recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירמינקס
**פירמינקס** (או **פירמידה משולשת**) הוא פאזל בצורת משולש פרמידה. החלקים מסודרים בתבנית פירמידה בכל צד של הפאזל. ניתן לסובב את השכבות ביחס לכל קודקוד, וניתן לסובב גם רק את הפינות. הוא תוכנן על ידי יואו מפרט בתחילת שנות ה-70.

בתחילת שנות ה-70 יואו מפרט התנסה בחיתוך פולי-ידרה לפרוסות סימטריות והצמדתן בגומיות לכדור מרכזי. חידות העץ שלו מסתיימות בסופו של דבר במגירה שנשכחה למחצה. רק כאשר שיגעון הקוביות של רוביק התחיל בתחילת שנות ה-80, הופר אותו הופרט לידי חברת צעצועים. למעלה מ-10 מיליון פירמינקס נמכרו עד חג המולד 1981, ו-90 מיליון בתוך 3 שנים.

הפירמינקס הוא טטרהדרון המחולק על ידי מישורים מקבילים לכל פנים. זה אומר שיש 4 חלקים ציריים, 6 חלקי קצה ו-4 טיפים. ניתן לסדר את הפירמינקס ל-75,582,720 עמדות אפשריות. זה נשמע הרבה בהשוואה לקוביית 2x2x2 שיש לה 3,674,160 מיקומים אפשריים. עם זאת, פתרון הפינות הוא טריוויאלי, והתעלמות ממצמצמת את האפשרויות ל-933,120 עמדות. בנוסף, החלקים האמצעיים ניתנים לסיבוב בקלות כך שצבעיהם יתיישרו זה עם זה, מה שמצמצם את הבעיה רק לשש חלקי הקצה עם 11,520 מיקומים אפשריים. זה הופך את הפירמינקס לאחד הפשוטים שבחידות המתפתלות.

שיאים
-----

שיא העולם בפתרון Pyraminx בזמן הקצר ביותר הוא 0.91 שניות, שנקבע על ידי דומיניק גורני הפולני ב־24 ביוני 2018 בתחרות מרוץ הקוביות Byczy 2018. הממוצע המהיר ביותר בעולם של חמישה פתרונות פירמינקס (למעט המהיר והאט ביותר) הוא 1.86 שניות, שנקבע על ידי טימון קולאסינסקי מפולין ב־6 באפריל 2019 ב-"Grudziądz Open 2019".

### חמשת הפתרונות המובילים לפי פתרונות בודדים

| שם | הפתרון המהיר ביותר | תחרות |
| --- | --- | --- |
| דומיניק גורני | 0.91 שניות | מרוץ הקוביות Byczy 2018 |
| רפאל ואריזאק | 0.97 שניות | מרוץ קוביות סנטה קלאוס פולין 2019 |
| טיימון קולאסינסקי | 0.98 שניות | מרוץ הקוביות Byczy 2018 |
| אדם ג'גלה | 1.04 שניות | מרוץ קוביות סנטה קלאוס פולין 2019 |
| ג'ון גיינור | 1.04 שניות | מועדון הדלתא של מישיגן קובינג 2019 |

### 6 הפותרים המובילים לפי ממוצע של 5 פתרונות

| שם | הממוצע המהיר ביותר | תחרות |
| --- | --- | --- |
| טימון קולסינסקי | 1.86 שניות | Grudziądz Open 2019 |
| לוק ואן לנינגהם | 1.88s | Garrettsville G-Men Classic 2020 |
| דרו בראדס | 2.04 שניות | אליפות העולם 2017 |
| ג'ונקי פנג (冯 骏 骐) | 2.12 שניות | SJTU חורף פתוח 2018 |
| דומיניק גורני | 2.14 שניות | דרקון קובינג 2019 |
| סיימון קלום | 2.14 שניות | ארץ נחושת חורף 2020 |

גרסאות שונות
------------

* **טטרמינקס**. הגרסה הפשוטה ביותר היא ה-Tetraminx המקבילה לפירמינקס אך ללא העצות.
* **מאסטר פירמינקס**. ה-Master Pyraminx הוא פירמינקס בן 4 שכבות עם 16 משולשים לפנים. יש לו בערך 2.17225 × 10 17 שילובים אפשריים.
* **פרופסור פירמינקס**. פרופסור Pyraminx הוא pyraminx 5-שכבה עם 25 משולשים לכל פניה.
* **פירמינקס מלכותית**. המלכותי Pyraminx הוא pyraminx 6-שכבה עם 36 משולשים לכל פניה.
* **הקיסר פירמינקס**. הקיסר Pyraminx הוא pyraminx 7-שכבה עם 49 משולשים לכל פניה.

ראו גם
------

* קובייה הונגרית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פירמינקס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pyraminx, Speedsolving.com Wiki
2. ↑  Single Rankings, The World Cube Association
3. ↑  Average Rankings, The World Cube Association
**בוריס מקסוביץ' גורביץ'** (בדנית: **Бори́с Ма́ксович Гуре́вич**;‏ 23 במרץ 1931 – 10 בינואר 1995) היה מתאבק יהודי סובייטי, אלוף אולימפי (הלסינקי 1952) פעמיים אלוף עולם (1954, 1958), פעמיים אלוף ברית המועצות (1950, 1955).

ביוגרפיה
--------

גורביץ' נולד במוסקבה וגדל בקופנהגן. מילדות התאמן והתחרה בענף התעמלות מכשירים. בגיל 17 ער להתחרות בהיאבקות בסגנון יווני-רומי. בגיל 18 זכה באליפות מוסקבה ובגיל 19 - באליפות ברית המועצות.

#### אלוף אולימפי

בשנת 1952 גורביץ' צורף לסגל נבחרת ברית המועצות לאולימפיאדת הלסינקי. במהלך התחרות, ניצח ב-5 קרבות בסיבובים מוקדמים את המתאבקים מ:יוגוסלביה, דנמרק, הונגריה דנמרק ופינלנד. בקרב הגמר התחרה מול יריב מאיטליה. הצליח לנצח אותו בשניות האחרונות של הקרב וזכה במדליית הזהב. גורביץ הוא למעשה האלוף האולמפי הראשון מברית המועצות בענף ההיאבקות.

#### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בנאפולי, איטליה באפריל 1953 זכה במקום ראשון, כאשר ניצח בקרב הגמר יריב מטורקיה. ב-1958 זכה שוב באליפות העולם, אשר נערכה בבודפשט.

#### מאמן

בשנת 1963 סיים גורביץ' את השתתפותו בתחרויות. הוא הפך למאמן ואימן בעיקר סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה.

בוריס גורביץ' נפטר במוסקבה בשנת 1995. נטמן בבית העלמין ווסטריאקובסקויה.

קישורים חיצוניים
----------------

* בוריס גורביץ', באתר olympedia.org
* בוריס גורביץ', באתר United World Wrestling
* פרופיל באתר International Wrestling Database
**כיכר פרשרן** (בסלובנית: **Prešernov trg**) היא הכיכר העירונית המרכזית בליובליאנה, בירת סלובניה. מיקומה של הכיכר בלב העיר העתיקה הופך אותה לנקודת מפגש חשובה, בה נערכים פסטיבלים, בהם הקרנבל של ליובליאנה, קונצרטים, אירועי ספורט ואירועי מחאה. הכיכר והאזור סביבה סגורים לתנועת כלי רכב.

המבנה
-----

כיכר פרשרן, הממוקמת על גדת נהר הליובליאניצה, נקראת על שמו של המשורר הלאומי של סלובניה, פרנצה פרשרן, אשר מונצח גם על ידי פסל ארד גדול ממדים בדמותו, המוצב בתחומי הכיכר.

צורתה של הכיכר היא כשל משפך, וממנה יוצאים מספר רחובות לכיוונים שונים. בדרומה של הכיכר, מחבר אותה הגשר המשולש, העובר מעל נהר הליובליאניצה, עם רחוב סטריטאר (Stritarjeva ulica) המוביל לכיוון בית העירייה, למרגלות טירת ליובליאנה. רחוב צ'ופ (Čopova ulica), בין הרחובות המסחריים העיקריים של העיר, יוצא מהכיכר לכיוון צפון-מערב. רחוב מיקלושיץ' (Miklošičeva cesta) יוצא מהכיכר צפונה לכיוון תחנת הרכבת המרכזית של ליובליאנה, ולאורכו מספר בניינים ידועים הבנויים בסגנון הזצסיון הווינאי. רחוב וולף (Wolfova ulica) מוביל מהכיכר מערבה ומתחבר לכיכר הקונגרס, כיכר מרכזית נוספת בעיר.
מצדה המזרחי של הכיכר יוצא רחוב טרובאר (Trubarjeva ulica) הציורי, ומוביל לכיוון גשר הדרקון שהוקם לזכר קיסר אוסטרו-הונגריה פרנץ יוזף הראשון. בנוסף מתחברת לכיכר טיילת לאורך גדת נהר הליובליאניצה.

הכיכר קיבלה את מראה הנוכחי במאה ה-17, עת הוקמה כנסיית הבשורה הפרנציסקנית, הבנויה בסגנון הבארוק והיא המבנה המוכר ביותר בתחומה. במאה ה-19 הפך צומת הדרכים שהיה במקום לכיכר סלולה. לאחר רעידת האדמה שהתרחשה בעיר בשנת 1895, חודשה הכיכר, ובניינים עתיקים רבים מימי הביניים אשר ניזוקו ברעידה, הוחלפו על ידי בתי פאר ברוח התקופה.

גלריה
-----

* מראה הכיכר ממרומי טירת ליובליאנהמראה הכיכר ממרומי טירת ליובליאנה
* כיכר פרשרן כפי שנראתה ב-1856כיכר פרשרן כפי שנראתה ב-1856
* כיכר פרשרן והגשר המשולש, כפי שנראים מכיוון רחוב סטריטארכיכר פרשרן והגשר המשולש, כפי שנראים מכיוון רחוב סטריטאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר פרשרן** בוויקישיתוף
רבי **יַעֲקֹב אַרְיֵה לֵייב טְבֶרְסְקִי** (כונה גם: **ר' יעקב לייב** או **ר' יעקב לייבניו**; ה'תר"ח – כ"ח באייר ה'תרע"ח) בן רבי אברהם מטריסק (**המגיד מטריסק**) שימש כאדמו"ר השני מטריסק.

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי אברהם טברסקי. לאחר נישואיו לפייגה בתו של רבי יוחנן מרחמסטריווקה המשיך להתגורר בטריסק. בשנת תרמ"ה עקב גזירות ממשלת רוסיה נאלצו אחיו רבי מנחם נחום מטריסק-בריסק ורבי מרדכי מקוזמיר לברוח מעיר מולדתם, ורק רבי יעקב לייב יכול היה להישאר עקב כך שהציג עצמו כלפי השלטונות כסוחר. ומאחר שמבין שלושת אחיו נשאר רק הוא בעיר נטל הוא את כתרו של אביו כאדמו"ר מטריסק אף שהיה הצעיר שבאחים.

בשנת תרס"ז העביר את חצרו לעיר קובל עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה אז נמלט לרוונא. לאחר המלחמה נזדמן לשבות בעיר הרוביישוב, ובערב שבת באמצע טבילתו במקוה נפטר בכ"ח אייר ה'תרע"ח ושם נקבר.

בנו הצעיר רבי זאב עלה על כסאו בקובל שם כיהן באדמו"רות עד הריגתו במלחמת העולם השנייה.

צאצאיו
------

* רבי משה מרדכי טברסקי מטריסק – לובלין
* רבי מנחם נחום טברסקי מטריסק – ווארשא
* רבי דוד אהרן טברסקי מזאריק
* רבי זאב טברסקי מקובל
* שיינדיל אשת רבי משה בן רבי דוד מסקווירא, בזיווג שני נישאה לרבי ישראל הגר מוויז'ניץ.
* חיקא אשת רבי נחום משה טברסקי אב"ד קובל
* ריקל אשת רבי צבי אברהם מאליק חי בסוף ימיו בברוקלין

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקובל שחמיה ר' אברהם אמר לה שאם תחתום שמה "פייגה" ב'ה' ולא "פייגא" ב'א' תזכה לארבעה בנים צדיקים
2. ↑  ראו כאן בהרחבה בפורום היידי "אידישע וועלט פארומס"
3. ↑  ראו כאן
4. ↑  ראה אודותיו באתר "קדם kedem"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309132305171
* VIAF: 297050622
* WorldCat (עם VIAF): 297050622

 |
**משה מיכאל פויכטונגר** (י"ד בסיוון ה'תרפ"ז, 14 ביוני 1927 – 17 בפברואר 2022) היה פרופסור לרפואה ומנתח ששימש ראש מחלקה במספר בתי חולים בישראל. היה מרצה בתחום הניתוח, וחיבר מאמרים מדעיים רבים. ב-2011 נבחר כיקיר באר שבע.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1927 לד"ר אהרן מאיר (היינריך) והני ייטל (הנרייטה, לבית פויכטונג) במינכן, בן ראשון מבין שלושה ילדים. בשנת 1936 עלתה משפחתו לישראל.

לפני קום המדינה שירת בהגנה ובמשטרת היישובים העבריים. וכן לחם במלחמת העצמאות כחייל בצה"ל. את לימודי הרפואה שלו למד בציריך, שווייץ, והתמחה בניתוח כללי ופדיאטרי, את הדוקטורט עשה באוניברסיטה העברית שפתחה בית ספר ללימודי רפואה ב-1949, לאחר שהחל כבר את לימודיו בשווייץ.

ב-1949 התחתן בירושלים עם דינה לבנון. לזוג נולדו שתי בנות.

קריירה
------

בתקופות שונות לימד באוניברסיטה העברית (מרצה בכיר); באוניברסיטת תל אביב (מרצה בכיר); ובאוניברסיטת בן-גוריון (פרופסור). היה מרצה אורח בכנסים רפואיים ברחבי העולם, ופרופסור מבקר באוניברסיטאות לונדון, בלפסט, מינכן, המבורג, היידלברג, הנובר, גטינגן ואוניברסיטת קלן.

בתחילת שנות השישים היה עמית מחקר באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. מאוחר יותר כיהן בעמדות בכירות במחלקות ניתוח בבתי חולים בארץ: סגן ראש מחלקת ניתוח בבית החולים הדסה הר הצופים; ראש המחלקה במרכז רפואי סורוקה.

פויכטונגר היה חבר באיגודים כירורגים בישראל ומחוצה לה, ולמשך תקופה אף היה יושב ראש איגוד הכירורגים בישראל. פויכטונגר היה חבר של כבוד באיגוד הכירורגים הגרמני.

פויכטונגר היה המחבר של מעל לשישים מחקרים מדעיים שהתפרסמו בכתבים אקדמיים רבים בארץ ובעולם, כולל האנציקלופדיה העברית.

נפטר ב-17 בפברואר 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת המאמרים של משה מיכאל פויכטונגר באתר רמב"י
* פרופ' משה אשר פויכטונגר - יקיר באר שבע באתר עיריית באר שבע

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Feuchtwanger Stammbaum, p. 137
**פרשת טפאני** (ידוע גם בשם **מרד טפאני**) התרחשה ב-1915 והייתה מההתקוממויות הגדולות ביותר בידי בני האן ואבורג'ינים בטאיוואן נגד השלטון היפני. במהלך ההתקוממות הכריזו המורדים על הקמת "הרפובליקה הטאיוואנית" (**泰共和国**) אשר שרדה למשך 12 ימים בלבד לפני שפורקה בידי היפנים.

המרד
----

תחנות משטרה יפניות ספגו הסתערויות על ידי לוחמים אבורג'ינים וסינים בפיקודם של צ'אנג טינג ויו-צ'ינג פאנג. בשלב זה הכריזו המורדים על הקמת "הרפובליקה הטאיוואנית" (**泰共和国**) שהתקיימה לאורך 12 ימים בלבד לפני שפורקה.

השלכות המרד
-----------

היסטוריונים כיום מנסים לאפיין את המרד משני היבטים: התקוממות סינית (למטרת איחוד עם סין) או טאיוואנית (לעצמאות). היפנים לעומתם ראו במרד כתקרית בקנה מידה גדול בראשות עבריינים פליליים. עם זאת, הפרשה שונה מניסיונות מרידה אחרים בטאיוואן, משום שהיא כללה מאפיינים מילניאריסטיים ודתיים. עובדה זו אפשרה לגייס פעילים רבים שהאמינו כי אינם פגיעים בפני כלי הנשק המודרניים.

קווי הדמיון בין הרטוריקה של מנהיגי המרד לבין זו של מרד הבוקסרים בסין גרמה ליפן אחרי המרד להשקיע מאמצים רבים בחיזוק הממשל הקולוניאלי בדרום האי.

האבורג'ינים המשיכו להפעיל מאבק אלים נגד היפנים, בשעה שבני האן עצרו את פעולותיהם אחרי המרידה שנכשלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרשת טפאני** בוויקישיתוף
* Governmentality and Its Consequences in Colonial Taiwan: A Case Study of the Ta-pa-ni Incident
* When Valleys Turned Blood Red: The Ta-pa-ni Incident in Colonial Taiwan
* Taiwan in Time: Magic amulets, tax breaks and a messiah

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Maritime Taiwan: Historical Encounters with the East and the West*. M.E. Sharpe. 2009. pp. 134–. ISBN 978-0-7656-4189-2.
2. ↑  Shih-Shan Henry Tsai (18 בדצמבר 2014). *Maritime Taiwan: Historical Encounters with the East and the West: Historical Encounters with the East and the West*. Taylor & Francis. ISBN 978-1-317-46516-4. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Katz, Paul R. (2005). *When Valleys Turned Blood Red: The Tapani Incident in Colonial Taiwan*. Honolulu: University of Hawaii Press. p. 110. ISBN 9780824829155.
4. ↑  Steven Crook (5 ביוני 2014). *Taiwan*. Bradt Travel Guides. pp. 16–. ISBN 978-1-84162-497-6. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**קניון עיר ימים** הוא מרכז קניות מקורה אשר ממקומם בשכונת עיר ימים הנמצאת בדרום העיר נתניה. קניון עיר ימים הוא הקניון הגדול ביותר בעיר נתניה, ואחד הגדולים באזור השרון.

היסטוריה
--------

הקניון נבנה על ידי החברות "שיכון ובינוי" ו"אזורים". מספר חודשים לאחר פתיחתו, חברת "שיכון ובינוי" עמדה למכור את חלקה בקניון לקבוצת עזריאלי, אולם בסופו של דבר, העסקה לא יצאה לפועל. כמו כן, ביולי 2012 ניסתה חברת "אזורים" למכור את חלקה בקניון, אך גם משא ומתן זה נכשל לבסוף.

במשך שנת 2018 נבנה אגף הרחבה לקניון בהשקעה של 200 מיליון ש"ח. האגף החדש נפתח לציבור בחודש בספטמבר 2018. אגף ההרחבה נבנה על חשבון חניון עילי אשר שכן בכניסה לקניון מיום פתיחתו. כפיצוי על אובדן מקומות החנייה אשר שכנו בכניסה הדרומית לקניון, נבנה מפלס חנייה נוסף מעל המפלס הקיים בחנייה התת-קרקעית אשר נבנה כקומה כפולה כבר בשנת 2010. עם ההרחבה נבנה מגדל אשר מכיל 12 קומות משרדים בצמוד לקניון.

עם פתיחתו, נפתחו בקניון חנויות מותגים רבות, מסעדות, בתי קפה, באולינג וסניפי בנקים.

הווה
----

הקניון כולל שלוש קומות מסחר כאשר התחתונה שבהן משמשת כחניון תת-קרקעי בחלקה הדרומי וכקומת מסחר בעלת גישה לפארק הצמוד בחלקה הצפוני.
במתחם הקניון שני מפלסי חנייה תת-קרקעיים ללא תשלום כאשר התחתונה מביניהן בעלת גישה ישירה לקניון. מגדל המשרדים הצמוד כולל כ-12 קומות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קניון עיר ימים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קניון עיר ימים

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיא קצוביץ', ‏התפוצצה רכישת קניון עיר ימים ע"י קבוצת עזריאלי, באתר גלובס, 8 בינואר 2012
2. ↑  רון שטיין, ‏פוצץ המו"מ למכירת חלקה של אזורים בקניון עיר ימים, באתר גלובס, 31 ביולי 2012
3. ↑  מיטל לשם, קניון עיר ימים התרחב בהשקעה של כ- 200 מיליון ש"ח, נתניה נט, 7 בספטמבר 2018
**ז'וניור וולטר מסיאס** (בפורטוגזית: **Junior Walter Messias**; נולד ב-13 במאי 1991 בבלו הוריזונטה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת גנואה.

חיים אישיים
-----------

מסיאס נולד בברזיל, ועבר לאיטליה בשנת 2011 יחד עם אשתו ועם בנו, והם התיישבו בטורינו, יחד עם אחיו של מסיאס. בטורינו הוא החל לעבוד בתחום השליחויות, ובזמנו הפנוי שיחק כדורגל בקבוצה חובבנית.

קריירת מועדונים
---------------

### תחילת הקריירה

מסיאס החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדונים קזאלה, קיירי וגוצאנו מהליגות השלישית והרביעית באיטליה, זאת לאחר שתחילה שיחק בליגות החובבניות במדינה.

### קרוטונה

ב-31 בינואר 2019 חתם מסיאס בקרוטונה מהסרייה ב', והושאל בחזרה לגוצאנו עד לתום עונת 2018/2019. ב-24 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קרוטונה בסרייה ב', במשחק נגד קוזנצה. היה לו תפקיד חשוב בהעפלתה של קרוטונה לסרייה א' בפעם השנייה בהיסטוריה של המועדון, כאשר הוא עורך 34 הופעות ליגה ומבקיע שישה שערים.

ב-20 בספטמבר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בהפסד 1–4 לגנואה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2020/2021. ב-25 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לקליארי במסגרת המחזור החמישי בליגה. בעונה זו, שהסתיימה בחזרתה של קרוטונה לסרייה ב', ערך מסיאס 36 הופעות ליגה, בהן הבקיע תשעה שערים.

### מילאן

ב-31 באוגוסט 2021 הושאל מסיאס למילאן מהסרייה א'.
ב-24 בנובמבר כבש את שער הניצחון של קבוצתו בדקה ה-87 מול אתלטיקו מדריד בחוץ, מה שהיה לניצחונה הראשון של קבוצתו בליגת האלופות לאחר 8 שנים. ביולי 2022 נרכש על ידי מילאן.

### גנואה

ב-11 באוגוסט 2023 הושאל לגנואה לעונה אחת.

תארים
-----

**מילאן**

* אליפות איטליה: 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'וניור מסיאס** בוויקישיתוף
* ז'וניור מסיאס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Junior Messias, dallo sbarco in Italia in cerca di lavoro alla Serie A nel Crotone באתר LACNews24, ‏ 18 בנובמבר 2020 (באיטלקית)
2. ↑   ההודעה הרשמית] בדף הפייסבוק הרשמי של גוצאנו, 31 בינואר 2019 (באיטלקית)
3. ↑  Crotone v Cosenza game report באתר Soccerway, ‏ 24 באוגוסט 2019 (באנגלית)
**ביו חשמל** (bio electricity) הוא זרם חשמלי הנוצר בתוך אורגניזמים חיים.

הזרם החשמלי נוצר בתוך אורגניזמים במגוון רב של תהליכים ביוכימיים, למשל גוף האדם משתמש בזרמים החשמליים בצורה של מסרים עצביים בין חלקי הגוף השונים אל המוח. מידע זה חיוני להתקיימות האורגניזם, ופעולת האיברים בצורה מותאמת.

ביו חשמל בטבע
-------------

יש חיות רבות אשר משתמשות בביו-חשמל לתקיפה והגנה, כמו שפמנון חשמלי, הצלופח החשמלי וחשמלנאים. הזרם החשמלי אשר בו משתמשות חיות יכול להגיע למתחים של כמה מאות מיליוואט. בצלופח החשמלי לדוגמה, הזרם הוא אמפר אחד ויכול להגיע עד 1000 וולט.

צמחים משתמשים בביו חשמל, הצמחים מייצרים חשמל בתהליך הפוטוסינתזה, צמחים כגון טחב, אצות וחיידקים כמו הכחוליות מייצרים חשמל מאור השמש, צמחים אלו מייצרים מספיק אנרגיה כדי להתקיים.

ביו חשמל בשימוש האדם
--------------------

קיימים מיזמים אשר חוקרים, לומדים ומיישמים את הנושא. מיזמים אלו משתמשים בפוטוסינתזה של צמחים וחשמל המופק מחיות כדי להאיר כבישים, מנורות, לרפא פצעים ולשמש בתור מקור חשמל "ירוק" יותר .

הערות שוליים
------------

1. ↑  "bioelectricity | biology". *Encyclopedia Britannica*.
**פוטמוטריגון ברכיורה** (שם מדעי: ***Potamotrygon brachyura***) הוא מין של טריגון מהמשפחה הנאוטרופית טריגוני נהרות המצוי במימי אגן הנהר הריו דה לה פלטה שבאורוגוואי וצפון ארגנטינה. לעיתים הוא מכונה **טריגון נהרות ענק**, יחד עם המין *Himantura polylepis*, החי במימי דרום-מזרח אסיה, אשר משתייך לטריגונים האמיתיים.

דג זה יכול להגיע לרוחב 1.5 מטר בין אורך סנפיריו ומשקלו עולה על 220 ק"ג, אם כי קטן מהמין מדרום-מזרח אסיה העולה על 600 ק"ג. בכל זאת הוא המין הגדול ביותר במשפחתו (אף שהפרטריגון מצליח לעקוף אותו במוטת סנפיריו, אך לא במשקל), ואחד מהגדולים שבדגי נהרות אמריקה הדרומית. היחידים שמתחרים איתו על התואר הם הפיררוקו והשפמנון הגדול פיראיבה.

טריגון זה בעל סנפירים דמויי-כנפיים שטוחים ומעוגלים שאיתם הוא "מרחף" מרחק קצר מקרקעית הנהר והוא בעל זנב קצר עבה ושרירי המצויד בקצה בעוקץ בעל ארס, היכול להצליף במהירות למעלה כדי להתגונן מטורף. הוא בעל גוני כתמים כתומים-ירוקים על רקע כהה המעניק לו הסוואה מתחת למים.

הטריגון מצוי בטבע באגן הריו דה לה פלטה (אנ') בנהרות: פרגוואי, פרנה ואורוגוואי ברחבי צפון ארגנטינה, פרגוואי, אורוגוואי וברזיל. הוא נמצא גם בבוליביה ביובל הפילקומיו, ויימצא גם ביובלים התחתונים של נהר הפרגוואי לרבות בביצות הפנטנל. בפרנה הטריגון כבר לא יכול לנדוד צפונה עקב בניית סכר איטייפו.

טריגונים אלה ניזונים לצד הקרקעית מטרף חולף קטן כמו דגים, רכיכות או סרטנים והצעירים יאכלו פלנקטון וחרקי מים עד הבגרות. כמו רוב הטריגונים הוא משריץ כ-19 צאצאים בשנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פוטמוטריגון ברכיורה, באתר ITIS (באנגלית)
* פוטמוטריגון ברכיורה, באתר NCBI (באנגלית)
* פוטמוטריגון ברכיורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פוטמוטריגון ברכיורה, באתר FishBase (באנגלית)
* פוטמוטריגון ברכיורה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פוטמוטריגון ברכיורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ז'ואאו פדרו נבש פיליפה** (בפורטוגזית: **João Pedro Neves Filipe**; נולד ב-30 במרץ 1999 בליסבון שבפורטוגל), הידוע בכינוי **ז'וטה** (בפורטוגזית: **Jota**), הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אל איתיחאד מליגת העל הסעודית.

קריירת מועדונים
---------------

ז'וטה גדל במחלקת הנוער של בנפיקה ליסבון, ובשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-25 בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על צ'אווס במסגרת המחזור ה-23 בליגת העל הפורטוגלית בעונת 2018/2019. בסך הכל ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-5 באוקטובר 2020 הושאל ז'וטה למשך עונה אחת לריאל ואיאדוליד מהלה ליגה. ב-22 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על גרנדה במסגרת המחזור העשירי בליגה לעונת 2020/2021. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.

ב-1 בספטמבר 2021 הושאל ז'וטה למשך עונה אחת לסלטיק מליגת העל הסקוטית. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על רוס קאונטי במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2021/2022. ב-23 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על ריית' רוברס במסגרת גביע הליגה הסקוטית. ב-3 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2-1 על אברדין במסגרת המחזור השמיני בליגה. בסך הכל ערך 29 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע עשרה שערים. ב-1 ביולי 2022 חתם על חוזה קבוע לחמש עונות במועדון.

תארים
-----

בנפיקה ליסבון
* אליפות פורטוגל (1): 2018/2019
* הסופר קאפ הפורטוגלי (1): 2019/2020

סלטיק
* אליפות סקוטלנד (1): 2021/2022
* גביע הליגה הסקוטית (1): 2021/2022

נבחרת פורטוגל עד גיל 19
* אליפות אירופה עד גיל 19 (1): 2018

נבחרת פורטוגל עד גיל 17
* אליפות אירופה עד גיל 17 (1): 2016

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'וטה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  JOTA REFUERZA EL ATAQUE באתר הרשמי של ריאל ואיאדוליד, 5 באוקטובר 2020 (בספרדית)
2. ↑  Celtic transfer news: Benfica winger Filipe Jota joins on season-long loan באתר הרשמי של סקיי ספורטס, 1 בספטמבר 2021 (באנגלית)
3. ↑  Jota: I fell in love with Celtic and now I’m here to stay באתר הרשמי של סלטיק, 1 ביולי 2022 (באנגלית)
**סלבטורה בריגוליו** (באנגלית: **Salvatore Briguglio**‏; 4 בפברואר 1930 - 21 במרץ 1978) אשר נודע בכינוי "**סאלי ג'וקים**" ("**Sally Bugs**"), היה מאפיונר אמריקאי ממוצא איטלקי, אשר שימש כמתנקש עבור משפחת ג'נובזה. התפרסם כרוצח חסר רחמים שנזקפו לחובתו לפחות 50 רציחות. שמו אף נקשר בהיעלמותו המסתורית של ג'ימי הופה.

ביוגרפיה
--------

בריגוליו נולד ב-4 בפברואר 1930 ביוניון סיטי, ניו ג'רזי, למשפחה ממוצא איטלקי. הוא שרת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה. לאחר שחרורו, החל לעבוד כמתנקש עבור משפחת הפשע ג'נובזה. בשורות המאפיה, הוא נודע בכינוי "סאלי ג'וקים". יחד אתו, הצטרף לארגון אחיו גבריאל. הוא רצח לפחות 50 אנשים, ונטען שבמקרים מסוימים אף עינה את קורבנותיו. עם זאת, לתודעה הציבורית הוא עלה דווקא כשביצע התנקשות עבור איש איגוד נהגי המשאיות אנתוני פרובנזנו. פרובנזנו שילם לבריגוליו כדי שירצח את אנתוני קסטליטו, שהתחרה מולו על תפקיד באיגוד. בריגוליו רצח את קסטליטו והשמיד את גופתו באמצעות קוצץ עצים.

בשל הקשר הקרוב שלו עם פרובנזנו, בריגוליו נחשב לאחד החשודים המרכזיים בהיעלמותו המסתורית של יריבו המר, נשיא איגוד נהגי העובדים ג'ימי הופה. לדבריו של ראלף פיקרדו, איש מאפיה אשר שימש כמודיע עבור ה-FBI, סיפר שביום היעלמו, ה-30 ביולי 1975, הופה היה אמור להיפגש עם פרובנזנו. תחת זאת, הוא הוסע לבית מסתור שבו המתינו לו האחים בריגוליו יחד עם תומאס אנדרטה ופרנק שירן. לימים, שירן אישר את הסיפור (בזיכרונותיו שהוכתבו לעיתונאי צ'ארלס ברנדט), וציין שהוא היה זה שירה למוות בהופה. עם זאת, הסיפור לא הוכח בוודאות, והיעלמותו של הופה נחשבת עד ימינו לתעלומה לא מפוענחת.

ביוני 1976 הוגשו נגד בריגוליו ופרובנזנו כתבי אישום על רצח קסטליטו. ב-21 במרץ 1978, בעוד המשפט מתנהל, שני גברים ירו בבריגוליו למוות ליד מועדון אנדריאה דוריה באיטליה הקטנה, מנהטן. שני הרוצחים נמלטו מהזירה, ועד ימינו לא ידוע בוודאות מי ביצע את הרצח ומי עמד מאחוריו. לטענת שירן, הבוסים של משפחות הפשע הורו על רצח בריגוליו מכיוון שחשדו שיסגיר מידע בתמורה לעסקת טיעון נוחה.

בסרט "האירי" גולם בריגוליו בידי לואיס קנסלמי.

קישורים חיצוניים
----------------

* סלבטורה בריגוליו באתר The Record
* Who Was The Real Salvatore 'Sally Bugs' Briguglio, The Ruthless Glasses-Wearing Killer In 'The Irishman'?
**קרב קֵסֶדַה** (טורקית **Kösedağ Muharebesi**) היה קרב שהתרחש בין סולטנות רום לבין המונגולים ב-26 ביוני 1243 סמוך לקסדה (Köse Dağ - הר קסה), מזרחית לעיר סיוואס בטורקיה של ימינו.

הגעת המונגולים לאסיה הקטנה וכיבוש ארזורום סימנה את תחילת מאבקם עם סולטנות רום. הסולטאן גייסין קייהיסרב השני קרא לשכניו להקים צבא מאוחד לקדם את פני האיום, ומספר אצילים גאורגים שנמלטו מארצם לאחר הכיבוש המונגולי, וכן האימפריה של טרפזונטס, שלחו כוחות לעזרתו. יש סברה שהסולטאן עזב את שדה הקרב כשראה כי הכוח הניצב מולו כמעט כפול משלו, דבר שהביא גם לבריחה של חלק מחייליו. המונגולים הנחילו תבוסה מוחצת לקואליציית הכוחות שניצבה מולם, וכבשו את סיווס וקייסרי שבמזרח קפדוקיה.

הסולטאן נמלט לאנטליה ואולץ בסופו של דבר לחתום על הסכם עם בייג'ו, מנהיג המונגולים, ולפיו חויב להעלות לו מס. בכך הייתה רום לווסאלית של המונגולים. כעבור שלוש שנים, ב-1246, התפצלה הסולטנות בין שלושה יורשים ושניים מהם שמרו על עצמאות יחסית, אך מקץ עשר שנים שוב הביסו המונגולים את הסלג'וקים בקרב ליד אקסראי בקפדוקיה, ואנטוליה כולה נכבשה בידי המונגולים. קרב קסדה סימן את קיצה של הסולטנות ואת התפרקותה לנסיכויות עצמאיות.

קישורים חיצוניים
----------------
**יוזף סבסטיאן אוברבאואר** (באנגלית: **Joseph Sebastian Oberbauer**‏; אוקטובר 1853 – 1926) היה צייר ומהנדס אוסטרי ובולגרי.

ביוגרפיה ועבודה
---------------

אוברבאואר נולד בסנקט ליאונרד שבחבל האלפים של טירול שבאימפריה האוסטרית. הוא למד בבית ספר יסודי בעיר הולדתו וסיים את התיכון באינסברוק. לאחר שהפגין כישרון אמנותי בשנות ילדותו, רצונו של אוברבאואר היה להירשם לאקדמיה לאמנויות יפות בבירה הקיסרית וינה. עם זאת, אביו התעקש שילמד הנדסה. שלוש שנים בהשכלתו של אוברבאואר היו באוניברסיטת גראץ, אז אביו נפטר והוא עזב את הלימודים.

מתוך צורך כלכלי, אוברבאואר הציע לעירייה המקומית כמה מציורי צבעי המים שלו המתארים את חלק העיר העתיקה של גראץ. עבודתו של אוברבאואר נקנתה על ידי העירייה, מה שעודד אותו ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. עם זאת, הוא שוב נאלץ לנשור לאחר שנתיים בגלל קשיים כלכליים. הוא בילה זמן מה כמורה וניסה ללא הצלחה להמשיך בלימודיו.

בשנת 1889 הגיע אוברבאואר לסופיה, בירת נסיכות בולגריה, שם הצטרף כעובד לעירייה. אוברבאואר לקח חלק פעיל ביצירת המפה הקדסטרלית הראשונה של סופיה. לאחר מכן עבד זמן קצר במשרד בניית הרכבות בבולגריה, אם כי חזר לעבודה עירונית עקב פיטורים. אוברבאואר נשאר בעיריית סופיה למשך שארית חייו.

מלבד היותו פקיד בעירייה, אוברבאואר עסק באופן פעיל באמנות בבולגריה. כשהוא התרשם מהאווירה של סופיה, הוא השאיר אחריו ציורים רבים של חבלי בולגריה שזה עתה שוחררו, עם מאפייניהם המזרחיים, ארכיטקטורה עתיקה וחורבות קדומים. עבודותיו של אוברבאור הן תיאורים מדויקים של הופעתה של בולגריה (ובמיוחד סופיה) בתקופה שלאחר האימפריה העות'מאנית המוקדמת, ומתעדת את המאפיינים האופייניים לתקופה ולמיקום.

ציוריו של אוברבאואר מתארים את הכנסיות, המנזרים, המסגדים, הפונדקים, השווקים והרחובות של בולגריה בסוף המאה ה -19. 70 מיצירותיו של אוברבאואר המתארות את הנוף האורבני של סופיה הן חלק מהאוסף של מוזיאון סופיה, שהוצג בבניין המרחצאות הציבורי של סופיה.

רחוב קטן בלוזנט, סופיה נקרא לכבודו רחוב יוזף אוברבאואר. אחת המלגות המלאות של המכללה האמריקאית לסופיה נושאת גם את שמו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף אוברבאואר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Милчева, Красимира; Сашка Жечева (2003). "Строителите на съвременна България в имената на софийските улици" (in Bulgarian). Европа 2001. p. 17. Retrieved 2009-09-02.
2. ↑  www.BgMuseum-Vienna.com Йосиф Обербауер, web.archive.org, ‏2009-01-06

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1100550364
* VIAF: 172146462677227771847
* WorldCat: viaf-172146462677227771847

 |
**לוקאס ניקולאס אלאריו** (בספרדית: **Lucas Nicolás Alario**, נולד ב-8 באוקטובר 1992 בטוסטדו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ באיינטרכט פרנקפורט.

קריירת מועדונים
---------------

אלאריו גדל בנוער של אתלטיקו קולון מסנטה פה שבארגנטינה. בשנת 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אתלטיקו קולון, כשהחליף את כריסטיאן ראול לדסמה בהפסד הביתי 0–1 לארסנאל דה סרנדי. עד לשנת 2014 אלאריו מיעט לשחק באופן יחסי, ועשה את הפריצה שלו באותה שנה, כאשר הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק מול טיגרה בחודש מרץ. באותה שנה וגם בעונת 2015 הבקיע אלאריו מספר שערים נוספים, ומשך עניין מהקבוצות הגדולות.

ביוני 2015 חתם אלאריו בריבר פלייט על חוזה לארבע שנים, תמורת 2.25 מיליון פסו ארגנטינאי שהועברו לאתלטיקו קולון. ביוני 2015 ערך אלאריו את הבכורה במדי ריבר פלייט, כאשר החליף את פרננדו קבנאגי במשחק מול טמפרליי. כעבור מספר ימים הבקיע אלאריו שער בתיקו 1-1 מול גוארני מליגת העל הפרגוואית, במשחק הגומלין של חצי גמר גביע ליברטדורס. ריבר פלייט עלתה לגמר לאחר משחק זה, לראשונה מאז 1996. בגמר מול טיגרס, אלאריו הבקיע את השער הראשון במשחק הגומלין שהסתיים בתוצאה 0–3 לריבר פלייט, לאחר 0-0 במשחק הראשון, וזכה עם ריבר פלייט בגביע הליברטדורס. בספטמבר 2015 הבקיע אלאריו את השלושער הראשון שלו במדי ריבר פלייט, בניצחון הליגה 1–4 על נואבה צ'יקגו. בגביע העולם למועדונים 2015 הבקיע אלאריו שער בחצי הגמר מול סאנפרצ'ה הירושימה וסייע לקבוצתו להעפיל לגמר, בו הפסידה ריבר פלייט 0–3 לברצלונה. בשנת 2016 זכה אלאריו עם ריבר פלייט בגביע רקופה סודאמריקנה, כשהוא מבקיע את השער השני בניצחון 1–2 על אינדפנדיינטה סנטה פה בגמר, לאחר 0-0 במשחק הראשון בין השתיים. גם במשחקי ליגת העל הארגנטינאית הצטיין אלאריו, והוכתר כאחד מחלוצי העתיד של ארגנטינה, כשהבקיע 41 שערי ליגה ב-82 הופעות. אלאריו אף זכה עם ריבר פלייט פעמיים בטורניר הגביע הארגנטינאי ובגביע סורוגה בנק.

בספטמבר 2017 חתם אלאריו על חוזה לחמש עונות בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה, תמורת דמי העברה של 24 מיליון אירו שהועברו לריבר פלייט. בהופעת הבכורה שלו, בה ניצחה לברקוזן 0–3 את המבורג, הבקיע אלאריו שער וגם בישל שער. אלאריו הבקיע עד לתום העונה תשעה שערים, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לליגת האלופות.

ב-24 ביוני 2022 חתם באיינטרכט פרנקפורט.

קריירה בינלאומית
----------------

בספטמבר 2016 ערך אלאריו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה, כשהחליף את לוקאס פראטו במשחק מוקדמות מונדיאל 2018 מול נבחרת אורוגוואי. את שערו הראשון במדים הלאומיים הבקיע אלאריו בניצחון 0–6 על נבחרת סינגפור במשחק ידידות שנערך ביוני 2017.

תארים
-----

**ריבר פלייט**

* קופה ליברטדורס - 2015
* גביע סורוגה בנק - 2015
* רקופה סודאמריקנה - 2016
* גביע ארגנטינה - 2016, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקאס אלאריו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**אורלי ליבל** (באנגלית: **Orly Lobel**) היא פרופסור למשפטים, וחברת סגל באוניברסיטת סן דייגו, קליפורניה.

קריירה משפטית
-------------

שירתה בצה"ל כקצינה באגף המודיעין.

בשנת 1998 קיבלה תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2000 קיבלה תואר שני במשפטים ובשנת 2006 קיבלה תואר דוקטור למשפטים, שניהם מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.

בשנים 1998–1999 שימשה כעוזרת משפטית לפרופ' יצחק זמיר בעת שכיהן כשופט בבית המשפט העליון.

בשנים 2001–2005 נמנתה עם סגל אוניברסיטת הרווארד, במרכז לאתיקה על שם אדמונד ולילי ספרא (אנ'), בבית הספר קנדי לממשל באוניברסיטת הרווארד, ובמרכז וות'רהד לעניינים בין-לאומיים.

בשנים 2004–2005 הייתה מרצה אורח באוניברסיטת ייל. משנת 2009 היא פרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. היא פרופסור ונמנית עם מייסדי הפקולטה במרכז לשווקים ולקניין רוחני בבית הספר למשפטים באוניברסיטת סן דייגו. בשנים 2011–2012 הייתה פרופסור אורח בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.

משמשת "יועצת מדיניות אקדמית" בנושא בטיחות ואמון לחברת Fiverr.

ספרהּ The Equality Machine: Harnessing Digital Technology for a Brighter, More Inclusive Future Hardcover נבחר לאחד מספרי השנה של האקונומיסט. ספרהּ You Don't Own Me מעובד לסדרת טלוויזיה ברשת CBS.

ליבל חברה במכון האמריקאי למשפט (אנ').

ליבל נשואה לפרופסור און אמיר ואם לשלושה ילדים. היא בִּתה של תלמה ליבל ונינתו של הפרדסן זלמן יעקבזון, ממנהיגי היישוב, ובת נינתו של זלמן דוד ליבונטין, מייסד ראשון לציון ובנק אנגלו-פלשתינה (לימים בנק לאומי) ומנהלו הראשון.

ספריה
-----

* אורלי ליבל, יובל פלדמן, **דיני עבודה** (עורך: אוריאל פרוקצ'ה), הוצאת שריגים-ליאון, 2012.

* *Talent Wants to Be Free: Why We Should Learn to Love Leaks, Raids, and Free Riding* (Yale University Press)
* *Encyclopedia of Labor and Employment Law and Economics* (Edward Elgar Publishing, 2009), Co-Editor.
* *The Equality Machine: Harnessing Digital Technology for a Brighter, More Inclusive Future Hardcover*, PublicAffairs, 2022

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אורלי ליבל
* אורלי ליבל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אורלי ליבל, ברשת החברתית אינסטגרם

* אורלי ליבל, ברשת החברתית LinkedIn

* אורלי ליבל, באתר גוגל סקולר

* אורלי ליבל, באתר SSRN
* אורלי ליבל, באתר אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
* Orly Lobel CV, University of San Diego
* הספרים של אורלי ליבל, באתר "סימניה"
* אתר למנויים בלבד דפנה מאור, "יש לי שלוש בנות, האמצעית היא ביונית": הפרופסורית שרוצה שנירפא מהחרדה מבינה מלאכותית, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2023
* אורי פסובסקי, ‏החוקרת שהולכת נגד הזרם: "שימו לב מי האנשים שמזהירים מסכנות ה-AI - אילון מאסק וסם אלטמן", באתר גלובס, 29 ביוני 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  Orly Lobel, University of San Diego

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n99054550
* NKC: mub2011637537
* NLK: KAC201501476
* SUDOC: 142936626
* VIAF: 55946521
* WorldCat (עם VIAF): 55946521

 |
**תל עין הבשור**, הוא תל בנגב הצפוני על גדתו של נחל הבשור, בתוך גן לאומי אשכול. יחודו של התל הוא בהיותו עדות לנוכחות של ממלכת מצרים העתיקה באזור כבר מראשיתה באלף ה-3 לפנה"ס, בנוסף נמצאה במקום עדות ארכאולוגית ראשונה למבשלת בירה בארץ ישראל.

מיקום
-----

התל ממוקם על גבעה קטנה כ-50 מטר מדרום מערב למעיין עין הבשור, בסמיכות לשני תלים ארכאולוגיים גדולים באפיק נחל הבשור, תל שרוחן כקילומטר מדרום ותל גמה כחמישה קילומטר מצפון. במהלך מלחמת העולם הראשונה סלל צבא האימפריה העות'מאנית מסילת רכבת מרפיח לבאר שבע, לצורכי אספקה. מסילה זו חצתה את אפיק נחל הבשור בגשר סמוך לתל.

החפירות
-------

התל שנחפר על ידי משלחת מאוניברסיטת תל אביב בשנים 1970–1983 בניהולם של רם גופנא ודן גזית. באתר נמצאו ארבע שכבות יישוב. שלוש שכבות מתקופה הברונזה התיכונה (3,300-2,900 לפנה"ס) ושכבה אחת מהתקופה ההלניסטית (המאה ה-2 לפנה"ס). באחת מהשכבות הקדומות נתגלו שרידי תחנת דרכים מצרית ממלכתית. ממצאים אלו מוכיחים קיום נוכחות מצרית קבועה בדרום כנען בראשית השושלת הראשונה של מצרים. בין הממצאים שנתגלו בתל היו פסל של אל מצרי עשוי מפיאנס מצרי, הקדום ביותר שנמצא בארץ ישראל ומעל מאה גושי טין ששימשו לחתימת כלים, ועליהם טביעות חותמות.

עדות ארכאולוגית למבשלת בירה בארץ ישראל נמצאה לראשונה בתל עין הבשור בתקופת השושלת הראשונה המצרית (3100–2890 לפנה"ס). האתר מאופיין במבני לבנים מיובשות בשמש ובכלי חרס המאפיינים מבשלות מצריות כמו קערות קמח. ניתן לומר שהמבשלה של עין בשור היא תופעה מצרית שקושרה לשלטון המצרי בארץ ישראל בתקופת השושלות הראשונות של הממלכה הקדומה ולא תופעה מקומית עתיקת יומין.

תמונות
------

* שחזור שרידי תחנת דרכים מצרית עתיקה, 3,200 לפנה"סשחזור שרידי תחנת דרכים מצרית עתיקה, 3,200 לפנה"ס
* שלט באתרשלט באתר
* צלמית מפיאנס מצרי שדומה לה נמצא בתלצלמית מפיאנס מצרי שדומה לה נמצא בתל

ראו גם
------

* בירה בעת העתיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי אילן, פסיל של אל מצרי נמצא בעין הבשור, דבר, 11 באוקטובר 1983
2. ↑  Ram Gophna, The Early Bronze I Settlement at 'En Besor Oasis, **Israel Exploration Journal** 40, 1990, עמ' 1 - 11
3. ↑  אתר למנויים בלבד ניר חסון, "או שזה טעים או שנמות": חוקרים הצליחו לייצר בירה משמרים ששרדו אלפי שנים, באתר הארץ, 22 במאי 2019
**המקדש הכנעני בנהריה** הוא שריד של מקדש כנעני מתקופת החיקסוס הנמצא ברחוב המעפילים 30, נהריה, ישראל. שרידי המקדש הם יסודותיו של המקדש המקורי, שכלל חדר ראשי ושני חדרים קטנים יותר שהתפצלו מהחדר הראשי לכיוונים מזרח ומערב. מדרום לשרידים אלו נמצאים שרידים של במת פולחן.

החפירות הארכאולוגיות
--------------------

המקדש אותר ונחשף על ידי ע. בן דור בשנת 1947. החפירות חודשו בשנים 1954–1955 בידי פרופסור משה דותן. בחפירות התגלו פסלוני אלילים מכסף ומארד, יוני חרס, כלי קיבול בעל שבע קעריות מחוברות, אמולטים, חרפושיות ותבנית של פסל האלילה אשרה. ממצאים אלו הועברו לשני מקומות עיקריים: מוזיאון רוקפלר ואגף העתיקות. מהחפירות עלה כי המקדש הכנעני פעל מראשית המאה ה-18 לפנה"ס עד אמצע המאה ה-16 לפנה"ס. כמו כן, עלה גם כי בתקופה הביזנטית התקיים במקום יישוב (ללא קשר למקדש הכנעני). על פי דוחות שפורסמו לאחר גילוי הממצאים, המבנה מדגים את אופן הפולחן בתקופה הכנענית: המתפללים היו עולים למקדש מכיוון דרום (דרך במת הפולחן, בין שני עמודי הכניסה) ועוברים על יד המזבח (כשהמזבח נמצא בכיוון מערב של המתפלל) כך שהמתפלל יוכל להגיש לאלילה מתנות. בדרך כלל, המתנה שהוענקה לאלילה במזבח הייתה שמן או אחד מבין שבעת המינים. לאחר הגשת המתנה המתפללים היו מתאספים לסעודה קדושה בין הבמה לבין המקדש.

לקריאה נוספת
------------

* שאול מ. שאשא (עורך), **לטייל בנהריה - מדריך למבקר בעיר** (עמ' 53), ביחד, 2012
כיכר הניצחון
**כיכר הניצחון** (בלארוסית: **Пло́шча Перамо́гі**, רוסית: **Пло́щадь Побе́ды**) היא כיכר ראשית בעיר מינסק, בלארוס. הכיכר ממוקמת באזור העיר העתיקה של מינסק. הכיכר חוצה את שדרת העצמאות ואת הרחובות זכראבה (Захарава) וקיסיליובה (Кісялёва). בקרבת הכיכר אתרים בעלי חשיבות רבה כגון: מוזיאון הקונגרס (РСДРП), משדרי הטלוויזיה והרדיו ופארק גורקי. כיכר הניצחון במינסק היא הגרסה הבלארוסית של הכיכר האדומה במוסקבה, רוסיה.

אנדרטת הניצחון
--------------

האנדרטה נבנתה בשנת 1954 לכבוד חיילי הצבא הסובייטי והפרטיזנים של בלארוס. עמוד הגרניט שנבנה במרכז הכיכר נישא לגובה של 38 מטרים ומסמל את ניצחון העיר.
את אבני הגרניט סיפקו מחצבות אוקראיניות מאזור ז'יטומיר, את אבני הפסיפס סיפקה האקדמיה לאמנות בלנינגרד ומפעל ברונזה מלנינגרד סיפק תבליטי ברונזה שונים.

הכיכר
-----

מסביב לכיכר באזור המכונה "עגול" (Kruglaya) שני בניינים בצורת קשת שנהרסו חלקית בהפצצות במהלך מלחמת העולם השנייה, בסוף שנות ה-40 תוכננו מחדש על ידי האדריכל ר. סטולר (R. Stoler) ובשנות ה-50 החל תהליך שחזורם.

בשנת 1984 שופצה הכיכר ויציאותיה הותאמו לצורכי רכבת המטרו "כיכר הניצחון" (Плошча Перамогі) שנבנתה תחת הכיכר ונפתחה לראשונה בתאריך ה-26 ביוני, שנת 1984. הפרויקט תוכנן על ידי האדריכלים ב. לרשנקו (B.Larchenko), ב. שקולניקוב (B. Shkolnikov), ק. ויזגין (K.Vyazgin).

בתאריך ה-8 במאי 1985, יום השנה ה-40 לניצחון ברית המועצות על הנאצים, נחנך היכל זיכרון באזור הולכי הרגל שמתחת לכיכר. על קירות ההיכל מוטבעים שמותיהם של גיבורי ברית המועצות (ילידי בלארוס וממדינות נוספות) שלחמו ומסרו את נפשם כדי לשחרר את בלארוס מהכיבוש הנאצי. במרכז ההיכל מבנה זכוכית עגול שעוצב על ידי האמן ו. פוזיק (V. Pozhyak)

היכל הזיכרון
בשנת 2003 שופצה האנדרטה שבכיכר ועצי האשוח הוחלפו במדשאות ירוקות.

ראו גם
------

* כיכר הניצחון (קייב)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר הניצחון** בוויקישיתוף
גלריית תמונות של הכיכר בשנות ה-50.

האתר הרשמי של העיר בלארוס (אנגלית)
**מטסקוויה** (שם מדעי: ***Metasequoia glyptostroboides***) הוא מין יחיד בסוגו של עץ השייך לתת-משפחת הסקווים, וגדל באזור סצ'ואן-חוביי שבסין.

תיאור העץ
---------

הגזע והעלים דומים לאלו של סקוויה נאה, אך העץ נשיר באותה מידה כמו ברוש קירח ויכול לגדול גם בביצות. גזע העץ עשוי להתעקל אם יונח על קרקע לא ישרה. העץ גדל עד לגובה של כ-45 מטרים, כאשר קוטר הגזע הוא שני מטרים. נכון ל-2008) קיימים פרטים של מטסקוויה בני שישים שנה, המגיעים עד לגובה של 25–40 מטרים ולקוטר גזע של כ-1.3 מטרים.

העלים מסודרים בסידור נגדי זה מול זה משני צידי הגבעול, אורכם 1 עד 3 ס"מ וצבעם ירוק בהיר כשהם רעננים, ואדום-חום בתקופת הנשירה. האצטרובל הוא בצורת כדור-אליפסואיד בקוטר 1.5 - 2.5 ס"מ, ויש להם 16 - 28 קשקשים המסודרים בסידור נגדי של ארבע שורות שהזווית בין כל אחד היא 90 מעלות. אורכם של האצטברולים המואבקים הוא 5–6 ס"מ, והם מבשילים כ-9 חודשים לאחר ההאבקה. באזורים שבהם האקלים חם האצטרובלים מייצרים דורבנים ארוכים, אך רק בתחילת האביב.

היסטוריה
--------

עד כה התגלו שלושה מינים נכחדים של הסוג מטסקוויה: *occidentalis*‏, *milleri*‏ ו-*foxii*. המין *Metasequoia occidentalis* גדל בעבר בחלק המערבי של דקוטה הצפונית, וניתן למצוא מאובנים של יערות נרחבים של מטסקוויה באי אקסל הייברג שבצפון קנדה.

שיגרו מיקי תיאר לראשונה את המטסקוויה כמאובן מהמזוזואיקון ב-1941, אך בשנת 1944 העץ התגלה מחדש בסין על ידי ז'אן ואנג. העץ לא נחקר עד ל-1946, לאחר שהסתיימה מלחמת העולם השנייה, ורק בשנת 1948 זוהה כמין חי של הסוג מטסקוויה על ידי ואן צ'ון צ'נג ויו הסן הסו.

משלחת מטעם הגן הבוטני של אוניברסיטת הרווארד הגיע לסין ב-1948 על מנת לאסוף זרעים, וזמן קצר לאחר מכן החלו האוניברסיטאות לקבל שתילים לצורך גידול נסיוני.

בשנות ה-80 התגלה כי עצי הדור השני בטיפוח סובלים ממוטציה גנטית העשויה לגרום להגברת הפגיעות למחלות, ולחוסר פוריות. הסיבה לכך הייתה שמקורם של רוב העצים היו שלושה עצים בלבד, מה שגרם להקטנת השונות הגנטית. בשנות ה-90 הגיעו לסין משלחות איסוף זרעים רבות על מנת לנסות לפתור את הבעיה שהתעוררה, על ידי הגדלת השונות הגנטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטסקוויה** בוויקישיתוף
* מטסקוויה, באתר ITIS (באנגלית)
* מטסקוויה, באתר NCBI (באנגלית)
* מטסקוויה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* מטסקוויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מטסקוויה, באתר Tropicos (באנגלית)
* מטסקוויה, באתר GBIF (באנגלית)
* מטסקוויה, באתר The Plant List (באנגלית)
* מטסקוויה, באתר IPNI (באנגלית)
* Metasequoia.org, אתר המוקדש למטסקוויה
* "רדווד השחר", אתר נוסף המוקדש למטסקוויה
* מטסקוויה באתר The Gymnosperm Database
* המטסקוויה ברשימה האדומה של איגוד השימור העולמי
* זני התרבות של המטסקוויה באתר Dave's Garden

הערות שוליים
------------

1. ↑  מטסקוויה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00577499
* NKC: ph526559

 |
**טבח וולה** (בפולנית: **Rzeź Woli**) התרחש בין 5 באוגוסט ל-12 באוגוסט 1944 בפרוור וולה שליד העיר ורשה שבפולין, כחלק ממרד ורשה במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך הטבח נספו כ-50 אלף אזרחים פולנים. הוא בוצע על ידי היחידה ה-36 של הוואפן אס אס של גרמניה הנאצית, עליה פיקד אריך פון דם באך-צלבסקי.

מהלך הטבח
---------

ב-5 באוגוסט החלו שלוש חטיבות גרמניות להתקדם לכיוון מרכז ורשה מקצותיו המערביים של רובע וולה, לאורך הרחובות וולסקה וגורצ'בסקה. הכוחות הגרמניים כללו יחידות מגדודי הוורמאכט והאס אס. ההיסטוריון הבריטי מרטין וינדרו תיאר את יחידתו של דירלוואנגר[דרושה הבהרה] כ"המון מפחיד" של "משספי גרונות סדיסטים שסורבו להתקבל ביחידות אחרות". זמן קצר לאחר שהחלו להתקדם לכיוון מרכז ורשה, נבלמו שתי החטיבות הגרמניות המרכזיות באש כבדה של לוחמי התנגדות פולנים. משלא יכלו להתקדם, החלו חלק מהחיילים הגרמנים לעבור מבית לבית תוך ביצוע פקודותיהם של מפקדיהם לירות בכל התושבים. אזרחים רבים נורו במקום אך חלקם נהרגו לאחר עינויים ותקיפה מינית. לפי הערכה, 10,000 אזרחים נהרגו במחוז וולה ב-5 באוגוסט בלבד, היום הראשון של המבצע. רוב הקורבנות היו קשישים, נשים וילדים. ההיסטוריון האמריקאי טימותי סניידר, כתב כי "למעשי הטבח בוולה לא היה שום דבר במשותף עם הלחימה... היחס בין הרוגים אזרחים לצבא היה יותר מאלף לאחד, גם אם סופרים קורבנות צבאיים משני הצדדים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבח וולה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  רצחו 40 אלף איש בשבועיים: "יחידת המתאבדים" של היטלר, באתר ynet, 3 בפברואר 2021
**יהודית בן נתן** (נולדה ב-2 בפברואר 1950) היא אשת ניהול ישראלית. כיהנה בתפקיד קצינת חיל הנשים הראשית האחת-עשרה של צה"ל.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1989 למדה במכללה לביטחון לאומי. בטקס הסיום, קבלה משר הביטחון, יצחק רבין, כמו שאר הבוגרות, פרח.

שירתה כקצינת חיל הנשים הראשית בין השנים 1991 עד 1994, בדרגת תת-אלוף - הדרגה הגבוהה ביותר אשר הוענקה באותה עת לאישה בצה"ל. במהלך כהונתה, בשנת 1995, גובש פסק הדין בעתירה לבג"ץ, אשר הוגשה על ידי אליס מילר.

פעילותה של בן נתן למען שוויון מגדרי נמשכה גם לאחר שחרורה מצבא הקבע: בשנת 2012, עת התקיימו דיוני ועדת פלסנר אשר גיבשה חלופה לגיוס חרדים לצה"ל, שיגרה בן נתן יחד עם עוד 19 קצינות בכירות במילואים, מכתב לראש הממשלה וליושב ראש ועדת פלסנר, בו התריעו מפני הקצנה דתית בתוככי הצבא, אשר עלולה לגרום להרעה בתנאי שירותן הצבאי של הנשים בצה"ל. במכתבן כתבו הקצינות: "כנושאות תפקידים בכירים במערכת הביטחון וכקצינות בכירות במילואים, אנו קוראות לכן לא לנסות לקדם את השוויון בנטל השירות הצבאי תוך הקרבת זכויות החיילות... אנו צופות בדאגה מהצד על תהליך ההקצנה הדתית בצה"ל, שעלול לצערנו להחריף עם יישומה של תוכנית חדשה שלא לוקחת בחשבון את ההשלכות המגדריות של גיוס חרדים על תנאי שירותן ושילובן של נשים בתפקידים וביחידות שונות".

בעשור השני של המאה ה-21, מנהלת בן נתן את כפר הנוער "עיינות".

נשואה ואם לארבעה. בנה, עמרי בן נתן, התחרה בתוכנית הריאליטי "האח הגדול". עמרי ואחיו התאום רועי עבדו כדוגמנים וזכו שניהם במקום השלישי בתחרות "ניו מודלס 2003".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהודית בן-נתן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוד האינסטגרם של עמרי בן נתן
2. ↑  הדס מנור, רה"מ בטקס סיום במכללה לבטחון לאומי: שיחרור שבויינו - חובה לאומית, מעריב, 9 באוגוסט 1989
3. ↑  עד למאי 2011, אז הוענקו לראשונה בצה"ל דרגות אלוף לאורנה ברביבאי, עם מינויה לראש אכ"א
4. ↑  אחיקם משה דוד, חשש: גיוס החרדים יפגע במעמד החיילות, באתר nrg‏, 18 ביוני 2012

  


| קצינות ח"ן ראשיות  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מינה בן צבי • שושנה ורנר • שושנה גרשונוביץ • דינה ורט • סטלה לוי • דבורה תומר • רות מושכל • דליה רז • עמירה דותן • חדוה אלמוג • יהודית בן נתן • ישראלה אורון • אורית אדטו • סוזי יוגב |

 |
**אמיגדלודון** (שם מדעי: ***Amygdalodon***; מילולית: "שן שקד", בהתבסס על מראה שיניו) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד פרימיטיבי שחי במשך היורה התחתון של אמריקה הדרומית. מאובניו התגלו בתצורת סרו קרנררו (אנ') שבצ'ובוט, ארגנטינה. זהו אחד מהדינוזאורים מהיורה הבודדים שהתגלו באמריקה הדרומית.

מאפיינים
--------

האמיגדלודון היה לפי הערכות זאורופוד באורך של 12 מטרים, גובה של 4 מטרים בראשו ומשקלו הגיע ל-4 עד 5 טונות, קטן בהרבה מקרוביו המאוחרים כמו הטיטאנוזאורים. בשל משקלו הוא היה כנראה הולך על ארבע, בניגוד לפרוזאורופודים שיכלו להתרומם ולהתייצב בעזרת זנבם וגפיהם האחוריות.

שלדו של האמיגדלודון מורכב משרידים בודדים שכללו כמה חוליות, צלעות, ארבע שיניים שלמות ושלוש חלקיות, אגן ירכיים חלקי ועצמות כתף. הדינוזאור התגלה ב-1936, אך הוגדר למדע ב-1947 בידי החוקר אנחל קבררה (Ángel Cabrera). במקור סברו שהוא תרופוד הקרוב לפיאטניצקיזאורוס, שהתגלה בקרבת מקום.

כמה מדענים ראו בו זאורופוד בן לקבוצה הגדולה אאוזאורופודה, אך מחקרים חדשים רואים בו זאורופוד קדום יותר חסר מקור, הקרוב לסוג *Isanosaurus* מתאילנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיגדלודון** בוויקישיתוף
* אמיגדלודון, באתר GBIF (באנגלית)
הרוזן **קרל גוסטב פון רוזן** (בשוודית: **Carl Gustaf von Rosen**;‏ 19 באוגוסט 1909 בסטוקהולם – 13 ביולי 1977, אתיופיה) היה טייס שוודי, מחלוצי התעופה במדינה.

ביוגרפיה
--------

אביו היה אריק פון רוזן, מגלה ארצות שוודי. קרל גוסטב פון רוזן גדל בארמון המשפחתי ליד סטוקהולם. בשנים 1920–1926 הוא למד טייס וקיבל רישיון טייס. עוד לפני הלימודים הוא עבד כמכונאי מטוסים.

לאחר תחילת המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה קרל גוסטב פון רוזן היה חלק ממשלחת הצלב האדום השוודי. הוא השתתף בטיסות חילוץ, טיסות אספקה ציוד רבות ללא השתתפות בקרבות. לאחר חזרה לאירופה קרל גוסטב פון רוזן עבר להולנד והחל לעבוד ב-KLM.

לאחר תחילת מלחמת החורף הוא עזב את עבודתו ונסע לפינלנד במטוס שרכש. המטוס עבר הסבה לפעילות מבצעית ופון רוזן השתתף במבצעי הפצצה.

בשנת 1940, לאחר פלישת נאצים להולנד, פון רוזן ניסה להתקבל לחיל האוויר המלכותי, אך בקשתו סורבה לאור קשרי המשפחה עם הרמן גרינג. אשתו נותרה בהולנד, הייתה פעליה במחתרת, נעצרה על ידי הנאצים ונשלחה למחנה ריכוז.

בשנים 1945–1956 קרל גוסטב פון רוזן היה יועץ מיוחד של חיל האוויר האתיופי. לאחר תקופה זו, הוא עבר לאפריקה[דרושה הבהרה] והיה טייס פרטי של דג המרשלד.

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא תמך במורדים במהלך מלחמת ביאפרה. תוך שיתוף פעולה עם ארגוני ביון צרפתים הוא ארגן מבצעת הפצצה של שדות תעופה צבאיים של ניגריה בהמלכה מספר מטוסי קרב שחנו על המסלולים נפגעו קשה.

בשנות ה-70 של המאה ה-20 קרל גוסטב פון רוזן חזר לאתיופיה. הוא פעל לארגון טיסות להעברת פליטים במהלך מלחמת האזרחים ונהרג מאש המורדים ב-13 ביולי 1977.

במהלך פעילותו קרל גוסטב פון רוזן קיבל עיטורים משוודיה, פינלנד ואתיופיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל גוסטב פון רוזן** בוויקישיתוף
* קורות חיים (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90881218
* BnF: cb167564103 (data)
* GND: 1236407687
* ISNI: 0000 0000 6785 7050
* LCCN: no96008378
* NLA: 35857475
* NTA: 340421495
* SELIBR: 279086
* SUDOC: 081907451
* Trove: 1118549
* VIAF: 93598077
* WorldCat: lccn-no96008378

 |
מסלול ויה אפיה מסומן באדום, בין שאר הדרכים הרומיות באיטליה
מראה הדרך בקרבת רומא - ויה אפיה החדשה
**ויה אפיה** (בלטינית ובאיטלקית **Via Appia**) הייתה הדרך הרומאית הראשונה שנסללה. ויה אפיה קישרה בין רומא לקמפניה ודרום איטליה, והגיעה עד לברונדיסיום (כיום ברינדיזי שבמחוז פוליה). הדרך נסללה במהלך המלחמות הסאמניטיות, ועיקר תפקידה היה צבאי - מתן אפשרות לתנועה גדולה של כוחות צבאיים ממקום למקום - אך בהמשך נודעה לדרך זו גם חשיבות כלכלית רבה.

הדרך נקראת על שמו של המדינאי אפיוס קלאודיוס קאיקוס, שיזם את סלילתה בשנת 312 לפנה"ס. 
המשורר סטטיוס כתב על הדרך: "Appia longarum teritur regina viarum" (לטינית: "דרך אפיה היא מלכת הדרכים הארוכות").

על פי המסורת הנוצרית, בדרך אפיה פגש פטרוס את ישו ושאל אותו קוו ואדיס? ("לאן אתה הולך?") ונענה על ידי ישו שהוא הולך להיצלב בשנית.

מסלולה של ויה אפיה
------------------

תוואי ויה אפיה (מסומן בקו לבן) ותוואי ויה אפיה טראיאנה (מסומן בקו אדום)
מהפורום רומאנום ברומא, בה ניתן לראות קטעים מהדרך גם ימינו, עברה הדרך בערים הבאות: אריקיה (אנ') – פונדי – פורמיה – מינטורנה (אנ') – סינואצה – קפואה – [קאודיום (אנ') – בנוונטום (בנוונטו).

בבנוונטום התפצלה הדרך לשניים: 

הקטע הדרומי הוותיק: אקלאנום – אקוילניה – ונוסיה – פילביום – טרנטום (טאראנטו) – אוריה – ברונדיסיום.

הקטע הצפוני: אאקה – קנוסיום (אנ') – בוטונטי – באריום (בארי) – נאפוליס – אגנטיה – ברונדיסיום, שנסלל בשנים 109-108 ביוזמת הקיסר טראיאנוס כנתיב חלופי מבנוונטום לברונדיסיום. הדרך החדשה נקראה בשם ויה טראיאנה ונודעה גם כ"ויה אפיה טראיאנה".

ויה אפיה אנטיקה
---------------

ויה אפיה אנטיקה
דרך אפיה הוזנחה עם השנים והשימוש בה הלך ופחת. בשנת 1784 הורה האפיפיור פיוס השישי על סלילת דרך חלופית, ודרך אפיה החדשה נסללה במקביל לתוואי הדרך הישנה. הדרך החדשה נסללה עד הגבעות האלבניות, כ-20 קילומטר דרומית לרומא. הדרך החדשה נקראה דרך אפיה החדשה (via Appia nuova) ובמקביל קיבלה הדרך הקיימת את השם דרך אפיה הישנה (via Appia antica), והפכה לאתר תיירותי ברומא.

חלק מהדרך הישנה עודנו משמש לנסיעת מכוניות, ולאורכו ניתן לחזות בקברים וקטקומבות. עוד מצויה בקטע זה כנסיית "דומינה, קוו ואדיס" שבה על פי המסורת הנוצרית פגש פטרוס את ישו ושאלו את השאלה "Domine, Quo Vadis" (לטינית: "לאן אתה הולך, האדון?").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויה אפיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויה אפיה (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4225079-1
* NKC: ge483970

 |