recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הפארק הזואולוגי של טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის ზოოლოგიური პარკი**) הוא גן החיות הוותיק והגדול ביותר בגאורגיה, הנמצא בעיר הבירה טביליסי. הגן נוסד בשנת 1927. בשנת 2015 נפגע הגן קשות כתוצאה משיטפון שהותיר רבים מתושביו מתים או חופשיים.

היסטוריה
--------

גן החיות של טביליסי הוקם על פי החלטת מועצת העיר טביליסי (אנ') ב־10 בפברואר 1927. הוא תוכנן על ידי קבוצה של מומחים גאורגיים ורוסים. גן החיות הורחב עוד יותר בשנות ה-30. בתחילה הגן החיות כלל 4 חלקים: בעלי חיים שסביבת חייהם היא בקווקז; פאונה של ברית המועצות; חיות אקזוטיות ובעלי חיים חקלאיים. שיא פריחתו של הגן הייתה בשנות השבעים, תקופה בה היווה ביתם של יותר מ-1,000 בעלי חיים ונהנה מיותר מ-500,000 מבקרים בשנה. גן החיות, שנשען במידה רבה על מימון של העירייה, סבל מקיצוצים קשים שנבעו מהקריסה הכלכלית והתסיסה החברתית שפגעו במדינה לאחר התפרקות ברית המועצות. נציג החברה העולמית להגנת בעלי חיים (אנ'), ניל טרנט, דיווח בשנת 1993 כי יותר ממחצית החיות בגן החיות מתו מרעב או מקור מאז 1991.

גן החיות חווה תחייה מסוימת לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21. אקווריום ציבורי, הראשון מסוגו בקווקז, נפתח בשנת 2007. בשנת 2012 החליטה ממשלת טביליסי להעביר את גן החיות ממרכז העיר למתחם זואולוגי ובילוי הסמוך לים של טביליסי, מאגר גדול בפאתיה המזרחיים של העיר. מחסור במימון, הוביל לדחיית המעבר וגן החיות נשאר במקומו הישן. ב-14 ביוני 2015 הציף הנהר את גן החיות. כמה מתושביו מתו, בעוד בעלי חיים רבים ששרדו, כמו היפופוטם, אריות, נמרים, דובים וזאבים, ברחו לרחובות. כמה בעלי חיים נלכדו, אך אחרים נורו על ידי כוחות החירום. בסך הכל איבד גן החיות כמעט מחצית מתושביו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן החיות של טביליסי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גן החיות של טביליסי (בגאורגית)

* אתר האינטרנט הרשמי של גן החיות של טביליסי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tbilisi Flood Fiasco: Who’s to Blame?, Georgia Today, 14 June 2015
**ג'ושוע אובייסי** (בגרמנית: **Joshua Obiesie**; נולד ב-23 במאי 2000) הוא כדורסלן גרמני המשחק בעמדת הסמול פורוורד בבאיירן מינכן.

קריירה
------

ב-23 בנובמבר 2018 חתם אובייסי בס.אוליבר וירצבורג מהבונדסליגה הגרמנית. ב-12 בדצמבר 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשרשם 8 נקודות ו-7 ריבאונדים בניצחון קבוצתו 95–77 על סיגל פרישטינה במסגרת היורופקאפ. ב-26 בדצמבר, בהופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, רשם 12 נקודות, ארבעה אסיסטים ושלוש חטיפות במשחק נגד באיירן מינכן. ב-27 בפברואר 2019 נבחר למשחק האולסטאר של הבונדסליגה. ב-21 באפריל 2019 הכריז על כוונתו להתמודד בדראפט 2019 ב-NBA, אך לא נבחר.

ב-23 ביולי 2021 חתם בבאיירן מינכן, המשחקת בבונדסליגה וביורוליג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ושוע אובייסי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר היורוליג

הערות שוליים
------------

1. ↑  Würzburg angelt sich „Riesen"-Talent - Sportvereine in der Region, www.fnweb.de (בגרמנית)
2. ↑  Bayern feiern zwölften Sieg im zwölften Spiel, sport.de (בגרמנית)
3. ↑  Joshua Obiesie führt den Süden an: Die Nominierungen für das NBBL ALLSTAR Game 2019, www.easycredit-bbl.de
4. ↑  "Joshua Obiesie declares for NBA Draft". *Sportando* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-06-25.
**אנסמבל שאפל** (באנגלית: **SHUFFLE Concert**), הוא הרכב מוזיקלי קאמרי ישראלי-ניו יורקי המורכב משישה מוזיקאים בוגרי בית הספר ג'וליארד, הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד, קונסרבטוריון אוברלין ובית הספר מנהטן למוזיקה. מדובר בהרכב קאמרי יוצא דופן בכלים שלו, פסנתר, שני כלי נשיפה, (קלרינט ואבוב), שני כלי קשת, (צ'לו וכינור) וזמרת סופרן. המאפיין הייחודי הנוסף של ההרכב הוא, שתוכנית הקונצרט אינה ידועה מראש, לא לקהל ולא למבצעים. הקהל הוא זה שבוחר את היצירות, במהלך הקונצרט מתפריט של כ-40 יצירות המחולקות ל-15 סגנונות מוזיקליים. לא ניתן לבחור יצירה מאותו סגנון מוזיקלי שכבר נבחר.

היסטוריה
--------

ההרכב הוקם בשנת 2009. שם המופע הוא "Shuffle Concert", **קונצרט ערבוביה** וכולל שישה מוזיקאים, חלקם ישראלים וחלקם אמריקאים, חיים כולם בניו יורק, מלמדים בבית הספר ג'וליארד בניו יורק ומופיעים באופן קבוע בארצות הברית וברחבי העולם כסולנים. ההרכב 
יוצא דופן בכלים שבו: פסנתר, שני כלי נשיפה (קלרינט ואבוב), שני כלי קשת (צ'לו וכינור) וזמרת סופרן.

מנחה ההופעות והקונצרטים של האנסמבל הוא הפסנתרן אלירן אבני. במהלך ההופעה מגריל אבני מספר, ובעל התפריט שמספרו עלה בגורל בוחר יצירה אחת. במידה ובעל התפריט מתקשה לבחור עוזרים לו חברי ה"שאפל".

רפרטואר האנסמבל מציע מוזיקה קלאסית, מוזיקת בארוק, מחזות זמר, ג'אז, מוזיקת עולם ופופ.

בשנת 2011 פתח ההרכב את פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה במוזיאון תל אביב.

בדצמבר 2012 ערך ההרכב את הופעת הבכורה שלו בארצות הברית בהיכל מרקין (אנ') במנהטן. הקונצרט שודר ב-WWFM (אנ') וב-WQXR-FM (אנ'), שתי תחנות רדיו אמריקאיות ותיקות של מוזיקה קלאסית, וכלל בכורות של יצירות חדשות מאת אבנר דורמן ויונתן קרן.

בינואר 2013 הופיע ההרכב בתוכנית אינטרמצו עם אריק בהנחיית אריה ורדי.

תקליטור הבכורה של ההרכב יצא לאור באוקטובר 2013.

בשנת 2014, במסגרת חגיגות חמש שנים להיווסדו ערך ההרכב תחרות הלחנה ראשונה, והעניק פרסים למלחינים פיוטר סביצ'יק, קווין ווילט ואורן אלדור על היצירות המקוריות שכתבו להרכב.

בשנים 2015 ו-2016 הופיע ההרכב ברחבי ארצות הברית והשתתף בפסטיבלים רבים ביניהם, פסטיבל המוזיקה קופרסטאון כחלק מהסדרה של ChamberMusicNY בהיכל מרקין בניו יורק ובתיאטרון מקאלום (אנ') בקליפורניה.

ההרכב זכה להופיע בקרנגי הול (אולם וויל) לאחר שזכה כאחד מחמישה הרכבים בתחרות יוקרתית.

במהלך השנים ערך ההרכב שבעה סיבובי הופעות בישראל.

חברי האנסמבל
------------

* סופרן: מרי מקנזי, אריאדנה גרייף, אדריאן פרדי\*
* כינור: דייוויד מק'רול, ברנדן ספלץ, הנרי וואנג\*
* צ'לו: לינור כץ\*, סופיה נוביק, שרה רומל\*, ברוק ספלץ\*
* קלרינט: מורן כץ, אוריאל ואכנשטיין\*, סטסניסלב צ'רנישב\*
* אבוב: ג'סיקה פרלמן, חסן אנדרסון, ג'ולי דהרוזה\*
* פסנתר וניהול אמנותי: אלירן אבני

(\*) מציינת נגנים מחליפים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יון פדר, אתם בוחרים - אנחנו מנגנים, באתר ynet, 11 באפריל 2011
* סרטונים קונצרט שאפל חדשות ערוץ 10, באתר youtube, ‏ 28 ביוני 2012
* SHUFFLE Concert, באתר קרן התרבות אמריקה ישראל (באנגלית)
* חגי חיטרון, האנסמבל הבינלאומי "שאפל" בהרצליה: מאבק על הקהל, באתר הארץ, 19 ביוני 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוכניות מומלצות בפסטיבל פליציה בלומנטל, שייפתח מחר, בעיקר מוזיקה האתר של מבקר המוזיקה עומר שומרוני, 11 באפריל 2011
2. ↑  סרטונים SHUFFLE Concert Interview on INTERMEZZO, באתר youtube ‏7 בינואר 2013
3. ↑  Past Artists - 2105, באתר *Cooperstown Summer Music Festival* (באנגלית)
4. ↑  סרטונים SHUFFLE Concert® live at the McCallum Theatre, באתר youtube, ‏21 במאי 2016
**פטי וגסטף** (באנגלית: **Patty Wagstaff**; נולדה ב-11 בספטמבר 1951) היא טייסת אירובטיקה אמריקאית, אלופת העולם 3 פעמים ברציפות בשנים 1991–1993.

ביוגרפיה
--------

וגסטף נולדה ב-11 בספטמבר 1951 בסנט לואיס במדינת מיזורי. אביה היה קברניט בחברת תעופה יפנית.

למרות ההיסטוריה התעופתית הענפה של משפחתה לא זכתה וגסטף לעידוד לחלום ילדותה להיות טייסת, בשל היותה אישה. את קריירת התעופה שלה החלה בשיעורי טיסה על מטוס ססנה 185, ובהמשך קיבלה רישיונות טייס למטוסים מסחריים רב-מנועיים, ורישיון מסוק מסחרי. בשנת 1985 הצטרפה וגסטף ל"צוות האירובטי האמריקאי", שם נשארה עד שנת 1996.

היא מספרת שבזכות רצונה הרב להצליח ולהראות ש"גם נשים יכולות" היא הגיעה להישגיה.

וגסטף מטיסה מטוס מדגם Extra 300, בצבעים המזוהים עמה. המטוס בצביעה זו מופיע במדמה הטיסה "Flight Simulator".

כיום (2006) היא מייעצת בנושאי אירובטיקה וארגון מפגנים אוויריים, ובעלת אתר אינטרנט מסחרי. בנוסף לכך פטי טסה גם כטייסת פעלולים לסרטים וטלוויזיה ומאמנת טייסים אווירובטיים אחרים, ובשנת 2002 הייתה מינוי נשיאותי למועצה המייעצת הפדרלית של Centennial of Flight Commission.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטי וגסטף** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פטי וגסטף
* מאמר על פטי באתר אמריקאי(הקישור אינו פעיל)
* The National Aviation Hall of Fame, Wagstaff, Patricia "Patty"
**אלפרד וילהלם מוריץ מאייר** (בגרמנית: **Alfred Wilhelm Moritz Meyer**; נולד ב-27 בנובמבר 1864 בסנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית (כיום רוסיה) – מת ב-25 באוגוסט 1928 בבאד קיסינגן, רפובליקת וויימאר) היה אדמירל בצי הקיסרי הגרמני שפיקד על הכוחות הגרמנים במהלך המצור על צ'ינגדאו.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם אלפרד מאייר, בסנט פטרסבורג שבאימפריה הרוסית, שם שימש אביו כשגריר. ב-21 באפריל 1884 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני, ואת הכשרתו הבסיסית רכש בפריגטה "SMS Niobe". הוא טיפס במהירות בסולם הדרגות ובשנת 1890 כבר החזיק בדרגת לוטננט. בשנת 1903 הוסיף את השם "ולדק" לשם משפחתו. בשנת 1911 הועלה לדרגת קפטן. באותה שנה החליף את אוסקר פון טרופל (Oskar von Truppel), בתפקיד המושל של שאדונג (כיום צ'ינגדאו) שבסין, שהייתה אז קולוניה גרמנית.

ב-23 באוגוסט 1914, במסגרת מלחמת העולם הראשונה, חברה האימפריה היפנית לבריטניה והכריזה מלחמה על גרמניה. ולדק ידע שלא יוכל לעמוד באיום היפני-בריטי המשותף, וביקש תגבורת מהקייזר. משזו לא ניתנה, הורה לכנס בשאדונג את כל כוחות הצבא הגרמניים שבסין. מדינות ההסכמה, פעלו, כמובן, כדי למנוע זאת. בהתאם להוראתו של ולדק, עשו דרכן לנמל כל ספינות המלחמה שהצליחו להתחמק מן הכתר של מדינות ההסכמה: שתי ספינות תותחים ומשחתת, וכן צוותים של ספינות שנעצרו בדרכן. אזרחים גרמנים עשו דרכם אף הם לשאדונג, ומלאו תפקידים שונים כאנשי מילואים במערך הגנתה. לאלה נוספה ספינת המלחמה האוסטרו - הונגרית "קייזרין אליזבת" (Kaiserin Elisabeth), שחלק מצוותה ומחימושה צורף למגינים.

לאחר כמה שבועות של מלחמה, כשהגיע למסקנה שלא יתוגבר יותר עקב ההסגר שהוטל על שאדונג על ידי מדינות ההסכמה, החל ולדק להכין את שאדונג למצור. ההכנות כללו הנחת מוקשים ימיים ויבשתיים, אימון הכוחות, שמנו 3,625 חיילים, חיזוק הביצורים וכיוצא בזה. ב-31 באוקטובר פתחו הבריטים והיפנים בהתקפה (המצור על צ'ינגדאו), המצור נמשך עד ה-7 בנובמבר אז הוכרעו הגרמנים בידי העליונות המספרית הבולטת של אויביהם. ולדק עצמו נכנע ליפנים, ונכלא במחנה בעיר פוקואוקה. בסוף דצמבר 1919 שוחרר מהשבי, אולם עזב את יפן רק ב-25 במרץ 1920. הוא פרש משירות צבאי באותה שנה, וחי בעיר באד קיסינגן שברפובליקת ויימאר עד מותו בשנת 1928.

לקריאה נוספת
------------

* (Charles B. Burdick: The Japanese Siege of Tsingtao (1976
* Cyril Fallsm: The Great War, (1960). S. 98-99
* (Edwin P. Hoyt: The Fall of Tsingtao (1975
* Marinekabinett (Hrsg.): Rangliste der Kaiserlich Deutschen Marine. E.S. Mittler & Sohn, Berlin 1914, S. 110.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד מאייר-ולדק** בוויקישיתוף
* Tsingtao Campaign - מאמר העוסק בקרב בצ'ינגדאו
* The siege of Tsingtao - אתר העוסק בקרב בצ'ינגדאו

הערות שוליים
------------

1. ↑  מ-1903 נקרא **מאייר-ולדק**.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117570370
* VIAF: 64787874
* WorldCat: viaf-32998760

 |
**חדגוניים** (מאנגלית: **Monotones**) הוא בלט במערכה אחת בשני חלקים של הכוריאוגרף הבריטי פרדריק אשטון ללחנו של המלחין הצרפתי אריק סאטי.
היצירה מורכבת משני קטעים שכרונולוגית נוצרו בסדר הפוך.

'חדגוניים II' נוצר במקור כקטע לערב גאלה שהופק בסיוע הקרן לנדיבות של הבלט המלכותי בשנת 1965. 
אשטון הושפע עמוקות מ'Gymnopédies' של סאטי (יצירה משנת 1888) ובחר תזמורים מאת קלוד דביסי ואלכסיס רולנד מנואל כבסיס לפה דה טרואה לשני רקדנים ורקדנית.
הופעת הבכורה הייתה ב-24 במרץ 1965 ובוצעה על ידי הרקדנים ויויאן לוריין, אנת'וני דוול ורוברט מיל.

היצירה זכתה להצלחה גדולה עד כדי כך 
שבשנת 1966 האריך אשטון את היצירה כדי להיות ארוכה דיה להימנות כחלק מהרפרטואר הרגיל של הבלט המלכותי, והוסיף אוברטורה בשם 'חדגוניים I' המבוסס על היצירה 'Gnossiennes' של סאטי. מכמה סיבות חלק זה יוצר תמונת מראה לחלק 'חדגוניים II'. חלק זה אף הוא פה דה טרואה אך בשונה מקודמו- לשתי רקדניות ורקדן. את הופעת הבכורה של חלק זה ביצעו אנטויינט סיבלי, גיאורגינה פרקינסון ובראיין שאו.

אשטון שאב את רעיונותיו כשיצר את הכוריאוגרפיה מהתצורה, המבנה וההשראה העולה מלחנו של סאטי. המבנה המשולש של Gymnopedies ו- Gnossiennes סייעו במובן זה ל'אובססיה המשולשת' של אשטון.
שני קטעי היצירה מתארים גם את הניגודיות הקיימת בין הארציות של Gnossiennes ב'חדגוניים I' בו הרקדנים לובשים לבוש ירוק, מכסים עיניהם מפני השמש ומופיעים בכבדות ובתנועות הודפות- לעומת איכויות שמימיות, אינסופיות ורציפות של Gymnopedies ב'חדגוניים II' בו הרקדנים לבושים לבן, מוארים מתקרת הבמה ומבצעים ערבסקים ארוכים ואיטיים וכמו כן הרקדן מרים את הרקדנית בשהות של 'הליכה באוויר'.

כוריאוגרפיית היצירה משתמשת בשפה הקלאסית וכמו וריאציות סימפוניות, מציגה את פסגת הקלאסיקה האישית של אשטון.

במותו, ציווה אשטון את הבלט לאחריותו של טוני דיסון, כיום יושב ראש קרן פרדריק אשטון.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יעקב שליטא** (תרנ"ו, 1896–1943) רבה האחרון של טרנופול שבגליציה, נספה בשואה.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר זבורוב בגליציה המזרחית לרב בן ציון שליטא. הוסמך לרבנות בהיותו בן עשרים, אז גם נשא לאשה את הענא בת הרב יהושע השל באבד, נכדו של רבי יוסף באבד, מחבר "מנחת חינוך", שהיה רב בטרנופול. כחלק מהסדר הנישואין נקבע שבבוא היום הוא יירש את רבנות טרנופול. עם פטירת חותנו בתרע"ט (1919) ירש את מקומו ברבנות, אך לצדו כיהן גם קרוב משפחתו, הרב דוד מנחם מאניש באב"ד מחבר שו"ת "חבצלת השרון", שהיה מבוגר בהרבה. שני האישים הנהיגו את הרבנות בשיתוף פעולה, כאשר חוגי החסידים נהו יותר אחרי הרב באבד ואילו מתפללי "נוסח אשכנז" ראו ברב יעקב שליטא הצעיר את רבם, אם כי גם הוא נסע לעיתים לרבי מהוסיאטין ובכך זכה בהדרגה גם לאהדת החסידים. ב-1927 נחקק חוק בפולין ולפיו בכל קהילה יכהן רב אחד בלבד, דבר שהעיב על שיתוף הפעולה בין שני הרבנים עד לפטירת הרב באבד בשנת 1938.

היה חבר באגודת הרבנים בפולין, וחתימתו מופיעה על כרוז תמיכה במוסדות בית יעקב (תר"ץ). עם זאת, היה מאוהדי תנועת המזרחי.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכבשה טרנופול על ידי הסובייטים, בהתאם להסכם לחלוקת פולין. מאז הפכה טרנופול מוקד לפליטים שנמלטו מהחלק הגרמני של פולין, והרב שליטא פעל רבות לעזרתם.

עם הכיבוש הגרמני של טרנופול (תמוז תש"א, יולי 1941) החלו פרעות ביהודים על ידי הגרמנים ומקומיים אוקראינים, ובין ההרוגים היה בנו של הרב שליטא. בספטמבר עברה המשפחה לגטו, ובפברואר 1943 נספה הרב יעקב שליטא במחנה ההשמדה בלז'ץ.

לקריאה נוספת
------------

* הלל זיידמן, **אישים שהכרתי** עמ' 280–283.
* הרב יצחק לוין (עורך), **אלה אזכרה: אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה**, חלק רביעי, "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשכ"א, ערכו בעמ' 108–110

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר **טרנופול** עמ' 273.
**חדף אירופי** (שם מדעי: ***Sorex araneus***) הוא מין של יונק קטן ממשפחת החדפיים החי בטבע במזרח אירופה, סקנדינביה, בריטניה, רוסיה ומערב אסיה. כשמו האנגלי (Common shrew) הוא נפוץ מאוד בתחומי תפוצתו ושימורו הוא "ללא חשש".

תיאור
-----

חדף זה מגיע לאורך 55 עד 82 מ"מ ומשקלו 5 עד 12 גרם בממוצע. הוא בעל פרווה עבה בצבע חום-אפרפר עם גוונים אדומים והבטן לבנה. הוא בעל חוטם מוארך עם שפמות ארוכים העוזרים לחוש את סביבתו והוא בעל רגליים קצרות וזנב ורדרדים ועירומים משיער.

החדפים ידועים בכך שהם לא ישנים כלל, אלא מתרוצצים ללא הרף בחיפוש אחר מזון. החדף ניזון רק מטרף חי של חרקים, עכבישים, חלזונות וחשופיות, דו-חיים, זוחלים קטנים, ביצים ומכרסמים קטנים. החדף הפעיל צורך 200% עד 300% ממשקלו בארוחה והוא חייב לאכול כל שעתיים או שלוש שעות כדי לא לגווע. החדף גם נמנע מתרדמת חורף מאותה סיבה.

החדפים מתרבים בין אפריל לספטמבר, לרוב בחודשי הקיץ, כשההריון לוקח 24 עד 25 יום. הנקבה יולדת חמישה עד שבעה גורים הנגמלים כעבור בערך 20 יום. צעירי החדפים עוקבים בשיירה אחרי אימם, אוחזים בזנבה ובזנב אחיהם בטור עורפי. הם לומדים לאכול חרקים מגיל צעיר מאוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חדף אירופי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חדף אירופי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563693605171

 |
אבן נגף של טיימנס-סימונס ומשפחתה
**יודיק** (יודיקייה) **טיימנס-סימונס** (בהולנדית: **Judik Themans-Simons**; ‏ 20 באוגוסט 1904 – 20 במרץ 1943) הייתה מתעמלת אולימפית יהודייה-הולנדית, זוכת מדליית הזהב הקבוצתית בהתעמלות נשים באולימפיאדת אמסטרדם.

קורות חיים
----------

סימונס נולדה בהאג ב-1903. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה. הנבחרת כללה 5 נשים יהודיות (סטלה בליץ-אחסטריבה, הלנה קלוט-נורדהיים, אנה דרזדן-פולק ואלקה דה לוי) ואף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. אולימפיאדת אמסטרדם הייתה הראשונה בה נכלל מקצוע התעמלות הנשים. התחרות הייתה לקבוצות, ומדליות אישיות לא חולקו. טיימנס-סימונס זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה.

לאחר סיום קריירת ההתעמלות, נישאה לברנרד טיימנס. השניים עבדו כ"אב ואם" בבית היתומים היהודי המרכזי באוטרכט. טיימנס-סימונס גורשה עם בעלה ושני ילדיה, ועם ילדי בית היתומים, למחנה סוביבור, שם נספו כולם. מבין חמש החברות היהודיות בנבחרת התעמלות הנשים של הולנד, נספו שתי מתעמלות נוספות (קלוט-נורדהיים ודרזדן-פולק), וכן המאמן קלירקופר בסוביבור. בליץ-אחסטריבה נספתה באושוויץ. רק אחת, דה לוי שרדה את השואה. בשנת 1997 הונצחו בנות הנבחרת, ומאמנן קלירקופר, ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יודיק טיימנס-סימונס** בוויקישיתוף

* יודיק טיימנס-סימונס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* יודיק טיימנס-סימונס, באתר olympedia.org
* יודיק טיימנס-סימונס באתר יד ושם
* דף זיכרון לזכר טיימנס-סימונס ומשפחתה באתר ההנצחה ליהודי הולנד.
* דף הנצחה ליהודיות מבין נבחרת המתעמלות ההולנדית ב-1928 באתר יד לאיש הספורט היהודי.
**אלפרד למבורן** (באנגלית: **Alfred Lambourne**‏; 2 בפברואר 1850 – 6 ביוני 1926) הוא אמן וסופר אמריקאי, יליד אנגליה. בשנות ה-60 של המאה ה-19, הוא ומשפחתו עברו להתגורר במערב אמריקה יחד עם החלוצים המורמונים. הוא זכור בעיקר בזכות ציוריו, אך הוא כתב גם סיפורת ושירה לכתבי עת של המורמונים.

ביוגרפיה
--------

למבורן נולד לוויליאם ומרתה ורנהאם בברקשייר, אנגליה על נהר למבורן. המשפחה היגרה לארצות הברית כשהוא היה ילד. תחילה הם התיישבו בסנט לואיס, מיזורי לפני שעברו לטריטוריה של יוטה. כישרונותיו האמנותיים עודדו על ידי הוריו מגיל צעיר.

במהלך הנסיעה מסנט לואיס לסולט לייק סיטי, יוטה, הוא צייר לאורך הדרך סקיצות של נופים. לאחר שהגיע לסולט לייק סיטי, יוטה בגיל 16, למבורן קיבל עבודה כאמן בתיאטרון המקומי.

בשנת 1871 הוא ליווה את נשיא כנסיית ישוע המשיח של קדושים אחרונים ומושל שטחי יוטה לשעבר, בריגהאם יאנג, אל "קניון ציון" ועשה את הרישומים הראשונים של האזור. באותו עשור, למבורן טייל במערב עם הצלם צ'ארלס רוזקו סאבאג', וצייר מקומות שאותם צילם סאבאג', ו-"צייר סדרה המייצגת את מסעו מהחוף המזרחי עד גשר שער הזהב עם ראובן קירקהאם. הוא ביקר גם ביוסמיטי, קולורדו ואריזונה.

בהמשך חייו, הוא התמקד יותר בכתיבה, ולעיתים אייר את עבודתו, ובסופו של דבר כתב 14 ספרים. בנובמבר 1895 החל להתבודד באי גוניסון באגם המלח הגדול, שם כתב את "הים הפנימי שלנו". במרץ 1896 הגיעה לאי קבוצה של אוספי גואנו, והוא כלל אותם בספריו. בתחילת חורף 1896, הוא עזב את האי.

למבורן נפטר ב־6 ביוני 1926 בסולט לייק סיטי.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד למבורן** בוויקישיתוף
* כתבי אלפרד למבורן בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alfred W. Lambourn - Marriott Library - The University of Utah, lib.utah.edu
2. ↑  Oman, Richard G. (1992), "Artists, Visual", in Ludlow, Daniel H (ed.), Encyclopedia of Mormonism, New York: Macmillan Publishing, pp. 70–73
3. ↑  "Guano Sifters on Gunnison Island"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n88174781
* SNAC: w6t3001r
* ULAN: 500075081
* VIAF: 63104063
* WorldCat: lccn-n88174781

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלפרד למבורן"**.
**ויליאם לודר** (באנגלית: **William Lodder**; נולד ב-7 בנובמבר 2000) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.

ביוגרפיה
--------

לודר נולד ב-7 בנובמבר 2000 בסידני, אוסטרליה.

קריירה
------

בשנת 2020 הופיע בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע האוסטרלי "קארטינג" (אנ') לצד פרנסס או'קונור וקופר ואן גרוטל. בסרט מגלם לודר את ג'ק שהוא ואמו החד הורית כריסטי עוברים לגור בעיר קטנה במערב אוסטרליה. לצד הקשיים ג'ק מנסה להתגבר על מותו של אביו הופר מסרטן. הוא זכה לביקורות מעורבות על משחקו.

בשנת 2021 שיחק בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "*Wakefield*". באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "Love Me".

בשנת 2021 לוהק לתפקיד במיני סדרת הטלוויזיה "Bali 2002" המתארת את אירועי הפיגוע בבאלי בשנת 2002. הסדרה שודרה בערוץ 9 האוסטרלי ב-25 בספטמבר 2022.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | קארטינג | ג'ק הופר |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | *Wakefield* | טד | מיני-סדרה |
| 2021 - הווה | לאהוב אותי | ארון | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2022 | *Bali 2002* | ג'ונו | מיני-סדרה |

קישורים חיצוניים
----------------

* ויליאם לודר, ברשת החברתית אינסטגרם
* ויליאם לודר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul Fogarty, Go Karts: Meet Netflix newbie William Lodder – explore the Australian actor’s age and Instagram!, HITC, ‏1 בפברואר 2020
2. ↑  Staff Writers, First Look: New Aussie Series 'Love Me' Releases Trailer, scenestr - Pop Culture & Entertainment, ‏2 בנובמבר 2021
חותם ההוצאה, בעיצובו של א"מ ליליין
**יודישער פערלאג** ("יִידִישֶר פֶרלָאג", מגרמנית: **Jüdischer Verlag**, "ההוצאה היהודית") היא הוצאת ספרים יהודית שנוסדה בברלין בשנת 1902. 

מייסדי ההוצאה היו חברי הפרקציה הדמוקרטית: מרטין בובר, חיים ויצמן, אפרים משה ליליין, ברתולד פייבל ודייוויס טריטש. בין השנים 1902–1907 עמד בראשה פייבל.
ההוצאה נוסדה חודשים אחדים לאחר שמרטין בובר הכריז על הקמתהּ בקונגרס הציוני החמישי, כחלק מן המאבק למען גיבוש תרבות לאומית חילונית ולמען קידום מקום האמנות בתהליך התחייה הלאומית היהודית. מטרת ההוצאה הייתה לתרום להפצת האמנות היהודית, ולשם כך ביקש בובר את תמיכתהּ הכלכלית של ההסתדרות הציונית.

בהוצאה יצאו לאור יצירות שנכתבו בגרמנית (פרוזה וספרי עיון) ותרגומים לגרמנית של ספרות ביידיש ובעברית. לאחר זמן החלה ההוצאה להדפיס גם ספרים בעברית.

בין מפעלי ההוצאה: 

* תרגום מלא של התלמוד הבבלי לגרמנית, בידי לזרוס גולדשמידט.
* ספרו של שמעון דובנוב "דברי ימי עם עולם" (בעשרה כרכים), שנכתב במקור ברוסית, אך פורסם לראשונה בתרגומו לגרמנית.
* יצירות מאת אחד העם, חיים נחמן ביאליק, בנימין זאב הרצל, מקס נורדאו, ארתור רופין וש"י עגנון (שגם עבד בהוצאה בצעירותו).

בשנת 1931 יצאה לאור, בהוצאת שוקן, המהדורה הראשונה של כל סיפוריו של ש"י עגנון, בארבעה כרכים. ד"ר זיגמונד קצנלסון, מנהלה של "יודישער פערלאג" עצר את הפצתה של המהדורה, בנימוק שזכויות היוצרים על חלק מהסיפורים הן בידי "יודישער פערלאג". הסכסוך הסתיים כעבור כחמישה חודשים, לאחר שהוצאת שוקן רכשה את כל מלאי ספרי עגנון שבידי "יודישער פערלאג".

בשנת 1937 עלה קצנלסון לארץ-ישראל, הקים את "הוצאה עברית", והעביר אליה את נכסיה של היודישער פערלאג, ובעיקר את זכויות היוצרים שהיו בידי ההוצאה. בשנת 1938 נסגרה "יודישער פערלאג" על ידי המשטר הנאצי. 

בשנת 1958 נפתחה ההוצאה מחדש, וב-1990 נרכשה השליטה בה על ידי Suhrkamp Verlag.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יודישער פערלאג** בוויקישיתוף
* 
* Jüdischer Verlag, The George Washington University
* תצלום מייסדי ה"יודישער פערלאג", מתוך הארכיון הציוני (בספריית אוניברסיטת הרווארד)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301695805171
* BnF: cb15007490f (data)
* GND: 4283088-6
* ISNI: 0000 0001 2293 1840
* LCCN: n85182091
* VIAF: 141084527
* WorldCat: lccn-n85182091

 |
**ג'ושוע אורובוזה זירקזי** (בהולנדית: **Joshua Orobosa Zirkzee**; נולד ב־22 במאי 2001) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בעמדת החלוץ בבולוניה.

קריירת מועדונים
---------------

### תחילת הקריירה

זירקזי נולד בסיכדאם, לאמא ניגרית ואבא הולנדי. הוא החל את הקריירה שלו בגיל 5 בVV הקלינגן לאחר שמשפחתו עברה מקום מגורים. ב-2010 עבר למחלקת הנוער של ספרטה 20'. ב-2013 החל לשחק במחלקת הנוער של דן האג בה שיחק שלוש שנים עד שעזב למחלקת הנוער של פיינורד. לאחר שנה מרשימה במחלקת הנוער של פיינורד, הוא יצא ממדינתו ושיחק בקבוצת הנוער של באיירן מינכן.

### באיירן מינכן

ב-1 במרץ 2019 כבש שלושער במשחק הבכורה שלו במדי קבוצת המילואים של באיירן מינכן. יום לאחר מכן, כבש את השער המכריע בקבוצת הנוער של באיירן מינכן. הופעת הבכורה הרשמית שלו הייתה ביולי 2019, בקבוצה השנייה של באיירן מינכן בליגה השלישית בגרמניה.

בדצמבר 2019, עשה את משחק הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון במשחק בליגת האלופות נגד טוטנהאם הוטספר.

### השאלה לפארמה

ב-31 בינואר 2021 הושאל זירקזי לפארמה עם אופציה לקנייה בתום תקופת ההשאלה.

### השאלה לאנדרלכט

ב-3 באוגוסט 2021 הושאל לאנדרלכט הבלגית לעונה אחת.

ב-30 באוגוסט 2022 חתם בבולוניה מהסרייה א'.

קריירת נבחרות
-------------

זירקזי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של הולנד ונכלל בסגל נבחרת הולנד עד גיל 21.

תארים
-----

**באיירן מינכן**

* הסופר קאפ הגרמני: 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ושוע זירקזי** בוויקישיתוף
* ג'ושוע זירקזי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zirkzee confirms Parma move | Football Italia, www.football-italia.net
2. ↑  Joshua Zirkzee will play in the Lotto Park this season, Official website Royal Sporting Club Anderlecht (באנגלית)
**יודופוביה** הוא שם אחר לאנטישמיות, שהוצע על ידי יהודה לייב פינסקר.

בחיבורו "אוטואמנציפציה!" משנת 1882 ניסה י"ל פינסקר להסביר את האנטישמיות כפוביה,פחד מפני יהודים, שבהּ לוקים עמי העולם. לשיטתו, פוביה ציבורית זו נגרמת משום שהעם היהודי הוא עם רפאים, "מת חי" המהלך בין העמים. שיבת העם היהודי לארצו וכינונו כעם ככל העמים אמורה הייתה לדעתו זו לפתור את בעיית האנטישמיות.

פינסקר, הציג את האמנציפציה ליהודים ככישלון וכדבר בלתי אפשרי. פינסקר, שהיה גם רופא מתבולל, האמין רוב ימי בגרותו שרוסיה תעשה בהדרגה מונרכיה חוקתית, עם קידמה חברתית ושוויון לכל, אך פרעות הסופות בנגב כנגד יהודי רוסיה ואוקראינה שינו את גישתו. הוא זועזע בעיקר מהשתתפותם של יסודות "תרבותיים" בפרעות - סמינריוניסטים, סטודנטים ואפילו אינטלקטואלים שמאלניים מתנועת "נארודניה ווליה" – ומן התפקיד שמילאו העיתונים בהסתת האספסוף. שנאת היהודים, הסיק פינסקר, איננה רציונלית, והיא נובעת ממחלת נפש שבהּ חולה החברה הלא-יהודית. את המחלה כינה פינסקר בשם יודופוביה: פחד מיהודים. פחד זה, לדברי פינסקר, הוא מקור השנאה החולנית של הלא-יהודים ליהודים בכל הדורות.

להלן ציטוט דבריו של פינסקר מתוך החיבור "אוטו-אמנציפציה": 

> 
> **היודופוביה** היא פסיכוזה. כפסיכוזה היא תורשתית, וכמחלה מורשת זה אלפיים שנה אין לה תרופה. פחד הרוחין, בתור אבי היודופוביה, הוא שהוליד אותה שנאה מופשטת, כמעט אמרתי אפלטונית, שבגללה נהוג לעשות את כלל האומה היהודית אחראי לעבירות הממשיות או המדומות של פרטים מתוך חבריה, ולהלעיז עליה למכביר, להכותה על פניה בחרפה. 
> אוהב ואויב בקשו מאז להסביר או להצדיק אותה שנאת יהודים, בחפאם על היהודים מכל מיני אשמות, לאמור הם צלבו את ישו, הם שותים דם נוצרים, מרעילים בארות, מלווים בריבית, מנצלים את האיכר וכו'. אשמות אלה ואלף כאלה כלפי עם שלם נמצאו תלויות על בלימה - וכי רופפות הן...
> ... אשר על כן, האשמות שהם נטענים עליהן, ברגיל כוללניות הן, על-הרוב קלוטות מן האוויר...
> 
> 
> 
> — "אוטואמנציפציה!", י.ל. פינסקר, עמ. 42
>

לקריאה נוספת
------------

* פטר שפר, **יודופוביה: גישות כלפי היהודים בעולם העתיק**, ספריית הילל בן חיים למדעי היהדות, הוצאת הקיבוץ המאוחד; מאנגלית: להד לזר, 2010.
* שלמה זנד, **גזע מדומיין, היסטוריה קצרה של היודופוביה**, הוצאת רסלינג, 2020

קישורים חיצוניים
----------------

* תקציר הספר "הידופוביה"(הקישור אינו פעיל) מאת ד"ר גוסטבו פרדניק
* בקורת על הספר "יודופוביה" (אורכב 11.09.2011 בארכיון Wayback Machine) מאת פטר שפר, מאת ד"ר אסף מלאך
**ג'וזף היימור** (באנגלית: **Joseph Highmore**‏; 13 ביוני 1692 – 3 במרץ 1780) היה צייר דיוקנאות אנגלי וצייר היסטורי (אנ'), מאייר וסופר.

ביוגרפיה
--------

היימור נולד בלונדון, בנו השלישי של אדוארד היימור, סוחר פחם, ואחיינו של תומאס היימור (אנ'), צייר החצר (אנ') של ויליאם השלישי, מלך אנגליה. הוא הפגין יכולות ציור בגיל מוקדם אך שוכנע על ידי משפחתו לא ללכת לקריירה אמנותית, והחל במקום זאת בהכשרה משפטית. בסוף סיום ההכשרה הבסיסית בגיל 17 (במהלכה המשיך ללמוד באקדמיה לציור בהנהלת גודפרי נלר ושמע הרצאות של ויליאם צ'סלדן (אנ') על אנטומיה), נטש את תחום המשפט והחל לעבוד כצייר.

עם תחייתו של מסדר האמבט בשנת 1725, הוא נבחר לצייר את האבירים בתלבושת מלאה.

בשנים 1732 עד 1734 נסע לסיור בהולנד ובצרפת. בשנים הבאות הוא קיבל חסות ממשפחת המלוכה, אך במהלך שנות ה-40 של המאה ה-18 החל לקבל עבודות גם מלקוחות ממעמד הביניים. בשנת 1762 מכר היימור את תכולת הסטודיו שלו ופרש לקנטרברי, שם התגורר עם בתו וחתנו.

היימור נפטר בן 87 ב-3 במרץ 1780. הוא נקבר במעבר הדרומי של קתדרלת קנטרברי.

משפחה
-----

רעייתו סוזנה היימור (אנ') (לבית הילר) הייתה משוררת, אך מעט מיצירותיה פורסמו. בנו אנתוני היימור (אנ') (1719–1799) היה אמן, שאחד מ-15 ילדיו, אנתוני היימור ג'וניור (אנ') (1758–1829), הפך לסופר בענייני משפט ופעיל חברתי.

יצירתו
------

בנוסף לעבודתו כצייר דיוקנאות, צייר היימור עבודות הממחישות נושאים תנ"כיים, וציור היסטורי בסגנון אותו הכיר במסעותיו בצרפת. ציור מקראי כזה הוא "הגר וישמעאל", שאותו תרם לפאונדלינג הוספיטל. הציור הוא כעת חלק מאוסף האמנות של הפאונדלינג הוספיטל בלונדון.

בשנת 1744 צייר היימור סדרה של 12 ציורים על פי סצינות מתוך רומן המכתבים, "פמלה (אנ')" של סמואל ריצ'רדסון (אנ'), חלקם הוצגו בתערוכה הזמנית "אינסטינקטים בסיסיים" שאצרה ז'קלין ריידינג ב-2017. התערוכה הציגה הבעת רגשות באמצעות ציורים רדיקליים של ג'וזף היימור. אחד הציורים הבולטים שהוצגו היה "מלאך הרחמים" (ב־1746), שנחשב כטיוטת ציור ליצירה גדולה יותר.

גלריה
-----

* ג'יין וורברטון, הדוכסית מארגיל, 1743ג'יין וורברטון, הדוכסית מארגיל, 1743
* ג'ון סידני, הרוזן השישי מלסטר (אנ'), בסביבות 1730ג'ון סידני, הרוזן השישי מלסטר (אנ'), בסביבות 1730
* קפטן ויליאם גורדון, בסביבות 1750קפטן ויליאם גורדון, בסביבות 1750
* נשואי פמלה, 1743–1744נשואי פמלה, 1743–1744
* השומרוני הטוב, 1744השומרוני הטוב, 1744
* מר אולדהם וחבריו, בסביבות 1750מר אולדהם וחבריו, בסביבות 1750
* משפחת ויגור, 1744משפחת ויגור, 1744
* שיחה משפחתית, בין 1730 ל-1735שיחה משפחתית, בין 1730 ל-1735

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וזף היימור** בוויקישיתוף
* ג'וזף היימור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Highmore, Joseph". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
2. ↑  Cust, Lionel Henry (1891). "Highmore, Joseph". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 26. London: Smith, Elder & Co.
3. ↑  Tate, Joseph Highmore 1692–1780, Tate (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007457468905171
* AGSA: 3896
* BNE: XX821211
* BnF: cb103989615 (data)
* GND: 119103699
* ISNI: 0000 0000 6639 4816
* LCCN: n88097702
* NGV: 1019
* NTA: 070553866
* RKD: 38374
* SNAC: w6wt36kd
* SUDOC: 079094449
* ULAN: 500021340
* VIAF: 59886794
* WorldCat: lccn-n88097702

 |
**דראז'ן ירקוביץ'** (קרואטית: **Dražan Jerković**‏; נהגה: [drǎʒan jěːrkoʋitɕ]; 6 באוגוסט 1936 - 9 בדצמבר 2008) היה כדורגלן קרואטי ששיחק בעמדת החלוץ, ולאחר מכן היה מאמן.

קריירה
------

ירקוביץ' שיחק עבור דינמו זאגרב בין 1954 ל-1965, ועבור גנט בשנת 1965. הוא נאלץ לפרוש בגיל צעיר יחסית בגלל פציעות חמורות שנגרמו לו במהלך המשחקים, ובזמן פרישתו הוא היה בשיא הקריירה. במדי דינמו הוא זכה באליפות בשנת 1958, ובגביע הליגה ב-1960 ו-1965. בסך הכל הוא הופיע במדי הקבוצה ב-315 משחקים והבקיע 300 שערים.

ירקוביץ' שיחק עבור נבחרת יוגוסלביה בין 1960 ל-1964, והבקיע 11 שערים ב-21 משחקים. הוא השתתף ביורו 1960 ומונדיאל 1962. הוא היה בסגל הנבחרת היוגוסלבית למונדיאל 1958, אך לא שותף במשחקים.

ביורו 1960 הוא הבקיע שני שערים נגד נבחרת צרפת בחצי הגמר, שבו יוגוסלביה ניצחה בתוצאה 4-5. במשחק הגמר יוגוסלביה הפסידה לנבחרת ברית המועצות בתוצאה 2-1, וסיימה במקום השני.

ירקוביץ' הבקיע 4 שערים עבור יוגוסלביה במונדיאל 1962, וביחד עם חמישה שחקנים נוספים הוא זכה בפרס נעל הזהב. יוגוסלביה סיימה במקום הרביעי. ברבע הגמר היא ניצחה את נבחרת מערב גרמניה בתוצאה 0-1, בחצי הגמר הפסידה לנבחרת צ'כוסלובקיה בתוצאה 3-1, ובמשחק על המקום השלישי הפסידה לנבחרת צ'ילה בתוצאה 1-0.

ירקוביץ' הופיע פעם אחת במדי נבחרת קרואטיה, לאחר שהיא כונסה פעם אחת במסגרת יוגוסלביה הקומוניסטית למשחק ידידות נגד נבחרת אינדונזיה ב-1956. ירקוביץ' היה המאמן של נבחרת קרואטיה החדשה בין 1990 ל-1992.

ירקוביץ' נפטר ב-9 בדצמבר 2008 בזאגרב.

לקריאה נוספת
------------

* *Nogometni leksikon* (2004, in Croatian)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דראז'ן ירקוביץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| זוכי נעל הזהב של גביע העולם |
| --- |
| **מלך השערים** | 1930: סטאבילה • 1934: ניידלי • 1938: לאונידאס • 1950: אדמיר • 1954: קוצ'יש • 1958: פונטיין • 1962: גארינצ'ה, ואוה, סאנצ'ס, ירקוביץ', איוואנוב ואלברט • 1966: אאוזביו • 1970: מילר • 1974: לאטו • 1978: קמפס |
| **נעל הזהב** | 1982: רוסי • 1986: ליניקר • 1990: סקילאצ'י • 1994: סלנקו וסטויצ'קוב • 1998: שוקר • 2002: רונאלדו • 2006: קלוזה • 2010: מילר • 2014: רודריגס • 2018: קיין • 2022: אמבפה |
**דראפט ההרחבה של שנת 2010 בליגת הפיתוח של ה-**NBA הוא דראפט ההרחבה החמישי בתולדות ליגת הפיתוח של ה-NBA. הדראפט התקיים ב-31 באוגוסט 2010 בעקבות הצטרפותה הצפויה של קבוצת טקסס לג'נדס לליגה בעונת 2010/11. המועמדים לבחירה בדראפט היו 14 שחקני קבוצת לוס אנג'לס די-פנדרס, שעמדה בפני השעיית פעילות.

רשימת השחקנים שנבחרו כללה 2 שחקנים ששיחקו באותה שנה במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח: ג'ו קרופורד ודיימון סימפסון.

שחקנים שנבחרו בדראפט
--------------------

| בחירה | שם | עמדה |
| --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הבריתארצות הבריתקית' קלארק | פורוורד |
| 2 | ארצות הבריתארצות הבריתג'ו קרופורד | רכז |
| 3 | ארצות הבריתארצות הבריתמייקל פיי | סנטר |
| 4 | ארצות הבריתארצות הבריתריאן פורהן-קלי | רכז/פורוורד |
| 5 | ארצות הבריתארצות הבריתגבריאל הוגאס | סנטר |
| 6 | ארצות הבריתארצות הבריתג'יימס פטרס | פורוורד |
| 7 | ארצות הבריתארצות הבריתפרנק רובינסון | רכז |
| 8 | ארצות הבריתארצות הבריתדיימון סימפסון | פורוורד |
| 9 | ארצות הבריתארצות הבריתדר טאקר | רכז |
| 10 | ארצות הבריתארצות הבריתג'יימס רייט | רכז |

הערות שוליים
------------

1. ↑  2010 NBA D-League All-Star Rosters Unveiled, NBA.com
**נדיה פודורוסקה** (בספרדית: **Nadia Podoroska**; נולדה ב-10 בפברואר 1997) היא טניסאית מקצוענית ארגנטינאית. בשיאה דורגה במקום 130 בעולם (3 בפברואר 2020) בדירוג ה-WTA.

הישג השיא שלה הוא הגעה לשלב חצי הגמר בטורניר גראנד סלאם ביחידות, באליפות צרפת הפתוחה (2020). היא השחקנית הראשונה בעידן הפתוח שהעפילה מהמוקדמות עד לשלב חצי הגמר.

ביוגרפיה
--------

פודורוסקה נולדה ברוסריו וגדלה בשכונת פישרטון. אמה היא רוקחת ואביה היה שען במקצועו שהפך עם השנים לרוקח. סביה וסבותיה היגרו מאוקראינה לארגנטינה. היא הראשונה במשפחתה ששיחקה טניס, היא החלה להתאמן בגיל חמש.

### 2019

#### אלופת המשחקים הפאן אמריקאיים

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו בשנת 2019 זכתה פודורוסקה במדליית זהב בטורניר ליחידות, לאחר שניצחה במשחק צמוד במערכה השלישית הקובעת את קרוליין דולהייד מארצות הברית (6-2, 3-6, 6-7(4-7)).

### 2020

#### חצי גמר גראנד סלאם

אל אליפות צרפת שנערכה בתחילת אוקטובר 2020 היא הגיעה מדורגת במקום 131 בעולם ולכן שיחקה בטורניר המוקדמות כמדורגת במקום שמיני. לאחר שלושה ניצחונות בשלב המוקדמות היא עלתה לטורניר הראשי שבו היא עשתה את ההפתעה הגדולה בטורניר כשהגיעה לשלב חצי הגמר שבו הפסידה לאיגה שוויונטק מפולין ב-2 מערכות (6-2, 6-1), לאחר שהפתיעה וניצחה בשלב רבע הגמר את אלינה סביטולינה מאוקראינה (דורגה במקום 3 בטורניר ומקום חמישי בעולם) בשתי מערכות (2–6, 4-6).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נדיה פודורוסקה** בוויקישיתוף
* נדיה פודורוסקה, ברשת החברתית פייסבוק
* נדיה פודורוסקה, ברשת החברתית אינסטגרם
* נדיה פודורוסקה, באתר olympedia.org
* נדיה פודורוסקה, באתר ה-WTA
* נדיה פודורוסקה, באתר ה-ITF
* נדיה פודורוסקה, באתר גביע הפדרציה
**דראז'ן "פראג'ה" דליפאגיץ'** (בסרבית:**Dražen** "**Praja**" **Dalipagić**, בסרבית קירילית: **Дражен "Праја" Далипагић**; נולד ב-27 בנובמבר 1951) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל סרבי.  הוא נבחר לספורטאי השנה ביוגוסלביה בשנת 1978, והוא אחד הספורטאים המעוטרים ביותר בהיסטוריה שלה. הוא נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות פיב"א ב-1991, להיכל התהילה של הכדורסל ב-2004, להיכל התהילה של פיב"א ב-2007 ול-50 התורמים הגדולים ליורוליג ב-2008.

במהלך קריירת המשחק המקצוענית שלו, הוא קלע לפחות 50 נקודות במשחק 15 פעמים.  שיא הקריירה שלו במשחק בודד היה 70 נקודות שהושגו במהלך משחק ליגה איטלקית, במדי ונציה נגד וירטוס בולוניה, ב-25 בינואר 1987.

קריירה מקצועית
--------------

דליפאגיץ' החל לשחק כדורסל בגיל 19, ושנה לאחר מכן חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו בפרטיזן בלגרד, ב-1971. הוא שיחק בפרטיזן במשך שמונה עונות, עד 1980. במהלך הזמן הזה, הוא זכה בפרס מר אירופה, שחקן השנה באירופה, פעמיים, ב-1977 וב-1978, ובפרס יורוסקאר ב-1980. הוא נבחר לספורטאי השנה ביוגוסלביה ב-1978. בעונת 1975/76 הוא הוביל את פרטיזן לזכייה באליפות הליגה היוגוסלבית, וגם לזכייה בגביע קוראץ' בעונת 1977/1978. הוא שיחק בפרטיזן בשנה שבה זכתה בגביע קוראץ' בעונת 1978/1979, אך הוא שירת בצבא היוגוסלבי באותה תקופה. 

בעונת 1980/81 יצא אל מחוץ ליוגוסלביה בפעם הראשונה בקריירה שלו. באותה עונה הוא שיחק ברייר ונציה מהסרייה א' האיטלקית. אחרי עונה אחת בלבד עם ונציה, הוא חזר למועדון הקודם שלו, פרטיזן, לעונה אחת. בעונות הבאות, הוא שיחק במספר קבוצות אירופיות, כולל ריאל מדריד מליגת העל הספרדית, במהלך עונת 1982/83, שבה שיחק עם המועדון רק במשחקי גביע אירופה לאלופות (שנקרא כיום יורוליג). הוא שיחק גם ברייר ונציה, וגלקסו ורונה מהליגה האיטלקית. הוא סיים את הקריירה המקצועית שלו לאחר עונת 1990/91, בה שיחק ביריבה העירונית המושבעת של פרטיזן, הכוכב האדום בלגרד.

כשחקן פרטיזן בלגרד, הוא קלע 8,278 נקודות ב-305 משחקים, עם ממוצע של 27.1 נקודות למשחק. בזמן ששיחק באיטליה, הוא קלע 7,993 נקודות ב-241 משחקים, ממוצע של 33.2 נקודות למשחק. הוא הוביל את הליגה האיטלקית בממוצע נקודות בעונת 1987/88, עם ממוצע של 37.7 נקודות למשחק.

בנבחרת הלאומית
--------------

דליפאגיץ' הופיע לראשונה בנבחרת הבוגרת של יוגוסלביה ב-1973. בסך הכל, הוא שיחק ב-243 משחקים עם נבחרת יוגוסלביה, בין השנים 1973 ל-1986, וקלע בסך הכל 3,700 נקודות, שיא הנקודות לשחקן בהיסטוריה של נבחרת יוגוסלביה.

הוא זכה במדליית הזהב באליפות העולם 1978, ובמדליית הזהב באולימפיאדת 1980. כחבר בנבחרת יוגוסלביה, הוא גם זכה בשלוש מדליות זהב ביורובאסקט. ארבע המדליות שבהן זכה בגביע העולם (כסף, 1974; זהב, 1978; ארד, 1982 ו-1986) הן שיא בינלאומי. דליפאגיץ', ששיחק באולימפיאדה שלוש פעמים, היה גורם מרכזי זכייה בזהב של נבחרת יוגוסלביה באולימפיאדת מוסקבה 1980.

חיים אישיים
-----------

דליפאגיץ' סיים בית ספר תיכון בבית הספר הטכני במוסטאר, וסיים את לימודיו במכללת המורים בבלגרד. הוא נשוי לסוניה פוז'ג, טניסאית יוגוסלבית לשעבר. יש להם שני ילדים, סנג'ה ודבורין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דראז'ן דליפאגיץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Dalipagić poručio Novoselu: Ja sam građanin Srbije!". *www.index.hr* (בקרואטית). נבדק ב-2021-07-27.
2. ↑  "Drazen Dalipagic". אורכב מ-המקור ב-2018-01-22. נבדק ב-2017-12-25.
3. ↑  Korać Cup 1978–79.
טבלת לחצי אדים של מספר נוזלים
בכימיה ובפיזיקה, **נדיפות** היא מונח המכמת את נטייתו של חומר כלשהו להתאדות. נדיפותו של חומר קשורה באופן ישיר ללחץ האדים של אותו חומר; בטמפרטורה נתונה, חומר בעל לחץ אדים גבוה יותר יתאייד מהר יותר מאשר חומר בעל לחץ אדים נמוך יותר.

במונח נעשה שימוש בעיקר בהקשר של נוזלים, אך הוא יכול גם לשמש לתיאור תהליך ההמראה של חומרים בעלי מאפיינים של מוצקים, כמו למשל קרח יבש (פחמן דו-חמצני מוצק) ואמוניום כלוריד, אשר יכולים להפוך ישירות ממצב מוצק למצב גזי מבלי להפוך קודם לנוזל.

קשרים בין לחץ אדים, טמפרטורה, ונקודת רתיחה
------------------------------------------

לחץ האדים של חומר הוא הלחץ שבו הפאזה הגזית שלו היא בשיווי משקל עם הפאזות המעובות הסמוכות שלו (נוזל ומוצק). זהו מדד לנטייתן של מולקולות ואטומים לברוח מנוזל או ממוצק. נקודת הרתיחה של נוזל בלחץ אטמוספירי היא אותה הטמפרטורה שבה לחץ האדים שלו משתווה ללחץ האטמוספירי שמסביבו והיא לעיתים מכונה *נקודת הרתיחה הנורמלית*.

ככל שלחץ האדים של נוזל גבוה יותר בטמפרטורה נתונה כך נדיפותו גבוהה יותר ונמוכה יותר נקודת הרתיחה שלו. טבלת לחצי האדים (משמאל) מציגה את תלות לחץ האדים בטמפרטורה של מגוון נוזלים.

לדוגמה, עבור כל טמפרטורה נתונה, למתיל כלוריד יש את לחץ האדים הגבוה ביותר בין הנוזלים בטבלה. יש לו גם את נקודת הרתיחה הנמוכה ביותר (24.2- °C), שהיא הנקודה שבה לחץ האדים של מתיל כלוריד (הקו הכחול) חותך את קו הלחץ האופקי של אטמוספירה אחת של לחץ מוחלט.

ראו גם
------

* משוואת קלאוזיוס-קלפרון
* זיקוק
* לחץ חלקי
* חוק ראול
**ג'ון פטריק בִּילַיין** (באנגלית: **John Patrick Beilein**; נולד ב-5 בפברואר 1953) הוא מאמן כדורסל אמריקאי.

ראשית חייו
----------

ביליין נולד בעיר ניופיין שבניו יורק, ולמד בלוקפורט הסמוכה. פרדריק נילנד, אשר סיפורו היווה את ההשראה לתסריט סרט הקולנוע "להציל את טוראי ריאן", הוא בן דודו של ביליין. בין השנים 1971–1975 למד במכללת וילינג אשר בווירג'יניה המערבית, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה לאורך תקופת לימודיו.

קריירת אימון
------------

### תחילת הקריירה (1975–1992)

עם סיום לימודיו האקדמיים בשנת 1975 חזר לעיר הולדתו, והחל לאמן את קבוצת הכדורסל של "תיכון ניופיין". בין השנים 1978–1992 אימן את קבוצות הכדורסל של מכללת אירי, מכללת נזארת' ומכללת לה מוין מהליגות הנמוכות של ארגון ה-NCAA.

### ליגת המכללות הבכירה (1992–2019)

בשנת 1992 עבר לאמן את מכללת קנישיוס אשר בבאפלו, ועזר לה להעפיל פעמיים ל"טורניר ההזמנה הלאומי" (1994, 1995), ופעם אחת לטורניר אליפות המכללות (1996). בין השנים 1997–2002 אימן את אוניברסיטת ריצ'מונד אשר בריצ'מונד, וירג'יניה, וכבר בעונתו הראשונה הוביל אותה לטורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 7 שנים. בשנת 2002 מונה למאמן אוניברסיטת וירג'יניה המערבית, ובעונת 2004/2005 הוביל אותה להישגה הגדול ביותר מאז שנת 1959 – העפלה לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Elite Eight"). בעונתו האחרונה בקבוצה, 2006/2007, זכתה הקבוצה באליפות "טורניר ההזמנה הלאומי".

בקיץ 2007 מונה למאמן קבוצת אוניברסיטת מישיגן, ונשאר בתפקיד זה במשך 12 עונות עד שנת 2019. הודות ליכולת טובה של השחקנים טריי ברק, ניק סטאוסקאס, טים הארדוויי וגלן רובינסון, העפילה מישיגן בעונת 2012/2013 לגמר אליפות המכללות, לראשונה מאז 1992, אך הפסידה במשחק הגמר מול אוניברסיטת לואיוויל בתוצאה 76–82. בעונת 2017/2018 שחזרה מישיגן הישג זה כאשר הפסידה במשחק הגמר מול אוניברסיטת וילאנובה בתוצאה 62–79.

### ליגת ה-NBA‏ (2019–2020)

לקראת עונת 2019/2020 מונה ביליין למאמן קליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA, כמחליפו של לארי דרו. כבר 54 משחקים, בהם רשמה קבוצתו מאזן שלילי 14–40, התפטר ביליין מתפקידו והוחלף על ידי עוזרו ג'יי. בי. ביקרסטאף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון ביליין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבת פרופיל על ביליין, באתר ESPN,‏ 5 במרץ 2013
2. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין מישיגן ללואיוויל, באתר sports-reference.com
3. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין מישיגן לווילאנובה, באתר sports-reference.com
4. ↑  קילבלנד ממנה את ביליין כמאמן ראשי, באתר הקבוצה, 13 במאי 2019
5. ↑  ביליין מתפטר מתפקידו בקאבלירס, באתר הקבוצה, 19 בפברואר 2020
**פאראד** (סימול: **F**) הוא יחידת מידה לקיבול חשמלי, אשר נקראת על שמו של מייקל פאראדיי. היחידה שייכת למערכת היחידות הבינלאומית.

לקבל יש קיבול של 1 פאראד כאשר קולון אחד של מטען חשמלי גורם להפרש פוטנציאלים של וולט אחד עליו. ממדיו ביחידות מערכת היחידות הבינלאומית הם:

{\displaystyle {\text{F}}={\dfrac {\text{C}}{\text{V}}}={\dfrac {{\text{A}}{\cdot }{\text{s}}}{\text{V}}}={\dfrac {\text{J}}{{\text{V}}^{2}}}={\dfrac {{\text{W}}{\cdot }{\text{s}}}{{\text{V}}^{2}}}={\dfrac {{\text{N}}{\cdot }{\text{m}}}{{\text{V}}^{2}}}={\dfrac {{\text{C}}^{2}}{\text{J}}}={\dfrac {{\text{C}}^{2}}{{\text{N}}{\cdot }{\text{m}}}}={\dfrac {{\text{s}}^{2}{\cdot }{\text{C}}^{2}}{{\text{m}}^{2}{\cdot }{\text{kg}}}}={\dfrac {{\text{s}}^{4}{\cdot }{\text{A}}^{2}}{{\text{m}}^{2}{\cdot }{\text{kg}}}}={\dfrac {\text{s}}{\Omega }}={\dfrac {1}{\Omega {\cdot }{\text{Hz}}}}={\dfrac {{\text{s}}^{2}}{\text{H}}},}
כיוון שפאראד היא יחידה מאוד גדולה, ערכים של קבלים שימושיים ומעשיים הם ביחידות מידה של מיקרו-פאראדים (μF), נאנו-פאראדים (nF) או פיקו-פאראדים (pF). קיבול של 4.7×10-6F, לדוגמה, נרשם כ 4.7μF.

אין לבלבל בין הפאראד לפאראדיי, אשר היא יחידה ישנה למטען חשמלי אשר נדחקה משימוש לטובת יחידת הקולון.

ראו גם
------

* יחידות מידה על שם אישים
* פאראדיי (יחידת מידה)
* מתח חשמלי
* קבל
* קבל אלקטרוליטי
* קבל על

קישורים חיצוניים
----------------

* פאראד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגדרת פאראד במילון Collins

| מערכת היחידות הבינלאומית |
| --- |
| יחידות בסיסיות | אמפר • מול • מטר • קילוגרם • קלווין • קנדלה • שנייה |
| יחידות משנה | אוהם • בקרל • ג'ול • גריי • הנרי • הרץ • ואט • ובר • וולט • סיוורט • טסלה • לוקס • ניוטון • לומן • סטרדיאן • סימנס • פאראד • פסקל • קולון • קטל • רדיאן |

| חשמל |
| --- |
| מושגי יסוד | מטען • שדה חשמלי • אנרגיה פוטנציאלית חשמלית • פוטנציאל • מתח • כא"מ • זרם • התנגדות ומוליכות • חוק אוהם • עכבה • הספק • השראות • זרם ישר • זרם חילופין • מעגל חשמלי • תהודה • עכבה אופיינית |  |
| רכיבים בסיסים | מקור מתח • מקור זרם • נגד • קבל • משרן • ממריסטור • שנאי • מפסק • מבדד |
| מכשירי מדידה | מד מתח • מד זרם • מד התנגדות • אלקטרוסקופ • גלוונומטר • מד קיבול • מד השראות • רב מודד • אוסצילוסקופ • מחולל אותות |
| אלקטרוניקה | מוליך למחצה • דיודה • טרנזיסטור • מיתוג • שפופרת ריק • טריודה • דיודה פולטת אור (לד) • מגבר שרת • מסנן תדרים • מעגל משולב • מעגל מודפס • VLSI • מיקרואלקטרוניקה |
| זרם חזק | גנרטור חשמלי • מנוע חשמלי • תחנת כוח • מתקן חשמל דירתי • מערכת חלוקה • רשת חשמל • מערכת תלת-פאזית |
| בטיחות בחשמל | התחשמלות • לוח חשמל • קצר חשמלי • נתיך • הארקה • ממסר פחת • מפסק אוטומטי |
**דראפט ההרחבה של שנת 1961 בליגת ה-NBA** היה דראפט ההרחבה הראשון שנערך בתולדות הליגה. הדראפט התקיים ב-26 באפריל 1961 בעקבות הצטרפתה הצפויה של שיקגו פקרס לליגה בעונת 1961. עם השנים עברה הקבוצה מספר גלגולים וכיום היא נקראת וושינגטון ויזארדס.

תהליך הבחירה
------------

בדראפט הרחבה לכל קבוצה יש אפשרות "להגן" על חלק משחקני הסגל שלה, בחירת השחקנים מתבצעת מתוך רשימת השחקנים הלא-מוגנים. בדראפט הנוכחי כל קבוצה יכלה להגן על שמונה משחקני הסגל שלה. בדראפט התקיים סיבוב בחירה אחד בו בחרה הקבוצה שחקן אחד מכל אחת מהקבוצות בליגה.

הפקרס בחרו בארצ'י דיס, לשעבר בחירה שנייה בדראפט של שנת 1958, אך הוא שיחק רק תקופה קצרה בקבוצה בטרם הועבר בטרייד יחד עם ברני קייבל לסנט לואיס הוקס בתמורה לסיהוגו גרין, הבחירה הראשונה בדראפט 1956. דייב באד, שנבחר בדראפט מניו יורק ניקס, הועבר חזרה לניקס בטרייד תמורת צ'ארלי טיירה ובוב מקניל, מבלי ששיחק במדי הפקרס. שישה שחקנים מתוך השמונה שנבחרו בדראפט שיחקו בקבוצה בעונת הבכורה שלה, אך רק שני שחקנים שיחקו בקבוצה יותר מעונה אחת.

שחקנים שנבחרו בדראפט
--------------------

| שם | עמדה | קבוצה קודמת | ותק | עונות בשיקגו |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| דייב באד | פורוורד | ניו יורק ניקס | 1 | לא שיחק בקבוצה |
| ברני קייבל | פורוורד | סירקיוז נשיונלס | 3 | 19611963–1964 |
| ג'ין קונלי | פורוורד/סנטר | בוסטון סלטיקס | 4 | לא שיחק בקבוצה |
| רלף דייוויס | רכז | סינסינטי רויאלס | 1 | 1961–1962 |
| ארצ'י דיס | פורוורד/סנטר | דטרויט פיסטונס | 3 | 1961 |
| אנדי ג'ונסון | רכז/פורוורד | פילדלפיה ווריורס | 3 | 1961–1962 |
| בובי לאונרד | רכז | לוס אנג'לס לייקרס | 5 | 1961–1963 |
| דייב פיונטק | פורוורד/סנטר | סנט לואיס הוקס | 5 | 1961–1962 |

1. ↑  ותק בליגה עד הדראפט

הערות שוליים
------------

1. ↑  Archie Dees Statistics, באתר basketball-reference.com
2. ↑  Dave Budd Statistics באתר basketball-reference.com
**נדיה אֶטינגוֹן-רייכֶרט** (28 באפריל 1903 – 11 בפברואר 1994) הייתה פסנתרנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נדיה אטינגון נולדה בעיר הפלך קייב שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה), בתם של אפרתינה (פניה) ואלתר אטינגון (בנו של גרשון אטינגון).
את לימודי המוזיקה החלה בקונסרבטוריון של קייב, ואחר-כך למדה בלייפציג אצל רוברט טייכמילר (אנ') ובברלין אצל ארטור שנאבל. עם תום לימודיה החלה בקריירה של פסנתרנית קונצרטים והופיעה ברוסיה, גרמניה, אוסטריה, צרפת, אנגליה (שם עבדה עם הפסנתרן טוביאס מתאי (אנ')), קפריסין ולבנון.

בשנת 1925 עלתה לארץ ישראל ופיתחה קריירה מוזיקלית, הן כפסנתרנית סולנית ברסיטלים ועם תזמורות והן בהרכבים קאמריים. כיהנה בתפקיד יושבת ראש אגודת האמנים למוזיקה בתל אביב. בשנת 1938 היא הייתה סולנית בקונצרט הראשון של אגודת חובבי המוזיקה.

ביוני 1928 נישאה לישראל רייכרט, ממניחי היסודות לחקר החקלאות ומחלוצי המחקר הפיטופתולוגי בישראל, מראשוני מכון וולקני, פרופסור בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית בירושלים, וחתן פרס ישראל למדעי החיים (תשט"ו). הייתה נשואה לו עד מותו ב-1975.  

אטינגון-רייכרט נפטרה ב-1994. נקברה לצד בן-זוגה בבית העלמין קריית שאול.

אחותה צלה נישאה לד"ר נפתלי כהן, שלימים התפרסם כסופר (בנו של ד"ר אליהו (אליאס) כהן ונכדו של ר' מיכל הכהן). בתם היא העיתונאית תקוה וינשטוק (אלמנתו של איש הספר ירוחם לוריא, נכדו של אהרן שלוש).  

הפסיכואנליטיקאי מקס אייטינגון היה קרוב משפחתה, והיא הייתה בקשר הדוק עמו.

לקריאה נוספת
------------

* 'Etingon-Reichert, Nadia,' in: *Who's who in Israel and in the work for Israel abroad*, 1978, p. 121.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נדיה אטינגון-רייכרט** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "נדיה אטינגון-רייכרט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3582

הערות שוליים
------------

1. 1 2  נדיה אטינגון-רייכרט באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
2. ↑  גרשון-שרגא אטינגון, באתר ראשונים פתח תקווה.
3. ↑  תקוה וינשטוק, ‏מי אתה, ד"ר מקס אטינגון?, "חדשות בן עזר" 753, 21 ביוני 2012.