recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ונום (Venum)** הוא מותג מסחרי של ביגוד וציוד אמנויות לחימה, ספורט וכושר. בין השאר עבור:לחימה משולבת (MMA), איגרוף, איגרוף תאילנדי, ג'ו ג'יטסו ברזילאי, קראטה וקרב מגע. המותג Venum משווק בלמעלה מ-55 מדינות ברחבי העולם, ביבשות אמריקה, אירופה ואסיה.

היסטוריה
--------

קבוצת Dragon Bleu נוסדה על ידי פרנק דופואי בפריז שבצרפת והחלה את פעילותה בשנת 2004 כמפיצה מקוונת של בגדים וציוד אמנויות לחימה באמצעות אתר האינטרנט שלה www.dragonbleu.fr לפני שעברה לפיתוח מרכזי בשנת 2006 לאחר השקת מותג משלה "VENUM" בשנת 2005, על מנת שתוכל להציע מוצרים באיכות גבוהה ובמחיר תחרותי וכאלו שיעמדו בסטנדרטים בינלאומיים ובציפיות של ספורטאים מקצועיים. מהר מאוד עלתה קרנו של המותג בקרב מאמנים ומתאמנים ברחבי העולם ונפרשה חסות היסטורית של ספורטאים מקרב הUFC, מאז התרחב המותג לענפי ספורט נוספים כמו כושר כללי ואגרוף.
עם הצטרפות קבוצת המשקיעים Trocadero Capital Partners לשותפות עם קבוצת דרגון בלו גדלה השאיפה של הקבוצה להאיץ את הפיתוח הבינלאומי שלה ולעסוק בענפי ספורט אחרים כגון איגרוף, קראטה וקרוספיט.

### לוחמים מפורסמים, מדריכים ומאמנים

רשימת פרזנטורים של המותג ונום כוללת את הספורטאים הבאים:

* ליוטו מצ'ידה
* קרלוס קונדיט
* ז'וזה אלדו
* מישה טייט
* מאוריציו רואה
* וונדרליי סילבה
* פבריציו ורדום
* מרטין קמפמן
* ג'ים מילר
* בראד פיקט

ראו גם
------

* Mixed martial arts
* קרב מגע
* ג'ו ג'יטסו ברזילאי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ונום
* ונום, ברשת החברתית אינסטגרם
* ונום ישראל
* « ריאיון עם פרנק דופואי מייסד דרגון בלו » 7 ביולי 2012 ב'lsa-conso.fr'

הערות שוליים
------------

1. ↑  , חברת דרגון בלו בשליטת מייסדה, 2 בנובמבר 2016
2. ↑  , פרנק דופואי מייסד דרגון בלו, יולי 2010
**וסקולר ביוג’ניקס בע"מ** (Vascular Biogenics Ltd), פעלה גם תחת השם VBL Therapeutics, היא חברה ביופרמצבטית ישראלית שנמצאת בשלב פיתוח קליני מתקדם הממוקדת במחקר, פיתוח ומסחור של טיפולים ראשונים מסוגם לסרטן. החברה נוסדה בשנת 2000 והיא חברה ציבורית הנסחרת בארצות הברית. צמכ"ל החברה מיום היווסדה ועד אוקטובר 2023 היה פרופ' דרור חרץ.

התרופה האונקולוגית המובילה של החברה, VB-111, היא תרופה ביולוגית ניסיונית המבוססת על טכנולוגיות ריפוי גנטי לטיפול בגידולים מוצקים אשר נמצאת במהלכו של ניסוי קליני מבוקר למטרת רישום, לטיפול בסרטן שחלות חוזר. ניסוי זה, שמכונה OVAL צפוי לגייס כ- 400 חולות בארה"ב, ישראל, אירופה ויפן. במרץ 2020 פרסמה החברה תוצאות ביניים חיוביות במחקר זה.

VBL פיתחה גם תרופות מחקר חדשניות נוספות, כולל פלטפורמת ה- VB-600 של תרופות ביולוגיות לסרטן ולמחלות דלקתיות, ותוכנית ה’לסינוקסואידים’ (Lecinoxoids) של מולקולות אנטי-דלקתיות, עם פוטנציאל לטיפול בהתויות שונות.

מניות החברה הונפקו באוקטובר 2014 בבורסת נאסד"ק, ועד לפברואר 2023 איבדו 98% מערכן, והחברה הפכה למעשה לשלד בורסאי.

באוקטובר 2023 מיזגה החברה לתוכה את חברת התרופות האמריקאית הפרטית Notable Labs, שהפכה בדרך זו לחברה ציבורית הנסחרת בנאסד"ק.

קישורים חיצוניים
----------------

 אתר האינטרנט הרשמי של וסקולר ביוג'ניקס

* סרטון על מנגנון התרופה VB-111
* וי.בי.אל מתחילה בניסוי המכריע: מעולם לא ראו בפאזה 2 הארכת חיים כזו, הרצאת מנכ"ל החברה פרופ' דרור חרץ, אוגוסט 2015
* מידע עסקי על חברת וסקולר ביוג’ניקס בע"מ באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית)
* וסקולר ביוג’ניקס בע"מ, בגוגל פיננסים

* מידע עסקי על חברת Notable Labs, Ltd באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית)
* Notable Labs, Ltd, בגוגל פיננסים

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלי וינרב, ‏VBL הופכת מחברת פיתוח תרופות לשלד בורסאי, באתר גלובס, 28 בפברואר 2023
2. ↑  Notable Labs Closes Merger Transaction With VBL Therapeutics, Notable Labs, October 16, 2023
**זברה** היא רשת חנויות אופנה ישראלית. הרשת פועלת כרשת דיסקאונט השמה דגש על מחירי מוצרים נמוכים, ומוכרת בגדים לכל המשפחה. נכון לשנת 2017 מונה הרשת 25 סניפים, רובם נמצאים בקניונים ובמרכזי קניות פתוחים.

היסטוריה
--------

הרשת הוקמה על ידי זאביק זינגר ופיני פרטוק, חברי ילדות מאשקלון. באמצע שנות ה-80 היו סוכני משנה של מפיץ מותגי ג'ינס. בהמשך החלו לקנות בגדים מסוחרים ויבואנים ישראלים, שאותם הם מכרו בבזארים שהתקיימו במוסדות כגון בתי חולים, אוניברסיטאות ומפעלים, באמצעות כלי רכב שהיו מתניידים בין מקומות המכירה השונים. לחנות הנודדת קראו בשם "זברה". בעקבות בזאר שהתקיים בתוך קניון בבאר שבע, פתחו השניים חנות קבועה במקום. הסניף השני נפתח באשדוד. בהמשך פתחו סניפים נוספים, בעיקר בדרום הארץ.

ב-2003 החליטו בעלי הרשת לעבור לייצור ויבוא עצמי. בשל קוטנה היחסי של הרשת היא החלה לשתף פעולה הרשתות הקטנות "צב האופנה" ו"בי-גוד" ולייבא איתן סחורה במשותף. השותפות פורקה בהמשך בהסכמה, זברה החלה להגדיל את היבוא, לעצב בעצמה, ולייצר תחת הלוגו שלה. ב-2005 מנתה הרשת 8 סניפים. ב-2007 קנתה הרשת 6 סניפים של רשת "צב האופנה" ובכך נכנסה הרשת גם לצפון הארץ.

בשנת 2010 היה מחזור המכירות של הרשת כ-100 מיליון שקלים.

בשנת 2010 רכש אבי דויטש 25% מן הבעלות על הרשת, וכעבור זמן קצר מכר את חלקו לשני שותפיו.

בשנת 2015 פתחה הרשת את "זברה הום" הכוללת מוצרי טקסטיל, כלי בית ומוצרים לבית המשווקים בתוך סניפי רשת זברה.

בשנת 2016 פתחו בעלי הרשת סניף ראשון של Q one, רשת אופנה לנשים.

נכון לשנת 2017 מונה הרשת 25 סניפים.

מטה החברה יושב באזור התעשייה עד הלום שבאשדוד. מנכ"ל הרשת הוא פיני פרטוק.

בשנת 2019 היא נמכרה לרשת "סלקט".

קישורים חיצוניים
----------------

* טלי חרותי-סובר, פיני פרטוק וזאב זינגר רוצים לשחק במגרש של הגדולים - "75 מיליון שקל ולא סופרים אותנו", באתר TheMarker‏, 23 בספטמבר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילנית חיות, אופנה במחירי רצפה: הכירו את חנויות הבגדים הכי זולות שיש, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2009
2. ↑  טל פמסון, סניף חדש ל"זברה" ברחובות, באתר nrg מעריב, 21 בנובמבר 2005
3. ↑  מיכל תוסייה כהן, בלעדי ל"כלכליסט": אבי דויטש רכש 25% מרשת זברה, באתר כלכליסט, 5 ביולי 2010
4. ↑  אילנית חיות, ג'ינס ב-30 שקל: רשתות מחסני האופנה ממשיכות להתרחב, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2012
5. ↑  אופנה חדשה בירושלים, באתר ירושלים נט, 30 במאי 2016
6. ↑

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"זברה (רשת אופנה)"**.
**זנית' אלקטרוניקה** (באנגלית: **Zenith Electronics Corporation**) היא חברה אמריקאית העוסקת בייצור טלוויזיות. המרכז שלה נמצא בלינקולנשייר, אילינוי.

החברה נוסדה בשיקגו בשנת 1918 כיצרנית קטנה של ציוד לחובבי רדיו. במשך השנים עסקה החברה בייצור מכשירים אלקטרוניים שונים, כמו מכשירי רדיו, טלוויזיות ומחשבים. כתוצאה מהתחרות עם יצרנים יפניים, נכנסה זנית לקשיים בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1995 רכש קונצרן LG מקוריאה הדרומית 55% ממניות חברת זנית ומאז 1999 זנית שייכת לה באופן מלא.

בין ההישגים הגדולים של זנית ניתן למנות מספר פיתוחים:

* פיתוח מכשיר הרדיו הנייד
* המצאת השלט הרחוק האלחוטי
* תקן לשידור FM סטריאו
* שק"ק בעלת ניגודיות גבוהה
* החדרת פורמט HDTV לארצות הברית

חברת "זניט" בישראל
------------------

בשנת 1966 הוקם בישראל מפעל לייצור טלוויזיות Zenith המפעל פעל באזור התעשייה בשכונת גבעת שאול בירושלים בפרסומי החברה בארץ השם היה **זניט**. המפעל היה בבעלות של חברת "אוברסיז רדיו קואורפוריישן" בה היו שותפים חברת Zenith האמריקנית (26%) והתעשיין ויליאם רובינסון מז'נבה (74%).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זנית אלקטרוניקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זנית אלקטרוניקה (באנגלית)
* היסטוריה של חברת זנית
* פרסומת טלוויזיה למקלטי רדיו מטלטלים וקומפקטיים של זנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12488695w (data)
* GND: 4538224-4
* ISNI: 0000 0000 9605 2438
* LCCN: n85066885
* SNAC: w6v16d79
* VIAF: 141824708
* WorldCat: lccn-n85066885

 |
**חוויית הרוכבים** היא אתר נופש פעיל על רכס הכרמל, המציעה לינה, אירוח באוהלים, שירותי הסעדה ומבחר אטרקציות למשפחות ולכל הגילים. חוות הסוסים שבה היא אחת מהראשונות והגדולות בישראל.

היסטוריה
--------

חוויית הרוכבים הוקמה בשנת 1983 בכפר חיטים, כחוות רכיבה וטיולים באזור הכנרת והגליל על ידי אילן פלג, בשלב מאוחר יותר התרחבה החווה ופתחה שלוחה נוסף במלון "גני חמת" באזור חמי טבריה, ואל פעילויות הרכיבה התווספה תיירות ימית. לאחר מספר שנים נוכחו עובדי החברה והבעלים כי הרכיבה באזור הגליל קשה ומעייפת עבור הסוסים, והתקבלה ההחלטה לעבור לסביבה נוחה יותר – אזור רכס הכרמל. פלג הגיע עם משפחתו לצומת בית אורן, שם פגש בדוביק רוטנברג, מ"פ הצנחנים מהקרב על גבעת התחמושת. מתוך אחוות לוחמים, נוצר חיבור אישי עמוק, ועלה רעיון שרוטנברג יקים מלון בבית אורן, ופלג יקים שם את החווה. בעקבות הליכים ביורוקרטיים מורכבים פתיחת המלון נמנעה, אך פלג פתח את החווה, ומשנת 1989 היא ממוקמת בצומת בית אורן. כדי לתת מענה וחוויה כוללת לתיירים המקומיים והזרים המגיעים למקום, הרחיב פלג את חוויית הרוכבים ופתח בה מסעדת בשרים מעושנים וגריל בשם "קאת בלו", ב-2014 הקים את מתחם הגלמפינג, בו נמצאים היום כ-30 אוהלים ממוזגים ומרווחים. בשונה ממתחמי גלמפינג אחרים בארץ – חוויית הרוכבים מציעה אירוח מלא הכולל ארוחות ופעילויות קיט ונופש רבות: רכיבה על סוסים בשמורת הכרמל, טיולי תוםקאר, סנפלינג, לייזר טאג (אנ') ועוד.

בנוסף לגלמפינג, חוויית הרוכבים מציעה קייטרינג ופעילויות יומיות רבות לחברות וארגונים, והיא מפעילה ימי גיבוש ומארחת כבר שנים רבות את הגופים הגדולים והמובילים בישראל.

### אילן פלג

נולד ב-1951 בישראל, פלג נמשך ועסק מצעירותו בענף התיירות, לאחר שירות צבאי קרבי בגדוד צנחנים, פלג התמקם באזור הגליל ופיתח מיזמי תיירות רבים, שירותי ואירועי קייטרינג, ולקח חלק בהקמת אתרי נופש בארץ, ביניהם שמורת נחל האסי, חוף דור ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של חוויית הרוכבים

* המערכת, חוות הרוכבים: חלום שהתגשם בטבע, באתר ynet, 22 במאי 2016
**טוטו בע"מ** (**TOTO**, ביפנית: **TOTO株式会社**) היא יצרנית האסלות הגדולה בעולם וממציאת הוושלט (Washlet), פטנט המשלב אסלה ובידה במושב אחד. מקור שמה של החברה הוא בקיצור השם טויו טוקי (Tōyō Tōki, ביפנית 東洋陶器) שפירושו "קרמיקות המזרח".

היסטוריה ופעילות
----------------

טוטו בע"מ נוסדה ב-1917 בקיטהקיושו שבצפון האי קיושו ביפן. החברה שולטת בשני שלישים משוק השרברבות ביפן ו-72% מבתי האב ביפן מצוידים באסלות מתוצרתה. הוושלט (Washlet או ワッシュレット ביפנית), מוצר הדגל של החברה, הוא מושב אסלה הכולל לרוב מושב מחומם, בידה ומייבש. החיישנים המחוברים ממלאים מספר תפקידים כגון מניעת הפעלת הבידה כאשר המשתמש יושב על האסלה, הורדת המים כאשר המשתמש קם או הורדת מושב האסלה באופן אוטומטי (המצאה שנקראה כבר ביפן כמושב "מציל הנישואין"). מקורו של שם האסלה הוא בהיפוך הצירוף Let Wash (אפשֵר לשטוף).

בשנים האחרונות שמה החברה דגש על מוצרים סביבתיים החוסכים באנרגיה ומים כגון ברזי ה-Ecopower הכוללים חיישנים שאינם זקוקים לחשמל ומופעלים מכוח זרם המים של השימוש הקודם בעזרת טורבינת מים.

החברה פועלת כיום ב-16 מדינות בעולם, וב-2010 פתחה מרכז שיווק בבריטניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוטו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טוטו
* טוטו, ברשת החברתית פייסבוק

* טוטו, ברשת החברתית אינסטגרם

* טוטו, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר החברה בארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי כתבה במגזין TIME האמריקני
2. ↑  על פי אתר החברה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9815 2897
* VIAF: 132438139
* WorldCat: lccn-n88627891

 |
**טאו תשואות בע"מ** המוכרת בשם המקוצר **טאו** הייתה חברת השקעות ציבורית שמניותיה נסחרו בבורסת תל אביב. כיום החברה נמצאת בפירוק.

היסטוריה
--------

טאו הוקמה על גבי החברה ירדן בע"מ שהתאגדה בשנת 1944 ובשנת 1956 הציעה החברה לראשונה את ניירות הערך שלה לציבור בבורסה. פעילות החברה משנת 1990 ועד לשנת 2001 התמקדה בהחזקת נכסי מקרקעין להשכרה ובהחזקת תיק השקעות בניירות ערך. בשנת 2001 רכשה גבור ספורט החזקות בע"מ את גרעין השליטה בחברה.
במרץ 2005, רכש אילן בן דב מידי חברת גבור ספורט את השליטה בחברת ירדן השקעות, ביולי 2005 שינה את שמה של החברה לשם טאו תשואות בע"מ (טאו הואחברת הש קיצור של טאואיזם, אחת מדתות סין ומשמעותה היא "דרך".) ורכש עמה את תיק ההשקעות הפיננסיות של סאני אלקטרוניקה.
ביולי 2012 בית המשפט נתן צו הקפאת הליכים לטאו. במרץ 2013 החליט בית המשפט שלא להאריך את צו הקפאת ההליכים, ומינה מפרק לטאו.

נכון למרץ 2013 לטאו חוב של יותר מ-400 מיליון שקל למחזיקי האג"ח.

בהסדר חוב שגובש ביולי 2018 נקבע שבגין איגרות חוב של החברה בסך 330 מיליון ש"ח יפרעו רק 110 מיליון ש"ח.

השקעות החברה
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
* יולי 2005, טאו רכשה מחברת סאני אלקטרוניקה, שבשליטת בן דב, תיק ניירות ערך תמורת 350 מיליון שקל.
* נובמבר 2006, טאו רכשה 22.5% ממניות חברת הנדל"ן דרבן שבשליטת אליעזר פישמן תמורת 184 מיליון שקל.
* נובמבר 2006, טאו רכשה 25% מההחזקות בקניון מול הים באילת.
* אפריל 2007, טאו רכשה 2.3% ממניות חברת DGRE תמורת 98 מיליון שקל.
* יולי 2007, טאו רכשה 35% מהחזקות בבניין ליפסטיק, אותם מכרה בהפסד לאחר כשנה.
* בשנת 2007 טאו רכשה 5% ממניות דלק נדל"ן. ביוני 2008 מכרה אותם לחברת דלק בבעלות יצחק תשובה.

בעלי עניין
----------

עד לפירוק החברה, מנכ"ל החברה היה יוסי ארד ויושב הראש היה אילן בן דב.
בנובמבר 2014 בית המשפט הורה על השעיית עו"ד יוסי שגב מתפקידו כמנהל המיוחד של טאו.

קישורים חיצוניים
----------------

* טאו תשואות באתר מאיה
* ניתן צו פירוק קבוע לחברת טאו של אילן בן-דב גלובס
* כך קרסה טאו של אילן בן דב themarker
* איך ממנף אילן בן דב את הנכסים שלו דרך כספי הציבור? המקור ערוץ 10

הערות שוליים
------------

1. ↑  גולן חזני, אילן בן דב עושה עוד תספורת למשקיעים: מחזיקי האג"ח של טאו יקבלו רק שליש מהחוב, באתר כלכליסט, 21 ביולי 2018
2. ↑  אילן בן דב רוכש מפישמן מניות דרבן ב-184 מיליון ש'
3. ↑  טאו מוכרת החזקותיה ב"ליפסטיק" ב-NY בהפסד ynet
**טורנדו מוצרי צריכה בע"מ**, המוכרת במותג **טורנדו**, היא חברה פרטית ישראלית שנוסדה בשנת 1992, ועוסקת ביבוא ושיווק של מוצרי מיזוג אוויר. מייסדי החברה ובעליה הם האחים רונן ועודד בזזי, שהקימו בשנת 1988 את רשת "ענק המזגנים".

החברה משווקת מזגני אוויר במגוון דגמים. לחברה מערך מכירות ושירות בפריסה ארצית. בשנות ה-90, מזגני החברה יוצרו במפעל בישראל. כיום מזגני החברה מיוצרים בסין. עד שנת 2014 יוצרו על ידי קבוצת מידאה. ולאחריה, הייצור עבר למספר חברות סיניות כאשר חלקים מסוימים מיוצרים ביפן, בתכנון ותפעול משותף יחד עם מחלקת המוצרים והטכנולוגיה של חברת "טורנדו מוצרי צריכה", תוך התאמה לדרישות ותקנים ישראליים.

בשנת 2002 הושק המותג "טורנדו". לחברה שני מותגים נוספים בתחום המיזוג - "SAGA" ו-"ISKA". בשנת 2021 החלה קבוצת טורנדו לשווק את מותג המזגנים "מיצובישי Heavy" מתוצרת מיצובישי תעשיות כבדות(אנ'), אחת מהחברות של קבוצת מיצובישי .

בין הפרזנטורים של המותג נמנית רותם סלע (2017–2022). החל משנת 2022 משמשת נעמי לבוב כפרזנטורית החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של טורנדו מוצרי צריכה
* אתר האינטרנט הרשמי של טורנדו מיצובישי Heavy

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הנהלת החברה, באתר "טורנדו"
2. ↑  אורנה יפת, מלחמה בין טורנדו ואלקטרה על אספקת מזגנים מיצרנית סינית, באתר כלכליסט, 6 ביולי 2014
3. ↑  מזגני מיצובישי באתר טורנדו מוצרי צריכה
גרסה 5 של השרות על מכשירי סלולר שונים
**טלמפ** (Telmap) הייתה חברה בינלאומית שמרכזה בישראל שנתנה שרות בינלאומי, בתחום מיפוי וחיפוש ברשת הסלולרית כמו גם שרותי ניווט של מערכת ניווט לוויינית מבוססת GPS. את החברה הקים וניהל טכנולוגית מיכאל פצ'טניקוב בשנת 2000. פצ'טניקוב היה אז תלמיד תיכון בן 17. בחברה השקיעה קבוצת Science Navigation הבריטית בבעלותו של איש העסקים היהודי ויטק טראץ', שהביא לחברה את המנכ"ל שהוביל אותה בשנים 2001-2012, אורן ניסים. החברה הגיעה לרווחיות תפעולית לראשונה בשנת 2010.

בסוף ספטמבר 2011 נרכשה החברה על ידי אינטל תמורת יותר מ-100 מיליון דולר. ביולי 2013 הודיעה אינטל על סגירת הפעילות של החברה ופיטורי מרבית העובדים.

השרות תמך במגוון גדול של טלפונים סלולריים והתאים לניווט ברכב ולניווט של הולכי רגל. בחירת המסלול יכולה הייתה להיעשות לפי קריטריונים של מהירות או מרחק. המערכת הגדירה מסדרון בו היא הוסיפה להנחות את המשתמש במקרה של סטייה מהנתיב המתוכנן, ללא צורך בחישוב מסלול שלם מחדש. המשתמש יכל לשמור מראש ספר כתובות או נקודות עניין ולהגדיר יעדים לניווט מהיר. משתמשים יכלו לשלוח נקודת מיקום בעזרת אס אם אס למשתמשים אחרים. ההנחיה הוצגה בצורה גרפית על מסך הטלפון הסלולרי ולוותה גם בהנחיה קולית כמו "פנה ימינה", "סע ישר" וכדומה. מערכת המיפוי והניווט פעלה על בסיס תכנה בשם אנדרומדה. אפליקציית הניווט של החברה עובדת עם שורה ארוכה של מערכות הפעלה ושותפים, בהם MapQuest, בלקברי, נוקיה, פאלם, אריקסון, נאבטק, סימביאן, מוטורולה וסוני-אריקסון.

בנוסף, החברה סיפקה גם שירותי תוכן מקומי. האפליקציה שלה הייתה מסוגלת לומר למשתמשים אם יש מסעדה בסביבתם או אילו סרטים מוצגים בבית הקולנוע הקרוב. בישראל שיתפה טלמפ פעולה עם אתר המסעדות Rest, כך שהקופונים של אתר המסעדות מופיעים בתוכנת הניווט, כולל פרטים של המסעדה והמרחק ממנה. האפליקציה של טלמפ גם הודיעה למשתמש על עסקים ואירועים בקרבת מקום. בנוסף היא ציינה את מצלמות המהירות באזור ונותנת דיווחי תנועה. האפליקציה הציעה גם שכבה חברתית. המשתמשים בטלמאפ יכלו לצייץ בטוויטר, לשלוח צ'ק אין בפייסבוק ולחלוק מיקומים עם אחרים.

החברה פיתחה טכנולוגיה מיוחדת של שרת-לקוח למפות דיגיטליות, גישה לתוכן נלווה מקומי (לדוגמה, בישראל - דפי זהב) וניווט. השותפים של החברה בעולם הם אמריקה און ליין (AOL), בלקברי, פאלם, סוני-אריקסון, נאוטק וחברת מפה הישראלית. החברה הוקמה בשנת 2000 ולה היו מרכז בהרצליה שבישראל ומשרדים בצפון אמריקה, בריטניה וכן משרדים באתרים נוספים באירופה. המפות של החברה כיסו את צפון אמריקה - קנדה, ארצות הברית ומקסיקו, מרכז אמריקה, דרום אמריקה באופן חלקי, אירופה, המזרח התיכון, דרום אפריקה, אוסטרליה וניו זילנד. ב-2011 השתמשו בשירותיה כשבעה מיליון לקוחות באירופה, סינגפור ואוסטרליה. בין המפעילות הסלולריות המרכזיות שמפיצות את האפליקציה של טלמאפ ניתן למנות את מירס, פלאפון, פרטנר וסלקום בישראל, SFR בצרפת, וודפון בבריטניה וטלפוניקה בגרמניה. כמו כן, החברה הפיצה את האפליקציה לטלפונים חכמים תחת המותג M8.

ב-28 ביולי 2013 הודיעה אינטל כי היא סוגרת באופן מיידי את פעילותה של החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של טלמפ
* טלמאפ באתר דירקשן מגזין

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד ענבל אורפז, שנתיים אחרי האקזיט: אינטל סוגרת את טלמפ הישראלית, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2013
2. ↑  אתר למנויים בלבד ענבל אורפז, אור הירשאוגה, בגלל ווייז? // טלמפ נסגרת; 150 העובדים בישראל פוטרו, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2013
**טעמי** הייתה מסעדה ששכנה ברחוב שמאי בירושלים. המסעדה - שהתמחתה בחומוס ובתבשילי בשר ירושלמיים, נפתחה ב-1954 על ידי אלברט מג'ר, ועד סגירתה נחשבה לאחת המסעדות הבולטות בעיר. למסעדה היה סניף באזור התעשייה תלפיות.

אודות
-----

מסעדת 'טעמי' נוסדה ב-1954 על ידי אלברט מג'ר, יוצא בולגריה, מול קולנוע אוריון ברחוב שמאי. המסעדה הוקמה במרחק 150 מטר מקפה פינתי (לימים חומוס 'פינתי') - שעם השנים הפך ליריבה הקולינרי. באותם ימים היא נחשבה למסעדה היחידה שהגישה חומוס במערב ירושלים.

כהגדרה - 'טעמי' לא הייתה חומוסייה, אלא מסעדת תבשילים שאחת מהמנות הרבות שלה (חומוס) זכתה להצלחה גדולה והפכה למנת הדגל. מלבד החומוס, היו בתפריט גם מאכלי בשר, ממולאים, מרקים ופלאפל.

חוויית האכילה הצפופה הפכה לסמל המסחרי של 'טעמי', ומג'ר התפרסם בקריאת העידוד "לבלוע, לא ללעוס" שנועדה לזרז את לקוחות המסעדה. בשל מיקומה המרכזי, שימשה 'טעמי' כמוקד עליה לרגל של פוליטיקאים ואנשי רוח, דוגמת אהוד אולמרט, דודו גבע ואביגדור ליברמן.

ברבות השנים תפסו בניו של אלברט (ג'קי ורמי מג'ר) את הניהול על 'טעמי', וכמו אביהם - העדיפו לא להקים זכיינים נוספים למסעדה. זאת בשונה מהיריבה 'פינתי', שהתרחבה מירושלים ופתחה סניפים נוספים ברחבי הארץ.

ב-1988 תחקירני "כלבוטק" הגיעו למסעדה ומצאו שכמות הקוליפורמים גבוהה מן הנדרש. ההשפעה של התחקיר הייתה מיידית וכמות הלקוחות ירדה משמעותית בשבועות שחלפו. למרות זאת, המסעדה המשיכה בפעילות רגילה ומספר הלקוחות התאזן ככל שעבר זמן. מספר שנים לאחר מכן, בתיווך של "ידיעות ירושלים", הסכים ג'קי מג'ר להתפייס עם רפי גינת.

ביוני 2019, כחודשיים לאחר פטירתו של ג'קי מג'ר (מנהל המסעדה באותה העת), החליטה משפחתו לסגור את 'טעמי' לאחר 65 שנות פעילות. חצי שנה אחרי הסגירה - המלצר הוותיק של המסעדה, מוחמד (מוטי) ברון, שעבד במקום כארבעים שנה והפך לאחד מסמליו, פתח חומוסייה ברחוב יפו שהנציחה את החומוס המוכר של 'טעמי'.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, המשולש הירושלמי - ביוגרפיה אורבנית, ירושלים, הוצאת כתר, 2011 (על מסעדת טעמי ראו בעמ' 56-57).

קישורים חיצוניים
----------------

* עמית אהרנסון ויהונתן כהן, מסעדת טעמי: הארוחה האחרונה, **כל העיר ירושלים**, 5 ביוני 2019
* שלומי בוחניק, מהמלצר האגדי ועד לראש הממשלה שאכל צהריים עם הומלסים: הסיפורים הקטנים של מסעדת ״טעמי״, **מיינט**, 7 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמרי אנדרס צורף, ‏מהמעורב של סימה ועד הגורמה של ארקדיה: מסעדות מיתולוגיות בירושלים, באתר ‏מאקו‏, 11 במאי 2010
2. ↑  אדווה חולי, החברים נפרדים מהבעלים של מסעדת טעמי: "רחוב שמאי לא יהיה אותו דבר בלי ג'קי", באתר mynet‏ ירושלים, 22 במרץ 2019
3. ↑   כלבוטק - רפי גינת - קוליפורמים בחומוס 1988, סרטון בערוץ "ארכיון צחוק ישראלי - israeli archive", באתר יוטיוב (אורך: 25:55)
4. ↑  שלומי בוחניק, מהמלצר האגדי ועד לראש הממשלה שאכל צהריים עם הומלסים: הסיפורים הקטנים של מסעדת ״טעמי״, באתר mynet‏ ירושלים, 7 ביוני 2019
5. ↑  קותי פונדמינסקי, המלצר הראשי של מסעדת 'טעמי' פתח חומוסייה ברחוב יפו, באתר mynet‏ ירושלים, 8 בנובמבר 2019
**טרנסמיט סקיוריטי בע"מ** היא חברת אבטחת מידע ישראלית, העוסקת בזיהוי ביומטרי של משתמשי מחשב ואמצעי מחשוב ניידים.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה ביולי 2013 על ידי מיקי בודאי (מנכ"ל החברה) וראקש לונקאר (נשיא החברה), שקודם לכן נמנו עם מייסדי חברת אבטחת המידע "טראסטיר". מטה החברה שוכן בתל אביב. צמיחת החברה מאז הקמתה מומנה בהלוואת בעלים ובהכנסות מפעילותה. ביוני 2021 יצאה החברה לגיוס הון ראשון וגייסה 543 מיליון דולר, לפי שווי חברה של 2.2 מיליארד דולר. מרבית הגיוס היא במתכונת של גיוס סקנדרי, כלומר מכירת מניות של מייסדי החברה ועובדיה.

מוצרי החברה משמשים לזיהוי ביומטרי של משתמשי מחשב ואמצעי מחשוב ניידים, כגון טלפון סלולרי ומחשב לוח, ללא צורך בסיסמה, החשופה לניסיונות פריצה. מוצר עיקרי של החברה הוא BindID, לזיהוי ביומטרי באמצעות קורא ביומטרי או הסמארטפון. עם לקוחות החברה נמנים הבנקים UBS,‏ HSBC, בנק לאומי והבנק הבינלאומי, חברות טלקום, חברות קמעונאות ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של טרנסמיט סקיוריטי
* מאיר אורבך ודיאנה בחור ניר, מהילדות באשדוד ל-4 אקזיטי ענק: המסע יוצא הדופן של מיקי בודאי, באתר כלכליסט, 26 בספטמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיר אורבך, שיא בסייבר הישראלי: טרנסמיט סקיוריטי גייסה 543 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 22 ביוני 2021
2. ↑  אופיר דור, ‏אחרי שבע שנים ללא מימון, הסטארט-אפ של מיקי בודאי מקבל את אחת ההשקעות הגדולות אי פעם בישראל, באתר גלובס, 22 ביוני 2021
"כד וספל" בתצלום מאת זולטן קלוגר (1935)
"**כד וספל**" היה מפעל לייצור קרמיקה אמנותית, שהוקם בראשון לציון בשנת 1934 ופעל עד שנת 1979. היה זה המפעל הראשון לייצור שיטתי של פריטים קרמיים ביישוב היהודי בארץ ישראל במאה ה-20, מחלוצי תעשיית הקרמיקה בישראל.

"כד וספל" הוקם בראשון לציון על ידי חוה סמואל ופאולה אהרונסון לאחר שהשתיים קיימו סדנה לייצור קרמיקה בירושלים בשם "היוצר". התנור הראשון של המפעל לא היה תקין ועל כן השתיים נעזרו במהנדס הייצור של מפעל הזכוכית "גביש" בראשון כדי לבנות תנור חדש, שפעל על בסיס סולר והיה בעל שני מבערים ומדחס אוויר.

בשנת 1936 הפסיקה אהרונסון את עבודתה במפעל בעקבות המצב הביטחוני שנוצר בעקבות המרד הערבי הגדול, ושלא אפשר לה לנסוע בין תל אביב לראשון. סמואל המשיכה להפעיל את "כד וספל" בעזרת מירה ליבס והדסה אופנבכר, שעבדו כאסיסטנטיות במפעל עד שנות הארבעים ואחר-כך פעלו בסטודיו נפרד בירושלים. סמואל המשיכה להפעיל את "כד וספל" לבדה עד שנת 1955, אז חזרה אהרונסון לעבודה חלקית במפעל שנמשכה ארבע שנים. סמואל סגרה את המפעל בשנת 1979.

בתקופה שלפני הקמת מדינת ישראל זכתה תוצרת המפעל להצלחה אמנותית שהתבטאה בהצגה של תוצרת המפעל בתערוכות שונות, כגון בבית הנכות בצלאל (1933), תערוכה בבית ורנר סנטור בירושלים וביריד המזרח (1936) ותערוכה ב"קבינט האומנויות- שלוסר-גלסברג" בירושלים (1944). תוצרת המפעל נמכרה באופן קבוע במקומות כגון חנויות של ויצו ובמשכית.

תוצרת המפעל כללה מגוון של כלים שימושיים וחפצי נוי, שנעשו בטכניקות שונות שהמרכזיות בהן היו יציקה קרמית בתבנית ועיצוב ועיטור כלים העשויים באובניים. בעוד אהרונסון התמחתה בשימוש באובניים ויצרה כלים שונים, בהשפעת הפונקציונליות של תנועת הבאוהאוס, סמואל התמחתה בעיטורם בסצנות בעלות גוון מזרחי. בין העיטורים ניתן למצוא דמויות של חיות, נגנים ורקדניות, חלקן בהשפעת דגמים של ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בארץ ישראל. העיטור של סמואל עשה שימוש בזיגוגים מגוונים ושימוש בקווים חופשיים לתיאור הדימוי. דמויות הפסלונים מתוצרת המפעל עשויות בתבניות יציקה והן מאופיינות בצביעה חופשית ובחוסר בהבעה ותווי פנים.

לקריאה נוספת
------------

* גדעון עפרת, "**ראשית הקראמיקה הישראלית 1962-1932**", אגודת אמני הקרמיקה בישראל. (ראו הטקסט המלא באתר "המחסן של גדעון עפרת").
* ניר פלדמן, "**חומר מן הרוח, חוה סמואל חלוצת הקרמיקה הישראלית**", מוזיאון ראשון-לציון, ראשון לציון, 2011.

| תעשיית הקרמיקה בישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בית החרושת לקרמיקה של בית היתומים שנלר (1895) • בית החרושת של יוסף ברלוביץ • בית החרושת ללבנים של יחיאל מיכל שטיינברג (1923) • כד וספל (1934) • פלקרמיק (1934) • קדר (1934) • נעמן (1939) • חרסה (1946) • קרנת (1950) • לפיד (1951) • ברבור (1953) • קרמוס (1953) • גופר קרמיקה (1956) • קרמיקה כפר מנחם (1965) • בית היוצר (1966) |

 |
**אייר אסיה X** (באנגלית: **AirAsia X**) היא חברה לטיסות חסך מלזית, המהווה את הזרוע הבינלאומית של אייר אסיה. החברה מפעילה טיסות ארוכות טווח בין יעדים באסיה ואוקיאניה.

תולדות החברה
------------

ב-17 במאי 2007 הודיע מייסד קבוצת אייר אסיה; טוני פרננדז, על כוונת הקבוצה להפעיל טיסות זולות ממלזיה לאוסטרליה. בהודעתו ציין פרננדז, כי חברת התעופה תמנע מלפעול בנמל התעופה של סידני, עקב עלותה הגבוהה של אגרת הנחיתה בנמל.

ב-10 באוגוסט 2007 טסה אייר אסיה X את טיסת הבכורה שלה מקואלה לומפור, לעיר גולד קוסט שבקווינסלנד. 

באוגוסט 2007 הודיעה אייר אסיה, כי סר ריצ'רד ברנסון בעלי קבוצת וירג'ין, ירכוש 20% ממניות החברה, זאת על מנת לאפשר לאייר אסיה לרכוש מטוסים רחבי גוף, הנדרשים לטיסות בטווחים אלו.

נכון לפברואר 2008 מחולקות מניות החברה בין Aero Ventures המחזיקה ב-48%, קבוצת וירג'ין ואייר אסיה המחזיקות ב-16% כל אחת, וקבוצת ההשקעות היפנית Orix המחזיקה ב-20% הנותרים.

בחודש יוני 2013, הונפקה החברה בבורסה המלזית. במהלך זה גייסה החברה 310 מיליון דולרים, אשר ישמשו להרחבת פעילותה באינדונזיה ובתאילנד.

חברות נלוות
-----------

* **אייר אסיה X תאילנד** (קוד יאט"א: XJ, קוד ICAO: TAX, או"ק: EXPRESS WING) - נוסדה בשנת 2014 ופועלת מנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג שבבנגקוק. החברה מפעילה טיסות ל-7 יעדים ביפן, קוריאה הדרומית וסין.

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

  


| כלי טיס | חברה/חברת בת | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| C | Y | סה"כ |
| איירבוס A330-300 | אייר אסיה X | 24 | 1 | 12 | 365 | 377 |  |
| אייר אסיה X תאילנד | 10 | — |
| איירבוס A330-900neo | אייר אסיה X | 2 | 13 | טרם נקבע |  |
| סה"כ | 34 | 101 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייר אסיה X** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אייר אסיה X

  מדיה וקבצים בנושא אייר אסיה X באתר Airliners.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרטי צי המטוסים של אייר אסיה X, באתר airfleets.net (באנגלית)
2. ↑  פרטי צי המטוסים של אייר אסיה X תאילנד, באתר airfleets.net (באנגלית)
**בוריס פיסטוריוס** (בגרמנית: **Boris Pistorius** נולד ב-23 בפברואר 1961) הוא עורך דין ופוליטיקאי גרמני מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. מכהן כשר ההגנה בממשלת גרמניה מאז 19 בינואר 2023. לפני כן שימש כשר הפנים והספורט של סקסוניה התחתונה במשך כמעט עשר שנים.

ביוגרפיה
--------

פיסטוריוס נולד באוסנברוק ב-23 בפברואר 1961. הוא בנם השני של הפוליטיקאית אורסולה פיסטוריוס (לבית ראבה) ולודוויג פיסטוריוס. אמו הייתה חברה במועצת העיר אוסנברוק בין השנים 1972 עד 1996 וכן כיהנה כחברה בלנדטאג של סקסוניה התחתונה מ-1978 עד 1990. ב-1976 הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ב-1980 הוא התגייס לשירות חובה בבונדסוור ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת מינסטר ובאוניברסיטת אוסנברוק. כמו כן למד תקופה באוניברסיטה הקתולית של המערב.

בין השנים 1991-1995 הוא שימש כעוזרו האישי של שר הפנים של מדינת סקסוניה התחתונה גרהרד גלוקובסקי. ב-1996 הוא נבחר לחבר במועצת העיר אוסנברוק, ובין 1999-2002 אף שימש כסגן ראש העיר. ב-7 בנובמבר 2006 נבחר כראש עיריית אוסנברוק. ב-19 בפברואר 2013 הוא פרש מתפקיד ראש העיר ומונה לשר הפנים והספורט של סקסוניה התחתונה.

ב-2019 הוא התמודד על הנהגת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, וסיים במקום החמישי בפריימריז עם 14.41% מהקולות. ב-17 בינואר 2023 הודיע קנצלר גרמניה אולף שולץ כי פיסטוריוס יחליף את כריסטינה למברכט בתפקיד שר ההגנה. המינוי הפתיע רבים בגרמניה, שכן פיסטוריוס ושולץ נתפסים כיריבים פוליטיים. כמו כן, שולץ הבטיח עם הקמת ממשלתו לשמור על שוויון מגדרי בממשלה, ומינויו של פיסטוריוס ושבר שוויון זה. פיסטוריוס נכנס לתפקידו כעבור יומיים.

חיים אישיים
-----------

פיסטוריוס הוא אב לשתי בנות עם אשתו סבין, שנפטרה מסרטן ב-2015. בין 2016-2022 חי בזוגיות עם דוריס שרדר-קפף - גרושתו של הקנצלר לשעבר גרהרד שרדר. כיום הוא נמצא במערכת יחסים עם יוליה שוונהולץ, פרופסור באוניברסיטת דואיסבורג-אסן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בוריס פיסטוריוס (בגרמנית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוריס פיסטוריוס** בוויקישיתוף
* בוריס פיסטוריוס, ברשת החברתית פייסבוק
* בוריס פיסטוריוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* בוריס פיסטוריוס, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Keine Parität im Kabinett: SPD-Frauen sprachlos".
2. ↑  "Scholz' Kabinett - "Diese Parität sollte Normalität sein"".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133165507
* ISNI: 0000 0000 2310 5244
* VIAF: 45483301
* WorldCat: viaf-45483301

 |
**אייר אסיה אינדונזיה** (באנגלית: **Indonesia AirAsia**) היא חברה לטיסות חסך אינדונזית, שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי סוקרנו האטה שבג'קרטה. החברה היא חברה-בת של אייר אסיה, והיא מפעילה טיסות בין יעדים באינדונזיה, אוסטרליה, מלזיה, סינגפור, ותאילנד.

עד יולי 2010 נאסר על החברה לטוס למדינות האיחוד האירופי, בשל בעיות בטיחות. בשנת 2011 שלטה החברה ב-41.5% משוק הטיסות הבינלאומיות באינדונזיה 
.

תולדות החברה
------------

החברה הוקמה בתחילה בשנת 1999 תחת השם **Awair** ‏(**Air Wagon International**), על ידי נשיא אינדונזיה לשעבר עבד א-רחמן וחיד. בידי וחיד היו 40% ממניות החברה, אותם מכר עם בחירתו לנשיא באוקטובר 1999. החברה החלה להפעיל טיסות ב-22 ביוני 2000, באמצעות מטוסי איירבוס A300 ו-A310, ובמרץ 2002 השעתה החברה את פעילותה. Awair שבה לפעול בדצמבר 2004, כשותפה של אייר אסיה.

ב-1 בדצמבר 2005, שינתה Awair שינה את שמה לאייר אסיה אינדונזיה, והחלה להשתלב בפעילות הקבוצה. כיום מחזיקה אייר אסיה ב-49% בלבד ממניות החברה, כיוון שחוקי המדינה אוסרים על חברות זרות לשלוט בחברות תעופה מקומיות. 51% הנותרים מוחזקים בידי קבוצת ההשקעות האינדונזית Fersindo Nusaperkasa.

ב-28 בדצמבר 2014 התרסקה טיסה 8501 של החברה בדרום מצר קארימאטה. בעת האסון, שהו על סיפון המטוס 155 נוסעים ושבעה אנשי צוות.

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Y | סה"כ |
| איירבוס A320-200 | 24 | — | 180 | 180 |  |
| סה"כ | 24 | — |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייר אסיה אינדונזיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אייר אסיה אינדונזיה (באנגלית בריטית)

  מדיה וקבצים בנושא אייר אסיה אינדונזיה באתר Airliners.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  "List of airlines banned within the EU". European Commission's "Transport" website. אורכב מ-המקור ב-2010-08-05. נבדק ב-2013-05-25.
2. ↑  ‏‏AirAsia Indonesia to operate 34 Airbus planes in 2015 באתר Antara News‏, 6 במרץ 2012
3. ↑  פרטי צי המטוסים של אייר אסיה אינדונזיה, באתר airfleets.net (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באיראן אסמאן איירליינס. אם התכוונתם לחברת התעופה הלאומית של איראן, ראו איראן אייר.

**איראן אסמאן איירליינס** (בפרסית: **هواپیمایی ایران آسمان**, באנגלית: **Iran Aseman Airlines**) היא חברת תעופה איראנית.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה ב-1970 בשם "פארס איר". משרדיה הראשיים של החברה נמצאים בטהראן, והיא פועלת מבסיסים מרכזיים בנמל התעופה הבינלאומי מהראבאד בטהראן.

בבעלות החברה 34 מטוסי נוסעים, רובם ישנים, והם טסים ל-40 יעדים שונים באיראן, ול-7 יעדים שונים בעולם, בהם: אפגניסטן, ארמניה, בחריין, קואלה לומפור, כוויית, קטאר, שוודיה, סוריה, טג'יקיסטן, טורקיה ואיחוד האמירויות הערביות.

ב-12 באוקטובר 1994 התרסק מטוס פוקר F28 בטיסה 746 של איראן אסמאן איירליינס מאספהאן לטהראן. המטוס התרסק באזור נתנז, 59 נוסעים ושבעה אנשי צוות נספו באסון. ב-18 בפברואר 2018 התרסק מטוס שהפעילה החברה בטיסה 3704 של איראן אסמאן איירליינס.

ב-13 בינואר 2019 ביצעה החברה את הטיסה המסחרית האחרונה במטוס הבואינג 727. זאת החברה האחרונה שהפעילה את הבואינג 727 בשירות נוסעים.

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Y | סה"כ |
| איירבוס A320-200 | 6 | — | 156 | 156 |  |
| 164 | 164 |
| איירבוס A340-300 | 1 | — | 240 | 240 |  |
| בואינג 737-400 | 4 | — | 144 | 144 |  |
| פוקר 100 | 9 | — | 100 | 100 |  |
| ATR 72-200 | 4 | — | 70 | 70 |  |
| סוחוי סופרג'ט 100 | — | 20 | טרם נקבע |  |
| סה"כ | 24 | 20 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איראן אסמאן איירליינס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איראן אסמאן איירליינס (בפרסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Matt Falcus, Iran Aseman Retires Last Scheduled Boeing 727, Airport Spotting Blog, ‏2019-01-14 (באנגלית)
2. ↑  פרטי צי המטוסים של איראן אסמאן איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
מטוסי אלבטרוס D.III
שחזור של אלבטרוס D.V
**אלבטרוס מטוסים** (בגרמנית: **Albatros Flugzeugwerke**) הייתה חברה גרמנית לייצור מטוסים, אשר התפרסמה בעיקר בשל כך שייצרה מטוסי קרב עבור שירות האוויר הגרמני במלחמת העולם הראשונה. 

החברה הוקמה בברלין בשנת 1909 בידי ולטר הות ואוטו וינר. החברה ייצרה כמה ממטוסי הקרב המוצלחים ביותר של מלחמת העולם הראשונה, ביניהם האלבטרוס D.III והאלבטרוס D.V. החברה מוזגה לתוך חברת פוקה-וולף בשנת 1931.

היסטוריה
--------

חברת אלבטרוס הוקמה בברלין בשנת 1909 בידי ולטר הות (1875–1964) ואוטו וינר (1873–1941). בתחילה בנתה החברה מטוסים מדגם אנטואנט VII. בשנת 1912 ייצרה החברה חמישה מטוסים מדגם "אלבטרוס F-2". מטוסים אלו היוו למעשה שדרוג של המטוס הצרפתי "פרמן III" (ומכאן האות F). עם זאת, מנוע גינום שהיה בשימוש במטוסי הפרמן, הוחלף במטוסי האלבטרוס במנוע חדיש יותר מדגם ארגוס. ארבעה מטוסים נמכרו לממלכת בולגריה, והם לקחו חלק במלחמת הבלקן הראשונה ומלחמת הבלקן השנייה.

בין השנים 1912-1914, שימש כמעצב הראשי של החברה ארנסט היינקל, וביוזמתו החלה החברה לייצר מטוסי הפצצה בעלי שני מושבים, וכן מטוסי סיור. רוברט תן פיתח עבור החברה מטוסי קרב בעלי מושב אחד. בתקופת מלחמת העולם הראשונה, הגיעה החברה לשיאה. היא סיפקה מטוסים בכמויות לשירות האוויר הגרמני, ובין המטוסים הבולטים שייצרה ניתן למנות את האלבטרוס D.III והאלבטרוס D.V. עד סוף המלחמה בנתה החברה למעלה מ-10,300 מטוסים.

לאחר המלחמה המשיכה החברה לייצר מטוסים במספרים קטנים יותר. בשנת 1931 היא אוחדה עם חברת פוקה-וולף.

רשימת מטוסי אלבטרוס
-------------------

מטוסים שפותחו ב-1914:

* אלבטרוס B.I
* אלבטרוס W.1
* אלבטרוס B.II

מטוסים שפותחו ב-1915:

* אלבטרוס B.III
* אלבטרוס B
* אלבטרוס C.I
* אלבטרוס C.III
* אלבטרוס C.Ia

מטוסים שפותחו ב-1916:

* אלבטרוס D I
* אלבטרוס D.II
* אלבטרוס D.III
* אלבטרוס D.IV
* אלבטרוס G.I
* אלבטרוס G.II
* אלבטרוס G.III
* אלבטרוס W.4

מטוסים שפותחו ב-1917:

* אלבטרוס C.IX
* אלבטרוס C.X
* אלבטרוס L 30
* אלבטרוס D.V
* אלבטרוס D.VII
* אלבטרוס Dr.I

מטוסים שפותחו ב-1918:

* אלבטרוס C.XII
* אלבטרוס C.XIII
* אלבטרוס D.X
* אלבטרוס C.XIV
* אלבטרוס C.XV
* אלבטרוס D.XI
* אלבטרוס D.XII
* אלבטרוס D.VI
* אלבטרוס D.IX
* אלבטרוס Dr.2
* אלבטרוס J.I
* אלבטרוס s J.II

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבטרוס מטוסים** בוויקישיתוף
* אלבטרוס באתר מוזיאון התעופה הווירטואלי (באנגלית)
* רשימה מלאה של מטוסי אלבטרוס כולל תמונות (אורכב 20.04.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר תעופה במלחמת העולם הראשונה (באנגלית)
**בוליביאנה דה אביאסיון** (בספרדית: **Boliviana de Aviación**) המכונה לעיתים קרובות פשוט **בואה** (**BoA**), היא חברת התעופה הלאומית של בוליביה הנמצאת בבעלות מלאה של המדינה. החברה הוקמה באוקטובר 2007, במקום חברת Lloyd Aéreo Boliviano, והחלה את פעילותה בחודש מרץ 2009. בסיס הפעילות המרכזי של החברה נמצא בקוצ'במבה, למרות שמרבית הטיסות הבינלאומיות מופעלות מסנטה קרוס דה לה סיירה.

כיום החברה מפעילה טיסות לכ-17 יעדים ב-5 מדינות (לנמלי התעופה שבתוך בוליביה, ליעדים באמריקה הלטינית, ובנוסף לכך למיאמי, מדריד וברצלונה.

לחברה הסכם שותפות קוד עם חברת התעופה הספרדית איבריה.

מפת היעדים של BOA: בכחול כהה-בוליביה, בכחול בהיר-יעדי החברה, בצהוב-יעדים עתידיים

צי המטוסים
----------

מטוס בואינג 300–737 של החברה בסאו פאולו
מטוס בואינג 767-300ER של החברה בנחיתה במיאמי

צי המטוסים (ינואר 2017)| מטוסים | צי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| C | Y | סה"כ |
| בואינג 300–737 | 9 | — | — | 138 | 138 |  |
| — | 136 | 136 |  |
| בואינג 700–737 | 5 | — | — | 138 | 138 |  |
| בואינג 737–800 | 2 | 1 | — | 168 | 168 |  |
| בואינג 767-300ER | 3 | 2 | 10 | 215 | 225 |  |
| בומברדיה CRJ200 | 2 | 2 | — | 50 | 50 |  |
| **סה"כ** | 21 | 5 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוליביאנה דה אביאסיון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בוליביאנה דה אביאסיון
* בוליביאנה דה אביאסיון, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  eDreams, Boliviana de Aviacion
**ארמיית הפאנצר השישית** (מגרמנית: **6. Panzer-Armee**) הייתה ארמיית שריון גרמנית בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הארמייה, שהוקמה בסתיו 1944, השתתפה בקרב על הבליטה שם פעלה בגזרה הצפונית ביותר של זרוע המתקפה הגרמנית. לאחר מכן היא הועברה להונגריה בתחילת 1945 ונטלה חלק בפעולות התקפיות והגנתיות באזור. לקראת סיומה של המלחמה עוד הספיקה להילחם באוסטריה, עד שלבסוף נכנעו שאריות הארמייה לצבא ארצות הברית. מפקדה היחיד של הארמייה היה הגנרל יוזף דיטריך.

היסטוריה
--------

ארמיית הפאנצר השישית ידועה בעיקר בזכות החלק שנטלה בהובלת המתקפה הגרמנית בקרב על הבליטה (16 בדצמבר 1944 - 25 בינואר 1945). ב-2 באפריל 1945 היא הועברה לואפן אס.אס. ושמה שונה ל"ארמיית הפאנצר השישית של האס-אס" (6. SS-Panzerarmee). שם זה הפך לשמה הרשמי של הארמייה בספרות הצבאית שלאחר המלחמה.

המתקפה של ארמיית הפאנצר השישית בארדנים בדצמבר 1944 כשלה בהבקעת קווי ההגנה האמריקאים. אף על פי שהוקצו לה דיוויזיות פאנצר מהאס אס, שנחשבו למובחרות, ארמיית הפאנצר השישית הצליחה לחדור רק מעט לתוך קווי ההגנה הצפוניים של הקורפוס ה-8 האמריקאי. בתום המתקפה בארדנים הועברה הארמייה להונגריה, שם נלחמה כנגד כוחות הצבא האדום המתקדמים.

בחודש מרץ 1945, לאחר נפילת בודפשט, פתחה הארמייה במתקפת אגם בלטון סביב אגם בלטון, המתקפה הגרמנית האחרונה במלחמה. מטרת המבצע הייתה להגן על מקורות הנפט באזור, שהיו עתודות הנפט האחרונות שנשלטו על ידי גרמניה. המתקפה הפתיעה את הצבא האדום והשיגה התקדמות מרשימה בשלב מאוד מאוחר של המלחמה. אולם כשהבינו הסובייטים כי יחידות עלית של האס.אס משתתפות במבצע (דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה) הגיבו בעוצמה. ב-17 במרץ נהדפו הגרמנים לנקודת ההתחלה שלהם ערב המבצע. מפקדה של ארמיית הפאנצר השישית, הגנרל יוזף דיטריך, התלוצץ ואמר כי "שמה של ארמיית הפאנצר השישית מדויק - נותרו לנו רק שישה טנקים". במציאות נותרו לדיוויזיות הפאנצר אס.אס ה-1, ה-2, ה-9 וה-12 כ-31 כלי שריון מבצעיים או יותר ב-15 במרץ 1945.

שארית הכוחות הגרמניים נסוגו תחת הלחץ הסובייטי לעבר אוסטריה במטרה להגן על וינה. באפריל 1945 לא עלה בידי ארמיית הפאנצר השישית של האס-אס למנוע את נפילתה של וינה לידי הסובייטים. כשהסתיימה המלחמה ב-8 במאי 1945, שהתה הארמייה בין וינה ללינץ, שם נכנעה לבסוף לכוחות אמריקאים.

| גרמניה הנאציתגרמניה הנאצית ארמיות הוורמאכט  |
| --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה השמינית • הארמייה התשיעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • הארמייה ה-14 • הארמייה ה-15 • הארמייה ה-16 • הארמייה ה-17 • הארמייה ה-18 • הארמייה ה-19 • הארמייה ה-20 • הארמייה ה-21 • הארמייה ה-24 • הארמייה ה-25 |
| ארמיות שריון | ארמיית הפאנצר הראשונה • ארמיית הפאנצר השנייה • ארמיית הפאנצר השלישית • ארמיית הפאנצר הרביעית • ארמיית הפאנצר החמישית • ארמיית הפאנצר השישית • ארמיית הפאנצר אס אס ה-11 • ארמיית הפאנצר אפריקה |
| ארמיות צנחנים | ארמיית הצנחנים הראשונה |
**מחנה הפליטים דיר אל-בלח** (בערבית: **مخيّم دير البلح**) הוא מחנה פליטים פלסטיני השוכן כקילומטר צפון-מערבית לעיר הפלסטינית דיר אל-בלח ולמעשה מהווה חלק מהעיר עצמה.

המחנה מורכב ממספר מבני בטון, כ-8 בתי ספר וכן שירותים עירוניים אחרים. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, במחנה היו כ-12,004 נפשות נכון לאמצע 2006. זהו מחנה הפליטים הקטן ביותר ברצועת עזה, בהיותו בנוי על שטח שמשתרע על כ-0.16 קמ"ר בלבד.

התושבים המקוריים של המחנה, כמו רוב הפליטים הפלסטינים האחרים שיושבים ברצועת עזה, הגיעו מכפרים ועיירות בכל קצוות ארץ ישראל המנדטורית. בנוסף לכך רוב תושבי המחנה עבדו כפועלים בישראל לפני תחילת האינתיפאדה השנייה.

היסטוריה
--------

המחנה נבנה לאחר מלחמת העצמאות.

במקור אכלסו את המחנה כ-9,000 פליטים שישבו באוהלים ומבני בוץ. אותם אוהלים הוחלפו בבתים ממלט בשנות ה-60 של המאה ה-20.

בסוף 1998 הרסו רשויות מטעם הרשות הפלסטינית מספר מבנים מהמחנה וזאת על מנת להאריך את דרך החוף הראשית המחברת בין דיר אל-בלח לחופי ים התיכון. כמה מהמשפחות שפונו קיבלו פיצוי כספי זעום על מנת שיוכלו לבנות בתים חדשים מחוץ למחנה. עוד באותה שנה הקימה אונר"א באמצעות מימון כספי מיפן מערכת ביוב למחנה.

במאי 2001 נערכה במקום הלוויה לתינוק פלסטיני שנורה מאש צה"ל. בהלוויה נכחו מאות אבלים.

בפברואר 2002 נערכה פשיטה ישראלית על המחנה. כ-6 טנקים ישראלים נכנסו לחלקו המזרחי של המקום, ובזמן העימות נהרג שוטר פלסטיני תושב המקום, שאדי מוסטפא אל-חסנת. מלבד אל-חסנת נהרגו כשני שוטרים נוספים, גם הם מאש צה"ל.

לצד אירועים שבהם צה"ל נכנס למחנה היו אירועים שבהם תושבי המחנה היו מעורבים בניסיונות פיגועים בהתנחלויות הישראליות בגוש קטיף הסמוכה למחנה. בנובמבר 2003 תושב המחנה מוחמד סולימאן ח'ליל סרסור חוסל על ידי כוחות הביטחון הישראליים לאחר שניסה לחדור להתנחלות הישראלית נצרים. שנה לאחר מכן, באוקטובר 2004, כשני צעירים מהמחנה, עלי ח'אלד אל-ג'ארו ואיאד פאיז יוסף אבו אל-עטא, חוסלו גם הם על ידי כוחות הביטחון הישראליים לאחר שניסו לתקוף את ההתנחלות כפר דרום.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Deir al-Balah camp". UNRWA. 31 במרץ 2005. אורכב מ-המקור ב-2 באפריל 2007. נבדק ב-20 במאי 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  Mariam Shahin (2005). *Palestine: A Guide*. Interlink Books. pp. 421–423. ISBN 1-56656-557-X.
3. ↑  הוקמה מועצה כפרית בדיר-אל-בלח, דבר, 21 בדצמבר 1956
4. ↑  Reuters (8 במאי 2001). "Mideast Deaths Continue". One News. נבדק ב-20 במאי 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Martyrs List in Al-Aqsa Intifada". Palestinian Human Rights Monitoring Group. 29 בספטמבר 2002. אורכב מ-המקור ב-31 במאי 2007. נבדק ב-20 במאי 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אין גוזרין גזרה על הציבור אלא אם כן רוב הציבור יכולים לעמוד בה** הוא כלל תלמודי לפיו חז"ל לא גזרו גזירה כששיערו מראש שהציבור יתקשה לנהוג על פיה.

מקור
----

בתלמוד במסכת עבודה זרה נאמר שלא גזרו על שמן של עכו"ם כמו שגזרו על סתם יינם ועל פיתם, והטעם לזה אמרו שם משום ש"סמכו רבותינו על דברי רשב"ג ועל דברי רבי אלעזר בר צדוק שהיו אומרים **אין גוזרין גזירה על הצבור אא"כ רוב צבור יכולין לעמוד בה** דאמר רב אדא בר אהבה מאי קרא "במארה אתם נארים ואותי אתם קובעים הגוי כולו" אי איכא גוי כולו אין אי לא לא" (תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ו, עמוד א').

במקום נוסף מובא בתלמוד שלמרות שגזרו שלא לגדל בהמה דקה בארץ ישראל על מנת שלא להזיק את השדות. אך התירו לגדל בהמה גסה מאחר ששיערו שהציבור לא יעמוד בגזירה זו מאחר שישנו קושי גדול לייבא בהמות גסות מחוץ לארץ.

כך אף פסק הרמב"ם בספרו משנה תורה:

> 
> בית דין שנראה להן לגזור גזירה או לתקן תקנה או להנהיג מנהג צריכין להתיישב בדבר ולידע תחלה אם רוב הצבור יכולין לעמוד בהן או אם אין יכולין לעמוד ולעולם אין גוזרין גזירה על הצבור אלא אם כן רוב הצבור יכולין לעמוד בה.
> 
> 
> 
> — משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות ממרים, פרק ב', הלכה ה'
>

יוצאים מהכלל
------------

### לאחר שגזרו

במקרה וגזרו בית דין גזירה, אך מיד לאחר מכן התברר שאין רוב הציבור יכולים לעמוד באותה הגזירה, לדעת הרמב"ם במקרה כזה הגזירה בטלה "הרי שגזרו בית דין גזירה ודימו שרוב הקהל יכולין לעמוד בה ואחר שגזרוה פקפקו העם בה ולא פשטה ברוב הקהל הרי זו בטלה ואינן רשאין לכוף את העם ללכת בה".

כמו כן אם היה נראה לבית דין שאכן פשטה הגזירה בכל הציבור, אך לאחר זמן התבררה האמת שאין רוב הציבור מקיימים את אותה הגזירה, יכול בית הדין שבאותו הדור לבטל את הגזירה. על אף שבדרך כלל אין בית דין רשאי לבטל גזירות של בית דין אחר אלא אם הוא גדול מהראשון במנין ובחכמה, אך במקרה זו רשאי בכל עניין.

לדעת התוספות ישנם שני תנאים על מנת שהגזירה תכנס לתוקפה: א' רוב הציבור יכול לעמוד בו. ב' פשט ברוב ישראל. אך מדברי הרמב"ם נראה שהם עניין אחד.

### מקום מסוים

לדעת התוספות במקרה שמראש תיקנו את התקנה על מקום אחד בלבד, ובאותו מקום פשטה, נחשב הדבר כאילו פשטה בכל ישראל, ואנשי אותו המקום מחויבים לקיים את הגזירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "אין גוזרין גזרה על הצבור אלא אם כן רוב הצבור יכולין לעמוד בה", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוספות עבודה זרה לו א ד"ה והתנן, בתירוץ הראשון.
2. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות ממרים, פרק ב', הלכה ג'.
3. ↑  תוספות גיטין לו ב ד"ה אלא
תבנית {{מדען}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**סת' שוסטק** (באנגלית: **Seth Shostak**; נולד ב-20 ביולי 1943) הוא אסטרונום וסופר אמריקאי. משמש כאסטרונום הבכיר של מכון SETI (אנ').

ביוגרפיה
--------

נולד למשפחה יהודית במחוז ארלינגטון שבווירג'יניה, ארצות הברית. בנם של ארתור וברטה (לבית גורטנבורג) שוסטק. אביו היה מהנדס חשמל.

שוסטק סיים תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת פרינסטון ודוקטורט באסטרופיזיקה ממכון הטכנולוגי של קליפורניה. בתחילת דרכו המקצועית עסק בחקר תנועת הגלקסיות באמצעות טלסקופי רדיו בארצות הברית ובהולנד, במטרה להבין את גורל היקום. ב-1999 יצר סדרה בת 12 הרצאות וידאו בנושא "החיפוש אחר חיים אינטליגנטיים בחלל", עבור "The Teaching Company" (אנ').

מאז 2001 מכהן שוסטק כאסטרונום הבכיר במכון SETI, ארגון ללא כוונת רווח שמטרתו לחקור, להבין ולהסביר את מקורם, טבעם ושכיחותם של חיים ביקום.

שוסטק פעיל מאוד בהסברה הציבורית ובקירוב המדע אל הקהל הרחב. מאז 2002 הוא מנחה את התוכנית השבועית ברדיו של מכון SETI, בשם "Big Picture Science" (אנ'), שבה הוא מראיין אורחים על מחקרים מדעיים עדכניים בתחומים שונים. כמו כן הוא מופיע לעיתים קרובות בסדרות טלוויזיה דוקומנטריות העוסקות באסטרונומיה, חיים מחוץ לכדור הארץ, ונושאים קשורים.

שוסטק פרסם 4 ספרים וכמעט 300 מאמרים פופולריים על אסטרונומיה, טכנולוגיה, קולנוע וטלוויזיה. ב-2004 זכה בפרס קלומפקה-רוברטס (אנ') של האגודה האסטרונומית של האוקיינוס השקט (אנ') על תרומתו המשמעותית להבנה וההערכה הציבורית של האסטרונומיה.

שוסטק השתתף כיועץ בסרט המדע הבדיוני "כשהעולם עמד מלכת" מ-2008. כמו כן שיחק תפקידים שונים בסרטים וסדרות טלוויזיה הקשורים לחיים מחוץ לכדור הארץ ולחיפוש אינטליגנציה חוצנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של סת' שוסטק, באתר מכון SETI
**בילבונג** (באנגלית: **Billabong International Limited**) היא חברה מסחרית אוסטרלית המתמקדת ביצור בגדים המתאימים או קשורים לגלישת גלים, ונחשבת ליצרן הגדול בתחום. החברה נוסדה בשנת 1973 על ידי האחים גורדון ורנה מרצ'נט בגולד קוסט שבמדינת קווינסלנד אשר באוסטרליה וייצרה תחילה לבוש המותאם לגלישה. בדצמבר 2007 נרכשה החברה על ידי דן ויג'ינס בסכום של 1.5 מיליארד דולרים אוסטרליים.

כיום בילבונג מייצרת לא רק ציוד גלישה אלא גם הלבשה ומוצרים נלווים כלליים, או כאלו המותאמים או קשורים לטיפוס הרים, סקייטבורדינג ועוד. את מוצריה משווקת בילבונג דרך מפיצים או זכיינים במדינות רבות ברחבי העולם. כך, לדוגמה, הזכיין הישראלי של החברה היא חברת הביגוד פוקס.

בשנת 2018 נרכשה החברה על ידי חברת Boardriders אשר היא בעלת המותג המתחרה "קוויקסילבר" לאחר קשיים כלכליים.

בילבונג בישראל
--------------

רשת חנויות Billabong Board Shop הוקמה בארץ על ידי חברת בילי האוס בע"מ, שממוקמת לא הרחק מחוף הים בבית ינאי. חנויות הרשת בישראל נקראות "בילבונג בורדשופ", ונמכרים מגוון רחב של מוצרי חברת הגלישה האוסטרלית Billabong. בנוסף, ברשת החנויות נמכרים מוצרי גלישה וסקייטבורד של חברות מהטובות בעולם.

Billabong החלה את דרכה כמתפרה קטנה לייצור מכנסי גלישה בלבד, ומאז התפתחה למעצמה של ציוד ואופנת גלישה צבעונית לבנים ובנות, המשקפת את סגנון החיים ותרבות הגלישה האוסטרלית. כיום, מוצרי החברה נמכרים בלמעלה מ-65 מדינות בעולם, כאשר השווקים החזקים הם ארצות הברית, אוסטרליה, אירופה, דרום אפריקה, ברזיל, יפן וישראל.

החברה מאמצת את התפיסה השיווקית של חברת Billabong העולמית, ובהתאם לכך, מאז הקמתה, מקפידה לתרום ולהוביל בפעילויותיה לקידום עולם הגלישה והסקייט בישראל, בין השאר על ידי מתן חסויות לתחרויות ולאירועים מרכזיים בענף וטיפוח עקבי של גולשים וסקייטרים מצטיינים.

בנוסף, פעילות החברה כוללת פרויקטים ושיתופי פעולה שוטפים עם עמותת "צלול", במטרה להגן על החופים בישראל ולחזק את המודעות לשמירה על איכות הסביבה.

שם החברה נגזר ממילה דומה בשפה אבוריג'נית שפירושה "נחל אכזב".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בילבונג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בילבונג
* בילבונג, ברשת החברתית פייסבוק

* בילבונג, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* בילבונג, ברשת החברתית אינסטגרם

* בילבונג, סרטונים בערוץ היוטיוב

* בילבונג, באתר פינטרסט
* בילבונג ישראל
* אתר למנויים בלבד רויטרס, בלומברג, בילאבונג הפסידה מיליארד ד' בשנתיים; "מותג חסר ערך", באתר TheMarker‏, 27 באוגוסט 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2319149068443065730000
* WorldCat: viaf-2319149068443065730000

 |
בואינג 777F של החברה
**לופטהנזה קרגו** (בגרמנית: **Lufthansa Cargo**) היא חברת תעופה גרמנית המפעילה טיסות מטען ל-39 יעדים ב-23 מדינות.

החברה היא חברת בת של לופטהנזה, ובניגוד לרוב חברות המטען, ללופטהנזה קרגו קוד ICAO ואות קריאה שונים מחברת האם שלה.

תולדות החברה
------------

החברה נוסדה ביולי 1994, לאחר החלטה שהתקבלה בהנהלת לופטהנזה, לפצל את חטיבת המטענים מחברת התעופה עצמה.  

בשנת 1998 פתחה משרדים באטלנטה שבארצות הברית, שמשמשים גם את פעילותה בקנדה ומקסיקו.  

בשנת 2004 הקימה החברה יחד עם חברת DHL חברת מטענים משותפת בשם AeroLogic, לחברה החדשה 8 מטוסי בואינג 777F.  

בסוף שנת 2007 אסרה ממשלת רוסיה על החברה לעבור במרחב האווירי שלה, כתוצאה מכך העבירה החברה את פעילותה באזור לקזחסטן.
החברה מפעילה 4 טיסות מטען שבועיות בין פרנקפורט לנמל התעופה בן-גוריון. שלוש מהטיסות עוברות דרך איסטנבול. הטיסות מבוצעות במטוסי MD11.

החברה הניבה הכנסות של יותר מ -2.7 מיליארד אירו ורווח של 268 מיליון יורו בשנת 2018, התוצאה השנייה בגובהה בתולדות לופטהאנזה, על רקע תוכנית הפחתת העלויות שלה, שיפורים בחברות בנות ו עליות בשיעורי הובלה אווירית. בהשוואה לשנת 2017, ההכנסות היו גבוהות ב -7%, בעוד שהתשואה לכל טון מטען הובלה עלתה ב -7%.

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2021:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| — |
| בואינג 777F | 11 |
|  |
| סה"כ | 11 | - |  |

תאונות ותקריות
--------------

* ב-13 בספטמבר 2009 נפגע מטוס של החברה במהלך הנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי של מקסיקו סיטי.
* ב-27 ביולי 2010 התרסקה טיסה 8460 של החברה במהלך הנחיתה בריאד, שני הטייסים נהרגו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לופטהנזה קרגו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לופטהנזה קרגו
* תמונות מטוסי החברה באתר "JetPhotos"
* לופטהנזה קרגו, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  aircargo news, UPDATE Lufthansa Cargo: airfreight boom comes to an end, ‏19-3-2019
2. ↑  פרטי צי המטוסים של לופטהנזה קרגו, באתר planespotters.net (באנגלית)

| קבוצת לופטהנזה |
| --- |
| חברות | לופטהנזה • אוסטריאן איירליינס • סוויס • יורווינגס • לופטהנזה קרגו | לוגו לופטהנזהלוגו לופטהנזה |
| לופטהנזה רגיונל | לופטהנזה סיטי ליין • אייר דולומיטי |
| חברות בבעלות חלקית | בראסלס איירליינס • סאן אקספרס • AeroLogic |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10035311-3
* VIAF: 142842759
* WorldCat: viaf-142842759

 |