עגיל זהב מחצור ועליו סמלי אלוהות
**שמש** (באמורית (משוחזר): **šamšu**‏, בפיניקית: **𐤔𐤌𐤔** – שמש) או **שפש** (באמורית (משוחזר): **šapšu**‏, באוגריתית: **𐎌𐎔𐎌** – שפש) היא אלת השמש הכנענית (והאמורית). בשל חשיבותה הרבה היא מכונה "מאור האלים". בתם של אל ואשרה, שעזרה לבעל לייבש את האדמה שהציף האל ים. ישובה בכנען היה בית שמש.

שמה
---

שם האלה נהגה בכנענית ואמורית עתיקות מתקופת הברונזה כמעט תמיד כ"שַׁמְשֻׁ" (או בהטיית שייכות "שַׁמְשִׁ"), בניגוד להגיית שם אל השמש הזכר האכדי שַׁמַשׁ (אנ') (צורה זאת מופיעה פעם אחת בשם אמורי מאללחֿ). באללחֿ בתקופת הברונזה התיכונה החל תהליך בו העיצור מ' איבד את קוליותו בעקבות היצור שׁ' האטום, והפך לעיצור פּ', וכך בשמות אמוריים מאללחֿ מתועדת גם הצורה שמש וגם שפש; באוגרית בתקופת הברונזה המאוחרת מתועדת רק צורה "שפש". אלה הם שני האתרים היחידים בהם מתועדת במפורש צורה זאת.

מאפייניה ועדויות לאלה
---------------------

### אצל האמורים

בשמות אמוריים מוזכרת שַׁמְשֻׁ כרכיב תאופורי המציין את אלת השמש.

### באוגרית

בשירה האוגריתית, בניגוד לנשמות בני האדם, היו האלים נכנסים לממלכתו של האל מות - "בית החופשית", ויוצאים ממנה באופן סדיר. שפש אלת השמש השוכנת בשמים במשך היום, מגיעה לעולם התחתון כל יום אחרי שקיעתה של השמש בערב. "קבר שפש" הוא אחד מן הכינויים שמופיעים בלוחות אוגרית עבור עולם המתים. בדומה האל מות מכריז כי כוחו כה גדול, עד כי שפש צחורת השמים נעצרת בקנה לועו (בלילה).

בעלילות בעל וענת היא מתוארת כמי שמכריזה כי אל מצדד בים. בעקבות מותו של בעל היא עוזרת לענת לקבור את בעל, מבכה אותו, ומפסיקה להאיר, ובעקבות חלומו של אל אודות תחייתו של בעל, אל פונה לענת, ומבקש ממנה שתשכנע את השמש לחזור ולהאיר, והשמש מסכימה, אך מודיעה שהיא תמשיך לחפש את בעל.
במלחמה בין מות לבעל, שבה מנסה מות לנשל את בעל ממלכותו, היא מתערבת ומאיימת עליו שאל יהפוך את כיסא מלכותו וישבור את שרביט ממשלתו, איום שמפסיק את הקרב.

בלוח אחר ובו לחש נגד נשיכות נחשים, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שפש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. מטבעו של הטקסט כלחש רבות בו הרמיזות והסתומות על הברור, אך ניכר שלאחר שמוזכר האל חורון חלה תפנית הקשורה במאבק בנחש. בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ורוב האלים המוזכרים בלוח הקודם מוזכרים פה כאוספי ה"חמה".

### בישראל ויהודה

בתנ"ך מתוארת עבודת האלה שמש בהשתחוות לכיוון השמש למזרח. בממלכת יהודה נעבדה בפולחן הקשור לסוסים ומרכבות שיוחדו לה. במקום פולחן המשלב את פולחן שמש ופולחן בעל, מעל המזבחות לבעל היו צורות של שמשות הקרויות "חמנים". כפי שכתוב בדברי הימים ב', ל"ד, ד' "מִזְבְּחוֹת הַבְּעָלִים **וְהַחַמָּנִים** אֲשֶׁר לְמַעְלָה מֵעֲלֵיהֶם". במקרא לעתים מתייחס לַשמש כזכר.

ייתכן ששמשון, שנולד בקרבת בית שמש, נושא שם הקשור לאלה שמש.

פולחנה של השמש בנראטיב המקראי מוקע ודינו של אדם שעבד לה היה סקילה. בספר מלכים מסופר שהמלך יאשיהו ביטל ברפורמה שלו בין יתר הפולחנים את פולחן השמש.

### בקרב הפיניקים

ממצאים אפיגרפיים פיניקיים המזכירים את אלת השמש נדירים למדי. הקבלה בין השם הפיניקי "עבדשמש" לשם היווני Ἡλιόδωρος (מתנת הליוס) בכתובת עבדתנת מאתונה מעלה הקבלה בין האלוהויות שמש והליוס. אחד החודשים הפיניקיים נקרא "זבח־שמש". השמות "עבדשמש" ו"אבנשמש" מוזכרים בכתובות קיר פיניקית מאבידוס (אנ'), והשם "עבדשמש" מופיע גם בכתובת בנבעל ובכתובת בנחדש הכתי מאתונה. במקביל ל"שפש עלם" (שמש עולם) המופיעה בכתבי אוגרית, נמצאה בכתובת אזתוד האלוהות "שמש עלם", ואליה מקבילים גם אזכור dUTU daritum ("השמש הנצחית") במכתבי אחתאתן (אל־עמרנה) ואזכורים ספרותיים במקרא המייחסים לשמש נצחיות. "שמש", אולי כאלוהות ואולי כגרם השמים (אם בכלל היתה הפרדה בין השנים בתרבות הפיניקית), הופיעה גם בביטויים אחרים בכתובות פיניקיות, כגון "בחיים תחת שמש", "מבוא שמש" (מערב) ו"מוצא שמש" (מזרח), ובדימוי הפיניקי־מקראי להיות כשמש וכירח.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כרמית מזרחי, שמש: מנורת האלים ואם הסוסים, אתר הכישופים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Mary E. Buck, **The Amorite Dynasty of Ugarit**, Brill, 2020, עמ' 237–239
2. 1 2  Michael P. Streck, **Das amurritische Onomastikon der altbabylonischen Zeit. Band 1: Die Amurriter, die onomastische Forschung, Orthographie und Phonologie, Nominalmorphologie**, Ugarit-Verlag, 2000, עמ' 226
3. ↑  אבשלום קור, **יופי של עברית**, ידיעות ספרים, 2010, עמ' 37
4. ↑  Michael P. Streck, **Das amurritische Onomastikon der altbabylonischen Zeit. Band 1: Die Amurriter, die onomastische Forschung, Orthographie und Phonologie, Nominalmorphologie**, Ugarit-Verlag, 2000, עמ' 223
5. ↑  (לוח KTU.1.2.II:23-25)
6. ↑  (לוח KTU.1.2.III)
7. ↑  (לוח KTU.1.6.I)
8. ↑  (לוח KTU.1.6.III)
9. ↑  (לוח KTU.1.6.VI)
10. ↑  צבי ושפרה רין, **עלילות האלים**, ענבל, 1996, עמ' 682–697 – לוח UT 607
11. ↑  צבי ושפרה רין, **עלילות האלים**, ענבל, 1996, עמ' 699, 703 – לוח UT 608
12. 1 2  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק י"א
13. ↑  למשל ספר בראשית, פרק ל"ב, פסוק ל"ב, ספר שמות, פרק ט"ז, פסוק כ"א, ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק ז', ספר יהושע, פרק י', פסוק י"ג, ספר ישעיה, פרק ס', פסוקים י"ט–כ' ועוד רבים.
14. ↑  "וַיֵּלֶךְ וַיַּעֲבֹד אֱלֹהִים אֲחֵרִים וַיִּשְׁתַּחוּ לָהֶם **וְלַשֶּׁמֶשׁ** אוֹ לַיָּרֵחַ אוֹ לְכָל צְבָא הַשָּׁמַיִם אֲשֶׁר לֹא צִוִּיתִי." (דברים י"ז ג')
15. 1 2 3  CIS I 116 (p. 142)
16. ↑  נחום סלושץ, **אוצר הכתובות הפניקיות**, דביר, 1942, עמ' 120
17. ↑  KAI 277 (לוחיות פירגי)
18. ↑  KAI 49
19. ↑  KAI 48
20. ↑  KAI 55
21. ↑  יצחק אבישור, **כתובות פיניקיות והמקרא**, א. רובינשטיין, 1979, עמ' 138.  
לאזכור במכתבי אחתאתן ראו Jörgen A. Knudtzon, **Die El-Amarna-Tafeln, mit Einleitung und Erläuterungen**, J. C. Hinrichs’schke Buchhandlung, 1915, עמ' 634–635 – מכתב EA 155 שורה 6;  
האזכורים המקראיים: "יהי שמו לעולם, לפני שמש ינון שמו" (תהלים, ע"ב, י"ז), "זרעו לעולם יהיה, וכסאו כשמש נגדי" (תהלים, פ"ט, ל"ז)
22. ↑  KAI 14 (כתובת אשמנעזר)
23. ↑  KAI 26 (כתובת אזתוד), 27? (הקמעות מחדתו – "יצא שמש"), 78
24. ↑  יצחק אבישור, **כתובות פיניקיות והמקרא**, א. רובינשטיין, 1979, עמ' 120: בפיניקית – "יכן לעלם כמ שם שמש וירח" (KAI 26 (כתובת אזתוד)), במקרא – "זרעו לעולם יהיה, וכסאו כשמש נגדי, כירח יכון לעולם, ועד בשחק נאמן סלה" (תהלים, פ"ט, ל"ז–ל"ח)

| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- |
| מפחרת האלים | אל • אשרה • בעל־הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואיב (אנ') • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • צדק (אנ') • שלמן • גד | בעל |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |
| ספרוּת | שירה אוגריתית (עלילות בעל וענת; עלילת אקהת; עלילת כרת) • כתבי סכניתן |
| פולחן | במות • תרפים • מצבה • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות: זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • מרזח • העלאה באוב |
| הנהגה דתית | כהנים • קדשים |