recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יצחק (צק) ברקמן** (נולד ב-29 באוקטובר 1975) הוא שחקן ומוזיקאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ברקמן נולד לאב שהיה עיתונאי ונהרג ב-1999 בתאונת דרכים, ולאם מורה לבלט. אחותו היא כנרת. למד בתיכון א' לאמנויות תל אביב. בצה"ל שירת בלהקת חיל האוויר. בשנת 2001 עבר לניו יורק והשתלם שם בלימודי משחק במסגרת הסטודיו של מייקל הווארד והסטודיו של ויליאם אספר - במסגרת מלגת קרן אמריקה-ישראל ללימודים בניו-יורק. כמו כן למד בלונדון (תיאטרון הנוער הלאומי) אצל נולה צ'לטון.

הוא בוגר החוג לספרות עברית ומדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן. הוא מלמד בימוי שחקנים וניתוח סצנה במכללת ספיר ובימוי משחק לתסריטאים במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות.

### בתיאטרון

בתיאטרון גשר: ב-1998 גילם את דון קרלוס בהצגה "דון ז'ואן" מאת מולייר שביים יבגני אריה. ב-1999 גילם את פרדיננד בהצגה "מזימה ואהבה" מאת פרידריך שילר שביים ליאנדר האוסמן. באותה שנה שיחק גם בהצגה "אוכלים" מאת יעקב שבתאי שביים יבגני אריה. ב-2005 שיחק בהצגה "וריאציות לתיאטרון ולתזמורת" שביים יבגני אריה.

בתיאטרון באר שבע: ב-2011 גילם את בובי במחזמר "קומפני" מאת ג'ורג' פירת' (מחזה) וסטיבן סונדהיים (מוזיקה ומילות השירים) שביים רפי ניב.

### בטלוויזיה ובקולנוע

השתתף בתוכנית "תופסים ראש". ב-1991 גילם את הבן בסרט "זמן אמת" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש. ב-1994 גילם משוגע בבית משוגעים בסרט "איה: אוטוביוגרפיה דמיונית" שכתבה וביימה מיכל בת-אדם. ב-1997 גילם את גורי, התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "בעל בעל לב" שכתב גל אוחובסקי וביים איתן פוקס. ב-1998 גילם את עטלף - התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "הצל של החיוך שלך" שכתב וביים איתן ענר. ב-2001 גילם את אלון בסדרה "דקות של תהילה" שכתבו ורד שפירא וליאורה קמינצקי שגם ביימה לצד נתי אדלר, וגילם את שילוני בסרט "שרמן בחורף" שכתב משה זונדר (על פי ספרו של אמנון דנקנר) וביים אורי ענבר. ב-2002 גילם את רן צור בסדרה "כנפיים" שכתבו אופיר בביוף וטל אימברמן וביים שמואל אימברמן. ב-2003 גילם את אלכסנדר פן בסרט הטלוויזיה "היה או לא היה" שכתבו אלונה קמחי ועדנה מזי"א וביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2004 גילם את עמי בסדרה "אהבה מעבר לפינה" שביים עפר ויצמן. ב-2005 גילם את יואב בסרט הטלוויזיה "המקום" שביימו סלבה ולינה צ'פלין. ב-2006 גילם את שלומיק בסדרה "השמינייה" שביים רובי דואניאס וגילם את ירון בסדרה "ילדות רעות" שביים עדי בנימינוב. ב-2009 גילם את יאיר מרום בסדרה "מסכים", וגילם את נאור - התפקיד הראשי בסדרה "סוזנה הבוכייה" שכתבה אלונה קמחי וביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2010 שיחק בסרט הטלוויזיה "בדמי ימיה" שביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2012 גילם נזיר בסדרה "קטמנדו" שביים אמיל בן שמעון.
הופיע וביצע שירים שכתב והלחין בפסטיבל הפסנתר, בתיאטרון תמונע ובהבימה קלאב. כמו כן השתתף במספר סרטי פרסומות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צק ברקמן** בוויקישיתוף

* צק ברקמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* צק ברקמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* צק ברקמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* צק ברקמן, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* יפעת יעקובסון, חותמים עליך, צק, באתר ynet, 24 במרץ 2004
* אליען לזובסקי, החזרה הגנרלית של צק ברקמן, באתר nrg‏, 15 במאי 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007396333105171
* VIAF: 3083154075987611860000
* WorldCat: viaf-3083154075987611860000

 |
**דני היינמן** (באנגלית: **Dannie N. Heineman**;‏ 23 בנובמבר 1872 – 31 בינואר 1962) היה מהנדס ואיש עסקים בלגי-אמריקאי.  הוא היה המנהל ובעל השליטה בתאגיד סופינה, תאגיד בינלאומי בבלגיה. הוא היה נותן חסות פורה למדע במיוחד באמצעות קרן היינמן (Heineman Foundation) במדעי הרפואה ועל שמו ישנם פרסים בפיזיקה מתמטית ובאסטרופיזיקה.

ב-1939, בעודו בבלגיה, הצליח דני היינמן לגרום לממשלת לוקסמבורג לפתוח את גבולותיה הסגורים ולהכניס כ-100 משפחות יהודיות מגרמניה. הטיעון המשכנע היה שהמלונות בלוקסמבורג ריקים והוא נהג לשלם עבור החדרים ונתן ליהודים קצבה, והם לא יעבדו ולא ייקחו עבודות מעובדי לוקסמבורג. הסדר זה פעל עד 10 במאי 1940 כאשר היטלר פלש לבלגיה. בשלב זה, עוזרו מר שמידט שילם עבור שישה חודשים אחרונים למשפחות והיינמן ברח לארצות הברית. בין המשפחות שניצלו היה הפיזיקאי ארנסט איזינג (אנ'), ששרד את המלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דני היינמן** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה ב-American Physical Society
* אתר האינטרנט של Heineman Stiftung, הקרן הגרמנית
* אתר האינטרנט של קרן היינמן, הקרן האמריקאית
* אתר האינטרנט של קרן היינמן-רוביצק

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Obituary: Dannie N. Heineman". *Physics Today*. **15** (3): 84. במרץ 1962. doi:10.1063/1.3058089. אורכב מ-המקור ב-2013-09-20. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007316968705171
* BnF: cb11948115x (data)
* GND: 118773682
* ISNI: 0000 0000 5472 7441
* LCCN: nr98015894
* SNAC: w6tq602p
* SUDOC: 104633603
* VcBA: 495/324159
* VIAF: 76324910
* WorldCat: lccn-nr98015894

 |
| Ѳ ѳ |
| --- |
|  |
| האלפבית הקירילי |
| А | Б | В | Г | Д | Е | Ж | З |
| И | Й | К | Л | М | Н | О | П |
| Р | С | Т | У | Ф | Х | Ц | Ч |
| Ш | Щ | Ъ | Ы | Ь | Э | Ю | Я |
| אותיות סלאביות נוספות |
| А́ | А̀ | А̄ | Ӓ | Ґ | Ђ | Ѓ | Е́ |
| Ѐ | Е̄ | Ё | Є | З́ | Ѕ | І | Ї |
| И́ | Ѝ | Ӣ | Ј | Љ | Њ | О́ | О̀ |
| Ō | С́ | Ћ | Ќ | У́ | Ӯ | Ў | Џ |  |
| אותיות שאינן סלאביות |
| Ӑ | А̊ | А̃ | Ӓ̄ | Ӕ | Ә | Ә́ | Ә̃ |
| Ӛ | В̌ | Ғ | Г̑ | Г̣ | Г̌ | Ҕ | Ӻ |
| Ғ̌ | Ӷ | Д̣ | Д̆ | Ӗ | Е̃ | Ё̄ | Є̈ |
| Ӂ | Җ | Ӝ | Ҙ | Ӟ | З̌ | З̱ | З̣ |
| Ԑ | Ԑ̈ | Ӡ | И̃ | Ҋ | Ӥ | Қ | Ӄ |
| Ҡ | Ҟ | Ҝ | К̣ | Ԛ | Ӆ | Ԯ | Ԓ |
| Ӎ | Ӊ | Ң | Ԩ | Ӈ | Ҥ | О̆ | О̂ |
| О̃ | Ӧ | Ӧ̄ | Ө | Ө̄ | Ө́ | Ө̆ | Ӫ |
| Ҩ | Ԥ | Р̌ | Ҏ | Ҫ | С̣ | С̱ | Т̌ |
| Т̣ | Ҭ | У̃ | Ӱ | Ӱ́ | Ӳ | Ү | Ү́ |
| Ұ | Х̣ | Х̱ | Х̮ | Х̑ | Ҳ | Ӽ | Ӿ |
| Һ | Һ̈ | Ԧ | Ҵ | Ҷ | Ӵ | Ӌ | Ҹ |
| Ҽ | Ҿ | Ы̆ | Ы̄ | Ӹ | Ҍ | Э̆ | Э̄ |
| Э̇ | Ӭ | Ӭ́ | Ӭ̄ | Ю̆ | Ю̈ | Ю̈́ | Ю̄ |
| Я̆ | Я̄ | Я̈ | Ԝ | Ӏ |  |  |  |
| אותיות ארכאיות |
| Ꙁ | Ꙃ | Ꙅ | Ꙇ | Ꙉ | Ҁ | Ѻ | Ѹ |
| Ꙋ | Ѡ | Ѽ | Ꙍ | Ѿ | Ꙏ | Ѣ | Ꙑ |
| Ꙓ | Ꙕ | Ꙗ | Ѥ | Ѧ | Ꙙ | Ѫ | Ꙛ |
| Ѩ | Ꙝ | Ѭ | Ѯ | Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |
| Ԙ | Ꙟ | Ꙡ | Ꙣ | Ꙥ | Ꙧ | Ꙩ | Ꙫ |
| Ꙭ | ꙮ | Ꚙ | Ꚛ | Ԁ | Ԕ | Ԗ | Ԡ |
| Ԣ | Ҧ | Ꚋ | Ꚁ | Ꚅ | Ꚍ | Ꚕ | Ꚏ |
| Ꚗ | Ꚃ | Ԃ | Ԅ | Ԉ | Ԋ | Ԍ | Ԏ |
| Ԇ | Ꚑ | Ꚉ | Ꚇ | Ꚓ | Ԟ | Ԫ | Ԭ |
| Г̧ | Г̄ |  |  |  |  |  |  |

**פיטא** (ברוסית מודרנית: **Фита́**; בכתב שלפני הרפורמה: **Ѳита́**) היא אות באלפבית הקירילי המוקדם שמקורה באות היוונית תטא וצורתה כשל תטא גדולה, אך עם טילדה במקום קו ישר קטן בתוכה. האות שימשה בעיקר בשמות פרטיים שנגזרו מיוונית. הרוסים ביטאו שמות אלה בצליל /f/ במקום הצליל המקורי /θ/ (מבוטאת כמו ת"ו רפה, בדומה לצליל האנגלי Th), למשל "תיאודור" נהגה כ"פיודור". פיטא הוחלפה ברוסית באות Ф (אֶף) בשנת 1918. ברוב השפות הסלאביות האחרות (כמו גם מספר קטן של מילים ברוסית שמקורן ביוונית בעלות צליל phth כמו למשל фталевая кислота, "חומצה פְֿטַאלִית"), פיטא בוטאה כ־ט' והוחלפה על ידי Т הקירילית; למשל הגרסה הבולגרית והסרבית של תיאודור הוא: Тодор או Теодор, טודור ברומנית או תיאודור.

כמו Θ, פיטא שימשה גם באלפבית הקירילי רומני, עד 1860 בערך.
יש להבחין בין פיטא לבין האות הקירילית Ө.

כיום משמשת האות פיטא רק בספרות הקיריליות, כאשר ערכה המספרי הוא 9.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ѳ** בוויקישיתוף
ארנב פלמי ענק בכלוב.
**ארנב פלמי ענק** הוא גזע של ארנבון מצוי מבוית הנחשב לגדול שבארנבונים.

ארנב זה מגיע למשקל ממוצע של 12–15 ק"ג, ואף עד ל-20 ק"ג. פרוותו קצרה וצבעה נע בין לבן, חום, אפור פלדה, אפור בהיר, שחור וכחלחל. גזע זה הורבע במקור עבור פרוותו ושימושו כחיית מאכל, בשל גודלו המאסיבי.

היסטוריה
--------

מקור הגזע הזה הוא בפלנדריה שבבלגיה במאה ה-16. מקור הגזע הוא בארנבונים ששימשו למאכל ומקור לפרווה. תומאס קוטאוהם במאמרו "מקורו של הבלגי הענק" כותב שהאזכור הראשון לגזע ארנבון פלמי ענק הוא ב-1860.[דרוש מקור] הסטנדרטים של הגזע נכתבו לראשונה ב-1893, והוא מקור לגזעים אחרים. כבר מ-1890 החלו לייצא אותו לאנגליה, אירופה ולארצות הברית שבה הוא החל לזכות בפופולריות רבה כבר החל מ-1910.

ארנבים פלמיים ענקיים קיימים בישראל כחיית מחמד. בישראל אינם נחשבים כגזע פופולרי מכיוון שהם מצריכים מרחב רב יותר, וכמו כן סביבת מחיה קרירה. מכיוון שישראל היא מדינה חמה, ללא תרבות גידול ארנבים מפותחת, מגודלים לרוב גזעים קטנים יותר, כמו ההולנד לופ או ארנב ננסי הולנדי.

התנהגות וסביבת מחיה
-------------------

ארנבונים אלה בדרך כלל כנועים ונוחים מאוד, אבל הם צריכים לבוא במגע עם בני אדם באופן שוטף על מנת שזה יקרה. אם הם אינם מטופלים טוב, הם יכולים להיות פחדנים ואגרסיביים לעיתים. מכיוון שהם גדולים משאר זני הארנבונים ולכן הם זקוקים לסביבת מחיה גדולה יותר, עם מתחם מחיה (אם מגדלים אותם בתוך הבית) של לפחות חמישה מטרים רבועים. כמו כן, הם אוכלים הרבה יותר ומייצרים יותר לכלוך מארנבונים אחרים. הם מצוינים עם ילדים, ובשל גודלם הם נוטים להסתדר עם חיות בית אחרות כל עוד הן לא אגרסיביות או תוקפניות כלפי הארנבון.

תזונה
-----

ניתן להאכיל ארנבונים פלמיים ענקיים ככל זן ארנבונים אחר, אך בכמות גדולה יותר. ארנב פלמי ענק במשקל 15 ק"ג יאכל פי חמישה מארנבון ששוקל שלושה ק"ג. ארנבונים צעירים יזדקקו לתזונה עשירה בחלבון, כ-16%, כדי לצבור מסת עצם בריאה כשהם גדלים. בחורף קר (נדיר בישראל), זקוקים ארנבונים מגזע זה וגורי ארנבונים עד גיל שנה וחצי (הגיל בו הם מגיעים לגודלם המרבי), לאכול ללא הגבלה. לאחר מכן ובקיץ יש להקפיד על תזונתם מכיוון שהם נוטים להשמנת יתר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנב פלמי ענק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cosgrove, Nicole (April 13, 2020), Flemish Giant Rabbit Breed Info: Pictures, Traits, & Facts
2. ↑  History of the Flemish Giant Rabbit, National Federation of Flemish Giant Rabbits Breeders
3. ↑  Flemish Giant Rabbit: Personality & Care Information, *Love to Know.com*, 25 March 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007600074705171

 |
**לילה לבן** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1995 בבימויו של ארנון צדוק, עם שלום שמואלוב ושרון אלכסנדר בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפי של שלמה כפיר "צ'ארלי כבר נקי" (1993) ומתאר את החיים הקשים והאלימים בכלא אבל גם את קשר החברות הנוצר בין שני האסירים שגדלו בסביבות חברתיות שונות.

הסרט זכה בפרס השופטים הצעירים לסרט הזר בפסטיבל הקולנוע בקאן, והיה מועמד לפרס סוס הברונזה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסטוקהולם.

אבי הררי שהיה בזמן ההסרטה מפקד בית הסוהר איילון ברמלה משחק בתפקיד עצמו.

הסרט צולם ברובו בשחור-לבן ורק הסיום האופטימי צולם בצבע.

העלילה מתרחשת בשנת 1986 בבית סוהר במרכז הארץ. המקום מוצף בסמים ו"חיסולי חשבונות" בין האסירים.

תקציר העלילה
------------

יונתן (עידן אלתרמן) הוא אסיר שמגיע בפעם הראשונה לבית הכלא ומתקבל על ידי האסיר הוותיק והחזק דודא (ארנון צדוק) שבמקבל אותו בנועם ובמתק שפתיים, נותן לו סבון להתרחץ וארוחה טובה שבסופה הוא כופה עליו יחסי מין. צעקתו של יונתן נבלעת ברעש בבית הכלא. עם הזמן הוא הופך לעבד מין כנוע של דודא. לבסוף הוא משתתף בחיסולו.

לתא אחר מגיע שלמה (שרון אלכסנדר), גם הוא אינו עבריין מועד. הוא נשפט למאסר בפעם הראשונה על תקיפת אשתו. שלמה הוא בחור משכיל המנגן מוזיקה קלאסית באקורדיון שלו. הוא נפגש עם מפקד החדר צ'ארלי (שלום שמואלוב), עבריין ותיק שנשפט על עבירות סמים, תקיפת אשתו והטרדה מינית של בתו.

שלמה משכנע את צ'ארלי להיגמל מסמים. הוא מתלווה אליו לפגיעה עם אשתו ניצה (גילי בן אוזיליו) אבל היא אומרת לצ'ארלי כי אינה מאמינה לו וכי נמאס לה ממנו והיא לא תגיע לביקורים ולא תספק לו סמים.

קמ"ן הכלא (שמיל בן ארי) תומך בתהליך הגמילה ומבטיח להעביר אותם לאגף נ"ס (נקי מסמים) אף על פי שלצ'ארלי נרשמה "מעידה" אחת בתהליך הגמילה.

קצינת המבחן רוז (לאורה רבלין) מתייחסת לצ'ארלי ושלמה בקרירות ובזלזול.

שלמה ממשיך להשגיח על צ'ארלי בתהליך הגמילה ותומך בו ברגעי ה"קריזה" הקשים.

מתקיימת ישיבה "טעונה" בחדרו של מפקד הכלא (אבי הררי) בקשר להחלטה להעביר את שלמה וצ'ארלי לאגף נ"ס. הקמ"ן תומך בהצעה, קצינת המבחן לא מביעה דעה ואילו הקב"ט דנינו (ששי סעד) מתנגד בתוקף להעברה ומדגיש כי צ'ארלי הוא עבריין ונרקומן מועד.

המפקד מחליט להחליף את הקב"ט ולהעביר את השניים לאגף נ"ס.

מכאן הסרט בצבע. כעבור שנתיים משתחרר צ'ארלי, אשתו ניצה ובתו מגיעות לקבלו. הוא מתחבק עם ניצה אבל הבת (עינת ויצמן) מסרבת לחיבוק. שלמה משתחרר לאחר ניכוי שליש מתקופת מאסרו. כעבור 9 שנים צ'ארלי עדין נקי מסמים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| שלום שמואלוב | צ'ארלי | אסיר |
| שרון אלכסנדר | שלמה | אסיר |
| ארנון צדוק | דודא | אסיר |
| עידן אלתרמן | יונתן | אסיר |
| רענן חפץ | ברומה | אסיר |
| גילי בן אוזיליו | ניצה | אשתו של צ'רלי |
| שמיל בן ארי |  | קצין מודיעין |
| ששי סעד | דנינו | קצין ביטחון |
| לאורה ריבלין | רוז | קצינת מבחן |
| אבי הררי |  | מפקד בית הסוהר |
| מתי סרי |  | קב"ט חדש |
| עינת ויצמן | גילה | בתו של צ'ארלי |

קישורים חיצוניים
----------------

* הפגישה הטראומטית בין דודא (ארנון צדוק) ליונתן (עידן אלתרמן), באתר יוטיוב
* לילה לבן, בספר הקולנוע הישראלי
* לילה לבן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מכשיר מורס של גוליילמו מרקוני
**סמואל פינלי בריז מורס** (בשם מלא באנגלית: **Samuel Finley Breese Morse**; ‏27 באפריל 1791 – 2 באפריל 1872) היה ממציא אמריקאי, צייר היסטוריה ופורטרטים וצלם דאגרוטיפ חובב, נחשב לאדם שהביא את טכניקת הצילום לארצות הברית בשנת 1839. מורס נודע בעיקר בזכות המצאת הטלגרף.

ביוגרפיה
--------

מורס נולד בשנת 1791, בעיר צ'ארלסטאון (אנ'), היום חלק מבוסטון שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית. בשנות לימודיו באוניברסיטה התעניין במדעים, ובייחוד בתורת החשמל, אולם על אף רצון אביו החליט להתמסר לציור. הוא נסע להשתלם בציור בלונדון וכשחזר לארצות הברית, השתקע בניו יורק, התפרסם כצייר גדול ועמד בראש האקדמיה לאמנות שייסד.

בשנת 1832, בחזרו באונייה ממסע באירופה, שמע מורס מדוקטור צ'ארלס ג'קסון, רופא ואיש מדע מבוסטון, על סגולות האלקטרומגנט, שהומצא בימים ההם, אז עלה במוחו לראשונה הרעיון, כי בעזרת האלקטרומגנט ניתן לבנות טלגרף חשמלי.

עוד באונייה עיבד מורס את תוכנית הטלגרף, וכשחזר לארצות הברית, לא שב עוד לעבודתו, אלא הסתגר בבית מלאכה קטן ובו עמל שנים אחדות על ביצוע תוכניתו. אלו היו שנות עמל וסבל למורס. אשתו מתה, ילדיו פוזרו בבתי בני משפחתו, ואף על פי שבעבודתו כצייר היה בידו לחיות חיי רווחה, העדיף לחיות בצמצום ובלבד שיעלה בידו ליצור את הטלגרף החשמלי.

במהלך שנות ה-30 של המאה ה-19 פיתח מורס את קוד מורס, מערכת של קווים ונקודות לייצוג אותיות, הניתנות לשידור על ידי הטלגרף. ב-8 בפברואר 1838 הציג לראשונה בפומבי את הטלגרף, לקהילה המדעית במכון פרנקלין בפילדלפיה. ב-21 בפברואר הדגים מורס את פעולת הטלגרף בפני נשיא ארצות הברית, מרטין ואן ביורן. פנייתו לממשלת ארצות הברית בבקשה, כי תקציב לו סכום כסף לשם הקמת הקו הטלגרפי הראשון נענתה בשלילה. גם ממשלות אנגליה וצרפת, השיבו את פניו ריקם. על מורס עברו שנים נוספות של עוני, אך גם בשנים קשות אלו המשיך לעבוד על המצאתו.

בשנת 1843 פנה מורס שנית לממשלת ארצות הברית. הוא ידע את מועד הישיבה שבה הייתה צריכה לעמוד בקשתו לדיון, והגיע לוושינגטון כדי להיות נוכח בשעה שתוכרע ההחלטה. לבסוף אישרה הממשלה את הצעתו והקציבה לו סכום של 30,000 דולר.

מורס החל לבנות את הקו הטלגרפי הראשון בין הקפיטול שבוושינגטון ובין העיר בלטימור. ב-24 במאי 1844, שלח את המברק המפורסם הראשון: "מה פעל אל" ("What hath God wrought") שלוש מילים מתוך הפסוק "כִּי לֹא-נַחַשׁ בְּיַעֲקֹב, וְלֹא-קֶסֶם בְּיִשְׂרָאֵל; כָּעֵת יֵאָמֵר לְיַעֲקֹב וּלְיִשְׂרָאֵל, מַה-פָּעַל, אֵל", (ספר במדבר, פרק כ"ג, פסוק כ"ג).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל מורס** בוויקישיתוף
* סמואל מורס באתר מוזיאון המדע בירושלים
* הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתו ה-218 של מורס, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית), 27 באפריל 2009
* סמואל מורס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* סמואל מורס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי סמואל מורס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279181405171
* BIBSYS: 90582077
* BNC: 000281986
* BNE: XX1481289
* BnF: cb12263995r (data)
* CiNii: DA01502026
* GND: 118584308
* ISNI: 0000 0000 8081 8611
* LCCN: n50070284
* Léonore: 271685
* NARA: 10582241
* NKC: mzk2004148458
* NLA: 35364434
* NLK: KAC201619859
* NLP: a0000003353375
* NTA: 084349832
* PIC: 294451
* RERO: 02-A024533287
* RKD: 57877
* SELIBR: 380477
* SNAC: w6z037b1
* SUDOC: 03380740X
* Trove: 926548
* ULAN: 500026460
* VcBA: 495/164770
* VIAF: 2530161
* WorldCat: lccn-n50070284

 |
**בית המדרש לרבנים בווינה** (בגרמנית: **Israelitisch-Theologische Lehranstalt** תרגום: **בית האולפנה הישראלי התאולוגי**), היה מוסד להכשרת רבנים וללימוד מדעי הפילוסופיה שהתקיים בווינה אוסטריה, מיום ייסודו ב-15 באוקטובר 1893, ועד לפברואר 1938 עת פלשו הכוחות הנאצים לווינה, והרסו את המוסד.  

הרקטור של המוסד היה הרב ד"ר אדולף שוורץ, שהתווה את דרכו האקדמית של המוסד.

רקע
---

ב-27 במאי 1785, הרחיב יוזף השני, קיסר אוסטריה, את כתב הסובלנות שהשווה את זכויות היהודים וחובותיהם, לאלו של שאר האוכלוסייה, גם לתחומי ממלכת גליציה. לאור זאת, החלה עולה לדיון שאלת השכלתם של הרבנים מורי העם ומחנכיו. במסגרת דיונים אלו הוצע בשנת 1786 לפתוח בית ספר לפילוסופיה לרבנים. בשנת 1792, הועלו במקביל, שתי הצעות להקמת בתי מדרש לרבנים, האחת בפראג, והשנייה בלבוב. הצעות אלו לא הבשילו לכדי תוכניות מעשיות, אך גם לא ירדו מסדר יומה של הממשלה המרכזית. 

מייסד וראש ועד הוועד הראשון היה וילהלם ריטר פון גוטמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* ISRAELITISCH-THEOLOGISCHE LEHRANSTALT - Jewish Encyclopedia

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439260405171
* GND: 214625-3
* LCCN: no2013034213
* NKC: zmp2017975650
* RERO: 02-A008794958
* VcBA: 494/58668
* VIAF: 135477888
* WorldCat: lccn-no2013034213

 |
**משה בן ארוש** (נולד ב-22 במרץ 1962) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי והקשר האחורי בבית"ר ירושלים והפועל ירושלים, וכיום מנהל מקצועי בקבוצת בית"ר נורדיה ירושלים.

קריירה
------

בן ארוש נולד בשכונת מוסררה שבירושלים, וגדל במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים, ועלה לקבוצה הבוגרת בעונת 1980/1981 יחד עם אלי אוחנה ואבי כהן.

בתקופתו במחלקת הנוער שיחק בן ארוש בעמדת הבלם בנוער, אך בבוגרים הרבה לשחק בעמדת הקשר האחורי, מאחר שעמדה זו הייתה מאוישת על ידי חנן אזולאי הוותיק. לעיתים תופקד בן ארוש כמחליפו של אזולאי בעמדת הבלם. בן ארוש ניחן בבעיטות חזקות. בעונת 1984/1985 כבש שער בבעיטה מ-35 מ' במשחק נגד מכבי נתניה באצטדיון בלומפילד ששימש אז את הקבוצה במשחקיה הביתיים.

בן ארוש היה בורג מרכזי בעונת האליפות הראשונה של בית"ר ירושלים בעונת 1986/1987 וכן בזכייה בשלושה גביעי מדינה בין השנים 1984-1989. בן ארוש שיחק בבית"ר 10 עונות רצופות (למעט עונת השאלה בהפועל ירושלים בעונת 1987/1988), וצבר 183 הופעות ו-6 שערים. כמו כן, שימש בן ארוש כקפטן בחלק מהעונות.

בעונת 1990/1991 עבר בן ארוש ליריבה העירונית, הפועל ירושלים, ועזר לה לעלות לליגת הבכירה בעונת 1995/1996. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל. בתווך שיחק זמן קצר בהפועל פתח תקווה (כדורגל) וקרוב לשנתיים בהפועל אשדוד.

בן ארוש הופיע פעם בודדת במדי נבחרת ישראל, בשנת 1990.

לאחר הפרישה
-----------

לאחר פרישתו ממשחק פעיל עבד בתור מנהל מקצועי ואחראי מחלקת נוער במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים בין השנים 2011–2013.

בעונת 2014/2015 הצטרף בן ארוש כמנהל מקצועי לקבוצת אוהדים בית"ר נורדיה ירושלים שקמה באותה עונה על מנת להילחם בגזענות והאלימות שמאפיינים את חלק מאוהדי בית"ר.

חיים אישיים
-----------

בן ארוש מתגורר בצור הדסה ומשמש כמנהל אחזקה במלון אלדן בירושלים. לבן ארוש שלושה ילדים.

תארים
-----

בית"ר ירושלים
* **אליפות המדינה** (1): 1986/1987
* **גביע המדינה** (3): 1984/1985, 1985/1986, 1988/1989
* **אלוף האלופים** (1): 1985/1986
* **גביע ליליאן** (1): 1984/1985

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  אשר גולדברג‏, "הקללות היו זוועה, סיפור קללות", באתר וואלה!‏, 30 בספטמבר 2022
2. ↑  רון עמיקם, מאיר גבאי, רוני דיאון, **אני אוהב אותך בית"ר - תולדות בית"ר ירושלים**, פרק שמיני, משה בן ארוש, עמוד 137, הוצאת Media41LTD
3. ↑  משה בן ארוש באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
4. ↑  שבוע הבא: בית"ר נורדיה עולה למגרש באתר mynet, ‏ 12 באוקטובר 2014
5. ↑  רון עמיקם, 17 המופלאים, באתר nrg‏, 24 באוקטובר 2008
**חוקת משחק הכדורגל** היא אוסף של 17 חוקים אשר מגדירים את משחק הכדורגל. לפי חוקה זאת מנוהלים כל משחקי הכדורגל תחת ארגון פיפ"א, הקונפדרציות האזוריות, והתאחדויות הכדורגל בעולם. מאז 1886 הגוף האחראי על החוקה הוא ה-IFAB.

ספר החוקים הרשמי נכתב בשפה האנגלית על ידי ארגון ה-IFAB, ומתורגם על ידי התאחדויות הכדורגל המקומיות. בישראל הספר מתורגם לעברית על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל.

חוק מספר 1- חוק שריקת הסיום-האם שופט יכול לשרוק בזמן שקבוצה נמצאת באמצע התקפת כדורגל? בין השנים 1945-1997 שופט הכדורגל יכול לשרוק לסיום המשחק לא משנה מה יקרה רק אם יש פנדל. משנת 1998 והשנים הבאות, השופט חייב לתת לקבוצה לסיים התקפה אם הכדור עבר את קו מחצית המגרש.

חוק מספר 2- במהלך הכדורגל,בשנת 2016 באחד ממשחקי ליגת האלופות,הקבוצה:ברצלונה,הגישה תלונה על קביעת סיום המשחק לפי שערי חוץ.במשך שנה וחצי התקיימו ויכוחים על כך,והוחלט לאפשר עליית קבוצה לשלב הבא ללא חוק שערי החוץ.

המשך לחוק מספר 1- כך קרה במשחק שהתרחש בין מנצ׳סטר יונייטד וצ׳לסי,שתי קבוצות המשחקות בליגה האנגלית.

לאחר 3-0 של מנצ׳סטר יונייטד על צ׳לסי,צ׳לסי הצליחה לחזור ל3-3,השופט נתן תוספת זמן של 8 דקות,ובודקה ה99:23 צ׳לסי הבקיעה גול,אך שנייה לפני השופט שרק לסיום המשחק והגול לא נחשב לצ׳לסי. דבר זה גרם לסערה בקבוצה הכחולה,שטבעו את אותו שופט.

שנתיים לאחר מכן,ריאל סוסיאדד שיחקו נגד ריאל בטיס,המשחק היה צמוד,2-2 בין הקבוצות,עד שבדקה ה97,אחרי שנגמר תוספת הזמן,יצאו ריאל בטיס להתקפה אחרונה והצליחו להבקיע גול. השופט שרק שנייה לפני,מדובר בעיטה מרחוק. גם זה גרם לסערה בכדורגל. ב1998,אחרי וויכוחים סוערים,הוחלט שבזמן התקפה אחרונה למשחק,כל עוד הכדור עובר את קו החצי,יש לקבוצה התוקפת זמן לסיים את ההתקפה.

חוק בעיטת החופשי-חוק מספר 3: משנת 1950 עד 1960 לא היה אפשר למסור בבעיטה חופשית מסירה קצרה. חוק זה גרם לסערה במיוחד בכדורגל הספרדי.החוק הזה שונה מ1961 ומעלה.

חוקי המשחק
----------

היסטוריה
--------

קישורים חיצוניים
----------------

מאפיינים
--------

אורכה של האנפית 25–36 ס"מ, מוטת כנפיה 58-52 ס"מ ומשקלה נע בין 59–150 גרם. היא בעלת גוף עגלגל שמלמעלה מנומר בחום, ראשה אפור עם כיפה שחורה ומקורה צהוב בינוני והחזה מפוספס בחום-לבן. הרגליים צהובות וארוכות. האנפית יכולה לזקוף את צווארה למעלה, כך היא נראית כמו עשב או קנה או סוף.

האנפית מצויה בביצות מיוערות ואזורי שיחים לחים ולא רק בקרבת מים. היא מחפשת חרקים, תולעים, דו-חיים, זוחלים קטנים ויצורים נוספים למאכל.

תת-מינים
--------

* *Ixobrychus minutus dubius*
* *Ixobrychus minutus minutus*
* *Ixobrychus minutus payesii*
* *Ixobrychus minutus podiceps*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפית גמדית** בוויקישיתוף
* אנפית גמדית, באתר ITIS (באנגלית)
* אנפית גמדית, באתר NCBI (באנגלית)
* אנפית גמדית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אנפית גמדית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* אנפית גמדית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אנפית גמדית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* אנפית גמדית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7847598-3

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במשפחה במחלקת דגי הגרם. אם התכוונתם ליהודים שקיבלו עליהם את הנצרות הקדומה, ראו נצרנים.

Rhinecanthus rectangulus
Xanthichthys auromarginatus
Xanthichthys ringens
נצרתן זיתני
**נִצְרָנִיִּים** (שם מדעי: *Balistidae*) היא משפחה במחלקת דגי הגרם. משפחה זו מחולקת ל-12 סוגים ובהם 40 מינים, המצויים בעיקר בימים חמים. יש להם צבעי אזהרה[דרוש מקור] בולטים ושלושה קוצים הדומים בצורתם לנצרה, משם מגיע שמם. רוב מיני הנצרנים חיים במים רדודים.

סוגים
-----

* בר-נצרן (Abalistes)
* סוג ומין יחיד אחי-נצרן קווי (Balistapus undulatus)
* נצרן (Balistes)
* נצרתן (Balistoides)
* קרינית (Canthidermis)
* פחמי (Melichthys)
* סוג ומין יחיד פיחון אדום-שן (Odonus niger)
* רב-נצרן (Pseudobalistes)
* פיקסון (Rhinecanthus) - בו פיקסון ים-סופי
* ניצרנית (Sufflamen)
* Xanthichthys
* Xenobalistes

אנטומיה
-------

הנצרניים הם דגים קטנים עד בינוניים בגודלם והגדולים מביניהם מגיעים לאורך מטר. הם מאופיינים במבנה גוף פחוס. עורם של הנצרניים - מכוסה קשקשים גרמיים גדולים וקשים, המשמשים להם הגנה. לדגים הללו יש שני סנפירי גב, שעל אחד מהם יש שלושה קוצים מהם, הקדמי הוא הגדול ביותר. בדרך הכלל, הקוצים מקופלים בתוך שקע המצוי על הגב. לנצרניים יש שיניים חזקות המשמשות לפיצוח טרפם.

תזונה
-----

הנצרניים ניזונים מסרטנים, רכיכות וקיפודי ים, את שלדיהם מפצח בשיניו. מינים מעטים ניזונים מאצות.

מנגנוני התגוננות
----------------

בשעת סכנה, חודרים דגים אלה לסדק צר בין סלעים ואלמוגים וזוקפים את הקוץ העבה, הנתמך על - ידי שני הקוצים האחרים. הקוץ נתפס בתוך נקיק הסלע ואינו מאפשר לשלוף את הנצרן ממחבואו. בשרם של רבים מבני המשפחה רעיל ואינו אכיל. ייתכן שזו הסיבה שלרבים מהם יש צבעים בולטים לעין, שהם אינם אלא צבעי אזהרה.

רבייה
-----

בתקופת הרבייה הזכר חופר גומה והנקבות מטילות בה את ביציהן. ההטלות נשמרות על ידי הזכר בין יום למספר ימים ואחר כך בוקעות ביצי הדגים לים - הפתוח. בזמן השמירה עלול הזכר להיות תוקפני כלפי מי שמתקרב לביצים. תקופת הרבייה היא בתחילת האביב וסוף הקיץ.

מיני נצרניים בארץ ישראל
-----------------------

12 מינים חיים בחופי ישראל, בעיקר במפרץ אילת:

* בַּר-נִצְרָן כּוֹכְבָנִי (Abalistes stellatus)
* אֲחִי-נִצְרָן קַוִּי (Balistapus undulatus)
* נִצְרָן יָם-תִּיכוֹנִי (Balistes carolinensis)
* נִצְרְתָן זֵיתָנִי (Balistoides viridescens)
* קְרִינִית הַכְּתָמִים (Canthidermis macrolepis)
* פֶּחָמִי הָדִּי (Melichthys indicus)
* פִּיחוֹן אֲדֹם-שֵׁן (Odonus niger)
* רַב-נִצְרָן רַבְגּוֹנִי (Pseudobalistes flavimarginatus)
* רַב-נִצְרָן שָׁחֹם (Pseudobalistes fuscus)
* פִּיקָסוֹן יַם-סוּפִי (Rhinecanthus assasi)
* נִצְרָנִית לִבְנַת-זָנָב (Sufflamen albicaudatus)
* נִצְרָנִית לִבְנַת-חַרְטוֹם (Sufflamen fraenatus)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נצרניים** בוויקישיתוף
* נצרניים, באתר ITIS (באנגלית)
* נצרניים, באתר NCBI (באנגלית)
* נצרניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* נצרניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נצרניים, באתר GBIF (באנגלית)
* נצרניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* נצרניים באתר המצפה התת-ימי באילת
* אינדקס דגים
* אתר מטח-כותר אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282303405171
* LCCN: sh85011187

 |
גשר האגרה המוביל אל המפעל
**דארלי אבי** (באנגלית: **Darley Abbey**) הוא כפר השוכן על גדות נהר דרוונט, במרחק 2 קילומטרים צפונית למרכז העיר דרבי שבאנגליה. דארלי אבי היה בעבר כפריר תעשייתי עם מספר מפעלים שבמהלך המאה ה-18 הפכו בהדרגה לחמישה מפעלים מבוססי מים.

היסטוריה
--------

הכפר הוקם באתר שבו שכן מנזר אוגוסטיני שהוקם ב-1137, והוקדש לקדושה פלוויה יוליה הלנה. המנזר הוקם קודם לכן בדרבי על ידי הרוזן רוברט דה פררס, שהעבירו לדארלי זמן מה לאחר מכן. המנזר קיבל מהרוזן ומחלק מצאצאיו זכויות יער ביער דאפילד הסמוך. המנזר היה אחד העשירים ביותר באזור דרבישייר. הנזירים החזיקו בבעלותם והפעילו את בית הספר דרבי המקורי, אך המנזר נחרב כמעט לחלוטין בפירוק המנזרים שיזם הנרי השמיני. רק שני בניינים נותרו מהתקופה המנזרית. אחד מהם הוא הפאב של הכפר שבו בוצעו עבודות שיפוץ וחידוש ב-1978, והמבנה השני הוא בית מגורים פרטי באבי ליין. במהלך העבודות התגלו במקום כלי קדרות מהמאה ה-12.

ב-1782 נבנה המפעל המקומי על ידי תומאס אוואנס, שהיה נצר למשפחה בעלת אינטרסים בתחום הפלדה, ברזל ונחושת. הוא הקים שותפות עם ריצ'רד ארקרייט וג'דדיה סטרוט. המפעל היה מבנה בן שש קומות שהופעל באמצעות אנרגיה הידרואלקטרית, ובקטע הנהר שלידו הוקם סכר. ב-1788 נחרב המפעל בעקבות שרפה, והוקם מחדש עם אמצעי הגנה נגד אש. 

המפעל היה מבנה בן חמש קומות, אורכו 38.4 מטרים ורוחבו 10.1 מטרים. קומת הקרקע נבנה מאבן, ושאר הקומות נבנו מלבנים. גג המפעל נתמך על ידי רשת של קורות עץ, בניגוד לשאר קומות המבנה. המפעל הורחב ב-1818 וב-1821, וההרחבות נודעו בכינוי המפעל המזרחי והמפעל המערבי, שהוא מבנה חסין-אשבן ארבע קומות בצורת האות L.

משפחת אוואנס הייתה המעסיק היחיד של הכפר, והעניקה לפועליה תנאים סוציאליים משופרים תמורת שעות העבודה הארוכות, שכללו בין השאר דאגה לאנשים חולים ומבוגרים. המשפחה אף העניקה מימון להוצאות הקבורה והקמת המצבה לפועלים ולבני משפחותיהם שהלכו לעולמם.

עד ל-1830 הספיק אוואנס לבנות כפר פועלים של בתים פרטיים תלת-קומתיים לאורך הנהר, שהספיקו עבור 500 פועלים. המבנים הבולטים ביותר שנהרסו במשך השנים הם אלו שבהם התגוררה המשפחה, החווה ומפעל הנייר. הבתים הללו נבנו במשך ארבעה עשורים החל מ-1790, והם אורגנו באופן אקראי ולא בהתאם לתוכנית מוגדרת. כפר זה, ביחד עם כביש האגרה הסמוך, עדיין קיים. כביש האגרה משמש קיצור דרך בין הכביש המהיר A6 וכביש ריפלי. ב-1970 הוכרז המקום כאזור לשימור, ובסופו של דבר הפך לחלק מאתר המורשת העולמית מפעלי עמק דרוונט.

אתרים
-----

* **פארק דארלי** הוא פארק המשתרע על פני 80 אקרים, ויש בו אזורים רבים של גני נוי ובתי גידול לבעלי חיים. הפארק הוענק לתושבי הכפר על ידי משפחת אוואנס ב-1931. אולם הפארק נהרס בתחילת שנות ה-60, אך חלקים מקומת הקרקע שלו עדיין קיימים ומנוצלים כבית קפה קטן. בכל יום א' הראשון של חודש ספטמבר נערך בפארק קונצרט ציבורי.
* בית הספר הקתולי על שם בנדיקטוס הקדוש הוא אחד מבתי הספר הגדולים בדרבי עם 1,500 תלמידים בקירוב. בית הספר הוקם ב-1986 על אתר שבו שכנו קודם לכן מספר בתי ספר.
* בית הספר הקתולי על שם מריה הקדושה הוא בית ספר היסטורי שהוקם ב-1813 או 1814, ולאחר מכן הועבר לבניינים חדשים בשלוש הזדמנויות שונות.
* בין 1818 ל-1819 נבנתה כנסיית מתי עבור וולטר אוואנס. הכנסייה ידועה בכך שאין בה מסדרונות צד (Aisles) ובחלונותיה הגבוהים. בתוך הכנסייה הוצבו מספר אנדרטאות להנצחת בני ובנות משפחת אוואנס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דארלי אבי** בוויקישיתוף
* פורטל המידע של הפארק
* פארק דארלי באתר ה-BBC‏
* חדשות דארלי אבי באתר העיתון דרבי טלגרף
הדפס של קתרינה ויזאני בבגדי גברים, 1755
**קתרינה ויזאני** (אנגלית: **Catterina Vizzani**; ‏1719 – 16 ביוני 1743) הייתה אישה איטלקייה שבשמונה השנים האחרונות לחייה התלבשה כגבר, תוך כדי שהיא מכריזה על זהותה כ**ג'ובאני בורדוני**. סיפורה עורר תשומת לב מיד לאחר מותה, כאשר התגלה כי מדובר היה במותה של אישה.

בהיותה בתו של אב נגר ממוצאו במילאנו, פייטרו ויזאני, לא היה ידוע דבר על ילדותה עד גיל 14. ג'ובאני, אשר בזמנו נקרא בפי כולם כקתרינה, למד לקרוא, לכתוב ולרקום. החדשות הראשונות על נטייתו לאהוב נשים (נטייה אשר הוגדרת כהומוסקסואלית על ידי בני תקופתו בשל היותה נקבה בלידתה, אך למעשה הטרוסקסואלית בהיותה זכר במשך חייה) מתוארכת לגיל 14, כאשר הלך בלילה לאחת מחברותיו עבור פעילות רקמה, מרגריטה. כפי שסיפר הביוגרף שלו, המנתח והאינטלקטואל המפורסם ג'ובאני ביאנצ'י, בהיותו מקור חיוני ויחיד, "אהבה זו נמשכה יותר משנתיים מאושרות בין קתרינה למלגריטה". אביה של מרגריטה גילה את הפרשה, ואיים בפנייתו לג'ובאני (קתרינה), שברחה מהבית ומאותו רגע לבשה בגדי גברים והכריז על זהותה כג'ובאני בורדוני.

בורדוני עבד אצל כומר בפרוג'ה במשך ארבע שנים. לאחר מכן עבדה כרגלן עבור קבלייר פרנצ'סקו מריה פוצ'י האציל במונטה פולצ'יאנו. בזהותו כבורדוני, היה ידוע בפרשיות האהבה שלו עם נשים והיה לו מעמד של פתיין. בשנת 1743, בורדוני שכנע את אחייניתו של כומר לברוח עימו לרומא. בני הזוג נורו בדרך ובורדוני נפצע אנושות. על ערש דווי, בורדוני הודה לכאורה בפני נזירה כי הוא נולד כנקבה ביולוגית, בעוד לאחר מכן ביקש לכאורה להיקבר בבגדי נשים ולהתכבד בתואר של בתולה.

פרופסור ג'ובאני בטיסטה ביאנצ'י לנוטומי, מנתח איטלקי, בדק את שרידיו של בורדוני כדי לקבוע אם יש הסבר פיזי לנטייתו המינית. הלווייתו של בורדוני זכתה לביקור נרחב, מכיוון שהציבור התייחס אליה כאישה שמתה על בתוליה. כשמותו התפשט, התגלה כי מדובר באישה ביולוגית, והבשורה התפשטה במהירות. ביאנ'צי, שנדהם מהסיפור, החל מיד לאסוף חומר לכתיבת הביוגרפיה שלו על בורדוני. ב-19 בספטמבר 1744 פרסם בפירנצה את הביוגרפיה על שמו, "היסטוריה קצרה של חייה של רומן קתרינה ויזאני, שבמשך שמונה שנים התלבשה בשמלה של גבר כמשרתת, שלאחר מקרים שונים נהרגה סופית ונמצאה בפולצ'לה גופתה על ידי פרופסור ג'ובאני ביאנצ'י לנוטומי בסיינה". בשנת 1751 פורסמה בלונדון עם תרגומה לאנגלית על ידי ג'ון קללנד, "ההיסטוריה וההרפתקאות האמיתיות של קתרין ויזאני" לצד הערות ושינויים, אחריה הוצאה מחדש ארבע שנים מאוחר יותר. בשנת 1755 הופיעה גרסתה הגרמנית בלייפציג בכתב עת מדעי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Homosexuality in Eighteenth-Century England: The Case of Catherine Vizzani, 1755, rictornorton.co.uk
2. ↑  Marzio Barbagli Storia di Caterina che per ott’anni vestì abiti da uomo, Bologna, Il Mulino, 2014, Storia e Futuro, ‏2014-12-26 (ב־)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16924123v (data)
* ISNI: 0000 0004 4641 6642
* LCCN: no2015134969
* SUDOC: 183703634
* VIAF: 314925539
* WorldCat: lccn-no2015134969

 |
**אידאולוגיה פוליטית** היא מכלול הרעיונות הפוליטיים של אדם. בפוליטיקה המודרנית יש הרבה סוגיות עליהם נחלקות דעות של אנשים, כגון הכלכלה, סוגיות חברתיות ומידת הכוח שיש לממשלה.

באמרה שנונה הסביר וינסטון צ'רצ'יל מהי פוליטיקה: "הפוליטיקה היא היכולת לחזות מה יקרה בעתיד, בתוספת היכולת להסביר לאחר מעשה מדוע זה לא קרה".

סוגיות עיקריות
--------------

### כלכלה

הכלכלה בדרך כלל מחולקת לימין ושמאל, הימין מאופיין בתמיכה בקפיטליזם, ובבעלות פרטית של אמצעי הייצור, בטענה שההון ירד מהעשירים למעמד העובדים. אנשים משפיעים מאוד בימין הכלכלי הם אדם סמית' ומילטון פרידמן. דמויות שנויות במחלקות בימין הכלכלי הקיצוני הם אישים כמו איין ראנד, ומארי רות'בארד, אף על פי שאפילו אדם סמית' חשב שרעיונות כמו שלהם לא הגיוניים. בחלק מהמדינות השמאל הפוליטי מאופין בהתנגדותו ליישום מוחלט של הקפיטליזם, ובדרך כלל משלב בכלכלה בעלות ציבורית של אמצעי הייצור, בין אם זה דרך הממשלה (לניניזם) דרך ארגוני העובדים (סינדקליזם) או דרך דמוקרטיה ישירה (אנרכו קומוניזם). חלק מהתומכים בגישה זו טוענים שבדומה לדמוקרטיה ברמת המדינה, יש לתמוך גם בדמוקרטיה ביחסי העבודה. אנשים משפיעים מאוד בשמאל הכלכלי הם קרל מרקס ופרדיריך אנגלס. חלק השמאל הכלכלי הקיצוני תומכים גם באישים כמו ולדימיר לנין וצ'ה גווארה, אשר היו דמויות שנויות במחלוקת. מפני שהמצב שברוב מדינות העולם אנחנו חיים תחת מערכת קפיטליסטית, אין בדיוק מרכז כלכלי, אבל אנשים שתומכים במצב הקיים בלי לשנותו כוללים אנשים כמו רייגן ותאצ'ר, אף על פי שיש טענות רבות שהם עשו זאת עבור רווח פוליטי ופגיעה באוכלוסיות שלא תמכו בהם

### חברה

דעות לגבי סוגיות חברתיות גם כן מתחלקים לימין ושמאל. הימין מאובחן ברצון לשמור על המצב הקיים, ולכן הוא מתנגד להפלות, מתנגד לנישואין חד מיניים, ובדרך כלל יותר שמרני, המרכז נחשב יותר ליברלי. הוא ברובו יותר תומך בזכות של אנשים לעשות כרצונם, אבל הוא לא מחבב לעשות מעבר. השמאל מאובחן כיותר פרוגרסיבי, ומאמין בפירוק המצבים שהוא חושב שאינם צודקים. למשל קיבוע בחוק את זכותם של הומואים להתחתן, לעומת ליברלים שפשוט רוצים שזה יפסיק להיות לא חוקי.

### ממשלה

דעות לגבי התערבות ממשלתית אינם מחולקים לימין ושמאל אלא למדיניים, וחירותנים. המדיניים מאמינים שזה תפקיד הממשלה לשמור על ביטחון האזרח ולוודא שהוא שומר על החוק, ובדרך כלל מאמינים במעקב אחרי אזרחים, בעוד החירותנים מאמינים שהאזרחים ישמרו על החוק, ושמעקב מוגזם אחרי אזרחים אינו מוסרי, יגרום לכולם להיכנס לכלא על טעויות פשוטות. רובם תומכים בלגליזציה.

ראו גם
------

* שמאל וימין בפוליטיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אידאולוגיה פוליטית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "קרב איגרוף", ישראל היום, 18 אוקטובר 2012
2. ↑  Suleman, Adam Smith and the Role of the State | Bohatala.com, Bohat ALA, ‏2019-10-14 (באנגלית)
3. ↑  james muldoon, council democracy towards a democratic socialist politics, **center for the study of democracy**
4. ↑  The Nationalities Question in the Russian Revolution (Rosa Luxemburg, 1918), libcom.org (באנגלית)
5. ↑  Guevara, Ernesto "Che", 1928-1967, libcom.org (באנגלית)
6. ↑  Lee Atwater - Wikiquote, en.wikiquote.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph124244

 |
**אמו אי הקנגורו** (שם מדעי: *Dromaius novaehollandiae baudinianus*) הוא תת-מין נכחד של אמו שהתגלה בשנת 1802 באי הקנגורו שבאוסטרליה המערבית על ידי מתיו פלינדרס ודווח כי הוא נפוץ סביבות נייפאן ביי. תחילה היה בלבול בנוגע למעמדו הטקסונומי והמקור הגאוגרפי של אמו אי הקנגורו, בפרט ביחס לקשר שלו לתת המין אמו אי המלך, שגם הועברו לצרפת כחלק מאותה משלחת.

יומן המסע לא הבהיר היכן נאספו הפרטים. דבר זה הוביל לכך ששני המינים סווגו כמין אחד, שמקורו מאי הקנגורו. ממצאים מאוחרים יותר הבהירו כי המינים הם נפרדים ואת מקורו של המין אמו אי המלך. בגלל בלבול זה, המין קיבל את שמו המדעי הנוכחי רק בשנת 1984, לאחר רוויזיה יסודית של האמו הנכחד על ידי החוקר והטקסונום שיין פרקר.

עור האמו המוצג במוזיאון להיסטוריית הטבע בז'נבה, שווייץ, והשלד המוצג במוזיאון הטבע של פריז שייכים לאותו הפרט. העור המוצג בז'נבה הוא העור היחיד שנותר על פני כדור הארץ של מין זה.

מקובל להניח כי המין חי בעומק היער שבאי.

ההכחדה של המין מיוחסת לציד וחיסול בתי גידול באמצעות שרפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמו אי הקנגורו** בוויקישיתוף
* אמו אי הקנגורו, באתר ITIS (באנגלית)
* אמו אי הקנגורו, באתר NCBI (באנגלית)
* אמו אי הקנגורו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אמו אי הקנגורו, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמו אי הקנגורו באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שגחהמכילנע האיריסים השחורים** הוא ספר מאת יצחק נוי, שיצא לאור בשנת 1984 בהוצאת כתר. הספר עוסק במפגש שבין נערות ונערים בשנים שלאחר הקמת המדינה עם תושבי המעברה שהוקמה בגבעה ששכנה שמול ביתם.

הסיפור הוצג לראשונה בתוכניות הילדים של "קול ישראל" ורק לאחר מכן עלה אל הכתב.

עלילת הספר
----------

העלילה מתרחשת במושב נטעים שליד ראשון לציון. בתקופה המדוברת נבנתה מעברה על גבעה ששימשה מקום מפגש לנערים. הדחפורים שעולים על הגבעה, בה צמחו עד אז איריסים שחורים, כביכול מוחקים באחת את ילדותו של גיבור הספר, יפתח.

יפתח הוא נער כבן 14, שנושא על כתפיו אחריות בוגרת. במבעים קטנים ושקטים, בהדרגה ונגד הזרם, הוא מצליח להיות גשר בין אנשי המעברה שסבלו מיחס מחפיר מהשכנים, לבין אנשי המושב, שבתקופה זאת של ימי הצנע, היו בראש הסולם החברתי. יפתח מתאהב בסוזי, נערה נבונה מהמעברה, אשר שבתה אותו ביושרה, חוכמתה ויופייה. סוזי ויפתח כאחד הם טיפוסים של מנהיגים, ואהבתם משמשת מופת לגיבורי הסיפור ולקוראיו.

על הקקי
-------

**"גבעת האיריסים השחורים** הוא סיפור אהבתם המיוסרת של יפתח נוילנד, הנער מן המושב, וסוזי אזולאי, הנערה מן המעברה הסמוכה. הסיפור מתרחש בשנותיה הראשונות של המדינה - שנות העלייה ההמונית. עלילותיהם של ילדי המושב ושל ילדי המעברה, וכמובן, המושב ואנשיו, משמשים רקע לאהבתם של סוזי ויפתח. שני האוהבים הכגנגנכה פגש התרבויות הגורלי בישראל הצעירה, הם קורבנותיה של תקופה רבת-תלאות, שהמבוכה והניכור שולטים בה".

הספר מתאר פן אחד בכור ההיתוך של מדינת ישראל, שקלטה בשנותיה הראשונות עלייה המונית ממקומות שונים בעולם, המורכבת מאנשים שהגיעו מארצות שונות, בעלי תרבות ומנהגים שונים, כדי להיקלט כאזרחים במדינה. המחבר אינו חושש לחשוף את פניה הפחות יפים של המדינה, שכוללים מדי פעם שתלטנות, ניצול ואי קבלת האחר.  


> 
> זקי אלקסלסי, העולה החדש, התבונן בשמשון נוילנד בקדרות. 'זה לא יפה, אדון שמשון', אמר בצער והיטיב את צווארון מעילו המרופט. 'אנחנו במרוקו חיינו חיים טובים מאוד, ואז באו השליחים של הסוכנות ואמרו: 'יש מדינה יהודים, ארץ ישראל, הכל יהודים, הכל טוב, תבואו'. ואנחנו באנו פה ארצה וראינו – באמת התורה – הכל יהודים: אבל זה יהודים אשכנזים וזה טוב, טוב מאוד, וזה יהודים מרוקו-תוניס, זה לא טוב. זה עולים חדש. זה מלוכלך'.
> 
> 
> 
> — גבעת האיריסים השחורים
>

קישורים חיצוניים
----------------

* כרמית ספיר ויץ, ‏הספר שלא קראתי – ובכל זאת הצליח לשנות את החיים שלי, באתר מעריב אונליין, 4 באוקטובר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק נוי, **גבעת האיריסים השחורים**, כתר, 1984
**אדר גיציס** (נולד ב-30 בינואר 2000) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כתב חברת החדשות של ערוץ 12 באזור חיפה והגליל ומסקר את אזור הצפון בתחנת הרדיו גלי צה"ל.

ביוגרפיה
--------

גיציס נולד וגדל בנהריה. בנערותו כיהן כדובר מועצת התלמידים והנוער הארצית, שידר בתוכנית הרדיו "בראש צעיר" בקול ישראל והגיש את מגזין האקטואליה לנוער "23 דקות" ששודר בחינוכית. במסגרת אירועי 70 שנה למדינת ישראל זכה באות הנשיא לנוער מצטיין. עם סיום לימודיו בתיכון שימש שליח של הסוכנות היהודית בבוסטון שבארצות הברית כחלק ממסלול שנת שירות.

התגייס ב-2020 לגלי צה"ל ושירת כמפיק, עורך, וכתב חדשות. לצד זאת החל ב-2021 לסקר את אזור הצפון עבור תחנת הרדיו ומאז משמש בתפקיד זה. במסגרת שירותו הצבאי נשלח מטעם גלי צה"ל לגבול אוקראינה וסיקר משם את הפלישה הרוסית לאוקראינה. לאורך אולימפיאדת טוקיו הגיש עם עידן קוולר תוכנית יומית שסיקרה בהרחבה את המשחקים.

עם שחרורו מצה"ל במאי 2022 הצטרף לחברת החדשות ככתב חיפה והגליל במחלקת N12 ומאז משמש בתפקיד זה לצד פוראת נסאר וגיא ורון.

כתבות בולטות
------------

פרסם את הקלטות בכירים במשטרה בהם מפקד מחוז החוף שהטיח האשמות בפרקליטות וטען כי הם "משחררים רוצחים לחופשי". כמו כן, חשף דו"ח האומר כי המשטרה מנעה מאנשי מד"א לנסות ולהציל את חייה של ליטל יעל מלניק, דקות לאחר שאותרה קבורה בבור בשטח פתוח. בנוסף השמיע באולפן שישי הקלטות ותיעודיים מהלילה שבו נרצח בקריות מור טוויזר בידי עבריינים שטעו בזיהוי. במאי 2023 פרסם תחקיר עם יוסי מזרחי במהדורה המרכזית שחשף כי בכיר בחברה ממשלתית השתמש בה כצינור למימון בניית וילות יוקרה בצפון לבני משפחתו ולמטרות עסקיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אדר גיציס, ברשת החברתית פייסבוק

* אדר גיציס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אדר גיציס, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  השליח שלנו בבוסטון - אדר גיציס
2. ↑  נמלטים מהתוקפנות הרוסית: קולות הפליטים בגבול מולדובה-אוקראינה
3. ↑  אדר גיציס, ‏הווידויים הדרמטיים מתוך המשטרה: "אנחנו משחררים רוצח לחופשי", באתר ‏מאקו‏, 1 בדצמבר 2022
4. ↑  אדר גיציס, ‏דוח חושף: במשטרה מנעו ממד"א לגשת לבור שבו נקברה ליטל יעל מלניק, באתר ‏מאקו‏, 31 במאי 2022
5. ↑  אדר גיציס, יוסי מזרחי, ‏תחקיר: האם בכיר בחברה ממשלתית השתמש בה כצינור למימון בניית וילות יוקרה בצפון?, באתר ‏מאקו‏, 15 במאי 2023
**סימון אוגוסטין פאלטה** (בצרפתית: **Simon Augustin Falette**; נולד ב-19 בפברואר 1992) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

פאלטה התחיל את הקריירה במחלקת הנוער של לוריאן. ב-18 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 לליל. בקיץ 2012 הושאל ללאוואל עד לסיום העונה, כעבור שנה הושאל לברסט ובסיום העונה חתם בקבוצה לשנתיים. בקיץ 2016 חתם במץ.

ב-16 באוגוסט 2017 פאלטה חתם באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה תמורת 3 מיליון אירו והיה שותף לזכייה של המועדון בגביע בסיום העונה הראשונה. בשתי העונות שלאחר מכן, איבד את מקומו בהרכב ובינואר 2020 הושאל לפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית עד לסיום העונה.

ב-5 באוקטובר 2020, פאלטה חתם בהנובר 96 מהבונדסליגה השנייה.

ב-17 באוגוסט 2021 חזר לטורקיה וחתם בהטאייספור.

ב-27 בפברואר 2024 חתם בזברויובקה ברנו מהליגה הצ'כית השנייה.

קריירה בינלאומית
----------------

נוסף על אזרחותו הצרפתית, לפאלטה ישנם שורשים בגינאה הצרפתית ובגינאה ועל כן היה זכאי לייצג את שלושת הלאומים. בשנת 2015 זומן לסגל נבחרת גינאה הצרפתית.

באוקטובר 2018 הודיע כי בכוונתו לייצג את גינאה. ב-18 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד חוף השנהב. השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.

תארים
-----

איינטרכט פרנקפורט
* הגביע הגרמני: 2017/2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימון פאלטה** בוויקישיתוף
* סימון פאלטה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סימון פאלטה"**.
בתורת החבורות, **סדרה נורמלית** של חבורה {\displaystyle G} היא שרשרת של תת-חבורות, שכל אחת היא תת-חבורה נורמלית של קודמתה.
כלומר: {\textstyle G=G\_{0}\triangleright G\_{1}\triangleright \cdots \triangleright G\_{k}=1}, כאשר {\displaystyle \triangleright } מסמן שמדובר בתת-חבורה נורמלית.

הערה: יש המגדירים סדרה נורמלית של חבורה {\displaystyle G} כשרשרת של תת-חבורות, שכל אחת היא תת-חבורה נורמלית של {\displaystyle G}, ואז שרשרת של תת-חבורות שכל אחת היא תת-חבורה נורמלית של קודמתה נקראת **סדרה תת-נורמלית**.

**גורמי הסדרה** הם כל חבורות המנה מהצורה {\displaystyle G\_{i}/G\_{i+1}}.

**עידון** של סדרה הוא סדרה ארוכה יותר, הכוללת את כל תת-החבורות של הסדרה הקודמת. אפשר לעדן סדרה נתונה אם קיימת חבורה {\displaystyle L} שמקיימת {\displaystyle G\_{i}\triangleright L\triangleright G\_{i+1}}, כאשר {\displaystyle G\_{i}\neq L\neq G\_{i+1}}. במקרה זה הסדרה {\textstyle G=G\_{0}\triangleright \cdots \triangleright G\_{i}\triangleright L\triangleright G\_{i+1}\triangleright G\_{k}=1} היא עידון של הסדרה המקורית.

סדרת הרכב
---------

**סדרת הרכב** של חבורה {\displaystyle G} היא סדרה נורמלית שמסתיימת ב-{\displaystyle \{e\}} ולא ניתן לעדן אותה מבלי להוסיף חזרות. ניתן לראות שסדרה נורמלית היא סדרת הרכב אם ורק אם היא נגמרת ב-{\displaystyle \{e\}} וכל הגורמים שלה חבורות פשוטות.

החשיבות הרבה של סדרות ההרכב נעוצה בעובדה שגורמי ההרכב של כל חבורה סופית {\displaystyle G} הם קבועים עד כדי איזומורפיזם והחלפת סדר, ואינם תלויים בסדרת ההרכב (ראו משפט ז'ורדן-הלדר).

חבורה פתירה היא חבורה שיש לה סדרה נורמלית עם גורמים אבליים; לחבורה שאינה פתירה יש תמיד סדרת הרכב עם גורם שהוא חבורה פשוטה לא אבלית.

ראו גם
------

* סדרה מרכזית עולה
* סדרה מרכזית יורדת

קישורים חיצוניים
----------------

* סדרה נורמלית, באתר MathWorld (באנגלית)
**אמלי סימון מורסמו** (בצרפתית: **Amélie Simone Mauresmo**; נולדה ב-5 ביולי 1979) היא טניסאית עבר צרפתייה. בשיאה דורגה במקום הראשון בעולם. בשנות פעילותה זכתה ב-25 תוארי יחידות ושני תוארי זוגות.

בשנת 2006 זכתה בשני תוארי גראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות וימבלדון.

לאחר שפרשה מטניס תחרותי עבדה כמאמנת טניס ובין יתר שחקניה נמנו אנדי מארי מבריטניה.

תחילת הקריירה
-------------

כשהייתה בת 4 צפתה בשחקן הטניס הצרפתי יאניק נואה זוכה באליפות צרפת הפתוחה ובעקבות כך החלה לשחק טניס. בשנת 1996 כבר זכתה ברולאן גארוס ובטורניר ווימבלדון בטורנירי הנוער, ודורגה ראשונה בסבב הנערות. ב-1999 העפילה לגמר אליפות אוסטרליה לאחר שניצחה בחצי הגמר את לינדזי דבנפורט, אך הפסידה בגמר למדורגת ראשונה, מרטינה הינגיס, שלפני המשחק כינתה אותה "חצי גבר". אחרי האליפות הכריזה מורסמו בפומבי כי היא לסבית.

בשולי הצמרת העולמית
-------------------

בשנים 2000–2005 זכתה מורסמו במספר רב של תארים בטורנירי טניס מן הדרג השני, כמו אליפויות סידני, פריז, דובאי, מונטריאול, ברלין, רומא ופילדלפיה, אך כשלה בתחרויות גראנד סלאם, כאשר הפסידה תשע פעמים בשלב רבע הגמר וארבע פעמים בשלב חצי הגמר. מורסמו נכשלה גם במשחקיה עם השחקניות המובילות בסבב והפסידה במשחקים מכריעים. שינוי בדפוס זה בא בסוף שנת 2005, כאשר זכתה באליפות סבב ה-WTA, שהתקיימה אותה שנה בלוס אנג'לס. מורסמו גברה בטורניר על קים קלייסטרס, ילנה דמנטייבה, מרי פירס ומריה שראפובה.

בתחילת שנת 2006, זכתה מורסמו בפעם הראשונה בתואר הגראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה, כשהיא מנצחת בדרכה לתואר את קים קלייסטרס וז'סטין הנין ומנערת את דימוי ה'מפסידנית' שדבק בה. בהמשך השנה זכתה מורסמו גם בטורניר וימבלדון, לאחר ניצחון בחצי הגמר על שראפובה ובגמר על הנין. היא הייתה הטניסאית הצרפתייה הראשונה שזכתה בטורניר וימבלדון מאז זכייתה של סוזן לנגלן באליפות וימבלדון בשנת 1924. בטורניר המאסטרס שחתם את השנה הגיעה מורסמו לגמר, שם הפסידה להנין.

בין השנים 2007 ל-2009 לא הצליחה מורסמו לשחזר את הישגיה, ובין היתר סבלה מפציעות שהשביתו אותו פעם אחר פעם. בחודש דצמבר 2009 הודיעה על פרישתה מן הסבב. במועד פרישתה הייתה מדורגת במקום ה-20 בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמלי מורסמו** בוויקישיתוף
* אמלי מורסמו, ברשת החברתית פייסבוק
* אמלי מורסמו, ברשת החברתית אינסטגרם
* אמלי מורסמו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אמלי מורסמו, באתר olympedia.org
* אמלי מורסמו, באתר ה-WTA
* אמלי מורסמו, באתר ה-ITF
* אמלי מורסמו, באתר גביע הפדרציה
* אמלי מורסמו, באתר היכל התהילה של הטניס
* אמלי מורסמו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 5650 4147
* SUDOC: 079297412
* VIAF: 190638745
* WorldCat: viaf-190638745

 |
**אירסה** (Iressa) או בשמה הגנרי **גנפיטיניב** (gefitinib) היא תכשיר אנטי סרטני המיועד לטיפול בחולי סרטן הריאות של תאים לא קטנים (NSCLC). התכשיר אושר לשימוש כתרופה במאי 2003 לטיפול ב-NSCLC, אך ב-17 ביוני 2005 בעקבות תוצאות ניסוי קליני שלב 3, שהוכיח כי התרופה אינה מאריכה את חיי החולים הנוטלים אותה, בוטל רישיון התרופה והיא הורדה מן המדפים.

התכשיר מיוצר בחברת AstraZeneca ויעילותו בשילוב עם טיפולים שונים נבחנת בניסויים קליניים.

מנגנון ביולוגי
--------------

אירסה הנקשרת באופן סלקטיבי לאזור הטירוזין קינז של החלבון EGFR (נקרא גם ErbB-1 או HER-1) ובכך מונעת קשירת ATP וזירחון עצמי (אוטופוספורילציה) של החלבון. מאחר שהזירחון חיוני להעברת סיגנל על ידי החלבון לפנים התא, התרופה מעכבת את מסלול העברת הסיגנל של EGFR.

נמצא כי החלבון EGFR מעודד את גידולם של רוב סוגי הסרטן מסוג קרצינומה כגון סרטן הריאה, סרטן השד, סרטן הערמונית וסרטן השחלות. עיכוב פעילות טירוזין קינז על ידי אירסה מעכבת את גידול התאים המכילים את החלבון ובכך מאריך את חיי החולה.

התוויה רפואית
-------------

נכון לשנת 2006, אירסה מאושרת אך ורק לשימושם של חולי NSCLC במצב מקומי מתקדם או גרורתי, אשר קיבלו בעבר טיפול כימותרפי אחר שנכשל, שהחלו להישתמש באירסה לפני שהוצאה מן השוק, ושהרופא המטפל בהם הצהיר כי לטיפול השפעה חיובית על החולה. בנוסף, אירסה נבדקת במספר ניסויים קליניים כדי למצוא את יעילותה לסוגים אחרים של סרטן.

אירסה היא מעכב ה-EGFR הסלקטיבי הראשון שנכנס לטיפול סדיר ועם הוצאתו לשוק נחשב להבטחה בתחום הטיפולים האנטי סרטניים, אלא שניסויים קליניים מאוחרים יותר הוכיחו כי אין יתרון שרידותי למשתמשים באירסה. ארלוטניב (טרסבה) היא תרופה אחרת המעקבת את פעילות הקינז של EGFR במנגנון דומה לאירסה, ברוב העולם טרסבה מחליפה את האירסה כטיפול קו שני בחולי NSCLC.

אירסה ניתנת בצורת כדור במינון 250 מ"ג להמסה בתוך נוזל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירסה** בוויקישיתוף
* הערך "אירסה", באתר "ויקיתרופות"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Iressa (gefitinib) dosing, indications, interactions, adverse effects, and more, reference.medscape.com

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.