recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דובוני אכפת לי בארץ הפלאות** (באנגלית: **The Care Bears Adventure in Wonderland**) הוא סרט הנפשה קנדי משנת 1987, אשר מבוסס על דובי הצעצוע מסדרת הצעצועים "דובוני אכפת לי", ועל הספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול.

זהו הסרט השלישי והאחרון שמבוסס על דור זה, לאחר הסרטים "דובוני אכפת לי - הסרט" ו"דובוני אכפת לי: דור חדש".

תקציר העלילה
------------

לאחר שהארנב הלבן, דודו של ארנב לב-שובב, מבקר בארץ אכפתיה, הוא נותן לחבריו הדובונים והדודנים משימה חשובה, למצוא את נסיכת הלבבות האבודה אליס, אשר עשויה להיות מלכה בארץ הפלאות, אחרת הקוסם המרושע ישב על כס המלכות. דוב קוטר, דוב לב-טוב, דוב מזל-טוב, אריה לב-אמיץ, פיל רחב-לב, ארנב לב-שובב והארנב הלבן חפשו בכל רחבי העולם את הנסיכה, אך ללא הצלחה. קוטר מצא ילדה אשר הזכירה את הנסיכה, אליס. דובוני אכפת לי החליטו שאליס תהיה הנסיכה עד שימצאו את הנסיכה האמיתית. החבורה התפצלה בידי עוצמתו של הקוסם, דבר אשר גרם לקוטר, לב שובב והארנב הלבן לקפוץ אל מחילת הארנב כדי להגיע לארץ הפלאות.

בארץ הפלאות, החבורה של לב טוב קבלה הוראות הגעה מפי הזחל. הקוסם שולח את עוזריו דים ודאם כדי לתפוס את אליס באמצעות שני רובוטים ענקיים, אולם דובוני אכפת לי הביסו אותם עם קרן אור. החבורה של קוטר התאחדה עם האחרים כאשר חתול צ'שייר מופיע, בתור ראפר. החתול מפצל את החבורה לשניים: לב טוב, רחב לב, אליס והארנב הלבן הלכו אל ארמון הלבבות, ואילו לב אמיץ, קוטר, מזל טוב ולב שובב הלכו לחפש את הכובען המטורף, אשר יודע איפה הנסיכה נמצאת. הקוסם תפס את אליס והסביר לה מה הולך לקרות שהוא ימלוך בארץ הפלאות שתהיה יותר רצינית ונשלטת. אליס ברחה ורצה אל חדר המלכות של מלכת הלבבות אשר הסכימה לקבל אותה כבתה. החבורה של לב אמיץ מצאה את הכובען המטורף אשר לוקח אותם אל מערת הג'אברווקי, שם הנסיכה האמיתית כלואה בכלוב. קוטר הציל את הנסיכה, אולם הג'אברווקי נעקץ ברגלו והדובוני אכפת לי הוציאו את הקוץ. כאות תודה, הג'אברווקי, אשר נקרא "סטן", החליט לעזור להם להגיע אל ארמון הלבבות.

ביום הכתרת הנסיכה, הקוסם החליט לחבל במבחני ההכתרה של אליס, על מנת להוכיח שהיא לא הנסיכה האמיתית. אליס טיפסה על הר על מנת להביא מים מהמעיין, עם עזרה מלב טוב ורחב לב. אולם, אליס נתנה את מי המעיין לחד-קרן פצוע. מרוב כעס, הקוסם ציווה שאליס תגרום לפרחים לפרוח באופן קסום. הנסיכה לפתע הופיעה בהפתעה וגרמה לפרחים לפרוח. הקוסם, שלא האמין שהנסיכה חזרה, הודה בטעות על חטיפתה ונתפס על פשעו. דובוני אכפת לי, אליס, ותושבי ארץ הפלאות עצרו את הקוסם אולם כאשר הג'אברווקי הופיע, הקוסם השתגע ונאסר. הנסיכה הוכתרה בתור המלכה החדשה, והיא עזרה לאליס ולדובוני אכפת לי לחזור לביתם בשלום.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דובוני אכפת לי בארץ הפלאות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דובוני אכפת לי בארץ הפלאות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דובוני אכפת לי בארץ הפלאות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דובוני אכפת לי בארץ הפלאות", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "דובוני אכפת לי בארץ הפלאות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סמליל מצעד בעלי החיים 2017
מצעד בעלי החיים 2017 עוצר בהצטלבות הרחובות דיזנגוף ואבן גבירול
**מצעד בעלי החיים** הוא הפגנה שנתית בישראל למען זכויות בעלי חיים וטבעונות. המצעד מתקיים בתל אביב-יפו, בסוף הקיץ. בנוסף לאזרחים רגילים, המצעד מונה ארגונים רבים ביניהם אנימלס, ויגן-פרנדלי, תנו לחיות לחיות, החזית לשחרור בעלי חיים ועוד.

המצעד השנתי הרביעי התקיים ב-9 בספטמבר 2017, והיה למצעד הגדול בעולם, בו השתתפו בין 15 ל-30 אלף איש.

היסטוריה
--------

המצעד החל את דרכו כהפגנה שהתקיימה ב-24 באוגוסט 2013,‏ ובה השתתפו כ-3,000 איש. עם פרסום קיום ההפגנה בארץ, התארגנו מחאות גם בכ-40 ערים נוספות ברחבי העולם ביניהן לונדון, סן פרנסיסקו וקוסטה ריקה.

בשנה השנייה להתארגנות, ב-20 בספטמבר 2014 התקיים מצעד, ובו השתתפו כ-5,000 איש, ביניהם חברי הכנסת איתן כבל ותמר זנדברג. את המצעד קידמו תחקירי אנימלס וכולבוטק על התעללות בבעלי החיים במשחטות תנובה וזוגלובק, דבר שהגביר את כמות המשתתפים במצעד.

ב-3 באוקטובר 2015 התקיים המצעד השלישי, בו השתתפו כ-15,000 איש. המצעד הסתיים בכיכר רבין, שם התקיימה עצרת מחאה בהנחיית אורלי וילנאי ובהשתתפות מיקי חיימוביץ'. המחאה התמקדה בדרישה להפסיק את המשלוחים החיים של עגלים וכבשים מאוסטרליה ומאירופה, לעצור את הרפורמה בשוק העופות, להשקיע בעיקור וסירוס כלבים וחתולים, ולהטיל אחריות פלילית על מנהלים בתאגידים שמתעללים בבעלי חיים.

ב-9 בספטמבר 2017 התקיים המצעד הרביעי, שהיה למצעד זכויות בעלי החיים הגדול בהיסטוריה ומנה בין 15 ל-30 אלף משתתפים. המצעד החל בגן מאיר והסתיים בכיכר רבין. בשיאו של המצעד המשתתפים יצרו מיצג מבריסטולים בו נראית צורת כף רגל של בעל חיים. היה זה המיצג האנושי הגדול ביותר שנעשה למען בעלי חיים. בסוף המצעד הייתה עצרת בהנחיית מיקי חיימוביץ' ובה נאמו אינגריד ניוקירק (אנ') מנכ"לית עמותת PETA, האקטיביסט הטבעוני האוסטרלי ג'יימס אספי, עדית רומנו מייסדת חוות החופש ורעות הורן מנכ"לית עמותת אנימלס. בעצרת הופיעו גבע אלון ועלמה זהר. המצעד אורגן על ידי עמותת ויגן-פרנדלי, במסגרת הפרויקט ויגן-אקטיב, ומומן באמצעות תרומות מכ-1000 תורמים בסכום מצטבר של כ-150 אלף ש"ח. ההכנות למצעד כללו צוות של כ-200 מתנדבים שפעלו במשך ארבעה חודשים. גם בעקבות המצעד הזה, התארגנו מצעדים נוספים ברחבי העולם למען זכויות בעלי החיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מצעד בעלי החיים
* מצעד בעלי החיים הגדול בכל הזמנים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 50 שניות)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Diana Lupica, World's Largest Animal Rights March To Be Held In Tel Aviv, Plant Based News, ‏8 בספטמבר 2017 (באנגלית)
2. ↑  איתי בלומנטל, הפגנה למען החיות: "תסתכלו להם בעיניים", באתר ynet, 25 באוגוסט 2013
3. 1 2  חדשות nana10, כ-3,000 בני אדם הפגינו למען בעלי החיים בת"א: "מאבק לחיים", באתר של "רשת 13", 24 באוגוסט 2013 (במקור, מאתר "nana10")
4. ↑  הפגנת אלפים לזכויות בעלי חיים, באתר עמותת אנימלס, ‏25 באוגוסט 2013.
5. ↑  דן לביא, ‏ת"א: אלפים צעדו למען בעלי החיים, באתר ישראל היום, 21 בספטמבר 2014.
6. ↑  מצעד בעלי-החיים 2014: הסיקור בתקשורת, באתר עמותת אנימלס.
7. ↑  15,000 צעדו למען בעלי חיים, באתר עמותת אנימלס, ‏6 באוקטובר 2015.
**מצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס** (ידוע כ**קאש בוקס טופ 100**) היה מצעד שירים שפורסם בארצות הברית, והופץ מדי שבוע על ידי מגזין *Cash Box*. הוא החל להתפרסם ב-1942. כמתחרה של מגזין בילבורד, הוא הונפק לראשונה ב-13 בספטמבר 1958 כאשר זה הרחיב את מספר השירים שדורגו בו ל-100 בסך הכול (בעבר, 75). הגרסה המקורית של המגזין הופצה עד 16 בנובמבר 1996. בעוד בבילבורד דירגו סינגלים מדי שבוע תוך ערבוב של סך השמעות בתחנות רדיו ומכירות סינגלים מכל רחבי אמריקה הצפונית, קאש בוקס ביססו את הדירוג שלהם על סמך המכירות וההשמעות של השירים מבלי לפצל סוגות מוזיקליות. זאת, במטרה לגבש את הפופולריות הכללית של כל סינגל.

סינגלים רבים הגיעו למקום הראשון בקאש בוקס (כדוגמת "Cherish" של מדונה), שלא עלו עשות זאת במצעד בילבורד וליהפך.

הערות שוליים
------------

1. ↑  About | Cashbox Magazine, Cashbox (באנגלית)
2. ↑  Dave's Music Database: Cash Box's Top 100 Singles 1958-1996, Dave's Music Database, ‏1996-11-16
3. ↑  Unique #1 Singles Between Cashbox & Billboard - Top40Weekly.com, top40weekly.com, ‏2015-10-25 (ב־American English)
4. ↑  A 'Box' of Different Number Ones, Adam White (ב־American English)
ויין, 2009
**לה פיראמיד** (בצרפתית: **La Pyramid**) היא מסעדה שנוסדה בעיירה ויין על ידי אוגוסט פואן. בנו פרנאן פואן, שנחשב לגדול בטבחי צרפת בין השנים 1930 עד למותו ב-1955, שימש כשף המסעדה, שנחשבה לטובה במסעדות צרפת ואחת לטובות ממסעדות העולם. למסעדה הוענקו בימיו שלושה כוכבים - הניקוד המקסימלי במדריך המסעדות היוקרתי מישלן והיא הייתה אתר עלייה לרגל לגורמטים מכל רחבי צרפת והעולם. המסעדה גם נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם כאחת ממאה וארבעים וארבע המסעדות הטובות בעולם, 

היא ממוקמת בבניין מלון בוטיק המשתייך לרשת הרלה א שאטו.

לאחר מותו של פואן שמרה המסעדה על שלושה כוכבים במישלן בניהולה של אלמנתו ששמרה על סטנדרטים בלתי מתפשרים עד למותה בשנת 1986.
כיום (2009) המסעדה מחזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן - ניקוד בו מחזיקות רק כמאה מסעדות בצרפת, ושבע עשרה נקודות במדריך הגומיו. השף והבעלים הוא פטריק הנריקס.

מקורות
------

* ענבר, אביטל. **התענוגות של צרפת**. תל אביב, אריה ניר, מודן, 1997; עמ' 121, 186.

* **Larousse Gastronomique**, president of gastronomic comitee: Joel Robuchon, Clarkson Potter Publishers,Random House, New York, 2001
* Chelminski, Rudolph. **The Perfectionist: Life and Death in Haute Cuisine**, New York, Gotham Books Penguin Group, 2005.
* Michael Steinberger, **Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine**, Bloomsbury Publishing PLC, 2010. pp. 24-26, 32, 37.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה פיראמיד** בוויקישיתוף
* אתר המסעדה
* קישורים לכתבות על המסעדה ומידע עליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסעדת לה פיראמיד במדריך השולחנות הגדולים בעולם
**גבריאל הנדלר** (נולד ב-1946 בלונדון) הוא פרופסור חבר בדימוס לחקר ביצועים והחלטות, המפורסם בעיקר בשל מאמריו בתחום תורת הרשתות.

ביוגרפיה
--------

הנדלר נולד בלונדון ועלה לישראל עם משפחתו בהיותו כבן שנה. בהיותו בכתה ה' עקרה משפחתו לאנגליה. השלים תואר ראשון בכלכלה מתמטית בבית הספר לכלכלה של לונדון.

עם פרוץ מלחמת ששת הימים חזר לישראל על מנת להתגייס לצה"ל, למרות שהוצע לו מסלול מהיר לדוקטורט בהיותו המצטיין במחלקה ואף שהיה בעיצומן של ההכנות לקבלת תואר שני. בצה"ל שובץ במסגרת העתודה האקדמית, ומלבד קורס קצינים שעבר, עסק בתחומו - חקר ביצועים, וכן השלים תואר שני בטכניון. לאחר מכן השלים תואר דוקטור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

לאחר הדוקטורט שימש למעלה משנה כמרצה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בדרגת assistant professor. שב לישראל עם משפחתו בשנת 1975, ומאז הרצה בקביעות בחקר ביצועים והחלטות באוניברסיטת תל אביב. כמו כן עמד מספר שנים בראש החוג לחקר ביצועים והחלטות. במהלך השנים שימש מרצה אורח גם במוסדות אחרים דוגמת אוניברסיטת מסצ'וסטס וישיבה יוניברסיטי. בשנים 2011–2012 עמד בראש התוכנית ללימודי מוסמך במנהל עסקים במכון לב בירושלים.

התפרסם בעבר לאור התמחותו המיוחדת בענייני תחבורה, ואף עמד מספר שנים בראש המרכז למחקר וניהול תחבורה באוניברסיטת תל אביב. יעץ לכמה חברות בתחומי מומחיותו, לרבות החברה האחראית לתכנון שדה התעופה במינכן וחברת אל על. כך גם שימש כבורר בסכסוך שבין אגד לבין התעשייה הצבאית.

בשנת 1979 פרסם הנדלר ביחד עם פיטו מירצ'נדני ספר בתורת הרשתות - Location on Networks: Theory and Algorithms - בהוצאת MIT. כמו כן פרסם שורה ארוכה של מאמרים בכתבי עת ואנתולוגיות.

בבגרותו הסיר את הכיפה לתקופה מסוימת, ורק תקופה קצרה אחרי ששב ארצה חזר לנהוג כדתי. בעקבות תהליך התשובה הזניח במידה מסוימת את החקר המדעי עבור לימוד תורה.

הנדלר הוא חסיד חב"ד, ומקורב לרב יצחק גינזבורג מזה שנים. בשנת תשנ"ו (1996), כשנעצר הרב גינזבורג מעצר מנהלי בידי ראש הממשלה ושר הביטחון דאז, שמעון פרס, שלח הנדלר עדות אופי בעד הרב אל השופטת דליה דורנר, שעמדה בראש ההרכב שעסק בעניינו של הרב.

הנדלר נשוי לדבורה, ד"ר לתקשורת שהייתה נציגת שר החינוך שתי קדנציות במועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין, ואב לחמישה. אחד מבניו, עמי, נפטר ממחלה בשנת תשע"ו (2016).

מראשית שנות השמונים עד שנת 2010 התגורר ביישוב קרני שומרון. כיום מתגורר בשכונת רמות בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גבריאל הנדלר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* גבריאל הנדלר, באתר dblp
* עבודות עיקריות (טקסט מלא ואזכורים) באתר Google Scholar
* דודו כהן, הפקולטה למדעי האמונה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007437388805171
* DBLP: 48/485
* ISNI: 0000 0001 1595 0605
* LCCN: n78075345
* MGP: 23995
* NTA: 068825714
* SUDOC: 151031258
* VIAF: 11109249
* WorldCat: lccn-n78075345

 |
**ארגיוס הראשון** (ביוונית: **Αργαίος A**) היה מלך מוקדון באמצע המאה ה-7 לפנה"ס.

ביוגרפיה
--------

ארגיוס היה בנו של פרדיקס הראשון ועלה לשלטון לאחר מותו. הוא שלט 31 שנים במהלך המאה ה-7 לפנה"ס. פוליאינוס טוען ש"ארגיוס מלך מוקדון" היה הראשון שהכניס לשימוש את התירסוסים כחלק מפולחן דיוניסוס. לטענתו של פוליאינוס, במהלך מלכותו של ארגיוס, פלש שבט הטולנטים האילירי בהנהגת מלכם גאלאורוס לממלכת מוקדון, וארגיוס נאלץ להילחם בהם כשהוא בנחיתות מספרית. על כן, הוא לקח נשים רבות, חימש אותן בתירסוסים והורה להן לנפנף בהם כאילו הם חניתות. האילירים ראו זאת ונמלטו. לזכר המאורע הורה ארגיוס להשתמש בתירסוסים במסגרת פולחן דיוניסוס. פוליאינוס לא מציין אם מדובר בארגיוס הראשון או בארגיוס השני, אולם סביר יותר להניח שמדובר בארגיוס הראשון.

יוסטינוס כותב שארגיוס "ניהל את הממלכה במתינות, והשיג את אהבת נתיניו". ירש אותו בנו פיליפוס הראשון. הוא אב קדמון של אלכסנדר הגדול.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארגיוס, באנציקלופדיית פאולי-ויסובה (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרודוטוס, ספר שמיני, 139.
2. ↑  אוסביוס, "**כרוניקה**", 86.
3. ↑  פוליאינוס, **סטראטגמטה**, ספר רביעי, 1.
4. ↑  Mark William Padilla (1999). *Rites of Passage in Ancient Greece: Literature, Religion, Society*. Bucknell University Press. pp. 185–. ISBN 978-0-8387-5418-4.
5. ↑  Joseph Roisman; Ian Worthington (7 ביולי 2011). *A Companion to Ancient Macedonia*. John Wiley & Sons. pp. 432–. ISBN 978-1-4443-5163-7. `{{cite book}}`:  (עזרה)
6. ↑  יוסטינוס, ספר שביעי, 2.
צביעה אימונולוגית המראה נוגדני IgA בנפרון בחולה עם נפריטיס
**ארגמנת על שם שונליין-הנוך** (באנגלית: **Henoch-Schönlein purpura**) היא מחלה שבה יש דלקת של דופן כלי הדם (וסקוליטיס סיסטמי), המאופיינת בהצטברות של קומפלקסים אימוניים הכוללים את הנוגדן IgA. הצטברות זו מתקיימת בעור ובכליה, אולם יכולה לערב גם את המפרקים, מערכת העיכול ובמקרים נדירים, את מערכת העצבים המרכזית. מחלה זו פוגעת בעיקר בילדים בגילאי 4–8, עם שכיחות גבוהה יותר בבנים, כאשר ב-75% מהמקרים זיהום בדרכי הנשימה יקדים את המחלה. עם זאת, המחלה יכולה להופיע גם אצל מבוגרים, לרוב עקב תרופות מסוימות או מחלת רקע. 

המחלה תוארה לראשונה בשנת 1837 על ידי יוהאן שונליין ובהמשך תיאר תלמידו, אדוארד הנוך את כאבי הבטן ואת ההשלכות על הכליות.

תסמינים קליניים
---------------

התסמינים הקליניים כוללים בין היתר: 

* פריחה עם פפולות נמושות (אדומות, לאחר מכן סגולות ובסוף חומות), אשר יכולות להתמזג לצברים. הפריחה מופיעה בעיקר בגפיים התחתונות, עד קו העכוז, ויכולה להופיע גם בגפיים העליונות, ואצל ילדים קטנים, גם באפרכסת ובפנים.
* כאב בטן קטן עוויתי מסוג *colic pain'* קיים במרבית מהמקרים, וזאת כתוצאה מאיסכמיה של המעי (מחסור באספקת חמצן למעי כתוצאה מהווסקוליטיס). כאב הבטן מלווה לרוב בהקאה ודם סמוי בצואה. מספר סיבוכים ארוכי טווח יכולים להיגרם מהמעורבות הבטנית של המחלה, והם מהווים את מירב הסיבוכים לטווח ארוך שיכולים להיגרם.
* דלקת מפרקים שחולפת לחלוטין, קיימת במרבית מהמקרים.
* פגיעה כלייתית, קיימת במחצית מהמקרים, אשר עוברת לאחר מספר חודשים (אם כי, לעיתים מעורבות הפגיעה היא גדולה).

בדיקת מעבדה
-----------

בבדיקת מעבדה ניתן למצוא **עליה בטסיות** הדם, ושקיעת דם מוחשת. ניתן לראות בבדיקת שתן כי יש פגיעה כלייתית, דם בשתן (המטוריה מיקרוסקופית) וכן חלבון בשתן (פרוטאינוריה).

פרוגנוזה
--------

המחלה חולפת מאליה לאחר 6–16 שבועות, ובמקרים של סיבוך כלייתי ניתנים סטרואידים לטיפול בעור. בנוסף, חשוב לעקוב אחר תפקוד הכליות כדי לוודא שאין התדרדרות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ארגמנת** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ארגמנת על שם שונליין-הנוך** |

* הרחבה מתוך קידספדיה

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**שועל-מעופף רודריג** (שם מדעי: *Pteropus rodricensis*) הוא מין של עטלף ממשפחת עטלפי פרי החי אך ורק באי הקטן רודריג שבאי מאוריציוס, באוקיינוס ההודי, מעט מזרחה ממדגסקר.

עטלף זה זה הוא עטלף גדול עם מוטת כנפיים באורך 90 ס"מ ומשקל 350 גרם. העטלף פעיל בלילות, אז הוא עף בלהקות המונות זכרים ונקבות לעבר עצי פרי שונים כמו פיקוס, תמרינדי, תפוח ורד, מנגו ודקלים ואוכל מפירותיהם הבשלים ואת המיץ הנוזל מתוכם.

עטלפים אלה נמצאים בסכנת הכחדה בבית גידולם עקב ציד של ילידי המקום למאכל ועקב פגיעה ביערות בהם הם מוצאים מזון. כיום ישנם רק כמה מאות עטלפים כאלה בטבע ורובם מטופלים בשבי ובגני חיות בגרעיני רבייה. ב-2013 הארגון "Bat Conservation International" הגדיר את הטלף כאחד מתוך 35 המינים הצריכים ביותר הצלה. כיום תהליך השימור שלהם מתבצע בצורה טובה, כך שמספרם אמור לעלות תוך כמה שנים והם יצאו מסכנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שועל-מעופף רודריג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שועל-מעופף רודריג באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אירינה ויינגרטן** (נולדה בשנת 1979) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל בריצת 800 מטר (2006 ו-2007), בריצת 1500 מטר (2007) ובריצת 3000 מטר מכשולים (2007) ושיאנית ישראל בעבר בריצת 3000 מטר מכשולים, במשך כ-12 שנים (2005–2017).

ביוגרפיה
--------

ויינגרטן בתה של גלינה ויינגרטן, אתלטית מצטיינת בריצות למרחקים בינוניים. היא התאמנה בקבוצת מכבי ראשון לציון.

בתחרות שנערכה ב-4 ביוני 2005 זכתה ויינגרטן במדליית זהב בריצת 3000 מכשולים בשיא ישראלי חדש של 10:41.56 דקות/ שיא זה החזיק מעמד כ-12 שנים, עד שנשבר על ידי אדוה כהן (10:16.20 דקות).

באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי 2006 זכתה ויינגרטן במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2.11.83 דקות, לפני סבטלנה גנזדילוב ודועה חטיב.

באליפות ישראל בריצת 3000 מטר מכשולים שנערכה במאי 2007, זכתה ויינגרטן במדליית זהב בתוצאה של 11:23:43 דקות.

באליפות ישראל שנערכה ביולי 2007 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובכך הגנה ויינגרטן על תוארה, ובריצת 1500 מטר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 3000 מטר מכשולים: 10:41.56 דקות (2005), **שיא ישראל בעבר**

קישורים חיצוניים
----------------

* דני בורשבסקי‏, אתלטיקה מתכלה, באתר וואלה!‏, 6 ביולי 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיליון חודש יוני של מגזין עולם הריצה יצא השבוע למדפים. ‏sportweb‏ 9 ביולי 2019
2. ↑  Галина Вейнгартен,‏rusathletics‏, 1971 (ברוסית)
3. ↑  ניר שועלי, ניקי פאלי קבע את תוצאת השנה לנוער בקפיצה לגובה, באתר nrg‏, 13 ביולי 2006
4. ↑  דני בורשבסקי‏, איתי מגידי זכה באליפות הארץ ב-3,000 מכשולים, באתר וואלה!‏, 15 במאי 2007
5. ↑  דני בורשבסקי‏, ניקי פאלי סיים הפעם בלי שיא, באתר וואלה!‏, 4 ביולי 2007
6. ↑  מיכל גרונדלנד, ‏ניקי פאלי זכה במקום הראשון ויצא מאוכז, באתר ONE‏, 4 ביולי 2007
**ארגילורניס** (שם מדעי: **Ergilornis**) הוא סוג נכחד של עוף לא מעופף ממשפחת האאוגרואידיים שבסדרת העגוראים. הוא חי באזור מונגוליה הקדומה שבין האאוקן לתחילת המיוקן. הסוג הוגדר ב-1981 בידי החוקר הרוסי יבגני קורוצ׳קין (אנ'). מרבית המאובנים שלהם השתמרו בצורה גרועה, בייחוד של הרגליים.

הארגילורניס היה עוף דמוי יען מודרני, אך היה קרוב יותר לעגורים המודרניים או לחצוצרנים. גובהו הגיע לגובה 1.2 עד 1.5 מטר ומשקלו ל-35 עד 80 קילוגרם, כך שהיה מהגדולים שבעגורים מעולם.

לעוף זה היו שרירי כנפיים מנוונים מכדי לעוף וצוואר ארוך עם ראש קטן. מבנה רגליו הזכירו את רגלי היענים ושאר בני הקבוצה עופות קדומים חסרי שיניים והיו ארוכות ושריריות בעלות שתי אצבעות חזקות בכל רגל - מבנה ששימש לעזור לעוף הלא-מעופף להימלט במהירות מטורפי הערבות הקדומות. עם זאת רוב החוקרים רואים בהם קרובים של העגורים עקב מאפיינים נוספים ברגליים ושאר השלד כאשר הדמיון ליענים הוא כתוצאה מאבולוציה מתכנסת עקב אורח חיים דומה. לעומתם החוקר אולסון (Olson 1985), קבע שלמרות המרחק מיענים ייתכן שהם צאצאים מאוחרים של היענים האמיתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארגילורניס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
לוח יאנגצה במערך הלוחות בצפון-מערב האוקיינוס השקט
**לוח יאנגצה** המכונה גם **לוח דרום סין** הוא לוח טקטוני המכיל את מרבית דרום הרפובליקה העממית של סין, שמו של הלוח נגזר משמו של הנהר יאנגצה החוצה אותו ממערב למזרח ונשפך לים סין המזרחי.

גבולות טקטוניים
---------------

לוח יאנגצה גובל בחמישה לוחות טקטוניים ובשוליו חמישה צמתים משולשים. המפגשים עם כל הלוחות הם גבולות חילוף, פתיחה או סגירה (ללא הפחתה). לפי כיוון השעון:

במערב, בצפון וברוב חלקו המזרחי גובל לוח יאנגצה בלוח האירואסייתי. לוח יאנגצה מתרחק מהלוח האירואסייתי בכיוון מזרח-דרום-מזרח בקצב של 13 מילימטרים בשנה. העתק לונגשמנשאן (龍門山斷層) המפריד ביניהם היה הגורם לרעידת האדמה בסצ'ואן ב-2008.

בדרום-מזרח יש צומת משולש עם הלוח האמורי שבינו לבין לוח יאנגצה יש גבול חילוף הנע בקצב של 4 מילימטרים בשנה.

הגבול בין הלוח האמורי עם לוח היאנגצה מסתיים בצפון האי טאיוואן בצומת משולש עם לוח אוקינאווה. בין לוח זה ללוח יאנגצה יש גבול פתיחה תוך יצירת שקע אוקינאווה.

הגבול בין לוח אוקינאווה עם לוח היאנגצה מסתיים בצומת משולש עם הלוח הפיליפיני. גבול זה בין הלוח הפיליפיני לבין לוח יאנגצה מתאפיין בסגירה ללא הפחתה.

הגבול בין הלוח הפיליפיני עם לוח היאנגצה מסתיים בצומת משולש עם לוח סונדה. הגבול בין לוח יאנגצה ללוח סונדה הוא גבול חילוף שמאלי הנע בקצב של 15 מילימטרים לשנה.

הגבול בין לוח סונדה עם לוח יאנגצה מסתיים בצומת משולש עם הלוח האירואסייתי.

היווצרות
--------

לוח יאנגצה נוצר בהתפרקות יבשת-העל רודיניה לפני 750 מיליון שנים, בעידן הנאופרוטרוזואיקון. לוח דרום סין התנתק מיבשת העל גונדוונה בסילור. במהלך היווצרות יבשת-העל פנגיאה היה דרום סין יבשת קטנה, נפרדת, ששכנה מול החוף המזרחי של יבשת העל ונסחפה לצפון. בטריאס התנגש לוח יאנגצה עם הקראטון של צפון סין, והתחבר עם פנגיאה, ויצר את אגן סצ'ואן. בקנוזואיקון הושפע לוח יאנגצה מההתנגשות של הלוח ההודי עם הלוח האירואסייתי תוך יצירה והתרוממות של הרי לונגמן. התנועה דרומה מתבצעת לאורך העתק הנהר האדום.

ביאורים
-------

1. ↑  **צומת משולש** – נקודת מפגש המשותפת לשלושה לוחות טקטוניים

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיקום חלק מהשקעים מבוסס על מפה זו
2. ↑  An updated digital model of plate boundaries, Pages 9-10
3. 1 2  Yangtze plate
4. ↑  JIA ChengZao, LI BenLiang, ZHANG XingYang & LI ChuanXin (בנובמבר 2007). "Formation and evolution of the Chinese marine basins". *Chinese Science Bulletin*. **52**: 1–11. doi:10.1007/s11434-007-6012-x. `{{cite journal}}`:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)

| טקטוניקת הלוחות |
| --- |
| לוחות | הלוח הערבי • הלוח האפריקאי • הלוח האירואסייתי • הלוח ההודי • הלוח האוסטרלי • הלוח האנטארקטי • הלוח הצפון-אמריקאי • הלוח הדרום-אמריקאי • הלוח הפסיפי • הלוח הקריבי • לוח סקוטיה • לוח נסקה • לוח קוקוס • לוח גורדה • לוח חואן דה פוקה • הלוח הפיליפיני • הלוח הלבנטיני • הלוח האדריאטי • לוח אוחוצק • לוח אוקינאווה • הלוח האמורי • לוח יאנגצה | טראם |
| העתקים ובקעים | הבקע הסורי-אפריקני • העתק סן אנדראס • העתק המלכה שארלוט • העתק צפון אנטוליה • משולש עפר • הרכס המרכז-אטלנטי |
| שקעים אוקייניים | שקע טונגה • שקע מריאנה • שקע קוריל-קמצ'טקה • שקע יפן • שקע ננקאי • שקע אוקינאווה • שקע ריוקיו |
ארגז כלים מפלסטיק עם מגש
**ארגז כלים** הוא קופסה המיועדת לאחסון, ארגון ושינוע של כלי עבודה. ארגזי כלים משמשים בעלי מלאכה לשאת את כלי עבודתם לאתר בו מתבצעת המלאכה, וכן לאנשים פרטיים לאחסון נוח של כלי העבודה העשויים לשמש אותם.

בהשאלה, נהוג לכנות בשם "ארגז כלים" את מגוון השיטות, המיומנויות והטכניקות הקיימות בתחום מסוים (למשל "ארגז הכלים של המתמטיקאי").

מבנה
----

ארגזי כלים עשויים עץ, מתכת (בדרך כלל פח) או פלסטיק. קיימים ארגזי כלים אטומים למים.

המבנה הבסיסי של ארגז כלים הוא קופסה מלבנית, המאפשרת אחסון של כלים בעלי ידית. לקופסה מכסה שנפתח על ציר עם מנגנון המאפשר החזקתו במצב סגור, שאליו מחוברת בדרך כלל ידית נשיאה.

תוספות נפוצות למבנה הבסיסי הן:

* מגש נשלף המונח על חלקו העליון.
* מכסה הנפתח לשני צדדים ומחובר למגשים.
* תבנית לארגון קבוע של כלי עבודה.

תכולה
-----

תכולת ארגזי עבודה תלויה מאוד בשימוש שנעשה בהם. בדרך כלל יאוחסנו בארגז הכלים לפחות כלי העבודה הבסיסיים: פטיש, צבת, מברגים מסוגים ובגדלים שונים, סכין יפנית, פליירים, ומפתח שוודי. אצל בעלי מלאכה שונים ימצאו כלים נוספים המיועדים למלאכתם - נגר ישא עמו גם פצירות ומקצועה, שרברב ישא מפתח צינורות, חשמלאי ישא קולפן בידוד וצבת צימות, וכיוצ"ב.

ציוד נפוץ נוסף הוא ציוד עזר כגליונות נייר זכוכית, סרט בידוד, כלי סימון (עיפרון או גירים, למשל), אזיקונים.

המגש משמש בדרך כלל לארגון חומרי עזר קטנים כמסמרים, ברגים, אומים ודיבלים.

ראו גם
------

* פק"ל קפה
* ערכת כלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארגז כלים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007544311705171
* LCCN: sh95003084

 |
**דמיטרי שמיאקה** (ברוסית: **Дмитрий Юрьевич Шемяка**‏; 1420–1453) היה נסיך מוסקבה בתקופת מאבק בין בני דמיטרי דונסקוי על כס הנסיך.

ביוגרפיה
--------

מקור השם שלו אינו ברור. קיימות שתי גרסאות - שהקמור הוא מילה טטרית שפרושה "תכשיט" או לפי הגרסה השנייה - פרוש השם הוא "בעל כוח גדול במיוחד".

בשנות ה-30 של המאה ה-15 הוא היה שותף פעיל במאבק אביו יורי דמיטרייביץ' ואחיו ואסילי הפוזל על כס נסיך מוסקבה. לאחר פטירתם, החל משנת 1436 הוא היה בראש המחנה.

ב-7 ביולי 1445 במהלך הקרב בין ואסילי השני, נסיך מוסקבה לבין הכוחות של חאנות קאזאן הנסיך נלקח בשבי. בהתאם לנוהג, כס נסיך מוסקבה הועבר ל**דמיטרי שמיאקה** כי באותה התקופה הוא היה הבכור בין צאצאיו איוואן הראשון, נסיך מוסקבה. ואסילי השני הבטיח סכום כסף גדול לחאן, הצליח להשתחרר מהשבי ואף קיבל משוביו כוח צבאי שהיה צריך לעזור לו לחזור לשלטון. עם חזרתו של ואסילי למוסקבה, **דמיטרי שמיאקה** העביר לו את השלטון ללא בעיות וחזר לעיר אוגליץ' באזור מוסקבה. לצורך העברת כסף לשוביו ואסילי הגדיל מאוד את המיסים והדבר גרם להתמרמרות גדולה בקרב האצילים בנסיכות. רבים מהם ביקשו מדמיטרי לחזור למוסקבה. בתמיכתם, בפברואר 1446 הוא כבש את העיר והחל כהונה שנייה של שלטונו. מספר ימים לאחר מכך נתפס גם נסיך ואסילי. **דמיטרי שמיאקה** החליט לעוור אותו לאות נקמה על אחיו ואסילי הפוזל ושלח אותו לאוגליץ'. אבל השלום בין בני הדודים היה שברירי מאוד. בסוף שנת 1446 כוחות שתמכו בואסילי השני התקרבו למוסקבה וב-17 בפברואר 1447 הוא החזיר לעצמו את השלטון.

**דמיטרי שמיאקה** המשיך במאבק צבאי, אך ללא הצלחה והפסיד במספר קרבות. בשנת 1452 הוא הצליח להימלט לנובגורוד וככל הנראה הורעל שם בשנת 1453.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי שמיאקה** בוויקישיתוף
* קורות חיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RSL: 000010541

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**חנינא שיף** (י"ט בניסן תרפ"ט, 29 באפריל 1929 - י"ח בטבת תשס"ח, 27 בדצמבר 2007) היה עסקן ציבורי ומשמש בקודש של ארבעה אדמו"רי גור, ויו"ר עמותת עלי שיח[דרוש מקור].

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר אונגוואר, הונגריה, לאלימלך, צאצא לבעל ה"נועם אלימלך". הוריו התגוררו עד לאחר מלחמת העולם הראשונה בגורליץ, גליציה. אך נאלצו לעקור להונגריה וקבעו מקומם באונגוואר.
במלחמת העולם השנייה שהה במחנה אושוויץ. כאשר הרוסים התקרבו הועבר למחנה בוכנוואלד, שם פגש אותו הרב ישראל מאיר לאו, שסיפר כי חנינא ארגן את חבריו לתפילה וכנתפס הוכה על ידי השומרים הגרמנים.

לאחר המלחמה עלה לארץ ביחד עם ילדי בוכנוואלד ולמד ב"ישיבת שפת אמת" בירושלים. נבחר לדובר בשם הבחורים במעמד הנחת אבן הפינה של בנין ישיבת שפת אמת.
נישא למרים, בתו של הרב שלום זאב אייזנבך, להם חמישה ילדים.

נפטר בי"ח בטבת תשס"ח ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

כמשמש אדמו"רים
--------------

חנינא היה משב"ק של אדמו"רי גור במשך שישים שנה, כשנפטר האמרי אמת, החליט בנו הבית ישראל, להפוך את חנינא לאיש סודו ומשמשו. ממנו המשיך עם ה"לב שמחה", ה"פני מנחם" ור' יעקב אריה אלתר, האדמו"ר הנוכחי.

בראש השנה תשכ"ט, לפני קריאת התורה, הורה ה"בית ישראל" שהוא יהיה גבאי בית המדרש. בתפקיד זה היה גם הכרוז בשם האדמו"רים.

חנינא היה ממונה להדריך את האברכים הצעירים לקראת נישואיהם. ונקרא בחיבה על ידי ה"לב שמחה" "חנינא סגן הכהנים".

עוד מפעילותו הציבורית
---------------------

רבי חנינא היה גבאי צדקה. כמו כן היה ממייסדי קרן היתומים של בית היתומים דיסקין[דרוש מקור] ושימש במשך כ- 30 שנה כגזבר פעיל של "בית היתומים דיסקין"[דרוש מקור]. יו"ר עמותת עלי שיח מיום הקמתה[דרוש מקור]. תקופות ארוכות היה מוסר שיעורים בפרשת השבוע וב"פרקי אבות". כן הוא היה חבר בהנהלת גמ"ח בית ישראל ובהנהלת ישיבת נר ישראל בירושלים[דרושה הבהרה]

עיריית ירושלים הנצחה את זכרו כשעל שמו נקרא רחוב חנינא שיף במתחם שנלר בעיר.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אורי דרומי, חנינא סגן הכהנים, באתר הארץ, 1 בינואר 2008
2. ↑  קובי רוזן, המשב״ק ר׳ חנינא שיף אתר בחדרי חרדים, 2017
| á סימנים דיאקריטיים |
| --- |
| אומלאוט ( **¨** )
אפוסטרוף ( **’** )
ברווה ( **˘** )
ברווה הפוך ( **̑** )
גג ( **ˆ** )
וי קטן ( **ˇ** )
זנבון ( **˛** )
טבעת ( **˳ ˚** )
גל ( **~** )
נקודה ( **•** )
סדיליה (  **¸**  )
סימן הטעמה עילי ( **´** )
סימן הטעמה עילי כפול ( **˝** )
סימן הטעמה משני ( **`** )
סימן הטעמה משני כפול ( **̏** )
פסיק עילי ימני ( **῾** )
פסיק עילי שמאלי ( **᾿** )
קו עילי ( **¯** )
קרס ( **̡ ̢** )
קרס עילי ( **̉** ) |

**Ç** (סדיליה:C; תצורה קטנה: ç) היא אות בקטלאנית (Català), צרפתית (Fran**ç**ais), אלבנית (Shqip), אזרית (Azərbaycanca), ליגוּרית, טטארית (Tatar**ç**a) (באותיות לטיניות), טורקית (Türk**ç**e), טורקמנית (Türkmen**ç**e), זזאקית, ומאנית (Gaelg Vanninagh).

צורת ביטוי
----------

###  קטלאנית (Català)

בקטלאנית, Ç נשמעת כ-C רגילה, אך מעט יותר רכּה ורפויה.

### צרפתית (Français)

בצרפתית, הסדיליה ב-Ç מדגישה שה-C נשמעת כ-S ולא כ-K, או לחלופין הופכת את ה-C לרכּה ורפויה יותר.

### אלבנית (Shqip)

באלבנית, Ç נשמעת כ-C רכּה ורפויה יותר.

### אזרית (Azərbaycanca)

באזרית, Ç נשמעת כ-ch באנגלית.

### ליגורית

בליגוּרית, Ç נשמעת כ-C רכּה ורפויה יותר.

### טטארית (Tatarça)

בטטארית, Ç נשמעת כ-sh באנגלית.

### טורקית (Türkçe)

בטורקית, Ç נשמעת כ-ch באנגלית.

### טורקמנית (Türkmençe)

בטורקמנית, Ç נשמעת כ-ch באנגלית.

### זזאקית

בזזאקית, Ç לפני A,E,I,O,U נשמעת כ-ts באנגלית.
Ç לפני Ê,Ü נשמעת כ-ch באנגלית.

### מאנית (Gaelg Vanninagh)

במאנית, Ç נשמעת כמו ה-tch במילה האנגלית Wa**tch**

כתיבת Ç ב-Microsoft Word
------------------------

לכתיבת התצורה הגדולה של **Ç** לחצו על המקשים כך: Ctrl+, Shift+c.  
.  

לכתיבת התצורה הקטנה של **Ç** לחצו על המקשים כך: Ctrl+, c.  

  

לכתיבה בצורה האחרת, כתבו כרגיל את הטקסט הבא, ולאחר שהטקסט כתוב והסמן צמוד לסימן האחרון לחצו במקלדת Alt+X:  


|  |
| --- |
| 00C7 |

לתצורה הגדולה [Ç], לתצורה הקטנה [ç] הטקסט הוא :  


|  |
| --- |
| 00E7 |

ראו גם
------

* סדיליה
* סימנים דיאקריטיים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ç** בוויקישיתוף
* Omniglot - writing systems & languages of the world
פסל של גאיוס קילניוס מאיקנס
לורנצו דה מדיצ'י. פסל מאת אנדריאה דל ורוקיו
**מֶצֶנָט** או **פטרון** הוא בעל הון המפנה חלק ממשאביו לתמיכה באמנות או למדע ללא קבלת תמורה ישירה.

השם "מצנט" נגזר משמו של גאיוס קילניוס מאיקנס (Maecenas), רומאי עשיר ממוצא אטרוסקי, שתמך במשוררים צעירים. הוא תמך בורגיליוס, שכתב לכבודו את היצירה *Georgicon*. ורגיליוס, שהתרשם עמוקות משיריו של הורטיוס, קישר בינו לבין מאיקנס. הורטיוס מתחיל את השיר הראשון בקובץ האוֹדות בפנייה לפטרונו החדש. הוא קיבל ממאיקנס תמיכה כספית מלאה, וכן אחוזה בהרי הסבינות. בני חסות נוספים של מאיקנס היו פרופורטיוס והמשוררים הזוטרים: וריוס רופוס, פלוטיוס טוקה, ולאגיוס רופוס, ודומיטיוס מרסוס.

בזכות מעשים אלה ואחרים באותו סגנון היה מאיקנס לשם דבר – לאפונים המסמל בעל הון הנותן את חסותו לאמנים נזקקים ולאמנויות בכלל.

במהלך ההיסטוריה היו מצנטים גדולים, דוגמת לורנצו דה מדיצ'י, שתמך באמני הרנסאנס, ומצנטים קטנים, שהסתפקו בכך שזימנו אמנים, סופרים או משוררים לסעוד עמם כדי לחסוך להם את צורכי המחיה. האמנים המוזמנים לארוחה שימשו לעיתים את המארחים כנושא מעורר עניין עבור האורחים האחרים. קוזימו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, היה מוכר כפטרונו של גלילאו גליליי. 

בתקופה המודרנית, העברת המשאבים מבעלי ההון חובבי האמנות אל האמנים הנזקקים הפכה, בדרך כלל, לשיטתית יותר, והיא עוברת דרך ועדות המעניקות פרסי יצירה או מלגות קיום, לפי עמידה בקריטריונים מסוימים. גם המדינה המודרנית מעודדת סוג זה של נדבנות על ידי מתן הטבות מס לעוסקים בכך.

הנדיבות של המצנטים זוכה לעיתים לתמורה במוניטין החיובי הנבנה להם ובהנצחתם ביצירותיהם של בני חסותם.

ראו גם
------

* פילנתרופיה (נדבנות)
* המרקיז דה לופיטל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצנט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294793905171
* BnF: cb11947382c (data)
* GND: 7607862-0
* LCCN: sh85008075
* NKC: ph122719

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שבע ברכה ארנסטר** (י"ט בטבת ה'תרע"ט - כ"ו באייר ה'תשס"ט; 22 בדצמבר 1918 - 20 במאי 2009) הייתה רבנית ופעילה להצלת יהודים מידי הנאצים בשואה.

ביוגרפיה
--------

ארנסטר נולדה בעיירה גרויסוורדיין שבהונגריה (כיום בשטח רומניה) להוריה הרב חיים מאיר הגר, שהיה האדמו"ר הרביעי של חסידות ויז'ניץ, ולרבנית מרגלית טברסקי, בתו של הרב זאב (וועלוול) טברסקי מרחמסטריווקא. סבה מצד אביה היה הרב ישראל הגר. 

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה חולקה הונגריה והעיירה גרויסוורדיין סופחה לשטחה של רומניה. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוחזרה העיר גרויסוורדיין ומחוזותיה בשנית לשטחה של הונגריה, ובשנת 1944 נכבשה בידי הגרמנים. עם הקמת הגטו בעיר הייתה הרבנית שבע ברכה פעילה להצלתם של יהודים רבים מידי הנאצים. היא השיגה מסמכים מזויפים עבור יהודים רבים המעידים על נושאיהם כי הם בעלי תפקידים בצבא ההונגרי. כמו כן ארגנה הברחת יהודים לרומניה, והעברתם שם מהגבול לאתרים בטוחים במדינה. 

לאחר המלחמה נישאה לרב משה ארנסטר ולאחר מכן עלו לישראל. היא הייתה ממייסדות קריות 'מאור חיים' בירושלים ובצפת. בשכונות אלו הקים בעלה את מוסדות 'מאור חיים' של חסידי ויז'ניץ.

נפטרה בביתה בשנת 2009.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כיכר השבת, ‏הרבנית שבע ברכה ארנסטר ע"ה, באתר כיכר השבת, 20 במאי 2009
**שמעון שפירא** (1930 – 10 בספטמבר 2022) היה אדריכל ישראלי ומורה לאדריכלות.

ביוגרפיה
--------

שמעון שפירא נולד בשנת 1930 לפאני ואלברט שפירא, בברוקלין שבניו יורק. בשנים 1948–1950 למד טכנולוגיית בניין במכללת ברוקלין. בסוף 1950 עלה לישראל, ובשנים שלאחר מכן עבר הכשרה בקיבוץ בית השיטה, שירת בנח"ל בקיבוץ יפתח וגר זמן מה בקיבוץ אורים. בתקופה זו עבד במחלקה הטכנית של הקיבוץ המאוחד. 

ב-1954 עבר להתגורר בקריית טבעון והחל ללמוד אדריכלות בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון.
ב-1958, עם תום לימודיו, פתח משרד עצמאי בחיפה, וב-1961 עבר להתגורר בעיר, בבית דו-משפחתי מדורג, שתכנן בכרמל המערבי, על מדרון מעל נחל לוטם.

ב-1990 עבר להתגורר בירושלים, בבית שתכנן את שיפוצו בשכונת נחלאות.

שפירא היה נשוי לקארי ברקוביץ (נפטרה ב-1973), ולהם בן ושתי בנות. נישא בשנית לאדריכלית ונדי פולאן, המכהנת כפרופסור לאדריכלות ובינוי ערים באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה.

ב-10 בספטמבר 2022 נפטר בקיימברידג'.

עבודתו
------

חלק ניכר מעבודתו האדריכלית של שפירא היה תכנון בתי מגורים ללקוחות פרטיים, הן בתים חדשים והן שיפוץ בתים קיימים. לכן, אף כי תכנן עשרות בתים, רבות מעבודותיו אינן מפורסמות בציבור הרחב, אך סגנונו המיוחד ידוע בקרב אנשי מקצוע. בצד בתים פרטיים תכנן גם מבנים ציבוריים אחדים, בהם בניין ספריית בית הספר "כרמל זבולון" ביגור (הושלם ב-1982) ושיפוץ בית הפקידות בזכרון יעקב, לשם הפיכתו למוזיאון העלייה הראשונה (הושלם ב-1998). בנוסף, הכין תוכניות אב ותוכניות בניין עיר ליישובים אחדים, בהם אכסאל, דבורייה, יפיע ויודפת.

רבים מהמבנים שתכנן מאופיינים בהעמדת אלמנטים ישרי-זווית בהסטה זה מזה, באופן שיוצר זוויות לא ישרות בחיבורים ביניהם. גם בשיפוץ בתים קיימים נקט בהסטת זוויות הקירות הפנימיים ויצר בדרך זו חללים לא מקבילים ולא שגרתיים. דוגמה לכך ניתן לראות במוזיאון העלייה הראשונה בזכרון יעקב, שבו הציב שני חללים רבועים "מסובבים" בתוך החלל המלבני של המבנה המקורי.

במקביל לעבודתו כאדריכל, עסק שפירא במשך למעלה משלושים שנים בהוראת המקצוע, תחילה בטכניון (1964–1969) ואחר כך בבצלאל (1969–2000). בהוראתו, כמו בעבודתו, שם דגש על מה שכינה "מעשה התכנון", תהליך היצירה, ולאו דווקא על התוצר הסופי. הוא נודע כמורה בעל השפעה רבה בקרב רבים מתלמידיו. ב-1998 העניקה אגודת האדריכלים והמתכננים בישראל, לו ולעמיתו האדריכל ארטור גולדרייך, פרס הוקרה על תרומה ייחודית בתחום החינוך לאדריכלות.

לקריאה נוספת
------------

* אלכס וורד (עורך), **שמעון שפירא עושה ארכיטקטורה**, הוצאת מוזיאון ישראל, בשיתוף בצלאל וקרן ארטור גולדרייך, 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסתר זנדברג, העולם נמצא מעברו השני של הקו, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2006
* אתר למנויים בלבד נעמה ריבה, האדריכל שמעון שפירא מת בגיל 91, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף הבית של ונדי פולאן
2. 1 2  אלכס וורד (עורך), **שמעון שפירא עושה ארכיטקטורה**, הוצאת מוזיאון ישראל, בשיתוף בצלאל וקרן ארטור גולדרייך, 2006, הקדמה, עמ' 10.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306912005171
* ISNI: 0000 0000 7266 3760
* LCCN: no2007094244
* SUDOC: 143467557
* VIAF: 4715988
* WorldCat: lccn-no2007094244

 |
**קְרִין אַנְטוֹנֶסְקּו**, בשמו המלא **ג'ורג'ה קרין לאורנציו אנטונסקו** (ברומנית: **George Crin Laurențiu Antonescu**, נולד ב-21 בספטמבר 1959 בטולצ'ה) הוא פוליטיקאי רומני, סנטור מטעם מחוז טלאורמן, בעבר יושב ראש המפלגה הלאומית-ליברלית מ-20 במרץ 2009 ועד 2014, היה הנשיא הזמני של רומניה בתקופת השעייתו של הנשיא טראיאן בססקו בין 6 ביולי ובין 27 באוגוסט 2012. בין 3 ביולי 2012 - מרץ 2014 כיהן כיושב ראש הסנאט של רומניה. בשנת 2009 היה מועמד מפלגתו בבחירות הנשיאותיות. בהכשרתו הוא מורה להיסטוריה ומוזיאולוג. נודע כנואם מוכשר.

ב-5 בפברואר 2011 מפלגתו התלכדה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בראשותו של ויקטור פונטה ועם המפלגה השמרנית בראשות דן ווייקולסקו בברית הסוציאל - ליברלית USL. ברית זו הגיעה לשלטון במאי 2012 עם היבחרותו של ויקטור פונטה לראש ממשלה.

ביוגרפיה
--------

קרין אנטונסקו נולד בטולצ'ה במשפחתם של מורים. אביו למד ספרות רומנית אך לימודיו הופסקו בשל "מוצא לא בריא", ברוח הזמנים. קרין אנטונסקו, שהצטיין מילדותו במקצועות ההיסטוריה ובספרות הרומנית, למד עד שנת 1985 היסטוריה באוניברסיטת בוקרשט. בשנים 1985–1992 עבד כמורה להיסטוריה ביישוב שטיובוראן בכפר סולשט שבמחוז וסלוי ומאוחר יותר בכפר ניקוליצל במחוז טולצ'ה, כשבין 1990 ובין 1989 היה זמן קצר מוזיאולוג בטולצ'ה. בשנת 1992 סיים תואר שני בהיסטוריה.

קריירה פוליטית
--------------

חבר במפלגה הלאומית-ליברלית החל משנת 1990, החל משנת 1992 נבחר מטעמה בבית הנבחרים הרומני (כנציג של מחוז טלאורמן ואחר כך כנציג של בוקרשט, והחל משנת 2008 בסנאט, מטעם העיר בוקרשט. בשנים 1995–2002 היה סגן יושב ראש המפלגה. בשנים 1996–1997 ובשנים 2002–2008 היה ראש הסיעה הלאומית ליברלית בבית הנבחרים הרומני. כיהן בממשלות בראשות ויקטור צ'ורביה, ראדו וסילה ומוגור איסרסקו כשר לענייני הנוער והספורט. 

ב-20 במרץ 2009 הובס במאבק על תפקיד לידר המפלגה הלאומית ליברלית מול המנהיג הקודם, קלין פופסקו-טריצ'אנו. באותה שנה הציג מועמדותו לתפקיד נשיא רומניה. באחת ממסיבות העיתונאים אז הצהיר כי אם ייבחר לנשיא יטיל את תפקיד הרכבת הממשלה על ראש העיר סיביו דאז, קלאוס יוהאניס. מועמדותו נתמכה על ידי נציגים בולטים של החברה האזרחית הרומנית, כמו הדיסידנטית הרומנית לשעבר דוינה, קורניה, ההיסטוריונים לוצ'יאן בויה וניאגו ג'ובארה וראש העיר טימישוארה, גאורגה צ'והאנדו. בסופו של דבר זכה אנטונסקו ב-20 % מהקולות ועמד במקום השלישי.

ב-8 במרץ 2010 נבחר אנטונסקו מחדש כיושב ראש מפלגתו, מול לודוביק אורבאן.

ב-3 ביולי 2012 נבחר כיושב ראש הסנאט. ב-10 ביולי 2012, עקב השעייתו של הנשיא טראיאן בססקו, הפך, בהתאם לחוקה, לנשיא זמני של רומניה, עד ל-27 באוגוסט כשבססקו הוחזר לתפקיד בעקבות פסק דין של בית המשפט החוקתי. התפטר מתפקידיו כיושב ראש המפלגה הלאומית ליברלית וכיושב ראש הסנאט בשנת 2014.

קרין אנטונסקו נשוי בשנית, משנת 2009, עם חברה למפלגה, אדינה וליאן. אשתו הראשונה, אם בתו, שמה קץ לחייה בשנת 2004, בגלל סבל שנגרם לה על ידי מחלה ממארת.
בשנת 2009 התחתן קרין אנטונסקו עם חברתו למפלגה, אדינה יואנה וליאן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרין אנטונסקו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קרין אנטונסקו
* קרין אנטונסקו, ברשת החברתית פייסבוק

* קרין אנטונסקו, ברשת החברתית טוויטר
בפיזיקה, **מוסכמת סימן** היא בחירה שרירותית בין סימן פלוס ומינוס של גדלים פיזיקליים. בחירה שכזו נתונה רק כאשר שתי התצורות שקולות מבחינת משמעותן - כלומר ניתן לתאר אותה מערכת פיזיקלית בדיוק, באמצעות שני הסימנים ובלבד שהבחירה תהא עקבית. מאחר שהבחירה במוסכמה נתונה בידי המשתמש, מחברים שונים עשויים לעשות שימוש בסימן שונה להתייחסות לאותן מערכות או נושאים. מחלוקות הנוגעות למוסכמות סימן הן לעיתים מקור לבלבול, ואי הבנה, ועשויות אף להוביל לטעויות בעבודות מדעיות. לכן מקובל להקדים ולהצהיר מפורשות על מוסכמת הסימן בה משתמשים.
באופן כללי, מוסכמת סימן היא מקרה מיוחד של בחירת מערכת קואורדינטות עבור ממד אחד. 
המושג **מוסכמת סימן** משמש לעיתים במובן רחב יותר, המתייחס גם לגורמים של i ושל 2π, ולא רק לבחירת סימן פלוס ומינוס.

מוסכמות בתורת היחסות
--------------------

### חותמת מטרית

במרחב-זמן של תורת היחסות, חותמת (סיגנטורה) המטריקה עשויה להיות (- - - +) או (+ + + -). מוסכמה דומה משמשת בתאוריות יחסותיות ממדים גבוהים יותר. לחותמת שמות שונים:

- - - +:

* *מוסכמה דמוית-זמן*
* *מוסכמת פיזיקת חלקיקים*
* *מוסכמת  החוף המערבי של ארצות הברית*
* *בעיקר מינוסים*
* *מוסכמת לנדאו-ליפשיץ*

− + + +:

* *מוסכמה דמוית-מרחב*
* *מוסכמת היחסות הכללית*
* *מוסכמת החוף המזרחי של ארצות הברית*
* *בעיקר פלוסים*
* *מוסכמת פאולי*

החותמת + − − − תואמת את הטנזור המטרי הבא:

{\displaystyle {\begin{pmatrix}1&0&0&0\\0&-1&0&0\\0&0&-1&0\\0&0&0&-1\end{pmatrix}}}
והחותמת − + + + תואמת את מטריצת הטנזור המטרי הזו:

{\displaystyle {\begin{pmatrix}-1&0&0&0\\0&1&0&0\\0&0&1&0\\0&0&0&1\end{pmatrix}}}
### עקמומיות

טנזור ריצ'י מוגדר כצמצום של טנזור העקמומיות של רימן. חלק מהמחברים משתמשים בצמצום {\displaystyle R\_{ab}\,=R^{c}{}\_{acb}}, בעוד אחרים ב- {\displaystyle R\_{ab}\,=-R^{c}{}\_{abc}}. הודות לסימטרייה של טנזור רימן, הגדרות אלו נבדלות בסימן מינוס יחיד. 
למעשה, ההגדרה השנייה של טנזור ריצ'י היא {\displaystyle R\_{ab}\,={R\_{acb}}^{c}}, כך שהסימן של טנזור ריצ'י אינו משתנה, דבר זה אפשרי שכן שתי המוסכמות מתייחסות לסימן של טנזור רימן. ההגדרה השנייה פשוט מקזזת את הסימן, ומתאימה לעבודה עם ההגדרה השנייה של טנזור רימן.

מוסכמות סימון נוספות
--------------------

* בהתייחס לבחירת סימן חץ הזמן במערכות ייחוס ושל זמן עצמי, מקובל להשתמש ב- **+** לעתיד וב- **-** לעבר.
* בחירת הסימן של {\displaystyle \pm } במשוואת דיראק
* הסימן של מטען חשמלי, טנזור השדה האלקטרומגנטי, {\displaystyle \,F\_{ab}}, בתורת הכיול ובאלקטרודינמיקה הקלאסית.
* סימן התלות בזמן עבור גל שתדירותו חיובית (למשל במשוואת הגל האלקטרומגנטי).
	+ {\displaystyle \,e^{-i\omega t}} (המשמש בעיקר פיזיקאים)
	+ {\displaystyle \,e^{+j\omega t}} (המשמש בעיקר מהנדסים)
* סימן החלק המדומה של המקדם הדיאלקטרי (זה מוכתב למעשה על ידי בחירת הסימן עבור התלות בזמן).
* סימני המרחקים ורדיוס העקמומיות של משטחים אופטיים בתחום האופטיקה.
* סימן העבודה בחוק הראשון של התרמודינמיקה

ראו גם
------

אוריינטציה (אלגברה ליניארית)

לקריאה נוספת
------------

* Charles Misner; Kip S Thorne & John Archibald Wheeler (1973). *Gravitation*. San Francisco: W. H. Freeman. p. cover. ISBN 0-7167-0344-0.`{{cite book}}`: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
**שמעון שרון**  

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
שמעון שרון, פליט יהודי, שמן על בד
שמעון שרון, יהודים בדרכם לבית-הכנסת,  
שמן על בד
**שמעון שרון** (10 באפריל 1915 – 21 במרץ 1995) היה צייר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

שמעון שרון נולד בשם שמעון הירשהורן בגרובין, לטביה באפריל 1915. בנעוריו למד בבי"ס המקצועי "אורט" והצטרף לתנועת הנוער הציונית החלוצית "נצח – השומר הצעיר". בקיץ תרצ"ו (1936) עלה יחד עם חברי הגרעין שלו, "הגרעין הלטבי", והתיישב בחוות כנרת, שם הכיר את גיטה נימן, רעייתו לעתיד. יחד עם חבריו עבד בבניין ובסיקול האבנים הגדולות, בהכינם את השטח של קבוצת "בתלם" שתיקרא אחר-כך קיבוץ עין גב. בימי המאורעות (המרד הערבי הגדול, 1936-9) עבד גם כנוטר באזור הכנרת ועמק הירדן.

בשנת 1942 עבר לקיבוץ אשדות יעקב, שם עבד בסנדלריה במשך 40 שנה. בגיל מבוגר, במקביל לעבודתו בקיבוץ החל לצייר. עיסוקו בציור גבר לאחר שיצא לפנסיה. עבודותיו הוצגו במרכזים קהילתיים בטבריה, כנרת ומנחמיה, ובמוזיאון "בית אורי ורמי" באשדות יעקב מאוחד.

למד ציור אצל אהרון גלעדי, ובקבוצת ציור במכללה האזורית בעמק הירדן. בשנת 1988 זכה בפרס המועצה האזורית עמק הירדן לעידוד יוצרים בתחום האמנות.

שמעון שרון הרבה לצייר נופים ודמויות מאזור טבריה, הכנרת ועמק הירדן, כמו גם דמויות יהודים מעיירת מולדתו. בנוסף צייר קריקטורות ואיורים לעלון הקיבוץ. ציוריו פיגורטיביים ומאופיינים באווירה אימפרסיוניסטית.

במרץ 1995 שמעון שרון נפטר בקיבוצו, אשדות יעקב איחוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר ההנצחה של קיבוץ אשדות יעקב איחוד
**אלייזה אלן** (באנגלית: **Eliza Allen**‏; 27 בינואר 1826, ‏מיין, ארצות הברית - ?) הייתה כותבת זיכרונות אמריקאית שהסוותה עצמה לגבר ונלחמה עם צבא ארצות הברית במלחמת ארצות הברית–מקסיקו.

ביוגרפיה
--------

אלן נולדה באיסטפורט (אנ') מיין למשפחה בעלת אמצעים. היא התאהבה באחד מעובדי המשפחה, ויליאם בילינגס (William Billings), שהיה בן למשפחה ממעמד נמוך. הם נפגשו בסתר עד שמשפחתה גילתה זאת. הוריה אסרו עליה להמשיך ולהפגש עם בילינגס משום מעמדו הנמוך, ואיימו עליה כי אם תמשיך לעשות כן, היא תנושל מהירושה ותושלך מהאחוזה. בהמשך גילתה כי בילינגס עזב את אחוזת משפחתה כדי להרגיע את הרוחות ושהוא התגייס לצבא על מנת להילחם במלחמת מקסיקו. אלן, שנחשפה לסיפוריהן של נשים שהסוו עצמן לגברים על מנת להתגייס לצבא (לוסי ברואר (אנ') במלחמת 1812 ודבורה סמפסון (אנ') במלחמת העצמאות של ארצות הברית), החליטה להסוות עצמה לגבר ולהתגייס לצבא על מנת לאתר ולהתאחד עם אהובה. הודות למעמדה הכלכלי, היה לה מספיק כסף על מנת לבצע את מבוקשה. היא עזבה את ביתה, הסתפרה, לבשה בגדי גברים טיפוסיים, בחרה לעצמה את השם ג'ורג' מיד ויצאה לדרכה.

בצבא ארצות הברית
----------------

אלן הצטרפה לכוחותיו של גנרל זאכרי טיילור (לימים נשיאה של ארצות הברית) בטקסס. במרץ 1847, השתתפה בקרבות בפיקודו של גנרל וינפילד סקוט. לאחר שנפצעה קשה בידה השמאלית מחרב מקסיקנית בקרב סרו גורדו (אנ'), היא לא יכלה עוד להמשיך להתקדם עם הכוחות ונשארה מאחור עם הפצועים - שם גם ראתה את בילינגס שנפצע גם הוא בקרב, אולם לא הזדהתה בפניו. הם נכנסו למקסיקו סיטי לאחר שגנרל סקוט כבש אותה, שוכנו יחדיו בבית ושהו בו עד חתימת הסכם השלום. עם סיום המלחמה, הפליגו לניו יורק והשתחררו מהצבא.

לאחר המלחמה
-----------

ספרה של אלייזה אלן, 1851
לאחר המלחמה המשיכה אלן להסוות עצמה לגבר. בילינגס וחבריו מהצבא עבדו כחברי צוות באנייה שהפליגה לקליפורניה, ואלן הפליגה בעקבותיו עם אנייה אחרת. במצר מגלן, אנייתו של בילינגס החלה לטבוע, ואנייתה של אלן חילצה את נוסעיה. בקליפורניה, אלן עסקה בכריית זהב (אנ'). בספטמבר 1849, נסעה עם יוצאי הצבא לבוסטון ושם לראשונה חשפה בפני בילינגס את זהותה האמיתית. אלן ובילינגס נישאו בהסכמת הוריה.

בשנת 1851, אלן הוציאה לאור את ספר הזיכרונות שלה **The Female Volunteer; Or the Life and Wonderful Adventures of Miss Eliza Allen, A Young Lady of Eastport, Maine**.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלייזה אלן** בוויקישיתוף

* ספר זמין ברשת '*The Female Volunteer; Or the Life and Wonderful Adventures of Miss Eliza Allen, A Young Lady of Eastport, Maine'*

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Allen Eliza (B. 1826), Cook, B. A. (Ed.). (2006). Women and war: a historical encyclopedia from antiquity to the present (Vol. 1). Abc-clio. P. 11-12

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr2001016212
* VIAF: 34383311
* WorldCat: lccn-nr2001016212

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלייזה אלן"**.
**דמיטרי גריגורייביץ' שצ'רבצ'וב** (ברוסית: **Дми́трий Григо́рьевич Щербачёв**; 18 בפברואר 1857 – 18 בינואר 1932) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת האזרחים הרוסית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

שצ'רבצ'וב נולד ב-18 בפברואר 1857 בעיר רוזה שבנפת מוסקבה. הוא היה נצר למשפחת אצולה אשר מוצאה בהורדת הזהב. אביו גרגורי, היה גנרל-מיור בצבא האימפריה הרוסית. בשנת 1873 הוא סיים את לימודיו בגימנסיה הצבאית אורל, ולאחר מכן למד בבית הספר לתותחנים מיכאילובסקי אותו סיים בשנת 1876. ב-1877 הוא הועבר לרגימנט הארטילריה הרכובה של המשמר הקיסרי. ב-1878 הוא הועלה לדרגת פודפורצ'יק, וב-1881 לדרגת פורוצ'יק. בשנת 1884 הוא סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי ניקולייב. לאחר מכן הועבר למחוז הצבאי פטרבורג. ב-1907 הוא הפך לראש האקדמיה הצבאית ניקולייב, ומילא תפקיד חשוב בהכנסת רפורמות לאקדמיה. ב-1912 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-9.

### מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 נכלל הקורפוס של שצ'רבצ'וב בארמייה ה-11 של אנדריי סליבנוב ולחם עמה בקרב גליציה. ב-5 באפריל 1915 התפטר סליבנוב בגלל בריאות לקויה ושצ'רבצ'וב מונה למפקד הארמייה במקומו. הוא המשיך להילחם בקרבות כנגד האוסטרו-הונגרים, ובאוקטובר 1915 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הארמייה השביעית. תחת פיקודו לחמה הארמייה בהצטיינות במהלך מתקפת ברוסילוב. ב-1 באפריל 1917 הוא מונה למפקד החזית הרומנית אשר כללה יחידות רוסיות ורומניות ולחמה כנגד הגרמנים על אדמת רומניה.

לאחר מהפכת אוקטובר החלה החזית של שצ'רבצ'וב להתפורר. הוא צעד עם אנשיו ליאשי ויצר קשר עם מיכאיל אלכסייב שהחל בהקמת הצבא הלבן. הוא הצליח לשלוח חלק מאנשיו לרוסטוב על הדון שם חברו לאנשיו של אלכסייב. בדצמבר 1917 פלש הצבא הרומני לבסרביה במטרה לכבוש אותה מידי הצבא האדום. שצ'רבצ'וב אישר את המהלך, אולם הרומנים הובסו בינואר 1918 ונאלצו להגיע להסדר מול הסובייטים אשר במסגרתו התחייבו לפנות את בסרביה. במקביל החליטה ממשלת רומניה להיכנע בפני מעצמות המרכז, והללו הכירו בתביעתה של רומניה על בסרביה. באפריל של אותה שנה ויתר שצ'רבצ'וב רשמית על הפיקוד על החזית הרומנית, ופרש לאחוזה שהוענקה לו בידי פרדיננד הראשון, מלך רומניה. 

ב-1919 הוא עזב את אחוזתו, ודרך סרביה ואיטליה הגיע לצרפת שם מינה את עצמו לשגריר הצבא הלבן. האדמירל אלכסנדר קולצ'ק אישר בדיעבד את תפקידו, ושצ'רבצ'וב דאג להעברת אספקה מצרפת לצבא הלבן, כמו גם למעבר מתנדבים רוסיים. במאי 1920 הוא עזב את הצבא הלבן בעקבות מחלוקת עם פיוטר וראנגל, ומאז חי בניס מפנסיה שהוענקה לו בידי מלך רומניה. הוא היה מלוכן מובהק בדעותיו, ותמך בתביעתו של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה לכתר רוסיה. הוא נפטר ב-18 בינואר 1932, ובהלווייתו נכחו בין היתר קונסטנטין פרזאן וניקולאי יודניץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי שצ'רבצ'וב** בוויקישיתוף
* דמיטרי שצ'רבצ'וב (באנגלית)
* דמיטרי שצ'רבצ'וב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14978889f (data)
* ISNI: 0000 0004 5094 5766
* VIAF: 316737212
* WorldCat: viaf-316737212

 |