recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בנייה בלתי חוקית** היא ביצוע בנייה או הרחבת דירה ללא היתר בנייה, או בחריגה מהתנאים שנקבעו בהיתר הבנייה.

בית ספר פלסטיני שהוקם באופן לא חוקי, ליד הרודיון.
מלבד בעיות בטיחות באתרי בנייה, בנייה בלתי חוקית עלולה להוות מפגע סביבתי כאשר העבודות חודרות לשטחי שימור כמו שמורות טבע, כמו שקרה בשק פאלרמו (אנ'). כמו כן, לבנייה בלתי חוקית יכולות להיות השלכות פוליטיות חמורות כגזילת קרקעות (כמו הבנייה הפלסטינית הבלתי חוקית בשטחי C).

סיכונים
-------

סיכון למפולות נמצא קשור לבנייה בלתי חוקית באזורי גבעות באזורים עירוניים מאוכלסים בצפיפות באיטליה ובבוסניה והרצגובינה, בגלל אובדן צמחייה מייצבת על ידי כריתת יערות ובעיות נוספות.

בבנייה בלתי חוקית הכוללת הוספה על בניין קיים, היא עלולה לסכן את האיזון המכני של הבניין המקורי וליצור בניין מסוכן ולגרום למפגעי בטיחות.

בעולם
-----

### בישראל

הריסות בית שנבנה ללא היתר בנייה בכפר הבלתי מוכר אלגרין שבנגב, ינואר 2008
 ערך מורחב – **בנייה בלתי חוקית בישראל**  

על היקף התופעה אין נתונים מהימנים. הגורם האחרון שפרסם הערכה רשמית הוא מבקר המדינה, בשנת 2008. הערכת זו נוגעת לשטחים הפתוחים בלבד, ולא לתחומי הרשויות המקומיות והאזוריות, ולפיה ב-2008 היו כ-100 אלף מבנים לא חוקיים - כ-64,000 במחוז הדרום, 20,000 במחוז המרכז, 10,000 במחוז חיפה, והשאר ביתר המחוזות. ההערכה של רשות מינהל מקרקעי ישראל ומשרד הפנים היא שבתוך תחומי היישובים יש כ-800 אלף עבירות בנייה מסוגים שונים - אולם לא ברור על מה מבוסס אומדן זה. 

### בגרמניה

המונח אינו מוגדר בחוק הגרמני, אך הוא נמצא בשימוש קבוע בתורת המשפט הגרמנית. דוגמה להצטברות גדולה של בנייה בלתי חוקית בגרמניה במשך עשרות שנים שהוסדרה חוקית היא ההתנחלות טרינקל (גר') במינכן, שנבנתה ברובה על ידי פליטי מלחמה.

### ברוסיה

בית סוטיאגין (אנ') הבלתי חוקי בארכנגלסק
בפדרציה הרוסית, אדם שביצע בנייה בלתי חוקית אינו בעלים עליה ואין לו זכות על הבניין - למכור, לתרום, להחכיר או לעשות עסקאות אחרות. הריסת הבניין היא על חשבון מפר החוק. בשנת 2008, על פי החלטת בית המשפט, נהרס בית סוטיאגין (אנ') הבלתי חוקי בארכנגלסק, שתוכנן להירשם בספר השיאים של גינס כבניין העץ הגבוה בעולם.

### בטייוואן

בטייוואן, עקב בעיות של תקנות לא שלמות ומודעות בטיחותית לא מספקת, מבנים לא חוקיים נמצאים בכל מקום, במיוחד בעיר ניו טאיפיי. אמנם על פי "חוק הבניה", צוות ההריסה של לשכות העבודה הציבוריות של רשויות המחוז והערים יכולות להרוס בכוח מבנים בלתי חוקיים, אך מכיוון שמספר המבנים הבלתי חוקיים הכולל גדול מדי, השלטון המקומי לא מבצע את ההריסות.

ראו גם
------

* הבנייה הפלסטינית הבלתי חוקית בשטחי C

הערות שוליים
------------

1. ↑  סכנת מפולות וניהול קרקע באזורים עירוניים בצפיפות גבוהה באזור קמפניה, איטליה
2. ↑  רינת בניטה, בנייה בלתי חוקית והריסת מבנים בישראל, **הכנסת, מרכז המחקר והמידע**, 2015
3. ↑  נרדי, גיא (2017-03-07). "הבנייה הבלתי חוקית חצתה מזמן את כל המגזרים והגבולות". *Globes*. נבדק ב-2022-05-26.
4. ↑  הנוסח המלא, באתר פסק דין מיום 7 בדצמבר 1984
5. ↑  Süddeutsche Zeitung, Feldmoching: Mondschein-Siedlung wird legalisiert, Süddeutsche.de (בגרמנית)
6. ↑  Гражданский кодекс РФ/Глава 14 — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)
7. ↑  archive.ph, archive.ph
8. ↑  הבניין הלא חוקי של טאיצ'ונג יאן "נהרס על פי חוק" עלול להיהרס למשך 40 שנה? מיתוסים משפטיים על הריסת מבנים בלתי חוקיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000335297

 |
ציון קברו של רבי עמרם בן דיוואן
רבי **עמרם בן אפרים דיוואן** (מוכר בכינוי: **רבנו העד"ן הקדוש**; ה'ת"ק - ט"ו באב ה'תקמ"ב) היה שד"ר ומקובל יליד ירושלים.

מצבתו

חייו
----

מבנה הישיבה על שם עמרם בן דיוואן בחברון, צמוד לבית הדסה
עמרם בן דיוואן נולד בשנת ה'ת"ק בירושלים לר' אפרים כנצר למשפחת רבנים ידועה מהעיר דיוואן במרוקו. אביו עלה לארץ ישראל ורבי עמרם חזר למרוקו, שם למד בישיבת "נוה שלום" של דודו, רבי יהודה בר עמרם דיוואן, בה רכש את השכלתו התורנית והתלמודית, הגה בתורת הנגלה והנסתר, ונמנה עם תלמידי ישיבת המקובלים. לאחר מכן התיישב בחברון ובשנת ה'תקכ"ג (1763) נשלח על ידי קהילת חברון כשד"ר למרוקו. בכתב המינוי שלו, עליו חתם ר' יצחק זאבי, הכתירוהו נכבדי חברון בתארים: "החכם השלם, סיני ועוקר הרים". ר' עמרם דיוואן התיישב באסז'ן מיד עם הגיעו למערב הפנימי ופתח בה ישיבה. לאחר שסבב בקהילות ישראל ברחבי מרוקו ואסף את התרומות למען כוללות חברון, שב ר' עמרם דיוואן לארץ ישראל.

לאחר שהות קצרה בארץ ישראל יצא ר' עמרם למרוקו בשליחות שנייה מטעם כוללי חברון בשנת ה'תקל"ד (1774). בשליחות זו שהה למעלה משמונה שנים, רובן במקנס (מאדר ה'תקל"ה ועד א' בכסלו ה'תקמ"א), בביתו של ר' זכרי משאש. סיבת השתהותו במרוקו נבעה ממלחמות השבטים שהתנהלו סביב מקנס, ואולם ייתכן גם שמצבו הבריאותי מנע ממנו את המשך הדרך בגלל הסיגופים החמורים שנטל על עצמו. בד' בתמוז ה'תקמ"ב יצא עם בנו מפאס לעבר נמל טנג'יר, אולם נפטר בדרכו חזרה לארץ ישראל בערב שבת ט"ו באב ה'תקמ"ב ונקבר בבית העלמין של הכפר אסז'ן הסמוך לוזאן. ברבות הימים, קברו הפך אתר עלייה לרגל לעשרות אלפי חסידים ומעריצים מדי שנה ובמקום אף מתקיימת הילולה שנתית.

הפייטן ר' דוד חסין שהכירו אישית הכרות רבת שנים, חיבר לכבודו פיוט וקינה בשם "ההר הטוב" סמוך מאוד למועד פטירתו עת ביקר בקברו.

על שם עמרם בן דיוואן נקראה ישיבה שהוקמה בחברון. בניין הישיבה, צמוד לבית הדסה ננטש בעקבות פרעות תרפ"ט, שוקם ומשמש כיום למגורים.

בתשפ"ג הוציא הזמר החסידי אהרלה סמט סינגל לזכרו בהלחנת בנצי שטיין.

משפחתו
------

בנו, רבי חיים דיוואן שנלווה אליו בשליחות, השתקע והתיישב באסז'ן ולאחר מכן קם להשלים את סבב ההתרמה בדרום מרוקו. ר' חיים נפטר בסופו של דבר ביישוב בשם ווירגאן (Virguane) שבדרום מרוקו, ועם מותו אבדו כתבי היד שחיבר אביו בשנות מגוריו במקנס.

לקריאה נוספת
------------

* אברהם יערי, "**שלוחי ארץ ישראל** - תולדות השליחות מהארץ לגולה, מחורבן בית שני עד המאה התשע עשרה", ירושלים (תשי"א. נדפס שוב בשנת תשל"ז; ובשנת תשס"ב, בשני כרכים).
* מאיר אליעזר עטיה, **אל מעין העדן, קורות חייו ונפלאותיו של... רבי עמרם בן דיוואן**, הוצאת עמותת קרן אהבת קדומים, חדרה תשנ"ז.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמרים על רבי עמרם בן דיוואן בכתב העת ברית
* המרכז מורשת של רבי עמרם בן דיוואן בכוכב השחר
* מידע על עמרם בן דיוואן בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* עמרם בן אפרים דיואן (1740-1782), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבי יהודה בר עמרם דיוואן, היה תלמיד חכם ושד"ר חברון לערי פרס ומדי בשנות ה'תע"א-ה'תע"ג. ספרו **חוט משולש** נדפס בקושטא ה'תצ"ט, ובסופו הוא עונה לשאלות הלכתיות מקהילת כאשאן שבפרס.
2. ↑  ר' זכרי משאש היה אבי סבו של הרב שלום משאש, רבה הראשי של מרוקו והרב הספרדי הראשי של ירושלים ברבע האחרון של המאה ה-20
3. ↑   אהרלה סאמעט - רבינו עמרם בן דיוואן, סרטון בערוץ "בחזית", באתר יוטיוב (אורך: 03:20)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289562905171
* LCCN: no2004021934
* VIAF: 31701617
* WorldCat: lccn-no2004021934

 |
**ברבור ניו זילנדי** או במאורית: "poūwa" (שם מדעי: ***Cygnus sumnerensis***) הוא מין נכחד של ברבור שהתקיים בניו זילנד של הפליסטוקן עד לתחילת ההולוקן.

המאובנים של הברבור ידועים מממצאים שהתגלו על האי הדרומי ואיי צ'טהאם, בידי החוקר הסקוטי הנרי אוג פורבס (אנ') ב-1890, כשהוא נודע משרידים על חופי כרייסטצ'רץ'. הוא תואר לראשונה כשריד ארכאולוגי שנחשב בתחילה לממצאי עצמות ברבור שחור, אם כי בהמשך הובהר שמדובר במין נפרד שאולי היה קרוב לברבור השחור האוסטרלי. עם זאת חלק מהחוקרים רואים במין זה טקסון מוטל בספק שהוא למעשה ברבור שחור אמיתי.

ברבור זה היה מהגדולים שבברבורים והגיע לגובה של 1 מטר ומשקל של 6 עד 10 ק"ג בקירוב. הוא היה בעל כנפיים קצרות יותר אך גפיים ארוכות יותר מהברבור השחור וכמותו היה בעל יכולת ציפה על המים. לא ידוע מה היה צבעו, מאחר שהנוצות לא השתמרו במאובנים ובתת-מאובנים, בדומה לברוזים קרובים מניו זילנד כמו: אווז ניו זילנד וברווז פינץ'.

אף שלא ידועים הפרטים המדויקים סביר שהברבור התקיים עד לתחילת הפליסטוקן ונכחד סביב שנת 1650 לספירה בידי הפולינזים שצדו אותו עד ההכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברבור ניו זילנדי** בוויקישיתוף
* ברבור ניו זילנדי, באתר NCBI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rawlence, Nicolas J.; Kardamaki, Afroditi; Easton, Luke J.; Tennyson, Alan J. D.; Scofield, R. Paul; Waters, Jonathan M. (2017). "Ancient DNA and morphometric analysis reveal extinction and replacement of New Zealand's unique black swans". Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences. 284 (1859): 20170876. doi:10.1098/rspb.2017.0876. ISSN 0962-8452. PMC 5543223. PMID 28747476.
2. ↑  Rawlence, Nic (26 July 2017). "Introducing the Poūwa: New Zealand's unique and ill-fated black swan". Sciblogs. Retrieved 17 August 2017.
**גְּמַרְיָהוּ בֶן שָׁפָן** הוא דמות מקראית מספר ירמיהו, סופר ושר בחצר יהויקים מלך יהודה. על פי התארוך המקובל, חי סביב שנת 600 לפנה"ס.

גמריהו היה ממשפחה של סופרי המלך; אביו שפן היה סופר למלך יאשיהו, ובן אחיו, גדליהו בן אחיקם, היה מושל יהודה האחרון. המקרא מזכיר גם את בנו של גמריהו, מיכיהו. לשכתו של גמריהו הייתה ממוקמת ב"חצר העליון פתח שערי בית ה' החדש", שם קרא ברוך בן נריה את איגרת ירמיהו אודות החורבן העתידי.

בית הבולות
----------

בשנת 1982 חשף הארכאולוג יגאל שילה בשטח G של עיר דוד שכבת חורבן ועל גביה 51 בולות עם טביעות חותם מסוף תקופת בית ראשון. בין הבולות הייתה אחת עם השם **גמריהו בן שפן** אותו זיהה שילה עם גמריהו המקראי. הגילוי של ארכיון הבולות בתוך שכבת החורבן מתאים לכרונולגיה המקראית, המספרת על חורבן ירושלים 18 שנים בלבד לאחר תקופת חייו של גמריהו.

ראו גם
------

אישים נוספים מסוף תקופת בית ראשון שזוהו על גבי בולות
* יהוכל בן שלמיהו וגדליהו בן פשחור, מאויבי ירמיהו
* ברוך בן נריה סופר המלך יהויקם, חברם של גמריהו וירמיהו

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר ירמיהו, פרק ל"ו, שבו מוזכר גמריהו בן שפן ארבע פעמים (בפסוקים י', י"א, י"ב וכ"ה).
* יגאל שילה, אוצר של טביעות-חותם ישראליות על בולות מעיר דוד, מתוך כתב העת **קדמוניות**
* דליה שחורי, גמריהו בן שפן הסופר היה בשטח G, סנונית (הקישור אינו פעיל, כ"ב באב ה'תשפ"ג)
* עודד ליפשיץ, משפחת שפן ויחסה לירמיהו, אוניברסיטת תל אביב (הקישור אינו פעיל, כ"ב באב ה'תשפ"ג)
* תמונה של בולה עם שמו של גמריהו בן שפן

הערות שוליים
------------

1. ↑  קדמוניות 73-74
**אליפות וימבלדון 1912** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-24 ביוני והסתיימה ב-8 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים.

התחרות
------

### תחרות הגברים

טוני וילדינג, מנצח תחרות הגברים
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1911 על התואר. לתחרות זו נרשמו 84 טניסאים, מהם 66 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים ארתור גור הבריטי ניצח את אנדרה גובר (צרפת) ב-4 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד טוני וילדינג מניו זילנד (מנצח אליפות וימבלדון 1911) והפסיד ב-4 מערכות. לטוני וילדינג זה היה ניצחון שלישי ברציפות.

### תחרות הנשים

אתל לרקומב, מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 34 טניסאיות (מהם 31 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות שרלוט קופר (מנצחת בשנים 1895, 1896, 1898, 1901 ו-1908) נפגשה עם אתל לרקומב והפסידה ב-2 מערכות. מנצחת של השנה הקודמת דורותי דאגלס צ'יימברס לא התייצבה ובכך אתל לרקומב זכתה בניצחון טכני.

### תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 34 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1911. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות של השלב הראשון הזוג בריטי הרברט רופר-בארט וצ'ארלס דיקסון נפגשו עם זוג בריטי נוסף ססיל פארק ואלפרד במיש וניצחו ב-5 מערכות. במשחק על האליפות הם שיחקו נגד הצמד הצרפתי מקס דקוג'י ואנדרה גובר שהיו מנצחי תחרות בשנת 1911. הבריטים ניצחו ב-4 מערכות וזכו באליפות.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של אליפות וימבלדון
* תוצאות משחקי גברים
* תוצאות משחקי זוגות
* תוצאות משחקי נשים

| אליפות וימבלדון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • ~~1915~~ • ~~1916~~ • ~~1917~~ • ~~1918~~ • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • ~~1940~~ • ~~1941~~ • ~~1942~~ • ~~1943~~ • ~~1944~~ • ~~1945~~ • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • ~~2020~~ • 2021 • 2022 • 2023 |

 |
**חוסיין בנמילודי** (31 בינואר 1955 – 5 בנובמבר 1981) היה כדורגלן אלג'יראי ששיחק בעמדת החלוץ. שיחק בקבוצת CR בלוזדאד מליגת העל האלג'יראית, וכן בנבחרת אלג'יריה.

קריירת מועדונים
---------------

בנמילודי גדל במחלקות הנוער של IRB מדניה ו-CR בלוזדאד, ושיחק במשך כל הקריירה שלו עד למותו בקבוצה הבוגרת של CR בלוזדאד מליגת העל האלג'יראית. הוא זכה עם המועדון בגביע האלג'יראי בעונת 1977/1978.

קריירה בינלאומית
----------------

בנמילודי ערך חמש הופעות בנבחרת אלג'יריה בין השנים 1979–1980, בהן הבקיע שני שערים. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אפריקה לאומות 1980, טורניר בו הפסידה נבחרתו בגמר.

מותו
----

ב-5 בנובמבר 1981, במהלך משחק נגד עין אלבידא במסגרת ליגת העל האלג'יראית, מת בנמיולדי כתוצאה מהרעלת מזון חמורה.

תארים
-----

CR בלוזדאד
* הגביע האלג'יראי (1): 1977/1978

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  30 years after death of Hocine Benmiloudi באתר El-Khabar, ‏ 5 בנובמבר 2011 (בערבית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"חוסיין בנמילודי"**.
חורבן בכנסייה בלורקה לאחר רעידת האדמה
שרידי הרובע היהודי מימי הביניים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות בשנת 2010
**לוֹרקה** (ספרדית: **Lorca**) היא עיר בקהילה האוטונומית של מורסיה שבדרום-מזרח ספרד, כ-70 קילומטר דרומית-מערבית לעיר מורסיה. בשנת 2007 היו בה כ-89,000 תושבים והיא העיר השלישית בגודלה במחוז, לאחר מורסיה וקרטחנה. 

היה במקום יישוב איברי, ומאוחר יותר רומאי (Luarca או Eliocroca) ומוסלמי (לוּרקה). אלפונסו, בנו של פרננדו השלישי ("הקדוש"), שמאוחר יותר נקרא אלפונסו העשירי ("החכם"), כבש את העיר בשנת 1243. 

בעיר עובר נהר גוודלנטין (Guadalentín).

בעיר יש מספר כנסיות בסגנון הבארוק ומצודה מהתקופה המוסלמית ונערכות בה תהלוכות מפורסמות בזמן השבוע הקדוש (Semana Santa).

ב-11 במאי 2011 הוכתה העיר ברעידת אדמה בעוצמה של 5.2 בסולם ריכטר. 50 אנשים נפצעו, לפחות 10 אנשים נהרגו, ואלפים נותרו ללא קורת גג ברעידה.

הקהילה היהודית
--------------

בעיר העתיקה הנמצאת על גבעה גבוהה שצופה על העיר המודרנית התקיימה התיישבות יהודית שהתחילה כ- 100 שנה לפני גירוש ספרד. במקום בית כנסת משוחזר אשר נשמר בצורה מרשימה. בית הכנסת מפורסם בכך שהשקיעו בו רבות באהילי זכוכית שהוכנו ביישוב עצמו. בבית הכנסת קיימת בימה באתרה, כיסא של אליהו באתרו, כיור לטהרה, ארון הקודש ועוד. בסמוך נמצא מוזיאון בו ניתן לראות במקום את הממצאים שנמצאו בחפירות. בין הממצאים נמצאו גם שני נרות שהיו כנראה חלק מחנוכיה. החפירות בוצעו לפני כ- 15 שנה בעקבות בניית בית מלון על הגבעה, בשל כך בניית המלון התעכבה. 

במאה ה-15 היה שיא הפאר של הקהילה היהודית שהתאפיינה במגוון בתים גדולים על גבי שטחים נרחבים: סלון, מטבח, מחסנים ושטחים נוספים עם ספסלים בקירות, כדי חרס, ארונות ועוד. נרות חנוכה והחנוכיות הם דברי הערך המשמעותיים ויוצאי הדופן שנמצאו. 

בית הכנסת הוא הבניין הכי מייצג והכי שמור ברובע היהודי של **לורקה**. במאה ה-15 המרכז התרבותי ברובע היהודי היה מואר במנורות זכוכית תלויות לאורך חדר התפילה.

החלק הפנימי, המקום בו שמו את ספרי התורה (היכל) נשמר אף הוא. ההיכל היה מעוצב מגבס בסגנון גותי ועמודים מיוחדים - שם גם הייתה ה'בימה' שעליה קראו בתורה בשעת תפילה.

שיקום המקום לצד שאר הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו בחפירות גורם למבקר בלורקה להרגיש איך חיו היהודים בעיר ואיך עזבו אותה כשנאלצו. הסיבה שהממצאים כל כך מדויקים ושמורים היא שבית הכנסת הזה מעולם לא הומר למקדש נוצרי. למעשה, זהו בית הכנסת היחיד בספרד כולה שנשמר כפי שהוא ולא נעשה בו שימוש לדת אחרת כפי שידוע שנעשה בבתי כנסת אחרים בספרד לאחר גירוש יהודי ספרד מהמדינה.

כלכלה
-----

הכלכלה בלורקה מתבססת על חקלאות וגידול חזירים, וכן על כריית מחצבים, כגון מלח. כמו כן משמשת לורקה כמרכז מסחרי ותעשייתי של הסביבה.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לורקה
* לורקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רעידת אדמה בלורקה בעוצמה 5.2 בסולם ריכטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557565805171
* BnF: cb12363228v (data)
* GND: 4495859-6
* LCCN: n82108092
* MusicBrainz: 9371b89a-f376-40b9-9138-d9a5296d73bb
* NKC: ge793947
* VIAF: 146605064
* WorldCat: lccn-n82108092

 |
**טרנס דראה מוריס** (באנגלית: **Terence Darea Morris**; נולד ב-11 בינואר 1979 בפרדריק, מרילנד) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. גובהו 2.07 מטרים.

חייו
----

בצעירותו שיחק מוריס במדי קבוצת הכדורסל של בית הספר התיכון על שם המושל תומאס ג'ונסון בעיר הולדתו פרדריק ולאחר מכן במדי אוניברסיטת מרילנד. בשנת 2001 נבחר בדראפט ה-NBA על ידי אטלנטה הוקס במקום ה-33. זכויות הדראפט של מוריס הועברו לקבוצת יוסטון רוקטס במדיה שיחק שנתיים (2001-2003).

בעונת 2003/2004 שיחק בליגת הליגת הפיתוח של ה-NBA ועונה לאחר מכן חתם בקבוצת אפולון פטרס היוונית. בספטמבר 2005 חזר לליגת ה-NBA כשהוחתם על ידי אורלנדו מג'יק, בשורותיה שיחק עד סיום העונה.

את עונת 2006/2007 פתח מוריס ללא קבוצה עד שבדצמבר 2006 חתם בהפועל ירושלים ואחרי חתימתו הקבוצה חזרה לעצמה אחרי תקופה קשה. עם הפועל זכה בפברואר 2007 בגביע המדינה, כאשר הוא קלע בגמר 15 נקודות. בסיום העונה, עבר למכבי תל אביב לעונה אחת. במהלך עונה זו זכה מוריס בתואר השחקן המצטיין של היורוליג לחודש ינואר, ובסיום אותה עונה אף נבחר לחמישיית העונה של המפעל.
בסיום עונת 2007/2008 הפך מוריס אוטומטית לשחקן חופשי ושמו נקשר לפנאתינייקוס ולאולימפיאקוס. לבסוף, העדיף מוריס את צסק"א מוסקבה בה הוצעה לו משכורת גבוהה, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים ואמור היה להשתכר בכשני מיליון דולרים לעונה. אולם לאחר עונה אחת, לאור קיצוץ משמעותי בתקציב צסק"א מוסקבה, עבר לברצלונה, אותה עזב לאחר שתי עונות והודיע על פרישה מכדורסל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* אוהד גרינוולד‏, החסימה האחרונה: סיפור פרישתו של טרנס מוריס, באתר וואלה!‏, 9 במרץ 2012

| שחקן ההגנה של העונה בליגת העל בכדורסל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 2004: נוריס • 2005: כץ • 2006: סיסה • 2007: מוריס • 2008: מוריס • 2009: רנדל • 2010: פרקינס • 2011: פרקינס 2012: חנוכי • 2013: ג'יימס • 2014: רנדל • 2015: רנדל • 2016: ורגאס • 2017: ורגאס • 2018: שוכמן 2019: תומאס • 2020: זוסמן • 2021: ג'ונסון • 2022: ג'ונסון • 2023: קורנליוס |

 |
**יוסף "ביי" מויאל** (1843, תר"ג – 7 באוגוסט 1914, ט"ו באב תרע"ד) היה סוחר מצליח וממנהיגי עדת המערביים ביישוב היהודי ביפו, האחראי לגאולת אדמות רבות באזור תל אביב של ימינו, בהם באזור שכונת מחנה יוסף הקרויה על שמו. היה מיזמי בנייתו של מגדל השעון וכיכר השעון ביפו.

ביוגרפיה
--------

יוסף מויאל נולד ברבאט שבמרוקו בשנת 1843. אביו היה אהרן מויאל, סוחר עשיר ממנהיגי קהילת יהודי רבאט, ואמו הייתה סעדה לבית עמיאל. יוסף קיבל חינוך מסורתי בתלמוד תורה ובישיבה ברבאט, וכמו כן השתלם בשפות זרות. בשנת 1860 מכרה המשפחה את רכושה במרוקו ועלתה לארץ ישראל. לאחר שלוש שנות מגורים בחיפה, המשפחה התיישבה סופית ביפו ורכשה בה מספר חנויות ובתי מגורים. 

יוסף נשא לאישה את שמחה, בתו של הרב משה פרדו, הרב הראשי של יהודי אלכסנדריה. 

לאחר פטירתו של אביו ירש וניהל בהצלחה את הון המשפחה, ועסק במסחר בשמן ותבואות. הוא היה הבולט שבמנהיגי עדת המערביים (כינוי ליהודים יוצאי המגרב) ביפו, שבתקופה זאת נמנו עמה רוב יהודי העיר, וכן היה בין האישים הבולטים ביפו בקרב יהודים ולא-יהודים כאחד. הוא ניהל קשרים טובים עם השלטונות העות'מאניים ועם נציגי המעצמות הזרות. בשנת תרל"ד הוא מונה לסגן קונסול ספרד ביפו, והיה כנראה בין היהודים הראשונים במשרה מסוג זה עבור ממשלת ספרד מאז גירוש ספרד. הוא קיבל מממשלת ספרד את אותות הכבוד "קארלוס השלישי" ו"איזבלה קתוליקה", וכנראה היה גם ראשון היהודים בקבלת אותות אלה. 

לאחר שהתפטר משירות ספרד נתמנה לקונסול פרס ביפו, והממשל העות'מאני נתן לו את התואר "ביי" ואת אות הכבוד "מסדר המג'ידיה" דרגה ג'.

הוא ניצל את קשריו הטובים עם השלטון כדי להתערב לטובת עלייה יהודית לארץ ישראל. הוא הקים בית כנסת ויזם הקמת מבנים ומוסדות שונים ביפו, כולל כיכר השעון ומגדל השעון המפורסמים של יפו. ביחד עם אהרון שלוש וחיים אמזלג, הוא היה אחראי לגאולת אדמות רבות באזור תל אביב של ימינו, כולל השכונות נווה צדק, נווה שלום, חלק ממחנה יהודה ושכונת אהרן. הוא לבדו היה אחראי לרכישת האדמות של שכונות מחנה ישראל ומחנה יוסף (הקרויה על שמו) וכן חלק משכונת כרם התימנים.

הוא נפטר ביפו ב-7 באוגוסט 1914.

היו לו ארבעה ילדים מאשתו הראשונה, בהם ד"ר שמעון מויאל ועו"ד דוד מויאל, מסעודה וסולטנה. לאחר פטירתה הוא נשא לאישה את רחל לבית רג ונס, ולהם חמישה ילדים נוספים: נסים, אברהם, אהרן, משה ואסתר.
היו לו שלושה אחים, בהם אברהם מויאל, נציג תנועת "חובבי ציון" בארץ ישראל.

לקריאה נוספת
------------

* רות קרק, **יפו: צמיחתה של עיר, 1799-1917**, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יוסף ביי מויאל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1184
* ג. משעולי, השעונים המתקתקים לטובתנו, מעריב, 10 באוגוסט 1979
* אברהם רותם, מציע לקרוא מגדל מויאל ל"מגדל השעון" ביפו, מעריב, 30 בספטמבר 1968

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספרדית: *Real y Distinguida Orden Española de Carlos* III
2. ↑  ספרדית: *Orden de Isabel la Católica*
3. ↑  דוד תדהר (עורך), "אברהם מויאל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1185
**שוניתן אמבון** (שם מדעי: *Pomacentrus amboinensis*) הוא מין של דג גרם ממשפחת השוניתיים, אשר חי בשוניות אלמוגים לאורך מערב האוקיינוס השקט לאורך דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה באזור הטרופי. הדג תואר למדע ב-1868 בידי החוקר הגרמני פיטר בליקר.

תיאור
-----

שוניתן מגיע לאורך של 9 ס"מ והוא דומה במראהו לשוניתן הלימוני, אך מעט יותר בהיר. צבעו צהוב עד סגלגל בהיר והבטן לבנה. הוא בעל עיניים גדולות, ראש מוארך מעט וסנפירים מעוגלים וקצרים יחסית. הצעירים גם מכילים כתם "עין" מעל סנפיר הגב המשמש אותם לחקיינות עצמית כנגד טורפים, אך הם מאבדים אותו בבגרות. הדג יכול להחליף את מינו מזכר לנקבה בבגרות.

השוניתן מצוי לרוב בין האלמוגים או על קרקעית הים, עליה הוא מקנן. הוא חי בקבוצות קטנות בראשם זכרים בודדים ונקבות הנשארות לצידו, כשהצעירים עוזבים את הלהקה הראשית ומחפשים אחרת. מזונו כולל בעיקר פלנקטון ואצות ימיות. הוא עצמו נטרף בידי דגי ים גדולים יותר כמו דקריים. דג זה משתמש בצבעים כדי להבדיל בינו לבין דגי שונית אחרים ולמטרות חברתיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שוניתן אמבון** בוויקישיתוף
* שוניתן אמבון, באתר ITIS (באנגלית)
* שוניתן אמבון, באתר NCBI (באנגלית)
* שוניתן אמבון, באתר FishBase (באנגלית)
* שוניתן אמבון, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שוניתן אמבון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ג'ורג'ו צ'יטאדיני** (באיטלקית: **Giorgio Cittadini**; נולד ב-18 באפריל 2002 בגארדונה ואל טרומפיה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מונצה מהסרייה א', בהשאלה מאטאלנטה.

קריירת מועדונים
---------------

צ'יטאדיני גדל במחלקות הנוער של לומצאנה ואטאלנטה. ב-9 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אטאלנטה, בניצחון 6-2 על אודינזה במסגרת המחזור ה-21 בסרייה א' לעונת 2021/2022.

ב-7 ביולי 2022 הושאל צ'יטאדיני למשך עונת 2022/2023 למודנה מהסרייה ב'. הוא ערך 18 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

ב-4 ביולי 2023 הושאל ציטאדיני למשך עונת 2023/2024 למונצה מהסרייה א'.

קריירה בינלאומית
----------------

צ'יטאדיני היה חלק מסגל נבחרת איטליה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023, אך לא שיחק בטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  GIORGIO CITTADINI E' GIALLOBLU באתר הרשמי של מודנה, 7 ביולי 2022 (באיטלקית)
2. ↑  Giorgio Cittadini è biancorosso באתר הרשמי של מונצה, 4 ביולי 2023 (באיטלקית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ורג'ו צ'יטאדיני"**.
**סנט אנ'ס ביי** (באנגלית: **Saint Ann's Bay**) היא בירת מחוז סנט אן שבג'מייקה. העיר ידועה כמקום הולדתם של המוזיקאים פלויד לויד, ברנינג ספיר והמנהיג הפוליטי מרקוס גארבי.

היסטוריה
--------

מחוז סנט אן היה המקום הראשון בג'מייקה בו נחת כריסטופר קולומבוס ב-1494. במסעו הרביעי שב קולומבוס לג'מייקה והתעכב שנה (מיוני 1503 עד יוני 1504) במקום בו נמצאת כיום העיר סנט אנ'ס ביי. קולומבוס קרא למקום סנטה גלוריה ופסלו המוצב ליד הצומת הראשי של העיר מנציח את גילוי המקום על ידו.

היישוב הספרדי הראשון בג'מייקה היה בסביליה לה נובה (כיום סביליה), השוכן במרחק קצר ממערב לסנט אנ'ס ביי. סנט אנ'ס ביי, שהוקמה על ידי חואן דה אסקוויבל, המושל הספרדי הראשון של ג'מייקה, הייתה לעיר הבירה השלישית שהוקמה על ידי הספרדים בעולם החדש. המפעל הראשון לעיבוד קני סוכר הוקם על ידי הספרדים בסביליה לה נובה עוד לפני 1526. לאחר שהאנגלים השתלטו על ג'מייקה ב-1655 התפתחה סנט אנ'ס ביי בהדרגה ככפר דייגים ונבנו בה מחסנים ורציפים רבים. מחוז סנט אן נקרא על שמה של אן הייד, אשתו הראשונה של ג'יימס השני, מלך אנגליה.

העיר הוגדרה כבירת המחוז בעיקר בשל הנמל הגדול שלה שממנו יוצאו מגוון של סחורות מבננות ועד בוקסיט. העיר השכנה אוצ'ו ריוס, נהנית מגידול מהיר והתפתחות המסחר והתיירות בה, אך סנט אנ'ס ביי שומרת על מעמדה כיעד פופולרי לתיירות לאלה המבקשים להתנסות בחוויה הג'מייקנית המסורתית.[דרוש מקור] בעיר ניצבים מבנים רבים מתחילת המאה ה-20 במצב תחזוקה טוב. שניים מהבניינים העתיקים ביותר בעיר הם הכנסייה של מחוז סנט אן, שנבנתה ב-1871 ובית המשפט, שנבנה ב-1860. בעיר נמצא גם בית הכלא הראשון בג'מייקה שנבנה כמבצר ב-1750 והוסב לשמש כבית כלא ב-1795.

ערים תאומות
-----------

* הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת גלוסטר, הממלכה המאוחדת
.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנט אנ'ס ביי** בוויקישיתוף
* סנט אנ'ס ביי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  World Gazetteer
2. ↑  Jamaica's history begins here, The Gleaner, June 4, 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007484738805171
* LCCN: no2005026967
* MusicBrainz: 846ab080-6d32-41f2-9c8e-7c3c2c6978f0
* NARA: 10037402
* VIAF: 128199515
* WorldCat (עם VIAF): 128199515

 |
**קרצינומת תאי קשׂקשׂ** (באנגלית: **squamous-cell carcinoma** או **SCC**) הוא סוג של סרטן ממקור אפיתליאלי מתפתח בשכבת האפיתל של העור או הרקמות הריריות השונות של הגוף. רוב הגידולים של תאי קשקש נוצרים על העור, צוואר הרחם והגרון.

אופי הטיפול ויעילותו תלויים בשלב שבו אובחן הגידול לראשונה ובאיבר שבו התגלה. ככלל, כאשר הגידול מופיע על העור הוא קל ביותר לגילוי מוקדם ולטיפול מוצלח, לעומת זאת גידולי הגרון מתגלים בדרך כלל בשלבים מתקדמים שאינם מאפשרים כריתה מלאה ולכן לחולים אלו פרוגנוזה רעה. בדרך כלל קרצינומת תאי הקשקש מתגלה כפצע שאינו מגליד, לעיתים הפצע מדמם או נקרוטי. בבדיקה מיקרוסקופית ניתן לאבחן את מידת החודרנות של התאים ואת מצב בלוטות הלימפה של האזור הנגוע.

ללא התערבות כירורגית עלול הנגע לשלוח גרורות לבלוטות הלימפה ומשם להגיע לאיברים מרוחקים. במקרה שאין אפשרות להוצאת הגידול בניתוח, כמו במקרה של גידול נרחב בגרון, ניתן לטפל בגידול ברדיותרפיה. במקרה שהגידול התפשט לבלוטות הלימפה או לאיברים מרוחקים יש לשקול טיפול כימותרפי אף שהתועלת בו מוגבלת.

במקרים רבים התפתחות של קרצינומת תאי הקשקש נובעת מחשיפה לגורמים קרצינוגניים כמו חשיפה לקרינת UV, עישון, ואלכוהול.

ראו גם
------

* סרטן מנקי הארובות
* סרטן תאי עור קשקשיים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרצינומת תאי קשקש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529944605171
* GND: 4174886-4
* LCCN: sh88005247

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ספר הישר, קושטנטינה ר"פ, 1520
**ספר הישר** הוא ספר מוסר שחובר כנראה בספרד במאה ה-13, ככל הנראה בידי חכם בשם זרחיה היווני. הספר יוחס פעמים רבות לרבינו תם שחיבר ספר אחר בשם זהה, או לרבי יונה גירונדי, אך מדובר בטעות. החיד"א דן בשאלת זהותו של כותב החיבור, והוא מעלה שתי אפשרויות: לפי טענת רבי מנחם די לונזאנו המחבר הוא זרחיה היווני, ואפשרות נוספת שהוא מביא בשם ספר סדר הדורות היא, שמדובר בר"י מאורלינס.

החיבור דן בנושאים העיקריים של תורת המידות היהודית: אהבת השם ויראתו, תשובה, תפילה ומעשים טובים. כך בהקדמה למהדורת הספר שנדפסה בוורשה, תרי"ג, נכתב: 

> 
> זה ספר הישר, אורח חיים ותוכחת מוסר, מדרך עקש לסור, וללכת בנתיב היושר, בעיני אלהים ואדם, מי יפאר גודל פאר התועלת ותהלות ספר הנחמד הזה, מעט הכמות ורב האיכות, איש אשר יראת אלהים בלבבו, ישקוד בזה הספר יום יום יהיה לו למזכרת, אם ישכח יזכירו, אם יישן יעירו, אם ישגה יזהירו, ויהיה למכתו מזורו, ושב ורפא לו, ויקבל שכר טוב בעמלו, בזה ובבא גמולו, יברך ה' חילו.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **ספר הישר - מוסר** |

**ספר הישר**, קושטנטינה, ה'ר"פ 1520, באתר היברובוקס
* **ספר הישר**, ווארשא, ה'תרל"ה 1875, באתר היברובוקס
* ספר הישר בקובץ טקסט להורדה (ברישיון שאיננו חופשי)
* ספר הישר, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
* ספר הישר, טקסט דיגיטלי באתר ספריא
* ספר הישר, טקסט דיגיטלי באתר המאגר התורני 'תורת אמת'
* **ספר הישר, ונציה, שנת ה'ש"ד, מתוך אוצר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית –ישראל**

הערות שוליים
------------

1. ↑  זאב גריס, מקום הדפוס בירושלים במאה הי"ט בתולדות הדפוס היהודי.
2. ↑  שם הגדולים, מערכת ספרים, ערך "ספר הישר" (עמ' 68).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289709505171
* VIAF: 300345068
* WorldCat (עם VIAF): 300345068

 |
**מולפולולה** (באנגלית: **Molepolole**) הוא הכפר הגדול בבוטסואנה. הכפר הוא בירת מחוז קווננג שבדרום־מזרח המדינה. אוכלוסיית המקום היא משבט הבקוונה (Bakwena) שהוא אחד משמונה השבטים הראשיים של בוטסואנה. ראש השבט היה אחד משלושת ראשי השבטים שנסעו לבריטניה כדי לבקש את חסותה בתקופה הקולוניאלית. מולפולולה, שהיא גם בירתו של השבט, נקראת על שם נהר באותו שם. היא ממוקמת במרחק 50 ק"מ מבירת המדינה גאבורון.
זהו אחד הכפרים המסורתיים הגדולים באפריקה; אוכלוסייתו מונה 67,598 נכון לשנת 2011. מולפולולה הוא השער לתרים את מדבר קלהארי. בכפר פועל בית משפט מסורתי (Kgotla) ופועל בו בית החולים הסקוטי על שם ליווינגסטון, מהגדולים במדינה.

היסטוריה
--------

לפני שהגיעו לאזור והקימו את מולפולולה, הייתה בירתם של בני שבט הבקוונה נטסוונג (Ntsweng), אתר היסטורי הממוקם כמה ק"מ מדרום-מזרח למולפולולה. האזור יושב לראשונה על ידי השבט ב-1864. הוא ננטש ב-1937 כאשר אולץ השבט לעבור למולפולולה על ידי השלטונות הקולוניאליים. כיום ניתן לראות באתר שבו שכנה נטסוונג את חורבותיה.

חינוך
-----

במולפולולה פועלים מוסדות מבתי ספר יסודיים ועד לחינוך גבוה. מוסדות החינוך הגבוה כוללים את הקולג' לחינוך ואת בית הספר לאחיות. כמו כן פועלים במקום שמונה חטיבות ביניים, בית ספר תיכון אחד וארבעה בתי ספר פרטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מולפולולה** בוויקישיתוף
* "Molepolole, Botswana Page". Falling Rain Genomics, Inc.
* An archaeological survey of Ntsweng in Molepolole
* botswanabeckons.com - Molepolole

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565000605171
* LCCN: n89660358
* VIAF: 125615183
* WorldCat (עם VIAF): 125615183

 |
שרוך מפואר על מדי שרד של אדמירל הצי ויליאם ד' ליהי, יושב ראש המטות המשולבים של ארה״ב במלחמת העולם השנייה
**שרוך** (באנגלית: Aiguillette) הוא פריט במדים של חלק מצבאות העולם הנענד על הכתף. בצבאות רבים השרוך על הכתף מהווה חלק ממדים רשמיים, המשמשים בעיקר לטקסים, אך בחלק מהצבאות וכן בצה"ל ובמשטרת ישראל השרוך מהווה חלק ממדים שגרתיים.

בעולם
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב על הנאמר.
### גלריה

* שרוך על מדי השרד של רמטכ"ל צבא צ'כיה לשעבר, פטר פאבלשרוך על מדי השרד של רמטכ"ל צבא צ'כיה לשעבר, פטר פאבל
* שרוך על מדי שרד של מפקד חיל האוויר המלכותי האוסטרלישרוך על מדי שרד של מפקד חיל האוויר המלכותי האוסטרלי
* שרוך כחול על מדי שרד לבנים של משמר כבוד בצי ארצות הבריתשרוך כחול על מדי שרד לבנים של משמר כבוד בצי ארצות הברית
* שרוך כפול על מדים של משמר הקרמלין ליד קבר החייל האלמוני במוסקבהשרוך כפול על מדים של משמר הקרמלין ליד קבר החייל האלמוני במוסקבה

בכוחות הביטחון הישראליים
------------------------

 ערך מורחב – **שרוכים בכוחות הביטחון וההצלה בישראל**  

תגי יחידות ושרוכים צה"ליים
מש"קית ת"ש במפקדת חטיבת האש 215 עם שרוך סגול
בצה"ל צבע השרוך מצביע על תפקידו של החייל הנושא אותו והוא נענד בדרך כלל על כתף שמאל. בצה"ל רק בעלי תפקידים מסוימים, בעיקר אנשי סגל הדרכה ובעלי תפקידים טקסיים עונדים שרוך. השרוך נענד הן על מדי א' והן על מדי ב' והוא קיים במגוון צבעים המסמלים תפקידים שונים.

השוטרים עונדים שרוך שחור על מדיהם, שרוך כסוף על מדי שרד, ולעיתים שרוך בצבע אחר לבעלי תפקידים מסוימים (בעיקר בהכשרה). שוטרי משמר הגבול עונדים שרוך ירוק על מדים יצוגיים. 

במשמר הכנסת, מדי שרד ילוו בשרוך מוזהב והמדים השגרתיים בשרוך שחור. 

בכבאות והצלה קצינים בכירים עונדים עם מדי שרד שרוכים שזורים עם חוטי לורקס, בצבע לבן-בורדו. 

בשרות בתי הסוהר קיימים שרוכים שזורים עם חוטי לורקס, בצבע לבן-כחול כהה, למדי שרד של קצינים בכירים.

### אופן ענידת השרוך

השרוך נענד מעל לכתף, על גבי חולצת או סוודר המדים, כאשר הוא מועבר מתחת לכותפת, סמוך לתפר השרוול סביב בית השחי. קצה השרוך מוצמד לחולצה או לסוודר, כמפורט להלן:

* כתף שמאל - קצה השרוך מוצמד בסיכה לכיס השמאלי.
* כתף ימין - קצה השרוך מוצמד בסיכה לכיס הימני (חיילים) או לצד ימין, במקביל לקצה העליון של הכיס השמאלי (חיילות).
* בסוודר - קצה השרוך מוצמד בסיכה לצד הרלוונטי בגובה הכיס.

ראו גם
------

* כומתה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שרוך** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שרוך (מדים)** |
ארנולד טוינבי
יעקב הרצוג
**ויכוח הרצוג–טוֹיְנְבִּי** היה ויכוח פומבי בין שגריר ישראל בקנדה יעקב הרצוג לבין ההיסטוריון וההיסטוריוסוף הבריטי ארנולד טוינבי, שנערך ב-31 בינואר 1961 ב"בית הלל" באוניברסיטת מקגיל שבמונטריאול, קנדה. הטריגר לוויכוח היו דבריו של טוינבי בהרצאה שנשא באותה אכסניה ימים אחדים קודם לכן, ובה טען כי התנהגותה של ישראל כלפי הערבים במלחמת העצמאות היא בת-השוואה מבחינה מוסרית למעשיה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בעקבות פרסום הדברים ביקש השגריר הרצוג, רב ומשפטן בהכשרתו, להעמיד את ההיסטוריון על טעותו. הוא קרא לטוינבי להתעמת עמו, והלה נענה לאתגר.

טוינבי היה היסטוריון שניסה ליצור בספרו "עיונים בהיסטוריה" בן שנים־עשר הכרכים תאוריה כללית של היסטוריה ותרבות. הספר עסק בעלייתן ונפילתן של תרבויות רבות במהלך ההיסטוריה האנושית. גישתו להיסטוריה הייתה כעלייתן ונפילתן של תרבויות, ולא לאומים. הקריטריונים להגדרה היו תרבותיים, בניגוד ללאומיים. היהדות היוותה מבחינתו "מאובן" או דוגמה נגדית.

הרצוג לא קיבל לכך אישור מאיש והיו רבים בשירות הדיפלומטי שהתנגדו בתוקף לדו-קרב זה בגלל חשש שנציג ישראל עלול להפסיד בוויכוח כנגד ההיסטוריון המפורסם. הם גם הכירו היטב את הוויכוחים בין נוצרים ויהודים מימי הביניים שללא קשר לתוצאותיהם תמיד הזיקו ליהודים. מנגד יצחק בן-צבי תמך בוויכוח.
הוויכוח הסתיים בניצחונו של הרצוג, וטוינבי הסכים לחלק מטיעוניו ומתן מעט את הצהרותיו.

הוויכוח זכה לפרסום רב. הוא שודר בחלקו ואף במלואו בתחנות רדיו ברחבי קנדה ובצפון ארצות הברית ואותו ערב שודר בישראל. בישראל היו אלה ימי סערה פוליטית וביום הוויכוח התפטר דוד בן-גוריון מראשות הממשלה. ולמרות זאת עורר הוויכוח עניין עצום בציבור בישראל. הקלטות של הוויכוח נמכרו במספרים גדולים בקנדה ומעבר לה ויצאו כתקליט כפול. תדפיס של הוויכוח אף יצא לאור במצרים באנגלית כמחזק את העמדה הערבית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקלטות של הוויכוח: באתר מרכז הספר האידי, ביוטיוב
* יאיר שלג, כך קילקלנו לטוינבי את התיאוריה, באתר הארץ, 23 בינואר 2007
* יצחק הרצוג, ‏דודי יעקב הרצוג לקח אחריות על ההיסטוריה, בעיתון מקור ראשון, 23 בספטמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  2-LP, The Herzog-Toynbee Debate, CBS CP 14, Made in Israel, NM
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחצי אי בארכיפלג ג'יימס אוס, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו נקודת פולס איילנד.

**נקודת פולס איילנד** (באנגלית: **False Island Point**; מילולית: נקודת האי השקרי) היא לשון יבשה, בקצה הדרומי של האי וגה, שבארכיפלג ג'יימס רוס, מדרום לקצה הצפון־מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

אורכה של לשון היבשה 2 קילומטרים; ורוחבה קילומטר אחד.

לשון היבשה מחוברת לקצה הדרומי של האי וגה, בחצי אי נמוך, שגובהו כמעט כגובה פני הים, ולכן חצי האי כמעט בלי נראה, משהוא מתמזג עם הקרח המקיף את האי.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי לשון היבשה

האי וגה נחקר ומופה לראשונה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1902–1903, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1902 - 1904 בפיקודו של אוטו נורדנשלד.

ננקודת פולס איילנד מופתה על ידי ורדנשלד בפברואר 1902. נורדנשלד סבר כי הנקודה היא אי נפרד.

בשנת 1945 מופה האי וגה מחדש על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, שגילה כי הנקודה מחוברת לאי וגה, והיא לשון יבשה ולא אי נפרד.

### מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

השם הוא תיאורי - והוא מתאר את העובדה שלשון היבשה נראית כי נפרד מהאי וגה.

לקריאה נוספת
------------

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 281

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 125

• National Imagery and Mapping Agency 2002, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 104
• : Rodney M. Feldmann, Dale M. Tshudy, Michael R. A. Thomson, **[ Late Cretaceous and Paleocene Decapod Crustaceans from James Ross Basin, Antarctic**
Peninsula]**, Memoir (The Paleontological Society), Vol. 28, Supplement to Vol. 67, no. 1 of the**

Journal of Paleontology (Jan. 1993), pp. 1-41
• Juan A. JIMÉNEZ, Ryszard OCHYRA, **Reinstatment of species rank for Didymodon gelidus (Bryophyta, Pottiaceae)**, Cryptogamie, Bryologie, 2017, 38 (4): 383-392, doi/10.7872/cryb/v38.iss4.2017.383

קישורים חיצוניים
----------------

* נקודת פולס איילנד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נקודת פולס איילנד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  ראו בספר "Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°", וכן בספר "Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica", המפורטים בפסקת "לקריאה נוספת"
4. 1 2  מידע היסטורי על חקר האי וגה
**האגודה לקידום הלימודים הקלאסיים בישראל** (באנגלית: **Israel Society for the Promotion of Classical Studies**) היא עמותה המאגדת בתוכה ישראלים המתעניינים בחקר התרבות היוונית והרומית העתיקה. רוב החברים הם מרצים או סטודנטים, אבל החברות פתוחה לכל המתעניין בתחום.

האגודה הוקמה בשנת 1971 ביוזמתו של בנימין שימרון מאוניברסיטת תל אביב, אשר גייס את תמיכתם של הפרופסורים אלכסנדר פוקס וחיים וירשובסקי מן האוניברסיטה העברית, אשר יוקרתם הגדולה תרמה להצלחת הכנס הראשון. מטרתה המוצהרת של האגודה הייתה ונשארה "לקדם את לימודי השפות והתרבויות הקלאסיות בישראל ולהעמיק את הקשרים בין חוקרים ישראלים וחוקרים מרחבי העולם". 

האגודה עורכת כנס שנתי באחת האוניברסיטאות בארץ בסוף סמסטר ב' של השנה האקדמית. בכנס (שהוא בן יומיים) מתקיימת האספה השנתית של האגודה וניתנות הרצאות של חוקרים מן הארץ ומחו"ל. בכנס מוענק פרס לחיבור מצטיין בנושא קלאסי של תלמיד לתואר ראשון.

הצלחתם של הכנסים הראשונים עודדו את חברי האגודה ליזום בשנת 1974 כתב עת שנתי, בינלאומי, בשם "Scripta Classica Israelica". המאמרים מופיעים באנגלית ובשאר השפות האירופיות. (המאמר הראשון, מאת פרופ' יוחנן גלוקר, הופיע בלטינית.) הסקריפטה מפרסמת מאמרים מכל תחומי הלימודים הקלאסיים, עם דגש מיוחד על ארץ ישראל והעם היהודי באותה תקופה ושואפת לספק במה לחוקרים צעירים. בין מדוריה מופיעות רשימות של תרגומים ופרסומים בעברית בלימודים הקלאסיים, של עבודות דוקטור בהכנה באוניברסיטאות השונות שבארץ, וכן תוכנית הכנס של השנה הקודמת.

נשיאי האגודה לדורותיה
---------------------

* אברהם וסרשטיין
* אלכסנדר פוקס
* שלום פרלמן
* בנימין שימרון
* דוד סולברג
* עקיבא גלבוע
* משה עמית
* רנון קצוף
* בנימין איזק
* יוחנן גלוקר
* יוסף גייגר
* ישראל שצמן
* דורון מנדלס
* אפרים דוד
* חנה כותן
* מרגלית פינקלברג

חברי כבוד של האגודה
-------------------

* גב' ליזה אולמן
* פרופ' פרנק וולבנק
* פרופ' רעננה מרידור
* פרופ' דוד סולברג
* פרופ' משה עמית
* פרופ' שלום פרלמן
* פרופ' בנימין שימרון
* פרופ' נתן שפיגל

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האגודה לקידום הלימודים הקלאסיים בישראל
* האגודה לקידום הלימודים הקלאסיים בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"
**בָּנאת שמאמה** (מערבית: **بنات شمامة**, בתרגום לעברית: **בנות שמאמה** או **האחיות שמאמה**) היו להקת בנות אחיות מהמשפחה היהודית-תוניסאית שמאמה,שהייתה פעילה בראשית העשור הראשון של המאה העשרים בבירה תוניס, ונושאי השירים שביצעה הלהקה התאפיינו באומץ ובחוצפה יחד עם מה שרווח מבחינה אמנותית באותה תקופה. הלהקה התמחתה במוזיקה רבאביה שהייתה נפוצה בעשורים הראשונים של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

בנות שמאמה היו ארבע בנותיו של סוחר יהודי עשיר שהלך לעולמו, אשר החליטו להיכנס לעולם המוזיקה ולהרוויח את לחמן. החלו את דרכן בהופעות באירועים משפחתיים וברגע שהפכו למפורסמות פנו אליהן מחברות תקליטים. ההקלטות הראשונות של להקה זו הופיעו בראשית שנת 1905. הלהקה הופיעה לפני מלחמת העולם הראשונה והגיעה לשיא פרסומה בשנת 1908. הלהקה כללה את כמונה, מנאנה ובחאילה, ולפעמים הייתה איתם טיביה. אף כי חבורה זו לא נשארה בזיכרון הפופולרי של ימינו, היא נחשבת לחלוצת השיר הפשוט והקליל בתחילת המאה העשרים ולמבשרת המוזיקה הפופולרית עם ראשיתן של ההקלטות הקוליות.

להקת "בנאת שמאמה" משתייכת ל"מוזיקה הרבאבית", שהתמקדה בעיקר בכלי הרבאב (כְּלִי מֵיתָר מִזְרָחִי, לרוב בעל מיתר אחד או שניים) והייתה לה נוכחות מתמדת בקרב המשפחות התוניסאיות, באירועים ובחגיגות. בנות השמאמה נודעו במילותיהן הנועזות ובליצנות הגסה שנלוותה להופעותיהן. בהקלטות רבות המשתתפים שיכורים ומקיימים אינטראקציה עם השירים תוך התנערות מכל הכללים החברתיים וכללי הנימוס המוסריים, כפי שאנו מוצאים בהקלטת "דיר אלח'מר פי אלכאס" ("מנזר היין בגביע") ובהקלטת "אלזין אלזין" ("יופי-יופי"), שבשתיהן משולבים קטעים של כמה מהנוכחים.

מרוב ההשפעה של בנות שמאמה בקרב המאזינים והבליינים באותה תקופה, ומהפיכתן למיתוס המזין את דמיונם של רבים באותה תקופה, מספרים מספר מקורות שאחד השיח'ים התאהב בכמונה, ואף בנה לה ארמון בפרבר אל-מרסא, שמוכר כיום בשם (הארמון) זפיר.

הקלטות ומסמכים המספרים את ההיסטוריה של הלהקה נדירים והאחרונה מביניהן נפטרה ב-1935.

קישורים חיצוניים
----------------

* בנאת שמאמה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמנון שילוח, מוזיקה רבת־פנים וזהויות (עמ' 482), באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב - עיונים, כתב עת רב-תחומי לחקר ישראל, ‏2016
2. 1 2  אתר למנויים בלבד איל שגיא ביזאוי, בחזרה אל תור הזהב: לאן נעלמו כל היהודים שהצליחו כאמנים בארצות ערב?, באתר הארץ, 30 ביולי 2015
3. 1 2 3 4 5  هيكل الحزقي - سبتمبر,الشيخ عفريت وموسيقى يهود تونس, 22 בספטמבר 2015
4. 1 2  يهود تونسيون اشتهروا فنيا..هل تعرفهم؟,באתר www.maghrebvoices.com, 25 באוגוסט 2017
5. ↑  Hamadi Abassi, Tunis chante et danse : 1900-1950, Paris, Du Layeur, 2001, 47 p. (מסת"ב 978-2-911-46846-9), p. 6-7.
6. ↑  , באתר tessgilette-zamene.blogspot.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 76a1b933-d4cd-46f0-b5d7-e9bed06bf581

 |
**יהונדב פרלמן** (נולד ב-1960 בקבוצת יבנה) הוא משורר, מורה ואיש תיאטרון ישראלי.

ביוגרפיה
--------

פרלמן הוא בוגר לימודי משחק בבית צבי משנת 1986. בשנת 2004 סיים לימודי תואר ראשון בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת חיפה, ובשנת 2007 סיים בהצטיינות תואר שני בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, במגמה העיונית. בהמשך, שיחק בכעשרים הצגות בתיאטרון המקצועי. ב-1989 שיחק בסרט "יוסל'ה, איך זה קרה?" בבימויו של טל רון.

לימד בתיכון לאמנויות בירושלים, הקים וריכז את מגמת התיאטרון בגימנסיה רחביה בירושלים והחל משנת 2001, היה רכז מגמת התיאטרון בבית הספר השש-שנתי לאמנויות "רעות" (בעת שנשא את השם "תיכון ויצו חיפה"), לימד שם "תאוריות בתיאטרון" ו"סדנת בימוי" והנחה הפקות גמר לבגרות.

פרסם שירה בעיתונים מעריב, ידיעות אחרונות, על המשמר ודבר ובכתבי העת "עכשיו", "דימוי", "משיב הרוח", "עמודים" ו"מטען". בשנת 1995 היה ממייסדי כתב העת "עמדה".

היה חבר בוועדה האמנותית של פסטיבל הצגות הילדים בחיפה.

ניהל את פסטיבל נווה יוסף לתיאטרון קהילתי.

באמצע העשור השני של המאה ה-21, פרלמן מלמד ספרות, קולנוע ותיאטרון באקדמית גורדון ומנחה קורסים בנושא תיאטרון באוניברסיטה הפתוחה. לימד גם בחוג ללימודי תיאטרון במכללה האקדמית גליל מערבי.

פרסם ארבעה ספרי שירה וספר ילדים אחד. על ספריו, זכה פעמיים בפרס קרן תרבות חיפה.

נשוי ואב לשלושה. מתגורר בחיפה.

ספריו
-----

* "**אלישבע כובשת את שער ברנדנבורג**" - ספר שירה, הוצאת "עמדה", 1996
* "**טנגו עם זקף קטן**" - ספר שירה, הוצאת "סצנה / עמדה", 1999
* "**ריקוד השמיניות**" - ספר ילדים, הוצאת הקיבוץ המאוחד – ספרית פועלים, 2004
* "**על פי הדיבור**" - ספר שירה, הוצאת "כרמל / עמדה", 2007
* "**חדר הכתיבה**" - ספר שירה, הוצאת "עמדה", 2013

לקריאה נוספת
------------

* שי חורב, יהונדב פרלמן, בלקסיקון **החיפאים אישים ודמויות בחיפה**, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 298–299, 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* הבלוג של יהונדב פרלמן, באתר "בננות"
* יהונדב פרלמן, באתר הפיקוח על הוראת הספרות, משרד החינוך
* יהונדב פרלמן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* סרטונים יהונדב פרלמן, במיזם "סופרים קוראים" של מרכז הספר והספריות בישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  צוות ההוראה במגמה לתיאטרון, באתר בית הספר השש-שנתי לאמנויות "רעות" (בשלב זה, מתוך ארכיון האינטרנט "archive.is")
2. ↑  פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים 2014, באתר "HaifaHaifa.co.il"
3. ↑  index, theatre.haifa.ac.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309559805171
* ISNI: 0000 0000 6696 9747
* LCCN: n98082793
* MusicBrainz: 8e2fc2c4-cfa5-47dc-9370-e17ad6ee18db
* VIAF: 73173774
* WorldCat: lccn-n98082793

 |
**חולדת הרעמה** (שם מדעי: *Lophiomys imhausi*) היא מין של מכרסם אפריקני בעל פרווה מרשימה וזנב שעיר ביותר. למרות השם חולדה, המכרסם משתייך למשפחת האוגריים והוא המין היחידי בתת המשפחה Lophiomyinae.

מאפיינים
--------

אורכה הממוצע של החולדה 15-30 ס"מ ומשקלה עד 750 גרם. חולדת הרעמה מזוהה בעיקר בזכות הפרווה הארוכה שלה ומזכירה מעט בואש. הרעמה בולטת מעל ראשה וגם מצדו התחתון של הגוף והיא שחורה ומוקפת בלבן. במרכז הגוף ישנה שכבה של רצועת פסים חומים מוקפים פסים לבנים ושחורים, שמכסה על רקמת עור בלוטות. הרקמה עוברת מאחורי העורף, לאורך רוב צדדי הגוף. בצד האחורי של הגוף ישנה פחות פרווה בצבע כהה והכפות בעלות טפרים ברגליים הקדמיות. הפנים מפוספסות בפסים כהים מעט. הראש כבד ובעל שיניים חזקות יותר מרוב המכרסמים.

לחולדה ישנה בלוטת עור גדולה בצבע חום מצידי הגוף, והיא נפרשת מאחורי השערות כאשר החולדה מאוימת. השערות סביבה הן ספוגיות ורטובות והחולדה יכולה לשפשף אותן מול צמחים ממשפחת ההרדופיים, כדי למרוח אותן ברעל קטלני שנספג בבלוטה ועוזר לה להתגונן מטורפים ולעיתים אפילו להרוג אותם. 

החולדה חיה בטבע בעיקר במזרח אפריקה באתיופיה, סומליה, דרום סודאן, סודאן, טנזניה, אוגנדה וקניה ומאובניה נמצאו צפונה עד לישראל. היא חיה בעיקר באזורי סלעים או באזורים מיוערים. 

החולדה היא יצור לילי ויחידאי היוצא בלילה לחפש צמחים שונים, עלים, פירות וכו' ובשבי הם אוכלים גם בשר, חרקים או ירקות. הם אוכלים את מזונם בעמידה על 2 וייתכן שקיבתם בעלת מדורים המזכירים באופן שטחי את מעלי הגירה. ייתכן שיש לה גם חיידקים העוזרים לה לעכל את העלים המורכבים לעיכול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חולדת הרעמה** בוויקישיתוף
* חולדת הרעמה, באתר ITIS (באנגלית)
* חולדת הרעמה, באתר NCBI (באנגלית)
* חולדת הרעמה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* חולדת הרעמה, באתר GBIF (באנגלית)
* חולדת הרעמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חולדת הרעמה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  אתר למנויים בלבד "אישיות של מישהו שיודע כמה הוא רעיל": זהו המכרסם הארסי היחיד המוכר למדע, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2020
**כֶּתוֹ וֶקוֹטה** (בגאורגית: **ქეთო და კოტე**, מילולית: כֶּתוֹ דא קוֹטה) היא אופרה קומית מפורסמת שכתב ויקטור דולידזה בשנת 1918. האופרה בת שלוש המערכות כתובה בסגנון אופרה בופה, ומבוססת על קומדיה מפורסמת של אווקסנטי צגרלי "חנומה". האופרה נחשבת לאופרה הקומית הראשונה בגאורגיה. הפרמיירה נערכה בטביליסי ב-11 באוקטובר 1919. 

סיפור העלילה נסב על זוג צעירים ממשפחות אצילים גאורגית החיים בשנות השמונים של המאה ה-19. הבחורה כתו והבחור קוטה מכירים אחת את השני במהלך לימודיהם בסנקט פטרבורג. כששבים השניים למולדתם הם רוצים להינשא אך נתקלים בסירוב חד משמעי של ההורים. התערבותה של השדכנית, חַנוּמה, עוזרת בסופו של דבר לזוג להתחתן, והם נישאים בשידוך, בדרך הנישואים המקובלת באותם ימים. יש שמוצאים עלילה הקבלה לניסונם של הארמנים להיקלט בחברה הגאורגית בטביליסי של אותם ימים. 

המוזיקה של דולידזה בעלת יסודות מוסלמיים איראניים עם מוזיקה מערבית נוצרית והשפעות רוסיות. 

בשנת 1948 יצא סרט, של הבמאים וחטנג טבליאשווילי ושלווה גדוואנישווילי המבוסס על העלילה והמוזיקה של האופרה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תמונות כתו וקוטה** |

* ציפי שוחט, האופרה הגרוזית "קטו וקוטה" בפסטיבל האביב בראשון לציון, באתר הארץ, 25 במרץ 2003
* כתו וקוטה באתר בית האופרה של טביליסי ע"ש פליאשווילי, (באנגלית)
* ויקטור דולידזה - כתו וקוטה, (באנגלית)
* ריקוד קינטאורי מתוך האופרה באתר יוטיוב
* ריקוד הכארתולי מתוך האופרה באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  **אווקסנטי צָגַרֶלי** (1857–1902) - מחזאי קומי ודרמטורג גאורגי, שנקרא גם "הדוסטויבסקי הגאורגי".
2. ↑  טטיאנה אגורובה (1997), **הקולנוע המוזיקלי בברית המועצות: סקירה היסטורית**, עמ' 89-90, מסת"ב 3718659107, (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 32bfe364-ac6c-4165-baa9-902b4125000d

 |