתן קצרה או שאינן עוברות תהליך הבחלה כלל.

להבחלה חלק חשוב בתהליך ייצור גבינות. בתקופת ההבחלה הנמשכת שבועות ואף חודשים, נמצאת הגבינה בתנאים מבוקרים של טמפרטורה, לחות ואוורור, המאפשרים לחיידקים שבה ולתהליכים הביו-כימיים תנאי סביבה מיטביים להתפתחות. בשלב זה נקבעים בגבינה מאפייני הטעם, הארומה והמרקם.

סוג אחד של גבינות ארטיזניות מכונה "גבינות משק". גבינות אלה מיוצרות מחלב מעדרי היצרן עצמו. ניתן להכין גבינות ארטיזניות גם על ידי ערבוב חלב ממספר משקים, אולם ההגדרה המחמירה יותר של "גבינת משק" מחייבת שהחלב והגבינות ייוצרו באותו המשק.

הגדרות
------

* **גבינת משק - Fermier**. גבינה המיוצרת במשקים קטנים על ידי יצרן בודד המייצר גם את החלב וגם את הגבינות. הגבינות מיוצרות בעבודת יד ובשיטות מסורתיות, ומחלב מלא שמקורו מעדרי אותו משק בלבד. חלב ממקור חיצוני אסור. השיווק בכמויות קטנות.
* **גבינה ארטיזנית - Artisanal**. גבינה בקטגוריה זו דומה לגבינות משק, אולם בעל המחלבה יכול להשתמש גם בחלב שנרכש ממקור חיצוני באותו אזור.

תהליך
-----

מאפייני הגבינה ובכללם כמות השומן, הטעם ואף הצבע הם פונקציה של החלב ממנו יוצרה. מאפייני החלב ותכונותיו מושפעים ממשתנים רבים כגון סוג הגזע, עונת השנה והתזונה, מחזורי ההמלטה וההנקה והזמן מחליבה ועד ייצור הגבינה. יצרני גבינה תעשייתיים מעוניינים לקבל מוצר גבינה סטנדרטי ללא תלות במשתנים אלה ולכן מעבירים את החלב תהליך סטנדרטיזציה.

גבינות ארטיזניות וגבינות מסורתיות אינן עוברות תהליכי סטנדרטיזציה ולכן הן שונות בטעמן ואף בצבען בהתאם לעונות השנה.

גבינות משק מיוחדות בכך שהן מיוצרות מחלב מלא כשהוא במצב חם כפי שהוא נחלב ולא נדרש להובילו בקירור. כתוצאה מכך, ניחוחות החלב המועברים לגבינה מאפיינים את הטרואר הספציפי, ואת תנאי המחיה והתזונה של אותו עדר מסוים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אגודת הגבינות האמריקאיות
* פסטיבל הגבינה האומנות בקליפורניה
* גילדת גבינות אומנות בקליפורניה
* ברנדון אנציל, Eat the rind, don't sweat the sweat – an artisan cheese primer,‏ CNN

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Presidia Artisan Somerset Cheddar". *The Slow Food Foundation*. אורכב מ-המקור ב-2007-08-25. נבדק ב-2007-05-09.
2. ↑  Giannaclis Caldwell (14 במאי 2010), *Farmstead Creamery Advisor: The Complete Guide to Building and Running a Small, Farm-Based Cheese Business*, Chelsea Green Publishing, pp. 6–7, ISBN 978-1-60358-283-4 `{{citation}}`:  (עזרה)
ממתקים כמו תפוחי קרמל היו נפוצים, אך הפכו למסוכנים במרוצת השנים היות שהם אינם עטופים בעטיפה הרמטית.
**מיתוס הממתקים המורעלים** הוא מיתוס שמתייחס לאנשים הטומנים סוגי רעל שונים וחפצים חדים (כמו זכוכית, סכין גילוח, סיכות וכולי) בתוך הממתקים שהם מחלקים בעת ליל כל הקדושים, במטרה לפגוע בילדים אקראיים. בעקבות כך, נזהרים הוריהם של הילדים בעת ליל כל הקדושים, במהלך איסוף הממתקים.

נכון לשנת 2020, טרם הוכחו מקרי מוות שנגמרו כתוצאה מהרעלת ממתקים. בדרך כלל, צובר המיתוס הד תקשורתי לאחר שילדים מתים בפרקי זמן סמוכים לליל כל הקדושים. כתוצאה מהמוות שלהם, צצות השערות שהרעלת ממתקים גורם התמותה שלהם. ישנם מקרים נדירים בהם משתמשים במיתוס הזה במטרה לכסות על רצח או מוות שנגרם בשוגג במהלך ליל כל הקדושים. פולקלוריסטים, חוקרים ומומחי אכיפת החוק אומרים כי המיתוס על הממתקים המורעלים "לא בהכרח נכון".

בעקבות החששות ממקרים כאלה, עלתה המודעות בנושא.

היסטוריה
--------

הטענות שיש אנשים שמחלקים לילדים ממתקים מורעלים צצו לראשונה בתקופת המהפכה התעשייתית. באותה העת, נהגו לחלק לילדים ממתקים תוצרת בית. כתוצאה מכך, הוחדרו לאותם הממתקים חומרים רעילים וחפצים מסוכנים. בשנות ה-90 של המאה ה-19 ובעשור הראשון של המאה ה-20 נחקר הנושא על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ולא נמצאו שום הוכחות שמאששות את המיתוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיתוס הממתקים המורעלים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Joel Best, Gerald T. Horiuchi, The Razor Blade in the Apple: The Social Construction of Urban Legends, **Social Problems** 32, 1985-06-01, עמ' 488–499 doi: 10.2307/800777
2. ↑  Jan Harold Brunvand, **Encyclopedia of Urban Legends**, ABC-CLIO, 2012, מסת"ב 978-1-59884-720-8. (באנגלית)
3. ↑  Jonathan Pitts, Halloween activities address adult fears, too, baltimoresun.com
4. ↑  David Sharos, Trunk or Treat event offers safe alternative for Aurora-area residents, chicagotribune.com
5. ↑  Kawash, Samira (2013). Candy: A Century of Panic and Pleasure. New York: Faber & Faber, Incorporated. pp. 27–72. מסת"ב 9780865477568.
6. ↑  Kawash, Samira (2013). Candy: A Century of Panic and Pleasure. New York: Faber & Faber, Incorporated. pp. 64–66. מסת"ב 9780865477568.
**גבריאל (גבי) שדה** (נולד ב-12 בפברואר 1952) הוא זמר אופרה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בבוקרשט בירת רומניה, בנם של שלמה (מוני) ועמליה שרגסקו, שהיו זמרי אופרה. בגיל שש החל לנגן בצ'לו. בשנת 1964, בהיותו בן 12, עלה לישראל עם אמו ואחותו, סנדרה שדה. אביו נותר לשנה נוספת בכלא ברומניה בשל סחר בלתי חוקי בתרופות. תחילה הם התגוררו במעברת בת ים, וכעבור שנתיים עברו לגבעת עלייה ביפו. הוא מכר את הצ'לו ובמקומו קנה גיטרה. הוא התגלה בתוכנית הרדיו "תשואות ראשונות", והופיע בקטעי מוזיקה בערבי הראיונות של שמואל שי.

שדה שירת בלהקת גייסות השריון והשתתף בתוכניתה "שיר–יון–הרצל", שעלתה בשנת 1973 ועסקה בתולדות הציונות. בלהקה שירתה לצדו הזמרת עירית בולקא, שהייתה חברתו לחיים.

לאחר שחרורו השלים שדה תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטת תל אביב והמשיך באקדמיה למוזיקה, שם למד פיתוח קול אצל מיצי לוקר. בשנת 1976 השתתף במופע "במדינת הגמדים" שכלל שירי ילדים קלאסיים בביצועים חדשים. באותה שנה הוא השתתף בשתי תוכניות של "המנגינה לעולם נשארת" שהופקו ב"קול ישראל". השתתף בלהקת הייצוג של פסטיבל הזמר החסידי. הוא ניסה להקים צמד עם הזמרת דורית פן, יוצאת להקת הנח"ל. הרעיון לא הבשיל, אך בשנת 1978 נישאו השניים. בעקבות המלצת הזמר רפאל אריה נסע ללימודי אופרה בגילדהול סקול אוף מיוזיק בלונדון. השלים לימודי פיתוח קול אצל לוצ'יאנו פאבארוטי.

עם שובו ארצה הופיע במחזמר "גברתי הנאווה". מאז הקמת האופרה הישראלית החדשה שדה הוא מכוכבי הבית שלה וגילם תפקידים רבים. במשך כעשרים וחמש שנה הופיע בהפקות רבות של בתי האופרה המובילים בעולם. בשנת 1995 השתתף בישראל במופע "שלושת הטנורים" עם דודו פישר ויבגני שפובלוב.

בשנת 2004 נבחר לזמר השנה באירופה.

בתחילת העשור השני של המאה ה-21 החליט שדה לצמצם את הופעותיו בעולם ולהתמקד בישראל. הוא עורך מופעי שירה קלאסית בציבור. כמו כן הוא עורך בישראל סדנאות לפיתוח קול ומלמד פיתוח קול באקדמיה לאמנויות המופע. בשנת 2013 העלה את המופע "מבת ים ללה סקאלה", בבימויו של משה בקר.

חיים אישיים
-----------

מתגורר בתל אביב. נשוי למעצבת האופנה דורית שדה ואב למיקה שדה ולאורי, הלומד
מוזיקה בלונדון.

תפקידיו באופרה הישראלית
-----------------------

* נישואי פיגארו: דון בזיליו; דון קורציו (1987)
* לה טרוויאטה: גסטון (1987) ג'רמונט (1987; 1989; 1991)
* שיקוי האהבה: נמורינו (1987; 1988; 1989)
* לה בוהם: רודולפו (1987; 1989)
* עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני : ג'ים מהוני (1987)
* פאוסט: פאוסט (1990; 1992)
* החטיפה מן ההרמון: פדרילו (1990)
* הכלה המכורה: יניק (1991)
* בוריס גודונוב: גריגורי (1994)
* יוסף: יוסף (1995)
* סיפורי הופמן: הופמן (1996)
* טוסקה: קוורדוסי (1999)
* אלפא ואומגה: אלפא (2001)
* אותלו: הפסטיבל הבינלאומי לאופרה בקיסריה (2001)
* אנדרה שנייה: אנדראה שנייה (2002)
* מסע אל תום האלף: בן עטר (2005)
* שמשון ודלילה: שמשון (2005)
* הטריטיקו - הגלימה: לואיג'י (2007)

קישורים חיצוניים
----------------

* גבי שדה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* גבי שדה, באתר Discogs (באנגלית)
* גבי שדה, דף שער בספרייה הלאומית
* גבי שדה, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* גבי שדה, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
* גבי שדה, אתר האופרה הישראלית תל אביב
* יעקב בר-און, הטנור של המדינה חוזר הביתה, הבמה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299061105171
* BnF: cb16549240n (data)
* ISNI: 0000 0004 0224 4236
* MusicBrainz: 9a017903-9643-4b63-80b6-f4153d31808b
* VIAF: 297551487
* WorldCat: viaf-193676524

 |
הכנרת וים המלח - שרידיו של אגם עובדיה
**אגם עובדיה** היה אגם מים מתוקים בבקעת הירדן, שקדם לימת הלשון.

היסטוריה גאולוגית
-----------------

בקעת הירדן נמצאת בחלקו הצפוני של הבקע הסורי-אפריקני. לשון ים שחדרה מן הים התיכון דרך עמק יזרעאל אל הבקעה השקיעה מלח, גיר וגבס בכמות גדולה. בתקופת הפלייסטוקן הפכה בקעת הירדן לאזור ניקוז נפרד מן הים התיכון. הניתוק חל עקב פעילות טקטונית שגרמה לנסיגת פני הים ולהתעוררות געשית ברמת הגולן, בגליל ובעמק יזרעאל. פעילות טקטונית זו גרמה גם להתרוממות משני צדי הבקעה שבעקבותיה חלה "שביית נחלים" - נחלים ונהרות שזרמו קודם לכן מערבה לים התיכון או מזרחה למפרץ הפרסי, שינו את כיוון זרימתם והחלו זורמים אל הבקעה. מאחר שבשלב זה נקטע הקשר אל הים התיכון, נותר בבקעה אגם שמימיו היו מתוקים - אגם עובדיה.

שריד לאגם עובדיה היא תצורת עובדיה - המכילה גיר אגמי, חרסית, קרקע וחצץ - שנחשפה בשולי בקעת כנרות בפתחו של נחל יבנאל ליד הכפר הערבי עובדיה, ומכאן שמו.

ימת הלשון
---------

 ערך מורחב – **ימת הלשון**  

האקלים השתנה והפך לח יותר, והנחלים הזורמים אל האגם השקיעו בו מלחים נוספים. עקב כך נוצר אגם מלוח גדול שהשתרע מן הכנרת של ימינו עד חצבה - ימת הלשון. לפני כ-15,000 שנה הצטמקה ימת הלשון והותירה שני שרידים:

* הכנרת - אגם המים המתוקים הגדול ביותר בארץ ישראל והימה המתוקה (הגלויה) הנמוכה ביותר בעולם.

* ים המלח - ימה מלוחה וסגורה במרכזה של ארץ ישראל, מזרחית למדבר יהודה. חופיו הם המקום היבשתי הנמוך ביותר בעולם ונמדד בו הלחץ האטמוספירי הגבוה בעולם. ים המלח הוא מקווה המים בעל שיעור המליחות השלישי בגודלו (אחרי אגם דון חואן באנטארקטיקה ואגם עסל בג'יבוטי).

קישורים חיצוניים
----------------

* גאולוגיה של הכנרת, אתר מנהלת הכנרת

| גאולוגיה של ישראל |
| --- |
| כללי | הבקע הסורי-אפריקני • הלוח הלבנטיני • הקשת הסורית • אגם עובדיה • ימת הלשון • מצוק ההעתקים |
| צפון | גאולוגיה של הכרמל • גאולוגיה של הגולן • שדה א-שמה • שקע הבזלת של דלתון • אקוויפר החרמון • הר הגלבוע • קרן עין גב • מחצבות חפציבה • פארק הסלעים |
| מרכז | אקוויפר ההר • אקוויפר החוף • בורג' אל-מלח • חמאם אל-מליח • מדבר יהודה |
| דרום | מכתשים בנגב • קיר האמוניטים • קניון באר שבע-עזה • בקעת תמנע • הקניון האדום • הרי אילת • השילד הערבו-נובי • לשון ים המלח |
| לערכים נוספים |
**ג'ון דיר 3020** (באנגלית: **John Deere 3020**) הוא דגם טרקטור חַקלָאִי (טרקטור יבול) שיוצר על ידי ג'ון דיר בין השנים 1972–1964 בארצות הברית ו-מקסיקו

ממאפייני "ג'ון דיר 3020"
------------------------

"ג'ון דיר 3020" הוא טרקטור שיוצר על ידי "ג'ון דיר" כחלק מסדרת הדור החדש שלו בין השנים 1964-1972. דגם ה-3020 כמעט זהה לדגם "ג'ון דיר 3010" הדגם שהוא החליף. יש לו בסיס גלגלים של 90 אינץ', ויכולת דלק של 29 גלון (109.77 ליטר).

הדגם הוצע עם שלוש אפשרויות מנוע שונות הכוללות: מנוע בנזין 3.7 ליטר 4 צילינדרים, מנוע דיזל 4.4 ליטר 4 צילינדרים ומנוע גז LP בנפח 3.7 ליטר, כולם מיוצרים על ידי ג'ון דיר.

  

במהלך הפקת הייצור של הדגם בוצעו מספר שינויים קלים בדגם ובטרקטורים אחרים מהסדרה החדשה. אלה כללו העברת המנופים ההידראוליים מהצד השמאלי של המקף לקונסולה מימין למפעיל, עמעם צר יותר לשיפור הראות, ומנוף הילוכים ארוך וכפוף יותר. 

מספר אפשרויות של היצרן זמינות בדגם "3020" כללו סיוע גלגל קדמי הידראולי, מבנה הגנה מעל חופה, חופה מפלדה שנגררה לרול גארד. 

תא הנהג סגור עם חמום ומיזוג אוויר היה זמין גם כאפשרות עלות נוספת. 

בשנים 1964 - 1969 ייצר ג'ון דיר גם וריאנט תעשייתי של "3020". הוא נצבע בצהוב במקום ירוק והיה ידוע בשם "ג'ון דיר 500"

סוג הנעה: 4x2

תמונות
------

* "ג'ון דיר 3020", שנת 1968 "ג'ון דיר 3020", שנת 1968
* "ג'ון דיר 3020" "ג'ון דיר 3020"
* "ג'ון דיר 3020" "ג'ון דיר 3020"
* "ג'ון דיר 3020" "ג'ון דיר 3020"
* "ג'ון דיר 3020" "ג'ון דיר 3020"

ראו גם
------

* ג'ון דיר מודל A
* ג'ון דיר 5220
* ג'ון דיר 9630

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון דיר 3020** בוויקישיתוף
* ג'ון דיר 3020, סרטון באתר יוטיוב
* ג'ון דיר / אתר הבית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ג'ון דיר 3020" tractordata.com/farm-tractors/000/0/6/63-john-deere-3020
2. ↑  "ג'ון דיר 3020" - כולל תמונות auctiontime.com/listings/farm-equipment/auction-results/list/category/1100/tractors/manufacturer/john-deere/model-group/3020
אנדרטה לזכר קרבנות פוגרום פרוסקורוב
**פוגרום פרוסקורוב** היה פוגרום שהתרחש בשבת, ב-15 בפברואר 1919 (ט"ו באדר א', שבת פרשת תצוה) בעיר פרוסקורוב (כיום חמלניצקי), כחלק מ"פרעות פטליורה" במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. בתוך שלוש שעות וחצי, נרצחו כ-1,800 יהודים ונפצעו מעל 1,000 יהודים, ביניהם נשים וילדים. הפוגרום בוצע על ידי חיילי צבא הרפובליקה העממית של אוקראינה. הפוגרום בוצע רק בכידונים, משום שפקדו על החיילים לא להשתמש בתחמושת. את הפוגרום יזם איוון סמוסנקו (אנ').

אחד העדים שראה את המתרחש אמר: "אי אפשר לדמיין את מה שקרה כאן ביום שבת, 15 בפברואר 1919. זה לא היה פוגרום, זה היה כמו רצח העם הארמני".

על פי ההיסטוריונים יונה אלכסנדר (אנ') וקנת מאיירס, החיילים צעדו למרכז העיר בליווי להקה צבאית ופגעו ביהודים תחת הסיסמה: "הרוג את היהודים, והצל את אוקראינה."

קישורים חיצוניים
----------------

תזכיר ההסתדרות הציונית, הפרעות באוקראינה, הפועל הצעיר, 13 ביוני 1919

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורבנות פוגרום. פרוסקורוב, אוקראינה, 1921-1918, באתר dbs.anumuseum.org.il
2. ↑  פרוסקורוב (Proskurov), באתר www.yadvashem.org
3. ↑  David Alan Chapin, Ben Weinstock, **The Road from Letichev: The History and Culture of a Forgotten Jewish Community in Eastern Europe**, Writer's showcase presented by Writer's digest, 2000, מסת"ב 978-0-595-00667-0. (באנגלית)
**אגם סן מרטין** (כפי שהוא מכונה בארגנטינה; בספרדית **Lago San Martin**) או **אגם או'היגינס** (כפי שהוא מכונה בצ'ילה; בספרדית **Lago O'Higgins**) הוא אגם קרחוני בפטגוניה הממוקם בין אזור אייסן דל חנרל קרלוס איבנז דל קמפו (Aysén del General Carlos Ibáñez del Campo) שבצ'ילה לבין פרובינציית סנטה קרוס שבארגנטינה.

האגם נמצא בגובה 250 מטר מעל פני הים, שטחו 1,013 קמ"ר ואורך קו החוף שלו 525 ק"מ. ממבט מלמעלה, האגם מורכב ממספר עמקים דמויי אצבעות, מתוכם 554 קמ"ר בשטח צ'ילה ו-459 קמ"ר בשטח ארגנטינה. אגם סן מרטין הוא האגם העמוק ביותר באמריקות, עם עומק מרבי של 836 מטר בקרבת קרחון או'היגינס וצבע מים המאופיין בגוון כחול בהיר חלבי. האגם מוזן ברובו מנהר מאייר ומערוצים שונים ונשפך אל נהר פסקואה, שזורם לאוקיינוס הפסיפי. קרחון או'היגינס זורם מזרחה לכיוון האגם, כמו גם קרחון צ'יקו. שני הקרחונים הם חלק משדה הקרח של דרום פטגוניה אשר נמתח לאורך 350 ק"מ מצפון-דרום לאגם.

מהגרים לא התיישבו מסביב לאגם עד לשנת 1910, כאשר בריטים, סקנדינבים ושווייצרים התחילו לגדל כבשים בשביל צמר.

ציר התיירות הנפוץ ביותר לביקור באגם הוא בין העיירה אל צ'לטן שבארגנטינה ל-ויה או'היגינס שבצ'ילה, שכולל מעבורת דרך האגם בצד הצ'יליאני.

שמות
----

בהיותו האגם המוזר ביותר בצורתו באזור, המורכב משמונה זרועות, השם סן מרטין מתייחס לפעמים רק לצד הארגנטינאי שלו, והשם או'היגינס מתייחס ל-4 הזרועות שלו בצד הצ'יליאני. שני השמות מגיעים מגיבורי העצמאות חוסה דה סן מרטין מארגנטינה ו-ברנרדו או'היגינס מצ'ילה. שני האישים לחמו ביחד לשחרור צ'ילה ונודעו בשם "המשחררים של אמריקה", יחד עם עוד אישים דרום אמריקאים.

ראו גם
------

* אגם ארחנטינו
* אגם ויאדמה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם סן מרטין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537141005171
* LCCN: sh94003643

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

תיאור דיאגרמתי של מטוס המצוי בתנודת פוגואידה.
ה**פוגואידה** (באנגלית: Phugoid) היא תנועה אופיינית של מטוס המתרחשת בניסיון לייצבו בטיסה אופקית. כאשר מטוס משנה את גובהו, תנודת פוגואידה נלווית תמיד לניסיון להתייצב בגובה החדש. בתנודת הפוגואידה, המטוס מעלרד מעלה ומטפס, ולאחר מכן מעלרד מטה ויורד בגובה, כאשר בתהליך זה הוא מאיץ ומאט כאשר הוא טס "במעלה הגבעה" או "במורד הגבעה". התנודה כולה ניתנת להבנה כתמורה איטית של אנרגיה קינטית ואנרגיה פוטנציאלית כובדית מסביב למפלס של שיווי משקל. הפוגואידה הוא אחד ממודי הדינמיקה העיקריים של מטוס, והוא דוגמה קלאסית למערכת משוב שלילי.

תיאור מפורט
-----------

במהלך תנודת פוגואידה למטוס יש זווית התקפה קבועה בקירוב אך זווית עלרוד משתנה, הנגרמת על ידי תמורה חוזרת של מהירות הרוח המציפה (מהירות המטוס) וגובה המטוס. ניתן לעורר את הפוגואידה באמצעות הטיה קצרה של הגה הגובה (הטיה קצרה וחדה של משטח הניהוג, ולאחר מכן חזרה למצב היציב), כך שהתוצאה היא שינוי בכוח העילוי וזווית העלרוד בעוד קודם המטוס היה מצוי במצב שיוט (טי"א - טיסה אופקית). כשהמהירות יורדת, העילוי יורד ואף המטוס ירד אל מתחת לאופק, בעוד שכשהמהירות עולה, העילוי עולה ואף המטוס יטפס מעל האופק. המודל המציג את תנודת הפוגואידה מניח הנחה יסודית לגבי **התנודה הקצרה** - המודל מניח שהיציבות הסטטית של המטוס גבוהה (יציבות סטטית נמדדת לפי המרחק השלילי בין מרכז הלחץ למרכז הכובד, אשר מתפקד כזרוע מומנט) כך שהתנודה הקצרה קצרה מאוד ומרוסנת חזק מאוד, על כן על המטוס פועלת תאוצת עלרוד נמוכה והוא שומר על זווית התקפה קבועה בקירוב. הפוגואידה היא אם כן, אחת משתי תנודות המתרחשות במוד האורכי, כשהראשונה היא התנודה הקצרה שתוארה קודם ואילו השנייה היא הפוגואידה המכונה "**התנודה הארוכה**".

ניתוח תנודת הפוגואידה
---------------------

הפוגואידה מכונה לעיתים "תנודת כבידה" ומשום שהכבידה היא הגורם המניע אותה. המטוס המצוי בתנודת פוגואידה מנסה כל העת לחזור למצב שיווי משקל בו מתקיים שוויון בין העילוי ומשקל המטוס. אם המטוס מצוי בשיווי משקל במהירות V אז מתקיים:
{\displaystyle W=L=C\cdot V^{2}}. השינוי בעילוי עקב שינוי קטן בגודל המהירות הוא {\displaystyle dL=2CV\cdot (dV)}, והשינוי בגובה לפי השינוי במהירות הוא {\displaystyle dH=V(dV)/g}, על כן תנודת הפוגואידה היא הרמונית בקירוב עם זמן מחזור:

{\displaystyle T={\frac {2\pi }{{\sqrt {2}}(g/V)}}=\pi {\sqrt {2}}({\frac {V}{g}})}.

זמן המחזור של תנודת פוגואידה עשוי להשתנות בין עשרות שניות למטוס קל למספר דקות עבור מטוס גדול וכבד יותר (זה בא לידי ביטוי בכך שמהירות המטוס במצב שיווי משקל גבוהה יותר, על כן זמן המחזור בנוסחה ארוך יותר). בעבור מטוסים קלים במיוחד זמן המחזור של הפוגואידה עשוי להיות בין 15 ל-25 שניות.

ראו גם
------

* יציבות כלי טיס