recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מריה מרגריטה רובלס פרנאנדס** (בספרדית: **María Margarita Robles Fernández**; נולדה ב-10 בנובמבר 1956) היא פוליטיקאית ומשפטנית ספרדייה ממפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית המשמשת כשרת ההגנה של ספרד מאז 7 ביוני 2018. בעבר שימשה כשרת החוץ הזמנית בין 30 בנובמבר 2019 ל-13 בינואר 2020.

בעברה, הייתה רובלס שופטת והפכה לאשה הראשונה שעמדה בראש בית משפט מחוזי והרביעית שנכנסה לבית המשפט העליון של ספרד.

ביוגרפיה
--------

רובלס נולדה בלאון ב-10 בנובמבר 1956, בתם של עורך דין ועקרת בית. בגיל 12 עברה משפחתה לברצלונה, ורובלס למדה משפטים באוניברסיטת ברצלונה. ב-1981 הפכה רובלס לאשה הרביעית בתולדות ספרד שהוסמכה כשופטת. שנה לאחר מכן הפכה לשופטת בבית הדין לערכאות של בלגר. מאוחר יותר עברה לבית המשפט הפרובנציאלי של ברצלונה. ב-1990 הפכה לנשיאת בית המשפט המחוזי של ברצלונה, והפכה בכך לאשה הראשונה בתולדות ספרד שעמדה בראש בית משפט מחוזי.

ב-1993 היא פרשה מעולם המשפטים ועברה לפוליטיקה. היא הצטרפה למפלגת הפועלים הסוציאליסטית ומונתה לתת-מזכירה במשרד המשפטים. ב-1994 היא מונתה בידי פליפה גונסאלס למזכירת המדינה לענייני פנים של ספרד. בתקופת כהונתה בתפקיד היא פעלה נגד ה-GAL - חוליות מתנקשים לא-חוקיות שהוקמו בידי פקידים בממשלת ספרד במטרה להילחם בבדלנים הבסקים של ארגון הטרור אט"א. רובלס עצרה את הזרמת הכספים ל-GAL, ופעלה לקידום חקירת מותם של חוסה אנטוניו לאסה וחוסה איגנסיו סבאלה, שני מורדים בסקים שנחטפו, עונו ונרצחו בידי ה-GAL. כמו כן פעלה לחקור את פרשת לואיס רולדאן והובילה למעצרו בעוון מעילה ושוחד.

השערוריות הרבות שליוו אותה גרמו לנפילתה של ממשלת גונסאלס ולהפסד של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית בבחירות 1996. בעקבות כך, חזרה רובלס לעולם המשפטים, ובשנת 2004 מונתה לשופטת בבית המשפט העליון של ספרד. בספטמבר 2008 היא נבחרה לחברה במועצה הכללית של הרשות השופטת (CGPJ), ונחשבה לאחד החברים הפעילים ביותר בה. היא כיהנה בתפקיד עד דצמבר 2013. במהלך כהונתה היא תמכה בהדחתו מתפקידו של נשיא בית המשפט קרלוס דיבר.

במאי 2016 ביקשה רובלס מהמועצה הכללית של הרשות השופטת להעניק לה חופשה מתפקידיה השיפוטיים כדי שהיא תוכל לחזור לפוליטיקה. בהצבעה שנערכה, קבעה המועצה ברוב של 4 נגד 3, כי לא ניתן להעניק חופשה כזו, וכי רובלס תיאלץ לוותר על תפקידיה לצמיתות כדי להצטרף לפוליטיקה. לאחר שעשתה זאת, הצטרפה למפלגה הסוציאליסטית ונבחרה לקורטס חנרלס מטעם מדריד. ביוני 2018, במהלך הצבעת האי-אמון נגד מריאנו רחוי, הפרה רובלס את הוראת מנהיגי המפלגה להימנע, והצביעה בעד ההדחה. בעקבות נפילת ממשלת רחוי והקמת ממשלתו של פדרו סנצ'ס, מונתה רובלס לשרת ההגנה. לתקופה קצרה בין 30 בנובמבר 2019 ל-13 בינואר 2020, שימשה רובלס גם כשרת החוץ, האיחוד האירופי ושיתוף הפעולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרגריטה רובלס** בוויקישיתוף
* 


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 4673161819218927960009
* WorldCat (עם VIAF): 4673161819218927960009

 |
**וסלי לבון פרסון** (באנגלית: **Wesley Lavon Person**; נולד ב-28 במרץ 1971) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1994–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו ב-NBA הם 11.2 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק. בעת פרישתו ניצב במקום השביעי בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה מהשלוש, עם 41.8%.

אחיו המבוגר צ'אק פרסון שיחק ב-NBA בין השנים 1986–2000.

קריירת מכללות ונבחרות ארצות הברית
---------------------------------

פרסון נולד וגדל בעיר ברנטלי שעל יד מונטגומרי, אלבמה. בין השנים 1990–1994 למד באוניברסיטת אובורן, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה העמיד ממוצעים של 19.1 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק. בעונתו האחרונה, 1993/1994, נבחר לחמישיית העונה של מחוז SEC לאחר שהוביל את כל קלעי המחוז עם ממוצע של 22.2 נקודות למשחק.

בשנת 1991 השתתף בטורניר גביע העולם בכדורסל עד גיל 19 כשחקן נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הזהב. בשמונת משחקי הטורניר קלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק. שנתיים לאחר מכן השתתף באליפות העולם בכדורסל עד גיל 21, וזכה עם ארצות הברית במדליית זהב נוספת.

קריירה מקצועית
--------------

בדראפט ה-NBA‏ 1994 נבחר פרסון בבחירה ה-23, על ידי פיניקס סאנס. בעונתו הראשונה בפיניקס קלע 10.4 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בפלייאוף 1995 פתח פרסון בכל עשרת משחקי קבוצתו, אשר הודחה בחצי גמר המערב על ידי יוסטון רוקטס (3–4). בשתי העונות הבאות פתח בכמחצית מהמשחקים, ותרם 13.1 נקודות למשחק.

לקראת עונת 1997/1998 נשלח לצד ריצ'י דומאס לקליבלנד קאבלירס, במסגרת טרייד בו אנטוניו מקדייס הועבר לפיניקס, בעוד דנוור נאגטס קיבלה 5 בחירות דראפט עתידיות. בעונתו הראשונה בקליבלנד קלע 14.7 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה עם 192 שלשות בסך הכול. ב-4 העונות הבאות עם הקאבלירס קלע 11.1 נקודות למשחק, לרוב כשחקן החמישייה הפותחת.

ביוני 2002, לאחר 5 עונות בקליבלנד, הועבר בטרייד לממפיס גריזליס בתמורה לניק אנדרסון ומאט בארנס. בעונתו המלאה היחידה בממפיס פתח ב-44 משחקים, וקלע 11.0 נקודות בממוצע למשחק.

במהלך עונת 2003/2004 הועבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, יחד עם בחירת דראפט עתידית, בתמורה לבונזי ולס. בפברואר 2004 נשלח לצד ראשיד וולאס לאטלנטה הוקס, בתמורה לשריף עבדור-רחים, ת'יאו ראטליף ודן דיקאו. לקראת עונת עונת 2004/2005 חתם על חוזה במיאמי היט, אך במרץ 2005 שוחרר מהקבוצה, וחתם בדנוור נאגטס עד לסיום העונה. בקיץ 2005 פרש פרסון ממשחק, בגיל 34.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של פרסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  מובילי ה-NBA באחוזי קליעה ל-3, נכון לשנת 2005, באתר basketball-reference.com
3. ↑  סטטיסטיקות המכללות של פרסון, באתר sports-reference.com
4. ↑  נבחרת ארצות הברית באליפות העולם עד גיל 19,‏ 1991, באתר USA Basketball
5. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1994, באתר basketball-reference.com
6. ↑  מקדייס נשלח בטרייד לפיניקס, באתר לוס אנג'לס טיימס, 2 באוקטובר 1997
7. ↑  פרסון נשלח בטרייד לממפיס, באתר cbc.ca,‏ 27 ביוני 2002
8. ↑  פרסון נשלח בטרייד לפורטלנד, באתר ESPN,‏ 3 בדצמבר 2003
9. ↑  וולאס ופרסון נשלחים בטרייד לאטלנטה, באתר לוס אנג'לס טיימס, 10 בפברואר 2004
10. ↑  פרסון חתם על חוזה בדנוור, באתר 9news.com,‏ 3 במרץ 2005
**אלכסיס רונאלדו טיבידי** (בצרפתית: **Alexis Ronaldo Tibidi**; נולד ב-3 בנובמבר 2003 בליל שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-קמרוני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ניימכן מליגת העל ההולנדית, בהשאלה מטרואה.

קריירת מועדונים
---------------

טיבידי גדל במחלקות הנוער של ESA בריב וטולוז. ב-19 ביולי 2021 חתם בשטוטגרט מהבונדסליגה. ב-20 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור ה-12 בליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-11 ביולי 2022 הושאל טיבידי לריינדורף אלטאך מהבונדסליגה האוסטרית. הוא ערך 16 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.

ב-28 בינואר 2023 חתם טיבידי על חוזה לארבע שנים וחצי בטרואה מליגת העל הצרפתית. ב-1 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–4 לטולוז במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת 2022/2023.

ב-1 בספטמבר 2023 הושאל טיבידי לניימכן מליגת העל ההולנדית למשך עונת 2023/2024.

קריירה בינלאומית
----------------

טיבידי נכלל בסגל נבחרת צרפת עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר.

חיים אישיים
-----------

טיבידי הוא בנו של כדורגלן נבחרת קמרון בעבר אלכסיס טיבידי (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Transferts : Alexis Tibidi (Toulouse) signe pro à Stuttgart באתר ל'אקיפ, 19 ביולי 2021 (בצרפתית)
2. ↑  Alexis Tibidi kommt leihweise aus Stuttgart באתר הרשמי של ריינדורף אלטאך, 11 ביולי 2022 (בגרמנית)
3. ↑  ALEXIS TIBIDI EN BLEU ET BLANC באתר הרשמי של טרואה, 28 בינואר 2023 (בצרפתית)
4. ↑   באתר הרשמי של ניימכן, 1 בספטמבר 2023 (בהולנדית)
5. ↑  Le groupe pour la Coupe du monde באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הצרפתית, 10 במאי 2023 (בצרפתית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלכסיס טיבידי (2003)"**.
רומולוס אוגוסטולוס נכנע בפני אודואקר
**אוֹדוֹאָקֶר** או **אוֹדוֹוָקֶר** (Odoacer, Odovacer; בערך 435 – 15 במרץ 493) היה שליט איטליה בשנים 476–493. הביא לביטולה של האימפריה הרומית המערבית, והיה השליט הברברי הראשון באיטליה.

חייו
----

אודואקר נולד באחד המחוזות שמצפון לדנובה (באזור אוסטריה של היום) שם התנחלו שבטים גרמניים שונים (רוגים, סקירים טורקילינגים, והרולים). ייתכן שהוא עצמו היה בן-תערובת הוני וסקירי. בשנת 470 בערך הצטרף לצבא הקיסר של הקיסרות המערבית באיטליה, שהיה מורכב אז ברובו ממגויסים ברברים (פואדרטי), ועלה בסולם הפיקוד. בשנת 475 הדיח מפקד הצבא הרומי, אורסטס, את הקיסר המערבי יוליוס נפוס, ומינה תחתיו לקיסר את בנו הקטין רומולוס אוגוסטולוס. אולם, משסרב אורסטס להעניק קרקעות לחייליו, מרדו בו הללו והכריזו על אודואקר כ"מלך". אודואקר רדף אחרי אורסטס ורצח אותו ואת אחיו. על רומולוס הנער חס אודואקר ושילח אותו למשפחתו אחרי שוויתר על הקיסרות. משהודח רומולוס בשנת 476 לא שב עוד איש לשבת על כס הקיסרות המערבית, וזו פקעה.

אודואקר נמנע מלקרוא תגר על השלטון הלגיטימי והכיר פורמלית ביוליוס נפוס, הקיסר הרומי המערבי המודח. הוא אף טבע מטבעות הנושאים את שמו של נפוס. משנרצח הלה במקום גלותו בדלמטיה בשנת 480 קיבל עליו אודואקר את סמכותו של הקיסר המזרחי, זנון, ושלח אליו את סמלי השלטון של הקיסרות המערבית. זנון השלים עם שלטונו באיטליה ואף העניק לו תואר 'אציל' (פטריקיוס).

נראה שבמהלך 13 שנות שלטונו ניהל אודואקר את איטליה בתבונה. הוא זכה באהדת העיר רומא והסנאט והצליח לחלק אדמות לתומכיו, בדרך כלל ללא התנגדות. אולם פעולותיו מחוץ לגבולות איטליה עוררו את חששה של הקיסרות המזרחית, שהביאה לבסוף למפלתו. בשנת 480 פלש לדלמטיה (קרואטיה של היום) וסיפחה לבסוף לממלכתו. הוא הצליח להחזיר את השליטה הרומית בסיציליה מידי הוונדלים. בשנת 484 התפתה לסייע לקושרים נגד הקיסר המזרחי, זנון, והלה החל לפעול נגדו. בעידודו של זנון פלשו האוסטרוגותים בשנת 489 תחת הנהגת תיאודריך הגדול לממלכתו של אודואקר, השמידו את צבא הפואדרטי הברברי שלו ותוך שנה כבשו את מרבית איטליה. אודואקר התבצר ברוונה עד שהעיר נכנעה, על פי הסכם שהושג בשנת 493. אז הזמין תיאודריך את אודואקר המנוצח למשתה ובמעמד זה הרגוֹ ככל הנראה בחרבו. כך בא קץ לשלטונו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אודואקר** בוויקישיתוף
* אודואקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אודואקר, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278414505171
* GND: 118735942
* ISNI: 0000 0000 6147 5764
* LCCN: n84095996
* SNAC: w6rz1w2b
* SUDOC: 129958077
* VcBA: 495/229615
* VIAF: 43239906
* WorldCat: lccn-n84095996

 |
**פלאביוס אאטיוס** (לטינית: **Flavius Aëtius**; בערך 391–454 לספירה) היה מגיסטר מיליטום, פטריקיוס ואישיות מרכזית באימפריה הרומית המערבית בשלהי העת העתיקה. הוא זכור במיוחד כמי שהביס את אטילה ההוני בקרב במישורים הקטאלונים.

אאטיוס נולד בדורוסטורם (סיליסטרה שבבולגריה בימנו). בשירות האימפריה המערבית, הגיע למשרת מגיסטר אקוויטום ואחר כך רוזן אפריקה. הוא שהה מספר שנים בחצרו של אלאריק הראשון, מלך הוויזיגותים (כנראה 405–408) וכן אצל ההונים. הוא למד את שיטות המלחמה של שבטים אלו, דבר שהועיל לרומא מאוד בהתגוננות מפניהם מאוחר יותר, כאשר ניצל אאטיוס היטב את הידע שרכש.

בשנת 425 הוביל אאטיוס צבא של 60,000 הונים כדי לתמוך בטוען לכתר הקיסרי יואנסוס, אולם הוא הגיע לרוונה שלושה ימים לאחר שיואנס הובס והוצא להורג. בגיבוי הכוח ההוני הגדול שהיה ברשותו לא התקשה אאטיוס לזכות במחילה ובתפקיד המגיסטר מיליטום פר גאליה מגאלא פלקידיה אמו והעוצרת של הקיסר-הילד ולנטיניאנוס השלישי.

בגאליה הביס אאטיוס את הוויזיגותים בארל ואילץ אותם לסגת לאקוויטניה. לאחר מכן חיזק את גבול הריין והגן על נורקיום מפני התקפות השבטים הגרמאנים. הוא הסית את פלקידיה להכריז על בוניפקיוס, רוזן אפריקה, כמורד בקיסר, אך בסופו של דבר חזר בוניפקיוס להיות מועדף עליה, לא לפני שעורר מהומות באפריקה וקרא לעזרתו את הוונדלים מהיספניה, וב-432 נקרא חזרה לאיטליה והוענק לו תואר פטריקיוס. אאטיוס, מאמין שפלקידיה החליטה להיפטר ממנו, יצא נגד בוניפקיוס ונלחם נגדו בקרב ליד רימיני בקרב שנקרא גם קרב רוונה. על אף שבוניפקיוס ניצח בקרב זה הוא נפצע פצעי מוות ומת מספר חודשים מאוחר יותר. אאטיוס נמלט לדלמטיה ובעזרתם של ההונים שתוגמלו באדמות הוחזר לכוח על ידי פלקידיה ב-433.

משנת 433 ועד ל-450 היה אאטיוס האישיות המרכזית במערב, תוך שהוא מנשל את פלקידיה מכוחה על ידי הטיית הגנרלים לצידו. ב-436 הבורגונדים ניסו לנצל את התסיסה שעוררו הבגאודאי כדי לתפוס עוד אדמות, אאטיוס הגיב בקריאה להתערבות ההונים ועשרים אלף בורגונדים נהרגו. בשנים שבין 440 ל-450 הוא היה עסוק בעיקר בבעיות בגאליה ובספרד. ב-443 הוא ישב את הבורגונדים הנשארים בסבויה.

בשנת 451 פלש אטילה מלך ההונים לגאליה. אאטיוס, שהסתמך עד אז על כוחותיהם של ההונים כדי לבלום את השבטים הגרמאנים, החליט לכרות עם הגרמאנים ברית. הגרמאנים, שהיו מבוהלים כמוהו מן הפלישה ההונית, נענו. יחד עם תיאודוריד הראשון מלך הוויזיגותים (שאף נהרג בקרב), וקואליציה של שבטים גרמאנים, הצליח אאטיוס לנצח את אטילה בקרב בקרב במישורים הקטאלונים שנקרא גם קרב שאלון, כוחותיו של אטילה נסוגו אל מעבר לריין ולא איימו עוד על גאליה.

אף על פי שאירס את בנו לבתו של ואלנטיניאנוס, הרגיש הקיסר מאוים על ידי אאטיוס והאמין שהוא חושק בכס הקיסרי, וב-21 בספטמבר 454 רצח אותו במו ידיו. זמן לא רב אחר כך (מרץ 455) נרצח ואלנטיניאנוס עצמו על ידי חבריו של אאטיוס. רוב החיילים ששהו בקרבת מקום היו חסידיו של אאטיוס ולא נקפו אצבע כדי להציל את הקיסר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פלביוס אאטיוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007385550405171
* BNE: XX4808202
* CANTIC: a11856312
* GND: 118643932
* HDS: 010326
* ISNI: 0000 0000 8565 5516
* LCCN: n85070668
* NLP: A11922436
* NTA: 375529810
* SELIBR: 216665
* SUDOC: 030029678
* VcBA: 495/48031
* VIAF: 89676542
* WorldCat: lccn-n85070668

 |
**יוהנס קורנליס מריה וירמן** (בהולנדית: **Johannes Cornelis Maria Veerman**; נולד ב-19 בנובמבר 1998) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן ובנבחרת הולנד.

קריירה
------

וירמן החל לשחק כדורגל בגיל ארבע ב-RKAV פולנדם, לפני שעבר לאקדמיה לנוער בוולנדם שנתיים מאוחר יותר. ב-30 באפריל 2015, הוא חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון עד 2017.

ב-9 בספטמבר 2016 ערך הופעת ליגה ראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–1 על פנלו. ב-20 בינואר 2017, הבקיע את שעריו הראשונים בניצחון 1–3 על מועדון הכדורגל איינדהובן.

וירמן חתם בהירנפיין ב-30 באוגוסט 2019. יומיים לאחר מכן במהלך משחק ביתי מול פורטונה סיטארד שהסתיים ב-1-1, ערך וירמן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בדצמבר הוא כבש את השער הראשון שלו בקבוצה בסיבוב השני של הגביע ההולנדי בניצחון 0–2 על רודה. בעונתו הראשונה כבש וירמן 5 שערים והוסיף 5 בישולים ב-26 הופעות בכל המסגרות.

ב-4 בינואר 2022, וירמן חתם על חוזה ל-4.5 שנים עם ב-פ.ס.וו. איינדהובן. ב-16 בינואר ערך הופעת ליגה ראשונה בקבוצה בניצחון 0–1 על חרונינגן. ב-20 בפברואר כבש שער בכורה בקבוצה בניצחון 1–3 על קבוצתו לשעבר הירנפיין.

### נבחרת הולנד

במרץ 2023, זומן לראשונה לסגל נבחרת הולנד, לקראת משחק מוקדמות יורו 2024 נגד צרפת וגיברלטר, אבל אז נאלץ לעזוב עקב מחלה.

ב-18 ביוני 2023, ערך וירמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ליגת האומות 2023 נגד נבחרת איטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ואי וירמן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Joey Veerman joins PSV from sc Heerenveen with immediate effect, www.psv.nl, ‏4 בינואר 2022 (ב־American English)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ואי וירמן"**.
סימון השביל על ידי שילוט בצבע כתום לאורך כל המסלול. השלט מציין את שמה של המשפחה שמטפחת את קטע המסלול.
**שביל סובב דליה** הוא שביל הליכה המקיף את קיבוץ דליה ומשקיף על נופי האזור. שביל דליה הוקם ומתוחזק לאורך כל השנה על ידי משפחות הקיבוץ. השביל מחולק ל-15 מקטעים, כאשר כל מקטע מתוחזק ומטופח על ידי משפחה מהקיבוץ. מסלול השביל הוא מעגלי ואורכו הוא כ-5 ק"מ.

 כניסה לשביל ליד בית העלמין של הקיבוץ

### תוואי המסלול

מסלול ההליכה מתחיל בחניון ארד. שלטים כתומים מסמנים את תוואי ההליכה ואילו שלטים בתכלת מסמנים את נקודות היציאה. לאורך המסלול ניתן לקבל הסברים באמצעות ברקוד שניתן לסרוק על גבי השילוט כמו על הסליק של הקיבוץ, התן הזהוב והאמפיתיאטרון של הקיבוץ.

מקטע תחילת המסלול מתוחזק ומטופח על ידי מפעל זוהר דליה בבעלות הקיבוץ. המקטע השני מתוחזק עי ידי "מרכז השבילים". לאורך המסלול ניבטים מצד אחד בתי התושבים ומהצד האחר נופי האזור. בשביל עוברים המטיילים באזור "הבית של גולי" שנבנה על ידי האדריכל שמחה יום טוב, הידוע בכינויו "גולי" בשנת 1982. בהמשך המסלול עוברים המטיילים ב-"גן הורים", שניטע על ידי בני הקיבוץ לזכר בני משפחות המתיישבים שניספו בשואה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שביל סובב דליה – רמת מנשה - בשביל המשפחה, באתר בשביל המשפחה, ‏2 בינואר 2023
2. ↑  שביל סובב נחל דליה - שמורת הטבע נחל דליה ויובליו | בא לי לטייל, באתר בא לי לטייל, ‏3 בינואר 2023
3. ↑   סובב דליה - הבית של גולי, סרטון בערוץ "Kibbutz Dalia", באתר יוטיוב (אורך: 02:07)
4. ↑   סובב דליה - גן הורים, סרטון בערוץ "Kibbutz Dalia", באתר יוטיוב (אורך: 05:05)
בצלצלים
**בצלצל** (שם מדעי: *Allium cepa var. aggregatum*, על פי האקדמיה ללשון העברית: "**בְּצַלְצוּל**" וגם "**בָּצָל הַסָּרִיס**"), הידוע גם בשמות "בצל אשקלון" ו"שאלוט", הוא צמח פורח, זן של בצל הגינה.

אטימולוגיה
----------

מקור הבצלצל באזור הסהר הפורה, ומשם הוא נדד למדינות הים התיכון מחד ומרכז אסיה מאידך. השם הלועזי "**שאלוט**" (הקיים בשפות אנגלית כ-"Shallot" וצרפתית כ-"échalote") הגיע מהמילה הלטינית "**אסקלוניה**" (escalonia), שנבעה משם העיר העתיקה אשקלון. על פי העדויות הבלשניות, השם "בצלי אשקלון" היה קיים בתקופת יוון העתיקה, וככל הנראה מרמז על כך שהיוונים ייחסו את מקור הבצל לארץ ישראל.

מאפיינים
--------

צמח הבצלצל בעל פקעת המורכבת ממקבץ, בדומה לשום. בהכנה למסחר פקעות הבצלצל מפורקות והשיניים הבודדות, כל אחת מהן בצלצל קטן, נמכרות בשווקים בנפרד. בשל ריכוז הסוכרים (המעניקים לו את הצבע הסגול) נחשב טעמו למעט מתקתק לעומת בצל הגינה.

הבצלצל משמש כרכיב מרכזי, הן כתחליף לשום והן כתחליף לבצל, במטבחים רבים ברחבי העולם. הוא פופולרי במטבח הצרפתי, במטבח ההודי ובמטבח התאילנדי.

טקסונומיה
---------

בעבר סווג כמין עצמאי (*Allium ascalonicum*), אך בעקבות מחקרים בוטניים הוא מסווג כיום כזן של בצל הגינה (*Allium cepa*).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בצלצל** בוויקישיתוף
* בצלצל, באתר ITIS (באנגלית)
* בצלצל, באתר NCBI (באנגלית)
* בצלצל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* בצלצל, באתר Tropicos (באנגלית)
* בצלצל, באתר GBIF (באנגלית)
* בצלצל, באתר The Plant List (באנגלית)
* בצלצל, באתר IPNI (באנגלית)
* בצלצל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בְּצַלְצוּל (בָּצָל הַסָּרִיס) במילון בוטניקה: צמחים (תר"ץ), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  אטימולוגיה של 'שאלוט' (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph191026

 |
הרב **שלמה ליב ברוודה** (נכתב: **ברעוודה**; ה' באדר תרצ"א, 22 בפברואר 1931 - כ"ו בטבת תשע"ג, 9 בינואר 2013) היה מגיד מישרים, פרשן תורת הגר"א ומחבר ספרים על תורתו.

ביוגרפיה
--------

נולד בארצות הברית בעיר ניוארק למשה יצחק מברנוביץ' ולמרים לבית קנטרוביץ' מהעיירה ז'טל. אביו היה איש חינוך, דור שביעי (בן אחר בן) לרבי חיים חייקל מאמדור. אמו הייתה נכדת רבי אפרים מרדכי אפשטיין ממינסק, מחבר הספר מירא דכיא על פרקי אבות וספרים נוספים.

למד בישיבת מיר בארצות הברית שאליה התקבל למרות מדיניותה לא לקבל ילידי ארצות הברית[דרוש מקור: לכך שהייתה מדיניות כזאת]. למד שם אצל מי ששימש אז כמשגיח, הרב יחזקאל לוינשטיין, שאותו החשיב כרבו המובהק. אחר כך למד בישיבת לייקווד אצל הרב אהרן קוטלר. בעצת הרב לוינשטיין עלה ללמוד בישיבת מיר בירושלים. עמד בקשר עם הרב מבריסק ועם החזון איש.

בשנת תשי"ד נשא את לאה, בת הרב אברהם ברוך גרינבלט מבריסק, שעלה לירושלים. לאחר נישואיו למד בכולל קמניץ ובכולל חזון איש. בתקופה זו החל בעיסוקו הממושך בתורת הגר"א, ובעצת הרב לוינשטיין החל במסירת שיחות מוסר בישראל ובחוץ לארץ. בשנת תשי"ז (1957) נסע לחמש שנים ללמד בארצות הברית. בשנת תשכ"ב (1962) חזר לבני ברק. בשנת תשכ"ג, בעקבות בקשת הרב אלעזר מנחם שך והרב יעקב ישראל קניבסקי, חיבר את ספרו הראשון, "עמלה של תורה", שעסק במעלת לימוד התורה ומעמדם של אברכי הכוללים. בשנים אלו יצר קשר הדוק עם הרב שך והרב קנייבסקי וראה עצמו כתלמידם. הרב שך כתב עליו באחת ההסכמות לספריו "שיש לו ידיעה גדולה בדברי הגר"א ויודע לפענח צפונות ורמזים בכתבי הגר"א".

בשנת תשכ"ח (1968) נסע ללונדון לטיפול רפואי ונשאר להתגורר שם במשך קרוב לשתים עשרה שנה. בשנת תשל"ט (1979) שב לבני ברק. החל משנת תשמ"ח (1988) ועד סוף ימיו חילק את זמנו בין ירושלים לניוארק, כשהוא ממשיך בעבודתו הספרותית ובמסירת שיעורים בישיבות, כוללים ובתי כנסיות. שיעוריו שודרו ונאגרו ב"קול הלשון", "קול הדף" ו"קול הפרשה".

נפטר בארצות הברית לאחר מחלה ממושכת, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

שיטתו
-----

בשיעוריו התמקד בכמה נושאים: תוכחה כנגד קיום מצוות שלא מתוך חיוניות ("מלומדה" בעגה הישיבתית), מעלת התפילה, הקדשת החיים ללימוד תורה, צביונו של בן ישיבה, חיים רוחניים, חינוך עצמי לנתינה, הצורך בעמל ועוד. נהג לדבר בסגנון תובעני, כשאת יסודות דבריו ביסס בעיקר על ספרי הגר"א, עליה חיבר ספרים ואותה הפיץ.

משפחתו
------

בניו הם: הרב חיים חייקל, הרב ישעיה זאב, הרב אהרן. חתניו הם: הרב יוסף יוסלובסקי, הרב יעקב יצחק אלטוסקי, והרב אשר דרוק.

גיסו הוא הרב אפרים גרינבלט, מחבר סדרת ספרי השו"ת רבבות אפרים.

ספריו
-----

* **עמלה של תורה** - בנושא נחיצותם של הכוללים
* **ליל שימורים** - על חג הפסח
* **יבנה המקדש** - על נושא חורבן הבית ותקופת בין המצרים גאולה העתידה
* **ימי רצון** - בענייני חודש אלול, ראש השנה
* **להודות ולהלל** - על חנוכה, על הניסים
* **קיימו וקיבלו** - על פורים

סדרת **איפה שלמה** על תורת הגר"א:

* **תפילת חנה** ו**פיוט חד גדיא**
* **ספר יונה,** ליקוטים משלי, קוהלת
* **שיר השירים**, ארבעה כרכים על ארבעת הפרקים הראשונים

קישורים חיצוניים
----------------

* מגדולי בעלי המוסר • הגה"צ רבי שלמה ברעוודה זצ"ל, בחדרי חרדים
* בורו פארק: המונים ליוו את הגר"ש ברעוודא זצ"ל, JDN
* שלמה ברעוודה (1931-2013), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה (לייב) ברעוודה ז"ל באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296600505171
* ISNI: 0000 0000 6692 5293
* LCCN: nr91040539
* VIAF: 26922989
* WorldCat: lccn-nr91040539

 |
שער כתב העת
**נתיב** היה כתב עת ישראלי שעסק בחשיבה מדינית, חברה ותרבות. נתיב היה דו-ירחון שיצא לאור משנת 1987, והגיליון המודפס האחרון יצא לאור בדצמבר 2008.

נתיב יצא לאור בהוצאת מרכז אריאל למחקרי מדיניות ובעריכתו של אריה סתיו. ארכיון המאמרים הועלה לרשת האינטרנט ומאמרים נוספים המשיכו להופיע באתר האינטרנט של כתב העת.

מאמריו הפוליטיים של נתיב התמקדו בהתרעה בפני הסכנות הצפויות למדינת ישראל לטענת כותביו מן העולם המוסלמי. דגש חזק מושם על דעת הכותבים כי תהליך השלום הוא חסר תועלת וניסיון להראות כי יש בו הונאה - הן מן הצד הערבי והן הונאה עצמית לכאורה של אנשי השמאל היהודי. מאמרים רבים בנתיב מוקדשים לניסיונות להוכיח זיקה שבין המאבק הפלסטיני בעבר ובהווה לנאציזם ולאנטישמיות האירופאית. וזאת במקביל למאמרים רבים שהוקדשו לשלילת קיומו של העם הפלסטיני. 

כתב העת עסק גם בתהליך השלום עם סוריה, עקב אחר התחמשות מדינות ערב ובראשן מצרים, ואחר התקשורת הערבית וקריקטורות אנטי-ישראליות בו. 

לכתב העת מדור תרבותי ובו מפורסמת שירה עברית, שירה מתורגמת וקטעי פרוזה. את המדור ערך משה שמיר, ואחריו דרור אידר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיון נתיב, אתר מרכז אריאל למחקרי מדיניות
* עדי גרסיאל, הנתיב הימני, באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה סתיו, ‏שלמי תודה מקץ כ"א שנים, **נתיב** 123, דצמבר 2008
**ורקליאני** (בלטבית: **Varakļāni** (מידע • עזרה); ביידיש: **וארקליאן**) היא עיירה במזרח לטביה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

ורקליאני נזכרת לראשונה בשנת 1226. בשנת 1928 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

יהודי ורקליאני
--------------

בשנת 1897 היוו היהודים כ-75% מאוכלוסיית ורקליאני. בשנת 1935 נמנו בוורקליאני 950 יהודים, כ-60% מכלל תושביה, ופעלו בה שלושה בתי כנסת, תלמוד תורה, וכן חוגים ציוניים. פעילות זו הופסקה עם כניסת הסובייטים לאזור בשנת 1940. בתקופה זו הגיעו לעיירה פליטים יהודים.

עם פרוץ מבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, נכנסו לעיירה הגרמנים, ועד מהרה הטילו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן החרמת רכוש, העסקה בעבודות כפייה משפילות, וריכוז בגטו.

ב-4 באוגוסט 1941 רוכזו כ-540 יהודי הגטו שבעיירה, ונרצחו בבורות ירי שכרו בעצמם בבית העלמין היהודי בעיירה. בחודשים שלאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מומרים בעיירה, והוציאו אותם להורג. טרם נסיגתם, ציוו הגרמנים על איכרים מקומיים לשרוף את גופות הנרצחים שבבורות הירי בעיירה.

הוריו של שלום חנוך ואמו של חנן יובל עלו לארץ מוארקליאן בשנות ה-30.

לאחר המלחמה חזרו לעיירה כ-20 משפחות יהודיות שהספיקו להימלט מזרחה טרם כניסת הגרמנים.
במהלך שנות ה-50 וה-60 הקהילה היהודית בוארקליאן חדלה להתקיים עקב הגירת המשפחות לריגה ודווינסק, משם רובן ככולן עלו ארצה בשנות ה-70.
כיום נותר בוארקליאן יהודי אחד בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורקליאני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ורקליאני
* ורקליאני (Varaklani), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "ורקליאני", באתר JewishGen (באנגלית)
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), ורקליאני, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1024–1025), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000040735
* VIAF: 148126651
* WorldCat (עם VIAF): 148126651

 |
הלוגו של קרן הישג
**קרן הישג** היא קרן פילנתרופית הפועלת בישראל בעיקר בתחום החינוך ומעניקה מלגות על בסיס מצוינות. הקרן הוקמה על ידי ג'רי שוורץ והת'ר ריסמן מקנדה. נציג הקרן בישראל הוא אביב בושינסקי.

היסטוריה
--------

ג'רי שוורץ, איש עסקים יהודי קנדי, המתגורר בטורונטו. שוורץ הקים את חברת ONEX, חברת ההחזקות הגדולה בקנדה[דרוש מקור] ומשמש בה מנכ"ל ויו"ר. חברת ONEX משקיעה במגוון רחב של תחומים עסקיים. רעייתו, הת'ר ריסמן, המנכ"לית והבעלים של Indigo, רשת חנויות הספרים והמוזיקה הגדולה בקנדה[דרוש מקור]. 

בני הזוג שוורץ-ריסמן רואים בחיילים הבודדים הבוחרים לשרת בצה"ל את חוד החנית בתחום ההתנדבות והתרומה למדינת ישראל: 

> 
> "לאחר שתרמו כה רבות לישראל, מן הראוי להושיט להם יד לעזרה, לתת להם תמיכה, חיבוק ותחושה שיש מאחוריהם משפחה שדואגת. חשוב לנו שידעו שעתידם וביתם הוא כאן, בישראל, ושימשיכו לשאוף למצוינות והישגיות גם בחיים האזרחיים".
> 
> 
> 
> 

מדי שנה עורכת הקרן טקס קבלת מלגות עבור כ-100 מלגאים חדשים. בסה"כ מונה הקרן כ-400 מלגאים וכ-400 בוגרים. מלבד המלגה משתתפים מלגאי ובוגרי הקרן בקורסים, חוגים, פרויקט מנטורים, חדר כושר וספרייה בתוך בית הישג, משלחות ייצוגיות למצעד החיים בפולין ומשלחות הסברה לקנדה, אירועים שונים בחגים ומגוון רחב של פעילויות התנדבות. 

מועדון הבוגרים של הקרן קיים משנת 2008 ומדי שנה גדל עם הצטרפותם של בוגרים חדשים.

בית הישג
--------

בית הישג
בית הישג בלילה
 ערך מורחב – **בית השגרירות הרוסית**  

הקרן יושבת בבית הישג, בניין ששימש בשנות ה-50 של המאה ה-20 את השגרירות הרוסית בישראל. בשנת 2006 נרכש הבניין שבשדרות רוטשילד בתל אביב על ידי הקרן ומאז משמש כמרכז עבור פעילויותיה. 

הבניין המכונה "בית השגרירות הרוסית" או "בית לוין" נמצא בשדרות רוטשילד פינת רח' שד"ל בתל אביב והוא אחד מבנייניה הנודעים של העיר. הבית נבנה צבי יעקב לוין שעלה משיקגו. לוין הזמין את האדריכל יהודה מגידוביץ לתכנן את בית מגוריו כך שיהיה גדול ומרווח, וממנו פעל לבניית הארץ ולעידוד עלייה. 

בשנת 1948 החרימה את הבית מפקדת 'ההגנה' לטובת המאמץ המלחמתי, בשנת 1953 נפגע הבית מפצצה שהונחה על ידי יוצאי הלח"י.

מאז עבר הבניין כמה ידיים עד ששופץ לראשונה בשנת 1991, עת שהוכרז כמבנה לשימור. 

בנובמבר 2006 הבית נרכש על ידי בני הזוג ג'רי שוורץ והת'ר ריסמן. בני הזוג תרמו את הבניין לקרן הפילנתרופית שאותה הקימו וכיום, לאחר שיפוץ יסודי, משמש הבניין לפעילויות הפילנתרופיות של בני הזוג בארץ ובראשן "קרן הישג".

פעולות הקרן
-----------

* מתן מלגות לימוד ודמי מחייה לחיילים בודדים: הסטודנטים זכאים למימון מלא של שכר הלימוד לתואר ראשון ולדמי מחייה חודשיים למימון הוצאות קיום. כמו כן, מוצעים לסטודנטים שירותים כגון הכוונה לייעוץ קריירה, מפגשים עם מנטורים, תוכנית יזמות ועוד.
* מתן מלגות לימוד לחיילים משוחררים מצטיינים, יוצאי יחידות עילית
* מתן מלגות לימוד לבני העדה האתיופית
* מתן מלגות לימוד לבני העדה הדרוזית
* תמיכה בפרויקט 'מחשב לכל מורה' באשדוד
* מימון פרויקט לימוד השפה האנגלית בירוחם
* תמיכה בבית הספר התיכון ללימודי מדעים בתל אביב
* מימון משלחות של מובילי דעת קהל קנדיים לישראל
* משלחת קרן הישג למצעד החיים בפולין

משלחת הישג לפולין-מצעד החיים 2012

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן הישג

הערות שוליים
------------

1. ↑  מייסדי הקרן, באתר קרן הישג
2. ↑  Our Company, Indigo
3. ↑  אלרוב מוכרת את "בית סותביס" בתל אביב, באתר ynet, 28 בנובמבר 2006
4. ↑  שאלות ותשובות על מלגת הישג, ‏2020
**מספר פָּרִיק** הוא מספר שלם חיובי שאפשר לכתוב אותו כמכפלה של שני שלמים גדולים מ-1. מספרים אלה נקראים 'גורמים' של המספר הנתון. 
כל מספר שלם גדול מ-1 הוא או ראשוני או פריק. לדוגמה, המספר 14 הוא פריק מכיוון שאפשר לפרק אותו כמכפלה של 2 ו-7, ולכן 2 ו- 7 הם הגורמים של 14.

הנפה של ארטוסתנס מוצאת את המספרים הראשוניים עד גבול שנקבע מראש, על ידי הסרת המספרים הפריקים ב'שכבות'. ראשית מוסרים המספרים שמתחלקים ב-2, אז אלו שמתחלקים ב-3, וכן הלאה.

מספר \ 4<n הוא פריק אם ורק אם \ (n-1)!\equiv 0{\pmod {n}} (לשם השוואה, משפט וילסון: אם n ראשוני אז \ (n-1)!\equiv -1{\pmod {n}}).

בדיקת פריקות ומציאת גורמים
--------------------------

מי שמבקש לבדוק האם מספר נתון n מתחלק במספר קטן, כגון 3 או 11, עשוי למצוא עניין במבחני התחלקות המקלים על חישוב ידני מעין זה.

על מבחנים מתמטיים הבודקים פריקות של מספר, ראו בדיקת ראשוניות. בדרך-כלל מבחנים אלה מזהים שהמספר פריק בלי למצוא לו מחלק, והם מהירים בהרבה מכל שיטה המוצאת מחלק במפורש.

השיטות המהירות ביותר לפירוק מספר גדול הן שיטת הנפה הריבועית ושיטת הנפת שדה מספרים. זמן הריצה של שיטות אלה תלוי רק בגודלו של המספר שאותו מבקשים לפרק. בהשוואה אליהן, שיטת רו של פולארד היא אלגוריתם הסתברותי, המוצא מחלק של n בזמן שהוא בקירוב {\sqrt {p}}, כאשר p הוא המחלק הקטן ביותר (שכמובן אינו ידוע מראש). שיטה זו עדיפה, אם כן, כאשר ידוע שלמספר יש גורם ראשוני קטן יחסית.

הכללות
------

הפריקות הרגילה מתייחסת לתכונות של מספרים שלמים, שהם איברים בחוג המספרים השלמים. פריקות אפשר להגדיר גם בחוגים כלליים יותר: ראו תחום שלמות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מספר פריק** |

* מספר פריק, באתר MathWorld (באנגלית)
* סדרת המספרים הפריקים באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
**רג'י לואיס** (באנגלית: **Reggie Lewis**;‏ 21 בנובמבר 1965 - 27 ביולי 1993) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA עבור בוסטון סלטיקס בשנים 1987 עד 1993.

ביוגרפיה
--------

לואיס נולד בבולטימור שבמדינת מרילנד. בצעירותו שיחק בבית הספר התיכון דנבאר שזכה באליפות בתי הספר התיכוניים של מדינת מרילנד עם 50 ניצחונות ללא הפסד.

הוא למד ושיחק באוניברסיטת נורת'איסטרן שבבוסטון. מגלי הכישרונות של הסלטיקס איתרו את הכוכב שצמח בעירם ומדי קיץ היה משתתף במחנה האימונים של הקבוצה.

את תקופתו בליגת המכללות סיים לואיס כשבמאזנו 2,708 נקודות והוא נבחר על ידי הסלטיקס בסיבוב הראשון של דראפט 1987 במקום ה-22. העונה הראשונה במדי הסלטיקס לא הייתה מוצלחת מבחינתו של לואיס, כאשר הוא שותף ב-49 משחקים בלבד ותרם 4.5 נקודות ו-1.3 ריב'. אולם בעונה השנייה חל שינוי גדול ביכולתו, ולאחר שלארי בירד נפצע שולב לואיס בהרכב הפותח והעמיד ממוצעים של 18.5 נקודות, 4.7 ריב', ו-2.7 אסיסטים ב-81 משחקים.
עונתו הטובה ביותר הייתה 1991/92, אז השיג 20.8 נקודות למשחק ב-50.3% מהשדה. בעונה ההיא לואיס זומן למשחק האולסטאר בו שיחק 15 דקות, קלע 7 נקודות וקטף 4 ריבאונדים. בסיום העונה הוא דורג במקום ה-15 בין קלעי הליגה.
בעונת 1992/93, מונה לואיס לקפטן הקבוצה במקומו של בירד שפרש ממשחק, את העונה סיים לואיס עם ממוצע עונתי של 20.8 נקודות וסה"כ עם ממוצע קריירה במדי הסלטיקס של 17.6 נקודות למשחק.

### מחלתו ומותו

בחודש מרץ 1993, נראה לואיס מבולבל בעת אימון שגרתי, והתלונן על סחרחורות. חודש אחר כך, הוא התמוטט בעת משחק כדורסל מקצועי בתחילת שנת 1993. בעקבות אירוע זה עבר השחקן מספר בדיקות רפואיות. ד"ר גילברט מדג', שטיפל ובדק את השחקן לאחר ההתמוטטות הראשונה, הגיע למסקנה שהשחקן התעלף כתוצאה מבעיה נוירולוגית, והוא יכול לחזור לשחק. 

רופא הקבוצה, ד"ר ארנולד שֵלֶר, לא חש בנח מחוות דעת זו, ויזם קשר נוסף עם עוד מספר קרדיולוגים בכירים באזור בוסטון. קרדיולוגים אלה הביעו את החשש שלואיס סובל מהפרעות קצב לב קטלניות ושאסור לו לעסוק יותר בספורט, ובוודאי שלא בספורט תחרותי. ד"ר שלר שלח אותו לבדיקות נוספות אצל קבוצת קרדיולוגים בלוס אנג'לס וגם אלה הגיעו למסקנות דומות. בעקבות ממצאים אלה, ד"ר שלר הודיע בריאיון לטלוויזיה כי על אף הצער שבדבר, נראה שלואיס לא יוכל להמשיך את הקריירה שלו כשחקן כדורסל מקצועי. 

בעקבות הודעה זו, כינס ד"ר מדג' (Dr. Gilbert Mudge) מסיבת עיתונאים משלו, והודיע כי אין כל נזק לליבו של לואיס ושהוא יכול לחזור לשחק ללא הגבלה. הקבוצה אימצה את האבחון של ד"ר מדג', והותר ללואיס לעלות חזרה למגרש המשחקים. 

שלושה חודשים אחר כך, ב-27 ביולי 1993, לואיס התמוטט שנית בעת אימון. הוא הובהל לבית החולים, שם לא הצליחו להחיות אותו, והוא מת כעבור כשעתיים. נתיחה שלאחר המוות קבעה כי דלקת ויראלית שפגעה בליבו חשפה אותו לפעימות לב לא סדירות. 

גופיית השחקן שלו, הנושאת את המספר 35 נתלתה במרומי הבוסטון גארדן. אחרי מותו נפתח מרכז אתלטיקה על שמו ברוקסבורי, מסצ'וסטס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רג'י לואיס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* אתר למנויים בלבד אלעד זאבי, היום לפני 25 שנה | הספורט הציל את רג'י לואיס, ואז הרג אותו, באתר הארץ, 27 ביולי 2018
* רג'י לואיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n95022297
* SNAC: w6k438fr
* VIAF: 28774758
* WorldCat: lccn-n95022297

 |
**פינגווין לבן-פנים** (שם מדעי: *Eudyptes schlegeli*) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצוייץ, שמצוי מחוץ לעונת הרבייה בים בין אוסטרליה לאנטארקטיקה; הוא מקנן אך ורק באי מקווארי. זהו המין הגדול ביותר מסוגו: אורכו כ-65 עד 76 ס"מ, ומשקלו כ-3 עד 8 ק"ג, בעוד הזכרים גדולים מהנקבות. הזכר והנקבה דומים במראם: הבטן והפנים לבנים, הגב שחור, המקור כתום ומעליו יש מעין "ציצת" נוצות זהובה. מין זה דומה מאוד לפינגווין הסלעים, אבל פניהם של פינגוויני הסלעים שחורות, בשונה מפניהם הלבנות של הפינגווינים ממין זה.

הפינגווינים ניזונים בעיקר מקריל ודגים, אך גם מדיונונים. מעט פרטים יחסית ידועים על התנהגות הפינגווינים ממין זה, ובפרט על דפוסי הנדידה של מין זה.

רבייה
-----

הקן הוא מעין חור בחול או בדשא, ובתוכו הפינגווינים שמים אבנים וצמחים. הוא ממוקם בדרך כלל כמה מאות מטרים מהים, על מנת לאפשר להורים גישה נוחה לאזור האכילה שלהם. שיטת הרבייה היא מונוגמיה. עונת הרבייה נמשכת בין ספטמבר למרץ, והטלת הביצים מתרחשת בדרך כלל באוקטובר.

בתחילת עונת הרבייה הזכרים יוצאים מהים בהמוניהם ובונים את הקן, והנקבות באות שבועות ספורים לאחר מכן. הפינגווינים ממין זה מתקבצים ללהקות, שעשויות לכלול עד כ-500,000 פרטים. לפני ההזדווגות, הזכר מבצע תנועה בראשו ומשמיע קריאה מיוחדת. הנקבה מטילה 2 ביצים, אך רק אחת מהן נדגרת על ידי ההורים, והיא היחידה שתשרוד בדרך כלל. שני ההורים דוגרים על הביצה לסירוגין במשך כ-35 ימים, ב"משמרות" של כ-12 ימים. לאחר הבקיעה, הזכר שומר על הגוזל במשך כשלושה שבועות בעוד הנקבה מביאה מזון לשניהם. לאחר מכן, הזכר והנקבה מביאים לגוזל את המזון, והוא מצטרף לקבוצה של גוזלים ממין זה. בגיל כ-70 יום, הגוזל עוזב את הקן.

פרטים ממין זה מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פינגווין לבן-פנים** בוויקישיתוף
* פינגווין לבן-פנים, באתר ITIS (באנגלית)
* פינגווין לבן-פנים, באתר NCBI (באנגלית)
* פינגווין לבן-פנים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* פינגווין לבן-פנים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* פינגווין לבן-פנים, באתר GBIF (באנגלית)
* פינגווין לבן-פנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פינגווין לבן-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN

| פינגוויניים |
| --- |
| פינגווין גדול | פינגווין קיסרי • פינגווין מלכותי |   |
| פינגווין זנב-מכחול | פינגווין לבן-אוזן • פינגווין רצועת-הסנטר • פינגווין אדלי |
| פינגווין מצוייץ | פינגווין הסלעים • פינגווין עב-מקור • פינגווין חסון • פינגווין ישר-ציצה • פינגווין לבן-פנים • פינגווין מצויץ מערבי • פינגווין מצויץ צפוני |
| פינגווין צהוב-עין (סוג ומין יחיד) | פינגווין צהוב-עין |
| פינגווין זוטר (סוג ומין יחיד) | פינגווין זוטר |
| פינגווין החגורה | פינגווין מגלן • פינגווין גלאפגוס • פינגווין שחור-רגל • פינגווין הומבולדט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007581420805171

 |
בניין קפלון במכון רקח, גבעת רם, 2012
**מכון רקח לפיסיקה** הוא המחלקה לפיזיקה של האוניברסיטה העברית בירושלים. המכון הוא חלק מהפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, שממוקמת בקמפוס אדמונד י. ספרא בגבעת רם. הפעילות במכון כוללת מחקר והוראה בכל תחומי הפיזיקה. בפרט, חוקרי המכון עוסקים בתחומי האסטרופיזיקה, פיזיקת חלקיקים, פיזיקה של מצב מוצק, אופטיקה, פיזיקה גרעינית, פיזיקה של מערכות לא ליניאריות וביופיזיקה. המכון כולל קבוצות מחקר ניסיוניות ועיוניות.

היסטוריה
--------

המחקר בפיזיקה באוניברסיטה העברית החל בשנת 1928 עם מינויו של פרופ' שמואל סמבורסקי. מכיוון שעדיין לא הייתה תשתית ניסיונית באוניברסיטה, הוא ערך את ניסיונותיו בספקטרוסקופיה אטומית במעבדתו של אורנשטיין באוניברסיטת אוטרכט בהולנד. בשלב מאוחר יותר הוא זכה להכרה ופרסום כהיסטוריון של המדע. בשנת 1933 הצטרף למחלקה פרופ' ארנסט אלכסנדר ושנה לאחר מכן הגיע גם פרופ' גונטר וולפסון. הם הקימו את התשתית למחקר בפיזיקה ניסיונית באוניברסיטה. 

בשנת 1939 התמנה פרופ' יואל רקח כחבר הסגל האקדמי וייסד את המחקר בפיזיקה תאורטית באוניברסיטה העברית. תוך שנים ספורות הוא פרסם מספר מאמרים פורצי דרך בהם פיתח שיטות מתמטיות חדשות לחישוב הספקטרה של אטומים מורכבים תוך שימוש בעקרונות סימטריה ובתורת החבורות. עבודה זאת נעשתה בשנות מלחמת העולם השנייה, תוך בידוד כמעט מוחלט מהעולם המדעי. פרופ' רקח הדריך דור חדש של מדענים צעירים בתחום הספקטרוסקופיה האטומית. עם השנים אחדים מהם עברו לעסוק בפיזיקה גרעינית. הם יישמו בהצלחה רבה את שיטותיו של רקח בתחום חדש זה והגיעו למעמד של חוקרים מובילים בתחום הספקטרוסקופיה הגרעינית.

תחומי המחקר במכון
-----------------

קבוצת הפיזיקה של המצב המוצק כוללת חוקרים ניסיוניים ועיוניים. תחומי המחקר כוללים תופעות הולכה במוצקים לא מסודרים ובתנאים של חוסר שיווי משקל תרמודינמי, מערכות בממדים נמוכים, מערכות זכוכיתיות, והשפעות הדיסיפציה וחוסר הקוהרנטיות הקוונטית. המחקר העיוני משתמש בשילוב של חישובים אנליטיים וסימולציות מחשב, בשיטות של תורת שדות ושיטות קירוב שונות. שיטות אלה מיושמות על מגוון בעיות כמו אילוחים מגנטיים, אפקט הול הקוונטי, על מוליכות, לוקליזציה ומוליכים חד־ממדיים. המחקר הניסיוני עוסק בתופעות של על מוליכות, זכוכיות אלקטרוניות, אלקטרוניקה במערכות ננומטריות, מבנים קוונטיים של מוליכים למחצה וצמתי ג'וזפסון.

בתחום האופטיקה קיימות מספר מעבדות. המחקרים בתחום זה כוללים לייזרים בעוצמות גדולות במיוחד והשפעתם על חומר, חקר יסודות תורת הקוונטים ומידע קוונטי בעזרת התכונות הקוונטיות של האור, אור איטי בתוך אדי חומר ואופטיקה במערכות ננומטריות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מכון רקח לפיסיקה
* מכון רקח לפיסיקה, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007610300805171
* LCCN: n88137050
* VIAF: 144781211
* WorldCat: viaf-144781211

 |
**שקאלזן גאשי** (באלבנית: **Shkëlzen Gashi**; נולד ב-15 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

גאשי התחיל את הקריירה שלו בפ.צ. ציריך, ב-12 באוגוסט 2008 הוא ערך את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 נגד סנט גאלן. ב-6 בדצמבר 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע אופ"א בהפסד 0–1 נגד ספרטק מוסקבה. לאחר שהושאל לשפהאוזן ולבלינצונה, בינואר 2010 חתם בנשאטל גזמאקס ולאחר מכן עבר לאראו.

בקיץ 2012 הוא עבר לגראסהופרס ציריך, ב-15 ביולי 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 0–2 נגד פ.צ. סיון. ב-24 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בגראסהפורס בתיקו 1-1 שוב נגד פ.צ. סיון. את עונת 2012/2013 סיים גאשי עם 5 שערים ב-28 משחקי ליגה. ב-14 ביולי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בעונה זו בניצחון 0–2 נגד סנט גאלן. ב-16 במרץ 2014, גאשי הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 2–4 נגד פ.צ. סיון. בסיום העונה גאשי זכה בתואר "מלך השערים" בליגה עם 19 שערים.

ב-28 ביוני 2014, חתם גאשי ל-4 שנים בפ.צ. בזל תמורת 3 מיליון אירו, ומשכורת של מיליון אירו לעונה. ב-19 ביולי 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד אראו בו הוא גם בישל את השער השני של קבוצתו. ב-27 ביולי 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–3 נגד לוצרן.

ב-1 בפברואר 2016 עזב לראשונה את שווייץ וחתם בקולורדו ראפידס מה-MLS.

ב-2 בינואר 2020 חזר לאראו, בה חתם לשלוש שנים.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, גאשי שיחק בנבחרת הצעירה ובנבחרת הנוער של שווייץ. בשנת 2013 החליט לשחק עבור נבחרת אלבניה, וב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות בניצחון 0–2 נגד ארמניה. ב-11 באוקטובר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק רשמי בהפסד 1–2 נגד שווייץ. ב-29 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד ארמניה.

תארים
-----

פ.צ. ציריך
* אליפות שווייץ: 2006/2007

גראסהפורס ציריך
* הגביע השווייצרי: 2012/2013

פ.צ. בזל
* אליפות שווייץ: 2014/2015

אישיים
* נעל הזהב בליגה השווייצרית: 2013/2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שקאלזן גאשי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אלבניה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 ברישה • 
2 לילה • 
3 לניאני • 
4 היסאי • 
5 צאנה • 
6 וסאלי • 
7 אגולי • 
8 באשה • 
9 משומאי • 
10 סאדיקו • 
11 גאשי • 
12 שאהי •
13 קוקאלי • 
14 ג'אקה •
15 מווראי •
16 ציקאלשי •
17 אליי •
18 אייטי •
19 באלאי •
20 קאצ'ה •
21 רושי •
22 אבראשי •
23 הוצ'ה •
מאמן: דה ביאסי | אלבניהאלבניה |
**רוז פרנסין רוגומבה** (בצרפתית: **Rose Francine Rogombé**;‏ 20 בספטמבר 1942 – 10 באפריל 2015) הייתה פוליטיקאית גבונית אשר שימשה כנשיאת גבון בפועל מיוני ועד אוקטובר 2009. היא התמנתה לתפקיד לאחר מותו של הנשיא עומר בונגו, מתוקף היותה נשיאת הסנאט של גבון. רוגומבה הייתה עורכת דין במקצועה, וחברה במפלגה הדמוקרטית של גבון (PDG). הייתה האישה השליטה הראשונה בהיסטוריה של גאבון. לאחר הנשיאות הזמנית שלה, חזרה לתפקידה כנשיאת הסנאט.

ביוגרפיה
--------

רוגומבה נולדה באפריקה המשוונית הצרפתית, האזור שכיום מהווה את מזרח גבון בשנת 1942. היא למדה בצרפת והחלה לעבוד כשופטת בגבון. בשנות ה-80 היא עבדה כמזכירה ממשלתית בכירה לקידום זכויות האדם וזכויות נשים. בתחילת שנות ה-90 עזבה את הפוליטיקה לעולם המשפט וכיהנה כסגנית נשיא בית הדין הפלילי המיוחד. בשנת 2007 סיימה לימודי תאולוגיה. בינואר 2009 נבחרה לסנאט. רוגומבה נבחרה לנשיאת הסנאט ב-16 בפברואר 2009, לאחר שקיבלה את תמיכתם של 90 מתוך 99 סנטורים שהצביעו. למרות הרוב המוחלט בקרב חברי הסנאט, בחירתה הפתיעה רבים בהנהגת ה-PDG, והיא זכתה לכינוי "גברת הברזל".

עם מותו של נשיא גבון עומר בונגו ב-8 ביוני, התמנתה רוגומבה לנשיאה זמנית. השבעתה התקיימה ב-10 ביוני בנוכחות חברי בית המשפט החוקתי, הממשלה, הסנאט, האספה הלאומית ודיפלומטים זרים. בשל היותה של רוגומבה נשיאה זמנית בלבד, לא ניתן לה הכוח לפזר את האספה הלאומית או לקרוא למשאל עם. בית המשאל החוקתי (אשר מינה את רוגומבה לתפקיד) דרש ממנה לקיים בחירות חדשות לנשיאות בתוך 30 עד 45 ימים. בסופו של דבר, הבחירות התקיימו ב-30 באוגוסט ובהן ניצח עלי בונגו. הוא הושבע כנשיא ב-16 באוקטובר ובימים שלאחר מכן רוגומבה חזרה לתפקידה בסנאט. ב-27 בפברואר 2015 הפסידה בבחירות על המשך כהונתה כיו"ר הסנאט.

רוגומבה נפטרה ב-10 באפריל 2015 בבית חולים בפריז, שם אושפזה בימים שלפני כן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גבון: יו"ר הסנאט הושבעה לנשיאות; בחירות תוך חודש וחצי, באתר ynet
**ג'יימס בייקר פיין** (באנגלית: **James Baker Pyne**‏; 5 בדצמבר 1800 – 29 ביולי 1870) היה צייר נוף אנגלי, שהיה בשנותיו הראשונות חבר באסכולת בריסטול וחסידו של פרנסיס דנבי.

ביוגרפיה
--------

פיין נולד בבריסטול שבאנגליה ולימד את עצמו לצייר. הוא השתתף בפעילות הרישום של בית הספר בבריסטול בשנות ה-20 של המאה ה-19, והציג לראשונה בבריסטול בשנת 1824. הסגנון והנושאים שלו היו תיאור של נופים מקומיים וסצנות דמיוניות, שהושפעו מיצירתו של פרנסיס דנבי ואסכולת בריסטול. הוא היה אחד מציירי צבעי השמן המוכשרים ביותר. דוגמאות לכך היא "סצנה דמיונית" (1828) ו"תצפית על האבון מדורהאם דאון" (1829).

בשנת 1832, לאחר שהפיק כמה ציורי שמן של מהומות בריסטול, בילה 6 שבועות בצרפת יחד עם עמיתו מבריסטול, אדוארד וילייר ריפיל. נראה כי פיין גם השתתף בשנים 1832–1833 בתחיית פגישות הרישום של אסכולת בריסטול.

שנים מאוחרות יותר
-----------------

ויליאם ג'יימס מולר היה חניך של פיין בשנים 1827–1830. עם זאת, מולר לא נותר מושפע מפיין ושאר אמני בית הספר בריסטול. פיין עצמו לא המשיך זמן רב בנוסח הנופים ה"פואטיים" של דנבי. באמצע שנות השלושים של המאה ה-19, כנראה בשנת 1835, עבר ללונדון, שם פיתח את סגנונו הבוגר. נופיו עוקבים כעת אחרי ויליאם טרנר בצבעים ובסגנון הקומפוזיציה שלהם.

ניתן לראות את השפעתו של טרנר למשל בציור "קליפטון, ליד בריסטול, מבט מאבון" (1837), שהוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות. פיין הציג במוסד הבריטי בשנים 1833–1844 באקדמיה המלכותית של אנגליה שבבריסטול ובאקדמיה המלכותית בשנים 1836–1841. הוא הפך לסגן נשיא אגודת האמנים הבריטית.

בשנת 1846 נסע לגרמניה, שווייץ ואיטליה. לעיתים קרובות הוא צייר באזור האגמים, סקוטלנד. סוכנות האמנות תומאס אגניו ובניו הזמינה אותו לצייר באזור האגמים בשנת 1848, ולאחר מכן בשנת 1851 לערוך סיור בן שלוש שנים באיטליה, בו ליווה את צייר צבעי המים מבריסטול ויליאם אוונס.

פיין נפטר ב־29 ביולי 1870 בלונדון, והותיר את הבנים ג'יימס בייקר פיין, צלם, וצ'ארלס פיין, אמן.

מלבד ויליאם מולר, תלמידיו כללו את ג'ורג' ארתור פריפ וג'יימס אסטברי האמרסלי.

גלריה
-----

* התבהרות התבהרות
* מבט על ארמון וינדזור מבט על ארמון וינדזור
* לאגו מאג'ורה לאגו מאג'ורה
* שייט רגוע שייט רגוע
* קבצנים מגיעים העירה קבצנים מגיעים העירה
* היידלברג היידלברג
* תא שייט ליד וינדזור תא שייט ליד וינדזור
* ילדי אכרים ילדי אכרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס בייקר פיין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Greenacre, Francis (2005). *From Bristol to the Sea: Artists, the Avon Gorge and Bristol Harbour*. Bristol: Redcliffe. pp. 108–111
2. ↑  Greenacre, Francis (2004). "Pyne, James Baker". In Matthew, H.C.G.; Harrison, Brian (eds.). *Oxford Dictionary of National Biography*. **45**. Oxford University Press. p. 643
3. ↑  Greenacre, Francis; Stoddard, Sheena (1991). W.J. Müller. Bristol: The Friends of Bristol Art Gallery. pp. 50–55.
4. ↑  Julian Treuherz, **Victorian painting**, New York : Thames and Hudson, 1993, מסת"ב 978-0-500-20263-0

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AAG: 966
* GND: 172549108
* ISNI: 0000 0001 1487 3927
* LCCN: no2002013092
* NGV: 1186
* NKC: xx0132636
* NLA: 35872936
* RKD: 65173
* SNAC: w6s19121
* TePapa: 6352
* ULAN: 500018937
* VIAF: 7053141
* WorldCat: lccn-no2002013092

 |
**דוויקו (דוד) שאלתיאל** (נולד ב-25 ביולי 1961 ביפו) הוא זמר ישראלי בסגנון יווני. בשנת 2009 יצא אלבומו הראשון, "יאסו קאזנז'ידיס", מחווה לזמר והיוצר היווני סטליוס קזנג'ידיס.

ביוגרפיה
--------

נולד ליעקב ודורה, הורים ניצולי שואה, צאצאים למגורשי ספרד, ויוצאי העיר סלוניקי שביוון. אמו הייתה זמרת בסלוניקי לפני מלחמת העולם השנייה, וניצלה בזכות שירתה לאחר שהפכה לבת חסותה של קצינת אס אס במחנה כפייה. אביו עבד בשינוע סחורות מהנמל. הוריו הכירו ונישאו לאחר השואה, ועלו יחד לישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20.

דוויקו גדל בחולון, הצעיר מבין חמישה אחים. שירת בצה"ל כנהג, ולאחר מכן עבד יותר מ-30 שנה כנהג משאית ומשנע מטענים כבדים. נשוי לאילנה ואב לשני בנים ובת.

חובב מוזיקה יוונית מבית הוריו, ולמד את השפה היוונית משירי אמו. ערב אחד הגיע במקרה לתחנת הרדיו הפיראטית "רדיו פיראוס", אותה הפעיל בשנות התשעים דוד "מרגריטיס" לוי, חובב ואספן מוזיקה יוונית. השניים התחברו ודוויקו החל להגיש מוזיקה בתחנת הרדיו. במקביל נהג לשיר בעיקר באירועים משפחתיים. באחד הימים נפגש עם הפזמונאי והמפיק המוזיקלי יעקב גלעד, עזב את עיסוקו כנהג משאית, והחל בקריירה מוזיקלית.

ב-2001 שר עם יהודה פוליקר במסגרת התוכנית "בטברנה" של שמעון פרנס בערוץ 2, בפרק שהוקדש לשיריו של סטליוס קזנג'ידיס, שנפטר באותה שנה.

ב-2009 יצא אלבומו הראשון, "יאסו קאזנז'ידיס", במסגרת חברת "הליקון". יוני פוליקר עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום, וכן ניגן בו במספר כלים (בוזוקי, גיטרות, בס וקלידים), וכתב גרסאות בעברית לחלק מהשירים. האלבום כולל 21 שירים, רובם ביוונית וחלקם בעברית. מהאלבום התפרסמו בעיקר השירים בעברית "ברחוב שלך" (שנכנס לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ), "זה סוף היום" ו"מתחת לחולצה שלי". היועץ האמנותי לאלבום היה יעקב גלעד. האלבום זכה לביקורות חיוביות.

דוויקו משדר מוזיקה יוונית משנת 2012 ברדיו פיראוס-פייסבוק, ומופיע באירועים. בפברואר 2013 יצא "זינגואלה", סינגל ראשון מאלבומו השני, בסגנון דאנס-האוס המכוון לקהל הצעיר, והופק בשיתוף עם בנו קובי.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוויקו שאלתיאל, באתר שירונט
* אסף נבו, ‏דוויקו – "בוא נשכח את הצרות", באתר ‏מאקו‏, 23 ביוני 2009
* רועי בהריר, בנזין בהופעה: ריאיון עם דוויקו, באתר nrg‏, 20 בנובמבר 2009
* רומי נוימרק, מהמשאית הישנה למצעד הפזמונים: הזמר דוויקו הוציא אלבום חדש, באתר של "רשת 13", 19 בנובמבר 2009 (במקור, מאתר "nana10")

הערות שוליים
------------

1. ↑  צזיקי, כתבה בפנאי פלוס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008122171305171

 |
**התנועה ליהדות של תורה** הייתה תנועה ציונית דתית שפעלה בשנים תשכ"ז-תשל"ה (1975-1966).

היסטוריה ותחומי פעילות
----------------------

התנועה קמה בחול המועד פסח תשכ"ו. קבוצת המקימים כללה חוקרים דתיים בולטים של מדעי היהדות ובראשם הפרופ' אפרים אלימלך אורבך. כמו כן, היו חברים בתנועה אליעזר שמשון רוזנטל, זאב פלק ומשה דוד הר.

בי"ז בתמוז תשכ"ז, בסמוך לאחר מלחמת ששת הימים, התכנסו חברי התנועה בביתו של הרב מנחם עמנואל הרטום והתפללו תפילת יום רגיל, ולא תפילת צום. הם טענו "זו הפעם הראשונה מאז חורבן הבית שמקום השכינה בידינו. עיר הקודש שוב איננה אבלה ובזויה, אלא היא מצפה לבניינה בידי בניה... עם ישראל כולו, אולי ה'חילוניים' עוד יותר מה'דתיים' ציפו בשבועות אלה לבשורה ולקריאה מצד גדולי הרוח... והנה אין קול ואין עונה... במקום זה הודיעה הרבנות הראשית לישראל, כי אסור לשנות מכל מטבע שטבעו דורות קודמים בקינותיהם".
התנועה פרסמה חוברת קינות לתשעה באב, והשמיטה ממנה קינות רבות מכיוון ש"אי אפשר להמשיך ולומר כיום תפילות וקינות, שבהן מדובר על מצב עם ישראל כנדכא ושפל ובזוי בעמים ועל ירושלים".

בתשל"ה נערך "כנס לביא" - כנס לעיון בשאלות השקפה ואמונה בהשתתפות רבנים מארצות הברית וחברים מהקיבוץ הדתי שכללו גם את חברי התנועה. בערך בתקופה זו הסתיימה דרכה של התנועה.

פרסומים
-------

* ביטאון התנועה נקרא בתחילה החדש יתקדש והקדוש יתחדש, ובשם זה יצאו שני גליונות - בתשכ"ו ובניסן תשכ"ח.
* לאחר מכן שונה השם למהלכים, ובמסגרת זו יצאו תשעה גליונות בעריכת **משה קטן**: א: אדר תשכ"ט, ב: מנחם אב תשכ"ט, ג: תש"ל/תשל"א, ד: מרחשון תשל"א, ה: תשל"א, ז: תשל"ג, ח-ט: סיון תשל"ה.
* קינות לתשעה באב, ירושלים, תשכ"ח

קישורים חיצוניים
----------------

ארכיון **התנועה ליהדות של תורה**, בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007448357005171

 |