recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דַּלֶּקֶת מְעִי נִמְקִית** (באנגלית: **Necrotizing enterocolitis**,‏ **NEC**) היא מצב רפואי הנראה בעיקר אצל פגים, בו חלקים מהמעי עוברים נמק (נקרוזיס) ומתים.

סימנים ואבחון
-------------

הסימנים המוקדמים לדלקת מעי נמקית כוללים אי סבילות למזון והאכלה, עליה בשאריות האכלה, הרחבה של הבטן וצואה דמית. עם התקדמות המחלה יש דיסקולורציה של הבטן ועלולה להתהוות התנקבות של המעי אשר תוביל לדלקת הצפק ותת לחץ דם, הדורשים התערבות טיפולית מהירה. 

האבחון לדלקת מעי נמקית נעשה לרוב כאשר יש חשד קליני. לשם כך נעזרים בצילום בטן, סקירה אשר מראה לולאות מעי מורחבות, פנאומטוזיס אינטסיטינליס (קיום בועות קטנות בחלל הבטן- פתוגנומוני), גז בווריד הפורטלי ופנאומופריטונאום (קיום אוויר חופשי מחוץ למעי). כ-5% עד 10% מהפגים בעלי משקל נמוך מאוד (מתחת ל-1500 גרם) מאובחנים עם דלקת מעי נמקית.

היווצרות דלקת מעי
-----------------

הסיבה להיווצרות דלקת מעי נמקית אינה ידועה עדיין, אך קיימות מספר תאוריות בנושא. חלק מן התאוריות מצביעות על זיהום הגורם להתפתחות דלקת מעי נמקית, אך לא נמצאו פתוגנים ספציפיים האחראיים לכך. במרבית המקרים האזור שנפגע בדלקת מעי נמקית הוא האזור האילאו-צקאלי (המחבר בין המעי הדק למעי הגס). בנוסף, דלקת מעי נמקית כמעט ואינה נצפית אצל פגים לפני האכלה דרך הפה, כמו כן מתן אוכל על ידי פורמולה מגדיל את הסיכון לפיתוח דלקת מעי נמקית פי 10 מאשר האכלה מחלב אם.

טיפול ומניעה
------------

הטיפול בדלקת מעי נמקית כולל טיפול תמיכתי, מנוחת מעיים וצום. בנוסף, הטיפול יכלול דקומפרסיה של הקיבה (על ידי ביצוע שאיבות חוזרות), טיפול אנטיביוטי ומתן נוזלים ואלקטרוליטים. כאשר לא ניתן לשלוט במחלה באמצעים שמרניים אלו בלבד, או כאשר יש פרפורציה של המעי, יש לפנות לניתוח חירום על מנת לכרות את קטע המעי אשר עבר נמק. בניתוח מבוצע קולוסטומי (פיום המעי הגס) אשר לאחר מכן מתוקן לצורך השקה מחודשת של חלקי המעי התקינים.

הבראה מדלקת מעי נמקית אשר טופלה באמצעים שמרניים ללא ניתוח, כוללת כ-10 עד 14 יום שבהם התינוק אינו מוזן דרך הפה. הסיבוכים בטווח הארוך יכולים לכלול אנמיה וחסימת מעיים. סיכויי הישרדותם של תינוקות העוברים ניתוח עומדים על 70%-80%, כאשר הסיבוכים לטווח הארוך הם short bowel syndrome ו-neurodevelopmental disability. 

במחקר שפורסם בשנת 2008 נמצא כי שימוש בשיעור גבוה יותר של ליפידים בעירוי הוריד משמעותית את הסיכון לפיתוח דלקת מעי נמקית לעומת קבוצת הביקורת. נאונאטולוגים נוספים ציינו את החשיבות של אספקת כמויות מועטות של חלב אם דרך הפה, בעוד עיקר התזונה נעשית תוך ורידית, על מנת להקל על המעי בתהליך ההתפתחות ולא לגרום לעומסים כבדים עליו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלקת מעי נמקית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Section On Breastfeeding, Breastfeeding and the Use of Human Milk, **Pediatrics** 129, 2012-03-01, עמ' e827–e841 doi: 10.1542/peds.2011-3552
2. ↑  Drenckpohl D, McConnell C, Gaffney S, Niehaus M, Macwan KS, Randomized trial of very low birth weight infants receiving higher rates of infusion of intravenous fat emulsions during the first week of life, **Pediatrics** 122 (4), עמ' 743-751

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**איתן** (**אוטו**) **לוּסְטִיג** (14 בפברואר 1905 – 2 בנובמבר 1974) היה מנצח תזמורת ומקהלה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

איתן (אוטו) לוסטיג נולד בשנת 1905 בברנו בירת מוראביה, אוסטריה (לאחר המלחמה בצ'כוסלובקיה; לימים בצ'כיה). למד מוזיקה בקונסרבטוריון של פראג, בין היתר אצל אלכסנדר זֶמְלינסקי ופִידֶליוֹ פִינקֶה (גר'). משנת 1926 עבד כמנצח בתיאטראות ובבתי אופרה ביַבּלוֹנֶץ (אנ'), באוסטי נַד לבֶּם ובעיר הולדתו.
עם כניסת הנאצים לצ'כוסלובקיה ב-1938 נמלט ממנה עם משפחתו, ובשנת 1939 עלה לארץ ישראל באונייה "פרוסולה" שיצאה מנמל קונסטנצה ברומניה. האוניה הופגזה על ידי הבריטים וכל 650 נוסעיה הועברו לאונייה "טייגר היל", והגיעו לארץ כעולים בלתי-לגאליים (באותה הפלגה עלה ארצה גם המנצח גאורג זינגר). בשנת 1941 הקים בתל אביב את המקהלה הקאמרית תל אביב, שרוב חבריה היו יוצאי גרמניה, אנשים שעזבו את אירופה ועלו ארצה עם עליית הנאצים לשלטון.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 עשה לו לוסטיג שם בין חובבי המוזיקה הנלהבים כשהדריך זמרים בביצועי מוזיקה מתקופת הבארוק במפגשי ה"קוֹלֶגיוּם מוּזיקוּם" – חוג מוזיקלי שמשתתפיו היו זמרים מחברי המקהלה הקאמרית, בליווי הרכבים קאמריים קטנים.
בשנת 1954 היה שותף להקמת "האופרה העממית החדשה", עם ד"ר א' רייך והבמאי רוברט שטיין.

בין תלמידיו בלימודי ניצוח: המלחין עמי מעייני. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 הדריך לוסטיג בין השאר את המקהלה בבית הספר לאמנויות רננים ובשנת 1964 הקים מקהלה מקצועית, ששימשה סניף תל אביבי למקהלת קול ישראל הירושלמית. שני חלקי המקהלה עבדו במקביל על היצירות המיועדות לביצוע ונפגשו פעם או פעמיים לפני הקונצרט לחזרה משולבת. בין היתר הופיעה המקהלה בחנוכת משכן הכנסת בספטמבר 1966.

איתן לוסטיג נפטר בתל אביב בנובמבר 1974 בתום מחלה ממושכת, בגיל 69. נקבר בבית העלמין הדרום.

קישורים חיצוניים
----------------

* איתן לוסטיג, דף שער בספרייה הלאומית
* ב. רון, הערות של מאזין: (לתכניות ראדיו ירושלים): תכניות מוסיקליות, דבר, 21 בנובמבר 1947
* משה גורלי, למנצח על "המקהלה הקאמרית", דבר, 23 באפריל 1954
* י. לפיד, אנשי שם | ב-20 שנה – פי 20, מעריב, טור 2, 10 בפברואר 1961
* אבנר בן מיכאל, "אליהו" האוראטוריה של מנדלסון, חרות, 17 בפברואר 1961, המשך
* מת המנצח איתן לוסטיג, דבר, 3 בנובמבר 1974

הערות שוליים
------------

1. ↑  מת המנצח איתן לוסטיג, דבר, 3 בנובמבר 1974.
2. 1 2  Barbara von der Lühe, *Die Emigration deutschsprachiger Musikschaffender in das britische Mandatsgebiet Palästina. ihr Beitrag zur Entwicklung des israelischen Rundfunks, der Oper und der Musikpädagogik seit 1933*, Frankfurt a. M: P. Lang, 1999, p. 318.
3. 1 2  איתן לוסטיג באתר חברה קדישא ת"א–יפו;  
איתן לוסטיג באתר GRAVEZ.
4. ↑  ל. פ. טובי (מלקט), צבי זוהר כהן (עורך), **ממקהלה קמרית עד מקהלה פילהרמונית תש"א–תשכ"ז**, תל אביב: המקהלה הפילהרמונית, תשכ"ח 1967.
5. ↑  משה גורלי, למנצח על "המקהלה הקאמרית", דבר, 23 באפריל 1954.
6. ↑  מנשה רבינא, תוים | חוג חדש בצליל ישן, דבר, 28 בנובמבר 1952; מנשה רבינא, תוים | "חוג מוסיקה", דבר, 3 ביוני 1955.
7. ↑  הוקמה "אופרה עממית חדשה", דבר, 28 ביוני 1954.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302614205171
* LCCN: no2006078590
* VIAF: 46520002
* WorldCat (עם VIAF): 46520002

 |
ברוש "מקהלה עליזה" ברחוב העצמאות 51 בהרצליה
שלט הסבר ליד הברוש של מקהלה עליזה ברחוב העצמאות 51 בהרצליה
**מקהלה עליזה** הוא שיר ילדים עברי שכתבה לאה נאור והלחינה נורית הירש. השיר יצא לאור בשנת 1967, וביצעה אותו לראשונה חוה אלברשטיין.

רקע
---

לאה נאור גדלה בהרצליה. בקצה חצר הבית בו גרה ניצב עץ ברוש וסביבו היו מתקבצות ציפורים רבות. על התרחשות זו כתבה נאור את השיר. הבית בו גדלה נהרס בהמשך, ונבנו עליו בנייני דירות, אך הברוש עליו נכתב השיר לא נפגע.

ב-2019 נכנס עץ הברוש לתוכנית שימור אתרים היסטוריים של עיריית הרצליה. ב-2022 הוצב לידו שלט הסבר ברחוב העצמאות 51 בהרצליה.

תוכן השיר
---------

הציפורים המופיעות בשיר: עפרוני, פשוש, בולבול, סנונית, תוכי ודרור. השיר מאניש את הציפורים ואת הברוש, המשוחחים ביניהם, אך כולל גם קולות ציפורים "ציף ציף, שריק שרק / בול בול בול בול ביל בל / לה לה לה...".

בשיר ארבעה בתים, שלאחר כל שניים מהם בא פזמון חוזר.

ביצוע השיר
----------

השיר היה הראשון בו לאה נאור שיתפה פעולה עם נורית הירש ועם חוה אלברשטיין. הוא נכלל בתקליטה של אלברשטיין "בשירים עבריים" משנת 1967.

השיר היה נעימת הפתיחה של תוכנית הרדיו לילדים בשם זה ששודרה בגלי צה"ל בבוקר יום שבת בשנים 1980–1996.

ירדנה ארזי הקליטה את השיר לאלבומה "אברא קדברא - אוסף שירי ילדים" שיצא בשנת 2014.

ביצועים נוספים לשיר הם של טוביה צפיר, אסף אשתר, מתן אריאל, שרית חדד ודורי בן זאב.

בש

שנת 1969 חיים טופול הקליט גרסה באנגלית לשיר ברדיו בי.בי.סי בלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "מקהלה עליזה" באתר יוטיוב
* מילות השיר "מקהלה עליזה" באתר שירונט
* מקהלה עליזה - שיר ילדים - הופ! שירי ילדות ישראלית, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:35)
* מקהלה עליזה, באתר האינטרנט של עופר גביש
* חיים טופול וילדי הבי.בי.סי, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקהלה עליזה, באתר האינטרנט של לאה נאור
2. ↑  עץ הברוש, באתר האינטרנט של לאה נאור
3. ↑  מקהלה עליזה, באתר האינטרנט של עופר גביש
**דלקת באוזן החיצונית** היא דלקת אוזן העלולה להופיע אצל אנשים אשר שוחים הרבה ונמצאים בבריכות.

אורכה של תעלת האוזן החיצונית הוא כ 2.5 ס"מ. חלקה החיצוני בנוי מסחוס האפרכסת ומצופה בעור, והחלק הפנימי מורכב מעצם הרקה ללא סחוס, ומצופה בעור בלבד. במידה ויש זיהומים בחלק הפנימי, הסכנה להתפשטות של הזיהום לעצם היא גדולה למדי. תעלת האוזן החיצונית מכילה גם את שעוות האוזניים אשר משמנת את התעלה, מונעת כניסה של זיהומים ובעלת אפקט אנטי דלקתי.

דלקת באוזן החיצונית יכולה להופיע אצל אנשים אשר שוחים הרבה ונמצאים בבריכות ומכאן כינויה באנגלית: swimmer's ear. על הלוקים בדלקת האוזן החיצונית להימנע מחשיפה למים במשך מספר ימים ולרוב הדלקת עוברת לבד. ואולם, יש מצבים בהם קיימים זיהומים חזקים מאוד באוזן החיצונית (malignant otitis externa) אשר מופיעים בעיקר אצל חולי סוכרת. הזיהום פוגע בחלק התיכון של האוזן החיצונית ובזיז הפטמתי (Mastoid process) של עצם הרקה.

גורמי המחלה הם במרבית המקרים חיידקים בסוג *Pseudomonas*, אך גם חיידקי *Streptococcus* יכולים לגרום לכך. הסימן העיקרי הוא כאב באוזן, המוחמר בעת הנעת האפרכסת, יש בצקת ואודם של תעלת השמע ולעיתים יש הפרשה מוגלתית. לא תמיד דלקת זו מלווה בחום, והסכנה העיקרית שבה היא התפשטות לאזורים אחרים. הטיפול הוא אנטיביוטי, ולעיתים די בטיפול מקומי הכולל טיפות אוזניים.

סיבה נוספת לדלקת היא שימוש במקל ניקוי אוזניים לניקוי תעלת האוזן משעוות אוזן: העמדה הרווחת בקרב רופאים היא כי שימוש זה מיותר ויכול להזיק, שכן השעווה נועדה להגן על תעלת האוזן מפני דלקות, והסרתה הופכת את התעלה לפגיעה יותר. בנוסף, השימוש עלול לשרוט את עור התעלה ולגרום לזיהום. מחקר שנערך במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל מצא קשר בין שימוש במקלות אוזניים לשכיחות דלקת האוזן החיצונית בקרב ילדים.

ראו גם
------

* פתולוגיה של מערכת הנשימה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלקת האוזן החיצונית** בוויקישיתוף
* דלקת האוזן החיצונית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000333702

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**יער איימון דה ואלירה** (באירית: **Éamon de Valera Forest**) הוא יער בישראל, ליד נצרת. היער ניטע בשנת 1966 ונקרא על שם הפוליטיקאי והמדינאי האירי יליד-ארצות הברית איימון דה ואלירה.

היסטוריה
--------

נטיעת היער והקדשתו אורגנה על ידי הקהילה היהודית בדבלין, מתוך הכרה בתמיכתו העקבית של דה ואלירה ביהודי אירלנד. בעת כתיבת החוקה האירית בשנת 1937, שניסוחה היה בפיקוח אישי של דה ואלירה, הוענקה במיוחד הגנה חוקתית ליהודים. מרכיב זה נחשב כהכרחי לחוקה על ידי דה ואלירה, בשל היחס ליהודים במקומות אחרים באירופה באותה תקופה.

בשנת 1948 ביטל דה ואלירה את החלטת משרד המשפטים האירי שאסר על מאה וחמישים ילדים יהודים להגיע לאירלנד כפליטים.

במהלך הקדשתו של היער לדה ואלירה, הקריא ראש ממשלת ישראל דאז לוי אשכול מסר לכבוד האירוע ולכבוד יחסי אירלנד-ישראל, ואמר כי ליהודים ולאירים "יש כל כך הרבה במשותף".

ראו גם
------

* יהדות אירלנד

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Jews of Ireland by Robert Tracy, published in the Summer 1999 edition of *Judaism*
2. ↑  כרמל מקפרי, **בחיפוש אחר הגיבורים של אירלנד**
3. ↑  "Ireland". אורכב מ-המקור ב-21 בנובמבר 2007. נבדק ב-2 בנובמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Irish Jews Dedicate Forest in Israel in Tribute to De Valera". *Jewish Telegraphic Agency* (באנגלית אמריקאית). 1966-08-22. נבדק ב-2021-12-28.`{{cite web}}`: תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
**אוליבר פנרוז** (נולד ב-6 ביוני 1929) הוא פיזיקאי תאורטי בריטי ממוצא יהודי.

קורות חיים
----------

פנרוז נולד בקולצ'סטר, שבאסקס, אנגליה, בן בכור למדען ליונל ש. פנרוז (אנ') ולרופאה מרגרט ליטס. סבו מצד אביו היה ג'יימס דויל פנרוז (אנ'), צייר אירי, וסבתו מצד אביו הייתה אליזבת ג'וזפין, בתו של אלכסנדר פקובר(אנ'). סבו מצד אמו היה ג'ון ברספורד ליטס (אנ'), מראשוני מדע הביוכימיה, בנו של סטנלי ליטס (אנ'), פרופסור לעברית בקינגס קולג' לונדון וסבתו מצד אמו הייתה סוניה נתנזון, פסנתרנית יהודיה מרוסיה, שהפכה לסופרג'יסטית ידועה בקנדה, סגנית נשיאת מועצת הנשים של טורונטו. שלושת אחיו הם המתמטיקאי זוכה פרס נובל רוג'ר פנרוז, רב-אמן בשחמט ג'ונתן פנרוז (אנ') והגנטיקאית שירלי הוד'גסון (אנ').

זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה עבר פנרוז עם משפחתו ללונדון שבפרובינציית אונטריו בקנדה, בקרבת הורי אימו והמשפחה שהתה שם במשך כל המלחמה. בתום המלחמה חזרה המשפחה לאנגליה, ופנרוז למד בתיכון של יוניברסיטי קולג' לונדון. הוא היה קשור לאוניברסיטה הפתוחה הבריטית במשך שבע עשרה שנים והיה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת Heriot-Watt באדינבורו משנת 1986 ועד פרישתו ב-1994. מאז פרישתו הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה, אך למרות זאת נשאר פעיל במחקר. תחומי המחקר שלו כוללים מכניקה סטטיסטית, מעברי פאזה במתכות וכימיה פיזיקלית של חומרים פעילי שטח. עבודתו על סדר טווח ארוך מחוץ לאלכסון חשובה להבנה הנוכחית של נוזלי-על ומוליכי-על.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brookfield, Tarah (2018-10-15). *Our Voices Must Be Heard: Women and the Vote in Ontario* (באנגלית). UBC Press. ISBN 978-0-7748-6022-2.
2. ↑  Judy Siegel-Itzkovich, "A Mind in a Million", The Jerusalem Post, Sunday, May 1, 2005, page 7.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007417768805171
* ISNI: 0000 0001 0961 1228
* LCCN: n90642891
* MGP: 131894
* NTA: 149325355
* SUDOC: 10807756X
* VIAF: 26222846
* WorldCat: lccn-n90642891

 |
הרב **נסים יהודה דנון** (תרל"ד 1874 - ט"ו בשבט תר"ץ 1930) היה הראשון לציון והחכם באשי האחרון בתקופה העות'מאנית.

קורות חיים
----------

הרברט סמואל מקבל את פני הרב דנון בפתח בית המושל, 1920
הרב דנון
נולד בירושלים לאסתר ולרב מנחם דנון. התחנך בישיבת "תפארת ירושלים". בן 19 הוסמך להוראה, נסע לפריז ולמד בבית המדרש המרכזי לרבנים. לאחר תקופה הפסיק את לימודיו בשל חוסר יכולת מימון וחזר לירושלים, לאחר שרכש ידיעה מספקת לדבר, לכתוב ולנאום בצרפתית. נישא לזינביל בת יעקב ספורטה.

בתמוז תרס"ז (1907) נתמנה לרב ראשי בקהילת ביירות. בתפקיד זו כיהן עד לחודש סיוון ה'תר"ע (1910)..

בחורף תר"ע (1910) הוזמן הרב דנון ליישב את הסכסוכים בין הפלגים השונים בצפת. לאחר ביקורו קיימו ראשי היישוב עם נציגי המושבות אסיפה, בה נכחו 115 בעלי נתינות עותמאנית, וברוב מכריע הוחלט למנות את הרב דנון לחכם באשי גם בצפת. אולם למעשה לא הגיע הרב דאנון לצפת, ולאחר הדחתו ממשרת החכם באשי בבירות הוא התמנה לרב ראשי ברודוס לזמן קצר. בזמן כיבוש האי על ידי צבאות איטליה הוא מילא תפקיד מדיני, אך בשל היותו נתין ממלכת טורקיה, נאלץ לעזוב את משרתו ולשוב לארץ ישראל.

בכסלו תרע"א (1910) נבחר מטעם האספה הכללית, ובשמה הטורקי: "מיג'ליש עומומי", לרב ראשי וראב"ד באימפריה העות'מאנית. במשרה זו כיהן עד חודש אלול תרע"ה (1915).

בחשון תרע"ז (1916) בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה התמנה הרב דנון לחכם באשי והראשון לציון בירושלים. וישב על כיסא הרבנות בה עד סוף שנת תרע"ח (1918). 

לאחר כניסת הצבא הבריטי, רבני העיר בחרו לרב ראשי והראשון לציון. אז התפטר ממשרתו מרצונו, ולא השתתף בבחירות. נסע לחוץ לארץ בשליחות מוסדות צדקה וחסד וכוללות המערבים בירושלים.

נפטר בספאקס (טוניס), ט"ו בשבט תר"ץ (1930).

ספריו
-----

השאיר כתב יד המכיל שו"ת והערות על הרי"ף. עסק בחיבור ספר המפיץ אור על קורותיו במשך זמן שירותו בתור רב וחכם באשי בירושלים וערים אחרות.

צאצאיו
------

* יעקב נסים דנון
* אליהו דאנון

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר לוי, The Jews of Modern France, ברקלי 1998, עמ' 96-99
2. ↑  ארכיון החכם באשי, תיקיה: TR/Is-65.

| הראשונים לציון |
| --- |
| חכם באשי | רבי משה גאלנטי • רבי משה בן חביב • רבי אברהם רוויגו • רבי אברהם בן דוד יצחקי • רבי בנימין הכהן מעלי • רבי אליעזר נחום • רבי ניסים חיים משה מזרחי • רבי יצחק הכהן רפפורט • רבי ישראל יעקב אלגאזי • רבי רפאל בן רבי שמואל מיוחס • רבי חיים רפאל בן אשר • רבי רפאל משה בולה • רבי יום-טוב אלגאזי • רבי משה יוסף מרדכי מיוחס • רבי מרדכי הלוי • רבי יעקב משה עייאש • רבי יעקב קוראל • רבי רפאל יוסף חזן • רבי יום טוב דאנון • רבי שלמה משה סוזין • רבי יונה משה נבון • רבי יהודה נבון • רבי חיים אברהם גאגין • רבי יצחק קוב'ו • רבי חיים נסים אבולעפיה • רבי חיים דוד חזן • רבי אברהם אשכנזי • רבי רפאל מאיר פאניז'ל • רבי יעקב שאול אלישר • רבי אליהו משה פאניז'יל • רבי נחמן בטיטו • רבי משה יהודה פרנקו • רבי נסים יהודה דנון • רבי חיים משה אלישר |
| ברבנות הראשית | הרב יעקב מאיר • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יצחק נסים • הרב עובדיה יוסף • הרב מרדכי אליהו • הרב אליהו בקשי דורון • הרב שלמה עמאר • הרב יצחק יוסף |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008227687105171
* VIAF: 5837158792883039040000
* WorldCat (עם VIAF): 5837158792883039040000

 |
במדינות רבות עודדו נשים להצטרף לענפים נשיים של הכוחות המזוינים או להשתתף בעבודה תעשייתית או חקלאית.
**נשים** שימשו במגוון תפקידים **במלחמת העולם השנייה**, כולל כלוחמות ופועלות בעורף. הדחיפות המוחלטת של גיוס האוכלוסייה כולה הפכה את הרחבת תפקידן של הנשים לבלתי נמנעת, אם כי תפקידי הנשים השתנו ממדינה למדינה. מיליוני נשים בגילאים שונים נפצעו או מתו כתוצאה מהמלחמה.

בעולם
-----

כמה מאות אלפי נשים שירתו בתפקידי לחימה, במיוחד ביחידות נ"מ. כ-2,000,000 נשים השתתפו במלחמת העולם השנייה בסך הכול.

### ברית המועצות

ברית המועצות שילבה נשים ביחידות הצבא. בצבא הסובייטי נלחמו יותר מ-1,000,000 נשים, מחציתן בקו הראשון. כ-1,100 טייסות-קרב ומקלעניות-אוויר, כ-200,000 אחיות וחובשות, כ-100,000 בשריון, בעמדות נ"מ, בחיל החימוש וההנדסה, בצנחנים ובמודיעין.

כ-400,000 נשים נהרגו בצבא בסובייטי במהלך המלחמה.

### ארצות הברית

ארצות הברית בחרה שלא להשתמש בנשים בלחימה משיקולי דעת קהל. במקום זאת, כמו במדינות אחרות, כ-350,000 נשים שירתו כסייעות במדים בתפקידים לא קרביים בכוחות המזוינים של ארצות הברית.

### מדינות אחרות

נשים לקחו חלק גם בהתנגדויות של צרפת, איטליה ופולין, כמו גם במנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית ובהמשרד לשירותים אסטרטגיים האמריקאי.

### יפן

הצבא היפני הקיסרי אילץ מאות אלפים באסיה להפוך לנשות ניחומים, לכל אורך מלחמת העולם השנייה.

נשים יהודיות
------------

ביישוב היהודי בארץ ישראל כ-4,500 נשים התגייסו לצבא הבריטי כשמתוכן כ-3,500 גויסו לחיל העזר לנשים וכ-700 לחיל העזר האווירי לנשים. רובן היוו אחר כך תשתית להקמתו של חיל נשים בצבא הגנה לישראל.

כ-100,000 יהודיות שירתו בצבא הרוסי. ובסך הכל שירתו במלחמת העולם השנייה כ-150 אלף נשים יהודיות.

 נשים החליפו גברים ברבות מעבודות הבית במהלך מלחמת העולם השנייה. התמונה צולמה בינואר 1943.
 אישה מודדת חתיכת אמצעי לחימה במפעל התחמושת GECO .
 צופה ATS באתר רובי AA בגודל 3.7 אינץ', דצמבר 1942
 המטפלים הסיעודיים הראשונים של WAAF נבחרו לטוס בשירות אמבולנס אווירי לצרפת, 1944

ראו גם
------

* חיל העזר לנשים
* חיל הנשים של צבא ארצות הברית

לקריאה נוספת
------------

* סבטלנה אלכסייביץ', תרגום של ריצ'רד פביר ולריסה וולכונסקי. **הפנים הבלתי נשיות של המלחמה: היסטוריה בעל פה של נשים במלחמת העולם השנייה** (2017)מסת"ב 978-0399588723
* ענת גרנית-הכהן, **אישה עברייה אל הדגל : נשות היישוב בשירות הכוחות הבריטיים במלחמת העולם השנייה**, מטח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשים במלחמת העולם השנייה** בוויקישיתוף
* נשים במלחמת העולם השנייה, האוסף הימי ההיסטורי (אמריקאי).
* מלחמת העולם, 1939-1945 - נשים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד נועה לימונה, אלפי נשים וילדות נכפו לזנות. משפטן מהרווארד טוען שלא כך היה, באתר הארץ, 6 במאי 2021
2. ↑  אנדרו ג'אונג בסיאול ואליסטיר גייל בטוקיו, ‏בית דין בדרום קוריאה: על יפן לפצות שפחות מין ממלחמת העולם השנייה, באתר גלובס, 10 בינואר 2021
3. 1 2
4. ↑  מיכל מרגלית, הלוחמות בנאצים מדברות: "שליחות יהודית", באתר ynet, 7 במאי 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529753105171
* LCCN: sh85148534

 |
**האלוור האנסון** (בנורווגית: **Halvor Hansson**‏; 4 ביוני 1886 – 4 בנובמבר 1956) היה גנרל-מאיור נורווגי אשר השתתף במלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש לתקופה קצרה כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של נורווגיה.

ביוגרפיה
--------

האנסון נולד ב-4 ביוני 1886, ולמד בבית הספר הצבאי באוסלו. ב-1907 הוא התגייס לצבא נורווגיה. הוא למד באקדמיית הצבא הנורווגי, וב-1922 נכנס לשירות במטה הכללי. ב-1927 הוא מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-6. ב-1934 הוא מונה לראש מחלקת התקשורת במטכ"ל. ב-1938 מונה לראש המחלקה הצבאית במשרד התחבורה.

עם תחילת הפלישה הגרמנית לנורווגיה ב-1940, היה האנסון האחראי על העברת הכוחות מרחבי נורווגיה לחזית. ב-4 במאי הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא לאחר שמרבית הקצינים בצבא הנורווגי נפלו בשבי או נמלטו מהארץ. ב-20 בינואר 1941 הוא נעצר בידי הגסטפו, ועד סוף המלחמה עבר בין מחנות שבויים גרמניים שונים.

האנסון היה חבר קרוב של וידקון קוויזלינג, מנהיג מפלגת נאשונל סמלינג ששימש כראש ממשלת הבובות שהקימו הגרמנים בנורווגיה. למרות חברותם הקרובה, האנסון מעולם לא היה חבר במפלגתו של קוויזלינג, וסירב לשתף פעולה עם ממשלתו. אשתו איבור לעומת זאת, הייתה תומכת נלהבת של קוויזלינג וממשלתו. בעקבות כך, בני הזוג התגרשו במהלך המלחמה.

עם סיום המלחמה, חזר האנסון לנורווגיה. ב-31 במאי 1946 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא סיים את תפקידו ב-31 ביולי של אותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* האלוור האנסון באתר Hvem er hvem?
* האלוור האנסון באתר Store norske leksikon
**פורד S מקס** (באנגלית: **"ford s-max"**) היא מכונית מיניוואן עם שבעה מקומות ישיבה המיוצרת על ידי חברת פורד משנת 2006, וחולקת פלטפורמה ומכלולים עם פורד גלאקסי ופורד מונדיאו.

דור ראשון (2006–2015)
---------------------

בתערוכת הרכב בפרנקפורט בשנת 2006 הציגה פורד מיניוואן חדש עם עיצוב ספורטיבי ושבעה מקומות ישיבה, על בסיס פלטפורמת ומכלולי הדגם הגדול יותר - פורד גלאקסי ומכונית המנהלים פורד מונדיאו.

ה-s-max הוצג כמיניוואן עם יכולות ספורטיביות יחסית, וכבר באותה השנה שהוצג זכה בפרס מכונית השנה באירופה לשנת 2007, לפני אופל קורסה וסיטרואן c4 פיקאסו.

#### מפרט טכני

בישראל שווק הדור הראשון עם מנוע בנזין בנפח 2.3 ליטר עם הספק מרבי של 161 כוחות סוס לצד תיבת הילוכים אוטומטית עם 6 הילוכים, ומנוע דיזל בנפח 2.0 ליטר עם הספק מרבי של 140 כוחות סוס, שמשודך לתיבת הילוכים אוטומטית עם 5 הילוכים.

מידות ה-s-max קרובות לאלו של הגלאקסי, עם אורך של 478.1 ס"מ, רוחב של 188.4 ס"מ וגובה של 161.0 ס"מ.

### מתיחת פנים 2010

בינואר 2012 עבר הדגם, יחד עם אחיו הגלאקסי מתיחת פנים, במסגרתה שונה מעט העיצוב החיצוני ויחידות ההנעה הוחלפו בחדשות, מסדרת המנועים "Eco-boost" החדשה של פורד:

מנוע טורבו-בנזין בנפח 2.0 ליטר עם הספק מרבי של עד 240 כוחות סוס לצד תיבת הילוכים רובוטית כפול-מצמדים "Powershift" עם 6 הילוכים.

מנוע הדיזל שודרג גם הוא וההספק עלה לעד 163 כ"ס, ושודך גם הוא לתיבת ההילוכים הרובוטית החדשה.

דור שני (2015-היום)
-------------------

דגם הקונספט של הדור השני של פורד s-max הוצג באוגוסט 2013, ובספטמבר 2014 נחשפה רשמית גרסת הייצור של הדור החדש, עם עיצוב מודרני הרבה יותר, וכקודמו, חולק פלטפורמה ומנועים עם הגלאקסי והמונדאו.

### מפרט טכני

היצע המנועים בדור השני מורכב משני מנועי טורבו-בנזין מסדרת "Eco-boost" החדשה של פורד:

הראשון בנפח 1.5 ליטר עם הספק של 160 כוחות סוס המשודך לתיבת הילוכים ידנית והשני בנפח 2.0 ליטר ועם הספק של 240 כוחות סוס, לצד תיבת הילוכים אוטומטית.

בנוסף מוצע מנוע הדיזל הקודם, שעבר מספר שדרוגים ועדכונים, עם הספקים של 120, 150 ו-180 כוחות סוס ותיבות הילוכים אוטומטיות וידניות.

כמו כן נוספו לדגם מערכות בטיחות אקטיביות רבות, ואביזרי נוחות מתקדמים.

במבחני הבטיחות שערך לדגם ארגון הבטיחות "Euro NCAP" קיבל ה-s-max את הציון המרבי של 5 כוכבי בטיחות.

נכון לשנת 2022 הדור השני של פורד s-מקס לא משווק בישראל.

ראו גם
------

* פורד גלאקסי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורד s מקס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פורד s מקס

* אתר האינטרנט הרשמי של פורד s מקס (באיטלקית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פורד s מקס בתערוכת ז'נבה, באתר אוטו
2. ↑  מכונית השנה 2007: פורד S-מקס, באתר אוטו
3. ↑  מתיחת פנים למיניוואנים של פורד, באתר אוטו
4. ↑  פורד מציגה את ה- S-Max קונספט, באתר "גיר"
5. ↑  פורד S-Max ופורד C-Max החדשים נחשפים, באתר "גיר"
6. ↑  מבחני ריסוק - פורד S-MAX וגלקסי החדשים, באתר קארטיוב
**אולי ברג** (בנורווגית: **Ole Berg**‏; 7 באוקטובר 1890 – 23 בספטמבר 1968) היה גנרל-לויטננט בצבא נורווגיה אשר לחם במלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של נורווגיה.

ביוגרפיה
--------

ברג נולד בפרול ב-7 באוקטובר 1890. הוא למד בבית הספר הצבאי (קריגסקולן), וב-1912 התגייס לצבא נורווגיה. הוא היה קצין ברגימנט הרגלים ה-11, וב-1915 החל ללמוד בבית הספר הצבאי הגבוה (דן מיליטרי הויסקול). הוא סיים את לימודיו ב-1919 והוצב במטה הכללי. ב-1924 הועבר לשמש כשליש במשמר המלכותי, וב-1928 מונה לראש לשכת המודיעין. ב-1930 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-3. ב-1934 מונה למפקד בית הספר הצבאי. ב-1937 מונה לראש אגף התקשורת במטה הכללי.

עם תחילת הפלישה הגרמנית לנורווגיה ב-9 באפריל 1940, מונה ברג למפקד הבריגדה ה-6, ולחם בגרמנים בצפון נורווגיה. לאחר שהגרמנים כבשו את הארץ, ברג היה ממקימי ארגון ההתנגדות מילורג שביצע פעולות מחתרת כנגד הכובשים. הוא שימש כמפקד הארגון עד ראשית שנת 1943, אז נאלץ להימלט לשוודיה. הוא קיבל דרגת אוברסט מהממשלה הנורווגית הגולה בלונדון, ומונה לנספח הצבאי הנורווגי בסטוקהולם. הוא היה ממקימי המשטרה הנורווגית בשוודיה - גוף שנועד להכין את הקרקע לשחרור נורווגיה לאחר המלחמה.

לאחר המלחמה מונה ברג לראש הפיקדו העליון של צבא נורווגיה. ב-31 ביולי 1946 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), וכיהן בתפקיד במשך תשע שנים עד 31 באוקטובר 1955. בתקופת כהונתו בתפקיד, היה עליו להוביל את התהליכים שגרמו לבסוף להשתלבותה של נורווגיה בנאט"ו. לאחר פרישתו מתפקיד ראש ההגנה מונה לראש המחלקה להיסטוריה צבאית וכיהן בתפקיד עד 1961.

ברג נפטר באוסלו ב-23 בספטמבר 1968. בנו הוא הגנרל אולף ברג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולי ברג** בוויקישיתוף
* אולי ברג, Norsk biografisk leksikon
* אולי ברג באתר Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 228183065
* WorldCat (עם VIAF): 228183065

 |
**הֶייֶה סחפר** (בהולנדית: **Heije Schaper**‏; 8 בספטמבר 1906 - 26 במאי 1996) היה לוטננט גנרל הולנדי אשר שימש כמפקד חיל האוויר המלכותי ההולנדי, ולאחר מכן שימש כיושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל).

ביוגרפיה
--------

סחפר נולד ביאורה ב-8 בספטמבר 1906. ב-1926 הוא החל ללמוד בבית הספר להכשרת ספנים בליידן, וב-1929 סיים את לימודיו והתגייס לצי ההולנדי המלכותי. הוא הצטרף לכוח הצוללות והוכשר כתצפיתן, ולאחר מכן הועבר לשירות התעופה הימי. הוא הוצב על הצוללת Hr.Ms. K XIV, וב-1934 נשלח עמה לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים. הוא שימש כמדריך טייס במחנה ההולנדי בסורבאיה, וב-1937 חזר להולנד. ב-1940, בעקבות הקרב על הולנד, נמלט סחפר ללונדון והצטרף לטייסת ה-320 של חיל האוויר המלכותי, אשר הורכבה מגולים הולנדיים. הממשלה ההולנדית הגולה בחרה בו למשימת איסוף מידע בתוך הולנד הכבושה. ב-15 באוקטובר 1940 הוא נחת בהולנד, אולם יום קודם לכן נלכדו מספר אנשי מחתרת הולנדיים שהסגירו מידע שגרם לכך שהגרמנים המתינו לבואו. הגרמנים פתחו באש מיד כשסחפר ירד מהמטוס, אולם הוא הצליח לעלות עליו בחזרה ולהמריא לבריטניה יחד עם כל צוותו. על פעולה זו, העניקה לו וילהלמינה, מלכת הולנד, את עיטור המסדר הצבאי של וילם.

ב-30 במאי 1942 הופל מטוסו של סחפר ליד האי טרסחלינג במהלך הפצצה על ספינות גרמניות. הוא נלכד בידי הגרמנים והובל כשבוי מלחמה למחנה סטלאג לופט III. במחנה הוא חבר לקבוצת אסירים בהנהגת רוג'ר בושל שארגנה תוכנית בריחה המונית מהמחנה - אירוע עליו מבוסס הסרט "הבריחה הגדולה". הבריחה נכשלה, ומרבית האסירים, ובכללם סחפר, נתפסו ופוזרו בין מחנות אחרים. עם סיום המלחמה באירופה, סחפר שוחרר וחזר והצטרף לחיל האוויר ההולנדי. הוא מונה למפקד הטייסת ה-321 של חיל האוויר ההולנדי אשר לחמה בציילון כנגד האימפריה היפנית. עם זאת, עד שהגיע לשם כבר תמה המלחמה גם בחזית זו. ב-1946 הוא מונה למפקד שירות האוויר הימי בכל רחבי ממלכת ארצות השפלה.

ב-1954 הוא עבר רשמית לחיל האוויר המלכותי ההולנדי ומונה לסגן מפקד החיל. ב-1956 הוא מונה למפקד חיל האוויר. בתקופתו, הוחלפו המטוסים המיושנים של חיל האוויר ההולנדי במטוסים חדישים יותר. ב-1 בנובמבר 1957 הוא מונה ליושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל). ב-10 במאי 1959 הוא סיים את תפקידו ועבר לשמש כמפקד חיל החימוש. בין 1966–1967 הוא שימש כמזכיר האווירייה של הממשלה. הוא פרש מהצבא ב-1976.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הייה סחפר** בוויקישיתוף
* הייה סחפר באתר resources

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**בן האסלמן** | **ראש ההגנה ההולנדי** 1957-1959 | **הבא**:**הנק פרפר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 29375850
* GND: 123477450X
* VIAF: 5940162368008525790003
* WorldCat (עם VIAF): 5940162368008525790003

 |
הפועל בארי הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מקיבוץ בארי, הקבוצה מעולם לא שיחקה בליגת העל. הקבוצה אירחה באולם הספורט החדש של קיבוץ "בארי".

היסטוריה
--------

הפועל בארי השתייכה לאגודת הספורט "הפועל" ושמרה על קשר הדוק עם המדור לספורט בתנועה הקיבוצית. הסקטור ההתיישבותי לא הוכר במרכז הפועל כמחוז נפרד. קבוצות ספורטאים חברי בארי השתתפו בענפי ספורט רבים, ועד 1985 קיבל סניף הפועל בבארי הקצבות זעומות לפעילותו הספורטיבית.
ב–1973 הוקמה קבוצת הפועל בארי, שהעפילה בסוף העונה לליגה ב.

ביוני 1998 עלתה הפועל בארי לליגה א'. באותו זמן עברה הקבוצה לשחק באולם הספורט החדש בקיבוץ. במרץ 2000 העפילה הקבוצה לליגה הארצית, שבה שיחקה נגד קבוצות כדורסל מלוד ועד אילת.
ב-2001 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה. מרבית השחקנים היו שחקני רכש. השחקן הראשי – איתי כהן (בן בארי). לקראת פתיחת העונה השמינית בליגה הארצית הצטרפו לקבוצה שניים מבני בארי, יאיר בריל ושי כהן.

בעונת 2007/08 עלתה הקבוצה לליגה הלאומית, הליגה השנייה בישראל. הקבוצה התמודדה עם מיטב הקבוצות מרחבי המדינה ונלחמה על הישארותה בליגה. ובסיום העונה נשרה הקבוצה בחזרה לליגה הארצית.
למרות זאת, עקב התפרקות אחת הקבוצות, נשארה הפועל בארי בליגה הלאומית. ותשחק שם גם בעונת 2009/2010.

בעונת 2008/2009 הגיע המאמן צביקה רוזנברג, שהחליף באמצע העונה את המאמן אסף פוס שהיה שחקן עבר שלה.

בחודש אפריל 2010 פוטר המאמן צביקה רוזנברג בעקבות רצף הפסדים שגרם לקבוצה לאבד סיכוי להשתתפות בפלייאוף עליון. והחליף אותו איתי ברקן.

המאמן של תחילת שנת 2010-2011 היה חנוך מינץ אבל הוא הוחלף על ידי ויקטור סקורניק. הפועל בארי סיימה במקום ה -13 והיא ירדה לליגה הארצית. בספטמבר 2011 התפרקה הקבוצה.

### בעלי תפקידים

* יו"ר - איתי כהן
* מנהל הקבוצה - אודי ברמק
* עוזר המאמן - אריק קראוניק

קישורים חיצוניים
----------------

* הפועל בארי באתר "ספסל".

| ליגה ארצית דרום בכדורסל- עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הפועל חבל מודיעין • אליצור גבעת שמואל • א.ס אשקלון • מכבי פתח תקווה • מכבי דימונה • אליצור יבנה • מכבי שוהם • הפועל נצר סירני • אליצור נווה-דוד רמלה • אליצור נחל שורק • הפועל חבל אילות • עירוני קריית אונו • מכבי אשדוד • הפועל מתן אשדוד |

 |
כד בעיצוב פוליגנוטוס, 450-440 לפנה"ס, גובה 44.5 ס"מ, מוזיאון הלובר, פריז
**פּוליגנוֹטוֹס** (ביוונית עתיקה: Πολύγνωτος) היה צייר כדים ביוון העתיקה שפעל באתונה בין השנים 450-420 לפנה"ס (בקירוב). הוא רכש את השכלתו האמנותית בסדנתו של אמן המכונה צייר ילדיה של ניובה (אנ'), והתמחה בעיטור כלים גדולי ממדים.

סגנון הציור האופייני לפוליגנוטוס הוא "סגנון הדמות האדומה", כגון בכד האמפורה המתאר את תזאוס תוקף אמזונה. סביב פוליגנוטוס התקבצה קבוצה של ציירים, בהם קלֵיאופון (Kleophon), הקטור (Hector) ופּלֵיאוס (Peleus).
לפוליגנוטוס ולחוגו מיוחסים כ-700 כדים שונים.

בספרות המחקר ידועים שני ציירים נוספים בשם פוליגנוטוס, המוכרים בכינויים שנתן להם ג'ון ביזלי בטרם התגלה שמם האמיתי: הצייר של לואיס (על שם בעליו של הסקיפוס מעשה ידיו בקיימברידג'; או פוליגנוטוס ה-2) והצייר של נאוסיקה (על שם הדמות ביצירתו; או פוליגנוטוס ה-3).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוליגנוטוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: פוליגנוטוס וחוגו, באתר פרסאוס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430413205171
* LCCN: n95015014
* NTA: 070073317
* SELIBR: 281516
* ULAN: 500115802
* VIAF: 96539987
* WorldCat: viaf-287570551

 |
**בנימין ריכרד פיטר פראנס האסלמן** (בהולנדית: **Benjamin Richard Pieter Frans Hasselman**; ‏14 במרץ 1898 – 2 במרץ 1984) היה גנרל הולנדי אשר שימש כיושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל) בין 1953–1957.

ביוגרפיה
--------

האסלמן נולד ברוטרדם ב-14 במרץ 1898. באוקטובר 1916 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית. בשל נטייתו לסדר ולמשמעת הוא נודע בכינוי "הפרוסי". ב-1919 הוא סיים את לימודיו והצטרף לחיל הפרשים בדרגת לוטננט משנה. הוא שירת לראשונה ברגימנט ה-4 בדוונטר, שם הכיר את אשתו הראשונה סוזנה מרגרטה גירטרוידה ואן אוברוולט (1896–1967). ב-1921 הוא נישא לה ונולד להם בן אחד. ב-1923 הוא הועבר לרגימנט ה-1 באמרספורט בדרגת לוטננט. באמרספורט הוא הכיר את אלייד מריה ביקר קארטן (1901–1980), שהייתה נשואה לקצין אחר ברגימנט. ב-1926 התגרשו שניהם מנשותיהם והאסלמן נישא לאלייד. מנישואים אלו נולד להם בן אחד.

ב-1937 נשלח האסלמן לשמש כנספח צבאי בברלין. ב-1939 הוא חזר להולנד והוצב במטה הדיוויזיה ה-2. לאחר הקרב על הולנד בחר האסלמן, שנודע כמעריץ מושבע של הוורמאכט, להישאר בהולנד ולשתף פעולה עם שלטונות הכיבוש הגרמניים. הגרמנים העניקו לו תפקידי ניהול בכירים, והוא בתמורה שכנע את קציני הצבא הולנדי לחתום על הצהרת נאמנות לגרמניה ולהתחייב שלא יילחמו נגד הכיבוש. ב-1942 הוא התפטר מתפקידו במחאה על מעצר המוני של קצינים הולנדים. הגרמנים כלאו אותו והעבירו אותו בין מספר מחנות מעצר בפולין ובגרמניה. לאחר המלחמה הוא חזר להולנד ונאלץ לתת דין וחשבון בפני הוועדה לקציני מלחמה שבויים. הוועדה קבעה כי לא ניתן לאפשר לו לחזור לצבא. עם זאת, שר ההגנה החליט להעניק לו פרישה מכובדת עם פיצויים. האסלמן ערער לבית המשפט, שפסק כי הוא יכול לחזור לצבא. לנוכח מצבו הרעוע של הצבא ההולנדי לאחר המלחמה, והמחסור החמור בקצינים איכותיים, הוא התקבל בזרועות פתוחות וצורף למטה הכללי. ב-1948 הוא מונה לנספח הצבאי בפראג. ב-1950 הוא גורש מצ'כוסלובקיה לאחר שאיש עסקים הולנדי נתפס בריגול במדינה.

עם חזרתו להולנד מונה האסלמן למפקח חיל הפרשים. ב-1951 הוא מונה לראש המטה הכללי של צבא היבשה ההולנדי. ב-1 באוקטובר 1953 מונה ליושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל). בתפקידו זה עמל האסלמן לבנות מחדש את הצבא ההולנדי לאחר המלחמה. כמו כן פיקח על פינוי הצבא ההולנדי מאינדונזיה ועל הצטרפותה של הולנד לנאט"ו. ב-1 בנובמבר 1957 סיים את תפקידו ועבר לשמש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו במקום ג'וזפה מנצ'ינלי. ב-1958 סיים את תפקידו והוחלף בביארנה און.

הוא נפטר בהאג ב-2 במרץ 1984.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בן האסלמן** בוויקישיתוף
* בן האסלמן באתר resources (בהולנדית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פונס אלר** | **ראש ההגנה ההולנדי** 1953-1957 | **הבא**:**היי שאפר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 45142637
* ISNI: 0000 0003 9023 8604
* NTA: 070076081
* VIAF: 283836951
* WorldCat: viaf-1984150647100910860005

 |
**אליאס קורנליוסן** (בנורווגית: **Elias Corneliussen**‏; 11 במאי 1896 – 6 בספטמבר 1980) היה קונטר-אדמירל בצי הנורווגי אשר שימש כמפקד הצי הנורווגי במהלך רוב מלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש לתקופה קצרה כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של נורווגיה.

ביוגרפיה
--------

קורנליוסן נולד בכריסטיאנה (כיום אוסלו) ב-11 במאי 1896. הוא היה בנם של אנדראס מרטין קורנליוסן (1852-1916) וקלרה ת'ין (1856-1936). ב-1899 הוא החל ללמוד בבית ספר לקצינים וב-1905 סיים את לימודיו והתגייס לצי הנורווגי. בין 1909-1913, הוא שירת במועצה הימית של משרד ההגנה, ובין 1913–1922 למד באקדמיה הימית של הצבא המלכותי. הוא התקדם בסולם הדרגות של הצי המלכותי, אולם ב-1940 נכבשה נורווגיה בידי גרמניה הנאצית, וקורנליוסן נמלט לבריטניה. ב-1941 הוא מונה למפקד הצי הנורווגי הגולה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, קורנליוסן סייע לבנות מחדש את הצי הנורווגי. בסוף שנת 1945 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה - מקביל לרמטכ"ל. עם זאת, כבר ב-31 במאי 1946, הוא פרש מהתפקיד ועזב את הצבא.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליאס קורנליוסן, באתר הביוגרפיה הנורווגית
* אליאס קורנליוסן באתר Store norske leksikon
**אדזארד יאקוב ואן הולטה** (בהולנדית: **Edzard Jacob van Holthe**;‏ 29 בינואר 1896 – 17 ביולי 1967) היה ויצה-אדמירל בצי המלכותי ההולנדי אשר שימש כיושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל) בין 1951–1953.

ביוגרפיה
--------

הולטה נולד בהאג ב-29 בינואר 1896. ב-1913 הוא התגייס לצי המלכותי ההולנדי ובין 1916–1920 הוצב באיי הודו המזרחיים ההולנדיים. ב-1921 הוא הועבר לכוח הצוללות של הצי ההולנדי, וב-1922 הוא הוצב כסגן מפקד הצוללת KII שנשלחה שוב לאיי הודו המזרחיים. ב-1923 הוא סיים את תפקידו וב-1925 חזר להולנד. ב-1929 הוא חזר לאיי הודו המזרחיים ומונה למפקד הצוללת Hr.Ms. K VII. ב-1930 הוא הועבר לפקד על הצוללת Hr. Ms. KII ונשלח עמה לבניוואנגי (אנ'). ב-1934 הוא חזר להולנד. לאחר הקרב על הולנד ב-1940 הוא ליווה את וילהלמינה, מלכת הולנד לגלותה בבריטניה. הוא הצטרף לכוחות ההולנדיים החופשיים ומונה למפקד הסיירת Jacob van Heemskerck. ב-1943 הוא מונה למפקד הצי ההולנדי בגלות. לאחר שחרור הולנד ב-1945 הוא המשיך לפקד על הצי ההולנדי עד 1951. לאחר מכן מונה ליושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל) עד 1953. לאחר פרישתו מהצבא פנה למגזר העסקי ושימש בתפקידים בכירים בכמה חברות גדולות. הוא נפטר בהילברסום ב-17 ביולי 1967.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדזארד יאקוב ואן הולטה** בוויקישיתוף
* אדזארד ואן הולטה באתר הולנדי המוקדש לצוללות

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הנדריק קרולס** | **ראש ההגנה ההולנדי** 1951-1953 | **הבא**:**פונס אלר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9582 9518
* NTA: 273408100
* VIAF: 290639255
* WorldCat (עם VIAF): 290639255

 |
**אוד איזאקסון וילוך** (בנורווגית: **Odd Isaachsen Willoch**‏; 26 בפברואר 1885 – 9 באפריל 1940) היה קצין ימי נורווגי אשר נהרג במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

וילוך נולד בלרוויק ב-26 בפברואר 1885. הוא היה בנם של איינר וילוך ואנה איזאקסן. משפחת איזאקסן הייתה משפחה מוכרת ומשפיעה בנורווגיה. סבו היה הפוליטיקאי איזאק איזאקסן, דודו היה הצייר אולף איזאקסן, ובני דודיו היו המדען הוקון איזאקסן והפיזיקאי דניאל איזאקסן. מצד אביו הוא היה בן דודו של הצייר הרמן וילוך. בין אחייניו נמנו המשפטן אריק וילוך והפוליטיקאי קארה וילוך - לימים ראש ממשלת נורווגיה.

וילוך התגייס לצי הנורווגי, ולמד באקדמיה הצבאית הנורווגית. לאחר מכן נשלח להשלים את השכלתו הצבאית בבריטניה. הוא פיקד על הספינות HNoMS פרידטיוף ננסן, ו-HNoMS מיקל סארס. ב-1928 הוא הוביל את החיפושים אחר חוקר הקוטב רואלד אמונדסן שנעלם באזור ים ברנץ. ב-1940 הוא הועלה לדרגת אורלוג-קפיטן ומונה למפקד ספינת הגנת החופים HNoMS איידסוולד.

וילוך הוצב עם ספינתו ליד חופי העיר נרוויק - עיר אסטרטגית אשר הן גרמניה הנאצית והן בריטניה זממו להשתלט עליה. ב-9 באפריל 1940, פלשו הגרמנים לנורווגיה, וכוח של עשר משחתות גרמניות נע לעבר נרוויק. וילוך ירה יריית אזהרה לעבר הגרמנים, אולם הגרמנים ביקשו לשלוח נציג להידברות. וילוך אפשר לנציג גרמני לעלות על ספינתו, וזה האחרון הצהיר שהגרמנים באים לנורווגיה כידידים, אולם על הנורווגים להסגיר את ספינותיהם. וילוך פנה אל מפקדו הישיר פר אסקים, אשר הוצב על סיפון HNoMS נורגה. אסקים הורה לווילוך לפתוח באש, אולם עוד לפני שווילוך הספיק לעשות זאת, ירו המשחתות הגרמניות והטביעו את ה"איידלסוולד". מתוך 183 אנשי הצוות של הספינה, 175 נהרגו, כולל וילוך עצמו.

חיים אישיים
-----------

ב-1911 התחתן וילוך עם מארי כריסטין ("מאג'ה") פוס. הם התגוררו בהורטן והיו להם שלושה ילדים. אחד מבניהם היה איש העסקים פין וילוך, אשר היה אביה של הפוליטיקאית אינגריד וילוך.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוד איזאקסן וילוך בלקסיקון הנורווגי
**יוסי כהן** (נולד ב-1974) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. בתפקידו האחרון היה מפקד מחוז דרום בפיקוד העורף.

ביוגרפיה
--------

כהן נולד בנתיבות. החל את שירותו הצבאי ב-1993 בסיירת הצנחנים. השתתף בלחימה ברצועת הביטחון ובמלחמת לבנון השנייה. שימש מפקד פלוגה בגדוד 890. בשנים 2007-2009 פיקד על גדוד 450 (האריה המעופף). בחטיבת ביסלמ"ח ובשנים 2010–2011 שימש סגן מפקד החטיבה הדרומית באוגדת עזה. בהמשך שימש ראש זירת דרום בחטיבת המבצעים במהלך מבצע צוק איתן, היה בין מתכנני המבצע ואף העניק לו את שמו. ב-2017 מונה למפקד מחוז דרום של פיקוד העורף, ופיקד עליו בין היתר במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל. סיים את שירותו הצבאי הפעיל בשנת 2020 בתום 27 שנות שירות.

בעת שכיהן כמפקד גדוד 450 נתן דגימת התאמה לתרומת מח עצם, וכעבור 10 שנים לאחר שנמצא מתאים לחולה תרם מח עצם.

נשוי לרותי כהן ולזוג שישה ילדים ומתגורר בכפר מימון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלון בן דוד, שנתיים לעופרת יצוקה: בצה"ל טוענים שאין הסלמה בעזה, באתר של "רשת 13", 29 בדצמבר 2010 (במקור, מאתר "nana10")
2. ↑  ניר וולף, שומרים על הבית, ישראל היום, 18 באפריל 2011.
3. ↑  רותם אליזרע, הקצין שטבע את השם "צוק איתן" תרם מח עצם והציל חיים, באתר ynet, 6 בנובמבר 2016
4. ↑  אמיר בוחבוט‏, שליחי פיצה יחלקו תרופות: כך פיקוד העורף מתכונן לסגר על ערים, באתר וואלה!‏, 19 במרץ 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601768605171
* VIAF: 18148036000887971644
* WorldCat: viaf-18148036000887971644

 |
**גיזלה סאנטו** (במקור **שרייבר**, בהונגרית: **Szántó Gizella**; הומוקומארום, 30 באפריל 1884 – מוסקבה, 30 באפריל 1947) הייתה מורה יהודייה-הונגרייה, פוליטיקאית קומוניסטית, אחד מבני משפחת סאנטו העניפה.

ביוגרפיה
--------

גיזלה סאנטו נולדה במשפחה יהודית כבתם של שאנדור שרייבר ושל סלינה גינסברגר. היא למדה בהכשרת מורים בבודפשט, וסיימה את לימודיה בשנת 1902. לאחר מכן לימדה בבתי ספר עירוניים ומשנת 1913 הצטרפה לאיגודים המקצועיים לרבות הסתדרות המורים בבודפשט. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית עמדה בראש מחלקת החינוך במועצת העובדים והצבא המהפכנית המרכזית של בודפשט. בשנת 1920 נאלצה להגר לאוסטריה מחשש למעצרה, שם נישאה ליוז'ף הוסאר. אחר כך נסעו לרומניה ומשנת 1921 עד 1923 הייתה חברה בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ושימשה גם כמזכירה המארגנת של המפלגה הקומוניסטית בטרנסילבניה. בתחילת 1930 התיישבה בברית המועצות ובשנים 1933–1938 ניהלה את הספרייה המדעית לשפות זרות למחקר כלכלי. לאחר מכן הייתה עורכת המשנה של "ההוצאה לאור בשפות זרות". היא נלחמה בצבא האדום במלחמת העולם השנייה ולכן זכתה לעיטור כבוד בשנת 1946. שרידיה הובאו לקבורה לבירת הונגריה לאחר מותה ב-1947.

משפחתה
------

אחיה היו בלה סאנטו, רז'ה סאנטו וזולטאן סאנטו.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון קטן ביוגרפי של זאלה. עורך אנדרה ג'ימשי. זאלאגרסג, עצרת השלטון המקומי של מחוז זאלה, 1994, גישה מקוונת
* "גיזלה סאנטו". *המוזיאון הספרותי פטפי*.
* לקסיקון קטן ביוגרפי של זאלה. מהדורה 3 מתוקנת, מורחבת. עורך ברנדט פטר, יוז'ף הורבאט, גאבור קיש [ועוד]. זאלאגרסג, ספריית מחוז פרנץ דיאק, 2005.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורך ראשי. אגנש קניירש, 1967–1969.
* לחיות בצורה אנושית. לוחמי תנועת הפועלים במחוז זאלה. אוסף ביוגרפיה. זאלאגרסג, מחוז זאלה 1980.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Testvérének, Szántó Bélának házasságkötési bejegyzése
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשימושים שונים בדגל לבן. אם התכוונתם לדגל הצי המלכותי הבריטי, ראו נס לבן.
דגל לבן
**דגל לבן** מסמל בימינו בעיקר כניעה. לדגל בצבע זה היו שימושים רבים ושונים במהלך ההיסטוריה.

שימושים בימינו
--------------

הדגל הלבן הוא סימן בינלאומי המסמל כניעה או הפסקת אש על מנת לנהל משא ומתן. דגל לבן הנישא על ידי שליח מסמל כי השליח אינו חמוש וברצונו לנהל משא ומתן. על פי דיני המלחמה ובהתאם לאמנת ז'נבה, אין לירות על אדם הנושא דגל לבן.

נשיאת דגל לבן במרמה, ועל מנת לתקוף במפתיע, מהווה עבירה על דיני המלחמה ונחשבת לפשע מלחמה.

יש לציין, שהערבים האזרחים שהתגוררו בעזה במלחמת חרבות ברזל צה"ל נתן להם אפשרות לנוע לדרום הרצועה. נשאו איתם את הדגל הלבן ואכן עברו בבטחה אל דרום עזה.

מקור השימוש בדגל
----------------

האזכור הראשון של שימוש בדגל הלבן על מנת לסמל כניעה מקורו בזמן שלטון שושלת האן שבסין. ההיסטוריון קורנליוס טקיטוס מזכיר שימוש בדגל לבן בזמן כניעה בקרב משנת 109 לספירה. קודם לשימוש בדגל זה נהגו חיילים רומאים לסמל כניעה על ידי הרמת מגניהם מעל ראשיהם.

בית אומיה
---------

בית אומיה השתמשו בדגל הלבן כסמלם לזכר קרב בדר, ועל מנת להבדיל בינם לבין בית עבאס, תוך העדפת השימוש בצבע הלבן במקום הצבע השחור לאות אבל.

אצל הבדואים
-----------

הבדואים בתקופת הנוודות היו תולים דגל לבן מעל האוהל כדי להזמין לחתונה שנערכה במקום.

צרפת
----

במהלך המאה ה-18, בתקופה שקדמה למהפכה הצרפתית שימש הדגל הלבן כדגלם של אנשי הצבא הצרפתי וכדגל צרפת. לאחר המהפכה, בשנת 1794 אומץ דגל שלושת הצבעים (ה"טריקולור") כדגל הלאומי של צרפת, ואילו הדגל הלבן הפך דגל של המלוכנים שהתנגדו למהפכה. במהלך תקופת השבת השלטון המלוכני בצרפת שב הדגל הלבן להיות דגל המדינה. הדגל הלבן נזנח לבסוף במהפכת יולי של 1830.

בודהיזם
-------

בדת הבודהיסטית הצבע הלבן בכלל והדגל הלבן בפרט מסמל אבל.

דגל אפגניסטן
------------

לאחר כיבוש קאבול על ידי הטליבאן במלחמת האזרחים באפגניסטן נבחר הדגל הלבן כדגל האמירות האסלאמית של אפגניסטן, בשל היותו מסמל את "טוהר האמונה והממשל". מאוחר יותר נוסף כיתוב השהאדה לדגל.

בספרות
------

דגלים לבנים הם הדגלים של שמשי גונדור בספרי הארץ התיכונה פרי עטו של ג'ון רונלד רעואל טולקין.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "כשיש חתונה לא מזמינים. שמים דגל לבן על האוהל. פעם זה היה שלושים יום היום שבעה ימים.", עדינה מאייר, ריאד הבדואי משבט רמאדין מספר באתר בית הספר לתיירות

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דגל לבן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דגל לבן** |
**ורה רוז'יצ'קובה** (בצ'כית: **Věra Růžičková**;‏ 10 באוגוסט 1928 – 24 בנובמבר 2018) הייתה מתעמלת צ'כוסלובקית, אלופה אולימפית (לונדון 1948) בתחרות הקבוצתית בהתעמלות.

ביוגרפיה
--------

רוז'יצ'קובה נולדה וגדל בברנו. היא החלה את הקריירה הספורטיבית שלה בקפיצות למים ואחר כך בכדורסל, אך החליטה להתמקד בהתעמלות. היא הייתה המתעמלת הצעירה ביותר בנבחרת הצ'כוסלובקית בהתעמלות לאולימפיאדת לונדון (1948) וצורפה רק כמחליפה. אולם, כבר ביום הראשון לבואה של הנבחרת הצ'כוסלובקית ללונדון, חלתה אחת המתעמלות, אלישקה מיסקובה בשיתוק ילדים ולכן היא הוחלפה על ידי רוז'יצ'קובה. יחד עם חברותיה היא זכתה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית לפני הונגריה וארצות הברית, מתוך 11 נבחרות. באולימפיאדה זו לא חולקו מדליות אישיות לנשים. השתתפותה הייתה מצוינת והיא דורגה במקום שישי מתוך 90 המשתתפות בתחרות ושלישית מבין המתעמלות הצ'כוסלובקיות. באותו היום שבו הן התחרו, נפטרה חברתן, אלישקה מיסקובה, אותה היא החליפה. למחרת, בטקס חלוקת המדליות, הונף דגל צ'כוסלובקיה עם סרט שחור סביבו.

לאחר כשנה פרשה רוז'יצ'קובה מספורט תחרותי והחלה לאמן התעמלות בברנו ולשפוט בתחרויות בינלאומיות בהתעמלות, עד שנות ה-90.

נפטרה ב-24 בנובמבר 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורה רוז'יצ'קובה** בוויקישיתוף

* ורה רוז'יצ'קובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* ורה רוז'יצ'קובה, באתר olympedia.org
* זוכת מדליית זהב מאולימפיאדת לונדון 1948, ורה רוז'יצ'קובה, חוגגת יום הולדת 90, (בצ'כית)
**HealthKit** (בתרגום לעברית: בריאות) היא פלטפורמה ויישומון מעקב בריאותי שפותח על ידי חברת אפל עבור מערכת ההפעלה של iOS. האפליקציה כוללת ממשק API. זמן קצר לאחר שחרורו של מערכת ההפעלה, iOS 8 ב-17 בספטמבר 2014, החברה הסירה את כל האפליקציות התואמות ל-HealthKit מחנות היישומים שלה על מנת לתקן באג שגרם לבעיות בטלפונים הניידים ולמזהה טביעת אצבע.

עם פרסום ה-iOS 8.0.2 ב-26 בספטמבר 2014, שחררה חברת אפל את האפליקציה. בימים הראשונים שלאחר השקת האפליקציה, נאמרו ביקורות רבות עקב היעדרות של היישומים התואמים לאפליקציה, ספירה לא תקינה ועוד. בסופו של דבר, חברת אפל תיקנה את כל הבעיות הללו בעזרת עדכון תוכנה. ביולי 2016, משתמשי ה-iOS 10 המתגוררים בארצות הברית, נרשמו לאפליקציה על מנת לתרום איברים, עיניים ורקמות.

האפליקציה פועלת בעזרת חיישנים על מנת לעקוב אחר הפעילות של המשתמש ועל מנת להקליט או הפעילות הגופנית שלו. האפליקציה מספקת תצוגה מקיפה של הפעילות הגופנית הכוללת של המשתמש. האפליקציה מודדת את זמן, מרחק, צעדים וקלוריות בעת ביצוע הפעילות. באפליקציה ממשק נוסף המודד את שעות השינה של המשתמש.

ראו גם
------

* google fit
* Samsung Health

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בריאות

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד Rhiannon Williams, ‏What is Apple's HealthKit?, The Telegraph, 6 February 2015
2. ↑  "Apple releases iOS 8.0.2 to address cellular and Touch ID issues in previous update". *9to5Mac* (באנגלית אמריקאית). 2014-09-26. נבדק ב-2018-04-02.
3. ↑  "Apple seemingly removing HealthKit compatible iOS 8 apps from App Store due to issues (U: Apple statement)". *9to5Mac* (באנגלית אמריקאית). 2014-09-17. נבדק ב-2018-04-02.
4. ↑  "iOS 8.2 brings back blood glucose tracking, explains Health data". *9to5Mac* (באנגלית אמריקאית). 2014-12-18. נבדק ב-2018-04-02.
5. ↑  "iOS 8.2 and Health Follow-Up" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-04-02.
6. ↑  "Apple Health app update -- register to be an organ donor". *Top Mobile Trends* (באנגלית אמריקאית). 2016-07-06. נבדק ב-2018-04-02.
7. ↑  iOS - Health, Apple (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אסף זוהר** (נולד ב-31 במרץ 1963) הוא פסנתרן ישראלי, פרופסור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.

לימודים
-------

זוהר נולד ב-1963 בישראל. הוא תלמידם של רוני מרכס-באום, חנה שלגי ואריה ורדי. הוא בוגר הקונסרבטוריון של גבעתיים והאקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. לאחר סיום לימודיו בישראל המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית, שם השתלם אצל מנחם פרסלר וכיהן כמרצה בשנת הלימודים 1991-1990.

קריירה
------

זוהר הופיע עם תזמורות רבות בישראל, ועם המנצחים זובין מהטה, גרי ברתיני, מנדי רודן, נעם שריף, דוד שלון, דייוויד רוברטסון ואחרים. נוסף על כך הופיע ברסיטלים ברחבי העולם, ובכללם בארצות הברית, אירופה, דרום אפריקה, אוסטרליה ויפן.

בנוסף לקונצרטים רבים, זוהר גם נותן הרצאות רבות בנושא המוזיקה הקלאסית, בין היתר בקונצרטים מוסברים אשר בהם הוא עצמו מופיע, כסולן או כחבר הרכב.

בעבר היה זוהר דקאן באקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים.
כיום הוא מכהן כפרופסור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, מדריך הרכבים קאמריים בקונסרבטוריון גבעתיים, ביחידה לנגנים מצטיינים של המרכז למוזיקה ירושלים שבמשכנות שאננים ובתיכון לאמנויות תלמה ילין. הוא מדריך כיתות אמן בארץ ובעולם ומנחה קונצרטים מוסברים בתזמורת הקאמרטה הישראלית ירושלים ובקונסרבטוריון שטריקר בתל אביב.

כמורה, הוא זוכה להצלחה רבה, ואחדים מתלמידיו ניגנו עם מספר תזמורות בישראל, וזכו בפרסים שונים בישראל ובעולם.

פרסים ומלגות
------------

* מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל
* פרס ז'ראר בכר
* פרס קלרמונט
* תחרות בינלאומית בפרטוריה, דרום אפריקה
* תחרות בינלאומית בווינה, אוסטריה
* תחרות בינלאומית בסידני, אוסטרליה
* תחרות בינלאומית בקליבלנד, ארצות הברית

קישורים חיצוניים
----------------

* ב"אופוס" - המגזין למוזיקה קלאסית (אורכב 25.07.2014 בארכיון Wayback Machine)