recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ארכיון מכון ז'בוטינסקי בישראל** שוכן במכון ז'בוטינסקי ברחוב המלך ג'ורג' 38, בתל אביב. בו נשמרים מסמכים, תמונות ופריטי אמנות הקשורים לציונות הרוויזיוניסטית לפלגיה ולתולדותיה.

תולדותיו
--------

ד"ר יוסף פעמוני ליד שולחן עבודתו בקופת חולים לאומית (בסביבות 1950)
הוקם בשנות השלושים של המאה ה-20, על ידי ד"ר יוסף פעמוני; תחילה בדירתו הפרטית ואחר כך הועבר אל משרדי "קופת חולים לאומית".

בשנת 1938, בעקבות חיפושי הבולשת הבריטית אחר חשודים בהשתייכות לאצ"ל והעלאתו לגרדום של שלמה בן-יוסף, הופסק איסוף החומר וסידורו במשרדי קופת החולים. פעילות הארכיון חודשה בשנת 1940 עם הפסקת פעילות האצ"ל נגד הבריטים בפרוץ מלחמת העולם השנייה.

לאחר מלחמת העולם השנייה הגיעו אל הארכיון מסמכים הקשורים בפעילות תנועת הנוער בית"ר והתנועה הרוויזיוניסטית באירופה. ד"ר יוסף פעמוני איתר חומרים רבים; בין השאר, כאשר השתתף בקונגרס הציוני ה-22, נפגש עם נציגי התנועה הרוויזיוניסטית ברחבי תבל, וביקש מהם למסור ל"מוזיאון בית"ר" פרסומים, תצלומים ומסמכים על פעילותם. באותה עת הופקד ארכיונו האישי של זאב ז'בוטינסקי על ידי משפחתו. בשנת 1947, זמן קצר לפני שתנועת בית"ר הוכרזה על ידי ממשלת המנדט הבריטי כתנועה בלתי חוקית, שונה שמו מ"מוזיאון בית"ר" ל"מכון ז'בוטינסקי".

לאחר הקמת המדינה הכין ד"ר פעמוני תוכנית אב לקליטת החומר הארכיוני והצגתו לקהל המבקרים. הארכיון החל לשמש גם כארכיון של תנועת החרות ולאחר מכן של המפלגות שבהן נטמעה, גח"ל והליכוד. בשנת 1958 הארכיון קיבל מעמד "ארכיון ציבורי", על פי חוק הארכיונים. בשנת 1964, לפי בקשת הנהלת המכון, הגיש ההיסטוריון פרופ' דניאל קארפי הצעה לארגון החומר הארכיוני וסידורו על פי העקרונות של מקצוע הארכיונאות. פסח גני, שהתמנה לתפקיד מנהל הארכיון לאחר פטירתו של ד"ר פעמוני, יישם את התוכנית והמשיך בפיתוח הארכיון. הארכיון עבר לבניין "מצודת זאב" לאחר הקמתו. בשנת 1990, עם פרישתו של פסח גני, עבר התפקיד לידי אמירה שטרן, והוחל בתהליך מחשוב ודיגיטציה של הארכיון.

פריטים ותכנים בארכיון
---------------------

בארכיון שמורים 406 ארכיונים אישיים של זאב ז'בוטינסקי ובני משפחתו ושל מנהיגי התנועה הרוויזיוניסטית ופעיליה וכ-215 ארכיונים מוסדיים. ארגונים ומוסדות שהפקידו בארכיון הם: "ברית הציונים הרוויזיוניסטים" (הצה"ר), "ההסתדרות הציונית החדשה" (הצ"ח), תנועת הנוער בית"ר וסניפיה בישראל ובעולם, תנועת העבודה הלאומית, קרן תל חי, ועדים וליגות (כגון ליגה עברית ימית, הוועד לשחרור האומה), תנועת החרות, גח"ל והליכוד, ארכיונים ואוספים של הארגונים ניל"י, ברית הבריונים, האצ"ל ולח"י, וכן מסמכים הקשורים ל"עליה ב'", לעולי הגרדום, לאנשי המחתרות גולי אפריקה ואחרים.

אוספי הארכיון כוללים מיליוני פריטים במדיה מגוונת: כתבי יד, יצירות אמנות (ציור, פיסול) מקוריות ומשועתקות, דברי דפוס (במכונת כתיבה, שכפול ומכונות דפוס): מכתבים, עיתונים וספרים וסרטי הקלטות שמע ווידאו, ובסוגות רבות: תצלומים (כ-35,000), דגלים, סמלים, כרזות, בולים וגלויות.

רוב הפריטים הנשמרים במכון: כתבי יד ותמונות, נרשמו במאגר הממוחשב שלו, ומאותרים באמצעות מנגנון חיפוש, חלק ניכר מהם נסרק וניתן לצפות בו באתר מכון ז'בוטינסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיון מכון ז'בוטינסקי, באתר מכון ז'בוטינסקי בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכון ז'בוטינסקי | אודות הארכיון, באתר www.jabotinsky.org
שילוט על הבניין המתאר את תולדות בית פיק"א
**ארכיון ראש פינה** הוא ארכיון היסטורי וחינוכי המנוהל על ידי העמותה לשימור ושחזור מורשת הראשונים בראש פינה.

היסטוריה
--------

ארכיון ספרייה ע"ש אברהם בלום בראש פינה נוסד בשנת 1987 ביוזמה ובסיוע משפחת בלום ומועצה מקומית ראש פינה. הארכיון שוכן במבנה היסטורי בית פיק"א, במתחם בתי פקידות של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד אשר ברחוב העליון במושבת הראשונים. 

הוגי רעיון הקמת ארכיון במושבה היו מנחם בן אריה שבעזרת יהודה עצבו יצר לראשונה כרטסת תיקי רשומות, ונחמה בלום (לבית הראל), אשת אברהם בלום, הרוח החיה בהקמה.

אוספי הארכיון
-------------

הארכיון מכיל אוספים אישיים, זכרונות, יומנים, תמונות, תיעוד וסיקור מבנים ואתרים היסטוריים, קלטות של שירי ראשונים, אוסף קטעי עיתונים וספרי זכרונות, עבודות מחקר, מוצגים, פרוטוקולים, פנקסים ורשומות, מתולדות ראש פינה. מסמכים רבים נשרפו בתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית. 
בארכיון מתקיימת פעילות מחקרית וחינוכית, מוצגות תערוכות מתחלפות, מתקיימים כנסים, ימי עיון וסדנאות. את הארכיון מנהלת מאז תחילת שנות ה-80 חנה שופן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארכיון ראש פינה** בוויקישיתוף
* מושבת הראשונים ראש פינה
* טעם של פעם פנינים מהארכיון ע"ש אברהם בלום

הערות שוליים
------------

1. ↑  רות מרום. ראשוני פינת ההר. אוסף מנחם בן אריה – האיש והאוסף. שבילים בהר. גיליון מספר 1, פברואר 2001. עמודים 25-34.
2. ↑  חנה שופן. דיוקנו של ארכיון ראש פינה. שבילים בהר. גיליון מספר 1, פברואר 2001. עמודים 34-36.
3. ↑  אברהם בלום, איש האדמה והספר. שבילים בהר. גיליון מספר 1, פברואר 2001. עמוד 45.
4. ↑  אילנה ברגר וחנה שופן. זרקור לארכיון. שבילים בהר. גיליון מספר 1, פברואר 2001. עמודים 37-42.
**המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג** (באנגלית: Hong Kong Museum of History; בסינית: 香港歷史博物館) הוא מוזיאון המציג את ההיסטוריה של הונג קונג ואת המורשת התרבותית של הונג קונג. המוזיאון ממוקם בצים שא צוי מזרח, בצמוד למוזיאון המדע של הונג קונג.

היסטוריה
--------

המוזיאון הוקם על ידי מועצת העיר הונג קונג בשנת 1975, עת שהוחלט לחלק את המוזיאון העירוני לשני מוזיאונים נפרדים: המוזיאון להיסטוריה ומוזיאון הונג קונג לאמנות. בבסיסו של אוסף המוזיאון ניצבו המוצגים אשר הוצגו במוזיאון העירוני מאז שנת 1962 (מוזיאון אשר היה ממוקם בבניין העירייה של העיר שבאזור סנטרל.

בשנת 1983 עבר המוזיאון מבניין העירייה למבנה זמני (מבנה אשר בו ממוקם כיום מרכז המסורת של הונג קונג, בפארק קאולון). בשנת 1988 הושלמה הקמת המבנה הנוכחי (הצמוד למוזיאון המדע) בדרך צ'טהאם שבאזור מזרח צים שא צוי.

המוזיאון מנוהל כיום על ידי מחלקת התרבות והפנאי של ממשלת הונג קונג.

אוספי המוזיאון מציגים את ההיסטוריה של הונג קונג, החל מהתקופה הפרה היסטורית באמצעות דיורמות ומוצגים ארכאולוגיים, דרך ההיסטוריה הקדומה (תערוכה המציגה שרידים שנתגלו בקברים באזור הונג קונג), תערוכה אתנוגרפית של תרבות בני ההאקה והתושבים המקומיים, וכן את ההיסטוריה של המושבה האנגלית והכיבוש היפני של הונג קונג.

למוזיאון שלושה סניפים נוספים: מוזיאון ההגנה החופית של הונג קונג הממוקם בשאו קיי ואן, מוזיאון קבר ליי צ'נג אוק מתקופת שושלת האן הממוקם בשאם שוי פו ומוזיאון לאו אוק בצ'אי ואן.

ראו גם
------

* מוזיאון המדע של הונג קונג

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג** |

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג
* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb127179857 (data)
* CiNii: DA07686442
* GND: 5044945-X
* ISNI: 0000 0001 0682 085X
* LCCN: n83171024
* SUDOC: 074475428
* ULAN: 500300395
* VIAF: 126212729
* WorldCat: lccn-n83171024

 |
הדמיה של רקמת כיס הלב
דופן הלב
**קרום הלב** (TA: **pericardium**, מכונה גם **כיס הלב** ו**מסב הלב**) הוא שק עם דופן כפולה העוטף את הלב ואת מוצא כלי הדם הגדולים ומפריד בינם לבין אברי חזה אחרים. כשמתייחסים לשתי דפנות השק כרקמה המשכית אחת, השכבה החיצונית של קרום הלב מכונה מסב הלב הליפי (pericardium fibrosum) והשכבה הפנימית מכונה מסב הלב הנסיובי (pericardium serosum). בין דפנות מסב הלב הנסיובי, נמצא חלל קרום הלב (cavitas pericardiaca) ובו נוזל קרום הלב (הנוזל הפריקרדיאלי, pericardial fluid).

מסב הלב הליפי עשוי מרקמת חיבור והוא המשכי עם שכבת הגלימה החיצונית של כלי הדם הגדולים הנכנסים אליו.

מסב הלב הנסיובי מורכב משתי דפנות, מסב הלב הדופני (pericardium parietalis), הנמצא בדופן השק המרוחקת יותר מהלב, ומסב הלב הקרבי (pericardium visceralis). מסב הלב הקרבי הוא הדופן הפנימית של השק והוא למעשה רקמת הלב החיצונית ביותר בלב. השכבה הנסיובית של מסב הלב הקרבי נקראת עילית הלב (אפיקרד - epicardium).

העצב המעצבב את קרום הלב הוא עצב הסרעפת וכלי הדם המספק דם לרקמה זו הוא עורק מסב הלב והסרעפת המתפצל מעורק החזה הפנימי.

תפקידי קרום הלב הם קיבוע הלב בחלל המדיאסטינום, הגנה על הלב מזיהומים, מניעת ניפוח יתר של הלב ומניעת חיכוך וחבלה ללב. דלקת קרום הלב (או פריקדיטיס) עשויה להתבטא בהצטברות מוגברת ולא תקינה של נוזל בקרום הלב המכונה תפליט פריקרדיאלי. הצטברות נוזל הלוחצת על שריר הלב ופוגעת בתפקודו מכונה טמפונדה קרדיאלית (דחס מסב הלב) והטיפול במצב זה הוא ניקור פריקרדיאלי.

דלקת קרום לב מכווץ הוא מצב רפואי, המאופיין בקרום לב מעובה, פיברוטי, המגביל את יכולתו של הלב לתפקד כרגיל

ראו גם
------

* לב האדם
* רקמות הלב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536194305171
* BnF: cb12128633k (data)
* GND: 4159658-4
* LCCN: sh85099851
* NKC: ph520073
* TA98: A12.1.08.001

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרום הלב** בוויקישיתוף
* אילן קיציס, ‏הכירו את קרום הלב: מה תפקידו בגוף האדם ואילו מחלות עלולות לפגוע בו?, באתר מעריב אונליין, 4 במרץ 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pericardiectomy, www.hopkinsmedicine.org (באנגלית)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
החזית הראשית של המוזיאון, כפי שהיא נראית דרך חלון הקתדרלה
**המוזיאון לעיצוב ואמנות שימושית בני זמננו** (צרפתית: Musée de design et d'arts appliqués contemporains, MUDAC) הוא מוזיאון, בעיר לוזאן, שבשווייץ, שמציג מיצגים מתחום העיצוב והאמנות השימושית של העת החדשה, בדגש על מיצגים מעשרות השנים האחרונות. 

שתיים מהתערוכות שבמוזיאון הן קבועות והשאר מתחלפות. אחת התערוכות הקבועות עוסקת בעיצובים חדישים של זכוכית והיא מוצגת בקומתו השנייה של המוזיאון. התערוכה הקבועה השנייה מוצגת במרתף והיא אוסף פריטים מצריים וסיניים שהיו שייכים לאגיפטולוג ג'ייקובס אדוארד ברגר. 

המוזיאון ממוקם במבנה לשימור, שנבנה בימי הביניים. הוא מצוי במרכז העיר וגובל בכיכר הקתדרלה של לוזאן. בראשית דרכו, שימש המבנה את פקידי השלטון ובמאה ה-14 הוסב לבניין בית ספר תיכון. בהמשך, הבניין הפך לרכושו של הקנטון. בשנת 1995 החל תהליך של הפיכת המבנה למוזיאון וביוני 2000 נפתח המוזיאון לקהל.

ראו גם
------

* אוסף האמנות המנודה והגולמית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון לעיצוב ואמנות שימושית בני זמננו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לעיצוב ואמנות שימושית בני זמננו (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007435655905171
* ISNI: 0000 0001 1941 9176
* LCCN: no2003015377
* SUDOC: 068727828
* VIAF: 148033329
* WorldCat: lccn-no2003015377

 |
האדמור רבי **בנימין רבינוביץ** (כ' באב תרע"ב (1912) – א' בשבט תשס"ב (2002) היה רב ודיין, ראש ישיבת תולדות אהרן וחבר הבד"ץ של העדה החרדית, מייסד והאדמור של חסידות "משכנות הרועים".

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר העתיקה בירושלים לאריה מרדכי רבינוביץ, חסיד בויאן, ולבת שבע. אביו היה נכד של האדמו"ר רבי יהושע מפוריסוב, בנו של "היהודי הקדוש" מפשיסחה. אמו הייתה בתו של הרב בנימין יהודה לייב ברנשטיין, ראש ישיבת חיי עולם, אף היא צאצאית "היהודי הקדוש".

למד בתלמוד תורה חיי עולם ובבית המדרש תפארת ישראל של חסידי רוז'ין. בי"ג באלול תרצ"ד נשא את רוחמא ליבא הכהן, נכדתו של הרב עקיבה יוסף שלזינגר.

לאחר נישואיו שימש כר"מ בישיבת חיי עולם ולאחר מכן מונה לראש ישיבת תולדות אהרן. בשנת תשל"ו[דרושה הבהרה] מונה לדיין בבד"ץ העדה החרדית. בסוף ימיו הקים את "וועד משמרת סת"ם של העדה החרדית".

בשנת תשל"ט[דרושה הבהרה] ייסד את חבורת "משכנות הרועים" לבני ירושלים שמוצאם ממשפחות חסידיות ואינם נמנים עם קהילה מסוימת. לאחר שנים של נדודים קבע את משכן הקהילה בבית המדרש "קהל יראים – חסידים" ברחוב מאה שערים.

נפטר בראש חודש שבט תשס"ב ונטמן בהר המנוחות.

עמדותיו
-------

היה פעיל בהפגנות נגד חילול שבת, ניתוחי מתים וכדומה. בעקבות ההפגנות נגד 'מועדון המריבה' של ההסתדרות במאה שערים שהה עשרה ימים במעצר עם עמרם בלוי ואחרים. באחת ההפגנות על חילולי השבת ספג מכת אלה בראשו שממנה סבל כאבים כמה שנים[דרוש מקור]. היה נוהג לומר: "מחאה עוצרת גזירות רעות, מחאה מסירה חרון אף, מחאה מסירה את הקיטרוג מעלינו כאילו מסכימים לחילול שמו יתברך המחאות אינם מיועדים כדי לפעול ולנצח, עלינו לעשות את המוטל עלינו והמצוה המוטלת עלינו היא חובת המחאה"[דרוש מקור],התנגד לפאה נכרית.

ספריו
-----

* אמרי בנימין

משפחתו
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לא מצוינות בנותיו.
אחיו הוא רבי אפרים פישל רבינוביץ ראש ישיבת רוז'ין. ילדיו הם:

* רבי חיים רבינוביץ ממלא את מקומו באדמו"רות משכנות הרועים.
* רבי עקיבא – האדמו"ר מפוריסוב.
* רבי יהושע אשר – משפיע במשכנות הרועים.
* רבי מאיר שלום – האדמו"ר מקאלשין.
* חתנו רבי אלימלך כהנא – האדמו"ר מספינקא בבני ברק.
* חתנו רבי יהודה ניישלאס גאב"ד סערדעהלי – ודומ"ץ בעדה החרדית
* חתנו רבי צבי דירנפלד - ראש כולל נחלת בנימין

לקריאה נוספת
------------

* עבודת בנימין ב' חלקים
* תולדותיו בספר רבותינו שבירושלים הוצאת שלהבת ירושלים אוגוסט 2003 ה'תשס"ג.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301194405171
* LCCN: nr91038653
* VIAF: 103016036
* WorldCat (עם VIAF): 103016036

 |
**טיפול להפחתת אנדרוגן** (באנגלית: **Androgen deprivation therapy** או **ADT**) הוא טיפול הורמונלי, שנועד לנטרל את הטסטוסטרון בגברים על ידי שימוש במספר שיטות. טיפול להפחתת אנדרוגן משמש לטיפול בחולי סרטן הפרוסטטה ועברייני מין המתקשים לשמור על יצרם המיני.

מנגנון ביוכימי
--------------

טיפול להפחתת אנדרוגן מבוסס על מניעת ההורמון די-הידרו-טסטוסטרון המיוצר באשכים מלהגיע לתאים הסרטניים ובכך לעודד אותם לגדול, השיטות להשגת מטרות אלו הם:

* כריתת אשכים (Orchiectomy) - רוב האנדרוגן מיוצר באשכים לכן הסרה כירורגית של האשכים מורידה את רוב האנדרוגן בדם.
* חוסמי אנדרוגן רצפטור - כימיקלים אנלוגיים לטסטוסטרון ונגזרותיו הנקשרים לקולטן "אנדרוגן רצפטור" ובכך מונעים את קישורו הטסטוסטרון לקולטן ואת הפעלת הקולטן.
* חוסמי ייצור אנדרוגן בבלוטת יותרת הכליה - חסימת מסלול יצור חלופי של אנדרוגן בבלוטת האדרנל בנוסף ליצור אנדרוגן באשכים.
* חסימת יצור הורמונים משחררי גונדוטרופינים (GnRH או LHRH) כגון LH מן ההיפותלמוס.

לרוב תאי הסרטן מאבדים את רגישותם לטיפול ההורמונאלי לאחר מספר שנים.

תופעות הטיפול
-------------

הטיפול מנטרל את השפעת ההורמון הגברי – טסטוסטרון. תופעות נטרול ההורמון כוללות:

* היעלמות הזיקפה והקטנת איברי המין.
* אובדן מסת שריר.
* שינוי בדפוסי השיעור - ירידה בשיעור הפנים ובגוף.
* גידול שד גברי (Gynecomastia).
* הצטברות שומן באזור האגן והירכיים.
* עלייה בכולסטרול.
* גלי חום.
* השפעות פסיכולוגיות:
	+ ירידה בחשק המיני - ליבידו.
	+ עלייה ברגשנות ואמפתיה.

בנוסף לתופעות אלו הנגרמות מחוסר פעילות אנדרוגן, חלק מן התרופות גורמות תופעות לוואי באופן ישיר כגון בעיות כבד, ופריחה בעור.

טיפול בעברייני מין
------------------

סירוס כימי הוא טיפול להפחתת עוצמת הליבידו של אנסים ועברייני מין אחרים. נמצא שעברייני מין נוטים לחזור על מעשיהם לאחר שחרורם מן הכלא, לכן סירוס כימי נתפס כשיטה המאפשרת את שחרור העבריין תוך כדי שמירה על החברה ממנו. לרוב טיפול בעברייני מין נעשה על ידי הזרקת נגזרת סינתטית של ההורמון הנקבי פרוגסטרון - Depo-Provera (מכיל Medroxyprogesterone acetate). לטיפול זה השפעה דומה לטיפול להפחתת אנדרוגן בכל הנוגע לירידה בחשק המיני, אך הוא מלווה בתופעות לוואי חמורות. בישראל מטופלים עברני מין בשיקום על ידי הפחתת אנדרוגן בעזרת מעכבי GnRH.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שחזור של מחסן בגדים קיבוצי.
שחזור של חדר אוכל קיבוצי. הסכין קשורה לשולחן בשל הנוהג של חברים "לשאול" את הסכין ולהשתמש בה כמברג.
**מוזיאון העמק**, הוא מוזיאון היסטורי הממוקם בקיבוץ יפעת בעמק יזרעאל.

מטרתו של המוזיאון לתעד להציג את סיפורם של מתיישבי עמק יזרעאל, בין היישובים הראשונים שהוקמו בעת החדש, החל משנות ה-20 של המאה ה-20 ועד להקמת מדינת ישראל, ולהנציח את מפעל ההתיישבות של אנשי העלייה השנייה והשלישית בעמק, בנוסף כולל המוזיאון גם את **מוזיאון הרפת והחלב** המספר את סיפורו של ענף הבקר והרפת בארץ מראשיתו.

תיאור
-----

המוזיאון מתמקד בסיפורם של הקיבוצים והמושבים של עמק יזרעאל, ומציג את הווי החיים בהם בראשית הקמתם.

המוזיאון כולל אוסף של מוצגים הממחישים את קשיי החיים בעת הקמת היישובים, את ההווי השיתופי המיוחד של הקיבוצים הראשונים, וכן את התרבות ביישובי העמק. בין המוצגים כלי חקלאות, וכן שחזור של מבנים (על תכולתם) ובהם חדר אוכל קיבוצי, מחסן בגדים, מרפאה קיבוצית, מקלחת שיתופית של קיבוץ, בית ילדים קיבוצי, כיתה במושב, צריף במושב, לול ומכוורת דבורים וכן אוהלים בהם נעשה שימוש ביישובים הראשונים בטרם הוקמו בהם המבנים הראשונים.

פעילויות
--------

נוסף על תצוגת הקבע נערכות במוזיאון הדרכות לציבור בתיאום מראש וכן פעילויות כגון ערבי שירה, כנסים, ערבי תרבות ותערוכות. ניתן לקיים במקום גם אירועים פרטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון לראשית ההתיישבות בעמק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לראשית ההתיישבות בעמק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007517261805171

 |
**אנדראס הוגו הואלגבאום פריירה** (בלועזית: **Andreas Hugo Hoelgebaum Pereira**; נולד ב-1 בינואר 1996) הוא כדורגלן ברזילאי-בלגי שמשחק בעמדת הקשר ההתקפי בפולהאם מהפרמייר ליג.

קריירת מועדונים
---------------

בגיל 9 פריירה נרשם לקבוצת הילדים של PSV איינדהובן ההולנדית, בה הספיק לשחק 6 עונות. ב-2011 פריירה נקנה על ידי קבוצת האקדמיה של מנצ'סטר יונייטד מליגת העל האנגלית.

בשתי עונותיו הראשונות בבוגרים של מנצ'סטר יונייטד הוא פתח רק 13 פעמים[דרושה הבהרה], והבקיע גול מבעיטה חופשית בגביע הליגה בניצחון 0–3 על איפסוויץ' טאון.[דרושה הבהרה]

בשתי העונות הבאות, הוא הושאל לקבוצות מהליגה הספרדית, גרנאדה וולנסיה.

לאחר מכן הושאל ללאציו האיטלקית, למשך עונה.

לאחר מכן הושאל לפלמנגו הברזילאית, בשנים 2021–2022.

ב-11 ביולי 2022, טרם תחילתה של עונת 2022/2023 בפרמייר ליג, חתם בפולהאם.

קריירת נבחרות
-------------

פריירה נולד וגדל בבלגיה, לאב כדורגלן עבר ברזילאי ולאם ממוצא גרמני. על כן, לפריירה הייתה את האופציה לבחור בין נבחרת בלגיה לנבחרת ברזיל, והוא בחר תחילה בנבחרות הנערים של בלגיה, בהן שיחק עד 2013.

ב-2015 עבר לנבחרת הצעירה של ברזיל עד גיל 20.

ב-12 בספטמבר 2018 פריירה ערך את הופעתו הראשונה והיחידה במדי נבחרת ברזיל הבוגרת, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה במשחק ידידות מול נבחרת אל סלבדור שנגמר בניצחון 0–5 של הברזילאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראס פריירה** בוויקישיתוף
* אנדראס פריירה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
פירוש נוסף ערך זה עוסק במעון המגורים של נשיא אוקראינה בקייב. אם התכוונתם למשכן האספה המחוקקת באותו שם בסנקט פטרבורג, ראו ארמון מרינסקי (סנקט פטרבורג).

**ארמון מרינסקי** (באוקראינית: **Маріїнський палац**; בתעתיק מדויק: **מריאינסקי** – הארמון נקרא בעברית גם **ארמון מריאינסקי**) הוא מעונו הרשמי של נשיא אוקראינה בקייב, ובדומה לבניין הנאו-קלאסי של הראדה העליונה (הפרלמנט) של אוקראינה, גם הוא נבנה בסגנון דומה. זהו ארמון בסגנון הבארוק על הגדה ההררית של הנהר דניפרו.

היסטוריה
--------

 ארמון מרינסקי בצילום משנת 1918 כששימש מעון המגורים הקיסרי בקייב
הארמון נבנה בשנת 1744 בהוראת הקיסרית הרוסייה יליזבטה פטרובנה והוא תוכנן על ידי ברתולומאו רסטרלי, האדריכל המפורסם ביותר שעבד עבור האימפריה הרוסית באותה עת. אחד מתלמידיו של ראסטרלי, איוואן מיצ'ין, יחד עם קבוצת אדריכלים אחרים, השלים את הארמון בשנת 1752. הקיסרית יליזבטה, לעומת זאת, לא חיה מספיק זמן כדי לראות את הארמון. הדמות המלכותית הראשונה לשהות בארמון הייתה הקיסרית יקטרינה השנייה, שביקרה בקייב בשנת 1787. בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 היה הארמון מקום מגוריו העיקרי של המושל הכללי של קייב.

בתחילת המאה ה-19, הארמון נשרף בסדרת שריפות. כמעט חצי מאה לאחר מכן, בשנת 1870, אלכסנדר השני הורה לשפץ את הארמון והפרויקט בוצע על ידי האדריכל קונסטנטין מאיבסקי, תוך שימוש בציורים ישנים ובאקוורלים. הארמון נקרא על שם הקיסרית השלטת מריה אלכסנדרובנה, שלפי רצונה, הוקם פארק גדול בצד הדרומי של הארמון. הארמון שימש כמקום מגורים לביקורי בני המשפחה הקיסרית עד 1917.

במהלך מלחמת האזרחים הרוסית בשנים 1917–1920, הארמון שימש כמפקדת הוועדה האזורית של קייב, במיוחד במהלך המרד הבולשביקי בקייב. בשנות העשרים היה הבניין שייך לבית ספר חקלאי, זמן קצר לאחר מכן הפך למוזיאון. המרינסקי נפגע קשות במלחמת העולם השנייה ושוחזר בסוף שנות הארבעים. עוד שחזור גדול הושלם בתחילת 1980.

בשנת 2007 הארמון נסגר לשיפוצים ונחנך מחדש בינואר 2018.

הנס הנשיאותי
------------

הנס הנשיאותי שמתנופף מעל ארמון מרינסקי בעת שהייתו של נשיא אוקראינה בארמון
כאשר הנס נשיאותי אינו מונף בדרך כלל מעל ביתו של הנשיא האוקראיני, זה הפך נפוץ יותר ויותר, בשנים האחרונות, שהנס מתנופף מעל הארמון - במיוחד כאשר הנשיא נמצא בבית או מארח ראשי מדינות אחרות. שינוי זה בפרוטוקול קירב את אוקראינה לקו מדיניות תואם עם מדינות אירופאיות אחרות, שבה נוהגים להרים את הנס של ראש המדינה כסמל לסמכות התפקיד.

גלריה
-----

* מראה חלקו האחורי של הארמון מהגנים שלומראה חלקו האחורי של הארמון מהגנים שלו
* הנשיא קוצ'מה עם נשיא ארצות הברית קלינטון. 5 ביוני 2000הנשיא קוצ'מה עם נשיא ארצות הברית קלינטון. 5 ביוני 2000
* ביקור רשמי של הנסיך ניקולאוס של ליכטנשטיין לקייב ביוני 2018.ביקור רשמי של הנסיך ניקולאוס של ליכטנשטיין לקייב ביוני 2018.
* הארמון מוקף במעקות ברזל מסובכיםהארמון מוקף במעקות ברזל מסובכים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון מרינסקי** בוויקישיתוף
* מרינסקי: ארמון אלגנטי בפארק מקסים
* הארמון באתר גוגל מפות
**המוזיאון לתרשים אדריכלי** (בגרמנית: **Museum für Architekturzeichnung**) הוא מוזיאון פרטי בברלין, גרמניה המנוהל על ידי "קרן צ'ובו" והוקם ביוני 2013. שלוש עד ארבע תערוכות מוצגות מדי שנה המורכבות מרישומים מאוסף קרן צ'ובן ומהעבודות שהושאלו בשיתוף עם מוזיאונים ומוסדות אחרים ברחבי העולם. קרן צ'ובן היא קרן פרטית הממוקמת בברלין המנהלת את המוזיאון לקידום תרשימים אדריכליים ביד, היא נוסדה על ידי האדריכל הרוסי "סרגיי צ'ובן" בשנת 2009, מטרתו היא לטפח את כישורי הציור של אדריכלים צעירים מוכשרים כדי להפוך את האוספים נגישים ללימודי אדריכלות. במוזיאון מוצגות מדי פעם תערוכות אדריכליות ומשם נודדות אל מוזיאונים אחרים ברחבי העולם בהשתתפות המייסד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון לתרשים אדריכלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לתרשים אדריכלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2014075545
* VIAF: 308769538
* WorldCat: lccn-no2014075545

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"המוזיאון לתרשים אדריכלי"**.
משמר חיילים ליד הקבר של יאסר ערפאת במוקטעה, רמאללה, יולי 2009
**המוקטעה** (ערבית **المقاطعة**, תעתיק מדויק: **אלמֻקַאטַעַה**), הוא מתחם הנמצא בעיר רמאללה, הכולל את בנייני הממשלה של הרשות הפלסטינית וכן את מעונו הרשמי של נשיא הרשות הפלסטינית. לפני הסכמי אוסלו שימש המבנה את הממשל הצבאי של צה"ל ברמאללה.

היסטוריה
--------

המוקטעה הוקמה בשנות ה-30 של המאה העשרים כמצודת טגארט בריטית. המתחם המשיך לשמש כמתחם צבאי לאחר השתלטות ירדן על האזור ב-1948 והפך למתחם צבאי ישראלי לאחר מלחמת ששת הימים, ושימש את הממשל הצבאי ברמאללה.

לאחר הקמת הרשות הפלסטינית ב-1994 היא הקימה את בירתה ברמאללה הסמוכה לירושלים, והשתמשה במבנה כמתחם לנשיא הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת.

במהלך האינתיפאדה השנייה הטילה ישראל מספר פעמים מצור על יו"ר הרשות יאסר ערפאת ששהה במקום. באפריל 2002, במהלך מבצע חומת מגן, נודע לישראל כי המתנקשים ברחבעם זאבי מסתתרים במתחם. ישראל דרשה כי הרשות הפלסטינית תסגיר את הרוצחים תמורת הסרת המצור, אך הרשות הפלסטינית סירבה להסגיר את הרוצחים. בסופו של דבר, בתיווך בינלאומי, ישראל הסכימה להצעה (אשר נודעה בשם "הסכם רמאללה") לפיה רוצחי זאבי יהיו כלואים בכלא יריחו תחת פיקוח של סוהרים בריטים ואמריקאים, ובתמורה ישראל תסיר את המצור על מתחם המוקטעה.

במבצע חומת מגן, באפריל 2002, הרסו דחפורי D9 ומחפרים של צה"ל חלקים מן המבנה ובסריקות במקום נמצא מצבור גדול של כלי נשק בלתי חוקיים, וכן מסמכים רבים המוכיחים כי ערפאת אישר את ביצועם של פיגועי טרור. מאז הריסתה החלקית במבצע חומת מגן ועד סמוך למותו, היה יאסר ערפאת נצור במוקטעה יחד עם מבוקשים בכירים, רובם מהפת"ח.

כיום מתגורר במוקטעה יושב ראש הרשות הפלסטינית, אבו מאזן.

במוקטעה נמצא קברו הזמני של יאסר ערפאת, אשר על פי צוואתו מיועד להיקבר בהר הבית, וכן מוזיאון יאסר ערפאת.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל המזרח התיכון** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוקטעה** בוויקישיתוף
* תמונות מהריסת המוקטעה
* רועי מנדל, "מבצע סבתא" במוקטעה, מעבר לקיר של ערפאת, באתר ynet, 23 במרץ 2012
* המצור והריסה חלקית של המוקטעה, ארכיון AP ביוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמירה הס, רוצחי זאבי נידונו ברשות ל-18-8 שנות מאסר, באתר הארץ, 26 באפריל 2002
2. ↑  חן קוטס-בר, "דווקא בגלל שאני כהנא", באתר nrg‏, 12 בפברואר 2004.
3. ↑  המצור על ערפאת ברמאללה נמשך כבר חמישה חודשים, באתר הארץ, 29 באפריל 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257045805171
* VIAF: 128373170
* WorldCat (עם VIAF): 128373170

 |
**ארמון רונדלה** (בלטבית: **Rundāles pils**) הוא אחד משני הארמונות הגדולים ביותר שנבנו לדוכס קורלנד, כיום נמצא בדרום לטביה, כ-12 ק"מ מערבית לעיר באוסקה.

היסטוריה
--------

הארמון נבנה לפי תוכניתו של האדריכל הרוסי ברתולומאו רסטרלי שהיה בין האדריכלים הבולטים בסגנון הבארוק ברוסיה במחצית המאה ה-18.

בניית הארמון החלה בין השנים 1736-1740 והושלמה בשנים 1765-1768. הוא נבנה למען ארנסט בירון, דוכס קורלנד שהיה מאהבה של אנה, קיסרית רוסיה.

לאחר מותה של אנה ב-1740 נאסר בירון והואשם בשחיתות. הוא הוגלה לרוסיה למשך 22 שנה. לאחר שובו עם תחילת שלטונה של יקטרינה השנייה הוחל שוב בשיפוץ הארמון. הציורים נעשו בידי שני אמנים איטלקיים מסנט פטרסבורג והפיסול על ידי אמן מברלין.

כאשר ספחה רוסיה את דוכסות קורלנד העבירה יקטרינה השנייה את הארמון לידי ואלריאן זובוב, אחיו הצעיר של מאהבה פלאטון זובוב.

במלחמת העולם הראשונה כבשו הגרמנים את הארמון והפכו אותו לבית חולים צבאי ולמפקדה. הארמון ניזוק במלחמת העצמאות הלטבית ב-1919. הארמון ניזוק גם במלחמת העולם השנייה שאחריה הפך חלק ממנו למחסן תבואה ולגמנסיה לבנות.

ב-1972 פונה הארמון והוקם בו מוזיאון. החפצים והריהוט נאספו מרחבי לטביה ואירופה. חלק מהם נתרמו על ידי צאצאי הדוכס. שוחזרו גם ציורי הקיר. עד כה שוחזרו 48 מתוך 138 חדרי הארמון ונפתחו לביקורים. כן שוחזרו הגנים בסגנון צרפתי המקיפים את הבניין.

ארמון רונדלה מהווה את אחת האטרקציות התיירותיות החשובות ביותר בלטביה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון רונדלה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארמון רונדלה (בלטבית)
* סיור וירטואלי בארמון רונדלה

* הכניסה לארמוןהכניסה לארמון
* חדר השינה של דוכס קורלנדחדר השינה של דוכס קורלנד
* גני ארמון רונדלהגני ארמון רונדלה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000074428
* SUDOC: 079694527
* VIAF: 141526393
* WorldCat: lccn-n88620872

 |
חזית המוזיאון
**המוזיאון לתרבות הרומית** או **המוזיאון לתרבות רומא העתיקה** (באיטלקית: **Museo della Civiltà Romana**) הוא מוזיאון השוכן באזור EUR של העיר רומא, בירת איטליה. המוזיאון מוקדש לתרבות רומא העתיקה והאימפריה הרומית. נכון לאוקטובר 2018 המוזיאון סגור לרגל שיפוצים.

היסטוריה
--------

המוזיאון נבנה בין השנים 1939–1941 ביוזמתו של שליט איטליה הפשיסטית, בניטו מוסוליני. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי האדריכלים פייטרו אשרי, ד. ברנרדיני וצ'זארה פאסקולטי. במוזיאון 59 אולמות תצוגה המציגות את ההיסטוריה של רומא העתיקה החל מהמאה הרביעית לפנה"ס ועד שיאה של האימפריה הרומית באמצעות דגמים ורפרודוקציות.

בין המוצגים העיקריים שני דגמים של רומא העתיקה מעשה ידי אטיאלו גיסמונדי: האחד המציג את רומא בשיאה של התקופה הרפובליקנית, והשני מציג את רומא בתקופת שלטונו של הקיסר קונסטנטינוס הראשון (דגם ביחס של 1:250, שנבנה בין השנים 1935–1971).

כמו כן מוצגת במוזיאון אמנות נוצרית קדומה, והעתק של התגליפים של עמוד טראיאנוס המוצגים בגובה הצופה, דבר המאפשר צפייה בהם.

מוצג ידוע נוסף במוזיאון הוא שחזור של חדר הספרייה של וילה אדריאנה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **המוזיאון לתרבות רומא העתיקה** |

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לתרבות הרומית
* שחזור חדר הספרייה של וילה אדריאנה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chiuso il Museo della Civiltà Romana, באתר מוזיאוני רומא, 8 באוקטובר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605688205171
* ISNI: 0000 0001 2289 0145
* LCCN: n85221494
* SUDOC: 028686136
* VIAF: 134519053
* WorldCat: lccn-n85221494

 |
ה**מוזיאון על המאונד** (באנגלית: **Museum on the Mound**) הוא מוזיאון באדינבורו, סקוטלנד, המתמקד בכסף, מטבעות וכלכלה. הוא ממוקם בבניין המשרד הראשי של בנק סקוטלנד (לאחרונה חלק מ־HBOS וכיום חלק מקבוצת הבנקאות לוידס) על המאונד. יש לו יותר מ־50,000 מבקרים בשנה.

היסטוריה
--------

בניין המשרד הראשי של בנק סקוטלנד הוא מבנה נאו־בארוק גדול ועליו כיפה שיושבת בראש המאונד. הבניין המקורי תוכנן בסגנון פלדיאני על ידי ריצ'רד קריכטון ורוברט ריד והוקם ב־1801–1806, ולאחר מכן שונה על ידי דייוויד ברייס בשנת 1863 ועל ידי ג'ון דיק פדי וצ'ארלס קינאר בשנת 1878. בגלל מיקומו במדרון תלול, יש לו שטח מרתף נרחב, שחלקו מאכלס כיום את המוזיאון על המאונד.

לפני 2006 התקיימה תצוגה מוזיאלית קטנה בחדר מרתף אחד, אך הכניסה הייתה בתיאום מראש בלבד. מוזיאון זה נפתח במקור בשנת 1986 על ידי הסופר איאן רנקין. המוזיאון על המאונד נפתח בספטמבר 2006.

בשנת 2017 הודיעה קבוצת הבנקאות לוידס כי המוזיאון על המאונד ייסגר בסוף אותה שנה. בעקבות מחאה ציבורית, ההחלטה בוטלה והמוזיאון נשאר כעת פתוח.

תערוכות
-------

האוסף הקבוע כולל חפצים המתחקים אחר תולדות בנק סקוטלנד מאז הקמתו בשנת 1695, ציורים ודגמים אדריכליים של בניין המשרד הראשי על המאונד, והיסטוריה של חברות בנקאות ובניין בבריטניה. ישנן גם תערוכות הקשורות להיסטוריה של נומיסמטיקה, כולל חפצים ששימשו היסטורית לסחר חליפין, אסימונים עתיקים, מטבע סקוטי וכסף נייר. מכיוון שלבנק סקוטלנד יש היסטוריה של הנפקת שטרות משלו - זכות ששמרה עד היום - האוסף כולל מספר שטרות סקוטיים היסטוריים. כמו כן מופיע שטר של מיליון דולר ליש"ט המוצג כדוגמה לשטרות הזרים הגבוהים ששימשו לגיבוי שטרות שהונפקו על ידי בנקים סקוטיים. 

* הכניסה למוזיאוןהכניסה למוזיאון
* מיליון פאונד המוצגים במוזיאוןמיליון פאונד המוצגים במוזיאון
* מטבעות סקוטייםמטבעות סקוטיים
* ג'ורג' פינקרד, המייסד והיו"ר הראשון של קלריקל מדיקלג'ורג' פינקרד, המייסד והיו"ר הראשון של קלריקל מדיקל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון על המאונד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון על המאונד

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Miller, Phil (14 באוקטובר 2017). "Anger as bank's Museum on the Mound to close at end of year". *The Herald*. נבדק ב-18 באוקטובר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "11 BANK STREET, BANK OF SCOTLAND WITH RETAINING WALL, GATEPIERS, GATES, RAILINGS AND LAMP STANDARDS". *Historic Environment Scotland* (באנגלית). נבדק ב-12 באפריל 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Scott, Kirsty (12 באוקטובר 2011). "10 of the best museums and galleries in Edinburgh". *The Guardian*. נבדק ב-25 בינואר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  King, Diane (3 בנובמבר 2017). "Historic banking museum on the Mound to remain open". *The Scotsman* (באנגלית). נבדק ב-11 באפריל 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Displays". *Museum on the Mound*. Bank of Scotland. נבדק ב-11 באפריל 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**המרכז הפיננסי קונפיננסאס** (בספרדית: **Centro Financiero Confinanzas**; ידוע גם בכינוי "**מגדל דוד**" (**Torre de David**), על שם מתכננו, דוד בריימבורג) הוא גורד שחקים ופיל לבן בקרקאס. גובהו 190 מטר, והוא הבניין השלישי בגובהו בוונצואלה.

היסטוריה
--------

בנייתו של הבניין החלה ב-1990, והוא נועד לשמש כבניין משרדים. בראשו אף הוקם מנחת מסוקים. במהלך 1994 פקד את ונצואלה משבר כלכלי חמור, עקב קריסתם של בנקו לטינו, הבנק השני בגודלו במדינה, ושל 16 בנקים נוספים בעקבותיו. כתוצאה מהמשבר, הופסקה בנייתו של הבניין, הוא הולאם על ידי הממשלה, והוא נותר שומם, עוד בטרם הותקנו בו מעליות, מערכות חשמל, חיבור למים זורמים ואף חלק מהקירות והחלונות.

מצוקת הדיור בוונצואלה גרמה לכך שהחל מ-2007 החלו לפלוש לבניין משפחות רבות שקבעו בו את מעונן, תוך עצימת עין מצד הממשלה. נכון לשנת 2011, מאכלסים את הבניין כ-2,500 דיירים, המתגוררים ב-28 מתוך 45 הקומות. התושבים התקינו בעצמם חיבורים חלקיים למים ולחשמל וחלקם אף מפעילים בבניין בתי עסק. לבניין יש הנהלה, המספקת גם שירותי אבטחה ותרבות לדיירים, והם משלמים לה מדי חודש כ-150 בוליבר (נכון ל-2011) לשם כיסוי ההוצאות.

בשנת 2014 החלה ממשלת ונצואלה בפינוי המבנה מיושביו ובשיכונם בדיור חלופי, בשל המפגעים הבטיחותיים בו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרכז הפיננסי קונפיננסאס** בוויקישיתוף
* המרכז הפיננסי קונפיננסאס באתר skyscraperpage‏
* בישראל אוהלים, בוונצואלה - גורד שחקים לעניים, באתר ynet, 21 ביולי 2011
* תמונות מהבניין(הקישור אינו פעיל)
* Will Grant,‏ "Venezuelan squatters bank on the future in office tower",‏ BBC, ‏ 19 בדצמבר 2010
* Simon Romero,‏ "A 45-Story Walkup Beckons the Desperate",‏ הניו יורק טיימס, 28 בפברואר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  החל פינוי הסקוואט הגבוה בעולם שבוונצואלה, באתר הארץ, 24 ביולי 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007328927605171
* LCCN: no2013056172
* SUDOC: 166628085
* VIAF: 295175523
* WorldCat: lccn-no2013056172

 |
**המוזאון הפתוח של בליסטס היל** (באנגלית: **Blists Hill open-air museum**), **הנקרא גם העיירה הוויקטוריאנית של בליסטס היל** (**Blists Hill Victorian Town**), נמצא בעיירה מָדֶלֶי (Madeley) במחוז שרופשייר שבאזור מערב המידלנדס במערב אנגליה. המוזיאון הוא חלק מאתר המורשת העולמית "עמק איירונברידג'".

היסטוריה
--------

בליסטס היל הייתה אזור תעשייתי עשיר. היו שם מכרות פחם, ברזל וחרסית. תנורי רם, ומפעלים לייצור לבנים ואריחים דקורטיביים. האזור קושר לנהר סוורן באמצעות תעלת שרופשייר שהסתימה ב"פוניקולר הדוברות" (The Hay Inclined Plane)(אנ') - מערכת שאפשרה להעלות ולהוריד את דוברות הפחם בהפרש הגבהים של 63 מטר שבין התעלה לנהר.

המוזיאון
--------

המוזיאון, שנפתח ב-1973, משחזר את המראות, הצלילים והריחות של עיר ויקטוריאנית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. רוב המבנים במוזיאון נמצאים במקומם המקורי, אולם מספר מבנים ייחודיים הועברו אליו ממקומות אחרים באזור.

ב-1985 הוסרטה במוזיאון הסדרה The Mark of the Rani של דוקטור הו.

זהו אחד מהמוזיאונים המנוהלים על ידי קרן מוזיאוני איירונברידג'.

במוזיאון שני רבעים:

### הרובע הוויקטוריאני

זהו שחזור של רובע בעיר תעשייתית אנגלית בחילופי המאות ה-19 וה-20. לצורך השחזור הועתקו למקום מבנים ומתקנים מיישובים בסביבה. המתקנים מופעלים על ידי אנשים בתלבושות של התקופה. בין השאר יש ברובע:

* בנק שבו גם ניתן לרכוש "כסף ויקטוריאני" לשימוש בחנויות של הרובע.
* סניף דואר הכולל גם מוזיאון של ההיסטוריה של הדואר באנגליה עם תצוגות אינטראקטיביות.
* מאפיה, חנות מכולת, חנות ממתקים, חנות כלי בית, צלם ועוד. בכל אלו אפשר לרכוש מוצרים תקופתיים.

### הרובע התעשייתי

* הרובע התעשייתי כולל בחלקו מתקנים שפעלו במקום כבר במאה ה-18 ביניהם תעלת שרופשייר, "פוניקולר הדוברות", התנור הרם.
* מתקנים אחרים הועתקו ממקומות אחרים באזור. ביניהם: בית יציקה, מבנה העל של פיר של מכרה, מפעל ללבנים ורעפים, פחח, נפח, מנעולן,

אתר מורשת עולמית
----------------

המוזיאון הוא חלק מאתר המורשת העולמית התרבותי של עמק איירונברידג, שהוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 1986.

מתוך ההכרזה: "איירונברידג ידועה בעולם כסמל של המהפכה התעשייתית. יש בה את כל המרכיבים שתרמו להתפתחות המהירה של האזור התעשייתי הזה במאה ה-18. החל במכרות עצמם וכלה במסילות הברזל. התנור רם שבקולברוקדייל הוא תזכורת להמצאת הקוק. גשר הברזל על נהר הסוורן היה גשר הברזל הראשון בעולם והייתה לו השפעה רבה להתפתחות בתחומי הטכנולוגיה והארכיטקטורה. מדרום לעיירה מָדֶלֶי נמצא **מוזיאון פתוח גדול שבו נמצאים שרידים של תנורי רם, ומפעלים לייצור לבנים ואריחים דקורטיביים**.

גלריה
-----

* המבנה העילי של מכרה פחם ותעלת שרופשייר.המבנה העילי של מכרה פחם ותעלת שרופשייר.
* שחזור של קטר מ-1803.שחזור של קטר מ-1803.
* יריד שעשועים "ויקטוריאני".יריד שעשועים "ויקטוריאני".
* שחזור של קטר מ-1803.שחזור של קטר מ-1803.
* בילי המכבש בפעולה.בילי המכבש בפעולה.
* אופניים מוקדמים של דווראופניים מוקדמים של דוור
* תיבת דואר.תיבת דואר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העיירה הוויקטוריאנית בליסטס היל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של העיירה הוויקטוריאנית בליסטס היל (באנגלית)
* המוזיאון הפתוח באתר אונסק"ו (באנגלית)
נפרוסטום המחובר לאגן הכליה מנקז שתן לשקית חיצונית
**נפרוסטומיה** (באנגלית: **nephrostomy**) או **פיום כליה** היא פעולה כירורגית בה מכניסים נקז (נפרוסטום) לכליה דרך פתח בבטן (סטומה), במטרה לנקז את השתן ישירות מהכליה אל שקית חיצונית.

ההליך
-----

ההליך מתבצע בשכיבה על הבטן ובהרדמה מקומית. הרופא מכניס צינורית בקוטר של כ-3 מ"מ אל אגן הכליה בהכוונה של שיקוף רנטגן ואולטרה-סאונד. השתן המופרש על ידי הכליה מנוקז ישירות לשקית חיצונית במקום למערכת האיסוף וההפרשה של הגוף.

לאחר הכנסת הנפרוסטום, יש להחליפו אחת לכשלושה חודשים.

שימושים
-------

נפרוסטומיה מתבצעת כאשר ישנה חסימה כלשהי במעבר של השתן מהכליה אל השופכן. חסימה של השופכן תוביל להצטברות שתן בכליה, מצב שעלול להביא לזיהום ולאי-ספיקת כליות. ניקוז השתן מהכליה יאפשר את המשך פעולתה התקינה. החסימה במערכת האיסוף יכולה להיגרם מסיבות שונות, ביניהן: סרטן השופכן ואגן הכליה (אנ'), סרטן השחלות, סרטן המעי הגס, סרטן שלפוחית השתן, סרטן הערמונית, אבנים בכליות, מיימת כליה (הידרונפרוזיס) (אנ') ועוד.

בנוסף לבעיות חסימתיות של מערכת השתן, ניתן לבצע נפרוסטומיה גם במקרים של חור בשופכן או בשלפוחית השתן. חורים אלו עשויים להתרחש בעקבות טראומה, ניתוח, סרטן ועוד.

כמו כן, לעיתים מחדירים נפרוסטום כהכנה לניתוח בשופכן או בכליה.

סיבוכים
-------

באופן כללי, נפרוסטומיה היא הליך בטוח. הסיבוכים עלולים להיות:

* דליפה תוך-צפקית, שעלולה לגרום למיימת
* דימום
* זיהום. בעיה זו ניתן לפתור באמצעות מתן אנטיביוטיקה

ראו גם
------

* מערכת השתן
* כליות
* מחלות כליה
* סטומה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נפרוסטומיה** בוויקישיתוף
* הנחיות לשמירה וטיפול בנפרוסטום, באתר מכון הדימות של המרכז הרפואי "רבין"
* מידע על הליך הנפרוסטומיה באתר של המרכז הרפואי "העמק"
* מידע על הליך הנפרוסטומיה באתר של המרכז הרפואי "שיבא"
* סרטון הסבר על נפרוסטומיה ועל הטיפול בנפרוסטום בדף היוטיוב של המרכז הרפואי "בוסטון" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פִּיּוּם הַכִּלְיָה במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  בדיקות וטיפולים פולשניים - כליות ומערכת השתן, באתר imaging.sheba.co.il
3. ↑  הנחיות לשמירה וטיפול בנפרוסטום | מרכז רפואי רבין, באתר hospitals.clalit.co.il
4. 1 2 3  חסימה בדרכי השתן | מרכז רפואי העמק, באתר hospitals.clalit.co.il
5. ↑  Evangelos Aravantinos, Theodore Anagnostou, Anastasios D. Karatzas, Wassileios Papakonstantinou, Percutaneous nephrostomy in patients with tumors of advanced stage: treatment dilemmas and impact on clinical course and quality of life, **Journal of Endourology** 21, 2007-11, עמ' 1297–1302 doi: 10.1089/end.2006.0104
6. ↑  Stefan H Hautmann, MD, PhD, Nephrostomy: Practice Essentials, History of the Procedure, Problem, 2019-02-02
7. ↑  Percutaneous Nephrostomy, www.uhs.nhs.uk

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ארסינואי (ארסינואה) הראשונה** (ביוונית: **Αρσινόη**‏; 305 לפנה"ס – לאחר שנת 248 לפנה"ס) הייתה נסיכה ממוצא מוקדוני ותסלי, בתו של ליסימכוס מלך תראקיה ואשתו של המלך תלמי השני מבית תלמי.

קורות חיים
----------

ארסינואי הייתה בתו השנייה והצעירה של ליסימכוס, שהיה שומר ראשו של אלכסנדר הגדול ולאחר מותו היה לאחד מהדיאדוכים וקיבל את השליטה על תראקיה, ואשתו הראשונה ניקאה המוקדונית. היו לה שני אחים בוגרים, אגתוקלס ואאורידיקה. אביה נשא בשנת 299 לפנה"ס את אחותו של תלמי השני, ארסינואי השנייה. אחיה, אגתוקלס, הוצא מאוחר יותר להורג על ידי אביו, לאחר שארסינואי השנייה האשימה אותו בקשירת קשר לרצוח את אביו.

סבה מצד אביה היה אגתוקלס מפֵּלָּה שבמוקדון, בן למעמד האצולה הגבוהה המקדונית, שהיה יועץ של פיליפוס השני מלך מוקדון וישב במועצותיו, ואילו סבה מצד אמה היה אנטיפטרוס, מצביא מוקדוני מתומכיו של פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול. שמה של ארסינואי ניתן לה על שם אחת מסבותיה. שמותיהן של הסבות אינם ידועים. מעט מאוד ידוע על חייה בתקופה שלפני נישואיה.

כתובת מצובה, כתובת פיניקית המזכירה את תלמי השני וארסינואי "האלים האחים"
בין השנים 284–281 לפנה"ס נישאה לתלמי השני והייתה אשתו הראשונה. הוא היה קרוב משפחה רחוק שלה מצד אמה. הנישואים ביניהם נערכו במסגרת הסכם ברית שנערך בין אביה ותלמי השני כנגד המלך סלאוקוס הראשון מבית סלאוקוס. באמצעות נישואיה היא הפכה למלכה במצרים התלמיית.

מנישואיה לתלמי השני נולדו לה שלושה ילדים. הראשון תלמי ששלט אחרי אביו כתלמי השלישי, בן בשם ליסימכוס, ובת בשם ברניקי, שנישאה בהמשך למלך הסלאוקי אנטיוכוס השני.

לאחר מותו של אביה ליסימכוס בשנת 281 לפנה"ס, התנהלו בתראקיה מאבקי ירושה. אשתו ארסינואי השנייה ברחה מתראקיה, נישאה לאחיה תלמי קרואנוס, ולאחר שהרג את שני בניה הצעירים, ברחה בשנת 279 לפנה"ס למצרים וביקשה מקלט אצל אחיה תלמי השני. בארמונו של אחיה היא המשיכה לרקום מזימות והאשימה את ארסינואי הראשונה בניסיון לרצוח את תלמי השני. הוא האמין לה והרשיע אותה בקשר נגדו. הוא התגרש ממנה והיגלה אותה לקופטוס במצרים העליונה. בשנת 277 הוא נשא את ארסינואי השנייה לאישה, ולאחר מותה בשנת 270 לפנה"ס, ילדיה של ארסינואי הראשונה נחשבו כילדיה של השנייה.

ארסינואי הראשונה חיה בגלות במשך 20 שנים. בהיותה אשתו לשעבר של מלך מצרים, היא חיה בפאר רב בגלות והייתה בעלת סמכות. בנה תלמי ירש את אביו לאחר מותו.

ארכאולוגיה
----------

בעיר קופטוס אליה הוגלתה ארסינואי, נמצאה אסטלה המתייחסת לארסינואי הראשונה. האסטלה היא של סנו-שר שהיה סוכן של ארסינואי הראשונה. האסטלה מספרת עליה בהיותה בגלות, היא נקראת שם "אשתו של המלך", אבל שמה אינו מוקף בכרטוש מלכותי כמקובל לגבי מלכות מצריות.

ממצא ארכאולוגי נוסף המתייחס לארסינואי היא כתובת מצובה, כתובת פיניקית שנמצאה במצובה (אך מקורה כנראה בחמון), ומתייחסת לארסינואי ולתלמי השני, הוריו של תלמי השלישי, כ"האלים האחים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארסינואי הראשונה** בוויקישיתוף
* Arsinoe I, באתר בית תלמי
* ארסינואי הראשונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Arsinoe I, באתר www.tyndalehouse.com
2. ↑  נחום סלושץ, **אוצר הכתובות הפניקיות**, דביר, 1942, עמ' 44-45
**הספינה של ח'ופו** היא ספינה עתיקה בגודל מלא שהוכנסה בשנת 2500 לפנה"ס לערך, לתוך בור חתום בצידה הדרומי של מתחם הפירמידות בגיזה ובצמוד לפירמידה הגדולה. הספינה, שהוכנסה לבור מפורקת, נבנתה ככל הנראה על ידי פרעה ח'ופו, המלך השני בשושלת הרביעית בתקופת הממלכה הקדומה של מצרים העתיקה. ככל הנראה שימשה הספינה כחלק מהחפצים שהונחו לשימושו של המלך בחיי העולם הבא. הספינה שוכנת ב**מוזיאון הספינה של חופו**, שנבנה במיוחד לשימורה ונמצא במתחם הפירמידות במקום בו נתגלתה. מציאת הספינה נחשבת כאחת התגליות הגדולות בארכאולוגיה של מצרים.

הספינה המוצגת היא אחת מתוך שתי ספינות גדולות ועתיקות שנמצאו, אשר הייתה במצב שימור מעולה, בעוד השנייה הייתה חשופה וסבלה מנזקים. אורכה של הספינה הוא 43.6 מטר ורוחבה 5.9 מטר. הספינות התגלו בשנת 1954 על ידי הארכאולוג המצרי כמאל אל-מלאח' (Kamal el-Mallakh). הספינה נמצאה בבור שנחצב לתוך הסלע, אשר היה חתום ולא הופרע מאז הוכנסה הספינה לתוכו, נבנתה מארז הלבנון, והורכבה מלוחות עץ ועם תחתית שטוחה וללא שדרית. הספינה הוכנסה לבור כאשר הלוחות מסודרים בסדר הגיוני וקשורים בחבלים, וכללה 1,224 חלקים. שחזור הספינה ובנייתה ארכו 13 שנים. ביצוע השחזור נעשה על ידי מחלקת העתיקות המצרית.

הבור החפור בו נמצאה הספינה היה באורך של 30 מטר, והוא היה מכוסה ב-41 לבנים גדולות העשויות מאבן גיר, משקל כל אבן כ-18 טון. לוחות וחלקי הספינה המפורקת נערמו ב-13 שכבות.

החוקרים לא קבעו חד משמעית לשם מה שימשה הספינה. על פי המבנה שלה סווגה ככלי שיט המכונה "דוברת השמש", ששימש ככלי פולחן שתפקידו היה לשאת את המלך לאחר שקם לתחייה ביחד עם אל השמש רע במסע על פני השמים כחלק ממחזור השמש. על הספינה נמצאו סימנים שהראו שהספינה שהתה בעבר במים, וייתכן ושימשה כדוברת מסע הקבורה של גופתו החנוטה של המלך מממפיס לגיזה. ייתכן גם ששימשה את ח'ופו עצמו כספינת עלייה לרגל כדי לבקר במקומות קדושים, ולאחר מותו נקברה ליד הפירמידה שלו כדי שתשמש אותו בעולם הבא.

במתחם הפירמידות נמצאו עוד שלושה בורות של ספינות אך כולם היו ריקים.

מבנה המוזיאון
-------------

לצורך אחסון הספינה והצגתה לקהל נבנה מבנה שהותאם במיוחד, אשר יאפשר את הצגתה לקהל מכל הזוויות תוך שמירת התנאים המתאימים מבחינת ניקיון ולחות כדי שלא תינזק במהלך הזמן. המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי פרנקו מיניסי (Franco Minissi) והוא נפתח לקהל בשנת 1982. המוזיאון נבנה במקום בו נמצאה הספינה, והבור בו נתגלתה הספינה העיקרית שולב בתוך מבנה המוזיאון בקומת הקרקע. המבנה דמוי מכולה, אשר שתי פאותיה בצורת משושה. בקומת הקרקע של המוזיאון נמצאת תצוגה חזותית של תמונות וכתבים וכן דגם מוקטן של הספינה, המראים ומסבירים את תהליך החפירות הארכאולוגיות והשחזור של הספינה.

כדי לראות את הספינה יש לטפס במדרגות לקומה השנייה, כאשר סביבה נבנה מסלול הליכה הקפי מעץ המאפשר לראות את פרטיה מכל כיוון. מסביב למסלול ההליכה נבנו חלונות גדולים המאפשרים כניסת אור רב למבנה ומבט טוב על הספינה, וכן תצפית על הפירמידה הגדולה של ח'ופו.

גלריית תמונות
-------------

* חלקי הספינה כפי שנמצאו בבורחלקי הספינה כפי שנמצאו בבור
* הבור שבו נמצאה הספינה והלבנים שכיסו אותוהבור שבו נמצאה הספינה והלבנים שכיסו אותו
* החבלים בהם נקשרו חלקי הספינההחבלים בהם נקשרו חלקי הספינה
* מבנה המוזיאון לצד הפירמידהמבנה המוזיאון לצד הפירמידה
* דגם מיניאטורי של הספינהדגם מיניאטורי של הספינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספינה של ח'ופו** בוויקישיתוף

  

* סיפור מציאת הספינה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012502550305171

 |
**אתר ההנצחה לגדוד השישי של פלמ"ח-הראל** שליד המושב שואבה הוא מתחם זיכרון, המוקדש ללחימת הגדוד במלחמת העצמאות. הוא חלק מפארק יצחק רבין.

רקע
---

 ערך מורחב – **הגדוד השישי של הפלמ"ח**  

הגדוד השישי הוקם בתחילת מלחמת העצמאות על בסיס פלוגה ח' והרזרבה הירושלמית של הפלמ"ח. מפקדו היה צבי זמיר וניתן לו השם "גדוד ירושלים". יחידותיו פוזרו תחילה ביישובים מסביב לירושלים - פלוגה בבית הערבה, מחלקות בכפר עציון ובקריית ענבים ומעלה החמישה, ופלוגה שעסקה בליווי שיירות לעיר. בינואר 1948 נפלו 20 מחיילי הגדוד שלחמו במסגרת מחלקת הל"ה. חיילי הגדוד השתתפו בשני קרבות מרים בקסטל ובליווי שיירת נבי דניאל, שזמיר פיקד עליה. בחודש מאי השתתפו חלק מחיילי הגדוד במבצע בן נון ב', פלוגת בית הערבה הוסיפה לפעול בגזרת ים המלח ומחלקת גוש עציון לחמה בקרב האחרון על הגוש. בהפוגה הראשונה צורף הגדוד לחטיבת הראל, שהשתתפה לאחר ההפוגה במבצע דני להרחבת המסדרון היבשתי ממישור החוף לירושלים. חיילי הגדוד ישבו במשלט המשותף ובהמשך השתתפו עם החטיבה במבצע ההר ובמבצע חורב בנגב. הגדוד ממשיך להתקיים בצה"ל במסגרת חטיבת מילואים.

במהלך המלחמה נהרגו 120 מחיילי הגדוד השישי.

האתר
----

האתר ממוקם ממערב לכביש ירושלים-תל אביב, מול מושב שואבה. הוא שוכן למרגלות הגבעה שעל גביה ניצבת אנדרטת פורצי הדרך לירושלים.

האתר הוא רחבה בשולי חורשת מטיילים, המתוחמת בשרשרת מעגלית של שלטים. בכניסה לרחבה ניצב שלט המכריז על שם האתר. שלטי המתכת שמעבר לו נושאים כיתובים קצרים, המתייחסים לתחנות במסע הקרבות שעבר הגדוד במלחמה, לפי סדר כרונולוגי. בקצה שרשרת השלטים מוצב שלט ובו תקציר תולדות הגדוד במלחמת העצמאות, מפה של אתרי הקרבות שבהם לחם וכן להדלקת להבת זיכרון. בצידם ניצבים תרנים לדגלים.

כל השלטים באתר עשויים בתבנית עיצובית אחידה, המשמשת בכל אתרי הזיכרון שבפארק יצחק רבין.

אתר ההנצחה הוקם על ידי קרן קיימת לישראל ביוזמת עמותת דור הפלמ"ח.

ראו גם
------

* אתר ההנצחה לגדוד החמישי של פלמ"ח-הראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתר ההנצחה לגדוד השישי של פלמ"ח-הראל** בוויקישיתוף
* על אתר ההנצחה, באתר יזכור

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: אתר הפלמ"ח
**השמש של מוסקבה** (ברוסית: **Солнце Москвы**) הוא גלגל ענק בגובה 140 מטר ב"פארק העתיד בשטח ודנ"ח במוסקבה. גלגל ה"שמש של מוסקבה" הוא הגבוה ביותר באירופה, ועובר את גלגל "לונדון איי" בגובה 135 מטר, שנפתח במרץ 2000.

הגלגל הענק החדש נבנה כדי להחליף את הגלגל הישן, שנקרא "מוסקבה - 850" (אנ') לציון 850 שנה למוסקבה, שפורק ב-2016. בשל קנה המידה של המבנה, אי אפשר היה לבנות אותו באותו מקום - יש הרבה קווי תקשורת וקווי מטרו. לכן, הגלגל ממוקם משמאל לכניסה הדרומית של ודנ"ח, ליד ביתן מס' 7 ופארק השעשועים העתידי עם רכבל.

ה"שמש של מוסקבה" שונה מהגלגל הישן לא רק בגובה ובמיקום, אלא גם ברמה שונה לחלוטין של נוחות ובטיחות.

במקום מושבים פתוחים יש 30 קרונות סגורים, שכל אחד מהם יכול להכיל 15 אנשים. הם מצוידים במיזוג אוויר, חימום, מעקב וידאו, מדריך אודיו וכפתור אזעקה לתקשורת עם המפעיל. מסכי מידע תלויים בכל הקרונות.

ניתן לכוונן את מהירות הסיבוב של הגלגל, בממוצע, סיבוב אחד ייקח 18 דקות ו-40 שניות.

פתיחת הגלגל הענק ה"שמש של מוסקבה" התקיים ביום השנה ה-875 למוסקבה - 10 בספטמבר 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השמש של מוסקבה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של השמש של מוסקבה (ברוסית)
* השמש של מוסקבה, ביישום טלגרם

* השמש של מוסקבה, ברשת החברתית אינסטגרם

* השמש של מוסקבה, ברשת החברתית VK

* השמש של מוסקבה, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "
2. ↑  Колесо обозрения «Солнце Москвы», vdnh.ru (ברוסית)
3. ↑
פנים חלל התצוגה
מרכז "**זמן לאמנות**" היה חלל תצוגה מוזיאלי אשר פעל במרכז תל אביב בין השנים 2002–2005. מטרת המרכז הייתה להוות בית ומרכז תרבותי לאמנים ישראלים ויצירותיהם ולכלל שוחרי האמנות. המרכז הוקם במבנה בסגנון אקלקטי בן שלושה מפלסים ברחוב מונטיפיורי 36 בתל אביב, אשר שומר בידי האדריכל גד הלפרין. 

הרעיון בהקמת המרכז היה בשילוב של מסעדה ומוזיאון באותו המבנה, כאשר רווחי המסעדה היו אמורים למממן את פעילות המוזיאון. המרכז הוקם ומומן על ידי יורם ואילנה וקשלק, והוא הציג בשנות פעילותו תערוכות קבוצתיות שונות בנושאים מגוונים. מרבית התערוכות נאצרו על ידי חוקר האמנות הישראלית ד"ר גדעון עפרת. על התערוכות נמנו ""שיבת ציון, מעבר לעיקרון המקום"; "'מחורבותייך אבנך...', דימוי החורבה בישראל 1803-2003"; "'כן תעשה לך', תחיית היהדות באמנות הישראלית"; "OmanutIsrael.com". בהמשך נאצרו עוד תערוכות נוספות, חלקן של עפרת, וחלקן של אוצרים ואוצרות אחרים כגון תמי כץ-פרימן והאוצרת נטע גל-עצמון. בשנת 2005 המרכז נסגר ובמקומו נפתח - "מונטיפיורי מכירות פומביות". כיום פועל במקום בית המלון "מונטפיורי".

קישורים חיצוניים
----------------

* מונטפיורי מכירות פומביות
* דנה גילרמן, אמנות עם אנטרקוט, דווקא עכשיו, באתר הארץ, 17 ביוני 2002
* זמן לאומנות - מרכז לאומנות ישראלית (תל אביב), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306725905171
* LCCN: nr2003019430
* VIAF: 127138482
* WorldCat: lccn-nr2003019430

 |
**וינר ריזנראד** (בגרמנית: **Wiener Riesenrad**) הוא גלגל ענק בפארק פראטר שבעיר וינה, בירת אוסטריה.

היסטוריה
--------

הגלגל הוקם החל בשנת 1896 לכבוד יובל הזהב של קיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית פרנץ יוזף הראשון, והחל לפעול ב-25 ביוני 1897. תוכניות להורסו בשנת 1916 נגנזו בשל קשיים כספיים, והוא נרכש בידי אדוארד שטיינר (Eduard Steiner). לאחר האנשלוס ב-1938 הוחרם הגלגל מידיו של שטיינר שהיה יהודי, ואשר נרצח בשנת 1944 באושוויץ. הגלגל ניזוק במלחמת העולם השנייה ועלה באש בשנת 1944. לאחר המלחמה, החל בשנת 1945, נבנה הגלגל מחדש, ושב לפעול בשנת 1947. תחת 30 התאים שהיו בו קודם לשריפה, הותקנו בו רק 15, בשל החשש שיציבותו נפגעה. 

גובהו של הגלגל הוא 64.75 מטר, וקוטרו 60.96 מטר (200 רגל בדיוק). הגלגל לבדו שוקל 244.85 טון והמבנה כולו מגיע למשקל של 430.05 טון. הוא מסתובב במהירות של 2.7 קמ"ש, ומשך ההקפה הוא 255 שניות. 

הווינר ריזנראד הוא אטרקציה תיירותית פופולרית ונחשב לאחד מסמליה של העיר. הוא הופיע במספר סרטים, בהם האדם השלישי משנת 1949, והסרט בסדרת סרטי ג'יימס בונד מ-1987, 007 באזור המסוכן. לרגל אליפות אירופה בכדורגל יורו 2008 שנערכה באוסטריה ובשווייץ, כוסה הגלגל בתמונתו של שוער הכדורגל פטר צ'ך.

גלריה
-----

* תמונת השוער פטר צ'ך על הגלגלתמונת השוער פטר צ'ך על הגלגל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וינר ריזנראד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וינר ריזנראד (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של וינר ריזנראד (בגרמנית)
* תמונות הגלגל
* הגלגל באתר Structurae