recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הקרב על גבון**, שהתרחש בין 8 בנובמבר ל-12 בנובמבר 1940, היה אחד מהקרבות שנערכו ביבשת אפריקה בתקופת מלחמת העולם השנייה. במהלך הקרב כבשו כוחות צבא צרפת החופשית בסיוע ימי ואווירי בריטי את העיר ליברוויל בירת גבון מידי אנשי צרפת של וישי. בכך הבטיח דה גול את תמיכתן של מושבות אפריקה המשוונית הצרפתית בצרפת החופשית.

רקע היסטורי
-----------

לאחר כניעת צרפת במהלך המערכה על צרפת, הוקם משטר משתפי הפעולה של צרפת של וישי. רבים בצרפת ובמושבותיה התנגדו למשטר החדש, והעדיפו לחבור לאנשי הגנרל שארל דה גול ולצבא צרפת החופשית. במושבות אפריקה המשוונית הצרפתית, הייתה הנטייה הכללית לחבור לדה גול. מושל צ'אד, פליקס אבואה, סחף אחריו את רוב המושבות הצרפתיות באזור. המושבה היחידה ששמרה על נאמנותה למשטר וישי הייתה גבון. בספטמבר 1940 ניסו אנשי צרפת החופשית לכבוש מן הים את דקר, במטרה להעביר לצידם גם את מושבות מערב אפריקה הצרפתית. ניסיון זה, המכונה הקרב על דקר, כשל, והעיר נותרה בשליטת תומכי וישי. חשיבות יתר נודעה עתה להשגת תמיכתן של מושבות אפריקה המשוונית, שיכלו לשמש כבסיס לתקיפת האיטלקים בלוב ובכך להשפיע על המערכה בצפון אפריקה. מכיוון שכך החליט דה גול לתקוף את ליברוויל בירת גבון, כדי להשלים את השתלטות כוחות צרפת החופשית על כל מושבות אפריקה המשוונית.

הכנות למבצע
-----------

ב-8 באוקטובר 1940 הגיע דה גול לדואלה שבקמרון, ושם, ב-12 באוקטובר נתן לאנשיו את הפקודות לפלישה לליברוויל. משם המשיך דה גול צפונה, על מנת לבחון את המצב בצ'אד. מזה מספר שבועות שאנשי דה גול ואנשי וישי היו מעורבים בקרב בשתי הערים למברנה ומיציק שבגבון. יחידות שנערכו להתקדם לליברוויל נתקלו בעיירות אלו בהתנגדות אנשי וישי. דה גול, שהגיע לליאופולדוויל בסוף אוקטובר, החליט להכריע את המערכה בהסתערות ישירה על ליברוויל. עד לתחילת נובמבר נכנעו למברנה ומיציק, אך אז כבר הוחלט כי ליברוויל תוכנע בדרך של פלישה מן הים.

תקיפת ליברוויל
--------------

ב-8 בנובמבר 1940 הטביעה אוניית הקרב הבריטית "מילפורד" צוללת של אנשי וישי. סוכם בין צ'רצ'יל ודה גול כי הצי הבריטי לא יתערב ישירות, אלא רק ישמור מן הים על הכוח הפולש, על מנת למנוע התערבות ימית ממושבות וישי האחרות, ובמיוחד מדקר.

הכוח הפולש מנה שני גדודים, גדוד של לגיון הזרים וגדוד של מתגייסים אפריקנים. מפקדו הכללי של המבצע היה הגנרל פיליפ לקלרק, ואילו מפקד כוחות היבשה היה הגנרל פייר קניג. הכוח המגן בפיקודו של הגנרל טאטי כלל ארבעה גדודים, וכן כוח אווירי וימי.

הכוחות הפולשים הונחתו ב-8 בנובמבר בסמוך לליברוויל, והחלו בתקיפה באותו היום. ב-9 בספטמבר הפציצו אנשי צרפת החופשית את שדה התעופה של ליברוויל. לאחר מכן נתפס שדה התעופה על ידי אנשיו של קניג. כוחות ימיים של צרפת החופשית, בפיקודו של ז'ורז' תיירי ד'ארז'נלייה, תקפו והטביעו את אוניית הקרב של וישי "בוגנוויל". לאחר כל אלו הסכים המפקד טאטי להיכנע. במבצע כולו נהרגו כ-20 אנשים משני הצדדים.

לאחר כניעתה של ליברוויל הגיעו אנשי צרפת החופשית לעיר פור ז'נטי, עיר הנמל השנייה בגודלה בגבון, וזו נכנעה ללא קרב. ב-12 בנובמבר 1940 נכנעו אחרוני אנשי וישי בפור ז'נטי. מושל גבון מטעם וישי, מאסון, הסדיר את כניעת אנשי וישי לדה גול, ומנע לוחמה נוספת בפור ז'נטי, אך לאחר הכניעה נעצר, והתאבד. טאטי ואנשיו שנכנעו בליברוויל סירבו להצטרף אל אנשי דה גול, ולכן נכלאו במחנה שבויים. לאחר הצטרפות מושבות צפון אפריקה לדה גול, בשנת 1943, הצטרפו טאטי ואנשיו לצבא צרפת החופשית.
**שמעון וינקלברג** (26 בספטמבר 1924 – 29 בספטמבר 2004) היה סופר, מחזאי ותסריטאי יהודי-אמריקאי. הוא נודע בעיקר בזכות המחזה "קטאקי" שעלה בברודוויי בשנת 1959 בכיכובם של ססואה הייאקאווה ובן פיאצה.

ביוגרפיה
--------

וינקלברג נולד בקיל שבגרמניה. לאחר עליית הנאצים לשלטון הוא נמלט עם משפחתו לארצות הברית בסוף שנות ה-30. הקריירה שלו כסופר החלה עם סיפור קצר שפרסם ב-1953. הוא המשיך לכתוב סיפורים למגזינים כמו הרפרס בזאר, הניו יורקר ופאנץ'.

המחזה קטאקי פרי עטו היה מבוסס על הניסיון האישי שלו במודיעין הצבאי של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1962 כתב מחזה נוסף בשם "חלונות גן עדן" שהוצג בתיאטרון המלכותי בסטוקהולם. הוא כתב גם ספרים, חלקם במשותף עם אשתו אניטה, וכן היה שותף לכתיבתם של למעלה מ-100 תסריטים לטלוויזיה בשנות ה-60 וה-70. את מרבית התסריטים כתב תחת שמות עט ביניהם "סיימון וינקלברג", "סיימון וינוולברג", "ש. בר-דוד" ו"שמעון בר דוד".

בין היתר הוא אחראי לרעיון "מיזוג המוחות" הוולקני שהופיע לראשונה בפרק שכתב עבור העונה הראשונה של הסדרה "מסע בין כוכבים".

כיהודי, שימש וינקלברג מודל לדוגמה עבור שחקנים יהודיים דתיים בהוליווד. התסריטים שלו כללו לעיתים קרובות נושאים יהודיים, ותיארו טקסים יהודיים והלכה יהודית דתית בדייקנות.

וינקלברג מת ב-19 בספטמבר 2004 ממחלה לא ידועה בבית אבות בלוס אנג'לס בגיל 80.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמעון וינקלברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Shimon Wincelberg TV Writer ..." *Washington Post* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2020-04-19.
2. ↑  "S. Wincelberg, 80; Playwright Also Wrote TV Scripts". *Los Angeles Times* (באנגלית אמריקאית). 2004-10-01. נבדק ב-2020-04-19.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299204105171
* BnF: cb14145991j (data)
* GND: 106184725X
* ISNI: 0000 0000 7840 9413
* LCCN: n82073916
* NTA: 069912718
* SNAC: w6pp232t
* VIAF: 67810489
* WorldCat: lccn-n82073916

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שמעון וינקלברג"**.
**הקרב על הוויסלה** נערך בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה בתאריכים 29 בספטמבר 1914 - 31 באוקטובר 1914 בין צבאות האימפריה הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית ובין צבא האימפריה הרוסית. הקרב הסתיים בניצחון הרוסים.

רקע היסטורי
-----------

ב-1 בספטמבר 1914 פתחו הרוסים במתקפה בגליציה ותוך זמן קצר אילצו את הצבא האוסטרו-הונגרי לסגת נסיגה עמוקה. מבצר פשמישל נשאר נצור מאחורי קו החזית במשך כ-180 יום. כדי לעזור לאוסטרו-הונגרים ולעצור את האיום שהרוסים ימשיכו לכיוון האזור התעשייתי בשלזיה, הורה הרמטכ"ל הגרמני אריך פון פאלקנהיין לגנרל פאול פון הינדנבורג להעביר כוחות מפרוסיה המזרחית ולהתחיל במתקפה על הרוסים בסביבות ורשה.

הקרב
----

הינדנבורג פתח במתקפה ב-29 בספטמבר 1914 כשהוא עומד בראש ארבעה קורפוסים גרמניים, ולמחרת הצטרפה אליו הארמייה האוסטרו-הונגרית הראשונה בפיקוד ויקטור דנקל. בתחילה הופתעו הרוסים ונסוגו תוך שהם סובלים אבדות ו-7,000 שבויים.

ב-9 באוקטובר 1914 הגיע הינדנבורג לנהר ויסלה והיה במרחק של 19 ק"מ מורשה. כאן החלה המתקפה לדעוך. הרוסים ריכזו כוח גדול ופתחו במתקפת נגד. מחוסר אפשרות לקבל תיגבורות החליט הינדנבורג ב-17 באוקטובר 1914 להפסיק את המתקפה ולסגת.

תוצאות
------

ב-1 בנובמבר 1914 נסוג הינדנבורג לקו שהיה לפני המתקפה. מתקפה גרמנית נוספת לעבר ורשה בקרב לודז' נסתיימה ללא הכרעה ברורה. הגרמנים לא הצליחו לכבוש את ורשה אבל מנעו את המשך המתקפה הרוסית לעבר שלזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקרב על הוויסלה** בוויקישיתוף

| החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה |
| --- |
| הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית | קרב שטלופנן • קרב גומבינן • קרב טננברג • הקרב הראשון על האגמים המזוריים • הקרב השני על האגמים המזוריים |
| קרב גליציה | קרב קרשניק • קרב קומרוב • קרב גנילה ליפה • קרב רווה • המצור על פשמישל |
| המערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה | קרב סריקמיש • מתקפת ארזורום • קרב ארזינג'אן • קרב באש-אפאראן |
| קרבות נוספים | הקרב על הוויסלה • קרב לודז' • מתקפת גורליצה-טרנוב • הנסיגה הגדולה • מתקפת ברוסילוב • קרב קובל • מתקפת קרנסקי |
**טכנולוגיית חלל** היא כל טכנולוגיה הקשורה לכניסה ואחזור כלים, מכשירים, קרינה או צורות חיים מן החלל. כוללת בתוכה עיסוק ברדיו טלסקופ, משגר, חלליות, לוויינים, מעבורות חלל, תחנת חלל וחליפות חלל.

טכנולוגיית חלל פותחה בסוף שנת ה 50 של המאה 20 בארצות הברית.

טכנולוגיות כגון חיזוי מזג האוויר, שליטה מרחוק, GPS, טלוויזיה בלוויין, וכמה מערכות תקשורת מוכרחות להסתמך על תשתית החלל ועל מדעי האסטרונומיה ומדעי כדור הארץ (באמצעות חישה מרחוק) כדי לקבל רווח מהטכנולוגיה בחלל.

מחשבים וטלמטריה היו בעבר טכנולוגיות מובילות שאולי נחשבו "טכנולוגיית החלל" משום שהן מוכרחות להסתמך על החללית בה הם נמצאים. הם היו קיימים לפני המירוץ לחלל של המלחמה הקרה (בין ברית המועצות וארצות הברית) אבל הפיתוח שלהם הואץ במידה רבה כדי לענות על הצרכים של תוכניות החלל של שתי מעצמות העל.

אמנם הם עדיין בשימוש היום בחלליות וטילים, יישומים פרוזאיים יותר, כגון ניטור מרחוק (באמצעות טלמטריה) של חולים, מפעלי מים, תנאי הכביש וכדומה, אך השימוש הנרחב במחשבים עולה בהרבה על יישומי חלל מבחינת הכמות והן מבחינת המגוון של היישומים.

החלל היא סביבה זרה מאוד. בשביל לנסות לעבוד איתה נדרשות טכניקות חדשות וידע. טכנולוגיות חדשות מואצות על ידי המאמצים הקשורים לחלל והם לעיתים קרובות נוצלו לאחר מכן בפעילויות כלכליות אחרות. פעולה זו הייתה מועילה כלפי חסידי החלל וחובביו לטובת השקעה של כספי ציבור בפעילויות שטח ותוכניות. יריביהם הפוליטיים כנגד באו בטענה כי יהיה הרבה יותר זול לפתח טכנולוגיות ספציפיות ישירות אם הם מועילים.

טכנולוגיות חלל
--------------

* גשושית חלל
* לוויין
* לוויין תקשורת
* מערכת ניווט לוויינית
* צנטריפוגה
* אדם בחלל

טכנולוגיות חלל עתידיות
----------------------

* כריית אסטרואידים
* לוויין המבוסס על אנרגיה סולארית
* שיגור ללא-טיל
* ייצור בחלל
* מושבות חלל

ראו גם
------

* חקר החלל
* נאס"א
* משימות מאוישות למאדים

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph114983

 |
האפיפיור **ליבריוס** (בלטינית: **Liberius**; מת ב-24 בספטמבר 366) כיהן בתפקידו החל מ-17 במאי 352 עד מותו. הוא האפיפיור הקדום ביותר שלא זכה לקנוניזציה כקדוש, אם כי הוא הוכתר לקדוש בכנסייה האורתודוקסית המזרחית. ליבריוס ירש בתפקידו את יוליוס הראשון, ולפי הקטלוג הליבריאני שסוקר את האפיפיורים מפטרוס ועד ליבריוס, הוא החל לכהן ב-22 במאי. לאחר כינוס סינוד רומאי פעולתו המתועדת הראשונה הייתה לכתוב לקיסר קונסטנטיוס השני, וביקש ממנו לכנס מועצה באקוויליה שתעסוק בנושא של אתנסיוס מאלכסנדריה; אולם, הקיסר אילץ את השליח לכתוב כנגד רצונו מכתב גינוי על הפטריארך האורתודוקסי של אלכסנדריה.

ליבריוס היה אחד מהיחידים שסירב לחתום ב-355 על כתב גינוי לאתנסיוס, שהוצא מחדש במילאנו כצו קיסרי לכל הבישופים המערביים. אל ליבריוס הצטרפו אוסביוס מוורצ'לי, דיוניסיוס ממילאנו ולוציפר מקליארי. התוצאה העיקרית של סירוב זה הייתה העברתו לברואה שבתראקיה; האנטי אפיפיור פליקס השני החליף אותו בתפקידו.

גלותו של ליבריוס נמשכה שנתיים, ובסופן הקיסר החזיר אותו לרומא; אולם, כיוון שבישופות רומא הייתה באופן רשמי בידיו של פליקס, חלפה שנה נוספת עד שליבריוס חזר לתפקידו. כוונתו של הקיסר הייתה שליבריוס ימשול על הכנסייה ביחד עם פליקס, אך לאחר הגעתו של ליבריוס תושבי רומא גירשו את פליקס. ליבריוס ופליקס לא נטלו חלק במועצת רימיני שהתכנסה בשנת 359.

לאחר מותו של קונסטנטיוס ב-361 ליבריוס ביטל את החלטות המועצה, אך בהסכמתם של הבישופים אתנסיוס והילריוס החזיר לתפקידם את הבישופים שהביעו את הסכמתם להחלטות המועצה וביטלו אותה לאחר מכן. ליבריוס העניק יחס מועדף למשלחת שהגיעה אליו מהאפיסקופליות המזרחית בשנת 366, וקלט לתוך הקהילה שלו את המתונים מבין האריאנים. הוא מת ב-24 בספטמבר 366.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **ליבריוס במהדורת 1911 של האנציקלופדיה בריטניקה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ליבריוס** |

* ליבריוס באנציקלופדיה הקתולית
* אגרותיו וכתביו של ליבריוס ב-Documenta Opera Omnia
* כרונולוגיה של החלטותיו של ליבריוס(הקישור אינו פעיל, 22.5.2021)
* ליבריוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי ה-Liberian Catalogue ליבריוס הוכתר ב-22 במאי, אך לפי האנציקלופדיה הקתולית הדבר התרחש ב-17 במאי, תוך ציון כי 22 במאי לא היה יום ראשון. ייתכן והתאריך היה 21 ביוני שנפל ביום ראשון, הנבדל מ-22 במאי רק באות אחת בלוח השנה הרומי

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יוליוס הראשון** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**דמסוס הראשון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397567805171
* BnF: cb102456455 (data)
* GND: 118779869
* ISNI: 0000 0000 7858 1619
* LCCN: no95025028
* NKC: skuk0003739
* NLA: 59618756
* NTA: 159583349
* SUDOC: 19307835X
* Trove: 1819544
* VcBA: 495/2318
* VIAF: 58662922
* WorldCat: lccn-no95025028

 |
רבי שמעון ישראל פוזן אב"ד שאפראן
רבי **שמעון ישראל פוזן** (בכתיב יידי: **פאזען**; נפטר בכ"א בניסן תשכ"ט) היה רבה וראש הישיבה של הקהילה החרדית בעיר שאפראן (שופרון) ואחרי מלחמת העולם השנייה כיהן כר"מ בישיבת סאטמר בוויליאמסבורג.

תולדותיו
--------

נולד לרב גרשון פוזן, דיין בפרנקפורט ובן לשושלת רבנים. היה תלמידו של הרב שלמה זלמן ברויאר רבה של פרנקפורט, והחשיב אותו כרבו אף אחרי שדבק בשיטת הקנאות. למד בגימנסיה והיה בעל תואר לפילוסופיה. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני והגיע עד לקייב שם פגש את רבי דוד מסקווירא ורבי דוד מזלטיפולי והתפעל מדרכי החסידות והחליט שלאחר המלחמה יעזוב את גרמניה. לאחר המלחמה ארז את חפציו ונסע לגור אצל סבו בפאפא שבהונגריה ולמד בישיבת בעלד אצל הרב יואל פלנר. לאחר שעבר רבו לכהן ברבנות אויהל עבר יחד איתו, שם נישא אשתו פיגא בלומה בתו של הרב פנחס הכהן רובין. בהיותו באויהל התפלל בבית הכנסת של חסידי מונקאטש וכך נהיה חסידו של רבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש, ממנו גם קיבל את קנאותו. רבו העריכו מאוד ואף אמר שכשיגיע לשמים וישאלוהו מה עשה בעולם יענה שהעמיד תלמיד בשם שמעון ישראל. 

לאחר מלחמת העולם השנייה כיהן בראשות ישיבה של אגודת ישראל בכפר היוושוולד שבפרברי בודפשט (לאחר שראש הישיבה הקודם רבי יהושע גרינוולד עבר לארצות הברית). לאחר זמן היגר לארצות הברית שם התמנה לראש הישיבה הגדולה של חסידות סאטמר בויליאמסבורג. היה חבר בארגון התאחדות הרבנים. היה קנאי קיצוני והיה מקורב לרבי יואל טייטלבוים מסאטמר. בארצות הברית נהיה חסיד של רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא והפליג בשבחו. 
נפטר בשביעי של פסח ונקבר ביום טוב שני של גלויות בשיכון סקווירא. בצוואתו ביקש שיכתבו על מצבתו: "הרביץ תורה הרבה שנים עם תלמידים אשר רובם הגיעו ליראת ה' באמת על דרך הבעש"ט ובזכות זה ירחם אב הרחמים עליו". 

מצבתו של רבי שמעון ישראל פוזן
מדרשותיו ומכתביו הודפסו בספר "תורת אלף".
הקים בית מדרש שאפראן בוויליאמסבורג שם כיהן כרב קהילה. בצוואתו הוריש את הרבנות לחתנו רבי צבי הירש מייזליש. לקהילה יש קשר הדוק עם חסידות סאטמר (זלמן לייב). לקהילה יש תלמוד תורה וישיבה קטנה.

ילדיו:

* בנו רבי פנחס יהודה מויליאמסבורג
* בנו רבי אליעזר מניו סקוור
* בנו רבי חיים אלעזר מויליאמסבורג
* מרים אשת ממלא מקומו רבי צבי הירש מייזליש, בן רבי חיים הרב מסארוואש מסארוואש.
* חי' שרה אשת הרב אליהו פאללאק, אב"ד וואדקערט שנפטר בחייו.

רבי אליהו פולק מווודקרט, חתנו של הרב פוזן

קישורים חיצוניים
----------------

* אשכול עליו בפורום "אידישע וועלט פארומס" (ביידיש).
* תמונות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו פירוט בהקדמה לאור מאיר, היברובוקס.
2. ↑  על משקל אמרתו של הבעל שם טוב על תלמידו רבי יעקב יוסף מפולנאה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300875705171
* ISNI: 0000 0004 0247 3434
* LCCN: n2018028934
* VIAF: 298383175
* WorldCat: lccn-n2018028934

 |
Pegasus laternarius
**פגסוסיים** (שם מדעי: *Pegasidae*) היא משפחת דגים מסדרת העוקצנוניים המתחלקת ל-2 סוגים ול-6 מינים. החיים בימים הטרופיים של האזור האינדו פסיפי בקרבה לקרקעית. בעבר הם נחשבו למינים במשפחת האבובניים שבסדרת האבובנאים. הם קיבלו את שמם עקב דמיונם לפגסוס ב"כנפיהם" ובחוטמם דמוי הסוס.

אורכם של הפגסוסים עד 13 ס"מ. הם קטנים ושטוחים ובעלי "כנפיים" רחבות עם עוקצים נפרשים, הראש מוארך עם עיניים גדולות וחוטם משורבב המזכיר סוסון ים. הזנב קטן ושטוח. צבעם של הפגסוסים מוסווה ודומה לקרקע ימית סלעית. בנוסף הם מכוסים בקשקשים משוריינים.

הפגסוסים חיים על קרקעית הים החולית וחופרים בה בשביל חיפוש אחר חסרי חוליות קטנים אותם הם בולעים עם חוטמם המוארך. רוב הזמן הם נחים במחילה או במאורה בחול. לעיתים הם משירים את שריונם העוקצני.

מיון
----

* משפחה **פֵּגָסוּסִיִּים** (Pegasidae)
	+ סוג Eurypegasus
		- מין פגסוס דרקוני (Eurypegasus draconis)
		- מין Eurypegasus papilio
	+ סוג Pegasus
		- מין Pegasus lancifer
		- מין Pegasus laternarius
		- מין Pegasus volitans
		- מין Pegasus tetrabelos

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פגסוסיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* פגסוסיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפזמון למילים מן המקורות. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה, ראו שישו ושמחו (סדרת טלוויזיה).

**שישו ושמחו** הוא פזמון שהלחין שייקה פייקוב למילים מן המקורות. השיר בוצע לראשונה על ידי ששי קשת בפסטיבל הזמר החסידי בשנת 1971, שם זכה במקום הראשון.

רקע
---

השיר בוצע לראשונה על ידי ששי קשת בפסטיבל הזמר החסידי השלישי, שנערך בשנת 1971. ששי קשת זכה עמו במקום הראשון בתחרות.

השיר מבוסס על הפיוט שמחברו לא ידוע – "אהלל אלהי ואשמח בו".

תחילתו במילים

> 
> שִׂישׂוּ וְשִׂמְחוּ בְּשִׂמְחַת תּוֹרָה / וּתְנוּ כָּבוֹד לַתּוֹרָה
> כִּי טוֹב סַחְרָהּ מִכָּל סְחוֹרָה / מִפָּז וּמִפְּנִינִים יְקָרָה:
> פזמון
> 
> 
> נָגִיל וְנָשִׂישׂ בְּזֹֹאת הַתּוֹרָה / כִִּי הִיא לָנוּ עֹז וְאוֹרָה:
> 
> — "מחזור סוכות שמיני עצרת ושמחת תורה לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם", עורך דניאל גולדשמידט, הושלם בידי יונה פרנקל, הוצאת קורן, ירושלים, תשמ"א, עמ' 473
> 

בשל תוכנו מושמע השיר תדירות בשמחת תורה.

השיר בספרי תווים
----------------

* שייקה פייקוב, **ארץ: משירי ארץ ישראל היפה**, ישרא-תו, 1982. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחלק מכתבי היד – "וְגִילוּ" במקום "וְשִׂמְחוּ"
פירוש נוסף ערך זה עוסק במשל של הנביא ישעיה. אם התכוונתם למשל בברית החדשה, ראו משל בעל הכרם.

**משל הכרם** הוא משל שנושא הנביא ישעיהו לעם ישראל בספר ישעיהו, פרק ה', פסוקים א'–ו'. הנמשל מפורש בפסוק ז', הנביא ממשיל את עם יהודה לכרם שהכזיב והעלה פירות באושים, ועתיד לתת על כך את הדין.

תוכן המשל
---------

הנביא ממשיל את אלוהים לכורם המטפל במסירות בכרם שנטע, ואת עם ישראל לכרם, שלמרות הטיפול המסור מניב פירות באושים.

ניתן לחלק את המשל לשלושה חלקים:

**הטיפול בכרם והאכזבה מהתוצאות** (פסוקים א'-ב'):

"אָשִׁירָה נָּא לִידִידִי, שִׁירַת דּוֹדִי לְכַרְמוֹ: כֶּרֶם הָיָה לִידִידִי, בְּקֶרֶן בֶּן-שָׁמֶן. וַיְעַזְּקֵהוּ וַיְסַקְּלֵהוּ, וַיִּטָּעֵהוּ שֹׂרֵק, וַיִּבֶן מִגְדָּל בְּתוֹכוֹ, וְגַם-יֶקֶב חָצֵב בּוֹ; וַיְקַו לַעֲשׂוֹת עֲנָבִים, וַיַּעַשׂ בְּאֻשִׁים."

כאן ניכרת הבנה עמוקה של הנביא בחיי האיכרים ובעבודה החקלאית, והוא מתאר אותה בדייקנות: לפני נטיעת הכרם יש לחפור באדמה כדי להוציא את האבנים הקשות ("ויעזקהו") ולפנות אותן החוצה ("ויסקלהו").
לאחר ההכנות נטע בכרם "שורק" - גפן מזן משובח, ולהשלמת המלאכה בנה בכרם מגדל לשומריו וחצב בו יקב לעשיית יין.

למרות ההשקעה הגדולה, במקום להצמיח ענבים, הצמיח הכרם באושים (ענבים סרוחות ונפסדות) .

**בקשה למשפט בין האיכר ובין כרמו** (פסוקים ג'-ד'):

"וְעַתָּה יוֹשֵׁב יְרוּשָׁלִַם וְאִישׁ יְהוּדָה, שִׁפְטוּ נָא בֵּינִי וּבֵין כַּרְמִי. מַה לַּעֲשׂוֹת עוֹד לְכַרְמִי וְלֹא עָשִׂיתִי בּוֹ: מַדּוּעַ קִוֵּיתִי לַעֲשׂוֹת עֲנָבִים, וַיַּעַשׂ בְּאֻשִׁים."

**גזר הדין** (פסוקים ה'-ו'):

"וְעַתָּה אוֹדִיעָה-נָּא אֶתְכֶם, אֵת אֲשֶׁר-אֲנִי עֹשֶׂה לְכַרְמִי: הָסֵר מְשׂוּכָּתוֹ וְהָיָה לְבָעֵר, פָּרֹץ גְּדֵרוֹ וְהָיָה לְמִרְמָס. וַאֲשִׁיתֵהוּ בָתָה, לֹא יִזָּמֵר וְלֹא יֵעָדֵר, וְעָלָה שָׁמִיר, וָשָׁיִת; וְעַל הֶעָבִים אֲצַוֶּה, מֵהַמְטִיר עָלָיו מָטָר."

כגודל ההשקעה בטיפוח הכרם, כך גודל ההשקעה בהריסתו. האיכר מסיר את גדר הקוצים ("הסר משוכתו") ואת חומת האבן ("פרץ גדרו") ומפקיר את הכרם למרמס ולמרעה בהמות.
לצד הפעולות האקטיביות נוקט בעל הכרם דרכי מניעה, כדי לא לאפשר שיקום בעתיד, הוא לא מניח לאנשים אחרים לזמור ולעדור בכרם ומקלל אותו כעין קללת דוד על הרי הגלבוע: "אֲצַוֶּה מֵהַמְטִיר עָלָיו מָטָר".
אפשר שכבר בפסוק זה הנמשל צץ ועולה, כי היחיד שיכול לצוות על העבים מהמטיר מטר הוא אלוהים.

בפסוק ז' החותם את הנבואה חושף הנביא את הנמשל:

"כִּי כֶרֶם ה' צְבָאוֹת – בֵּית יִשְׂרָאֵל, וְאִישׁ יְהוּדָה – נְטַע שַׁעֲשׁוּעָיו; וַיְקַו לְמִשְׁפָּט וְהִנֵּה מִשְׂפָּח, לִצְדָקָה וְהִנֵּה צְעָקָה."

במקום משפט וצדקה, חוטאים ישראל בעיוות הדין ובאטימות חברתית.

הרטוריקה של המשל
----------------

לא בכדי בוחר ישעיהו דווקא בדימוי החקלאי של כרם, היחס בין האל לעמו משול במקומות רבים ליחס הנוטע וכרמו: "גפן ממצרים תסיע" (תהלים פ), "ואנכי נטעתיך שורק" (ירמיה ב, כא), "גפן בוקק ישראל" (הושע י, א). על יסוד ההשוואה הזו כתב הפייטן בתפילת יום הכיפורים: "אנו כרמך ואתה נוטרנו".

זאת ועוד, בני ישראל הם עובדי אדמה ברובם, ותוכחה בה משוקעים מונחים רבים מחיי היום יום שלהם ודאי תובן ותחדור ללבם בקלות.
כדי להוסיף עניין למשל משתמש הנביא בלשון נופל על לשון: "וַיְקַו לְמִשְׁפָּט וְהִנֵּה מִשְׂפָּח, לִצְדָקָה וְהִנֵּה צְעָקָה".

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון על הסיפור הלוקח מתוך האתר מקראנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  זה ההסבר לפי חלק מהמפרשים. אך רוב המפרשים מסבירים שאותו עיזוק הוא יצירת גדר מסביב לכרם, והוא מלשון 'עזקא' - טבעת בלשון ארמית
2. ↑  מלבי"ם
**פדופוביה** (לעיתים **פדיופוביה**; באנגלית:pedophobia או pediaphobia) היא פחד, חרדה או סלידה לא רציונליים או אובססיביים מילדים, מתינוקות, מינקות או מיַלְדוּת. המונח מגיע מהֶלחֵם המילים ביוונית פאדי (παιδί) - ילד, ופוביה (φοβία) - פחד.

לפעמים הפדופוביה מתבטאת בחשש לחייהם של הילדים.[דרושה הבהרה] ומובילה להורים המפקחים בצורה הדוקה ואובססיבית על ילדיהם תוך חשש כי יאונה להם רע על ידי פדופילים או ילדים ומבוגרים אחרים.

תסמינים של פדופוביה
-------------------

פדופוביה היא אינה רק חוסר נוחות כללית סביב ילדים, או הנטייה להתרחק מהם. היא אבחנה פסיכיאטרית היכולה להיות קשורה לתסמיני חרדה שונים:

* תחושת חרדה או בהלה
* תחושת פחד או אימה
* שינויים פיזיים כמו דופק מהיר, יובש בפה, קוצר נשימה או רעד
* בחילה
* נקיטה באמצעים קיצוניים כדי להימנע להיות בסביבת ילדים או במעורבות עם ילדים

הסיבות לפדופוביה
----------------

כמו בהפרעות פסיכיאטריות רבות, הגורם לפדופיביה אינו ידוע. מומחים מאמינים כי במקרים מסוימים פדופוביה מתעוררת אצל מבוגרים שעברו חוויות טראומטיות עם ילדים אחרים כשהם עצמם היו ילדים. מה שגרם להם לפתח חרדה ותגובה שלילית כלפי ילדים. יש אנשים שמרגישים מבוכה מהכנות הבוטה של ילדים. וסיבות אחרות הם הנחה כי ילדים נוטים לאגוצנטריות ולמעשי קונדס והם בעלי שיעור פשיעה גבוה יותר. אף על פי שהסיבות רבות, ברובן הן מתבססות על ניסיון אישי שלילי המשפיע על נפשו של האדם.

לקריאה נוספת
------------

* Prout, R. (2001) *Fear and Gendering: Pedophobia, Effeminophobia, and Hyermasculine Desire in the Work of Juan Goytisolo,* '*Worlds of Change, 42*.
* Scharf, R. (2001) "Pedophobia, the gynarchy, and the androcracy," *Journal of Psychohistory 28*(3) (Winter 2001) p. 281-302.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פדופוביה** |

* פדופוביה, באתר המילון האורבני (באנגלית)
* הגדרת פדופוביה, באתר Medicine Net (באנגלית)
* פדופוביה, באתר all about counseling (באנגלית)
* פדיופוביה, באתר right diagnosis

הערות שוליים
------------

1. ↑  או paedophobia.
מוריס אשקלון 1939
תבליט "עובד האדמה, העמל והמלומד" מעל הכניסה הראשית לביתן הארץ-ישראלי בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939)
חנוכייה שתכנן אשקלון, סביבות 1948
**מוריס אשקלון** (קליין) (1913 – אוגוסט 2003) היה פסל ומעצב תעשייתי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

מוריס אשקלון נולד כמשה קליין במזרח הונגריה. מגיל צעיר, היה נחוש לממש את שאיפותיו האומנותיות, אולם, על מנת לעשות כן, נדרש לנטוש את שורשיו החסידיים אורתודוקסים וזאת מאחר שביטוי אומנותי לא היה מקובל בעיירה המזרח־הונגרית שבה גדל. כאשר מלאו לו 15 שנה, מוריס עזב את משפחתו ובית הולדתו לטובת לימודי אמנות באקדמיה לאומנויות היפות Beaux Arts בבריסל.

בשנת 1934, לאחר שהשלים את לימודי האמנות הפורמליים בבריסל ולאחר מכן במילאנו, עלה לארץ ישראל, שם פגש באשתו לעתיד, ציפורה קרטוז'נסקי, ילידת פולין (ציפורה, אשר נפטרה בשנת 1982, הפכה לפסלת בזכות עצמה בשנים מאוחרות לחייה, יצרה תבליטי נחושת אשר מדמים את חיי העיירה של ילדותה).

בשנת 1939 עיצב וייצר תבליט נחושת עצום בגובה 14 רגל של שלוש דמויות, "עובד האדמה, העמל והמלומד" אשר עיטרו את החזית של ביתן ארץ ישראל בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939). מוריס הוזמן ליצור עבור הביתן ההיסטורי החשוב אשר הציג לעולם את הרעיון של מדינה יהודית מודרנית. עבודה זו היא כיום חלק מאוסף של מוזיאון ספרטוס בשיקגו.

בשנות ה־30 המאוחרות, ייסד אשקלון חברה ישראלית לייצור עיצובים אמנותיים, פל-בל, אשר יצרה מנורות מנחושת ופליז ומוצרי יודאיקה נוספים וכן אמנות עיצובית חילונית ופריטים שימושיים אשר יוצאו בכמויות גדולות לכל רחבי העולם. עיצוביו המוכרים והידועים של מוריס, חלק בסגנון אר דקו, אחרים מסורתיים יותר, הציגו את השימוש הכימי המכוון בהשריה בפטינה לעבודות ישראליות בברזל, אשר מהוות כיום חותמת איכות לתעשיית חפצי הנוי הישראלית. במהלך מלחמת העצמאות, מוריס עיצב תחמושת עבור צה"ל, ולבקשת הממשלה הסב את מפעלו על מנת לייצר תחמושת במסגרת המאמץ המלחמתי.

בשנת 1956 היגר אשקלון לארצות הברית, והתגורר בניו יורק ובלוס אנג'לס. הוא רכש מוניטין כחרש כסף מומחה, תוך יצירת כתרי תורה מרהיבים לבתי כנסת ומוצרי יודאיקה טקסיים נוספים אשר למד אודותם בצעירותו. במשך זמן מה, הוא לימד פיסול בפקולטה לאמנות יפה באוניברסיטה ליהדות בלוס אנג'לס.

בשנות ה־70 המאוחרות, בית המלאכה של אשקלון, ששמו "סטודיו אשקלון", הועבר לאזור פילדלפיה. הוא הפך לסטודיו אמנות רב פנים אשר מוקדש לעיצוב ויצירה של אתר אמנות לפולחן ומקומות ציבוריים. הסטודיו משמש למטרה דומה גם כיום, תחת ניהולו של בנו - דוד אשקלון.

בפברואר 2003, חגג אשקלון את יום הולדתו ה־90 כתושב קווארנוואקה, מקסיקו, מקום שבו התגורר עם בנו הבכור, אדיר אשקלון (אדיר היה צייר סוריאליסטי ופסל אשר שיתף פעולה עם המורליסט המקסיקני דוד אלפרו סיקיירז). באוגוסט 2003, נפטר אשקלון מסיבוכים של מחלת פרקינסון, ממנה סבל בשנותיו האחרונות.

היצירות אשר הוזמנו ממוריס אשקלון כוללות יצירות אמנות קבועות במקומות פולחן ומקומות ציבוריים בכל רחבי ארצות הברית, מקסיקו וישראל. עבודותיו הוצגו ומהוות חלק מהאוספים של מוסדות לרבות מוזיאון היהדות (ניו יורק), המוזיאון האמריקאי להיסטוריה יהודית בפילדלפיה, מוזיאון ספרטוס בשיקגו, האוניברסיטה ליהדות בלוס אנג'לס.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מוריס אשקלון** |

* אודות מוריס אשקלון, באתר פל-בל
**ניקול רייצ'ל "ניקי" ינופסקי** (באנגלית: **Nicole Rachel "Nikki" Yanofsky**; נולדה ב-8 בפברואר 1994) היא זמרת ג'אז-פופ קנדית-יהודייה.

קורות חיים
----------

ינופסקי החלה את קריירת השירה שלה כשהופיעה בשנת 2006 בפסטיבל הג'אז הבינלאומי במונטריאול, הופעה הזו הפכה אותה לאמן הצעיר ביותר שהשתתף בפסטיבל, מאז ייסודו.

ב-2007 ינופסקי הקליטה את הקלאסיקה של אלה פיצג'רלד "Airmail Special" עבור חברת התקליטים ורב רקורדס. השיר יצא כחלק מהאלבום "We All Love Ella: Celebrating the First Lady of Song" ב-6 יוני 2007. באותה שנה יצא גם הסרט היי סקול מיוזיקל 2 בו משתתפת ינופסקי בביצוע השיר "Gotta Go My Own Way".

ב-23 בספטמבר 2008 הוציאה ינופסקי אלבום הופעה בשם "Ella... Of Thee I Swing" בתמיכת חברת ההפקות שלה "A440 Entertainment", האלבום הופץ בקנדה וביפן בעזרת חברת ההפקות יוניברסל מיוזיק גרופ. ובטקס פרסי הג'ונו של 2009 הייתה ינופסקי מועמדת בקטגוריית "האמן החדש של השנה".

את אלבום האולפן הראשון שלה הקליטה ינופסקי יחד עם פיל רמון, האלבום שנקרא Nikki יצא בקנדה ב-20 באפריל 2010, וליציאתו קדם הסינגל "I Believe". הסינגל, שיצא בינואר 2010, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הקנדי, והיה הסינגל הראשון של אמן קנדי שמגיע למקום הראשון במצעד זה מאז "Girlfriend" של אבריל לאבין ב-2007. מלבד "I Believe" עוד שלושה שירים מהאלבום יצאו כסינגלים.

ינופסקי נבחרה לשיר את ההמנון הקנדי בטקס הפתיחה של  אולימפיאדת החורף בוונקובר שהתקיימה בפברואר 2010 במערב קנדה. היא גם השתתפה יחד עם אמנים קנדים נוספים בביצוע גרסת הצדקה ל-"Wavin' Flag" - כל רווחי הסינגל נתרמו לשיקום נזקי רעידת האדמה בהאיטי (2010).

ב-2010 ניקי ינופסקי הופיעה בישראל והיא באה להופיע בפסטיבל ג'אז בים האדום אשר מתקיים פעם בשנה באילת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקי ינופסקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ניקי ינופסקי (באנגלית)
* ניקי ינופסקי, ברשת החברתית פייסבוק

* ניקי ינופסקי, ברשת החברתית טוויטר

* ניקי ינופסקי, ברשת החברתית אינסטגרם

* ניקי ינופסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ניקי ינופסקי, באתר אייטונס (באנגלית)

* ניקי ינופסקי, באתר ספוטיפיי

* ניקי ינופסקי, באתר AllMusic (באנגלית)

* ניקי ינופסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ניקי ינופסקי, באתר דיזר

* ניקי ינופסקי, באתר Discogs (באנגלית)

* ניקי ינופסקי, באתר Songkick (באנגלית)

* ניקי ינופסקי, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16251986n (data)
* GND: 143657836
* ISNI: 0000 0001 1695 8959
* LCCN: no2007086879
* MusicBrainz: 003db9dd-163b-45e4-b880-6aa759340bd8
* NKC: xx0208522
* NLP: A35819649
* SUDOC: 250695995
* VIAF: 106740991
* WorldCat: lccn-no2007086879

 |
**זיכרון איקוני** או **זיכרון תמונתי** הוא זיכרון חושי המתייחס לחוש הראייה. 
הוא מכיל למשך זמן קצר מאוד - עד חצי שנייה, את המידע הנקלט בעיניים מהסביבה, כך שבהמשך הוא יוכל לעבור לזיכרון לטווח קצר וזיכרון לטווח ארוך. 

בהשוואה לזיכרון האיקוני, המידע בזיכרון הדהודי דועך בקצב איטי יותר.
אך המידע בזיכרון האיקוני יכול להשתמר לזמן ארוך יותר עבור ראיית לילה, כאשר סביבה חשוכה מוארת באופן פתאומי לזמן קצר. לדוגמה, כמו שקורה בסופת ברקים לילית. במצב כזה ההמשכות החזותית יכולה להגיע למספר שניות.

ייצוג המידע בזיכרון האיקוני
---------------------------

יש הטוענים שהייצוג של המידע בזיכרון האיקוני הוא רישום בעל רמת דיוק גבוהה של כל הגירוים הנקלטים משדה הראייה. לעומתם, יש הטוענים כי הזיכרון האיקוני שומר עותק של עיקר המידע הנקלט במוקד הרשתית ובסביבתה.

בנוסף, ישנה מחלוקת לגבי רמת העיבוד של המידע בזיכרון החושי. יש הטוענים שהייצוג של המידע מאורגן לפי המיקום של הגירויים על הרשתית באופן דו-ממדי. אחרים טוענים שהזיכרון האיקוני משמר מידע שמקורו בשלב עיבוד מתקדם יותר, המאפשר ייצוג תפיסתי תלת-ממדי. העיבוד שנוצר על ידי מערכת העצבים המרכזית מאפשר לייצג את המיקום של האובייקטים השונים במרחב ביחס לאדם.

ראו גם
------

* קשב חזותי
* זיכרון חזותי
* תפיסה חזותית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקימילון ערך מילוני בנושא **זכרון איקוני,**  בוויקימילון

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך ב – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.

| מסלול קידוד המידע בזיכרון |
| --- |
| זיכרון חושי (מיידי) | 

|  |  |
| --- | --- |
| זיכרון איקוני |  |
| זיכרון הדהודי |  |

 |
| זיכרון לטווח קצר | זיכרון עבודה |
| זיכרון לטווח ארוך | 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זיכרון מפורש | 

|  |  |
| --- | --- |
| זיכרון סמנטי |  |
| זיכרון אירועי |  |

 |
| זיכרון מרומז | 

|  |  |
| --- | --- |
| זיכרון נוהלי (תהליכי) |  |

 |

 |
"**מהנוף אל ההפשטה ומההפשטה אל הטבע**" הייתה תערוכה, שהתקיימה בשנת 1972 במוזיאון ישראל, ועסקה בנוף ובביטויו באמנות הישראלית.

תיאור
-----

התערוכה "מהנוף אל ההפשטה ומההפשטה אל הטבע" נפתחה ב-10 באוקטובר 1972 במוזיאון ישראל, כחלק מן האירועים לציון 25 שנה לישראל. את התערוכה אצר יונה פישר, שכיהן באותה עת כאוצר ל"אמנות זמננו" במוזיאון. במקביל לתערוכה זו נערכו שתי תערוכות רטרוספקטיביות נוספות במוזיאון תל אביב וב"מוזיאון לאמנות חדשה" בחיפה (לימים מוזיאון חיפה לאמנות).

התערוכה ביקשה להציג את נושא "הנוף" כגורם מחולל באמנות הישראלית. מן הצד האחד הציגה התערוכה את המעבר של האמנות הישראלית להפשטה ואל אמנות מושגית. מן הצד האחר ביקשה התערוכה "להבחין ביצירה בין שתי תפיסות ומנוגדות זו לזו: האחת נשענת על הטבע, והשנייה היוצרת במקביל לו או אף מחוצה לו".

העבודות בתערוכה סודרו בשש קטגוריות, שניסו לתפוש היבטים שונים בהתייחסות אל הנוף:

**א. המורשת הארצישראלית** - חלקה הראשון של התערוכה הציג את השפעת האקספרסיוניזם הצרפתי על אמני שנות ה-20–30 של המאה ה-20, ובהם ראובן רובין, מנחם שמי, נחום גוטמן ואהרון גלעדי, אלו ייוצגו גם בעבודות מאוחרות שלהם משנות ה-50. בנוסף הוצגו אמנים צעירים יותר, ובהם ליאון אנגלסברג, אליהו גת ואברהם אופק, שיצירותיהם הוצגו תחת הכותרת "דמויות בנוף".

**ב. צורות וסמלים בנוף ומעבר לו** - חלקה השני של התערוכה הציג את השפעות אלו על פיתוח של שפת ציור אישית, שהנוף משמש לה "בסיס, רקע או מרחב-מחיה". האמנים שהוצגו כללו את מרדכי ארדון, יוחנן סימון, ז'אן דוד, לואיז שץ, שרגא וייל, שביצירותיהם הופיעו ביטויים מיסטיציזים, לצד שימוש בשפה דקורטיבית.

**ג. הנוף כדימוי והנוף כמקום** - הציג את הנוף כתוצר של קשרים אסוציאטיבי שאינם שואבים את מקורותיהם מן הטבע. אריה ארוך, שלום מושקוביץ', משה אלנתן, יוסל ברגנר, טוביה בארי, פנחס כהן גן, רפי לביא, יהושע נוישטיין, מיכה אולמן. בעבודות אלו "היצירה מתגבשת מן הפנים אל החוץ, אל המחשתה כדימוי".

**ד. משני עברי ההפשטה** - הוצגו עבודות של יוסף זריצקי, יחזקאל שטרייכמן, אביגדור סטימצקי, יחיאל קריזה, משה מוקדי, אביגדור אריכא, פימה, מרדכי אבניאל, מיכאל גרוס, ליליאן קלאפיש, אורי ריזמן, אורי ליפשיץ

**ה. ארבעה רשמים** - לאופולד קרקאור, אנה טיכו, אביבה אורי, אביגדור אריכא

**ו. נוף, טבע וחברה** - חלק זה הציג את היחס של האמנות האוונגרדית בת-התקופה למושג הטבע, ולייחסיו עם התרבות. בין העבודות שהוצגו "יער" (1969) מאת מנשה קדישמן, "פרויקט שיקום מחצבת נשר", עבודות של אביטל גבע ו"פרויקט נהר ירושלים" של יהושע נוישטיין ג'ורג'ט בלייה וג'ררד מרקס.

קישורים חיצוניים
----------------

* שרה ברייטברג סמל, נוף - הפשטה - טבע, דבר, 20 באוקטובר 1972
* נעמי בנצור, תהליכי אמנות כנושא לתערוכה, מעריב, 20 באוקטובר 1972

ביאורים
-------

1. ↑  "אוטובוס בהרים" (1955), "רחוב אגריפס" (1964), "סירה" (1969)
2. ↑  "האצה" (1971)
3. ↑  "בורות" (1972)
4. ↑  "יחיעם" (1951), "נען, הצייר עם מודל" (אוסף רבני, 1952)
5. ↑  "ציפור דואה" (1964)
6. ↑  "שדרת החרובים" (1972)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פישר, יונה, **מהנוף אל ההפשטה ומההפשטה אל הטבע**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1972, עמ' 5
2. ↑  פישר, יונה, **מהנוף אל ההפשטה ומההפשטה אל הטבע**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1972, עמ' 54
**השרות "למען זיכרון השואה" באוסטריה** הוא מסלול שירות לאומי, אלטרנטיבי לשירות החובה הצבאי האוסטרי.

משתתפי המסלול משרתים במוסדות להנצחת השואה החשובים ביותר. התוכנית הנקראת בשם "גֶדנקדינסט" ("שרות זיכרון") הוקמה על ידי ד"ר אנדראס מייזלינגר, מדען למדעי החברה מהעיר אינסברוק שבטירול, אוסטריה.

הוא אימץ את הרעיון מניסיון של גרמנים – "פעולה למען הפיוס". מייזלינגר עצמו עבד כמתנדב במוזיאון של אושוויץ-בירקנאו, ושם נולד רעיון התוכנית "גדנקדינסט" – שרות למען זיכרון והנצחה.

בשנת 1991 הושלמה החקיקה הדרושה על ידי ממשלת אוסטריה, ומייזלינגר התחיל להקים פרויקט אשר לאחר מכן נודע בשם "תוכנית גדנקדינסט", גוף עצמאי, אך ממומן ברובו על ידי ממשלת אוסטריה.
מטרת התוכנית להנצחה וזיכרון היא להכיר בחלקה של אוסטריה באחריות קולקטיבית לשואה, ואחריותו של כל אחד מאיתנו להבטיח שזה "לעולם לא יקרה שוב" (ציטוט מתוך נאומו של קנצלר אוסטריה לשעבר פרנץ ורניצקי, ירושלים יוני 1993).

תוכנית הזיכרון האוסטרית – "גדנקדינסט" היא מיוחדת במינה, תוכנית בינלאומית אשר מסיעת למוזיאונים וארכיונים העוסקים בשואה.
מאז שנת 1992 עברו את התוכנית כ־150 מתנדבים, בעיקר בשנות העשרים לחייהם, אשר עבדו על חקר תולדות השואה והנצחתם, במקום שרות צבאי רגיל.

Gedenkdienst האוסטרי זוכר את זוועות הנאציונל-סוציאליזם ומנציח את קורבנות השואה. מתנדבי Gedenkdienst האוסטרים עובדים באנדרטאות שואה, במוזיאונים ובמכוני מחקר, כמו "מרכז סיימון ויזנטל" בלוס אנג'לס, המוזיאון היהודי בברלין, המרכז האירופי לזכויות רומה בבודפשט או יד ושם בירושלים. העבודה באתרי הפריסה הרבים מורכבת בעיקר מיצירת וארגון סיורים ואירועים, עבודה בארכיונים, הרצאות באוניברסיטאות ובבתי ספר וכן מדיונים עם עדים עכשוויים ותיעודם על מנת שלא לשכוח את חוויותיהם. במשך כמה שנים נשלחים מתנדבי Gedenkdienst האוסטרים גם לאתרי פריסה בארצות מקלט לשעבר של קבוצות הקורבנות בתקופת הלאום סוציאליזם, כמו קאזה סטפן צווייג בברזיליה, המרכז ללימודי יהדות בשנחאי וכן המוזיאון היהודי באוסטרליה במלבורן. במהלך שתי המאות האחרונות מאות צעירים מתנדבי Gedenkdienst עסקו בהיסטוריה של השואה ב 22 מדינות שונות והם תרמו תרומה רבה להערכה מחדש ההיסטורית כמו גם להבנת הקורבנות והמיעוטים.

ההתאחדות האוסטרית לשירות לאומי מחוץ למדינה היא הגוף הראשי של הארגון ומוסמך מטעם ממשלת אוסטריה לשלוח מתנדבים של "גדנקדינסט" לארגונים שותפים בכל רחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השרות למען זיכרון השואה באוסטריה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של השרות למען זיכרון השואה באוסטריה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Austrian Service Abroad, auslandsdienst.at

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 2163779-9
* NKC: zmp20221142270

 |
**ניקיטה ליאונידוביץ' מורגונוב** (בקירילית: **Никита Леонидович Моргунов**; נולד ב-29 ביוני 1975 בנובוקוזנצק, ברית המועצות) הוא כדורסלן רוסי המשחק בנבחרת רוסיה בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. גובהו 2.11 סנטימטרים.

קריירה
------

בעבר שיחק מורגונוב בצסק"א מוסקבה (1995-97, 2000-02), אטלטאס קובנה (1997-99), אבטודור סראטוב (2002), דינמו מוסקבה (2002-03), מקדוניקוס (2003-04), דינמו מוסקבה האזורית (2004-07) וחימקי מוסקבה (2007-08). בנוסף לכך, מורגונוב היה חתום בקבוצת ה-NBA, פורטלנד טרייל בלייזרס במשך שלוש תקופות שונות (26 בינואר - 24 באפריל 1999; 7 באוקטובר 1999 - 14 באפריל 2000; 11 באוקטובר - 28 באוקטובר 2000) אך לא שיחק באף משחק רשמי ב-NBA באותן תקופות. 

מורגונוב הוא גם חבר בסגל נבחרת רוסיה הבוגרת, עימה זכה במדליית הזהב ביורובאסקט 2007 ובמדליית הכסף במונדובאסקט 1998 ואף שיחק בקבוצה במשחקים האולימפיים 2000 ובאליפויות אירופה השונות ברציפות מאז  אליפות 1997.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקיטה מורגונוב** בוויקישיתוף

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* דף השחקן באתר היורוליג
* דף השחקן באתר פיב"א העולמי

| **נבחרת רוסיה – אולימפיאדת בייג'ינג - 2008** |
| --- |
| 1  • 
2  • 
3  • 
4 וורונטסביץ' • 
5 הולדן • 
6 ביקוב • 
7 קירילנקו • 
8 מורגונוב • 
9 סמוילנקו • 
10 חריאפה • 
11 פשוטין • 
12 מוניה •
13 פרידזון • 
14 סאבראשנקו •
15 קיירו •
מאמן: בלאט | רוסיהרוסיה |
**השר לעניינים חברתיים** היה בעבר פקיד בממשלה שהיה הממונה על נושאי חברה, ופעל ליצירת שיח ולקירוב בין המגזרים המגוונים בחברה הישראלית. מינוי זה הוגדר כשר בלי תיק.

תפקידו המרכזי של השר לעניינים חברתיים היה קישור בין נושאי חברה לנושאי תפוצות. דרך העיסוק בחוליים של החברה הישראלית, בשסעים, באתגרים לחיבורו של הפסיפס התרבותי, פעל השר לרתום את יהדות העולם ליתר מעורבות, להזדהות עם החברה הישראלית, להשתתפות ולתרומה בפתרון הבעיות, המעיקות על החברה בישראל.

חודש חשוון - חודש נטול חגים, הוכרז כ-"חודש חברה לכלל העולם היהודי", אשר בו עוסקים בישראל, כמו גם ביהדות התפוצות, בפעילות חברתית. עשרות רבות של קהילות יהודיות בעולם כבר הביעו את נכונותן להשתתף בפרויקט, והן יוזמות התנדבות חברתית בבתי חולים ומועדוניות באזורי מגוריהן.

יוזמה נוספת, שקודמה על ידי השר, הייתה תוכנית "יהדות לכולם", שפעלה ברחבי ישראל. עשרות אלפי ישראלים - שומרי מסורת וחילונים, עולים חדשים וישראלים ותיקים, השתתפו מדי שנה בתוכנית "יהדות של כולם". התוכנית, הנערכת בחגי ישראל, איפשרה לציבור הרחב לחוות את חוויית החגים והמסורת באווירה יהודית חמה ופתוחה, במרכזים ציבוריים מחוץ לבתי הכנסת. במסגרת "יהדות של כולם", נדונו תוכני החג המסורתיים תוך עיסוק בסוגיות אקטואליות, הקשורות לתרבות הישראלית.

בממשלות ישראל ה-28 וה-30, כיהן בתפקיד זה מיכאל מלכיאור (ישראל אחת ואחר כך עבודה-מימד). בממשלה ה-29, כיהן בתפקיד זה שמואל אביטל (עם אחד). אז נקרא התפקיד "השר לתיאום חברתי".

ראו גם
------

* שר בלי תיק
**ניקולה אן "ניקי" מורגן** (באנגלית: **Nicola Ann "Nicky" Morgan**; נולדה ב-1 באוקטובר 1972) היא פוליטיקאית בריטית חברת המפלגה השמרנית. כיהנה כחברת בית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז לאפבורו, כשרת החינוך בממשלתו של דייוויד קמרון וכשרת הדיגיטל, התרבות, התקשורת והספורט בקבינט של בוריס ג'ונסון.

ביוגרפיה
--------

מורגן נולדה בשכונת קינגסטון שעל התמזה בלונדון. היא סיימה תואר ראשון במשפטים בקולג' סנט יו של אוניברסיטת אוקספורד והוסמכה כעורכת דין ב-1996. עבדה בתחום דיני חברות במגוון חברות פרטיות וציבוריות עד 2010.

ב-2001 התמודדה ללא הצלחה בבחירות למושב מחוז דרום איזלינגטון ופינסבורי בפרלמנט של הממלכה המאוחדת. ב-2005 התמודדה ללא הצלחה בבחירות למושב מחוז לאפבורו בפרלמנט. בבחירות ב-2010 התמודדה שוב לתפקיד, היא זכתה ב-41.6% מקולות המצביעים לעומת 34.5% לחבר הפרלמנט המכהן מטעם מפלגת הלייבור. בבחירות 2015 זכתה ל-49.5% מקולות המצביעים ונבחרה לכהונה נוספת. 

ב-2012 מונתה לעוזרת מצליף המפלגה השמרנית ובאוקטובר 2013 מונתה לשרה זוטרה במשרד האוצר הבריטי. ב-15 ביולי 2014 מונתה לשרת החינוך בקבינט של דייוויד קמרון ובמקביל ממלאת תפקיד שרה לענייני נשים ושוויון הזדמנויות. לאחר מינויה של תרזה מיי לראשות הממשלה ביולי 2016, פוטרה מורגן מתפקידה במשרד החינוך. 

ביולי 2019 מונתה לשרת הדיגיטל, התרבות, התקשורת והספורט בקבינט של בוריס ג'ונסון. בבחירות 2019 לא התמודדה לכהונה נוספת בבית הנבחרים. אף על פי כן היא נשארה בתפקידה כשרה בקבינט של ג'ונסון לאחר שמונתה ללורד לימי חייה. בפברואר 2020 התפטרה ממשלתו של ג'ונסון.

מורגן נשואה לג'ונתן ואם לבן אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקי מורגן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ניקי מורגן
* ניקי מורגן, ברשת החברתית פייסבוק

* ניקי מורגן, ברשת החברתית טוויטר
* ניקי מורגן באתר הפרלמנט הבריטי
* פרופיל באתר הרשמי
* ניקי מורגן באתר משרד החינוך הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2017132666
* UKPARL: ezWd6JpS
* VIAF: 7468150869811522190002
* WorldCat (עם VIAF): 7468150869811522190002

 |
"**תסמונת אליס בארץ הפלאות**", "**ראיית ליליפוט**", או "**הזיית ליליפוט**" (על שם ארץ ליליפוט בסיפור על גוליבר) (Alice in Wonderland syndrome - AIWS) היא מצב נפשי שבו הדרך שבה תופס האדם את ממדי גופו איננה נכונה. האדם חווה את גופו או חלקים ממנו כגדולים יותר או קטנים יותר מן הממדים הנכונים. הוא עלול לראות גם את העצמים סביבו, בהשוואה לגופו או חלקיו, כקטנים מאוד (או מרוחקים) או כגדולים מאוד. התופעה מוכרת בעיקר אצל חולים הסובלים ממיגרנה, מכפיון (אפילפסיה) וממחלות אחרות.

המצב מתאר לקות בתפיסה בלבד: המכניזם של העיניים לא נפגע אלא רק הדרך שבה המוח מעבד את המידע הנקלט על ידי העיניים. התופעה נקראת גם **מיקרופסיה** (Micropsia מיוונית "מיקרו" - קטן; "אופסיס" - ראייה) או **מקרופסיה** (Macropsia) ומקושרת גם למחלות של הרשתית.

התסמונת תוארה לראשונה על ידי נוירולוג מקליפורניה, ד"ר קארו ליפמן, בשנת 1952 (Caro W. Lippman) ונקראה בשם זה על ידי פסיכיאטר אנגלי, ג'ון טוד (John Todd ,1914 – 1987) בשנת 1955.
טוד כינה את ההפרעה על שם דמותה של **אליס** גיבורת עלילת הספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול, אשר במהלך קורותיה חווה מצבים של גדילה מואצת או לחלופין התכווצות שכזו, כאשר יש הסבורים כי מדובר במטפורה לשינויים בתפיסת המציאות. טוד גם ציין שבחר את הכינוי שכן ידוע שלואיס קרול חווה לפחות אפיזודה אחת של מיגרנות, ויש המשערים שאף חווה סינדרום זה ממש.

במחקרים נוספים נמצא ביטוי לתסמונת זו גם במחלות אחרות. נמצא שלעיתים היא מופיעה עם הסימפטומים הראשונים של מוֹנוֹנוּקְלֵאוֹזִיס ("מחלת הנשיקה"). התסמונת גם יכולה לפרוץ כתוצאה מאפילפסיה חלקית מורכבת, מפעילותם של מגוון סמים פסיכואקטיביים וכן אצל חולים הסובלים מסכיזופרניה.

ילדים קטנים, במיוחד בגילאים 5 - 10, מייצגים אחוז גדול מאלו שסובלים ממיקרופסיה ספונטנית זמנית. המיקרופסיה נוטה להתרחש בחשכה, אז למוח חסרים מקורות ויזואליים לגודל.

התופעה מלווה לפעמים גם בהשפעה על התפיסה השמיעתית, חוש המגע ודימוי הגוף. הסינדרום מתרחש גם כאשר העיניים סגורות. הסימפטומים הפראפרילים כוללים חרדה, אפראקסיה ואגנוזיה.

ראו גם
------

* תסמונת קוטאר

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון טוד, **תסמונת אליס בארץ הפלאות**, המאמר המקורי באתר PubMed (באנגלית)
* PMID 12207198 תקציר מאמר על התסמונת, אתר PubMed (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Journal of Nervous & Mental Disease. 116(4):346-351, October 1952 ,**Certain hallucinations peculiar to migaine** ,Caro W. Lippman
2. ↑  **Alice in Wonderland**, Canadian Medical Association Journal. 1955 November 1; 73(9): 701–704 J. Todd, **The Syndrom of**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000334412

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג הר. אם התכוונתם להר בדרום אפריקה, ראו הר השולחן.
הרי שולחן סמוך ללוס אלמוס שבניו מקסיקו
הר קטום, הר שולחן סמוך לשפה הדרומית של מכתש רמון.
**הר שולחן** או **הר טבלה** הוא שטח אדמה מוגבה שראשו שטוח ומוקף מכל עבריו בצוקים תלולים. הוא נקרא כך בשל דמיונו לשולחן.

הרי שולחן מאפיינים אזורים צחיחים, בעיקר בדרום-מערב ארצות הברית והם נוצרים בדרך כלל כאשר אדמה שהוגבהה בשל פעילות טקטונית נחשפה לרוח ולבליה.

בראש הרי שולחן ישנו סלע קשיח בשכבה אופקית. בתהליך הבלייה הסלע הקשיח מתפקד ככיפה מגנה ששומרת על האזורים שבין ודיות או אזורים אחרים בהם הבלייה פעילה במיוחד.

דוגמאות להרי שולחן ניתן למצוא בספרד, צפון ודרום אפריקה ("הר השולחן"), אזורי ה-Bad Lands וקולורדו בצפון אמריקה, בשמורת קנאימה בוונצואלה, חצי האי ערב, הודו ואוסטרליה.

הר שולחן דומה לרמה (פלטו) אך קטן ממנה, ודומה גם לגבעה, אך גדול ממנה.

ראו גם
------

* אמב

לקריאה נוספת
------------

* פרופסור משה ברור, "הר טבלה/הר שולחן", **לקסיקון גאוגרפי**, (עמ' 7), הוצאת יבנה, תשס"א

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **הר שולחן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הר שולחן** |

* הר שולחן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4218783-7

 |
ניקיטה בליך, 2013
**ניקיטה יורייביץ' בֶּלִיך** (נכתב גם **ביליך**; רוסית: **Никита Юрьевич Белых**‏; נולד ב־13 ביוני 1975) הוא פוליטיקאי רוסי, לשעבר ראש מפלגת ברית כוחות הימין (Союз правых сил) ומושל מחוז קירוב בשנים 2009 - 2016.

ביוגרפיה
--------

בפגישה עם הנשיא מדבדב
בליך נולד בעיר פרם ב־1975. אביו מהנדס בתחום התעופה ואימו מרצה לכימיה באוניברסיטה.

סיים לימודי כלכלה באוניברסיטה הממלכתית של פרם ב־1996. כבר בזמן הלימודים החל לעבוד כעיתונאי כלכלי בטלוויזיה המקומית של פרם וכן הקים מספר עסקים בתחום ייעוץ בנושא הפרטה וואוצ'רים (ראה כלכלת רוסיה), שם, לטענתו, עשה את הרווחים הראשונים. החל גם לימודי משפטים באותה אוניברסיטה, אך לא סיים אותם ובשנת 1998 התרכז סופית בעסקים, והתמנה לסגן־נשיא של חברת ההשקעות "קבוצת הפיננסים והתעשייה של פרם".

בשנת 1998 הצטרף גם לפעילות פוליטית במסגרת מפלגת "כח חדש" (Новая сила) של סרגיי קיריינקו, ששימש כראש ממשלת רוסיה, אך פרש בעקבות המשבר הכלכלי של 1998. ב־1999 המפלגה התאחדה עם מספר מפלגות קטנות ל"ברית כוחות הימין", שהצליחה להיכנס אל הדומה השלישית. היא זכתה לתמיכתו של בוריס ילצין, אך כשזה פרש ובמקומו נבחר ולדימיר פוטין תמיכת הנשיא עברה למפלגות אחרות וברית כוחות הימין הייתה לאחת ממפלגות האופוזיציה העיקריות. ב־2001 בליך נבחר מטעם המפלגה למועצה המחוקקת של מחוז פרם. ב־2003 התמודד בבחירות הכלליות, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה עקב פיצול בהנהגתה ובליך המשיך לשמש בתפקידים ציבוריים בתחום הכלכלה והמיסוי במחוז פרם. ב־2004 התמנה לסגן מושל המחוז.

במאי 2005 נבחר ליושב־ראש ברית כוחות הימין ופרש מתפקידיו הציבוריים, כדי להכין את המפלגה לבחירות לדומה החמישית שנערכו בשנת 2007. גם בבחירות האלה המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בעקבות התבוסה בליך התפטר מהנהגת המפלגה, אך חברי המפלגה הצביעו בעד הישארותו והוא נענה לקריאתם ושב לתפקיד.

בליך אמר שיש לו כוונות להתמודד על תפקיד נשיא רוסיה, אך הוא לא יכל להשתתף בבחירות לנשיאות ב־2008 עקב גילו צעיר (מועמד לנשיאות צריך להיות בן 35 לפחות). בהתאם לזאת המפלגה הודיעה כי לא תציג מועמד מטעמה בבחירות אלה ותתמוך במועמד שלדעתה מייצג את העמדות הדמוקרטיות ביותר.

ב־2009 מונה על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב למושל מחוז קירוב. ביוני 2016 נעצר על ידי המשטרה הרוסית באשמת נטילת שוחד והודח מתפקיד המושל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקיטה בליך** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ניקיטה בליך
* ניקיטה בליך, ברשת החברתית פייסבוק

* ניקיטה בליך, ברשת החברתית טוויטר

* ניקיטה בליך, ברשת החברתית VK
* האתר האישי של ניקיטה בליך (ברוסית)
* ביוגרפיה באתר מפלגת "ברית כוחות הימין"
* הערך Белых, Никита בלנטה-פדיה (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Никита Белых остался во главе СПС (ברוסית)
2. ↑  Кандидаты от СПС не будут участвовать в президентских выборах 2008 года, Lenta.ru (רוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007327232705171
* GND: 142895504
* ISNI: 0000 0000 4973 2190
* LCCN: nr2007000696
* NKC: js2009524982
* NTA: 337782482
* SUDOC: 160303125
* VIAF: 61511126
* WorldCat: lccn-nr2007000696

 |
**בְּרֶגוֹבוֹ** (בבולגרית: **Брегово**) היא עיירה בצפון מערב בולגריה, הרביעית בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז וידין ושוכנת כ-172 ק"מ מהבירה סופיה, 29 ק"מ מבירת המחוז וידין וסמוכה לגבולות סרביה ורומניה.

היסטוריה
--------

השם ברגובו מאוזכר לראשונה בתעודות עות'מאניות מ-1560, שתיעדו גביית מיסים מתושבי האיילט. מקור השם מהשפה הסלאבית ומשמעו "מקום ליד החוף". במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש היישוב על ידי צבא האימפריה הרוסית והפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885) נכבש האזור בידי צבא סרביה, אך נפל מחדש בידי הבולגרים בהמשך הקרבות. ב-1974 זכתה ברגובו למעמד של עיירה.

כלכלה
-----

שיעור האבטלה בברגובו גבוה בשיעור ניכר מהממוצע הבולגרי. כלכלת היישוב נסמכה על שני מפעלים, האחד ליצור שימורי מזון והשני לייצור משאבות, אשר נסגרו בשלהי המאה ה-20 ועובדיהם נפלטו למעגל האבטלה. בשטח הרשות המקומית מצויות מספר חוות חקלאיות.

דמוגרפיה
--------

מקור מתיישביו הראשונים של היישוב היה ככל הנראה מוולאכיה וחלק מתושביו דוברים גם את הדיאלקט הוולאכי. ברגובו מורכבת מ-3 שכונות מרכזיות, 2 מהן אוכלסו בשעתו על ידי בולגרים ואחת על ידי ולאכים, אך ברבות השנים התמזגה האוכלוסייה. בנוסף, ההערכה היא ש-15 אחוזים מתושבי העיירה הם בני רומה. האוכלוסייה מצויה במגמת קיטון בשל הגירה שלילית, בעיקר הגירת עבודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העיירה ברגובו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ברגובו

| **רשויות מקומיות וערי מחוז וידין שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| וידין • בלוגראדצ'יק • בויניצה • ברגובו • גרמאדה • דימובו • קולה • מאקרש • נובו סלו • רוז'ינצי • צ'ופרנה • | מחוז וידין |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560112405171

 |
שתי דרכים להצגת המבנה הכימי של פנול
**פנולים** (**Phenols**) הוא שמה של קבוצת תרכובות אורגניות המבוססות על **פנול** (תרכובת אורגנית ארומטית).

כל הפנולים מכילים טבעת בנזן ארומטית שאליה קשורה קבוצת הידרוקסיל (**OH**). נוסחתו של פנול, החומר הבסיסי, היא **C6H5OH**; לשאר הפנולים מבנה זהה, כשלטבעת הבנזן קשורים קבוצות פונקציונליות ואטומים שונים.

פיזור האלקטרונים של מולקולת פנול
לפנולים כמה תכונות דומות לאלו של הכהלים, המכילים אף הם קבוצת הידרוקסיל. פנולים חומציים יותר מכוהלים, שכן אטום המימן בפנולים קשור בצורה חלשה יותר לאטום החמצן מאשר בכוהלים (כך שהוא נוטה להשתחרר מהתרכובת; חומר המשחרר יוני מימן מוגדר כחומצה). טבעת הבנזן הסמוכה גורמת להחלשת הקשר.

תרכובות רבות, חלקן טבעיות וחלקן מלאכותיות, הן פנולים: חומצה סליצילית (הורמון צמחי חשוב), התרופות אספירין ופרצטמול (אספירין - חומצה אצטיל סליצילית - היא נגזרת מלאכותית של החומצה הסליצילית הטבעית), חומצת האמינו טירוזין, THC - החומר הפעיל בצמח הקנאביס, המוליכים העצביים דופאמין, סרוטונין, אדרנלין ונוראדרנלין, האינדיקטור פנולפתלאין ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנולים** בוויקישיתוף
* פנולים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541280405171
* BnF: cb12151751q (data)
* GND: 4045721-7
* LCCN: sh85100676
* NKC: ph145181

 |