recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פביאניצה** (בפולנית: **Pabianice**, ביידיש: **פאביאניץ**) היא עיר מחוז בפרובינציית לודז' שבפולין, בסמוך ללודז' מדרום מערב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

ראשיתה של פביאניצה במאה ה-10, ובראשית המאה ה-14 הוענקו לה זכויות עיר. במאות ה-16 וה-17 התפתחה העיר, ומספר תושביה עלה, אך לאחר מכן ירד מעמדה. מהמאה ה-19 הפכה העיר למוקד תעשייה אזורי, תוך התמקדות בטקסטיל, ובכותנה בפרט.

יהודי פביאניצה
--------------

מצבות בבית העלמין היהודי בפביאניצה
עד תחילת המאה ה-19 נאסרו מגורי יהודים בפביאניצה. עם ביטול הגבלות אלה, החלו יהודים להתיישב בעיר, ונטלו חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי. בשנת 1847, לאחר השתדלות ממושכת, הותר ליהודי העיר לבנות בה בית כנסת.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר קרוב ל-9,000 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. כמו כן, שימשה העיר כמרכז חסידי. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם, וניפוץ שמשות במוסדות יהודיים.

אחד מרבני העיר המפורסמים היה רבי מנחם מנדל אלתר, בנו של רבי יהודה לייב אלתר, ה"שפת אמת" מגור. רבי עמנואל וולטפרייד משושלת פשדבורז' כיהן בעיר באדמו"רות.

### בשואה

ב-7 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך הרס בית הכנסת בה, והסבתו לאורוות סוסים. יודנראט שמונה בעיר בהמשך נצטווה לספק לגרמנים יהודים לעבודות כפייה, ולהכין רשימה של 500 יהודים לגירוש לקאלושין.

בפברואר 1940 רוכזו יהודי העיר בצפיפות רבה בגטו שהוקם בה, בו הועסקו בסדנאות טקסטיל ובבתי חרושת. מעת לעת שולחו קבוצות של יהודים מהגטו שבעיר לגטו לודז'. בתחילת 1942 הועסקו רבים מיושבי הגטו שבעיר במיון חפציהם ובגדיהם של הנרצחים במחנה ההשמדה חלמנו, אשר הובאו למחסן בעיר.

בין ה-16 ל-20 במאי 1942 חוסל גטו פביאניצה. ביושביו נערכה סלקציה, במסגרתה על הכשירים לעבודה הוטבעה האות A, ועל כל היתר הוטבעה האות B. במהלך האקציה ערכו הגרמנים סריקה קפדנית בבתי הגטו, וירו במסתתרים. את החולים בבית החולים בגטו השליכו הגרמנים מהחלונות. לאחר מכן, הוחזקו יהודי הגטו כיומיים במגרש ספורט במרכז העיר, תוך ירי במתנגדים. משם הועברו כ-5,600 יהודים לגטו לודז', וכל היתר שולחו ישירות בקרונות משא למחנה ההשמדה חלמנו.

מכ-9,000 יהודי פביאניצה שרדו את השואה 148 איש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פביאניצה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פביאניצה
* ספר יזכור לקהילת פביאניץ, בספריית העיר ניו יורק
* פאביאניצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* פביאניצה (Pabianice), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "פביאניצה", באתר השטעטל הווירטואלי
* מרטין דין (אנ'), פביאניצה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 88–90), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* פביאניצה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4460622-9
* MusicBrainz: 77998a1f-0fb7-48ed-9d3e-6ec817b56ad0
* NKC: ge748906

 |
**טסקר לונדס אודי** (באנגלית: **Tasker Lowndes Oddie**‏; 20 באוקטובר 1870 – 17 בפברואר 1950) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושלהּ ה-12 של מדינת נבדה בשנים 1911–1915, ולאחר מכן ייצג אותה בסנאט של ארצות הברית ממרץ 1921 ועד 1933.

ביוגרפיה
--------

אודי נולד באוקטובר 1870 ברובע ברוקלין שבעיר ניו יורק. ב-1895 קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת ניו יורק, ועד 1898 התמחה בעריכת דין בניו וירק, עת עבר אל נבדה. שם שימש כעורך הדין וסוכן העסקים של משפחת סטוקס האמידה. בשנת 1898 התקבל אל לשכת עורכי הדין של מדינת נבדה. אודי צבר את הונו בשגשוג יסוד הכסף בשנת 1900 בעיר טונופַּה (Tonopah) שבנבדה, והפך למנהל "חברת הכרייה טונופה". הוא היה התובע המחוזי של מחוז ניי מ-1900 עד 1902. בשנים 1903–1906 שירת כחבר הסנאט המדינתי של נבדה, מטעם המפלגה הרפובליקנית.

בראשית ינואר 1911 אודי הושבע לתפקידו כמושל נבדה. מכיוון שלא היה נשוי באותה העת, אמו אלן ואחיותיו שימשו כמארחות הרשמיות במעון המושל. ב-17 במרץ 1911 חתם על צו שהעניק ללאס וגאס מעמד של עיר, ובמהלך כהונתו קיבלו נשים זכות בחירה, אושר חוק הרכב המדינתי, מוסדה חקיקה לבטיחות בענף הכרייה, וחלו שיפורים בשיפויים ובהטבות של פועלי הצווארון הכחול. ב-30 בנובמבר 1916 נישא לדייזי רנדל.

בשנת 1921 ייצג את נבדה בסנאט של ארצות הברית, אך בבחירות 1932, בהן התמודד לתקופת כהונה שלישית, הפסיד את מושבו לפט מקראן (אנ'). במהלך 1938 זכה במועמדות מפלגתו לייצוג נבדה בסנאט, אך הפסיד פעם נוספת לסנאטור המכהן מקראן, הפעם בהפרש גדול עוד יותר.

אודי נפטר ב-17 בפברואר 1950 בסן פרנסיסקו, בגיל 79.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טסקר אודי** בוויקישיתוף
* טסקר אודי באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* טסקר אודי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טסקר אודי באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271945905171
* GND: 119027364
* ISNI: 0000 0000 3238 7407
* LCCN: n92041034
* NTA: 270342591
* SNAC: w6s774z7
* SUDOC: 114576475
* US Congress: O000035
* VIAF: 5732002
* WorldCat: lccn-n92041034

 |
**פרדריק בנג'מין "בן" הודג'ס השלישי** (באנגלית: **Frederick Benjamin "Ben" Hodges III**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד אירופה (הארמייה השביעית).

ביוגרפיה
--------

הודג'ס נולד בקווינסי שבפלורידה, בנם של פרד ונל. במאי 1980 סיים לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא ארצות הברית. 

שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השלישי בחטיבה 41 של דיוויזיית השריון השנייה שהוצבה בגרמניה המערבית. שירת כמפקד פלוגה בגדוד הראשון של חטיבה 327 בדיוויזיה המוטסת ה-101, שימש מדריך בבית הספר לחי"ר של הצבא, וקצין תכנון וקצין אג"ם בדיוויזיית החי"ר השנייה המוצבת בקוריאה הדרומית. שימש סגן מפקד חטיבה 327 ועוזר מפקד כוחות נאט"ו באירופה. בשנים 1997–1999 פיקד על הגדוד השלישי בחטיבה 187 של הדיוויזיה המוטסת ה-101. 

ביוני 2002 מונה למפקד חטיבה 1 בדיוויזיה המוטסת ה-101 והוביל אותה במהלך מלחמת עיראק בלחימה באזור נג'ף. במהלך התארגנות החטיבה בכווית לפני היציאה למתקפה, תקף סמל מהחטיבה את עמיתיו, הרג שניים מהם ופצע 14 אחרים בהם את הודג'ס שנפצע באורח קל מרסיסי רימון יד. בתפקידו הבא שירת כעוזר ראש מטה וקצין אג"ם של הקורפוס המוטס ה-18, לאחר מכן שימש קצין אג"ם במפקדת קורפוס בעלות הברית בעיראק וראש מטה הקורפוס המוטס ה-18. ב-2009 מונה לקצין המבצעים של פיקוד אזור דרום של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן ובדצמבר 2010 מונה לקצין תיאום לענייני אפגניסטן ופקיסטן במטות המשולבים. 

בנובמבר 2012 מונה למפקד הראשון של פיקוד כוחות היבשה של נאט"ו שמפקדתו באיזמיר שבטורקיה. בנובמבר 2014 מונה למפקד כוחות הצבא בפיקוד אירופה של ארצות הברית, מילא תפקיד זה עד דצמבר 2017 ופרש מהשירות הצבאי.

לאחר שחרורו מונה ליושב ראש למחקרים אסטרטגיים במרכז למחקר מדיניות אירופית (אנ').

הודג'ס בעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת המדינה קולומבוס בג'ורג'יה, בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הצבא ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה וביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. הוא נשוי להולי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בן הודג'ס** בוויקישיתוף
* בן הודג'ס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ביוגרפיה באתר פיקוד אירופה של ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר faoa.org
* ראיון עמו באתר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Colonel says assignment was hampered, טופיקה קפיטל ג'ורנל, 25 באפריל 2005
2. ↑  Passing the torch: Hodges bids farewell to U.S. Army Europe, Army, אתר צבא ארצות הברית, 15 בדצמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010188539705171
* GND: 120313679X
* LCCN: no2021072049
* NKC: jo20231174438
* VIAF: 22162420462732250007
* WorldCat: viaf-51147422909844880422

 |
**רובין קוואיסון** (נולד ב־9 באוקטובר 1993) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת הקשר התקפי באל-אטיפאק ובנבחרת שוודיה.

קריירת מועדונים
---------------

קוואיסון נולד בסטוקהולם לאבא מגאנה ואמא משוודיה והחל את הקריירה שלו אצל ואסבי יונייטד בשנת 2011.

מגיל 4 קוואיסון היה במחלקת הנוער של א.י.ק סולנה ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-1 באפריל 2012 כמחליף. את שערו הראשון הבקיע חודש וחצי לאחר מכן בניצחון 2–5 על נורשפין. את ההופעה הבינלאומית הראשונה שלו ערך במסגרת הליגה האירופית בהפסד 0–4 לנאפולי ב-20 בספטמבר 2012, קוואיסון פתח בכל שאר חמשת המשחקים של הקבוצה במסגרת מפעל זה. ב-6 באוגוסט 2013 במסגרת ההכנות לעונה החדשה קוואיסון הבקיע שער מבעיטה מחוץ לרחבה במשחק שנגמר בתוצאת תיקו אחת נגד מנצ'סטר יונייטד.

בחודש יולי של שנת 2014 קוואיסון חתם לחוזה לשלוש שנים בקבוצת פלרמו מהסרייה א'. קוואיסון שהה בקבוצה במשך שלוש עונות ורשם 70 הופעות ו-8 שערים בכל המסגרות.

בסוף חודש ינואר 2017 קוואיסון חתם במיינץ 05 מהבונדסליגה.

נבחרת שוודיה
------------

ב-23 בינואר 2013 קוואיסון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של שוודיה נגד נבחרת צפון קוריאה. שלושה ימים לאחר מכן הבקיע את שערו הראשון במדים הלאומיים בניצחון 0–3 על נבחרת פינלנד.

כמו כן, זכה קוואיסון באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2015 ביחד עם נבחרת שוודיה עד גיל 21.

תארים
-----

לאומיים
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 (1): 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובין קוואיסון** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת שוודיה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 אולסן • 
2 לוסטיג • 
3 לינדלף • 
4 גרנקוויסט • 
5 בנגטסון • 
6 אוגוסטינסון • 
7 ס. לארסון • 
8 אקדל • 
9 ברג • 
10 פורסברג • 
11 איסק • 
12 יוהנסון •
13 סוונסון • 
14 הלנדר •
15 סמה •
16 קראפט •
17 קלאסון •
18 יאנסון •
19 סוונברג •
20 כ. אולסון •
21 קולוסבסקי •
22 קוואיסון •
23 נורדפלט •
24 דניאלסון •
25 ג'. לארסון •
26 קאז'יסט •
מאמן: אנדרסון | שוודיהשוודיה |
**מיכאיל אחמֶטֶלי** (בגאורגית: **მიხეილ ახმეტელი**;‏ 1895-1963) היה מהגר, איש אקדמיה, מומחה לחקלאות סובייטית ולזמן מה גם ראש מכון מכון ואנזה, מכון מחקר בניהול האס אס שליד המוסד ללימודי ברית המועצות בגרמניה הנאצית.

ביוגרפיה
--------

אחמטלי נולד בבורג'ומי שבדרום-מרכז גאורגיה, שהייתה באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית (פלך טביליסי של מלכות המשנה של הקווקז). בין השנים 1915-1917, הוא למד באוניברסיטת חרקוב ובשנת 1919, היה בחסות הממשלה המנשביקית של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה כאשר המשיך את לימודיו באוניברסיטת ינה. פלישת הצבא האדום לגאורגיה של 1921 מנעה ממנו מלחזור למולדתו, ובשנת 1925 הוא סיים את הדוקטורט באוניברסיטה הגרמנית ושנה לאחר מכן הוא הצטרף למכון המזרח אירופי בברסלאו (כיום ורוצלב, בפולין). 

בשנת 1937 העביר השלטון הנאצי חלק מהמכון סמוך לברלין למכון מחקר בבעלותה, מכון ואנזה; ואחמטלי מונה למנהל המכון החדש. בתחילה הוא היה ביחסי ידידות עם אלפרד רוזנברג והשלטונות ציפו ממנו לספק חוות דעת על הכלכלה הסובייטית. תחת הפסבדונים **קונסטנטין מיכאל**, הוא כתב ספר על החקלאות הסובייטית ועל הקולקטיביזציה הכפויה. בשנת 1940 הוא הודח מתפקידו. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא שימש כמנהל הוועידה הלאומית הגאורגית שבסיסה היה בברלין, שהתמקדה בגיוס שבויי מלמה גאורגים-סובייטים ממחנות הריכוז הנאציים ללגיון הגאורגי. לאחר המלחמה, התיישב אחמטלי במינכן ועבד כפרופסור באוניברסיטת מינכן. הוא נשאר אופוזיציה לשלטון הסובייטי בגאורגיה ולקח חלק בגוש האומות האנטי בולשביקיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אחמטלי, מיכאיל, המילון ההיסטורי של גאורגיה, באתר גוגל ספרים (באנגלית)
* בקרדזה לשה, גאורגים מצדדי גרמניה במלחמת העולם השנייה(הקישור אינו פעיל), באתר ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה, בגאורגית

הערות שוליים
------------

1. ↑  וולטר לקוואוור (1990), **רוסיה וגרמניה**: מאה שנות קונפליקט, עמ' 194, ISBN 0887383491, (באנגלית)
2. ↑  **גוש האומות האנטי בולשביקיות** (Anti-Bolshevik Bloc of Nations‏ - ABN) - מרכז לתיאום פעולות אנטי קומוניסטיות של ארגוני הפליטים הפוליטיים מהמדינות הסובייטיות.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 126015775
* ISNI: 0000 0001 1607 4002
* NTA: 081643756
* SNAC: w6zg8vjw
* VIAF: 193155492
* WorldCat: viaf-193155492

 |
**חרבא דמשה** (השם הוא בארמית, פירושו: "חרבו של משה") הוא חיבור מאגי קדום המשתייך לתחום הקבלה המעשית, שתאריך יצירתו אינו ידוע, ומשתרע מתחילת המאה הראשונה לספירה, ועד סוף האלף.

הספר מכונה "חרבא דמשה", ככל הנראה על שם פתיחתו "ארבעה מלאכים ממונים על החרב... וכל אותם השרים ליזקק למשה בן עמרם וכו'",
כאשר טקס חרב מאגי זה ממשיך לשמש (לפחות חלקית) במהלך הספר. הספר מכיל רשימה של טקסים או שמות קדושים שעל האדם לומר על מנת לגרום לדבר מה (לדוגמה - "להוציא איש מן האסורים"), והוא החיבור המאגי הגדול ביותר שנשתייר לנו מתקופה זו.

אזכורו הראשון הידוע לנו הוא באיגרת רב האי גאון לחכמי קירואן בענייני כשפים: "והנוסחים שראיתם הרוצה לעשות כך וכך יעשה כך וכך, הרבה מאוד יש אצלנו מזאת כאשר נקרא ספר הישר **ואשר נקרא חרבא דמשה אשר תחלתה ארבעה מלאכים ממונים על החרב**, כי יש בה גבהות ונפלאות ובספר הנקרא רזא רבה חוץ מן המחותכות והפרטים שאין להם קץ ולא מספר, והרבה יגעו והוציאו שנותיהן ולא מצאו אמתה לדבר."

החיבור נדפס לראשונה ב-1896 על ידי משה גסטר, ואילו בתשנ"ז-1997 יצאה לאור מהדורה מדעית חדשה על ידי יובל הררי, הכוללת בתוכה גם מחקר על הספר, ומתבססת על כתב יד הקדום בכ-200–300 שנה מכתב היד עליו התבסס גסטר.

לקריאה נוספת
------------

* חרבא דמשה, באתר היברובוקס
* חרבא דמשה, מהדורה חדשה ומחקר, יובל הררי, הדפסה ראשונה ה'תשנ"ז-1997 הדפסה שנייה 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על חרבא דמשה בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* משה גסטר, **חרבא דמשה - The sword of Moses**, הוצאת "D. Nutt", לונדון, 1896; טקסט עברי בסוף הספר, מבוא באנגלית בתחילתו, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית
* יובל הררי, **חרבא דמשה: מהדורה חדשה ומחקר**, אקדמון, תשנ"ז (1997)
* מאמר ביקורת על ספרו של הררי, מאת מאיר בן אילן. (הופיע בדעת מ"ג (תשנ"ט), עמו' 125–140)
* חרבא דמשה (מהדורת יובל הררי) באתר מאגנס

הערות שוליים
------------

1. ↑  גסטר העריך את זמנו בין המאות ה-1–4 לספירה, ואילו הררי כותב "אין סיבה להקדימו אל מעבר למחציתו השנייה של האלף הראשון לספירה". חסם מאוחר לזמן חיבורו מהווה מכתב של רב האי גאון, מסוף האלף הראשון, המזכיר את הספר
2. ↑  כלומר מהכלא
3. ↑  מקור לטענה האחרונה -חרבא דמשה (מהדורת יובל הררי) באתר מאגנס
4. ↑  תשובות הגאונים החדשות, שמחה עמנואל, בהוצאת מכון אופק, סימן קטו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262320605171
* LCCN: n98103807
* VIAF: 184807075
* WorldCat (עם VIAF): 184807075

 |
**אורי רום** (יוני 1926 – מרץ 2009) היה תת-אלוף בצה"ל, מפקד גדוד במבצע סיני, מפקד עוצבת ראם במלחמת ששת הימים וראש הג"א במלחמת יום הכיפורים.

ביוגרפיה
--------

רום, בנם של אהרן ומלכה רוזנבלום, נולד בכפר גלעדי. בגיל 4 עבר עם משפחתו לבאר טוביה. כנער היה פעיל כקשר בארגון ההגנה, בוגר קורס מכ"ים וקורס מפקדי מחלקות (י"ט) של הארגון. במלחמת העצמאות לחם בקרבות במע'אר, משטרת עיראק סווידאן והמערכה על נגבה. שימש קצין מבצעים במחוז הנגב ומפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. ב-1950 השתחרר מהצבא אך חזר כעבור זמן מה לשירות. שירת כמ"פ וסמג"ד בגדוד 9, מראשוני יחידות חיל השריון. בוגר המחזור הראשון של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ב-1954 ולאחריו מונה למפקד גדוד 9. במסגרת ההכנות לקראת מבצע קדש השתתף הגדוד בפיקודו במבצע יונה, מבצע חשאי לפריקת תחמושת שהובאה מצרפת. פלוגה ג' מהגדוד זכתה על חלקה במבצע בצל"ש יחידתי.

באוקטובר 1956 מונה למפקד גדוד 52, גדוד חרמ"ש שעבר מחטיבת גבעתי לחטיבה 7 ועל רום הוטל להסב את לוחמיו לחיילי חרמ"ש. הגדוד בפיקודו לחם בקרב על מתחם אום כתף-אום שיחאן, במהלכו נאלץ לסגת לאחר שנתקל בהתנגדות חזקה ובאש מדויקת של תותחים נגד-טנקים, הגדוד המשיך בלחימה, כבש את ביר גפגפה והתקדם בציר המרכזי של סיני עד קרבת תעלת סואץ.

רום יצא לקורס שריון מתקדם של צבא ארצות הברית, והוא בוגר המחזור הראשון של המכללה לביטחון לאומי. ב-1964 מונה למפקד בית הספר לשריון ובמינוי חירום שימש מפקד חטיבה 37. בפרוץ מלחמת ששת הימים פקד לארגן מקורסי בית הספר שני גדודים לוחמים שהצטרפו לכוחות בחזית המצרית. רום עצמו פיקד על חטיבה 37, חטיבת מילואים שהורכבה מגדוד טנקי סופר שרמן, גדוד טנקים AMX-13, גדוד חרמ"ש, פלוגת סיור ויחידות חטיבתיות. החטיבה התייצבה בחזית הסורית כחלק מאוגדה 36. היא הצטוותה לתקוף את צפון השומרון באיגוף מכיוון צפון מזרח וכבשה את העיר שכם. בהמשך המלחמה צורף אליה גדוד 13 מחטיבת גולני והחטיבה השתתפה במערכה לכיבוש רמת הגולן.

לאחר המלחמה נשלח לסינגפור כראש המשלחת הצבאית הישראלית שסייעה בהקמה והסדרת הצבא המקומי. בשובו התמנה לעוזרו של ישראל טל בפרויקט פיתוח טנק המרכבה. ביוני 1972 קודם לדרגת תא"ל ומונה לראש הג"א, תפקיד בו כיהן במהלך מלחמת יום הכיפורים ועד מאי 1974.

לאחר שחרורו ניהל חברה בתחום הבנייה. אורי רום נפטר במרץ 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורי רום** בוויקישיתוף
* נפטר תא"ל במיל' אורי רום (רוזנבלום), אתר יד לשריון, מרץ 2009
* עוד פרטים על תא"ל (במיל') אורי רום ז"ל, אתר יד לשריון, 30 ביוני 2009
* הכנת החטיבה למלחמת סיני(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

| ראשי הג"א  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מרדכי נמצא-בי • ברוך ברוך • דוד רשף • אתיאל עמיחי • אלכסנדר שפיר • שמואל איל • יחזקאל פנט • אברהם בן דור • שמואל גודר • שלמה אמבר • אורי רום • איתן שמשוני (מ"מ) • יצחק זייד • אריה בירו • אהרון ורדי • אורי מנוס |

 |

| מפקדי עוצבת ראם  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שמואל גלינקא • אריה שחר • עמוס בנין • יששכר (ישכה) שדמי • אורי רום (רוזנבלום) • משה (מוסה) פלד • דן שומרון • רן שריג • יאיר נפשי • עמרם מצנע • גיורא קופל • מאיר דגן • שמואל בן שחר • בני לידור • זיו הלוי • משה קינן • דורון מיינרט • תמיר הימן • רועי אלקבץ • אבי פרסטנפלד • תומר יפרח • יואב טילן • איתי ברין • אוהד מאור • ניסים חזן • איציק אלפסי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2013029597
* VIAF: 298182612
* WorldCat (עם VIAF): 298182612

 |
**בגדי המלך** הוא מחזה מקורי מאת נסים אלוני. המחזה נכתב בשנת 1961 כסאטירה מז'אנר "מחזות המלוכה" של נסים אלוני. ניתן לפרש את המחזה כהמשך אקטואלי לאגדת הילדים "בגדי המלך החדשים" (הנס כריסטיאן אנדרסן). המחזה בנוי משלוש מערכות: סתיו, חורף, אביב, כאשר כל אחת מהן מחולקת לתמונות.

עלילה
-----

### מערכה ראשונה - סתיו

נקודת הפתיחה של המערכה הראשונה היא סופו של סיפור הילדים המקורי. בתמונה הראשונה מאזינים ראש הממשלה זום ועוזרו סזארו לצעקות הרמות של מורד הקורא: **"המלך הוא עירום!"**.

בהמשך מתברר לצופים כי ראש הממשלה עצמו שיתף פעולה עם מורד מארגון המחתרת וביקש ממנו להופיע בפומבי כשהוא צועק "המלך עירום!". 

להפתעת המלך, המורד לא נמנה עם ארגון המחתרת כפי שסבר תחילה, אלא מדובר במשורר העונה לשם הקטור אשר החליט על דעת עצמו לזעוק את האמת הפשוטה כאשר נוכח כי המלך אכן עירום. למרות הבלבול, מנצל ראש הממשלה את האירוע ומאלץ את הקטור להציג את עצמו כנציג של ארגון המחתרת. להקטור שני חברים: דמפוני ומארי איתה הוא שואף לקיים קשר רומנטי. 

בסוף הסתיו מסתבר כי מאחורי הקלעים פועלים צמד החייטים טורנו וקורבו אשר הגיעו מארץ רחוקה. צמד החייטים זוכים להערצה גדולה של העם והמלך ומטילים אימה על ראש הממשלה.

### מערכה שנייה - חורף

במערכה זו מופעל לחץ על הקטור לשאת את בת המלך, לוסי לאישה כאות מחווה של רצון טוב וחרטה. אולם הקטור דוחה זאת על הסף.

בהמשך מוזמן הקטור לתוכנית אירוח בה הוא צועק שוב "המלך הוא עירום! כולכם עירומים!" (ניתן צו לכל בעלי המשרות הגבוהות "להתלבש" בבגדי המלך).

האירוע הזה משמח מאוד את ראש הממשלה המייחל לנפילת המלך עד בוא האביב.

### מערכה שלישית - אביב

במערכה זו חלה תפנית. המלך נעשה חולה מאחר שלא לבש כסות ממשית על גופו במהלך כל ימות החורף. הקטור הוא המועמד לרשת את כס המלוכה לאחר שנשא לבסוף לאישה את בת המלך. המלוכה משנה את הקטור. הוא זונח את ערכי המוסר שלו ותום ליבו ומשתכר מהכוח שבשררה. המחזה מסתיים באופן טרגי כאשר הקטור הורג את מארי, אהובתו לשעבר כיוון שמרדה במלכותו.

שלוש המערכות מקוריינות על ידי שדר הרדיו בובו פורטונה ושתי זונות בשם מרתה וטרזה.

על הבמה
-------

* 1961 - הועלה המחזה לראשונה בהשתתפות אבנר חזקיהו בתפקיד המלך.
* 1992 - הועלה המחזה שנית בעיבוד מחודש של מיקי גורביץ' ודורי פרנס.
* 2004 - הועלה המחזה בשלישית כקופרודוקציה בתיאטראות החאן והבימה.

קישורים חיצוניים
----------------

* וידאו מלא של ההצגה בבימויו של מיכאל גורביץ', קופרודוקציה של החאן והבימה
* תוכנית ההצגה, באתר של מיכאל גורביץ'
* יומן ההפקה של נסים אלוני בשיתוף תיאטרון החאן ותיאטרון הבימה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציפי שוחט, בגדי המלך, באתר הארץ, 24 במאי 2004  
מיכאל הנדלזלץ, ללכת בלי ולהרגיש עם, באתר הארץ, 2 ביולי 2004
**ארון סמואל אולנארה** (באנגלית: **Aaron Samuel Olanare**; נולד ב-4 ביוני 1994) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בנפטצ'י באקו.

קריירת מועדונים
---------------

אולנארה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות שוטינג סטארס ודולפינס המקומיות. בשנת 2012 אולנראה חתם בוולרנגה מליגת העל הנורווגית. ב-10 ביולי 2013 אולנראה חתם בסרפסבורג 08.

ב-9 ביולי 2014 אולנראה חתם לשנתיים וחצי בגואנגג'ואו R&F מליגת העל הסינית תמורת 1.4 מיליון אירו. 10 ימים לאחר מכן, הוא ערך את הבכורה שלו בליגה בהפסד 3-2 ל ג'יאנגסו גואוקסין-סיינטי. ב-31 ביולי 2014 אולנראה הבקיע את שער הבכורה שלו בסין בניצחון 1-5 נגד ליאונינג ווהווין.

ב-17 בפברואר 2016 אולנארה הושאל לצסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית עד לסיום העונה. ב-2 במאי 2016 נפצע בברכו בגמר הגביע נגד זניט סנקט פטרבורג. למרות הפציעה, ב-28 בינואר 2017 אולנארה חתם בצסק"א לארבע וחצי עונות.

ב-22 בפברואר 2018 הושאל לאמקאר פרם עד לסיום העונה, וב-31 במרץ כבש צמד בניצחון 1-2 נגד לוקומוטיב מוסקבה.

ב-14 באוגוסט 2018 שוחרר אולנארה מצסק"א, וב-12 באוקטובר של אותה שנה חתם בבית"ר ירושלים מליגת העל. ב-27 באוקטובר פתח החלוץ בהרכב ורשם את הופעת הבכורה שלו במועדון, הוא כבש גם שער בכורה, שהיה השער היחיד בתבוסה 5-1 לבני יהודה. כעבור חודשיים בלבד ובעקבות שרשרת של הפרות משמעת מצידו, שוחרר מהקבוצה ב-13 בדצמבר 2018. ב-1 במרץ 2019 חתם בסיצ'ואן לונגפור מהליגה הסינית השנייה.

ב-19 בפברואר 2020 חתם בצ'אנגצ'ון יאטאי מהליגה הסינית השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארון אולנארה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיא בן זיו, ‏רשמית: אולנארה חתם לעונה בבית"ר ירושלים, באתר ONE‏, 12 באוקטובר 2018

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ארון אולנארה"**.
**"מסעוּדה משדרות"** הוא ביטוי סטריאוטיפי עברי־ישראלי, המשמש על פי רוב להתייחסות כלפי תושבי הפריפריה בעלי סטטוס חברתי נמוך.

מקור הביטוי
-----------

את הביטוי טבע אלכס גלעדי במאי 1993, זמן קצר לפני ההחלטה על בחירת הזכיינים לערוץ 2, הערוץ המסחרי שעמד לקום אז במקום ערוץ 2 הניסיוני. גלעדי היה המנכ"ל הראשון של אחת משלוש הזכייניות, חברת הטלוויזיה הישראלית "שידורי קשת". בריאיון ליונתן שם־אור, עורך המגזין "התקשורת", הוא נשאל (ההדגשה במקור):

> 
> ◀ **מה תשדר?**
> "מה שאתה רוצה".
> ◀ **מה שאני רוצה?**
> "טוב, לא אתה. אני עושה טלוויזיה בשביל **מסעודה כהן** משדרות, וגם", הוא מאזן במהירות, "בשביל **משה רבינוביץ'** ביב[נא]ל".
> ◀ **ומה איתי?**
> "אני לא יכול לשרת אותך. אני צריך לשרת את הממוצע".
> ◀ **מסעודה כהן היא הממוצע?**
> "המסה הגדולה של האוכלוסיה נמצאת בין רחוב שינקין ובין נתיבות. אני מוכרח לפנות אליהם, אל המסה הזאת. אבל אני אתן להם גם תרבות".
> ◀ **למסעודה משדרות?**
> "למה לא? אני אתן את זה ככה שיאהבו את זה".
> ◀ **אבל מה איתי?**
> "בשבילך אין לי פתרון. אתה תסתכל בכבלים".
> 
> 

הביטוי "מסעודה משדרות" הובלט עוד בריאיון – למשל, בשער המגזין היה נוסח ההפניה "אלכס גלעדי יעשה טלוויזיה שמסעודה תרצה לראות". "משה רבינוביץ' ביבנאל" לא נכנס לתודעה הציבורית.

התגובות כלפיו
-------------

הביטוי עורר גל של ביקורת ופרשנויות, גם על ניסוחו של גלעדי וגם על השלכות עמדה זו על שידורי הטלוויזיה המסחרית בישראל. הביקורת נגעה גם למרכיבי הביטוי וגם לשילובם יחד. הצירוף "מסעודה משדרות" נתפס כאפיון של אישה ממוצא מזרחי, מבוגרת יחסית, המתגוררת בעיירת פיתוח, לעומת מי שמעמדם גבוה יותר מבחינת ההכנסה, אבל בבירור גם ברמת ההשכלה ובביקוש לסוגות תרבות עילית. כפי שהשתמע מדברי גלעדי, מוצאה של מסעודה, מקום מגוריה ורמת ההכנסה שלה מגדירים גם את הדרישות הצרכניות והתרבותיות שלה, והיא תהיה נכונה להסתפק במוצר טלוויזיוני זול שאיכותו נמוכה.

הביקורת לא התמקדה רק בנימות הגזעניות וברוח הפטרונות המתנשאת שהשתקפה לכאורה מדבריו של גלעדי, אלא התקשרה בעיני רבים גם לאופיים של שידורי הערוץ השני בתחילת דרכו, שהתאפיינו בשעשועונים ובתוכניות אירוח דלי תקציב שערכם התרבותי היה מועט. אמירתו של גלעדי קושרה לסוג תוכניות זה, והיו שתפסו אותה כמימוש בפועל של התפיסה הפטרונית של ראשי הערוץ. גלעדי עצמו אמר לימים: "[...] צריכים לרדת למכנה המשותף הרחב ביותר של הצופים. קראתי לזה אז 'מסעודה משדרות', ו'אברמוביץ' מיבנאל'. כמובן []את אברמוביץ' מחקו מייד והשאירו רק את מסעודה [...]".

בתרבות
------

* בתכנית "הקומדי סטור" הוצגה מנקה שנקראה "מסעודה משדרות" וגילם אותה אסף אשתר.

ראו גם
------

* מבחן בוזגלו

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מסעודה משדרות** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן שם־אור, "גלעדי לתקשורת", התקשורת, מאי 1993, עמ' 24
2. ↑  אתר למנויים בלבד רמי קמחי, מסעודה משדרות, כאילו, באתר הארץ, 19 ביוני 2016
3. ↑  "אלכס של החברים", באתר מאקו, ‏14 באפריל 2023 (דקה 32:45–32:58 של השידור).
**סבכיי פיות** (שם מדעי: *Maluridae*) היא משפחת ציפורי שיר הנפוצה בעיקר באוסטרליה ובגינאה החדשה ובה עופות קטנים וצבעוניים. המשפחה מכונה גם **גדרונים אוסטרליים**. למרות שמם הם אינם קרובים למשפחת הגדרוניים מהעולם הישן וגם לא למשפחת גדרוני ניו זילנד הקדומה. הם קרוביהם הרחוקים של בני משפחת הדבשניים וכן של המשפחות ציפורי זיפים, פרדלוטיים ואכנתיזיים וכן קרובים רחוקים של משפחת הסבכיים.

ציפורים אלו מצויות במגוון בתי גידול באוסטרליה וגינאה החדשה, לרבות ביערות, יערות גשם, הרים, ערבות ומדבריות. כולם אוכלי חרקים, אחריהם הם תרים בין השיחים והענפים, הם מקננים בצמחייה סבוכה ולעיתים גוזלים שבגרו נשארים לעזור לטפל בדור הבא. סבכי הפיות הם עופות מונוגמיים. אצל כמה מינים קיימת תופעה של הזדווגויות נוספות, "צדדיות", של הזכר וגם של הנקבה. עם זאת, בני זוג שבנו קן מטפלים יחד בצאצאים.

מיון
----

* משפחה **סבכיי פיות** (Maluridae)
	+ תת-משפחה Malurinae
		- שבט Malurini
			* סוג Malurus - בו 11 מינים - בו גדרון הפיה
			* סוג Chenorhamphus - בו 2 מינים
			* סוג ומין יחיד Sipodotus wallacii
			* סוג ומין יחיד Clytomyias insignis
		- שבט Stipiturini
			* סוג Stipiturus - בו 3 מינים
	+ תת-משפחה Amytornithinae
		- * סוג Amytornis - בו 11 מינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבכיי פיות** בוויקישיתוף
* סבכיי פיות, באתר ITIS (באנגלית)
* סבכיי פיות, באתר NCBI (באנגלית)
* סבכיי פיות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* סבכיי פיות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סבכיי פיות, באתר GBIF (באנגלית)

* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558522205171

 |
**גרי ונדרמולן** (נולד ב-2 במאי 1960) הוא כדורגלן עבר אנגלי-ישראלי יהודי וכיום שחקן גולף חצי-מקצועני בישראל, אשר שיחק בעמדת החלוץ בקבוצת בית"ר ירושלים.

קריירה
------

ונדרמולן נולד וגדל בסאות'אנד שבאנגליה כבן למשפחת מהגרים מהולנד. החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער המקומית, אך לא הצליח להשתלב בקבוצת הבוגרים ועבר לוימבלדון ששיחקה אז בליגה השלישית באנגליה. לאחר מכן עבר לקבוצת הכדורגל החצי-מקצוענית של סן דייגו שבארצות הברית.

בעונת 1986/1987חיפש יושב ראש 
קבוצת בית"ר ירושלים דאז, רוני בר-און, 
חיזוק זר לקבוצה וצירף את ונדרמולן לקבוצה. עד מהרה השתלב ונדרמולן כמחליף של אבי גולדר שהיה לקראת סוף הקריירה, ושיחק לצידו של הכוכב הגדול של בית"ר בעונה זו, אלי אוחנה. ונדרמולן היווה שחקן משמעותי בעונת האליפות כששיתף פעולה עם אוחנה והבקיע שערים חשובים. בולט במיוחד צמד השערים שהבקיע נגד מכבי חיפה באותה העונה, אחד מהם בהקשתה לשערו של אבי רן. בשנים אלו דבק בו הכינוי "וונדר וומן" על ידי האוהדים.

לאחר שחרורו מהקבוצה באמצע עונת 1988/1989, עבר לשחק בקבוצות בליגות הנמוכות ובהמשך פרש מכדורגל. ונדרמולן שיחק בבית"ר 30 משחקים והבקיע 6 שערים.

חיים אישיים
-----------

לאחר פרישתו ממשחק פעיל חזר למשפחתו באנגליה ועבד בתור מורה לחינוך גופני, אך כעבור מספר שנים שב לישראל והתחתן עם אתי, אותה הכיר מימיו ככדורגלן, להם נולדו 4 ילדים.

ונדרמולן הקים ביחד עם אשתו חברה לשיפוצים ועיצוב פנים כקבלן פרטי והשתקע ברעננה.

ב-2005 החל לשחק גולף ואף התחרה על תואר אליפות ישראל בגולף לרמה השנייה מספר שנים.

תארים
-----

בית"ר ירושלים
* אליפות המדינה (1): 1986/1987

הערות שוליים
------------

1. ↑  רון עמיקם, מאיר גבאי, רוני דיאון, **אני אוהב אותך בית"ר - תולדות בית"ר ירושלים**, פרק שמיני, גרי ונדרמולן, עמוד 154, הוצאת Media41LTD
2. ↑  רון עמיקם, 17 המופלאים, באתר nrg‏, 24 באוקטובר 2008
3. ↑  יניב טוכמן, ונדרמולן מאמין שהדשא במגרש הגולף ירוק יותר, באתר nrg‏, 10 באפריל 2013
ד"ר **ג'יימס האנטר הארווי פירי** (באנגלית: **James Hunter Harvey Pirie** ‏ 10 בדצמבר 1878 - 27 בספטמבר 1965) היה רופא ובקטריולוג סקוטי. פירי הוא שנתן לחידק מסוג ליסטריה את שמו, להנצחת שמו של ג'וזף ליסטר. חצי האי פירי נקרא על שמו וכף מייבל נקרא על שם אשתו.

קריירה רפואית
-------------

פירי קיבל את תואר הדוקטור לרפואה מאוניברסיטת אדינבורו. משנת 1902 עד 1904 היה חבר במשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה בראשות ויליאם ספירס ברוס בתפקיד רופא וגאולוג. אחרי המשלחת עבד במרפאה פרטית בסקוטלנד. בשנת 1913 הצטרף לשירות הרפואי הקולוניאלי בקניה כבקטריולוג ובהמשך התמנה לסגן מנהל במכון למחקר רפואי של דרום אפריקה ביוהנסבורג, תפקיד שבו כיהן משנת 1926 עד 1941.

פירי היה פילטליסט נודע, שהתמחה בבולאות של מחוזות הקטבים. במשך שלושים ושש שנים ערך את "הפילטליסט של דרום אפריקה"
וכתב עבודות על בולי סוואזילנד והניו ריפבליק (דרום אפריקה).

פרסומים
-------

* *The voyage of the Scotia, being a record of a voyage of exploration in the Antarctic Seas* by Robert Cockburn Mossman, James Hunter Harvey Pirie, and Robert Neal Rudmose-Brown, C. Hurst London (1906)
* *Antarctic posts and stamps*, Harry Hayes, Batley, 1975.

לקריאה נוספת
------------

* Dr Harvey Pirie and the Scottish National Antarctic Expedition (1902-4). Scottish science and medicine in the Falklands and Antarctica. PMID 6340196
* James Hunter Harvey Pirie collection.
* Brief biography of his wife Mabel.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Trove: 937240

 |
**צבי בראל** ( נולד ב-1949) הוא עיתונאי, מזרחן, מרצה וחוקר. הוא משמש כפרשן עיתון הארץ לענייני המזרח התיכון, בעל טור, וחבר הנהלת מערכת העיתון.

קורות חיים
----------

למד בתיכון חדש בתל אביב במגמת מזרחנות. סיים את לימודיו לתואר ראשון בשפה וספרות ערבית ובהיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית. בשנת 1971, לאחר סיום לימודיו, החל לשמש "יועץ לענייני ערבים" בממשל הצבאי בעיר חברון. לאחר מיכן שימש כקצין מבצעים וכסגן המושל של חברון. בשנת 1977 התמנה לדובר הממשל הצבאי באזור יהודה ושומרון.

שימש ככתב לענייני מזרח ירושלים במקומון כל העיר. בשנת 1982 הצטרף לעיתון הארץ ככתב לענייני השטחים. בין השנים 1984 ו 1989 שימש ככתב העיתון בוושינגטון. עם חזרתו שימש כרכז המערכת ובהמשך שימש גם כעורך מישנה בעיתון. משנות ה-90 של המאה העשרים משמש פרשן לענייני המזרח התיכון.

בעל תואר דוקטור מהמחלקה ללימודי המזרח התיכון מאוניבסיטת בן-גוריון בנגב. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "התפתחות מושג המערב בשיח הזרם הדתי המרכזי במצרים מראשית המאה ה-19 ועד ימינו".

בשנת 2009 קיבל את פרס סוקולוב לעיתונות הכתובה, על מפעל חיים.

שימש כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון, באקדמית תל אביב יפו והיה עמית מחקר במכון טרומן באוניברסיטה העברית.

משמש כמרצה בכיר במכללה האקדמית ספיר.

ספריו
-----

* **כשמכוניות נפלו מהשמיים: מסע בין כיבושים,** הקיבוץ המאוחד,2011

ראו גם
------

* יהודה ליטני

לקריאה נוספת
------------

* **אוריה שביט על ספרו של צבי בראל כשמכוניות נפלו מהשמים: מסע בין כיבושים**, המרחב הציבוריːכתב עת לפוליטיקה וחברה, גיליון מספר 6, 2012, עמ'181

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי בראל, צבי בראל נכנס לעיראק כשרק דרכון ישראלי לגופו, באתר הארץ, 27 במאי 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי בראל, **כשמכוניות נפלו מהשמיים: מסע בין כיבושים, הקיבוץ המאוחד,2011**, הקיבוץ המאוחד, 2011
2. ↑  צבי בראל — דובר המימשל ביהודה ושומרון, מעריב, 10 בינואר 1977
3. ↑  פרסי סוקולוב לדוד ויצטום, עמרי אסנהיים, צבי בראל ויוסי מלמן, באתר ynet, 12 בנובמבר 2009
**ויליאם "ביל" לסצ'ר** (באנגלית: **William K. Lescher**) הוא קצין בדימוס בדרגת אדמירל בצי ארצות הברית, בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש המבצעים הימיים.

ביוגרפיה
--------

לסצ'ר גדל בהיילנד פארק שבאילינוי. ב-1980 הוא סיים לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית עם תואר בהנדסת מערכות והתגייס לצי. הוא סיים קורס טיס בהצטיינות והוכשר כטייס מסוקים.

שירת כטייס מסוקים בטייסת 36 ובטייסת 44 של הצי, והשתתף במשימות במזרח התיכון. הוא שימש טייס ניסוי של מסוקי סיהוק UH-60B והיה הראשון לשגר טילים מונחים ממסוק ימי של הצי.

באפריל 1998 מונה למפקד טייסת 48 של הצי, טייסת מסוקים נגד-צוללות והוביל אותה במבצע שועל המדבר לתקיפת מטרות בעיראק בדצמבר 1998 ובמבצע כוח מאוחד להפצצת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. הוא סיים את תפקידו ביולי 1999. לאחר מכן שימש סגן מפקד שולת המוקשים "USS Inchon", פיקד על טייסת 40, טייסת אנטי צוללות של הצי, ועל כנף המסוקים הימיים של הצי האטלנטי. בנוסף מילא תפקידי מטה שונים, בהם במחלקת התקציבים והתכנון של הצי ובמחלקת הצי של ארצות הברית.

בדרגות אדמירל פיקד על קבוצת התקיפה החמישית וכוח המשימה 51/59 בבחריין, שכלל את אוניית הסער האמפיבית "USS Iwo Jima", את אוניית הבסיס הצף "USS Ponce" וכוחות חיל הנחתים, ללוחמה נגד טרור בגזרת פיקוד מרכז של ארצות הברית. ב-2017 מונה לראש אגף שילוב יכולות ומשאבים במטה הצי.

במאי 2020 הועלה לדרגת אדמירל ומונה לסגן ראש המבצעים הימיים. שירת בתפקיד עד פרישתו בספטמבר 2022.

מאוקטובר 2018 ועד פרישתו לסצ'ר נשא בתואר "Old Goat", כבוגר האקדמיה הימית הוותיק ביותר שנמצא בשירות פעיל.

לסצ'ר בעל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם לסצ'ר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הצי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Passing the Decanter, the U.S. Naval Academy Way, אתר מחלקת ההגנה, 8 באוקטובר 2018
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדפדפן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מוזאיק (פירושונים).

**מוזאיק** (**NCSA Mosaic**) היה דפדפן האינטרנט הראשון בתפוצה משמעותית (מחוץ למכוני מחקר). הדפדפן פותח ללא מטרת רווח על ידי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בתמיכת המרכז הלאומי ליישומי מחשוב-על (National Center for Supercomputing Applications (NCSA)) וגרסתו הציבורית הראשונה הוכרזה באפריל 1993. הפצתו לפלטפורמות מחשב אישי כגון Windows 3.1, ממשק המשתמש האינטואיטיבי שלו והתקנתו הקלה סייעו לחשיפה הציבורית אל ה-WWW ולהתפתחות האינטרנט.

ב-1997 הופסק פיתוח הדפדפן, לאחר שדפדפנים כנטסקייפ ואינטרנט אקספלורר, ששילבו חלק מהקוד שלו, תפסו את רוב נתח השוק.

היסטוריה
--------

דפדפן האינטרנט ViolaWWW, שפותח עבור מחשבי UNIX ב-CERN, הוצגה ב-1990 לאנשי NCSA והיה ההשראה למרק אנדרסן ואריק בינה, שני עובדי המרכז, לפתח דפדפן אינטרנט אינטואטיבי. הדפדפן תוכנן עבור מערכת החלונות X. ב-1991 הבטיח הסנטור דאז, ובהמשך סגן נשיא ארצות הברית, אל גור, את מימון הפרויקט כחלק מהמשימה הלאומית לפיתוח האינטרנט.

השם "מוזאיק" נבחר כיוון ששיקף את התמיכה במגוון פרוטוקולים כגון File Transfer Protocol, Network News Transfer Protocol, גופר ו-HTTP, שהיו בשימוש כפתרונות אפשריים לפני שה-HTTP הפך לסטנדרט.

גרסה לבדיקות בטא יצאה בינואר 1993 וגרסה ציבורית ראשונה ל-UNIX הוכרזה באפריל אותה שנה. מאוחר יותר הופצו גרסאות גם לאפל מקינטוש, קומודור אמיגה ו-OpenVMS. ב-11 בנובמבר 1993 הוכרזה גרסה 1.0 למיקרוסופט ווינדוס.

ב-1994 ייסדו מנהל צוות הפיתוח של מוזאיק, מרק אנדרסן, יחד עם ג'יימס קלארק, ממייסדי סיליקון גרפיקס, את "חברת מוזאיק תקשורת" (Mosaic Communications Corporation), אשר הפכה לנטסקייפ, הדפדפן המסחרי הראשון. הפופולריות של נטסקייפ הובילה לירידה בנתח השוק של מוזאיק.

רישוי
-----

מוזאיק לא היה פרויקט קוד פתוח. הוא נמסר לשימוש חופשי של צרכנים פרטיים ללא תשלום וללא כוונת רווח. אולם רישוי קוד המקור שלו ושימושים מסחריים נמכרו לחברות.

רישיון ההפצה המסחרי שנרכש על ידי חברת .Spyglass, Inc נרכש ב-1995 תמורת חלוקת רווחים על ידי מיקרוסופט והיווה את הבסיס לדפדפנה אינטרנט אקספלורר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזאיק באתר אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
* About NCSA Mosaic אתר ncsa
* The Second International WWW Conference '94: Mosaic and the Web, ארכיון האינטרנט
* Vetter, Ronald J. (October 1994). "Mosaic and the World-Wide Web", North Dakota State University
* Michael Calore, "April 22, 1993: Mosaic Browser Lights Up Web With Color, Creativity", Wired 22 באפריל 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  What were the first WWW browsers?
**פלזמון** הוא יחידת אנרגיה של תנודות בפלזמה. הפלזמון הוא מעין חלקיק הנובע מהקוונטיזציה ("חלוקת" האנרגיה של התנודות בפלזמה לאנרגיות בדידות) של תנודות (אוסילציות) הפלזמה בדיוק כמו שהפוטונים והפונונים הם קוונטיזציה של האור ותנודות (ויברציות) מכניות, בהתאמה. לפיכך, פלזמונים הם תנודות שיתופיות של צפיפות גז האלקטרונים החופשי, לדוגמה, בתדרים אופטיים. פלזמונים יכולים להיצמד עם פוטון וליצור מעין חלקיק נוסף הנקרא פלזמה פולריטון.

הסבר פשטני
----------

פלזמונים ניתנים לתיאור כתנודות (אוסילציות) של צפיפות האלקטרונים החופשיים ביחס לסריג של יונים חיוביים קבועים במתכת. כדי להמחיש את תנודות הפלזמה, ניתן לדמיין קוביית מתכת הממוקמת בשדה חשמלי חיצוני בכיוון ימין. אלקטרונים יעברו לצד שמאל (תוך חשיפת יונים חיוביים בצד ימין) עד אשר הם יבטלו את השדה בתוך המתכת. כעת אם נפסיק (נכבה) השדה החשמלי החיצוני, האלקטרונים ינועו באופן כללי ימינה, כי הם נמשכים אל היונים החיוביים אשר נשארו חשופים בצד ימין, וגם דוחים זה את זה. אך צפיפות האלקטרונים אינה אחידה, והאלקטרונים דוחים זה את זה יותר ככל שצפיפותם גבוהה יותר. כתוצאה משילוב אפקטים אלה, תנועת האלקטרונים מתאפיינת בתנודות ימינה ושמאלה בתדירות אופיינית למתכת הנקראת **תדירות הפלזמה**, ובעוצמה יורדת עם הזמן, עד להגעה למצב יציב בו צפיפות האלקטרונים אחידה בתוך הסריג. פלזמונים הם החלקיקים הקוונטיים המקושרים לסוג זה של תנודות.

לפלזמונים יש תפקיד בכל הקשור לתכונות האופטיות של מתכות. אור בתדירות הקטנה מתדר הפלזמה מוחזר, מפני שהאלקטרונים במתכת מגיבים לשדה החשמלי של האור בתנועה, ובכך מנטרלים אותו. לעומת זאת, אור בתדירות הגבוהה מתדירות הפלזמה עובר דרך פלזמת האלקטרונים ללא הפרעה, מפני שהאלקטרונים אינם יכולים להגיב מספיק מהר לפני שכיוון השדה מתחלף. ברוב המתכות, תדירות הפלזמה היא בתחום האולטרה סגול, ולכן הם מבריקים (רפלקטיביים, בעלי החזרה גבוהה) בתחום הנראה.

בכמה מתכות, כגון נחושת וזהב, יש הבדלים בין רמות אנרגיה המתאימות לאור בתחום הנראה, ולכן תדרים מסוימים נבלעים בחומר (גורמים למעברי רמות של אלקטרונים) ואינם מוחזרים כמו התדרים האחרים, ובכך נוצר "צבע" אופייני למתכת.

במוליכים למחצה, תדירות הפלזמה של אלקטרון הערכיות היא בדרך כלל באולטרה סגול הרחוק, ולכן גם הם רפלקטיביים לאור נראה.

ראו גם
------

* פונון
* ננושל
* פלזמה
* ננו חלקיקי זהב
* פלסמופור

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553322305171
* BnF: cb121598272 (data)
* GND: 4174845-1
* LCCN: sh85103101
* NKC: ph921696
* SUDOC: 030118018

 |
**קרב שרלרואה** (בצרפתית: **Bataille de Charleroi**) היה קרב שהתחולל ב-21 באוגוסט 1914 בין צבא הקיסרות הגרמנית לצבא צרפת בסמוך לעיר שרלרואה שבבלגיה כחלק מהמערכה על הגבולות בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. במהלך הקרב תכננו הצרפתים לפתוח במתקפה על נהר הסמבר, אולם הגרמנים פתחו במתקפה משלהם וניצחו בקרב.

ב-20 באוגוסט החלה הארמייה החמישית הצרפתית בפיקודו של הגנרל שארל לנרזאק להתרכז בחזית של 40 ק"מ לאורך נהר הסמבר, כאשר מרכזה של הארמייה היה בשרלרואה ושוליה המזרחיים באזור המבצר הבלגי בנאמור. לשמאלה של הארמייה ניצב קורפוס הפרשים של הגנרל סורדה, אשר קישר בין הארמייה לבין חיל המשלוח הבריטי שבמונס. הארמייה של לנרזאק, בת 15 האוגדות, שנחלשה בעקבות העברה של חיילים ממנה לחבל לורן, עמדה מול 18 האוגדות של הארמייה השנייה הגרמנית בפיקודו של קרל פון בילוב ושל הארמייה השלישית בפיקודו של מקס פון האוזן אשר נעו בכיוון דרום-מזרח.

אף שלנרזאק ידע כי נסיגה תהיה הכרחית עוד מתחילת המלחמה, ואף שהתריע נגד הסכנה של מעבר מהיר של הגרמנים דרך בלגיה, האמין רמטכ"ל הצבא הצרפתי, ז'וזף ז'ופר, שצרפת צריכה לפעול לפי תוכנית 17, ללא קשר למתרחש בבלגיה, ולכן התעלם מהתרעותיו של לנרזאק והורה לו לתקוף על גדות הסמבר. אולם, בטרם פעל לנרזאק בבוקר 21 באוגוסט, פתחה הארמייה השנייה הגרמנית בקרב שרלרואה, בהקימה ראשי גשר על הנהר, אשר הצרפתים נעדרי הארטילריה לא יכלו לסכל. בילוב תקף שוב ב-22 באוגוסט עם שלושה גייסות את חזיתה של הארמייה החמישית הצרפתית. הלחימה נמשכה עד 23 באוגוסט, עת המרכז הצרפתי בשרלרואה החל לקרוס.

באותו הזמן חצתה הארמייה השלישית הגרמנית את נהר המז ופתחה במתקפה נגד הימין הצרפתי, שהוחזק בידי הקורפוס הצרפתי ה-1 בפיקודו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה. מתקפת הארמייה השלישית איימה לנתק את קו הנסיגה של לנרזאק, אולם הכוח בפיקוד ד'אספרה עצר את ההתקדמות הגרמנית במתקפת נגד מוצלחת. אולם, עם פינויה של נאמור והידיעות בנוגע לנסיגתה של הארמייה הרביעית הצרפתית מן הארדנים, הורה לנרזאק על נסיגה פן יכותר וינותק מיתר הצבא הצרפתי.

ייתכן שנסיגתו של לנרזאק לאחר קרב שרלרואה הצילה את הצבא הצרפתי מתבוסה מכרעת, שכן היא מנעה את האיגוף המיוחל לפי תוכנית שליפן הגרמנית. לאחר לחימה הגנתית נוספת בקרב סן קנטן, הוסגו הצרפתים למרחק של קילומטרים ספורים מפריז, אלא שקו הלחימה הצרפתי נשמר, אף במחיר הקריירה של לנרזאק, שהוחלף לאחר מכן.

קישורים חיצוניים www.firstworldwar.com/battles/charleroi.htm
------------------------------------------------------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב שרלרואה** בוויקישיתוף

| המערכה על הגבולות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| קרב מילוז • קרב האלן • קרב לורן • קרב הארדנים • קרב שרלרואה • קרב מונס • קרב גראן קורונה • קרב לה קאטו |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007568231105171
* LCCN: sh2013000917
* NKC: ph867510

 |
**רות פתיר** (נולדה ב-1984 בניו-יורק) היא אמנית וידאו, ניו-מדיה ומיצג ישראלית. עבודותיה הוצגו, בין היתר, במרכז לאמנות עכשווית CCA בתל אביב, במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MOMA), במוזיאון פתח תקווה לאמנות, בקולנוע אונטולוגי פילם ארקיבס, בגלריה העירונית קו 16 והקולקטיב פלוקס פקטורי בניו יורק.

פתיר תייצג את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה שתיערך ב-2024, שם תציג את הפרויקט Motherland.

לצד עבודתה כאמנית היא מרצה במחלקה לאמנויות המסך ותוכנית התואר השני באמנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, וכן במחלקה לאמנות במכללת שנקר ובמחלקה לקולנוע וטלוויזיה במכללת ספיר.

הביאנלה לאמנות ונציה 2024
-------------------------

פתיר נבחרה לייצג את ישראל בביאנלה ה־60 לאמנות בוונציה שתיפתח באפריל 2024. הפרויקט Motherland שאותו תציג פתיר עוסק בפריון ובפוריות. הביתן הישראלי בביאנלה יהפוך למעין ״ביתן פריון ופוריות״. יוצגו בו עבודות וידאו חדשות בכשלושה מרחבים שונים, תחת אוצרותן של מירה לפידות, האוצרת הראשית של מוזיאון תל אביב לאמנות, ותמר מרגלית, אוצרת המרכז לאמנות עכשווית CCA בתל אביב.

ועדת השיפוט שבחרה בה ציינה ועדת השיפוט שבחרה בה ציינה, בין היתר, כי "בשנים האחרונות פיתחה פתיר גוף עבודות מרשים וייחודי הנע בין האישי לקולקטיבי, הקומי והמרגש. הפרויקט לביאנלה ממשיך את השפה הייחודית אותה פיתחה, מבוססת על וידאו וטכנולוגיות תלת מימד. סוגיית הפריון היא אישית, לאומית ואוניברסלית, והפרויקט נוגע בפריון בהיפוך והחיבורים בין העתיק הקדם־לאומי והתקופות הקדומות לבין הזמן הזה."

תערוכות יחיד נבחרות
-------------------

* 2018 ― "מכתב אהבה לרות", גלריית המדרשה הירקון 19, תל אביב. אוצר: בועז ארד
* 2021 ― "MOTHERHOOD", מרכז אוצרות ציריך. אוצרת: מעין שלף
* 2022 ― "אבא שלי בענן", המרכז לאמנות עכשווית CCA בתל אביב. אוצרת: תמר מרגלית
* 2023 — "SLEEPERS" - פסטיבל הסרטים בירושלים.

השכלה
-----

* 2011 ― תואר ראשון בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
* 2015 ― תואר שני באמנות פלסטית מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של רות פתיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  רות פתיר, באתר ארטפורט
2. ↑  רות פתיר, באתר בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
3. ↑  חגית פלג רותם, רות פתיר תייצג את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה 2024, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2023-09-06
4. ↑  אתר למנויים בלבד נעמה ריבה, האמנית רות פתיר תייצג את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2023
5. ↑  מכתבי אהבה לרות, באתר מכללת בית ברל
6. ↑  רות פתיר: אבא שלי בענן, באתר CCA Tel Aviv-Yafo
גור צ'יוואווה
**גור כלבים** הוא כלב צעיר. גורי כלבים בגודל ממוצע שוקלים בדרך כלל בין 0.45 ל-1.4 ק"ג, בעוד גורים גדולים יותר שוקלים בין 6.8 ל-10 ק"ג. כל הגורים הבריאים גדלים מהר לאחר לידתם. צבע פרוותו של הגור יכול להשתנות עם גדילתו. גור כלבים זה הכי מתוק בעולם במיוחד תישה

התפתחות
-------

### תזונה

גורים יונקים
גור נולד אחרי 62 ימי הריון בממוצע, מכוסה בשפיר אשר ננגס ונאכל על ידי אימו. גורים מתחילים לינוק מיד לאחר שנולדו. אם מספר הגורים שנולדו בלידה עולה על שישה, ובמיוחד אם אחד מהם חלש, ייתכן שהגורים החלשים לא יזכו לתזונה ראויה ולתשומת לב מאמם.

כאשר הגורים מגיעים לגיל חודש הם נגמלים בהדרגה מחלב אמם ומתחילים לאכול מזון מוצק. לעיתים האם מקיאה מזון מעוכל חלקית על מנת שגוריה יאכלו אותו ולעיתים היא נותנת להם לאכול ממזונה. בדרך כלל האם אינה מרשה לגוריה לינוק אחרי גיל זה, אך היא עשויה להרשות זאת מפעם לפעם.

### חברה

כלבה וגוריה נחים לאחר הנקה
גורים מבלים את מרבית זמנם בשינה ובאכילה. הם חיות חברתיות מאוד והם מבלים את מרבית שעות ערותם בתקשורת עם אמם ואחיהם. הם נערמים לערמה אחת יחד עם שאר הגורים שנולדו באותה לידה, ונכנסים למצוקה אם הם מופרדים משאר הגורים, אפילו למרחק קצר.

### חושים

גורי גולדן רטריבר
גורים נולדים עם חוש ריח מלא ושמיש, אך אינם יכולים לפקוח את עיניהם. במהלך השבועיים הראשונים לחייו, מתפתחים חושיו של הגור בצורה מואצת. בשלב זה חוש הריח הוא החוש המרכזי והוא משמש כדי למצוא את פטמות האם וכדי למצוא את מיקומם של שאר הגורים אם הופרדו מהם.

הגורים פוקחים את עיניהם כ-9 עד 12 ימים לאחר הלידה. בהתחלה הרשתית שלהם אינה מפותחת וראייתם דלה.

גורים אינם יכולים לשמוע היטב ככלבים בוגרים. למעשה, אוזני הגורים נשארות אטומות עד ליום ה-13 עד ה-17 לחייהם, כשהם מתחילים להגיב יותר לצלילים. כשהגורים בני שבועיים עד 4 שבועות הם מתחילים לנהום, לנשוך, לכשכש בזנבם ולנבוח.

### תנועה

גור משחק בחבל
גורים מתפתחים במהרה במהלך שלושת חודשיהם הראשונים, במיוחד לאחר שעיניהם ואוזניהם נפתחות והם אינם תלויים עוד לחלוטין באמם. הקואורדינציה והכוח של הגורים גדלים, והם מתחילים לחקור את העולם שמחוץ ל"קנם". הם משחקים במשחקי היאבקות, מרדף, שליטה ו"גרירה למלחמה".

קטיעת זנבות וגזיזת ציפורניים
----------------------------

בתרבויות מסוימות מקובל לקטוע את הזנב של גזעים מסוימים, בחלקם חלק קטן ובחלקם כמעט לגמרי. העיסוק בקטיעת זנבות החל כאמצעי למניעת פציעות בקרב כלבים שעבדו בסביבה שבה היה סיכון גבוה לפציעה בזנב. בנוסף, חלק מהמגדלים מעדיפים להסיר את ציפורניהם של כלביהם כדי למנוע פציעות הנגרמות מגירוד, או במקרה של גזיזת ציפורניים, צמיחה פנימה וקריעת אצבעות.

מספר מדינות אוסרות על קטיעת זנבות למטרות יופי. קטיעת הזנבות והסרת הציפורניים מבוצעות לרוב בימים הראשונים לאחר הלידה על ידי וטרינר או על ידי מגדל מומחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גור כלבים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550909205171
* GND: 4507272-3
* LCCN: sh85109152
* NARA: 10642531
* NDL: 01183754
* NKC: ph1018908

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אברהם רונן** (קאושנסקי) (2 באפריל 1929 – 4 ביוני 2014) היה חוקר ומבקר אמנות ישראלי, פרופסור לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב ודקאן הפקולטה לאמנויות בה.

ביוגרפיה
--------

רונן נולד בשנת 1929 במושבה ראשון לציון, בן ליצחק ושרה קאושנסקי מטיגינה (בנדרי; כיום במולדובה). בשנת 1948 התגייס לפלמ"ח והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות. לאחר מכן הצטרף לקיבוץ ארז. בשנת 1949 עזב את הקיבוץ ועבר לירושלים, שם למד באוניברסיטה העברית פילוסופיה והיסטוריה כללית, תוך כדי עבודה במשרד מבקר המדינה והוראת תולדות האמנות בבית הספר לאמנות בצלאל.

בשנים 1958–1959 למד תולדות האמנות באוניברסיטת פירנצה. בשנים 1957–1963 כיהן כמנהל ארכיון בית הנכות בצלאל בירושלים. בשנים 1963–1967 היה הנספח לתרבות בשגרירות ישראל ברומא. באותה תקופה השלים את לימודיו בתולדות האמנות וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת רומא.

בשנים 1964–1976 היה הממונה לענייני אמנות של הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה.

בשנת 1968 הצטרף לסגל החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב כמרצה. ב-1971 הועלה לדרגת מרצה בכיר, וביולי 1978 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנים 1972–1976 כיהן כראש החוג לתולדות האמנות. בשנים 1980–1983 כיהן כדקאן הפקולטה לאמנויות, ולאחר מכן שהה סמסטר אחד במכון למחקר מתקדם שליד אוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית.

בשנת 1997 פרש כפרופסור אמריטוס.
נפטר ב-2014 ותרם את גופתו למדע.

פעילויות נוספות
---------------

* החל משנת 1978 היה חבר באקדמיה פטררקה, בארצו, איטליה.
* משנת 1976 חבר במועצת המנהלים של מוזיאון תל אביב, בוועדה לרכישות ותערוכות.
* ארבע פעמים שימש יושב ראש בוועדות למתן פרס ישראל לאמנים והיסטוריונים של האמנות.
* באוקטובר 2013 אצר תערוכה וכתב קטלוג לתערוכה רטרוספקטיבית של האמנית רות צרפתי, במוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית.

כתיבתו
------

* רונן כתב את כל הערכים שנושאם אמנות ואדריכלות באנציקלופדיה העברית בין השנים 1957–1963.
* כתב מאמרי ביקורת אמנות בעיתון "הארץ".
* פרסם מאמרים וביקורת ספרי אמנות בחשובי העיתונים המקצועיים מחוץ לישראל, כגון Kunst Chronik.
* פרסם את הספר: אברהם אופק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1989.
* פרסם את המאמר: ציורי הקיר בכפר אוריה, מועצה אזורית מטה יהודה, ירושלים, 1971. נכתב על יצירתו של הצייר אברהם אופק.

חייו הפרטיים
------------

בשנת 1954 נישא לשרה גרינשטיין ונולדו לו שני בנים, יובל ואיתמר. שרה נפטרה בשנת 1977, וב-1979 נישא בשנית לחיה מולד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם רונן, באתר הפלמ"ח
* פרופ' אברהם רונן דיקאן הפקולטה לאמנות בת"א, דבר, 6 באוגוסט 1980
* 'הגדה של פסח' מצוירת בידי יעקב וכסלר, בבלוג "עונג שבת" של דוד אסף
* אברהם רונן (1929-2014), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  העלאות ומינויים בסגל האוניברסיטה של ת"א, מעריב, 13 באוגוסט 1969
2. ↑  הודעה על פטירתו של פרופ' אברהם רונן, הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, אוניברסיטת תל אביב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302884005171

 |
**יוליה אגי** (בנורווגית: Julie Ege; ‏12 בנובמבר 1943 - 29 באפריל 2008) הייתה שחקנית נורווגית.

ביוגרפיה
--------

אגי נולדה בעיר סאנדנס שבמערב נורווגיה, בגיל חמש עשרה החלה לדגמן.

ב-1962 הגיעה למקום השני במיס נורווגיה והשתתפה בתחרות מיס תבל.

ב-1967 עברה לאנגליה על מנת לעבוד כאו פר ולרכוש ידע בשפה האנגלית ולמדה שם גם בבית ספר לשפות.

הופעתה הקולנועית הראשונה הייתה בסרט הנורווגי דל התקציב "Stompa til sjøs" (סטומפה בים) ובסרט הבריטי "שוד" כדיילת. היא הופיעה על שער מגזין פנטהאוז מה שהוביל לקבלת תפקידה בסרט בשרות הוד מלכותה כהלן, הנערה הסקנדינבית. לאחר מכן שיחקה בסרט ההרפתקאות "Creatures the World Forgot", בסרט "Every Home Should Have One" לצד ג'ודי קורנוול ובסרט האימה אודות הרוזן דרקולה "האגדה של שבעת הערפדים הזהובים".

ב-1971 שיחקה בסרט קומי העוסק בשבעת החטאים בנצרות בחלקו של הסרט המדבר על חטא הגרגרנות. ב-1973 גילמה את אשתו של לסלי פיליפס בסרט "לא עכשיו, דרלינג" המבוסס על פארסה בעלת אותו שם. ב-1974 שיחקה בסרט "Craze" עם ג'ק פאלאנס.

ב-2002 פרסמה את ספרה האוטוביוגרפי "עירומה" בו חשפה בין היתר פרטים על הקריירה שלה.

היא נישאה פעמים במהלך שנות השישים ונולדו לה שתי בנות, בנוסף, היא ניהלה תקופה מערכת יחסים עם הסופר הנורווגי אנדרס ביי.

היא למדה היסטוריה ואנגלית באוניברסיטת אוסלו וב-1998 הוכשרה כאחות מוסמכת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוליה אגי** בוויקישיתוף

* יוליה אגי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יוליה אגי, באתר AllMovie (באנגלית)
* יוליה אגי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* יוליה אגי, באתר ספוטיפיי
* Niels Petter Solberg, Julie Ege, **Norsk biografisk leksikon**, 2014-09-28

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 98041857
* BNE: XX913933
* BnF: cb140401135 (data)
* GND: 1281978108
* ISNI: 0000 0003 6315 3699
* LCCN: no2016140190
* VIAF: 226358788
* WorldCat: lccn-no2016140190

 |