recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**עודד בן חור** (נולד ב-21 בספטמבר 1951) הוא דיפלומט ישראלי, אשר היה ידוע כזמר בשנות ה-70 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

בן חור נולד בראשון לציון לאלכסנדר ושרה. למד בבית הספר היסודי "בארי" ובגימנסיה הריאלית. התגייס ללהקת חיל הים והשתתף בתוכניתה "בוא לים" בין השנים 1970–1973 בה היה הסולן הראשי. לאחר שחרורו למד לתואר ראשון במדע המדינה ומזרחנות באוניברסיטת תל אביב במקביל לעיסוקו כזמר במהלך לימודיו. בין היתר זכה במקום ראשון בפסטיבל הזמר החסידי בשנת 1975 בשירו "שתהי למשמרת שלום". ושר יחד עם עוזי חיטמן את אדון עולם, והשתתף בכמה תוכניות של שירה בציבור.
בשנת 1978 שר את הזמריר "יוסף מלך השטיחים" שכתב והלחין דני סנדרסון.

בשלהי שנות ה-70 עזב את הקריירה המוזיקלית ולמד לתואר שני במכללה לביטחון לאומי. לאחר לימודיו החל לשרת בשירות הדיפלומטי. תחילה שימש סגן הקונסול באטלנטה ובהמשך פתח יחד עם הקונסול הכללי את הנציגות הראשונה של ישראל במיאמי. בשנת 1985 מונה כראש הנציגות הקונסולרית במומבאי. בשנת 1988 מונה ליועץ לענייני תרבות ומדע ברומא ובשנת 1996 לשגריר ישראל בריגה. בשנים 2003 – 2009 כיהן כשגריר ישראל בוותיקן. לאחר סיום תפקידו שימש כמתאם המפגשים השנתיים בין ממשלת ישראל לממשלות באירופה. ב-2011 היה ליועץ מדיני בכיר של הכנסת.

חיים אישיים
-----------

נשוי לעדנה, ואב לשני בנים ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

* עודד בן חור. מתוך אלבום המשפחות של ראשון לציון

הערות שוליים
------------

1. ↑  עודד בן חור, באתר פזמונט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 247443984
* WorldCat (עם VIAF): 247443984

 |
פסל לזכרו של בלדאסארה גאלופי
**בלדאסארה גאלופי** (איטלקית: **Baldassarre Galuppi**;‏ 18 באוקטובר 1706 - 3 בינואר 1785) היה מלחין איטלקי מוונציה, נודע באופרות שלו, בעיקר אופרה בופה.

ביוגרפיה
--------

גאלופי נולד באי בוראנו בלאגונה של ונציה, ומשום כך הוצמד לו הכינוי **איל בוראנלו**. ניסיונו הראשון בכתיבת אופרה, La fede nell'incostanza ossia gli amici rivali (1722) נחל כישלון חרוץ והורד מן הבמה בשריקות בוז. לאחר זאת למד מוזיקה אצל אנטוניו לוטי ואחרי תקופה קצרה בפירנצה, שם עבד כצ'מבליסט, חזר לוונציה לנסות שוב את כוחו באופרה. הפעם זכתה האופרה סריה שלו, "דורינדה" (1729) להצלחה וחנכה את קריירת התיאטרון שלו.

בשנת 1740 התמנה למנהל מוזיקלי של ה-Ospedale dei Mendicanti, עבד בכנסיית סן מרקו משנת 1748 והתמנה למאסטרו די קאפלה, משרה שנחשבה בוונציה לרמה ביותר בעולם המוזיקה המקומי, בשנת 1762. הוא חי ועבד רוב ימיו בוונציה, אף כי בין 1741 ל-1743 עבד בלונדון ומשנת 1765 עד 1768 עבד בחצר הצארינה קתרינה הגדולה בסנקט פטרבורג. לאחר מותו, בשנת 1785, תפס את מקומו ג'ובאני בטיסטה גראציולי כנגן העוגב בסן מרקו. 

האופרה בופה הראשונה של גאלופי הייתה "ל'ארקדיה אין ברנטה" (1749). היה זה גם מפעלו המשותף, הראשון עם הליבריתן קרלו גולדוני, שעמו יצר מספר ניכר של אופרות. היצירות הללו היו פופולריות מאוד, בייחוד "חכם הכפר" מ-1754, שזכתה להצלחה רבה. הליברית של גולדוני "עולם הירח", שגאלופי היה הראשון לכתוב לה מוזיקה, שימשה אחר כך כמה מלחינים אחרים, ביניהם יוזף היידן וג'ובאני פאיזיילו. בין האופרות הבאות שלו L'amante di tutte מ-1760 ו-I tre amanti ridicoli מ-1761 לליברית שכתב בנו של המלחין, אנטוניו גאלופי, בשם העט "א. ליטאו".

בשנים הבאות פחתה משהו תפוקת האופרות של גאלופי. בין יצירותיו הלא-אופראיות מספר רב של יצירות לצ'מבלו ואורטוריות אחדות. בעת מותו בוונציה, היה גאלופי בין הדמויות הנודעות והמכובדות ביותר בממסד המוזיקלי הוונציאני. מיסת רקויאם נוהלה לזכרו בכנסיית סן מארקו. 

לפחות שתי יצירות קודש למקהלה של אנטוניו ויולדי יוחסו לגאלופי, Beatus Vir אחד ו- Nisi Dominus
אחד. 

הפואמה של רוברט בראונינג, "טוקטה של גאלופי" מתייחסת למלחין וליצירתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלדאסארה גאלופי** בוויקישיתוף

* בלדאסארה גאלופי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* בלדאסארה גאלופי, באתר ספוטיפיי
* בלדאסארה גאלופי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* בלדאסארה גאלופי, באתר Discogs (באנגלית)
* בלדאסארה גאלופי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* בלדאסארה גאלופי (1706-1785), דף שער בספרייה הלאומית

* H. Cunningham, 'New' Vivaldi work receives first modern-day performance, The Gramophone, August 9, 2005


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279113005171
* BNE: XX907383
* BnF: cb13894268z (data)
* CANTIC: a10356022
* CiNii: DA10079787
* GND: 118722700
* ICCU: CUBV172269
* ISNI: 0000 0001 2123 8972
* LCCN: n80145027
* LNB: 000159251
* MusicBrainz: 76d25975-0fc8-4709-abb5-0da114daf674
* NDL: 00942262
* NKC: js20020513005
* NLA: 35806021
* NLK: KAC199609629
* NLP: A21071585
* NTA: 070588449
* SELIBR: 231749
* SNAC: w6kh0nnn
* SUDOC: 081475470
* Trove: 1095710
* VcBA: 495/20053
* VIAF: 22327261
* WorldCat: lccn-n80145027

 |
**אנז'לו גבריאל בורז'ס דמאסנו** (בפורטוגזית: **Ângelo Gabriel Borges Damaceno**; נולד ב-21 בדצמבר 2004 בברזיליה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת שטרסבורג מליגת העל הצרפתית.

קריירת מועדונים
---------------

גבריאל גדל במחלקת הנוער של סנטוס מליגת העל הברזילאית. ב-25 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1–3 לפלומיננסה במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת 2020. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה בעונה זו.

ב-28 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ליברטדורס, בהפסד 0–2 לבוקה ג'וניורס במסגרת שלב הבתים של הטורניר לעונת 2021.

ב-16 ביולי 2023 חתם גבריאל בצ'לסי. ב-8 באוגוסט 2023 הושאל לשטרסבורג לעונה אחת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנז'לו גבריאל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אנז'לו גבריאל"**.
**יהיה טוב** הוא שיר של הזמרת הישראלית יסמין מועלם, מתוך אלבום האולפן השני של מועלם, "אין עולם", שיצא לאור ב-30 במאי 2023, באמצעות חברת התקליטים תקליטי יהלום. את השיר כתבה מועלם עצמה, יחד עם מאור שושן וטהר שפי רפלד. זו הרצועה השלישית באלבום.

קבלה ביקורתית
-------------

בוואלה! NEWS סומן השיר כטוב ביותר מתוך האלבום "אין עולם" ותואר כ"המנון מרגש". על הפקתו המוזיקלית נאמר: "ההפקה המוצלחת שלו מחמיאה למועלם, שאפשר סוף סוף להבחין עד כמה היא זמרת מוכשרת".

הצלחה מסחרית
------------

בצאתו של האלבום, נכנס השיר למקום ה-56 במצעד היטליסט של מאקו, והיה לשיר השני הגבוה ביותר במצעד, לאחר "צונאמי". בשיאו, הגיע למקום ה-37 במצעד.

במצעד הרשמי של גלגלצ, נכנס השיר למקום הרביעי וקבע את שיאו במקום זה.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2023)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| המצעד הרשמי של גלגלצ | 4 |
| היטליסט | 37 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדב מנוחין‏, חשופים ואבודים מתמיד: הפלונטר של חנן בן ארי ויסמין מועלם, באתר וואלה!‏, 16 ביוני 2023
חנוכת פסל לכבודה של אלן ניט בהונגריה, 2009
**אֶלֶּן נִיט** (באסטונית: Ellen Niit ‏; 13 ביולי 1928 - 30 במאי 2016) הייתה ציירת, סופרת, מתרגמת ומאיירת ספרי ילדים אסטונית.

ביוגרפיה
--------

אלן ניט נולדה בשם אלן היוב בטאלין, בירת אסטוניה. במהלך חייה הספיקה לחוות רבות מהתהפוכות שטלטלו את ארצה במהלך המאה ה-20: ילדות אידילית באסטוניה החופשית, זוועות מלחמת העולם השנייה, הכיבוש הנאצי, הכיבוש הסובייטי, גירוש קרובי משפחה לסיביר, תקופת טיהורים ועריצות מחשבתית באוניברסיטה, תביעות אידאולוגיות שהתמקדו ביוצרים האסטונים אשר נדרשו להתגייס לשורות הריאליזם הסוציאליסטי ולבסוף השתחררותה של אסטוניה וצעדיה הדמוקרטיים הראשונים.

ניט החלה לפרסם את יצירתה בשנת 1960. שירי ספר הביכורים שלה, "הָאָרֶץ מְלֵאָה מְצִיאוֹת", מורים על כיווני שירתה העתידיים – בעלי דמיון, עשירים במצלול מגוון, רגישים ומדויקים, מודרניסטיים ואינטימיסטיים. ניט הואשמה בפורמליזם בעקבות פרסום ספר הביכורים. בעקבות כך, ספרה השני, מְכַיֵּר הַצִּפּוֹר, יצא כעבור עשר שנים (1970). ספרה השלישי, הַהוֹלֵךְ עַל-פְּנֵי הַמַּיִם (1977), קדם למבחר קְבִיעוּת הָעוֹלָם (1978), שכלל שירים משלושת הספרים הקודמים. אחריו התפרסמו, בין השאר, מִשְׂחַק מַרְאַת הַסְּתָו (1981) ושִׁירַת אֶבֶן הַסִּיד (1998).

אֶלֶּן נִיט תופשת מזה כשלושים שנה מקום מרכזי בשירה האסטונית: שיריה נחשבים לנכס צאן ברזל של המודרניזם האסטוני, רבים מהם הולחנו ורבים עוד יותר נמצאים בספרי לימוד. ניט היא אחת היוצרות האהובות ביותר באסטוניה, הן על ילדים והן על מבוגרים, ואסטונים רבים רואים בה מחנכת אישית שלהם, משוררת של שלושה דורות. לגילוי העולם, לשמחת החיים ולאהבת הטבע יש מקום מרכזי בשירה זו, הנרתעת מהאופטימיזם המאולץ של התקופה הסטליניסטית ומחצינה את החן שבשימוש הטהור והצלול בשפה פיוטית נקייה ממליצות ומנביבות. אחדים משירי נִיט תורגמו לעברית בידי רמי סערי וראו אור בכתב-העת שְׁבוֹ.

ניט הייתה נשואה בשנים 1949–1957 לחוקר הספרות האסטוני הלדור ניט. לשניים נולד בן משותף.
בשנת 1958 נישאה ליָאן קְרוֹס, אחד מגדולי הסופרים האסטונים במאה העשרים, ולשניים נולדו שני בנים. לניט עוד בת. בשנת 2008 נפטר יאן קרוס.

אלן ניט הלכה לעולמה בטאלין ונטמנה לצד בעלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלן ניט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12559779q (data)
* GND: 1016154518
* ISNI: 0000 0001 1488 0158
* LCCN: n79058952
* MusicBrainz: 652c9610-c8dd-4135-92e4-6a8d78f2744d
* NKC: jo2003190755
* NTA: 102046069
* SUDOC: 034893563
* VIAF: 12842085
* WorldCat: lccn-n79058952

 |
**ויק מוניז** (בפורטוגזית: **Vik Muniz** נולד בסאו פאולו ב-1961). הוא אמן ברזילאי העוסק בעיקר בצילום. בתחילת דרכו עסק בפיסול, אולם מצא עניין גובר והולך בצילום עבודותיו, ולאחר מכן התמקד בצילום. מוניז יוצר בעיקר סדרות, ומשתמש בחומרים יומיומיים ומפתיעים ביצירותיו כגון: יהלומים, סוכר, חוטים, סירופ שוקולד, אבק וזבל. עבודותיו של מוניז מציגות תעוזה ואירוניה ומרבות להתייחס לתרבות הפופ ולתולדות האמנות. עבודתו זוכה להצלחה מסחרית וכן להערכת הביקורת.
  

בצעירותו עסק מוניז בעיצוב לוחות מודעות בברזיל, והחל את הקריירה האמנותית שלו עם הגיעו לניו יורק ב 1983. בניו יורק פגש מוניז את סנדי ציקס והם החליטו לתכנן את תערוכת היחיד הראשונה של מוניז. תערוכת היחיד הראשונה שלו הייתה ב-1988 ובה הציג עבודות פיסול. לאחר מכן החל להתנסות בצילום וציור, עד שלבסוף שילב בין השניים בסדרה "ילדי סוכר" שבה צילם מוניז משפחות של עובדים במטעי הסוכר באי הקריבי סנט קיטס. ולאחר מכן צייר בעזרת סוכר את דיוקנותיהם, וצילם את הציורים. את הצילומים הציג במוזאון לאמנות מודרנית בניו יורק ב-1997.

בשנת 2010 ביימה לוסי ווקר סרט תעודה אשר הציג את עבודתו של מוניז באחד מהמזבלות הגדולות בעולם, Jardim Gramacho, בפאתי ריו דה ז'ניירו. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר עבור הסרט תיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה ה-83.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויק מוניז** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ויק מוניז
* "תמונות מכל דבר", תערוכה במוזיאון תל אביב
* איתן בוגנים, ויק מוניז - בין שוקולד לאבק, באתר הארץ, 26 במרץ 2014
* הרצאה של מוניז באתר TED
* אתר הסרט Waste Land

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007500822805171
* AGSA: 4276
* BIBSYS: 11043232
* BnF: cb13556736v (data)
* GND: 121042618
* ISNI: 0000 0000 7837 6893
* LCCN: no97071095
* NTA: 234684917
* PIC: 19434
* RKD: 214347
* SNAC: w6v56rn6
* SUDOC: 050840193
* ULAN: 500114657
* VIAF: 79155194
* WorldCat: lccn-no97071095

 |
**עכסן אימתן** המכונה **עכסן גב-יהלום מערבי** (שם מדעי: *Crotalus atrox*) הוא מין של עכסן המצוי בדרום-מזרח אמריקה הצפונית. זהו השני בגודלו במיני העכסנים, לאחר עכסן גב-יהלום מזרחי.

מאפיינים
--------

אורכו של הנחש 120 ס"מ ויכול לגדול לאורך 150 ס"מ. משקלו 1.8-2.7 ק"ג כשהפרטים הגדולים ביותר קרובים למשקל 6.7 ק"ג. הוא בעל רצועות גדולות בצבע אפור-שחור. הראש מגודל, בעל גומות חישה של חום גוף והעיניים צהובות וגדולות. סביב העיניים ישנה רצועה חומה וסביבה 2 פסים לבנים. הגוף בעל קשקשים בולטים הגדלים לאורך כל חיי העכסן ובסוף הגוף ישנו עכס צהוב סביבו פסים שחורים ולבנים.

העכסן מצוי באזורים חמים בדרום ארצות הברית ובמקסיקו במדבריות, ערבות עשב, בתות, פרריות וגם בחורשי אורנים. במשך היום הוא נח בין הסלעים ויוצא בלילות הקרירים.

העכסן הוא צייד ממארב המחכה לטרף קטן כמו לטאה, ציפור או מכרסם. לאחר שאלו מתקרבים אליו, הוא מכיש אותם והם מתים כעבור זמן קצר. לאחר מכן הוא בולע את הטרף בשלמותו.

נחש זה מחדיר יותר ארס משאר העכסנים. עובדה זו בנוסף לגודלו גורמת לו להיות מסוכן לאדם. ואולם ההכשות הן די נדירות.

העכסן משריץ צאצאים חיים ולא מטיל ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עכסן אימתן** בוויקישיתוף
* עכסן אימתן, באתר ITIS (באנגלית)
* עכסן אימתן, באתר NCBI (באנגלית)
* עכסן אימתן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עכסן אימתן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* עכסן אימתן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* עכסן אימתן, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עכסן אימתן באתר הרשימה האדומה של IUCN

עכסן אימתן צעיר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563243705171
* LCCN: sh85111555

 |
**מרטין הונגלה ימה השני** (באנגלית: **Martin Hongla Yma II**; נולד ב-16 במרץ 1998) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הבלם והקשר האחורי בהלאס ורונה ובנבחרת קמרון.

קריירה
------

הונגלה, יליד יאונדה, הצטרף לגרנדה ב-2016, מאקדמיית הספורט של בלייז נקופו. הוא שיחק בתחילה בקבוצת המילואים של המועדון.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ב-21 באוגוסט 2016, בתיקו 1-1 ביתי מול אתלטיקו מנצ'ה ריאל. ב-16 בינואר 2018, הושאל לחצי שנה לברצלונה ב', ששיחקה בליגה הספרדית השנייה.

ב-3 ביולי 2019, לאחר השאלה למשך שישה חודשים לקרפטי לבוב, הצטרף הונגלה לרויאל אנטוורפן מהליגה הבלגית. ב-9 ביולי 2021, הוא הצטרף להלאס ורונה מהסרייה א' בהשאלה, ומאוחר יותר נרכש על ידי הקבוצה. ב-31 בינואר 2023, הונגלה חזר לספרד, לאחר שהושאל לחצי עונה לריאל ואיאדוליד מהלה ליגה.

הונגלה שיחק במדי נבחרות קמרון באליפות אפריקה עד גיל 17 2015, מוקדמות גביע אפריקה עד גיל 20 2017 ובגביע אפריקה עד גיל 23 לאומות 2019.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון ב-16 בנובמבר 2020 במשחק במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021 נגד מוזמביק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטין הונגלה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Martin Hongla, convicción y atrevimiento, GranadaDigital, ‏2016-09-30 (בספרדית)
הרוזן **קרל גוסטף פון רוזן** (בשוודית: **Carl Gustaf von Rosen**;‏ 19 באוגוסט 1909 בסטוקהולם – 13 ביולי 1977, אתיופיה) היה טייס שוודי, מחלוצי התעופה במדינה.

ביוגרפיה
--------

אביו היה אריק פון רוזן, מגלה ארצות שוודי. קרל גוסטב פון רוזן גדל בארמון המשפחתי ליד סטוקהולם. בשנים 1920–1926 הוא למד טייס וקיבל רישיון טייס. עוד לפני הלימודים הוא עבד כמכונאי מטוסים.

לאחר תחילת המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה קרל גוסטב פון רוזן היה חלק ממשלחת הצלב האדום השוודי. הוא השתתף בטיסות חילוץ, טיסות אספקה ציוד רבות ללא השתתפות בקרבות. לאחר חזרה לאירופה קרל גוסטב פון רוזן עבר להולנד והחל לעבוד ב-KLM.

לאחר תחילת מלחמת החורף הוא עזב את עבודתו ונסע לפינלנד במטוס שרכש. המטוס עבר הסבה לפעילות מבצעית ופון רוזן השתתף במבצעי הפצצה.

בשנת 1940, לאחר פלישת נאצים להולנד, פון רוזן ניסה להתקבל לחיל האוויר המלכותי, אך בקשתו סורבה לאור קשרי המשפחה עם הרמן גרינג. אשתו נותרה בהולנד, הייתה פעליה במחתרת, נעצרה על ידי הנאצים ונשלחה למחנה ריכוז.

בשנים 1945–1956 קרל גוסטף פון רוזן היה יועץ מיוחד של חיל האוויר האתיופי. לאחר תקופה זו, הוא עבר לאפריקה והיה טייס פרטי של דג המרשלד.

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא תמך במורדים במהלך מלחמת ביאפרה. תוך שיתוף פעולה עם ארגוני ביון צרפתים הוא ארגן מבצעת הפצצה של שדות תעופה צבאיים של ניגריה בהמלכה מספר מטוסי קרב שחנו על המסלולים נפגעו קשה.

בשנות ה-70 של המאה ה-20 קרל גוסטף פון רוזן חזר לאתיופיה. הוא פעל לארגון טיסות להעברת פליטים במהלך מלחמת האזרחים ונהרג מאש המורדים ב-13 ביולי 1977.

במהלך פעילותו קרל גוסטב פון רוזן קיבל עיטורים משוודיה, פינלנד ואתיופיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל גוסטף פון רוזן** בוויקישיתוף
* קורות חיים (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90881218
* BnF: cb167564103 (data)
* GND: 1236407687
* ISNI: 0000 0000 6785 7050
* LCCN: no96008378
* NLA: 35857475
* NTA: 340421495
* SELIBR: 279086
* SUDOC: 081907451
* Trove: 1118549
* VIAF: 93598077
* WorldCat: lccn-no96008378

 |
**פורד מודלס** (באנגלית: **Ford Models**) היא סוכנות דוגמנות, שהוקמה בניו יורק בשנת 1946, והתפרסה למקומות רבים מסביב לעולם.

היסטוריה
--------

סוכנות הדוגמנות פורד מודלס הוקמה בניו יורק בשנת 1946 על ידי איילין פורד ובעלה ג'ררד פורד. הסוכנות שלטה בתחום בניו יורק עד להופעת סוכנות הדוגמנות עלית שפתחה סניף בעיר. הדבר הביא ל"מלחמת הסוכנויות" במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1980 הסוכנות החלה לארגן תחרות שנתית לדוגמניות. תחרות זו נערכה בתדירות שנתית עד לשנת 2012.

בשנת 1995 המייסדים העבירו את ניהול החברה לביתם קטי פורד. היא ניהלה את החברה עד לשנת 2007. בתקופה זו נפתחו סניפי הסוכנות בפריז, לוס אנג'לס, מיאמי, שיקגו ופיניקס.

בשנת 2000 כ-90% מבעלות על הסוכנות הועברו ל-Magnum Sports and Entertainment ובשנת 2007 חברת Altpoint Capital Partners השקיע בסוכנות במטרה לאפשר את הרחבת פעילותה. חברה זו נמצאת בבעלות איש עסקים רוסי ובה רוכזו 93% מבעלות על סוכנות פורד מודלס.

דוגמנים של הסוכנות
------------------

* לארס בורמייסטר
* אסיה קייט דילון
* צ'נינג טייטום
* יוהאן אורב
* רבקה סטאב
* אנאיס מאלי
* מארי-לואיז שטיינבאואר
* לוגן מקריי
* פול שולפור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורד מודלס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פורד מודלס

הערות שוליים
------------

1. ↑
**לָאשָּׁה בֵּכָּאוּרִי** (בגאורגית: **ლაშა ბექაური**; באנגלית: **Lasha Bekauri**;‏ נולד ב-26 ביולי 2000) הוא ג'ודוקא גאורגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בכאורי הוא זוכה מדליית הזהב מאולימפיאדת טוקיו (2020). בנוסף, הוא בעל מדליות זהב באליפות אירופה בג'ודו לשנת 2021 ובתחרות המאסטרס לשנים 2019 ו-2023.

ביוגרפיה
--------

בדצמבר 2019, בכאורי זכה במדליית הזהב במסגרת תחרות המאסטרס, שהתקיימה בצ'ינגדאו, סין.

בינואר 2021, הוא הוסיף לעצמו מדליה מסוג אחר באותה התחרות, שהתקיימה הפעם בדוחה, קטר, והייתה הפעם ארד. חודש לאחר מכן, הוא זכה במדליית הזהב בגראנד סלאם תל אביב. בחודש אפריל של אותה השנה, הוא זכה שוב במדליית הזהב, הפעם במסגרת אליפות אירופה, שהתקיימה בליסבון, פורטוגל.

באולימפיאדת טוקיו (2020), בכאורי החל את דרכו בסיבוב השני כאשר הוא גבר בשלב זה על פיוטר קוצ'רה הפולני. לאחר מכן, הוא רשם ניצחונות על לי קוכמן הישראלי בשלב שמינית הגמר ודבלאט בובונוב האוזבקי בשלב רבע הגמר. בשלב חצי הגמר, הוא גבר על מיכאיל איגולניקוב, שייצג את הוועד האולימפי הרוסי, כשבשלב הגמר הוא ניצח את אדוארד טריפל הגרמני וכתוצאה מכך זכה במדליית הזהב.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | מאסטרס | צ'ינגדאו | הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין סין |
| 2021 | גראנד סלאם | תל אביב | ישראלישראל ישראל |

קישורים חיצוניים
----------------

* לאשה בכאורי, ברשת החברתית פייסבוק
* לאשה בכאורי, ברשת החברתית טוויטר
* לאשה בכאורי, ברשת החברתית אינסטגרם
* לאשה בכאורי, ברשת החברתית טיקטוק
* לאשה בכאורי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לאשה בכאורי, באתר olympedia.org
* לאשה בכאורי, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* לאשה בכאורי, באתר JudoInside.com
ספל תה של ליפטון
סמליל ליפטון בשנות ה-70
**ליפטון** (באנגלית: **Lipton**) הוא מותג של חברת אקטרה ההולנדית (עד 2022 היה שייך לחברת יוניליוור) המשמש למכירת תה ותה קר. המותג, יחד עם מותגי תה נוספים של יוניליוור, מחזיק בכ-15.5% ממכירות התה בעולם.

היסטוריה
--------

איש העסקים תומאס ליפטון נכנס לעסקי התה ב-1888, ועל שמו נקרא המותג. העסק נרכש על ידי חברת מוצרי הצריכה יוניליוור במספר צעדים בין השנים 1938–1972.
בשנת 2022 יוניליוור מכרה את מותג ליפטון לחברת אקטרה ההולנדית.

מכון התה של ליפטון
------------------

בשנת 1967 הקימה קבוצת יוניליוור את מכון התה של ליפטון (אנ') בבדפורדשייר. המכון עוסק במחקר מוצרים ובבטיחות איכות, ומאפשר לבדוק את התה בסביבה מבוקרת. במכון מגדלים דגימות ייצוגיות של תה מכל העולם.

ביקורת
------

בנובמבר 2011 התלונן המנהל הכללי לפיקוח על איכות, פיקוח והסגר של סין על מציאת ריכוז גבוה של חומרי הדברה (בהם ביפנטרין) בתה ליפטון. יוניליוור הגיבה בפינוי המדפים של כל המוצרים שנפגעו, אך עם זאת הכחישה את הטענות וטענה כי כל המוצרים בטוחים לשימוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליפטון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ליפטון
* ליפטון, ברשת החברתית פייסבוק

* ליפטון, ברשת החברתית טוויטר

* ליפטון, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  From the tea garden to the tea pot: Sir Thomas Lipton's Vision, web.archive.org, ‏2014-10-29
2. ↑  Lipton, www.facebook.com
3. ↑  Blanchard, Ben (24 באפריל 2012). "Greenpeace says finds tainted Lipton tea bags in China". *Chicago Tribune*. אורכב מ-המקור ב-26 באפריל 2012. נבדק ב-30 באפריל 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**שיאנגלונג** (שם מדעי: ***Xianglong***; בסינית: "דרקון מעופף") הוא סוג של לטאה נכחדת שחיה בתור הקרטיקון. הלטאה התגלתה בתצורת יישיין, במחוז ליאונינג שבסין בשנת 2007. התגלה רק מאובן אחד שלה.

לטאה זו התגלתה עם שלד ואפילו עם מעט עור, והיא משויכת לקבוצה דמויי איגואנה, בה האיגואניים, החרדוניים, הבסיליסקיים והזיקיות. מצידי גופה של הלטאה נפרשו רצועות עור שייתכן מאוד ששימשו לדאייה. כמו כן היא הייתה בעלת טפרים חדים שעזרו לה לאחוז חזק בענפים. אורך הלטאה הגיע ל-15.5 סנטימטר ו-9.5 סנטימטר היה הזנב. מוטת הצלעות כשנפרשו הגיעה ל-11 סנטימטר.

ייתכן שהלטאה דאתה בדומה לדרקון הדואה המודרני ולכמה זוחלים נכחדים דומים כמו הצלורוזאוראווס והקואהנאוזאורוס באמצעות פריסת הרצועות ודאייה ממושכת. החוקר שו שינג טוען שלטאה זו יכלה לדאות לאורך של חצי מגרש כדורגל, הרבה יותר מהדרקון החי.

ככל הנראה היא חיה על עצים, ניזונה מחרקים, והשתמשה בשריריה כדי לעבור מעץ לעץ ולהימלט מטורפים שונים כגון דינוזאורים מנוצים.

בתרבות
------

לטאה זו הופיעה בסדרה הכוכב דינוזאור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיאנגלונג** בוויקישיתוף
* שיאנגלונג, באתר GBIF (באנגלית)
**גנון לבן שפה** (שם מדעי: ***Cercopithecus cephus***) הוא מין של קוף מהסוג גנון מהמשפחה קופים בעלי זנב, אשר חי ביערות דרום-מערב אפריקה. קוף זה נפוץ יחסית ואיננו נמצא בסכנה.

גונון זה מגיע לאורך 52 ס"מ עם זנב באורך 70 ס"מ ומשקלו עד 4 ק"ג. הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות ובעלי פנים צבועות בכחול עם שערות שפם לבנים (מהם קיבל הקוף את שמו), גבות לבנות ושערות "זקן" צהובות. שאר הגוף בצבע חום-זית והבטן בהירה. זהו קוף קטן יחסית הנפוץ על העצים ביערות, שם הוא מבלה בחבורות קטנות המכילות זכרים ונקבות. להקות נוספות שייכות לזכרים רווקים חסרי נחלה. הגונונים הם פעילי יום המבלים בין העצים ביער.

הגונון הוא אוכל-כול. הוא ניזון בעיקר מפירות וזרעים בשלים אך גם מפרחים, חרקים, חסרי חוליות ובעלי חיים קטנים. בעונת הרבייה הזכרים מרשימים את הנקבות עם פניהם הצבועות. הנקבה יולדת לאחר חצי שנה גור אחד המתבגר תוך 4–5 שנים.

הגונון חי ביערות גשם לחים במדינות הבאות: אנגולה, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גינאה המשוונית וגאבון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גנון לבן שפה** בוויקישיתוף
* גנון לבן שפה, באתר ITIS (באנגלית)
* גנון לבן שפה, באתר NCBI (באנגלית)
* גנון לבן שפה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* גנון לבן שפה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* גנון לבן שפה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* גנון לבן שפה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גנון לבן שפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחנות צילום בתל אביב. אם התכוונתם לסרט שנעשה על חנות זו, ראו הצלמניה (סרט).

הצלמניה, אוגוסט 2011
**צלמניה פרי-אור** (ידועה בשם "**הצלמניה**") היא חנות צילום שנוסדה בשנת 1940 על ידי הצלם רודי ויסנשטין, אשר צילומו המפורסם ביותר הוא צילום הכרזת העצמאות, ואשתו מרים. לאורך חייו תיעד ויסנשטין את היישוב העברי והתפתחות הארץ ונופיה. אוסף תיעודי זה שמור עד היום בצלמניה ומטופל על ידי המשפחה. האוסף מכיל מעל רבע מיליון נגטיבים ונחשב לארכיון איכותי בגלל היקפו והיותו מסודר. הצלמניה פועלת כיום כחנות ארכיון הפתוחה לקהל ומאפשרת לרכוש את הצילומים המקוריים של ויסנשטין.

היסטוריה
--------

משנת 1940 ועד לשנת 2011 שכנה הצלמניה בכיכר מוגרבי ברחוב אלנבי (מול פינת רחוב בן-יהודה) בתל אביב. בשנת 2011 עברה לרח' טשרניחובסקי בעיר, שם היא נמצאת עד היום. עד להעתקת מקומה, חלון הראווה של החנות נותר כשהיה במשך שנים וכלל תצוגת דיוקנאות בשחור-לבן. בתוך בית העסק העיצוב היה ונשאר במשך כל זמן פעילותה כפי שהיה בשנות הארבעים.

מיקומה של הצלמניה בלב תל אביב אפשר לויסנשטין נגישות לאירועים והתרחשויות מרכזיים. לאחר מותו של רודי בשנת 1992, המשיכה אלמנתו מרים במלאכת התרגום, מיון, חידוש ושימור הארכיון, לצד שירותי צילום שונים אותם סיפקה ללקוחות. מרים נפטרה בשנת 2011, ומאז ממשיך נכדה, בן פטר, את ניהול המקום.

בשנת 2002 ערכה הצלמניה תערוכת רטרוספקטיבה שהוצגה בנמל תל אביב בה ביקרו בתקופה של חודש אחד למעלה מ-120 אלף מבקרים. עד היום הוצגו עבודותיו של ויסנשטין בתערוכות בלונדון, פריז, מוסקבה, מינכן, האג, אנטוורפן וכעת מסתובבת תערוכה נודדת עולמית בתמיכת משרד החוץ.[דרוש מקור]

בשנת 2011 יצא לאקרנים הסרט "הצלמניה" המתעד את המסע המשותף של מרים וַיסנשטַין בת ה-96 ונכדה בן, המנסים להציל מהריסה את חנות הצילום התל אביבית הוותיקה. במקביל למסע נרקמת בין השניים מערכת יחסים מיוחדת, למרות פערי הדורות והקונפליקטים ביניהם. הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים ברחבי העולם וזכה בפרסים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הצלמניה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הצלמניה

* אתר האינטרנט הרשמי של הצלמניה (באנגלית)
* הצלמניה, ברשת החברתית פייסבוק
* אוסף הצלמניה באתר הספרייה הלאומית
* על הצלמניה באתר הסרט "הצלמניה"
* צלמניה בתל אביב, אתר תערוכת הצלמניה משנת 2002
* דוד הכהן, צילומים מתל אביב של פעם, באתר ynet, 28 באפריל 2002
* נירית אנדרמן, הטרגדיה המשפחתית והיחסים המורכבים של משפחת הצלמניה, באתר הארץ, 13 במאי 2011
* גדעון לוי, ריב המשפחות יוצא מארכיון הצלמניה, באתר הארץ, 29 ביולי 2011
* , באתר artportal
* דניאל צ'צ'יק, את מוזיאון הבוטיק הזה חייבים לשמר, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2020

הערות שוליים
------------

1. 1 2  חנה קופלר, "עדשה מקומית", באתר תערוכת הצלמניה משנת 2002
2. ↑  על האוסף, באתר web.nli.org.il
**אוסקר הייסר** (בצרפתית: **Oscar Hiesserer**;‏ 18 ביולי 1914 – 7 באוקטובר 2004) היה כדורגלן ומאמן צרפתי, ששיחק בעמדת הקשר.

ביוגרפיה
--------

### קריירת מועדונים

הייסר נולד ב-18 ביולי 1914 בשיריין, ריין תחתון שבאימפריה הגרמנית של אז. כנער שיחק בקבוצה בישווילר שנמצאת ליד מקום הולדתו, והתחיל את הקריירה הרשמית בשנת 1934 עם שטרסבורג. הוא והחלוץ "אוסי רוהר" ששיחק לצדו הגיעו עימה לגמר הגביע ב-1937 אך הם הפסידו בו 2–1 לסושו. הייסר היה לאחד החלוצים המסוכנים בליגה כשכבש בעונות 1935/36 ו-1937/38 13 ו-14 שערים בהתאמה, אך הוא התפרסם מעל הכל בזכות המשחק הקבוצתי שלו.

בשנת 1938 הצטרף הייסר לראסינג פריז בה לצערו לא הצליח לזכות באליפות משום ביטול הליגה בעקבות מלחמת העולם השנייה, והשתתף רק בעונת 1938/39 אותה סיים עימה במקום השלישי. לעומת זאת הוא זכה להצלחה בגביע עם שלוש זכיות, וכבש בגמר האחרון מביניהם ב-1945 בניצחון 0–3 על ליל.

לאחר מכן עזב את הקבוצה וחזר לשטרסבורג שם שיחק ארבע שנים בליגה הבכירה, עם כי בתדירות נמוכה יותר. עונת 1946/47 הייתה עוד עונה מוצלחת יחסית עם הגעה למקום השלישי בליגה וגמר גביע נוסף. בפעם השלישית בקריירה הייסר פגש בגמר את ליל אך הפעם הפסיד לה כמו ב-1937, הפעם בתוצאה 2–0. שטרסבורג ירדה לליגת המשנה ב-1949 והוא עבר בתחנה האחרונה בקריירה שלו לליון שם היה בהתחלה על תקן שחקן-מאמן. הוא זכה עימה פעמיים בליגה השנייה ב-1950/51 וב-1953/54 כשהוא רק מאמן.

### פעולות במלחמה

במהלך המלחמה מגיעים מקורות שונים בנוגע לביוגרפיה של הייסר, וניתן להניח כי הוא גויס לצבא בספטמבר 1939. על פי הוויקיפדיה הצרפתית הוא סיפר כי חזר זמנית למקום הולדתו בחבל אלזס שסופח על ידי גרמניה, על מנת להבריח את היהודים שם לשווייץ. הייסר הלך גם הוא לשם ב-1943 כדי להימנע מגיוס כפוי של צבא גרמניה עליו, ושנה אחר כך שב לשחרור אלזס. על פי מקור אחר, הוא דחה הצעה מזפ הרברגר לשחק בנבחרת הגרמנית. ב-1943 הייסר גיוס לורמאכט, התחבא בלורן ואז נמלט לשווייץ. טוענים כי היה כלוא במחנה עבודה במשך שנתיים וחזר לשטרסבורג בסוף המלחמה כחייל בצבא הצרפתי.

### נבחרת לאומית

במדי נבחרת צרפת ערך 25 הופעות וכבש 8 שערים, אך בעקבות מלחמת העולם השנייה המעיט לשחק שכן צרפת ערכה בזמן זה שתי הופעות בלבד. במונדיאל 1938 שנערך על אדמתה כבש ברבע הגמר בהפסד 3–1 לאיטליה שהמשיכה משם עד לזכייה. משחקו הזכור ביותר של הייסר עימה הגיעה ב-26 במאי 1945 נגד אנגליה בוומבלי. עד אז צרפת הפסידה בכל המשחקים נגדה שם ולראשונה הוציאה תוצאת תיקו 2–2, כשהייסר כובש בדקה האחרונה את שער השוויון.

### אחרי פרישה מכדורגל

הייסר ניהל חנות נעליים בעיירה קולמר במשך יותר מ-20 שנה, ולמרות הצעות מסוימות לחזור אל עולם הכדורגל הוא היה רק לצופה. בסביבות 1980 הוא פרש לגמלאות ובסופו של דבר נפטר ב-7 באוקטובר 2004 בגיל 90 בשטרסבורג. עם פטירתו הוא היה לשחקן האחד לפני אחרון שנשאר בחיים מכלל סגל נבחרת צרפת במונדיאל 1938. האחרון היה רנה לנסה שנפטר ב-2014.

תארים
-----

### כשחקן

ראסינג פריז
* הגביע הצרפתי (3): 1938/39, 1939/40, 1944/45

ליון
* הליגה השנייה בצרפת: 1950/51

### כמאמן

ליון
* הליגה השנייה בצרפת (2): 1950/51, 1953/54

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
תיאור גרפי של הפחתת רעש אקטיבית
**ביטול רעשים אקטיבי** (**ANC**), הידוע גם בשם **ביטול רעשים** (**NC**), או **הפחתת רעש אקטיבית** (**ANR**), היא שיטה להפחתת צליל לא רצוי על ידי הוספת צליל אחר שתוכנן במיוחד כדי לבטל את הראשון. הרעיון פותח לראשונה בסוף שנות ה-30; עבודת פיתוח מאוחרת יותר שהחלה בשנות ה-50 הביאה בסופו של דבר לאוזניות של חברות תעופה מסחריות עם הטכנולוגיה שהפכה לזמינה בסוף שנות ה-80. הטכנולוגיה משמשת גם בכלי רכב, טלפונים ניידים, ואוזניות.

רקע
---

יישומים
-------

יישומי הפחתת רעש יכולים להיות "חד ממדיים" או תלת-מימדיים, תלוי בסוג האזור שיש להגן עליו. צלילים מחזוריים, אפילו מורכבים, קלים יותר לביטול מאשר צלילים אקראיים עקב החזרתיות בצורת הגל.

הגנה על "אזור 1 מימדי" קלה יותר ודורשת רק מיקרופון אחד או שניים ורמקולים כדי להיות יעילה. מספר יישומים מסחריים זכו להצלחה: אוזניות מבטלות רעשים, משתיקי קול אקטיביים, מכשירים נגד נחירות, חילוץ ערוץ השמע הווקאלי או את הערוץ המרכזי עבור קריוקי, ובקרת רעשים בתעלות מיזוג אוויר. המונח "ממד אחד" מתייחס ליחס בוכנה פשוט בין הרעש לרמקול האקטיבי (הפחתת רעש מכנית) או בין הרמקול האקטיבי למאזין (אוזניות).

בקרת רעשים אקטיבית לעומת פסיבית
-------------------------------

בקרת רעש היא אמצעי **אקטיבי** או **פסיבי** להפחתת פליטת קול, לעתים קרובות לצורך נוחות אישית, שיקולים סביבתיים או ציות לחוק. בקרת רעש **אקטיבית** היא הפחתת קול באמצעות מקור כוח. בקרת רעש **פסיבית** היא הפחתת קול על ידי חומרים מבודדי רעש כגון בידוד, אריחים בולמי קול, או משתיק קול ולא באמצעות מקור כוח.

היסטוריה
--------

 ניסוי ניהול רעשים אלקטרוני בוינה, 1973
הפטנט הראשון למערכת בקרת רעש - U.S. Patent 2,043,416 - הוענק לממציא פול לואג ב-1936. הפטנט תיאר כיצד לבטל צלילים סינוסואידים בתעלות על ידי התקדמות פאזה של הגל וביטול צלילים שרירותיים באזור סביב הרמקול על ידי היפוך הקוטביות.  בשנות ה-50 לורנס ג'יי פוגל רשם פטנט על מערכות לביטול הרעש בתא הטייס של מסוקים ומטוסים. בשנת 1957 פיתח וילארד מיקר מודל עבודה של בקרת רעש אקטיבית המופעלת על כיסוי אוזניים. לאוזניות זו היה רוחב פס הנחתה פעיל של כ-50-500 הרץ, עם הנחתה מקסימלית של כ-20 dB.  בסוף שנות ה-80 הפכו לזמינות אוזניות הפחתת הרעש האקטיביות הראשונות הזמינות באופן מסחרי. הם יכולים להיות מופעלים באמצעות סוללות NiCad או ישירות ממערכת החשמל של המטוס.

ראה גם
------

* עיצוב סאונד אקטיבי
* קוהרנטיות (פיסיקה)
* מיקרופון מבטל רעשים
* אוזניות מבטלות רעשים

הפניות
------

קישורים חיצוניים
----------------

* BYU physicists quiet fans in computers, office equipment
* Anti-Noise, Quieting the Environment with Active Noise Cancellation Technology, *IEEE Potentials*, April 1992
* Christopher E. Ruckman's ANC FAQ (This page was created in 1994 and maintained until approximately 2010, but is no longer active.)
* Waves of Silence: Digisonix, active noise control, and the digital revolution (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)

1. 1 2  "Evaluation of an Improved Active Noise Reduction Microphone using Speech Intelligibility and Performance-Based Testing, n.d." (PDF). אורכב מ-המקור ב-2015-10-26. נבדק ב-2020-09-23.
בית ספר הוכשטיין, לשעבר הכנסייה הפרסביטריאנית המרכזי
**בית ספר הוכשטיין** (באנגלית: **The Hochstein School**), לשעבר "בית ספר הוכשטיין למוזיקה ולמחול", הוא בית ספר לבני כל הגילים ברוצ'סטר, מדינת ניו יורק. בית הספר נוסד בשנת 1920.

היסטוריה
--------

דייוויד הוכשטיין היה כנר בעל שם עולמי, בן רוצ'סטר. כאשר נהרג בקרב על ארגון(אנ') במלחמת העולם הראשונה באוקטובר 1918, חברו אישים כג'ורג' איסטמן ואמילי סיבלי ווטסון לתושבי רוצ'סטר אחרים ביצירת "יישוב בית הספר למוזיקה על שם דייוויד הוכשטיין". מדינת ניו יורק הכירה בבית הספר בשנת 1920.

ב-1976 היה "הוכשטיין" לבית הספר הראשון ללא הענקת תארים שזכה להכרת האיגוד הארצי של בתי ספר למוזיקה בארצות הברית.

מבנים
-----

בית הספר נפתח לראשונה במעון משפחת הוכשטיין בשד' ג'וזף וכלל 250 תלמידים. עד 1928 גדל בית הספר מעבר לקיבולת הבניין. אזרחים בעלי עניין אספו כספים להקמת מבנה חדש ברח' הולצר מס' 12. בכתובת זו נשאר המוסד עד 1975, כאשר הצורך במרחב גדול יותר אילץ אותחו ליבור למבנה, שהיה לפנים של הכנסייה הפרסביטריאנית המרכזית בשד' פליימות'. ב-1978 נקנה הבניין תמורת דולר אחד, "שנחשב למחיר ראוי לאור המסורת הוותיקה של חשיבות המוזיקה בבית זה של עבודת האל."

אולם המופעים של הוכשטיין הוא החלל המקודש לפנים של הכנסייה הפרסביטריאנית המרכזית, ששופץ ועוצב באופן מלא להתאים לייעודו החדש. הוא משמש למופעי תלמידים ולקונצרטים של קבוצות מן החוץ. פעם בשבוע, משודרים קונצרטים מאולם המופעים כחלק מסדרת הקונצרטים "בשידור חי מהוכשטיין" של ערוץ WXXI-FM.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית ספר הוכשטיין למוזיקה ולמחול (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ספר הוכשטיין למוזיקה ולמחול** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  [  ברכת נשיא הוכשטיין]
2. ↑  ארגון הוכשטיין, היסטוריה
3. ↑  אתר בית ספר הוכשטיין למוזיקה ולמחול
4. ↑  אתר בית הספר הוכשטיין למוזיקה ולמחול, אולם המופעים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n89103411
* MusicBrainz: 880ebc66-1dd5-4638-b3a0-08c3ca093e68
* VIAF: 156057329
* WorldCat: lccn-n89103411

 |
**טטיאנה הופמן** (26 בדצמבר 1946 – 14 בנובמבר 2016) הייתה שדרנית רדיו, עיתונאית וכתבת טלוויזיה ישראלית. נודעה בשל כתבות הצבע על המתרחש בעולם, שערכה וקריינה במסגרת עבודתה בחברת החדשות של ערוץ 2.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם **טטיאנה שטפנקובה** (בצ'כית: **Tatiana Štěpánková**) בפראג שבצ'כוסלובקיה דאז (בשנות האלפיים, בצ'כיה). היא החלה את דרכה העיתונאית בשנת 1964, ברדיו הממלכתי של פראג, שם הגישה פינה סאטירית על המתרחש במדינה שבאותה העת הייתה נתונה תחת משטר קומוניסטי.

בשנת 1968 זכתה הופמן בפרס מטעם אגודת העיתונאים הישראלית והוזמנה לטקס קבלת הפרס בישראל. בזמן ביקורה הקצר בישראל, פלשה ברית המועצות לפראג, חזרתה לא התאפשרה, והיא החליטה להשתקע בישראל.

לאחר שלמדה עברית, התאקלמה בירושלים ואף החלה ללמוד מדע המדינה באוניברסיטת העברית, החליטה הופמן לחזור לתחום הרדיו, והחלה לעבוד בקול ישראל, בתחילה בתחומי עזר בלבד, ולאחר מכן בעריכת מהדורות ויומני חדשות. למרות התאקלמותה, החליטה, מסיבות אישיות, לרדת לגרמניה. היא לימדה באוניברסיטת דיסלדורף והתמקדה בחיי המשפחה במשך 12 שנים. לאחר מכן, עלתה לישראל בשנית, עם משפחתה. אז, התגרשה מבעלה הראשון, תיאודור הופמן, והחלה לעבוד כמנהלת אדמיניסטרטיבית של קרן גרמנית, וכן כעורכת וככתבת-חוץ בקול ישראל. הופמן אף עסקה למשך זמן קצר בעניינים עסקיים, וייעצה לחברות ישראליות שפעלו במדינות מזרח אירופה.

בשנת 1993, עם עליית הערוץ השני בטלוויזיה, החליטה הופמן חסרת הרקע הטלוויזיוני לנסות את מזלה בחברת החדשות שבערוץ. שלום קיטל שמונה באותה עת לסמנכ"ל חברת החדשות, קיבל את הופמן לעבוד בחדשות הערוץ. למרות מבטאה, עסקה בקריינות, והופקדה על חדשות החוץ, תפקיד שמילאה במשך יותר משני עשורים.

ב-2005 קיבלה תואר קונסול כבוד מטעם צ'כיה.

ב-14 בנובמבר 2016 נפטרה הופמן בת ה-69 מדום לב, בביתה שבירושלים. למחרת נטמנה בהר המנוחות בירושלים. הותירה אחריה שלושה ילדים מנישואיה הראשונים, ואת בן זוגה, הצייר אריה אזן (איזמן).

קישורים חיצוניים
----------------

* טטיאנה הופמן, כתבת חדשות החוץ, באתר mako
* הבלוג של הופמן באתר Česká televize 24 (בצ'כית)
* נעה ידלין, חוצנית, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2005
* עדי קליין, ‏קפה עם טטיאנה הופמן, באתר onlife,‏ 23 במרץ 2011
* טטיאנה הופמן, הגירה, באתר מסע הקסם המדעי של מכון ויצמן למדע, ינואר 2016

**בעקבות מותה:**

* איתי שטרן, העיתונאית טטיאנה הופמן מתה הלילה מדום לב, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2016
* רפי מן, קול "האביב של פראג", באתר העין השביעית, 15 בנובמבר 2016
* אומרים לך תודה, טטיאנה, באתר וואלה!‏, 15 בנובמבר 2016
* רן בוקר, "טטיאנה הופמן הייתה פרח אחר בחדשות 2", באתר ynet, 15 בנובמבר 2016
* חדשות 2, ‏צפו: המיטב של טטיאנה הופמן, באתר ‏מאקו‏‏, ‏15 בנובמבר 2016‏
* "טטיאנה הופמן הייתה נחוצה לחברת החדשות בדיוק כמו ביום שהגיעה", באתר וואלה!‏, 16 בנובמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  טטיאנה שטפנקובה נתקבלה לעבודה במערכת "היום הזה", דבר, 29 במאי 1970
2. ↑  רן בוקר, טטיאנה הופמן הלכה לעולמה, באתר ynet, 15 בנובמבר 2016
**טרנר והוץ'** (או טרנר והוטש; באנגלית: **Turner & Hooch**) הוא סרט קולנוע משנת 1989 מז'אנר קומדיית הפשע בכיכובו של טום הנקס וביסלי הכלב כצמד שוטרים המנסים לפענח מקרה רצח. בסרט מככבים גם מייר וינינגהם, קרייג טי נלסון ורג'ינלד (רג'יי) ולג'ונסון. במקור היה אמור הסרט להיות בבימויו של הנרי וינקלר, אבל הוא הופסק במהלך הצילומים על רקע חילוקי דעות אומנותיים והוחלף ברוג'ר ספוטיסווד.

למרות העלילה הדומה של הסרט K-9 עם ג'יימס בלושי, שיצא כארבעה חודשים לפני הסרט הזה, זכה טרנר והוץ' להצלחה גדולה יותר ואף נוסה לאחר מכן גם כתוכנית טלוויזיה באולפני דיסני אך התוכנית לא עלתה לאוויר בסופו של דבר.

עלילה
-----

סקוט טרנר (טום הנקס) הוא חוקר המשטרה מסודר באופן אובססיבי שאמור לעבור מתחנת המשטרה בעיירה הבדיונית "ברוש ביץ'" לסקרמנטו, אך רגע לפני המעבר נרצח חברו עמוס ריד והעד היחיד לרצח הוא כלבו האהוב של ריד, הוץ'. 

טרנר מתחנן ממפקד המשטרה הווארד הייד (קרייג טי נלסון) לקבל את תיק הרצח של חברו וכחלק מתפקידו הוא מביא הביתה את הוץ' כדי לנסות להתחבב עליו. הוץ', כלב גדול המזיל ריר ללא הפסקה הופך את חייו של טרנר לגיהנום. הכלב האנרגטי הורס את ביתו, מכוניתו ולמעשה את חייו של טרנר, אך עם זאת מעורר את הרומן בינו לבין הווטרינרית החדשה בעיר אמילי קרסון (מייר וינינגהם).

שמו האמיתי של הוץ' היה ביסלי, כלב צרפתי מזן דוג דה בורדו. ביסלי אומן לקראת הסרט על ידי מאמן ומאלף הכלבים קלניט רואו ועד שמת בשנת 1992 עוד הספיק לערוך הופעות אורח במספר סדרות.

שחקנים
------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| טום הנקס | סקוט טרנר |  |
| מייר וינינגהם | אמילי קרסון |  |
| ביסלי הכלב | הוץ' |  |
| קרייג טי. נלסון | הווארד הייד |  |
| רג'ינלד ולג'ונסון | דוד סאטון |  |
|

ביקורות
-------

הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 62% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 21 ביקורות.

חידוש
-----

ב-10 בפברואר 2020 פורסם כי דיסני+ הזמינה סדרה בת 12 פרקים שתהווה חידוש לסרט המקורי, את תפקידו של טום הנקס ימלא השחקן ג'וש פק המוכר מסדרת הנוער דרייק וג'וש.

קישורים חיצוניים
----------------

* "טרנר והוץ'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "טרנר והוץ'", באתר נטפליקס
* "טרנר והוץ'", באתר AllMovie (באנגלית)
* "טרנר והוץ'", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "טרנר והוץ'", באתר Metacritic (באנגלית)
* "טרנר והוץ'", באתר אידיבי
* "טרנר והוץ'", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "טרנר והוץ'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "Turner & Hootch" קדימון לסרט באתר YouTube
**זְמירה לוּצְקי-נגן** (1946‏ - 21 באוקטובר 2018) הייתה פסנתרנית, שדרנית ועורכת תוכניות בקול המוסיקה, שהתמקדה במוזיקה מודרנית ובמוזיקה קלאסית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

לוצקי נולדה וגדלה בתל אביב. מגיל 6 למדה נגינה בפסנתר אצל הדסה ביריביס ואצל אמה גורוכוב. בשנת 1967 נסעה לאיטליה ללמוד אצל ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי, ולאחר מכן השלימה את לימודיה באמנות הביצוע באקדמיה סנטה צ'צ'יליה ברומא. עד לעבודתה בקול המוסיקה פעלה כפסנתרנית. בין היתר ביצעה את הבכורה ליצירתו של לאון שידלובסקי "פעולה" (1973).

לוצקי ערכה מספר תוכניות ב"קול המוסיקה", בהן: "מפתחות", "עניין של הסכמה", "עוד לא מאוחר" ו"עננים, חגיגות, סירנות" (כשם יצירתו של קלוד דביסי). תוכניות אלו מתמקדות במוזיקה מודרנית עכשווית מישראל והעולם. בנוסף התארחו באולפנה בקביעות מלחינים ישראלים ותיקים וצעירים. לוצקי שידרה בקולה את תוכניותיה ולא הסתייעה בקריינים, ועל כך אמרה: "אני מאמינה שהגשה אישית של מוזיקה בת-זמננו מקרבת את המוזיקה הזאת למאזין שרוצה בכך".

לוצקי הייתה המייסדת והמנהלת האמנותית של אנסמבל המאה ה-21 יחד עם דן יוהס. היא גם הייתה העורכת הראשונה של חג המוזיקה הישראלית.

בראשית שנות ה-80 הוציאה בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה את הספר "מוסיקה: פרקים באינטרפרטציה ובדרכי הוראה", העוסק בהבנת יסודות הפרשנות המוזיקלית וטכניקת הנגינה.

בשנת 2010 זכתה בפרס אקו"ם על עידוד היצירה הישראלית בתקשורת.

לוצקי נפטרה ב 21 באוקטובר 2018 בגיל 72 בערך.

ספרה
----

* **מוסיקה: פרקים באינטרפרטציה ובדרכי הוראה**, 6 כרכים, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תש"ם–תשמ"א.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב בר-און, על מוזיקה אנינה בעידן המוני, חדשות מחלקה ראשונה, 24 במרץ 2010
* אמיר מנדל, המוזיקאית וחוקרת המוזיקה זמירה לוצקי מתה בגיל 72, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2018

הערות שוליים
------------

1. 1 2  *Israeli Vocal and Instrumental Music* [החוברת המצורפת לתקליט], Washington, DC: Smithsonian Folkways, 1985, p. 3.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009538382505171

 |
**פאבל אדלמן** (בפולנית: **Paweł Edelman**; נולד ב-26 ביוני 1956) הוא צלם קולנוע יהודי-פולני. נודע בשיתוף הפעולה שלו עם הבמאי רומן פולנסקי.

קורות חיים
----------

אדלמן יליד לודז', למד קולנוע באוניברסיטת לודז' במחלקה ללימודי תרבות והתמחה בתאוריה ובהיסטוריה של הקולנוע בבית הספר הלאומי לקולנוע בלודז' (PWSFTviT). לאחר שסיים את לימודיו שימש כמרצה להיסטוריה של הקולנוע באוניברסיטת לודז' ואחר כך באוניברסיטת שלזיה בקטוביץ.

בשנת 1989 הוא שימש לראשונה כצלם בסרט ארוך, "קווים מחוקים" של פיוטר מיקוצ'י. בהמשך עבד עם אנדז'יי ויידה. בשנת 1999 מגזין וראייטי בחר בו כאחד מעשרת הצלמים הצעירים המבטיחים.

זכה בפרס הקולנוע האירופאי לצילום בשנת 2002 ופרס סזאר על עבודתו בסרט "הפסנתרן" של רומן פולנסקי. כמו כן שיתף פעולה עם פולנסקי בסרט "סופר הצללים". הוא צילם את הסרט "ריי" של הבמאי טיילור האקפורד. בשנת 2005 הוא קיבל את פרס צילום השנה של הוליווד. בשנת 2011 הוא זכה בפרס הישג לכל החיים מהפדרציה האירופאית לסינמטוגרפים IMAGO, ובשנת 2014 זכה בשני פרסים נוספים: מרברגר קמראפרייס על הישגים בסינמטוגרפיה, שניתנה על ידי אוניברסיטת מרבורג ומדליית גלוריה ארטיס על הישגים בתחום התרבות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאבל אדלמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פאבל אדלמן

* פאבל אדלמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פאבל אדלמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

* פאבל אדלמן, באתר AllMovie (באנגלית)

* פאבל אדלמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  CULTURE.PL, Paweł Edelman

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522890105171
* BNE: XX828861
* CANTIC: a1110367x
* GND: 137499442
* ISNI: 0000 0001 1458 0518
* LCCN: no2003075230
* NKC: xx0156001
* SUDOC: 108880796
* VIAF: 162727146
* WorldCat: lccn-no2003075230

 |
**לאקין קפה** (באנגלית: **Luckin Coffee,** בסינית: **瑞幸咖啡;** מבוטא: "רְווִישִׁינג קַא-פֵיי") היא רשת של בתי קפה בסין. החברה נוסדה בבייג'ינג באוקטובר 2017 וזכתה לגידול מטאורי. רוב אתרי החברה הם דוכנים הממלאים הזמנות באתר האינטרנט לאיסוף או משלוח. באפריל 2020 הודיעה החברה כי חקירה פנימית גילתה שסמנכ"ל החברה, ג'יאן ליו, ועוד מספר עובדים של החברה זייפו את נתוני המכירות של החברה בשנת 2019 בהיקף של 2.2 מיליארד יואן (310 מיליון דולר).

היסטוריה
--------

לאקין קפה נוסדה בשנת 2017 על ידי ג'יאה צ'יאן (מכונה במערב "ג'ני") וקיבלה תזרים מזומנים מהיזם הסדרתי הסיני זֶנגיַאו לוּ (מכונה במערב "צ'ארלס"). החברה הושקה עם אסטרטגיה של גידול מהיר, כדי לתפוס נתח נרחב בשוק הקפה הקמעונאי של סין, תוך תכנון לפתוח כמה מאות דוכנים.

ב-1 בינואר 2018, לאקין קפה החלה עם חנויות בבייג'ינג ושנגחאי. ההצלחה הייתה מעל המצופה, כבר תוך חמישה חודשים היו לה 525 חנויות, ותוך שנתיים כבר היו לחברה מעל 2,300 דוכנים בדוחקה את Sturbucks מהמקום השני בסין. במהלך 2018 צדה החברה את עיני המשקיעים הגדולים במשק. היא השלימה גיוס סבב א' של 20 מיליון דולר מחברת ההשקעות הממשלתית הסינגפורית GIC וחתמה בספטמבר על הסכם שיתוף פעולה עם Tencent. בדצמבר סיכמה עם משקיע חדש על השקעה של 200 מיליון דולר.

במאי 2019 הנפיקה מניות בנאסד"ק.

ביולי 2019 הוערך שווי החברה בכ-4.37 מיליארד דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאקין קפה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לאקין קפה (בשפות סיניות)
* לאקין קפה, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "China's Luckin Coffee takes on Starbucks". *Cnbc.com*. נבדק ב-28 בדצמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "This coffee company thinks it can beat Starbucks in China". *Cnn.com*. נבדק ב-28 בדצמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Luckin Coffee, China's Newest Unicorn, is Challenging Starbucks' Market Stranglehold". *Radiichina.com*. 26 ביולי 2018. נבדק ב-30 בדצמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Maggie Fitzgerald (16 ביוני 2019). "Wall Street sees major growth potential for Luckin in untapped Chinese coffee market". *Cnbc.com*. נבדק ב-17 ביוני 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  「星巴克勁敵」展開融資 瑞幸咖啡有意於香港、紐約上市YAHOO!奇摩, November 8,2018
6. ↑  郭谨一：如果创业是马拉松 瑞幸咖啡刚刚是前五新浪財經，November 20,2018
7. ↑  Amelia Lucas, Leslie picker (16 במאי 2019). "Starbucks' China challenger Luckin Coffee prices IPO at $17 a share". *Cnbc.com*. נבדק ב-17 ביוני 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אנטון אנדרייביץ' מירנצ'וק** (ברוסית: **Антон Андреевич Миранчук**, נולד ב-17 באוקטובר 1995 בסלאביאנסק-על-קובאן, קרסנודר, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הקשר בלוקומוטיב מוסקבה ובנבחרת רוסיה. הוא אחיו התאום של אלכסיי מירנצ'וק.

קריירת מועדונים
---------------

### לוקומוטיב

אנטון בוגר הכדורגל בקובאן. יחד עם אחיו התחיל לשחק במועדון אולימפ סלאביאנסק-על-קובאן. אחרי כמה שנים האחים הגיעו למוסקבה והצטרפו ל"ספרטק", שבה לא נשארו זמן רב. ב-2011, הם עברו ל"לוקומוטיב". אנטון עשה את הופעת הבכורה שלו במדי לוקומוטיב ב-30 באוקטובר 2013 במשחק הגביע נגד "רוטור". בעונות 2014/15 ו-2015/16 המשיך להתאמן בלוקומוטיב אך לא עלה על המגרש.

הוא הופיע לראשונה באליפות רוסיה ב-9 באפריל 2017, כשנכנס כמחליף במשחק נגד "רוסטוב". ב-19 באוקטובר 2017 כבש שער במשחק במסגרת המחזור השלישי של שלב הבתים בליגה האירופית נגד "שריף" (1:1).

#### לבאדיה

ב-2016, הושאל לקבוצת "לבאדיה" האסטונית. את הופעת הבכורה שלו באליפות אסטוניה ערך ב-2 באפריל במשחק נגד "נומה". במשחק הבא הוא הבקיע את שער הניצחון, כשבאמצע המחצית השנייה הוחלף.

קריירה בנבחרת
-------------

אנטון במדי נבחרת רוסיה במשחק עם דרום קוריאה, 2017
בדצמבר 2012, צוות האימון של נבחרת רוסיה עד גיל 17, בראשות דמיטרי אוליאנוב זימן את מירנצ’וק ליטול חלק במשחקי הטורניר לזכר של גרנאטקין. הנבחרת זכתה בטורניר. הוא שיחק גם עבור נבחרות הנוער של רוסיה עד גיל 18 ו-19.

ב-3 ספטמבר 2017 שיחק במשחק הנבחרת נגד דינמו מוסקבה, הבקיע שער בדקה ה-22. את הופעתו הבינלאומית הראשונה ערך ב-7 באוקטובר 2017 במשחק הידידות נגד הנבחרת הלאומית של דרום קוריאה.

תארים
-----

* \*אליפות רוסיה: 2017/2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטון מירנצ'וק** בוויקישיתוף
* אנטון מירנצ'וק, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת רוסיה – מונדיאל 2018** |
| --- |
| 1 אקינפייב • 
2 פרננדס • 
3 קוטפוב • 
4 איגנשביץ' • 
5 סמיונוב • 
6 צ'רישב • 
7 קוזיאייב • 
8 גזינסקי • 
9 דזאגויב • 
10 סמולוב • 
11 זובנין • 
12 לוניוב •
13 קודריאשוב • 
14 גרנאט •
15 אל. מירנצ'וק •
16 אנ. מירנצ'וק •
17 גולובין •
18 ז'ירקוב •
19 סמדוב •
20 גבולוב •
21 ירוחין •
22 דזיובה •
23 סמולניקוב •
מאמן: צ'רצ'סוב | רוסיהרוסיה |
**מואה מזרחית** (שם מדעי: ***Emeus crassus***) היא מין נכחד של עוף ענקי מסדרת הדינורניטיים המכונים "עופות המואה", אשר חי באי הדרומי של ניו זילנד. המין סווג ב-1846 וקיבל את שמו מהחוקר המפורסם האנגלי ריצ'רד אוון. תחילה הוא סווג כמין של דינורמיס אך בהמשך הופרד לסוג אחר - *Emeus*, שם שניתן בידי החוקר לודוויג רייכנבאך.

מואה זה סווג תחילה כסוג בעל 3 מינים דומים מאוד, אך מבדיקה של העצמות התברר שמדובר בדו-צורתיות זוויגית של מין אחד בסוג. בניגוד לרוב העופות דמויי-היען הזכרים היו קטנים ב-15-25% מהנקבות, מה שבילבל בין המינים. עוף זה הגיע לגובה 1.5-1.8 מטר והגיע למשקל 51-70 ק"ג, קטן מאוד ביחס למשפחתו. כמו קרוביו הוא היה בעל עצמות ירכיים ורגליים גדולות ומוצקות אך כנפיים מנוונות, כמעט חסרות ודי ברור שלא יכל לעוף כלל. הוא היה בעל מקור קצר עם חיך הקרוב לגרון ובעל צוואר ארוך.

הוא רעה בשפלות המיוערות ובערבות העשב של האי הדרומי של ניו זילנד וניזון מעשבים ומעלים. הוא נכחד עם בוא ראשוני המאורים בשנת 1500 בערך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מואה מזרחית** בוויקישיתוף
* מואה מזרחית, באתר NCBI (באנגלית)
* מואה מזרחית, באתר GBIF (באנגלית)
**ישיבת חזון נחום** הייתה ישיבה כלל חסידית בבני ברק בראשות הרב צבי כץ. הישיבה נוסדה בשנת תשמ"ח (1988) כישיבה קטנה, ושלוש שנים לאחר מכן נפתחה אף ישיבה גדולה. הישיבה מנתה מאות בחורים ואברכים. היא נסגרה בשנת תשע"ט (2019) אחרי 29 שנות פעילות.

מאפיינים
--------

הישיבה הוקמה בשנת תשמ"ח על ידי הרב צבי כץ, חסיד סלונים. היא נקראה **חזון נחום** על שם הרב נחום יואל הלפרין ובניו תמכו בה כלכלית. לפני כן היה הרב כץ ראש כולל שהוקם על ידי הרב הלפרין.

זו הייתה בין הישיבות החסידיות הראשונות שלא השתייכו לחצר חסידית מסוימת, מגמה שהתחזקה בהמשך עם פתיחתם של קהילות ומוסדות כלל חסידיים נוספים. הישיבה שילבה את שיטת הלימוד ה'ליטאית' עם חינוך חסידי. שפת הדיבור בישיבה הייתה עברית ולא יידיש.

המנהל הרוחני היה הרב ישראל אהרונסון והמשגיח הרב אשר זאב ורנר (בנו של הרב חיים ורנר). מנהל הישיבה היה שלמה קוסטליץ חבר מועצת עיריית בני ברק.

שקיעת קרנה של הישיבה
--------------------

במרבית שנות קיומה בלטה הישיבה בין הישיבות הכלל חסידיות, לצד ישיבת נזר התורה וישיבת חיי משה. בשנותיה האחרונות חל פיחות במעמדה ולמדו בה בחורים פתוחים יותר לדעת ראש הישיבה. בשנת תשע"ח נעשה ניסיון רענון. קבוצה של 70 בחורים סולקה מהישיבה ונותרו בה 70 תלמידים. לקראת שנת הלימודים תש"פ, עקב הרשמה חלשה נסגרה הישיבה והבחורים עברו לישיבות אחרות.

### מוסדות

בין המוסדות שפעלו בישיבה: ישיבה גדולה, ישיבה קטנה, כולל אברכים, מכון הוצאה לאור ספרים וכתבי יד.

הישיבה הקטנה נמצאת בשכונת זכרון מאיר ולומדים בה כ-80 תלמידים. גם היא בראשות הרב צבי כץ, והמשגיח הוא הרב נחמן יוסף וילהלם, מחבר ספרים תורניים.

בשנת תשע"ו (2016) הקים הרב כץ ישיבה קטנה כלל-חסידית נוספת בשם "טל תורה". לישיבה זו צביון חסידי-שמרני ושפת הדיבור בה הוא יידיש בלבד. הישיבה נוהלה בתחילה על ידי הרב דוד הלברשטאם, בן האדמו"ר מגורליץ. וכיום מנוהלת על ידי הרב מרדכי אריה פרידמן (בן הרב אליעזר דוד פרידמן). באלול תשע"ט נפתחה הישיבה הגדולה טל תורה, ישיבת המשך לבוגרי הישיבה הקטנה, בסגנון דומה. הישיבה מנוהלת על ידי הרב מנחם קאליש, האדמו"ר מאמשינוב ארצות הברית, ונמצאת במבנה ישיבת חזון נחום שנסגרה באלול תשע"ט.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישיבת חזון נחום, באתר עולם התורה
* הכנסת ספר תורה לישיבת חזון נחום, באתר יוטיוב
* היסטוריה בעולם הישיבות: הישיבה החסידית סוגרת את שעריה, באתר כל רגע
* ישיבת חזון נחום: גדולי ישראל בהנחת אבן הפינה, באתר JDN

הערות שוליים
------------

1. ↑  'חזון נחום' נסגרת; הבחורים נותרו בלי ישיבה, באתר כיכר השבת