recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שרביט היושר והרחמים** (באנגלית: **the Rod of Equity and Mercy**) או **שרביט היונה** (**Sceptre with the Dove** או **the Rod with the Dove**) הוא שרביט המהווה חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת.

היסטוריה ושימושים
-----------------

השרביט הוכן עבור הכתרתו של המלך צ'ארלס השני בשנת 1661. השרביט הוא שרביט זהב ואבנים יקרות שבראשו גלובוס ועליו צלב שבראשו יונה המצופה אמייל. היונה מסמלת את רוח הקודש, והשרביט את הסמכות הרוחנית של המונרך. 

במהלך טקס ההכתרה, יורש העצר יושב על כיסא ההכתרה כשבידו הימנית שרביט אדוארד הקדוש (המסמל את הסמכות הארצית של המונרך) ובידו השמאלי שרביט היושר והרחמים (הסמכות הרוחנית) בעת שהארכיבישוף מקנטרברי מכתיר את יורש העצר עם כתר אדוארד הקדוש.

השרביט מוצג בבית התכשיטים שבמצודת לונדון.

| תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת |
| --- |
| כתרים | כתר אדוארד הקדוש • כתר האימפריה הממלכתי • הכתר האימפריאלי של הודו • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הרביעי • כתר סקוטלנד • כתר מרי ממודנה • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון • כתר פרידריק, נסיך ויילס • כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי • כתר המלכה אדלייד • כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה • כתר המלכה אלכסנדרה • כתר ג'ורג', נסיך ויילס • כתר המלכה מרי • כתר המלכה אליזבת • כתר צ'ארלס, נסיך ויילס |  |
| שרביטים | שרביט אדוארד הקדוש • שרביט היושר והרחמים • שרביט סקוטלנד |
| חרבות | חרב המתת • חרב הרחמים • חרב סקוטלנד |
| אחרים | אבן הגורל • סמל מסדר פטריק הקדוש • אודם הנסיך השחור • גלובוס הריבון |
**אצטדיון הרנן רמירס וייגאס** (בספרדית: **Estadio Hernan Ramírez Villegas**) הוא אצטדיון כדורגל, הממוקדם בעיר פריירה, בירתו של מחוז ריסרלדה שבקולומביה ומשמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת דפורטיבו פריירה. תכולת האצטדיון היא 30,297. האצטדיון תוכנן ועוצב על ידי הארכיטקט, הרנן רמירס וייגאס והמעצב, גיירמו גונסלס סולטה ופתיחתו הרשמית הייתה בשנת 1971. ב-1 וב-2 במאי 1971 נערך טקס הפתיחה לטורניר מיוחד שבו השתתפו דפורטיבו פריירה, אונסה קלדס, ספורטינג קריסטל ואמלק. משחק הפתיחה הסתיים בתיקו 2-2 בין דפורטיבו פריירה וספורטינג קריסטל.

בשנת 2008 בחרה פיפ"א את קולומביה כמדינה שתארח את גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2011 ומאחר ופריירה נבחרת להיות אחת משמונה הערים המארחות, היה עליה לשפץ את האצטדיון שלא עמד בקריטריונים. ראש העיר, ישראל לונדוניו, עמד בראש הקבוצה שהחלה את השינוי והשיפוץ הכמעט מוחלט שעבר האצטדיון ושעלותו הייתה 17,200,000 דולר.

בין האירועים שנערכו באצטדיון היו הסודאמריקנו 1987, הקופה אמריקה 2001, קופה ליברטדורס 2002, הסודאמריקנו 2005, המונדיאליטו 2011, קופה סודאמריקנה 2014 והטורניר הקדם אולימפי של דרום אמריקה ב-2020.

גלריה
-----

* מבט מתוך האצטדיוןמבט מתוך האצטדיון
* האצטדיון ממבט עלהאצטדיון ממבט על

קישורים חיצוניים
----------------
**שרבובוניים** (שם מדעי: Leiognathidae) היא משפחת דגים שוכני ים מתת-סדרת דמויי-דקר שבסדרת הדקראים. הם חיים בימים רדודים במי האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט, אף שכמה מינים היגרו לים התיכון ומהווים דגי מאכל, מהם יוצרים את המנה bagoong.

מאפיינים
--------

אלו דגים קטנים בעלי גוף מוגבה ודק וצבעם כחול כסוף. יש להם עיניים מגודלות ופיות קטנים המשמשים ללקיטת חסרי חוליות קטנים. הסנפיר הגבי מעוטר בקוצי סנפיר היוצרים מפרש עד לזנב וגם סנפיר השת בעל קוצי סנפיר דומים. אורכם עד 28 ס"מ. בתוך גרונם יש להם איברים זוהרים בתוך גרונם המאירים בידי חיידקים מיוחדים החיים שם.

מיון
----

* משפחה **שרבובוניים** (Leiognathidae)
	+ סוג ומין יחיד שַׁרְבּוּבוֹן מְקֻוְקָו (*Aurigequula fasciata*)
	+ סוג *Equulites*
	+ סוג *Eubleekeria*
	+ סוג *Gazza*
	+ סוג *Karalla*
	+ סוג *Leiognathus*
	+ סוג *Nuchequula*
	+ סוג *Photolateralis*
	+ סוג *Photopectoralis*
	+ סוג *Secutor*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרבובוניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* שרבובוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551314305171

 |
**איילול ג'נסן** (בטורקית: **Eylül Cansın**) הייתה צעירה טרנסג'נדרית שהתאבדה ב-5 בינואר 2015 והיא בת 23. ג'נסן קפצה אל מותה מגשר הבוספורוס באיסטנבול, טורקיה, למרות ניסיונות המשטרה לעצור אותה. מעט לפני מותה היא פרסמה סרטון התאבדות בטורקית בעמוד הפייסבוק שלה.

חייה
----

איילול ג'נסן נולדה ב-1992, והייתה עובדת מין עד מותה, זמן קצר לפני יום הולדתה ה-24. היא הובאה למנוחות באיסטנבול.

תוכן סרטון ההתאבדות
-------------------

בסרטון ההתאבדות שלה, ג'נסן פותחת באומרה כי: "היום הוא יומי היפה ביותר. אני כל-כך שמחה. היום הולך להיות עוד יום יפה בשבילי", היא ממשיכה ומסבירה כי הותקפה פיזית יום לפני התאבדותה על ידי מי שהחשיבה לחבריה וכי היא הרגישה שלא היו לה חברים. ג'נסן ביטאה את הקושי בחיים של טרנסג'נדרית ובייחוד הקושי באפשרות למצוא עבודה, על-אף הרצון בזה, שכן התעללו בה. ג'נסן הוסיפה בווידאו פנייה אישית לאימה בה היא מבקשת ממנה לטפל בכלבת המחמד שלה, אומרת בדמעות "אני יודעת שתדאגי לה... בבקשה תחשבי עליי בכל פעם שתסתכלי עליה."

בעקבות מותה
-----------

### הפגנות בטורקיה

בעקבות מותה של ג'נסן, התקיימו כמה הפגנות (באיסטנבול, אנקרה, איזמיר ואיזמיט) תחת הטענה כי מותה היה רצח חברתי. ההפגנות העלו מודעות לאלימות משטרתית ואלימות כנופיות כלפי עובדות מין טרנסיות. הן גם העלו נושאים חברתיים כמו אחוזי התעסוקה הנמוכים של אזרחים טרנסג'נדרים. זנות היא חוקית בטורקיה, ועובדות מין (בכללן נשים טרנסג'נדריות רבות) עומדות כקבוצה ברמת סיכון גבוהה למחלות מין ואלימות משטרתית בשל מיעוט זכויות המגינות על עובדות מין.

### בתקשורת

ברשתות החברתיות התעורר זעם רב על התאבדותה של ג'נסן ועוד הד לגבי שוויון זכויות ללהט"ב. נכתבה התייחסות מצד ההתאגדות הפסיכולוגית הטורקית לפיה התאבדות של אנשים או נשים טרנסג'נדרים היא תופעה חברתית ומושפעת מקושי השתלבות של טרנסג'נדרים בחברה. בהתייחסות גם עולה דאגה שהתאבדותה של ג'נסן יצית עוד התאבדויות בקרב נוער להט"בי בטורקיה. לטענתם, יש להימנע מהסברים מפורטים של המוות, שכן הוא יכול להפוך מודל לחיקוי למתבגרים וצעירים בעלי נטייה דיכאונית ואבדנית, ועל-פני זאת מקדמים חשיפה לאפשרויות שונות של תמיכה וטיפול.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Busey, Kelli, Turkish transgender woman commits suicide "I could not, did not allow !", Planet Transgender, ‏5.1.2015
2. ↑  Trans Woman Ends her Life in Istanbul: I couldn't, They didn't let me, LGBTI News Turkey
3. ↑  Eylul Cansin Commemorated: Trans Suicides are Political, Kaos GL, ‏8/1/2015
4. ↑  Psychologists Association LGBTI Suicides are Always a Social Phenomenon, LGBTI News Turkey
**אצטדיון חימקי החדשה** (ברוסית: «**Но́вые Хи́мки**») הוא אצטדיון כדורגל שנמצא בעיר חימקי, מחוז מוסקבה. 

בשנת 1999, מתחם הספורט כלל מגרש הוקי, מגרש כדורגל וקטרגל. לאחר שיפוצים בשנת 2002 המתחם הפך לאצטדיון כדורגל. בשטח המתחם ישנם שני מגרשים מלאכותיים עם חימום ויציעים מקורים. בשנת 2007, לאחר שיפוץ נוסף שבוצע במימון ממשלת רוסיה, נחנך מגרש אימונים חדש על ידי דמיטרי מדבדב, שהיה אז סגן ראש ממשלת רוסיה. המתחם משמש את בית הספר לספורט של חימקי, בו לומדים למעלה מאלף ילדים. נערכים טורנירי כדורגל חובבים. המתחם הוכר פעמיים כמתקן הספורט הטוב ביותר בפרברי מוסקבה. 

מתחם הספורט "חימקי החדשה" יחד עם האצטדיונים "ארנה חימקי" ו"רודינה" ומרכז הכדורסל "חימקי" מהווים חלק מחברת "ארנה חימקי", חברה של ממשלת מחוז מוסקבה האחראית לניהול מתחמי הספורט של העיר חימקי.

מאפיינים
--------

* קיבולת - 3,066 מושבים.
* ממדי מגרש: 102×66 מ'.
* כיסוי דשא מלאכותי.
* תאורה - 1219 Lux
* יציעים מקורים

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון חימקי החדשה
* העמוד הרשמי של האצטדיון באתר "AU Arena Khimki"
* האצטדיון באתר הרשמי של חימקי
* האצטדיון (אורכב 06.07.2017 בארכיון Wayback Machine) באתר allstadiums.ru
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "שינגטאי".

**שינגטי** (ערבית **شنقيط** - "שנקיט") היא עיירה קטנה מבוצרת (קסר) שהייתה למרכז סחר ודת אסלאמי בימי הביניים. העיירה שוכנת ברמת אדראר מזרחית לעיר אטאר (أطار) בצפונה של מאוריטניה. בעבר התגוררו בה כ-20,000, אך כיום היא ביתם של כ-1,500 תושבים העוסקים בתיירות ובחקלאות. בשנת 1996 הכריז ארגון אונסק"ו על שינגטי ועל שלוש מצודות נוספות במדינה כעל אתר מורשת עולמית.

היסטוריה
--------

העיר החדההעיר החדה
אזור שינגטי היה בעבר סוואנה רחבת ידיים והיה מיושב משך אלפי שנים. במערות סמוכות לעיר נמצאו ציורי סלע של ג'ירפות, פרות ובני אדם, על רקע צמחייה עשירה, השונה לחלוטין מנופו של מדבר סהרה כיום. 

העיר עצמה נוסדה בשנת 777, ובמאה ה-11 היא הייתה למרכז סחר של קונפדרציה של שבטים ברברים שנודעה בשם סנהאג'ה (صنهاجة). אלה התערבבו במורים. לאחר כ-200 שנות שקיעה, העיר נוסדה שוב במאה ה-13, הפעם כמרכז מבוצר בנקודת המפגש של מספר דרכי מסחר החוצות את הסהרה, שקישרו בין חופי הים התיכון מצפון לאפריקה המערבית שמדרום לסהרה. 

העיר הפכה לנקודת מעבר חשובה לעולי רגל בדרכם למכה על מנת לקיים את מצוות החג', ואט אט צברה מעמד של עיר קדושה בפני עצמה, במיוחד עבור אלה שלא היו יכולים לקיים את המצווה במלואה ולעמוד בתלאות הדרך עד לחצי האי ערב. שינגטי הפכה למרכז ללימודי האסלאם והמדע במערב אפריקה, ובין מקצועות הלימוד נכללו משפטים, אסטרונומיה, מתמטיקה ורפואה. במשך מאות שנים הייתה מאוריטניה כולה ידועה בשם "ארץ שנקיט".

שדה נפט שהתגלה לאחרונה מול חופי המדינה נקרא על שמה של העיירה בשל היותה כה חשובה ומפורסמת בעבר.

האתר
----

ספרייה בשינגטי
בתי שינגטי עשויים אבן מיובשת ולבני בוץ בגווני אדום, המכוסים בגגות שטוחים עשויים מגזעי ומענפי דקל. חלק מהבתים ערוכים סביב חצרות פנימיות ודלתותיהם של בתים עתיקים פוסלו מעצי שיטה שנעלמו מהנוף המקומי זה לא מכבר. 

המבנה הבולט בעיירה הוא מסגד יום השישי שלו מינרט מרובע ובראשו נישאים חמישה תרנים בצורת ביצי יען. מסגד זה נחשב לאחד מסמליה של מאוריטניה.

מבנים בולטים נוספים בעיירה הם המצודה אשר שימשה בעבר את הלגיון הצרפתי ומגדל מים גבוה. ברובע העתיק של שינגטי חמש סיפריות המשמשות אכסניה לכתבי יד מדעיים ולטקסטים של הקוראן. העיר הנטושה בחלקה הגדול מתמודדת עם סכנת החולות הנודדים המאיימים לכסותה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שינגטי** בוויקישיתוף
* אוצרות המדבר של מאוריטניה
* כתבי המדבר של מאוריטניה
* אודות שינגטי
* האתר בבולי מאוריטניה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mauritania today
2. ↑  כתבי המדבר של מאוריטניה

| דגל מאוריטניהדגל מאוריטניה סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית במאוריטניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הפארק הלאומי בנק ד'ארגן • המצודות העתיקות בוואדאן, בשינגטי, בתישית ובוולאתה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4473361-6

 |
**רייבן רוג'רס** (באנגלית: **Raevyn Rogers**; נולדה ב-7 בספטמבר 1996) היא אתלטית אמריקאית, סגנית אלופת העולם בריצת 800 מטר (דוחה 2019).

ביוגרפיה
--------

בתקופת לימודיה בתיכון זכתה באליפות ארצות הברית לנוער בריצת 800 מטר. היא השתתפה באליפות העולם באתלטיקה לנוער שהתקיימה בדונצק ב-2013 וזכתה במדליית ארד בריצת 800 מטר ובמדליית זהב עם נבחרת השליחות במרוץ שוודי.

בשנים 2015–2017 למדה והתאמנה באוניברסיטת אורגון. רוג'רס זכתה שלוש פעמים באליפות המכללות בריצת 800 מטר באצטדיון (2015, 2016, 2017) ופעם אחת באליפות באולם (2016). כמו כן זכתה ב-2017 עם נבחרת השליחות בריצת 4X400 מטר. על הישגיה במכללות זכתה בגביע באוורמן ב-2017. באוגוסט 2017 חתמה על חוזה מקצועני בחברת נייק.

בפברואר 2018 הייתה שותפה לשבירת שיא העולם בריצת 800X4 מטר באולם בתוצאה של 8:05.89 דקות. באליפות ארצות הברית באולם ב-2018 סיימה במקום השני לאחר אג'יי וילסון. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה במקום החמישי בתוצאה של 2:01.44 דקות. היא הייתה שותפה לזכיית ארצות הברית במדליית זהב בריצת שליחות 4X400 מטר, כשהשתתפה במקצה המוקדמות.

באליפות העולם באתלטיקה 2019 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1:58.18 שניות. באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית ארד בשיא אישי של 1:56.81 דקות. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיימה שישית בתוצאה של 1:58.26 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רייבן רוג'רס** בוויקישיתוף
* רייבן רוג'רס, ברשת החברתית טוויטר
* רייבן רוג'רס, ברשת החברתית אינסטגרם
* רייבן רוג'רס, באתר olympedia.org
* רייבן רוג'רס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* רייבן רוג'רס, באתר ליגת היהלום
* רייבן רוג'רס באתר אוניברסיטת אורגון

הערות שוליים
------------

1. ↑  רייבן רוג'רס באתר גביע באוורמן
2. ↑  Oregon's Raevyn Rogers Signs Pro Contract With Nike, ‏flotrack.org, ‏24 באוגוסט 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14378260

 |
**לאו החמישי** (בלטינית: **Leo V**; מת בפברואר 904) כיהן כאפיפיור מיולי 903 עד מותו.

ביוגרפיה
--------

לאו החמישי נולד במקום שנקרא פריאפי, ליד ארדאה. למרות שהוא היה כומר, כאשר הוא נבחר לאפיפיור לאחר מותו של האפיפיור בנדיקטוס הרביעי ביולי 903, הוא לא היה הכומר הראשי של רומא.

במהלך כהונתו הקצרה, לאו העניק לקנונים של בולוניה בולה אפיפיורית מיוחדת (epistola tuitionis), שבה הוא פטר אותם מתשלום מיסים. עם זאת, לאחר שכיהן קצת יותר מחודשיים, לאו נלכד על ידי כריסטופר, הקרדינל של סן לורנצו בדמסו והושלך לכלא. כריסטופר עצמו נבחר לאפיפיור (903-904), ולמרות שנחשב כיום לאנטי-אפיפיור, הוא נחשב עד לאחרונה לאפיפיור לגיטימי. לאחר תקופה קצרה הודח כריסטופר על ידי סרגיוס השלישי, ועל פי מקורות מסוימים, הוא כלא את האנטי-אפיפיור כריסטופר ואת לאו החמישי ולאחר זמן ציווה להוציאם להורג בחניקה. האנציקלופדיה הקתולית מכחישה את הסיפור ומכנה אותו "מפוקפק ביותר". עם זאת, בגלל היותו האפיפיור היחיד שידוע עליו שציווה על רצח של אפיפיור אחר והיותו האפיפיור היחיד שבנו הלא חוקי התמנה גם הוא לאפיפיור (יוחנן האחד עשר), נקראת הכהונה שלו "העגומה והבזויה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאו החמישי** בוויקישיתוף
* לאו החמישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**בנדיקטוס הרביעי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**סרגיוס השלישי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 100951880
* NKC: xx0025976
* VcBA: 495/45959
* VIAF: 315939337
* WorldCat: viaf-315939337

 |
**לאו הקדוש** (באיטלקית: **San Leone**) הוא קדוש נוצרי והקדוש מגן של העיירה סן לאו (San Leo) במחוז מארקה באיטליה, הנקראת על שמו.

תולדות חייו
-----------

לאו הקדוש היה ידידו של מרינוס הקדוש, והשניים היו סתתים. לפי המסורת המקובלת מקורם של השניים באי ראב בדלמטיה, כיום בקרואטיה, והם נמלטו מארץ מולדתם כדי להציל עצמם מרדיפות הקיסר דיוקלטיאנוס. הם הגיעו לרימיני באיטליה והמשיכו בעבודתם כסתתי אבן. את האבן לצורכי מלאכתם חצבו בהר טיטאנו (Monte Titano) השוכן כיום בעיר סן מרינו. לאחר מכן נפרדה דרכם של שני הקדושים, ובעוד שמרינוס התיישב בהר טיטאנו, והעניק את שמו לסן מרינו ולבירתה, התיישב לאו בהר פליצ'יאנו (Monte Feliciano) הסמוך. יחד עם קהל מאמיניו, חצב לאו את מגוריו בצוק והקים בו קפלה. הוא מת ב-1 באוגוסט 360, ויום זה היה ליום חגו.

פולחן ואגדה
-----------

גופתו של הקדוש הופקדה בסרקופג אבן, והמכסה שלו שמור בקתדרלה בעיר סן לאו, הנקראת על שמו (Cattedrale di San Leone). לפי המסורת נחשב לאו הקדוש לבישוף הראשון של מונטפלטרו (Montefeltro), שמה הקודם של סן לאו, אף שהדיוקסיה של סן מרינו-מונטפלטרו (לטינית Dioecesis Sammarinensis-Feretrana), השייכת לארכיבישופות רוונה, הוקמה רק בשנת 826. הקתדרלה בסן לאו משמשת כקתדרלת משנה בדיוקסיה יחד עם בזיליקת סן מרינו.

לפי המסורת, בשנת 1014 ניסה היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להעביר את הגופה לשפייר, אך סמוך לווגנצה שליד פרארה החלו הסוסים שהובילו את העגלה להתפרע, ואילצו את הקיסר להותיר את הגופה באתר. המקום נקרה "סן לאו די ווגנצה" (San Leo di Voghenza).

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריה של סן לאו באתר מחוז מארקה
* האתר הרשמי של הדיוקסיה של סן מרינו-מונטפלטרו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cenni storico-artistici
**שינוי הדין** הוא מצב, בו אדם עבר חטא במצב הלכתי מסוים, וכאשר נודע החטא הוא במצב בו השתנה דין העונש על חטא זה, כך שאם היה עובר על חטא זה במצב העכשווי, היה דינו שונה.

שיטת שילא
---------

משנה אותה מביא אחד מחכמי התלמוד בשם שילא, דנה בנידון של נערה המאורסה, שבאו עדים כי זינתה לאחר אירוסיה ולפני נישואיה. ההלכה קובעת כי במקרה כזה דינה מוות בסקילה. השאלה היא מה דינה אם באו עדים לאחר שנהפכה לבוגרת, שדינה בחנק אם זינתה בעודה בוגרת. הספק הוא, אם יש להעניש אותה לפי דינה בשעת העבירה, או לפי דינה בשעת קבלת העונש. לפי הגרסה העממית של אותה משנה ששנה שילא, דינה של האשה הוא בחנק, כמו דינה בשעת העונש.

למרות הגרסה העממית, הגמרא מעדיפה את גרסתו של רבי יוחנן, הגורס במשנתו של שילא כי גם אם באו עדים לאחר שבגרה, דינה בסקילה. ההכרח לכך, הוא מכיוון שישנה ברייתא הפוסקת, כי בעל המוציא שם רע על אשתו, שזינתה לאחר אירוסיה, והתגלה כי הדבר אמת, דינה בסקילה, גם אם בגרה בין האירוסין לנישואין, ומכאן שגרסתו של רבי יוחנן עדיפה.

שיטת רבי שמעון בר יוחאי
-----------------------

משנה אחרת, במסכת הוריות הדנה בחטא שנעשה בשגגה, על פי פסק שגוי של הסנהדרין. המשנה מבדילה בין דין אדם רגיל שחטא, ובין דינם של מלך וכוהן גדול, שהקרבן אותם צריכים להביא - שונה משל אדם פשוט. דינו של אדם רגיל הוא כבשה או שעירה נקבה, ואילו נשיא מביא שעיר זכר, וכוהן גדול שנמשח בשמן המשחה מביא פר להקרבה.

 ערך מורחב – **קרבן כהן משיח**  

המשנה דנה בנידון, שהמלך והכוהן גדול, חטאו לפני המינוי, ונודע להם לאחר המינוי. לפי תנא קמא, גם אז אין דינם שונה, והם מביאים קרבן כהדיוט - אדם רגיל. לעומת זאת, רבי שמעון בר יוחאי, סבור שכאשר ישנה סתירה בין שעת הקרבן לשעת החיוב, אין להם להביא כלל קרבן, משום שחיוב הקרבן תלוי הן בשעת החטא והן בשעת הידיעה, ומכיוון ששעל החטא מחייבת כבשה ושעת הידיעה מחייבת שעיר, אין לו להביא קרבן.

שיטה זו, של רבי שמעון בר יוחאי, היא השיטה היחידה המתחשבת אף בשעה שנודע החטא, אם כי למרות זאת הגמרא מעדיפה את גרסתו של רבי יוחנן בדין נערה המאורסה, שכן אף רבי שמעון שמתחשב בשעת הידיעה, מתחשב גם בשעת החטא, ואין אף דעה במשנה המתחשבת כליל בשעת ידיעת החטא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף מ"ה, עמוד ב'.
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י', עמוד א'.

| דיני נפשות ביהדות |
| --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • ייהרג ואל יעבור • לא תרצח • לא תעמוד על דם רעך • מסירות נפש • עדים זוממים • פיקוח נפש • קידוש השם |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה • שור הנסקל • דיני בני נח |
| ארבע מיתות בית דין |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |
**ולנטין טלגדי**, (בהונגרית: **Telegdi Bálint**; בודפשט, 11 בינואר 1922 - פסדינה, 8 באפריל 2006) היה פיזיקאי חלקיקים ניסיוני יהודי-הונגרי-אמריקאי, זוכה פרס וולף, פרופסור, חבר במספר אקדמיות למדעים. אחד מאנשי-המאדים (מדענים) על פי ג'רג' מרקס.

ביוגרפיה
--------

הוא ואביו (יזם ספנות) התגוררו במדינות דרום מזרח אירופה מגיל חודש. בשנים 1928–1929 חזרו לבודפשט לשנתיים, שם למד בבית הספר ולמד הונגרית. טלגדי למד בתיכון בווינה ועבר לאיטליה בשנת 1938 לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת לוזאן בשווייץ, תואר ראשון בהנדסה כימית (עבודת הדוקטורט שלו הייתה מחקר על "הזמן המת" של שפופרת מונה גייגר של גייגר-מולר) וקיבל את הדוקטורט בפיזיקה במכון הטכנולוגי של ציריך. בין השנים 1951 לבין 1976 לימד באוניברסיטת שיקגו לצדו של אנריקו פרמי. אשתו הייתה מזכירתו של לאו סילארד. בשיקגו הוא הוכיח עם מיואונים כי סימטריית ההשתקפות הימנית-שמאלית (P-symmetry) נפגעת (זה הוכח גם על ידי אחרים), אך הוא הוכיח בנוסף שאם משקפים את המערכת ומשנים את המטען לנגדי זהו סוג של "תמונת מראה" שמופיעה בטבע, הסימטריה של שיקוף מטען + שיקוף חלל (סימטריית CP) נכונה בקירוב טוב. בשני הניסויים הוא חקר את התפוררותם של המיואונים. מיואון פשוט (שלילי) תמיד פולט אלקטרונים בכיוון קוטב אחד ביחס לכיוון הסיבוב שלו, ואנטימון ( אנטי-חלקיק טעון חיובי של המיואון) פולט אלקטרונים לכיוון הקוטב השני. בין השנים 1978–1992 הוא היה פרופסור במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech). הוא קיבל את פרס וולף בשנת 1991. בשנים 1976 עד 1989, עד לפרישתו, היה פרופסור במכון הטכנולוגי של ציריך (Eidgenössische Technische Hochschule). לאחר פרישתו עבד ב-CERN.

מאמרים קשורים
-------------

* אנשי המאדים (מדענים)

לקריאה נוספת
------------

* ג'רג' מרקס:הגעתם של אנשי המאדים, מדענים הונגרים שעיצבו את ההיסטוריה של המאה ה-20 במערב, 2000

### עבודותיו

* בלינט טלגדי: הנצחת אנריקו פרמי, כתב העת "סקירת הפיזיקה", 2001/10
* ולנטין טלגדי: התוכן האינטלקטואלי של הפיזיקה הניסוית, סקירת הפיזיקה 2002/01 (במקור:*Mind over matter: The intellectual content of experimental physics*, 1990)
* ולנטין טלגדי: פרמי וסילארד, סקירת הפיזיקה 1997/3
* מאמרים נוספים באנגלית

### ספרות

* דף עם דיוקנו
* ג'רג' מרקס: ולנטין טלגדי בן 80, כתב עת "סקירת הפיזיקה" 2002/2001
* אלמר נאגי:ליום הולדתו ה-80 של אמן הקאונים והמשחקים הנייטרליים, סקירת הפיזקה 2002/2001.
* ג'רג' וסטרגומביi: הפגישות שלי עם ולנטים טלגדי, סקירת הפיזיקה 2002/2001
* מגדלנה הרגיטאי:הפיזיקאי הנע הנצחי, כתב עת "מדע הונגרי", 2006/8 (הנצחה במותו)
* ג'רג' מרקס:אגדת אנשי המאדים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולנטין טלגדי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009748134805171
* BIBSYS: 90112026
* BNE: XX1540936
* CiNii: DA02833073
* GND: 118893556
* HDS: 043531
* ISNI: 0000 0001 1934 2316
* LCCN: n88021583
* NTA: 073598208
* RERO: 02-A003891513
* SNAC: w6np26fp
* SUDOC: 070285071
* VIAF: 47559899
* WorldCat: lccn-n88021583

 |
**האפיפיור לאו השביעי** (בלטינית: **Leo VII**; מת ב-13 ביולי 939) היה האפיפיור מ-3 בינואר 936 עד מותו בשנת 939.

ביוגרפיה
--------

בחירתו של לאו השביעי לאפיפיורות הובטחה על ידי אלבריק השני מספולטו, שליט רומא באותה עת, לאחר מותו של האפיפיור יוחנן האחד עשר. אלבריק רצה לבחור את האפיפיור, כדי שהאפיפיורות תמשיך להיכנע לסמכותו. לאו היה הכומר של כנסיית סיקסטוס הקדוש ברומא, ונחשב לנזיר בנדיקטיני. הייתה לו שאיפה קטנה כלפי האפיפיורות, אבל הסכים תחת לחץ לקבל אותה.

לאו השביעי שלט שלוש שנים בלבד. רוב הבולות האפיפיוריות שלו היו מענקי פריבילגיה למנזרים, ובייחוד למנזר קלוני. לאו קרא לאודו מקלוני לתווך בין אלבריק להוגו מפרובאנס, אביו החורג של אלבריק, מלך איטליה. אודו הצליח במשא ומתן על הפסקת אש לאחר שהסדיר נישואים בין בתו של הוגו, אלדה לאלבריק. לאו השביעי מינה גם את פרידריך, הארכיבישוף של מיינץ, כמתקן בגרמניה. לאו איפשר לפרידריך לגרש יהודים שסירבו להיטבל, אך הוא לא אישר את הטבלתם הכפויה של היהודים.

ב-13 ביולי 939 מת לאו ברומא, ובמקומו נבחר לאפיפיור סטפנוס השמיני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאו השביעי** בוויקישיתוף
* לאו השביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mann, Horace.
2. ↑  *Popes Through The Ages* by Joseph Brusher S. J.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יוחנן האחד עשר** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**סטפנוס השמיני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007373390405171
* BNE: XX998140
* BnF: cb10191548t (data)
* GND: 100951902
* ISNI: 0000 0001 2121 8867
* LCCN: nb2007019947
* NKC: skuk0003702
* SUDOC: 120978903
* VcBA: 495/289193
* VIAF: 61533603
* WorldCat: lccn-nb2007019947

 |
פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. הסיבה היא היעדר נקודת מבט נייטרלית (NPOV).
אחד מסמליה של סוכנות הידיעות לאורך השנים
**שינחואה** (בסינית מפושטת: **新华通讯社**, פין-יין: **Xīnhuá tōngxùnshè**, תעתיק מדויק: **שִׂינְחְווָה טונְגְשׂוּ'נְשֶׁה**, תרגום מילולי: סוכנות הידיעות של סין החדשה) היא סוכנות הידיעות הגדולה בעולם, בבעלות חלקית של ממשלת הרפובליקה העממית של סין.

מטה הסוכנות ממוקם בעיר בייג'ינג ולה כ-220 משרדים אזוריים ברחבי העולם. כ-30,000 איש עובדים כשכירים של הסוכנות – מלבד פרילנסרים רבים העובדים בשבילה – מספר ההופך אותה לסוכנות הידיעות הגדולה בעולם. היא בעלת הפריסה הרחבה ביותר בעולם מבין כל כלי התקשורת: משרדי ועיתונאי שינחואה ממוקמים בכל מדינה בעולם. נוסף על היותה סוכנות ידיעות, משמשת שינחואה כמו"ל, ומוציאה לאור עיתונים וכתבי-עת במעל עשר שפות, ביניהן אנגלית, ספרדית, רוסית, צרפתית, גרמנית, פורטוגזית, ערבית, יפנית, הינדית ועוד. אתר האינטרנט של שינחואה מדורג במקום ה-20 בעולם בפופולריות שלו בדירוג אלקסה, מקום אחד אחרי האתר של נטפליקס, והרבה לפני כל כלי תקשורת אחר בעולם. דפי הפייסבוק של שינחואה באנגלית מגיעים ביחד למעל 160 מיליון עוקבים, מה שהופך אותה להכי פופולרית בפייסבוק, מלבד הדף הרשמי של פייסבוק עצמה. בטוויטר עוקבים אחרי שינחואה באנגלית כ-13 מיליון איש ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

שינחואה נוסדה בנובמבר 1931. היא נקראה בתחילה "סוכנות הידיעות של סין האדומה" (紅色中華通訊社‏; Hóngsè Zhōnghuá Tōngxùnshè), ובשנת 1937 ניתן לה שמה הנוכחי. היא החלה להפיץ מידע באנגלית על סין בשנת 1944.

שינחואה כיום
------------

סוכנות הידיעות שינחואה מפיצה ידיעות ותמונות הקשורות באירועים שונים המתרחשים בסין לגופי תקשורת ברחבי העולם, במספר שפות ובהן אנגלית, ספרדית, רוסית, צרפתית וערבית. בניגוד ליומון העם, עיתון רשמי של המפלגה הקומוניסטית של סין, מופיעים מאמרי מערכת ודעות באופן נדיר בדיווחי שינחואה. כסוכנות ידיעות בעלת נוכחות גלובלית, מעבירה שינחואה ידיעות מהמתרחש בעולם לתושבי סין. היא מפעילה אתרי אינטרנט במגוון שפות.

ראו גם
------

* CCTV

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שינחואה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שינחואה (בשפות מרובות)
* שינחואה, ברשת החברתית פייסבוק

* שינחואה, ברשת החברתית טוויטר

* שינחואה, ברשת החברתית אינסטגרם

* שינחואה, ברשת החברתית VK

* שינחואה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* שינחואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר שינחואה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270775605171
* BnF: cb12412367x (data)
* GND: 1084057-6
* ISNI: 0000 0004 1784 7363
* LCCN: n81023101
* NDL: 00300443
* NKC: ko2009518692
* SUDOC: 033236976
* VIAF: 151159020
* WorldCat: lccn-n81023101

 |
זיקוק לאו לאו
**לאו לאו** (בלאית: **ເຫລົ້າລາວ**) הוא המשקה הרשמי של מדינת לאוס. זהו ויסקי המופק מאורז. הלאו לאו מיוצר בייצור עצמי על ידי תושבי המקום.

תהליך הייצור
------------

תהליך ההכנה מורכב מהשלבים הבאים:

1. בישול כעשרה קילוגרם אורז, להוסיף מים עד לגובה של כשני סנטימטר מעל קו האורז והשארתו בכלי סגור כעשרה ימים.
2. הוספת כחמישה ליטר מים, והמתנה של חמישה ימים נוספים.
3. זיקוק הנוזל על ידי מזקקת אלכוהול. המנהג המקומי הוא זיקוק על ידי חבית וענף במבוק המשמש כצינור.

תהליך זה מספק כעשרה ליטרים של משקה "לאו לאו" המכיל כ-47% אלכוהול. בלאוס נהוג להאכיל חזירים בשאריות האורז הנותרות לאחר הבישול.

טעמו של הלאו לאו מתקתק ומזכיר במקצת יין אדום מתוק. צבעו של המשקה נע בין לבן ושקוף, ולרוב מאוחסן בבקבוקי פלסטיק ישנים שבעבר שימשו למים מינרליים אך כעת ממוחזרים על ידי המקומיים.

אטימולוגיה
----------

ה"לאו" הראשון נהגה בטון גבוה יותר מהשני. משמעות ה"לאו" הראשון הא אלכוהול ואילו ה"לאו" השני מתייחס לעם הלאו המקומי.

ראו גם
------

* יין אורז
* באיג'יו אורז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאו לאו** בוויקישיתוף
**קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי** (בגרמנית: **IV. SS-Panzerkorps**) היה קורפוס משורין של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-8 ביוני 1943, וכמפקדו הראשון מונה אלפרד ויננברג. הקורפוס הוקם בפואטייה שבצרפת על בסיס יחידות פיקוח שהוסבו ליחידות פאנצר. הקורפוס הועבר לחזית המזרחית, וב-30 ביוני 1944 אוחד לתוכו קורפוס הפאנצר אס אס השביעי, שכלל את דיוויזיית האס אס השלישית "טוטנקופף", ואת דיוויזיית פאנצר אס אס החמישית "ויקינג". הרברט גילה, מפקד דיוויזיית הפאנצר החמישית, מונה למפקד הקורפוס.

הקורפוס נכלל במסגרת הארמייה התשיעית, ובתחילת יולי נשלח להגנה על אזור ורשה בפולין. הקורפוס השתתף בקרבות כנגד קורפוס הטנקים ה-3 של הצבא האדום, וחיסל אותו כמעט לחלוטין. עקשנותן של יחידות האס אס, אפשרה לוורמאכט לייצב את החזית לאורך הוויסלה. באוגוסט פרץ מרד ורשה, אשר עצר את התקדמות הצבא האדום ובמקומו נאלצו הגרמנים להתמודד עם לוחמה כנגד כוחות המורדים הפולנים. הלחימה במזרח פולין נמשכה עד דצמבר.

בדצמבר כותר באזור בודפשט שבהונגריה קורפוס אס אס הררי התשיעי בפיקודו של קרל פפר-וילדנברוך, והוחלט על פתיחת מבצע קונרד במטרה לשחררו. קורפוס הפאנצר הרביעי הועבר דרומה ונכלל במסגרת הארמייה השישית שהייתה חוד החנית של המבצע. הקורפוס נכנס ללחימה בקרבת בודפשט ב-1 בינואר 1945 כנגד ארמיית הטנקים הרביעית, כשהוא זוכה להצלחות ומתקדם באופן מוצלח לשבירת האויב. התקדמות הכוח נבלמה לבסוף רק 28 ק"מ מהעיר, בהמשך החודש נעשו עוד שני ניסיונות לשבירת הצבא האדום וכיבוש בודפשט, אך למרות הצלחות נקודתיות נכשלו הכוחות הגרמנים.

אחרי כישלון מבצע קונרד הארמייה השישית נסוגה לאזור אגם בלטון והקורפוס השתתף ונתן חיפוי למתקפת אגם בלטון. אחרי כישלון המתקפה יחידות הארמייה השישית החזיקו בקווים עד המתקפה הסובייטית במבצע וינה ב-15 במרץ 1945. הקורפוס ניצל אך בקושי מכיתור תודות להתגוננות האמיצה של דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית "הוהנשטאופן". בסוף החודש נסוג הקורפוס לכיוון וינה, ונכנע לכוחות צבא ארצות הברית ב-9 במאי.

מפקדים
------

* אובר-גרופנפיהרר אלפרד ויננברג (5 באוגוסט 1943 - 23 באוקטובר 1943)
* אובר-גרופנפיהרר ולטר קריגר (23 באוקטובר 1943 - 1 ביולי 1944)
* אובר-גרופנפיהרר מתיאס קליינהייסטרקאמפ (1 ביולי 1944 - 20 ביולי 1944)
* בריגדפיהרר ניקולאוס היילמן (20 ביולי 1944 - 6 באוגוסט 1944)
* אובר-גרופנפיהרר הרברט גילה (6 באוגוסט 1944 - 8 במאי 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

* קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי באתר Axis History (באנגלית)
* קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי באתר Feldgrau.com (באנגלית)
**תומאס מוסגרב ג'וי** (באנגלית: **Thomas Musgrave Joy**‏; 9 ביולי 1812 – 7 באפריל 1866) היה צייר דיוקנאות בריטי, שצייר אישים מבית המלכות.

קורות חייו
----------

ג'וי נולד ב-9 ביולי 1812 בבוטון מונצ'לסי, שם אביו היה הכומר. הוריו, תומאס וסוזנה, לא היו מעוניינים בבחירת הקריירה שלו אך הוא הורשה לעזוב את קנט כדי ללמוד אצל סמואל דרומונד בלונדון. בשנת 1831 הציג בהאקדמיה המלכותית לאמנויות.

גלריות מקמנוס בדנדי מציגות עדיין את היצירה המשמעותית של ג'וי – הדיוקן של גרייס דרלינג ואת אביה ויליאם, שהפכו לגיבורים ויקטוריאניים לאחר שהצילו מלחים מאונייה במצוקה. ג'וי גם צייר יצירה נוספת של שרידי האונייה עבור פטרונו לורד פנמור שמוצג באותן גלריות בדנדי. פנמור היה נדיב עם האמן, עודד אותו לבקר באירופה ושילם עבור ג'ון פיליפ שהפך לתלמידו לזמן קצר בשנת 1836.

ג'וי התחתן עם אליזה רודה ספראט בשנת 1839 וכעבור שנתיים קיבל הכרה מלכותית כאמן מבוסס. הזוג הנשוי התגורר ברחוב פיצרוי 8 בקהילת סנט פנקראס הלונדונית. הוא צייר את כלבי המלכה כמו גם את הנסיך מוויילס, הדוכס מקיימברידג' והנסיכה המלכותית. ציורים אלה נמצאים באוסף המלכותי.

ג'וי היה מבוקש כצייר פורטרטים והוא יצר ציורים של הגנרל סר צ'ארלס ג'יימס נאפיי שכבש שטחים בניצחונות צבאיים באזור פקיסטן. ציור קבוצתי גדול שהוצג בשנת 1864 מתעד אנשים חשובים ומכובדים לפני מרוץ סוסים.

ההרגלים של ג'וי של עבודת יתר הובילו להתקף של ברונכיט שהביא למותו בשנת 1866.

באותה שנה הציגה בתו הבכורה בת השמונה עשרה, מרי אליזה הייויס, את הציור הראשון שלה באקדמיה המלכותית.

מורשתו
------

ג'וי הציג באופן קבוע לאורך כל הקריירה שלו באגודת האמנים הבריטים ובמוסד הבריטי. מלבד הציורים בדנדי יש לו גם מספר עבודות באוספים ציבוריים כולל מוזיאון ויקטוריה ואלברט.

גלריה
-----

* גרייס דרלינג, דיוקן גרייס דרלינג, דיוקן
* ג'יימס ודרופ, מנתח ג'יימס ודרופ, מנתח
* הנסיכים ויקטוריה ואלברט הנסיכים ויקטוריה ואלברט
* צ'יקו צ'יקו
* גרייס דרלינג ואביה מצילים אוניה טרופה גרייס דרלינג ואביה מצילים אוניה טרופה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס מוסגרב ג'וי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fagence Cooper, Suzanne (2004). "Joy, Thomas Musgrave". Oxford Dictionary of National Biography
2. ↑  Stirton, Paul (2009) [2004]. "Phillip, John". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
3. ↑  Thomas Musgrave Joy
4. ↑  Lightbox ROC pets 18 (ארכיון)
5. ↑  Connolly, Margaret (2004). "Haweis, Mary Eliza". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 43006
* ULAN: 500026438
* VIAF: 95844832
* WorldCat: viaf-95844832

 |
**מלינדה רוז דילון** (באנגלית: **Melinda Rose Dillon**;‏ 13 באוקטובר 1939 – 9 בינואר 2023) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, שהייתה מועמדת לשני פרסי אוסקר על הופעותיה בסרטים "מפגשים מהסוג השלישי" ו"ללא כוונת זדון".

ביוגרפיה
--------

דילון נולדה בעיר הופ שבארקנסו.
שיחקה בתור שחקנית תיאטרון קומית ואף הייתה מועמדת לפרס הטוני ב-1962 על הופעתה במחזהו של אדוארד אלבי "מי מפחד מווירג'יניה וולף?".
את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה ב-1969 בסרט "טיפשי אפריל", השתתפה ב-1976 בתפקיד ממפיס סו אשתו של המשורר וודי גאת'רי (דייוויד קאראדין) בדרמה המוזיקלית ההיסטורית "נועד לתהילה".
על הופעתה הועמדה דילון לפרס גלובוס הזהב לתפקיד הפריצה הטוב ביותר.

ב-1977 הייתה דילון מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה ביצירת המדע בדיוני של סטיבן ספילברג "מפגשים מהסוג השלישי" בתור ג'יליאן גוילר אמו של בארי הילד אשר נחטף על ידי חייזרים.
הועמדה לאותה הקטגוריה שלוש שנים מאוחר יותר על הופעתה בתור המורה האובדנית תרזה פארון בדרמת העיתונות של סידני פולאק "ללא כוונת זדון", הופיעה לצד פולק גם בהפקתו המוזקלית "מלחין" ב-1984.

דילון הציגה את כישוריה הקומיים בקומדיית הילדים "סיפור חג מולד" בה גילמה את אמו של הילד ראלפי פארקר המפחדת שבנה שירה לעצמו בעין ברובה הציד אותו הוא רוצה לחג המולד.

ב-1987 הופיעה בקומדיית ילדים נוספת "הארי והאנדרסונים" בתור ננסי אנדרסון אם המשפחה. ב-1991 השתתפה בדרמה הפסיכולוגית של סטרייסנד "נסיך הגאות והשפל" וגילמה את סוואנה אחותו האבדנית של טום ווינגו (ניק נולטה).

ב-1994 השתתפה בסרט הטלוויזיה "וידויים: שתי פנים של רוע", לצדם של ג'ייסון בייטמן וג'יימס ארל ג'ונס. ב-1995 שיחקה בקומדיה העצמאית "קדילאק של סופשבוע" את מרנה וב-1999 את רוז גייטור אשתו של מנחה השעשועון חולה הסרטן ג'ימי גייטור בסרטו של פול תומאס אנדרסון "מגנוליה".

בשנת 2003 שיחקה בסרט הטלוויזיה "בית צבוע" בכיכובו של לוגאן לרמן, הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת ג'ון גרישם מ-2001. בשנת 2007 הופיעה בדרמה "שמור עלי" וגילמה את חמותו של צ‘רלי פיינמן (אדם סנדלר) שאיבד את אשתו ואת שתי בנותיו בפיגועי 11 בספטמבר.

דילון הייתה נשואה לשחקן ריצ'רד ליברטיני במשך 15 שנים, ולזוג נולד ילד אחד.

נפטרה ב-9 בינואר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלינדה דילון** בוויקישיתוף

* מלינדה דילון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מלינדה דילון, באתר AllMovie (באנגלית)
* מלינדה דילון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* מלינדה דילון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מלינדה דילון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מלינדה דילון, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלון פרוכטר, כוכבת "מפגשים מהסוג השלישי" הלכה לעולמה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 3 בפברואר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007434408805171
* BIBSYS: 9014465
* BNE: XX1094742
* BnF: cb140532690 (data)
* GND: 173489869
* ISNI: 0000 0001 2129 136X
* LCCN: no00047432
* MusicBrainz: ea898029-4f27-4dbb-9098-20737958e067
* NKC: xx0152981
* NLP: A12560698
* NTA: 073360937
* SNAC: w6xt9jcf
* SUDOC: 060337842
* VIAF: 39579685
* WorldCat: lccn-no00047432

 |
**לאו הולנדר** (בהונגרית: **Holländer Leó**; פרשוב, 31 במרץ 1805 – פרשוב, 5 ביוני 1887). היה נציג בכיר ביהדות הונגריה של המאה ה-19 רב-סרן בצבא במהפיכת 1848 בהונגריה, אספן מדליות, סיטונאי.

ביוגרפיה
--------

### שנותיו הראשונות

הולנדר נולד במשפחה יהודית, אך בהיעדר מקומות השכלה חילונית ליהודים למד במכללה הלותרנית בפרשוב. הוא התכונן לקריירה במשפטים, אך מכיוון שכיהודי לא יכול היה לעסוק בעריכת דין באותה התקופה, הפסיק את לימודיו האקדמיים. משנת 1830 סייע במשרדו של אביו, שהיה מנהיג הקהילה היהודית של המחוז, אביו בסופו של דבר העביר לו את תפקידיו.

### מהפיכת 1848

כשפרצה מלחמת העצמאות ההונגרית (כך מכונה בהונגריה מהפיכת 1848), הוא ושני בניו התנדבו להצטרף לצבא. הוא הגיע לסביבתו הקרובה מאוד של מנהיג המהפיכה לאיוש קושוט, שהכיר ביכולותיו הגדולות ומינה אותו ל"נציב צבאי ראשי" בדרגת סרן. הוא היה, מה שהיה מכונה היום "ראש אגף לוגיסטיקה" והיה אחראי למזון, לבוש ולינה של הצבא ההונגרי של 1848 וגם ראש המחלקה הכלכלית של משרד ההגנה ההונגרי. הוא השתתף בהגנה על טירת קומרום. תנאי הכניעה של הטירה לצבא הקיסרי האוסטרי הצילו אותו אמנם מלצאת לגלות, אך המשטרה החשאית הפוליטית עקבה ובדקה את כל צעדיו.

במכתבו של הגנרל וסגן שר ההגנה ג'רג' קלפקה (Klapka György) לרב הראשי שמואל קוהן (הגרסה ההונגרית של כהן) בעיר פשט בשבחו של הולנדר הוא כתב: "לאו הולנדר היה הנציב הצבאי המוביל שלי בקומרום, הודות לתפעולו הקפדני, הזהיר והמצפוני, הטירה, הצבא והאוכלוסייה (במקור נכתב:המקום) מעולם לא ידע במחסור".

ייצוג האינטרסים של יהדות הונגריה
--------------------------------

בשנת 1839 הולנדר הפך לחבר ובשנת 1848 הפך לנשיא של הנציגות הנבחרת שהוקמה לייצג את האינטרסים של היהודים ההונגרים שביקשו מהפרלמנט (האספה הלאומית ההונגרית) להעניק שוויון זכויות ליהודים. בהזמנתו של יוז'ף אטווש, מילא הולנדר תפקיד משמעותי בקונגרס היהודי שנערך בשנים 1868–1869 שהיה נשיאו. הוא היה אחד הפעילים בהקמת בית המדרש לרבנים בבודפשט שנוסד בשנת 1877 והיה חבר במועצת בית המדרש. מאוחר יותר, כנשיא הקהילה היהודית של מחוז הולדתו ושל קהילת פרשוב, זכה לזכויות רבות בהתפתחות התרבותית והדתית של יהודי המחוז.

 אשתו של לאו הולנדר, בשנות ה-80 של המאה ה-19

עבודותיו
--------

* מטבעות טרנסילבניה. הודעות ארכאולוגיות, מזיק, 1871

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929.עורך פטר אויווארי. לאו הולנדר
* ספר הלימוד - תולדות השתתפות היהודים בשנים 1848-1849. במלחמת העצמאות ההונגרית
* Arcanum.hu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 30315773
* WorldCat: viaf-30315773

 |
**קורפוס הפאנצר ה-58** (בגרמנית: **LVIII. Panzerkorps**) היה קורפוס שריון של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם בצרפת ב-28 ביולי 1943 בשם "קורפוס המילואים ה-58", והועמד תחת פיקוד לאו גייר פון שוופנבורג, שהוחלף ב-1 בדצמבר 1943 על ידי הנס-קרל פון אזבק.

ב-10 בפברואר 1944 מונה ולטר קריגר למפקד הקורפוס, וב-6 ביולי 1944 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר. באוגוסט נשלח הקורפוס לנורמנדי כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובאוקטובר הועמד תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בדצמבר לחם הקורפוס במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15. ב-27 במרץ 1945 מונה ולטר בוטש לפקד על הקורפוס, שהעבר שוב תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ופיקד עליו עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.

מפקדים
------

* לאו גייר פון שוופנבורג (28 ביולי 1943 - 1 בדצמבר 1943)
* הנס-קרל פון אזבק (1 בדצמבר 1943 - 10 בפברואר 1944)
* ולטר קריגר (10 בפברואר 1944 - 25 במרץ 1945)
* ולטר בוטש (25 במרץ 1945 - 18 באפריל 1945)

סדר הכוחות
----------

### הקרב על הבליטה

בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* דיוויזיית הפאנצר ה-116
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-560

קישורים חיצוניים
----------------

* קורפוס הפאנצר ה-58 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
**קורפוס המילואים החמישי** (בגרמנית: **V. Reserve-Korps**) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-5. כמפקדו הראשון מונה אריך פון גינדל, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה החמישית בפיקוד וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הקורפוס נטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב הארדנים. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים, ובשנת 1916 הוא השתתף בקרב ורדן, ולאחר מכן לחם בקרב על הסום. לאחר מכן לחם הקורפוס באזור לורן, ובסתיו 1918 לחם במתקפת מז-ארגון, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.

מפקדים
------

* אריך פון גינדל (2 באוגוסט 1914–3 בספטמבר 1916)
* אוטו פון גרניר (3 בספטמבר 1917–27 באוגוסט 1917)
* ויקטור קיהנה (27 באוגוסט 1917–16 בנובמבר 1917)
* פרנץ פון זודן (17 בנובמבר 1917–31 בינואר 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
**אלכסנדר** (**אליק**) **אבירם** (נולד בשנת 1935) הוא רופא ישראלי, מומחה ברפואה פנימית, נפרולוגיה ומינהל רפואי. שימש בעבר כמנהל בית החולים הדסה (תל אביב), בית חולים אסותא, וכמנהל הרפואי של מכבי שירותי בריאות.

ביוגרפיה
--------

אבירם נולד בתל אביב ב-1935. בוגר בתי הספר הכרמל ותיכון עירוני א'. למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1954–1961. עם סיום ההתמחות ניהל את צוות השדה של המחקר הקליני הראשון על מחלות לב בקרב הבדואים בנגב ואחר כך התקבל להתמחות במחלקה פנימית א' בבית חולים הדסה בירושלים. עוד בהיותו סטודנט התעניין במחקר על תפקודי הכליה ואף צורף לצוות שהפעיל את הכליה המלאכותית הראשונה בארץ. לפיכך אך טבעי היה שהמשיך בהתמחות נוספת בנפרולוגיה והשתתף בהקמתה ופיתוחה של יחידת הדיאליזה של הדסה. ב-1968 זכה במלגה מטעם מכוני הבריאות הלאומיים של ארצות הברית (NIH) והיה עמית מחקר במכון הקרדיו-ווסקולארי של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. עם שובו ארצה חזר והצטרף לסגל החטיבה הפנימית והמעבדה למחקר קליני של הדסה בירושלים. בזכות מחקריו בשטח חילוף החומרים של הנתרן ביתר לחץ דם ובנושאים קרובים, ובזכות פעילותו הרבה בהוראה, הוענקו לו ב-1971 תואר מרצה בכיר ברפואה פנימית מטעם הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית ומעמד קבוע כרופא בכיר בבית החולים הדסה עין-כרם.

ב-1972 הוזמן על ידי מנהל המרכז הרפואי תל אביב, פרופ' אריה הראל, להקים ולנהל את המחלקה הנפרולוגית של המרכז אשר שכנה אז בבית חולים הדסה (לימים רוקח) שברחוב בלפור. המחלקה שירתה גם את בית חולים איכילוב ובית היולדות הקריה וקיימה מרפאות חוץ לנפרולוגיה ויתר לחץ דם. יחידת הדיאליזה שלה הפכה מהר מאוד לגדולה בארץ מבחינת מספר מטופליה.

ב-1977 קיבל אבירם על עצמו גם את ניהול בית-החולים. הוא הרצה על מחלות כליה ויתר לחץ דם. ב-1980 התמנה כחבר הוראה בדרגת פרופסור-חבר בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. ב-1983 סיים את הקורס הראשון במינהל מערכות בריאות באוניברסיטת חיפה, והיה ממייסדי מקצוע הניהול הרפואי כמקצוע התמחות קליני מוכר.

ב-1985 העביר אבירם את המחלקה לידי תלמידיו והחל להתרכז בתפקידי ניהול בלבד. בין השאר היה מנהל המרכז הישראלי לדיאליזה והשתלות ויועץ מיוחד למנכ"ל משרד הבריאות, מ"מ מנכ"ל המרכז הרפואי תל אביב, המשנה למנכ"ל הסתדרות מדיצינית הדסה, חבר מועצת הבריאות, חבר וועדת סל הבריאות, יו"ר הוועדה לסימון תזונתי ויו"ר המועצה העליונה למזון.

ב-1987 התבקש אבירם על ידי קונצרן כלל לנהל את בית החולים אסותא שנרכש אז על ידו. בתקופתו עברה אסותא שינויים מרחיקי לכת והתפתחה להיות בית-חולים כללי שמורשה לעסוק בכל שטחי הרפואה והכירורגיה. ב-1994 נרכשה אסותא על ידי קופת חולים מכבי וב-1996 מונה אבירם להיות המנהל הרפואי של הקופה לצידו של המנכ"ל שבתי שביט.

ב-2002 פרש ממכבי ושימש עד 2018 כמנהל המדעי של המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות.

אבירם נשוי לחינה (אלוני), סוציולוגית ומוסמכת בבריאות הציבור, ואב לשלושה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304114405171
* ISNI: 0000 0004 0207 4724
* VIAF: 297449712
* WorldCat: viaf-297449712

 |
**לאו נוצ'י** (באיטלקית: **Leo Nucci**; ‏ נולד ב-16 באפריל 1942, בקסטיליונה די פפולי בקרבת בולוניה, איטליה), הוא זמר בריטון אופראי, אחד מהבריטונים החשובים בשנות ה-80 וה-90. קולו של נוצ'י מתאים במיוחד לתפקידים באופרות של ורדי.

ביוגרפיה
--------

נוצ'י הופיע לראשונה על הבמה בעיר ספולטו, בתפקיד פיגארו באופרה "הספר מסביליה" של רוסיני, בשנת 1967. לאחר מכן הצטרף אל בית האופרה לה סקאלה במילאנו, והופיע שם לראשונה בתפקיד ראשי בשנת 1975, שוב בתפקיד פיגארו. מאז התפתח המוניטין הבינלאומי שלו במהרה, כאשר הופיע לראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנת 1978, (בתפקיד מילר ב"לואיזה מילר" של ורדי), ובשנת 1980 הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק כרנאטו ב"נשף המסכות". בתפקיד זה גם הופיע לראשונה בפריז באופרה גרנייה בשנת 1981, ובפסטיבל זלצבורג תחת שרביטו של המנצח הרברט פון קאראיין. במהלך הקריירה שלו הופיע נוצ'י בהפקות חשובות בעולם האופרה, בין היתר עם הזמרים לוצ'אנו פבארוטי, ג'ואן סאת'רלנד, פלאסידו דומינגו ועוד.

הרפרטואר של נוצ'י מקיף את הרפרטואר האיטלקי, מהבל קאנטו ועד הוריזמו, אך קולו העמוק, הטכניקה הבטוחה ויכולותיו הדרמטיות מוצגים בצורה הטובה ביותר באופרות של ורדי, בפרט כמקבת', ריגולטו, לונה, ז'רמון, רודריגו, אמונסארו, יאגו ופלסטף. את תפקיד ריגולטו שר נוצ'י מעל ל-400 פעמים.

בשנת 2016 הוא שר בלה סקאלה את ריגולטו לצד נדין סיירה.

נוצ'י נהנה מקריירה ארוכה, והוא עדיין שר ומופיע. הוא נשוי לסופרן אדריאנה אנלי, ולזוג יש בת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאו נוצ'י** בוויקישיתוף

* לאו נוצ'י, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לאו נוצ'י, באתר AllMusic (באנגלית)
* לאו נוצ'י, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לאו נוצ'י, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* לאו נוצ'י, באתר Discogs (באנגלית)
* לאו נוצ'י, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007444734405171
* BNE: XX1673413
* BnF: cb138980493 (data)
* GND: 132257378
* ICCU: RAVV090549
* ISNI: 0000 0001 0937 4031
* LCCN: n80163843
* MusicBrainz: 5ffa9e63-8ebe-49eb-8999-aa28d090a3d9
* NKC: mzk2009512119
* NTA: 073066702
* SUDOC: 060808063
* VIAF: 113883272
* WorldCat: lccn-n80163843

 |
**קורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15** (בגרמנית: **XV. SS-Kosaken-Kavallerie-Korps**) היה קורפוס פרשים של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-2 בינואר 1945, וכמפקדו מונה הלמוט פון פנוויץ. הוא נועד לאחד את כל יחידות הפרשים הקוזאקיות שלחמו במסגרת הוואפן אס אס. קוזאקים אלו היו ברובם עריקים מהצבא האדום, ואורגנו בשתי דיוויזיות: דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה ודיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה. שתי הדיוויזיות הוצבו באזור קרואטיה, וניהלו שם קרבות כנגד הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו. הקורפוס נכלל במסגרת קבוצת ארמיות F, ומאוחר יותר במסגרת קבוצת ארמיות E. פנוויץ נכנע לצבא הבריטי בראש הקורפוס ב-9 במאי, לאחר שהובטח לו כי הוא ואנשיו לא יוסגרו לידי ברית המועצות. כמה שבועות לאחר מכן הפרו הבריטים את ההבטחה, והסגירו את כל הקוזאקים העריקים לידי הסובייטים. פנוויץ התלווה אל אנשיו בעונש עבודות הפרך שקיבלו, וב-1947 הוצא להורג במוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15** בוויקישיתוף
* קורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* קורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15 באתר Axis History (באנגלית)
מקס ריכטר, 2015
**מקס ריכטר** (נולד ב-22 במרץ 1966) הוא מלחין, נגן ומפיק מוזיקלי ממוצא גרמני המתגורר בבריטניה.

ביוגרפיה
--------

ריכטר נולד בגרמניה בשנת 1966 ועבר עם משפחתו לבריטניה בגיל צעיר. למד קומפוזיציה ופסנתר באוניברסיטת אדינבורו, באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון ואצל המלחין האיטלקי הנודע לוצ'אנו בריו בפירנצה.

עם סיום לימודיו, יסד ביחד עם שותפים הרכב מוזיקלי קלאסי בשם Piano Circus וניגן בו במשך 10 שנים. ההרכב זכה להצלחה ופרסם חמישה אלבומים בחברת תקליטים הבריטית דקה, בהם ניגנו יצירות של מלחינים קלאסיים בני-זמננו כמו ארוו פרט, פיליפ גלאס, בריאן אינו, מייקל ניימן, ג'וליה וולף וסטיב רייך.

לאחר שנים של נגינה בהרכב התפנה ריכטר לקריירת סולו והוציא ארבעה אלבומי סולו: Memoryhouse בשנת 2002, The Blue Notebooks בשנת 2004, Songs From Before בשנת 2006, 24 Postcards in Full Colour בשנת 2008 ו-Infra בשנת 2010.

בשנת 2005 הפיק את האלבום Lookaftering לזמרת האנגליה ואשטי בוניאן.

בשנת 2007 כתב את הפסקול לסרט הישראלי ואלס עם באשיר של הבמאי ארי פולמן, ובשנת 2008 זכה בפרס האקדמי לקולנוע האירופי לפסקול מקורי שכתב לסרט. ריכטר גם הלחין את הסרט "כנס העתידנים" של פולמן.

בשנת 2012 הוא יצר פסקול לסרט "ספרד" של אניה סלומונוביץ.

בשנת 2014 הלחין את הפסקול של הסדרה "הנותרים".

בשנת 2015, שחרר את האלבום המאוד שאפתני SLEEP, המבוסס על קונספט של שנת לילה, ועל כן אורכו הוא כ- 8.5 שעות. האלבום כולל קטעים שברובם ארוכים (20–30 דקות) ומתבסס על הלחנה מינימליסטית לפסנתר, כלי קשת (כינור, ויולה וצ'לו), קולות ווקליים (סופרנו) וסנת'יסייזרים. הביקורות שיבחו את האלבום מאוד ואת ריכטר על הלחנתו. ריכטר תיאר את האלבום כ- "שיר ערש באורך 8 שעות". בנוסף לאלבום, שוחררה גרסה קצרה יותר של האלבום, From SLEEP, הנותנת טעימה באור של שעה מקטעים שונים ב- SLEEP המקורי.

בשנת 2016, הלחין מקס ריכטר את הפסקול לסרט המדע בדיוני "מורגן" של הבמאי לוק סקוט, בנו של רידלי סקוט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס ריכטר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מקס ריכטר
* מקס ריכטר, ברשת החברתית פייסבוק

* מקס ריכטר, ברשת החברתית טוויטר

* מקס ריכטר, ברשת החברתית אינסטגרם

* מקס ריכטר, סרטונים בערוץ היוטיוב

* מקס ריכטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מקס ריכטר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

* מקס ריכטר, באתר ספר הקולנוע הישראלי

* מקס ריכטר, באתר AllMovie (באנגלית)

* מקס ריכטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* מקס ריכטר, באתר אייטונס (באנגלית)

* מקס ריכטר, באתר ספוטיפיי

* מקס ריכטר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* מקס ריכטר, באתר Last.fm (באנגלית)

* מקס ריכטר, באתר AllMusic (באנגלית)

* מקס ריכטר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* מקס ריכטר, באתר דיזר

* מקס ריכטר, באתר Discogs (באנגלית)

* מקס ריכטר, באתר Songkick (באנגלית)

* מקס ריכטר, באתר טיידל (באנגלית)
* האתר הרשמי של מקס ריכטר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתן שירם, ‏המאפיה האיטלקית שולטת, באתר גלובס, 7 בדצמבר 2008
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293161205171
* BIBSYS: 8082833
* BNE: XX4834773
* BnF: cb15840913w (data)
* CANTIC: a11132334
* GND: 134977858
* ICCU: MODV356250
* ISNI: 0000 0000 7140 8901
* LCCN: no97011200
* MusicBrainz: 509f20b2-5df3-4aec-9bbc-002131fb3f99
* NKC: xx0179253
* NLK: KAC201608034
* NTA: 374637377
* RERO: 02-A014219939
* SUDOC: 13370744X
* VIAF: 42175299
* WorldCat: lccn-no97011200

 |
**מליח אטלנטי** (שם מדעי: *Clupea harengus*) הוא מין של דג מסוג מליח ממשפחת הסרדיניים המצוי בצפון האוקיינוס האטלנטי. 

זהו דג נפוץ ביותר שאורכו עד 45 ס"מ ומשקלו 1.1 ק"ג. הוא בעל קשקשים כסופים וראש קטן, הגוף מוארך ואין לו הרבה סנפירים. דג זה נחשב כשר ביהדות וממנו מכינים דג מלוח.

המליחים שוחים ברחבי האוקיינוסים וניזונים מפלנקטון ומשטרגליים שהם תופסים בלסתות פעורות. להקות רבות מגיעות לימים הפוריים של צפון האוקיינוס האטלנטי כדי להיזון משפע הפלנקטון ובחורף הם נחים בפיורדים המגוננים עליהם מסערות.

למליחים אויבים רבים, ביניהם דגים טורפים כמו הטונה, הסלמון, דגי הורדון והבקלה, כרישים, דולפיניים ולווייתני אורקה וכן כלבי ים, אריות ים,
עופות ים שונים ודייגים אנושיים. אין להם כמעט הגנה מטורפיהם למעט הסתחררות בצורת כדור דגים היכול לבלבל כמה מיני טורפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מליח אטלנטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מליח אטלנטי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007547033705171
* BnF: cb11971277p (data)
* GND: 4159595-6
* LCCN: sh2004003318
* NKC: ph799911

 |