recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ינאי פרי** (נולד ב-6 באוגוסט 1979) הוא אמן מחבר ומאייר, אנימטור ובובנאי.

ביוגרפיה
--------

ינאי פרי נולד וגדל בחולון. למד בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים במחלקה לתקשורת חזותית וסיים את לימודי התואר הראשון ב-2004. משנת 2016 ועד 2021 התגורר פרי באנגליה וצרפת.

יצירתו
------

פרויקט הגמר של פרי בבצלאל, היה סרטון המונפש "ורד אל תמותי וסיפורים אחרים" העוסק בטרור בישראל, וספציפית בירושלים בשנת 2001. הסרטון הוצג בפסטיבלים שונים, ביניהם פסטיבל אידפא באמסטרדם.

פרי כתב ואייר שני ספרי ילדים העוסקים בקונפליקט ובטראומה. הספר "האסטרואיד האדום" יצא לאור בשנת 2010, בהוצאת כתר. הספר מציג חרדה אנושית מאסונות שמובילה לתגובת יתר ולחוסר אמפתיה. בלב הסיפור מפלצת החיה על אסטרואיד שנמצא במסלול התנגשות עם כדור הארץ. במאמץ להציל את עצמה מתכננת האנושות לפוצץ את האסטרואיד, יחד עם המפלצת שעליו. זו מצליחה להציל את עצמה בכוח תושייתה ולמרות הכתף הקרה שלה היא זוכה. "האסטרואיד האדום" נכנס לרשימת הספרים המומלצים על ידי משרד החינוך לכיתות א-ב לשנת 2010.

ספרו השני, "העיפרון השחור", יצא בהוצאת עם עובד בשנת 2013. בספר זה פרי ממשיך לחקור נושאים של בדידות ושל התמודדות עם חוסר תמיכה. העיפרון השחור בורא לעצמו עולם שבו הוא מאושר לחיות לבדו. צבעים אחרים מבקרים בעולם ומבקשים להוסיף לו צבעוניות, למורת רוחו של העיפרון השחור וכנגד רצונו. הצבעים מגלים חוסר כבוד לרצונו של העיפרון השחור לשלוט במציאות חייו ומנסים לכפות עליו בכוח להיכנע ל"עזרתם". עיפרון השחור נחלץ מהם בכוח כישרונו וחוזר לבדידות מזהרת ומונוכרומטית בה הוא מאושר. ה"עיפרון השחור" קיבל חשיפה תקשורתית רבה, ואף זכה במקום הראשון במצעד הספרים האהובים, לגילי 5–6, של משרד החינוך לשנת 2013.

פרי השתתף בפרויקטים משותפים של קומיקס ופרסם רצועות קומיקס באינטרנט.

בשנת 2016 החל ינאי בלימודי בובנאות והוא מופיע סולו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Vered Don't Die & Other Stories*, נבדק ב-2021-03-11
2. ↑  *Vered Don't Die and Other Stories | IDFA*, נבדק ב-2021-03-11
3. ↑  בר חיון, "האסטרואיד האדום" מאת ינאי פרי | גברת מפלצת, תהיי בנאדם, באתר הארץ, 12 במאי 2010
4. ↑  קריאה להנאה "על ספרים וסיפורים" רשימת ספרים פעילויות מוצעות לשיח ספרים בכיתות א'- ב', בתי הספר של החופש הגדול,משרד החינוך
5. ↑  ד"ר שי רודין, העיפרון השחור מאת ינאי פרי, "קריאת חובה: ספרות ילדים מומלצת
6. ↑  אברמסון, עדנה, אלימות ואומנות החזקת העיפרון, באתר ynet, 17 באוקטובר 2013
7. ↑  "העיפרון השחור", באתר דףדף של סימן קריאה
8. ↑  התוצאות: אלה הספרים הכי אהובים על ילדי ישראל, באתר "סרוגים", 10 ביוני 2019
9. ↑  יומני היקר מאת ינאי פרי, באתר יומני היקר מאת ינאי פרי
10. ↑  המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, באתר www.facebook.com
11. ↑  Yanai Pery, Fokstone Puppet Festival 2019, YouTube
**גִּיּוֹרְגִי גּוּלִיאַשְׁווִילִי** (בגאורגית: **გიორგი გულიაშვილი**; נולד ב-5 בספטמבר 2001 בטביליסי שבגאורגיה) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סרייבו מליגת העל של בוסניה והרצגובינה.

קריירת מועדונים
---------------

גוליאשווילי גדל במחלקת הנוער של סבורתלו טביליסי. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הגאורגית. בסך הכל ערך 79 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 11 שערים.

ב-17 בינואר 2023 חתם גוליאשווילי בסרייבו מליגת העל של בוסניה והרצגובינה.

קריירה בינלאומית
----------------

גוליאשווילי נכלל בסגל נבחרת גאורגיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.

תארים
-----

סבורתלו טביליסי
* הגביע הגאורגי (2): 2019, 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  FK Sarajevo ozvaničio najzvučniji transfer u Premijer ligi ove zime! באתר Sportsport, ‏ 17 בינואר 2023 (בבוסנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גיורגי גוליאשווילי"**.
**מופיד עאמר** (בערבית: **مفيد عامر**; נולד ב-1946) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כמפקד גדוד חרב ומפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון. מעוטר צל"ש הרמטכ"ל. כיהן כראש המועצה המקומית חורפיש.

קורות חיים
----------

עאמר נולד בחורפיש. התגייס לצה"ל בנובמבר 1965 ושירת ביחידת המיעוטים. כקצין שירת בפלס"ר 244 "שחר" וב-1972 מונה לסגן מפקד פלוגה בחטיבת גולני. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה ביחידת המיעוטים שעסקה במשימות ביטחון שוטף בסיני. במלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד פלוגת טירונים ביחידת המיעוטים ולחם עמה בקרבות בגזרת רמת הגולן. לאחר המלחמה שירת כסגן מפקד סיירת שחר ובשנים 1975 עד 1977 פיקד עלייה. במהלך תקופת פיקודו היה מעורב בהיתקלויות רבות עם מחבלים, נפצע מספר פעמים והוא נכה צה"ל. על פועלו הוא זכה לצל"ש הרמטכ"ל ב-1976 והסיירת זכתה לצל"ש אלוף כיחידה.

ב-1978 מונה למפקד גדוד מילואים בעוצבת ברעם וב-1979 מונה למפקד גדוד חרב. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ולמטה מונה ב-1982 למפקד גזרה בצפון סיני ולאחר מכן שירת כראש מטה אוגדה בפיקוד הדרום. ב-1987 מונה למפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון (יק"ל) ובשנים 1989 עד 1992 שירת כסגן מפקד יק"ל.

לאחר שחרורו כיהן כראש המועצה המקומית חורפיש ממאי 1996 עד 2003. מכהן כיו"ר האגודה למען החייל הדרוזי.

לקריאה נוספת
------------

* אל"ם (מיל.) מופיד עאמר, **אתי בסיירת הדרוזית**, הוצאת אסיה, דלית אל-כרמל (2003) (תחקיר ועריכה ד"ר ישראל בן-דור)

קישורים חיצוניים
----------------

* צל"ש הרמטכ"ל שהוענק למופיד עאמר, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל.
* אתר האינטרנט של מפיד עאמר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד גילי כהן, הרמטכ"ל החליט לסגור את גדוד החי"ר הדרוזי "חרב", באתר הארץ, 18 במאי 2015.
**ענאן והבי** הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. פיקד על מערך בתחום לוחמת המידע באגף המודיעין ושימש מדריך ראשי במכללה לביטחון לאומי. משמש מרצה למדע המדינה באוניברסיטת חיפה ועמית במכון למדיניות נגד טרור.

קורות חיים
----------

והבי נולד וגדל בדליית אל כרמל. את שירותו הצבאי החל בחטיבת הצנחנים ולאחר מכן עבר לאגף המודיעין, שימש מפקד במערך מבצעי ומפקד מערך בתחום התודעה האסטרטגית הבינלאומית, לוחמה פסיכולוגית ולוחמת סייבר. במהלך שירותו עוטר פעמיים בצל"ש הרמטכ"ל. בשנים 2010–2012 שימש מדריך ראשי במכללה לביטחון לאומי. הוא עבד במשרד ראש הממשלה ועסק בנושא פיתוח קשרים אזוריים.

והבי בעל תואר ראשון, שני ושלישי במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. ב-2011 סיים לימודי דוקטורט בתחום הביטחון לאומי, נושא המחקר שלו עסק בטרור האסלאמי נגד ישראל: חמאס, חזבאללה ואלקאעדה - פוליטיקה של שיתוף פעולה לעומת קונפליקט. משנת 2016 הוא עמית במכון למדיניות נגד טרור של המרכז הבינתחומי הרצליה. כמו כן מכהן כראש מרכז המחקר במרכז מורשת הדרוזים.

הוא ממייסדי עמותת תמוז שמטרתה צדקה ועזרה לילדים במצוקה כלכלית במיוחד בתחום החינוך. ב-2021 הודיע על הצטרפותו למפלגת הישראלים בראשות רון חולדאי.

נשוי לאנעאם והם הורים לשלושה בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ענאן ווהבי, דרך שלישית לפוליטיקה הערבית, באתר ישראל היום, 4 במאי 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאור קינן, דני דיין הצטרף לגדעון סער: "יש צורך בהחלפת השלטון", באתר חדשות 13, 13 בינואר 2021
2. ↑  ד"ר ענאן ווהבי, אתר אוניברסיטת חיפה
3. ↑  בנצי רובין, ‏המצטרף החדש של חולדאי: "אלחם להקפאת חוק קמיניץ", באתר "סרוגים", 13 בינואר 2021
**בהיג' מנסור** (בערבית: **بهيج منصور**; נולד ב-20 במרץ 1956) הוא איש ציבור דרוזי-ישראלי. מכהן כראש המועצה המקומית עספיא. בעבר איש משרד החוץ.

קורות חיים
----------

מנסור מתגורר בעספיא ומכהן כראש המועצה המקומית. אביו קנג' היה ראש המועצה בשנים 1989–1998. לאחר קריירה צבאית ארוכה (סגן מפקד חטיבה) החל מנסור בקריירה דיפלומטית והיה לשגריר הדרוזי הראשון.

מנסור כיהן בתפקידים שונים בשירות הציבורי במשרדי ממשלה שונים. בין היתר כיהן כשגריר במדינות שונות, חבר המשלחת הישראלית באומות המאוחדות והיה ראש המחלקה הבין-דתית במשרד החוץ.

הוביל מטעם משרד החוץ ומשרד הפנים משלחות שונות, בין היתר משלחת דתית ישראלית מכל העדות שנפגשה עם האפיפיור בשנת 2010.

בשנים 2001–2005 כיהן כשגריר ישראל באנגולה.

בשנים 2013–2015 כיהן כשגריר ישראל ברפובליקה הדומיניקנית.

מנסור גם כיהן כחבר ועד באוניברסיטת חיפה.

לפני שנבחר לכהן כראש מועצת עספיא הצהיר מנסור על כוונותיו לטפל בתשתיות היישוב (מערכת הביוב, מים, חשמל ניקוז ועוד), להעלות את רמת הביטחון האישי של תושבי המועצה, ולטפל בסוגיות שונות הקשורות לנוער, חינוך ביישוב, תוכנית המתאר היישובית, הקרקעות ועוד. מנסור נעצר במאי 2023 בחשד לעבירות לקיחת שוחד, מרמה והפרת אימונים ועבירות נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **בהיג' מנסור** |

* בהיג' מנסור, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר למנויים בלבד בהיג' מנצור, רק לברית דמים אנחנו טובים, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2014
* בהיג' מנסור, ברשת החברתית פייסבוק
* בהיג' מנסור, ברשת החברתית אינסטגרם
* בהיג' מנסור חוזר לעוספיה, פורטל הכרמל ביוטיוב
* בהיג' מנסור מתמודד בעוספיה, פורטל הכרמל ביוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  עקיבא אלדר, ביקורו הקרוב של האפיפיור בנדיקטוס ה-16 לא ייגמר בתפילות למען השלום, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2008
2. ↑  Bahij Mansour, Israel's Druze Ambassador Can't Defend the Nation-state Law, haaretz.com, ‏Dec 06, 2014
3. ↑  Ambassador Bahig Mansour, yumpu.com
4. ↑  בהיג מנסור לא רק משקיף מהצד בעוספיה, באתר karmel.co.il, ‏17 בדצמבר 2010
5. ↑  Angola, mfa.gov.il
6. ↑  Dominican Republic, mfa.gov.il
7. ↑  Members of the Board of Governors, bogcms.haifa.ac.il
8. ↑  בהיג מנסור מתמודד בעוספיה, באתר יוטיוב, ‏21 במאי 2009
9. ↑  פורטל הכרמל והצפון, מדינת ישראל נגד בהיג מנסור, באתר פורטל הכרמל והצפון, ‏2 במאי 2023
**וילם פרדריק פופ** (בהולנדית: **Willem Frederik Pop**;‏ 14 ביוני 1858 – 24 ביולי 1931) היה גנרל הולנדי אשר שימש לתקופה קצרה כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של הולנד.

ביוגרפיה
--------

פופ נולד בהאג ב-14 ביוני 1858. בספטמבר 1874 הוא התגייס לחיל התותחנים של צבא הולנד. שנתיים לאחר מכן, ב-1 בדצמבר 1878 הוא הועלה לדרגת לוטננט שני והוצב בדיוויזיית הארטילריה המשוריינת ה-1. בשנת 1881 הוא הועלה לדרגת לוטננט ראשון, ובשנת 1894 הועלה לדרגת קפטן. ב-1897 מונה פופ למורה בבית הספר הגבוה למלחמה. ב-1905 הוא הועלה לדרגת מאיור, הוצב במטה הכללי ומונה במקביל למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-1908 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1911 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד גדוד ארטילריית השדה ה-2, לאחר מכן הועבר למטה הכללי ומונה לסגן הרמטכ"ל. במרץ 1918 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. ב-9 בנובמבר של אותה שנה הוא מונה למפקד העליון של הכוחות המזוינים במקומו של קורנליס סניידרס.

ב-7 בדצמבר הוא מונה לראש המטה הכללי, וב-31 במרץ 1920 מונה לשר המלחמה ולשר הצי. ב-28 ביולי 1921 הוא פרש מהצבא. הוא נפטר בפורבורך ב-24 ביולי 1931.

קישורים חיצוניים
----------------

* וילם פופ, באתר הפרלמנט ההולנדי
* וילם פופ, באתר המילון הביוגרפי ההולנדי

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**קורנליס סניידרס** | **ראש ההגנה ההולנדי** 1918–1919 | **הבא**:**איזק ריינדרס** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 03586410
* ISNI: 0000 0003 9315 0181
* NTA: 27340816X
* VIAF: 287367031
* WorldCat: viaf-287367031

 |
גן אלנבי - מדרגות ונוף לים
לוח אבן לזכרו של בנו של אדמונד אלנבי, מייקל הנרי היינמן אלנבי (כפי שהן מופיעות על הלוח - M.H.H.A), במרכז מצפור אלנבי בחיפה.
הנוף הנשקף מגן אלנבי בחיפה
**גן אלנבי** שבחיפה נקרא על שם הפילדמרשל אדמונד אלנבי.

ייחודו של הגן טמון באופן שבו הצליח האדריכל מ' היימר להתגבר על השיפוע הטופוגרפי המאפיין את האזור וליצור מגוון חללים לפינות ישיבה שקטות, מתקני משחקים ותצפית, ללא שינוי מקיף ופגיעה בסביבה ובצמחיה הטבעית. בגן פועלים, נכון ל-2018, שני פאבים.

היסטוריה
--------

השטח עליו הוקם הגן השתייך לזוג דאונס: ארתור דאונס ופלורנס (לפני הנישואים צ'פמן) דאונס, גיסתו של הפילדמרשל אלנבי.

בעת שכבש הצבא הבריטי, בפיקודו של אלנבי, את ארץ ישראל מידי העות'מאנים, הקפיד אלנבי על חלופת מכתבים קבועה עם אשתו, מייבל אלנבי, ובהם תיאר את קסמיה ויופייה של הארץ. ככל הנראה, חלק מהתוכן הגיעה לאוזניה של אחותה של מייבל, פלורנס דאונס. לאחר פרישתו של בעלה, סר ארתור (שהיה פקיד בשירות הרפואי הציבורי וכאיש מחקר, אף קיבל תואר אבירות על מחקריו) לגמלאות, החליט הזוג לעלות לארץ ולהשתקע בחיפה. פלורנס הייתה, כנראה, זו שהקימה בסמוך לביתה את רחבת התצפית הצופה על הנמל והמפרץ ואת המצבה לזכר בנו של הפילדמרשל אלנבי, מייקל הנרי היינמן אלנבי (כפי שהן מופיעות על המצבה - M.H.H.A). מייקל אלנבי נהרג בשנת 1917, בעודו בן 20, במלחמת העולם הראשונה, בקרב ליד פשנדל בבלגיה.

בשנות ה-30, החל הזוג לבנות בית חדש באזור גבעת דאונס, ובאוקטובר 1934, מסרו את השטח (שגודלו כ-6 דונם) כמתנה לעיריית חיפה, על מנת שיוקם בו מתחם ציבורי. בשנת 1936 נמסר תכנון הגן למחלקת הגנים של העירייה (שבראשה עמד מ' היימר) ושנה לאחר מכן, ב-1937 הוקם הגן. ב-1965 בוצעו בגן שינויים קלים, בעיקר עבודות שיקום, והשבילים והמשטחים נכבשו באספלט. ב-1988 הוקמה מסעדה על הריסות מבנה ישן שהיה בגן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גן אלנבי | מעלות חיפה, באתר hirom.info
2. ↑  מילר-בלום תכנון סביבתי, **גן אלנבי - סקר שמור מצב קיים**, עיריית חיפה, ספטמבר 2000
**אורי דייג** (נולד בשנת 1939) הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל (1970) בריצת 5,000 מטר ובריצת 10,000 מטר) ואלוף המכביה השמינית (1969) בריצת 10,000 מטר.

ביוגרפיה
--------

דייג נולד בחצר כנרת. בגיל שנה עבר עם הוריו לעין גב ומשם בגיל ארבע לקיבוץ גבעת חיים. בשנת 1952 התחולל פילוג בתנועת הקיבוץ המאוחד ואורי עבר עם משפחתו להקים את היישוב החדש גבעת חיים איחוד, בו חי עד היום. בשנת 1957 התגייס לצה"ל ולאחר קורס קצינים גויס לסיירת שקד (שהוקמה בשנת 1955) והיה בין קציניה הראשונים. במהלך קורס הקצינים השתתף באליפות צה"ל בריצה ובה גילה את כישרונו. את אימוניו המקצועיים החל רק לאחר השחרור מהצבא כשהיה כבן 22.

### קריירה ספורטיבית

דייג החל לעסוק בריצה למרחקים ארוכים לאחר שירותו הצבאי כשהיה בן 22. הוא התאמן בקבוצת הפועל עמק חפר בהדרכתו של יענקל'ה בורנשטיין. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1968 (בגיל 29) הוא זכה במדליית כסף בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 15:38.9 דקות, אחרי יובל וישניצר מאס"א תל אביב שקבע שיא ישראלי חדש של 14:45.6 דקות.

#### אלוף המכביה

במכביה השמינית שנערכה בשנת 1969 זכה במדליית זהב בריצת 10,000 בתוצאה של 32.09.8 דקות לפני ציון חצרוני (32:11.0 דקות) ויוסף צברי (33:13.6 דקות), שניהם מישראל.

#### אלוף ישראל

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1970 זכה בשתי מדליות זהב והיה בין האתלטים המצטיינים באליפות. הוא זכה בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 15:34.4 דקות, לפני דוד לויקו ממכבי תל אביב (15:42.8 דקות) ויעקב עזרא מהפועל חדרה (15:44.6 דקות) ובריצת 10,000 מטר בתוצאה של 32:10.2 דקות, לפני נחום עזרא מהפועל חדרה (32:59.2 דקות) ודוד לויקו (33:11.8 דקות).

במהלך השנים 1961–1972, השתתף בעשרות מרוצי שדה ומרוצי ערים בישראל ואף ניצח ברבים מהם. בגיל 33 פרש מקריירת הריצה אליה שב לאחר הפסקה בגיל 40 כשהתחרה במקצי הוותיקים.

חייו האישיים
------------

דייג נשוי ואב לשלושה ילדים. לאחר פרישתו מריצה עבד כרכז הבניה בקיבוץ גבעת חיים איחוד וכן כמפקח בניה בפרויקטים רבים ברחבי ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* מורשת סיירת שקד (אורכב 08.01.2019 בארכיון Wayback Machine), באתר סיירת שקד יחידה 424
* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)
* בוב דילן מגיע לאצטדיון רמת גן (אורכב 04.09.2011 בארכיון Wayback Machine), באתר sportweb

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב פתאל, אסתר שחמורוב - תקוה גדולה שאכזיבה בגלל מאמנה, דבר, 30 ביוני 1968
2. ↑  אברהם פז, רוזנמן ניצח את וישניצר גם ב 1500, מעריב, 6 באוגוסט 1969
3. ↑  יעקב פתאל, חנה שזיפי שיפרה שיאה הארצי בריצת 1500 מ' - 4:38.0 ד', דבר, 28 ביוני 1970
4. ↑  יעקב פתאל, שיא חדש של גונטובניק בברזל -16.28 מ', דבר, 5 ביולי 1970
**חברת התקשורת של איראן** (בפרסית: **شرکت مخابرات ایران**, בקיצור: **TCI**) היא מפעילת התקשורת הקווית באיראן ומציעה שירותי טלפוניה נייחת, DSL ושירותי נתונים עבור לקוחות פרטיים ועסקיים כאחד, בכל רחבי המדינה. החברה הוקמה בשנת 1971 עם מבנה ארגוני חדש כאחראית העיקרית לכל ענייני התקשורת.

החברה מחזיקה 30 חברות בנות לפי מחוזות ושני מותגים - חברת הסלולר של איראן וחברת הקווים הנייחים של איראן המספקות שירותי טלפון קווי, שירותי נתונים, שירותים ניידים ואינטרנט מהיר. כ-99% ממנויי הטלפון הנייחים ו-61% ממנויי הסלולר באיראן שייכים לחברה או למותגיה.

עד שנת 2008 העסיקה החברה 38,000 עובדים קבועים וכ-45,000 עובדים זמניים באמצעות קבלני משנה פרטיים.

החברה עושה שימוש בציוד ושירותים כגון מרכזי מיתוג דיגיטליים, כבלי סיבים אופטיים, טלפונים ניידים, רשתות נתונים, שירותי לוויין ושירותים מיוחדים לטלפון.

פרויקטים זרים
-------------

משרד התקשורת וטכנולוגיית המידע של איראן יחד עם החברה מפתחים את רשת הטלפון הקווית בעיירות כרבלא ונג'ף בעיראק.

נתונים עסקיים
-------------

נכון למאי 2015 לחברה:

* 29.4 מיליון מנויי טלפון
* 63 מיליון מנויי סלולר
* 41 מיליון משתמשי אינטרנט

ראו גם
------

* תקשורת באיראן

הערות שוליים
------------


1. ↑  EIU Digital Solutions. "Iran telecoms: Iran to develop phone network in Iraq". BBC Monitoring. אורכב מ-המקור ב-16 ביולי 2011. נבדק ב-13 באוגוסט 2015 – via Economist Intelligence Unit. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Azali, MohammadReza (2016-09-14). "The Biggest Telecommunication Merger in Iran Is Happening". *TechRasa* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-05-22.
**זול ובגדול** היא רשת סופרמרקטים ישראלית שהוקמה בשנת 2006 ומונה כ-26 סניפים נכון ל-2020.

עיקר סניפיה מתפרסים באזור ירושלים והסביבה (עשרים סניפים) ובאזור אשדוד ואשקלון (ארבעה סניפים). יש עוד סניף אחד שפועל בבת ים וסניף נוסף באזור בקעת הירדן, בסמוך ליפית.

היסטוריה
--------

מייסד הרשת, אבי (אביקם) יוחנן גדל והתחנך בירושלים. בגיל 13 החל לעבוד בחנות "כל זול" שהייתה בבעלות בני משפחתו, בצומת בר-אילן בעיר. עם שחרורו מצה"ל קנה יוחנן ביחד עם אשתו שרון את החנות שהיוותה למעשה החנות הראשונה ברשת, שהתפתחה באמצעות רכישות של מרכולים בודדים. הרשת מתאפיינת בסניפים שכונתיים קטנים יחסית, ומירב הסניפים שלה (כ-70%) ממוקמים בנכסים בבעלות הרשת, ובכך היא ייחודית בענף זה בו הרשתות בדרך כלל ממקמות את הסניפים בנכסים שכורים.

בפברואר 2019 הגישה הרשת הצעה לרכישת רשת הקואופ שקרסה על סך 153 מיליון שקל, אך לבסוף הצעתה לא התקבלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילנית חיות, ‏2.5 מיליארד שקל מתחת למדף, באתר גלובס, 8 במאי 2013.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נורית קדוש וענת רואה, סוף הסאגה: רשת מחסני השוק רוכשת את הקואופ תמורת 148 מיליון שקל, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2019-02-26

| ישראלישראל רשתות מרכולים בישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ‏AM:PM‏ • ‏Merkaza‏ • אושר עד • ויקטורי • זול ובגדול • חצי חינם • טיב טעם • יינות ביתן (כולל: מחסני כמעט חינם, מגה קמעונאות, זול בשפע) • יוחננוף • מחסני השוק (כולל: קואופ ישראל) • נתיב החסד (כולל: בר כל) • סאלח דבאח ובניו • פרשמרקט (כולל: מחסני להב, סופר דוש) • קינג סטור • קשת טעמים • רמי לוי שיווק השקמה (כולל: סופר קופיקס) • שופרסל (כולל: קלאבמרקט, קו-אופ צפון) |

 |
**כיכר מרג'ה** (בערבית: **ساحة المرجة**, תעתיק מדויק: **סאחת אלמַרג'ה**) או בשמה הנוסף **כיכר השהידים** (**ساحة الشهداء**; **סאחת אלשוהדה**), היא כיכר מרכזית וחשובה במרכז דמשק, בירת סוריה. הכיכר הוקמה בתקופה העות'מאנית בשנת 1866 כחלק מפיתוח העיר אל מחוץ לחומות העיר העתיקה.

הכיכר בנויה בצורת רחבה אשר מתחתיה עובר נהר הברדה. היא נבנתה במרכז שכונה חדשה ממערב לעיר העתיקה וסביבה הוקמו מספר מבני שלטון חשובים. לאורך השנים עבר מרכז העיר בהדרגה צפונה, וחשיבות הכיכר ירדה במעט. אופי המבנים באזור הכיכר מאפיין את האדריכלות הקולוניאלית האירופאית, שהתפשטה ברחבי האימפריה העות'מאנית באותה התקופה, דוגמה לסגנון זה ניתן לראות בתחנת הרכבת החיג'אזית הממוקמת מעט דרומה מהכיכר.

מסביב לכיכר ישנם כאמור מספר מלונות בהם; מלון עומאר חיאם, מלון אל-טאל, מלון סמיר ומלון רעמסס הילטון. מצפון לרחבת הכיכר נמצא מסגד ילבוגה אשר נבנה בתקופת השלטון הממלוכי בעיר בשנת 1264, לצד המסגד נמצא פארק אל-ערמני ובנוסף בקרבת הכיכר נמצא בניין משרד הפנים הסורי.

היסטוריה
--------

לקראת סוף המאה ה-19 ועם פיתוח העיר דמשק מחוץ לחומות העיר העתיקה, החלה להתפתח תעשיית תיירות הן למבקרים נוצרים אשר הגיעו לבקר באתרי הקודש ברחבי ארץ הקודש ובדמשק עצמה והן למבקרים מוסלמים אשר עברו בעיר בדרכם למכה או ירושלים, או הגיעו לבקר באתרים חשובים בדמשק. כתוצאה מכך, אזור הכיכר הייתה מזוהה לאורך השנים עם חנויות, מסעדות, בתי הארחה ומלונות.

הפסל במרכז הכיכר
בשנת 1905 הוקם במרכז הכיכר פסל ברונזה בצורת עמוד שבראשו תיאור החמידייה קאמי של איסטנבול. הפסל עוצב על ידי הפסל האיטלקי ריימונדו דיארנקו והוקם לציון פתיחת קווי הטלגרף בין דמשק לביירות, חלב ואיסטנבול שהוקמו בשנים אלו, כמו גם כאנדרטה לקדמה שהגיעה לעיר תחת השלטון העות'מאני.

חשיבותה הרבה של הכיכר בתקופת השלטון העות'מאני ולאחר מכן בתקופת המנדט הצרפתי, הביאה לכך שהיא שימשה להוצאות להורג פומביות. ב-6 במאי 1916 נתלו שבעה מתנגדי שלטון סוריים ושוב בשנת 1925 נתלו מתנגדים לשלטון הצרפתי. משום כך קיבלה הכיכר את השם **כיכר השהידים** לזכר אלו שנהרגו למען עצמאותה של סוריה. 

ב-18 במאי 1965 נערכה בכיכר ההוצאה להורג בתלייה של המרגל הישראלי אלי כהן, שפעל בסוריה ונתפס על ידי הממשל הסורי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כיכר מרג'ה** |

* כיכר מרג'ה באתר 'Syrian Days'.
* Marjeh Square: a space of-the would-be Syrian uprising', ‏26 במרץ 2011, 'Spaces in Public'.
* אסף גבור, תיעוד נדיר: תליית המרגל הישראלי אלי כהן, באתר nrg
**אן שוחט** (באנגלית: **Anne Schuchat**; נולדה ב-1960) היא רופאה אמריקאית, קצינה בכירה (rear admiral) לשעבר בחיל האמון על שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית (אנ'). שימשה עד מאי 2021 כסגנית המנהלת של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC).

ביוגרפיה
--------

שוחט נולדה וגדלה במשפחה יהודית בוושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית, הרביעית בין חמישה ילדים. סבה היה שוחט וקצב שמכר בשר כשר במערב וירג'יניה. היא הצטיינה בלימודיה, סיימה בהצטיינות יתרה את לימודיה במכללת סווארת'מור בשנת 1980 (ב-2005 העניקה לה המכללה תואר דוקטור לשם כבוד), ובהצטיינות את בית הספר לרפואה של דארטמות' קולג'.

החל מ-1988 עבדה שוחט במסגרת המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) של ארצות הברית, בתחוומי החיסונים, מחלות נשימה ומחלות זיהומיות נוספות. ב-2001 הייתה חברה בצוות שחקר את מתקפת האנתרקס.

במשך שתי תקופות במהלך 2017 ובמהלך 2018 שימשה שוחט ממלאת מקום מנהל ה-CDC. בראשית שנת 2020 הייתה שותפה פעילה במאמצי הארגון להילחם בהתפשטות נגיף הקורונה בארצות הברית, בסוף פברואר הייתה שותפה לאופטימיות בארגון שלפיה הנגיף נבלם בארצות הברית, אך בדו"ח שפרסמה במאי באותה שנה, הודתה כי ההימנעות מהמלצה על הגבלת התכנסויות, שהתבססה על הערכה אופטימית מוקדמת ושגויה זו מילאה תפקיד בולט בהפצת הנגיף בעקבות מספר אירועים גדולים שנערכו בסוף פברואר.

בתפקידה האחרון במרכזי לבקרת מחלות ומניעתן, שימשה כסגנית המנהלת הכללית של הארגון עד פרישתה במאי 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אן שוחט

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן שוחט** בוויקישיתוף
* **אן שוחט**: ביוגרפיה ופרטים נוספים לרגל הענקת תואר כבוד, על הצלת מאות אלפי חיים, באתר מכללת סווארת'מור, בארכיון האינטרנט
* ידיעה על הענקת פרס ידידי EIS לאן שוחט באתר ה-CDC

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2009185018
* NSK: 000210045
* NTA: 14877752X
* SUDOC: 120258676
* VIAF: 103495023
* WorldCat (עם VIAF): 103495023

 |
אהרון עבודי
**אהרון עבודי** (נולד ב-1938) הוא מייסד חברת "עבודי" ומחלוצי פרסום החוצות בישראל

ביוגרפיה
--------

עבודי נולד ב-1938 בבגדאד שבעיראק. בשנת 1951 עלה לישראל והתגורר במעברת סקיה (כיום אור יהודה). כנער עסק במכירת שלגונים וסברס. ב-1956 התגייס לגדוד 13 של חטיבת גולני. לאחר סיום שירותו הצבאי החל לעבוד בתחום ציור השלטים. כעבור שלושה חודשים, עוד בהיותו מתלמד, החליט לפתוח עסק עצמאי.

במהלך עבודתו פיתח שיטות לקיצור זמן ציור השלטים. בשנת 1968 הציב שלטי חוצות (כפרסום מתחלף), בצמתים מרכזיים בארץ. בין השאר פיתח את אפשרויות הפרסום במגרשי הכדורגל, בחופי הרחצה ועל גגות בתים מרכזיים בארץ. ב-1988 הקים מול צומת ארלוזורוב בתל אביב את השלט המואר הגדול ביותר בעולם (600 מ"ר), ונכנס לספר השיאים של גינס (מהדורת 1990). בשנת 1992 ייסד בית ספר לפרסום של חברת "עבודי", בתל אביב בשם "עבודי קריאייטיב".

במהלך שנות פעילותו בנה מבנה ארגוני בשם "קבלני משנה בחממה", בו העסיק עובדים במפעלו כקבלני משנה. על פעילותו העסקית בתחום זה הוזמן להרצות בחוג למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב.

במהלך עבודתו יזם הצבת שלטי חוצות בנושאים ממלכתיים: שלטים למען ממשלת אחדות לאומית (1984), למען ביטחון ישראל (לב"י), לגיוס מתנדבים עבור עמותת "עם יפה - עם אחד", שלטים נגד סדאם חוסיין בתקופת מלחמת המפרץ (1991), ושלטים נגד ראש ממשלת טורקיה ארדואן בזמן המשט לעזה (2010).

חברת עבודי הונפקה לבורסה לניירות ערך בתל אביב בשנת 1993, עם מחזור מכירות של 10 מיליון דולר. ב-1998, עם הופעתה של הטלוויזיה המסחרית שהקטינה את הביקוש לשלטי חוצות, ולאחר מספר שנים של הפסדים, מכר עבודי את החברה ל"מקסימדיה". ב-2001 מכר את חברת ההדפסה שלו "פרינטק", וב-2003 הועבר בית הספר לפרסום לתפעולו של נאור הרמן; בית הספר נסגר ב-2013.

בשנת 2012 הוציא עבודי לאור אוטוביוגרפיה בשם "עבודי – הספר".

ספר אוטוביוגרפי
---------------

* **עבודי – הספר**; [איסוף החומר: מיטל עמית; כתיבה/עריכה: אילת אסקוזידו, פייר לביא; עריכה לשונית: ענבל גרין, עופר סעד], תל אביב: ידיעות אחרונות, תשע"ב 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

* מירב קריסטל, עבודי: תולדות העין הכחולה משלטי החוצות, באתר ynet, 5 באוקטובר 2012
* שי פוגלמן, כשעבודי זועם, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011
* "הפליטים היהודיים מארצות ערב", מתוך ערוץ הכנסת (בדיון: אהרון עבודי מציג סרטון על הפרהוד בעיראק ועל הפליטים היהודים מארצות ערב)
* אהרון עבודי על ספרו ועל חייו - סרטון

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו במדור "קישורים חיצוניים" - בסרטון של עבודי על ספרו ועל חייו
2. ↑  מירב קריסטל, עבודי: תולדות העין הכחולה משלטי החוצות, באתר ynet, 5 באוקטובר 2012
3. ↑  שלמה פרידמן, ‏עבודי מוכרת את עסקי שלטי החוצות למקסימדיה תמורת 3 מיליון דולר, באתר גלובס, 10 במרץ 1998
4. ↑  מירב קריסטל, ביה"ס עבודי נסגר. התלמידים: "איפה הכסף"?, באתר ynet, 24 ביוני 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007471119805171
* GND: 1034485407
* ISNI: 0000 0004 0200 7652
* LCCN: no2013021388
* VIAF: 296830563
* WorldCat: lccn-no2013021388

 |
**מקסים סוראייב** (ברוסית:**Максим Викторович Сураев** ‏, נולד ב-24 במאי 1972 בעיר בצ'ליאבינסק) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף במספר טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד משלחת מס' 41 לתחנת החלל הבין-לאומית.

ביוגרפיה
--------

מקסים סוראייב נולד בצ'ליאבינסק למשפחה קצין חיל האוויר הסובייטי שהיה מרצה בבית ספר של החיל בעיר. בעקבות השירות הצבאי של אביו המשפחה עברה מספר פעמים מעיר לעיר. בשנת 1989 מקסים סיים לימודי בית ספר בעיירה נוגינסק שבמחוז מוסקבה. סוראייב התקבל ללימודי טיס בבית ספר לטיסה של חיל האוויר הסובייטי. הוא סיים לימודים במספר מוסדות להשכלה גבוהה של החיל, כולל סיום בהצטיינות בשנת 1997.

סוראייב היה טייס "סוחוי Su-27" ובסך הכול הגיע לכ-700 שעות טיסה.

בדצמבר 1997 סוראייב החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר של יחידת הקוסמונאוטים. הוא היה בצוות גיבוי של מספר משימות.

בספטמבר 2009 סוראייב היה מפקד טיסה סויוז TMA-16 שהביא לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 21 לתחנת החלל הבין-לאומית (פרנק דה ווין היה מפקד המשלחת). לאחר סיום פעילות המשלחת סוראייב עבר למשלחת מס' 22 לתחנת החלל הבין-לאומית (ג'פרי ויליאמס היה מפקד המשלחת). במהלך שהות בתחנת החלל סוראייב ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-6 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 169 ימים בחלל.

בשנת 2014 הוא קיבל מינוי למשלחת מס' 40 לתחנת החלל הבין-לאומית (סטיבן סוונסון היה מפקד צוות). סוראייב היה מפקד טיסה סויוז TMA-13M שהביא לתחנת החלל את חברי הצוות. בסיום פעילות המשלחת סוראייב עבר למשלחת מס' 41 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד המשלחת. במהלך שהות בתחנת החלל סוראייב ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-3.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 165 ימים בחלל.

בשנת 2011 סוראייב היה מועמד לחברי הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית אך לא נבחר. בבחירות שנערכו בשנת 2016 הוא התמודד פעם נוספת ונבחר. הוא כיהן עד לשנת 2021 ולא נבחר לכהונה נוספת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקסים סוראייב** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי
* מקסים סוראייב, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
**גרֵירה** או **גררה** היא תופעה פונולוגית הקיימת בניבים עבריים, שבה מילה אחת בניב משפיעה על המילה האחרת וגוררת אותה להגייה שונה התואמת את צורת הגייתה של חברתה. זהו למעשה סוג של הידמות במצב של חציצה. 

סיבת התופעה: הקושי הפונטי להגות שתי צורות שונות של שני מרכיבים צמודים של ניב. 

**גרירה אחורנית (רגרסיבית)**: למרות שהמילה הראשונה אמורה להיות הדומיננטית ולהשפיע על צורת הגייתה של חברתה הבאה בעקבותיה, ברבים ממקרי הגרירה הלשונית משפיעה המילה השנייה למפרע על השינוי הצורני של הראשונה.

דוגמאות
-------

כבר בלשון המקרא ניתן למצוא דוגמאות לגרירה, הן בתנועות והן בעיצורים. כן אנחנו מוצאים "אֶת מוֹצָאֲךָ וְאֶת **מוֹבָאֶךָ**" (שמואל ב ג, כה), במקום: **מְבוֹאֶךָ**. ואכן, הכתיב הוא **מְבוֹאֶךָ**. דוגמה לגרירה עיצורית: **בְּשֶׁצֶף** קֶצֶף - במקום בְּשֶׁטֶף קֶצֶף (ישעיהו נד, ח).

גם בלשון חכמים קיימות דוגמאות לגרירה, כולל גרירה במין הדקדוקי: חַמָּתָהּ מְרֻבָּה **מִצִּלָּתָהּ** - במקום חַמָּתָהּ מְרֻבָּה **מִצִּלָּהּ** (משנה מסכת סוכה, פרק א משנה א), אילנות טובות - במקום אילנות טובים (תוספתא סוכה ב, ה. וכך הוא נוסח ברכת האילנות לפי הספרדים והתימנים).

בעברית החדשה ניתן למצוא גרירה בניבים וביטויים: 

* כַּבְּדֵהוּ **וְחַשְׁדֵהוּ** - במקום: כַּבְּדֵהוּ וְחָשְׁדֵהוּ (קרי: וְחוֹשְׁדֵהוּ)
* לֹא **יְאֻמַּן** כִּי יְסֻפַּר - במקום: לֹא **יֵאָמֵן** כִּי יְסֻפַּר
* לֹא **מִדֻּבְשְׁךָ** וְלֹא מֵעֻקְצְךָ - במקום: לֹא **מִדִּבְשְׁךָ** וְלֹא מֵעֻקְצְךָ
* **סַלְתָּהּ** וְשַׁמְנָהּ - במקום: **סָלְתָה** (קרי: סוֹלְתָהּ) וְשַׁמְנָהּ, שלא ככתיב התקני המופיע בויקרא ב, ב: מִסָּלְתָּהּ וּמִשַּׁמְנָהּ.

לקריאה נוספת
------------

* שמעון שרביט, "כוחה של גרירה בעברית לתקופותיה", בתוך: מחקרים בלשון העברית העתיקה והחדשה, בר-אילן תשנ"ט

קישורים חיצוניים
----------------

* ירעם נתניהו, אזור גרירה: לשון המקרא, לשון חז"ל, לשון ימי הביניים וספרות השו"ת, בעברית החדשה, באתר מט"ח

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרד"ק עמד על התופעה וכתב: "מבואך - כן כתיב, וקרי מובאך. הכתיב כמשפטו, כדרך נחי העי"ן, והקרי הוא לזווג המילות, והוא מנהג הלשון במקומות הרבה לשנות התנועות מפני הזיווג. ובמובאך הקרי נהפך עי"ן הפועל לפ"א הפועל".
2. ↑  בן-ציון פישלר, כבדהו וחשדהו: על אימרת חז"ל שאינה כלל של חז"ל, באתר הארץ, 5 ביוני 2008
**אֶקְסוֹקֶתֶקְצְיָה** (וכן אקסו; באנגלית: Exocathection) הוא מונח בפסיכואנליזה המתאר מצב של הטען חיובי (קתקסיס) והפניית האנרגיה ליבידינלית של אדם אל פעילותיו החיצוניות, כמו אל עסקים כלכליים ואל התרחשויות חברתיות או פוליטיות; ניתן להגדיר מונח זה כמתאר מצב של נסיגה מהחיים התאורטיים ונטייה חזקה לעסוק בחיים המעשיים. מונח זה הוא הפכו של המונח אֶנְדוֹקֶתֶקְצְיָה.

היסטוריה ואטימולוגיה של המונח
-----------------------------

את המונח **אֶקְסוֹקֶתֶקְצְיָה** טבע הפסיכולוג האמריקני הנרי מארי (1893-1988 Henry Alexander Murray) בספרו "חקירות של אישיות" (Explorations in Personality) שיצא לאור בשנת 1938.

> 
> Exocathection: the positive cathection of practical action and co-operative undertakings. A preoccupation with outer events: economic, political, or social occurrences. A strong inclination to participate in the contemporary world of affairs
> 
> 
> 
> 

המונח נבנה בשפה האנגלית (התחילית: exo + המילה cathexis > cathection) אך האטימולוגיה של המילה היא מיוונית שבה המשמעות המילולית של השם **אֶקְסוֹקֶתֶקְצְיָה** (κάθεξις+ ἔξω) היא אחיזה חיצונית.

ראו גם
------

* אנדוקתקציה
* קתקסיס

לקריאה נוספת
------------

* Henry Alexander Murray,Dan McAdams, **Explorations in Personality**, New York: Oxford University Press, 1938 (עמ' 148 ועמ' 210)
* Nevitt Sanford, **Self & Society: Social Change And Individual Development**, New York 1966 (ראו מהדורת 2009 עמ' 180)
* Gary R. VandenBos, **A.P.A. dictionary of psychology**, American Psychological Association, 2007
* Benjamin B. Wolman, Benjamin B. Wolman, **Dictionary of behavioral science**, 1989
* Ian Stuart-Hamilton, Dictionary of Psychological Testing, Assessment and Treatment, UK 2007 (עמ' 108)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: \* Nevitt Sanford, **Self & Society: Social Change And Individual Development**, New York 1966 (ראו מהדורת 2009 עמ' 65).
2. ↑  ראו שם: Explorations in Personality
**לאה אבן** (נולדה ב-12 בספטמבר 1954) היא רופאה ישראלית, פרופסור לרפואה, מומחית ברפואת ילדים ואנדוקרינולוגית ילדים.

ראשית חיים
----------

נולדה בשם **לאה באיטו** ברומניה בשנת 1954, להוריה אסתר, פקידה בבנק הדואר ושאול, בעל מסעדה ומעדנייה. 

בשנת 1962, עלתה עם משפחתה לישראל. אז שונה שם המשפחה לברק. לאבן שתי אחיות. בישראל גרו בטירת הכרמל. בהמשך עברו לחיפה שם מתגוררת גם כיום. 

בצבא הייתה קצינה בחיל הים והשתחררה בדרגת סגן.

קריירה
------

אבן היא בוגרת הטכניון בלימודי רפואה. היא התמחתה ברפואת ילדים בבית החולים "בני ציון" בחיפה ובאנדוקרינולוגיה של ילדים באנגליה.

משנת 2000 מנהלת מחלקת ילדים במרכז הרפואי לגליל בנהריה.
עם הקמת הפקולטה לרפואה בגליל של אוניברסיטת בר-אילן, כיהנה כראש החוג לרפואת ילדים. בשנת 2012 עלתה לדרגת פרופסור חבר קליני, באוקטובר 2015 מונתה לסגנית הדקאן ללימודים הקליניים ולקבלת סטודנטים.

חיים אישיים
-----------

אבן התאלמנה מבעלה מתי אבן, (אחיה של פרופסור חרמונה שורק), ב-2016. לזוג ארבעה ילדים: רועי, עמית, יונתן ומור ושלושה נכדים: עידן אורי ורותם.

קישורים חיצוניים
----------------

פרסומיה של לאה אבן בגוגל סקולר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לאה אבן, באתר gen.rlzm.co.il
2. ↑  מחלקת ילדים, באתר www.gmc.org.il
3. ↑  N12 - "מצפים מאיתנו שנתחכך במחלה ונלחם בה, אז למה פוגעים לנו... באתר N12, ‏2020-04-02
4. ↑  אבן לאה | הפקולטה לרפואה ע״ש עזריאלי, באתר medicine.biu.ac.il
5. ↑  טקס "חלוק לבן" בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בר אילן בגליל | הפקולטה לרפואה ע״ש עזריאלי, באתר medicine.biu.ac.il
**אונה הולברוק** (נולדה ב-19 ביולי 1970) היא רקדנית, כוריאוגרפית ומורה לריקוד ישראלית-קנדית.

ביוגרפיה
--------

הולברוק נולדה וגדלה בקנדה לאם ממוצא מרוקאי ואב ממוצא אירופאי. היא החלה לרקוד בגיל צעיר - בתחילה ריקוד סיני וריקודי בטן ומאוחר יותר, בגיל 9, בלט קלאסי. למדה בבית הספר הלאומי למחול של קנדה. בתחילת שנות ה-90 למדה באקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין בירושלים. לאחר מכן המשיכה את לימודי המחול באולפן למחול של "בת דור", ב"ברודוויי דנס סנטר" בניו יורק, "בלט ג'אז ארט" בפריז ובבית הספר Move On בווינה.

הולברוק נמנית עם הצוות המקורי של להקת "מיומנה" והופיעה עם הלהקה בישראל ומחוצה לה. בהמשך, הופיעה גם עם להקת "שקטק".

עובדת כמורה לריקוד ומתמחה במגוון סגנונות: מודרני, ג'אז, היפ הופ, אפרו, תיפוף גוף ועוד.

הייתה חברת פאנל השופטים בתוכנית הטלוויזיה "נולד לרקוד" לצד עידו תדמור, מיכל אמדורסקי ודוד דביר. הנחתה את "קבוצת הסטריט" בתוכנית ההמשך "לא נפסיק לרקוד".

בשנת 2008 לימדה במגמת המחול בבית הספר התיכון עירוני ה' חיפה.

בעשור השלישי של המאה ה-21 היא בעלת סטודיו למחול בתל אביב.

הולברוק הייתה נשואה לשחקן והזמר צחי הלוי ולהם בן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אונה רוצה גביע, באתר ‏מאקו‏, 8 בדצמבר 2008
* איתי יעקב, אונה פרום דה בלוק חוזרת לראליטי, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2008
**אוימיאקון** (ברוסית: **Оймякон**; ביקוטית: **Өймөкөөн, Öymököön**) הוא כפר ברפובליקת סאחה, אשר במזרח הרחוק הרוסי ברוסיה. בכפר גרים כ-500 תושבים והוא נחשב למקום המיושב הקר ביותר על פני כדור הארץ, מחוץ לאנטארקטיקה.

מקור השם
--------

הכפר נקרא אוימיאקון על שם נהר אוימיאקון הסמוך שיש הטוענים[דרוש מקור] שמקור שמו מגיע מהמילה "חיום" שבשפת האוון, שמשמעותו "מים לא קופאים", על שם מעיינות מים חמים שנמצאים בסביבה. האדמה קפואה תמיד בקפאון עד. אולם יש הטוענים[דרוש מקור] שמשמעות המילה חיום (hэjум) היא "אגם קפוא".

היסטוריה
--------

הדרך המובילה לכפר נסללה בידי אסירי גולאגים בשנות השלושים. העבודה בתנאים הקשים גרמה לתמותה אדירה של כמיליון אסירים בעבור כ-1000 קילומטרים של הדרך (כלומר, אסיר אחד מת בכל מטר בממוצע). בשל כך דבק בכביש הכינוי "דרך העצמות".

בתקופת מלחמת העולם השנייה נבנה בעיר שדה תעופה צבאי שסייע לצבא האמריקאי להוביל אספקה וסיוע לברית המועצות בחזית המזרחית.

גאוגרפיה
--------

אוימיאקון נמצא כ־640 ק"מ מצפון־מזרח לעיר יקוטסק ברמת אוימיאקון בעמק הנהר אינדיגירקה (Indigirka) בגובה של כ־750 מטר מעל פני הים ובמרחק 30 ק"מ מצפון־מערב לכביש קולימה. הכפר נמצא בין רכס ורחויאנסק ורכס צ'רסקי. רכסים אלה מונעים זרימת אוויר חם.

טמפרטורות ואקלים
----------------

אף שאוימיאקון מרוחק כ-2,900 ק"מ מהקוטב הצפוני ונמצא דרומה לחוג הקוטב הצפוני, נמדדת בו לעיתים קרובות הטמפרטורה הנמוכה ביותר בין כל המקומות המיושבים על פני כדור הארץ. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה באופן רשמי[דרושה הבהרה] הייתה 71.2° מתחת לאפס (26 בינואר 1926)[דרושה הבהרה] ואילו הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה באופן לא רשמי היא 81.2° מתחת לאפס (1916),[דרוש מקור] בעוד שהטמפרטורה הנמוכה הממוצעת בינואר היא 50° מתחת לאפס. רק בווסטוק, אנטארקטיקה נמדדו טמפרטורות נמוכות יותר (89.2° מעלות מתחת לאפס).

בקיץ הטמפרטורות יכולות להגיע עד ל-35° מעל האפס. הפרש הטמפרטורות יכול להגיע ל 100° או יותר בין חורף לקיץ בשנה אחת.

דרכי הגעה
---------

אומנם במרחק של כ־30 ק"מ[דרושה הבהרה] דרומית־מזרחית לכפר עובר כביש קולימה ("כביש העצמות"), אך מצבו רע וכמעט בלתי כשיר לנסיעה בחלקים העוברים בכפר.

נמל התעופה הסמוך ביותר הוא נמל התעופה אוימיאקון שבאוסט-נרה, בכפר טומטור הסמוך. נמל התעופה משרת מסוקים בלבד והוא פתוח רק בעונת הקיץ ואינו כשיר לשרת מטוסי נוסעים.

תחנת הרכבת הקרובה היא תחנת טומוט (Tommot) שנמצאת בכפר טומטור.

ראו גם
------

* דללול - המקום המיושב החם ביותר על פני כדור הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוימיאקון** בוויקישיתוף
* אתר Wunderground - מזג האוויר כרגע באוימיאקון
* ינון בן שושן, מינוס 71 מעלות: הכירו את היישוב הקר בעולם, באתר nrg‏, 28 בדצמבר 2015
* כתבה של הטלוויזיה האוסטרלית על כפר אוימיאקון, יוטיוב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאולוג רוסי אוברוצ'ב (רו') רשם ב-1926 ביומנו 71.2° מתחת לאפס בהיותו בכפר טומטור (רו'), השוכן 30 ק"מ דרומית-מזרחית לאוימיאקון. ראו: Полюса холода, География», №48/2004» (ברוסית)

| דגל רפובליקת סאחהדגל רפובליקת סאחה יישובים ברפובליקת סאחה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אודצ'ני • אוימיאקון • אוליומינסק • אלדן • ויליויסק • ורחויאנסק • טומוט • טיקסי • יקוטסק • לנסק • מירני • נריונגרי • סרדנקולימסק • פוקרובסק • צ'רסקי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475703605171
* LCCN: n2002040799
* NKC: ge932346
* SUDOC: 177393300
* VIAF: 144441989
* WorldCat (עם VIAF): 144441989

 |
**ההפיכה הצבאית בגבון** היא הפיכה צבאית שהתרחשה ב-30 באוגוסט 2023 בגבון שבמרכז אפריקה, כאשר דקות ספורות לאחר הודעת ועדת הבחירות הארצית על זכייתו של נשיא גבון עלי בונגו בכהונה שלישית בבחירות הכלליות בגבון (2023) (אנ'), הודיעה קבוצה של 12 קצינים בכירים בצבא גבון (אנ') כי תפסה את השלטון במדינה.

הרקע להפיכה
-----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
עלי בונגו כיהן כנשיא גבון מאז אוקטובר 2009, כשירש את אביו עומר לאחר מותו. ב-2016 פרצו מהומות בגבון אחרי ההודעה על ניצחונו של בונגו ובחירתו לכהונה שנייה. הממשלה ניתקה את הגישה לאינטרנט לכמה ימים כדי לפגוע בהתארגנות למהומות.

ב-2019 נעשה ניסיון הפיכה צבאית במדינה, אך הוא נכשל ומארגניה נשלחו למאסר.

כחודש לפני ההפיכה בגבון, נעשתה הפיכה דומה בניז'ר.

ההפיכה
------

ב-26 באוגוסט 2023, התקיימו במדינה בחירות לנשיאות, בהן התמודד בין השאר הנשיא המכהן עלי בונגו לכהונה שלישית. מעת סגירת הקלפיות הודיעה הממשלה על עוצר לילי ברחבי המדינה וניתוק הגישה לאינטרנט מחשש למהומות. מה שהעלה את החשש להטיית תוצאות הבחירות. מבצעי ההפיכה אף טענו כי היה מחסור במשקיפים בינלאומיים בבחירות, וגם הושעו חלק מהשידורים הזרים, מה שהוסיף על חשדותיהם וטענותיהם לפגיעה בטוהר הבחירות.

בבוקרו של 30 באוגוסט הודיעה ועדת הבחירות הארצית על זכייתו של עלי בונגו בבחירות, לאחר שקיבל שני שלישים מקולות המצביעים. דקות ספורות לאחר פרסום תוצאות ההצבעה, התייצבו קבוצה של 12 קצינים בכירים בצבא גבון מול המצלמות, והודיעו בשידור חי בטלוויזיה כי תוצאות הבחירות מבוטלות, והם נוטלים לידיהם את השלטון. לטענתם, הם מייצגים בכך את כל כוחות הביטחון במדינה, שטוענים לזיוף תוצאות הבחירות. עוד הודיעו כי כל גבולות המדינה סגורים עם הודעה חדשה ומוסדות המדינה פורקו.

הנשיא המודח, עלי בונגו, מוחזק במעצר בית על ידי מבצעי ההפיכה. בנו נעצר ומואשם בבגידה. בונגו פרסם סרטון מן המעצר בו קרא לבעלי בריתו ולהמון "תעשו רעש" במחאה על ההפיכה.

ההפיכה שמה קץ ל-56 שנות שלטון משפחת בונגו במדינה. בריגדיר גנרל ברייס אוליגוי, מפקד המשמר הרפובליקאי, מונה כנשיא זמני על ידי החונטה הצבאית.

בעקבות ההפיכה
-------------

בעקבות ההפיכה, חברת הכרייה הצרפתית Eramet הודיעה על השהיית עבודתה בגבון עד שיתבהר המצב החדש.

ראו גם
------

* ההפיכה בניז'ר (2023)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל | נשיא גבון עלי בונגו, באתר וואלה!‏, 16 בדצמבר 2018
2. ↑  רויטרס, ‏כשל ניסיון ההפיכה בגבון: הקצינים שמרדו בנשיא המדינה נעצרו, באתר מעריב אונליין, 7 בינואר 2019
3. 1 2  ynet והסוכנויות, ניסיון הפיכה באפריקה: קצינים בצבא גבון הודיעו על תפיסת השלטון אחרי הבחירות, באתר ynet, 30 באוגוסט 2023
4. ↑  חדשות 13, עוד הפיכה באפריקה: הצבא בגבון הודיע כי תפס את השליטה במדינה, באתר חדשות 13, 30 באוגוסט 2023
5. ↑  ציקי ברנדוין, ימים אחרי הבחירות: קציני צבא בגבון הכריזו על הפיכה ועצרו את הנשיא עלי בונגו, באתר ערוץ 7, 30 באוגוסט 2023
6. ↑  ynet והסוכנויות, הפיכה באפריקה: קצינים בצבא גבון הודיעו על מעצר הנשיא ותפיסת השלטון, באתר ynet, 30 באוגוסט 2023
7. ↑  אתר למנויים בלבד רויטרס, הפיכה בגבון: קציני צבא הודיעו שתפסו את השלטון לאחר שהנשיא הוכרז כמנצח בבחירות, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2023
8. ↑  אפריקה: הפיכה צבאית בגאבון. האם צרפת מאבדת אחיזה במדינה נוספת באפריקה?, באתר אבו עלי אקספרס, ‏30 באוגוסט 2023
**דנה פאן לוזון** (נולדה ב-22 ביוני 1978) היא עיתונאית, ומדריכת פילאטיס ישראלית.

ביוגרפיה
--------

פאן לוזון נולדה וגדלה בפתח תקווה. אביה הוא עמי פאן שהיה מנהל הקבוצה של מכבי פתח תקווה. ולמדה בבית ספר התיכון "אחד העם". היא שירתה ביחידה 8200 בתפקיד אלחוטנית. לאחר מכן היא למדה באוניברסיטת תל אביב וסיימה תואר ראשון בתקשורת וכלכלה. בנוסף, היא בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה מהאוניברסיטה הפתוחה.

בשנת 2010 החלה להגיש פינת ספורט נשית ופינת לייף סטייל שנקראה על שמה "זמן של פאן" בתוכנית הבוקר "לחיות טוב" עם משה דץ בערוץ 2. בשנת 2011 הנחתה את תוכנית הטיולים והחופשות "כאן בישראל" בערוץ 2.

בשנת 2012 הייתה חברת פאנל בתוכנית הלייט נייט "מה ש'תה שומע" בהנחיית אסי עזר בערוץ 24.

בשנת 2013 עברה עם משפחתה לחו"ל. לבלגיה בעקבות הצעת עבודה של בעלה, מאמן הכדורגל גיא לוזון, ושם יצרה סדרה תיעודית ייחודית בשפה האנגלית "נשות הכדורגלנים האמיתיות" שאותה גם הנחתה. הסדרה נמכרה ושודרה גם בערוץ הספורט.

בשנת 2015 השתתפה דנה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים" של ערוץ HOT.

בשנת 2016 חזרה עם משפחתה לישראל והייתה חברת פאנל השידורים החיים של יורו 2016 ששודר בערוץ 2 ואת חדשות מונדיאל 2018 בערוץ כאן 11.

בשנת 2017 הנחתה את תוכנית הבוקר "בוקר חם" בערוץ 2 רשת לצידו של קובי מחט.

מאז 2020 היא בעלת טור קבוע באתר וואלה!, על המציאות הפוליטית והחברתית.

סיימה תואר שני בפסיכולגיה חברתית פוליטית. עמיתה במכון למדיניות העם היהודי מאז 2022.

חיים פרטיים
-----------

נשואה לגיא לוזון הם הורים לבן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **דנה פאן לוזון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דנה פאן לוזון** |

* דנה פאן לוזון, ברשת החברתית פייסבוק
* דנה פאן לוזון, ברשת החברתית אינסטגרם
* דנה פאן לוזון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* דנה פאן לוזון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
מבנה "**אורוות הברון**" בראשון לציון הוקם בשנת 1888 עבור פקידות הברון רוטשילד. הקומה הראשונה של המבנה והחצר המוקפת בחומות אבני כורכר שימשו כאורוות לסוסים, משכן לבעלי חיים של משק הפקידות ומחסני מספוא של המושבה.

היסטוריה
--------

המבנה הוקם ב-1888 בראשון לציון עבור פקידות הברון רוטשילד (נמצא בפינת הרחובות רוטשילד ומוהליבר בראשון לציון). על הבנייה הופקד ברוך פפירמייסטר, מהנדס מדופלם ואיכר במושבה. האורווה נבנתה עם בניינים עליה כדירות לפקידים. לימים הוקמה במקום המחלבה הראשונה בישראל.

אדריכלות ועיצוב
---------------

מבנה המשק מפואר, מיוחד וציורי המעיד על עושרו הרב של הברון רוטשילד. הקומה הראשונה של המבנה והחצר המוקפת בחומות אבני כורכר שימשו כאורוות לסוסים, משכן לבעלי חיים של משק הפקידות ומחסני מספוא של המושבה. בצידה הדרומי של החצר יש שוקת שבנויה מאבני כורכר ובצד האחורי של הבית נמצאים פתחי האורוות הרחבים משני צידי הבניין וטבעות ברזל תלויות על הקיר שיועדו לקשירת הסוסים. בקומה העליונה היו חדרי מגורים לעובדי האורוות.

מצב המקום ובעליו כיום
---------------------

נכון ל-2020, המבנה הוא חורבה נטושה. בשנת 2006 החליטו לנקוט בתהליך של פירוק שיתוף מקרקעין ונתמנו על ידי בית המשפט כונסי נכנסים שפרסמו מכרז למכירת הזכויות במתחם. במכרז זכתה חברת גלובוס אינטרנט השקעות בנין ופיתוח 1996 בע"מ. אך זו לא עמדה בתנאי המכרז ולא שיפצה את המבנה. חלקו הצפוני של המבנה מתוחזק על ידי עיריית ראשון לציון כחלק מהמוזיאון העירוני. אך זכויות הבעלות מחלוקות בין עיריית ראשון לציון, החברה הכלכלית ראשון לציון ובעלי זכויות פרטיים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורוות הברון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מוזאון ראשון לציון, באתר מוזאון ראשון לציון
2. 1 2 3  מכרז "ארוות הברון"- יוצאים במרכז חדש, באתר mcity מודיעין
3. ↑  יעל עברי-דראל, ראשל"צ: כך הפך מבנה היסטורי למפגע סביבתי, באתר ynet, 24 ביוני 2008
**ז'ורז' לקואנט** (בצרפתית: **Georges Lecointe** ‏ 29 באפריל 1869 - 27 במאי 1929) היה קצין ימי ומדען בלגי. הוא היה רב החובל של הספינה בלגיקה (ספינה, 1884) ומשנה למפקד המשלחת האנטארקטית הבלגית, הראשונה שחרפה באנטארקטיקה. לאחר שובו לבלגיה ייסד את ארגון הקטבים הבינלאומי והיה מעורב בייסוד מועצת המחקר הבינלאומית והאיגוד הבינלאומי לאסטרונומיה.

ביוגרפיה
--------

### ילדות ונעורים

ז'ורז' לקואנט נולד באנטוורפן ב-29 באפריל 1869. אביו היה מורה בעל-שם למתמטיקה והוא עצמו התגלה כבר בגיל צעיר כתלמיד מחונן. הוא נכנס לאקדמיה הצבאית המלכותית של בלגיה בשנת 1886 ואחר למכון הקרטוגרפי הצבאי. 

### קריירה

בשנת 1891 התמנה לסגן משנה בגדוד התותחנים הראשון ולאחר תקופת מה בבית הספר של חיל הפרשים באיפר, עבר בהצלחה של מבחן הקצונה של האקול פוליטקניק לצי הצרפתי. ממשלת בלגיה העבירה אותו לצי הצרפתי, שם קודם ב-1897 לסגן באוניה צרפתית, או לקפטן-קומנדר בצבא הבלגי. ההעברה הזאת, בת שלוש השנים, הייתה חריגה, תוצאה של ראיון רשמי עם לאופולד השני, מלך הבלגים: רק לעוד קצין בלגי יחיד נענה בחיוב לבקשה כזאת, אך חברו, אמיל דאנקו, שאף הוא יצא עם המשלחת הבלגית לאנטארקטיקה, נענה בשלילה. .

1. ↑  פ. קוקס, אנציקלופדיה לביוגרפיה לאומית, בעריכת האקדמיה המלכותית למדעים, לספרות ולאמנות של בלגיה, 1961, עמ' 546-545, פרק: לקואנט, ז'ורז' 1961
**זוהיר אל-קייסי**  

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**זוהיר אל-קייסי** (1963 - 9 במרץ 2012 בערבית: زهير القيسي זהיר אלקיסי) היה מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית ברצועת עזה, נהרג בידי צה"ל בזמן מבצע הד חוזר.

ביוגרפיה
--------

אל-קייסי היה חבר בוועדות ההתנגדות העממית מאז הקמתן בשנת 2000. הוא היה מוסלמי אדוק, וראה בג'יהאד את הגשמת הדת. אנשי ארגונו נמנו עם חוטפיו של גלעד שליט. אל-קייסי התראיין בנושאי חטיפתו וכליאתו, וציין: "ישראל ניסתה ללחוץ עלינו בהריגת מספר רב של פעילים בעקבות חטיפתו, אך ההתנגדות והעם הפלסטיני עמדו איתן".

נמנה עם מתכנני מתקפת הטרור בדרום ישראל באוגוסט 2011. בעקבות פיגוע זה הרג צה"ל את מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית, כמאל אל-נירב, ואל-קייסי מונה למחליפו. ב-14 בינואר 2012 אירע פיצוץ (כנראה עקב תאונה) בביתו של אל-קייסי ברפיח, ובו נהרג אדם אחד וארבעה נפצעו. אל-קייסי לא היה בביתו ולא נפגע.

ב-9 במרץ 2012 בזמן מבצע הד חוזר, חוסל אל-קייסי בסיכול ממוקד שביצע כלי טיס של צה"ל, בעת שנסע במכוניתו בשכונת תל אל-הווא שבמערב עזה. יחד איתו נהרג מוחמד אחמד אל-חנני, ששוחרר בעסקת שליט. לדברי צה"ל פעולת סיכול ממוקד זו נעשתה בעת שאל-קייסי עסק בתכנון פיגוע נגד ישראל.

בעקבות הריגתו חלה הסלמה במאבק בין צה"ל לבין ארגוני הטרור שברצועת עזה. בארבעת הימים לאחר הריגתו נורו לעבר ישראל למעלה ממאתיים רקטות ופצצות מרגמה, ועוד 26 מתושבי רצועת עזה (בהם 22 מחבלים ו-4 אזרחים) נהרגו בתגובות של צה"ל כנגד יעדי טרור וחוליות שיגור רקטות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליאור לוי, הראש של הוועדות נפל בפעם השלישית, באתר ynet, 9 במרץ 2012
* צה"ל חיסל בכירים בארגון "ועדות ההתנגדות" שתכננו פיגוע משולב נגד ישראל, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 9 במרץ 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  אליאור לוי, קייסי התרברב: ישראל הרגה, אבל החזקנו בשליט, באתר ynet, 9 במרץ 2012
2. ↑  רפיח: הרוג ופצועים בפיצוץ בביתו של זוהיר אל קייסי, רשת ב', 14 בינואר 2012
ארמון טאג'בג, שצולם לאחר התקיפה הסובייטית ב-27 בדצמבר 1979. גולובב פיקד על פלוגת חיילי ספצנאז במהלך המבצע.
**אלכסנדר טיטוביץ' גולובב** (ברוסית: **Александр Титович Голубев**;‏ 9 בפברואר 1936 – 8 בפברואר 2020) היה קצין ביון סובייטי-רוסי שמילא מספר תפקידים תחילה בק.ג.ב. ולאחר מכן בשירות ביון החוץ הרוסי והגיע לדרגת לוטננט גנרל.

הוא נולד למשפחת איכרים בבלארוס, גולובב גדל במהלך שנות המלחמה ובילה את הקריירה המוקדמת שלו בחיל הים ושילב עבודה כמכונאי עם פעילות פוליטית עם בקומסומול. הוא הצטרף לק.ג.ב. בשנת 1959 ולמד אנגלית ופרסית במסגרת הכשרה במינהל הראשי הראשון. גולובב פיתח מומחיות מיוחדת בענייני אפגניסטן והיה לו תפקיד בתכנון ובביצוע מבצע "סערה 333", להדחתו של נשיא אפגניסטן המכהן חפיזוללה אמין בשנת 1979. במסגרת המבצע גולובב פיקד על כוחות ספצנאז במהלך ההתקפה הצבאית על מטה אמין בארמון טג'בג. לאחר מכן שימש תקופה מסוימת כסוכן בתחנת הק.ג.ב באיסטנבול, לפני שקודם בדרגה במטה הק.ג.ב לפני פירוק ברית המועצות.

גולובב המשיך לעבוד בשירותי הביטחון של הפדרציה הרוסית, כיהן כראש מחלקה בשירות הביון והיה יועץ בכיר למנהל שירות הביון. הוא פרש בשנת 2001 והיה ראש מועצת בוגרי שירות הביון של הפדרציה הרוסית במשך מספר שנים. הוא מת בשנת 2020, לאחר שקיבל פרסים ועיטורי הצטיינות רבים במהלך הקריירה שלו במודיעין.
אזור התקרית (צילום משנת 1993) - ברקע האנטנה של מוצב ציפורן, על גבול ישראל–לבנון
**חוסיין (עמיר) עאמר** (בערבית: **حسين عامر**; ‏29 ביוני 1965 - 4 במרץ 1996) היה סגן-אלוף בצה"ל, מפקד גדוד 12 "ברק" של חטיבת גולני. נהרג בדרום לבנון, כתוצאה מפיצוץ מטען צד.

קורות חייו
----------

נולד לאשתיאק ועלי בכפר הדרוזי ג'וליס שבגליל המערבי, לאב שוטר ולאם עקרת בית. בן שלישי במשפחה בת שמונה ילדים. בילדותו סייע למשפחתו בעבודה חקלאית. למד בבית-הספר היסודי בכפרו, והמשיך בחטיבת הביניים ובבית הספר התיכון המקיף "אחווה" שבירכא, בו סיים לימודיו בהצטיינות במגמה ההומנית. במקביל ללימודיו, היה פעיל נלהב בתנועת "הצופים", ובכיתה ט' היה למנהל אזור הצפון במגזר הדרוזי במסגרת תנועת הצופים הדרוזים, תפקיד בו כיהן עד סוף לימודיו התיכוניים. היה מדריך נוער בגדנ"ע, פעל בתחום החינוך במתנ"ס ובבית הנוער והיה הקפטן של קבוצת הכדורגל לנוער.

רבים מבני משפחת עאמר מתנדבים לשירות ביחידות קרביות וגם חוסיין בחר, עם גיוסו לצה"ל בנובמבר 1983, להתנדב לשירות כלוחם בחטיבת גולני. הוא החל את שירותו בגדוד 51 ומשם יצא לקורס קצינים. בסיום הקורס חזר לגדוד כמפקד מחלקה. הוא המשיך בתפקידי הפיקוד והיה למפקד פלוגה ולסגן מפקד הגדוד.

סיים קורס פו"ם (פיקוד ומטה), וזכה לקבל תעודת הערכה ממפקד בית-הספר. עם סיום לימודיו שב לחטיבת גולני ושימש כקצין אג"ם. ב-1995 מונה למפקד גדוד 12 בדרגת סגן-אלוף, והיה המג"ד הדרוזי הראשון בחטיבת גולני. 

ב-4 במרץ 1996 בשעות הערב ירתה חוליית מחבלים מבין בתי כפר חולא הלבנוני על חיילים מפלוגת המסלול של גדוד 12 ליד השער שבגדר הגבול בין מוצב צבעוני ללבנון. חיילי הפלוגה המסייעת שבפיקוד יואב מרדכי יצאו למרדף אחרי המחבלים אל תוך שטח לבנון כשהמג"ד, חוסיין מצטרף אליהם יחד עם חוליית הפיקוד שלו וגשש. במהלך המרדף עצרו הקצינים והגששים להתייעצות ליד עמוד חשמל. מחבל שהסתתר לא רחוק מהם הפעיל מטען צד שהיה תלוי על העמוד וכתוצאה מפיצוץ המטען נהרגו חוסיין עאמר, קצין השיתוף הארטילרי הגזרתי סגן אורי הלמן, ושני הגששים: רב-סמל מתקדם פואז מוחמד, וסמל ראשון ג'ומעה מחמוד. שמונה חיילים אחרים נפצעו, ארבעה מהם קשה, ובהם גם מפקד הפלוגה, יואב מרדכי וגשש נוסף. 

עאמר הותיר אחריו הורים, שבעה אחים ואחיות, וארוסה. נקבר בחלקה הצבאית בבית העלמין בכפרו. הונצח, בין השאר, באנדרטת "מצפה חוסיין", בכביש יפתח–מנרה, כשלושה וחצי קילומטרים דרומית למנרה, סמוך למקום בו נהרג. המצפה הוקם ברחבת בטון המוצלת בפרגולה, תחומה בחומת בטון ובה מגרעות לצפייה בנוף ולעבר הגבול. ברחבה מדרגות המהוות ספסלים, להתכנסות במעין אמפיתיאטרון. לצד הרחבה שלט עץ במסגרת ברזל ובו סמלי היחידה, פרטיו של עאמר, תיאור נסיבות התקרית, והמשפט: "מפקד, חבר, אוהב הארץ".

אחיו סלמאן עאמר היה מפקד גדוד וראש מועצת ג'וליס.

מצפה חוסיין עאמר

קישורים חיצוניים
----------------

* חוסיין (עמיר) עאמר, יד לבנים הדרוזים
* קורות החיים של חוסיין עאמר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון