recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
כרזת סיעת הפועל הדתי בהסתדרות
**העובד הדתי** הייתה מפלגה סוציאליסטית דתית וסיעה במליאת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. המפלגה נוסדה בשנת 1943 במטרה להחדיר להסתדרות את ערכי הדת ולהגן על זכויותיו של הפועל הדתי. בנוסף לחברות בהסתדרות, התמודדה המפלגה גם בבחירות לאספות הנבחרים ולכנסת הראשונה, אולם קיבלה תמיד מספר קולות זעום בבחירות ולא עברה מעולם את אחוז החסימה. כן התמודדה בבחירות המוניציפליות בראשית ימי המדינה. ב-1968 הצטרפה למפלגת העבודה הישראלית. בין ראשיה נמנו אינטלקטואלים כפרופסורים ישעיהו ליבוביץ, בנימין זאב פרנקל וליאו לוי.

חלק מחברי המפלגה היו פורשי אגודת ישראל ובהם חברי מושב כפר אחים עם הקמתו ב-1949.

בין 1949 ל-1954 החזיקה סיעת העובד הדתי בהסתדרות את הזרם חינוכי "הפשט הדתי" (או "זרם העובדים הדתי") במסגרת זרם העובדים. בשנת 1954, עם אישור חוק החינוך הממלכתי, אוחדו בתי הספר של תת-הזרם לתוך החינוך הממלכתי דתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת נפרדת של "העובד הדתי", דבר, 20 בדצמבר 1948

הערות שוליים
------------

1. ↑  **לקסיקון מן המסד ליהדות ולציונות**, הוצאת משרד הביטחון 1987 עמ' 82
2. ↑  דיון על הצטרפות "העובד הדתי", למפלגת העבודה, למרחב, 28 במרץ 1968
3. ↑  מושב עולים אדוקים הצטרף להסתדרות, דבר, 11 באוקטובר 1949
4. ↑  אייל כפכפי, 'הפשט הדתי: הסיכוי שאבד', **מדינה ממשל ויחסים בינלאומיים**, 31, קיץ-סתיו תש"ן, עמ' 77–100
**ולרי טריירוויילר** (בצרפתית: **Valérie Trierweiler**; נולדה ב-16 בפברואר 1965) היא עיתונאית צרפתייה.

ביוגרפיה
--------

טריירוויילר נולדה באנז'ה כחמישית מבין שישה ילדים, אביה איבד רגל בהיותו נער במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר מותו של אביה הלכה אמה לעבוד בפקידות במתחם של פארק משטח קרח.

היא למדה היסטוריה ומדעי המדינה באוניברסיטת פנתאון-סורבון שבפריז.

ב-2005 החלה להנחות תוכנית אירוח פוליטית בטלוויזיה, לאחר מכן הנחתה שתי תוכניות נוספות שעסקו בפוליטיקה.

בין השנים 1989–1992 הייתה נשואה לחבר ילדות שלה ולאחר מכן התגרשה.

ב-1995 נישאה לעיתונאי שעבד ביחד עמה בעיתון "Paris Match" ונולדו להם שלושה ילדים, ב-2010 הם התגרשו באופן סופי.

היא פגשה לראשונה את פרנסואה הולנד במהלך הבחירות לפרלמנט הצרפתי ב-1988 בעוד הוא היה בזוגיות עם סגולן רויאל, ב-2007 הם החלו לנהל מערכת יחסים, הזוגיות שלהם פורסמה לציבור ב-2010 לאחר שפורסמו גם גירושיו.

ב-2012 נבחר הולנד לנשיאות צרפת, הגברת הראשונה של צרפת מוגדרת כרעייתו של הנשיא, אף על פי שהם לא היו נשואים היא הוגדרה כ"גברת הראשונה דה פקטו" והיא התלוותה אליו באירועים רשמיים.

ב-2014 פורסם בצהובון "Closer" ידיעה באורך שבעה עמודים על רומן שמתנהל בין הנשיא הולנד לשחקנית ג'ולי גייט, באותו חודש פורסם כי מערכת היחסים של טריירוויילר עם הנשיא הסתיימה.

בסוף אותה שנה יצא ספר הזכרונות שלה "Merci pour ce momen" (תודה על הרגע הזה) המתאר את יחסיה עם הנשיא ואת היפרדותם.

ב-2017 יצא הרומן שכתבה "Le secret d'Adèle" העוסק בחייה של אדלה בלוך-באואר, מושא הציור דיוקנה הראשון של אדלה בלוך-באואר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ולרי טריירוויילר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ולרי טריירוויילר** |

* ולרי טריירוויילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ולרי טריירוויילר, ברשת החברתית Goodreads
* ולרי טריירוויילר-ביוגרפיה
* אודות הכתיבה שלה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5463863
* BnF: cb144447395 (data)
* GND: 1026513944
* ISNI: 0000 0000 0088 111X
* LCCN: n2012074182
* NLP: a0000002894437
* SUDOC: 115490108
* VIAF: 34677874
* WorldCat: lccn-n2012074182

 |
**אורי וייסלר** (27 במרץ 1943 – 8 ביולי 1967) היה מפקד מחלקה בפלוגת סיור בצה"ל במלחמת ששת הימים. על לחימתו בקרב רפיח במלחמה זו קיבל את עיטור הגבורה. לאחר סיום המלחמה, ב-8 ביולי 1967, נהרג וייסלר בתקריות ראס אל-עיש על גדות תעלת סואץ.

חייו
----

וייסלר נולד בקיבוץ גבעת ברנר לאילזה ולצבי (פריץ). התחנך וגדל בגבעת ברנר והדריך בתנועת הנוער המחנות העולים לפני גיוסו לצה"ל. התגייס ב-1962, שרת בסיירת שקד; תחילה כחייל ולאחר מכן כקצין. גויס יחד עם יחידת המילואים שלו בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים.

ב-5 ביוני 1967, ביום הראשון למלחמה, תקפה יחידתו, שהשתייכה לאוגדה 84, מערך חפור בחלק הדרומי של מערכי רפיח. הכוח הישראלי נתקל באש טנקים, נ"ט ונשק קל שנורו על ידי המצרים ומספר כלים ישראלים נפגעו. הזחל"ם שבפיקודו של וייסלר עלה על מוקש, חייליו הועפו ממנו וחלקם נפצעו, כולל וייסלר. וייסלר חזר ועלה על הזחל"ם והחל להפעיל את מקלע הזחל"ם בירי אל תוך המערך המצרי שהמשיך בירי לכיוון הכוח הישראלי. הוא פעל כך במשך כחצי שעה ובמקביל נתן הוראות לפינוי הפצועים ושמר על קשר אלחוטי עם שאר הכוח. בסיום הקרב סירב להתפנות לטיפול בפציעתו והמשיך לפקד על מחלקתו עד סיום הקרבות.

כחודש לאחר סיום הלחימה הייתה יחידתו, שטרם שוחררה ממילואים, מוצבת על גדת תעלת סואץ, צפונית לקנטרה. באותם ימים התפתחה שורה של תקריות אש שזכו מאוחר יותר לכינוי תקריות ראס אל-עיש. באחת מתקריות אלו, ב-8 ביולי 1967. ספגה העמדה בה שהה וייסלר פגיעה ישירה של פגז ארטילריה והוא נהרג במקום. יחד עמו נהרגו באותה תקרית 4 חיילים ישראלים נוספים ונפצעו 31.

על פעולותיו בקרב רפיח עוטר וייסלר לאחר מותו בציון לשבח שהומר מאוחר יותר לעיטור הגבורה.

> 
> תיאור המעשה: ביום ה-5 ביוני 1967, בקרב על מוצבי רפיח, שירת סגן אורי וייסלר ז"ל כמפקד מחלקה בפלוגת סיור חטיבתית. בעת ההסתערות על אחד המוצבים נפגע ה-זחל"ם שלו ממוקש. חלק מאנשיו ובהם הוא עצמו, נפצעו. על אף זאת, חזר מיד ל-זחל"ם, הפעיל את המקלע הבינוני וירה לעבר עמדות בטווח קצר ביותר ופקד על פינוי הפצועים. בגמר קרב זה סירב להישלח לטיפול והמשיך בביצוע המשימות שהוטלו על יחידתו. בהמשך הלחימה נפגע ונהרג. על מעשה זה הוענק לו : עיטור הגבורה ניסן תשל"ג אפריל 1973, משה דיין, שר הבטחון.
> 
> 
> 
> — עיטור הגבורה לאורי ויסלר
> 

  

הותיר אישה ובן שנולד לאחר מותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* עיטור הגבורה שהוענק לאורי וייסלר, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
* קורות החיים של אורי וייסלר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* חיל השריון: סיפור עיטורי הגבורה - סגן אורי ויסלר ז"ל, אתר יד לשריון
* אורי וייסלר באתר 'סיפורי גבעת ברנר'

| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- |
| מלחמת העצמאות(אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |
כספיון הדג הקטן, גן סיפור, חולון
**כספיון הדג הקטן** הוא ספר ילדים מאת פאול קור. הספר זכה להצלחה רבה והוביל לספרים נוספים בעקבותיו.

עלילה
-----

כספיון, דג קטן שקיבל את שמו עקב צבעו הכסוף, הרחיק לכת בשחייתו והבחין לפתע בדבר הדומה להר במראהו, אבל כשראה שלדבר יש עין שדומעת, הוא הבין כי לא יכול להיות שמדובר בהר. למעשה היה זה לווייתן, אך כספיון מעולם לא נתקל בלווייתן קודם לכן.

כספיון, שהתרשם מאוד מגודלו העצום של הלווייתן, תהה לגבי בכיו. הלווייתן סיפר לו כי חרף גודלו, הוא בסך הכול לווייתן צעיר שאיבד את הוריו ומכאן הסיבה לבכיו. הודות לאחיו ובני-דודיו הרבים, הנראים כמוהו בדיוק, הלווייתן שב אל אביו ואמו.

הלווייתן וכספיון הפכו לחברים טובים והלווייתן אף הציל את חיי כספיון בספר נוסף בסדרה, "כספיון בסכנה" (הוא תקף כריש שרצה לטרוף את כספיון).

בספר נוסף בסדרה, "המסע הגדול של כספיון", הסתבר שאותו כריש הפך לצמחוני עקב המהלומה הקשה שספג מהלווייתן.

מדיות
-----

הספר הומחז למחזמר לילדים בתיאטרון "נדנדה" בטכניקת התיאטרון השחור.

משפחתו של קור יזמה סרט הנפשה המבוסס על הספר, אשר הופק בשנת 2004 על ידי קלסיקלטת בביומו של נועם משולם על ידי אולפן פיצ'י פוי.

### שירים בסרט

1. כספיון הדג הקטן
2. ים כחול
3. אוהב להיות עצמי
4. אני טייס

קישורים חיצוניים
----------------

* ז'נאן בסול, ספר ילדים מאויר מציג את המתח שבין שלום למלחמה, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2017
**האקדמיה המלכותית לאמנויות** (באנגלית: **The Royal Academy of Arts**) היא מוסד אמנות בריטי הנמצא בבית ברלינגטון שבכיכר פיקדילי בלונדון.

היסטוריה
--------

איור של בניין האקדמיה בלונדון
האקדמיה המלכותית נוסדה כפלג שפרש מתוך אגודת האמנים לאחר סכסוך מנהיגות בין שני ארכיטקטים מובילים, סר ויליאם צ'יימברס וג'יימס פיין. לאחר שפיין זכה במנהיגות האגודה, ניסה צ'יימברס להתנקם בזוכה ובזכות קשריו האמיצים עם ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, יצר בשנת 1768 מוסד אמנותי חדש, האקדמיה המלכותית. האקדמיה נחנכה באופן רשמי בשנת 1769. ב-10 בדצמבר 1768 התקבלו לאקדמיה ארבעים חבריה המייסדים. סר ג'ושוע ריינולדס היה נשיא האקדמיה הראשון.

פעילויות
--------

האקדמיה המלכותית אינה מקבלת סיוע כספי מבית המלוכה או מממשלת בריטניה. אחד ממקורות הכנסתה העיקריים הוא אירוח תערוכות אמנות הפתוחות לקהל הרחב. תערוכות אלה מתאפיינות ברמתן הגבוהה, המשתווה לזו של מוסדות אמנות אחרים בלונדון, כגון הגלריה הלאומית וגלריית טייט. בשנת 2004 הוצגו בבית האקדמיה (בית ברלינגטון) פרטי האמנות הבולטים מתוך האוסף הקבוע של האקדמיה בחללי התצוגה אשר שופצו בבניין המקורי.

לאקדמיה המלכותית אף בית ספר ללימודים מתקדמים באמנות, בתחומי הציור, פיסול ויצירת הדפסים. לבתי הספר מתקבל מספר קטן של תלמידים הנבחרים בזכות כישרונם ועיקר הלימודים הם במתכונת של חונכות אישית.

חברות באקדמיה
-------------

מספר החברים המלאים באקדמיה המלכותית מוגבל ל-80. חברי האקדמיה יכולים להיות אך ורק אמנים הפעילים בבריטניה בתחומים הבאים: ציור, הדפס, פיסול וארכיטקטורה. על פי כללי האקדמיה, בין חבריה חייבים להיות לפחות 14 פסלים, 12 ארכיטקטים ו-8 יוצרי הדפסים. עד 46 חברים הם ציירים. בחירת חברים חדשים לאקדמיה נעשית בידי החברים המכהנים.

מעבר לכבוד הנלווה לתואר "חבר אקדמיה", החברים מתחייבים לשרת בוועד המנהל של האקדמיה וכן בוועדות המקצועיות השונות הפועלות בה. בחירה לנשיא האקדמיה למעשה מבטיחה לנבחר תואר אבירות בריטי מאת המלכה, זאת בהנחה שהנשיא אינו מחזיק בתואר כזה בטרם נבחר.

נוסף לחברי האקדמיה המלאים, מתמנים לאקדמיה אף חברים-עמיתים. הקהל הרחב יכול אף הוא להצטרף לאקדמיה במעמד של "ידידים" וזאת לאחר הרמת תרומה למוסד. תרומות אלה מהוות מקור הכנסה חשוב לאקדמיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האקדמיה המלכותית לאמנויות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה המלכותית לאמנויות (באנגלית)
* האקדמיה המלכותית לאמנויות, ברשת החברתית פייסבוק

* האקדמיה המלכותית לאמנויות, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* האקדמיה המלכותית לאמנויות, ברשת החברתית אינסטגרם
* האקדמיה המלכותית לאמנויות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267368405171
* BIBSYS: 90084543
* BNE: XX128301
* BnF: cb11867072g (data)
* CANTIC: a10150158
* CiNii: DA00704422
* GND: 1023738-0
* ISNI: 0000 0004 0424 4782
* LCCN: n80032672
* LNB: 000064149
* MusicBrainz: a54aba61-b05f-4ac8-8962-909e04f3d37c
* NKC: ko2002162089
* NLA: 36520989
* NLG: 218684
* NSK: 000766539
* RERO: 02-A000185104
* SELIBR: 266490
* SUDOC: 026420201
* Trove: 1269955
* ULAN: 500115632
* VcBA: 494/3274
* VIAF: 153543255
* WorldCat: lccn-n80032672

 |
איור של הברך הימנית
**הרצועה הצולבת הקדמית** - (באנגלית: **Anterior cruciate ligament** או בראשי תיבות **ACL**) היא אחת מארבע הרצועות העיקריות של הברך. הצולבת הקדמית נאחזת בחלק האחורי-צדי של המשטח המפרקי של עצם הירך ובחלק הקדמי-תיכון של המשטח המפרקי של השוקה. מבחינה ביומכנית, הרצועה נותנת לברך יציבות קדמית, הרצועה לא מאפשרת לשוקה להחליק קדימה ביחס לעצם הירך.

הרצועה היא פנים סינוביאלית, כלומר היא ממוקמת בתוך קופסית מפרק הברך. קיימות שתי רצועות צולבות, אחורית וקדמית, אשר מצליבות אחת את השנייה בתוך המפרק. פציעה ברצועה הצולבת, קרע חלקי או מלא, היא אחת הנפוצות ביותר בקרב ספורטאים.

סיבות לפציעה
------------

פציעה ברצועה הצולבת נפוצה מאוד בעיקר אצל אתלטים וספורטאים שונים. הקרע של הרצועה נגרם בגלל סיבוב חד ופתאומי של הברך, מה שמלווה בהרגשה של כאב חד ורעש נקישה. סיבה נוספת לקרע של הרצועה היא יישור יתר של הברך. לאחר הפציעה מפרק הברך מתמלא נוזלים ודם כתוצאה מהקרע, מה שמוביל לאי נוחות וכאב. כמו כן חשים הפצועים בתחושת "בריחת ברך" וחוסר יציבות. הפציעה נפוצה בעיקר אצל ספורטאים מתחומי הכדורגל, הכדורסל, הכדוריד, הפוטבול והסקי. הפגיעה מאובחנת בבדיקה גופנית וניתן לוודא את קיומה בעזרת דימות תהודה מגנטית (MRI).

אפשרויות הטיפול
---------------

בפציעה ברצועה הצולבת הקדמית אפשר לטפל בצורה כירורגית או שמרנית. אם במהלך הפציעה לא נגרם נזק לסחוס והברך עומדת במעמסים של פעולות יום-יומיות אז אפשר לוותר על ניתוח. עם זאת הפצוע לא יוכל לשוב ולעסוק בספורט תחרותי ופעולות שכוללות שינוי כיוון וקפיצות. על המטופל לבצע טיפול פיזיותרפי כדי לחזק את השרירים התומכים בברך (ובכך להפחית את העומס משם), וכמו כן להשתמש בעזרים כמו מגן ברך. כל אלו יעזרו להחזיר את הפצוע לפעילות יומית נורמלית בתוך חודש, ולהחזיר את טווח התנועה המלא לברך.

אם הברך מגלה אי יציבות ופוגעת בחיי היום יום של הפצוע, נשקלת האופציה של ניתוח לשחזור רצועה. ספורטאים רבים מבצעים את הניתוח על מנת לחזור לפעילות אותה ביצעו טרם הפציעה. המלצה לניתוח יכולה להיות גם אם יש פגיעה של המיניסקוסים והסחוס. את הניתוח מבצעים על ידי שיטות ארטרוסקופיות. את הרצועה החדשה לוקחים מגיד הפיקה של המטופל, או מגיד שנתרם לבנק האיברים. מקובל להגיע לניתוח כשהברך בטווח תנועה מלא, ועם טיפול פיזיותרפי מקדים. בנוסף לכך, לאחר הניתוח על המטופל לבצע שיקום פיזיותרפי ארוך ואינטנסיבי. היכולת לחזור לפעילות מלאה לאחר הניתוח מוערכת בין 6 ל-9 חודשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פציעה ברצועה הצולבת הקדמית** בוויקישיתוף

* Anterior Cruciate Ligament (ACL) Reconstruction
* Anterior Cruciate Ligament Repair - Series (University of Maryland)
* Anterior Cruciate Ligament, Virtual Health Care Team at the University of Missouri-Columbia

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אום עלי** (בערבית מצרית: **أم على**) הוא קינוח מסורתי מהמטבח המצרי הנחשב לקינוח לאומי של מצרים. הקינוח דומה לפודינג לחם, אך אינו מכיל ביצים. הקינוח מוגש כמאכל חם או קר, ונהוג לאכול אותו במהלך הרמדאן כחלק מסעודת האפטאר.

לקינוח גרסאות רבות במצרים. בירדן ובעיראק קיימת גרסה הנקראת "חומיאה".

הכנה
----

את האום עלי מכינים ממאפה (לחם או כל מאפה אחר) שנפרס לחתיכות. את החתיכות מערבבים עם פיסטוקים, קוקוס טחון, צימוקים והרבה סוכר. על התערובת יוצקים חלב, לעיתים מעורבב עם שמנת, ולאחר מכן מפזרים קינמון. לבסוף, נאפית התערובת בתנור עד להזהבתה.

מסורת
-----

מקור המנה במצרים של ימי הביניים. על פי המסורת, לאחר ששג'ר א-דור נכשלה במזימתה לרצוח את אייבכ ואף נהרגה בעצמה, אום עלי, אשתו הראשונה של אייבכ, ביקשה מכל הטבחים והנשים המצריות להמציא את הקינוח הכי טעים שהם יוכלו ליצור. המתכון שנבחר הופץ ברחבי מצרים במטרה לחגוג את מותה של שג'ר א-דור. הקינוח זכה לפופולריות רבה, ונקרא מאז על שמה של אום עלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אום עלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  7 Traditional Ramadan Delicacies You Must Try - NaTakallam, ‏2022-04-14 (באנגלית אמריקאית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק במחלף בצפון מזרח חיפה. אם התכוונתם לאזור עירוני בו נמצא המחלף, ראו צ'ק פוסט (אזור).

מחלף הצ'ק פוסט מנווה שאנן **מחלף הקריות** (מכונה גם: **מחלף צ'ק פוסט**) הוא שמו של מחלף מרכזי במזרחה של חיפה. זהו מחלף כניסה מרכזי לחיפה ממזרח, והוא מנקז גם חלק מהתנועה המגיעה לעיר מצפון. הוא מקשר בין כביש 4 (שדרות ההסתדרות), הממשיך צפונה לכיוון הקריות, עכו, ועד נהריה וראש הנקרה, וכביש 752 (דרך בר-יהודה) המוביל מזרחה לנשר – ומערבה לעיר התחתית, שם הוא הופך לציר התנועה הראשי שלה. בדצמבר 2010 נפתח המוצא המזרחי של מנהרות הכרמל (כביש 23) בקרבת המחלף, וקצהו של כביש האגרה מתחבר עם שדרות ההסתדרות.

בימי השלטון הבריטי בארץ ישראל היה מפגש דרכים זה צומת T פשוט. הוא קיבל את הכינוי "**Check Post**" שמשמעותו באנגלית הוא עמדת בדיקה, על שם מחסומי ביקורת שנהגו הבריטים לפרוס בצומת כדי לאתר לוחמי מחתרות. למרות שכיום שמו הרשמי הוא "מחלף הקריות", נשאר שמו הישן בפי תושבי המטרופולין.

בשנות ה-50 נקבע בו מעגל תנועה, ששני עשורים אחר כך הוחלף במערכת רמזורים. במפנה המאה ה-21, על מנת להקל על גודש התנועה המאמיר, נבנה גשר המעביר את התנועה מחיפה צפונה מעל לצומת המרומזר, והצומת הפך למחלף.

בעבר שימש כביש 752 כעורק הבין־עירוני הראשי שקישר את חיפה עם נצרת והעמקים; אך דרך העמקים הועברה כמחצית הקילומטר צפון-מזרחה, שם נחנך מסוף האוטובוסים "מרכזית המפרץ", ונכון להיום הצ'ק פוסט משמש בעיקר תנועה לעיר נשר. לפנים היה בסמיכות לצומת גם צומת של רכבות, שכן רכבת העמק ההיסטורית חלפה בו, ושרידי מסילת הרכבת שנותרו בצומת מהווים עדות דוממת לפעילותה בעבר. כיום נמצאת בקרבת מקום תחנת הרכבת מרכזית המפרץ.

### רכבלית

 ערך מורחב – **רכבלית**  

בסמוך למחלף נפתחה תחנת החלפה תחנה B של הרכבל נוסעים שמקשר את הצ'ק-פוסט לטכניון ולאוניברסיטת חיפה ונפתחה באפריל 2022. 

מאז חנוכתה של "מרכזית המפרץ", פחתה חשיבותו של הצ'ק פוסט מבחינת תחבורה ציבורית. חלק ניכר מתחנות האיסוף וההורדה שהיו משלושת עברי הצומת בוטלו ורוב תנועת הנוסעים מתנקזת אל מרכזית המפרץ ואל התחנה שבצומת קישון. מאז פתיחתו של כביש 22 פוחת גם השימוש במחלף מבחינת התחבורה הפרטית הבאה מצפון.

מחלף הקריות

הצ'ק פוסט כאזור עירוני
----------------------

 ערך מורחב – **צ'ק פוסט (אזור)**  

בסמוך למחלף נמצא מתחם גדול של מסחר ותעשייה קלה, הידוע כאזור הצ'ק פוסט. הוא כולל עשרות חנויות רהיטים, מוסכים, אולמות אירועים, מועדונים ועוד. קניון לב המפרץ ("סינמול"), מהקניונים הראשונים בצפון, גם הוא חלק מאזור זה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרכז תחבורה מפרץ(הקישור אינו פעיל)
* תוכנית עיריית חיפה לשיקום וחידוש אזור הצ'ק פוסט(הקישור אינו פעיל)
* מיכאל יעקובסון: על תחנת רכבת הצ'ק פוסט ורכבת העמק, 23 באוקטובר 2012, Xnet

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מחלף רופין** | **מחלפים בכביש 23** | **הבא**:**-** |
**הנדיה סולימאן** (בערבית: **هندية سليمان**; נולדה בשנת 1953) היא מקימת מיזם "פנינת העמק" בכפר בועיינה-נוג'ידאת, הפועל לשימור מלאכות-יד מסורתיות. סולימאן נכללה בשנת 2014 בין מדליקות המשואות ביום העצמאות ה-66 למדינת ישראל.

ביוגרפיה
--------

הנדיה סולימאן היא בת למשפחת פלחים מוסלמית מבועיינה-נוג'ידאת. היא נישאה בגיל 16, והתאלמנה בהיותה בת 28 ואם לארבעה ילדים אותם גידלה ופרנסה לבדה.

כשילדיה בגרו, היא החליטה למצוא מטרה חדשה בחייה, ויזמה והקימה בכפרה מיזם נשים בשם "פנינת העמק". המיזם מעסיק נשים מהכפר בעבודות יד ואמנות עממית, ומנהל מרכז הפועל לשימור מלאכות יד מסורתיות.

סולימאן ומיזם פנינת העמק נכללו בלוח השנה תשע"ח בהוצאת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, בדף אוקטובר 2017, לפיו:

> 
> בכפר בועיינה-נוג'ידאת היה נהוג כי מקומן של הנשים הוא בבית. אך הנדיה סולימאן הפכה לפורצת דרך. כאלמנה שגידלה את ארבעת ילדיה לבד, היא החליטה לאחר שבגרו להקים יחד עם חברותיה מיזם בשם **פנינת העמק**, אשר פועל לשימור מלאכות יד מסורתיות. בבית עתיק בכפר יוצרות הנשים מוצרים מקליעת קש, חרוזים, אריגה ורקמה, והמקום הפך למוקד תיירותי שגם מפרנס את הנשים ומשפחותיהן. מועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ביצעה עבודות תמיכה לקירות המבנה, שהיו בסכנת קריסה.
> 
> 
> 
> 

העסקת הנשים במיזם זה תורמת לפרנסת הנשים מעמל כפיהן, לגאוותן בשימור המסורת האמנותית, ולהעצמתן האישית ולקידום מעמד הנשים בכפר.

המפעל נתמך על ידי משרד התיירות, אשר הפך את המרכז ליעד תיירותי המארח קבוצות מהארץ ומחו"ל.

בפתח יום העצמאות ה-66 למדינת ישראל, הייתה סולימאן אחת מ-14 נשים שנבחרו להיות מדליקות המשואות בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל. נושאו של הטקס באותה שנה היה "זמן נשים", ביוזמת השרה לימור לבנת, כדי להכיר ולהוקיר את הישגיהן של נשים בעלות תרומה משמעותית למדינת ישראל ולחברה הישראלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנדיה סולימאן** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* יום האשה הבינלאומי: נשים יוצרות שינוי, באתר האינטרנט של מען - עמותה לסיוע לעובדים, 12 במרץ 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלום אלבז, מדליקת המשואה המוסלמית: "שהעמים יחיו יחד", באתר Mynet,‏ 15 במאי 2014
2. ↑  יו"ר הכנסת אירח בכנסת את 14 מדליקות י"ב המשואות, באתר הכנסת, 1 במאי 2014
3. ↑   סולימן מדליקה את המשואה בטקס הדלקת המשואות, סרטון באתר יוטיוב, 7 במאי 2014
4. ↑  לירון זייד, ‏לקראת יום העצמאות ה-66: היכרות אישית עם מדליקות המשואות, באתר ‏מאקו‏, 21 באפריל 2014
5. ↑  מדליקות המשואות: זמן נשים, באתר סלונה, 19 במרץ 2014
**מריה קמילה או'גורמן** (ספרדית: Maria Camila O'Gorman; ‏9 ביולי 1828 - 18 באוגוסט 1848) הייתה בת לאליטה של בואנוס איירס שעמדה במרכזה של שערורייה בסיומה הוצאה להורג בעודה הרה.

חייה
----

קמילה נולדה בבואנוס איירס, ארגנטינה, חמישית מבין שישה ילדים, למשפחה מבוססת ממוצא אירי, צרפתי וספרדי. קמילה הייתה מאושיות החברה הגבוהה, הייתה ידידתה הקרובה של בתו של חואן מנואל דה רוסאס, מושל הפרובינציה של בואנוס איירס ולא אחת הופיעה בריקודי בלט בארמון הנשיאותי.

בשנות העשרה המאוחרות התוודעה קמילה לאב לאדיסלאו גוטיירס (Ladislao Gutiérrez), כומר ישועי שחבש את ספסל הלימודים בסמינר עם אחד מאחיה, שהיה כומר ישועי גם הוא. גוטיירס, בן למשפחה מהמעמד העליון גם הוא ואחיינו של מושל פרובינציית טוקומאן, התמנה לכומר הקהילה אליה השתייכה משפחת או'גורמן. מתוקף תפקידו הוזמן גוטיירס לאירועים חברתיים שונים בבית משפחת או'גורמן ובינו ובין קמילה החל להתפתח רומן אסור, שכן גוטיירס הכומר היה כבול בנדר הפרישות, שנשמר בסודיות רבה.

ב-1847 גנב גוטיירס מהכנסייה, עברה שהעונש עליה היה גזר דין מוות. גוטיירס ואו'גורמן נמלטו ומצאו מקלט בפרובינציית קוריינטס, שהמושל שלה, בנחמין ויראסורו (Benjamín Virasoro) נמנה עם מתנגדיו של רוסאס. עם פרוץ השערורייה טענו תומכיו של רוסאס כי קמילה נחטפה בעל כורחה. לעומתם טען מתנגדו החריף של רוסאס, הפוליטיקאי הגולה והנשיא לעתיד דומינגו פאוסטינו סרמיינטו כי הייתה זו הרודנות של רוסאס שהובילה לשחיתות המוסרית של נשות ארגנטינה. משאותרו בני הזוג הנמלטים, נעצרו והובלו לבואנוס איירס, גרמה קמילה לזעזוע גדול כאשר טענה כי היא הייתה זו שיזמה את מערכת היחסים האסורה בין השניים, ודחתה בתוקף את הטענה כי היא נאנסה.

ב-18 באוגוסט 1848 הוצאו קמילה או'גורמן ולאדיסלאו גוטיירס להורג בידי כיתת יורים. בת עשרים ושלוש הייתה קמילה במותה, ובהיותה בחודש השמיני להריונה היא נשאה ברחמה את צאצאו הלא-חוקי של האב גוטיירס. או'גורמן הובאה למנוחות בבית הקברות לה רקולטה (La Recoleta). רוסאס לקח אחריות מלאה על ההוצאה להורג, ואילו סרמיינטו והאוניטריים (Unitarios) מתנגדי רוסאס החלו להשתמש בפרשה לניגוח פוליטי של רוסאס.

בקולנוע
-------

בשנת 1910 ביים מאריו גאז'ו (Mario Gallo) את הסרט "קמילה או'גורמן". היה זה אחד הסרטים הראשונים שהוסרטו בארגנטינה וכיום אבדו עקבותיו. בשנת 1984 ביימה מריה לואיסה במברג (María Luisa Bemberg) את הסרט "קמילה", שהיה לסרט השני שהעמידה ארגנטינה למועמדות פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמילה או'גורמן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271198005171
* BNE: XX946354
* ISNI: 0000 0000 5960 6550
* LCCN: n84198827
* SUDOC: 246425628
* VIAF: 11258774
* WorldCat: lccn-n84198827

 |
**יעקב נגל** (נולד בינואר 1957) הוא פרופסור אורח בפקולטה להנדסת אווירונוטיקה וחלל של הטכניון. קודם לכן כיהן כממלא מקום ראש המטה לביטחון לאומי וכקצין בדרגת תת-אלוף. איזה אוזניים חחחחחח

ביוגרפיה
--------

נגל בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון (1979) ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב (1984). שירת בצה"ל בתפקידי מחקר ופיתוח ביחידה 8200 במשך 17 שנים והוא קצין בדרגת תת-אלוף במילואים.

ב-1996 עבר למינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון ובשנת 2002 השתחרר מצה"ל והמשיך לעבוד כאזרח במפא"ת. במהלך הזמן התקדם לתפקיד ממלא מקום ראש מו"פ וסגן מדעי לראש מפא"ת. בתפקידו זה עמד בראש הוועדה לבחינת מערכות ליירוט רקטות קרקע-קרקע קצרות טווח שהמליצה על מערכת יירוט קינטי ("כיפת ברזל") כפתרון המועדף על פני מערכת "סקייגארד". מאפריל 2011 שימש סגן ראש המטה לביטחון לאומי וראש האגף למדיניות ביטחונית ואסטרטגית. במסגרת תפקידו שימש כמשקיף מטעם המל"ל בוועדה לבחינת תקציב הביטחון. 

בינואר 2016 מונה לממלא מקום ראש המטה לביטחון לאומי בעקבות מינויו של יוסי כהן לראש המוסד. במרץ 2017 סיים את תפקידו זה והוחלף על ידי איתן בן-דוד.

בזמן כהונתו כממלא מקום ראש המל"ל היה אחראי מטעם ישראל על הסכם הסיוע מארצות הברית, ראש הצוות מטעם ישראל בנוגע להסכם הגרעין באיראן וכן חתם על הסכם הפיוס עם טורקיה.

מכהן כפרופסור אורח בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל של הטכניון. הוא עמית אורח ב-FDD - הקרן להגנת הדמוקרטיות (Foundation for Defense of Democracies).

במאי 2018 מונה על ידי הממשלה לנציג ציבור בוועדה לאישור מינויי בכירים. בספטמבר 2018 פרש לאחר שבג"ץ הקפיא את המינוי בעקבות עתירה של התנועה לטוהר המידות.

בשנת 2022 יצא לאור ספרו, שנכתב יחד עם יונתן שנזר, **העימות בעזה 2021 - חמאס, ישראל ו-11 ימי עימות**.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעקב נגל** בוויקישיתוף
* כנס רעננה - מושב 2, דובר 2 - יעקב נגל (חלק א), סרטון באתר יוטיוב
* אריאל כהנא, מקור ראשון, ראש המל"ל: "ההסכם עם טורקיה - לא השפלה", באתר nrg‏, 1 ביולי 2016
* אתר למנויים בלבד  איתמר אייכנר, יוצא מהמים, באתר "ידיעות אחרונות", 13 באפריל 2017
* אריאל כהנא, "רכש הצוללות היה ההליך הנקי ביותר אי פעם", באתר ישראל היום, 18 באפריל 2019
* אתר למנויים בלבד יעקב נגל, דרוקר, זאת האמת היחידה על הצוללות, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריאל כהנא, סופית: ראש המל״ל בפועל יעקב נגל מסיים את תפקידו, באתר nrg‏, 26 במרץ 2017
2. ↑  טל שלו‏, לאחר פרישת נגל: איתן בן דוד יכהן כממלא מקום ראש המל"ל, באתר וואלה!‏, 30 במרץ 2017
3. ↑  יעקב נגל, באתר הפקולטה להנדסת אווירונוטיקה וחלל של הטכניון
4. ↑  Jacob Nagel, באתר FDD
5. ↑  טל שניידר, ‏איריס שטרק לא לבד: גם יעקב נגל פרש מהוועדה למינוי בכירים, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007339019405171
* LCCN: no2008102907
* VIAF: 200459502
* WorldCat (עם VIAF): 200459502

 |
הרב **חיים קלופט** (נולד בכ"ד בשבט ה'תש"ח, 4 בפברואר 1948) הוא ראש ישיבת "קהלות יעקב" במודיעין עילית.

קורות חייו
----------

נולד בירושלים לרב יואל קלופט. למד בישיבת אור ישראל הקטנה בפתח תקווה, ולאחר מכן בישיבת פוניבז' בבני ברק. נישא לבתו של הרב שאול ברזם, שהיה חתנו של הרב יעקב ישראל קניבסקי. 

בשנות ה-80 פתח את הישיבה לצעירים בבני ברק בהכוונתו ובהדרכתו של סב רעייתו הרב יעקב ישראל קנייבסקי. לאחר פטירת הסב את שם הישיבה ל'קהילות יעקב' על שם ספריו.

בשנת 1994 סייע לו הרב שך לפתוח ישיבה גדולה ביישוב אלומה (נקראה אז: **חזון יחזקאל**). בשנת 2011 עברה הישיבה למודיעין עילית לבניין משלה, והוא החל לאגד סביבו קבוצות אברכים המשתתפים בשיעוריו ובשיחותיו בענייני מחשבה.

שיטתו הלימודית
--------------

הרב קלופט מעמיק בלימודו, הוא מרבה לעסוק בענייני הגות ומחשבה. שיחותיו מבוססות על תורת המהר"ל, הרמח"ל, הגר"א ורבי חיים מוולוז'ין.

במשך שנים הוא מסר 'ועד' מיוחד בספר נפש החיים, והשלים את הספר לאחר תשע שנים. כיום הוא מוסר ועדים קבועים בספר 'נפש החיים' לבחורים ואברכים במודיעין עילית ובבני ברק.

תלמידיו מוציאים קונטרסים משיעוריו ושיחותיו, וכמו כן הם מועברים במסגרות שונות, בהן קול הלשון וקול הדף.

הרב קלופט נוהג להטיל פתיל תכלת בטלית קטן שלו, שלא כמקובל בציבור החרדי.

משפחתו
------

* אחיו הרב שניאור קלופט הוא ראש כולל בחיפה.
* גיסו (בעל אחותו) הרב מנחם צבי ברלין, ראש ישיבת "רבנו חיים עוזר" בבני ברק.
* גיסו (בעל אחותו) הרב שמואל אביגדור פייבלזון, ראש ישיבת נחלת נפתלי בצפת.
* גיסו (חתן חמיו) הרב טוביה יעקובזון, ראש ישיבה במודיעין עילית.
* גיסו (חתן חמיו) הרב צבי יהודה אדלשטיין, מראשי ישיבת אורחות תורה.
* בנו הרב שאול קלופט מכהן עמו בראשות הישיבה, החל משנת 2010.

ספרים
-----

* קונטרס "דברי תורה", בני ברק, תשל"ח.
* קונטרס מה ראו על ככה : מהות ימי הפורים ולקחם ועבודת הימים לבני תורה.
* ספר "חקרי לב", בעבודת ראש השנה, מודיעין עילית, תשע"ד.
* ספר "חקרי לב", ב' כרכים על שער ג בנפש החיים, מודיעין עילית, תשע"ז.

קישורים חיצוניים
----------------

* חיים בן יואל קלופט (1948-), דף שער בספרייה הלאומית

שיעורי הרב חיים קלופט באתר "קול הלשון"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישורון - חלק יא - אלול תשסב - עורך: רבי שלמה גאטסמאן (page 243 of 944), באתר www.hebrewbooks.org
2. ↑  בסמליל הישיבה כתוב: **"לע"נ הגאון הגדול רבי יעקב ישראל קנייבסקי הסטייפלר זצ"ל"**
3. ↑  מעמד מרגש: הגר"ח חנך במודיעין עלית, באתר כיכר השבת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298593205171
* ISNI: 0000 0004 0194 816X
* LCCN: n2014059637
* VIAF: 297204765
* WorldCat (עם VIAF): 297204765

 |
**חדשות BBC בעשר** (***BBC News at Ten*** או בשם הרשמי: ***BBC Ten O'Clock News***) היא תוכנית הדגל של חדשות הערב עבור ערוצי הטלוויזיה הבריטיים BBC One ו-BBC News. את התוכנית מגישים יו אדוארדס ופיונה ברוס. התוכנית משודרת מדי יום בשעה 22:00 ב-BBC One.

התוכנית כוללת שלושים דקות של חדשות מבריטניה וכן חדשות בינלאומיות כאשר ניתן להן דגש רב. כמו כן, היא כוללת כ-10 דקות מערוצי ה-BBC האזוריים בבריטניה.

היסטוריה
--------

"חדשות BBC בעשר" הושקה ב-16 באוקטובר 2000, והחליפה את התוכנית "BBC Nine O'Clock News", שעלתה לאוויר כבר ב-14 בספטמבר 1970. המגישים בהשקה שלה היו מייקל בורק ופיטר סיסונס. המעבר לשעה 22:00 היה תגובת נגד להחלטה השנויה במחלוקת של "חדשות ITV", אשר שידרו מגזין חדשות של 20 דקות בשעה 22:00 ב-22 בינואר 2001, תוך כדי התנגשות חזיתית עם ה-BBC. אולם, לבסוף הפכה "חדשות BBC בעשר" לתוכנית הפופולרית יותר. המגזין של ITV נפגע כתוצאה מתזמון לקוי, וב-2 בפברואר 2004 הועבר לשעה 22:30. בשנת 2008, ITV החזירו את "*News at Ten"* אשר נותר לשמש כמתחרה העיקרי של ה-BBC.
בורק וסיסונס עזבו את *ה-BBC Ten O'Clock News* ב-19 בינואר 2003 כדי לפנות מקום למציגים יו אדוארדס ופיונה ברוס. כדי לסמן את זה תחלופת המגישים, ב-20 ינואר 2003 בו אדוארדס וברוס התחילו להגיש נעשה עיצוב מחדש של אולפן החדשות.

ב-21 באפריל 2008 עברה התוכנית, יחד עם שאר חדשות ה-BBC, רענון ושינוי חזותי ועברה לאולפן משופץ (N6). כמו כן, גם שונה שם התוכנית ל-"BBC News at Ten".

חדשות ה-BBC בעשר נבחרו לתוכנית החדשות של השנה בפרסי העיתונאות והטלוויזיה המלכותי (RTS) לשנת 2005, 2009 ו-2010.

התוכנית, יחד עם ערוץ BBC News, עברה לבית השידור והחלה לשדר ב-High Definition ב-18 במרץ 2013.

לאחר חמישה חודשי ניסוי לקראת הבחירות הכלליות בבריטניה (2015), הוכרז כי '"BBC News at Ten" תוארך באופן קבוע בעשר דקות בין הימים שני וחמישי, מינואר 2016.

מגישים
------

| שנים | מגיש | תפקיד נוכחי |
| --- | --- | --- |
| 2003 עד היום | יו אדוארדס | מגיש ראשי (ימי שני-חמישי) |
| 2003 עד היום | פיונה ברוס | מגישה ראשית (יום שישי), מחליפה למגיש |
| 2003 עד היום | סופי ראורת' | עוזר/ת הגשה |
| 2014 עד היום | סיימון מקוי |
| 2014 עד היום | ריטה צ'אקברטי |
| 2014 עד היום | ג'יין היל |
| 2015 עד היום | קלייב מירי |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חדשות BBC בעשר (באנגלית)

* "חדשות BBC בעשר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fitzwalter, Raymond (1 בינואר 2008). "The Dream That Died: The Rise and Fall of ITV". Troubador Publishing. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "BBC News' television output moves to new studios at Broadcasting House". BBC. 2013-03-18. נבדק ב-2013-03-18.
3. ↑  "BBC News at Ten to extend by 10 minutes". BBC. 2015-12-10. נבדק ב-2015-12-11.
חורבת רומא בבקעת נטופה בגליל התחתון המזוהה על ידי כמה מהחוקרים עם מקום מוצאה של זבודה בת פדיה
**זְבוּדָּה בַת-פְּדָיָה** (כתיב: זבידה) היא דמות מקראית הנזכרת בספר מלכים, אימו של יהויקים, מלך יהודה בסוף המאה ה-7 לפנה"ס. פירוש שמה הוא מתנה.

זבודה הייתה אחת ממספר נשותיו של המלך יאשיהו, מלך יהודה במחצית השנייה של המאה ה-7 לפנה"ס, שכן ליאשיהו היו גם בנים מחמוטל בת ירמיהו. בסיפור גלות יהויכין (597 לפנה"ס) בספר מלכים, מוזכרים "נשי המלך" כך שניתן ללמוד כי למלך יהודה באותה תקופה היה הרמון נשים.

ייתכן כי בניו של יאשיהו משתי נשותיו: זבודה וחמוטל, מייצגים שתי תפישות מדיניות: הפרו-בבלית, אשר אותה מייצג יהואחז בנה של חמוטל בת ירמיה, שהודח על ידי פרעה נכה, ותפישה פרו-מצרית, אשר אותה מייצג יהויקים בן זבודה שהומלך על ידו, ולכן יש הסוברים כי זאת הסיבה לבחירתו של נבוכדנצר בצדקיהו.

מוצאה של זבודה הוא מהעיר רומה. ישנם המזהים עיר זאת בחורבת רומא באזור בקעת בית נטופה.. בהתאם לכך מועלית ההשערה שזבודה נישאה ליאשיהו, בנישואים פוליטיים, שנועדו לחזק את הקשרים הפוליטיים עם שבטי הצפון. מוצאה הגלילי של זבודה, שלא משבט יהודה, על פי פרשנות זאת, מובא כהסבר לכך שלאחר מותו של יאשיהו, "עם הארץ" בחרו להמליך את יהואחז, בנה של חמוטל בת ירמיהו במקומו, אף על פי שהיה צעיר מיהויקים, בנה של זבודה.

חיים אריה גינזברג העדיף לזהות את רומה עם דומה בדרום יהודה. ישנם המזהים את רומה עם אחד המקומות בשם "רמה" בעקבות תרגום השבעים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גליה סמו, הגבירה במקרא ובמזרח הקדום, אתר מקראנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק ל"ו.
2. ↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק ל"א.
3. ↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ד, פסוק ט"ו.
4. ↑  חיה כץ, **ארץ דגן ותירוש ... ארץ זית יצהר ודבש: הכלכלה בממלכת יהודה בימי בית ראשון**, ירושלים, יד יצחק בן צבי, 2008, עמ' 143
5. ↑  בוסתנאי עודד, **עולם התנ"ך: מלכים ב'**, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 211.
6. 1 2  אנסון רייני, אנציקלופדיה מקראית, כרך ז', עמוד 337, ערך רומה
7. ↑  בוסתנאי עודד, **עולם התנ"ך: מלכים ב'**, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 207.  
יהודה קיל, דעת מקרא, מלכים ב', כ"ג לו
8. ↑  שלום זמירין, **יאשיהו ותקופתו**, ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ז, עמ' 56
**עֲזוּבָה בַּת-שִׁלְחִי** היא דמות מקראית. אשת אסא מלך יהודה ואם יהושפט מלך יהודה. שמה מופיע פעמיים במקרא.

יש הסוברים כי מוצא אביה מהעיר שילחים הנזכרת בספר יהושע כאחת מערי הנגב בנחלת שבט יהודה. ייתכן כי בנישואיו, אסא ביקש ליצור קשרים עם משפחות מאזור הנגב.

מקור שמה
--------

יש המפרשים את שמה כפירוש הפסוק "עָזֹב תַּעֲזֹב, עִמּוֹ" שמשמעותו עזרה. אחרים טוענים כי השם עזובה בלשון הערבית הוא מתוקה או נעימה. לדעת נחום אברהם השם עזובה שניתן לשתי נשים בתנ"ך מרמז על תופעה של נטישת תינוקות ואימוצם על ידי אחרים במקרא. השורש ע-ז-ב המקביל לשורש ש-ל-כ מרמזים על תופעה זו של נטישה ואילו השורש א-ס-פ המנוגד להם מרמז על אימוץ ככתוב בתהילים כ"ז :כִּי-אָבִי וְאִמִּי עֲזָבוּנִי: וַה' יַאַסְפֵנִי. ייתכן אם כן כי עזובה ננטשה בלידתה על ידי אמה ושלחי הוא זה שאספה ואימצה.

יש שסברו כי הנביא ישעיהו רמז לשמה בנבואת הגאולה, שתבוא לשתיים מאמהות מלכי יהודה עזובה וחפצי-בה: לֹא-יֵאָמֵר לָךְ עוֹד עֲזוּבָה, וּלְאַרְצֵךְ לֹא-יֵאָמֵר עוֹד שְׁמָמָה--כִּי לָךְ יִקָּרֵא חֶפְצִי-בָהּ, וּלְאַרְצֵךְ בְּעוּלָה. אחרים טוענים כי השם המופיע בפסוק ניתן לעיר ירושלים על ידי ישעיהו בתגובה לייאוש אשר אחז בעם לאחר החורבן והתחושה שה' אינו רוצה בעירו ירושלים עוד. בתגובה עונה הנביא כי שמה החדש של ירושלים הוא חפצי-בה כלומר ה' חפץ בעירו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר מלכים א', פרק כ"ב, פסוק מ"ב, ספר דברי הימים ב', פרק כ', פסוק ל"א
2. 1 2  יהודה אדרי, **נשים בתנ"ך ובאספקלריית חז"ל**, קריית גת, דני ספרים, 2009, עמ' 198
3. ↑  ספר שמות, פרק כ"ג, פסוק ה'
4. ↑  השנייה היא עזובה אשת כלב בן חצרון
5. ↑  ספר תהילים, פרק כ"ז, פסוק י'
6. ↑  נחום אברהם, **אנשי שוליים בתקופת המקרא**, ירושלים, מוסד ביאליק, 2011, עמ' 75-74
7. ↑  יהודה אדרי, **נשים בתנ"ך ובאספקלריית חז"ל**, קריית גת, דני ספרים, 2009, עמ' 119
8. ↑  יאיר הופמן, **עולם התנ"ך: ישעיהו**, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 269
כור היתוך לברזל ובו הסיגים צפים מעל הברזל הנוזלי
**היתוך** **מתכת** הוא חלק מתהליך הפקת מתכת, אשר מטרתו להפיק מתכת גולמית מעפרה. כך מתבצעת הפקת ברזל מתוך עפרת ברזל, נחושת מעפרת נחושת(אנ') ומתכות אחרות מתוך עפרותיהם. בתהליך ההיתוך נעשה שימוש בחום ובחומר כימי מחזר, בדרך כלל דלק שהוא מקור לפחמן כגון קוק, ובעבר פחם, כדי ליצור תגובת חיזור בעפרת המתכת. הפחמן נקשר כימית לחמצן שבעפרה ומותיר מתכת לא מחומצנת. הפחמן מתחמצן בשני שלבים, ראשית נוצר פחמן חד-חמצני ואחר כך פחמן דו-חמצני. כיוון שרוב עפרות המתכת אינן טהורות, לרוב יש צורך להשתמש אף בתלחים ("פלוקס") (באנגלית: Flux), בדרך כלל חומרים המכילים סידן פחמתי כגון אבן גיר, כדי להסיר סיגים.

מבחינה כמותית, רוב המתכות הנמצאות בשימוש האדם מופקות בתהליך היתוך. יחד עם זאת, היתוך אינו מתאים להפקת מתכות מסוימות, בהן: אלומיניום, כספית, ליתיום, ועוד.

עקרונות ההיתוך
--------------

תהליך ההיתוך אינו מתמצה רק ב"התכת המתכת מתוך העפרה", כפי שלעיתים טועים לחשוב. רוב העפרות מכילות תרכובות שבהן המתכת קשורה ליסודות כימיים אחרים, כגון חמצן (היוצר תחמוצת), או גופרית (היוצרת סולפה). כדי להפיק מתכת יש לסלק יסודות אלה ביצירת תגובה כימית שבה הם נקשרים לפחמן. מכאן שתהליך ההיתוך מורכב משימוש בחומרים מחזרים אשר יקשרו עם אותם יסודות מחמצנים כדי לשחרר את המתכת. כיוון שרוב עפרות המתכת אינן מורכבות ממינרל טהור, יש צורך גם בשימוש בתלחים (כגון סיד) כדי ליצור תגובה כימית עם הפסולת ולהסירה כסיגים.

באופן היסטורי, בתהליכי ההיתוך הקדומים נעשה שימוש בפחמן (שבפחם) כדי לגרום לחיזור בבדיל (מתוך המינרל קסיטריט SnO2), נחושת (מתוך קופריט Cu2O, מלכיט Cu2CO3(OH)2, ומינרלים אחרים), עופרת (מתוך תחמוצת עופרת(אנ') PbO), ולבסוף ברזל (מתוך המטיט Fe2O3 ומינרלים אחרים), כדי ליצור את התגובות הכימיות הבאות:

2 SnO2 + 2 C → 2 Sn + 2 CO2
2 PbO + C → 2 Pb + CO2
2 CuO + C → 2 Cu + CO2
2 Fe2O3 + 3 C → 4 Fe + 3 CO2
בכל התגובות הכימיות הללו הגורם המחזר היה פחמן חד-חמצני, כיוון שהפחם והתחמוצות נותרו מוצקים ולכן לא יכלו להגיב ישירות זה עם זה. הרשימה מעלה היא בסדר עולה של טמפרטורה הנדרשת להליך ההיתוך. לאור זאת ניתן להבין מדוע בתולדות הציוויליזציה האנושית תקופת הנחושת קדמה לתקופת הברונזה וזו קדמה לתקופת הברזל.

תגובת חיזור יכולה להתרחש גם בטמפרטורה הנמוכה מטמפרטורת ההתכה של המתכת. תהליך זה נמצא בשימוש בכבשני ברזל וניתן להפיק ממנו גושי מתכת ספוגיים (מחוררים) שיש צורך בעיבוד נוסף כדי להביא לדחיסתם.

בימי קדם, המקור העיקרי לבדיל היה בתחמוצת SnO2 (קסיטריט). המקור העיקרי לנחושת ועופרת היה בתרכובות גופריתיות (סולפות), Cu2S (קלקוסיט(אנ')), ו-PbS (גלנה); כדי להפיק את המתכת ממינרלים אלה היה צורך קודם לחמצנם, על ידי קלייה באוויר, בתגובות הכימיות הבאות:

2 CuS2 + 5 O2 → 2 CuO + 4 SO2
2 PbS + 3 O2 → 2 PbO + 2 SO2
כסף נמצא בטבע בדרך כלל במינרלים סולפידיים המעורבים יחד עם גלנה, לכן הותך תחילה עם עופרת ואחר כך הופרד ממנה בצריפה.

ראו גם
------

* כבשן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היתוך** בוויקישיתוף
* היתוך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* שי שמש, ברזל מכוכב אחר, באתר מדע גדול, בקטנה, 18 בדצמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  חומרים שתפקידם לסלק חומרים לא רצויים בתהליך ההיתוך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548510305171
* LCCN: sh85123636
* NDL: 00570361

 |
**תעודת מחלה** (בלשון הדיבור גם **אישור מחלה**) היא אישור שנותן רופא לאדם שנבדק על ידו ונמצא חולה. תעודת המחלה מציינת את התקופה שבה נמשכה המחלה או צפויה להימשך, ומשמשת את מקבל התעודה להנמקת היעדרותו מפעילות שהוא נדרש להיות נוכח בה, כגון עבודה או לימודים.

תקנות דמי מחלה (נהלים לתשלום דמי מחלה), התשל"ז-1976, מפרטות את הפרטים הנדרשים בתעודת מחלה, שאותה נדרש עובד להציג לשם קבלת דמי מחלה בתקופת מחלתו:

* שם החולה ומספר זהותו;
* התקופה שבה לא היה העובד מסוגל לעבודה עקב מחלה; ואם עדיין אינו מסוגל לחזור לעבודה, התקופה המשוערת שבה לא היה מסוגל לעבודה;
* שם הרופא ומענו;
* תאריך הוצאת התעודה.

בתקנות המקוריות, שהותקנו בשנת 1976, נקבע שתעודת המחלה תכלול גם את אבחון המחלה, אך בעקבות עתירה לבג"ץ ובתמיכת ההסתדרות הרפואית בישראל הושמט פרט זה בתיקון משנת 2015, משום שיש בו פגיעה בפרטיות של החולה. במצבים מסוימים יידרש העובד בכל זאת להציג תעודת מחלה הכוללת אבחון. כך, למשל, קובע חוק עבודת נשים שעובדת רשאית להיעדר מעבודתה בתקופה שבה היא עוברת טיפולי פוריות, "אם אישר הרופא המטפל בכתב כי הטיפול מחייב זאת ובמידה שאישר". גם לשם קבלת זכויות של נפגע בעבודה נדרשת תעודת מחלה שבה מפורטים ממצאי הבדיקה הרפואית והאבחנה הרפואית.

דרך המלך במתן תעודת מחלה היא מפגש פנים אל פנים בין הרופא לחולה, שבו ניתנת תעודת מחלה לאחר בדיקה של החולה. לפעמים ניתנת תעודת מחלה לפי פנייה של החולה, בלי שהרופא ראה אותו. נוהל של משרד הבריאות בעניין זה קובע: "ככלל, רופא רשאי, לפי שיקול דעתו, לתת תעודת מחלה למטופל שלא הגיע למרפאה. תעודת מחלה הניתנת ללא מפגש בין הרופא למטופל, תהיה לתקופת מחלה של עד 4 ימים למעט במצבים בהם ידוע על פי הפרטים ברשומת המטופל כי נדרשים עבורו ימי מחלה נוספים (למשל לאחר שעבר ניתוח)."

ב-4 בפברואר 2020, בתחילת התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הוציאה ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות תעודת מחלה גורפת לכל מי שחלה עליו החובה לשהות בבידוד בית. ביולי 2020 הורה בג"ץ על בטלותה של תעודת מחלה זו החל מ-30 בספטמבר, בנימוק שבידוד בית אינו מחלה ושתעודת המחלה הגורפת איננה בגדר "תעודת מחלה" כהגדרתה בתקנות דמי מחלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הוצאת תעודת מחלה, באתר כל זכות
* מתן תעודות מחלה, מינהל הרפואה במשרד הבריאות

הערות שוליים
------------

1. ↑  תקנות דמי מחלה (נהלים לתשלום דמי מחלה), התשל"ז-1976, ק"ת 3594 מ-29 בספטמבר 1976
2. ↑  בג"ץ 4308/08 קו לעובד ואחרים נ' שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, ניתן ב־1 ביולי 2015
3. ↑  נהלים לתשלום דמי מחלה, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
4. ↑  תקנות דמי מחלה (נהלים לתשלום דמי מחלה) (תיקון), התשע"ה-2015, ק"ת 7533 מ-16 ביולי 2015
5. ↑  צבי לביא, אושר: לא צריך אבחון באישור מחלה למעסיק, באתר ynet, 30 ביוני 2015
6. ↑  אורלי אבירם, חולים? הבוס לא צריך לדעת במה, באתר ynet, 24 בדצמבר 2015
7. ↑  סעיף 7(ג)(4) לחוק עבודת נשים
8. ↑  תקנה 11 לתקנות הביטוח הלאומי (ביטוח מפני פגיעה בעבודה), התשי"ד-1954, באתר המוסד לביטוח לאומי
9. ↑  מתן תעודות מחלה, מינהל הרפואה במשרד הבריאות
10. ↑  תעודת מחלה גורפת לעובד השוהה בבידוד לפי צו בריאות העם, באתר משרד הבריאות.
11. ↑  בג"ץ 1633/20 "סל" שירותי סיעוד ואחרים נ' מדינת ישראל ואחרים, ניתן ב־27 ביולי 2020
**isayeret.com** הוא אתר אינטרנט ישראלי בתשלום, העוסק בכוחות המיוחדים של מדינת ישראל ובהן סיירות צה"ל ויחידות הלוחמה בטרור של משמר הגבול, משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר.

האתר כולל סקירות מפורטות על עשרות היחידות המיוחדות השונות בישראל, וכן על נושאים קשורים רבים כגון: אמצעי הלחימה, ציוד טקטי, כלי רכב, בתי ספר לסיירות, ועוד. בנוסף, כולל האתר גלריות תמונות נרחבות של לוחמי היחידות באימונים ופעילות מבצעית, כמו גם גלריות של קטעי וידאו ושל סיכות היחידות.

האתר הוקם בשנת 1997 על ידי לוחמים לשעבר יוצאי צה"ל ונכתב באנגלית כיוון שהוא מיועד גם לגולשים שאינם מישראל, המתעניינים ביחידות המיוחדות הישראליות. עד 2016 פעילות האתר מומנה על ידי מנויים חודשיים אשר גולשיו משלמים, כאשר לבני נוער וחיילים בצה"ל מוצעות הנחות. ב-2016 עבר האתר למודל עסקי חדש בו התוכן פתוח לכולם וההכנסות מגיעות מפרסום.

קיימת ביקורת כלפי האתר בדבר אי-דיוקים בחלק מהמידע המופיע בו, בעיקר במידע על היחידות. בעבר היה גם חשש להפרת כללי ביטחון מידע על ידי חשיפת מידע על יחידות שונות, אך חשש זה כיום אינו רלוונטי שכן האתר עובד בשיתוף פעולה עם הצנזורה הצבאית ותכניו מאושרים על ידה.

בשל התמחותו בתחום והמגוון הרחב של התכנים הייחודים הנכללים בו הפך isayeret עם השנים לאחד ממקורות המידע המובילים בתחום היחידות המיוחדות של ישראל והציוד והנשק בו הן משתמשות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Isayeret.com
**אורי שבח** (נולד ב-22 בדצמבר 1949, ב' בטבת התש"י, בחולון). הוא זמר, מלחין ומוזיקאי ישראלי.

קריירה מוזיקלית
---------------

שבח החל את דרכו המוזיקלית בתחילת שנות ה-70 כסולן בצוות הווי חטיבת הצנחנים.

ב**פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון המזרח**: לאחר שחרורו הופיע בפסטיבל עם השיר "למנצח שיר מזמור". בפסטיבל השני בשנת 1971 ביצע את שירו של אביהו מדינה "עונג שבת". בפסטיבל השלישי בשנת 1972 זכה במקום הראשון עם שירו של עמוס מלר "עיר כלה". בפסטיבל הרביעי בשנת 1973 זכה במקום השלישי עם "שיר שמח" שכתב אביהו מדינה. בפסטיבל החמישי בשנת 1974 זכה במקום הראשון עם השיר "ארץ אהובה", אף הוא של מדינה. עד שנה זו הוציא 2 אלבומים שכללו את להיטיו מהפסטיבלים לצד שירים נוספים כמו "יעקב ועשו", "לנר ולבשמים" ועוד. בשנת 1976 השיר "פזמון האגודה" שכתב שבח זכה במקום השני בביצועם של צמד העמרנים. השיר הפך ללהיט והוא הוקלט ונכלל באלבומו הראשון "אשרי האיש" שיצא באותה שנה. בפסטיבל האחד עשר בשנת 1980 זכה במקום השלישי יחד עם להקת האלמוגים בשיר "שובי השולמית". בפסטיבל השלושה עשר בשנת 1985 זכה במקום השלישי בשיר "הללויה נגנו". בכך הפך אורי שבח לכוכב הבולט בתחרויות **פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון המזרח** כשרשם הישג של חמש זכיות, פעמיים במקום הראשון ושלוש פעמים במקום השלישי.

בתחילת שנות ה-80 הוציא אלבום שני בשם "עולם יפה" וכלל שירים רבים שכתב אביהו מדינה, ביניהם "לילה בקהיר", "בתקווה אל המחר", ו"מזלות" שבוצע במקור על ידי ראובן ארז בפסטיבל הזמר בסגנון עדות המזרח (שיר זה מוכר יותר בשם "סוד המזלות", והתפרסם בביצועו של זוהר ארגוב). באלבום זה ביצע גם שירים בתימנית של רבי שלום שבזי ושירים מן המקורות שהולחנו על ידו ועל ידי מדינה.

בשלב מאוחר יותר התחזק שבח בדת והפעילות המוזיקלית שלו פחתה. מאז ועד היום הוא הוציא את האלבומים "אודך", "מסורת מבית אבא", "להר המוריה" ו"מודה אני". בשני האלבומים האחרונים הצטרף אליו להקלטות גם בנו רן שבח.

דיסקוגרפיה
----------

* **ארץ אהובה**  (1976)
* **עולם יפה** (1978)
* **אשרי האיש**  (1990)
* **שר מסורת מבית אבא**  (1998)
* **מודה אני**  (2004)
* **להר המוריה** - ביחד עם בנו רן.
* **מודה אני** - ביחד עם בנו רן.
* **מסורת מבית אבא** - בהפקת האחים ראובני

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אלון, לאן נעלם הזמר אורי שבח?, באתר News1 מחלקה ראשונה, 23 ביוני 2015
* יוני קמפינסקי, הזמר הישראלי המיתולוגי והדור הבא, באתר ערוץ 7, 5 בספטמבר 2017
* דף הבית ביוטיוב | אורי שבח - Uri Shevach

* אורי שבח, באתר שירונט

* אורי שבח, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
**סופרגרופ** (מאנגלית: **supergroup**) או **להקת-על** (בעבר היה מקובל בעברית המונח **להקת צמרת**) הוא מונח שהוטבע בשלהי שנות ה-60 לתיאור הרכבים מוזיקליים שהורכבו ממוזיקאים מוערכים שכבר זכו לתהילה בזכות עצמם במסגרת להקות אחרות או כאמנים עצמאיים. המונח שאב את שמו משם האלבום Super Session מ-1968 של יוצרי הרוק האמריקאים אל קופר (ממייסדי להקת דם, יזע ודמעות), מייק בלומפילד וסטפן סטילס. דוגמה מוקדמת נוספת היא להקת קרוסבי, סטילס ונאש, שהפכה מאוחר יותר לקרוסבי, סטילס, נאש ויאנג.

לאחר הצלחתה של להקת קרים של אריק קלפטון, שרק שניים מחבריה זכו לתהילה לפני הקמתה של הלהקה, החל המונח לשמש גם לתיאור להקות שהצליחו מסחרית בצורה יוצאת דופן, ללא קשר לתהילת העבר של חברי הלהקות. כיום משמש המונח גם לצורכי קידום מכירות.

בדרך כלל, להקות-על אינן מחזיקות מעמד יותר מתקופה של אלבום או שניים, לפעמים בשל חילוקי דעות שנוצרים בין חבריהן על רקע מאבקי אגו. להקות אחרות נוצרות כפרויקט-צד שמראש לא נועד לשרוד לאורך זמן (כמו להקת טמפל אוף דה דוג או מד סיזן). בדרך כלל, בלהקות אלו, לרוב חברי הלהקה יש כבר להקה אחרת פעילה וותיקה יותר, שפועלת במקביל.

המושג גם משמש לתיאור להקות שזכו להצלחה גם לאחר הקמתן, כגון: הביטלס, פינק פלויד, קווין, ג'נסיס ויס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופרגרופ** בוויקישיתוף
**איש הנצח** (באנגלית **Highlander: The Series**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת פעולה/פנטזיה שמבוססת על סרט משנת 1986 באותו השם. היא המשך לסרט הראשון עם מספר שינויים: קונור מקלאוד (כריסטופר למברט) לא באמת מקבל את הפרס למרות שהוא עדיין בן אלמוות ונותן ליורש שלו, דאנקן מקלאוד (אדריאן פול), את מקומו. בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2 ולאחר מכן ב-AXN בשידורים חוזרים.

עלילה
-----

כמו בסרט, הסדרה מלווה את איש הנצח, שתמצית חייו מוצגת בפתיח הסדרה; איש הנצח הוא דאנקן מקלאוד אשר נולד בשנת 1592 ברמות סקוטלנד כבן-אלמוות. ב-400 השנים הבאות לאחר מכן היה דאנקן לוחם, מאהב ונווד שנאלץ להילחם עם בני-אלמוות אחרים על הזכות להמשיך ולחיות. בקרבות אלה על חייהם המנצח לוקח את ראשו של יריבו ויחד אתו, את כוחו. קורותיהם של בני האלמוות מתועדים בידי אגודה של בני אנוש שנקראת "Watchers", שעוקבת אחרי בני האלמוות השונים בעולם.

### עונה ראשונה

#### פרולוג

הפרק הראשון של העונה משמש כפרולוג ומציג חלק מהדמויות הקבועות שילוו את המשך העונה, **דאנקן** (אדריאן פול) הוא בן אלמוות, אחד מני רבים, המנסה לחיות חיים נורמליים עם חברתו הצרפתייה **טסה נואל** (אלכסנדרה ואנדרנוט) יחד איתה הוא מנהל חנות עתיקות, המצויה במבנה תעשייתי בו השניים מתגוררים.

באחד הלילות פורץ אל החנות נער מתבגר, המתפרנס ממעשי גנבה מזדמנים, בשם **ריצ'י ריאן** (סטן קירש). דאנקן, החש בנוכחות בן אלמוות אחר, מגיע לזירת הפשע ומאתגר את ריצ'י לקרב. בעוד טסה מפצירה בו להניח לנער מגיח לפתע סלאן קווינס ומאתגר את דאנקן לקרב, ולאחריו מופיע קונור מקלאוד (כריסטופר למברט), בן שבטו מורו וחברו הוותיק של דאנקן. שני בני האלמוות האחרונים מנהלים קרב קצר במהלכו ריצ'י בורח וסלאן נמלט מהזירה למשמע סירנות המשטרה.

לאחר כמה ימים נתפס ריצ'י ודאנקן מגיע לבקרו בתחנת המשטרה. דאנקן מציע לריצ'י שלא יסגירו למשטרה וזאת בתנאי שלא יספר על מה שאירע בליל הפריצה לחנות העתיקות.

קונור ודאנקן מתאמנים, נהנים זה מחברתו של זה ורבים על הזכות להרוג את סלאן, אך האידיליה נשברת כאשר קונור גוער בדאנקן ולמורת רוחו מפציר בו לחזור אל "**המשחק**", כינוי לתחרות בה הורגים בני האלמוות אחד את השני על ידי עריפת ראשם ועל ידי כך נהנים מכוחם. המנצח בתחרות, בן האלמוות האחרון, יזכה בכוחות של כל בני האלמוות האחרים ובכך יהיה בעל כוח אדיר לחולל שינוי בעולם, לטובה או לרעה. טסה, שהייתה מודעת עד כה להיותו של דאנקן בן אלמוות תוהה על קנקנו של קונור וכועסת שהשניים מנסים להסתיר ממנה את **"**המשחק**"**, אודותיו דאנקן שמר בסוד עד לאותו שלב.

סלאן פורץ שוב לחנות העתיקות וכובל את טסה על מנת להתגרות בדאנקן. לאחר האירוע הטראומטי מביעה טסה את רצונה לעזוב את החנות ולעבור לגור בפריז. עקב החשש ההולך וגובר לגורלה מציעה לה דאנקן להיפרד לאחר שנים-עשר שנים של זוגיות וטסה מתנגדת. לאחר הקרב מול סלאן, טסה ודאנקן מתפייסים ומחליטים להישאר יחד, וקונור עוזב.

#### המשך העונה

בהמשך העונה, ריצ'י נעזר בדאנקן במספר הזדמנויות, ואף עובר להתגורר עימו ועם טסה. מוטיב חוזר המניע את העלילה הוא היכנסותם של רי'צי וטסה לצרות והצלתם על ידי דאנקן. את העלילה מלווים פלשבקים של דאנקן אל עברו, וזאת בהשראת דמויות מעברו שהוא פוגש בהווה, ובהשראת סיטואציות בהווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איש הנצח

* "איש הנצח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "איש הנצח", באתר AllMovie (באנגלית)

* "איש הנצח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "איש הנצח", באתר Metacritic (באנגלית)

* "איש הנצח", באתר Hulu סדרות (באנגלית)

* "איש הנצח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)