recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל הוא ארגון שהוקם בשנת 1946 המייצג את הקהילה העיתונאית בישראל. הארגון מורכב משלוש אגודות מקומיות בירושלים, בתל אביב, וחיפה והצפון. במהלך השנים, האיגוד שימש כנציג העיתונאים במשא ומתן בענייני שכר ותנאי עבודה מול המעסיקים. עם זאת, מאז שנות ה-90 נרשמה ירידה בהשפעתו ובמעמדו כאיגוד מקצועי.

הרכב ומבנה
----------

האיגוד הארצי מורכב משלוש אגודות מקומיות ואוטונומיות, כאשר כל עיתונאי שהוא חבר באחת מהאגודות המקומיות אוטומטית הופך לחבר באיגוד הארצי. תקציב האיגוד מורכב מתרומות שוות מכל אחת מהאגודות המקומיות.

סמכויות ותפקידים
----------------

### הנהלת האיגוד הארצי

הנהלת האיגוד הארצי נושאת באחריות לקבלת החלטות, הנפקת מסמכים ותעודות, מינוי מזכ"לים לאגודות המקומיות, והקמת ועדות משנה. היא גם מוסמכת להכריז על שביתה ארצית.

### האסיפה הכללית

הגוף העליון של האיגוד, אחראי לבחירת יו"ר האיגוד ונושא באחריות לפסיקה בענייני ערעורים על החלטות הנהלת האיגוד.

### ועדת ביקורת ארצית

תפקידה לבקר את פעולות הנהלת האיגוד, נבחרת על ידי האסיפה הכללית.

### ועדת אתיקה ארצית

אחראית על גיבוש כללי האתיקה המחייבים את כלל העיתונאים.

### בית דין חברים ארצי

משפט חברי איגוד שעברו על כללי האתיקה, וערכאת ערעורים על פסקי דין של בתי הדין המקומיים.

יושבי ראש האיגוד
----------------

במהלך השנים, יגאל לב, אלישע שפיגלמן, ואריה שקד שימשו כיושבי ראש האיגוד.

תוספות ואירועים משמעותיים
-------------------------

בשנת 2004 סורב כתב ynet עלי ואקד לעלות על המטוס של שר החוץ דאז סילבן שלום במשלחת למצרים בשל היותו ערבי במסגרת תפקידו יו"ר האיגוד אריה שקד פנה במכתב חריף לשר וביקש הסברים

ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, הודיע האיגוד על פרישת הנציגים הישראלים מהפדרציה העולמית של העיתונאים, בעקבות סירוב מזכ"ל הפדרציה לחזור בו מהאשמות נגד ישראל בפגזת אולפני תחנת הטלווזיה אל-מנאר.

האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל משמש כנציג העיתונאים במועצת העיתונות מאז הקמתה ב-1963, אך מאז שנות ה-90 נרשמת ירידה ביציגותו, בעיקר עקב התרבות כלי תקשורת שעובדיהם אינם חברים באגודות המקומיות.

ראו גם
------

* ארגון העיתונאים והעיתונאיות בישראל

קישורים נוספים
--------------

* חדוה ישכר, פדרציית העיתונאים מבינה רק כוח, באתר ynet, 22.07.06

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיתונאי ערבי? לא עולה למטוס של שר החוץ, באתר ynet, 8 ביוני 2004
2. ↑  יו"ר האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל: על השר שלום לספק הסברים בפרשת עלי ואקד, באתר ynet, 9 ביוני 2004
3. ↑  האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל, באתר העין השביעית, 12 בינואר 2007
ה**פועל** ב**שפה העברית** הוא סוג מילה המבטאת פעולה מסוימת או הימצאות במצב מסוים. הפועל נוטה לפי גוף ולפי זמן; בעברית שלושה גופים ושלושה זמנים. את הפעלים מרכיבים בדרך כלל שלושה (לפעמים ארבעה או, לעיתים נדירות, חמישה או שישה) עיצורי שורש, וגם מוספיות (תחיליות, תוכיות, פנימיות). הטיית הפעלים נעשית על פי תבניות קבועות המכונות בניינים.

הגוף בפועל
----------

בכל פועל מובע גוף כלשהו. למשל, כשאומרים:"הגעתם", הכוונה היא ל"**אתם** הגעתם". בעברית קיימים שלושה גופים:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| **גוף ראשון** |
| אני **מדבר** / **מדברת** |
| אנחנו **מדברים** / **מדברות** |

 | 

|  |
| --- |
| **גוף שני** |
| אתה **נוכח** / את **נוכחת** |
| אתם **נוכחים** / אתן **נוכחות** |

 | 

|  |
| --- |
| **גוף שלישי** |
| הוא **נסתר** / היא **נסתרת** |
| הם **נסתרים** / הן **נסתרות** |

 |

  

בזמן הווה נוטים הגופים השונים באופן זהה, וקיימת רק צורות "יחיד" או "יחידה" ו"רבים" או "רבות". מצורת הפועל עצמה לא ניתן לדעת את הגוף אלא אם כן כינוי הגוף מופיע לפני הפועל או לפני מילה אחרת המראה מיהו הגוף המדובר.

לדוגמה: הבנות **משחקות** בחדר — פועל בגוף שלישי. אנו **משחקות** בחדר — צורה זהה אך בגוף ראשון.

הזמן בפועל
----------

קיימים שלושה זמנים: עבר, הווה ועתיד. בנוסף קיימת צורת ציווי שהיא הוראה או פקודה שנגזרת מצורת העתיד, ולפיכך אין מתייחסים אליה כזמן נפרד. ב"ציווי" מטים את הפועל בגוף שני בלבד, מכיוון שאין היגיון בציווי עצמי או בפני אדם שלא נוכח. כל פועל נוטה אחרת בזמנים השונים. למשל, נטיית השורש ש.ר.ק. בגוף שלישי יחיד היא בעבר – "שרק", בהווה – "שורק" ובעתיד – "ישרוק". 

למערכת הפועל משתייכת גם צורת המקור הנטוי, לדוגמה "לשמור" ו"להיות", וצורת המקור המוחלט, לדוגמה "שָׁמׂר" ו"הָיׂה", שהשימוש בה מועט בעברית המודרנית. לצורות המקור יש שורש ובניין אבל אין להן זמן וגוף.

בנוסף לפעלים הבסיסיים, קיימים גם פעלים מורכבים, הבנויים מצירוף של הפועל "היה" בעבר (בהטייה המתאימה) ופועל בהווה, לדוגמה "היינו אוכלים". לפעלים המורכבים יש מספר שימושים: 1. טענות נוגדות מציאות ("גם אם הייתי מנסה לא הייתי מצליח"), 2. הבעת משאלה או בקשה מנומסת ("הייתי רוצה", "הייתי מעדיף"), 3. פעולות חוזרות בעבר ("כל קיץ היינו נוסעים לאגם"), 4. תחליף לפועל בעבר, למניעת בלבול בין העבר להווה ("הוא היה גר שם", "הוא היה נראה טוב").

מוספיות בפועל
-------------

מוספיות הן אותיות שמתווספות לעיצורי השורש. קיימים שלושה סוגי מוספיות:

### מוספיות תחיליות

מוספיות אלו באות לפני עיצורי השורש, והן בדרך כלל מסמנות זמן, כינוי גוף ולעיתים גם בניין. 

לדוגמה: *נִתְכַּתֵּב*, [נִתְ]כַּתֵּב – האות נ מציינת את כינוי הגוף, מדברים, ואת הזמן, עתיד, האות ת מציינת את בניין הִתְפַּעֵל.

### מוספיות תוכיות

מוספיות אלו מופיעות בין עיצורי השורש והן מסמנות את הבניין.

לדוגמה: *מכְתִּיבִים*, מכְתִּ[י]בִים – האות י מציינת את בניין הִפְעִיל.

### מוספיות סופיות

מוספיות אלו מופיעות לאחר עיצורי השורש והן מסמנות כינוי גוף, זמן ומספר.

לדוגמה:

* *שוֹמְרִים*, שוֹמְרִ[ים] – האותיות י ומ מציינות את כינוי הגוף, מדברים, נוכחים, נסתרים; את הזמן, הווה; ואת המספר, רבים.

* *שָמַרְנוּ*, שָמַרְ[נוּ] – האותיות נ וו מציינות את כינוי הגוף, מדברים; את הזמן, עבר; ואת המספר, רבים.

ראו גם
------

* הציווי החדש
* בניינים בעברית
* שורשן

קישורים חיצוניים
----------------

* מערכת הזמנים בלשון המקרא ובעברית החדשה, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
פירוש נוסף ערך זה עוסק בישיבה גבוהה שפעלה בשנות השמונים בירושלים, בראשות הרב עדין שטיינזלץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ישיבת מקור חיים (פירושונים).

**ישיבת מקור חיים** (מוכרת יותר בכינוי "שפע") הייתה ישיבה גבוהה, שפעלה בשנות השמונים בירושלים. הישיבה הוקמה בשנת 1984 על ידי הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), שעמד בראשה, יחד עם הרב שג"ר ששימש בה ר"מ. הישיבה הציגה סגנון נאו חסידי ייחודי. אף על פי שהתקיימה במשך שנים ספורות, נודעה לה השפעה רבה על שדה ישיבות הציונות הדתית ועל צמיחתן של מגמות חסידיות בקרב הציבור הדתי לאומי.
הישיבה נקראת כן **מקור חיים** על שם **התורה שנקראת חיים ועל שם הקיווי והצפיה לה' שהוא מקור החיים** ומקורו מהפסוק בספר תהלים (תהלים לו, י); כִּֽי־עִ֭מְּךָ **מְק֣וֹר חַיִּ֑ים** בְּ֝אוֹרְךָ֗ נִרְאֶה־אֽוֹר.

תולדות הישיבה
-------------

הישיבה נקראה על שם רחוב מקור חיים שבו שכנה. היא נודעה יותר בכינוי "שפע", כשמו של מוסד אחר ללימודי יהדות שהקים הרב שטיינזלץ שנה קודם לכן. בכל שנותיה מנתה הישיבה כמה עשרות בחורים ואברכים, שהורכבו מקבוצת תלמידים בוגרים של הרב שג"ר שבאו עמו מישיבת הכותל, חוזרים בתשובה שהיו מקורבים לרב שטיינזלץ ובחורים צעירים מישיבות תיכוניות. לצד מקימיה לימדו בישיבה גם הרב מנחם פרומן, שלימד בה גמרא וחסידות, הרב שמואל ריינר, הרב שבתי רפפורט, הרב יעקב מדן, המשורר אדמיאל קוסמן, פרופסור דוד הנשקה ואחרים.

כשנה וחצי לאחר הקמת הישיבה התבקש הרב פרומן לעזוב את הישיבה, אך הוחזר לאחר מחאות של התלמידים. בסוף זמן קיץ של שנת 1988 עזב הרב שג"ר את הישיבה, ועימו עזבו כמעט כל התלמידים. הישיבה התקיימה עוד שנה עם מחזור חדש, ואז נסגרה. נהוג לייחס את הסגירה למתחים שנוצרו בין הרבנים שהובילו את הישיבה או בין תלמידיהם. לאחר הפירוק עברו רבני הישיבה ותלמידיה למוסדות אחרים, וחלקם פנה להקים את ישיבת עתניאל. בהמשך שנות התשעים הקים הרב שג"ר עם הרב יאיר דרייפוס את ישיבת שיח יצחק, והרב עדין שטיינזלץ הקים את ישיבת תקוע.

מאפייני הישיבה
--------------

הישיבה התאפיינה בפתיחות יחסית לתרבות הכללית, הסרת מחיצות בין לימוד הגמרא לעיסוק בחסידות ובעבודה פנימית, וכן עיסוק בתלמוד ירושלמי ובמדרשי הלכה שלא היה נפוץ אז בישיבות הגבוהות.

בוגרי הישיבה
------------

בין בוגרי הישיבה הבולטים: הרבנים בני קלמנזון (ראש ישיבת עתניאל), דוב זינגר (ראש ישיבת מקור חיים), עמי עולמי (רב הישוב עתניאל, וממקימי ישיבת עתניאל), שמואל אריאל (ר"מ בישיבת ההסדר ירוחם), הרב יהונתן גוטמן (ראש ישיבת שפע מקור חיים), ועודד דוד (יוצר וסופר), חבר הכנסת הפעיל הדתי וחבר הכנסת (לשעבר) יהודה גליק, הסופר והעורך יהושע גרינברג, השחקן והיוצר ברוך ברנר והפסיכולוג הרב יצחק מנדלבאום.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריאל הורוביץ, מתח גבוה, מקור ראשון, מוסף "שבת", 18 ביוני 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  גילי (מבצרי) זיוון, **הגותו של הרב שג"ר כבסיס לדמוקרטיה רב-תרבותית**, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2019, אישים, עמ' 2, מסת"ב 4־270־519־965־9
2. 1 2  אריאל הורוביץ, מתח גבוה, מקור ראשון, מוסף "שבת", 18 ביוני 2017
3. ↑  הרב שג"ר נפטר הלילה, באתר כיפה, 11 ביוני 2007
**ז'אן לואי גז דה בלזאק** (בצרפתית: **Jean-Louis Guez de Balzac**;‏ 31 במאי 1597 - 8 בפברואר 1654), סופר צרפתי.

חייו
----

ז'אן לואי גז היה בנו של ראש העיר אנגולם, בירת מחוז שאראנט שבדרום מערב צרפת, וירש מאביו את תואר האצולה "דה בלזאק". למד בבית הספר של מסדר הישועים, והחל ב-1612 באוניברסיטה של ליידן שבהולנד. ב-1621 הגיע לרומא כנציג של הקרדינל דה לה ואלט. ב-1623 הגיע לפריז והתפרסם בשל מכתביו למכריו ולאנשי חצר המלכות הצרפתי. הקרדינל רישלייה הבחין בכישרונותיו ומינה אותו לכותב דברי הימים של המלך לואי השלושה עשר. ב-1624 יצא לאור הכרך הראשון של מכתביו שזכה להצלחה רבה, והוא הפך לאחד מחשובי המשתתפים בחוג הספרותי של קתרין דה ראמבוייה בפריז.

החל ב-1627 הותקף בטענה שהעתיק מכתבי חכמי העולם העתיק ומכתביהם של סופרים אחרים. בתגובה, מאס בחיים הספרותיים של פריז ופרש לטירה המשפחתית שבמחוז מולדתו שבה המשיך בעבודתו הספרותית. ב-1631 פרסם את ספרו "הנסיך" שבו הוא מלמד סנגוריה על המלך לואי השלושה עשר ועל הקרדינל רישלייה. ב-1634 הוזמן להצטרף לאקדמיה הצרפתית שבה היה אחד החברים הראשונים, אם כי המשיך להתגורר בטירתו, וכנראה לא השתתף בישיבותיה. ב-1636 הופיעה המהדורה השנייה של מכתביו. הוא המשיך לכתוב מסות ומאמרים ובהם ביקורת ספרותית, בין היתר על ספר "המסות" של מישל דה מונטן. הוא כתב גם את "סוקרטס הנוצרי" שהיא מסה על תורת המוסר הדתי.

בשנותיו האחרונות חילק את כספו למטרות צדקה, ולפני מותו פרש למנזר בעיר אנגולם שבו נפטר ב-1654.

מכתביו של ז'אן לואי גז דה בלזאק, ששלט גם בשפות האיטלקית והספרדית, נועדו בעיקר כדי להשפיע על המשתתפים בחוגים הספרותיים לטהר את הלשון הצרפתית. מכתבים אלה מצטיינים בסגנון מדויק ובהיר, ומשום כך הוא נחשב למתכן הפרוזה בלשון הצרפתית, כשם שפרנסואה דה מאלרב נחשב למתכן השירה הצרפתית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן לואי גז דה בלזאק** בוויקישיתוף
* ז'אן לואי גז דה בלזאק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257992605171
* BNE: XX1384439
* BnF: cb11890042g (data)
* CANTIC: a10472253
* GND: 118656953
* ICCU: SBLV078092
* ISNI: 0000 0001 1444 3046
* LCCN: n50019970
* NKC: ola2001100145
* NLA: 35188470
* NLG: 132100
* NTA: 069332843
* SELIBR: 176690
* SNAC: w64x9bzg
* SUDOC: 026703068
* Trove: 857523
* VcBA: 495/18862
* VIAF: 54143917
* WorldCat: lccn-n50019970

 |
**אלון נתן** (נולד ב-26 בינואר 1967) הוא כדורגלן עבר ומנכ"ל ישראלי.

ככדורגלן שיחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי תל אביב, בני יהודה תל אביב ונבחרת ישראל. נתן, שזכה לכינוי "אלוני", התבלט ביכולתו הטכנית הגבוהה, אך נאלץ לפרוש מכדורגל בגיל צעיר בגלל פציעה.

לאחר פרישתו נכנס לענף הנדל"ן והיה שותף ומנכ"ל חברת הבנייה צ. לנדאו עד קריסתה.

קריירת משחק
-----------

אלון נתן הצטרף כבר בגיל 7 לקבוצת הנערים של מכבי תל אביב, ובמדיה התקדם עד שבעונת 1983/1984 עלה לקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך נתן עוד בטרם מלאו לו 17, כשעלה כמחליף בהפסדה הביתי 2-0 להפועל לוד, ב-1 באוקטובר 1983. הופעתו הראשונה בהרכב נערכה כחודש אחר כך, ובה כבש נתן שער יתרון לזכות קבוצתו במשחק הדרביי שהסתיים בהפסד 2-1 להפועל תל אביב. עונת הבכורה של נתן הסתיימה עם 22 הופעות ושני שערים.

בעונה שלאחר מכן רשם אלון נתן 26 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים. שניים משעריו נכבשו במשחקי הדרבי מול הפועל תל אביב, ובסך הכל כבש ארבעה שערים במשחקים אלו במהלך הקריירה.

עונת השיא של נתן הייתה עונת 1986/1987. הוא כבש במהלכה עשרה שערי ליגה, והוסיף שער נוסף בחצי גמר גביע המדינה מול בית"ר ירושלים. באותה עונה, חגג נתן תואר ראשון עם מכבי תל אביב, ואף כבש בבעיטות הכרעה בניצחון הקבוצה בגמר הגביע על מכבי חיפה. עם סיום העונה, ערך נתן את הופעתו הראשונה והיחידה במדי נבחרת ישראל. הוא עלה כמחליף בהפסד 4-0 לברזיל במשחק ידידות שנערך באצטדיון רמת גן ב-1 ביוני 1987.

גם בעונת 1987/1988 זכתה הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון על הפועל תל אביב במשחק הגמר, בו נתן לא שותף. בסך הכל שיחק נתן שבע עונות במכבי תל אביב, שהתאפיינו במספר רב של פציעות. למרות זאת, על אף תקופה לא מוצלחת של הקבוצה, הצליח נתן להתבלט בכישרונו. הוא כבש 29 שערי ליגה עבור הקבוצה, ב-150 הופעות.

במהלך עונת 1990/1991, תוך שהוא מתאושש מפציעה, הודיע נתן על פרישה ממשחק, אך לבקשתו גיורא שפיגל הושאל נתן לקבוצת בני יהודה תל אביב אותה אימן. הוא הספיק לערוך 13 הופעות ליגה במדיה, בהן כבש שער אחד, וכמו כן ארבע הופעות בגביע המדינה בהן כבש ארבעה שערים נוספים. לאחר שנפצע פעם נוספת, נאלץ נתן לפרוש ממשחק פעיל, עוד לפני שהיה בן 24. החלטתו התקבלה גם עקב רצונו לעזור בעסקים של משפחתו, במפעל "מרס תעשיות, זכוכית ומנורות".

נתן הוסיף לשחק במדי מכבי תל אביב בטורנירי קבוצת הוותיקים של המועדון.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* גביע המדינה (2): 1986/1987, 1987/1988

חיים אישיים
-----------

אלון נתן הוא בנו של שלמה (מוני) נתן, שחקנה לשעבר של מכבי יפו.

נשוי לליאת נתן ולהם ארבעה ילדים.

בשנת 2010 מונה אלון נתן לתפקיד המנכ"ל של חברת הבנייה צ. לנדאו. בקיץ 2014, בעקבות מבצע צוק איתן, הגישה החברה בקשה להקפאת הליכים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* עמוד השחקן באתר מכבי תל אביב
* עמוד השחקן במוזיאון בני יהודה
* עדי רובינשטיין‏, איש הזכוכית, באתר וואלה!‏, 28 באפריל 2005

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אשר גולדברג, ‏‏"הגול שלי היה שילוב של מראדונה ומסי", באתר ספורט1, 31 בדצמבר 2021
2. ↑  מערכת ספונסר, אלון נתן התמנה למנכ"ל קבוצת חברות הבניה צ. לנדאו, ‏12 בדצמבר 2010
3. ↑  אורי חודי, ‏פשיטת רגל גדולה בנדל"ן: חברת הבנייה צ. לנדאו מבקשת הקפאת הליכים בשל "התייקרות תשומות, הקיפאון בשוק, מצוקת האשראי ומבצע צוק איתן", באתר גלובס, 19 באוגוסט 2014
4. ↑  אלפי שאולי, צ. לנדאו בהקפאת הליכים; "הרוכשים מוגנים", באתר ynet, 20 באוגוסט 2014
**אלכסנדר אנדרייביץ' סבצ'ין** (ברוסית: **Александр Андреевич Свечин**;‏ 17 באוגוסט 1878 – 29 ביולי 1938) היה גנרל-מאיור רוסי אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה ושימש לתקופה קצרה כראש המטה הכללי של הצבא האדום. הוצא להורג במהלך הטיהורים הגדולים.

ביוגרפיה
--------

סבצ'ין נולד באודסה ב-17 באוגוסט 1878. אביו ואחיו היו שניהם גנרלים בצבא הרוסי. הוא למד בבית ספר לצוערים בסנט פטרבורג ולאחר מכן בבית הספר לתותחנים מיכאילובסקי, וב-1899 התגייס לצבא האימפריה הרוסית. ב-1903 הוא סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי. בין 1904–1905 לחם במלחמת רוסיה-יפן כמפקד פלוגה ברגימנט הסיבירי ה-22. לאחר מכן שימש כקצין מטה במפקדת הקורפוס ה-16 ובמפקדת הארמייה המנצ'ורית ה-3.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא מונה למפקד רגימנט הרובאים הפיני ה-5. לאחר מכן מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-7. ב-1916 הועלה לדרגת גנרל-מאיור ומונה למפקד דיוויזיית הים השחור. בהמשך מונה לראש מטה הארמייה ה-5. לאחר מהפכת אוקטובר הצטרף לבולשביקים, ולפיכך מונה למפקד המחוז הצבאי סמולנסק. אחיו, לעומת זאת, הצטרף לצבא הלבן ולחם כנגד הבולשביקים. ב-2 באוגוסט 1919 הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא האדום. באוקטובר של אותה שנה, בעקבות סכסוך עם המפקד העליון יואכים ואצטיס, הוא פוטר מתפקיד הרמטכ"ל והתמנה לתפקיד פרופסור באקדמיית המטה הכללי.

בפברואר 1931, הוא נעצר במהלך טיהור של קצינים לשעבר בצבא הצאר. סבצ'ין נידון לחמש שנות מאסר בגולאגים. גזר הדין לא בוצע, וכבר בפברואר 1932 הוא חזר לשירות. הוא נעצר שוב במהלך הטיהורים הגדולים, והואשם ב"השתתפות בארגון אנטי-מהפכני" ו"אימון טרוריסטים". הוא הוצא להורג ב-29 באוגוסט 1938. שמו טוהר ב-1956.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר סבצ'ין באתר המוקדש לצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה
* אלכסנדר סבצ'ין במילון האנציקלופדי הצבאי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007390400105171
* GND: 119458055
* ISNI: 0000 0000 8204 1092
* LCCN: n92083713
* NKC: js20020925210
* NLK: KAC2018A1253
* NTA: 100611060
* SELIBR: 375139
* SUDOC: 18781046X
* VIAF: 18032341
* WorldCat: lccn-n92083713

 |
שגריר ארצות הברית בישראל טום ניידס מסייע בעמותה אריזת מזון לנזקקים לכבוד ראש השנה ה'תשפ"ג (2022)
**לקט ישראל** הוא בנק המזון הגדול בישראל אשר הוקם בשנת 2003 והוא בין הארגונים היחידים העוסקים בהצלת מזון בלבד, למען הזקוקים לו.

פעילויות העמותה
---------------

הצורך ההולך וגדל במזון בקרב חלק ניכר באוכלוסייה, ומנגד – עודפים רבים של מזון שנזרקים, הובילו בשנת 2003 להקמת ארגון לקט ישראל על ידי ג’וזף גיטלר.

עם עלייתו ארצה, נחשף ג'וזף לסיפוריהם של אנשים נורמטיביים, שלמרות עבודתם המאומצת אינם מצליחים לפרנס בכבוד את משפחותיהם. הוא הבין שהסטטיסטיקה המדאיגה של העוני במדינת ישראל איננה משקפת רק את אותן "אוכלוסיות מיוחדות", אלא מתייחסת למאות אלפי ישראלים חרוצים העובדים ונאבקים כדי לשרוד - אך נותרים מתחת לקו העוני. ג'וזף לקח חופשה מהעסק המשפחתי וחקר את הנושא.

הצורך היומיומי של עמותות ומוסדות הסיוע במזון למול כמויות עצומות של עודפי המזון האיכותי המושלכות- הובילו אותו לתובנה כי עליו לייבא ארצה את רעיון הצלת המזון, שהיה נפוץ ומוכר בארצות הברית והוא פשוט וטבעי: חיבור בין כמויות עצומות של עודפי מזון איכותי ומזין, לבין אלו הזקוקים לו. 

כיום, לקט ישראל, ארגון הצלת המזון הלאומי, מוביל את תחום הצלת עודפי המזון וכל עיסוקו הצלת מזון, למען הזקוקים לו. 

מדי יום אוסף הארגון עודפי מזון טריים, מזינים ומגוונים ממגוון מקורות: תוצרת חקלאית משדות של חקלאים.יות, מטעים ובתי אריזה, מזון מבושל מבתי מלון, מחברות קייטרינג, מבסיסי צה"ל ועוד.

את המזון מחלק הארגון ל־234,000 נתמכים מדי שבוע, באמצעות 265 עמותות שותפות בכל רחבי הארץ. הארגון פועל כל העת לחיפוש מקורות נוספים של עודפי מזון מתוך מטרה לממש את חזונו: הצלת כל עודפי המזון הראויים בישראל למען אלה הזקוקים להם.

על פי דו"ח אובדן המזון והצלת המזון של לקט ישראל לשנת 2021, מתוך כ-2.6 מיליון טונות של מזון המושלכים בישראל מדי שנה, ניתן להציל כמחצית מהכמות. מודל הפעילות של לקט ישראל מאפשר להפוך את עודפי המזון של האחד, למזון וביטחונו התזונתי של האחר, שידו אינה משגת.

ביוני 2018 הוענק תואר עמית כבוד ללקט ישראל ולמייסדה מהמרכז האקדמי רופין.[דרוש מקור]

ראו גם
------

* הצלת מזון
* בנק מזון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לקט ישראל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לקט ישראל (בעברית ובאנגלית)
* לקט ישראל, ברשת החברתית פייסבוק

* לקט ישראל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לקט ישראל, ברשת החברתית אינסטגרם

* לקט ישראל, ברשת החברתית LinkedIn

* לקט ישראל, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לקט ישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"
* הילה ויסברג, איך מסתדרות תשע בנות בדירה אחת?, באתר TheMarker‏, 21 ביולי 2011
* אביב לביא, במקום לזרוק לפח - המזון עובר לנזקקים, באתר nrg‏, 30 ביולי 2011
* אתר למנויים בלבד מיכל פלטי, אורה קורן, "4,000 עובדים ו-500 משאיות - זה כל מה שצריך כדי לחסל את הרעב בישראל", באתר TheMarker‏, 27 באפריל 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  המרכז החדש שמסייע למשפחות נזקקות בירושלים | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2021-09-23
2. ↑  משכן הקבע הראשון מסוגו בארץ של קבוצת "מצילות המזון" בשוק הסיטונאי בגבעת שאול בירושלים, באתר www.jerusalem.muni.il
3. ↑  אובדן מזון והצלת מזון בישראל
4. ↑  אתר למנויים בלבד ורד לי, איפה להתנדב: מי רוצה להציל מזון לטובת הזקוקים לו?, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2021
כריכת הספר בהוצאה העברית
**אַבָּא עָשִׁיר אַבָּא עָנִי** (באנגלית: **Rich Dad Poor Dad**) הוא ספר מסוגת "השיפור העצמי" מאת איש העסקים והסופר רוברט קיוסאקי, יפני-אמריקאי אשר גר בצעירותו בהוואי. הספר יצא לאור לראשונה ב-1 באפריל 2000, ובישראל הוא יצא לאור בהוצאת מטר. ב־2022 יצא לאור במהדורה מחודשת עם תובנות חדשות ממה שקרה בשנים אלו.[דרוש מקור]

איש מעולם לא הוכיח שהאבא העשיר, האיש שלכאורה נתן לקיוסאקי את כל העצות בספר לגבי חיי העשירים - אמיתי. כמו כן מעולם לא תועדו רזרבות עושר גדולות שהיו לקיוסאקי לפני פרסום הספר ב-1997.

התוכן
-----

לקיוסאקי היו שני אבות: האחד עני והשני עשיר. לאביו הביולוגי הוא קרא עני, לא משום שחסר לו כסף, אלא משום שהיה שכיר ושאף להתקדם. האב העשיר היה אביו של חברו הטוב, מייק. קיוסאקי כינה את אביו של מייק "אבא עשיר", מכיוון שהאיש רצה לחיות בעושר כבעלים של חברה ולא כעובד שכיר. קיוסאקי מתאר בספרו, "אבא עשיר אבא עני", את ילדותו בחיק משפחתו הביולוגית ואת ילדותו בחיק משפחתו של חברו מייק ואביו ה"עשיר". 

קיוסאקי מביע אכזבה ממערכת החינוך וטוען שהיא אינה מכינה את הילדים לעולם האמיתי, העולם הפיננסי, כיוון שאיננה מלמדת השכלה פיננסית. הוא פונה אל הילדים, שהם למעשה המבוגרים של העתיד, ומלמד אותם ואת הוריהם את סודות העושר בשפה פשוטה וברורה. הוא מספק להם דרך מחשבה ייחודית, שלפיה יוכלו לחיות חיים מאושרים וללא דאגות כלכליות. קיוסאקי טוען כי בוגרי מערכת החינוך מבלים את כל חייהם במרוץ עכברים, ובספרו הוא מלמד כיצד לצאת ממנו לדרך חיים טובה יותר.

### חלוקת האנשים לרביעים

קיוסאקי מתאר בספרו כיצד מחולקים אנשי העולם לרביעים:

* רביע E - מתאר שכירים.
* רביע S - מתאר עצמאיים בעלי עסק קטן (עד 500 אנשים).
* רביע B - מתאר אנשי עסקים.
* רביע I - מתאר משקיעים.

ההבדל בין רביעים S ו-B הוא שאנשי רביע S הם בעלי עסק קטן, כגון רופא פרטי ובעל מסעדה שכונתית, שבהם בעל העסק הוא האדם החכם ביותר בתחום הנתון מבין אנשי צוותו, ואילו אנשי רביע B הם בעלי עסק גדול, אשר יש לו סניפים, והם שוכרים אנשים חכמים מהם על מנת לנהל את העסק. קיוסאקי טוען כי כ-80 אחוז מאוכלוסיית העולם משתייכים לרביעים E או S, והיתר – לרביעים B או I. הוא טוען כי בשני הרביעים הראשונים האדם עובד בשביל הכסף, כלומר, מרוויח כסף בהתאם למספר שעות העבודה אותן הוא משקיע, ולכן סכום זה מוגבל, וכמעט בלתי אפשרי להתעשר בדרך זו. לעומת זאת, טוען קיוסאקי בספרו, כי ברביעים B ו-I, הכסף עובד בשביל האדם, ובדרך זו ניתן למנף את ההכנסות וליצור הכנסה פסיבית בלתי מוגבלת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אבא עשיר אבא עני** |

* האתר הישראלי הרשמי של רוברט קיוסאקי - אבא עשיר אבא עני
* סיכום הספר של רוברט קיוסאקי - אבא עשיר אבא עני
* אבא עשיר אבא עני, באתר OCLC (באנגלית)
* מידע על אבא עשיר אבא עני בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* אבא עשיר, אבא עני : מהדורה מעודכנת ומורחבת. מטר, 2022. לקריאה ב"פסיק, הספרייה הדיגיטלית" (זמין לסטודנטים וחוקרים).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Helaine Olen, Rich Dad, Poor Dad, Bankrupt Dad?, October 10, 2012, Forbes

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX3338773
* BnF: cb454526408 (data)
* LCCN: no2017166239
* VIAF: 316835210
* WorldCat (עם VIAF): 316835210

 |
**קורוזל טאון** (באנגלית: **Corozal Town**) היא בירת מחוז באותו שם בבליז. העיירה ממוקמת במרחק של 135 ק"מ מצפון לבליז סיטי ו-15 ק"מ מהגבול עם מקסיקו. עד היותה עיירה בשנות הארבעים של המאה ה-19, היא הייתה אחוזה פרטית. רוב תושביה הם צאצאי פליטי מלחמת הקאסטות שהתחוללה בחצי האי יוקטן שבמקסיקו במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19. רוב העיירה בנויה על חורבותיה של עיר עתיקה של תרבות המאיה שנקראה צ'טומל, שעל שמה קרויה העיר צ'טומל שבמקסיקו. העיירה ניזוקה קשות בסופה טרופית ב-1955 ומאז נבנתה מחדש באופן נרחב.

היסטוריה
--------

קורוזל טאון, שהיא העיר הצפונית ביותר בבליז, נוסדה ב-1848 על ידי פליטים מהמרד של אנשי המאיה נגד השלטון הספרדי בחצי האי יוקטן השכן. מרד זה, הידוע בשם "מלחמת הקאסטות", החל כמלחמה כנגד הספרדים, אך בסופו של דבר הפך למלחמה כנגד המסטיסים, בני תערובת של אינדיאנים וספרדים, שהיו בני ברית מובהקים של הספרדים ולפיכך אויבים מושבעים של בני המאיה.

טבח שהתרחש בעיר בלאקאר, מעוז מסטיסי במרחק כ-50 ק"מ מצפון לקורוזל, גרם בסופו של דבר להגירתם של אלפי מסטיסים מבלאקאר וסביבותיה. בין השנים 1848 – 1856 חצו מעל 10,000 פליטים את ריו אונדו, הנהר שכיום מהווה את הגבול בין מקסיקו לבליז. מהגרים אלה חיפשו מקלט בצפון בליז ועקב כך גדלה אוכלוסייתה של קורוזל טאון ל-4,500 תושבים. ג'יימס בלייק, שהיה הבעלים של האדמות במחוז קורוזל, אפשר להם להתיישב באזור וסייע להם להקים ענף כלכלי חדש, גידול קני סוכר.

הפליטים המסטיסים היו רחוקים מלשבת בהשקט ובבטחה בקורוזל, שכן האינדיאנים של המאיה מהבסיס של סנטה קרוס בראבו שבמקסיקו (כיום, קארייו פוארטו), ביצעו כמה פלישות לעיר. כצעד הגנתי, הפכה קורוזל להיות עיר מבוצרת והמבצר פורט באלרי נבנה במקום ב-1870. כיום, שרידי המבצר הם חלק מבית הדואר המרכזי של קורוזל.

המהגרים הביאו איתם את תרבות המסטיסים: השימוש בשפה הספרדית ובשפת המאיה של יוקטן, הדת הקתולית ותרבות המאיה, את המבנה המשפחתי שלהם ואת אורח חייהם. עד מהרה התפתח העתק מקומי של החברה היוקטנית בתחומי המושבה שהייתה בשליטה בריטית.

מעבר למפרץ, מול קורוזל, שוכנות חורבותיה של סרוס (Cerros), שהייתה אחת ממרכזי הסחר החשובים ביותר של תרבות המאיה לאורך החוף ושם התפתחה המלוכה הראשונה של תרבות זו. שרידי העיר כוללים כמה מקדשים, כיכרות, תעלות ומבנים נוספים.

בתוככי קורוזל ניתן לראות שרידי אתר נוסף מתרבות המאיה מהמאה ה-14, הידוע בשם סנטה ריטה. הפירמידה, ששכנה בנקודה הגבוהה בעיר, שלטה על האזור במשך יותר מאלפיים שנה. לאחרונה נתגלו אתרי קבורה עשירים בחפצי קבורה ותכשיטים. סנטה ריטה הייתה ככל הנראה חלק מצ'טומל העתיקה, בירת המאיה האזורית בתקופת ניסיון הכיבוש הספרדי הראשון בראשית המאה ה-16. חורבות סנטה ריטה שוכנות ליד בית החולים של קורוזל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורוזל טאון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קורוזל טאון
* קורוזל טאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד האוכלוסין של בליז 2010, עמ' 8

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018090603
* VIAF: 609145424570986831042
* WorldCat (עם VIAF): 609145424570986831042

 |
**אללהייאר סייאדמנש** (בפרסית: **اللهیار صیادمنش**; נולד ב-29 ביוני 2001 באמול שבאיראן) הוא כדורגלן איראני, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת האל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת איראן.

קריירת מועדונים
---------------

סייאדמנש גדל במחלקות הנוער של אראש אמול, פדידה סארי וסאיפא.

ב-12 ביוני 2018 חתם סייאדמנש על חוזה לחמש עונות באסתקלאל טהראן מליגת העל האיראנית. בסך הכל ערך 15 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-3 במאי 2019 חתם סייאדמנש על חוזה לחמש עונות בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית. ב-2 בספטמבר הושאל למשך עונה אחת לאיסטנבולספור מליגת המשנה הטורקית.

ב-6 באוקטובר 2020 הושאל סייאדמנש לזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית למשך עונה וחצי. ב-25 באוקטובר ערך סייאדמנש את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על רוך לבוב במסגרת הליגה. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה במועדון. בסך הכל ערך 35 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 12 שערים.

ב-31 בינואר 2022 הושאל סייאדמנש למשך חצי עונה להאל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לפרסטון נורת' אנד במסגרת הליגה. ב-15 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על קארדיף סיטי במסגרת הליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-6 ביוני 2019 ערך סייאדמנש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן, בניצחון 0–5 על נבחרת סוריה במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, והפך למבקיע הצעיר ביותר בהיסטוריה של נבחרת איראן, כשהוא שובר את שיאו של סעיד עזת-אללהי בכשנתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אללהייאר סייאדמנש** בוויקישיתוף
* אללהייאר סייאדמנש, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Allahyar Sayyadmanesh Joins Iran’s Esteghlal on Five-Year Contract באתר Tasnim News Agency, ‏ 12 ביוני 2018 (באנגלית)
2. ↑  Iran’s Sayyadmanesh Officially Joins Fenerbahce באתר Tasnim News Agency, ‏ 2 ביולי 2019 (באנגלית)
3. ↑  Fenerbahçe Allahyar Sayyadmanesh'i İstanbulspor'a kiraladı באתר Hurriyet, ‏ 3 בספטמבר 2019 (בטורקית)
4. ↑  Официальный сайт ФК "Заря" – Луганск באתר הרשמי של זוריה לוהנסק, 6 באוקטובר 2020 (באוקראינית)
5. ↑  Bilgilendirme באתר הרשמי של פנרבחצ'ה, 31 בינואר 2022 (בטורקית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אללהייאר סייאדמנש"**.
**קלווין מארק ויליאמס** (באנגלית: **Kelvin Mark. Williams**, ‏ 19 באוקטובר 1956 קלארקסוויל, טקסס) הוא מוזיקאי בלוז וגוספל אמריקאי. ויליאמס הוא גם כומר והוא מכונה "The Texas Blues Preacher" - "מטיף הבלוז מטקסס".

קורות חיים
----------

הוא נולד ב־1956 בקלארקסוויל (Clarksville) כבנם של אדי ר.ט. ויליאמס (שידע לנגן בהרמוניקה) ושל סדי מיי סיזר. גדל על יד אייברי, מחוז "הנהר האדום", צפון מזרח טקסס, והחל ללמוד לנגן בגיטרה בגיל שבע, מבלוזיסט, שייתכן והיה אלמור ג'יימס, בדקאב (DeKalb), טקסס. אחרי שסיים לימודי תיכון בעיירת הולדתו בשנת 1975 שרת בשנים 1981-1975 בכוח הצוללות של הצי האמריקאי. בשנת 1980 התחזק באמונה הנוצרית הבפטסיטית. מה שלדבריו נתן לו השראה לבצע בלוז וספיריטואלז תוך נגינה בגיטרה ובהרמוניקה. בתום השרות הצבאי עבר לגור בקליבלנד, אוהיו. שם הקים משפחה והתחיל קריירה מוזיקלית, לרבות במסגרת מקהלות גוספל ורביעיות בפטיסטיות מקומיות.

בשנת 1995 הוסמך ככומר של הכנסייה הפנטיקוסטלית של הקדושה *Church of God in Christ* (כנסיית האלוהים במשיח).אולם תוך זמן קצר איבד את משרתו ובגלל קשייו לפרנס את המשפחה נאלץ להתגרש. בשנת 1996 בנוסף לעבודתו ביום (עסק בקבלנות משנה) הקים להקה בשם Chicago/Delta Blues Band והופיע איתה בלילות. המשיך גם לדרוש דרשות ברחובות קליבלנד ובמספר כנסיות שהיו מוכנות לארחו. אחרי שעסקו לא הצליח חזר לטקסס, זכה לסיוע מצד אמו והתיישב בדאלאס. שם התחתן בשנית. בהמשך הופיע עם הלהקה הקרויה Texas/Delta Blues Band וה-CD וה- DVD שהוציא סימנו פריצת דרך משמעותית בקריירה המוזיקלית שלו בארצו ומחוצה לה. הוא הושפע מהמוזיקאים ג'ון לי הוקר, וילי ג'ונסון העיוור, ר. ל. ברנסייד ועוד.

בשנת 2013 ק. מ. ויליאמס הופיע בתל אביב.

רוב האלבומים הוא הוציא תחת מותג פרטי, אך בשנת 2016 הוא הוציא אלבום בחברת תקליטים קלאופטרה רקורדס.

קישורים חיצוניים
----------------

* ק. מ. ויליאמס, באתר Last.fm (באנגלית)
* ק. מ. ויליאמס, באתר AllMusic (באנגלית)
* ק. מ. ויליאמס, באתר Discogs (באנגלית)
* קטע קול ערן סבאג, "חיים של אחרים" על ק. מ. ויליאמס‏, 6 בינואר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  3faces of the blues
**יוסף נסים** (נולד ב-18 בדצמבר 1946) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שירת בצה"ל קרוב ל-20 שנה בתפקידי פיקוד. במלחמת יום הכיפורים לחם בקרבות הבלימה במסגרת חטיבה 188 (חטיבת ברק) ברמת הגולן ונפצע קשה במהלך כיבוש החרמון כשהוביל את הטור המשוריין שתיגבר את חטיבת גולני. על חלקו בקרבות עוטר בעיטור המופת. הוא נשוי לדינה, ואב לשלושה ילדים.

ביוגרפיה
--------

יוסף נולד בתל אביב למשפחה שעלתה מיוון בשנת 1932. במהלך שירותו הצבאי סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, למד לתואר שני בניהול וכלכלה באוניברסיטה העברית. בהמשך סיים תואר שני בניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1985 סיים את שירותו הצבאי ופנה לעולם העסקים בו ביצע תפקידי שווק בחברת אלול טכנולוגיות. החל משנת 1990 שימש כמנכ"ל חברת סייפן מכשירי דיוק, אשר רכשה את חברת קרמירה אותה ניהל ביחד עם סייפן.

בשנת 1996 הצטרף למכבי שירותי בריאות במסגרתה ביצע 6 תפקידי ניהול בכירים הכוללים ניהול מחוזות, הקמת וניהול אגף הרכש, ניהול אגף משאבי אנוש וראש מחוז השרון בתפקידו האחרון. במשך למעלה מעשר שנים שימש כיו"ר ועדת המכרזים בנוסף על תפקידיו הניהוליים.

צה"ל
----

במלחמת יום הכיפורים היה סגן מפקד גדוד 74 בחטיבה 188. לחם עם החטיבה ברמת הגולן בקרבות הבלימה הקשים. ב-21 באוקטובר פיקד על כוח הטנקים שהשתתף במבצע קינוח, המבצע לכיבוש החרמון מידי הסורים. במהלך הפעולה נפצע קשה. על פועלו במלחמה קיבל את עיטור המופת.

לאחר פציעתו הקשה במלחמת יום הכיפורים חזר לתפקידי מטה שונים במסגרת המטה הכללי וחיל השריון. שימש כנספח יבשה הראשון של צה"ל בשגרירות ישראל בוושינגטון ונטל חלק בצוות השיתוף פעולה אסטרטגי עם צבא ארצות הברית. במהלך שירותו במטכ"ל התמנה בין היתר כמפקד היחידה לשיתוף פעולה עם צבא ארצות הברית. במסגרת תפקידו ביצע תרגילים משותפים עם צבא ארצות הברית ושימש כמפקד מרכז ההתראה של צה"ל (כאיש מילואים) במלחמת המפרץ הראשונה.

תפקידים ציבוריים (בהתנדבות)
---------------------------

* יו"ר העמותה לניהול ופיתוח משאבי אנוש
* חבר מועצת מכבי שירותי בריאות
* חבר הנהלת מכבי שירותי בריאות
* חבר הוועד המנהל של עמותת הידידים של בית החולים ״בית רבקה״

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור העיטור, באתר הגבורה
* "תחליף גלגל מהר, אחרת המלחמה תיגמר בשביל שנינו", באתר הגבורה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438332005171
* VIAF: 190148874408149620968
* WorldCat: viaf-190148874408149620968

 |
**יסמין לוי** (נולדה ב-25 במרץ 1975) היא אשת תקשורת העוסקת בתרבות האינטרנט, עיתונאית וסופרת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

לוי נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה. היא בתם של דוד לוי, מהנדס שדות תעופה ואיש עסקים, והשחקנית ברכה נאמן. סיימה קורס קופירייטינג אצל תרצה גרנות ותואר בתקשורת וניהול מהמסלול האקדמי המכללה למנהל.

החלה את דרכה ככתבת בשבועון "רייטינג" בעריכת יובל נתן. השתתפה במספר תוכניות על סלבריטאים ב"ערוץ הבידור".

בהמשך החלה לכתוב את המדור "שליחות קטלנית" במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". כעבור זמן קצר הפכה למראיינת בתחום התרבות והבידור במוסף. במסגרת עבודתה ראיינה לוי מפורסמים בארץ וחלק מכתבותיה הופיעו על שער המוסף תחת עריכתו של ניר חפץ והעורך גדי בלום.

לאחר שבע שנים במוסף "7 ימים", עברה לוי לפעול באינטרנט. היא בעלת האתר "מיס טומורו" ומפרסמת בו פוסטים אישיים המלווים בצילומים.

ב-2014 פרסמה את הרומן העתידני "נטופיה" שכתבה עם בן זוגה דאז, גל מור, ויצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים. הספר הוא רומן דיסטופי על רשת חברתית מתקדמת שמתנהלת באמצעות מחשבות. באותה שנה ערכו לוי ומור קמפיין מימון המוני לתרגום "נטופיה" לאנגלית שהסתיים בהצלחה. הספר הפך באמזון לרב-מכר בקטגוריית "סייבר פאנק".

בשנים 2014–2016 כיהנה בתפקיד סגנית העורך הראשי באתר "חורים ברשת". העורך הראשי והבעלים הוא גל מור.

ב-2016 החלה לוי לעבוד כמשנה לעורכת הראשית באתר "סלונה".

ב-2020 פתחה לוי באתר "הארץ" את הבלוג "פוסט מורטם", שבו היא מפרסמת טור דעה שבועי. בשנת 2021 החלה לכתוב באתר ביקורות טלוויזיה, בעיקר של משדרי חדשות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסמין לוי** בוויקישיתוף
* יסמין לוי, באתר "חורים ברשת"
* דוד אברהם‏, בורג במערכת, באתר וואלה!‏, 9 במאי 2013
* אורית נבון, ‏מחוברים פלוס, באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2014
**אלכסנדר זכארייביץ' מישלאייבסקי** (ברוסית: **Александр Захарьевич Мышлаевский**;‏ 24 במרץ 1856 – 1920) היה גנרל רוסי אשר התפרסם כמי שפיקד על הארמייה הקווקזית במהלך קרב סריקמיש.

ביוגרפיה
--------

מישלאייבסקי נולד בזלטופול ב-24 במרץ 1856. הוא למד בגימנסיית ז'יטומיר, וב-1874 התגייס לצבא האימפריה הרוסית. לאחר מכן למד בבית הספר לתותחנים "מיכאילובסקי" ובאקדמיית המטה הכללי "ניקולייב". בין השנים 1884–1898 הוא שרת במחוז הצבאי קייב ובמטה הכללי הרוסי. לאחר מכן עבד במחלקה להיסטוריה צבאית של אקדמיית המטה הכללי "ניקולייב" עד 1905, ובמקביל שימש כראש הארכיון המדעי הצבאי של המטה הכללי עד 1903. בין מרץ לספטמבר 1909 הוא שימש כמממלא מקום ראש מנהל המטה הכללי. לאחר מכן הועבר לשמש כמפקד הקורפוס הקווקזי ה-2. בדצמבר 1913 הוא עבר לתפקיד עוזר למשנה למלך בקווקז.

ב-1914, לאחר הפלישה העות'מאנית לקווקז, מונה מישלאייבסקי למפקד הארמייה הקווקזית והוטל עליו לעצור את הפלישה. בדצמבר של אותה שנה, נכנסו כוחותיו לקרב עם העות'מאנים בעיירה סריקמיש. הרוסים הצליחו אך בקושי להגן על העיירה בפני התוקפים. מישלאייבסקי נתקף פאניקה, הוציא פקודת נסיגה ונמלט בעצמו לטיפליס. בפועל, הפקודה לא הועברה, וסגנו של מישלאייבסקי גאורגי ברכמן, תפס את הפיקוד על הארמייה יחד עם ראש מטהו ניקולאי יודניץ'. יחד, הם הצליחו לעצור את ההתקדמות העות'מאנית. בטיפליס, מישלאייבסקי כתב דו"ח בו תיאר בצצורה פסימית את ההתקדמות העות'מאנית בקווקז. הדו"ח שלו גרם לבהלה המונית בעורף הרוסי.

בפועל, ברכמן ויודניץ' זכו לניצחון מזהיר על העות'מאנים. הם הדפו אותם מכל שטחי האימפריה ופתחו בפני הצבא הרוסי את הדרך לאנטוליה. בעקבות כך, נודע מישלאייבסקי ברוסיה בתור "גנרל הפאניקה". בינואר 1915 הוא הודח מהפיקוד על הארמייה, ויודניץ' מונה למפקד החדש. כעבור חודשיים הוא סולק מהצבא. כעבור מספר חודשים הוא הוחזר לצבא והועסק בתעשיית המתכת הצבאית. לאחר מהפכת פברואר הוא מונה למפקד המחוז הצבאי קאזאן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר מישלאייבסקי באתר המוקדש לצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה
* אלכסנדר מישלאייבסקי באנציקלופדיה הרוסית הגדולה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1016030398
* VIAF: 187185955
* WorldCat: viaf-187185955

 |
מקרן של מכונית
מערכת הקירור של פורד מודל T
**מערכת הקירור** ברכב היא מערכת שנועדה להבטיח שטמפרטורת העבודה של מנוע הרכב לא תעלה יתר על המידה. ללא מערכת קירור עלולים חלקי המנוע להתפשט עקב חום (במידה שונה) ולהתעוות עד כדי גרימת נזק בלתי הפיך למנוע. לדוגמה, עקב התחממות עלולות בוכנות מנוע להפסיק לנוע בצילינדרים שלהן ולהשבית את המנוע.

ישנם כלי רכב העושים שימוש במערכת קירור אוויר בה החום מועבר אל צלעות קירור בבלוק המנוע עצמו. בעבר השתמשו רוב מנועי המכוניות והאופנועים בשיטה זו. שאר כלי הרכב עברו למערכת קירור סגורה מבוססת נוזל (המכונה "קירור מים"), בה הקירור מתבצע באמצעות רשת של צינורות ומעברים המובילים את חום המנוע באמצעות נוזל אל רדיאטור (מקרן חום).

קירור באמצעות נוזל
------------------

מערכת הקירור היא מערכת אטומה, על מנת למנוע אידוי של נוזל הקירור.

מבנה טיפוסי של מערכת קירור בנוזל במכונית כולל את החלקים הבאים:

מקרן (רדיאטור)מעין רשת צינורות מתכת להולכת נוזל הקירור המוקפים צלעות קירור כך שיש שטח מגע גדול יחסית בין הנוזל לאוויר. המקרן ממוקם בקדמת המכונית והוא חשוף לזרימת אוויר בזמן נסיעה כך שנוזל הקירור עובר צינון על ידי זרימת האוויר שנוצרת מתנועת המכונית וגם על ידי מאוורר עזר שמופעל חשמלית בעת הצורך או מכנית באופן קבוע על ידי רצועה. מאוורר חשמלי נשלט על ידי רגש חום ("יוניט חום") המודד את טמפרטורת נוזל הקירור וממתג זרם חשמלי להפעלת וכיבוי המאוורר כתלות בחומם.
משאבהמזרימה את נוזל הקירור מתחתית המקרן אל תוך מעברי נוזל הקירור במנוע, לצורך איסוף החום מגוף המנוע. המשאבה מופעלת על ידי חגורה שמסתובבת על ידי המנוע או על ידי מנוע חשמלי.
וסת חוםברז ששולט על כניסת נוזל קירור למעברי הקירור במנוע. הברז נפתח ונסגר בטמפרטורות מסוימות ונועד לחסום את זרימת נוזל הקירור כשהמנוע קר (למשל בהתנעת בוקר) כדי לאפשר התנעה קלה והגעה מהירה לטמפרטורת עבודה.
מכל התפשטותמכל פלסטי שמשמש למילוי או הוספת נוזל קירור וגם לאגירת עודפי הנוזל כתוצאה מהתפשטות נפחו בטמפרטורות גבוהות. צינור דק מחבר בין מכל הנוזל לחלקו העליון של המקרן.
צנרתצינורות גמישים להולכת נוזל הקירור מחלקו התחתון של המקרן למשאבה וממנה למנוע (תוך כדי מעבר בוסת החום) ומהמנוע בחזרה לחלקו העליון של המקרן.
נוזל קירורבדרך כלל מים רכים או מזוקקים שכוללים לרוב תוספות כנגד קפיאה ושיתוך (קורוזיה). אין משתמשים במי ברז בשל תכולת המלחים הגבוהה שלהם שגורמת לשיתוך מהיר, בפרט במנועי אלומיניום. חומר הקירור הוא מים רכים המכילים תוספים למניעת שחיקה וקפיאה (אתילן גליקול). יצרני רכב מסוימים מייצרים נוזלי קירור לפי מפרט שלהם. לדוגמה, נוזל הקירור של קונצרן פיאט נקרא "פאראפלו" וצבעו כחול, וזה של קונצרן פולקסווגן נקרא G12 וצבעו ורוד-אדום.
מצנן ביניים (אינטרקולר)מערכת שאינה משמשת לצינון המנוע אלא לקירור האוויר אשר יונק המנוע, לפני כניסתו לתא הבעירה. מצנן זה רלוונטי במנועים מוגדשים, והוא תורם לכמות (מאסת) האוויר הנכנס למנוע (ולכן גם לכוחו, בדומה לפעולת המגדש), מכיוון שאוויר קר יותר הוא יותר צפוף. בנוי בדומה לרדיאטור אלא שמזרים בתוכו אוויר. שטח פנים גדול בא במגע עם האוויר הקר שמחוץ לרכב, וכך מקרר את האוויר אשר נדחס על ידי המגדש (והתחמם בגלל הדחיסה). ממוקם בדרך כלל בחזית הרכב.

ראו גם
------

* מערכת קירור של מחשב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערכת קירור** בוויקישיתוף
**דאנקן הראשון** (באנגלית: **Duncan I**; בגאלית סקוטית: **דונכאד מק קריניין** - **Donnchad mac Crínáin** באיות עתיק, **Donnchadh mac Crìonain** באיות מודרני, כלומר "דאנקן בנו של קריניין";‏ נפטר ב-14 או ב-15 באוגוסט 1040) היה מלך סקוטלנד.

קורות חיים
----------

דאנקן היה בנו של קריניין מדאנקלד, ראש מנזר דאנקלד, ושל בת'וק, בתו של מלך סקוטלנד מלקולם השני.

בעת עלייתו לשלטון, לאחר מותו של סבו ב-25 בנובמבר 1034 היה דאנקן איש צעיר (בניגוד למתואר במחזהו של ויליאם שייקספיר), וככל הנראה בחר מלקולם בדאנקן כיורשו.

ג'ון מפורדון טוען כי דאנקן היה מלך סטרת'קלייד בעת הכתרתו כמלך סקוטלנד (וכי שלט בממלכת סטרת'קלייד בתקופת שלטונו של מלקולם). עוד טוען ג'ון מפורדון כי דאנקן נשא לאישה את אחותו של סיגורד הדני, רוזן נורת'מבריה. כיום היסטוריונים מפקפקים בשתי טענות אלה. בדברי ימי מלכי אלבה מצוין כי אשתו של דאנקן הייתה סות'ן (או סוזן).

לדאנקן ולסות'ן נולדו שני בנים: הבכור, מלקולם מלך בסקוטלנד בין השנים 1057–1093, והצעיר דונלד, מלך אחריו.

ישנה סברה לפיה מאל מוייר, רוזן את'ול היה בנו השלישי של דאנקן.

ראשית תקופת שלטונו של דאנקן עברה ללא אירועים מיוחדים, כאשר אחד מיועציו היה הדוכס מקבת'.

בשנת 1039 יצא דאנקן בראש צבא במטרה לצור על דרהאם - אולם מסע מלחמה זה הסתיים בכישלון. שנה לאחר מכן יצא דאנקן בראש צבא למוריי, ובמהלך מסע צבאי זה נהרג דאנקן בפיטגאווני (Pitgaveny) הסמוכה לאלג'ין שבמוריי, ככל הנראה ב-14 או ב-15 באוגוסט 1040 (מיקום האירוע מוזכר במאריאנוס סקוטוס ותאריכו מצוין בדברי ימי טיגרנאך).

אזכורים ספרותיים
----------------

דאנקן הראשון הוא המלך הזקן המוזכר במחזה "מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר. במחזה, נרצח דאנקן על ידי מקבת' השאפתן, שחשק בכסאו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאנקן הראשון, מלך סקוטלנד** בוויקישיתוף
* דאנקן הראשון, מלך סקוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דאנקן הראשון, מלך סקוטלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מלכי סקוטלנדבית אלפין ← **בית דאנקלד** ← בית מוריי ← **בית דאנקלד** ← בית באליול |
| --- |
| דאנקן הראשון | מלקולם השלישי | דונלד השלישי | דאנקן השני | דונלד השלישי | אדגר |
| 1034–1040 | 1058–1093 | 1093–1094 | 1094–1094 | 1094–1097 | 1097–1107 |
| אלכסנדר הראשון | דייוויד הראשון | מלקולם הרביעי | ויליאם הראשון | אלכסנדר השני | אלכסנדר השלישי |
| 1107–1124 | 1124–1153 | 1153–1165 | 1165–1214 | 1214–1249 | 1249–1286 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1023271796
* VIAF: 306356488
* WorldCat (עם VIAF): 306356488

 |
**עקמת** (בלועזית: **סקוליוזיס** (**Scoliosis**)) היא עיוות בעמוד השדרה, כאשר החוליות המרכיבות אותו סוטות לצד ביחס לקו האמצע, בזווית של 10 מעלות ומעלה. עיוות זה יכול להתבטא למשל באי-תאימוּת בגובה של צמד הכתפיים או המותניים.

העיוות מתחיל להופיע, בדרך כלל, בתקופת הילדות או בגיל ההתבגרות, כאשר צמיחת השלד מואצת, ועלול להחמיר עם הזמן.

מסיבה בלתי ידועה, מספר רב יותר של בנות סובלות מעקמת - יחס של כ-72:1 מול הבנים, עקמת משמעותית של 20 מעלות ומעלה.

רוב הסובלים מן התופעה לא מודעים לעקמת בגבם, אפילו בעקמת של 30 מעלות. רוב מקרי העקמת מתגלים במקרע,

תסמינים
-------

התסמינים של העקמת הם:

* תנוחה נטויה לצד מסוים
* התעייפות מהירה או כאבי גב בעמידה ממושכת
* גובה מותניים וכתפיים לא שווה
* גודל או מיקום לא סימטרי של החזה אצל נשים
* מרחק לא שווה בין הזרועות לגוף
* בגדים ש"לא יושבים טוב", קווי הבגד עומדים באלכסון
* בליטות לא שוות של הצלעות
* קושי בהתכופפות.

גורמים
------

על אף שסיבות רבות קושרות לעקמת, רוב מקרי העקמת ובמיוחד אלה המוצאים ביטוי רק לאחר גיל 10, נגרמים מסיבות לא ברורות. ידוע כי בעקמת האידיופתית הנפוצה ישנה השפעה תורשתית ברורה, אך בחדירות לא-מלאה, כלומר הגנים לא מוצאים ביטוי אצל כל נשא. ישנם מקרי עקמת הנגרמים כתוצאה מתסמונת אהלרס-דנלוס.

בניגוד לדעות רווחות, העקמת **אינה** נגרמת מיציבה לא תקינה, פעילות גופנית לא מאוזנת או ישיבה שפופה.

אבחון
-----

חישוב זווית קוב
אדם החושד בקיומה של עקמת בגבו עליו לפנות לרופא לבדיקות גופניות.

במשך הבדיקות הגופניות יש לבחון:

* את העור, לכתמים אנורמליים המצביעים על מחלת הנוירופיברומטוזיס.
* את כף הרגל, לעוויתות מבניות.
* את גובהם של שקעי עצמות הכסל בעת העמידה.
* את סדר הגודל של העיוות בעמידה ובכיפוף קדימה.
* גובה בלתי שווה של הכתפיים והשדיים.
* גובה לא שווה של הזרועות מן הרצפה בעת כיפוף קדימה.

יש צורך גם בצילום רנטגן או CT כדי לאמוד את המיקום, רמת המורכבות, הכיוון וסדר הגודל של העיוות. שיטה אחת לאומדן העקמומיות היא חישוב זווית קוב (Cobb), אשר מעריכה את העיוות מהצד העליון של החוליה העליונה ביותר המעורבת בעקמת עד לצד התחתון של החוליה התחתונה ביותר המעורבת.

טיפול
-----

הטיפול בעקמת תלוי במידת חומרתה, ולעיתים במידת בגרות השלד. האפשרויות המקובלות לטיפול הן, לפי סדר עולה של חומרת מצב:

* מעקב רפואי
* פיזיותרפיה
* מחוך אורתופדי - משמש למנוע מהעיוות להחמיר בשנות ההתפתחות של שלד צעיר.
* ניתוח, כגון חיבור חוליות.

ראו גם
------

* עקשת (גיבנת)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **עקמת** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עקמת** |

* עקמת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* נחשון רנד, עקמת עמוד השדרה(הקישור אינו פעיל), באתר "דוקטורס"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563220705171
* BnF: cb11944282c (data)
* GND: 4055267-6
* LCCN: sh85118750
* NKC: ph135031
* TA98: A02.2.00.008

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ולדימיר ניקולייביץ' ניקולייב** (ברוסית: **Владимир Николаевич Николаев**; נולד ב-16 במרץ 1959) הוא רוצח וקניבל רוסי; בשנת 1997 הוא נידון למוות, עונשו הוחלף במאסר עולם בשנת 1999.

ביוגרפיה
--------

עוד לפני הרציחות בילה ניקולייב את רוב חייו במוסדות כליאה על עבירות של גניבה, אלימות ושוד. את עונש המאסר הראשון הוא קיבל בשנת 1980, לאחר מכן נשפט פעמיים נוספות. הוא לא שהה בכלא זמן רב: כחודשיים-שלושה, כשהמאסר האחרון היה שבעה חודשים. בשבעת חודשי החופש האלה בשנת 1997 החל ניקולייב להרוג.

הרצח הראשון, כפי שאמר לימים ניקולייב, התרחש במקרה: במהלך ריב בשכרות, הוא הרג את חברו לשתייה עם מכת אגרוף. לאחר מכן ניקולייב, שלא ידע כי חברו לשתייה מת, לקח את הגופה לביתו, שם ניסה להחיות את חברו עם כמה מכות על לחייו ומים קרים מהמקלחת. לאחר שהבין שהוא מת, הוא החל לבתר אותו כדי להיפטר מהגופה, ואז החליט לטעום את מבשרו. הוא כרת חתיכה מרגלו, בישל אותה וטעם אותה. ניקולייב לא אהב את טעם הבשר. לאחר מכן טיגן את הביס הבא וסיים לאכול. חלק מהבשר נתן לחברו, שהביא את הבשר הביתה. אשתו הכינה פלמני, שלדברי ניקולייב היא אכלה בעצמה והאכילה את הילדים; ניקולייב החליף קצת מהבשר באלכוהול.

ניקולייב ביצע את הרצח השני בכוונה. עד מהרה נחשף ניקולייב: החבר, יחד עם אשתו, הכינו כיסונים, שניתנו גם לשכנים. טעמם של הכיסונים נראה לאלה חשוד, והם הראו לרופא את הבשר המוזר. הבדיקה הפשוטה ביותר הראתה כי הבשר הטחון מכיל עקבות של דם אנושי. עד מהרה נעצר ניקולייב בחשד לרצח. הוא הודה במהירות בפשעים.

החל מאפריל 2020 הוא חי וממשיך לרצות את עונשו ב"הדולפין השחור".

קישורים חיצוניים
----------------

* קניבל ניקולייב, סרטון באתר יוטיוב מתוך תוכנית הטלוויזיה "הנידונים לכל החיים"

הערות שוליים
------------

1. ↑
חליפה עם חצאית עיפרון,1954.
חצאית עיפרון, 2014
**חצאית עיפרון** היא חצאית ישרה, צרה המגיעה בדרך כלל לברכיים. היא נקראת על שם צורתה: ארוכה וצרה כמו עיפרון.

סגנון
-----

חצאית עיפרון ניתנת ללבישה בפני עצמה או כחלק מחליפה. בדרך-כלל יש לה פתח בחלק האחורי, או בצדדים, כדי להקל על התנועה של הלובשת. לפעמים מאחורה יש קפל צר. חצאיות עיפרון העשויות מבד גמיש כגון סריג לא צריכות פתח או קפל מאחור.

נהוג לנעול נעלי עקב עם חצאית עיפרון, בצירוף גרביונים, מראה המזכיר את עידן חצאית העיפרון הקלאסית של 1950. ניתן גם ללבוש חצאיות עיפרון עם נעליים שטוחות, מה שמקנה ללובשת מראה צעיר ומזכיר את שנות ה-60.

היסטוריה
--------

קודמתה של חצאית העיפרון במערב הייתה חצאית האבל בהשראת הבלט הרוסי, שרווחה בסוף המאה ה-19 אך לא הייתה נוחה להליכה.

המעצב הצרפתי כריסטיאן דיור הציג את חצאית העיפרון הקלאסית באוסף האופנה שלו ב-1954 . חצאית העיפרון  הפכה במהירות לפופולרית מאוד, במיוחד עבור לבוש משרדי. הצלחה זו נבעה  מרצונן של נשים ללבוש אופנות חדשות בעקבות מלחמת העולם השנייה, ולאחר הצנע הכלכלי בזמן המלחמה הקרה כאשר בדים היו יקרים.

בעיות בלבישת חצאית עיפרון
-------------------------

חצאית עיפרון מקשה על תנועות הלובשת. ההליכה היא אטית, וכניסה ויציאה ממכונית לוקחת בפועל יותר זמן. החצאית מקשה מאוד על פעילויות כגון טיפוס על סולמות ורכיבה על אופניים. כאשר יושבים, הרגליים צריכות להיות קרובות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חצאית עיפרון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Givhan, Robin (18 באוגוסט 2003). "Fall Fashions". *The Washington Post*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Glossary of Fabric & Fashion Terms". Kohl's Corporation. אורכב מ-המקור ב-2012-05-10. נבדק ב-3 בפברואר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Matheesha Abhishek. "Christian Dior the magic of fashion". נבדק ב-3 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אנדי בורנהאם** (באנגלית: **Andy Burnham**; נולד ב-7 בינואר 1970) הוא פוליטיקאי בריטי חבר מפלגת הלייבור. בורנהאם מכהן כראש עיריית מחוז מנצ'סטר רבתי ממאי 2017. קודם לכן כיהן כחבר הפרלמנט של הממלכה המאוחדת מטעם מחוז לי בשנים 2001–2017, כשר התרבות, התקשורת והספורט וכשר הבריאות בקבינט של גורדון בראון.

ביוגרפיה
--------

בורנהאם נולד בליברפול, למד בתיכון קתולי בסיינט הלן שבמחוז מרזיסייד. הוא בעל תואר שני באנגלית מאוניברסיטת קיימברידג'.

בנעוריו הצטרף למפלגת הלייבור. בשנים 1994 עד 1997 שימש עוזרה של חברת הפרלמנט טסה ג'וול. ב-1998 מונה ליועצו של שר התרבות, התקשורת והספורט כריס סמית.

ביוני 2001 נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז לי. הוא כיהן כחבר בוועדת הבריאות עד 2003. ב-2005 מונה לסגן שר במשרד הפנים וב-2006 לשר זוטר במשרד הבריאות. ב-2007 מונה למזכיר הראשי של האוצר (השר השני בחשיבותו במשרד האוצר הבריטי). ב-2008 איווט קופר מונה במקומו והוא מונה לשר התרבות, התקשורת והספורט בקבינט ממשלת בריטניה, הוא הביא להקמת ועדת הבדיקה העצמאית לאסון הילסבורו, 20 שנה לאחר האסון, שבעקבות מסקנותיה התנצל ראש הממשלה בפני משפחות הקורבנות. ביוני 2009 מונה לשר הבריאות.

לאחר הפסד מפלגת הלייבור בבחירות ב-2010 שימש שר הבריאות בממשלת הצללים של אד מיליבנד ובהמשך השנה מונה לשר החינוך בממשלת הצללים. באוקטובר 2011 מונה שוב לשר הבריאות בממשלת הצללים של הלייבור.

במאי 2015 הכריז שהוא מתכוון להתמודד על הנהגת מפלגת הלייבור, הוא סיים שני עם 19% מקולות הבוחרים לאחר ג'רמי קורבין. לאחר הבחירות מונה לשר הפנים בממשלת הצללים של קורבין.

באוקטובר 2016 התפטר מתפקידו בממשלת הצללים לקראת התמודדותו בבחירות לראשות מחוז מנצ'סטר רבתי. במאי 2017 נבחר לתפקיד ברוב של 63%. ימים ספורים לאחר כניסתו לתפקיד התרחש במחוזו הפיגוע במנצ'סטר ארנה. ב-2021 זכנבחר לכהונה נוספת ברוב של 67%.

בורנהאם נשוי ואב לשלושה. בשנים 2018-2019 כיהן כנשיא ליגת הרוגבי של אנגליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדי בורנהאם** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אנדי בורנהאם
* אנדי בורנהאם, ברשת החברתית פייסבוק

* אנדי בורנהאם, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אנדי בורנהאם באתר הפרלמנט הבריטי
* אנדי בורנהאם באתר מפלגת הלייבור
* אתר למנויים בלבד  Michael Wilkinson,Rosaprince, ‏24 things you didn't know about Andy Burnham, The Telegraph, 19 May 2015
* Andy Burnham favourite for new Labour leader: Who is the man that could take the reins from Ed Miliband?, אינדיפנדנט, 9 במאי 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  Andy Burnham interview: "I'm not part of the in-crowd", ניו-סטייטמן, 24 ביוני 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* UKPARL: Tpxm134z

 |