**עמק פרגנה** (באוזבקית: **Фарғона водийси**, **Fargʻona vodiysi**; בקירגיזית: **Фергана өрөөнү**, ברומניזציה: **Fergana öröönü**; בטג'יקית: **водии Фарғона**) הוא עמק המשתרע בעיקר במזרח אוזבקיסטן, אך גם לתוך דרום קירגיזסטן וצפון טג'יקיסטן.

העמק, שמקיף שלוש רפובליקות סובייטיות לשעבר, מגוון מבחינה אתנית והיחסים בין המדינות הנמצאות בו מתוחים. במובלעות האתניות של אוזבקים בשטח הריבוני של קירגיזסטן, ישנה זכות תנועה מוגבלת, חוסר הסכמה לגבי תיחום גבולות וסכסוכים על גישה לבני משפחה ומקומות פעילים כלכלית התורמים למתיחות בגבולות. 

כאזור הממוקם באזור צחיח, עמק פרגנה חייב את פוריותו לשני נהרות: הנרין והקארה דריה – הנמשכים ממזרח, מתחברים ליד נמנגן ויוצרים יחדיו את נהר הסיר דריה. ההיסטוריה של העמק משתרעת אחורה על פני 2,300 שנים, כאשר אלכסנדר מוקדון (אלכסנדר הגדול) היה זה שהקים את אלכסנדריה אסחטה בקצהו הדרום מערבי.

כרוניקנים סיניים מתארכים את עיירותיה לפני יותר מ-2,100 שנה. עיירות אלו שימשו כשביל בין תרבויות יווניות, סיניות, בקטריות ופרתיות. העמק היה ביתו של באבור, מייסד השושלת המוגולית, שקישר את האזור לאפגניסטן המודרנית ודרום אסיה. האימפריה הרוסית כבשה את העמק בסוף המאה ה-19, והוא הפך לחלק מברית המועצות בשנות ה-20 של המאה ה-20. שלוש הרפובליקות הסובייטיות של העמק זכו לעצמאות בשנת 1991. האזור נותר ברובו מוסלמי, מאוכלס על ידי אנשים אתניים אוזבקים, טג'יקים וקירגיזים, לעתים קרובות מעורבבים ואינם תואמים לגבולות מודרניים. מבחינה היסטורית עולה כי היו בו גם מספר ניכר של מיעוטים רוסיים, קשגריים, קיפצ'קים, יהודים בוכרים וצועניים.

גיאוגרפיה וגיאולוגיה
--------------------

עמק פרגאנה הוא שקע בין-הרים במרכז אסיה, בין מערכות ההרים של רכס הרי טיין שאן בצפון ורכס הרי אלטאי בדרום. אורכו של העמק כ-300 ק"מ (190 מייל) והוא מגיע עד לרוחב של 70 ק"מ (43 מייל), כשנתונים אלו יוצרים שטח המשתרע על 22,000 קמ"ר (8,500 מייל רבוע). מיקומו הופך אותו לאזור גיאוגרפי נפרד.[2]

העמק חייב את פוריותו לנהרות הנארין והקארה דריה, המתאחדים בעמק ליד נמנגן, ויוצרים את הסיר דריה. יובלים רבים אחרים של נהרות אלה קיימים בעמק כולל נהר סוך. הנחלים, ושפכי ההרים הרבים המגיעים מהם, לא רק מספקים מים להשקיה, אלא גם מורידים כמויות אדירות של חול, שנותר לצד מסלוליהם – במיוחד לצד הסיר דריה, שם הוא חוצה את דרכו ברכס חוג'אנד-אג'אר. יוצר את העמק. מרחב זה של חול טובעני, המשתרע על שטח של 1,900 קמ"ר (750 מ"ר), פולש למחוזות החקלאיים בעקבות השפעת רוחות דרום מערביות.[3]

החלק המרכזי של השקע הגיאולוגי שיוצר את העמק מאופיין בשקיעת גושים, במקור לעומקים הנאמדים ב-6 עד 7 ק"מ (3.7 עד 4.3 מייל), מלא ברובו במשקעים שגילם נע עד לגבול הפרמיאן-טריאס. חלק מהמשקעים הם קרבונטיים ימיים וחרסיות. ההעתקים הן דחיפה כלפי מעלה ודחיסות יתר. קימורים הנוצרים מתופעות אלו יוצרים ״מלכודות״ לנפט וגז טבעי, שהתגלו ב-52 שדות קטנים.[4]

מידע נוסף: שדה הנפט Mingbulak

פָּלֵאוֹנטוֹלוֹגִיָה
--------------------

בדרום העמק, בשלוחות רכס טורקסטאן, יש את יישוב המאובנים מאדיג'ן, בו התגלו למעלה מ-15 אלף מאובנים של צמחי טריאס (גינקואלה, ציקסאים, שרכנים) ובעלי חיים (חרקים, סרטנאים, דגים, דו-חיים).[5] הנפוצים ביותר בין המאובנים שנמצאו הם מאובני חרקים הכוללים את ה-גיגאטיטאן הגדול מהסדר הנכחד ו-טיטאנופטרה עם מוטת כנפיים של למעלה מ-20 ס"מ.[5] כמו כן, נמצאו גם זוחלים קטנים יוצאי דופן, לונגיסקואמה עם קשקשים ארוכים ו-שרוביפטריקס, שגלשו באמצעות קרום המתוח בין כפותיהם.[5]

אַקלִים
-------

האקלים של עמק זה יבש ויבשתי, והוא בעיקרו צחיח קריר (שיטת קפן) או צחיח למחצה באזורים פחות מוגנים. בחודש מרץ הטמפרטורה מגיעה ל-20 מעלות צלזיוס (68 פרנהייט), ולאחר מכן עולה במהירות ל-35 מעלות צלזיוס (95 פרנהייט) ביוני, יולי ואוגוסט. במהלך חמשת החודשים שלאחר אפריל המשקעים נדירים, אך החל מחודש אוקטובר תדירותם עולה. בחודשים דצמבר וינואר יורד שלג לעיתים ומזג האוויר יכול להיות קר עד כדי כפור, כשהמעלות נעות בין מינוס 20 מעלות צלזיוס (מינוס 4 פרנהייט).[3]

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529001805171
* GND: 1117816966
* NKC: ge376092
* VIAF: 269147869718374982753
* WorldCat (עם VIAF): 269147869718374982753

 |