recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פוליגל** הוא חומר פלסטיק כדי לבנות גודל ציפורן על הציפורן הטבעית של העור מכיון שהפולגל יותר בריא לציפורן מבניה רגילה זה בסדר גמור לעשות בניה עם פולי ג׳ל

היסטוריה
--------

המפעל הוקם בשנות ה-70, החל בייצור ממשי באוקטובר 1974 ונפתח רשמית בשנת 1975, כאשר רמת השופט החזיקה 70% מהבעלות ומגידו ב-30%. מוצר הפוליגל של המפעל מבוסס על פטנט יפני ששוכלל באיטליה ומפעל פוליגל היה מהראשונים לייצרו בעולם. המפעל נועד לייצר אריזות והיווה המשך למפעל אריזות עץ שכבר היה קיים בקיבוץ רמת השופט. בנוסף לאריזות ייצר המפעל בראשיתו שלטים וצרכי משרד. אחד ממוצרי הדגל של המפעל היה לוחות קוולקס לציפוי חממות, שפותח בשיתוף עם חברת קיו. בשנת 1982 זכה המפעל לתואר יצואן מצטיין. בשנת 1985 החל המפעל לשווק תיקי פוליגל.

כיום המפעל גם מייצא את מוצריו לחו"ל. המפעל מייצר לוחות פלסטיק מפוליקרבונט ופוליפרופילן. כמו כן הוא מייצר סככות וגגות, המשמשים לבניית גגות לאצטדיונים כמו אצטדיון הכדורגל של לוקומוטיב מוסקבה.

בשנת 2010 מכר קיבוץ רמת השופט את חלקו במפעל לקיבוץ גזית

בשימוש עממי, השם **פוליגל** משמש כשם גנרי ללוחות פוליפרופילן רב שכבתיים המיוצרים על ידי המפעל, בייחוד "קרטון פלסטי" לשימוש משרדי, וליצירת אריזות.

לוחות הפוליקרבונט: שימושים ותכונות
----------------------------------

לוחות הפוליקרבונט החלולים של פוליגל משמשים לכל מטרה המאופיינת בקירוי שקוף למחצה. משקלם הקל ופשטות התקנתם מאפשרים לכסות גגות בעלי מפתחים רחבים במיוחד, וכן ליצירת גגות בעלי צורות לא סטנדרטיות (קשתיים, למשל). השימושים יכולים להיות מגוונים ביותר, כאשר הרעיון הוא להחדיר אור יום טבעי לתוך חללים המשמשים לפעילות ציבורית, בין אם בבניין או בתעשייה.

* הלוחות החלולים מאפשרים בידוד משופר הודות לאוויר הכלוא בין הדפנות הכפולות או המשולשות.
* עמידותם המכנית גבוהה פי 200 מזו של זכוכית.
* משקל עצמי נמוך: 1/6 ממשקל זכוכית.
* הגנה בשכבת UV מאפשרת שמירה על תכונות מבניות בטמפ' הנעות בין (-)40 עד (+)120 מעלות צלזיוס.
* הלוחות מיוצרים ברחבים הבאים: 980 מ"מ, 1220 מ"מ, 2000 מ"מ.
* אורך הלוחות מושפע מאורכו של אמצעי ההובלה.
* בעבר החברה הייתה היצרנית הראשונה של "קרטון פלסטי" לשימוש משרדי וליצירת אריזות ותיקים קלי משקל. 'פוליגל' הוא גם השם העממי למוצר זה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פוליגל
* פוליגל - החומר החדש והחדיש, דבר, 14 במאי 1976

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלסטיקה רב תכליתית של פוליגל, דבר, 20 ביולי 1975
2. ↑  חממות קוולקס חוסכות בעלויות, דבר, 17 במאי 1978  
חממות בכיסוי קוולקס חוסכות, דבר, 26 באוקטובר 1978  
קובלים על יחס משרד החקלאות כלפי שימוש בקוואלקס, דבר, 16 באפריל 1981
3. ↑  פרס היצוא ניתן לחברת סאיטקס, מעריב, 16 במאי 1983
4. ↑  רות פנחסי, קו חדש בפוליגל, מעריב, 14 באוגוסט 1985
5. ↑  עמירם כהן, עסקה בין קיבוצית: קיבוץ רמת השופט מכר לקיבוץ גזית את השליטה בפוליגל תמורת 36 מיליון שקל, באתר דה מרקר, 11 בפברואר 2010
המונח "קליקים" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו קליק.

צליל פכירת אצבעות  

**פכירת אצבעות**, המכונה בסלנג "קנאקים" (מגרמנית: Knack) או "קליקים", היא מחוות גוף שבה מכופפים, מותחים או מניעים את פרקי האצבעות וכן מפרקים אחרים בגוף, כך שישמיעו צליל חד כשל פיקוק או היסדקות. כדי להפיק צלילים אלה, אנשים רבים נוהגים לכופף או להניע את אצבעות ידיהם לתנוחות בלתי רגילות. לדוגמה: מושכים את האצבעות לאחור, אל עבר גב היד, או החוצה מכף היד.

בסרטי קולנוע מוקדמים רבים הוצגה פכירת האצבעות כאופיינית לדמויות קשוחות ומחוספסות, וסימלה בדרך כלל איום באלימות.[דרוש מקור] דימוי זה זכה אחר כך לפרודיה בסרטי הנפשה רבים.[דרוש מקור]

הסברים
------

המנגנון הפיזי של פכירת האצבעות אינו ידוע. ישנן כמה סברות מקובלות:

* תהליך של קוויטציה (מיעור) בתוך המפרק - התנועה החדה של פכירת האצבעות גורמת לעלייה בנפח ולירידה בלחץ של הנוזל שבתוך המפרק, וכתוצאה מכך נוצרים אזורים דמויי בועות של ריק חלקי בנוזל (קוויטציה). כאשר הלחץ יורד עוד, בועות אלה קורסות או "מתפוצצות" וגורמות לצליל החד המוכר. סברה זו הועלתה בכתב עת רפואי.[דרוש מקור]
* שחרור של גז שהיה מומס בתוך נוזל המפרק כתוצאה מהתנועה הפתאומית. זה ההסבר המקובל לצליל שניתן להפיק מכל מפרקי הגוף בכירופרקטיקה. הסבר זה זכה לאישוש במחקר חדש שנעשה על ידי חוקרים קנדים ובו בעזרת צילום MRI הוכיחו כי הוא נגרם על ידי היווצרותו של חלל מלא בגז בתוך הנוזל הסינוביאלי, לפני הפקיעה זוהה הבזק לבן ולאחר מכן נשמע הצליל של התבקעות הבועה.

השפעה בריאותית
--------------

באירוע בודד של פכירת אצבעות אין נזק רפואי. אין די מחקרים רפואיים שבדקו את הנזק ארוך הטווח של פכירת אצבעות חוזרת ונשנית. לפי מחקר של Castellanos ו-Axelrod, שבדקו 300 חולי דלקת מפרקים, אין קשר סיבתי מוכח בין פכירת אצבעות לדלקת המפרק.

מן הצד החיובי, פוכרי אצבעות רבים מדווחים על תחושת שחרור ויכולת תנועה מוגברת אחרי פכירת האצבעות.[דרוש מקור] כאשר פוכרים את האצבעות, מגורים אברוני הגיד על שם גולג'י (קבוצה של קצות עצבים המעורבים בתחושת התנועה) והשרירים המקיפים את המפרק נרגעים.[דרוש מקור]
יש הטוענים שה"קנאקים" גורמים לרעידות באצבעות בזקנה, אך אין מחקרים ברורים המצביעים על כך.[דרוש מקור] 
בנוסף, יש האומרים שרק במקרה שה"קנאקים" מכאיבים לאצבעות, הם עלולים לגרום לנזקים.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

* מנגנון פכירת האצבעות, באתר כירופרקטי
* Joint Crackers Community - קהילה מקוונת של פוכרי אצבעות
* הסבר נוסף על פכירת אצבעות
* ד"ר איתי גל, מה גורם ל"קנאקים" באצבעות?, באתר ynet, 18 בפברואר 2007
* מאיר ברק, מהיכן נובע הרעש כאשר אני פוקק את מפרקי האצבעות?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 3 ספטמבר 2009
* איאן סמפל, גרדיאן, אז מדוע בעצם נשמע "קנאק" כשאנו פוכרים את אצבעותינו?, באתר הארץ, 16 באפריל 2015 (המקור: Ian Sample, Cracked it! Scientists solve puzzle of why knuckles pop when pulled, *The Guardian*, 15 April 2015)
* ד"ר איתי גל, מחקר בדק: האם ה"קנאקים" באצבעות מסוכנים?, באתר ynet, 21 בדצמבר 2015
* מערכת וואלה! NEWS‏, זה מה שקורה כשאתם עושים "קנאקים" עם האצבעות - האם זה מסוכן?, באתר וואלה!‏, 2 בספטמבר 2018
**לין כהן** (נולדה ב-28 במרץ 1992) היא שחקנית דיבוב ישראלית.

ביוגרפיה
--------

כהן למדה במקיף א' במגמת תיאטרון וקולנוע, לאחר מכן בשנת 2007 למדה לדבב באולפני נ.ל.ס. בשנת 2012 למדה עריכת סאונד במכללת BPM.

קריירת דיבוב
------------

כהן החלה לדבב לטלוויזיה משנת 2008, כאשר תפקידה הראשון היה בגיל 16. בשנת 2012 החלה להעביר סדנאות דיבוב בכנסי האנימה והמנגה של ארגון אמא"י. בתפקידה הראשי הראשון דיבבה את נינה מהסדרה "נינה פטאלו". דמויות נוספות אותן דיבבה כוללות את וובי מהסדרה "סיפורים של ברווזים", ניה ולויד מ"לגו נינג'גו", פבלס קדמוני מהסדרה "משפחת קדמוני", רוקשאר מהסדרה "בן 10: אומניברס", וונדי האריס ואמבר ג'ויס מהסדרה "ליגת הצדק - הדור הבא", אאונה דיי מהסדרה "בידאמן - עולם של מסתורין", קייל מהסדרה "דרגון בול סופר!", זוזו בוייל מ"יוגיהו!-ארק פייב", בטאמש מ"ארתור והמינימונים", הוגו, סיד ופרנק מהסדרה "אזמה ורוי", ויק וקוקו מהסדרה "גרוב היי", ורדית מהסרט "הפיה לילי", ו"הפיה לילי והחד קרן", ריקו מהסדרה "אווה ריקו וטיאו", ללי מהסדרה "עמק הכפתורים", טינה מהסדרה "אייס", בקי מהסדרה "חנונים ומפלצות", מארה מהסדרה "מאקסי", צ'לסי ודמויות שונות מהסרט "הדבורה מאיה: גביע האש", מריה ודמויות שונות מהסרטים "נורם בעיר הגדולה", "נורם בעיר הגדולה 2", "נורם בעיר הגדולה 3", מארג' ודמויות שונות מהסדרה "מעשיות פינגרלינגס", יוני ולילי מהסדרה "קזופס", אמה מהסדרה "גינת המשאלות", דמויות שונות מהסדרה "טובוט אתלון", באדה מהסדרה "צוות באדאנמו", יורירין, לנארד ודרופ מהסדרה של נטפליקס "גאוקו ילדת הדינוזאור", טוויסט ודמויות שונות מהסדרה "אנצ'נטימלס", הילווי מהסרט "ויק ההורס", טימיאה מהסדרה "גליצ'ים", לורה, איזבל ורוי מהסדרה "מונקרט", סייו מהסדרה "קונגסוני וחברים", ותפקידים שונים מהסדרות והסרטים "אסטריקס ושיקוי הקסמים", "גלימיס", "מיה ואני", "השועל הרשע וסיפורים נוספים", "אגלי דולס", "אברקא" ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* לין כהן, ברשת החברתית פייסבוק
* לין כהן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* לין כהן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* לין כהן, סרטונים "קוקי פופי" בערוץ היוטיוב
קנל דה ברושה ברוטב ננטואה
**קנל** היא מנה קלאסית במטבח הצרפתי. המנה מורכבת מתערובת דגים או בשר מוקרמים ולעיתים מצופה בפירורי לחם, המעוצבת בצורת ביצה ומבושלת, לרוב על ידי חליטה. קנלים משמשים כבר שנים רבות כאמצעי לקישוט מנות במטבחי עילית. עם זאת, כיום הם מוגשים לעיתים קרובות גם ברוטב כמנה בפני עצמה.

בהקשר הרחב ביותר של המונח, קנל הוא כל תערובת מזון כמו פירה, גלידה או סורבה המעוצבת לצורה זו וקישוטים חרוטיים אלו נפוצים במנות רבות במטבחים בכל רחבי העולם.

אטימולוגיה
----------

 איור מהמאה ה-19 הממחיש כיצד ליצור קנלים
המילה "קנל" מתועדת החל משנת 1750. האטימולוגיה המקובלת גורסת כי מילה זו נגזרה מהקנודל הגרמני (כלומר, אטריות או כופתאות).

קנל דה ברושה
------------

מטבחי ליון וננטואה מתהדרים במנת הקנל דה ברושה המוגשת לעיתים קרובות עם רוטב ננטואה (רוטב סרטנים) או "רוטב מוסלין" (גרסה קלילה ואווריתית לרוטב הולנדז). המנה קנל דה ברושה ננטואה או לעיתים פשוט, "קנל ננטואה", מורכבת מקנלים של דג זאב נהרות המוגשים עם רוטב ננטואה. דג זאב הנהרות וסרטנים עם מרכיבים מרכזיים במטבח של מחוז ננטואה. קנלים אלו פותחו על ידי השף בונטמפ כפתרון יצירתי להתמודדות עם "העצמות הארוכות, הדקיקות והמפוצלות הרבות של זאב הנהרות".

ניתן להכין קנל דה ברושה באופנים רבים, אבל לרוב המתכונים יחילו פנדה, שהיא מעין רביכה הדומה לרוטב בשאמל, בו משולבת תערובת הדג הנטחנת על ידי העברה דרך נפה. את הקאנלים מעצבים מהתערובת לאחר שנטחנה ונחלטה. ניתן להגיש אותם מבושלים ברוטב או צלויים בליווי מגוון רטבים.

ראו גם
------

* גפילטע פיש
* לביבת דג
* כדור בשר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Larousse Gastronomique, 1961
2. ↑  Gough, Dabney. "How to Shape an Ice Cream Quenelle". *FineCooking*. נבדק ב-15 במרץ 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה).
3. ↑  פאולין שובל, קנל ברוטב פפריקש, באתר מאקו, ‏20 בדצמבר 2012
4. ↑  *Dictionnaire général pour la maîtrise de la langue française, la culture classique et contemporaine*. Larousse. 1993. p. 1297. ISBN 2-03-320300-X.; *Petit Robert*, 1972; Oxford English Dictionary, Draft Revision, Dec. 2007; the old *Larousse Gastronomique*, however, reports that some writers trace it to an Old English word *knyll*, while Dietrich Behrens in *Über deutsches Sprachgut im Französischen*, *Giessener Beiträge zur romanischen Philologie* Vol. 1 (1923), proffers dialectical German *Knollen* or *Knöllen*, meaning "ball", as a possible origin.
5. ↑  Anne Willan, *The Country Cooking of France*, p. 80
6. ↑  Marthe Daudet, Shirley King, translator and adaptor, *Pampille's Table: Recipes and Writings from the French Countryside from Marthe Daudet's* Les Bons Plats de France *[1934]*, p. 153
7. ↑  Waverley Root, *Food*, 1996, p. 353
8. ↑  Ann Pringle Harries, "Fare of the Country: Delicate Pike Quenelles, a Lyons Tradition", *New York Times*, 4 August 1991

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11964892r (data)

 |
**אלעד לנדמן** (נולד בשנת 1992) הוא אלוף ישראל ואלוף המכביה התשע-עשרה בשחייה. הוא בעל 3 מדליות מהמכביה, מהן 2 זהב.

ביוגרפיה
--------

לנדמן מתאמן בקבוצת מכבי קריית ביאליק בהדרכת ערן גורל.

### 2010

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי 2010 זכה לנדמן במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.85 דקות, אחרי נמרוד שפירא בר אור מירושלים רבתי (3:59.98 דקות) ויובל ספרא מנצרת עילית (4:02.57 דקות).

### 2011

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2011, סיים לנדמן במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:34.50 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.57 דקות.

### 2012

#### אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד, בפברואר 2012, זכה לנדמן ב-3 מדליות אישיות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:51.23 דקות, לפני איתן הולדר מהפועל בני הרצליה (3:55.42 דקות) וחברו לאגודת השחייה עידו הבר (3:53.42 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:24.43 דקות, לפני יובל ספרא (15:37.65 דקות) ויעקב גליקמן מהפועל עמק חפר (15:43.80 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.91 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה, זכה לנדמן ב-3 מדליות ארד אישיות. מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:00.20 דקות, אחרי נמרוד שפירא בר אור (3:58.64 דקות) ויובל ספרא (3:59.00 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:21.27 דקות, אחרי מיכאל דמיטרייב מבית שמש (8:19.28 דקות) ויובל ספרא (8:19.61 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 16:07.46 דקות, אחרי מיכאל דמטרייב (15:56.86 דקות) ויובל ספרא (16:03.20 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:52.92 דקות.

### 2013

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2013, זכה לנדמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:50.15 דקות, לפני עידו הבר (3:50.28 דקות) ומרק חינאווי מהפועל בת ים (3:53.79 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:25.86 דקות, אחרי מרק חינאווי שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 ו-17 חדש של 15:18.57 דקות ולפני עידן מורדל מהפועל דולפין נתניה (15:47.01 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.05 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.54 שניות.

#### אלוף המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה ה-19 שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכה לנדמן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:12.88 דקות, לפני עידן מורדל (16:14.51 דקות) ועמית אזולאי (16:16.07 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.58 דקות.

### 2014

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2014, סיים לנדמן פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.05 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:35.11 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.54 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלעד לנדמן באתר *Swimrankings* (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברומן. אם התכוונתם לסרט אשר נכתב על בסיס הרומן, ראו הקלות הבלתי נסבלת של הקיום (סרט).

**הקלות הבלתי-נסבלת של הקיום** (בצ'כית: *Nesnesitelná lehkost bytí*; בצרפתית: *L'insoutenable légèreté de l'être*) הוא רומן מאת מילן קונדרה שיצא בשנת 1984. העלילה מתרחשת החל מ־1968 בפראג, וממשיכה בז'נבה ובציריך שבשווייץ, ובמקומות נוספים בצ'כיה ובעולם. הרומן מתאר את קשיי החיים של העם הצ'כי ושל אינטלקטואלים בצ'כיה תחת השלטון הסובייטי, לפני ואחרי האביב של פראג והפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, תוך השוואת חיים אלה לחייו יוצאי הדופן של גיבור הסיפור, טומאש, לקלות החיים ולאדישות של השווייצרים, ולחיי השמאל תומך הקומוניזם בצרפת. הספר דן גם בנושאים פילוסופיים, כגון עקרון החזרה הנצחית של ניטשה, "שאלת היש" של פרמנידס ומושג הקיטש.

הדמויות העיקריות בספר הן: טומאש, מנתח בעל שם ומרבה נשים שאיבד קשר עם בנו ועם הוריו בעקבות גירושו מהמפלגה הקומוניסטית. מאמר שהוא כותב שמשווה בין תומכי הקומוניזם, שחלקם הביאו אסון על עמם מתוך תום לב, לאדיפוס המלך, וכתוצאה מכך מאבד את משרתו והופך להיות מנקה חלונות. דמויות חשובות נוספות (הרביעייה של קונדרה) הן תרזה, אשתו של טומאש, צעירה כפרית, חובבת ספרות בעלת היסטוריה משפחתית קשה. סבינה, המאהבת של טומאש, ציירת הסולדת מקיטש. המאהב השני של סבינה, פרנץ, פרופסור מז'נבה.

הספר לא ראה אור בצ'כוסלובקיה, בשל האיסור על פרסום ספריו של קונדרה במדינה (המחבר כבר חי אז מספר שנים בצרפת, ואף נשללה אזרחותו הצ'כוסלובקית). הוא ראה אור לראשונה בתרגום לצרפתית - תרגום שהפך למהדורה הדפניטיבית של הטקסט, ושעל פיו תורגם לשפות נוספות. כשנה מאוחר יותר, בשנת 1985, נדפס בשפת המקור בהוצאת 68 Publishers (אנ') בטורונטו - בית הוצאה שייסד הסופר הצ'כוסלובקי הגולה יוזף שְׁקְבוֹרֶצקי (אנ') כדי לפרסם בו ספרות צ'כית של סופרים גולים בשפת המקור (זוהי המהדורה שעל פיה תורגם הרומן לעברית; ראו להלן). אחרי מהפכת הקטיפה החל בית ההוצאה הצ'כי "אטלנטיס" להוציא לאור את כתבי קונדרה, ובמסגרת זו ראה אור לראשונה בצ'כיה גם הרומן "הקלות הבלתי-נסבלת של הקיום", בשנת 2006.

הספר תורגם לעברית על ידי רות בונדי, ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1985. בשנת 1988 עובד הרומן לסרט באותו השם. קונדרה עצמו טען כי הקשר בין רוח הסרט לרוח הרומן רופף, ובעקבות זאת הוא לא איפשר אדפטציות קולנועיות נוספות ליצירותיו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **הקלות הבלתי-נסבלת של הקיום** |

* A Self-referential Paradox: Milan Kundera´s Unbearable Lightness of Being by Jan Čulík
* אריק גלסנר, הערה על הספר, באתר מבקר חופשי, 21 בינואר 2013
* ביקורת ספרותית על הספר באתר סימניה
* הספר "הקלות הבלתי-נסבלת של הקיום", באתר "סימניה"
* הקלות הבלתי-נסבלת של הקיום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb155206103 (data)
* GND: 4304713-0
* VIAF: 296223570
* WorldCat (עם VIAF): 296223570

 |
הנזיר אילריון
אלכסנדר בולטוביץ'
**אִימְיָאסְלָאװִיֶה** (רוסית ' ***- "הערצת השם") או** אִימְיָאבּוֹזִ'יֶה **('*****Имябожие** - "האלהת השם" - כינוי גנאי בפי המתנגדים) הוא זרם נוצרי אורתודוקסי שהחל להתפתח ברוסיה ב-1907 אך נאסר מכוח צו כנסייתי ב-1912. האימיאסלאוויה טענה כי שמו של האל הוא ישות אלוהית, וכן כי הזכרת השם מנכיחה את האל. תומכי האימיאסלאוויה טענו כי שורשיה נעוצים בתקופת אבות הנצרות, ולזרם עדיין יש תומכים גם בהווה בקרב הכנסייה הרוסית האורתודוקסית האוטונומית שפרשה מהכנסייה האורתודוקסית הרוסית ובקרב אחרים. מתנגדיה טוענים כי הוא מנוגד לעקרונות הנצרות הקתולית והאורתודוקסית.

האימיאסלאוויה נזכרה לראשונה במאה ה-20 בספרו של הנזיר אילריון "על הרי הקווקז" (На горах Кавказа) בו טען, על סמך ניסיונו מתפילה, כי שם האל הוא האל עצמו ויכול לחולל ניסים. הספר הפך לפופולרי מאוד בקרב נזירים רבים במדינה הנזירית בהר אתוס בצפון יוון, אשר הביאו כתמיכה לרעיון את גישתו של אפלטון כי שמו של כל עצם קדם לו, ומכך הסיקו כי שמו של האל קדם לבריאה ועל כן הוא האל עצמו. נזירים אחרים בהר אתוס השוו את האימיאסלוויה לפאנתאיזם וטענו כי עובר לבריאה, האל לא נזקק לשם כלל ועיקר. ב-1912 אסר הסינוד הקדוש על הפצת ספרו של אילריון ברוסיה, וגם פטריארך קונסטנטינופול שתמך בו בעבר התבטא נגדו. 

מנזר איו פדלאימונוס בהר אתוס
בחודש יוני 1913 החמירה המחלוקת בין שתי קבוצות נזירים במנזר איו פדלאימונוס הרוסי בהר אתוס על רקע שאלת התמיכה באימיאסלוויה. סכסוך על רקע בחירתו של נזיר שתמך באימיאסלאוויה כראש המנזר הוביל לתלונה בשגרירות רוסיה ביוון, וממשלת רוסיה הזדרזה ושלחה צי קטן של אוניות אל המנזר שהביא עמו את הארכיבישוף של העיר וולוגדה מלווה בכוח צבאי. הארכיבישוף ניסה לשכנע את תומכי האימיאסלאוויה לחזור בהם מאמונתם אך לשווא, וב-31 ביולי 1913 התקיפו החיילים הרוסים את המנזר, ונהגו באלימות בתושביו למרות שאלה לא גילו התנגדות של ממש. 4 נזירים נהרגו באירוע, 48 נפצעו, ו-840 נזירים נעצרו ונלקחו לאודסה. יתר הנזירים במנזר חתמו על הצהרה לפיה הם מתנערים מהאימיאסלאוויה. רק שמונה נזירים הורשו לשוב למנזר והיתר הוגלו או נאסרו.

עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, בפברואר 1914 התקבלו מספר תומכי אימיאסלוויה בחמימות על ידי ניקולאי השני, קיסר רוסיה, ובמאי 1914 החליט הארכיבישוף המטרופוליטני של מוסקבה לאפשר לתומכי הזרם להשתתף בטקסים ובתפילות הכנסייה ללא צורך בבקשת מחילה. החלטה דומה התקבלה גם על ידי הארכיבישוף המטרופוליטני של קייב. ב-10 במאי 1914 החליט הסינוד הקדוש כי תומכי האימיאסלבייה יוכלו להמשיך ולשמש בתפקידיהם בכנסייה, אם כי הטפה לעקרונות הזרם נותרה אסורה. התפתחות נוספת לטובתה של האימיאסלוויה חלה כאשר הותר לאלכסנדר בולטוביץ' (Александр Булатович), מנהיג התנועה, לשמש ככומר צבאי במלחמת העולם הראשונה. 

אולם באוקטובר 1918 ביטל הסינוד הקדוש של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית את ההחלטה המתירה לאימיאסלאבים להיות חלק מהכנסייה, אלא אם כן יבקשו מחילה, ובינואר 1919 ניתק בולטוביץ' את קשריו עם הממסד הדתי האורתודוקסי ברוסיה. הכומר אילריון מת ב-1916, בולטוביץ' מת ב-1919, וזרם האימיאסלוויה דעך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אימיאסלאוויה** בוויקישיתוף
**ולדימיר קוסמה** (ברומנית: **Vladimir Cosma**;‏ נולד ב-13 באפריל 1940) הוא מלחין, מנצח וכנר צרפתי.

קורות חייו
----------

קוסמה נולד בבוקרשט, רומניה, למשפחה יהודית בעלת רקע מוזיקלי. אביו תאודור היה פסנתרן ומנצח, אמו הייתה מלחינה ודודו מנצח ומלחין. הוא למד מוזיקה ברומניה, ועבר לפריז ב-1963 כדי להמשיך בבית הספר למוזיקה אקול נורמל דה מוזיק (École Normale de Musique de Paris), שם למד אצל נדיה בולאנז'ה.

הוא כתב מוזיקה לעשרות סרטים צרפתיים, וחלק מנעימותיו הפכו ללהיטים. בין הסרטים להם כתב שיגעון של מסיבה, הבלונדיני עם הנעל השחורה, וכן "הנעימה של נדיה" במיני סדרה הטלוויזיונית מיכאל סטרוגוב, בה יש שימוש בבללייקה, ונעימת מיני סדרה הטלוויזיונית החטוף ("השיר של דייוויד") שמבוססת על ספרו של רוברט לואיס סטיבנסון.

הנעימה הידועה ביותר שחיבר היא ככל הנראה מנגינת הנושא לסרט הרפתקאותיו של רבי יעקב, המופיעה בפתיחת הסרט ובסיומו, וכן בסצינות רבות בסרט. קוסמה כתב מנגינה קצבית ומהירה, שהיא שילוב של פופ צרפתי משנות ה-70 עם מוזיקה חסידית בעל נגיעות מזרח אירופיות. המנגינה הייתה ללהיט במדינת ישראל בשנות ה-70 והושמעה פעמים רבות ברדיו ובטלוויזיה. חלק ממנה נלקח לנעימת הפתיחה של אירוויזיון 1979 שהתקיים בישראל, והיא שימשה את הערוץ הראשון במספר תשדירים, לרבות המשדר ההיסטורי של "המהפך" בבחירות לכנסת התשיעית, בשנת 1977 ומספר מערכות בחירות שלאחר מכן, כמו גם בבחירות לכנסת ה-13 ב-1992, בהן היה מהפך הפוך, מהשלטון הימני של שמיר לשלטון השמאלי של רבין.

קוסמה זכה פעמיים בפרס סזאר בקטגוריית מוזיקה מקורית לסרט: ב-1984 עבור הסרט Le Bal, וב-1982 עבור "דיווה" (Diva).

לאחר יותר משלוש מאות שירים ונעימות שחיבר, החל לעבוד על חיבור יצירה סימפונית המתבססת על יצירותיו וכן על אופרה בשם "מריוס ופאני" המבוססת על "טרילוגיית מרסיי", יצירתו של המחזאי מרסל פניול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר קוסמה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ולדימיר קוסמה (בצרפתית)

* ולדימיר קוסמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ולדימיר קוסמה, באתר AllMovie (באנגלית)

* ולדימיר קוסמה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* ולדימיר קוסמה, באתר ספוטיפיי

* ולדימיר קוסמה, באתר AllMusic (באנגלית)

* ולדימיר קוסמה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ולדימיר קוסמה, באתר דיזר

* ולדימיר קוסמה, באתר Discogs (באנגלית)

* ולדימיר קוסמה, באתר Songkick (באנגלית)

* ולדימיר קוסמה, באתר SecondHandSongs
* ריאיון עם קוסמה, מגזין Score, ‏ 16 בנובמבר 2005 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007352432505171
* BIBSYS: 2104319
* BNE: XX879797
* BnF: cb13892767h (data)
* CiNii: DA13374965
* GND: 132830477
* ISNI: 0000 0001 2095 511X
* LCCN: n86002072
* LNB: 000114345
* MusicBrainz: 5dfa70d0-d170-4b5d-a901-e6c2edc96dd1
* NKC: xx0153237
* NLA: 36025120
* NLK: KAC201939322
* NSK: 000603157
* NTA: 070258376
* RERO: 02-A003137626
* SNAC: w6t72n09
* SUDOC: 082333335
* VIAF: 6105496
* WorldCat: lccn-n86002072

 |
**דונלד א. "דון" מנצולו** (באנגלית: **Donald A. "Don" Manzullo**; נולד ב-24 במרץ 1944) הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן בין השנים 1993–2013 בבית הנבחרים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

דון מנצולו נולד ברוקפורד וגדל בה, עד שסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1962. בהמשך הוא למד באוניברסיטה ובשנת 1970 קיבל הסמכה במשפטים. תקופה מסוימת הוא עבד כעורך דין ואז עבר לפוליטיקה.

בשנת 1990 החליטה לין מורלי מרטין לעזוב את הפוליטיקה ודון מנצולו התמודד על התפקיד שלה. הוא זכה בבחירות עם 54% מהקולות ונכנס לבית הנבחרים כנציג מחוז 16 של אילינוי,.

היה נציג המחוז עד לשנת 2013. בשנת 2012 שונתה מפת האזורים. דון מנצולו התמודד בבחירות מוקדמות נגד אדם קינזינגר והפסיד. בהמשך, אדם קינזינגר נבחר לבית הנבחרים.

במהלך כהונתו דון מנצולו היה בין הנציגים השמרנים בבית הנבחרים. בשנים 2001–2007 הוא היה יושב ראש הוועדה לעסקים קטנים, בשנים 2011–2013 היה יושב ראש תת-ועדה לאזור אסיה והאוקיינוס השקט.

לאחר שנת 2013 נשאר בבירה ונותן ייעוץ בחברה פרטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דון מנצולו** בוויקישיתוף

* דון מנצולו באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8168 5138
* LCCN: no2012120373
* US Congress: M001138
* VIAF: 262645979
* WorldCat: lccn-no2012120373

 |
**וורטון** (באנגלית: **Warton Aerodrome**‏, **יאט"א:** *WRT*, ‏**קוד ICAO‏:** *EGNO*) הוא נמל תעופה הממוקם ליד הכפר וורטון שבמישור פלייד, לנקשייר, אנגליה. נמצא 11 ק"מ מערבית לפרסטון (בירת מחוז לנקשייר).

כיום משמש שדה התעופה מתקן מרכזי לניסויים ופיתוח של חטיבת "צבא אוויוניקה ומידע" של חברת BAE סיסטמס. הוא חלק מהאזור המסחרי של לנקשייר.

לשדה התעופה אישור CAA (אנ') (מספר P748) אשר מאשר העברת נוסעים ציבורית והדרכות טיסה כפי שאושרו ברישיון *"BAE Systems (Operations) Limited"*

היסטוריה
--------

בשנת 1940 נבנו מסלולי שדה תעופה בוורטון. המטרה הייתה שישמש שדה תעופה חלופי או משלים עבור בסיס "RAF Coastal Command" (מבנה ארגוני שהיה קיים בעבר (1936-1969) בתוך חיל האוויר המלכותי), שב"סקויירס גייט", בלקפול.

הוא שימש את חילות האוויר של צבא ארצות הברית (USAAF) בזמן מלחמת העולם השנייה תוך שהוא משרת אלפי כלי טיס בדרכם לשירות בבריטניה, צפון אפריקה, המזרח התיכון וברחבי אירופה. 

בשנת 1944 גרמה התרסקות מפציץ מסוג B-24 שהמריא מהשדה לאסון האווירי בפרקלטון.

לאחר המלחמה הוא הפך להיות בסיס של חיל האוויר המלכותי.

בשנת 1947 השתלטה על שדה התעופה חברת אינגליש אלקטריק(אנ') ובשנת 1948 העבירה לשם את משרדיה הראשיים.

שנת 1960 התמזגה אינגליש אלקטריק עם יצרנים מרכזיים נוספים בבריטניה, והאתר כונה "British Aircraft Corporation Site" (‏BAC). 

בשנת 1977 הולאם BAC ומוזג עם "Hawker Siddeley" ועם "Scottish Aviation" ויחד נקראה החברה החדשה "British Aerospace"‏ (BAe). בשנת 1981 הופרטה BAe ושמה שונה לBAE סיסטמס בשנת 1999.

האתר משמש שדה ניסוי עבור מספר כלי טיס מובילים כגון:קנברה(אנ'), אינגליש אלקטריק לייטנינג, TSR-2 (אנ'), יגואר(אנ'), טורנדו, הוק(אנ') ויורופייטר טייפון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וורטון** בוויקישיתוף
**קרלוס פררו קוסטה** (בספרדית: Carlos Ferrero Costa; נולד ב-7 בפברואר 1941) הוא עורך דין ופוליטיקאי פרואני, נשוי ואב לארבעה ילדים, שכיהן כראש ממשלת פרו בשנים 2003–2005, תחת הנשיא אלחנדרו טולדו.

הוא הצטרף לפקולטה לאותיות של האוניברסיטה הקתולית ולאחר מכן עבר לפקולטה למשפטים, סיים את לימודיו בשנת 1965. הוא למד קורסים ב"ניתוח ומדיניות פיננסית "במכון קרן המטבע הבינלאומית, בשנת 1967. גם בקורס" לאומי ". מציאות "במרכז ללימודי צבא גבוה בשנת 1972. קוסטה היה מנהל הבנק המרכזי בעת שמנואל מוריירה היה נשיא. הוא גם היה מנהל מכון הסולידריות לקידום והכשרה, גוף חינוכי.

קריירה פוליטית
--------------

קוסטה עבד עבור נשיא פרו אלברטו פוג'ימורי, ונבחר מספר פעמים לקונגרס מטעם מפלגתו של הנשיא. עבר למפלגת האופוזיציה "פרו פוסיבלה", ונעשה לאופוזיציונר חריף לפוג'ימורי. לאחר התפטרות פוג'ימורי התמודד מול ולנטין פנגואה על תפקיד נשיא הקונגרס הפרואני, אך הפסיד. הוא נבחר לתפקיד נשיא הקונגרס ב-2001 והחזיק בו עד מינויו לראש הממשלה.

החליף בתפקיד ראש ממשלת פרו את ביאטריס מרינו, שהתפטרה מתפקידה ב-15 בדצמבר 2003 לפי בקשת נשיא פרו, אלחנדרו טולדו. ב-11 באוגוסט 2005, אחרי פחות משנתיים בתפקיד, התפטר מתפקידו, בתגובה על כך שטולדו מינה את פרננדו אוליברה לתפקיד שר החוץ.

אחיו אדוארדו כיהן בתפקיד שר החוץ תחת שלטונו של פוג'ימורי וכן כשגריר פרו בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של פררו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Carlos Ferrero Costa, www.congreso.gob.pe

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1056644591
* ISNI: 0000 0000 3039 7046
* LCCN: n88234120
* VIAF: 13874275
* WorldCat: lccn-n88234120

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבית מנחם אוסישקין. אם התכוונתם לבית כנסת בשם הזה, ראו בית הכנסת בית מנחם.

**בית מנחם אוסישקין** המכונה גם **בית מחנים** הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים, ברחוב אוסישקין 7 (פינת רמב"ן 32).

היסטוריה
--------

בין השנים 1922–1927 התגורר מנחם אוסישקין בבית מחניים שברחוב שבטי ישראל. אוסישקין שכר את הבית מאגודת "האחים" שמקום מושבה בלונדון, שיפץ את הבית וריהט אותו בפאר רב. בשנת 1927, לאחר רעידת אדמה שפגעה בבניין אוגוסטה ויקטוריה שבו התגורר הנציב העליון הבריטי הפקיע הנציב את בית מחניים ועבר לגור בו, ואוסישקין, על אף מחאותיו, נאלץ לעזוב את המבנה. אוסישקין החליט לרכוש מגרש ברחביה ולבנות עליו את ביתו, שנבנה על פי תוכניותיו של האדריכל ריכרד קאופמן בסגנון הבינלאומי בשנת 1931.

במבנה היו שלוש דירות - שתי דירות בקומת הקרקע עבור בנו ובתו של אוסישקין ודירה נוספת בקומה העליונה בה התגורר אוסישקין. מעל הכניסה למבנה הוצב השלט "מחנים" בעברית (בעוד שבבית מחניים השלט הוא באנגלית) - זכר למבנה אותו נאלץ אוסישקין לעזוב. במרפסת המבנה הגדולה נהג אוסישקין להקים סוכה מידי חג סוכות ולארח את ראשי היישוב היהודי וראשי המנדט הבריטי.

אוסישקין זכה להנצחה כבר בחייו: לכבוד יום הולדתו ה-70 החליט ועד שכונת רחביה בירושלים להסב על שמו את רחוב קרן קיימת לישראל בו הוא התגורר. בעקבות כך, רח' שמואל הנגיד שונה לרח' קרן קיימת לישראל, ושמו של שמואל הנגיד הונצח ברחוב סמוך. ישנה גרסה נוספת שהשתרשה, לפיה שמו הקודם של רח' אוסישקין היה יהודה הלוי. עם זאת, המקורות ההיסטוריים אינם תומכים בגרסה זו, ובפרט מראים שיהודה הלוי היה שמו הקודם של גן הכוזרי.

תמונות
------

|  |  |
| --- | --- |
| שם הבית בפתח המבנה | שם הבית בפתח המבנה |

לקריאה נוספת
------------

* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
* דוד קרויאנקר, **ירושלים - מבט ארכיטקטוני**, כתר הוצאה לאור, 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית מנחם אוסישקין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי ספר בראשית, פרק ל"ב, פסוק ג' וכן בשלט הבית ובשלט הכחול של המועצה לשימור אתרים
2. ↑  דואר היום, 29 בינואר 1934, עמ' 4
3. ↑  לדיון מקיף ומקורות נוספים ראו דותן גורן, **אביר משוררי ציון מול "איש הברזל"**, עת־מול, 247 (אוגוסט 2016) עמ' 23–26, וכן הרצאתו של דותן גורן, זיכרון אוסישקין במרחב ובנוף, יוני 2015 (הדיון ברחוב אוסישקין מתחיל בדקה 18:50)
4. ↑  אנשיל פפר, האם אוסישקין ייפול שנית, גם בבירה?, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2007
5. ↑  השם "שדרות יהודה הלוי" ניתן לשדרות שבין רחוב רח' בן-גבירול לרח' אבן-עזרא ברחביה, ראו דואר היום, 23 במרץ 1926, עמ' 4. השם הוחלף ל"גן הכוזרי" ב-1962, ראו דותן גורן, **אביר משוררי ציון מול "איש הברזל"**, עת־מול, 247 (אוגוסט 2016) עמ' 23–26. ראו גם תגובה למאמר של אנשיל פפר: תום שגב, מה רוצים ממנחם אוסישקין, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2007
**בראד שניידר** (באנגלית: **Brad Schneider**; נולד ב-20 באוגוסט 1961) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. בשנים 2013–2015 כיהן כנציג המחוז העשירי של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית ובנובמבר 2016 נבחר לכהונה נוספת.

ביוגרפיה
--------

שניידר נולד וגדל בדנוור שבקולורדו בן למשפחה יהודית. ב-1983 סיים תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת נורת'ווסטרן, לאחר מכן התגורר במשך שנה בקיבוץ עין דור בישראל וב-1988 סיים תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת נורת'ווסטרן.

עבד כיועץ בחברת PWC, וכיועץ לענייני ביטוח ועסקים בחברות נוספות עד שב-2008 הקים חברת ייעוץ משלו. שניידר פעיל בקהילה היהודית באזור שיקגו, הוא שימש חבר בהנהלת הוועד היהודי-אמריקני וכיהן במשך ארבע שנים כיושב ראש ארגון הברית הלטינו-יהודית בשיקגו.

ב-2012 זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לנציגות המחוז העשירי של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית, בבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הרפובליקנית, חבר הקונגרס המכהן בוב דולד ברוב של 50.6%. בבחירות ב-2014 הפסיד לדולד לאחר שקיבל רק 48.7% מהקולות. ב-2016 נבחר שוב לאחר שגבר על דולד ברוב של 52.6%.

בינואר 2020 היה חלק ממשלחת של הקונגרס האמריקאי בראשות יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי לאתרים יהודיים בפולין ולפורום השואה העולמי החמישי שהתקיים בירושלים.

שניידר נשוי לג'ולי ואב לשניים. מתגורר בדירפלד שבאילינוי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בראד שניידר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בראד שניידר
* בראד שניידר, ברשת החברתית פייסבוק

* בראד שניידר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* בראד שניידר, ברשת החברתית אינסטגרם
* אתר הבחירות של בראד שניידר
* בראד שניידר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Oster, Marcy (21 בינואר 2020). "Nancy Pelosi leads congressional delegation to Poland and Israel". *JTA*. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6t25vhx
* US Congress: S001190

 |
החלון המזרחי של כנסיית סנט מרטין בשדות מאת שיראזה הושיארי
**שיראזה הושיארי** (בפרסית: **شیرازه هوشیاری**;‏ נולדה ב-15 בינואר 1955) היא פסלת ואמנית מיצב איראנית.

ביוגרפיה
--------

הושיארי נולדה וגדלה בשיראז, איראן. היא עזבה ללונדון ב-1973, ולמדה בבית הספר לאמנות צ'לסי, בלונדון (1976–1979) ואז זכתה למענק כעמיתה בקולג' קארדיף לאמנות (1979–1980).

הושיארי עלתה למודעות הציבורית בשנות ה-1980. היא זוהתה עם פסלים צעירים אחרים בני דורה, כגון ריצ'רד דיקון ואניש קאפור, אך עבודתה נבדלה משלהם בשל ההשפעה הפרסית החזקה שבה. היא חלקה עם קאפור גישה רוחנית, עם אידאולוגיה שנשענה על דוקטרינה סופית מיסטית, ועל ג'לאל א-דין רומי, המשורר המיסטיקן הפרסי מהמאה ה-13, בנוסף לתחומים כמו פיזיקה ואמנות הרנסאנס. עבודתה כוללת ציור, פילם, עבודות מיצב, ופרויקטים אדריכליים. תמה מרכזית בעבודותיה היא הנטייה של היקום להתפרק, והרצון האנושי לייצבו.

ב-1994 הייתה הושיארי מועמדת לפרס טרנר. ב-2008, הותקנה עבודה שלה ושל פיפ הורן בחלון המזרחי של כנסיית St Martin-in-the-Fields בלונדון. עבודותיה של הושיארי כלולות באוספים ציבוריים ופרטיים רבים, ביניהם במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, ובגלריית טייט בלונדון. ב-2005, ארגון האמנות Creative Time הזמין מהושיארי והורן עבודה עבור סדרת *Creative Time Art on the Plaza*,, במסגרתו הוצג המגדל המונומנטלי *Breath* בניו יורק. עבודתה נכללה גם בתערוכה של פרי דפטארי *Without Boundary: Seventeen Ways of Looking*, במוזיאון לאמנות מודרנית ב-2006, ובביאנלה של סידני, באוסטרליה, ב-2010.

ב-2005 (*Veil*), וב-2008 (*Shroud*), עבדה הושיארי עם האנימטור מארק הצ'ארד מ-Hotbox Studios כדי ליצור אנימציות עבור מיצבים בגלריית ליימן מופאן בניו יורק, וגלריית ליסון בלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיראזה הושיארי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של שיראזה הושיארי
* שיראזי הושיארי במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק
* אוסף גלריית טייט
* אוסף ממשלת הממלכה המאוחדת
* גלריית ליסון
* L גלריית ליימן מופן
* כנסיית St Martin-in-the-Fields
* Hotbox Studios
* מארק הצ'ארד

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Biography" tate.org.uk.
2. ↑  Top 10 Female Artists From The Middle East, C. A. Xuan Mai Ardia, Culture Trip, 12 January 2017
3. ↑  Glancey, Jonathan, The Guardian, 25 April 2008
4. ↑  Creative Time Art on the Plaza
5. ↑  Without Boundary: Seventeen Ways of Looking
6. ↑  "Shirazeh Houshiary" 17th Biennale of Sydney. 2010.
7. ↑  "Veil preview" Oneartworld.com.
8. ↑  "Shroud Preview" ArtFacts.net.
9. ↑  "Shirazeh Houshiary interview". *Aesthetica*. 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007357018605171
* GND: 119248573
* ISNI: 0000 0000 7861 0336
* KulturNav: 82480e72-0419-4a41-9bb0-7bce82b88dd9
* LCCN: nr88007033
* NTA: 079292348
* RERO: 02-A003385211
* RKD: 241247
* SNAC: w62p1cbr
* SUDOC: 179859420
* ULAN: 500098954
* VIAF: 266704419
* WorldCat: lccn-nr88007033

 |
**חוף שקלטון** (באנגלית: **Shackleton Coast**) הוא חלק מחוף שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

החוף מצוי מצידו המערבי של מדף הקרח רוס - באזור שבין כף סלבורן ופסגת איירדרופ, בצידו המזרחי של קרחון בירדמור. הר צי'וורס בגובה של 1765 מ' ופסגת סטורם בגובה של מעל 3 ק"מ ממקומים באזור.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמו של החוף ניתן לו בשנת 1961 על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד.

החוף נקרא על שמו של סר ארנסט שקלטון, שבשנים 1901–1903 היה אחד המשתתפים במשלחת סקוט לכיבוש הקוטב הדרומי. לאחר מכן הוביל שלוש משלחות חקר לאנטארקטיקה ובהן משלחת נמרוד (בין השנים 1907–1909). שקלטון גילה את האזור שבין מפרצון שקלטון לקרחון בירדמור, וכן גילה את המסלול הנוח ביותר להגיע אל הקוטב הדרומי, אך בשל מחסור באספקה הגיע למרחק של 180 קילומטרים מהקוטב.

לקריאה נוספת
------------

• Ute Christina Herzfeld, **Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data**, P 243
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, **The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water**, PP 162, 427, 709

קישורים חיצוניים
----------------

* חוף שקלטון באתר הגאזט האנטארקטי של ארצות הברית
* חוף שקלטון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* חוף שקלטון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור חוף שקלטון
* חוף שקלטון באתר "מפות עתיקות"

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
**האיחוד הלאומי הדמוקרטי** (בפורטוגזית: **União Democrática Nacional**) ובראשי תיבות - **UDN**, הייתה מפלגת ימין בברזיל בתקופה המכונה "הרפובליקה הברזילאית השנייה בין 1945 ל-1964. מפלגה זו הייתה מזוהה עם הימין ובעלת אידאולוגיה ליברלית.

בשנת 1945 הסתיימה תקופת "המדינה החדשה" הדיקטטורה הפופוליסטית של הנשיא ז'טוליו ורגאס. תקופה זו הייתה תקופת פריחה לדמוקרטיה, מפלגות חדשות נוצרו ורצו לבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה השנה. ה-UDN נוסדה על ידי מתנגדיו של ורגאס, בניגוד לשתי המפלגות העיקריות שנוצרו באותה תקופה על ידי תומכי ורגאס - המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת העבודה הברזילאית.

בבחירות שהתקיימו ב-1945 הובסה ה-UDN, וכך גם בבחירות שנערכו בשנים 1950 ו-1955. המפלגה נותרה המפלגה השנייה בגודלה בקונגרס בין 1945 ל-1962, כאשר בבחירות בשנת 1962 הייתה למפלגה השלישית בגודלה.

הדמות הבולטת בשורות המפלגה הייתה קרלוס לאסרדה, אויבו המושבע של ז'טוליו ורגאס. המפלגה היוותה אופוזיציה קולנית ויעילה למשטרו של ורגאס בתקופת נשיאותו השנייה, בין 1951 ל-1954. ניסיון התנקשות בחייו של לאסרדה, שהוביל למותו של קצין צבא, וקושר באופן ישיר למפקד המשטרה החשאית של ורגאס, הוא שהתחיל את השתלשלות האירועים שהובילה בסופו של דבר להתאבדותו של ורגאס ב-1954.

מתנגדי המפלגה האשימו אותה כי היא שואפת להפיכה צבאית. לאחר שלושה כישלונות הצליחה המפלגה להעמיד נשיא מטעמה, ז'אניו קאדרוס שנבחר לנשיאות בשנת 1961. קאדרוס היה פוליטיקאי שנוי במחלוקת, והשתמש בשיטות דמגוגיות. על אף שלא היה חבר המפלגה, מינה את השרים בממשלתו משורות המפלגה. לאסרדה איבד את אמונו בקאדרוס, וקאדרוס עצמו התפטר, בשנת 1961. יש הסבורים כי המדובר בתרגיל פוליטי שנכשל, שמטרתו הייתה להביא למינויו מחדש של קאדרוס, ולהעניק לו סמכויות נרחבות. עם זאת, התפטרותו של קאדרוס העלתה לכס הנשיאות את איש השמאל ז'ואו גולאר. המפלגה הייתה באופוזיציה לממשלתו של גולאר, והחלה בקשירת קשר עם גורמי צבא על מנת להפילו.

גולאר הופל בהפיכה צבאית בשנת 1964, ולאסרדה, מושל מדינת גואנברה (כיום אוחדה עם מדינת ריו דה ז'ניירו) קיווה לזכות בבחירות לנשיאות שאמורות היו להיערך בשנת 1965. המשטר הצבאי ביטל בחירות אלו, ואסר על קיומן של מפלגות פוליטיות, לרבות ה-UDN. המפלגה אוחדה עם ברית החידוש הלאומי (ARENA), אחת משתי המפלגות היחידות שקיומן הותר במהלך המשטר הצבאי, שאיחדה את תומכי המשטר הצבאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיחוד הלאומי הדמוקרטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129972860X
* LCCN: n80098219
* VIAF: 262145856974922920883
* WorldCat (עם VIAF): 262145856974922920883

 |
מגש כדורי גוז'ר
**גוּזֶ'ר** (מצרפתית: **Gougère**), במטבח הצרפתי, הוא בצק רבוך אפוי ומלוח העשוי מתערובת של בצק וגבינה. למאכל ישנם גרסאות רבות ושונות. לרוב, הגבינה במתכונים השונים תהיה גבינת גרוייר, קונטה או אמנטל, אך כאמור במתכונים אחרים משתמשים בסוגי גבינות ואף בסוגי בצק שונים.

סבור כי מקורו של הגוז'ר מבורגון ובפרט מן העיר טונרה שבמחוז יון.

את הגוז'ר ניתן להגיש כמאפה בכדורים שקוטרים נע בין 3–4 סנטימטרים, כמתאבן בכדורים בקוטר 10–12 סנטימטרים או כטבעות. לעיתים ממלאים את הכדורים בפטריות, בשר בקר או בשר חזיר.

כמתאבנים מגישים את כדורי הגוז'ר חמים, ואילו בבורגון נהוג להגיש את הכדורים קרים לצד יין.

היסטוריה
--------

בעוד שבימינו שם המאכל נקשר למאפי בצק רבוך מלוחים, רישומים מן המאה ה-18 והמאה ה-19 מעלים ששם המאכל נקשר דווקא למאכלים אחרים בהם המרכיבים העיקריים היו גבינה, ביצים ופירורי לחם. המאכל הוגש בימים עברו כעיגול שטוח ולא בצורת טבעת או כדור.

כמו כן, הגרסאות הראשונות של הגוז'ר היו חלק מתבשיל ולא מאפה, הן הוכנו מעשבי תיבול, בשר חזיר, ביצים, תבלינים ותוספות בשר שעורבבו בדם של בעל חיים. בצרפת של ימי הביניים, המאכל היה סוג של טארט או עוגת גבינה. לאחר מכן המאכל נהיה נפוץ והגיע לבלגיה של ימינו ונקשר עם יום ראשון של הדקלים. למאכל היו שמות רבים ודומים לאורך השנים: גאוייר, גיואר, גיורה ועוד, מקור השמות שהשתבשו או השם הנוכחי אינו ידוע.

ראו גם
------

* לחמניית גבינה
* סקונס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוז'ר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתכון להכנת גוז'ר
2. ↑  המילה גוז'ר במילון הצרפתי
**אלפרן שנגון** (בטורקית: **Alperen Şengün**; נולד ב-25 ביולי 2002) הוא כדורסלן טורקי, שמשחק בקבוצת יוסטון רוקטס מליגת ה-NBA, בעמדת הסנטר.

קריירת משחק מקצועית
-------------------

### בנדירמה

שנגון נולד בעיר גירסון שבצפון טורקיה. בגיל 12 החל לשחק בקבוצות הנוער של מועדון בנדירמה (שנקרא אז באנוויט), ובגיל 16 הצטרף לקבוצת הבוגרים "בנדירמה קירמיזי" מליגת המשנה הטורקית. באותה עונה, 2018/2019, רשם ממוצעים של 10.8 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק.

בעונת 2019/2020 שיחק לראשונה בליגת העל הטורקית, במדי קבוצת הבוגרים של בנדירמה. ב-37 משחקיו בליגה הטורקית ובליגת האלופות קלע 5.6 נקודות ואסף 3.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.

### בשיקטש

בשנת 2020 עבר לקבוצת בשיקטש, אשר השתתפה בליגת העל הטורקית וביורופקאפ, וב-37 משחקיו במדיה הצטיין עם ממוצעים כוללים של 19.0 נקודות, 8.7 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים ו-1.6 חסימות למשחק. בסיום אותה עונה זכה בתואר ה-MVP של הליגה הטורקית.

### יוסטון רוקטס

בדראפט ה-NBA‏ 2021 נבחר שנגון בבחירה ה-16, על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר, ומיד הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס. באוגוסט 2021 עזב את בשיקטש, וחתם על חוזה עם הרוקטס.

נבחרת טורקיה
------------

בשנת 2018 זכה שנגון עם נבחרת הנוער הטורקית במדליית הארד בטורניר אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16, ושנה לאחר מכן זכה במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18. בשני הטורנירים נבחר לחמישייה המצטיינת של הטורניר.

בנובמבר 2020 שיחק לראשונה במדי נבחרת טורקיה הבוגרת, בטורניר מוקדמות יורובאסקט 2022. בארבעת משחקי הטורניר קלע 12.0 נקודות ואסף 7.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.

סטטיסטיקות הקריירה
------------------

### בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | יוסטון | 72 | 13 | 20.7 | 0.474 | 0.248 | 0.711 | 5.5 | 2.6 | 0.8 | 0.9 | 9.6 |
| 2022/2023 | יוסטון | 75 | 72 | 28.9 | 0.553 | 0.333 | 0.715 | 9.0 | 3.9 | 0.9 | 0.9 | 14.8 |
| **קריירה** |  | 147 | 85 | 24.9 | 0.522 | 0.276 | 0.713 | 7.3 | 3.2 | 0.9 | 0.9 | 12.3 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרן שנגון** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של שנגון, באתר realgm.com
2. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2021, באתר basketball-reference.com
3. ↑  שנגון נשלח בטרייד ליוסטון, באתר ה-NBA,‏ 30 ביולי 2021
המונח "סיגנל" מפנה לכאן. לערך העוסק בסיגנל בביוכימיה, ראו מעבר אותות.
אות סינוסי
**אות** (**סיגנל** אנגלית: **Signal**) הוא תנודה, גודל כלשהו התלוי בזמן או במרחב, או הפרעה, בעלי משמעות כלשהי.

השיטות להעברתם ועיבודם של אותות נחקרות בענפי התקשורת, תורת האינפורמציה, הנדסת חשמל ואלקטרוניקה.

סוגי אותות
----------

העברה של אותות עצביים במערכת העצבים מתאי העצב לתאי המטרה מתרחשת בסינפסה המשותפת להם.
קיימים סוגים שונים של אותות.

בעולם הפיזיקלי כל גודל כמותי שניתן למדידה לאורך זמן ומרחב יכול להיקרא אות.
ישנם אותות מסוגים שונים: אותות חשמליים, אותות חזותיים, ודומה.
התנועה של חלקיק במרחב מסוים יכולה להיות אות כפונקציה של הזמן או המרחב או שילוב של שניהם.
כמו כן, מאחר שקול הוא תנודה של תווך מסוים, כגון אוויר, אות קול הוא ערך הלחץ כפונקציה של הזמן והמרחב. מיקרופון מתמיר את אות הקול לאות חשמלי כפונקציה של הזמן בלבד.

בעולם החי, ישנם סוגים שונים של אותות המועברים בגופם של אורגניזמים. אותות אלו יכולים להיות חומרים כימיים שונים, חומצות אמיניות, הורמונים ועוד.
הקולטנים השונים מאפשרים לתאים לזהות אותות מסוגים ספציפיים.

### אותות זמן-בדיד וזמן-רציף

אות זמן בדיד
אם ערכי אות מסוים מוגדרים רק בנקודות זמן בדידות, אזי הוא קרוי "אות זמן בדיד" או "אות דיסקרטי", ונחשב כפונקציה ממספרים שלמים (נקודות זמן) למספרים ממשיים או מרוכבים.
"אות זמן רציף" מוגדר לכל ערך של הזמן והוא פונקציה ממספרים ממשיים או מרוכבים אל ערך ממשי או מרוכב.

העברת אותות
-----------

ניתן לשדר אותות ממקום למקום, וכך ליצור תקשורת. בהתאם לכך, מערכת תקשורת עושה שימוש באותות לצורך העברת מידע.

רעש הוא כל הפרעה בערוץ התקשורת, הגורמת לשינוי באות המועבר דרכו, כך שנוצרת שגיאה בפלט הסופי.
קליטה נחשבת מוצלחת רק אם יחס אות לרעש של האות שהתקבל במקלט היה גדול יותר מסף רגישות הקליטה של המקלט.

**רעש רקע** הוא תנודות אקראיות בסביבה. הוא נחשב לגורם הפוגע ביכולת איתור האותות, בכך שהוא יוצר אפקט ממסך המפריע ליכולת העיבוד של מידע רלוונטי אודות האות.
עם זאת, במערכות לא ליניאריות מסוימות כמו מעגלים חשמליים ומערכות חישה ביולוגיות הנוכחות של רעש יכולה להעצים את היכולת לאתר אותות חלשים. תופעה זו מכונה תהודה אקראית.

עיבוד אותות
-----------

עיבוד אותות הוא ניתוח, הצגה, קידוד ופענוח של אותות.

ניתן להמיר אות מסוג מסוים לאות מסוג אחר באמצעות מתמר. למשל, הפיכה של אות חשמלי לאות קולי, באמצעות רמקול.

תהליך הדיגיטציה חיוני לצורך עיבוד אותות ספרתי.

ראו גם
------

* תקשורת אופטית
* תקשורת נתונים
* שידור
* פונקציית דלתא של דיראק
* עיבוד תמונה
* מסמן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד.
2. ↑  Denning, P. J. & Bell, T. (2012). The Information Paradox. American Scientist, 100(6), 470-477.
3. ↑  Ward, L. M. Doesburg, S. M. Kitajo, K. MacLean, S. E. & Roggeveen, A. B. (2006). Neural synchrony in stochastic resonance, attention, and consciousness. Canadian Journal of Experimental Psychology/Revue canadienne de psychologie expérimentale, 60(4), 319.
4. ↑  Wiesenfeld, K. & Moss, F. (1995). Stochastic resonance and the benefits of noise: from ice ages to crayfish and SQUIDs. Nature, 373(6509), 33-36.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00571026
* NKC: ph125525

 |
**לוצ'יה די גוגלילמו** (באיטלקית: **Lucia Di Guglielmo**; נולדה ב-26 ביוני 1997) היא כדורגלנית איטלקייה, המשחקת בעמדת המגנה הימנית ברומא ובנבחרת איטליה.

קריירת מועדונים
---------------

לפני שהצטרפה לרומא ביולי 2021, די גוגלילמו העבירה את מרבית הקריירה שלה במחוז טוסקנה, בעיקר בקסטלפרנקו, מועדון כדורגל שלבסוף הפך למועדון כדורגל הנשים, אמפולי.

בעונתה הראשונה בבירת איטליה, רומא סיימה כסגנית האלופה, דבר שהבטיח לה מקום במוקדמות ליגת האלופות לנשים. ב-16 בספטמבר 2022, היא ספגה פציעה בשרירי מיתר הברך של הירך הימני במסגרת משחק במחזור השלישי מול יובנטוס. ב-24 בפברואר 2023, האריכה את החוזה שלה במדי המועדון עד שנת 2026.

קריירה בינלאומית
----------------

די גוגלילמו ערכה את הופעת הבכורה שלה במדים הלאומיים של נבחרת איטליה ב-24 בפברואר 2021, כאשר נכנסה כמחליפה של ולנטינה ברגמסקי במשחק מוקדמות אליפות אירופה מול נבחרת ישראל.

תארים
-----

רומא
* אליפות איטליה (1): 2022/23
* הסופר קאפ האיטלקי (1): 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוצ'יה די גוגלילמו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* הפרופיל של די גוגלילמו באתר הרשמי של רומא

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכירו את לוצ'יה די גוגלילמו
2. ↑  לוצ'יה די גוגלילמו מחדשת את החוזה שלה עד 2026 (באיטלקית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לוצ'יה די גוגלילמו"**.
**מפלגת שוויון לנשים** (באנגלית: **Women's Equality Party**) היא מפלגה פמיניסטית בממלכה המאוחדת אשר נוסדה במרץ 2015. הוועידה הראשונה של מפלגת השוויון התקיימה ב-28 במרץ.

באוקטובר של אותה השנה הוצג הקו הרעיוני של המפלגה. המצע הרעיוני התחיל במשפט כי "שוויון לנשים אינו נושא של נשים. כאשר נשים מממשות את הפוטנציאל שלהן, כולם נהנים. שוויון משמעו פוליטיקה טובה יותר, כלכלה תוססת יותר, כוח עבודה המושתת על כישרונות האוכלוסייה כולה. החברה מתפקדת טוב יותר". המפלגה הדגישה מספר נקודות ספציפיות במצע: ייצוג שווה בפוליטיקה בעסקים ובחינוך, שכר שווה, שוויון בכל הקשור להורות והתנגדות לאלימות נגד נשים.

בבחירות הכלליות בשנת 2015 המפלגה לא העמידה מועמדים כתוצאה מחוסר זמן להערכות. בשנת 2016 מפלגת השוויון העמידה מועמדת לראשות עיריית לונדון. מועמדת המפלגה זכתה ל-53,055 קולות (2.04%). בנוסף על כך, היו מועמדות נוספות בבחירות מחוזיות שהתקיימו בדרום ויילס ולפרלמנט הסקוטי אשר לא הצליחו להיבחר לשום עמדת כוח. בבחירות אלו המפלגה זכתה לתמיכה ציבורית מנשים ידועות כגון אמה תומפסון, לילי אלן, ג'ו ברנד, קייטלין מורן וג'ק מונרו.

בשנת 2017 המפלגה העמידה מועמדת לראשות עיריית ליברפול אשר קיבלה בסופו של דבר כ-1.5% מהקולות ולא נבחרה לתפקיד. בבחירות הכלליות שנערכו באותה השנה, המפלגה העמידה כשבעה מועמדות. מועמדות אלו קיבלו בין 0.3% ל-1.9% מהקולות ואף אחת מכן לא נבחרה לתפקיד.

נכון ליולי 2016, במפלגה יש כ-65,000 חברים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלגת שוויון לנשים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת שוויון לנשים
כדור כדורגל
**כדור כדורגל** הוא כדור משחק המשמש למשחק הכדורגל. צורת הכדור, גודלו, משקלו, והחומר ממנו הוא עשוי, מוגדרים בחוקת משחק הכדורגל כ**חוק 2: הכדור**.

היסטוריה
--------

במהלך השנים חלו שינויים רבים בחומר ממנו היה עשוי כדור הכדורגל. בימי הביניים הכדור היה עשוי מעטפת עור וממולא בשבבי שעם או בשלפוחית השתן של בעלי חיים. רק במאה ה-19 הכדורים התחילו להיעשות, כמו שהם כיום, עשויים מגומי ועור.

תכונות ומידות
-------------

> 
> הכדור הוא:
> 
> 
> * עגול
> * עשוי עור או חומר מתאים אחר.
> * הקיפו לא יעלה על 70 סנטימטרים, ולא יפחת מ-68 סנטימטרים.
> * משקלו עם תחילת המשחק לא יעלה על 450 גרם, ולא יפחת מ-410 גרם.
> * לחץ האוויר בכדור יהיה 0.6-1.1 אטמוספירות בגובה פני הים.
> 
> 
> 
> — תרגום ההתאחדות לכדורגל בישראל לחוק מספר 2
> 

### החלפת כדור פגום

במידה והכדור מתפוצץ או נפגם במהלך המשחק, על השופט להפסיק את המשחק. חידוש המשחק יתבצע על ידי הטלת הכדור במקום בו נפגם הכדור הקודם. חל איסור על השחקנים להחליף את כדור המשחק ללא אישור השופט.

חוקים נוספים
------------

* במשחקים תחרותיים של פיפ"א והקונפדרציות האזוריות, חייב להיות מוטבע על הכדור אחד מ-3 סימנים מזהים: **מאושר על ידי פיפ"א**, הלוגו הרשמי **נבדק על ידי פיפ"א**, או הכיתוב **כדור-משחק בינלאומי תקני**.
* חל איסור על כל סוג פרסום מסחרי על גבי הכדור, למעט סמלי התחרות, סמלי מארגני התחרות, וסמל יצרן הכדור.

יצרני כדורים
------------

במהלך השנים חברות רבות ייצרו את כדורי המשחק. החל משנת 1970, אדידס מייצרת את כדורי המשחק של המשחקים הרשמיים בגביע העולם, אליפות אירופה, משחקים האולימפיים, וליגת האלופות.

ראו גם
------

* ג'אבולאני
* בראזוקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כדור כדורגל** בוויקישיתוף
* חוק מספר 2 לחוקת משחק הכדורגל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל.
* כדור כדורגל, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4643833-6

 |