recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יום הגעת ההודים** (באנגלית: **Indian Arrival Day**) הוא יום חג המצוין בארצות האיים הקריביים ובאי מאוריציוס, בדרך כלל לציון הגעתם של אנשים מתת-היבשת ההודית לאותה ארץ כעובדים בחוזה שהובאו על ידי השלטונות הקולוניאליים הבריטים והגופים מטעמם. עובדים אלו כונו בשם קולים.

במאוריציוס נחגג החג ב-2 בנובמבר לציון הגעתם של העובדים ההודים.

בגיאנה החג נחגג ב-5 במאי לזכר הגעתם לארץ של העובדים הראשונים בחוזה מהודו ב-8 במאי 1838. העובדים הובאו לעבודה במטעי קנה הסוכר. כיום מונים צאצאיהם של העובדים הללו מעל 750,000 תושבים, שהם 44% מאוכלוסיית גיאנה.

בסורינאם נחגג החג ב-5 ביוני.

החל משנות התשעים של המאה ה-20 נחגג יום הגעת העובדים בטרינידד וטובגו ב-30 במאי. יום זה מציין את הגעתם של תושבים תת-היבשת ההודית הראשונים שהגיעו לטרינידד ב-30 במאי 1845 על סיפונה של הספינה "פאטל ראזק".

מאז תחילת ציון יום זה בטרינידד וטובגו, מתקיימות חגיגות דומות בג'מייקה, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, קנדה ואוסטרליה. עם זאת, בארצות כמו פיג'י, מלזיה, סינגפור, דרום אפריקה וקניה, שבהן גם קיימות אוכלוסיות גדולות ממוצא הודי, לא מצוין יום זה.

ראו גם
------

* קולי (תואר)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Why We Celebrate Indian Arrival Day, www.isps.edu.tt (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  Indian Arrival Day | Explore Guyana (באנגלית אמריקאית)
3. ↑  Indian Arrival Day, Visit Trinidad (באנגלית אמריקאית)
תמונה מפיצוץ המבנה ב-1931
בריכת מוסקבה
**קתדרלת ישו המושיע** (ברוסית: **Хра́м Христа́ Спаси́теля**) היא קתדרלה של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, הכנסייה הנוצרית האורתודוקסית הגדולה ביותר ברוסיה והשלישית בגובהה בעולם (103 מטר). הכנסייה שוכנת על גדות נהר מוסקבה, בבירה הרוסית מוסקבה, במרחק הליכה מהקרמלין.

היסטוריה
--------

### בניית הכנסייה

ב-25 בדצמבר 1812, עם שוך מלחמת רוסיה-צרפת, הכריז הצאר אלכסנדר הראשון, כי בכוונתו להקים קתדרלה "שתציין את הכרת תודתנו להשגחה העליונה שהצילה את רוסיה מהחורבן שאיים עליה" ולאובדן שחווה העם הרוסי.

העבודות על הקתדרלה החלו מספר שנים לאחר מכן. ב-1817 אימץ אלכסנדר את תוכניתו של האדריכל אלכסנדר ויטרברג למבנה. התוכנית, בסגנון נאו-קלאסי, כללה מוטיבים רבים מארגון הבונים החופשיים. המיקום שנבחר למבנה היה "גבעת הדרורים" במוסקבה.

ב-1825 עלה לשלטון אחיו של אלכסנדר, ניקולאי הראשון. בעיני ניקולאי, שהיה פטריוט ואדוק מאוד באמונתו, לא מצאה חן תוכניתו הנאו-קלאסית של ויטרברג שאישר אחיו. הוא הזמין מהארכיטקט קונסטנטין טון עיצוב חדש, בהשראת כנסיית איה סופיה באיסטנבול. התוכנית החדשה של טון, שהייתה בסגנון נאו-ביזנטי, אושרה ב-1832. מיקום המבנה הועתק לאתר הנמצא בקרבת הקרמלין לפי החלטת ניקולאי ב-1837. העבודות על המבנה החלו בשנת 1839.

העבודות נמשכו שנים רבות, ולבסוף נערך טקס הקדשה לכנסייה ב-26 במאי 1883, ביום הכתרתו של הצאר אלכסנדר השלישי. שנה קודם לכן, נערכה השמעת הבכורה של יצירתו הפטריוטית של צ'ייקובסקי, הפתיחה 1812, בכנסייה.

### הרס ושחזור

בעקבות מהפכת אוקטובר החל ברוסיה שלטון קומוניסטי אנטי-דתי מוצהר. עם מותו של לנין הוחלט כי במקום הקתדרלה יוקם ארמון הסובייטים לתפארת הסוציאליזם. התוכנית כללה הקמת פסל עצום ממדים של לנין המנופף בזרועו. הקתדרלה פוצצה עד היסוד בעזרת מקלות דינמיט ב-5 בדצמבר 1931, בהוראת לזר קגנוביץ', שר בממשלת סטלין. במשך שנה פונו הריסות הכנסייה מן האתר. הפרויקט הוקפא בסופו של דבר עקב חוסר תקציב ובעיות ביציבות בקרקע. בשנת 1958 הוקמה במקום בריכת מוסקבה שהייתה בריכת שחייה הגדולה בעולם באותה עת. 

ב-1990, לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי ברוסיה, קיבלה הכנסייה הנוצרית אורתודוקסית אישור לבנות מחדש את הכנסייה, וב-1991 הונחה אבן הפינה באתר. ב-1992 יוסדה קרן למטרת הבנייה מחדש של הכנסייה, שאליה הגיעו תרומות מכל רחבי רוסיה. על פרויקט השחזור הופקד זוראב צרטלי. טקס ההקדשה של הכנסייה נערך ב-19 באוגוסט 2000, יום ההשתנות של ישו לפי המסורת האורתודוקסית.

ראו גם
------

* בריכת מוסקבה
* ארמון הסובייטים
* הקתדרלה הקתולית של מוסקבה
* קתדרלת המלאך מיכאל
* הקתדרלה הראשית של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
* קתדרלת קאזאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת ישו המושיע** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת ישו המושיע (ברוסית)
* קתדרלת ישו המושיע, ברשת החברתית פייסבוק

* קתדרלת ישו המושיע, ברשת החברתית אינסטגרם


| הכנסייה האורתודוקסית הרוסית  Русская православная церковь |
| --- |
| אישים | ולדימיר הראשון, נסיך קייב • פטריארך • קיריל הראשון • אנדראס הקדוש • קירילוס ומתודיוס • ניקון • אלכסיי השני |  |
| מבנים | קתדרלת העלייה לשמים • כנסיית וסילי הקדוש • לאוורת השילוש-סרגייב • קתדרלת ישו המושיע • מנזר דנילוב |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007456316305171
* ISNI: 0000 0001 2164 6140
* LCCN: n88170314
* NKC: kn20020322456
* SELIBR: 309255
* VIAF: 136151429
* WorldCat: lccn-n88170314

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במגדל בקרמלין. אם התכוונתם לפסטיבל מוזיקה צבאית בשם זה, ראו מגדל ספאסקאיה (פסטיבל).מגדל ספאסקיה
איור של הקרמלין מכיוון הכיכר האדומה. מגדל ספאסקיה ניצב בקדמת התמונה משמאל
**מגדל סְפַּאסְקַיַה** (ברוסית: **Спасская башня** - "סְפַּאסְקַיַה בַּאשְנְיָה") הוא מגדל שעון בקרמלין במוסקבה, והוא ניצב בחומת הקרמלין בצמוד לכיכר האדומה.

בזכות קרבתו לכנסיית וסילי הקדוש ולמאוזוליאום של לנין זהו המגדל הידוע ביותר בקרמלין. השער שבו שימש לתהלוכות ממלכתיות ודתיות, וכן לקבלות פנים לשגרירים.

שמו של המגדל בא משמו של האיקונין "סְפַּאס נֵרוּקוֹטְבוֹרְנִי" (Спас Нерукотворный - "מושיע שנוצר לא בעמל כפיים") שהיה תלוי לפני כן מעל שער סּפַּאסְקִיֵה (Спасские ворота). האיקונין עצמו לא השתמר, אך המקום בו היה קבוע עדיין נראה בבירור. גובהו של המגדל עד הכוכב שהותקן בראשו בתקופה הסובייטית ב-1935 הוא 67.3 מטר, ויחד איתו הוא נישא לגובה של 71 מטר. קוטרו של הכוכב הוא 3.75 מטר. הוא מאיר בלילה וסב על צירו לפי כיוון הרוח, כמו שבשבת. 

שמו הראשון של המגדל היה "מגדל פרולובסקיה" (Фроловская) והוא בא משמה של כנסיית "פרולה אי לאוורה" (Фрола и Лавра). זו הוצבה ברחוב מיסינצקאיה (Мясницкая) שהוביל מהקרמלין דרך השער אל הכיכר האדומה. המגדל נבנה בשנת 1491 במהלך תקופת שלטונו של נסיך מוסקבה ושליט רוסיה איוואן השלישי על ידי האדריכל פייטרו אנטוניו סולארי (Pietro Antonio Solari). פרטים אלו נלמדים מלוחות אבן לבנים עם כיתוב זיכרון שקבועים על המגדל עצמו מהצד של הקרמלין. בסוף המאה ה-16 נקבע סמל העיט הדו ראשי של רוסיה על המגדל. המגדל התנשא בתחילה למחצית מגובהו הנוכחי, אך בשנים 1625-1624 הוסיפו לו האדריכל הרוסי בַאזֶ'ן אוֹגוּרְצוֹב (Бажен Огурцов) והסקוטי כריסטופר גלווי (Christopher Galloway) גג ובו מספר מפלסים. ב-16 באפריל 1658 קבע צו רשמי את שמו הנוכחי של המגדל. העיטורים נוספו בזמן כהונתו של מייסד שושלת רומנוב, הצאר מיכאיל הראשון.

מגדל ספאסקיה ידוע בעיקר בזכות ארבעת השעונים המוזהבים הקבועים בו והפונים לארבעה כיוונים. השעון הראשון הותקן במגדל בשנת 1707, וב-1763 הותקן בו שעון מצלצל חדש, אשר תוקן בשנת 1851. החל ב-1920 ניגן השעון את נעימת האינטרנציונל. קוטרו של השעון הוא 6.12 מטר, וגובהן של הספרות הוא 72 ס"מ. אורכו של מחוג השעות הוא 2.97 מטר ומחוג הדקות מגיע לאורך של 3.28 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל ספאסקאיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מגדל ספאסקאיה
* אודות המגדל באתר Kremlin.ru (באנגלית)
* המגדל באתר הקרמלין (באנגלית)

| **הקרמלין** |
| --- |
| מבנים | ארמון הקרמלין הגדול • ארמון טרם • ארסנל הקרמלין • כנסיית הנחת הגלימה • כנסיית שנים עשר השליחים • מנזר העלייה לשמים • נשקיית הקרמלין • מגדל הפעמונים של איוואן הגדול • קתדרלת הבשורה • קתדרלת העלייה לשמים • קתדרלת המלאך מיכאל • ארמון הסנאט • ארמון הקרמלין הממלכתי • בניין הסגל הנשיאותי של רוסיה | מראה מהאווירמראה מהאוויר |
| החומה | חומת הקרמלין • מגדל ספאסקיה • מגדל טרויצקאיה • מגדל בורוביצקאיה |
| כיכרות וגנים | גן אלכסנדר • קבר החייל האלמוני • כיכר איוואנובסקיה • כיכר הקתדרלות • פעמון הצאר • תותח הצאר • גן טאיניצקי |
| אחזקה ותרבות | המנהל לענייני נשיא רוסיה • פסטיבל מגדל ספאסקאיה |
מפת הגבול בין איראן לטורקיה
**גבול איראן-טורקיה** (בטורקית: **ایران ترکیه سنوری**; בפרסית: **مرز ترکیه و ایران**) הוא הגבול בין הרפובליקה האסלאמית של איראן והרפובליקה הטורקית. אורכו של הגבול הוא כ-534 קילוטרים והוא נמשך ממשולש גבולות של זוג המדינות עם אזרבייג'ן בצפון ועד משולש הגבולות עם עיראק בדרום.

הגבול מתחיל עם משולש הגבולות של איראן וטורקיה עם נחצ'יבאן, שהיא רפובליקה אוטונומית של אזרבייג'ן בצמוד לנהר אראס. לאחר מכן הגבול ממשיך לכיוון דרום עד משולש הגבולות עם עיראק.

היסטוריה
--------

במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל באזור המזרח התיכון המרד הערבי, שנתמך על ידי הבריטים, שחשקו בנפט שהיה באזור, ודחפו את הערבים למרוד באימפריה העות'מאנית ששלטה על מרבית המזרח התיכון. כתוצאה מהסכם סייקס–פיקו שנחתם ב-1916, השיגו הבריטים את השליטה באזורי מוסול, בגדאד ובצרה, אזורים שכבשו הבריטים עם הקמת המנדט הבריטי בעיראק ב-1920.

על פי הסכם סוור חולקה האימפריה העות'מאנית, והאזורים שמצפון למוסול יועדו להיות חלק ממדינה כורדית עצמאית או אוטונומית. הלאומנים הטורקים זעמו על האמנה ותרמו לאווירה שבעקבותיה פרצה מלחמת העצמאות הטורקית. ההצלחה הטורקית במלחמה ייתרה את ההסכם וביטלה את הקשר בינו לבין המציאות. לאחר חתימת הסכם לוזאן, הטורקים השיגו הישג טריטוריאלי נדיב בהרבה מההסכם הקודם, אך נאלצו לוותר באופן רשמי על תביעה שהייתה להם במזרח התיכון. במזרח נשמר הגבול העות'מאני-פרסי לשעבר, שכעת הפך למשולש גבולות בין עיראק, איראן וטורקיה הצעירה.

באפריל 1929 נחתם באנקרה אמנה בין הטורקים לפרסים לגבי הגבול המשותף שלהן, הסכם שהיה תגובה למרד אררט שבוצע על ידי הכורדים באזור הגבול. רק בוועידה שנערכה בטהראן ב-1932, הוחלט באופן סופי על החלפת שטחים. השטח העיקרי שעליו וויתרו האיראנים לטורקים היה אררט הקטן. כ-8 שנים לאחר מכן, במאי 1937 נחתם בין המדינות הסכם הגבולות הסופי.

ב-2017 החלה טורקיה להקים גדר גבול בגבול עם איראן, גדר שמטרתה היא למנוע הסתננות והברחות בלתי חוקיות. הגבול צפוי להיות באורך של כ-144 קילומטרים. נכון לדצמבר 2017, רק חצי מהיעד הושלם. לטענת הגורמים האחראים, הגדר הייתה אמורה להיות מושלמת עד אביב 2019, אך נכון ליוני 2021 היא טרם הושלמה. האיראנים בירכו על הקמת הגדר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבול איראן–טורקיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *CIA World Factbook - Iran*, נבדק ב-5 באפריל 2020 `{{citation}}`:  (עזרה)
2. ↑  *Treaty of Peace with Turkey signed at Lausanne*, Lausanne, Switzerland, 24 ביולי 1923, נבדק ב-28 בנובמבר 2012 `{{citation}}`:  (עזרה)
3. ↑  *International Boundary Study No. 28 – Iran-Turkey Boundary* (PDF), 3 בפברואר 1964, נבדק ב-5 באפריל 2020 `{{citation}}`:  (עזרה)
4. ↑  Hürriyet Daily News: "Turkey builds 700 kilometer long wall on Syrian border" 15 Jun 2017
5. ↑  Tehran Times: "Erdogan says to build walls on Iran, Iraq borders" 2 Jun 2017
6. ↑  Yeni Şafak: "TOKİ’den Türkiye’nin Kuzey-Doğu hattına 144 kilometrelik duvar" 13 May 2017
7. ↑  The Jerusalem Post "Turkey to complete wall on Iranian border by spring 2019" Jan 10 2018
8. ↑  PressTV "Iran asks Turkey for explanation over deaths of border guards" May 29, 2017
שגיאות פרמטריות בתבנית:אישיות ביטחונית   
פרמטרים [ qid ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**איתי זעפרני** (נולד ב-26 באוקטובר 1987) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה המכהן כסגן מפקד עוצבת הגליל.

ביוגרפיה
--------

איתי זעפרני נולד בלוד וגדל בלוד ובאשדוד.

במרץ 2006 התגייס לפיקוד העורף כנהג משאית בבה"ד 16 ולאחר כשנה החל מסלול לוחם בחיל השריון ושובץ לשירות בחטיבה 188. עבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון ושובץ כמפקד מחלקה בגדוד 53, שם הוביל את מחלקתו במבצע עופרת יצוקה בפאתי רפיח.

לאחר מכן, שימש מ"מ בקורס מפקדי טנקים וכסגן מפקד פלוגה באימון המתקדם. בשנים 2010–2012 היה חניך במכללה לפיקוד טקטי, ובסיומו שובץ להיות מפקד פלוגה בגדוד 195 של חטיבה 460.

בשנים 2013–2014 שירת כמפקד פלוגה ג' בגדוד 53 והוביל את הפלוגה בימי לחימה רבים בגבול עזה ולבנון ובמבצע צוק איתן, אז היה הגדוד חלק מצוות הקרב החטיבתי של חטיבת גולני בעת לחימתה בשג'אעייה ובדיר אל-בלח. ב-2015 הועלה לדרגת רב-סרן ומונה לקצין המבצעים של גדוד 53. בשנת 2015–2016 שירת כסגן מפקד הגדוד. עם סיום תפקידו יצא ללימודי תואר שני במשפטים (ללא משפטנים) באוניברסיטת בר-אילן אך לאחר זמן קצר נקרא לשמש כראש לשכתו של מפקד פיקוד הצפון - יואל סטריק.

ב-2018 יצא ללימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ומטה ולאחר מכן הועלה לדרגת סגן-אלוף וקיבל את הפיקוד על גדוד 74 (סער). במהלך תפקידו כמג"ד הסב את הגדוד למרכבה סימן 4 והוביל אותו בתעסוקה מבצעית באוגדת עזה, בסיומה הגדוד קיבל את אות ההערכה המבצעי על ידי הרמטכ"ל.

ב-2021 מונה לתפקיד קצין האג"ם של עוצבת געש וב-2023 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לתפקיד סגן מפקד עוצבת הגליל, בו הוא משרת במהלך מלחמת חרבות ברזל.

חיים אישיים והשכלה
------------------

איתי נשוי לבת-אל, תרפיסטית באומנות, ואב לשניים. מתגורר באשדוד.

בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני מאוניברסיטת חיפה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמואל סרדינס, אות הערכה מהרמטכ"ל הוענק לגדוד 74 בפיקודו של סא"ל איתי זעפרני מאשדוד, באתר אשדוד נט, ‏16 בינואר 2021
2. ↑  רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר את"צ, ‏23 בינואר 2023
3. ↑  שמואל סרדינס, כבוד: סא"ל איתי זעפרני מאשדוד ימונה לסגן מפקד אוגדת הגליל ויועלה בדרגה, באתר אשדוד נט, ‏24 בינואר 2023
**אוהד שחר** (נולד ב-30 באוקטובר 1957) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע, טלוויזיה, קריין ומדבב ישראלי.

ביוגרפיה
--------

שחר למד משחק בבית הספר לאומנות הבמה בית צבי וסיים את לימודיו בשנת 1981. כמו כן שיחק בתיאטרון צה"ל.

שחר השתתף בתפקידים רבים בתיאטרון ובהם: קוסטיה ב"השחף", ג'ון מריק ב"איש הפיל", עזאזל ב"השטן ממוסקבה", פוק ב"חלום ליל קיץ", ז'אק ב"כטוב בעיניכם", כריס ב"כולם היו בני", יוסף ק. ב"המשפט", ניק ב"מי מפחד מווירג'יניה וולף?", אנטיפולוס מאפזוס ב"קומדיה של טעויות", יואל מילר ב"המורדים", תורוולד ב"נורה", הייזנברג ב"קופנהגן", אחרב ב"צור וירושלים" ארנו קרצ'מן ב"דמוקרטיה", גדעון ב"הבן הטוב", ג'ק ב"יומן חוף ברייטון" ואוטו פרנק ב"אנה", "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש", "מהומה רבה על לא דבר", "מרג'ורי פריים" בתיאטרון הקאמרי, אביהו תשבי ב"השיבה" בתיאטרון הקאמרי (במקביל לשמואל וילוז'ני).

ב-1989 השתתף בסרטו של עמוס גיתאי, "ברלין ירושלים".

ב-2004 הוא הופיע לצד ארז שפריר בהצגת הילדים "מוף ומוריס" שם גילם את מוריס, פסיכולוג ילדים ולו כלב ששמו מוף. ההצגה זכתה להצלחה רבה.

ב-2013 השתתף שחר במחזמר קזבלן. וב"הנסיכה האמריקאית (חוזרת)" בתיאטרון תמונע.

בנוסף, השתתף שחר בסרטי הקולנוע: "החולמים", "נקודת ראות", "עץ הדומים תפוס", "סיפור קיץ", ״היורד למעלה״, ״מינכן״,
ובדרמות הטלוויזיה: "קו 300" ו"משפט קסטנר".

ב-2005 גילם את משה שרת בסרט הטלוויזיה "עכשיו או לעולם לא".

בשנת 2015 השתתף בסרט הטלוויזיה "ההפך" לפי ספרו של יהושע גרינברג.

בשנת 2017 יצא סרטו של דורון ערן, "רוח חדשה", בכיכובו של שחר. הסרט מגולל את סיפור חייו של היהודי המשיחי יעקב דמקני ומבוסס על רב המכר פרי עטו.

בשנת 2020 החל להשתתף במחזה "אלוהי הקטל" בתיאטרון הקאמרי.

אוהד קריין בעברית ובאנגלית בסרטונים המוקרנים ברחבי מוזיאון יד ושם.

החל שנת 2023 השתתף במחזמר "מלצרית" בתפקיד ג'ו כמחליף של אלי גורנשטיין.

קריירה
------

שחר שיחק במגוון סדרות ילדים ונוער ישראליות כגון האחיין שלי בנץ, קופיקו, הקלמרים שחר גם דיבב מגוון דמויות מצוירות כגון הגרינץ', גופי, כראמל וגרו בסדרת סרטי "גנוב על הירח" ובקרוב גם בסרט גנוב על החיים

בפעם הראשונה בה תרם את קולו לסרט מונפש פגש בשחקן דב רייזר, איתו השתתף בכמה הפקות תרגום ודיבוב לעברית.

חיים אישיים
-----------

שחר היה נשוי לשחקנית והקומיקאית ענת וקסמן ולשניים שני ילדים. כיום הוא נשוי בשנית לשחקנית והרקדנית מאיה קופצ'יק ולהם בת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוהד שחר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אוהד שחר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אוהד שחר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אוהד שחר, בארכיון הבימה
* אוהד שחר, באתר "הבמה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007579477305171
* LCCN: n2018016102
* VIAF: 14145304741178610694
* WorldCat: lccn-n2018016102

 |
**חיים אריאב** (13 באוגוסט 1895 – 16 ביוני 1957) היה איש ציבור ישראלי. בין תפקידיו הבולטים מזכ"ל הסוכנות היהודית, מזכיר התאחדות האיכרים וחבר הכנסת.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **חיים קרופסקי** בשנת 1895 בעיר לִידה שברוסיה הלבנה, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. בצעירותו למד בחדר ובבית ספר עממי רוסי. בשנת 1912 עלה לארץ ישראל וסיים את לימודיו בגימנסיה "הרצליה".

בסיום לימודיו התנדב אריאב לצבא האימפריה העות'מאנית, והוכשר מטעמו בקושטא לקצונה. בשירותו הפעיל שירת כמורה בבית ספר צבאי בדמשק. בעקבות חשיפתה של מחתרת ניל"י נאסר. לאחר שחרורו הוחזר לשמש מתורגמן בחזית הקווקזית.

בשנת 1919 החל לעבוד בוועד הצירים, וכעבור זמן התמנה למזכיר הוועד.

בשנת 1921 החל ללמוד משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים. סיים את למודיו בשנת 1925, והוסמך לעריכת דין.

בשנים 1929–1931 שימש מזכיר כללי של הסוכנות היהודית בירושלים, ולאחר מכן, עד שנת 1951 כיהן כמזכיר התאחדות האיכרים, ובחלק מהזמן גם כמזכיר ארגון הפרדסנים. בשנת 1931 היה מעורב בהקמתה של קופת חולים עממית. כן היה אריאב מנהל חבר המועצות המקומיות.

בשנת 1934 עזר ביסוד אוצר האכרים למשכנתאות, וביסוד בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.

לאורך השנים היה אריאב מעורב פוליטית בתנועת הציונים הכלליים, נבחר לוועד הפועל של ברית הציונים הכלליים וליושב ראש המחלקה המוניציפלית של "האיחוד האזרחי". כמו כן היה בין מייסדי עיתון "הבוקר" וחבר הנהלה במערכת העיתון.

בשנת 1951 נבחר מטעם המפלגה לכנסת השנייה. כהונתו נמשכה גם בכנסת השלישית, עד לפטירתו ביוני 1957. במהלך תקופת כהונתו כיהן כחבר ועדת הכספים, ועדת הפנים וועדת חוקה, חוק ומשפט. בכנסת השלישית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת.

אריאב נפטר ב-16 ביוני 1957 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* חיים אריאב, באתר הכנסת

* חיים אריאב, באתר כנסת פתוחה
* חיים אריאב, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
* דוד תדהר (עורך), "חיים אריאב (קרופסקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 772

הערות שוליים
------------

1. ↑  משלחת הפרדסנים לפני הנציב, הארץ, 26 בינואר 1940
2. ↑  ה. רובין, חבר המועצות המקומיות מכשיר הריאקציה, משמר, 13 בנובמבר 1947
3. ↑  אסיפה חגיגית לפתיחת בנק האכרים, דואר היום, 11 באוקטובר 1934  
למען בנק האיכרים, דואר היום, 25 בדצמבר 1934
4. ↑  חיים אריאב - בן חמישים, הַבֹּקֶר, 5 בספטמבר 1945
5. ↑  חברי הכנסת השלישית, הארץ, 4 באוגוסט 1955
6. ↑  חיים אריאב למנוחות, דבר, 18 ביוני 1957
7. ↑  י. רוקח ייבחר סגן יר"ר הכנסת, הארץ, 23 ביולי 1957
8. ↑  חיים אריאב באתר GRAVEZ
**חטיבת הנחתים האמפיבית** (בטורקית: **Amfibi Deniz Piyade Tugayı**), או **יחידת הקומנדו האמפיבית** (בטורקית: **Amfibi Komando**), היא יחידת נחתים המיועדת למבצעים מיוחדים של חיל הים הטורקי, בסיסה של היחידה נמצא בפוקה ליד איזמיר.

היסטוריה
--------

ההיסטוריה המודרנית של חטיבת הנחתים הטורקית, בפיקודה של קבוצת לוחמה אמפיבית, החלה בשנת 1966 עם היווצרות הכוח הראשון לפלישה רגלית מן הים, שהיה למעשה גדוד הנחתים הראשון. סגן האדמירל כמאל קאיאג'אן דחף להקמתו של הגדוד, שהוקם ב־15 בספטמבר 1966 בבסיס הימי בגאלג'וק. מפקדת הכוחות הוקמה במרסין באפריל 1971. גדוד הנחתים האמפיבי השני הוקם ב־1973, ומפקדת רגימנט הנחתים האמפיבי הוקמה ב־18 באפריל 1974, לפני הפלישה לקפריסין.

רגימנט הנחתים האמפיבי לקח חלק בפלישה לקפריסין דרך הים, ב־20 ביולי 1974, אבטח את ראש החוף ותרם להצלחה משמעותית. הרגימנט השתתף גם ב"מבצע השלום השני", עם הצלחה במשימות שניתנו לו. בשל ההצלחה ב"מבצע השלום בקפריסין", ב-15 בנובמבר 1983, העניק ראש המטה הכללי את מדליית הזהב "אומץ לב יוצא דופן והקרבה עצמית".

לאחר הפלישה לקפריסין ב־1974, גדוד הנחתים השלישי, גדוד התמיכה האמפיבי, הוקם ב־1979 באיזמיר. בכך הושלם ארגון היחידה ברמת הרגימנט. בשנת 1980, גדוד הנחתים האמפיבי השלישי נפרס באופן זמני במרסין כדי להשלים משימות ניהול של ממשל צבאי. בתקופה 1985-1992 נערכו תרגילים רבים בטורקיה ומעבר לים, ובוצעו משימות הרתעה בים האגאי ובים התיכון. רגימנט הנחתים האמפיבי השתתף גם במבצעים בסוריה ובלוב בהנהגתו של אדמירל גירסל צ'יפינר.

תמונות
------

* Turkish marine personnel on the Italian island of Sardinia during the Destined Glory 2005 (Loyal Midas) military exerciseנחתים טורקים באי האיטלקי סרדיניה בתרגיל צבאי המיועד לתפארת לויאל מידאס 2005
* Turkish marines aboard USS Nassau stand by to conduct maritime interdiction operations, as part of exercise Phoenix Express 2007נחתים טורקים על סיפון USS *נאסו* מחכים לביצוע פעולות מניעה ימיות, כחלק מתרגיל פניקס אקספרס 2007
* Amphibious Marines perform fast-rope exercises from a U.S. Navy MH-60S Sea Hawk helicopter during exercise Phoenix Express in 2009נחתים אמפיביים מבצעים תרגילי פאסט-רופ ממסוק MH-60S סי הוק של הצי האמריקני בתרגיל פניקס אקספרס 2009
* Turkish Marines board an MV-22 Osprey on the flight deck of the USS Kearsarge while participating in Turkish-led and hosted amphibious exercise Exercise Egemenהנחתים הטורקים עולים על מטוס בל-בואינג V-22על סיפון USS קירסארג' במהלך תרגיל אמפיבי בהובלת ואירוח טורקיה תרגיל אגמן
* "Once a marine, always a marine" motto, at the entrance of an exercise areaמוטו "פעם נחת, תמיד נחת", בכניסה לאזור אימונים

הפניות
------

1. ↑  "Hata Sayfası". נבדק ב-17 בינואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Amfibi deniz piyadeleri". נבדק ב-17 בינואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Turkey - Amphibious Marine Infantry Brigade Command / Amfibi Deniz Piyade Tugay Komutanligi / Amfibi Deniz Piyade, www.globalsecurity.org
**The New England Journal of Medicine**‏ (בקיצור **N Engl J Med** או **NEJM**) הוא כתב עת רפואי בשפה האנגלית שעובר ביקורת עמיתים ורואה אור בידי החברה הרפואית של מסצ'וסטס (Massachusetts Medical Society). הוא אחד מכתבי העת השפיטים לרפואה הפופולריים והנקראים ביותר ברחבי תבל. הוא גם כתב העת הוותיק שמתפרסם ברציפות לאורך פרק הזמן הארוך ביותר.

ג'ון קולינס וורן (John Collins Warren) ייסד את NEJM בשנת 1812 כרבעון שנקרא The New England Journal of Medicine and Surgery. ב-1828 הוא נהפך לשבועון ושמו שונה ל-The Boston Medical and Surgical Journal; מאה שנים מאוחר יותר הוא החליף את שמו לשם הנוכחי.

כתב העת מפרסם מאמרי מערכת, מאמרים על מחקרים מקוריים, מאמרי סקירה, כתבות, מקרי בוחן, ולו חלק מיוחד המכונה "Images in Clinical Medicine".

בין המחברים החשובים שכתבו ב-NEJM לאורך ההיסטוריה ניתן למנות את אוליבר ונדל הולמס האב (רופא דגול שהיה אביו של השופט אוליבר ונדל הולמס), הנס זינסר (Hans Zinsser) ולואיס תומאס (Lewis Thomas), כמו גם רופאים בעלי שם נוספים. אחד מעורכיו הראשונים, ג'רום סמית' (Jerome V.C. Smith), היה גם ראש עיריית בוסטון.

כתב העת זוכה בדרך כלל בדרוג ה-impact factor הגבוה ביותר מבין כתבי העת לרפואה (יותר ממתחריו Journal of the American Medical Association ו-The Lancet). בשנת 1977 זכה כתב העת בפרס לעיתונות מצטיינת מידי George Polk Awards.

NEJM מאפשר גישה מקוונת חופשית למאמרים (הוא עושה כן שישה חודשים אחרי הפרסום, הדבר אפשרי לגיליונות החל משנת 1993). כלל זה אינו חל על קוראים מארצות המתפתחות, שלהם יש גישה מיידית לתוכן בלי תשלום, לצרכים אישיים.

NEJM גם מחזיק בשני פודקאסטים, האחד כולל ראיונות עם רופאים וחוקרים שמפרסמים בכתב העת, והשני מסכם את תוכנו של כל גיליון. חלופה אחרת כוללת חינוך רפואי מתקדם (קובצי וידאו של נהלים רפואיים), וכן Weekly Image Challenge.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **New England Journal of Medicine** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של New England Journal of Medicine (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של New England Journal of Medicine

* אתר האינטרנט הרשמי של New England Journal of Medicine (בסינית)
* New England Journal of Medicine, ברשת החברתית פייסבוק

* New England Journal of Medicine, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* New England Journal of Medicine, ברשת החברתית אינסטגרם
* האתר של NEJM
* NEJM Videos in Clinical Medicine
* NEJM's Audio interview RSS feed, in XML format
* Pubmed search for New England Journal of Medicine
* גלי וינרב, ‏"התופעה של פרסום תוצאות חיוביות בלבד בניסויים נגמרה", באתר גלובס, 16 ביוני 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 1035154622385844710006
* WorldCat: lccn-n2018190049

 |
**מרדכי אלגרבלי** (נולד ב-14 ביולי 1944) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם התנועה הדמוקרטית לשינוי (ד"ש) בכנסת התשיעית.

ביוגרפיה
--------

מרדכי אלגרבלי נולד במקנס שבמרוקו, למד בתלמוד תורה ובסמינר למורים של כל ישראל חברים ליד קזבלנקה. בשנת 1964 עלה לישראל עם משפחתו, שהתגוררה בשכונת שמואל הנביא. בעל תואר ראשון ושני במתמטיקה וכלכלה מהאוניברסיטה העברית. היה מראשי תנועת "עודד" וכיהן כיו"ר שלה משנת 1969 והתנדב לסייע לבתי הספר בשכונת מגוריו, עיר גנים. שימש סגן מנהל מחלקת התכנון במשרד החינוך בשנים 1971–1977.

אלגרבלי הצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי יחד עם אנשי תנועת עודד, ומונה לראש ועדת חברה ורווחה של התנועה. הוא נבחר למקום ה-15 ברשימת התנועה לכנסת ונבחר לכנסת התשיעית מטעמה. עם התפרקותה הצטרף לתנועה הדמוקרטית, וכעבור מספר חודשים, בסוף 1979, פרש ממנה והקים סיעת יחיד. אלגרבלי היה פעיל מאוד בנושאי חינוך בכנסת. בעקבות פרישתו מהתנועה הדמוקרטית נותר ללא סיעה וסירב להצעתו של חיים קורפו שהליכוד יתמוך בבקשתו להכרה בסיעה עצמאית תמורת תמיכתו בקואליציה. מקומו בוועדת החינוך נמסר לחבר אחר בתנועה הדמוקרטית.

ביולי 1980 פעל להקמת מפלגה עדתית יחד עם הפנתרים השחורים בישראל בראשות סעדיה מרציאנו ותנועת האוהלים של ימין סוויסה, אך חבריו בתנועת עודד טרפדו את המהלך. לקראת הבחירות לכנסת העשירית הקים עם מרציאנו את מפלגת האיחוד. בבחירות לכנסת העשירית לא הצליחה מפלגת האיחוד לעבור את אחוז החסימה ובכך הסתיימה הקריירה הפוליטית של אלגרבלי.

אלגרבלי מכהן כיו"ר מועצת המנהלים של קבוצת רקח תעשיות פרמצבטיות.

חיים אישיים
-----------

נשוי ואב לארבעה ילדים, בהם סגן אודי-יהודה אלגרבלי, שנפל בלבנון ביולי 1994 במהלך שירותו הצבאי כקצין קשר. אחיו הוא חבר בית הדין הרבני הגדול, הרב ציון אלגרבלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* מרדכי אלגרבלי, באתר הכנסת

* מרדכי אלגרבלי, באתר כנסת פתוחה
* יאיר קוטלר, חבר כנסת מרדכי אלגרבלי: מאבק על כסא, מעריב, 6 ביולי 1979

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבינועם בר יוסף, הר געש בשכונת שמואל הנביא, מעריב, 21 בנובמבר 1986
2. ↑  שפי גבאי, עודד - למלחמה בעוני, דבר, 30 בספטמבר 1971
3. ↑  ישראל כהן, מתנדבים לעזרת נוער במצוקה, דבר, 16 ביולי 1973
4. ↑  ידין - יו"ר התנועה הדמוקראטית לשינוי, דבר, 9 בדצמבר 1976
5. ↑  אריה ארד, 20 המקומות הראשונים בד"ש, דבר, 20 במרץ 1977
6. ↑  שלמה גינוסר, אריתמטיקה של ועדות הכנסת, דבר, 17 בדצמבר 1979  
קואליציה פחות אחד, מעריב, 30 בינואר 1980
7. ↑  ראו למשל:  
ח"כ א. ידלין: לא להעמיד סימן שאלה על הרפורמה, דבר, 18 באוקטובר 1977  
נשקלת חקיקה שתחייב רישום, דבר, 30 בנובמבר 1977  
אהרן גבע, מה מעיק על המורות מעמישב?, דבר, 3 בינואר 1978  
הלימודים בבית שאן הושבתו, מעריב, 15 ביוני 1980
8. ↑  יהושע ביצור, הליכוד העניק למרציאנו מעמד, מעריב, 12 בנובמבר 1980
9. ↑  יהושע ביצור, אלגרבלי התחנן בכנסת, מעריב, 10 בינואר 1980
10. ↑  אבי בטלהיים, תנועה חדשה מוקמת ע"י חה"כ אלגרבי ומרציאנו, מעריב, 16 ביולי 1980  
אפע"ל זה יהיה שמה של תנועת אלגרבלי מרציאנו, מעריב, 21 ביולי 1980
11. ↑  אבי בטלהיים, מחלוקת חריפה בתנועות עודד ואוהלים, מעריב, 17 ביולי 1980  
אבי בטלהיים, מועצת עודד החליטה להפסיק המו"מ, מעריב, 28 ביולי 1980
12. ↑  שתי רשימות עדתיות חדשות לכנסת, דבר, 14 במאי 1981
**פלורנס ארנולד**, באנגלית:  **Florence Arnold** ‏ ( 1900–1994 ) הייתה ציירת אבסטרקטית אמריקאית ממחוז צפון אורנג', קליפורניה. היא הפכה פעילה בקהילת האמנות של פולרטון על ידי הקמת ארגונים ותערוכות לקידום העניין של הנוער באמנות. עבודותיה מצויות בקליפורניה ובעולם.

### רקע

פלורנס ("פלוסי") מוד ארנולד (לבית מילנר) נולדה ב-6 בספטמבר 1900, באריזונה. היא קיבלה תואר ראשון במוזיקה ב-1926 במילס קולג' באוקלנד, קליפורניה ותואר ראשון בחינוך ב-1939 באוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס, קליפורניה.  לאחר מכן היא קיבלה תעודת הוראת מוזיקה בשנת 1937 מ-Claremont College. לאחר שהתחתנה, היא התיישבה בפולרטון, קליפורניה. היא לימדה בבית הספר התיכון פולרטון יוניון.  ארנולד לימדה מוזיקה במשך 42 שנים. 

עבודותיה הוצגו במרכז התרבות Muckenthaler בפולרטון, במוזיאון לגונה לאמנות ובסמיתסוניאן. היא הייתה אמנית הבית בגלריה לאמנות של פולרטון קולג' לאמנות בשנת 1973. היא הציגה יצירות אמנות מחוץ לארצות הברית במדריד, קופנהגן, פירנצה, רומא, מילאנו וונציה.

### קריירה

כשפרשה מהוראת מוזיקה בסביבות גיל 50, היא החלה לקחת שיעורי ציור במכללת פולרטון. בתחילה ציירה נופים וטבע דומם, אך נמשכה לאמנות בסגנון מופשט. היא שאבה השראה מעבודתו של ג'ון מקלוהן באמנות מופשטת.

היא הפכה פעילה בקהילת האמנים במחוז צפון אורנג'. היא ארגנה את אגודת האמנות של המחוז. ב-1966 היא הייתה ממייסדי Night in Fullerton. ארגון נוסף ועזרה לייסד את ארגון האמנות ה-Art Alliance באוניברסיטת קליפורניה סטייט, פולרטון היא הייתה חברה מייסדת של מרכז התרבות Muckenthaler  היא ניהלה אירועים לקידום אמנים צעירים בקריירה האמנותית שלהם. אירוע שהיה חוזר על עצמו - פסטיבל האמנים הצעירים של פירנצה. היא התחילה את הפסטיבל ב-1976.  אירועים אלה כללו גם אמני נוער מוכשרים שנבחרו להיות חלק מהתערוכה. מרכז התרבות Muckenthaler אירח אירוע זה בשנת 2016. 

האמנות שלה מסווגת כ"הפשטה בסגנון קשיח". ביטוי זה נטבע על ידי מבקר האמנות ז'ול לאנגסר בשנת 1959 וארנולד הפכה לחלק מבית הספר לאמנות לציור בסגנון זה.  היא למדה ופיתחה את הטכניקה שלה אצל קארל בנג'מין.

### חיים מאוחרים יותר

היא מתה בגיל 93 בשנת 1994.  ארנולד תרמה חלק מיצירות אמנותה לקולג' פולרטון לאוסף הקבוע של המחלקה לאמנות.[2] ארגון ברית האמנות של אוניברסיטת קליפורניה, פולרטון, ממשיך להעניק מלגות על שמה של ארנולד לסטודנטים לאמנות המתמחים ברישום, איור, הדפסה או ציור. מלגה זו הוקמה כדי לכבד את זכרה בשנת 1990.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mudrick, Sylvia Palmer (2015). Fullerton: the Boom Years. The History Press. pp. 82–83
2. ↑  "Florence Millner Arnold (1900-1994) Fullerton College library"
3. ↑  "Florence Arnold"
4. 1 2  Sherry Angel, Fullerton Artist Says There's an Art to Living, Los Angeles Times, ‏1990-09-14 (באנגלית אמריקאית)
5. ↑  Florence Arnold – Laguna Art Museum (באנגלית אמריקאית)
6. ↑  Corinne Flocken, Showing Off : Works of 500 Fullerton Students Move From Refrigerator Door to Muckenthaler, Los Angeles Times, ‏1989-03-18 (באנגלית אמריקאית)
7. ↑  "Florence Arnold Young Artist Exhibition"
8. ↑  Mudrick, Sylvia Palmer (2015). Fullerton: the Boom Years. The History Press. p. 83
9. ↑  Mary Lou Pickel, Artist F.M. Arnold Dies at 93; Helped Launch 'A Night in Fullerton', Los Angeles Times, ‏1994-03-05 (באנגלית אמריקאית)
**אנדרה באזאן** (בצרפתית: **André Bazin**,‏ 18 באפריל 1918 – 11 בנובמבר 1958) היה תאורטיקן ומבקר קולנוע צרפתי, מהחשובים בהיסטוריה של הקולנוע. ממייסדיו ועורכו הראשון של הירחון "מחברות הקולנוע" שהביא להתפתחות הגל החדש בקולנוע הצרפתי. 

באזאן, שכונה לעיתים "אבי הגל החדש", נפטר בגיל 40 ממחלת הלוקמיה.

ביוגרפיה
--------

באזאן נולד באנז'ה בשלהי מלחמת העולם הראשונה. ב-1943 החל לכתוב בנושאים קולנועיים ובשנת 1951 הקים יחד עם ז'אק דוניו-ולקרוז (Jacques Doniol-Valcroze) וז'וזף-מארי לו דוקה (Joseph-Marie Lo Duca) את הירחון "מחברות הקולנוע". סביב כתיבת הירחון, באזאן קיבץ את מבקרי הקולנוע ז'אן-לוק גודאר, פרנסואה טריפו, קלוד שברול, אריק רוהמר וז'אק ריווט, שהפכו כעבור מספר שנים למבשרי "הגל החדש" בקולנוע הצרפתי והעולמי. באזאן נחשב למנטור שלהם. 

בנוסף, שקד באזאן גם על סדרה בת ארבעה ספרים שנקראה "מהו קולנוע?". הסדרה, שראתה אור רק לאחר מותו, ניסתה להסביר מהו קולנוע על ידי הגדרת כל דבר שהוא קולנועי ומה הופך אותו לכזה.

באזאן והריאליזם
---------------

בחייו האישיים, באזאן היה מאמין אדוק באל והדבר התבטא בהשקפותיו לגבי הקולנוע. הוא נחשב לאחד מגדולי התומכים בריאליזם הקולנועי והתנגד לרעיונות הפורמליסטים שצמחו בקולנוע בשנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה העשרים בברית המועצות. תפיסתו הריאליסטית מתבטאת ברצונו לתת למצלמה, כגורם אובייקטיבי וללא מגע אדם (בשונה מהציור למשל) לחשוף את "יופי העולם" כהגדרתו, אותו יופי שהאל העניק לעולם וניתן לראות אותו רק כאשר המצלמה מנתקת אותו מהזמן והמרחב היומיומי בו הוא שרוי. 

באזאן טען שהמצלמה והקולנוע משחררים את האמנים מהמאבק הפסיכולוגי בין הצורך לשעתק את המציאות לצורך ליצור אסתטיקה ביצירה, זאת משום שהמצלמה יוצרת תחושת ריאליזם בכל מקרה ולאמן נותר להתעסק רק באסתטיקה. הוא העריך שימוש בעדשה רחבה, שוטים ארוכים וצילומים ש-"נותנים כבוד למרחב ולזמן" כהגדרתו, לצורך תחושת הריאליזם אצל הצופה.

באזאן האמין כי רק מבקר שאוהב סרט מסוים צריך לכתוב עליו ביקורת, על מנת שזו לא תהיה ארסית, אלא בונה בלבד. שניים ממאמריו החשובים ביותר הם "הוויתה של הדמות המצולמת" ו"התפתחות השפה הקולנועית".

נפטר בנובמבר 1958 בנוז'אן-סור-מארן, שבפריז. טריפו, שלאחר הסתבכותו עם החוק בנעוריו, באזאן היה לאפוטרופוס שלו וקידם אותו בנושא הקולנוע, הקדיש לו את סרטו הארוך הראשון, "400 המלקות" שצילומיו החלו יום לפני מותו של באזאן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנדרה באזאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זאב רב נוף, בעיות בלי גיבורים, דבר, 23 בפברואר 1968
2. ↑  ענר פרמינגר, מסך קסם: כרונולוגיה של קולנוע ותחביר, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1995, עמ' 170
3. ↑  רחל אורן, להיות מובן וגם מעניין, דבר, 7 ביולי 1972

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258322805171
* BNE: XX1083447
* BnF: cb11890727h (data)
* CiNii: DA02813917
* GND: 118657704
* ISNI: 0000 0001 2124 3843
* LCCN: n50005549
* NDL: 00432606
* NKC: ola2002152239
* NLG: 268514
* NLK: KAC199601905
* NTA: 069902585
* SELIBR: 176952
* SUDOC: 026711478
* Trove: 791032
* VIAF: 24597539
* WorldCat: lccn-n50005549

 |
בתוך נקיק הארה, ניתן להבחין בשביל הליכה גלוי על קיר רחוק
הנקיק בנקודה צרה
**נקיק הארה** או **ערוץ הארה** (גרמנית: **Aareschlucht**) הוא קטע של הנהר ארה אשר התחפר באבן גיר, ליד העיירה מאירינגן, באזור הרמה הברנית שבשווייץ. הערוץ הוא תוצר עקיף של עידן הקרח אשר התרחש לפני כ-10,000 שנים, והוא נוצר מהמסת קרחונים בתקופה שאחרי העידן. על אף שאורכו מעט יותר מקילומטר, מעבר זה גובל בצוקים תלולים שגובהם עד 50 מטרים בכל צד. רוחב הערוץ משתנה, והוא נע בין 30 מטרים למטר אחד בלבד.

הערוץ הוא אתר תיירות פופולרי, אשר מבקרים רבים נמשכים אליו בעקבות קרבתו למפלי רייכנבאך, אשר נבחר על ידי ארתור קונאן דויל כמקום הירצחו של שרלוק הולמס על ידי פרופסור מוריארטי.

אישור לבנות מסלולי הליכה לאורך הערוץ ניתן בשנת 1887, והמעבר נפתח לציבור בשנת 1889. מ-1912 ועד 1956, חשמלית מאירינגן-רייכנבאך-ערוץ הארה קישרה את החלק המערבי של הערוץ למאירינגן; מאז 1946 שימשה רכבת מאירינגן-אינרטקירכן לאותה מטרה. המסעדה והקיוסק בכניסה המערבית נבנו לראשונה בשנת 1928 ושוחזרו ב-1987. בשנת 2003 נבנתה תחנת רכבת עבור הכניסה המזרחית, יחד עם גשר תלוי שנועד לקשר את התחנה לכניסה; ביסטרו וקיוסק נוספו לכניסה זו ב-2008.

ניתן להגיע למסלול שלאורך הערוץ על ידי כניסות בכל אחד מקצותיו, שם נלקחים דמי כניסה למסלול. ברוב אורכו של המסלול הוא בנוי מעץ על גבי מסגרת מתכת, התלויה בקירו של הערוץ. כל אחת מהכניסות מקושרת לתחנות בקו הרכבת מאירינגן-אינטקירכטן, עם "ערוץ הארה-מערב" בקצה המערבי של הערוץ, והתחנה התת-קרקעית "ערוץ הארה-מזרח" (Aareschlucht Ost) אשר מתחברת לכניסה המזרחית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקיק הארה** בוויקישיתוף
* מדיה וקבצים בנושא ערוץ הארה בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הערוץ
* התוכנית הרשמית של הערוץ

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Location Plan". Aareschlucht AG. נבדק ב-30 בספטמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Geology". Aareschlucht AG. נבדק ב-30 בספטמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. 1 2  *map.geo.admin.ch* (Map).
4. ↑  "History of Construction". Aareschlucht AG. נבדק ב-30 בספטמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Meiringen–Reichenbach–Aareschlucht". *www.eingestellte-bahnen.ch* (בגרמנית). אורכב מ-המקור ב-2014-10-06. נבדק ב-2014-10-01.
**אוגטסו מונוגטרי** (ביפנית: **雨月物語**) הוא סרט יפני בבימויו של קנג'י מיזוגוצ'י. בסרט המתרחש ביפן של ימי הביניים, מככבים מסאיוקי מורי ומאציקו קיו, והשראתו באה מסיפורים של אואדה אקינארי וגי דה מופאסאן. זהו סרטו המפורסם ביותר של מיזוגושי, הנחשב על ידי מבקרים כיצירת מופת של הקולנוע היפני.

אטימולוגיה
----------

ביפנית "או״ פירושו גשם, ״גטסו״ פירושו ירח, ״מונוגטרי״ פירושו סיפור (מסוגה גבוהה). בתרגום חופשי מאנגלית: "מעשיות לאור הירח והגשם". שני האלמנטים, ירח וגשם, קשורים במסורת היפנית לאווירת מסתורין.

עלילה
-----

אוגטסו הוא סיפור רוחות, שבו חייו של איכר אומן בימי הביניים של יפן נהרסים מחמת תאוות הבצע שלו. באופן האופייני לסרטיו של מיזוגוצ'י העוסקים רבות באפליה ובסבל של נשים בחברה, ועל רקע התנהגותם האנוכית של גברים. הסרט מציג תפאורה מדהימה ביופייה וקטעים ארוכים ועשויים בקפדנות, כמו גם מרכיבים היוצרים בלבול כמו ערפל ודממה.

הסרט זכה בפרס אריה הכסף עבור הבימוי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה לשנת 1953. הסרט הופיע פעמים רבות בכתב העת "Sight and Sound" במשאל שבו מופיעים עשרת הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם ומתפרסם פעם בעשור. בשנת 2000 העיתון "The Village Voice" מיקם את אוגצו במקום ה-29 ברשימת מאה הסרטים הטובים ביותר של המאה העשרים.

הפצה
----

ב-2005 נעשה הסרט זמין בפעם הראשונה ב-DVD בסדרת Region 1 כש-Criterion Collection הפיצו מהדורה של דיסק כפול, של הסרט הכוללת סרט תיעודי בן 150 דקות על מיזוגושי שביים קנטו שינדו. המארז כולל גם עלון עם מסה ושלושה סיפורים קצרים שמהם שאב הסרט את השראתו: The House in the Thickest ו"תאוותנותו של הנחש" מאת אקינארי אודה, ועל "כיצד הוא השיג את לגיון הכבוד" מאת גי דה מופאסאן.

לקריאה נוספת
------------

* דני מוג'ה, **אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת**, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "אוגטסו מונוגטרי", עמ' 89–90

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגטסו מונוגטרי** בוויקישיתוף
* מסת אוסף קריטריון שכתב פיליפ לופאט
* במאגר הסרטים היפני (ביפנית)

* "אוגטסו מונוגטרי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "אוגטסו מונוגטרי", באתר נטפליקס

* "אוגטסו מונוגטרי", באתר AllMovie (באנגלית)

* "אוגטסו מונוגטרי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "אוגטסו מונוגטרי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

### ביקורות

* ביקורת על אוגטסו מונגטרי
* סקירת DVD של אוגטסו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007369788205171
* BIBSYS: 90819659
* BNE: XX5233811
* BnF: cb13339132s (data)
* CANTIC: a12013730
* GND: 7691955-9
* LCCN: n92024713
* NDL: 00627113
* SUDOC: 088042243
* VIAF: 316751746
* WorldCat (עם VIAF): 316751746

 |
**איונה טימופייביץ' ניקיצ'נקו** (ברוסית: **Иона Тимофеевич Никитченко**;‏ 28 ביוני 1895 – 22 באפריל 1967) היה משפטן רוסי ששימש כשופט בית המשפט העליון של ברית המועצות. מאוחר יותר היה שופט במשפטי נירנברג מטעם ברית המועצות.

ראשית חייו וקריירה
------------------

ניקיצ'נקו נולד למשפחת איכרים בחוטור (אנ') טוזלוקוב (כיום מחוז רוסטוב). הוא למד במכון החקלאי שם ומשנת 1916 היה חבר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. במאי 1920 מונה לסגן יושב ראש בית המשפט הצבאי של אזור סמירצ'יה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה לחם בקו החזית במרכז אסיה. בשנת 1924 מונה כחבר במכללת בית הדין הצבאי של המחוז הצבאי של מוסקבה.

כסגן יו"ר הקולגיה הצבאית של בית המשפט העליון של ברית המועצות, הוביל ניקיצ'נקו כמה ממשפטי הראווה של יוסיף סטלין הידועים לשמצה, במהלך הטיהורים הגדולים מ-1936 עד 1938, ובעיקר גזר את דינם של לב קמנייב וגריגורי זינובייב.

משפטי נירנברג
-------------

ניקיצ'נקו היה אחד משלושת המנסחים העיקריים של אמנת לונדון. הוא גם היה השופט מטעם ברית המועצות במשפטי נירנברג והיה נשיא מושבו בברלין. דעותיו הקדומות של ניקיצ'נקו ניכרו מלכתחילה. בטרם התכנס בית הדין, הסביר ניקיצ'נקו את המשפטים מנקודת מבט סובייטית:

> 
> אנו עוסקים כאן בפושעי מלחמה ראשיים שכבר הורשעו ושהרשעתם כבר הוכרזה על ידי הצהרות מוסקבה וקרים [יאלטה] של ראשי ממשלות [בעלות הברית]... כל הרעיון הוא להבטיח עונש מהיר וצודק על הפשע.
> 
> 
> 
> — Robert Jackson, on June 29, 1945
> 

ניקיצ'נקו התנגד לזיכוים של היילמאר שאכט, פרנץ פון פאפן והנס פריטשה; הוא גם טען כי יש לגזור עונש מוות על רודולף הס, שבסופו של דבר נידון למאסר עולם על ידי בית הדין. ניקיצ'נקו גם מצא את פסקי הדין שגויים ביחס לקבינט של היטלר, המטה הכללי של גרמניה (אנ') והפיקוד העליון של הוורמאכט.

ניקיצ'נקו חשש מפשרה קלה מדי. בנקודת הדיון הסופית בחן מחדש את עניינו של הס והצביע בעד מאסר עולם, כך שהזדמנותו של הס להיחלץ בדרגת ענישה נמוכה יותר לא התרחשה.

קריירה מאוחרת
-------------

במרץ 1946 נבחר ניקיצ'נקו מחדש לבית המשפט העליון של ברית המועצות, ועד יולי 1949 עבד כסגן יושב הראש שלו. מאוגוסט 1949 עד ספטמבר 1951 היה ראש המחלקה לכלי שינוע ליניאריים של משרד המשפטים של ברית המועצות. הוא פרש לגמלאות ב-1951.

איונה ניקיצ'נקו נפטר ב-1967 ונקבר בבית העלמין וודנסקויה במוסקבה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Реабилитирован посмертно
המגלשה במתחם אושילנד
**מתחם אושילנד** הוא מרכז קניות ובילוי בכפר סבא. מרכז הקניות הוא חלק ממתחם אושירה אשר נבנה באזור התעשייה עתיר ידע.

פעילות
------

בניית המתחם החלה בשנת 2012 והסתיימה ב-2016. המתחם נפתח לפעילות ב-7 ביולי באותה שנה.

המתחם כולל ארבע קומות, כאשר התחתונה בהן משמשת גם כמפלס חנייה. במקום 15 אולמות קולנוע של הוט סינמה שהחליף את הקולנוע הישן בקניון ערים בכפר סבא לטובת בית קולנוע גדול וחדשני. הקולנוע מתפרס על שתי קומות, כאשר חמישה אולמות הם אולמות VIP.

בנוסף לבתי הקולנוע הקניון כולל פארק משחקים חיצוני לילדים, שוק האוכל המקורה הראשון בישראל הנמצא מחוץ לתל אביב ומתחם מעצבים הכולל דוכנים מתחלפים העוסקים בתחומי עיצוב שונים כגון עיצוב הבית ואומנות ובנוסף ישנה גם מגלשה בגובה שלוש קומות. הקומה התחתונה כללה פארק אינטראקטיבי לילדים המבוסס על משחק הילדים הווירטואלי "מוגובי" הנקרא מוגו פארק והסקייטפארק המקורה הראשון בישראל, שניהם נסגרו כשלוש שנים אחרי פתיחת המרכז.

בשנת 2017 מתחם השוק המקורה עבר לבעלי רשת "דרבי בר דגים" לאחר כישלון המתחם במתכונתו הקודמת אשר הייתה תחרות למתחמים דומים כגון שרונה מרקט ושוק צפון. כעת המתחם עובד כמסעדה אחת גדולה המחולקת לכ-24 מסעדות קטנות בסגנונות קולינריים שונים תחת מותגים ייחודיים למתחם שנוצרו על ידי "דרבי בר דגים".

המתחם כולל חניון תת-קרקעי בן שתי קומות הכולל כ-1500 מקומות חנייה.

בקרבת המתחם הייתה אמורה להבנות תחנת הרכבת כפר סבא צפון, אך זו בוטלה ב-2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתחם אושילנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מתחם אושילנד
**סקסטוס אורליוס ויקטור** (בלטינית: **Sextus Aurelius Victor**;‏ 320-390 לספירה לערך) היה היסטוריון ופוליטיקאי באימפריה הרומית.

אורליוס ויקטור נולד באפריקה. הוא היה מחברו של חיבור היסטורי קצר על האימפריה הרומית בשם "הספר על הקיסרים" (Liber De Caesaribus), שמכסה את התקופה מאוגוסטוס קיסר ועד קונסטנטיוס השני.

בזמן שלטונו של הקיסר יוליאנוס הכופר (361-363), שירת ויקטור כמושל פנוניה סקונדה (אנ').
ידוע כי בשנת 389 הוא החזיק במשרת הממונה על העיר רומא (praefectus urbi Romae), – פראיפקטוס אורבי (אנ'), תפקיד בכיר בקיסרות ברומא.

חיבוריו
-------

ארבעה חיבורים היסטוריים קצרים יוחסו לו, אולם רק ייחוס החיבור של "הקיסרים" מבוסס היטב.

1. "מקורות הגזע הרומאי" (Origo gentis romanae).
2. "על אישים מפורסמים ברומא".
3. "על הקיסרים" (De Caesaribus).
4. "קיצור על הקיסרים" (Epitome de Caesaribus) – מיוחס לו.

ויקטור השלים את "על הקיסרים" בין השנים 359-361. הוא השתמש לצורך כתיבתו בחיבור היפותטי על ההיסטוריה של הקיסרים (ההיסטוריה של הקיסרים של אנמן (אנ')).
לאחר תיאור המלחמה בין קונסטנטיוס השני למגנטיוס, מספר ויקטור אורליוס על המרד היהודי נגד קונסטנטיוס גאלוס בשנת 351. ויקטור הוא המקור היחיד המציין את שמו של מנהיג המרד היהודי, "פטריקיוס" (Patricius), שהיהודים "העלו אותו למלכות".

ארבעת החיבורים הללו פורסמו בדרך כלל יחד בשם "היסטוריה רומאית" (Historia Romana). "על אישים מפורסמים" הודפס לראשונה בשנת 1472, בארבעה כרכים, תחת שמו של פליניוס הצעיר, ואילו "קיצור על הקיסרים" הודפס לראשונה בשטרסבורג בשנת 1505.

המהדורה הראשונה של כל ארבעת החיבורים יחד הייתה מאת אנדריאס שוטוס (אנ') (שמונה כרכים, אנטוורפן, 1579). ב-1975 יצאה מהדורה של "על הקיסרים" על ידי פייר דופריין (Pierre Dufraigne).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורליוס ויקטור** בוויקישיתוף
* **AURELIUS VICTOR**, באנציקלופדיה איראניקה
* כתבי סקסטוס אורליוס ויקטור (בלטינית)
* **Epitome De Caesaribus** (באנגלית)
* Anonymous: **On the Origin of the Roman People** (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מנחם שטרן - M. Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Vol. II: CXXXV. Aurelius Victor, p. 499
2. ↑  דוד גולן, **היסטוריה אוגוסטה – הקיסרים החיילים**, מבוא, עמ' 2.
3. ↑  M. Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Vol. II: CXXXV. Aurelius Victor, p. 501

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269594505171
* BIBSYS: 95000275
* BNC: 000233313
* BNE: XX825524
* BnF: cb118895764 (data)
* CANTIC: a10043810
* CiNii: DA00879594
* GND: 119072009
* ICCU: MUSV003190
* ISNI: 0000 0001 1766 9251
* LCCN: n80008471
* LNB: 000295455
* NKC: jn19990000318
* NLA: 35658267
* NLG: 92539
* NLP: a0000001051145
* NSK: 000382511
* NTA: 069616450
* RERO: 02-A000014107
* SELIBR: 281706
* SNAC: w6qd0hcm
* SUDOC: 026696800
* Trove: 1030083
* VcBA: 495/45569
* VIAF: 64001057
* WorldCat: lccn-n80008471

 |
**מאריה בנת שמעון אלקבטיה**, הידועה כ**מאריה אל-קבטיה** (בערבית: **مارية القبطية**) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, ילדה לו את אבראהים. משמעות שמה הוא "מאריה הקופטית".

חייה
----

מאריה אל-קבטיה נולדה במשפחה מבוססת ואמידה. אביה היה מצרי, ואמה הייתה אישה ממוצא יווני אשר התגוררה במצרים.

בשנת 628, מוחמד שלח מכתב לשליט מצרים הביזנטי, והזמין אותו לקבל את האסלאם. השליט לא הסכים לקבל את האסלאם, אך הוא שלח למוחמד מתנות, שביניהם כללו את מאריה ואת אחותה סירין בנת שמעון. בדרך לאל-מדינה, החליטו מאריה ואחותה להתאסלם. לאחר שהגיע לאל-מדינה והכירה את מוחמד, היא התחתנה איתו.

לפי המקורות האיסלמיים, מריה התגוררה אצל אשתו של מוחמד, חפסה. מוחמד אמר לחפסה שאביה רוצה להיפגש איתה, וכשזו הלכה לבקר את אביה, מוחמד שכב עם מריה. חפסה חזרה לביתה, נתגלה לה מה שאירע, והיא כעסה על מוחמד. מוחמד ביקש מחפסה שלא לספר ברבים את שאירע, אולם היא סיפרה את המעשה לעיישה. מוחמד נשבע לשתי נשותיו שלא ישכב יותר עם מריה. אולם לאחר מכן, ג'בריל נתגלה למוחמד ואמר לו את הפסוק הקוראני 66.1 שאומר "מדוע אתה הנביא מונע מעצמך את אשר האל ייעד לך?". פסוק זה אישר למוחמד להפר את שבועתו לנשותיו, והוא המשיך את הקשר עם מריה.

### אבראהים

בשנת 629, מאריה הביאה לעולם את אבראהים. 18 חודשים לאחר מכן, בשנת 631, אבראהים נפטר. על פי המסורת האסלאמית, מוחמד שקע בעצבות עמוקה בעקבות המקרה, ואף אמר "הצער הזה גורם לדמעות לזלוג מעיני וגורם ללבי להתעצב".

פטירה
-----

מאריה נפטרה בינואר 637, כ-5 שנים לאחר פטירתו של מוחמד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאריה אל-קבטיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maria al-Qibtiyya: Mothers of the Faithful, IslamicFinder (באנגלית)
2. ↑  Mariya al-QibtiyyaWife of the ProphetFull Name Mariya bt Sham'unWell-known As Umm al-Mu'mininReligious Affiliation IslamWell-known Relatives The ProphetPlace of Birth EgyptPlace of Residence Egypt, MedinaDeath/Martyrdom 5 years after the demise of the Prophetin Muharram 16/January 637Burial Place Al-Baqi'Era Early IslamKnown for Wife of the Prophet, Mariya al-Qibtiyya, WikiShia (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 128677327X
* ISNI: 0000 0004 1751 637X
* LCCN: n84074285
* SUDOC: 170844781
* TDVİA: mariye
* VIAF: 305139441
* WorldCat: lccn-n84074285

 |
**אבו מוחמד עז א-דין עבד אל-עזיז בן עבד א-סלאם בן אבי אל-קאסם בן חסן א-סולמי א-שאפעי** (בערבית: **أبو محمد عز الدين عبد العزيز بن عبد السلام بن أبي القاسم بن حسن السُّلَمي الشافعي**) אשר היה מכונה גם "גדול החכמים", היה אחד מאנשי הדת החשובים ביותר בהיסטוריה של האסלאם, ומפוסקי ההלכה החשובים ביותר באסכולה השאפעית. בנוסף להיות פוסק הלכה, היה אבן עבד א-סלאם גם תאולוג.

ביוגרפיה
--------

### שנותיו הראשונות

עז א-דין אבן עבד א-סלאם נולד בדמשק, בשנת 1181. כבר בצעירותו קיבל חינוך בתחומים השונים של הסופיזם, תאולוגיה, פיקה ושריעה. אחד מהמורים אצלם הוא למד היה אבו אל-חסן א-שאד'לי, מייסד מסדר השאד'זליה.

### מעצרו

בהיותו נותן דרשות באחד המסגדים בדמשק, הוא התריס ויצא בגלוי נגד המנהגים שהיו נהוגים בקרב הדרשנים האחרים בתקופתו בדמשק, בין היתר הוא סירב ללבוש בגדים שחורים, וסירב לשאת ברכות ושבחים לאנשי השלטון. כתוצאה מכך הוא נכלא, ולאחר שחרור הוא עזב את דמשק והגר לקהיר.

### במצרים

במצרים, זכה בן עבד א-סלאם למעמד גבוה מאוד, ואף מונה לתפקיד שופט ופוסק הלכה רשמי. בהמשך חייו הוא פרש מתפקידו כשופט והחל לעסוק בהוראת ההלכה האסלאמית על פי האסכולה השאפעית. ישנם היסטוריונים הגורסים כי הוא היה בין הראשונים שלימדו את תחום פרשנות הקוראן במצרים, ויש כאלה שאף טוענים שהוא היה הראשון.

פטירה
-----

עז א-דין עבד א-סלאם נפטר בקהיר בשנת 1262.

תלמידיו
-------

בין תלמידיו הבולטים של עז א-דין בן עבד א-סלאם היו: אבראהים בן אל-עז בן עבד א-סלאם, עבד א-לטיף בן אל-עז בן עבד א-סלאם, אבן דקיק אל-עיד, אבו שאמה אל-מקדיסי, עבד א-רחמאן בן אבראהים אל-פזארי, שהאב א-דין אל-קראפי.

כתביו
-----

עז א-דין עבד א-סלאם כתב טקסטים רבים בנושאים שונים במהלך חייו, ביניהם הכותרים שלהלן:

* "תפסיר אל-עז בן עבד א-סלאם" (בערבית: تفسير العز بن عبد السلام): ספר העוסק פרשנות של הקוראן.
* "קיצור צחיח מוסלם" (مختصر صحيح مسلم)
* "ההבדל בין האסלאם והאמונה" (الفرق بين الإسلام والإيمان): ספר העוסק בתאולוגיה.
* "מקאסד א-צלאת" (مقاصد الصلاة): טקסט העוסק בהלכות הצלאה.
* "מקאסד א-צום" (مقاصد الصوم): טקסט העוסק בהלכות הצום באסלאם.
* מנאסכ אל-חג' (مناسك الحج): טקסט העוסק בחג'.
* "אל-קוואעד אל-כּברא" (القواعد الكبرى): טקסט בנושא שורשי ההלכה באסלאם.
* "מסאאל א-טריקה פי עלם אל-חקיקה" (مسائل الطريقة في علم الحقيقة): טקסט העוסק בסופיות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Inventaire - your friends and communities are your best library, Inventaire
2. ↑  al-Tafsir al-Azim - Tafsir al-Qur'an al-Azim 4 VOLUMES (تَّفْسِير القُرآن العَظِيم): by Imam al-Izz Ibn Abd al-Salam Sultan al-Ulama, www.loohpress.com (ארכיון)
3. ↑  Al Tafsir al Azim : 4 Volumes, Arabic - £66.45 : Madani Propagation, Online book shop, islam786books.com
4. ↑  Izz\_al-Din, wiki2.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007256697305171
* BnF: cb150572186 (data)
* GND: 119084481
* ISNI: 0000 0001 1635 9606
* LCCN: n84172968
* NTA: 140472401
* SELIBR: 36954
* SUDOC: 110595408
* TDVİA: ibn-abdusselam-izzeddin
* VIAF: 47563791
* WorldCat: lccn-n84172968

 |
**לאו פוהר היילדה** (בנורווגית: **Leo Fuhr Hjelde**; נולד ב-26 באוגוסט 2003 בנוטינגהאם שבאנגליה) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת לידס יונייטד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.

חיים אישיים
-----------

היילדה נולד בנוטינגהאם שבאנגליה כאשר אביו, יון אולאב היילדה (אנ'), שיחק בנוטינגהאם פורסט.

קריירת מועדונים
---------------

היילדה גדל במחלקות הנוער של טריג/לאדה, רוזנבורג וסלטיק. ב-22 בינואר 2021 הושאל לרוס קאונטי מליגת העל הסקוטית עד לתום עונת 2020/2021. ב-23 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-0 לגלאזגו ריינג'רס במסגרת המחזור ה-25 בליגה. ב-6 במרץ הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 2–3 על קילמרנוק במסגרת המחזור ה-31 בליגה. בסך הכול ערך 11 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.

ב-27 באוגוסט 2021 חתם על חוזה לארבע שנים בלידס יונייטד מהפרמייר ליג. ב-9 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 לווסטהאם יונייטד במסגרת המחזור השלישי בגביע ה-FA לעונת 2021/2022. ב-16 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2–3 על וסטהאם יונייטד במסגרת המחזור ה-22 לעונת 2021/2022.

ב-12 בינואר 2023 הושאל לרות'רהאם יונייטד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת עונת 2022/2023 בצ'מפיונשיפ. ב-14 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על בלקברן רוברס במסגרת המחזור ה-27 בליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

היילדה היה חלק מסגל נבחרת נורווגיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023, וערך הופעה אחת בטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ross County add Celtic teenager Leo Hjelde on loan באתר BBC, ‏ 22 בינואר 2021 (באנגלית)
2. ↑  Millers secure loan for Leo from Leeds United באתר הרשמי של רות'רהאם יונייטד, 12 בינואר 2023 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לאו היילדה"**.