recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בתורת המשחקים, **עקרון השוליות** הוא עיקרון המצביע על כך שהערך של שחקן תלוי אך ורק בתרומתו השולית לכל קואליציה שאליה הוא מצטרף, ואינו תלוי בתרומת שאר השחקנים לקואליציות השונות.
ערך זה משמש באפיון שני לערך שפלי, בו הוא מחליף את עקרונות החיבוריות ושחקן האפס.

ניסוח פורמלי
------------

יהי \ \phi מושג פתרון נקודתי, {\displaystyle \left(N;v\right)} משחק בצורה קואליציונית, ו- {\displaystyle i\in N} שחקן. הגודל {\displaystyle \ \phi \_{i}\left(N;v\right)} נקרא ערכו של שחקן i במשחק {\displaystyle \left(N;v\right)} לפי \ \phi.

מושג פתרון \ \phi מקיים את **עקרון השוליות** אם לכל שני משחקים {\displaystyle \left(N;v\right)} ו-{\displaystyle \left(N;w\right)} עם אותה קבוצת שחקנים, ולכל שחקן \ i מתקיים התנאי הבא: אם {\displaystyle \ v\left(S\cup \{i\}\right)-v\left(S\right)=w\left(S\cup \{i\}\right)-w\left(S\right),\forall S\subseteq N-\{i\}},
אז: {\displaystyle \ \phi \_{i}\left(N;v\right)=\phi \_{i}\left(N;w\right)}.

הערות
-----

* ערך שפלי מקיים את עקרון השוליות.
* כל מושג פתרון \ \phi המקיים את עקרונות היעילות, הסימטריה והשוליות מקיים גם את עקרון שחקן האפס.
* ערך שפלי הוא מושג הפתרון הנקודתי היחיד המקיים את עקרונות היעילות, הסימטריה והשוליות.

ראו גם
------

* משחק שיתופי
* משפט יאנג

לקריאה נוספת
------------

* שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, **תורת המשחקים**, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
**עקרון ההתאמה של בוהר** פותח על ידי נילס בוהר בשנת 1923, ולפיו כאשר מערכת קוונטית שואפת אל הגבול הקלאסי, משמע בעבור מספרים קוונטיים גדולים (וחבורת גלים) ההתנהגות של המערכת תתאים לתוצאות הקלאסיות. במילים אחרות, עבור סדרי גודל גדולים, או אנרגיות גבוהות, המשוואות הקוונטיות יתנו את התוצאות הקלאסיות, אותן ניתן לקבל מחוקים כמו חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול.

בנוסף ניתן להראות על ידי עקרון ההתאמה כי בגבול של מהירויות נמוכות, תורת היחסות הפרטית מנבאת את התוצאות הקלאסיות.

תיאור הבעיה
-----------

עקרון ההתאמה נובע מהשאלה הבסיסית אשר הועלתה על ידי פיזיקאים בעקבות פיתוח מכניקת הקוונטים (המתארת חלקיקים בסדר גודל אטומי) - מתי הערכים והנוסחאות של המכניקה הקלאסית נכונים לשימוש לצורך תיאור התנהגותה של המערכת, ומתי יש להשתמש בכלים הקוונטיים.
בעוד שמכניקת הקוונטים מתארת ברמה מדויקת למדי את תוצאות הניסויים ותצפיות בקנה המידה התואם, משמע חלקיקים בעלי מספר קוונטי קטן או בעלי אנרגיה כוללת בסדר גודל של מסת המנוחה של החלקיק, בקנה מידה היומיומי חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול מתארים ומנבאים ברמת דיוק גבוהה את התוצאות הנצפות בניסויים. בקנה מידה כזה ניתן להתעלם באופן כללי מההשפעות הנובעות מתופעות קוונטיות, כמו עקרון אי הוודאות של הייזנברג.

משפט ארנפסט
-----------

משפט ארנפסט ניתן באופן מסוים לתיאור כפתרון לבעיה הזו. על פי עיקרון זה, הממוצעים של ערכי מדידה קוונטיים מקיימים את משוואות התנועה הקלאסיות. הביטוי המתמטי לעיקרון זה הוא 
{\displaystyle {\frac {d<A>}{dt}}={\frac {1}{i\hbar }}<[A,H]>+<{\frac {\partial A}{\partial t}}>}
כאשר {\displaystyle [A,H]} הוא הקומוטטור (יחס חילוף) של האופרטור A ו<.> מציינים את התוחלת של הערך בכתיב דיראק. H הוא ההמילטוניאן, i הוא מספר מדומה.

לצורך דוגמה, נבחר חלקיק חופשי במימד אחד ונבחן את המיקום שלו, ידוע כי יחס החילוף מקיים
{\displaystyle [H,X]=[{\frac {P^{2}}{2M}},X]={\frac {\hbar P}{iM}}}
כעת נציב במשפט ארנפסט ונקבל
{\displaystyle {\frac {d<x>}{dt}}={\frac {i}{\hbar }}\*<{\frac {\hbar P}{i\*M}}>={\frac {<P>}{M}}}, תוצאה
התואמת את התוצאה הקלאסית הידועה: {\displaystyle p=mv=m{\frac {dx}{dt}}}.

קישורים חיצוניים
----------------

* עקרון ההתאמה של בוהר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567882605171
* LCCN: sh85033037

 |
**לואי דָרְקְיֶיה דה פֶּלֶפּוּאָה** (בצרפתית: **Louis Darquier de Pellepoix**;‏ 19 בדצמבר 1897, קאור - 29 באוגוסט 1980, ליד מאלגה שבספרד) היה ראש הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים תחת משטר וישי בצרפת בין השנים 1944-1942.

ביוגרפיה
--------

דה פלפואה לחם במלחמת העולם הראשונה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 היה חבר בכמה התארגנויות פוליטיות שדגלו באידאולוגיה פשיסטית ואנטישמית. ב-6 בפברואר 1934 נפצע במהלך הפגנות סוערות של תנועות הימין בצרפת, דבר שהוסיף למעמדו הציבורי. בתקופה זו החל שיתוף הפעולה שלו עם ארגונים אנטישמיים בגרמניה. 

דה פלפואה ביטא בפומבי את דעותיו הקיצוניות. בין השאר אמר ב-1937: "מוטל עלינו, עם כל הדחיפות שבדבר, לפתור את הבעיה היהודית, בין אם על ידי גירוש או טבח". דו"ח בריטי משנת 1942 כינה אותו אחד האנטישמים הגרועים ביותר בצרפת. ב-1938 הציע דה פלפואה, שכיהן כחבר מועצת פריז, כי ייקבע לכל יהודי צרפת מעמד של זרים ויוטלו עליהם הגבלות חמורות בתחומי התרבות והכלכלה.

במאי 1942 הוא מונה לעמוד בראש ה"קומיסריאט הכללי לענייני יהודים" במקומו של קסאבְיֶיה וָלָה שלמרות דעותיו האנטישמיות ניסה לנהל מדיניות עצמאית צרפתית ביחס ליהודים ולכן פוטר מתפקידו על ידי הגרמנים. בניגוד לקודמו שהיה מועמד מטעם ממשל וישי נבחר דה פלפואה שהיה פרו-נאצי ומעריץ של ההיטלריזם על ידי הגרמנים. הוא ואנשי צוותו פעלו בברוטאליות ובתאוות בצע תוך שהם מתעלמים ממשרדי ממשלה אחרים או מעכבות טכניות וחוקתיות. נאמר כי פיליפ פטן בעצמו כינה את דה פלפואה, שהיה ידוע כאיש גס ואכזרי, "מר עינויים". בתקופתו גדלו ההתעמרות והדיכוי של יהודי צרפת והוגבר קצב הגירוש למחנות הריכוז. בין היתר היה דה פלפואה מראשי מבצע גירוש היהודים מפריז, בו גורשו כ-13,000 יהודים למחנות השמדה. בפברואר 1944 פוטר דה פלפואה בהוראת הגרמנים שחששו כי דמותו הגרוטסקית פוגעת באינטרסים שלהם בצרפת.

בשנת 1947 נידון דה פלפואה למוות שלא בפניו באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים, אך הוא נמלט לספרד, שם היה מוגן תחת משטרו של פרנסיסקו פרנקו. 

באוקטובר 1978 אמר בריאיון לעיתון הצרפתי "ל'אקספרס" כי תאי הגזים באושוויץ לא שימשו כדי להרוג בני אדם, אלא רק כאמצעי לחיטוי נגד כינים, וכי הטענות על ההרג בשיטה זו היו שקרים שהומצאו על ידי היהודים. הראיון עורר סערה ודיון ציבורי רחב בצרפת. 

דה פלפואה מת ב-1980, במאלגה שבספרד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי דרקייה דה פלפואה** בוויקישיתוף
* לואי דרקייה דה פלפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרים ברגמן, **דראנסי**, המכון לחקר התפוצות, 1998, עמ' 26 (מופיע גם במרים ברגמן, ‏היהודים בצרפת בתקופת ממשלת וישי, **משואה** י"ז, עמוד 190)
2. ↑  המשרד הכללי לעניני יהודים, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
3. ↑  **ילקוט מורשת, מהדורה 28**, בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ' וספרית פועלים, 1979, עמ' 103.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260281905171
* BnF: cb13487166t (data)
* GND: 119507188
* ISNI: 0000 0000 6654 7771
* LCCN: n79052394
* NTA: 243553749
* SUDOC: 06982956X
* Trove: 1498294
* VIAF: 56762831
* WorldCat: lccn-n79052394

 |
במתמטיקה, במיוחד בתורת הפוטנציאל, **עקרון המקסימום** הוא תכונה של משוואות דיפרנציאליות חלקיות מסוימות, ספציפית מהטיפוס האליפטי והפרבולי. באופן כללי, העיקרון טוען כי המקסימום של פונקציית הפתרון בתחום נתון מושג תמיד על השפה של התחום. באופן ספציפי יותר, עקרון המקסימום *החזק* גורס כי אם המקסימום של פונקציה מושג בפנים התחום, אז היא חייבת להיות קבועה בתחום. עקרון המקסימום *החלש* טוען, לעומת זאת, שאמנם ערך המקסימום חייב להימצא על שפת התחום, אך הוא עשוי להופיע מחדש בפנים התחום פעמים נוספות.

המשפט הוא במובן מסוים מסקנה ממשפט הערך הממוצע של גאוס.

לעקרון יש השלכות פיזיקליות מעניינות, שכן הפוטנציאל החשמלי בריק מקיים את משוואת לפלס, ולכן נובע ממנו כי לא ניתן ללכוד חלקיק טעון בשיווי משקל יציב על ידי שדות אלקטרוסטטיים (שדות נייחים), אם כי ניתן ללכוד אותו בריק באמצעות שדות אלקטרודינמיים (ראו גם מלכודת פאול).

הדוגמה הקלאסית
--------------

פונקציות הרמוניות הן דוגמה קלאסית לה עקרון המקסימום החזק תקף. באופן פורמלי, אם *f* היא פונקציה הרמונית, אז *f* לא יכולה להיות בעלת מקסימום מקומי מובהק בתוך תחום של פונקציה#תחום ההגדרה שלה. במילים אחרות, או ש-f היא פונקציה קבועה, או שבעבור כל נקודה נתונה x\_0 בפנים התחום, קיימות נקודות אחרות הקרובות באופן שרירותי ל-x\_0 שהפונקציה *f* מקבלת בהן ערכים גדולים יותר:

תהי *f* פונקציה הרמונית המוגדרת על תת-קבוצה קשירה פתוחה *D* של המרחב האוקלידי **R***n*. אם x\_0 היא נקודה ב-*D* כך ש-:

{\displaystyle f(x\_{0})\geq f(x)}
בעבור כל הנקודות *x* בסביבת הנקודה x\_0, אז הפונקציה *f* היא קבועה על *D*.

היוריסטיקה לנכונות הטענה
------------------------

הגרף של פונקציה הרמונית המוגדרת על עיגול היחידה עשוי להיראות למשל ככה. ניתן לראות שמשטח הפונקציה הוא "דמוי אוכף" בכל מקום.
*עקרון המקסימום החלש* בעבור פונקציות הרמוניות הוא מסקנה פשוטה מן החשבון האינפיניטסימלי הקשור בפתרון משוואת לפלס. המרכיב המרכזי בהוכחה הוא העובדה שלפי ההגדרה של פונקציות הרמוניות, הלפלסיאן של *f* הוא אפס. לפיכך, עבור פונקציות המוגדרות על תחום מישורי, כל נקודה קריטית של *f* היא בהכרח נקודת אוכף (משטח קמור-קעור); אחרת לא ייתכן שסכום הנגזרות השניות של *f* יהיה אפס (שתי הנגזרות השניות חייבות להיות בעלות סימן מנוגד). עבור פונקציות המוגדרות על מרחב מממד גבוה יותר מקבלים שלפחות שתי נגזרות שניות (לפי שתי קואורדינטות שונות) הן בעלות סימן מנוגד.

*עקרון המקסימום החזק* נשען על למת הופף, וההיוריסטיקה לו מסובכת יותר.

ראו גם
------

* עקרון המקסימום באנליזה מרוכבת
**אהבה היא...** (באנגלית: **Love Is...**) היא רצועת קומיקס שנוצרה על ידי הקריקטוריסטית קים קזאלי (אנ') בניו זילנד בשנות ה-60 של המאה ה-20 וזכתה לפופולריות בעולם. האיורים בסדרה מבוססים על ציורים שנכללו במכתבי אהבה שהיא כתבה לבן זוגה, רוברטו קזאלי. הם פורסמו לראשונה בלוס אנג'לס טיימס בינואר 1970 ומאז פורסמו בעיתונים רבים בעולם, והם נפוצים גם כיום. קזאלי נהגה לחתום כל איור בשם "קים" בלבד.

אחד האיורים המפורסמים בסדרה הוא "אהבה היא... להיות מסוגל לומר שאתה מצטער", שפורסם ב-9 בפברואר 1972, ושווק לאחר מכן במוצרי מרצ'נדייזינג רבים. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הרוויחה קזאלי מסדרת הקומיקס בין חמישה לשישה מיליון דולר בכל שנה.

קים קזאלי איירה את סדרת הקומיקס עד 1975, אז אובחן בעלה, רוברטו קזאלי, כחולה בסרטן סופני. לאחר מכן היא העניקה לקריקטוריסט הבריטי ביל אספרי את הזכויות ליצור ולאייר את הקריקטורות, שהמשיכו להתפרסם תחת שם העט שלה.

רוברטו קזאלי מת מסרטן האשכים בשנת 1976, וקים קזאלי מתה מגידול בעצמות בשנת 1997. בנה סטפאנו מנהל את קניינה הרוחני.

האיורים מתפרסמים מדי יום גם כיום בעיתונים רבים בעולם, למעט ימי ראשון.

מאפייני הקומיקס
---------------

"אהבה היא..." היא רצועת קומיקס בעלת מסגרת בודדת, הנושאת את הכותרת "אהבה היא...", איור המופיע באמצע המסגרת, ובתחתיתה ביטוי המסיים את המשפט שבכותרת. הרצועות אינן תלויות זו בזו, ואין קווי עלילה מתמשכים.

הדמויות הראשיות בסדרה הן אישה וגבר, הדומים לקים ורוברטו קזאלי. הם מתוארים ללא בגדים וללא מאפיינים מיניים, מלבד רמז לשדיים אצל האישה. לעיתים רחוקות שולבו באיורים ילדיהם או הוריהם של בני הזוג, או דמויות אחרות.

הדמויות מופיעות ביחד או לחוד, כאשר אחד חושב על השני. הסדרה עוסקת בדרך כלל בסוגיות קלות, אם כי במספר מקרים שולבו בה מסרים הקשורים לאיכות הסביבה.

גרסאות והשפעות
--------------

איורי הסדרה ראו אור במהלך השנים בכ-25 ספרים.

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הופיעה גרסה חלופית של הסדרה בעיתון הבריטי Mail on Sunday, בת שלושה או ארבעה פאנלים, כאשר דמויות הגברים והנשים מצוירות בלבוש מלא.

הגרסה הטורקית של הסדרה נמכרה יחד עם מסטיק.

הסדרה הוזכרה באחד הפרקים של משפחת סימפסון.

בשנת 2009 יצא משחק וידאו של נינטנדו המבוסס על הסדרה. קיימת אפליקציית מובייל של הסדרה בחנות היישומים של אפל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אהבה היא... ברשת החברתית פייסבוק
* אהבה היא... ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bill Asprey, Love is... 50 years young!, ‏ינואר 2020 (באנגלית).
2. ↑  Love Is... comics - Tribune Content Agency (באנגלית).
3. ↑  Obituary: Kim Casali, באתר האינדפנדנט, ‏21 ביוני 1997 (באנגלית).
**קייזראג** (**Kaiseregg**) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,185 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון פריבורג בשווייץ.

גאוגרפיה
--------

קייזראג הוא ההר הרביעי מדרום לעיר תון, והשני מצפון למעבר יאון (Jaun Pass), ברכס הקיצוני בצפון האלפים הברניים באזור המכונה גם טרום האלפים (Pre-Alps). הרכס מתחיל ליד העיר תון בהר גאנטריש (2,175), וממשיך לאורך עמק זימן דרך ההרים מרה (2,087), שאפארניש (2,107), וקייזראג (2,185), עד להר שאפברג (2,239) ליד אגם גרוייר (Lake of Gruyère) בשפלה השווייצרית, שם חוצה את הרכס מעבר יאון (המחבר את אזור גרוייר (district of Gruyère) שבשפלה השווייצרית עם עמק זימן (Simmental)), ומצידו הדרומי של המעבר ממשיך הרכס בהרים רודיגנשפיץ (2,124), דאן דה רות (2,236), דאן דה סאוויני (2,252), וניל נואר (2,389), ווניל קארה (2,197), ומסתיים בהרים רושה דה נה (2,042) ודאן דה ז'אמאן (1,879) שעל גדות אגם ז'נבה.

למרגלות ההר מצדו הצפון מערבי שוכן האגם השחור.

תיירות
------

ניתן להגיע לפסגת ההר באמצעות שביל רגלי שמגיע ממש עד הפסגה, וממנה ניתן לרדת במסלולים שונים לכיוון העמקים סביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קייזראג** בוויקישיתוף
* קייזראג באתר Hikr
**דוכסות סקסוניה-קובורג-אייזנך** (גרמנית: Sachsen-Coburg-Eisenach, נהגה "זקסן-קובורג-אייזנך") הוא שמה של דוכסות גרמנית בתורינגיה, שהתקיימה למשך תקופה קצרה, ופוצלה אחרי כן לדוכסות סקסוניה-קובורג ולדוכסות סקסוניה-אייזנך.

היסטוריה
--------

בית וטין החזיק בנחלות נרחבות בסקסוניה, סקסוניה-אנהלט, ותורינגיה. בשנת 1485 פוצלה הנחלה בין בניו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה). בשנת 1547 ויתר יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין בניו; יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה קיבל את אזור גותה. 

בשנת 1566 ירש יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר את אחיו, אך בשנת 1572 שוב פוצלה הדוכסות בין יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר לבין אחייניו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך. בתחילה שלטו האחים בשותפות, אולם בשנת 1596 חילקו את הנחלה ביניהם; יוהאן קזימיר קיבל את אזור קובורג ויוהאן ארנסט קיבל את אזור אייזנך. בשנת 1633 מת יוהאן קזימיר ללא ילדים, ויוהאן ארנסט ירש את נחלתו, אולם בשנת 1638 מת גם הוא ללא ילדים, והנחלה פוצלה בין דוכסות סקסוניה-ויימאר לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג. הדוכסויות לא התאחדו שוב במהלך החלוקות השונות, עד להקמתה של תורינגיה בשנת 1920.

שליטי סקסוניה-קובורג-אייזנך
---------------------------

* יוהאן קזימיר (1572–1596)
* יוהאן ארנסט (1572–1596)

קישורים חיצוניים
----------------

* גנאלוגיה של משפחות האצולה הגרמניות
**קייזרסברג** (בצרפתית: **Kaysersberg**) הייתה קומונה במחוז או-רן בחבל אלזס, צרפת. העיר אוחדה ב־1 בינואר 2016 עם קינפהיים (Kientzheim) וסיגולשהיים (Sigolsheim) לקייזרסברג ויניובל (Kaysersberg Vignoble).

גאוגרפיה
--------

קייזרסברג ממוקמת לרגלי הרי הווז' בכניסה לעמק הוייס, כעשרה קילומטרים מצפון-מערב לקולמר, בירת המחוז. על העירה שולטות שתי פסגות כשעל אחת מהן נמצאות הריסות טירת שלוסברג (Schlossberg).

היסטוריה
--------

עמק הוייס שמתחבר לעמק אורבה (Orbey) שימש כמעבר חשוב של הרי הווז'. כמעבר חשוב הוא לא הוזנח על ידי הרומאים שהקימו במקום מחנה צבאי בשם *Caesareum castrum*.

השם קייזרסברג (Kaysersberg) מוזכר לראשונה בשנת 1227 כאשר פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הורה לרכוש ארמון קטן על מנת לשלוט על עמק הוייס שמחבר בין לורן לאלזס דרך מעבר הרים די בונום (Col du Bonhomme). המבצר שנבנה היה אחד המבצרים החשובים שנבנו על מנת להגן על האימפריה הרומית הקדומה מפני דוכסי לורן.

בשנת 1247 הנרי, בישוף שטרסבורג, ניסה ללא הצלחה להשתלט על העמק שנלקח שנה מאוחר יותר על ידי דוקס לורן ושנכבשה ב-1261 על ידי רודולף הראשון לבית הבסבורג שהשתלט על חלק מבישופות שטרסבורג בניגוד לדעתו של הבישוף ולאחר שמונה לקיסר הוא שב למבצר ב-1285. הקיסר שהחליפו, אדולף מנסאו, שינה את הסטטוס של העיר לעיר קיסרית חופשית ב-1293, על מנת להראות את חשיבותה לאימפריה. משנה זו, העיר הייתה נתונה לשליטתו הבלעדית של הקיסר ולא תלויה בשלטונו של אציל.

ב-1354 הצטרפה לדקאפול, קואליציית הערים הקיסריות החופשיות של אלזס שיצר קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בעקבות שלום וסטפליה, שסיים את מלחמת שלושים השנים, ב-1648, העיר איבדה את תוארה כעיר קיסרית חופשית ועברה לשליטתה של צרפת שקיבלה את אלזס מידי בית הבסבורג. יחד עם שאר ערי הדקאפול, העיר לא הסכימה להשלכות חוזה זה שהסיר את החופש היחסי שהיה לה והחזיר את העיר לשלטון האצילים. העיר עמדה בסירובה להצטרף לצרפת עד להסכמי ניימכן בשנת 1678.

בעת החדשה עברה העיר את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, אלזס סופחה מחדש לצרפת.

במסגרת הרפורמה לשינוי מנהלתי בצרפת בשנת 2016, העיר אוחדה עם קינצהיים (Kientzheim) וסיגולסהיים (Sigolsheim) ויצרו קומונה חדשה (commune nouvelle) בשם קייזרסברג ויניובל (Kaysersberg Vignoble).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קייזרסברג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קייזרסברג

הערות שוליים
------------

1. ↑  Encyclopédie de l'Alsace, t. 11 : Rhin-Strasbourg, Publitotal, 1985

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565004505171
* BnF: cb15271864b (data)
* GND: 4235954-5
* LCCN: n89652561
* MusicBrainz: 26909d4d-5fe9-42b2-99d5-709ed006f35a
* VIAF: 159572494
* WorldCat: lccn-n89652561

 |
**לבנית דימורפית** (שם מדעי: ***Egretta dimorpha***) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה באיים קומורו, מדגסקר, מיוט, סיישל שבמערב האוקיינוס ההודי וכן בקניה וטנזניה, ולעיתים גם דרומה עד מוזמביק, לאורך ביצות מלוחות ואגני מים סמוכים לחופים למשל בין מנגרובים ובלגונות.

האנפה תוארה ב-1914 בידי החוקר הגרמני ארנסט הארטרט (אנ'), כשבתחילה נחשבה עקב דמיונה לתת-מין של לבנית ים-סוף או של לבנית קטנה.

אורכה של האנפה 55–65 סנטימטרים, עם מוטת כנפיים של 86–104 סנטימטרים. גופה עוטה 2 הופעות: חלקם בעלי נוצות לבנות ברובו, כשהמקור והרגליים שחורים והעיניים וסביבתם צהובים וחסרי נוצות. אחרים בעלי כסות כחולה-שחורה למעט הרגליים והמקור וסביבתו גם צהובים.

אנפה זו מצויה לרוב בבדידות או בקבוצות קטנות המחפשות מזון לאורך החופים והיא מלקטת במקורה טרף של דגים, חרקים מימיים וסרטנים. בדומה לקרובותיה היא מקננת על עצים, כשבקן הנקבה מטילה 1 עד 3 ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבנית דימורפית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* GBIF
 |

* 
* אנפה דימורפית לצד מגלן קדוש אפריקאיאנפה דימורפית לצד מגלן קדוש אפריקאי
* 
* 
*
**דולב מזרחי** (שם מדעי: *Platanus orientalis*) הוא מין של דולב, עץ גדול ממדים המצוי לרוב לצד מקווי מים. הוא נציג יחיד של משפחתו בישראל.

סימנים מורפולוגיים
------------------

העץ גבוה, קליפתו מתקלפת ולכן צבע קליפת הגזע משתנה. תכונה זו מקנה לעץ מראה ותיק, אולם אין אפשרות לאמוד את גילו של העץ לפי קריטריונים חיצוניים כדוגמת מראה ועובי הגזע.

משום מראה העלה המפורץ שלו, שלכת החורף המרשימה וכן הלאה, יש הנוטים לבלבל סוג זה עם הסוג אדר- 'acer', המוכר לנו מדגל קנדה ומסירופ מייפל. אדר סורי ואדר קטן-עלים מייצגים סוג זה בארץ.

משום יופיו, קורתו הישרה וצילו הרב בקיץ, עץ זה ניטע גם כעץ נוי.

העלה שסוע לכ-5 אונות, שפתו משוננת. קיימים שני עלי לוואי, הקטנים מן העלה.

העץ נשיר, ושלכתו יפה. ניתן לזהות מרחוק את פלג המים של הנחלים שהעץ שוכן בהם: בעונת הסתיו העלים מצהיבים; בעונת החורף רוב העלים נושרים; בעונת האביב העץ מלבלב, והוא ניכר בצבע ירוק בהיר ו"חי" על פני שאר צמחי החורש, במשך כל הקיץ.

הפרי הוא אגוזית עגולה, ניכרת בעוקצים הארוכים ובציצת שערות ארוכות.

תפוצה בישראל
------------

העץ מלווה פלגי מים ומעיינות, במיוחד בצפון הארץ. ככזה הוא נחשב לנדיר, אולם אין הוא נחשב בסכנת הכחדה, משום שבית גידולו לא מאוים באופן יחסי. נוכל לפגוש אותו במערכת יובלי הירדן, נחל דליות שבגולן, ובנחלי הגליל האיתנים כדוגמת נחל עמוד, כזיב ובצת. דולב מזרחי הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.

עצי הדלב המרשימים הסמוכים לעין זיו שבנחל כזיב סמלו את זכות הטבע למים, כאשר המעיין השופע הזה נתפס על מנת לשמש כמי שתייה עבור אזור הצפון. בעקבות הדלדלות המים באפיק, היה חשש למגוון היצורים החבים את חייהם למי המעיין. ויותר מכל, הדולב המרשים גילה סימני עקה. כך הושגה פשרה, ובשעות הבוקר מזרימה חברת 'מקורות' מים, מהם נהנים שוכני השמורה- מגוון צמחייה ובעלי החיים, וכמובן המטיילים. והדולבים האיתנים- עדות לפשרה זו.

מין זה נמצא גם במספר מעיינות באזור יהודה ושומרון. שמו אף השתמר בשמות מקומות באזור:

* ואדי דילב שבהרי בנימין שם עד היום נותרה קבוצת עצים. האתר נמצא בשמורת טבע 'דולבים'. זהו מקור שם ההתנחלות הסמוכה דולב.
* נחל דולב, הוא יובל של נחל שורק בהרי יהודה, שנתן את שמו לשמורת נחל דולב, הכוללת מסלולי טיול פופולריים כדוגמת נחל המערה ובו מערת התאומים.

לא ברור האם פרטים אלו של הדולב המזרחי הם צמחי בר מקומיים, או שהובאו על ידי האדם.

ישראל מהווה את גבול תפוצתו הדרומי של עץ זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דולב מזרחי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* דולב מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
* אתר למנויים בלבד משה לעד, הענק הטוב מציע את השלכת הכי יפה בישראל, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  דולב מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
**קונצרט** הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי והזמר הישראלי שלמה גרוניך. האלבום הוקלט בהופעה חיה והוא משלב בין סגנונות מוזיקליים רבים, דבר אופייני לגרוניך.

הפקה
----

באלבום מבצע גרוניך את השיר "אל מלא רחמים" שהלחין למילים של המשורר יהודה עמיחי, וכן שני שירים מוכרים מאלבומו הראשון: "רוזה מרציפן" ו"אל נא תלך". שירים 6–11 מושרים באנגלית ונלקחו מתוך המחזה "אמריקה" שהלחין גרוניך בסוף שנות ה-70 בעת שהותו בניו יורק. את המחזה כתב המחזאי והמשורר יורם לוי פורת. המחזה מבוסס על יצירתו של פרנץ קפקא באותו שם.

האלבום הוקלט במהלך הופעה חיה במועדון צוותא בתל אביב בספטמבר 1979, ויצא ביוני 1980. היוזמה להקלטת האלבום הייתה של המפיק נעם סמל, שהבחין בהתלהבות בה התקבלה הופעה של גרוניך ב'צוותא' באוגוסט 1979, בעת חופשת קיץ בישראל בזמן שהיה בלימודים בארצות הברית. והתקבלה החלטה לקיים הופעות נוספות ולהקליט אלבום המנציח אותם. גרוניך חזר ללימודים בארצות הברית ולכן לא היה מעורב בהחלטה על עיצוב עטיפתו של האלבום.

בשנת 1993 יצא האלבום לראשונה על גבי תקליטור.

השירים באלבום
-------------

1. שיר אהבה טרי
2. תלמיד בית ספר תיכון באירופה
3. אל נא תלך
4. אל מלא רחמים
5. רוזה מרציפן
6. רעמסס
7. מאמא
8. אני מנסה
9. שיר אהבה ישן
10. איש ההמצאות
11. דיסקין

משתתפים
-------

* שלמה גרוניך - שירה, פסנתר, פנדר, סינטיסייזר
* אילן גרוניך - כינור
* יצחק קלפטר - גיטרה חשמלית
* מיקי שביב - גיטרה בס, קולות וכלי הקשה
* מאיר ישראל - תופים
* מורטון קם - קלרינט, סקסופון
* איתמר ארגוב - חצוצרה
* אדי קלובסקי - טרומבון
* זאב ברטוק - טובה
* צחי אוסטרובסקי ‏צחי אוסטרובסקי‏ (Q55753987) - צילומי עטיפה

קישורים חיצוניים
----------------

* האלבום באתר הרשמי של שלמה גרוניך

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב קוטנר, מלחין נועז ומקורי - שלמה גרוניך "קונצרט" (הד ארצי), מעריב, 10 ביולי 1980
2. ↑  יוסי חרסונסקי, ערב עם גרוניך, מעריב, 22 באוגוסט 1979
**בית הכנסת בניז'ני נובגורוד** נבנה בין השנים 1881 – 1883 עבור הקהילה היהודית שהתפתחה בעיר כאשר "חיילי ניקולאי" החליטו להשתקע בה בסיום שירותם הצבאי באמצע המאה ה-19.

חנוכת בית הכנסת התקיימה ב־29 באוגוסט 1884.

בית הכנסת נמצא במרכז ההיסטורי של העיר ונחשב לאחד מבתי הכנסת העתיקים ברוסיה.

בית הכנסת הולאם בשנת 1938 על ידי השלטון הסובייטי אשר השתמש בו לצורך הפעלת בתי מלאכה לנגרות ולמסגרות, מחסנים ומפעל קרטון. כדי לאפשר שימוש יעיל במבנה, עזרת הנשים נסגרה והפכה לקומה נפרדת.

בשנת 1991 השלטונות אפשרו לקהילה לעשות שימוש בבניין בתמורה לתשלום שכר דירה גבוה. הודות למאמציו של שליח חב"ד ורבה הראשי של העיר, הרב שמעון ברגמן, בית הכנסת הוחזר לקהילה בשנת 2005. הבניין שופץ בעלות של שלושה מיליון דולר והותאם לשימוש כבית כנסת הודות לתרומת קרן משפחת רוהר, בראשותו של סמי ג'ורג' רוהר, וקרן קשת יוחל. במסגרת השיפוץ נוספה קומה המשמשת כעזרת נשים. קיר אחד באולם התפילה חופה באבן שהובאה במיוחד מירושלים.

חנוכת בית הכנסת המשופץ והכנסת ספר תורה התקיימו ב 4.04.2014.

בניין בית הכנסת משמש כמרכז החיים היהודיים בעיר, ובתחומו מתקיימות פעילויות מגוונות לכלל האוכלוסייה היהודית: מועדון נוער "חיים", מועדון דרמה, מועדון נשים "חיה-מושקא", מקהלת '"זילבר'", שמיניית נגנים "ערב טוב" ומקהלת בית הספר של חב"ד "אור-אבנר". בנוסף פועלים בבניין משרדי הקהילה, חדר מחשבים עם חיבור לאינטרנט מהיר וספרייה יהודית.

ראו גם
------

* הקהילה היהודית בניז'ני נובגורוד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Нижегородская синагога, autotravel-nn.ru (בברוסית)
2. ↑  Р. И. А. Новости, Старейшую в России синагогу реконструировали в Нижнем Новгороде, РИА Новости, ‏20140319T1645 (ברוסית)
3. ↑  בית הכנסת ניזס'ני נובגורוד, באתר stnmedia.ru
4. ↑  רוסיה: מעמד היסטורי של הכנסת ספר תורה, באתר ערוץ 7, ‏2014-04-04
5. ↑  בית הכנסת בניז`ני נובגורוד חזר לידיים יהודיות, באתר COL
יפים ברונפמן ומאסטרו להב שני בתום נגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3
**הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3** ברה מינור אופוס 30 של המלחין הרוסי סרגיי רחמנינוב, נכתב בשנת 1909 וקנה לו שם של קונצ'רטו לפסנתר מאתגר ביותר מבחינה טכנית ברפרטואר הקלאסי הסטנדרטי.

היסטוריה
--------

את הקונצ'רטו רחמנינוב חיבר באחוזה השלווה של משפחתו באיוונובקה, שם השלים אותו ב-23 בספטמבר, 1909.
הקונצ'רטו בוצע לראשונה ב-28 בנובמבר 1909 על ידי רחמנינוב עצמו בניצוחו של גוסטב מאהלר, יחד עם האגודה הסימפונית של ניו יורק (New York Symphony Society). הקונצ'רטו צבר פופולריות בעיקר משנות ה-30 של המאה ה-20.

מבנה היצירה
-----------

היצירה מתוזמרת ל 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 4 קרנות, 2 חצוצרות, 3 טרומבונים, טובה, טימפני, תוף בס, מוקש תוף, מצלתיים, פסנתר ומיתרים.
כמקובל בקונצ'רטו סטנדרטי, היצירה מסודרת בשלושה פרקים:

1. אלגרו מה נון טנטו (רה מינור)
2. אינטרמצו: אדג'ו סוסטנוטו (רה מינור ← רה ♭ מז'ור ← רה מינור)
3. פינאלה אלה בראבה (רה מינור ← רה מז'ור)

רחמנינוב, תחת לחץ, ומתוך רצון להפוך את עבודתו לפופולרית יותר, אישר למבצע לקטוע כמה חלקים מן היצירה. החלקים החתוכים, במיוחד בפרק השני והשלישי, אכן לא הושמעו בדרך כלל בביצועים והקלטות בעשורים הראשונים שלאחר פרסומו של הקונצ'רטו. בהקלטות מודרניות, מקובל יותר לבצע את הקונצ'רטו בגרסתו המלאה. ביצועים אופייניים של הקונצ'רטו המלא נמשכים כארבעים דקות.

היצירה בתרבות הפופולרית
-----------------------

היצירה מוזכרת בסרט הקולנוע האוסטרלי "ניצוצות" (1996). גיבור הסרט, בהשפעת אביו שואף לנגן את הקונצ'רטו, אותו הוא רואה כ"אוורסט מוזיקלי".

קישורים חיצוניים
----------------

* קונצ'רטו לפסנתר מס' 3 (רחמנינוב), ביצוע מלא
* קונצ'רטו לפסנתר מס' 3, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על היצירה (מבוסס על עבודתו של סקוט קולבנק), Kar-Gee Tan, באתר classical.net
2. ↑  ‘Rach 3’ is a concerto that pianist Daniil Trifonov needed to grow into, סאדי דינגפלדר, באתר וושינגטון פוסט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007451807405171
* GND: 300123795
* LCCN: no95005572
* MusicBrainz work: 21b5596b-5b70-320c-bf3f-c7285f770783
* VIAF: 174383197
* WorldCat (עם VIAF): 174383197

 |
**דוכסות קלדקארי** (בגאורגית: **კლდეკარის საერისთავო**, קלדֶקאריס סאאֶריסתאבוֹ) הייתה דוכסות פאודלית שהתקיימה בגאורגיה בימי הביניים. הדוכסות הונהגה על ידי שושלת אצולה גאורגית בעלת עוצמה, בר'וואשי, והתקיימה בין השנים 876–1103, בדרום מחוז כארתלי תחתית. למרות גודלה הקטן, גרמה הדוכסות לבעיות רציניות למלכים הבגרטיוניים, ששאפו לאחד את כל אדמות גאורגיה לממלכה אחת.

היסטוריה
--------

הדוכסות נוסדה בשנת 876 על ידי ליפריט הראשון מבית בר'וואשי, שגורש על ידי המלכים האבחזים מהאחוזה הפאודלית שלו ארגוותי שבאימרתי עילית. ליפרטי מצא מחסה במחוז ההיסטורי תריאלתי, שם הותר לו, על ידי דוד הראשון קורופלאטס (876–881), מענף כארתלי של בגרטידים האיברים, מלך טאו-קלארג'תי, להעפיל למצודה חזקה שנקראה, מצודת קלדקארי, שהפירוש המילולי של שמה הוא "שער מסולע", ולשלוט בדרכים המשמשים קיצור דרך מסולע המחברים את מחוזות מזרח גאורגיה עם המדינות השכנות מדרום והאימפריה הביזנטית. בהיותה בעמדת מפתח, הצליחה משפחת בר'וואשי להגיע למעמד בו היא התמודדה על גבולותיה עם הנסיכויות השכנות. עם היווסדה של הממלכה הגאורגית המאוחדת, על ידי בגרט השלישי, התפרצה היריבות בין שושלת בר'וואשי לשושלת בגרטיוני. במאבק בין המשפחות גבר בגרט על ראטי הראשון, והכריח אותו, בשנת 889, לוותר על השלטון בדוכסות לטובת בנו, ליפריט השני.

האמיר של אמירות טביליסי, ג'עפר (1032–1046), כלא את ליפריט, ולמרות חילוקי הדעות בין בגרט לליפריט, שחרר אותו בגרט. מאוחר יותר, בשנים 1038–1040, הטיל צבא גאורגי משותף, בראשות בגרט וליפריט, מצור על טביליסי, אלא שהמלך נסוג מהמצור עקב חילוקי דעות שנבעו מהאיבה התהומית של הליפריטים לבגרטיונים. כתוצאה מכך הפך ליפריט ליריב מושבע של בגרט.

בשנת 1048, נתפס ליפריט בידי הסלג'וקים במהלך המלחמה הביזנטית-סלג'וקית. בגרט ניצל את המצב והשתלט על העיר אופליסציחה, שבה את משפחתו של ליפריט והשתלט על טביליסי. בשנת 1051, שחררו הסלג'וקים את ליפריט, שחזר לגאורגיה עם כוח ביזנטי חדש והשתלט על מזרח גאורגיה. כשהוא מובס וחושש מהתפוררות ממלכתו, שם בגרט את פעמיו לקונסטנטינופול, וניהל משא ומתן על הסכם שלום. בהיעדרו הפך ליפריט לשליט בפועל על הממלכה בהצהירו על עצמו כעוצר לבנו ויורשו של בגרט הרביעי, גיאורגי. לאחר שלוש שנים של משא ומתן מתיש, הצליח בגרט להבטיח את הנייטרליות של הקיסר הביזנטי וחזר לגאורגיה כדי להחזיר לעצמו את השליטה בממלכתו. בשנת 1058 הכריח בגרט את ליפריט לצאת לגלות. בנו של ליפריט ויורשו, יואנה, הורשה על ידי המלך הגאורגי לרשת את הדוכסות. בשנת 1074, מרד יואנה ביורשו של בגרט, גיאורגי השני, וניסה לקבל את תמיכת הסלג'וקים. למרות זאת, כוח סלג'וקי פלש וכבש באופן זמני את הדוכסות ושבה את השושלת הדוכסית.

דוד הבנאי, יורשו של גיאורגי השני, מהמלכים הגאורגיים המצליחים ביותר, הכריח, בשנת 1093, את משפחת בר'וואשי להגיש את כניעתה למלכות, ובלם את ניסיון המרד שלהם מאוחר יותר. בשנת 1103, ניצל דוד הבנאי את מותו של הדוכס האחרון לבית בר'וואשי, ראטי השלישי, וביטל את הדוכסות כשהוא מעביר את שטח הדוכסות לשליטת לריבונות הממלכה.

| שם הדוכס | שנות שלטון |
| --- | --- |
| **ליפריט הראשון** | 876-? |
| **ליפריט השני** | 940-960 |
| **ראטי הראשון** | 960-988 |
| **ליפריט השלישי** | 988-1005 |
| **ראטי השני** | 1005-1021 |
| **ליפריט הרביעי** | 1021-1059 |
| **יואנה** | 1059-1074 |
| **ליפריט החמישי** | 1074-1095 |
| **ראטי השלישי** | 1095-1102 |
**דוכסות סקסוניה-רמהילד** (גרמנית: Sachsen-Römhild, נהגה "זקסן-רמהילד") הוא שמה של דוכסות גרמנית בתורינגיה, שהתקיימה במשך תקופה קצרה, וצורפה לאחר מכן לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד.

היסטוריה
--------

בית וטין החזיק בנחלות נרחבות בסקסוניה, סקסוניה-אנהלט, ותורינגיה. בשנת 1485 פוצלה הנחלה בין בניו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה). בשנת 1547 ויתר יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין בניו; יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה קיבל את אזור גותה. בשנת 1566 ירש יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר את אחיו, אך בשנת 1572 שוב פוצלה הדוכסות בין יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר לבין אחייניו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך. לאחר מותו של פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר בנו של יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר בשנת 1602, חולקה הדוכסות בין אחיו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר ובין בנו יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1640 נתן וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר את חלק מנחלתו לאחיו הצעיר ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה, שירש בשנת 1672 את דוכסות סקסוניה-אלטנבורג. לאחר מותו בשנת 1675 שלטו בניו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת בניו; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד. היינריך הקים את חצרו ברמהילד, ובכך הפכה נחלתו לדוכסות סקסוניה-רמהילד. בשנת 1710 מת היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, והתעוררה מחלוקת ירושה שהתקיימה עד לשנת 1735, אך לבסוף הוחלט לצרף את רוב אדמותיו לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד, בעוד ששאר הנחלה התחלקה בין האחים האחרים.

בשינויים שחלו במדינות תורינגיה בשנת 1826, לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, אוחדו כל אדמות סקסוניה-רמהילד תחת דוכסות סקסוניה-מיינינגן.

שליטי סקסוניה-רמהילד
--------------------

* היינריך (1680–1710)

קישורים חיצוניים
----------------

* גנאלוגיה של משפחות האצולה הגרמניות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4584056-8
* VIAF: 239645200
* WorldCat (עם VIAF): 239645200

 |
**התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס** (באנגלית: **Los Angeles Chamber Orchestra**) היא תזמורת קאמרית אמריקאית בת 40 נגנים, שמקום מושבה הקבוע הוא לוס אנג'לס, קליפורניה. התזמורת נוסדה ב-1968 על ידי הצ'לן ג'יימס ארקטוב כדרך ביטוי אמנותית לנגנים המחוננים שבאולפני הקולנוע וההקלטות המקומיים.

ג'פרי קהן, שעמד בראש התזמורת בין השנים 1997 - 2017 משמש כמנצח כבוד. מנצחיה הקודמים היו סר נוויל מרינר, ג'רארד שוורץ, איונה בראון וכריסטוף פריק. מנהלה האמנותי של התזמורת הוא חיימה מרטין ומלחין הבית הנוכחי שלה הוא אורי קיין.

התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס מופיעה ב-15 קונצרטים בשנה בשני תיאטראות: "תיאטרון אלקס" בגלנדייל ו"רויס הול" של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הרפרטואר שלה כולל מוזיקה החל בתקופת הבארוק ועד ליצירות חדשות, המוזמנות על ידי התזמורת. לחגיגות יום השנה להולדת מוצרט (27 בינואר 2006), ביצעה התזמורת את 23 הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט במשך תקופה של 15 חודשים, מבצע ששום תזמורת אחרת בארצות הברית לא יזמה עד כה. קהן ניצח על 23 הקונצ'רטי מן הפסנתר, כפי שהיה מקובל בתקופתו של מוצרט.

באפריל 2002 הופיעה התזמורת לראשונה בקרנגי הול וביוני 2005 זכתה בפרס הראשון על הגשת מוזיקה בת זמננו בתוכניותיה, מטעם האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור וליגת התזמורת הסימפונית האמריקאית. 

התזמורת מופיעה גם לפני תלמידי בתי ספר יסודיים באמצעות תוכניותיה - "מפגש עם המוזיקה" ו"קונצרטים בשכונה".

על פי אתר התזמורת ברשת, משימתה של התזמורת הקאמרית לוס אנג'לס היא "לשמר ולקדם מסורת חיה של מוזיקה תזמורתית באמצעות ביצועים מצטיינים באיכותם האמנותית, הממריצים ומעשירים את חיי הנגנים והמאזינים גם יחד. אנו חוגגים את הקשר האישי בין הנגנים, קהל המאזינים והקהילה, כפי שעוצב בחוויה היחידה במינה של התזמורת הקאמרית שלנו".

מבקר המוזיקה ג'ים סוויידה שיבח את התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס כ"תזמורת הקאמרית המעולה ביותר באמריקה".

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס
* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, ברשת החברתית פייסבוק

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, ברשת החברתית טוויטר

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, סרטונים בערוץ היוטיוב

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר אייטונס (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר ספוטיפיי

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר Last.fm (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר AllMusic (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר Discogs (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  about LACO, באתר התזמורת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605497105171
* BnF: cb13904503h (data)
* ISNI: 0000 0001 0670 3477
* LCCN: n81150002
* MusicBrainz: cdba7b15-9b28-4ea3-ab75-e9c7002e990d
* NKC: xx0074657
* SUDOC: 078974283
* VIAF: 146726916
* WorldCat: lccn-n81150002

 |
**Godbluff** הוא האלבום החמישי של להקת ואן דר גראף ג'נרייטור. זהו האלבום הראשון של הלהקה לאחר שהופיעו ב-1975, וכן הראשון שהופק על ידי הלהקה עצמה.

האלבום בעל צליל הדוק ושונה יותר מאשר ההקלטות של הלהקה עם ג'ון אנתוני. באלבום זה, גם הסולן פיטר האמיל משתמש בקלידי Hohner Clavinet D6.

ההוצאה לאור הראשונה יצאה בארצות הברית על ידי מרקיורי רקורדס. הגרסה המחודשת של האלבום משנת 2005, כוללת שתי הקלטות של הופעה של הלהקה ובהם הלהקה מבצעת את השירים של המיל מאלבומו The Silent Corner and the Empty Stage שיצא בשנת 1974. ההקלטות הוקלטו בהופעה באיטליה.

עטיפת האלבום כוללת את שם האלבום ולוגו חדש של הלהקה שעוצב על ידי ג'ון פש. לאחר מכן, להקת The Fall עשתה פרודיה לעטיפה Fall Heads Roll.

אלבום זה כולל ארבעה שירים ארוכים ומורכבים.

רשימת השירים
------------

כל השירים נכתבו על ידי פיטר האמיל למעט איפה שמצוין.

### צד ראשון

1. "The Undercover Man" – 7:25
2. "Scorched Earth" (האמיל, דייוויד ג'קסון) – 9:48

### צד שני

1. 
2. "Arrow" – 9:45
3. "The Sleepwalkers" – 10:31

ביצוע
-----

* פיטר האמיל - שירה, פסנתר, קלבינט, גיטרה חשמלית
* יו בנטון - עוגב, גיטרת בס, דוושות בס
* גאי אוונס - תופים, כלי הקשה
* דייוויד ג'קסון - סקסופון, חליל צד

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Godbluff באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Godbluff באתר MusicBrainz
* Discogs Godbluff באתר Discogs
* AllMusic Godbluff באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: ba2d7560-534b-32f2-902b-27ca534df345

 |
**מפרצון וירלווינד** (באנגלית: **Whirlwind Inlet**) הוא מפרצון מכוסה קרח, בין כף נורת'רופ לנונאטאק טנט, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.

היסטוריה
--------

### גילוי המפרצון

המפרצון התגלה על ידי סר יוברט וילקינס בטיסת החקר שערף באזור ב-20 בדצמבר 1928.

לאחר מכן המפרצון צולם מהאוויר על ידי השרות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940, ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.

### מקור השם

וילקינס ראה את קרחוני וירלווינד ארבעה קרחונים גדולים הזורמים אל המפרצון, ובשל מיקומם ביחס למפרצון הם הזכירו לו את המנוע הכוכבי במטוס הרייט-וירלווינד (**Wright Whirlwind**) בו ביצע את טיסת החקר שלו, ולכן קרא למפרצון וירלווינד.

לקריאה נוספת
------------

• Defense Mapping Agency Hydrographic/Topographic Center, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 274
• Ian Renfrew, **Polar storms and polar jets: Mesoscale weather systems in the Arctic & Antarctic**
• Andy Elvidge, Ian Renfrew, **What causes foehn warming?** 
• Suzanne L. Bevan, Adrian Luckman, Bryn Hubbard, Bernd Kulessa, David Ashmore, Peter Kuipers Munneke, Martin O’Leary, Adam Booth, Heidi Sevestre, and Daniel McGrath, **Centuries of intense surface melt on Larsen C Ice Shelf**, The Cryosphere, 11, 2743–2753, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרצון וירלווינד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרצון וירלווינד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפרצון וירלווינד, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
**רונן הורוביץ** הוא איש טכנולוגיות מידע ואיש מערכת הביטחון הישראלית בדימוס, מנהלה הראשון של הרשות לאבטחת מידע (רא"מ), וכיהן כראש אגף טכנולוגיות המידע בשירות הביטחון הכללי. לאחר פרישתו כיהן כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע (CIO) במספר חברות בישראל.

ביוגרפיה
--------

הורוביץ התגייס לעתודה האקדמית, ובמסגרתה קיבל בשנת 1983 תואר ראשון הנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במערכות מידע מהטכניון. בשנת 1990 קיבל תואר שני במנהל עסקים וניהול מערכות מידע מאוניברסיטת תל אביב.

מ-1983 עד 1988 שירת כקצין ביחידה 8200. עם שחרורו מצה"ל הצטרף לשירות הביטחון הכללי, ושירת במספר תפקידי מנהל מחלקות פיתוח תוכנה. על תרומתו להקמת מערך הסיגינט של השירות והובלת הפיתוח של יכולות ניתוח מידע מתקדמות בשירות (ביג דאטה) זכה ב-2002 עם צוות מהשירות בפרס ביטחון ישראל. היה מנהלה הראשון מ-2003 של הרשות הממלכתית לאבטחת מידע. בשנת 2008 מונה על ידי ראש השירות יובל דיסקין לראש אגף טכנולוגיות מידע וחבר מטה השירות, כיהן בתפקיד עד פרישתו ב-2014.

לאחר פרישתו עבד כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע בחברת כרטיסי אשראי לישראל (CAL) עד 2016, לאחר מכן עבד כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע והנדסה של חברת בזק בינלאומי עד 2018, מ-2019 ועד 2023 מונה בנוסף גם לסמנכ"ל טכנולוגיות מידע (CIO) של החברות פלאפון, Yes,
ב-2023 מונה לסמנכ"ל מחשוב וטכנולוגיות מידע באוניברסיטת תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה קונפורטס, ‏איך מנהלים IT של שלוש חברות גדולות ביחד?, באתר "אנשים ומחשבים", 13 באוגוסט 2020
* עמיר רפופורט, למצוא מחבל בערימת שחת, "ישראל דיפנס", 21 נובמבר 2014
* רונן הורוביץ סמנכ"ל טכנולוגיות מידע בבזק בינלאומי מסביר על מתקפות סייבר באמצעות תוכנות כופר, באתר יוטיוב, 2 אפריל 2018
* יוסי הטוני, ‏פרס המנמ"ר המצטיין לשנת 2021, באתר "אנשים ומחשבים", 9 במרץ 2021

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יהודה קונפורטס, ‏איך מנהלים IT של שלוש חברות גדולות ביחד?, באתר "אנשים ומחשבים", 13 באוגוסט 2020
2. 1 2  עמיר רפפורט, הודות לסלולר: כך המודיעין הישראלי קפץ כיתה, באתר nrg‏, 21 בנובמבר 2014
3. 1 2  יוסי הטוני, ‏רונן הורוביץ מונה לסמנכ"ל הטכנולוגיות העסקיות של כאל, באתר "אנשים ומחשבים", 21 ביולי 2014
4. ↑  יניב הלפרין, ‏רונן הורוביץ מונה לסמנכ"ל טכנולוגיות מידע בבזק בינלאומי, באתר "אנשים ומחשבים"
5. ↑  גד פרץ, ‏גוראון ממשיך להתייעל בחברות בנות: שני סמנכ"לים עוזבים, באתר גלובס, 4 בספטמבר 2019
צ'אק טוד
**צ'ארלס דייוויד "צ'אק" טוד** (באנגלית: **Charles David "Chuck" Todd**; נולד ב-8 באפריל 1972) הוא עיתונאי יהודי אמריקאי, המגיש את התוכנית "פגוש את העיתונות" ברשת NBC ומשמש ככתב הפוליטי הבכיר של רשת NBC News.

ביוגרפיה
--------

טוד נולד במיאמי שבפלורידה, כבן לאם יהודיה (לבית ברנסטיין) ואב נוצרי. הוא גדל והתחנך כיהודי חילוני, למד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון אך לא סיים את התואר במדע המדינה.

בשנים 1992 עד 2007 עבד במערכת הניוזלטר "The Hotline" ושימש עורכו הראשי במשך שש שנים. ב-2007 גויס על ידי מגיש התוכנית "פגוש את העיתונות" טים ראסרט לרשת NBC, שם הוא שימש פרשן פוליטי ומונה לכתב הפוליטי הבכיר של רשת NBC News. בדצמבר 2008 מונה לכתב הבכיר של הרשת בבית הלבן.

בספטמבר 2014 מונה למגיש "פגוש את העיתונות", בהחליפו את המנחה הקודם דייוויד גרגורי. יחד עם חברי מערכת NBC News זכה פעמיים בפרס אמי על סיקור תקשורתי.

הוא מחברו של הספר: "The Stranger: Barack Obama in the White House" על תקופת כהונתו של ברק אובמה כנשיא ארצות הברית.

טוד נשוי ואב לשניים. הזוג מתגורר במחוז ארלינגטון שבווירג'יניה, בסמוך לוושינגטון. הוא חבר קהילת בית הכנסת הרפורמי "רודף שלום" (Rodef Shalom) בפולס צ'ארץ' (Falls Church), וירג'יניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'אק טוד** בוויקישיתוף
* צ'אק טוד, ברשת החברתית פייסבוק
* צ'אק טוד, ברשת החברתית טוויטר
* צ'אק טוד, ברשת החברתית אינסטגרם
* הדף של צ'אק טוד בפייסבוק
* ביוגרפיה באתר MSNBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‘Meet The Press’ Host Chuck Todd Talks About Raising His Kids ‘Fully Jewish’, אתר jpupdates.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5399 2729
* LCCN: no2009011042
* VIAF: 2303413
* WorldCat: lccn-no2009011042

 |
**התזמורת הקאמרית האנגלית** (באנגלית: **English Chamber Orchestra**) היא תזמורת קטנה (מכאן ה"קאמרית"), שמקום מושבה הקבוע בלונדון.

היא התפתחה מתזמורת גולדסבורו, שייסדו בשנת 1948 לורנס ליאונרד וארנולד גלודסבורו. הקבוצה קיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1960, כאשר הרחיבה לראשונה את הרפרטואר שלה אל מעבר לתקופת הבארוק. הרפרטואר שלה נשאר מוגבל מפאת גודל הקבוצה, שנשאר יציב למדי, בסביבות גודל התזמורת שהיה מקובל בתקופת מוצרט.

זמן קצר אחר כך התהדק הקשר בין התזמורת לבין פסטיבל אלדבורו והיא ניגנה את ביצועי הבכורה של "חלום ליל קיץ", "אוון וינגרייב", "נהר החרטומנים" ועוד כמה מיצירותיו של בנג'מין בריטן. המלחין עצמו ניצח על התזמורת בכמה הזדמנויות והקליט איתה כמה וכמה תקליטים.

בתקופה ההיא לא היה לתזמורת מנצח ראשי והיא עבדה באופן צמוד עם שורה של מנצחים אורחים, ביניהם ריימונד לפארד, קולין דייוויס ודניאל בארנבוים. בשנת 1985 התמנה ג'פרי טייט למנצח הראשי הראשון של ההרכב.

בשנת 2000 התמנה ראלף גותוני למנצח ראשי. ביוני 2009 מינתה התזמורת הקאמרית את פול ווטקינס למנהל המוזיקלי החדש שלה, החל בעונת 2009-10, בחוזה התחלתי לשלוש שנים. בתקופת הביניים שלפני כניסתו לתפקיד היה רוי גודמן מנצח אורח ראשי. בין נגניה נמנית הצ'לנית אניטה לסקר-וולפיש שהייתה חברה בתזמורת הנשים באושוויץ.

בינואר 2005 עבדה התזמורת עם הקבוצה הכוראלית מדרום אפריקה, "ליידיסמית בלק ממבזו" על אלבום הקבוצה "ללא גבולות", בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל. 

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התזמורת הקאמרית האנגלית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הקאמרית האנגלית
* התזמורת הקאמרית האנגלית, ברשת החברתית טוויטר

* התזמורת הקאמרית האנגלית, ברשת החברתית אינסטגרם

* התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר אייטונס (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר ספוטיפיי

* התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר AllMusic (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר דיזר

* התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר Discogs (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר Songkick (באנגלית)

* התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007594625605171
* BIBSYS: 98068976
* BNE: XX122406
* BnF: cb13903207t (data)
* CiNii: DA04099418
* GND: 1087139-1
* ISNI: 0000 0001 1297 410X
* LCCN: n81012364
* LNB: 000100282
* MusicBrainz: 8c936585-f1e5-4729-9402-98f319d265b0
* NKC: ko2002102506
* NLA: 36553848
* NSK: 000045066
* RERO: 02-A018904500
* SUDOC: 083048863
* Trove: 1289033
* VIAF: 145258445
* WorldCat: lccn-n81012364

 |
נציגי חמשת השבטים המתורבתים, בתמונות שצוירו בין 1775 ל-1850. משמאל לימין מלמעלה למטה: סקוויה מצ'רוקי, פושמאטאחה מצ'וקטו, סלוקטה ממאסקוגי, איש לא ידוע מצ'יקאסו, אוצאולה מסמינול.
**חמשת השבטים המתורבתים** (באנגלית: **Five Civilized Tribes**) הוא מושג, שתיאר חמישה עמים ילידים בארצות הברית: צ'רוקי, צ'יקאסו, צ'וקטו, מאסקוגי (נקראים בפי האמריקנים גם קריק) וסמינול שבתחילת המאה ה-19 למדו מנהגים מהמתנחלים הלבנים ויסדו יחסי שכנות טובה איתם. המנהגים שמוזכרים בדרך כלל הם: אוריינות, שלטון מרכזי, נצרות, השתתפות בשוק המשותף, חוקות כתובות, נישואים עם לבנים ושימוש בעבדים בשדותיהם. על המושג נמתחה ביקורת בגלל שימוש באתנוצנטריות להגדרת הציוויליזציות.

רוב השבטים הללו השתייכו לתרבות המיסיסיפי טרם הגעת האירופים.

את תהליך השינוי התרבותי של השבטים יזמו כבר ג'ורג' וושינגטון והנרי נוקס. צ'רוקי וצ'וקטו למדו את התרבות האירופאית-אמריקאית עוד טרם לכך.

וושינגטון ראה בעמים ילידים שווים ללבנים בכל, אך בעלי ארגון חברתי נחות יותר. הוא ניסח עקרונות מדיניות המעודדת תהליך של הפיכתם ל"מתורבתים" ותומאס ג'פרסון המשיך בו. ששת העקרונות היו:

* שפיטה שוויונית כלפי האינדיאנים
* קניית אדמות אינדיאנים רק על בסיס החלטות החוק הכלל-אמריקאי
* קידום המסחר
* קידום הניסויים "המשפרים" את האינדיאנים ומקרבים אותם לציוויליזציה (האירופית)
* זכות הנשיא להענקת "מתנות" לילידים
* הענשת הפוגעים בזכויות הילידים

הממשלה מינתה סוכנים, כמו בנג'מין הווקינס שחיו בין הילידים, נישאו לנשותיהם והדגימו באופן אישי את צורת החיים של המהגרים.

מסלול הדמעות
------------

 ערך מורחב – **מסלול הדמעות**  

חמשת השבטים המתורבתים חיו בדרום-מזרח ארצות הברית. במאה ה-19 אדמותיהם התחילו לעניין את המתיישבים הלבנים שהקימו תנועה לגירוש הילידים. ב-1830 חתם הנשיא אנדרו ג'קסון, שנתמך על ידי התנועה, על חוק פינוי האינדיאנים שהתקבל בקונגרס. החוק אילץ את הילידים לעבור במסלול הדמעות לגור בטריטוריה האינדיאנית (כעת מזרח מדינת אוקלהומה). רבים מהם מתו בדרך.

במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית צ'וקטו וצ'יקאסו נלחמו לרוב עם כוחות הקונפדרציה ושאר השבטים היו מפולגים בין שני הצדדים הלוחמים, דבר שהביא למיני מלחמת אזרחים בתוך שבט צ'רוקי.

במסגרת המעבר לטריטוריה האינדיאנית הובטח לילידים שהשטחים הללו לא ייושבו על ידי המתיישבים הלבנים. בפועל, ההבטחה לא קוימה גם טרם אישור הממשלה האמריקנית ב-1893 ליישב את האדמות שבהן ישבו צ'רוקי. ב-1907 אוחדו שטח הטריטוריה האינדיאנית ושטח אוקלהומה למדינת אוקלהומה ש"חמשת השבטים" הם רוב אוכלוסייתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חמשת השבטים המתורבתים** בוויקישיתוף
* חמשת השבטים המתורבתים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Charles Robert Goins, Danney Goble, James H. Anderson (2006). "Historical Atlas of Oklahoma". University of Oklahoma Press.
2. 1 2  Perdue, Theda. Chapter 2 "Both White and Red" // Mixed Blood Indians: Racial Construction in the Early South. — The University of Georgia Press. — P. 51. — מסת"ב 0-8203-2731-X
3. ↑  Remini, Robert. "The Reform Begins" // Andrew Jackson. — History Book Club. — P. 201. — ISBN מסת"ב 0965063107.
4. ↑  Miller, Eric George Washington And Indians (HTML). Eric Miller (1994).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10638374

 |
**נאוול אסקיאל גז'ארדו** (בספרדית: **Nahuel Ezequiel Gallardo**; נולד ב-9 במאי 1998 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אתלטיקו קולון מליגת העל הארגנטינאית, בהשאלה מריבר פלייט.

קריירת מועדונים
---------------

### ריבר פלייט

גז'ארדו גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית. ב-29 באוקטובר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 4-0 לטאז'רס במסגרת עונת 2017/2018 בליגה.

### ההשאלה לדפנסה וחוסטיסיה

בין השנים 2020–2021 הושאל גז'ארדו לדפנסה וחוסטיסיה מליגת העל הארגנטינאית. ב-1 בנובמבר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לאתלטיקו קולון במסגרת עונת 2020/2021 בליגה. ב-22 באפריל 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ליברטדורס, בניצחון 3-0 על אוניברסיטריו דה דפורטס במסגרת עונת 2021. הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון בתקופת ההשאלה, וחמש הופעות בגביע ליברטדורס.

### ההשאלה לאתלטיקו קולון

ב-15 ביולי 2021 הושאל לאתלטיקו קולון מליגת העל הארגנטינאית. ב-18 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על ריבר פלייט במסגרת עונת 2021 בליגה.

חיים אישיים
-----------

גז'ארדו הוא בנו של כדורגלן העבר ומאמן הכדורגל מרסלו גז'ארדו.

תארים
-----

ריבר פלייט
* גביע ארגנטינה: 2017, 2019
* הסופר קאפ הארגנטינאי: 2017
* גביע ליברטדורס: 2018
* רקופה סודאמריקנה: 2019

דפנסה וחוסטיסיה
* גביע סודאמריקנה: 2020
* רקופה סודאמריקנה: 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. 1 2  La violenta patada del hijo de Marcelo Gallardo, que le valió la expulsión en el Superclásico de Reserva באתר Infobae, ‏ 28 בפברואר 2018 (בספרדית)
2. 1 2  Nahuel Gallardo, el hijo del entrenador que debió irse de River y fue campeón en Defensa y Justicia באתר Goal, ‏ 19 ביולי 2021 (בספרדית)