recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אַבּוּ מֻחַמַּד אַ-זַּאפִר בִּאַמְרִ אללַּהּ אִסְמַאעִיל בְּן אלְ-חַאפִז** (בערבית: **أبو محمد الظافر بأمر الله إسماعيل بن الحافظ**; תרגום הלקב: המנצח במצוות האל; פברואר 1133 - 15 באפריל 1154) היה הח'ליפה ה-12 של השושלת הפאטִמית במצרים (1149–1154).

חייו
----

א-זאפר באמר אללה נולד בשנת 1133, והיה בנו החמישי של אל-חאפז, היות שכל אחיו הבוגרים נהרגו בימי אביו, היה הוא יורשו של אביו, ולאחר מות האב עלה על כס הח'ליפות. לווזיר מינה את אבן מצאל, שהיה אז כבן 70, אולם הנציב באלכסנדריה, אבן א-סלאר, מרד באבן מצאל, ולאחר קרבות מספר הביס אותו והרגו. בלית ברירה, הכיר א-זאפר באמר אללה בווזירותו של אבן א-סלאר, ולמעשה איבד את השלטון במצרים, כשבידו נותר אך תפקיד סמלי בלבד.

הנקודה הצפונית ביותר בממלכה הפאטמית הייתה העיר אשקלון, אשר הייתה נתונה להתקפות הצלבנים, כיוון שהיוותה בלם לניסיונות התפשטותם דרומה. אל מקום זה הוגלו כל אלו שהיה ספק בנאמנותם לשלטון בקהיר, וכך בשנת 1153 שלח אבן א-סלאר את בנו החורג, עבאס, שלא בטח בו, בראש תגבורת צבאית לאשקלון. עבאס, שלא היה מרוצה מהרחקתו, שכנע את בנו נצר לרצוח את א-סלאר. ב-3 באפריל 1153 רצח נצר את סבו החורג א-סלאר, והווזירות ניתנה ביד עבאס. הצלבנים, שניצלו את המצב, הטילו מצור על אשקלון וכבשוה באוגוסט אותה שנה.

על פי תקדימי העבר, הרי שאויבו הגדול של א-זאפר באמר אללה היה הווזיר החדש, ואכן, א-זאפר באמר אללה ניסה עתה להסית את נצר לרצוח את אביו. א-זאפר באמר אללה ונצר היו חברים קרובים, כנראה נאהבים, אך כאן התערב אוסאמה אבן מונקד' (מחבר הספר "ניסיון חיי"), ושכנע את נצר שלא לעשות כן. אוסאמה לא הסתפק בכך, אלא הוסיף וסיפר לעבאס את הרכילות בקהיר כי הח'ליף ונצר מאהבים, ועל כן יעץ לו לרצוח את א-זאפר באמר אללה כדי למחות את החרפה ממשפחתו.

בליל ה-15 באפריל 1154 הזמין נצר את א-זאפר באמר אללה לביתו, שם המתינו לו מרצחים, שהרגוהו. למחרת, הרגו נצר ועבאס את שאר אחיו של א-זאפר באמר אללה, וכן את בן דודו, ובמקומו העלה עבאס לשלטון את בנו בן החמש, אל-פאיז. לאחר מותו של זה בשנת 1160, מונה אחיו, אל-עדיד, שהודח ב-1171 ומת ב-1174, והיה הח'ליף הפאטמי האחרון.

רציחתו של א-זאפר באמר אללה הגדישה את הסאה, ונשות החצר הזעיקו את טלאע אבן רוזיכ, מושל מצרים העליונה, אשר הצליח לגייס צבא ולהדיח את עבאס ובנו. השניים ניסו להימלט ממצרים לסוריה, אולם בדרכם נתקלו בכוחות צלבניים. עבאס נהרג בקרב ובנו נצר נשבה, נמכר למצרים תמורת הון רב והורד לשם בכלוב ברזל. נשותיו של א-זאפר באמר אללה כילו בו את חמתן והרגוהו בייסורים קשים. הוא נתלה בשער זוילה, והורד מן הגרדום רק במרץ 1156.

לקריאה נוספת
------------

* אוסאמה אבן מונקד'. **ניסיון חיי: זכרונותיו של אביר מוסלמי בימי מסעי הצלב**. תרגום מערבית, מבוא והערות: אלה אלמגור; הוצאת עם עובד עמודים 53–63.
* יהושע פראוור, **תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל**, כרך א, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; עמודים 311–312 פרוואר זכה על ספרו בפרס ישראל ובתרגומו לצרפתית בפרס האקדמיה הצרפתית.
**יוסטיין גורדר** (בנורווגית: **Jostein Gaarder**; נולד ב-8 באוגוסט 1952) הוא סופר נורווגי, שכתב רומנים, סיפורים קצרים וספרי ילדים.

חייו
----

גורדר נולד באוסלו, נורווגיה, למשפחת מורים ומחנכים. הוא למד לשונות סקנדינביות ותאולוגיה באוניברסיטה של אוסלו. במשך זמן מה, לפני שהחל בקריירה של כתיבה, לימד פילוסופיה.

יצירתו המוכרת ביותר היא הרומן עולמה של סופי, שכותרת המשנה שלו היא "רומן על תולדות הפילוסופיה". יצירה פופולרית זו תורגמה לחמישים ושלוש שפות. בעולם מצויים עשרים וששה מיליון עותקים מודפסים, שלושה מיליון מהם נמכרו בגרמניה לבדה.

בשנת 1997 ייסד גורדר יחד עם רעייתו סירי דאנביג את "**פרס סופי**", שנקרא על שם הדמות מהספר. זהו פרס בינלאומי לסביבה ופיתוח בר-קיימא, בגובה מאה אלף דולר, שניתן מדי שנה עד לשנת 2013, אז הופסקה הענקתו בשל העדר מימון.

מחלוקת על מאמרו
---------------

באוגוסט 2006, על רקע המלחמה בלבנון, פרסם מאמר חריף. "איננו מכירים עוד במדינת ישראל", כתב יוסטיין גורדר בעיתון הנורווגי 'אפטנפוסטן', "אנחנו קוראים לרוצחי ילדים בשמם ולעולם לא נקבל שלאלה יש מנדט מאלוהים או מההיסטוריה להצדקת מעשי התועבה שלהם... אנחנו צוחקים לשגעונות של העם הזה, ומבכים את חטאיו". המאמר עורר סערה עזה מאז פרסומו. מונה לוין, מבקרת מוזיקה יהודייה-נורווגית מגדירה את הדברים כ"דבר המחריד ביותר שקראתי מאז 'מיין קמפף'" ואת כותבם כאדם בור ומלא שנאה. פרופסור דינה פורת, ראש המכון לחקר האנטישמיות והגזענות באוניברסיטת תל אביב, אומרת, "מדובר במניפסט אנטישמי קלאסי, שאפילו אינו יכול להסוות את עצמו כביקורת על ישראל".
גורדר ניסה לטעון כי לא הובן נכון וכי הוא "חבר של ישראל ושל היהודים". בניגוד לדברים שכתב במאמר, הוא מציין בדברים להגנתו כי הוא תומך בקיום מדינה ליהודים, אך לא במתכונתה הנוכחית. הוא מודה כי היה משנה במשהו את תוכן הדברים כדי לא לפגוע, אך איננו חוזר בו מעיקרם.

ספריו שתורגמו לעברית
--------------------

* עולמה של סופי, הוצאת שוקן.
* סוד הקלפים
* מאיה, תרגמה דנה כספי, הוצאת שוקן, 2001.
* נערת התפוזים, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2005, תרגם מנורווגית רוג'ר הרץ

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **יוסטיין גורדר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יוסטיין גורדר** |

* אנטי-גורדר סאטירה
* תרגום המאמר שפורסם בעיתון 'אפטנפוסטן' ב-2006, מנורווגית לאנגלית.
* יוסטיין גורדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* יוסטין גורדר (1952-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבוסס על מאמר ב"הארץ", 10.8.06

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307974105171
* BIBSYS: 90095949
* BNE: XX935193
* BnF: cb14024229c (data)
* CANTIC: a10789741
* CiNii: DA08606096
* GND: 119306271
* ICCU: LO1V142347
* ISNI: 0000 0000 0107 0394
* LCCN: n94041978
* LNB: 000007250
* MusicBrainz: 9da2ec67-c744-473a-80b4-773e4f55933b
* NDL: 00513349
* NKC: jn19990002512
* NLA: 35677261
* NLG: 75465
* NLK: KAC199609530
* NLP: A12041567
* NSK: 000122218
* NTA: 119684756
* RERO: 02-A003272767
* SELIBR: 208069
* SNAC: w66m703w
* SUDOC: 028849310
* Trove: 1038240
* VIAF: 54345762
* WorldCat: lccn-n94041978

 |
כלב בובלהד
בובות בובלהד של שחקני קבוצת הכדורגל GAA (אנ') בחלון ראווה של חנות בקיל איירן (אנ'), מחוז קרי
בובות בובלהד של שחקני בייסבול במוזיאון בבונקיו
**בּוֹבְּלְהֵד** (באנגלית: **bobblehead**) הוא בובת צעצוע שראשה, שלעיתים קרובות גדול יחסית לממדי הגוף, מחובר אל גופה בקפיץ, כך שטפיחה קלה על ראשה גורמת לראש להתנועע, ומכאן מקור השם ("bobble" באנגלית היא תנועת ראש חדה).

בובות בובלהד נעשות בדמותן של דמויות מתחומים מגוונים. בארצות הברית הבובות מזוהות בעיקר עם ספורטאים, בייחוד שחקני בייסבול. בארץ נפוצות בובות בובלהד לרכב, לרוב בצורת בעלי חיים. בובלהד נפוץ כפריט אספנות.

במהלך השנים יוצרו הבובות מחומרים שונים. הבובות המודרניות יוצרו בראשונה מעיסות נייר, בהמשך מקרמיקה וכיום נהוג להכין אותן מפלסטיק. כמו כן, חלו לא מעט עליות וירידות בפופולריות שלהן במהלך השנים.

היסטוריה
--------

ככל הנראה האזכור הראשון לבובות אלו הוא בסיפור הקצר "האדרת" מאת ניקולאי גוגול מ-1842, שבו נכתב על הצוואר של הדמות הראשית כי הוא "נראה מופלג באורכו... ממש כצווארם של חתולי הגבס הקטנים, המטלטלים ראשם לעשרותיהם על ראשי הרוכלים הנוכרים שברוסיה". בהמשך יוצרו גם בגרמניה בובות בובלהד מקרמיקה בצורת חיות, בגדלים הנעים בין 15 ל-20 ס"מ.

בשנות ה-20 יוצרה בובת בובלהד בדמות כדורסלן של הניו יורק ניקס, והתגלה עניין מחודש בבובות אלו. עם זאת בשנות ה-30 העניין בבובה דעך שוב, ומתקופה זו עד שנות ה-50 יוצרו פריטים בודדים בלבד. בשנת 1960 החלה ליגת הבייסבול MLB להפיץ סדרה של בובות בובלהד שהוכנו על בסיס של עיסת נייר, כאשר לכל קבוצה בובה משלה וכאשר כל הבובות נעשו באותה דמות. במהלך סדרת הוורלד סיריס שנערכה באותה שנה נמכרו לראשונה בובות בובלהד בדמותם של שחקנים ספציפיים, שחקני הבייסבול רוברטו קלמנטה, מיקי מנטל, רוג'ר מאריס ווילי מייז. עדיין לכל הבובות היו אותם פנים, אך הן נבדלו במדי הקבוצות. מאחר שגם בובות אלו נוצרו על בסיס עיסת נייר, נותר אך קומץ של פריטים שמורים היטב מסדרת בובות אלו. בשנות ה-70 החלו לייצר בובות בובלהד מקרמיקה, במקום מעיסת נייר, ואז יוצרו גם בובות בדמות ספורטאים מתחומי ספורט אחרים וכן כאלו בדמותן של דמויות מצוירות. סט בובות של הביטלס, שיוצר באותה תקופה, נחשב לאחד מפריטי האספנות הנדירים והידועים בתחום זה. עם זאת, באמצע שנות ה-70 קרנן של בובות הבובלהד ירדה שוב, ויוצרו פריטים בודדים בלבד.

רק בשנות ה-90 חזרו הבובות להיות פופולריות. שיטות ייצור חדשות אפשרו לייצר את הבובות מפלסטיק במקום מקרמיקה, ובכך הפחיתו משמעותית את עלויות הייצור ומורכבותו. ב-9 במאי 1999 חילקה קבוצת הבייסבול סן פרנסיסקו ג'איינטס, במהלך משחק של הקבוצה, 35,000 בובות בובלהד בדמותו של וילי מייז, שהיו להיט גדול בקרב אוהדים ואספנים. בתקופה זו עלתה הפופולריות של בובות הבובלהד במהירות ושוק בובות הבובלהד התרחב. נוצרו בובות רבות, גם בדמותן של אושיות תרבות לא ידועות במיוחד. בשנות ה-2000 נוצרו סוגים חדשים של הבובה, למשל בובות מוקטנות בשם "מיני-בובלהד", שגודלן נע לרוב בין 5 ל-8 ס"מ, שהופצו בקופסאות דגני בוקר. כמו כן, מוצעים למכירה מוצרים נוספים בצורת בובת בובלהד, כמו מטהרי אוויר וקופות חיסכון, ואף בובות בובלהד בהתאמה אישית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בובלהד** בוויקישיתוף
* היסטוריה, באתר bobbleheads.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניקולאי וסילייביץ גוגול, **סיפורים פטרבורגיים**, הוצאת הספריה החדשה, תרגמה נילי מירסקי (עמ' 10)
**אנחנו יוצאים להילחם אתכם** הוא משחק ילדים.
המשחק הוא משחק מלחמה, בו מחולקים השחקנים לשתי קבוצות.
המשחק היה נפוץ בישראל של ראשית עד אמצע המאה העשרים. במקומות מסוימים (למשל חיפה) שיחקו בו בנות בלבד.

גרסת אנשי ביניים
----------------

המשחק הוא משחק של משחקונים חוזרים, שבכל אחד מהם מוגדרת קבוצה מנצחת, אך אין מנצח מוגדר לכל המשחקונים. 
חברי הקבוצה האחת בוחרים איש ביניים (למשל את שושנה) ופותחים בשיר משחק המהווה קריאת תיגר:

"אנחנו יוצאים להילחם אתכם, להילחם אתכם, להילחם אתכם.  

מאיתנו תצא שושנה הגיבורה, שושנה הגיבורה, שושנה הגיבורה.  

(ו)מי מכן תצא הראשונה, תצא הראשונה, תצא הראשונה?"

חברי הקבוצה השנייה בוחרים איש ביניים, למשל את רעיה, ועונים:

"מאיתנו תצא רעיה הגיבורה, רעיה הגיבורה, רעיה הגיבורה".

השחקנים הנבחרים, במקרה זה שושנה רעיה, יוצאים זה אל מול זה כשהם מקפצים על רגל אחת וידיהם שלובות, ומנסים לגרום זה לזה לאבד את שיווי משקלם, לגעת בקרקע בשתי רגליים או ליפול. המנצח מגדיר את קבוצתו כמנצחת. הקבוצה המנצחת זוכה לפתוח בהתגרות בסיבוב הבא.

**גרסה חליפית לשיר:**

-"אנחנו יוצאים להילחם אתכם, להילחם אתכם, להילחם אתכם. 
אנחנו יוצאים להילחם אתכם, ביום ובלילה.  

מאיתנו יצא אבי הגיבור, אבי הגיבור, אבי הגיבור. 
מאיתנו יצא אבי הגיבור, ביום ובלילה".

**גרסה חליפית נוספת:**

-"אנחנו יוצאים להילחם אתכם, להילחם אתכם, להילחם אתכם"  

-"אנחנו יוצאים להילחם אתכם, להילחם אתכם, להילחם אתכם"  

-"ומי מכם יצא הגיבור, יצא הגיבור, יצא הגיבור"  

-"ומי מכם יצא הגיבור, יצא הגיבור, יצא הגיבור"  

-"מאתנו יצא יוסי הגיבור, יוסי הגיבור, יוסי הגיבור"

גרסת מלחמה כוללת
----------------

חברי אחת הקבוצות עומדים כשפניהם לקיר. חברי הקבוצה השנייה מתקרבים אליהם מאחור, וטופחים על גבם. הטפיחה מהווה סימן לתחילת הקרב, אשר מתנהל כמו בגרסת אנשי הביניים, על רגל אחת בשילוב ידיים. הקבוצה המנצחת היא הקבוצה שיש מי מחבריה אשר לא נפסל עדיין, כאשר חברי הקבוצה השנייה נפסלו כולם.

ראו גם
------

* קרב תרנגולים (משחק ילדים)
* אחת שתיים שלוש 'תעוררו
* שיר משחק
**לאון וֶרְת** (בצרפתית: **Léon Werth**;‏ 1878 – 13 בדצמבר 1955) היה סופר, פילוסוף פציפיסט ומבקר אמנות יהודי-צרפתי. ידיד נפשו של מחבר "הנסיך הקטן", אנטואן דה סנט-אכזופרי.

תולדות חייו
-----------

ורת נולד ברמירמון (Remiremont) שבחבל לורן בצרפת. בעקבות הצטיינותו הרבה בבית הספר נשלח ללימודים גבוהים בתיכון יוקרתי בפריז, אליו הגיע בעיצומו של משפט דרייפוס. עד מהרה נטש ורת את לימודיו לטובת חיי בוהמה, חבר לחוגי שמאל רדיקלי והכיר את הסופר האנרכיסט אוקטב מירבו. מירבו לקח את ורת תחת חסותו, סייע לו לפרסם את סיפוריו הראשונים בכתבי העת הנחשבים ולהוציא את ספרו הראשון "הבית הלבן", לו כתב מירבו הקדמה.

ורת היה פעיל בחוגי הפילוסופים ומבקרי האמנות. הוא קידם, למשל, את הפסלת חנה אורלוף ואת אמני הדאדא והסוריאליזם.

במהלך מלחמת העולם הראשונה גויס ורת ונלחם בחפירות; הוא חזר מן החזית כפציפיסט מושבע וכתב שני רומנים המבקרים קשות את המלחמה. דבריו, שהתקבלו בתחילה בתרעומת, הפכו מאוחר יותר לקולו של הדור שלחם בחפירות ויצא משם מלא ביקורת על המלחמה ועל הגנרלים.

ב-1917 גילה התלהבות ראשונית ממהפכת אוקטובר, אך עם עלייתו של סטלין לשלטון מתח ביקורת על ברית המועצות. בשנת 1924, לאחר שחזר ממסע בהודו-סין הצרפתית (וייטנאם וקמבודיה של ימינו) כתב רומן המבקר את הקולוניאליזם הצרפתי וחוזה את תנועת הדה-קולוניזציה.

בשנת 1931 נערכה לוורת, שהיה אז כבן 53, היכרות עם אנטואן דה סנט-אכזופרי, שהיה אז כבן 31. סנט-אכזופרי, שהתייתם מאביו בגיל צעיר, ראה בוורת דמות-אב. השניים התיידדו וחלקו זה עם זה דעות ובילויים משותפים עם משפחותיהם. סנט אכזופרי ראה בוורת "מצפן מוסרי" וורת התלהב מרוח הנעורים התוססת ומדמיונו של הטייס הצעיר. כל אחד שמר על הגות ודעות עצמאיות והם קיימו ביניהם דיונים פילוסופיים שנמשכו שעות, חלקם תוך טיולים בחיק הטבע וחלקם במהלך התכתבות ענפה.

בשנת 1940, עם כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה, נמלט סנט אכזופרי לאלג'יריה ולניו יורק והצטרף לחיל האוויר של בעלות הברית בעוד ורת ומשפחתו נדדו 35 ימים אל בית הקיט שלהם, שהיה בדרום צרפת, תחום שנחשב בטוח יותר בהיותו בשליטת צרפת של וישי. ורת לא יכול היה לכתוב לסנט אכזופרי מכתבים, אך כתב לו ביומנו. סנט-אכזופרי כתב אף הוא מכתבים לוורת, שלא נשלחו ליעדם אלא כונסו בספר "מכתב לבן ערובה", שיצא לאור בארצות הברית ב-1943. ורת לא נזכר בו בשמו מפחד שיבולע לו.

לאחר תום המלחמה נודע לוורת על היעלמות מטוסו של סנט-אכזופרי ב-1944. ורת הוציא לאור את ספרו של סנט-אכזופרי מן העיזבון "המצודה" והוציא ספר בשם "סנט-אכזופרי כפי שהכרתי אותו" (*Saint-Exupéry, tel que je l'ai connu*).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאון ורת** בוויקישיתוף
* גדעון טיקוצקי, מי היה לאון ורת, הסופר היהודי שלגורלו כה חשש מחבר "הנסיך הקטן", אנטואן דה סנט-אקזופרי?, באתר הארץ, 24 ביולי 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285034205171
* BIBSYS: 90062945
* BNE: XX1494488
* BnF: cb12108649j (data)
* CiNii: DA05523254
* GND: 122735498
* ISNI: 0000 0001 1634 3495
* LCCN: nr93018646
* NDL: 00831974
* NKC: mub2017953976
* NLA: 35335698
* NLK: KAC201916622
* NTA: 07511612X
* RERO: 02-A003968939
* RKD: 433323
* SNAC: w62c1m6r
* SUDOC: 029464536
* Trove: 916092
* VcBA: 495/317258
* VIAF: 46791153
* WorldCat: lccn-nr93018646

 |
דרכון ננסן (כריכה)
**דרכון נַנְסֶן** היה מסמך שהונפק על ידי משרד ננסן הבינלאומי לפליטים של חבר הלאומים, החל בשנת 1922, לבני אדם שאיבדו את נתינותם, על מנת לאפשר להם לחצות גבולות. דרכוני ננסן קיבלו את שמם מחתן פרס נובל לשלום פריטיוף ננסן הנורווגי, שעמד מאחורי הרעיון והיה אחראי לביצועו כנציב העליון לענייני פליטים בחבר הלאומים.

הצורך בדרכון מיוחד זה התעורר לראשונה כתוצאה ממהפכת אוקטובר ברוסיה. לנין הורה לשלול את אזרחותם של כ-1.4 מיליון רוסים שברחו מארצם מפחד הקומוניסטים. במצב שנוצר לא יכלו אנשים אלה לחצות גבולות בינלאומיים, בהיעדר דרכון כלשהו. חבר הלאומים הנפיק כ-450,000 דרכוני ננסן לבני-בלא-ארץ שנזקקו להם. משרד ננסן הבינלאומי לפליטים קיבל ב-1938 את פרס נובל לשלום על פעילותו זו, שהייתה אחת מההצלחות המעטות של ארגון חבר הלאומים.

בין הפליטים הרוסים הידועים שהשתמשו במסמכים מיוחדים אלה כדי להגר למערב, ניתן למנות את: איגור סטרווינסקי, סרגיי רחמנינוב, הרב מנחם מנדל שניאורסון (הרבי מלובביץ'), זאב ז'בוטינסקי, מארק שאגאל ואנה פבלובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרכון ננסן** בוויקישיתוף
**וחידאללה "וחיד" פאגיר** (בדנית: **Wahidullah "Wahid" Faghir**; נולד ב-29 ביולי 2003 בוויילה שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נורשלן.

קריירת מועדונים
---------------

### ויילה בולדקלאב

פאגיר נולד בדנמרק להורים שברחו מאפגניסטן בשל שלטון הטליבאן. גדל במחלקת הנוער של ויילה בולדקלאב. הוא ערך 43 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת ליגת העל הדנית והליגה הדנית השנייה, בהן הבקיע 11 שערים.

### שטוטגרט

ב-31 באוגוסט 2021 חתם פאגיר על חוזה לחמש עונות בשטוטגרט מהבונדסליגה. ב-24 באוקטובר 2021 כבש שער בכורה בתיקו 1-1 נגד אוניון ברלין.

קריירה בינלאומית
----------------

פאגיר היה חלק מסגל נבחרת דנמרק עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* וחיד פאגיר, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Den næste Zlatan באתר Ekstra Bladet (בדנית)
2. ↑  VfB sign Wahid Faghir באתר הרשמי של שטוטגרט, 31 באוגוסט 2021 (בגרמנית)
**ג'ורג' אלי רפאל ואקנין** (8 באוקטובר 1938 – 15 באוגוסט 2002) היה רופא ישראלי, אשר כיהן כמנהל המחלקה הנוירוכירורגית במרכז הרפואי תל אביב.

ביוגרפיה
--------

ואקנין נולד בעיר רבאט שבמרוקו. בגיל 17 החל לפעול כפעיל העפלה מצפון אפריקה. בגיל 20 יצא ללמוד רפואה באוניברסיטת מונפלייה שבצרפת וסיים את לימודיו ב-1965. שם גם התמחה בנוירוכירורגיה.

ואקנין עלה לישראל ב-1968 ועבד עד לשנת 1977 כרופא במחלקה הנוירוכירורגית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא, ושימש שם כראש היחידה לנוירוכירורגיה לילדים. בשנת 1977 עבר לעבוד במרכז רפואי רבין וב-1978 עבר למרכז הרפואי סורוקה. במקביל לעבודתו כרופא שימש מ-1969 כמרצה בחוג לאנטומיה ופתולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב והגיע שם לדרגת פרופסור ב-1974.

ב-1979 יצא ואקנין לקנדה ועד 1989 היה פרופסור באוניברסיטת מונטריאול (מ-1988- פרופסור מן המניין) וממונה על לימודי הנוירואנטומיה שם, והוכר כמרצה מצטיין. כן ניהל מ-1987 את המחלקה הנוירוכירורגית בבית החולים Hotel-Dieu de Montreal. ב-1989 שב לישראל והתמנה למנהל המחלקה הנוירוכירורגית במרכז הרפואי תל אביב, אותה ניהל עד מותו.

ואקנין פרסם יותר מ-200 מאמרים בתחום עיסוקו. הוא התעניין במיוחד בניתוחי בלוטת יותרת המוח ואף פיתח שיטה לניתוח הבלוטה בגישה דרך נחיר האף, ללא פתיחת הגולגולת. כמו כן ניהל מחקר חלוצי בפיזיולוגיה של חוט השדרה.

בנוסף לעיסוקו הרפואי כתב ואקנין סיפורים קצרים בצרפתית, שתיארו את קורות חייו והידע המדעי שרכש. שבעה מהם זכו בפרסים בתחרויות שנערכו בצרפת.

ואקנין חלה בסרטן הלבלב ונפטר בחודש אוגוסט 2002. הוא הוסיף לנתח עד הימים האחרונים לחייו.

בשנת 2004 הוקמה על שמו העמותה הישראלית להפרעות יותרת המוח.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ורג' ואקנין, באתר העמותה הישראלית להפרעות יותרת המוח

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007363440005171
* VIAF: 4887150943153226760009
* WorldCat: viaf-4887150943153226760009

 |
**ג'ורג' מארדסן ווטרהאוס** (באנגלית: **George Marsden Waterhouse**; ‏ 6 באפריל 1824 – 6 באוגוסט 1906) היה ראש ממשלת אוסטרליה הדרומית מאוקטובר 1861 ועד יולי 1863 וראש ממשלת ניו זילנד מאוקטובר 1872 ועד מרץ 1873.

ראשית חייו
----------

ווטרהאוס נולד בעיירה פנזנס שבקורנוול. אביו, ג'ון ווטרהאוס, היה כומר שהיה פעיל בתנועת המיסיונים באוסטרליה ובפולינזיה. ג'ורג' ווטרהאוס התחנך בבית ספר בעיר באת'.

אוסטרליה
--------

ווטרהאוס היה בן 15 כאשר ב-1839 היגרה משפחתו לאוסטרליה, בתחילה להובארט. ארבע שנים לאחר מכן הוא עבר להתגורר באדלייד והקים שם עסק מסחרי.

הוא נבחר לראשונה לפרלמנט של אוסטרליה הדרומית באוגוסט 1851. שלוש שנים מאוחר יותר הוא התפטר ונבחר שוב ב-1857, אך התפטר שוב זמן קצר לאחר מכן.

הוא תמך בפיתוח כלכלי של המושבה באמצעות סחר חופשי ונבחר שוב למועצה המחוקקת של אוסטרליה הדרומית ב-1860, שם הוא קידם איחוד תעריפים בכל המושבות האוסטרליות. הוא היה המזכיר הראשי בממשלתו של תומאס ריינולדס ממאי 1860 ועד פברואר 1861. לאחר סיום כהונתו של ריינולדס כראש ממשלת אוסטרליה הדרומית, הרכיב ווטרהאוס ממשלה חדשה מתוך כוונה לגבש עתירה כנגד השופט בות'בי, שופט בית המשפט העליון של אוסטרליה הדרומית, שגרם לקשיים על ידי כך שהתנגד ללגיטימיות של בית המשפט לערעורים במסגרת החוקה החדשה. ווטרהאוס התפטר מתפקידו לאחר שמשימה זו הושלמה, אך שוכנע להרכיב ממשלה נוספת שכיהנה עד יולי 1863, עת קרסה עקב האשמות באי סדרים כספיים. ב-1864 הוא פרש מהחיים הפוליטיים באוסטרליה הדרומית ובילה זמן מה באנגליה.

ניו זילנד
---------

ב-1869 היגר ווטרהאוס לניו זילנד וב-13 במאי 1870 הוא מונה להיות חבר במועצה המחוקקת (הבית העליון של ניו זילנד שהיה קיים אז). בנובמבר 1871 הוא כיהן כשר בממשלתו של ויליאם פוקס ובאוקטובר 1872 הוא נבחר להיות ראש ממשלת ניו זילנד. במרץ 1873 הוא התפטר מתפקידו לאחר שמצא שזה בלתי אפשרי להיות חבר הבית העליון ולהמשיך לשלוט בשרי הממשלה. הוא המשיך להיות חבר בבית העליון עד יוני 1890.

פרישה באנגליה
-------------

עקב בריאותו הרופפת, פרש ווטרהאוס לאנגליה ב-1889. הוא מת בטורקי ב-6 באוגוסט 1906.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' ווטרהאוס** בוויקישיתוף
* "Waterhouse, George Marsden". Australian National Biography. Retrieved 14 January 2011.
* A. H. McLintock, ed. (23 April 2009). "WATERHOUSE, Hon. George Marsden". An Encyclopaedia of New Zealand. Ministry for Culture and Heritage / Te Manatū Taonga. Retrieved 4 October 2012.
* ג'ורג' ווטרהאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ג'ורג' ווטרהאוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| **ראשי ממשלת ניו זילנד** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| סיוול • פוקס • סטפורד • פוקס • אלפרד דומט • ויטאקר • ולד • סטפורד • פוקס • סטפורד • ווטרהאוס • פוקס • ווגל • פולן • ווגל • אטקינסון • גריי • הול • ויטאקר • אטקינסון • סטאוט • אטקינסון • סטאוט • אטקינסון • באלנס • סדון • האל-ג'ונס • וורד • מקנזי • מאסי • בל • קואטס • וורד • פורבס • סאבג' • פרייזר • הולנד • הוליאוק • נאש • הוליאוק • מרשל • קירק • רולינג • מולדון • לאני • פאלמר • מור • בולגר • שיפלי • קלארק • קי • אינגליש • ארדרן • היפקינס | ניו זילנדניו זילנד |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: waterhouse-george-marsden-4806
* Trove: 1465671

 |
**אולריך הראשון, רוזן וירטמברג** (1226 – 25 בפברואר 1265), הידוע גם בשם **אולריך המייסד**, היה רוזן וירטמברג בערך משנת 1241 עד 1265.

ביוגרפיה
--------

הקשר של אולריך לקודמיו אינו ודאי. ההיסטוריון הנסמרטין דקר האוף תייג את אולריך כבן של הרמן מווירטמברג ואירמנגרד מאולטן. הרמן, שמעט מאוד ידוע עליו, הוא כנראה בנו של הרטמן, רוזן וירטמברג. מאידך, יש הטוענים כי הוא היה בנו של לודוויג השלישי, רוזן וירטמברג.

מאמינים שאולריך היה בן דודו של הרטמן השני, רוזן גרונינגן, ויש לו קשר אבהי עם אלברט הרביעי, רוזן דילינגן.

הוא היה נשוי פעמיים. מנישואיו למכטהילד מבאדן, בתו של הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן, היו לו שתי בנות ובן, שירש אותו בתור אולריך השני. מנישואיו השניים עם אגנס משלזיה-ליגניץ נולד לו בן נוסף, אברהרד הראשון, ואולי בת נוספת.

רוזן וירטמברג
-------------

לויכוח בין הקיסר פרידריך השני לבין האפיפיורים גרגוריוס התשיעי ואינוקנטיוס הרביעי היו השפעות על התנאים בדוכסות שוואביה, שווירטמברג הייתה חלק ממנה. לאחר הנידוי של פרידריך על ידי מועצת ליון, אולריך הצטרף נגד המלך הנרי ראספ ווילם מהולנד נגד בנו של פרידריך קונרד הרביעי. בתמיכתו של אולריך הובס קונרד הרביעי. אולריך השתמש במצב, כדי לפתח את כוחו בתוך שוואביה. אולם לאחר מותו של קונרד הרביעי ב-1254, בנו קונרדין בן השנתיים הוכר כדוכס שוואביה. האפוטרופוס של קונרדין, לודוויג השני, דוכס בוואריה, סיפח לשוואביה את השטחים שאולריך השיג בהבסת קונרד הרביעי. אולריך נאלץ להתרכז בעמק נקאר האמצעי כבסיס לרוזנות וירטמברג. נישואיו למכטהילד מבאדן אפשרו לו להשיג שליטה על האזור של מרקיזות באדן. שטוטגרט, בירתה העתידית של וירטמברג, ניתנה לווירטמברג על ידי באדן כמתנת חתונה.

משפחתו
------

עם מכטהילד מבאדן, בתו של הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן

* אגנס מוורטמברג
* מכטהילד מוירטמברג
* אולריך השני

עם אגנס משלזיה-ליגניץ, בתו של בולסלב השני

* אברהרד הראשון
* אירמנגרד מוורטמברג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולריך הראשון, רוזן וירטמברג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 13593107X
* NLP: A21236343
* VIAF: 80363445
* WorldCat: viaf-80363445

 |
**קארל היינריך מֶלֶר** (בגרמנית: **Karl Heinrich Möller**;‏ 1802, ברלין – 1882, ברלין) היה פסל גרמני.

ביוגרפיה
--------

מלר נולד בברלין. בשנת 1824 החל תא לימודיו באקדמיה לאמנות בברלין אצל אוגוסט קיס, עבד כסטודנט עד לשנת 1840 ואז הפך לעוזר של כריסטיאן דניאל ראוך, מלר סייע לראוך בשיקום עתיקות עבור ארמון סנסוסי.
מלר שהה בפריז עד לשנת 1855, עבד עם פרידריך אוגוסט שטילר על אלגוריה של טבע ומתמטיקה עבור אוניברסיטת קניגסברג שבמזרח פרוסיה, וחזר על יצירה זאת עבור האקדמיה של בודפשט.
מלר לימד החל משנת 1861 באקדמיה לאמנות בברלין, בשנת 1869 ובשנת 1879 ביקר באיטליה והמשיך ללמד עד שנת 1875.

עבודתו בגשר שלוסבריקה (גשר הארמון) היא אחת משמונה קבוצות של פסלים שפוסלו על ידי פסלים שונים על פי הצעתו של קארל פרידריך שינקל המתארות את השלבים בחייו של לוחם מילדותו ועד נפילתו כגיבור בקרב, מלר פיסל בין השנים 1850–1846 את הפסל המתאר את אתנה המחמשת את הלוחם לקראת יציאתו הראשונה לקרב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארל היינריך מלר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 11758584X
* VIAF: 59865371
* WorldCat: viaf-59865371

 |
הרב מחרקוב
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **אברהם ישראל משה סלומון (בקר)** (נודע בכינויו: **הרב מחרקוב**; 1883 - ז' בחשוון תשי"ז, אוקטובר 1956) היה רב ותלמיד חכם ברוסיה ובפולין ולאחר מכן בירושלים.

תולדותיו
--------

נולד ברוסיה לרב מרדכי יחזקאל בקר. (שינה את שם משפחתו לסלומון כשעזב את רוסיה) נישא לצירל לנדינסקי, בתו של הרב משה לנדינסקי, ראש ישיבת ראדין.
בשנת תרס"ז (1907) כיהן כר"מ בישיבת תורת חיים בוורשה. כיהן כרב באורלובה (פולין) ובוולצ'נסק (רוסיה), ולאחר מכן בחרקוב, ושם התפרסם.

בשנות השלושים עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא הרבה לעסוק במסכתות שבסדר קדשים, ופעל רבות ללימוד התלמוד הירושלמי. בשנת תרצ"ה (1935) ייסד בירושלים בית מדרש מיוחד ללימוד התלמוד הירושלמי, ועם לומדיו נמנו הרב שלמה צימבליסט והרב שלמה בלוך, תלמידו של החפץ חיים. היה מראשי התאחדות הרבנים פליטי רוסיא. בשנות הארבעים התקרב לרב יצחק זאב סולובייצ'יק מבריסק.

בשנותיו האחרונות נחלש, ובתקופת מלחמת העצמאות נסע לחו"ל מחשש לבריאותו. כעבור זמן שב לישראל, ובשנת תשי"ב שהה בלונדון, שם סמך להוראה אברכים מהכולל של הרב משה שניידר.

נפטר בירושלים בז' בחשוון תשי"ז.

היו לו ארבעה בנים[דרוש מקור], ביניהם הרב דוד סלומון.

ספריו
-----

* סדרת ספרי **נתיבות הקודש** על מסכתות זבחים, מנחות, ערכין, תמורה, נזיר, סוטה.
* **נתיבות הקודש** על התורה והמועדים

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם ישראל משה סלמן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתיבות הקודש, הצופה, 26 בספטמבר 1956
2. ↑  הרב מ. ג. בארג, תלמודא דבני מערבא, שערים, 29 באוקטובר 1954
3. ↑  הרב אברהם ישראל משה סלומון ז"ל, הצופה, 14 באוקטובר 1956
4. ↑  הרב א.י.מ. סלומון ז"ל, חרות, 14 באוקטובר 1956

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306986105171
* LCCN: n97095182
* VIAF: 16515076
* WorldCat: lccn-n97095182

 |
סניף אלדי הראשון, אסן
**קארל אלברכט** (בגרמנית: **Karl Albrecht**;‏ 20 בפברואר 1920 – 16 ביולי 2014) היה יזם גרמני שייסד יחד עם אחיו תיאו את רשת הקמעונאות אלדי. במשך שנים רבות היה האיש העשיר ביותר בגרמניה. בפברואר 2014 דורג בתור האדם ה-21 בעושרו בעולם.

ביוגרפיה
--------

קארל ותיאו אלברכט גדלו בבית קתולי דל אמצעים בעיר אסן. אביהם, קארל האב, היה כורה ובשלב מאוחר יותר פקיד בנק. אימם, אנה, ניהלה חנות כלבו קטנה בפרבר של אסן. תיאו עבד בתור שוליה בחנות האם בעוד שקארל עבד במעדנייה. קארל שירת בורמאכט במלחמת העולם השנייה ונפצע בחזית המזרחית. לאחר המלחמה, שני האחים פתחו בשותפות וירשו את החנות של אימם. בשנת 1961 הם פיצלו את העסק ל"אלדי צפון" עבור תיאו ול"אלדי דרום" עבור קארל. סניף אלדי (קיצור של "הנחת אלברכט" בגרמנית) הראשון נפתח בשנת 1962.

בשנת 1994 קארל הפסיק לנהל את רשת אלדי דרום והתמנה ליושב ראש החברה עד לשנת 2002. כיום, העסק כבר אינו מנוהל על ידי קרובי משפחה או אישים ממשפחת אלברכט.

### חיים אישיים

פריסת סניפי אלדי באירופה, בכחול - אלדי צפון, בכתום - אלדי דרום
קארל אלברכט היה מתבודד ולא נראה רבות בציבור בשנים שקדמו למותו. כתוצאה, מעט מאוד ידוע עליו ועל חייו. מגזין פורבס דיווח שהיו לו שני ילדים, אף אחד מהם לא ניהל או עבד ברשת אלדי מעולם. הוא גר באסן כמו אחיו תיאו עד למותו. שיחק גולף ועבורו נבנה מסלול גולף פרטי בשנת 1976. גידל סחלבים.

הון
---

בשנת 2014 קארל אלברכט התפרסם בתור אחד מהאנשים העשירים ביותר בעולם עם שווי הון הנאמד ב-23.14 מיליארד דולר. בשנת 2012 מגזין פורבס דירג אותו במקום העשירי ברשימת עשירי העולם עם הון הנאמד ב-25.4 מיליארד דולר. הוא היה האדם המבוגר ביותר מבין עשרים המדורגים ראשונים. במשך שנים רבות היה האדם העשיר ביותר בגרמניה, והאדם הרביעי בעושרו באירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124640923
* ISNI: 0000 0004 4040 566X
* LCCN: n2016021100
* NLK: KAC199632540
* NLP: A28879223
* VIAF: 69866698
* WorldCat: lccn-n2016021100

 |
**הבר בפולי ברז'ר** (**Un bar aux Folies Bergère**) הוא ציור של הצייר הצרפתי הנודע אדואר מאנה, משנת 1882. זהו ציור שמן על בד בגודל 97X130 ס"מ.

פולי ברז'ר הוא שמו של מועדון פריזאי שטיפח את מופעי ה"וראייטי", ולעיתים קרובות השתתפו פרוצות בנשפים שנערכו בו.

כשמבקר האומנות הצרפתי פול אלקסיס כתב על יצירתו הגדולה האחרונה של מאנה, "הבר בפולי ברז'ר", הוא תיאר את המוזגת כ"עומדת מאחורי הבר, נערה יפהפייה, חיה באמת, מודרנית באמת". מאנה, שהיה איש הכרך המובהק עד סוף חייו, יצר מחדש את העולם האופנתי שהכיר ואהב עם כל זוהרו ועל כל חסרונותיו.

את "הבר בפולי ברז'ר" צייר מאנה שנה לפני מותו, כשכבר היה חולה אנוש וידע שימיו האחרונים מתקרבים. אפשר לחוש בעצבות אחרית הימים המסתתרת תחת הבעתה המשועממת של המוזגת, סוּזון שמה. אף כי היא מוקפת באור החשמל העליז (סממן חדש ומודרני), היא מרוחקת ודעתה מוסחת. באורח אופייני ליצירות של מאנה, העליצות של חיי הלילה הסואנים של פריז מאוזנת בתחושת ניכור פרטית.
יש הקושרים את צנצנת הפרחים על הבר למצבו הבריאותי של מאנה והוא מייצג את סוף חייו מפני שהוא לא מבהיק ויש בו הרבה פחות ירידה לפרטים.

מאנה "הואשם" בסטייה מחוקי הפרספקטיבה של האקדמיה, היות שניתן לראות את השתקפותו של הלקוח המשוחח עם המוזגת אבל לא את גופו, כפי שהיה צפוי לראות בהתחשב במקומו בהשתקפות. מי שמגנה את מאנה בשל כך אינו מבין את כוונתו האמיתית: אנחנו, הצופים, מצוירים בעמדתו של הלקוח ולכן אנחנו תופסים את מקומו ובכך לוקחים חלק מסוים ביצירה.

כל הציור, פרט לדמות המוצקה של סוזון, המוזגת, ומהבר עמוס המשקאות, הוא השתקפויות בלבד. מריחות של צבע כחול-אפור מונוכרומטי כמעט, שהונחו על משטח הבד, מעוררות את תחושת האווירה רוויית העשן ומתארות את פני המראה השטוחים. בתוך מהומת הקהל הצפוף ניתן לגלות דיוקן זעיר ומדליוני של ידידיו של מאנה (מרי לורן וז'ין דמארסי).

מפתיע לגלות כי בפינה העליונה, מעל זוהרן הלבן של נורות החשמל, חבויה נוכחותן המוזרה במעט של זוג רגליים במגפיים ירוקים וקטנים. למעשה זוהי השתקפות של לוליינית הטרפז, שמציגה את סגנון החיים של הבר "פולי ברז'ר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבר בפולי ברז'ר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590311605171
* BnF: cb11968386d (data)
* GND: 4430504-7
* LCCN: n98094979
* SUDOC: 090866568
* VIAF: 180757425
* WorldCat (עם VIAF): 180757425

 |
**דמויי-שפריר** (שם מדעי: **Callionymoidei**) הם תת-סדרה של דגי גרם ימיים מסדרת הדקראים בתוכה שתי משפחות. על פי כמה חוקרים מדובר בסדרה עצמאית (**Callionymiformes**) הקרובה לאבובנאים.

בני הקבוצה מזכירים במראם קברנוניים בעלי לסתות מוארכות ועיניים בולטות כמו של יבשתנים. אורכם מגיע עד 30 סנטימטרים, אבל הם כוללים גם מינים קטנים מאוד. הסנפירים שלהם רחבים ונפרשים לאורך כל גופם. הם גם מקושטים מאוד ובעלי דו-צורתיות זוויגית בין זכרים לנקבות, בצבעיהם וגובה סנפיריהם כשכמה מינים לקחו את זה לקיצוניות כמו המין *Synchiropus rameus*.

תפוצתם היא לחופים טרופיים וממוזגים, וכמה מינים חיים גם בים סוף. הם ניזונים מדגים אחרים וחסרי חוליות המצויים על הקרקעית ובעיקר על שטצדאים, שטרגליים, תולעים, רכיכות כמו צדפות וחלזונות וכמה קווצי עור. חלק מהמינים מכילים רעל בסנפירים.

מיון
----

* תת-סדרה **דמויי-שפריר** (Callionymoidei)
	+ משפחה שפריריים (Callionymidae) - בה 18 סוגים
	+ משפחה דרקונטיים (Draconettidae) - בה 2 סוגים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמויי-שפריר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
 |
**קארל איבן דניאלסון** (בשוודית: **Carl Ivan Danielsson**; ‏13 באוגוסט 1880 - 21 ביולי 1963) היה דיפלומט שוודי, שהוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם על מעורבותו בהצלת יהודי בודפשט בשנה האחרונה של המלחמה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה

דניאלסון נולד ב-13 באוגוסט 1880 בעיר מאלמו שבשוודיה. הוא מונה לראשונה לתפקיד במשרד החוץ השוודי ב-1903 והיה הממונה על היחסים עם פולין ובירתה ורשה.

בשנת 1919 מונה כקונסול שוודיה במדריד וליסבון למשך שנה ולאחר מכן שימש כקונסול השוודי בווינה ובבודפשט למשך שלוש שנים. מאוחר יותר כיהן למשך 12 שנה, עד שנת 1937, כקונסול בקהיר ולאחר מכן שב לשלוש שנים נוספות במדריד. אז שב לבודפשט ושם שהה עד שנת 1945.

### פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

במהלך מלחמת העולם השנייה, היה הדיפלומט השוודי קארל איבן דניאלסון השגריר בשגרירות השוודית שבבודפשט, הכבושה בידי הגרמנים. הוא ידע על כל הפעולות שנעשו על ידי הנאצים ואף תמך בהן. ביוני 1944 ביקש דניאלסון אישור מהממשלה ההונגרית, כי יותר לצלב האדום השוודי לסייע לצלב האדום ההונגרי להאכיל ילדים יתומים ונטושים. ההונגרים הסכימו. בדצמבר, עם התקדמות הצבא האדום לכיוון בודפשט, נסוגו הנאצים למערב הונגריה והורו לשגרירות השוודית לנוע עמם על מנת לזכות בהגנה מצידם. דניאלסון החליט להישאר בבודפשט הנצורה, כדי לא לזנוח את היהודים וכך הצליח להציל רבים מהם כשסיפק להם מחסה, הגנה ואוכל.

### לאחר המלחמה והוקרה

דניאלסון חזר לשוודיה, לעיר הולדתו מאלמו, שם נפטר בשנת 1963. לאחר המלחמה שלחה לו הקהילה היהודית בסטוקהולם מכתב הוקרה על פעולותיו.

דניאלסון הוכר כחסיד אומות העולם בשנת 1982, כ-19 שנה לאחר מותו, בטקס שנערך ביד ושם.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Danielsson FAMILY, באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. ↑  United States Holocaust Memorial Museum, www.ushmm.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4142 4687
* LCCN: no99073626
* VIAF: 51328778
* WorldCat: lccn-no99073626

 |
**סכמת לטאה** (באנגלית: **Lizard Pattern**) המוכרת גם בכינוי **סכמת נמר**, היא סכמת הסוואה שפותחה עבור ציוד הלחימה והמדים של חיילי הצבא הצרפתי. 

עיצוב סכמת לטאה קיבל השראה מהסכמה ששימשה את הכוחות המוצנחים הבריטים במלחמת העולם השנייה מעיל דניסון (סכמת "משיכת מכחול"). סכמת הלטאה שימשה את חיילי הצבא הצרפתי משנת 1947 ועד לשנות ה-80 של המאה ה-20, בנוסף היא שימשה לאורך השנים מספר יחידות וצבאות סביב העולם, בהם צה"ל בשנות ה-60, הכוחות המיוחדים של סוריה ומדינות נוספות בהן רוסיה וברזיל.

הסכמה מורכבת משני צבעים המודפסים בצורה של משיכת מכחול על גבי רקע בצבע שלישי, בשונה מסכימת דניסון הבריטית הצורות של כתמי הצבע נוטות לאופקיות במטרה "לשבור" את צורתו האנכית של החייל. מספר מדינות עיצבו גרסאות מקומיות של הסכמת המקורית עם שינויים קלים, הסכמה הסורית החליפה את הגוון החום בגוון אדמדם/כתום שהעניק לסכמה מראה של צבעים עזים יותר, הסכמה הפורטוגלית סובבה את כיוון ההדפס כך שהצורות נטו בכיוון אנכי, והסכמה הקובנית כללה גוונים בצבעים פחות עזים וכך ניתן לה מראה מעט אפור.

משתמשים עיקריים
---------------

צנחנים צרפתים לובשים מדי סכמת לטאה, 1978
* בחרייןבחריין בחריין - בשימוש הכוחות המיוחדים של בחריין.
* ברזילברזיל ברזיל
* יווןיוון יוון
* סוריהסוריה סוריה - העתק מקומי של הסכמה נמצאה בשימוש כוחות הקומנדו במלחמת יום הכיפורים, וכיום ניתן למצוא אותה במספרים מצומצים ברחבי הצבא.
* קפריסיןקפריסין קפריסין
* רוסיהרוסיה רוסיה - שימוש מצומצם בעיקר ביחידות מיוחדות.

**משתמשים לשעבר:**

* אנגולהאנגולה אנגולה - בעבר נעשה שימוש בגרסה הקובנית של הסכמה.
* ברית המועצותברית המועצות ברית המועצות - בשימוש מספר יחידות ספצנאז.
* ישראלישראל ישראל - עודפי הצבא הצרפתי נקלטו בצה"ל בשנות השישים ושימשו מספר יחידות לוחמות (בהם הצנחנים) במהלך מלחמת ששת הימים.
* קובהקובה קובה - בעבר נעשה שימוש בגרסה מקומית של הסכמה.
* פורטוגלפורטוגל פורטוגל - צבא פורטוגל עשה שימוש בעיצוב מקומי של הסכמה לחיילים המשרתים באפריקה.

ראו גם
------

* מנומר (סכמת הסוואה)
* פלקטרן
* מעיל דניסון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לטאה** בוויקישיתוף
* סכמת לטאה באתר Camopedia.
בפיזיולוגיה, **לחץ דופק** מוגדר כהפרש בין לחץ הדם הסיסטולי ללחץ הדם הדיאסטולי. הוא נמדד במילימטר כספית (mmHg). לדוגמה, אם נמדדו 120/80 לחץ הדופק יהיה שווה ל-40.

גורמים המשפיעים על לחץ הדופק
----------------------------

לחץ הדופק מושפע מנפח הפעימה של הלב, וכן מכושר ההיענות של אבי העורקים.
נפח הפעימה מושפע (בין היתר) מהדופק: דופק איטי גורם לנפח פעימה מוגדל כיוון שזמן המילוי של חדרי הלב גדל.
היענות אבי העורקים משפיעה על נפח הפעימה, שכן היא 'מרככת' את העלייה בלחץ הסיסטולי בעת פעימה, על ידי הגדלת הנפח של אבי העורקים. כך הלחץ מתפרס על פני זמן רב יותר, וההפרש בין הסיסטולה לדיאסטולה קטן. עם הגיל, היענות אבי העורקים יורדת, וככל שהוא מאבד מגמישותו לחץ הדופק גדל.

עמעום לחץ הדופק
---------------

היענות אבי העורקים מפחיתה את לחץ הדופק, ומפחית את עבודת הלב. בניסויים שנעשו בחיות מעבדה הוחלף אבי העורקים בצינור פלסטיק קשיח, וניתן לראות את העלייה בצריכת החמצן בלב. הסיבה היא שככל שההיענות גבוהה, הלחץ באבי העורקים, שאליו צריך הלב להתנגד כדי להוציא דם, נשאר נמוך יותר עבור נפח פעימה זהה, שכן נפח הכלי גדל.

ערכים
-----

באדם מבוגר בריא לחץ דופק תקין נע סביב 30-40mmHg במנוחה. בזמן פעילות אירובית הלחץ הסיסטולי נוטה לעלות בשל עלייה בנפח הפעימה, בעוד שהלחץ הדיאסטולי נשאר פחות או יותר קבוע, וכך לחץ הדופק עולה. כשלחץ הדם עולה, גם לחץ הדופק עשוי לעלות, שכן היענות אבי העורקים יורדת בלחצים גבוהים יותר. לחץ דופק גבוה במנוחה עשוי להצביע בין השאר על ירידה בגמישות של כלי הדם העורקיים הגדולים. עם ההזדקנות גמישות העורקים הגדולים יורדת, ולכן ככל שעולה הגיל לחץ הדופק צפוי לעלות.

ראו גם
------

* יתר לחץ דם
* אי-ספיקת מסתם אבי העורקים
**שכבת הרשת** (Network) של מודל TCP/IP מקבילה מבחינת תפקידיה ותפקודה לשכבת הרשת של מודל ה־OSI, היא אחראית על מיפוי לוגי של הרשת, וניתוב חבילות נתונים על פי מיפוי זה. שכבת הרשת משמשת את שכבת התעבורה ומשתמשת בשכבה הפיזית של המודל לצורך העברת נתונים על־גבי הרשת.

שכבת הרשת היא השכבה בה מתבצעות כל ההחלטות הנוגעות לדרך בה יועברו הנתונים על גבי הרשת, היא זו שתקבע האם קיים קשר בין המקור ליעד, היא תבחר באיזו דרך יעברו הנתונים (בהנחה שקיימת יותר מדרך אחת בין המקור ליעד) על פי שיקולים שונים, ביניהם - מהירות, נגישות, יעילות, עומס ועלויות.

שכבת הרשת אחראית גם על חלוקת כתובות לוגיות לכל התחנות ברשת. כתובות לוגיות (כיום בדרך כלל כתובות IP) הן כתובות שניתנות על פי היגיון מסוים, בדרך כלל בצורת מדרג על מנת שאפשר יהיה לאתר כל תחנה בקלות יחסית. לא יכול להתקיים מצב בו לשתי תחנות באותה רשת יש אותה כתובת לוגית.

פרוטוקולים של שכבת הרשת
-----------------------

את הפרוטוקולים הפועלים בשכבת הרשת נהוג לחלק לשני סוגים - פרוטוקולים מנתבים ופרוטוקולים מנותבים:

### פרוטוקולים מנתבים

אלו הם הפרוטוקולים המשמשים את הנתבים בבואם לבחור את התחנה הבאה אליה תועבר החבילה. פרוטוקולים מנתבים דואגים בדרך כלל גם להעברת מידע בין נתבים כך שאלו יוכלו "ללמוד" את מבנה הרשת, ובכך לבצע החלטות טובות יותר בבואם לבצע החלטות ניתוב. דוגמאות לפרוטוקולים מנתבים: RIP, IGRP,BGP, EIGRP, OSPF.

### פרוטוקולים מנותבים

אלו הם הפרוטוקולים בהם משתמשות התחנות ברשת על מנת לסמן את חבילות המידע (Packets) שהן מעבירות כך שתחנות אחרות יוכלו לדעת לאן צריך להעביר את החבילה. פרוטוקולים אלו יתארו בדרך כלל את מבנה החבילה והנתונים שהיא צריכה להכיל, כמו גם שיטת סימון הכתובות הלוגיות. כדי להעביר מידע בין שתי תחנות ברשת חייב להיות פרוטוקול מנותב משותף לכל התחנות שהחבילה צריכה לעבור בדרכה מהמקור אל היעד. דוגמאות לפרוטוקולים מנותבים: IP, IPX.

רכיבים המתפקדים בשכבת הרשת
--------------------------

נתב מבצע החלטות ניתוב על פי כתובות לוגיות, הוא משתמש בפרוטוקולים מנתבים ומבצע החלטות על פי כתובות לוגיות שניתנו על ידי פרוטוקולים מנותבים ולכן הוא נחשב לרכיב המתפקד בשכבת הרשת של מודל TCP/IP.

ראו גם
------

* מונחים ברשת מחשבים

| פרוטוקולים במודל TCP/IP |
| --- |
| שכבת יישום | HTTP • SMTP • FTP • DNS • DHCP • SSH • RTP • RTSP • IRC • SNMP • SIP • IMAP4 • MIME • Telnet • RPC • SOAP • LDAP |
| שכבת תעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |
| שכבת רשת | IP • IPv4 • IPv6 • ICMP • IPX • IGMP |
| שכבת קשר | אתרנט • 10BASE-T • 802.11 WiFi • Token ring • FDDI • ARP |
**שכבת השיחה** (session) אחראית על יצירת, ניהול, וסגירת שיחות בין התוכניות הפועלות בשני קצוות (nodes) של רשת מחשבים. היא משמשת את שכבת הייצוג ומשתמשת בשכבת התעבורה על מנת להעביר נתונים על גבי הרשת והיא השכבה החמישית במודל ה-OSI.

השיחות הללו, שעל שמן נקראת השכבה הם כל התקשרות בין שני מחשבים, נוצרת על ידי אחת משתי השכבות העליונות של מודל ה-OSI. לדוגמה, כאשר משתמש מבקש דף אינטרנט - נפתח תהליך, השרת מחזיר את דף האינטרנט המבוקש - והתהליך נסגר. שכבת השיחה מחלקת את השיחות לשני סוגים:

שני כיוונים במקביל (Two way simultaneous)בשיחות אלו שני הצדדים יכולים לשלוח מידע במקביל, וכל אחד מהם יטפל במידע כאשר הוא מגיע אליו.
שני כיוונים לחלופין (Two way alternate)בשיחות אלו בכל רגע נתון יש צד אחד ששולח נתונים וצד אחד שמקבל אותם. כדי לנהל את המערכת הזו מועבר "אסימון" (token) בין הצדדים, מי שהאסימון אצלו רשאי להעביר נתונים, וכשהוא מסיים, האסימון מועבר בחזרה אל הצד השני, כדי שהוא יוכל להעביר נתונים.

פרוטוקולים של שכבת השיחה
------------------------

ASP, PPTP, SSH, NFS, RPC, SSL

ראו גם
------

* מונחים ברשת מחשבים

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שכבת השיחה של מודל ה-OSI

| סיווג פרוטוקולים על פי מודל ה־OSI |
| --- |
| שכבת היישום | HTTP • SMTP • FTP • RTP • IRC • SNMP • SIP • DNS • DHCP |
| שכבת הייצוג | MIME • ASCII • Unicode • TLS |
| שכבת השיחה | ASP • PPTP • SSH • NFS • RPC • SOCKS |
| שכבת התעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |
| שכבת הרשת | IP (IPv4 • IPv6) • ICMP • IPX • ניתוב |
| שכבת הקו | אתרנט • Token ring • FDDI |
| השכבה הפיזית | E1 • 10Base-T • RS-232 • DSL • SONET |
תרנגול פלימות' רוק במופע משובץ
פרגית פלימות' רוק במופע לבן
**פלימות' רוק** (באנגלית: **Plymouth Rock**) הוא גזע תרנגול שמוצאו בארצות הברית, ונקרא על שם אתר מורשת אמריקאי בעל שם זהה בעיר פלימות', מסצ'וסטס. גזע זה עמיד במיוחד לתנאי קור ולכן נפוץ בחצרות משקים פרטיים במדינות קרות, בעיקר באמריקה הצפונית. הוא פותח הן למטרת הפקת ביצים והן למטרת הפקת בשר. המופע המשובץ (Barred) הוא המוכר ביותר מבין מופעי גזע זה ונכון לשנת 2013 הוא המופע היחיד הנפוץ בישראל, מבין שלל הגוונים המוכרים.

היסטוריה
--------

הפלימות' רוק פותח בניו-אינגלנד באמצע המאה ה-19 והוצג לראשונה בשנת 1849. מספר אנשים טענו לבעלות על פיתוחו, אך לבסוף הוכר ג'ון ס. בנט (1804–1867) כיוצר הגזע. תחילה פותח והשתרש המופע המשובץ וגוונים אחרים פותחו לאחר מכן. גזע זה הפך תוך זמן קצר לפופולרי ביותר. למעשה, עד למלחמת העולם השנייה לא היה שני לו בקצב ההתפשטות בארצות הברית וזאת בשל תכונות מעולות כעמידות, פוריות גבוהה, יכולת הטלה מעולה וטיב הבשר.

מאפיינים פיזיים ומראה
---------------------

פלימות' רוק הוא גזע גדול, בעל גב ארוך וחזה רחב. לגזע עור רגליים צהוב, פניו ותנוכי אזניו של הפלימות' רוק אדומים, כמו גם כרבולתו הישרה, הבודדת. מקורו צהוב בהיר ועיניו נוטות לכתום. נוצותיו נתלשות בקלות והנוצות התחתונות והאחוריות פלומתיות, כנוצות אפרוח. לנקבות בטן גדולה ומלאה, סימן ליכולת הטלה רבה.
הן הזכרים והן הנקבות בעלי אופי נוח ורגוע והם מסתדרים היטב עם בני אדם ובעלי חיים אחרים, כגון חיות מחמד. לנקבות נטייה לדגרנות והן אמהות טובות. לגזע זה קיימת גם גרסת בנטם מוקטנת, שממדיה כחמישית מממדי הגזע המקורי.

### גוונים

ישנם שמונה מופעי צבע שונים המוכרים באגודות מגדלים שונות ברוב העולם, למעט באוסטרליה, שם מוכרים שני סוגים של מופע משובץ (Barred) - משובץ כהה ומשובץ בהיר.

רשימת המופעים המוכרים בעולם (בייחוד בארצות הברית, בריטניה וקנדה):

* משובץ (Barred)
* לבן (White)
* חום-צהבהב (Buff)
* חוגלתי (Partridge)
* כסוף מעוטר (Silver Penciled)
* כחול (Blue)
* קולומביאני (Columbian)
* שחור (Black)

### מאפייני הטלה

תרנגולות הפלימות' רוק הן מטילות מצטיינות, ביציהן גדולות וצבען נע מגוון קרם עד חום בהיר, הנקבות מטילות גם בחורף אך במספרים נמוכים יותר. כמות הביצים נעה בין 200 ל-280 בשנה.

### משקלים ממוצעים

**פלימות' רוק בגרסה רגילה**| זכר | 4.3 - 3.4 ק"ג |
| נקבה | 3.4 - 3 ק"ג |
| פרגית | 2.7 - 2.3 ק"ג |

**פלימות' רוק בגרסת בנטם**| זכר | 1 ק"ג |
| נקבה | 900 גרם |

ביצים
-----

הפליימות' רוק נחשב לגזע בעל יכולות הטלה מרשימות יחסית. כושר ההטלה שלו הוא כ-250 ביצים בשנה בממוצע. זאת כאשר כל ביצה שוקלת בממוצע 70 גרם (גודל L). בזכות כושר ההטלה שלו שבה יחד עם צריכה נמוכה יחסית של אוכל, הוא הפך בשנים האחרונות לגזע מאוד נפוץ בבתים פרטיים של אנשים בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלימות' רוק** בוויקישיתוף
* דיון על הגזע באתר backyardchickens (אנגלית)
* אתר מקיף על פלימות' רוק (אנגלית)
* מועדון פלימות' רוק האוסטרלי (אנגלית)

| גזעי תרנגולים נפוצים בישראל |
| --- |
| במשקים תעשייתיים | ברוילר • לגהורן • הייליין • לוהמן • י.ס.א. בראון • קורניש • שייבר |
| במשקים ביתיים | אמראקונה • אורפינגטון • ברהמה • ברנבלדר • משי • סאסקס • סולטאן • פולני • פליימות' רוק • בראקל • פקין • קוצ'ין • רוד איילנד אדום • שבו • שחף כרונינגן • תרנגול קרב תאילנדי |
| ראו גם | ביצי חופש • בנטם • לול • תרנגולות כחיות מחמד |
**סָמטרֶדיָה** (בגאורגית: **სამტრედია**) היא עיר במישור קולכתי אשר בנפת סמטרדיה שבמחוז אימרתי גאורגיה, כ-27 ק"מ מערבית לכותאיסי, ו-65 ק"מ מעיר הנמל פותי. העיר מהווה את המרכז המנהלתי של הנפה, אוכלוסייתה מנתה, נכון ל-2014, 25,318 תושבים. 10 ק"מ מהעיר נמצא נמל התעופה קופיטנארי.

העיר ממוקמת סמוך למפגש הנהרות צחניסצקאלי וריוני שבכפר סג'ווחו (בנפת סמטרדיה); האקלים בעיר סובטרופי מתון ולח.

היסטוריה
--------

העיר הוקמה במחצית השנייה של המאה ה-19, בשנת 1874, סביב צומת חשוב של מסילות ברזל במערב גאורגיה, והתפתחה במהירות לעיר תעשייתית חשובה. בשנת 1921 הוכרזה כעיר. בתקופת מלחמת האזרחים בגאורגיה, בשנת 1993, נכבשה העיר בידי מצדדי זוויאד גמסחורדיה, הנשיא הראשון של גאורגיה, שהודח בהפיכת דמים והוכרח להימלט קודם לכן לצ'צ'ניה. פשיטות של צבא גאורגיה תחת שלטונו של אדוארד שוורדנדזה הרסו את העיר, והתשתיות הכלכליות בעיר נחרבו ברובן.

כלכלה
-----

העיר התפתחה כמרכז תעשייתי גדול בטבורן של מסילות ברזל טביליסי-כותאיסי-בתומי-סוחומי. העיר הייתה מפותחת גם מבחינה חקלאית, אולם כיום, במיוחד לאחר מאורעות הדמים של מלחמת האזרחים בגאורגיה, היא אחת מהערים העניות ביותר בגאורגיה. בעיר נמצאות מספר חברות גדולות, בהן: מפעל קרח, מפעל מלט, ומפעל אספלט. יש בה גם חברות קטנות יותר, בהן: מפעל משי, מפעל אריזה, מפעל כותנה, מפעל מכונות לבתי זיקוק, מפעל לעבודות עץ (מהגדולים).

תרבות
-----

בעיר ישנם תיאטרון, 11 בתי ספר ציבוריים, שני בתי ספר פרטיים, ובית ספר טכני לחקלאות.

את העיר מייצגת קבוצת הכדורגל סמטרדיה, שזכתה באליפות גאורגיה בשנת 2016.

נולדו בסמטרדיה
--------------

* קאחה קאלדזה - כדורגלן לשעבר, שיחק במילאן האיטלקית. כיום משמש כראש העיר של טביליסי.

ערים תאומות
-----------

* ישראלישראל לוד, ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמטרדיה** בוויקישיתוף
* נפת סמטרדיה באתר מחוז אימרתי(הקישור אינו פעיל) (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אוכלוסיית העיר לפי שנים:  

2014 - 25,318 איש  

2002 - 29,761 איש  

1989 - 34,255 איש  

1988 - 45,000 איש
2. ↑  תיאור טקס חתימת ברית ערים תאומות באתר העיר לוד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475711505171
* GND: 4773962-9
* VIAF: 236136757
* WorldCat (עם VIAF): 236136757

 |
**שכווי שחור** או **שֶׂכְוִי הָעֹגֶן** (שם מדעי: *Tetrao tetrix*) הוא מין עוף קרקע מקבוצת השכווים שבמשפחת הפסיוניים. הוא קרוב רחוק של התרנגול, החוגלה ותרנגול ההודו. הוא חי בטבע בערבות עשב ושדות בור וכן ביערות הטייגה, בצפון אירופה ואסיה.

מאפיינים
--------

השכווי הוא עוף בינוני, ואורך הזכרים מגיע עד 53 ס"מ ולמשקל של 1,000-1,450 גרם. הנקבות קטנות יותר: אורכן כ-40 ס"מ ומשקלן 750-1,100 גרם. נוצות השכווי הזכר שחורות ברוב גופו כשגבותיו אדומות, המקור והזנב לבנים והכנפיים בצבע חום כהה. הזנב מכיל נוצות מזדקרות דמויות נבל שנפרשות במצגי חיזור. שירו של הזכר מזכיר מעט שירת יונה ומטרתו למשוך את הנקבות הקטנות והמוסוות לשטחי הלק שלו ולא של שכווים אחרים, אשר אם ייפגשו עלולים להילחם ולפצוע קשה אחד את השני, עקב דורבנות רגליהם החדים.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שכווי שחור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שכווי שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  ע"פ החלטות האקדמיה

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283122005171
* BnF: cb12014572v (data)
* GND: 4145682-8
* LCCN: sh85014561
* NKC: ph538452

 |
אורדראנו (החמישי בספירה משמאל) בחברת קרול השני, מלך רומניה (עם סיגריה בפיו)
**ארנסט אורדראנו** (ברומנית: **Ernest Urdăreanu**),‏ 1897–1985, חצרן מקורב מאוד לקרול השני, מלך רומניה, מרשל חצר המלוכה ושר בממשלת רומניה מטעם חצר המלוכה, דמות מפתח בקמרילה המלכותית ומי שליווה את מלכו גם בגלות.

ארנסט אורדראנו היה בנו של קצין צבא רומניה וזכה בעצמו לחינוך צבאי. לארנסט היו שני אחים, האחד מהנדס והשני איש עסקים. אורדראנו היה נהג מרוצים שזכה בתחרויות וחובב מכוניות מרוץ בדיוק כמו מעסיקו העתידי, מלך רומניה. בהמלצת בן דודו, הדיפלומט ניקולאה טיטולסקו, התקבל ב-1931 לעבודה אצל קרול השני, שהוכתר רק שנה לפני כן ומונה למנהל המוסך המלכותי והנהג המועדף על המלך ועל פילגשו, אלנה לופסקו. יחסיו הטובים עם המלך הביאו לקידומו ב-1933 לתפקיד המזכיר הפרטי של המלך וב-1936 לתפקיד סגן מרשל הארמון. בהמשך מונה אורדראנו לתפקיד מרשל הארמון, תפקיד של מנהל כל האדמיניסטרציה המלכותית של הארמון.

ב-1938, לאחר הקמת הדיקטטורה המלכותית, מונה אורדראנו לשר מטעם חצר המלך ובכך היווה נציג המלך בממשלה. במסגרת תפקידו זה התלווה למלך בנסיעותיו לבריטניה, צרפת וגרמניה, נסיעות שנועדו למנוע את בידוד רומניה. בגרמניה סירב אדולף היטלר לראותו בגלל קשריו עם יהודים בקמרילה המלכותית.

אורדראנו פעל, ללא הצלחה, לפיוס בין המלך ובין התנועה הלגיונרית וכשהמלך אולץ להתפטר ולצאת לגלות, התלווה אליו בנדודיו לספרד, פורטוגל, קובה, מקסיקו, ברזיל ושוב פורטוגל, שם נשאר עד יום מותו. במקסיקו הכיר אישה צעירה ממנו בהרבה ונשא אותה לאישה. בברזיל ארגן את נישואי המלך קרול עם פילגשו, אלנה לופסקו בה בעת עם נישואי הדתיים שלו ושל רעיתו. לאחר מות המלך בפורטוגל ערך את הלווייתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט אורדראנו** בוויקישיתוף
* Ernest Urdareanu - seful camarilei regale (ברומנית)