recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
רבי **שלמה בוכנר מקשאנוב** (בערך תקי"ב, 1752 - י"ח באייר תקפ"ח, 2 במאי 1828) היה אדמו"ר חסידי בגליציה, אב"ד כשאנוב, תלמידו של רבי אלימלך מליז'נסק ורבו של רבי דב בעריש מאושפיצין.

תולדותיו
--------

נולד לרבי משה חריף מחמעלניק חבר ועד ארבע ארצות ונכד למהר"ם טיקטין, אביו היה מיוחס לגדולי אשכנז ביניהם הרב משה איסרליש ובעל הטורי זהב.

נישא להעסא בת רבי שמחה רפאפורט. בעצת אשתו הפסיק ממלאכת הצורפות ונסע להיות תלמיד מובהק לרבי שמלקה בניקלשבורג, שם התיידד מאוד עם החוזה מלובלין. אחר כך היה תלמיד הנועם אלימלך. בליזנסק התרועע עם בעל המאור ושמש, וחליפת מכתבים התנהלה ביניהם. היה למדן גדול, ואמר שיעורי חריפות לתלמידים, לפעמים 8 ימים ויותר על סוגיה אחת. בתחילה סירב לקבל רבנות, ועסק במסחר, לבסוף נתרצה לאחר שראשי הקהל בקשו מרבו ר' שמלקה מניקלשבורג שיצווה עליו לקבל כהונה זו, ונתמנה לרב ואב"ד קשאנוב בשנת תקמ"ח.

לאחר מחלה של שנה, נפטר ביום ל"ג בעומר ה'תקפ"ח ועל מצבתו בקשאנוב נכתב:

"פ"נ איש חי רב פעלים ירא אלקים וצדיק תמים כשמו כן הוא עד אסופו למעוני שמים ש'למה שמו ושלימה משנתו בעודו בחיים ל'עדתו הורה צדק ואב"ד לקהלתו מ'פיהו היינו חיים ארבעים שנה מתורתו הו'ד והדר פעלו יעמוד לנו זכות צדקתו ב'נן של קדושים ותלמיד קדושי עליונים מ'באר מים חיים דולה ומשקה תורה לאחרים ש'ם רבו האחד צדיק וקדוש א-ל מו"ה שמואל שמעלקי ה'לוי זללה"ה אב"ד דק"ק ניקלשבורג ורבו השני צדיק וקדוש א-ל בעה"מ ס' נועם אלימלך זללה"ה ה"ה הרב הגאון המאור הגדול בוצינא קדישא חסידא ופרישא מופת הדור כקש"ת מוה"ר שלמה בהרב החריף מוהר"ר משה זללה"ה נאסף לעמו זקן ושבע ימים ל"ג בעומר הלולא דרשב"י לפ"ק (תקפ"ח)."

תלמידו המובהק רבי דב בעריש מאושפצין בא אל ציונו כל שנה בל"ג בעומר וערך סעודה גדולה. הכתבים שהשאיר אחריו אבדו, כולל ספרו הקבלי **שערי אורה**.
הניח אחריו משפחה עניפה של תלמידי חכמים באזור קראקוב, הם לא היו רבנים או אדמורי"ם, לפי צוואתו שלא יירשו אחריו שום התמנות.

### סגולה לצאצאיו

ידוע הבטחתו לצאצאיו כי לאחר הסתלקותו יזכירו את שמו כסגולה להיוושע, כהבטחתו הידועה לזרעו אחריו, כאשר בעת צרה רח"ל יזכירו את שמו ושם אמו, "שלמה בן פייגא", תבא להם הישועה.

לקריאה נוספת
------------

* רבי מנלי סופר **שלושה עדרי צאן**

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר מחשבות משה - ספר שחיבר נכדו ושם מופיעים מתורתיו.
* הגה"ק רבי שלמה מקשאנוב זי"ע בעלים לתרופה גיליון תקס"ח.
* שלמה בוכנר (1752 בערך-1828), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה.
2. ↑  מרדכי בוכנר, ספר כשאנוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311403805171
* LCCN: nr94025989
* VIAF: 97183143
* WorldCat (עם VIAF): 97183143

 |
קיר ירוק בבניין למדעי החברה, אוניברסיטת אוטווה, קנדהקיר ירוק בבניין למדעי החברה, אוניברסיטת אוטווה, קנדה
**קיר ירוק** הוא מבנה אנכי המכוסה במכוון בצמחייה. קירות ירוקים משמשים למטרות נוי, חקלאות והשפעה סביבתית. בשנים האחרונות הולך ומתרחב בעולם השימוש בקירות ירוקים.

יצירת קיר ירוק
--------------

קיימות מספר אפשרויות ליצירת קיר ירוק כגון באמצעות צמחים מטפסים ששורשיהם באדמה, ולרוב במצעים מנותקים, לעיתים כגידולים הידרופוניים: על גבי פנלים המכילים מצע גידול ומותקנים על החזית, בכיסים מבד לבד ועוד תוך שימוש במגוון טכנולוגיות וחומרים.

קיר ירוק חיצוני במטה לשעבר של יורופול המשמש כיום את "לשכות המומחים לקוסובו" (אנ') בהאג, ממלכת ארצות השפלה

יתרונות הקירות הירוקים
----------------------

הקירות הירוקים תורמים גם לסביבה וגם למבנה עצמו. הקיר הירוק מגן מהשמש, מפחית את הטמפרטורה בתוך המבנה באמצעות שכבת הבידוד שהוא יוצר. כך שעלויות האנרגיה במבנה פוחתות. מפחית רעש וזיהום אוויר, מהווה אלמנט עיצובי ויש הטוענים גם ליתרונות בריאותיים. קירות ירוקים פנימיים גם משפרים את איכות האוויר בתוך המבנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיר ירוק** בוויקישיתוף
* אמנון דירקטור, מגן ירוק מול ההתחממות, באתר הארץ, 11 ביולי 2021

הערות שוליים
------------

1. 1 2  vgiadm, קירות ירוקים, באתר VGI ישראל
2. ↑  אייל ברקן, קיר ירוק – עשה זאת בעצמך, באתר בידיים, ‏22 באוגוסט 2014
3. ↑  אלפי שאולי, מי צריך גינה? אפשר להקים קיר ירוק בדירה, באתר ynet, 27 באוקטובר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1080557

 |
משמאל: בוז, מימין: חושור
איראג
**המטבח המונגולי** מושפע מהאקלים היבש והקר של המדינה ומזמינות המוצרים שבו. הוא מתאפיין בהסתמכות על בשר, שומן בעלי חיים ומוצרי חלב ובשימוש מצומצם בירקות ובעשבי תבלין. בשל הקרבה הגאוגרפית לרוסיה ולסין יש בו גם השפעות של מטבחי שתי ארצות אלו.

הנוודים במונגוליה מכלכלים את עצמם בבשר, שומן וחלב שמקורם בחיות המשק שלהם – בקר, סוסים, גמלים, כבשים ועיזים, וכן מבשר ציד. התפריט המונגולי מכיל כמות גדולה של שומן בעלי חיים, הדרוש למתן אנרגיה בתנאי מזג האוויר הקשה השורר במדינה, שבה יורדת הטמפרטורה עד לכ-40 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.

הנוודים החיים מחוץ לערים מספקים את צורכיהם בעצמם במידה רבה. תיירים ימצאו לצידי הדרכים בתי נוודים (נקראים גר) המשמשים כמסעדות פשוטות. בעליהם מבשלים את המזון על גבי תנורי מתכת פשוטים, המוסקים בעצים או בצואת בעלי חיים מיובשת.

בשר עובר בישול, משומר בייבוש לעונת החורף (מנה הנקראת בורץ (Borts)) או משמש כמרכיב בהכנת מנות מרק וכיסונים ממולאים.

המנה הנפוצה ביותר באזורי הכפר היא תבשיל מבשר כבש שבדרך כלל אין בו מרכיבים נוספים. בערים שכיח מאוד למצוא בתי אוכל המגישים כיסונים ממולאים – בוז (Buuz), חושור (Khuushuur) ובאנש (Bansh). הכיסונים ממולאים בבשר ומבושלים באידוי, או שהם מבושלים במים או מטוגנים בטיגון עמוק בשומן כבש. מנות אחרות הן נזיד או מרק המשלבים בשר עם אורז או עם אטריות.

שיטת בישול בלתי שכיחה השמורה לאירועים חגיגיים, היא בישול בשר באמצעות אבנים לוהטות, שחוממו על גבי אש. האבנים ונתחי הבשר מונחים בתוך כלי סגור ובו מים, או שהאבנים מונחות בתוך חלל בטנן של עז או מרמיטה שהוכנו לבישול.

בשר סוס נאכל במונגוליה וניתן להשיגו ברוב חנויות המכולת.

חלב בעלי החיים משמש להכנת מנות שונות. החלב מחומם כדי להפריד ממנו את השומן, והנוזל הנותר מעובד לסוגים שונים של גבינות, יוגורט, קפיר וליקר חלבי. המשקה הנפוץ ביותר מחלב הוא איראג, המופק מחלב סוסה או חלב נאקה שהותסס.

דגן מקובל הוא שעורה, שעוברת טיגון או הלתתה. הקמח המתקבל ממנה נצרך כדייסה ביחד עם חלב וסוכר או עם תה. מקובל לשתות תה מעורב בחלב ובמלח, אשר ניתן להופכו למרק על ידי תוספת של אורז, בשר וכיסונים.

קינוח מונגולי נפוץ הוא בורצוג (Boortsog), שהוא מעין סופגניה המכילה קמח, חלב, ביצים ושומן ומטוגנת טיגון עמוק בשומן.

בזכות ההשפעה הרוסית הפכה הוודקה למשקה פופולרי, שלו מספר מותגים מקומיים. מותג בולט הוא צ'ינגיס וודקה, הקרויה על שמו של ג'ינגיס חאן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המטבח המונגולי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565965905171
* LCCN: sh86006020

 |

| מטבחים בעולם |
| --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |
| אירופה | אוסטריה • איסלנד • אירלנד • איטליה • אסטוניה • בלארוס • בולגריה • בלגיה • בריטניה (אנגליה • סקוטלנד) • גרמניה • הונגריה • הולנד • יוון • לוקסמבורג • ספרד • סקנדינביה (דנמרק • נורווגיה • שוודיה) • פולין • פורטוגל • צ'כיה • צרפת • רומניה • רוסיה • שווייץ |
| אמריקה | ארצות הברית • ארגנטינה • ברזיל • האיטי • ונצואלה • מקסיקו • פרו |
| אסיה | אינדונזיה • גאורגיה • הודו • וייטנאם • טורקיה • יפן • קוריאה • ירדן • ישראל • לבנון • מונגוליה • סוריה • סין • סינגפור • עיראק • פרס • קזחסטן • קטר • תאילנד • תימן |
| אפריקה | אריתראה • אתיופיה • דרום אפריקה • לוב • מדגסקר • מצרים • מרוקו • תוניסיה • גאנה |
| שונות | המטבח היהודי • מטבחי אמריקה הלטינית • המטבח המזרח-תיכוני • המטבח הים-תיכוני • המטבח האסייתי • המטבח ביוון העתיקה • מטבח ימי הביניים |
**משה (מויה) אפשטיין** (5 ביוני 1925 - 23 ביולי 2014) היה מהנדס מכונות, מתכנן הטילים הראשי במפעל רפא"ל. חתן פרס ביטחון ישראל שלוש פעמים.

ביוגרפיה
--------

משה אפשטיין נולד ב-1925 בתל אביב, בן להורים שעלו ממזרח אירופה שנה קודם לכן. אביו, פסח, היה מהנדס מים בעיריית תל אביב, ואמו, דורה, הייתה רופאה.

ב-1944 החל ללמוד הנדסת מכונות בטכניון. ב-1948 הצטרף לחיל המדע וניהל פיתוח של תותח ללא רתע (תול"ר). המשיך ברפא"ל בפיתוח טילים. פיתח טיל קרקע-קרקע "לוז", שממנו פותח טיל הים-ים "גבריאל". עוד השתתף בראשית שנות ה-80 בפיתוח טילי הנ"ט המתקדמים "גיל" ו"תמוז".

קיבל שלוש פעמים את פרס ביטחון ישראל - בשנת 1960, על פיתוח הטיל "לוז" (יחד עם יונתן מס וירון אנזלם), בשנת 1984 על פיתוח ה"תמוז" (יחד עם שבעה אחרים) ובשנת 1997, "על תרומתו במשך שנות דור לפיתוח וייצור טילים בהן הטביע את חותמו במגוון גדול של מערכות טילים הן כמהנדס והן כמורה הדור".

בשנת 2011 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון, "על תרומתו כממציא וכאיש אשכולות למדינת ישראל ולביטחונה".

נפטר ב-23 ביולי 2014. הותיר אישה, רות. הובא למנוחות בבית העלמין גן עדן שבקיבוץ עין כרמל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, המהנדס שתכנן טילים גם מהבית, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2014
* אלי שבילי, לזכר מויה, באתר "רפאל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  8 אנשי צבא ומדענים זכו בפרסי בטחון, דבר, 13 במאי 1960
3. ↑  הטכניון יעניק תוארי "דוקטור לשם כבוד", 9 ביוני 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007516704405171
* VIAF: 310743024
* WorldCat (עם VIAF): 310743024

 |
**להיטים מצוירים משלנו** הוא סרט הנפשה ישראלי לילדים משנת 1992, אשר כולל בתוכו שלושה סרטים קצרים שכל אחד מהם מבוסס על סיפור ילדים, כאשר הסיפורים הם "מיץ פטל" מאת חיה שנהב, "דירה להשכיר" מאת לאה גולדברג ו"הכינה נחמה" מאת מאיר שלו. הפקת הסרט נעשתה על ידי אולפני אנימה, כאשר הוא בוים על ידי יוסי אבולעפיה, הופק על ידי דודו שליטא, חיים עמית ולנה ינובסקי והולחן על ידי מיכאל ויינמן ובני נגרי. 

הסרט הופץ לראשונה להקרנה ביתית בשנת 1992 על ידי חברת ההפצה "קלסיקלטת", תחילה ב-VHS ומאוחר יותר ב-DVD. כמו כן, הסרטים הקצרים שנכללים בתוכו נמכרו בנפרד ובמארזים שונים. אורך הסרט הוא כ-43 דקות.

עלילה
-----

הסרט מחולק לשלושה סרטים קצרים, כאשר כל סרט מציג סיפור ילדים אחר. הסרט הראשון מציג את הסיפור "מיץ פטל" אשר נכתב על ידי חיה שנהב, כאשר לפני תחילת הסרט הושמע השיר "מיץ פטל" שבוצע על ידי לימור שפירא ונכתב על ידי שפרירה זכאי. הסרט השני מציג את הסיפור "דירה להשכיר" אשר נכתב על ידי לאה גולדברג, כאשר הסיפור סופר על ידי זאב מתווך דירות. הסרט השלישי מציג את הסיפור "הכינה נחמה" אשר נכתב על ידי מאיר שלו, כאשר בסיום הסרט הוסבר שלבי הפקתו.

מדבבים
------

הדיבוב בוים והופק על ידי שפרירה זכאי באולפני קולינור.

* אבי חדש – אריה
* עפרון אטקין – ג'ירפה
* איציק סיידוף – מיץ פטל / תרנגולת / חזיר / כין זקן
* דב רייזר – מספר "מיץ פטל" / כינון זעיר / הדוד רפי
* אריאל פורמן – חתול מספר "דירה להשכיר" / איש קירח
* לימור שפירא – נמלה / חתולה / הכינה נחמה / כינה שמנה / רינה
* שפרירה זכאי – ארנבת / קוקייה / אמא של אורי
* אלון אופיר – זמיר
* רחל אטאס – יונה
* מאיר שלו – מספר "הכינה נחמה"

ביקורות
-------

עטרה אופק כתבה על הסרט בעיתון "חדשות" שההנפשה שלו היא "תאווה לעיניים". היא הסבירה ש"הרקעים מרהיבים כמו אגדה, הדמויות חינניות ומלאות אופי, והלב מלא גאווה" מפני שמדובר בסרט ישראלי. כשהיא דירגה את שלושת הסרטים הקצרים, היא אמרה שבעינה הסרט הכי טוב הוא "הכינה נחמה", אחריו "דירה להשכיר" ולבסוף "מיץ פטל", בטענה שהתקשה להתחרות בקריינות המצוינת של קלטת הטייפ שנעשתה בהשראתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* להיטים מצוירים משלנו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עטרה אופק, האם לאה גולדברג הייתה פמיניסטית?, בעיתון חדשות, 15 במאי 1992
**חסן אגבאריה** (בערבית: **حسن اغبارية**, נולד ב-1967) הוא איש חינוך ישראלי, מנהל בית הספר הדו לשוני יד ביד גשר על הוואדי בכפר קרע.

בוגר מחזור ח' של בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית.

חסן שימש בעבר כמפקח כולל על בתי ספר יסודיים במחוז חיפה של משרד החינוך מאז נובמבר 2017 ועד ינואר 2019 .

ביוגרפיה
--------

אגבריה נולד וגדל בכפר זלפה הנמצא במועצה המקומית מעלה עירון, עד שבכיתה ט' עבר ללמוד בתיכון בחיפה. את לימודיו האקדמיים לתואר ראשון, שני ושלישי השלים בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית ברחובות. במהלך לימודיו בפקולטה לחקלאות ברחובות שימש רכז בפרויקט החונכות פר"ח במחוז שפלה וגם רכז הפרויקט לילדי אסירים באותה במסגרת.

בשנת 1999 החל את לימודיו במחזור ח' של בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית.

בשנת 2001 החל לעסוק בחינוך קהילתי דרך החברה למתנ"סים ושימש מנחה לבתי ספר קהילתיים עד לשנת 2004. בנוסף, שימש אגבריה כמרצה לבני נוער בבתי ספר במגזר העברי בנושא "הערבים במדינת ישראל", מנחה בית מדרש יהודי-ערבי במדרשה אשר במכללת אורנים ויועץ ארגוני בשתיל. לאחר מכן נכנס לתחום הדרכה במשרד החינוך, שם תפקד כמדריך מחוזי לתחום המדעים ויועץ לתוכניות לימודים. לאורך שנותיו במשרד החינוך עסק בליווי מנהלים וצוותי חינוך, בהובלת תהליכי שינוי וליווה תהליכי כתיבת תוכניות עבודה יישוביות. בין היתר, ליווה שלושה יישובים (ג'סר א-זרקא, פוריידיס ובאקה אל-גרבייה) בבניית תוכניות עבודה יישוביות לקידום הישגים במסגרת תוכנית החומש של משרד החינוך בשיתוף עם המפקחים הכוללים של משרד החינוך במחוז חיפה. בהמשך ריכז את ההדרכה בחברה הערבית במחוז חיפה.

בשנת 2007 התמנה אגבריה לתפקיד מנהל חטיבת הביניים בג'סר א-זרקא וכיהן בתפקיד זה שלוש שנים. מאז 2010 משמש אגבריה כמנהל בית הספר הדו לשוני "יד ביד – גשר על הוואדי" בכפר קרע (בוואדי עארה). בבית הספר לומדים כ-330 תלמידים יהודים וערבים, והחינוך וההוראה בו מתנהלים בשפות עברית וערבית. בנוסף לכך, אגבריה מלווה מנהלים בהיבט הפדגוגי-ארגוני במשרד החינוך, והוא חבר צוות בפורום מנהלי בתי הספר הדו-לשוניים בארץ.

בנובמבר 2017 נבחר ד"ר חסן אגבריה לתפקיד מפקח כולל במחוז חיפה. בתפקיד זה ד"ר חסן אגבריה מפקח על בתי ספר יסודיים ביישובים ערערה-עארה, בסמ"ה וג'סר אלזרקא.

בספטמבר 2019 חסן חזר לניהול בי"ס גשר על הוואדי, בית הספר הדו לשוני בכפר קרע.

בבחירות 2024 לרשויות המקומיות התמודד על ראשות מועצת מעלה עירון. 

אגבריה נשוי ואב לשני ילדים. מתגורר בכפר זלפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נאומו של חסן אגבריה בכנס בוגרי בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית, 2015.
* ריאיון עם ד"ר חסן אגבריה באתר מושבה חופשית
* נאומו של חסן אגבריה בכנס גבעת חביבה לשותפות בין קהילות 2013.
* בי"ס גשר על הואדי - ערוץ 2 באינטרנט - מכללת עמק יזרעאל, סרטון באתר יוטיוב
* חסן אגבריה בכנס מנהיגות תחילה 2015- כנס בוגרי בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית.
* כ' קרמון, ראיון אישי, 4 ינואר, 2016.
* כתבה על גשר על הוואדי בערוץ 10 חסן אגבריה
* בתי הספר הדו-לשוניים מנסים לשמור על דו קיום | מתוך חדשות הערב ערוץ כאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257563305171
* ISNI: 0000 0000 6916 0548
* VIAF: 97308797
* WorldCat: viaf-97308797

 |
אלקס הרטמן
אלקס הרטמן (1956-2024) היה עורך דין ישראלי, שותף בכיר במשרד ש. הורוביץ ושות'.

ביוגרפיה
--------

הרטמן הוא בנו של פרופסור ישראל הרטמן, פרופסור למיקרוביולוגיה שעמד במשך 16 שנים בראש המכון הביולוגי בנס ציונה. הרטמן נולד וגר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה ילדים.

למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר שסיים בהצטיינות את לימודיו החל להתמחות במשרד "ש. הורוביץ ושות'". כעבור חמש שנים התקבל כשותף.

בשנים 2001–2003 לימד אתיקה מקצועית של עורכי דין באוניברסיטה העברית בירושלים ובמכללה למינהל. מאז שנת 2006 מעביר את קורס "אמנות הליטיגציה" באוניברסיטת תל אביב.

מספר מדריכים בינלאומיים (European Legal Experts, Chambers, European Legal 500, Which Lawyer) מציינים את הרטמן כאחד מהליטיגטורים המובילים בישראל. תחומי התמחותו הם: משפט מסחרי, בוררויות וליטיגציה מסחרית. ייצג חברות מקומיות וזרות, בנקים ישראליים רבים, חברות ומוסדות פיננסיים בינלאומיים, בתי השקעות, חברות רב-לאומיות, חברות ביטוח גדולות בישראל ובעולם ועוד.

בין השנים 2002–2009 שימש ככונס נכסים על מניותיו של גד זאבי בחברת "בזק". במסגרת הליכי הכינוס, חילק הרטמן כ-4.5 מיליארד ש"ח לנושים ולבעלי החברה וקיבל שכר טרחה בסך 36 מיליון ש"ח.

בשנת 2009 מונה לבורר על ידי מדינת ישראל בהליך שהתנהל בינה לבין מפעלי ים המלח הנוגע לתמלוגים שהמדינה תבעה.

על פי פרסומים בעיתונות, בשנת 2016 מונה הרטמן כבורר מטעם המדינה בהליך בוררות בינלאומי המתנהל בינה לבין חברת הנפט הלאומית של איראן.

פעילות ציבורית
--------------

בין השנים 1996–2000 כיהן כחבר בדירקטוריון הארגון הבינלאומי לקס מונדי (Lex Mondi) המאגד את משרדי עורכי הדין המובילים בעולם. בשנת 2010 מונה כחבר ועדת התכנים של לקס מונדי.

בשנים 2002–2006 שימש כחבר הוועדה למינוי היועץ המשפטי לממשלה.

בין השנים 2004–2011 שימש כנשיא הארגון הבינלאומי של עורכי הדין והמשפטנים היהודיים, כשלפניו כיהנו בתפקיד זה שופט בית המשפט העליון חיים כהן והשופטת הדסה בן עתו. במסגרת זו, קידם הפורום את פתיחתם של הליכים משפטיים נגד גורמים התומכים בטרור, והגן על המדינה בפורומים משפטיים בינלאומיים שונים. כמו כן בתקופת כהונתו הוקמו לארגון שלוחות בצ'ילה, ארגנטינה וגרמניה.

פעילות בלשכת עורכי הדין
-----------------------

הרטמן שימש בשנים 2009–2014 יו"ר הוועד המנהל של המרכז לאתיקה ואחריות מקצועית של עורכי דין ע"ש דייוויד וינר

בין השנים 1995–1999 שימש כיו"ר ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין במחוז ת"א והמרכז. לאחר מכן, בין השנים 1999-2003, שימש כיו"ר ועדת האתיקה ארצית וכיו"ר הוועדה לרביזיה בכללי האתיקה המקצועית של עורכי הדין.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים של אלקס הרטמן, אתר המכללה למנהל
* אלקס הרטמן(הקישור אינו פעיל), באתר Chambers Global
* אלה לוי-וינריב, ‏עו"ד אלקס הרטמן: "2009 תהיה שנת המשבר בארץ. עוד לא הגענו לשיא", באתר גלובס, 21 בנובמבר 2008
* צמרת פרנט, אבא נבהל ואמר: "משפטים? זה לופט גשעפט", באתר כלכליסט, 14 בינואר 2010
* עידו באום, סתימת פיות? "הקריאה לאסור על עו"ד לתמוך בשופטים - מסוכנת", באתר TheMarker‏, ‏10 ביוני 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  הילה רז, החשבון הסופי של עסקת זאבי-בזק: חצי מיליארד שקל לגד זאבי, 36 מיליון שקל לאלקס הרטמן, באתר TheMarker‏, 9 בנובמבר 2009
**להתחיל מבראשית** הוא אלבומו השלישי של הזמר ישי לוי, שיצא במאי 1989.

הפקה
----

אחרי היציאה של אלבומו השני "הנה בא היום" בשנת 1986 וההצלחה שבאה בעקבותיו, הגיעה גם ההתמכרות לסמים.
לקראת סוף שנת 1989, לאחר ניסיונות גמילה, יצא האלבום "להתחיל מבראשית", שאמור היה לבשר על התחלה חדשה, כששיר הנושא מדבר על חייו ומצב הקריירה הנוכחי של הזמר.

ניסים בן חיים ואלברט מיכאלי הפיקו את האלבום. כל העיבודים המוזיקליים הופקדו בידיו של מוזיקאי צעיר, באותם ימים - יעקב למאי. למאי גם ניגן באלבום במגוון רחב של כלי נגינה: קלידים, סינטיסייזר, בס, תופים וכלי הקשה, כאשר איתו יהודה קיסר בגיטרה חשמלית מזרחית, אלברט אליאס בחליל, סלים נאדף בכינור וכן נגנים שהובאו מטורקיה, ביניהם הכנר ילמז טשטצ'שמה ונגן הקאנון מומין ססלר.

השיר שפתח את האלבום "ריקדי" הפך ללהיט בתחילת שנות ה-90, הושמע ללא הפסקה ונחשב עד היום לאחת הקלאסיקות הגדולות בזמר המזרחי/ים תיכוני. בריאיון לרדיו 103 אף.אם. סיפר לוי שהשיר לא משך בתחילה תשומת לב, ורק כעבור מספר חודשים הפך ללהיט. השיר "ריקדי" משמש כשיר עידוד ל ערן זהבי אצל אוהדי מכבי תל אביב (כדורגל)

באלבום ביצע לוי גם מחרוזת שכללה שתי קלאסיקות ישראליות משנות ה-70: "אני אוהב אותך לאה" (במקור של צביקה פיק), ו"מי ידע שכך יהיה" (במקור של בועז שרעבי).

השיר "ילדונת" ("אל תסירי אהבה מליבך, אל תשכחי עודני אוהב...") הוא השיר השני שלו תוך מספר שנים הנושא את השם "ילדונת".
כאשר ה"ילדונת" הראשון ("ילדונת, ילדונת... אהבתי כל ימי...") יצא באלבומו הראשון של לוי בשנת 1984 "חפלה עם בן מוש". כמו כן חיים משה באותה שנה הקליט גם גרסה משלו לשיר הזה והיא נכנסה לאלבומו המצליח "תן לזמן ללכת".

האלבום נמכר בכ-60,000 עותקים רשמיים והפך לאלבום פלטינה.

למרות שניסיונות הגמילה לא ממש צלחו, לוי המשיך להוציא אלבומים בתדירות די גבוהה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20.

שירי האלבום
-----------


| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ריקדי | אברהם לוי | יואב ארבלי | 5:09 |
| 2. | אימרי לי אהובה | יוש גרנות | ערבי עממי | 4:29 |
| 3. | אני אוהב אותך לאה" / "מי ידע שכך יהיה" (מחרוזת) | אהוד מנור / עוזי חיטמן | צביקה פיק / עוזי חיטמן | 7:38 |
| 4. | מחרוזת נעימות |   |   | 5:37 |
| 5. | להתחיל מבראשית | אברהם לוי | יואב ארבלי | 5:08 |
| 6. | ילדונת | רוני אחיאל | רוני אחיאל | 4:29 |
| 7. | רק חיוכים | רוני אחיאל | רוני אחיאל | 4:33 |
| **משך כולל:** | **37:03** |

* בקלטת: שירים: 1–3 - צד א', שירים: 4–7 - צד ב'.
* בגרסת התקליטור שיצאה במהלך שנות ה-90 סדר השירים היה אחר לגמרי, כמו כן נכללו בו שני שירים נוספים, שהוקלטו ב-1993 לאלבום "בת אלמוות".
	+ **"מונה"** (אלי קפה — נחום אושרי) [4:58]
	+ **"זה הזמן לסלוח"** (יואב יצחק — ארמני) [4:08]

משתתפים באלבום
--------------

* יעקב למאי - עיבודים.

##### נגנים

* יעקב למאי - תופים, בס, קלידים, בונגוס, סינטיסייזרים.
* אלברט אליאס - חליל ערבי
* סלים נדאף - כינור.
* יהודה קיסר - גיטרות סולו.
* נגנים מטורקיה - קאנון וכינור.

##### קרדיטים

* מפיק בפועל - אלברט מיכאלי - "מיכאלי הפקות".
* הוקלט באולפני "בן-חיים" (תל אביב, רחוב הגליל), 1989.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 545a0961-1733-44da-b4aa-9fa993c19503

 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום להתחיל מבראשית באתר MusicBrainz
**אברהם (אבי) הררי** (נולד ב-29 בדצמבר 1950) הוא ראש המועצה המקומית אבן יהודה לשעבר. בעבר מילא גם שורת תפקידים בכירים בשירות בתי הסוהר והגיע לדרגת תת גונדר.

ביוגרפיה
--------

נולד באבן יהודה בשנת 1950, למד וגדל ביישוב. שירת בצה"ל בחיל השריון. נשוי לאביבה ואב לארבעה. להררי תואר ראשון במנהל עסקים ותואר נוסף בהתמחות בטרור בין לאומי.

### שירות בתי הסוהר

בשנת 1977 התגייס לשירות בתי הסוהר. הוא שירת במגוון רחב של תפקידי פיקוד ומטה, החל מסוהר, קצין משמרת, קצין מודיעין, מנהל אגף, קצין משאבי אנוש, סגן מנהל בית הסוהר ומנהל בית הסוהר.

בשנת 1982 מונה לסגן מנהל כלא שאטה.

בשנת 1984 שימש כקצין מודיעין בכלא השרון. בשנים 1986–1991 כיהן כסגן מנהל הכלא השרון.

בשנת 1991 מונה אבי הררי למנהל כלא השרון. בתקופתו הפך כלא השרון לבית הסוהר הראשון בו הוקם מרכז גמילה מסמים, תוך התמקדות בחינוך, תעסוקה ושיקום לאסירים. כלא השרון החל את פעילותו כמרכז גמילה בתור יוזמה מקומית, ותהליך הפיכת הכלא למרכז גמילה החל בהפיכת חדר אחד מאגפי הכלא לחדר נקי מסמים, עד הפיכת הכלא כולו למרכז גמילה, טיפול, שיקום וחינוך.

בשנת 1994 מונה למנהל כלא איילון והקים בו אגף נוסף לגמילה מסמים. בשנים 1996–1998 שימש כסגן מפקד מחוז מרכז וסגן מפקד גוש צפון. באותה שנה הופיע בתפקיד עצמו כמנהל הכלא בסרטו של ארנון צדוק "לילה לבן".

בשנים 1998–1999 מונה למנהל כלא צלמון.

ב-1999 מונה למפקד הראשון של "גוש גליל" (בעשור השני של המאה ה-21, מחוז צפון) והוענקו לו דרגת תת-גונדר. בנוסף, היה ראש צוות ההקמה של בית סוהר חרמון ויו"ר הוועדה לכתיבת תורת ההפעלה לבית הסוהר. לאחר מכן, העביר את מרכז הגמילה מכלא השרון לכלא חרמון ומאוחר יותר פרש משירות בתי הסוהר.

### קריירה פוליטית

בשנת 2003 נבחר הררי לראשונה לחבר מועצה ומונה לסגן ראש המועצה ושימש בתפקיד עשר שנים כממונה על נושא חזות המושבה ואיכות הסביבה. בשנת 2013 התמודד אבי הררי לתפקיד ראש המועצה ונבחר ברוב גדול, וסיעתו זכתה בחמישה מנדטים. לקרא בחירות 2018 הכריזו כל הסיעות במועצה על הזדהות עם סיעתו של הררי ולמעשה התאחדו עמו. בבחירות עצמן זכה הררי, שהיה מועמד יחיד לראשות המועצה בתמיכה של 95% וסיעתו "לתת יותר" זכתה בעשרה מנדטים מתוך אחד עשר מול סיעה מקומית חדשה שקיבלה מנדט יחיד. בבחירות לרשויות המקומיות 2024 זכה הררי ב-40% מהקולות ובכך הפסיד למתן כצמן שזכה ב-60% מהקולות, ולאחר 10 שנות כהונה סיים את תפקידו כראש המועצה המקומית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריאל נוי, לא, המפקד, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 24 ביולי 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  רותי ברמן, אבן יהודה: תמיכה מקיר לקיר באבי הררי, באתר בלינקר, 15 בספטמבר 2018
**אברהם מָקוֹב** (1918 – מרץ 1981) היה מראשי התעשייה הצבאית ומבכירי הפיתוח שלה, חתן פרס ביטחון ישראל למפעל חיים ושני פרסים נוספים לפיתוחים טכנולוגיים.

ביוגרפיה
--------

מקוב נולד ב-1918 בוולקוביסק שבפולין. אם סבו, בתיה מקוב, הייתה מחלוצות העלייה הראשונה וממייסדי המושבה רחובות. מצד אמו, דבורה לבית זקהיים (זקה"ם), היה מצאצאיו של ר' ישראל מרוז'ינוי, שמת על קידוש השם ב-1659. אביו, אלכסנדר מקוב, היה בעל בית מסחר לאריגים ובתים בוולקוביסק ובביאליסטוק. המשפחה הייתה אמידה. מקוב התחנך בגימנסיה עברית בעירו, ולאחר מכן נסע ללמוד הנדסת אלקטרוניקה בננסי שבצרפת. בפרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 שהה בחופשה אצל משפחתו בפולין. עלה בידו להמשיך את לימודיו באוניברסיטת לבוב בעת שהייתה תחת שליטת ברית המועצות, אולם נאלץ להפסיקם לאחר כיבוש העיר על ידי גרמניה הנאצית ב-1941. אביו נהרג על ידי פולנים בפרעות שפרצו בעיר; יתר בני משפחתו נספו לאחר האקציה הראשונה בביאליסטוק.
מקוב עצמו הצליח להימלט, ונדד דרומה דרך הקרפטים לרומניה, שם נאסר, אך הצליח להשתחרר בעזרת יהודים שהיו בקשרים עסקיים עם אביו, ולבסוף הגיע לארץ ישראל.  

מקוב סיים לימודי הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, תוך שהוא מתפרנס מעבודות זמניות. ב-1947 גויס לארגון ההגנה והצטרף לתע"ש. ב-1954 מונה למנהל המעבדה המרכזית והוביל שורה ארוכה של מחקרים ופיתוחים שהניבו פתרונות למערכת הביטחון וכן ייצואם ושיווקם ברחבי העולם. ב-1966 התמנה בנוסף לסגן מנהל תע"ש.

מקוב זכה בפרס ביטחון ישראל ב-1961 על פיתוח מוצרי חימוש, ב-1969 על פיתוח פצצת פיצוח מסלולים (פפ"ם) שפיתוחה הסתיים ב-1966 וששימשה את חיל האוויר בהצלחה במבצע מוקד. בנוסף זכה מקוב לציון לשבח מוועדת הפרס על פיתוח תחמושות מתקדמות לטנקים.

היה נשוי למלכה לבית כהן מזבלודובה, ואב לבן, רון.

אברהם מקוב נפטר לאחר מחלה ב-1981, בגיל 63.
הובא למנוחות בבית העלמין בבנימינה.

לאחר מותו הוענק לו פרס ביטחון ישראל למפעל חיים.

לקריאה נוספת
------------

* 'אברהם מקוב ז"ל', בתוך: יעקב ארז, אילן כפיר (עורכים), יהודה שיף (עורך אחראי), **צה"ל בחילו: אנציקלופדיה לצבא ולבטחון**, כרך יז: יוסף עברון, **תעשייה צבאית (תעש)**, תל אביב: רביבים, 1982, עמ' 121.
* 'אברהם מקוב', בתוך: כתריאל לשוביץ (מלבה"ד), **וולקוביסק: סיפורה של קהילה יהודית-ציונית**, תל אביב: (דפוס מל"ן), תשמ"ח 1988, עמ' 84.
* מ’ מלכה [=מלכה מקוב], **אברהם מקוב**, [תל אביב?]: א.מ.ר, 2000. (דברים לזכרו, בעיקר מאת אלמנתו)

* George I. Sackheim, *Scattered Seeds: The Descendents of Rabbi Israel, one of the Martyrs of Rozanoi, who perished on the second day of Rosh Hashonah 5420 (Friday September 9, 1659)*, Skokie, Ill.: R. Sackheim Pub. Co. 1986, pp. 205, 313.

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם מקוב הובא למנוחות, דבר, 4 במרץ 1981
* פיתוח מהפכני של הנשק המקובל, דבר, 7 באוגוסט 1969

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר מקוב; דבורה מקוב לבית זקהיים; ד"ר קוּבה (יעקב) מקוב: דפי עד שמילאה מלכה כהן (אשתו של אברהם מקוב), 15 באפריל 1999, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, יד ושם.
2. ↑  בששת הימים: בכורה לפצצת פיצוח המסלולים, באתר ערוץ 7, 8 ביוני 2008.
3. ↑  דוד תדהר (עורך), "שלום כהן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 4111.
**ועדת קדמי** היא ועדה בין-משרדית לבחינת התחרותיות בענף המזון ומוצרי הצריכה.

הוועדה הנושאת את שמו של מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר שרון קדמי, הוקמה בקיץ 2011 על ידי שרי האוצר והתמ"ת בעקבות "מחאת הקוטג'" במטרה לבחון את רמת התחרותיות בשוק המזון על מקטעיו השונים. לוועדה גם וועדת משנה שעסקה באופן פרטני במשק החלב בישראל.

בעקבות המלצת הוועדה חוקק חוק חובת שקיפות מחירים ברשתות קמעונאיות.

המלצות הביניים
--------------

בנובמבר 2011 הגישה הוועדה מסקנות ביניים לשרי האוצר והתמ"ת לאחר שבחנה את מאפייני שוק המזון ופעלה לאתר כשלי שוק. במסגרת דיוניה נפגשה הוועדה עם גורמים שונים (יצרנים מקומיים, יבואנים, רשתות קמעונאיות ועוד). בין המלצות הביניים של הוועדה: הגבלת צמיחה של קמעונאים שנתח השוק שלהם הגיע ל-25% בשווקים שבהם הם פועלים, הגבלת הפרקטיקה המאפשרת לספקים מתן תמריצים לקמעונאים על מנת למנוע אפליית ספקים קטנים וצעדים שימנעו אפליית ספקים קטנים בשטחי מדף. כמו כן הגישה הוועדה שורה של המלצות ביניים בתחום הצרכנות שמטרתן - חיזוק המודעות הצרכנית.

המסקנות הסופיות של הוועדה פורסמו ביולי 2012 לאחר שהוועדה ערכה פגישות ושימועים לגורמים נוספים בענף ולאחר שחברת ייעוץ איתה התקשרה לצורך העניין הגישה גם היא את המלצותיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דו"ח ועדת קדמי לבדיקת התחרותיות והמחירים בשוק מוצרי המזון והצריכה, באתר Gov.il, ‏18 ביולי 2012.
* המלצות צוות המשנה לבחינת משק החלב בישראל.
* טיוטה: ועדת קדמי ממליצה לחייב להבליט מוצרים בפיקוח, באתר גלובס, 21 בפברואר 2012
* עדי דברת-מזריץ, המלצות צוות יוקר המחייה: הפחתה של עד 75% במכסים על מזון, באתר TheMarker‏, 29 בינואר 2012
* טל ליטמן, המלצות הביניים של ועדת קדמי: יש לפקח על מחירי מוצרים של יצרנים בעלי נתח שוק הגדול מ-50%, באתר כלכליסט, 28 בנובמבר 2011
**יוסף עזרן** (כ"ח בתשרי תש"ב, 19 באוקטובר 1941 – כ"ו בשבט תש"ע, 10 בפברואר 2010) היה חבר הכנסת, רב הערים קריית מלאכי וראשון לציון, וכן אב בית דין בפריז.

ביוגרפיה
--------

נולד במרקש שבמרוקו ועלה לישראל ב-1957. למד בישיבת פוניבז'. בעל השכלה תיכונית וישיבה גבוהה. בעל סמיכה לרבנות מטעם מכון הארי פישל שבירושלים. התגייס לשירות צבאי במילואים ברבנות הצבאית.

הרב עזרן כיהן כמנהל פנימייה בשטרסבורג שבצרפת, מנהל מוסד תורני באשדוד ויושב ראש ומייסד מוסדות "נתיבות חיים" בקריית מלאכי ובני ברק ופרסם מאמרים ופסקים בשנתון "נהר-דעה" שבהוצאת נתיבות חיים.

לאחר פרישתו לגמלאות של הרב גרבלי, רבה של קריית מלאכי, ב-1971, התמנה הרב עזרן כרב העיר. בנובמבר 1974 כיהן בוועדה שדנה במורים שנמלטו מבית הספר במעלות בעת הפיגוע במעלות והמליצה על סיום תפקידם כמורים.

בבחירות למועצת הרבנות הראשית בשנת 1980 נכלל ברשימת המומלצים של הרבנים הראשיים שלמה גורן ועובדיה יוסף, אולם היה היחיד מהמומלצים שלא נבחר. בספטמבר 1980 השתתף בכנס תמיכה באהרן אבוחצירא.

כיהן כחבר הכנסת מטעם ש"ס. בכנסת ה-12 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת, ובממשלה ה-24 היה סגן שר האוצר.

קודם ההצבעה על הסכמי אוסלו הבטיח הרב עובדיה יוסף לראש הממשלה יצחק רבין, כי סיעת ש"ס לא תצביע נגד ההסכם. הרב עזרן התנגד וסירב לציית להוראת הרב עובדיה יוסף להימנע בהצבעה. ערב ההצבעה הרב עזרן טס לצרפת ולא השתתף בה.

לקראת הבחירות לכנסת ה-14 פרש מש"ס והתמודד ברשימה עצמאית בשם תלם אמונה, אך זו לא עברה את אחוז החסימה.

נפטר בצרפת בכ"ו בשבט ה'תש"ע (10 בפברואר 2010) לאחר ניתוח השתלת כבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* יוסף עזרן, באתר הכנסת

* יוסף עזרן, באתר כנסת פתוחה
* מיכל רשף‏, ח"כ לשעבר יוסף עזרן הלך לעולמו בגיל 69, באתר וואלה!‏, 10 בפברואר 2010
* יוסי כץ, הרב יוסף עזרן זצ"ל. בחדרי חרדים

הערות שוליים
------------

1. ↑  הומלץ להשעות 3 מורים ממלווי התלמידים למעלות, דבר, 22 בנובמבר 1974
2. ↑  אבי בטלהיים, הרבנים הראשיים הסכימו על רשימת מועמדים, מעריב, 22 באוגוסט 1980
3. ↑  יוסף צוריאל, אנחנו כולנו אחריך אמר הרב גורן לשר אבו חצירה, מעריב, 5 בספטמבר 1980
4. ↑  אבי בטלהיים, התקפה על הקשר האשכנזי בכנס יוצאי עדות המזרח במפד"ל, מעריב, 4 בספטמבר 1980

| סגני שרי האוצר בממשלות ישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| יצחק קורן • צבי דינשטיין • יחזקאל פלומין • חיים קופמן • עדיאל אמוראי • יוסי ביילין • יוסף עזרן • רפאל פנחסי • דוד מגן • נסים דהן • יצחק כהן • מיקי לוי • יצחק כהן • מיכל וולדיגר | סמל מדינת ישראל |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb140761168 (data)
* ISNI: 0000 0000 0317 3733
* VIAF: 29738229
* WorldCat: viaf-29738229

 |
ארמון אל-עלם , הארמון המלכותי
**סולטאן עומאן** (בערבית: **سلطان عمان**) הוא ראש המדינה של. המונרכיה האבסולוטית סולטנות עומאן היא , ולפיכך, המונרך מכונה הסולטאן הוא שליט אבסולוטי, וכהיותו כזה הוא האישיות החזקה ביותר במדינה מבחינת עוצמה פוליטית, אם כי כיום, הסולטאן נוהג למנות קבינט של עוזרים אשר מסייעים לו לשלוט במדינה, ובאופן הדרגתי המדינה עוברת תהליכי דמוקרטיזציה;

הסולטאן המכהן כיום הוא היית'ם בן טארק אאל סעיד, אשר ירש בשנת 2020 את כס דודו קאבוס בן סעיד, שנפטר ללא ילדים.

היסטוריה
--------

מאז ייסודה בשנת 751 לאחר נפילת שושלת אומייה, ועד שנת 1406, נשלטה הארץ בידי אימאמים, חכמי דת מוסלמיים, כאשר האימאם היה נבחר על ידי מועצת חכמי דת (מג'ליס). בשנת 1406 תפסה את השלטון שושלת שמוצאה משבט נבהאן, ושליטיה היו הראשונים להתקרא בתואר "מלך". שושלת זו החזיקה בשלטון עד 1624, ולאחריה תפסו את השלטון אימאמים משושלת יערובה, שושלת מוסלמית איבאדית. בשנת 1749 נהרג השליט האחרון מהשושלת בידי אחמד בן סעיד, שכינה את עצמו בתואר "סולטאן" וייסד את שושלת אאל סעיד השולטת כיום בעומאן.

בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, הקים הסולטאן מועצה מייעצת שנבחרת על ידי העם, אף שרק חלק קטן מהאוכלוסייה העומאנית קיבל זכות בחירה. ב-4 באוקטובר 2004 הצביעו מעל 190,000 אנשים (74% מהרשומים), ונבחרו נציגים ל-83 מושבים, מתוכם שתי נשים. כמו כן, במהלך שנות ה-80 עברה מערכת המשפט מידי בית המלוכה לידי משרד המשפטים כדי שהפיקוח עליה יהיה אזרחי לחלוטין וללא השפעה מלוכנית.

סולטני בית סעיד (1749 – היום)
-----------------------------

| שם | תמונה | תחילת שלטון | סיום שלטון | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אחמד בן סעיד אל-בוסעידי |  | 10 ביוני 1749 | 15 בדצמבר 1783 | שלט החל מ-1744 ברצועות החוף של אימאמות יארובה. |
| סעיד בן אחמד |  | 15 בדצמבר 1783 | 1784 | פרש והעביר את סמכויות השלטון לבנו, חמד. |
| חמד בן סעיד |  | 1784 | 13 במרץ 1792 |  |
| סולטאן בן אחמד |  | 13 במרץ 1792 | 20 בנובמבר 1804 |  |
| סאלם בן סולטאן |  | 20 בנובמבר 1804 | 14 בספטמבר 1806 | שלט ביחד עם אחיו, סעיד בן סולטאן. |
| סעיד בן סולטאן |  | שלט ביחד עם אחיו, סלים בן סולטאן. |
| 14 בספטמבר 1806 | 19 באוקטובר 1856 | שליט יחיד |
| ת'וויני בן סעיד |  | 19 באוקטובר 1856 | 11 בפברואר 1866 | נהרג, ככל הנראה נרצח על ידי בנו |
| סאלם בן ת'וויני |  | 11 בפברואר 1866 | 3 באוקטובר 1868 | הודח על ידי הבריטים |
| עזאן בן קייס |  | 3 באוקטובר 1868 | 30 בינואר 1871 | נפל בקרב בעיר מטרח |
| תורכי בן סעיד |  | 30 בינואר 1871 | 4 ביוני 1888 |  |
| פייסל בן תורכי |  | 4 ביוני 1888 | 9 באוקטובר 1913 | בימיו החל שלטון חסות בריטי על עומאן. |
| תיימור בן פייסל |  | 9 באוקטובר 1913 | 10 בפברואר 1932 | ויתר על כס השלטון ומת בגלות בהודו. |
| סעיד בן תיימור |  | 10 בפברואר 1932 | 23 ביולי 1970 | הודח על ידי בנו, קאבוס, ומת בגלות בבריטניה. |
| קאבוס בן סעיד |  | 23 ביולי 1970 | 10 בינואר 2020 | בימיו הסתיים שלטון החסות הבריטי. שינה את שם המדינה מ"סולטנות מסקט ועומאן" ל"סולטנות עומאן" |
| היית'ם בן טארק |  | 10 בינואר 2020 |  |  |
צילום מסך של המשחק tetromino. אנשים שמשחקים משחקי מחשבה מסוג זה במשך זמן ארוך נוטים לראות תמונות זזות כמו אלו בקצוות השדה חזותי שלהם, כאשר הם סוגרים את העיניים שלהם, או כשהם נרדמים.
**אפקט טטריס** מתרחש כאשר אנשים מקדישים את מלוא תשומת לבם לפעילות מסוימת במשך זמן רב מאוד, עד שהיא מצליחה לחדור למחשבות, לדימויים ולחלומות שלהם.

מקור שמה של התופעה הוא המשחק טטריס. אנשים ששיחקו טטריס במשך זמן ממושך נוטים למצוא את עצמם חושבים על דרכים שבהן ניתן להתאים בין צורות שונות בעולם האמיתי כמו קופסאות על מדף סופרמרקט ובניינים ברחוב, או להזות יצירה של צורות, אשר נופלות למקומן בפריסה בלתי נראית. במובן זה, אפקט טטריס הוא צורה של הרגל. אותם אנשים יכולים לחלום גם על נפילת טטרומינואים בשלבי ההירדמות או לראות תמונות של חלקים שנופלים בקצוות שדות הראייה שלהם או כשהם עוצמים את העיניים.

דוגמאות נוספות
--------------

אפקט הטטריס יכול להתרחש גם עם משחקי מחשב אחרים. הוא יכול להתרחש גם בעקבות משחקים לא דיגיטליים, כמו אשליות של קווים מעוגלים אחרי עיסוק ממושך בפאזל, או התממשות חזותית בלתי רצונית של קובייה הונגרית.

ברמה התחושתית, רגלי ים הם סוג של אפקט טטריס.[דרוש מקור] אדם שזה עתה נעמד על האדמה, אחרי שבילה תקופות ארוכות בים והתרגל לתנודות הגלים, עשוי לחוש אשליה תנועתית של התנדנדות הקרקע. 

ברמה המנטלית, תכנות מחשבים, הביא את העוסקים בפעולה זו לחלום חלומות על קידוד. מתמטיקאים דיווחו שהם חולמים על מספרים או משוואות.

ראו גם
------

* אפקט הדומינו
* קיבעון
* הפלסטיות של מערכת העצבים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפקט טטריס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Earling, A. (1996, March 21–28). The Tetris Effect: Do computer games fry your brain? *Philadelphia City Paper*
2. ↑  Terdiman, Daniel (11 בינואר 2005). "Real World Doesn't Use a Joystick". *Wired*. אורכב מ-המקור ב-2008-05-09. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  *14-Year-Old Prodigy Programmer Dreams In Code* (video). THNKR. 3 בינואר 2013. נבדק ב-23 ביולי 2015. `{{cite AV media}}`:  (עזרה)
**נהרתן הגנגס** (שם מדעי: *Platanista gangetica*) הוא מין של דולפין נהרות ממשפחת הנהרתניים. הוא חי בנהר הגנגס שבהודו ומצוי בסכנת הכחדה בטבע. קרוב משפחתו היחיד הוא נהרתן האינדוס שבעבר היה תת-מין שלו.

מאפיינים
--------

צבעם חום הם כמעט עיוורים ומוצאים את דרכם באמצעות איכון הד חזק העוזר להם לבנות תמונה קולית של סביבתם. הלסתות ארוכות ובעלות שיניים חדות רבות והן מתעבות לקראת הקצוות. השיניים הארוכות עוזרות להם לתפוס את טרפם.
אורכם הממוצע 2.2 מטר בזכרים ו־2.4–2.6 מטר בנקבות. הצעירים נולדים באורך 200 ס"מ - (עריכה: לא הגיוני, איך נולדים 200 ס"מ ומגיעים ל220 ס*מ). הם בעלי סנפיר גב גדול אך סנפירי חזה קטנים והם יודעים לשחות על צידם.*

דולפינים מיוחדים אלה אינם חיים בלהקות כמו הדולפינים הימיים. הם חיים רק בנהר הגנגס שבהודו, בנגלדש, נפאל ופקיסטן בנהרות בעלי סחופת או מהירי זרימה. הם מחפשים שם דגים שונים למאכל.

דולפינים אלה בסכנת הכחדה כתוצאה מציד ומזיהום נהרות והם מינים מוגנים במדינות תפוצתם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נהרתן הגנגס** בוויקישיתוף
* נהרתן הגנגס, באתר ITIS (באנגלית)
* נהרתן הגנגס, באתר NCBI (באנגלית)
* נהרתן הגנגס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* נהרתן הגנגס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* נהרתן הגנגס, באתר GBIF (באנגלית)

אדם מחזיק נהרתן מת בגנגס

הערות שוליים
------------

1. ↑  נהרתן הגנגס באתר הרשימה האדומה של IUCN

| דולפיני נהרות |
| --- |
| איניים |
| איניה | דולפין האמזונאס • דולפין נהרות ארגואיי • דולפין נהרות בוליביאני |  |
| נהרתניים |
| נהרן | נהרתן הגנגס • נהרתן האינדוס |
| פונטופוריים |
| פרנסיסקנה לה פלטה (סוג ומין יחיד) | פרנסיסקנה לה פלטה |
| ליפוטיים |
| דולפין נהרות סיני (סוג ומין יחיד) | דולפין נהרות סיני |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548365005171
* LCCN: sh85065818

 |
**אהרן גולדשטיין** (19 בדצמבר 1902 - 12 באוקטובר 1976), קבלן בניין וחבר הכנסת.

חייו
----

אהרן גולדשטיין נולד ב-19 בדצמבר 1902 בזלטופול שבאוקראינה. היה פעיל בתנועת "החלוץ העברי". עלה לארץ בשנת 1921 ביחד עם רעייתו מרים, אחיו שלמה וגיסתו זינה. היה חבר גדוד העבודה. עבד כפועל בניין וביחד עם אחיו שלמה, היה ממייסדי שכונת בורוכוב וגבעתיים ואף שימש, תקופות מסוימות, כיו"ר הוועד המקומי של שכונת בורוכוב. היה חבר ההגנה.

משנת 1933 עבד כקבלן בניין, וביחד עם אחיו ייסד את חברת הבניה "האחים גולדשטיין". שלושת האחים, אהרן, שלמה ונפתלי היו שותפים בחברה, אשר הפכה לאחת מחברות הבניה הגדולות בישראל. בשנת 1952 נבחר ליו"ר התאחדות הקבלנים והבונים בישראל.

היה ממייסדי המפלגה הליברלית וחבר מרכז המפלגה, ושימש כחבר בכנסת החמישית (חלקית), השישית והשביעית בין השנים 1963 ועד 1973. שימש חבר בוועדת הכלכלה, ועדת העבודה והרווחה וחבר בוועדת הכספים של הכנסת.

אהרן גולדשטיין נפטר בביתו בגבעתיים, בשנת 1976.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אהרן גולדשטיין, באתר הכנסת

* אהרן גולדשטיין, באתר כנסת פתוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלעזר לוין, ‏נפטר נפתלי גולדשטיין, באתר גלובס, 15 בינואר 1997
2. ↑  אהרון גולדשטיין הובא למנוחות, מעריב, 13 באוקטובר 1976
**אברהם אלברט ראול טיאר** (29 בינואר 1924 – 25 באפריל 2011) היה חבר הכנסת מטעם תנועת החרות.

ביוגרפיה
--------

טיאר נולד בגבס שבתוניסיה, וסיים בה את לימודיו בבית הספר התיכון הממלכתי-צרפתי. בגיל 13 הצטרף לתנועת בית"ר בעיר, נבחר בה בשנת 1942 לראש הקן המקומי ומשנת 1945 היה ממונה על התנועה בגבס וסביבתה. בשנים 1946–1947 כיהן כמזכ"ל תנועת בית"ר ויו"ר המפלגה הרוויזיוניסטית בתוניסיה. לאחר מכן העפיל לארץ ישראל על סיפון האנייה "בן הכט", אך הגיע רק באפריל 1948 לאחר שהות במחנות המעצר בקפריסין.

פעילותו התנועתית נמשכה בישראל כחבר תנועת החרות, שבה שימש משנת 1956 חבר מרכז התנועה ומשנת 1961 מזכיר סניף התנועה בחיפה. בשנים 1961–1969 כיהן טיאר כחבר הכנסת בכנסת החמישית והשישית. הוא היה חבר בוועדות הכנסת השונות, בהן הוועדה לענייני הרפורמה בחינוך. במקביל, בשנים 1963–1966 עמד בראש חטיבת הצעירים בתנועת החרות. כמו כן הוא היה בין מקימי סיעת תכלת לבן בהסתדרות העובדים הכללית ושימש ממלא מקום יו"ר הסיעה. בשנת 1967 התפלג טיאר אל סיעת המרכז החופשי בכנסת, ושימש מטעמה יו"ר הסיעה בהסתדרות ועורך ירחון התנועה, "עידן חדש". בשנת 1977 חזר לשורות תנועת החרות.

בשנת 1966 מונה לוועדה הציבורית לעניין ביטוח מפני אבטלה.

בשנים 1979–1982 היה טיאר ראש שליחי הסוכנות היהודית באירופה.

טיאר למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך לעריכת דין.

נפטר ב-25 באפריל 2011, בגיל 87.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אברהם טיאר, באתר הכנסת

* אברהם טיאר, באתר כנסת פתוחה
מצודת לואיסבורג
מיקומה של לואיסבורג באי איל-רויאל
תושבים לבושים בבגדים מסורתיים באתר המצודה
**מצודת לואיסבורג** (בצרפתית: **Forteresse de Louisbourg**; באנגלית: **Fortress of Louisbourg**) היא אתר היסטורי לאומי קנדי השוכן באי קייפ ברטון, בפרובינציית נובה סקוטיה, קנדה, המנציח עיר צרפתית מבוצרת מהמאה ה-17 באותו שם.

היסטוריה
--------

ההתיישבות הצרפתית בקנדה החלה ב-1605 בחבל אקדיה, עם הקמת היישוב פור רויאל לחופי המפרץ שנקרא אז "המפרץ הצרפתי" (Baie Français) (כיום מפרץ פאנדי). ב-1608 הוקמה קוויבק סיטי בעמק הנהר סנט לורנס, והעניין הצרפתי בהתיישבות עבר להתמקד בחבל קוויבק.

ניסיון לעיבוי ההתיישבות בחבל אקדיה נעשה ב-1629, עם הקמת פור סנט-אן (Fort Ste-Anne) בחוף המזרחי של האי איל-רויאל (Île Royale). יישוב זה לא שרד לאורך זמן, למעט נקודת סחר בפרוות שהתקיימה באזור למשך זמן מה.

במסגרת מלחמת המלכה אן כבשו הבריטים את אקדיה ב-1710, ובהסכם אוטרכט מ-1713 הועברה לידי הבריטים השליטה ברוב החבל, ששינה את שמו ל"נובה סקוטיה". השליטה באיל-רויאל נותרה בידיים צרפתיות, והוא הפך לחלק ממושבת הכתר הצרפתית צרפת החדשה ולמעשה לנקודת הגישה היחידה שלה לאוקיינוס האטלנטי. במזרחו של האי הוקם נמל לשירות הצי הצרפתי באוקיינוס האטלנטי בשם "הבר לואיסבורג".

ב-1719 החלו הצרפתים לבנות במקום עיר מבוצרת בשם לואיסבורג, והשקיעו הון רב בפיתוחה. לואיסבורג הפכה למרכז סחר בינלאומי בין צרפת, צרפת החדשה ומושבותיה של צרפת בקריביים. בין היתר הוקם בה ב-1734 מגדלור, הראשון בקנדה, שנועד לסייע לימאים למצוא את דרכם במזג האוויר הערפילי האופייני לאזור.
ב-1745, במסגרת מלחמת המלך ג'ורג', צרו הבריטים על העיר ולבסוף כבשוה.

ב-1748, במסגרת הסכם אקס-לה-שאפל (Aix-la-Chapelle), חזרה המצודה לשלטון צרפתי, אך לא לזמן רב. במלחמת הצרפתים והאינדיאנים שבו הבריטים ללואיסבורג, ולאחר מצור שארך כחודש וחצי נפלה המצודה לידיהם, ב-26 ביולי 1758, הפעם סופית, ושמה קץ לנוכחות הצרפתית על החוף האטלנטי של אמריקה.

אתר היסטורי לאומי
-----------------

כיום משמשת המצודה כאתר היסטורי לאומי של קנדה. ב-1961 החליטה ממשלת קנדה לשחזר את אחד מרובעי העיר, ולהשיב את מצודת לואיסבורג למצבה בתקופה שלפני המצור הבריטי ב-1745. בשחזור השתתפו בין היתר בעלי מקצוע רבים, ובהם גם כורי פחם מובטלים תושבי האי, שחלקם למדו טכניקות בנייה צרפתיות מהמאה ה-18. במקרים רבים השתמשו המשחזרים באבנים מקוריות שהיו באתר.

כיום מהווה האתר אבן שואבת לתיירים, הבאים לאתר ומשתתפים בסיורים מודרכים עם מדריכים בני המקום. האתר סייע לעיירה לואיסבורג להתמודד עם קשיים כלכליים שנבעו מירידה בכלכליות ענף הדיג באוקיינוס האטלנטי הסמוך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצודת לואיסבורג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מצודת לואיסבורג (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מצודת לואיסבורג (בצרפתית)
* מצודת לואיסבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מצודת לואיסבורג, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  כיום נובה סקוטיה
2. ↑  כיום האי קייפ ברטון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 237821628
* WorldCat: lccn-n82120728

 |
**מרדכי (מוטי) משעני** (10 באפריל 1945 – 9 באפריל 2013) היה עורך דין ישראלי וחבר הכנסת בכנסת ה-15.

ביוגרפיה
--------

משעני נולד ב-10 באפריל 1945 למשפחה מיוצאי חלב וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. בשירותו הצבאי הגיע לדרגת רב-סרן, ואחר כך למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים לימודיו בהצטיינות בשנת 1969 והוסמך כעורך דין בשנת 1970.

בשנת 1986, השתתף בוועידת הליכוד ויצר שם קשר עם דוד לוי. מאוחר יותר מינה לוי את משעני לתפקיד יועצו הפוליטי. בתקופת כהונתו של לוי כשר השיכון, הוא מינה את משעני כדירקטור במספר חברות ממשלתיות, בהן חברת "חלמיש" ולתפקיד יו"ר חברת עמידר. בפברואר 1993 התלונן חבר הכנסת בנימין נתניהו במשטרה נגד משעני, במעורבות בפרשת הקלטת הלוהטת. אך התיק נסגר לאחר שלושה חודשים עקב חוסר ראיות. ומשעני פנה בבקשה למפכ"ל המשטרה שיסיר את האיפול על פרטי החקירה, אך סורב.

כמקורבו של דוד לוי הצטרף משעני למפלגת גשר שהקים לוי, ולקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה שובץ במקום לא ראלי ברשימת הליכוד-גשר-צומת.

לקראת הבחירות לכנסת ה-15, בשנת 1999, שובץ במקום ה-29 ברשימת ישראל אחת (שכללה את מפלגת "גשר"), אך הרשימה זכתה רק ב-26 מנדטים. בינואר 2000 היה על סף כניסה לכנסת, לאחר התפטרות על פי החוק הנורווגי של שני חברי כנסת שמונו לשרים, אך דוד לוי שהיה אמור להתפטר למענו סירב. באוגוסט 2000 היה שוב על סף כניסה לכנסת, עקב הבחירה הצפויה של שמעון פרס למשרת נשיא המדינה, אך פרס הפסיד באופן מפתיע ונשאר בכנסת.

בפברואר 2001 נכנס משעני לכנסת ה-15 מטעם ישראל אחת במקום אלי גולדשמידט ופרש מיד לסיעת גשר. במאי 2001 הגיש הצעת חוק פרטית שקיצבת הזיקנה תוגדל ל-90% משכר המינימום. ביוני 2002 הודיע דוד לוי שהוא שוקל לחזור לליכוד, אך משעני סבר שעל מפלגת גשר להתמודד עצמאית בבחירות הבאות. לוי אכן חזר לליכוד, משעני החליט לא להתמודד שוב וכיהן כחבר הכנסת עד השבעת הכנסת השש עשרה.

בשנת 2003, עם סיום כהונתו כחבר כנסת, שב עו"ד משעני למשרד עוה"ד שייסד. בשנת 2008 הצטרף למשרדו בנו, עו"ד אריאל משעני.

נפטר ב-9 באפריל 2013, יום לפני יום הולדתו ה-68. הותיר אישה, שלושה ילדים ונכדים. בנו, דרור משעני, הוא סופר ועורך. אחיו אייל משעני הוא פרופסור לרדיוכימיה והדמיה מולקולרית במרכז הרפואי הדסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* מרדכי משעני, באתר הכנסת

* מרדכי משעני, באתר כנסת פתוחה
* אודות מייסד המשרד - עו"ד ונוטריון מרדכי משעני באתר משרד עורכי הדין משעני
* ynet, מי אתה, מוטי משעני?, באתר ynet, 30 ביולי 2000

הערות שוליים
------------

1. ↑  חנה קים, צפוף ליד הצלחת, חדשות, 14 בפברואר 1992
2. ↑  מרדכי אלקן, עוזר השר לוי, מוטי משעני, ייבחר ליו"ר דירקטוריון עמידר, מעריב, 6 ביוני 1990
3. ↑  גדעון סער, רותי זוטא, נתניהו: הפרסום על גירסת אשתי בפרשת הקלטת אינו נכון, חדשות, 28 במאי 1993
4. ↑  גדעון סער, לוי: נתניהו רקם עלילה שפלה, חדשות, 3 ביוני 1993
5. ↑  גדעון סער, עו"ד משעני פנה למפכ"ל שיחשוף את תלונת נתניהו, חדשות, 1 ביוני 1993
6. ↑  מעריב, ‏מוטי משעני מועמד לדירקטור בעמידר; עשוי להתמנות ליו"ר, באתר גלובס, 26 באוקטובר 1999
7. ↑  צבי לביא, ‏הדבק על כיסאו של מי חזק יותר?, באתר גלובס, 2 בפברואר 2000
8. ↑  צבי לביא, ‏הקומבינות בדרך למשכן הנשיא, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2000
9. ↑  צבי זרחיה, הצעת חוק: קיצבת הזיקנה תוגדל ל-%90 משכר המינימום, באתר הארץ, 23 במאי 2001
10. ↑  יוסי ורטר, דוד לוי: בימים הקרובים אחליט אם לחזור לליכוד, באתר הארץ, 23 ביוני 2002
פירוש נוסף ערך זה עוסק במקובל. אם התכוונתם למייסד חסידות סטרטין, ראו יהודה צבי ברנדויין (הראשון).

הרב ברנדויין בטקס הכנסת ספר תורה בלוד ב-1965.
הרב **יהודה צבי הרש ברנדויין** (מכונה **רב ההסתדרות**, י"א באדר תרס"ג, מרץ 1903 – י"ח בניסן תשכ"ט, אפריל 1969) היה ראש המחלקה הדתית בהסתדרות ומקובל. גיסו ואחד מממשיכי דרכו של הרב יהודה לייב הלוי אשלג, "בעל הסולם".

ביוגרפיה
--------

נולד בצפת למקובל הרב אברהם ברנדויין ולחנה לבית וייסבלום. היה דור שישי בארץ, מצד אביו נצר לשושלת אדמור"י אליק-סטרטין, ומצד אמו צאצא לרבי אלימלך מליז'נסק ולרבי לוי יצחק מברדיצ'ב.

בזמן מלחמת העולם הראשונה נסע להונגריה, שם למד תורה מפי רבי יואל טייטלבוים - האדמו"ר מסאטמר. כשחזר לירושלים למד בישיבות חיי עולם ושער השמיים. התקרב ל"בעל הסולם" והחל ללמוד אצלו קבלה. אשתו של הרב אשלג, בתו של הרב מאיר יוסף אברמוביץ, חסיד גור, שידכה לו את אחותה הצעירה, לאה. הוסמך לרבנות על ידי הרב אברהם יצחק קוק והרב יוסף חיים זוננפלד.

נחשב אחד מממשיכי דרכו של הרב יהודה אשלג. חיבר ספרים בקבלה, בהם הוצאה מחדש של כתבי האר"י עם הערות.

בשנת 1957 נבחר לשמש ראש המחלקה הדתית בהסתדרות הכללית. ב-1967 עבר להתגורר ברובע היהודי, החל בהקמת ישיבה והיה האדמו"ר של חסידות סטרטין בירושלים.
כיום פועלת שם, ברובע היהודי, ישיבת "קול יהודה" הקרויה על שמו. בית הכנסת המשרת את הישיבה נמצא בסמוך לכניסה המערבית (הראשית) אל בית כנסת החורבה.

בנו, הרב אברהם ברנדווין, מילא את מקומו כמנהיגה של חסידות סטרטין. בתו נשואה לרב מרדכי שיינברגר, רבהּ של קהילת אור הגנוז. בת נוספת הייתה נשואה לרבי אריה לייביש מז'מיגראד. בן דודו היה הרב יוסף שמואל ברנדויין-מוריה.
הרב שרגא ברג הוא מתלמידיו.

מספריו
------

* פירוש "מעלות הסולם" לתיקוני הזוהר

לקריאה נוספת
------------

* יונתן מאיר, "גילוי וגילוי בהסתר: על 'ממשיכי' הרי"ל אשלג, ההתנגדות להם והפצת ספרות הסוד", **קבלה** ט"ז, תשס"ז, עמ' 151–258
* **ידיד נפשי**, 3 כרכים, בהוצאת המרכז לקבלה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהודה צבי ברנדויין** בוויקישיתוף
* שרגא הר-גיל, רבם של פועלים, דבר, 25 בספטמבר 1959
* האדמו"ר של ההסתדרות, מעריב, 21 בספטמבר 1960, עמ' 23
* התייחדות עם זכרו של הרב ברנדווין ז"ל, דבר, 14 באפריל 1969, עמ' 2
* סעדיה לוי, לזכר נעדרים: הרה"ג י. צ. ברנדוין,  דבר, 10 ביוני 1969, עמ' 11
* א. ארליך, הרב יהודה צבי ברנדוין, דבר, 13 במאי 1970, עמ' 12
* אריאל הורוביץ, להפוך ממקבל לנותן - כתבה על הרב יהודה ברנדוויין ובנו, הרב אברהם, מקור ראשון, מוסף "שבת", 22 במרץ 2013
* יהודה צבי בן אברהם ברנדוין (1903-1969), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה קמינקר, האדמו"ר מסטרטין - בצמרת ה"הסתדרות", חרות, 3 בספטמבר 1957, עמ' 2

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295036605171
* BnF: cb16571920n (data)
* GND: 128358114
* ISNI: 0000 0000 5122 3918
* LCCN: no94032883
* VIAF: 33047929
* WorldCat: lccn-no94032883

 |
במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל, **הוועדה למתקנים ביטחוניים** (בראשי תיבות: **ולמ"ב**) היא זו שבסמכותה לתת היתר בנייה לבניין, מחנה או דרך שמוחזקים על ידי צה"ל או שלוחה של מערכת הביטחון ששר הביטחון אחראי עליה. ועדה זאת היא ועדת משנה של הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה את יושב ראש הוועדה ממנה שר הפנים בהתייעצות עם שר הביטחון. היתר בנייה למתקנים מסוג זה יכללו רק פרטים על מקומו של המתקן הביטחוני ופרוט המגבלות שעומדים להטילן עקב הקמת המתקן.

התנגדויות לתוכנית למתקן ביטחוני תוגש לוועדה למתקנים ביטחוניים והתנגדות זאת לא תהיה נתונה לעיון. הכרעת הוועדה בלבד (ללא שיקוליה) תועבר לוועדה המקומית לתכנון ובנייה ולוועדה המחוזית לתכנון ובנייה. על החלטת הוועדה למתקנים ביטחוניים יכול משרד הביטחון בלבד להגיש ערר לוועדת ערר של מתקנים ביטחוניים, ועדת הערר היא ועדת משנה של המועצה הארצית לתכנון ובנייה.

הוועדה למתקנים ביטחוניים רשאית על פי דרישת שר הביטחון או סגנו להורות לוועדה המקומית לתכנון ובנייה או לוועדה לשמירת הסביבה החופית להורות על שינויים אם הם הכרחיים לפעולתו של המתקן הביטחוני.

ביקורת על הולמ"ב
----------------

ארגונים סביבתיים בישראל טוענים כי הליך התכנון המקוצר והרחוק מעין הציבור הנעשה בולמ"ב הוא בעייתי מבחינה דמוקרטית ומאפשר לא אחת פגיעה באינטרסים ציבוריים ובסביבה הטבעית. התנגדות זו שגברה באחרונה במאבק הציבורי כנגד תוכנית "הפולינום" של חיל הים בחיפה, תוכניות למשדרים בערבה ותוכניות נוספות, אף הביאה לזכייתה של הוועדה בגלובוס השחור לשנת 2008 ולמגוון הצעות חוק הבאות לצמצם את חופש הפעולה שלה. בשנת 2023, בעקבות מספר תכניות שקודמו תוך פגיעה חמורה באתרי טבע, יצאה החברה להגנת הטבע בקמפיין בנושא.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק התכנון והבנייה
* עו"ד עפר טויסטר, ‏הוועדה למתקנים ביטחוניים: פרה קדושה שהגיע זמנה, באתר גלובס, 1 במאי 2005
* צפריר רינת, צבא הבנייה לישראל, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2007
* מטיילים בארץ, "הסרטון הזה מיועד לשר הבטחון" - בנוגע להקמת מתקן צבאי בעין פית, באתר Youtube, 31 במאי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוועדה החשאית שמתעלמת מהטבע, באתר החברה להגנת הטבע, ‏2023-07-24