recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אדאבאיו אדדג'י** (באנגלית: **Adebayo Adedeji**; ‏21 בדצמבר 1930 – 25 באפריל 2018) הוא פוליטיקאי ניגרי, ששימש כתת-המזכיר הכללי של האומות המאוחדות.

ראשית חייו
----------

לאחר בית הספר, אדדג'י למד בקולג' האוניברסיטאי באיבדן באוניברסיטת לסטר, שם קיבל תואר ראשון במדעים (B.Sc.) בשנת 1958. הוא השלים קורס נוסף לתואר שני באוניברסיטת הרווארד בשנת 1961 עם תואר שני במינהל ציבורי (M.P.A.).

לאחר סיום לימודיו, הועסק בתחילה בשירות הציבורי הניגרי לפני שהפך לפרופסור למינהל באוניברסיטת איף בשנת 1966. בשנת 1967 קיבל דוקטור לפילוסופיה (דוקטורט לכלכלה) מאוניברסיטת לונדון.

קריירה
------

בשנת 1971 מונה לשר לפיתוח כלכלי ושיקום בממשלתו של הנשיא יקובו גובון. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1975. בתפקיד זה היה פעיל במשא ומתן שהביא ליצירת קהילת מדינות מערב אפריקה (ECOWAS).

לאחר מכן החל אדדג'י בקריירה בשירות האומות המאוחדות ושימש כתת-המזכיר הכללי וראש הנציבות הכלכלית של האומות המאוחדות לאפריקה עד לשנת 1991. לאחר שובו לניגריה הקים אדדג'י מוסד מחקר בשם ACDESS (ראשי תיבות של - African Center for Development and Strategic Studies) ובמסגרתו הוא פעיל מאז. המכון הוקם בעיר איג'בו-אודה, עיר בת חצי מיליון תושבים במדינת אוגון במערב ניגריה. אדדג'י פרסם מאמרים רבים בשאלות הנוגעות לכלכלת מדינות אפריקה, לפיתוחן ולדמוקרטיזציה שלהן. אדדג'י התבטא כי חובן החיצוני של מדינות אפריקה הרסני יותר מהמלחמות אותן הן חוות.. אדדג'י תומך בשיתוף פעולה אזורי בין מדינות אפריקה, והיה פעיל ביצירת הסכמי סחר אזוריים שהתגבשו לכלל ישות הקרויה COMESA - השוק המשותף למזרח ודרום אפריקה.

ספרים ופרסומים
--------------

אדבאיו אדדג'י פרסם מספר רב של ספרי מומחים שעסקו במיוחד בהתפתחות אפריקה. העבודות החשובות ביותר שלו כוללות:

* אפריקה בתוך העולם: מעבר לנישול ותלות (1991)
* דרום אפריקה ואפריקה: בתוך או בנפרד? (1996)
* ניגריה: התחדשות מהשורשים? המאבק להתפתחות דמוקרטית (1997)
* הבנה ושליטה בסכסוכים באפריקה - החיפוש אחר שלום בר-קיימא וממשל טוב (1999)
* דמוקרטיה ממוקדת-אנשים בניגריה? החיפוש אחר מערכות ממשל חלופיות (2000)

קישורים חיצוניים
----------------

* The United Nations Intellectual History Project
* ראיון וביוגרפיה
* אתר הבית של ACDESS (אורכב 29.09.2007 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305288005171
* BnF: cb12143889z (data)
* GND: 119015005
* ISNI: 0000 0001 1794 7880
* LCCN: n50037562
* NKC: jx20100518001
* NTA: 068494548
* SNAC: w6bk24c4
* SUDOC: 029914094
* VIAF: 13108322
* WorldCat: lccn-n50037562

 |
**וילהלם דורפפלד** (בגרמנית: **Wilhelm Dörpfeld**‏; 25 בדצמבר 1853 - 23 באפריל 1940) ארכאולוג וארכיטקט גרמני.

תולדות חייו
-----------

וילהלם דורפפלד נולד בוופרטל. בצד הכשרתו ועיסוקו כארכיטקט התעניין מאוד בארכאולוגיה, והצטרף ב-1884 להיינריך שלימן, חופרה של טרויה, בחפירותיו באקרופוליס של טירינס. ב-1893 חזר לחפור בטרויה בטענו ששלימן הרס שם את הרצף הארכאולוגי ובלבל בין השכבות השונות. בשנים 1885–1890 חפר באקרופוליס של אתונה, ובשנים 1903–1911 ניהל חפירות בפרגמון. בסוף יוני 1914 שב לברלין בגלל המתיחות שלפני מלחמת העולם הראשונה ונשאר בה בשבע השנים הבאות. במהלך המלחמה שירת במודיעין של המטה הכללי ומטה הצי, במקביל לעבודתו המדעית. בתחילת המלחמה היה בין החותמים על מנשר התשעים ושלושה ונמנה עם מיעוט החותמים שעמדו על כך שהעובדות במנשר נכונות, גם לאחר המלחמה.

דורפפלד מת ב-1940.

עמדותיו
-------

על סמך הממצאים בטירינס ובטרויה, הגה דורפפלד רעיון, שאמנות גאומטרית התחילה כבר בתקופה המיקנית, ולמעשה בכך מחק את תקופת החושך ביוון. הוא חפר גם באולימפיה, מקום בו חפר בתחילה עם קורטיוס ואדולף פורטוונגלר, וגם משם רצה להוכיח את התזה שלו.

אך קמו לו מתנגדים רבים, ובראשם אדולף פורטוונגלר שכינה אותו "בור מוחלט", ובסופו של דבר הוא זכה ללעג ולקלס, וגם תלמידיו פרשו ממנו.

בגרמניה הוא היה נערץ, ושם הקים את ה"אקדמיה לארכאולוגיה", וגם גימנסיה. 

אף על פי שדעתו לא התקבלה ואף זכתה ללעג רב, נחשב דורפפלד לארכאולוג מעולה, ולזה תרם הידע הרב שלו בארכיטקטורה, שעזר לו לזהות היטב את השכבות השונות ולהבדיל ביניהן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם דורפפלד** בוויקישיתוף
* וילהלם דורפפלד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cees H. Goekoop, Where on Earth Is Ithaca?: A Quest for the Homeland of Odysseus, page 65
2. ↑  Jürgen von Ungern-Sternberg, Wolfgang von Ungern-Sternberg, Der Aufruf "An die Kulturwelt!"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286838005171
* BIBSYS: 1045915
* BNE: XX1151975
* BnF: cb10433194n (data)
* CANTIC: a20126347
* CiNii: DA09299662
* GND: 118672169
* ISNI: 0000 0001 2146 4398
* LCCN: no2003088451
* NKC: kup19970000022583
* NLG: 137729
* NLP: A2943676X
* NTA: 071857117
* RERO: 02-A003202897
* SNAC: w6hr6xqx
* SUDOC: 069835721
* S2AuthorId: 148338587
* ULAN: 500288114
* VcBA: 495/106063
* VIAF: 106965312
* WorldCat: lccn-no2003088451

 |
**ג'ון "ג'ונטי" אלכסנדר סקינר** (באנגלית: **John "Jonty" Alexander Skinner** נולד בקייפטאון) הוא שחיין עבר דרום-אפריקאי. שיאן עולם לשעבר במשחה היוקרתי ביותר ב-100 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

בשנים 1973 ו-1974 זכה סקינר באליפות דרום אפריקה בשחייה במשחה ל-100 מטר חופשי.

### 1975

בשנת 1975 עבר סקינר לארצות הברית על מנת ללמוד באוניברסיטת אלבמה. אותה שנה זכה סקינר באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) ב-100 יארד חופשי.

### 1976

בשיא כושרו בשנת 1976 היה מוכן סקינר להופיע באולימפיאדת מונטריאול (1976) אך בשל מדיניות האפרטהייד במדינתו לא הורשו ספורטאיה של דרום אפריקה להשתתף במשחקים, ולכן נמנעה ממנו האפשרות לנסות לזכות במדליית הזהב.

#### שיאן עולם

באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה ב-14 באוגוסט 1976, כ-20 ימים לאחר המשחקים האולימפיים, קבע סקינר **שיא עולם חדש** במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה מדהימה של 49.44 שניות, לפני דייוויד מקאג וגארי שץ. שיא זה החזיק מעמד כ-5 שנים ונשבר על ידי ראודי גיינס מארצות הברית (49.36 שניות). באותו היום קבע סקינר במשחה ל-50 מטר חופשי שיא עולם חדש נוסף של 23.86 שניות.

### 1977

באליפות החורף של ארצות הברית בשחייה בשנת 1977 קבע סקינר שיא עולם חדש במשחה ל-100 יארד חופשי בתוצאה של 43.92 שניות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שיורד מגבול 44 שניות, לפני האלוף האולימפי ג'ים מונטגומרי (44.01 שניות) וג'ו בוטם. באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה זכה סקינר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.60 שניות.

### 1978

באליפות החורף של ארצות הברית שנערכה בשנת 1978 קבע סקינר במשחה ל-100 יארד חופשי שיא עולם חדש נוסף של 43.64 שניות.

### קריירת אימון בשחייה

סקינר החל לאמן בשנת 1978 כמאמן ראשי בשחייה של אוניברסיטת אלבמה, שבה למד. לאחר כ-3 שנים עבר לקליפורניה לאמן במועדון השחייה של סן חוזה, עד שנת 1988. הוא הוביל את קבוצתו לזכייה בחמישה תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה לנוער ובשנת 1986 זכה עם קבוצתו באליפות ארצות הברית בשחייה לבוגרים. לאחר מכן שימש סקינר בתפקיד מאמן ראשי במועדון השחייה של אוניברסיטת טסקלוסה שבאלבמה 3 שנים.

#### מאמן נבחרת ארצות הברית

בין השנים 1994–2000 שימש סקינר מאמן נבחרת ארצות הברית בשחייה ועבד עם גדולי השחיינים בעולם. 

משנת 2000 משמש סקינר מנהל התמיכה הטכנית בנבחרת ארצות הברית בשחייה ותפקידו לתאם מבדקים, תחרויות ואת הערכות המקצועיות לגבי השחיינים הבכירים.

תארים
-----

* בסך הכל שיפר סקינר שיא עולם אחד, 3 שיאי ארצות הברית ב-100 יארד חופשי וזכה ב-4 תוארי אליפות ארצות הברית.
* כמאמן, זכו שחייניו ב-18 תוארי אליפות ארצות הברית ו-18 מדליות זהב אולימפיות.

* בשנת 1985 זכה סקינר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ונטי סקינר, באתר איגוד מאמני השחייה בארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סרטונים Jonty Skinner's 1976 world record swim, באתר youtube (באנגלית)
קוריאהקוריאה
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא צנג. 
**ג'ונג סאנג-בין** (בקוריאנית: **정상빈**; נולד ב-1 באפריל 2002 בצ'ונאן שבקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת גראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית, בהשאלה מוולברהמפטון וונדררס, ובנבחרת קוריאה הדרומית.

קריירת מועדונים
---------------

ג'ונג גדל במחלקת הנוער של סוואן סמסונג בלווינגס. הוא ערך 28 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית, בהן ערך שש הופעות ליגה. בנוסף, ערך שתי הופעות במסגרת ליגת האלופות האסיאתית.

ב-28 בינואר 2022 חתם ג'ונג בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג, והושאל לגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית. ב-20 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד יאנג בויז ברן במסגרת המחזור ה-22 בליגה לעונת 2021/2022.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-9 ביוני 2021 ערך ג'ונג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בניצחון 5-0 על נבחרת סרי לנקה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  New signing heads on loan to Grasshoppers באתר הרשמי של וולברהמפטון וונדררס, 28 בינואר 2022 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ונג סאנג-בין"**.
**שלוחי ציבור** היא תוכנית מנהיגות להכשרת בני ובנות המגזר החרדי הלומדים לתארים מתקדמים באוניברסיטה העברית. התוכנית קיימת משנת 2010, ובכל מחזור משתתפים בין 20 ל-30 סטודנטים. התוכנית מופעלת באמצעות שלוחי ציבור בע"מ, חברה לתועלת הציבור, ונתמכת על ידי מכון מנדל והאוניברסיטה העברית.

התוכנית
-------

התוכנית מיועדת לסטודנטים חרדים לתארים מתקדמים, שכבר נרשמו ללימודים באוניברסיטה העברית.

התוכנית נמשכת שנתיים, בהם כל משתתף מקבל הנחיה מחונך אישי, סדנאות, הכשרות (כגון עיצוב מצגת, פיתוח משאבים, פיתוח פרויקטים והשתלבות בשוק העבודה) ומעטפת חברתית שכוללת גיבושים, סיורים ומסע לפולין.

לאורך התוכנית כל משתתף מכין "פרויקט חברתי עם זיקה לעולם החרדי ולאקדמיה", במטרה להוציא אותו לפועל במסגרת חייו המקצועיים לאחר סיום התואר והתוכנית.

ביקורת
------

לטענת מפלגת נעם, האוניברסיטה העברית "דוחפת" לסטודנטים חרדים תכנים באמצעות התוכנית.

לפי חגית רוזנבאום, בוגרי התוכנית הופכים ל"שליחים" של מכון מנדל שהוא, לדבריה, "בעל אג'נדות ליברליות מובהקות".

בטאון "קול החינוך" הנחשב למזוהה עם הפלג הירושלמי, טען כי התוכנית נועדה לשנות את פני החברה החרדית מבפנים. הבטאון פירט שורה של פרויקטים שהובילו בוגרי התוכנית, אשר לתפיסתו של הבטאון גורמים לפגיעה בציבור החרדי.

ראו גם
------

* קטגוריה:בוגרי שלוחי ציבור
* תוכנית מובילים
* השכלה גבוהה בחברה החרדית בישראל

לקריאה נוספת
------------

* מכון מנדל למנהיגות מארח את תוכנית שלוחי ציבור באוניברסיטה העברית: הצגת הפרויקטים, מחזור ב' תשע"ד

קישורים חיצוניים
----------------

* תוכנית מנהיגות "שלוחי ציבור" באתר האוניברסיטה העברית.
* "שלוחי ציבור" באתר גיידסטאר
* אלפון בוגרי שלוחי ציבור
* "הקהילה החרדית כמשאב לחברה בישראל" - נעמי פרל, ראש התוכנית (הרצאה)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "מגוון באוניברסיטה העברית" באתר האוניברסיטה העברית
2. ↑  "מנהרות אל החרדים" מפלגת נעם
3. ↑  "מכון לחינוך מחדש" ערוץ 7
4. ↑  "קול החינוך" גיליון 140
5. ↑  אתר הספרייה הלאומית
**שלוחת גילברט** או **כתף גילברט** (באנגלית: **Gilbert Spur**;בבולגרית: **рид Гилбърт**) הוא שלוחה הררית המכוסה קרח, בחלק הדרומי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה. 

גובהה של השלוחה 1,900 מטרים מעל פני הים. 

אורכה של השלוחה 3.9 קילומטרים (בכיוון צפון-דרום) ורוחבה 2.3 קילומטרים (מזרח- מערב). 

השלוחה ממוקמת צפונית למפגש בין קרחון בנדר (שנמצא ממזרח לה) וקרחון נימיץ (שנמצא ממערב לשלוחהׂ); השלוחה נמצאת 2.1 קילומטרים דרומית לפסגת צ'פלין, 8.5 קילומטרים דרומית מערבית להר סטרייבינג, 10.5 קילומטרים מערבית להר ליפטאק, ו-11.7 קילומטרים צפונית מזרחית להר פיסק שברכס בסטיאן.

היסטוריה
--------

### גילוי השלוחה

השלוחה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961, ומופתה בשנית בשנת 1988.

### מקור השם

הפסגה נקראת על שמו של ג'וזף גילברט (Joseph Gilbert) שהשתתף במסע המחקר השני של ג 'יימס קוק בין השנים 1772-1775, אשר, יחד עם ויליאם הודג'ס, צייר את הציורים הראשונים מאנטארקטיקה.

לקריאה נוספת
------------

* הגאזט האנטארקטי של בולגריה (בבולגרית)

קישורים חיצוניים
----------------

* שלוחת גילברט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* שלוחת גילברט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטי של בולגריה
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
אין תמונה חופשית
**שַלווה אחאלציחֶלי** (גאורגית: **შალვა ახალციხელი**, מילולית: "שלווה מאחלציחה") (נפטר ב-1227; יום האזכרה 17 ביוני או 30 ביוני על פי הלוח היוליאני) היה גנרל בצבא הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהוצא להורג בידי פולשים חווארזמים על שום סירובו לשרת אותם ולהוקיע את הנצרות. 

שלווה היה ממשפחת אצילים רבת השפעה מאחלציחה בעלת אחוזות רבות. תחת שלטונה של תמר, מלכת גאורגיה, הוא הגיע לתפקיד הרם של גזבר הממלכה. הוא החזיק בתואר הדוכס הגדול (אריסתווי של האריסתווים או דוכס הדוכסים) ושרת כגנרל מושל במחוז הדרומי של גאורגיה, ג'וואחתי. 

שלווה התפרסם בעיקר בקרב שמכור, קרב בין הממלכה הגאורגית המאוחדת כנגד האטבאגות הסלג'וקית של אזרבייג'ן, בשנת 1195, כאשר נלחם בחיל החלוץ של הצבא הגאורגי, ולכד את דגל הח'ליף. בשנת 1206/1207, שלווה יחד עם סרגיס וטמוגבי פיקד על הצבא הגאורגי שכבש את קארס מידי הסלג'וקים. 

בקרב בסיאן, בשנת 1203, שלווה אוחיו איוון מונה לפקד על חיל החלוץ המסחתי ושיחק תפקיד מפתח בניצחון הגאורגי. האחים פיקדו על חיל חלוץ גאורגי גם בקרב גרני, בשנת 1225, כנגד החווארזמים. אולם בקרב זה הפסידו הגאורגים. איוון נהרג בקרב ושלווה נפצע באופן חמור ונשבה. השאח מינגבורנו (جلال الدین منکبرنی), השליט האחרון של האימפריה החוואריזמית, הציע לו תפקיד בצבאו בתנאי שימיר את דתו לאסלאם. שלווה סירב והפך לקדוש מעונה בשנת 1227. 

על פי הרשומות המסורתיות, שיר הפולקלור הגאורגי, "שוולגו", הוא שיר הלל למעשיו של שלווה. השיר התפרסם בעיקר בשנות השמונים, כאשר שימש כהמנון לא רשמי של התנועה הלאומית של גאורגיה בתקופה הסובייטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקדוש שלווה מאחלציחה, (אנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אילנה כהן** היא רקדנית, כוריאוגרפית, מנהלת אמנותית לשעבר של תיאטרון מחול ענבל.

קורות חייה
----------

אילנה כהן נולדה ברחובות. בשנת 1989 יצגה את ישראל בפסטיבל הבינלאומי מחול בצפון קרוליינה. שמשה כרקדנית וסולנית בענבל למעלה מ 20 שנה. ובהמשך, משנת 1996, שימשה כמנהלת אמנותית עמית בלהקה. 

ביצירתה האמנותית משלבת כהן בין המסורת של תימן העתיקה לתרבות המערב, והיא נחשבת לממשיכת דרכה של הכוריאוגרפית שרה לוי-תנאי.עבודתה כללה שני צירים - חידוש יצירותיה של לוי תנאי והעמדתן על הבמה למען ועם דור צעיר וחדש שלא ידע את תרבות ענבל ותרבות תימן בישראל. ובמקביל יצרה יצירות חדשות ללהקה

בין עבודותיה הידועות:

"קינה", "אם", "חצי גלימת המלכות" ו"סג`רה" עם היוצר שלמה בר.

כהן יצרה לענבל כ-10 יצירות ושלוש הצגות ילדים (טרילוגיה). הוזמנה להשתתף ב-3 פסטיבלים בינלאומיים לריקוד. ייצגה את ישראל בצפון קרוליינה (1989), בדרום אפריקה (1997), יפן (2000), בקטעי סולו וביצירותיה .

מעבירה סדנאות בארץ ובעולם, בסמינר הקבוצים, האקדמיה, מגמות מחול ועוד.

פרסים והוקרה
------------

2017 - פרס אמי למפעל חיים.

2023 - פרס שר התרבות והספורט לאמנים ותיקים על שם אריק איינשטיין.

ראו גם
------

* תאטרון מחול ענבל

לקריאה נוספת
------------

* ענבל תיאטרון מחול. גיורא מנור. 1987

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר תיאטרון מחול ענבל

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת אתר הבמה, אילנה כהן, באתר הבמה, ‏2015
2. ↑  הניה רוטנברג, אילנה כהן פורסת כנפיים, באתר יומני מחול, ‏2009
3. ↑  מינהל תרבות, שר התרבות והספורט מיקי זוהר הכריז על זכייתם של 21 אמנים ותיקים בפרס איינשטיין, באתר משרד התרבות והספורט, ‏ינואר 2023
4. ↑  מערכת הבמה, חלימה, באתר המה
5. ↑  מערכת ICE, הזוכים בפרס ע"ש אריק איינשטיין פורסמו, באתר ICE, ‏11/01/23
**אינדלף** או **אינדאלב** (באנגלית: **Indulf**, בגאלית סקוטית: **אילדאלב מק קאוסנטין**- **Ildulb mac Causantín** באיות עתיק, באירית: **Ildulb**, כלומר "אינדלף בנו של קונסטנטין"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 962), המכונה "התוקפן" (**An Ionsaighthigh**), היה מלך סקוטלנד משנת 954 ועד מותו.

קורות חיים
----------

אינדלף היה בנו של קונסטנטין השני (קאוסנטין מק אאדה). ייתכן ואמו הייתה בתו של הרוזן אדולף הראשון מברניקיה אשר שהה בגלות בסקוטלנד באותה עת.

ג'ון מפרדון העריך כי אינדולף היה מלך סטרת'קלייד בעת כהונתו של קודמו מלקולם הראשון והפך למלך ממלכת אלבה (סקוטלנד הקדומה) עם איחוד הממלכות, אבל היסטוריונים מודרניים מטילים ספק בטענה זו.

על פי "דברי ימי מלכי אלבה" בתקופת מלכותו נכבשה העיר "אופידיון אדן" (היא אדינבורו) - וככל הנראה מדובר בכיבוש העיר על ידי אינדולף וביסוס שלטונו כמלך אלבה.

על פי ה"כרוניקון סקוטורום" נפטר אינדלף בשנת 962. "דברי ימי מלכי אלבה" מציינים כי אינדלף נהרג בעת לוחמה בויקינגים בסמוך לקולן (אנ') ואילו "נבואת ברכאן" מציינת כי אינדלף נפטר ב"בית השליח הקדוש, במקום בו אביו נפטר" - היינו במנזר המוקדש לאנדרו הקדוש.

לאחר מותו של אינדלף עלה לשלטון, דאב בנו של מלקולם הראשון, קודמו. בניו קולן ואמלאיב מלכו אחרי דאב. בנו השלישי, אאוכאיד (Eochaid) נהרג במהלך הבגידה שהביאה למותו של קולן, בסטרת'קלייד בשנת 971.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינדלף, מלך סקוטלנד** בוויקישיתוף
* אינדלף, מלך סקוטלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מלכי סקוטלנדהמלכים הפיקטים → **בית אלפין** ← בית דאנקלדקנת הראשון (834–858) |
| --- |
| דונלד הראשון | קונסטנטין הראשון | אייד' | גיריק | דונלד השני | קונסטנטין השני | מלקולם הראשון | אינדלף |
| 858–862 | 862–877 | 877–878 | 878–889 | 889–900 | 900–934 | 934–954 | 954–962 |
| דאב | קולן | קנת השני | אמלאיב | קנת השני | קונסטנטין השלישי | קנת השלישי | מלקולם השני |
| 962–967 | 967–971 | 971–973 | 973–977 | 977–995 | 995–997 | 997–1005 | 1005–1034 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1023169916
* VIAF: 316739277
* WorldCat (עם VIAF): 316739277

 |
**τ (טאו) בלווייתן** הוא כוכב בקבוצת הכוכבים "לווייתן", שנמצא במרחק של כ-11.9 שנות אור מהשמש, כך שמבין הכוכבים הנראים לעין הוא השביעי בקרבתו אל מערכת השמש (אחרי מערכת אלפא קנטאורי, סיריוס, ε בארידנוס, פרוקיון, 61 בברבור ו-ε באינדיאני). כמו כן הוא אחד הכוכבים הדומים ביותר לשמש מבין הכוכבים הקרובים אליה.

בשל קרבתו ודמיונו לשמש, היווה הכוכב מוקד מחקר לאפשרות של קיום חיים מחוץ למערכת השמש. בשנת 1960 היה כוכב זה, יחד עם ε בארידנוס, הראשון שאליו כוון רדיו-טלסקופ בניסיון לקלוט שידורים המעידים על קיום חיים אינטליגנטיים. ניסיונות אלו לא העלו דבר עד היום.

מאפייני הכוכב
-------------

השוואת גדלים של τ בלווייתן (ימין) ושל השמש
τ בלווייתן הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי G8. הבהירות הנראית שלו היא 3.50, כך שניתן לראותו בקלות ממקום חשוך. רדיוסו ומסתו קטנים מאלו של השמש בכ-20%, הטמפרטורה על פניו היא כ-5,345 קלווין, מעט פחות מטמפרטורת השמש, ועוצמת ההארה שלו היא מעט יותר ממחצית עוצמת השמש. כוכב לכת המאפשר קיום חיים צריך להמצא במרחק של כ-0.68 יחידות אסטרונומיות, בערך כמו רדיוס המסלול של נוגה.

הכוכב מסתובב סביב עצמו במהירות נמוכה יחסית של 1–2 ק"מ בשנייה והוא משלים סיבוב על צירו בכ-31 ימים. הפעילות המגנטית על פניו מועטה ביחס לשמש ונוצרים על פניו כתמי שמש מועטים. מהירותו המוחלטת של הכוכב היא מעט גבוהה - כ-37 ק"מ בשנייה ונראה שהוא נוצר מחוץ למרכז הדיסקה של שביל החלב ונדד לתוכה מאוחר יותר. בשל קרבתו לכוכב תנועה עצמית גדולה של קרוב ל-2 שניות קשת בשנה.

גילו של τ בלווייתן מוערך בכ-10 מיליארדי שנים, בערך כפול מגילה של השמש. שכיחות היסודות הכבדים מהליום על פניו נמוכה משל השמש באופן משמעותי מה שמפחית את הסיכוי לקיומו של כוכב לכת סלעי. תצפיות בתחום התת-אדום הראו שאת הכוכב מקיפה דיסקת אבק קר המשתרעת עד למרחק של כ-55 יחידות אסטרונומיות ממנו. מסת הדיסקה מוערכת ביותר ממסת ארץ לעומת מסת הדיסקה המקיפה את מערכת השמש (חגורת קויפר) המוערכת בכעשירית מסת ארץ בלבד. לעומת זאת לא נמצא עד היום שום כוכב לכת המקיף את הכוכב. אם קיים כוכב לכת כזה, הוא צפוי לספוג פגיעות רבות של אסטרואידים וכוכבי שביט המגיעים מדיסקת האבק ולכן הסיכוי שייווצרו על פניו חיים רב תאיים נמוך.

שכנים
-----

רוב שכניו של τ בלווייתן הם ננסים אדומים, הקרובים שביניהם הם כוכב ההבזק YZ בלווייתן במרחק של 1.6 שנות אור וזוג הננסים האדומים גליזה 65 במרחק של כ-2.9 שנות אור. למרות קרבתם הם לא ניתנים לראייה ממרחק זה בעין אנושית ללא ציוד עזר. חוץ מהם נמצא במרחק של כ-5.5 שנות אור ממנו הכוכב ε בארידנוס, שנראה משם ככוכב בהיר למדי עם בהירות נראית מדרגה 2.12. השמש תראה מ-τ בלווייתן ככוכב עם בהירות מדרגה 2.64.

במרחק זוויתי של כ-90 שניות קשת מ-τ בלווייתן נמצא ננס אדום עם בהירות מדרגה 13. אם הננס מהווה מערכת כפולה עם τ בלווייתן אז הוא מקיף אותו במרחק של לפחות 325 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של לפחות 6,000 שנים, אך ככל הנראה השניים לא קשורים זה לזה ורק נמצאים בערך על אותו קו ראייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טאו בלווייתן** בוויקישיתוף
* τ בלווייתן באתר של ג'ים קלר
* τ בלווייתן ב-Solstation
* טאו בלווייתן, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  VizieR: LHS 146, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)
**האראלד אלפרד ברנהרדט סטבנסבורג לאנדר** (בדנית: **Harald Alfred Bernhardt Stevnsborg Lander**;‏ 25 בפברואר 1905 – 14 בספטמבר 1971) היה רקדן וכוריאוגרף דני ומנהל אמנותי של הבלט המלכותי הדני.

ביוגרפיה
--------

לאנדר נולד בקופנהגן. הוא החל כרקדן, למד אצל מנהל הבלט מיכאיל פוקין בשנים 1926–1927, ורקד תפקידי סולו שונים עד לפרישתו בשנת 1945.

בתקופת כהונתו כמנהל אמנותי ומנהל בלט של הבלט המלכותי הדני, מ-1932 עד 1951, העשיר לאנדר את רפרטואר הלהקה בהפקות של יצירות המופת האיקוניות של פוקין ובהפקות מחודשות של יצירות בורנונביל.

לאנדר נישא שלוש פעמים, בראשונה למרגוט לאנדר (1930–1950), אחר לטוני לאנדר (1965– ) ולבסוף לליזה לאנדר.

הכוריאוגרפיה המפורסמת ביותר שלו, "אטיודים", שפרסמה את שמו בעולם, נחשבת למחווה להכשרה לבלט קלאסי. "אטיודים" הוא בלט במערכה אחת, שנפתח בבתרגילי בלט מסורתיים ליד המוט ומסתיים בביצועי ראווה מרהיבים.

לאנדר התמנה למנהל הבלט של האופרה של פריז בשנת 1953 ובשנת 1964 פתח סטודיו משלו בפריז. ממשלות דנמרק, בלגיה וצרפת העניקו לו אותות כבוד על תרומותיו לבלט. לאנדר חזר לקופנהגן זמן קצר לפני מותו ב-1971.

קישורים חיצוניים
----------------

* האראלד לאנדר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* האראלד לאנדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harald Lander אנציקלופדיה בריטניקה, האראלד לאנדר
2. ↑  אנציקלופדיה בריטניקה, לאנדר
3. ↑  Harald Lander ארכיב חינוך, "כוריאוגרפים/האראלד לאנדר"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13334857v (data)
* GND: 126763283
* ISNI: 0000 0000 5471 4448
* LCCN: nr2002042054
* SNAC: w6z89dsz
* SUDOC: 160374294
* VIAF: 51837257
* WorldCat: lccn-nr2002042054

 |
**טאולנט ג'אקה** (באלבנית: **Taulant Xhaka**‏; נולד ב-28 במרץ 1991) הוא כדורגלן שווייצרי-אלבני המשחק בפ.צ. בזל. טאולנט הוא אחיו הבכור של גרניט ג'אקה, כדורגלן מקצועני אף הוא.

קריירת מועדונים
---------------

ג'אקה נולד בשווייץ להורים מקוסובו ממוצא אלבני. אחיו הצעיר הוא הכדורגלן גראניט ג'אקה שמשחק בנבחרת שווייץ. הוא החל את הקריירה שלו בגיל 9 בקבוצת הילדים של קונקורדיה בזל. לאחר שנתיים עבר למחלקת הנוער של פ.צ. בזל. בשנת 2010/2011 עלה לבוגרים, ב-19 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הבוגרים בניצחון 0–5 על מנדריסיו-סטאביו במסגרת הגביע השווייצרי. ב-27 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–1 על פ.צ. לוצרן. בסיום אותה עונה זכה באליפות הראשונה בקריירה שלו עם הקבוצה. ב-27 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בתיקו 3-3 עם מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד. ב-18 בינואר 2012 הושאל לגראסהופרס ציריך לשנה וחצי ובקיץ 2013 חזר לבזל.

קריירת נבחרות
-------------

בצעירותו שיחק ג'אקה בכל הנבחרות הצעירות של שווייץ. ב-2009 זכה עם נבחרת הנוער השווייצרית עד גיל 17 באליפות העולם עד גיל 17. 

ג'אקה, המחזיק באזרחות אלבנית, קיבל זימון בכורה לנבחרת אלבניה הבוגרת, במאי 2013. ב-7 בספטמבר 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה בניצחון המפתיע 0–1 נגד פורטוגל. ב-2018 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד ישראל.

תארים
-----

פ.צ. בזל
* אליפות שווייץ (**5**): 2011, 2014, 2015, 2016, 2017

גראסהופרס ציריך
* הגביע השווייצרי: 2012/2013

נבחרת שווייץ
* גביע העולם בכדורגל עד גיל 17: 2009

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טאולנט ג'אקה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר הרשמי של פ.צ. בזל

| **נבחרת אלבניה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 ברישה • 
2 לילה • 
3 לניאני • 
4 היסאי • 
5 צאנה • 
6 וסאלי • 
7 אגולי • 
8 באשה • 
9 משומאי • 
10 סאדיקו • 
11 גאשי • 
12 שאהי •
13 קוקאלי • 
14 ג'אקה •
15 מווראי •
16 ציקאלשי •
17 אליי •
18 אייטי •
19 באלאי •
20 קאצ'ה •
21 רושי •
22 אבראשי •
23 הוצ'ה •
מאמן: דה ביאסי | אלבניהאלבניה |
ה**חליטה** בהלכה נאמרה בהקשר של הכשרת בשר לאכילה. מן התורה ניתן לאכול את הבשר תיכף אחר השחיטה אם הדיח את הדם שעל גביו, זאת משום שדם הבלוע באיברים, כל זמן שלא פירש מהם, מותר. אך הבא לבשל את הבשר חייב להכשירו על מנת שלא יצא הדם הבלוע מן האיברים ויאסר. בהלכה הוצגו שתי דרכים להכשיר את הבשר: האחת היא להרחיק את הדם על ידי מליחת הבשר או צלייתו, והדרך השנייה היא לצומתו במקומו שלא ייצא עוד. הפעולה שבמסגרתה נצמת הבשר נקראת בלשון התלמוד "חליטה". החליטה נעשית באמצעות השריית הבשר במים רותחים או בחומץ שמחמת חריפותו הוא צומת את הבשר ומונע מן הדם לצאת.

מתקופת הגאונים אין סומכים על פעולת החליטה בפני עצמה להתיר את בישול הבשר, כיוון ש"אין אנו בקיאין בחליטה".
מאידך לדעת הרמב"ם מלבד תהליך המליחה הרגיל של הבשר, יש חיוב נוסף לחלוט את הבשר במים רותחים בסיום התהליך, ובעקבותיו נוהגים כך יהודי תימן. בשאר העדות לא נהוג לחלוט כדברי הראב"ד בהשגותיו: "לא שמענו ולא ראינו מימינו", וכך פסק הרמ"א. רבי יוסף קארו מביא את שתי השיטות בשולחן ערוך, ולפי פרשנות הש"ך, יש להשתדל לנהוג כך.

לפי המשנה בצק שנחלט ברותחים, שוב לא מחמיץ וכשר לאכילה בפסח, אולם מתקופת הגאונים נוהגים לאסור פעולה זו.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "מיקרופדיה תלמודית:חליטה", באתר ויקישיבה
* הסבר מנהג תימן בעניין חליטה (אורכב 26.06.2019 בארכיון Wayback Machine) באתר נצח ישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ס"ט, סעיף י"ט.
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"ח תוספות ד"ה 'שנפל'.
3. ↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ע"ג, סעיף ב'.
4. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות מאכלות אסורות, פרק ו', הלכה י'.
5. ↑  לגבי צלייה, יש דיון ארוך בין הפוסקים אם הרמב"ם מצריך חליטה
6. ↑  הרב יצחק רצאבי שולחן ערוך המקוצר חלק ד' עמוד קי"ז.
7. ↑  ראו משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות חמץ ומצה, פרק ה', הלכה ג'
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "דוד גולדמן".

**דודי גולדמן** (נולד ב-13 בפברואר 1955) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב המחשבים והטכנולוגיה של העיתון ידיעות אחרונות. מראשוני העיתונאים המסקרים את האינטרנט בישראל.

ביוגרפיה
--------

דודי גולדמן נולד ב-13 בפברואר 1955 בעיר באר שבע, שם למד בבית הספר היסודי בארי. בשנת 1970 עברה משפחתו לתל אביב-יפו, ואת לימודיו התיכוניים סיים בגימנסיה העברית "הרצליה". ב-1973, סמוך לפרוץ מלחמת יום הכיפורים התגייס גולדמן לצבא הגנה לישראל ושירת ביחידת ההאזנה של חיל המודיעין. עם שחרורו מהצבא בשנת 1976 החל בלימודי תואר ראשון בספרות עברית באוניברסיטת תל אביב וב-1979 המשיך בלימודי פילוסופיה כללית באותוה האוניברסיטה. כמו כן, גולדמן הוא בוגר בית הספר למדעי היהדות של אוניברסיטת תל אביב. למד לתואר שני בספרות עברית באוניברסיטת תל אביב.

בחודש אוקטובר 1980, עם הקמתו של עיתון "העיר", גולדמן החל לכתוב בו ככתב כללי והתמקד בכתבות מסוג עיתונות חוקרת. במקביל לעבודתו בעיתון העיר ועד 1982 כתב גולדמן בשבועון "כספים", שם והתמחה בכתבות דיוקן של אנשי עסקים ודמויות בולטות בכלכלה המקומית.

בשנת 1981 החל לכתוב בשבועון אנשים ומחשבים, ולאחר שנה וחצי התמנה לעורכו הראשי. באותה שנה החל לעבוד במחלקת המוספים המקצועיים של עיתון הארץ, ושם ערך וכתב כתבות במגוון תחומים; מחשבים, תיירות וכיוצא בזה.

ב-1986 עזב את עבודתו בעיתון הארץ ובאנשים ומחשבים, השתתף בקורס הכתבים של קול ישראל והתמנה לכתב מחשבים וטכנולוגיה בידיעות אחרונות. בין השנים 1987–2001 עבד גם כעורך בדסק החדשות של העיתון.

באמצע שנות התשעים כתב תחקיר מקיף במוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות, ובו סקר את רשת האינטרנט בישראל. ישראל עדיין לא הייתה מחוברת לאינטרנט (עד ל-1998), ובכך היה לאחד הכתבים הראשונים שסיקר את הנושא בכלי תקשורת ישראלי גדול. הכתבה הופיעה גם בבחינת הבגרות בעברית באותה שנה.

היה עורך ומגיש שותף של תוכנית טלוויזיה בשם "אינטראקטי-וי", תוכנית הטלוויזיה הראשונה בישראל שעסקה באינטרנט, ושודרה בתקופת שידורי הניסיון של הערוץ השני בתחילת שנות התשעים.

החל משנות התשעים גולדמן מלמד תקשורת ועיתונות במוסדות חינוכיים שונים, ביניהם המכללה למינהל. נוסף על כך, הוא מתנדב כמורה לאזרחות ותקשורת בבתי ספר תיכוניים ברחבי המדינה, ובעיקר בכיתות לתלמידים מתקשים. כמו כן היה חבר בוועדה מייעצת למשרד החינוך בנושא רתימת הטכנולוגיה לצורכי השכלה הומניסטית. משמש כראש הקורס לעיתונות בבית הספר חשיפה של האוניברסיטה, ומלמד עריכת חדשות.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  גולדמן, דודי, באתר העין השביעית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010984656405171

 |
**SIAI S.21** היה מטוס ימי דו-כנפי וחד-מנועי מתוצרת יצרנית המטוסים האיטלקית סבויה-מרקטי (שם החברה היה: Società Idrovolanti Alta Italia), אשר יוצר בשנת 1921 במטרה להשתתף בתחרויות "גביע שניידר (אנ').

היסטוריה
--------

לאחר שמטוסי "SIAI", עם S.17 (אנ') ו- S.19 (אנ'), לא הצליחו להשיג תוצאות במהדורה הרביעית של "גביע שניידר", מבחן שנערך בשנת 1920 במעגל הלידו של ונציה למהדורה הבאה, שתוכננה עדיין בוונציה.

באוגוסט 1921 היצרן החליט לפתח דגם חדש שהפקיד אותו בידי המעצב הראשי שלו, רפאלה קונפלנטי (איט'), שתכנן את העיצובים הקודמים.

קונפלנטי לקח את גישת הדגם החדש לקיצוניות, אליו הוקצה הכינוי "S.21", והציע מחדש מטוס ימי חד-מנועי עם גוף מרכזי עם מפרשים דו-כיווניים, אך הציג כמה מוזרויות טכנולוגיות.

מבנה ועיצוב
-----------

בדומה לקודמותיה, הורכבה מסגרת האוויר מגוף עשוי עץ בשילוב כנף דו-כיוונית, אך במקרה זה הייתה בתצורת דו-כיוונית - הפוכה, עם הכנף התחתונה, המותקנת גבוה על המטוס, ונפתחת גבוה משמעותית מהשנייה, רכובה גבוה כשמשייה, מחוברת יחד על ידי זוג זקפים אלכסוניים כפולים כדי ליצור מסבך.

מנוע המטוס הונח בין שני האגפים, על מערכת צינורית במרכז האגף העליון, מנוע מסוג "אנסאלדו סן ג'ורג'יו 4E-14" בתצורת דחיפה, מנוע מקורר נוזל בגרסה זו המסוגל לספק הספק שווה ל -300 כ"ס, סגור בתוך גונדולהאשר שילבה גם את הרדיאטור הקדמי ובשילוב עם מדחף קבוע, ראשוני שני להבים ומאוחר יותר ארבעה להבים. מאחור מבנה זה הסתיים בזנב צלב עם אלמנטים מרובעים, תכנון אופייני של המטוס הימי שנעשה על ידי החברה.

הדגם בטיסתו הראשונה הוכיח את עצמו כמבטיח מבחינת ביצועים, אך היה קשה מאוד להטיסו: היחיד שהיה מסוגל לעשות זאת בביטחון היה טייס חיל הים המלכותי גווידו ג'אנלו (Guido Jannello).

כאשר חלה הטייס גווידו ג'אנלו במהלך "גביע שניידר" בשנת 1921 ולא היה מסוגל להטיסו, פרש ה-"S.21" מהמרוץ.

ראו גם
------

* SIAI S.8
* SIAI S.12

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **SIAI S.21** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גביע שניידר - התחרות הוכרזה בשנת 1912 על ידי ז'אק שניידר (אנ'), איש כספים צרפתי, חובב כדור פורח וחובב מטוסים, אשר הציע פרס של כ-1,000 לירות שטרלינג. המרוץ נערך שתים-עשרה פעמים בין השנים 1913–1931. התחרות נועדה לעודד התקדמות טכנית בתעופה אזרחית אך הפכה לתחרות על מהירות טהורה עם הקפות לאורך מסלול משולש (בדרך כלל), בתחילה 280 ק"מ (170 מייל) ובהמשך התארך ל-350 ק"מ (220 מייל). התחרויות נערכו כניסויי זמן, כאשר מטוסים יצאו לדרך בנפרד במרווחים שהוסכם מראש, בדרך כלל בהפרש של 15 דקות. התחרויות היו פופולריות מאוד וחלקן משכו קהל של למעלה מ-200,000 צופים
2. ↑  מטוס SIAI S.21 (ברוסית) avia.cofe.ru/S/SIAI-racing-seaplanes-Gonochnyie-gidrosamoletyi-SIAI
3. ↑  טיסה של המטוס הימי "SIAI S.12" ב-20 בספטמבר 1920 hydroretro.net/course1920
4. ↑  באווירונאוטיקה, המונח גונדולה פירושו מעטפה אווירודינמית המיועדת להכיל נוסעים, מערכת, או מנוע של מטוס
5. ↑  דגם איטלקי "SIAI S.21" web.archive.org/web/20141006141948
**וילהלם הנמן** (בגרמנית: **Wilhelm 'Willi' Hahnemann**;‏ 14 באפריל 1914 – 23 באוגוסט 1991) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי-גרמני, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

וילהלם הנמן נולד ב-14 באפריל 1914 בווינה שבאוסטריה. לאורך כל הקריירה שיחק במועדון האוסטרי אדמירה וינה, עימו זכה ב-6 תוארי אליפות, שלוש פעמים בגביע ובתואר מלך השערים בליגה האוסטרית של עונת 1935/36 עם 23 שערים.

הנמן שיחק בנבחרת אוסטריה מ-1935 עד 1948 והוא כבש במדיה 4 שערים ב-23 הופעות. מ-1938 עד ל-1941 שיחק עבור גרמניה לאחר שאוסטריה סופחה אליה בעקבות האנשלוס. במונדיאל 1938 כבש במשחק החוזר נגד שווייץ בשמינית הגמר אך נבחרתו הפסידה 4–2 בסיום. המשחק הכי זכור של הנמן בקריירת הנבחרות שלו היה הניצחון הגדול על פינלנד 0–13 ב-1940. הוא היה לכוכב המשחק עם 6 שערים ובכך השחקן היחיד שכבש עבור גרמניה יותר שערים במשחק בודד היה גוטפריד פוקס שכבש 10 שערים נגד רוסיה במשחקים האולימפיים של 1912.

לאחר שסיים את הקריירה ככדורגלן הנמן היה למאמן בכמה קבוצות שווייצריות. הוא נפטר ב-23 באוגוסט 1991 בגיל 77 במקום הולדתו.

תארים
-----

אדמירה וינה
* אליפות אוסטריה (6): 1932, 1934, 1936, 1937, 1939, 1947
* הגביע האוסטרי (3): 1932, 1934, 1947

אישיים
* מלך השערים בליגה האוסטרית: 1935/36 (23 שערים)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**אוקסקארבאזפין** היא תרופה אנטיכולינרגית, אנטי-אפילפטית ומייצבת מצב רוח המשמשת בעיקר לטיפול באפילפסיה. משתמשים בה גם לטיפול בחרדה, בבעיות מצב רוח ובטיקים מוטוריים שפירים. אוקסקארבאזפין משווקת כ**טרילפטל** ו**טרילפטין** על ידי חברת נוברטיס ומצויה במספר ארצות כתרופה גנרית.

שימושים
-------

תוך כדי טיפול באפילפסיה נמצא שאוקסקארבאזפין משפר את מצב הרוח ומפחית סימפטומים של חרדה יותר מאשר תרופות אחרות שמשתמשים בהן לטיפול באפילפסיה.

מבנה פרמקולוגי
--------------

אוקסקארבאזפין הוא נגזרת מבנית של קארבאמזפין עם קטון במקום אלקן על טבעת הדיבנזאזפין. הבדל זה עוזר להפחית את ההשפעה על הכבד וכן מונע צורות קשות של אנמיה או גרנולוציטופניה (ירידת פתע במספר תאי הדם הלבנים בדם) הקשורה בדרך כלל עם קארבאמזפין. למעט הפחתה זו בתופעות לוואי סבורים שיש לה אותו מכניזם של קארבאמזפין – דיכוי תעלות נתרן (שהיא, כנראה מכניזם הפעולה העיקרי) ומשתמשים בה לטיפול באותם מצבים.

תופעות לוואי
------------

אוקסקארבאזפין גורמת לסחרחורת, נמנום, ראייה מטושטשת או כפולה, עייפות ועלולה לגרום לכאבי ראש, בחילה והקאה. היא עלולה לגרום גם לקושי בריכוז וכבדות מנטלית. היא עלולה לגרום להיפונטרמיה (תת-נתרן בדם) (2.7% מן החולים) ולכן יש לבדוק רמות נתרן בדם אם החולה מתלונן על עייפות קשה. חלק מתופעות לוואי אלה (כמו כאבי ראש) ניכרות יותר זמן קצר אחרי נטילת התרופה והן נעלמות עם הזמן (בערך 60–90 דקות). צוינו גם השתוקקות למאכלים מלוחים, כמו צ'יפס ואימפולסיביות מוגדלת. תופעות לוואי אחרות כוללות כאבי בטן, רעד, פריחה, שלשול, עצירות, תיאבון מופחת ויובש בפה. גם רגישות העור לאור השמש עלולה לגדול וחולים עלולים לחוות כוויות שמש חמורות. תכיפות תופעות הלוואי עולה כאשר המינון היומי עובר 1200 מ"ג.

סיכונים אפשריים בפוריות
-----------------------

אוקסקארבאזפין עלולה לגרום לאמצעי מניעה הנלקחים דרך הפה להיות פחות יעילים.
בניסויים בבעלי חיים (חולדות וארנבים) נצפו מקרים של אי-תקינות מבנית בעוברים וגילויים אחרים של רעילות התפתחותית (מוות ברחם, פיגור בגדילה). בעלי חיים אלה טופלו באוקסקארבאזפין בזמן ההיריון במינונים דומים למקסימום המומלץ לבני אדם.
אין מחקרים קליניים מספיקים ומהימנים של אוקסקארבאזפין על נשים בהיריון. עם זאת אוקסקארבאזפין קרוב מאוד במבנה שלו לקארבאמזפין הנחשב למזיק לבני אדם.

אמהות מניקות
------------

אוקסקארבאזפין והמטבוליט (תוצר של פעולת חילוף חומרים) שלו MHD מופרשים בחלב אם. בשל הסיכון האפשרי לתופעות לוואי קשות לתינוקות יונקים יש לקבל החלטה אם להפסיק את ההנקה או את נטילת התרופה כל זמן שהאם מניקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקסקארבאזפין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  University of East Anglia. "Drugs on the Anticholinergic Burden (ACB) scale"
2. ↑  Mazza M, Della Marca G, Di Nicola M (במאי 2007). "Oxcarbazepine improves mood in patients with epilepsy". *Epilepsy Behav*. **10** (3): 397–401. doi:10.1016/j.yebeh.2007.01.003. PMID 17300991. `{{cite journal}}`:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אינדיגו** (ברוסית: **Инди́го**) הוא מותחן מדע בדיוני רוסי בבימויו של רומן פריגונוב. הקרנת הבכורה התקיימה ב-26 במרץ 2008. תקציב הסרט עמד על 2.6 מיליון דולר והוא הכניס 4.6 מיליון דולר, למרות ביקורות שליליות לרוב.

עלילה
-----

חבורה של בני נוער רגילים לכאורה מסתתרת מעיניים סקרניות על גג בניין רב קומות במוסקבה. חיפוש בדידות והיצמדות זה לזה גורם להם לבחור. הם **אינדיגו**, אנשי העתיד. הם חשים בסכנה, מבינים את שפת החיות, קוראים מחשבות וזוכרים את חייהם הקודמים. ייחודם מפחיד חלק מהאנשים ומשמח אחרים. הם רודפים הורים, מורים, רופאים, את העיתונות והמשטרה המושחתת.

מנהיג חבורת האינדיגו, אנדריי קלאייב, משמיע אזעקה כאשר חבריו מתחילים להיעלם בזה אחר זה. אנדריי מפענח את סבך האירועים המסתוריים והאיומים ומגיע למסקנה שכל בני הנוער שנעלמו בעיר לאחרונה הם **אינדיגו**. לכוחות לא ידועים יש תוכניות משלהם לעתיד העולם הזה ומי שפתח את המצוד אחר אנשי העתיד יודע לאתר אותם. כדי להינצל, אנדריי, חברתו טניה וחבריהם יצטרכו להשתמש בכל היכולות שלהם נגד רודפיהם.

שחקנים ודמויות
--------------

* איוואן יאנקובסקי - אנדריי קלאייב
* מריוס שטנדל - דניס
* מריה שוקשינה - אירינה
* ארטיום טקאצ'נקו - פאבל
* מיכאיל יפרמוב - פיוטר קלאייב
* גושה קוצנקו - ואדים
* ילנה דרובישבה - ורה
* אנסטסטיה ריצ'י - טניה
* רומן שמקוב - ז'קה
* פאבל סליבה - ליוקה
* פאבל יאסנוק - זכאר
* פיוטר סקבורצוב - טיכון
* איוואן מודרוב - וובצ'יק
* ניקיטה פרסניאקוב - חברו של זכאר
* אירינה גורבצ'ובה

קישורים חיצוניים
----------------

* "אינדיגו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אינדיגו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אינדיגו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "אינדיגו" באתר "אנציקלופדיה של הקולנוע הרוסי"
גנרל חיל הרגלים **וילהלם האסה** (בגרמנית: **Wilhelm Hasse**;‏ 24 בנובמבר 1894 – 21 במאי 1945) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

האסה נולד ב-24 בנובמבר 1894 בנייסה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרובאים ה-86 (שלזוויג-הולשטיין - המלכה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע כמה פעמים בקרבות, וב-4 באוקטובר 1914 הועלה לדרגת לויטננט, וב-20 ביוני 1918 הועלה לדרגת אובר לויטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר האסה ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1927 הועלה האסה לדרגת האופטמן, וב-1 באפריל 1927 מונה לקצין ההדרכה ברגימנט הרגלים ה-7 (הפרוסי). בסתיו 1927 הועבר האסה למשרד המלחמה, וב-1 באוקטובר 1928 מונה לקצין מטה בדיוויזיית הפרשים ה-2. ב-1 במאי 1932 מונה למפקד פלוגה 11 ברגימנט הרגלים ה-7 (הפרוסי), וב-1 בספטמבר 1933 מונה למדריך באקדמיה הצבאית במינכן. ב-1 בפברואר 1934 הועלה האסה לדרגת מיור, ובתחילת שנת 1935 הוחזר למשרד המלחמה. ב-1 באוגוסט 1936 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-15 בספטמבר 1938 מונה לקצין אג"ם בקבוצת הארמייה הראשונה בברלין. ב-1 במרץ 1939 הועלה לדרגת אוברסט, וב-26 באוגוסט 1939 מונה לקצין אג"ם הארמייה השנייה, שהפכה עם פרוץ המלחמה לקבוצת ארמיות צפון.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה מונה האסה לקצין אג"ם קבוצת ארמיות צפון, והשתתף עימה במהלך המערכה בפולין, ולאחר מכן נשאר קצין האג"ם של קבוצת הארמיות שהפכה לקבוצת ארמיות B, והשתתף עימה במהלך המערכה על צרפת. ב-10 בדצמבר 1940 מונה האסה לראש מטה הארמייה ה-18, והשתתף עימה במהלך מבצע ברברוסה. ב-25 בינואר 1942 מונה האסה לראש מטה קבוצת ארמיות צפון, וב-26 בינואר 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בפברואר 1942 הועלה האסה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-22 בינואר 1943 פרש האסה מתפקידו, וב-5 בנובמבר 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-30, שהייתה חלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה ה-16.

ב-1 באפריל 1944 מונה האסה למפקד הקורפוס ה-2 שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ופיקד עליה עד ה-4 במאי. ב-3 ביולי 1944 מונה האסה שוב למפקד הקורפוס ה-2, שפעל לסירוגין כחלק מהארמייה ה-16, הארמייה ה-18, ופלגת הארמייה נרווה, במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-1 באוגוסט 1944 הועלה האסה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-12 באוגוסט קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-14 בינואר 1945 קיבל האסה על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 בפברואר 1945 פרש האסה מתפקידו. ב-1 באפריל 1945 מונה למפקד הארמייה ה-17, שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, ולחם עימה במהלך הקרבות בשלזיה. ב-7 במאי 1945 נפצע האסה באורח קשה, ולאחר מכן נכנע בראש כוחותיו לצבא האדום ונלקח בשבי. ב-21 במאי 1945 מת האסה מפצעיו במחנה שבויים בפיסק שבצ'כוסלובקיה, והוא בן 50 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* וילהלם האסה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**וילהלם פרדיננד בנד** (בדנית: **Wilhelm Bendz**‏; 20 במרץ 1804 – 14 בנובמבר 1832) היה צייר דני, הידוע בעיקר בזכות עבודות ז'אנר ודיוקנאות המציגים לעיתים קרובות את עמיתיו האמנים ואת חיי היומיום שלהם. הוא היה אחד האמנים המוכשרים בדור הציירים המצליח שלמד אצל כריסטופר וילהלם אקרסברג אך נפטר בגיל צעיר.

ביוגרפיה
--------

וילהלם בנד נולד ב -20 במרץ 1804 באודנסה שבאי פונן. הוא נשלח לקופנהגן שם למד באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות בין השנים 1820 עד 1825, שם למד אצל כריסטופר וילהלם אקרסברג. בשנת 1825 הוא עשה ניסיון לא מוצלח לזכות במדליית הזהב, שניתנה רק לציורי היסטוריה, הז'אנר היוקרתי ביותר באותה תקופה, ולאחר מכן החליט להתמחות בפורטרטים ועבודות ז'אנריות. הוא גם רכש ידע בציור הגרמני, בית הספר במינכן, שנראה שהשפיע על סגנונו.

### שרלוטנבורג

לאחר סיום לימודיו באקדמיה תרם בנד בהצלחה מספר עבודות לתערוכות השנתיות בשרלוטנבורג בשנים 1826, 1827 ו- 1828. שלושה מציוריו נרכשו לאוסף הציורים המלכותי: "כיתת אמן באקדמיה לאמנות" ו"אמן צעיר המתבונן ברישום מבעד למראה" משנת 1826 וב"פסל העובד עם מודל חי "משנת 1827. עבודה חשובה נוספת משלב זה היא "מסיבת טבק" משנת 1828.

לאחר מכן הועסק בנד כעוזר בסטודיו של אקרסברג, ועבד על מטלות שגרתיות כמו שחזור ציורי ההיסטוריה של ניקולאג אבילדגארד בארמון כריסטיאנסבורג שנהרסו בשריפה של 1794, וציור עותקים מיצירותיו של אקרסברג.

### מינכן

בסוף 1830 קיבל בנד מלגת נסיעות שאפשרה לו לצאת לדרום אירופה. לאחר ביקורים קצרים בדרזדן ובברלין, הוא נסע למינכן, שהתפתחה למרכז תוסס של אמנויות, ושם שהה כשנה. עבודתו החשובה ביותר מהשהות היא הדיוקן הקבוצתי: "אמנים בבית הקפה של פינק במינכן".

### מותו באיטליה

בסתיו 1832 המשיך במסעו לעבר רומא בחברה עם יוזף פצל ותומאס פירנלי, ועצר בוונציה בדרך שם חידש את ידידותו עם הצייר דטלף בלונק, שפגש לראשונה בימי לימודיו באקדמיה בקופנהגן. הם המשיכו יחד, אך זמן קצר לאחר מכן בנד שחש ברע מאז שהיה בוונציה, ונפטר מדלקת ריאות.

יצירתו
------

הוא זכור בעיקר בזכות דיוקנאותיו הרבים אם כי שאיפתו הייתה שילוב נכון של פורטרטים, סצנות ז'אנר וציור היסטוריה אלגורית. הווירטואוזיות הטכנית שלו ניכרת במיוחד בתיאורי משחק האור המופק ממקור מוסתר והצללים הנובעים מכך.

גלריה
-----

* אמנים בבית קפה במינכן אמנים בבית קפה במינכן
* חדר עם אחיוחדר עם אחיו
* כיתת אמן באקדמיהכיתת אמן באקדמיה
* תמונה משפחתית תמונה משפחתית
* דיוקן של אחיו דיוקן של אחיו
* פסל עם מודל חי בסטודיופסל עם מודל חי בסטודיו
* מסיבת טבק מסיבת טבק
* קבצנית וילדקבצנית וילד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם בנד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Carl Frederik Bricka, 57 (Dansk biografisk Lexikon / II. Bind. Beccau - Brandis), runeberg.org (בדנית)
2. ↑  Wilhelm Bendz | lex.dk, Dansk Biografisk Leksikon (בדנית)
3. ↑  "Wilhelm Bendz"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb125714990 (data)
* GND: 12359426X
* ISNI: 0000 0000 6683 2150
* KulturNav: b699e3cc-20a2-4244-a2f1-4ad7839beb0f
* LCCN: no96040531
* RKD: 6445
* SNAC: w64f9jq0
* SUDOC: 035028394
* ULAN: 500014668
* VIAF: 57524576
* WorldCat: lccn-no96040531

 |
**או.ק.ק בלגרד** (בסרבית: **Омладински Kошарка Kлуб** מועדון כדורסל הנוער) היא קבוצת כדורסל סרבית מהעיר בלגרד, המשחקת בליגת העל הסרבית.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם בשנת 1945 ביוזמת איגוד עובדי המתכת של יוגוסלביה, תחת השם "KK Metalac" (מתכת) והשתתפה בליגה היוגוסלבית, ובהמשך בליגה הסרבית לאחר התפרקותה של יוגוסלביה. בשנת 1950, השתנה שם המועדון ל"KK BSK" ובשנת 1958 הוסב שמו ל"OKK Beograd", אותו הוא שומר עד היום.

האולם הביתי של הקבוצה הוא: "**היכל שומיצה**", המכיל 2,000 מקומות. אך במשחקים בינלאומיים הקבוצה עוברת לשחק ב"**היכל פיוניר**", המכיל 5,878 מקומות ישיבה.

ב-2 ביוני 1969 נהרג בתאונת דרכים ליד סרייבו הכדורסלן הסרבי רדיבוי קוראץ' שגדל בקבוצה, ועל שמו נקרא גביע קוראץ', שהקבוצה זכתה להתמודד בגמר הראשון שלו ולהפסיד לקבוצת לוקומוטיב זאגרב.

הקבוצה השתתפה בעבר בליגה הבלקנית.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה היוגוסלבית**:
	+ אליפות (4): 1958, 1960, 1963, 1964
	+ מקום שני: 1962
* **הגביע היוגוסלבי/סרבי**:
	+ זכייה (3): 1960, 1962, 1993
	+ גמר: 1959
* **גביע אירופה לאלופות:**
	+ מקום שלישי: 1959, 1964, 1965
* **גביע קוראץ':**
	+ גמר: 1972

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקק בלגרד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אוקק בלגרד
**וילהלם אהם** (בגרמנית: **Wilhelm Ehm**‏; 30 באוגוסט 1918 – 9 באוגוסט 2009) היה איש צבא מזרח גרמני. כיהן כמפקד הצי של גרמניה המזרחית בשנים 1959 - 1961 וב-1963 - 1987

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר פולה שלחופי הים האדריאטי במשפחתו של נגד בצי אוסטרו-הונגרי. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה חזרה משפחת אהם לעיר הולדתו של אב המשפחה - קומוטאו בחבל הסודטים (כיום חומוטוב במחוז אוסטי נד לבם בצ'כיה). העיר הפכה לחלק מצ'כוסלובקיה בעקבות התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית. בקומוטאו וילהלם אהם למד בבית ספר מקצועי, בו הוכשר להיות חשמלאי וטכנאי רדיו.

ב-1938, בעקבות הסכם מינכן סופחה העיר קומוטאו יחד עם כל חבל הסודטים אל גרמניה הנאצית. וילהלם אהם הפך לאזרח גרמני ובתחילת 1939 גויס לשירות חובה בצי הגרמני. אהם שירת כטכנאי מכשירי קשר ביחידות העורפיות של הצי, תחילה בצרפת הכבושה ולאחר מכן בשטחי ברית המועצות. בסוף המלחמה נפל בשבי בכיס קורלנד. היה אסיר במשך שנתיים במחנה שבויים באזור קרליה. במהלך השהות במחנה שבויים היה פעיל בוועד אנטי-פשיסטי של המחנה.

לאחר שחרור מן השבי עבר למזרח גרמניה. עם שובו לגרמניה התקבל כחבר במפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. הוא התקדם מהר בתוך המפלגה - כבר אחרי שנה היה ראש סניף המפלגה בריגן. ב-1950 עבר לשרת במשטרה הימית שזה עתה קמה. הוא שירת כקצין קשר במפקדת המשטרה הימית. בשנת 1954 מונה לסגן ראש המטה ששל המשטרה הימית. ב-1956, עם כינון צבא העם הלאומי, הפכה המשטרה הימית לזרוע הים של הצבא ווילהלם אהם הפך לראש המטה של הצי החדש. ב-1958 הוא מונה לסגן מפקד הצי וב-1 באוגוסט 1959 הועלה לדרגת קונטר-אדמירל ומונה למפקד הצי. הוא מילא את התפקיד במשך שנתיים. בתחילת 1961 יצא ללימודים באקדמיה צבאית של הצי הסובייטי בלנינגרד.
ב-1963, לאחר שובו מהלימודים בברית המוצעות מונה חזרה לתפקיד מפקד הצי. ב-1964 הוא הועלה לדרגת ויצה-אדמירל. ב-1972, במקביל לתפקידו כ מפקד הצי, מונה גם לסגן שר ההגנה של גרמניה המזרחית. ב-1977 הועלה לדרגת אדמירל. אהם פיקד על הצי של מזרח גרמניה עד לנובמבר 1987, אז פרש לגמלאות.

לאחר איחוד גרמניה מחדש ניסו להעמידו לדין בהאשמת מתן פקודות בלתי חוקיות על הרג הנמלטים דרך הגבול בין שתי הגרמניות. בסופו של דבר הוחלט לא להעמידו לדין מסיבות בריאותיות.

וילהלם אהם מת בביתו ברוסטוק ב-9 באוגוסט 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם אהם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1203657706
* VIAF: 6563158070680108780001
* WorldCat (עם VIAF): 6563158070680108780001

 |
הרב **יצחק אייזיק וייס** (כ"ב באדר תקפ"ד, 1824 - כ"ב באדר ב' תרנ"ד, 1894) היה רב חסידי-הונגרי. כיהן כרבה של סְבַליאַבָה (סוואליווע) ובהמשך כראב"ד מונקאטש. מחבר הספרים **בית יצחק** ו**דברי יצחק**.

ביוגרפיה
--------

נולד במונקאטש לרבי אברהם וייס, בנו של רבי שמואל צבי, שו"ב בקאלוב. נקרא על שם רבי יצחק אייזיק מקאליב, שאביו גדל אצלו לאחר שהתייתם בילדותו. בילדותו נסע עם אביו לחצרו של רבי צבי אלימלך מדינוב. נישא לחיה בתו של ר' קלונימוס קלמן אייזדארפער, עשיר מהכפר פאסיקא הסמוך למונקאטש. במשך 17 שנה היה סמוך על שולחן חמיו ("קעסט") ולאחר פטירתו אצל חמותו. 

לאחר נישואיו בשנת תר"א, עת נפטר רבי צבי אלימלך מדינוב, החל לנסוע יחד עם אחיו רבי שמואל צבי, לרבי יהודה צבי מראזלא, חתנו של רבי צבי הירש מזידיטשוב. לאחר פטירתו בשנת תר"ח היה חסידו של רבי שלום רוקח מבעלז. בספריו הוא מביא מדברי תורתו של רבו זה. לאחר פטירתו של רבי שלום מבעלז החל לנסוע לחצרו של רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב ולאחריו החל לנסוע לרבי חיים מצאנז. רבו רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב מינהו להעתיק ולערוך את כתביו. בנוסף נסע לחצרותיהם של רבי צבי הירש מרימנוב, רבי ישראל מרוז'ין ורבי חיים מקוסוב.

בשנת תרי"ט (1859) התמנה לרבה של סוליבה (כיום סבליאבה, אוקראינה), בה כיהן כ-20 שנה. בקהילה זו היו לו מספר שונאים שמיררו את חייו. בהוראת רבו מזידיטשוב נאות לקבלת משרה חדשה, ובשנת תרל"ז בחר מתוך מספר הצעות רבנות, לכהן כראב"ד מונקאטש, לצד רב העיר רבי שלמה שפירא. בתפקיד זה כיהן עד סוף ימיו. בנוסף לעיסוקו בהלכה ובתלמוד, עסק גם בקבלה. הוא נודע בהתמדתו המופלגת, ובשיעוריו הקבועים בספרים שונים כמו תלמוד בבלי, רי"ף, רמב"ם, רא"ש, ארבעת חלקי שולחן ערוך וספר הזוהר.

בין תלמידיו היה אחיינו רבי יוסף מאיר וייס, האדמו"ר הראשון מספינקא.

בנו ר' קלונימוס קלמן וייס היה שו"ב בווייאן ובקאפיש. רבי שלום גולדנברג (-תרע"ח) מילא את מקומו לאחר שעבר למונקאטש, והקים ישיבה במקום. מחבר ספר "דברי שלום". לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו רבי חיים יהודה לייב, עד הירצחו בשואה.

חתן נוסף היה רבי אלימלך מטאש. נכדו הוא ישכר דב וייס.

חתן נוסף היה רבי אפרים פישל אברהם אפשטיין בן רבי מרדכי מזידיטשוב, מגזע הרמ"א, המהרש"ל הט"ז והלבוש.

ספריו
-----

* **בית יצחק** - על מסכת מגילה, הוצאה ראשונה מונקאטש תרנ"ז
* יצחק אייזיק וייס, **דברי יצחק (דרשות)**, מהדורת מונקאטש, תרס"ו (1906), באתר היברובוקס
* יצחק אייזיק וייס, **תולדות יצחק על התורה, חלק א'**, מהדורת מונקאטש, תרס"ג (1903), באתר היברובוקס
* יצחק אייזיק וייס, **תולדות יצחק על התורה, חלק ב'**, מהדורת סיגט, תרס"ד (1904), באתר היברובוקס

רבי יצחק אייזיק כתב רבות ועליית גגו הייתה עמוסה בכתבי יד, אך רובם אבדו בשואה טרם הודפסו.

לקריאה נוספת
------------

* בית יצחק, מהדורת בני ברק תשסט, עמ' שפב-שצד: "תולדות המחבר".
* קהילות המבשר, גיליון 244, י"ז באדר ב' תשע"ד, "אקדמות מילין".
* עלים לתרופה גיליון תתק"ה, י"ט באדר ב' תשע"ד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשכול אודותיו בפורום היידי "אידישע וועלט פארומס".
אלסטין מתוח המופק מאבי העורקים של שור
**אלסטין** הוא חלבון מבני ברקמת החיבור בעל תכונות אלסטיות, המאפשרות לרקמה לחזור לצורתה המקורית לאחר מתיחה או התכווצות. הוא מרכיב מרכזי מבין שניים בסיבים האלסטיים שברקמת החיבור. אלסטין גם מאפשר נשיאת משקל ברקמותיהם של יונקים ואוגר אנרגיה מכנית ברקמות שבהן נמצא. דוגמה לתכונותיו האלסטיות של אלסטין היא נטייתו של העור לחזור למצבו המקורי לאחר צביטה או לחיצה. הגן המקודד לאלסטין באדם הוא ELN.

אלסטין הוא חלבון העשיר בחומצות אמינו הידרופוביות כגליצין ופרולין, אשר יוצרות אזורים הידרופוביים ניידים התחומים על ידי קשרים בין שיירי ליזין. הוא מורכב ממספר שרשראות של טרופואלסטין הקשורות ביניהן דרך חומצות הליזין בקשרי דזמוזין או איזודזמוזין. שרשראות אלו של טרופואלסטין בנויות מכ-830 חומצות אמינו, הערוכות בצורת סליל לא מסודר, ומשקלן הוא כ-65 קילודלטון.

אלסטין, כאמור, מצוי בעור, אך גם בעורקים הגדולים כאבי העורקים, שם הוא מסייע לדופן העורק לעמוד בלחץ הדם הגדול שבהם. כמו כן, אלסטין נמצא בריאות, ברצועות אלסטיות, בשלפוחית השתן ובסחוס אלסטי.

מוטציות בחלבון האלסטין נמצאו קשורות למספר מחלות כגון היצרות על-מסתמית של אבי העורקים ועור רופס, וכן לתסמונת מרפן ולנפחת.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה נחמני, פענוח מבנהו של החלבון אלסטין, הידען, 10 במרץ 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533396405171
* BnF: cb11946028h (data)
* LCCN: sh85041518
* NDL: 00562030

 |