recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**המוות נאה לה** (באנגלית: **Death Becomes Her**) הוא סרט קומדיה אמריקאי שיצא בשנת 1992 ובוים בידי רוברט זמקיס. משתתפים בו מריל סטריפ, גולדי הון, ברוס ויליס ואיזבלה רוסליני. הסרט הוא קומדיה שחורה על תופעת הניתוחים הקוסמטיים בקרב סלבריטאיות והפחד מהזדקנות.

עלילת הסרט
----------

מדלן אשטון (סטריפ), שחקנית הוליוודית מתבגרת, גוזלת את הארוס של חברת ילדותה, הלן שארפ (הון), מנתח פלסטי בשם ארנסט מנוויל (ויליס) לאחר שהשלושה נפגשו בערב הפתיחה של הצגה כושלת של מדלן. כתוצאה מכך, הלן עוברת התמוטטות עצבים ובמשך שבע שנים מזניחה את עצמה, עולה במשקל ומוכנסת למוסד פסיכיאטרי, שם היא מחליטה להוציא לפועל את נקמתה במדלן. 

לאחר שבע שנים נוספות מדלן וארנסט נשואים יחדיו. מדלן מתמודדת עם הזדקנותה והקריירה הכושלת שלה בעוד ארנסט עובד כמאפר גופות ומתמודד עם אלכוהוליזם. השניים מקבלים במפתיע הזמנה מהלן לכבוד הוצאת הספר החדש שלה, "צעירה לנצח". לכבוד האירוע מתכננת מדלן לעבור טיפול קוסמטי מסיבי בספא הפרטי שלה ונדחית, אך מקבלת הפניה לאישה בשם ליסל וון- רומן (רוסליני). בערב הפתיחה פוגשים מדלן וארנסט את הלן, שמסתברת להיות יפהפייה מאי פעם. הדבר מדכא את מדלן עוד יותר, והיא פונה בצעד נואש אל ליסל. על אף מראה הנערי, ליסל היא בת שבעים ואחת, וההצעה שלה למדלן היא שיקוי נעורים נצחיים, שעוצר את הזקנה ואף מביא למראה צעיר יותר. מדלן מקבלת את ההצעה וקונה את השיקוי במחיר גבוה במיוחד. לאחר שהיא שותה אותו נעוריה חוזרים אליה, וכן גם ביטחונה העצמי.

בינתיים הלן יוצרת קשר עם ארנסט בביתו ומשכנעת אותו לברוח איתה, לאחר שירצחו את מדלן והדבר ייראה כהתאבדות. ארנסט מסכים והלן עוזבת את המקום.

בהגעתה הביתה מדלן מתריסה את ארנסט ומשפילה אותו, ובזעם רב, הוא דוחף אותה במדרגות והיא שוברת את המפרקת. ארנסט הנרגש מדווח על כך להלן וקורא לה לבוא, אולם מדלן קמה במהרה ומתפקדת לחלוטין, וארנסט המופתע מסיע אותה לבית חולים, שם מסתבר שפיזית היא מתה. 

בבית עושה ארנסט טיפול קוסמטי מקיף למדלן, בזכות יכולותיו כקברן, אך הלן במפתיע מגיעה, מתעמתת עם מדלן, שהורגת אותה ביריית רובה אחת. מהר מאוד גם הלן קמה לתחייה (ועם חור עצום בבטן) ומסתבר כי גם היא שתתה את השיקוי של ליסל. השתיים מתעמתות זו עם זו אך מגיעות לפשרה, וארנסט מטפל בשתיהן. 

אולם, הטיפול של ארנסט הוא זמני, והן מחליטות להביא אותו לליסל במטרה שישתה את השיקוי ויטפל בהן לנצח. הן מעלפות אותו ומביאות אותו אליה, אך זה מסרב להצעה של השיקוי ובורח. 

37 שנים אחר כך, ארנסט מת ומדלן והלן נותרות לבדן, והן נאלצות לטפל ולשמר זו את זו לנצח.

קישורים חיצוניים
----------------

* "המוות נאה לה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המוות נאה לה", באתר נטפליקס
* "המוות נאה לה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המוות נאה לה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "המוות נאה לה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "המוות נאה לה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "המוות נאה לה", באתר אידיבי
* "המוות נאה לה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**נוכלת ושמה סו** (באנגלית: **Curly Sue** - **סו המתולתלת**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית משנת 1991 בבימויו, בכתיבתו ובהפקתו של ג'ון יוז, עם ג'יימס בלושי, קלי לינץ' ואליסן פורטר (אנ') בתפקידים הראשיים.

הילדה-שחקנית אליסן פורטר בת העשר זכתה ב"פרס האמן הצעיר" (אנ') כשחקנית הצעירה הטובה ביותר בסרט קולנוע.

התסריט הוא על זוג חסרי בית, מבוגר וילדה, שאירוע אחד מביא למהפך חיובי בחייהם כמו באגדות. המבקרים לא אהבו את הסרט אבל הוא הצליח מאד מסחרית.

תקציר עלילה
-----------

ביל דנסר (ג'יימס בלושי) מגדל לבד את סו (אליסן פורטר) מאז לידתה. הוא הכיר את אמה בבאר בפלורידה. האם מתה והשאירה לו את סו. ומאז הוא מגדל אותה לבד למרות שאינו אביה הביולוגי. אין לו מקום עבודה קבוע ולמעשה הוא וסו הם חסרי בית. הם מסתובבים ברחובות ומקיימים את עצמם ממעשי נוכלות קטנים.

כעת סו בת עשר והם מגיעים לשיקגו שם מנסה ביל להיכנס למסעדה,, מתווכח עם המלצר ובינתיים סו חוטפת עוגות.

הם מנסים לביים תאונת דרכים כדי לסחוט את הנהג. גריי אליסון (קלי לינץ') היא עורכת דין אמידה שמנהלת משרד עם ברנרד אוקסבר (פרד תומפסון). ביל וסו אורבים בחניית הבניין, סו מכה את ביל שמשתטח מאחורי המכונית של קלי ומביים שנפגע ממכוניתה. קלי המבוהלת מרגיעה אותם ומזמינה אותם למסעדת פיצה. היא מתבוננת בהם כשהם אוכלים ברעבתנות ומתרגשת מהיחס החם בין ביל לסו. קלי מזעיקה את הארוס השחצן שלה ווקר (ג'ון גץ), שמסתכל בבוז ובתיעוב על שני חסרי הבית האלה.

קלי וווקר הולכים לקונצרט והיא ממשיכה לחשוב על החיבה של ביל וסו. שני חסרי הבית ממשיכים להסתובב ברחובות שיקגו ונתקלים שוב במכונית של קלי בכניסה לביתה. הפעם זו תאונה אמיתית. ביל נפצע קלות וזועק וקלי לוקחת אותם לדירתה המפוארת.

למחרת מספר לה ביל את סיפורם והיא קונה להם בגדים חדשים ומגלה שסו היא אנאלפביתית. היא מוכיחה את ביל ומשכנעת אותו למצוא עבודה. הם משחקים קלפים עם העוזרת טרינה (ויוקה דייוויס) וסו מנצחת אותם. בינתיים מגלה ווקר את ביל בדירתה של קלי ומתפתח שם ריב בו נחבטים שניהם.

קלי קונה בגדים חדשים לשניהם והם יוצאים לבלות בעיר ולבצע שטויות - "מתפלחים" לחתונה לא שלהם, הולכים לראות סרט בתלת מימד ו"סוחבים" פופקורן וקוקה קולה מאחד הצופים. ביל מוצא עבודה בבניין ומתפתח רומן אהבה בינו לקלי.

ג'ון מלשין עליהם למחלקת הרווחה, סו נלקחת למעון לילדים וביל נעצר.

קלי משחררת את ביל בערבות ואת סו מהמעון ומקבלת עליה משמורת.

לבסוף הם מלווים את סו ליום הראשון שלה בבית הספר.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'יימס בלושי | ביל דנסר | חסר בית |
| קלי לינץ' | גריי אליסון | עורכת דין |
| אליסן פורטר | סו | ילדה חסרת בית |
| ג'ון גץ | ווקר | ארוס של גריי |
| פרד תומפסון | ברנרד אוקסבר | עורך דין |
| אדי מקלורג |  | מזכירה |
| קמרון ת'ור |  | מלצר ראשי |
| סטיב קארל | טסיו | מלצר |
| ויוקה דייוויס | טרינה | עוזרת בית |

קישורים חיצוניים
----------------

* "נוכלת ושמה סו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נוכלת ושמה סו", באתר נטפליקס
* "נוכלת ושמה סו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "נוכלת ושמה סו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "נוכלת ושמה סו", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "נוכלת ושמה סו", באתר אידיבי
* "נוכלת ושמה סו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לנוכלת ושמה סו, באתר יוטיוב
* נעימת הנושא העיקרי של נוכלת ושמה סו, באתר יוטיוב
* נוכלת ושמה סו, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הסוס בעל פרסת הזהב** (באנגלית: **The Horse in the Gray Flannel Suit**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1968 בבימויו של נורמן טוקר, עם דין ג'ונס ודיאן בייקר בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הספר "The Year of the Horse" של אריק האץ' (אנ') משנת 1965.

תקציר העלילה
------------

פרד בולטון (דין ג'ונס) הוא אלמן המגדל לבד את בתו הלן (אלן ג'אנוב) בעזרת הדודה מרתה (לורן טאטל). פרד הוא פרסומאי בכיר בחברת פרסומת גדולה בשדרת מדיסון בניו יורק. הבוס שלו מר דוגן (פרד קלארק בתפקידו האחרון), הטיל עליו ליזום מסע פרסומת לתרופה נגד צרבת בשם "אספרסל". כל הצעותיו של פרד נדחות ודוגן נותן לו 24 שעות להביא רעיונות חדשים למסע הפרסומת, אחרת יפוטר.

פרד מיואש, בתו הלן חובבת הרכיבה עולה לו הון והוא עומד לאבד את מקום עבודתו. הלן רוצה שיהיה לה סוס משלה אבל פרד אינו מסוגל לשלם עבור זה. לאחר לילה מרוט עצבים וחסר שינה, הוא מגבש רעיון חדש ומצליח לאחר מאמץ לשכנע את דוגן. החברה תרכוש סוס במחיר 5,000 דולר שייקרא בשם "אספרסל". הלן תרכב עליו ותזכה במדליות וזה יזניק את מכירות ה"אספרסל". דוגן מבטיח לפרד שאם מסע הפרסום יצליח, הוא יעלה את משכורתו וימנה אותו לסגן נשיא החברה.

פרד נפגש עם המאמנת ובעל בית הספר לרכיבה, סוזי קלמנס (דיאן בייקר) והיא מוצאת חן בעיניו. "אספרסל" הוא סוס בגוון אפור (מכאן שם הסרט) והלן מתחילה להתאמן עליו, זוכה בשלוש מדליות ושמו של "אספרסל" מתפרסם ביחד עם שם התרופה.

רוני (קורט ראסל) הוא ידיד של הלן ומנסה להתחבב עליה אך היא כל הזמן עסוקה בסוסים. דוגן מגיע ומודיע שמכירות התרופה אינן מספיקות ודורש שהסוס ישתתף בתחרות הארצית בשיקגו אחרת עתידו בחברה אינו מובטח. הלן מקשיבה לשיחה ומרגישה שאינה יכולה להשתתף בתחרות.

באחת הפעמים בהן לוקח פרד את "אספרסל" לרכיבה, מתחיל הסוס לדהור ושוטרים עוצרים אותו בחשד לגניבת הסוס. פרד לא יכול להוכיח שהוא בעל הסוס ולכן נעצר ומשוחרר למחרת.

פרד אומר לסוזי כי בעת הדהירה הסוס קפץ מעל גבר בגובה 2.1 מטר. היא בטוחה שלסוס יש פוטנציאל ומסכימה לרכב על הסוס בתחרות לאחר תקופת אימון בעזרת המאמן ארצ'ר מדיסון (לויד בוצ'נר) שהיה בעבר חבר קרוב שלה. פרד מסכים מחוסר ברירה.

התחרות היא קשה וארוכה אולם בסופה זוכה סוזי והסוס האפור "אספרסל" במקום ראשון.

הכל בא על מקומו בשלום, הסוס "אספרסל" ביחד עם התרופה "אספרסל", פרד מקבל העלאה במשכורת וקידום בתפקיד וסוזי מקבלת בשמחה את הצעת הנישואין שלו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דין ג'ונס | פרד בולטון | פרסומאי |
| דיאן בייקר | סוזי קלמנס | מאמנת רכיבה |
| אלן ג'אנוב | הלן בולטון |  |
| קורט ראסל | רוני גרדנר | חבר של הלן |
| פרד קלארק | תום דוגן | הבוס של פרד |
| לורן טאטל | דודה מרתה |  |
| לויד בוצ'נר | ארצ'ר מדיסון | מאמן רכיבה |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הסוס בעל פרסת הזהב

* "הסוס בעל פרסת הזהב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "הסוס בעל פרסת הזהב", באתר AllMovie (באנגלית)

* "הסוס בעל פרסת הזהב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "הסוס בעל פרסת הזהב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הסוס בעל פרסת הזהב, באתר TCM
**גיברלטרפדיה** הוא פרויקט ביוזמת ממשלת גיברלטר שמטרתו לקדם בוויקיפדיה נושאים הקשורים לגיברלטר. הפרויקט הוכרז על ידי ממשלת גיברלטר ביולי 2012 וקיבל השראה מפרויקט מונמות'פדיה שנעשה בעיר מונמות' בויילס. הפרויקט עורר מחלוקת ציבורית בעקבות טענות לניגודי עניינים הנובעים מהסכם ייעוץ בתשלום בין ממשלת גיברלטר לחבר הוועד המנהל של ויקימדיה בריטניה. 

על פי אתר האינטרנט של הפרויקט מטרתו היא, שאתרים חשובים, אישים, צמחייה ובעלי חיים הקשורים לגיברלטר יזכו לכיסוי בויקפדיה, בכמה שיותר שפות. מבחינה גאוגרפית הפרויקט מתייחס גם למיצר גיברלטר הערים והכפרים הספרדיים השוכנים לחופי מפרץ גיברלטר, החוף הצפוני ביותר של מרוקו והעיירה הספרדית סאוטה בחוף השוכנת לחופי אפריקה מול גיברלטר. הכוונה היא להשתמש בקוד QRpedia כדי לאפשר גישה מהירה למידע.

ממשלת גיברלטר שכרה את שרותיהם של רוג'ר במקין, חבר הוועד המנהל של ויקימדיה בריטניה ושל וג'ון קומינגס עורך בוויקיפדיה. תפקידם היה לייעץ לפרויקט וללוות אותו. מעבר למחלוקת על עצם הפעילות בתשלום של עורכים ובעלי תפקידים בויקפדיה והחשש שעריכה שמטרתה להגדיל את הכנסותיה של גיברלטר מתיירות עלולות לפגוע בנייטרליות של העריכה, הואשם במקין, שפעל בניגוד עניינים חמור, באופן שלא מצופה מבעל תפקיד בקרן ויקימדיה. הוא הואשם במעורבות בקידום מידע הקשור לגיברלטר תחת "הידעת?" בעמוד הראשי של ויקיפדיה באנגלית. לדוגמה, שבע עשר פירטי מידע שונים הקשורים לגיברלטר הופיעו תחת "הידעת?" אוגוסט 2012.

בעקבות כך נאלץ במקין לעזוב את תפקידו בקרן ויקימדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיברלטרפדיה** בוויקישיתוף
* Gibraltarpedia: Wikimedia UK press release
* UK chapter rocked by Gibraltar scanda ידיעה מ-24 בספטמבר האתר ויקיפדיה באנגליתהתייחסות
* התייחסות של ג'ימי ויילס לפרשת גיברלטרפדיה בדף השיחה שלו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ministry of Tourism, Public Transport and the Port, PREES RELEASE, GibraltarpediA – the volunteer work begins, אתר ממשלת גיברלטר, ‏20 ביולי 2012
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הספרים המעופפים של מר מוריס** (באנגלית: **The Fantastic Flying Books of Mr. Morris Lessmore**) הוא סרט פנטזיה קצר בהנפשה ממוחשבת וקלאסית משנת 2011. הסרט בוים על ידי ויליאם ג'ויס וברנדון אולדנבורג, כאשר ג'ויס גם כתב את התסריט.

הסרט זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע, וזכה בפרסים רבים, ביניהם פרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.

עלילה
-----

הסרט מספר על מר מוריס שהחל את היום שלו בכתיבת זיכרונות ולאחר מכן טורנדו החל. ספר מעופף שמר מוריס מוצא לאחר הטורנדו לוקח אותו לספרייה, כאשר בספרייה עוד ספרים מעופפים רבים "קמים לתחייה", בספרייה מר מוריס מוצא רק ספרים מעופפים וציורים של אנשים כאשר אחד מהציורים מזכיר לו אישה שראה. מוריס הופך למנהל של הספרייה ומטפל בספרים המעופפים, וגם ריפא כמה ספרים שנפצעו. לאחר מכן מוריס מתחיל לשכתב את זיכרונותיו ושיתף את הספרים המעופפים בזיכרונות. עוברים שנים ומר מוריס כבר איש זקן מאוד והוא מצליח להשלים את ספר הזיכרונות שלו, מרוצה מעבודה חייו הוא סוגר את הספרה ויוצא מדלת הספרייה, לפתע מערבולת ספרים עפה על מר מוריס והוא חוזר להיות צעיר. הוא נישא על ידי ספרים מעופפים ומתחיל לעוף. אישה יושבת וקוראת את זיכרונותיו של מר מוריס, ואז בסצנה האחרונה אחד מהציורים הופך להיות של מר מוריס.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הספרים המעופפים של מר מוריס

* "הספרים המעופפים של מר מוריס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "הספרים המעופפים של מר מוריס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**נורם בעיר הגדולה 2** (באנגלית: **Norm of the North: Keys to the Kingdom**) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי-הודי מסוגת הרפתקאות וקומדיה משנת 2018. הסרט בוים על ידי טים מלטבי וריצ'רד פין, ונכתב על ידי דרק צ'אן. הסרט משמש כסרט המשך לסרט "נורם בעיר הגדולה", והוא מספר על נורם שמנסה לטהר את שמו בניו יורק לאחר שהפך למבוקש שם, וכיצד הוא מציל את הקוטב מחברת מים.

בדצמבר 2017, הסרט הודלף באינטרנט בארצות הברית. הקרנת הבכורה של הסרט בארצות הברית נעשתה ב-11 בינואר 2019 לזמן מגובל, ולאחר מכן ב-12 בפברואר באותה שנה הסרט הופץ להקנה ביתית. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-9 באוגוסט 2018. אורך הסרט הוא כ-91 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.

בשנת 2019, הופץ לסרט סרט המשך בשם "נורם בעיר הגדולה 3".

תקציר העלילה
------------

הסרט מספר על נורם, דוב קוטב אשר הופך למלך החדש. נורם משתמש בכישורי הקוטב שלו כדי להוכיח שהוא ראוי לכתר, אך הופך מגיבור למבוקש מספר אחת בניו יורק. בזמן שנורם מנסה לטהר את שמו, הוא לא מודע לבעיות שמתרחשות בביתו בקוטב- חברת מים מינרלים מגיעה לשם ומחליטה להפוך את הקרח מהקטבים למים בבקבוקים. במהלך הסרט רואים איך נורם מנסה לטהר את שמו, איך הוא מציל את הקוטב, ואיך הוא מוכיח שהוא ראוי להיות מלך.

הדמויות והמדבבים
----------------

במאית הדיבוב של הסרט בעברית הייתה ראיה מנור.

| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| נורם | אנדרו טות' | אורי זלצמן |
| קווין | קול הווארד | גיא זיידמן |
| בני וולאנוב | בריאן דובסון |
| אולימפיה | מאיה קיי | איילה פלדמן |
| ורה | ג'ניפר קמרון | שירלי לילו |
| פונג | לי טוקאר | יורם יוספסברג |
| סוקרטס | ג'ונתן הולמס | יהויכין פרידלנדר |
| אליזבת | ליסה דורפט | לורן סביר |
| מריה | לין כהן |
| סטאן | אלן מריוט | גילן שחף |
| צ'ייס | ג'ניפר קמרון | דן קיזלר |
| סבא | בריאן דובסון | גדי לוי |
| ג'ים קריבו |
| מיקי | בריאן דראמונד |
| לארי |  | צביקה פורמן |
| ראש ממשלת טקניקיסטן |  |
| ריק | לי טוקאר |
| ראש העיר פרימן | בריאן דראמונד | דדי זהר |
| פועל |  | סער בדישי |
| שדרנים |  |
| דמויות שונות |  | ראיה מנור |

קישורים חיצוניים
----------------

* "נורם בעיר הגדולה 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נורם בעיר הגדולה 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "נורם בעיר הגדולה 2", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**מחאת נכי צה"ל** היא מחאה שהחלה ב-14 באפריל 2021, כאשר נכה צה"ל איציק סעידיאן הצית את עצמו מול משרדי אגף השיקום במשרד הביטחון בפתח תקווה, ישראל.

רקע
---

ממלא מקום ראש אגף השיקום במשרד הביטחון עומד עם מפגינים בצפירה ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, מול משרדי האגף בפתח תקווה
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
איציק סעידיאן, נכה צה"ל בן 26, מוכר על ידי משרד הביטחון כנכה צה"ל בעקבות פוסט טראומה ממבצע צוק איתן.

סעידיאן לחם בחטיבת גולני מול כוחות חמאס בקרבות בשכונת שג'אעיה בעזה, שם איבד את חברו הטוב בן וענונו בפיצוץ נגמ"ש, ובעקבות כך נגרמה לו טראומה נפשית. לאחר שחרורו פנה לאגף השיקום במשרד הביטחון, שם הכירו באחוזי נכות נמוכים והוא נאבק עבור הכרה רחבה יותר.

ההצתה מול משרדי אגף השיקום
--------------------------

סעידיאן הצית את עצמו ב-12 באפריל 2021, מול משרדי אגף השיקום במשרד הביטחון ברחוב ז'בוטינסקי בפתח תקווה. הוא פונה לבית החולים שיבא כשמצבו קשה, שם היה מאושפז כשנה וחצי.

בעקבות האירוע
-------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
מפגינים מטלטלים את שערי אגף השיקום ברחוב ז'בוטינסקי 94 בפתח תקווה, במסגרת המחאה.
יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל חל יומיים לאחר האירוע. עשרות פצועי צה"ל ומפגינים נוספים הגיעו לעמוד במחאה מול משרדי אגף השיקום, בסמוך למקום בו הבעיר עצמו סעידיאן, במהלך הצפירה. טרם הצפירה יצא לשוחח עם המפגינים מ"מ ראש האגף איתמר גרף, ואף הנחה את עובדי האגף לצאת ולעמוד עימם במהלך הצפירה.

בשבוע שלאחר יום הזיכרון הוקם מול משרדי אגף השיקום מאהל מחאה.

ב-18 באפריל 2021 חזרו נכי צה"ל להפגין. בהפגנה שנערכה מול בסיס הקריה בתל אביב הפגינו כ-700 איש, שלאחר מכן חסמו את נתיבי איילון. באותו היום הוחלט במשרד הביטחון, לעשות רפורמה מקיפה באגף השיקום. הרפורמה צפויה לכלול את שיפור איכות השירות לנכי צה"ל, מימוש זכויותיהם ויישום תוכנית שתטפל בהלומי קרב ונפגעי פוסט טראומה. לאחר מכן, במשך כשבועיים לא התקיימו הפגנות.

ב-5 במאי 2021 בעקבות ההתמהמהות באישור הרפורמה, התחדשה המחאה. נערכה הפגנה מול משרד האוצר בירושלים, במהלכה שברו המפגינים את מחסום כניסת הרכבים למשרד האוצר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מחאת נכי צה"ל (2021)** |

* ניר דבורי, ‏נכה צה"ל הצית עצמו מול אגף השיקום של משרד הביטחון, באתר ‏מאקו‏, 12 באפריל 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  שנים שהוא סחב עמו את מותו של בן וענונו ז"ל מאשדוד - עד שהצית את עצמו השבוע, באתר ashdodnet.com
2. ↑  מרגש | איציק סעידיאן שוחרר מבית החולים: "מודה לקב"ה ולבית החולים", באתר חדשות 0404, ‏19 ביוני 2022
3. ↑  ניצן צבי כהן, ‏"כולנו איציק סעידיאן": עשרות עמדו בצפירה מול משרדי אגף השיקום בפ"ת, במחאה על היחס לנכי צה"ל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 באפריל 2021
4. ↑  ניצן צבי כהן, ‏נכי צה"ל במאהל המחאה נחושים ומותשים: "השפילו אותנו, דרכו עלינו וירו לנו בגב", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 29 באפריל 2021
5. ↑  ספיר לוי, אמיר בוחבוט‏, מאות נכי צה"ל חסמו את נתיבי איילון עקב סעידיאן: "לא משאירים פצועים מאחור", באתר וואלה!‏, 18 באפריל 2021
6. ↑  לילך שובל, לאחר הפגנת הענק של נכי צה"ל: משרד הביטחון הציג את הרפורמה באגף השיקום, באתר ישראל היום, 18 באפריל 2021
7. ↑  קורין אלבז-אלוש, נכי צה"ל יחכו: הרפורמה באגף השיקום תקועה, באתר ynet, 4 במאי 2021
8. ↑  ענבר טויזר: צ׳אט הכתבים מחסום כניסת הרכבים למשרד האוצר נשבר
**חיים בן-עמי** (25 בפברואר 1947 – 5 בדצמבר 2012) היה ראש אגף החקירות בשירות הביטחון הכללי וראש האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון.

ביוגרפיה
--------

בן-עמי שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. לאחר שחרורו הצטרף לשירות הביטחון הכללי, שימש רכז שטח ובמהלך שירותו ברצועת עזה, נפצע באורח קשה כשרימון יד הושלך לרכב בו נסע בשכונת שג'אעיה, בן-עמי איבד את רגלו ונפגע ברגלו השנייה. בן-עמי המשיך בשירותו בשב"כ כחוקר והתקדם עד לתפקיד ראש אגף החקירות בארגון. הוא עמד בראש צוות החקירה של המרגל מרדכי ואנונו, של שבתאי קלמנוביץ' ופיצח את פרשת מרקוס קלינגברג, לאחר שגרם לו להודות בריגול במהלך חקירתו למרות בדיקת פוליגרף לזכותו. כמו כן היה מופקד על חקירתו של המועמד לכהן כרמטכ"ל דן שומרון. פרש מהשב"כ לאחר 28 שנות שירות.

לאחר פרישתו כיהן כמנכ"ל רשת אורט ישראל בשנים 1996 עד 2002. בשנים 2010 עד 2012 כיהן כראש האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון.

בן עמי היה בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, מוסמך כעורך דין, בוגר המכללה לביטחון לאומי ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת חיפה.

היה נשוי ואב לשני ילדים. אחיו הצעיר הוא עודד בן-עמי שכיהן כדובר צה"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסי מלמן‏, הלך לעולמו בכיר משרד הביטחון חיים בן-עמי, באתר וואלה!‏, 06 בדצמבר 2012
* חיים בן-עמי באתר המרכז הבינתחומי הרצליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהונתן ליס, גמלאי השב"כ והמוסד נגד האוצר: אל תפגעו בתנאי הפרישה שלנו, באתר הארץ, 17 בפברואר 2010
2. ↑  ההתנקשות בשבתאי קלמנוביץ' | איש השב"כ הרעים בקולו: "שבתאי, המשחק נגמר", באתר וואלה!‏, 06 בנובמבר 2009
3. ↑  יוסי מלמן, ‏חידת מרקוס: המרגל מרקוס קלינגברג הלך לעולמו, אבל המסתורין סביבו יישאר לעד, באתר מעריב אונליין, 2 בדצמבר 2015
4. ↑  כבוד למתים‏, רפול ומשה לוי העלילו: דן שומרון הומו, באתר וואלה!‏, 01 במרץ 2008
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**נימפומנית** (באנגלית: **Nymphomaniac**) הוא סרט דרמה ארוטי אירופי משנת 2013 של הבמאי והתסריטאי לארס פון טרייר, בכיכובם של שארלוט גינסבורג, וילם דפו, שיה לה-באף וסטלאן סקארסגארד. הסרט חולק לשני חלקים (Volume I, Volume II) בשל אורכו.

נימפומנית נחשב לסרט מעורר מחלוקת, בגלל התכנים המיניים הרבים שמוצגים בו והחופשיות שבה הוא עוסק בהם. זהו הסרט האחרון בטרילוגיית הדיכאון הבלתי רשמית של לארס פון טרייר, לאחר אנטיכרייסט ומלנכוליה. בישראל אף מפיץ לא רכש את הזכויות להקרנה מסחרית שלו בבתי הקולנוע. מועצת הקולנוע הרומנית אסרה להקרין את חלקו השני של הסרט.

לסרט יצאה גם "גרסת הבמאי" (Director's Cut) בה חלק מהסצנות בוטות ומיניות אף יותר, ואורכו מוסיף מעל לשעה לעומת הגרסה הרגילה ה"מצונזרת".

מבנה העלילה
-----------

ג'ו, המגדירה את עצמה כנימפומנית, מגוללת את הניסיון הארוטי שלה בפני אדם זר שהציל אותה מאלימות. הסרט מחולק לשמונה פרקים, החמישה הראשונים מוצגים בחלק הראשון של הסרט והשלושה הנותרים בחלקו השני.

הסרט בנוי כך שלאחר שג'ו מסיימת לגולל סיפור מסוים, המאזין מנתח אותו מבחינה פילוסופית ותאולוגית. לארס פון טרייר טען שזוהי סוגה חדשה שהמציא, לה הוא קורא "Digressionism", שדורש מן הצופה לחשוב ולהביע דעה בעצמו.

ביקורות
-------

הסרט נחשב ליצירה פרובוקטיבית מאוד, בדומה לסרטיו האחרים של לארס פון טרייר. עם זאת, התקבל גם בביקורות אוהדות.

מבקר הקולנוע אורי קליין כתב:" יותר מכל, התחושה שהצפייה ב"נימפומנית" מעוררת היא שבניגוד למרבית הסרטים שאנו צופים בהם כיום, כאן מדובר בקולנוע חי, הנשאב ממוחו ומנפשו הקודחים והצלולים כאחד של יוצרו. "נימפומנית" דורש מאיתנו משהו; תובע מעורבות ותובע תגובה. כצופים בסרט אנו נותרים פסיביים מולו, אך הוא מפעיל בתוכנו מחשבה ורגש, שמחלצים אותנו לפחות באופן מדומה וסימבולי מפסיביות זו ומחברים אותנו לגרעין המרכזי שמניע את עלילת סרטו החדש של פון טרייר". 

אורון שמיר כתב באתר עכבר העיר:" אם מסתכלים מעבר לפרובוקציות של מלך הפרובוקציות לארס פון טרייר, מוצאים סרט מפתיע על חברה אנושית חולה ומזוהמת, בה אנשים התרגלו להתגרות מינית מדברים שבינם לבין מין אין שום קשר, בעוד האהבה והאינטימיות נשארו מחוץ לתחום".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נימפומנית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נימפומנית (באנגלית)

* "נימפומנית", באתר AllMovie (באנגלית)

* "נימפומנית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "נימפומנית", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* יעל שוב, וידויים של מוח מסוכן, באתר Time Out תל אביב, 15 במאי 2014
* נועה לוין,עכבר העיר, הקאסט של "נימפומנית" חושף סיפורים מהס(ר)דינים, באתר הארץ, 5 במאי 2014
* אתר למנויים בלבד נירית אנדרמן, עורכת "נימפומנית" מגלה סודות מחדר העריכה, באתר הארץ, 26 במאי 2014
* אתר למנויים בלבד נטע אלכסנדר, "נימפומנית": לארס פון טרייר מפתיע בנקודת מבט נשית, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד שני ליטמן, האם בישראל מפחדים מ"נימפומנית", באתר הארץ, 19 במרץ 2014
2. ↑  שני ליטמן, מועצת הקולנוע הרומנית אסרה להקרין את חלקו השני של הסרט "נימפומנית", באתר הארץ, 30 בינואר 2014
3. ↑  אתר למנויים בלבד אורי קליין, "נימפומנית" של לארס פון טרייר: סקס ללא אירוטיקה, באתר הארץ, 11 במאי 2014
4. ↑  אורון שמיר, עכבר העיר, "נימפומנית": לא דיברנו עוד על אהבה, באתר הארץ, 9 במאי 2014
**עז א-דין אל-שייח' ח'ליל** (בערבית: **عز الدين الشيخ خليل**; ~ 1962 – 26 בספטמבר 2004) היה חבר בכיר בזרוע הצבאית של ארגון חמאס. ונחשב לתלמיד של "המהנדס" יחיא עייאש.

הוא נהרג ב-26 בספטמבר 2004 בפיצוץ מכוניתו שמולכדה במטען נפץ עם הפעלה סלולרית מרחוק, ברובע אל-זהרה שבדרום דמשק, בירת סוריה.

המחסלים לא נטלו אחריות, אך מאפייניו תואמים חיסולים קודמים שביצעה ישראל, ואת הצהרות ההנהגה הישראלית באותה תקופה בדבר חיסול מנהיגים בכירים בחמאס במטרה לעצור את פיגועי המתאבדים שהתגברו באותה תקופה. לדברי שלומי אלדר בספרו על תנועת חמאס, חיסולו של ח'ליל שהגיע שבוע לאחר פיגוע ההתאבדות הכפול בבאר שבע שבוצע על ידי חמולת קוואסמה שחברה בחמאס ומושבה בחברון, גרם להפסקה מיידית של ההטפה לפיגועי מתאבדים שהייתה עד אז יומיומית, הן בשידורי חמאס, הן בהצהרות מנהיגי הארגון והן בדרשות במסגדים. וכן להפסקת הפצת פתוות המעודדות פיגועים אלו.

ביוגרפיה
--------

ח'ליל נולד בשכונת שג'אעיה בעזה. הוא גורש למרג' א-זוהור במסגרת גירוש פעילי החמאס ללבנון בדצמבר 1992.

בהמשך החליט שלא לשוב לשטחי ישראל, וקבע את מושבו בדמשק ששימשה מקום מושבה של הלשכה המדינית של חמאס.

הפיצוץ שבו נהרג, הרס לחלוטין את רכב השטח מסוג מיצובישי פאג'רו שבו נסע, גרם לשריפה וחרך את גופתו ללא הכר. הוא זוהה מאוחר יותר בבית החולים. מעוצמת הפיצוץ ניזוקו גם רכב ובית מגורים סמוך ושלושה אזרחים סורים נפצעו.

לקריאה נוספת
------------

* שלומי אלדר, **להכיר את חמאס**, כתר הוצאה לאור, 2012, עמ' 100–101.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיר בוחבוט וג'קי חוגי, מקורות ביטחוניים: ישראל אחראית לחיסול, באתר nrg‏, 26 בספטמבר 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירות גלובס, ‏חוסל בדמשק בכיר החמאס, עז א-דין שייח' חאליל; החמאס מאשים את ישראל, באתר גלובס, 26 בספטמבר 2004
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**העין הציבורית** (בבריטניה: **Follow Me**, בארצות הברית: **The Public Eye**) הוא סרט רומנטי בריטי משנת 1972 בבימויו של קרול ריד, עם חיים טופול ומיה פארו בתפקידים הראשיים.

תסריט נכתב על ידי פיטר שאפר והוא מבוסס על המחזה שלו "העין הציבורית" משנת 1963. יחד עם ה"עין הציבורית" הוא חיבר גם את "האוזן הפרטית" ושני המחזות הקצרים האלה מועלים ביחד עם הפסקה ביניהם. בארץ הם הועלו ב-1963 בבימויו של פיטר פריי וכן בבית צבי.

זה סרטו האחרון של קרול ריד. את המוזיקה לסרט חיבר ג'ון בארי.

חיים טופול קיבל את התפקיד הראשי בסרט לאחר שהתפרסם בסרט כנר על הגג (1971). על תפקידו בסרט זכה טופול בפרס צדף הזהב, לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן.

תקציר העלילה
------------

צ'ארלס סידלי (מייקל ג'ייסטון) הוא רואה חשבון מבוסס בלונדון. הוא איש רציני עצור מנומס ומעונב ונתון להשפעה של אמו (מרגרט רולינגס). הוא פוגש במסעדה בחורה אמריקאית בשם בלינדה (מיה פארו). היא דוגלת בחיים משוחררים וחופשיים, מסתובבת בכל העולם וחיה את הרגע. למרות ההבדלים ביניהם ברקע ובהתנהגות, הוא מתאהב בה ואחרי תקופה קצרה הם נישאים.

הנישואים מתחילים ברגל שמאל, בלינדה לא סובלת את החברים שלו עם הנימוס הבריטי וגורמת לו מדי פעם בושות.

מה שמעיק על צ'ארלס מלבד אמו, היא העובדה שבלינדה מסתלקת מדי פעם בלי הסבר מספק היכן הייתה. צ'ארלס בטוח שיש לה מאהב.

צ'ארלס שוכר את שירותיו של חוקר פרטי בשם ג'וליאן כריסטופורו (חיים טופול). הוא עוקב אחריה ונעזר בוספה שלו. היא נכנסת לראות סרט אימה והוא יושב אחריה. לבסוף היא מבחינה בו והם משחקים ב"משחק חתול ועכבר".

כריסטופורו מפרט בפני צ'ארלס כי לא מצא מאהב לבלינדה. עם הזמן כריסטופורו ובלינדה מתקרבים והוא מספר לה כי הוא חוקר פרטי שנשכר על ידי צ'ארלס לעקוב אחריה והעין שלו היא "עין ציבורית" שעוקבת אחריה.

בלינדה רותחת מכעס, מתעמתת עם צ'ארלס ועוזבת את הבית. צ'ארלס כועס על כריסטופורו ומאשים אותו כי כל זה קרה בגללו. גם אמו של צ'ארלס מתערבת כדי שיסיים את הנישואים.

צ'ארלס מפטר את כריסטופורו אך זה אומר לו כי הוא מוכן למצוא את בלינדה ומשכנע אותו לשנות את היחס אליה, להקדיש לה יותר זמן ולהקשיב לה, אחרת יישאר שוב פעם לבד.

צ'ארלס משתכנע, כריסטופורו מוצא את בלינדה ומייקל פוגש אותה ברחוב ברחוב ומתחיל לעקוב אחריה כמו כריסטופורו כששניהם מחליפים חיוכים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| חיים טופול | ג'וליאן כריסטופורו | חוקר פרטי |
| מיה פארו | בלינדה | אשתו של צ'ארלס |
| מייקל ג'ייסטון | צ'ארלס סידלי | רואה חשבון |
| אנט קרוסבי | גב' פרמר | מזכירה של צ'ארלס |
| מרגרט רולינגס | גב' סידלי | אמא של צ'ארלס |

פרסים
-----

פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בסן סבסטיאן, 1972:

* השחקן הטוב ביותר - חיים טופול.
* השחקנית הטובה ביותר - מיה פארו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "העין הציבורית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "העין הציבורית", באתר נטפליקס
* "העין הציבורית", באתר AllMovie (באנגלית)
* "העין הציבורית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט, באתר יוטיוב
* שיר הנושא של העין הציבורית, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  גברי, נאה ובלי זקן, מעריב, 1 באוקטובר 1971
2. ↑  סיפורי בדים, מעריב, 28 ביולי 1972
**פרישות** משמעותה הִמנעות מענייני העולם הזה, התנזרות מהנאות, או נזירות חלקית עד מלאה.

משמעותו של המונח והמושג, ובכלל זה דרגת החומרה של הפרישות, וכן ההתייחסות אל משמעויותיו השונות, תוארו בהגות היהודית לדורותיה.

בעת העתיקה
----------

רבי פנחס בן יאיר ראה בפרישות אמצעי בדוק עבור האדם להגיע למדרגה רוחנית גבוהה. וכך נכתב בברייתא הנודעת בתלמוד הבבלי:

> 
> "אמר ר' פנחס בן יאיר: תורה מביאה לידי זהירות, זהירות מביאה לידי זריזות, זריזות מביאה לידי נקיות, נקיות מביאה לידי פרישות, פרישות מביאה לידי טהרה, טהרה מביאה לידי חסידות, חסידות מביאה לידי ענוה, ענוה מביאה לידי יראת חטא, יראת חטא מביאה לידי קדושה, קדושה מביאה לידי רוח הקודש, רוח הקודש מביאה לידי תחיית המתים".
> 
> 
> 
> — מסכת עבודה זרה דף כ' עמ' ב'.
>

בימי הביניים
------------

פרישות היא נושא מרכזי בספרו של רבי בחיי בן יוסף אבן פקודה **חובות הלבבות**; הוא מגדיר את הפרישות:

"וגדר הפרישות בלשון סתם - חסימת תאוַת הנפש והמנע מן הדבר הנפרשׁ ממנו, עם היכֹלת עליו והזדמנותו לעִלה המחיֶבֶת זה, ונאמר: הפורש - מי שיכול והניח. והעלה המחיבת חסימת תאות הנפש מתחלקת לשני חלקים: אחד מהם כולל האדם והרבה מבעלי חיים, והשני מיֻחד באנשי התורה".

ודן בסיבות לפרישות, תועליותיה וגדריה, אך מזהיר:

"ואין תקנת העולם שיהיו כל אנשיו נוהגים בפרישות, כי זה מביא לעזיבת ישובו של עולם", דהיינו, הפרישות מונעת במידה רבה, את התפתחות התרבות האנושית, ומעכבת היבטים בחיי היחיד והציבור ושיכלולם.

רבי יהודה הלוי כתב בספרו **הכוזרי** על הפרישות מענייני העולם לגמרי, כלומר הנזירות, כתנאי לדבקות בענייני הרוח בדתות המונותיאסטיות; למשל, על נוהג "הפרישות מן הנשים והזִמון לשמוע דברי האלהים".; אך הלוי טען כי אין זו דרך היהדות בדרך כלל, ובשיח המוצג בספרו שם בפי נציג היהדות את המילים:

"אמר החבר: ותורת משה לא העבידה אותנו בפרישות, אך בדרך השוה ולתת לכל כֹח מכוחות הנפש והגוף - חלקו בצדק מבלי רבוי (הפרזה)".

בעת החדשה
---------

בספרו "מסילת ישרים" הציג הרמח"ל את הפרישות כשלב בדרך שיטתית אשר עולה אל השראת שכינה על האדם, על פי הברייתא במסכת עבודה זרה.

במפנה המאות ה-18 - ה-19, נקראו "פרושים" תלמידי הגר"א שעלו לארץ ישראל, אף כי לא נהגו פרישות דרך-ארץ במובן חז"ל.

ראו גם
------

* נזיר (יהדות)
* הסיגוף ביהדות

לקריאה נוספת
------------

* יעקב קלצקין, הערך: **פרישות**, **אוצר המונחים הפילוסופיים**, א-ד, ברלין: הוצאת אשכול, תרפ"ח.
* עירית אמינוף, מרים בין פרישות לנבואה, **דימוי**, 20, תשס"ב, עמ' 84-89
* דב שוורץ, פרישות קיצונית וסגפנות במשנתו של חוג פרשני הכוזרי בפרובאנס בראשית המאה הט"ו, **מחקרי ירושלים במחשבת ישראל**, י"א, תשנ"ג, עמ' 79-99
* ישראל לוין, הבריחה מן העולם אל האלהים: הגות פסימית ורעיונות פרישות בשירה העברית בספרד בימה"ב (על רקע השירה הערבית), **על שירה וסיפורת, מחקרים בספרות העברית**, (עורך: צבי מלאכי) תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, בית הספר למדעי היהדות, תשל"ז, עמ' 184-149.

קישורים חיצוניים
----------------

* Benjamin Brown, "Kedushah": The Sexual Abstinence of Married Men in Gur, Slonim and Toldos Ahron
* יעקב נגן, פרישות הכהן הגדול טרם יום הכיפורים, באתר דעת

הערות שוליים
------------

1. 1 2  בחיי אבן-פקודה, **חובות הלבבות**, שער הפרישות, א.
2. ↑  יהודה הלוי, **הכוזרי**, א, פ"ז
3. ↑  יהודה הלוי, **הכוזרי**, ב, נ
**הרבנית רחל נריה** (י"ב באדר ב' תרפ"א, 22 במרץ 1921 – כ"ב בכסלו תשע"ג, 6 בדצמבר 2012) הייתה רבנית ואשת ציבור, מראשי תנועת אמונה, במשך כשבעים שנה עסקה בפעילות ציבורית והתנדבותית בתחום החינוך והרווחה. הייתה מראשי הפעילים בתחום ההסברה לחיזוק מוסד הבית היהודי ושמירת טהרת המשפחה. אשתו של הרב משה צבי נריה.

ביוגרפיה
--------

נולדה בליטא לחיים מאיר ודבורה גיטלסון. אחיה היה חוקר התלמוד יצחק דב גילת. בשנת 1935 עלתה לארץ ישראל. למדה היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. בתחילת שנות ה-40 נישאה לרב משה צבי נריה, מייסד וראש ישיבות בני עקיבא.

בתחילת שנות ה-50 הצטרפה לבעלה בהקמת בית ספר לנוער ממשפחות מצוקה במושב חרב לאת וניהלה אותו בהתנדבות במשך למעלה מעשור. עד סוף ימיה היא שימשה יושבת ראש העמותה המנהלת את המוסד, שבו לומדים מאות תלמידים, רובם יוצאי אתיופיה ומדינות חבר העמים.

הרבנית נריה הייתה מחלוצי הפעילים בתחום ההסברה של קדושת הבית היהודי וטהרת המשפחה. במשך שנים רבות ערכה מאות כינוסי הסברה לבני נוער והשתלמויות למורים ולמדריכים. כמו כן פרסמה ספרים, חוברות ומאמרי הסברה בנושא שהופצו במהדורות רבות ואף תורגמו לשפות זרות.ובינהם "טל הנעורים" ו"למול מבוכת המתירנות". החוברת "נישואין של אושר" שכתבה ב-1981 מופצת בשפות רבות על ידי המרכז הארצי לטהרת המשפחה בישראל ומחולקת על ידי המועצות הדתיות לכלות ביום חופתן.

הייתה בין המייסדים של המועצה לתרבות המשפחה היהודית, שפעלה לשימור מוסד המשפחה וחיזוק יסודות הבית היהודי לנוכח השפעת התרבות המערבית. בין חבריה היו רחל ינאית בן-צבי והמשורר אבא קובנר. במשך שנים ריכזה הרבנית נריה את פעילות המועצה ויזמה כינוסים וימי עיון לזוגות צעירים וכן פרסומים וחוברות הסברה רעיוניים ומקצועיים.

במשך עשרות שנים הייתה חברת הנהלה של תנועת אמונה וממתווי דרכה.

לאחר פטירת בעלה עסקה הרבנית נריה בשימור ובסידור כתביו שעדיין לא פורסמו. כמו כן התמנתה לחברה בהנהלת פרויקט "לאורו נלך", הכולל פעילות התנדבותית של תלמידי תיכון בנושאי רווחה וחינוך בקהילה. בשנת תשס"ו (2006) זכתה באות הנשיא למתנדב והיא ובעלה נבחרו לשמש כדמויות המופת של החינוך הממלכתי דתי בשנת תשע"ט.

מאז תחילת שנות ה-40 עד פטירתה התגוררה בכפר הרא"ה.

משפחתה
------

לרבנית נריה שמונה ילדים. בנה הרב נחום נריה הוא ראש מוסדות תורה בציון בירושלים ולשעבר ר"מ בישיבת הכותל. בנה אברהם יצחק נפטר ב-1985. בנה פתחיה היה נשוי לשחקנית החוזרת בתשובה עירית שלג. בתה, אסתר, נשואה לרב יהודה עמיחי, ראש מכון התורה והארץ. נכדה אחיקם עמיחי נהרג בפיגוע בנחל תלם בדצמבר 2007.

ספריה
-----

* **מול מבוכת המתירנות**
* **טל נעורים**
* **נישואין של אושר**

קישורים חיצוניים
----------------

* רבקי גולדפינגר, ראיון אישי עם הרבנית רחל נריה במלאת חודש לרצח נכדה אחיקם עמיחי הי"ד, אתר מורשת
* הספרים של רחל נריה, באתר "סימניה"
* ספריה: טל נעורים, מול מבוכת המתירנות, אתר דעת
* מרדכי ברקאי, השתמטות ממלכתית־דתית, דבר, 10 בדצמבר 1971
* הגלולה ־ וההלכה היהודית, מעריב, 10 בדצמבר 1974
* רחל נריה (1921-2012), דף שער בספרייה הלאומית
* כל הכתבות על הרבנית רחל נריה, באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרבנית רחל נריה, אתר המועצה הלאומית להתנדבות בישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265964105171
* ISNI: 0000 0000 6699 7748
* LCCN: nr91022703
* VIAF: 19535179
* WorldCat: lccn-nr91022703

 |
**עוגת ערמונים** (באנגלית: **Chestnut cake**) היא עוגה שמכינים תוך שימוש בערמונים. לעיתים מכינים אותה מקמח ערמונים העשוי מערמונים מבושלים וטחונים, יחד עם מרכיבי עוגה אופייניים נוספים, ולפעמים משתמשים בערמונים בציפוי או בזיגוג על גבי העוגה. אפשר לקשט את העוגה בערמונים מבושלים או מסוכרים וניתן גם להכין את העוגה ללא גלוטן.

עוגות ערמונים ממולאות בערמונים ומחית שעועית אדומה

סקירה כללית
-----------

עוגת ערמונים מכילה ערמונים כמרכיב עיקרי. הערמונים נטחנים לקמח לצורך הכנת העוגה. עוגה זו מוגשת כעוגת קינוח, וחלק מהגרסאות מכוסות בציפוי, גנאש או קצפת. ניתן לכלול ערמונים בזיגוג או בציפוי, כגון בציפוי שוקולד-ערמונים. ניתן להוסיף ערמונים מסוכרים או מבושלים על גבי העוגה כקישוט. משקאות מזוקקים כגון ברנדי ו-ויסקי סקוטי עשויים לשמש כמרכיב בזיגוג או בציפוי. ניתן להכין את העוגה כמנה ללא גלוטן באמצעות קמח ערמונים וקמח אורז.

גלריה
-----

* מבט כללי על עוגת ערמוניםמבט כללי על עוגת ערמונים
* עוגת קוגלהוף עם ערמוניםעוגת קוגלהוף עם ערמונים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עוגת ערמונים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grace Young, **The Wisdom of the Chinese Kitchen: Classic Family Recipes for Celebration**, Simon & Schuster, 2014, p. 134
2. 1 2 3  Dorie Greenspan, **Baking : from my home to yours**, Boston : Houghton Mifflin, 2006, ISBN 978-0-618-44336-9
3. ↑  James Peterson, **Baking**, Potter/TenSpeed/Harmony, 2012-04-10, ISBN 978-1-60774-407-8. (באנגלית)
4. ↑  Bill Yosses, Melissa Clark, **The Perfect Finish: Special Desserts for Every Occasion**, W. W. Norton & Company, 2011-03-17, ISBN 978-0-393-07934-0. (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**המשחק האמיתי** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1980 בבימויו של אבי כהן, עם יוסי פולק, מיכל בת-אדם וגבי עמרני בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי אבי כהן ויונתן ארוך והוא על אדם נשוי ואב לילדים המחליט להיות פעיל במפלגה ליברלית שאמורה להילחם בשחיתות הציבורית. במהרה הוא מוצא את עצמו מסובך בעולם הפוליטיקה, שם הוא נתקל במשחקי כוח, תככים ובגידות והופך להיות חלק מהם.

איש הטלוויזיה אלי ניסן מופיע בסרט בתפקיד עצמו. יורם ארבל ודן כנר מופיעים בתפקידי קמע.

תקציר העלילה
------------

שאול רז (יוסי פולק) הוא בן 37, נשוי לנועה (דליה גור) ואב לשרית (סמדר בנבנישתי) ואורי (אבשלום פולק). הוא עובד בכיר בחברת הכימיקלים "שלהבת" של מר דוידוב (פיטר פרישטדט) ורוצה שינוי בחייו המשעממים.

בחוף הים הוא פוגש בחגי (שלמה וישינסקי) עסקן ואיש יחסי ציבור של "התנועה לקידמה ליברלית" (תק"ל). הבחירות לכנסת בפתח וחגי משכנע את יוסי להצטרף למירוץ הפוליטי. יוסי משתכנע ומודיע לדוידוב על התפטרותו.

חגי מכיר לו את שני ראשי המפלגה העוינים זה לזה, אהרון ברנר (דוד רם) וחיים כספי (יצחק חביס) וכן את מזכירת המפלגה עלמה (מיכל בת-אדם). יוסי ומיכל נוסעים לכנס בחירות בבאר שבע בו אמור להיות גם שמעון צורי (גבי עמרני). לצורי מעמד חזק במפלגה, הוא איש של כספי. הוא שולט על ויקטור אילוז (ראובן דיין) ראש ועד עובדי המפעלים הכימיקלים ונערץ על ידי כל אנשי הדרום של המפלגה.

העיתונאי פרושקו (יובל מסקין) מגלה ליוסי כי מתנהלת נגד צורי חקירה משטרתית על מעילה. יוסי מגלה זאת לצורי ומורה לו לא לבוא לאספה. הוא מבקש מברנר לא להודיע את סיבת היעדרו לנוכחים אך ברנר שרוצה לנקום בצורי הנחשב לאיש של כספי, מגלה זאת לנוכחים ופורצת שערורייה. צורי מנתק את קשריו עם יוסי.

בינתיים מתפתחים יחסים אינטימיים בין יוסי לעלמה וחיי משפחתו מתחילים להתפורר.

חקירת המשטרה לא מגלה דבר ויוסי מצליח להתפייס עם צורי ובאחת הפגישות מתוודה לפניו צורי כי מעל בכספי תקציב שניתן לו לנטיעות וחילק זאת לאנשיו הנזקקים.

צורי דורש התנצלות מברנר. ברנר מסכים לבוא לבת-המצווה של בנותיו התאומות של צורי בתנאי שלא יצלמו אותו. עלמה לא מודעת להסכם ומצלמת אותו, הוא עוזב במהירות את החגיגה. בשלב זה מצטרף אליו יוסי ומספר לו על המעילה של צורי. צורי נעצר וברנר פורש מהמפלגה ומקים מפלגה חדשה ויוסי מצטרף אליו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יוסי פולק | שאול רז |  |
| גבי עמרני | שמעון צורי |  |
| מיכל בת-אדם | עלמה |  |
| שלמה וישינסקי | חגי | עסקן מפלגתי |
| דליה גור | נועה רז |  |
| דוד רם | אהרון ברנר |  |
| יצחק חביס | חיים כספי |  |
| יובל מסקין | פרושקו | עיתונאי |
| פיטר פריישטדט | דוידוב | בעל מפעל |
| אלי ניסן |  | בתפקיד עצמו |
| ראובן דיין | ויקטור אילוז | ראש ועד עובדים |
| איתן גרין | אהוד | עיתונאי |
| סמדר בנבנישתי | שרית רז |  |
| אבשלום פולק | אורי רז |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "המשחק האמיתי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המשחק האמיתי", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "המשחק האמיתי", באתר אידיבי
* "המשחק האמיתי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* המשחק האמיתי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון למשחק האמיתי, באתר יוטיוב
* המשחק האמיתי, בספר הקולנוע הישראלי
* המשחק האמיתי, באתר אידיבי
**רמדאן עבדאללה מוחמד שלח** (1958 – 6 ביוני 2020; בערבית: **رمضان عبدالله محمد شلح**; תעתיק מדויק: רמצ'אן עבדאללה מחמד שלח), היה ממנהיגי הג'יהאד האסלאמי. מ-1995 ועד לשלהי 2018, כיהן כמזכ"ל הארגון.

ביוגרפיה
--------

רמדאן שלח נולד ב-1958 בשכונת שג'אעיה שבעזה, למשפחה מרובת ילדים. בעת לימודיו בבית הספר התיכון הצטרף לתנועת "האחים המוסלמים", ובאמצעותה יצא ללימודים גבוהים באוניברסיטת זקאזיק במצרים, שהקמפוס שלה נחשב למעוז האסלאם הפונדמנטליסטי. בשנים 1981-1977, בעת לימודיו במצרים, נפגש עם פתחי שקאקי ועם חבורת צעירים מרצועת עזה, שביקשו לחקות את דרכן של תנועות "הג'יהאד" המיליטנטיות שפרחו אותה עת במצרים. רמדאן שלח נמנה עם גרעין המייסדים של הג'יהאד האסלאמי וערך באותה עת את הביטאון הפנימי של התנועה.

כשחזר לעזה (1981) התקבל לעבודה כמרצה בפקולטה לכלכלה באוניברסיטה האסלאמית בעיר, וכמו כן הפך לדרשן מבוקש. ב-1985 יצא ללימודים באנגליה וקיבל תואר דוקטור לכלכלה (1990) מאוניברסיטת דרהאם. לאחר מכן עקר לארצות הברית ושימש ראש "המרכז לחקר האסלאם והעולם" בפלורידה ומרצה בחוג ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת דרום פלורידה.

לאחר שפתחי שקאקי חוסל במלטה ב-1995, נבחר שלח למזכ"ל הג'יהאד האסלאמי. הוא התגורר בדמשק.

ב-2018 התפרסמו ידיעות שמצבו הבריאותי של שלח רעוע מאוד, וכי הוא מחוסר הכרה, לאחר שעבר ניתוח שהסתבך בבית חולים של חזבאללה, ברובע הדאחייה שבביירות. בספטמבר 2018 דווח שסגנו זיאד נחאלה, היושב אף הוא בסוריה, מונה תחתיו למזכ"ל הארגון.

רמדאן שלח מת ב-6 ביוני 2020 בביירות  לאחר כשנתיים של תרדמת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רמדאן שלח** בוויקישיתוף
* רמדאן עבדאללה שלח ברשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר של ה-FBI

הערות שוליים
------------

1. ↑  חזי סימנטוב, דיווח פלסטיני: מזכ"ל הג'יהאד האסלאמי הורעל ונמצא בתרדמת, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 10 באפריל 2018
2. ↑  ציוץ בטוויטר של אלעד זיני מדסק הערבים בערוץ עשר
3. ↑  מת מזכ"ל הג'יהאד האסלאמי רמדאן שלח, באתר "סרוגים", 6 ביוני 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297771905171
* GND: 1038119081
* ISNI: 0000 0000 6691 5028
* LCCN: nr2004012838
* VIAF: 46711728
* WorldCat: lccn-nr2004012838

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הפרידה** (באנגלית: **The Farewell**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית בבימויה של לולו וואנג. בסרט משתתפים אקוופינה, צי מה, דיאנה לין, שוזהן זהאו, לו הונג וג'יאנג יונגבו. הסרט מגולל את סיפורן של בילי ושל משפחתה המגלות שסבתה עומדת למות, ומחליטות שלא לספר לה על מצבה. בסרט המשפחה נערכת למפגש אחרון עם הסבתא ועולות תהיות לגבי המוסריות של אי אמירת האמת לסבתא, והיחס לקרובים בתרבות המערב לעומת התרבות המזרחית-אסייתית.

הסרט מבוסס על סיפורה האישי של הבמאית וואנג, ואף היא סיפרה אותו בחלק מפרק בסדרה "This American Life". הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-2019 והופץ ברחבי ארצות הברית דרך חברת ההפקות "A24" ב-12 ביולי באותה שנה. הסרט זכה לביקורות מהללות, ובפרט ביומה וכתיבתה של וואנג ומשחקן של אקוופינה וזהאו.

ביקורות והכנסות
---------------

הסרט הופץ תחילה רק ב-4 בתי קולנוע והצליח להכניס 355,662 דולר בממוצע של 88,916 לבית קולנוע. ממוצע זה היה אחד הגבוהים ביותר לשנת 2019, והוא אף שבר את הממוצע של שובר הקופות "הנוקמים: סוף המשחק". שבוע לאחר מכן הסרט כבר הופץ ב-35 בתי קולנוע, והוא הכניס כ-1.14 מיליון דולר. בשבוע השלישי הסרט הכניס 1.5 מיליון דולר מ-135 בתי קולנוע. סך ההכנסות של הסרט בצפון אמריקה עומד על 17,695,781 דולר, בעוד שברחבי העולם הסרט הכניס 1,906,283 דולר. סך הכל הסרט הכניס 19,602,064 דולר לעומת תקציב של שלושה מיליון דולר. 

הסרט קיבל ביקורות חיוביות ומהללות. באתר "עגבניות רקובות" הסרט קיבל 98 אחוז של ביקורות חיוביות עם ציון ממוצע של 8.57 בהתבסס על 287 ביקורות. באתר "מטֵקריטיק" הסרט קיבל ציון של 89 מתוך 100 על סמך 47 ביקורות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפרידה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפרידה
* הפרידה, ברשת החברתית פייסבוק

* הפרידה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* הפרידה, ברשת החברתית אינסטגרם

* "הפרידה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "הפרידה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "הפרידה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "הפרידה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "הפרידה", באתר Metacritic (באנגלית)

* "הפרידה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הקדוש מכולם** (באנגלית: **Holy Man**‏) הוא סרט בבימויו של סטפן הרק ובכיכובם של אדי מרפי, ג'ף גולדבלום וקלי פרסטון. הסרט הוא סאטירה על תרבות הצריכה, והוא יצא לאקרנים בשנת 1998. הסרט נחשב לכישלון הן מבחינת הכנסות, והן מבחינת ביקורות.

תקציר העלילה
------------

ערוץ קניות אמריקאי כושל מנסה לעניין את הצופים לקנות. ריקי היים (ג'ף גולדבלום), סגנו של מנהל הערוץ, צריך לגרום לערוץ להצליח, העזרה מגיעה ממקום לא צפוי. ריקי (שאינו רגיש כל כך לזולת) פוגש איש דת בשם ג'י (G) (אדי מרפי) ופוגע בו בטעות במכוניתו. מתברר שלג'י אין מקום ללון ולאחר שהוא יוצא מבית החולים הוא עובר לגור בביתו של ריקי. בעקבות מסיבה שמארגן ריקי בביתו מתגלה ג'י כבעל יכולת השפעה על אנשים. ריקי מביא את ג'י לעזור לו במכירות ולהפתעת עובדי הערוץ אף על פי שג'י מורה לאנשים דרך רוחנית הנוגדת את מכירת המוצרים, ההרגשה הטובה שהוא גורם לאנשים יוצרת אסוציאציה בין ההרגשה הטובה לבין הרצון לקנות את המוצרים וערוץ הקניות מצליח. דמותו של ג'י מובילה כגורו את הציבור האמריקאי ואנשי דת שונים (מוסלמים יהודים וכו') מתווכחים לאיזה דת הוא משתייך. בינתיים ג'י עוזר לריקי לחזר אחרי אהובת ליבו קייט (קלי פרסטון). המנהל, שרואה את ההצלחה רוצה את ג'י כאיש קבוע בערוץ, ויוצר לו תוכנית משלו "נקודת ג'י". ריקי בהתחלה משתף פעולה ומנסה לגרום לג'י להישאר אך לאחר מכן הוא מחליט לשחררו. הוא מבין שלהשאיר את ג'י בערוץ הקניות תפגע בו. בתוכנית הפתיחה של הערוץ החדש, ריקי מופיע במקום ג'י ומגלה לקהל שהחליט לתת לג'י ללכת וכי הוא מבין עכשיו את המשמעות של להיות מאוהב. קייט רואה את השידור והם מתנשקים. הסרט מסתיים שהשניים נפרדים מג'י והוא מאחל להם הצלחה בהמשך הדרך.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הקדוש מכולם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הקדוש מכולם", באתר נטפליקס
* "הקדוש מכולם", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הקדוש מכולם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הקדוש מכולם", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "הקדוש מכולם", באתר Metacritic (באנגלית)
* "הקדוש מכולם", באתר אידיבי
* "הקדוש מכולם", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "הקדוש מכולם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכנסות סרטים באתר בוקסאופיס אוחזר ב-13.04.15
2. ↑  'Holy Man' Needs Miracle". Los Angeles Times. אוחזר 2012-05-31.
"**לילה טוב שון**", הוא מכתב פרידה שנכתב על ידי סמל שון מונדשיין בזמן מבצע "צוק איתן" בשנת 2014 והולחן על-ידי הזמר חנן בן ארי ב-15 באפריל 2018 במסגרת פרויקט ההנצחה "יצירת חיי".

תוכן השיר
---------

לפני מותו, סמל שון מונדשיין השאיר מכתבים קצרים למשפחתו בפתקים שכתב בטלפון שלו למקרה שהוא ימות במבצע. הוא השאיר מכתבים להוריו מנחם ונינט, לאחיו שחף ושירלי, לחבריו ולמכריו. השיר נכתב והולחן על-ידי הזמר חנן בן ארי במסגרת פרויקט ההנצחה לשון.

קורות חייו של שון
-----------------

שון נולד בכ"ז בטבת תשנ"ה, 30 בדצמבר 1994, ילד שני להוריו נינה ולמנחם, אח לשחף ולשירלי. אימו סיפרה על השתתפותו במערכון של "ארץ נהדרת".

שון התגייס לצה"ל ב-21 ביולי 2013. הוא הלך בעקבות אחיו שחף, ושירת כלוחם בחטיבת גולני בגדוד 13. בפברואר 2014 נשלח לקורס מפקדי כיתות.

ב-20 ביולי 2014 נהרג שון עם שישה מחבריו בקרב שג'אעיה במבצע צוק איתן, כאשר הנגמ"ש שבו היה נפגע מטיל האויב. שון נקבר בבית העלמין הצבאי בנחלת יצחק שבתל אביב. כמה שעות לפני כן, עוד הספיק לספר לאחיו שחף שהרכב הממוגן שלהם הוחלף בנגמ"ש שכדור קלצ'ניקוב יכול לחדור, והביע את חששותיו: "אני מפחד להיכנס לעזה עם הנגמ"ש הזה. זו ממש סכנת מוות".

המלחין והמבצע של השיר
---------------------

במסגרת פרויקט ההנצחה "יצירת חיי", נפגשו בני משפחת מונדשיין עם המוזיקאי והיוצר חנן בן-ארי, אשר לקח את מכתבי הפרידה של שון והפך אותם לשיר לאחר שהשמיע להוריו את היצירה, שמחברת בין הלחן שלו למילותיו האחרונות של בנם, חנן בן ארי אמר: "זה הרגיש לי כמו להיכנס לקודש הקודשים שלכם, כאילו אין לי רשות", ואף הוסיף "זה לא נורמלי שילד בן 30 ילחין שיר כזה של ילד בן 19. זה הזוי לגמרי".

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על הסינגל "לילה טוב שון" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "לילה טוב שון" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל, באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
2. 1 2  אנדרטה לזכרו של החייל שון מונדשיין בגבעתיים - רשת ניוזים, באתר ניוזים - מרכז, ‏25.9.2019
3. 1 2 3  עמי פרידמן, "אל תדעכו לרגע, אל תתאבלו יותר מדי", באתר ynet, 13 באפריל 2018
4. ↑  מבסוט שקרה לי משהו בשדה הקרב, ולא לחברים שלי, באתר יצירות חיי, ידיעות אחרונות

| חנן בן ארי |
| --- |
| דיסקוגרפיה • שירים |
| אלבומי אולפן | איזון • לא לבד • יש כאן יותר מזה |
| אלבומי הופעה | Live 2022 |
| סינגלים | "ממך עד אליי" • "איזון" • "אמא אם הייתי" • "אדון הסליחות" • "החיים שלנו תותים" • "למה לנו לרדוף" • "לא לבד" • "תודה שאת" • "על משכבי" • "ויקיפדיה" • "מה אתה רוצה ממני" • "בשורות טובות" • "אלוף העולם" • "דור" • "שמש" • "אם תרצי" • "געגועים לבני אדם" • "שבורי לב" • "אמן על הילדים" • "חולם כמו יוסף" • "מקום" • "בסוף זה הלחן" • "חנניה" • "אלא בי" • "עטלף עיוור" • "מולדת" |
| שירים נוספים | "לילה טוב שון" • "חוץ מכדורגל" |
| ערכים קשורים | הרצל בן ארי • NMC • יוניסל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 27d99bad-aa3e-4bf6-a1a8-f9b2cde5351f

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**המתמחים החדשים** (באנגלית: **The New Interns**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1964 בבימויו של ג'ון ריץ', עם טלי סוואלס, ג'ורג' סיגל ודין ג'ונס בתפקידים הראשיים.

זה סרט המשך לרופאים הצעירים משנת 1962 והוא מתאר את קורותיהם של סטאז'רים לרפואה בשנת הסטאז' שלהם בבית חולים גדול.

התסריט מבוסס על הספר "The Interns" של ריצ'רד פרד.

זה אחד מתפקידיו הראשונים המשמעותיים של ג'ורג' סיגל ועל משחקו בסרט זה הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה (ביחד עם חיים טופול על סאלח שבתי).

תקציר העלילה
------------

קבוצת סטאז'רים חדשים מגיעה לבית החולים New North Hospital לשנת סטאז'. ד"ר אלק קונסידין שנאלץ לחזור על שנת הסטאז', עורך להם סיום במתחמי בית החולים.

מנהל המחלקה הכירורגית ד"ר דומיניק ריצ'יו (טלי סוואלס) הוא כעת גם מנהל בית החולים מקבל אותם בפנים חמורות סבר ומודיע כי בית החולים נמצא בהפסד ולכן יש לקצץ בהוצאות בתוכן חנייה חפשית בבית החולים.

טוני פארלי (ג'ורג' סיגל) הוא סטאז'ר בעל "פתיל קצר". הוא פורץ את שרשרת מגרש החנייה וריצ'יו מחייב אותו בקנס ובאזהרה לגבי המשך התמחותו.

פארלי נפגש עם העובדת הסוציאלית של בית החולים ננסי (אינגר סטיבנס) ומחזר אחריה. הוא הגיע משכונה מוכת עוני ופשע. חבריו העבריינים מקניטים אותו על שעזב אותם ובאחד הפעמים הם מתקיפים את ננסי ואונסים אותה. פארלי מתעמת אתם אך מוכה קשות. ננסי משתקמת אבל נמצאת בפוסט טראומה. במסיבה עליזה של אנשי צוות בית החולים גדושה באלכוהול, אחד הבחורים רוצה לרקוד אתה אך היא מתנגדת ואז מתעלפת ונכנסת למצב קטטוניה. הפסיכיאטר אומר לפארלי כי מצב זה יכול להימשך זמן רב ואולי לתמיד.

כעבור זמן מגיע לבית החולים האנס שנפצע בתגרה בשכונה. מצבו מידרדר ופארלי מנתח אותו ללא סמכות ומצליח לקשור את העורק המדמם אך הוא מת. ריצ'יו עורך לו בירור אך מגיע למסקנה שפעל נכון ומציע לו להתמחות בכירורגיה.

סיפור נוסף הוא על המתמחה ברפואת ילדים ד"ר לו וורשיפ (דין ג'ונס) ואשתו האחות גלוריה (סטפני פאוורס). הם רוצים להביא ילד לעולם אך לו מגלה לאשתו שהוא עקר. היא בתחילה אינה רוצה לשמוע על אימוץ אבל אחר כך נקשרת לילד ללא הורים שנמצא במחלקה והם מחליטים לאמץ אותו.

ד"ר אלק קונסידין רודף השמלות מתראה עם האחות היפה (ברברה עדן) אך היא מסכימה להמשיך את היחסים ביניהם רק עם חתונה ולבסוף הוא מסכים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דין ג'ונס | ד"ר לו וורשיפ | מתמחה בילדים |
| טלי סוואלס | ד"ר דומיניק ריצ'יו | כירורג/מנהל בית חולים |
| ג'ורג' סיגל | טוני פארלי | סטאז'ר |
| ברברה עדן | לורה רוג'רס | אחות |
| מייקל קאלאן | ד"ר אלק קונסידין | סטאז'ר |
| סטפני פאוורס | גלוריה | אחות |
| אינגר סטיבנס | ננסי | עובדת סוציאלית |
| גרג מוריס | סטיב קלרק | סטאז'ר |
| סטפני פאוורס | גלוריה | אחות מתלמדת |
| קיי סטיבנס | דידי לומיס | אחות |

קישורים חיצוניים
----------------

* "המתמחים החדשים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המתמחים החדשים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המתמחים החדשים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* המתמחים החדשים, באתר TCM

הערות שוליים
------------

1. ↑  בישראל נקרא הסרט בזמנו בשם "אהבות חדשות"