recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שמואל אֶנגֶל** (**מהר"ש אנגל**; בכתיב מסורתי: **ענגיל**, **ענגיל**, **ענגל**; ל' בניסן ה'תרי"ג, 8 במאי 1853 - י"ט באדר א' ה'תרצ"ה, 22 בפברואר 1935), שנודע בשם "הגאון מראדומישלא", היה ראב"ד קאשוי. רבו היה הרב חיים הלברשטאם מייסד חסידות צאנז ואדמו"רה הראשון. מחבר ספרי "שו"ת מהר"ש".

משפחתו ומשנתו
-------------

נולד במערב גליציה, לאסתר ולרב זאב וולף אנגל. התחנך בביתה של משפחת חסידי צאנז. הסמך לרבנות בידי הרב יוסף שאול נתנזון ("השואל ומשיב"), דוב בריש רפפורט ונסמך בעל פה על ידי הרב שניאור זלמן פרדקין ("התורת חסד"). 

שימש כרב בעיר בילגוריי ולאחר מכן בעיר רודניק. בשנת תרמ"א החל להיות רב בעיר דוקלא בגליציה ומשנת תרמ"ח בעיר רדומישל שעל שמה נתפרסם שמו. עם פטירת רבו מצאנז, קיבל את מרותם של בניו רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינווא ורבי ברוך הלברשטאם מגארליץ. במלחמת העולם הראשונה עזב את עירו והתגורר בעיר ואץ (ווייטצען) בהונגריה. בסוף המלחמה בדרכו חזרה לעירו נתעכב בעיר קושיצה בצ'כוסלובקיה וקיבל את בקשת בני העיר להיות שם רב. במקום זה עסק רבות בהתרת עגונות שנותרו עקב מאורעות המלחמה. נפטר במקום בשנת תרצ"ה ושם נקבר. 

נכדו ותלמידו הוא הרב אלחנן הלפרין מלונדון.

לקריאה נוספת
------------

* אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, חלק ד, בני ברק, תשמ"ז, עמ' סג-פז.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלפרין, **שם משמואל**, באתר היברובוקס

מספריו
* **שו"ת מהר"ש, חלק א-ב**, באתר היברובוקס
* **שו"ת מהר"ש, חלק ג-ד**, באתר היברובוקס
* **שו"ת מהר"ש, חלק ה-ו**, באתר היברובוקס
* **שו"ת מהר"ש, חלק ז-ח**, באתר היברובוקס
* שמואל בן זאב וולף ענגיל (1853-1935), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309006405171
* GND: 139469141
* ISNI: 0000 0000 7146 0689
* LCCN: nr95003633
* NTA: 303237023
* VIAF: 17109942
* WorldCat: lccn-nr95003633

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הינשוף והחתלתולה** (באנגלית: **The Owl and the Pussycat**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1970 בבימויו של הרברט רוס, עם ברברה סטרייסנד וג'ורג' סיגל בתפקידים הראשיים.

התסריט של באק הנרי מבוסס על מחזה בשם זה מאת ביל מנהוף (אנ'). המחזה הועלה ב-1996 בתיאטרון החאן. העלילה היא על היחסים בן גבר לאישה השונים זה מזו. הוא איש יציב, משכיל וחכם ("ינשוף") והיא לא יציבה ומתנהלת בין עבודה כדוגמנית, שחקנית פורנו וזונה ("חתלתולה").

תקציר העלילה
------------

פליקס שרמן (ג'ורג' סיגל) עובד בחנות ספרים בניו יורק ומנסה את כוחו בכתיבת ספר שנדחה על ידי הוצאה לאור. הוא גר בדירה קטנה בבניין דירות. מדירה מתחתיו בוקע רעש מחריש אזניים ממכשיר טלוויזיה. הוא מתבונן במשקפת ורואה את שכנתו דוריס (ברברה סטרייסנד) מנהלת יחסים עם לקוח שמשלם לה. הוא מדווח לאב הבית שמגרש את דוריס מהדירה באמצע הלילה. היא מגיעה אליו ומאשימה אותו בגירוש שלה. הוא מסכים שתישאר אצלו עד הבוקר.

כשהוא נכנס להתרחץ היא רואה אותו בעירום, מתחילה לצחוק ומקבלת התקף שיהוק. כדי להפסיק את ההתקף היא מבקשת ממנו שיפחיד אותה. הוא לובש בגד עם ציור של שלד מהלואין. היא נבהלת, מתחילה לצעוק וההתקף עובר אך הצעקות מעירות את כל תושבי הבניין ואב הבית מגרש את שניהם.

פליקס מגיע לבית ידידו, בארני (רוברט קליין) העובד אתו באותה חנות. פליקס רוצה לישון אך דוריס מעסיקה אותו כל הלילה. הם מתחילים להכיר זה את זו ומקיימים יחסים אך בבוקר נפרדים שוב בריב.

דוריס חוזת להיות "נערת גו-גו", לשחק בסרטים פורנוגרפים ולקבל לקוחות. פליקס צופה בסרט פורנו בו היא משחקת וזה כואב לו. למרות הניתוק הם נמשכים זה לזה. היא מעריכה אותו על השכלתו והוא מעריך אותה על דרכה העצמאית. לבסוף היא שולחת את חברתה אלינור (רוז קלי) לחנות הספרים כדי שתמסור לפליקס היכן היא מחכה לו. הם נפגשים ופליקס מתרשם מההתקדמות שלה בידע ובשפה. היא מראה לו את הספר ממנו למדה.

פליקס לוקח אותה לדירה מהודרת ומגלה לה שזאת הדירה של הורי ארוסתו אותה הכיר עוד בלימודיו ואיתה הוא עומד להתחתן. הוא עדיין נמשך לדוריס שנותנת לו להסניף. הם מקיימים יחסים ונכנסים לאמבטיה שם מגלה אותם ארוסתו והוריה והם נזרקים שוב.

הם מטיילים בסנטרל פארק ודוריס מצטטת קטע של פרנץ קפקא הם ממשיכים בוויכוח ופליקס אומר לה ששמו האמיתי הוא פרד וכי כנראה אינו סופר טוב והוא זורק את מכונת הכתיבה. לבסוף הם מתפייסים.

פרסים
-----

* ברברה סטרייסנד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. היא הייתה מעמדת גם ל-Laurel Award לשחקנית הטובה ביותר בקומדיה.
* באק הנרי היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה על התסריט המעובד הטוב ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הינשוף והחתלתולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הינשוף והחתלתולה", באתר נטפליקס
* "הינשוף והחתלתולה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הינשוף והחתלתולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הינשוף והחתלתולה", באתר אידיבי
* "הינשוף והחתלתולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לינשוף ולחתלתולה, באתר יוטיוב
**גווהר ח'אנום** (گوهر خانم) הייתה אשתו השלישית של בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית.

הולדתה ומשפחתה
--------------

גווהר ח'אנום נולדה למשפחה באבית בעיר כאשאן. את ילדותה העבירה תחת חסותו של אחיה מירזא מהדי-י כאשאני בבגדאד. אחיה ייעד אותה לשרת בביתה של אסיה ח'אנום (אנ'), אשתו הראשונה של בהאא אללה.

הנישואין לבהאא אללה
-------------------

בשנת 1853 הוגלה בהאא אללה מאיראן לבגדאד. עשור לאחר מכן קיבל בהאא אללה את התגלותו והכריז על עצמו כשליחו של אלוהים. תאריך נישואיהם אינו ידוע אך בטווח השנים שבין הגעת בהאא אללה לבגדאד לבין התגלותו, גווהר ח'אנום נישאה לו. בשנת 1863, עם התגלותו של בהאא אללה, בהאא אללה עזב את בגדאד אך גווהר ח'אנום נשארה שם עם אחיה. לאחר חמש שנים, בשנת 1868, גווהר ח'אנום ומירזא מהדי-י כאשאני היו מאותם בהאים שסולקו מבגדאד למוסול. במהלך הגלות במוסול, מירזא מהדי-י כאשאני שלח מכתבים לבהאא אללה בבקשה להצטרף אליו בעכו. לאחר מספר פניות בהאא אללה נענה לבקשתו ומירזא מהדי-י כאשאני ביחד עם אחותו גווהר ח'אנום עשו את דרכם לעכו.

גווהר ח'אנום הולידה לבהאא אללה בת אחת בשם פרוע'יה בזמן שהותה בעכו.

ההוצאה מחוץ לדת הבהאית
----------------------

כשבהאא אללה נפטר בשנת 1892, גווהר ח'אנום ובתה הוגדרו כמפרי-ברית של הדת הבהאית הוצאו מחוץ לקהילה הבהאית. בדת הבהאית מפרי-ברית הם אלה ההולכים כנגד הוראותיהם של ממשיכי דרכו של בהאא אללה, עבד אל-בהאא, שוגי אפנדי, וכיום בית הצדק העולמי.

הגדרת גווהר ח'אנום ובתה, פרוע'יה, כמפרי-ברית הגיע כתוצאה מקשרי הנישואין של פרוע'יה. פרוע'יה התחתנה עם סעיד עלי אפנאן שהיה בנו של מירזא סעיד חסן, גיסו של הבאב. לאחר מות בהאא אללה, קיבל עבד אל-בהאא את ההנהגה על הקהילה הבהאית. סעיד עלי אפנאן תמך במירזא מחמד עלי שהיה בנה של פאטמה ח'אנום, אשתו השנייה של בהאא אללה, לרשת את בהאא אללה במקום עבד אל-בהאא. עקב ההתנגדות של מירזא מחמד עלי לעבד אל-בהאא, תומכיו ובכללם סעיד עלי אפנאן, פרוע'יה וגווהר ח'אנום, הוצאו מחוץ לדת הבהאית והוגדרו כמפרי ברית.

ראו גם
------

* בהאא אללה
* עבד אל-בהאא
* מירזא מחמד עלי
* פאטמה ח'אנום
* אסיה ח'אנום

לקריאה נוספת
------------

* Baharieh Rouhani Ma'ani, Leaves of the Twin Divine Trees, Oxford, UK: George Ronald, 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peter Smith, **An Introduction to the Baha'i Faith**, Cambridge, UK: Cambridge University Press, 2008, עמ' 16. (באנגלית)
2. ↑  Abdul Baha, תרגום: Marzieh Gail, **Memorials of the Faithful**, Wilmette, Illinois: Baha'i Publishing Trust, 1971, עמ' 95. (באנגלית)
3. ↑  Adib Taherzadeh, **The Child of the Covenant**, Oxford, UK: George Ronald, 2000, עמ' 24. (באנגלית)
4. ↑  Adib Taherzadeh, **The Child of the Covenant**, Oxford, UK: George Ronald, 2000, עמ' 25. (באנגלית)
5. ↑  Adib Taherzadeh, **The Child of the Covenant**, Oxford, UK: George Ronald, 2000, עמ' 145. (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הכל אודות אהבה** (באנגלית: **Rome Adventure**) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 1962 בהפקתו ובבימויו של דלמר דייבס שגם כתב את התסריט המבוסס על הרומן "אוהבים חייבים ללמוד" של אירווינג פיינמן משנת 1932.

בתפקידים הראשיים - טרוי דונהיו, סוזן פלשט, רוסאנו בראצי ואנג'י דיקינסון. זה סרטה השני של פלשט לאחר "נער הגיישה" ולכן אינה מופיעה בכתוביות ראשונה אף על פי שהיא משחקת בתפקיד ראשי. במשך ההסרטה התאהבו דונהיו ופלשט ונישאו. הם הופיעו בסרט אחד נוסף - "על גבורה ואהבה" (1964) והתגרשו.

העלילה היא על זוג צעיר שמנהלים רומן אהבה ומטיילים באיטליה. בסרט יש צילומים רבים מאתרי רומא וכן מפיזה, מעבר סלה, ורונה, אורבייטו, פירנצה, לאגו מאג'ורה, סן ג'מיניאנו ועוד.

את המוזיקה חיבר מקס שטיינר, השיר "Al di là" (מעבר ל..) מושר ומנוגן לאורך הסרט.

תקציר העלילה
------------

פרודנס בל (סוזן פלשט) עובדת כספרנית במכללה לבנות בארצות הברית. היא נקראת לבירור לאחר שמסרה לנערה ספר שנאסר להחזיקו בספרייה. הספר הוא "אוהבים חייבים ללמוד" והוא לדעת הנהלת המכללה לא מתאים לבנות המכללה. פרודנס אומרת שהיא מסרה את הספר שנמצא אצלה באופן פרטי והיא אינה חושבת שיש בו דברים אסורים לבנות. היא מחליטה במקום להתפטר ולנסוע לאיטליה כדי לחוות שם אהבה.

ידידים של הוריה מצרפים אליה את בנם אלברט (המפטון פנצ'ר) שעושה מחקר על האטרוסקים כדי שישגיח על פרודנס. באנייה פוגשת פרודנס את רוברטו (רוסאנו בראצי) רווק איטלקי מבוגר, עשיר ורודף נשים. רוברטו מוצא לה חדר בוילה של רוזנת שמשכירה חדרים.

פרודנס מתחילה לסייר באתרי רומא ומוצאת עבודה בחנות לספרים באנגלית. בין דרי הווילה היא נפגשת בסטודנט לארכיטקטורה בשם דון פורטר (טרוי דונהיו) הנמצא שם בקשר לעבודת הגמר שלו. בין שניהם מתפתחת ידידות שמתחזקת במשך טיול שלהם ברומא ובצפון איטליה. בתחילה הם גרים בחדרים נפרדים ואחר כך ביחד.

לדון הייתה חברה קודמת בשם לידה (אנג'י דיקינסון), פאם פטאל שעזבה אותו כדי למצוא מאהב עשיר ולהתחתן אתו. לאחר שהם חוזרים לרומא מחדשת לידה את הקשר עם דון ופרודנס מגלה זאת ונעלבת. היא מנתקת את הקשר עם דון ומחליטה לקיים קשר עם רוברטו המבוגר אך רוברטו דוחה אותה ואומר כי דון אוהב אתה.

לידה התחתנה עם איש עסקים עשיר ורוצה לביים קשר עם דון כדי שתוכל להתגרש ולחיות כעצמאית גרושה ועשירה. דון דוחה אותה ולבסוף חוזר לארצות הברית.

פרודנס מחליטה גם לחזור ובנמל ניו יורק היא נפגשת בהוריה ובדון שמחזיק בידו מנורה מוזהבת שהם קנו יחד בטיול באיטליה ושניהם מתחבקים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| טרוי דונהיו | דון פורטר |  |
| סוזן פלשט | פרודנס בל |  |
| רוסאנו בראצי | רוברטו אורלנדי |  |
| אנג'י דיקינסון | לידה קנט |  |
| המפטון פנצ'ר | אלברט סטילוול |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "הכל אודות אהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הכל אודות אהבה", באתר נטפליקס
* "הכל אודות אהבה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הכל אודות אהבה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הכל אודות אהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון להכל אודות אהבה, באתר יוטיוב
* דונהיו ופלשט על רקע השיר Al di là, באתר יוטיוב
* הכל על אהבה, באתר TCM
**יורי מיקולאיוביץ' ורנידוב** (באוקראינית: **Юрій Миколайович Вернидуб**; נולד ב-22 בינואר 1966) הוא מאמן כדורגל אוקראיני ושחקן עבר שמשמש כמאמנה של קבוצת שריף טירספול.

קריירה
------

### קריירת משחק

הוא החל לשחק כדורגל בז'יטומיר מולדתו, בקבוצות נוער מקומיות וערך את הופעת הבכורה שלו ב-1983 בספרטק המקומית בליגה הסובייטית השנייה. בשנת 1987 הוא שיחק במדי קולוס ניקופול, ובשנת 1988 הוא הוזמן לדניפרו, אך מבלי ששיחק אפילו משחק אחד, עזב את הקבוצה. הוא נלקח על ידי מועדון הליגה השנייה "פריקרפטיה", שם בילה את שאר עונת 1988.

בשנת 1989 עבר למועדון מטאלורג זפוריז'יה, איתו הצליח לעלות לליגה הבכירה, שם ערך את הופעת הבכורה שלו ב-11 במרץ 1991 במשחק מול "ספרטק" מוסקבה (2:1). לאחר קריסת ברית המועצות, המשיך לשחק במטאלורג בליגת העל האוקראינית, שם בילה עוד שתי עונות.

בשנים 1994–1996 שיחק במועדון אחר של זפוריז'יה "טורפדו", אם כי לפני קיץ 1993 יצא לאירופה, לאחר שחתם על חוזה במועדון הגרמני קמניצר, ששיחק בבונדסליגה השנייה.

מאז 1997 שיחק בזניט סנקט פטרבורג, שם היה קפטן הקבוצה. זכה בגביע הרוסי בעונת 1998/99 וערך את הופעת הבכורה שלו בתחרות האירופית בשנת 1999.

### קריירת אימון

לאחר פרישתו למד באקדמיית הספורט לסגפט בסנקט פטרבורג.

מיוני 2009, הוא היה עוזר מאמן במטאלורג זאפוריז'יה. לאחר ששימש כעוזר מאמן בזוריה לוהנסק הוא מונה למאמן זמני בנובמבר 2011 לאחר שהנהלת זוריה פיטרה את המאמן הראשי אנטולי צ'אנצב. הוא עבד בזוריה עד ה־31 במאי 2019. לאחר שעזב את זוריה אימן את המועדון את שחטיור סוליהורסק הבלארוסית.

הוא מונה למאמן מועדון שריף טירספול ב-18 בדצמבר 2020. הוא זכה באליפות מולדובה 2020/21 בעונתו הראשונה במועדון. בשנת 2021 הוא הוביל את הקבוצה לשלב הבתים בליגת האלופות – הפעם הראשונה שמועדון מולדובי הגיע להישג כזה.

החל מיוני 2022 מאמן את קבוצת קריוובאס קריבי ריג מהליגה האוקראינית הראשונה.

משפחתו
------

ליורי ורנידוב בן אחד - ויטלי ורנידוב (יליד 1987), אשר כמו אביו, הוא כדורגלן מקצועי. שיחק בעבר בקבוצות מטאלורג זפוריז'יה וזוריה לוהנסק. החל משנת 2022 משחק בקבוצת קריוובאס קריבי ריג, אותה מאמן אביו.

תארים
-----

### כשחקן

זניט סנקט פטרבורג
* גביע רוסיה: 1998/99

### כמאמן

שחטיור סוליהורסק
* ליגת העל הבלרוסית: 2020

שריף טירספול
* ליגת העל המולדובית: 2020/21

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורי ורנידוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  Анатолий Чанцев отправлен в отставку [Anatoliy Chantsev is sacked] (ברוסית). ua-football.com. 27 בנובמבר 2011. נבדק ב-27 בנובמבר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Новый Главный первой команды". *FC Sheriff Tiraspol* (ברוסית). 18 בדצמבר 2020. נבדק ב-21 באוגוסט 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Юрий Вернидуб досрочно завоевал чемпионский титул Молдовы вместе с Шерифом". *Football.ua* (ברוסית). 13 במאי 2021. נבדק ב-21 באוגוסט 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Вернидуб вывел Шериф в групповой этап Лиги чемпионов, Зальцбург прошел Брондбю". *Football.ua* (ברוסית). 25 באוגוסט 2021. נבדק ב-26 באוגוסט 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Sheriff make history as first Moldovan side to reach Champions League group stage". *Sporting News*. 26 באוגוסט 2021. נבדק ב-26 באוגוסט 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
שלט האצולה של ניקולו מרצ'לו.
**ניקולו מרצ'לו** (באיטלקית: **Nicolo Marcello**;‏ 1399 לערך - 1 בדצמבר 1474) היה הדוכס ה-69 של ונציה. מרצ'לו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, ב-13 באוגוסט 1473, ועד פטירתו.

מרצ'לו היה סוחר עשיר בטרם החל לכהן בתפקידים רשמיים בממשלת לה סרניסימה, כגון יושב ראש מועצת העשרה, קונסיליירי של הדוג'ה (יועץ אישי - *consigliere*) ומנהל מבני הממשל בכיכר סן מרקו.

מרצ'לו נישא פעמיים: בראשונה לביאנקה באבאריגו, ובשנייה לקונטארינה קונטאריני (להם נולדה בת).

בעת בחירתו לתפקיד, בשנת 1473, מרצ'לו נבחר על פני פייטרו מוצ'ניגו ואנדראה ונדראמין (שניהם נבחרו לימים לתפקיד הדוג'ה).

במהלך כהונתו הקצרה פעם מרצ'לו לשיפור המצב הכלכלי של ונציה, והטביע מטבעות כסף שנקראו על שמו - "מרצ'לו". במותו, תרם מרצ'לו את מרבית רכושו למוסדות צדקה.

מרצ'לו נקבר בכנסיית סנטה מרינה. בעת שיפוץ הכנסייה בשנת 1818 נבנה עבורו קבר חדש מעשה ידי האמן פייטרו לומבארדו בבזיליקת דנטי ג'ובאני אי פאולו.

הדיוקן הידוע של מרצ'לו, מעשה ידי טיציאן, ציור במהלך המאה ה-15, שנים רבות לאחר מותו של מרצ'לו, וככל הנראה על בסיס של דיוקן קדום יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולו מרצ'לו** בוויקישיתוף
* ניקולו מרצ'לו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ניקולו טרון** | **דוכסי ונציה** 1473–1474 | **הבא**:**פייטרו מוצ'ניגו** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 104334029
* ISNI: 0000 0001 1769 8175
* LCCN: no2006128387
* VcBA: 495/90932
* VIAF: 71828577
* WorldCat: lccn-no2006128387

 |
**פקטה סונט סרבנדה** (בלטינית: **Pacta sunt servanda**) או "**חוזים יש לקיים**" הוא כלל בסיסי במשפט המקובל ובמשפט הקונטיננטלי, וכן במשפט הבינלאומי הפומבי והפרטי.

במשפט הפרטי
-----------

המשמעות המקובלת של הכלל היא במשפט הפרטי בדיני חוזים. בתי המשפט אוכפים את הכלל הבסיסי כי חוזה יש לקיים, וכי אי-קיום של החוזה מהווה הפרה של החוזה. במסגרת הכלל על הצדדים להתנהג בתום לב ובדרך מקובלת ולקיים את החוזה.

אי קיום החוזה עשוי לזכות בסעדים במסגרת החוק, גם אם לא נגרם נזק לצד השני. עצם ההפרה יש בה כדי לגרום נזק לפרט ולחברה, כי היא פוגעת בתפיסת החוזה ככלי יעיל להתקשרות בין אנשים ובעסקים. על כן יכול בית המשפט לכפות אכיפת החוזה ואף סעדים אחרים, כגון פיצויים. 

### במשפט הישראלי

המשפט הישראלי דחה את תורת ההפרה היעילה המקובלת בארצות הברית, וקבע, במסגרת כלל זה, כי יש לקיים את החוזה, או לשלם פיצויי הסתמכות בגין ההפרה, בנוסף לנזק שנגרם בפועל.

עם זאת, ניתוח אמפירי של איל זמיר הראה כי בפועל משך הזמן עד לקבלת פסק דין הביא להפיכת תרופת האכיפה ללא רלוונטית, ובפועל נפסקים לניפר פיצויים בלבד.

במשפט בינלאומי
--------------

אמנת האמנות משנת 1969 קובעת, בהתבסס על כלל זה, כי כל אמנה בינלאומית צריכה להיות מקוימת על ידי הצדדים בתום לב.

ראו גם
------

* כוח עליון (משפטים)

קישורים חיצוניים
----------------

| דיני חוזים |
| --- |
| עקרונות יסוד | חופש החוזים • חוזים יש לקיים • תום לב |
| סוגי חוזים | חוזה אחיד • חוזה יחס • חוזה לטובת אדם שלישי • חוזה אופציה |
| פגמים בכריתת חוזה | חוזה למראית עין • טעות • טעות בחוזה (משפט עברי) • הטעיה • כפייה • עושק |
| מונחים נוספים | הצעה • זיכרון דברים • הסכם מכללא • הסכם ג'נטלמני • טעות סופר • כוח עליון |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4134693-2

 |



1. ↑  לאון יהודה אניג'ר, איל זמיר ואורי כץ "המהפכה במעמדה של תרופת האכיפה - דין, תיאוריה וממצאים אמפיריים" **משפטים** מט (27.06.2019). זמין לקריאה בכתובת
**ההפגנות באיראן** הן סדרה של הפגנות מחאה שהחלו ב-14 בפברואר 2011, בהשפעת גל המחאות בארצות ערב ועל רקע חוסר הדמוקרטיה וחופש הביטוי באיראן. מטרתן העיקרית הייתה הפלת הממשלה האיראנית בראשות המנהיג העליון באיראן עלי ח'אמנאי ונשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד.
הפגנות דומות התרחשו באיראן בעקבות הבחירות באיראן ותנועת המחאה (2009), כשמחמוד אחמדינז'אד, נשיא איראן דאז, ומיר-חוסיין מוסאווי, מנהיג האופוזיציה ויו"ר התנועה הירוקה באיראן, התמודדו לנשיאות. מוסאווי היה נראה לעיני כל כמתמודד המוביל, אך תוצאות הבחירות קבעו כי אחמדינז'אד ניצח בבחירות ונשאר בתפקידו כנשיא. התושבים האשימו את אחמדינז'אד ברמאות, והפגינו ברחובות.

בפברואר 2011 תכננו מיר-חוסיין מוסאווי, מוחמד ח'אתמי ומהדי כרובי, חברים בכירים בתנועה הירוקה באיראן, הפגנות בהשראת ההפיכה בתוניסיה ושינויי השלטון במצרים. המודיעין האיראני עלה על תוכניתם ועצר אותם באשמת הסתה אזרחית מכוונת. ב-14 בפברואר החלו הפגנות גדולות בטהראן, שיראז, כרמאנשאה, אספהאן, משהד ועוד. המפגינים צעקו את הסיסמה: "מובארכ, בן עלי, עכשיו תורו של עלי ח'אמנאי!", ומאות אנשים נעצרו על ידי משמרות המהפכה האסלאמית. הפגנות קטנות התרחשו לאחר מכן במרץ, בעיקר בטהראן, אך ההפגנות איבדו תאוצה במהירות לאחר גלי מעצרים נרחבים שביצעו משמרות המהפכה. ההפגנות דוכאו באלימות רבה, וכ-20 מפגינים נהרגו מתחילת פברואר.

ביוני התרחשה הפגנה בטהראן לציון יום השנה לבחירות השנויות במחלוקת שהיו ב-2009.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל איראן** |

* האביב הערבי
* הבחירות באיראן ותנועת המחאה (2009)
* מיר-חוסיין מוסאווי
* התנועה הירוקה באיראן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ההפגנות באיראן** בוויקישיתוף

| האביב הערבי |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  איראןאיראן איראן • אלג'יריהאלג'יריה אלג'יריה • בחרייןבחריין בחריין • ירדןירדן ירדן • לובלוב לוב • מצריםמצרים מצרים • מרוקומרוקו מרוקוסוריהסוריה סוריה • תוניסיהתוניסיה תוניסיה • תימןתימן תימן | מפגין מצרי |

 |
**אלבארו אודריאוסולה ארסאייוס** (בספרדית: **Álvaro Odriozola Arzallus**; נולד ב-14 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני בריאל מדריד ובנבחרת ספרד.

קריירת מועדונים
---------------

אודריאוסולה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד, אליה הגיע ב-2006. ב-1 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון בהפסד 0–3 ללאס פאלמס אתלטיקו. ב-6 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–3 נגד ריאל אוניון. ב-25 בספטמבר 2016 חתם על חוזה בקבוצה עד קיץ 2018.

ב-16 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 0–2 נגד מאלגה. עד לסיום העונה רשם 16 משחקי ליגה. בעונת 2017/2018, הפך למגן הימני הפותח בהרכב של סוסיאדד.

ב-5 ביולי 2018 ריאל מדריד הודיעה שאודריאוסולה חתם בקבוצה על חוזה לשש שנים. סכום ההעברה הוא 30 מיליון אירו, בתוספת 5 מיליון בבונוסים.

ב־31 באוקטובר 2018 הבקיע אודריאוסולה את שערו הראשון בריאל מדריד נגד מלייה, במסגרת גביע המלך הספרדי.

ב-22 בינואר 2020 הושאל אודריאוסולה לבאיירן מינכן מהבונדסליגה עד לסיום עונת 2019/2020. אודריאוסולה ערך שלוש הופעות ליגה בלבד עד לתום העונה, אך זכה עם הקבוצה בטרבל. בהופעתו היחידה במסגרת ליגת האלופות, ששלבי ההכרעה שלה התקיימו בחודש אוגוסט בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, בישל אודריאוסולה את השער הרביעי לרוברט לבנדובסקי בניצחון 1–4 על צ'לסי במסגרת גומלין שמינית הגמר. בסיום ההשאלה, חזר אודריאוסולה לריאל מדריד.

בעונת 2019/20 שיחק אודריאוסולה 613 דקות בלבד בריאל מדריד ובאיירן מינכן וזכה בחמישה תארים (ליגה ספרדית, סופר קופה ספרדי, ליגה גרמנית, גביע גרמני וליגת האלופות) כך שבעונה הזו הוא זוכה בתואר כל 122 דקות משחק.

ב-21 באפריל 2021 כבש שער בכורה בלה ליגה במדי ריאל מדריד בניצחון קבוצתו 0–3 על קדיס.

ב-28 באוגוסט 2021 הושאל לפיורנטינה.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, אודריאוסולה שיחק בנבחרת הצעירה של ספרד, והשתתף עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017.

ב-6 באוקטובר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–3 נגד אלבניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. אודריאוסולה זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.

תארים
-----

### ריאל מדריד

* הסופר קאפ הספרדי: 2019/2020
* גביע העולם למועדונים: 2018
* אליפות ספרד: 2019/2020
* הסופר קאפ האירופי: 2022

### באיירן מינכן

* בונדסליגה: 2019/2020
* גביע גרמני: 2019/2020
* ליגת האלופות: 2019/2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבארו אודריאוסולה** בוויקישיתוף
* אלבארו אודריאוסולה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודריוסולה סיכם לשש שנים בריאל מדריד, באתר ערוץ הספורט, 5 ביולי 2018

| **נבחרת ספרד – מונדיאל 2018** |
| --- |
| 1 דה חאה • 
2 קרבחאל • 
3 פיקה • 
4 נאצ'ו • 
5 בוסקטס • 
6 אינייסטה • 
7 סאול • 
8 קוקה • 
9 רודריגו • 
10 טיאגו • 
11 ואסקס • 
12 אודריאוסולה •
13 קפה • 
14 אספיליקווטה •
15 ראמוס •
16 מונראל •
17 אספס •
18 אלבה •
19 קוסטה •
20 אסנסיו •
21 סילבה •
22 איסקו •
23 ריינה •
מאמן: היירו | ספרדספרד |
**שאגן** (שם מדעי: *Alouatta*) הוא סוג של קוף הידוע בקולו הרועש ומשם שמו. גודלם נע בין 56-92 ס"מ ללא הזנב, שעשוי להגיע לאורך זהה. קופים אלה חיים בצמרות העצים ביערות הגשם שבמרכז אמריקה ובדרומה.

השאגנים חיים בקבוצות של 10 עד 18 פריטים, בהן יותר מזכר אחד. לאחר ההמלטה, הנקבות שומרות את הצאצאים איתן בכל עת, בדרך כלל צמודים לבטנן או לגבן, למשך מספר חודשים, לאחריהם אלו הופכים לעצמאיים. הם ניזונים מעלי הצמרות ביחד עם הפרחים והפירות. השאגן הוא אכלן בזבזני - הוא נוהג לטעום מעט ממזונו לפני שהוא משליך אותו על הרצפה. מכיוון שהוא משליך פירות עם הזרעים שבהם, הוא מפיץ זרעים ובכך מסייע למגוון האקולוגי ביערות העד.

כמו רבים מקופי העולם החדש, זנבו של השאגן גמיש ביותר, ומשמש אותן כמעין יד חמישית - ללפיתת ענפים ולתפיסת חפצים. השאגן אינו קופץ מעץ לעץ - הוא לעולם יחזיק בשתי ידיים או ביד ובזנב בענפים.

שמו של השאגן בא לו מצורת התקשורת שבני הסוג מקיימים ביניהם. השאגן משמיע מעין נביחות, הנשמעות למרחק של 2-3 קילומטר. העצם ההיואידית בצווארו היא מוגדלת, ומשמשת כתיבת תהודה המגבירה את קולו.

כאשר ירגיש מאוים, יטיל השאגן צואה לתוך ידיו וישליך אותה לעבר הגורם המטריד על-מנת לסלקו.

המינים בסוג
-----------

* שאגן אדום יד, (*Alouatta belzebul*)
* שאגן שחור, (*Alouatta caraya*)
* שאגן קויבה, (*Alouatta coibensis*)
* שאגן חום, (*Alouatta fusca*)
* שאגן רעמה, (*Alouatta palliata*)
* שאגן שחור מקסיקני, (*Alouatta pigra*)
* שאגן אדום בוליביאני, (*Alouatta sara*)
* שאגן אדום ונצואלי, (*Alouatta seniculus*)
* שאגן אדום גיאני, (*Alouatta macconnelli*)
* שאגן שחור אמזוני, (*Alouatta nigerrima*)
* שאגן אדום יד של ספיקס, (*Alouatta discolor*)
* שאגן דובי, (*Alouatta arctoidea*)
* שאגן חום, (*Alouatta guariba*)
* שאגן אדום של מאראנהאו, (*Alouatta ululata*)
* שאגן אדום פורוסי, (*Alouatta puruensis*)
* שאגן אדום חוארי, (*Alouatta juara*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאגן** בוויקישיתוף
* שאגן, באתר ITIS (באנגלית)
* שאגן, באתר NCBI (באנגלית)
* שאגן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* שאגן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* שאגן, באתר GBIF (באנגלית)
* שאגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4146751-6

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**המלאכיות של צ'רלי** הוא סרט פעולה קומי משנת 2000, שבו משחקות קמרון דיאז, דרו ברימור ולוסי לו שלוש נשים שעובדות בשביל סוכנות חקירות פרטיות. הסרט מבוסס על סדרת הטלוויזיה מסוף שנות השבעים, המלאכיות של צ'רלי.

הסרט הופק על ידי "Tall Trees Productions" ו"Flower Films" והופץ על ידי סרטי קולומביה. ביל מארי משחק בסרט את בוזלי, ובסרט משחקים גם טים קארי וסם רוקוול.

ב-2003 יצא סרט המשך לסרט, "המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה".

עלילה
-----

נטלי (דיאז), דילן (ברימור) ואלכס (לו) הן ה"מלאכיות", שלוש נשים מוכשרות מחוספסות ומושכות, שעובדות כחוקרות פרטיות בשביל מיליונר סמוי בשם צ'רלי (מדובב על ידי, ג'ון פורסיית', שדיבב את הדמות גם בסדרת הטלוויזיה). צ'רלי משתמש ברמקול כדי לתקשר עם המלאכיות ועם העוזר שלו, בוזלי (מאריי).

משימתן של המלאכיות היא למצוא את אריק נוקס (רוקוול), גאון שיצר מערכת מהפכנית לזיהוי קול ובעל חברה משלו, "Knox Enterprises", כי הוא "כביכול" נחטף על ידי רוג'ר קורווין (קארי), שמנהל חברת תקשורת לוויינים המכונה "Redstar". המלאכיות מסתננות למסיבה שארגן קורווין ומבחינות ב"איש הרזה והמפחיד" (גלובר), שנראה בקטעי הווידאו של החטיפה של נוקס.

לאחר שהמלאכיות מאחדות את נוקס עם השותפה העסקית שלו ויויאן ווד (קלי לינץ') צ'רלי מסביר להן שהן חייבות לקבוע אם האיש הרזה גנב את התוכנה של נוקס. המלאכיות חודרות למפקדת Redstar, עוברות את מערכת הביטחון, ומתקינות תוכנה במחשב הראשי, שתאפשר להן לחקור יותר טוב מה קורה בחברה. הן נותנות לבוזלי את המחשב הנייד שמותאם עם המחשב הראשי של החברה. דילן נענית בחיוב להצעה של נוקס לבלות איתו את הלילה, אך היא מגלה באותו ליל שהוא זייף את החטיפה בעזרת ויויאן והאיש הרזה.

נוקס יורה בדילן, ונראה כי הרג אותה, אך היא נמלטת ללא פגע. גם נטלי ואלכס מותקפות, והאיש הרזה רוצח את קורווין. המשרדים של צ'רלי מפוצצים, אך מקלט רדיו שורד בין שברי האבנים, והמלאכיות מאתרות את בוזלי לאחר שהוא מדבר איתם באמצעות משדר רדיו שמושתל בשיניו.

המלאכיות מחלצות את בוזלי ומביסות את ויויאן, את האיש הרזה ועוד כמה מאנשיהם. כשנוקס נמלט עם מסוק חמוש בטילים, בוזלי עוזר למלאכיות להגיע למסוק, ובסופו של דבר המלאכיות מצליחות לפוצץ את המסוק, ונוקס נהרג בזמן שהמלאכיות נוחתות בים. כשהן מבינות שבידן האפשרות לראות סוף סוף את צ'רלי פנים אל פנים, המלאכיות נכנסות לבית החוף של נוקס, אך צ'רלי כבר עזב. הוא מברך אותן מרחוק על עבודתן הטובה, ושולח אותן ואת בוזלי לחופשה. כשצ'רלי מדבר עם המלאכיות בטלפון, דילן חושדת שראתה אותו בזמן שדיבר אליהן בטלפון הנייד שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "המלאכיות של צ'רלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המלאכיות של צ'רלי", באתר נטפליקס
* "המלאכיות של צ'רלי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המלאכיות של צ'רלי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "המלאכיות של צ'רלי", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "המלאכיות של צ'רלי", באתר Metacritic (באנגלית)
* "המלאכיות של צ'רלי", באתר אידיבי
* "המלאכיות של צ'רלי", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "המלאכיות של צ'רלי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: ae8650ae-3410-31db-8bd9-e80b892850d3

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**המלכודת** (אנגלית: **Elephant Song**) הוא סרט דרמה קנדי משנת 2014 בבימויו של צ'ארלס בינאם ובכיכובם של ברוס גרינווד, קסבייה דולן, קתרין קינר וקארי-אן מוס. התסריט הוא עיבוד קולנועי ממחזה באותו השם; את שניהם כתב ניקולס בילון. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2014.‏ הסרט יצאה לאקרנים בישראל רק ב-18 באוגוסט 2016, בשם שונה מהשם המקורי.

תקציר העלילה
------------

ד"ר **טובי גרין** (ברוס גרינווד) הוא פסיכיאטר עצמאי אשר נמשך בהדרגה לתוך משחק מוחות פסיכולוגי עם **מייקל** (בגילומו של קסבייה דולן), שאותו הוא מתשאל בנוגע להיעלמותו של עמיתו של גרין, ד"ר לורנס (קולם פאור). מייקל, גבר צעיר ומופרע, בנו של זמרת אופרה ואב מרוחק אותו הוא ראה רק פעם אחת, הוא בעל הילה של קסם על עצמו ומציג סימני רציונליות ואינטליגנציה שמושכים הרופא עמוק אל תוך העלילה, למרות אזהרותיה של האחות הראשית **סוזן פיטרסון** (קתרין קינר) כדי לשמור על מרחק מן המטופל.

מייקל מתאר בפני ד"ר גרין את נסיבות השהות הכפויה שלו בבית החולים הפסיכיאטרי, תוך כדי רמיזת ליחסי רופא-מטופל פסולים, וכן יחסי אהבה-שנאה מוזרות עם האחות הראשית. התכסיסים של מייקל כוללים גם ניסיון לנהל משא ומתן לשחרורו המוקדם מבית החולים, בתמורה למסירת פרטים אודות נסיבות היעלמותו של ד"ר לורנס. לאחר הופעתו של ד"ר לורנס הנעדר, מייקל משכנע את ד"ר גרין להעניק לו קופסת שוקולדים כפרס. בהיותו אלרגי לאגוזים, מייקל מת בידיו של הרופא והאחות הראשית לאחר שאכל מספר שוקולדים. זריקת אדרנלין וניסיונות ההחייאה של הרופא והאחות לא מצליחים להציל את חייו של מייקל.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ברוס גרינווד | ד"ר טובי גרין |  |
| קסבייה דולן | מייקל |  |
| קתרין קינר | סוזן פטרסון |  |
| קארי-אן מוס | אוליביה |  |

פרסים ומועמדויות
----------------

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | פרס פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של ונקובר | הסרט הקנדי הטוב ביותר - צ'ארלס בינאם | **מועמדות** |
| פרס פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של טאלין | ‏Grand Prize‏ - צ'ארלס בינאם | **מועמדות** |
| פרס מבקרי הקולנוע - ונקובר | שחקן המשנה הטוב ביותר - ברוס גרינווד | **מועמדות** |
| 2015 | פרס הקולנוע הקנדי | התסריט המעובד הטוב ביותר - ניקולס בילון | **זכייה** |
| השחקן הראשי הטוב ביותר - ברוס גרינווד | **מועמדות** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "המלכודת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המלכודת", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המלכודת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "המלכודת", באתר אידיבי
* "המלכודת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* המלכודת, קדימון הסרט באתר יוטיוב
* אתר למנויים בלבד אורי קליין, הסרט "המלכודת" צריך ללכת לטיפול, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2016

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Toronto Film Review: ‘Elephant Song’". *Variety*, September 15, 2014.
2. 1 2  "TIFF 2014 to screen Xavier Dolan and Denys Arcand films". CBC News, August 6, 2014.
3. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:הארץ   
פרמטרי חובה [ 4 ] חסרים עכבר העיר, המלכודת Elephant Song, באתר הארץ
**בני שוילי** (נולד בשנת 1960) הוא במאי, מפיק, צלם קולנוע ומפיץ סרטי קולנוע.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים למיכאל שוילי, מפיץ ומפיק סרטים, ממקימי תעשיית הקולנוע הישראלית, זוכה פרס מפעל חיים של פסטיבל הקולנוע ירושלים על תרומתו לענף הקולנוע (2007); ולחנה שוילי, ציירת ומורה לציור.

בשנת 1972, בהיותו בן 12 זכה בפרס קולנוע לנוער על סרטו הקצר "ההרפתקנים", אותו צילם, ביים וערך. בין השנים 1978–1981 בעת שירותו הצבאי בחיל האוויר הפיק, ביים וערך, למעלה מ-100 סרטי הדרכה וסרטים תיעודיים של החיל.

לאחר שחרורו מצה"ל החל בקריירה קולנועית. בשנת 1979 היה שותף בהפקת סרט הקולנוע "נערת הפרברים" בכיכובה של עפרה חזה. בשנת 1982 הפיק וביים בשיתוף עם אבי שמש סרט קצר בשם "נקודת מבט" שהוקרן בסינמטק תל אביב במשך כחודש לפני הקרנת הסרטים באורך מלא של התוכניה. בשנת 1984 יצא לאקרנים סרטו של שוילי "מבצע שטריימל" שאותו ביים וצילם, הסרט זכה להצלחה רבה בישראל ומחוצה לה, ונמכר ליותר מ-35 מדינות ברחבי העולם.

בשנות ה-90 היה שותף בהפקת והפצה הבינלאומית של ספריית תוכניות שהופקו באנגליה וצולמו בשיטת התלת-מימד, תוכניות שנמכרו ברחבי העולם והפכו לרבי מכר במדינות רבות.

סרטי שובל
---------

כיום משמש שוילי כמנכ"ל חברת "סרטי שובל", מהחברות הראשונות בישראל להפקה והפצה של סרטי קולנוע, וידאו וטלוויזיה. בבעלות סרטי שובל ספריה של כ-2,500 סרטי קולנוע זרים, יותר מ-30 סרטי קולנוע ישראלים ומספר תוכניות טלוויזיה אותם היא משווקת בארץ וברחבי העולם. כמו כן מפיצה סרטי שובל סרטי איכות, לצד סרטים מסחריים לבתי הקולנוע בישראל, לשידור בטלוויזיה ולשידורי VOD בכבלים, בלוויין וגם באינטרנט ובסלולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בני שוילי** בוויקישיתוף

* בני שוילי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* בני שוילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012342761805171
* VIAF: 1562168596752630450002
* WorldCat (עם VIAF): 1562168596752630450002

 |
**קפטן סר תומאס מור** (באנגלית: **Captain Sir Thomas Moore**;‏ 30 באפריל 1920 – 2 בפברואר 2021), שנודע בכינויו **קפטן טום** (באנגלית: **Captain Tom**), היה קצין בצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה, שהתפרסם בבריטניה לקראת יום הולדתו ה-100, בעקבות מבצע גיוס כספים שערך לטובת שירות הבריאות הלאומי הבריטי (ה-NHS) במהלך מגפת הקורונה. המבצע זכה להצלחה יוצאת דופן, עם תרומות של יותר מ-30 מיליון לירות שטרלינג, והפך את מור לדמות פופולרית ואהודה בבריטניה.

ביוגרפיה
--------

תומאס מור נולד בעיירה Keighley שביורקשייר, אנגליה ב-30 באפריל 1920. במאי 1940 התגייס לצבא הבריטי. בין השאר שירת במהלך מלחמת העולם השנייה בהודו ובבורמה. הוא השתחרר לאחר המלחמה ב-1946 בדרגת קפטן (דרגת קצונה בצבא הבריטי המקבילה בערך לסרן). במהלך חייו היה בין השאר מנהל מפעל בטון, ועסק במרוצי אופנועים כתחביב.

### מסע ההתרמה למען ה-NHS

ב-6 באפריל 2020, במהלך מגפת הקורונה, החל מור במבצע גיוס כספים למען ה-NHS Charities Together, קבוצת עמותות התומכות בעובדי ומתנדבי ה-NHS ובחולים. מור הציב לעצמו מטרה ללכת 100 פעמים לאורך הגינה שלו (שאורכה כ-25 מטר) בסיוע ההליכון שלו במסגרת המבצע. המטרה המקורית הייתה לגייס סכום של 1000 לירות שטרלינג, אך היעד הועלה מספר פעמים לאחר שהמבצע זכה לתשומת לב בתקשורת הבריטית, ובמיוחד לאחר שמור הופיע בתוכנית הרדיו של מייקל בול ב-12 באפריל. מור השלים את הליכת הגינה לאורכה בפעם ה-100 ב-16 באפריל, כשמשמר כבוד של הגדוד הראשון של רגימנט יורקשייר צופה בו ממרחק בטוח. עד יום הולדתו ה-100 ב-30 באפריל גייס מור מעל 30 מיליון לירות שטרלינג למען ה-NHS, מיותר מ-1.5 מיליון תורמים.

### You'll Never Walk Alone

ב-16 באפריל, לציון השלמת ההליכה 100 פעמים לאורך הגינה, מייקל בול שר בשידור חי ב-BBC את השיר You'll Never Walk Alone לכבודו של מור. השיר נערך לסינגל בהשתתפות מייקל בול, מור עצמו, ומקהלת "NHS Voices of Care", ויצא כעבור יום על ידי חברת התקליטים דקה, כשכל הכנסותיו מוקדשים ל-NHS. ב-24 באפריל השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. מור הוא האדם המבוגר ביותר ששיר שלו הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.

### הוקרה

בעקבות מבצע ההתרמה, הפך מור לדמות אהודה בבריטניה. לקראת יום הולדתו ה-100 קיבל מור מאזרחים בריטים יותר מ-150,000 כרטיסי ברכה, כולל ברכת אישית מהמלכה אליזבת השנייה. בין עיטורי הכבוד שקיבל, ב-20 במאי זכה לתואר אבירות (Knight Bachelor). התואר הוענק למור בטקס מיוחד ובאופן אישי על ידי המלכה ב-17 ביולי בחצר של טירת וינדזור.

### מותו

מור נפטר בבית-חולים בבדפורד (Bedford) ב-2 בפברואר 2021, לאחר שחלה בקורונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קפטן טום מור (באנגלית בריטית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפטן טום מור** בוויקישיתוף
* עמוד ההתרמה של קפטן טום מור באתר JustGiving (באנגלית)
* You'll Never Walk Alone, בביצוע מייקל בול, קפטן טום מור, ומקהלת "NHS Voices of Care", וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
* קפטן טום מור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קפטן טום מור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קפטן טום מור, סרטונים בערוץ היוטיוב

* קפטן טום מור, ברשת החברתית Goodreads

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 1593520724331
* GND: 1209241188
* ICCU: RAVV701342
* LCCN: no2020143687
* MusicBrainz: 122c4dbc-b20c-442d-80b7-62fe1a3f1838
* NKC: xx0255954
* VIAF: 6714158858104344490005
* WorldCat: lccn-no2020143687

 |
**גדעון לב-ארי** (3 בדצמבר 1935 – 16 בספטמבר 2001) היה איש רדיו ישראלי ומנהל קול ישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד בפתח תקווה. בתחילת שנות ה-60 למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל החל לעבוד כקריין בקול ישראל. במשך שנים היה כתב חדשות. כמו כן שימש כקריין ביומני גבע.

בשנות ה-70 ערך והגיש את התוכנית "הטור השבועי", ששודרה ביום שישי אחר הצהריים, ואת התוכנית "הנושא בטיפול", ששודרה במוצאי שבת וטיפלה בתלונות אזרחים. כמו כן הגיש את תוכנית המאזינים "בינינו לבין עצמנו". לצד לב-ארי עבדו בכל תוכניותיו קבוצה קבועה של אנשי רדיו וכתבים, ובהם דוד מרגלית, יובל מסקין יורם אלפר ואלכס טלמור.

בשנת 1979 מונה למנהל קול ישראל ושימש בתפקידו עשר שנים. בתקופת כהונתו יזם את הקמת קול המוזיקה והיה שותף להקמת מרכז החדשות של קול ישראל בשכונת רוממה בירושלים. לב-ארי שינה את אופיין של תוכניות הבוקר בקול ישראל ויצר את המגזין היומי "כל צבעי הרשת". כמו כן החדיר רוח חדשה וקלילה יותר בסגנון ההגשה ברדיו, לעומת סגנון ההגשה המוקפד והרשמי שרווח עד אז.

בינואר 1988 התפטר לב-ארי מתפקידו. כעבור זמן עבר לנהל את רדיו לב המדינה. במשך תקופה הוא הגיש את תוכנית המאזינים "פתחון פה". במקביל כיהן כמנכ"ל המועצה לישראל יפה.

במשך שנים נמנה עם מגישי התוכנית "יש עם מי לדבר" בגלי צה"ל.

בשנת 2003 הוקרן בסינמטק תל אביב, ולאחר מכן בערוץ 2, סרטו של לב-ארי, "לב עצוב, לב שמח", שבו תיעד את סיפורם של שלושה צעירים שהמתינו להשתלת איברים.

מותו
----

לב-ארי נפטר ב-16 בספטמבר 2001, לאחר שאושפז בבית החולים איכילוב בעקבות זיהום שהתפשט בגופו כתוצאה מעקירת שן בינה. נקבר בבית העלמין ירקון. כעבור שנה הגישה משפחתו תביעה לבית המשפט המחוזי בתל אביב על רשלנות רפואית. אולם בית המשפט דחה את התביעה וקבע שלא הוכחה רשלנות רפואית וכי תוצאות נתיחה שלאחר המוות מורות שמותו נגרם כתוצאה מאירוע לב. המשפחה ערערה לבית המשפט העליון, ובשנת 2011 הגיעו הצדדים להסכם פשרה לפיו ישלם משרד הבריאות פיצויים למשפחתו של לב-ארי בסך מאה ושמונים אלף שקלים.

חיים אישיים
-----------

היה נשוי ליעל, ונישא בשנית לנירה. במשך תקופה היה בן זוגה של כרמלה מנשה, שהייתה כתבת בתוכניתו "הטור השבועי". היה אב לארבעה, והתגורר בבית אריה. אחייניתו היא השדרנית ענת דוידוב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרב יודילוביץ' וסמדר שמואלי, נפטר העיתונאי גדעון לב-ארי, באתר ynet, 16 בספטמבר 2001
2. ↑  גדעון לב-ארי באתר GRAVEZ
3. ↑  ורד לוביץ' ועתי"ם, תביעה: מותו של גדעון לב ארי נגרם מרשלנות רפואית, באתר ynet, 3 בדצמבר 2002
4. ↑  משה ריינפלד, מותו של גדעון לב ארי לא נבע מרשלנות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 בספטמבר 2008
5. ↑  עוזי ברוך, פיצוי למשפחתו של גדעון לב ארי, באתר ערוץ 7, 6 במרץ 2011
6. ↑  איתמר לוין, המדינה תשלם 180,000 שקל ליורשיו של גדעון לב-ארי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 במרץ 2011
7. ↑  איתמר לוין, המדינה תשלם 180,000 שקל ליורשיו של גדעון לב-ארי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 במרץ 2011
**מגלן לוחש** (שם מדעי: *Phimosus infuscatus*) הוא מין יחיד בסוג מתת-משפחת המגלנים. מצוי בדרום אמריקה באזורים ממזרח להרי האנדים. תחום תפוצתו מתפרש על פני המדינות ארגנטינה, בוליביה, ברזיל, קולומביה, אקוודור, גיאנה, פרגוואי, סורינאם, אורוגוואי וונצואלה. בתי הגידול המועדפים עליו הם ביצות של מים מתוקים. המגלן משמיע קולות הדומים ללחישה באתרי השינה והקינון שלו, ומכאן שמו.

מאפיינים
--------

כל גופו של המגלן הלוחש שחור, מקורו צהוב בהיר. סביב עיניו יש אזור חשוף בצבע אדום. הוא דומה מעט למגלן חד-זנב, למרות שהוא הרבה יותר קטן ממנו ויש לו זנב קצר יותר. אורכו כ-46 עד 55 ס"מ. הנקבה והזכר דומים. 

המגלנים מתקבצים ללהקות שעשויות לכלול מאות פרטים, והם חוזרים לאתרי השינה שלהם (בדרך כלל על עצים) בכל ערב בלהקות בצורת קו ישר או V. אתרי האכילה המועדפים עליו הם בדרך כלל כרי דשא רטובים ואזורים בוציים, והוא ניזון בעזרת חיטוט עם מקורו הארוך והמעוקל. המגלן כמעט לעולם לא ניזון ליד עופות אחרים.

תזונתו של המגלן כוללת תולעים, רכיכות, סרטנים, חרקים גדולים, חלזונות ולעיתים גם זרעים ועלים. 

המגלנים מקננים במושבות הכוללות 5 עד 70 פרטים, ומקימים את קינם מענפים על שיחים ועצים. הנקבה מטילה 3-4 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 21-23 ימים. הגוזלים פורחים מהקן לאחר 27 עד 30 ימים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלן לוחש** בוויקישיתוף
* מגלן לוחש, באתר ITIS (באנגלית)
* מגלן לוחש, באתר NCBI (באנגלית)
* מגלן לוחש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* מגלן לוחש, באתר GBIF (באנגלית)
* מגלן לוחש, אתר אוניברסיטת קורנל לעופות נאוטרופיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגלן לוחש באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ברנדלי מק-אולין קוואס** (בהולנדית: **Brandley Mack-Olien Kuwas**; נולד ב-19 בספטמבר 1992 בהורן שבהולנד) הוא כדורגלן קוראסאואי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת גירסונספור מליגת העל הטורקית בכדורגל.

קריירת מועדונים
---------------

קוואס נולד בהולנד וגדל במחלקות הנוער של מספר מועדונים מקומיים. את הקריירה המקצועית שלו התחיל בפולנדם מליגת המשנה ההולנדית. לאחר מכן, שיחק באקסלסיור רוטרדם ובהראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית.

בין השנים 2019–2021 שיחק קוואס בא-נסר מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, כשבמחצית השנייה של עונת 2020/2021 הוא הושאל לאל-ג'זירה, גם היא מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.

ב-31 באוגוסט 2021, חתם קוואס לשתי עונות בשורות במכבי תל אביב מליגת העל. ב-14 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-1 על אלאשקרט במסגרת שלב הבתים של הליגה האזורית לעונת 2021/2022. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2-1 על מכבי חיפה במסגרת המחזור השלישי.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-22 במרץ 2017 ערך קוואס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוראסאו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אל סלוודור במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ברנדלי קוואס"**.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק במבנה מגורים נייח הניתן לשינוע המכונה בישראל "קרוואן", עם הערך "מעונוע", העוסק בכלי רכב המשמש למגורים שמכונה אף הוא "קרוואן".
מבנה יביל מודרני ברוחב-כפול
חזית קרווילה טיפוסית ביישוב ניצן, 2006
קרווילות ביישוב ניצן
**מבנה יביל**, המכונה בישראל גם **קרוואן**, **קרווילה** ו**מגורון**, ולעיתים בשם המטעה **בית נייד**, הוא מבנה קל הנבנה במפעל (בנייה טרומית), ולאחר מכן מובל לאתר היעד ומחובר לתשתית. מבנים יבילים משמשים לרוב למגורים.

מבנים יבילים משונעים בדרך כלל בגרירה או בהעמסה. הם בדרך כלל ממוקמים במקום קבוע ונותרים שם למשך חיי המבנה. עם זאת ניתן לניידם שוב אם הדבר נדרש, ואם מצבם מבחינת תחזוקה ותשתיות מאפשר זאת.

שני הדגמים העיקריים של בתים ניידים הם רוחב־יחיד ורוחב־כפול. קיים גם רוחב־משולש אך הוא נדיר יותר. את הבית הנייד ברוחב־יחיד ניתן לגרור כיחידה אחת למקומו, בעוד שהדגמים האחרים נגררים למקומם בשתיים או בשלוש יחידות נפרדות.

שימוש נפוץ במבנים ניידים בישראל הוא כפתרון מגורים זמני לקהילה, במסגרתו מועברים מבנים יבילים למקום מסוים ליצירת אתר קרוואנים. מבנה יביל למגורים ברוחב כפול מכונה בישראל "קרווילה", מצירוף המילים "קרוואן" ו-"וילה".

ביישובים רבים מתגוררים התושבים במבנים יבילים עד לקבלת היתרי בנייה, ומשהתקבלו עוברים התושבים לבתי קבע.

ראו גם
------

* מעונוע – כלי רכב גדול בו ניתן לגור, ומשמש על פי רוב לטיולים. בישראל מכונה אף הוא "קרוואן" ולעיתים "אוטו-קרוואן"
* תנועת הבתים הקטנים – תנועה חברתית הדוגלת במחיה בבתים קטני ממדים. רבים מהם מתוכננים מראש כך שלא יחרגו מהמידות החוקיות המתירות לניידם בכבישי מדינות המערב, והם אמנם מתניידים (אך לא בקלות ובתדירות שמעונוע מאפשר)
* סירת מגורים – סירה המשמשת בעיקר למגורים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבנה יביל** בוויקישיתוף
* קרווילות לעשירים בלבד - הגאות בשוק הנדל"ן האמריקאי הפכה גם את חניוני הקרוואנים ללהיט, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2005.
* National Manufactured Housing Institute
* בתים ניידים - מידע ותוצאות מחקרים אקדמיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  "יביל" פירושו "ניתן להובלה"
2. ↑  יָבִיל, באתר האקדמיה ללשון העברית
3. ↑  זהו תרגום מ-Mobile Home באנגלית, אך בפועל לא מדובר בבית נייד, שכן בזמן שהוא נייד הוא אינו בית אלא מבנה, ומשעה שהפך לבית (כלומר חובר לתשתיות, רוהט ואוכלס) כבר אינו נייד, זאת להבדיל ממעונוע, למשל. המונח מטעה עד כי יש המשתמשים בו בהתכוונם למעונוע.
**גבי אנדוני ברמקי** ( 3 בנובמבר 1929 - 30 באוגוסט 2012 ) היה מדען סופר, פרופסור באוניברסיטה ואחד הפעילים הבולטים בבניית מערכת ההשכלה הגבוה הפלסטינית. שימש כנשיא בפועל של אוניברסיטת ביר זית בשנים 1974–1993.

ביוגרפיה
--------

אביו, אנדוני ברמקי, היה אדריכל ותכנן מבנים רבים, כולל מבני מגורים וכנסיות ברמאללה ובירושלים. אמו אוולין ואשתו חיפה אלתרזי. ילדיו הם: חני, סמי והניה. 

בהיותו בן חמש נשלח ברמקי ב-1934 לפנימייה בבית הספר בביר זית, שם למד את השפה הערבית והאנגלית וגם על הלאומיות הערבית. בשנת 1946 סיים ד"ר ברמקי את לימודיו במכללת ביר זית עם תעודת בגרות.

לאחר מכן, בשנת 1950, המשיך את לימודיו הגבוהים באוניברסיטה האמריקאית בביירות, שם למד בכימיה. הוא השלים תואר ראשון בשנת 1950 ותואר שני בשנת 1953. 

ברמקי קיבל מלגה ללימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת מקגיל בקנדה (1957-1959), ולאחר מכן חזר לעבוד במכללת ביר זית כמורה.

עבודותיו ותפקידיו
-----------------

בשנת 1953 הוביל ברמקי את הפכיתה של מכללת ביר זית למוסד להשכלה גבוה ושימש גם כדיקן שלה. 

בשנת 1972 הפכה רשמית לאוניברסיטה. בשנת 1974 גורש נשיא אוניברסיטת ביר זית, חנה נאצר, על ידי ישראל למשך 19 שנים. אז נבחר ברמקי. להיות נשיא בפועל של האוניברסיטה. למרות המדיניות ישראל שלא אפשרה את פיתוח האוניברסיטה, המחזור הראשון שלה של בוגרי תואר ראשון סיים ב-1976 .

בשנת 1977 היה ברמקי ממייסדי המועצה הפלסטינית להשכלה גבוהה. בשנת 1994 נבחרברמקי כיועץ מיוחד למשרד החינוך וההשכלה הגבוהה. כיהן בתפקיד זה 12 שנים. כמו כן עבד כמזכ"ל המועצה להשכלה גבוהה וסגן נשיא המועצה למחקר מדעי ומונה לנשיא הראשון של הקרן לשיפור האיכות (QIF).

הוא נבחר ל-25 שנה כחבר במועצת "פוגוואש" במהלך (1992-2002) וחבר פעיל בקבוצת הייעוץ "שיטות אלטרנטיביות". הוא כיהן כחבר בוועד הפועל של המערכה הפלסטינית, וחבר מייסד של תכנית שיתוף הפעולה האקדמי הפלסטיני-אירופי בחינוך (PEACE), תכנית משותפת בין אוניברסיטאות פלסטיניות ליותר מ-40 אוניברסיטאות אירופאיות. ד"ר ברמקי היה גם חבר פעיל במועצת הנאמנים של קרן מווטין (הקרן הפלסטינית לחקר הדמוקרטיה), חבר הנאמנים של אוניברסיטת בירזייט ובוועד המייעץ של הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה על שם אדוארד סעיד .

הוא נפטר ביום חמישי, 30 באוגוסט 2012.

פרסים והוקרה
------------

בשנת 1993 קיבל ד"ר ברמקי את אות האביר שהוענק לו על ידי משרד ההשכלה הגבוהה הצרפתית כהוקרה על תרומתו הנכבדת לחינוך.

נשיא הרשות הלאומית הפלסטינית גם העניק לו את "מסדר ההצטיינות וההצטיינות" זמן קצר לאחר פטירתו, "כאות הוקרה על תפקידו האקדמי המכובד בהעלאת מעמד ההשכלה הגבוהה ובתרומה לבניית האוניברסיטה הראשונה בארץ ישראל, וב. הערכה לנתינה שלו ולתרומות הלאומיות הנכבדות שלו".

אוניברסיטת בירצייט הקימה פרופסורה לכימיה בשם "קתדרה ד"ר גבי ברמקי", והכריזה על "פרס הצטיינות ברמקי" לבוגרים.

* 


1. ↑  بانيت, موقع. "وفاة الدكتور برامكي نائب رئيس جامعة بيرزيت سابقاً". *Panet* (בערבית). אורכב מ-המקור ב-2 يونيو 2019. נבדק ב-2019-06-02. `{{cite web}}`: יש לבדוק את התאריך ב: `|archive-date=` (עזרה)
**קאדי איורי בורחס מלינובסקי** (באנגלית: **Kady Iuri Borges Malinowski**; נולד ב-2 במאי 1996) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדות הקיצוני הימני והקשר ההתקפי בקרסנודאר.

קריירה
------

קאדי גדל במחלקת הנוער של קוריטיבה, ואחר כך החל לשחק גם בקבוצה הבוגרת, תוך שהוא מושאל לקבוצות ברזילאיות נוספות.

ביולי 2019 עבר לאירופה, וחתם באשטוריל מליגת העל הפורטוגלית. בינואר 2020 עבר לווילפרנקואנסה מהליגה הפורטוגלית השנייה.

ב-11 ביוני 2021 חתם בקרבאך מליגת העל האזרית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-22 ביולי 2021, בתיקו 0–0 עם מ.ס. אשדוד במשחק הראשון של הסיבוב השני של מוקדמות הליגה האזורית. הוא כבש את שער הבכורה שלו ב-12 באוגוסט 2021, שער שהביא לקבוצתו ניצחון 1–0 על א.א.ל. לימסול והעלה אותה לשלב פלייאוף הליגה האזורית, לאחר שניצחה 2–1 בסיכום שני המפגשים. ב-30 בספטמבר 2021 כבש צמד בניצחון קבוצתו 4–1 על אומוניה ניקוסיה בשלב הבתים של הליגה האזורית. השער הראשון שכבש נבחר לשער השבוע בטורניר, ואף היה מועמד לשער הטוב ביותר שהובקע בשלב הבתים של המפעל.

בעונת 2021/2022 כבש 12 שערים ובישל 13 נוספים ב-24 משחקים בליגת העל האזרית, ובסך הכל כבש 20 שערים ובישל 17 נוספים ב-43 משחקים בכל המסגרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאדי** בוויקישיתוף
* קאדי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Qarabağ"dan yeni transfer - Rəsmi, qol.az (באזרית)
2. ↑  Qarabag vs. Ashdod - 22 July 2021 - Soccerway, int.soccerway.com
3. ↑  "Qarabağ" AEL-ə qalib gəlib pley-offa yüksəldi - Yenilənib, qol.az (באזרית)
4. ↑  Kadi Borqesin qolu Konfrans Liqasında ən yaxşı seçildi, Sport24.az (באזרית)
5. ↑  UEFA ən yaxşını seçdi: "Qarabağ"ın qolu... qol.az (באזרית)
6. ↑  Kadinin qolu ən yaxşılar sırasında, qol.az (באזרית)
7. ↑  Kady - Stats 21/22, www.transfermarkt.com (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קאדי (כדורגלן)"**.
מוני מושונוב (עומד) ויוסי ידין (יושב)
**המקלחת** הוא הסרט הקצר והשני שביים חורחה גורביץ' (1997, 35 דקות). התסריטאי הוא דני הורוביץ.

עלילה
-----

מערכת יחסים בין אב (75) (יוסי ידין) ובנו (43) (מוני מושונוב), משתקפת במפגש אינטימי במקלחת, כאשר הבן נאלץ לרחוץ את אביו בגלל מחלתו. החרדה מפני הבדידות והמוות, חוסר האונים של בני המשפחה והיחסים הבלתי פתורים ביניהם - כל אלה נעלמים ברגעי החסד במקלחת.

ההפקה
-----

התחלת העבודה על הסרט ארכה זמן רב, מכיוון שלא נמצא גוף משדר מממן שיסכים להשקיע בסרט שנושאו הזיקנה. מלחין המוזיקה הוא עודד זהבי. הסרט צולם במצלמת 35 מ"מ.
הוא שודר פעם אחת בערוץ השני (קשת) עם רייטינג של כ-16%.

למחרת השידור פנה שחקן הסרט יוסי ידין לשווא לשידורי קשת בציפייה ובדרישה לשדרו שוב ללא ה-14 הדקות של פרסומות. ב-2001 לאחר מותו של ידין, גורביץ' פנה שוב לשידורי קשת בבקשה לשדר את הסרט שוב ביום השלושים למותו של ידין, אך למרות שזכויות השידור היו עדיין אצלם הסרט לא שודר.

פרסים
-----

* הדרמה הטובה ביותר. פסטיבל הקולנוע ירושלים 1997.
* הסרט הטוב ביותר. פסטיבל קאט ת"א 1997 (מכון ישראלי לקולנוע).
* פרס פיפרסקי (פרס מבקרי הקולנוע) בפסטיבל קרקוב 1998.
* פרס פסטיבל צ'ילה 1997 (גם פרס לבמאי הטוב ביותר).
* הסרט הטוב ביותר. פסטיבל אורוגוואי 1998.

קרדיטים נוספים
--------------

* מעצב פסקול – ישראל דוד
* מעצב תפאורה – אריאל גלזר

השחקנים
-------

| שם השחקן | שם הדמות |
| --- | --- |
| יוסי ידין | מיכאל (האב) |
| מוני מושונוב | גבי (הבן) |
| מיכאל מושונוב | נחי (הנכד) |
| עדה טל | האם |
| עירית גידרון | נעמי (הבת) |

קישורים חיצוניים
----------------

* "המקלחת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המקלחת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* המקלחת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* המקלחת באתר אידיבי