recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דר מורגן** (הבוקר) היה עיתון יומי, שהתפרסם ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. דר מורגן היה ביטאונה המרכזי של המפלגה הליברל-דמוקרטית בגרמניה המזרחית. הוא החל להתפרסם ב-3 באוגוסט 1945, שש פעמים בשבוע. הנחת היסוד שיצאה בעותק הראשון של העיתון הצהירה שמטרת העיתון להיות "שופר הבורגנות הליברל-דמוקרטית".

בזמן ההפגנות נגד חומת ברלין באוקטובר 1990, העיתון היה העיתון הראשון בגרמניה המזרחית אשר דחה את עליונותה של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה והתיר שליחת תרומות ומכתבים מקוראים, אשר התייחסו באופן ביקורתי אל הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית באותו זמן. בפברואר 1990, דר מורגן נהיה העיתון הראשון בגרמניה המזרחית אשר דיווח על הטיהורים הסטליניסטים בגרמניה.

ביולי 1990, אקסל-ספרינגר-וורלאג השתלט על העיתון. מאז, צוות העורכים כלל כתבים ממזרח גרמניה ומהמערב, רובם הגיעו מ"דר שפיגל" או "טאגסצייטונג". תחת העורך הראשי החדש שלו, דר מורגן אימץ לעצמו פרופיל חדש, ונכתבו בשורותיו סדרת כתבות העוסקות בעניינים הפיננסיים של מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי והקשרים של חלק מהפוליטיקאים במזרח עם השטאזי. העורכים יאן וון פלוקן, ארווין יורטשיטש, ומיכאל קלונובסקי קיבלו את פרס עבור אומץ הלב שלהם ב"חשיפה וטיפול בהפרות זכויות אדם על ידי שופטי הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית."

בסתיו 1990, דר מורגן התאחד עם העיתון של המפלגה הלאומית-דמוקרטית של גרמניה, (חברת קואליציה נוספת בפולקסקאמר), "ברלינר אלגמיינה". אף על פי שדר מורגן היה מוערך על ידי מבקרים עבור הסגנון העיתונאי שלו וניתנו לו ערבונות על ידי הבעלים החדשים שלו, כבר פחות משנה אחר כך, ה"ספרינגר סנדיקט" סגר אותו ב-11 ביוני 1991. החלטה זו עודדה על ידי מנהל הסינדיקט, ארהרד ון סטראטן, אשר הביע מורת רוח על הדעות הליברליות של צוות העורכים של העיתון. דר מורגן היה גם המתחרה של העיתון הנוטה לשמרנות "די וולט" של אותו סינדיקט.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Flocken, Jan von, Klonovsky, Michael, Münter, Christian: *Die Toten vom ‚Platz der Freiheit‘: Lager Ketschendorf und Friedhof Halbe. Zwei Stätten stalinistischer Verbrechen in Deutschland*. In: *Der Morgen*. 24–25 February 1990
חוף המנזר - מבט מההר
**פרבלי** (ביוונית: Πρέβελη) הוא מנזר השוכן לחופי דרום כרתים.

את המנזר בנו לצורכי התגוננות על הר המשקיף אל הים התיכון. על פי התאריך החרוט על פעמונו של המנזר, משערים כי המנזר הוקם בפעם הראשונה בשנת 1594.

במנזר יש שני מתחמי מבנים עיקריים, המנזר התחתון, שנהרס בזמן הכיבוש הטורקי, הקרוי לזכרו של יוחנן המטביל והקומפלקס החדש שנבנה החל במאה ה-17 הקרוי לזכרו של יוחנן כותב הבשורה.

במלחמת העולם השנייה, במסגרת הקרב על כרתים, לאחר כיבוש האי על ידי הגרמנים, הצליחו חיילים מבעלות הברית שנותרו באי ליצור קשר עם המפקדה במצרים. ביצירת התקשורת הראשונית נסתייעו בעלות הברית במנזר בפרבלי שבחופו הדרומי של האי, שממנו אותתו באורות לספינות בריטיות. ביולי 1941 פונו 79 חיילים אוסטרלים וניו זילנדים שהסתתרו במנזר באמצעות צוללת ללוב.

למרגלות המנזר יש חוף ים שנחל חוצה אותו, במהלך השנים הנחל הביא איתו סחף שיצר חוף חולי רחב. לאורך הנחל יש מטעי דקלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרבלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרבלי
* אתר המנזר
* מנזר פרבלי באתר נופש ברשת(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 305459317
* WorldCat (עם VIAF): 305459317

 |
**קורפוס האס אס העשירי** (בגרמנית: **X. SS-Armeekorps**) היה קורפוס של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-26 בינואר 1945, על בסיס המטה של קורפוס האס אס ה-14. כמפקדו הראשון של הקורפוס מונה אריך פון דם באך-צלבסקי. למרות שמפקדי הקורפוס באו מהוואפן אס אס, הרי שחייליו באו מהוורמאכט. הקורפוס כלל את הדיוויזיה ה-163 ודיוויזיית היגר ה-5. הקורפוס נכלל במסגרת הארמייה ה-11 ואחר כך ארמיית הפאנצר השלישית במסגרת קבוצת ארמיות ויסלה, והשתתף בקרבות כנגד הצבא האדום והצבא הפולני בפומרניה. עד מהרה כותר הקורפוס בידי שלוש ארמיות (2 רוסיות ואחת פולנית), ובתחילת פברואר ירד פון דם באך למחתרת, והוחלף בידי גונטר קראפה שהוחלף ב-7 במרץ בידי הרברט גולץ. הקורפוס כותר והושמד סופית יום לאחר מכן ב-8 במרץ ו-8,000 אנשיו נפלו בשבי.

מפקדים
------

* אוברגרופנפיהרר אריך פון דם באך-צלבסקי (26 בינואר 1945 - 10 בפברואר 1945)
* גנרל-לוטננט גינתר קראפה (10 בפברואר 1945 - 7 במרץ 1945)
* שטנדרטפיהרר הרברט גולץ (7 במרץ 1945 - 8 במרץ 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

* קורפוס האס אס העשירי באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* קורפוס האס אס העשירי באתר Axis History (באנגלית)
**לא כמו כולם** הוא ספר לילדים ונוער מאת אורה קרופיק המספר על ילדה בשם שירה, שמנסה להשתלב בכיתה החדשה אליה הגיעה. הספר יצא לאור בשנת 2018 בהוצאת דני ספרים.

תקציר העלילה
------------

שירה היא ילדה שהגיעה מבאר שבע ליישוב חדש ששמו לא מוזכר בספר עם הוריה, אחותה רוני ואחיה מיתר בעקבות זה שאביה מצא שם עבודה טובה. היא מצטרפת לכיתה חדשה ד1, שם המורה משיבה אותה ליד נטע, ילדה שקטה ומופנמת, שכל שאר הילדים בכיתה מציקים לה ולא מקבלים אותה. הספר מסופר מנקודות המבט של שירה ושל נטע, ועלילת הסיפור עוסקת בניסיונותיה של שירה להשתלב בסביבתה החדשה, במאמציה להיות מקובלת על אף החברות שלה עם נטע, ובמאבקה של נטע להסתדר בכיתה בה הנחמה היחידה שלה היא שירה, שמקבלת אותה כמו שהיא.

במהלך העלילה מסתבר שלנטע יש תסמונת אספרגר, הגורמת לה להתנהג בדרכים שונות מרוב האנשים, אך היא מסרבת לעבור לכיתה מיוחדת כדי לא לעזוב את שירה. לאחר ששאר ילדי הכיתה מבינים את הקשיים של נטע, הם סוף סוף מקבלים אותה כשווה.

הדמויות הראשיות
---------------

* שירה - הגיעה מבאר שבע עם הוריה, אחיה מיתר ואחותה רוני. היא מתעניינת בשירה, ריקוד, וקריאת ספרים. בסיפור היא מנסה ככל יכולתה להסתגל למקום החדש ולהיות מקובלת בכיתתה תוך כדי שהיא חברתה של נטע, הילדה הכי לא מקובלת בכיתה.
* נטע - יושבת ליד שירה, אינה מקובלת בכיתתה, עד ששירה מגיעה לכיתה ומתחברת איתה. היא מתעניינת בתחום החלל, אך גם מאוד רגישה לקולות חזקים ומתקשה להתחבר עם אחרים. הוריה מנסים לעזור לה, ואף על פי שאחיה עומר מציק לה, חברו דור גם כן מנסה לעזור לה.

ביקורות
-------

הביקורות שיבחו את הספר הן בתוכנו והן בצורתו: הן ציינו שהסופרת מצליחה לתאר באופן מעמיק את עולמן הרגשי של שתי גיבורות הסיפור ולהציף את הבעיות החברתיות שהן מתמודדות איתן. הוא מטיב לתאר את עולמם הסבוך של אינטראקציות חברתיות אצל ילדים. הסופרת מתארת היטב את נבכי נשמתם של הגיבורים ומעבירה דרך ספרה מסר של אחווה, חיבור וכבוד לשונה. הביקורות גם שיבחו את צורת הכתיבה בה נכתב הספר: הן ציינו שהספר קריא מאוד, כתוב בשפה זורמת, בהירה ואותנטית, בכתיבה כנה ומרגשת. הוא מייצר סקרנות והתרגשות אצל הקורא לכל אורכו. הספר אמנם פונה לילדים אך מומלץ לקריאה גם להורים ולמחנכים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אורה קרופיק, **לא כמו כולם**, דני ספרים, 2018
2. ↑  שרית פליין, ״לא כמו כולם״ ו״הסוד של רון״ ספרות ילדים על הספקטרום האוטיסטי, באתר אוצר מילים, ‏25/05/2018
3. 1 2  לא כמו כולם, באתר e-vrit
4. 1 2 3  לא כמו כולם, באתר מבט אל ספרים וספרות בגובה עיניים - נוריתה
**קורפוס המילואים ה-24** (בגרמנית: **XXIV. Reserve-Korps**) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-25 באוגוסט 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, והועמד תחת פיקודו של אברהרד פון קלאר. הקורפוס כלל את דיוויזיות המילואים ה-47 וה-48. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השישית בפיקוד רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה. הקורפוס נטל חלק בקרב איפר הראשון, ובנובמבר 1914 הועבר לחזית המזרחית, שם לחם בקרבות באזור לודז' כחלק מהארמייה התשיעית. באביב 1915 השתתף הקורפוס במתקפת גורליצה-טרנוב כחלק מארמיית הדרום, ולאחר מכן הועבר תחת פיקוד ארמיית הבוג. בתחילת אפריל 1916 הועבר הקורפוס יחד קורפוס המילואים ה-22 בפיקודו של אויגן פון פאלקנהיין בחזרה לחזית המערבית והוקצה ל"קבוצת ההתקפה מערב" של הגנרל מקס פון גלוויץ במהלך קרב ורדן. באוגוסט 1916 נשלח הקורפוס שוב לחזית המזרחית על מנת לבלום את מתקפת ברוסילוב, ובנובמבר 1917 נשלח שוב לחזית המערבית. בשנת 1918 לחם הקורפוס במתקפת האביב הגרמנית ובמתקפת מאה הימים, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.

מפקדים
------

* אברהרד פון קלאר (25 באוגוסט 1914–12 בספטמבר 1914)
* פרידריך פון גרוק (12 בספטמבר 1914–19 בפברואר 1918)
* פליקס לנגר (29 בפברואר 1918–10 בינואר 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באמן בלגי מתנועת האר נובו. אם התכוונתם לחוקר וכרטוגרף הולנדי בן המאה ה-19, ראו קרל ויליאם ון דה-ולדה.

**אנרי קלמנס ון דה ולדה** (בהולנדית/פלמית: **Henry Clemens Van de Velde**;‏ 3 באפריל 1863 – 3 באוקטובר 1957) היה אדריכל, צייר ומעצב פנים בלגי-פלמי איש זרם האמנויות והאומנויות, יחד עם ויקטור הורטה הניח את היסודות לתנועת האר נובו בבלגיה. מראשית המאה ה-20 ועד עליית הנאצים לשלטון פעל בגרמניה.

תולדות חייו
-----------

ון דה ולדה נולד באנטוורפן ולמד ציור באקדמיה המלכותית לאמנות באנטוורפן ובפריז אצל קרלו-דוראן (Carolus-Duran). לאחר שהכיר את יצירותיהם של פול סיניאק וז'ורז' סרה היה לחבר בתנועה הנאו-אימפרסיוניסטית. בבריסל היה חבר בתנועת האמנים, "העשרים" (Les XX) יחד עם קאמי פיסארו, פול סזאן, פול גוגן, קלוד מונה, זורז' סרה ווינסנט ואן גוך. ון דה ולדה קיים קשר ידידות עם ווינסנט ואן גוך ועם אחיו, תאו ואן גוך.

ב-1892 נטש את הציור לטובת עיצוב פריטי עיצוב פנים, רהיטים ואדריכלות ברוח ערכי תנועת האמנויות והאומנויות. ב-1895 הציג בגלריה של זיגפריד בינג, הגלריה המובילה של האר נובו בפריז. במפנה המאה העשרים עיצב מספר וילות פרטיות בבלגיה, הולנד וגרמניה.

ב-1905 הוזמן על ידי הדוכס הגדול של ויימאר לפתוח בית ספר לאמנות בעיר. ון דה ולדה הקים את בית הספר לאומנות ומלאכה, שהפך ב-1919 לבית הספר באוהאוס. כמו כן היה ון דה ולדה כח מניע בתנועת האמנויות והאומנויות, עיצוב תעשייתי ועיצוב המוצר הגרמנית, הוורקבונד. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ לעזוב את ויימר בהיותו נתין מדינת אויב. ב-1926 השתתף בייסוד בית הספר העליון לעיצוב בבריסל (Institut supérieur des Arts décoratifs), כן היה מרצה באוניברסיטת גנט, בה תכנן אף מגדל הספרייה ה-Boekentoren.

ב-1935 תכנן בהולנד את מוזיאון קרולר-מילר בפארק הלאומי הוכה פלוהה, אחד מאוספי ואן גוך החשובים.

בשנותיו האחרונות חי בשווייץ. נפטר בציריך בגיל 94.

* כיסא למעונו הפרטי, 1895כיסא למעונו הפרטי, 1895
* דלתות הכניסה לארכיון ניטשה בווימאר, 1903דלתות הכניסה לארכיון ניטשה בווימאר, 1903
* מגדל ספריית אוניברסיטת גנט 1933-1938מגדל ספריית אוניברסיטת גנט 1933-1938

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנרי ון דה ולדה** |

* דף באתר senses-artnouveau
* דף באתר היסטוריה של העיצוב
* ביוגרפיה
* וילה אשה
* אנרי ון דה ולדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי אנרי ון דה ולדה בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301676605171
* BIBSYS: 1581514959052
* BNE: XX1094735
* BnF: cb12029675k (data)
* CANTIC: a12194293
* CiNii: DA02092225
* GND: 118626442
* ISNI: 0000 0001 2281 2825
* KulturNav: 8bcfe91e-3c1f-4be6-8d4d-162a4edeefe9
* LCCN: n50017679
* LNB: 000169513
* NDL: 00476521
* NKC: pna2007384189
* NLA: 35579079
* NLP: A22555912
* NSK: 000198217
* NTA: 068811322
* RERO: 02-A012547534
* RKD: 79193
* SELIBR: 233713
* SIKART: 9665538
* SNAC: w6c558c3
* SUDOC: 02846639X
* Trove: 1002292
* ULAN: 500002737
* VcBA: 495/119309
* VIAF: 68944453
* WorldCat: lccn-n50017679

 |
**סברינו וארלה** (בספרדית: **Severino Varela**;‏ 14 בספטמבר 1913 – 29 ביולי 1995) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת החלוץ. הוא גדול כובשי אורוגוואי בטורניר הקופה אמריקה בכל הזמנים עם 15 שערים.

ביוגרפיה
--------

וארלה התחיל את הקריירה בשנת 1932 עם ריבר פלייט מונטווידאו. שלוש שנים לאחר מכן עבר לפניארול, שם היה חלק מהקבוצה שזכתה ארבע פעמים ברציפות בליגה האורוגוואית בין השנים 1935–1938. וארלה נרכש ב-1942 על ידי בוקה ג'וניורס הארגנטינאית תמורת 32,800 דולר, וכחלק מן העסקה העבירה בוקה ג'וניורס את השחקנים אמיל ולאפררה לפניארול.

בשנתו הראשונה בבוקה ג'וניורס המשיך לחיות ולעבוד באורוגוואי (לשם הגיע כל יום ראשון לאחר משחק). וארלה כבש שערים רבים בבוקה ג'וניורס באותה שנה וכתוצאה מכך המועדון הציע לו לחתום על חוזה חדש בתנאים טובים יותר, אך בתנאי היה עליו לעבור לגור בבואנוס איירס ולהתאמן עם שאר הקבוצה. וארלה סירב להצעה והסביר כי אינו יכול לעזוב את עבודתו הנוכחית, מכיוון שבניגוד לכדורגל, זה יהיה תפקידו למשך שארית חייו.

וארלה כובש את שערו המפורסם ביותר נגד ריבר פלייט בשנת 1943
ככדורגלן וארלה היה עם משחק ראש מצוין, מיומנות בשליטה בכדור ובעל גישה עזה למשחק. בנוסף לכך, מעולם לא החטיא בעיטת עונשין. וארלה כבש בזמנו בבוקה ג'וניורס 43 שערים בשלוש שנים, 16 מהם הגיעו בראש, 14 מבעיטת עונשין (לא החטיא אף אחת) ו-13 משערי שדה.

וארלה זכה להכרה רבה מצד אוהדי בוקה ג'וניורס בזכות שעריו נגד היריבה הגדולה ריבר פלייט (נגדה ערך שישה משחקים וכבש חמישה שערים). במשחק ליגה נגדם ב-26 בספטמבר 1943 קבע מהפך עם שני שערים וניצחון 1–2. הוא הבקיע במשחק זה את שערו המפורסם ביותר, כאשר נכנס לרחבה בעת מסירה ארוכה של קרלוס סוסה והבקיע בנגיחה לפני שהכדור יצא מהמגרש. וארלה השלים איתה שתי זכיות ליגה רצופות בשנת 1944, ולאחר מכן המועדון שאל על המשכורת שרוצה להרוויח ובתגובה אמר: "אני לא אקח את הכסף שאינני יכול להרוויח בזכות עצמי". הוא עזב את בוקה ג'וניורס כשחקן חופשי. בשנת 1946 חזר לקדנציה שנייה בפניארול ופרש אחריה.

### נבחרת אורוגוואי

במדי נבחרת אורוגוואי זכה בקופה אמריקה 1942, ובסך הכל כבש 15 שערים בטורניר הקופה אמריקה, יותר מכל שחקן אורוגוואי אחר, ועד היום ממוקם במקום השלישי בטבלת כל הזמנים בצוותא לתאודורו פרננדס הפרואני.

סטטיסטיקה במדים הלאומיים
------------------------

| נבחרת אורוגוואי |
| --- |
| שנה | הופעות | שערים |
| 1935 | 1 | 0 |
| 1936 | 2 | 0 |
| 1937 | 6 | 5 |
| 1938 | 1 | 1 |
| 1939 | 4 | 5 |
| 1940 | 4 | 3 |
| 1941 | 0 | 0 |
| 1942 | 6 | 5 |
| סה"כ | 24 | 19 |

תארים
-----

פניארול
* אליפות אורוגוואי (4): 1935, 1936, 1937, 1938

בוקה ג'וניורס
* אליפות ארגנטינה (2): 1943, 1944

נבחרת אורוגוואי
* קופה אמריקה: 1942

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סברינו וארלה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאור השער של וארלה נגד ריבר פלייט, מתוך עמוד היוטיוב הרשמי של בוקה ג'וניורס
עץ החיים
דרך עפר המובילה לעץ החיים
**עץ החיים** (בערבית: **شجرة الحياة**, **שג'רת אל-חיאת**) בבחריין הוא עץ ממין ינבוט מאפיר הנישא לגובה 9.75 מטרים אשר גילו מוערך בלמעלה מ-400 שנה. העץ נמצא לבדו על גבעה באזור צחיח במדבר הערבי, כ-2 ק"מ מג'בל א-דוחן ("הר העשן"), הנקודה הגבוהה ביותר בבחריין, וכ-40 ק"מ ממנאמה.

העץ מכוסה בשפע עלים ירוקים. בשל גילו והעובדה שהוא העץ הגדול היחיד שצומח באזור, העץ מהווה אטרקציה תיירותית מקומית ומבקרים בו כ-65,000 איש מדי שנה. השרף הצהוב הנפרש ממנו משמש לייצור נרות, ארומטים ומסטיק; הגרעינים מעובדים לדייסה, ריבה ויין.

לא ברור לחלוטין כיצד העץ שורד בסביבה המדברית. בבחריין יש מעט מאוד ממטרים לאורך השנה, אם בכלל. שורשיו של העץ מגיעים לעומק 50 מטר, אז ייתכן והעץ מגיע למי תהום. יש הטוענים שהעץ הסתגל לשאוב לחות מגרגירי חול. אחרים טוענים כי העץ מוגן על ידי אנכי, אל המים הבבלי והשומרי. אחרים טוענים שהעץ ניצב במה שהיה פעם גן העדן, ומכאן יש לו מקור מים מיסטי יותר.

בשנת 2009 העץ היה מועמד להיות ברשימת שבעת פלאי עולם הטבע, אך לבסוף לא נבחר ברשימה.

באוקטובר 2010 חשפו ארכאולוגים כלי חרס בני 500 שנה וחפצים אחרים בסביבת העץ. ניתוח אדמה ודנדרוכרונולוגיה שנערכו בשנות ה-90 הגיעו למסקנה כי העץ היה שיטה שננטעה בשנת 1582.

העץ הוזכר בסרט *LA Story* משנת 1991, שם הדמות שמגלם סטיב מרטין מכנה אותו אחד המקומות המיסטיים ביותר על פני כדור הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עץ החיים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי שפירא, קטנה ומדליקה: הכול על חופשה בבחריין, באתר וואלה, ‏15 בספטמבר 2020
2. ↑  "Tree of Life". *Lonely Planet*.
3. ↑  אביב בצון, בחריין: מדינה קטנה, זולה ומטריפה, באתר מאקו, ‏13 בספטמבר 2020
4. ↑  אורן דותן, רחוק מכל מקור מים: עץ החיים בבחריין, באתר מאקו, ‏21 בפברואר 2011
5. 1 2 3  "The mysterious Tree of Life". KLM.
6. ↑  "Tree of Life". *Atlas Obscura*.
7. ↑  Toumi, Habib (16 במאי 2009). "Bahrain's Tree of Life ranks high on Seven Wonders list". *Gulf News*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
8. ↑  "Amphitheatre plan for Tree of Life". *Trade Arabia*. Manama. 7 באפריל 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)

ֿֿ
**תלסודרומאוס** (שם מדעי: ***Thalassodromeus***; משמעות השם מיוונית עתיקה: "אצן מים", על שם הצורה בה סברו שניזון כמו גזרן) הוא סוג של פטרוזאור גדול בן למשפחת התלסודרומיים אשר חי בברזיל בתור הקרטיקון, לפני 110 מיליון שנה. הוא היה קרובו של הטופוקסוארה ונראה מעט כמו משפחת הטפג'ריים אך בעל גולגולת גדולה יותר.

מאובניו של התלסודרומאוס התגלו ב-1983 בתצורות ארריפי (אנ') שבצפון ברזיל וכללו רק גולגולת ענקית. הוא סווג ב-2002 בידי החוקרים אלכסנדר קלנר ודיוגנז דה אלמיידה קמפוס. מאובנים נוספים של מין נוסף התגלו, גם כן בברזיל, ב-2013.

מעופף זה היה בעל גולגולת עצומה באורך 1.42 מטר, שצורתה דמוית משולש, בעלת כרבולת גבוהה מאוד בעלת זוג רכסים והכילה, ככל הנראה, מפרש מפואר לראווה מעליה. לתלסודרומאוס היו לסתות מחודדות משופעות בקצותיהן העליונים וחסרות שיניים, ועיניים קטנות בחלק העליון של הראש. מוטת הכנפיים שלו הגיעה ל-4.2-4.5 מטר, גדול יותר מאלבטרוס נודד, בעזרתן היה יכול לדאות מעל חופי האוקיינוס של ברזיל הקדומה.

לא ברור ממה ניזון, כאשר בעבר סברו שהוא תפס דגים כמו גזרן מהמים. עם זאת הוא היה כבד בהרבה מגזרן וגם מבנה הלסתות לא התאים למטרה. כיום מעריכים שהוא דווקא דאה מעל היבשה בחיפוש אחרי נבלות או אפילו פירות אותם קטף עם מקורו הארוך, בדומה לטפיג'רה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תלסודרומאוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**תוכנית מתאר ארצית 34** או **תמ"א 34** היא תוכנית מתאר ארצית למשק המים (ביוב) במדינת ישראל.

התכנית אושרה בהחלטת ממשלה 409 בתאריך 19 ביוני 2003.

הוראות לתכנון
-------------

ההוראות כוללות תוכניות מפורטות למתקני טיפול של טיהור השפכים, כולל הרחבה או הקמה של מתקנים שלא הוצעו בתוכנית, לצד הצעת תוכניות מפורטות למאגרי קולחים, מינוי ועדה מקצועית לביוב, שימת לב לשטחים ביטחוניים ולשטחים מחוץ לתוכנית ועוד.

מטרות התכנית
------------

התכנית נועדה להתוות פתרון לנושא השפכים, תוך שמירה על בריאות הציבור ואיכות הסביבה, איכות מי הנחלים, מי השתייה ומי תהום, שטחים פתוחים, חקלאות וערכי טבע ונוף, ומתן משקל לשיקולים של יעילות כלכלית.

תשריט
-----

תשריט ייעודי הקרקע של התכנית כוללים את שטחי הכנרת והירדן התחתון, הגליל המערבי - כרמל, המרכז, הנגב והערבה.

התרחבות התכנית
--------------

* **תמ"א 34/ב** – תמ"א משולבת למשק המים
* **תמ"א 34/ב/1** – תוכנית מתאר ארצית חלקית לאתר התפלה אשקלון
* **תמ"א 34/ב/2** – תמ"א חלקית להתפלת מי ים
* **תמ"א 34/ב 2/1** – אתר להתפלת מי ים עבור הרשות הפלסטינית בחדרה
* **תמ"א 34/ב 2/2** – אתרים להתפלת מי ים
* **תמ"א 34/ב/3** – תמ"א חלקית לניקוז ונחלים
* **תמ"א 34/ב/4** – תוכנית מתאר ארצית למשק המים – איגום והחדרה
* **תמ"א 34/ב/5** – מתאר משולבת למשק המים – מערכת הפקה והולכה
* **תמ"א 34/ב 5/1** – הרחבת תפוקת מתקן ההתפלה הקיים בפלמחים
* **תמ"א 34/ב/6** – היתרי בנייה לקווים ולמתקנים למי מערכת

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי התכנית, באתר רשות מקרקעי ישראל
* תוכניות מתאר ארציות כולל הוראות, תשריטים ושינויים, באתר רשות מקרקעי ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרטי התכנית באתר מינהל התכנון
**קרב לדוגה השני** (נקרא גם **מבצע ניצוץ**, ברוסית: **Операция Искра**) היה מבצע צבאי שתוכנן על ידי מרשל גאורגי ז'וקוב של הצבא האדום בין 12 ל-30 בינואר 1943 במטרה להסיר את המצור על לנינגרד.

רקע
---

לאחר סיום ההתקדמות הגרמנית בסוף 1941, לא הצליחו הכוחות הסובייטים לסיים את המצור על לנינגרד בקרב וולחוב בתחילת 1942 ובקרב לדוגה הראשון (אוגוסט – אוקטובר 1942).

הקרב
----

המתקפה הסובייטית עד 21 בינואר 1943
לחזיתות הסובייטיות בהנהגתם של הגנרלים לאוניד גובורוב וקיריל מרצקוב עמדו לרשותם 21 דיוויזיות עם 302,800 איש. בקרבות קשים נגד הארמייה ה-18 הגרמנית, ניתן היה לפרוץ את טבעת המצור ולפתוח מסדרון צר על החוף הדרומי של אגם לאדוגה.

ב-12 בינואר נפתחה ההתקפה על ידי הארמייה ה-67 בפיקודו של גנרל מיכאיל דוכנוב ממערב וכוחות ארמיית ההלם השנייה בפיקודו של גנרל ולדימיר רומנובסקי ממזרח. ביום הראשון זכו הכוחות הסובייטים בראש גשר קטן בגדה השמאלית של נבה ליד מרג'ינו בגזרת דיוויזיית הרגלים הגרמנית ה-170. ממזרח, דרומית לכפר ליפא ומשני צידי גאיטלובו, דיוויזיות הרובאים הסובייטיות 128 וה-256 פרצו את החזית של דיוויזיות הרגלים הגרמניות ה-1 וה-227 ביום הראשון של המתקפה. מפקד הארמייה ה-18, גנרל גאורג לינדמן חיזק את הקורפוס ה-26 (גנרל ארנסט פון לייזר) מיד עם דיוויזיית הרגלים ה-96, אשר נלקחה מהקורפוס ה-28.

עד 18 בינואר נכבשה העיר שליסלבורג מחדש על ידי הצבא האדום. באותו יום, בשעה 9:30 בבוקר, נפגשו יחידות של דיוויזיות הרובאים ה-18 (ממזרח) וה-136 (ממערב) במחנה עבודה מס' 1, ופתחו מסדרון יבשתי לעיר הנצורה. גם מחנה העבודה מס' 5 נכבש. דיוויזיית הרגלים הגרמנית ה-61, אשר נותקה בצפון, השאירה את הציוד הכבד שלה מאחור, ובפיקודו של לוטננט גנרל ורנר היהנר, פרצה דרך לסיניאווינו. עד ה-21 בינואר ניסה הצבא האדום לדחוף עוד יותר דרומה לכיוון סיניאווינו, אך הצליח לכבוש רק את מחנה העבודה מס' 6 מיד ממערב ליישוב, וב-30 בינואר הסתיים המבצע.

לאחר מכן
--------

על החוף הדרומי של אגם לאדוגה, הסובייטים יצרו מסדרון ברוחב 8 עד 11 קילומטרים, דרכו ניתן היה ליצור מחדש את הקשר היבשתי הישיר ללנינגרד. כבר ב-22 בינואר החל הצד הסובייטי לחדש את קו הרכבת ללנינגרד.

מ-6 בפברואר, ניתן היה לתספק שוב את לנינגרד באמצעות רכבת, מה ששיפר מאוד את מצב האספקה בעיר. עם זאת, המסדרון הצר עדיין היה בטווח הארטילריה הגרמנית, אשר תפסה עמדות ירי מצוינות ברמת סיניאווינו. במסגרת מבצע כוכב הצפון (10 בפברואר - 1 באפריל 1943) ובקרב לדוגה השלישי (22 ביולי - 25 בספטמבר 1943), ניסה הצבא האדום ללא הצלחה לפרוץ סופית את המצור. רק במבצע לנינגרד-נובגורוד מינואר עד מרץ 1944 הצליח הצבא האדום לשחרר סופית את לנינגרד מהמצור הארוך.

האבדות הסובייטיות במהלך המבצע כללו ל-115,082 לוחמים (33,940 מהם הרוגים ונעדרים).

כמה טנקי טיגר שנתפסו במהלך המבצע שימשו את משרד ההגנה הסובייטי לפיתוח טקטיקות נגד יעילות יותר נגד טנקים גרמניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבצע ניצוץ** בוויקישיתוף
גנרל **הנס קלנר** (בגרמנית: **Hans Källner**;‏ 9 באוקטובר 1898 – 18 באפריל 1945) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונהרג לקראת סוף המלחמה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

קלנר נולד ב-9 באוקטובר 1898 בקטוביץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 באמצע מלחמת העולם הראשונה התגייס קלנר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט היגר ה-11, ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה פרש קלנר מהצבא, והצטרף למשטרה בפוטסדאם. בשנת 1935 הצטרף קלנר לוורמאכט, והצטרף לרגימנט הפרשים ה-4. בשנת 1937 מונה קלנר למפקד הגדוד השני ברגימנט הפרשים ה-4, ובקיץ 1939 מונה למפקד גדוד הסיור ה-11.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה קלנר מפקד גדוד הסיור ה-11, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהדיוויזיה ה-11 במסגרת הקורפוס ה-1. ב-1 בנובמבר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, במהלך המערכה על צרפת לחם עם גדודו שוב כחלק מהדיוויזיה ה-11 במסגרת הקורפוס ה-1. בקיץ 1941 מונה קלנר למפקד רגימנט הרובאים ה-73, ולחם עמו במבצע ברברוסה כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-19 במסגרת הקורפוס הממונע ה-57. ב-1 במרץ 1942 הועלה קלנר לדרגת אוברסט, וב-3 במאי 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 ביולי 1942 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-19, שהפכה זמן קצר לאחר מכן לחטיבת הפאנצרגרנדיר ה-19. ב-7 באוגוסט 1943 מונה קלנר למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-19, וב-1 בנובמבר 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-10 בפברואר 1944 קיבל קלנר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני אותה שנה הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-23 באוקטובר 1944 קיבל קלנר תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-18 באפריל 1945 נהרג קלנר בשעת ביקורו בחזית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הנס קלנר באתר www.lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
שמו של לוליוס על גשר ארבעת הראשים (בתחתית צד שמאל)
**מרקוס לוליוס** (בלטינית: **Marcus Lollius**; ‏55 לפנה"ס - 2 לספירה) היה מצביא ופוליטיקאי רומאי.

תולדות חייו
-----------

יש המזהים את לוליוס עם מרקוס שנזכר בכתביו של אפיאנוס. לפי גישה זו היה לוליוס מתומכיו של מרקוס יוניוס ברוטוס ובשל כך נכלל ברשימת הפרוסקריפציות של הטריומווירט השני ונגזר עליו מוות. שהה עם ברוטוס במזרח ונלחם לצידו בקרב פיליפי. לאחר תבוסת הליברטורים הוא התחזה לעבד ונמכר לאדם בשם ברבולה (המזוהה עם קווינטוס אמיליוס לפידוס) שהפך אותו לעבדו הראשי, ובסופו של דבר גילה את מוצאו האמיתי והצליח להשיג חנינה מאוקטביאנוס, תודות להתערבותו של מרקוס ויפסניוס אגריפה.

לאחר מכן, לפי אפיאנוס, הפך לוליוס לתומכו של אוקטביאנוס ונלחם לצידו בקרב אקטיום שבסופו הוא פגש בחברו לפידוס, שנלחם לצדו של מרקוס אנטוניוס. הפעם היה זה לפידוס שהתחזה לעבד, ולוליוס קנה אותו ובסופו של דבר הצליח להשיג לו חנינה מידיו של אוקטביאנוס.

תפקידו הראשון של לוליוס הידוע בוודאות היה של מושל גלטיה, הוא נשלח בשנת 25 לפנה"ס לארגן את הפרובינקיה שזה עתה סופחה לקיסרות, הוא הצליח לארגן את הפרובינקיה בלא שפיכות דמים, וצבאה שולב בצבא הרומאי ואורגן מחדש כלגיון העשרים ושניים דיאוטריאנה.

לוליוס נבחר לכהן כקונסול בשנת 21 לפנה"ס ביחד עם לפידוס. לא ידוע דבר על פעולותיו כקונסול מלבד כתובת שמעידה על כך שהוא שיקם את גשר ארבעת הראשים.

לאחר תום כהונתו כקונסול יצא לוליוס לשמש כמושל מוקדון בשנת 19/18 לפנה"ס, במהלך כהונתו כמושל, נלחם והביס שבט תראקי. הוא מונה לכהן כמושל גאליה קומאטה בשנת 17 לפנה"ס והובס במהלך כהונתו על ידי שבט גרמאני שאף הצליח לשבות את נסו של הלגיון החמישי אלואדה. תבוסה זאת פגמה במוניטין שלו והוא מעולם לא מונה שוב לתפקיד הדורש פיקוד על כוחות צבא.

לוליוס היה בפמלייתו של גאיוס קיסר, נכדו של אוגוסטוס, כשזה שוגר למזרח הקיסרות בשנת 2 לפנה"ס כדי לפתור את הסכסוך עם האימפריה הפרתית שנסוב על שאלת השליטה בארמניה. מטרה נוספת לשליחות הייתה רצונו של אוגוסטוס להציג את נכדו, שאותו הועיד ליורשו המיועד, בפני שליטי המזרח.

לאחר שהתגלה לקיסר כי לוליוס צבר הון עצום כתוצאה משורה של מעשי שחיתות, התאבד לוליוס בשנת 2 לספירה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Patrick Tansey, **Q. Aemilius Lepidus (Barbula?) Cos. 21 B.C.**, Historia, Volume 57, Number 2, April 2008, pp. 174-207
2. ↑  אפיאנוס, **מלחמת האזרחים**, 4.49
מופעי **בידור** שונים, באמצעי התקשורת או בפני קהל צופים, מתקיימים במתכונת של **תחרות**, שבסופה מוכרז המנצח. 

בדומה לתחרויות ספורט גם תחרויות בתחום הבידור מפוקחות על ידי שופט או חבר שופטים, אך בנוסף לכך פעמים רבות משתתף גם הקהל בקביעת המנצח. 

**תחרות זמר** היא תחרות בידור פופולרית שבה המתחרים מתמודדים בזמרה, בדרך כלל בשירים חדשים שנכתבו לתחרות. פופולרית במיוחד היא תחרות הזמר השנתית - האירוויזיון, המשודרת בטלוויזיה וברדיו וזוכה מדי שנה למאות מיליוני צופים ומאזינים. 

**שעשועון** הוא תוכנית רדיו או תוכנית טלוויזיה שבה המשתתפים מתחרים ביניהם במילוי משימות למטרת זכייה בפרס. שעשועונים רבים מבוססים על שאלות טריוויה, משימות קצובות בזמן, וכדומה, המוצגים על ידי מנחה התוכנית למתמודדים. הפרס בשעשועונים הוא, לרוב, פרס כספי או חפצים בעלי ערך.

פורמט זה החל ב**שעשועוני רדיו**, ובראשית ימי הטלוויזיה התפתחו **שעשועוני טלוויזיה** משעשועונים דומים שהתקיימו ברדיו. שעשועון הטלוויזיה הראשון הוא Spelling Bee, ששידורו החל בשנת 1938. שעשועון הטלוויזיה הראשון ששודר בישראל הוא "זה הסוד שלי", ששודר בטלוויזיה הישראלית החל מ-1975 עד 1980.

תוכניות מציאות רבות הן תחרות בין המשתתפים בהן. דוגמאות:

* **מאסטר שף**: תחרות בישול שבה משתתפים בשלנים חובבים.
* **הישרדות**: במסגרת התוכנית נשלחים כ-16–20 מתמודדים להתמודד עם תנאי הטבע ומשתתפים בתחרויות, ואחת לשלושה ימים מדיחים אחד מכלל המתמודדים, כשהזוכה הוא המתמודד שנשאר אחרון.

לתחרות יש תפקיד מרכזי באמנות הבמה ובמיוחד בתחום המוזיקה. כגון תחרות רובינשטיין לנגינה בפסנתר.
קיימת תעשייה גלובלית ענפה המתבססת על תחרויות מוזיקליות.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Eisenberg, J. & Thompson, W. (2011). The Effects of Competition on Improvisers' Motivation, Stress, and Creative Performance. Creativity Research Journal, 23(2), 129-136.
הגנרל **הנס (היינץ) פרידריך קארל פרנץ קאמלר** (גרמנית: **Hans (Heinz) Friedrich Karl Franz Kammler**‏; 26 באוגוסט 1901 – 9 במאי 1945) היה מהנדס וקצין אס אס בכיר שהיה אחראי לתוכניות הבנייה של האס אס לקראת סוף מלחמת העולם השנייה והיה אחראי בין השאר על תוכניות פיתוח מטוסי סילון ופיתוח הטיל הבליסטי הראשון בעולם, V-2.

ביוגרפיה
--------

הנס קאמלר נולד בשטטין שבקיסרות הגרמנית. בשנת 1919 לאחר שהתנדב בצבא הוא שירת בזרוע הפרייקור של גרהארד רוסבאך. בשנים 1919 - 1923 למד הנדסה אזרחית בדנציג ובמינכן והוענק לו תואר ד"ר להנדסה. בנובמבר 1932 החל לעסוק במקצוע באופן מעשי.

קאמלר הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1931 והחזיק במספר משרות ניהוליות בממשל הנאצי והיה ראש מחלקת הבנייה במשרד התעופה. ב-20 במאי 1933 הצטרף לאס אס ונרשם כחבר מספר 113,610. בשנת 1934 היה יועץ במשרד הפנים של הרייך. באותה שנה גם הנהיג את הפדרציה של הרייך לבעלי קרקעות וגנים (Reichsbund der Kleingärtner und Kleinsiedler).

### במלחמת העולם השנייה

ביוני 1941 הצטרף לוואפן אס אס. הוא הפך לסגנו של אוסוולד פוהל ב-SS-Wirtschafts-Verwaltungshauptamt, משרד D שהיה אחראי לניהול מערך מחנות הריכוז והיה ראש משרד C באס אס והיה אחראי לעיצוב ובניית כל מחנות ההשמדה והריכוז. הוא היה אחראי בין השאר גם להפיכת אושוויץ-בירקנאו למחנה השמדה.

לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, לא היו עדויות למעורבותו של קאמלר בפיתוח כלי נשק. עדות ראשונה לכך הופיעה רק בתחילת 1942 כאשר אוסוולד פוהל שלח מברק להיינריך הימלר וציין תזכיר בין-מחלקתי לייצור כלי נשק מודרניים במחנות הריכוז, שבו הוזכר קאמלר כאחד המשתתפים.

היה אחראי על כמה תוכניות לפיתוח כלי נשק במחנות הריכוז, לרבות ביצוע מבחנים למטוס המסרשמיט Me 262, מטוס הקרב הסילוני הראשון בעולם. תוכניות אלה נוצרו עקב הפצצת פנמינדה בעת מבצע הידרה. פנמינדה היוותה אתר לפיתוח טילים וחיל האוויר המלכותי הבריטי ערך בליל 16–17 באוגוסט 1943 שלל הפצצות אוויריות כבדות שהביא למותם של 815 איש, בהם ולטר תייל ראש פרויקט הפיתוח של מנועי הטילים. התקיפה הניעה את העברת ייצור טילי ה-V אל מתחת האדמה, כמו גם העברת מתקני ייצור גם לדורה-מיטלבאו.

אלברט שפר הפך את קאמלר לנציגו ל"משימות בנייה מיוחדות" והוא ציפה מקאמלר להשלים עבודות שלא הצליח להשלים בעצמו. אלא שבמרץ 1944 קאמלר מונה על ידי הרמן גרינג לשליחו לענייני בניינים מיוחדים ופיתוח מטוסי הקרב המתקדמים של גרמניה הנאצית, מינוי זה הפך אותו לאחד האישים החשובים בכלכלת המלחמה הנאצית.

ככלל, לאחר כישלון הרייך להשיג ניצחון על ברית המועצות קאמלר החל לקבל אחריות רבה יותר על פרויקטים שונים לרבות אתרי הניסוי התת-קרקעיים (נטען שאף נטל חלק פעיל בפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית). קאמלר תחזק קשרים עם בכירי המהנדסים ברייך לרבות פרדיננד פורשה ואחרים.

בשנת 1944 הימלר שכנע את אדולף היטלר להכפיף את פרויקט V-2 לאס אס ובאוגוסט אותה שנה קאמלר החליף את ולטר דורנברגר כמנהל הפרויקט. מינואר 1945 הוא היה האחראי הראשי על כל תוכניות פיתוח הטילים של גרמניה הנאצית והיה מעורב חלקית בשימוש המבצעי של הטילים נגד בעלות הברית.

מת ככל הנראה ליד פראג ב-9 במאי 1945.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס קאמלר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחשפו מנהרות: שם פיתחו הנאצים אטום?, באתר ynet, 29 בדצמבר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008523961705171
* GND: 118836072
* ISNI: 0000 0004 1037 1614
* LCCN: n84229240
* NKC: xx0203089
* SUDOC: 150598734
* VIAF: 217478154
* WorldCat: lccn-n84229240

 |
**הרכבת** (באנגלית: **The Train**) הוא סרט מלחמה משנת 1964 שצולם בשחור-לבן בבימויו של ג'ון פרנקנהיימר עם ברט לנקסטר, פול סקופילד וז'אן מורו בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב בהשראת הספר התיעודי Le front de l'art (חזית האמנות) של רוז ואלאן, שפעלה ביחד עם ז'אק ז'וז'אר להצלת אוצרות אמנות בצרפת מידי הנאצים.

ב-2014 יצא הסרט **ציידי האוצרות** בבימויו ובהפקתו של ג'ורג' קלוני העוסק גם הוא בפרשת ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים.

הסרט היה מועמד לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. התסריט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.

הקשר בין התסריט למציאות הוא רופף. בסרט מנסים לוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית לעכב רכבת העושה דרכה לגרמניה ובה ציורים יקרים שנשדדו, באמצעים אלימים עם נפגעים רבים. במציאות מדובר ברכבת מס' 40.044 שנעצרה באמצעים ביורוקרטים עד שכוחות הכיבוש הצרפתיים הגיעו אליה ואחד הלוחמים, לויטננט אלכסנדר רוזנברג, זיהה כמה מהציורים ששייכים לאביו, סוחר האמנות פול רוזנברג.

תקציר העלילה
------------

אוגוסט 1944, כוחות בעלות הברית עומדים להגיע לפריז. הגרמנים ריכזו ציורים של טובי הציירים הצרפתיים בגלריה הלאומית ז'ה דה פום ומתכוננים להעבירם לגרמניה. בראש הפעולה עומד קולונל פרנץ פון ולדהיים (פול סקופילד).

מנהלת המוזיאון, מדמואזל וילאר (סוזאן פלון), מבקשת מכמה לוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית העובדים בחברת הרכבות הלאומית של צרפת (SNCF), לעשות כל שביכולתם לעכב את יציאת הרכבת מצרפת עד שישתלטו עליה כוחות בנות הברית.

ראש התא של חברי המחתרת, פול לאביש (ברט לנקסטר) עובד גם כמפקח ראשי בתחנת הרכבת. הוא מסרב בהתחלה לסכן חיי אדם עבור ציורים אך וילאר מצליחה לשכנע אותו שאוצר הציורים הזה הוא גאוותה של צרפת.

לאביש מפעיל מערך גדול של אנשי מחתרת המשנים את שמות תחנות הרכבת ונותנים לגרמנים הרגשה שהם מתקרבים לגבול גרמניה ולמעשה הם מסתובבים מסביב לפריז. נהג הקטר הוותיק פאפא בול (מישל סימון) נתפס על ידי הגרמנים כשחיבל בקטר ומוצא להורג.

הם גורמים להתנגשות הקטר בקטר נוסף והגרמנים מוציאים להורג את הנהגים חברי המחתרת. לאביש מצליח לברוח אך נורה ברגלו. הוא מגיע צולע לפונדק שם מטפלת בו אלמנת המלחמה קריסטין (ז'אן מורו).

לאחר התאוששות, מצליח לאביש לפוצץ את המסילה. הרכבת נעצרת והגרמנים מאלצים את בני הערובה על הרכבת, לתקן במהירות את המסילה. לאביש מצליח להתחמק ופוגע במסילה במקום נוסף. הרכבת יורדת מהפסים והארגזים נזרקים. הגרמנים המרוגזים הורגים את בני הערובה. פון ולדהיים מנסה לעצור שיירת משאיות נסוגה על הכביש ולהעביר לתוכה את הציורים אך מפקד השיירה מסרב לפקודה וממשיך הלאה. לבסוף מגיע לאביש הצולע אל הרכבת מתבונן בבני הערובה המתים ובפון ולדהיים הצועד לעומתו וצועק כי הציורים האלה תמיד יישארו שלו. לאביש מחסל אותו בתת-המקלע שלו ועוזב צולע את הרכבת והארגזים הזרוקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרכבת** בוויקישיתוף

* "הרכבת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הרכבת", באתר נטפליקס
* "הרכבת", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הרכבת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הרכבת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הרכבת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הרכבת, קדימון הסרט באתר יוטיוב
**תחרות אתגר הרובוטיקה של דארפ"א** (באנגלית: **DARPA Robotics Challenge** או בקיצור **DRC**) היא תחרות נושאת פרסים שנוסדה על ידי סוכנות DARPA הכפופה למחלקת ההגנה של ארצות הברית. התחרות, שהחלה באוקטובר 2012 וצפויה להסתיים בדצמבר 2014, נוצרה בעקבות מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א והרצון לפתח רובוטי שטח חצי-עצמאיים שיוכלו לבצע "משימות מורכבות בסביבות מסוכנות בהן אדם לא יכול לשרוד. התחרות בת 27 חודשים וכוללת שלוש תחרויות ביניים שבסופן תקבע המנצחת:

* תחרות אתגר הרובוטיקה הווירטואלית (Virtual Robotics Challenge) - התקיימה ביוני 2013.
* תחרות אתגר הרובוטיקה של דארפ"א (DRC Trials) - התקיימה בדצמבר 2013.
* גמר תחרות אתגר הרובוטיקה של דארפ"א (DRC Finals) - תתקיים בדצמבר 2014.

בנוסף לעידוד פיתוח רובוטים חצי-אוטונומיים, התחרות שואפת את יצירתן של תוכנות ומערכות רובוטיות זמינות ונגישות גם לאחר סיום התחרות. לפיכך, גויס מימון לעיבוד הסימולטור הרובוטי GAZEBO, שפותח על ידי Open Source Robotics Foundation, ובנייתם של שישה רובוטי אטלס של חברת בוסטון דיינמיקס, שימסרו לשש הקבוצות שהציגו את התוצאות הטובות ביותר בשלב תחרות אתגר הרובוטיקה הווירטואלית.

קבוצות
------

תחרות המשנה השנייה (DRC Trials) התקיימה ב-20 וב-21 בדצמבר 2013 בפלורידה. 8 הקבוצות שהעפילו לתחרות הגמר הן:

| קבוצה | ניקוד | מסלול |
| --- | --- | --- |
| SCHAFT | 27 | A |
| IHMC Robotics | 20 | C |
| Tartan Rescue | 18 | A |
| MIT | 16 | B |
| RoboSimian | 14 | A |
| Team TRACLabs | 11 | B |
| WRECS | 11 | C |
| TROOPER | 9 | B |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחרות אתגר הרובוטיקה של דארפ"א** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**מרקוס יוניוס פארה** (בלטינית: **Marcus Iunius Pera**; המאה ה-2 לפנה"ס) היה דיקטטור רומאי בתקופת המלחמה הפונית השנייה.

ביוגרפיה
--------

הוא היה בנו של יוניוס ברוטוס פארה מצאצאיו של לוקיוס יוניוס ברוטוס. שימש כקונסול בשנת 230 לפנה"ס יחד עם מרקוס אמיליוס ברבולא, וכקנסור בשנת 225 לפנה"ס יחד עם גאיוס קלאודיוס קנטאו. לאחר קרב קאנאי בשנת 216 לפנה"ס מונה לדיקטטור יחד עם מרקוס פאביוס בוטאו, אולם בוטאו התפטר עוד באותו היום שמונה בטענה שלא ייתכן שיהיו שני דיקטטורים ברומא. הוא פעל בכל דרך אפשרית להגדלת הצבא הרומאי כולל גיוס פושעים ועבדים לשורותיו. אם כי סירב לפדות את השבויים שנפלו בידי חניבעל. חניבעל שלח את אחד מקציניו קרתאלו למשא ומתן, אולם פארה רק הורה לקרתאלו לעזוב את העיר. הוא ניהל גם את הקונסולאט של שנת 215 לפנה"ס מכאן ואילך לא ידוע עליו דבר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואנס זונאראס, "תמצית ההיסטוריה", ספר שמיני, 19.
2. ↑  פלוטרכוס, "חיי פאביוס" 9.
3. ↑  ולריוס מקסימוס, 7, 6, 1.
4. ↑  ישראל שצמן, "תולדות הרפובליקה הרומית", עמ' 143.
5. ↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושלושה, 24 - 25.
**iGoogle** היה שירות של גוגל המבוסס על AJAX, ובעזרתו ניתן היה להתאים אישית את דף הבית, בדומה ל-
Netvibes, Pageflakes, My Yahoo!, Windows Live Personalized Experience. השירות החל במאי 2005. בעזרת השירות ניתן היה להוסיף גאדג'טים ועדכונים מאתרים לדף הבית של גוגל. 

השירות שינה את שמו מחדש ב-30 באפריל 2007 והופץ ב-42 שפות, מעל ל-70 שמות דומיין של מדינות.

ב-1 בנובמבר 2013 סגרה גוגל את השירות.

גאדג'טים
--------

iGoogle תמך בשימוש מיוחד שנקרא "גאדג'טס" והציג אותם בדף הראשי. הגאדג'טים פעלו עם משתמש אישי ועבדו גם במכשירי API של גוגל. כמה מהגאדג'טים שפותחו ל-Google Desktop התאימו גם ל-iGoogle.‏ הגאדג'טים של גוגל (Google Gadgets) היו ציבוריים וכולם יכלו להשתמש בהם.
נוסף על כך, גוגל איפשרה לכל המשתמשים ליצור ג'אדגטים מיוחדים שלא דורשים ידע ב-Google API.

עיצובים
-------

ב-iGoogle, משתמשים יכלו ליצור ולבחור לעצמם את העיצוב והמראה של דף הבית שלהם. חלק מהעיצובים השתנו לפי מזג האוויר, הזמן המקומי, וכו'. יש עיצובים ששינו את העיצוב שלהם בעצמם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של IGoogle
* IGoogle, הבלוג הרשמי
להקת פסופים שותים בסורינאם
**פסופי אפור כנף** (שם מדעי: *Psophia crepitans*; מכונה לעיתים **אגמי מחצצר**) הוא מין עוף ממשפחת הפסופיים שבסדרת העגוראים החי על קרקעית יערות הגשם של אמריקה הדרומית. פסופי זה, בשונה מקרוביו לסוג, בעל גב ואגן בצבע אפור אך שאר הגוף שחור.

הוא מגיע לאורך 48-56 סנטימטר ומשקלו עד 1.3 ק"ג. הוא בעל גוף עגלגל ומגושם, צוואר ורגליים ארוכות וראש קטן עם מקור צהוב קצר. הוא מזכיר במראהו את ההוקיים החיים באותם אזורים אך למעשה קרוב הרבה יותר לעגוריים שוכני הביצות. עוף זה נחשב למעופף חלש והוא יעדיף לעוף רק כמוצא אחרון ובמקום זאת לברוח בעת תקיפה.

זה הוא עוף מתלהק. ניתן לצפות בלהקה בת 50 פרטים משוטטת על קרקעית היער בחיפווש אחר מזון: פירות של עצי יער שונים וזחלי חרקים, החיים באדמה. כמה שבטי אינדיאנים מחזיקים בעופות אלה כחיות מחמד.

תת-מינים
--------

לפסופי ישנם 2 תת-מינים:

* Psophia crepitans napensis - מצוי בדרום-מזרח לקולומביה, צפון-מזרח פרו וצפון-מערב ברזיל.
* Psophia crepitans crepitans - מצוי בדרום-מזרח קולומביה, ונצואלה, גויאנה וצפון ברזיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסופי אפור כנף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* פסופי אפור כנף באתר world-birds

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסופי אפור כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN
וילי סאטון
**ויליאם "וילי" סאטון** (באנגלית: **William "Willie" Sutton**;‏ 30 ביוני 1901 - 2 בנובמבר 1980) היה פושע אמריקאי מפורסם ורב מעללים אשר התפרסם בזכות מעשי שוד הבנקים הרבים שביצע. סאטון, אשר היה משתמש בכישוריו במשחק ובתחפושות למטרות פשעיו, זכה לכינוי "וילי החלקלק" (Slick Willie).

תולדות חייו
-----------

סאטון נולד למשפחה אמריקאית ממוצא אירי בברוקלין, הרביעי מבין חמשת ילדי המשפחה. בנערותו נשר מבית הספר והחל לעבוד בעבודות שונות ומזדמנות. כבר בילדותו החל בפשע, ועל פי הספדו החל לפרוץ לבתים בגיל 9.

סאטון החל לשדוד בנקים בתעוזה הולכת וגוברת החל בסוף שנות ה-20. באותן שנים נשא לאישה את לואיז לודמן, אך השניים התגרשו זמן קצר לאחר מכן, כאשר המשטרה תפסה את סאטון ב-1931, ובית המשפט גזר עליו עונש של 30 שנות מאסר בגין תקיפה ושוד.

סאטון לא נשאר זמן רב בכלא וב-11 בדצמבר 1932 הצליח לקחת סוהר כבן ערובה בעזרת אקדח שהבריח לתאו. סאטון הצליח לברוח מהכלא ובמהרה חזר לשדוד בנקים. במהלך העשורים הבאים מעשי השוד של סאטון רק הלכו וגברו. כך שדד חנות תכשיטים לאור יום, וניסה לשדוד פעמיים את אותו הבנק. מצידן של רשויות החוק, אלו חידשו במשנה תוקף את מאמציהן ללכוד את הפושע, ואף הצליחו בכך מספר פעמים - אך פעם אחר פעם סאטון הצליח לברוח מכלאו.

ב-1950 סאטון היה לאחד מעשרת הפושעים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. אף על פי כן, הוא נעצר שוב רק ב-1952, ודווקא בזכות ארנולד שוסטר, אזרח מהשורה אשר זיהה את סאטון ברכבת התחתית של ניו יורק. שוסטר עקב אחרי סאטון והודיע על מקום המצאו למשטרה. שוסטר זכה לפרסום רב בעקבות חלקו בלכידת הפושע, אך זה הוביל ככל הנראה לרציחתו הברוטלית, אשר לימים נטען כי "הוזמנה" על ידי משפחות הפשע המאורגן כנקמה.

על סאטון נגזר מאסר עולם ו-135 שנות מאסר נוספות. עם זאת, סאטון שוחרר מבית הכלא ב-1969, 17 שנים בלבד לאחר מכן, בעקבות מצבו הבריאותי המדרדר עקב מחלת הנפחת. לאחר שחרורו סאטון פרש מקריירת הפשע הענפה אשר אימץ וניצל את כישוריו בכיוון ההפוך - ייעוץ לבנקים כיצד להתגונן ממקרי שוד. סאטון נפטר ב-1980 ונקבר בברוקלין.

מורשת
-----

"הישגיו" של סאטון, אשר על פי הערכות מנו כ-2 מיליון דולר אשר נשדדו מכ-100 בנקים שונים, זיכו אותו למעמד של גיבור תרבות. הוא כתב ספרי אוטוביוגרפיה, השתתף בפרסומות בטלוויזיה ודמותו הוללה בעיתונים. סאטון התפרסם בכך שעל אף שנהג להביא עמו נשק למעשי השוד, אך מעולם לא ירה בו. מאוחר יותר טען כי הנשק מעולם לא היה טעון, "מחשש שמישהו יפגע".

בין השאר נזקף לזכותו הציטוט "because that's where the money is" (בתרגום חופשי: "כי שם הכסף נמצא") בתשובה לשאלה מדוע שדד בנקים. סאטון הכחיש כי אמר את הציטוט, אך האגדה האורבנית כבר נוצרה. בין השאר ניתן למצוא הדים לציטוט ב"חוק סאטון" (Sutton's law) במדעי הרפואה, אשר קובע כי יש להעדיף את הדיאגנוזה הסבירה ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופילו של סאטון באתר ה-FBI
* וילי סאטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* וילי סאטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספד על סאטון
2. ↑  פרופילו של סאטון באתר ה-FBI
3. 1 2  Willie Sutton - 'That's Where the Money Is', Snopes.com (ב־American English) מתוך אתר "סנופס"
4. ↑  מאמר במגזין טיים
5. ↑  ראו לדוגמה מאמר בניו יורק טיימס
6. ↑  Medical Definition of Sutton's law, MedicineNet (באנגלית) מתוך אתר "medterms.com"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427405305171
* ISNI: 0000 0000 3957 9153
* LCCN: no91029898
* NTA: 128266562
* SUDOC: 254614124
* VIAF: 75880759
* WorldCat: lccn-no91029898

 |
פיורד ליספיורדן בנורווגיה
פיורד רומסדלס, והעיירה אונדלסנס בנורווגיה
**פְיוֹרְד** הוא עמק שהועמק על ידי קרחון יבשתי או רעש אדמה. פיורדים מאופיינים בדרך כלל בשוליים תלולים אשר ממשיכים מתחת לפני הים.

תהליך היווצרות
--------------

פיורד נוצר כאשר קרחון אשר הטמפרטורה בו נמוכה מאפס מעלות צלזיוס, מעצב את צורת ה-U הטיפוסית של העמק, פוגש במי הים ומפשיר. התוצאה היא עמק בעל שוליים תלולים המוצף על ידי מי הים. ההצפה יוצרת אגם צר ועמוק המחובר לים. קיימים פיורדים שבהם האגם מגיע לעומק של 1,300 מטר. מורנת הקצה שהיא סחופת קרחונים הנדחפת מטה לתוך העמק על ידי הקרחון, נמצאת מתחת לפני המים בכניסה לפיורד וגורמת לצוואר פיורד רדוד בהשוואה למרכז הפיורד.

מאפיינים
--------

פיורדים נפוצים במקומות בהם קרחונים הגיעו בעבר או מגיעים בהווה לפני הים.

סף הכניסה הרדוד מן הים וההגנה על ידי שולי העמק התלולים הופכים את הפיורד לנמל טבעי מוצלח. בשל כך, פיורדים שימשו כנמל בית לציי דייג, ובאזורים תעשייתיים הפכו לאתרי גידול דגים ובניית ספינות. עם זאת, פיתוח נמלים תעשייתיים בפיורדים עלול להיות בעייתי עקב הכניסה הרדודה מן הים והניתוק היחסי משאר חלקי היבשה שנובע מקירות הסלע הגבוהים.

פריסה
-----

נרייפיורד הנשקף ממלון סטלהיים
ניתן למצוא פיורדים לאורך חופי נורווגיה, איסלנד וגרינלנד, בפינה הדרום-מערבית של ניו זילנד (ראו ארץ הפיורדים), בחוף המערבי של ניופאונדלנד, ובחופים הדרומיים והמערביים של אלסקה. החוף המערבי של סקוטלנד מכיל גם הוא פיורדים (הידועים כ-*sea lochs*), והמפרצים הארוכים דמויי הפיורדים של חופי ניו אינגלנד מכונים לעיתים "פיארדים" (*fiards*). הפיורד הגדול ביותר בעולם הוא קנגרטיטיווק שבגרינלנד, שאורכו 350 ק"מ.

חצי האי איסטריה בקרואטיה הוא מקום בו יש תצורות הדומות לפיורדים של סקנדינביה. לים פיורד, שאורכו 12 ק"מ, נמצא מדרום לפורץ', ליד העיירות וורסאר ורוביני. טכנית, אין מדובר בפיורד, שכן הוא נוצר על ידי הנהר פזינקיקה, שגרם לבלייה בקרקע בדרכו לים האדריאטי.

העמדה הרווחת בגאולוגיה גורסת כי היו פיורדים בישראל בעבר הרחוק, באזור מדבר יהודה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פיורד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פיורדים** |

* לים פיורד
* פיורד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "יצאנו לחפש את הנוף העתיק בעולם. מצאנו אותו 100 ק"מ מצפון לאילת". *הארץ*. נבדק ב-2021-09-10.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535928305171
* GND: 4133810-8
* LCCN: sh85048937
* NDL: 00563297
* NKC: ph335384

 |
פנים המבנה
**ביתן ברצלונה** הוא כינויו של הביתן הגרמני בתערוכה העולמית של ברצלונה (1929), שתוכנן על ידי האדריכל הגרמני לודוויג מיס ואן דר רוהה. הביתן נחשב לאבן דרך חשובה בהיסטוריה של האדריכלות המודרנית.

הקמה
----

המבנה, שלא היה לו שימוש מיוחד אלא נבנה לשם תצוגה, התאפיין בצורה פשוטה למדי, אף כי נעשה בו שימוש בחומרים יקרים כגון שיש ואבן טרוונטין. ייחודו של המבנה התבטא בפריצת הדרך המחשבתית לגבי צורתה של אדריכלות, תפיסת החלל, שימוש חדש בחומרי בנייה ועיצוב מינימליסטי, שהתממש בזכות פרטי בניין מתוחכמים.

הביתן עמד על פודיום רחב ושטוח לצד בריכת השתקפות, והיה לו גג שטוח הנסמך על 8 עמודי פלדה דקים. החלוקה הפנימית שלו הייתה על ידי קירות בודדים שאינם מתחברים זה לזה או לתקרה, אשר יצרו סוג חדש של חללים שהיו חדשניים מאוד בתפישתם לתקופה זו. רעיון "החלל הזורם" מומש גם בעזרת קירות זכוכית.

מיס ואן דר רוהה עיצב עבור הביתן יחד עם שותפתו אז, המעצבת לילי רייך, את "כיסא ברצלונה". נטען כי שניים מכיסאות אלה שימשו את בני הזוג המלכותי הספרדי, שהגיעו לבקר בביתן. הכיסא זכה להצלחה רבה, נמכר באלפים גם לאחר היריד העולמי, ונחשב עד היום למקרה מבחן בהיסטוריה של העיצוב התעשייתי.

כפי שהיה נהוג בתערוכות עולמיות, בסיומה של התערוכה הביתן פורק, וחלקיו מוספרו, נארזו, ונשלחו ברכבת לגרמניה. מסיבות שאינן ברורות עד היום נעלמו מרבית חלקי הביתן במהלך המעבר. בשל חשיבותו הגדולה שוחזר המבנה באתרו המקורי, תוך שימוש בחומרים זהים לאלו שנעשה בהם שימוש בסוף שנות ה-20. החל משנת 1986 ניצב הביתן המשוחזר בברצלונה, ופתוח לקהל הרחב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביתן ברצלונה** בוויקישיתוף
* סרטונים של הביתן באתר Youtube
* תמונות וסקירה אדריכלית באתר 'חלון אחורי', 9/09.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604134605171
* GND: 4386701-7
* LCCN: n94060789
* NKC: ko20221151965
* SUDOC: 121239241
* VIAF: 316750733
* WorldCat: lccn-n94060789

 |
**IGN** הוא אתר אינטרנט אמריקאי העוסק בבידור ומתמקד במשחקי וידאו, בסרטים, במוזיקה ובתכני מדיה נוספים. האתר מכיל מספר ערוצים העוסקים בנושאים ספציפיים בבידור. ערוצים העוסקים במשחקי וידאו כוללים: משחקי מחשב, פלייסטיישן, Xbox, ‏קונסולות נינטנדו, משחקי רטרו ועוד.

חברת האם של IGN היא IGN Entertainment, שבעלותה מספר אתרים נוספים, כגון GameSpy.

באוקטובר 2014, IGN השיק אתר רשמי לשחקנים בישראל.

היסטוריה
--------

IGN הוקמה בשנת 1996 על ידי ג'ונתן סימפסון כ-*Imagine Games Network*, והתחילה כחמישה אתרים נפרדים: N64.com, PSXPower, Saturnworld, Next-Generation.com ו-Ultra Game Players Online. בשנת 1998 איחדה החברה את הרשת תחת IGN כערוצים באתר. Next-Generation ו- Ultra Game Players Online
בוטלו ולא השתתפו באיחוד.

ביוני 2005 דיווחה IGN על כ-24 מיליון צופים שונים בחודש, ו-4.8 מיליון משתמשים רשומים בכל החטיבות של האתר. בספטמבר 2005 נקנתה IGN על ידי תאגיד התקשורת של רופרט מרדוק, ה-News Corporation, בסכום של כ-650 מיליון דולר.

דירוג
-----

חבר בצוות IGN מעניק למשחק דירוג שבין 0.1 ל-10.0. הציון נקבע לפי היבטים שונים של המשחק, כגון משחקיות, גרפיקה, סאונד, וזמן משחק. כל משחק מקבל דירוג לכל קטגוריה, אך הציון הכללי של המשחק הוא הערכה נפרדת, לא ממוצע בין הקטגוריות. ב-3 באוגוסט 2010, IGN הכריזה כי היא משנה את שיטת הדירוג שלה. במקום מדרג של 100 נקודות בהפרשים של 0.1, הציונים החדשים יכילו מדרג של 20 נקודות, כלומר, הפרשים של 0.5. בשתי השיטות הציון המקסימלי הוא 10.0, ושינוי השיטה איננו רטרואקטיבי, כלומר לא חל על דירוגים שקדמו לו. נוסף על כך שינוי השיטה איננו משפיע על ציון הקוראים, שעדיין נעשה בשיטה הקודמת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **IGN** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של IGN (באנגלית)
* IGN, ברשת החברתית פייסבוק

* IGN, ברשת החברתית טוויטר

* IGN, ברשת החברתית אינסטגרם

* IGN, ברשת החברתית טיקטוק

* IGN, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר IGN ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  News Corp. Acquires IGN for $650 Million, באתר ביזנסוויק, 10.9.2005
2. ↑  IGN Ratings and Reviews Policy, באתר IGN.
**ונציסלב חריסטוב** (בבולגרית: **Венцислав Христов**; נולד ב-9 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

חריסטוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לוקומוטיב סופיה. כאשר עבר את גיל הנוער, עבר לספורטיסט סבוגה מהליגה הבולגרית השנייה. בין היתר שיחק גם בנסבר, מונטנה. ב-15 ביוני 2011 חתם בצ'רנומורץ בורגס. ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון שהיה גם שער ניצחון במשחק נגד קליאקרה קווארנה.

בינואר 2013 סיים את חוזהו בבורגס והוא חתם בברואה סטארה זאגורה. ב-2 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד בוטב וראצה. כעבור שבועיים הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בברואה בניצחון 0-2 נגד אטאר 1924. ב-10 ביולי 2013 זכה עם המועדון בסופר קאפ הבולגרי. בינואר 2014 נקשר שמו של חריסטוב לצסק"א סופיה, אך בסופו של דבר הוא הושאל למטאלורג דונייצק עד לסיום העונה. ב-29 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 3-1 לווהלין לוצק. בתום העונה חזר לברואה. ב-13 בספטמבר 2014 הבקיע את השלושער הראשון בקריירה שלו בניצחון 0-4 נגד לוקומוטיב פלובדיב.

ב-23 בינואר 2015 חתם ברייקה הקרואטית לשנתיים וחצי. ב-8 ביולי 2015 הושאל לסקנדרבו קורצ'ה האלבנית עימה עלה לשלב הבתים של הליגה האירופית.

ב-5 באוגוסט 2017 חתם בסק"א חברובסק מליגת העל הרוסית.

בספטמבר 2020, חריסטוב חתם בסלביה סטפיה ובמהלך העונה שוחרר ממנה.

במרץ 2021, חריסטוב חזר לנפטוצ'ימיק בורגס.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-15 באוקטובר 2013 חריסטוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה נגד צ'כיה. ב-9 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לאזרבייג'ן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ונציסלב חריסטוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu