recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קולאם על מפתן הבית בסאלם, במחוז טאמיל נאדו בפסטיבל פונגאל.
**קולאם** (מטמילית: **கோலம்**) היא סוג של ציור העשוי מקמח אורז.
הציור בנוי על רשת (גריד) של נקודות ומאופיין בסימטריה, דיוק ומורכבות, בצורות גאומטריות וצורות מהטבע.
מקור מסורת הקולאם הוא בדרום הודו. נשים הודיות מציירות מדי בוקר קולאם על מפתן דלת הבית כדי לזמן שגשוג לבתיהן. הן אוחזות בקמח בכף ידם ובאמצעות האגודל משחררות כמויות מדודות של קמח ליצירת קווים ונקודות.

יצירת הקולאם
------------

את הקולאם מציירות מדי בוקר מיליוני נשים הודיות עם קמח אורז כדי להביא שגשוג לבתיהן. כיוון שהציור מונח על מפתן הבית, הוא נפגע במהלך היום מגשם ורוח וכן מעוברים ושבים הדורכים עליו. בבוקר שלמחרת אחת מנשות הבית מנקה את מפתן הבית ומציירת ציור חדש על גבי המפתן הלח מהניקיון, דבר שמייצב את הציור הבא.
לעיתים משתמשים גם בגללי פרות (אנ') לצורך הציור מתוך אמונה כי יש להם תכונות אנטיספטיות. בגלל צבעם הם יוצרים ניגודיות אל מול הצבע הבהיר של הקמח.

השימוש בקמח אורז בציור הקולאם נועד למשוך נמלים, ציפורים וחיות קטנות אחרות אל פתח הבית, ובכך מזמינים אותם אל חיי היום יום מתוך תפיסה של דו קיום הרמוני עם היקום. המעשה מקושר לאלה לקשמי, היא אלת השגשוג. משמעות השימוש בצורות סגורות, על פי המסורת, מונע באופן סמלי מהרוחות הרעות להיכנס אל הבית.

בעבר, היכולת ליצור צורות אלו במשיכת קולמוס (באמצעות קו אחד) הייתה מקור גאווה. את הציור היו מכינים גם מאבקת אבנים לבנות (வெங்கசங்கள் பொடி / மொக்குமாவு). במהלך חודש מרגאזהי היו מציירים קולאם גדול ממדים על גבי הדרך.
הצורות השונות של הקולאם נובעים ממקורות השראה פילוסופיים, דתיים ועוד. מוטיבים שונים יכולים לכלול דגים וציפורים המשקפים את האחדות של האדם והחי.
בנוסף, ניתן לראות שימוש בסמלים של השמש, הירח וכוכבים שונים. הדפוסים השונים נלמדים ומועברים מאם לבת.

ציורי קולאם גדולים במיוחד מאפיינים אירועים מיוחדים כמו חתונה, וכן העברת מסרים, והבעת תודה לאלים.
באירועים מיוחדים נעשה שימוש גם בגיר ובלבנים אדומות, וכן בקמח אורז מעורבב עם משחת אורז ועם צבעים. פרשנויות מודרניות עושות שימוש גם בצבעי גיר ואפילו מדבקות.

מחקר
----

התכונות המתמטיות של הקולאם נמצאות בשימוש בתחום מדעי המחשב.
חוקרים בודקים את דפוסי הקולאם ויוצרים אלגוריתמים שיכולים לחולל ציורים דומים.

אלגוריתמים אלו מיועדים לפיתוח תוכנות לציור ממוחשב.

תמונות
------

* קולאם מופשטקולאם מופשט
* קולאם של פרה בפסטיבל פונגאלקולאם של פרה בפסטיבל פונגאל
* קולאם צבעוני בפסטיבל פונגאלקולאם צבעוני בפסטיבל פונגאל
* קולאם עשוי פרחיםקולאם עשוי פרחים

ראו גם
------

* מנדלה
* רנגולי

לקריאה נוספת
------------

* הקולאם, אתר מורשת הודו.
* קולאם, ציורי אדמה טקסיים בקרלה.
* דפוסי קולאם מסורתיים בגדלים שונים
* ציורי קולאם ורנגולי מסורתיים

* Dr.Gift Siromoney, KOLAM, Chennai Mathematical Institute.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קולאם** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קולאם** |

* יובל נעמן, ‏טיול לדרום הודו בעקבות ציורי הקולאם, באתר GoTravel

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר מורשת הודו
2. ↑  "Kolam’ draws huge crowd". The Hindu.‏ (2010).
3. ↑  Marcia Ascher, "The Kolam tradition". (January 2002). American Scientist.
4. ↑  T.Robinson (2007). Extended Pasting Scheme for Kolam Pattern Generation, Forma Journal, SciPress.
5. ↑  "Kolam figures", Mathematics department, Iowa State University
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב בריטי. אם התכוונתם לרבן של גורה הומורה וגבעת עליה, ראו אברהם משה באב"ד (גורה הומורה).
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **אברהם משה באב"ד** (כ"ב בכסלו תרס"ט, 16 בדצמבר 1908 - י"א בניסן תשכ"ו, 1 באפריל 1966) היה רבה של סנדרלנד שבאנגליה וחסיד בעלזא.

ביוגרפיה
--------

נולד לטויבא ולרב יוסף דב רבה של טויסט ואב"ד במיקוליניץ, מצאצאי הרב העשיל מקראקא. למד אצל דודו וגיסו, הרב דוד מנחם מאניש באב"ד, רבה של טרנופול, מחבר שו"ת חבצלת השרון. בא' בניסן תרצ"ו נישא לחיה, בתו של קרובו רבי ישראל אריה מרגליות מפרמישלן-לונדון, והקים את ביתו בלונדון.

בשנת תרצ"ח התמנה לעמוד בראש ישיבת "אור ישראל" בלונדון. בשנת תש"ב התמנה לרב קהילת עדת ישראל בעיר. בשנת תש"ז נתמנה לרבה של סנדרלנד, משרה שבה נשא עד פטירתו.

במשך עשרות שנים היה פעיל הרב באב"ד בתנועת אגודת ישראל. בתרצ"ז השתתף בכנסייה הגדולה במרינבד. הוא פרסם מאמרים רבים בעתונות החרדית, ופעל עבור החינוך העצמאי.

ילדיו
-----

לרב באב"ד נולדו בת ובן:

* בילא ברכה רבינוביץ אשת האדמו"ר בן-ציון רבינוביץ מביאלא, נפטרה בכ"ט באייר ה'תשנ"ה.
* הרב יוסף דב באב"ד, רב קהילת חסידי בעלזא בלונדון, חתנו של רבי אברהם דוד הורוביץ משטרסבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

* ****אמרי טבא**: תשובות וחידושים**, בני ברק תשמ"ג, באתר אוצר החכמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבי ישראל אריה היה חתנו של הרב יצחק באב"ד אב"ד טרטיקוב, דודו של הרב אברהם משה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4344 4470
* LCCN: no91030528
* VIAF: 31561493
* WorldCat: lccn-no91030528

 |
**פאביין סוויצקי** (באנגלית: **Fabien Sevitzky**;‏ 29 בספטמבר 1893–1967) היה מנצח אמריקאי שנולד ברוסיה.

חייו
----

שם משפחתו המקורי היה קוסביצקי. בהיותו ברוסיה למד נגינה בקונטרבס ושיחק תפקידי אופי בתיאטרון. כשהיגר לארצות הברית הגיע לבוסטון, שם היה דודו, סרגיי קוסביצקי, המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של בוסטון. פאביין הקים תזמורת סימפונית עממית בבוסטון וניצח עליה. התחרות בתוך המשפחה לא מצאה חן בעיני הדוד, והוא דרש מאחיינו לשנות את שמו.

באמצע שנות ה-30 הופיע סוויצקי כמנצח אורח עם התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס, ובהמשך לכך עזב את בוסטון כעבור שנה ומונה למנהל המוזיקלי של תזמורת אינדיאנפוליס. בניהולו עלתה קרנה של התזמורת בעולם, היא הרבתה בסיורי קונצרטים ברחבי ארצות הברית, הופיעה בשידורי רדיו, והקליטה עם חברות תקליטים רבות וידועות שם.

קישורים חיצוניים
----------------

* פאביין סוויצקי, באתר Discogs (באנגלית)

* 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פרדיננד שפר** | **מנהלים מוזיקליים, התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס** 
1937-1966 | **הבא**:**איזלר סולומון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13839808q (data)
* ISNI: 0000 0000 8110 4944
* LCCN: n87842288
* VIAF: 31058801
* WorldCat: lccn-n87842288

 |
**הרב אברהם נתן אלברג** (ה'תרמ"א, 1881 – ה'ת"ש, 1940) היה רבן של הערים זגייז' (הסמוכה ללודז'), בלאשקי וסאנוק, שלושתן כיום בפולין. נספה בשואה.

ביוגרפיה
--------

נולד בתרמ"א (1881) לאביו הרב יחיאל איכל אלברג, שהיה רב ואב"ד של זגירז’ שבפולין. נשא לאישה את חוה ליבא, בת הרב צבי יחזקאל מיכלסון רבה של פלונסק, שרצה להכתירו כרב קהילה, אך הרב אברהם נתן סירב לקבל את הרבנות וניסה לזמן מה, ללא הצלחה, לעסוק במסחר. לאחר מלחמת העולם הראשונה קופחה פרנסתם וחיו חיי דוחק.

בשנת ה'תרס"ג, 1903, נתמנה כאב"ד של זגירז' שבאזור לודז' וכאב"ד של בלאשקי, גם היא בפולין. בסוף תרפ"ה,1925, שימש כאב"ד בסאנוק שבגליציה המערבית.

השתתף במספר כתבי עת תורניים כדוגמת תל תלפיות, כתביו מופיעים בספרי שו"ת רבים. ההדיר כמה ספרים. התכתב עם הראי"ה קוק.

קרב גם את הצעירים בעירו שנטו לתנועה הציונית. כשפרצה מלחמת העולם השנייה סייע לפליטים היהודים שברחו מעירו. כששרפו הנאצים את בית הכנסת פסק שהיהודים לא יסכנו את עצמם כדי להציל את ספרי התורה. 

נספה בשואה בשנת ה'ת"ש, 1940.

משפחתו
------

אחד מבניו הוא הסופר יהודה אלברג.

ספריו
-----

* **בית נאמן** (תרפ"ד. ספר זה קיבל הסכמות מגדולי הדור, בהם האדמו"ר רבי מאיר יחיאל הלוי מאוסטרובצה, הרב חיים ברלין ועוד).
* **פינת הבית**
* **קוי אור** (תרפ"ח)
* **ברית אברהם**
* **אבני זיכרון**

קישורים חיצוניים
----------------

* על הרב אברהם נתן אלברג, באתר תורתך לא שכחתי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגרות לראי"ה סימן ק"פ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 68822142
* WorldCat (עם VIAF): 68822142

 |
**סטאז'** (בעברית: **צוֹעֲרוּת**) הוא שלב מקדמי בהכשרתו של רופא, הכולל עבודה מעשית בהשגחת רופאים בכירים במסגרת בית חולים, ומקובל בווריאציות מסוימות במדינות רבות, זאת, בשונה מהתמחות שהיא שלב מתקדם בהכשרת רופא.

בישראל
------

בישראל, לאחר סיום 6 שנות לימודי רפואה בבית ספר לרפואה, ולאחר עמידה ב"בחינות רישוי" של משרד הבריאות, לפני קבלת הרישיון לעסוק ברפואה נדרשת שנת סטאז'. בעבר, שנת הסטאז' הייתה קרויה "השנה השביעית" ללימודי הרפואה.

במהלך הסטאז' חל איסור על רישום מרשמים (רצפטים), תעודות לידה, תעודות פטירה, חוות דעת רפואיות ותעודות כלשהן. כמו כן, אין הסטאז'ר (בעברית: **הרופא הצוער**, או בקיצור: **הצוער**) רשאי לחתום על שחרור חולה מחדר מיון, מחלקה בביה"ח או כל מתקן רפואי אחר. מלבד הגבלות אלה, על הסטאז'ר חלות כל הזכויות והחובות של רופא מורשה.

לאחר שסיים בהצלחה את שנת הסטאז', משרד הבריאות מנפיק לו רישיון לעסוק ברפואה (תחילה "רישיון זמני", ולאחר מספר חודשים, "רישיון קבוע").

שנת הסטאז' מתבצעת באחד מבתי החולים שהוכרו לסטאז' על ידי המועצה המדעית של הר"י, והסטאז'ר מופנה על פי הגרלה.

מקצועות חובה בסטאז': רפואה פנימית, כירורגיה ורפואת ילדים. משנת 2008 ישנם מסלולים ישירים לסטאז' במקצועות: רפואה פנימית, רפואת ילדים וכירורגיה.

תפקידו של הסטאז'ר מגוון. הסטאז'ר משתתף בעבודה השוטפת במחלקה, מבצע רוטינה של לקיחת בדיקות דם, קבלות ושחרורים של חולים (כשרופא בכיר מאשר וחותם), משתתף ב"ביקור רופאים", ועל פי דרישות הרופאים הבכירים שבמחלקה מכין הרצאות וכדומה. בסיום הסטאז' במחלקה מקבל הערכה מקצועית של מנהל המחלקה.

בשנת הסטאז' הסטאז'ר מקבל שכר, שאחד המרכיבים הבסיסיים שלו הוא מספר התורנויות שהסטאז'ר מבצע (תורניות במחלקה, ותורנויות חדר מיון).

לאחר תום שנת הסטאז' וקבלת רישיון לעסוק ברפואה, רשאי הרופא שסיים בהצלחה את שנת הסטאז' לבחור לעצמו מסלול התמחות, הנמשך מספר שנים. רופא שמחליט לא לעבור התמחות נחשב לרופא כללי.

במהלך שנת הסטאז' חייב הסטאז'ר להשלים את עבודת הדוקטורט שלו. בדרך כלל בוגרי אוניברסיטאות באירופה מגיעים לסטאז' לאחר שסיימו את עבודת הדוקטורט.

הרישיון לעסוק ברפואה תקף רק למדינת ישראל. במידה והרופא שסיים סטאז' מעוניין לצאת לעבוד באירופה או בארצות הברית חלה עליו החובה לעבור בחינות הסמכה מחדש, במקום העבודה החדש.

הסטאז'רים בישראל מאוגדים ב"ארגון הסטאז'רים לרפואה בישראל" (אסל"י).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטאז'** בוויקישיתוף
* סטאז' ברפואה בישראל, משרד הבריאות
* לימודי הסטאז' - לימודים לתואר ד"ר לרפואה, בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב
* תקנון סטאז', הפקולטה לרפואה, האוניברסיטה העברית בירושלים

הערות שוליים
------------

1. 1 2  למד לשונך 39, באתר האקדמיה ללשון העברית, 14 בינואר 2002
2. ↑  בחינת רישוי - בחינת הרישוי ברפואה היא בחינת ההסמכה הרשמית בישראל לכל רופא שסיים לימודי רפואה מחוץ למדינת ישראל, בעל דיפלומה מוכרת, ואשר לא סיים סטאז' בארץ בה למד.
3. ↑  בוגרי בית ספר לרפואה במדינת בישראל - חייבים לעמוד ב"בחינות גמר", לפני תחילת הסטאז'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558190205171
* GND: 4229994-9
* LCCN: sh85067473

 |
**ורוניקה (ורני) צוואגרמן-מונש** (**Zwagerman**, בהגייה הולנדית: **זוואחרמן**, על מצבתה נכתב צווגרמן; ‏20 במאי 1915 – 30 בינואר 1999) הייתה חסידת אומות העולם, שפעלה בזמן מלחמת העולם השנייה בעיר סנייק, הולנד.

ורני ובעלה וילם החביאו בין אפריל 1943 עד מאי 1945 נערה יהודיה בת 16 בשם חנה וייס גוטמן, בזמן חיפושיהם האינטנסיביים של הגרמנים הנאצים אחר יהודים בתקופת השואה בהולנד.

קורות חיים
----------

ורני נולדה בשנת 1915 בהולנד, והתחתנה עם וילם מונש, מורה לכימיה במקצועו.

בני הזוג מונש השתייכו לזרם הרפורמי פרוטסטנטי אך לא היו אדוקים.

בתקופת השואה בהולנד, בזמן החיפושים האינטנסיביים של הנאצים אחרי יהודים, הזוג מונש הסתירו בביתם, אשר היה בעיר סנייק, את חנה וייס גוטמן מאפריל 1943 ועד מאי 1945.

בתום המלחמה הציעה ורני לחנה להישאר עימם ולהתחיל ללמוד בית הספר המקומי אך חנה סירבה.

במהלך השנים שאחרי המלחמה שמרה ורני על קשר עם חנה, ואף הוזמנה לבר המצווה של בנה.

ורני ביקרה לראשונה בישראל בשנת 1968 בעקבות הזמנתה של חנה, וחזרה לבקר בישראל בשנת 1983.

במהלך ביקורה הכירה את דוד פינק ונשארה לחיות עימו בתל אביב.[דרוש מקור]

ב-25 בנומבר 1987 העניק יד ושם לורני את התואר חסידת אומות העולם.[דרושה הבהרה]

ורני נפטרה ב-30 ינואר 1999 בבית חולים בהולנד ונקברה על פי בקשתה בישראל בבית הקברות האזרחי בגבעת ברנר.

ראו גם
------

* יהדות הולנד

קישורים חיצוניים
----------------

* ורוניקה צוואגרמן, באתר "יד ושם" (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ורוניקה צוואגרמן"**.
להקת הבנים האירית וסטלייף הגיעה למקום הראשון במצעד הסינגלים הדיגיטליים הבריטי עם "Flying Without Wings" בספטמבר 2004.
**מצעד הסינגלים הדיגיטליים הבריטי** (באנגלית: **UK Singles Downloads Chart**) מפורסם על ידי חברת המצעדים הרשמית (OCC) מטעם תעשיית המוזיקה. מאז יולי 2015, הספירה נמשכת במהלך כל שבוע מיום שישי עד חמישי, כאשר תאריך המצעד נתון ביום חמישי העוקב אליו.

המצעד הראשי כולל את 200 השירים הדיגיטליים המובילים (הנתונים מתפרסמים ב-*UKChartsPlus*), כאשר 100 המובילים מתפרסמים באתר OCC. המצעד מתבסס רק על מכירות של הורדות דיגיטליות קבועות; כלומר רצועות אחת להורדה בחנויות מוזיקה מקוונות ללא מנוי. חלק משירותי ההורדה מציעים תוכנית תשלום חודשית שבה בדרך כלל ניתן להוריד מספר בלתי-מוגבל של רצועות תוך חודש במחיר מסוים. רצועות שהורדו באותם מקרים אינם נספרים.

כמקביל למצעד האלבומים, מצעד הסינגלים הדיגיטליים הבריטי הושק באפריל 2006.

ראו גם
------

* מצעד האלבומים הדיגיטליים הבריטי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מצעד הסינגלים הדיגיטליים הבריטי

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Official Singles Downloads Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
**סיפורו של המחלן** (באנגלית: **The Pardoner's Tale**) הוא הסיפור הארבעה-עשר בסיפורי קנטרברי, יצירתו של ג'פרי צ'וסר, המשורר האנגלי בן המאה ה-14. הדמות המגוללת סיפור זה היא מוכר כתבי מחילה (אינדולגנציות). (האינדולגנציות הן מסמכים משפטיים בנצרות הקתולית של ימי הביניים אותם יכול נוצרי מאמין לרכוש כעדות מול האל לפטירתו מעונש על חטא שכבר נסלח). ככזה, הוא אמון על סיפורים שנועדו להפחיד את קהל שומעיו מפני החטא והמוות וסיפורו אכן עוסק בנושאים אלה.

הסיפור עוסק בשלושה חברים, הוללים. הימים הם ימי מגפת "המוות השחור" באנגליה וכאשר הם שומעים קול הלוויה מבחוץ, הם נשבעים למגר את המוות. המוות מתואר כדמות אנושית, שיושב בצל עץ בצד הדרך. הם מתגרים במוות אך זה דווקא פונה אליהם בדברים. הוא מסכסך בין החברים כאשר הוא מראה להם אוצר של מטבעות זהב. החברים שוכחים את נדרם ולבסוף הם רוצחים איש את רעהו בשל תאוות בצע. 

הסיפור עוקב אחר תימות אופייניות בדרשות של אנשי דת המזהירים את ציבור השומעים מפני החטא, ובמיוחד חטאים המכוונים כלפי דרכי ההתנהלות של העולם.

ג'יי קיי רולינג סיפרה (בצ'אט מ-30 ביולי 2007) ששאבה את הרעיון לסיפור "מעשה בשלושה אחים", המופיע בספרים "הארי פוטר ואוצרות המוות" ו"מעשיות בידל הפייטן", מ"סיפורו של המחלן".

לקריאה נוספת
------------

* שמעון זנדבנק (תרגם), **סיפורי קנטרברי**, עם עובד, התש"ם-1980

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיפורו של המחלן** בוויקישיתוף
* הסיפור בתרגום מודרני באתר eChaucer (באנגלית)
* סיפורו של המחלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  J.K. Rowling Web Chat Transcript, in: The Leaky Cauldron, July 30, 2007

| סיפורי קנטרברי מאת ג'פרי צ'וסר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הפרולוג הכללי • סיפורו של האביר • סיפורו של הטוחן • סיפורו של האפסנאי • סיפורו של הטבח • סיפורו של הפרקליט • סיפורה של האשה מבאת' • סיפורו של הנזיר-הקבצן • סיפורו של שליח בית הדין • סיפורו של פרח הכהונה • סיפורו של הסוחר • סיפורו של הפרש • סיפורו של בעל האדמות • סיפורו של הרופא • סיפורו של המחלן • סיפורו של הספן • סיפורה של אם המנזר • השירה על סר טופז • הסיפור על מליבאוס • סיפורו של הנזיר • סיפורו של כומר הנזירה • סיפורה של הנזירה השנייה • סיפורו של משרת הכומר • סיפורו של הקניין • סיפורו של הכהן • דברי החרטה של צ'וסר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007351602905171
* BnF: cb13606603r (data)
* GND: 4517674-7
* LCCN: n87932774
* NLA: 35671455
* SUDOC: 069511853
* VIAF: 269707726
* WorldCat (עם VIAF): 269707726

 |
**פארקר ג'קסון-כרטווית** (**Parker Jackson-Cartwright**; נולד ב-12 ביולי 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בטלקום בון מהבונדסליגה.

קריירה מקצועית
--------------

### וסטצ'סטר ניקס

בפברואר 2019 חתם ג'קסון-כרטווית בוסטצ'סטר ניקס מליגת הפיתוח של ה-NBA שם הספיק לשחק 2 משחקים בלבד.

### צ'שייר פיניקס

ב-10 ביולי 2019 חתם בצ'שייר פיניקס מליגת העל הבריטית. עד שעונה זו נקטעה בעקבות נגיף הקורונה, הוא הספיק לשחק רק 13 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 20.2 נקודות (שני בליגה), 7.4 אסיסטים (שלישי בליגה) ו-3.7 חטיפות (ראשון בליגה). בסוף אותה עונה נבחר ל-MVP של ליגת העל הבריטית.

### סינט קווינטין

ב-17 ביולי 2020 חתם בסנט קוונטין מהליגה השנייה בצרפת שם העמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-7.2 אסיסטים ונבחר לשחקן העונה בליגה.

### טלקום בון

ב-5 ביולי 2021 חתם בטלקום בון מהבונדסליגה. ב-15 במאי 2022 קבע שיא קריירה של 41 נקודות בניצחון קבוצתו 81–89 על המבורג טאוורס. בסוף העו נה הוא זכה בתואר שחקן מצטיין של העונה. ביולי 2022 הוא עבר לאסוול ליון-וילרבאן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארקר ג'קסון-כרטווית** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פארקר ג'קסון כרטווית ברשת החברתית טוויטר.
* פרופיל באתר יורובאסקט.
מלאך מחזיק את המטפחת של ורוניקה הקדושה מאת קוזימו פנצ'לי בגשר סנטאנג'לו.
**ורוניקה**, הקרויה גם **ברניס** או **ברניקי** היא קדושה בנצרות. על פי הספר מימי הביניים "מעשי הקדושים" (לטינית - ***Acta Sanctorum***) היא הייתה אישה אדוקה מירושלים אשר נתנה לישו את המטפחת שלה, כך שיוכל לנגב את מצחו במהלך התקדמותו לגבעת הגולגולתא. ישו קיבל את הצעתה, מחה את זיעתו, וכשהחזיר את מטפחת, תוואי פניו הופיע עליו. השם "ורוניקה" הוא לטיניזציה של השם ברניקי, שם שמקורו במקדונית עתיקה, ומשמעותו "נושאת הניצחון". קיימת פרשנות (מוטעית) באטימולוגיה העממית הטוענת כי מקור השם ב"אמת" (vera בלטינית) ו"צלם" (eikon ביוונית).

לא קיים ביסוס לשימוש בשם ורוניקה בסיפור הצליבה בברית החדשה. המסורת מזהה את ורוניקה עם האישה זבת הדם המתוארת בבשורה על פי מתי:

> 
> הִנֵּה אִשָּׁה שֶׁהָיְתָה זָבַת דָּם שְׁתֵּים־עֶשְׂרֵה שָׁנָה הִתְקָרְבָה מֵאָחוֹר וְנָגְעָה בִּכְנַף בִּגְדוֹ, כִּי אָמְרָה בְּלִבָּהּ 'אִם רַק אֶגַּע בְּבִגְדוֹ אֶתְרַפֵּא'. פָּנָה יֵשׁוּעַ וְרָאָה אוֹתָהּ. אָמַר לָהּ: "חִזְקִי, בִּתִּי, אֱמוּנָתֵךְ הוֹשִׁיעָה אוֹתָךְ." מֵאוֹתָהּ שָׁעָה נִרְפְּאָה הָאִשָּׁה.
> 
> 
> 
> — בשורה על פי מתי פרק ט', 22-20
> 

המסורת מוסיפה שוורוניקה הוזמנה לרומא על ידי הקיסר טיבריוס שסבל ממחלה קשה ונרפא מחוליו על ידי התבוננות במטפחת.

יום חגה הוא ה-4 בפברואר בכנסייה הקתולית וה-4 באוקטובר בכנסיות האורתודוקסיות.

התחנה הששית בוויה דולורוזה מוקדשת לוורוניקה, שכן על פי המסורת הנוצרית מן המאה ה-15 שם עמד ביתה. המקום נרכש על ידי הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית ב-1883 ושנתיים לאחר מכן נבנתה בו כנסייה. הכנסייה נבנתה מחדש על ידי אנטוניו ברלוצי ב-1953 וכוללת כנסייה וקריפטה. בוותיקן, בבזיליקת פטרוס הקדוש מציגים הנוצרים שרידים מהמטפחת הקדושה של ורוניקה.

על שמה של ורוניקה נקרא מין הצמחים ורוניקה, ממשפחת הלחכיים; וביניהם הורוניקה הסורית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורוניקה הקדושה** בוויקישיתוף
* ורוניקה הקדושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308870105171
* GND: 118843214
* LCCN: n84222311
* NLP: A1022418X
* VIAF: 50640044
* WorldCat: lccn-n84222311

 |
אנציקלופדיה למתמטיקה, מהדורת הדפוס באנגלית
**אנציקלופדיה למתמטיקה** (באנגלית: **Encyclopedia of Mathematics** ובראשי תיבות **EoM**) היא אנציקלופדיה למתמטיקה שיצאה לאור בדפוס וב-CD-ROM, וכעת מוצגת לעיון חופשי באינטרנט. 

האנציקלופדיה יצאה לאור בשנת 1977 ברוסית, בחמישה כרכים בשם Математическая энциклопедия, בעריכתו של המתמטיקאי הרוסי איוואן וינוגרדוב. תרגום מורחב לאנגלית, בעריכתו של המתמטיקאי ההולנדי מיכיאל האזווינקל, יצא לאור בהוצאת Kluwer בשנים 1987–1994. התרגום כלל תשעה כרכים ועוד כרך אינדקס. שלושה כרכי מילואים נוספו בשנים 1997, 2000 ו-2002. באנציקלופדיה נכללו כ-8,000 ערכים. מהדורת CD-ROM, הכוללת גם אנימציות והדמיות תלת-ממדיות, יצאה לאור בשנת 1998. 

בשנת 2003 רכשה הוצאת שפרינגר את הוצאת Kluwer. הוצאת שפרינגר העלתה את האנציקלופדיה לאינטרנט לשימוש חופשי, בשיתוף עם החברה המתמטית האירופית, ובהמשך הסבה את האתר לגרסה המבוססת על מדיה-ויקי, המאפשרת עדכון מבוקר של האנציקלופדיה על ידי הגולשים. זכויות היוצרים בגרסה המקורית של האנציקלופדיה נשמרות בידי הוצאת שפרינגר, אך ערכים חדשים ושינויים שנוספו בידי הגולשים מתפרסמים ברישיון CC-BY-SA.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנציקלופדיה למתמטיקה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אנציקלופדיה למתמטיקה
**רוברט פרדריק "בוב" ג'ון** (אנגלית: **Robert Frederick "Bob" John**;‏ 3 בפברואר 1899 - 17 ביולי 1982) היה שחקן ומאמן כדורגל וולשי.

קריירה
------

ג'ון נולד בבארי, וכשחקן נוער השתתף במשחקים של בארי טאון וצ'ירפילי, לפני שהצטרף למועדון הכדורגל האנגלי ארסנל בינואר 1922, תמורת סכום של 750£. ג'ון ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל ב-28 באוקטובר 1922, בהפסד הביתי לניוקאסל יונייטד, ועד מהרה הפך לשחקן הרכב קבוע במקום הקיצוני השמאלי טום ויטאקר. ג'ון הפגין יכולת משחק גבוהה, ותוך זמן קצר הוא זמן לסגל של נבחרת ויילס, וערך את הופעת הבכורה שלו במדיה במשחק נגד נבחרת סקוטלנד ב-17 במרץ 1923; היה זה משחקו הראשון מתוך 15 בנבחרת.

ג'ון הפסיד את מקומו בהרכב של ארסנל בעונת 1923/1924 בעקבות התחרות בין בילי בליית' לאנדרו יאנג, אך לאחר שעבר לשחק בעמדת הבלם השמאלי כדי לחפות על חסרונו של אנדי קנדי, הוא הפך לשחקן כמעט קבוע בהרכב בעונת 1924/1925. בסופו של דבר ג'ון חזר לשחק בעמדת הקיצוני השמאלי, הפעם כשחקן הרכב קבוע. ג'ון היה בעל יכולת גבוהה בחטיפת הכדור ומסירותיו היו יעילות, והוא הצליח להעפיל עם ארסנל לגמר גביע ה-FA בעונת 1926/1927; אולם, במשחק הגמר ניצחו שחקני קארדיף סיטי כתוצאה מטעות של דן לואיס, שוער ארסנל וחברו הטוב של ג'ון. ג'ון ניחם את חברו הטוב לאחר המשחק והבטיח לו כי תהיה לו הזדמנות נוספת לזכות בגביע, אך זו מעולם לא קרתה.

ג'ון שיחק בהרכב הראשון של ארסנל לאורך המחצית הראשונה של שנות ה-30, למרות שהיו מספר שחקנים כגון צ'ארלי ג'ונס שהתחרו עמו על התפקיד. בעונת 1929/1930 הוא הצליח לזכות בגביע FA ראשון בקריירה, ולאחרים בשלוש אליפויות. ג'ון הבקיע את השער היחיד של ארסנל בגמר גביע ה-FA של 1932, שבו גבר המועדון על ניוקאסל יונייטד בנסיבות שנויות במחלוקת. בתקופה זו הוא היה אחד מהשחקנים המבוגרים בארסנל, והדריך מספר שחקנים צעירים חדשים שהגיעו למועדון, ביניהם אלכס ג'יימס.

ג'ון היה שחקן מילואים בשלוש העונות האחרונות שלו בארסנל, לאחר שאיבד את מקומו בהרכב לווילף קופינג, ולפיכך לא קיבל מדליה על הזכייה של ארסנל באליפות בעונת 1934/1935. ג'ון פרש ממשחק פעיל ב-1938. בסך הכל הוא הופיע במדי ארסנל ב-470 משחקים, יותר מכל שחקן אחר של המועדון בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה.

לאחר פרישתו ב-1938 הוא הצטרף לצוות האימון של וסטהאם יונייטד. לאחר מכן הוא הצטרף לטורקי יונייטד כעוזר מאמן, ועבד תחת חברו לשעבר מארסנל ג'ק באטלר. ג'ון עבר ביחד עם באטלר לקריסטל פאלאס במאי 1947, והמשיך לעבוד כעוזרו. ב-1949 הוא החל לעבוד בקארדיף סיטי כמאמן-מתלמד, והחזיק במשרתו עד מרץ 1950 כשהתמנה למאמן טורקי יונייטד. ג'ון לא זכה להצלחה רבה בטורקי, והוביל את המועדון לשבעה ניצחונות בלבד מתוך 28 משחקי ליגה, לפני שעזב את תפקידו בנובמבר 1950.

תפקידו האחרון היה מאתר כישרונות בקארדיף סיטי. הוא מת בבארי ב-1982. בשנת 2008 החליטו צאצאיו להשאיל למוזיאון ארסנל את החולצות שלו ממשחקי גמר הגביע שבהם השתתף (1927, 1930 ו-1932).

לקריאה נוספת
------------

* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. מסת"ב 1-899429-03-4

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
קבוצות השפות האוסטרונזיות
**השפות האוסטרונזיות** הן משפחת שפות שמדוברות בעיקר באזורי אוקיאניה ודרום-מזרח אסיה. המשפחה כוללת לפחות 1,268 שפות והן כחמישית מכלל השפות הידועות בעולם. מספר השפות במשפחה הוא הגדול ביותר בכל משפחות השפות. מספר דוברי השפות האוסטרונזיות מוערך ב-300 מיליון. רוב הדוברים הם תושבי דרום-מזרח אסיה וחלקם תושבי מזרח אפריקה ואוקיאניה. 

השפות הגדולות במשפחה כולן מהענף המלאי-פולינזי. כמעט שליש מדוברי השפות האוסטרונזיות דוברים ג'אווה, והיא השפה האוסטרונזית הנפוצה ביותר – היא מדוברת בפי כ-80 מיליון איש, בעיקר באי ג'אווה שבאינדונזיה. גם השפה המלגשית, המדוברת במדגסקר, שפת הסֶבּוּאַנוֹ, המדוברת בפיליפינים, מלאית, המדוברת במלזיה, אינדונזית, אילוקאנו וטאגאלוג (השפה הנפוצה ביותר בפיליפינים) הן שפות אוסטרונזיות נפוצות; כל אחת מהן מדוברת בפי יותר מ-10 מיליון איש. 

בניגוד להן, לרוב השפות האוסטרונזיות יש מאות דוברים בלבד. רוב השפות במשפחה זו מדוברות בפפואה גינאה החדשה, בפיליפינים ובאיי האוקיינוס השקט. עם זאת, כמעט כל ענפי המשפחה האוסטרונזית מיוצגים באי טאיוואן.

השפות האוסטרונזיות הנפוצות במשפחה האוסטרונזית הן:

* ג'אווה (מעל 80,000,000 דוברים)
	+ בניומאסאן (מעל 10,000,000 דוברים)
* שפות מלאיות (מעל 50,000,000 דוברים כשפת אם, מעל 150,000,000 דוברים כשפה שנייה)
	+ אינדונזית (מעל 35,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
	+ מלאית (כ-18,000,000 דוברים)
* טאגאלוג (כ-22,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
* סונדנזית (מעל 20,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
* סבואנו (כ-18,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
* מלגשית (כ-10,000,000 דוברים)
* אילוקאנו (כ-7,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
* פיג'יאנית (כ-337,000 דוברים)
* סמואית (כ-200,000 דוברים)
* מאורית (כ-160,000 דוברים)
* איפוגאו (כ-130,000 דוברים)
* טונגאית (כ-108,000 דוברים)
* הוואית (כ-25,000 דוברים)
* גילברטית (כ-100,000 דוברים)
* מרשלית (כ-55,000 דוברים)
* רוקאי (כ-10,000 דוברים)
* מנגאבה-מבולה
* פאיוון
* בנטיק

מיון שפות המשפחה
----------------

ישנה בעיה גדולה בחלוקת השפות האוסטרונזיות לקבוצות מכיוון שבמשפחת שפות זו יש שפות רבות הדומות זו לזו וכן ישנם ניבים רבים לכל שפה ושפה. נהוג לחלק את השפות לקבוצות לפי מיקומן הגאוגרפי, כמו למשל שפות אוקיאניות, כאשר מרבית השפות נמצאות בקבוצות האינדונזיות והפיליפיניות. מגוון השפות הגדול ביותר בענף הוא בענפים הפורמוזיים והמגוון המועט ביותר הוא בשפות הפסיפיות.

ראו גם
------

* העמים האוסטרונזים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפות אוסטרונזיות** בוויקישיתוף
* שפות אוסטרונזיות, דף שער בספרייה הלאומית
* מוצא, מאפיינים ומבנה של השפות האוסטרונזיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295743405171
* BNE: XX550303
* BnF: cb150115491 (data)
* GND: 4120145-0
* LCCN: sh85009779
* NKC: ph138495
* SUDOC: 092468640

 |
**אנציקלופדיה לנשים יהודיות**, ובשמה המלא "נשים יהודיות: אנציקלופדיה היסטורית מקיפה" (Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia) היא אנציקלופדיה מקוונת בשפה האנגלית העוסקת בנשים יהודיות. היא זמינה כחלק מאתר האינטרנט של "ארכיון הנשים היהודיות" ("Jewish Women's Archive").

באנציקלופדיה מופיעים כ-2,000 ערכים, אליהם ניתן להוסיף קישורים, הערות ולהציע תוכן חדש לכתיבה. עורכיה בחרו נשים יהודיות מתקופת התנ"ך ועד לעולם המודרני. מופיעים גם מספר ערכים של מנהיגים גברים שבפועלם השפיעו על מעמדן של נשים במגזרים שונים בקהילות היהודיות.

היסטוריה
--------

הסמליל הקודם של האנציקלופדיה
בשנת 2006 אליס ומשה שלוי מ"שלוי הוצאה לאור" הוציאו לאור גרסת תקליטור של האנציקלופדיה בעריכתן של פרופ' פאולה היימן מאוניברסיטת ייל ופרופ' דליה עופר מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הגרסה משלבת תכנים מ"נשים יהודיות באמריקה: אנציקלופדיה היסטורית", פרויקט שיזם המו"ל ראלף קרלסון, יחד עם ד"ר מיכאל פלדברג שכיהן בזמנו כמנכ"ל החברה ההיסטורית היהודית אמריקאית, והובא לדפוס על ידי היימן ודבורה דאש מור.

"ארכיון הנשים היהודיות" העניק חסות לפרסומו של הקובץ באינטרנט כחלק מהיותו מוסד ללא כוונת רווח, דבר שהצביע על מעבר של הארכיון מהתמקדות בנשים יהודיות מצפון אמריקה, לנשים יהודיות בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)
דמותו של פוקירב בקצה הימני העליון של יצירתו "חתונה בין לא-שווים" (1862)
**וסילי פוקירב** (ברוסית: **Василий Пукирев**; ‏1832 – 1 ביוני 1890 (יוליאני)) היה צייר רוסי.

ביוגרפיה
--------

פוקירב נולד במחוז טולה שבאימפריה הרוסית למשפחת איכרים. הוא התקבל ללמוד אצל צייר איקונות במחוז מוהילב, ומשם הגיע לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שבו למד בשנים 1847–1858. מחנכו היה הפרופסור והאמן סרגיי זריאנקו. בבית ספר זה הצטיין פוקירב בציור, ולאחר הצגת תמונותיו, קיבל בשנת 1850 רישיון ללמד ציור בגימנסיות. ב־1855 נהיה תת-אמן, וב־1858 קיבל תואר אמן חופשי. לאחר שהציג דיוקן בשם "הבחורה" בשנת 1860, התקבל לאקדמיה כאמן חזותי בתחום ההיסטוריה והדיוקנאות.

בשנים 1861–1873 לימד פוקירב ציור בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות שבו למד בעצמו. בשנת 1863 התפרסמה תמונתו "חתונה בין לא שווים" (1862), שהעניקה לו תואר פרופסור. בתמונה מתואר טקס נישואין, שבו בחורה צעירה ובתולה נישאת כנגד רצונה לאיש מבוגר ועשיר. פוקירב הכניס את עצמו לתמונה כדמות בקצה הימני-עליון. התמונה בוחנת את חיי האצולה הרוסית ומעמד האישה באימפריה.

ב־1869 הכין פוקירב קורס לאמנות יחד עם אלכסי סאווראסוב. בשנת 1973 הוא חלה ונאלץ לעזוב את האקדמיה. לאחר עזיבתו חי פוקירב בעוני, ולמרות שחבריו למקצוע הצליחו להשיג עבורו פנסיה, מת האמן בעוני בשנת 1890. הוא נקבר בבית העלמין וגנקוב במוסקבה.

ציוריו של פוקירב, כולל "חתונה בין לא-שווים", מוצגים בגלריית טרטיאקוב, במוזיאונים נוספים ובכנסיות, כולל איקונות רבות שיצר במהלך חייו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וסילי פוקירב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RERO: 02-A013500491
* RKD: 349078
* SUDOC: 243873190
* ULAN: 500120546
* VIAF: 2536159248164204870004
* WorldCat: viaf-2536159248164204870004

 |
**אנציקלופדיה מאיר נתיב** היא חיבור אנציקלופדי לפי סדר האלף–בית העוסק במונחי יסוד ביהדות. את החיבור ערך, לקט וכתב שלמה זלמן אריאל. אריאל נעזר ברב איסר יהודה אונטרמן (שהסכמה שנתן לאנציקלופדיה מופיעה בפתיחה לספר) ובדיין הרב שמואל ברוך ורנר בכתיבת ערכים מסוימים. מטרת החיבור, כפי שמחברו מעיד עליו בהקדמתו לחיבור, היא לבאר מושגי יסוד ביהדות ברוח מסורתית, כלומר ללא **"כל אבק של חקירה ובקורת"** (מתוך ההקדמה). 

החיבור עוסק הן ביסודות האמונה היהודית והן בהלכות הנוהגות בחיי היום יום. את החיבור הוציאה לאור הוצאת הספרים מסדה בשנת 1960. הספר זכה לפופולריות רבה ונדפס פעמים רבות. 

בחלק מהערכים העוסקים בענייני הלכה שאב המחבר חומרים מתוך ספר אוצר דינים ומנהגים של יהודה דוד אייזנשטיין. עם זאת ישנו הבדל בין חיבורו של אייזנשטיין לבין חיבור זה. מחברו של אוצר דינים ומנהגים שאף שספרו יהיה ספר למדני, כלומר ישמש גם כספר עזר לרבנים ופוסקי הלכות. אנציקלופדיה מאיר נתיב כוונה מראש לקהל בעל זיקה פחות עמוקה למקצועות היהדות. עקב כך חלק ניכר מהגיוון בחומר ההלכתי בנושאים שונים המצוי ב"אוצר דינים ומנהגים" צומצם באנציקלופדיה מאיר נתיב.
**וסילי קצ'לוב** (ברוסית: **Василий Качалов**;‏ 30 בינואר (11 בפברואר) 1875, וילנה – 30 בספטמבר 1948 מוסקבה) היה שחקן תיאטרון רוסי וסובייטי.
הוא היה בין הראשונים שזכו בתואר אמן העם של ברית המועצות בשנת 1935, חתן פרס סטלין (1941), עיטור לנין ועיטורים נוספים. התיאטרון העירוני בעיר קאזאן נקרא על שמו.

ביוגרפיה
--------

וסילי שברובוביץ' (קצ'לוב) נולד בווילנה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, היום בירת ליטא) למשפחת ממוצא בלארוסי. אביו היה כומר. הוא למד בגימנסיה בווילנה לצד פליקס דזרז'ינסקי. כבר באותה תקופה וסילי השתתף בהופעות חובבים והיה קריין. בשנת 1894 הוא החל את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1896 הוא עזב את הלימודים והחל להתפרנס ממשחק.

### קריירת המשחק

עם תחילת הקריירה המקצועית כשחקן הוא לקח שם-במה "קצ'לוב". תחילה הוא השתתף בהצגות תיאטרון של הרכבים שונים בקאזאן ובסראטוב. בשנת 1900 הוא התקבל לתיאטרון האמנותי של מוסקבה של קונסטנטין סטניסלבסקי וולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו. הוא זכה להצלחה כבר בהופעתו הראשונה ועם הזמן היה בין השחקנים המובילים של התיאטרון.

לאחר מהפכת אוקטובר קצ'לוב היה בראש קבוצת שחקנים שסיירה באירופה עם סבב הופעות. רוב שחקני הקבוצה חזרו עם קצ'לוב למוסקבה בשנת 1921.

קצ'לוב היה בין השחקנים המובילים של התיאטרון ובשנת 1935 הוא היה בין הראשונים שזכו בתואר אמן העם של ברית המועצות. על במת התיאטרון האמנותי של מוסקבה קצ'לוב הופיע ב-55 תפקידים.

בנוסף להופעות תיאטרון קצ'לוב היה ידוע כקריין והוא היה מופיע בהופעות וברדיו עם שירי סרגיי יסנין אדוארד בגריצקי ומשוררים נוספים. חלק מהופעותיו הוקלטו בתקליט.

חיים אישיים
-----------

קצ'לוב היה נשוי לנינה ליטובצבה, גם היא שחקנית תיאטרון. הם הכירו במהלך עבודתם המשותפת בתיאטרון בקאזאן. הוא היה ידוע בפרשיות עם נשים, בין היתר עם אשתו של קונסטנטין סטניסלבסקי אשתו של אלכסנדר טאירוב ורבות נוספות. הוא אהב את החיים הטובים של בילויים. לחייו במוסקבה של תחילת המאה ה-20 הוקדשו שירי סרגיי יסנין וסיפורי איוואן בונין. למרות הכול אשתו לא עזבה אותו, היא יצאה מדעתה לאחר פטירתו.

בנו היה חוקר תיאטרון. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נפל לשבי גרמני, נמלט ולחם בשורות הפרטיזנים באיטליה. לאחר חזרתו לברית המועצות הוא נעצר אך שוחרר תוך זמן קצר.

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וסילי קצ'לוב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007449299605171
* BnF: cb13982970x (data)
* GND: 1124609881
* ISNI: 0000 0003 5632 5878
* LCCN: no90016875
* LNB: 000245609
* NDL: 00523066
* NKC: js2013750634
* NTA: 068146329
* SUDOC: 13848015X
* VIAF: 183167999
* WorldCat: lccn-no90016875

 |
וסילי ריאביקוב במדים, צילום משנת 1945
**וסילי מיכאילוביץ ריאביקוב** (ברוסית: **Василий Михайлович Рябиков**‏; 14 בינואר 1907 - 19 ביולי 1974), פקיד ממשל סובייטי בכיר, שמילא תפקיד מרכזי בתיעוש הסובייטי בעת מלחמת העולם השנייה, ולאחריה מילא תפקיד מפתח בפיתוח הלוויין הראשון, ספוטניק 1.

ריאביקוב היה נציג המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות שמונה על ידי נשיאות הוועד המרכזי של המפלגה לעמוד בראש הוועדה המפקחת על מיזם הלוויין הסובייטי הראשון. הוועדה בראשותו קמה בשנת 1955.

פעילות בעת מלחמת העולם השנייה
-----------------------------

ריאביקוב היה אחראי על חלק ממפעלי ייצור הנשק והתחמושת בברית המועצות, וסייע בשיפור הביצועים והיקפי הייצור של מפעלים אלה. ריאביקוב סייע בהכנסה לייצור המוני של רובים נגד טנקים. על פיתוח רובים אלה והובלת הייצור, קיבל את עיטור מסדר לנין.

ריאביקוב שיפר את ניהול מפעלי הנשק של דגטיארב, והיה לו תפקיד מרכזי בהכנסה לייצור המוני של תת המקלע מדגם PPSH, שהיה בין כלי הנשק המזוהים ביותר עם חיילי הצבא האדום בעת מלחמת העולם השנייה.

ריאביקוב היה אחראי על פינויים של מספר מפעלים גדולים, שהפך חיוני לאור התקדמות הצבא הגרמני אל תוך שטחי ברית המועצות.

פעילות לאחר מלחמת העולם השנייה
------------------------------

ריאביקוב מונה לתת שר החימוש של ברית המועצות. בנוסף פעל כראש הוועדה של מועצת השרים לענייני ניהל, סגן נשיא מועצת השרים של הפדרציה הרוסית, יושב ראש המועצה המייעצת לתוכניות הכלכליות של הפדרציה הרוסית, וחבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. רוב תפקידיו אלה מולאו בו זמנית.

ראש הוועדה המפקחת על מיזם הלוויין הסובייטי
------------------------------------------

ריאביקוב היה היושב ראש של הוועדה למעקב אחר פיתוח הטיל בליסטי בין-יבשתי הראשון של ברית המועצות, R-7 סמיורקה. לתפקיד זה התווסף פיקוח על מיזם הלוויין הסובייטי, שנודע לימים כספוטניק 1. ריאביקוב ניצל את כישרונו המינהלי ואת קשריו בצמרת הממסד התעשייתי והפוליטי של ברית המועצות על מנת לסייע לסרגיי קורוליוב ושותפיו במיזם החלל, להשיג את המשאבים הכלכליים והחומריים שהיו נחוצים לפיתוח.

ריאביקוב היה חתום על מספר פניות לנשיאות הסובייט העליון והוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, יחד עם קורוליוב, קלדיש וחרוניצ'ב, בבקשת רשות לגשת ולעסוק במיזם הלוויין. פנייתו השנייה אל מוסדות המפלגה, בשנת 1955, הייתה המכרעת ולאחריה מונה כמפקח מטעם המפלגה על מיזם הלוויין.

עיטורים
-------

וסילי ריאביקוב היה אחד מהאנשים המעוטרים ביותר בברית המועצות, על הישגיו בתחום התעשייה והעבודה. בין עיטוריו: 

* גיבור העמל הסוציאליסטי
* עיטור מסדר לנין (תשע פעמים)
* עיטור על שם סובורוב (דרגה שנייה)
* עיטור מהפכת אוקטובר
* עיטור הדגל האדום
* עיטור הדגל האדום של העמל (פעמיים)
* עיטור הכוכב האדום

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של ריאביקוב, ברוסית
**אולם הקונצרטים טיבולי** (בדנית: **Tivolis Koncertsal**) הוא אולם קונצרטים בעל קיבולת של 1,660 מושבים בגני טיבולי בקופנהגן, דנמרק. הבניין, בתכנונם של האדריכלים פריץ שלגל והנס האנסן, נבנה בין 1954 ל-1956. האולם משמש הן לנגינת מוזיקה קלאסית, בביצוע התזמורת הסימפונית של טיבולי או מבצעים אורחים, והן למחזות זמר ומופעים ואירועים שונים. במקום נערך אירוויזיון 1964.

היסטוריה
--------

האולם שימש לאירוח מופעי פופ ורוק. בין האמנים הנודעים שהופיעו בו הגרייטפול דד, אייק וטינה טרנר, אלטון ג'ון, פרוקול הארום, "סאגה", אוריה היפ, ואחרים.
כיום הוא משמש בעיקר למוזיקה קלאסית. אירוויזיון 1964 שודר מאולם זה.

### אולם הקונצרטים הראשון

אולם הקונצרטים הראשון בגני טיבולי נפתח ב-1843. הוא הורחב ב-1873 וכיום הוא הבניין הידוע כ"אולם הזכוכית" בגני טיבולי. הנס כריסטיאן לומבייה היה מנהל מוזיקלי ומנצח ראשי מ-1843 עד 1872. הוא הלחין קרוב ל-700 יצירות לתזמורת, בעיקר ריקודי פולקה, ואלס וגאלופ.

### אולם הקונצרטים מ-1902

אולם הקונצרטים משנת 1902
אולם קונצרטים חדש נבנה ב"סגנון מורי" בשנת 1902. את הבניין תכננו קנוד ארנה פטרסן וריצ'רד ברגמן.

### הבניין הנוכחי

ביוני 1944, בזמן הכיבוש הנאצי בדנמרק, אירע פיצוץ בטיבולי שגרם לנזקים קשים ולשריפתו המוחלטת של אולם הקונצרטים במקום (ששוקם רק ב-1956). העיתונות שהייתה בשליטת הנאצים האשימה את המחתרת הדנית בפיצוץ, אולם לאמיתו של דבר הפיצוץ בוצע בידי קבוצה של נאצים דניים כנקמה על פגיעה של המחתרת הדנית במפעל חיוני לגרמנים. האולם נבנה מחדש בעיצוב מודרניסטי של פריץ שלגל והנס האנסן.

אולם הקונצרטים במאי 2018
בשנת 2005 עבר הבניין שיפוץ יסודי והרחבה, שכללו את שיחזור הסגנון הקלאסי של האולם הראשי משנות ה-50', כולל תוכנית הצבעים האופיינית של אדום, כחול, צהוב וירוק, בד בבד עם שכלול והרחבה של המתקנים לבאי האולם.

שימוש
-----

### מוזיקה קלאסית

עד 2009, היה משכנה הקבוע של התזמורת באולם הקונצרטים טיבולי. מאז, שוכנת הפילהרמונית של קופנהגן במה שהיה בעבר אולם הקונצרטים של הרדיו הדני, ועכשיו הוא אולם הקונצרטים של האקדמיה הדנית המלכותית למוזיקה. בעונת הקיץ, כשגני טיבולי פתוחים, התזמורת ממשיכה להופיע באולם הקונצרטים טיבולי, בשם "התזמורת הסימפונית של טיבולי".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולם הקונצרטים טיבולי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אולם הקונצרטים טיבולי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אולם הקונצרטים טיבולי, קופנהגן, דנמרק, תוכניות מופעים
2. ↑  אולם הקונצרטים טיבולי
3. ↑  אולם הקונצרטים של טיבולי, קופנהגן (בדנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 95120c4e-27ef-4eac-af3d-be262e429dab

 |
**ישו הצהוב** (בצרפתית: **Le Christ jaune**) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר הצרפתי פול גוגן משנת 1889.

ביחד עם הציור ישו הירוק (1889), נחשבת יצירה זו כאחת מיצירות המפתח של הסימבוליזם בציור. את שני הציורים צייר גוגן בפונט אוון, בעת ששהה שם למשך תקופה קצרה. 

"ישו הצהוב" מתאר מצב היפותטי בו מתרחשת צליבת ישו בסוף המאה ה-19, בברטאן שבצפון צרפת, בעת ששלוש נשים חסודות מתאספות לתפילה. הוא נעזר בקווים חזקים ועבים וכמעט ללא הצללה על מנת לתאר את הנשים. בציור נעשה שימוש בצבעי הסתיו, כאשר הצבע הדומיננטי, שהוא גם צבעו של ישו, הוא הצהוב. 

שלוש הנשים המלוות את ישו הן שינוי מהנוסח הקבוע בציורי הברית החדשה, בה מוזכרות שתי נשים שליווהו, אימו מריה ומריה מגדלנה. הנשים עוטות לבוש השובר את השגרה הצהובה: אחת עוטה חלוק שחלקו כחול (שמימיות), ואלו השנייה עוטה חלוק שחלקו אדום (קורבן). בעוד שהכחול והאדום הם צבעים שניתן לקשרם לישו, הרי הצבע הצהוב החזק הוא צבע שאינו מקושר לישו כלל; מה עוד שכאמור, צבעי הציור מזוהים עם הסתיו, בעוד שישו נצלב בערב חג האביב. זהו צבע כובש ומוחצן, המשפיע על כלל היצירה והופך אותה לשונה באופן משמעותי מציורי ישו הקלאסיים. הצבע הצהוב הופך את הסצנה למסתורית וללא טבעית. הצלב עצמו נראה שקוף ודהוי, וכמעט מרחף. 

ציוריו הדתיים של גוגן, שצוירו לפני עזיבתו את צרפת ויציאתו לטאהיטי, מתארים מאבק בין האמונה הדתית הנוצרית לבין הצד הפרימיטיבי, הגופני והנהנתן. פניו של ישו שבציור הן פניו של גוגן עצמו, דבר העשוי להעיד על חווייתו כאדם הקרוע בין רצונותיו השונים ונמצא בין שניהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישו הצהוב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13564438f (data)

 |
**אולם סאראוואק** הוא מערת ענק הנמצאת בגואה נסיב בגוס (Gua Nasib Bagus), שפירושו "מערת המזל הטוב", וממוקמת בפארק הלאומי גונונג מולו הנמצא על האי בורנאו שבמלזיה. האולם נחשב לאולם התת-קרקעי הגדול ביותר בעולם.

גילוי המערה
-----------

האולם התגלה על ידי שלושה אנגלים בשנת 1981. אנדי אויס, דייב צ'קלי וטוני ווייט חקרו את האזור הצפוף והלא-מיושב של הג'ונגל בסביבת הפארק הלאומי גונונג מולו, הנמצא בצפון בורנאו, במשלחת בראשותו של האנגלי בן ליון. בזמן שהם סקרו חלק מן המערות החדשות באזור הם נקלעו למשהו שנראה כמו מערה ענקית. גם לאור העששיות שלהם הם לא ראו את קצה האולם; הם נכנסו למה שנודע כמרחב הסגור הגדול בעולם. 

האולם, שנקרא מאוחר יותר אולם סאראוואק, גדול פי שלושה מהאולם הגדול שבמערת קרלסבד בניו מקסיקו, שנחשבה עד אז לאולם הגדול ביותר. אולם סאראוואק הוא באורך 700 מטר, ברוחב 400 מטר וגובהו לפחות 70 מטר. האולם נחשב כיום באופן רשמי לגדול ביותר בעולם. החלל גדול דיו כדי להכיל את כל בזיליקת פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן או כמה מטוסי נוסעים מדגם בואינג 747.

המערה נמצאת באזור מלא במערות חדשות שרק נתגלו בתוך הפארק הלאומי גונונג מולו, וספציפית בזו הקרויה גואה נסיב בגוס. על מנת להגיע לאולם סאראוואק נדרשים לעקוב במעלה הנהר היוצא מפתח המערה. למעבר הארוך הזה יש תקרה בגובה של 60 מטר לפחות ונדרשת קצת שחייה וחצייה של הקצה.

מבנה וגאולוגיה
--------------

האולם קיים הודות לשני גורמים: הראשון הוא עליית הקרקע שקרתה לפני 2 עד 5 מיליון שנים. השני הוא הסחף של סלע הגיר הרך ועוד סוגי סלעים בשילוב עם גשמים רבים מיערות הגשם המקיפים. שני גורמים אלה יצרו את האולם שאנו רואים כיום.
דיוקנו של פיודור דוסטויבסקי מעשה ידי וסילי פרוב, 1872.
**וסילי גריגורביץ' פֶּרוֹב** (ברוסית: **Василий Григорьевич Перов**; ‏21 בדצמבר 1833 (יוליאני) – 29 במאי 1882 (יוליאני)) היה צייר רוסי, שצייר בסגנון הריאליסטי וממייסדי תנועת האמנות רבת ההשפעה "הנודדים".

קורות חיים
----------

וסילי פרוב נולד ב-1834 בטובולסק, אשר בסיביר, היה בנו הלא חוקי של הברון גריגורי קרלוביץ' קרידנר. מקור שם-משפחתו שבחר לעצמו הוא בכינוי "פרוב" שהדביק לו מורהו לכתיבה (перо [פֶּרוֹ], ברוסית "נוצה"). פרוב למד בבית ספר בארמזס הנמצאת במרכז רוסיה, כ-400 ק"מ דרומית למוסקבה, המרוחקת אלפי קילומטרים מעיר הולדתו. לאחר מכן עבר לבית הספר לאמנות של אלכנסנדר סטופין. היה זה בית ספר לאמנות הראשון באימפריה רוסית שהוקם מחוץ לערים הגדולות.

בשנת 1853 התקבל לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה. בשנת 1856 זכה במדליית כסף עבור איור של ראש נער בתחרות של האקדמיה הקיסרית לאמנויות. פרס זה היה הראשון בפרסים רבים שקיבל מהאקדמיה. בשנת 1857 זכה במדליית כסף עבור "חקירת הקומיסר של המשטרה הכפרית" ומדליית זהב עבור "סצנה ליד קבר" ו"בנו של הכומר מועלה בדרגה". בשנת 1861 זכה במדליית זהב עבור "הדרשה בכפר". פרס זה העניק לו מלגה ללימודים בחו"ל, ובשנת 1862 נסע למערב אירופה וביקר בגרמניה ובפריז. בתקופה זו צייר את המראות שראה ברחובות מערב אירופה ובהן היצירות "מוכר הפיסלונים", ו"מוזיקיאים וצופים".

פרוב שב למוסקבה בשנת 1865 ועד שנת 1871 יצר את יצירות האמנות הידועות שלו: "התור ליד המזרקה", "ארוחה במנזר", "המסע האחרון", "טרויקה", "יום שני של התענית", "הגעת האומנת לבית הסוחר", "המורה לציור", "ליד מסילת הרכבת", "המחלוקת על האמונה" ו"הפונדק האחרון בשער העיר".

בשנת 1866 קיבל את התואר של חבר אקדמיה, ובשנת 1871 מונה למרצה בבית הספר לאמנות, פיסול ואדריכלות של מוסקבה. בתקופה זו הצטרף לתנועת "הנודדים".

פרוב נפטר ב-10 ביוני 1882 בכפר קוזמינקי שליד מוסקבה בעקבות מחלת שחפת ונקבר במנזר דונסקוי.

גלריה
-----

* קבצן בפריז, 1864קבצן בפריז, 1864
* טרויקה, 1866טרויקה, 1866
* הטבוע, 1867הטבוע, 1867
* לצד מסילת הברזל, 1868לצד מסילת הברזל, 1868
* לוכד הציפורים, 1870לוכד הציפורים, 1870
* ילדים ישנים, 1870ילדים ישנים, 1870
* ציידים במנוחה, 1871ציידים במנוחה, 1871
* אלכסנדר אוסטרובסקי, 1871אלכסנדר אוסטרובסקי, 1871
* הגעת האומנת לבית הסוחרהגעת האומנת לבית הסוחר
* הפונדק האחרון בשער העירהפונדק האחרון בשער העיר
* מתן פסק דינו של ימליאן פוגאצ'ב, 1879מתן פסק דינו של ימליאן פוגאצ'ב, 1879
* הנוצרים הראשונים של קייב, 1880הנוצרים הראשונים של קייב, 1880
* ישו על הר הזיתיםישו על הר הזיתים
* המחלוקת על האמונה, 1881המחלוקת על האמונה, 1881

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **וסילי פרוב** |

* קורות חיים
* יצירותיו של פרוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי הלוח היוליאני: 21 בדצמבר 1833 - 29 במאי 1882
2. ↑  וסילי פרוב באתר www.tanais.info

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306614005171
* BnF: cb14605048z (data)
* GND: 118916157
* ISNI: 0000 0001 0990 4426
* LCCN: n87939862
* MusicBrainz: 00df28e4-cae0-4b93-bf53-dd82371e1bc7
* NKC: uk20181004909
* NLP: A17549000
* RKD: 318864
* SNAC: w6sr0hhg
* SUDOC: 091976529
* ULAN: 500006579
* VIAF: 77114358
* WorldCat: lccn-n87939862

 |
**חוטף הכלבים** (באנגלית: **The Dognapper**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1934 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. בסרט מככבים מיקי מאוס ודונלד דאק בתור שוטרים שרודפים אחרי פיט רגל-עץ לאחר שהוא חטף את כלבת המחמד של מיני מאוס, פיפי. הסרט בוים על ידי דייוויד הנד וכולל את דיבובם של קלרנס נאש כמיקי ודונלד, פינטו קולביג כפיט ומלווין ג'יי גיבי כפיפי. זו הייתה הפעם הראשונה והיחידה שמיקי דובב על ידי נאש; וולט דיסני היה באירופה באותה תקופה ולא היה זמין להקליט את השורות שלו עבור מיקי, לכן נאש לקח את התפקיד. זהו הסרט הקצר ה-70 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והשמיני באותה השנה.

הסרט היה סרטו השלישי של דונלד והיה סיפור ההרפתקאות הראשון שהציג את מיקי ודונלד יחדיו. זה היה הסרט שחור-לבן השני מבין שלושה בלבד שהציגו את דונלד דאק (השניים האחרים היו ה"ההתרמה לבית היתומים" ו"תחנת השירות של מיקי"). מכיוון שצבע כפות רגליו של דונלד אינו מופיע בשחור-לבן, רגליו היו שחורות בסרטים הללו.

עלילה
-----

העלילה מוצגת תחילה דרך כותרות בעיתונים לפיהם פיפי, כלבת המחמד של מיני מאוס, נחטפה, יחד עם תיאורו של החשוד, פיט רגל-עץ. שידור רדיו המפרט את מכונית המילוט של החשוד נשמע על ידי השוטר מיקי מאוס ועוזרו דונלד דאק. מיד צמד השוטרים רואים את פיט חולף על פניהם במכונית והם מתחילים לרדוף אחריו, מיקי נוהג באופנוע ודונלד יושב בסירה ליד. למרות תרגילי ההתחמקות של פיט הוא לא מצליח להימלט ממיקי ודונלד, ובסופו של דבר הם עוקבים אחריו למחבוא שלו במנסרה נטושה.

בפנים, פיט כובל את פיפי לקיר ותופס תת-מקלע. מיקי ודונלד הולכים בעקבותיו לתוך המנסרה ועוצרים אותו באיומי אקדח. הרצף הבא מלא בצחקיקים ובדיחות שונות המציגות את שני אנשי החוק פועלים באופן לא יעיל וחסר כישורים, אך בכל שלב הם איכשהו מצליחים להקדים את פיט, אך לא ללכוד אותו.

לבסוף, בזמן שמיקי ודונלד עומדים על בול עץ, פיט מפעיל מסור עגול הממוקם כך לחתוך את הבול. מיקי ודונלד רצים קדימה כדי לחמוק מהלהב, אבל בסופו של דבר הבול עץ מסתיים ולהב המסור מתנער ומסתובב ללא שליטה. הלהב מתגלה איום עבור כל שלוש הדמויות, אך לבסוף רגל-העץ של פיט נתקעת בחור המרכזי של הלהב מה שגורם לו לעצור. מיקי ודונלד כובלים את פיט באמצעות מחוך, ויחד הם צועדים איתו לכלא בליווי האינסטרומנטלי של "The Girl I Left Behind" (אנ') כשלצידם פיפי, החופשייה כעת, נובחת לעברו בכעס.

דמויות ומדבבים
--------------

* מיקי מאוס – קלרנס נאש
* דונלד דאק – קלרנס נאש
* פיט – פינטו קולביג
* פיפי הפיקנזית – מלווין ג'יי גיבי
* מיני מאוס (קמאו)

קישורים חיצוניים
----------------

* "חוטף הכלבים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חוטף הכלבים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Smith, Dave (1996). "Dognapper, The". *Disney A to Z: The Official Encyclopedia* (1st ed.). New York: Hyperion. pp. 143. ISBN 0-7868-8149-6.
2. ↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). *Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History*. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
3. ↑  *The Dognapper* at The Encyclopedia of Animated Disney Shorts
4. ↑  "The Dognapper". The Internet Animation Database.
5. ↑  Lenburg, Jeff (1999). *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**וסילי איוואנוביץ' סוריקוב** (ברוסית: **Васи́лий Ива́нович Су́риков**; ‏ 24 בינואר (על פי הלוח היוליאני: 12 בינואר) 1848 – 19 במרץ (על פי הלוח היוליאני: 6 במרץ 1916) היה צייר רוסי שנודע בציוריו שתיארו אירועים היסטוריים.

קורות חיים
----------

סוריקוב נולד בקראסנוירסק שבסיביר. בין השנים 1869–1871 למד תחת פאבל צ'יסטיאקוב באקדמיה הקיסרית לאמנות שבסנקט פטרבורג.

בשנת 1877 עבר סוריקוב למוסקבה, והשתתף בציור הפרסקאות של קתדרלת ישו המושיע.

בשנת 1878 נשא לאישה את אליזבת צ'אראיס, נכדתו של הדצמבריסטי סוויסטונוב.

בשנת 1881 הצטרף לתנועת "הנודדים" (הפרדויז'ניקי).

בשנת 1893 התקבל כחבר באקדמיה לאמנויות של סנט פטרבורג.

סוריקוב נפטר ב-19 במרץ 1916 ונקבר בבית הקברות ואגאנקובסקויה שבמוסקבה.

סגנונו ויצירותיו
----------------

סוריקוב התמקד בציור אירועים היסטוריים מעברה של רוסיה, וניסה להציג אירועים אלה מתוך נקודת המבט של פשוטי העם אשר צפו באירועים. הציורים נחשבו מקוריים בסגנונם, בהצגת רגשות האנשים במהלך האירוע.

בין יצירותיו הידועות נמנים "בוקר הוצאתם להורג של חיילי הסטרלצי" (1881), "אלכסנדר מנשיקוב בברזוב" (1883), "פאודוסיה מורוזובה" (1887) המוצגות בגלריית טרטיאקוב שבמוסקבה, ו"מסע סובורוב דרך האלפים" (1889) וציור הפלגתו של "סטפאן ראזין" (1910) המוצגות במוזיאון הרוסי שבסנקט פטרבורג.

גלריה
-----

* בוקר הוצאתם להורג של חיילי הסטרלציבוקר הוצאתם להורג של חיילי הסטרלצי
* פאודוסיה מורוזובהפאודוסיה מורוזובה
* פרש הברונזהפרש הברונזה
* מנישקוב בברזובמנישקוב בברזוב
* כיבוש מצודת השלגכיבוש מצודת השלג
* מסע סובורוב דרך האלפיםמסע סובורוב דרך האלפים
* אדםאדם
* כיבוש סיביר על ידי ירמקכיבוש סיביר על ידי ירמק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וסילי סוריקוב** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* וסילי סוריקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* וסילי סוריקוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007421595305171
* BNE: XX1131650
* BnF: cb149674965 (data)
* GND: 119007533
* ISNI: 0000 0001 2123 9844
* LCCN: n80122702
* LNB: 000224781
* MusicBrainz: e52a76ac-c321-48d4-8191-867566d6f6f0
* NKC: kup20020000096795
* NLA: 35929147
* NLG: 256751
* NLP: A20828111
* NTA: 07248229X
* RERO: 02-A021787803
* RKD: 76082
* SUDOC: 107983478
* Trove: 1150277
* ULAN: 500032360
* VIAF: 22412567
* WorldCat: lccn-n80122702

 |
**לגונת גאראבוגאזקול** (בטורקמנית: **Garabogazköl Aylagy**, אגם המצר השחור) היא שקע טופוגרפי ממזרח לים הכספי, בשטחה של טורקמניסטן, המהווה לגונה של ים זה. הלגונה משתרעת על פני שטח של 18,000 קילומטר מרובע.

בין הלגונה לבין הים הכספי מפריד רכס סלעי נמוך, שבו תעלה צרה שדרכה זורמים מי הים אל הלגונה. מפלס מי הלגונה משתנה מעת לעת בהתאם למפלס מי הים הכספי, ולעיתים הופכת הלגונה לרדודה מאוד. על גבי הרכס, כ-50 קילומטרים מצפון לתעלה, שוכנת העיירה גאראבוגאז (Garabogaz) ובה כ-10,000 תושבים.

רמת המליחות של מי הלגונה - 35% - היא גבוהה מאוד, בדומה למימי ים המלח (מליחות מי הים הכספי היא 1.2% ושל מרבית הימים על פני כדור הארץ - 3-4%). בשל מליחותה אין בלגונה צמחייה מימית. הפקת מלח מהלגונה החלה בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנת 1973 הסתיימה הקמתו בגאראבוגאז של מפעל מודרני להפקת מלחים מהלגונה.

בשנת 1980, על רקע דאגה מירידת מפלס מי הים הכספי עקב אידוי, נחסמה התעלה שהוליכה מים ממנו אל הלגונה. עד 1984 התייבשה הלגונה כליל. עקב כך התעוררו בעיות סביבתיות קשות, כאשר מלח שנישא ברוח מהלגונה היבשה המליח את הקרקע על פני שטח נרחב ממזרח לה. ביוני 1992, לאחר שמפלס מי הים הכספי שב לעלות, נפרץ המחסום בתעלה שבינו לבין הלגונה והיא הוצפה שוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לגונת גאראבוגאזקול** בוויקישיתוף
* תמונת לוויין של התעלה שבין הים הכספי לבין הלגונה
* תקציר מאמר הערכה פיזית וכימית של הלגונה
* לגונת גאראבוגאזקול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000296175

 |