recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
יוסף כהן-צדק, 1962
יוסף כהן בעת ביקורו אצל נשיא המדינה יצחק בן צבי בשנת 1958
יוסף כהן צדק מקבל את אות יקיר ירושלים מידי נשיא המדינה אפרים קציר
**יוסף כהן-צדק** (י' בחשון תרס"ה, 19 באוקטובר 1904 וילנה - י"ד בטבת תשנ"ב, 21 בדצמבר 1991) היה מחנך, מתמטיקאי, מוזיקאי ואספרנטיסט ישראלי. יקיר העיר ירושלים.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
כתב ותרגם עשרות שירים, בעיקר מרוסית (כגון "קפיטן, קפיטן") ומיידיש, ואף הלחין מנגינות (למשל, לשיר תל-חי). מבין שירי הילדים מוכר שירו "לרותי יום הולדת", וקצת פחות מוכר השיר "לדודי ישנה קרחת". את שני השירים הלחין יצחק לוי.

הוא התמסר לחקר הפולקלור המוזיקלי היהודי, ליקט מאות שירים וניגונים של בני עדות שונות ותיעד אותם בתווים. כך גם רשם ניגוני זמירות ופרקי תפילה ששמע מפי חזנים בבית הכנסת בווילנה בימי ילדותו. כמו כן כתב מאמרים על נושאים שונים בזמר העממי היהודי ("אליהו הנביא בזמר העממי"; "השלום בזמר עם"; "האבות והאימהות בזמר", ועוד). בתוּרוֹ אחר שירים המשקפים מציאות והווי, הגיע עד לשירי רחוב ובתי מרזח. כך, למשל, פרסם לראשונה את המילים והתווים של "אין יאטקעווער געסל" ("בסמטת האטליזים"), שיר של אנשי העולם התחתון בווילנה. הלחין את המנגינה למלא השיר של שטיינר "ארור האומר פה גזורו" (ראה אתר "זמרשת").

משנות ה-60 הקדיש את מרב עתותיו לאספרנטו. הוא תרגם לאספרנטו יצירות מן השירה העברית והארצישראלית, בהן את ההמנון הלאומי "התקווה", את "בארץ אהבתי" של לאה גולדברג, את "עוד לא אהבתי די" של נעמי שמר, ועוד.

על מפעל חייו, בעיקר בתחום החינוך, זכה בתואר יקיר העיר ירושלים. היה מורה בגימנסיה העברית "רחביה" שבירושלים.

כהן-צדק היה קרוב-משפחתו של עמנואל כ"ץ, אשר תרגם עמו את השיר קפיטן קפיטן.

יוסף כהן-צדק הלך לעולמו ב-1991, בן 87 במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף כהן-צדק** בוויקישיתוף

* יוסף כהן-צדק, באתר זמרשת
* יוסף כהן-צדק, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יוסף כהן-צדק, דף שער בספרייה הלאומית
* דוד תדהר (עורך), "יוסף כהן-צדק (כ"ץ)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2124
* האזנה ל"שיר הרועה (אורכב 04.06.2020 בארכיון Wayback Machine)" לחן יוסף כהן-צדק באתר "היו ימים (אורכב 11.08.2014 בארכיון Wayback Machine)"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילות השיר "קפיטן, קפיטן" והאזנה לו, באתר זמרשת.
2. ↑  המצבה ומקום הקבר של יוסף כהן צדק, באתר "פרויקט גלעד".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263834405171
* GND: 1100576487
* ISNI: 0000 0000 7058 927X
* LCCN: n81071659
* MusicBrainz: b01a35e8-7858-4565-866b-753325bb93a8
* NTA: 189793635
* VIAF: 97967415
* WorldCat: lccn-n81071659

 |
**פאבל גֶרְגִ'יקוֹב** (בבולגרית: **Павел Герджиков**‏; 5 ביולי 1906, שומן, נסיכות בולגריה – 2 ביולי 1985, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה רופא וחסיד אומות העולם בולגרי אשר ב-1943 בעת גירוש יהודי סופיה, הסתיר בביתו בסופיה את בני משפחת לוי.

סיפור ההצלה
-----------

פאבל גרג'יקוב נולד בשומן שבבולגריה לדימיטר חריסטוב גרג'יקוב (1878–1930) שהיה מנהל הבנק לחקלאות וחבר במפלגת האיכרים של בולגריה, ולסטפנה (1880–1942) שהייתה מנהלת בית ספר. בילדותו, עברה משפחת גרג'יקוב לסופיה, ובה רכש פאבל השכלה תיכונית. ב-1932 סיים פאבל גרג'יקוב את לימודיו האקדמיים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת סופיה, והוסמך כרופא. בהמשך, התמחה באנדוקרינולוגיה בברלין.

הוא שירת בצבא בולגריה וכיהן כמנהל בית החולים הצבאי בסופיה. במסגרת עבודתו טיפל בקצינים בכירים וכן בפקידי ממשל כגון אלכסנדר בלב, וכן ביהודים מקרב קהילת סופיה. במאי 1943 בעת גירוש יהודי סופיה העניק גרג'יקוב מסתור לבני משפחת לוי, אברהם, רעייתו ושתי בנותיו אריקה ויעל. בני המשפחה הוסתרו בביתו מאחורי קיר דמה, עד ינואר 1944, כאשר גרג'יקוב דאג לכל צורכיהם. בהמשך, עלה בידו לספק לבני המשפחה מסמכים מזויפים ולמלט אותם לאחד הכפרים בסביבת סופיה. בשלהי 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה נעצר גרג'יקוב, נשפט ונשלח למחנה לעבודת כפייה.

בהמשך, ב-1947 נישא פאבל לאריקה לוי אותה מילט. הזוג עבר לווינה ושם ב-1948 נולדה בתם סטפנה (יהודית). ב-1950 שב גרג'יקוב לסופיה לאחר שנפרד מרעייתו הראשונה ובהמשך ועד 1968 כיהן כנשיא הצלב האדום הבולגרי. הוא הועסק במספר תפקידי רפואה בכירים בבתי חולים סופיה, ונחשב לאחד המומחים הבולטים בבולגריה בתחום הטיפול בסוכרת. הוא נישא בשנית ונולדה לו בת.

ב-29 בינואר 1980 הוכר גרג'יקוב כחסיד אומות העולם. הוא הלך לעולמו בסופיה ב-1985.

קישורים חיצוניים
----------------

* פאבל גרג'יקוב, באתר "יד ושם" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פאבל גרג'יקוב באתר neizvestnigeroi (בבולגרית).
2. ↑  פאבל גרג'יקוב, באתר bjcinstitute.com (בבולגרית).

| **בולגרים חסידי אומות העולם** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ספירו דנקוב • רובין דימיטרוב • פאבל גרג'יקוב • ורה איצ'קובה • מלאדן איוואנוב • וסילי איוואנוב • דימו קזאסוב • המטרופוליט קיריל • אטאנאס קוסטוב • מיכאיל מיכאילוב • פטר מיכאלב • איוואן מומצ'ילוב • דימיטר פשב • אנה פופסטפנובה • אנה סרצ'אג'ייבה • אסן סויצ'מזוב • המטרופוליט סטפן • סטנקה סטויצ'בה • נדז'דה ואסילבה • ולדימיר קורטב • |  |

 |
מצבת הרב עקיבא קורניצר לצד מצבת חותנו הרב שמעון סופר. בית העלמין היהודי החדש בקרקוב
הרב **עקיבא קורניצר** (תקצ"ט, 1839 – י"א בטבת תרנ"ב, ינואר 1892) היה רבה של קראקא, ממלא מקום חותנו ודודו הרב שמעון סופר.

תולדותיו
--------

נולד במטרסדורף, בנם של הרב אליהו קורניצר וגיטל, בתו של החתם סופר. למד אצל הרב אהרן זינגר ממטרסדורף, בעל ה"תפארת אהרן", ואצל הרב אברהם בורנשטיין מסוכטשוב בעל ה"אבני נזר". כמו כן למד אצל דודו הרב אברהם שמואל בנימין סופר, בעל "הכתב סופר", בפרשבורג.

בשנת תרכ"ג (1863) נישא לרייזל, בת דודו הרב שמעון סופר מקראקא. בי"ז בטבת תרמ"א, ביום הברית של בנו יוסף נחמיה, נפטרה אשתו.

לאחר פטירת חותנו, בשנת תרמ"ג (1883), ניטש מאבק על הרבנות בקראקא. חלק מיהודי העיר, בעיקר מבני הקהילה החסידית, בחרו ברב עקיבא קורניצר. חלק אחר בחרו ברב חיים אריה הורביץ.

הרב קורניצר כיהן כרבה של קראקא במשך תשע שנים, עד מותו בשנת תרנ"ב (1892), והוא בן חמישים ושלוש. במשך שלושים ושלוש שנים נותרה משרת הרבנות פנויה, ובשנת תרפ"ה (1925) התמנה תחתיו בנו הרב יוסף נחמיה קורניצר.

בתו שרה נישאה לרב מנחם מנדל שניאורסון, בנו של האדמו"ר רבי שמואל שניאורסון מליובאוויטש.

ספרו
----

* **שו"ת וחדושי רבי עקיבא קורניצר**, בני ברק, תשמ"ו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007525281805171

 |
**הֶדי סלימאן** (נהגה אדי; בצרפתית: **Hedi Slimane**; נולד ב-5 ביולי 1968) הוא צלם ומעצב אופנה. ידוע בעיקר בשל שינויו את הצללית הגברית המקובלת בעולם האופנה ויצירת גזרה צרה, נערית ואנדרוגיניתבעת עבודתו ב"דיור אום", קו הגברים של בית האופנה כריסטיאן דיור.

ביוגרפיה
--------

סלימאן נולד ב-1968 בפריז לאם איטלקייה ואב תוניסאי. בנעוריו התעניין בצילום, ובגיל 16 החל להכין את בגדיו בעצמו. הוא למד היסטוריה של האמנות וב-1992 החל לעבוד עם יועצת האופנה ג'ין-ג'אק פיקארט בפרויקט המאה של בית האופנה לואי ויטון. בשנת 1995 סיים את עבודתו שם ומונה למנהל קו הגברים בבית האופנה איב סן-לורן. כשנה לאחר מכן מונה למנהל האומנותי של הקו. 

לאחר תצוגת סתיו- חורף 2000, בה הציג את הצללית הגברית השחורה המפורסמת שלו, עזב סלימאן את איב סן-לורן. סלימאן סירב להצעת עבודה בבית האופנה ז'יל סאנדר עקב עזיבת המעצב המייסד וקיבל על עצמו את תפקיד המנהל הקריאייטיבי ב"דיור הום". 

סלימאן התיידד עם מספר מוזיקאים בעת שעיצב להם תלבושות להופעה על במה, ועודד אותם ליצור קטעים מוזיקליים לתצוגות האופנה שלו. באותן השנים העמיק את התעניינותו בצילום, והוציא מספר ספרים: אודות סצנת המועדונים בברלין, תחיית מוזיקת הרוק ואודות המוזיקאי האלמוני עד אז פיט דוהרטי. 

בשנת 2006 עלה לאינטרנט הבלוג שלו, בו תועדו תצלומים של צעירים כמו גם מוזיקאים מהגדולים בעולם. בקיץ של אותה השנה, החליט שלא לחדש את חוזה העבודה שלו בדיור הום וסירב למספר הצעות עבודה מבית האופנה. עם השעייתו של ג'ון גליאנו מבית האופנה דיור, נקשר שמו כמועמד להחליפו.

ב-2012 מונה סלימאן רשמית למנהל קריאייטיבי באיב סן-לורן וחולל מספר שינויים, ביניהם העברת סטודיו העיצוב מפריז ללוס אנג'לס ושינוי את שם המותג ל"סאן לורן פריז".

משנת 2018, עובד סלימאן כמנהל האמנותי והיצירתי של המותג סלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדי סלימאן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הדי סלימאן
* הדי סלימאן, ברשת החברתית טוויטר
* לורן מיליגן, Who's Who Hedi Slimane, באתר ווג בריטניה
* הדי סלימאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נראות מגדרית או ביטוי מגדרי המשלבים מאפיינים גבריים ונשיים או מטשטשים מאפיינים כאלה.
2. ↑  הבלוג של סלימאן
3. ↑  Hedi Slimane Named Artistic, Creative and Image Director of Céline, www.businesswire.com, ‏2018-01-21 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 9025097
* BnF: cb159453039 (data)
* GND: 124844553
* ICCU: UBOV691218
* ISNI: 0000 0001 2101 6085
* LCCN: nr2001031396
* MusicBrainz: f4e8c470-3f31-49d3-bfb1-67802c100a85
* NGV: 16532
* NTA: 337786674
* PIC: 19865
* RKD: 316149
* SNAC: w6cz4d28
* SUDOC: 083994521
* ULAN: 500270734
* VIAF: 57556491
* WorldCat: lccn-nr2001031396

 |
**פאבל סרגייביץ' פאבליוצ'נקו** (נולד ב-1 בינואר 1998, מוהילב, בלארוס) הוא כדורגלן בלארוסי, המשחק בעמדת השוער במועדון רוך ברסט ובנבחרת בלארוס.

ביוגרפיה
--------

### קריירת מועדונים

הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2016 במועדון הליגה הראשונה דניפרו מוהילב, איתו זכה באליפות הליגה הראשונה והעפיל לליגת העל. לפני תחילת העונה הבאה, הוא חתם על חוזה עם מועדון דינמו ברסט. הוא ערך איתו את הופעת הבכורה שלו ב-27 באוגוסט 2017 במשחק המחזור ה-20 באליפות בלארוס מול סלביה-מאזיר. בשנת 2021 עבר למועדון רוך ברסט.

בקיץ 2021 זומן לזניט סנקט פטרבורג לאימוני מבחן, במסגרת חיפושי הקבוצה אחר שחקן מחליף לאנדריי לוניוב.

### קריירה בנבחרת

מאז 2014, שיחק בנבחרות הלאומיות של בלארוס בגילאים שונים. בנובמבר 2017 הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת למשחקי ידידות עם נבחרות ארמניה וגאורגיה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב הנבחרת ב-13 בנובמבר במשחק עם גאורגיה, כשעלה כמחליף לאחר הפסקת המחצית.

תארים
-----

**דניפרו מוהילב**

* אליפות הליגה הראשונה בבלארוס: 2016

**דינמו ברסט**

* אליפות בלארוס: 2019
* זכייה בגביע בלארוס: 2017/18
* זכייה בסופר קאפ הבלארוסי: 2018, 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* פאבל פאבליוצ'נקו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  Кого купят «Зенит», «Спартак» и остальные топ-клубы России?

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פאבל פאבליוצ'נקו"**.
**עקמומיות גאודזית** ({\displaystyle k\_{g}}; באנגלית: Geodesic curvature) של עקום נתון \gamma , בגאומטריה דיפרנציאלית, היא גודל המודד כמה רחוק העקום מלהיות מסילה גאודזית. בתוך יריעה נתונה {\displaystyle {\bar {M}}}, העקמומיות הגאודזית היא פשוט העקמומיות הרגילה של העקום הנח בה. לעומת זאת, כאשר העקום חייב להימצא בתוך תת-יריעה M של {\displaystyle {\bar {M}}} (למשל, במקרה של עקומים על גבי משטח נתון), העקמומיות הגאודזית מתייחסת לעקמומיות של \gamma  "הנצפית" מתוך תת-היריעה M והיא שונה באופן כללי מהעקמומיות הנצפית של \gamma  ביריעה בה היא משוכנת (כלומר ב- {\displaystyle {\bar {M}}}). העקמומיות k של \gamma  כפי שנצפית ביריעה הגדולה יותר תלויה בשני גורמים: העקמומיות של תת-היריעה M בכיוון של \gamma  (העקמומיות הנורמלית {\displaystyle k\_{n}}), שתלויה רק בכיוון של העקום, והעקמומיות של \gamma  הנראית מתת היריעה M (העקמומיות הגאודזית {\displaystyle k\_{g}}). הקשר המתמטי בין אלו הוא {\displaystyle k={\sqrt {k\_{g}^{2}+k\_{n}^{2}}}}. בפרט, לעקומים גאודזיים על M יש עקמומיות גאודזית אפס (הם "ישרים"), כך ש-{\displaystyle k=k\_{n}}, מה שמסביר מדוע הם נראים עקומים במרחב המקיף בו משוכנת היריעה.

מבחינה היסטורית, מושג העקמומיות הגאודזית קדם למושג היריעה, כך שקודם הוכח שהעקמומיות הגאודזית המוגדרת כ-{\displaystyle k\_{g}={\sqrt {k^{2}-k\_{n}^{2}}}} היא אכן גודל פנימי "שמור" של המשטח.

הגדרה מתמטית
------------

כדי לכמת את העקמומיות הגאודזית יש להתאים לכל נקודה על המשטח בנייה של בסיס אורתונורמלי כך ששני וקטורים שלו יפרשו את המישור המשיק למשטח בנקודה הספציפית, והווקטור השלישי יהיה הנורמל למשטח באותה נקודה. לאור ההתאמה הזאת, העקמומיות הגאודזית של עקום \gamma  בנקודה X מוגדרת כקצב הסיבוב של הווקטור המשיק לעקום מסביב לוקטור הנורמל למשטח {\displaystyle {\vec {n}}}, כאשר מתקדמים במהירות קבועה לאורך העקומה. הגדרה זאת כללית יותר מזו של עקמומיות של עקומה במישור ומכילה אותה; ההבדל החישובי נעוץ בכך שבעוד שבמישור וקטור הנורמל לא משנה את כיוונו, על גבי משטח כללי גם המשיק לעקומה וגם וקטור הנורמל משנים את כיוון ההצבעה שלהם במרחב.

דוגמה
-----

נניח ש-M היא ספירת היחידה {\displaystyle S^{2}} במרחב אוקלידי תלת-ממדי. העקמומיות הנורמלית של {\displaystyle S^{2}} היא זהותית אחת, ללא קשר לכיוון החתך. למעגלים גדולים יש עקמומיות k=1, כך שיש להם עקמומיות גאודזית אפס, ולכן הם עקומים גאודזיים. ל-"מעגלים קטנים" בעלי רדיוס r יש עקמומיות {\displaystyle 1/r} ועקמומיות גאודזית {\displaystyle k\_{g}={\frac {\sqrt {1-r^{2}}}{r}}}. באופן כללי, בגאומטריה הלא אוקלידית שמתקיימת על פני משטחים עקומים, עקומים בעלי עקמומיות גאודזית קבועה שונה מאפס ניתנים למידול כמעגלים.

ראו גם
------

* משפט גאוס-בונה

קישורים חיצוניים
----------------

* עקמומיות גאודזית, באתר MathWorld (באנגלית)
**יוסף ("יוסי") כרמל (קרמר)** (1 באוגוסט 1924 - 24 בפברואר 2004) היה השליש הצבאי לנשיא המדינה יצחק בן-צבי ובראשית כהונתו של זלמן שזר.

תולדות חייו
-----------

נולד בשם יוסף קרמר למשה קרמר ולזהבה בת אליהו ברך (ממשפחתו של חיים נחמן ביאליק) באודסה למשפחה בת חמישה ילדים.
ב-1925 עלה עם הוריו לישראל והתגוררו בירושלים. שירת בהגנה, ולחם במצור על ירושלים במלחמת העצמאות. עם הקמת צה"ל הצטרף לחיל המודיעין.

ב-15 בדצמבר 1952, התמנה כרמל לשלישו הצבאי של הנשיא יצחק בן-צבי, במקום נתנאל לורך, שכיהן כשבועיים כממלא מקום זמני. בין היתר מילא כרמל תפקיד מכריע בעיצוב דפוסי הנשיאות, ומיסד מסורת של טקסים וביקורים, שהשתמרה עד היום.

ב-1957 יצא יוסף בשליחות קרן היסוד לביקור ותיעוד קהילות יהודיות במזרח אסיה, כאחד הנציגים הראשונים של המדינה היהודית. הוא ביקר בקהילות תאילנד, סינגפור, יפן, קוצ'ין, כלכותה ועוד. רשמיו ממסע זה תועדו בספרו "מסע אל אחים נידחים".

כרמל ליווה את יצחק בן-צבי ורעייתו, רחל ינאית בן-צבי, בכל ביקוריהם בחו"ל. בין היתר, ליווה אותם במסעם למרכז אפריקה באוגוסט 1962.

לאחר פטירתו של בן-צבי, ב-23 באפריל 1963, המשיך כרמל לכהן כשלישו של מחליפו, זלמן שזר, עד שפרש ב-17 בספטמבר 1963. לאחר מות יצחק בן-צבי המשיך כרמל ללוות את רחל ינאית במסעות לחו"ל.

עם שחרורו מצה"ל בתום תפקידו, גויס כרמל על ידי ג'ורג' וייז, נשיאה הראשון של אוניברסיטת תל אביב, למסע גיוס כספים עבור האוניברסיטה בחו"ל, כעוזר לנשיא האוניברסיטה לעניין יחסי ציבור.

ב-1968 נתמנה לסגן יושב ראש חבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב. ב-1987 פרש כרמל מתפקידו כראש האגף לקשרי חוץ באוניברסיטה, ופעל כמגייס תרומות בהתנדבות עבור המועצה לארץ ישראל יפה, ארגון נכי צה"ל וחטיבת השריון "ברק".

בשנת 1950 נישא לשולמית בת ישעיהו ומאשה זלצר מלונדון. לשניים נולד הבן שי. רעייתו נפטרה ב-1985, בגיל 59.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף כרמל, **מסע אל אחים נידחים**, ירושלים, 1957
* יוסף כרמל, **יצחק בן צבי: מתוך יומן בית הנשיא**, רמת גן, 1967

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף כרמל** בוויקישיתוף
* אורי דרומי, כשבן צבי התלונן שהוא "לא בעניינים": אל"מ יוסף כרמל, שליש צבאי של נשיאי ישראל, 2004-1924, באתר הארץ, 23 במרץ 2004
* יוסי - ספרא וסייפא, מעריב, 27 בדצמבר 1957
* דוד תדהר (עורך), "יוסף כרמל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5710

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי דרומי, כשבן צבי התלונן שהוא "לא בעניינים": אל"מ יוסף כרמל, שליש צבאי של נשיאי ישראל, 2004-1924, באתר הארץ, 23 במרץ 2004
2. ↑  מסיבת פרידה לאל"מ יוסף כרמל, הַבֹּקֶר, 17 בספטמבר 1963
3. ↑  בחברה ובמשפחה, הַבֹּקֶר, 7 בדצמבר 1964
4. ↑  כרמל שולמית באתר חברה קדישא ת"א–יפו

| המזכיר הצבאי של נשיא המדינה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דוד ארנון • נתנאל לורך • יוסף כרמל • אריה רז • בצלאל אמיר • אברהם ברטל • ישראל ירקוני • עמי גלוסקא • גיורא פורדס • שמעון חפץ • חסון חסון • בועז הרשקוביץ • עלא אבו רוקן • נעמה רוזן גרימברג |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306907205171
* GND: 1133308996
* ISNI: 0000 0000 7903 7439
* LCCN: n85184634
* VIAF: 266438665
* WorldCat: lccn-n85184634

 |
במתמטיקה, **העקמומיות הממוצעת** (באנגלית: **Mean curvature**) היא מדד *חיצוני* לעקמומיות מתחום הגאומטריה הדיפרנציאלית אשר מתאר מקומית את העקמומיות של משטח משוכן במרחב משכן כלשהו כדוגמת המרחב האוקלידי.

במונח נעשה שימוש בידי סופי ז'רמיין במסגרת עבודתה על תורת האלסטיות. Jean Baptiste Marie Meusnier עשה בו שימוש ב-1776, במחקריו על משטחים מינימליים. המונח חשוב באנליזה של משטחים מינימליים, להם עקמומיות ממוצעת קבועה אפס, ובניתוח של ממשקים פיזיקליים בין נוזלים (למשל, קרומי סבון), אשר, למשל, הם בעלי עקמומיות ממוצעת קבועה בזרימות סטטיות, בהתאם למשוואת יאנג-לפלס.

הגדרה
-----

תהי p נקודה על משטח S. כל מישור שעובר דרך p ומכיל את הנורמל ל-S יחתוך את S לאורך עקומה מישורית. התאמה של וקטור יחידה נורמלי לכל נקודה בעקומה המישורית מגדירה עקמומיות לעקומה הזאת. כאשר המישור הזה מסתובב בזווית \theta  (כך שהוא תמיד מכיל את הנורמל למשטח), העקמומיות עשויה להשתנות. הערך המרבי {\displaystyle \kappa \_{1}} והערך המזערי {\displaystyle \kappa \_{2}} של העקמומיות מכונים ערכי העקמומיות הראשיים של S.

**העקמומיות הממוצעת** ב-{\displaystyle p\in S} מוגדרת כממוצע של כל ערכי העקמומיות של עקומות מישוריות שנחתכות מן המשטח על ידי מישורים בזוויות \theta  שונות:

{\displaystyle H={\frac {1}{2\pi }}\int \_{0}^{2\pi }\kappa (\theta )\;d\theta }.
אלא שלפי משפט אוילר בגאומטריה דיפרנציאלית: {\displaystyle \kappa \_{\theta }=k\_{1}\cos ^{2}\theta +k\_{2}\sin ^{2}\theta \,}, כך שמהעובדה שהממוצע של 
{\displaystyle \sin ^{2}\theta } על פני מחזור שלם הוא 1/2, נקבל:

{\displaystyle H={1 \over 2}(\kappa \_{1}+\kappa \_{2}).}.
באופן כללי יותר, בעבור על-משטח T העקמומיות הממוצעת נתונה בנוסחה:

{\displaystyle H={\frac {1}{n}}\sum \_{i=1}^{n}\kappa \_{i}.}
באופן מופשט יותר ניתן לומר שהעקמומיות הממוצעת היא העקבה של התבנית היסודית השנייה חלקי *n*.

משטח נתון הוא משטח מינימלי אם ורק אם העקמומיות הממוצעת שלו מתאפסת בכל נקודה.

ראו גם
------

* עקמומיות גאוס

קישורים חיצוניים
----------------

* עקמומיות ממוצעת, באתר MathWorld (באנגלית)
**אידי** (באנגלית: **Aidi**) הוא גזע כלבים שמקורו במרוקו ושייעודו המקורי היה הגנה על צאן. לאידי יכולות ציד וריח טובות, ובמרוקו צד בדרך כלל יחד עם סלוגי, אשר רדף אחר הטרף בעוד האידי איתר אותו בעזרת חוש הריח.

היסטוריה
--------

האידי מגיע ממרוקו, ונראה שמקורו הוא במדבר סהרה. הכלב מעולם לא היה כלב צאן, למרות שפורסם תחת השם כלב צאן הרי האטלס ב-1963, ולכן תוקן השם בשנת 1969. האידי הוא כלב אמיץ שחי ועובד בהרי האטלס של מרוקו, לוב ואלג'יריה ומגן על בעליו ורכושו מפני חתולי בר או טורפים אחרים. 

לגזע זה כינוי ושמו ברברי, כיוון שהשבטים הברברים ניצלו אותו, כי הוא קצת דומה לכלבי פאריה אשר בעל אותו מוצא כמוהם. אידי עדיין לא מוערך מבחינה היסטורית, וכך גם רוב הכלבים שאינם סלוגי או גזעים אחרים שנחשבו אציליים (היו אלה לרוב גזעים של כלבי רוח). 

עם זאת, המרוקאים יצרו לאחרונה מועדון על מנת להגן על טוהר הגזע אשר תרם רבות לתפקידים שהיו דרושים כגון הגנה, צייד ועזרה משטרתית, וגם כחיית מחמד. אף על פי שאידי שימש ככלב עבודה בכל מרוקו, הוא נפוץ שם יותר כחיית מחמד.

בעבודות הצאן שלו, יש לו הרבה תכונות של כלבי הרים, ולכן הוא משתייך לקבוצה זו.

גובהם בין 51 ס"מ ל-63 ס"מ ומשקלם כ-25 ק"ג. ראשו הוא דמוי דוב. בקיץ הוא משיל חלקית משיערותיו. לסתותיהם חזקות ושפתיים שחורות או חומות. העיניים בינוניות, ובעלות צבע כהה. צבעי גבם הוא לבן, שחור, אפור, ורוד וחום צהוב.

האידיים נמרצים מאוד ובעלי יכולת הגנה טובה ביותר, ובדרך כלל הם כלבי שמירה יוצאים מהכלל. האידיים מהירים, חזקים, ערניים ומוכנים לכל פעולה ובכל עת. הם נחשבים לגזע כלבים רגיש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אידי** בוויקישיתוף
באלגברה מופשטת, **אידיאל של אלגברת לי** הוא תת-מרחב וקטורי שלה הסגור לפעולה. האידיאלים של אלגברת לי מקבילים לתת חבורות בתורת החבורות ולאידיאלים של חוגים, ומהווים מינוח בסיסי וחשוב בתורת המבנה של אלגברות לי.

הגדרה פורמלית
-------------

תהי L אלגברת לי מעל שדה F. תת-מרחב וקטורי I של L נקרא **אידיאל** אם מתקיים {\displaystyle \forall x\in L,y\in I:[x,y]\in I}, או בשקילות
{\displaystyle [I,L]\subseteq I}. אם I אידיאל של L, מסמנים {\displaystyle I\triangleleft L}.

אלגברת לי נקראת **פשוטה** אם אין לה אידיאלים לא טריוויאליים.

תכונות
------

* מרחב האפס והמרחב כולו הם אידיאלים.
* המרכז של אלגברת לי הוא אידיאל.
* {\displaystyle [L,L]} אידיאל של L.
* אם {\displaystyle I,J} אידיאלים של L גם סכומם {\displaystyle I+J=\{i+j:i\in I,j\in J\}} אידיאל.

אלגברת המנה
-----------

באותו האופן בו בונים ממרחב מנה של מרחב וקטורי, או חוג מנה, אפשר לבנות גם אלגברת מנה של אלגברת לי באידיאל נתון שלה.

פורמלית, המרחב מסומן על ידי {\displaystyle L/I}; כקבוצה הוא שווה למרחב המנה (כמרחב וקטורי), והוא הופך להיות אלגברת לי עם הפעולה {\displaystyle [x+I,y+I]=[x,y]+I}, שמוגדרת היטב.

לאחר הגדרה זו, אפשר להגדיר הומומורפיזם אלגברות לי (כך שישמור את הפעולה), ולהוכיח את משפטי האיזומורפיזם, בצורה אנלוגית לחלוטין לזו מתורת החוגים.

ראו גם
------

* אידיאל (אלגברה)
* חוג מנה

לקריאה נוספת
------------

* Introduction to Lie Algebras and Representation Theory, James Humphreys, 6-7
**אידולון** או **עטלף דקלים** (שם מדעי: *Eidolon*) הוא סוג של עטלף בינוני במשפחת עטלפי הפירות, שכולל 2 מינים שחיים בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה. הסוג הוקם בשנת 1815 על ידי הזואולוג האמריקני-צרפתי קונסטנטין סמואל רפינסק ומשמעות שמו המדעי היא ״רוח רפאים״. הסיווג של עטלף הדקלים בתוך משפחת עטלפי הפירות אינו ברור; הדעות חלוקות האם לסווגו בתת-משפחת השועלים המעופפים (Pteropodinae), בתת-משפחת עטלפים רוסטיים (Rousettinae) או בכלל בתת-משפחה עצמאית - אידולונים (Eidolinae).

תיאור ואנטומיה
--------------

האידולון מתאפיין בגוף דק ומוארך, בראש גדול חרוטי ובלוע ומחודד. האוזניים גדולות ורחבות עם קצה מעוגל. העיניים גדולות ובולטות והנחיריים מופרדים בחריץ עמוק. בין המאפיינים של הסוג המבדילים אותו מהשועלים המעופפים ניתן למנות עצם עורפית מעוגלת ולא ישרה, עצם חותכת מופרדת מהחרטום, העדר שיער נוקשה בצוואר, לחיים נפוחות ושיניים קצרות יחסית עם נוסחה שונה (5 טוחנות בלסת העליונה ו-6 טוחנות בתחתונה). כמו כן, יש לו זנב קצרצר בניגוד לרוב השועלים המעופפים נטולי הזנב.

אורך הראש והגוף של עטלפי הדקלים 14–22 ס״מ, אורך הזרוע 117–134 מ״מ ואורך הזנב 10–22 מ״מ; מוטת הכנפיים 72–95 ס״מ ומשקלם 230–350 גרם. הזכרים כבדים במקצת מן הנקבות. קרום התעופה האחורי מסתכם ברצועות דקות לאורך פנים הרגליים.

הפרווה של האידולון קצרה ודלילה. צבעה הכללי נע בין צהוב עז לצהבהב חיוור, אוכרה, זית, חאקי או בז, כשאזור הגב חום אפרורי וסביב הצוואר יש סינר כתום או זהוב. הפנים, הכנפיים, הרגליים והזנב בצבע שחור מפוחם או חום כהה והזרועות, האמות והכתפיים לבנבנות-כסופות. בבסיס האוזניים יש צמד כתמים לבנים והאישונים אדמדמים. האוזניים כתמתמות או שחורות.

תפוצה וביולוגיה
---------------

האידולון נפוץ באפריקה ובחצי האי ערב. בין המדינות שבהם הם מצויים ניתן למנות את תימן, סעודיה, אתיופיה, סודאן, כל מדינות אפריקה שמדרום לסהרה (להוציא סומליה, בוצוואנה ונמיביה) ומדגסקר. בית הגידול שלהם מגוון למדי וכולל יער גשם טרופי, יער סובטרופי יבש, סוואנה מישורית צחיחה למחצה, סוואנה טרופית, סוואנת-שיחים דוקרנית, בתה ואפילו אזורים עירוניים.

האידולון פעיל בעיקר בלילה, אך מגיח מדי פעם גם בשעות היום. את רוב שעות היום החמות הם מבלים במנוחה בנקיקי סלעים, מערות או עצים גבוהים - בפרט תחת כפות דקלים שהעניקו להם את שמם. המינים בסוג חברותיים, ומין אחד אף חי במגה-מושבות של מאות אלפי פרטים ומבצע אחת לשנה נדידה ענקית ברחבי אפריקה בה משתתפים רבבות פרטים. התזונה של עטלפי הדקלים מורכבת מפירות, צוף, פרחים, עלים וקליפות עצים. הרגלי התזונה שלהם, הופכים אותם למאביקי פרחים ולמפיצי זרעים בולטים באפריקה שמדרום לסהרה.

עונת הרבייה של העטלפים מתרחשת בין אפריל ליוני, אך לאחר מכן העובר אינו מתפתח אלא נכנס לדיאפאוזה עד אוקטובר, וההמלטות מתרחשות בין פברואר למרץ. עיכוב ההתפתחות מתרחש במהלך העונה היבשה ומאפשר לנקבות להמליט כאשר המזון שופע. עטלפי הדקלים מאוימים מצד אובדן בית גידול וציד לבשר. מין אחד מסווג כקרוב לסיכון (NT) ומין אחד פגיע (VU).

מינים
-----

בסוג זה 2 מינים:

* אידולון מצוי (*Eidolon helvum*) - מצוי ברחבי אפריקה ובחצי האי ערב.
* אידולון מדגסקרי (*Eidolon dupreanum*) - אנדמי למדגסקר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אידולון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**אידה לבובנה רובינשטיין** (ברוסית: **Ида Львовна Рубинштейн**, ‏5 באוקטובר 1885 – 20 בספטמבר 1960) הייתה בלרינה רוסייה, שחקנית, אישיות בל אפוק ומצנטית ידועה.

קורות חיים
----------

רובינשטיין נולדה בחרקוב (ייתכן שנולדה בסנקט פטרבורג) למשפחה יהודית עשירה, והיא התייתמה בגיל מוקדם. במונחים של בלט רוסי, היא קיבלה מעט מאוד הדרכה בצעירותה. כתלמידה של מיכאיל פוקין, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בשנת 1908, בחלק מהמחזה "שלומית" (בצרפתית: Salomé) של אוסקר ויילד.

סרגיי דיאגילב צרף את רובינשטיין ללהקת המחול הצרפתית בלט רוס, במסגרתה רקדה את התפקיד הראשי ב-"Cléopâtre" שהוצג בפריז בשנת 1909, וב-"שחרזאדה" שהוצג שנה לאחר מכן. את הכוריאוגרפיה לשניהם יצר פוקין, והם עוצבו על ידי ליאון באקסט. רובינשטיין עזבה את בלט רוס בשנת 1911.

ציירים רבים נהגו לצייר אותה, ודיוקן שלה מאת ולנטין סרוב משנת 1910 נחשב למייצג בולט של סגנונו האומנותי. אמן האר דקו דמטרה שיפארוס (Demetre Chiparus) הכין פסל בדמותה, והוא צוירה גם על ידי אנטוניו דה לה גנדרה (Antonio de La Gandara) הצרפתי.

רובינשטיין הייתה ביסקסואלית, ובשנת 1911 החלה רומן בן שלוש שנים עם הציירת רומיין ברוקס אשר ציירה דיוקנאות רבים שלה, ואף השתמשה בה כמודל עירום לציורה את ונוס.

אחרי שעזבה את בלט רוס, הקימה רובינשטיין להקת ריקוד עצמאית, והשיקה כמה הפקות גדולות משל עצמה. בשנת 1911 הופיעה ביצירה המוזיקלית "Le martyre de Saint Sébastien" מאת קלוד דביסי. הצוות האומנותי כלל את מיכאיל פוקין (כריאוגרפיה), באקסט (עיצוב), גבריאלה ד'אנונציו (כתיבה), ופַּרְטִיטוּרָה מאת דביסי עצמו. הפקה זו הייתה גם ניצחון למודרניזם המסוגנן שבה, וגם שערורייה: הארכיבישוף של פריז פנה לנוצרים הקתוליים בקריאה שלא להגיע להפקה, שכן סבסטיאן הקדוש מגולם בה על ידי אישה יהודייה. ב-1928 כתב מוריס ראוול את יצירתו בולרו לבלט שהעלתה רובינשטיין בכוריאוגרפיה של ברוניסלבה ניז'ינסקה. רובינשטיין סגרה את להקתה ב-1935, וקיימה את הופעתה האחרונה ב-1939. בשנת 1936 המירה את דתה לנצרות

בזמן מלחמת העולם השנייה נמלטה דרך אלג'יריה ומרוקו לבריטניה, שם עסקה בעזרה לחיילים פצועים של צרפת החופשית. הלורד מוין, שהיה מאהבה, תמך בה כלכלית ושכר עבורה חדר במלון ריץ היוקרתי בלונדון.
אחרי המלחמה חזרה לצרפת שם נפטרה ב-1960.

תמונות
------

* רובינשטיין בתפקידה ב"שלומית". ציור מאת ולנטין סרוב, 1910רובינשטיין בתפקידה ב"שלומית". ציור מאת ולנטין סרוב, 1910
* עיצוב של ליאון באקסט לדמותה של רובינשטיין במחזה "הלני אשת ספרטה", 1912עיצוב של ליאון באקסט לדמותה של רובינשטיין במחזה "הלני אשת ספרטה", 1912
* עיצוב של ליאון באקסט לרובינשטיין כסבסטיאן הקדוש עבור מחזה מאת גבריאלה ד'אנונציו, 1912 עיצוב של ליאון באקסט לרובינשטיין כסבסטיאן הקדוש עבור מחזה מאת גבריאלה ד'אנונציו, 1912

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אידה רובינשטיין** בוויקישיתוף
* אידה רובינשטיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אידה רובינשטיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  rane, Debra & Mackrell, Judith 2000. The Oxford Dictionary of Dance. Oxford University Press, Oxford.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274663805171
* BnF: cb123807116 (data)
* GND: 119199599
* ISNI: 0000 0001 1754 3819
* LCCN: n83130116
* MusicBrainz: 3e439a22-cdb1-48c1-90db-0fb80c1de12c
* NKC: js20050711004
* NTA: 075076195
* SELIBR: 263011
* SNAC: w6bc42m4
* SUDOC: 032858965
* VIAF: 29614722
* WorldCat: viaf-29614722

 |
**מאזן הנוחות** הוא מושג הלקוח מעולם המשפט, והוא דרך משפטית לקבל הכרעה תוך כדי בחינת התוצאה האפשרית של ההכרעה. כאשר לשני צדדים בדיון משפטי ישנם טיעונים בעלי משקל, וקשה להכריע משקלו של מי עדיף – פועל השופט לפי מבחן מאזן הנוחות. הוא מניח שתי תוצאות אפשריות, ובוחן מי מהצדדים בדיון יינזק יותר אם יוחלט לטובת צד זה או אחר. התוצאה שתגרום את הנזק הקטן יותר היא אשר תהיה עדיפה, ועל פיה תינתן הכרעה. מבחן מאזן הנוחות עולה לעיתים קרובות בעת דיונים על בקשה למתן צווים שונים כמו צו עיקול או צו מניעה, שבה בוחן בית המשפט את הנזק שייגרם למבקש אם לא יינתן הצו אל מול הנזק שייגרם למשיב אם כן יינתן צו כמבוקש. כאשר בכל אחת מהחלופות - נזק שייגרם עלול להיות בלתי הפיך. 

לעיתים צד אחד בתביעה טוען מראש טענה הקשורה במאזן נוחות. לדוגמה, אזרח התובע לסגור מפעל בשכנותו הגורם לרעש בלתי נסבל, ואילו המפעל משיב כי הרעש אינו גורם נזק משמעותי, אם בכלל, ולחלופין מעלה את הטענה כי סגירת המפעל תביא עליו נטל כלכלי כבד מנשוא.

גם במשפטים פליליים, מפעילים לעיתים את מבחן מאזן הנוחות. כך למשל השיקולים למתן עבודות שרות לציבור (של"צ) ללא הרשעה בדין, קשורים למבחן מאזן הנוחות – במקרים בהם נעברה עבירה שחומרתה אינה גדולה, וברור כי לכאורה יש להרשיע את הנאשם, ואף התביעה עומדת על כך שיורשע, וטוענת כי אי-הרשעה תהווה מסר שלילי לעבריינים פוטנציאליים, ויאבד ממד הגמול והעונש. מנגד מעלה הנאשם את הנזק הבלתי הפיך שייגרם לו בעבודה ובחיי המשפחה אם יורשע ויוטל עליו כתם לכל החיים. אם יהיה השופט סבור כי הנזק שייגרם לנאשם גדול יותר מהנזק שייגרם לחברה מאי-הרשעתו, יסתפק בעבודות שרות ללא הרשעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* החלטת בית משפט הבוחנת את מאזן הנוחות בא 064716/07, בש"א 179462/07, רוזנפלד ז'וסי נגד פרדריקה בר 231 בע"מ.
קוקסיאן
כלי נגינה **אידיופוני** הוא כל כלי נגינה אשר הצליל מופק בו באמצעות הרעדת הכלי עצמו, ללא סיוע קרומית או מיתר. סיווג זה הוא אחד מארבעת הסיווגים העיקריים של כלי הנגינה לפי שיטת החלוקה המקורית של הורנבוסטל-זקס.

כלים אלו הם קרוב לוודאי העתיקים מבין כלי הנגינה למעט הקול האנושי. רוב כלי ההקשה שאינם תופים הם אידיופוניים. בסיווג כלי הנגינה המוקדם של ויקטור מהילון, כלי נגינה אלו נקראו אוטופוניים.

חלוקה משנית
-----------

שיטת הורנבוסטל-זקס מפצלת סיווג זה לארבע תת-קבוצות:

* אידיופוניים-הקשה: כלים אשר הפקת הצליל נעשית באמצעות הקשה, טלטול או גרוד. כגון: פעמון, מאראקס.
* אידיופוניים-פריטה: לדוגמה: נבל פה.
* אידיופוניים-נשיפה: לדוגמה:פעמוני רוח.
* אידיופוניים-חיכוך: לדוגמה: מסור מוזיקלי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אידיופוניים** |

* אידיופוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16686536h (data)
* GND: 4129454-3
* MusicBrainz: 06266b6a-2fb8-4c71-9894-186edbac5dff

 |
**ציקדה** (ברוסית:**Цикада**, חרק מתת-סידרה ציקדות) הייתה מערכת ניווט לוויינית שפותחה בברית המועצות והחלה לפעול בשנת 1979. המערכת הייתה גרסה אזרחית של מערכת ציקלון שהופעלה לצרכים צבאיים. המערכת נוצלה לצורכי צי הסוחר. היא פעלה במשך כמה עשרות שנים עד להפעלת מערכת גלונאס.

לשימוש במערכת על אוניות הצי הותקנה מערכת קליטה/שידור. מערכת הייתה יכולה לתת מיקום האונייה בדיוק של כ-100 מ'. עקב מאפייני מסלול הלוויינים ציון מיקום היה ניתן לעדכן משך 5–6 דקות עם קבלת אפשרות לעדכון נוסף בעוד שעה-שעה וחצי.

תיאור לוויינים
--------------

לווייני המערכת פעלו במסלול לווייני נמוך.

### פארוס

כמו מערכת "ציקלון" המערכת התבססה תחילה על 4 לוויינים מדגם זה פעילים עם אורך חיים 18–24 חודשים. הלוויינים נבנו במשרד תכנון "מערכות המידע הלווייניות רשטניוב". בהמשך מספר לוויינים לשימוש המערכת גדל ל-6. חלק מהלוויינים היו בשימוש של שמערכת ציקלון בלבד. לוויינים סיפקו גם שירותי תקשורת. כול השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק תוך שימוש במשגר מדגם קוסמוס. הלוויינים שוגרו תחת שם "קוסמוס".

### נדז'דה

בשנת 1982 החל שימוש בלווייני "נדז'דה". הם נבנו באותו משרד אך אורך חיים הוגדל לשנתיים. מדגם זה שוגרו 10 לוויינים. הלוויין האחרון שוגר שנת 2002. כול השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק תוך שימוש במשגר מדגם קוסמוס. על הלוויינים הותקנו מכשירים של מערכת הצלה בין לאומית COSPAS-SARSAT ולכן בנוסף לשם קוסמוס/נדז'דה הם קיבלו שם COSPAS עם מספר מתאים.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור המערכת (ברוסית)
* תיאור לווייני פארוס
* רישמת שיגורי לווייני פארוס
* תיאור לווייני נדז'דה
**יֶתֶר בֶּן גִּדְעוֹן** הוא דמות מקראית, המוזכר התנ"ך פעם אחת בלבד, בספר שופטים, כבנו הבכור של גדעון בן יואש.

ביוגרפיה
--------

מהאזכור של יתר בספר שופטים ניתן ללמוד כי הוא נולד כבכור לאביו גדעון ולאשתו הראשונה, בעפרה, בנחלת שבט מנשה.

הוא השתתף במלחמתו של אביו נגד מדין ומלכיה, זבח וצלמונע, והשתתף במרדף אחריהם עד נהר הירדן. האזכור שלו במקרא נוגע להריגתם של זבח וצלמונע בסוף המרדף:

> 
> וַיֹּאמֶר (גדעון) לְיֶתֶר בְּכוֹרוֹ, קוּם הֲרֹג אוֹתָם; וְלֹא-שָׁלַף הַנַּעַר חַרְבּוֹ כִּי יָרֵא, כִּי עוֹדֶנּוּ נָעַר.
> 
> 
> 
> — ספר שופטים, פרק ח', פסוק כ'
> 

בפסוק זה מתואר כי אביו גדעון ביקש ממנו להרוג את זבח וצלמונע מלכי מדין, אך הוא לא היה מסוגל לעשות זאת מכיוון שהיה עדיין נער. בנוסף, מלכי מדיין ביקשו שגדעון עצמו יהרוג אותם, ובסופו של דבר גדעון הרג אותם בעצמו:

> 
> וַיֹּאמֶר(וְּ) זֶבַח וְצַלְמֻנָּע, קוּם אַתָּה וּפְגַע-בָּנוּ--כִּי כָאִישׁ, גְּבוּרָתוֹ; וַיָּקָם גִּדְעוֹן, וַיַּהֲרֹג אֶת-זֶבַח וְאֶת-צַלְמֻנָּע, וַיִּקַּח אֶת-הַשַּׂהֲרֹנִים, אֲשֶׁר בְּצַוְּארֵי גְמַלֵּיהֶם.
> 
> 
> 
> — ספר שופטים, פרק ח', פסוק כ"א
> 

לאחר מות אביו, יתר נרצח יחד עם 68 אחיו על ידי רוצחים ששכר אחיו אבימלך. מלבד אבימלך, נותר בחיים גם בן הזקונים, יותם.

> 
> וַיָּבֹא בֵית-אָבִיו, עָפְרָתָה, וַיַּהֲרֹג אֶת-אֶחָיו בְּנֵי-יְרֻבַּעַל שִׁבְעִים אִישׁ, עַל-אֶבֶן אֶחָת.
> 
> 
> 
> — ספר שופטים, פרק ט', פסוק ה'
>

משמעות שמו
----------

בספר תהילים המילה 'יתר' משמשת במשמעות מיתר של חץ וקשת:

> 
> כִּי הִנֵּה הָרְשָׁעִים, יִדְרְכוּן קֶשֶׁת, כּוֹנְנוּ חִצָּם עַל-יֶתֶר--
> לִירוֹת בְּמוֹ-אֹפֶל, לְיִשְׁרֵי-לֵב.
> 
> 
> 
> — ספר תהילים, פרק י"א, פסוק ב'
> 

לפי זה, הציע הרב מנשה וינר שגדעון קרא לבנו בשם של כלי נשק, מכיוון שהוא תכנן שיתר ימשיך את דרכו כשופט ומצביא, אך תוכנית זו לא התממשה מפני שלאחר מות אביו אבימלך רצח אותו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב מנשה וינר,  שיעורים לדרך | השמות בתנ"ך | שעור עשרים וארבע - יתר בן גדעון, סרטון בערוץ "ישיבת מעלות", באתר יוטיוב (אורך: 05:14), 18 בינואר 2022

| תקופת השופטים |
| --- |
| שופטי ישראל | עתניאל בן קנז • אהוד בן גרא • שמגר בן ענת • דבורה הנביאה • גדעון בן יואש • תולע בן פואה • יאיר הגלעדי • יפתח הגלעדי • אבצן מבית לחם • אילון הזבולוני • עבדון בן הלל • שמשון • עלי הכהן • שמואל הנביא • יואל ואביה בני שמואל |  |
| דמויות בולטות נוספות | בני קיני • ברק בן אבינעם • יעל אשת חבר הקיני • אבימלך בן גדעון • יותם בן גדעון • פינחס בן אלעזר הכהן • אלקנה • חנה • פנינה • חפני ופינחס • אשת פינחס • מנוח • אשת מנוח • בת יפתח • משפחת אביעזר • יהונתן בן גרשום |
| דמויות במגילת רות | אלימלך • בעז • נעמי • רות • ערפה • מחלון וכליון |
| דמויות נוכריות בולטות | עגלון מלך מואב • יבין מלך חצור • סיסרא • דלילה • אם סיסרא • כושן רשעתים • זבח וצלמונע |
| אירועים | מלחמת סיסרא • שירת דבורה • פסל מיכה • פילגש בגבעה • מגילת רות |
| מקומות | גלגל • משכן שילה • נחלות שבטי ישראל • המצפה • מעברות הירדן • חרושת הגויים • קריית יערים • אלון מעוננים • אלון מוצב • תומר דבורה • בית אל • מרוז |
| עמים | שבעת העממים • כנען • פריזי • יבוסי • אמורי • חיווים • חתים • גרגשי • ארמים • מואב • עמון • עמלק • פלשתים • מדין • בני קדם |
פינת הנצחה זמנית ליעל סדן, מנספות אסון נחל צפית, בתיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית' בירושלים
**פינת הנצחה** או **פינת זיכרון** היא אתר קטן יחסית המיועד להנצחת זכר אדם או מספר אנשים שהלכו לעולמם, הממוקמת לרוב בתוך בניין ציבורי או גן. מטרת פינת ההנצחה היא לשמר משהו מרוח הנפטר ולאפשר להתייחד עם זכרו. פינת הנצחה תכלול בדרך כלל את שמו של הנפטר וביוגרפיה קצרה שלו, דברים שכתב או שכתבו אודותיו, תצלום או ביטוי אמנותי ולעיתים גם ספר מבקרים בו רושמים באי המקום התרשמויות ותנחומים, פרחים ונרות נשמה.

**פינת הנצחה זמנית** היא ביטוי ספונטני, לעיתים מאולתר, המוקם על ידי מוסד עבודה או לימודים של הנספה או קבוצת חברים ואף אנשים זרים שהמוות הטרגי נגע בהם וחשו צורך להקימה. לעיתים הופכת פינת הנצחה זמנית לקבועה.

**פינת הנצחה וירטואלית** היא מיזם המתקיים באתר אינטרנט, שמטרתו להנציח נספים בדרך של העתקת אלמנטים פיזיים של פינות הנצחה אל המדיום הווירטואלי.

ראו גם
------

* אתר הנצחה

לקריאה נוספת
------------

* אלי שילר ובנימין (בוג'ה) יוגב, "הנצחה וזיכרון בקיבוצים", גבריאל ברקאי ואלי שילר (עורכים), **"ובדמם הבוקר יעלה": זיכרון והנצחה בישראל**, אריאל, 2005 עמ' 43-48
הקונגרס הציוני העולמי ה-36 התכנס בבנייני האומה בירושלים ב-15–17 ביוני 2010, ג'- ה' בתמוז ה'תש"ע. הקונגרס כלל 525 נציגים: 36% מישראל (190 מושבים), 28% מארצות הברית (145 מושבים), ו-36% משאר רחבי העולם (190 מושבים).

הקונגרס נערך בסימן 150 שנה להולדתו של בנימין זאב הרצל.

בקונגרס נאמו ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, נשיא המדינה שמעון פרס, וראש האופוזיציה ציפי לבני.

הקונגרס הציוני העולמי הוא הגוף הנבחר של התנועה הציונית, המבקש לייצג את היהודים ברחבי העולם, ומשמש כמוסד העליון לחקיקה וקבלת החלטות של ההסתדרות הציונית העולמית. צירי הקונגרס הם נציגים הנבחרים ממפלגות (פדרציות) ציוניות ברחבי העולם. תקציבו של הקונגרס הציוני העולמי מוערך בכמיליארד דולר בשנה. חברי הקונגרס מקיימים דיונים על נושאים עכשוויים הנוגעים לעם היהודי ולישראל, אחראים לקביעת התקציב והחוקה, וממנים את חברי מוסדות התנועה, כגון ההנהלה הציונית והוועד הפועל הציוני.

הקונגרס הציוני העולמי הראשון התכנס בשנת 1897 בבזל, ביוזמתו של בנימין זאב הרצל. מאז 2020 משמש יעקב חגואל יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית.

הבחירות לקונגרס ה-36
--------------------

יהודי ישראל מיוצגים בידי 190 נציגים (36%) הנקבעים על פי המפתח המפלגתי נכון לאותו הזמן. לפיכך, בקונגרס הציוני העולמי ה-36 ייצגו את ישראל נציגים לפי תוצאות הבחירות לכנסת השמונה עשרה.

תוצאות הבחירות
--------------

| מפלגה | מנדטים |
| --- | --- |
| ארצנו | 83 |
| קונפדרציה | 18 |
| חרות | 5 |
| קדימה/הנוער הציוני | 69 |
| ליכוד | 76 |
| מרכז עולמי | 59 |
| מרצ | 33 |
| מזרחי | 86 |
| אוהבי ציון (ש"ס) | 20 |
| ישראל ביתנו העולמי | 32 |
| המחנה הציוני | 43 |
| לא מוגדר | 1 |
| **סך הכל** | 525 |

מקור - תוצאות הבחירות לקונגרס הציוני

החלטות הקונגרס
--------------

בקונגרס זה נבחר אברהם דובדבני לתפקיד יו"ר ההסתדרות הציונית. זו הייתה הפעם הראשונה בה נבחר יושב ראש נפרד להסתדרות הציונית, שכן עד אז התפקיד היה משולב עם תפקיד יו"ר הסוכנות היהודית, אותו מילא באותו הזמן נתן שרנסקי. הלנה גלזר, נשיאת ויצו העולמית, נבחרה ליו"ר הועד הפועל.

בנוסף הועברה החלטה (בין השאר בעקבות הצטרפות ש"ס לקונגרס דרך סיעת אוהבי ציון) כי על כל מפלגה לדאוג לשילוב של לפחות 30% נשים ברשימה.

הנושא המרכזי בכנס היה 'הציונות בהתחדשות מתמדת', והתקיימו דיונים בנושאים שעל סדר היום של התנועה הציונית, ובהם העלייה והקליטה, חיזוק הקשר עם התפוצות, המאבק באנטישמיות, פיתוח הנגב והגליל, וצמצום הפערים בישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קונגרס ציוני עולמי ל"ו, באתר הסוכנות היהודית
2. ↑  מכתב ברכה ליו"ר ההסתדרות הציונית
3. ↑  הלנה גלזר, נבחרה ליו"ר הוועד הפועל הציוני
4. ↑  תקדים בקונגרס הציוני העולמי: נשים יצגו את ש"ס במוסד לאומי
5. ↑  קונגרס ציוני עולמי ל"ו
**נענע ריחנית** (שם מדעי: *Mentha suaveolens*, ידועה באנגלית גם כ-Apple Mint, נענע תפוחית) הוא מין של נענע הנפוץ באירופה וחלקים מהמזרח התיכון (טורקיה). מין זה אותר בחרמון על ידי הבוטנאי אבינעם דנין בשנת 2003, אך הוא אינו נמנה עם צמחי הבר של ארץ ישראל[דרוש מקור].

מאפיינים
--------

לנענע הריחנית גבעולים גבוהים (40 ס"מ עד מטר) עם עלים מנוגדים וצמודים בגוון ירוק בהיר. צורת העלים מעוגלת יותר ממחודדת, שפתם משוננת, אורכם בין 3–5 ס"מ ורוחבם 2–4 ס"מ. העלים יכולים להראות מעין פלומה מאוד דקה מעל או מתחת לעלה. הפרחים אבקניים ופרחים עלייניים (צמח חד-ביתי)

התפרחות בצורה חרוטית בקצה הגבעול, ומכילות מספר רב של פרחים קטנים בגוון לבן או ורוד בהיר. טעם העלים פירותי ומתקתק יותר ממיני נענע אחרות מסוגן.

תפוצה
-----

נענע ריחנית נפוצה ברחבי מערב ודרום אירופה, והתאקלמה באזורים רבים במזרח התיכון. הנענע הריחנית מעדיפה סביבות לחות לגידול, עם שמש מלאה או חלקית.

מיני כלאיים
-----------

נענע ריחנית מוכלאת בקלות עם מיני נענע אחרים ליצירת מיני כלאיים חדשים. נענע ריחנית ונענע קרחת מניבים נענת תפוח, ונענע חריפה עם נענע ריחנית מניבים נענת אשכולית.

יש גם מגוון זנים מתורבתים של נענע ריחנית שלהם מופעים שונים במקצת של העלים, הריח והפריחה, למשל נענע אננסית שלה עלים מגוונים בירוק ולבן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נענע ריחנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נענע ריחנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Mentha suaveolens Ehrh, POWO "Plants of the World Online. Published on the Internet, ‏2022
**אוסטרלפס סופרבוס** (שם מדעי: ***Austrelaps superbus***) הוא מין נחש ממשפחת הפתניים ומהסוג אוסטרלפס המצוי בדרום-מזרח אוסטרליה ובאי טסמניה. הוא מכונה "נחש הנחושת האוסטרלי", להבדיל בינו לבין מוקסין הנחושת האמריקאי.

מאפיינים
--------

אורך נחש זה 1-1.5 מטר והוא בעל קשקשים חומים, אדמדמים, צהבהבים ועד אפורים כהים ושחורים עם בטן בהירה. למרות שמו הוא לא תמיד בעל "ראש נחושת".

נחש זה שוכן בין צמחייה נמוכה באזורים לחים ובמקרים רבים בביצות ומקווי מים רדודים אך באזור העיר סידני נמצא סביב יערות פתוחים. הנחש ניזון מצפרדעים, לטאות וגם מנחשים קטנים ממנו.

זהו נחש ארסי בעל ניבים חלולים היכול להרוג בהכשה מלאת נוירוטוקסינים חזקים. הארס חזק דיו לקטול אדם בוגר, אך במרבית הנחש מעדיף להימנע מעימות. גם כשמתרחשת הכשה, רוב המוכשים מקבלים טיפול בזמן וניצולים. רק פעמים בודדות נחש זה גרם למוות. עם זאת אין נסיוב לארסו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסטרלפס סופרבוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוסטרלפס סופרבוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יאקוב ואן אייק** (בהולנדית: **Jacob van Eyck**;‏ סביבות 1590 – 1657) היה מוזיקאי הולנדי, אחד הידועים ביותר בארצות השפלה במאה ה-17 כנגן פעמוני כנסייה, מומחה בבניית פעמונים וכוונונם, נגן עוגב, וירטואוז בחלילית ומלחין.

ביוגרפיה
--------

ואן אייק נולד עיוור והיה בן למשפחת אצולה שהתגוררה בעיר הקטנה הסדן (Heusden). בשנת 1625 עזב את עירו ונתמנה לנגן קאריון במגדל הפעמונים של קתדרלת אוטרכט. רנה דקארט, איזק בקמן ומדענים אחרים שבחו את הידע שלו באקוסטיקה, בניית וכוון פעמונים. במהרה החלו נגני פעמונים להגיע לאוטרכט כדי ללמוד אצלו.

ואן אייק הלחין את הספר Der Fluyten Lust-hof (גן התענוגות של החליל). מהדורות לספר זה הופיעו בדפוס בשנים 1644, 1646, 1649, 1654 ו-1656, אוסף מקיף ביותר של קטעי סולו לחלילית סופרן. היצירות מגוונות וכוללות יצירות חופשיות, שירי עם, נעימות ריקודים, יצירות כנסייתיות, פרקי תהילים ושירים מתקופתו. ברוב המקרים מופיעות המנגינות עם ואריציות שהולכות ונעשות מהירות ווירטואוזיות. היצירות החופשיות כוללות פנטסיות ופרלודים בעלי אופי אלתורי בדומה לטוקטות לכלי מקלדת מהתקופה. שירי העם הנכללים בספר הם ממקורות שונים: הולנדיים, אנגליים, צרפתיים ואיטלקיים. בספר נכללות גם וריאציות על שירים אמנותיים ידועים מתקופתו, כמו למשל מאת ג'ון דאולנד האנגלי, ג'וליו קצ'יני וג'ובאני ג'אקומו גסטולדי האיטלקים, וכן יצירות תאוריות-תוכניתיות כמו "הזמיר האנגלי" (Engels Nachiegaeltje), יצירה המחקה את ציוצי הזמיר. היצירות הכנסייתיות כוללות וריאציות על מזמורים גרגוריאניים, כוראלים פרוטסטנטיים ושירים כנסייתיים צרפתיים. בספר ריקודים מהתקופה, כגון פאוואן, גליארד, וולטה, פאסאמצו, אלמנד וקוראנט, לעיתים קרובות בלוויית וריאציות. היצירות שבספר חביבות על חליליתנים רבים בשל החן והווירטואוזיות שלהן, והן מבוצעות בימינו לעיתים מזומנות, בקונצרטים ובהקלטות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאקוב ואן אייק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יאקוב ואן אייק

* יאקוב ואן אייק, באתר ספוטיפיי

* יאקוב ואן אייק, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* יאקוב ואן אייק, באתר Discogs (באנגלית)
* אוספי יצירות לחלילית פרי עטו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450309105171
* BIBSYS: 3052239
* BNE: XX4445670
* BnF: cb14791041m (data)
* CiNii: DA10726964
* GND: 118860801
* ICCU: SBLV257931
* ISNI: 0000 0001 1625 4070
* LCCN: n81114236
* LNB: 000098808
* MusicBrainz: d39a2434-52c4-40d3-b0af-8033c447f921
* NKC: jn20000601518
* NLA: 35598564
* NTA: 073304379
* RERO: 02-A012398864
* SELIBR: 298416
* SUDOC: 083005048
* Trove: 1009647
* VIAF: 39640879
* WorldCat: lccn-n81114236

 |
**אוסטרלפס רמזי** (שם מדעי: *Austrelaps ramsayi*) הוא מין נחש ממשפחת הפתניים ומהסוג אוסטרלפס החי באוסטרליה והוא ארסי ביותר. הוא נקרא ב-1864 לכבוד החוקר האוסטרלי אדוארד רמזי (אנ'). בדומה לקרובו לסוג, אוסטרלפס סופרבוס ושניהם מכונים "ראש-נחושת אוסטרלי", להבדיל ממוקסין הנחושת האמריקאי.

נחש זה יכול להגיע לאורך 113 ס"מ עם הזנב וצבעו חום עד חום כהה, עם בטן צבע בהיר-שמנת והצידיים אדמדמים ובולטים. הנחש בעל עיניים גדולות וראש גדול, בתוכו עוברות שיני ארס היכולות להישלף קדימה. הנקבה משריצה מבטנה 9 עד 13 צעירים בעת הרבייה.

הנחש מצוי בויקטוריה ובניו סאות' וויילס ברמות מיוערות גבוהות סביב האלפים האוסטרליים, לרוב בקרבת מקווי מים או ביערות. הוא פעיל ביום ומחפש בעיקר צפרדעים וכן זוחלים ויונקים קטנים למאכל.

נחש זה לרוב נמנע מעימותים וההכשות ממנו נדירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסטרלפס רמזי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוסטרלפס רמזי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**Made in Japan**
(מעוצב כ-M(A)DE IN JAPAN)
הוא אלבום האולפן השיבעה-עשר של אמנית ההקלטות היפנית איומי האמאסאקי. הוא יצא לאור באמצעות שירות הסטרימינג "AWA Japan" ב-11 במאי 2016, ובסופו של דבר יצא לאור פיזית ודיגיטלית ב-29 ביוני. זהו אלבום האולפן השבעה עשר של האמאסאקי, מאז אלבום הבכורה שלה והוא נכתב במלואו על ידיה. זהו גם אלבום האולפן השיבעה-עשר שהופק על ידי המפיק המוזיקלי מקס מאטסורה מאז הופעת הבכורה שלה. מבחינה מוזיקלית, האלבום מכיל מגוון ז'אנרים וכולל בתוכו מוזיקה של רוק כבד, בלדה ומוזיקה אלקטרונית.

עם יציאתו, Made in Japan קיבל ביקורת מעורבת של פטריק סנט מישל ב"ג'פאן טיימס", שסקר את האלבום בהתבסס על יציאתו לסטרימינג. מבחינה מסחרית, מכירות האלבום בשבוע הראשון ביפן נסקו בהשוואה לאלבומים הקודמים של האמאסאקי, אך הגיעו למקום השני במדרג של אלבומי Oricon, מה שהפך אותו לאלבום המכניס ביותר מאז "Love Again" בשנת 2013. כדי לקדם את האלבום, היא החלה בגרסה מורחבת של סיבוב ההופעות "הספירה לאחור של 2015–2016" בטוקיו, באותו הכותרת של האלבום. אף על פי שלא יצאו לאור סינגלים מהאלבום, הרצועות "Flower" ו"Mad World" קיבלו קטעי וידאו למוזיקה והשיר "FLOWER" בוצע ב-29 ביולי 2016 בתוכנית הטלוויזיה היפנית "Music Station". האלבום כולל גם קאבר של השיר "Many Classic Moments" של הלהקה היפנית "Globe", אשר יצא לאור לקידום מכירות דרך אלבום המחווה, "Globe20#".

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Made in Japan באתר MusicBrainz
* Discogs Made in Japan באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 05d3db93-f127-498c-a223-7490d49c86b0

 |
**Magic and Loss** (בעברית: "קסם ואובדן") הוא אלבום קונספט של לו ריד מ-1992, שנושאו דרך ההתמודדות עם מוות של חבר קרוב. את נושא האלבום תיאר ריד עצמו כ"קבלת החיים בחיוב, ולא התייפחות שלילית בנושא המוות" (בהערות לאלבום האוסף "NYC Man" מ-2003).

הפקה
----

"קסם ואובדן" עוסק בהתאבלותו של ריד על מותם של חבריו דוק פומוס, זמר יוצר בתחום הג'אז שכתב להיטי רוקנרול רבים, ו"ריטה הרקובה" (רוטן ריטה), דמות מן הקליקה של אנדי וורהול, שמתו שניהם ממחלת הסרטן בפרק זמן של פחות משנה. האלבום נפתח במילים "החיים הם כמו גזוז בטעם מיונז, כמו חלל בלי חדר, כמו בייקון עם גלידה, כאלה הם החיים בלעדיך" ("What's Good"), ועל עטיפתו נכתב "בין שני אפרילים איבדתי שני חברים, בין שני אפרילים קסם ואובדן..."

האווירה באלבום איננה מורבידית כפי שהיה מצופה: השירים עוסקים ברגשות מבלבלים של פחד וחוסר אונים המתעוררים מהתמודדות עם מחלה קשה ועם גורל מר, וריד משתדל לטפל בנושאים אלה בהומור, באומץ ומתוך הבנה שהמוות הוא חלק בלתי נמנע מן החיים וש"יש מעט קסם בכל דבר ואז מעט אובדן על מנת ליצור איזון" (מילות הסיום של האלבום). חלק מן המבקרים טענו כי השירים חוזרים על עצמם ומתנהלים באווירה רגועה מדי שאינה הולמת את ריד, ושהשירים הבולטים הם דווקא הקצביים יותר כמו הסינגל "What's Good", אך האלבום מתואר בדרך כלל כאחת מהדוגמאות הבולטות ליצירות גדולות בנות ימינו של כוכבי רוק משנות השישים (ביחד עם "Time Out of Mind" של בוב דילן מ-1997).

ב-2007 כלל נעם רותם גרסת כיסוי מתורגמת ל"Sword of Damocles" בשם "חרב דמוקלס" באלבום עזרה בדרך. אסף אמדורסקי הקליט גרסה משלו לשיר זה בשם "מלאך שחור", אשר הופיעה במהדורה מיוחדת של אלבומו צד א' משנת 2011.

רשימת השירים
------------

כל השירים מאת ריד אלא אם כן מצוין אחרת.
1. **Dorita** *The Spirit* – 1:07
2. **What's Good** *The Thesis* – 3:22
3. **Power and Glory** *The Situation* – 4:23 (ריד, ראת'קי)
4. **Magician** *Internally* – 6:23
5. **Sword of Damocles** *Externally* – 3:42
6. **Goodby Mass** *In a Chapel Bodily Termination* – 4:25
7. **Cremation** *Ashes to Ashes* – 2:54
8. **Dreamin** *Escape* – 5:07 (ריד, ראת'קי)
9. **No Chance** *Regret* – 3:15
10. **Warrior King** *Revenge* – 4:27
11. **Harry's Circumcision** *Reverie Gone Astray* – 5:28
12. **Gassed and Stoked** *Loss* – 4:18 (ריד, ראת'קי)
13. **Power and Glory, Part II** *Magic - Transformation* – 2:57 (ריד, ראת'קי)
14. **Magic and Loss** *The Summation* – 6:39 (ריד, ראת'קי)

משתתפים
-------

* לו ריד: שירה וגיטרות
* מייק ראת'קה: גיטרות
* רוב וסרמן: קונטרבס חשמלי
* מייקל בלייר: תופים, כלי הקשה וקולות
* ג'ימי סקוט: קולות

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Magic and Loss באתר MusicBrainz
* Discogs Magic and Loss באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: dc2c5ff6-b0a1-3fbf-8c70-91619cd59304

 |