recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בתקשורת נתונים, **קוד שתיים-מתוך-חמש** הוא קידוד בינארי של מספרים עשרוניים, אשר בו:

1. כל ספרה עשרונית מיוצגת על ידי רצף של חמש סיביות, אשר בדיוק שתיים מהן שווה לערך 1, ושלוש האחרות שוות לערך 0.
2. בדרך כלל הסיביות ממושקלות (שוות ערך) על פי 0-1-2-3-6. עם זאת, כדי לשמור על הכלל הראשון, הספרה העשרונית אפס מקודדת כ"01100"; במובן הצר, המישקול לעיל 0-1-2-3-6 מהווה רק עזר זיכרון ולא חלק מהמבנה הממשי של הקוד.

המרחק המינימלי בין מילות הקוד הוא 2, כלומר כל שתי מילים שונות זו מזו בלפחות שתי סיביות ולכן הקוד מסוגל לזהות שגיאה אחת, אך לא לתקן אותה.

שימוש בדואר האמריקאי
--------------------

ברקוד של Postnet והספרות המתאימות לברקוד
הברקוד "POSTNET" של שירות הדואר האמריקאי משתמש ב**קוד שתיים-מתוך-חמש** כאשר הערך 1 מיוצג על ידי קווים ארוכים, וקווים קצרים מייצגים את הערך 0. ברקוד זה משמש לייצוג המיקוד הפנים-ארצי לציוד מיון וניתוב דואר אוטומטי.
במקרה הזה, הסיביות ממושקלות בצורה מעט שונה: 0-1-2-4-7. כמו כן, האפס מקודד כ"11000" בינארי.

שימוש במחשבי IBM
----------------

המחשבים IBM 7070,‏ IBM 7072 ו-IBM 7074, שייצורם החל בשנת 1958, השתמשו אף הם ב**קוד שתיים-מתוך-חמש**. הסיביות לא היו ממושקלות, ומוספרו רק לצורך סידורן: 0-1-2-3-4. לכל מילת מידע יכולה להיות מסומנת ב"סימנים" פלוס ומינוס עבור מילת מידע שמייצגת מספר, או **A** כדי לציין שמדובר במילה שמערבת ספרות וסימנים. "סימן" זה יוצג בעזרת הסיביות במקומות 0,3 ו-4 בלבד.

מימושים שונים של הקידוד
-----------------------

הטבלה הבאה מציגה את הקידודים של הספרות 0-9 בווריאציות שונות של קוד שתיים-מתוך-חמש.

| ספרה/סימן | תקשורת נתונים  01236 | דואר ארצות הברית  74210 | IBM 7070, 7072, 7074  01234 |
| --- | --- | --- | --- |
| 0 | 01100 | 11000 | 01100 |
| 1 | 11000 | 00011 | 11000 |
| 2 | 10100 | 00101 | 10100 |
| 3 | 10010 | 00110 | 10010 |
| 4 | 01010 | 01001 | 01010 |
| 5 | 00110 | 01010 | 00110 |
| 6 | 10001 | 01100 | 10001 |
| 7 | 01001 | 10001 | 01001 |
| 8 | 00101 | 10010 | 00101 |
| 9 | 00011 | 10100 | 00011 |
| A | N/A | N/A | 1––10 |
| - | N/A | N/A | 1––01 |
| + | N/A | N/A | 0––11 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר לאנינג.

**הר לאנינג** (באנגלית: **Mount Lanning**) הוא הר בצידו הדרומי של קרחון ניוקאמר, בצפון רכס סנטינל בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 1,820 מטרים מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ברמת סוסטרה.

ההר נמצא 9 קילומטרים דרומית מזרחית להר וורן, והוא מתנשא מעל קרחון סאבאזיוס שמדרום מערב לו, ומעל קרחון אנצ'יאלוס שמדרום מזרח לו.

היסטוריה
--------

### גילוי ההר

ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1957. 

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המיעצת לשמות אנטארקטיים. 

ההר נקרא על שם סגן דלמר ל. לאנינג (Delmar L. Lanning) ששירת בחיל האוויר של ארצות הברית, בתחנת הקוטב הדרומי בשנים 1957 - 1956.

קישורים חיצוניים
----------------

* הר לאנינג באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר לאנינג באתר ממשלת אוסטרליה
* הר לאנינג באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע גאוגרפי
ציור קיר מקבר טקאמאצוזוקה, שנבנה בסוף המאה ה-7 או תחילת המאה ה-8, בו קבורים בניו של הקיסר טמו
**קארה-א** (ביפנית: kara-e ;唐絵) הוא מושג יפני לסגנון ציור סיני. ציורי קארה-א מתייחסים לציורים שצוירו בסין עצמה ויובאו ליפן או לציורים יפניים בהשפעת סגנון הציור הסיני. הציור הסיני, יחד עם שאר ההשפעות התרבותיות של סין, הגיע ליפן במאה ה-6, בתקופת אסוקה ובמיוחד לאחר רפורמת טאיקה בשנת 646 ואומץ ביפן כסגנון ציור בפני עצמו. מקור המונח הוא משמה של שושלת טאנג (בסינית: 唐朝), ששלטה באותה תקופה בסין. ההגייה היפנית של הסימנית 唐 היא טאן (たん - בדומה לצליל המקורי הסיני) או **קארה** (かろ - במשמעות של "מן, משם", כדי לציין את העובדה שבא מסין הרחוקה). הסימנית השנייה : 絵, משמעותה - רישום, ציור.

רקע
---

ציורי קארה-א היפניים היו בתחילתם תחת השפעה מוחלטת עד כי העתקה מלאה או חלקית של ציורים סיניים שהגיעו ליפן. ציורים אלו היו בעיקר בפורמטים גדולים, על גבי מגילות גדולות (掛軸; קאקג'יקו), פרגודים (屏風; ביובו), מחיצות (障子; שוג'י), דלתות הזזה (襖; פוסומה) וציורי קיר (壁画; הקיגה). בנוסף לסגנון הציור - הציורים הכילו מוטיבים סיניים מובהקים, שלא היו שייכים למציאות ביפן או מוכרים ליפנים, והיוו מעין חלון לעולם שונה, זר ואקזוטי. בציורי הקארה-א הופיעו דמויות אנשים במראה ובלבוש סיני האופייניים לשושלת טאנג, אישים ואירועים מן הפולקלור הסיני, עם רקע של הרים סינים תלולים, נהרות ענק, ארמונות בארכיטקטורת שושלת טאנג, עצים, צמחים ומיני חיות אקזוטיות. סגנון ציור זה היה עשיר בסקאלה גדולה של צבעים עשירים ועזים, כאשר כל האובייקטים בציור צוירו בקווי מתאר דקים בדיו שחורה (סומי - 墨). סגנון ציור זה תיעד יותר חיי יום-יום, אירועי חצר, אנשי אצולה במקביל לציורי דת, שתיארו אירועים ודמויות דת מפורסמים (בודהיסטים, דאואיסטים וקונפוציאניים).

סגנון הציור קארה-א היה דומיננטי ביפן בתקופת נארה (794-710) אל תוך תקופת הייאן, בה החלו היפנים לפתח ממנו סגנון ציור מקומי - יאמטו-א, שהתאים יותר לטעם היפני ולמציאות של יפן. המושג יאמטו-א ניתן לסגנון הציור היפני המקומי, על שמו של השבט הקיסרי יאמטו, כניגוד לסגנון הציור של קארה-א שמקורו מסין הרחוקה.

תקופת הייאן
-----------

בתקופת הייאן סגנון יאמטו-א נהיה דומיננטי ביפן, וציורי הקארה-א שימשו בעיקר באתרים ציבוריים, במקומות רשמיים או באירועים טקסיים. הקשרים של יפן עם סין נותקו עקב שקיעתה ונפילתה של שושלת טאנג במאה ה-9, דבר שהוביל להשפעה יפנית הולכת וגוברת על סגנון הציור קארה-א. בציור של הפרגוד סנזוי (Senzui byoubu - 山水屏風, מקדש טוג'י, קיוטו) מן המאה ה-11, רואים את דמויות האנשים בלבוש של שושלת טאנג, אך ההרים הניראים מסביב דומים מאוד להרי-הגבעות שמסביב לעיר קיוטו.

תקופת קמקורה
------------

בתקופת קמקורה ובמיוחד בתקופת מורומאצ'י ביפן, שוב חודש הקשר התרבותי עם סין תחת שושלת סונג ו-שושלת יואן, ועימו הגיעו ציורים סיניים בסגנון חדש : ציורי דיו (מונוכרומיים) נעדרי צבע או עם צבע מועט ביותר. ציורים אלה נקראו גם הם "קארה-א" על ידי היפנים, וסגנון ציורים אלו השפיע על הציור היפני ולהיווצרותם של סגנונות הציור סואיבוקוגה (תמונת דיו-מים; suibokuga ;水墨画) ו-סומיאה (ציור דיו; sumi-e ;墨絵) ביפן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרגוד סנזוי (Senzui byoubu - 山水屏風), באתר (Kyoto National Museum)
* ציור יפני/אלי לנצמן, באתר (קולקט אמנות אספנות)
**לואיג'י פגיולי** (באיטלקית: **Luigi Fagioli**‏, 9 ביוני 1898 - 20 ביוני 1952) היה נהג מרוצים איטלקי שזכה לכינוי "השודד מאברוצי". הוא הנהג המבוגר מיותר שניצח מרוץ באליפות הפורמולה 1 והוא גם המנצח היחיד שנולד לפני תחילת המאה העשרים.

קריירת מרוצים
-------------

פגיולי נולד בעיירה אוזימו שבחבל אנקונה, איטליה. בגיל צעיר החל להתחרות במרוצי טיפוס גבעה ומכוניות ספורט. בשנת 1926 החל להתחרות במרוצי גרנד פרי ובשנת 1930 צורף לקבוצת מזארטי. ההצלחה שלו הייתה מהירה ובאותה השנה ניצח את מרוץ הקופה צ'יאנו והמרוץ במסלול אבלינו. באפריל של 1931 התחרה ראש בראש מול לואי שירון בגרנד פרי מונקו. שירון ניצח לבסוף את המרוץ, אך פגיולי הציג את יכולות הנהיגה הגבוהות שלו וזכה לשבחים רבים על המאבק שניהל. בקרב נוסף ביניהם שהתקיים במונצה בהמשך השנה ניצח פגיולי את שירון ואת אקילה ורצי וטאציו נובולארי האיטלקים. בשנת 1932 ניצח את הגרנד פרי של רומא. לקראת עונת 1933 הוחתם על ידי אלפא רומיאו בסקדוריה פרארי. הוא התחרה באלפא רומיאו P3 וניצח את הקופה אצ'רבו, גרנד פרי קומנז' וגרנד פרי איטליה.

בשנת 1934 הוחתם על ידי קבוצת בנץ כחלק מקבוצת "חיצי הכסף" ("Silver Arrows"). הוא זכה להצלחה רבה על המסלול, אך היחסים בינו ובין מנהל הקבוצה והנהגים האחרים היו קשים. במהלך המרוץ הראשון בקבוצה נטש פגיולי את המכונית לאחר שקיבל הוראה מאלפרד נויבאואר, מנהל הקבוצה, להישאר במקום השני ולאפשר למנפרד וון בראוכיטש לנצח את המרוץ. יחד עם רודולף קרצ'יולה הוא ניצח בפעם השנייה ברציפות את הקופה אצ'רבו ואת הגרנד פרי האיטלקי והוסיף ניצחון בגרנד פרי ספרד. בשנתו השנייה בקבוצה ניצח את גרנד פרי מונקו ואת גרנד פרי פניה ריין, אך היחסים עם החברים לקבוצה המשיכו להדרדר. במהלך העונה ניסה לעקוף מספר פעמים את קרצ'יולה, למרות שקיבל הוראות קבוצתיות שלא לעשות כן. בסיום עונת 1936 עזב את מרצדס וחתם בקבוצת אוטו יוניון, שהייתה היריבה הגדולה של מרצדס. במהלך גרנד פרי טריפולי התפתח עימות פיזי בו תקף את קרצ'יולה, חברו לקבוצה לשעבר.

בעיות בריאותיות, כולל שיגרון, החלו להקשות על פגיולי להתחרות. בקופה אצ'רבו נלאף להיעזר במקל הליכה והוא נאלץ לפרוש מהתחרות. שיפור ניכר במצבו איפשר לו לחזור לתחרויות לאחר תום מלחמת העולם השנייה. בגיל 52 הצטרף פגיולי לקבוצת אלפא רומיאו לקראת עונת הבכורה של אליפות הפורמולה 1. בחמישה מתוך שישה מרוצים סיים על הפודיום. את העונה סיים במקום השלישי בדירוג הנהגים. בעונת 1951 השתתף רק במרוץ אחד - גרנד פרי צרפת, בו חלק את הניצחון יחד עם חואן מנואל פנג'יו. הניצחון בגיל 53 ו-22 ימים הפך אותו למנצח המבוגר ביותר בתולדות האליפות.

בשנת 1952 התחרה עבור קבוצת לנצ'יה במרוצי מכוניות ספורט. במרוץ המילה מילייה סיים במקום השלישי כשהוא מקדים את יריבו הוותיק קרצ'יולה. זמן קצר לאחר מכן לקח חלק בגרנד פרי מונקו, שכלל באותה השנה גם מכוניות ספורט. הוא נפגע בתאונה, שהייתה נראית כתאונה קלה, אך הפציעות הפנימיות היו חמורות. שלושה שבועות לאחר מכן נפטר בבית החולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיג'י פגיולי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לואיג'י פגיולי

* לואיג'י פגיולי, באתר DriverDB לנהגי מרוצים

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשנים הראשונות של אליפות הפורמולה 1 נהגים יכלו לחלוק מכונית במהלך המרוץ. במידה וזכו בנקודות הן התחלקו ביניהם שווה בשווה.
ארבע דרכים שונות להצגת המבנה הכימי של פורין
**פּוּרִין** (באנגלית: **Purine**) הוא שמה של תרכובת אורגנית המכילה שתי טבעות חנקניות, ובנוסף שמה של קבוצת תרכובות אורגניות המבוססות על תרכובת זו.

כל הפורינים הם תרכובות ארומטיות המורכבות משתי טבעות הטרוציקליות מאוחות המכילות חנקן: טבעת פירימידין וטבעת אימידאזול. נוסחתו של פורין, התרכובת הבסיסית, היא **C5H4N4**. לשאר הפורינים מבנה זהה, כשלטבעות קשורים אטומים וקבוצות פונקציונליות שונות. המבנה הכימי של הפורינים מגדיר אותם כאלקלואידים; הגדרה זו רלוונטית בעיקר לפורינים המיוצרים כמטבוליטים משניים.

כמה מהתרכובות החשובות ביותר בביולוגיה הן פורינים; הידועות ביותר הן גואנין ואדנין, אשר נגזרות הנוקלאוטיד שלהן מהוות אבני בניין של DNA ו-RNA, החומר התורשתי המצוי בכל היצורים החיים.

שני פורינים ידועים נוספים הם חומצת שתן וקפאין. ההשפעות הפיזיולוגיות של קפאין נעוצות בדמיון הכימי הרב בינו ובין אדנין. האחרון משמש גם כמוליך עצבי חשוב במערכת העצבים; קפאין בתאי הגוף נקשר לקולטני האדנין וגורם לתופעות הנגרמות מצריכת מזון המכיל קפאין, כמו שתיית קפה וקולה ואכילת שוקולד. תופעות אלו כוללות שינויים במצב הרוח וערנות מוגברת. חומצת שתן, פורין נוסף, היא אחד מתוצרי הפירוק של חומצות הגרעין, המורכבות, כאמור, מהפורינים אדנין וגואנין. אחת ההשפעות של קפאין היא השתנה מוגברת, והדמיון הרב בין שתי התרכובות מסביר זאת.

| חומצות גרעין |
| --- |
| אבני בניין | נוקלאוזיד • נוקלאוטיד • דהאוקסינוקלאוטיד | סליל DNA |
| פורין | אדנין (A) • גואנין (G) |
| פירימידינים | תימין (T) • ציטוזין (C) • אורציל (U) |
| RNA | **רנ"א מקודד**: mRNA • pre-mRNA
**רנ"א שאינו מקודד** **תרגום**: tRNA • rRNA • tmRNA
**בקרה**: miRNA • siRNA • piRNA • RNAi
**עריכת רנ"א**: snRNA • snoRNA |
| DNA | cDNA |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00569220
* NKC: ph390000

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתנועה ישראלית. אם התכוונתם למיליציה קומוניסטית ברפובליקת ויימאר, ראו החזית האדומה (גרמניה).
**החזית האדומה** היה שמו של פלג מרקסיסטי-לניניסטי שפרש מהברית הקומוניסטית המהפכנית (מאבק) בסוף שנת 1971 - פלג שבעצמו פרש קודם לכן מהארגון הסוציאליסטי הישראלי "מצפן" בספטמבר 1970. עיקר פעילותו הגלויה של הארגון הייתה הפצת החוברת "חזית אדומה" אותה ערך דן ורד.

היסטוריה
--------

על פי חבר החזית האדומה, דן ורד, במאמר שכתב בגיליון 1 של "חזית אדומה", הפרישה של חברי הברית הקומוניסטית המהפכנית (מאבק) ממצפן הייתה בשל "גישתה האנטי-מרקסיסטית של מצפן כלפי הפרולטריון בישראל". את הפרישה של חברי החזית האדומה מבק"מ (הברית הקומוניסטית המהפכנית (מאבק)) הסביר ורד בכך שהקבוצה לא הוקיעה בצורה נחרצת דיה את "השוביניזם הציוני", והתעסקה בעיקר ב"סיסמאות של מאבק מקצועי גרידא".

בנוסף, האשים ורד את הקבוצה בכך שלא ניסתה להביא בפני העובדים רעיונות קומוניסטיים ולמעשה טען שחברי הקבוצה התייחסו אל הפועלים באליטיזם מכיוון שחשבו שהעובדים "הפשוטים" לא יבינו את הרעיונות הקומוניסטיים המהפכניים, וחשבו שהמונופול על הרעיונות המהפכניים צריך להישאר בקרב המומחים בדבר (גישה שניתן להגדירה כבלאנקיזם).

לבסוף האשים את "הברית הקומוניסטית המהפכנית" בכך שנמנעה מלהוקיע את הרוויזיוניזם הסובייטי ואת המנהיגים ה"בורגנים לאומניים - ערפאת ונאצר" כיוון שהיו בעיני "ההמונים הערבים...סמל למהפכה".

בדצמבר 1972 נעצרו כמה מחברי התנועה, ביניהם אהוד (אודי) אדיב, דן ורד, דוד קופר ויחזקאל כהן, עם עוד כ-30 חברים ערבים בחשד לחברות ברשת ריגול וחבלה יהודית-ערבית.

במהלך המשפט התגלה כי דן ורד ואחריו אהוד אדיב נסעו לדמשק ונפגשו עם חביב קהוואג'י (ערבי ישראלי מהכפר פסוטה שבגליל, שהמיר מעצר תחת תקנות ההגנה בגירוש), חבר המועצה הלאומית הפלסטינית שישב בדמשק באותה תקופה.

שבעה מחברי החזית האדומה הורשעו בריגול - מגע עם סוכן זר ופגיעה בביטחון המדינה, ונידונו לתקופות מאסר ארוכות.

אהוד אדיב נידון ל-17 שנות מאסר ושוחרר לאחר שריצה 12 מתוכן; דן ורד נידון ל-10 שנות מאסר ושוחרר לאחר שריצה שני שלישים מעונשו. יחזקאל כהן נידון ל-7 שנות מאסר, אותן ריצה במלואן. דוד קופר נידון ל-5 שנות מאסר מהן ריצה שני שלישים.

החברים הערבים שהיו מעורבים, דאוד תורכי (מפקד הרשת), סובחי נעראני ואניס קרעאווי, נידונו ל-17, 15 ו-15 שנות מאסר בהתאמה, ושוחררו בשנת 1985 כחלק מ"עסקת ג'יבריל".

לקריאה נוספת
------------

מיכאל בר זהר וניסים משעל, **חיסול ממוקד / שב"כ - המבצעים הגדולים**, הוצאת ידיעות ספרים, 2017, (עמודים 86-93).

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור הפרשה על ידי איש מצפן עקיבא אור באתר 'הגדה השמאלית' עם תגובה של אודי אדיב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דן ורד, הפרישה
**יונה ורודה** (שם מדעי: *Nesoenas mayeri*) היא מין ממשפחת היוניים החיה באי מאוריציוס שבאוקיינוס ההודי. היא נמצאת בסכנת הכחדה. יונה זו נתמעטה משנת 1991 וחשבו שהיא נכחדה כמעט והייתה על סף הכחדה. כיום היא ניצלה מהכחדה מוחלטת אך עדיין מצויה בסכנה.

מאפיינים
--------

אורכה של היונה 38-36 ס"מ ומשקלה עד 340 גרם. היא בעלת גוף לבן, רגליים ורודות, כנפיים כהות ומקור ורוד. העין גדולה וצהובה אך סביבה צבע אדום. 

היונה מצויה ברחבי האי מאוריציוס ביערות הגשם וחיה בין הענפים. היא פעילה ביום ואוכלת פירות, גרגירים וזרעים. 

היונה מצויה בסכנה בטבע עקב הבאת מינים פולשים כמו חתולים, חולדות, נמיות וקופי מקוק הטורפים את הביצים והגוזלים והבאת מיני צמחים המתחרים במיני הפירות אותם אוכלת היונה. גם השמדת יערות האי הביאו את היונה לסכנה גדולה. רק 2% מהיער המקורי של מאוריציוס נותר כיום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונה ורודה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונה ורודה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph519300

 |
**In Haze of Time** הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם הישראלית, טרספאס. האלבום יצא בשנת 2002. האלבום הוקלט והופק על ידי מנהיג וקלידן הלהקה, גיל שטיין. האלבום כולו הוקלט בביתו של שטיין, ללא עזרת חברת תקליטים מקצועית. לאחר ההקלטה, האלבום נצרב ונשלח באינטרנט לכל מיני חברות תקליטים בעולם. הלהקה קיבלה הצעות רבות מחברות תקליטים רבות ברחבי העולם כמו קרניום (Cranium Music) בניו זילנד, פרוגרס רקורדס בשוודיה, קודה רקורדז בפלורידה, יוניקורן רקורדז בקנדה, ולייבל אמריקני ששמו קינזיס קישרו את הלהקה לחברת מיוזיאה (Musea) הצרפתית. לבסוף מיוזיאה נבחרה להוציא את האלבום. האלבום זכה להצלחה לא רעה ובאינטרנט נכתבו עליו ביקורות טובות. הסגנון המוזיקלי באלבום, מתאפיין באלתורי ג'אז פיוז'ן לצד לחנים קלאסיים. רבים אומרים שהסגנון מזכיר באופן מפתיע את אמרסון, לייק ופאלמר. באלבום מנגנים שטיין על קלידים, חלילית וגיטרה, רועי בר טור מנגן על גיטרת בס, וגבי וויסמן על התופים. האלבום מכיל 7 קטעים שמתוכם 3 קטעים אינסטרומנטליים, וארבעה קטעים ליריים.

רשימת רצועות
------------

1. Creatures of the Night - 8:27
2. In Haze of Time - 6:53
3. Gate 15 - 7:17
4. City Lights - 5:09
5. Orpheus Suite - 5:41
6. Troya - 5:23
7. The Mad House Blues - 5:17

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz In Haze of Time באתר MusicBrainz
* Discogs In Haze of Time באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 80ef2a3a-bd83-35ea-87b9-6bd034391127

 |
**יונה בְּלַטְמן** (1929 – 1 בפברואר 2012) היה עורך דין ישראלי ופרקליט המדינה בין השנים 1982–1988.

ביוגרפיה
--------

בלטמן נולד בירושלים בשנת 1929. במלחמת העצמאות נפצע כאשר ליווה את שיירת נבי דניאל (1948). מאוחר יותר, סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית בשנת 1956.

במהלך לימודיו ולאחריהם החזיק בתפקידים שונים בלשכת היועץ לענייני ערבים במשרד ראש הממשלה. בשנים 1950–1958 ריכז את המועצה הכלכלית המייעצת, בראשה עמד השר פרץ נפתלי. לאחר מכן פנה לעיסוק משפטי.

בשנים 1958-1966 היה בלטמן עוזר וסגן פרקליט מחוז ירושלים וייצג את המדינה בנושאים פליליים בערכאות משפטיות שונות. בשנת 1962 הופיע כתובע במשפט של הרב מנדלזון ובני הזוג קוט שהואשמו בחטיפת יוסל'ה שוחמכר. המשפט הסתיים בהרשעה מינורית לאחר שהעד המרכזי של התביעה הודה ששיקר. 

בשנים 1966–1970 היה סגן בכיר לפרקליט המדינה ובנובמבר 1978 מונה למשנה לפרקליט המדינה.

בשנת 1982 מונה לתפקיד פרקליט המדינה וכיהן בתפקיד זה עד 1988. בעת כהונתו טיפלה הפרקליטות בפרשת קו 300. ממאי 1984 עד תחילת 1985 כיהן בראש ועדת בלטמן שחקרה את מותם של המחבלים, אך לא הצליחה לאתר את האשמים. לאחר ששיבוש החקירה על ידי השב"כ נתגלה, והיועץ המשפטי של השב"כ וסגנו קיבלו חנינה, הוביל בלטמן חרם של פרקליטות המדינה על שיתוף פעולה עם היועץ המשפטי של השב"כ, עד הדחתם של מקבלי החנינה. תפקיד מרכזי שמילא כפרקליט מדינה היה כתובע במשפטו של ג'ון דמיאניוק. בלטמן הופיע בעצמו בבית המשפט, ושם זכה לחשיפה תקשורתית רבה יחסית לקודמיו.

לאחר פרישתו משירות המדינה היה בלטמן מבקר האוניברסיטה העברית.

נפטר בפברואר 2012, בגיל 82.

חיים אישיים
-----------

בלטמן התגורר בירושלים עם רעייתו אטה בלטמן, והיה אב לשתי בנות ובן. בנו מנחם נהרג בתאונת דרכים. אחת מבנותיו, דפנה בלטמן-קדראי, כיהנה כנשיאת בתי משפט השלום במחוז המרכז וכיום היא שופטת בית המשפט המחוזי מרכז-לוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונה בלטמן** בוויקישיתוף
* גלעד שר, "מורידים את שומרי החוק למחתרת", כותרת ראשית, 11 בנובמבר 1987
* יהונתן ליס, מת פרקליט המדינה לשעבר יונה בלטמן, באתר הארץ, 2 בפברואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  נח סביר, "ח"כ ש. לורנץ השתתף בהתיעצות בה הוחלט להציל את יוס'לה משמד, מעריב, 7 ביוני 1962
2. ↑  נח סביר, העד הלך לפסיכולוג ונשבר, מעריב, 22 ביוני 1962
3. ↑  יונה בלטמן מונה למ"מ פרקליט המדינה, מעריב, 27 בנובמבר 1978

| פרקליטי המדינה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| חיים כהן • ארווין שמרון • קולין גילון • צבי בר-ניב • גבריאל בך • יונה בלטמן • דורית ביניש • עדנה ארבל • ערן שנדר • משה לדור • שי ניצן • דן אלדד (מ"מ) • עמית איסמן |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298147105171
* ISNI: 0000 0000 4698 849X
* LCCN: nr90021993
* VIAF: 56460786
* WorldCat: viaf-56460786

 |
"**להיט בראש**" הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית ששודרה בערוץ הראשון, בין השנים 1984–1992. בשלוש השנים הראשונות התוכנית שודרה בתדירות של פעם בחודש, ומדצמבר 1987 שודרה פעמיים בחודש. התוכנית הייתה למעשה המשך ישיר לתוכנית הווידאו קליפים הקודמת בערוץ הראשון: "עוד להיט". בניגוד לקודמתה, בכל תוכנית הוצג מצעד הלהיטים הישראלי, וזאת לפי המצעדים המקבילים ששודרו בתוכניות הרדיו "מקום בצמרת" של "רשת ג'" ומצעד הפזמונים של גלי צה"ל, ודירוגו נקבע על-סמך בחירתם של מאזיני התוכניות. 

בתוכנית "**להיט בראש**" נכללו "הופעות חיות" באולפן (למעשה כל השירים בוצעו בפלייבק מלא) וקטעי מעבר עם מנחים בסגנון התוכנית הבריטית "Top of the Pops". בשנים הראשונות של התוכנית הופעותיהם של האמנים היו בפני קהל באולפן.

בין השנים 1984 ועד 1990 מנגינת הפתיחה של התוכנית הייתה The Moons of Jupiter של המוזיקאי הצ'כי אלכסנדר גולדשיידר

את התוכנית הראשונה של "**להיט בראש**" ששודרה ב-9 בדצמבר 1984, הנחו משה מורד ומגישת תוכניות הספורט באותן שנים אורלי יניב. לאחר מכן הנחו את התוכנית ביחד ולחוד - משה מורד, שרי צוריאל, אברי גלעד, דנה פיינרו, עירית ענבי, נועם גילאור, ענת דולב, גיל קומר, יואב גינאי ודורון אורן.

ב-1986 נערכה לראשונה במסגרת התוכנית תחרות בחירת "זמר השנה", "זמרת השנה" ו"להקת השנה", כחלק מהמצעד השנתי.

בתוכניות הראשונות עד לשנת 1987 הוצגו 2 קליפים בודדים מחו"ל ובהמשך גם ראיונות קצרים עם אמנים לפני שהוצג שירם.

התוכנית הגיעה לקיצה לאחר תוכנית הסיכום השנתי של שנת ה'תשנ"ב 1992.

ראו גם
------

* עוד להיט
* עד פופ
* מקום בצמרת
* להיט קיץ
* המצעד

קישורים חיצוניים
----------------

* "להיט בראש", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעמי רון, הלוואי על כולם חזרה כזאת, חדשות, 3 בינואר 1985
2. ↑  לקיפי יש להיט בראש, חדשות, 31 בדצמבר 1984
3. ↑  איציק יושע, מי תהיה זמרת השנה בטלוויזיה?, חדשות, 16 ביוני 1986
**ריזודוס** (שם מדעי: *Rhizodus*; מילולית: "שורש שן") הוא סוג דג נכחד מהמחלקה בעלי סנפירים בשרניים אשר חי במהלך הקרבון, לפני 300–330 מיליון שנה. דג זה היה מקרוביו של הלטימריה המודרנית והיה אולי מאבותיהם של החולייתנים היבשתיים.

מאפיינים
--------

דג זה התגלה בסקוטלנד ב-1840 וקיבל את שמו מהחוקר האנגלי הידוע ריצ'רד אוון.

הריזודוס היה הגדול מבני מחלקתו והיה בעל זוג ניבים באורך 22 ס"מ לאורך קצוות לסתותיו הרחבות שמאחוריהם בלטו שיניים נוספות שאורכם הגיע עד שישה ס"מ והם עזרו לדג לקרוע טרף לחתיכות. בהתאם לגודל הניבים היו חוקרים שהעריכו שהגיע לאורך של מעל 12 מטרים, אך כיום סוברים שהיה קרוב יותר לתשעה מטרים וכמה מינים "רק" באורך 6–7 מטרים. דבר זה הפך אותו לטורף-על בביצות סקוטלנד הקרבוניות.

הריזודוס חי במי הביצות וזינק על דגים ודו-חיים ששכנו בביצה בעזרת לסתותיו הגדולות. ייתכן שאף יצא מהמים או ארב לטרף על הגדה, בדומה לתנינים המודרניים. נמצאו הוכחות לכך שקשקשיו היו גרמיים, בדומה לדג ארפאימה מודרני, והגנו עליו מפציעות.

ראו גם
------

* ברמדה - סוג קרוב מאוסטרליה.
* סטרפסודוס - סוג גדול מאוד מאמריקה הצפונית ואוסטרליה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריזודוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* מאובניםמאובנים
**להיטון** היה שבועון ישראלי בתחום המוזיקה והבידור הקל, שיצא לאור מ-1969 ועד 1991.

היסטוריה
--------

"להיטון" החל את דרכו כדו-שבועון בספטמבר 1969, מייסודם ובעריכתם של אורי אלוני ודוד פז. כעבור שנה בדיוק, בספטמבר 1970, הפך לשבועון. "להיטון", שהיה נפוץ בעיקר בקרב הדור הצעיר, יצר ז'אנר עיתונאי מהסוג שלא היה מוכר או נגיש בישראל. הוא הביא מידע נרחב על כוכבי מוזיקה ובידור של הימים ההם, דירוגים של מצעדי הפזמונים, רכילויות, ביקורת תקליטים, חדשות וכתבות על כוכבי פופ בישראל ומחוצה לה, מילים לשירים, תמונות ופוסטרים. הגיליונות הצבעוניים שימשו במה כמעט יחידה, ולבטח מרכזית, לפרסומם של כוכבי התקופה. הפוסטרים הגדולים שהפיץ, בכלל זה פוסטרים בגודל טבעי, קישטו את קירות חדרי הילדים והנוער ברחבי הארץ.

כשבועון ייחודי בתחומו, יצר "להיטון" דירוג שנתי ללהיטי התקופה, ואף יזם את מופע "תקליט הזהב של להיטון". בתחילת שנות ה-70 הביא "להיטון" לישראל, להופעות מיוחדות, את כוכבי סדרות הטלוויזיה "המלאך" (רוג'ר מור), "איירונסייד" ו"האחים" וכן את אליל-הזמר מייק בראנט (שנחשף לראשונה למעריצים בישראל מעל דפי השבועון).

בין כותביו נמנו: אהוד מנור, מני פאר (עם טורו "ממני אליכם"), הסופר יצחק בן-נר, המשורר דוד אבידן, עמוס אורן, נעמי רון, יגאל גלאי, יואל ריפל, אריה רייכמן, אביק גלבוע וג'ודי סולומון (הוליווד), שמואל שי (עם טורו "ושי לחכימא ברמיזא"), דודו דותן, פנינה רוזנבלום, יורם מארק-רייך, דב זעירא, בני דודקביץ', שאול גרוסברג, הלל אברמוב, אלי ניסמן וכתב הרכילות ג. עיטור.

בספטמבר 1976 התמזג להיטון עם השבועון "עולם הקולנוע", ונוספו לו תכנים מתחום הקולנוע והטלוויזיה, שהחל לצבור תאוצה ועניין באותם ימים. באמצע שנות ה-80 התמעטו קוראי השבועון עד שחדל להופיע, בין היתר עקב חדירת העיתונים הגדולים לתחומים זהים, הרחבת מדורי הבידור והוצאתם לאור של שבועונים דומים ובהם, שבועון הצעירים "ראש 1" (שאותו הקים וערך דוד פז, לשעבר עורך "להיטון עולם הקולנוע" ועורך "עולם האשה") ושבועון הטלוויזיה "פנאי פלוס" (שאף אותו הקים וערך דוד פז).

בהחל מ-1982 עד סגירת העיתון המעצבת גרפית הראשית שלו הייתה מרים קנדיוטי.

ב־1987 החל לערוך דודו אורן את השבועון "להיטון". את הרכילות כתב שלומי בוצ'צ'ו - שם מדור הרכילות נקרא "בINיינים". בוצ'צ'ו ערך את מדור הרכילות עד 1989.

נערת היופי של ישראל
-------------------

"להיטון" יזם את תחרות היופי לצעירות "נערת היופי", והקפיד להביא לתחרות כוכבים נערצים באותן שנים, דוגמת השרירן האוסטרי ארנולד שוורצנגר, דייוויד סול ופול-מייקל גלזר (כוכבי הסדרה "סטארסקי והאץ'") ופיטר שטראוס (כוכב הסדרה "עשיר ועני"). הזוכה בתואר נשלחה לייצג את ישראל בתחרות-היופי הבינלאומית לצעירות "Miss Teenage International".

הזוכות:

* 1977 - עדי הרצל
* 1978 - אילנה שושן
* 1979 - אורלי ברכה

מיקום:

* 1979 - היכל התרבות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **להיטון** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של להיטון
* עמי פרידמן, ‏זהו בידור: זיכרונות לוהטים מימי "להיטון", באתר ישראל היום, 4 באפריל 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמי פרידמן, ‏זהו בידור: זיכרונות לוהטים מימי "להיטון", באתר ישראל היום, 4 באפריל 2023
2. ↑  רונן טל, "להיטון" יכול ללכת, חדשות, 5 בדצמבר 1989
3. ↑  הגיע "מר עולם", דבר, 13 ביולי 1977
4. ↑  סוף שבוע של כוכבים, דבר, 2 בספטמבר 1979
5. ↑  גידי אורשר, פיטר שטראוס לארץ, מעריב, 7 ביוני 1978
6. ↑  נערת היופי של ישראל זכתה בתואר סגנית ראשונה, דבר, 30 באוקטובר 1978
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר מאלן.

**הר מאלן** או **הר מולן** (באנגלית: **Mount Mullen**) הוא הר דו פסגתי, בדרום רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

ההר נמצא דרומית מזרחית להר מילטון, בקצה המערבי של רמת פטוואר.

ההר, ומעבר קאסילאג מפרידים בין קרחון קורניקר וקרחון וסבכר.

גובהו של ההר 2,400 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 2006.

ההר נקרא על שם רוי ר. מאלן (Roy R. Mullen) עובד הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (בין השנים 1965–1960 שימש כמנהל משותף של מחלקת המיפוי הלאומית של ארצות הברית, והיה אחראי על פעילויות המיפוי באנטארקטיקה בין השנים 1995–1980, וכן שימש כנציג הסקר הגאולוגי של ארצות הברית לוועדה המדעית לחקר אנטארקטיקה).

לקריאה נוספת
------------

* קורות חייו של רוי מאלן (עמ' 31)

קישורים חיצוניים
----------------

* הר מאלן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר מאלן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפה של אזור הר מאלן
* טיסה מעל הר מאלן והרים סמוכים, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע גאוגרפי
**רשות ניקוז ונחלים קישון** היא רשות ניקוז ותאגיד סטטוטורי, אשר אחראית על ניקוז וטיפוח הנחלים בעמק יזרעאל ובגליל התחתון ובראשם הקישון. רשות הניקוז כפופה למשרד החקלאות ופיתוח הכפר. הרשות הוקמה בשנת 1997 כתוצאה מהרפורמה שבוצעה ברשויות הניקוז. המנהל הכללי של רשות הניקוז הוא חיים חמי. שטח רשות ניקוז ונחלים קישון הוא 913,000 דונם שמאכלסים 750 אלף תושבים. משרדי הרשות ממוקמים ביקנעם המושבה.

הפרויקט הגדול ביותר שביצעה הרשות בשנותיה הוא פרויקט שיקום והעמקת קרקעית נחל הקישון, אשר התקבל כהחלטת ממשלה בתאריך יולי 2011. בהחלטה נקבע: "בהתאם להסכמות עם רשות ניקוז קישון, לקבוע שהיא תהיה הגוף לביצוע התכנית מטעמה של המנהלה בתיאום עם משרד החקלאות ופיתוח הכפר ורשות המים, באמצעות תקציב נפרד אשר יוקם למטרה זאת במסגרת רשות הניקוז".
סך הכל תוקצב הפרויקט בסכום של 220 מיליון שקל, אשר התחלקו בין הממשלה, הרשויות המקומיות באזור, שהזרימו קולחים לים דרך הנחל והמפעלים הסמוכים לקטע הנחל ששוקם. 
במסגרת הפרויקט, בחרה רשות ניקוז ונחלים קישון פתרון סביבתי ייחודי שהתבצע לראשונה בישראל: האדמה אשר הוצאה באמצעות מחפרון (דראג'ר) מקרקעית הנחל לא שונעה והושלכה באתר אשפה במקום אחר, אלא עברה תהליך טיפול ביולוגי והונחה בסמוך לנחל כתשתית לפארק שעתיד להיבנות במקום. 

מבין הפרויקטים שקידמה הרשות, ניתן למנות את:

* מניעת שיטפונות באזורים עירוניים
* הקמה והרחבת נחל ציפורי
* שיקום וטיפוח מרחבים באזור הגלבוע
* מרוץ הנחלים.

רשויות מקומיות בשטח הרשות (רשימה חלקית)
---------------------------------------

* **ערים:** יקנעם עלית, נשר, מגדל העמק, נצרת, נוף הגליל וקריית אתא
* **מועצות מקומיות:** בועיינה-נוג'ידאת, כעביה-טבאש-חג'אג'רה, כפר כנא, עוספיא, קריית טבעון ורמת ישי
* **מועצות אזוריות:** הגלבוע, הגליל התחתון, עמק יזרעאל ומגידו

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של רשות ניקוז ונחלים קישון
* רשות ניקוז ונחלים קישון, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעלי תפקידים, באתר רשות ניקוז ונחלים קישון
2. ↑  רשויות הניקוז, באתר רשות ניקוז שקמה בשור
3. ↑  תוכנית פעולה לניקוי נחל קישון מזיהום, באתר משרד ראש הממשלה, ‏10 ביולי 2011
4. ↑  מנכ"ל רשות ניקוז ונחלים קישון: "בזכות הפתרונות שלנו מנענו נזקים לאזורים עירוניים", באתר mynetafula, ‏15 באפריל 2019
5. ↑  נחל ציפורי: קק"ל החלה לסלול מקטע נוסף בטיילת, באתר עמק ניוז, ‏4 בספטמבר 2020
6. ↑  נחנך קטע שביל חדש בנחל ציפורי במועצה האזורית זבולון, באתר מרכז העניינים, ‏25 ביוני 2020
7. ↑  רשות ניקוז ונחלים קישון ומוא"ז הגלבוע מקדמים עבודות לשיקום, וטיפוח מרחב פעילות ונופש על גדות ואדי קסלן, במוקייבלה, באתר מועצה אזורית גלבוע, ‏25 בספטמבר 2019
8. ↑  פסטיבל טעמים בעמקים גם בימי קורונה 31.1-14.3.2021, באתר מרכז העניינים, ‏11 בפברואר 2021

| רשויות ניקוז בישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ירדן דרומי • שקמה בשור • ערבה • שורק לכיש • ים המלח • כרמל • גליל מערבי • כנרת • שרון • קישון • ירקון |

 |
**הר דֵיינָה** (באנגלית: **Mount Dana**) הוא הר בקצה המזרחי של הפארק הלאומי יוסמיטי במדינת קליפורניה. גובהו של ההר 3,981 מטרים והוא ההר השני בגובהו ביוסימטי לאחר הר לייל, והפסגה הגבוהה ביותר ביוסמיטי שניתן לטפס אליה בשביל מוסדר. ההר קרוי על שמו של הגאולוג האמריקני ג'יימס דווייט דיינה שלימד באוניברסיטת ייל.

הר דיינה בנוי מסלעים קדם-בתוליתיים, ברובם סלעים מותמרים מטא-געשיים של מאגמה מעידן המזוזואיקון.

על המדרון הצפוני של הר דיינה מצוי קרחון קטן ההולך ונמס (קרחון דיינה). מפסגת ההר נשקפים **כרי הדשא על שם דיינה** (Dana Meadows) שלמרגלות ההר המשובצים באגמים, אגם מונו והרים רבים במרחק.

הטיפוס לפסגה
------------

אל פסגת הר דיינה מובילים שבילים נוחים רבים המתחילים בכביש מעבר טיוגה (Tioga Pass Road) ומטפסים על המדרונות המערביים והדרומיים של ההר. אורך השביל כ-4.7 ק"מ וההפרש בין נקודת ההתחלה לפסגה הוא 947 מטרים (שיפוע של 20.3%). השביל מתוחזק לעיתים רחוקות.

הנתיב מסומן היטב עד לקו העצים. לאחר מעבר הרכס יש סימוני שבילים, כשמסלולו של השביל הראשי מקביל לקו הרכס המזרחי. בנוסף, כמה קטעי שבילים חליפיים מתחילים ומסתיימים במקומות שונים על המדרון הדרום-מערבי, קטעים אלו קשים לטיפוס. קרוב לפסגה פונים קטעי השבילים לתוך דרדרת, שם הוקמו מחסות מקירות אבן נמוכים. שדות שלג משמעותיים שורדים על מדרונות ההרים אפילו בשלהי הקיץ. הזמן הכולל של הטיפוס והחזרה נע בין שלוש לשתים עשרה שעות ותלוי בגורמים רבים, כדוגמת ההתאקלמות לגובה. הסכנות האורבות למטפס כוללות סופות רעמים העלולות להתחולל לפתע בכל עת בשנה ובעטיין הופכים הסלעים לחלקלקים ומסוכנים לטיפוס, ומחלת גבהים שגם מטפסים מנוסים עלולים ללקות בה.

לאחר ההגעה לרמה שמעל לקו העצים נעלמת הצמחייה כמעט לחלוטין למעט חזזית ומעט צמחים פורחים מהמין האנדמי לסיירה נבדה  *Polemonium eximium* (באנגלית skypilot) ממשפחת השלהביים. הפאונה מוגבלת לחרקים ועכבישים דוגמה החרגול השחור/חום. הנציגים היחידים של מחלקת היונקים מלבד האדם הם מרמיטה זהובת-הבטן (*Marmota flaviventris*) ופיקה אמריקנית (*Ochotona minor*) מסדרת הארנבאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר דיינה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Francis P. Farquhar,  *Place Names of the High Sierra (1926)*
2. ↑  Yosemite National Park מאתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
3. ↑  Sierra Nevada מאתר אוניברסיטת סונומה

מבט פנורמי מהפסגה הכולל את מרבית הפארק הלאומי יוסמיטי ואגם מונו

מבט פנורמי מהפסגה הכולל את מרבית הפארק הלאומי יוסמיטי ואגם מונו
**הר לואיס** (באנגלית: **Mount Louis**) הוא ההר ממוקם בדרום-מזרח הפארק הלאומי באנף, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. ההר מהווה חלק מרכס סואובק, וגובהו 2,682 מטרים.

היסטוריה
--------

### שמו של הר

ההר נקרא בשנת 1886 אחרי לואיס ב. סטיוארט (Louis Stewart). שמם של הר לואיס, הר אידית' והר פיפי ניתנו באותו יום בשנת 1886, עת שראש ממשלת קנדה, סר ג'ון מקדולנד ורעייתו, וכן המזכירה שלה והכלב שלה פיפי טיילו בהרים, לציון השלמת בניית מסילת הרכבת הקנדית פסיפית. לואיס סטיוארט בנו של מנהל הפארק הלאומי לקח את אידית' וכת כלבתה פיפי לטייל בהרים, וכאשר הם טיפסו על מעבר אידית', הם ראו את שלוש הפסגות, וסטיוארט קרא לפסגות על שמו, על שם אידית' ועל שם הכלבה שלה.

### הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על ההר היו קונרד קיין, ואלברט ה. מקארתי, (Albert H. McCarthy) ביום רביעי, ה-19 ביולי 1916.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר לואיס** בוויקישיתוף
* מידע על ההר וההיסטוריה של ההר, באתר peakfinder
* טיפוס על הר לואיס, סרטון באתר יוטיוב
* תיאור טיפוס על הר לואיס
* מזג האוויר על הר לואיס, ותחזית מזג האוויר להר

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מידע על ההר וההיסטוריה של ההר
2. ↑  ההיסטוריה של ההר
**ריח מנטה** היא תוכנית זמר מזרחי, ים-תיכוני ישראלית ששודרה בערוץ 33 בין השנים 1997–2006. לאורך כל שנות התוכנית הנחה אותה המנחה ושדרן הרדיו ירון אילן.

התוכנית שמה דגש על מתן הזדמנות לאמנים לא מוכרים מתחום הזמר הים-תיכוני ודומה בסגנונה לבטברנה שהנחה שמעון פרנס. בין אלו שרשמו בה את ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלהם נמנים הזמרים: שרית חדד, מושיק עפיה, אתי לוי, שלומי סרנגה, מאיה בוסקילה ועוד. כמו כן, הצמד סטאלוס ואורן חן חברו לראשונה כצמד בתוכנית ובעקבות החיבור המוצלח הוציאו כעשרה תקליטים יחדיו. חיבור נוסף בתוכנית היה בין להקת המטאל הישראלית "ריח מטאל" לבין אמני הז'אנר המזרחי, כמו מרגלית צנעני, אביבה אבידן, אלי לוזון, אבנר גדסי ועוד.

בשנת 2002 החלה התוכנית להיות משודרת בימי שישי בערב בערוץ הראשון, ושם זכתה להצלחה יחסית ולמדרוג של כ-11 אחוזים. בשנת 2005 הייתה התוכנית מועמדת לפרס מסך הזהב בקטגוריה "חביבת הקהל". עם הפסקת הפקת התוכניות המקוריות בערוץ 33 בשנת 2006 הסתיימה התוכנית.

שם התוכנית "ריח מנטה" נקראה כך, כשירה של הזמרת מרגלית צנעני, מתוך האלבום "מנטה" שיצא בשנת 1989.

המנחה ירון אילן החל להגיש בשנת 2007 בערוץ 24 תוכנית דומה הנושאת את השם, "מנטה ב-24" ובשנת 2009 עבר אילן לערוץ 10 שם הוא הגיש את תוכנית דומה בשם, "מנטה".

קישורים חיצוניים
----------------

* "ריח מנטה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
פירוש נוסף ערך זה עוסק באלמנט באדריכלות. אם התכוונתם לתהליך הגדלת קנה המידה של תהליך עד לגודל המתקן המלא (גִּמְלוּן), ראו כימיה חישובית.
גמלון בחזית "האקדמיה היוונית הלאומית" באתונה
גמלון בחזית בית האופרה בפראג, הפסלים מאת תיאודור פרידל
גמלון בחזית הצפונית של הבית הלבן. גמלונים קטנים גם מעל לחלק מהחלונות
**גַּמְלוֹן** הוא אלמנט אדריכלי בצורת משולש שווה-שוקיים בחזית של מבנה. גמלונים נפוצו במבנים, בעיקר מקדשים באדריכלות יוון העתיקה, ונעשה בהם שימוש במספר רב של מבנים בסגנונות אדריכליים שונים. מטרתו המקורית של הגמלון היא לתמוך את הגג המשופע, אך נעשה בו שימוש אדריכלי בעיקר כדי לתת למבנה מראה יציב ואיתן.

באדריכלות הקלאסית מופיע הגמלון מעל השכבות של הארכיטרב, האפריז והקרניז, כחלק מהאנטבלטורה. הגמלון הקלאסי הוא הכותרת של המבנה כולו. בסגנונות אחרים נבנו גמלונים מעל שערים או פתחים אחרים על מנת להדגיש אותם ולקשט אותם. לעיתים, קיימים תחריטים או פסלים בתוך הגמלון עצמו המכונים "טימפנון" או נבנה חלון עגול קטן במרכזו.

באדריכלות הגותית גמלונים, להם קוראים בגרמנית: Wimperg, היו משולשים שווי שוקיים חדים וגבוהים, ללא צלע הבסיס, שעיטרו חלונות מחודדים ושערים. השימוש בגמלונים היה רווח בעיקר בסגנון הגותי הקורן ונועד להקנות תחושה של גובה ושאיפה השמיימה.

ראו גם
------

* קמרון
* הסדרים הקלאסיים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גמלון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גמלון** |

* גמלון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* גמלונים - pediments, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531680005171
* BnF: cb120009765 (data)
* LCCN: sh85099201
* LNB: 000298162

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אירייה. 

**ריוסוקה אירייה** (ביפנית: **入江 陵介**‏; נולד ב-24 בינואר 1990) הוא שחיין יפני, בעל 3 מדליות אולימפיות (לונדון 2012) ו-4 מדליות מאליפויות עולם.

ביוגרפיה
--------

אירייה נולד באוסקה שביפן והחל את קריירת השחייה שלו כאשר היה תלמיד בחטיבת הביניים. בהמשך זכה מספר פעמים באליפות הלאומית לתיכונים תוך שהוא שבר את השיא הלאומי לתיכונים במשחים ל-100 ול-200 מטר גב. 

### 2009

בשנת 2009 שבר אירייה את שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב לאחר שקבע תוצאה של 1:52.86 דקות, ושיפר את השיא הקודם של ריאן לוכטה שעמד על 1:53.94 דקות. אך השיא לא אושר על ידי FINA, משום שהחליפה בה השתמש לא הייתה תקנית. 

באליפות העולם שנערכה ברומא אותה שנה זכה אירייה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב. 

### 2011

באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי ב-2011 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב. 

### 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) הוא זכה בשלוש מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב ובמשחה שליחים 4X100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב זכה.

### 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2013 זכה אירייה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם קוסוקה קיטאג'ימה, טקורו פוג'י שינרי שיורה בתוצאה של 3:32.26 דקות, אחרי צרפת (3:31.51 דקות) ואוסטרליה (3:31.64 דקות). נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.29 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.07 דקות.

### 2020

באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.21 שניות.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריוסוקה אירייה** בוויקישיתוף

קישורים חיצוניים
----------------

* ריוסוקה אירייה, ברשת החברתית טוויטר
* ריוסוקה אירייה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* ריוסוקה אירייה, באתר olympedia.org
* ריוסוקה אירייה, באתר Swimrankings
* ריוסוקה אירייה, באתר SwimSwam

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0311 7773
* NDL: 001133475
* VIAF: 299588177
* WorldCat: viaf-299588177

 |
פילבוקס מתקופת מלחמת העולם השנייה הנמצא בכניסה למחצבה
**מחצבת פורבס**
(למפת גיברלטר מוגדלת)לה לינאה דה לה קונספסיוןלה לינאה דה לה קונספסיון
**ספרד**
**מפרץ גיברלטר**
**הים  
התיכון**מחצבת פורבס**מחצבת פורבס**(למפת גיברלטר רגילה)לה לינאה דה לה קונספסיוןלה לינאה דה לה קונספסיון
**ספרד**
**מפרץ גיברלטר**
**הים  
התיכון**מחצבת פורבס**מחצבת פורבס**
גיברלטר 1, גולגולת ניאנדרטלית שנתגלתה במחצבה בשנת 1848 על ידי קפטן אדמונד פלינט.
**מחצבת פורבס** (באנגלית: **Forbes' Quarry**) היא מחצבה הממוקמת בצידו הצפוני של צוק גיברלטר. המקום נחצב במהלך המאה ה-19 במטרה לספק אבנים לתיקון ובנייה מחדש של תשתיות המתקנים הצבאיים והביצורים בגיברלטר, ונתפרסם כאשר במהלך החציבה נתגלתה מערת אבן גיר ובה גולגולת של נקבה ניאנדרטלית בוגרת. המחצבה נקראת על שמו של מתקן צבאי מהמאה ה-18 הממוקם ישירות מעל המערה וידוע בשם סוללת פורבס.

ארכאולוגיה
----------

הגולגולת נמצאה על ידי קפטן אדמונד פלינט (Flint) מהצי המלכותי הבריטי ב-1848. בהיותו מזכיר החברה המדעית של גיברלטר, הציג פלינט את הממצא בכינוס של החברה ב-3 במרץ 1848. היה זה המאובן הניאנדרטלי השני בלבד שנתגלה עד אותו הזמן.

הגולגולת שנמצאה הייתה בעלת מאפיינים בלתי רגילים יחסית לבני אדם מודרניים, אך חשיבותה כמייצגת טיפוס עתיק ונכחד של בני אדם לא הובנה עד ל-1864 - 8 שנים לאחר גילויו של אוסף נרחב יותר של שרידים ניאנדרטליים בעמק ניאנדר שבגרמניה ב-1856, אשר נקבע כ"ממצא המגדיר" (type specimen) של המין הומו ניאנדרתלנסיס (Homo neanderthalensis). לפי שחיקת השיניים המוגברת וגידול גרמי על עצם המצח נקבע שהגולגלות שייכת לאישה בוגרת שהייתה כבת 40 בעת מותה. היא תוארכה לתקופה שבין 50,000 ל-30,000 שנים לפני זמננו.

הממצא עורר את התעניינותם של מדענים בולטים בבריטניה, כשהוצג בכינוס של האגודה המדעית לקידום המדע (כיום האגודה המדעית הבריטית) בספטמבר 1864. צ'ארלס דרווין הביע זמן ממושך עניין לגבי הגולגולת, אך לא יכל להגיע לכינוס משום שהיה חולה, ועל כן ארגנו הגאולוג צ'ארלס לייל והאנתרופולוג יו פלקונר את משלוח הגולגולת לבית גיסתו בלונדון, שם שהה באותו הזמן, כך שיוכל לבחון אותה. במכתב שכתב לידידו הקרוב, הבוטנאי והחוקר ג'וזף דלטון הוקר, כתב דרווין לאחר מכן: "פאלקונר הביא לי את הגולגולת הנפלאה מגיברלטר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחצבת פורבס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mark Barber (July 13 2013). *"Time to meet the Gibraltarthals", The Times.*
2. ↑  *"Gibraltar remains"*, Encyclopedia Britannica.
3. ↑  Balter, Michael (22 September 2009). *"When Darwin Met a Neanderthal"*, Science Magazine.
4. ↑  Darwin, C. R. To J. D. Hooker [1 September 1864], Darwin Correspondence Project
**סלילני קרניים** (שם מדעי: *Strepsicerotini*) הוא שבט של אנטילופות בינוניות עד גדולות בתת-משפחת הפרים, המצויות באפריקה שמדרום לסהרה בלבד. 

בשבט כלולים שני סוגים: אילנד וקודו שבהם תשעה מינים. למרות שבדרך כלל הם נחשבים כשני סוגים נפרדים, בטקסונומיות רבות מחשיבים אותם כסוג יחיד. ההבדל העיקרי בין שני הסוגים מתבטא בגודל ובקרניים: האילנדים גדולים יותר, דומים במקצת לפרים, ויש להם קרניים ישרות עם צמיחה סיבובית, בעוד שהקודואים קטנים יותר (אם כי גדולים למדי בהשוואה לרוב האנטילופות), דומים יותר לאיילים ויש להם קרניים מסולסלות. בשבט סלילני הקרניים נמצאות שלוש האנטילופות הגדולות בעולם. 

השם המדעי של השבט נגזר מיוונית כדלהלן: "Strepsi" = מסולסל, "cero" = קרן - בשל זאת שלמינים קרניים מסולסלות; "*ini*" הוא סיומת מקובלת ביוונית ולטינית לשבט של בעל חיים. 

המין הגדול בשבט הוא איילנד ענק, והמין הקטן הוא קודו משורטט. הסוגים הדומים ביותר לסלילנים מבין השבטים האחרים בתת-משפחת הפרים, הם הנילגאי מהשבט האסייתי קצרי קרניים, והסאולה משבט הבקר.

מאפיינים
--------

למינים בשבט יש פרווה עבה וקצרה יחסית, בצבעים ססגוניים של חום אדמדם, חום שוקולד, כתום, זהוב, אפור כחלחל ועוד. יש להם רעמה קצרצרה או ארוכה בעורף. לרובם מספר פסים לבנים בצדדי הבטן, מספר נקודות לבנות או רצועות בולטות בגרון. השבט בולט גם בסימוני הפנים שלו הכוללים פס או חצאי פסים בין העיניים, וכתם לבן או מספר נקודות לאורך קו הלסת. 

בהעדפות בית גידול יש שוני חד בין המינים: מסוואנות פתוחות או סבוכות עד אזורים הררים, יערות טרופיים, ביצות וחורשים. הסלילנים בעלי יכולת קפיצה טובה, אך הם אינם אצנים לטווח רחוק ועל כן יעדיפו לברוח למקום סבוך בשעת סכנה ולהסתתר בו. יש להם חושים חדים של שמיעה וריח. אחדים מהם חיים בעדרים ובקבוצות, אך רובם חיים בבדידות. טורפיהם העיקריים הם האריה, הנמר והצבוע. 

הסלילנים הם מהאנטילופות הפופולריות ביותר בציד, והם מצויים על סמלים, דגלים ושטרות של מדינות אפריקניות רבות.

טקסונומיה
---------

* סוג: אילנד (*Taurotragus*)
	+ מין: אילנד ענק (*Taurotragus derbianus*)
	+ מין: אילנד מצוי (*Taurotragus orux*)
* סוג: קודו (*Tragelaphus*)
	+ מין: קודו גמלוני (*Tragelaphus strepsiceros*)
	+ מין: קודו זוטר (*Tragelaphus imberbis*)
	+ מין: קודו ההרים (*Tragelaphus buxtoni*
	+ מין: קודו ניאלה (*Tragelaphus angasii*)
	+ מין: קודו הביצות (*Tragelaphus spekei*)
	+ מין: קודו משורטט (*Tragelaphus scriptus*)
	+ מין: קודו סילבטיכוס (Tragelaphus sylvaticus)
	+ מין: בונגו (*Tragelaphus eurycerus*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלילני קרניים** בוויקישיתוף

גלריה
-----

* אילנד ענקאילנד ענק
* בונגובונגו
* אילנד מצויאילנד מצוי
* קודו גמלוניקודו גמלוני
* קודו משורטטקודו משורטט
* קודו זוטרקודו זוטר

| פרים |
| --- |
| בקר |
| פר | יאק הבית • יאק הבר • גאור • גאיאל • בנטנג • קופראי • בקר הבית |  |
| ביזון | ביזון אמריקאי • ביזון אירופי |
| תאו | תאו מים • תאו אסייתי • תאו הפיליפינים • אנואה השפלה • אנואה ההרים |
| סינצרוס | תאו אפריקני |
| סאולה | סאולה |
| סלילני קרניים |
| קודו | קודו ניאלה • קודו הרים • בונגו • קודו זוטר • קודו משורטט • קודו סילבטיכוס • קודו הביצות • קודו גמלוני |
| אילנד | אילנד ענק • אילנד מצוי |
| קצרי קרניים |
| ארבע קרן | ארבע קרן |
| נילגאי | נילגאי |
**ספריית בצלאל** הוא מערך הספריות והמאגרים המשרתים את המחלקות השונות של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. הספרייה נחשבת לאחת מספריות האמנויות המובילות בישראל. המערך כולל גם ארכיון דיגיטלי המשמר את העבודות שנוצרו בבצלאל לאורך הדורות.

ספריית בצלאל
------------

מערך הספריות של בצלאל כולל ספרייה ראשית בהר הצופים, וכן את ספריית המחלקה לארכיטקטורה בבניין ההיסטורי של בצלאל, וספרייה בבית הנסן. אוספי הספריות כוללים כ-70,000 כרכים של ספרים, כתבי עת, תקליטורים, קלטות וידאו וסרטי DVD. הספרייה מספקת גישה למאגרי מידע הנוגעים לתחומי הלימוד באקדמיה ולתחומים משיקים.

כלי גילוי המידע הספרייה הוא תוכנת EDS (EBSCO Discovery Service), המאגדת את כל בסיסי הנושאים של הספרייה במטרה ליצור חווית משתמש נוחה עבור מחקר. המערכת מאפשרת גישה למגזינים מקוונים, עיתונים כתבי עת וספרים אלקטרוניים. זוהי תוכנה בה משתמשות אוניברסיטאות ומכללות נבחרות בישראל ובעולם. הספרים מקוטלגים בשיטת דיואי ו-UDC.

ארכיון בצלאל
------------

בארכיון בצלאל מבוצעים איתור, איסוף ומיון, שימור, דיגיטציה וקטלוג של דימויים. המאגר ממוחשב פתוח לציבור וכולל תיעוד דיגיטלי של התחומים הבאים: ההיסטוריה של בצלאל ואירועים שונים, עבודות סטודנטים (סוף סמסטר, סוף שנה), פרויקטי גמר ותערוכות בוגרים ואוספים של עבודות בצלאל ממקורות שונים.

בשנת 2023 עתידה הספרייה לעבור למשכן חדש בבניין בצלאל החדש במגרש הרוסים בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ספריית בצלאל
* אתר הספרייה
* ארכיון בצלאל
חדר קריאה בספרייה
**ספריית אוניברסיטת קיימברידג'** (באנגלית: **Cambridge University Library**, בתוך האוניברסיטה נקראת **UL**) היא הספרייה האקדמית המרכזית והגדולה ביותר באוניברסיטת קיימברידג' ואחת משש ספריות ההפקדה של הממלכה המאוחדת. אל הספרייה מסונפות מנהלית למעלה משלושים ספריות מחלקתיות ופקולטתיות. בספריה מעל 9 מיליון כותרים, כולל מפות ודפי תווים. הספרייה נוסדה במאה ה-15 ועברה למעונה הנוכחי ממערב לנהר קאם ומרכז העיר קיימברידג' ב-1934.

היסטוריה
--------

הספרייה נוסדה בעשור השני של המאה ה-15 על מנת לאחסן את אוסף הספרים של האוניברסיטה, ששכן עד אז בתיבות. בסוף המאה ה-15 כלל האוסף למעלה מ-600 ספרים, אך פירוק המנזרים באנגליה בימי הנרי השמיני פגע בה קשות, כמו ברבות מהספריות הממלכה. מאמצי שיקום הספרייה יצאו לפועל ב-1574, בתמיכת הארכיבישוף מקנטרברי, ובסוף המאה ה-16 מנה אוספה למעלה מאלף ספרים.

ב-1632 יזם ג'ורג' וילרס, הדוכס הראשון מבקינגהם (אנ') את אוסף הספרים בערבית ובשנת 1647 החל אוסף הספרים בעברית. ב-1664 ירשה הספרייה את אוספו העשיר של ריצ'רד הולדדוורת' (אנ') שכללה 10,095 ספרים מודפסים, מהם כ-200 עותקי אינקונבולה; ו-186 כתבי יד, בהם כתב יד של ג'פרי צ'וסר וכתבי היד הנחשבים כמוקדמים ביותר בשפה הוולשית, מן המאה ה-9.

ב-1710 נכללה הספרייה בין תשע ספריות הפקדת חובה, שצוינו בחוק זכויות היוצרים הראשון. ב-1715 תרם ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה לספריה את אוסף הספרייה המלכותית של בישוף קתדרלת אילי, שמנתה 30,000 ספרים ו-1,790 כתבי יד. בין השנים 1867–1886 כיהן כספרן הראשי של קיימברידג' הנרי ברדשו (אנ'), שקידם אותה מבחינה מקצועית, אקדמית ומחקרית. בפרט אחראי בדרשו לקידום האוסף העברי, לאחר שגייס את החוקר היהודי שלמה שילר-סינשי לערוך קטלוג מקיף של האוסף. ממשיכיו פרנסיס ג'נקינסון (Francis Jenkinson, ספרן ראשי בשנים 1889 - 1923) ואלווין פאבר סקולפילד (Alwyn Faber Scholfield, 1923 - 1949) המשיכו במגמה להפיכת הספרייה למרכז מידע אקדמי ומחקרי מוביל, תיעוד מקיף ושיטתי של הקטלוג. כן פעלו לכינוס ומחקר של מאות אלפי פריטי אוסף מהגניזה הקהירית, יחד עם שלמה זלמן שכטר וצ'ארלס טיילור. ב-1933 רכשה הספרייה עותק של תנ"ך גוטנברג. באותה עת, ובסיוע קרן רוקפלר הועברה הספרייה לבניין חדש בצידו המערבי של נהר קאם. ב-1972 הוקמה הרחבה נוספת לבניין. ב-2010 נוסדה Cambridge Digital Library כמאגר דיגיטציה של אוספי הספרייה ומנגנוני גישה וחיפוש מידע.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה קלמן (סטפן) רייף, **הגניזה מקהיר** - תולדות אוסף הגניזה באוניברסיטת קיימברידג', תרגמה מיכל לוין, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספריית הילל בן-חיים, 2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספריית אוניברסיטת קיימברידג'** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ספריית אוניברסיטת קיימברידג'
* ספריית אוניברסיטת קיימברידג', ברשת החברתית טוויטר
* ההיסטוריה של הספרייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259314105171
* BnF: cb11871536r (data)
* CiNii: DA00592001
* GND: 1010752-6
* ISNI: 0000 0001 2293 0063
* LCCN: n81070793
* NKC: kn20050512047
* SUDOC: 026473224
* VIAF: 140790558
* WorldCat: lccn-n81070793

 |
**יונדב (יוני) נבון** (1944 - 8 באוקטובר 2017) היה קצין בדרגת אלוף-משנה בצה"ל. כיהן כמנהל מחלקת החדשות בגלי צה"ל וכנספח צבאי בזאיר.

ביוגרפיה
--------

נבון נולד בקיבוץ רמת רחל בנם של חיה וחיים קליגר. גדל בירושלים ולמד בבית הספר היסודי בית הכרם. בילדותו עבר להתגורר בארגנטינה במסגרת שליחות של משפחתו. ב-1961 שב לישראל, למד בגימנסיה רחביה והיסטוריה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. 

לאחר גיוסו שירת בגלי צה"ל, בתחנה שימש מגיש תוכניות, עורך ומנהל. הוא הנחה את התוכנית "השבוע בצה"ל" ששודרה מדי שבוע במוצאי שבת, את התוכנית "האלוף והטוראי" שהפגישה קצינים בכירים עם חיילים זוטרים. מסוף שנות השישים שימש עורך יומן החדשות של גלי צה"ל. ב-1973, לאחר מלחמת יום הכיפורים מונה למנהל מחלקת החדשות הראשון של גלי צה"ל, מחלקה שהוקמה במסגרת ההחלטה לעבור לשידור רצוף, 24 שעות ביממה, כולל מהדורות חדשות קבועות ולא רק יומני חדשות כפי שהיה עד אותה עת.

ב-1975 עזב את גלי צה"ל, שירת בדובר צה"ל וכקצין חינוך. הוא התנדב לשרת בחיל השריון, עבר מסלול הכשרה וכן קורס מפקדי גדודים. בדצמבר 1981, על רקע ידיעתו את השפה הצרפתית, התבקש לשמש נספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון בזאיר, בעקבות חידוש היחסים בין המדינות. הוא יצר קשרים הדוקים עם נשיא המדינה מובוטו ססה סקו ופעל להכשרת צבאו. ב-1984 שב לישראל ושירת עוד שנתיים בחיל השריון. השתחרר בדרגת אלוף-משנה. 

נבון היה נשוי לאביבה ואב לשניים. נפטר ב-2017 ונטמן בבית העלמין במודיעין-מכבים-רעות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אלון, מת איש גלי צה"ל לשעבר יונדב נבון, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 9 באוקטובר 2017
* האיש שנשלח להקים צבא, מעריב, 12 בינואר 1987

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרדכי נאור, גל"צ במלחמת יום הכיפורים
2. ↑  רפי מן, ציפי גון-גרוס, "גלי צה״ל: מדברים מהשטח", הוצאת ידיעות אחרונות, 2002, עמ' 69