recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"הרמס" מודל 2, סביבות 1925
הרמס בייבי עם לוח מקשים גרמני/שווייצרי
מכונת כתיבה הרמס בייבי עברית
מכונת הכתיבה **הרמס** היא מן המותגים הנודעים והפופולריים ביותר של מכונת כתיבה שנוצרו. "הרמס" הוא מותג של חברת פליארד (Paillard S.A) שמושבה בשווייץ. החברה, שנוצרה כחברה לייצור שעונים ב-1814 החלה לייצר מכונות כתיבה ב-1921. 

מכונת הכתיבה הראשונה שיוצרה תחת המותג "הרמס" היא "מודל 1" משנת 1921. אחריה נוצרו עוד מספר דגמים ידניים פופולריים (יחד עם רבים אחרים) "הרמס 2000" שיוצרה בין השנים 1932 עד 1960, "הרמס 3000" שיוצרה בין השנים 1936 עד 1973 ו"סטנדרט 8" ששווקה בין 1953 ו-1962 (והייתה המכונה עליה כתב הסופר דאגלס אדמס. הטכנולוגיה הטובה שלהן, שגרמה לכך שתהינה אמינות ביותר ומוצאן השווייצרי הקנו להן פופולריות רבה. חלק מהדגמים של "הרמס" היו ניידים וקלים ושווקו בתוך מזוודות, כך שניתן היה להשתמש במכונות בעת נסיעה, למשל ברכבת ובמכונית וכן בבתי מלון וכך הפכו חביבות על אנשי עסקים נודדים, פוליטיקאים, מרגלים ועיתונאים.

הרמס בייבי
----------

מכונת הכתיבה הפופולרית ביותר הייתה "הרמס בייבי" שיוצרה בין השנים 1935 ועד 1989. היא תוכננה במיוחד לנסיעות וגודלה היה גובה של 6 סנטימטר ומשקל של ארבעה קילוגרם והיא הייתה זולה בהרבה מחלופותיה. העיצוב המעוגל שלה כמו גם אמינותה הטכנית הרבה תרמו למראה ייחודי ולחיבת המשתמשים. לא נדרשה לה מזוודה ייעודית כיוון שיכלה להיכנס לכל תיק נסיעות וגם בכך הכתה את מתחרותיה. "הרמס בייבי" היא גם אחד מהדגמים הפופולריים ביותר בסרטי קולנוע המציגים סופרים בעבודתם, דבר שהפך אותה לסמל סטטוס. 

בין היתר הייתה חביבה על הסופרים ארנסט המינגוויי, ג'ון סטיינבק ומקס פריש (שאף מזכיר אותה בספרו הומו פאבר).

חלק מתתי-הדגם של הרמס בייבי והרמס 3000 הוקשחו לצורך שימוש בשדה הקרב ושווקו לצבאות ולכתבים צבאיים והונצחו בעיתונות מלחמת העולם השנייה.

בתרבות
------

* "הרמס בייבי" הייתה שם נרדף למכונת כתיבה במערכות העיתונים:

> 
> פעם, לפני עידן המחשב, ישב העורך־המשכתב מול מכונת כתיבה מסוג "הרמס בייבי", סיגריה בפיו ושתיים מאצבעותיו מקישות במרץ על המכונה. בתוך דקות הוא היה הופך את ערימת הדפים המקושקשים שעל שולחנו לסיפור אחד מהודק, קוהרנטי, ראוי לדפוס.
> 
> 
> 
> — נחום ברנע, "העין השביעית" (גיליון נובמבר 2006)
> 

* הסופר העתידני, ויליאם גיבסון כתב את ספרו נוירומנסר, העוסק בעולם עתידני לא על גבי מעבד תמלילים אלא על גבי "הרמס בייבי" מדגם משנת 1927 כיוון שרצה להיות כמו המינגוויי

* הדמות הרמס קונרד מסדרת הטלוויזיה פיוצ'רמה נקרא על שם מכונת הכתיבה של יוצר הסדרה, מאט גריינינג, מטיפוס "הרמס רוקט".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמס** בוויקישיתוף
* הרמס בייבי (בגרמנית)
* תמונות ומידע לגבי דגמים שונים של "הרמס" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורי דוקטורוב, Douglas Adams's HITCHIKER'S typewriter for sale: Boing Boing Gadgets, ‏16 ביולי 2008 (באנגלית)
**פלמינגו זוטר** (וכן פלמינגו קטן; שם מדעי: *Phoeniconaias minor*) הוא מין של פלמינגו החי ביבשת אפריקה ומזדמן נדיר לבריכות המלח שבישראל. זהו מין יחיד בסוג *Phoeniconaias* כאשר שויך בעבר לסוג פלמינגו.

מאפיינים
--------

הפלמינגו הזוטר הוא הפלמינגו הנפוץ ביותר, ואוכלוסייתו עומדת על כשני מיליון פרטים. אוכלוסיית הפלמינגו הזוטר ממוקמת באגמים ובבריכות מלח שבשבר הסורי-אפריקני. בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר, ונצפה לאחרונה באילת ב-2018. ככל מיני הפלמינגו, הפלמינגו הזוטר ניזון מפלנקטון, שרימפס ואצות כחולות-ירוקות המעניקות לו את צבעו הוורוד.

הפלמינגו הזוטר הוא מין הפלמינגו הקטן ביותר, אף על פי שבהשוואה להרבה עופות אחרים הוא גדול למדי - אורכו 80 עד 90 ס"מ, בעוד שאורכו של הפלמינגו המצוי 1.1 עד 1.5 מ' ומוטת כנפיו היא מ-90 ל-105 ס"מ, בעוד שמשקלו 1.2 עד 2.7 ק"ג.

זהו מין הפלמינגו הקטן ביותר בעולם והנפוץ ביותר, אורכו הממוצע רק כ-90 ס"מ ומספר הפרטים החיים מונה כ-2 מיליון. כמו כל שאר המינים במשפחתו, הפלמינגו הזוטר מטיל גם הוא ביצה לבנה אחת, ובונה קן בצורת מכתש מבוץ.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* להקת פלמינגו מלמעלהלהקת פלמינגו מלמעלה
* ביצי הפלמינגו, אוסף מוזיאון טולוזביצי הפלמינגו, אוסף מוזיאון טולוז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלמינגו זוטר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלמינגו זוטר באתר הרשימה האדומה של IUCN

| פלמינגואים (פלמינגואיים) |
| --- |
| פלמינגו | פלמינגו מצוי • פלמינגו אמריקני • פלמינגו צ'יליאני |  |
| פלמינגו זוטר (סוג ומין יחיד) | פלמינגו זוטר |
| פלמינגו צהוב-מקור | פלמינגו האנדים • פלמינגו ג'יימס |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290975805171

 |
**הרמניס מטיסונס** (בלטבית: **Hermanis Matisons Herman Mattison**‏ 28 בדצמבר 1894 – 16 בנובמבר 1932) היה שחמטאי יהודי-לטבי, אלוף לטביה בשנת 1924 וזוכה באליפות העולם הראשונה לחובבים בשנת 1924 בהקדימו את מקס אויבה ואדגר קולץ

הרמניס מטיסונס היה מהשחקנים החזקים ביותר בעולם בתחילת שנות ה-30' של המאה העשרים. מטיסונס חיבר סיומים מהטובים בעולם. מת משחפת בגיל 38.

מטיסונס ייצג את לטביה באולימפיאדת השחמט 1931, אולימפיאדת השחמט הרביעית שהתקיימה בפראג בין 11 ביולי לבין 26 ביולי 1931, צבר 7 נקודות בלוח הראשון של קבוצתו. תוצאותיו: +3 -3 =8. שלושת ניצחונותיו היו מול אלכסנדר אלכין אלוף העולם באותה עת, עקיבא רובינשטיין ומילן וידמר. 

בשנת 1987 יצא אוסף של 60 מהאטיודים שחיבר מטיסונס.

דוגמאות מתוך משחקיו
-------------------

לבן: הרמניס מטיסונס שחור: אהרון נימצוביץ' קרלסבד 1929



כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.

[Event "Karlsbad"]
[Site "Karlsbad CZE"]
[Date "1929.08.14"]
[Round "12"]
[White "Hermanis Karlovich Mattison"]
[Black "Aron Nimzowitsch"]
[Result "0-1"]
[ECO "E21"]
[PlyCount "46"]
[EventDate "1929.07.31"]

1. d4 Nf6 2. c4 e6 3. Nc3 Bb4 4. Nf3 Bxc3+ 5. bxc3 d6 6. Qc2 Qe7 7. Ba3 c5 8.
g3 b6 9. Bg2 Bb7 10. O-O O-O 11. Nh4 Bxg2 12. Kxg2 Qb7+ 13. Kg1 Qa6 14. Qb3 Nc6
15. Rfd1 Na5 16. Qb5 Qxb5 17. cxb5 Nc4 18. Bc1 a6 19. bxa6 Rxa6 20. dxc5 bxc5
21. Ng2 Nd5 22. Rd3 Rfa8 23. e4 Ne5 0-1

נימצוביץ' מתקיף את הרגלי הכפול ויוצר חולשה בערוגת מפתח. בערוגה זו שותל נימצוביץ' פרש בצורה כה חזקה שלא ניתן לסלק אותו מעמדתו. לאחר מכן הוא מאלץ את יריבו לפתוח טור שישמש את הצריח מאגף המלכה. לאחר שהגיע לשליטה באזור זה של הלוח הוא מעביר את הפרש מאגף המלך למרכז הלוח. הכח של שני הפרשים במרכז הלוח מתגלה כהרסני, כה גדול שמטיסונס נאלץ להיכנע למרות השויון החומרי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרמניס מטיסונס, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* אוסף של 25 מהאטיודים של מטיסונס
* מידע כללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרמניס מטיסונס באתר www.chessgames.com
2. ↑  4th Chess Olympiad: Prague 1931, באתר OlimpBase
3. ↑  
Whitworth, Timothy G.: Mattison's chess endgame studies. British Chess Magazine, St. Leonards on Sea, 1987. מסת"ב 0-900846-47-X

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6401 7507
* LCCN: no95033827
* NTA: 124397417
* Trove: 982398
* VIAF: 48812089
* WorldCat: lccn-no95033827

 |
בריכה בגן המזרקות של הארמון
מזרקות השעשועים שליד שולחן האוכל בחצר
**ארמון הלברון** (בגרמנית: **Schloss Hellbrunn**) הוא וילה בסגנון בארוק מוקדם, הנמצאת ליד מורצג (Morzg), המחוז הדרומי של העיר זלצבורג באוסטריה.

היסטוריה
--------

הארמון נבנה בשנים 1613–1619 על ידי מרקוס סיטיקוס פון הוהנמס (Markus Sittikus von Hohenems), הנסיך-ארכיבישוף של זלצבורג. הארמון מפורסם בעיקר בזכות "**מזרקות השעשועים**" שלו - גן מלא בפסלים, כוכים, בריכות ומזרקות גלויות ומוסתרות שמטרתן הייתה לשעשע ולהשתעשע עם אורחיו של הארמון. הארמון שימש לשהייה ביום במשך הקיץ, אך בערבים חזר סיטיקוס לזלצבורג, ולכן אין בווילה חדר שינה. לצד הארמון ישנו פארק עירוני רחב-ידיים.

הארמון מפורסם בזכות משחקי המים (Wasserspiele) שבו, שהיום מהווים את אחת האטרקציות המרכזיות של זלצבורג בחודשי הקיץ וזוכה לפופולריות רבה בקרב התיירים. מזרקות השעשועים הן המצאה של מרקוס סיטיקוס, שהיה ידוע בחוש ההומור שלו. מטרתן הייתה להשתעשע עם אורחיו על ידי מזרקות מוסתרות שהרטיבו אותם בהפתעה. לצידן היו גם מזרקות גלויות ומתקנים שמופעלים על ידי מים שנועדו לעשות רושם. בין המזרקות המפורסמות הן שולחן אוכל מאבן ולצידו כיסאות מאבן ובו חבויים מזרקות בתוך הכיסאות (למעט הכיסא של הארכיבישוף) ועל הרצפה. כמו כן ישנו תיאטרון בובות המופעל על ידי מים, שנבנה ב-1750. בגן מספר כוכים: כוך ובו קולות ציפורים המופקים בידי מים וכן כוך ובו כתר המועף כלפי מעלה על ידי סילון מים, המסמל את עלייתו ונפילתו של הכוח השלטוני. בכל אותם פעלולים ומזרקות ישנה נקודה אחת שאיננה נרטבת: הנקודה שבה ישב או עמד הבישוף וממנה הפעיל את המזרקות (כיום נמצאים בה מדריכי הסיורים באתר שמפעילים את המזרקות להנאת התיירים).

ארמון הלברון ממוקם בקצהו של פארק רחב-ידיים, בו נמצא ביתן הקיץ ("גזיבו") מהסרט "צלילי המוסיקה", ולידו גן חיות, תיאטרון אבן ובניין קטן הידוע בשם *Monatschlossl*, או "ארמון החודש הקטן" שכן הוא נבנה תוך חודש אחרי שמבקר העיר לסיטיקוס שבניין על הגבעה ישפר את הנוף מהארמון. סיטיקוס הקשיב לעצתו וכאשר המבקר חזר תוך חודש המבנה היה בנוי. כיום הוא משמש כאגף האתנוגרפי במוזיאון קרולינה אוגסטאום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון הלברון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארמון הלברון (בגרמנית ובאנגלית)
* www.salzburg-zoo.at - אתר גן החיות
* המוזיאון שבבניין Monatschlossl
* מידע על ארמון הלברון
* מידע על ארמון הלברון והאטרקציות שלו, בלשכת התיירות של זלצבורג

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007345191705171
* GND: 4105255-9
* LCCN: n91007737
* MusicBrainz: ddb837e3-716b-4220-81ac-0d002a7df1c2
* NKC: ko20191050377
* VIAF: 295034353
* WorldCat: lccn-n91007737

 |
אחת מחזיתות ארמון השיש
**ארמון השיש** (ברוסית: **Мраморный дворец**) הוא אחד מן הארמונות הנאו-קלאסיים הראשונים בסנקט פטרבורג. הארמון נמצא בין שדה מרס לרחוב גדת הנהר נייבה, מעט מזרחית לארמון מיכאיל החדש. הארמון נבנה על ידי הדוכס גריגורי גריגורייביץ אורלוב (1734-1783), מאהבה של יקטרינה הגדולה ואיש האצולה החזק ביותר ברוסיה בשנות ה-60 של המאה ה-18. בניית הארמון החלה בשנת 1768 לפי תוכניות של האדריכל האיטלקי אנטוניו רינאלדי אשר סייע בעיצוב ארמון קזרטה, סמוך לנאפולי. הארמון ניכר בשילוב שבין עיטורים עשירים וממדי ענק קלאסיים, עיצוב אשר רינאלדי יצר ככל הנראה בהשפעת האדריכל האיטלקי לואיג'י ונוויטלי, אשר תחתיו עבד בתחילת דרכו באיטליה.

הארמון קיבל את שמו בהשראת עיטורי השיש רב הגוונים מהם נבנה. קומת הקרקע בנויה מאבן גרניט בעלת גבישים גסים אשר הובאה מפינלנד ואשר עומדת בניגוד לפילסטרים העשויים שיש שהובא מחבל קרליה, לכותרות ולזרים העשויים שיש מהרי אורל. לוחות שיש בעל ורידים אפורים כחלחלים מהרי אורל מפרידים בין הקומות, בעוד כדים קישוטיים עשויים דולומיט הובאו מטאלין.

קווי המתאר של הארמון הם בצורת טרפז: כל אחת מארבע חזיתותיו, אף שהיא סימטרית, היא בעלת עיצוב ייחודי. באחת החזיתות מוסתרת חצר אשר בה הוצגה בין השנים 1937 עד 1992 מכונית משוריינת אשר שירתה את לנין בתקופת מהפכת אוקטובר. היום בולט בחצר פסל רוכב על סוס של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, יצירתו הידועה ביותר של הפסל פאול טרובצקוי, אשר עמד בעבר בכיכר שבחזית תחנת הרכבת במוסקבה.

בתקופה הסובייטית היה הארמון משכן למשרד העבודה (1917–1919), האקדמיה לאומנות חומרית (1919–1936), ומוזיאון לנין (1937–1991). בימינו הארמון משמש לתערוכות קבועות של המוזיאון הרוסי, בהן "אומנים זרים ברוסיה (במאות ה-18 וה-19)" ו"מוזיאון פטר לודוויג במוזיאון הרוסי", בה מוצגות תמונות של אנדי וורהול ואומני פופ ארט בולטים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון השיש** בוויקישיתוף
* ארמון השיש (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4623420-2
* SUDOC: 112865860
* VIAF: 172664971
* WorldCat: viaf-172664971

 |
מראה הארמון
**ארמון הלטראנו** (באיטלקית: Palazzo del Laterano) הוא ארמון שראשיתו באימפריה הרומית. בהמשך שימש הארמון את האפיפיורים. הארמון שוכן ברובע לטראנו, סמוך לבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו - הקתדרלה של רומא.

היסטוריה
--------

הארמון הוענק לאפיפיור בראשית המאה הרביעית על ידי הקיסר הרומי קונסטנטינוס, ושימש משכנם של האפיפיורים במשך כ-1,000 שנים.

לאחר שרפה שפרצה בו במאה ה-10 שיחזר האפיפיור סרגיוס השלישי את המבנה, ובהמשך הרחיב האפיפיור אינוקנטיוס השלישי את המבנה ושיפץ אותו. בתקופה זו היה הארמון בשיאו ודנטה מתאר אותו כפסגת ההישגים האנושית.

בין הארמון לבזיליקה עמד בעבר פסלו של מרקוס אורליוס הרכוב על סוס. פסל זה לא הושמד בשל הטעות בזיהויו - חשבו שמדובר בקיסר הנוצרי קונסטנטינוס. הפסל מוצג כיום במוזיאונים הקפיטולינים.

בארמון היה מצוי אולם ה-"Aula Concilii" שהיה מורכב מ-11 אפסיסים (אולמות המקורים בקשתות) - אולם ששימש את ועידות הלטראנו (אנ') במהלך ההיסטוריה.

עם מעבר האפיפיורים מרומא לאביניון ירד הארמון מגדולתו. שתי שריפות שפרצו בארמון בשנים 1307 ו-1361 גרמו לארמון נזקים בלתי הפיכים, והכסף המועט שנשלח מאביניון לא הספיק לשיקום הבניין. עם שובו של האפיפיור לרומא התגורר האפיפיור בסנטה מריה אין טרסטוורה, ולאחר מכן בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה ולבסוף עבר לקריית הוותיקן.

האפיפיור סיקסטוס החמישי הרס את שרידי הארמון ובנה במקום את הארמון הנוכחי (הקטן בהרבה מהארמון המקורי).

כיום ניתן לראות את שרידי אולם ה"טריקליניום" ששימש את האפיפיור לאו השלישי כאולם הסעודות הרשמי ואת הפסיפסים שנותרו מאולם זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון הלטראנו** בוויקישיתוף
* מפה של הארמון ותחריטים שלו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4115785-0
* NKC: kn20101109006
* VIAF: 160263525
* WorldCat: viaf-160263525

 |
פסלם של אלישבע ומרים, אם ישו בכנסיית הביקור שבעין כרם.
**אלישבע** (ביוונית: **Ἐλισάβετ**, אֶלִיסַבֵּט) היא קדושה נוצרייה. על פי המסופר בברית החדשה הייתה רעייתו של זכריה הכהן ואימו של יוחנן המטביל.

קורות חיים
----------

על פי המסופר בבשורה על פי לוקאס (פרק א' 36) בברית החדשה אלישבע הייתה קרובת משפחה של מרים, אם ישו. היפוליטוס הקדוש קבע כי הן היו בנות דודות (אימה של אליזבת, סובה, ואימה של מרים, חנה היו אחיות). 

על פי הבשורה על פי לוקאס אלישבע הייתה בת למשפחת כוהנים (לוקאס א' 5), ונישאה לבעלה זכריה שהיה אחד ממשמרות הכהונה בבית המקדש השני. לוקאס מספר כי אלישבע ובעלה היו צדיקים, אולם אלישבע הייתה עקרה ולא נולדו להם ילדים. 

בעת שהקטיר קטורת על מזבח הזהב בבית המקדש התגלה לזכריה מלאך שניבא את הולדת בנו. 

במהלך הריונה של אלישבע ביקרה אותה מרים - אירוע המכונה "הביקור". ביקור זה התרחש בבית הקיץ של אלישבע וזכריה -מקום המזוהה כיום בכנסיית הביקור בעין כרם (אף שבברית החדשה מצוין כי המקום הוא "עיר ביהודה", אשר יש המזהים אותה עם חברון). 

על פי המסופר בספר לוקאס, כאשר ברכה מרים את אלישבע קפץ התינוק בביטנה. אלישבע התמלאה ברוח קודש וקראה למרים "ברוכה את מנשים, וברוך פרי בטנך" (לוקס א' 41 - 42). 

בתשובה השיבה מרים את ברכת המגניפיקט. 

לאחר הולדת בנה נאלצה אלישבע להסתתר מחיילי הורדוס אשר הורה על טבח התמימים. כאשר הגיעו החיילים לביתה קראה אלישבע אל ההר שיסתיר אותה והסלע פתח את פיהו ואלישבע הסתתרה מאחוריו. בכנסית הביקור מצוי סלע שהנוצרים מאמינים שהסתיר את אלישבע.

אלישבע קבורה במנזר יוחנן במדבר, בסמוך לירושלים.

קדושה נוצרית
------------

אליזבת, ובעלה זכריה נחשבים לקדושים על ידי הכנסייה הנוצרית קתולית והכנסייה היוונית אורתודוקסית. על פי הקתולים יום חגה מצוין ב-5 בנובמבר ועל פי היוונים אורתודוקסים והכנסייה האנגליקנית, יום חגה מצוין ב-5 בספטמבר (יחד עם יום חגו של בעלה).

ראו גם
------

* הביקור
* כנסיית הביקור
* המגניפיקט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלישבע, אם יוחנן המטביל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118529862
* LCCN: no95039114
* VIAF: 316389421
* WorldCat: viaf-316389421

 |
המבנה בשנת 2003
פורום הומבולדט בבנייה (2016), צילום ממגדל הטלוויזיה של ברלין
**ארמון הרפובליקה** או **פאלאסט דר רפובליק** (בגרמנית: **Palast der Republik**) היה מבנה במרכז ברלין, על אי המוזיאונים, לגדת נהר השפרה, בין השלוספלאץ והלוסטגארטן, אשר שימש כמקום מושב הפולקסקאמר, הפרלמנט של גרמניה המזרחית. כמו כן המבנה הכיל שני אולמות כנסים, גלריות אמנות, מסעדות ומגרש באולינג.

היסטוריה
--------

ארמון הרפובליקה הוקם בין השנים 1973-1976 בסגנון אדריכלות קומוניסטי. המבנה נבנה במקום בו עמד הברלינר שטאטשלוס (ארמון העיר) אשר נפגע קשות בהפצצות מלחמת העולם השנייה ונהרס בשנות ה-50 בהוראת ממשלת גרמניה המזרחית.

אורכו של המבנה המונומנטלי 180 מטרים, רוחבו 83 מטרים וגובהו 32 מטרים.

המבנה כוסה במראות ברונזה. טקס חנוכת המבנה נערך ב-23 באפריל 1976 והמבנה נפתח לציבור ב-25 באפריל באותה שנה.

המבנה עוטר במנורות רבות ובעיטורי זכוכית עד שזכה לכינוי "חנות המנורות של אריך" (בגרמנית: Erichs Lampenladen) כשהכוונה לאריך הונקר ולאולם המבואה בו היו 1001 מנורות.

המבנה נבנה במטרה לשמש כ"ארמון העם", ולא רק כבניין הפרלמנט. לכן נבנו בבניין מסעדות, אתר החלקה על הקרח, מגרש באולינג וכן אולמות כנסים. בשל העדר מתקנים דומים במזרח ברלין זכו המתקנים בבניין לפופולריות בקרב תושבי ברלין המזרחית. אולם הכנסים הגדול שימש למופעים ואירועים תרבותיים. אולם זה היה בצורת משושה שרוחבו 67 מטרים וגובהו 18 מטרים. במת האולם הייתה בעלת גודל משתנה הנע בין 170 ל-1000 מ"ר. מספר המושבים באולם נע בין 1,000 ל-4,500.

זיהום האזבסט
------------

זמן קצר לפני איחוד גרמניה, באוקטובר 1990 התגלה כי הבניין מזוהם באזבסט. המבנה נסגר לציבור ב-19 בספטמבר 1990 ובמשך כעשור, עד שנת 2003, נוקה הבניין מאזבסט. כמו כן הוצאו ממנו כל חפצי האמנות שבו והבניין הוכן להריסה. בשנת 2003 הופעל לחץ ציבורי במטרה להשתמש בבניין לאירועי תרבות, ואכן נערכו בו מספר אירועי תרבות ותערוכות בשנת 2004.

הריסת הבניין
------------

בנובמבר 2003 החליט הבונדסטאג על הריסת המבנה, מתוך כוונה שלאחר שיושג מימון לצורך זה יבנה במקום מחדש השטאטשלוס.

הריסת הבניין החלה ב-6 בפברואר 2006 והסתיימה ב-2008. עבודות ההריסה היו איטיות ביותר, והבניין פורק ולא פוצץ בשל החשש לפגוע בבניינים ההיסטוריים הסמוכים לו ובהם הקתדרלה של ברלין הצמודה לבניין. עלות הריסת המבנה הוערכה ב-12 מיליון אירו.

עבודות ההריסה התעכבו פעמים רבות בשל גילוי של חלקיקי אזבסט נוספים במבנה.

העלות המשוערת של הבנייה מחדש של השטאטשלוס במיקום זה מוערכת ב-400 מיליון אירו. הבניין החדש נקרא Humboldt Forum והוא ישמש כמוזיאון ומרכז תרבותי. הבנייה אמורה להסתיים ב-2019.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון הרפובליקה** בוויקישיתוף
פנים המבנה
* הארמון השבור - סרט דוקומנטרי על הריסת הארמון (באנגלית)
* אתר המתאר את ארמון הרפובליקה (אורכב 29.09.2007 בארכיון Wayback Machine) (בגרמנית)
* סרט דוקומנטרי של התוכנית Frontline (באנגלית)
* אתר המתאר את הארמון (באנגלית)
* מצלמת רשת המציגה את ארמון הרפובליקה
* תמונות של ארמון הרפובליקה (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4364656-6
* MusicBrainz: f7fea99c-db4a-45c0-b555-c0a3f9cd56c0
* VIAF: 245386984
* WorldCat: viaf-245386984

 |
השייח' **מוחמד בן מובארכ בן חמד אאל ח'ליפה** (בערבית: **محمد بن مبارك بن حمد آل خليفة**; נולד ב-1935) הוא פוליטיקאי בחרייני וחבר משפחת המלוכה של בחריין. הוא כיהן בין השנים 1970 ל-2005 כשר החוץ של בחריין, ומאז 2005 הוא משמש כסגן ראש ממשלת בחריין.

ביוגרפיה
--------

ח'ליפה רכש את השכלתו התיכונית בבית הספר הבינלאומי של האוניברסיטה האמריקאית בביירות. הוא בעל תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ומשפטים מאוניברסיטת לונדון.

הוא החל את דרכו כשופט ובהמשך היה למנהל יחסי ציבור ותקשורת וראש שירות החוץ הבחרייני במהלך הקמתה של בחריין בשנת 1969. הוא כיהן כשר חוץ במשך כמעט 35 שנה, עוד בטרם עצמאותה של בחריין בשנת 1971 עד להחלפת הממשלה ב-29 בספטמבר 2005, אז החליפו בתפקידו, ח'אלד בן אחמד אאל ח'ליפה. מוחמד מונה במקום זאת כאחד משלושה סגניו של ראש הממשלה. באותה תקופה כיהן גם כשר המידע. תוארו הרשמי הוא סגן ראש הממשלה בוועדות השרים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "About his Highness". Deputy Prime Minister's Office. נבדק ב-20 באפריל 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "New Bahraini cabinet sworn in". 30 בספטמבר 2005. נבדק ב-21 באפריל 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**דמיטרי בילוזרצ'ב** (ברוסית: **Дмитрий Владимирович Билозерчев**; ‏נולד ב-22 בדצמבר 1966, מוסקבה) היה מתעמל סובייטי. אלוף אולימפי (סיאול 1988), בעל 13 מדליות, מהן 9 זהב באליפויות העולם במחצית השנייה של שנות ה-80.

ביוגרפיה
--------

דמיטרי בילוזרצ'ב נולד במוסקבה והחל להתאמן בצעיר. בשנת 1983, בגיל 19 בלבד הוא כבר זכה באליפות העולם בקרב רב והיה מועמד למספר מדליות באולימפיאדה הקרובה. 

בשנת 1984 ברית המועצות החרימה את המשחקים האולימפיים. כתוצאה מכך בילוזרצ'ב, שהיה בשיא כושרו, לא השתתף בתחרויות. בשנת 1985 הוא עבר תאונת דרכים קשה ונפצע קשה מאוד. לא היה ברור האם הוא ימשיך באימונים והאם יהיה מסוגל לחזור ליכולת גבוהה. אומנם תוך זמן קצר הוא השתקם ונכלל במשלחת המדינה לאליפות העולם בשנת 1987 בו זכה במספר מדליות.

במהלך התחרות בסיאול 1988 הוא היה מוביל בתחרות קרב רב אישי ורק טעות במהלך תרגיל במקבילים גרמה לו לאבד את הבכורה לבן ארצו ולדימיר ארטיומוב. בילוזרצ'ב זכה בקרב רב אישי במקום השלישי אך זכה במספר מדליות זהב בתרגילים אישיים. בילוזרצ'ב ראה ככישלון את המקום השלישי בקרב רב אישי ותוך זמן קצר הוצא מנבחרת ארצו.

לאחר שנת 1988 בילוזרצ'ב עזב את הספורט התחרותי. בתחילת שנות ה-90 הוא ואשתו עזבו את ברית המועצות והשתקעו בארצות הברית. הם מנהלים אולם אימונים בעיר ביוורטון שבמדינת אורגון. בנם היה חבר נבחרת ארצות הברית לנוער.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי בילוזרצ'ב** בוויקישיתוף

* דמיטרי בילוזרצ'ב, באתר olympedia.org
* דמיטרי בילוזרצ'ב, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* סיכום הופעות אולימפיות
* דמיטרי בילוזרצ'ב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אלירן אלקיים** (נולד ב-30 באוקטובר 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

אלקיים החל את הקריירה במחלקת הנוער של מכבי חיפה. לאחר שתי עונות בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהן לא זכה לדקות משחק רבות, הושאל אלקיים למכבי פתח תקווה לעונה אחת. בפתח תקווה היה אלקיים לשחקן הרכב ועזר לה להתברג בצמרת. כשחזר לחיפה הוא שוב לא זכה לדקות משחק רבות, אך לאחר שדניאל בריילובסקי החליף את גיורא שפיגל כמאמן, הפך אלקיים לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. את משחק גמר גביע המדינה, בו חיפה ניצחה את הפועל ירושלים וזכתה בגביע, החמיץ אלקיים בשל כרטיס אדום.

העונה שלאחר מכן, עונה שזכורה בעיקר בזכות מסע ההצלחות של חיפה בגביע המחזיקות, הייתה הפכפכה עבור אלקיים. בתחילת העונה הוא הצטיין במשחק בפארק דה פראנס נגד פריז סן-ז'רמן, ואף זכה לתמונת שער ב"ל'אקיפ", יומון הספורט המוביל בצרפת. לאחר שהצטיין גם במפגש השני נגד הצרפתים, וכשכבר היה בדרך לסגל נבחרת ישראל, נפצע אלקיים באימון ושבר את רגלו השמאלית. בעקבות הפציעה החמיץ אלקיים את המשך העונה, כולל משחקי קבוצתו באירופה והזימון הצפוי לנבחרת. במהלך מחנה האימונים לקראת העונה שלאחר מכן שוב שבר אלקיים את רגלו, והוא החל תהליך שיקום ארוך. 

לאחר השיקום חזר אלקיים לשחק כדורגל. לאחר עונת 2000/2001 בה לא מצא את מקומו במכבי חיפה, הושאל אלקיים ליריבה העירונית, הפועל חיפה. במהלך עונה זו התאבד הבעלים רובי שפירא, ובסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. לאחר הירידה עבר אלקיים להפועל פתח תקווה לעונה אחת, ולאחריה חזר לשורות הפועל חיפה, ששיחקה עדיין בליגה הלאומית, הפעם כקפטן הקבוצה. בעונת 2003/2004 העפילה הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה 4-1 לבני סכנין, והצליחה לחזור לליגת העל. בעונה שלאחר מכן שוב ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

לאחר הירידה חתם אלקיים בשורות הפועל נצרת עלית, וגם איתה ירד לליגה הלאומית. עונה לאחר מכן עבר לקבוצת בני יהודה תל אביב. באחד ממשחקי האימון בתחילת אותה עונה איבד אלקיים את הכרתו, וניצל בזכות טיפול מהיר של הצוות הרפואי שנכח במקום. לאחר שלא התאקלם בבני יהודה עבר בחלון ההעברות בינואר שוב להפועל חיפה, עד לסיום העונה. בעונת 2007/2008 חזר להפועל נצרת עלית, אך גם את עונה זו לא סיים באותה קבוצה, ונטש בסוף ינואר לטובת בית"ר שמשון תל אביב, איתה העפיל עד לחצי גמר גביע המדינה. לאחר שנה וחצי בקבוצה עבר לשחק במכבי כפר כנא, ובקיץ 2011 פרש ממשחק פעיל, לאחר ששיחק בעונתו האחרונה במכבי עירוני קריית אתא.

אלקיים מתגורר בקריית אתא, נשוי ואב לשניים. עוסק בנדל"ן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל(הקישור אינו פעיל), באתר מכבי חיפה
**סיטה וגיטה** (בהינדית: **सीता और गीता**) הוא סרט קולנוע הודי שיצא לאקרנים בשנת 1972. הסרט, בכיכובם של המה מליני, דהרמנדרה וסנג'יב קומאר היה גרסה מודרנית, הגם שלא מדויקת לפרטי פרטים, לספרו של מארק טוויין "בן המלך והעני".

סרט זה זכה להצלחה רבה בקופות הקולנוע בהודו, באסיה וברוסיה, ואף הגיע לישראל, בשנות השבעים של המאה העשרים.

עלילה
-----

זוג נשוי נקלע לבעיה בכבישים ביום סוער וגשום. הבעל הוא אדם עשיר ואשתו בחודש האחרון להריונה. הם מוצאים מחסה בבית צוענים עני, זוג אחר אשר לא יכול להביא לעולם ילדים. האישה ההרה יולדת בעזרתה של האישה המארחת. נולדות תאומות. יום אחרי עוזב הזוג העשיר את בית העניים כאשר הוא חושב שנולדה להם רק בת אחת, מבלי לדעת שהאישה העניה לקחה את התינוקת השנייה לעצמה.

20 שנים חולפות. הזוג העשיר נהרגו בתאונת דרכים ובתם ה"יחידה" סיטה (המה מליני) נשארה עם דודה ודודתה המרשעת. האישה הצועניה הענייה התאלמנה מבעלה ומגדלת את בתה גיטה (המה מליני), אשר אותה חטפה לפני שנים.

סיטה וגיטה זהות במראה, אך סיטה כנועה, ביישנית ואומללה אשר עוברת התייחסות קשה מטעם אשתו של דודה, וכל ימיה עובדת כמשרתת בביתה מבלי להבין שבית זה שייך לה, ואילו גיטה חצופה, עקשנית, נערת רחוב אשר חיה כמו צוענייה ומתפרנסת מריקודים והצגות ברחוב, יחד עם בחור שכונתי אחר, רקה (דהרמנדרה).

יום אחד סיטה מואסת בחייה הקשים בביתה עם דודתה, ובורחת מהבית כדי להתאבד. בני המשפחה מדווחים למשטרה לחפשה משום שבלעדיה ובלי חתימתה הם לא יקבלו את הסכום החודשי אשר הייתה מקבלת סיטה. גם גיטה בורחת מביתה, עקב מריבה שגרתית עם אמה. כאשר סיטה מנסה לזרוק עצמה לאגם, חושב רקה שזוהי גיטה ומציל אותה. כך מגיעה סיטה לביתה של גיטה, ושם מתקבלת באהבה, כפי שמעולם לא נתקבלה. גיטה לעומתה, מגיעה במקרה למשטרה, שם מזוהה כסיטה. השוטרים לוקחים אותה לבית דודה של סיטה (שהוא גם דודה שלה, כמובן), ושם היא מגלה עד כמה רע היחס של אשתו של דודה כלפי כל הבית, וכן יחסו של אחיה של אשתו, אשר בזמנו ניסה גם לאנוס את סיטה. גיטה, אשר גדלה ברחוב, לימדה לקח את שניהם והפכה להיות בעלת הבית, כראוי. היא אינה רוצה לחיות שם, אך רחמיה נכמרים על סבתה, אמו של אביה, והיא מחליטה להישאר ולהשליט שם סדר.

העלילה הופכת לקומדיית טעויות אשר במרכזה עומדות סיטה וגיטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "סיטה וגיטה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סיטה וגיטה", באתר נטפליקס
* "סיטה וגיטה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סיטה וגיטה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סיטה וגיטה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: cb86622e-813b-4fe6-93d0-922c72423cdc

 |
**סיטויין** (Sittuyin) הוא הגרסה הבורמזית למשחק השחמט. שניהם, לצד משחקי השוגי, שיאנג-צ'י, מקרוק וגאנגי, הם צאצים של המשחק ההודי העתיק צ'טורנגה. כיום המשחק אינו נפוץ, אך הוא עדיין משוחק במחוזות הצפוניים של בורמה. פירוש שם המשחק הוא "הצגה של הצבא".

מטרת המשחק
----------

מטרת המשחק, כמו בכל גרסאות הצ'אטוראנגה, היא לגרום לכך שהמלך יהיה מאוים (בסכנת שבייה) ולא יוכל לצאת ממנה. גרימת מצב בו אין ליריב מהלך לעשות בתורו (למעט ניצחון) הוא אסור.

הכלים
-----

הכלים זהים לכלים בשאתראנג', ותנועותיהם זהות (למעט הפיל, שזז צעד אחד באלכסון או אחד קדימה, כמו הפיל במאקרוק ואוק צ'אטראנג וגנרל הכסף בכל גרסאות שוגי). הנחת הכלים, לעומת זאת, היא שונה: בהתחלה הרגלים מונחים על הערוגות 3א-ד וערוגות 4ה-ח (לבן) ו-6ה-ח ומשבצות 5א-ד (שחור). הלבן מניח את כליו מאחורי חייליו (על ערוגות 3ה-ח ושורות 1 ו-2) בכל דרך שהוא רוצה, אחריו השחור עושה את אותו הדבר (על ערוגות 6ה-ח ושורות 7-8).

קידום הרגלים
------------

מהפינה השמאלית העליונה ועד הימנית התחתונה מתוח אלכסון, וכנ"ל לגבי הפינה הימנית העליונה ועד השמאלית התחתונה. כאשר חייל מגיע למשבצת דרכה עובר אחד מאלכסונים אלה יכול לקבל קידום ולהפוך לפֶרְז (ראו ערך שאתראנג') (נקרא "גנרל" במשחק זה). אם הוא עובר את הערוגה הזו, אין ביכולתו לקבל קידום. כאשר הוא מגיע לשורה האחרונה-הוא משותק.
לשחקן ניתן לקדם את הרגלי שלו רק אם הפרז שלו נשבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיטויין** בוויקישיתוף
* סיטויין, מאת האנס ל. בולדנדר
* סיטויין, השחמט הבורמזי, מאת ז'אן-לואי קאזוֹ
* שחמט בורמזי מסורתי מאת ד"ר פיטר ניקולאוס
**סיטי ג'ורנל** (באנגלית: **City Journal**) הוא כתב עת רבעוני המוצא לאור בעיר ניו יורק על ידי מכון מנהטן לחקר מדיניות- קבוצת חשיבה (think tank) שמרנית שבסיסה בניו יורק, כתב העת מאופיין בקו ניאו שמרני.

מאמרי בכתב העת כוללים ניתוח סוגיות עירוניות (אורבניות) בעיקר מן העיר ניו יורק אך גם במטרופולינים אחרים בארצות הברית. מאמרים רבים בכתב העת תוקפים באופן עקבי את מדיניות הרווחה הליבראלית הנהוגה בערים הגדולות ומאשימים אותם ביצירת שכבה חברתית פרזיטית הגורמת לעליית הפשע והרחבת מעגל העוני. בנוסף כתב העת תוקף בהקשר האורבני את המיסוי הגבוה, השחיתות והבזבוז במנהל המוניציפלי וליקויים באכיפת החוק, בייחוד אכיפת החוק בעברות אלימות ופגיעה בסדר הציבורי. בתקופה בה שימש רודולף ג'וליאני כראש עיריית ניו יורק היה כתב העת למשענתו האידאולוגית ברבות מן ההחלטות שקיבל ג'וליאני בתחום אכיפת החוק, מדיניות הרווחה, חינוך וייעול כללי של המערכת המוניציפלית. 

פרט למאמרים בנושאים אורבניים מפורסמים בכתב העת מאמרים בנושאים לאומיים ובינלאומיים כגון יחסי ארצות הברית והעולם האסלאמי, דת ומדינה בארצות הברית, פמיניזם, ורפורמות ברפואה הציבורית. במאמרים אלו שומר כתב העת על הקו הניאו שמרני- גינוי אויבי ארצות הברית בעולם האסלאמי תוך כדי תמיכה בישראל, תמיכה במשפחה המסורתית על חשבון המשפחה החד הורית, תמיכה בשוק החופשי והתנגדות למיסוי יתר וסבסוד. 

כתב העת נערך על ידי בראיין אנדרסון, לאחר שנערך מיסודו בשנת 1994 ועד שנת 2006 על ידי מיירון מגנט.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיטי ג'ורנל (באנגלית)
* סיטי ג'ורנל, ברשת החברתית פייסבוק

* סיטי ג'ורנל, ברשת החברתית טוויטר

* סיטי ג'ורנל, ברשת החברתית אינסטגרם
* מכון מנהטן לחקר מדיניות
**דמיטרי דונסקוי** (Дмитрий Донской; לפי קוד דיווח נאט"ו: SSBN Typhoon) הוא שמה של צוללת טילים בליסטיים רוסית בשירות הצי הצפוני של הצי הרוסי. הצוללת מהווה לצוללת הדגל של הצי וחמושה בטילי בולבה אסטרגיים בעלי יכולת גרעינית בין-יבשתית. הצוללת נחשבת לאחת הצוללות המתקדמות והמהירות בשירות צבא רוסיה ומגיעה למהירות של 50 קמ"ש.

מאפיינים
--------

דמיטרי דונסקוי מהווה חלק מסדרת צוללות אקולה, סדרת הצוללות הגרעיניות הכבדות בעולם. אורך הצוללת 574 רגל (175 מטרים), הדחי העל-מימי מגיע ל-24,000 טון (בצלילה: 40,000 טון). מהירותה המרבית העל-מימית מגיעה ל-22.2 קשרים ו-27 קשרים בצלילה. הצוללת מסוגלת לשהות בצלילה עד 180 יום, עם עומק צלילה מרבי של 400 מטרים.

היסטוריה
--------

הצוללת הוכנסה לשירות הצי הסובייטי לראשונה, ב-29 בדצמבר 1981 ותחילה נקראה "אקולה" 941UM. בשנים 1991–1996 עברה מודרניזציה ושיפוצים שונים.

ב-7 באוקטובר 2002 הוענק לה השם "דמיטרי דונסקוי" על שם נסיך ולדימיר ומוסקבה דמיטרי דונסקוי. בשנת 2008 נשלחה למספנות סבמאש לשלב שיפוצים נוסף וביוני 2014 הושבה לשירות הצי הרוסי. ביולי אותה שנה ערכה ניסויים בלב ים עם צוללות נוספות של הצי וב-30 באוגוסט 2014 יצאה אל הים הלבן בליווי ארבע צוללות נוספות.

באוקטובר 2014 נפוצו דיווחים שונים על כך שמאות חיילים מצבא שוודיה יצאו למבצע צבאי לאיתור כלי שיט צבאי רוסי שחדר למים הטריטוריאליים של שוודיה, לאחר מכן נודע כי הצוללת הרוסית נתקעה מול סטוקהולם ושידרה אותות מצוקה. בתקשורת הרוסית דווח כי הצוללת שנתקעה היא "דמיטרי דונסקוי" הנושאת צוות של 165 חיילים, אם כי התקשורת הממלכתית ברוסיה לא אישרה נתונים שכאלה.

ב-20 ביולי 2022 דווח בעיתונות הרוסית כי הצוללת הוצאה משירות. צוללת זו ואחיותיה למשפחת הטייפון יוחלפו בצוללות רוסיות מדור רביעי מדגם בוריי (אנ'). בשנת 2021 החלה בנייתה של הראשונה מהן שתישא את השם "דמיטרי דונסקוי".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי דונסקוי** בוויקישיתוף
* הצוללת "דמיטרי דונסקוי" // מאפיינים (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תעלומה צבאית בשוודיה: צוללת זרה צצה מול החוף
2. ↑  שוודיה במבצע לאיתור צוללת רוסית ששידרה אותות מצוקה בים הבלטי
3. ↑  איזו "פעילות תת-ימית זרה" מחפשים השוודים?
4. ↑  «Дмитрий Донской» - самая большая подводная лодка в мире. Характеристики и вооружение
5. ↑  Шведские ВС не располагают информацией о поврежденной подлодке РФ
מספר המאמרים שפורסמו בסיטיזנדיום מאז שהמיזם הושק עד אפריל 2010.
**סיטיזנדיום** (באנגלית: **Citizendium**) הוא מיזם של לארי סנגר, אחד מצמד מייסדי ויקיפדיה, המכוון להקמת אנציקלופדיית תוכן חופשי בשפה האנגלית, מתחרה לוויקיפדיה. המיזם מנוהל ומתופעל בידי ארגון Tides Center, מוסד ללא כוונת רווח שמרכזו בארצות הברית.

היסטוריה
--------

בספטמבר 2006 ציינו מייסדי המיזם כי המיזם יתבסס בשלב ראשוני על ערכי ויקיפדיה, אך לבסוף רעיון זה ננטש לפני שהאתר הושק באופן רשמי. במקום זאת הוחלט כי האתר יתמקד ביצירת מאמרים מקוריים.

ב-25 במרץ 2007 הסתיימו שלבי ההרצה של המיזם (פיילוט) וגרסת בטא המכילה כ-1,100 ערכים עלתה לראשונה לרשת, פרי יצירתם של כחמש מאות כותבים וכמאה וחמישים עורכים.

עקרונות המיזם מבוססים במידה רבה על לקחים שהפיק סנגר, לטענתו, מפגמים בוויקיפדיה. בין היתר, סנגר החליט להציב דרישה לתארים אקדמיים מאנשים שישמשו עורכים (כל 150 העורכים בפרויקט הם בעלי תואר שלישי). מפעילי המערכת (המכונים בסיטיזנדיום "שוטרי מקוף") ממונים לתפקידם. ההצטרפות ככותבים לסיטיזנדיום פתוחה לכל, אך בניגוד למצב בוויקיפדיה נדרשים המצטרפים להזדהות בשמם האמיתי. שוני נוסף מוויקיפדיה הוא בכך שההכרעה הסופית במחלוקות וסימון ערכים כמשביעי רצון מבחינת איכותם ("מאושרים") שמורה לעורכים.

מיזם קודם של סנגר, נופדיה, אותו הפעיל במקביל לוויקיפדיה, אופיין אף הוא בדגש על איכות הכתיבה ודרישות אקדמיות ממשתתפיו. המיזם נכשל ויצר רק קומץ קטן של ערכים. לטענת סנגר, השוני העיקרי בין נופדיה לסיטיזנדיום יהיה טמון במעורבותו האישית בפרויקט ובהנמכה משמעותית של רף ביקורת העמיתים הנדרש. תיקונים ושינויים בערכים בסיטיזנדיום יהיו זמינים מיד עם ביצוע העריכה בהם.

נכון לנובמבר 2010 המיזם הכיל כ-15 אלף מאמרים. נכון לאוקטובר 2013 הכיל המיזם כ-25 אלף ערכים. הסטטיסטיקה הרשמית של סיטיזנדיום מראה על סטגנציה בכל התחומים - מאז 2011 יש ירידה דרמטית בקצב כתיבת מאמרים חדשים, בכמות העריכות היומית ובמספר העורכים, שמספרם ירד לכמה עשרות אנשים, מתוכם רק בודדים ערכו יותר ממאה עריכות בחודש. ב-2013 היו בממוצע פחות מעשרה אנשים שעורכים בכל יום נתון ובספטמבר 2015 היו רשומים ברשימת העורכים הפעילים ב-30 הימים האחרונים, שבעה כותבים בלבד. אורך המאמרים החציוני ירד בהתמדה מכ-400 מילים ב-2007 לכ-140 מילים ב-2013.

העורך הראשי של המיזם הוא דניאל מיצ'ן (Daniel Mietchen).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיטיזנדיום** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיטיזנדיום (באנגלית)
* סיטיזנדיום, ברשת החברתית פייסבוק

* סיטיזנדיום, ברשת החברתית טוויטר
* דורה קישינבסקי, יש לך שתי וויקיפדיות, באתר nrg‏, 19 באוקטובר 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  ר' למשל תיאורו שלו באתרו.
2. ↑  הושק Citizendium, מתחרה לוויקיפדיה, באתר ynet, 26 במרץ 2007
3. ↑  סטטיסטיקות
**דמיטרי ואלרייביץ' פאבליצ'נקו** (בבלארוסית: **Дзмі́трый Валер’евіч Паўлічэ́нка**; יליד 1966, ויטבסק, בלארוס הסובייטית) הוא איש צבא בלארוסי בכיר, שימש כראש היחידה לתגובה מהירה של משטרת בלארוס (המקבילה הבלארוסית של SOBR).

במרץ 2009 שוחרר משירות צבאי בשל מחלה.

טענות על חיסולים
----------------

בפברואר 2004 דיווח כריסטוס פורגורידס מוועדת המשפט וזכויות אדם של מועצת אירופה על חששות שמראים כי פאבליצ'נקו, יחד עם "בכירים במדינה", היו מעורבים בהתנקשות במספר אנשים, כולל פוליטיקאים בכירים.

הוא הצהיר כי מפקד המשטרה הפלילית של בלארוס, גנרל ניקולאי לפטיק, בפתק בכתב-יד מ-21 בנובמבר 2000, האשים את פאבליצ'נקו בהתנקשות בחייו של יורי זכרנקו, שר הפנים לשעבר שנעלם ב-7 במאי 1999. לטענת לפטיק זכרנקו נרצח באמצעות אקדח PB, המשמש בדרך כלל לביצוע עונש מוות בכלא מספר 1. זאת בהוראת שר הפנים, סיוואקוב. הוא גם הצהיר חשדות כי פאבליצ'נקו היה מעורב בהיעלמותם של ויקטור גונצ'ר, סגן נשיא הפרלמנט של בלארוס ואיש העסקים אנטול קראסוסקי ב-16 בספטמבר 1999.

פאבליצ'נקו נעצר ב-22 בנובמבר 2000 ועל פי דיווחיו של פורוגורידס, צו המאסר קובע כי (ציטוט):

> 
> חומרי החקירה מכילים נתונים מהימנים המאשרים כי דמיטרי ואלרייביץ' פאבליצ'נקו הוא המארגן וראש גוף פלילי העוסק בחטיפה ובחיסול אנשים. במיוחד הקבוצה הפלילית בראשות ד.ו. פאבליצ'נקו היהית מעורבת בחיסולו של ג. ו. סמילוב, מנהיג RNE, ארגון אזורי בלתי רשום בבלארוס וכן ברצח אנשים אחרים. בהתחשב בעובדה שד.ו. פאבליצ'נקו וקבוצתו הפלילית עשויים לבצע פשעים נוספים של אלימות מסוימת, [...], החליטו [להחיל מעצר מונע למשך 30 יום].
> 
> 
> 
> — ראש הקג"ב הבלארוסי, ולדימיר מאצ'ביץ'
> 

בעוד שהצו מציין כי המעצר יימשך למשך 30 יום, בפועל פאבליצ'נקו שוחרר מספר ימים לאחר מכן, בין אם ב-23 בנובמבר (על פי התובע הכללי ויקטור שיימן, שהפך לתובע הכללי ב-27 בנובמבר) או ב-27 בנובמבר (לפי דבריו של אלוף-משנה אולג אלאקייב, ראש כלא 1, שלימים יקבל מקלט מדיני בגרמניה). כריסטוס פורגורידס קובע כי עורך דינם של משפחת זכרנקו, וולצ'ק, הצהיר שהנשיא אלכסנדר לוקשנקו הורה באופן אישי לשחרר את פאבליצ'נקו מהכלא. ראש הק.ד.ב ופקידים בכירים אחרים בבלארוס פוטרו ונעצרו. הוא גם קובע כי שר החקלאות, לאונוב, אמר לו באופן אישי שלוקשנקו "מתח ביקורת קשה על הק.ד.ב. שעצר את פאבליוצ'נקו" בטלוויזיה. לוקשנקו פיטר גם הוא את ראש הק.ד.ב וכמה גורמים בכירים אחרים בבלארוס על מעצרו של פאבליוצ'נקו וניסיונות לחקור את מעשי הרצח. הגנרל לפטיק שהוזכר לעיל נאלץ לפרוש ולצאת לפנסיה בגיל 54.

המועצה המנהלת של האיגוד הבין-פרלמנטרי הביעה את דאגתה מהאשמות אלה ופאליוצ'נקו כפוף לסנקציות פיננסיות בינלאומיות ביחד עם כמה בכירים ופוליטיקאים אחרים בבלארוס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pourgourides, Christos; Committee on Legal Affairs; Human Rights; Council of Europe (בפברואר 2004). "Disappeared persons in Belarus". Council of Europe. אורכב מ-המקור ב-2009-02-21. נבדק ב-2007-09-18. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "CASE No BLS/05 - VICTOR GONCHAR: Resolution adopted by the Governing Council at its 176th session (Manila, 8th April 2005)". Inter-Parliamentary Union. 2005-04-08. נבדק ב-2007-09-17.
3. ↑  "Consolidated List of Financial Sanctions Targets in the UK". Bank of England. 2006-10-25. אורכב מ-המקור ב-2007-07-12. נבדק ב-2007-09-17.
3,2-דיפוספוגליצרט
**2,‏3-ביספוספוגליצרט** או **2,‏3-דיפוספוגליצרט** (בלועזית: **2,3-Bisphosphoglycerate** או **2,3-Diphosphoglycerate** ובקיצור **2,3-BPG** או **2,3-DPG**) היא מולקולה, בעלת שלושה פחמנים הנמצאת בתאי דם אדומים בבני אדם בריכוז של כ-5 מילימול לליטר.

בפעילותה משפיעה על זיקתו של ההמוגלובין לחמצן ומסייעת לשחרור החמצן בגוף.

רקע ותיאור
----------

העברת החמצן בגוף נעשית באמצעות מולקולת ההמוגלובין היכולה להיקשר ולשחרר ארבע מולקולות חמצן. כאשר אל ההמוגלובין לא קשורים חמצניים הוא נקרא דאוקסיהמוגלובין. מולקולת הביספוספוגליצרט בעלת זיקה גבוהה להמוגלובין בצורה זו. אתר הקישור שלה הוא הכיס ההידרופובי החיובי בדאוקסיהמוגלובין בעל חומצות האמינו ליזין (Lys) והיסטידין (His), וכך לכל מולקולת המוגלובין יכולה להיקשר מולקולה אחת בלבד של 2,3BPG.

למולקולת ה2,3BPG השפעה אלוסטרית שלילית על ההמוגלובין, עם קשירתה היא מווסתת ומקטינה את זיקתו של ההמוגלובין לקשירת חמצן ויכולת שחרור החמצן מנגד, מוגברת. ה2,3BPG הכרחי לפעילות תקינה של המוגלובין ובלעדיו ההמוגלובין היה נמצא באופן מתמיד במצב קושר חמצן וחמצן לא היה משתחרר ממנו ומגיע לרקמות הגוף.

יצירת מולקולת 2,3DPG
--------------------

מולקולה זו נוצרת ממולקולת 1,3DPG על ידי האנזים ביספוספוגליצרט מוטאז ועובר שבירה על ידי פוספטאז לצורת ה3-פוספוגליצרט, סינתוז ושבירת המולקולה נעשים כחלק מתהליך הגליקוליזה. את תפקוד מולקולת ה2,3DPG מצאו ב-1967 רינהולד בנאש ורות בנאש.

השפעות הקשירה של 2,3DPG לחמצן
-----------------------------

כאשר 2,3BPG נקשרת לדאוקסיהמוגלובין היא פועלת לייצוב המצב עם הזיקה הנמוכה לחמצן של ההמוגלובין, מצב T (ראו מודל KNF ומודל MWC). על ידי ייצוב מצב ה-T קשה יותר להמוגלובין לקשור חמצניים ויהיה מצב מועדף לשחרורם ברקמות הגוף.

המולקולה נכנסת לבקע שיש להמוגלובין במצב הדאוקסי שלו תוך ניצול הסימטריה המולקולרית והפולריות החיובית והקישור נעשה תוך יצירת קשר יוני עם חומצות האמינו ליזין והיסטידין.

מצב ה-R של האוקסיהמוגלובין, עם החמצן, בעל קונפורמציה (מבנה מרחבי) שונה שאינה מאפשרת את הקישור המתואר.

2,3DPG היא חלק ממנגנון היזון חוזר שמטרתו למנוע היפוקסיה- חוסר אספקת חמצן בכמות מספקת לרקמות, במצבים המועדים לכך ברגישות גבוהה כמו: המצאות בגובה רב, בעיות בנתיבי האוויר או חסמים בלב, במצבים אלו בתאי הדם האדומים ייצרו כמות מוגברת של 2,3DPG כך שיתאפשר שחרור מוגבר של חמצן לרקמות.

המוגלובין עוברי
---------------

לוויסות קשירת החמצן תפקיד חשוב בהתפתחות העוברית, העובר זקוק לחמצן מהדם של האם ולכן יש צורך בזיקה גבוהה יותר של ההמוגלובין העוברי לחמצן.

בהמוגלובין העוברי מוחלפת החומצה אמינית ה-143 היסטידין בסרין שמורידה את הזיקה ל 2,3DPG ובכך הזיקה לקשירת חמצן עולה ולעובר מתאפשר לצרוך חמצן דרך שילית האם.
שחרור החמצן מתאפשר ברקמות העובר הודות לכך שהלחץ החלקי של החמצן ברקמותיו נמוך יותר משל אדם בוגר מה שמאפשר את הצלחת שחרור החמצן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **2,3-ביספוספוגליצרט** בוויקישיתוף
טוחן אשפה המותקן מתחת לכיור מטבח
**טוחן אשפה** (או **גורס אשפה**) הוא מכשיר שבדרך כלל מופעל באמצעות חשמל, המותקן מתחת לכיור מטבח אשר גורס פסולת מזון לחתיכות קטנות מספיק בדרך כלל פחות מ-2 מילימטרים בקוטר-לעבור דרך צנרת.

אימוץ טוחן האשפה
----------------

בארצות הברית, בכ-50% מהבתים היו טוחני אשפה משנת 2009, לעומת 6% בלבד בממלכה המאוחדת ו-3% בקנדה.

בשוודיה, חלק מהעיריות מעודדות התקנת חומרי ניקוי על מנת להגביר את ייצור הביוגז. חלק מהרשויות המקומיות בממלכה המאוחדת מסבסדות רכישת יחידות פינוי אשפה על מנת להפחית את כמות הפסולת המועברת להטמנה.

הגדרה
-----

שאריות מזון נעות בין 10% ל-20% מהפסולת הביתית, והן מהוות מרכיב בעייתי בפסולת העירונית, היוצר בעיות בריאות הציבור, תברואה וסביבה בכל שלב, החל באחסון פנימי ולאחר מכן באיסוף על בסיס משאיות. נשרף במתקני הפקת אנרגיה מפסולת, תכולת המים הגבוהה של שאריות מזון פירושה שהחימום והשריפה שלהם צורכים יותר אנרגיה ממה שהיא מייצרת; קבורים במזבלות, שאריות מזון מתפרקות ויוצרות גז מתאן, גז חממה שתורם לשינויי האקלים.

ההנחה העומדת מאחורי השימוש הנכון לגריסת האשפה היא לראות ביעילות את שאריות המזון כנוזל (בממוצע 70% מים, כמו פסולת אנושית), ולהשתמש בתשתיות הקיימות (ביוב תת-קרקעי ומפעלי טיהור שפכים) לניהולו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוחן אשפה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shpiner, Ron. "The Effect of Domestic Garbage Grinding on Sewage Systems and Wastewater Treatment Plants". Submitted to the Senate of the Technion – Israel Institute of Technology, January 1997
2. ↑  American Housing Survey (U.S. Census Bureau, 2009)
3. ↑  Leo Hickman (2006-08-21). "Leo Hickman: Is it OK ... to use a food waste disposer | Money | The Guardian". London: Money.guardian.co.uk. נבדק ב-2011-04-23.
4. ↑  "Water Canada – Everything but the Kitchen Sink". *Water Canada*. אורכב מ-המקור ב-2 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Anna Gustafsson (2008-09-01). "Slopad avgift för avfallskvarn | Stockholm | SvD". *Svenska Dagbladet* (בשוודית). Svd.se. נבדק ב-2011-04-23.
6. ↑  Brat, Ilan (2008-02-27). "Going Global By Going Green". *Wall Street Journal*. ISSN 0099-9660. נבדק ב-2017-03-03.
7. ↑  "Municipal Solid Waste in the United States: 2009 Facts and Figures" (PDF). United States Environmental Protection Agency. בדצמבר 2010. נבדק ב-2011-05-26. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412497405171
* LCCN: sh2015001693

 |
ה**האניו** (בקוריאנית: **해녀**; מילולית: "נשות הים") הן נשים מהאי צ'ג'ו שבקוריאה הדרומית העוסקות בדיג באמצעות צלילה חופשית. נשות האניו מיומנות מסוגלות לעצור את נשימתן למשך כשתי דקות ולצלול לעומק של כ-20 מטרים.

היסטוריה
--------

צ'ג'ו הוא אי במצר קוריאה, כ-100 ק"מ מחצי האי הקוריאני. משכך, לאורך ההיסטוריה היוו מאכלי ים חלק מרכזי בתפריט המקומי, ולענף הדיג הייתה חשיבות רבה. במהלך המאה ה-18 הונהגה מדיניות מיסוי שהכבידה על הדייגים והפכה את עסקיהם לבלתי רווחיים. מאחר שהמיסוי חל על גברים בלבד, פנו הנשים לעיסוק בדיג, וכך נמנעו מתשלום המס. כתוצאה ממגמה זו, הפכו הנשים משמעותיות יותר בחברה, ובכפרי הדייגים באי התפתחה חברה מטריארכלית. במיוחד בלטה התופעה במאראדו, אי קטן 8 ק"מ מחופי צ'ג'ו. כחלק משינוי חברתי זה, בעוד הנשים פרנסו את המשפחה, עסקו הגברים בגידול הילדים.

שנות ה-70 של המאה ה-20 היו שנות שגשוג עבור נשות ההאניו, בעקבות גידול ביצוא מיפן, במיוחד של צדפות, שתרם להכנסותיהן. עם זאת, שגשוג זה הוא גם שבישר את הדעיכה: הנשים יכלו עתה לממן את לימודי בנותיהן במוסדות להשכלה גבוהה, ואלו, עם שובן, העדיפו שלא ללכת בעקבות אמותיהן, ולבחור במקצועות שאינם כרוכים במאמץ פיזי כה רב, בין היתר בענף התיירות שהחל להתפתח באי. כך, בעוד שב-1950 פעלו בצ'ג'ו כ-30 אלף נשות האניו, ב-2003 צנח מספרן ל-5,650, ו-85% מהן היו בנות למעלה מ-50. בשנת 2010 היה ידוע רק על שתי נשות האניו בנות פחות מ-30. חוקרים סבורים כי במהלך העשורים הבאים יפסיקו לפעול באי נשות ההאניו, וככל הנראה יהיה לדבר השלכות גם על מעמדן הייחודי של הנשים במשפחות המקומיות.

מוזיאון המוקדש להאניו פועל בעיירה גוג'ווה-אופ שבמזרח צ'ג'ו, וכמה מהן מדגימות את שיטות פעולתן לתיירים בסמוך לסונגסאן אילצ'ולבונג.

ב-2008 יצרה הבמאית הישראלית, דליה גרסטנהיבר, סרט תיעודי בשם "היי-ניו נשים של הים" שתיעד את שלושת מפגשיה עם הנשים הצוללות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האניו** בוויקישיתוף
* דליה גרסטנהיבר, ‏יום האישה: אמזונות בקוריאה, "מסע אחר", 122
* דליה רוט גביזון, אי של אי-הדרת נשים, באתר IAsia, ‏22 במרץ 2012
* בורה שניטמן, ג'ג'ו: פלא עולם ונשות-הים של קוריאה הדרומית, באתר ynet, 17 ביוני 2012
* אתר מוזיאון ההאניו (בקוריאנית)
* Gregory Curley, "The haenyo divers: Korea's women of the sea", CNN Go, 21.6.2010
* Haenyo – The Indomitable Diving Grandmas of Jeju Island באתר Kuriositas,‏ 20.11.11
* Haenyo divers brave the dangers of the deep, באתר The Star,‏ 20.2.2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  Haenyo – The Indomitable Diving Grandmas of Jeju Island באתר Kuriositas,‏ 20.11.11‏
2. ↑  היי-ניו נשים של הים, באתר הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ברחובות,
**דמיטרי איגורביץ' בלנדין** (בקזחית: **Дмитрий Игоревич Баландин**; נולד ב-4 באפריל 1995) הוא שחיין קזחי, הוא האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה ל-200 מטר חזה ובכך היה לשחיין הקזחי הראשון שזוכה במדליה אולימפית. הוא אלוף אסיה במשחי החזה ושיאן אסיה במשחה ל-50 מטר חזה.

ביוגרפיה
--------

בלנדין נולד באלמטי.

### 2014

#### אלוף אסיה

במשחקי אסיה שנערכו באינצ'ון, קוריאה הדרומית בשנת 2014 זכה בלנדין ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא משחקים חדש של 27.78 שניות, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא משחקים חדש של 59.92 שניות ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא משחקים חדש נוסף של 2:07.67 דקות.

### 2015

#### אלוף האוניברסיאדה

באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בתחילת יולי 2015 זכה בלנדין בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.96 שניות ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.47 שניות. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בתחילת אוגוסט סיים בלנדין במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.42 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 59.38 שניות ועלה מהמקום השלישי. במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.58 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:09.22 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חזה בשיא אסיה חדש של 27.24 שניות.

### 2016

#### אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה בלנדין במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 2:07.46 דקות, לפני ג'וש פרנוט מארצות הברית (2:07.53 דקות) ואנטון צ'ופקוב מרוסיה (2:07.70 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.85 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 59.45 שניות.

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 50 מטר חזה: 27.24 שניות (2015), **שיא אסיה**
* 100 מטר חזה: 59.38 שניות (2015), **שיא קזחסטן**
* 200 מטר חזה: 2:07.46 דקות (2016), **שיא קזחסטן**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי בלנדין** בוויקישיתוף

* דמיטרי בלנדין, באתר olympedia.org
* דמיטרי בלנדין, באתר Swimrankings
* דמיטרי בלנדין, באתר SwimSwam

|  אלופים אולימפיים - משחה ל-200 מטר חזה (גברים) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1908: פרדריק הולמן בריטניהבריטניה • 1912: ולטר בתה גרמניהגרמניה • 1920: הוקאן מאלמרוט שוודיהשוודיה • 1924: רוברט סקלטון ארצות הבריתארצות הברית • 1928: יושיוקי צורוטה יפןיפן • 1932: יושיוקי צורוטה יפןיפן • 1936: טצואו המורו יפןיפן • 1948: ג'ו ורדור ארצות הבריתארצות הברית • 1952: ג'ון דייוויס אוסטרליהאוסטרליה • 1956: מאסארו פורוקאווה יפןיפן • 1960: ויליאם מוליקן ארצות הבריתארצות הברית • 1964: איאן או'בריאן אוסטרליהאוסטרליה • 1968: פליפה מוניוס מקסיקומקסיקו • 1972: ג'ון הנקן ארצות הבריתארצות הברית • 1976: דייוויד וילקי בריטניהבריטניה • 1980: רוברטאס זולפה ברית המועצותברית המועצות • 1984: ויקטור דייוויס קנדהקנדה • 1988: יוז'ף סאבו הונגריההונגריה • 1992: מייק בארומן ארצות הבריתארצות הברית • 1996: נורברט רוז'ה הונגריההונגריה • 2000: דומניקו פיורבנטי איטליהאיטליה • 2004: קוסוקה קיטאג'ימה יפןיפן • 2008: קוסוקה קיטאג'ימה יפןיפן • 2012: דניאל גיורטה הונגריההונגריה • 2016: דמיטרי בלנדין קזחסטןקזחסטן • 2020: זאק סטבלטי-קוק אוסטרליהאוסטרליה |

 |
**צטיוזאוריסקוס** (שם מדעי: *Cetiosauriscus*; מילולית: "דמוי-צטיוזאורוס") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד חי באירופה במשך היורה התיכון שלפני 168 עד 163 מיליון שנה מזמננו.

מאפיינים
--------

דינוזאור זה היה ידוע כבר ממאובנים שנמצאו בקיימברידג'שייר, אנגליה ב-1842 ובתחילה הוא נחשב לצטיוזאורוס, כשבמשך שנים חוקרים רבים ראו בו מין של האחרון. עם זאת מבנה הגפיים והזנב היו מעט שונים והוחלט לראות בו קרוב לאורניתופסיס (שנכלל בו לזמן מה אך בהמשך בוטל מספק). ממצאים נוספים מתצורת וסקס (אנ') הראו שהאורניתופסיס התקיים במשך הקרטיקון, והיה קרוב לקבוצה מקרונריה, כך שהסוגים הופרדו. בהמשך הניחו שהוא קרוב של הדיפלודוקיים או הממנצ'יזאוריים עקב זנבו הארוך והחוליות הדומות, כך חשב למשל החוקר עותניאל צ'ארלס מארש שראה בו מין של דיפלודוקוס, בעוד חוקרים נוספים ראו בו סוג מקביל להפלוקנטוזאורוס. עם זאת מבנה הכפות השטוח ובעל האצבעות הארוכות יחסית, דמו יותר לצטיוזאורוס והניחו שהוא סוג מעבר בין הדיפלודוקיים לצטיוזאוריים. הסוג עצמו הוגדר ב-1980 בידי החוקר פרידריך פון הינה (אנ').

דינוזאור זה היה בינוני ביחס לזאורופוד והגיע לאורך של 15 או 16 מטרים ולמשקל של 10 טונות בקירוב, קטן יותר מהצטיוזאורוס. הוא היה בעל זנב ארוך יחסית לגודלו וכן בעל שוקיים ארוכות ורחבות. הוא ניזון מעלי מחטניים וציקסיים שלעס מהצמרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צטיוזאוריסקוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
הקתדרלה הצבאית של טיפליס.
**הקתדרלה הצבאית אלכסנדר נבסקי בטיפליס** (בגאורגית: **ტფილისის სამხედრო ტაძარი**, טפּיליסיס סָמחֶדרוֹ טָדזַרי; ברוסית: **Тифлисский Александро-Невский военный собор**) הייתה קתדרלה נוצרת אורתודוקסית במרכז העיר טיפליס (כיום טביליסי) גאורגיה, שנבנתה בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה במחצית השנייה של המאה ה-19 ונהרסה בידי השלטונות הסובייטים בשנות ה-30 של המאה ה-20. 

הקתדרלה הוקמה במטרה להנציח את הניצחון הרוסי במלחמת קווקז כנגד עמי צפון הקווקז ונקראה על שם הקדוש הרוסי מימי הביניים, אלכסנדר נבסקי. היא עוצבה בסגנון נאו-ביזנטי בידי האדריכל ד. גרים. מבנה הקתדרלה נחנך ב-16 באפריל 1871 בחלק העליון של גן אלכסנדר בכיכר גוניב (כיום כיכר סובורני בשדרות רוסתוולי). ב-21 במאי 1897, קודשה הקתדרלה על ידי האקסרך, ולדימיר מגאורגיה. 

הקתדרלה נוהלה על ידי האיפרכיה של גאורגיה עד לשנת 1917 כאשר היא עברה לאוטוקפליהשל הפטריארכיה הגאורגית האורתודוקסית. בפברואר 1921, בעקבות פלישת הצבא האדום לגאורגיה וכיבוש טביליסי, הפך בית הקברות של הקתדרלה לאחוזת הקבר של הצבא הרוסי. בשנת 1930 נהרסה הכנסייה על ידי הממשל הסובייטי בגאורגיה שבנה במקומו את בית הממשל הגאורגי (שימש גם בתקופת גאורגיה הסובייטית). כיום משמש כמבנה הפרלמנט של גאורגיה.

מקורות
------

* תנגיז קווירקוורילה (1985), **מקור שמות המקומות בטביליסי העתיקה**, עמ' 28, בגאורגית
* ציטוביץ' (1913), הצבא וצי הכנסיות, עמ' 399-400, ברוסית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת אלכסנדר נבסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  **אקסרך** - דרגה אחת מתחת לפטריארך בכנסייה המזרחית.
2. ↑  **אוטוקפליה** - כנסייה היררכית עצמאית, במיוחד בכנסייה המזרחית. בראש ההיררכיה הכנסייתית עומד בישוף.