recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הגביע האירופי** הוא טורניר בייסבול שנתי, שמנוהל על ידי הקונפדרציה האירופית לבייסבול (CEB). הטורניר מציג את הקבוצות המובילות בליגות הבייסבול המקצועניות באירופה והוא הטורניר היוקרתי בענף הבייסבול באירופה ונערך מאז 1963.

החל משנת 2008, הטורניר נערך בשני מיקומים. שתי הקבוצות הטובות ביותר מכל טורניר מתחרות אז ב"פיינל פור", כאשר הזוכה מקבלת את גביע אלופת אירופה.

בין 2013 ל-2015 הוחלף פורמט "פיינל פור" בסדרה הטובה משלוש. בטורניר 2015 התמודדו שש קבוצות בבית פריז, בעוד שש קבוצות אחרות התמודדו ברוטרדם. שתי הקבוצות הטובות ביותר התחרו אז ב"פיינל פור" שהתקיים באיטליה, בסדרה הטובה משלוש, על האליפות.

החל משנת 2016 הוצג מתכונת חדשה עם טורניר נוקאאוט בן 8 קבוצות ושני טורנירים חדשים לקבוצות ברמה נמוכה יותר, גביע CEB וגביע הפדרציות.

העונה הראשונה בטורניר נערכה בשנת 1963 ובה זכתה קבוצת ברצלונה. שיאנית הזכיות היא פארמה האיטלקית עם 13 זכיות, האחרונה בעונת 1999.

מירב האליפויות
--------------

| קבוצה | מספר אליפויות | שנים |
| --- | --- | --- |
| איטליהאיטליה פארמה |  13  | 1977, 1978, 1980, 1981, 1983, 1984, 1986, 1987, 1988, 1992, 1995, 1998, 1999 |
| הולנדהולנד נפטונוס |  10  | 1994, 1996, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2015, 2017, 2018 |
| הולנדהולנד נטונו |  7  | 1965, 1972, 1974, 1991, 1997, 2008, 2009 |
| איטליהאיטליה בולוניה |  6  | 1973, 1985, 2010, 2012, 2013, 2019 |
| איטליהאיטליה מילאנו |  3  | 1969, 1970, 1971 |
| איטליהאיטליה רימיני |  3  | 1976, 1979, 1989 |
| הולנדהולנד הארלם ניקולס |  3  | 1966, 1975, 1990 |
| סן מרינוסן מרינו T&A סן מרינו |  3  | 2006, 2011, 2014 |
| ספרדספרד פיראטס דה מדריד |  2  | 1964, 1967 |
| ספרדספרד פיקאדרו ברצלונה |  2  | 1963, 1968 |
| הולנדהולנד ADO דן האג |  1  | 1993 |
| איטליהאיטליה גרוסטו |  1  | 2005 |
| הולנדהולנד קינהיים |  1  | 2007 |
| הולנדהולנד L&D אמסטרדם |  1  | 2016 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגביע האירופי** בוויקישיתוף
* ארכיון גביע אירופה
* האתר הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Baseball Europe". אורכב מ-המקור ב-2009-08-03. נבדק ב-2009-08-29.
**נוהל לבחינת פרויקטים תחבורתיים** או **נוהל פר"ת** הוא המדריך הרשמי של מדינת ישראל לבחינת כדאיות כלכלית ותחבורתית של פרויקטים בתחום תחבורה היבשתית בישראל. הנוהל העדכני הוא משנת 2012, והחליף את הנוהל הקודם משנת 2006. הנוהל אמור לתרום להקצאה נאותה של מקורות כספיים של הממשלה ולסייע לקבלת החלטות בשאלה איזה פרויקטים לקדם ומתי להשקיע באיזה פרויקט.

ממשלת ישראל, כמו ממשלות רבות אחרות בעולם, אחראית לתכנון, להקמה, לאחזקה ותפעול של מערכת התחבורה. המדינה משקיעה משאבים רבים בפיתוח ואחזקת רשת התחבורה היבשתית. הטיעון העיקרי לכך שהממשלה אחראית לכך ולא גורם פרטי הוא היות הכבישים ורשת הרכבות סוג של מוצר ציבורי ולכן הקצאה של דבר זה על ידי שוק היא בעייתית, היבט נוסף הוא שלכבישים ולרכבות יש השלכות על הביטחון בהקשר של יכולת הזרמת כוחות צבא.

פיתוח ושיפור מערכת התחבורה עשויים לתרום לצמיחה כלכלית, יעילות כלכלית, לפיתוח העירוני והאזורי, לשיפור הבטיחות בדרכים ולהשפיע על כמות פקקי התנועה ועל זמני הנסיעה. עם זאת השפעה כזו אינה דבר ברור מאליו - לדוגמה ביקוש מושרה ופרבור הם תהליכים שדרכם סלילת כבישים חדשים לא בהכרח משפרים את מצב התנועה ומדדים אחרים. השפעות חברתיות של מכוניות על החברה כמו זיהום אוויר, תאונות דרכים וחניה עלולות לגרום לכך שהוספת כבישים תגרום יותר נזק מתועלת.

נוהל פר"ת הוא תוצר של פרויקט מחקרי רחב, לו שותפים רבים מתחום התכנון והביצוע. צוות המחקר כלל, בין היתר, מומחים בתחומי התחבורה השונים, לרבות תכנון תחבורה, הנדסת תחבורה, כלכלה, סביבה, בטיחות ועוד. הנוהל גובש בשותפות מלאה של משרדי התחבורה והאוצר.

מבנה הנוהל
----------

* פרק 1 של הנוהל הוא מבוא שכולל מסביר לנוהל, המגמות בעולם של הערכת פרויקטים בתחום התחבורה, מבנה הנוהל, הנחיות לעורך הבדיקה סיווג הפרויקטים וחלופות לפרויקט.
* פרק 2 של הנוהל כולל הסברים על המתודולוגיה - הבסיס התאורטי הכולל שיטות שונות לאמידת רווחה חברתית, שיטות להערכת פרויקטים, דגשים לשימוש במודלים, הבעיה של ביקוש קבוע וחישוב התועלות, שיטת הניתוח הכלכלי בנוהל פרת ומדדי כדאיות כלכלית.
* פרק 3 עוסק בעלויות של הפרויקט - כולל הבדל בין מחיר כלכלי למחיר פיננסי, הסבר ופירוט על עלויות ההקמה ועל עלויות ההחזקה
* פרק 4 עוסק בניתוח תועלות והשפעות אחרות שאמורות לנבוע מהפרויקט כולל חסכון זמן לנוסעים, חסכון בעלויות תפעול הרכב, השפעה על הסביבה (כולל רעש וזיהום אוויר), בטיחות, חסכון בחניה, השפעת ההפרעות לתנועה במהלך ההקמה, השפעות על הפיתוח הכלכלי באזור (הגדלת הפריון), ערך האופציה וכן השפעות הנוגעות לשוויוניות וצדק חברתי.
* פרק 5 עוסק בנושא של סיכון ואי וודאות,
* פרק 6 מספק דוגמה למבנה דו"ח בדיקת הכדאיות.
* פרק 7 מספק נתונים ופרמטרים וערכי ברירת מחדל כך שייווצר בסיס אחיד ומחייב לעורכי הבדיקה בפרויקט.

ראו גם
------

* תוכנית הפיתוח של רכבת ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  נוהל פרויקטים לתחבורה (2012).
2. ↑  נוהל פרויקטים לתחבורה (2006).
**אורן אדום** (שם מדעי: *Pinus densiflora*) הוא מין עץ ירוק-עד ממשפחת האורניים.

תכונות
------

זהו עץ ירוק-עד. האורן האדום נקרא כך בשל הצבע האדום החזק של קליפתו. האורן האדום דומה מאוד לאורן שחור, אך עליו דקים מעט ורכים, והוא אינו דוקרני למגע כמו האורן השחור. לכן, בניגוד לאורן השחור המכונה "אורן זכר", לעיתים מכנים אותו "אורן נקבה". כאשר האורן האדום גדל קליפתו מתקלפת.

הקליפה חומה-אדמדמה, וכשמגרדים אותה, היא מייצרת מיץ דביק שלימים הופך למסה צהובה בהירה. העלים הם בצורת מחטים וארוזים בזוגות, ובבסיסם קשקשים דמויי נדן אפורים. לעלים יש ריח של זפת. הפרי הוא סגלגל, באורך 4–5 ס"מ, ומבשיל בשנה לאחר הפריחה. קשקשי הזרעים על הפרי הם בצורת טריז ובתוכם שני זרעים עם כנפיים ארוכות. ביום בהיר, הפרי פותח את קשקשי הזרעים ומפזר את הזרעים.

האורן האדום מעדיף מקום שטוף שמש וגדל לאט בשנים הראשונות לאחר הזריעה, אך לאחר מכן גדל במהירות.

תפוצה
-----

תפוצת האורן האדום היא התפוצה הגדולה ביותר מבין עצי האורן היפניים, ובמצבו הטבעי הוא נפוץ באי הראשי של יפן, שיקוקו, קיושו, בחצי האי הקוריאני, צפון מזרח סין וכו'. הוא גם גדל בדרום הוקאידו. אף על פי שהוא נמצא לעיתים קרובות באזורים חמים, הוא יכול לעמוד באקלים קר בהרבה מאשר אורן שחור. בעוד שאורן שחור הוא בעל עמידות גאות חזקה וגדל הרבה ליד קו החוף, האורן האדום נמצא דווקא בפנים הארץ וגדל בהרים.

האורן האדום, הוא עץ שטוף שמש המעדיף מקומות בהירים ויכול לעמוד באדמות עקרות. זהו צמח חלוצי טיפוסי שאינו יכול להשאיר צאצאים ביער קוטבי.

שימוש
-----

מכיוון שקל לשלוט בצורת העץ, הוא מעובד כעץ גן ומשמש גם כבונסאי.

החומר מכיל שומן אורן רב, ויש לו הצתה טובה וחום חזק. לכן, משתמשים בו רבות להסקה. גם כעת, לאחר שמשתמשים בעיקר בדלקים מאובנים, האורן האדום עדיין משמש לעצי הסקה.

העץ משמש בעיקר כחומר בניין, ומשמש לבניית קורות, אדני חלון ועמודי רצפה בחדרים יפניים. הוא משמש גם במקומות תת-קרקעיים מכיוון שיש לו את המאפיין להיות עמיד בפני ריקבון גם באדמה.

זרעים מסוימים ממשפחת האורנים, כגון גויומאצו, ניתנים למאכל כצנוברים. עם זאת, זרעי האורן האדום הם קטנים יחסית מכיוון שהם מפוזרים ברוח, והם אינם מתאימים במיוחד למאכל.

המסה המיובשת של הזפת נקראת שומן אורן, והעלים נקראים מחטי אורן, המשמשים כתרופת גלם. בתרופות עממיות נאמר כי מריחת שומן אורן על נייר יפני יעילה לכאבי שרירים ולחבורות, ולקיחת משקאות אורן של משקאות אורן ספוגים בעלים טריים יעילה ללחץ דם נמוך ולקור. התמיסה המזוקקת של שומן אורן גולמי היא שמן טרפין, והשאריות הם רוזין.

גלריה
-----

* עלים של אורן אדוםעלים של אורן אדום
* הגזע של אורן אדוםהגזע של אורן אדום
* גליל אורןגליל אורן
* נבט אורן אדוםנבט אורן אדום
* זרעי אורן אדום (עם הכנפיים)זרעי אורן אדום (עם הכנפיים)
* נמפה של Velinus nodipes  (חרק מועיל ממשפחת הטורפניים שאוכל מזיקים של אורן אדום)נמפה של Velinus nodipes (חרק מועיל ממשפחת הטורפניים שאוכל מזיקים של אורן אדום)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורן אדום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורן אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531533205171
* LCCN: sh85069720
* NDL: 00560129

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

נוהל STAR לנמל התעופה ציריך קלוטן בשווייץ
**נוהל הגעת מכשירים** (באנגלית: **Standard terminal arrival route**; בראשי תיבות: **STAR**) הוא נוהל טיסה לקראת נחיתת מכשירים. נוהל זה מכונה לפעמים "הצטרפות". ה־STAR הוא דרך מסודרת לשלב את התנועה האווירית במעבר מבקרתן של יחידות הבקרה האזוריות לפיקוח של מגדל הפיקוח בשדה התעופה תוך שמירה על מרווחי הבטיחות. מכיוון שה־STAR מתפרסם בפמ"ת, כל צוותי הטיסה מתודרכים לגביו עוד טרם ההמראה, מה שמקל מאוד על שמירת "התמונה האווירית" בין הפקחים לטייסים, גם כאשר הטיסות מגיעות מכל רחבי העולם.

ה־STAR מפרט את נתיב הטיסה (מהירות, נתיב, נקודות דווח, אמצעי ניווט, גבהים וכדומה) מהנקודה האחרונה במרחב האווירי האזורי, כפי שהוגשה בתוכנית הטיסה או כפי שבוצעה בפועל, ועד לנחיתה על אחד המסלולים של שדה התעופה, במקרים מיוחדים, ביצוע הקפה נמוכה או מעבר לנוהל הנמכת מכשירים. ה־STAR בדרך כלל מיועד להצטרפויות בכללי טיסת מכשירים. את פרטי ה־STAR מפרסמת רשות התעופה האזרחית במסגרת הפמ"ת.

האיור שמתאר את ה־STAR מכיל מידע רב. לדוגמה, בשורת הנתונים שלימין האיור מצוין לאיזה שדה תעופה הדפית מתייחסת (במקרה הזה נמל תעופה ציריך קלוטן בשווייץ), הסימול של שדה התעופה, גובהו ופרטים נוספים.

בצד ימין בתחתית האיור מסומנים גבהי הבטיחות בגזרות השונות סביב השדה בהתייחס לטווח של עד 25 מייל ימי מה־VOR. גבהים אלה הם הגבהים המינימליים לטיסה במקרה שהטייס "התברבר" ואין לו נתונים חוץ מהטווח אל השדה.

הדפית מתארת שלושה תהליכים אפשריים להצטרפות מהמרחב האווירי לנקודת ההמתנה AMIKI.‏ AMIKI היא גם הנקודה ממנה מתחיל תהליך הנמכת מכשירים אל השדה קבע גישה התחלתית (Initial approach fix).
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביהודי הראשון שזכה במדליית הכבוד האמריקאית. אם התכוונתם למפקד הבריגדה היהודית, ראו לוי בנימין.

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "בנימין הלוי".

**בנימין בנט לוי** (באנגלית: **Benjamin Bennett Levy**;‏ 22 בפברואר 1845 - 20 ביולי 1921) היה טוראי (לאחר מכן סמל) יהודי בצבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקאית. היהודי הראשון שזכה במדליית הכבוד, המדליה הצבאית האמריקאית הגבוהה ביותר.

קורות חיים
----------

לוי נולד ב-1845 בניו יורק. התגייס לצבא הצפון, יחידת המתנדבים הרגלים הראשונה של ניו יורק, ב-20 באוקטובר 1861, בהיותו בן 16 וחצי בלבד ומונה למתופף צבאי של היחידה. אחיו הצעיר רוברט התגייס גם הוא כעבור זמן קצר, ליחידת הרגלים השביעית של מתנדבי ניו יורק ומונה אף הוא, שם, למתופף צבאי של היחידה.

סך הכל שירת לוי ביחידה הראשונה של ניו יורק, כשנתיים, במרוצתם הועלה לדרגת סמל. השתחרר עם פרוק היחידה כולה ב-25 במאי 1863.

סמוך לאחר שחרורו, חזר והתנדב לצבא הצפון, ליחידת הרגלים ה-40 של ניו יורק. בקרב המכונה *Battle of the Wilderness*, הקרב הראשון בין הגנרל יוליסס גרנט לגנרל לי, בתחילת מאי 1864, בסביבות פרדריקסבורג, וירג'יניה, הוא נפצע ובעקבות זאת שוחרר מהצבא סופית.

נישא לאוליב א. לוי (1849–1907). נפטר ב-1921 בברוקלין, ניו יורק.

מדליית הכבוד
------------

 ערך מורחב – **מדליית הכבוד (ארצות הברית)**  

בין מרץ ליולי 1862 התנהל הקרב הגדול הראשון של הזירה המזרחית של מלחמת האזרחים האמריקאית, מערכת חצי האי, בין כוחות הצפון בפיקודו של הגנרל ג'ורג' מקללן, לכוחות הדרום בפיקודו של הגנרל רוברט אי. לי. הקרב התנהל בסביבות ריצ'מונד וירג'יניה ובסיומו נחל הצפון מפלה קשה. כחלק ממערכה כוללת זו, בין ה-25 ביוני ל-1 ביולי 1862 נוהלו "קרבות שבעת הימים", בין שני הצבאות ובמסגרת ספציפית זו, ב-30 ביוני 1862 אירע הקרב על גלנדייל, וירג'יניה, בעקבותיו קיבל המתופף הצעיר טוראי לוי, בן ה-17 את מדליית הכבוד:

תוך כדי קרב קודם נפגע התוף של לוי. הוא לקח את רובהו של אחד הלוחמים שחלה והצטרף לקרב עצמו, כלוחם. נושא הדגל בקרבות אלה היה מטרה מרכזית ליריות האויב. בהמשך הקרב, כשנפל נושא הדגל, הרים לוי את הדגל במקומו והמשיך לנוע עם הדגל תחת אש אויב כבדה ומנע בכך את תפישתו בידי האויב ודמורליזציה של היחידה כולה, תוך סיכון חייו באופן ממשי.

באזור קרב גלנדייל הציבה מדינת וירג'יניה שלט זיכרון בו מתואר ומונצח מעשה הגבורה של לוי.

את מדליית הכבוד עצמה קיבל לוי רק ב-1 במרץ 1865, כחודש לפני תום המלחמה.

ראו גם
------

* יהדות ארצות הברית
* מדליית הכבוד
* אוריה לוי
* פרדריק סלומון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנימין לוי** בוויקישיתוף
* בנימין לוי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* "First Jewish American Cited for the Congressional Medal of Honor", באתר "האגודה האמריקאית היהודית לשימור היסטורי"
* "American Jewish Legitimacy", באתר Jewish Magazine
* כיתת יורים בטקס שנערך על קברו ולזכרו של בנימין לוי, 27 במאי 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  המצבה על קברם של לוי, אשתו ובתם, באתר Find a Grave
2. ↑  רשומות יחידת הרגלים המתנדבים הראשונה של ניו יורק, ויחידות נוספות, כפי שהוגשו לבית המחוקקים של ניו יורק ב-16 בינואר 1899
**תוכנית המים המאוחדת של עמק הירדן** (באנגלית: **Jordan Valley Unified Water Plan**), הידועה בשם **תוכנית ג'ונסטון** (**Johnston Plan**), הייתה תוכנית שהגה שגרירו המיוחד של נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר, אריק ג'ונסטון, בשנות החמישים, במטרה לתווך בין ישראל לשכנותיה (סוריה, ירדן ולבנון) בנושא חלוקת מימיו של נהר הירדן.

בשנת 1953 החלה ישראל בבניית המוביל הארצי, אולם לאחר איומי ארצות הברית כי תפסיק את הסיוע לישראל בשל התנגדות מדינות ערב לפרויקט והפסקת הפרויקט על ידי ישראל, החליט נשיא ארצות הברית דאז דווייט אייזנהאואר למנות את אריק ג'ונסטון כנציגו המיוחד לבדיקת נושא חלוקת מימי הירדן בין ישראל לשכנותיה. ג'ונסטון פעל לחקר הנושא בין השנים 1953–1955, ופרסם את מסקנותיו באוקטובר 1955.

עיקרי התוכנית הם:

* ייבנה סכר בחלק העילי של הירמוך, במאקארין, במטרה לאגור מים שיופנו להשקיית בקעת הירדן.
* סמוך למקום הישפכו של הירמוך אל הירדן ייבנה סכר שיטה את מי הירמוך אל תעלת עבדאללה הירדנית.
* הכנרת תשמש מאגר מים לירדן ולירמוך ותספק מים לישראל וירדן.

חלוקת מי הירדן אמורה הייתה להתבסס על מתווה בו נלקחו בחשבון חלקן של המדינות באגן הניקוז של מקורות הירדן, הכנרת ויובלי הירדן התחתון, צורכי משק המים בכל מדינה, ותביעותיהן לניצול המים לפרויקטי הטיה עתידיים

החלוקה בוצעה לפי חשוב שנתי של 1,287 מלמ"ק באגן הניקוז: 

* לבנון - 35 מיליון מ"ק מהחצבני, כ-3%
* סוריה - 132 מיליון מ"ק, כ-11% (90 מהירמוך, 22 מהירדן, 20 מהבניאס)
* ירדן - 720 מיליון מ"ק, כ-55% (100 מהירדן, 377 מהירמוך, 243 מיובלי הירדן המזרחיים)
* ישראל - 400 מיליון מ"ק, כ-31% (375 מהירדן, 25 מהירמוך)

התוכנית התקבלה על ידי ישראל וירדן, אך נדחתה על ידי הליגה הערבית בעקבות חשש סורי שקבלתהּ עשויה להתפרש כהכרה בישראל. למרות הדחייה, הפכה תוכנית ג'ונסטון לבסיס הסתמכות לגבי חלוקה צודקת של המים.

ראו גם
------

* המלחמה על המים

לקריאה נוספת
------------

* משה שמש, המאבק הערבי על המים נגד ישראל 1959–1967, **עיונים בתקומת ישראל** 7, 1997
**גורקה** (בנפאלית: **गोर्खा**, בנפאלית 'גוקלית': **गोर्खाली**) היא קבוצה אתנית, הכוללת מספר שבטים בהרי ההימלאיה שבנפאל. בני הגורקה מוכרים מאז המאה ה-19 כעם 'לוחמני' ואמיץ, על כן גויסו רבים מביניהם לשורות הצבא הבריטי החל משנת 1815. בשנים האחרונות, הם משרתים גם בצבא ההודי והנפאלי. 

לבני הגורקה סכין סמלית וייחודית, הנקראת 'קוּקרי'. לסכין להב מתעקל, המתרחב לקראת חוד הסכין. הקוקרי נענדת באופן מסורתי על חגורתם של חיילי הגורקה, וכן מהווה סמל לרוב יחידותיהם.

סכין קוקרי מושחזת

יחידות גורקה
------------

החל משנת 1815 החל הצבא הבריטי לגייס לשורותיו חיילי גורקה, גיוס שהתעצם לאחר המרד ההודי הגדול של שנת 1857. בתחילת המאה ה-20 שירתו בצבא הבריטי עשרה רגימנטים גורקאים שהיו רגימנטים של חיל רגלים קל בתפקיד קלעים (רג' קלעי הגורקה ה-1 עד ה-10), רגימנטים אשר שירתו תחת צבא הודו הבריטית. בשנת 1947 עם קבלת העצמאות וחלוקת הודו, הועברו רוב יחידות הגורקה לשירות צבא הודו החדש ומספר קטן נשאר בשירות הצבא הבריטי.

**בצבא הבריטי** בשנת 1948 לאחר עצמאות הודו נותרו ארבע רגימנטי גורקה, אך החל משנת 2006 חיילי הגורקה בצבא הבריטי משרתים בחטיבת גורקה אשר מרכזת מספר יחידות סיוע (רגימנט קשר, רגימנט לוגיסטיקה ורגימנט הנדסה) בנוסף לרגימנט לוחם; רגימנט קלעי גורקה המלכותי שמורכב משני גדודים.

**בצבא הודו** שישה רגימנטי גורקה המשיכו לשרת בהודו לאחר עצמאותה והועברו מצבא הודו הבריטית ובמשך השנים הורכב רגימנט נוסף. נכון לשנת 2009, כ-42,000 חיילי גורקה משרתים בצבא ההודי בשבעה רגימנטים (קלעי גורקה ה-1, ה-3, ה-4, ה-5, ה-8, ה-9 וה-11).

**בצבא נפאל** משרתים כיום שני גדודי גורקה אשר הוקמו עוד במאה ה-18 והם יחידות הגורקה העתיקות ביותר. גדודים אלו שירתו בין היתר במשימות חיל משלוח של האו"ם בין היתר בסיני בשנת 1974.

**משטרת סינגפור** כוללת כוח אשר גויס תחילה מחיילי גורקה לשעבר. כוח זה "משלחת הגורקה" (Gurkha Contingent) הוא כיום כוח עילית במשטרת סינגפור אשר משמש לתגבור עמדות משטרה ובמשימות מיוחדות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גורקה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph785278

 |
**חצי האי צ'רצ'יל** (באנגלית: **Churchill Peninsula**) הוא חצי אי מכוסה קרח בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

אורכו של חצי האי 50 קילומטרים, בכיוון דרום מזרח, היוצא מהחוף המזרחי של ארץ גרהאם. חצי האי מצוי בין מפרץ קבינט למפרץ אדי.

בקצה של חצי האי מצויה כף אלכסנדר, המפרידה בין חוף אוסקר השני (שמצפון מזרח לכף) לחוף פוין (שמדרום מערב לכף).

בחוף המזרחי של חצי האי מצויים מפרץ זימן, ומפרץ ברנטופארה.

היסטוריה
--------

### גילוי המפרץ

הכף מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, וצולם מן האוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה בדצמבר 1947.

### מקור השם

המפרץ נקרא על שם וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה שעמד בראש הקבינט המלחמתי של בריטניה, אשר הקים את סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1943.

לקריאה נוספת
------------

• Beau Riffenburgh, **Encyclopedia of the Antarctic, Volume 1**, P 585
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr. Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, **Coastal-Change and Glaciological Map of the Larsen Ice Shelf Area, Antarctica: 1940–2005**, USGS

קישורים חיצוניים
----------------

* חצי האי צ'רצ'יל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חצי האי צ'רצ'יל באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור חצי האי צ'רצ'יל

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
לוויין איראל 1
**תוכנית אריאל** (באנגלית:**Ariel programme**) הייתה תוכנית לחקר חלל בריטית במחצית השנייה של המאה ה-20. במסגרת התוכנית שוגרו לחלל 6 לוויינים בעזרת משגרים מתוצרת ארצות הברית. השם נבחר לכבוד דמות ממחזה של ויליאם שייקספיר "הסערה". בעקבות השיגור הראשון שבוצע בשנת 1962, בריטניה הפכה למדינה השלישית בעלת לוויין.

היסטוריה
--------

בישיבת המועצה הבין-לאומית למדע, ארצות הברית הציע למדינות חברות עזרה בפיתוח ושיגור לוויין לחלל. בסוף 1959 הוועדה הלאומית הבריטית לחקר החלל הגישה לנאס"א הצעה. בתחילת 1960 המדינות סוכמו מסגרת התוכנית ואחריות של כל מדינה לקידומה.

הלוויין הראשון "אריאל 1" נבנה במרכז טיסות החלל גודרד ומשקלו היה 62 ק"ג. הוא שוגר לחלל באפריל 1962. במאי 1962 הוא נפגע מניסוי גרעיני בגובה רב שבוצע על ידי ארצות הברית והפסיק לפעול.

"אריאל 2" נבנה בוסטינגהאוס ומשלקו היה 68 ק"ג. הוא שוגר במרץ 1964 והיה אמור לעשות מחקרים בתחום רדיו-אסטרונומיה. הקשר עם הלוויין אבד בנובמבר 1964.

"אריאל 3" היה הלוויין הראשון שתוכנן ונבנה בבריטניה. הוא שוגר בשנת 1967 ושקל 89 ק"ג. בעזרת הלוויין בוצעו מספר ניסויים. בעיות בתפקוד הלוויין החלו באוקטובר 1967 ופעילותו הסתיימה בספטמבר 1969.

"אריאל 4" נבנה ב-British Aircraft Corporation. הוא שוגר לחלל בשנת 1971. משקלו היה 99.5 ק"ג. הוא היה מיועד לחקר יונוספירה. הוא ירד מהמסלול בשנת 1978.

"אריאל 5" נבנה ב-Marconi Electronic Systems. הוא שוגר לחלל בשנת 1974. משקלו היה 130.5 ק"ג. על הלוויין הותקן טלסקופ לחקר בקרני רנטגן. הוא סיים פעילות בשנת 1980. מרכז בקרה על הפעילות היה ממוקם בבריטניה.

"אריאל 6" נבנה ב-Marconi Electronic Systems. הוא שוגר לחלל בשנת 1979. משקלו היה 154.5 ק"ג. על הלוויין הותקן טלסקופ לחקר בקרני רנטגן וחיישני קרינה קוסמית. הוא סיים פעילות בשנת 1982. מרכז בקרה על הפעילות היה ממוקם בבריטניה.

רשימת לוויינים
--------------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | חללית | משגר ואתר שיגור | משקל (ק"ג) | תיאור |
| 26 באפריל 1962 | אריאל 1 | תור-דלתא נמל החלל קייפ קנוורל | 62 | חקר יונוספירה |
| 27 במרץ 1964 | אריאל 2 | סקאוט מתקן הטיסות וולופס | 68 | רדיו-אסטרונומיה |
| 5 במאי 1967 | אריאל 3 | סקאוט בסיס חיל האוויר ונדנברג | 89 | חקר אטמוספירה. הלוויין הראשון שנבנה בבריטניה |
| 11 בדצמבר 1971 | אריאל 4 | סקאוט בסיס חיל האוויר ונדנברג | 99.5 | חקר יונוספירה |
| 15 באוקטובר 1974 | אריאל 5 | סקאוט מרכז החלל ברוליו | 130.5 | חקר בעזרת קרני רנטגן. הלווין הראשון שהופעל ממרכז הבקרה בריטי |
| 2 ביוני 1979 | אריאל 6 | סקאוט מתקן הטיסות וולופס | 154.5 | חקר בעזרת קרני רנטגן וחקר קרינה קוסמית |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תוכנית אריאל** בוויקישיתוף
* מידע על הלוויינים
**גורקה אירייסוס מורנו** (בבסקית: **Gorka Iraizoz Moreno**; נולד ב-6 במרץ 1981) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

אירייסוס נולד בפמפלונה, שבקהילה האוטונומית של נווארה. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של צ'נטראה המקומית. את קריירת הבוגרים שלו החל אירייסוס בבסקוניה, המשמשת כקבוצת בת לאתלטיק בילבאו, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בגיל 18 ושימש כשוער הראשון. לאחר עונה בקבוצה, קודם אירייסוס לבילבאו אתלטיק - קבוצת בת נוספת של בילבאו, ששיחקה בליגה השנייה. אירייסוס לא זכה לשחק בבילבאו אתלטיק והושאל לגרניקה מהליגה השלישית, שרכשה אותו בסיום העונה. לאחר שהצטיין בגרניקה, נרכש אירייסוס על ידי אספניול ושיחק במשך שתי עונות בקבוצת הבת של המועדון. בעונת 2004/2005 הושאל לאייבר שהייתה באותם ימים בליגה השנייה. לאחר שחזר מההשאלה, אירייסוס החל לשחק בקבוצה הראשונה של אספניול כשוער השני אחרי קרלוס קאמני, ופתח בהרכב כשאספניול העפילה לגמר גביע אופ"א 2007, שם נוצחה בדו-קרב בעיטות עונשין לסביליה. ב-7 באוגוסט 2007, אירייסוס חתם באתלטיק בילבאו תמורת 4.6 מיליון יורו. הפעם הוא הוחתם כשוער הראשון בקבוצה. אולם, פציעה קשה גרמה לכך שאת מקומו בהרכב (ואת מספר חולצתו) תפס ארמנדו, השוער הוותיק. לאחר שהתאושש מפציעתו, חזר להיות השוער הראשון של קבוצתו, עלה עמה לגמר הליגה האירופית 2012, שם הפסידה הקבוצה 0–3 לאתלטיקו מדריד. בעונת 2014/2015 סייע לקבוצתו להגיע לגמר הגביע הספרדי, ובהמשך לזכות בסופר קאפ הספרדי. תואר זה היה היחיד בו זכתה אתלטיק בילבאו ב-32 השנים האחרונות. בעונת 2016/2017 היה אירייסוס קפטן הקבוצה.

ב-14 ביוני 2017 חתם בז'ירונה שעלתה מהליגה השנייה לליגה הראשונה. בתום עונת 2018/2019 נשרה ז'ירונה לליגת המשנה ואירייסוס פרש ממשחק פעיל.

תארים
-----

אספניול
* גביע המלך הספרדי: 2005/2006
* גביע אופ"א :מקום שני - 2006/2007

אתלטיק בילבאו
* הסופר קאפ הספרדי: 2015
* הליגה האירופית: מקום שני - 2011/2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גורקה אירייסוס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר אתלטיק בילבאו
לוחם יווני (מוגן במגן) מניף קופיס מעל לוחם פרסי, יצירה מהמאה ה-5 לפנה"ס
**קופיס** (ביוונית: **κοπίς**) היא חרב קצרה מפלדה שהייתה נפוצה ביוון העתיקה. אורכה הממוצע היה כ-65 ס"מ. החרב הייתה מעוקלת מעט ומרכז המסה שלה הוסט לעבר הקצה ליצירת "בטן" קטנה. צורה זו הגדילה בצורה משמעותית את יכולת השיסוף של החרב. חרב זו אומצה באמצע המאה ה-6 לפנה"ס.

החרב הייתה בשימוש נפוץ בעיקר בקרב הפרשים שנהנו מיתרון גובה על פני לוחם רגלי ויכלו לנצל בדרך זו את היתרונות שהעניק הלהב המעוקל. הרגלים העדיפו בדרך כלל חרב ישרה שנקראת קסיפוס.

אטימולוגיה
----------

מקור השם "קופיס" (מילולית: כלי לקיצוץ) לא ידוע בוודאות. ייתכן שמקורה בחרב המצרית ח'ופש או מהמילה "κόπτω" (קופטו - לחתוך). מהיוונית התגלגלה המילה לעברית לתיאור סכין גדולה עם להב כבד לחיתוך בשר - קוֹפִיץ.

ראו גם
------

* קסיפוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופיס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Ramsey, Syed. **Tools of War: History of Weapons in Ancient Times**. Vij Books India Pvt Ltd, 2016. מסת"ב 9386019809
2. 1 2  Gordon, D. H. **Scimitars, Sabres and Falchions**. Man, Vol. 58, (Feb. 1958). p. 24
**קופיף** או **טרסיוס** (שם מדעי: *Tarsius*) הוא סוג במשפחת הקופיפיים שבתת-סדרת הקופיפים. בעבר הייתה המשפחה מסווגת בתת-הסדרה טרום קופים, אולם היום מקובל לסווגה כתת-סדרה בפני עצמה, השייכת לקבוצת הקופים. לקופיפים עיניים ענקיות ביחס לגודלם ורגליים ארוכות. מקור שמם באורכן יוצא הדופן של עצמות השוק (tarsus) שלהם.

מאפיינים
--------

אורך גופם של הקופיפים כ-10–15 סנטימטרים, ואורך זנבם 13–26 סנטימטרים. משקלם בין 80 ל-160 גרם, והם חיים בטבע 8–13 שנים. אורך ההריון בנקבת הקופיף הוא 178 ימים (ארוך יחסית לקטנם). בדרך כלל נולד צאצא אחד, המגיע לבגרות בגיל שנה.

הקופיפים ניזונים בעיקר מחרקים, עליהם הם מזנקים ממרחק שיכול להגיע עד לפי עשרה מאורך גופם. הם צדים ואוכלים גם נחשים וציפורים. בעבר היו מיני הקופיף מצויים באסיה, אירופה וצפון אמריקה, אולם היום נותרו מהם שרידים רק בכמה איים בדרום-מזרח אסיה: הפיליפינים, בורנאו, סומטרה והאי סולאווסי. מספר הקופיפים החיים בטבע מוערך בכמה אלפים לכל היותר, והם נתונים בסכנת הכחדה.

מינים
-----

* קופיף ממושקף (*T. tarsier*)
* קופיף דיאנה (*T. dentatus*)
* קופיף לאריאג (*T. lariang*)
* קופיף האי פלנג (*T. pelengensis*)
* קופיף האי סנגיהה (*T. sangirensis*)
* קופיף ננסי (*T. pumilus*)
* קופיף וולאס (*T. wallacei*)
* קופיף גורסקי (*T. spectrumgurskyae*)
* קופיף מקאסאר (*T. fuscus*)
* קופיף ניימיץ (*T. niemitzi*)
* קופיף ג'נטה (*T. supriatnai*)
* קופיף סיאאו (*T. tumpara*)
* *Tarsius eocaenus* - נכחד
* *Tarsius sirindhornae* - נכחד

לעיתים נכללים בסוג גם המינים קופיף פיליפיני וקופיף מערבי, אך הם נחשבים ליחידים בסוגם בדרך כלל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קופיף** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קופיף** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Tarsius** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560848705171
* NKC: ph569172

 |
**קופיצניים** (שם מדעי: Sternoptychidae) היא משפחה של דגים מסדרת סטומיי תהומות החיים במצולות האוקיינוס.

מאפיינים
--------

הקופיצניים הם דגים בעלי צידיים בולטים ומוארים ועיניים גדולות מאוד הקולטות אור חלש המגיח לתחתית האוקיינוס. אורכם מאורך 2 ס"מ לאורך 12 ס"מ. הם שקופים מנצנצים אך יודעים לשנות את הצבע לפי כמות האור מעליהם. הם יכולים לצלול לעומק של 3,600 מטר. 

דגים אלה חיים בלהקות וניזונים מיצורים קטנים ובעיקר סרטנאים שונים - חסילונים, שטרגליים, שטצדאים, קרילאים וצדפונאים. הם משתמשים בעיניהם הגדולות כדי לקלוט טרף ובלילות עולים אחריו לפני הים.

מיון
----

* משפחה **קופיצניים** (Sternoptychidae)
	+ תת-משפחה Maurolicinae
		- סוג *Araiophos*
		- סוג *Argyripnus*
		- סוג *Danaphos*
		- סוג *Maurolicus*
		- סוג *Sonoda*
		- סוג *Thorophos*
		- סוג *Valenciennellus*
	+ תת-משפחה Sternoptychinae
		- סוג *Argyropelecus*
		- סוג *Polyipnus*
		- סוג *Sternoptyx*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופיצניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536309905171

 |
**נאום המוקה** הוא הכינוי שניתן להתבטאויות של מאמן מכבי תל אביב בכדורסל, פיני גרשון, בהרצאה שערך בנובמבר 2000, אשר במהלכה שטח את משנתו על כדורסלנים שחומי עור. דבריו עוררו סערה, גררו תגובות נזעמות, וגרשון הואשם על ידי התקשורת בגזענות. בסמוך לאחר פרסום הפרשה, סיים גרשון את תפקידו בקבוצה.

הנאום
-----

ב-6 בנובמבר 2000, הרצה מאמן מכבי תל אביב, פיני גרשון בפני פורום קציני צה"ל במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.

במהלך ההרצאה אמר גרשון: 

> 
> "גם בין השחורים יש צבעים: יש שחור כהה ויש מוקה. המוקה הם יותר חכמים. בדרך-כלל השחורים הכהים הם מהרחוב".
> 
> 
> 
> 

בתגובה לצחוק מהקהל, הדגיש גרשון:

> 
> "אני לא צוחק - אלה שטיפה יותר מעורבים, כמו אנדרו קנדי למשל, אתה רואה את המעמד שלו. את האישיות שלו. הוא בודק אותך והוא חכם. השחורים האחרים הם באמת טמבלים. מה שתגיד להם הם כמו עבדים. תגיד להם לעשות ככה. הם יעשו ככה".
> 
> 
> 
> 

דבר הנאום פורסם בכלי התקשורת ב-1 ביולי 2001, כחודשיים לאחר זכיית הקבוצה בגביע אירופה.

תגובות והשלכות
--------------

הנאום עורר סערה וגרשון הואשם על ידי התקשורת בגזענות. לאחר הפרסום הביע גרשון חרטה, והדגיש כי חלק מהדברים הוצאו מהקשרם, חלק אחר נאמר בבדיחות הדעת, אולם אם למרות זאת מישהו נפגע, הוא מבקש להתנצל. בנוסף, טען גרשון כי הכוונה הייתה לא השוואה בין צבעים, אלא בין אנשים. מכבי תל אביב גינתה את הדברים. שחקן הקבוצה, אריאל מקדונלד, אמר בתגובה: "אני המום. זה לא משהו שציפיתי לשמוע מפיני. בכל מקרה, אם הוא אמר זאת אני מתכוון ליישב את הדברים איתו, בשיחה אישית".

לאחר פרסום הנאום, ועל אף זכיית הקבוצה בגביע אירופה, סיים גרשון את תפקידו והוחלף בעוזרו דייוויד בלאט.

שתי עונות לאחר מכן, לקראת עונת 2003/2004, הוחלט כי תל אביב תארח את פיינל פור היורוליג. על רקע האמור החזירה מכבי את גרשון לתפקיד המאמן - ובכך הואשמה כי היא נותנת לגיטימציה לנאום הגזעני. יו"ר הקבוצה, שמעון מזרחי, נימק זאת: "לפיני הייתה בזמנו החלקה, אותה אף אחד לא אהב, אבל כמו שיש חנינות במדינה אני מקווה שגם העניין הזה מאחורינו".

נייט האפמן אמר לימים כי גרשון חזר לאמן היות שאמר זאת בישראל ואילו היה אומר זאת בארצות הברית - הוא לא היה יוצא מזה בחיים.

בשנת 2008 בחר אתר ynet בנאום המוקה במקום ה-2 במצעד הנאומים הגדולים של מאמני הכדורסל הישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקלטה של נאום המוקה באתר YouTube
* משה גוזגל, יובל פייס, פיני גרשון: "השחורים הם כמו עבדים"1 ביולי 2001
* משה גורלי, ‏פיני גרשון - עבד לעצמו, באתר גלובס, 5 ביולי 2001

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  משה גוזגל, יובל פייס, פיני גרשון: "השחורים הם כמו עבדים"1 ביולי 2001
2. ↑  משה גורלי, ‏פיני גרשון - עבד לעצמו, באתר גלובס, 5 ביולי 2001
3. ↑  "גם בין השחורים יש צבעים. המוקה יותר חכמים, השחורים האחרים באמת טמבלים", באתר הארץ, 2 ביולי 2001
4. ↑  שרון דוידוביץ', הגיבור החדש של אמריקה / פרשת סטרלינג, באתר ynet, 30 באפריל 2014
5. ↑  איתי שנקמן, פיני גרשון: הפיינל פור הוא משימה לאומית, 19 ביוני 2003
6. ↑  אוהד גרינוולד, הסודות של האפמן, ישראל היום, 17 באוקטובר 2017
7. ↑  אהוד כהנים ואיזי עין דור, מצעד הנאומים - דברי המאמנים שעשו לנו את זה, 30 בספטמבר 2008
**קופלה** (ברוסית: **Купала**) הוא סרט ביוגרפי בלארוסי, מיני סדרה בת ארבעה פרקים, בהפקת אולפני הקולנוע הלאומיים בלארוספילם, אודות חייו של הסופר הבלארוסי ינקה קופלה. הצילומים התרחשו בשנת 2019 והסדרה שודרה בנובמבר 2020.

עלילה
-----

זהו סיפור על אהבה ושנאה, מלחמה ומהפכה, חיים ומוות, יצירתיות ומתנה ספרותית. הסדרה חושפת את אבני הדרך העיקריות בחיי הסופר ינקה קופלה, בד בבד עם האירועים הטרגיים ביותר של המאה העשרים. תוך הצגת סיפורה של אישיות יוצאת מן הכלל, משורר בעל כישרון נדיר, שהדרמה האישית שלו ומותו המסתורי עדיין מרגש את מוחם של חוקרים ומעריצים, שבמשך כמה עשורים הצליחו לעשות יותר למען התרבות הבלארוסית מאשר רבים - במשך כמה מאות שנים.

שחקנים ודמויות
--------------

* ניקולאי שסטאק - ינקה קופלה
* ורוניקה פליאשקביץ'
* ילנה פובגאייבה
* אנה פולופאנובה
* אלכסנדר יפרמוב
* ולדימיר יאנקובסקי
* אלכסנדר אילין
* מקסים קרצ'טוב
* ולדימיר גלטוב

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קופלה

* "קופלה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "קופלה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**לאוריס רייניקס** (בלטבית: Lauris Reiniks, נולד ב-11 ביולי 1979) הוא זמר-יוצר, שחקן, מנחה טלוויזיה לטבי. ייצג את לטביה באירוויזיון ב-2003 שנערך ריגה, לטביה וסיים במקום ה-24.

ביוגרפיה
--------

רייניקס נולד בעיר דובלה למשפחה מוזיקלית והופיע לראשונה בטלוויזיה בגיל חמש. כילד ונער היה סולן בלהקה שנקראת "AURI" וביחד עם להקתו הופיע בפסטיבלי מוזיקה לילדים ותחרויות שונות, בנוסף הוא הופיע ביחד עם משפחתו בקונצרטים שונים ובטלוויזיה.

הוא למד תקופה תקשורת באוניברסיטת לטביה אך לא סיים את הלימודים ולאחר מכן למד משחק בלוס אנג'לס.

ב-1988 קיבל הצעה מהטלוויזיה הלטבית להנחות תוכנית מוזיקה בשם "משחקי התווים", לאחר פרסומו מהתוכנית הוא החל לשתף פעולה עם המלחין ריימונד פאולס והשתתף במספר פרויקטים מוזיקליים שלו. שיתוף פעולה זה נמשך שנה ולאחר מכן רייניקס הגיע למסקנה שהוא יכול לכתוב וליצור מוזיקה לבדו באופן עצמאי.

ב-2000 ו-2005 הנחה את פסטיבל השירה והריקוד לבתי ספר ונוער לטבי.

ב-2002 יצא אלבומו הראשון "Planet 4 2".

ב-2004 ביצע דואט עם הזמרת מריה נאומובה.

ב-2005 הגרסה הלטבית של המגזין הבריטי "הטופ של הפופ" העניקה לו את התואר "המגה הסטר הלטבי הלאומי".

ב-2007 זכה בעונה הראשונה של הגרסה הלטבית של "רוקדים עם כוכבים", ב-2011 הוא הוזמן להשתתף בגרסה הליטאית של התוכנית אך פרש מהתוכנית לאחר שלושה פרקים.

ב-2008 החל להנחות את הגרסה הלטבית של תוכנית המציאות "Clash of the Choirs" המהווה תחרות מוזיקה בין מקהלות שונות.

ב-2010 זכה אלבומו בטקס פרסי המוזיקה הלטבית בקטגוריה "אלבום הפופ הטוב ביותר".

ב-2011 שירו "Aš bėgu" נבחר לשיר השנה בליטא במופע שהתקיים בערוץ TV3 (ליטא).

הוא גילם את רולף בגרסה מקומית למחזמר צלילי המוזיקה ושיחק גם חייל לטבי במלחמת העולם השנייה בסרט "שלושה לריקוד", בנוסף הוא דיבב בפרסומת של קוקה-קולה במדינתו.

אירוויזיון
----------

ב-2000 (השנה הראשונה שלטביה השתתפה באירוויזיון) וב-2004 שימש כדובר הניקוד הלטבי בתחרות.

ב-2001 השתתף בקדם אירוויזיון הלטבי כשביצע דואט עם הזמרת לינדה שין והגיעה למקום השני.

ב-2002 הגיע למקום החמישי בקדם עם שירו "קלטת הזכרונות שלי".

ב-2003 זכה בקדם כחלק משלישיית "F.L.Y." ובאירוויזיון שנערך במדינתם באותה שנה הם סיימו במקום ה-24 מתוך 26 מדינות משתתפות.

ב-2009 ו-2010 הוא כתב והלחין שני שירים שהופיעו בקדם אך לא זכו.

ב-2011 הגיע למקום השני בקדם עם שירו "Banjo Laura".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאוריס רייניקס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לאוריס רייניקס

* לאוריס רייניקס, ברשת החברתית פייסבוק
* לאוריס רייניקס, ברשת החברתית טוויטר
* לאוריס רייניקס, ברשת החברתית אינסטגרם
* לאוריס רייניקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לאוריס רייניקס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לאוריס רייניקס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לאוריס רייניקס, באתר Discogs (באנגלית)
* לאוריס רייניקס, באתר Genius

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135416221
* ISNI: 0000 0000 5685 0005
* LNB: 000139621
* MusicBrainz: 8e270e49-4b8c-429b-875b-1d3c8fd0f198
* VIAF: 80170349
* WorldCat: viaf-80170349

 |
קופיץ מודרני עם ידית מצופה עץ
**קופיץ** (מכונה גם **"סכין קצבים"**) הוא סכין כבדה עם להב מלבני המזכיר גרזן, המשמשת במיוחד לקיצוב בשר דרך רקמות רכות כסחוס וגידים.

מבנה
----

שלא כסכיני מטבח אחרות, לקופיץ משקל רב וקשיחות של הלהב המיועד לעמוד בזעזועים ומכות חזקות ולחתוך דרך עצמים קשים כעצמות. עמידות זו מושגת על ידי שימוש בלהב עבה העשוי מפלדה רכה יחסית.

הלהב בנוי בצורה מלבנית. לפי הלהב עיצובים שונים המאפיינים מטבחים שונים: קעור עם חודים (סיני), קעור עם קצוות מעוגלים (יפני), ישר עם חודים (מטבחים אירופאים), ועוד.

לחלק מהקופיצים יש חור בפינה העליונה הרחוקה מפי הלהב שנועד לתלייתו, על מנת להימנע מהנחתו על משטח שעלולה לגרום לעיוות הלהב.

ללהב הקופיץ ידית, שיצוקה כחלק מהלהב. את הידית מצפים בעץ או פלסטיק על מנת לאפשר אחיזה נוחה בקופיץ.

שימושים וטכניקה
---------------

קצב משתמש בקופיץ לקיצוב צלעות חזיר
השימוש העיקרי של קופיץ הוא לקיצוב וחיתוך בשר, שם תפקידו העיקרי הוא להבקיע דרך רקמות קשות יותר מרקמת השריר. הטכניקה של השימוש בקופיץ היא אחיזתו עם כל היד בידית והנחתתו מלמעלה למטה על נתח המונח על משטח החיתוך. קצב מיומן ינחית את הקופיץ בנקודה המדויקת של חיבור בין עצמות, מקום שם קיימים גידים וסחוסים אך לא עצם. במקרים של עצמות דקות (כבחלק מהעופות) או רכות (כבדגים) ניתן לחתוך בטכניקה זו דרך העצמות לקבלת קיצוב של נתחים כגון אומצות דג.

שימוש מקובל נוסף שמנצל את הלהב הרחב והחזק של הקופיץ הוא למעיכה של מזון (לדוגמה שיני שום וגרגירי פלפל שחור) בטכניקה של הנחת להב הקופיץ לרוחבו על מזון המונח על משטח ולחיצה עליו, וכן לכתיתה - שיטוח על ידי מהלומות של צידו הרחב של הלהב, למשל בהכנת שניצל.

בשל מגוון הטכניקות שניתן להפעיל באמצעותו, טבחים רבים עושים היום בקופיץ שימוש כללי לכל סוגי החיתוך. טבח בעל מיומנות גבוהה יכול לקצץ מזון תוך שימוש בשני קופיצים בשתי ידיו.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
קופיץ הוא אחד הכלים הקדומים ביותר בהם עשה האדם שימוש. קופיצים בני מאות אלפי שנים התגלו כשרידים של התרבות האשלית.

### מקור השם

מקור המילה העברית לקופיץ ממצרית עתיקה, מהמילה ח'ופש.
ייתכן כי ה**מאכלת** הנזכרת במקרא היא קופיץ, שכן שימשה לחיתוך נתחי בשר (למשל ספר שופטים, פרק י"ט, פסוק כ"ט), וכן בכתביו שנכתבו יוונית מכנה יוסף בן מתתיהו את הסכין בה הרג מתתיהו החשמונאי את בכחידס "κοπίς" ("קופיס"), שתורגם לעברית ל"מאכלת".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קופיץ** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קופיץ** |

* קופיץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מייקל פולן, **קיצור תולדות הבישול**, הוצאת מודן 2017, תרגום: ניצן לפידות, חלק א': אש
2. ↑  Syed Ramsey / Tools of War: History of Weapons in Ancient Times

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007585913905171
* LCCN: sh2012001594

 |
**המשטרה החשאית הפרוסית** (בגרמנית: **Preußische Geheimpolizei**) הייתה סוכנות המשטרה הפוליטית של פרוסיה במאות ה-19 ותחילת המאה ה-20.

היסטוריה
--------

בשנת 1851 הוקם האיחוד המשטרתי של מדינות גרמניה על ידי כוחות המשטרה של אוסטריה, פרוסיה, בוואריה, סקסוניה, הנובר, באדן ו-וירטמברג. הגוף אורגן ספציפית לדיכוי התנגדות פוליטית בעקבות מהפכות 1848 שהתפשטו ברחבי גרמניה. במשך חמש עשרה השנים הבאות קיים האיחוד ישיבות שנתיות כדי להחליף מידע מודיעיני.

קרל לודוויג פרידריך פון הינקלדיי, מפכ"ל המשטרה של ברלין, מונה על ידי הקייזר פרידריך וילהלם הרביעי ב-16 בנובמבר 1848. הוא היה לדמות מפתח בהתפתחות המשטרה החשאית בפרוסיה כמו גם באיחוד כולו.

בשנת 1854, בזכות קשריו ההדוקים עם המלך, מונה למנהל הכללי של המשטרה (*Generalpolizeidirektor*). למעשה הוא היה שר משטרה שאינו תלוי בשר הפנים. פון הינקלדי הקים את המשטרה הפוליטית בברלין ופיתח קטלוג מידע פרוסי על מתנגדים פוליטיים, תוך התמקדות במהפכנים שהיו מעורבים בהתקוממות 1848. אך כשראה את פריז ולונדון כמרכזי התככים הפוליטיים, הוא היה מוכן לארגן את השיטור של מתנגדים פוליטיים גם מחוץ לגבולות השיפוט הלאומיים.

המשטרה החשאית הפרוסית החזיקה היסטוריה של מוניטין רע, מכיוון שהיא הייתה המודל עליו הוקם מאוחר יותר הגסטאפו. עם זאת, המשטרה החשאית הפרוסית לא עסקה באופן שגרתי ברדיפות או בהתעללות או בשימוש לרעה בסמכויות המשטרה ולא התנהגה בדרך בה עלולים כוחות משטרה חשאיים אחרים לפעול. המשטרה החשאית הפרוסית אורגנה בשנת 1933 לגסטפו. פרוסיה עצמה פורקה כישות מנהלית בעקבות מלחמת העולם השנייה.

לקריאה נוספת
------------

* Deflem, Mathieu (1996). "שיטור בינלאומי באירופה מהמאה התשע-עשרה: איחוד המשטרה של מדינות גרמניה, 1851-1866". *סקירה בינלאומית של צדק פלילי* 6: 36–57.
* Deflem, Mathieu (2002). *Policing World Society: Historical Foundations of International Police Cooperation*. Oxford, UK: Oxford University Press.
**PDH** (ראשי תיבות באנגלית של "היררכיה פלזיוכרונית דיגיטלית") הוא פרוטוקול תקשורת במערכות טלפוניה.
משמעות המילה פלזיוכרוני קשורה לעובדה כי רשתות מבוססות טכנולוגית PDH, עובדות במצב בו חלקים שונים מהרשת אינם מסונכרנים.  

רוב ממשקי PDH מועברים על זוגות שזורים חשמליים (עד קצב נתונים של 45 מגהביט/שנייה) או במערכות רדיו מיקרוגל, אולם ישנם מקרים מועטים בהם נעשה שימוש גם בסיבים אופטיים עבור קצב של 140 מגהביט/שנייה.

טכנולוגיה זו מוחלפת בהדרגה בטכנולוגיית SDH.

מימוש
-----

המימוש האמריקאי והאירופאי שונים במקצת מבחינת רוחב המסגרות, אבל מבוססים על אותם עקרונות. המימוש של ה-E-carrier האירופאי מפורט פה:

מסגרת התקשורת הבסיסית - E1 - היא בקצב של 2048 קילו סיביות לשנייה (קס"ש). לצורך העברת טלפוניה היא מחולקת ל-30 ערוצי שיחה של 64 קס"ש ו-2 ערוצי איתותים וסינכרון של 64 קס"ש כל אחד. בצורה אלטרנטיבית, כל המסגרת בקצב 2048 קס"ש יכולה לשמש להעברת נתונים.

כדי להעביר מספר אפיקים של 2 מס"ש במקביל ניתן לרבב ארבע מסגרות E1 לתוך מסגרת אחת. זה נעשה על ידי לקיחת הסיבית הראשונה מהמסגרת הראשונה, את הסיבית השנייה מהמסגרת השנייה, מהשלישית ואז מהרביעית. המרבב גם מוסיף עוד סיביות בסוף המסגרת החדשה שנוצרה לצורך סנכרון. המסגרת החדשה שנוצרה נקראת E2 והיא ברוחב של 8,448 קס"ש (בערך 4 מס"ש). באותה צורה ניתן לרבב ארבע מסגרות E2 לקבלת מסגרת E3 ברוחב 34 מס"ש. כל היררכית ריבוב מוסיפה סיביות סנכרון ולכן רוחב הפס תמיד גדל ביותר מפי-4.

חסרונות
-------

החיסרון העיקרי של הפרוטוקול הוא שהוא מצריך שימוש במרבב עבור כל היררכיה של מסגרות. לדוגמה: כדי לשלוף ערוץ שיחה בודד מתוך מסגרת E3 יש צורך במרבב שיוציא את מסגרת ה-E2 ממסגרת ה-E3, מרבב שיוציא את מסגרת ה-E1 ממסגרת ה-E2 ומרבב שיוציא את אפיק השיחה הבודד מתוך מסגרת ה-E1.

ראו גם
------

* SDH
* T3 (תקן)
* T1 (תקן)
* תקן E1

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Plesiochronous Digital Hierarchy** בוויקישיתוף
* הסבר נוסף למונח, אתר auditmypc (באנגלית)
**כבודו** (בגרמנית: **Euer Ehren**) היא סדרת טלוויזיה אוסטרית-גרמנית בכיכובו של סבסטיאן קוך (אנ'). הסדרה מהווה עיבוד לסדרת הטלוויזיה הישראלית בשם זה (2017-2019), שנוצרה על ידי רון ניניו ושלמה משיח. הסדרה הופקה עבור רשת ORF וכוללת שישה פרקים.

דרמת מתח על שופט בעל שם באינסברוק המסכן הכל כדי להציל את בנו לאחר בריחתו ממערכת המשפט ומארגון מאפיה נקמני.

עלילה
-----

השופט מיכאל יעקובי הוא דמות מכובדת בעלת שם באינסברוק. כבר שנים שהוא נלחם בפשע המאורגן במעבר ברנר, בלתי מושחת ונחוש. עם מעצרו של ראש חמולה סרבית, הוא מכה קשות בפשע המאורגן. אבל פתאום עולמו של יעקובי מתפרק. בנו ג'וליאן גורם לתאונה שבה בנו של ראש החמולה הכלוא נפצע קשה. ג'וליאן נכנס לפאניקה ונמלט. יעקובי רוצה להגן על בנו בכל האמצעים מפני מאסר ומנקמת קרטל הסמים חסר המצפון, עליו השתלטה בתו של ראש החמולה. אבל התקרית יוצרת הסלמה מסוכנת. השופט נאלץ לזרוק את כל מה שהוא אי פעם האמין בו ומוציא בשוגג מפולת של שקרים, מניפולציות ואלימות. יעקבי ומשפחתו נגררים יותר ויותר לתהום. כעת אין דרך חזרה.

צוות השחקנים
------------

* סבסטיאן קוך – השופט מיכאל יעקובי
* טוביאס מורטי – אולי לינדנר, בעל מפעל
* פאולה ביר – בתו של ראש הממשלה הסרבית
* טדאו קופוס – ג'וליאן
* אורסולה שטראוס – חוקרת משטרה
* סשה אלכסנדר גרשאק
* ריינר בוק
* לנה קאליש
* תומאס שוברט
* קריסטה סטדלר
* גרטי דראסל
* אנדריאס לוסט
* ג'ק הופר

הפקה
----

צילומי הסדרה החלו ב־13 בינואר 2021 בווינה והסביבה כמו גם באינסברוק. הושלמו באפריל אותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של כבודו (בגרמנית)

* "כבודו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "כבודו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ARD dreht Thrillerserie "Euer Ehren"
2. ↑  Drehstart für „Euer Ehren" mit Sebastian Koch, Tobias Moretti, Paula Beer und Ursula Strauss
3. ↑  Andreas Wiseman, ‘Your Honor’: First Look At Sebastian Koch & Paula Beer In Trailer For German Adaptation of Hit Series, deadline.com
שם הבית ושנת הבנייה באחת הכניסות למבנהוילה הארון א-רשיד
**וילה הארון א-רשיד** היא בית מגורים מפואר ברחוב דוד מרכוס מס' 18 בשכונת טלביה בירושלים.

הווילה נבנתה בשנת 1926 עבור חנא אברהים בשאראת על ידי האדריכל מאוריציוס גיסלר, ונקראה על שמו של הח'ליף העבאסי הארון א-רשיד, שעל פי המסורת היווה את ההשראה לסיפורי אלף לילה ולילה. בווילה שתי קומות, שחלוקת החדרים הפנימית שלהן היא בסגנון ליוואן: אולם וחדר מרכזי, שמשני צידיהן חדרי שינה ושירותים. רצפות החדרים מעוטרות. על גג הבניין מבנה בטון קטן, שיועד למשרתים.

בכניסה הצדדית לווילה, מצוין שמה על אריחי קרמיקה באנגלית ובערבית. בעבר הייתה כתובת כזו גם בחזית הבית, אך היא נותצה במהלך השנים ככל הנראה בשל הרצון לטשטש את סממני הזהות הערבית, ולפי אחד הסיפורים זה נעשה על ידי אנשי ביטחון לפני פגישה של גולדה מאיר, שהבית שימש כדירת השרד שלה כשהייתה שרת החוץ, עם מזכ"ל האו"ם דאג האמרשלד. בשנת 1994, נוספו בחזית הדרומית אריחי קרמיקה המעוטרים במגני דוד, שעליהם נכתב בעברית "כי שמך נקרא על הבית הזה".

היסטוריה
--------

הווילה שימשה את משפחת בשאראת הערבית-קתולית עד 1938, עת הושכרה לחיל האוויר הבריטי. בקומה התחתונה שכנה מפקדה של חיל האוויר, ובקומה העליונה התגוררה משפחתו של מפקד החיל בארץ ישראל. עם עזיבת הבריטים ב-14 במאי 1948, נמסרו מפתחותיה לראובן מס שהיה מפקד בהגנה, על סמך ידידותו האישית עם אנשי חיל האוויר. 15 אנשי הגנה הסתננו באותו היום לווילה בזחילה, כדי שלא יבחינו בהם, והניפו על ראשה את דגל ישראל.

בשנות ה-50 שימשו מגורי המשרתים כדירת השרד של שרי העבודה גולדה מאיר ומרדכי נמיר ושל יושב ראש הכנסת, קדיש לוז. בקומה הראשונה של הבית התגורר שופט בית המשפט העליון צבי ברנזון. 

תושב מרכזי נוסף בבית היה שלמה ארזי, ששימש כראש לשכת הקריה במשרד ראש הממשלה ומאוחר יותר גם כבכיר במשרד האוצר. ארזי חי בבית עד ליום מותו ולאחר מכן התגוררה בו אשתו - ג'יזל ארזי עד לפטירתה בשנת 2017.

בשנת 1994 רכש את הווילה איש עסקים ששיפץ והרחיב אותה.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **שכונות ירושלים - טלביה, קטמון והמושבה היוונית** (2002), עמ' 119–121.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל ירושלים** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה הארון א-רשיד** בוויקישיתוף
* ריאיון עם ג'יזל ארזי בוילה
* דוד קרויאנקר, השכנים של אולמרט - "המטבח של גולדה", ארכיון הארץ Online,‏ 1 באוקטובר 2007
* ג'ורג' בישאראת, אבל המשפחה מעולם לא גרה כאן, אמרו הדיירים, באתר הארץ, 1 בינואר 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד קרויאנקר, **אדריכלות בירושלים - הבניה הערבית מחוץ לחומות** (1985), עמ' 268.
**המשטרה הפלילית** (בקיצור: **קריפּוֹ**) (בגרמנית: **Kriminalpolizei**,‏ **KriPo**) הייתה כוח משטרתי שפעל בגרמניה הנאצית בעיקר בתחום הפלילי - לכידת פושעים ועבריינים, אך לעיתים צורפה לגסטפו (המשטרה החשאית) בפעולותיה. עד לשנת 1936 הייתה חלק ממשרדי הפנים של מחוזות הרייך השונים, אך בעקבות ריכוז המשטרות בידי היינריך הימלר אוחדו המשטרות המחוזיות עם משטרת הפלילים של פרוסיה ונקראה באופן רשמי משרד המשטרה הפלילית של הרייך (Reichskriminalpolizeiamt) ויחדיו אוחדה עם הגסטפו ליצירת משטרת הביטחון (זיפו) בראשות ריינהרד היידריך. כאשר משטרת הביטחון אוחדה יחד עם האס דה בספטמבר 1939 ל"משרד הראשי לביטחון הרייך" הפך הקריפו למחלקה 5 (Amt V) במשרד זה, הוא כלל 4 אגפים ובראשו עמד ד"ר ארתור נֶבֶּה, שהשתתף בקשר העשרים ביולי להתנקשות באדולף היטלר, נתפס והוצא להורג. בשנה האחרונה לקיום המשטרה פיקד עליה פרידריך פנצינגר (Friedrich Panzinger).

מבנה ארגוני ואחריות
-------------------

מטרות המשטרה היו ליצור אחידות בשיטות ובטכנולוגיות החקירה, לתאם מחקר מדעי קרימינולוגי (בכללו פסאודו-מדע כגון פיזיונומיה), הכשרה והדרכה, ריכוז מידע מסניפים מקומיים לצורכי חקירות, ביצוע רישום פלילי וניהול חקירות פשע חמורות.

מטה המשטרה התחלק לחמישה משרדים (bureau):

A - מדיניות קרימינולוגית ומניעה - מחלקה משפטית, מחקר, שיתוף פעולה בין לאומי (אינטרפול), מניעת פשיעה, ריכוז החוקרות הנשים ומחלקה לטיפול בצוענים

B - מבצעים - חקירת פשעים חמורים, הונאה ופשיעה מינית

C - רישום ומעקבים - ביצוע מעקבים, טכנולוגיה ושימוש בכלבים

D - זיהוי פלילי (פורנזיקה)

Wi - פשעים נגד כלכלת המלחמה (כגון התעשרות שלא כדין עקב ספסרות וביזה)

במרחב התקיימו מפקדות שליטה אזוריות (Kriminalpolizei-Leitstelle) שלכל אחת מהן היו כפופות נקודות משטרה (Kriminalpolizei-Stelle) ברמה המקומית.

על-פי צו העזר מספר 13 לחוק האזרחות של הרייך מיום 1 ביולי 1943 לא היו עוד "עבירות בנות עונשין" שעברו יהודים עניין לבתי-משפט, אלא נמסרו לסמכות השיפוטית הבלבדית של המשטרה ולמעשה פירוש הדבר היה גירוש למחנה ריכוז.

לקריאה נוספת
------------

* Gordon Williamson, **World War II German Police Units**, Osprey Publishing, 2006 מסת"ב 978-1846030680

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלעד מרגלית, ג'נוסייד: גרמניה הנאצית והצוענים (יחידה 7), האוניברסיטה הפתוחה, 2006 עמ' 43
2. ↑  רשימת מפקדות השליטה
3. ↑  רשימת נקודות המשטרה
4. ↑  המשפט בגרמניה הנאצית, יד ושם
**וילה ואלמראנה** (איטלקית: **Villa Valmarana**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בליזיארה (Lisiera) סמוך לוויצ'נצה. הווילה ידועה גם בשם **וילה סקאניולארי זֵן** (Scagnolari Zen). 

למרות שהווילה באתר איננה הווילה המקורית, וילה ואלמראנה הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

אדריכלות
--------

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". הווילה המקורית שנבנתה בשנת 1560 נהרסה בשלמותה במלחמת העולם השנייה, ובמקומה נבנתה באתר וילה אחרת השונה למדי מן התוכנית של פלאדיו. 

לפי התוכנית היה זה בניין רבוע בן שתי קומות, עם מבואה מרשימה מאוד. המבואה כללה שני טורי עמודים, זה מעל זה, כל אחד בן שישה עמודים בסדר היוני. הטור העליון נשא גמלון ובמרכזו סמל המשפחה. בכל אחת מארבע פינות המבנה מצוי מגדל הבנוי מעל קמרון גדול. במרכז המבנה מצוי אולם גדול, מקורה בקמרון חביתי, ומשני צדדיו פזורים חדרי המגורים. לפני הבית הייתה חצר מוקפת עמודים לשימוש אדון הבית, ומאחור מצויה חצר ששימשה לדייש התבואה.

ראו גם
------

* הווילות הפלדיאניות בוונטו

לקריאה נוספת
------------

* אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 153.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה ואלמראנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שני, פרק 15, עמ' 79, מהדורת רוני רייך עמ' 153
קניות ברחוב הנרי
**רחוב הנרי** (באירית: **Sráid Anraí**; באנגלית: **Henry Street**) בעיר דבלין שוכן בחלק שמצפון לנהר ליפי ונחשב לרחוב הקניות השני בחשיבותו בעיר, לאחר רחוב גרפטון. 

הרחוב מתחיל בחוד של דבלין שברחוב או'קונל בצד מזרח ועד לרחוב ליפי בצד מערב. לאחר רחוב ליפי משתנה שם הרחוב לרחוב מרי, הנחשב כהמשכו של רחוב הנרי ודומה לו במאפייניו. 

האחראי לפיתוח רחוב זה היה הנרי מור, רוזן דרוהדה אשר הכשיר אדמות ופיתח את האזור. על שמו נקרא הרחוב וכן גם רחובות סמוכים כמו רחוב מור, רחוב ארל, רחוב אוף ליין ורחוב דרוהדה.

אודות
-----

מאז שנות השמונים הפך הרחוב למדרחוב. ברחוב מרכולים, מרכזי קניות וחנויות קטנות ועצמאיות, כ-200 במספר.
ברחוב מופיעים כדרך קבע אומני רחוב, מוזיקאים, כותבי שירים, וחקיינים.

### מרכזי קניות

**מרכז הקניות ג'רביס** מרכז הקניות הגדול ביותר במרכז העיר. בעל שלוש קומות, בשתיים הראשונות ישנן חנויות ובשלישית מזון מהיר. 
**מרכז הקניות Ilac**: מרכז הקניות הוותיק במרכז העיר. בעל מבנה קומה אחת המכיל חנויות רבות.

חנויות
------

### חנויות ידועות

* ארנוטס – חנות כל בו ידועה המשווקת מותגים מפורסמים כדוגמת מיס סיקסטי, מנגו, טומי הילפינגר, פפה ועוד. כיום הכלבו נחשב כעתיק ביותר בדבלין. לחנות גם מחלקת מתנות ייחודית בקומת המרתף הנקראת S F Cody, פרטי אספנות, כלי בית, קריסטלים וכלי זכוכית איריים.

לארנוטס גם מחלקות הנעלה ואביזרים מרשימות ביותר.

* דבנהמס
* חנויות דנס – טקסטיל במחירים נמוכים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב הנרי** בוויקישיתוף
* בנייני רחוב הנרי, מאתר Archiseek