recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב ד"ר **אהרון בן דוד** (נולד בתש"א, 1941) הוא רב וחוקר יהדות תימן.

ביוגרפיה
--------

נולד בכפר וטן אלמקאש באזור אמלח שבצפון תימן. בשנת 1951 עלה עם הוריו לישראל במבצע על כנפי נשרים ומשפחתו התיישבה בקריית עקרון. בשנת 1964 הוסמך בבית המדרש למורים שליד ישיבת הדרום ברחובות כרב-מורה, שם גם המשיך ללמוד לימודי יהדות גבוהים. בשנת 1966 הוסמך לרבנות על ידי הרב זבולון גרז אב"ד רחובות ועל ידי הרב  צבי יהודה מלצר, ובשנת 1990 על ידי הרבנות הראשית לישראל. בשנים 1972–1977 כיהן כמנהל בית הספר "סיני" ברחובות. בתקופת ניהולו זכה בית הספר (בשנת 1976) בפרס החינוך הארצי. 

למד באוניברסיטת בר-אילן, שם הוסמך בשנת 1980 לתואר שני בתחום החינוך, והשלים שם גם את לימודי התואר השלישי.

בשנת 1980 התמנה כמפקח על בתי הספר של החינוך ממלכתי דתי של אזור המרכז. בתפקיד זה כיהן עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1998. בשנה זו התמנה לחבר בוועדת השחרורים מטעם משרד המשפטים. 

בשנים 1991–1992 כיהן כיועץ של שר הדתות אבנר חי שאקי ועמד בראש המיזם לקליטה רוחנית של עולים מכל תפוצות הגולה.

משמש כיו"ר העמותה "אהבת תימן", ובמקביל משמש כיו"ר "בית נחמה ויאיר" ברחובות, הכולל גם ארכיון המכיל חומר רב אודות יהודי תימן. במסגרת פעילותו במוסדות אלו הוא עוסק בהדרכת סטודנטים, ארגון הרצאות במגוון נושאים, סיוע והדרכה לחוקרים הכותבים אודות מורשת יהודי תימן, ועוד.

במקביל לפעילותו הציבורית הוא עוסק, מזה כארבעים שנה, במחקר תורני ובחקר מורשת יהודי תימן. 

בשנת 2001 הוענקה לבן דוד תעודת יקיר האגודה לטיפוח חברה ותרבות, כאות הערכה על תרומתו במסגרת פעילותו באגודה. בשנת 2002 הוענק לו "מדליון המעברה" על ידי נשיא המדינה על תרומתו למורשת העדה התימנית בארץ ישראל. בשנת 2008 הוענקה לו תעודת "יקיר החינוך הממ"ד".

חיבוריו
-------

* **החינוך היהודי בצפון תימן ושרשיו ביהדות** - "לקט", תש"מ
* **לב אהרן**- לקט מקורות (מן התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי) על החינוך היהודי בתקופת המשנה והתלמוד, האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשנ"ב
* **החינוך כבבואה** - השוואה בין החינוך היהודי בתימן לבין החינוך היהודי בתקופת המשנה והתלמוד. האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשנ"ו
* **ספר הקישורים** - מבוא על משמעות המונח "קישור" ומכיל 60 קישורים שהיו נהוגים בצפון תימן
* **ספר יהדות תימן** - תולדות יהודי תימן מאז הגעתם לתימן ועד עלייתם לארץ ישראל. האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשס"א
* **ספר הוד** - תיאור חייהם של שני יהודים בני זוג בתימן ובארץ ישראל כראי לחיי הנישואין ולחיי התרבות בתימן
* **בית האבן** - תיאור הליכות יהודי צפון תימן, מורשתם וחייהם מסוף המאה התשע עשרה ועד סוף המחצית הראשונה של המאה העשרים. אהבת תימן, תשס"ח,
* **ספר המעשים** (שני חלקים) - כולל סיפורים, מעשיות, אגדות ומעשים העוסקים בהליכותיהם של יהודי צפון תימן בישוביהם השונים. אהבת תימן, תש"ע

הערות שוליים
------------

1. ↑  העמותה באתר גיידסטאר
**Sing Hallelujah** (בעברית: **שיר הללויה**) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר השוודי ממוצא ניגרי, ד"ר אלבן, ויצא לאור בשנת 1993.

השיר הגיע למקום החמישי במצעד המוזיקה האוסטרלי.

רקע
---

השיר הוקלט בשנת 1992 והיה לסינגל השלישי של ד"ר אלבן מתוך אלבום האולפן השני שלו "One Love". השיר היה ללהיט בינלאומי, וזכה להצלחה רבה במצעדי פזמונים באירופה. במצעד הסינגלים הבריטי הגיע השיר למקום ה-16. שיר זה יצא לאחר השיר "It's My Life", שאף הוא זכה להצלחה רבה.

עשור לאחר יציאת השיר הוציא ד"ר אלבן גרסה מחודשת לשיר.

25 שנים לאחר שהשיר יצא לאור אמר ד"ר אלבן:"זה היה שיר ענק שאנשים מדברים עליו עד היום. יש שירים שעוברים את מבחן הדורות. זה מסוג השירים שלא מזדקנים. על צילום הוידאו קליפ אמר:"צילמנו בווניס ביץ' בלוס אנג'לס, והיה ממש קר בחוף, המון רוח. אני זוכר שהגענו, צילמנו ממש מהר וחזרנו, כל אחד ברח למקום שבו יוכל להתחמם".

ביקורת
------

מגזין בילבורד כתב על השיר:"השיר מגיע לאחר "It's my life" שהיה להיט גדול באירופה ובאנגליה. ההקלטה מלאת המרץ... וכל שנותר לך הוא להרים את הידיים לשמיים ולשיר את הפזמון הקליט"

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Sing Hallelujah" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Sing Hallelujah" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "Sing Hallelujah" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלעד זאבי, ד"ר אלבן נזכר בלהיט שהפך אותו ליקיר מסיבות הכיתה בישראל, באתר הארץ, 28 במרץ 2018
2. ↑  לארי פליק, DR. ALBAN Sing Hallelujah!, במגזין בילבורד, 7 באוגוסט 1993, עמוד 53

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 145d703f-aeb9-3246-949f-0d9928a6b238
* MusicBrainz work: 5de30b64-4c9c-4228-8f37-dbd0b44052e4

 |
**הסוכנות הממלכתית להגנה וחקירות** (בבוסנית, קרואטית, סרבית לטינית: **Državna agencija za istrage i zaštitu, SIPA**, סרבית קירילית: **Државна агенција за истрагу и заштиту, СИПА**) היא סוכנות המשטרה הרשמית של בוסניה והרצגובינה. הסוכנות נמצאת תחת ניהול ישיר של משרד הביטחון של בוסניה והרצגובינה.

היסטוריה
--------

הארגון הוקם בשנת 2002 במקומה של **סוכנות ההגנה והמידע** (בוסנית: **Agencija za zaštitu informacija**) של הרפובליקה של בוסניה והרצגובינה. היא הוקמה בעיר הבירה בסרייבו בשנת 1992 על ידי משרד הפנים, אולם עקב המצב באותה תקופה עם פרוץ מלחמת אזרחים, היחידה התמקדה יותר בלחימה עירונית. לאחר המלחמה נחתם הסכם דייטון, שהביא לפירוק הסוכנות וליצירת SIPA, הסוכנות הממלכתית להגנה וחקירות, אשר הוקמה בשנת 2002 על ידי משרד הפנים.

בהתאם לחוק הסוכנות הממלכתית לחקירות והגנה ובהתאם לתקנות אחרות, SIPA מבצעת משימות הנמצאות בתחום שיפוטה ברחבי בוסניה והרצגובינה. זהו גם הכלי הבסיסי ליציבות המדינה וכלי הגורם לתושבי בוסניה והרצגובינה להרגיש בטוחים ובטוחים מפני איומים במדינה.

פעילויות SIPA כוללות מעצרים של אנשים החשודים בביצוע פשעי מלחמה, כמו גם חקירת פעילויות הלבנת הון, מאבק בפשע מאורגן ומלחמה בטרור, מתן תוכנית להגנת עדים, תמיכה, והקמת ופיתוח יחידות מיוחדות, המקבילות המקומיות ל-SWAT האמריקני או ל-SOBR הרוסי.

ארגון
-----

SIPA התחילה עם שלושה עובדים בלבד, ואילו כיום היא מונה מעל 850 עובדים העובדים ב-11 יחידות ארגוניות במטה הסוכנות ובארבעה משרדים אזוריים בערים סרייבו, טוזלה, באניה לוקה ומוסטר. הסוכנות עוסקת במניעה, חשיפה וחקירת פשע מאורגן, מאבק בטרור וסחר בלתי חוקי - איתור פושעי מלחמה, מאבק בסחר באנשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסוכנות הממלכתית להגנה וחקירות** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הסוכנות הממלכתית להגנה וחקירות (בבוסנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "State Investigation and Protection Agency - About us". State Investigation and Protection Agency. אורכב מ-המקור ב-2014-10-08. נבדק ב-2020-04-20.
2. ↑  SIPA, Bosnia and Herzegovina. "History of the agency". sipa.gov.ba. אורכב מ-המקור ב-2014-10-08. נבדק ב-4 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הסוכנות הממלכתית להגנה וחקירות"**.
**סרפנטיסוכופס** (שם מדעי: *Serpentisuchops*) הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת הפלזיוזאוריה ומשפחת הפוליקוטיליים. הוא התקיים במימי אמריקה הצפונית שלפני 70 עד 69.59 מיליון שנה מזמננו.

סוג זה ידוע ממאובנים שהתגלו בויומינג בתצורות "Pierre Shale" והוא ידוע מדגימה אחת שהתגלתה במחצבה ב-1995 באמצעות קבוצת חוקרים. הממצא מורכב מגולגולת חלקית, לסת תחתונה וחוליה בודדת כמו גם חלק מהאגן.

הסוג תואר למדע ב-2022 בידי החוקרים: Persons ,Street ו-Kelley כשמשמעות השם היא: "serpent" - נחש בלטינית, "suchus" - תנין בלטינית ו-"ops" - פנים ביוונית, כלומר: "פני תנין ונחש". הסוג מכיל מין בודד, *Serpentisuchops pfisterae* על שם אנה פפיסטר, שעל אדמתה התגלו המאובנים.

זוחל ימי זה היה בינוני בגודלו באורך של 7 מטרים ובעל מבנה יוצא דופן לפלסיוזאורודים, מאחר שהיה לו גם לסתות ארוכות וגם צוואר ארוך, דבר ייחודי מאחר שמינים בעלי צוואר ארוך כמו האלסמוסאורידים היו בעלי לסתות קצרות יחסית בעוד סוגים בעלי לסתות ארוכות כמו רוב הפוליקוטיליים היו בעלי צוואר קצר יחסית. עם זאת כנראה שמאפיין זה היה עוזר לבעליו בציד דגים תוך שימוש הן בצוואר ארוך והן ביכולת לתפוס טרף מהצד באמצעות הלסתות. דבר זה עזר אולי לבעליו לתפוס נישה ייחודית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרפנטיסוכופס** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
**יורגוס קלפאטיס** (ביוונית: **Γιώργος Καλαφάτης**; ‏17 במרץ 1890 – 19 בפברואר 1964) היה מחלוצי הכדורגל היווני, כדורגלן, מאמן, ספורטאי אתלטיקה ומייסד מועדון הספורט פנאתינאיקוס.

קריירה ספורטיבית
----------------

נבחרת יוון בכדורגל למשחקי מדינות ההסכמה בפריז, 1919. קלפאטיס יושב, שני מימין.
בהיותו כישרון אתלטי גדול, הוא בלט באתלטיקה, אך כדורגל היה התשוקה הגדולה שלו. הוא שיחק באתניקוס אתונה וכאשר קבוצתו הבאה, פאנליניוס, החליטה להפסיק את קבוצת הכדורגל שלה, פרש קלפאטיס יחד עם 40 ספורטאים נוספים מהמועדון והקים בפברואר 1908 את הקבוצה הראשונה של פנאתינאיקוס, בשם **מועדון הכדורגל של אתונה** (**Ποδοσφαιρικός Όμιλος Αθηνών**). קלפאטיס מינה את האנגלי ג'ון סיריל קמפבל למאמן הקבוצה החדשה. זו הייתה הפעם הראשונה שזר מונה למאמן קבוצה יוונית.

בשנת 1919 הוא היה חבר בנבחרת יוון בכדורגל למשחקי מדינות ההסכמה בפריז. בבירת צרפת גילה קלפאטיס על הכדורסל והכדורעף, ענפי ספורט שלא היו מוכרים אז ביוון, ולאחר שובו לאתונה החל במאמציו ליצור קבוצות חדשות במועדון פנאתינאיקוס. הוא היה שחקן/מאמן בנבחרת יוון באולימפיאדת אנטוורפן (1920). אחיו הגדול, אלכסנדרוס, זומן לנבחרת יוון הבלתי רשמית ששיחקה באולימפיאדת אתונה (1906).

קלפאטיס שיחק כדורגל עד תחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. לאחר שפרש הוא נשאר בפנאתינאיקוס כפקיד.

חיים אישיים
-----------

קלפאטיס נולד באקסרכיה, אתונה, במרחק כמה מאות מטרים מאצטדיון אפוסטולוס ניקולאידיס (אנ'), מגרשה הביתי של פנאתינאיקוס. משפחתו של קלפאטיס הגיעה מדילינאטה, כפר באי קפלוניה. יחד עם היותו ספורטאי הוא סיים גם את לימודיו במחלקת הבריאות של האוניברסיטה הלאומית על שם קפודיסטריה באתונה. הוא המשיך בקריירה בצי ההלני, השתתף במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה והגיע עד לדרגת אדמירל משנה.

הוא נפטר ב-19 בפברואר 1964.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורגוס קלפאטיס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Γιώργος Καλαφάτης - Ο ιδρυτής του Παναθηναϊκού (ביוונית). e-soccer.gr.
2. ↑  Οι 12 Στυλοβάτες του Παναθηναϊκού (ביוונית). palaimaxoipanathinaikou.gr. אורכב מ-המקור ב-2014-02-22. נבדק ב-2014-02-13.
3. ↑  "Giorgos Kalafatis". *Olympedia*. נבדק ב-17 באוגוסט 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Intermediate Games of the IV. Olympiad". *RSSSF*. 1 באפריל 2015. נבדק ב-28 ביולי 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 4037 7038
* LCCN: n2011060636
* NLG: 332414
* VIAF: 180418676
* WorldCat: lccn-n2011060636

 |
מילות האודה על גבי אנדרטה בקתדרלת קרייסטצ'רץ' בניו זילנד
לוח הזיכרון שהוצב במקום חיבור הפואמה "לנופלים" בקורנוול
**אודת הזיכרון** (באנגלית: **Ode of Remembrance**) היא שיר קצר, המהווה מרכיב קבוע בטקסי הזיכרון לחללי המלחמות בבריטניה ובחלק ממדינות חבר העמים הבריטי.

האודה היא חלק מן הפואמה הפטריוטית **לנופלים** (For the Fallen) שחיבר המשורר האנגלי לורנס ביניון (Laurence Binyon) בחודש ספטמבר 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה.

הפואמה
------

לורנס ביניון כתב את הפואמה, ובה שבעה בתים, לכבוד חללי חיל המשלוח הבריטי לצרפת. היה זה לאחר שנודע על אבדותיו הקשות בקרב מון ובקרב על המארן, מהקרבות הראשונים בחזית המערבית. הפואמה פורסמה לראשונה בעיתון טיימס ב-21 בספטמבר 1914.

עם הזמן הפך הבית הרביעי של הפואמה, שהוא האודה, לטקסט זיכרון מקובל לחללי כל המלחמות בבריטניה, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד, ומושמע בטקסי יום הזיכרון, יום שביתת הנשק ויום אנזא"ק. במהלך הטקסים מדקלם אחד הדוברים את ארבע שורות האודה, ואחריו חוזרים הנוכחים בקול על השורה האחרונה - **אנו נזכור אותם**. מיד לאחר מכן נשמעת תרועת החצוצרה Last Post, שלאחריה נשמרות שתי דקות דומייה.

האודה נחרתה על אנדרטאות רבות לנופלים. כמו כן חוברו לה עם השנים מספר לחנים, לרבות על ידי המלחין אדוארד אלגר.

ביניון חיבר את הפואמה בשבתו על הצוקים בחופו הצפוני של מחוז קורנוול. באתר שבו סבורים כי ישב הונח בשנת 2001 שלט זיכרון למאורע.

מילות האודה
-----------

**תרגום לעברית**

הם לא יזקינו, כפי שנזקין אנו שנותרנו

גיל לא ילאה אותם, ולחומרה לא ידונו השנים

עם רדת החמה ולעת בוקר

אנו נזכור אותם
**המקור באנגלית**

They shall grow not old, as we that are left grow old

Age shall not weary them, nor the years condemn

At the going down of the sun and in the morning

We will remember them.

ראו גם
------

* בשדות פלנדריה

קישורים חיצוניים
----------------

* על האודה, באתר ה-BBC
* על האודה, באתר אנדרטת המלחמה של אוסטרליה
* הפואמה "לנופלים", באתר ויקיטקסט
* Anna Tetlow‏, "For the Fallen": The Story Of The War Poem That Helps Us Remember, באתר Forces Network

הערות שוליים
------------

1. ↑  להשוואה, ראו את שיר הרעות הישראלי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 804d392b-5fad-46d3-b6a7-78ce5b1fbbe2

 |
הרב **אברהם פנחס ברייער** הוא איש חינוך ומלחין חרדי-חסידי ישראלי.

מספר שירים שהלחין הפכו ללהיטים וזכו להצלחה יוצאת דופן במוזיקה החסידית. הבולטים שבהם הם "הנני בידך" שביצע הזמר אברהם פריד ו-"השבעתי אתכם" שבוצע בגרסאות רבות, שהגיעו שניהם למקומות גבוהים במצעדי העשור של ערוצי הרדיו החרדים.

ביוגרפיה
--------

ברייער, חסיד בעלזא, נולד לרב יוסף צבי ברייער, ראש ישיבת בעלזא בבית חלקיה. מתגורר כיום באשדוד.

ברעייר עוסק בחינוך למעלה מעשרים וחמש שנים. שימש כר"מ בישיבת בעלזא בראשות אביו, עד לפרישתו בשנת 2014. מעביר הרצאות וסדנאות בנושא חינוך וכותב טור ייעוץ שבועי במגזין מרווה לצמא, ובשבועון במה.

הרב ברייער משמש כמרצה במכון אחיה למורים וכמנחה הורים בארגון דרך הבית.

הלחין מספר שירים בסוגת המוזיקה החסידית, בהם כמה שזכו להצלחה יוצאת דופן, דוגמת "הנני בידך", שבוצע על ידי הזמר אברהם פריד וזכה בתואר "שיר העשור" במצעד העשור שנערך ברדיו קול חי, ובמקום הרביעי בקטגוריה זו במצעד של רדיו קול ברמה, ו-"השבעתי אתכם" שבוצע בגרסאות רבות והגיע למקום השביעי במצעד העשור של קול חי.

כתב מספר ספרים העוסקים בחינוך, בהם "לגדל – פרקי חינוך להורים ולמחנכים", "להתבונן – פרקי הדרכה והתבוננות בדרך העולה", "להתענג – בין כותלי הישיבה" ו-"להצמיח – פרקי חינוך וצמיחה להורים ולמחנכים".

שיריו
-----

| הזמר | השיר |
| --- | --- |
| אברהם פריד | הנני בידך |
| – | השבעתי |
| פנחס ברייער | הגלה נא |
| ישראל ורדיגר | משכנו, תאיר |
| דודי קאליש | הושיענו |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פנחס ברייער
* מאמרים של הרב פנחס ברייער, באתר הידברות
* סרטוני הדרכה של הרב פנחס ברייער, באתר דרשו
* ספרי הרב פנחס ברייער, באתר אור החיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאיר טוקר, ‏סינגל חדש לאברהם פריד: "הנני בידך", באתר כיכר השבת, 30 באוקטובר 2015
2. ↑  ואלו התוצאות: מצעד העשור של קול חי מיוזיק, באתר קול חי מיוזיק, ‏17 באוקטובר 2019
3. ↑   מצעד העשור של 'קול ברמה': הדירוג המלא - שיר העשור, זמר העשור ופריצת העשור, סרטון בערוץ "בחזית", באתר יוטיוב (אורך: 02:51:11)
4. ↑  ספרי הרב פנחס ברייער, באתר לגדל
**רכב הסיור המשוריין רב"י** הוא רק"ם בעל הנעת 4X4 מתוצרת **רמתא** בתעשייה האווירית. הרכב פותח בשנת 1975 כרכב רב תכליתי בעיקר לצורכי סיור, עם דגש על מיגון כנגד מוקשים ומטענים. הרב"י נמצא בשירות במספר מדינות בעולם.

הרב"י (ראשי תיבות: **ר**כב **ב**ן **י**עקב, על שם מפתחו, איציק בן יעקב) פותח כרכב סיור ממוגן, קל משקל ובעל מבנה ומיגון כנגד מוקשים ומטענים. המשקל הנמוך איפשר הטסה, הסקה או אף הצנחה של הכלי במטוסי ומסוקי התובלה של חיל האוויר ביניהם היסעור וההרקולס.

ראם 2000
--------

**הראם 2000** או **ראם סימן 3** הוא הדגם החדיש ביותר בפרויקט רכבי הראם. הרכב מכיל את אותו רעיון עיצובי כמו קודמיו המעניק לו מבנה ומיגון כנגד מוקשים ומטענים. הראם 2000 בדומה לדגמים הקודמים פתוח כלפי מעלה כדי לשרת כרכב סיור בו ללוחמים תצפית של 360 מעלות סביב שדה הקרב, לדגם הוסף גם פתח בצד הכלי לכניסה לתא הלוחמים במקום כניסה מלמעלה, כמו גם תא הנהג והמפקד שסגור ובעל שימשה וחלונות צד.

הכלי שוקל כ-4.5 טון, בעל מנוע סולר 166 כ"ס והנעת 4X4. הראם פותח באופן גמיש כך שניתן להכיל בו מספר שדרוגים לדרישות ותפקידים שונים, הוא פותח בכ-14 גרסאות שונות החל מרכב סיור עד רכבי שיטור ורכבים משמידי טנקים.

הראם 2000 הוא הדגם המשווק באופן אקטיבי על ידי חברת רמתא של התעשייה האווירית, שלא כמו הדגמים הקודמים שפיתוחם, ייצורם ושיווקם הופסק.

ראו גם
------

* דף תיאור הרכב באתר מוזיאון לטרון.
* תיאור ותמונות באתר ארמי גייד.
* תיאור מהאתר ג'יינס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רכב סיור משוריין רב"י** בוויקישיתוף
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה צבאי   
פרמטרים [ תאריך בנייה ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מחנה מַקלֵף** (לשעבר: **מחנה גנים**; מכונה: **שלישות רמת גן**, או: **השלישות**), הוא בסיס צבאי ברמת גן, בין הרחובות בן-גוריון וקריניצי. המחנה מאכלס את מפקדת חיל משאבי האנוש, ממר"ם, מצפ"ן, שחר, חלק מיחידת מפת"ח וחלק מיחידות אכ"א. עד לשנת 2022 שכנה בו יחידת בסמ"ח שעברה בהמשך לקריית התקשוב.

טרם הקמת המחנה
--------------

האתר הוא אתר עתיקות מוכרז על ידי רשות העתיקות ונמצאו בו שרידי בית קברות שומרוני או יהודי מהתקופה הביזנטית, מהמאה ה-4 עד המאה ה-6 לספירה. כמו כן נחשפה במקום רצפת פסיפס, וארכאולוגי הרשות מניחים כי במקום שכן כפר קטן. הגילוי הארכאולוגי אירע באקראי בשנת 1939 כאשר בוצע חריש עמוק במגרשים ריקים כדי להכשירם לגידול ירקות לשעת חירום.

רחוב בן-גוריון ברמת גן (לפני 1985 נקרא רחוב מודיעין) מסומן במפות מן המאה ה-19 כ"דרך המואזין". על הגבעה עליה שוכן המחנה ניצב בעבר בית קברות מוסלמי קטן וכן היו בו מערות ששימשו נוודים.

היסטוריה
--------

במתחם שכנה מפקדת המטכ"ל מאז מאי 1949, לאחר שהתפנתה ממקומה הקודם בבית ההבראה "החלמה" שבגן אברהם הסמוך, ועד לפברואר 1955, אז פינתה את מחנה מקלף ושוכנה במחנה הקריה בתל אביב. 

את המחנה אכלסו השלישות הראשית ומנהל הסגל. עם הקמת חיל השלישות בשנת 1977 הוקמה במקום מפקדת החיל.

בשנת 1958 הוקמו במחנה יחידת המחשב של צה"ל (ממר"ם) ויחידות נספחות, שהפכו במרוצת השנים ליחידות של אגף התקשוב. מדור ההדרכה של ממר"ם התפתח לבית הספר למקצועות המחשב.

בשנת 1993, ביוזמתו של יצחק רבין, נקרא המחנה על שמו של רב-אלוף מרדכי מקלף, שכיהן בו כרמטכ"ל.

תוכנית עתידית
-------------

על פי תוכנית העתקת בסיסי צה"ל לנגב אמור היה צה"ל לפנות את הבסיס ולמסור את שטחו למינהל מקרקעי ישראל בין השנים 2018–2019. היחידות התקשוביות בבסיס יעברו לקריית התקשוב שבבאר שבע ויחידות השלישות בעיקר ללוד. במקום הבסיס צפויות לקום כ-1,200 יחידות דיור בעשרה מגדלים בני 25 קומות.

לקריאה נוספת
------------

* ניר מן, **תולדות מחנה מטכ"ל: תולדות מחנה המטה הכללי של צה"ל בשנים 1948-1955**, מחלקת היסטוריה של צה"ל, 2006

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחנה מקלף** בוויקישיתוף
* מקומות בעיר באתר בית אברהם קריניצי ראה "מחנה מקלף"
* מפה של המחנה וסביבתו

הערות שוליים
------------

1. ↑   הכירו את ההיסטוריה של בסיס המטכ"ל, באתר צה"ל, 13 דצמבר 2016
2. ↑  עידו אפרתי, הבסיס הוא ביתך: מה הפוטנציאל הנדל"ני של בסיסי צה"ל?, באתר nrg‏, 10 במרץ 2011  
שלומית צור, ‏משרד הפנים מקדם 1,200 דירות במקום השלישות, באתר גלובס, 24 בפברואר 2013
**רוברט "בוב" רוזנשיין** הוא יזם אינטרנט אמריקאי-ישראלי, מייסד חברת Answers.com (לשעבר GuruNet) והיו"ר והמנכ"ל שלה עד מאי 2011.

ביוגרפיה
--------

רוזנשיין נולד בהריסבורג, פנסילבניה למרטין רוזנשיין ויולנדה בלייר. הוא סיים תואר ראשון במדעי המחשב מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ב-1976. בתחילת הקריירה שלו עבד רוזנשיין עבור Data General, American Management Systems, הבנק העולמי ואשטון טייט. הוא עבר לישראל ב-1983, שם עבד כיועץ תוכנה.

בשנת 1988 ייסדו רוזנשיין ואחיו, פרופ' ג'פרי רוזנשיין, את חברת "כיוון", לימים "אקסנט תוכנה". המוצר הראשוני שלה היה מעבד התמלילים דגש, שהיה מעבד התמלילים הראשון שפעל בעברית על מערכת ההפעלה Microsoft Windows. הם פיתחו גרסאות של התוכנה לשוק הבינלאומי והוזמנו על ידי חברת מיקרוסופט לסייע בתרגום Windows לעברית וערבית בשנת 1991. על בסיס פרויקט זה פיתחה חברת "אקסנט" תוכנת תרגום שזכתה להצלחה, החברה הונפקה בבורסה בניו יורק ב-1995 וגדלה ל-150 עובדים, מתוכם כ-80 במרכז הפיתוח שלה בירושלים. אולם החברה החלה בשנים 1996–1997 לצבור הפסדים. באפריל 1998 בעלי המניות פיטרו את בוב רוזנשיין, שהיה סמנכ"ל טכנולוגיה, ואחר כך גם סגרו את מרכז הפיתוח בירושלים. על תרגום Windows לעברית, זכה רוזנשיין בפרס ראש ממשלת ישראל לתוכנה בשנת 1997.

בשנת 1999, רוזנשיין הקים את GuruNet עם מורט מאיירסון ומארק טבה, בהתבסס על רעיון תוכנת תרגום והתאמתו לעידן האינטרנט, היא פיתחה תוכנה המשמשת כלקסיקון שבאפשרותה ניתן היה לקבל מילון מונחים, הפניות לאתרי אינטרנט בנושא המבוקש, אפשרות לרכישת ספרים ומידע שימושי מסוגים שונים. התוכנה הופצה בחינם והכנסות החברה היו אמורות להגיע משיווק ופרסום לפי מודל הדוט-קום. בשיא בועת הדוט-קום גייסה מעל ל-32 מיליון דולר בשני סביבי גיוסים. בין המשקיעים בחברה היה היזם יוסי ורדי וחברת אמריקה און ליין שהייתה אז ספקית שירותי האינטרנט הגדולה בעולם. יוסי ורדי היה גם זה שנתן לרוזנשיין את הרעיון לפתח פתרון מבוסס אינטרנט (עוד לפני שהשקיע בחברה). מרכז הפיתוח של החברה היה ממוקם בגן הטכנולוגי מלחה בירושלים. ב-2011 נמכרה החברה תמורת 127 מיליון דולר.

בשנת 2009, רוזנשיין נבחר לגמר פרס ארנסט אנד יאנג ליזם השנה 2009 באזור מטרופולין ניו יורק.

רוזנשיין הקים וניהל את חברת Curiyo בין השנים 2013–2016.

ראו גם
------

Answers.com

קישורים חיצוניים
----------------

* ללמוד מהצלחה ומכישלון- בוב רוזנשיין, סרטון בערוץ "TAUVOD", באתר יוטיוב (אורך: 13:38)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  גילעד נס, ‏איבדו כיוון, באתר גלובס, 11 בפברואר 2001
2. ↑  יונתן נשיא, ‏אקסנט: הפסד של 5.7 מ' ד', באתר גלובס, 11 בנובמבר 1996  
עמי גינזבורג, ‏אקסנט: ההפסדים קטנו, אבל ההון הולך ונגמר, באתר גלובס, 5 במאי 1997
3. ↑  בתיה פלדמן, ‏לא יכולים בלי זה, באתר גלובס, 22 ביוני 2000
4. 1 2  מרי שגיא-מידן, בוב רוזנשיין: "אנחנו לא חברת דוט.קום ששינתה את ייעודה", באתר TheMarker‏, 21 בדצמבר 2000
5. ↑  מאת אביבה משמרי, ‏גורונט השלימה גיוס של 28.5 מיליון דולר לפי שווי 80 מיליון ד', באתר גלובס, 6 ביוני 2000
6. ↑  איי אונליין, גורונט הירושלמית משנה שמה ל- Atomica; צירפה 4 מנהלי בכירים לשורותיה, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2000
7. ↑  עינב בן יהודה, גורו-נט מגייסת עובדים בארה"ב, באתר TheMarker‏, 13 בספטמבר 2000
8. ↑  גיא גרימלנד, הדרמה סביב Answers.com הסתיימה; תימכר ל-AFCV עבור 127 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 15 באפריל 2011
9. ↑  מאיר אורבך, Curiyo של בוב רוזנשיין גייסה 1.9 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 29 ביוני 2014
**Herzeleid** (בעברית: שברון לב) הוא אלבום הבכורה של להקת רמשטיין שיצא לאור ב-24 בספטמבר 1995. עד אוקטובר 1998 נכנס האלבום למצעד 5 פעמים וצעד סך הכל 102 שבועות.

האלבום "Sehnsucht", אלבומה השני של הלהקה יצא בשנת 1997 וזכה להצלחה גדולה בארצות הברית. בעקבות ההצלחה יצא בשנת 1998 האלבום "Herzeleid" בגרסה מחודשת בארצות הברית.

הפקה
----

הפקת האלבום נתקלה בקשיים רבים. הקושי הראשון היה למצוא מפיק מוזיקלי לאלבום. גרג האנטר, מפיק שעבד בעבר עם פול מקרטני, נשכר כמפיק הראשון. האנטר כלל לא התלהב מביצועי הלהקה ועל פי חבריה אף נרדם במהלך החזרות. הלהקה פנתה לג'ייקוב הלנר, שהיה המפיק של להקת "Clawfinger". הוא הוזמן להופעה בהמבורג בדצמבר 1994. לאחר שראה את ההופעה הסכים לקחת על עצמו את התפקיד. הלהקה טסה לשוודיה לצורך הקלטת האלבום. בתחילה הקליטה הלהקה באולפני פולאר שהוקמו על ידי להקת אבבא, אך הם חשו בחוסר נוחות ועברו להקליט באולפן הפרטי של הלנר.

אחרי שלושה חודשים הסתיימו ההקלטות והחל שלב העיבוד, שנעשה על ידי הלנר וקרל-מייקל הרלפסון. ריצ'רד קרוספה, חבר הלהקה היחיד שנותר בשוודיה בשלב זה, לא אהב את התוצאות וזימן פגישה דחופה של כל חברי הלהקה בברלין. בישיבה, בה נכחו גם נציגי חברת התקליטים, הוחלט על החלפו של הרלפסון בהולנדי רונלד פרנט. לאחר שחברי הלהקה הביעו את שביעות רצונם מהתוצאות של המעבד החדש יצא האלבום לאור בספטמבר 1995.

הצלחה
-----

האלבום נכנס למקום ה-99 במצעד האלבומים הגרמני בשבוע ה-43 של שנת 1995. סך הכל צעד האלבום 110 שבועות במצעד אך רק לאחר יציאת האלבום "Sehnsucht", אלבומה השני של הלהקה, הגיע האלבום למקום השיא שלו - המקום השישי. מכירה של 500,000 עותקים העניקה לאלבום מעמד של אלבום פלטינה בגרמניה. באוסטריה הגיע האלבום בשיאו למקום ה-11 ובשווייץ הגיע למקום ה-20. בהולנד וצרפת הגיע האלבום למקומות 72 ו-85, בהתאמה.

שני הסינגלים הראשונים "Du riechst so gut" ו-"Seemann" שיצאו בשנת 1995 ו-1996 לא זכו להצלחה גדולה. בשנת 1998 יצאה הסינגל "Du riechst so gut" בגרסה חדשה שהגיעה למקום ה-16 במצעד הבריטי. בינואר 2001 הוציאה הלהקה באוסטרליה את הסינגל "Asche zu Asche".

רשימת השירים
------------

כל השירים נכתבו על ידי רמשטיין.

1. "Wollt ihr das Bett in Flammen sehen" ("האם את רואה את המיטה בלהבות?") – 5:17
2. "Der Meister" ("המאסטר") – 4:08
3. "Weisses Fleisch" ("בשר לבן") – 3:35
4. "Asche zu Asche" ("אפר לאפר") – 3:51
5. "Seemann" ("מלח") – 4:48
6. "Du riechst so gut" ("אתה מריח כל כך טוב") – 4:49
7. "Das alte Leid" ("הסבל הישן")  – 5:44
8. "Heirate mich" ("הינשאי לי") – 4:44
9. "Herzeleid" ("שברון לב") – 3:41
10. "Laichzeit"  "עונת ההשרצה") – 4:20
11. "Rammstein" ("רשמטיין")  – 4:25

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום *Herzeleid* באתר MusicBrainz
* מידע על האלבום *Herzeleid* באתר AllMusic
* האלבום *Herzeleid* באתר Discogs
* האלבום *Herzeleid* באתר ספוטיפיי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rammstein: the story behind their debut album Herzeleid, Louder, 18 August 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1148107983
* MusicBrainz release group: 806eb9e1-06c6-385e-bf04-f3c5e2b4a6be

 |
**טוקוס אדום-מקור** הוא שם כולל לחמישה מינים של עופות טרופיים מהסוג טוקוס שבמשפחת הקלאוניים הנחשבים למינים הקטנים ביותר במשפחתם. בעבר מינים אלה אוחדו למין אחד - טוקוס אדום-מקור צפוני (Tockus erythrorhynchus), בו נכללו 5 תת-מינים אך הם הופרדו לדעת חוקרים רבים בעוד אחרים ממשיכים לשייך אותם למין המקורי.

מיני טוקוס אלה בעלי מקור בולט ומעוקל כלפי מטה שצבעו אדום, מלפנים צהוב ובקצוות שחור. גופם לבן למעט הכנפיים והזנב הארוך. אורכם הממוצע מגיע לאורך 42 ס"מ בלי הבדלים גדולים בין הזוויגים. הטוקוסים הם ציידי חרקים אותם הם חוטפים בתעופה או מהקרקע. בנוסף הם יאכלו פירות, זרעים וחולייתנים קטנים.

מינים אלה מקננים בתוך נקרות וחללי עצים טבעיים. בתוך קן בו הנקבה יושבת ומטילה 3 ביצים הזכר אוטם את החור בעזרת בוץ, לשלשת ואדמה וכך מגונן על הנקבה מטורפים. לאחר שהגוזלים בוקעים הוא פורץ את הקיר ומחלץ את הנקבה והגוזלים החוצה.

בתרבות
------

טוקוסים אלה ידועים בעיקר מדמותו של זאזו מסרטי "מלך האריות". עם זאת זאזו הוא בעל נוצות כחולות וציצה שחורה מאחורי הראש שאינה קיימת אצל הטוקוסים.

### מינים

* טוקוס אדום-מקור צפוני (Tockus erythrorhynchus)
* טוקוס אדום-מקור מערבי (Tockus kempi)
* טוקוס אדום-מקור טנזני (Tockus ruahae)
* טוקוס אדום-מקור דרומי (Tockus rufirostris)
* טוקוס אדום-מקור דמארה (Tockus damarensis)

קישורים חיצוניים
----------------

* Red-billed Hornbill videos, photos & sounds טוקוס אדום ראש ב-HBW
* Species text in The Atlas of Southern African Birds טוקוס אדום ראש באתר sabap2.
**גילי דישון** (נולדה בשנת 1972), היא אתלטית ישראלית בעבר. פעמיים אלופת ישראל (1987 ו-1990) ואלופת המכביה (1989) בריצת 100 מטר. הייתה שותפה לשיא ישראל בריצת שליחות 4x100 מטר.

ביוגרפיה
--------

דישון התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים.

### 1987

בשנת 1987 קבע דישון בריצת 60 מטר שיא ישראלי חדש לנערות בנות 15 בתוצאה של 7.84 שניות. שיא זה החזיק מעמד 28 שנים ונשבר על ידי ניצן לוי ממכבי ראשון לציון (7.83 שניות). ובריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 12.22 שניות, תוצאת השנה בישראל.

#### אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.35 שניות.

בתחרות שנערכה בסוונסי, ויילס ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם איריס גלעד, דליה נבות ואורית קולודני, בשיא ישראלי חדש של 46.91 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים (47.43 שניות).

### 1988

בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ 1988 קבעה דישון בריצת 60 מטר שיא אישי חדש של 7.78 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של שרונה פיקסלר (7.70 שניות).

### 1989

בתחרות שנערכה ביוני 1989 קבעה דישון בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש לקדטיות של 11.99 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של אסתר רוט-שחמורוב (11.45 שניות). שיא זה החזיק מעמד 26 שנים ונשבר על ידי דיאנה ויסמן (11.98 שניות). ובריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 24.40 שניות, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית, באותה העת. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במחוז אנטרים, צפון אירלנד היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם תמי בלוך, פועה נייגר ועידית מורלי, בשיא ישראלי חדש של 46.66 שניות.

#### אלופת המכביה ה-13

בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.13 שניות, לפני ליזה גוריפ מבריטניה (12.22 שניות) ואורית קולודני מישראל.

### 1990

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1990 זכתה דישון במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.39 שניות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת שליחות 4x100 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
2. ↑  ניצן לוי שברה שיא בן 28 שנים, שיא גם לסגד, באתר ONE‏, 2 בפברואר 2015
3. ↑  אלכס פרלסמן, גילי דישון במוקד ההתעניינות באליפות גילאי 16 בא"ק, מעריב, 30 באפריל 1987
4. ↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 60 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
5. ↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 100 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
6. ↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 200 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
**פיקנודונטאים** (שם מדעי: **Pycnodontiformes**) היא סדרה של דגים מקריני סנפיר כליל-גרמיים פרהיסטוריים שהתקיימו במשך המזוזואיקון שמסוף הטריאס עד לתקופת האאוקן לפני 216.5 עד 37.2 מיליון שנה מזמננו, כשהם שרדו את הכחדת הקרטיקון. מיני הסדרה ידועים ממאובנים שהתגלו במספר תצורות באפריקה, אסיה, אירופה ואמריקה הצפונית והדרומית.

דגים אלה היו מקריני סנפיר קטנים עד בינוניים בגודלם, כשהגדול מביניהם היה הגירודוס באורך של 1.2 עד 2 מטרים. כנראה הם חיו לאורך ימים רדודים ואולי אף לאורך נהרות ומים מתוקים. מבנה גופם היה דחוס ומעוגל עם גב מעוגל כלפי מעלה, באופן דומה לצניניתיים או לקיסריים והסנפירים היו חדים אך מעוגלים בקצוות.

הם היו בעלי לסתות עגגלות בולטות, מתוכם השתרבבו שיניים חרוטיות קטנות שכנראה עזרו להם ללקט טרף קטן כמו רכיכות וסרטנים מהקרקעית. עם זאת לחלקם היו שיניים חדות משוננות כמו ניבים אשר התאימו לציד טרף וקריעת בשר.

מיון
----

* סוג ללא מקור *Acrorhinichthys*?
* סוג ללא מקור *Archaeopycnodon*?
* סוג ללא מקור *Athrodon*?
* סוג ללא מקור *Callodus*?
* סוג ללא מקור *Cosmodus*
* סוג ללא מקור *Ellipsodus*
* סוג ללא מקור *Grypodon*
* סוג ללא מקור *Mercediella*
* סוג ללא מקור *Piranhamesodon*
* סוג ללא מקור *Pseudopycnodus*
* סוג ללא מקור *Tergestinia*
* סוג ללא מקור *Thurmondella*
* סוג ללא מקור *Uranoplosus*
* סוג ללא מקור *Woodthropea*
* משפחה Hadrodontidae?
* משפחה Gebrayelichthyidae
* משפחה Gladiopycnodontidae
* משפחה Mesturidae
* משפחה Gyrodontidae
* משפחה Brembodontidae
* משפחה Coccodontidae
* משפחה Pycnodontidae

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיקנודונטאים** בוויקישיתוף
* פיקנודונטאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה צבאי   
פרמטרים [ תאריך בנייה ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**טירת דולוויד'לן** (בוולשית: **Castell Dolwyddelan**) היא טירה ולשית הממוקמת במחוז קונווי, צפון ויילס.

הטירה נבנתה במהלך המאה ה-13 ושימשה את ממלכת גוויניד' הוולשית, היא נכבשה על ידי הצבא האנגלי של אדוארד הראשון ושימשה אותו למספר שנים. בהמשך שופצה הטירה מספר פעמים ושימשה בעיקר בעלי קרקעות אזוריים בתקופות שונות, במאה ה-19 עברה הטירה את השיפוץ הנרחב האחרון שהביא אותה לצורתה הנוכחית עם מגדל העוז המלבני ששולט בנוף.

היסטוריה
--------

טירת דולוויד'לן נבנתה ככל הנראה בתחילת המאה ה-13 על ידי ל'ואלין אפ לורוורת' (ל'ואלין הגדול) על גבעה המשקיפה על העמק מסביב במיקום אסטרטגי, לאורך אחד מצירי התנועה החשובים בצפון ויילס. האתר שימש ככל הנראה למבצר גבעה מוקדם יותר, על פי האגדה ל'ואלין עצמו נולד במבצר ובהמשך חיו בנה את טירת האבן כחלק מ-"ביצורי סנודוניה" להגנה על ממלכת גוויניד' מפני הצבא האנגלי.

ב-18 בינואר 1283 נפלה הטירה לידי הצבא האנגלי של אדוארד הראשון, היא עברה שיפוץ בשנים 1283-4 במטרה לשרת את הצבא הכובש אך בשנת 1290 היא ננטשה כמבצר צבאי, מאחר שהדגש האסטרטגי הושם על מבצרי החוף וננטשו רוב הביצורים בפנים ויילס. במהלך השיפוץ האנגלי ככל הנראה נוספו הביצורים בצד המערבי של הטירה ונבנה המגדל המלבני. בשנת 1488 רכש מרדוד' אפ איוון, יורש העצר לבית בית אברפראו, את הטירה ושיפץ אותה באופן נרחב לשימוש - בין היתר נוספה קומה עליונה למגדל העוז ונחפרו תעלות ניקוז.

במהלך המאה ה-19 עברה הטירה שיפוץ ועיצוב מחודש ברוח הרומנטיקה ההוויקטוריאנית על ידי הברון ווילובי דה ארסבי. כיום רק מגדל העוז שעוצב בתקופה זו עומד על תילו, בעוד שחומות הטירה והמגדל השני נותרו בהריסות.

שטח הטירה נמצא בבעלות מועצת השימור הוולשית Cadw, הכניסה לאתר פתוחה לציבור אך עוברת בשטח פרטי.

גלריה
-----

* צילום הטירה ב-1875 לאחר שהושלם השיפוץ הנרחבצילום הטירה ב-1875 לאחר שהושלם השיפוץ הנרחב
* מגדל העוז וחלק מהחומה בכניסה המזרחית לטירהמגדל העוז וחלק מהחומה בכניסה המזרחית לטירה
* הנוף הנשקף מביצורי הטירההנוף הנשקף מביצורי הטירה
* מדרגות הגישה למגדל העוזמדרגות הגישה למגדל העוז

לקריאה נוספת
------------

* Roger Thomas, **Castles in Wales**, Wales Tourist Board & Automobile Association, 1988.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת דולוויד'לן

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טירת דולוויד'לן** |

* עמוד אודות הטירה באתר מועצת השימור הוולשית Cadw.
* אודות הטירה באתר 'טירות ויילס'.
* אודות הטירה באתר 'טירות, מבצרים, קרבות'.
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא יואו. 
**יואו האו** (במנדרינית: **尤浩**, בפין-יין: **Yóu Hào**; נולד ב-26 באפריל 1992) סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020) וסגן אלוף העולם (גלאזגו 2015) בטבעות. אלוף העולם (גלאזגו 2015) במקבילים. זוכה מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלוף העולם (נאן-נינג 2014) בתחרות הקבוצתית.

קריירה ספורטיבית
----------------

### 2013

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באנטוורפן, בלגיה בשנת 2013 סיים במקום רביעי על מקבילים בתוצאה של 15.500 נק'. 

### 2014

#### מדליית זהב באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בנאנינג, בסין באוקטובר 2014 זכה האו ב-2 מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 273.369 נק', לפני יפן (273.269 נק') וארצות הברית (270.369 נק'). מדליית ארד בטבעות בתוצאה של 15.700 נק', ביחד עם דניס אבליאזין מרוסיה, אחרי חברו לנבחרת ליו יאנג (15.933 נק') וארתור זנטי מברזיל (15.733 נק').

### 2015

#### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בגלאזגו בסוף אוקטובר 2015 זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במקבילים בתוצאה של 16.216 נק', לפני אולג ורניאייב מאוקראינה (16.066 נק') ואולג סטפקו מבלארוס וחברו לנבחרת דנג שודי (15.966 נק'), מדליית כסף בטבעות בתוצאה של 15.733 נק', אחרי אלפטריוס פטרוניאס מיוון (15.800 נק') ולפני ליו יאנג (15.700 נק') ומדליית ארד בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 269.959 נק' אחרי יפן (270.818 נק') ובריטניה (270.345 נק').

### 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 271.122 נק', אחרי יפן (274.094 נק') ורוסיה (271.453 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בטבעות (15.400 נק').

### 2019

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, בגרמניה ב-2019 זכה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 260.729 נק', אחרי רוסיה (261.726 נק') ולפני יפן (258.159 נק').

### 2020

#### סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה במדליית כסף בטבעות בתוצאה של 15.300 נק', אחרי ליו יאנג (15.500 נק') ואלפטריוס פטרוניאס (15.200 נק').

קישורים חיצוניים
----------------

* יואו האו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* יואו האו, באתר olympedia.org
* יואו האו, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
**בית חינוך שער הנגב** (שם רשמי: **בית חינוך שער הנגב ע"ש יצחק שביט**) הוא בית ספר מקיף שש שנתי (כיתות ז'-י"ב) במועצה האזורית שער הנגב.

מיקום
-----

בית החינוך ממוקם בלב המועצה האזורית שער הנגב הנמצאת בצפון הנגב המערבי, דרומית לאשקלון ובסמוך לשדרות.

הכניסה אל קריית החינוך שער הנגב, בה נמצא בית החינוך, כולל בית הספר היסודי "שער הנגב" הוא דרך כביש הגישה לקיבוץ גבים.

כללי
----

בית החינוך שער הנגב הוקם בשנת 1959 ומשמש מאז בית הספר האזורי לעשרת הקיבוצים והמושב באזור.

רוב התלמידים מאזור שער הנגב. תלמידים נוספים מגיעים משדרות, נתיבות, מועצה אזורית שדות נגב, מועצה אזורית לכיש, מועצה אזורית חוף אשקלון ומועצה אזורית מרחבים

בשנת 2011 הסתיימה בנייתו של בית הספר הממוגן החדש. כל הכיתות ומרחבי הלמידה בבית החינוך ממוגנים ומצוידים בטכנולוגיה החדישה ביותר.

נכון לשנת 2019 בבית הספר 1,200 תלמידים הלומדים בכ־50 כיתות ועם כ־120 מורים.

בית חינוך שער הנגב בליווי ופיקוח של מחלקת החינוך במועצה האזורית שער הנגב.

במהלך השנים איבד בית הספר בוגרים רבים במערכות ישראל ובפעולות האיבה.

נושא מיגון בית הספר עלה בבג"ץ אדוארדו.

### מגמות

בבית הספר 3 מגמות:

**אשכול אמנויות**, הלימודים כוללים: לימודי אמנות, קולנוע, רדיו, מוזיקה תיאטרון ומחול.

**אשכול מדע וטכנולוגיה**, הלימודים כוללים: תחבורה מתקדמת, ביולוגיה, חקר החלל, מדעי המחשב, רובוטיקה, פיזיקה, כימיה, חקלאות, חינוך גופני.

בחטיבת הביניים הלימודים כוללים מדע וטכנולוגיה.

**אשכול הומניסטיקה** - מדעי הרוח והחברה ושפות, הלימודים כוללים לימודי היסטוריה, תנ"ך, לשון, אנגלית, מדעי החברה, גאוגרפיה, אזרחות, ספרות, הומנסטיקה, ערבית ומתמטיקה.

תכנון המבנים והחצר
------------------

התכנון של "בית חינוך שער הנגב" נתן מענה לצרכים הביטחוניים הייחודיים, בשל מיקום בית הספר בצפון הנגב, סמוך לרצועת עזה.

עשרים ושש מבני מגוניות פוזרו במרחב החצר וסביבן נשתלו צמחים מטפסים, שעם הזמן יכסו את המבנים הביטחוניים.

בחצר משולבים מתחמים נושאיים - גן ארכאולוגי שנושאו מעגל החיים ובו התלמידים המבקרים בגן עוברים בין מוצגים בנושא חיי היום יום, בניה, אדריכלות וקבורה. הגן הגדול, כולל חממה לימודית אקולוגית, כיתות חוץ, חלקות עיבוד, כרמים ומטעים של עצי פרי.

הצמחייה שנבחרה היא באופי מקומי, ים-תיכוני.

ראו גם
------

רשימת בוגרי בית הספר

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית ספר היסודי "שער הנגב" אתר הבית בית ספר "שער הנגב"
2. ↑  "בית חינוך משותף ניסויי שער הנגב ע"ש יצחק שביט"
3. ↑  "בית חינוך שער הנגב" מדלן
4. ↑  מחלקת החינוך מועצה אזורית שדות נגב sng.org
5. ↑  הנופלים מבוגרי בית חינוך שער הנגב אתר מועצה אזורית שער הנגב
6. ↑  תחבורה מתקדמת, באתר edu.gov.il
7. ↑  "בית חינוך משותף שער הנגב" - אדריכלות: מנספלד-קהת אדריכלים, יובל גני אדריכלים zur-wolf.com/he/project
מבנה השכבות התת-מימי
**אזור התהומות** הנקרא גם **האזור האביסלי** (**Abyssal zone**) או אזור המים העמוקים מאוד, הוא שכבת המים העמוקים באוקיינוסים ובימים שמתחת ל-4,000 מטרים מתחת לפני הים.

באזור זה שורר חושך נצחי שכן קרני השמש והאור אינן מגיעות אליו. זהו החלק התחתון של אזור החשכה התת-מימי, המתחיל בעומק של כ-1,000 מטרים מתחת לפני הים ועד לקרקעית האוקיינוס. הטמפרטורות השוררות בעומקים אלה אינן עולות על 4 מעלות צלזיוס וכמות המזון הזמין מעטה במיוחד.

בעומקים אלה שוכנים יצורים המסוגלים לחיות בתנאים הפיזיים הקשים של לחץ רב וחשכת עד, וכן עם המזון המועט הזמין. הדגים, וחסרי החוליות, התולעים והאלמוגים מציגים מגוון של צורות, צבעים, ואמצעים המאפשרים תזונה, תקשורת, ורבייה המותאמים לתנאים.

המחקר המדעי בעומקים אלה מועט ונובע מן הקושי הטכנולוגי של החוקרים להתמודד עם תנאי הסביבה הקשים. רק בשנות ה-70 של המאה העשרים פותחו כלי מחקר המאפשרים הגעה לתהומות הים. עד כה בוצעו צלילות מאוישות ספורות לעומקים אלה באמצעות בתיסקפה, ומחקרים נוספים בוצעו באמצעות רובוטים בלתי מאוישים. למעשה, כמות הידע שיש כיום בידי המדענים אודות הירח, גדולה מזו הקיימת על אזור המים העמוקים מאוד באוקיינוסים.

ראו גם
------

* מעמקי הים
* שקע מריאנה
* האזור ההאדלי

קישורים חיצוניים
----------------

* אזור התהומות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**משה פדהצור** (**פודהורצר**; ה' בסיוון תרמ"ט, 4 ביוני 1889 – ב' בתשרי תשכ"ג, 30 בספטמבר 1962) היה מראשי היישוב היהודי בצפת, כיהן כראש העיר הראשון של צפת לאחר קום המדינה.

ביוגרפיה
--------

נולד בצפת, בנו של אלעזר יעקב פודהורצר ורוחמה, בת הרב רפאל זילברמן, רבה של צפת. למד בישיבה של סבו הרב זילברמן, וכן אצל הרידב"ז. נישא לבתו של דודו הרב אלעזר זילברמן.

היה מזכירו ועוזרו הראשי של סבו הרב זילברמן. סייע לאביו בפעולותיו במירון. בשנת 1924 יזם סלילת כביש מצפת למירון, ששימש את העולים לקברו של רבי שמעון בר יוחאי. בדצמבר 1923 נבחר למזכיר סניף בני ברית בצפת. היה פעיל מרכזי במוסדות ובארגונים יהודיים מקומיים שסייעו ליהודי צפת וארגן מגביות לטובת היישוב. פרסם מאמרים רבים בעיתוני התקופה בישראל ומחוצה לה לטובת היישוב היהודי בצפת ובגליל העליון. סייע לקרן הקיימת לישראל בגאולת אדמות בעין זיתים ובמירון.

בשנת תר"צ (1930) התמנה כחבר במועצת העיר, ובמשך השנים מילא תפקידים מרכזיים בגופים ציבוריים רבים. 

בשנת 1931 נבחר לוועד הקהילה בצפת ונתמנה ליו"ר ועד הקהילה, תפקיד בו החזיק שנים רבות.

לאחר מאורעות תרפ"ט הודו שלטונות המנדט בפני חברי הוועד הזמני של יהודי צפת כי אין להם יכולת להגן על ביטחונם של יהודי העיר והורו לתושבים לנטוש את העיר. פודהורצר עמד בראש המתנגדים בהכריזו: "לא נזוז מפה, לא נסכים שצפת תהיה חברון שנייה!". בעקבות זאת חזרו בהם השלטונות מהחלטתם ופודהורצר עצמו התמנה לחבר בהנהלת קרן העזרה לנפגעי הפרעות. גם במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט פעל להגנת תושבי העיר. בשנת 1938, לאחר שכוחות הצבא עזבו את העיר, הפעיל את קשריו אצל שלטונות המנדט ובעקבות זאת הוחזרו כוחות הצבא לעיר והוגדל מספר הנוטרים העבריים בעיר.

בתקופת מלחמת העצמאות מילא תפקיד מרכזי בהנהגת הציבור היהודי בצפת. לאחר קום המדינה התמנה לראש העיר צפת. אחד ממפעליו הבולטים כראש עיר היה הקמת קריית האמנים בעיר. כיהן בתפקידו עד שנת 1955.

נפטר בצפת בשנת 1962, ונקבר בבית הקברות בעיר.

בנו היה העיתונאי דוד פדהצור ונכדו היה הטייס והפרשן הצבאי ראובן פדהצור.

לקריאה נוספת
------------

**בצל המצודה** - עמידתה של צפת בתש"ח, מאיר מיבר, הוצאת מלוא

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה פדהצור** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "משה פודהורצר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 155

הערות שוליים
------------

1. ↑  אישים ומוסדות, הצופה, 25 באוגוסט 1949
2. ↑  הכביש למירון, דואר היום, 10 בינואר 1924
3. ↑  צפת, דואר היום, 19 במאי 1924
4. ↑  בלשכת בני ברית, דואר היום, 28 בדצמבר 1923
5. ↑  צפת, דואר היום, 3 באפריל 1924
6. ↑  חברה למלחמה בשחפת, דואר היום, 11 ביולי 1927
7. ↑  באגודה למען צפת, דבר, 30 באפריל 1930
8. ↑  בחירת ועד קהלת כנסת ישראל בצפת, דואר היום, 27 באוקטובר 1931
9. ↑  בועד הקהלה של צפת, דואר היום, 12 בנובמבר 1931
10. ↑  ר' משה פדהצור ז"ל הובא למנוחות, חרות, 2 באוקטובר 1962
11. ↑  אתר למנויים בלבד גדעון לוי, הקברניט פדהצור, באתר הארץ, 17 באפריל 2014

| ראשי עיריית צפת |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| משה פדהצור | אברהם הכהן | מאיר מיבר | יעקב הופרט | אלי קדוש | אהרן-רפאל נחמיאס | זאב פרל | משה חניא | יוסף עוז | עודד המאירי | ישי מימון | אילן שוחט | שוקי אוחנה |
| מ-1948 | מ-1955 | מ-1965 | מ-1967 | מ-1971 | מ-1973 | מ-1983 | מ-1993 | מ-1998 | מ-2001 | מ-2003 | מ-2008 | מ-2018 |

 |
**מועדון הספורט איתיחאד חלב** (בערבית: **نادي الاتحاد الرياضي الحلبي**; מילולית: איחוד חלב) הוא מועדון ספורט מהעיר הסורית חלב, הידוע בעיקר בזכות קבוצת הכדורגל שלו. קבוצת הכדורגל מתחרה בליגת העל הסורית והיא אחת הקבוצות המצליחות ביותר בתולדות הכדורגל הסורי. איתיאחד זכתה בשש אליפויות ליגת הכדורגל, תשעה גביעים לאומיים ובעונת 2010 זכתה בגביע קונפדרציית הכדורגל של אסיה, המפעל השני בחשיבותו ביבשת. הישג השיא של הקבוצה בליגת האלופות האסיאתית היה שלב הבתים בעונות 2006, 2007, 2008 ו-2011.

המועדון נוסד בשנת 1949 וקיבל את רישיונו בשנת 1953. את משחקי הבית הקבוצה נהגה לערוך באצטדיון הבינלאומי בחלב, שנבנה ב-2008. למועדון גם אצטדיון נוסף הנושא את שם הקבוצה ובו קיבולת של 16,000 צופים. 

המועדון ידוע גם בקבוצת הכדורסל שלו, ויש לו 20 מחלקות ספורט שונות.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד ב-20 בינואר 1949 תחת השם **מועדון חלב אל-אהלי**, על ידי מיזוג בין שלוש קבוצות כדורגל בחלב: ג'אנה (כנף), אוסוד אל-שחבה (אריות שחבה) ואל-נג'מה (כוכב), לפני שהמועדון הוכר באופן רשמי על ידי משרד הפנים, שהיה אמון על רישוי מועדונים, ב-24 בספטמבר 1953. בשנת 1972, שם המועדון שונה ל**אל-איתיחאד חלב** בהחלטת הממשלה הסורית.

לפני הקמת ליגת כדורגל רשמית בסוריה, המועדון התחרה במגוון תחרויות אזוריות במחוז חלב כמו בליגה האזורית של חלב ובטורניר "מגן העירייה" (درع بلدية حلب).

המועדון השתתף לראשונה בליגה הסורית בעונת 1966/67, בעונה שגם זכתה באליפות. מאז, הקבוצה מעולם לא ירדה ליגה.

אצטדיונים
---------

אוהדי איתיחאד באצטדיון הבינלאומי בחלב.
מגרש הבית המקורי מאז תחילת 1950 היה האצטדיון העירוני שנחשב לאחד האצטדיונים הראשונים בסוריה. בתחילת 1990 המועדון עבר לאצטדיון חמדאניה, שאך נבנה. לאחר בניית האצטדיון הבינלאומי של חלב ב-2008 החליט המועדון לארח בו את משחקי הבית בטורנירים של קונפדרציית הכדורגל האסייתית. האצטדיון מסוגל לארח כ-75,000 צופים. אצטדיון חמדאניה משמש כמגרש חלופי.

| אצטדיון | קיבולת | שנות שימוש |
| --- | --- | --- |
| ה-7 באפריל | 12,000 | 1949–1990 |
| אל-חמדאניה | במקור: 25,000 (15,000 אחרי שיפוץ מ-2008) | 1990–2008 |
| האצטדיון הבינלאומי | 75,000 | 2008– |

### מתקני אימונים

אצטדיון איתיחאד
בסיס האימונים של הקבוצה ממוקם באזור שכונה אל-שהאבה במחוז חלב. במתחם אצטדיון בעל קיבולת של 10,000 צופים, סמוך לו מתחם כושר מקורה. ישנם גם שני מגרשי כדורסל, בריכת שחייה חיצונית, מסעדה, חדרי ישיבות ומשרדים.

תארים
-----

* **אליפות סוריה (6)**: 1967, 1968, 1977, 1993, 1995, 2005
* **הגביע הסורי (9)**: 1965, 1973, 1982, 1984, 1985, 1994, 2005, 2006, 2011
* **גביע קונפדרציית הכדורגל האסייתית (1)**: 2010

קישורים חיצוניים
----------------

* איתיחאד חלב, ברשת החברתית פייסבוק
**רותם פלד** (נולדה בשנת 1985) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל והמכביה. בעלת שלוש מדליות זהב מהמכביה.

ביוגרפיה
--------

פלד החלה לשחות בגיל עשר בקבוצת השחייה של מכבי פארק מים רעות, בהדרכתו של אורי קליינמן. בשנת 1999 עברה להתאמן בפנימיית המחוננים בוינגייט תחת הדרכתו של לאוניד קאופמן. בהמשך שחתה בקבוצת השחייה של בני הרצליה.

### 1999

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך באסביירג, דנמרק ביולי 1999 זכתה פלד במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:02.09 דקות, שיפור לשיא שקבעה ורד בורוכובסקי בתחרות דומה שנערכה שנה קודם לכן במוסקבה (1:03.00 דקות).

### 2000

#### אליפות העולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון במרץ 2000 סיימה פלד במקום 19 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:17.08 דקות ובמקום 22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.09 דקות.

#### אליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בתחילת יולי 2000 סיימה פלד במקום 20 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 28.96 שניות ובמקום 22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.72 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות אירופה לנוער בשחייה שנערכה בדנקרק, צרפת היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.20 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי של 1:02.08 דקות, במקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:58.09 דקות ביחד עם בורוכובסקי, מאיה פינקלר וענבל לבבי, במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:19.84 דקות, 4 מאיות שנייה לאט מעלייה לשלב הגמר. נוסף לכך היא קבעה במשחה ל-50 מטר פרפר שיא אישי חדש של 28.90 שניות.

### 2001

#### המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה ה-16 שנערכו בווינגייט ביולי 2001 זכתה פלד ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא מכביה חדש של 1:03.32 דקות, במשחה ל-200 מטר פרפר (2:23.17 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.

### 2004

באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2004 זכתה פלד במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04:58 דקות, לפני סהר אלוני מהפועל עמק חפר (1:05:03 דקות) ושרי מצרי ממכבי תל אביב. במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב הייתה שותפה לשיא ישראלי חדש לאגודות ביחד עם סיגל סימסולו, מונה מירון וקרן זיבנר 4:24:66 דקות, שיפור לשיא של אגודת מכבי קריית אונו בן ה-4 שנים 4:28:36 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

* רותם פלד באתר *swimrankings* (באנגלית)
* נדב מיכאל, שוחה אל התואר, 23 במרץ 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסף מדיני, שלושה שיאים ישראלים בשחייה, ynet,‏ 29 ביולי 2000
2. ↑  שחייה: פינקלר ואיילון מצטייני אליפות ישראל, ynet,‏ 31 ביולי 2004
**דז'ה טפולצאי**, (במקור **הופמן**, בהונגרית: **Tapolczai Dezső**; פאפה, 1 בנובמבר 1866 – בודפשט, 22 באפריל 1925) היה שחקן יהודי-הונגרי, מנהל תיאטרון.

ביוגרפיה
--------

דז'ה הופמן נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור הופמן, סוחר בעיר פאפה בהונגריה ושל אטלקה פרוינד. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ובבית ספר המסחרי הפך לפקיד ועלה על הבמה בשנת 1884 כזמר מקהילה. המנהל הראשון שלה היה שאנדור צ'וקה, שהכיר בכישרונו והוציא אותו מהמקהלה. בין השנים 1886–1888 הוא היה חלק מלהקתו של אלברט קבשי בעיר מישקולץ, בשנת 1891 מנהלו היה גרה אראדי, בשנת 1894 דז'ה טיסאי. הוא שיחק בין השאר בארד, בטימישוארה ובדברצן. ממקום אחרון זה קיבל חוזה בתיאטרון הקומדיה של בודפשט, בו היה חבר מוביל במשך 21 שנה מפתיחתו בשנת 1896. בהצגת הפתיחה של התיאטרון קיבל את מחיאות הכפיים הראשונות בקומדיה ברנגוק של הסופר ומחזאי מור יוקאי. שמו חפף את תקופת הזוהר המנצחת של תיאטרון הקומדיה, הוא מילא תפקיד כמעט בכל הצגה.

ב-26 במאי 1898 התחתן עם מרישקה ויזווארי ממנה התגרש מאוחר יותר. בין השנים 1917–1921 היה סגן מנהל "התיאטרון העירוני", שם זכה בהישגים ניכרים, במיוחד בקידום מופעי אופרה. ב-18 בנובמבר 1915 נשא נאום פתיחה בלתי נשכח מטעם התאחדות השחקנים הלאומית לפתיחת תיאטרון חדש שהחליף את התיאטרון שנשרף בסובוטיצה. בשנת 1921, יחד עם אנדרה אלמאשי, הקים מכון להשכרת תחפושות. הוא היה חבר במועצת התאחדות השחקנים הארצית במשך 20 שנה ותרם רבות להקמת מוסד הפנסיה לשחקנים. הוא זכה להכרה גם על ידי מועצת התאחדות השחקנים הארצית בכך שציור דיוקנו נתלה באולם המועצה. ב-20 בנובמבר 1921 מונה לסגן מנהל תיאטרון האופרטה של בודפשט, וב-23 בדצמבר 1922 הפך למנהל שלו. בתפקיד זה התרחש מותו הפתאומי בבודפשט ב-26 באפריל 1925. בלווייתו ספדו לו אימרה רובוז, טיבור הלמאי, שאנדור גות (גוטפרוינד), לסלו באוטי, ז'ולט הרשאני, קארוי מדיאר, אישטוון גצי וינה נאג'י. 

ילדיו היו השחקן דיולה טפולצאי והשחקנית יולאן טפולצאי.

תפקידים מרכזיים
---------------

* סנדור אוקסקאי (נציגות הרצג: בריגדיר אוקסקאי)
* דורנד אלברט (דורנד ודורנד)
* ארמנד (בקרט)
* קרדילאק (שר החוץ)
* ריכטר (חברים של סנטברנט)
* אוטו מולר (תרנגול הזהב)
* גרה (הפלישה המונגולית)
* ברנאט ברוק (טייפון)
* שופט שלום (שאנדור ברודי: המורה)
* מולארד (האדון רב-סרן)
* ולנטין (אמא קטנה)
* וֶנדֶל (חיי הסטודנטים של היידלברג)
* החבר אדן (אחי נפוליאון)
* ברונו (זאב)
* קלמן קאפור (תמונות נעות)
* רוברט (אין לו הצהרה למכס)
* טראניו (האישה עם הקמליות)
* נסיך אראגון (הסוחר מוונציה)

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון תיאטרון הונגרי
* לקסיקון משחק הונגרי
* PIM
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. 1967-1969.
* לקסיקון הקולנוע ההונגרי. ארכיון הסרטים הלאומי ההונגרי, 2005.
* פטר דון: סיפורים מיהדות הונגריה. הוצאת מכבי, 1997.
* לקסיקון הדרמה. 1930.
* יוז'ף פלטינוס: חטאי הבונים החופשיים. 1938-1939.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש.
* לקסיקון ביוגרפי של מחוז וספרם. 1998.
* משחק הבמה ההונגרי. 1900.
* לקסיקון לאמנות התיאטרון, מחוז וספרם. 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* דז'ה טפולצאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 131/1861. folyószáma alatt".
2. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 516/1898. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7920 7346
* VIAF: 121523344
* WorldCat (עם VIAF): 121523344

 |