recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אל תאכל את המרגניות** (באנגלית: **Please Don't Eat the Daisies**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1960, בבימויו של צ'ארלס וולטרס, עם דוריס דיי ודייוויד ניבן בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס בחלקו על רב המכר האוטוביוגרפי "אל תאכל את המרגניות" של ג'ין קר (אנ') משנת 1957. על הספר הופקה גם סדרת טלוויזיה של קומדיית מצבים של NBC בשנים 1965–1967.

דוריס דיי שרה בסרט שני שירים – "בבקשה אל תאכל את המרגניות", ו"לכל שנושבת הרוח" כן היא מזמזמת באחת הסצנות את "קה סרה, סרה (מה שיהיה, יהיה)".

תקציר העלילה
------------

לורנס "לארי" מקיי (דייוויד ניבן) הוא פרופסור לתיאטרון שעבר להיות מבקר תיאטרון בעיתון חשוב בניו יורק. הוא גר עם אשתו קייט (דוריס דיי) בדירה שכורה בניו יורק ביחד עם ארבעה בנים קטנים שהופכים את הבית ומשתעשעים בזריקת פצצות מים על העוברים ושבים ברחוב. גם העוזרת/מטפלת מגי (פטסי קלי) מתקשה להשתלט עליהם.

הביקורת הראשונה של לארי היא על הצגה בהפקתו של חברם אלפרד נורת' (ריצ'רד היידן) עם השחקנית הראשית דבורה ווהן (ג'ניס פייג'). לארי קוטל את ההצגה ובעיקר את ווהן. אלפרד הופך מאוהב לאויב ווהן מזכה את מקיי בשתי סטירות לחי במסעדת סארדיס שמצולמות ומפורסמות בכל העיתונים, לארי הופך לידוען ומוזמן לכל המסיבות האנשים החשובים לחוסר שביעות רצונה של קייט. לארי נאלץ גם לקרא מחזה של נהג המונית שלהם ג'ו פוזיטאנו (ג'ק ווסטון) ולהבהיר לו שהא גרוע.

חוזה השכירות שלהם מסתיים והם מחליטים לעבור לבית עזוב ומוזנח בעיירה קטנה בשם הוטון (שם פיקטיבי) מצפון לניו יורק. קייט ומגי מתחילות לשפץ את הבית ולארי שלא יכול להתרכז בכתיבה מחליט לחזור לניו יורק ולגור במלון עד שהבית ישופץ.

קייט בינתיים משתלבת בחיי הקהילה במקום ושרה ורוקדת עם הילדים את "בבקשה אל תאכל את המרגניות".

קייט מתבקשת למצוא מחזה ולהעלות אותו בקהילה. היא מבקשת מאלפרד מחזה וזה רוצה להתנקם בלארי. הוא נזכר במחזה שנתן לו לארי כשהיה עדיין בקולג' ולא הועלה מעולם, מחליף את שם המחבר ונותן אותו לקייט. לארי מוזמן לחזרה וקייט שרה עם חברי הלהקה "לכל שנושבת הרוח". לארי נזכר שזה המחזה שלו, כועס מאוד ומסרב לתת הסכמתו להעלאתו ורק אחרי תחינות הוא מסכים בחוסר רצון וחוזר לניו יורק כועס.

דבורה ווהן מנצלת את ההזדמנות ומתחילה לפלרטט אתו. אמה של קייט, סוזי רובינסון (ספרינג בינגטון), מצליחה להשפיע על בתה קייט להגיע לניו יורק ושניהם מתפייסים. שניהם חוזרים מחובקים להוטון כשהילדים משליכים עליהם פצצת מים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דוריס דיי | קייט מגיי |  |
| דייוויד ניבן | לורנס מגיי | מבקר תיאטרון |
| דניס פייג' | דבורה ווהן | שחקנית |
| ריצ'רד היידן | אלפרד נורת' | מפיק |
| ספרינג בינגטון | סוזי רובינסון | אמא של קייט |
| ג'ק ווסטון | ג'ו פוזיטנו | נהג מונית |
| פטסי קלי | מגי | עוזרת |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל תאכל את המרגניות** בוויקישיתוף

* "אל תאכל את המרגניות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אל תאכל את המרגניות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אל תאכל את המרגניות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אל תאכל את המרגניות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לאל תאכל את המרגניות, באתר יוטיוב
* אל תאכל את המרגניות, באתר יוטיוב
* דוריס דיי שרה "אל תאכל את המרגניות", באתר יוטיוב
* דוריס די - "לכל שנושבת הרוח" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך נקרא הסרט בזמנו בישראל. התרגום המדויק יותר ל-Daisy הוא חיננית
**אל תשתו מהמים** (באנגלית: **Don't Drink the Water**) הוא סרט טלוויזיה קומי משנת 1994 בכתיבה ובימוי של וודי אלן, שמככב גם בתפקיד הראשי לצד ג'ולי קאוונר, מייקל ג'. פוקס ומים ביאליק.

התסריט של וודי אלן מבוסס על מחזה שלו באותו שם (אנ') שהועלה בברודוויי ב־1966 ובעקבותיו הופק סרט בשם זה (אנ').

העלילה מתרחשת בשיא המלחמה הקרה המתוארת בתחילה בסרטונים דוקומנטריים מאותה תקופה ובסיפור קומי על משפחה אמריקאית שנלכדת בשגרירות ארצות הברית בתוך אחת המדינות מעבר למסך הברזל. שמה של המדינה אינו מוזכר אבל צילומי הרקע הם מפראג.

תקציר העלילה
------------

שנת 1961, שיא במלחמה הקרה, מר מגי (ג'וזף סומר) הוא שגריר ארצות הברית באחת המדינות באירופה מאחורי מסך הברזל. ראש הצוות שלו הוא מר קילרוי (אדוארד הרמן) וסגנו מר ברנס (רוברט סטנטון). מגי נאלץ לחזור זמנית לארצות הברית כדי לקדם את הקריירה הפוליטית שלו. בנו אקסל (מייקל ג'. פוקס), הוא בוגר הרווארד ובעל ניסיון לא מוצלח בכמה מדינות. למרות זאת מחליט מגי למנות אותו כמחליפו בעת היעדרותו למורת רוחם של קילרוי וברנס.

השגרירות התנהלה בסדר כמו טייס אוטומטי עד שביום הרביעי התפרצו אליה שלושה בני משפחת הולנדר מניו ג'רזי, האב וולטר (וודי אלן) האם מריון (ג'ולי קאוונר) והבת סוזן (מים ביאליק). הם ברחו מאנשי משטרה שרדפו אחריהם לאחר שוולטר צילם בתים בעיר ונחשד מיד כמרגל. אקסל מחליט לתת להם מקלט מדיני לזמן בלתי מוגבל ומיד מתחילות הצרות. וולטר הוא בעל עסק קייטרינג בניו ג'רזי והוא מודאג כל הזמן מחיפקודו הכושל של שותפו.

וולטר ואשתו רבים כל הזמן. הוא מתלונן אליה על שהביאה אותו למדינה ההיא והיא מבלה את רוב הזמן בשיחות עם ארצות הברית למורת רוחם של אנשי השגרירות. וולטר לא אוהב את מאכלי פירות הים והגורמה של השף (אוסטין פנדלטון) ומעדיף "עוף מכובס"...

בינתיים מבדר אותם הכומר דרובני (דום דה-לואיז) בפעלולי קסמים שרובם אינם מצליחים. בשגרירות מבקר אמיר מוסלמי עם נשות ההרמון שלו וולטר מעליב אותו וגורם לתקרית דיפלומטית.

מתבשלת עסקת "חילופי מרגלים" עם מרגל בארצות הברית אך היא מתבטלת לאחר שהמרגל התאבד. בין סוזן ואקסל מתפתח רומן אהבה והיא מבטלת את חתונתה המיועדת עם ארוסה דונלד למורת רוחו של וולטר.

לבסוף וולטר ומריון מתחפשים לאחת מנשות ההרמון ומצליחים לצאת מהשגרירות ולטוס לארצות הברית. בשגרירות מחתן הכומר את אקסל וסוזן. שניהם טסים לארצות הברית וכעת אקסל הוא הקונדיטור הראשי בעסק של וולטר.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| וודי אלן | וולטר הולנדר |  |
| ג'ולי קאוונר | מריון הולנדר |  |
| מייקל ג'. פוקס | אקסל מגי |  |
| מים ביאליק | סוזן הולנדר |  |
| ג'וסף סומר | השגריר מגי |  |
| אדוארד הרמן | מר קילרוי | ראש צוות השגרירות |
| רוברט סטנטון | מר ברנס | סגן ראש הצוות |
| דום דה-לואיז | הכומר דרובני |  |
| אוסטין פנדלטון | שף השגרירות |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "אל תשתו מהמים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אל תשתו מהמים", באתר נטפליקס
* "אל תשתו מהמים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אל תשתו מהמים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט, באתר יוטיוב
* קדימון לסרט, באתר יוטיוב
* עשר עובדות על הסרט, באתר יוטיוב
* אל תשתו מהמים, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5228336
* VIAF: 252693667
* WorldCat (עם VIAF): 252693667

 |
**אינרציה** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2015 בכתיבה ובימויו של עידן חגואל, עם אילנית בן יעקב בתפקיד הראשי.

העלילה היא על אישה המתעוררת מחלום בלהות בו רצחה את בעלה, מגלה שהוא נעלם והיא נאלצת להמשיך בכוח ההתמד ולהתמודד עם המציאות של אישה בודדה.

הסרט הוקרן בפסטיבל ברלין 2016, במסגרת הפורום, ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה וזכה בציון שבח בפסטיבל אוטופיה 2015.

הסרט צולם באתרים שונים בחיפה - שכונת נווה שאן, הכרמלית רכבל חיפה, נמל חיפה וחוף הים בחיפה.

תקציר העלילה
------------

מירה סגל (אילנית בן יעקב) היא עקרת בית בת 40 המתגוררת עם בעלה בני (דודו ניב) בשכונת נווה שאנן בחיפה. בני עובד במכס בנמל חיפה. אין להם ילדים.

בוקר אחד היא מתעוררת בצעקה מחלום בלהות בו "הרגה" את בעלה ומגלה שבעלה יצא מוקדם מהרגיל לעבודה. ככול שמתקדם היום מתגנב בה החשד שמשהו אירע לבעלה. מודאגת, היא פונה למשטרה ומדווחת עליו כנעדר. בתחנה מעודדת אותה החוקרת (פלורנס בלוך) לחזור הביתה ולהמתין. החוקרת מביאה לה חסר בית (בני שיף) הדומה לתיאור של בני ומבטיחה להמשיך בחקירה.

אמה סלין (גליה ישי) מעודדת אותה אך המצב לא משתנה. היא תולה כרזות על בעלה הנעדר ללא תועלת. הימים הופכים לשבועות וחודשים, ומירה מבינה שעילה להסתגל למצב החדש בכוח ההתמד (אינרציה). היא מתידדת עם השכן גידי (עמי ויינברג) שמובטל זמן ממושך ונמצא בדיכאון שבסופו הוא מתאבד.

מירה מנסה למצוא עבודה ללא הצלחה ולבסוף עובדת כמלצרית במסעדה. בשיטוטיה בחיפה היא נפגשת במקס (מכרם חורי) שגם הוא בודד ולאחר לילה בדירתה הוא עוזב. היא אוספת את בגדיו של בני כדי למסרם לחנות בגדי יד שנייה של ויצו אבל המוכרת (ג'יטה מונטה) מסרבת לקבלם והיא לבסוף שורפת אותם.

לבסוף היא חוזרת לדירת ומגלה בכניסה לבית את בני כשהוא רעב ומוזנח. היא מכניסה אותו לדירה והוא אוכל ואחר כך מנמנם על הספה והם אינם מחליפים מילה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אילנית בן יעקב | מירה סגל |  |
| גליה ישי | סלין | אמא של מירה |
| מוחמד בכרי | מקס |  |
| עמי ויינברג | גידי | שכן |
| פלורנס בלוך | חוקרת במשטרה |  |
| ג'יטה מונטה | מוכרת בויצו |  |
| אבי טנג'י | בעל פאב |  |
| איהאב | לוטוף נוייסר | ידיד של בני |
| דודו ניב | בני סגל | בעלה של מירה |
| בני שיף | חסר בית |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "אינרציה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אינרציה", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "אינרציה", באתר אידיבי
* "אינרציה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון לאינרציה, באתר יוטיוב
* אינרציה, באתר קרן רבינוביץ
**ז'אקו והיצאניות** הוא סרט מלודרמה ופשע ישראלי משנת 1972 בבימויו של פול סמית לפי תסריט של אלי תבור והאל פרל המבוסס על רעיון של מיכאל שוילי.

הסרט נחשב ייחודי בשל סצנות סקס ועירום, מה שלא היה מקובל באותה תקופה בקולנוע הישראלי.

תקציר העלילה
------------

ז'אקו (אושיק לוי) הוא עבריין בעל מועדון לילה בשם "לאס וגאס" בעיר התחתית בחיפה המשמש מקום לריקודים, שתיית אלכוהול ושירותי זנות בקומה השנייה. שותפתו למקום והיצאנית הבכירה שם היא גליה (תמי ספיבק).

לגליה יש אחות בשם יעל (נינט דינר) שגם הייתה יצאנית בעברה אך חזרה למוטב, התחתנה עם יורם (משה סולו) ונולד להם בן בשם רוני. בגלל הסתבכות כספית של יורם הם נאלצים לגור בבית אמו (רות גלר) הממררת ליעל את חייה.

ז'אקו נותן טרמפ במכוניתו ההדורה לבחורה בשם הלן (עליזה אביב). הוא מתיידד איתה בלשונו החלקה, ואף מטיילים יחד במערות ראש הנקרה, משכן אותה בבית מלון מהודר, ולבסוף מביא אותה למועדון הלילה שלו, ועם הזמן היא קולטת במה מדובר והופכת ליצאנית. בעת מריבה במועדון היא דוקרת את גליה. גליה מטופלת במקום ומבקשת להזעיק את יעל. יעל מגיעה למועדון כשחמותה עוקבת אחריה, ומוזעקת משטרה למקום ועוצרת את כל היצאניות ואת יעל, וכך גם מתברר עברה.

חמותה לא מאפשרת לה לראות את רוני בפגישה האחרונה שלהם היא עונדת לו חצי תליון ועל עצמה את החצי השני. כעבור זמן קצר מתברר שהמשפחה מכרה את הבית ועברה עם רוני לארצות הברית.

יעל חוזרת למועדון וז'אקו מציע לה לגור במקום ולנהל אותו ללא צורך לשכב עם הלקוחות. הוא עצמו מסתבך עם עבריינים והמשטרה ונעצר. כעבור שבועיים הוא חוזר ומתחיל עם יעל והיא נסחפת עד שמגיעה גליה ומטיחה בה דברים קשים על בגידתה.

יעל עוזבת את המועדון ומוצאת עבודה כעוזרת בביתה של אשת עסקים עשירה (שרית ישי) הנמצאת רוב הזמן בחו"ל ובבית נמצאת בתה הסטודנטית, מירי (גליה גופר). בן הזוג שלה הוא סגן צעיר ויפהפה בשם רוני (דודו טופז). יעל מבחינה בתליון על צווארו ומזהה אותו כחצי התליון שענדה לבנה רוני אך אין היא אומרת דבר. בינתיים נרצח ז'אקו על ידי עבריינים.

הזוג הצעיר מחליט להתחתן וכולם מתכוננים לנסוע אך באתו זמן יעל נדרסת על ידי רכב ונפצעת קשה. הם נזעקים לבית החולים ורוני מבחין בחצי התליון שלה, שולף את התליון שלו ורואה ששני החצאים תואמים ואז מסתבר לו שזו אמא שלו אך זה מאוחר. יעל עוצמת עיניה והולכת לעולמה.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| אושיק לוי/משה צדקה(כפיל) | ז'אקו |
| נינט דינר | יעל |
| תמי ספיבק | גליה |
| עליזה אביב | הלן |
| משה סולו | יורם |
| רות גלר | אמא של יורם |
| גליה גופר | מירי |
| שרית ישי לוי | אמא של מירי |
| דודו טופז | רוני |

קישורים חיצוניים
----------------

* "ז'אקו והיצאניות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ז'אקו והיצאניות", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "ז'אקו והיצאניות", באתר אידיבי
* "ז'אקו והיצאניות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ז'אקו והיצאניות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
המונח "Aces High" מפנה לכאן. לערך העוסק בשיר של להקת איירון מיידן, ראו Aces High (שיר).
  
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**אלופי ההפלות** (באנגלית: **Aces High**) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1976. הסרט עוסק בקורותיה של טייסת קרב בריטית במלחמת העולם הראשונה, וכולל סצנות מרשימות של קרבות אוויר.

הסרט בכיכובו של מלקולם מקדואל בוים בידי ג'ק גולד על פי תסריט של הווארד ברקר.

תקציר העלילה
------------

הסרט נפתח בהרצאתו של אלוף ההפלות, רב-סרן גרשהם, בפני כיתת תלמידים בבית הספר היסודי שבו למד בילדותו. בסצנה הבאה, המתרחשת בבסיס הטיסה שלו מקבל גרשהם קבוצת מגויסים חדשה ובהם סגן קרופט, אחיה של ארוסתו. גרשהם מתקשה להתמודד עם לחצי המלחמה והתפקיד ומנסה להתגבר עליהם באמצעות שתיית אלכוהול. הקושי מתגבר משמתברר לו כי כעת מוטלת עליו אחריות גם לקרובו הצעיר. הסרט עוקב אחרי תהליך ההתבגרות המהיר של קרופט הצעיר, מנער שאך סיים בית ספר תיכון ועד להפיכתו לטייס קרב. הסרט מסתיים באופן טרגי עם מותו בקרב של קרופט הצעיר.

מאפיינים
--------

בצילומי הסרט נעשה שימוש בציוד, ביגוד ומתקנים הנראים זהים לחלוטין לאלה שהיו בשימוש בתקופת מלחמת העולם הראשונה. צילומי האווירה והיחסים בין הטייסים משקפים נאמנה את הלך הרוח של התקופה כולל הסצנות שבה העדיפו טייסים לקפוץ ממטוסים שנפגעו (ללא מצנח) ולא להישרף בהם חיים. למרות זאת ניתן להבחין בטעות היסטורית-מקצועית אחת כאשר בסרט מופיע מטוס דו מושבי אשר בתקופה זו לא היה בשימוש חיל האוויר הבריטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אלופי ההפלות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אלופי ההפלות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אלופי ההפלות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אלופי ההפלות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**זיכרון דברים** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1995 בבימויו של עמוס גיתאי, אשר מככב בסרט בתפקיד ראשי יחד עם אסי דיין ועמוס שוב.

התסריט מבוסס באופן חפשי על הרומן "זכרון דברים" של יעקב שבתאי משנת 1975. העלילה מתמקדת בשלושה גברים, צברים ישראלים בני כארבעים, החיים בתחושת החמצה.

הסרט הוצג בפסטיבל ונציה 1995 (Corsia di sorpasso), בפסטיבל שלוש היבשות בנאנט 1997, צרפת (זוכה פרס העיר נאנט) ובפסטיבל הקולנוע בקליבלנד ובריו דה ז'אנירו.

תקציר העלילה
------------

סטיפנה גולדמן (ליא קניג) מקריאה לבנה גולדמן (עמוס גיתאי) את צוואתו של האב שמבקש לא למכור את אוסף הבולים היקר שלו. מנחמים באים לשבעה וסטיפנה מגישה להם תה וכיבוד. הם דנים במה כדאי יותר להשקיע לאחר מכירת הבולים. בין המנחמים גם מנפרד (צבי שטולפר), חבר קרוב של סטיפנה.

לגולדמן יש שני חברים צעירים ממנו שגרים יחד: צזאר (אסי דיין) וישראל (עמוס שוב). הם טעו בבית הקברות, הגיעו לבית הקברות בנחלת יצחק והפקיד (שמואל וולף) אמר להם שגולדמן לא מופיע בפנקס הנפטרים.

צזאר הוא צלם, גרוש מתרצה (שרון הכהן) ואב לילד שמואל (יובל חבקין). תרצה מנהלת קשר עם אדם עשיר בכוונה להינשא. צזאר הוא רודף נשים ואהובתו הנוכחית היא אליעזרה (מיכל זוארץ) שרוצה להתחתן אתו אבל הוא מהסס. הוא מבקר אצל אביו החולה ארווין (עזריה רפפורט) המנהל ויכוח פוליטי עם ידיד המשפחה בש (שמואל קלדרון).

ישראל הוא מוזיקאי ופסנתרן חברתו הנוכחית היא אלה (גליה שפרינג). הם מקיימים יחסים והיא מודיעה לו שהיא בהריון. ישראל לא מעוניין בהריון הזה ותוהה מה לעשות.

רוחמה (ריקי גל) היא ידידה של השלושה ומתפרנסת משירה בבר.

שמואל הילד חולה בלויקמיה ומצבו קשה. צזאר מגיע לנחם את תרצה והם מקיימים יחסים.

גולדמן נמצא בדיכאון ומנהל שיחות ארוכות על מהות החיים עם אמו. הוא לוקח את ישראל למסעדה של נלו (מנחם גולן) כדי להתאושש. הוא אינו מתגבר על הדיכאון ומתאבד בבליעת כדורים. צזאר וישראל מקבלים את מותו בהפתעה, יושבים ואוכלים זה מול זה ולא מוציאים מילה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| עמוס גיתאי | גולדמן |  |
| אסי דיין | צזאר | צלם |
| עמוס שוב | ישראל | מוזיקאי |
| מיכל זוארץ | אליעזרה |  |
| ליא קניג | סטיפנה | אמו של גולדמן |
| גליה שפרינג | אלה |  |
| שמואל קלדרון | בש | חבר של גולדמן |
| עזריה רפפורט | ארווין | אבא של צזאר |
| מנחם גולן | נלו | בעל מסעדה |
| צבי שטולפר | מנפרד | ידיד של סטיפנה |
| שרון הכהן | תרצה | אשתו של צזאר |
| יובל חבקין | שמואל | בנו של צזאר |
| ריקי גל | רוחמה | זמרת בבר |
| שמואל וולף |  | פקיד בבית קברות |

קישורים חיצוניים
----------------

* "זכרון דברים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "זכרון דברים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "זכרון דברים", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "זכרון דברים", באתר אידיבי
* "זכרון דברים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "זכרון דברים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* זיכרון דברים, באתר קרן הקולנוע הישראלי
**אל תשאלי אם אני אוהב** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1979 בבימויה של ברברה נבל, עם עמוס קולק ושלבי לברינגטון בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי עמוס קולק והוא מתבסס על רומן שלו בשם זה.

העלילה היא על צעיר ישראלי שמתאהב בבחורה אמריקאית על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני, עם סוף טראגי.

את המוזיקה כתבה נורית הירש מתוכה התפרסמו השירים "אל תשאלי אם אני אוהב" בביצוע דייוויד ברוזה "ורציתי רק לומר" בביצוע ג'וזי כץ ו"פגישה ראשונה" בביצוע של אילנה אביטל שהפך לאחד מלהיטיה הבולטים. את המילים לשירים אלה כתב עמוס קולק.

תקציר העלילה
------------

אסף (עמוס קולק) הוא צעיר ישראלי שעוסק בכתיבת ספרים ללא הצלחה. הוריו (יוסי ידין וליא קניג) מצפים ממנו ליותר. בין זמני הכתיבה הוא משרת במילואים במדבר יהודה עם חבריו רם (ג'ו קורטז), מיקי (גידי גוב) רוטמן (יוסי פולק) ועוד.

בחופשה מהמילואים בירושלים הוא נפגש בבחורה אמריקאית נאה, רווקה בת 29 בשם לי (שלבי לברינגטון) ומתחיל לחזר אחריה. לי הגיעה ארצה לעבוד כמתנדבת בחפירות ליד הכותל. היא גרה בעיר העתיקה. עמוס מבקר אצלה ומגלה שיש לה שני ידידים ערבים: מוחמד (אבי לוזיה) ומוסטפא (שרגא הרפז), והיא לא מודעת לצד הישראלי בסכסוך.

בחזרה למילואים הם נתקלים במחבלים ומחסלים חלק מהם אבל המפקד שלהם שהוא מוסטפא, מצליח לברוח.

בתקרית נוספת נפצע אסף וכמעט נהרג. חברו רם מבקר אותו בבית חולים ועוזר לו לברוח משם. הם מגיעים לביתה של לי שם נערכת מסיבה פרועה בה נמצאים גם מוחמד ומוסטפא. ביציאה לסמטאות העיר העתיקה רם נתקל במוסטפא ששולף ראשון ופוצע אותו אנושות. לפני מותו הוא מוסר לאסף את פרטי הרוצח אותו זיהה כמפקד החוליה שתקפה אותם במדבר יהודה.

לרם נערכת הלוויה צבאית ואסף נשבע לנקום. מוסטפא נעצר במעצר מנהלי ולי מבקשת מאסף לשחרר אותו על מנת שיעבור לירדן. אסף מצליח לשחרר אותו בעזרת קשריו של אביו, מצטייד ברובה ומתכונן לחסל אותו אך נמנע לבסוף. גם למוסטפא יש אקדח לעת הצורך אך אינו מפעילו.

מוסטפא עובר לירדן ואסף חוזר ללי שאשרת השהייה שלה בישראל עומדת לפוג. הם מבלים את הימים שנותרו להם וביום האחרון הם מסתובבים בשוק מחנה יהודה ולי נהרגת מפיצוץ טרוריסטי. אסף גוהר עליה אך מסתבר לו שהיא מתה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| עמוס קולק | אסף |  |
| שלבי לברינגטון | לי |  |
| יוסי ידין |  | אבא של אסף |
| ליא קניג |  | אמא של אסף |
| שרגא הרפז | מוסטפא |  |
| יוסי פולק | רוטמן | חייל |
| ג'ו קורטז | רם | חבר של אסף |
| גידי גוב | מיקי | חייל |
| אבי לוזיה | מוחמד |  |
| שמעון כהן | ששון | חייל |

קישורים חיצוניים
----------------

* "אל תשאלי אם אני אוהב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אל תשאלי אם אני אוהב", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "אל תשאלי אם אני אוהב", באתר אידיבי
* "אל תשאלי אם אני אוהב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אל תשאלי אם אני אוהב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אל תשאלי אם אני אוהב בביצוע דייוויד ברוזה, באתר יוטיוב
* ורציתי רק לומר בביצוע ג'וזי כץ, באתר יוטיוב
* פגישה ראשונה בביצוע אילנה אביטל, באתר יוטיוב
**אחי הוא בן יחיד** (באיטלקית: **Mio fratello è figlio unico**) הוא סרט קולנוע איטלקי שיצא לאקרנים בשנת 2007. הסרט בוים על ידי דניאל לוקטי. תסריט הסרט נכתב על ידי לוקטי, סנדרו פטרליה וסטפנו רולי על פי ספרו של אנטוניו פנאקי.

עלילה
-----

אצ'ו (המגולם על ידי אליו ג'רמנו), הבן הצעיר במשפחת פועלים קשת יום המתגוררת בלאטינה, בלציו שבאיטליה החליט לעזוב את המנזר בו התחנך להיות כומר ולשוב לבית הוריו, שם הוא מתחבר עם מריו נאסטי (המגולם על ידי לוקה זינגרטי) מוכר מגבות פאשיסט המלמד אותו את ערכי המפלגה הפשיסטית, מלמד אותו להעריץ את בניטו מוסוליני ולהצטרף למפלגה. אחיו של אצ'ו, מנריקו (המגולם על ידי ריקארדו סקמרצ'ו) הוא חבר המפלגה הקומוניסטית, כמו גם אחותם. הסרט עוקב אחרי התבגרות האחים בשנות ה-60 וראשית שנות ה-70, בהתאהבותם באותה בחורה, ובהחלטתו של אצ'ו לעזוב את המפלגה הפשיסטית ולהצטרף, בעקבות אהבתו לאהובת אחיו, למפלגה הקומוניסטית. הסרט מצג את הוריו קשי היום המתקשים להשיג דירה ממחלקת הדיור הציבורי, אף שביתם עומד לפול, ובאובדן הערכים של מנריקו הנוטש את אהובתו ובנם והופך להיות גנב.

הפקה ופרסים
-----------

הסרט צולם בעיירה לטינה. 
הסרט הוצג בפסטיבלים רבים בהם פסטיבל קאן. כמו כן הסרט זכה בפרס דויד ד. דונטלו עבור השחקן הטוב ביותר, העריכה, התסריט ושחקנית המשנה הטובה ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחי הוא בן יחיד** בוויקישיתוף

* "אחי הוא בן יחיד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אחי הוא בן יחיד", באתר נטפליקס
* "אחי הוא בן יחיד", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אחי הוא בן יחיד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אחי הוא בן יחיד", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "אחי הוא בן יחיד", באתר Metacritic (באנגלית)
* "אחי הוא בן יחיד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**אליס בערים** (בגרמנית: **Alice in den Städten**) הוא סרט מסע גרמני מ-1974 בבימויו של וים ונדרס.

זהו הסרט הראשון בטרילוגיית סרטי המסע בבימויו של ונדרס, הכוללים בנוסף את "תנועה מוטעית" (1975), ו"במהלך הזמן" (1976). הסרט צולם בשחור-לבן על ידי הצלם רובי מילר, והוא מתאפיין בהרבה סצינות ארוכות ללא דיאלוג.

עלילה
-----

בתפנית בלתי סבירה מוצא עצמו עיתונאי דיכאוני בשם פיל וינטר תקוע עם ילדה קטנה (אליס), בחיפוש בערי גרמניה אחר סבתה, שאת שמה וכתובתה אליס לא זוכרת. הרמז היחידי שברשותם הוא תמונה של כניסת הבית, ללא מספר וללא דמויות ברקע. נושא הסרט בישר על סרט מאוחר יותר של ונדרס, "פריז, טקסס". התרחיש של ילדה צעירה ועיתונאי ביחד הושפע מניסיונו של הסופר והתסריטאי פטר הנדקה, שכתב רבים מהתסריטים לסרטיו של ונדרס, כאב חד-הורי.

השפעתו של "מכתב קצר, פרידה ארוכה", הרומן של הנדקה מ-1972, שאף הוא מציג יליד גרמניה מנוכר שמטייל ברחבי ארצות הברית, יכולה להיגזר מהשימוש של הסרט מקליפים של "מר לינקולן הצעיר", סרטו של הבמאי ג'ון פורד, שגם הוא נרמז רבות ברומן.

ליהוק
-----

* רידיגר פוגלר בתפקיד פיל וינטר
* ילה רוטלנדר בתפקיד אליס

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אליס בערים

* "אליס בערים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "אליס בערים", באתר AllMovie (באנגלית)

* "אליס בערים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: unn2009514663

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**זמן אוויר** הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1999 בהפקה, כתיבה ובימוי של יצחק צפל ישורון, עם משה איבגי, דאנה איבגי, יובל סגל ויבגניה דודינה בתפקידים הראשיים.

הסרט נתמך על ידי הקרן לעידוד הפקות מקור בכבלים בראשותו של גדעון גנני.

העלילה היא על סוכן שב"כ לשעבר שטרוד בבעיות עם בנו, בתו, חברתו והעסק שלו. את רוב הזמן הוא מבלה בשיחות בנייד שלו (זמן אוויר).

תקציר העלילה
------------

חיים (משה איבגי) הוא סוכן שב"כ לשעבר שמנהל כעת משרד תיווך נדל"ן כושל. הוא התאלמן מאשתו איילת לפני חמש יחסים ומקיים קשרים עם אינה (יבגניה דודינה), עולה חדשה מרוסיה שעלתה לישראל עם אמה סוניה (גלינה סבידנסקי) ובן זוגה של סוניה, גרישה (בוריס סבידנסקי). נוסף לאינה הוא מנהל יחסים גם עם ליאורה (עירית גידרון).

בנו מיכה ( יובל סגל) לומד באוניברסיטה וקשריו עם חיים הם בשיחות טלפון. הוא לא מעוניין לעזור לאביו בטיפול בסבא (חזי צדיק) הנמצא בבית אבות.

הבת עפרה (דאנה איבגי) היא בת 17 ונמצאת בקשר רומנטי עם מויש.

מויש/מוסטפא (מייק פורמן) הוא למעשה פלסטיני שהופעל בעבר על ידי חיים. הוא מאויים על ידי מחבלים לשתף פעולה בפיגוע. מויש מתקשר לחיים ואיש השב"כ אלכס (גורי סגל) מגייס את חיים למילואים בשב"כ כדי לחקור זאת.

העניין מסתבך כשמתגלה לחיים שמויש/מוסטפא מתראה עם עפרה. גם הוא וגם מיכה מאיימים על מויש שיפסיק את הקשר עם עפרה למרות שהיא ממשיכה להיות מאוהבת בו גם לאחר שגילה לה את מוצאו.

מויש מוסר לחיים כי קיבל משימה להעביר חבילה ממלון מטרופול במזרח ירושלים. חיים עוקב אחריו במכוניתו. מויש נדקר למוות ברחוב וחיים נפצע קשה מיריות. צביה (שרית לארי), ישראלית ששהתה במקום, מסיעה אותו לכיוון בית חולים אך בדרך הוא מבקש לעצור, נפרד מילדיו בשיחת טלפון ומת.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| משה איבגי | חיים |  |
| דאנה איבגי | עפרה |  |
| יבגניה דודינה | אינה |  |
| יובל סגל | מיכה |  |
| מייק פורמן | מויש/מוסטפא |  |
| גלינה סבידנסקי | לוסיה | אמא של אינה |
| בוריס סבידנסקי | גרישה | בן זוג של לוסיה |
| דביר בנדק | אלכס | ידיד של אינה |
| עירית גידרון | ליאורה | ידידה של חיים |
| שרית לארי | צביה |  |
| חזי צדיק | אבא של חיים |  |
| גורי סגל | אלכס | סוכן שב"כ |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "זמן אוויר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* זמן אוויר, באתר אישים
* זמן אוויר, באתר אידיבי
* זמן אוויר, בארכיון הסרטים הישראלי
**אלסקה** הוא סרט קולנוע ישראלי שהופק ב-2016 ועלה לאקרנים ב-2018 בכתיבתו, הפקתו ובימויו של יצחק צפל ישורון, עם אלי גורנשטיין ושפרה מילשטיין בתפקידים הראשיים.

הסרט הופק במסגרת המחלקה ליצירת סרטי עלילה בבית הספר לאמנויות הקול והמסך במכללה האקדמית ספיר.

העלילה היא על זוג קשיש כשהגבר סובל מדמנציה וחולם על טיול משותף לאלסקה והמשפחה הקרובה נאלצת להתמודד עם המצב המורכב הזה.

תקציר העלילה
------------

לולק (אלי גורנשטיין) בוהה בטלוויזיה בסרט על אלסקה ומתקשה להפעיל את השלט. הוא נשוי למרתה (שפרה מילשטיין) המבוגרת ממנו במספר שנים ומתכנן אתה נסיעה לאלסקה. בעבר היה לו רומן עם השכנה בדירה הצמודה, פאני (רבקה גור).

לולק סובל מדמנציה ובניתוק מהמציאות אם כי לפעמים הוא חוזר לעצמו. בדרך לקופת חולים מרתה נופלת ונפצעת והוא מטפל בה. לפעמים הוא מבטא את רצונו בפניה כי טוב יהיה אם יגמרו את חייהם ביחד.

לזוג יש בן, רמי (שמואל אדלמן) הנשוי לאביבה (רחל/רוחל'ה הפלר) ולהם בת צעירה ונאה בשם נטלי (שמרית אילדיס). נטלי קשורה מאוד ללולק ואילו רמי הוא קצר רוח, לא מתעניין בהם ורוצה לשלוח אותם לבית אבות.

פאני מתעלפת בחדר המדרגות. מרתה ונטלי גוררות אותה לדירתה אבל היא נפטרת. מרתה לוקחת מהמקרר עוף חתוך ובו תכשיטים השייכים לשתיהן. לולק מקבל את מות פאני קשה וכאשר הוא מוצא את התכשיטים הוא טוען כי מרתה היא למעשה המשרתת שלהם והיא גנבה את התכשיטים. הוא מחביא את התכשיטים בשירותים והנכדים של פאני, יונתן (נמרוד ברגמן) ודוד (עומר בן סימון) לא מצליחים למצוא אותם.

נטלי מצליחה לשכנע את לולק להתחתן עם ה"המשרתת" והוא מסכים ונרגע. לאחר טקס הנישואים במטבח הוא חוזר לחדרו, נוטל כדורי שינה ואומר למרתה שלא תזעיק רופא כי הוא רוצה "ללכת לבד".

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלי גורנשטיין | לולק |  |
| שפרה מילשטיין | מרתה |  |
| רבקה גור | פאני | שכנה |
| שמואל אדלמן | רמי | בנם של לולק ומרתה |
| רחל הפלר | אביבה | כלתם של לולק ומרתה |
| שמרית אילדיס | נטלי | נכדתם של לולק ומרתה |
| נמרוד ברגמן | יונתן | נכד של פאני |
| עומר בן סימון | דוד | נכד של פאני |
| דורי אנג'ל | רופא |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* אלסקה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון לסרט אלסקה, באתר יוטיוב
* אלסקה, בספר הקולנוע הישראלי
* ביקורת על אלסקה, באתר "סריטה"
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**זרקורי במה** (באנגלית: **Stage Struck**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1958 בבימויו של סידני לומט, עם סוזן סטרסברג, הנרי פונדה, כריסטופר פלאמר (בהופעה ראשונה בקולנוע) וג'ואן גרינווד בתפקידים הראשיים.

זה רימייק לסרט Morning Glory משנת 1933 בו השתתפה קתרין הפבורן בתפקיד הראשי והמבוסס על מחזה בשם זה מאת זואי אקינס (אנ').

העלילה היא על בחורה צעירה שמגיעה לניו יורק ושואפת להיות שחקנית ולכבוש את בימות ברודוויי

תקציר העלילה
------------

אווה לבלייס (סוזן סטרסברג) היא צעירה המגיעה לניו יורק מורמונט בתקווה לכבוש את במות ברודוויי. היא פונה למפיקים שונים ונדחית. לבסוף היא מחליטה לפנות ישירת למפיק לואיס איסטון (הנרי פונדה) למרות שאין לה כל הזמנה אליו.

לפני דלתו של המפיק היא מזהה את רוברט הדג'ס (הרברט מרשל), שחקן מבוגר, ותיק ומפורסם. היא מתחילה בשיחה איתו והוא מתרשם מהנחישות שלה להצליח. כאשר הדלת נפתחת היא נכנסת איתו והוא מציג אותה בפני איסטון והמחזאי הצעיר שלו, ג'ו שרידן, (כריסטופר פלאמר). ג'ו סיים לכתוב מחזה חדש ובו תפקיד לשחקנית הוותיקה ריטה ורנון (ג'ואן גרינווד) שהיא גם אחת מהמאהבות של איסטון. איסטון שולח אותה לאודישן באחד מהתיאטרונים והיא נכשלת בו.

ג'ו מאוהב בה ובהצגת הבכורה הוא נזמין אותה למסיבה בביתו של איסטון שם היא משתכרת ופוצחת במונולוג מתוך רומיאו ויוליה. איסטון מבחין בכישרונה ומתחיל להתאהב בה אך מחליט לנתק את הקשר אתה בגלל הבדלי הגילים וצורת חייו.

ג'ו כותב מחזה חדש אותו הוא גם מביים ובו יש לריטה תפקיד ראשי אך בחזרות מתברר לו שהיא אינה מתאימה וגם היא טוענת שהמחזה גרוע ומתפטרת. איסטון מחפש את אווה המופיעה בתיאטרון שוליים ומשכנע אותה לשחק בהצגה בהתראה קצרה. היא מהססת אבל לבסוף מסכימה וזוכה לתשואות נלהבות. היא הגיעה לשיא אותו קבעה לעצמה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סוזן סטרסברג | אווה לבלייס | שחקנית מעירה |
| הנרי פונדה | לואיס איסטון | מפיק |
| כריסטופר פלאמר | ג'ו שרידן | מחזאי ובמאי |
| ג'ואן גרינווד | ריטה ורנון | שחקנית ותיקה |
| הרברט מרשל | רוברט הדג'ס | שחקן ותיק |

קישורים חיצוניים
----------------

* "זרקורי במה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "זרקורי במה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "זרקורי במה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לזרקורי במה, באתר יוטיוב
* זרקורי במה, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**חברים, חברים, אבל...** (באנגלית: **Buddy Buddy**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1981 בבימויו של בילי ויילדר, עם וולטר מתאו וג'ק למון בתפקידים הראשיים.

זה היה סרטו האחרון של ויילדר שגם השתתף בכתיבת התסריט המבוסס על הסרט הצרפתי "L'emmerdeur" (כאב בישבן) שהוא עיבוד של המחזה "Le contrat" (החוזה) של פרנסיס ובר (1971).

זה היה הסרט האחרון של בילי ויילדר והוא לא היה מרוצה ממנו.

תקציר העלילה
------------

טרבוקו (וולטר מתאו) הוא רוצח שכיר מקצועי. הוא חתם חוזה על חיסול שלושה עדי תביעה במשפט על הונאת נדל"ן בסך 50 מיליון דולר. את הראשון הוא מחסל על ידי הכנסת מעטפת נפץ לתיבת הדואר שלו כשהוא בבגדי דוור. את השני הוא מחסל על ידי הידמות לחלבן והחדרת רעל לבקבוק החלב של העד. כעת נותר השלישי - גמבולה שמפקד המשטרה (דנה אלקר) מקיף אותו בשוטרים השומרים עליו וכן מוצבים במקומות אסטרטגים ליד בית המשפט.

מול בית המשפט בריברסייד נמצא מלון "רמונה" שם שוכר טרבוקו חדר ומכין את רובה הצלפים שלו. לחדר הסמוך נכנס ויקטור קלוני (ג'ק למון). בין החדרים מפרידה דלת אבל ניתן לשמוע כל דבר. ויקטור נמצא במשבר נפשי אשתו סיליה (פאולה פרנטיס) עזבה אותו והתחברה לסקסולוג ד"ר צוקרברוט (קלאוס קינסקי).

הוא מנסה להתאבד על ידי קשירה של חבל הוילון לצווארו ולצינור המים של האמבטיה אבל הצינור נשבר ומתרחש שיטפון. טרבוקו שרוצה להימנע מכל הפרעה, מגיע לחדרו של קלוני ולבסוף דוחף ממחטה לפיו וקושר אותו לכסא.

ויקטור מצליח להשתחרר, יוצא מהחלון ורוצה להתאבד. טרבוקו מכניס אותו ולבקשתו מסיע אותו לקליניקה של הסקסולוג. כשטרבוקו רוצה לחזור כל הרחובות חסומים, ולכן הוא לובש צווארון של כומר, ממלמל למפקד המשטרה כמה מילים בלטינית ומורשה לעבור.

בינתיים מעורר ויקטור שערורייה לאשתו בקליניקה, ומאיים שיתאבד ויתבע קודם את הרופא. סיליה משכנעת את הרופא להגיע למקום ולהזריק לבעלה זריקת הרגעה כדי למנוע שערורייה.

בגלל טעות בזיהוי, הוא מזריק לטרבוקו. כעת טרבוקו מטושטש. הוא מגלה לוויקטור את מעשיו וויקטור מתנדב להיות היורה במקומו.

ויקטור יורה בגמבולה ופוצע אותו קשות. השוטרים מסתערים על בית המלון, אך טרבוקו וויקטור מצליחים להימלט לחניון דרך פיר הכביסה. ויקטור נוהג וטרבוקו לובש שוב את צווארון הכומר. מפקד המשטרה מבקש ממנו לתת ווידוי אחרון לגמבינו. הוא מורה לוויקטור להימלט, ניגש לגמבינו, ממלמל כמה מילים בלטינית ומסיים ב"אסטה לה ויסטה"...

עם קבלת הכסף, פורש טרבוקו לפנסיה באי טרופי, מוקף בילידים המשרתים אותו. יום אחד מגיע ויקטור לאי בסירה קטנה ובמצב תשוש. הוא אומר לטרבוקו שהוא נמלט מהחוק ומתכוון להישאר באי זמן בלתי מוגבל. טרבוקו שואל את העוזר שלו האם עדיין הם מקריבים קרבנות אדם?

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| וולטר מתאו | טרבוקו | רוצח מקצועי |
| ג'ק למון | ויקטור קלוני | בעל נבגד |
| קלאוס קינסקי | ד"ר הוגו צוקרברוט | סקסולוג |
| פאולה פרנטיס | סיליה קלוני | אשתו של ויקטור |
| דנה אלקר | קפטן הבריס | מפקד המשטרה |
| פיל פורמיקולה | גמבולה | עד תביעה |

קישורים חיצוניים
----------------

* "חברים, חברים, אבל...", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חברים, חברים, אבל...", באתר נטפליקס
* "חברים, חברים, אבל...", באתר AllMovie (באנגלית)
* "חברים, חברים, אבל...", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "חברים, חברים, אבל...", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "חברים, חברים, אבל...", באתר אידיבי
* "חברים, חברים, אבל...", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אינדיאני בשמש** הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1981 בבימויו של רם לוי עם דורון נשר, חיים ג'רפי ומשה איבגי בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על סיפור קצר של אדם ברוך. הצילומים נעשו בבקעת הירדן ובמושבים תעוז, מסילת ציון וכסלון.

הסרט זכה בפרס כינור דוד ובפרס רשות השידור כסרט הטוב ביותר באותה שנה.

תקציר העלילה
------------

לאופר (דורון נשר) משרת כעוזרו של הרס"ר (רמי דנון) במחנה בבקעת הירדן לשם נשלח לאחר שסירב ללכת לקורס קצינים. הרס"ר מאוכזב מתפקודו ולאופר מוצא נחמה בחיבתה של פקידת הרס"ר, רונה (לירון נירגד).

הרס"ר מטיל על לאופר ללוות עציר לבית כלא צבאי ולאופר מקבל זאת בחוסר רצון בולט. העציר הוא חייל הודי - קוצ'יני שחום עור בשם בנג'ו (חיים ג'רפי) שהרס"ר מכנה אותו בשם מבזה "אינדיאני". הרס"ר מצייד את לאופר בעוזי ובאזיקים ומורה לו לירות במקרה של בריחה.

לאופר אוזק את האינדיאני בידיים והם נכנסים לרכב פורד אסקורט נהוג בידי החייל אטיאס (משה איבגי) שלא מפסיק לדבר ולהעיר.

הם נוסעים בהרי יהודה והאינדיאני מבקש מלאופר לעצור כדי לבקר את משפחתו. לאופר מהסס ובניגוד לעצת הנהג הוא מסכים לבקשתו. הם נכנסים למושב ובנג'ו נפגש עם אשתו מולימה (ריקי אליה), אישה כנועה לרצונות בעלה. לאופר שמגיע מתל אביב מסתובב במושב ורואה ישראל שלא הכיר - שחיטת תרנגולות בחוץ, צעירים שחומי עור מובטלים משחקים בקלפים, שליח חב"ד שמפציר בו להניח תפילין ועוד.

לבסוף נעלם האינדיאני ולאופר המודאג מחפש אותו בידיעה שאם לא ימצא אותו יכנס הוא לכלא. לבסוף הוא מוצא אותו במרכז הכפר מוקף בצעירים חסונים שלפי פקודתו יכולים להרוג אותו אך האינדיאני שהושפע מהמחווה של לאופר ולא רוצה שלאופר ייכנס לכלא במקומו, מסכים לחזור למכונית ולאופר מחבר עצמו לאינדיאני באזיקים. היחסים ביניהם עולים ויורדים אבל לבסוף מתחוור להם למרות הבדלי התרבות ביניהם שיש בהם משהו משותף ושהצבא לא מתנהג כלפיהם כראוי.

לבסוף הם מגיעים לכלא הצבאי ולאופר משחרר את האינדיאני ומוסר אותו לשוטר הצבאי. האינדיאני משתחרר מהשוטר הצבאי ובורח לשמחתו של לאופר, בידיעה שלאופר לא יואשם בכך.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| דורון נשר | לאופר |
| חיים ג'רפי | בנג'ו (ה"אינדיאני") |
| משה איבגי | אטיאס |
| רמי דנון | הרס"ר |
| לירון נירגד | רונה |
| אלברט אילוז | חייל |
| ריקי אליה | מולימה |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "אינדיאני בשמש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אינדיאני בשמש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אינדיאני בשטח, באתר אישים
* איתי חרל"פ, ‏טעויות בשמש : קריאה בדרמת הטלוויזיה *אינדיאני בשמש*, **מכאן** י"ז, ספטמבר 2017, עמ' 319–339

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערב בטלוויזיה - סרט מקורי: "אינדיאני בשמש", מעריב, 12 בינואר 1981
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**אנקת גבהים** (באנגלית: **Wuthering Heights**) הוא סרט קולנוע משנת 1970 שביים רוברט פוסט (אנ'). הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה. בדומה לגרסה הקולנועית משנת 1939, הסרט מתמקד ב-16 הפרקים הראשונים של הרומן ומסתיים עם מותה של קתרין ארנשו לינטון. המשך הסיפור העוסק בתלאותיהם של בתה של קתרין, בנו של הינדלי ובנו של היתקליף הושמטו כליל מן הסרט.

צוות השחקנים
------------

* אנה קלדר-מרשל - קתרין ארנשו לינטון
* טימותי דלטון - היתקליף
* הארי אנדרוז - מר ארנשו
* פמלה בראון - גברת לינטון
* ג'ודי קורנוול - נלי דין
* ג'יימס קוסינס - מר לינטון
* רוזלי קרטצ'לי - גברת לינטון
* הילרי דייר - איזבלה לינטון
* ג'וליאן גלובר - הינדלי ארנשו
* יו גריפית' - ד"ר קנת'
* מורג הוד - פרנסס ארנשו
* איאן אוגילבי - אדגר לינטון
* פיטר סאליס - מר שילדרס

הינדלי ארנשו
------------

גרסה זו של הסרט שונה מהרומן בהיבטים אחדים, הקשורים ברובם להינדלי ארנשו. לרוב הינדלי מתואר כמי שמתאכזר ומדכא את היתקליף, בסרט זה ההתייחסות אל הינדלי היא אוהדת יותר. הוא מתואר כמי שנרדף על ידי אביו ושגדל בצילו של היתקליף. עוד בגרסה זו נלי דין, שהיא המספרת, מאוהבת בהינדלי אבל אינה יכולה להביע את רגשותיה בגלל הבדלי המעמדות ביניהם. אחרי מות אשתו הינדלי מתחיל להתהולל, הוא שותה לשוכרה ומהמר. אבל בסופו של דבר הוא מצליח להתגבר על כך.

ההבדל המשמעותי ביותר בין הסרט לרומן הוא שבסוף הסרט הינדלי מצליח לירות בהיתקליף ולהרוג אותו, וכך האחוזה "אנקת גבהים" נשארת בבעלותו. רוחו של היתקליף וזו של קתרין מתאחדים אחרי מותו.

הפקה
----

חברת ההפקה AIP‏ (American International Pictures) הייתה מזוהה עם סרטים רומנטיים-גותיים, אבל ביצירת סרט זה הם הושפעו מהצלחת הסרט "רומיאו ויוליה" מ-1966.

אתרי הצילומים היו ב-"Blubberhouses" בווסטון הול קרוב לאוטלי (אנ') ובברימהם רוקס.

קבלה
----

הסרט נכשל בקופות ולא הצליח למשוך קהל. AIP הכריזו על סרט המשך "בחזרה לאנקת גבהים" אבל הסרט לא הופק. כמו כן לא נוצרו עיבודים קולנועיים לספרים קלאסיים נוספים שהיו ברשות אולפן הסרטים.

פרסים
-----

המלחין מישל לגראן שכתב את הפסקול היה מועמד לפרס גלובוס הזהב עבור המוזיקה המקורית הטובה ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אנקת גבהים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אנקת גבהים", באתר נטפליקס
* "אנקת גבהים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אנקת גבהים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קיר"ה, ציוצי גבהים, דבר, 30 במאי 1973

הערות שוליים
------------

1. ↑  American International Pictures' Profit Steady: Company Says Results for Third Fiscal Quarter Were About the Same as for Year-Ago Period Wall Street Journal (1923 - Current file) [New York, N.Y] 12 Oct 1971: 37.
2. ↑  Hello, Young Heathcliff, by A. H. Weiler. New York Times (1923-Current file) [New York, N.Y] 15 June 1969: D15.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2013130793
* WorldCat (עם LCCN): no2013-130793

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**אצבע אלוהים** הוא סרט קומדיה דרמטית ישראלית מאת הבמאי יגאל בורשטיין, שיצא לאקרנים בשנת 2009, בהפצת יונייטד קינג. הסרט זכה בפרס השחקן הטוב ביותר (משה איבגי ואלון אבוטבול במשותף) ביולי 2008 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בירושלים; מועמד לתשעה פרסי אופיר ביולי 2008, מתוכם זכה באחד, עבור המוזיקה לישראל ברייט. הסרט השתתף בפסטיבלים בינלאומיים במונטריאול (קנדה), ורשה (פולין) ומונפלייה (צרפת).

עלילת הסרט
----------

אצבע אלוהים מגולל את סיפורם של שבתאי (אלון אבוטבול), איש אלטע זאכן מר נפש ואלים, והשוליה התמים שלו הרצל (משה איבגי). השניים חורשים את שכונות דרום תל אביב על תלת-אופנוע מקרטע. שבתאי מעביד את הרצל בפרך, אך הרצל מחייך תמיד ושמח בחלקו. הוא מאוהב בחשאי בבתיה (זהבית פסי), בתו של שבתאי, תלמידה מצטיינת במגמת מחשבים של בית-ספר תיכון. בתיה מעריצה את נתי צביק (ניר לוי), מגיש נערץ של תחזית מזג האוויר בטלוויזיה. נתי צביק מחזר במרץ אחר לילי דקל (דורית בר-אור) שחקנית, דוגמנית, אשת עסקים ובעלת מפעל לקוסמטיקה. 

שבתאי מרבה לישון. בחלומותיו מופיעה אישה אדומת שיער ויפהפייה ומפתה אותו לתנות עימה אהבים. יום אחד הוא מגלה את התצלום שלה על דף מָהוּהַ של עיתון ישן. זה אצבע אלוהים - האדמונית קיימת במציאות ונגזר עליו למצוא אותה. אחרי תלאות מרובות הוא מגיע עם הרצל לביתה. היא נעזרת בהם כדי להיפטר ממאהבה הטרחן, החזאי נתי צביק. בהמשך היא מעניקה את עיקר תשומת לבה וחיבתה להרצל. בהתקף של קנאה וזעם שבתאי מכה את הרצל ומגרש אותו מהמחסן (ומחייו). לילי דקל, שחיוכו וסיפורו העצוב של הרצל שובים את לבה, אוספת אותו אל ביתה. הרצל ממשיך לאהוב את בתיה ומתגעגע לחייו הקודמים אצל שבתאי. במפעל של לילי נערכת הגרלת הפרסים לאספני צנצנות קרם-פנים. הרצל דואג ששבתאי יזכה בפרס ויוזמן לטקס - בתקווה שכך יתפייס עם שבתאי. כשלשבתאי מתברר שהרצל חי אצל לילי, הוא עוזב את המקום בכעס. הרצל אחוז רגשות אשם נכנס לדיכאון: הוא לא אוכל ולא ישן, מפניו נעלם החיוך שכה הקסים את לילי. כדי להציל אותו ולהשיב לו את החיוך היא מזמינה את שבתאי ואת בתו לבקר את הרצל החולה בביתה.

בתיה מגיעה עם אביה. בחנייה מול הבית היא מזהה את חזאי הטלוויזיה הנערץ שעדיין לא ויתר על חלומו לשאת את לילי לאישה. צביק מתגרה במי שלדעתו גזלו ממנו את לילי ומחזר בהפגנתיות אחר הנערה. שבתאי מתנפל עליו בחמת זעם, צביק נפצע, שבתאי והרצל נמלטים מהמקום על התלת-אופנוע המקרטע. המשטרה רודפת אחריהם, אך הם שוב ביחד. אל פניו של הרצל חוזר חיוך קורן של אושר.

שחקנים
------

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
| אלון אבוטבול | שבתאי |
| משה איבגי | הרצל |
| דורית בר אור | לילי דקל |
| זהבית פסי | בתיה |
| ליאת גורן | רחל |
| ניר לוי | נתי צביק |

קישורים חיצוניים
----------------

* "אצבע אלוהים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אצבע אלוהים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אצבע אלוהים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אצבע אלוהים", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "אצבע אלוהים", באתר אידיבי
* "אצבע אלוהים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "אצבע אלוהים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

**ביקורות**

* אורי קליין, התנגשות בין אובססיות, באתר הארץ, 17 ביולי 2008
* אורון שמיר, עכבר העיר, אצבע אלוהים: אבוטבול ואיבגי מפספסים, באתר הארץ, 30 בינואר 2009
* מתן שירם, ‏בעשר אצבעות, באתר גלובס, 3 בפברואר 2009
רונדל חיל האוויר המיאנמרי
**טטמדאו** (בבורמזית: **တပ်မတော်**) הוא השם הרשמי של **הכוחות המזוינים של מיאנמר** (בורמה). הטטמדאו כפוף למשרד ההגנה ומורכב מ:

* הצבא
* חיל הים
* חיל האוויר

כוחות ויחידות נוספים במיאנמר כוללים את כח המשטרה, אנשי המיליציה של יחידות העם, ועד 2013 כוחות הגבול, הידועים בכינוי "נה סה קהא".

בעשור השני של המאה ה-21, לא מתקיים גיוס חובה. לפיכך, כל אנשי השירות הם מתנדבים לכאורה, עם זאת החוק מאפשר גיוס חובה אם הדבר נדרש לדעת הנשיא. בפועל, נטען כי הטטמדאו מגייס מבוגרים וילדים ומשתמש באזרחים לעבודה בכפייה.

מאז עצמאות מיאנמר מבריטניה בשנת 1948, מתקיימים קרבות עקובים מדם מול ארגוני מורדים וצבאות קטנים של מיעוטים, כגון ארגוני טרור דוגמת ARSA של בני הרוהינגיה.

למרות הדיווחים השונים על שימוש באזרחים בכפייה, סקר שנערך ב-2014 על ידי המכון הרפובליקני הבינלאומי בכל רחבי מיאנמר מראה כי הצבא זכה במקום הראשון ונתפס כמוסד החיובי ביותר עם 84% מהנשאלים האומרים שהוא "חיובי מאוד" או "חיובי" לפני התקשורת, הממשלה הבורמזית והאופוזיציה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טטמדאו (באנגלית ובבורמזית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טטמדאו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד Thomas Bell, ‏Burmese army 'abducts thousands of children', The Telegraph, 30 October 2007
2. ↑  "Survey of Burma Public Opinion: December 24, 2013 - February 1, 2014" (PDF). International Republican Institute. 1 בפברואר 2014. p. 18. נבדק ב-17 בפברואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אל בורות המים** הוא סרטו התיעודי של מוטי קירשנבאום בשני חלקים משנת 1982 ששודר בערוץ הראשון.

אודות הסרט
----------

בסרט מסייר הבמאי מוטי קירשנבאום עם נעמי שמר ועמוס קינן ברחבי ארץ ישראל ומשוחח איתם על אהבתם לארץ ישראל. במהלך הסרט הם עוברים בהתיישבות ביהודה ושומרון בראשיתה ופוגשים את הדמויות במקום. בין הדמויות שמרואיינות בסרט הם ראשי המתיישבים דאז ישראל הראל, אורי אליצור, פנחס ולרשטיין והרב יואל בן נון.

בנוסף בסרט מוצגים דיונים בנושאי ארץ ישראל ומדינת ישראל באולם צוותא ובהנחיית איציק בן נר, ובהשתתפות עמוס קינן, נעמי שמר, עמוס עוז ואברהם יפה.

קטע מפורסם מהסרט הוא האמירה של עמוס עוז שמתח ביקורת על "ירושלים של זהב" בגלל 'היעדרם' של הערבים שישבו בירושלים המזרחית מן השיר ("כיכר השוק ריקה", "אין יורד אל ים המלח"). שמר הגיבה על כך בסרט: "זה מעורר בי זעם נורא, הטיעון הזה. זה כאילו בן אדם מתגעגע לאהובתו והוא בא אל הפסיכיאטר שלו [...] ואז הפסיכיאטר אומר לו 'אל תדאג, היא לא לבד במיטה'... עולם שהוא ריק מיהודים, הוא בשבילי כוכב מת וארץ ישראל שהיא ריקה מיהודים היא בשבילי שוממת וריקה".

שירה המפורסם של נעמי שמר "אל בורות המים" נכתב בראשית שנות השמונים בעבור הסרט.

הסרט נחשב לאחד מסרטיו החשובים של מוטי קירשנבאום ובהלווייתו רונה קינן ביצעה את השיר "אל בורות המים".

קישורים חיצוניים
----------------

* אל בורות המים פרק 1, ערוץ היוטיוב.
* אל בורות המים פרק 2, ערוץ היוטיוב.
* שיתופי-חדשני / בורות המים של עמוס קינן, טור דעה על הסרט מאת הפובליציסט אורי הייטנר.
* אל בורות המים / נעמי שמר, פינתי השבועית ברדיו "אורנים", 29.9.15 , בלוג ערוץ 10.
* עמית נאור, חָזַרְנוּ אֶל בּוֹרוֹת הַמַּיִם: הסרט שהפגיש בין אוהבי ארץ ישראל, משני צידיה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 02.08.2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעמי שמר מתייחסת לביקורת של עמוס עוז על שירה "ירושלים של זהב"
2. ↑  אל בורות המים, אתר הספרייה הלאומית
3. ↑  וואלה! תרבות‏, צפו ברונה קינן מבצעת את "אל בורות המים" בהלוויתו של מוטי קירשנבאום, באתר וואלה!‏, 27 בספטמבר 2015
בית לדרברג, 2022
**בית לדרברג** הוא בית אר-נובו לשימור בשדרות רוטשילד 29 פינת רחוב אלנבי 116 במרכז ההיסטורי של תל אביב. הבית תוכנן על ידי האדריכל יוסף ברלין בשנת 1922. ככל הנראה גם יהודה מגידוביץ' היה שותף בתכנונו.

על הבית
-------

הסגנון העיצובי אקלקטי, ומשלב בין סגנונות אדריכליים של התקופה לבין אלמנטים המאפיינים בנייה מזרחית. המעקות מפורזלים כמנורה, ואת החלונות מעטרים עמודים קורינתיים. על החזיתות משובצים אריחי קרמיקה צבעוניים תוצרת בצלאל, שעיצב זאב רבן וביצוע של יעקב אייזנברג, בהזמנה מיוחדת של לדרברג. האריחים מציגים, על פי מיטב האתוס הארצישראלי, נופים מארץ ישראל וסיפורים מן התנ"ך, הכוללים ציורי קרמיקה המתארים את "הזורעים בדמעה", "קוצרים ברינה" ורועה צאן. בחזית הפונה לאלנבי – ציור העיר ירושלים, וכן ציון שם בעלי הבית (ראו גם: קרמיקה ישראלית#הקרמיקה של בצלאל).

הסמלים הללו יונקים ממגוון מקורות תרבותיים, ללא היגיון פנימי. לסגנון הבנייה הזה, עתיר המניירות, אין אמירה מגובשת, והוא הביע רעיונות שונים - מזרחיים, עבריים ועוד. היה בכך הד לזהות תרבותית של חברה מתהווה. אי סגנון זה מכונה "סגנון אקלקטי", אך הרומנטיקנים מעדיפים לכנותו "בתי החלומות".

בית לדרברג נבנה בשנת 1925 על ידי היבואן יצחק לדרברג כבית משותף עם דירות להשכרה. הבניין מעוטר באריחי קרמיקה פרי יצירתו של זאב רבן. לדרברג עצמו גר עם משפחתו בשכונת רמת השרון (שכונת החשמל), השכונה הכי יוקרתית בתל אביב של תחילת שנות העשרים.

בזמן הבנייה, התעוררה שביתה של הפועלים נגד הקבלן, בטענה כי נוצלו יתר על המידה.

בית לדרברג נכלל ברשימת הבתים לשימור של תל אביב, ומטפל בו משרדו של האדריכל אדרעי.

כיום יש במקום מסעדה לארוחות בוקר.

יצחק לדרברג
-----------

יצחק לדרברג היה יבואן כלי בית ומטבח בסוק א-דיר ביפו, שחנותו נשדדה בידי ערבים בפרעות תרפ"ט.

גלריה
-----

* חזית בית לדרברג לשדרות רוטשילד.חזית בית לדרברג לשדרות רוטשילד.
* קרמיקה "הזורעים בדמעה" בבית לדרברג שנמצא בשדרות רוטשילד.קרמיקה "הזורעים בדמעה" בבית לדרברג שנמצא בשדרות רוטשילד.
* קרמיקה "ברינה יקצורו" בבית לדרברג שנמצא בשדרות רוטשילד.קרמיקה "ברינה יקצורו" בבית לדרברג שנמצא בשדרות רוטשילד.
* רועה צאןרועה צאן
* המעקות עם דוגמת המנורההמעקות עם דוגמת המנורה
* בית לדרברג, 2011בית לדרברג, 2011

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית לדרברג** בוויקישיתוף
* בית לדרברג – הצעה לשימור, באתר אדרעי אדריכלים
* רוטשילד 29, באתר תל אביב הווירטואלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "במקומות רבים היינו צריכים לקבוע סעיף מיוחד בחוזה עם הקבלן על מספר הפועלים הפשוטים שעליו להעמיד לעבודה על כל בנאי ובכל קומה וקומה. דרישה זו נתעוררה אצלנו ביחוד בשביתה אצל הקבלנים החלמאים בבנין לדרברג בחודש אב פ"ד. הקבלנים האלה השכילו יותר מאחרים לנצל את הפועלים באופן מיוחד." (מתוך הדו"ח של ועד אגודת פועלי הבנין - תרפ"ו, דבר, 8 בנובמבר 1925)
|  |
| --- |
| **קוריאה הצפונית** |
| סמל קוריאה הצפונית |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של קוריאה הצפונית** |
| * המנהיג העליון של קוריאה הצפונית
	+ המנהיג הנוכחי: קים ג'ונג און
* הקבינט של קוריאה הצפונית
	+ ראש הקבינט: קים טוק-הון
* אספת העם העליונה
	+ נשיא הפרזידיום: צ'ו ריונג-האי
* הועדה לענייני המדינה
	+ יו"ר: קים ג'ונג און
* מפלגת הפועלים של קוריאה
* חוקת קוריאה הצפונית
* מערכת המשפט בקוריאה הצפונית
* בית המשפט העליון
* עשרת העקרונות להקמתה של מערכת אידאולוגית מרכזית
* אידאולוגיית ג'וצ'ה
* חלוקה אדמיניסטרטיבית
* בחירות בקוריאה הצפונית
 |

**ועדת ההגנה הלאומית של קוריאה הצפונית** (בקוריאנית: **조선민주주의인민공화국 국방위원회**, תעתיק: צ'וסון מינוג'וי אינמין קונגהוואהגוק קוקפאנג ויומהואה) הייתה הגוף המנחה העליון על פי חוקת קוריאה הצפונית בכל הקשור לצבא וביטחון. ראש הוועדה היה גם המפקד העליון של צבא העם הקוריאני מעל למשרד הכוחות המזוינים העממיים. החל מדצמבר 2011 ועד 2016 כיהן בתפקיד קים ג'ונג און.בשנת 2016 עקב שינוי החוקה הוחלפה ועדה זו על ידי הוועדה לענייני המדינה של קוריאה הצפונית.

היסטוריה
--------

וועדת ההגנה הלאומית נוצרה במסגרת השינוי החוקתי ב-1972. במסגרת השינוי, נוצרו מספר וועדות שהיו כפופות לוועד המרכזי העממי שתפקד על תקן של "קבינט-על". הוועדה כללה אז ארבעה חברים ובראשם קים איל-סונג. על פי ההחלטה: "הוועד המרכזי העממי מייסד וועדת מדיניות פנים, וועדת מדיניות חוץ, וועדת הגנה לאומית וועדת משפט וביטחון וועדות אחרון כדי לסייע לו בעבודה".

סמכויות
-------

לוועדה היו סמכויות רשמיות רחבות. כזאת האחראית על המדיניות הביטחונית-הגנתית במדינה הוועדה שולטת ישירות על ארגוני הביטחון בקוריאה הצפונית ובכלל זה המשרד לביטחון העם (כוח השיטור ושמירת הסדר הציבורי), משרד הכוחות המזוינים העממיים (אחראי על תחומים צבאיים אך לא שולט ישירות על הצבא) ומחלקת ביטחון המדינה (המשטרה החשאית). חוקת קוריאה הצפונית בגרסתה הישנה הצהירה בסעיף 106 כי וועדת ההגנה הלאומית הייתה "הגוף העליון של ההדרכה בתחום ההגנה הלאומית של ריבונות המדינה". סעיף 109 של החוקה היקנה לוועדה את הסמכויות הבאות:

* לעצב מדיניות של המדינה בכד לבצע את מדיניות הסונגאן.
* להדריך את הצבא הקוריאני העממי בכללותו ואת עבודת בניית תשתית ההגנה של המדינה.
* לפקח על ביצוע ההוראות של יושב ראש הוועדה.
* ביטול החלטות והוראות של גופים ממלכתיים שמנוגדים להוראות וצווים של הוועדה.
* ייסוד או ביטול של גופים מרכזיים בתחום ההגנה הלאומית.
* ייסוד עיטורים צבאיים והענקת עיטורים צבאיים לקצינים מעל דרגת גנרל.

ראו גם
------

* הועדה לענייני המדינה של קוריאה הצפונית

קישורים חיצוניים
----------------
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**חורבה** הוא סרט קולנוע ישראלי, מסוגת דרמה, פשע ונוער, בכיכובם של אפרת אביב, דאנה איבגי, מיכאל אלוני ונועם אמיר. נכתב ובוים על ידי עמיר מנור ויצא למסכים ב-21 בינואר 2009. הסרט נכתב בהשראת אירועי רצח אסף שטיירמן (1996). פסקול הסרט נכתב על ידי ברי סחרוף.

תקציר העלילה
------------

שלושה רוצחים, בני נוער, נמלטים לחורבה מבודדת בה הם נאלצים להתמודד עם הפער שנפער בין האידאולוגיה הרומנטית שהובילה למעשה הרצח לבין המציאות האפלה שלפתע שאבה אותם. לבד וביחד הם מתחילים לעכל את המשמעויות האמתיות של הרצח אותו הם ביצעו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
| אפרת אביב | **דפנה** |
| דאנה איבגי | **נעמה** |
| מיכאל אלוני | **בן** |
| נועם אמיר | **רועי** |

תגובות
------

הסרט הוקרן בהקרנות מסחריות באולמות האוזן השלישית ובסינמטקים, קיבל ביקורות אוהדות ממבקרי הקולנוע ואף הושווה לסרט אלפנט.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חורבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חורבה", באתר אידיבי
* חורבה, קדימון הסרט באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו למשל ניב שטנדל, "משולש קטלני בחורבה", באתר nrg‏, 28 בפברואר 2009;  
 או אבנר שביט, עכבר העיר אונליין, "בנג'מין באטן: אל תסתכל בבראד פיט, תסתכל במה שבתוכו", באתר הארץ, 15 בינואר 2009.