recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'ון וינטר קרופוט** (באנגלית: **John Winter Crowfoot** ‏ 1873–1959) היה ארכאולוג אנגלי, חפר בירושלים בעיר דוד ובעיר שומרון, היה נשיא הקרן לחקר ארץ ישראל.

קורות חיים
----------

קרופוט נולד באנגליה את השכלתו האקדמית רכש באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1897 היה סטודנט בבית הספר הבריטי לארכאולוגיה באתונה ובין השנים 1900-1899 שימש כמרצה ללימודים קלאסיים באוניברסיטת ברמינגהאם. בשנת 1901 הצטרף לשירות המדינה המצרי כעוזרו של האחראי על החינוך. ב-1903 קיבל את משרת סגן מנהל מכללת גורדון בחארטום שבסודאן. בשנת 1909 חזר למצרים ושימש כמפקח משרד החינוך. בשנת 1914 הוא חזר לסודאן לתפקיד מנהל מכללת גורדון ובמקביל מונה למנהל מחלקת העתיקות של סודאן. בתפקידיו אלה שימש עד לפרישתו בשנת 1926 משירות המדינה של סודאן.

לאחר פרישתו הגיע לארץ ישראל לתפקיד מנהל בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים. בהיעדר מקורות מימון, הוא יצר שיתוף פעולה עם בית הספר האמריקאי לחקר המזרח שהעמיד לרשותו ולרשות תלמידיו את מתקני בית הספר והספרייה.

במסגרת פעילותו שיתף פעולה עם הקרן לחקר ארץ ישראל, במסגרת זו חפר בשנת 1927 ביחד עם הארכאולוג ג'רלד פיצ'ג'רלד (Fitzgerald) בעיר דוד. זו הייתה החפירה האחרונה שנעשתה באזור זה בתקופת המנדט הבריטי. בין השנים 1930-1928 חפר ביחד עם אוניברסיטת יל בג'רש בירדן. בין השנים 1935-1931 היה מנהל החפירה של העיר שומרון, בחפירה התברר כי העיר חרבה פעמים רבות, ובכל פעם שנבנתה מחדש פורקו כל בנייניה והיא נבנתה מחדש על הסלע באמצעות אבנים מהבניינים הישנים, דבר שהקשה על הבחנה בין השכבות השונות. במסגרת חפירה זו נמצאה הקבוצה השנייה של חרסי שומרון.

בשנת 1945 חזר לאנגליה והפך למנהל הקרן לחקר ארץ ישראל. הוא שימש בתפקידו זה עד שנת 1950. בשנה זו מונה ליו"ר בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים, ובשנת 1953 מונה לנשיא בית הספר. הוא שימש בתפקידו זה עד יום מותו.

בתו של קרופוט הייתה דורותי קרופוט הודג'קין שזכתה בפרס נובל לכימיה.

מספריו
------

* The buildings at Samaria by J.W.Crowfoot, Kathleen M.Kenyon,E.L.Sukenik, Palestine Exploration Fund, 1942
* The island of Meroë by J.W. Crowfoot and Meroitic inscriptions. Published 1911 by Egypt Exploration Fund in London
* The objects from Samaria by J.W. Crowfoot, G.M. Crowfoot, Kathleen M. Kenyon; Published 1957 by Palestine Exploration Fund

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון קרופוט בוויקי הארכיב הבריטי
* ג'ון וינטר קרופוט באתר הקרן לחקר ארץ ישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297250305171
* BIBSYS: 90381645
* BnF: cb112196011 (data)
* CiNii: DA15510634
* GND: 129724009
* ISNI: 0000 0000 8188 2631
* LCCN: no95039786
* NKC: mzk2009521723
* NLA: 35032431
* NTA: 074763156
* RERO: 02-A003145410
* SELIBR: 336872
* SUDOC: 127506918
* Trove: 805094
* VcBA: 495/180651
* VIAF: 119267569
* WorldCat: lccn-no95039786

 |
**עַשְׁנַן יְהוּדָה** (שם מדעי: *Fumaria judaica*) הוא מין צמח עשבוני חד שנתי בסוג עשננים ממשפחת העשנניים, השייכת לסדרת הנוריתאים. עשנן יהודה הוא צמח בתה ים תיכוני, ותפוצתו משתרעת כמעט על כל פני ישראל. בחרמון, בגולן, בגליל, בעמק יזרעאל ובגלבוע, בכרמל, ברמות מנשה והשרון, במישור החוף וגוש דן, בהרי ירושלים והשפלה, בשומרון ובנגב הצפוני.

גבעול של עשנן יהודה עם פירות
גובה הצמח נע בין 30 ל-100 ס"מ, ולעיתים הוא מטפס על צמחים שכנים בעזרת קנוקנות. עשנן יהודה פורח בחודשים ינואר עד אפריל. עלי הכותרת בצבע לבן לילך (סגול בהיר) ובקצה כתם בצבע ארגמן. הגבעול מרובע ורך, עלי הצמח מסורגים (עלה אחד בכל מפרק), כל עלה גזור לאונות פעמיים או יותר, ושפתו משוננת. לצמח זרעים ופירות אחידים. צורת הפרי ככדור קטן בקוטר 2–3 מ"מ, הנישא בודד וזקוף על עוקץ קצר.

שמו של הצמח ניתן לו במאה ה-19 על ידי הבוטנאי פייר אדמון בואסייה, אך בניגוד למשתמע משמו, אין הוא נפוץ ביהודה.

הסוג עשנן כולל 50 מינים, מתוכם 8 בארץ ישראל, ביניהם עשנן מטפס עשנן הגליל ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עשנן יהודה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |



קובץ קול זה הוא הקראה של הערך כפי שהופיע בתאריך 2012-05-11, בשעה 16:37, שינויים בטקסט שבוצעו לאחר מכן אינם מופיעים בהקלטה. (עזרה)
**ערכים מוקלטים נוספים**



קובץ מדיה זה הוא הסרטה, המורכבת מהקלטה, תמונות וכתוביות של הערך כפי שהופיע בתאריך 19-10-2012. שינויים בטקסט שבוצעו לאחר מכן אינם מופיעים בסרטון. (עזרה)
**סקוט סמית'** (באנגלית: **Scott Smith**; נולד ב-13 ביולי 1965) הוא סופר ותסריטאי אמריקאי. סמית' כתב שני ספרים שזכו להצלחה רבה, שניהם זכו לעיבודים קולנועים כשסמית' חיבר עבורם את התסריט.

ביוגרפיה
--------

סמית נולד בניו ג'רזי, הוא למד בדארטמות' קולג' ובעל תואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת קולומביה. ספרו הראשון, "תוכנית פשוטה" (במקור: A Simple Plan) יצא לאור ב-1993. הספר שנכתב בגוף ראשון, מתאר את התדרדרות הגיבור לאחר שמצא, עם אחיו ומכר נוסף, מזוודה מלאה בכסף השייך לארגון פשע. הספר זכה להצלחה גדולה ונמכר במעל 1.2 מיליון עותקים, כשהוא נכנס לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. סמית' כתב גם את התסריט לסרט הקולנוע על בסיס הספר "תוכנית פשוטה". הסרט בבימויו של סם ריימי ובכיכובם של ביל פקסטון ובילי בוב תורנטון, יצא לאקרנים ב-1998. סמית' היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר, וזכה בפרס מבקרי הקולנוע, פרס מהמועצה הלאומית של מבקרי הקולנוע ופרס התאחדות מבקרי הקולנוע של סן דייגו.

לאחר חמש שנים בהן עבד על כתיבת רומן נוסף, הוא זנח אותו ועבר להתמקד בכתיבת תסריטים. לאחר חמישה תסריטים החל לחבר את ספרו הבא ה"ההריסות" (במקור: The Ruins) שיצא לאור ב-2006. רומן אימה זה מתאר חבורת צעירים הנופשת במקסיקו ומתמודדת עם אירועים בלתי צפויים במהלך ביקור באתר ארכאולוגי של המאיה בלב הג'ונגל. גם ספר זה זכה להצלחה רבה והגיע למקום הרביעי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הרומן עובד לסרט קולנוע, תחת הפקתו של בן סטילר כשסקוט אמון היה על כתיבת התסריט.

סקוט כתב את התסריט לסרט "סיביר" משנת 2018, ואת התסריט לסרט האוסטרלי "הציור" משנת 2019. 

הוא מונה למפיק הראשי ולתסריטאי של סדרת הטלווויזיה "הפריפריאל" על בסיס ספרו של ויליאם גיבסון, שעלה לאוויר בפריים וידאו במהלך 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* סקוט סמית', ברשת החברתית Goodreads
* ראיון עם סמית' באתר .bookreporter.com
* סקוט סמית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, 20.8.2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307029605171
* BNE: XX1124344
* BnF: cb124713119 (data)
* GND: 124216374
* ISNI: 0000 0001 1936 5665
* LCCN: n93120436
* NDL: 00475288
* NKC: xx0026692
* NLK: KAC199625777
* NTA: 112503160
* SNAC: w6r52wg5
* SUDOC: 03390295X
* VIAF: 79110829
* WorldCat: lccn-n93120436

 |
מפגש רכבות על הגשר בין נתב"ג ולוד: הרכבת מימין (מנתב"ג ללוד) ממתינה שהרכבת משמאל (מלוד לנתב"ג) תפנה את המסילה היחידה בין נתב"ג ובין לוד על מנת שתוכל להמשיך בדרכה
**מפגש רכבות** הוא מצב בו שתי רכבות צריכות להשתמש במסילה יחידה. מפגש כזה קורה בדרך כלל כאשר הרכבות נעות בכיוונים מנוגדים, אך לפעמים גם כאשר רכבת מהירה צריכה לחלוף על פני רכבת איטית.

מיקום המפגש
-----------

**מפגש רכבות** יתבצע בדרך כלל בתחנת רכבת תפעולית שבה קיים עקלתון מקביל למסילה הראשית ומחובר אליו במסוטים, כך שהרכבות שנוסעות על המסילה הראשית יכולות לעבור אליו, להמתין בו ולחזור למסילה הראשית על מנת להמשיך בדרכן. עם זאת, ניתן לבצע מפגשי רכבות גם במקום בו מסילה כפולה מסתיימת והופכת למסילה יחידה.

תנועה דו־כיוונית על מסילה בודדת
-------------------------------

כאשר קטע מסילה שבו מסילה יחידה צריך לשרת תנועת רכבות בשני הכיוונים, יש לתאם את זמני נסיעת הרכבות כך שיפגשו במקומות בהם יש מסילה נוספת (בדרך כלל תחנת רכבת תפעולית), על מנת שיוכלו לעבור זו על פני זו. הרכבת הראשונה שמגיעה לנקודת המפגש עוברת למסילה הנוספת וממתינה שם עד שהרכבת הבאה ממול תחלוף על פניה במסילה הראשית. לאחר מכן הרכבת הממתינה יכולה להמשיך בדרכה על קטע המסילה שהתפנה. תאומים אלו מטילים מגבלות קשות על הפעלת הרכבות במסילה בודדת וגורמים לכך שמסילה בודדת יכולה לשמש רק כשביעית ממספר הרכבות שיכולה לשמש מסילה כפולה. בנוסף, כל איחור של רכבת אחת, גורר איחורים נוספים מצד הרכבות שנעות מולה בגלל הצורך להמתין לה בנקודות המפגש, דבר שגורר איחורים נוספים ברכבות נוספות. ככלל, ככל שיש יותר תחנות תפעוליות לאורך המסילה היחידה, הגמישות התפעולית גדלה ואיתה קיבולת הרכבות בקו והיכולת להתמודד עם איחורים.

עקיפה על מסילה בודדת
--------------------

אם רכבת איטית (למשל רכבת משא) נוסעת על מסילה בודדת לפני רכבת מהירה (למשל רכבת נוסעים ישירה) היא מעכבת אותה. אם רוצים להפעיל על אותה מסילה רכבות איטיות ומהירות באותו זמן, צריך לאפשר לרכבות המהירות לעקוף את האיטיות. דבר זה נעשה בתחנות התפעוליות, שם הרכבת האיטית עוברת מהמסילה הראשית לעקלתון וממתינה שהרכבת המהירה תעבור אותה ותפנה את קטע המסילה הבא, רק אז יכולה הרכבת האיטית להמשיך בדרכה.
"**עונשו של קורח**" הוא שמו של פרסקו אשר צויר על ידי הצייר האיטלקי סנדרו בוטיצ'לי על קיר בקפלה הסיסטינית שבוותיקן.

נושאו של פרסקו זה לקוח מתוך פרשת קורח הלקוחה מספר במדבר. בפרשה, מבקש משה מאלוהים להעניש את קורח, דתן ואבירם בני שבט ראובן, הקוראים תיגר על מנהיגותם של משה רבנו ואהרן הכהן. הם קובעים כי "כל העדה כולם קדושים, ובתוכם ה'; ומדוע תתנשאו על קהל ה'?". משה מבקש לחזק את סמכותו על ידי עונש אלוהי, אשר יאשש את הסמכות השלטונית והרוחנית שלו. 

הפרסקו הוא חלק משני מחזורי פרסקאות שנוצרו בקפלה על ידי צוותי ציירים בראשותו של פייטרו פרוג'ינו. לורנצו דה מדיצ'י שלח את קבוצת הציירים כדי שיעטרו את קירות המבנה שבנה האפיפיור סיקסטוס הרביעי. מחווה פלורנטינית זו באה עם סיומה של מערכה צבאית בין כוחות פירנצה לבין סיקסטוס. מחזור אחד מציג סצנות מחיי משה והמחזור השני מציג סצנות מחייו של ישו. 

בחזית הקומפוזיציה ניצב משה לבוש בבגד צהוב ובגלימה ירוקה. הוא מניף מטה לשמים ובכך מצביע על אקט העונש האלוהי. הדמויות לצידו מתוארות בתנוחות גוף דרמאטיות, כמנסות להימלט מן העונש המתקרב. הדמויות במרכז מסודרות סביב באר מתומנת או אגן טבילה עשוי אבן.

בציור הפרסקו ניכר השימוש בפרספקטיבה, בעיקר בתיאור המבנים האדריכליים שבצדי הקומפוזיציה. המבנים מתוארים בשלושה שלבים של הרס. בימין הפרסקו מופיע מבנה עמודים הרוס. במרכז מופיע תיאור של קשת קונסטנטינוס המתוארת במצב של הרס חלקי ואילו בשמאל מופיע בנין שלם בסגנון רנסאנסי.

למרות התיאור הפרספקטיבי המדויק, עיקר תשומת הלב נתונה לתיאור הדרמה שבעונש האלוהי. הדבר בא לביטוי בייחוד בתיאור תנוחות הגוף המגוונות של הדמויות, הממלאות את כל החצי התחתון של הקומפוזיציה. תיאור הדמויות בצידה הימני של היצירה אף עמוס מדי ופוגע מעט בתחושת העומק. 

הפרסקו של בוטיצ'לי ניצב בקפלה אל מול ציורו של פרוג'ינו "ישו מעניק את מפתחות השמים לפטרוס" ובין שני הציורים ניכרים קשרים איקונוגרפים וצורניים (כגון תיאור הקשת והמבנה המתומן) לצד קשר תאולוגי הרואה את סיפור משה כפרה פיגורציה לחייו של ישו.

ראו גם
------

* מחלוקת קורח ועדתו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עונשו של קורח** בוויקישיתוף
גנרל של דיוויזיה **דני אוגוסט דושן** (בצרפתית: **Denis Auguste Duchêne**;‏ 23 בספטמבר 1862 – 9 ביולי 1950) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

דושן נולד ב-23 בספטמבר 1862 בעיר ז'זנקור, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. ב-28 באוקטובר 1881 הוא נכנס ללמוד באקדמיה הצבאית סן-סיר, וסיים אותה בשנת 1883. בין 1886-1887 הוא שרת בסין ולחם במלחמת סין–צרפת. ב-1892 הוא הועלה לדרגת קפטן, וב-1908 הועלה לדרגת לוטננט-קולונל. בשנת 1912 הוא קיבל פיקוד על רגימנט החי"ר ה-69, והועלה לדרגת קולונל. החל מ-23 במרץ 1914 הוא מונה לראש המטה של הקורפוס ה-20.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דושן ראש המטה של הקורפוס ה-20, שסופח לארמייה השנייה של נואל דה קסטלנו שנפרשה בלורן. הוא לחם במהלך המערכה על הגבולות, וב-27 באוקטובר הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, ומונה לראש המטה של הארמייה השנייה. ב-7 בנובמבר הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-42, וב-9 במרץ 1915 הועבר לפקד על הקורפוס ה-32. ב-12 במרץ 1915 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-10 באוגוסט הוא מונה למפקד הקורפוס ה-2, ופיקד עליו במהלך הקרב על הסום. ב-27 בדצמבר מונה למפקד הארמייה העשירית.

באפריל 1917 השתתפה הארמייה שתחת פיקודו בקרב השני על האן שהיה חלק ממתקפת ניוול. באוקטובר 1917 לאחר ההפסד האיטלקי בקרב קפורטו, נשלחה הארמייה שתוגברה בקורפוס ה-12 יחד עם חיל משלוח בריטי לאיטליה, על פי בקשת המפקד העליון האיטלקי לואיג'י קאדורנה. ב-11 בדצמבר 1917 הועבר לפקד על הארמייה השישית. ב-27 במאי 1918, פתח צבא הקיסרות הגרמנית בהתקפה על הארמייה שלו (הקרב השלישי על האן) במהלך ההפצצה הראשונית של הגרמנים ספגו הבריטים אבדות כבדות במיוחד, שכן דושן הורה להם להצטופף יחדיו, מה שהציב אותם כמטרה קלה עבור התותחנים הגרמנים. הצרפתים ספגו מעל 98,000 נפגעים והבריטים סביב 29,000. דושן הועבר מתפקידו על ידי הרמטכ"ל הצרפתי, פיליפ פטן.

### אחריתו

כישלונו במאי 1918, ניפץ למעשה את הקריירה המבטיחה שלו. הוא לא שב עוד לפקד על כוחות עד סוף המלחמה. ב-27 במרץ 1920 הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-19, ופיקד עליה עד 1 בינואר 1921, עת הועבר לפקד על הקורפוס ה-13 עליו פיקד עד 21 בספטמבר של אותה שנה, עת הועבר לפקד הקורפוס ה-3. ב-23 בספטמבר 1924 הועבר לכוחות המילואים, ולאחר מכן פרש מהצבא. לאחר פרישתו חי בביאורל עד מותו ב-9 ביולי 1950 בגיל 87.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דני אוגוסט דושן** בוויקישיתוף
* דני אוגוסט דושן באתר מלחמת העולם הראשונה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16600299g (data)
* ISNI: 0000 0004 5098 0609
* Léonore: 19800035/12/1651
* VIAF: 316737794
* WorldCat: viaf-316737794

 |
**קלאוס צ'יצ'ר** (בגרמנית: **Klaus Tschütscher**; נולד ב-8 ביולי 1967) הוא פוליטיקאי מליכטנשטיין שכיהן כראש הממשלה ה-12 של ליכטנשטיין מטעם מפלגת האיחוד הפטריוטי (אנ') מ-25 במרץ 2009 ל-27 במרץ 2013.

רקע ופוליטיקה
-------------

צ'יצ'ר נולד בואדוץ, נסיכות ליכטנשטיין ב-8 ביולי 1967. הוא למד בבית ספר יסודי ותיכון בואדוץ ולאחר מכן בין השנים 1987 ל-1993 למד משפטים באוניברסיטת סנט גאלן. הוא השלים את הדוקטורט במשפטים בשנת 1996. בתקופת לימודי הדוקטורט עבד באוניברסיטה כעמית מחקר במשך כשנתיים (עד שנת 1995). לאחר מכן התמנה לראש המחלקה המינהלית לשירותים משפטיים וכלכלה ברשות הפיסקלית של ליכטנשטיין. לאחר כחודשיים היה גם לסגן מנהל הרשות הפיסקלית. בין השנים 1998–2005 לימד צ'יצ'ר כמרצה במשרה חלקית באוניברסיטת ליכטנשטיין. בין השנים 2002–2005 עשה תואר שני במשפטים, עם התמתחות במשפט עסקי בינלאומי באוניברסיטת ציריך.

לקראת הבחירות לפרלמנט בשנת 2005 הצטרף למפלגת האיחוד הפטריוטי. בבחירות איבדה מפלגת האזרחים הפרוגרסיבית (אנ') את הרוב המוחלט שלה בפרלמנט ולכן נאלצה להקים קואליציה עם האיחוד הפטריוטי כדי להקים ממשלה. עם הקמת הממשלה, צ'יצ'ר מונה לסגן ראש הממשלה בממשלתו של אוטמר הסלר. בתפקידו זה היה מופקד על משרדי המשפטים, כלכלה וספורט. בבחירות 2009 לפרלמנט, ניצחה מפלגת האיחוד הפטריוטי. לאחר הבחירות, הגיש אוטמר הסלר את התפטרותו וצ'יצ'ר מונה לראש ממשלת ליכטנשטיין ב-25 במרץ 2009. צ'יצ'ר לא התמודד לכהונה נוספת בבחירות לפרלמנט של שנת 2013 ובמקומו מונה כראש ממשלה, אדריאן הסלר.

מאז פרישתו מהפוליטיקה בשנת 2013 מכהן כחבר בדירקטוריון חברת ביטוח החיים הגדולה בשווייץ, סוויס לייף (אנ') והחל מינואר 2014 הוא הבעלים ויושב ראש הדירקטוריון של חברת "Tschütscher Networks&Expertise AG". בנוסף משמש החל משנת 2014 כקונסול כבוד של הפדרציה הרוסית בליכטנשטיין וכחבר הוועד המנהל של "יוניס"ף שווייץ" וכחבר מועצת אוניברסיטת ליכטנשטיין משנת 2018.

צ'יצ'ר נשוי לארזו צ'יצ'ר-אלניורט, טורקיה-אוסטרית, ולהם שני ילדים. מתגורר ברוגל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאוס צ'יצ'ר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Klaus Tschütscher, Swiss Life-Gruppe (בגרמנית (שוויץ)) (ארכיון)
2. 1 2 3  Tschütscher, Klaus – Historisches Lexikon, historisches-lexikon.li (בגרמנית)
3. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-12-06. נבדק ב-2013-01-01. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑
5. ↑  עותק בארכיון (ארכיון)
6. ↑  "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-04-09. נבדק ב-2015-06-20. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 172984327
* ISNI: 0000 0003 5654 2899
* VIAF: 189873758
* WorldCat: viaf-189873758

 |
המונח **קלאימור** (מגאלית סקוטית: claidheamh mòr ,אנגלית: claymore או "חרב עצומה") מתייחס לאחד משני סוגי חרבות סקוטיות. הוא יכול להתייחס לחרב דו ידנית עם אבטח מוצלב ששימשה בעיקר את ההיילנדס בסקוטלנד כשאבטחיה מופנים כלפי מטה, או חרב רחבה בעלת ניצב דמוי סל שאומצה במאה ה-16 על ידי הצבא הבריטי ועדיין נלבשת כחלק מהמדים המלאים של גדודים הסקוטים. המונח הוא גם מקור שמו של מוקש הנ"א M18A1 claymore.

הקלאימור הדו-ידנית (היילנדס)
----------------------------

איור של חרב קלאימור דו-ידנית
הקלאימור הדו-ידנית היא חרב גדולה ששימושה העיקרי היה בימי הביניים ובתחילת העת החדשה. הסקוטים נעזרו בה בלוחמה השבטית וגם בעימותי גבול עם אנגליה בערך מ-1500 ל-1700 לספירה. הקרב האחרון הידוע בו שימשה הקלאימור נשק למספר רב של לוחמים היה הקרב על קיליקראנקי (Killiecrankie) ב-1689. היא הייתה קטנה במידת מה משאר החרבות הדו ידניות באותה תקופה.
אורך הקלאימור הממוצע הוא בערך 140 ס"מ אורך כולל עם ניצב של 33 ס"מ ולהב של 107 ס"מ. משקלה בקירוב הוא 2.5 ק"ג. קלאימור שנעטת עם מדים רשמיים בדרך כלל מכילה גולת ניצב בצורת גלגל מכוסה באגוז בעל צורת סהר.

הקלאימור הרחבה
--------------

צילום של קלאימור רחבה
הגרסה העדכנית קצרה הרבה יותר, חד ידנית, ששימשה בעיקר את היחידות הסקוטיות ומספר קצינים בריטים מהמאה השבע עשרה והלאה, ואפילו שימשה במספר קרבות במלחמת העולם השנייה. היא מיוצרת גם עם להב חד צדדי וגם עם דו צדדי. בדרך כלל שקלה הקלאימור בין קילו לקילו וחצי עם להב רחב בסביבות 75 עד 90 ס"מ אורך. הניצב עוצב כסלסלה על מנת להגן על יד הלוחם בקרב. החרבות הסקוטיות דמויות הסלסלה מובדלות בדרך כלל משאר החרבות דמויות הסלסלה על ידי קטיפה בצד הפנימי של הסל (בדרך כלל אדומה) ולפעמים גם ציציות קישוט קשורות מגולת הניצב. חרב זו, כמו קרובת משפחתה השיאוונה האיטלקית, בדרך כלל באה עם מגן עגול. סוג זה של קלאימור ניתן לראות בריקודים סקוטים מסורתיים. חרב זו נענדת על ידי הגדודים המלכותיים של סקוטלנד בניגוד לחרבות הקצרות שעונדים שאר הקצינים בצבא הבריטי.

ראו גם
------

* חרב וולאס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאימור** בוויקישיתוף
**שמן** הוא תרכובת פחמימנית בעלת שרשרת פחממנים ארוכה. 

כמעט כל השמנים המשמשים לסיכה, הגנה ושיכוך זעזועים בתעשייה הם תזקיקי נפט. שמנים אלו מיוצרים בצמיגויות שונות: החל מהגריז הסמיך ועד לשמנים דקים המשמשים לסיכוך חלקים עדינים. לעיתים מוספים לשמן תוספים שונים, כגון גרפיט והמתכת מוליבדן, לשיפור תכונות הסיכוך ועמידותו בטמפרטורות גבוהות.

בשל תכונותיו דוחות המים של השמן, רווח השימוש בו להגנת חלקי מתכת מפני חלודה, למשל בכלי נשק.

שמן תעשייתי הוא אחד המרכיבים העיקריים בתרסיס השימון הנפוץ WD-40.

שמנים למנועי רכב
----------------

 ערך מורחב – **שמן מנוע**  

בכלי רכב כמכוניות, משאיות, סירות ומטוסים יש לשמן תפקיד חשוב בפעולת המנוע. השמן מסכך את החלקים הנעים ומונע את שחיקתם, תוך שהוא תורם לקירור ופיזור אחיד של חום המנוע. מחסור בשמן יכול להביא להרס מהיר של המנוע.

שמן מנוע יכול להיות מינרלי (כלומר - ללא תוספים ושמנים סינתטיים), חצי-סינתטי או סינתטי לגמרי. השמן הסינתטי המלא נחשב לטוב ביותר והוא היקר ביותר, שכן אורך חייו ואיכותו גבוהים יותר.

צמיגות השמן מצוינת בהתאם לסיווג של ה-SAE, אגודת מהנדסי הרכב בארצות הברית, על ידי צמד מספרים, לדוגמה 10W40 או 20W50. בדוגמה זו המספר מציין שמן רב-דרגתי שצמיגותו משתנה עם הטמפרטורה (20 בטמפ' נמוכה, 50 בטמפ' גבוהה. מספר קטן מציין שמן דליל יותר).

איכות השמן מצוינת בהתאם לסיווג של ה-API, מכון הנפט האמריקאי, בצמד אותיות, כגון SJ ,SH ,CD ,SL. ככל שהאות האחרונה "גבוהה" יותר, השמן איכותי יותר.

סיווגים אפשריים אחרים הם לפי ACEA, איגוד יצרני הרכב האירופאי, או לפי מפרט של יצרן המנוע עצמו.

שמנים מינרליים
--------------

שמנים מינרליים מבוססים על נפט גולמי. בבסיסם הם מורכבים ממולקולות הבנויות משרשראות פחמן ארוכות הרגישות ללחץ וחום. בשמן מינרלי יש חומרים הגורמים להעלאת צמיגות השמן עד לרמה הדומה לסירופ בטמפרטורות נמוכות יחסית (מקורם בחומרים שלא ניתן לסנן מהנפט הגולמי). בטמפרטורות גבוהות ובמצבים מסוימים (מנועי רכב במקרי מאמץ וכו') נשברות שרשראות הפחמן. במקרים אלו בסיס השמן רותח ומשנה את רמת הצמיגות שלו.

* שמן פרפין - שמן חסר טעם וריח. השימוש בו נפוץ במקרה של בעיות עיכול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמן תעשייתי** בוויקישיתוף
* שמן תעשייתי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNC: 000000065
* GND: 4140852-4
* NDL: 00566878

 |
**שמן האבוקדו** מופק בכבישה קרה מהציפה של פרי האבוקדו. לשמן צבע ירוק וריח של אבוקדו. שמן זה משמש בעיקר לטיגון ותיבול של מזון. שמן האבוקדו מאופיין בטעם פירות עדין.

תהליך הפקת השמן
---------------

בתחילת התהליך מכניסים את פרי האבוקדו לאחר שטיפה למערכת ייצור המפרידה את בשרו מהגרעין ומהקליפה. יתרת הפרי נטחנת לעיסת אבוקדו (גואקמולה) שאותה מעבירים למערבלים. במערבלים שוקעים חלקי הפרי והשמן מתחיל לצוף. השמן הנקי מועבר לאחסנה במכלים בתוך חדר קירור. השמן מאוחסן בבקבוקי זכוכית כהים המגינים עליו מפני קרינת UV.

שמן אבוקדו מופק בכבישה קרה אחת, ולו דרגת חמיצות מתחת לאחוז אחד.

נקודת העשן של שמן האבוקדו גבוהה ביחס לשמנים צמחיים אחרים, 255 מעלות צלזיוס, ולכן הוא מתאים גם לטיגון.

הרכב
----

השמן עשיר בחומצת שומן חד בלתי רווי (בעיקר חומצה אולאית חד בלתי רוויה 18:1), ומכיל כמות נמוכה של שומן רווי.

בשמן תכולה גבוהה של ויטמין E (טוקופרול), שהוא נוגד חמצון. כף (15 מ"ל) שמן אבוקדו מספקת כ-20% מהצריכה היומית המומלצת של ויטמין E למבוגרים, וכ-50%-35% מהצריכה היומית המומלצת לילדים ולבני נוער. בשמן נוגדי חמצון נוספים.

מחקר שבוצע באוניברסיטת אוהיו, הראה שנוסף על היותו עשיר בקרוטנואידים, תוספת שמן אבוקדו מכבישה קרה לסלט מגדילה את יכולת הגוף לספוג קרוטנואידים שנמצאים בירקות אחרים בסלט: בטא-קרוטן נספג פי 15, אלפא-קרוטן נספג פי 7, לוטאין נספג פי 5 וליקופן נספג פי 4.5. עוד מצא המחקר כי כמות הקרוטנואידים המצויה בשמן אבוקדו מכבישה קרה גבוהה, בהשוואה לזו המצויה בשמן שעבר כבישה חמה, מכיוון שהחום פוגע בכמות הקרוטנואידים.

השמן עשיר בכלורופיל (40-60ppm).

לקריאה נוספת
------------

* Recent Research on the Health Components in Cold Pressed Avocado Oil.Marie Wong, Cecilia Requejo, Tony McGhie, Yan Wang, Laurence Eyres, Allan Woolf.Massey University & HortResearch, New Zealand.
* Carotenoid Absorption from Salad and Salsa by Humans Is Enhanced by the Addition of Avocado or Avocado Oil .Nuray Z. Unlu, Torsten Bohn, Steven K. Clinton ,Department of Food Science and Technology and Internal Medicine, Ohio State University. The Journal of Nutrition 135:431-436, March 2005.

* קרדיו-וסקולרית .ד"ר ישי לוי פיטוסטרולים בתזונה ומניעת תחלואה. Israel J Med. 2009. March No 14.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמן אבוקדו** בוויקישיתוף

* Cecilia Requejo, Cynthia Lund, Anne White, Marie Wong, Tony McGhie, Laurence Eyres, Linda Boyd, Allan Woolf Cold Pressed Avocado Oil – A Healthy Development World Avocado Congress V. 2003. Abstracts. A-205 pg. 460-461.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Unlu NZ, Bohn T, Clinton SK, Schwartz SJ, Carotenoid absorption from salad and salsa by humans is enhanced by the addition of avocado or avocado oil, J Nutr. 2005 Mar;135(3):431-6.
2. ↑  Avocado Oil: A New Edible Oil from Australasia L. Eyres et al.
**פיבי ארל** (באנגלית: **Phoebe Earle**‏; 1790 – 1863), הידועה בשם הנשואים שלה: פיבי דיטון ופיבי מקינטייר, הייתה ציירת אנגלייה שמונתה כציירת הפרחים של המלכה אדליידה.

קורות חייה
----------

פיבי ארל, מקום הולדתו של שקספיר
נולדה ב-1 בספטמבר 1790 והוטבלה ב-3 באוקטובר 1790 בכנסיית מרילבו בלונדון, היא הייתה ילדם הראשון של הצייר ממסצ'וסטס ג'יימס ארל וג'ורג'יאנה קרוליין פילקינגטון (1757–1838), בתו האירית של ג'ון קרטרט פילקינגטון. אחיה הצעיר, גם הוא היה אמן, אוגוסטוס ארל ואחיה למחצה הבכור היה האדמירל ויליאם הנרי סמית'.

ב־22 ביוני 1812 בכנסיית סנט פנקראס הישנה בלונדון היא התחתנה עם הצייר דניס דיטון ונולדו להם שני בנים, הראשון לא חי זמן רב ואילו השני, הנרי דניס דיטון (1817–1874), הפך לקצין בצבא הבריטי. בשנת 1820 התקבלה עבודתה לראשונה לתערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית לאמנויות והיא הציגה שם במשך חלק ניכר משאר חייה. האגודה המלכותית של אמנים בריטים הציגה גם את עבודותיה משנת 1825 והיא הוצגה גם במוסד הבריטי.

כשהבריאות הנפשית של בעלה החלה להתדרדר, היא עברה איתו ועם בנם שנותר בחיים לברטאן, וחזרה לאנגליה לאחר מותו בשנת 1827. היא התיישבה בעיירת הספא לימינגטון והחלה לאסוף קהל לקוחות כמורה לציור, רישום ופיסול בשעווה. המוניטין שלה גדל לרמה הלאומית, בשנת 1830 כאשר קיבלה את תפקיד ציירת הפירות והפרחים של המלכה אדלייד. היא גרה קרוב לסטרטפורד-אפון-אבון, ובשנת 1835 הפיקה ספר ליתוגרפיות בצבעי יד בשם "Relics of Shakespeare" ועבודותיה הוצגו באקדמיה הסקוטית המלכותית בשנת 1837.

בשנת 1838 לאחר מותה של אחותה למחצה אליזבת סמית' (1787–1838), אשתו של ג'יימס מאריי (1779–1847), פיבי קיבלה את האחריות במקום אחותה לטפל בדוכס ג'ון מוריי החולה, ומכרה את עסקיה בלימינגטון. ב-7 בפברואר 1839 היא התחתנה, פעם שנייה, עם פטריק מקינטייר, בכיר בחברת ביטוח חיים של הממלכה המאוחדת, שעבר איתה לטפל בדוכס החולה.

לאחר מותו של הדוכס בשנת 1846, עברו השניים לקנזינגטון והצליחו לצאת לחופשה ארוכה באירופה.

היא הוצגה בפעם האחרונה באקדמיה המלכותית בשנת 1854,

היא נפטרה באדינבורו ב־11 בדצמבר 1863 במהלך ביקור משפחתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיבי ארל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sara Gray, (2009) The Dictionary of British Women Artists, Casemate Publishers,
2. ↑  Jenny Spencer-Smith, ‘Dighton, Denis (1791–1827)’, *Oxford Dictionary of National Biography*, Oxford University Press, 2004; online edn, Jan 2008
3. ↑  Relics of Shakspeare / from drawings by Mrs. Denis Dighton, by appointment fruit and flower painter to Her Majesty the Queen. - YCBA Collections Search, collections.britishart.yale.edu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 487285

 |
**הנגשה קוגניטיבית** היא מונח מתחום הנגישות, המתאר פישוט של סביבה, כך שהיא תהיה קלה יותר להתמצאות או להבנה, למשל על ידי הצבת שלטים קלים להבנה במקום הוראות בכתב, או צביעת הקירות בחניון של מבנה גדול בכל קומה בצבע שונה, כך שיהיה קל להיזכר במקום החניה.

רקע
---

הנגשה קוגניטיבית מיועדת לאנשים בעלי קשיים קוגניטיביים**:** קושי בהבנת הוראות, בתהליכי חשיבה, המשגה, תכנון של רצף חשיבה ורצף פעולות, קשיים בזיכרון או קיבולת זיכרון נמוכה, קשיים בניווט והתמצאות, קשיים בהבחנה בין עיקר וטפל, קיבולת נמוכה לקליטה והתמודדות עם כמות של גירויים ומידע, קשיים בעיבוד מידע רב בזמן אמת, איטיות בעיבוד ובהוצאה של תגובה, קשיים בקבלת החלטות ובפתרון בעיות ועוד.

הנגשה קוגניטיבית יכולה לעזור לכלל האוכלוסייה. למשל, מבנים גדולים ומסובכים כמו בתי חולים, עשויים להוות קושי להתמצאות עבור אוכלוסייה מאוד רחבה. פישוט ההתמצאות באותם מבנים על ידי סימנים פשוטים להבנה, שילוט בולט וברור וכדומה, מסייע לפלח רחב באוכלוסייה להתמצא בתוך המבנה.

כמו כן, ישנן אוכלוסיות שאינן מתמודדות עם מוגבלות מאובחנת אשר יכולות ליהנות מהנגשה קוגניטיבית. דוגמה לכך היא קשישים בריאים יחסית אשר מפאת גילם התהליכים הקוגניטיביים שלהם מואטים. דוגמאות נוספות הן של אנשים הנמצאים במדינה זרה ולא דוברים את השפה, אנשים ברמות השכלה נמוכות, חסרי אוריינות שאינם יודעים קרוא וכתוב ודוגמאות נוספות.

הנגשה קוגניטיבית בישראל
-----------------------

המכון הראשון להנגשה קוגניטיבית בישראל הוקם על ידי הקריה האקדמית אונו. החל משנת 2014 מנוהל המכון על ידי אגודת עמי (אגודה לטיפול באנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית) בשיתוף הקריה האקדמית אונו. המכון משלב בין פיתוח ידע ועריכת מחקרים בתחום, לבין ייעוץ לארגונים ופרויקטים, הדרכה וסדנאות, הנגשה לשונית, הנגשה גרפית, תהליכי בקרה של קבוצות יועצים ועוד. בהמשך נפתחו בארץ מכונים דומים נוספים.

ראו גם
------

* פישוט סימולטני
* נגישות

קישורים חיצוניים
----------------

* הסבר המונח הנגשת קוגניטיבית
* אתר המכון להנגשה קוגניטיבית בישראל
* דף האינטרנט של מכון אקים להנגשה קוגניטיבית
* נגישות החברה הישראלית לאנשים עם מוגבלות בפתח המאה ה-21 (עורכים: דינה פלדמן, יעל דניאלי להב, שמואל חיימוביץ')

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  שירה ילון-חיימוביץ, מצאתי?!? התמצאות אנשים עם מוגבלות שכלית במרחב הפיזי. **עניין של גישה** גליון 7, יולי 2008, עמ' 41-50
הלוח האפריקאי בימין המפה, בצבע כתום
**הלוח האפריקאי** הוא אחד משלושת הלוחות הטקטוניים, אשר יחד עם לוח ערב והלוח ההודי, נעו צפונה במשך מיליוני שנים והביאו להתנגשות עם הלוח האירו-אסיאתי. התנגשות זו גרמה להיווצרות רצף של רכסי הרים מהרי הפירינאים, דרך רכסי ההרים בדרום אירופה ובמזרח התיכון ועד רכס ההימלאיה ורכסי דרום-מזרח אסיה.

חלק מהלוח האפריקאי הוא הלוח הלבנטיני.

גבולות חילוף (טרנספורם)
-----------------------

גבולות חילוף הם אזורים שבהם הלוחות נעים (או מחליקים) אופקית לאורך העתק אנכי יחיד או קבוצה של העתקים מקבילים, כאשר תנועת הלוחות אינה לחיצתית או מתיחתית. השחיקה עשויה להיות חזקה עד כדי יצירת אזור של סלעים מרוסקים ברוחב של 100 ק"מ. 

העתקי החילוף העיקריים מסביב ללוח האפריקאי שוכנים הן בסביבה ימית, בקו המגע בינו לבין הלוח הדרום אמריקאי (לאורך הרכס המרכז אוקייני באוקיינוס האטלנטי), והן בסביבה יבשתית לאורך הבקע הסורי-אפריקני.

החוקרים משערים כי לאפריקה נודע מעמד חשוב בתהליך נדידת היבשות, משום שללוח האפריקאי גבולות חילוף עם מספר רב של לוחות טקטוניים אחרים. 

הלוח האפריקאי נע צפונה בקצב של 2.15 ס"מ לשנה. בקצב זה תגע אפריקה בקצה הדרומי של ספרד בעוד 650,000 שנה, ותגרום לחסימת הים התיכון מכיוון מצר גיברלטר. אם אכן ייחסם המצר, צפוי הים התיכון להתייבש.

הפעילות במזרח אפריקה
--------------------

פעילות בגבולותיהם של הלוחות הטקטוניים גורמת לרעידות אדמה ולהתפרצויות געשיות. בצידו המזרחי יוצר הלוח האפריקאי "סדק" גאולוגי פעיל לאורך השקע הסורי אפריקאי, ואזור משולש עפר פעיל במיוחד. באזור זה מתרחקים זה מזה תת-הלוח הנובי, תת-הלוח הסומלי והלוח הערבי. 

| טקטוניקת הלוחות |
| --- |
| לוחות | הלוח הערבי • הלוח האפריקאי • הלוח האירואסייתי • הלוח ההודי • הלוח האוסטרלי • הלוח האנטארקטי • הלוח הצפון-אמריקאי • הלוח הדרום-אמריקאי • הלוח הפסיפי • הלוח הקריבי • לוח סקוטיה • לוח נסקה • לוח קוקוס • לוח גורדה • לוח חואן דה פוקה • הלוח הפיליפיני • הלוח הלבנטיני • הלוח האדריאטי • לוח אוחוצק • לוח אוקינאווה • הלוח האמורי • לוח יאנגצה | טראם |
| העתקים ובקעים | הבקע הסורי-אפריקני • העתק סן אנדראס • העתק המלכה שארלוט • העתק צפון אנטוליה • משולש עפר • הרכס המרכז-אטלנטי |
| שקעים אוקייניים | שקע טונגה • שקע מריאנה • שקע קוריל-קמצ'טקה • שקע יפן • שקע ננקאי • שקע אוקינאווה • שקע ריוקיו |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלוח האפריקאי** בוויקישיתוף
**איתמר אליאסי** (נולד ב-10 בפברואר 1985), ידוע גם בשם הבמה **יאנג**, הוא ראפר ישראלי.

קריירה
------

ב-1998 הקים יחד עם חבריו, אמיר פז ועמית אלק את הרכב ההיפ הופ "כלא 6". בשנת 2000 השתתף באלבום האוסף של חברת מאד מאן "מיקרופון למקסימום" וב-2001 ב"מיקרופון למקסימום 2" הפעם עם כלא 6 בשירים: "מכים שנית" עם סניקס ו"תמיד קדימה". ב-2004 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, אשר כלל שיתופי פעולה עם צ'ולו, סאבלימינל והצל ושי 360, בין היתר.

באותה השנה, השתתף באלבומה של משפחת תאקט, "אולסטארז". בין השירים אותם ביצע באלבום ניתן למנות את "59 שניות של תהילה", שיר דיס על הראפר הירושלמי סגול 59. באותה השנה הקליטה להקת כלא 6 יחד עם הילה הררי ומני בגר את השיר "זה היה ביתי". גרסתם לשיר הגיעה למקום ה-18 במצעד השנתי של גלגלצ.

ב-2006, יצא אלבומה השני של להקת כלא 6, "חופשי להשתחרר". האלבום כלל את הלהיט "דרך המלך", שהקליטו חברי הלהקה יחד עם גילי וגלית בגרסה משלהם. גרסתם הגיעה למקום ה-23 במצעד השנתי של רשת ג' ולמקום ה-31 במצעד השנתי של גלגלצ. באותה שנה התארח באלבום הבכורה של הראפר דנידין, ״מחזיק מעמד״ בשיר ״מתי תביני״ ביחד עם דין אבישר ואלון שר.

ב-2004 התארח באלבום הבכורה "מציאות מדומה" של הראפר אבי מסיקה בשיר "מאבד ת'עשתונות" יחד עם דנידין. השיר יצא גם כסינגל לתחנות הרדיו, אם כי בגרסת הרדיו הוחלף איתמר בראפר מורן. כמו כן, התארח גם ב-2008 באלבום הבכורה של אחיו הצל, "לא שם זין", בשיר "ביטבוקס" יחד עם שי 360.

ב-2009 הוציאו את שירו, "ילדה". ב-2010 בעקבות סכסוך של משפחתו עם סאבלימינל הוציא עליו אליאסי שיר דיס בשם "סאבלימיז"ל". באותה שנה התארח באלבום הבכורה "פריצת דיסק" של הרכב ההיפ הופ טוקבק בשיר "Turn U Up" ביחד עם מייקל הרפז. בנוסף התארח במיקסטייפ "העולם שלי, העולם שלכם" של הראפר בוקה בשיר "נראית לי בסדר" יחד עם עומרי 69 סגל ורון בי.

חיים אישיים
-----------

אליאסי הוא אחיו הצעיר של הראפר ופעיל הימין הצל.

דיסקוגרפיה
----------

* כלא 6 (2004, עם כלא 6)
* חופשי להשתחרר (2006, עם כלא 6)

קישורים חיצוניים
----------------

* איתמר אליאסי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* איתמר אליאסי, באתר "פזמונט"

הערות שוליים
------------

1. ↑   איתמר אליאסי-ילדה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:38)
2. ↑  אסף נבו, ‏אח של הצל שר: "סאבלימיז"ל", באתר ‏מאקו‏‏, ‏9 באוגוסט 2010‏

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 308279228
* WorldCat (עם VIAF): 308279228

 |
**פול סינגר** (באנגלית: **Paul Singer**; נולד ב-22 באוגוסט 1944) הוא איש עסקים ומיליארדר יהודי-אמריקאי. מייסד קרן הגידור "אליוט מנג'מנט קורפוריישן" (אנ') והבעלים שלה. מגדולי התורמים של המפלגה הרפובליקנית בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולד למשפחה יהודית בניו יורק סיטי, בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת רוצ'סטר ותואר במשפטים מבית הספר למשפטים בהרווארד. לאחר שהשלים את לימודיו עבד במשרדי בנק ההשקעות Donaldson, Lufkin & Jenrette ‏(DLJ) (אנ') בוול סטריט.

ב-1977 הקים את קרן הגידור "אליוט מנג'מנט קורפוריישן" ומאז הוא עומד בראשה. הוא מתגורר בסנטרל פארק וסט במנהטן והונו מוערך ב-2 מיליארד דולרים. הוא מזוהה עם הימין והשמרנים בפוליטיקה האמריקנית ותומך גם בארגוני ימין בישראל. סינגר נחשב גם כתורם גדול לפעילות למען זכויות הקהילה הלהט"בית בארצות הברית, אליה נחשף בעקבות השתייכות בנו לקהילה.

בשנת 2012 הקים את הארגון Startup Nation Central שהוקם בעקבות הספר Startup Nation, והוא מוסד ללא כוונת רווח, שמטרתה לקדם את ה- Israeli innovation ecosystem.

קישורים חיצוניים
----------------

* שוקי שדה, מיליארדר, תורם פוליטי - ו"אוכל נבלות": מי אתה פול סינגר - ומה אתה מחפש בישראל?, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2211151778208418130004
* WorldCat (עם VIAF): 2211151778208418130004

 |
**סקוט א. סטירני** (באנגלית:  **Scott A. Stearney**)‏ (21 באוקטובר 1960 – 1 בדצמבר 2018) היה קצין בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית, בתפקידו האחרון שירת כמפקד הצי החמישי.

ביוגרפיה
--------

סטירני גדל בשיקגו. ב-1982 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת נוטרדאם. בסיום לימודיו התגייס לצי ארצות הברית ובאפריל 1984 סיים קורס טיס. הוא היה בעל תואר שני באסטרטגיית משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.

סטירני שירת כטייס F/A-18 הורנט בהצבות מבצעיות בטייסת 87 ובטייסת 136. הוא פיקד על טייסת 131 ועל כנף 7 שהוצבה בנושאת המטוסים "דווייט אייזנהאואר", השתתף במלחמת המפרץ, במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. סטירני הדריך בבית הספר לטיסה קרבית של צי ארצות הברית ("טופ גאן"). במהלך שירותו צבר למעלה מ-4500 שעות טיסה וביצע למעלה מ-1,000 נחיתות על נושאות מטוסים. הוא שימש עוזרו של ראש המבצעים הימיים ושירת בתפקידי מטה בפיקוד המשולב ובפיקוד כוחות הצי. 

לאחר שקודם לדרגת אדמירל משנה שירת בפיקוד התובלה של ארצות הברית, ב-2013 מונה למפקד כוח התקיפה 4 וכוח ההיערכות של פיקוד כוחות הצי. ב-2014 מונה למפקד אגף פיתוח הלוחמה של הצי. במאי 2016 מונה לקצין המבצעים של פיקוד מרכז של ארצות הברית. 

במאי 2018 מונה למפקד הצי החמישי בדרגת תת-אדמירל.

ב-1 בדצמבר 2018 נמצא מת במשרדו בבחריין. חקירת מותו קבעה כי מדובר בהתאבדות.

סטירני היה נשוי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקוט סטירני** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הצי
* סקוט סטירני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אי-פי‏, מפקד חיל הים האמריקני במזרח התיכון נמצא מת בבחריין, באתר וואלה!‏, 02 בדצמבר 2018
2. ↑  Navy Vice Admiral, Former Head of 5th Fleet, Died by Suicide in Bahrain, אתר military.com, ‏12 ביוני 2019
3. ↑  Navy Criminal Unit investigating death of Chicago native, Vice Admiral Scott Stearney, ‏abc7chicago.com, ‏3 בדצמבר 2018
**קייצ'ירו היגוצ'י** (ביפנית: **樋口季一郎**;‏ 20 באוגוסט 1888 – 11 באוקטובר 1970) היה לוטננט גנרל בצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה והיה אחראי להצלתם של אלפי יהודים שברחו מאימת נאצים.

ביוגרפיה
--------

היגוצ'י נולד במה שכיום חלק מהעיר מינאמיואג'י באי אוואג'י, מחוז היוגו. הוא היה הבכור מבין תשעה אחים. כשהיה בן אחת עשרה, הוריו התגרשו והוא גדל על ידי משפחת אמו. הוא היה בוגר המחזור ה-21 של האקדמיה הצבאית הקיסרית והמחזור ה-30 של מכללת הסגל של הצבא היפני. כקצין זוטר, הוא נשלח כנספח צבאי לפולין. בשל שליטתו ברוסית, היגוצ'י הוצב מאוחר יותר במנצ'וריה עם צבא קוואנטונג. היגוצ'י היה איש סודו הקרוב של הגנרל אישיווארה קנג'י ושל הגנרל קורצ'יקה אנאמי.

בין השנים 1933–1935 היה מפקד גדוד חיל הרגלים ה-41 של, ובין השנים 1935–1937 שירת כראש המטה של הדיוויזיה השלישית. הוא נשלח לגרמניה במסגרת משלחת צבאית בשנת 1937.

כמייג'ור גנרל וכמפקד הסניף של חרבין הסיני שנכבש על ידי יפן בשנים 1937–1938, בעזרתו של יוסוקה מצואוקה, איפשר ל-4,000 עד 20,000 פליטים יהודים שנמלטו מגרמניה הנאצית לחצות את הגבול מאוטפור, ברית המועצות מנג'ואולי (עיר במדינת הבובות היפנית מנצ'וקוו), באירוע שלימים נודע בשם תקרית אוטפור. פקודיו של היגוצ'י היו אחראים להאכיל את הפליטים, ליישבם בחרבין או בשאנגחאי, ולארגן אשרות יציאה. הגנרל הידקי טוג'ו, אז ראש המטה של צבא קוואנטונג, הסכים לדעתו של היגוצ'י שהמדיניות הגרמנית נגד היהודים היא דאגה הומניטרית רצינית. נוריהירו יאסואה, תמך בהגנה על פליטים יהודים בפני הגנרל סיישרו איטגאקי, מה שהוביל לרעיון להקמתה של תוכנית המדיניות היהודית היפנית ב-1938.

היגוצ'י נקרא לחזור ליפן בסוף 1938. הוא שירת לזמן קצר במטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי לפני שהוצב כמפקד של הדיוויזיה התשיעית ב-1939. בשנת 1942, הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל והוצב בסאפורו. הוא השתתף בפלישה לאיים האלאוטיים. לאחר מכן, כמפקד ארמיית המחוז הצפוני הוא ארגן את ההגנות של צפון יפן מפני פלישת כוחות בעלות הברית, ביצור האי שומשו בצפון האיים הקוריליים, והגנת האי דרום סחלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קייצ'ירו היגוצ'י** בוויקישיתוף
* קייצ'ירו היגוצ'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ammenthorp, The Generals of World War II

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313306005171
* CiNii: DA12112974
* ISNI: 0000 0000 8217 1073
* LCCN: no00068952
* NDL: 00010329
* VIAF: 31543926
* WorldCat: lccn-no00068952

 |
**מועדון הכדורגל קייסר** (קזחית: Қайсар) הוא מועדון כדורגל מהעיר קייציילורדה שבקזחסטן. המועדון משחק בליגה הקזחית השנייה. המועדון זכה בגביע אחד והגיע לגמר הגביע הקזחי פעם אחת נוספת.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1968. עד שנת 1991 שיחק בליגות ובגביע של ברית המועצות. בשנת 1992 נוסדו הליגות והגביע של קזחסטן. המועדון שיחק בליגת העל הקזחית בשתי העונות הראשונות 1992, 1993. בעונת 1992 הגיע לחצי גמר הגביע הקזחי והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בסוף עונת 1993 ירד לליגה השנייה בקזחסטן. המועדון שיחק שתי עונות בליגה השנייה ובסוף עונת 1995 עלה לליגת העל. בעונת 1996/1997 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת ווסטוק.

בעונת 1997/1998 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש. בעונת 1998/1999 זכה המועדון בפעם הראשונה בגביע של קזחסטן.

בעונת 1999/2000 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בעונת 2000/2001 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש. בעונת 2001 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בעונת 2002 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת מועדון הכדורגל אסטנה. בעונת 2003 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בסוף עונת 2004 ירד לליגה שנייה.

בעונת 2005 שיחק בליגה השנייה, הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בסוף העונה עלה לליגת העל. בעונת 2007 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת טובול. בעונת 2008 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת ווסטוק. בעונת 2009 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בסוף עונת 2009 ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה ועלה לליגת העל.

בעונת 2011 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אורדבסי. בעונת 2012 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת לוקומוטיב אסטנה ובסוף העונה סיים את ליגת העל במקום ה-9 מתוך 14 קבוצות וירד לליגה השנייה בגלל צמצום מספר הקבוצות בליגת העל מ-14 ל-12 קבוצות. בעונת 2013 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש ובסוף העונה עלה לליגת העל. בעונת 2015 ירד המועדון לליגה הקזחית הראשונה. לאחר שתי עונות חזר לליגה הבכירה.

בעונת 2018/2019 זכתה בגביע הקזחי בפעם השנייה בתולדות המועדון.

תארים
-----

* **הגביע הקזחי** (2): 1998/1999, 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קייסר

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535818105171
* LCCN: n98066553
* VIAF: 133873978
* WorldCat (עם VIAF): 133873978

 |
**אגם טופליץ** (בגרמנית: **Toplitzsee**; נהגה: **טופליצזה**) הוא אגם הררי בהרי האלפים האוסטריים, כ-98 ק"מ ממזרח לזלצבורג. האגם מוקף בהרים ויערות ומהווה חלק מאזור זאלצקמרגוט.

האגם שוכן בגובה של 718 מטר מעל פני הים, אורכו 2 ק"מ רוחבו כ-400 מטר ועומקו המרבי כ-103 מטרים. האגם ניזון ממי נגר עילי ומנביעה תת-קרקעית. מי האגם מכילים חמצן עד לעומק של 20 מטר בלבד, ומתחת לעומק זה הם מלוחים ולכן ניתן למצוא באגם דגים עד לעומק של 18 מטרים בלבד. בעומקים העמוקים יותר נמצאו חיידקים ותולעים אשר מסוגלות לחיות ללא חמצן.

תקופת הכיבוש הנאצי
------------------

לאגם טופליץ המבודד והנסתר בהרים לא ניתן להגיע ברכב אלא בהליכה רגלית בלבד. תכונות אלה, בשילוב ממדיו הקטנים ועומקו הגדול יחסית, משכו את תשומת לבם של הנאצים, ובשנים 1943–1944 הם הקימו בו מעגן קטן ושדה ניסויים לציוד ימי. בשדה הניסויים נערכו ניסיונות בפיצוץ מטעני נפץ בעומקים שונים, וניסויי ירי בפצצות טורפדו ובטילים אשר שוגרו לעבר ההרים המקיפים את האגם.

האוצר הנאצי
-----------

לקראת סיום מלחמת העולם השנייה הוטבעו באגם כמויות גדולות של שטרות מזויפים, אשר יוצרו על ידי אסירים במסגרת מבצע ברנהרד. מעריכים כי בנוסף לכך הטביעו הנאצים באגם גם אוצרות אמנות שנבזזו במהלך מלחמת העולם השנייה, וכן זהב ומסמכים רבים, הכוללים פירוט מקומות מסתור של שלל ביזה נוסף, פירוט חשבונות בנקים ועוד.

צלילות רבות נערכו באגם גם בסיוע צוללות זעירות, לחיפוש אחר האוצרות האבודים. צלילות אלה נחשבות למסוכנות מאוד, שכן גזעי העצים הנופלים מן ההרים שסביב לקרקעית האגם נשארים בשלמותם ואינם נרקבים עקב הרכב המים הייחודי חסר החמצן.

בשנת 1959 נמשו מן האגם תיבות ובהן נמצאו שטרי כסף בריטי מזויף בערך של 72 מיליון ליש"ט, וכן ציוד צבאי משאריות הניסויים. בשנת 1963 נהרג צוללן בצלילה פרטית כאשר ביקש לחפש את האוצר בהנחיית קצין נאצי לשעבר. בשנת 1983, במהלך מחקר ביולוגי של האגם, נמצאו שטרות מזויפים נוספים וציוד צבאי ואחר מן התקופה הנאצית.

נכון להיום אוסרות הרשויות באוסטריה כל פעילות תת-מימית בלתי מתואמת מראש באגם. משלחות מחקר אמריקנית אשר פעלו באגם באמצעות ציוד מודרני בשנים 2005–2009, לא מצאו ממצאים חדשים הקשורים באוצר האבוד. למרות זאת, ההערכה היא כי קיימים ממצאים הלכודים מתחת לשכבת העצים המונחת על הקרקעית, אשר בשלב זה אין גישה אליהם.

המצוד אחר האוצר הנאצי האבוד באגם הוזכר בשלושה סרטי קולנוע: בסרט הגרמני "האוצר מאגם טופליץ" משנת 1959; בסרט "גולדפינגר" מסדרת ג'יימס בונד משנת 1964; ובסרט "תקרית בזלצבורג" משנת 1971, המבוסס על ספר באותו שם מ-1968 של הסופרת הלן מק-אינס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם טופליץ** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אגם טופליץ
* "האגם של היטלר"-אגם טופליץ בתוכנית התחקירים "60 דקות" של רשת CBS

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551294005171
* GND: 4280417-6
* LCCN: sh92001334
* NKC: xx0134040
* VIAF: 239572405
* WorldCat (עם VIAF): 239572405

 |
**קייפטאון ספרס** (באנגלית: **Cape Town Spurs F.C,** בעבר אייאקס קייפטאון) היא קבוצת כדורגל מהעיר קייפטאון, דרום אפריקה, ששיחקה בעבר בליגה הבכירה, PSL.[דרושה הבהרה] כינויה הוא "הלוחמים העירונים". לאחר עונת 2017 הקבוצה ירדה לליגת משנה.

המועדון היה סניף של אייאקס אמסטרדם ובין שני המועדונים היה הסכם לשיתוף פעולה מבחינת שחקנים. לאורך השנים עברו כמה שחקנים מהמועדון אל מועדון האם, ביניהם סטיבן פינאר ב-2002, איונג אנו ב-2008, דיילון קלאסן ב-2009 ות'ולאני סרארו ב-2011. בשנת 2020 אייאקס מכרה את מניותיה במועדון, ושמו השתנה לקייפטאון ספרס.

היסטוריה
--------

מועדון אייאקס קייפטאון הוקם בשנת 1999 מאיחוד בין שני מועדונים: סבן סטארס וקייפטאון ספרס. הקבוצה מעולם לא זכתה באליפות אך מנגד גם מעולם לא ירדה ליגה.

בעונת 2006/2007 רשמה הקבוצה את הצלחתה הגדולה ביותר כאשר זכתה בגביע דרום אפריקה בכדורגל.

בינואר 2007 רשמה הקבוצה הצלחה נוספת כשהצליחה לנצח את קבוצת-האֵם, אייאקס אמסטרדם, בתוצאה 3-1 במשחק ידידות שנערך בקייפטאון.

בשנים 2005 ו-2009 הקבוצה השתתפה בליגת האלופות האפריקאית.

בעות 2017/2018 ירדה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה הבכירה. בשתי העונות שלאחר מכן הקבוצה לא הצליחה לעלות חזרה לליגה הראשונה, כאשר בעונת 2018/2019 היא סיימה במקום רביעי, ובעונת 2019/2020 הפסידה בפלייאוף למועדון Black Leopards (אנ'). זמן קצר לאחר מכן מכרה אייאקס אמסטרדם את חלקה במועדון, שהיווה 51 אחוזים ממניותיו.

בשנת 2020 שיתוף פעולה עם אייאקס הופסק ושמה של הקובצה שונה ל"קייפטאון ספרס".

אצטדיון
-------

משנת 2004 מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון את'לון, שנבנה בשנת 1972 ובו 30,000 מקומות ישיבה.

קודם לכן מגרשה הביתי היה אצטדיון ניולנדז בו היו 51,000 מקומות ישיבה, כיום הוא משמש כאצטדיון רוגבי בלבד.

אייאקס קייפטאון מתכננת לעבור לאצטדיון פיליפי בראשית העשור השני של המאה ה-21. באצטדיון כיום 2,000 מושבים אך לאחר שדרוגו יהיו כ-10,000 מקומות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קייפטאון ספרס (באנגלית)
* קייפטאון ספרס, ברשת החברתית פייסבוק

* קייפטאון ספרס, ברשת החברתית טוויטר

* קייפטאון ספרס, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  Amsterdam explains dumping Ajax, kickoff.com, ‏28.09.2020
תיאטרון האמזונאס
**תיאטרון האמזונאס** (בפורטוגזית: **Teatro Amazonas**) הוא בית האופרה של העיר מנאוס, השוכנת לגדות נהר האמזונאס בצפון ברזיל.

היסטוריה
--------

בסוף המאה ה-19 נהנה אזור האמזונאס משגשוג כלכלי, כתוצאה מהתפתחות תעשיית הגומי. ערים כמנאוס, בלם ופורטו וליו שבברזיל, וכן איקיטוס שבפרו גדלו והתפתחו במהירות. פרנסי העיר מנאוס שאפו להקים בעירם בית אופרה מפואר, כמו בערים החשובות בעולם. ב-1882 אישר מושל מחוז אמזונאס תקציב להקמת בית האופרה, וב-1883 נבחר משרד אדריכלים פורטוגלי מליסבון לשם תכנונו. היסודות הונחו ב-1884, והבנייה נמשכה לסירוגין עד 1896. ב-7 בינואר 1897 נחנך תיאטרון האמזונאס באופן רשמי, כשעל בימתו הועלתה האופרה לה ג'וקונדה מאת אמילקארה פונקיילי. 

בית האופרה נבנה בפאר רב, בהשראת אדריכלות הרנסאנס, ורבים מחומרי הגלם ששימשו לבנייתו והאלמנטים המקשטים אותו הובאו במיוחד מאירופה. הרעפים הובאו מאלזאס, הריהוט עוצב בפריז בהשראת רהיטיו של המלך לואי החמישה עשר, וגרמי המדרגות, העמודים והפסלים הפזורים ברחבי התיאטרון נוצקו משיש איטלקי מקרארה. התאורה הפנימית בבית האופרה כללה 198 נברשות, 32 מהן מזכוכית מוראנו. את התיאטרון מעטרים פסלים רבים בדמויותיהם של מלחינים ומחזאים בעלי שם, הן מהעולם (כגון ג'וזפה ורדי, וולפגנג אמדאוס מוצרט או מולייר) והן מברזיל (כגון הייטור וילה לובוס וקרלוס גומס).

חלק מהקישוטים עוצבו בהשראת האזור. כך, למשל, המסך שעל הבמה מעוטר באיור "מפגש הנהרות", המתאר את מפגש הנהרות ריו נגרו וסולימואס, שבסמוך לעיר. מפגש זה, שבו ניכרים הבדלי הגוונים בצבעי המים, היווה השראה גם לרצפת העץ בקומה השנייה של התיאטרון, העשויה שתי וערב של לוחות עץ בגוונים כהים ובהירים. בנוסף, 26 אלף אריחי קרמיקה בצבעי דגל ברזיל מכסים את כיפת התיאטרון.

אף שהוקם כבניין אופרה, נערכו בתיאטרון האמזונאס בעיקר מופעי תיאטרון ומוזיקה, והוא אף מארח פסטיבל קולנוע שנתי. למעשה, בין 1911 ל-2001 לא הוצגה בו אף לא אופרה אחת. באותה שנה החליט מושל מדינת אמזונאס להגדיל את ההשקעה בתקציב התרבות. מופעי האופרה חזרו, ומאז 2004 נערך בתיאטרון פסטיבל אופרה שנתי. בנוסף, הוקמו מקהלה, להקת בלט ותזמורת שתיאטרון האמזונאס הוא אולם הבית שלהם (אם כי התזמורת מתבססת בעיקר על נגנים ממזרח אירופה ולא על נגנים מקומיים).

לאורך השנים שופץ הבניין מספר פעמים, האחרונה שבהן בין 1988 ל-1990. הוא מכיל כיום 701 מקומות ישיבה, חלקם באולם עצמו וחלקם בשלוש קומות של יציעים פרטיים, המרכזי שבהם שמור למושל מדינת אמזונאס. ב-1966 הוכרז התיאטרון כאתר מורשת לאומית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאטרון האמזונאס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון האמזונאס

הערות שוליים
------------

1. ↑  בברזיל מכונה הקטע בנהר האמזונאס שעד למפגש בשם סולימואס, ורק לאחר המפגש נקרא אמזונאס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Trove: 602817
* VIAF: 2286150325571710090008
* WorldCat: viaf-2286150325571710090008

 |
**חוק הכותרות של בטרידג'** הוא כינוי לאמרה בתחום העיתונות שקובעת כי ״התשובה לכל כותרת שמסתיימת בסימן שאלה היא: **לא**״. האימרה נקראת על שם איאן בטרידג', עיתונאי טכנולוגיה בריטי, אף שהעיקרון שהיא מביעה ותיק.
בדומה ל״חוקים״ אחרים, כמו חוק מרפי, גם אמרה זו היא הומוריסטית ולא נועדה להילקח פשוטה כמשמעה.

בתחומים אחרים
-------------

בתחום פיזיקת החלקיקים, העיקרון ידוע כ״חוק הינצ'קליף״, על שם הפיזיקאי הבריטי איאן הינצ'קליף, שקבע כי כאשר הכותרת של מאמר מחקר אקדמי מנוסחת בצורת שאלת ״כן או לא״, התשובה לשאלה זו תהיה: ״*לא*״. הקביעה הזו הובילה באופן הומוריסטי למקרה של פרדוקס השקרן, במאמר שפורסם בשם בדוי ב-1988 ונשא את הכותרת ״*האם חוק הינצ'קליף נכון?*״.

ראו גם
------

* קליקבייט
* פלוריום אינטרוגטיונום

הערות שוליים
------------

1. ↑  Betteridge, Ian (23 בפברואר 2009). "TechCrunch: Irresponsible journalism". Technovia.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2011-01-09. נבדק ב-27 ביוני 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Macalope, The (2012-08-11). "The Macalope Weekly: Pointless Exercises". Macworld. נבדק ב-2012-11-08.
3. ↑  Dawkins, pp. 220-222
4. ↑  Gooden, Ch. 3
5. ↑  "Guest Blogger: Joe Polchinski on the String Debates". *Cosmic Variance*. Discover Magazine. 7 בדצמבר 2006. נבדק ב-16 במאי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Peon, Boris (4 באוגוסט 1988). "Is Hinchliffe's Rule True?". נבדק ב-21 בנובמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)