recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
דיוקנו של אלוויזה ג'ובאני מוצ'ניגו, 1763.
**אלוויזה ג'ובאני מוצ'ניגו** (באיטלקית: **Alvise Giovanni Mocenigo** ; ‏ 19 במאי 1701 - 31 בדצמבר 1778) היה הדוכס ה-118 של ונציה. רוציני כיהן כדוג'ה מאז בחירתו בשנת 1763 ועד פטירתו.

בתקופת כהונתו הארוכה ניסה מוצ'ניגו לשקם את כלכלת העיר, שהתדרדרה בשל אובדן השליטה בשטחים רבים בשנים שקדמו לשלטונו. מוצ'ניגו כרת הסכמי סחר עם טריפולי, תוניסיה, מרוקו, רוסיה וארצות הברית - מדינות אשר ונציה לא סחרה עימן בעבר.

כמו כן הגביל מוצ'ניגו את זכויות אנשי הכנסייה בעיר, צעד אשר הרע את היחסים בין ונציה לבין האפיפיור קלמנס השלושה עשר.

מוצ'ניגו נפטר ב-31 בדצמבר 1778 ונקבר בעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלוויזה ג'ובאני מוצ'ניגו** בוויקישיתוף
* אלוויזה ג'ובאני מוצ'ניגו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מרקו פוסקריני** | **דוכסי ונציה** 1763–1779 | **הבא**:**פאולו רנייר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 139851720
* ICCU: CUBV113396
* ISNI: 0000 0001 1774 0441
* VcBA: 495/38705
* VIAF: 89431668
* WorldCat: viaf-89431668

 |
**רפאל אנריקה רומו פרס** (בספרדית: **Rafael Enrique Romo Pérez**; נולד ב-25 בפברואר 1990) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת השוער באוניברסידד קאתוליקה דל אקוודור.

קריירת מועדונים
---------------

רומו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אתלטיקו דה טורן, ממנה עבר ליאנרוס מליגת העל הוונצואלית.

ב-15 ביולי 2009 רומו חתם באודינזה מהסרייה א'. ב-15 במאי 2010 רומו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 3-1 ללאציו.

לאחר שבאודינזה מיעט לשחק, ב-18 בינואר 2011 הושאל לאסטודיאנטס מרידה עד לסיום העונה.

בעונת 2011/2012 רומו לא שיחק ולו דקה אחת במדי אודינזה, ובקיץ 2012 חזר בשנית לוונצואלה, הפעם למינרוס בה שיחק שלוש עונות.

באוגוסט 2015 הושאל לשתי משחקים בלבד לווטפורד מהפרמייר ליג, אחרי עונש ההרחקה של גיידריוס ארלאוסקיס.

בקיץ 2016 רומו חתם בא.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית.

בקיץ 2017 רומו חתם באפואל ניקוסיה. בינואר 2018 הושאל לבירסחוט וילרייק מליגת העל הבלגית. בקיץ 2018 חזר לאפואל, בה רשם באותה עונה 12 הופעות.

ב-1 בספטמבר 2019 חתם לשנה בסילקבורג מליגת העל הדנית.

בקיץ 2020, רומו חתם בלוון מליגת העל הבלגית.

ב-27 באפריל 2022 הצטרף לדי. סי. יונייטד מה-MLS.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, רומו שיחק בנבחרת הנוער של ונצואלה. ב-20 באוגוסט 2008 רומו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה בניצחון 1-4 נגד סוריה.

רומו נכלל בסגל הנבחרת בקופה אמריקה 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפאל רומו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת ונצואלה – קופה אמריקה 2019** |
| --- |
| 1 פרינייס • 
2 ויאנואבה • 
3 אוסוריו • 
4 קנסלור • 
5 מורנו • 
6 הררה • 
7 מאצ'יס • 
8 רינקון • 
9 אריסטחויטה • 
10 סבארינו • 
11 אניור • 
12 גראטרול •
13 סייאס • 
14 מאגו •
15 מוריו •
16 רוסאלס •
17 ג'וסף •
18 סוטלדו •
19 פיגארה •
20 הרננדס •
21 פלטשר •
22 רומו •
23 רונדון •
מאמן: דודאמל | ונצואלהונצואלה |
**מנולו גאביאדיני** (באיטלקית: **Manolo Gabbiadini**; נולד ב-26 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בא-נסר. מנולו הוא אחייה של הכדורגלנית מלאינה גאביאדיני.

קריירה
------

ב-14 במרץ 2010 ערך את הבכורה שלו במדי אטאלנטה כאשר נכנס כמחליף במשחק נגד פארמה. ב-9 ביולי 2010 הושאל לסיטאדלה תמורת 500 אירו לעונה אחת, בעונה זו הוא הבקיע 5 שערים ב-27 משחקים. ביוני 2011 חזר לאטלנטה. ב-24 במרץ 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון על בולוניה. ב-24 באוגוסט 2012 עבר גאביאדיני ליובנטוס תמורת 3.5 מיליון אירו וכרטיס השחקן של ג'יימס טרויסי וכעבור כמה ימים השואל לבולוניה.

ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה עד גיל 21 במשחק נגד טורקיה. ב-29 במרץ 2011 הבקיע את שערו הראשון במסגרת בינלאומית נגד גרמניה. בסך הכל רשם 16 הופעות ו-10 שערים במדי הנבחרת הצעירה.

ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במסגרת משחק ידידות נגד אנגליה שנערך בברן.

בשנת 2013 עבר השחקן לשורות סמפדוריה מהליגה האיטלקית הבכירה.

בשנת 2015 עזב גאביאדיני את סמפדוריה ועבר לנאפולי.

ב-31 בינואר 2017 חתם בסאות'המפטון מהפרמייר ליג. ב-11 בינואר 2019 חזר לסמפדוריה וחתם לארבע וחצי שנים.

ב-29 ביולי 2023 חתם בא-נסר מאיחוד האמירויות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנולו גאביאדיני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**סִחרוּר** (באנגלית: **Spin**) הוא רומן מסוגת המדע בדיוני, מאת הסופר האמריקאי-קנדי רוברט צ'ארלס וילסון. הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2005 ותורגם לעברית בשנת 2006. זהו הספר הראשון בטרילוגיה.

תקציר
-----

העלילה מתרחשת בארצות הברית בהווה, ומסופרת מנקודת מבטו של טיילר דופרה, שהיה בן 12, כשהחלה תופעת הסחרור.

עלילה
-----

### תחילת העלילה

עלילת הספר מתחילה מתיאור בגוף ראשון של טיילר דופרה (בן 12), שנפגש עם התאומים ג'ייסון (ג'ייס) ודיאן לוטון, בני 13. בערב בו הם נפגשים, כל הכוכבים בשמיים, כולל הירח, נעלמים וכל הלוויינים נופלים לכדור הארץ. למרות שכבר לא ניתן לראות אותה יותר, הקרינה של השמש נשארת יציבה, נמשכת כרגיל, כך שהחיים יכולים להמשיך.

בתחילת העלילה האנושות לא מבינה את האירוע, אבל בהמשך היא קוראת למאורע הזה, הסחרור ומתחילה לפענח את מהותו.

### המשך העלילה

המשך העלילה מתאר את התבגרותם של טיילר, ג'ייסון ודיאן. טיילר אחרי התיכון לומד רפואה, ג'ייסון משלים דוקטורט במדעים ודיאן מצטרפת לכת שנוצרה אחרי תופעת הסחור. ג'ייסון ואביו מקימים מתקן מחקר המקביל לנאס"א (שנקרא פריהליון), החוקר את תופעת הסחרור. במהלך המחקר הם מגלים שהסחרור מהווה מעין כיפת כח שעוטפת את כדור הארץ ומעוותת את הזמן, כך שכל שנייה על כדור הארץ שווה ל 3.17 שנות כדור הארץ (לפני הסחרור) ושנה אחת בכדור הארץ שווה ל 100 מיליון שנים.

כתוצאה מכך, ג'ייסון מסביר כי תוך כ 40 שנה על כדור הארץ, השווים לכ 4 מיליארד שנים, השמש תכלה את מלאי המימן דבר שיביא לכליה של החיים.

בהמשך ג'ייסון שעומד בראש מכון פריהליון רוצה לבדוק איך נוצר הסחרור (כאשר המדענים חושבים שהסחור נוצר על ידי חייזרים) ובודק את האפשרות למלט חלק מהאנושות לכוכבי לכת אחרים.

### עלילה מקבילה

במקביל לעלילה הראשית, קיימת עלילת משנה המתוארת על ידי טיילר בעתיד כשהוא מלווה בדיאן. במהלך הספר עלילה זו מתבהרת עד שהיא מתלכדת עם העלילה הראשית

טרילוגיית סחרור
---------------

* *סחרור* הספר הראשון בסדרה.
* *Axis* הספר השני בסדרה - לא תורגם.
* *Vortex* הספר השלישי בסדרה - לא תורגם.

ביקורות ופרסים
--------------

הספר זכה לביקורות מעולות רבות.

* זוכה בפרס הוגו לספר הטוב ביותר לשנת 2006.
* מועמד לפרס לוקוס לספר המדע בדיוני טוב ביותר לשנת 2006.
* זכה בפרס גפן כספר המדע הבדיוני המתורגם לשנת 2006.
* באתר Goodreads הספר קיבל ציון של כ-4.0 על ידי כ-31,000 מצביעים.

עיבודים נוספים
--------------

בשנת 2015 ערוץ הטלוויזיה האמריקאי Syfy דיווח כי הספר יעובד למיני סדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביקורת על "סחרור" באתר בלי פאניקה
* סחרור, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**מיכאל בנימין אבולעפיה** (נולד בשנת 1967) הוא פסיכיאטר לילדים ולנוער, מחבר ספרים, ראש מכון "לב אל לב", מרצה לפסיכולוגיה יהודית ב"מכון מאיר" ובמכללות שונות ומלחין.

ביוגרפיה
--------

אבולעפיה נולד בצרפת ב-1967. בילדותו למד בבית ספר כללי והיה חבר בתנועת נוער של הצופים היהודים בצרפת, לאחר סיום לימודיו התיכוניים אבולעפיה החל ללמוד רפואה בצרפת (בפקולטה סנט אנטואן, פריז). במהלך לימודי הרפואה ובמסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים הגיע ארצה למשך שנתיים של לימודים והתמחות בבתי החולים שערי צדק, הדסה עין כרם ואיתנים. בסוף אותן שנתיים חזר לצרפת כדי לסיים את שנת הלימודים האחרונה. לאחר סיום לימודי רפואה כללית בצרפת החל בשש שנים של התמחות בתחום בריאות הנפש. כיום הוא דוקטור מומחה בפסיכיאטריה של הילד והמתבגר.

אבולעפיה התגייס לצבא הצרפתי והוצב כרופא בעיר העתיקה בבית החולים סנט לואי בירושלים, בתפקיד אחראי על המחלקה הפנימית.

אבולעפיה הוא בוגר מכון מאיר ומעביר בו שיעור שבועי. בעל מרפאה פרטית בירושלים. אבולעפיה עומד בראש "לב אל לב" המרכז לטיפול והכשרת מטפלים מתוך אמונה. מרצה במכללות שונות בירושלים כגון במכללת אפרתה, בתל אביב, במדרשת אוניברסיטת בר-אילן ובמקומות נוספים. כתב טור קבוע במשך מספר שנים בעלון השבת "ראש יהודי" וכותב קבוע בעלון השבת "באהבה ובאמונה".

אבולעפיה הלחין ושר באלבום שירים שהוציא בשם 'הנגן והכלי'. מעביר שיעור ושו"ת ברשת מורשת של קול ישראל. מעביר שיעורים בערוץ אורות. הוא שותף להדרכות של "רב גן" של זאבי רוט שנערכות מדי שנה באוניברסיטת בר-אילן.

שימש כחבר הנהלה בארגון עצת נפש.

בשנת תשע"ו פתח ועומד בראש רשת בתי ספר 'לב אל לב' ללימודי פסיכותרפיה אינטגרטיבית יהודית בירושלים, בתל אביב, בבית שאן, באריאל, באשקלון ובקרני שומרון.

נשוי לשירה ואב לתשעה. מתגורר בשכונת ימין משה בירושלים.

ספריו
-----

אבולעפיה כתב יותר מעשרים ספרים, המשלבים בין פסיכולוגיה יהודית לפסיכיאטריה. 

* אמנות ההכלה - המדריך לחינוך מתוך אהבה, בהוצאת ידיעות ספרים
* הגנן והפרי רב מכר, תורגם לצרפתית תחת השם "Le jardiner et le fruit"
* הרהורי אהבה של מטפל
* התנערי
* על שפת העדן
* ההגדה הטיפולית והחינוכית של פסח
* נפשי יצאה בדברו
* אמנות החיבוק
* שובי נפשי
* עצות טבעיות לנפש

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל אבולעפיה, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר הבית של מיכאל אבולעפיה
* שיעוריו בערוץ מאיר
* שיעוריו בערוץ אורות(הקישור אינו פעיל)
* הרב חגי לונדין ומיכאל אבולעפיה, ‏פסיכולוגיה יהודית, באתר "ערוץ מאיר"

* מאיה פולק, מתקן עולם שבור, מקור ראשון, מוסף "שבת", 9 בספטמבר 2016
* הספרים של מיכאל אבולעפיה, באתר "סימניה"
* מיכאל אבולעפיה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  יוסף ארנפלד, עניין אישי והפעם עם ד"ר מיכאל אבולעפיה, באתר www.inn.co.il
2. ↑  ד"ר מיכאל אבולעפיה , שיעורים של ד"ר מיכאל אבולעפיה, באתר www.meirtv.co.il
3. ↑  אמציה איצן, "'הנגן והכלי', ד"ר מיכאל אבולעפיה", ביקורת בבשבע, 04/08/11
4. ↑  נטיות הפוכות ותורשה גנטית - מאמר מד"ר מיכאל אבולעפיה, באתר FXP
5. ↑  אמנות ההכלה באתר ידיעות ספרים
6. ↑  ביקורת על הספר הגנן והפרי
7. ↑  ביקורת על הספר הרהורי אהבה של מטפל
8. ↑  ביקורת על הספר התנערי
9. ↑  ביקורת על הספר על שפת העדן
10. ↑  ביקורת על הספר ההגדה הטיפולית והחינוכית של פסח
11. ↑  ביקורת על הספר נפשי יצאה בדברו
12. ↑  ראו כאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309696505171
* LCCN: n2009075484
* VIAF: 102946989
* WorldCat: lccn-n2009075484

 |
**דראגן סטויקיץ'** (בקרואטית: **Dragan Stojkić**; נולד ב-7 באוקטובר 1975) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת השוער.

קריירה
------

סטויקיץ', התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של היידוק ספליט, במדיה רשם רק משחק אחד. בקיץ 1997, סטויקיץ' חתם בסאמובור במדיה רשם 18 הופעות בליגה. בהמשך, חתם בסלאבן בלופו ושירוקי ברייג ולאחר מכן חזר להיידוק ספליט.

בינואר 2001, סטויקיץ' חתם בנ.ק. זאגרב. בהמשך, סטויקיץ' שיחק במרסוניה סלאבונסקי ברוד ושיבניק.

בינואר 2008, סטויקיץ' חתם בלוץ'-אנרגיה מליגת העל הרוסית.

ב-22 בינואר 2009, סטויקיץ' חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל. ב-31 בינואר, סטויקיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לבית"ר ירושלים. בעונת 2010/2011, סטויקיץ' איבד את מקוממ בהרכב ובקיץ 2011, סטויקיץ' חתם בהפועל אשקלון.

לאחר מכן, סטויקיץ' שיחק בזמאי מקארסקה וקרואטיה זמייאבצי. בגיל 39, סטויקיץ' פרש מכדורגל

במרץ 2002, סטויקיץ' רשם את הופעתו היחידה בנבחרת בוסניה והרצגובינה במשחק ידידות נגד מקדוניה הצפונית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  רענן ברנובסקי‏, השוער דרגאן סטויקיץ' חתם במ.ס. אשדוד, באתר וואלה!‏, 22 בינואר 2009
**סינדיקליזם** (**Syndicalism**) היא אידאולוגיה פוליטית וכלכלית התומכת בהעברת השליטה בתעשייה ובממשל לידי פדרציות של ארגוני עובדים. המונח "סינדיקליזם" נגזר מן המילה הצרפתית "סינדיקט", או איגוד מקצועי.

אחד ההוגים הבולטים של הסינדיקליזם היה ז'ורז' סורל, מהפכן צרפתי, אשר דגל במהפכנות אידיאליסטית ככלי להתחדשות מוסרית. סורל ראה באלימות דרך פעולה חיובית ומטהרת, והטיף להרס המדינה הקיימת ובניית מדינה חדשה תחתיה.

הסינדיקליזם מתבסס על האינטרס המהפכני של האיגוד המקצועי. האיגוד המקצועי נתפס כגורם מהפכני שכן מנהיגיו וחבריו הם בעלי תודעה, סולידריות וחיזוק הדדי. הסינדיקליסטים חסידי סורל מייחסים חשיבות מכרעת לגורמים אי רציונליים בפוליטיקה: לרגש, למיתוסים ולגיבורים.

יישומים
-------

יסודות של חשיבה סינדיקליסטית ניתן למצוא גם ברבים מארגוני העובדים האירופאים ובייחוד בארגוני העובדים הסקנדינביים. בארגוני העובדים הסוציאל-דמוקרטים בסקנדינביה התפתחו לא מעט יסודות של גישה סינדיקליסטית. למשל דמוקרטיה ישירה בהחלטות מרכזיות, הנהגות בנות הדחה מלמטה, דגש חזק על חופש השביתה ושימוש בשביתות סולידריות ועוד.

בין הגורמים לתכונות אלו ניתן למנות:

* העדר יכולת לנהל פוליטיקה פרלמנטרית אפקטיבית עד סמוך לפרץ מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה, עקב מבנה הפרלמנטים ושיטת הבחירות.
* תחרות החל מ-1910, בעיקר בשוודיה, מצד הארגון האנרכו-סינידקליסטי הפורש SAC (הארגון האנרכו-סינידקליסטי השני בגודלו בעולם ב-2004, כשמנה כ-7,500 חברים).
* תאורטיקנים סוציאל-דמוקרטים סקנדינבים שהרבו להדגיש את תפקידם המרכזי של ארגוני העובדים במימושו של כל חזון "סוציאליסטי" עתידי.

גם ארגון העובדים הגדול בצרפת, C.G.T, ששנים רבות נתפס כקשור במפלגה הקומוניסטית הצרפתית, החל את דרכו עם הקמתו ב-1895 כארגון סינדיקליסטי רדיקלי שרק סמוך למלחמת העולם הראשונה החל לפתח קשרים חזקים עם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית.

לקריאה נוספת
------------

* ז'ורז' סורל, **קטעים נבחרים: מתוך הרהורים על האלימות ואשליות הקידמה**, ליקט זאב שטרנהל; (תרגם: דוד לזר), ירושלים: האוניברסיטה העברית - הפקולטה למדעי החברה - החוג למדע המדינה, תשכ"ז.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סינדיקליזם** |

| סוציאליזם |
| --- |
| זרמים | אנרכו-סינדיקליזם • אנרכו-קומוניזם • הסוציאליזם האתיופי • לניניזם • מרקסיזם • נצרות סוציאליסטית • קומוניזם נוצרי • סוציאל-דמוקרטיה • סוציאליזם אסלאמי • סוציאליזם דמוקרטי • סוציאליזם ערבי • סינדיקליזם • פמיניזם סוציאליסטי • ציונות סוציאליסטית • קומוניזם • סוציאליזם ליברטריאני • נאציונל-סוציאליזם |  |
| סוציאליסטים | רוברט אוון • פרידריך אנגלס • מיכאיל באקונין • אוגוסט בבל • אדוארד ברנשטיין • משה הס • פרדיננד לסל • קרל מרקס • קלוד-אנרי דה סן-סימון • פייר-ז'וזף פרודון • שארל פורייה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb122416115 (data)
* GND: 4128070-2
* SUDOC: 031142729

 |
**רבעון לכלכלה** הוא כתב עת מדעי ישראלי לנושאי כלכלה, שהחל דרכו ככתב עת כלכלי פובליציסטי. הרבעון יוצא לאור על ידי "אורים" הוצאה לאור, לאחר שבמשך שנים רבות יצא לאור בהוצאת "עם עובד".

היסטוריה
--------

כתב העת החל לצאת לאור בשנת 1953. מייסדיו היו השל פרומקין, אברהם זברסקי, יהודה חורין, חיים הלפרין ויוסף רונן. שלושה מהמייסדים (פרומקין, זברסקי וחורין) היו מוותיקי המשק ההסתדרותי וחברים במוסדות מפא"י, והייתה להם מחויבות לאידאולוגיה של תנועת העבודה. מפעלי חברת העובדים פרסמו מודעות בכתב העת ורכשו עותקים רבים ממנו, ובכך תרמו לביסוס הכלכלי שלו.

בגיליון הראשון של כתב העת נאמר: "כתב עת זה נועד לשמש ביטאון קבוע לקידום המחשבה הכלכלית ולבירור בעיות יסוד של המעשה המשקי בישראל". עוד הוסיפו המייסדים: "הרבעון לכלכלה ישאף לסייע לקורא בהערכה נכונה של ההתרחשויות, ושל התפתחות המדיניות הכלכלית על כל גילוייה - על הישגיה העצומים של מדינת ישראל ועל נפתולי דרכה כאחד. נעסוק לא רק בהלכות, אלא גם בהמחשת התוכניות ובמימושן, ובמידת הצורך והאפשר, גם בהתוויית דרכים לתיקונים ולשיפורים בביצוע."

מייסדי כתב העת ראו בו כתב עת כלכלי פובליציסטי, הפונה לציבור הרחב, אם כי ברמה גבוהה מזו שבעיתונות היומית. בהתאם לכך הופיעו בו מאמרים מאת שר האוצר, נגיד בנק ישראל, פקידים בכירים במשרדי הממשלה, בבנק ישראל ובמשק ההסתדרותי. כן פורסמו בו מאמרים מאת חוקרי כלכלה, וחלקם של אלה הלך וגדל. בכתב העת התפרסמו גם מאמרי אורחים מארצות אחרות.

בשנת 1957 זכה כתב העת בפרס רוטשילד.

בשנת 1963 כתב אפרים קליימן מאמר ביקורת על ספרו של הלל דן, "בדרך לא סלולה: הגדת סולל בונה". במאמר נכללה ביקורת על המשק ההסתדרותי, ולכן מערכת הרבעון סירבה לפרסמו. רק לאחר איום של חוקרי כלכלה שלא יכתבו יותר לרבעון, נאותה המערכת לפרסם את מאמרו של קליימן, ולצדו מאמר תגובה של יוסף רונן (בגיליון 41–42, 1964).

השל פרומקין ויוסף רונן היו עורכי הרבעון בשנותיו הראשונות. בשנת 1974, לאחר פטירתו של פרומקין, מונה יצחק טאוב לעורך הרבעון.

בשנת 1969 צורפו למערכת הרבעון הפרופסורים לכלכלה חיים בן שחר ואיתן ברגלס, אך הפיכתו לכתב עת אקדמי התרחשה באופן הדרגתי במהלך שנות ה-80 ובמחצית הראשונה של שנות ה-90. מהלך זה כלל הפעלת ביקורת עמיתים על המאמרים, הוספת תקצירים באנגלית, והגדלת חלקם של חוקרי הכלכלה בקרב הכותבים. בשנת 1993 הוקמה מערכת חדשה, ובה ייצוג בולט לאנשי האקדמיה, ואסף רזין, פרופסור לכלכלה שהיה חבר מערכת הרבעון משנת 1979, מונה לעורך לצדו של יצחק טאוב. "האגודה הישראלית לכלכלה" השתתפה אף היא בהוצאת הרבעון.

העורך הנוכחי של "רבעון לכלכלה" הוא אפרים צדקה.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף רונן, "מחצית יובל לכתב-עת (1978-1953)", **רבעון לכלכלה** 100, 1979.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של רבעון לכלכלה
* רבעון לכלכלה, באתר "תנועת העבודה הישראלית"
* יצחק גרינברג, ‏הרבעון לכלכלה - מפובליציסטיקה כלכלית לכתב עת אקדמי, **קשר** 29, מאי 2001
* גיליונות "רבעון לכלכלה" במאגר JSTOR (הצגת דף זה מתאפשרת לאחר הזדהות באתר הספרייה הלאומית, וכניסה לכתב עת כלשהו בדף המוצג. הרישום לאתר הספרייה הוא חינם)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבעון לכלכלה, דבר, 7 באוגוסט 1953
2. 1 2 3  חמש שנים לרבעון לכלכלה, דבר, 29 בינואר 1959
שגיאות פרמטריות בתבנית:אונייה   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ דגל הצי ] 

**הוליגוסט** (באנגלית ימי-ביניימית: ***Holigost*** וגם *Holyghost* "רוח הקודש") הייתה אוניית מלחמה אנגלית מסוג קאראק בציו של הנרי החמישי, מלך אנגליה. היא הייתה במקורה אונייה קסטיליאנית בשם "סנטה קלרה", שנפלה שלל לידי הצי האנגלי בסביבות 1413–1414. האונייה שופצה וב-17 בנובמבר 1414 הוכנסה לשירות בצי. ב-1422 הוצאה משירות והושבתה. החוקרים סבורים כי שרידי אונייה שנמצאו בקרקעית נהר המבל בהמפשיר, ליד טרופת אוניית מלחמה אחרת בת זמנה – "גראס דייה", הם שרידיה של "הוליגוסט", שטבעה במקום עגינתה לאחר שהושבתה.

קורותיה
-------

"הוליגוסט" הייתה השנייה מבין ארבע "אוניות גדולות"" (*Great Ships*) בצי המלחמתי של הנרי ה-5: "טריניטי רויאל" (*Trinity Royal*), "הוליגוסט", "ג'יזוס" (*Jesus*), ו"גראס דייה". אוניות אלה היו ככל הנראה הגדולות ביותר שנבנו באנגליה של ימי הביניים ובין הגדולות ביותר באירופה בשעתן. הן נבנו גדולות וגבוהות במיוחד, כדי להוות תשובת נגד לקאראקים הגנואזים שפעלו בשירות ממלכת צרפת. כוונת הנרי החמישי הייתה להבטיח באמצעותן את השליטה במימי התעלה האנגלית, הן לצרכים צבאיים הן כדי להגן על הסחר הימי עם פלנדריה.

"הוליגוסט" השתתפה לפחות בשני קרבות ימיים במלחמת מאת השנים: קרב ארפלר, ב-15 באוגוסט 1416, וקרב קצר נוסף, ב-1417, ליד סט אדרס (Sainte-Adresse), שבו לכדה יחד עם אוניות נוספות בפיקודו של ארל הנטינגדון ארבעה קאראקים גנואזים. אחרי 1420, עם השלמת כיבוש נורמנדיה, היו כל חופי התעלה בידי הנרי החמישי או בעלות בריתו - דוכסות בורגונדיה ודוכסות ברטאן. על כן לא היה עוד צורך ב"הוליגוסט" ובאוניות גדולות שכמותה והיא הושבתה. חוקרים סבורים כי שרידי אונייה שנייה שהתגלו בנהר המבל הם של "הוליגוסט", וכי טבעה במקום עגינתה כתוצאה מתחזוקה לקויה לאחר שהושבתה. טרופת האונייה התגלתה בצילום אווירי בעשור של 1970, אך רק לאחר ארבעים שנה היא נחקרה על ידי ארכיאולוגים ימיים.

לקריאה נוספת
------------

* Friel, Ian (2015). *Henry V's Navy: The sea-road to Agincourt and Conquest, 1413-1422.* The History Press.
* Hattendorf, JB and Unger, RW. (2003). *War at Sea in the Renaissance and Middle Ages*. Boydell Press: Woodbridge, UK.
* אתר למנויים בלבד  Sarah Knapton, ‏600-year-old Henry V warship found in Hampshire river, The Telegraph, 12 October 2015
* Rose, Susan (2002). *Medieval Naval Warfare, 1000 - 1500*. London and New York, Routledge, 2002.
* Rose, Susan (2007). *The Medieval Sea*. London, Hambledon Continuum.
* Phillips, Carla Rahn (1994). Chapter 5 – *The Carrack: The Advent of the Full Rigged Ship*. In: Gardiner, R. (editor). *Cogs, Caravels and Galeons – The Sailing Ship 1000-1650.* London, Conway Maritime Press.

קישורים חיצוניים
----------------

* "The Holigost at Hamble". Medieval Histories – Nature, Hisrory, Heritage. 12/10/2015.
* "Remains of Henry V warship believed to be buried in Hampshire". ''*The Guardian*. Retrieved 12 October 2015.
* "Henry V warship Holigost 'may be buried in River Hamble". *BBC News Online*. Retrieved 12 October 2015.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hattendorf (2003).
2. 1 2  Phillips (1994), p. 88.
3. ↑  Rose (2007), p. 119.
4. ↑  *The Guardian*, 12 October 2015.
5. ↑  *BBC News*, 12 October 2015.
**יושה סטראדובסקי** (בהולנדית: **Josha Stradowski**; נולד ב-1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה הולנדי.

קריירה
------

סטראדובסקי החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2006 עם הפקות תיאטרון מוזיקליות כמו 'Kuifje: De Zonnetempel', 'Ciske de Rat' וצלילי המוסיקה. הוא למד באקדמיה לדרמה לוסיה מרטנס וב-אקדמיה לאומנויות "CodArts". הופעת הבכורה שלו במסך הייתה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה ההולנדית לנוער 'Naranjina en de Kadekapers', ואחריה הופיע בסדרות הטלוויזיה 'Spangas', 'Dokter Tinus' ו'Verborgen Verhalen'. יושה סיים בשנת 2018 את בית הספר לתיאטרון AHK באמסטרדם עם תואר ראשון במשחק.

הוא שיחק במחזות כמו 'מגדר' ו'ברומנס' של קבוצת התיאטרון אוסטפול והבמאי טימותי דה גילדה ובאדיפוס המלך בתיאטרון הבינלאומי אמסטרדם של איבו ואן הוב והבמאי רוברט איקה.

סטראדובסקי שיחק בכמה סרטים קצרים ובסרט הטלוויזיה "Just Friends", שזכה בפרסים בינלאומיים רבים.
הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "High-Flyers" משנת 2020, בה גילם את רוטגר דה מן, צוער שמתחיל את קורס ההכשרה שלו לטייס קרב באקדמיה הצבאית המלכותית, לצד סינם קאבוס וסוי קרון. בגרסה בשפה הגרמנית, הוא דובב על ידי טים שוורצמאייר .

החל מ-2021 הוא משחק יחד לצד רוזמונד פייק בסדרת הפנטזיה של פריים וידאו בסדרת הטלוויזיה מחזור כישורי הזמן, המבוססת על סדרת הספרים באותו שם מאת רוברט ג'ורדן.

בשנת 2022 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע "גראן טוריסמו".

קישורים חיצוניים
----------------

* יושה סטראדובסקי, ברשת החברתית פייסבוק
* יושה סטראדובסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* יושה סטראדובסקי, ברשת החברתית אינסטגרם
* יושה סטראדובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יושה סטראדובסקי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* יושה סטראדובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* יושה סטראדובסקי, באתר אייטונס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Justin Kroll, Deadline, Deadline, ‏31 במרץ 2021
2. ↑  Christian Hoffer, Wheel of Time's Josha Stradowski on Rand's Big Revelation and Moving Forward, ComicBook.com, ‏17 בדצמבר 2021
3. ↑  Borys Kit, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏4 בנובמבר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NTA: 434372498
* VIAF: 663163874641745722881
* WorldCat: viaf-663163874641745722881

 |
מיקום האי באלי
**פיגועי הטרור שאירעו בבאלי ב-1 באוקטובר 2005** כללו סדרה של פיצוצים באתרי נופש בבאלי שבאינדונזיה, בהם נהרגו 17 קורבנות וכן שלושת המפגעים.

רקע
---

באלי הוא אחד מאיי הארכיפלג האינדונזי המשמש כאתר תיירות פופולרי. מרבית תושבי האזור הם הינדים, בעוד שיתרת תושבי אינדונזיה הם מוסלמים. ב-12 באוקטובר שנת 2002, כ-3 שנים לפני סדרת הפיגועים המדוברת, אירעו במקום שרשרת פיגועי טרור נוספים שבוצעו על ידי ארגון אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה המסונף לארגון אל-קאעידה, ובו נהרגו 202 אנשים.

פיגוע הטרור
-----------

בשעה 6:50 בערב, לפי שעון מקומי, אירעו שני פיצוצים בשוק מקומי, ליד חוף תיירותי ידוע ובקרבת מספר בתי מלון. בשעה 7:00 אירע פיצוץ נוסף בכיכר העיר קוטה (הנמצאת דרומית לדנפסאר), אשר הייתה הומה אדם באותה השעה. אזור זה היה הומה תיירים מערביים (אירופאים, אוסטרלים ואמריקאים) - על פי השערות, מספרם באזור היה גדול מ-7,500.

שלוש פצצות נוספות באזור התגלו בטרם התפוצצו. חוקרי משטרה משערים כי מדובר בפיגועי התאבדות בידי שלושה מפגעים.

נפגעים
------

מספר ההרוגים בפיגוע היה 26 וכמה עשרות נוספים נפצעו. על פי סוכנות הידיעות רויטרס, נהרגו 12 תושבי אינדונזיה, שלושה אוסטרלים (בהם שני ילדים) ותייר יפני אחד. בין הפצועים היו 17 אוסטרלים, שישה דרום קוריאנים, שלושה אמריקנים, שלושה יפנים ותייר בריטי.

חשודים
------

מפכ"ל המשטרה האינדונזי אנסייד מבאי ציין את שמותיהם של שני חשודים בארגון הפיגועים - אזהארי חוסין, חבר ארגון הטרור ג'מאעה אל-אסלאמיה, מהנדס במקצועו ובעל תואר דוקטור בהנדסה מאוניברסיטת רדינג, ונוראטדין מוחמד טופ, כימאי במקצועו. מבאי סבור כי שניהם היו בין המתאבדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אודות האירועים ב-BBC
* אודות האירועים ב-CNN

* עוד אודות האירועים ב-CNN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Backpacks found at Bali blast sites. 02/10/2005. ABC News Online, web.archive.org, ‏2006-05-23
2. ↑  CNN.com - Bali terrorist blasts kill at least 26 - Oct 2, 2005, edition.cnn.com
3. ↑  Indonesia investigates Bali bombings. 02/10/2005. ABC News Online, web.archive.org, ‏2006-01-05
**סיפורה של O** (בצרפתית: **Histoire d'O**) הוא רומן העוסק בסאדו-מזוכיזם, שיצא לאור בשנת 1954 בצרפת, תחת שם העט פולין רֵיאז'. כעבור יותר מארבעים שנה נחשפה זהות המחברת, אן דקלו (אנ'), כארבע שנים לפני מותה. הספר מציג התרחשות מינית פרובוקטיבית, הכוללת סאדו-מזוכיזם, ועורר בעת פרסומו ויכוח סוער על זהות המחבר או המחברת. הספר כלל ארבעה חלקים, אולם רק שלושה פורסמו ואילו החלק הרביעי נגנז.

עלילה
-----

הדמות הראשית בספר, המכונה באות O בלבד, היא צלמת אופנה צרפתייה. היא נלקחת על ידי מאהבה לטירה בכפר רואסי (Roissy) הסמוך לפריז, מקום בו גברים סאדיסטים, המשתייכים לאגודת סתרים, משתמשים בה לסיפוק צורכיהם. שם היא צריכה לעבור "חינוך מחדש": היא מקיימת יחסי מין עם כל גבר המעוניין בה; אסור לה להביט בעיניהם ועליה לשרת אותם ככל שירצו. כל מעבר על החוקים גורר עונש פיזי. לאחר שחרורה היא נדרשת לענוד טבעת שתאפשר לחברי האגודה לזהות אותה ולעשות בה כרצונם אם יפגשו בה.

טבעת ועליה טריסקל, כגון זו שעונדת O
היא נלקחת לאישה, הנחשבת שווה לגברים באגודת רואסי, שם מוטבע שמו של בעליה החדש בברזל מלובן על גופה. היא מתאהבת באחת הדוגמניות שלה ומקבלת משימה: להביא אותה לרואסי, שם תוכל להיות לה לגבירה. בעליה אוהב להביט בהן מענגות זו את זו.

לאורך כל הספר, O היא דמות פאסיבית לחלוטין ואינה מביעה התנגדות לדבר ממה שנעשה בה.

הספקולציות לגבי זהותו (ומינו) של מחבר הספר באו אל קיצן ב-1994, אז נודע כי חיברה אותו העורכת והסופרת דומיניק אורי (ששמה האמיתי אן דֶקלו, Desclos).

עיבוד קולנועי
-------------

הספר עובד לסרט בשנת 1975, בבימויו של אנרי-ז'ורז' קלוזו.

תרגום עברי
----------

סיפורה של O ראה אור בעברית בשנת 1999, בהוצאת הקיבוץ המאוחד / הספריה החדשה.

לקריאה נוספת
------------

* ניצה בן-ארי, "התקבלות מאוחרת: סיפורה של O לפולין ריאז'", בספרה **דיכוי הארוטיקה - צנזורה וצנזורה-עצמית בספרות העברית 1980-1930**, אוניברסיטת תל אביב, ההוצאה לאור, 2006, עמ' 221–224.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמליה זיו, האם עלינו לשרוף את O ?, אחרית דבר למהדורה העברית של הספר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 5ae4dd20-5ae1-45ce-a24f-c683bef25202

 |
**דורון פֶיילֶס** (נולד ב-7 בפברואר 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. כיהן כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים.

ביוגרפיה
--------

דורון פיילס נולד, גדל והתחנך בעיר בחיפה. הוא בוגר בית ספר לאו באק.

בשנת 1987 סיים במסגרת העתודה האקדמית, לימודי תואר ראשון במשפטים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. שירת בענף הייעוץ והחקיקה, בתביעה הצבאית, כסנגור הפיקודי של פיקוד הצפון וכסגן פרקליטת חיל האוויר.

בשנים 1992–1994 שימש שופט צבאי באזור יהודה ושומרון. ב-1995 מונה לשופט בבית הדין הצבאי המחוזי. שימש סגן נשיא בית הדין הצבאי של פיקוד הדרום ושל זרוע היבשה וכסגן נשיא בית הדין הצבאי של פיקוד המרכז ושל חיל האוויר. בשנת 2000 מונה לנשיא בית הדין הצבאי המחוזי במחוז שיפוט מרכז, ונשיא בית הדין הצבאי של חיל האוויר.

שימש שופט בבית הדין הצבאי לתעבורה, ב-2008 מונה למשנה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים וב-2011 קודם לדרגת תת-אלוף.

באוגוסט 2016 מונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים והועלה לדרגת אלוף. בפברואר 2022 סיים את תפקידו.

פיילס בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דורון פיילס** בוויקישיתוף
* דורון פיילס, באתר צה"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  תת-אלוף דורון פיילס מונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, באתר ynet, 8 ביולי 2016
2. ↑   מונתה נשיאת בית הדין הצבאי לערעורים, באתר צה"ל, 13 בפברואר 2022

| נשיאי בית הדין הצבאי לערעורים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| איתן אבישר • נחום שדמי • מיכאל בן-גל • יעקב פרי • שמואל גודר • יהודה גביש • דני מט • חיים נדל • דוד מימון • בן ציון פרחי • אילן שיף • ישי בר • שי יניב • דורון פיילס • אורלי מרקמן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414893805171
* LCCN: n2021065177
* VIAF: 1159163877651146060000
* WorldCat (עם VIAF): 1159163877651146060000

 |
**ספינת העבדים** (במקור באנגלית: **Ran Away to Sea**) הוא רומן משנת 1858 מאת תומאס מיין ריד (שבתרגום העברי שויך בטעות לז'ול ורן). הרומן מספר על אודות ילד צעיר שמתנדב, בלי ידיעתו, לעבוד על ספינת עבדים, והתלאות שהוא עובר, בעת מסע הספינה לאפריקה, משם קונים את העבדים המועברים למכירה ביבשת אמריקה.

 העלילה
-------

הנער בילי מצטרף לספינה ששמה "ראפינה", בלי ידיעתו הוא חותם על חוזה להיות נער סיפון ומשרת של הקברניט והקצינים הראשיים, שמתגלים לאחר מכן כאנשים אכזריים מאוד. לאחר שהנער מותקף באלימות על ידי מלח צרפתי אכזר (לה-גרו) יוצא להגנתו אחד ממלחי הספינה, הולנדי בשם בן בראס, ונהיה ידידו הטוב. לאחר הטענת הסחורה (העבדים השחורים) יוצאת הספינה לעבר אמריקה, ומתחילה מצוקה של מחסור במים מתוקים לשתייה (בשל רשלנות הקברניט והקצינים השיכורים, בפיקוח על מילוי החביות במים מתוקים במקום מי הים שהיו בהם).

פתאום פורצת אש בספינה, הקברניט והקצינים הראשיים נמלטים בספינה קטנה. בילי ובן בראס בונים לעצמם רפסודה קטנה, בנפרד משאר המלחים, שבנו לעצמם רפסודה גדולה. הספינה ראפינה מתפוצצת (בשל חביות אבק שרפה, שהיו בתחתית הספינה) וטובעת. כל העבדים השחורים טובעים ונטרפים על ידי כרישים. 

הניצולים נקלעים למצוקת רעב באוקיינוס השומם, ורוצים לאכול את בילי. בן בראס ובילי מצליחים להימלט מהם. בהמשך מצטרפים אליהם הטבח של האוניה (סנואו – שלגון) ונערה צעירה (לילי, בת להורים לבנים שמתו ממחלות באפריקה, והייתה אמורה לעבור לאמריקה אל דודה העשיר בעזרת הספינה ראפינה), שניצלו בנפרד בעזרת רפסודה קטנה שבנה סנואו.

הרפסודה הגדולה עם המלחים האכזריים מצליחים לגלות את החבורה של בילי, בן בראס, סנואו והילדה, ומנסים לחטוף מהם את הצידה שהכינו להם בלב ים. מלח ישר בשם אנגלמן מצליח לערוק אליהם ועמו מלח איטלקי מפוקפק, יחד עם המלחים המנוסים הם מצליחים לברוח מהרפסודה הגדולה. 

בסופו של דבר הם נאספים מלב ים על ידי ספינה אנגלית שנוסעת לאמריקה, המלח המפוקפק נעצר לאחר שנחשף עברו הפלילי. בילי מתחתן עם הנערה. הדוד העשיר מכניס את בילי לעסקיו, והוא נהיה לאיש עשיר, בעלים של ספינות מסחר רבות. בן בראס וסנואו משמשים כקברניטים בספינותיו של בילי.

תרגום עברי
----------

* **ספינת העבדים**; תרגם ועִבֵּד: ג. בן חנה [=גדליהו אמיתי], תל אביב: ש. שרברק, 1957.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר באתר פרויקט גוטנברג (באנגלית)
**סֵפֶר הַשִּׂיאִים שֶׁל פּוּז** הוא ספר ילדים שנכתב על ידי דויד גרוסמן ואויר על ידי נועם נדב. הספר יצא בשנת 1994 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

על הספר ביססו פרק של הסדרה "בעקבות הסיפורים הקסומים", המשודרת בערוץ הילדים ובלוגי.

עלילה
-----

פוז הוא ארנב צעיר בעל פרווה כתומה שלפתע חש צורך עז לשבור שיא.

לדאבונו אומר לו אחיו הבכור, עמיקוד, ארנב ממושקף בעל פרווה תכולה, כי כל השיאים נשברו ואף מונה בפניו מספר שיאים.

אולם פוז שולל את דבריו באומרו על השיא האחרון שעמיקוד הזכיר ("כבר ישבו 72 יום על קיפוד") כי מי שיישב על קיפוד 73 ימים ישבור את השיא.

לאורך הספר מנסה פוז את מזלו בשבירת-שיאים. כל פעם עמיקוד שולל את מעמדו של פוז כשובר-השיא באומרו לו, בצורת שיר, מי שבר את השיא הנ"ל.

עקב שלילת השיא שפוז ניסה לשבור ראשון: "להתעורר הכי לאט בעולם". עמיקוד לא הבין איך יצאו לו חרוזים במפתיע, ללא חשיבה, וחשב כי כדאי לו לעבוד על כישרונו. שבירת-השיאים על ידי פוז ושלילתם על ידי עמיקוד נמשכה לאורך הסיפור כולו עד לשיא האחרון שניסה פוז לקבוע בו גנח הכי הרבה מהתפעלות מתמונה. תמונה זו הייתה למעשה הפרה של עלית ותמונה ספציפית זו השתייכה לחפיסת-שוקולד כך שריח שוקולד נדף ממנה.

פוז לא היה מוכן בשום אופן לשמוע שגם שיא זה נשבר אחרי כל הפעמים שאחיו שלל אותו ושאל אותו בחרוזים מי שבר את השיא אם לא הוא. או אז הודה עמיקוד כי פוז הוא אשר שבר את השיאים שציין במהלך הסיפור. עוד הסתבר כי החרוזים שיגעו את עמיקוד והוא שמח להיפטר מהם.

דמויות
------

* **פוז** - גיבור הסיפור. ארנב צעיר הנחוש בדעתו לשבור שיא כלשהו.
* **עמיקוד** - אחיו הבכור של פוז. אינו אוהב במיוחד את כינויו "עמי" וברצונו לשנות את שמו ל"רודריגז" או "קונסטנטין" משום ששמות אלו מתאימים לארנבים ידועים מחו"ל.
* **הוריהם של פוז ועמיקוד** - שמותיהם לא ידועים. ידוע כי הם מדברים גם ב"קיפודית" ובשפות-זרות נוספות כשהם אינם מעוניינים שילדיהם יבינו את שהם אומרים.
**חרטה** (בגאורגית: **მონანიება**; באנגלית: Repentance) הוא דרמה פוליטית של הבמאי תנגיז אבולדזה משנת 1984.

עלילה
-----

העלילה מתרחשת בעיירה גאורגית טיפוסית (ללא מאפיינים של מיקום ספציפי). ראש העיר המנוח שזה עתה נקבר מוצא מדי לילה מקברו. בסופו של דבר נלכדת מחללת הקבר. ועלילת הסרט מגוללת את סיפורה במשפט שנערך לה. במהלך המשפט נחשפים כל מעלליו של ואלראם אראוידזה (ראש העיר המנוח), אכזריותו, והסבל שגרם למשפחתה ולאחרים.

מעבר לדרמה הפוליטית מבוסס הסרט על השירים הקשים לתרגום של וז'ה פשבלה, אך הם לא מפריעים למהלך התקין של העלילה. השמעת השירים של פשבלה מוסיפה נופך אלגורי נוסף.

דמותו של ואלראם יכולה להיות של סטלין, היטלר (שפמו הוא ממש כמו של היטלר), מוסוליני או כל רודן אחר. גם שם משפחתו ארוידזה לא קיים בגאורגיה, ומשמעותה אף אחד (אראוי בגאורגית פירושה אף אחד).

> 
> זהו סרט על הברוטאליות והטרור ועל יושרם וגבורתם של המתנגדים להם על החטא ועל עונשו על העוון והחרטה. העלילה מתרחשת אמנם בגאורגיה אך יכולה לקרות בכל מקום בו מחוללים ערכי החוק והאנושיות, בו הוקעות פומביות ואימה הופכים למצב חברתי קבוע.
> 
> 
> 
> — תנגיז אבולדזה
> 

במקור הסרט אמור היה להיות סרט טלוויזיוני אך הוא הפך לסרט באורך מלא.
הסרט הושלם בשנת 1984, אבל נאסר לפרסום על ידי השלטונות הסובייטים במשך שנתיים. הוא הותר להקרנה רק ב-1987 בימי הגלאסנוסט של מיכאיל גורבצ'וב.

הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל קאן, ביניהם פרס חבר השופטים.
הסרט זכה באוסקר "הסרט הזר הטוב ביותר" בשנת 1987, ובשנת 1988 זכה ב"פרס לנין".

קישורים חיצוניים
----------------

* "חרטה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חרטה", באתר נטפליקס
* "חרטה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "חרטה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "חרטה", באתר אידיבי
* "חרטה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* אתר למנויים בלבד אורון שמיר, הסרט הזה מתחבא בנטפליקס. המועמדות לאוסקר החזירה אותו לכותרות, באתר הארץ, 2 במרץ 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007381878005171
* BIBSYS: 3077563
* BnF: cb15047172h (data)
* GND: 4662908-7
* LCCN: n2002026389
* SUDOC: 077309391
* VIAF: 225730239
* WorldCat (עם VIAF): 225730239

 |
**הדר לוי** (נולדה ב-6 בספטמבר 1977, כ"ג באלול תשל"ז) היא קומיקאית, שחקנית, סטנדאפיסטית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

לוי נולדה וגדלה בבית שאן להורים שעלו ממרוקו, בת בכורה מבין שישה אחים. בנעוריה למדה בתיכון אולפנה צביה בעפולה. לאחר שירותה הצבאי למדה בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה, שם הופיעה במספר תפקידים שונים במחזות מאת פרנץ קסוור קרץ, חנוך לוין, מולייר ועוד.

לוי התפרסמה לראשונה בשנת 2004 כשהשתתפה בתוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק", ששודרה בערוץ ביפ ובערוץ 2 ואותה סיימה במקום השלישי.

לאחר מכן היא השתתפה לצד ארז טל בתוכנית הקומית "איפה אתה חי?!", ששודרה בערוץ 2. בהמשך שיחקה במספר תפקידים בטלוויזיה ובקולנוע ביניהן בסדרת הדרמה הקומית, "אהבה זה כואב", של דנה מודן.

בשנת 2004 התקבלה לתפקיד מנחה בערוץ הילדים. ב-2006 שיחקה בסדרה "השמינייה" בתפקיד סוזי, כתבת בערוץ צהוב, ובאותה שנה השתתפה גם ב"זומזום". ב-2007 הצטרפה כחברת פאנל לתוכנית הסאטירה, "מהדורה מוגבלת", בערוץ ביפ.

ב-2008 החלה סיבוב הופעות כזמרת, בשירים אותם כתבה והלחינה. ב-9 בספטמבר 2009, הודיעה לוי על פרישתה מערוץ הילדים, ובו בעת החלה להשתתף בתוכנית הסאטירה של הזכיינית רשת "הספסל האחורי".
ב-2010 היא השתתפה בפינת צחוק בתוכנית של אברי גלעד, השתתפה בעונה השלישית של "שבוע סוף!" והשתתפה כפאנליסטית בתוכנית "צחוק מעבודה".

הדר השתתפה בתוכנית "מחוץ לחוק". ב-2011 השתתפה בסדרת הנעורים "החולמים" בתפקיד שרון - העוזרת של ראש העיר, וגם הנחתה את התוכנית "מסיבת רווקים" בערוץ עשר. בין השנים 2012–2014 השתתפה הדר בסדרה "הקלמרים" בתפקיד אורח בכמה פרקים בתור המורה שוש.

החל מ-2012 מלמדת משחק קומי באקדמיה לאמנויות המופע בתל אביב. מנובמבר 2012 עד אפריל 2014 השתתפה בשתי עונות של התוכנית "הדיבור" בערוץ 24, בהנחיית אלירז שדה.

בקיץ 2014 החלה להשתתף בתוכנית "הצחוקייה" בהנחיית מורין אמור. כמו כן, באותה שנה החלה להשתתף בתוכנית המציאות "הצילו! אני לא יודע לבשל" בערוץ 2 ובהנחיית התוכנית "בקטע טוב", תוכנית קומית בשידור חי בערוץ 24, לצידו של נאור אורמיה.

ביולי 2015 החלה להנחות את התוכנית "הכי טוב ככה" בערוץ דיסני ישראל.

במאי 2017 הצטרפה לתוכנית "מועדון לילה".

ב-2018 שבה כדמות קבועה לסדרת הנוער "הקלמרים".

בשנת 2020 לקחה חלק בכתיבת תוכנית האירוח "דין ואנג'ל".

מ-2022 מגישה עם דרור רפאל את הפודקאסט "לא סותמים" ברשת All in.

משפחתה
------

לוי נשואה לבמאי יוסי אסנפי ואם לבן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הדר לוי
* הדר לוי, ברשת החברתית פייסבוק

* הדר לוי, סרטונים בערוץ היוטיוב

* הדר לוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

* הדר לוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הדס בשן, הצלחה זה כואב, באתר ynet, 17 במרץ 2010
* יוני בינרט, הדר לוי: "אף פעם לא קיבלתי תגובות חמות כאלה", באתר ynet, 13 באוקטובר 2014
* דפנה ארד, הדר לוי: "החיים שלי הם תמיד בדרך הארוכה, שום דבר לא בא לי בקלות", באתר Xnet‏, 19 בפברואר 2017
* מיקי לוין, ‏"כל חיי הם משבר ארוך, מתמשך ומתגלגל": הדר לוי על הומור ודיכאון, באתר מעריב אונליין, 23 בספטמבר 2017
* שיר זיו, "פעם רציתי לשחק ב'שלוש אחיות' של צ'כוב. היום אני לא יכולה לחשוב על זה", באתר ישראל היום, 21 ביוני 2018
* הדר לוי בפודקאסט "מאחורי כל צחוק" של אלדד שטרית, 27 במאי 2019
* חדשות השבת - סיפורה של הדר לוי, הסטנדאפיסטית מבית שאן | כאן 11 לשעבר רשות השידור, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 9:23)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלית יצחק-אוגנוב, הדר לוי נפרדת מערוץ הילדים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 9 בספטמבר 2009
2. ↑  הפודקאסט "לא סותמים"
**סרט** (באנגלית: **Seret**) הוא אתר אינטרנט ישראלי הגדול בישראל המוקדש בלעדית לקולנוע וטלוויזיה. האתר מציע מידע על סרטים, סדרות טלוויזיה, בתי קולנוע ואנשי התעשייה, במאים ושחקנים וכן חדשות קולנוע וטלוויזיה, מדורים קבועים, סקירות מפסטיבלי קולנוע, ראיונות עם יוצרי ושחקני קולנוע וטלוויזיה וטריילרים לסרטים ולסדרות טלוויזיה.

גולשים רשומים יכולים לדרג סרטים, לכתוב ביקורות ולרכוש כרטיסים. האתר עורך הקרנות טרום בכורה ומחלק כרטיסים במבצעים מיוחדים.

היסטוריה
--------

ב-4 במרץ 2000, נפתח האתר לראשונה כפורטל סרטים ישראלי הכולל סיקורי סרטים והמלצות עורכים. האתר הכיל אז שתי קטגוריות: 'חדש בקולנוע' ו'עשרת הגדולים\הגרועים'.

בשנת 2002 הושקה באתר אפשרות למכור כרטיסים בשיתוף בתי הקולנוע, והצטרף למדור ביקורות הקולנוע באתר המבקר יאיר הוכנר, במאי קולנוע ומייסד פסטיבל הקולנוע הגאה.

בשנת 2006 החל האתר במכירת סרטים למכשירי הדי.וי.די הביתיים, לסיקורי הסרטים התווספו טריילרים של סרטים ואף נוספה האפשרות לביקורת הסרט מטעם המשתמשים.

בשנת 2013 הושק לראשונה באתר מדור סדרות טלוויזיה.

בשנת 2014 הושקה אפליקציית Seret - המאפשרת למצוא בתי קולנוע / סרטים בקרבת מקום וגם לפי שעות ההקרנה הקרובות.

החל משנת 2014 משמש אלעד שלו כעורך האתר ואף הגיש פינת המלצות קולנוע קבועה מטעם האתר בתוכנית הבוקר "דני רופ עד 10".

בשנת 2017 הושקה טבלת המבקרים של אתר "סרט" הכוללת את מבקרי האתר וחמישה ממבקרי הקולנוע המובילים בישראל מכלי תקשורת מובילים. הטבלה היא היחידה בישראל שמכילה הן את ציוני הגולשים והן את ציוני המבקרים.

בשנת 2018 פתח האתר קטגוריית סדרות נרחבת המציגה מידע אודות אלפי סדרות, לרבות סדרות חדשות וסדרות ישראליות, כוללת ביקורות סדרות מהארץ ומהעולם ומשירותי הסטרימינג השונים, מאפשרת כתיבת ביקורות סדרות, מציגה טריילרים סדרות ועוד. האתר אף חנך שני מדורי טלוויזיה בשם "שובר מסך" ו"חדשות הסטרימינג".

בשנת 2020 השיק האתר פרופיל אישי מתקדם לחברי המועדון של האתר (רישום חינם) המאפשר שמירה וניהול רשימות צפייה של סרטים וסדרות טלוויזיה, סרטים וסדרות טלוויזיה מועדפים, שחקנים מועדפים, רשימת הביקורות של חבר המועדון ועוד.

לוגואים קודמים
--------------

* לוגו האתר הראשון (2000) לוגו האתר הראשון (2000)
* לוגו האתר השני (2002) לוגו האתר השני (2002)
* לוגו האתר השלישי (2005) לוגו האתר השלישי (2005)
* לוגו האתר הנוכחי לוגו האתר הנוכחי

ראו גם
------

* יעל מבקרת בקולנוע
* ספר הקולנוע הישראלי
* IMDb

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סרט
* אתר "סרט" - פורטל הסרטים הישראלי
* עמוד הפייסבוק הישן של מדור הסדרות של אתר סרט
* אתר Seret מעלה מדד סרטים פופולריים המבוסס על נתוני חיפוש צפייה ביז-פורטל
**ספר עלטה** הוא ספר ביכורים של מחבר מתוך העולם החרדי, שיצא בעילום שם תחת שם העט ● (עיגול שחור). הספר יצא לאור בהוצאת רסלינג בשנת 2014 בסדרת "מעבדה", והוא כתוב בז'אנר המשלב בין רומן לבין סיפורת בזק.

תכנים
-----

הספר הוא יומן חלומות, שכתוב במסורת של יומני חלומות מיסטיים של מקובלים, כגון ספר החזיונות מאת רבי חיים ויטאל, תוך העתקתם לעולם הבלוג האינטרנטי. סיפור העלילה החיצוני, המתרחש במהלך היום, נפרש מתוך חלומות המתארים את עולמו הסודי של הכותב בלילה. בעולם זה משתלבים תכנים קבליים עם המציאות הטכנולוגית הנוכחית, חיי המשפחה המעורערים שלו והמשבר בו הוא נתון. רעיונותיו הדתיים של המספר מעוצבים באמצעות דמויות כגון: אשתו, האדמו"ר שלו, העכבר במחשב שלו, השועלים בשטריימל שלו, החמור של המשיח, הבורסה, האינטרנט והשואה. כך למשל, המספר מנסה להתחתן עם רשת האינטרנט, בה הוא רואה התגלמות של השכינה, אך נתקל בקנאה מצד אשתו. בחלום אחר המספר חולם שהוא היטלר ומנסה לעצור את השואה בעזרת גרסה נאצית לדת היהודית.

הסגנון ההיפר-פנטסטי של הספר זכה לשבחי הביקורת, שהדגישה את חדשנותו, והספר זכה בפרס משרד התרבות לספר ביכורים לשנת תשע"ד. בשנת 2017 יצא בהוצאת רסלינג ספר המשך בשם "צורת עתיד".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ספר עלטה** |

* ספר העלטה, אתר הספר
* ספר עלטה, באתר של הוצאת רסלינג
* ספר עלטה, באתר OCLC (באנגלית)

**פרקים מהספר**

* אתר למנויים בלבד אני נוסע לבקר בקבר של מדינת ישראל, באתר הארץ, 21 במרץ 2014
* אתר למנויים בלבד אלפי טילים שהראשים שלהם מכוסים בשטריימל, באתר הארץ, 13 ביוני 2014
* אתר למנויים בלבד חלמתי שאני היטלר, באתר הארץ, 6 באפריל 2014
* שגיאות פרמטריות בתבנית:הארץ   
פרמטרי חובה [ 4 ] חסרים ומין הפינגווין יורש את הארץ, באתר הארץ
* כל בתי האלוהים יהיו וירטואליים, באתר העוקץ
* הספרים יהפכו לאבנים וידברו כאבנים, באתר העוקץ
* ספר הפרצופים, באתר טקסט
* נישואים בבעלי חיים, באתר "אלכסון"

**על הספר**:

* אתר למנויים בלבד פרופ' ישי רוזן-צבי, ויהי חושך: הסיטרא אחרא של הסיפור היהודי, באתר הארץ, 11 ביולי 2014
* רבקה שאול-בן צבי, שטריימל קטלני, מקור ראשון, מוסף "שבת"
* יונתן אמיר, לראות את האור, באתר ישראל היום
**עגל הזהב** (ברוסית: **Золотой телёнок**) הוא רומן סאטירי מפורסם של שני הסופרים הסובייטים אילף ופטרוב, שיצא לאור בשנת 1931. הדמות הראשית בעלילה היא אוסטפ בנדר, שהופיעה כבר ברומן הקודם של המחברים הנקרא "שנים עשר כיסאות". השם מרמז על עגל הזהב התנ"כי. ב-1968 יצא סרט שחור לבן המבוסס על העלילה וב-2008 שודרה סדרת טלוויזיה בת 8 חלקים המבוססת אף היא על הספר.

עלילה
-----

אוסטפ בנדר, 'הקומבינטור הגדול' קם לחיים, לאחר ששרד איכשהו את הרצחו בספר הקודם. בתחילת הספר מספר לו שורה בלגנוב, אחד מ'בניו' של ליטננט שמידט (האפיזודה הסאטירית ההתחלתית המספרת על אמנת בניו של ליטננט שמידט הונצחה במטבע לשון 'בניו של ליטננט שמידט' שהפך לחלק מהפולקלור הרוסי) על מיליונר מחתרתי (שהרי בברית המועצות הסובייטית אין מיליונרים גלויים) בשם אלכסנדר קורייקו אשר עושה מיליונים (אבל חי על 46 רובל כל חודש) תוך ניצול מלא של השחיתות הפושה בתקופה המדוברת, תקופת הנא"פ. קורייקו חי בצ'רנומורסק כרואה חשבון במשרד ממשלתי והוא שומר לו סליק גדול של כסף בתוך מזוודה ומחכה לנפילת הממשלה הסובייטית כדי שיוכל להשתמש בו סוף סוף. 

יחד עם עוד שני פושעים 'קלים' ונהג מונית נאיבי ותמים בנדר מתחיל לאסוף את כל המידע שהוא יכול להשיג על פעילותו של קורייקו. קורייקו מנסה לברוח, אבל בסופו של דבר הוא נלכד על ידם בטורקסטן, על מסילת הרכבת טורקסיב שאך זה עתה נבנתה. שם בנדר סוחט ממינו מיליון רובל.

בנדר מוצא את עצמו לפתע עשיר, אך אז מתגלה הבעיה החמורה: הכיצד אפשר להיות מיליונר במדינה בה אין אפילו מיליונר חוקי אחד? שום דבר מחלומות המיליונר שלו לא יכול לצאת אל הפועל.

מתוסכל מחלומותיו שנכזבו הוא אפילו מחליט לתרום את כל כספו באופן אנונימי למשרד האוצר, אבל בסוף משנה את דעתו. הוא ממיר את הכסף בזהב ותכשיטים ומסה לחצות את הגבול הרומני. אולם אז הוא נשדד על ידי משמר הגבול הרומני שמשאיר אותו רק עם מדליית מסדר גיזת הזהב.

זהו ספר נוכלים טיפוסי שבו שם בנדר לצחוק את המשטר החברתי הסובייטי. בתחילת הספר הוא מצהיר, "בשנה הראשונה התגלעו חילוקי דעות ביני לבין השלטון הסובייטי. השלטון הסובייטי רוצה לבנות סוציאליזם, אני לא. לדעתי בניית סוציאליזם מייגעת".

דמויות ראשיות
-------------

* אוסטפ בנדר - הדמות הראשית.
* שורה בלגנוב - "הבן" השני של ליטננט שמידט.
* מיכאל פניקובסקי - "הבן" השלישי של ליטננט שמידט.
* אדם קוזלביץ' - נהג מונית.
* אלכסנדר קורייקו - מיליונר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **עגל הזהב (ספר)** |

* אלוהים, שאיננו בעצם, עד היכן הבאת את הולך הרגל!, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2007 (פתיחת הפרק הראשון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2016029639
* VIAF: 293668702
* WorldCat (עם VIAF): 293668702

 |
**עושה הנפלאות מלובלין** הוא רומן על רקע פולין של סוף המאה התשע-עשרה, פרי עטו של זוכה פרס נובל יצחק בשביס-זינגר. הספר יצא לאור ביידיש בשנת 1960 ותורגם לעברית על ידי ברוך קרוא בהוצאת ספריית פועלים בשנת 1970. בשנת 2008 יצא בתרגום נוסף (תחת השם **הקוסם מלובלין**) מאת בלהה רובינשטיין.

הרומן מתאר את קורותיו של יאשה, יהודי כבן ארבעים, בן העיר לובלין שבמזרח פולין, הנמצאת באותה עת תחת כיבוש רוסי. יאשה הוא עושה-נפלאות, להטוטן, אקרובט ואיש ירידים הידוע בכל רחבי הארץ, הנע בין עיירותיה וכרכיה של פולין ומופיע לפרנסתו.

עלילה
-----

יאשה הוא דמות בעלת מאפיינים מוכרים בכתיבתו של בשביס זינגר. כבספרים אחרים כגון הסרטיפיקט, חלאה, וכן באוטוביוגרפיה מוורשה לניו יורק, מתואר גבר יהודי שהתחנך על ברכי היהדות האדוקה אך נטש אותה, מלווה ספקות וסייגים, לטובת תענוגות העולם וההיצע החילוני רחב האופקים שלו.

במסעו של יאשה מלובלין אל ורשה, אנו מתוודעים לאיש רב-כישרונות ובעל כריזמה עצומה, המהלך קסם על כל הפוגש אותו, ומפיח תקווה והתרגשות בקרב כל מכריו. יאשה מסובך בקשרים עם כמה וכמה נשים בו-זמנית, שכל אחת מהן רואה אותו כמרכז עולמה. הוא מפזר כספים שאין לו והבטחות שאינו יכול לקיים, דורש נאמנות שאינו מקיימה בעצמו ואינו מסוגל לסרב או להודות בכישלון. במהלך ימים בודדים מתרחשת התמוטטותו הידועה מראש של עולם הבדיה והכזב שבנה סביבו יאשה. נשותיו מאבדות את סבלנותן, שקריו ופשיטת הרגל שלו נחשפים, מוסריותו שהיה גאה עליה מתמוטטת ופציעה מחריבה את פרנסתו.

במהלך הרומן כולו מנהל יאשה החילוני דיאלוג בלתי פוסק עם היהדות שנטש מאחור. הוא בז לה, לחוקיה ולבעלות שנטלה לעצמה על האל האוניברסלי. אולם שוב ושוב הוא מוצא עצמו מסתופף בכניסתו של בית מדרש או מאחורי ספסל בית כנסת, אוחז סידור בידו. אותם שורשים יהודיים הקיימים בו מתפקדים כמפלט מנתיב האבדון עליו מצוי יאשה.

גאולתו של יאשה מגיעה לאחר שהגיע לתחתית כל התחתיות. הוא גרם עוול לידידיו, הוליך שולל אנשים רבים שהיטיבו עמו, פשט רגל מבחינה מוסרית ואף הביא למותה של נערה. וכאשר נראה כי דבר פרט להתאבדות איננו סביר, מוצא יאשה את הדרך וחוזר לחיק הדת. כמיהתו למשמעות, לטוהר ולרוחניות מוליכה אותו אל עיר מולדתו לובלין ולבית אשתו העקרה. הוא מוצא דרך לכפר על חטאיו הרבים על ידי הסתגפות ובידוד שהוא כופה על עצמו בתוך מבנה לבנים אטום שנבנה סביבו. גם כאן מתפלפל יאשה עם היהדות, טוען שכל כולה בריחה מן הפיתוי – וממציא לעצמו גרסה קיצונית שלה.

כך, סגור מפני העולם, הולך שמו של יאשה ומתפרסם מחדש, הפעם כעושה-נפלאות מסוג אחר. הוא נתפס כקדוש ובעל סגולות, ובהדרגה הופך החדר הקטן בו הוא כלוא למוקד מעשי נפלאות ועלייה לרגל.

בשנת 1980 עובד הרומן לסרט קולנוע בבימויו של מנחם גולן, הקוסם מלובלין, בכיכובם של אלן ארקין וזוכת פרס אוסקר לואיז פלטשר.

לקריאה נוספת
------------

* **עושה הנפלאות מלובלין**, תרגם ברוך קרוא, ספריית פועלים, 1970.

קישורים חיצוניים
----------------

* "עושה הנפלאות מלובלין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פרק הפתיחה מתוך התרגום החדש מאת בלהה רובינשטיין
* עושה הנפלאות מלובלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
"**עיבל**" הוא רומן הביכורים של הקולנוען, הסופר והמרצה אברהם הפנר, אשר יצא לאור בהוצאת מסדה בשנת 1969. הרומן משלב בתוכו מוטיבים פילוסופיים, אך נושאיו המרכזיים הם נפשו של האדם וההתמודדות עם דיכאון. הספר לא ראה אור בהוצאה מחודשת ולא ניתן לקנותו ברשתות הספרים.

עלילת הספר
----------

הספר מגולל את מסעו של עיבל, צעיר ישראלי, ביוון. העלילה מתחילה כאשר עיבל מגיע באחד ממסעותיו לכפר קטן, ובו הוא מתאקלם ויוצר קשר עם התושבים המקומיים: ניטיר - צעירה יפה שמקבלת את פניו עם בואו, מזמינה אותו לביתה ומארחת אותו. דאנה - כומר העיר, שמאמין בדת ייחודית הסוגדת לאלת ה"אין", ושאיתו נסחף עיבל בשיחות פילוסופיות על דת ומהות. קללינד - אישה מסתורית ושקטה, שגרה לבדה וסובלת ממחלת לב שאינה מאפשרת לה להתאמץ, ובנארה - איש אילם ומוזר, שנמצא תמיד בסביבתו של עיבל אך אינו מדבר.
לאורך הספר עיבל הולך ומשתלב בקהילה של העיירה הקטנה ביוון. הוא מתאהב בניטיר, מתיידד עם קללינד ועם הכומר דאנה, ויוצר איתם קשרי חברות אמיצים. לאורך כל הסיפור מהרהר עיבל בהתאבדות, ואף מנסה להתאבד מספר פעמים.
בסוף הספר מצליח עיבל, אחרי מאמצים רבים, למות.

חשיבות וסגנון
-------------

כרומן ביכוריו של הפנר, בספר זה התגבש והתפתח סגנון הכתיבה הספרותי שייחד אותו בהמשך דרכו כסופר. הכתיבה מרוכזת ותמציתית, סגנונה חופשי ואסוציאטיבי, והיא מכילה רבדים רבים. ספר זה היה בשעתו לספר פולחן.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "עיבל", באתר "סימניה"
* אדיר כהן, רומן מרגיז ומעורר, דבר, ביקורת על הספר 'עיבל', 2 במאי 1969