recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
רונברג טורטים מוצעים למכירה
 

**רונברג טורט** (בפינית: **Runebergintorttu**; בשוודית: **Runebergstårta**) הוא טורט פיני בטעם שקדים וארק (אנ') (שהוא **איננו** ערק) או בטעם רום ומשקלו כ-100 גרם. בדרך כלל יש ריבת פטל מוקפת בטבעת של הציפוי מעל.

מקור
----

הטורט קרוי על שמו של המשורר הפיני יוהאן לודוויג רונברג (1804–1877), אשר, על פי האגדה, נהנה באופן קבוע מהטורט שהכינה אשתו, עם פונש לארוחת הבוקר. בדרך כלל אוכלים טורטי רונברג רק בפינלנד וזמינים על פי רוב בחנויות, מתחילת ינואר ועד יום ההולדת של רונברג ב-5 בפברואר; עם זאת, פורבו, שבה התגורר רונברג במשך רוב חייו, היא יוצאת דופן, שכן בחלק מבתי הקפה שלה זמינים טורטים בכל יום בשנה.

היסטוריה
--------

 המתכון המקורי של פרדריקה רונברג משנות ה-50 של המאה ה-20 ל"Runebergsbakelse"
אגדה פופולרית מספרת שאשתו של רונברג, פרדריקה רונברג (אנ'), הכינה את הקינוח. בספר המתכונים שלה משנות ה-50 יש מתכון לטורט, שלדעתה הוא וריאציה של מתכון קודם של הקונדיטור לארס אסטניוס מפורבו.

בתרבות נפוצה
------------

ב"חוויה משנה אישה", הפרק השלישי של העונה ה-21 של סדרת איש משפחה, מוזכר הרונברג טורט ואפילו פיטר גריפין מסביר שהוא נקרא על שמו של יוהאן לודוויג רונברג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רונברג טורט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maino, Caroline (5 בפברואר 2018). "Runebergstårta". *www.kultursmakarna.se*. Kultursmakarna. נבדק ב-27 בינואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Runebergintorttu on kostea ja mantelinen (in Finnish)
3. ↑  Rahikainen, Agneta. "Skaldens liv - Familj och familjeintressen". *www.runeberg.net*. Runebergssällskapet. נבדק ב-27 בינואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Runeberg, Fredrika Charlotta Tengström (2003). *Receptbok*. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. ISBN 951-583-093-1.
5. ↑  Puljujärvi, Ismo (29 בדצמבר 2022). "Mitä ihmettä? Suosittu amerikkalaissarja vitsailee runebergintortusta". *Iltalehti* (בפינית). נבדק ב-5 במרץ 2024. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Huttunen, Otso (6 בינואר 2023). "Suomalainen perinneherkku ilmestyi yllättäen ruutuun yhdysvaltalaisessa hittisarjassa". *Ilta-Sanomat* (בפינית). נבדק ב-5 במרץ 2024. `{{cite web}}`:  (עזרה)
מסך הפתיחה של המשחק
**הקרב על ווסנות'** (באנגלית: **The Battle for Wesnoth**) הוא משחק אסטרטגיה ממוחשב, שמפותח כתוכנה חופשית בשפת ++C על ידי מתכנתים ומעצבים רבים. המשחק מופץ בחופשיות תחת רישיון GNU GPL למערכות הפעלה רבות, ובהן חלונות, לינוקס ומקינטוש.

פיתוח המשחק החל ביולי 2003 על ידי דייוויד וייט, המפתח הראשי של המשחק, שביסס אותו על המשחקים Master of Monsters ו-Warsong שיצאו למערכת Sega Genesis. מטרתו הייתה ליצור משחק אסטרטגיה חופשי בעל כללים פשוטים מאוד אבל בינה מלאכותית חזקה ורמת קושי מאתגרת. העיקרון המרכזי שהנחה את הפיתוח הוא KISS: כדי שרעיון חדש יתקבל, אסור לו לסבך את המשחקיות.

פיתוח המשחק פעיל מאוד, ובאוקטובר 2005 החלה הפצת גרסה 1.0 (אף שניתן היה לשחק במשחק זמן רב לפני כן). הגרסה היציבה העדכנית ביותר של המשחק היא גרסה 1.12.6, אשר יצאה לאור במאי 2016. המשחק מתורגם למגוון שפות. החל מגרסה 1.1 המשחק כולל גם תרגום (חלקי) לשפה העברית.

תיאור המשחק
-----------

המשחק מתרחש בעולם פנטזיה שבו השחקן יכול לבנות צבא המורכב מבני אדם, אלפים, גמדים, אורקים וכדומה. המשחק מבוסס על הנעת החיילים, כל שחקן בתורו, על לוח משושה שמתאר את פני השטח. לכל יחידה יתרונות וחסרונות משלה. ההגנה של היחידה בפני התקפות מבוססת על פני השטח שעליהם היא נמצאת, מה שהופך את המיקום לאלמנט חשוב מאוד במשחק. ישנם שני סוגי התקפות שונים - פנים אל פנים או קליעים, וסוגי נשק שונים כאשר יחידות יכולות להיות חסינות או פגיעות לסוגי נשק מסוימים. במשחק גם מתקיים מחזור של יום ולילה, כאשר חלק מהיחידות נלחמות טוב יותר באחד מזמנים אלו.

ניתן לשחק במשחק כשחקן יחיד בסדרת משימות שבה הצבא עובר ממשימה למשימה, והמשימות סובבות סביב קו עלילה מסוים, וניתן לשחק במשימה בודדת העומדת בפני עצמה. קיימת גם אפשרות של משחק רב שחקנים דרך האינטרנט או על אותו מחשב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקרב על ווסנות'** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הקרב על ווסנות'
* הקרב על ווסנות', ברשת החברתית פייסבוק

* הקרב על ווסנות', ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סקירה על המשחק באתר לינמגזין
**אנפה כחולה קטנה** (שם מדעי: ***Egretta caerulea***) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית ומצפינה גם לדרום אמריקה הצפונית שסביב חוף המפרץ והקריביים, ולעיתים אף מצפינה עד הגבול הדרומי של קנדה, אך נודדת דרומה בחורף. אנפה זו היא קרובתה של לבנית אדמדמה, הגדולה ממנה והיא בעלת תפוצה רחבה ואינה נמצאת בסכנת הכחדה.

אנפה זו מגיעה לאורך ממוצע של 64–76 ס"מ ובעלת מוטת כנפיים של 102 סנטימטרים ומשקלו של 325 גרם. נוצותיה כחולות-אפורות עם צוואר וראש סגולים-כהים ומקור אפור וצהוב בתחילתו. הראש והצוואר בעלי נוצות פרועות מעט המאדימות בעונת הרבייה. לעומת הבוגרים, הצעירים בשנים הראשונות לעומתם לבנים בהרבה, דומים מעט ללבנית השלג.

האנפה חיה במושבות סמוך לצמחייה, לרוב סביב מים מתוקים כמו ביצות ונהרות איטיים וכן בין מנגרובים וביצות מלחה, כשהאנפות הצפוניות נפוצות יותר גם לאורך החופים. האנפה צדה ממארב בעזרת מקורה הארוך טרף קטן של דגים, צפרדעים, תולעים, סרטנים וחרקים.

לעיתים קרובות אנפה זו מתרבה לצד אנפית השלג בקבוצות גדולות. עם זאת בשאר הזמן האנפות נעות ביחידות. בקן הנקבות מטילות 3 עד 7 ביצים בצבע תכלת.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפה כחולה קטנה** בוויקישיתוף
* אנפה כחולה קטנה, באתר ITIS (באנגלית)
* אנפה כחולה קטנה, באתר NCBI (באנגלית)
* אנפה כחולה קטנה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* אנפה כחולה קטנה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* אנפה כחולה קטנה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפה כחולה קטנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
דוכן חלב סויה בווייטנאם
קרטוני חלב סויה בטעמים ביפן
**חלב סויה** הוא נוזל המופק מפולי סויה. חלב הסויה הומצא בסין לפני יותר מ-2,000 שנה, וכיום הוא נמכר ומשווק ברחבי העולם.

לפי המסורת הסינית, חלב הסויה וגם טופו הומצאו על ידי הנסיך ליו אן (劉安‏, Líu Ān), משושלת האן הקיסרית, בערך בשנת 164 לפני הספירה, אולם אין עדות היסטורית נוספת שמבססת את המסורת הזאת. אחרי כ-900 שנה יוצאו הטופו והסויה ליפן, ולאחר מכן יוצאו לרחבי ארצות המזרח. במאה ה-20 הגיע חלב הסויה בתפוצה רחבה גם למדינות המערביות, בעיקר לחנויות טבע. משנות ה-90 של המאה העשרים ועד היום חלה עליה בצריכת הסויה והטופו בעולם המערבי.

הכנת חלב סויה
-------------

תהליך הכנת חלב הסויה כולל מספר שלבים עיקריים:

* טחינה של פולי הסויה
* הפרדה בין החלק המסיס במים לבין זה שאינו מסיס
* הוספת מים לחלק המסיס

ניתן לבצע את התהליך בעזרת מכשיר חלב סויה. הנוזל הלבנבן שמתקבל מכונה חלב סויה טרי. מקורו בפולי סויה ומראהו דומה למראה של חלב פרה אך הוא שונה לחלוטין בטעמו. הוא עשיר בחלבון מלא, בסידן ובמינרלים שונים אחרים.

להכנת טופו מוסיפים בדרך כלל לחלב הסויה מלח ניגרי טבעי, המשמש כמגבן. הוספת מגבן גורמת להיפרדות החלבון מהנוזל. בתהליך המסורתי מועבר החלב, במצבו זה, לתבניות מחוררות שבתוכן בד כותנה, ונדחס לגושים.

מותגי חלב סויה מסוימים נחשבים כמזון אולטרה-מעובד (לפי הגדרות משרד הבריאות).

היבטים בריאותיים
----------------

ערכו התזונתי של חלב סויה דומה לערכו התזונתי של חלב. כמות החלבונים דומה, אך קיים הבדל בהרכב השומנים. בפולי הסויה שהם מוצר מהצומח, אין כולסטרול אשר נמצא בחלב יונקים. בחלב סויה יש מעט יותר סידן, אם כי ספיגתו נמוכה יותר.

יחסית לצמחים אחרים סויה מכילה יותר פיטואסטרוגנים. פיטואסטרוגנים מועילים למערכות שונות בגוף כגון מערכת השלד והלב.

משרד הבריאות ממליץ על צריכת סויה, כולל משקאות סויה ללא סוכר מוסף. סקירת מחקרים חדשה שפרסם קובעת כי צריכת סויה אינה גורמת להתפתחות מינית מוקדמת (כפי שחששו בעבר), וכי אינה מעלה את הסיכון להתפתחות סרטן השד אלא להפך, היא עשויה לסייע במניעת סרטן השד וקשורה בהפחתת הסיכון לתמותה ולהישנות הגידול בקרב חולות ושורדות המחלה.

ראו גם
------

* פיטואסטרוגנים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חלב סויה** |

* History of Soymilk and Dairy-like Soymilk Products, באתר soyinfocenter.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  משרד הבריאות, קבוצות מזון לפי רמת עיבוד, באתר www.health.gov.il
2. ↑  קרן וולקומיר, חלב פרה, עיזים, אורז או סויה: מה עדיף?, ynet‏-דיאטה, 22.5.2012
3. ↑  מהו סידן ולמה הוא חשוב? איפה משיגים וכיצד צורכים? -  (הקישור אינו פעיל)
4. ↑  מידע מעודכן בנושא צריכת סויה והשפעות בריאותיות, משרד הבריאות, מאי 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563386605171
* GND: 4408656-8
* LCCN: sh85125893
* NDL: 00575908

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב ישראלי מפתח תקווה. אם התכוונתם לסופר ישראלי, ראו משה פינטו (סופר), לרב היישוב נתיב השיירה ראו נתיב השיירה.
הרב **משה פינטו** (נולד בשנת תשכ"א, 1961) הוא ראש ישיבת פאר משה לצעירים בפתח תקווה, ראש ישיבת "נחלת אשר" הגבוהה, ונשיא תלמוד תורה והמכינה לישיבה "פאר משה" ורב השכונות בצפון פתח תקווה. נשיא רשת מעיין החינוך התורני בפ"ת. מיוזמי ומקימי קריית "חזון עובדיה" בפתח תקווה.

ביוגרפיה
--------

נולד במרקש שבמרוקו לרב מסעוד אשר פינטו. בשנת 1968 עלתה משפחתו לישראל והשתקעה בפתח תקווה. למד בישיבת הרמב"ם בתל אביב, בראשות הגאון הרב אברהם חפוטא, ולימים נישא לבתו. כמו כן למד בישיבת נחלת דוד פתח תקווה בראשות הגרב"ש סלומון זצ"ל, ובישיבת חברון ירושלים. בשנת תשמ"א זכה בפרס מטעם הקרן של צעירי אגודת ישראל על שם הרב מבריסק. בשנת תשמ"ג זכה בפרס מטעם הקרן על שם רבי מנחם זמבה. זכה בפרס מטעם קרן אור המזרח בנשיאות הרב עובדיה יוסף. זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית על ספרו "אמרי שפר", ובפרס ירושלים לספרות תורנית על סדרת ספריו "אמרי משה" ו"דרש משה". 

לאחר נישואיו למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה. קיבל סמיכה לרבנות וכושר לרב עיר.

היה ממייסדי בית הכנסת "שבת אחים" בפתח תקווה, שימש כרב בית הכנסת ליוצאי אפגניסטן וממייסדיו "מטה יהודה" ולאחר מכן שימש רב בית הכנסת המרכזי הספרדי "בית אברהם" ברחוב נחלת צבי 20 פתח תקווה משך 14 שנה. ייסד ובנה את בית הכנסת "משכן כדורי" לעדה הבוכרית, ובית הכנסת המרכזי הספרדי "נחלת משען שבשכונת נוה גן בעיר פתח תקווה, וכן מייסד כוללים משכן ירון אור מנחם, ואור יוסף. 

בשנת תשס"א נבחר פה אחד על ידי הגוף הבוחר במועצה הדתית בפתח תקווה לשמש כרב השכונות בצפון פתח תקווה.

בשנת תשמ"ו (1986) הקים את ישיבת פאר משה בשכונת קרול. מוסדות הישיבה כוללים תלמוד תורה, מכינה לישיבה, ישיבה קטנה, ישיבה גבוהה "נחלת אשר" וכולל אברכים.

הרב פינטו הוא יו"ר עמותת בינה לעיתים ונשיא ארגון שערים לתורה. כמו כן הוא ממייסדי רשת החינוך התורני בפתח תקווה ונשיאה, וכן חבר ההנהלה הרוחנית של רשת החינוך הארצית בני יוסף.

ספריו
-----

* **ספר הדרכה לבן תורה**, תשנ"ד
* **אמרי שפר** - על התלמוד, תשס"ג
* **אמרי משה** - שיחות מוסר (שני חלקים), תשס"ד
* **דרש משה** - דרשות לפי סדר פרשת השבוע, שני חלקים על בראשית, תשס"ז, ושני חלקים על שמות
* **ברכת משה** - שיעורים על מסכת גיטין
* **ויגד משה** - הגדה של פסח, התשע"ג
* **וידבר משה** - מועדי ישראל בהלכה ובאגדה, התשע"ה
* **ורעה אמונה** - תיקון ולימוד לליל המימונה כמנהג יהדות מרוקו ומאמרים בעניין מעלת האמונה, התשע"ד
* **קובץ בכורי פאר משה** - שיעורים על מסכת בבא מציעא
* **קובץ נחלת אשר - חבורות** על מסכת בבא מציעא

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב פינטו (אורכב 12.01.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר ישיבת פאר משה (אורכב 11.07.2011 בארכיון Wayback Machine)
**עיר שמנה** (באנגלית: **Fat City**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת ספורט משנת 1972 בבימויו של ג'ון יוסטון, עם סטייסי קיץ', ג'ף ברידג'ס וסוזן טיירל בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי לאונרד גרדנר (אנ') והוא מבוסס על ספרו "עיר שמנה" משנת 1969.

הצילומים נערכו בסטוקטון (קליפורניה) כמו שמתואר גם בספר, עיר מוזנחת עם בעיית עוני, אבטלה, פשע ושכרות. העלילה היא על הקשיים בעולם האגרוף ומתארת קשר בין מתאגרף בסוף דרכו המקצועית למתאגרף צעיר.

סוזן טיירל הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

תקציר עלילה
-----------

בילי טולי (סטייסי קיץ') הוא מתאגרף בן 30 בסוף דרכו המקצועית. בעבר היה מתאגרף מצליח, השתכר יפה והיה נשוי. כשהקריירה שלו החלה לרדת, הוא מצא מפלט בשתייה ואשתו נטשה אותו. כעת הוא נמצא בחדר במלון מוזנח, קם בקושי בבוקר, שותה אלכוהול ולא יודע מה לעשות. לבסוף הוא מחליט להתאמן קצת במועדון ימק"א המקומי.

במועדון הוא מבחין בצעיר המתאמן במרץ על שק איגרוף. הצעיר מציג את עצמו בתור ארני מונגר (ג'ף ברידג'ס) בן 18. בילי מציע להתאגרף אתו ומגיע למסקנה שיש לו כשרון לאיגרוף הוא שולח אותו למאמנו בעבר, רובן (ניקולאס קולאסנטו).

בילי ממשיך לצרוך אלכוהול בבר שם הוא פוגש את אומה (סוזן טיירל), אשת בר אלכוהוליסטית שמבלה את רובה זמנה בבר לאחר שהחבר שלה ארל (קרטיס קוקס), נשלח למאסר. בין בילי ואומה מתנהל דו-שיח של אלכוהוליסטים עם עליות וירידות ולבסוף הוא עובר לגור בדירת החדר שלה.

רובן חושב שארני כשרוני אך ארני מפסיד כבר בקרב הראשון. בילי וארני כעת מובטלים והולכים לעבוד בחקלאות כדי להשתכר למחייתם (סצנה שמזכירה את ענבי זעם).

חברתו של ארני, פיי (קנדי קלארק), נכנסת להיריון. הם מתחתנים ונולד להם בן. ארני ממשיך באגרוף ומצליח. ארל חוזר מבית הכלא לאומה ובילי נזרק מהדירה. הוא מבקש מרובן להשתתף שוב בתחרות ורובן מסכים לאחר היסוסים.

בילי מתאגרף מול לוצרנו (סיקסטו רודריגז) ומנצח אותו אך רובן משלם רק 100 דולר. בילי עוזב אותו בכעס ופוגש ברחוב את ארני. שניהם נכנסים לשתות קפה בבר מסתכלים אחד בשני וכמעט לא מדברים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סטייסי קיץ' | בילי טולי | מתאגרף |
| ג'ף ברידג'ס | ארני מונגר | מתאגרף |
| סוזן טיירל | אומה |  |
| קנדי קלארק | פיי | בת זוגו של ארני |
| ניקולאס קולאסנטו | רובן | מאמן אגרוף |
| ארט ארגון | בייב | עוזר מאמן |
| קרטיס קוקס | ארל |  |
| סיקסטו רודריגז | לוצרנו | מתאגרף |

לקריאה נוספת
------------

* דני מוג'ה, **אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת**, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "עיר שמנה", עמ' 207–209

קישורים חיצוניים
----------------

* "עיר שמנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "עיר שמנה", באתר נטפליקס
* "עיר שמנה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "עיר שמנה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "עיר שמנה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "עיר שמנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לעיר שמנה, באתר יוטיוב
* הסבר על הסרט, באתר יוטיוב
* הסצנה הסופית שלך הסרט, באתר יוטיוב
* עיר שמנה, באתר TCM
**גן חיות** (באנגלית: **Zoo**) היא סדרת דרמה אמריקאית, אשר מבוססת על ספר באותו שם מ-2012 שנכתב על ידי ג'יימס פטרסון, המשמש גם כמפיק בפועל, ומייקל לדווידג'. הסדרה שודרה בין 30 ביוני 2015 עד ל-21 בספטמבר 2017 למשך 3 עונות, לאחריהם בוטלה. היא שודרה ברשת CBS למשך עונות ובכיכובם של השחקנים: ג'יימס וולק, קריסטן קונולי, נונסו אנוזי, נורה ארנזדר ובילי בורק. הצילומים בוצעו בניו אורלינס, בוונקובר ובסביבותיה וברחבי קולומביה הבריטית.

הסדרה מגוללת את הסיפור של אנשי מקצוע מגוונים החוקרים התפרצות מסתורית של מתקפות בעלי חיים נגד בני אדם ברחבי העולם ומעשיהם לעצור את התופעה.

עלילה
-----

התקפות אלימות של בעלי חיים על בני אדם מתרחשות בכל רחבי העולם. ג'קסון אוז, זואולוג אמריקאי וחברו הקנייתי, אברהם קניאטה, מדריך ספארי, כמו גם ג'יימי קמפבל, עיתונאי בלוס אנג'לס, מיץ' מורגן, פתולוג וטרינרי מוזר, וסוכנת מודיעין צרפתייה , קלואי טוסיינט, כולם מבקשים לחקור המגיפה המסתורית ככל שההתקפות של בעלי החיים הופכות למתואמות ואכזריות יותר ויותר.

פרקים
-----

| **עונה** | **מספר פרקים** | **תאריך שידור**
**פרק בכורה** | **תאריך שידור**
**פרק סיום** |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 13 | 30 ביוני 2015 | 15 בספטמבר 2015 |
| 2 | 13 | 28 ביוני 2016 | 6 בספטמבר 2016 |
| 3 | 13 | 29 ביוני 2017 | 21 בספטמבר 2017 |

### דמויות

* **ג'קסון אוז** (ג'יימס וולק) - זואולוג.
* **ג'יימי קמפבל** (קריסטן קונולי) - עיתונאי.
* **אברהם קניאטה** (נונסו אנוזי) - מדריך ספארי.
* **קלואי טוסיינט** (נורה ארנזדר; עונות 1-2) - חוקרת מודיעין צרפתית.
* **ד"ר מיטש מורגן** (בילי בורק) - פתולוג וטרינר.
* **דריאלה מרזן** (אליסה דיאז; עונוה 2-3)
* **לוגן ג'ונס/אדוארד קולינס** (ג'וש סלטין; עונות 2-3)
* **קלמנטין לואיס** (גרייסי דיז'ני; אורחת בעונה 2, ראשית ב-3)

קישורים חיצוניים
----------------

*

הערות שוליים
------------
**המפלגה הליברטריאנית** (בספרדית: **Partido Libertario**, בראשי תיבות **PL**) היא מפלגה ארגנטינאית שנחשבת למפלגת ימין-ימין רדיקלי, והיא מפלגת השלטון במדינה.[דרושה הבהרה] המפלגה מקדמת אלמנטים של אולטרה-שמרנות חברתית, אולטרה-ליברליזם כלכלי, ליברטריאניזם מינארכיזם ותפיסת מדינת שומר הלילה. המפלגה הוקמה ב-2018, ומאז 2019 מונהגת על ידי נשיא ארגנטינה הנבחר חאבייר מיליי, שזכה בבחירות הכלליות ב-2023. המפלגה היא חברה מייסדת בקואליציית "החירות מתקדמת" (La Libertad Avanza), שגם אותה מוביל מיליי.

למפלגה יש נציגות לאומית החל מאוקטובר 2023, ויש לה נציגויות ב-11 מפרובינציות ארגנטינה (בואנוס איירס (עיר), בואנוס איירס (פרובינציה), לה פמפה, לה ריוחה, מנדוסה, סן חואן, סנטה פה, סנטיאגו דל אסטרו, קורדובה, קוריינטס וקטמרקה).

היסטוריה
--------

חאבייר מיליי, מנהיג המפלגה ונשיא ארגנטינה הנבחר מאז 2023
המפלגה נוסדה בשנת 2018 על ידי קבוצה של צעירים שהתאגדו בעיקר ברשתות החברתיות ובפורומים אינטרנטיים שתמכו ברעיונותיו הליברטריאניים ואנרכו-קפיטליסטיים של הכלכלן חאבייר מיליי. ב-23 בפברואר 2019 הצטרף מיליי בעצמו למפלגה והפך לנשיא הכבוד שלה.

בבחירות 2019 השתתפה המפלגה בשם "חזית ההתעוררות" רק בבחירות לבית הנבחרים של ארגנטינה בפרובינציית קורדובה, אך לא עברה את הבחירות המוקדמות.

בבחירות 2021 התמודד מיליי מטעם המפלגה בבחירות לבית המחוקקים במחוז הבחירה של העיר בואנוס איירס, ונבחר עם 17% מהקולות.

בבחירות 2023 התמודד מיליי לנשיאות ארגנטינה מטעם קואליציית "החירות מתקדמת" (La Libertad Avanza). בבחירות המקדימות הוא סיים במקום הראשון עם 29.86% מהקולות, בסיבוב הראשון הוא קיבל 29.99% מהקולות אך הפסיד לשר הכלכלה סרחיו מאסה מהאיחוד למען המולדת (Unión por la Patria), שזכה ב-36.78% מהקולות. בסיבוב השני הוא ניצח את מאסה ברוב של 55.69% מול 44.30% ונבחר לנשיא ארגנטינה.

אידאולוגיה
----------

סמל ארגון הנוער של המפלגה, הנוער הליברטריאני
המפלגה מתוארת לעיתים קרובות כמפלגת ימין עד ימין רדיקלי. האידאולוגיה של המפלגה מתוארת במצע שלה ככזו שמתמקדת בליברטריאניזם, נשענת על שוק חופשי ודרגולציה ודוגלת בחילוניות ומינארכיזם. חלק נכבד מחברי המפלגה תומך גם בליברליזם קלאסי, אנרכו-קפיטליזם ואנטי-קומוניזם.

מנהיג המפלגה, חאבייר מיליי, הביע בעבר דעות אולטרה-שמרניות, כולל התנגדות להפלות מלאכותיות, גם במקרים של התעללות מינית, ולחינוך מיני בבית הספר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המפלגה הליברטריאנית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הליברטריאנית (בספרדית)
* המפלגה הליברטריאנית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Plataforma". *המפלגה הליברטריאנית* (בספרדית). נבדק ב-2023-11-20.
2. ↑  סרחיו מורסי (29 באוגוסט 2021). ""Libertarios": ¿Nada nuevo bajo el sol?" ["ליברטריאנים": אין חדש תחת השמש?]. *אל דיאריו* (בספרדית). נבדק ב-2023-11-20. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  טלטלה בארגנטינה: מועמד הימין הקיצוני, המעריץ את טראמפ, ניצח בפריימריז לנשיאות, באתר וואלה!‏, 14 באוגוסט 2023
4. ↑  הפתעה בארגנטינה: שר האוצר ניצח את מועמד הימין הקיצוני בסיבוב הראשון בבחירות לנשיאות, באתר וואלה!‏, 23 באוקטובר 2023
5. ↑  מועמד הימין הקיצוני ניצח בארגנטינה: "יש לנו בעיות אדירות לפנינו", באתר וואלה!‏, 20 בנובמבר 2023
**קבריח'א** (בערבית: **قبريخا**) הוא כפר בנפת מרג' עיון במחוז א-נבטיה. הכפר שכן בגבול רצועת הביטחון.

אטימולוגיה
----------

על פי מסורת מקומית גרו ביישוב יהודים ובראשם היה שליט שהיה אחראי על גביית המסים למלך צור. שמו היה איח'א או ריח'א שקברו עדיין קיים בכפר מתחת לבית הקברות. הלחם המלה קבר עם שמו הביא לשם היישוב.

על פי סברה אחרת, השם הוא שיבוש של המזאר (מקאם) המבורך (المزار المبارك").

היסטוריה
--------

בשנת 1852 תיאר החוקר אדוארד רובינסון את ביקורו בקבריח'א, כשבדרכו לכפר נתקל בהריסות בתי מגורים עתיקים, חלקם מאבנים חצובות. בתוך ההריסות גילה רובינסון אבן מעוקלת של קשת, הדומה לאלו הנמצאות בשרידי התיאטרון בסמירנה. הוא גם תיאר שתי שורות של עמודים של מקדש עתיק בכפר, מהם נותרו מעטים עומדים או שוכבים, כולל עמוד עם כותרת יונית. הממצאים מעידים על קיומו של מקדש עתיק במקום, אך לא היה ניתן לקבוע את מקורו – האם היה פיניקי, יווני או רומי.

בשנת 1875 תיעד ויקטור גרן כי מצא בכפר 150 תושבים מתואלים.

ב-1881 תיארה הקרן לחקר ארץ ישראל את קבריח'א ככפר נוצרי קדום, בנוי מאבן וממוקם על ראש גבעה. הסביבה הכפרית מעובדת, ובכפר נמצאו בריכה חצובה וכמה בורות מים, לצד שרידים של כנסייה נוצרית מוקדמת, עמודים עם בירת קורינתוסית וקבר חצוב בסלע.

בספטמבר 1972 ביצעו כוחות צה"ל פשיטה על הכפר, כחלק מפעולות צה"ל בתגובה לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.

בפברואר 1984 התרחש עימות בכפר בין כוח גאני של יוניפי"ל.

ב-24 במאי 1993 יצא כוח צנחנים מגדוד 101 ממוצב טייבה למארב באזור קבריח'א. במהלך המארב אירעה תאונה מבצעית כשחיילי צה"ל נהרגו מאש ישראלית. באירוע נפלו סגן עזרא אשר, סמ"ר דביר יעקוב מור חיים, סמל אהוד חלמיש וסמל יעקב גבאי. ביוני 1993 שיגר חזבאללה קטיושות מהכפר לעבר ישראל.

ב-23 ביוני 1999 נפצעה אישה בכפר מירי ישראלי. חזבאללה הגיב בירי רקטות לעבר צפון ישראל, וטען כי היו 21 התקפות על 11 כפרים לבנוניים בדרום לבנון במהלך חמשת הימים שקדמו. ישראל הגיבה בשתי תקיפות מהאוויר ב-24–25 ביוני. שתי תחנות כוח וחברת טלפון נהרסו, וכן תחנת הרדיו של אל-מנאר בבעלבכ וחמישה גשרים בין ביירות לצידון. חוליה נוספת של חזבאללה ירתה רקטות מסוג קטיושה אשר הרגו שני בני אדם בקריית שמונה. ההערכה היא שהתקיפות האוויריות הישראליות גרמו לנזק ישיר של 52 מיליון דולר. שמונה לבנונים נהרגו, בהם שלושה כבאים, ושבעים בני אדם נפצעו קשה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים רביה, אבי יערה, צה"ל הרג מחבל ברצועת הבטחון, חדשות, 22 ביולי 1985
2. ↑  אליהו זהבי, דן גלעדי, סוכניות הידיעות, הג'יהאד המוסלמי: "אנחנו הרמנו את קופנהאגן", חדשות, 23 ביולי 1985
3. ↑  بلدة قبريخا, www.itihadjabalamel.com
4. ↑  Robinson and Smith, 1856, pp. 55-56; as given in Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 108
5. ↑  Guérin, 1880, p. 273
6. ↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, pp. 107-108
7. ↑  נחמן שי, לוחמי צה"ל זינקו מהזחל"ם והסתערו, דבר, 19 בספטמבר 1972
8. ↑  מנחם רהט, חייל נפצע מאש מחבלים בכיכר הכוכב בצידון, מעריב, 9 בפברואר 1984
9. ↑  כתבה מידיעות טבריה מ-14 בפברואר 2020, כפי שהועלתה באתר פרש.
10. ↑  מנחם הורוביץ, "נמאס לנו להיות בשר תותחים, חדשות, 29 ביוני 1993
11. ↑  Middle East International #603, 2 July 1999; Publisher Christopher Mayhew; Michael Jansen, Beirut, pp.4-5; Reinoud Leenders, Beirut, pp.5&7
**מצמוץ** הוא הסגירה והפתיחה המהירות של העפעפיים. הוא פעולה הכרחית של העין המסייעת לפזר דמעות ולהסיר גורמים מגרים ממשטח הקרנית והלחמית. בממוצע, מצמוץ לוקח מעט יותר מעשירית שנייה. מהירות המצמוץ עשויה להיות מושפעת מגורמים כגון עייפות, פגיעת עין, תרופה ומחלה. אדם ממצמץ בממוצע 15 פעמים בדקה. שיעור המצמוץ מוחלט על ידי "מרכז המצמוץ", אבל עשוי להיות מושפע על ידי תמריץ חיצוני. כאשר בעל-חיים (בדרך-כלל אדם) בוחר למצמץ רק עין אחת בתור אות לאחר בקביעה חברתית (צורה של שפת-גוף), הפעולה נקראת קריצת-עין. לעומת זאת, ישנן חיות (לדוגמה, צבים ואוגרים) הממצמצות את עינן האחת ללא תלות בעינן השנייה.

תפקוד ומבנה המצמוץ
------------------

המצמוץ מספק לחות לעין על ידי שטיפה בדמעות וחומר סיכה שהעיניים מייצרות. העפעף מספק יניקה לרוחב העין מצינור הדמעות אל כל גלגל העין לשמירה מהתייבשות.

המצמוץ גם מגן על העין מגורמי גירוי. הריסים הם שערות הצומחות מהעפעף העליון והתחתון היוצרות קו הגנה נגד אבק וגורמים מזיקים אחרים המזיקים לעין. הריסים לוכדים את רוב הגורמים המזיקים לפני שהם מגיעים אל גלגל העין.

ישנם מספר שרירים השולטים בהחזר המצמוץ. השרירים העיקריים, השוכנים בעפעף העליון ואחראים לפעולת הסגירה והפתיחה הם שריר העין החוגי (Orbicularis oculi) והשריר מרים העפעף העליון (levator palpebrae superioris). התכווצותו של שריר העין החוגי סוגר את העין, בעוד הרפייתו ובמקביל התכווצות שריר מרים העפעף העליון פותח את העין. שריר המולר (או שריר העפעף העליון) ושריר העפעף התחתון אחראים להרחבת העין. שרירים אלו אינם אחראים למצמוץ גרידא, אלא חיוניים גם בפעולות רבות אחרות, ביניהן גם פזילה וקריצת-עין.

מצמוץ בחיי היום-יום
-------------------

### בילדים

תינוקות אינם ממצמצים באותו שיעור כמבוגרים, למעשה תינוקות ממצמצים רק בשיעור ממוצע של פעם או פעמיים בדקה. הסיבה להבדל אינה ידועה, אבל ההשערה המוצעת היא שתינוקות אינם דורשים את אותה הכמות של סיכוך עין כמבוגרים בגלל שפקיחת עיניהם קטנה יותר יחסית למבוגרים. בנוסף, תינוקות אינם מייצרים דמעות במהלך החודש הראשון לחייהם. תינוקות גם ישנים בכמות משמעותית יותר שינה ממבוגרים, וכדלקמן, עיניים עייפות ממצמצות יותר. לעומת זאת, במשך הילדות שיעור המצמוץ גדל, ועד גיל ההתבגרות, הוא בדרך-כלל שווה למבוגרים.

### במבוגרים

גברים ונשים אינם נבדלים בשיעור המצמוץ הספונטני, המוערך בממוצע של 10 מצמוצים בדקה בסביבת מעבדה. ברם, כאשר העיניים מתמקדות בעצם למשך זמן ממושך, כמו בקריאה בספר או בצג מחשב, שיעור המצמוץ פוחת לבערך 3 - 4 פעמים בדקה. זוהי הסיבה העיקרית להתייבשות העיניים ולהתעייפותן בזמן קריאה.

מצמוץ העיניים עלול להיות אמת-מידה לאיבחון מצבים רפואיים. לדוגמה: מצמוץ מופרז עלול לסייע לאבחן התקפה של תסמונת טורט, שבץ, ואפילו הפרעה במערכת העצבים. שיעור מופחת של מצמוץ מיוחס למחלת פרקינסון, לחולים מבט חודר ניכר ודמוי-ערמומי אשר ניתן לזיהוי בקלות.  

מידת המצמוץ יכולה להעיד על מצב נפשי: אנשים מדוכאים מצמצו עד 18 פעמים בדקה לעומת 28 פעמים במצב נפשי טוב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מצמוץ** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מצמוץ** |

* אתר למנויים בלבד גדעון לב, מחקר חדש מגלה כי המצמוץ משפר את התפיסה הוויזואלית, באתר הארץ, 6 • 19 באפריל 2024

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Blink and you miss it!
2. ↑  אורי ברמן, מצמוץ הוא רפלקס טבעי, אבל למה אנחנו לא יכולים להעביר אפילו חמש דקות בלעדיו? ומה המצמוץ שלנו מלמד עלינו? מכון דוידסון, 22 בפברואר 2024
**עמית שרעבי** (נולד ב-3 לדצמבר 2004) הוא יזם, איש עסקים, שחקן, צלם, אמן מוסיקלי, כותב ומלחין וכוכב רשת ישראלי. שרעבי ידוע כדמות פרובוקטיבית ברשת.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-3 לדצמבר 2004 בנס ציונה וגדל שם בכל ילדותו, כל חייב התחבר לתחום הצילום, הרשתות והמוסיקה, כתב והלחין שירים.

בשנת 2016 צילם את עצמו לסרטונים ביוטיוב (רשת חברתית) וערך ולוגים ומערכונים בתדר היומ-יומי ושם צבר קהל בפעם הראשונה.

בשנת 2021 קנה מכונות משחק, פתח עסק של מכונות משחק והציב בעסקים מקומיים באיזור נס ציונה-רחובות והסביבה.

בשלב יותר מאוחר השנה (2021) , עמית הצטרף לקהילה של שיווק רשתי המשווקת מוצרי בריאות להזמנה ברשת ושיווק את המוצרים באמצעות אינסטגרם (רשת חברתית), שם צבר קהל באינסטגרם.

לאחר מכן בשנת 2022 ביצע צילומי מגנטים לאירוע קיץ בקאנטרי במודיעין "HolmesPlace" ושם הכיר את רזיאל אברהם - בעל חברת הפקות אירועים והחליטו לעבוד בשותפות ב-צילום והפקות אירועים.

בשלב מאוחר יותר (2023) שיווקו את עצמם דרך סרטונים מצחיקים - עמית ורז העלו סרטונים לטיקטוק שלהם "rnaevents" וצברו תאוצה בטיקטוק (רשת חברתית), עמית פתח אחד משלו והמשיך משם לקריירה עצמית ושם כיום משווק את המוסיקה שהוא מעלה לרשת ומקדם אינטרסים ודעות שונות משאר האנשים.

ראו גם
------

* ערך1

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **שם** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שם** |

* עמית ברשת החברתית אינסטגרם עמית ברשת החברתית טיקטוק עמית ברשת החברתית יוטיוב

הערות שוליים
------------
**יניב זייד** (נולד ב-10 באוקטובר 1977) הוא ד"ר למשפטים, עורך דין, חוקר, כלכלן, סופר ומרצה בנושאי אמנות השכנוע, רטוריקה, מכירות, פרזנטציות ודיבור בפני קהל.

ביוגרפיה
--------

זייד נולד בחיפה. למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה.

התקבל לקורס טיס בחיל האוויר, וכעבור שנה וחצי עבר לשרת כקצין פיקוח טיסה.

למד לתואר ראשון במשפטים וכלכלה ולתואר שני ושלישי במשפטים.

במהלך לימודי המשפטים באוניברסיטת חיפה שימש כיו"ר מועדון ה"דיבייט" באוניברסיטה, וייצג את ישראל בתחרויות ארציות ובינלאומיות במסגרת נבחרת הדיבייט. בשנת 2003 הגיע למקום השלישי באליפות העולם לנואמים יחידים.

בשנת 2003 הוסמך כעורך דין והקים את חברת "אמנות השכנוע".

עבודת הדוקטורט שלו, בהנחייתה של פרופ' שולמית אלמוג עסקה ב"רטוריקה במשפט בעידן של שינויים טכנולוגיים".

זייד כתב חמישה ספרי הדרכה בעברית בנושא שכנוע ודיבור בפני קהל ושלושה ספרים באנגלית, כמו כן גם ספר אחד במנדרינית. בנוסף כתב גם ספר ילדים אחד. ספריו באנגלית תורגמו ומופצים במדינות בעולם, הוא מרצה ויועץ לחברות וארגונים.

ספריו
-----

* **לדבר בפני קהל**, הוצאת כתר, 2004
* **לדבר בפני לקוח**, הוצאת כתר, 2006
* **לעשות כסף באינטרנט** (עם אסף צור), פוקוס, 2008
* **שכנעת אותי**, הוצאת מדיה 10, 2013
* **שכנעת אותי שוב**, הוצאת מדיה 10, 2015
* **אבא אומר בוקר טוב, נועם אומר לילה טוב**, הוצאת מדיה 10, 2015

* **Persuade and Influence any Audience**, 2013
* **The Jewish Persuasion**, 2016
* **Creative marketing : how to Sell more, Get High Prices, and Develop Your Business to Success**, 2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יניב זייד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יניב זייד
* ד"ר שכנוע - יניב זייד, ברשת החברתית פייסבוק
* ערוץ היוטיוב של יניב זייד

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אוהד מקסימוב, עצה מהאיש הזה וכולם יעשו מה שאתם רוצים, באתר nrg, ‏, 31 ביולי 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286010405171
* ISNI: 0000 0000 7152 2843
* LCCN: no2005083755
* VIAF: 97537824
* WorldCat (עם VIAF): 97537824

 |
**החלוץ** הוא סרט ראינוע שצולם במצלמת 35 מ"מ Full Frame בשחור לבן. הסרט צולם בארץ ישראל בשנת 1927 על ידי חברת "מולדת". זה היה ניסיון ראשון להפקת סרט באורך מלא, אחרי שורה של הצעות, רעיונות והפקות קצרות של דוקודרמות וסרטי פרסומת על ידי "הקינו סטודיו מולדת". המפיק ירושלים סגל, הצלם נתן אקסלרוד הבמאי, התסריטאי והשחקן הראשי היה אלכסנדר פן.

עלילה
-----

גיבור הסרט הוא דוד שטרן, יהודי יליד אוקראינה שעולה לארץ ישראל מתוך אידיאלים ציוניים. בארץ ישראל שטרן נתקל במציאות הקשה של אבטלה ומחסור שפוגמים באמונתו באידיאל הציוני והוא מחליט לחזור הביתה לברית המועצות, הן בשל התנאים החומריים והן בשל בקשתה של אמו הקשישה. אולם, ממש לפני העזיבה הוא נפגש עם חבר שנוזף בו על חולשת האופי שהוא מגלה, וזה, יחד עם שיחותיו עם כמה מוותיקי עולי ביל"ו, גורמים לו להתחרט על החלטתו לרדת מן הארץ והוא קורע את דרכונו.

הפקה
----

צילומי הסרט החלו באוקטובר 1927 ברחובות ותל אביב. צילום סצנה ברחוב הרצל שבה שטרן נראה בלבוש בלוי סחבות ומתמוטט מחמת רעב עוררה את תגובת העוברים והשבים שלא הבינו שמדובר בצילומי סרט וניסו לעזור לפן[דרוש מקור]. כאשר הועמדו על טעותם וגילו שמדובר בסרט הזעיקו את המשטרה שהחרימה את הצילומים. בכתבה שהתפרסמה בעיתון "דבר" נטען שמדובר בתעמולה אנטי ארץ ישראלית שממומנת מחו"ל וכל מטרתה ליצור מקסם שווא של תנאי מצוקה גדולים ששוררים בארץ ישראל.

במכתב למערכת "דבר" השיב פן על טענות אלו וטען שמדובר רק בקטע שהוא חלק מסרט שמתאר סיפור ציוני של חלוץ והוא בעל מוטיבים שמטרתם לעשות דווקא תעמולה לארץ ישראל ולרעיון הציוני. אולם, הנזק כבר נעשה והפרסום הרע לסרט הִקשה על סגל להשיג מימון להמשך הצילומים. כמו כן, בין הצוות המקצועי של הסרט פרצו ריבים – הבמאי פן והצלם אקסלרוד לא הסכימו על מבנה סצנות הסיום, סגל כעס על אקסלרוד בגלל מה שחשב לחוסר מקצועיות שלו. 

בספר האוטוביוגרפי **ירושלים בתל אביב** טען ירושלים סגל כי כיוון שעיקר הסרט צולם ברחובות, הוא לא צפה בהתקדמותו משום שהיה עסוק בעבודתו כמתרגם. משהתפנה והגיע יום אחד לאתר הצילומים, התברר לו כי הצוות, שהיה צריך לצלם את בת האיכר בה מתאהב החלוץ רוכבת על סוסה אצילה, מצלם אותה במקום זאת על סוסת עבודה בהריון מתקדם. חוסר הרצינות שראה הרתיח אותו והוא החליט להפסיק את הצילומים.

בסופו של דבר הוסרטו רק 25 דקות מהסרט והוא מעולם לא יצא לאור או הוקרן על גבי המסך הגדול. התשליל של הסרט עלה באש בדליקה שהייתה במשרדו של סגל ב-1965.

במוטיב של "ירידה מהארץ בגלל יאוש מהמצב" השתמשו בסרטים רבים, למשל, "זאת היא הארץ" של ברוך אגדתי, 1935.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד משה מוסק, זיכרונותיו של נתן אקסלרוד, יוצר הסרט, באתר הארץ, 10 באפריל 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  לצורכי תעמולה אנטי א"ית, דבר, 28 באוקטובר 1927
2. ↑  אלכסנדר פן, לצלום ברחוב הרצל בת"א, דבר, 8 בנובמבר 1927
3. ↑  "ירושלים בתל אביב"
**Brasserie du Pêcheur v Germany and R (Factortame) v SS for Transport (No 3)**‏ (1996) C-46/93 ו-C-48/93 הוא פסק דין אירופי, הנוגע לאחריות המדינה בגין הפרת דין האיחוד.

הרקע העובדתי
------------

חברת בירה צרפתית תבעה פיצויים מממשלת גרמניה על כך שלא אפשרה לה לייצא בירה לגרמניה בסוף 1981 בשל אי עמידה בחוק טוהר הבירה הגרמני (Biersteuergesetz 1952 9 ו-10). הנציבות האירופית הכירה בכך כהפרה של סעיף 30 של TEEC והגישה הליכי הפרה נגד גרמניה בגין איסור על (1) שיווק מוצרים הנקראים בירה ו-(2) ייבוא בירה עם תוספים. בית הדין האירופי לצדק (ECJ) קבע שהאיסור על שיווק אינו תואם את האמנות בפרשה הנציבות נגד גרמניה (1987) 178/84. Brasserie du Pêcheur תבעה אז 1.8 מיליון DM, שהיווה חלק מההפסד שנגרם.

ה-BGH אמר כי לפי BGB § 839, GG Art. 34 כדי שמדינה תהיה אחראית יש לקבוע כי נהגה באופן מודע או ברשלנות, ורק אם מטרתו הכתובה של החוק הייתה להטיב עם צד שלישי.

מקרה נוסף שנידון אף הוא באותו ההליך, נגע לדייגים ספרדיים אשר תבעו את ממשלת בריטניה בדרישה לפיצוי בגין חוק שילוח מסחרי משנת 1988. ממשלת בריטניה טענה שהחקיקה התקבלה בתום לב, ואין בכוונתה להפר את הוראת האמנה, ולכן אין להטיל אחריות.

בחוות דעתו ציין התובע הכללי טזאורו כי עד 1995 נתקבלו רק 8 תביעות פיצויים.

פסק הדין
--------

### Court of Justice

בית המשפט לצדק קבע כי אין זה רלוונטי שהפרלמנט העביר את החוק, והמדינה עודנה אחראית. גם פסיקה מוקדמת של ה-ECJ י לא הייתה תנאי מוקדם לאחריות. לצורך פיצויים, די בכך שהחוק (1) היה צריך לכוון להקנות זכויות ליחידים (2) התקיים קשר סיבתי רציני מספיק (3) בין הפרה לנזק. אחריותה של המדינה החברה נובעת מעיקרון האפקטיביות של החוק. אחריות המדינה החברה כפופה לאותם עקרונות של אחריות החולשים על האיחוד האירופי עצמו. בהקשר חקיקתי, יש להוכיח כי הייתה התעלמות ברורה וחמורה ממגבלות הפעלת שיקול הדעת. עם זאת, שיקול הדעת שניתן לפרלמנט הוא נרחב.

### Bundesgerichtshof

כאשר תיק Brasserie חזר לבית המשפט העליון הגרמני לעניינים אזרחיים (Bundesgerichtshof), זה מצא שההפרות אינן מספיקות כדי להטיל אחריות על גרמניה.

ראו גם
------

Francovich v Italy (אנ')

הערות שוליים
------------

1. ↑  BGH, EuZW 1996, 761
תבנית:אין תיונה
הרב **מאיר צבי סטמבלר** (נולד בתשל"ב) הוא מהדמויות הבולטות ביהדות אוקראינה. הוא משמש אחד משלוחי חב"ד בדניפרו, ייסד את הסמינר למורות 'בית חנה' בעיר, ומכהן כיו"ר "הפדרציה של הקהילות היהודיות של אוקראינה".

תולדות חיים
-----------

סטמבלר נולד בשנת תשל"ב בשכונת קראון הייטס לרב יעקב ולדבורה סימה. בילדותו עלתה המשפחה לישראל והוא למד בישיבות בירושלים, בלונדון ובמונטריאול. בשנת תשנ"א, כאשר עוד היה תלמיד ישיבה, נפתחו שערי ברית המועצות ונוצרה האפשרות לפעול בגלוי עם היהודים המקומיים. מספר ישיבות חב"ד בארצות הברית ובקנדה אישרו את נסיעתם של קבוצות בחורים למדינות ברית המועצות לשעבר לתקופה של שנה על מנת שיצטרפו לשלוחי הרבי מליובאוויטש המקומיים ויסייעו להם, והרב סטמבלר נשלח לדניפרו (בשמה הקודם דנייפרופטרובסק). בפועל תקופת השליחות שלו נמשכה כשנתיים לבקשת רבה של העיר ושליח חב"ד הרב שמואל קמינצקי.

לאחר שהשתדך עם רעייתו לבית סלומון (ראשון לציון) ביקש ממנו הרב קמינצקי לעבור לאחר החתונה להתגורר בדנייפרופטרובסק באופן קבוע ולהצטרף לשלוחי חב"ד בעיר. הזוג הצעיר שאל את הרבי מליובאוויטש וזכה למענה חיובי. חתונתם התקיימה בראש חודש כסלו ה'תשנ"ד, וכבר בחג החנוכה היה הזוג בביתו בדנייפרופטרובסק.

סמינר 'בית חנה'
---------------

בשנת תשנ"ה ייסד הרב סטמבלר את סמינר 'בית חנה', שתוך שנים ספורות צבר תאוצה והוציא תחתיו למעלה מאלף מורות בעלות הכשרה מקצועית עם תעודה המוכרת על ידי משרד החינוך האוקראיני ומשרד החינוך הישראלי.

הקמת הסמינר התרחשה בעקבות הצעתו של לוי לבייב לייסד סמינר להכשרת מורות יהודיות. זהו המוסד היהודי היחיד במדינות ברית המועצות לשעבר ואחד הבודדים בעולם שנותן תואר MA ו-BA לתלמידיו. המכון נכלל ברשת החינוך 'אור אבנר' והפך להיות עד מהרה להיות "הלב" של הרשת, כשהוא מכשיר כאמור למעלה מ-1,000 מורות שחלקן הגדול עובדות כיום במוסדות החינוך הרבים לסוגיהם השונים בכל מדינות ברית המועצות לשעבר, בישראל, בארצות הברית, קנדה ובכמה מדינות באירופה שבהן יש ריכוז של יהודים דוברי רוסית.

הפדרציה היהודית באוקראינה
-------------------------

בשנת תשנ"ט, עם התמסדות הקהילות היהודיות במדינה ופריחתן, עלה הצורך להקים את איגוד הקהילות היהודיות במדינה והוא התבקש לעמוד בראשו. במסגרת זו הוא דואג למאות הקהילות היהודיות הפזורות בכל רחבי אוקראינה ועומד בקשר הדוק עם כלל רבני הערים – רובם שלוחי חב"ד. פעילותו מתמקדת בייצוג השלוחים מול השלטונות, בעזרה להשגת מחירים נוחים למוצרים שונים המתאפשרת בעקבות הזמנה מרוכזת של כלל הקהילות היהודיות במדינה.

נכון לשנת תשע"ד מאגדת הפדרציה תחתיה מאה ושמונים קהילות יהודיות, והיא הגוף היהודי החזק ביותר באוקראינה, וזוכה ליחס של כבוד מצד השלטונות ולשיתופי פעולה עם משרדי הממשלה השונים בארץ וכן עם לשכת רה"מ.

הרב סטמבלר הוא ידיד אישי של נשיא אוקראינה היהודי וולודימיר זלנסקי, עומד בקשר הדוק עימו, כולל בתקופת המלחמה, ונחשב לדמות הרבנית הקרובה ביותר לזלנסקי.
**ארתור קלווין מלט** (באנגלית: **Arthur Calvin Mellette**;‏ 23 ביוני 1842 – 25 במאי 1896) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית הראשון, ולפני כן כמושל טריטוריית דקוטה האחרון.

ראשית חייו
----------

ארתור מלט נולד במחוז הנרי שבאינדיאנה, כבנו של צ'ארלס מלט. הוא התחנך באקדמיית מריון שבמריון, אינדיאנה. ב-1862 הוא החל ללמוד באוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה, וסיים את לימודיו ב-1863. ב-6 באוקטובר 1864 הוא התגייס לפלוגה H של רגימנט המתנדבים התשיעי של אינדיאנה, ושירת עד שחרורו ב-28 בספטמבר 1865. שירותו הצבאי היה כמחליף לאחיו הבכור הנכה וכתוצאה מכך הוא סבל השפלות רבות. ב-1866 סיים מלט את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת אינדיאנה, ועבר להתגורר בעיר מונסי, שם הוא החל לעסוק בעריכת דין יחד עם תומאס בריידי. באותה שנה הוא נשא לאישה את מרגרט ויילי.

קריירה
------

מלט נבחר כפרקליט מחוז דלאוור שבאינדיאנה. ב-1870 הוא רכש את העיתון מונסי טיימס, שהפך לעיתון בעל השפעה ומשגשג תחת ניהולו. באותה שנה הוא נבחר כמפקח הראשי של בתי הספר במחוז.

כאשר חלתה רעייתו, ביקר מלט במדינות המערב כדי למצוא מקום עם אקלים שיסייע להחלמתה. בסופו של דבר השתקעה המשפחה בספרינגפילד שבטריטוריית דקוטה (כיום בתחומי דקוטה הדרומית) למשך שנתיים, ומלט שימש כרשם של משרד הקרקעות של ארצות הברית בעיר, עד שהמשרד עבר ב-1880 לעיר ווטרטאון.

מושל טריטוריית דקוטה ודקוטה הדרומית
-----------------------------------

באוקטובר 1885 בחרו הרפובליקנים במלט כמועמדם למשרת מושל טריטוריית דקוטה. בנובמבר אותה שנה הוא התמודד ללא יריבים מולו בבחירות הכלליות ונבחר כמושל. באותה מערכת בחירות בחר ציבור הבוחרים בעיר יורון כבירה הזמנית של הטריטוריה. ב-1889 אושרה במשאל עם חוקת דקוטה הדרומית ומלט נבחר כמושל דקוטה הדרומית הראשון. ב-2 בנובמבר 1889 חתם נשיא ארצות הברית בנג'מין הריסון על צירופה של דקוטה הדרומית כמדינה ה-40 של ארצות הברית.

מותו
----

ארתור מלט נפטר בעת ששהה בפיטסבורג, קנזס ב-25 במאי 1896. הוא נטמן בבית הקברות מאונט הופ שבווטרטאון.

על שמו של מלט נקראו עיר ומחוז בדקוטה הדרומית. פסל בדמותו הוצב ב-2012 בבירת המדינה פיר בחזית בניין בית המשפט המחוזי. ביתו לשעבר בווטרטאון משמש כמוזיאון.

לקריאה נוספת
------------

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1447.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור מלט** בוויקישיתוף
* ארתור מלט באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית)
* ארתור מלט באתר The Political Graveyard (באנגלית)
* ארתור מלט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מושלי דקוטה הדרומית דקוטה הדרומיתדקוטה הדרומית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ארתור מלט • צ'ארלס שלדון • אנדרו לי • צ'ארלס הרייד • סמואל אלרוד • קו קרופורד • רוברט וסי • פרנק ביירן • פיטר נורבק • ויליאם מקמסטר • קארל גנדרסון • ויליאם בולו • וורן גרין • טום ברי • לסלי ג'נסן • הרלן בושפילד • מרל שרפ • ג'ורג' ת. מייקלסון • סיגרד אנדרסון • ג'ו פוס • ראלף הרסת' • ארצ'י גברד • נילס בו • פרנק פאראר • ריצ'רד קניפ • הארווי וולמן • ביל ג'נקלו • ג'ורג' ס. מייקלסון • וולטר דייל מילר • ביל ג'נקלו • מייק ראונדס • דניס דוגארד • קריסטי נואם |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1193070783
* ISNI: 0000 0000 3509 4482
* LCCN: n85180770
* SNAC: w6891v5c
* VIAF: 18661021
* WorldCat: lccn-n85180770

 |
**יהושע צייטלין** (או צייטלס, צייטליש; 1742 - ה'תקפ"ב, 18 באוגוסט 1822) היה איש עסקים, נדבן ושתדלן יהודי.

חייו
----

צייטלין, יליד שקלוב (מחוז מוהילב, היום בבלארוס), היה בצעירותו תלמידו של רבי אריה לייב גינצבורג בעל "שאגת אריה". הוא עשה חיל במסחר והתעשר. היה מקורב לנסיך פוטיומקין וכשכבשה האימפריה הרוסית את אזור מגוריו החל לספק סחורות לצבא הרוסי במלחמותיו עם טורקיה. הודות להצלחתו בסיפוק צורכי הצבא נתמנה ליועץ של חצר המלוכה.

עם מותו של פוטיומקין ב-1791 הקים לעצמו אחוזה בעיירה אוסטיה שבמחוז מוהילב, שם העסיק כ-900 איכרים. באחוזתו תמך בתלמידי חכמים משכילים, בהם ר' מנחם מנדל לפין מסטנוב ורבי ברוך שיק משקלוב, סיפק את כל צורכיהם ואיפשר להם ללמוד בבית המדרש שהקים ולהשתמש בספרייתו העשירה. בשל השילוב בין עושרו והשכלתו הרבנית נשמעה דעתו של צייטלין בענייני הציבור היהודי בתחום המושב. הוא תמך במלחמותיו של הגר"א בתנועת החסידות, וסייע לרבי מנשה מאיליה לעמוד כנגד מתנגדיו שביקשו להחרים אותו. צייטלין חיבר הגהות על ספר מצוות קטן, שנדפסו בקאפוסט בשנת תק"ף-1820.

בתו, שרה, התחתנה עם אברהם בן ישראל פרץ, שהתנצר עם ילדיו; נכדו, גריגורי פרץ, היה מן הדקבריסטים - משתתפי מהפכת דצמבר 1825 נגד הצאר ניקולאי הראשון. נינו היה פרופסור ולדימיר פרץ, חבר האקדמיה הרוסית למדעים, חוקר ספרות רוסית ופולקלור רוסי. הוא נשפט והוגלה לסראטוב ב-1934, בימי הטרור הסטאליניסטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלחמי, רבי יהושע צייטלין משקלוב (השר מאושיצה), **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רכ"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* יהושע צייטלין, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007513526705171
* ISNI: 0000 0000 4789 7231
* LCCN: n97125230
* VIAF: 6687502
* WorldCat: lccn-n97125230

 |
**"Love Me Two Times"** **(בעברית: "אהבי אותי פעמיים")** הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות. השיר הופיע לראשונה באלבום האולפן השני של הלהקה Strange Days. הוא נמשך לאורך של 2:37 ויצא כסינגל השני (אחרי "People Are Strange") מאותו האלבום, והגיע למקום ה-25 במצעדים בארצות הברית.

ריי מנזרק ניגן את הגרסה הסופית של השיר על צ'מבלו, ולא על קלאוויקורד. מנזרק תיאר את הכלי כ"כלי אלגנטי ביותר שאינו מקושר בדרך כלל לרוק אנד רול".

"Love Me Two Times" נחשב במידה מסוימת לגבולי לשידור ברדיו, ונאסר לשידור בניו הייבן על היותו "שנוי במחלוקת יתר על המידה", לאכזבת הלהקה.

השיר נכתב על ידי הגיטריסט רובי קריגר. לדברי חברי הלהקה, מילות השיר היו על חייל או מלח שהיה ביומו האחרון לפני יציאתו, לכאורה למלחמה (וייטנאם). ריי מנזרק תיאר את השיר כ"קלאסיקת הבלוז / רוק הגדולה של רובי [קריגר] על תשוקה ואובדן, או אורגזמות מרובות, אני לא בטוח".

משתתפים
-------

* ג'ים מוריסון - שירה
* רובי קריגר - גיטרה חשמלית
* ריי מנזרק - צ'מבלו
* ג'ון דנסמורה - תופים
* דגלאס לובאהן - גיטרה בס

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Love Me Two Times" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Love Me Two Times" באתר Discogs
* סרטון השיר "Love Me Two Times" באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: cefa1c2c-4e84-3dbc-a4d7-2b275d01610a

 |
הגופן הלווטיקה
**הלווטיקה** (באנגלית: **Helvetica**) הוא גופן ללא תג (סריף) הנמצא בשימוש נרחב.

הגופן פותח במקור בשנת 1957 על ידי מעצב הגופנים השווייצרים מקס מידינגר ואדוארד הופמן כאשר מטרתם הייתה בראש ובראשונה לספק חלופה מודרנית לגופנים הקיימים עם סריף. הגופן נודע בתחילה בשם "Neue Haas Grotesk". הגופן הושפע במיוחד מהגופן ההנודע מהמאה ה-19 אקזידנץ-גרוטסק(אנ') ומעיצובים גרמניים ושווייצרים אחרים.

בשנת 1960 חברת לינוטייפ פרסמה את הגופן ברחבי העולם תחת השם "Helvetica", שם אשר נגזר מהמילה הלטינית "Helvetia", שהוא השם ההיסטורי של שווייץ.

לאורך השנים פורסמו מגוון רחב של גרסאות לגופן במשקלים, רוחבים וגדלים שונים, וכמו גם גם גרסאות של הגופן עם האלפבית הקירילי, העברי, היווני, היפני, הקוריאני, ההינדי, האורדו, הווייטנאמי.

בשנת 2007 יצא לאקרנים הסרט העלילתי "Helvetica"(אנ') בבימויו של גארי הוסטוויט העוסק בגופן הלווטיקה במקביל לציון 50 שנים לפרסום של הגופן ב-1957.

דוגמאות לשימוש בגופן
--------------------

מגוון רחב של חברות רב לאומיות ומותגים בינלאומיים משתמשים בגופן בלוגו שלהם (במקרים מסוימים עם שינויים קלים). בין אלה ראוי להזכיר את:

* 3M
* American Airlines
* AT&T (בלוגו שהיה בשימוש בין השנים 1983 עד 2005)
* BASF
* Bayer
* BMW
* BP
* Def Jam Recordings
* FIFA
* Intel (בלוגו שהיה בשימוש בין השנים 1968 עד 2005)
* LG
* Lufthansa
* Microsoft
* Motorola
* Oral-B(אנ')
* Panasonic
* Tupperware
* אגפא(אנ')
* דה נורת' פייס
* הרלי-דייווידסון
* ורייזון תקשורת
* טארגט
* טויוטה
* מאטל
* מיצובישי
* סאאב
* סאניו(אנ')
* סירס (בלוגו שנמצא בשימוש משנת 2010 ואילך)
* סטייפלס(אנ') (בלוגו שהיה בשימוש בין השנים 1998 עד 2019)
* תאגיד אולימפוס(אנ')

הגופן נמצא בשימוש נרחב על ידי הממשל האמריקני - לדוגמה טפסי מס ההכנסה הפדרליים משתמשים בגופן, וגם נאס"א השתמשה בגופן בכיתובים על מעבורות החלל.

באיחוד האירופי חברות הטבק נדרשות על פי חוק להשתמש בגופן באזהרות שמופיעות על מוצרי טבק כגון סיגריות.

הגופן נמצא בשימוש נרחב בענף התחבורה. רשות התחבורה המטרופולינית של ניו יורק עושה שימוש נרחב בגופן בשילוט בניו יורק משנת 1989 ואילך. הגופן נמצא גם בשימוש נרחב במערכת הרכבת התחתית של וושינגטון, במערכת הרכבת העילית של שיקגו, ובמערכת הרכבת התחתית של מדריד.

* שילוט בווינה, 1973שילוט בווינה, 1973
* שילוט בכניסה לתחנת הרכבת ורשאבה צנטראלנה בפולין, 2010שילוט בכניסה לתחנת הרכבת ורשאבה צנטראלנה בפולין, 2010
* שילוט של הרכבת העילית של שיקגושילוט של הרכבת העילית של שיקגו
* הלוגו של מועצת הסרטים הלאומית של קנדההלוגו של מועצת הסרטים הלאומית של קנדה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלווטיקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Berry, John. "A Neo-Grotesque Heritage". Adobe Systems. נבדק ב-15 באוקטובר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007597526705171
* GND: 4819794-4
* LCCN: sh2010012863

 |
הדליקה הגדולה, ציור בצבע מים מאת מוסטקוף
בעירת הכנסייה הקדוש גאורגה החדש
חריטה של הדליקה הגדולה
**הדליקה הגדולה בבוקרשט** (ברומנית: **Marele incendiu din București** או **Focul cel Mare**) הייתה האסון הגדול ביותר שפגע אי פעם בבוקרשט, בירת רומניה ולפני כן בירת נסיכות ולאכיה ובמהלכו נשרף רבע מהשטח הבנוי של העיר.

הדליקה התחילה ביום 23 במרץ 1847, בחג הפסחא והתפשטה במהירות הודות לרוח שנשבה ולתגובה המאוחרת של התושבים. באותה תקופה לא היה קיים שירות מכבי אש קבוע ודליקות כובו בידי מתנדבים ותושבים הנוגעים בדבר. הסוחרים הניחו את מרכולתם במרכז הרחוב וזה הפריע לנחפזים לכבות את הדליקה ולהובלת המים.

הדליקה התחילה ממעשה שובבות של בן הקלוצ'ר, זינקה דרגנסקו, שירה כלפי עליית הגג, שם היה קש יבש שניצת מיד. האש התפשטה בגדה השמאלית של דמבוביצה, במזרח העיר, באזור המסחרי המבוסס, שם היו בתי עץ צפופים. האש שרפה 1,850 מבנים, כולל 1,142 בתי עסק, 686 בתים פרטיים, 10 בתי הארחה ו-12 כנסיות, בעיקר במגזרים "הצבע האדום" ו"הצבע השחור". 15 אנשים איבדו את חייהם בדליקה ורבים נכוו, 2,681 מתוך אוכלוסייה של כמאה אלף תושבים. נגרמו נזקים עצומים בחומר, שהוערכו ביותר ממאה מיליוני לאי.

שיקום העיר
----------

אחרי הדליקה, כשנודעו תוצאותיה, נרתמו רבים לתרום לשיקום העיר ועזרה לתושבים שאיבדו כל רכושם. גאורגה ביבסקו, שליט ולאכיה באותה תקופה, שעזר במו ידיו בכיבוי הדליקה, פתח את רשימת התורמים עם 6,000 מטבעות זהב. המיטרופליה והבישופויות תרמו 500,000 לאי, המנזרים תרמו 700,000 לאי, דרגטורים שונים וגם מעבר לגבול של אז, בנסיכות מולדובה אספו תרומות והעבירו אותן בידי וסילה אלכסנדרי לסיוע תושבי בוקרשט. גם החצרות האימפריאליים של האימפריה הרוסית, האימפריה העות'מאנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית, שרצו לשמור על השפעתם בוולאכיה, שלחו תרומות גדולות. סוחרי המערב והבנקאים, שהיו קשורים למסחר הרומני, שלחו תרומות באמצעות הבנקאים סימון פון סינה, משפחת רוטשילד ואחרים.

סה"כ נאספו 3,123,295 לאי וחולקו לנפגעים 2,587,864 לאי. היו סופרים שתרמו תגמולים לספרם, התיאטרון תרם הכנסות של הצגה, יישובים אחרים תרמו מקופתם, התורמים היו רבים ומגוונים, תרמו סכומים גדולים וגם פעוטים. חלק מהכסף הופנה לבנייה מחדש של הכנסיות, שעלו באש וחלק אחר לפיצוי בעלי קרקע, שהולאמה בהזדמנות זו, כדי שהרחובות החדשים יהיו רחבים יותר ומתוכננים.

כתוצאה מהשריפה התאפשרה בנייה חדשה במרכז העיר, בנייה מאבן עם גגות פח. הסוחרים בנו לעצמם בתי אבן בני שתי קומות, בקומה הראשונה בית העסק ובקומה השנייה חדרי המגורים. התארגן גם שירות קבוע של מכבי אש.

קישורים חיצוניים
----------------

* Un sfert din Capitală a ars în „Focul cel mare" (ברומנית)
* 12 biserici au ars în Focul cel mare din 1847 (ברומנית)
* Ard Bucureştii! (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  החל מ-1806 חולקה בוקרשט, אז בירת נסיכות ולאכיה, ל-5 מגזרים שנשאו שמות של צבעים. שינוי של שנת 1906 צמצם את מספר המגזרים לארבעה.
2. ↑  מטבע זהב היה שווה באותו זמן 31 לאי
**אנדרו אריקסון לי** (באנגלית: **Andrew Ericson Lee**;‏ 18 במרץ 1847 – 19 במרץ 1934) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הפופוליסטית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית השלישי.

ראשית חייו
----------

אנדרו לי נולד ליד ברגן שבנורווגיה (אז בשליטת האיחוד השוודי-נורווגי), כבנם של אריק לי ואוגוסטה (לבית ג'ונסון) לי. כשהיה ילד צעיר, היגרה המשפחה לארצות הברית, ואת ילדותו הוא העביר בחווה במחוז דיין שבוויסקונסין. ב-1867 עבר לי לטריטוריית דקוטה והתיישב בעיר ורמיליון. ב-1869 הוא פתח עסק מסחרי בשותפות עם צ'ארלס א. פרנטיס. ב-1872 נשא לי לאישה את אנני מ. צ'אפל, ולשניים נולדה בת אחת. לי היה גיסם של האנס גנדרסון וליימן בורגס, שנייהם כיהנו כחברי בית הנבחרים של טריטוריית דקוטה. הוא היה דודו של קארל גנדרסון, שגם הוא כיהן כמושל דקוטה הדרומית.

קריירה
------

ב-1896 התמודד לי בבחירות למשרת מושל דקוטה הדרומית כמועמד המפלגה הפופוליסטית, וניצח את א. א. רינגסרוד בהפרש של 319 קולות בלבד. לתקופת כהונתו השנייה הוא נבחר כמועמד מפלגת המיזוג (Fusion Party), ברית של פוליטיקאים עצמאיים במדינה, שהוקמה ב-1896 כאיחוד של דמוקרטים, רפובליקנים תומכי תקן הכסף, ופופוליסטים שהתנגדו למצע המפלגה הרפובליקנית במדינה. לי היה מושל דקוטה הדרומית היחידי שלא בא משורות המפלגה הרפובליקנית עד לבחירתו של ויליאם בולו ב-1926. סוגיה מרכזית במהלך תקופת כהונתו של לי כמושל הייתה חיסול חוסר היעילות והניהול הכושל בממשלת המדינה. נושא נוסף היה הארגון מחדש וההחזרה של המיליציה המדינתית ששירתה בפיליפינים במלחמת ארצות הברית-ספרד.

ב-1900 נבחר לי כמועמד המפלגה הפופוליסטית לקונגרס של ארצות הברית, והוא נאם אז בוועידת המפלגה שהתקיימה אז בסו פולס. בבחירות הכלליות, שבהן נחלו הרפובליקנים סדרה של ניצחונות, נוצח לי, ובכך הסתיימה השפעתם הפוליטית של הפופוליסטים בדקוטה הדרומית. ב-1908 הוא התמודד ללא הצלחה, הפעם מטעם הדמוקרטים, למשרת מושל דקוטה הדרומית.

מותו
----

אנדרו לי נפטר בביתו שבוורמילון ב-19 במרץ 1934, יום לאחר יום הולדתו ה-87. הוא נטמן, כמו כל בני משפחתו ובני משפחת גנדרסון, בבית הקברות בלאף שבעיר.

לקריאה נוספת
------------

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1448.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרו לי** בוויקישיתוף
* אנדרו לי באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית)
* אנדרו לי באתר The Political Graveyard (באנגלית)
* אנדרו לי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מושלי דקוטה הדרומית דקוטה הדרומיתדקוטה הדרומית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ארתור מלט • צ'ארלס שלדון • אנדרו לי • צ'ארלס הרייד • סמואל אלרוד • קו קרופורד • רוברט וסי • פרנק ביירן • פיטר נורבק • ויליאם מקמסטר • קארל גנדרסון • ויליאם בולו • וורן גרין • טום ברי • לסלי ג'נסן • הרלן בושפילד • מרל שרפ • ג'ורג' ת. מייקלסון • סיגרד אנדרסון • ג'ו פוס • ראלף הרסת' • ארצ'י גברד • נילס בו • פרנק פאראר • ריצ'רד קניפ • הארווי וולמן • ביל ג'נקלו • ג'ורג' ס. מייקלסון • וולטר דייל מילר • ביל ג'נקלו • מייק ראונדס • דניס דוגארד • קריסטי נואם |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1193072298
* LCCN: no2005092778
* VIAF: 14510252
* WorldCat: lccn-no2005092778

 |