recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בּוּרְיָאטִית** (Буряад хэлэн) היא שפה קרובה למונגולית המשמשת את הבוריאטים, קבוצה אתנית החיה בעיקר ברפובליקה בוריאטיה שברוסיה. השפה נכתבת באמצעות גרסה מותאמת של הכתב הקירילי.

השפה רשמית ברפובליקה (לצד הרוסית, שפת הפדרציה הרוסית כולה) ומשמשת כיום בכל שטחי החיים, הספרות הבוריאטית כיום ענפה מאוד וכוללת את כל שטחי המדע והספרות. קיימים גם עיתונים (כגון Буряад Үнэн "בוריאאט ינן" העיתון הרשמי ברפובליקה) ושידורי רדיו וטלוויזיה בבוריאטית. עם זאת, כל הבוריאטים הם דו-לשוניים ודוברים בנוסף רוסית. במהדורת 2010 של הספר האדום של שפות בסכנה של אונסק"ו, הוגדרה השפה "בסכנת הכחדה חמורה"

כתב
---

במהלך המאה ה-17 נכתבה השפה באמצעות הכתב המונגולי הקלאסי. בוריאטים מערביים שלא הכירו כתב זה, השתמשו ברוסית כשפת הספרות. בשנת 1931 החליטה הוועדה האחראית מטעם הממשלה על כתיבתה של הבוריאטית בכתב הלטיני. החל משנת 1939 השפה נכתבת על ידי הכתב הקירילי בתוספת שלוש אותיות מיוחדות (Үү, Өө, Һһ).

מורפולוגיה
----------

השכנות ארוכת השנים עם השפה הרוסית השפיעה על הבוריאטית רבות בתחום אוצר המלים והפונולוגיה. כך, נכנסו אליה העיצורים [в],[ф],[ц],[ч],[щ],[к], שלא היו קיימים בשפה הספרותית הקדומה. השפה כוללת כיום 27 עיצורים, 13 תנועות ו-4 דיפתונגים. זוהי שפה צירופית אך קיים בה גם שימוש נרחב בפוזיות (איחוד השורש המורפמי והתוספות הדקדוקיות תוך השמטת מרכיבי בסיס של שניהם), ובצורות והטיות דקדוקיות רבות. שם העצם נוטה לפי מספר ושבע יחסות. צורת הרבים מסומנת על ידי המורפמות нар, над, ууд, нууд, гууд, д, тан, шуул, шууд.
קטגוריית השייכות מובעת בצורה הבאה:

* יחיד
	+ גוף ראשון м, мни, ни: לדוגמה ахам, ахамни (אח שלי). гарни (יד שלי).
	+ גוף שני ш, -шни: לדוגמה ахаш, ахашни (אח שלך). гаршни (יד שלך).
	+ גוף שלישי нь, ынь: לדוגמה ахань (אח שלו), гарынь (יד שלו).
* רבים
	+ גוף ראשון мнай, най: לדוגמה ахамнай (אח שלנו), колхознай (קולחוז שלנו).
	+ גוף שני тнай: לדוגמה ахатнай (אח שלכם).
	+ גוף שלישי (בריבוי) нь, ынь: לדוגמה ахануудынь (אחים שלהם), колхозуудынь (קולחוזים שלהם).

טיפוס המשפט השכיח הוא מסוג SOV.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוריאטית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292681805171
* GND: 4088698-0
* LCCN: sh85018089
* LNB: 000289069
* NKC: ph625062

 |
**ולדימיר קונסטנטינוביץ' קונובלוב** (ברוסית: **Влади́мир Константи́нович Конова́лов**); (5 בדצמבר 1911 - 29 בנובמבר 1967) היה מפקד הצוללות של חיל הים הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה. גיבור ברית המועצות

חייו
----

נולד בשם **וולף בן קלמן** ביישוב חקלאי-יהודי בשם "נדיאזנאיה" (מחוז זפוריז'יה, היום אוקראינה), שפירושו "התקווה". נדיאזנאיה היה יישוב בו הצליחו היהודים בתוצרתם החקלאית יותר מכל היישובים האחרים של התושבים המקומיים.

הקרב הראשון בו הוא השתתף כילד היה בהתנגשויות הרחוב בין החקלאים היהודים לבין פורעים גויים, שרצו להתנקם בהם על הצלחתם. הוא ומשפחתו עברו לדונצק. שם הוא התחנך באוניברסיטה הטכנית הלאומית של דונצק.

שירותו הצבאי
------------

### תחילת שירותו

בגיל 21 הוא החל לשרת בחיל הים הסובייטי , כצוער בבית הספר הימי הגבוה על שם פרונזה. לאחר שסיים את הכשרתו הוא שרת בצוללת שהייתה חלק מצי הים השחור. בשנת 1940 הוא הועבר לצי הבלטי והוא מונה לסגן מפקד צוללת מדגם L-3. שלוש שנים לאחר מכן הוא מונה למפקדה.

מתחילת הקרבות בין גרמניה הנאצית לברית המועצות עד לסוף שנת 1942 צוות הספינה של קונובלוב לקח חלק במספר פעולות בהן הם הטביעו כ-10 ספינות גרמניות. ב-22 במרץ 1943, מפקד הצי הבלטי האדמירל ולדימיר טריבוץ העניק לקונובלוב את הדגל שספינתו קיבלה כאות הערכה על פעולותם במלחמה.

באוקטובר 1944, שטו קונובלוב וספינתו לצד הדרומי של הים הבלטי, שם הם לקחו חלק בשלוש משימות נוספות בין השנים 1944-1945.

### הטבעת הספינה "גויה"

ב 16 באפריל 1945, תפסה הצוללת של קונובלוב את ספינת התובלה הגרמנית "גויה", על הספינה היו בין היתר פליטים, פצועים וחיילים גרמנים. לאחר שירו 2 טילי טורפדו לעבר הספינה היא טבעה תוך 7 דקות. פחות מ-200 אנשים שרדו מתוך 7000 איש שהיו על הסיפון, מרבית ההרוגים היו אזרחים ופליטים גרמנים שפונו מאזורים אליהם פלשו הסובייטים. הספינות שליוו את הספינה "גויה" רדפו אחר הצוללת של קונובלוב במשך שעתיים וחצי ואף פוצצו כ-5 מטענים, אך הצוללת לא נפגעה. כאות הערכה להטבעת הספינה זכה קונובלוב בתואר גיבור ברית המועצות ב-8 ביולי 1945.

### סיכום פעולותיו

על פי המידע של הצבא הסובייטי, התוצאה הכוללת של הפעולות של קונובלוב וצוותו הסתכמה ב-21 ספינות תובלה פגועות ו-7 ספינות מלחמה פגועות. אלו הן תוצאות מרשימות ביחס לצוות אחד שפיקד על צוללת אחת.

הימים שאחרי המלחמה
------------------

לאחר המלחמה המשיך קונובלוב לפקד על הצוללת עד נובמבר 1947. בשנים 1947 - 1950 למד באקדמיה הימית בלנינגרד. בתום הלימודים מונה למדריך בכיר בבית הספר לקציני חיל הים בעיר קלינינגרד. ב-1955 - 1958 פיקד על שייטת צוללות בצי הים הבלטי. ב-1958 - 1961 שירת באגף ההדרכה של הצי הסובייטי וב-1961 - 1966 - במטה הצי הצפוני. ב-7 במאי 1966 הועלה קונובלוב לדרגת קונטר-אדמירל ומונה לסגן מפקד בית הספר לקציני צוללות בלנינגרד.

ולדימיר קונובלב נפטר מאוטם שריר הלב ב-29 בנובמבר 1967.

במהלך הקריירה שלו עוטר קונובלוב (בנוסף לתואר גיבור ברית המועצות) : בשלושה עיטורי לנין, שני עיטורי הדגל האדום, עיטור אושקוב,  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה, עיטור הכוכב האדום ובמדליות שונות.

בשנת 2012 נקרא על שמו רחוב בסנקט פטרבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר קונובלוב** בוויקישיתוף
* על קונובלוב באתר יד ושם (באנגלית)
* על קונובלוב באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר לובושינסקי קטקו, **הלוחם היהודי במלחמת העולם השניה**, שריון, 2005
2. 1 2 3 4  Vladimir (Vulf) Konovalov | www.yadvashem.org, vladimir-konovalov.html (באנגלית)
מצרים בתקופה הרומית
**ויה אדריאנה** (בלטינית: **Via Hadriana**, ביוונית: Ἁδριανὴ ὁδός) הייתה דרך רומית שעברה במדבר המזרחי, קישרה בין עמק הנילוס לחוף ים סוף והמשיכה דרומה עד לנמל ברניקי טרוגלודיטיקה (Berenice Troglodytica) שבקצה הפרובינקיה הרומית של מצרים. סלילתה הושלמה בשנת 137, בתקופת הקיסר אדריאנוס.

הדרך, שאורכה כ-800 ק"מ, התחילה באנטינואופוליס (אנ') שעל גדות הנילוס, פנתה לצפון-מזרח וחצתה את מכשול ההרים במדבר המזרחי, הגיעה לחוף ים סוף באבו שער, כ-20 ק"מ צפונית להורגאדה, ומשם נמשכה דרומה אל נמל ברניקי.

ויה אדריאנה התחברה לדרכי הרוחב אחרות שגישרו בין עמק הנילוס לחוף ים סוף, כגון זו שעברה בין קופטוס לבין נמל מיוס הורמוס (Myos Hormos). הדרכים הללו קישרו בין אתרי כרייה, בעיקרם מחצבות פורפיר וגרנודיוריט, ושימשו להובלת תוצרי הכרייה. כמו כן שימשו לסחר בינלאומי עם הודו ועם אפריקה וכן לתובלת גייסות צבא.
התוואי של ויה אדריאנה ניכר בשרידי תחנות דרך (Mansiones) קטנות שנחשפו לרוב בחלקו הדרומי של הנתיב. תחנות הדרך היו מבוצרות ומיקומן נקבע בסמיכות למקורות מים (Hydreumata), רובם ככולם מי בארות. שרידים מועטים אותרו בצפונהּ של הדרך, והם נעדרים כליל בקטע ממערב למזרח, מאנטינואופוליס אל החוף. הדרך נסללה ככל הנראה כדי לבסס את כלכלתהּ של העיר החדשה שיסד אדריאנוס על ידי הטיה של תנועת המסחר דרכהּ, אך לא נעשה שימוש בתוואי הצפוני שלה כביֶתר הדרכים המוליכות מעמק הנילוס לחוף הים האדום.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויה אדריאנה – באתר Trismegistos

* Steven E. Sidebotham et al. "Survey of the Via Hadriana: The 1998 Season", *Journal of the American Research Center in Egypt* 37 (2000), pp.115–126
* Jean-Pierre Brun et al. (eds.), *Le désert oriental d'Egypte durant la période gréco-romaine: bilans archéologiques*, Paris: Collège de France, 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנדר אל-כביר
2. ↑  העיר שיסד אדריאנוס לזכר אהובו הצעיר אנטינואוס; שייח' עבאדה (الشيخ عبادة) בזמננו
3. ↑  שרידי הנמל נמצאים באתר קוסייר אל-קדים, דרומית לקוסייר
4. ↑  G.W. Murray, "The Roman Roads and Stations in the Eastern Desert of Egypt", *The Journal of Egyptian Archaeology* 11 (3–4), Oct 1925, pp. 149-150
אם הזווית B ישרה והקווים Aa ו-Bb הם מקבילים גבוליים (limiting parallels), אז הזווית בין *Aa* ל-*AB* היא זווית ההקבלה.
בגאומטריה היפרבולית, **זווית ההקבלה** (באנגלית: Angle of parallelism), שסימונה המקובל הוא {\displaystyle \Pi (a)}, היא הזווית בקודקוד אחד של משולש היפרבולי ישר-זווית ששתיים מצלעותיו הן מקבילים אסימפטוטיים. זווית זו תלויה באורך המקטע *a* שמחבר את הקודקוד של הזווית הישרה עם הקודקוד של זווית ההקבלה.

בהינתן נקודה מחוץ לישר, אם מורידים אנך לישר מהנקודה, אז *a* הוא המרחק לאורך המקטע האנכי הזה, ו-*φ* או {\displaystyle \Pi (a)} היא הזווית הקטנה ביותר בה הקו המשורטט מהקודקוד בזווית הזו אינו חותך את הישר הנתון. מכיוון ששתיים מצלעות המשולש הן מקבילים אסימפטוטיים, מתקיים:

{\displaystyle \lim \_{a\to 0}\Pi (a)={\tfrac {1}{2}}\pi \quad {\text{ and }}\quad \lim \_{a\to \infty }\Pi (a)=0.}

ישנם חמישה ביטויים מתמטיים שקולים שקושרים את {\displaystyle \Pi (a)} עם *a*:

{\displaystyle \sin \Pi (a)=\operatorname {sech} a={\frac {1}{\cosh a}}={\frac {2}{e^{a}+e^{-a}}}\ ,}

{\displaystyle \cos \Pi (a)=\tanh a={\frac {e^{a}-e^{-a}}{e^{a}+e^{-a}}}\ ,}

{\displaystyle \tan \Pi (a)=\operatorname {csch} a={\frac {1}{\sinh a}}={\frac {2}{e^{a}-e^{-a}}}\ ,}

{\displaystyle \tan \left({\tfrac {1}{2}}\Pi (a)\right)=e^{-a},}

{\displaystyle \Pi (a)={\tfrac {1}{2}}\pi -\operatorname {gd} (a),}
כאשר sinh, cosh, tanh, ו-sech הן פונקציות היפרבוליות ו-gd היא פונקציית גודרמניאן.

היסטוריה
--------

המונח **זווית ההקבלה** והנוסחאות המקושרות אליו הוצג ופותח בהרחבה ב-1840 בחיבור "**חקירות גאומטריות על התאוריה של קווים מקבילים**" של המתמטיקאי ניקולאי לובצ'בסקי, ממגלי הגאומטריה הלא-אוקלידית. יאנוש בולאי גילה בנייה גאומטרית אלגנטית ממנה ניתן לגזור את הנוסחה לזווית ההקבלה. 

קרל פרידריך גאוס הציג בכתב לא מפורסם קצר "**התאוריה של קווים מקבילים**" הגדרה זהה; הוא הגדיר ישר מקביל גבולי דרך נקודה מחוץ לישר נתון כחתך בין הישרים שפוגשים את הישר הנתון לישרים שלא פוגשים אותו. באותו חיבור הוא הוכיח גם כי יחס ההקבלה הוא יחס שקילות מעל אוסף הישרים ההיפרבוליים - הווה אומר שהוא חילופי (סימטרית) וטרנזיטיבי. עובדות אלו הן טריוויאליות בגאומטריה אוקלידית, אולם מצריכות הוכחה דקדקנית בגאומטריה אחרת; פרטי ההוכחה טריקיים מאוד, ועשו שימוש ברעיונות המאוחרים יותר של מוריץ פש (Pasch).

קישורים חיצוניים
----------------

* זווית הקבלה, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nicholaus Lobatschewsky (1840) G.B. Halsted translator (1891) Geometrical Researches on the Theory of Parallels, link from Google Books
2. ↑  ,GAUSS AS A GEOMETER
BY H, S, M, COXETER.
3. ↑  Note on Gauss' Proof of the Reciprocity of Parallelism
האימפריה הביזנטית 527–565
**קרב טגינאה** (Taginae), המכונה גם **הקרב של בוסטה גלורום** (Busta Gallorum), היה קרב שנערך ביוני או יולי 552. בקרב זה הכניע צבא האימפריה הביזנטית בראשות המצביא נרסס את הצבא האוסטרוגותי, שכלל את הגותים שהיו באיטליה בראשות המלך טוטילה, וכך נסללה הדרך לכיבוש איטליה כולה על ידי האימפריה הביזנטית.

מאז תחילת 549 תכנן שליט האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון לשלוח את עיקר צבאו לאיטליה על מנת להביא לידי סיום את מלחמתו הממושכת נגד הצבא האוסטרוגותי שהחלה בשנת 535. בשנים 550 ו-551 נאסף צבא משלוח גדול בסלונה (Salona) באדריאטיקה. הצבא כלל יחידות ביזנטיות ויחידות זרות של לומברדים, הרולים ובולגרים.

בשנת 551 נבחר נרסס להנהיג את צבא המשלוח. הוא הוביל את צבאו לאורך חוף הים האדריאטי, התרחק מנמל אנקונה ונחת ברוונה שם החל את מסעו בויה פלמיניה (Via Flaminia) לכיוון רומא.

לקריאה נוספת
------------

* H.N. Roisl, 'Totila und die Schlacht bei den Busta Gallorum, Ende Juni/Anfang Juli 552', *Jahrbuch der Österreichischen Byzantinistik* 30 (1981), 25-50.
* Roy Boss, '*Justinian's Wars: Belisarius, Narses and the Reconquest of the West* (Stockport 1993).
* Philip Rance, 'Narses and the Battle of Taginae (Busta Gallorum) 552: Procopius and sixth century warfare', *Historia* 54 (2005), 424-472.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב טגינאה** בוויקישיתוף
* קרב טגינאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* Locations of this battle and battle of Mons Lactarius


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph172927

 |
**סטיב מיצ'ל בירנבאום** (באנגלית: **Steven Mitchell "Steve" Birnbaum**; נולד ב-23 בינואר 1991) הוא כדורגלן יהודי-אמריקאי בדי.סי. יונייטד ובנבחרת ארצות הברית בעמדת הבלם.

קריירה
------

נולד בניופורט שבקליפורניה. אמו היא פגי (לבית שמידט) בירנבאום. בירנבאום התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בה שיחק 4 שנים. לאחר שנה בגולדן בארס, חתם באורנג' קאנטרי בלו סטאר מליגת הפיתוח האמריקאית בה שיחק עונה אחת. ב-14 בינואר 2014 נבחר במקום השני בסיבוב הראשון של דראפט ה-MLS על ידי די.סי. יונייטד. במרץ 2014 הושאל לריצ'מונד קיקרס מליגת האיחוד האמריקאית. ב-5 באפריל 2014 בניצחון 1–3 על פיטסבורג ריברהונדס. במהלך העונה נפצע בלמה של די.סי. יונייטד ג'ף פארקה, ובירנבאום חזר מההשאלה לסגל היונייטד. ב-20 בנובמבר 2014 נבחר במקום השני בתחרות רוקי השנה ב-MLS. ב-26 בפברואר 2015 בירנבאום הבקיע את השער הראשון שלו ביונייטד במסגרת רבע גמר ליגת האלופות של CONCACAF נגד אלחואלנסה.

בצעירותו שיחק בירנבאום בנבחרות הצעירות של ארצות הברית ובשנת 2012 זכה עם נבחרתו במדליית הכסף במשחקי המכביה הפאן-אמריקאיים שנערכו בברזיל. ב-28 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית. כעבור שלושה ימים הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–3 נגד איסלנד.

בקיץ 2016 השתתף בטורניר הקופה אמריקה סנטנריו עם נבחרתו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סטיב בירנבאום** |

* סטיב בירנבאום, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סטיב בירנבאום, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר ה-MLS

  


| **נבחרת ארצות הברית – קופה אמריקה 2016** |
| --- |
| 1 גוזאן • 
2 ידלין • 
3 בירנבאום • 
4 בראדלי • 
5 ביזלר • 
6 ברוקס • 
7 ווד • 
8 דמפסי • 
9 זארדס • 
10 נאגבה • 
11 בדויה • 
12 הווארד •
13 ג'ונס • 
14 אורוסקו •
15 בקרמן •
16 קיטשן •
17 פוליסיק •
18 וונדולובסקי •
19 זוסי •
20 קמרון •
21 קאסטייו •
22 הורבאט •
23 ג'ונסון •
מאמן: קלינסמן | ארצות הבריתארצות הברית |
**מחלף רוקח** הוא מחלף הנמצא בצפון תל אביב ומחבר את נתיבי איילון (כביש 20) לשדרות רוקח בעיר. המחלף נפתח לתנועה בינואר 1989.

מבנה המחלף
----------

בשונה מרוב מחלפי נתיבי איילון, ציר שדרות רוקח עובר מתחת לשני גשרים של איילון דרום וצפון וגשרי רכבת. ברוב מחלפי נתיבי איילון חוצה ציר התנועה העירוני את הדרך המהירה באמצעות גשר בודד מלמעלה. כל שמונת כיווני המעבר קיימים במחלף, באמצעות מערכת של רמפות ורמזורים, ואף קיים חיבור מהמחלף לכביש הגישה לאוניברסיטת תל אביב.

נחל הירקון זורם בסמוך למחלף מדרום בנקודה בה נשפך נחל איילון לירקון. נחלי הירקון ואיילון זורמים בדרך כלל ללא כל הפרעה לתנועה, אך בזמן סופות גשמים הם עלולים לעלות על גדותיהם ולהציף את המחלף. לשם כך הוקמה במקום מערכת מדידה ובקרה מיוחדת, העוקבת אחר מפלס המים באזור ומספקת התרעה להצפה במקרה הצורך.

מיקום
-----

ליד המחלף נמצאים מוקדי עניין רבים, כגון אוניברסיטת תל אביב, מרכז הירידים והקונגרסים, הלונה פארק ותחנת הרכבת תל אביב אוניברסיטה. בסמוך למחלף נמצאת ההתפצלות של מסילת הרכבת הירקון ממסילת החוף הנקראת צומת תל ברוך (מסילת איילון מתחילה בתחנת הרכבת תל אביב מרכז ודרומה, זאת למרות שנחל איילון נמשך גם צפונה לה).

בעתיד צפוי להתחבר למחלף מכיוון מזרח כביש איילון מזרח.

|  |
| --- |
| * מחלף רוקח - מראה לכיוון דרוםמחלף רוקח - מראה לכיוון דרום
* שילוט עילי לבאים למחלף מצפוןשילוט עילי לבאים למחלף מצפון
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפתח המחלף החדש המחבר את שדרות רוקח ונתיבי איילון, מעריב, 2 בינואר 1989

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מחלף ההלכה** | **מחלפים בנתיבי איילון** | **הבא**:**מחלף קק"ל** |
מפה המתארת את גבולות חמש הפטריארכיות בימי הקיסר יוסטיניאנוס (שנת 565 לספירה), ובצהוב גבולות שלטונו. מאוחר יותר, במאה ה-8, הועבר שטחה של יוון לשליטת קונסטנטינופול
**פנטארכיה** (מיוונית **πεντε** - חמש ו-**αρχη** - ממשל) הוא כינוין של חמש הפטריארכיות המסורתיות בנצרות שהיו מרכזן של הכנסייה העולמית בעולם העתיק ולפני הפילוג הגדול ב-1054. מאוחר יותר הוחל הביטוי על קבוצות אחרות שמנו חמש פטריארכיות, ובהקשר הרחב הוא עשוי לסמן כל הקבץ של חמישה בעלי כוח שלטוני כלשהו.

הפנטארכיה בעולם העתיק
---------------------

ארבע מתוך חמש הפנטארכיות בעולם העתיק היו בתחומי האימפריה הביזנטית והחמישית הייתה בקיסרות הרומית המערבית:

* הפטריארכיה של אלכסנדריה - כיום במצרים
* הפטריארכיה של ירושלים - מפולגת בין השאר בין לטינית ויוונית-אורתודוקסית, כיום בישראל
* הפטריארכיה של אנטיוכיה - כיום באנטקיה, טורקיה
* הפטריארכיה של קונסטנטינופול - כיום באיסטנבול, טורקיה
* הפטריארכיה של רומא - כיום באיטליה

במאה ה-4 כאשר הנצרות החלה צוברת כוח פוליטי והשפעה בקיסרות הרומית, נחשבו ערים אלה (למעט ירושלים) לחשובות בתחומה. יש הסוברים כי פטריארכיית ירושלים הוכרה כמרכזית ונכללה ברשימה רק לאחר ועידת ניקיאה הראשונה בשנת 325, ואילו אלכסנדריה עשתה כן לאחר ועידת כלקדון ב-451 שהביאה לפרישת כנסיות המזרח.

מושג הפנטארכיה לאחר הפילוג
--------------------------

לאחר הקמתה של פטריארכיית מוסקבה ב-1589 והשתחררותה מעולה של קונסטנטינופול, רווחה בקרב הזרם הנוצרי האורתודוקסי הנטייה להחליף את רומא במוסקבה ולצרפה לארבע הפטריארכיות האורתודוקסיות בארבע הערים המקוריות האחרות.

הכנסייה המערבית מצידה נקטה צעד דומה והעניקה את התואר לחמש הכנסיות הקתוליות בחמש הערים, אשר יוצגו באופן מסורתי על ידי חמש מהבזיליקות העיקריות:

* בזיליקת פטרוס הקדוש (Basilica di San Pietro in Vaticano) בקריית הוותיקן מייצגת את פטריארכיית קונסטנטינופול
* בזיליקת יוחנן הקדוש בלטרנו (Basilica di San Giovanni in Laterano) מייצגת את פטריארכיית רומא
* בזיליקת סנטה מריה מג'ורה (Basilica di Santa Maria Maggiore) מייצגת את פטריארכיית אנטיוכיה
* בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות (Basilica di San Paolo fuori le mura) מייצגת את פטריארכיית אלכסנדריה
* בזיליקת לורנצו הקדוש מחוץ לחומות (Basilica di San Lorenzo fuori le mura) ברומא מייצגת את פטריארכיית ירושלים

פנטארכיה בהקשרים אחרים
----------------------

* במאה ה-19 כונו חמישה חברי פרלמנט שמאלנים איטלקיים אשר התנגדו לראש ממשלת איטליה אגוסטינו דפרטיס (Agostino Depretis) בשם זה.
* הכינוי רווח במאה ה-18 ובמאה ה-19 לתיאור חמש המעצמות האירופיות בריטניה, צרפת, אוסטריה, פרוסיה ורוסיה.
* באותה תקופה נעשה שימוש במושג גם לתיאור חמשת הכוחות העיקריים באימפריה המראטהית בדרום ומרכז הודו.

ראו גם
------

* הבזיליקות הפטריארכליות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנטארכיה** בוויקישיתוף
* פנטארכיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: Patriarch and Patriarchate, www.newadvent.org, אתר New Advent
**קרב גבעה 69** נערך במלחמת העצמאות ב-10 ביוני 1948 בין כוח של הצבא המצרי ופלוגה ב' מגדוד 51 של חטיבת גבעתי. הקרב הסתיים בכיבוש הגבעה על ידי המצרים ונסיגת הפלוגה עם אבדות קשות – 20 הרוגים, פצועים רבים ושבויים.

גבעה 69 היא אחת הגבעות ברכס ממזרח לרצועת חולות מישור החוף. שמה ניתן לה בגלל גובהה מעל פני הים. הגבעה נמצאת כקילומטר מזרחית לקיבוץ ניצנים, מזרחית לכביש החוף. בתקופת המנדט בנו הבריטים שלושה מגדלי מים כדי לספק מים למחנות הצבאיים בסביבה ולכן כונתה הגבעה גם בשם "גבעת שלושת המגדלים". במרחק של כ-2 ק"מ צפונית-מזרחית לגבעה שכן הכפר הגדול בית דראס.

עד ל-7 ביוני 1948 הייתה הגזרה שקטה יחסית. הגבעה נתפסה מדי פעם על ידי חטיבת גבעתי על מנת להעביר אספקה לניצנים ולפנות ממנה את הילדים (מבצע תינוק). לאחר כיבוש ניצנים ב-7 ביוני על ידי חיל המשלוח המצרי הוחלט על תפיסת הגבעה באופן קבוע כדי שתשמש בסיס לכיבושה מחדש של ניצנים.

פלוגה מגדוד 53 גבעתי התבססה בגבעה. ב-9 ביוני 1948 החליפה אותה פלוגה ב' מגדוד 51. מפקד הפלוגה היה חדש ולא הספיק להכיר את אנשיו.

בליל 9-10 ביוני 1948 נעשה ניסיון לכיבוש מחדש של ניצנים. הכוח הגיע מאוחר ונתגלה על ידי המצרים. ההתקפה נכשלה והאנשים נסוגו לעבר גבעה 69. המצרים הפנו את האש לכיוון הגבעה ועלו עליה בכוח רב של חיל רגלים, טנקים, ארטילריה והפצצות מהאוויר. לנוכח הכוח העדיף של המצרים נתן מפקד הפלוגה הוראת נסיגה. החלה נסיגה מבוהלת. מערך הקשר היה מבוסס על רצים שחלקם נהרגו, ופקודת הנסיגה לא הגיעה לכולם. הכוח המצרי כבש תוך זמן קצר את הגבעה והתקדם לעבר בית דראס ובאר טוביה אך נבלם וחזר לגבעה 69.

בקרב נפלו 20 לוחמים, נפצעו רבים ואחדים נלקחו כשבויים. מפקד החטיבה, שמעון אבידן, הדיח את כל שרשרת הפיקוד של הגדוד והכניס את חיילי הגדוד לאימונים קשים לקראת הקרבות הבאים.

במבצע יואב החזירה פלוגה ב' של גדוד 51 את כבודה בכיבוש משלט הצומת הדרומי (צומת גבעתי) ותרמה על ידי כך תרומה חשובה לפריצת המצור על הנגב.

במסגרת מבצע יואב תקפה חטיבת יפתח מכיוון ניר עם לכיוון בית חאנון. מפקד החטיבה המצרית שישב מאזור יד מרדכי וצפונה החליט לסגת כדי למנוע את ניתוקו ויצירת כיס שני בנוסף לכיס פלוג'ה. כך נסוגו המצרים מכל מישור החוף הדרומי.

ב-27 באוקטובר 1948 נתפסה גבעה 69 ללא קרב.

ב-1949 נמצאו בקרבת הגבעה גופותיהם של ארבעה מחללי הקרבות במקום והם הובאו לקבורה בבית הקברות נחלת יצחק. ב-1950 התגלו שרידים של עוד 11 חללים וגם הם הובאו לקבורה בנחלת יצחק.

גלריה
-----

* שלט הסבר בגבעה 69שלט הסבר בגבעה 69
* שלט הסבר בגבעה 69שלט הסבר בגבעה 69
* אנדרטת הנצחה לנופלים בגבעה 69אנדרטת הנצחה לנופלים בגבעה 69
* רשימת ההרוגים בגבעה 69רשימת ההרוגים בגבעה 69
* אחד משלושת מגדלי המים המצויים בראש הגבעהאחד משלושת מגדלי המים המצויים בראש הגבעה

לקריאה נוספת
------------

* **חטיבת גבעתי מול הפולש המצרי**, הוצאת מערכות, 1963

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל אתרי מורשת בישראל** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקרב על גבעה 69** בוויקישיתוף
* גבעת שלושת המגדלים באתר היסטוריה על המפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלויית 4 חיילים מחללי גבעה 69, חרות, 19 באוקטובר 1949
2. ↑  מחר הלויית חללי גבעה 69, על המשמר, 30 באוגוסט 1950
איור משנת 1553
כילון איש ספרטה
**כילון איש ספרטה** (המאה ה-6 לפנה"ס) היה אחד משבעת חכמי יוון.

כילון היה בנו של דמגטוס, וחי בתחילת המאה ה-6 לפנה"ס. 

הרודוטוס מדבר עליו כעל בן זמנם של היפוקרטס ודיוגנס לארטיוס, ושהיה אפורוס בספרטה של שנת 556 של המאה ה-6 לפנה"ס, כמו כן נטען כי היה חבר באספה הספרטנית. דיוגנס לארטיוס הרחיק לכת וטען, כי כילון איש ספרטה היה הראשון שהנהיג את המנהג הצטרפות האפורים כיועצי המלכים של אותה תקופה.

נאמר על כילון כי עזר להפיל את הטיראניה של סיקיון, לאחר שהפכה להיות בעלת בריתה של ספרטה.

דיוגנס לארטיוס מתאר את כילון כמשורר שירים אלגיים שתרם אמרות כגון:

* אל תדבר על רוע המתים.

* כבד גיל מבוגר.

* העדף עונש על רווח מביש, כי בעוד האחד כואב פעם אחת, השני הוא לכל חיי האדם.

* אל תצחק על ביש המזל.

* על החזק להיות גם רחמן, למען יכבדוהו מכבוד ולא מפחד.

* למד לסדר את ביתך היטב.

* אל תתנו ללשון להשתחרר מדי.

* רסן את הכעס.

* אל תשנא את הקסם.

* אל תחשוק את הבלתי אפשרי.

* אל תנהג בחיפזון בדרך.

* ציית לחוק.

מותו של כילון
-------------

האגדה טוענת כי מותו של כילון נבע משמחה כאשר בנו זכה בפרס האגרוף במשחקים האולימפיים, וכי בהלווייתו השתתפו כל היוונים שנאספו שם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כילון איש ספרטה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102384746
* ISNI: 0000 0000 1317 7842
* NLG: 189394
* NLP: a0000003635163
* VIAF: 5317648
* WorldCat: viaf-5317648

 |
חלון מפרץ משופע ב-Lengerich, גרמניה
**חלון מפרץ** (באנגלית: **Bay window**) הוא חלון הבולט החוצה מהקירות הראשיים של בניין ויוצר מפרץ בחדר.

חלון מפרץ הוא סוג של חלון הבולט מהקיר החיצוני של הבניין, ויוצר מפרץ או גומחה בתוך החדר. הוא מורכב בדרך כלל מחלונית מרכזית, הנקראת אבנט קבוע, ולצדה שני חלונות קטנים או יותר, הידועים כחלונות תלויים או כפולים. הסידור יוצר נוף פנורמי של החוץ, מאפשר כניסת יותר אור טבעי לחדר ומספק מרחב נוסף בתוך החדר. חלונות מפרץ מתוכננים לרוב כך שימשכו מעבר לקיר החיצוני, ויצרו פינה קטנה או פינת ישיבה בפנים, אשר יכולה לשמש למטרות שונות כגון קריאה, תצוגה או פשוט להנאה מהנוף. הם נמצאים בדרך כלל בבנייני מגורים, במיוחד בחדרי מגורים, פינות אוכל או חדרי שינה, אך ניתן לראות אותם גם במבנים מסחריים או ציבוריים.

סוגים
-----

חלון מפרץ הוא כינוי כללי לכל מבני החלונות הבולטים, ללא קשר אם הם מעוקלים או זוויתיים, או מתפרשים על פני קומה אחת או מספר קומות.

בתוכנית, הצורות הנפוצות ביותר הן טרפז שווה-שוקיים (שאפשר להתייחס אליו כחלון מפרץ משופע) ומלבן. אבל צורות מצולעות אחרות עם יותר משתי פינות נפוצות גם הן כמו צורות מעוקלות. אם חלון מפרץ מעוקל ניתן לחלופין לקרוא לו חלון קשת. חלונות מפרץ בצורת משולש עם פינה אחת בלבד קיימים אך נדירים יחסית.

חלון מפרץ הנתמך על ידי תושבות, כנים או זיזים דומים נקרא חלון גַּבְלִית.

"רוואשין" (Rawashin) הוא סגנון מסורתי וייחודי של חלון מפרץ מעוצב בג'דה, ערב הסעודית (למשל, כמו בחזית בית נאסיף (אנ')).

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* בית נאסיףבית נאסיף

ראו גם
------

* חלון גבלית
* צריח (מבנה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Glossary of Architectural Terms Archived 14 September 2012 at the Wayback Machine s.v. Bay Window.
2. ↑  John Fleming, Hugh Honour, Nikolaus Pevsner, The Penguin Dictionary of Architecture, Fourth edition, Harmondsworth 1991, p. 36.
3. ↑  "Rawashin, the distinctive style of heritage buildings in Jeddah". Arab News. 10 November 2012. Retrieved 27 July 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חלון מפרץ** בוויקישיתוף
* חלון מפרץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* Gagnon, Jerome (24 November 2004). "Gaining bonus space and light with bay windows". San Francisco Chronicle. Retrieved 21 October 2012.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4152784-7

 |
רבי מנחם **נחום עפשטיין** הידוע בכינויו **ר' נחום מקוברין** (תר"ו, 1846 - א' באב תרע"ח, 1918) היה המייסד והאדמו"ר של חסידות קוברין-ביאליסטוק.

יחוסו
-----

האדמו"ר רבי מנחם נחום עפשטיין נולד בשנת תר"ו לרב יהודה לייב עפשטיין. אביו היה בנו של רבי מרדכי ישראל עפשטיין ששם משפחתו המקורי היה קצנלבוגן והוא עצמו אימץ את שם המשפחה של חמיו רבי אברהם הלוי אפשטיין נכדו של הגאון רבי אריה לייב הלוי אפשטיין בעל הפרדס. 
הרב מרדכי ישראל היה בן אחר בן לרב יחזקאל קצינאלפוגין בעל שו"ת כנסת יחזקאל. 
מצד חותנו של רבי יהודה לייב אבי האדמו"ר היה לאדמו"ר גם ייחוס חסידי. החותן היה רבי ישראל מבהפלי שהיה נכדו של רבי מנחם נחום טברסקי מצ'רנוביל ודודו של רבי אהרן מצ'רנוביל. האדמו"ר ואביו היו חסידי קוצק, והאדמו"ר עצמו היה קרוי על שם בעל המאור עיניים, רבי מנחם נחום טברסקי.

קורותיו
-------

לאחר נישואיו לאשתו מרת ביילא רחל בתו של חמיו ר' משה אפלבוים ומרת חנה אסתר שהיתה נינתו של רבי נחמן מברסלב התגורר האדמו"ר בקוברין שם נהיה תלמידו של רבי אברהם מסלונים בעל ה'יסוד העבודה'. אחר פטירתו של ה'יסוד העבודה' בשנת תרמ"ד, היו חילוקי דעות בחסידות לגבי הממשיך, היו שצידדו בנכדו רבי שמואל מסלונים והיו שצידדו בחתנו ואחיינו רבי משה מרדכי מקוברין, בן אחיו רבי הלל. זמן רב לא הייתה החלטה ובינתיים תלמידו רבי מנחם נחום עפשטיין החל לנהל עדה בקוברין. בשנת תרנ"ו עבר לביאליסטוק (שם גם ניהל מאוחר יותר רבי אברהם השני מסלונים ה'בית אברהם' את חצרו).

צאצאיו
------

בנו היה רבי מרדכי יהודה עפשטיין חתן רבי יעקב ליינער מאיזביצא. חתניו היו: הרב שמחה מנדלבאום (שהגיע מארץ ישראל להשתדך איתו), רבי מאיר שלום שצדרוביצקי ממשיכו באדמו"רות, ורבי יצחק אהרן וינגרטן מיאנוב-קוברין. נפטר בא' באב תרע"ח.

חתנו רבי מאיר שלום שצדרוביצקי כיהן אחריו באדמו"רות. רבי מאיר שלום שימש כסגן הרב בביאליסטוק 30 שנה. לאחר פטירת חמיו החל לנהל את חצירו. נפטר בכ"ב באב ת"ש. 

בנו של רבי מאיר שלום, רבי שמואל אהרן מילא את מקומו. היה חתנו של רבי פנחס יששכר מסוסנוביץ מגזע ראדושיץ. רבי שמואל אהרן היה מגדול עסקני אגודת ישראל באירופה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב, שם כיהן סגן יו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל בארץ ישראל, ויו"ר סניף אגודת ישראל בתל אביב. על אף תפקידיו התנהג בפשטות ובצניעות. חתניו היו רבי ישראל דן טאוב ממודז'יץ ורבי דוד מתתיהו רבינוביץ מביאלה בני ברק. בניו האחרים של רבי מאיר שלום היו הרב משה זאב חתן רבי יהושע עוזיאל וינטרוב ממרקישוב בוורשה והרב יצחק צבי חתן רבי ישראל יצחק קאליש מסקרנביץ.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עליו ראו: יצחק לוין (עורך), **אלה אזכרה** אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, ח"ד, ניו יורק תשכ"ד, עמ' 242-245.
**קפה מקיאטו** הוא אספרסו עם כמות קטנה של חלב, בדרך כלל מוקצף. באיטלקית, *מקיאטו* פירושו "מוכתם" או "מנוקד", ולכן התרגום המילולי של *caffè macchiato* הוא "קפה מוכתם" או "קפה מסומן".

היסטוריה
--------

מקור השם "מקיאטו" הגיע מצורך של בריסטות להבדיל בין אספרסו נקי ובין אספרסו עם מעט חלב כשהוציאו את המשקאות למלצרים. האספרסו עם החלב סומן, ולכן קיבל כינוי משל עצמו. הרעיון בא לידי ביטוי בשם הפורטוגלי למשקה: café pingado , כלומר *קפה עם טיפה*.

הכנה
----

בקפה מקיאטו היחס הבין אספרסו וחלב הוא הגדול ביותר. הכוונה היא שהחלב ממתן מעט את טעם הקפה, ולא מתגבר עליו, בתוספת נופך של מתיקות. את המשקה מכינים בדרך כלל על ידי מזיגת כמות קטנה של חלב מאודה ישירות לתוך כוס אחת של אספרסו.  5-10 גרם (1-2 כפיות) חלב מחומם ל-60-66 מעלצות צלזיוס.

גרסאות אזוריות
--------------

באוסטרליה מכונה המשקה 'מקיאטו' ויש לו כמה גרסאות.  מקיאטו ארוך מסורתי הוא בדרך כלל שוט כפול של אספרסו עם קורטוב של חלב מוקצף, כך שרוב הכוס נותרת ריקה. בפרת', בדרך כלל מזמינים 'מאק ארוך עם תוספת', שהיא מנה כפולה של אספרסו עם חלב מוקצף, עד שהכוס מלאה. במלבורן, מדובר במנה כפולה של אספרסו, כוס מלאה למחצה במים ומעט חלב מוקצף מעל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקיאטו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "How to order coffee in Portugal".
2. ↑  Davids, Kenneth (1997). *Espresso: The Ultimate Coffee*. Cole Group. ISBN 1564265579.
3. ↑  Moldvaer, Anette (2014). *Coffee Obsession*. Dorling Kindersley Limited. pp. 150–151.
4. ↑  "How to order a coffee in Australia". *ABC Education* (בAustralian English). 2017-05-17. נבדק ב-2023-07-05.
5. ↑  "Solving the Macchiato Mystery". *Vittoria Coffee* (באנגלית). נבדק ב-2023-07-05.
**מייק דאנקן** (באנגלית: **Mike Duncan**) (נולד ב-14 בפברואר 1980) הוא פודקאסטר אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

נולד ברדמונד שבמדינת וושינגטון בארצות הברית. למד מדעי המדינה באוניברסיטת מערב וושינגטון. נשוי לברנדי ולהם שני ילדים. הוא מתגורר במדיסון, ויסקונסין.

בשנת 2021 הוא פרסם ספר "Hero of Two Worlds: The Marquis de Lafayette in the Age of Revolution".

סדרות הפודקאסט
--------------

מייק יצר שתי סדרות פודקאסט:

ההיסטוריה של רומא (the history of rome)
פודקאסט המכסה את ההיסטוריה של רומא מהיווסדה ועד לנפילת האימפריה הרומית המערבית ואורכו כמעט 200 פרקים. הפקתו ארכה חמש שנים והסתיימה בשנת 2012. במקביל ליצירת הפודקאסט, הנחה דאנקן סיורים שעסקו בהיסטוריה של רומא.

מהפכות (revolutions)
פודקאסט העוסק במהפכות שונות על פני ההיסטוריה והגלובוס. שידורו החל ב-2013, ועד כה נסקרו בו: המהפכה האמריקאית; המהפכה האנגלית; ובשנת 2015, המהפכה הצרפתית. נכון ל-27 ביולי 2015 הופקו בסדרה זו 75 פרקים. לפי התכנון, תעסוק הסדרה בהמשך בסיקור המהפכה בהאיטי .

קישורים חיצוניים
----------------

* מייק דאנקן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מייק דאנקן, ברשת החברתית אינסטגרם
* מייק דאנקן, ברשת החברתית Goodreads
* פודקאסט מהפכות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 1630366669795
* GND: 1149063440
* LCCN: n2017054351
* MusicBrainz: 00ffcb0a-2bb6-4605-a8a5-7144241601f4
* VIAF: 10150565528606250948
* WorldCat: lccn-n2017054351

 |
**מערכת הנעה חשמלית לחללית** משתמשת בחשמל או בשדה מגנטי, כדי לשנות את מהירות החללית. זוהי קבוצה של שיטות הנעה בחלל שרובן משתמשות בחשמל כדי להדוף החוצה מסת תגובה במהירות גבוהה – דוגמה לכך הוא מנוע יונים, המשתמש באלומות יונים שהואצו בעזרת שדה חשמלי חזק כדי ליצור דחף.

בדרך כלל מנועים חשמליים משמשים במסת־תגובה הרבה יותר קטנה לעומת מנועים רקטיים כימיים, מכיוון שיש להם מהירות פליטה גבוה יותר. עקב הכוח החשמלי המוגבל שיש בדרך כלל לגשושיות ולוויינים הדחף של מנועים אלו חלש בהרבה לעומת מנועים רקטיים כימיים, אבל מסוגלים לספק דחף למשך זמן ארוך ולכן הנעה חשמלית מסוגלת לספק מהירות גבוהה לאורך זמן ובכך לספק הנעה טובה יותר למשימות של חקר החלל העמוק.

כיום הנעה חשמלית בחלל היא טכנולוגיה קיימת ונמצאת בשימוש רחב. לוויינים מתוצרת רוסיה השתמשו בטכנולוגיה זו במשך עשרות שנים. נכון לשנות 2019, מעל 500 לוויינים וחלליות במערכת השמש משתמשים בהנעה חשמלית לשם שמירתם במסלול – הגבהת מסלול, או בתור הנעה ראשית. בעתיד ייתכן שימוש בהנעה חשמלית של חלליות לכוכבים לכת אחרים במערכת השמש, אם כי לא צפוי שטכנולוגיה זו תשמש לשם מסע לכוכבים אחרים.

ראו גם
------

* שיטות הנעה של חללית
* מנוע פלזמה
* מדחף אפקט הול
* מדחף מגנטו־פלזמי דינמי
* רקטת מגנטו־פלזמה בעלת מתקף סגולי משתנה
**לוסיאן אוליבייה** (בצרפתית: **Lucien Olivier**;‏ 1836 או 1837 – 14 בנובמבר 1883, יאלטה) היה מסעדן ממוצא צרפתי, הבעלים של מסעדת הרמיטאז' במוסקבה מאז תחילת שנות ה-60 של המאה ה-19, שהייתה אחת היוקרתיות בעיר; הוא ידוע כיוצר המתכון לסלט החורף, שנקרא על שמו ומשמש כסלט רוסי מסורתי. המתכון שלו היה סוד, שמעולם לא גילה עד מותו.

ביוגרפיה
--------

לוסיאן נולד ככל הנראה במוסקבה. בספרי עיון של שנות 1840–1850, תואר יוסף אנטון אוליבייה אחד, סוחר מהגילדה השלישית, שהתגורר באזור פטרובקה, אך לא ידוע אם היה קרוב משפחתו של לוסיאן. לוסיאן אוליבייה עבד תחילה במסעדה ובמלון הרמיטאז', שנוסד בשנות ה-60 של המאה ה-19. בשנות ה-70 של המאה ה-19, הפך לבעלים. הוא קיבל את זכויות הסחר כסוחר מהגילדה השנייה בשנת 1867. אוליבייה הוזמן על ידי הדומה העירונית של מוסקבה לארגן את החלק הקולינרי של החג הצבאי בסוקולניקי לרגל חגיגות ההכתרה לצאר אלכסנדר השלישי בשנת 1881.

על פי מחקריו של א' אלכסייב, אזרח צרפתי בשם ניקולא אוליבייה נודע בשם לוסיאן אוליבייה, שניהל בשנת 1868 את מלון הרמיטאז' בבית פגוב בכיכר טרובניה במוסקבה; החל משנת 1877 נקרא המלון (והמסעדה שהוצמדה אליו) הרמיטאז' ומנהלו היה סוחר הגילדה השנייה, לוסיאן אוליבייה בן 40, שהתגורר בשדרות פטרובסקי גם בבית פגוב. לדברי אלכסייב, ניקולא שינה את שמו כדי להדגיש את מוצאו הצרפתי מטעמי שיווק ופרסום.

 קברו של אוליבייה במוסקבה
הוא מת ביאלטה ב-14 בנובמבר 1883 בגיל 45 ממחלת לב. גופתו הועברה למוסקבה ונקברה בבית העלמין וובדנסקוי. בשנת 2008 התגלה ושוחזרה מצבת קברו של אוליבייה (חלקה 12 בבית העלמין וודנסקוי).

לאחר מותו של אוליבייה, הבעלים של מסעדת הרמיטאז' הגדול (זה היה שם הטברנה בראשית המאה ה-20) הייתה "חברת אוליבייה", שהרכבה השתנה מספר פעמים. במהלך מהפכת 1917, המסעדה נסגרה, בבניין שוכנו מוסדות שונים, המסעדה נפתחה מחדש בשנות 1920 אך משנת 1923 עד 1941 שכן בה "בית האיכרים".

לדברי ולדימיר גיליארובסקי, אוליבייה שמר בסוד את המתכון לסלט שלו, למרות שהמרכיבים העיקריים היו ידועים ולא משנה כמה קשה הטבחים אז ניסו לשחזר אותו בדיוק, הם לא הצליחו בשחזורו המדויק של הסלט. הדבר יצר אגדות מסוגים שונים על טיב הסלט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסיאן אוליבייה** בוויקישיתוף
* לוסיאן אוליבייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  В некоторых современных публикациях именуется бельгийцем, однако источники подобных утверждений остаются неизвестными.
2. ↑  "Вечерняя Москва - Вечерняя Москва - Москвичам расскажут всю правду об Оливье". אורכב מ-המקור ב-2013-03-16. נבדק ב-2013-03-13.
3. ↑  П. Б. Письма о Москве // Вестник Европы, Т. II, март 1881 года. С. 404.
4. ↑  В купеческом состоянии с 1867 года.
5. ↑  Алексеев 2017.
6. ↑  Ялтинский конец Оливье: Французский ресторатор и создатель салата закончил свои дни в Крыму
7. ↑  Interesting facts, Trivia, Russian restaurants
8. ↑  "История салата Оливье". נבדק ב-2018-08-29.
9. ↑  В. А. Гиляровский. Москва и москвичи. На трубе.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 4892154260611724480002
* WorldCat (עם VIAF): 4892154260611724480002

 |
גן הנצחה לדפנה אילת בשכונת גן רש"ל בהרצליה
**דפנה אילת** (19 ביוני 1938 – 4 בנובמבר 2002) הייתה מלחינה, פזמונאית, משוררת, שחקנית ומתרגמת ישראלית. כתבה למבצעים רבים ובהם חוה אלברשטיין, שאיתה עבדה במשך שנים רבות.

ביוגרפיה
--------

אילת נולדה בתל אביב לשחקנית שושנה דוידון לבית וייס, ילידת גרודק יגילונסקי וליעקב דוידון, יליד בוברויסק מחזאי, סאטיריקן ובעל בתי הקולנוע התל אביביים גן רינה ובית העם. היא למדה בבית הספר למשחק בית צבי והלחנה אצל פאול בן-חיים.

אילת כתבה שירים רבים בין השאר עבור שלישיית גשר הירקון ואריק איינשטיין. שיתוף הפעולה שלה עם איינשטיין הוביל לאלבום הסולו הראשון שלו, אריק איינשטיין שר בשבילך, שיצא ב-1966. לאלבום זה כתבה אילת אחד עשר שירים והלחינה שישה.

בין פזמוניה המוכרים: "אל תבכי ילדה", "הגשם מתופף" (שניהם מאלבום הבכורה של איינשטיין), "הדרך לאי שם", "הכל בגלל האהבה", "בגלל הלילה" (מילים: תרצה אתר), "סולווג", "שיר עולה", "בת עשרים ושש" ו"בלדה לבת הטוחן". הלחינה את "משירי ארץ אהבתי" של לאה גולדברג. אילת העניקה משיריה לאלבום הבכורה של שלמה ארצי ולמבצעים נוספים שהבולטת שבהן היא חוה אלברשטיין, איתה עבדה במשך שנים רבות. כמו כן, הלחינה מוזיקה לתוכניות טלוויזיה, בהם קלאסיקות ישראליות כמו "רגע עם דודלי", "פרפר נחמד" ו"פלאי קלעים".

אילת תרגמה וכתבה לשלישיית גשר הירקון ולהרכבים נוספים. מאוחר יותר עברה לתרגום מחזות, ותרגמה מחזות רבים, ביניהם: "אומנות המשחק", "אגדת אוהבים", "הנערה מן הכפר", "חסיה היתומה".

כמו כן, שיחקה בסרטים ומחזות שהידוע בהם הוא סרטו של אורי זוהר "חור בלבנה".

בחודש יולי 1998 התארחה בפרק של "פרפר נחמד" יחד עם שירה ווס.

בשנת 2002 חלתה בסרטן הלבלב. היא פנתה בתלונה למשרד הבריאות על התנהלותה של מערכת השר"פ בבית החולים איכילוב בתל אביב, ובעקבות זאת פתח משרד הבריאות בבדיקה ובסיומה פרסם את מסקנתו לפיה השר"פ בבית חולים איכילוב הפך למנגנון לא חוקי להקדמה ולקיצור תורים לבדיקות ולטיפולים.

אילת נפטרה ממחלתה ב-4 בנובמבר 2002. הייתה נשואה למשה בן-שושן ואם לשלוש בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דפנה אילת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דפנה אילת, באתר שירונט
* דפנה אילת, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דפנה אילת, באתר Discogs (באנגלית)
* דפנה אילת, דף שער בספרייה הלאומית
* דפנה אילת, בארכיון הבימה
* דפנה אילת, באתר "הבימה"
* דפנה אילת, דף "שיר הזמן", באתר פייסבוק
* חמסין, משירי דפנה אילת (בהנחיית נתן דטנר), תוכנית טלוויזיה באתר יוטיוב
* דפנה אילת באסופת "מלחיני משוררים ישראלים" בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן
* איתי חכמה, למלכה אין כתר: שלוש הבנות של דפנה אילת חוששות שישכחו אותה, באתר Xnet‏, 18 בספטמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "יעקב ושונה דוידון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5209
2. ↑  רן רזניק, משרד הבריאות: השר"פ ב"איכילוב" - מנגנון פסול לקיצור תורים, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2002
3. ↑  מתה המלחינה דפנה אילת, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308083205171
* ISNI: 0000 0000 6692 9251
* LCCN: n89106655
* MusicBrainz: a6938b90-5789-4bf0-8f62-303f786a422d
* VIAF: 48354065
* WorldCat: lccn-n89106655

 |
**ארפאד קרקש** (בהונגרית: **Kerekes Árpád**; לוצ'נץ, 20 בנובמבר 1896 – בודפשט, 29 בדצמבר 1919) היה חרט ברזל, עובד מפלגה, יהודי-הונגרי מנערי-לנין וחבר קבע ברכבת המוות של טיבור סמואלי.

ביוגרפיה
--------

### עד לרפובליקה ובמהלכה

ארפאד קרקש נולד במשפחה יהודית. הוא התגייס לצבא בגיל 18 במלחמת העולם הראשונה; הוא נשלח לפולה שם הוכשר לחיל הים של האימפריה האוסטרו-הונגרית. במהלך מרד המלחים בקוטור ב-1–3 בפברואר 1918 הביע את אהדתו כלפי המורדים ולכן נידון לעבודות כפייה. הוא שוחרר במהלך מהפכת החרציות ונסע ללוצ'נץ להוריו. שם פנה למועצה הלאומית ההונגרית והפך חבר במשמר האזרחי, אך לא שהה בעיר הולדתו זמן רב. עד מהרה נסע לבודפשט והצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) כבר בסוף 1918. לאחר הריסת מערכת "העיתון האדום" (Vörös Ujság) הפך לחבר במשמר ההגנה של המפלגה הקומוניסטית. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית (21 במרץ 1919 – 1 באוגוסט 1919), היה חבר ביחידת המשמר-טרור נערי-לנין והתפרסם במהלך 133 ימים ברציחות שביצע נגד מתנגדי הרפובליקה. משימתו הייתה לדכא תנועות אנטי-מהפכניות. בינתיים למד ללא הרף. הוא קרא באופן קבוע את כל כתביה הפוליטיים של הוועדה העממית לחינוך ציבורי.

### אחרי הרפובליקה

בתור התליין הראשי של טיבור סמואלי, הוא נעצר בארמון באתיאני (אז קסרקטין קון-ואגו) ביום נפילת הרפובליקה וב-29 באוגוסט הועבר לכלא בשדרות מרגיט. משפטו התקיים ביחד עם שני עמיתיו, קארוי סטורץ ולאיוש קובאץ'. עיתונות התקופה סיקרה כלהלן:
"ארפאד קוהן-קרקש נחקר על ידי בית המשפט לגבי יעדי הנסיעה של רכבת סמואלי. התליין הראשי סיפר בקול נבון ובעל משמעות היכן הסתובבו. סולנוק, צגלד, שופרון, קאפובאר, רייטקמוז'אי, צ'ורנה שוב שופרון, תחנה שבה קיפחו את חייהם הונגרים ויצרו אלמנות ויתומים, כי צמאון הדמים של סמאולי לא ידע שובע, דם, כמה שיותר דם".

ב-17 בדצמבר 1919 כתב אוטו קורווין, לשעבר ראש המחלקה לחקירות פוליטיות בוועדת הביטחון העממי, את הדברים הבאים על קרקש ביומן הכלא שלו:
"ארפאד קוהן קרקש, שגם אותו ידונו למות, אני לא מחשיב אותו כאשם".

ב-20 בדצמבר 1919 גזר עליו בית המשפט הפלילי בבודפשט מוות בתלייה על 18 סעיפי רצח ו-3 סעיפי שוד. ביום הוצאתו להורג, כתב קרקש במכתבו על מקרי הרצח שלו:
"... עשיתי הכל בהוראת טיבור סמואלי.מהטענות לאכזריות, שהועלו נגדנו במשפט, שום דבר אינו נכון. אני אומר זאת במצפון נקי רגוע וצלול בשעותיי האחרונות. לכן אני מסיים את חיי במצפון נקי. אני הולך לבית השקט הנצחי, כי אני יודע שלא עשיתי את זה עבורי, אלא סברתי שאני עושה בזה רק טוב עבור הפועלים שהשתחררו מכבליהם... יחי הדיקטטורה של פרולטריון!"

הנצחה
-----

בין 1970 לבין 1989 בית הספר ברובע 22 של בודפשט נשא את שמו.

ראו גם
------

* טרור אדום (הונגריה)

לקריאה נוספת
------------

* "פנקס האסירים". Arcanum. אורכב מ-המקור ב-2014-09-03.
* תלייני סמואלי. "המאה העשרים", (דצמבר 1919)
* אוטו קורווין : יומן כלא. 12/12/1919 - 18.12.1919. בודפשט, 1990
* לקסיקון תנועת הפועלים ההונגרית ISBN 963 09 0412 8
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* חללי החופש. (A szabadság vértanúi) בודפשט, 1960, עמודים 66–69
* מכתב פרידה של ארפאד קרקש לאמו ולאחיו ("הקומוניסט הצעיר", 1958 גיליון 3)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארפאד קרקש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Vörös Könyv 1919*. Szerk. Gerencsér Miklós. Lakitelek, 1993, Antológia Kiadó, 490. p.
**Living on My Own** הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי פרדי מרקיורי ונכלל במקור באלבום הסולו הראשון שלו, *Mr. Bad Guy*. השיר יצא כסינגל בספטמבר 1985 וזכה להצלחה בינונית. בשנת 1993, שנתיים לאחר מות מרקורי, יצא לאור רמיקס לשיר שזכה להצלחה גדולה.

רקע
---

בשנת 1985 הוציא פרדי מרקיורי את אלבומו הסולו הראשון שלו. השיר Living on My Own הגיע למקום ה-50 במצעד הפזמונים הבריטי. בשנת 1993, שנתיים לאחר מותו של מרקורי, יצא השיר בגרסת רמיקס וזכה להצלחה עולמית. גרסת 1993 הגיעה למקום הראשון בבריטניה ובמדינות אחרות באירופה, והייתה לשיר הראשון שהוביל את מרקורי למקום הראשון, במסגרת קריירת הסולו שלו. 

הקליפ לשיר בגרסה מ-1985 ומ-1993 מכיל קטעי וידאו ממסיבת יום הולדתו ה-39 של מרקורי, שנערכה במינכן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Living on My Own
* מידע על היצירה "Living on My Own" באתר מיוזיק בריינז

* מידע על הסינגל "Living on My Own" באתר מיוזיק בריינז

* מידע על היצירה "Living on My Own" באתר Discogs

* סרטון השיר "Living on My Own" באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: f1c20170-dac6-3e8b-b2e5-073aecb4557b
* MusicBrainz work: 38f7084b-d0a4-4fef-8da1-f3ef10cb9105

 |
**שיגור בהתרעה** הוא אסטרטגיה של מעצמה גרעינית לשגר את הנשק הגרעיני שלה כתגובה להתרעה על טילים שנורו לעברה החשודים כטילים גרעיניים. שיגור בהתרעה, כאשר מערכת ההתרעה אמינה מספיק וזמן התגובה של שיגור טילים קצר מספיק, הוא אמצעי לביצוע מכה שנייה כתגובה למכה ראשונה, ועל ידי כך להשיג השמדה הדדית מובטחת.

הסיכון בדוקטרינת שיגור בהתרעה הוא טעות טכנית או פירוש לא נכון של אמצעי חישה העשוי לצד החושש שהוא מותקף לכאורה לשגר את הנשק הגרעיני שלו אל היריב. היריב, בהנחה שהוא בעל יכולת מכה שנייה, בין אם באמצעות שיגור בהתרעה ובין אם באמצעים אחרים כצוללות טילים בליסטיים, צפוי לתקוף בחזרה וכאשר שורר מצב אסטרטגי של השמדה ההדית מובטחת שני הצדדים יושמדו.

מקרה מפורסם של כמעט טעות כזו הוא החלטתו של סטניסלב פטרוב ב־26 בספטמבר 1983 שהיה קצין תורן בבונקר "סרפוחוב־15" שליד מוסקבה, בו שכן מרכז הבקרה של מערכת ההתרעה המוקדמת מפני מתקפת טילים, או בשם הקוד שלה, "אוקו" (עין), שלא לשגר לנוכח התרעה. בדיעבד התברר כי הכשל הטכני שהוביל להתרעות השווא, נבע ממערך נדיר של השתקפות אור השמש על עננים גבוהים יחד עם מסלולי מולניה של הלוויינים. התקלה תוקנה מאוחר יותר, באמצעות לוויין בעל מסלול גאוסטציונרי שציר הסיבוב שלו זהה לזה של כדור הארץ, דבר שמקבע את מיקומו יחסית לכדור הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* שיגור בהתרעה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  archiewood, Molniya orbit, everything2, July 21, 2004.
2. ↑  Allan Little, 'How I stopped nuclear war', BBC News, October 21, 1998
**רנדי טייט** (באנגלית: **Randy Tate**; נולד ב-23 בנובמבר 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת וושינגטון בשנים 1995–1997.

ביוגרפיה
--------

רנדי טייט נולד בעיירה קטנה במדינת וושינגטון וגדל בפרברי עיר סיאטל. הוא סיים לימודי קולג' עם התמחות באמנות. בשנת 1988 הוא סיים לימודי אוניברסיטה וקיבל תואר באמנות.

טייט היה פעיל במפלגה הרפובליקנית. בשנים 1989–1995 טייט כיהן בבית הנבחרים של מדינת וושינגטון. בעקבות מערכת בחירות של שנת 1994 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. כבר אחרי שנתיים בתפקיד הוא לא הצליח להיבחר מחדש והפסיד לאדם סמית' תוך קבלת 47% מהקולות.

בהיותו בקונגרס, טייט היה נציג האגף השמרני של המפלגה. בין היתר הוא תמך בהצעת חוק שאוסרת למהגרים לא חוקיים לקבל ויזה במידה והם שוהים במדינה המעל לשנה.

לאחר סיום הכהונה טייט התמנה למנכ"ל ארגון נוצרי Christian Coalition אך כבר בשנת 1999 נאלץ לעזוב את התפקיד בלחץ מייסד הארגון פט רוברטסון.

רנדי טייט נשוי ומתגורר עם משפחתו בווירג'יניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנדי טייט** בוויקישיתוף
* רנדי טייט באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* סיכום פעילות פוליטית וסרטונים בהשתתפות רנדי טייט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: T000048

 |
**רַעֲיוֹנַאי** (בלועזית: **קוֹפִּירַיְטֶר**, מאנגלית: **Copywriter**) הוא אדם הפועל במסגרת משרד פרסום או כפרילנסר ומייצר רעיונות (בעיקר טקסטים) בתחום הפרסום. הוא אחראי על כתיבת החומר הפרסומי, לעומת הארט דיירקטור (הרעיונאי החזותי או המעצב) שאחראי על הצד העיצובי ברעיון. בפועל, הגבולות מטושטשים, ושני הצדדים מבצעים ביחד את החשיבה היצירתית.

המילה העברית חודשה בשנת 1994 במליאת האקדמיה ללשון העברית.

הרעיונאי מרכיב את הצד המילולי של צוות הקריאייטיב (או צוות הרעיונאות). לאחר שהצוות הוגה רעיון קריאייטיבי, הוא מביא אותו לאישורו של מנהל קריאייטיב. אם הרעיון מאושר הוא מועבר לאישורם של גורמים נוספים במשרד כמו מחלקת תקציבאות, מחלקת פלנינג ולבסוף, מוצג לאישור הלקוח.

תחומי העבודה של הקופירייטר: פרינט (מדיה מודפסת), שילוט חוצות, מדיה מיוחדת (פרסום באמצעים לא קונבנציונליים), קידום מכירות, דיוור ישיר, תסריטאות, אינטרנט ומובייל.

רעיונאות - כתיבה שיווקית
------------------------

ענף הרעיונאות שמקורו בעולם הפרסום, הצמיח לצד משרדי הפרסום הגדולים גם משרדים המתמחים בקופירייטינג ומספקים שירותי כתיבה שיווקית לעסקים בינוניים וקטנים, חברות העוסקות ב-B2B (ביזנס טו ביזנס), גופים ציבוריים ואנשי ציבור, שאינם זקוקים ליכולות המקיפות של משרד פרסום לצורך יצירת קמפיין פרסומי. גורמים אלה יכולים להסתפק בכותב תוכן מקצועי לצד סטודיו לגרפיקה שמספק להם את שירותי העיצוב כספק קונספט ויזואלי (בדומה לארט דירקטור במשרד הפרסום המסורתי) או כפונקציה לביצוע הוראות של הרעיונאי.

רעיונאות לאתרי אינטרנט
----------------------

רשת האינטרנט הולידה תחום המשלב בין יכולות הרעיונאי מבחינת יכולת ניסוח, חידוד מסרים שיווקיים ורעיונאות לבין היכולת שלו לשלב מילות מפתח בטקסטים שיווקיים לצורך קידום אתרים במנועי החיפוש.

בין המשימות הנפוצות בעבודת הרעיונאי הדיגיטלי ישנן מטלות כגון: אפיון באנרים לאתרי אינטרנט, כתיבת פעילויות לרשתות חברתיות (בפרט פייסבוק וטוויטר), כתיבת מודעות טקסטואליות, כתיבת רעיונות לסרטונים ויראלים ובעיקר יצירת צורות חדשות של אינטראקציה עם המשתמש דרך המדיה הדיגיטלית.

לימודים בתחום
-------------

תחום הרעיונאות נלמד בישראל במסגרת לימודי תעודה. רעיונאים רבים בתעשייה הם בוגרי קורסי הכשרה בתחום הנלמדים במכללות מקצועיות. במהלך הקורסים מכירים הסטודנטים את המקצוע ותחומי האחריות של העובדים בעבודתם מול לקוחות ומשרדי פרסום, ובמקביל בונים תיק עבודות ומתכוננים לראיונות עבודה אצל מעסיקים. בקורסים נלמדים מושגים מרכזיים בתחומים כגון שיווק והתנהגות צרכנים, קריאייטיב, כתיבה שיווקית ותוכן, עיצוב דיגיטלי ועוד.

במסלולים מסוימים לתואר ראשון בתקשורת הנלמדים בישראל יכולים הסטודנטים ללמוד גם את תחום הרעיונאות במסגרת התמחויות בענפים כגון שיווק או יחסי ציבור שמוצעות על ידי המוסדות האקדמיים. לעיתים דנים בתחום הרעיונאות גם במגמות בתחום השיווק הנכללות בתואר ראשון במנהל עסקים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **רעיונאי** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  רַעֲיוֹנַאי, באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  קופירייטינג - איך עושים את זה נכון?, באתר nrg, ‏2009
3. ↑  "קריאייטיב זה מונח של העבר", באתר כלכליסט, ‏2010
4. ↑  כתבה על עבודתו של רעיונאי לאתר universities-colleges

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00566615

 |
**דרומיכטס** (ביוונית עתיקה: **Δρομιχαίτης**) היה מנהיג הגטים בסביבות שנת 300 לפני הספירה.
ליסימכוס, דיאדוך מקדוני שהמליך עצמו בתראקיה, תבע לעצמו שליטה על מחוזות הגטים, ובמיוחד בתחום השייך היום לדוברוג'ה. 

צבא ליסימכוס ניהל מספר קרבות עם בין צבא ליסימכוס ובין הגטים, בהנהגת דרומיכטס. באחד הקרבות נשבה אגתוקלס, בנו של ליסימכוס. דרומיכטס נהג בו יפה, שחרר אותו ושלח אותו לאביו, בתקווה לשפר את היחסים איתו. המחווה לא הביאה את התוצאות המבוקשות והמאבקים נמשכו. 

שמונה שנים מאוחר יותר, בשנת 292 לפני הספירה, עבר ליסימכוס עם צבאו המקדוני, שמנה כ-100,000 חיילים, את הדנובה צפונה, כדי לכבוש את מחוזות הגטים. ליסימכוס לא הצטייד בכמות מספקת של מזונות, מתוך הנחה שהצבא ימצא את מזונותיו אצל האויב. ההנחה הייתה שגויה והצבא המקדוני, שהתקדם לתוך ארץ הגטים, סבל רעב וצמא במידה כזאת שחיילים התחילו למות מצמא. 

הגטים צרו על המקדונים וצבאו של ליסימכוס נכנע. הגטים תבעו להביא את ליסימכוס לדין ולהורגו, אך דרומיכטס גרס כי אם יעשו כן יעלו לשלטון במקדוניה מלכים אחרים, העלולים להיות מסוכנים יותר מבחינת הגטים. לעומת זאת, אם ינהגו יפה בליסימכוס, יסכים האחרון, שיהיה חייב לגטים הכרת תודה, להשיב את המצודות שתפס מידיהם ולשמור על יחסים טובים. 

דיודורוס סיקולוס מספר כי דרומיכטס איתר את ליסימכוס בין חייליו באמצעות בני פמלייתו שהיו סביבו ואחר כך ערך משתה, בו הוגש למקדונים אוכל הראוי למשתה מלכים, בצלחות כסף ועל שטיחים מפוארים, בעוד הגטים סועדים בצלחות עץ, יישובים על קש. 

לאחר הסעודה שאל דרומיכטס את ליסימכוס כיצד עדיף לסעוד, כמו המקדונים או כמו הגטים? כאשר ליסימכוס העדיף את דרך המקדונים, הקשה דרומיכטס ושאל "אם כך, מה היה לכם לבוא אל ארצנו הדלה, בה אנו חיים כחיות וכברברים ובה שום צבא לא יוכל לשרוד, במקום לדבוק בעושר שניתן לכם?" ליסימכוס הודה כי שגה, הבטיח להשיב את המצודות ולפי פאוסניאס אף השיא לדרוכימטס את אחת מבנותיו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  התיאור המפורט ביותר שבידינו נמצא אצל דיודורוס סיקולוס. פרטים נוספים יש אצל פאוסניאס. אחרים, כמו פלוטארכוס או פוליאנוס מצטטים מקורות אחרים, ככל הנראה
2. ↑  לפי פאוסניאס (1.9.6) לא ברור אם נשבה ליסימכוס עצמו או אגאטוקלס או שניהם, בשני אירועים נפרדים. מקורות אחרים, כמו סטרבוניוס, פלוטארכוס ועוד, חלוקים ביניהם בשאלה זו.
3. ↑  פאוסניאס סבור כי סיפור המשתה אינו אמת וכי ההסכמה נכפתה על ליסימכוס