recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**StupidMadWorld** (ברוסית: **СтьюпидМэдВорлд**; בשמו האמיתי: **מקסים ולדימירוביץ' יאקימנקו**, 31 באוקטובר 1989, פדורובקה, קזחסטן) הוא בלוגר קזחי, אשר בסרטוניו מתמקד בטכנולוגיה. יאקימנקו הוא רופא לשעבר.

מקסים הוא הבעלים של ערוץ היוטיוב "StupidMadWorld". הוא בלוגר היוטיוב הפופולרי ביותר בקזחסטן ובתעשיית הטכנולוגיה. הוא נכלל בדירוג של מגזין פורבס "15 ערוצי היוטיוב הפופולריים ביותר של קזנט" והוא נכלל גם בדירוג "20 ערוצי היוטיוב הפופולריים ביותר של קזנט" .

נכון לדצמבר 2021, לערוץ היוטיוב שלו, "stupidmadworld", יש 685 אלף מנויים, והסרטונים בו צברו 158 מיליון צפיות.

ביוגרפיה
--------

מקסים ולדימירוביץ' יאקימנקו נולד ב-31 באוקטובר 1989 בכפר פדורובקה שבקזחסטן. למד באוניברסיטת מערב קזחסטן לרפואה, והוסמך לרופא בתחום בריאות הציבור.

הוא החל את הקריירה שלו בתחום הרפואי, ובשל השכר הנמוך שהוא קיבל, הוא נאלץ להחליף את מקום עבודתו.

למד עריכת וידאו באופן עצמאי והחל ליצור פרסומות למחייתו.

קריירה ביוטיוב
--------------

ב-31 ביולי 2011, מקסים יאקימנקו יצר את הערוץ יוטיוב שלו, "stupidmadworld", והוא מתחזק אותו עד היום. בתחילה פורסמו בערוץ ביקורות על משחקים ואפליקציות מובייל עבור iOS ואנדרואיד, מאוחר יותר הוא החל לעלות ביקורות על ציוד טכנולוגיה כגון: טלפונים, טאבלטים, מחשבים ומחשבים ניידים.

ב-2017, צבר הערוץ שלו 100 אלף מנויים, ובשנת 2020 הוא חצה את רף ה-500 אלף מנויים.

באוגוסט 2020 הוא יצר את ערוץ היוטיוב השני שלו "MadNews" בו הוא מפרסם חדשות על תעשיית טכנולוגיית המדע.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של StupidMadWorld
* StupidMadWorld, ברשת החברתית טוויטר

* StupidMadWorld, ביישום טלגרם

* StupidMadWorld, ברשת החברתית אינסטגרם

* StupidMadWorld, ברשת החברתית VK

* StupidMadWorld, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ульяна Салапаева (2017-08-11). "15 самых популярных Youtube-каналов Казнета". *www.forbes.kz*. נבדק ב-2022-03-19.
2. ↑  Ульяна Салапаева (2018-08-02). "20 самых популярных Youtube-каналов Казнета". *www.forbes.kz*. נבדק ב-2022-03-19.
3. ↑  "stupidmadworld - YouTube". *www.youtube.com*. נבדק ב-2022-03-19.
4. ↑  "MadNews - YouTube". *www.youtube.com*. נבדק ב-2022-03-19.
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפרץ בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מפרץ טריפ.

**מפרץ טריפ** (באנגלית: **Tripp Bay**) הוא מפרץ באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

המפרץ נוצר (הופיע) בשל נסיגת הקרח שבין הדום הקרח אואטס והדום הקרח אוואנס. 

המפרץ ממוקם לרגלי קרחון אלברכט פנק וקרחון פריי.

במרכז המפרץ ממוקם האי טריפ.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ מופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לחקר אנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.

### מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי המשלחת הבריטית לחקר אנטארקטיקה (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.

המפרץ נקרא על שמו של האי טריפ, המצוי במרכז המפרץ.

לקריאה נוספת
------------

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 398

  

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 196

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ טריפ באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ טריפ באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* מפרץ טריפ באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ טריפ באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ טריפ באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
3. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי SCAR
משרד אל-על בעיצוב אלפרד אברהם
בית עובד בן עמי בנתניה
**אלפרד אברהם**, (1900 - 21 בנובמבר 1958) היה אדריכל ומעצב גרמני-ישראלי, היה בין ראשוני מעצבי הפנים בארץ ישראל. אברהם היה אדריכל הפנים של בתי מגורים רבים וכן גם חנויות ובתי עסק. לפרויקטים שעיצב הוא תכנן גם עשרות פרטי ריהוט וגופי תאורה.

ביוגרפיה
--------

אלפרד אברהם נולד בקאסל שבגרמניה בשנת 1900. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל עם אשתו גרטרוד ובנו רפאל. מיד עם עלייתו החל בעבודות עיצוב פנים. הוא הקים את משרדו בתל אביב, ברחוב שינקין 72. אברהם תכנן את עיצוב הפנים של בתי מגורים וחנויות והיה אחד מאנשי האדריכלות מודרנית שעיצבה את ארץ ישראל. לקוחותיו היו משפחות מהמעמד הגבוה של ארץ ישראל- חבס, פרומצ'נקו, ירושלמי, בן עמי.
במהלך השנים העסיק אברהם עובדים רבים שלימים התפתחו באופן עצמאי, בהם: האדריכלית הלנה רוט, שהייתה שותפתו העסקית והוזכרה לצדו בכלל פרסומי המשרד, האדריכל יחזקאל גולדברג-גד, בעלה של מעצבת הפנים דורה גד.
משנת 1954 פועל משרד האדריכלים ברח' השופטים 33 בתל אביב. בשנת 1957 השתלב בו בנו, רפי אברהם, בוגר הטכניון בחיפה. בשנת 1989 הצטרף למשרד נכדו, מיקי אברהם, גם הוא בוגר הטכניון.

אברהם נפטר ב-21 בנובמבר 1958 ונטמן בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

פרויקטים נבחרים
---------------

* מלון רמת אביב, תל אביב.
* ביתו של עובד בן עמי, נתניה. מקים העיר נתניה וראש העירייה הראשון.
* משרדי אל על, תל אביב.
* בית משפחת חבס, שדרות ח"ן 18, תל אביב.
* "לארו"- חנות לממכר קפה, תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד אברהם** בוויקישיתוף
* Architecture in Palestine, פלסטיין פוסט, 19 בדצמבר 1937
* ארכיון **אלפרד אברהם**, בספרייה הלאומית
* מידע על אלפרד אברהם בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלפרד אברהם באתר חברה קדישא ת"א–יפו
2. ↑  "עיצוב ישראלי היום", אות העיצוב, הוצאת אוריין, 2006, עמ' 16.
3. ↑  **יובל לאדריכלות בישראל**, רן הוצאה לאור, 1998, עמ' 643.
4. ↑  Alfred Abraham – Interior Decorator, פלסטיין פוסט, 12 במאי 1936
5. ↑  L'architecture D'aujourd'hui, september 1937
6. ↑  מודעת דרושים, ארכיטקטים אלפרד אברהם והלנה רוט, הארץ, 1 ביוני 1950
7. ↑  סיגל דוידי, **דורה גד**, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית).
8. ↑  **יובל לאדריכלות בישראל**, רן הוצאה לאור, 1998.
9. ↑  אלפרד אברהם באתר GRAVEZ.
10. ↑  L'architecture D'aujourd'hui, september 1937

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008916381805171
* VIAF: 3308160122843840630001
* WorldCat (עם VIAF): 3308160122843840630001

 |
**מפרץ טרה נובה** (באנגלית: **Terra Nova Bay**) הוא מפרץ נטול-קרח לעיתים קרובות, באורך כ-64 ק"מ, הנמצא בין כף וושינגטון ולשון הים דריגאלסקי לאורך חופה של ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. את המפרץ גילתה משלחת דיסקברי (הידועה גם בשם המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט, 1904-1901, שקרא לו על שם ה"טרה נובה", אחת מאוניות האספקה והחילוץ של המשלחת. תחנת זוקלי האיטלקית שוכנת דרך קבע במפרץ, וכמוה גם תחנת ג'אנג בוגו של קוריאה הדרומית.

אזור אנטארקטי מוגן במיוחד
-------------------------

אזור ימי של 29.4 ק"מ מן המפרץ, הכולל רצועה צרה של מי חופים באורך 9.4 ק"מ מדרום לתחנת זוקלי, ומשתרע למרחק של 7 ק"מ מן החוף לכל היותר, הוכרז אזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA 161). זהו אתר חשוב למחקר ארוך-טווח באקולוגיה הימית של קהילות בנטיות (דהיינו קהילות של אורגניזמים, החיים בתחתית של גופי מים). נוסף לקהילות עשירות ומורכבות של ספוג ואנתוזואה, האתר נותן מחסה למושבה של פינגווין אדלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפרץ טרה נובה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Terra Nova Bay, Ross Sea" (PDF). *Management Plan for Antarctic Specially Protected Area No. 161: Measure 14, Annex*. Antarctic Treaty Secretariat. 2008. נבדק ב-2013-09-21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559389305171
* GND: 4338928-4
* LCCN: sh2008005562
* VIAF: 247359769
* WorldCat (עם VIAF): 247359769

 |
**מפרץ לואיס** (באנגלית: **Lewis Bay**) הוא מפרץ החודר אל תוך חופו הצפוני של האי רוס, אנטארקטיקה, בין הר בירד לכף טניסון.

היסטוריה
--------

האי מופה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה בפיקודו של רוברט פלקון סקוט, 1904-1901. את שמו נתנה לו הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1964, על שמו של קפטן פרייס לואיס, מפקד האונייה האמריקאית סטאטן איילנד במבצע דיפ פריז של הצי האמריקאי בשנת 1959, שהיה בשנים 1963 ו-1964 סגן מפקד הסגל והקצין הממונה על צוות האונייה של כוח הסיוע מטען צי ארצות הברית באנטארקטיקה.

### תאונת מטוס

שרידי המטוס, כפי שצולמו בשנת 2004 באתר ההתרסקות, ביום השנה ה-25 לאסון
בשנת 1979 התנגש מטוס בטיסה 901 של אייר ניו זילנד, שנשא 257 נוסעים ואנשי צוות בטיסת תיור נופים לאנטארקטיקה, בצלע הר ארבוס. כל נוסעי המטוס נהרגו וגופותיהם ושרידי המטוס התפזרו על מורדות ההר מעל המפרץ. לא כל הגופות נמצאו מאז.

### אזור אנטארקטי מוגן במיוחד

אזור מעל מפרץ לואיס, על מורדותיו התחתונים של הר ארבוס ומשם והלאה אל החוף, רשום כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד מס' 156, לאחר שהוכרז כקבר כדי לוודא ששלוות האזור לא תופרע. ההכרזה נעשתה כאגקט של כבוד וסימפתיה כלפי קרובי הנספים באסון התעופה של 1979 וכלפי ממשלת ניו זילנד ותושביה, להנצחת זכר הנספים ולהגנת הערכים הרגשיים של האתר.

### אתר היסטורי

צלב נירוסטה הוצב בינואר 1987 על צוק סלע בולט במרחק 3 ק"מ מאתר ההתרסקות של 1979, כגילוי כבוד והנצחת זכרם של הנספים. הצלב הוכרז כאתר היסטורי או מונומנט (HSM 73), בעקבות פנייה מצד ניו זילנד אל האספה המייעצת לאמנה האנטארקטית.

הערות שוליים
------------

1. ↑   (2012)
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפרץ בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מפרץ יואון.

**מפרץ יואון** (באנגלית: **Huon Bay**) הוא מפרץ, בחוף הצפוני של חצי האי טרינטי, שבקצה הצפון-מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

רוחב פתחו של המפרץ 14.8 קילומטרים, והוא ממוקם בין כף דוקור לבין כף לגופיל.

קרחון אוגויה נשפך אל ראשו של מפרץ יואון.

היסטוריה
--------

### מיפוי המפרץ ומקור השם

משלחת חקר צרפתית ופיקודו של קפטן ז'ול דומון ד'אורוויל חקרה את האזור בין השנים 1837–1840. ד'אורוויל נתן את השם "יואון" ללשון יבשה באזור. לשון היבשה נקראה על שמו של פליס יואון דה קרמאדה (Felix Huon de Kermadec), שהיה חבר המשלחת.

משלחת סקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר מיפתה את האזור בשנת 1946, לא מצאה את לשון היבשה.

### מקור השם

מתוך כבוד לד'אורוויל, ומשלא נמצאה לשון היבשה בשם זה, קראה משלחת הסקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד למפרץ כולו בשם "יואון".

לקריאה נוספת
------------

• National Imagery and Mapping Agency 2002, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 133
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, (Revised edition 1976) **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 140

קישורים חיצוניים
----------------

* קרחון קנט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ יואון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ יואון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ יואון באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
**קוקונינג** (באנגלית **Cocooning**) הוא שמה של תופעה המתארת אנשים המאבדים אמון בחברה הסובבת אותם וכתוצאה מכך נסוגים אל ביתם במטרה להתרחק ככל הניתן מאינטראקציה עם החברה. מקור המילה הוא המילה האנגלית Cocoon שמשמעה מעטפת ההגנה המגנה על חרקים בשלב הגולם.

את המונח טבעה בשנות ה-90 פיית' פופקורן, חזאית טרנדים ויועצת שיווק אמריקאית. פופקורן סימנה את הקוקונינג כתופעה בעלת משמעות מסחרית חשובה שתוביל, בין היתר, להגברת השימוש באמצעים אלקטרוניים מהבית לצריכה ולבידור.

מאז שפופוקורן טבעה את המונח, המגמה שחזתה המשיכה והתחזקה עשרות מונים עם יצירתו של ה-World Wide Web, טכנולוגיות לבידור ביתי ופיתוחים טכנולוגיים נוספים המרחיבים את היצע השירותים שניתן להפעיל מהבית, כדוגמת אמצעי תקשורת סלולרית ומחשבי כף יד, המאפשרים אפילו עבודה במשרה מלאה מהבית. השילוב בין הקוקונינג המסורתי לבין האינטרנט נקרא **קוקונינג מקוון** או באנגלית: **e-cocooning**.

ראו גם
------

* אגורפוביה (בעת חוצות)
* היקיקומורי

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קוקונינג** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קוקונינג** |

* מאמר על הקוקונינג (באנגלית)
**אלפינזו אינסברוק** (בגרמנית: **Alpenzoo Innsbruck**) הידוע גם כ**גן החיות האלפיני**, הוא גן חיות באינסברוק, אוסטריה. גן החיות נמצא באלפים האוסטריים בגובה של 750 מטרים, והוא אחד מגני החיות הגבוהים ביותר באירופה כולה. באלפינזו יש 2,000 בעלי חיים מ-150 מינים.

גן החיות נוסד ב-22 בספטמבר 1962 בידי הזואולוג האוסטרי הנס פסנר (Hans Psenner) אשר פסלו מוצב בגן החיות. הגן התמקד בתחילה בעיקר בשיקום מינים אשר נכחדו מאזור טירול או מינים בסכנת הכחדה. בין היתר טיפל הגן בהצלחה ביעל האלפים, במגלן מצויץ צפוני ובפרס המשמש כסמלו של גן החיות. פסנר פרש מניהולו של גן החיות בשנת 1979 והוריש את התפקיד להלמוט פכלאנר (Helmut Pechlaner). פכלאנר פרש מניהול הגן ב-1991 וכיום הוא מנהל את גן החיות שנברון. מאז 1991 מנהל את האלפינזו מיכאל מרטיס (Michael Martys). ב-2002 נפתחה בגן החיות חווה מיוחדת המרכזת חיות בית טירוליות.

ניתן להגיע אל האלפינזו ברכב, או עם קו האוטובוס W. דרך נוספת להגיע היא באמצעות רכבל היוצא מהעיר, אשר התחנה השנייה שלו נמצאת במרחק הליכה קצר מהגן.

בעלי חיים באלפינזו
------------------

* יעל האלפיםיעל האלפים
* זאב מצויזאב מצוי
* פרספרס
* אייל קוראאייל קורא

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפינזו אינסברוק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אלפינזו אינסברוק
* קרן ידידי גן החיות

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 2098902-7
* VIAF: 154281394
* WorldCat: viaf-154281394

 |
**דגל חיל האוויר הישראלי** הוא דגלו הרשמי של חיל האוויר של צבא הגנה לישראל. עיצוב הדגל מבוסס על עיצובו של דגל ישראל. את הדגל הגה מפקדו הראשון של בסיס תל נוף, אלכס זילוני, והוא הונף לראשונה כדגל הבסיס.

הדגל צבוע תכלת ועליו שני פסים כחולים מקבילים שבתוך כל אחד מהם פס לבן. הפסים נמתחים לכל אורכו של הדגל. במרכז הדגל רונדל חיל האוויר הישראלי - דסקה לבנה ובתוכה מגן דוד כחול מלא, אשר בניגוד לרונדל אשר צבוע על מטוסי החיל, בסמל זה קצות הקרניים של הכוכב נוגעות בקצה הדסקה אשר לה גבול בצבע כחול כהה.

את דגל זה, יחד עם חפצים נוספים, נשא האסטרונאוט הישראלי אילן רמון למשימת החלל במעבורת קולומביה, אשר התרסקה. הדגל נשרף בחלקו אך נמצא באתר ההתרסקות של מעבורת החלל קולומביה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דגלי ישראל שאתם לא מכירים", כתבה בבלוג "הדגלן"
* חיל האוויר (ישראל), באתר דגלי העולם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חותם אישי - אלכס זילוני, באתר יוטיוב, ‏20 במרץ 2017
2. ↑  איתן עמית, "נרגש? אולי. עצבני? לא", באתר ynet, 9 בינואר 2003
3. ↑  נתנאל שלומוביץ, הכנפיים והדגל שאילן לקח לחלל חזרו הביתה, ביטאון חיל האוויר, גיליון 152, אוגוסט 2003

| דגלי ישראל |
| --- |
| ישראל | דגל ישראל |  |
| דגלי צה"ל | דגל צה"ל • דגל הרמטכ"ל • דגל חיל הים • דגל חיל האוויר |
| דגלים שונים | דגל צי הסוחר • נס הנשיא |
| דגלים היסטוריים | דגל עברי |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **אהרן ישעיה שפירא** (נפטר בכ"ה בסיוון תשמ"א, 1981) היה מראשי ישיבת תורה ודעת בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולד בפינסק לרב יעקב יצחק חסיד קרלין. למד בישיבת מיר ולאחר מכן נסע לישיבת גרודנה ללמוד מרבי שמעון שקופ. רבי שמעון העריכו ומסר לו את כתביו להגהה ובראשית ספרו שערי יושר כותב: "ואפריון נמטיה להבחור הנעלה חו״ב מר אהרן ישעי׳ נ״י, אשר עבד עבודה תמה להעתיק אח הכתב־יד בכתב נקי כיד ה׳ הטובה עליו, ולא היה קורא בו כקורא להגיה — ויגע ושנן כל ענין היטב עם בני גילו..."". במספר מקומות מביא רבי שמעון מדברי תורתו. לאחר שלוש שנים חזר לישיבת מיר. רבי ברוך בר ליבוביץ' שלח לו שיבוא לערוך את כתביו אך ראשי ישיבת מיר לא אישרו לו לצאת שוב מהישיבה. 

בזמן מלחמת העולם השנייה נמלט מרוסיה ובשנת תש"א היגר לארצות הברית, שם התקבל לכהן כר"מ בישיבת תורה ודעת. בתפקיד זה (בהמשך בתואר "מראשי הישיבה") כיהן למעלה מ-40 שנה. חלק מחידושו תורתו ושיעוריו יצאו לאור.

היה ממנהיגי חסידות קרלין-סטולין בארצות הברית, והיה מקורב לאדמו"רים מקרלין רבי יעקב חיים ורבי יוחנן. כמו כן, העביר מסורות וניגונים מחסידות קרלין ברוסיה.

השאיר בן וחמש בנות. מחתניו: הרב צבי שכטר, ראש הכולל בישיבת רבי יצחק אלחנן והרב ירוחם גיפטר, בנו של הרב מרדכי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אהרן ישעיה שפירא בכתב העת הפרדס.
ד"ר אהרן יוסף ירמנס בתחילת המאה ה-20
כתובת המציינת ייסוד בית בשכונת זיכרון משה בירושלים על ידי ד"ר ירמנס
**אהרן יוסף ירמנס** (**יערמאנס**; 1859– 28 בדצמבר 1924) היה רופא היישוב היהודי בחברון בשלהי המאה ה-19, איש ציבור בירושלים המתחדשת, ומראשוני הרופאים בבית החולים שערי צדק בירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד בווילנה שבאימפריה הרוסית, בשנת 1859 למשה דוד, סוחר אריגים ששהה רוב ימות השנה בהודו ובמרחקי אסיה, ממנו התייתם בגיל 5, ולחיה רויזה לבית הלפרין.

למד בחדר, ולאחר מכן במכינת בית המדרש לרבנים בווילנה. היה מבאי ביתו של הבנקאי יוסף ויטקינד, אשר בתו חנה נתארסה לו.

שירת שנה בצבא הרוסי, שם נחשד במגע עם קבוצת מהפכנים ובהחזקת ספרות אסורה, אך זוכה מאשמה.

למד רפואה באוניברסיטאות ברלין והאלה, ועל הרצאת הגמר לקבלת התואר דוקטור היה עליו להגן נגד פרופסור מרטין לוי ואמן השחמט עמנואל לסקר. כשחזר לווילנה, אחרי שהוסמך לרופא בשנת 1886, נישא לארוסתו, והחליט לעלות עמה לארץ ישראל, חרף התנגדותו של אביה.

בשנת 1887 הגיע עם אשתו לאיסטנבול, שם התכונן לבחינות כדי לקבל רישיון לעסוק ברפואה בארץ ישראל. באותה עת שהה באיסטנבול דוקטור משה וולך לאותה מטרה, ובשנת 1890 הגיעו יחד לארץ ישראל.

פועלו
-----

בבואו ארצה התיישב עם משפחתו בחברון, לאחר שקיבל כתב מינוי מאת "אגודת אחים" מאנגליה לשמש רופא ליהודי חברון. תחילה, קיבל דירה בביתו של חכם נסים לאביא בפאתי העיר.

העניק שירותי רפואה ליהודי העיר, וכן לערביי הסביבה. השתתף בהקמתם ופעולתם של מפעלי חסד ציבוריים. כמו כן, הזמין מירושלים ספר תורה מהודר לבית הכנסת האשכנזי בעיר (אחרי פרעות תרפ"ט העביר בנו את הספר לשכונת תלפיות בירושלים).

בשנה שלאחר בואו ארצה, הצטרפה אליו לחברון אמו מווילנה (נזכרת ביומן מסעו של מנחם אוסישקין, שעלה עמה באותה האניה), והתגוררה עמו עד פטירתה בחברון בשנת 1903. בביתם התארחו משכילי היישוב החדש ועסקניו בבואם לחברון, והרופאים היהודיים שבארץ שהתכנסו אחת לשנה. בשנת 1904 נסע לגרמניה ובין השאר אסף כסף לצורך תפעול בית חולים בחברון. 

בשבתו בחברון קיבל ייפוי כוח מאת קרן מזכרת משה מונטיפיורי ליסוד שכונה יהודית בחברון על שם השר, אך הדבר לא יצא אל הפועל. עבר לירושלים בשנת 1905 בעקבות מעבר אשתו לעיר, עבור חינוך חמשת ילדיהם, ושימש כרופא במגוון מוסדות, ובהם ביקור חולים, עזרת נשים, מושב זקנים ובית היתומים דיסקין, והיה בין הרופאים הראשונים בבית החולים שערי צדק.

השתתף עם דוד ילין ביסוד שכונת זיכרון משה, והיה בין ראשוני הבונים בבית הכרם ובתלפיות.

ב-1914 השתתף בוועידה הארצית בנושא מיגור הגרענת, הוועידה התכנסה בד' בניסן תרע"ד ב"בית חולי עיניים העברי", בירושלים.

חתם יחד עם אפרים כהן, וילהלם גרוס, דוד ילין, יחיאל מיכל פינס, זאב יעבץ ואברהם משה לונץ על מכתב עידוד מנכבדי ירושלים לבנימין זאב הרצל לרגל צאת ספרו מדינת היהודים. בנוסף, השתתף בכרוז עידוד להרצל לקראת ביקורו בארץ. כמו כן, הגה רעיונות בדבר פיתוח הארץ, אוצרות ים המלח וסגולותיו הרפואיות ופיתוח התחבורה אליו.

נפטר בירושלים בשנת 1924, ונטמן בהר הזיתים, לצד רעייתו שנפטרה שבע שנים קודם לכן, כתוצאה ממגפת הקדחת שפרצה בירושלים בעת מלחמת העולם הראשונה.

חתנו היה הסופר אהרון ראובני.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "ד"ר אהרן יוסף ירמנס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1287
* כרטיס הקבר של אהרן יוסף ירמנס, באתר הר הזיתים
* כרטיס הקבר של אשתו, חנה הינדה ירמנס, באתר הר הזיתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברון ח' טבת, השקפה, 23 בדצמבר 1904
**ג'ואן מאנגליה** (באנגלית: **Joan of England**;‏ 5 ביולי 1321 - 7 בספטמבר 1362), הידועה בכינוי **ג'ואן מהמצודה** (**Joan of the Tower**), הייתה רעייתו הראשונה והמלכה הרעיה של מלך סקוטלנד דייוויד השני.

קורות חיים
----------

ג'ואן נולדה במצודת לונדון (ומכאן כינוייה), בתם הצעירה של אדוארד השני מלך אנגליה ושל איזבלה מצרפת.

בהתאם לתנאי חוזה נורת'האמפטון נישאה ג'ואן ב-17 ביולי 1328 (בהיותה בת שבע) לדייוויד השני, לימים מלך סקוטלנד (שהיה אז בן חמש). הנישואים נערכו בבריק שעל הנהר טוויד. ב-7 ביולי 1329 נפטר אביו של דייוויד השני, רוברט הראשון, ובנובמבר 1331 הוכתר דייוויד על אבן הגורל במנזר סקון כמלך סקוטלנד. ג'ואן הוכתרה לצידו כמלכה רעיה.

בשל ניצחונו של אדוארד השלישי על הצבא הסקוטי בגבעת הלידון ביולי 1333 הומלך על סקוטלנד אדוארד באליול ודייוויד ורעייתו נאלצו להימלט לצרפת. דייוויד וג'ואן הגיעו לבולון-סור-מר במאי 1334 שם פגשו את מלך צרפת פיליפ השישי.

פיליפ העניק לדייוויד ולג'ואן את טירת גיילאר (Château-Gaillard) למגוריהם.

ג'ואן ודייוויד שבו לסקוטלנד ביוני 1341, אולם ב-17 באוקטובר 1346 נשבה דייוויד בקרב צלב נוויל, ונלקח לאנגליה לאחת עשרה השנים הבאות. בשל הפרידה, לא נולדו לג'ואן ולדייוויד צאצאים.

ג'ואן נפטרה בשנת 1362 בגיל 41 בטירת הרטפורד שבהרטפורדשייר, ונקברה בכנסיית גריי פריירז שבלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ואן מהמצודה** בוויקישיתוף
* ג'ואן מהמצודה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**גאסדלור** (בפארואזית: **Gásadalur**) הוא כפר בצידו המערבי של ואוגר, אחד מ-18 איי פארו, הנהנה מתצפית פנורמית על האי מייקינס.

גאסלדור ממוקמת ממש על שפת מייקינס ומוקפת בהריה הגבוהים של ואוגר, הר Árnafjall (אנ') המתנשא לגובה של 722 מטר מצפון, והר Eysturtindur‏, המתנשא לגובה 715 מטר ממזרח.

רק בשנת 2004 בנו התושבים מנהרה דרך ההרים, כך שהכפר הקטנטן מחובר לנתיבי האי.

מקור השם גאסלדור
----------------

גאסלדור נקראה על שמה של המגלה שלה, אישה עשירה בשם גאסה, שחיה במאה ה-12 בכפר קירקג'ובור (אנ').

חצי מהאי סטריימוי (האי הגדול ביותר באיי פארו) היה בבעלותה של גאסה, אך כאשר התגלה שהיא אכלה בשר בארוחת הערב, דבר שהיה מנוגד למסורת, היא איבדה את כל ממונה לכנסייה. אחרי שזה קרה, היא עברה להתגורר בוואוגר.

תעלת גאסלדור
------------

במשך שנים רבות, כדי להגיע לכפרים אחרים באי, נאלצו התושבים לעבור מסלול קשה במיוחד דרך הרים בגובה של מעל 400 מטר, מה שמסביר מדוע אוכלוסיית המקום הצטמצמה מאוד.

בשנת 2004 יצרו התושבים באמצעות ביקוע דרך ההרים, מנהרת גישה (אנ') בצד המערבי של וואוגר, כך שהמנהרה מחברת בין הכפרים בור (אנ') במזרח לגאסלדור במערב. המנהרה באורך של 1.4 קילומטר ועם נתיב תנועה אחד בלבד לרכבים. בעזרת המהלך הזה, מקווים התושבים שאוכלוסייתה הקטנה של גאסלדור תגדל.

אוכלוסייה בגאסלדור
------------------

בעקבות דרכי הגישה המועטות והעובדה שהיא מוקפת הרים, גאסלדור סובלת ממס' תושבים מצומצם ומהנמוכים ביותר בעולם. בשנת 2002, חיו בגאסלדור 16 תושבים בלבד ומספר בתים נותרו נטושים. הדיווח האחרון לגבי גודל האוכלוסייה הוא משנת 2012, כאשר המספר עמד על 18 תושבים בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאסדלור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gasadalur, Guide to Faroe Islands (באנגלית)
2. ↑  Gásadalur / Faroe Islands / faroeislands.dk, web.archive.org, ‏4 בינואר 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567693905171
* LCCN: n92041001
* VIAF: 143209514
* WorldCat (עם VIAF): 143209514

 |
**דיאגרמת ראמצ'נדרן** (באנגלית: **Ramachandran plot**; מכונה גם "מפת ראמצ'נדרן" או "תרשים ראמצ'נדרן", על שמו של גופאלאסמודרם ראמצ'נדרן) ממפה את הזוויות הדו-מישוריות בין הקשרים הכימיים לאורך שרשרת חומצות האמינו המרכיבות חלבון נתון. הדיאגרמה משמשת לבחינת תכונות בסיסיות של החלבון, להשוואה בין חלבונים שונים ולחשיפת שגיאות במבנה חלבוני מוצע.

דיאגרמת ראמצ'נדרן של החלבון PCNA המשמש לאחיזת DNA ומכיל סלילי אלפא ומשטחי בתא. הנקודות הפזורות לאורך צירי הדיאגרמה מתאימות לשיירים שבקצות השרשרת הפפטידית, עבור כל אחד משלוש תת-היחידות המרכיבות את החלבון.
ניתן לתאר את הדיאגרמה כגרף של פונקציה מהצורה:
{\displaystyle f:\left[-\pi ,\pi \right]\times \left[-\pi ,\pi \right]\rightarrow \mathbb {R\_{{}+{}}} }.

הזווית\ \phiבין האטומים {\displaystyle \mathrm {C^{\prime }-N-C^{\alpha }-C^{\prime }} } ממופה לציר האופקי x, והזווית {\displaystyle \ \psi } בין האטומים {\displaystyle \mathrm {N-C^{\alpha }-C^{\prime }-N} } ממופה לציר האנכי y.

הפרעות מרחביות הדדיות בין חומצות אמינו שכנות מאלצות את מרבית הזוויות בחלבון לתחומים זוויתיים מוגבלים (ראו איור). אילוצים חריפים ביותר קיימים על הזוויות המותרות בין הקשרים עם חומצת האימינו פרולין. לעומת זאת גליצין, חומצת האמינו הקטנה ביותר, מסוגלת ליצור זוויות חריפות יותר עם החומצות השכנות לה הודות לשייר הקטן שלה - פרוטון בודד. לכן גליצין משמשת לעיתים כציר סיבוב בין חלקים שונים בחלבון. גם אספרגין ואספרטט מסוגלות להימצא לעיתים בזוויות חריגות על ידי יצירת קשר מימן נוסף המייצב את הקונפורמציה החריגה. הימצאות זוויות בין חומצות אמינו אחרות מחוץ לתחומים המותרים בדיאגרמה עשויה להעיד על אתר פעיל בחלבון. עם זאת, אם חלק ניכר (~רבע או יותר) מהזוויות בחלבון נתון פזורות מחוץ לתחומים המותרים בדיאגרמה, יש מקום לחשוד כי נפלו שגיאות בפענוח מבנה החלבון. בפרט, יש לצפות לגמישות זוויתית מועטה יותר בלב החלבון מאשר בשפתו.

הדיאגרמה פותחה בשנת 1963 על ידי V. Sasisekharan, תלמידו של הפיזיקאי ההודי הנודע גופאלאסמודרם ראמצ'נדרן.

ניתן להשתמש בדיאגרמה באופן דומה לייצוג הזוויות ברב-סוכרים ומבנים פולימריים אחרים.

ראו גם
------

* מבנה שניוני
* קונפורמציה (כימיה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיאגרמת ראמצ'נדרן** בוויקישיתוף
* DynoPlot - תוכנה חופשית לשרטוט דיאגרמות ראמצ'נדרן (אורכב 06.06.2017 בארכיון Wayback Machine)
* עוד על הזוויות המותרות בדיאגרמת ראמצ'נדרן

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ramachandran Plot
**מרקוס אורליוס אופליוס אנטונינוס דיאדומניאנוס** (בלטינית: **Marcus Opellius Antoninus Diadumenianus**;‏ 208 – 218) היה בנו ושותף לשלטון של הקיסר הרומי מקרינוס.

ביוגרפיה
--------

מעט מאד ידוע על קורות חייו הקצרים של דיאדומניאנוס. הוא נולד ב-14 בספטמבר 208 למַרְקוּס אוֹפֶּלְיוּס סֶוֶורוּס מַקְרִינוּס שהיה מפקד המשמר הפרטוריאני של הקיסר קרקלה מקרינוס זכה לאמונו המלא של אדונו, הקיסר קרקלה, אך על פי המסופר מששמע כי נאמרה נבואה ולפיה הוא עתיד להדיח ולרשת את הקיסר הוא החליט לרצוח את הקיסר כצעד להגן על חייו מחשש שהקיסר יצווה להוציא אותו להורג משיבוא לאזניו דבר הנבואה.

באביב של שנת 217 ליווה מקרינוס את קרקלה בהכנות למערכה כנגד האימפריה הפרתית, ובאפריל הוא ליווה את הקיסר בעת ביקור במקדש שנבנה בסמוך לשדה הקרב של קרב חרן, הקיסר נרצח בעת הביקור על ידי חייל מהמשמר הפרטוריאני, שמיד לאחר מכן נהרג על ידי שומרי ראשו של הקיסר.

במשך מספר ימים נותרה האימפריה הרומית ללא קיסר, וב-11 באפריל הכריז מקרינוס על עצמו לקיסר ונטל לעצמו, בתמיכת הצבא הרומי, את התואר "אוגוסטוס" וכל התארים והסמכויות של השלטון, מבלי להמתין למינוי רשמי על ידי הסנאט. הנסיבות ההיסטוריות ותקופת שלטונו הקצרה גרמו לכך שמקרינוס מעולם לא הגיע לרומא כקיסר ונותר באנטיוכיה למשך תקופת שלטונו. עם ההכרזה על עצמו כקיסר הוא הוסיף את השם סוורוס לשמותיו ובכך שייך עצמו לשושלת הקיסרים הסוורים לאשתו הוא הוסיף את התואר "אוגוסטה" ולבנו בן השמונה דיאדומניאנוס (Diadumenianus) הוא הוסיף את השם "אנטוניוס" ומינה אותו לקיסר, כלומר לשליט השני במעמדו באימפריה.

### מרד אלאגבלוס

אף על פי שחוסר שביעות הרצון ממקרינוס הלכה והתגברה במוקדי הכוח של האימפריה הרומית הנסיבות שהביאו לנפילתו התפתחו ממקורות הקשורים לשלטון הקיסר הקודם ולכשלונו של מקרינוס מלבסס את שלטונו בהחלטיות חסרת מעצורים שהייתה מחויבת עבור קיסר חפץ חיים באימפריה הרומית. מקרינוס שלח את דודתו של קרקלה (אחותה של דומנה), יוליה מאסה, ביחד עם בנותיה ונכדיה וביניהם הקיסר לעתיד, סקסטוס ואריוס אוויטוס בסיאנוס, לגלות בעיר מולדתה אמסה (חומס). ליוליה מאסה הייתה בעלת גישה חופשית למקורות העושר של משפחתה ולמקורות הכוח בעיר ובפרובינציה, גורמים שאפשרו לה לחתור תחת מקרינוס.

ב-16 במאי הכריזו חיילי הלגיון השלישי על אלאגבאלוס כאוגוסטוס. מקרינוס, שהיה מודע לעמדתו הנחותה ביחס לאויביו הרבים, נותר באנטיוכיה ושלח יחידות פרשים נאמנות על מנת לנסות ולדכא את המרד. העימות הסתיים בתבוסת פרשי מקרינוס והתחזקות המורדים שנטלו את היוזמה לידיהם, וב-8 ביוני פגשו את צבאו של מקרינוס בסמוך לעיר אנטיוכיה, במהלך הקרב איבד מקרינוס את עשתונותיו, נטש את הפיקוד ושדה הקרב וברח אל תוך העיר בתקווה למחסה אך גורש ממנה, וקרבות פרצו בין תומכיו לתושבי העיר, שבסופם נכנס אלאגבאלוס כמנצח לעיר ותפס את מקומו כשליט האימפריה.

### מותו של דיאדומניאנוס

מקרינוס המשיך במנוסה לכוון רומא, במטרה לנסות ולגייס כוחות נאמנים אך נתפס בקפדוקיה והושם בכלא. בנו דיאדומניאנוס, ילד בן עשר שהוברח על ידי נאמני האוגוסטוס לאימפריה הפרתית בתקווה למקלט מחוץ לטווח ידי השליט החדש, נלכד אף הוא והוצא להורג. מקרינוס ניסה להימלט ממאסרו אך נפצע, נלכד והוצא להורג בקפדוקיה. ראשי האב ובנו נכרתו והובאו לפני אלאגבאלוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיאדומניאנוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1025200306
* ISNI: 0000 0000 7979 4026
* LCCN: nb2010014805
* NLP: A11856725
* NTA: 113600550
* VIAF: 89203309
* WorldCat: lccn-nb2010014805

 |
**מינרלי קונפליקט** הם מינרלים שנכרו באזורים בהם מתקיים סכסוך הנגועים באלימות רחבת היקף והפרת זכויות אדם, ומאופיינים באי יציבות פוליטית, דיכוי, וקריסת התשתית האזרחית. לרוב, המינרלים הם אלו שמהווים את הגורם לתחילת הסכסוך או להחרפתו.

מקורם של רוב מינרלי הקונפליקט הוא במחוזות המזרחיים של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. האחראים המרכזיים לסכסוך באזורים אלו, הם גורמים מקומיים הנאבקים על שליטה במכרות המינרלים היקרים, וכוללים את הצבא הלאומי של קונגו, וקבוצות מורדים חמושות. עם זאת, ביזת המשאבים הטבעיים של קונגו אינה מוגבלת לגורמים מקומיים בלבד, ושותפים לה גם גורמי חוץ כגון מדינות אוגנדה, רואנדה ובורונדי המבריחות משאבים רבים ממדינת קונגו ומפיקות רווח ממכירתם. רווחים אלו עזרו במימון מלחמת קונגו השנייה בה היוו המכרות שבקונגו יעד מרכזי לכיבוש ושליטה.

במכרות של אזורי הסכסוך, נכרות מספר עפרות שלאחר תהליך זיקוק מפיקים מהן את המינרלים בדיל, טונגסטן, טנטלום וזהב. מינרלים אלו משמשים לייצור מוצרים אלקטרוניים רבים כגון טלפונים ניידים, מחשבים ניידים וטאבלטים, הנמכרים ברחבי העולם. העלייה העצומה בעשור האחרון בביקוש ובמחיר מינרלים אלו בתעשיות האלקטרוניקה והתכשיטים, הביאה לנטישת ענפי תעסוקה אחרים במזרח קונגו לטובת הכרייה, זאת לצד החרפת מאבקי השליטה במכרות בין המליציות המקומיות, ובין קונגו והמדינות השכנות. 

בין סוגי הפרת זכויות האדם וחוקי המשפט הבינלאומי, הקשורים במאבקים אלו, ניתן למנות עבודה בכפייה, ענישה באמצעות אונס וביזה על ידי המליציות, שימוש בילדים לוחמים, העסקת ילדים במכרות (40% מהכורים הם ילדים לפי הערכות), זיהום מקורות מים, כרייה בתנאים מסוכנים ועוד.

ראו גם
------

* יהלומי דמים
* קולטן (מחצב)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מינרלי קונפליקט** בוויקישיתוף
* לנה זייגר, "מינרלי הקונפליקט" - המוצרים שיעלו לכם ביוקר, באתר ynet, 6 במרץ 2013
* "תקווה לקונגו", raisehopeforcongo (*אנג'*)
* דירוג חברות המשתמשות במינרלי קונפליקט, raisehopeforcongo (*אנג'*)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אתר מינהל סחר חוץ
**מינצ'ו קולב נייצ'ב** (בבולגרית: **Минчо Колев Нейчев**‏; 4 באפריל 1887, סטארה זאגורה, נסיכות בולגריה - 11 באוגוסט 1956, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה פוליטיקאי ומשפטן בולגרי, אשר בין השנים 1947–1950 כיהן כנשיא מועצת האספה הלאומית של הרפובליקה העממית של בולגריה, ובין 1950–1956 כיהן כשר החוץ.

קורות חייו
----------

מינצ'ב נולד בסטארה זאגורה. הוא רכש השכלה אקדמית במשפטים בשווייץ ותואר דוקטור. עם תום לימודיו שב לעיר הולדתו ועסק בעריכת דין. ב-1920 הצטרף למפלגה הקומוניסטית. ב-1923, לאחר דיכוי ההתקוממות הקומוניסטית בבולגריה נעצר ונכלא למשך מספר חודשים. בין 1941–1943 נכלא במחנה מעצר ולאחר שחרורו הצטרף לחזית המולדת של בולגריה. ב-1944, לאחר ההפיכה שהפילה את הממשל המלוכני, מונה לשר המשפטים בממשלתו של קימון גאורגייב, ובשלהי 1946 מונה למספר חודשים לשר החינוך של בולגריה.

ב-1945 מונה לחבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית וב-1949 מונה לחבר בפוליטביורו. נייצ'ב נחשב לסטליניסט והיה מקורב מאוד לוולקו צ'רבנקוב. בין 1947 - 1950 כיהן כנשיא מועצת האספה הלאומית, ובין 1950 - 1956 כיהן כשר החוץ של בולגריה. לאחר שוולקו צ'רבנקוב התפוטר מתפקיד ראש הממשלה, הודח נייצ'ב מהפוליטביורו אך נותר בתפקיד שר החוץ עד למותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מינצ'ו נייצ'ב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנהיגי בולגריה, באתר zarate.eu (באנגלית).
2. ↑  מינצ'ו נייצ'ב–תקציר ביוגרפי, באתר politburo.archives.bg (בבולגרית).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ולדימיר פופטומוב** | **שר החוץ של בולגריה** 28 במאי 1950 – 20 באוגוסט 1956 | **הבא**:**קארלו לוקאנוב** |
**אָאוּדִי A3** (בגרמנית: **Audi A3**) היא דגם מכונית משפחתית קומפקטית המיוצר על ידי חברת אאודי החל משנת 1996. ה-A3 הנוכחית מיוצרת במרכבים האצ'בק 3 או 5 דלתות, סדאן וקבריולה.

רקע
---

ה-A3 מיוצרת בגרסאות האצ'בק (3 דלתות), סדאן (4 ו-5 דלתות), סטיישן וקבריולה. שני הדורות הראשונים של המכונית בוססו על פלטפורמת קבוצת A של פולקסווגן אשר שותפה למכוניות נוספות של הקונצרן דוגמת אאודי TT, פולקסווגן גולף, פולקסווגן טוראן, כמו גם סיאט ליאון, סיאט טולדו וסקודה אוקטביה. החל מהדור השלישי אשר הוצג ב-2012 המכונית מבוססת על פלטפורמת MQB המודולרית של קבוצת פולקסווגן. המכונית מיוצרת עם מגוון של מנועים שונים בהם מנועי בנזין, דיזל ומנועי טורבו.

דור ראשון (1996-2003)
---------------------

הדור הראשון של המכונית הוצג לשוק האירופי בשנת 1996 וסימן את חזרתה של חברת אאודי לייצור מכוניות קטנות לאחר שהאחרונה שבהן הייתה האאודי 50 אשר ייצורה הופסק בשנת 1978. דגם זה היה הראשון של קבוצת פולקסווגן אשר בוסס על פלטפורמת PQ34 (או A4) הדומה רבות לדור הרביעי של הפולקסווגן גולף אשר הוצג כשנה לאחר מכן. בתוך שלוש שנים, פלטפורמה זו שימשה לשבע מכוניות של הקבוצה.

במקור מכונית ה-A3 הייתה זמינה רק במרכב האצ'בק 3 דלתות על מנת להציגה כספורטיבית יותר מאשר הגולף, ובהנעת גלגלים קדמית או כפולה. מנוע המכונית היה טורי רוחבי בעל ארבעה צילינדרים. לאחר ה-A3 אאודי A4 הייתה המכונית השנייה בחברת אאודי בה נעשה שימוש בחמש שסתומים לכל צילינדר אחד.

בשנת 1999 אאודי הרחיבה את היצע הדגמים עם מנועים נוספים כגון מנוע טורבו 1.8 ליטרים בעל 180 כ"ס, ומנוע TDI טורבו דיזל בגאומטריה משתנה, בנפח 1.9 ליטר בעל 90 כ"ס והזרקה ישירה. דגם מנוע ה-1.8 בעל ההנעה הכפולה (קוואטרו בשפת אאודי) היה זמין בשתי גרסאות: 180 כ"ס או 150 כ"ס. בשנה זו הוצג בנוסף גם מרכב החמש דלתות .

בסוף שנת 2000 הותקנו במכונית פנסים קדמיים ואחוריים חדשים, בוצעו שינויי קוסמטיקה קלים כמו גם שיפור בפנים המכונית. כמו כן הוצגה תיבת 6 הילוכים ידנית בדגם ה-1.8 180 כ"ס, ובדגם ה-1.9 ליטר TDI דיזל החדש בעל 130 כ"ס. בחלק מן המדינות בעולם מערכת בקרת היציבות האלקטרונית של אאודי, מערכת בקרת המשיכה ומחשב כח הבלימה, הפכו לאבזור סטנדרטי במכונית. הדור הראשון של האאודי A3 הוחלף באירופה בשנת 2003, אולם במדינות מסוימות בעולם נמשכה מכירתו. ייצורו פסק בברזיל בשנת 2006.

גלריית תמונות
-------------

* A3 דור ראשוןA3 דור ראשון
* A3 דור שניA3 דור שני
* A3 דור שלישיA3 דור שלישי

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אאודי A3** |
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אאודי A3 (בגרמנית)
* אתר אאודי העולמי
* אתר אאודי ישראל
* אלדד מנורי, אאודי S3 ספורטבק 2021 במבחן דרכים, באתר פורטל הרכב גיר, 05 באפריל 2021
**ביטיס פרינגיי** (שם מדעי: ***Bitis peringueyi***) הוא מין נחש ארסי מהסוג ביטיס החי בדרום-מערב אפריקה. קרוי על שם החוקר לואי פרנגה (אנ')‏ (1855 – 1924).

מאפיינים
--------

לביטיס זה גוף קטן ומסורבל המגיע לאורך 20–27 ס"מ ויכול להגיע עד 32 ס"מ, חי במדבר נמיב בנמיביה (שם הוא מצוי בעיקר בואלוויס ביי) ועד דרום אנגולה. כמו לרוב חברי הסוג הראש שלו גדול ומעוגל עם עיניים גדולות, כתומות בעלות קרום רגיש במקום עפעפיים ולשון ארוכה העוזר לו בהרחה. הקשקשים מגודלים והגוף מגושם ובעל קשקשים זהובים עם פסים דקיקים לבנים. הבטן לבנה או צהבהבה והזנב הקטן אפור או כהה יותר. כמו רוב הנחשים, גם נחש זה צריך את חום השמש כדי להתחמם והמדבר הוא מקום טוב לכך, אך בשלב מסוים הוא צריך להימלט ממנה ולהתחפר אל תוך החול.

הביטיס הוא נחש ארסי ההורג את טרפו במהירות באמצעות שיניו. הוא מסתתר מתחת לחול, מסתווה וממתין במארב לטרף קטן שיחלוף ומכיש במהירות. הטרף העיקרי הוא לטאות קטנות מהסוגים לטאה שטוחת-אף ו-*Ptenopus*. לטאות אלה עשירות בנוזלים והן מספקות לו נוזלים שמצויים במחסור במדבר. הוא מסוכן גם לאדם ישנם מעט אנשים בסביבתו כך שמספר המוכשים קטן וגם הארס שלו נמוך יחסית בהשוואה לבני סוגו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביטיס פרינגיי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* Peringuey's Adder vs. Lizard, סרטון באתר יוטיוב, בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביטיס פרינגיי באתר הרשימה האדומה של IUCN
בלוטת הארס של ביטיס גבוני, השריר הדוחף את הארס החוצה מתוכה, וצינורית העברת הארס אל השן. מנגנון זה מאפיין את משפחת הצפעיים.
**בִּיטִיס גַּבּוּנִי** (שם מדעי: *Bitis gabonica*) הוא מין של נחש ארסי מסוג ביטיס ממשפחת הצפעיים, המצוי ביערות הגשם והסוואנות של אפריקה שמדרום לסהרה. זהו לא רק המין הגדול ביותר בסוג ביטיס, אלא הוא גם הצפע הכבד ביותר, בעל שיני הארס הארוכות ביותר ובעל כמות הארס הרבה ביותר בין כל הנחשים הארסיים. הוא קרוי על שם מדינת גבון שבה תואר לראשונה (בקרבת העיר ליברוויל).

קיימים שני תת-מינים:

* ביטיס גבוני מזרחי (*B. g. gabonica*)
* ביטיס גבוני מערבי או ביטיס גבוני קרנפי (*B. g. rhinoceros*)

תיאור המין
----------

נחשים בוגרים מגיעים לאורך של 122–152 ס"מ. האורך המקסימלי שנמדד היה 205 ס"מ. ניתן להבחין בין זכרים לנקבות לפי יחס אורך הזנב לשאר הגוף: בזכרים הזנב מהווה בממוצע 12% מאורך הגוף ובנקבות רק 6%. פרטים בוגרים, ובמיוחד נקבות, כבדים מאוד. תת-המין המזרחי לרוב קטן יותר.

הראש גדול ובצורת משולש והצוואר צר, בערך שליש מרוחב הראש. צמד קרניים מזדקף באזור הנחיריים. הקרניים מזעריות בתת-המין המזרחי, אך גדולות בתת-המין המערבי. (מאפיין זה מצוי גם אצל קרובו הביטיס הקרנפי, אולם הביטיס הקרנפי הוא בעל צבעים בהירים יותר וראש צר יותר). 

הניבים ארוכים יותר משל כל נחש ארסי אחר ועשויים להגיע לאורך של 55 מ"מ.

ארסם אינו נחשב לארסי מאוד, אך הכמות הרבה של הארס העולה על זו של כל נחש אחר גורמת לו להיות קטלני, ובשל ניביו הגדולים הארס יכול להתפשט לכלי דם עמוקים אליהם מגיעים הניבים. על אף שהם אינם ששים להכיש, גם הכשה על ידי נחש ממוצע באורכו יכולה להיות קטלנית ומחייבת טיפול בנסיוב במהירות האפשרית.

תפוצה
-----

הנחש נפוץ בגינאה, גאנה, טוגו, ניגריה, קמרון, קונגו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, דרום סודאן, אוגנדה, קניה, טנזניה, זמביה, מלאווי, זימבבואה, מוזמביק, דרום אפריקה, גבון, סיירה לאון, חוף השנהב וליבריה.

התנהגות
-------

מצוי בדרך כלל ביערות גשם ואזורי יער נמוכים, אך עשוי להימצא גם בגבהים של עד 1,500 מטר.

הביטיס הגבוני הוא חיית לילה הידועה כבעלת תנועות איטיות. הביטיס צד את טרפו מן המארב, ובדרך כלל מחכה פרקי זמן ארוכים ללא תנועה עד להופעת טרף מתאים. הוא נחשב נחש סבלני מאוד, גם כאשר מטפלים בו, ולעיתים נדירות מכיש או משמיע קולות אזהרה.

נחשי הביטיס ניזונים ממגוון סוגי בעלי חיים כמו יונים, מכרסמים למיניהם, שפנים ונמיות. ישנם גם דיווחים על סוגי טרף פחות מצויים כמו קופים, דרבניים קטנים ואף על אנטילופה מלכותית, הקטנה שבאנטילופות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביטיס גבוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* ביטיס גבוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* ביטיס גבוני חושף את ניביוביטיס גבוני חושף את ניביו
* ביטיס גבוני קרנפי, ניתן להבחין בצמד הקרניים המפותחביטיס גבוני קרנפי, ניתן להבחין בצמד הקרניים המפותח
* ביטיס גבוני קרנפי בהסוואה עם הרקע של היער מוכן למארבביטיס גבוני קרנפי בהסוואה עם הרקע של היער מוכן למארב



1. ↑  ביטיס גבוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ביטצ'ה** (בסלובקית: **Bytča**, בהונגרית: **Nagybiccse**) היא עיר בצפון-מערב סלובקיה. העיר שוכנת על גדת נהר ואה סמוך לעיר ז'ילינה. ידועה כעיירת הולדתו של נשיא סלובקיה יוזף טיסו.

היסטוריה
--------

העיר נוסדה בשנת 1946 כתוצאה מאיחודם של מספר יישובים, בהם מלה ביטצ'ה (Malá Bytča) וולקה ביטצ'ה (Veľká Bytča). רובה של העיר מורכב מן היישוב ולקה ביטצ'ה, עליו קיימות עדויות כתובות החל משנת 1234, אז כונה טרה ביצ'ה (terra Bycha). ולקה ביצ'ה קיבלה מעמד עירוני בשנת 1378. היישוב היה מקום מושבו של שליט פאודלי ובתקופות מאוחרות יותר היו בו בעלי מלאכה רבים.

נקודות ציון
-----------

בעיר קיימת טירה מפורסמת אשר נבנתה במאה ה-13 כמבצר המוקף חפיר מוצף במים. המבנה נבנה מחדש במאה ה-16 בסגנון הרנסאנס. בעיר גם ארמון חתונה שנבנה בשנת 1601 ובו פועל מוזיאון, מבנה ייחודי מסוגו בסלובקיה, וכן בתים בסגנונות הרנסאנס, הבארוק, והקלאסי-בורגני.

דמוגרפיה
--------

במפקד אוכלוסין משנת 2001 נמצא כי בעיר 11,150 תושבים. 98.27% מתוכם היו סלובקים ו-0.58% צ'כים. מתוך תושבי העיר 90.87% היו קתולים, 4.35% היו חסרי דת ו-1.51% לותרנים. במפקד משנת 2006 חיו בעיר 11,595 תושבים.

כלכלה
-----

עיקר כלכלת העיר מתבססת על תעשייה. המעסיקים הבולטים הם מפעל לייצור מסבים (Kinex), וכן מפעלי טקסטיל, עיבוד עץ למוצרי ספורט, וכן מבשלת בירה.

יהודי ביטצ'ה
------------

אנדרטה לזכר יהודי מחוז ולקה ביצ'ה שנספו בשואה, בבית העלמין הדרום
בביטצ'ה פעלה קהילה יהודית החל מן המחצית הראשונה של המאה ה-18 עת הוקם בעיירה בית קברות יהודי. מוסדות קהילה נוספים, בהם מקווה, ובית מטבחיים נבנו במהלך המחצית השנייה של המאה ה-18. בשנת 1774 החל לפעול בעיר בית ספר יהודי, אשר עבר לבניין גדול יותר בשנת 1868, אחד ממנהלי בית הספר היה אהרון קולק, סבו של טדי קולק. מבנה בית כנסת נחנך בשנת 1801. בין רבני ביטצ'ה בולט הרב יעקב וויילר גרוסמן (1786–1866), אשר חיבורו "בית יעקב", פירוש למסכת עירובין, זכה להסכמות גדולי דורו, בהם החתם סופר ומהר"ם בנט.

בתחילת המאה ה-20, קודם לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגוררו סמוך לביטצ'ה יהודים רבים ורבניה של ביטצ'ה המשיכו לכהן בעיר עד לשנת 1918, אז נספחה לרבנות טרנצ'ין. בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 בלטו יהודי ביטצ'ה בין בעלי מקצועות הרפואה ועריכת דין במחוז. יהודי העיר אף החזיקו ברבים ממפעלי התעשייה בעיר. עד לשנת 1939 פעלו יהודים אף במועצת העיר. 

בתחילת שנות ה-30 פעל בעיר קן של תנועת השומר הצעיר ובו כ-40 חברים במטרה לעודד את הנוער לעלות לארץ ישראל. עם קום מדינת סלובקיה, כגרורה של גרמניה הנאצית, במרץ 1939, החל השלטון להצר באופן שיטתי את צעדי היהודים במדינה והפסיק את פעולת מוסדות הקהילה. רבים מיהודי ביטצ'ה נשלחו במחצית הראשונה של שנות ה-40 למחנות עבודה, וכן מחנות ריכוז והשמדה. בכך בא הקץ על קהילת יהודי ביטצ'ה.

ילידי המקום
-----------

* **דב ברנאט הֶלֶר** (1871 – 1943) היה יהודי-הונגרי, היסטוריון ספרות, מזרחן, רב, ומורה בבית המדרש לרבנים בבודפשט.

לקריאה נוספת
------------

* פאבל קראל, **יהודי ביטצ'ה**. בתרגום חנה מאייר. הוצאת המחבר, 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביטצ'ה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ביטצ'ה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4806479-8
* NKC: ge128873
* VIAF: 248748770
* WorldCat (עם VIAF): 248748770

 |
**מייקינג אוף** (מאנגלית: **Making-of** או **Behind-the-scenes**) היא גרסה לסרט או סדרת טלוויזיה או אף לוידאו קליפ אשר מציגה את צוות הצילום וההפקה ולא רק מושאי הצילום הסופיים. מונח זה דומה מעט לגרסת הבמאי, אך איננו קשור לנושא הצילום ולא תמיד נערך בידי הבמאי. לעיתים מתייחסים[דרוש מקור: מי?] לצילומים אלה כתת-ז'אנר חדש יחסית בעל אופי תיעודי.

מקור המונח הוא במנהגם של ליצנים להחליף את התלבושות מאחורי הוילונות של הופעות תיאטרון וכן העברה של שאר התפאורה, מה שמתבצע הרחק מעיני הקהל.[דרוש מקור]

צילומי סצנות של מאחורי הקלעים נוצרים בעיקר למען קידום מכירות והפצה של המוצרים ולעיתים היא נצפית רק בכונני בלו-ריי או ב-DVD של אותם סרטים וסדרות. בשנים האחרונות יותר סרטים ותוכניות מציגות את ההפקות והמניעים לכך, להם הם מקדישים זמן מסך קטן יותר, עם זאת במספר מקרים נוצרו סרטים שלמים של מאחורי הקלעים (כדוגמת סרטי שר הטבעות והסרט הארי פוטר: בחזרה להוגוורטס).

במהלך צילומים אלה נראים (לרוב במהלך ראיונות או הקלטות) המפיקים, השחקנים, הצלמים ושאר חברי הצוות בעודם מדברים על ההפקה, על הקשיים ועל הדילמות שהיו בצילום והמשחק, כשלרוב הם נמנעים מחשיפת סודות, ביקורות גלויות על ההפקה ומיחסים שליליים לצוות. מספר צילומי מאחורי הקלעים נוצרו כמעין פרודיות קומיות על הצוות, שאינם מכילים ראיון.

ישנן הופעות מוזיקליות שגם בהן ישנן סצינות ראיונות, אף שהן אינן נחשבות כ"קלעים" רגילים.[דרושה הבהרה]

ישנם אף מופעי פסטיבלים בהם מקרינים רק סצנות של "מאחורי הקלעים" מיוחדים.[דרוש מקור]

ראו גם
------

* גרסת הבמאי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Special Features: DVD Extras". Videomaker.com. Retrieved 2017-07-11.
**הווידויים של אליסטר קראולי: אוטוביוגרפיה** (באנגלית: The Confessions of Aleister Crowley: An Autohagiography) הוא אוטוביוגרפיה חלקית שנכתבה על ידי אליסטר קראולי. הספר מגולל את סיפור חייו, משנותיו הראשונות ועד לאמצע שנות העשרים של המאה ה-20. הספר לא מכיל את המשך סיפור חייו עד לפטירתו בשנת 1947.

תוכן
----

* לעבר השחר המוזהב.
* ההרפתקאה המיסטית.
* הופעת העידן של הורוס.
* עבודות מאגיות.
* המכשף.
* במנזר תלמה.

תיאור
-----

הווידויים מספקים את נקודת המבט של קראולי עצמו על אירועים רבים במחצית הראשונה של חייו. ישנם תיאורים נרחבים של מספר משלחות טיפוס הרים למקומות אקזוטיים כמו הרי ההימלאיה. בהתייחס לשנותיו הראשונות של גידול על ידי נוצרים פונדמנטליסטים, קראולי מסביר כיצד הפך למורד בדת הקונבנציונלית וכיצד התנהגותו והתנגשויותיו עם דמויות סמכות תרמו למוניטין שלו כמכשף אפל. בעוד שקראולי אינו מכחיש את התעסקות עם כוחות דמוניים, זיכרונותיו מגלים שמטרתו הייתה ההתקדמות והחירות הרוחנית של האנושות.

ראו גם
------

* ספר השקרים

הערות שוליים
------------

1. ↑  **The Confessions of Aleister Crowley**
2. ↑  The Confessions of Aleister Crowley edited by Symonds & Grant, onlineshop.oxfam.org.uk
**לארס פטר קארלסון** (בשוודית: **Lars Peter Karlsson**; ‏17 בפברואר 1966 - 11 במרץ 1995) היה שחקן הוקי קרח מקצועי שוודי.

קארלסון נולד בלאנדבי, וסטמנלנד שבשוודיה והחל את דרכו המקצועית בקבוצה "VIK Västerås HK" מהליגה השנייה בדירוגה במדינה, "HockeyAllsvenskan". לאחר חמש עונות בליגה עבר קלארסון ושיחק בשתי קבוצות אחרות, לאחר ארבע שנים חזר ל-"VIK Västerås HK" ששיחקה בליגה הבכירה, ובתום העונה עבר שוב לקבוצה אחרת מליגת המשנה. קארלסון שיחק בתפקיד מגן.

ב-11 במרץ 1995 כאשר חזר קארלסון מבילוי, הוא נתקל בסקינהד נאו-נאצי בן 19 שתקף אותו על רקע הומופובי. הנער דקר אותו בסכין 64 פעמים, והרג אותו במקום. קארלסון היה בן 29 במותו.

במשפטו טען התוקף כי קארלסון ניסה "להתחיל" עמו. הוא נשלח לשמונה שנות מאסר בגין הריגה. ההרשעה הכעיסה פעילים שוודים למען זכויות להט"ב שטענו כי ההרשעה צריכה הייתה להיות בגין רצח. פרשת הרצח של קארלסון סוקרה בהרחבה בכלי התקשורת בשוודיה, וחברי קבוצת ההוקי שלו ארגנו צעדת מחאה לזכרו שבה השתתפו יותר מ-2,000 איש.

קישורים חיצוניים
----------------

* פטר קארלסון, באתר European Hockey.Net

הערות שוליים
------------

1. ↑  פטר קארלסון, באתר European Hockey.Net
2. 1 2 3  Bengt Michanek, Nazist mördade deras kamrat, Aftonbladet, December 9, 1999 (בשוודית)
**גפי (גפנה) אמיר שגב** (נולדה ב-29 ביוני 1966) היא סופרת ופובליציסטית ישראלית.

פרוזה
-----

אמיר החלה לפרסם ב-1987, ופרסמה שלושה רומנים בזה אחר זה. כמו כן פרסמה קובצי סיפורים, ביניהם: "עד גיל 21 תגיע לירח" ו"ד"ש מנעורייך". 

הפרוזה הקצרה של אמיר זכתה לביקורת צוננת בתחילה. אמיר נחשבת לחלק מהזרם הפרוזאי הלא-מוצהר של כותבי השפה הרזה הישראליים, עמם נמנים גם הסופרים עוזי וייל, אתגר קרת, ואורלי קסטל-בלום. בסיפוריה הקצרים מופיעות דמויות הכושלות להבקיע את מחסום השפה ונותרות כלואות במצוקתן - בדידות, היעדר אהבה, וחוסר יכולת להבין את הזולת ואת עצמן. אמיר עוסקת בשני קבציה גם ביחסים שבין אמהות ובנות.

בשנת 2005, שידרה זכיינית ערוץ 2 טלעד סרט שהפיקה על פי סיפור של אמיר בשם "מה אתה סח".

עיתונות
-------

אמיר החלה את דרכה בעיתונות ככתבת נוער במעריב לנוער ובבמחנה גדנ"ע. אחר כך הייתה מבקרת התרבות של השבועון "כותרת ראשית" וכתבה טור קבוע בעיתון ״העיר״ בשם "אמאל'ה". מסוף המאה העשרים עד שנת 2001 כתבה במוסף סוף-השבוע של "ידיעות אחרונות" מדור על אימהות ודינמיקות שבין הורים וילדים. בין השאר כתבה גם ביקורת טלוויזיה. 

משנת 2010 הייתה בעלת טור בעיתון לאישה, עד שפוטרה מעבודתה בעיתון בשנת 2015. 

מאז 2017 כותבת ביקורת ספרות בעיתון "הארץ".

תיאטרון
-------

אמיר הייתה שותפה בכתיבת המחזה "זוגיות", שהציג מארג של סיפורים ישראליים על זוגיות במונטאז'. המחזה הוצג בתיאטרון הבימה בשנת 2001.

חיים פרטיים
-----------

בשנת 2019 התגרשה מעופר שגב.

מספריה
------

* **עד כלות** (רומן 1987)
* **לוצכים** (רומן 1988)
* **טווסים על הגג** (רומן 1992)
* **עד גיל 21 תגיע לירח** (קובץ סיפורים 1997)
* **ד"ש מנעורייך** (קובץ סיפורים 2001)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **גפי אמיר** |

* גפי אמיר, ברשת החברתית טוויטר
* רשימת הפרסומים של גפי אמיר, בקטלוג הספרייה הלאומית

* גפי אמיר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* גפי אמיר, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
* מאמרי גפי אמיר, באתר "הארץ"
* עופרה עופר אורן, גפי אמיר: ד"ש מנעורייך - מדוע הצבעתי ש"ס, בבלוג סופרת ספרים, 14 באוקטובר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  מירי פז, ‏קוליות שכזאת, באתר גלובס, 17 במאי 2001
2. ↑  רינה בן-שחר, חבל על הטרנד, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2001
3. ↑  נילי ברקן, ‏הבורגנים חוזרים, באתר גלובס, 27 בינואר 2005
4. ↑  רן בנימיני, דנה לא לבד, באתר העין השביעית, 1 במרץ 2004
5. ↑  נתי טוקר, עיתונאית "לאישה" תובעת: העורכת פיטרה אותי בגלל סכסוך בין בני הזוג, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2016
6. ↑  נילי ברקן, ‏לאוהבי ספרות צעירה וקצת צינית, באתר גלובס, 18 במרץ 2001
7. ↑  "זוגיות", באתר ארכיון תיאטרון הבימה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301300505171
* GND: 1089698208
* ISNI: 0000 0000 6692 0855
* LCCN: n87921251
* VIAF: 6465834
* WorldCat: lccn-n87921251

 |
**ויליאם קירצ'ר** (באנגלית: **William Kircher**; נולד ב-23 במאי 1958) הוא שחקן קולנוע ניו זילנדי. מוכר בזכות תפקידיו ב"טרילוגיית ההוביט" בתור הגמד ביפור, ובזכות הופעותיו בסדרת המשטרה "כריש בפארק" ובסרט "משום מקום".

ביוגרפיה
--------

בהיותו נער שיקר קירצ'ר לגבי גילו כאשר נרשם ל"בית הספר הניו זילנדי לדרמה", וסיים בגיל 18 את לימודי המשחק שלו. 

במהלך הקריירה שלו זכה לשבחים על תפקידיו בסרטים מקומיים בניו זילנד ובסדרות טלוויזיה כגון "כריש בפארק" ואופרת הסבון "עיר חיים". ב-2006 השתתף בדרמה הניו זילנדית "משום מקום", בתפקיד השוטר המעוטר סטיוארט גות'רי שנרצח בטבח ארמואנה. 

ב-2012 הופיע קירצ'ר בסרטו של פיטר ג'קסון "ההוביט: מסע בלתי צפוי" בתור גמד הארץ התיכונה ביפור.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויליאם קירצ'ר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ויליאם קירצ'ר, באתר AllMovie (באנגלית)
* ויליאם קירצ'ר, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007320596205171
* LCCN: no2013071496
* VIAF: 304590653
* WorldCat (עם VIAF): 304590653

 |