recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מסמך מהמאה ה-19, בכתב בראהמי
**אַבּוּגִידָה** היא קטגוריה של מערכות כתב שבהן כל סימן בנוי מאות עיצורית וסימון לציון תנועה, אשר כיחידה אחת מייצגים הברה אחת. בניגוד לכתב הברות, באבוגידה ישנו קשר גרפי בין סימנים בעלי צליל דומה, והעיצורים משתנים בתצורה דומה בהתאם לתנועה שאותה הכותב רוצה לבטא. כמו כן, בניגוד לאבג'ד אין סימון דיאקרטי, וסימן התנועה הוא חלק בלתי נפרד מהאות השלמה.

דוגמה לכתב אבוגידה היא הכתב של שפת האינוקטיטוט, שבה צורת האות מסמלת את העיצור, וכיוונה מסמן את התנועה. בכתב זה ניתן לראות כי ההברה **מִי** נכתבת כך: ᒥ, בעוד ההברה **מוּ** נכתבת כך: ᒧ.

מערכות כתב בקטגוריה זו נמצאות במחלוקת מתמדת מכיוון שהמאפיינים שלהן דומים למאפיינים שמגדירים את האבג'ד מחד ואת כתב ההברות מאידך. לדוגמה, ניתן לטעון שעברית מנוקדת היא בעצם מערכת אבוגידה, ולא מערכת אבג'ד (אם כי זה לא מדויק בגלל אמות הקריאה שנשארות גם בכתב המנוקד), או שקאטאקאנה עשויה להיות אבוגידה בגלל דמיון מסוים בין אותיות בעלות אותו עיצור. 

כיום כתבי אבוגידה נמצאים בשימוש במספר שפות, רובן בחצי האי ההודי, לדוגמה דוונאגרי, חלקן במזרח אפריקה, למשל כתב געז, וחלקן בשפות של העמים הילידיים של קנדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבוגידה** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק בנהר בספרד. אם התכוונתם לחברת כרייה אוסטרלית-אנגלית גדולה, ראו ריו טינטו (חברה).
ריו טינטו
ריו טינטו
**ריו טינטו** (בספרדית: **Rio Tinto**; "הנהר האדום") הוא נהר בדרום-מערב ספרד אשר נובע מהרי סיירה מונרה באנדלוסיה, ומשם זורם למפרץ קדיס באואלבה. הנהר שופע בברזל ומתכות אחרות אשר משווים לו צבע אדום-חום, ולאורכו אתרים אשר שימשו כבר מתקופות קדומות לכרית מתכות.

אודות
-----

כבר בתקופות קדומות הנהר שימש להפקת זהב, כסף, נחושת ומינרלים אחרים. בסביבות 3000 לפנה"ס היו אלה האיברים ואנשי טארטסוס אשר כרו בנהר. אחריהם באו הפיניקים והרומאים. לאחר הרומאים נזנחו אתרי הכריה. הם התגלו מחדש על ידי הספרדים בשנת 1556, נפתחו בשנת 1724 ונמכרו לבריטים בשנת 1871.

בשנת 1873 הוקמה חברת ריו טינטו (אנ') כדי להפעיל את המכרות, ובימינו היא אחת מחברות הכרייה הגדולות בעולם. לאחר שיא בהפקת הזהב והכסף בשנת 1930 הצטמצמה הכריה בנהר, כשבשנת 1986 הופסקה כריית הנחושת ובשנת 1993 הופסקה כריית הזהב והכסף.

באמצע שנות ה-70 חפרה משלחת בראשותם של בנו רותנברג ואנטוניו בלנקו באזור המכרות של ריו טינטו. במקום, ששימש אז כאזור כריה גדול ופעיל, נמצאו שרידים ועדויות נרחבות לכרית כסף ולהתכתו בדרכים מתוחכמות מתקופת הברונזה התיכונה (האלף השני לפני הספירה) ואילך. ההיקף העצום של עפרות הכסף המעובדות הביא להיווצרותם של תילי סיגי כסף המתנשאים עד לגובה של 20 מטר ומעלה. בתוך אזור זה נחשפה שכבה עם ממצאים של קרמיקה המושפעת מקרמיקה פינקית וממצאים נוספים שנקבע כי יובאו למקום. יש הרואים בממצאים אלו כבעלי קשר ישיר למסופר בספר יחזקאל (פרק כ"ז, פסוק י"ב) אודות תרשיש והמסחר הפיניקי הנרחב במתכות במאות ה-6–8 לפני הספירה. לא נמצאו שינויים במטלורגיה הבסיסית לאורך תקופות הכריה וההתכה, אך נמצאו הבדלים בהיקפי וביעילות הכריה המצביעים על כך שבתקופה הפיניקית הפך מיזם הכריה וההתכה לבעל היקף נרחב וקיבל משמעות גאופוליטית נכבדה.

מי הנהר מתאפיינים בחומציות גבוהה (PH 1.7-2.5) ובריכוז גבוה של מתכות. הרכב המים הייחודי שבנהר הפך אותו לכר פורה להתפתחות של יצורי חיים אקסטרמופילים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריו טינטו** בוויקישיתוף
* Life Under A Spanish Red River

הערות שוליים
------------

1. ↑  All about IAMS אתר "Institute for Archaeo-Metallurgical Studies"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX462205
* VIAF: 215145542720796642030
* WorldCat (עם VIAF): 215145542720796642030

 |
**שמוליק קליין** (נולד ב-30 באוקטובר 1971) הוא משורר, עורך, עיתונאי ויועץ תקשורת.

קורות חייו
----------

שמוליק נולד בהרצליה לאב עורך דין ולאם מורה. הוא למד במדרשית נעם-פרדס חנה ובישיבת ההסדר ברכת משה במעלה אדומים. לאחר סיום תואר ראשון במדעי המדינה ובתקשורת המונים באוניברסיטת בר-אילן עבד ככתב ועורך ברשת א'.

ב-1994 הקים את משיב הרוח, כתב העת לשירה יהודית ישראלית, ביחד עם יורם ניסינוביץ ונחום פצ'ניק, אליהם הצטרף בגיליון השני אליעז כהן, מאז הוא אחד מעורכי כתב העת. פרסם משיריו בכתבי העת: משיב הרוח, מאזנים, מבוע, נתיב ובאור התורה; באתרים: ynet ,nrg ווואלה; ובעיתונים: ידיעות אחרונות, הארץ, מקור ראשון ועוד.

מ-1996 היה עוזרו הפרלמנטרי של ח"כ הרב חנן פורת. כשפרש פורת מן הכנסת, עזר לו בהקמת עלון השבת מעט מן האור והיה חבר המערכת.

בחודש ינואר 2000 החל קורס כתבים ברשת ב' של קול ישראל ובסיומו החל לעבוד ברשת ב'. הוא עבד ככתב ועורך בזמן ירושלים תוכנית החדשות של הטלוויזיה בכבלים, ככתב לענייני ירושלים והעולם החרדי, בחדשות ישראל שהפיקה את חדשות ערוץ 10, וככתב משפט בחדשות 10. בין 2004–2007 היה ממקימי ערוץ הכנסת, בתפקידו כיועץ יושב ראש הכנסת רובי ריבלין. ב-2007 הקים משרד לייעוץ תקשורת וליחסי ציבור, קליין תקשורת.

תושב נווה דניאל.

ספריו
-----

* **תלתלי האלוהים**, הוצאת חוט הכסף, 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* אזור התעשייה: הכירו את שמוליק קליין, באתר כיפה, 27 בפברואר 2013
* יאיר שלג, שירה כמו ספר תורה, מקור ראשון, מוסף "שבת", 27 באוגוסט 2017

**מכתביו**

* כשאתה מקורב לשופט, באתר ynet, 25 בפברואר 2010
* בין שתי ילדות, באתר הארץ, 27 ביולי 2010
* יש שירה גם בגבעות יהודה ושומרון, באתר וואלה!‏, 3 באוקטובר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290047805171
* VIAF: 20149912667806212825
* WorldCat (עם VIAF): 20149912667806212825

 |
**עודד ברנר** (נולד ב-28 במאי 1968) הוא קונדיטור ושוקולטייר, ממקימי ובעבר מבעלי מותג השוקולד מקס ברנר.

ביוגרפיה
--------

עודד ברנר גדל בעיר רחובות. לאחר שירותו הצבאי נרשם לקורס לקונדיטורים ב"תדמור" שניתן מטעם משרד העבודה לחיילים משוחררים. 
את ההתמחות עשה ברנר אצל הקונדיטור האוסטרי פליץ מאייר בטירול. בשש השנים שלאחר מכן עבד כשוליה בקונדיטוריות רבות באוסטריה, בגרמניה ובצרפת. 

בשנת 1996 הקים בשיתוף עם מקס פיכטמן את חנות השוקולד **מקס ברנר** שגדלה לחברה בעלת סניפים ברחבי העולם ונמצאת כיום בבעלות משותפת של עודד ברנר ושטראוס עלית. 

עודד ברנר שם לעצמו למטרה לפתח ולעצב תרבות שוקולד בדומה לתרבות הקפה שהתפתחה באירופה ובישראל. פיתוח תרבות השוקולד מתבטא במגוון של זני פולי קקאו, שיטות עיבוד וייצור האבקות, מתכונים מגוונים ומקוריים, מאכלים ומשקאות חדשים (כגון מרק שוקולד ופיצת שוקולד), כוסות שתייה בעיצוב ומבנה מקוריים (כגון כוס חיבוק וכוס סאקאו), ואריזות מעוצבות בסגנון רטרו. את רעיונות העיצוב שאב ברנר מהתבוננות בתרבויות שונות, הרגלי אכילה, שתייה ואומנות. 

ברנר הקים לראשונה בישראל חלופה שוקולדית לבתי קפה, מסעדות שבהן רוב המאכלים והמשקאות מבוססים על קקאו. מסעדות אלו קרויית שוקולד-בּר וכיום ישנם שוקולד-ברים פזורים ברחבי העולם, מתוכם חמישה בישראל.

רבים ממוצרי חברת **מקס ברנר** מבוססים על מתכונים של הקונדיטור הפריזאי מישל שודה, אצלו עבד ברנר כשוליה, ועל-פי המנהג קיבל ממנו את הידע בתמורה לעבודתו, שכן שוליה אינו מקבל תשלום כספי. על פי המנהג, השף משאיר חוברת מתכונים פתוחה על השולחן או משליך פתק לפח אותו השוליה אמור למצוא. בהמשך בשנת 2001 נמכרה הרשת לשטראוס גרופ וברנר נשאר מנהל עד שנת 2011. בעקבות ניסיונו של ברנר להקים בניו יורק רשת בתי קפה מתחרה, פנתה שטראוס לבית משפט בניו יורק בטענה שהפר הסכם עימם. בפשרה בין הצדדים, נאסר על ברנר לעסוק בנושא שוקולד במשך חמש שנים.

בשנת 2016 שפט בעונה הראשונה של התוכנית "בייק אוף ישראל" ב-ערוץ 2 שמבוססת על הפורמט הבריטי, לצד קרין גורן ורן שמואלי.

בשנת 2018 פתח מסעדה חדשה בניו יורק "Blue Stripes Cacao Shop" המתמקדת בשוקולד ומוצריו.

ספרו
----

* שוקולד: **סיפור אהבה: 65 מתכונים של שוקולד מהאוסף הפרטי**, עודד ברנר ויונתן פקטור. הוצאת פן וידיעות ספרים, 2009.

ראו גם
------

* מקס ברנר

קישורים חיצוניים
----------------

* אורן קנר, ברנר בממלכת השוקולדה, באתר הארץ, 31 במרץ 2009
* דרור גלוברמן, ‏עודד ברנר: "כבר 20 שנה שאני אוכל קינוחים אז כל מה שבא לי זה מלוח", באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2016
* גבי בר-חיים, שוקולד מריר, באתר ynet, 3 ביוני 2016
* אתר למנויים בלבד  רותי רוסו, חייל של שוקולד, באתר "ידיעות אחרונות", 27 באוגוסט 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדי דברת-מזריץ, אחרי 15 שנה: עודד ברנר עוזב את "מקס ברנר", באתר TheMarker‏, 9 בדצמבר 2011
2. ↑  גבי בר-חיים, "שוקולד מריר" מוסף "7 לילות", ידיעות אחרונות, 3 ביוני 2016, עמ' 6
3. ↑  כאן חדשות - תאגיד השידור הישראלי (2018-09-15), *"אתה מגיע לרגע שאתה מאבד הכול": הקאמבק של מייסד "מקס ברנר"*, נבדק ב-2018-09-15
**חוסה איגנסיו פרננדס איגלסיאס**, הידוע בכינויו **נאצ'ו פרננדס** (בספרדית: **José Ignacio Fernández Iglesias**; נולד ב-18 בינואר 1990) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הבלם והמגן המשמש כקפטן בקבוצת ריאל מדריד ובנבחרת ספרד.

קריירה
------

### קריירת מועדונים

נאצ'ו נולד במדריד בירת ספרד. הגיע לאקדמיית הנוער של ריאל מדריד כשהוא בן 11 בלבד.

בעונת 2008–2009 שיחק את שני משחקיו הראשונים בריאל מדריד קסטיליה ששיחקה אז בליגה השנייה בספרד, מצא חן בעיני המאמן ולאחר מכן שיחק 2 עונות מלאות במדיה.

ב-23 באפריל 2011, נאצ'ו פרננדס ערך את הופעתו הראשונה במדיה של ריאל מדריד, הוא שיחק כמגן שמאלי בניצחון 3–6 על ולנסיה במסטאייה.

מאמן ריאל מדריד ז'וזה מוריניו ראה את הכישרון שחבוי בו, וזימן אותו למשחקי הקדם עונה בפתיחת עונת 2011–2012 ששוחקו בצפון אמריקה, נאצ'ו נכנס כמחליף נגד לוס אנג'לס גלאקסי, פילדלפיה יוניון וצ'יבאס גוואדלחארה. מוריניו התרשם מנאצ'ו ומעוד שני כישרונות בריאל מדריד קסטיליה - אלברו מוראטה וחסוס פרננדס, השלושה קודמו לקבוצה הבוגרת לקראת עונת 2012–2013, אך המשיכו בין לבין לשחק בקסטיליה.

ביוני 2013, נכלל נאצ'ו בסגל נבחרת ספרד הצעירה בטורניר יורו הצעירות 2013, שנערך בישראל. נאצ'ו שיחק 90 דקות בניצחון 0–3 בשלב הבתים עלנבחרת הולנד הצעירה, וספרד זכתה בסוף הטורניר בגביע.

בעונת 2012/2013 זכה נאצ'ו עם ריאל בסופר קאפ הספרדי. בעונת 2013/2014 זכה נאצ'ו עם ריאל מדריד בליגת האלופות ובגביע הספרדי.

ב-3 ביולי 2014 האריך נאצ'ו את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2021.

בעונת 2015/2016 בליגת האלופות הבקיע נאצ'ו את שער הניצחון של ריאל מדריד על פריז סן-ז'רמן, שנתן לקבוצתו את המקום הראשון בבית. בסוף העונה זכה נאצ'ו עם ריאל מדריד בליגת האלופות בפעם השנייה בקריירה. הוא זכה עם ריאל מדריד בליגת האלופות גם בעונת 2016/2017 ועונת 2017/2018, כחלק מהסגל שרשם 3 זכיות ברציפות בתואר הנכסף.

### נבחרת ספרד

נאצ'ו משחק בנבחרת ספרד בכדורגל. ב-15 ביוני 2018 כבש את שער הבכורה בנבחרת, במשחק הפתיחה שלה במונדיאל 2018 מול נבחרת פורטוגל בכדורגל.

חייו האישיים
------------

לנאצ'ו יש אח צעיר בשם אלכס פרננדס, כדורגלן אף הוא.

בריאיון ל"מארקה" סיפר נאצ'ו שכבר מגיל 12 הוא מתמודד עם מחלת הסוכרת.

תארים
-----

### קבוצתיים

ריאל מדריד
* ליגת האלופות (5): 2013/2014, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2021/2022
* אליפות ספרד (3): 2016/2017, 2019/2020, 2021/2022
* גביע המלך הספרדי (2): 2013/14, 2022/2023
* הסופר קאפ הספרדי (4): 2012, 2017, 2020, 2021/2022
* הסופר קאפ האירופי (4): 2014, 2016, 2017, 2022
* אליפות העולם לקבוצות (4): 2014, 2016, 2017, 2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאצ'ו פרננדס** בוויקישיתוף
* נאצ'ו פרננדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* נאצ'ו פרננדס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
* מיכאל יוכין‏, "הכי ריאל שיש: נאצ'ו הוא אחד הגיבורים החשובים של ריאל מדריד", באתר וואלה!‏, 23 בספטמבר 2018

| **נבחרת ספרד – מונדיאל 2018** |
| --- |
| 1 דה חאה • 
2 קרבחאל • 
3 פיקה • 
4 נאצ'ו • 
5 בוסקטס • 
6 אינייסטה • 
7 סאול • 
8 קוקה • 
9 רודריגו • 
10 טיאגו • 
11 ואסקס • 
12 אודריאוסולה •
13 קפה • 
14 אספיליקווטה •
15 ראמוס •
16 מונראל •
17 אספס •
18 אלבה •
19 קוסטה •
20 אסנסיו •
21 סילבה •
22 איסקו •
23 ריינה •
מאמן: היירו | ספרדספרד |
צבי מאיר שטיינמץ
**צבי מאיר שטיינמץ** (מוכר בשם העט **צבי יאיר**; ה' בניסן תרע"ה, 20 במרץ 1915 - י"ב באלול ה'תשס"ה, 16 בספטמבר 2005) היה משורר חסיד חב"ד.

תולדות חייו
-----------

שטיינמץ נולד בבודפשט וגדל בכפר בריסטר שמרמורש (כיום לופוחיב שליד טיאצ'יב באוקראינה). היה בן יחיד עם שבע אחיות לאביו שלמה דב.

את רוב חינוכו קיבל ממורים בני גליציה שעברו בימי מלחמת העולם הראשונה בדרכם מערבה והשתקעו במרמורש. יותר מכולם הטביע עליו את חותמו ר' יוסלי וילנר מנדבורנה שהיה בקי בתלמוד, בתנ"ך, בדקדוק ובספרות עברית וגרמנית. תקופות קצרות למד בישיבות סלוטפינה, הלמין וגלנטה. לאחר מכן נסע להשתלם בלימודי חול בפרשבורג שבסלובקיה.

בשנת ת"ש נישא לדבורה לבית אייזנברג מדברצן. שרד את השואה בבודפשט ובשנת תש"ח (1948) עבר לגור בווינה. בשנת תשי"ב (1952) העתיק את מושבו לניו יורק שבארצות הברית.

בהגיעו לברוקלין הכיר את הרבי מנחם מנדל שניאורסון ונעשה חסיד חב"ד. האדמו"ר עודדו בכל עת לפרסם את שיריו ולהמשיך לכתוב, ואת חששו של שטיינמץ לביטול תורה ביטל הרבי באומרו כי שיריו יביאו עוד אלפים ללימוד תורה.

שטיינמץ נפטר בברוקלין ניו יורק בי"ב באלול תשס"ה (2005). הוא נקבר בחלקה הסמוכה לאוהל חב"ד לובביץ'. הותיר אחריו שלוש בנות; רבים מנכדיו משמשים כשלוחי חב"ד ברחבי תבל, ביניהם רבה הראשי של רוסיה, הרב ברל לזר.

יצירתו
------

את ספרו הראשון, "גשרים" (דברצן, הונגריה, תש"ב), הוציא לאור בימי השואה. בספר שירים ליריים, שבאחדים מהם ניכרים אותות השואה הממשמשת ובאה (אספת נמירוב, בוכה אני עליכם, מכתבו של רבנו יחיאל מנימירוב). קובץ שירים שני שלו נדפס בווינה, בשנת תשי"ב בשם "נתיב" ועל שניהם חתם בשם "בן שלמה".

שלושה קובצי שירה שלו ראו אור בארץ ישראל, מחברת שירים "על החוף" (רמת גן, תשכ"ח).

בשנת תשל"ג הוציא את "מראש צורים" (עקד, תל אביב) ובתשמ"א "מכנף הארץ", בשנת תשנ"ז יצא לאור הספר האחרון "בחביון נפש" שכלל בתוכו גם שירים שלא נדפסו עד כה. באותה הזדמנות נדפסו מחדש גם הספרים "מראש צורים" ו"מכנף הארץ" בהוצאה במתכונת של סט, כשעל כולם הוא חותם בשם צבי יאיר.

צבי יאיר שטיינמץ הוא משורר בעל נימה דתית. הסתכלותו בעולם היא של אדם מאמין. לפי ישורון קשת הוא: "משורר הממשיך את הקלאסיקה העברית בלשונו ואת רוח היהדות הצרופה בצביונו".

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר לזכרו
* שירים ירושלים ושריון האימה מתוך כתב עת מבוע (גיליון י"א), מתוך אתר דעת
* שירים שביב והכהן הגדול בקדש הקדשים מתוך כתב עת מבוע (גיליון י"ב), מתוך אתר דעת
* צבי מאיר שטיינמץ (1915-2005), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306951905171
* ISNI: 0000 0000 7148 2298
* LCCN: n85230167
* VIAF: 58062555
* WorldCat: lccn-n85230167

 |
**אילנה מיטב-רודריג** (נולדה ב-4 באפריל 1939) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר חזה (1954) ובמשחה ל-200 מטר חזה (1952 ו-1954).

ביוגרפיה
--------

אילנה היא בתם של חנה ומנדל רייזנר, שהיה ממקימי קיבוץ בית אלפא. נולדה בשם **אילנה רייזנר**. גדלה בקיבוץ רמת יוחנן והתאמנה בקבוצה של הקיבוץ ובהמשך בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי.

### אלופת ישראל

#### 1952

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1952 זכתה רייזנר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:34.1 דקות.

בתחרות שנערכה בכפר המכבי בסוף אוקטובר אותה שנה היא קבעה במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:33.2 דקות.

#### 1954

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר אותה שנה זכתה רייזנר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:39.0 דקות, לפני נועה מוזר מהפועל תל עמל (1:40.0 דקות) ושפה גרבי מברית מכבים עתיד (1:40.0 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:31.6 דקות, לפני נועה מוזר (3:33.7 דקות) וחברתה לקבוצה לאה רז (3:35.0 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:49.0 דקות, אחרי דורית שרצר מברית מכבים עתיד (1:41.7 דקות) ולפני חברתה לקבוצה נורית צור (1:50.7 דקות).

חיים אישיים
-----------

לאילנה 5 ילדים ו- 15 נכדים. ביתה היא סופרת הילדים מיה מיטב. היא אלמנה מנישואיה השניים, ומתגוררת במושב בצפון הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי כתבי, הישגי השחיה הישראלית בשנת 1952, דבר, 31 באוקטובר 1952
* צבי כתבי, שחייה 1954: צעד קדימה, דבר, 26 בנובמבר 1954

הערות שוליים
------------

1. ↑  דבר הספורט - 3 שיאים ארציים בשחייה, דבר, 26 באוקטובר 1952
2. ↑  שלמה מוזר, דבר הספורט - אורות וצללים באליפות השחיה, דבר, 17 באוקטובר 1954
**מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית** (ברוסית: **Российский федеральный ядерный центр — Всероссийский научно-исследовательский институт экспериментальной физики** (**РФЯЦ-ВНИИЭФ**) הוא מכון מחקר שבסיסו בעיר סארוב (לשעבר ארזמס-16), במחוז ניז'ני נובגורוד שברוסיה והוקם בשנת 1947. בתקופה הסובייטית היה ידוע בשם **KB-11**, ובדרך כלל כונה **ארזמס-16**. מהווה כיום חלק מקבוצת Rosatom ומהווה חלק ממרכז הגרעין הפדרלי.

מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית הוא מרכז המחקר והפיתוח הראשון של ברית המועצות לשעבר לנשק גרעיני. פצצת האטום הסובייטית הראשונה פותחה כאן בסוף שנות הארבעים, ואחריה המשיך המרכז כמרכז לחקר הנשק הגרעיני. רבים ממיטב הפיזיקאים של ברית המועצות היו קשורים לארזמס-16: האקדמאי אנדריי סחרוב עבד כאן כמעט 20 שנה והאקדמאי יולי חריטון שימש עדיין כראש המדע של המרכז בשנות התשעים.

לפני שניתן שמו הנוכחי, המתחם היה ידוע ברציפות כמשרד וולגה, KB-11, אובייקט מספר 550, "קרמליוב", "מרכז 300, מוסקבה", ארזמס-75 ו"ארזמס-16".

החל מאוגוסט 2019 מכון המחקר לפיזיקה ניסיונית הוא מתחם מחקר גדול מאוד עם מכוני-בת כדוגמת: פיזיקה תאורטית ומתמטית, דינמיקת גז ופיזיקת פיצוץ, פיזיקת גרעין וקרינה, מחקר פיזיולוגי בלייזר, מכון מדעי-טכני הידוע גם בשם ה- KB, המורכב מ-KB-1 (מטענים גרעיניים), KB-2 (תחמושת גרעינית), KB-3 (אבטחה מיוחדת) ו-KB-12 (נושאים מיוחדים.

ב-9 במרץ 2011 החל לעבוד במכון מחשב על, הנחשב למחשב העל החזק ביותר בפדרציה הרוסית והוא מגיע לכדי FLOPS אחד.

מנהלי המכון
-----------

* אנטולי אלכסנדרוב
* בוריס מוזרוקוב (1955–1974)
* לב ריאבב (1974–1978)
* יבגני נגין (1978–1987)
* ולדימיר בלוגין (1987–1996)
* ראדי אילקאייב (1996–2008)
* ולנטין קוסטיוקוב (2008–הווה)

ראו גם
------

* מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה טכנית
* המעבדה הלאומית לוס אלמוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית (ברוסית)
* מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית, ברשת החברתית פייסבוק

* מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  Makhijani, Arjun; Hu, Howard; Yih, Katherine (2000). *Nuclear Wastelands: A Global Guide to Nuclear Weapons Production and Its Health and Environmental Effects* (באנגלית). MIT Press. ISBN 9780262632041.
2. ↑  "Russian Defense Business Directory". *Federation of American Scientists*. US Department of Commerce Bureau of Export Administration. במאי 1995. נבדק ב-21 ביולי 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Russian Defense Business Directory". *Federation of American Scientists*. US Department of Commerce Bureau of Export Administration. במאי 1995. נבדק ב-21 ביולי 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Kruglov, Arkadii (2002). *The History of the Soviet Atomic Industry* (באנגלית). CRC Press. ISBN 9780415269704.
5. ↑  Попова, Надежда (Popova, Nadezhda) (14 באוגוסט 2019). ""Кое-какеры" из Росатома" ["Something" from Rosatom]. *Moscow Post* (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-21 באוגוסט 2019. נבדק ב-9 בדצמבר 2019. `{{cite news}}`:  (עזרה)
תוואי מסילת הרכבת
**מסילת הרכבת צ׳ינגהאי-טיבט** או **רכבת צִ'ינְגְדְזָאנג** (בסינית מפושטת: **青藏铁路**; בפין-יין: **Qīngzàng Tiělù**) היא רשת מסילות ברזל המחברת את בירת המחוז האוטונומי הטיבטי להסה לשינינג, בירת מחוז צ׳ינגהאי, ובהמשך לבייג'ינג, בירת סין. המסילה נפתחה ב-1 ביולי 2006 להסעת נוסעים ומטען. זוהי אחת ממסילות הרכבת היקרות ביותר בהיסטוריה בגלל אופי השטח בו עוברת המסילה והתנאים הטופוגרפיים שלו.

היסטוריה
--------

עוד בשנות ה-50 של המאה ה-20 חלם המשטר הקומוניסטי בסין לחבר את טיבט לסין גופא, אבל חוסר ידע טכנולוגי ובעיות מימון דחו את הפרויקט הזה עד סוף שנות ה-90. סלילת המסילה החלה משני הצדדים בו זמנית, והנחת המסילה הושלמה באמצע אוקטובר 2005. עד 1 במאי 2006 הושלמו כל העבודות בקו והמסילה החלה להיבדק ולהיבחן לקראת הפעלתה. ב־1 ביולי 2006 נפתחה המסילה באופן רשמי במעמד של נשיא סין, חו ג'ינטאו. סלילת מסילת הרכבת הזו היא חלק מהמדיניות הסינית לפתח את הפרובינציות המרוחקות שלה. מטרתה הסופית של מסילת הרכבת היא לחבר את סין עם הודו. 

מצד המתנגדים לפוליטיקה הסינית בטיבט נשמעה הטענה שמטרתו העיקרית של הפרויקט נועדה לקשור את טיבט לסין ולהגדיל את כמות הסינים במחוז וכך לפגוע באוכלוסייה הטיבטית. בטיבט מהווים עדיין בני האן (הקבוצה האתנית השלטת בסין) מיעוט קטן - רק 4.2% מהאוכלוסייה הקבועה במחוז - אולם רבים טוענים שמספר המהגרים השוהים בטיבט גדול בהרבה, ומצביעים בפקפוק על המקור למידע - נתונים סטטיסטיים רשמיים של ממשלת סין. לטענת המתנגדים, בעקבות הקמת המסילה עשוי זרם המהגרים לגדול פי כמה. מתנגדי המסילה מצביעים גם על הסכנה הסביבתית הטמונה בפרויקט אדיר הממדים, וחוששים כי מיליוני הנוסעים יזהמו את אחד האזורים היפים בעולם. הממשלה הסינית טענה בתגובה שנקטה צעדים להגן על הסביבה: הקרונות מצוידים במתקנים לדחיסת האשפה, ולאורך המסילה נבנו מעברים מיוחדים בשביל בעלי חיים דוגמת האנטילופה הטיבטית וצבי יעלי טיבטי.

בשנת 2001 נכתב שיר "הדרך השמימית" שהוקדש למסילה.

נתונים
------

* עלות סלילת המסילה מוערכת ב-3.6 מיליארד דולר
* אורכה של המסילה משינינג ללהסה הוא 1957 ק"מ, ומבייג'ינג עד להסה 4064 ק"מ.
* זמן הנסיעה מבייג'ינג עד להסה: 47 שעות ו-28 דקות.
* התחנה הגבוהה ביותר בקו: תחנת טאנגגולה (Tanggula 唐古拉) בגובה 5,068 מטרים, ליד הכפר הגבוה בעולם וונקואן. נכון ל-2009 זוהי תחנת הרכבת הגבוהה ביותר בעולם. התחנה שוכנת כקילומטר ממעבר טאנגגולה בגובה של 5,072 מטרים מעל פני הים, הנקודה הגבוהה ביותר בקו.
* המנהרה הגבוהה ביותר בקו נמצאת בגובה של 4,905 מטרים מעל פני הים.
* יותר מ-25 אחוז ממסילת הרכבת נבנו על קרקע קפואה לעד, ובגלל תופעת ההתחממות הגלובלית, נבנתה רשת של צינורות בתוך הקרקע שאמורים לשמור על האדמה קפואה וכך לא לפגוע בתשתית של המסילה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסילת הרכבת צ'ינגדזאנג** בוויקישיתוף
* מסין לטיבט - בקו הרכבת הגבוה בעולם, באתר הארץ, 2 ביולי 2006
* איי.פי, סין חנכה את מסילת הרכבת הגבוהה בעולם, באתר ynet, 1 ביולי 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008682287205171
* LCCN: n2007078280
* NKC: ge502789
* VIAF: 143290662
* WorldCat: lccn-n2007078280

 |
רבי **יום טוב ליפמן הלפרין** (או: **היילפרין**; תקט"ז, 1756 - כ"ה בתשרי תקנ"ה, 19 באוקטובר 1794) היה רב ליטאי. נודע על שם ספרו "קדושת יום טוב", ועל שם הערותיו "מלאכת יום טוב" שנדפסו בש"ס וילנא.

ביוגרפיה
--------

נולד בערך בשנת תקט"ז לרב אברהם, רבה של אליק, למשפחת רבנים מיוחסת. בהיותו בן 17 נישא והתמנה כרב בעיירה לאהיסען שליד פינסק, מנישואיו הראשונים לא היו לו ילדים, ובני הזוג נפרדו. הוא נישא בשנית לשרה בתו של רבי בצלאל אב"ד סלוצק, ובשנת תקמ"ה עבר לכהן כרב בקאפולי, על שם עיר זו התפרסם. ריט"ל היה מסתגר בכל ימות השבוע בבית הכנסת המקומי ולומד עם תלמידיו, שם גם כתב את כתביו שמעטים מהם מכונסים בספרו "קדושת יום טוב"; לביתו היה שב רק בשבתות.

היה נחשב מאוד בין רבני ליטא, והגאון מווילנא שהיה מבוגר ממנו נסע במיוחד לאושמינא להשתתף במסיבת האירוסין של אחד מילדיו. כשפרצה המחלוקת בווילנה בין הרב המקומי רבי שמואל בן אביגדור וראשי הקהל, היה רבי יום טוב אחד משלושת הבוררים שעסקו ביישוב הסכסוך. לאחר פטירת רבה האחרון של וילנה, קיבל רבי יום טוב כתב רבנות מפרנסי העיר, אך בשל חששו מביטול התורה שייגרם לו בעיר גדולה כווילנה, דחה את המינוי והחזיר את כתב ההכתרה לשולחיו. בעקבות כך, קיבלו ראשי הקהל בווילנה החלטה שלא למנות עוד רב בווילנה. ספר השו"ת שלו מכיל התכתבות ארוכה עם רבי חיים מוולוז'ין.

הוא המשיך לכהן כרבה של קאפולי עד פטירתו בכ"ה בתשרי תקנ"ה, 19 באוקטובר 1794.

נינו הקרוי על שמו הוא הרב יום טוב ליפמן בסליאנסקי, רבה של מיר ובעל "מלבושי יום טוב".

מתלמידיו
--------

* רבי אריה לייב קצנלנבוגן - רבה של בריסק
* רבי דוד מנובהרדוק - רבה של נובהרדוק, מחבר **גליא מסכת**
* רבי אהרן אב"ד קלצק
* רבי יוסף דוד אייזנשטט - רבה של מיר
* רבי יחיאל מיכל ממינסק, מחבר **לזכר לישראל**
* רבי ישראל היילפרין - רב הערים רוז'ינוי ומינסק. אביו של רבי יום טוב ליפמן הלפרין מביאליסטוק

ספריו
-----

* **קדושת יום טוב** (וילנה תרכ"ו) - חידושים על מסכת זבחים ומסכת מנחות, ושו"ת.
* **תוספת קדושה** (איידטקוהנען תרל"ג)

לקריאה נוספת
------------

* יום טוב ליפמן ראקאוו, **לתולדות א"ז הגאון רבי יום טוב ליפמן קאפוליא**, בתוך: **ארחות ישרים**, לונדון תשנ"א, ח"א פרק ד'.

קישורים חיצוניים
----------------

* 'הילפרין, ר' יו"ט־ליפמן ב"ר אברהם', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 44 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1242).

ספרו
* ****קדושת יום טוב****, וילנה, תרכ"ו, באתר היברובוקס
* יום טוב ליפמן בן אברהם הלפרין, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  **עליות אליהו**, מעלות הסולם אות יד.
2. ↑  איזנשטט, בנציון בן משה, 1873-1951, **רבני מינסק וחכמיה**, באתר היברובוקס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292126905171

 |
**אשפוז בית** (נקרא גם **אשפוז ביתי**) הוא טיפול תומך המתקיים בבית המטופל תחת מעקב רפואי, בניגוד לטיפול הניתן במרפאות או בבתי אבות. אשפוז בית מאפשר נגישות רפואית אשר מחליפה, במקרים מסוימים, אשפוז בבית חולים.

אמצעים טכנולוגיים ניידים מאפשרים להעניק שירותי אשפוז בביתו של החולה. כך למשל מכשיר א.ק.ג. נייד מאפשר ביצוע בדיקה בבית החולה ואבחון הפרעות קצב שונות, ומכשיר האולטרסאנד הנייד מזהה הצטברות נוזלים בגוף.

אשפוז בית מיועד לרוב לחולים הסובלים מזיהומים או לחולים כרוניים שחלה החמרה במצבם, אך הוא עדיין מוגדר יציב. הוא יכול להוות חלופה לאשפוז בבית חולים במצבים הבאים:

**מחלות זיהומיות** – דלקת ריאות, דלקת בדרכי השתן, קורונה, צלוליטיס (דלקת בעור), זיהום בדרכי העיכול

**מחלות כרוניות** – אי-ספיקת לב, מחלת ריאה חסימתית כרונית (COPD), אסתמה

**אורתופדיה** – פצעים קשיי ריפוי, זיהום לאחר ניתוח

**הקאות יתר בהריון**

**התייבשות**

ועוד

אשפוז בית הוא שירות הניתן במסגרת סל הבריאות וללא השתתפות עצמית ללקוחות כל קופות החולים. על מנת לקבל הפניה לאשפוז בית, יש לפנות לרופא משפחה או לצוות המיון / המחלקה, במידה והחולה נמצא בבית החולים.

רפואת ההוספיס המודרנית כוללת טיפול מקל לאלו שאינם בני טיפול והבראה בבתי חולים או בבתי אבות. בהוספיס בית מאפשרים לאנשים שאובחנו במחלות חשוכות מרפא ומצויים בשלב הסופי של המחלה לסיים את חייהם בכבוד ובבית.

הטיפול הפליאטיבי מפחית אשפוזים מיותרים, משפר אבחונים בחולי סרטן המקבלים טיפולים.

שירות ההוספיס הביתי מיועד לחולים סופניים הסובלים ממחלות אונקולוגיות או כרוניות: אי ספיקת לב, דמנציה, מחלות נוירולוגיות ועוד. השירות ניתן ללא השתתפות עצמית למבוטחי כל קופות החולים במסגרת "חוק החולה הנוטה למות"(2005) המסדיר את זכויות החולה הסופני. את הבקשה להוספיס בית ניתן להעביר לרופא המשפחה או לצוות המחלקה בבית החולים.

ראו גם
------

* ביטוח בריאות ממלכתי
* חוק ביטוח בריאות ממלכתי
* ארגון הבריאות העולמי
* טלרפואה

לקריאה נוספת
------------

* אשפוזי בית במתווה תחליף אשפוז במחלקות הפנימיות, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
* ליאת זנד, לראשונה בישראל: בית חולים וירטואלי, באתר ynet, 3 במאי 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* אשפוז בית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אשפוז בית - כל מה שצריך לדעת", באתר כמוני
2. ↑  אתר למנויים בלבד גיא פישקין, "למה להגיע לבית החולים, כשבית החולים יכול להגיע לבית שלך?", באתר TheMarker‏, 30 בספטמבר 2021
3. ↑  ליאור נוביק, מעקב רפואי מהמיטה: הפיתוחים הטכנולוגיים שמאפשרים אשפוז מהבית, מעריב, 10 בפברואר 2022
4. ↑  אתר למנויים בלבד איילת שני, ד"ר רוני צבר מנסה ללמד אותנו איך למות, באתר הארץ, 22 בפברואר 2013
5. ↑  מהו טיפול תומך?, באתר אגודת תמיכה - האגודה הישראלית למתן טיפול תומך, טיפול פליאטיבי, ‏1 במרץ 2019
6. ↑  "חוק החולה הנוטה למות", התשס"ו - 2005
7. ↑  "זכויות החולה במחלה סופנית", באתר שרן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563075305171
* BnF: cb11977550x (data)
* LCCN: sh85061666
* NDL: 01008733
* NKC: ph201876

 |
הרב **עמרם יונגרייז** (תרע"ה - י"א בטבת תשל"ג, 1915 – 1972), היה רבה של אזור בין השנים תשי"ד-תשל"ג, ומחבר ספר **תפארת עמרם**.

באירופה
-------

נולד בג'נג'ש (דינדיש) בהונגריה, לרב אשר אנשל יונגרייז, רב העיר ומחבר "שמור וזכור". אחיו הוא הרב משה נתן נטע יונגרייז, אב"ד טוקאי, שנספה בשואה. למד בעיירה פאפה אצל הרב יעקב יחזקיה גרינוולד ("ויגד יעקב"). נסמך לרבנות בידי הרב יהונתן שטייף.

לאחר השואה, החל משנת תש"ו, שימש כרבה של ג'נג'ש במקום אביו. באותה עת דאג לריפוי ניצולי שואה. וכן עסק בהתרת עגונות. החל מתש"ח שימש כרב "קהל יראים" בבודפשט.

בארץ ישראל
----------

בשנת תשי"ג עלה ארצה והחל משלהי תשי"ד (1954) ועד לפטירתו בתשל"ג שימש כרב של אזור (אז, לעיתים: יאזור).

לפי ספר הציונות הדתית, הרב יונגרייז תמך בתנועת המזרחי. נציג המזרחי הצביע בתשי"ד בעד בחירתו לרבנות. כן דווח על שיעוריו הקבועים בבית הכנסת הפועל המזרחי במקום.

אומנם בעיתון חרדי נאמר כי "לחם במסירות נפש נגד אלו שרצו להנהיג פשרות וקולות שונות אשר לא שערום אבותינו באיזה עניינים". כמו כן, לצד רבנים נוספים הוא חתום על חידוש הפרדת הקהילת בהונגריה.

הרב יונגרייז נפטר בפתאומיות, בהיותו כבן 57, בשבת בבוקר, י"א בטבת תשל"ג (1972).

משפחתו
------

אחרי השואה נישא להינדא, בתו של הרב דוב בער קליין אב"ד אויהל. בנו היחיד, ר' אשר אנשיל, היה בן 13 בעת פטירתו. בנו הקים בלונדון בית מדרש על שמו: "תפארת עמרם".

כתביו
-----

בשנת תשס"ד יצא לאור ספר ליקוטים מתורתו: "תפארת עמרם".

הערות שוליים
------------

1. ↑  **עלי זיכרון** יג, תשע"ו, עמ' סא-סב
2. ↑  עזרה בזיהוי חתימות - עמוד 14 - פורום אוצר החכמה, באתר forum.otzar.org
3. ↑  בן ציון יעקובוביץ, **זכור ימות עולם** ג, בני ברק תשס"ד, עמ' שצח
4. ↑  חלק א, ירושלים תשל"ז, עמ' 463
5. ↑  **הצופה**, י' כסלו תשכ"ח
6. ↑  'הגה"צ רבי עמרם הלוי יונגרייז', **מאורות אשר** יז, חנוכה תשע"ג, עמ' 4
7. ↑  **המבשר** 278, ד' ניסן תשע"ד, עמ' יג
8. ↑  'הרב עמרם יונגרייז איננו', **המאור** רח [כה,ב], כסלו-טבת תשל"ג, עמ' 38

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007416092105171
* ISNI: 0000 0000 8274 9779
* LCCN: n2009026113
* VIAF: 82536706
* WorldCat (עם VIAF): 82536706

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"עמרם יונגרייז"**.
**אסון הזיקוקין די-נור באנסחדה** (בהולנדית: **Vuurwerkramp**) התרחש ב-13 במאי 2000. שתי התפוצצויות במחסן של זיקוקין די-נור בעיר אנסחדה שבמזרח הולנד ושרפה שפרצה בעקבותיהן גרמו למותם של 23 אנשים, לפציעתם של 947, ולנזק כבד לרכוש.

ההתפוצצויות אירעו במחסן של חברת SE Fireworks, יבואנית גדולה של זיקוקין די-נור מסין, ששכן בלב שכונת המגורים רומבייק (Roombeek). ההתפוצצות הראשונה הייתה שקולה בעוצמתה להתפוצצות 800 טון של TNT, והשנייה – שנשמעה עד למרחק של 60 קילומטרים סביב – הייתה שקולה להתפוצצות 4,000 עד 5,000 טון TNT.

שטח של 400 דונם סביב מוקד הפיצוצים נחרב. 400 בניינים נהרסו ו-1,500 ניזוקו. 1,250 אנשים נותרו חסרי בית. עשרת אלפים איש פונו מבתיהם במהלך פעולות ההצלה. עלות הנזקים עקב האסון עלתה על 450 מיליון אירו.

האסון נחקר, אך הסיבה להתרחשותו נותרה בלתי ברורה. ככל הנראה פרצה אש בבניין המרכזי של מחסן החברה והתפשטה משם אל שתי מכולות מלאות בזיקוקין די-נור שהוחזקו בתנאים שהפרו את תקנות הבטיחות לחומרי נפץ. לפני האסון היה לחברה עבר בטיחותי תקין.

תושב אנסחדה הורשע בשנת 2002 בהצתת אש שהביאה להתפוצצויות ונידון ל-15 שנות מאסר, אך בית משפט לערעורים ביטל את הרשעתו ב-2003.

בשנת 2002 הורשעו שניים ממנהלי חברת SE בגרימת מוות ברשלנות ובהפרת תקנות הבטיחות ונידונו ל-15 חודשי מאסר.

בעקבות האסון הוחמרו בהולנד תקנות הבטיחות הנוגעות לאחסון זיקוקין די-נור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסון הזיקוקין די-נור באנסחדה** בוויקישיתוף
* תמונות מאזור האסון, באתר ה-BBC
* צילום אוויר של אזור האסון, באתר Google Maps
* €8.5m paid to Enschede firework victims, באתר Dutchnews, ‏19 בספטמבר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  Enschede remembers deadly fireworks disaster, ‏13 במאי 2004.
**רוול** היה בית קפה אשר שכן בתל אביב ברחוב דיזנגוף 111.

קפה רוול, 1953
את קפה רוול הקימו בשנת 1948 שני קונדיטורים יוצאי אירופה – גוסטב רוזנברג וקרל ולר, שעל פי הצעתו של חברם העיתונאי אלכסנדר זאובר חיברו את האותיות הראשונות של שמות משפחתם וקיבלו את הצירוף "רוול". בית הקפה עבר בהמשך לבעלות האחים קצנגולד ושותפים נוספים.

בקפה רוול נהגו לשבת אנשי הבוהמה התל אביבית, אנשי הציונות הכללית ואחרים. בית הקפה היה מעוצב בקפידה, היה חדשני לאותה התקופה ומפואר, ושימש כ"אולם קפה" ענק. היו בו 60 מקומות ישיבה בפנים ועוד 90 מקומות ישיבה בחוץ, על המדרכה, ובמהרה הוא הפך ל"מקדש הרכילות" של תל אביב.

האוכלוסייה הבורגנית של תל אביב הגיעה אליו כדי לראות, להראות ולהיראות, ובית הקפה היה הומה עד לשעות הקטנות של הלילה. לפעמים פקדו את בית הקפה אף גולדה מאיר ופולה בן-גוריון.

בשנת 1972 אירעה תקרית בקפה רוול שזכתה לפרסום רב. נערה צעירה ילדה תינוקת אל תוך אסלת השירותים ונמלטה מהמקום. הנערה אותרה והתינוקת נמסרה לאימוץ. לכשגדלה התינוקת, היא שינתה את שמה ל-"רוול".

ירידת קרנו של רחוב דיזנגוף במחצית השנייה של שנות השבעים הביא לסגירת רוול באוגוסט 1980.

כיום, במקום בית הקפה שוכנת חנות "דארלן" שאף היא שייכת למשפחה.

בתרבות
------

קפה רוול נזכר בשירה של נעמי שמר, "חמסינים במשלט":

"בארבע ושלושים דקות נטוס משם רוולה, שמועה חמה על כוס קפה לגמוע ולמות.  
את כל הנערות נמדוד מלמטה עד למעלה, ונברר בינתיים מה חדש באמנות"
קפה רוול נזכר בשיר של ארז ביטון, "שיר קניה בדיזנגוף", וגם ב"שיר שכירה בווילשיר אבניו" מאת אריק ברמן, שמתייחס במילותיו לשירו של ביטון.

לקריאה נוספת
------------

* נתן דונביץ', **מקיוסק גזוז עד מסעדת שף - מאה שנות אוכל בתל אביב**, הוצאת אחוזת בית, 2012; עמ' 258–259.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפה רוול** בוויקישיתוף
* סרטונים מלצריאדה - תחרות מלצרים בתל אביב, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, יומן גבע 123, 1957
* סרטונים תחרות המלצר המצטיין, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, יומן כרמל II-253, אפריל 1958
* מעוז הבורגנות התל אביבית, באתר ערוץ 13.
הרב אורי וייסבלום, 2011
הרב **אורי וייסבלום** (נולד בשנת תרצ"ז, 1937) הוא איש מוסר אשכנזי ומשגיח של ישיבת נחלת הלויים בחיפה.

תולדותיו ומשפחתו
----------------

נולד בחיפה, לחנה-שושנה ולרב יעקב-יצחק וייסבלום, רב שכונת הדר הכרמל בחיפה. למד בישיבת באר יעקב אצל הרב משה שמואל שפירא והרב שלמה וולבה.

הספד בכתב ידו של המשגיח הרב אורי וייסבלום על ידיד נעוריו
רבי אורי כיהן כמשגיח של ישיבת בית מתתיהו, מהקמתה ועד לשנת 1984, אז עבר לשמש כמשגיח בישיבת נחלת הלויים בשכונת נווה שאנן שבחיפה. לאחר נישואיו מסר שיעורים בקהילה החרדית באנטוורפן שבבלגיה. כיהן גם כמשגיח בישיבת מאור התלמוד ברחובות וכר"מ בישיבת באר יעקב לצעירים. בעבר גר בבני ברק ולאחר מינויו בישיבת נחלת הלויים עבר להתגורר בקרבת הישיבה פרט לימי בין הזמנים שבהם חוזר לבני ברק.

רבי אורי הוא דור שביעי, בן אחר בן, לרבי אלימלך מליז'ענסק זיע"א.

נשוי לדבורה למשפחת בנדיקט, ולהם שלושה בנים. אחיו, הרב חיים נפתלי ויסבלום, היה רבה של שכונת נווה שאנן בחיפה. גיסו, בעל אחותו, הוא הרב יצחק מנחם וינברג, האדמו"ר מטולנא.

בנו הרב חיים וייסבלום משמש כמשגיח בישיבת חברון, בנו הרב אליהו ויסבלום משמש כמשגיח בישיבת בויאן בביתר עילית.

שיטתו המוסרית
-------------

הרב וייסבלום ממשיך בשיטתו את שיטת המוסר של מורו הרב וולבה. הוא שם דגש על המושג **בחינה קלה**, שלפיו על האדם לשאוף להתקדמות מזערית אך שיטתית במסלול ההתקדמות האישית שלו. הוא מדגיש רעיונות חסידיים ונוהג לפקוד קברי אדמו"רים חסידיים באירופה. ובפרט את קבר זקנו הנועם אלימלך, שאליו הוא מגיע מדי שנה ביום היארצייט. הוא לובש פראק ליטאי וחוגר גרטל כמנהג החסידים.

חיבוריו
-------

* **הארת הפשט** פרק חזקת הבתים (דפים כח-מב במסכת בבא בתרא) - ביאור להבנת הפשט בגמרא, רש"י ותוס’ ומקצת מפרשים (בהוצאת המחבר, ירושלים תשנ"ו)
* **הארת התפילה** (תפילות לימי החול) - ביאור בדרך הפשט, עם מקורות מחז"ל, ראשונים ואחרונים (מכון מאור הרים, חיפה תשנ"ח)
* **הארת התפילה** (תפילות שבת)
* **הארת דרך** (שלושה חלקים) - בנושא תיקון המידות (חלק א' - מכון מנחת ישראל, ירושלים תשס"ב; חלק ב' - חיפה תש"ע; חלק ג' בנושא מועדי השנה - חיפה תשע"ג)
* קונטרס עבודת חודש אלול וביאור על הוידוי ליום הכיפורים

### ספרים שההדיר ופירש

* פירוש על הספר אור ישראל בהוצאת בית המוסר ירושלים.
* ביאור יסודי על אקדמות לחג השבועות, בנוי על מקורות מהכתובים ומחז"ל, חיפה, תשנ"ח
* ביאור על הספר **כוכבי אור** לרבי יצחק בלאזר (כלול בתוך הספר אור ישראל)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורי וייסבלום** בוויקישיתוף
* אורי בן יעקב יצחק וייסבלום, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299724905171
* ISNI: 0000 0000 6697 428X
* LCCN: nr96037810
* VIAF: 24502055
* WorldCat (עם VIAF): 24502055

 |
אישה בת 95 מהוואנה, קובה, מחזיקה תרנגול המחמד שלה.
תרנגולות מחמד בחצר בית, מסביב ללול ייעודי
ילדים משחקים עם תרנגול
גידול **תרנגולות כחיות מחמד** הוא החזקה של תרנגולות או תרנגולים בחצר הבית או בתוכו, לשם צרכים שאינם כלכליים בלבד. הסיבות לכך יכולות להיות פרגמטיות כגון אספקת ביצים שוטפת, חינוך לאהבת בעלי חיים, דישון הקרקע וכיוצא באלה; או לא תועלתניות כגון גידול תרנגולות לשם הנוי בלבד. ברוב המקרים, אדם המגדל תרנגולות בחצר ביתו, צורך את הביצים שהן מטילות.

רקע
---

על ידי האכלת יד וטיפול נכון, ניתן להרגיל תרנגולות לקרבת בני אדם. גם ההתנהגות הכוחנית האופיינית לתרנגולים זכרים ניתנת למיתון על ידי טיפול נכון. גזעים כגון משי וגזעי בנטם הם לרוב כנועים וצייתנים, ולכן הם אידיאליים לגידול בקרבת ילדים וטף.

במדינות מסוימות באסיה ישנה מסורת ארוכת שנים של החזקת תרנגולות מגזעים מקומיים, בעלות ניצוי מרשים (דוגמת גזע המשי, קוצ'ין ועוד), למטרות נוי. במאה ה-19 גזעים אלה הובאו לבריטניה ולארצות הברית, ושם פותחו גזעים חדשים, שהתבססו על הגזעים האסייתים.

לול ביתי
--------

 ערך מורחב – **לול**  

לול ביתי ובו חלל להטלה ולשינה, ומרחב מוגבל לשיטוט
לול ביתי לרוב יהיה מיועד למספר תרנגולות מצומצם, והוא שונה מאוד מלול תעשייתי. התנאים הבסיסיים להם זקוקה תרנגולת הם תא הטלה מרופד ויחסית מבודד, אזור שינה (תא ההטלה ואזור השינה יכולים להיות חופפים) ושטח לשוטטות, ליקוט זרעונים וציד חרקים. ישנם מגדלים שבוחרים שלא לספק תנאים אלו לעופותיהם, אך זהו בבחינת חסך לעוף. מגדלי עופות רבים נוהגים לשחרר את עופותיהם במשך חלק או כל היום, אך בלילה על העופות לשוב לאזור השינה המסוגר, וזאת בשל החשש מטריפת התרנגולות בידי טורפי בר או כלבים. חתולים אינם מסוגלים לצוד תרנגולת בוגרת.

קישורים חיצוניים
----------------

עברית
* חגי עזר, לגדל תרנגולת בחצר, באתר nrg‏, 27 בספטמבר 2010
* אלינור פוקס, ‏טרנד חדש בישראל: חוזרים לגדל תרנגולות בחצר הפרטית, באתר ‏מאקו‏, 20 במרץ 2012
* גידול תרנגולות בחצר (אורכב 14.08.2013 בארכיון Wayback Machine) באתר "לולי חופש".
* אריאל צבל, 'חיית משק' או 'חיית מחמד'?: על גידול תרנגולות בערי ארצות-הברית באתר אנימלס

אנגלית
* עשר סיבות להחזיק תרנגולות כחיית מחמד בחצר האחורית שלכם היום
* Back Yard Chickens - אתר המכיל פורומים, גלריות, ומידע רב נוסף למגדלי תרנגולות מתחילים או מנוסים.

וידאו
* החיים הפרטיים של תרנגולות - סרט דוקומנטרי באתר YouTube (באנגלית)
* סרטון שמציג דוגמה לניצול תרנגולות לטיוב קרקע לגינון, באתר YouTube (באנגלית)

| גזעי תרנגולים נפוצים בישראל |
| --- |
| במשקים תעשייתיים | ברוילר • לגהורן • הייליין • לוהמן • י.ס.א. בראון • קורניש • שייבר |
| במשקים ביתיים | אמראקונה • אורפינגטון • ברהמה • ברנבלדר • משי • סאסקס • סולטאן • פולני • פליימות' רוק • בראקל • פקין • קוצ'ין • רוד איילנד אדום • שבו • שחף כרונינגן • תרנגול קרב תאילנדי |
| ראו גם | ביצי חופש • בנטם • לול • תרנגולות כחיות מחמד |
שוחר חיל התקשוב במסדר
שוחר חיל הלוגיסטיקה במסדר
שוחרת בכיתה י"א בתיכון של המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר
**שוֹחֵר** הוא תלמיד בית ספר תיכון בעל ציביון צבאי, או נער לפני גיוס הלומד במסגרת קדם־צבאית (קד"צ) או טרום-צבאית (טר"צ). שוחרים עשויים להימצא תחת משמעת צבאית מלאה, הכוללת לבוש צבאי.

ישנם בארץ בתי ספר עם מסלול שוחרות, כמו הפנימייה הצבאית לפיקוד (ליד בית הספר הריאלי בחיפה והפנימייה הצבאית-תורנית לפיקוד "אור עציון" במרכז שפירא), המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר (בחיפה ובבאר שבע), בית הספר הולץ, ישיבת בני עקיבא מירון, בית הספר לקציני ים עכו, אורט ימי אשדוד, בית הספר מבואות ים, מסלול שוחרות אגף התקשוב וההגנה בסב"ר ועוד. בחילות רבים בצה"ל ישנם קורסים המתקיימים במסגרת קדם־צבאית, שבמסגרתם לומדים שוחרים בוגרי תיכון המתגייסים לחיִל בתום הקורס. לדוגמה, קורס תכנות בבית הספר למקצועות המחשב, קד"ץ נהיגה ועוד.
בעבר התקיימו מסלולי שוחרות בבתי ספר: המכללה הטכנולוגית של חיל החימוש, הפנימייה הצבאית לפיקוד ליד גימנסיה הרצליה שנסגרו.

שוחרים עשויים לקבל דרגת רב"ט בסיום לימודיהם. משך השירות הנדרש משוחר לקבלת דרגת סמל קצר יותר מאשר זה של חייל רגיל. על פי רוב, שוחרים מוצבים בשירות הצבאי שלהם על פי המקצוע שרכשו במהלך לימודיהם, במסגרת הקורס הקדם־צבאי או התיכון, כגון טכנאי חשמל, מכונאות ואלקטרוניקה.

שוחר שנפגע תוך כדי ועקב שירות ונגרמה לו נכות עקב מחלה או חבלה, זכאי לתבוע את קצין התגמולים ולזכות בהכרה כנכה צה"ל.

תגים של מסלולי שוחרות שונים
---------------------------

* תג שוחרי קד"צ של חיל היםתג שוחרי קד"צ של חיל הים
* שוחרי המכללה הטכנולוגית של חיל האווירשוחרי המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר
* תג שוחרי קד"צ של חיל הלוגיסטיקהתג שוחרי קד"צ של חיל הלוגיסטיקה
* שוחרי המכללה הטכנולוגית של חיל החימוש (סגורה)שוחרי המכללה הטכנולוגית של חיל החימוש (סגורה)
* תג הפנימייה הצבאית לפיקודתג הפנימייה הצבאית לפיקוד

ראו גם
------

* מכינה קדם-צבאית
* צוער
* קורס קדם-צבאי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שוחר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ע"נ (חיפה) 374/02 **לירון עמר נ' משהב"ט - אגף השיקום - קצין תגמולים**. ניתן ביום 22.11.2007.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4162971-1
* NARA: 10642470

 |
**סילביה ספרנדיו** (בגרמנית: **Sylvia Sperandio**;‏ נולדה ב-1966) היא בריגדיר בצבא אוסטריה המשמשת כראש שירות הבריאות הצבאית. היא האישה הראשונה בתולדות אוסטריה שקיבלה דרגת גנרל.

ביוגרפיה
--------

ספרנדיו נולדה בפקלברוק ב-1966. היא למדה רפואה באוניברסיטת אוסטריה וסיימה דוקטורט ב-1993. ב-2014 היא סיימה דוקטורט בפסיכותרפיה באוניברסיטת זיגמונד פרויד וינה. היא שימשה כמנהלת בית החולים הצבאי בהרשינג. ב-1998 נפתח השירות בצבא אוסטריה לנשים וספרנדיו התגייסה לכוחות השריון. היא הוצבה כקצינת רפואה בגדוד הפאנצר ה-3 במיטלסבאך. עד מהרה היא הפכה לאישה הראשונה בתולדות אוסטריה שקיבלה דרגת קצונה, זאת למעט מספר נשים בהיסטוריה האוסטרית שהתחזו לגברים ושרתו בצבא. היא שימשה בין היתר כרופאה בכירה בבית החולים הצבאי באינסברוק, ובהמשך כמנהל בית החולים הראשי של הצבא האוסטרי. ב-2017 היא הועלתה לדרגת בריגדיר ומונתה לראש שירות הבריאות הצבאי.

בנוסף לעבודתה הצבאית ספרנדיו משמשת גם כרופאה בבית החולים האזרחי באמשטטן ומתמחה גם ברפואה סינית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילביה ספרנדיו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Die weibliche Seite des Militärs
2. ↑  Interview with Brigadier Sylvia – Carolina Sperandio, Head of the Military Health Department in Austria
3. ↑  Dr.scient.pth. Dr. Sylvia Carolina SPERANDIO, MBA

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סילביה ספרנדיו"**.
**אדמונד אנטאכר** (בגרמנית: **Edmund Entacher**;‏ נולד ב-30 בספטמבר 1949) הוא גנרל אוסטרי בדימוס אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא אוסטריה בין השנים 2007–2013.

ביוגרפיה
--------

אנטאכר נולד בזלצבורג ב-30 בספטמבר 1949. בין השנים 1971-1974הוא למד באקדמיה הצבאית התרזיאנית. לאחר מכן הוא הוצב בגדוד היגרים ה-21 בקופשטיין. בין 1979–1982 הוא למד בקורס קציני המטכ"ל ולאחר מכן היה קצין הרואה במכון להכשרת קצינים ומורה באקדמיה הצבאית התרזיאנית. ב-1992 מונה למפקד בריגדת הפאנצרגרנדיר ה-3 במאוטרן על הדנובה. ב-2002 מונה למפקד פיקוד זרוע היבשה, עד 2005 עת אוחד הפיקוד עם פיקוד הכוחות המזוינים.

ב-30 בנובמבר 2007 מונה אנטאכר לראש המטה הכללי בידי שר ההגנה נורברט דראבוש. עם זאת, עד מהרה נוצרו חילוקי דעות בין אנטאכר, שרצה לבטל את גיוס החובה בצבא אוסטריה, לבין דראבוש שטען כי גיוס חובה הוא מודל הכרחי עבור הצבא האוסטרי. ב-1 בינואר 2011 פיטר דראבוש את אנטאכר ומינה במקומו את סגנו אוטמר קומנדה. הפיטורין נתפסו באוסטריה כצעד שרירותי וכוחני של דראבוש. גם נשיא אוסטריה היינץ פישר, אשר מתוקף חוקת אוסטריה משמש כמפקד העליון של הצבא האוסטרי, התנגד למהלך של דראבוש, והביע תמיכה באנטאכר. ב-7 בנובמבר פסלה ועדת המינויים הפדרלית את החלטתו של דראבוש, ואנטאכר חזר לתפקידו.

ב-23 במרץ 2013 סיים אנטאכר את תפקידו וקומנדה הוחזר לתפקיד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדמונד אנטאכר** בוויקישיתוף
* Artikel zur Bestellung auf der Website des BMLV
* *Generalstabschef Entacher von Verteidigungsminister Darabos abberufen.* In: derstandard.at, Jänner 2011
* Foto von Entacher als Generalstabschef auf der Website des BMLV

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132902222
* ISNI: 0000 0000 2787 4040
* VIAF: 1186610
* WorldCat: viaf-1186610

 |
**לורנס מועלם** (נולד ב-16 באפריל 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין תותחנים ראשי וראש חטיבת התכנון באגף התכנון. כיהן כמנכ"ל חברת מטרופולין בין השנים 2018-2020.

ביוגרפיה
--------

מועלם נולד בתל אביב. התגייס לצה"ל ב-1984, שירת כלוחם בגדוד 402 וכקצין בעוצבת גולן. ב-1988 מונה לסגן מפקד גדוד 405, וב-1991 לקצין אג"ם של אגד ארטילרי 215. בשנת 1992 קודם לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 402. הוא פיקד על הגדוד במבצע דין וחשבון במהלכו ירה הגדוד אלפי פגזים. ב-1994 מונה לראש ענף מפקדים בבית הספר לתותחנות שדה. לאחר לימודים בפורט לוונוורת' במכללה לפיקוד ומטה של הצבא האמריקאי מונה ב-1997 לסגן מפקד אגד ארטילרי 215. ב-1998 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד ארטילרי 218, אגד מילואים. בשנת 2000 מונה למפקד אגד ארטילרי 215. בתקופתו פרצה האינתיפאדה השנייה והאגד קיבל אחריות על הביטחון השוטף בגזרה ביהודה ושומרון. בשנים 2002 עד 2004 שירת כראש מחלקת תכנון וארגון במפקדת זרוע היבשה. בשנים 2005 עד 2008 כיהן כקצין תותחנים ראשי, ושירת בתפקיד במהלך מלחמת לבנון השנייה. בתפקידו הבא עמד בראש חטיבת התכנון באגף התכנון.

לאחר שחרורו משירות הקבע ב-2011, מונה למנכ"ל ספרינט מוטורס מקבוצת סונול. ביוני 2018 דווח כי ימונה למנכ"ל חברת התחבורה הציבורית מטרופולין, ויחליף את המנכ"ל אילן קרני שניהל אותה מהקמתה. סיים את תפקידו כמנכ"ל מטרופולין בתחילת שנת 2020.

מועלם בעל תואר ראשון בחוג המשולב למדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי, בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני במנהל עסקים למנהלים (Emba) מאוניברסיטת בר-אילן. הוא נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* לורנס מועלם באתר חיל התותחנים ועמותת יד התותחנים

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאור גוטמן, לורנס מועלם מונה למנכ"ל ספרינט מוטורס, באתר כלכליסט, 21 בפברואר 2011
2. ↑  ניצן צבי כהן, ‏מנכ"ל חברת האוטובוסים "מטרופולין", אילן קרני, הודיע על פרישה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 ביוני 2018

| קציני תותחנים ראשיים (קתמ"ר)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהודה גינצבורג (גדעון) • שמואל אדמון • מאיר אילן • שלום עירון • דן חירם • ישראל בן אמיתי • ברוך ברוכין • אריה לוי • נתן שרוני • אברהם בר דוד • אריה מזרחי • עודד טירה • שמואל רשף • דורון קדמיאל • יהושע דורפמן • דן הראל • אלי יפה • דני כסיף • לורנס מועלם • מישל בן ברוך • דוד סויסה • רועי ריפטין • אלון קלוס • אבירם סלע • נרי הורוביץ • יאיר נתנס |

 |
**אנטון ליב** (בגרמנית: **Anton Leeb**; ‏8 בפברואר 1913 - 5 באפריל 2008) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1971–1977.

ביוגרפיה
--------

ליב נולד בווינה ב-8 בפברואר 1913. ב-20 במרץ 1933 הוא התגייס לצבא אוסטריה והוצב ברגימנט הרגלים הרביעי של וינה. בהמשך אותה שנה הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית התרזיאנית. ב-1937 הוא החל לשמש כקצין הוראה באקדמיה. לאחר האנשלוס, הצטרף ליב לוורמאכט הגרמני והוצב ברגימנט ההררי ה-98 של הדיוויזיה ההררית ה-1. עם רגימנט זה הוא השתתף במערכה בפולין, מערכה על צרפת, הפלישה ליוגוסלביה ומבצע ברברוסה. ב-1 בדצמבר 1941 הועלה לדרגת האופטמן. הוא למד באקדמיית המלחמה בברלין, וב-1 בדצמבר 1943 הועלה לדרגת מיור ועד סוף המלחמה מילא תפקידי מנהל ומטה שונים. לקראת סוף המלחמה נפל בשבי צבא ארצות הברית. לאחר שחרורו ב-1946 החל לעבוד בתפקידי ניהול עבור ממשלת אוסטריה תחתית.

ב-13 במרץ 1956 הוא החל לעבוד בלשכת ההגנה הלאומית אשר בהמשך הפכה למשרד ההגנה הפדרלי. זמן קצר לאחר מכן הוא מונה לראש מחלקת הגבולות. ב-1960 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-30 בנובמבר 1971 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) והחזיק בתפקיד עד 31 בדצמבר 1977. תקופת כהונתו התאפיינה בשקט יחסי ובביצור תפקידיו של הצבא האוסטרי. לאחר פרישתו התגורר בווינה עד 5 באפריל 2008.

לקריאה נוספת
------------

* Stefan Bader, An höchster Stelle, Die Generale des Bundesheeres der zweiten Republik, Wien 2004, S. 192 ff.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133104923
* VIAF: 3652961
* WorldCat (עם VIAF): 3652961

 |
**אנטס לאנאוטס** (באסטונית: **Ants Laaneots**; נולד ב-16 בינואר 1948) הוא איש צבא ופוליטיקאי אסטוני. שימש כמפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2006–2011. מאז 2015 הוא מכהן כחבר הריגיקוגו (הפרלמנט האסטוני) מטעם מפלגת הרפורמה.

ביוגרפיה
--------

לאנאוטס נולד ב-16 בינואר 1948 בקילינגי-נמה שהשתייכה אז לברית המועצות. אביו השתייך לאחי היער - מורדים בלטים שלחמו כנגד השלטון הסובייטי. ב-1949 לכדו הסובייטים את אביו ואמו ושלחו אותם למחנה עבודה בסיביר. אמו מתה במחנה ב-1952, אולם אביו שרד ושוחרר ב-1958. לאנאוטס גדל באסטוניה, ולאחר סיום לימודיו החל לעבוד כמכונאי בתחנת רכבת. ב-1966 הוא התגייס לצבא האדום והוכשר כנהג טנק. הוא למד בבית הספר הצבאי בחרקוב וב-1970 הועלה לדרגת לייטננט. ב-1978 הוא מונה למפקד גדוד הטנקים ה-300 באוקראינה. בין 1981–1987 הוא הוצב במזרח קזחסטן בגבול עם הרפובליקה העממית של סין. הוא שימש כמפקד רגימנט הטנקים ה-96, ואז כמפקד רגימנט הטנקים ה-180, ולבסוף כסגן מפקד דיוויזיית הטנקים ה-78. ב-1987 הוא הועלה לדרגת פולקובניק ונשלח לאתיופיה כיועץ צבאי לממשלתו של מנגיסטו היילה מריאם. ב-1989 הוא חזר לברית המועצות, ומונה למפקד חיל המצב של טרטו.

לאחר ניסיון ההפיכה במוסקבה באוגוסט 1991, ערק לאנאוטס מהצבא האדום. לאחר פירוק ברית המועצות, הכריזה אסטוניה על עצמאותה המחודשת, ולאנאוטס מונה למפקד הזמני של הצבא האסטוני. הוא סייע לגבש מחדש את הכוחות המזוינים האסטוניים, וסייע למדינה הצעירה לעבור מדוקטרינה צבאית סובייטית לדוקטרינה מערבית. ב-1994 הוא פרש מהצבא והקים חברת אבטחה פרטית. ב-1997 הוא חזר לשירות ומונה שוב למפקד צבא אסטוניה. הוא סיים את התפקיד ב-1999. בספטמבר 2001 הוא מונה למפקד מכללת ההגנה הלאומית האסטונית. ב-14 בנובמבר 2006 הוא מונה למפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד 5 בדצמבר 2011.

לאחר סיום תפקידו הוא החל לעבוד כיועצו הצבאי של ראש הממשלה אנדרוס אנסיפ. הוא כיהן בתפקיד עד סיום כהונתו של אנסיפ ב-2014. לאחר מכן הוא הצטרף למפלגת הרפורמה והתמודד מטעמה בבחירות הפרלמנטריות ב-2015. הוא נבחר לחבר בריגיקוגו - הפרלמנט האסטוני. הוא נבחר בשנית בבחירות של 2019, ופעם שלישית בבחירות 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטס לאנאוטס** בוויקישיתוף
* 
* אנטס לאנאוטס באתר נאט"ו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1112572392
* VIAF: 314147312811537970006
* WorldCat: viaf-314147312811537970006

 |