recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מוחמד אמאן** (נולד ב-10 בינואר 1994) הוא אתלט אתיופי, אלוף העולם (מוסקבה 2013) ופעמיים אלוף העולם באולם (איסטנבול 2012 וסופוט 2014) בריצת 800 מטר.

ביוגרפיה
--------

אמאן נולד באסלה בירת מחוז ארסי שבמדינת אורומיה באתיופיה. בילדותו שאב את השראתו מבן המקום האתלט היילה גבריסלאסי. בגיל 14 סיים שישי בתחרות הגרנד פרי באבוג'ה שבניגריה וב-2010 זכה במדליית זהב בריצת 1000 מטר באולימפיאדת הנוער שהתקיימה בסינגפור. ב-2011 זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר באליפות העולם באתלטיקה לנוער, באותה שנה סיים שמיני באליפות העולם לבוגרים שהתקיימה בקוריאה הדרומית בזמן של 1:45.93 דקות. בהמשך השנה קבע שיא עולמי עד גיל 17 ושיא אתיופיה בריצת 800 מטר במהלך תחרות הגרנד פרי באיטליה בתוצאה של 1:43.37 דקות, עשרה ימים אחר כך זכה בתחרות במילאנו וקטע רצף של 26 ניצחונות רצופים של אלוף ושיאן העולם דייוויד רודישה.

ב-2012 היה לאתלט האתיופי הראשון שזוכה במדליית זהב בריצת 800 מטר כשניצח באליפות העולם באולם שהתקיימה באיסטנבול בתוצאה של 1:48.36 דקות. הוא היה בכך גם לאתלט הצעיר ביותר בתולדות האליפות שזוכה במדליית זהב בתחרות כלשהי. באולימפיאדת לונדון סיים שישי בשיא אתיופיה חדש של 1:43.20 דקות. לאחר האולימפיאדה ניצח בתחרויות ליגת היהלום בסטוקהולם, בציריך ובדירוג הכללי ושיפר את שיאו האישי ל-1:42.53 דקות.

ב-2013 זכה במדליית זהב באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה בתוצאה של 1:43.31 דקות, לפני ניק סימונדס מארצות הברית (1:43.55 דקות) ואייאנלה סולימאן
מג'יבוטי (1:43.76 דקות). ב-2014 הגן על תוארו באליפות העולם באולם שהתקיימה בסופוט בתוצאה של 1:46.40 דקות.

הוא נפסל במהלך מקצה חצי הגמר באליפות העולם באתלטיקה 2015 בשל הפרעה ליריביו ובאליפות העולם באולם ב-2016 סיים רביעי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לא העפיל למקצה הגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים במקום השישי בתוצאה של 1:46.06 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד אמאן** בוויקישיתוף

* מוחמד אמאן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* מוחמד אמאן, באתר olympedia.org
* מוחמד אמאן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* מוחמד אמאן, באתר ליגת היהלום

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  AMAN OF STEEL, אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 8 בינואר 2014
2. ↑  דני בורשבסקי‏, מוחמד אמאן הדהים את דייויד רודישה במילאנו, באתר וואלה!‏, 19 בספטמבר 2011
3. ↑  2018 STATISTICS HANDBOOK

| אלופי עולם באתלטיקה – ריצת 800 מטר (גברים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1983: וילי וולבק מערב גרמניהמערב גרמניה • 1987: בילי קונצ'לה קניהקניה • 1991: בילי קונצ'לה קניהקניה • 1993: פול רוטו קניהקניה • 1995: וילסון קיפקטר דנמרקדנמרק • 1997: וילסון קיפקטר דנמרקדנמרק • 1999: וילסון קיפקטר דנמרקדנמרק • 2001: אנדרה בוכר שווייץשווייץ • 2003: עיסא ג'ובייר סעיד קורוני אלג'יריהאלג'יריה • 2005: רשיד רמזי בחרייןבחריין • 2007: אלפרד קירווה יגו קניהקניה • 2009: מבולאני מולאודזי דרום אפריקהדרום אפריקה • 2011: דייוויד רודישה קניהקניה • 2013: מוחמד אמאן אתיופיהאתיופיה • 2015: דייוויד רודישה קניהקניה • 2017: פייר-אמברואז בוס צרפתצרפת • 2019: דונובן ברזייר ארצות הבריתארצות הברית |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 242622

 |
**ז'אן-בטיסט לואי רומה דה ל'איל** (בצרפתית: **Jean-Baptiste Louis Romé de L'Isle**‏; 26 באוגוסט 1736 – 3 ביולי 1790) היה מינרלוג צרפתי, מראשוני הקריסטלוגרפים.

חייו
----

רומה דה ל'איל נולד בעיירה גריי (Gray) במחוז סון עילית (Haute-Saône) שבחבל בורגון-פראנש-קונטה שבצרפת. במהלך מלחמת שבע השנים (1763-1756) נשלח רומה דה ל'איל, ששירת כקצין בחיל התותחנים, לאיי הודו המזרחית ונפל בשנת 1761 בשבי הבריטים. הוא שוחרר מהשבי שלוש שנים אחר כך ב-1764.

בשובו לצרפת עסק רומה דה ל'איל בכימיה ואז פיתח עניין רב במינרלוגיה וקטלג תכולות של אוספי מינרלים פרטיים. הרעיונות שהביע קארלוס לינאוס בספרו על מיון עולם הטבע בדבר היכולת לסווג מינרלים לפי צורתם החיצונית, תגליותיו של ניקולאוס סטנו על הזוויות של הקוורץ, ומחקרים שערך הביאו אותו לגילוי העיקרון החשוב, "חוק הזוויות הקבועות בין הפאות".

בספריו: "מסה על הקריסטלוגרפיה" (Essai de cristallographie, פריז 1772), ו"קריסטלוגרפיה, או תיאורן של הצורות הנקיות של כל הגופים בממלכת המינרלים" (Cristallographie, ou description des formes propres ¢ tous les corps du regne mineral, פריז 1783) פרסם רומה דה ל'איל את תגליתו החשובה ביותר שצורות שונות של גבישים של אותו חומר טבעי או מלאכותי קשורות בקשר הדוק האחת לשנייה. יותר מכך, על ידי מדידת הזוויות בין פאות הגבישים על ידי גוניומטר, הוא קבע את העיקרון הבסיסי שזוויות אלו זהות לאותו סוג חומר ומאפיינות אותו. כשהוא מחליף בעזרת מישור אחד או קבוצות של מישורים את כל הקצוות הזהים של המבנה לו קרא "צורה פרימיטיבית" הוא גזר צורות אחרות קשורות. הוא הבחין בשש צורות פרימיטיביות והן הקובייה, התמניון המשוכלל, הארבעון המשוכלל, רומבוהדרון (פאון בעל שש פאות מעוינות), תמניון בעל בסיס מעוין ופירמידה כפולה בעלת שש פאות. רק בשלוש האחרונות יכולים להיות שינויים בזוויות. 

רומה דה ל'איל מת בפריז ב-3 ביולי 1790. אחד משני הקולג'ים בגריי, עיר הולדתו, קרוי על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן-בטיסט לואי רומה דה ל'איל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90718850
* BNE: XX1748074
* BnF: cb13475531k (data)
* GND: 100255566
* ISNI: 0000 0000 6300 689X
* LCCN: nr97034485
* NKC: mzk2009510271
* NLG: 139104
* NTA: 238956261
* SNAC: w6t73967
* SUDOC: 035133627
* Trove: 1088911
* VcBA: 495/246400
* VIAF: 66615171
* WorldCat: lccn-nr97034485

 |
**אבו מחמד עבד אללה בן אחמד אבן אלביטאר אלמאלקי** (ערבית: ضياء الدين أبو محمد عبد الله بن أحمد المالقي; סביבות 1197–1248), רופא ועשבונאי מפורסם בעולם האסלאם.

חייו
----

אבן אלביטאר נולד במאלגה ספרד והשתלם בנעוריו בבוטניקה וברפואה אצל אבו אל-עבאס א-נבאתי. בשנת 1219 בהיותו כבן עשרים שנה, יצא למסע לימודים ארוך בארצות שונות מסביב לאגן הים התיכון והשתלם ברפואה ובבוטניקה אצל טובי הרופאים והעשבונאים, וזאת תוך כדי לימוד מעשי והכרה בלתי אמצעית של הצמחים בשטח. בסוף מסעו הגיע למצרים ושירת שם בחצרו של השליט האיובי אלכאמל בן אלעאדל בתפקיד רופאו הראשי של השולטאן. בשנת 1240, כשנתיים לאחר מותו של אלכאמל, המשיך אבן אלביטאר לשרת במשרתו בדמשק אצל אחרון השליטים האיוביים, אלצאלח נג'ם אלדין איוב. במסגרת עבודתו אצל השליטים האיוביים, העמיק את ידיעותיו בחקר הצמחים באזור ארץ ישראל וסוריה. אופי התיאורים ומגוון האתרים הנזכרים בספריו מעידים על היכרות טובה עם טבעה של הארץ ועם צמחייתה שהושגה במהלך סיוריו.

המפורסם מבין ספריו של אבן אלביטאר הוא "הקובץ על התרופות הנפרדות", האוצר בתוכו חומר רב; כמעט כל המידע השימושי בתחום הבוטניקה הרפואית עד ימיו. בחיבור זה מזכיר אבן אלביטאר צמחי מרפא רבים מאזור ירושלים, שאין ספק שהכירם אישית. כן מצוטטים בחיבורו קטעים מחיבורים רפואיים קדומים רבים שנשכחו, ובהם מידע רב אודות חומרי המרפא בירושלים. עבודתו מצטיינת בשיטתיות, והודות לכך מתוארים בחיבורו גם צמחים קטנים שאינם בולטים בנוף, אשר בדרך כלל אינם מוזכרים במקורות כתובים אחרים. בכך מעשיר אבן אלביטאר את רשימת צמחי ארץ ישראל וסוריה הידועים בשימוש האדם בימי הביניים. 

אבן אלביטאר נפטר בשנת 1248.

לקריאה נוספת
------------

זהר עמר, "אבן אל-ביטאר חוקר צמחי אש-שאם", **קתדרה** 76, תשנ"ה, עמ' 49- 76.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבן אלביטאר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהר עמר ואפרים לב, **רופאים ותרופות במאות העשירית עד השמונה עשרה**, תל אביב, תש"ס, עמ' 107.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462956605171
* BIBSYS: 11055573
* BNE: XX971820
* BnF: cb120669478 (data)
* CiNii: DA08949900
* GND: 118937138
* ISNI: 0000 0000 8170 0535
* LCCN: n83043343
* NLA: 36010736
* NTA: 075069172
* RERO: 02-A000084699
* SELIBR: 62706
* SNAC: w6kp8z5v
* SUDOC: 028937112
* TDVİA: ibnul-baytar
* Trove: 1184304
* VcBA: 495/22348
* VIAF: 94095759
* WorldCat: lccn-n83043343

 |
**סיטוס אינברסוס** (בלטינית: **Situs inversus**, לפי מילון מונחי האקדמיה ללשון העברית: **חִלְּפוּת אֵיבָרִים**) היא הפרעה מולדת שבה האיברים הפנימיים בגוף נמצאים בסדר הפוך מהמיקום הרגיל שלהם. הסדר הרגיל של האיברים שאיתו נולדים רוב בני האדם נקרא בשפה מדעית "Situs solitus". שכיחות התופעה היא פחות מאדם אחד ל-10,000. ההפרעה אינה גורמת בדרך כלל לסיבוכים רפואיים כלשהם.

השפעה על האנטומיה
-----------------

ההפרעה משפיעה על כל האיברים בתוך בית החזה והבטן. ברוב המקרים האיברים ממוקמים באופן הפוך במישור הסגיטלי (החיצי) של גוף האדם (מישור דמיוני החוצה את גוף האדם לשניים). הלב ממוקם בצד ימין של בית החזה, הקיבה והטחול נמצאים בצד ימין של הבטן, ובעוד שהכבד וכיס המרה נמצאים בצד שמאל. הריאה השמאלית מחולקת לשלוש אונות והריאה הימנית מחולקת לשתי אונות (בניגוד למצב הרגיל). כלי הדם, העצבים, נימי הלימפה והמעיים הפוכים אף הם.

משמעויות נוספות
---------------

סיטוס אינברסוס היא לרוב הפרעה תורשתית רצסיבית, אולם היא יכולה לעבור באופן רצסיבי בתאחיזה לכרומוזום X או להיווצר אצל תאומי ראי.

לרוב אנשים בעלי סיטוס אינברסוס יכולים לחיות חיים שגרתיים ובריאים, ללא סיבוכים רפואיים עקב מצבם הייחודי. אולם, אצל 5 עד 10 אחוזים מבעלי ההפרעה, מתלווה אל סיטוס אינברסוס גם מום לב מולד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיטוס אינברסוס** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**כופר** או **כופר נפש** הוא דרישה לתשלום עבור חייו או חירותו של אדם.

הביטוי מוזכר בתורה: "ואם שור נוגח הוא וכו' והמית איש או אישה, השור יסקל וגם בעליו יומת. אם **כופר** יושת עליו, ונתן **פדיון נפשו** ככל אשר יושת עליו". בהשאלה, גם אדם יכול להוות כופר עבור אדם אחר אם הוא נענש במקומו. "**כופר** לצדיק - רשע, ותחת ישרים - בוגד"

בהקשר המודרני, מדובר גם על דרישות שאינן דווקא כספיות, כגון דרישת שחרור אסירים ושבויים עבור שבויי צה"ל.

בחברה הערבית לכופר נפש (דייה) יש גם משמעות של תשלום פיצוי לקרובי משפחה של נרצח.

כופר נפש בהיסטוריה
------------------

בתקופות קדומות שבויים היו נחשבים כרכוש השובה, אשר היה יכול לעשות איתם כרצונו - להורגם או להופכם לעבדים. בהקשר הזה, אפשר היה לפדות את השבוי על ידי קנייתו, כמו כל עבד אחר, אולם זאת לא הייתה מטרת השבייה. בהמשך, ככל שאנשים היו מוכנים לשלם עבור חייהם או חירותם, שלהם או של אחרים, התפתח המנהג לחטוף בני ערובה על מנת לדרוש כופר נפש בהמשך.

מנהג השבי הביא להתפתחות מצוות פדיון שבויים בהלכה. עקב מספר השבויים הרב במרד הגדול ובמרד בר כוכבא ניסחו חז"ל כללים ברורים לפדיון שבויים במשנה: "אין פודין את השבויים יתר על כדי דמיהן, מפני תיקון עולם".

נכונות היהודים לשלם כופר נפש הביאה לכך שרבנים ופרנסי קהילה נלקחו כבני ערובה. במאה ה-13 המהר"ם מרוטנברג נכלא על ידי הקיסר רודולף הראשון בדרישה לכופר נפש. המהר"ם סירב לתת לתלמידיו לפדותו עקב הכלל המובא במשנה והחשש שפדייתו תביא לחטיפת רבנים חשובים אחרים והתרוששות הקהילה היהודית. עקב כך הוא נשאר בכלא שבע שנים עד מותו. רק ארבע עשרה שנה לאחר מכן גופתו נפדתה.

לעומת זאת, עבור האבירים האירופאים אשר היו נלקחים בשבי בקרב היו משלמים כופר נפש רק עבור החזרתם בחיים. נוהג זה עודד את התפתחות שלטי הגיבורים שנועדו ליידע את היריב את מי בשדה הקרב יש להימנע מלהרוג בתמורה לכופר נפש עתידי.

עד המאה ה-19, בעלי חוב היו נכלאים עד ששילמו את חובם. חוקים אלו אפשרו דרישת כופר נפש על ידי בדיית חוב, או דרישת ריבית קצוצה שמנעה מהחייב לשלם את חובו. ההלכה היהודית אינה מבדילה בין אנשים שנכלאו למטרת סחיטה ובין אנשים שנכלאו בגין חוב אמיתי.

ראו גם
------

* פדיון שבויים
* שבוי
* חטיפה
* בן ערובה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כפר נפש** |

* אתר למנויים בלבד הניו יורק טיימס, כך מממנות ממשלות אירופה את עיקר פעילות אל-קאעדה, באתר הארץ, 30 ביולי 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שמות, פרק כ"א, פסוקים כ"ט–ל'
2. ↑  משלי כא, יח
3. ↑  משנה, גיטין, ד, ו
מפת לואיזיאנה שצייר בנאר דה לה ארפ
**ז'אן-בטיסט בנאר דה לה ארפ** (בצרפתית: **Jean-Baptiste Bénard de la Harpe**; ‏4 בפברואר 1683, סן-מלו - 26 בספטמבר 1765) היה מגלה ארצות צרפתי, שהתפרסם בזכות גילוי מה שעתיד להיות מאוחר יותר ליטל רוק בארקנסו. הוא היה האירופאי הראשון שהגיע למה שעתיד להיות מאוחר יותר אוקלהומה.

לה ארפ, התיישב במהלך שנת 1718 לחופי הנהר האדום, והקים תחנת מסחר עם התושבים המקומיים. הוא עזב ב-11 באוגוסט 1719, מלווה ב-9 אנשים (שניים מתוכם אינדיאניים מקומיים ששימשו כמורי דרך) ו-22 סוסים, ועלה במעלה הנהר. לאחר 23 ימי צעידה וחציית הרי האוצ'יטה, הוא נפגש עם מקומיים וסחר עימם. כיום מוערך כי מיקום ההתיישבות הוא כ-21 קילומטר דרומית מטלסה, אוקלהומה על הגדה המערבית של נהר הארקנסו.

מסעו של לה ארפ חשוב בידיעות הרבות שהוא אסף על אורח החיים האינדיאני בתקופה והקשר הראשוני בין האדם האירופאי לשבטים באזור. כמו כן לה ארפ רשם מידע רב על האזור בו סייר.

בשנת 1722, לה ארפ חצה את נהר הארקנסו ובדרכו ראה שני סלעים גדולים על גדות הנהר. הסלע הקטן יותר, על גדת הנהר הדרומית כונה "הסלע הקטן" (בצרפתית: "*La Petite Roche*"), והגדול יותר בגדה הצפונית, כונה "הסלע הגדול" ("*La Grande Roche*"). הוא הקים במקום תחנת מסחר, שסחרה עם תושבים אינדיאנים באזור. הוא המשיך בחקר האזור, עד לטווח של כ-110 קילומטרים.

לה ארפ שב לצרפת בשנת 1723 ומעולם לא חזר לאמריקה עד למותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן-בטיסט בנאר דה לה ארפ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007519085205171
* BnF: cb12821724d (data)
* GND: 124861598
* ISNI: 0000 0000 8386 1797
* LCCN: n85042101
* NARA: 10569012
* SNAC: w6z04qvx
* SUDOC: 076588262
* VIAF: 59211777
* WorldCat: lccn-n85042101

 |
**אנהגוארה** (שם מדעי: ***Anhanguera***; פירוש השם: "שד עתיק") הוא סוג של פטרוזאור מקבוצת הפטרודקטיליים שחי בקרטיקון התחתון לפני כ-112 מיליון שנה והיה קרוב לאורניתוכיריים. בעבר הוא גם השתייך למשפחה אך עבר למשפחה נפרדת.

מאפיינים
--------

מאובני הפטרוזאור נמצאו בסאו פאולו, ברזיל ב-1985 וכללו גולגולת רחבה כמעט שלמה. נמצאו מפטרוזאור זה 4 מינים ומינים נוספים עברו לסוגים אחרים כמו הקולובורינכוס והסנטנדקטילוס. אחרים בוטלו מחמת הספק.

במראהו הפטרוזאור דמה לאורניתוכירוס והוא היה בעל מוטת כנפיים באורך 4.6 מטרים, ארוך יותר מאלבטרוס נודד. הלסתות היו רחבות וישרות והיו מלאות בשיניים חדות שהזכירו את שיני הגאביאל אוכל הדגים. הם שימשו באותה צורה והאנהגוארה היה עף מעל הימים וחוטף דגים קטנים בלסתותיו.

בתרבות
------

* פטרוזאור זה הופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים שם הוא טורף סרטנים.
* בנוסף הוא הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנהגוארה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

גלריה
-----

* איור אפשריאיור אפשרי
* 
*
**הצלב הגדול של צלב הברזל** (בגרמנית: **Großkreuz des Eisernen Kreuzes**) היה עיטור שנועד לגנרלים המנצחים של הצבא הפרוסי ובעלי בריתו. זה היה העיטור הגבוה ביותר (שהוענק בדרך כלל) בדרגות של צלב הברזל. יחד עם צלב הברזל מדרגה ראשונה ושנייה, הצלב הגדול הוקם ב-10 במרץ 1813, במהלך המלחמות הנפוליאוניות. הוא חודש בשנת 1870 במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, ושוב בשנת 1914 במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-1939, כאשר חידש אדולף היטלר את "צלב הברזל" כעיטור גרמני (ולא פרוסי בלבד), הוא גם חידש את הצלב הגדול.

הצלב הגדול של צלב הברזל היה כפול מגודלו של "צלב הברזל", ונענד על ידי סרט שהשתלשל סביב הצוואר. צלב האבירים של צלב הברזל המאוחר יותר, שנוסד ב-1939, נענד גם הוא מן הצוואר, אך הוא היה קטן יותר מהצלב הגדול אם כי גדול יותר מ"צלב הברזל".

הצלב הגדול 1813
---------------

גבהרד לברכט פון בליכר עונד את הצלב הגדול של צלב הברזל
חמישה אנשים קיבלו את הצלב הגדול של צלב הברזל משנת 1813 על מעשים במהלך מלחמות נפוליאון:

* גבהרד לברכט פון בליכר, מפקד הכוחות הפרוסיים בקרב ווטרלו, שהועלה אחר כך לכוכב הצלב הגדול של צלב הברזל
* פרידריך וילהלם פון בילוב
* קרל יוהאן, נסיך הכתר של שוודיה (ז'אן-בפטיסט ברנדוט) - קודם לכן היה מרשל תחת נפוליאון, ולאחר שנעשה יורש העצר של שוודיה, הוא הצטרף לקואליציה השישית נגד נפוליאון.
* בוגיסלב פרידריך עמנואל פון טוינצין
* לודוויג יורק פון וארטנבורג

הצלב הגדול 1870
---------------

הצלב הגדול של צלב הברזל 1870
פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של פרוסיה (לימים כיהן כקיסר פרידריך השלישי) עונד את הצלב הגדול של צלב הברזל בשנת 1870
צלב הברזל חודש ב-19 ביולי 1870, במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה. תשעה אנשים קיבלו את הצלב הגדול של צלב הברזל בשנת 1870 על שירות במהלך אותה מלחמה. שבעה צלבים גדולים הוענקו ב-22 במרץ 1871, ל:

* נסיך הכתר אלברט מסקסוניה
* אוגוסט קרל פון גייבן
* אדווין פון מנטויפל
* הלמוט פון מולטקה הזקן
* פרידריך קרל, נסיך פרוסיה
* פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של פרוסיה (לימים הקיסר פרידריך השלישי)
* אוגוסט פון ורדר

וילהלם הראשון, קיסר גרמניה קיבל את הצלב הגדול ב-16 ביוני 1871, ופרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין קיבל אותו ב-4 בדצמבר 1871. הקיסר היה המפקד העליון של הצבא הפרוסי, ומולטקה היה ראש המטה הכללי. האחרים היו מפקדים בכירים של הצבא הפרוסי (נסיך הכתר אלברט פיקד תחילה על הצבא הסקסוני כקורפוס תחת ארמייה פרוסית, אך מאוחר יותר פיקד על כוח פרוסי / סקסוני משולב).

הצלב הגדול 1914
---------------

הצלב הגדול של צלב הברזל 1914
מקבלי הצלב הגדול של צלב הברזל ב-1914
צלב הברזל חודש שוב ב-5 באוגוסט 1914, וחמישה אנשים קיבלו את הצלב הגדול של 1914 במהלך מלחמת העולם הראשונה:

* וילהלם השני, קיסר גרמניה
* פאול פון הינדנבורג, שהועלה מאוחר יותר לכוכב הצלב הגדול של צלב הברזל
* אריך לודנדורף
* לאופולד, נסיך בוואריה
* אוגוסט פון מקנזן

הצלב הגדול 1939
---------------

הצלב הגדול של צלב הברזל 1939
אדולף היטלר החזיר את "צלב הברזל" כעיטור גרמני בספטמבר 1939, והצלב הגדול שוב היה הדרגה הגבוהה ביותר (מעל הדרגות השונות של צלב האבירים של צלב הברזל).

הרמן גרינג הפך למקבל היחיד של הצלב הגדול של צלב הברזל במלחמת העולם השנייה, כאשר הוענק לו העיטור ב-19 ביולי 1940.

העיטור הגדול עוד יותר, כוכב הצלב הגדול של צלב הברזל, הונהג מחדש גם הוא על ידי היטלר, אך מעולם לא הוענק במהלך המלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הצלב הגדול של צלב הברזל** בוויקישיתוף

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4201302-1

 |
אי-שוויון מרקוב מספק חסם עליון להסתברות ש-X נמצא בתחום המסומן באדום
בתורת ההסתברות **אי-שוויון מרקוב** חוסם את ההסתברות לכך שמשתנה מקרי אי שלילי יהיה גדול מקבוע נתון. אי שוויון מרקוב (בדומה לאי-שוויון צ'בישב ואי-שוויון קולמוגורוב) הוא אחד מאי-השוויונים הבסיסיים המשתמשים במושג התוחלת בשביל לאמוד (אם כי לעיתים רבות באופן גס) את פונקציית הצפיפות של משתנה מקרי. לדוגמה, מאי-השוויון נובע שלא ייתכן כי רף הכניסה לעשירון העליון של ההכנסות יהיה פי 12 מהמשכורת הממוצעת. למרות פשטותו, אי-השוויון מאפשר להוכיח תוצאות לא טריוויאליות, כגון החוק החלש של המספרים הגדולים.

אי-שוויון מרקוב קרוי על שם המתמטיקאי הרוסי אנדריי מרקוב, אם כי קיים תיעוד שלו בעבודותיו המוקדמות של פפנוטי צ'בישב שהיה מורו של מרקוב. אי-שוויון מרקוב מכונה גם אי שוויון צ'בישב ואי שוויון ביניימה בספרות מקצועית רבה (בפרט באנליזה), אך אין לבלבל בינו לבין אי-שוויון צ'בישב המפורסם.

נוסח פורמלי
-----------

במושגים של תורת המידה, אי-שוויון מרקוב גורס כי בהינתן מרחב מידה {\displaystyle (X,\Sigma ,\mu )} ופונקציה מדידה f אל הישר הממשי המורחב, אז לכל {\displaystyle t>0} מתקיים:

|  |
| --- |
| 
בערך זהנעשה שימושבסימנים מוסכמיםמתחום המתמטיקה.להבהרת הסימניםראו סימון מתמטי. |


μ
(
{
x
∈
X
:

|

f
(
x
)

|

≥
t
}
)
≤

1
t

∫

X

|

f

|

d
μ
.

{\displaystyle \mu (\{x\in X:|f(x)|\geq t\})\leq {1 \over t}\int \_{X}|f|\,d\mu .}

{\displaystyle \mu (\{x\in X:|f(x)|\geq t\})\leq {1 \over t}\int _{X}|f|\,d\mu .}
במקרה הפרטי של מרחב הסתברות (כלומר, המרחב בעל מידה 1), אי-השוויון שקול לטענה שעבור כל a>0 מתקיים



Pr
(

|

X

|

≥
a
)
≤

E
(

|

X

|

)

a

{\displaystyle \Pr(|X|\geq a)\leq {\frac {E(|X|)}{a}}}

{\displaystyle \Pr(|X|\geq a)\leq {\frac {E(|X|)}{a}}}

הוכחה
-----

מספיק להוכיח עבור פונקציה מדידה חיובית.
f פונקציה מדידה, לכן הקבוצה {\displaystyle \{x\in X:f(x)\geq t\}} מדידה. מתקיים:



t
∗

1

{
x
∈
X
:
f
(
x
)
≥
t
}

≤
f

{\displaystyle t\*1\_{\{x\in X:f(x)\geq t\}}\leq f}

{\displaystyle t*1_{\{x\in X:f(x)\geq t\}}\leq f}
נוציא אינטגרל לבג על הקבוצה X משני צידי אי השוויון:


∫

X

t
∗

1

{
x
∈
X
:
f
(
x
)
≥
t
}

d
μ
≤

∫

X

f
d
μ

{\displaystyle \int \_{X}t\*1\_{\{x\in X:f(x)\geq t\}}d\mu \leq \int \_{X}fd\mu }

{\displaystyle \int _{X}t*1_{\{x\in X:f(x)\geq t\}}d\mu \leq \int _{X}fd\mu }
לפי הגדרת אינטגרל לבג על פונקציה מציינת של קבוצה מדידה, מתקיים:



t
∗
μ
(
{
x
∈
X
:
f
(
x
)
≥
t
}
)
≤

∫

X

f
d
μ

{\displaystyle t\*\mu (\{x\in X:f(x)\geq t\})\leq \int \_{X}fd\mu }

{\displaystyle t*\mu (\{x\in X:f(x)\geq t\})\leq \int _{X}fd\mu }
נחלק ב-t ונקבל:



μ
(
{
x
∈
X
:
f
(
x
)
≥
t
}
)
≤

1
t

∫

X

f
d
μ

{\displaystyle \mu (\{x\in X:f(x)\geq t\})\leq {1 \over t}\int \_{X}fd\mu }

{\displaystyle \mu (\{x\in X:f(x)\geq t\})\leq {1 \over t}\int _{X}fd\mu }
כנדרש.

הוכחה למשתנים מקריים
--------------------

יהי X משתנה מקרי חיובי רציף (ההוכחה למקרה הבדיד דומה). אזי:

{\displaystyle E[X]=\int \_{0}^{\infty }xf\_{X}(x)dx\geq \int \_{a}^{\infty }xf\_{X}(x)dx\geq \int \_{a}^{\infty }af\_{X}(x)dx=aP(|X|\geq a)}

קישורים חיצוניים
----------------

* אי-שוויון מרקוב, באתר MathWorld (באנגלית)
גוף חימום של מכונת אספרסו
**גוף חימום** הוא רכיב במכשירים חשמליים ההופך אנרגיה חשמלית (אלקטרו-מגנטית) לאנרגיית חום. גופי חימום משמשים במגוון רחב של מכשירי חשמל ביתיים, מסחריים ותעשייתיים.

גוף חימום פועל באמצעות חימום ג'אולי: זרם חשמלי העובר דרך מוליך בעל התנגדות שערכה, יחד עם מתח רשת החשמל, קובע את הספק החימום. לדוגמה בקומקום שהספקו קילוואט אחד, המיועד לפעול במתח 230V, יש גוף חימום שהתנגדותו כ-50 אוהם.

מבנה
----

מרבית גופי החימום עשויים מסגסוגת הבנויה בצורת תיל, סליל או סרט. ישנם גם גופי חימום העשויים חומרים קרמיים.  

הסגסוגות העיקריות המשמשות נכון לנובמבר 2013 בייצור גופי חימום הן:

* ניקל-כרום (Nichrome): זוהי הסגסוגת הנפוצה ביותר (80% ניקל 20% כרום). הסגסוגת בעלת התנגדות גבוהה יחסית, ולאחר הפעלתו הראשונה של הגוף נוצרת על פניו שכבת חימצון (כרום-אוקסיד) המגינה עליו מפני חמצון כללי וסכנת שבירה או שרפה.
* קנתל: סגסוגת ברזל-כרום-אלומיניום. סגסוגת זו פותחה בשוודיה. הסגסוגת יעילה בטמפרטורות גבוהות במיוחד.
* נחושת-ניקל (Cupronickel): בדרך כלל 75% נחושת 25% ניקל. זוהי סגסוגת בעלת התנגדות נמוכה יחסית ולכן משמשת לטמפרטורות נמוכות.

תכונות
------

לגופי חימום יעילות גבוהה ביותר - למעט איבוד אנרגיה קטן שמתבטא באור חלש, כל ההספק החשמלי העובר דרך גוף חימום הופך לחום. כאן גם ההבדל בין גוף חימום לחוט להט (בנורות להט), אשר פועל על אותו עיקרון אך חלק גדול יותר של ההספק החשמלי הופך לאור נראה.  

פעולתם של גופי חימום אינה תלויה בכיוון הזרם, ולכן גופי חימום פועלים הן בזרם ישר והן בזרם חילופין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוף חימום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4255893-1
* NKC: ph137305

 |
הריסות אחד ממפעלי התאגיד בפולין
**אִי גֶה פַארבֶּן** (בגרמנית: **IG Farben**, קיצור של **Interessen-Gemeinschaft Farbenindustrie AG**) היה קונצרן גרמני שנוסד ב-1925 על ידי פאול ורבורג.

אי גה פארבן החזיקה במונופול מוחלט כמעט על ייצור כימיקלים בגרמניה הנאצית. "פארבן" פירושו בגרמנית "צבעים", והחברה בראשיתה ייצרה בעיקר צבעים, אך עד מהרה התפתחה לייצור מוצרים כימיים מתקדמים יותר. התאגיד נוצר בתגובה לאירועי מלחמת העולם הראשונה שבעקבותיה איבדו חברות רבות נתח שוק משמעותי.

בימי הזוהר שלה, החברה הייתה הרביעית בגודלה בעולם, אחרי ג'נרל מוטורס, יו אס סטיל וסטנדרט אויל.

אי גה פארבן הורכבה מחברות עיקריות אלו:

* אגפא (Agfa)
* קאסלה (Casella)
* BASF (Badische Anilin und Soda Fabrik)
* באייר (Bayer)
* הכסט (Hoechst)
* Huels
* Kalle

ומספר חברות קטנות יותר.

במהלך תכנון הפלישה הנאצית לפולין וצ'כוסלובקיה במלחמת העולם השנייה, בכירי אי גה פארבן, שהיו כולם חברי המפלגה הנאצית, שיתפו פעולה באופן הדוק עם פקידים נאצים והנחו אותם אילו מפעלים כימיים יש לאבטח ולהעביר לידיהם.

אי גה פארבן בנתה את מפעל "בונה-ורקה" לגומי סינתטי והפקת דלק נוזלי מפחם באושוויץ, מפעל זה התניע את פעילות האס אס ובניית מחנות הריכוז וההשמדה באושוויץ ועבדו בו בעיקר עובדי כפייה ממחנה אושוויץ III מונוביץ.
הגז הרעיל "ציקלון בה", אשר אי גה פארבן החזיקה בפטנט לייצורו, שימש בתאי הגזים ויוצר על ידי חברת Degesch (*Deutsche Gesellschaft für Schädlingsbekämpfung*), בבעלותה של אי גה פארבן.

בעקבות פשעי המלחמה שביצעה הנהלת החברה, שקלו בעלות הברית להחרים את מפעליה ולפרקה עם תום המלחמה. במקום זאת פוצלה החברה ב-1951 לחברות שהרכיבוה. ארבע הגדולות רכשו עד מהרה את הקטנות מהן וכיום פעילות רק אגפא, BASF ובאייר. שתי האחרונות הן חברות ענק בתחומן. הכסט התמזגה ב-1999 עם החברה הצרפתית Rhône-Poulenc ליצירת חברת Aventis, שהתמזגה מאוחר יותר עם חברה אחרת וכיום היא חלק מסאנופי-אוונטיס, אחת מחברות התרופות הגדולות בעולם.

חברת האם אי גה פארבן נותרה כנאמנות, שהחזיקה במספר נכסי מקרקעין עד להכרזתה כפושטת רגל ב-10 בנובמבר 2003.

מספר בכירים בחברה נידונו לתקופות מאסר במשפטי נירנברג על פשעיהם בתקופת מלחמת העולם השנייה.

ראו גם
------

* בניין אי גה פארבן
* משפט אי גה פארבן
* טופף ובניו

לקריאה נוספת
------------

* דוד זילברקלנג, רשלנות רצחנית? חלקו של קונצרן אי גה פרבן באושוויץ בהקמת מחנה ההשמדה בירקנאו, **יד ושם ירושלים**, 60, חורף תשע"א, 2011, עמ' 14.
* יעל אלנתן, ‏פעם החרמנו מוצרים גרמניים, היום מעריצים אותם - ואולי יש דרך אחרת, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 באפריל 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אי גה פארבן** בוויקישיתוף
* אי גה פארבן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263052805171
* BIBSYS: 67447
* BnF: cb14465729h (data)
* CANTIC: a11817872
* GND: 16005-2
* ISNI: 0000 0001 2114 1484
* LCCN: n50079382
* NKC: kn20010711128
* NLA: 36016533
* SUDOC: 030153042
* VIAF: 142468568
* WorldCat: lccn-n50079382

 |
איור אפשרי
**פיטויה** (שם מדעי: **Peytoia**; מכונה גם *Laggania* או *Cassubia*) הוא סוג של פרוק-רגליים קדום מאוד, אשר חי בתקופת הקמבריון, הראשונה שבתקופות הפנרוזואיקון.

יצור זה הוגדר ב-1911 והתגלו בו 2 מינים: Peytoia nathorsti ו-Peytoia infercambriensis. הוא היה שונה מכל פרוק רגליים מודרני וקבוצתו נכחדה לחלוטין עד הדבון.

יצור זה היה מהגדולים והקשוחים ביצורים שחיו בזמנו, בה לא היו חולייתנים מפותחים כלל. הוא ידוע בעיקר ממאובנים בפצלי ברג'ס שלרכס הרי הרוקי הקנדים, בו התגלו רבים מהם. מין נוסף התגלה בפולין. עם זאת יש קושי להגדיר את המינים, מאחר שחלקי הגוף שלהם נשברו בקלות ויכלו לבלבל עם מינים דומים.

היצור המוזר הגיע לאורך 40 ס"מ בערך ובמראהו הוא הזכיר מעט לובסטר, חסילון או סרטן ארוך-בטן, עם גוף המכיל קטעים רבים דמויי-שריון אך היה חסר זנב והשתמש בזיפים לצידי הגוף כדי לנוע. עם מחושיו הארוכים דמויי-הזיפים הוא חיפש מזון מקרקעית הים והשתמש בעיניו הגדולות כדי לחוש בסביבה. החוקרים מסכימים שכנראה שלא היה טורף-על כמו האנומלוקאריס, הגדול יותר, מאשר שלא יכל לנוע במהירות.

למעשה יש חוקרים הרואים בו את אביו הקדום של האנומלוקאריס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטויה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
"מות הקדושים של אנדראס הקדוש", חוסה דה ריברה, 1628
עקדת יצחק, קאראווג'ו, 1598
"גבר שר לאור הנר", אדם דה קוסטר(אנ'), 1625–1635
**טנבריזם**, מאיטלקית: **tenebroso** (אפל, מעומעם, מוסתר), הוא סגנון ציור המשתמש בקיארוסקורו ניכר במיוחד, תוך יצירת מעברים מהירים בין אור בהיר וצל עמוק. לאפלה מרכיב חשוב בציורים המשתמשים בסגנון זה. הסגנון נפוץ בציורי הבארוק ופותח כדי להוסיף דרמה לציור באמצעות יצירת אפקט של אור זרקור. טנבריזם מעצים את תחושת המסתורין והדרמה בדרך תואמת לזו של תאורת במה.
כמו קיארוסקורו, טנבריזם בדרך כלל משמש את האמן ליצירת אשליה של תלת מימד, אבל קיארוסקורו
הוא מושג רחב יותר המתאר גם שימוש בניגודי אור וצל עדינים.

המונח מעט מעורפל, וחוקרים מודרניים של תולדות האמנות נוטים להימנע ממנו.

תקופת הבארוק
------------

המצאת הסגנון מיוחסת בדרך כלל לקאראווג'ו, אם כי טכניקה זו שימשה אמנים קודמים כמו אלברכט דירר, טינטורטו ואל גרקו, אשר צייר שלוש גרסאות של קומפוזיציה עם ילד, גבר וקוף המקובצים באפלה סביב להבה יחידה.

ארטמיזיה ג'נטילסקי, אחת הציירות הבולטות של איטליה בתקופת הבארוק וחסידה של קאראווג'ו, עשתה שימוש יוצא דופן בטנבריזם. דוגמה לשימוש כזה הוא הציור יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס. בין אמני הטנבריזם הבולטים ביותר אפשר למנות גם את חוסה דה ריברה.

טנבריזם בדרך כלל מיוחס לאמנים ספרדים מהמאה השבע עשרה. לפעמים הוא מיוחס גם לאמנים אחרים מהמאה השבע עשרה שציירו בסגנון אשר נודע בכינוי "מסורת אור הנר", כגון ז'ורז' דה לה טור, שצייר יצירות רבות אשר הוארו בנר יחיד, חרארד ואן הונטהורסט ורמברנדט. הצייר אדם דה קוסטר(אנ') זכה להכרה כאמן טנבריזם מוביל, אשר הצטיין בסצנות בהן אורו של נר יחיד חסום על ידי חפץ. הציירים הצפוניים השתמשו לעיתים קרובות בטנבריזם כדי ליצור אווירה של שקט ושלווה, ההפך מן הרושם שניסו ליצור הציירים הספרדים.

התקופה הרומנטית
---------------

קומפוזיציות דומות צוירו בתקופה הרומנטית בידי ציירים כגון ג'וזף רייט מדרבי, אך רק לעיתים נדירות נעשה שימוש במושג כדי לאפיין את עבודתם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טנבריזם** בוויקישיתוף
* פירוט נוסף (באנגלית)
* Art Lexicon
* טנבריזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Lois Fichner-Rathus (בינואר 2011). *Foundations of Art and Design: An Enhanced Media Edition*. Cengage Learning. p. 74. ISBN 1-111-77145-6. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**קברו של קופרן** (בצרפתית: **Le tombeau de Couperin**) היא סוויטה לפסנתר סולו מאת מוריס ראוול, שחוברה בין 1914 ל-1917, בשישה פרקים. גרסה לתזמורת נכתבה על ידי המלחין ב-1919, אך היא כוללת רק ארבעה מתוך ששת הפרקים המקוריים. כל פרק ביצירה המקורית מוקדש לזכר אחד (או שניים) מחבריו של המלחין, שנפלו בקרבות מלחמת העולם הראשונה; ראוול עצמו היה נהג בתקופת המלחמה.

כותרת היצירה במשמעותה המילולית עשויה להביא למחשבה, שהסוויטה היא יצירה תוכניתית, המתארת את המראות והרגשות שחווה מי שמבקר את קברו של קופרן. לאמיתו של דבר, tombeau הוא מונח מוזיקלי, שהיה פופולרי במאה ה-17 במובן של "יצירה לזכרו של אדם". 
"קופרן" המסוים (מתוך משפחה שנודעה במוזיקאים שהוציאה במשך כמאתיים שנה), שאת זכרו התכוון ראוול להנציח לצד ידידיו חללי המלחמה, הוא כנראה פרנסואה קופרן "הגדול" (1668-1733). ראוול הצהיר, מכל מקום, שלא התכוון בשום פנים לחקות או לייחס את יצירתו לקופרן עצמו, אלא להקדיש אותה כמנחת כבוד לחינניות המלבבת של סוויטת המקלדת מתקופת הבארוק. כוונתו זו מוצאת ביטוי במבנה, המחקה את סוויטת המחולות הבארוקית. כתרגיל הכנה, עיבד ראוול פורלאן (ריקוד עממי איטלקי) מן הסוויטה הרביעית של "הקונצרטים המלכותיים" של קופרן, ומבנה הפורלאן נשמר בעיבוד של ראוול. ואולם, הנאו-קלאסיציזם של ראוול מגיח ועולה מן המקור הבארוקי במלודיה הדיאטונית והכרומטית שלו בנוסח המאה ה-20 ובהרמוניות הפיקנטיות. 

על הביקורת שהושמעה כנגדו על היצירה הקלילה והמהורהרת לעיתים שחיבר על נושא קודר כל כך השיב ראוול: "המתים עגומים דיים בדומייתם הנצחית."

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קברו של קופרן** בוויקישיתוף

* Listen to "Le tombeau de Couperin". Free complete recording at the Piano Society.
* Le tombeau de Couperin באתר פרויקט ספריית התווים הבינלאומי (באנגלית)
* WIMA Score of the *Toccata*.
* "Le tombeau de Couperin" at Maurice Ravel Frontispice.
* Youtube: Orchestration of the Fugue and Toccata by Jack M. Jarrett, 1982, accessed 6 January 2010


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13917720k (data)
* GND: 300125755
* MusicBrainz work: 2443b5bb-ed33-3acd-b8a1-3700eefa5efd
* VIAF: 294426132
* WorldCat (עם VIAF): 294426132

 |
כרטיסי PC מטיפוס שני ושלישי. טיפוס 3 עבה פי 2 מטיפוס 2.
ה־**PCMCIA** (מאנגלית: האיגוד הבינ"ל של כרטיסי זיכרון למחשב האישי) הוא סטנדרט להתקנים היקפיים למחשבים ניידים. סוג נוסף של התקני זיכרון של PCMCIA הוא ה-**ExpressCard**.

כרטיס למחשב נייד
----------------

גודלו של הכרטיס למחשב נייד הוא כגודלו כרטיס אשראי. ישנם שלושה גדלים שונים השונים בעוביים: טיפוס 1 הוא בעובי של 3.3 מילימטר, טיפוס 2 בעובי של 5 מילימטר, וטיפוס 3 הוא בעובי של 10.5 מילימטר. כולם באורך של 85.6 מילימטר וברוחב של 54 מילימטר.

כרטיסי ה-PC הראשונים נועדו להרחבת זיכרון אולם קיומו של סטנדרט לציוד היקפי לניידים הוביל לפיתוחם של התקנים מסוגים שונים אשר נועדו למפרט זה, למשל כרטיסי רשת, מודמים ואף דיסקים קשיחים.

גם ה-CompactFlash משתמש באותו מפרט החשמלי כמו כרטיס ה-PC, לכן כרטיס PC של CompactFlash דורש רק מתאם שקע (Socket) מתאים.

CardBus
-------

האפיק (bus) ב-PCMCIA הוא בעל רוחב של 16 ביט. CardBus היא גרסה של 32 ביט, הרצה במהירות של 33 מגה־הרץ, על אותם גדלים פיזיים סטנדרטיים. CardBus מכיל גם יכולת שליטה על האפיק, אשר מאפשר לבקר האפיק "לדבר" עם ההתקנים האחרים על האפיק ללא צורך לעבור דרך המעבד. דבר זה מאפשר העברה מהירה של מידע.

כיוון ש-CardBus הוא בעל 32 ביט ותומך בשליטה על האפיק, הוא הופך דומה בצורה מספיקה לPCI, כך ששבבים ומערכות שבבים יכולים להיות מותאמים הן ל-PCI והן ל-CardBus, למשל אלה אשר תומכים בWi-Fi.

ExpressCard
-----------

כרטיסי ה-ExpressCard הם כרטיסים שבאו להחליף את הכרטיסים מהדור הישן של ה-PCMCIA ואשר נבנו סביב הארכיטקטורה של הPCI-Express. הם קטנים פיזית מהכרטיסים הקודמים ונכון לשנת 2007 מרבית המחשבים הניידים מגיעים עם כניסה כזו (או לחלופין, ללא כל כניסה ושימוש בהתקנים מסוג USB או FireWire. מחשבי לנובו הם חריגים בתחום ואלה מגיעים עם כניסה מסוג ExpressCard ו-CardBus.

כרטיסי ה-ExpressCard אינם תומכים לאחור בגרסאות קודמות של ה-PCMCIA בגלל השינוי במבנה הממשק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **PCMCIA** בוויקישיתוף
* אודות PCMCIA (באנגלית)
	+ סקירה של כרטיס ה-PC (באנגלית)
	+ תקן כרטיס ה-PC (באנגלית)
	+ ExpressCard (באנגלית)
* דף המידע של PCMCIA ללינוקס (באנגלית)
* סקירת מעמד ה־PCMCIA/CardBus בלינוקס (באנגלית)

| זיכרונות הבזק |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| SmartMedia • CompactFlash • Memory Stick • MultiMediaCard • Secure Digital • xD-Picture • UFS • XQD |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n94087288
* VIAF: 146737196
* WorldCat: lccn-n94087288

 |
הפקק הגעשי פירמידת בול – אי בדרום-מערב האוקיינוס השקט
בגאולוגיה, **אי גבוה** הוא מונח שמתאר אי שמקורו געשי. המונח נועד להבדיל בין איים מסוג לזה לאיים נמוכים שמקורם מהצטברות ושקיעה של שוניות אלמוגים או להתרוממות של שוניות אלמוגים עקב תנועה טקטונית.

המונח "אי גבוה" נועד לתאר את מקור האי ולא בהכרח את גובהו יחסית ל"איים נמוכים". קיימים מספר "איים גבוהים" שגובהם מטרים ספורים בלבד מעל פני הים שלעיתים מכונים "איונים" או "סלעים", בעוד שמספר "איים נמוכים" כדוגמת מקטאה (בקבוצת איי טואמוטו), נאורו, ניואה, הנדרסון ובנאבה שהם איי אלמוגים שהתרוממו עקב תנועה טקטונית מתרוממים לגבהים שמעל ל-100 מטרים מעל לפני הים.

שני סוגי האיים מצויים לעיתים קרובות בקרבה גאוגרפית, בייחוד באיים באוקיינוס השקט, שם מצויים איים נמוכים שנוצרו משוניות האלמוגים המקיפות את רוב האיים הגבוהים.

האיים הגבוהים בנויים מסלעים קדומים (גנייס, צפחה, דיוריט, אמפיבוליט) ומבזלת. מלבד המקור המשותף אין דמיון בין האיים הגבוהים השונים - בגודלם או בצורתם, אם כי ברובם המבנה האופייני הוא הרים תלולים שמורדותיהם מכוסים ביערות המסתיימים לעיתים בחרוטים געשיים. דוגמאות לארכיפלג של איים גבוהים הם איי מרקיז ואיי הוואי. הנקודה הגבוהה ביותר באוקיינוס השקט מצויה על אי גבוה, הר הגעש הכבוי מאונה קיאה (Mauna Kea) שבאי הוואי – 4,205 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אי גבוה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אם מוציאים את גינאה החדשה, שבה מצוי ההר פונצ'אק ג'איה, מתחום האוקיינוס השקט
כוס חרבות על סלע
*Athene noctua vidalii*
**כּוֹס הֶחֳרָבוֹת**, (שם מדעי: ***Athene noctua***), מין בסוג כוֹס שבמשפחת הינשופיים.

דורס לילה קטן - אורכו עד 22 ס"מ, השכיח ברחבי ישראל. צבע הנוצות: חום כהה מוכתם בלבן, הבטן בהירה מוכתמת בחום. הרגליים מכוסות בניצוי עדין (גרביים). פרצופו שטוח, עיניו גדולות ומבהיקות בצהוב.

נפוץ בכ-84 מדינות באזור הפלארקטי ובצפון מזרח האזור האפרוטרופי. בישראל חיים תת-המינים: A. n. indigena, A. n. glaux. ,A. n. saharae (יש המזהים תת-מין זה עם הקאת) המופיעה במקרא.

מקום חיות אופייני: נופים יבשתיים פתוחים, יערות דלילים, פרדסים, כרי מרעה ושטחים מעובדים, נופי טרשים, ערבות, מדבריות ומצוקים. יבחרו לעיתים יישובים כפריים ועליות גג.

הכוס הוא עוף טריטוריאלי החי בזוגות. על פי רוב קיים מקום דגירה קבוע. הטריטוריה משתרעת על מאות דונמים. הוא פעיל במיוחד בשעות בין הערביים ובחשכה.

הדגירה על הביצים מתרחשת באביב למשך כ-27 ימים לערך, גודל התטולה הוא 3–5 ביצים לבנות כמעט עגולות, עד 2 דגירות בשנה. במלאת לגוזלים חודש ימים הם מסוגלים לעזוב את הקן. בשעה שהנקבה דוגרת, הזכר מאכיל אותה ואת הגוזלים. אורך החיים עד 17 שנים.

הדורס ניזון בקיץ בעיקר מחרקים גדולים- חיפושיות, עשים, חגבים, אך גם מזוחלים ומצפרדעים. בחורף הוא כולל בתפריטו גם יונקים קטנים, עכברים וכן עופות קטנים.

בימים עברו סימלו בני משפחת הינשופיים את החוכמה בקרב בעלי החיים. אחד מהמיתוסים של יוון העתיקה, הוא שהאלה אתנה השתמשה בדורס הקטן כשליח לשאר האלים (ראו: הינשוף של אתנה).

  
העוף היה מקנן באקרופוליס, והוזכר במסורות כעוף שקיבל את אישור האלה לקנן באתר הקדוש.

אזכורים בתנ"ך
-------------

* וְאֶת הַכּוֹס וְאֶת הַשָּׁלָךְ וְאֶת הַיַּנְשׁוּף: ויקרא פרק יא פסוק יז
* אֶת הַכּוֹס וְאֶת הַיַּנְשׁוּף וְהַתִּנְשָׁמֶת: דברים פרק יד פסוק טז
* דָּמִיתִי לִקְאַת מִדְבָּר הָיִיתִי כְּכוֹס חֳרָבוֹת: תהלים פרק קב פסוק ז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוס החורבות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* כוס החורבות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כוס החורבות באתר המרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר ובגינה
* גלריה המכילה צילומים רבים של כוס החורבות בטבע, מאת איליה שלמייב
* סרטון וידאו של כוס החורבות בנגב, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  כּוֹס הֶחֳרָבוֹת באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566157805171
* BnF: cb124919163 (data)
* GND: 4205457-6
* LCCN: sh97004318
* NKC: ph487826

 |
**טמרמה** (באנגלית: **Tamarama**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וייברלי (Waverley Council).

גאוגרפיה
--------

טמרמה ממוקם כ-7 ק"מ מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לחוף ים טסמן (האוקיינוס השקט). לפרבר רצועת חוף קטנה, הקרויה חוף טמרמה. הפרוורים הגובלים בו הן ברונטי מדרום, בונדיי ממערב ובונדיי ביץ' מצפון. טמרמה הוא מהפרוורים הקטנים בסביבתו, וכולל את רצועת החוף ומספר רחובות ממערב לה.

היסטוריה
--------

הפרוור נודע בתחילה כ*דיקסון ביי* על ידי המתיישבים האירופאים הראשונים, אך שמו שונה לטמרמה בתחילת המאה ה-19. מקור השם הוא ככל הנראה "גמה-גמה" (Gamma Gamma), מילה באבוריג'ינית, והפרוור מופיע תחת שם זה במפות צבאיות מתחילת המאה ה-19.

אקווריום בונדיי, סביבות שנת 1888
בשנת 1887 הוקם בפרוור גן השעשועים הראשון בסידני, שנקרא אקווריום בונדיי (Bondi Aquarium). הפארק כלל רכבת הרים משוכללת, שהייתה מתוחה מעל קו החוף ונתנה לרוכבים בה תחושה שהם צוללים לתוך גלי האוקיינוס. גורמי משיכה נוספים בגן כללו מופעי וודוויל ואקווריום המציג חיות ודגים מרשימים, כגון כלבי ים וכרישים. גן השעשועים הפך לסימן ההיכר של הפרוור, אך לאחר 18 שנות פעילות בשנת 1906 נסגר לבסוף ונמכר. הפארק נפתח מחדש ומותג בשנית כעיר הפלאות (Wonderland City), ובמקום רכבת ההרים כלל ספינת אוויר שצפה מעל, רכבת קיטור דוהרת מסביב לאתר במסלול של 2 מייל ופילה בשם אליס שניתן לרכב על גבה לאורך החוף. גן השעשועים קיבל אספקת כח מתחנת כוח פנימית, מונעת קיטור. עיר הפלאות החזיקה מעמד 14 שנה, אך סבלה מתלונות חוזרות ונשנות של תושבי הפרוור בנוגע לצער בעלי חיים, תפעול ספינת האוויר ומניעת גישה לחוף. בשנת 1920 קנתה המועצה את שטח הגן ופינתה אותו לחוף, לרווחת התושבים.

תרבות
-----

טמרמה הוא מהפרוורים הקטנים בסידני, ואינו כולל מוסדות תרבות פרט לחוף טמרמה, שלו חשיבות תרבותית. בטמרמה הוקם ב-1906 ארגון חילוץ והצלת גולשים, מהמועדונים הראשונים מסוגו באוסטרליה ובעולם. אף על פי שחוף טמרמה חשוף לזרמי ים חזקים, לא איבד מועדון ההצלה ולו גולש אחד מאז היווסדו, והוא מחלץ שנתית כאלף גולשים יותר ממועדונים דומים בחופי סידני האחרים.

חוף טמרמה זכה גם לכינוי המקומי "גלמרמרה", תודות למסורת ארוכת שנים של ידוענים הבאים להשתזף במקום.

הטיילת המשתרעת מעל ולאורך חוף טמרמה היא חלק מ*צעדת החוף מבונדיי לברונטי*, טיילת ארוכה שמתוחזקת על ידי מועצת וייברלי כמוקד משיכה תיירותי. בטיילת זו מתארחת תערוכת פסלים שנתית, "פסלים לצד הים" (Sculpture by the Sea).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טמרמה** בוויקישיתוף
* טמרמה באתר "Dictionary of Sydney"
* טמרמה באתר "Sydney Suburbs" (אורכב 11.08.2011 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑

| פרוורי אזור הפרוורים המזרחיים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בונדיי • בונדיי ביץ' • בונדיי ג'נקשן • נורת' בונדיי • ברונטי • דובר הייטס • קווינס פארק • רוז ביי • טמרמה • וייברלי • צ'יפלי • קלובלי • קוג'י • הילסדייל • בוטאני • דייסיוויל • בנקסמדו • איסטגרדנס • איסטלייקס • מסקוט • פייג'ווד • רוסברי • קנזינגטון • קינגספורד • לה פרוז • ליטל ביי • מלבר • מארוברה • מטרוויל • פיליפ ביי • פורט בוטאני • רנדוויק • סאות' קוג'י • בלוויו היל • דרלינג פוינט • דאבל ביי • אדג'קליף • פדינגטון • פוינט פייפר • וקלוז • ווטסונס ביי • וולהרה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2009093926
* VIAF: 138780122
* WorldCat: lccn-no2009093926

 |
רביעיית מטוסי OS2U קינגפישר טסים במבנה אשלון
**מערך אשלון** (באנגלית: **Echelon Formation** - מערך אלכסון, מערך מדורג) או **תדריג** הוא מערך צבאי שבו הלוחמים מסודרים באלכסון. כל לוחם (או כלי מלחמה אחר) ממוקם מאחורה ומימין ('אשלון ימני'), או מאחורה ומשמאל ('אשלון שמאלי'), ללוחם שמקדימה לו. מקור השם הוא מהמילה הצרפתית échelle שפירושה הוא סולם וכך נראה המערך כשהסתכלו עליו מלמעלה.

שימוש במערך זה מקורו בחילות רגלים וחילות פרשים עתיקים, שרצו לאגף את האויב או לפרוץ אגף מסוים באופן מוחץ. אחד השימושים הראשונים נעשה בקרב לאוקטרה, כאשר התבאים התקיפו את האגף הימני הספרטני עם 50 טורים של חיילים, בזמן שהאגפים הימני והמרכזי נסוגו אחורה, ויצרו את הצורה של האשלון.

הטקטיקה הצבאית קיימת עד היום, כאשר מערך אשלון מנוצל בקביעות על ידי כל החילות של הצבאות המודרניים. מבחינה טקטית, מערכי אשלון מנוצלים בשל טווח הראייה הרחב שהם מאפשרים לכל משתתף במערך. מערך זה מנוצל במיוחד על ידי חילות השריון עקב שטחי האש הגדולים והחופפים שהוא מאפשר לכל טנק; ואף על ידי מטוסים, כאשר הם טסים צמוד אחד לשני במבנה אשלון הופך המבנה כולו לאווירודינמי יותר, מה שמפחית את הגרר הפועל על המטוסים ומאפשר חיסכון בדלק.

מערכי אשלון מופעלים בנוסף על ידי משטרות לפיזור הפגנות כדי להזיז את קהל המפגינים ימינה או שמאלה.

שם המערך אומץ גם על ידי קהילת הצפרות כדי לתאר מערכי הטיסה בצורת ה-V של אווזים, ברווזים וציפורים נודדות אחרות.

גם במרוצי אופני כביש משתמשים במונח האשלון. בדרך כלל הדבוקה מתפצלת למספר אשלונים כאשר קיימת רוח צד חזקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערך אשלון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑   דוגמה לאשלונים במרוץ אופניים (קטע 2 בפריז-ניס, 10 במרץ 2019), סרטון באתר יוטיוב
מסעדת ל'ארנסבורג, בארנתאל
**ז'אן-ז'ורז' קליין** (**Jean-Georges Klein** ; נולד ב-27 באוקטובר 1950) הוא שף צרפתי והוא השף והבעלים של מסעדת "ל'ארנסבורג" (L'Arnsbourg), המחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.

ביוגרפיה
--------

מסעדת "ל'ארנסבורג" נמצאת מזה שלושה דורות בידי משפחת קליין, היא שוכנת בהרי הווז', בצפון-מזרח צרפת, במרחק של 4 ק"מ מהכפר בארנתאל.
בסביבות 1900 שימשה המסעדה כפונדק ואכסניה לכורי הפחם וחוטבי העצים שעבדו בסביבה. סבתו, רוז דוננוירת, הסבה את המקום לפונדק. אמו, לילי, הסבה את המקום למסעדת גורמה.

ז'אן-ז'ורז' קליין נולד באינגווילר, צרפת. הוא למד בבית הספר למלונאות בשטרסבורג בשנים 1969-1967 ואפיה אצל לנוטר. עבד בתפקידים שונים במסעדה המשפחתי ל'ארנסבורג בבארנתאל בשנים 1986-1970, החל מ-1987 הוא השף והבעלים. המסעדה זכתה בכוכב ראשון במדריך מישלן האדום ב-1987, היא זכתה בכוכב שני ב-1998 והיא זכתה בכוכב שלישי ב-2002, עליו היא שומרת מאז ועד היום (2011). המסעדה חברה ברשת רלה א שאטו ובצידה יש מלון. קליין מנהל אותם ביחד עם אחותו קתי, מעצבת המסעדה ואחראית על חדר האוכל ורעייתו ניקול.

קליין הוא שף אוטודידקט, שהושפע במיוחד בטכניקות הבישול מפייר גאנייר ופראן אדריה. בישולו הוא חדשני והוא מבוסס במידה רבה על הגסטרונומיה המולקולארית והוא עורך ניסויים יומיומיים בשילובי טעמים חדשים. הוא מגיש תפריטים שונים, בהם תפריט טעימות של 30 מנות קטנות. 

במסעדה 60 מקומות ישיבה ובה עובדים 30 אנשים. קליין עובד על פיתוח מנות חדשות עם בצוותא מושיק רוט, השף הישראלי העובד בהולנד.

לקריאה נוספת
------------

* "לא רציתי להיות טבח"; בתוך: אביטל ענבר, **אווז בנוסח אשכנז - זכרונות מאלזאס**, הוצאת המחבר, 2011; עמ' 34, 78, 192-184.

קישורים חיצוניים
----------------

* מסעדת ל'ארנסבורג, באתר dininginfrance.com
* אתר מסעדת ל'ארנסבורג
* פרטים ביוגרפיים על ז'אן-ז'ורז' קליין, restaurant-ranking.com
* על ז'אן ז'ורז קליין ומסעדת ל'ארנסבורג, באתר רלה א שאטו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb160827362 (data)
* GND: 1207397431
* ISNI: 0000 0000 6521 0704
* SUDOC: 160204917
* VIAF: 90753544
* WorldCat: viaf-90753544

 |
**מכשיר ה- PID לגילוי תרכובות אורגניות נדיפות**:
PID, גלאי פוטויוניזציה (Photoionization detector) הוא מכשיר שבאמצעותו ניתן לגלות תרכובות אורגניות נדיפות מסוימות. מכשיר זה בעל גלאי המאפשר למדוד גזים ותרכובות אורגניות נדיפות בריכוזים של מתחת ל- ppb (parts per billion) עד ל-10,000 ppm (parts per million). גלאי זה זול והשימוש בו יעיל לשם ניתוח גזים ואדים רבים. אחד מיתרונותיו הוא יכולתו לייצר קריאות מידיות ולפעול ללא הרף.

עקרון הפעולה
------------

היישום הראשוני של הגלאי היה באמצעות גילוי יונים על ידי כרומטוגרפיית גזים. פוטונים בעלי אנרגיה גבוהה, בדרך כלל בטווח העל סגולי (UV) שוברים את המולקולות ליונים טעונים חיובית. כאשר התרכובות נשטפות מקולונת כרומטוגרפיית הגז הן מופגזות על ידי פוטונים בעלי רמת אנרגיה גבוהה. בצורה כזאת הן מתייננות על ידי ספיגה של אנרגיה על סגולית גבוהה. האור העל סגולי מעורר אותן וכתוצאה מכך ישנו איבוד זמני של אלקטרונים במולקולות. בצורה כזאת ישנה יצירה של יונים טעונים חיובית. הגזים נהפכים להיות טעונים חשמלית והיונים יוצרים זרם חשמלי אשר מהווה פלט בצורת סיגנל בגלאי. ככל שהריכוז של הרכיב גדול יותר, כך נוצרים יותר יונים, דבר המתבטא בזרם חזק יותר. 

הזרם עצמו מוגבר ומוצג על גבי מד הזרם. מניחים לרוב שהיונים עוברים תהליך של חיבור מחדש לאחר המעבר לגלאי (כדי ליצור את המולקולות המקוריות). אולם, מנה קטנה של אנליטיים הנשאים באוויר נשארים מיוננים (השפעתם זניחה מאוד).

יישום השיטה
-----------

הגלאים בעלי תחומי אורכי גל רחבים ואינם סלקטיביים (בשל יכולתם ליינן כמעט כל דבר עם אנרגיית יינון השווה או הפחותה מהפלט של המנורה). מכשיר ה- PID סלקטיבי בצורה גבוהה כאשר הוא משולב עם טכניקת כרומטוגרפיה או כאשר הוא מחובר לצינור (כמו למשל צינור ייחודי לבנזן). מכשיר זה יגלה רק תרכובות בעלות אנרגיית יינון זהה או נמוכה מאנרגיית הפוטונים הנוצרת על ידי נורת ה-PID המצויה בגלאי. מכשיר זה בדרך כלל מכויל על ידי איזובוטינל. 

PID אינו צורך או הורס את הרכיבים אשר הוא מגלה. סיגנל ה-PID יכול להיות מדוכא כאשר מתבצעים מדידות בסביבות בעלי לחות גבוהה, או במקרה בו התרכובת מופיעה בריכוז מאוד גבוה. החלשות עוצמת האור מתרחשת בשל היכולת של תרכובות מסוימות (כמו מים – בעלי פוטנציאל יינון גבוה) לספוג את הפוטונים הנפלטים על ידי נורת העל סגולי ללא הובלה ליצירת זרם היוני.

שימוש ב-PID בדיגום קרקע
-----------------------

מכשיר זה משמש גם לדיגום קרקע (סקרי קרקע, דיגום מוודא ועוד) לשם אינדיקציה ראשונית להמצאות זיהום אורגני. אמנם לערכי המדידה של ה- PID אין משמעות רגולטורית, אך כאשר מתקבלים ערכים הגבוהים מ-20 ppm זה מעיד על חשד לזיהום, ודוגמאות מקרקע זו תשלחנה לבדיקות מעמיקות יותר. חשוב לציין שערך הנמוך מהמספר שצוין לא מעיד על אי המצאות זיהום בקרקע. על כן יש להשתמש בכל החושים השונים (ויזואלית - צבע, ריח, מרקם ועוד) כדי לאפיין את אותה קרקע ולקבוע את ייעודה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילון מתעדכן למונחים במדעי הסביבה באתר איזיטופ
* נוהלי טיפול בקרקע מזוהמת באתר המשרד להגנת הסביבה
* מהו סקר קרקע?

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4470994-8

 |
**אוניברסיטת רוד איילנד** (באנגלית: **University of Rhode Island**; בראשי תיבות: **URI**) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית אשר הקמפוס הראשי שלה שוכן בעיר קינגסטון שברוד איילנד, ארצות הברית. זוהי האוניברסיטה הציבורית ואוניברסיטת המחקר המובילה במדינת רוד איילנד, כמו גם זו המסווגת כמוסד להשכלה גבוהה שהוקם על אדמות ציבוריות בבעלות הממשלה הפדרלית של ארצות הברית במטרה להיטיב עם רוד איילנד. קמפוסים לווייניים כוללים את "קמפוס פיינשטיין" במרכז העיר הבירה פרובידנס, "מרכז החינוך לסיעוד של רוד איילנד" במחוז התכשיטים של פרובידנס, "קמפוס מפרץ נראגנסט" שבעיר נרגנסט (Narragansett) ו"קמפוס ו. אלטון ג'ונס" במערב גריניץ'.

האוניברסיטה מציעה תארים ראשונים, תארי מוסמך אוניברסיטה ותוארי דוקטורט ב-80 תחומי לימוד לתואר ראשון ו-49 לתארים מתקדמים דרך תשעה בתי ספר ומכללות אקדמיות. בתי ספר ומכללות אלה כוללים אמנות ומדעים, מנהל עסקים, חינוך ולימודים מקצועיים, הנדסה, מדעי הבריאות, מדעי הסביבה ומדעי החיים, סיעוד, רוקחות ואוקיינוגרפיה. מכללה אחרת של האוניברסיטה, "מכללה אוניברסיטאית להצלחה אקדמית", משמשת בעיקר כמכללה מייעצת לכל הסטודנטים המתחילים דרכם באוניברסיטה ועוקבת אחריהם במהלך השנתיים הראשונות להרשמתם אל אוניברסיטת רוד איילנד. נכון לשנת 2019, באוניברסיטת רוד איילנד רשומים 14,653 סטודנטים לתואר ראשון, 1,982 סטודנטים לתארים מתקדמים ו-1,339 סטודנטים ללא תואר, מה שהפך אותה לאוניברסיטה הגדולה ביותר ברוד איילנד.

אוניברסיטת רוד איילנד הוכרזה לראשונה כ"בית הספר החקלאי ותחנת הניסויים החקלאיים" של המדינה בשנת 1888. תחילה פעל בית הספר בחוות אוליבר ווטסון שבקינגסטון, שבית החווה המקורי שלו הוא בהווה מוזיאון צנוע. ב-1892, בית הספר נודע כ"מכללת רוד איילנד לחקלאות ואמנויות המכניקה" (Rhode Island College of Agriculture and Mechanic Arts). בכיתה הראשונה היו 17 תלמידים בלבד, וכל אחד מסיים מהם השלים את מסלול לימודיו בתוך שנתיים. ב-1909 שוב שונה שם בית הספר ל"מכללת מדינת רוד איילנד", כאשר תוכניות הלימוד בבית הספר הורחבו מעבר לחקלאות. בשנת 1951 ניתן לבית הספר שמו הנוכחי, מכוח חוק של בית המחוקקים המדינתי, שחוקק בעקבות הוספת המכללה לאמנויות ומדעים והצעת תוארי דוקטורט. מועצת הנגידים להשכלה גבוהה, שמונו בידי מושל רוד איילנד, הפכה למועצת המנהלים של האוניברסיטה במהלך 1981 תחת נשיאותו של פרנק ניומן. מועצת הנגידים הוחלפה במועצת החינוך של רוד איילנד בשנת 2013, ונכון ל-2019 חברים בה 17 אישים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניברסיטת רוד איילנד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת רוד איילנד (באנגלית)
* אוניברסיטת רוד איילנד, ברשת החברתית פייסבוק

* אוניברסיטת רוד איילנד, ברשת החברתית טוויטר

* אוניברסיטת רוד איילנד, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוניברסיטת רוד איילנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269194905171
* BIBSYS: 90267069
* BNE: XX135836
* GND: 5263-2
* ISNI: 0000 0004 0416 2242
* LCCN: n79045152
* MusicBrainz: 5f9b16a4-ed95-4af9-8381-81445db18da6
* NLA: 36308854
* SUDOC: 119548933
* VIAF: 125408274
* WorldCat: lccn-n79045152

 |