recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פלפל הבננה** (באנגלית: **Banana pepper**) הידוע גם בשם **פלפל השעווה הצהוב** או **צ'ילי בננה**) הוא חבר בגודל בינוני ממשפחת פלפלי הצ'ילי בעל טעם עדין וחריף. בעוד שהם בדרך כלל צהובים בהירים, הם יכולים להשתנות לירוק, לאדום או לכתום עם הבשלתם. לעיתים קרובות הוא נכבש, ממולא או משמש כמרכיב גלם במזונות. זהו זן מהמין Capsicum annuum. טעמו אינו חריף במיוחד (500-0 יחידות סקוביל) וכמו ברוב הפלפלים, החריפות שלו תלויה בהבשלה של הפלפל, כאשר הבשל ביותר הוא מתוק יותר מאשר הצעיר.

מינוח
-----

 צמח פלפל בננה
 פלפלי בננה
פרי בוגר יהיה בערך 8-5 ס"מ באורך ובעל צורה מעוקלת וצבע צהבהב הדומה לבננה, מה שהביא את השם הנפוץ של הפרי. הזןבעל שמות כמו

פריגיטלו (מכונה בארה"ב pepperoncini) הוא נקרא גם בשם **הפלפל היווני הזהוב**, **הפלפל האיטלקי המתוק**, או **הפלפל הטוסקני.** הזנים החריפים והגדולים יותר של פלפל בננה נקראים פלפל צהוב הונגרי אם כי גם בהם יש זנים מתוקים.

גידול
-----

הצמח דורש שמש מלאה, כמו זני Capsicum annuum אחרים, ויש להתייחס אליו כמו לרוב הצמחים האחרים במשפחת הפלפלים. ניתן לגדל צמחים מזרעים ומיחורים. צמח בוגר יגיע לגובה של 1 עד 2 מטר וניתן לגדל אותו בסוגי אקלים רבים, אך מעדיף אקלים חם יותר. הזנים כוללים בעלי שמות כמו

* בננה מתוקה מוקדמת
* פלפל צהוב הונגרי
* צהוב ארוך מתוק
* בננה מתוקה
* הונגרית מתוקה

מידע תזונתי
-----------

 פלפל בננה גולמי מכיל 92% מים, 5% פחמימות ושומן וחלבון זניחים. הם מקור עשיר של ויטמין C, המכילים 100% מהערך היומי (DV) בכמות ייחוס של 100 גרם. ויטמין B6 קיים בתכולה משמעותית של 28% DV, ללא מיקרו-נוטריינטים אחרים בכמויות ניכרות.

מידע נוסף
---------

* פלפלי בננה כבושים נמכרים בדרך כלל פרוסים ומשמשים לקישוט פיצות, כריכים וסלטים יווניים.
* פלפלי בננה כבושים וממולאים הם תכלילים נפוצים בחטיפי אנטיפסטו במילוי פרושוטו ו/או גבינה .
* פלפלי בננה ממולאים מוגשים חמימים עם מגוון נקניקיות (סאלסיצ'ה) וגבינות איטלקיות.
* פלפלי בננה קצוצים או חתוכים לקוביות משמשים ברליש וברטבי סלסה רבים כדי להוסיף מתיקות עם פלפלים אחרים המספקים חריפות.
* פלפל בננה עשוי להיות משומר יחד עם פלפלים ירוקים חריפים אחרים כגון חלפניו.
* באג'י, אוכל חטיף.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת זני פלפלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Andrews, Jean (2000). *The peppers cookbook: 200 recipes from the pepper lady's kitchen*. University of North Texas Press. p. 11. ISBN 1574411934. OCLC 57594932.
2. ↑  Thompson, Kat (2019-05-13). "13 Peppers You Need to Know". *Thrillist*. נבדק ב-2019-06-02.
3. 1 2  Jean Andrews (1995). *Peppers: The Domesticated Capsicums, New Edition*. University of Texas Press. p. 97. ISBN 978-0-292-70467-1. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה)
4. ↑  Creasy, Rosalind (2000). *The edible pepper garden*. Periplus. p. 51. ISBN 9625932968. OCLC 473935012.
5. ↑  "Chilli Bajji or Milagai Bajji or Mirchi Bajji : how to make bajji ; bajji recipe".
**כספיון** הוא סרט ילדים ישראלי של חברת פיצ'י פוי משנת 2004, שהופץ על ידי קלסיקלטת בקלטות וידאו ו-DVD. הסרט מבוסס על סדרת ספרים באותו שם מאת פאול קור, הכוללת את הספרים "כספיון הדג הקטן", "כספיון בסכנה" ו"המסע הגדול של כספיון". זהו הסרט הישראלי הראשון ששילב אנימציה תלת־ממדית.

תקציר העלילה
------------

כספיון, דג קטן שקיבל את שמו עקב צבעו הכסוף, הרחיק לכת בשחייתו והבחין לפתע בדבר הדומה להר במראהו, אבל כשראה שלדבר יש עין שדומעת, הוא הבין כי לא יכול להיות שמדובר בהר. למעשה היה זה לווייתן, אך כספיון מעולם לא נתקל בלווייתן קודם לכן.

כספיון, שהתרשם מאוד מגודלו העצום של הלווייתן, תהה לגבי בכיו. הלווייתן סיפר לו כי חרף גודלו, הוא בסך הכול לווייתן תינוק שאיבד את הוריו ומכאן הסיבה לבכיו. הודות לאחיו ובני-דודיו הרבים, הנראים כמוהו בדיוק, הלווייתן שב אל אביו ואמו. לאחר מכן הלוויתן אף מציל את כספיון מכריש רעב, ושקנאי שפגש לוקח את כספיון למסע ביבשה כאשר האחרון נמצא בפיו של השקנאי הממולא במים. עם חזרתו של כספיון חבריו מריעים לו, והוא מסכם את הרפתקאותיו במשפט "רטוב או יבש, העולם פשוט נהדר".

דמויות ומדבבים
--------------

* יורם יוספסברג - מספר
* הדר שחף - כספיון, אמא לוויתן
* יגאל מזרחי - לוויתן, תמנון
* שרון כהן - שקנאי, כריש

שירים בסרט
----------

בסרט מופיעים 4 שירים שהולחנו על ידי עדי כהן ונכתבו על ידי נועם משולם, כשלקראת כל פרק הצופה ישמע שיר חדש. הלחנת המוזיקה והשירים בסרט זיכתה את כהן בפרס אקו"ם. השירים המופיעים בסרט:

1. כספיון הדג הקטן
2. שיר התמנונים
3. פתאום נהייתי מפורסם
4. אני טייס

כהן טען כי לחניו לשירי הסרט שאבו השראה מסרטי "פו הדב" של דיסני.

קישורים חיצוניים
----------------

* כספיון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ady Cohen | Berklee College of Music, college.berklee.edu (באנגלית)
2. ↑  Super User, Ady Cohen, Film Composer, Ady Cohen - Film Composer (באנגלית בריטית)
קברו בהר הזיתים
הרב **עזרא הררי רפול** (כ"ד באב ה'תרי"ז, 14 באוגוסט 1857 - י' בסיוון ה'תרצ"ו, 31 במאי 1936) היה ראש ישיבה, מייסד ישיבת "אוהל מועד", מקובל ועסקן ציבור.

קורות חיים
----------

נולד בחלב (ארם צובא) שבסוריה, לרבי יוסף בן הרב ישעיה ולסנבול, נצר למשפחה שמוצאה ממגורשי ספרד.

למד בישיבת רחובות הנהר אצל הרב חיים שאול הכהן דוויק, ובהמשך אצל הרב חיים מרדכי לבטון, הרב מרדכי עבאדי, ודודו, הרב נסים הררי, מחבר הספר "עלי נהר".

בשנת ה'תרמ"ח (1888) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. התפרנס מחנות מזון שפתח. בתחילה נמנה עם תלמידי ישיבת המקובלים בית אל, וכשנוסדה ישיבת רחובות הנהר בשנת ה'תרס"ג (1903), החל ללמוד בה אצל הרב חיים שאול הכהן דוויק, שעלה ארצה כשנתיים אחריו ונמנה עם רבניה.

בסיוון ה'תרס"ז (1907) ייסד את ישיבת אהל מועד ובראשה העמיד את הרב רפאל שלמה לניאדו. הרב עזרא שימש בישיבה כמשגיח וכמנהל אדמיניסטרטיבי. הישיבה נסגרה בשנת 1917 בשל הקשיים החמורים בירושלים אז, מהם סבלו גם ישיבות אחרות, וחלק ניכר מתלמידיה שהיו תושבי חו"ל עזבו את הארץ.

בשנת ה'תרע"ח (1918) פתח את ישיבת "בית יוסף", ובשנת ה'תר"פ (1920) ייסד את תלמוד תורה מגן דוד, שניהל בנו אהרן. באותה שנה מונה לשמש כחבר בוועד המרכזי של ישיבת תפארת ירושלים של ועד העדה הספרדית בירושלים. בשנת ה'תרפ"ג (1923) העביר את תלמידיו לישיבת פורת יוסף ונטל על עצמו משימות גיוס כספים עבורה. כן סייע לבניית בתי שכונת רוממה בירושלים.

שימש כחבר בית הדין של יוצאי ארם צובא בירושלים, לצד הרב אברהם חיים עדס והרב יוסף ידיד הלוי.

הלך לעולמו בי' בסיוון ה'תרצ"ו (31 במאי 1936), ונקבר בהר הזיתים בירושלים.

### משפחתו

לרב עזרא נולדו חמישה בנים ושתי בנות. בנו הבכור הרב אהרון היה שד"ר, עסקן ורב ירושלמי. בנו הרב אברהם הררי רפול היה זקן רבני ארם צובא, ובתו אסתר חיה נישאה לרב יעקב עדס.

חיבורו
------

* **הכין עזרא** - לקט מכתביו בענייני תורה ומוסר, הודפס לאחר מותו בשנת התשמ"ב ויצא שוב מחדש על ידי צאצאיו בשנת התשע"ט.

לקריאה נוספת
------------

* ח' מקובר, **חכמי ארם צובא** - מסכת חייהם של מאורי האומה שחיו בארם צובא, ירושלים ה'תשס"ג (עמ' 150 - 156)

קישורים חיצוניים
----------------

* תמונת הרב עזרא הררי רפול, באתר ערוץ התורה
* כרטיס הקבר של הרב עזרא הררי רפול, באתר הר הזיתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  גדעון גילקרוב, האיר המזרח חלק א', עמ' 43, ירושלים ה'תשס"ב
2. ↑  שימש כמורה בטשקנט, מנהל ומורה בתלמוד תורה בירושלים, סייע בהקמת המרכז המסחרי של אליהו שמאע בירושלים, ונמנה עם רבני ישיבת פורת יוסף
**נוקומיס מיקרופוגון** (שם מדעי: ***Nocomis micropogon***) הוא מין של דג ממשפחת הקרפיוניים החי בטבע בנהרות של אמריקה הצפונית והוא אחד מהנפוצים שבדגי הנהרות שבה.

מאפיינים
--------

הדג דומה במראהו לקרפיון מצוי אך קטן יותר. הוא יכול להגיע לאורך מקסימלי של 33 ס"מ אך לרוב הוא קטן יותר ונפוץ באורך 13 ס"מ בלבד. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. צבעו כסוף עם פס שחור אנוכי לאורך הגוף ומעט צהוב לאורך הצידיים שמעל הפס השחור. הגב אפור והראש גדול עם בינים קטנים לאורך הלסת, העוזרים לחוש מזון. הדגים הבוגרים מינית עם ראשים גדולים יותר הצבועים בסגול-ורוד עדין ובעלי בליטות על עיניהם וחוטמם. מבנה מוזר זה גורם לבלבול בינם לבין קרוביהם מהמין *Nocomis biguttatus*, החיים באותו אזור.

תפוצת הדג רחבה מאוד בטווח שבין הימות הגדולות והרי האפלצ'ים ומאונטריו וניו יורק עד לאלבמה וקרוליינה הדרומית. הם נפוצים בנהרות גדולים עד בינוניים ממוזגים, בין השאר באוטווה, ג'יימס, אוהיו, נהר ססקוהנה, נהר סוואנה, נהר קוסה ובכמה אגמים. הם נכחדו ממספר אזורים בהם נוצר זיהום מים רב או דיג גבוה.

דג זה ניזון מתחת למים בעיקר מחרקים (לרוב זבובאים מימיים ושעירי כנף, עד 70% מהמזון), אצות (20% מהמזון), סרטנים (בעיקר מ-Cambarus המהווים 5% מהמזון) ורכיכות (4% מהמזון) וכן מדגיגים ועכבישנים. הוא עצמו נטרף בידי דגים גדולים יותר (לעיתים הוא משמש כפיתיון לחכות), עופות מים ויונקים כמו לוטרות.

דגים אלה מתרבים בזרמים נמוכים ובהם הזכר משתמש בפיו כדי להרכיב חלוקי מים לגובה רב ועושה מהם קן. הנקבה משריצה בתוך מספר קנים 500 עד 1,000 ביצים הבוקעות כעבור 5–6 ימים.

הדג מגיע לבגרות מינית בגיל שנתיים ועשוי לחיות עד 5 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נוקומיס מיקרופוגון** בוויקישיתוף
* נוקומיס מיקרופוגון, באתר ITIS (באנגלית)
* נוקומיס מיקרופוגון, באתר NCBI (באנגלית)
* נוקומיס מיקרופוגון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נוקומיס מיקרופוגון, באתר FishBase (באנגלית)
* נוקומיס מיקרופוגון, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נוקומיס מיקרופוגון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נתנאל ארצי** (נולד ב-21 במרץ 1997) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בהפועל חולון מליגת העל בעמדת הסמול פורוורד.

קריירה
------

ארצי גדל במחלקות הנוער של מכבי חיפה. עלה לבוגרים של מכבי חיפה בעונת 2014/2015 אך לא שותף. בעונה הבאה, עונת 2015/2016, ארצי מיעט לקבל דקות משחק, ועבר בהשאלה למכבי הוד השרון מהליגה הלאומית. עונה לאחר מכן, עבר ארצי עבר להפועל עפולה מהליגה הלאומית (במסגרת הכרטיס הכפול).

לאחר עונה טובה בעפולה קיבל מעט יותר דקות כשנפתחה עונת עונת 2017/2018. עם זאת, הוא לא הסתפק ב-5.5 דק' למשחק, וביקש לעבור למכבי אשדוד לאחר שישה משחקים, שם קיבל נתח דקות דומה.

את עונת 2018/2019 פתח בהפועל גלבוע גליל, קיבל דקות משמעותיות (כ-23 למשחק), ונתן עונה מרשימה של 7.6 נק' בממוצע למשחק. העונה הזו נתנה לו את תואר "השחקן המשתפר" ממנהלת הליגה לכדורסל. בעונתו השנייה בגלבוע גליל שותף ב-25 משחקים והעמיד ממוצעים של 6.6 נק' ו-3.6 ריבאונדים ב-23.2 דק'. בעונתו השלישית בגלבוע גליל שותף ב-26 משחקים והעמיד ממוצעים של 9.2 נק' ו-2.9 ריבאונדים ב-21.8 דק'.

בעונת 2021/22 חתם במכבי ראשון לציון על חוזה לשנתיים, בעונה זו שותף ב-27 משחקים והעמיד ממוצעים של 8.9 נק' ו-3.6 ריבאונדים, הקבוצה סיימה במקום האחרון ונשרה לליגה הלאומית וארצי שוחרר בתום העונה.

ביוני 2022 חתם על חוזה לעונה אחת בהפועל אילת.

ב-24 באפריל 2023 חתם לשנתיים בהפועל חולון.

נבחרות
------

ארצי היה חלק חשוב מהנבחרות הצעירות. בקיץ 2017 הוא זכה במדליית הכסף עם נבחרת העתודה, באליפות אירופה עד גיל 20. ארצי קלע בממוצע של 12.9 נקודות וקטף 6.3 ריבאונדים למשחק.

בקיץ 2019 היה חלק מנבחרת האוניברסיאדה, אשר עמה הגיע עד לחצי הגמר. שם הפסידה הנבחרת לארצות הברית והתנחמה במקום הרביעי בטורניר.

ארצי זומן מספר פעמים לסגל הרחב של הנבחרת הבוגרת, אך נופה כשהכריזו על הסגל הסופי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתנאל ארצי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* נתנאל ארצי, באתר מנהלת הליגה

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב מאיר, רשמית: נתנאל ארצי חתם בהפועל אילת, באתר ישראל היום, 19 ביוני 2022
2. ↑  סתיו איפרגן, נתנאל ארצי חתם בהפועל חולון, אך המהלך עשוי להיפסל, באתר ynet, 24 באפריל 2023

| השחקן המשתפר בליגת העל בכדורסל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 2009: קוקיה • 2010: לא נבחר • 2011: חנוכי • 2012: דניאל • 2013: שולמן • 2014: דאוסון • 2015: רות'בארט • 2016: שגב • 2017: זלמנסון / מנקו • 2018: לוי • 2019: ארצי • 2020: מדר • 2021: דוברת • 2022: בריסקר • 2023: מושקוביץ |

 |
**פליקס אדולף אבואה** (בצרפתית - **Félix Adolphe Éboué**; ‏ 26 בדצמבר 1884 - 17 במרץ 1944) היה מדינאי צרפתי שחור, ששימש בתפקידים בכירים בממשל הקולוניאלי הצרפתי. הוא היה הצרפתי השחור הראשון שקיבל מינוי למשרה רמה במינהל הקולוניאלי הצרפתי, כאשר מונה למושל גוואדלופ ב-1936. כמושל צ'אד במלחמת העולם השנייה, הביא לתמיכת המושבה, ועמה יתר מושבות אפריקה המשוונית הצרפתית, בצרפת החופשית בהנהגת שארל דה גול, כאשר משטרו של פיליפ פטן המכונה צרפת של וישי נחשב למשטר ה'לגיטימי', ומושבות רבות נותרו נאמנות לו. הוא תמך בשיתוף אפריקאים בממשל, ובעידוד התרבות המקומית. ב-1944 זכה להיות האדם השחור הראשון ששרידיו הוטמנו בפנתיאון בפריז לאחר מותו.

ביוגרפיה
--------

אבואה נולד בקאיין שבגיאנה הצרפתית (הנחשבת לחבל ארץ מעבר לים של צרפת). הורי הוריו היו עבדים. הוא היה הבן הרביעי ממשפחה בת חמישה ילדים. עוד בצעירותו גילה הישגים לימודיים וקיבל מלגה ללימודים בתיכון בבורדו. כן גילה מצוינות במשחק הכדורגל.

הוא סיים לימודי משפטים באחד מבתי הספר ה"קולוניאלים" המיועדים להכשרת בני המושבות בפריז. את הקריירה שלו התחיל באובאנגי שארי בה שרת כעשרים שנה, ולאחר מכן עבר למרטיניק. בשנת 1936 מונה למושל גוואדלופ, והיה לשחור הראשון הממונה למשרה רמה בממשל הקולוניאלי הצרפתי.

שנתיים לאחר מכן עבר לצ'אד, והגיע לפור לאמי ב-4 בינואר 1939, כאשר מלחמת העולם השנייה נראתה כעומדת בפתח. הוא היה בעל תפקיד מפתח בגיבוש תמיכת צ'אד באנשי צרפת החופשית של דה גול ב-1940 ובגיבוש השליטה בכל מושבות אפריקה הצרפתית המשוונית.

כמושל, עשה אבואה מאמצים רבים לשיפור מצבם של תושבי המושבה. הוא סימן כ"בעלי ערך" (évolué) מאתיים משכילים בני המקום, הוריד את מיסיהם ונתן להם משרות סמכות בממשל. על אף שהיה פרנקופיל, ופעל לעידוד השפה הצרפתית, גילה מעורבות בעידוד השפה והתרבות המקומיות. בשנת 1941 צורף ללגיון הכבוד.

ב-1944 מת מהתקף לב בעת ביקור בקהיר. אפרו נטמן בפנתיאון בפריז, והוא היה השחור הראשון שזכה לכך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס אבואה** בוויקישיתוף
* פליקס אבואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פליקס אבואה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274085405171
* BnF: cb11995772q (data)
* GND: 123809053
* ISNI: 0000 0000 8389 8063
* LCCN: n85126762
* Léonore: 132492
* NTA: 068691610
* SNAC: w6vd7z90
* SUDOC: 07134490X
* VIAF: 66476493
* WorldCat: lccn-n85126762

 |
**ענבל דרור** (לשעבר **ענבל קליין**) (נולדה ב-2 באפריל 1977) היא סופרת, עיתונאית, עורכת ומומחית מדיה חברתית ישראלית.

רקע
---

דרור נולדה בהרצליה בשם ענבל ביטרמן, גדלה בבאר שבע והיא בוגרת תיכון התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים.

### קריירה

בין השנים 2002 ל-2005 שימשה דרור כעורכת הראשית של אתר הירחון על השולחן וכעורכת וכותבת בגרסה המודפסת שלו.

במקביל לעבודתה בעל השולחן פרסמה דרור בין השנים 2002 ל-2004 טור שבועי בערוץ האוכל של האתר ynet תחת שם העט **איילת בן יוסף**. בטור פרסמה דרור בין השאר מתכונים שאוגדו בשנת 2007 לספר הבישול "גג חמישים שקל" שיצא בהוצאת ידיעות אחרונות.

ב-2004 החלה דרור לכתוב במגזין G של עיתון גלובס, וב-2006 הייתה מעורבת בהקמת מגזין המסעדנות Zed בו שימשה כעורכת ראשית, והמשיכה בתפקידה גם לאחר שהמגזין נמכר לקבוצת zap group ששינתה את שמו ל-Rest.

בין השנים 2007 ל-2010 ערכה דרור את מדור האוכל של שבועון Time Out תל אביב ובמקביל (2006 עד 2011) שימשה כמנהלת התוכן של אתר "בישולים" של חברת אסם.

בשנת 2010 הקימה דרור משרד יחסי ציבור בשם "קליין תקשורת", שהיה אחד ממשרדי יחסי הציבור הראשונים בישראל שהתמחו בפעילויות יחסי ציבור באמצעות שימוש במדיה החברתית באמצעות שיתוף פעולה עם בלוגרים. בשנת 2013 חברה דרור למיטל גלם-וולק והשתיים הקימו את "פטל תקשורת", משרד יחסי ציבור המתמחה בשימוש במדיה חברתית בתחום המזון.

בשנת 2017 נסגר משרד "פטל תקשורת" ודרור מונתה כמנהלת המדיה החברתית בקבוצת שסטוביץ.

חיים אישיים
-----------

דרור מתגוררת בתל אביב ולה שתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של ענבל דרור, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  איילת בן-יוסף: עכשיו הספר, באתר ynet, 21 באוגוסט 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312355205171
* VIAF: 297150133
* WorldCat (עם VIAF): 297150133

 |
**קאסים מג'ליווה** (באנגלית: **Kassim Majaliwa**; נולד ב-22 בדצמבר 1961) הוא פוליטיקאי טנזני, המכהן מאז 2015 כראש ממשלת המדינה.

ביוגרפיה
--------

מג'ליווה, מוסלמי, נולד בטנגניקה. משנת 1983 ועד 1999 עבד כמורה. בשנת 1993 סיים לימודי תעודה בהוראה וב-1998 קיבל תואר ראשון בחינוך מאוניברסיטת דאר א-סלאם. כמו כן למד באוניברסיטת סטוקהולם בשוודיה. מ-1999 ועד 2006 כיהן כמזכיר אזורי של ארגון המורים של טנזניה. בשנת 2006 מונה לנציב מחוז אורמבו (Urambo) בטנזניה וכיהן בתפקיד עד 2010.

בשנת 2010 נבחר מג'ליווה לכהן בפרלמנט של טנזניה במחוז הבחירה של רואנגווה (Ruangwa) מטעמה של מפלגת המהפכה (Chama Cha Mapinduzi). הוא כיהן כסגן שר לממשל מקומי במשרד ראש הממשלה של טנזניה. בבחירות הכלליות בשנת 2015 שב ונבחר כחבר הפרלמנט מטעם רואנגווה.

לאחר הבחירות ב-2015 ובחירתו של ג'ון מגופולי (אנ') לנשיא טנזניה מינה מגפולי את מג'ליווה לראש הממשלה העשירי במקומו של מיזנגו פינדה (אנ'). מינויו של מג'ליווה התקבל בהפתעה במדינה לאור ניסיונו הפוליטי המוגבל, אך הפרלמנט הנשלט על ידי מפלגתו אישר את מינויו ברוב 73% מחבריו. הוא נכנס לתפקידו ב-20 בנובמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאסים מג'ליווה** בוויקישיתוף
* קאסים מג'ליווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* Peter Clottey, ‏Tanzania Parliament Approves New Prime Minister, באתר קול אמריקה, 19 בנובמבר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1153853345
* VIAF: 3200152080591907230005
* WorldCat (עם VIAF): 3200152080591907230005

 |
שאול פלדמן
**שאול פלדמן** (1923 - 16 בספטמבר 2011) היה נוירולוג קליני וחוקר מוביל בתחומי הנוירופיזיולוגיה ונוירואנדוקרינולוגיה. חתן פרס ישראל לחקר הרפואה לשנת תשס"ה - 2005.

ביוגרפיה
--------

פלדמן נולד באודסה (כיום באוקראינה). אביו ד"ר פנחס פלדמן היה רופא עצבים ידוע באודסה. גם אימו ד"ר ברטה פלדמן הייתה רופאה. עלה לארץ עם הוריו בהיותו בן 11, ב-1934, כאשר אביו מביא עימם גם את עצמותיו של יהודה לייב פינסקר, מראשי תנועת "חיבת ציון". למד במשך שנתיים ב"פנימיית בירם" סמוך לבית הספר הריאלי שבחיפה, יחד עם עזר ויצמן, לימים נשיא המדינה ומשעברה המשפחה לתל אביב המשיך את לימודי התיכון בגימנסיה הרצליה. ב-1943 החל ללמוד רפואה באוניברסיטה האמריקאית בביירות ובין השנים 1948-1946 למד רפואה באוניברסיטת ז'נבה. חזר לארץ במלחמת העצמאות ושירת בצה"ל כרופא צבאי בבית החולים בתל השומר. המשיך בלימודיו משנת 1950 במסגרת מחזור הבוגרים הראשון של בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1952 סיים את לימודיו בהצטיינות. נשא את הנאום בשם הבוגרים בטקס הסיום. 

שירת בתום לימודיו, כרופא בעין גב למשך שנה ואחר כך התמחה בנוירולוגיה והצטרף לסגל בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. בשנת 1962 התמנה לרופא ראשי במחלקת העצבים בבית החולים הדסה עין כרם. בשנת 1965 מונה למנהל המעבדה הנוירופיזיולוגית בבית החולים. עם פטירתו של מייסד המחלקה הנוירולוגית של "הדסה", פרופסור ליפא הלפרין, בשנת 1963 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1969, הוענקה לו דרגת פרופסור מן המניין והוא מונה למנהל המחלקה, תפקיד אותו מילא מאז ועד מועד פרישתו ב-1988. בשנת 1977 נבחר לדיקן הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית ושימש בתפקיד ארבע שנים.

היה נשוי לאביבה (בן ארצי), אחות במקצועה, ולהם שלושה ילדים.

נפטר בשנת 2011, ונקבר בהר המנוחות.

עבודתו
------

במחקריו עסק בקשר בין המוח לבין מערכת ההורמונים וגילה את המנגנונים הקובעים את תופעת הדחק בבני אדם. בעבודתו היה מן הרופאים הראשונים, בארץ ובעולם, לעשות שימוש בהורמונים סטרואידים לטיפול במחלות זיהומיות ודלקתיות. לאורך השנים פרסם למעלה מ-300 מאמרים בעיתונות המדעית.

לצד עבודתו המקצועית והאקדמית, פלדמן היה חבר בוועד המרכזי של ההסתדרות הרפואית בישראל ובין השנים 1970–1977 היה יו"ר המועצה המדעית של ההסתדרות. מלבד זאת שימש פלדמן יו"ר האגודה הישראלית לאלקטרואנצפלוגרפיה ונויריופיזיולוגיה (1963–1969) ויו"ר החברה הנוירולוגית בישראל (1970–1973). בין השנים 1985–1989 כיהן כסגן נשיא הפדרציה העולמית לנויורולוגיה, ובשנת 1999 היה נשיא כבוד של הקונגרס הבינלאומי לחקר המוח שהתכנס בירושלים.

פלדמן היה חבר כבוד של האגודה האירופית לנוירולוגיה ובאגודות של ארצות הברית, צרפת, איטליה וברזיל. בשנת ה'תשס"ה 2005 הוענק לו פרס ישראל לחקר הרפואה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' שאול פלדמן, באתר פרס ישראל
* אורי דרומי, אחרי מות, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  הועלו לדרגת פרופסור, הַבֹּקֶר, 25 בדצמבר 1963
2. ↑  3 בוגרי בית־הספר לרפואה נתמנו לראשי מחלקות, הצופה, 5 בנובמבר 1969
בית הכנסת הנוכחי של הקהילה בשכונת גולדרס גרין
**קהילת מחזיקי הדת** (**Machzike Hadath**) היא מהקהילות החרדיות העצמאיות הוותיקות בלונדון. התפרסמה ברבנים ידועי שם שעמדו בראשה.

היסטוריה
--------

הקהילה נוסדה בשנת 1891 באיסט אנד של לונדון, אנגליה. בשנת 1893 התמזגה עם "קהילת מחזיקי שומרי שבת". בשנת 1898 רכשה הקהילה מבנה ברחוב Brick Lane, ששימש קודם לכן ככנסייה. היה זה בעקבות גלי הגירה גדולים של יהודים ממזרח אירופה שהתגוררו באזור זה. במקום זה שהתה הקהילה במשך 70 שנים. עם הידלדלות האוכלוסייה היהודית באזור עבר בית הכנסת בשנת 1970 לשכונת גולדרס גרין. בשנת 1983 נחנך מבנה חדש של בית כנסת, המשמש את הקהילה עד היום. בית הכנסת הוותיק באיסט אנד משמש היום כמסגד לאוכלוסיית המהגרים מבנגלדש המתגוררת בשכונה. 

הקהילה הייתה מורכבת מיהודים אשכנזים ששמרו על הנוסח המקובל של יהודי ליטא. רב הקהילה הראשון היה הרב אברהם אבא ורנר (כיהן בין השנים 1891–1911). בהמשך שימשו בקהילה רבנים מפורסמים ובהם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, שהוזמן ע"י מנחם מנדל חייקין ובנימין דייכוסקי לכהן כרב הקהילה במהלךמלחמת העולם הראשונה, לאחר ש"נתקע" בשווייץ ולא יכול היה לשוב לארץ ישראל. הרב יחזקאל אברמסקי שימש כרב הקהילה ב-1932, לאחר יציאתו מברית המועצות. הרב הנוכחי הוא הרב אילן הלברשטט.

לקריאה נוספת
------------

* **A Fortress in Anglo-Jewry - The Story of the Machzike Hadath**, Homa Bernard, SHAPIRO VALLENTINE AND COMPANY, 1953

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר בית הכנסת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310566305171
* VIAF: 142431890
* WorldCat: viaf-142431890

 |
**קביליה** (בקבילית: **ⵜⴰⵎⵓⵔⵜ ⵏ ⵍⴻⵇⴱⴰⵢⴻⵍ** – ‏tamurt n leqbayel (ארץ הקבילים); בערבית: **القبائل**) הוא אזור בצפון אלג'יריה.

גאוגרפיה
--------

אזור הקביליה שוכן דרומית לים התיכון, והוא מתפרס על שטח שכולל מספר ממחוזות אלג'יריה. רוב תושבי אזור הקביליה שייכים לקבוצה ברברית המכונה קבילים, והם בעלי מאפיינים תרבותיים ייחודיים ודיאלקט לשוני מיוחד של שפות ברבריות הקרוי תקבילית. ישנם כ-6 מיליון קבילים ברחבי העולם, רובם מתגוררים באלג'יריה וחלקם היגרו לאורך השנים ומתגוררים בצרפת. תושבי אזור הקביליה עוסקים בעיקר בחקלאות ובמלאכות מסורתיות.

במאה ה-19 היה אזור הקביליה נתון תחת שלטון קולוניאליסטי צרפתי, שנתקל בהתנגדות עזה מצד התושבים המקומיים. החל מעצמאות אלג'יריה פרצו לעיתים עימותים בין השלטון האלג'יראי, שנקט ביוזמות להפיץ את התרבות הערבית על חשבון התרבות הקבילית, לבין האוכלוסייה המקומית, המעוניינת לשמר את זהותה. על רקע זה הוקמה תנועה הקוראת לאוטונומיה לאזור הקביליה.

### גלריה

* חורף מושלג בהרי קביליהחורף מושלג בהרי קביליה
* נוף אביבי בצפון קביליהנוף אביבי בצפון קביליה
* נוף בפארק הלאומי גוראיה (אנ') שבקביליהנוף בפארק הלאומי גוראיה (אנ') שבקביליה
* נוף בכפר אדכּר (אנ')נוף בכפר אדכּר (אנ')
* האגם השחור (צר') באזורים המיוערים ליד אדכּרהאגם השחור (צר') באזורים המיוערים ליד אדכּר
* עיר החוף בגַית, העיר הגדולה ביותר בקביליהעיר החוף בגַית, העיר הגדולה ביותר בקביליה
* העיר תיזי וזו (אנ'), העיר השנייה בגודלה בקביליההעיר תיזי וזו (אנ'), העיר השנייה בגודלה בקביליה

דמוגרפיה ופוליטיקה
------------------

משפחה נוצרית מקביליה

|  |  |
| --- | --- |
|  |  ראו גם – **קבילים** |

תושבי אזור קביליה הברברים ידועים כחופשיים יותר מאשר תושבי אלג'יריה הערבים, ובהתאם לעתים ישנם עימותים בין השלטונות המנסים לכפות הלכות אסלאמיות לבין התושבים. כך למשל, במהלך חודש הרמדאן של 2013, קבוצה של כ-300 קבילים ערכו סעודה פומבית בצהרי היום, כמחאה על חוק המחייב את תושבי אלג'יריה לצום ברמדאן. כ־40% מכוחות הביטחון האלג'יראים מוצבים בקביליה, והממשלה נוקטת פעולות רבות להקשות על חיי הקבילים, כולל שריפת שדות בטענה של "מלחמה בטרור", בדיקות ארחים תכופות, ואף מרכזי מעצר חשאיים בהם אמנסטי אינטרנשיונל ו־Human Rights Watch תיעדו מאות מקרי עינויים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קביליה** בוויקישיתוף
* קביליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קבילה (אלג'יריה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Algerians protest against mandatory fasting, Al-Jazeera, 04 Aug 2013.
2. ↑  Colonisés par les arabes, abandonnés par le monde, KabyleUniversel.com, ‏4.1.2013 (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548740905171
* BNE: XX450712
* BnF: cb119514305 (data)
* GND: 4029129-7
* LCCN: sh86002501
* NKC: ge842412
* SUDOC: 027484696
* TDVİA: kabiliye
* VIAF: 173200102
* WorldCat: viaf-173200102

 |
**לימור מזרחי** (נולדה ב-24 ביוני 1970) היא כדורסלנית ישראלית המשחקת בקבוצת מכבי רמת חן דרור, אשר בעברה שימשה כקפטנית נבחרת ישראל ושחקנית בכירה בליגת העל.

ביוגרפיה
--------

מזרחי החלה את דרכה בספורט כשחיינית בקבוצת השחייה של הפועל גבעתיים ובה זכתה באליפות ישראל עד גיל 12.
את קריירת הכדורסל החלה בקבוצת בני יהודה. בעונת 1991–1992 שיחקה בקבוצה של אוניברסיטת מרילנד ב-NCAA. לאורך הקריירה הארוכה שלה שיחקה במספר רב של קבוצות - אליצור חולון, אליצור רמלה, מכבי רמת חן, בני הרצליה, נירוסופט כרמיאל, אנדה רמת השרון, וכן במספר קבוצות אירופיות, באיסלנד, בקרואטיה ובפולין.

במשך 16 שנים הייתה שותפה לסגל נבחרת ישראל, ובמשך 4 שנים הייתה לקפטן הנבחרת.

בשנת 1998 נבחרה בדראפט ושיחקה בניו אינגלנד בליזארד מה-ABL - ליגת הכדורסל המקצוענית לנשים. בתום אותה עונה התפרקה הליגה.

מזרחי הגיעה להישגים על אף גובהה הנמוך יחסית לכדורסלנית (1.70 מ'). בשנת 2005 הייתה מלכת האסיסטים של הליגה הישראלית, עם ממוצע של 4.9 אסיסטים למשחק.

מזרחי זכתה ב-4 אליפויות (במדי 3 קבוצות), ב-4 גביעים (במדי 3 קבוצות שונות), וכן באליפות קרואטיה. ב-5 ביוני 2008 הייתה לאחת מארבע ספורטאיות שזכו בתואר "ספורטאית העשור" מטעם משרד המדע, התרבות והספורט. בשנת 2008, לאחר שתי עונות ברמת השרון, הודיעה על פרישתה מכדורסל.

בעונת 2010/11 שימשה כעוזרת מאמן אליצור מכבי נתניה מליגת העל.
בשנת 2015 מונת למאמנת נבחרת הקדטיות בשנת 2011, בגיל 41, ושלוש שנים לאחר פרישתה, חזרה לשחק, בקבוצת הבת של מכבי רמת חן, המשחקת בליגה הלאומית.

חיים אישיים
-----------

מזרחי למדה בבית הספר היסודי "ברנר" בגבעתיים ובתיכון עירוני א' בת"א. שיחקה בנבחרת הכדורסל של בית הספר, וזכתה עם קבוצתה במקום ה-1 באליפות הארצית של בתי הספר התיכוניים (1986). שרתה בצה"ל בחיל כללי כמדריכת אימון חדר כושר ושיחקה בנבחרת אכ"א בכדורסל והגיעה עם קבוצתה לגמר אליפות צה"ל (1990).
למדה במכללת אוהלו – מדריכה בכירה כושר גופני ומשחקי כדור (2000) והוראה B.Ed בחינוך גופני. מאמנת כדורסל מוסמכת – בית הספר למאמנים ומדריכים במכון וינגייט (2002). למדה בקורס "מדריכי חדרי כושר" למבוגרים וילדים, ירושלים. בוגרת קורס מאמנים לאומיים מטעם הוועד האולימפי. בעלת תואר שני במדעי ההתנהגות M.P.E. – מכללת וינגייט ותואר שני מאוניברסיטת בן-גוריון. והיא משמשת כמרצה מן החוץ באוניברסיטה ומנהלת את פרויקט "היום שאחרי" לספורטאים אולימפיים.
אמא לבת אחת.

לימור מזרחי נכנסה להיכל התהילה - כדורסל נשים

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* רינת קליין, לימור שוב מחייכת, מעריב, 9 בפברואר 1989

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת דרייגור, לימור מזרחי - היכל התהילה כדורסל נשים
2. ↑  קרקס מזרחי במערב-גרמניה, מעריב 8 בספטמבר 1987
3. ↑  אריה ליבנת‏, "מרגישה שמיציתי. עכשיו תור הצעירות", באתר וואלה!‏, 27 ביולי 2004
4. ↑  מינויים: שירה העליון וטלי נוי לעתודה, לימור מזרחי לקדטיות, באתר איגוד הכדורסל בישראל, 16 בדצמבר 2015
5. ↑  לימור מזרחי באתנה
**זויה צ'אושסקו** (ברומנית: **Zoia Ceaușescu**‏; 1 במרץ 1949 - 20 בנובמבר 2006) הייתה בתם של נשיא רומניה ניקולאה צ'אושסקו ושל אלנה צ'אושסקו, מתמטיקאית בהכשרתה.

ביוגרפיה
--------

זויה הייתה האמצעית מבין שלושת ילדי משפחת צ'אושסקו, היא נולדה בבוקרשט, רומניה ונקראה על שמה של הפרטיזנית הסובייטית זויה קוסמודמיאנסקיה. לאחר סיום הלימודים התיכוניים החלה בלימודי מתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט והמשיכה בהם עד להשגת תואר דוקטור. היא עבדה כאסיסטנטית באוניברסיטת בוקרשט, אך רצתה להיות חוקרת, לכן עברה למכון למתמטיקה. המכון פורק והיא המשיכה ל-INCREST (ראשי התיבות של המכון ליצירה מדעית וטכנולוגית), שם התקדמה עד שעמדה בראש מחלקת המתמטיקה. היא פרסמה עשרות עבודות עד למהפכה הרומנית, אך אחרי המהפכה נעצרה בחשד ל"פגיעה בכלכלת רומניה" ושוחררה רק כעבור שבעה חודשים. ההאשמות בוטלו לבסוף, אך במכון סירבו לקבלה בחזרה לעבודה. היא פנתה לבתי משפט, אולם לאחר שחלתה ויתרה והסכימה לצאת לגמלאות.

חיי החברה של זויה סבלו מהתערבות הוריה, בעיקר אמה אלנה צ'אושסקו, שפיקחה עליה בעזרת סוכני סקוריטטה והתערבה כדי להרחיק בני זוג שלא היו לטעמה. פטרה רומאן, איתו פיתחה קשר טוב, נשלח ללמוד בצרפת, כי לדעת אמה הוא לא התאים להיות בן זוגה של זויה מסיבות מוצא (אב יהודי ואם ספרדיה). אחריו טיפחה זויה קשר עם הרופא הגינקולוג דן וינצה (Dan Vincze) שאיתו נפגשה כל שבוע במשך שבע שנים, אך עקב מוצאו ההונגרי הוריה לא הסכימו לזוגיות זו והשניים נפרדו. לאחר שנה וחצי יצרה קשר עם העיתונאי מיכאי מתיי, אך הוריה הזועמים שלחו אותו לגינאה שבה מת לבסוף ממחלה. זויה הגיבה להתערבויות אלה בחייה באופן קשה. היא הרבתה לשתות משקאות אלכוהוליים, בעיקר וודקה, ועישנה הרבה.

זויה התחתנה לבסוף בהסכמת הוריה עם מירצ'אה אופראן והזוג התגורר בווילה במתחם המגורים של הוריה. לאחר המהפכה הרומנית (1989) השניים נעצרו ונכלאו באשמת "חבלה בכלכלת רומניה" משום שלא שילמו על כל מה שקיבלו. באוגוסט 1999 הם זוכו ושוחררו ואופראן הגיש תביעה משפטית נגד המדינה על מעצר שווא והחרמת חלק מרכושו וזכה בה. זויה פרסמה ספר בשם "237 ימים בקבר" (מספר הימים ששהתה במעצר), שכלל את חליפת מכתביה בתקופת מעצרה.

לקריאה נוספת
------------

* Tiranul מאת Lavinia Betea, Florin-Răzvan Mihai, Ilarion Țiu, הוצאת Cetatea de Scaun,‏ 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זויה צ'אושסקו** בוויקישיתוף

* זויה צ'אושסקו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* Zoia Ceausescu, eterna "victima colaterala" (ברומנית)
* Zoia, fiica și feblețea lui Ceaușescu, fuma „țigară din țigară". Rebelă din fire, a sfidat toate regulile impuse de tatăl ei (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Legaturi primejdioase: Petre Roman si Zoe Ceausescu (ברומנית)
2. ↑  Viata si moartea Zoiei Ceausescu (ברומנית)
3. ↑  Copiii Dictatorului. Zoia Ceaușescu, fiica boemă ce purta numele unei eroine sovietice (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 15583438X
* ISNI: 0000 0000 5884 1524
* LCCN: n2013030179
* MGP: 138942
* NKC: jx20080909004
* NLR:
* VIAF: 84425107
* WorldCat: lccn-n2013030179

 |
משאית דומה לזו שבה נלכדו המהגרים
**אסון המהגרים במשאית בסן אנטוניו** התרחש ב-27 ביוני 2022 בעיר סן אנטוניו במדינת טקסס שבארצות הברית. עשרות מהגרים לא חוקיים נמצאו בתוך משאית סגורה בעיר כשהם מתים או פגועים. הם נכנסו למדינה שלא כחוק, הוסעו במשאית ונפגעו בה עקב חנק, מכת חום והתייבשות ואף צפיפות. מספר הנספים באירוע עלה לאחר חילוץ הנפגעים והגיע עד ל-53. היה זה אסון המהגרים החמור מסוגו בהיסטוריה של ארצות הברית.

האסון
-----

הסתננות של מהגרים בלתי חוקיים לארצות הברית דרך גבולה עם מקסיקו היא תופעה מוכרת ורבת שנים. מראשית שנת 2022 נעשו בתחומי ארצות הברית שני מיליון מעצרים של חשודים בהסתננות ממקסיקו, מהם 239,416 מעצרים במהלך חודש מאי - עליה של כשליש בהשוואה לחודש מאי 2021.

העיר סן אנטוניו, המרוחקת ב-240 קילומטר מהגבול, מוכרת כנקודת מעבר מרכזית של מהגרים לא חוקיים בדרכם מהגבול אל חלקי ארצות הברית השונים. מספר רב של מבריחים עוסקים בהברחתם אל העיר וממנה באמצעות כלי רכב גדולים.

ב-27 ביוני בשעה 18:00 לערך נמצאה בשטח פתוח בסן אנטוניו משאית שאליה היה מחובר נגרר. היא נמצאה בקרבת הכביש הבין-מדינתי 35, המשתרע מדרום טקסס אל צפונה ומשמש את מבריחי המהגרים. אנשים שעבדו בקרבת מקום עצרו ליד המשאית כששמעו קריאה לעזרה וראו שדלתות הקרון הנגרר פתוחות למחצה, וכי בתוך הקרון נמצאים אנשים ללא רוח חיים, או כאלו שהיו חיים אך חלשים מכדי לצאת מהפתחים. שירותי החירום הוזעקו לאתר והחלו בחילוץ הנפגעים מהקרון ובטיפול בהם. מותם של 46 מיושבי הקרון נקבע במקום. 19 נוספים פונו לבתי חולים, ומהם מתו בהמשך עוד שבעה (לפי גרסה אחרת היו במשאית 67 אנשים). 40 מהנספים היו גברים ו-13 היו נשים. נמצא שמוצאם של 27 מהנספים היה ממקסיקו, 14 מהונדורס, שבעה מגואטמלה ושניים מאל סלוודור. בין הנפגעים באירוע ששרדו היו גם ילדים.

ניצולה מהאסון סיפרה כי הייתה בקבוצה של מהגרים שהסתתרו במחסן ליד הגבול, ומבריחים העלו אותם על המשאית לאחר שהחרימו את הטלפונים הסלולריים שלהם. לדבריה המשאית עצרה מספר פעמים ומהגרים נוספים הועלו לתוכה. עקב כך נוצרו בקרון דוחק עד כדי קושי לנשום וחום רב, כ-38 מעלות צלזיוס, לאחר שגם מערכת מיזוג האוויר שבקרון פסקה לפעול. גם נמצאה בתוכו כמות מעטה של מי שתייה, שהובאה על ידי המהגרים.

נהג המשאית שניסה לברוח מהזירה נעצר לאחר זמן קצר על ידי המשטרה. למחרת נעצרו עוד שלושה חשודים במעורבות בהסעת המהגרים שנפגעו. במסגרת חקירת האסון נמצא כי המשאית נשאה לוחיות רישוי מזויפות.

השלטונות בטקסס התקשו לזהות חלק מהקורבנות, שלא נשאו תעודות מזהות. אנשי הסגל הקונסולרי בארצות הברית מהמדינות שאזרחיהן נפגעו טיפלו בהעברת הודעות לקרובי הנפגעים ובהחזרת גופות הנספים לארצותיהם.

ב-27 ביולי 2017 התרחש בסן אנטוניו אסון דומה, שבו נספו בתוך משאית עשרה מהגרים ו-29 נפצעו. באירוע שהתרחש בטקסס ב-2003 נספו באותה צורה 19 מהגרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Associated Press, ‏Two more migrants dead from Texas trailer, bringing toll to 53, באתר הגארדיאן, 29 ביוני 2022
* ynet והסוכנויות, ארצות הברית: 50 גופות התגלו במשאית שהובילה מהגרים בטקסס, באתר ynet,‏ 28 ביוני 2022
**חיים דים** (11 בספטמבר 1928, כ"ו באלול ה'תרפ"ח – 20 ביולי 1967, י"ב בתמוז ה'תשכ"ז) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, לוחם ומפקד בפלמ"ח ובצה"ל. מפקד יחידה 30, מג"ד בחיל השריון, סמח"ט וסגן מפקד אוגדה 38 במלחמת ששת הימים.

ביוגרפיה
--------

חיים דים נולד בפשמישל בפולין, ליהודה וגיזלה דים. היה נצר למשפחת כ"ד דורות של רבנים חשובים. אביו, ד"ר לפילוסופיה מאוניברסיטת וינה, חינכו לציונות. למד בבית ספר יסודי ואחר הצהרים למד לימודי קודש ועברית. למד בבית ספר תיכון ברוסיה, עקב גירוש משפחתו על ידי הנאצים. תקופה זו חיו בדוחק בנדודים. עם סיום מלחמת העולם השנייה חזר לפולין והצטרף לתנועת נוער ציונית, ניסה לעלות לארץ ונתפס על ידי הבריטים. נכלא בקפריסין שם הצטרף לפלמ"ח ומשם הגיע לארץ ישראל.

### קריירה צבאית

במלחמת העצמאות לחם בשורות הפלמ"ח בגדוד הרביעי בחטיבת הראל. בסיומה היה מפקד מחלקה. מיד לאחר המלחמה נשלח לבית הספר לקצינים. חיים נודע כמפקד נועז, בעל מעוף ודמיון. פיקד על יחידה 30, יחידה מיוחדת שפעלה נגד המסתננים. במסגרת שירותו ביחידה גם יצא למסע בפטרה עם סגנו אהרון קמארה[דרוש מקור]. על בסיס יחידה 30 הוקמה יחידה 101. לאחר מכן עבר לחיל השריון והיה בין בוניו ומיסדיו של חיל זה. במבצע קדש היה סגן מפקד גדוד 9 ובהמשך ממלא מקום מפקד בגדוד. לאחר מכן פיקד על גדוד 61 ובהמשך מונה לראש ענף תורת לחימה במפקדת גייסות השריון. בשנת 1959 נשלח לפו"ם ונחשב בין המצטיינים במחזורו. היה מפקד קורס קציני שריון ומפקד קורס מפקדי פלוגות בחיל השריון. לאחר שפיקד על גדוד טנקים 82 בחטיבה 7 נשלח לשנת לימודים והשתלמות לקורס שריון מתקדם במרכז השריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס, קנטקי בארצות הברית לאחר מכן מונה סמח"ט חטיבה 37 וחטיבה 200. דים עסק רבות בתורת הלחימה של השריון והיה בין מומחי הגייס בתחום הסיור המשוריין. לפני מלחמת ששת הימים מונה לראש מה"ד תו"ל במחלקת הדרכה תחת אריק שרון שהיה ראש מחלקת הדרכה בצה"ל. בפרוץ מלחמת ששת הימים היה ראש המטה באוגדה 38 של אריאל שרון, אחת משלוש האוגדות שלחמו בסיני. דים תכנן את קרב אום כתף במלחמת ששת הימים שנערך בין צה"ל והצבא המצרי, במתחם המבוצר שבאום כתף בחלקו המזרחי של חצי האי סיני. הכוח הישראלי, בפיקוד אריאל שרון, הצליח לכבוש את המתחם הנמצא ממזרח לצומת אבו עגילה לאחר שבמהלך הקרב שילב בהצלחה מסגרות גדולות של שריון וחיל רגלים בסיוע יחידות הנדסה, תותחנים וחיל אוויר תוך שימוש בהונאה צבאית ובתחבולנות. הקרב נחשב לאחד המוצלחים בתולדות צה"ל ונלמד לאחר מכן באקדמיות צבאיות ברחבי העולם. בתום מלחמת ששת הימים הוענקה לו דרגת אלוף-משנה על ידי הרמטכ"ל יצחק רבין.

נפטר לאחר המלחמה בי"ב בתמוז תשכ"ז, 20 ביולי 1967. בן 38 בפטירתו. התגורר בשכונת נווה מגן ברמת השרון. הניח אשה, יהודית דים, בן ובת.

בדברי ההספד אמר האלוף אריק שרון: 

> 
> את חיים ז"ל הכרתי תקופה ארוכה, אך במחצית השנה האחרונה, ובעיקר כששרת כסגני במפקדת האוגדה במלחמת ששת הימים ובתקופה שלפניה, הכרתיו מקרוב. עמדתי על תכונותיו כמפקד, כחבר וכאדם ולמדתי להעריכו ולהוקירו. במשך תקופה זו עשה את הנדרש ממנו והרבה מעל זאת – בעז רוח, בדבקות ובנאמנות ללא סייג, בעקשנות ומסירות ללא גבול. בימים הקשים והגורליים ביותר היה ליד ימיני וחלקו בהשגת הניצחון היה רב.
> 
> 
> 
> 

הובא למנוחת בבית הקברות הצבאי בקריית שאול.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורות החיים של חיים דים, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
**משה קוֹטלֶר** (1949 – 10 בפברואר 2024) היה פסיכיאטר ישראלי, פרופסור אמריטוס לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, שכיהן כמשנה לדקאן (לחינוך רפואי) בפקולטה לרפואה. שימש כמנהל המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר יעקב - נס ציונה - מב"ן שב"ס.

ביוגרפיה
--------

קוטלר נולד בתל אביב כבן לניצולי שואה מפולין. ב-1974 סיים תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטה העברית ובבית החולים הדסה בירושלים. ב-1985 השלים את התמחותו בפסיכיאטריה במרכז לבריאות הנפש שלוותה (הוד השרון) המסונף לאוניברסיטת תל אביב. קוטלר היה בין מקימי המחלקה הצבאית לבריאות הנפש ובשנים 1985–1989 כיהן כראש שלה (בדרגת אלוף-משנה במילואים). לאחר מכן היה עמית מחקר בפסיכיאטריה ביולוגית ופסיכופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק במשך שנתיים, עד 1991, אז החל לכהן כמנהל המחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים "בית ישראל" בניוארק, ניו ג'רזי.

ב-1993 שב לישראל ומונה למנהל המערך באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וב-2000 למשנה לדקאן להוראה בפקולטה. במקביל סיים בשנה זו תואר שני במנהל מערכות בריאות.

ב-2000 עבר לאוניברסיטת תל אביב, כפרופסור חבר בבית הספר לרפואה, וב-2004 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 2004–2006 כיהן כראש החוג לפסיכיאטריה באוניברסיטת תל אביב.

קוטלר כיהן כמנהל המרכזים לבריאות הנפש בבאר יעקב ובנס ציונה.

קוטלר מילא מספר תפקידים ציבוריים. הוא כיהן כיושב ראש של המועצה הלאומית לבריאות הנפש, יו"ר החברה הישראלית לרפואת וטיפול בהתמכרויות, ויו"ר איגוד הפסיכיאטריה בישראל.

פעילות מחקרית
-------------

תחומי הטיפול של פרופ' קוטלר מתמקדים בהפרעות דחק נפשי, הפרעות פוסט-טראומתיות והפרעות נפשיות. פרופ' קוטלר כתב מגוון רב של מאמרים, כגון עלהפרעות נפשיות בזמן ההריון, היפנוזה בהפרעות אכילה, חוות דעת לצורך כתיבת צוואה ועוד..

קוטלר גם היה שותף לכתיבה של מספר גדול של מאמרים מדעיים בנושא הפסיכיאטריה שהתפרסמו במספר כתבי עת, בין היתר הוא כתב על הקשר בין גן הנקרא (catechol-O-methyltransferase (COMT לבין ההפרעה הנפשית סכיזופרניה, מחקר זה היה בין המחקרים הגדולים ביותר שהיו על סכיזופרניה באותו הזמן (המחקר התפרסם בשנת 2002). המחקר הציג דרך לחקור ולגלות על גן הCOMT בצורה יעילה ומדויקת. במחקר זה השתמשו במדגם רחב של יהודים אשכנזים, ומהם לקחו דגימה מהדי.אן. איי ועשו לה אנליזה. נמצא כי יש קשר חזק ביותר בין הגן COMT לסכיזופרניה, מה שיכול להקל על האיבחון להפרעה.

בנוסף קוטלר הוא הפסיכיאטר היחיד החבר בכתב העת המדעי הישראלי בתחום הרפואה IMAJ בשפה האנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משה קוטלר
* אתר אודות משה קוטלר
* משה קוטלר באתר אוניברסיטת תל אביב
* משה קוטלר, באתר המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר יעקב - נס ציונה - מב"ן שב"ס
* רן רזניק, ואף אחד לא בא, ישראל היום, 4 במרס 2011
* משה קוטלר (רפואה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264161505171
* VIAF: 317286404
* WorldCat (עם VIAF): 317286404

 |
**מלכיט**, מינרל בקבוצת המינרלים הקרבונטים.
בעל קושי בינוני (3.5-4 בסולם מוס), מבנה מונוקליני 2\m ושבירה דמוית קונכייה.

מקור המילה מיוונית ופרושה: אבן ירוקה, ואכן המאפיין העיקרי של המלכיט הוא צבעו, צבע ירוק עז (שמעניק לו אטום הנחושת Cu). בגלל צבעו, רכותו ונוחות שבירתו המלכיט שימש בעבר כפיגמנט לאיפור (המצרים הקדמונים). כמו כן, הוא שולב באלמנטים ארכיטקטוניים של ארמונות שליטים (המאה ה-18 וה-19 ברוסיה) ומשמש כאבן חן המשובצת בתכשיטים עד ימינו.

המלכיט (שילוב של אטומי נחושת, פחמה (קרבונט CO3) והידרוקסיל) נוצר קרוב לפני השטח באזורים מחומצנים של בצרים סולפידיים כאשר מים עשירים בקרבונט מגיבים עם מינרלים נושאי נחושת. הוא מופיע בטבע יחד עם המינרל אזוריט (המכיל גם הוא הידרוקסיל, קרבונט ונחושת: Cu3(CO3)2(OH)2) ועם אבני גיר.

מלבד חן ויופי משמש המלכיט את האדם כמקור אפשרי של נחושת. מחצבים של מלכיט אפשר למצוא בהרי אורל שברוסיה, בדרום מערב ארצות הברית (אריזונה), אוסטרליה, אפריקה (זאיר ונמיביה). בישראל ניתן למצוא מלכיט בבקעת תמנע.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מלכיט** |

* מלכיט באתר webmineral
* מלכיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545959005171
* BnF: cb169890727 (data)
* GND: 4647991-0
* LCCN: sh85080013

 |
**סדרת הצוללות אריהנט** (בסנסקריט: **अरिहंत,** פירוש: "קוטלת האויבים"), היא סדרה של צוללות טילים בליסטיים בעלות הנעה גרעינית המפותחת ונבנית עבור חיל הים ההודי. צוללת הדגל של הסדרה היא  "INS Arihant" אשר החלה ניסויים בים בדצמבר 2014.

הספינות פותחו תחת פרויקט ATV (ראשי תיבות של Advanced Technology Vessel), עם תקציב של 2.9 מיליארד דולר לתכנון צוללת גרעינית.

INS Arihant היא צוללת הטילים הבליסטיים הראשונה 
שנבנתה על ידי מדינה שאינה חברה קבועה במועצת הביטחון.
בניית הצוללת השנייה תוכננה להסתיים בסוף 2016.

תיאור
-----

מספנת הינדוסטן בוויסאקהאפטנאם.
צוללות מסדרת אריהנט הם צוללות גרעיניות הנושאות ומשגרות טילים בליסטיים, שפותחו תחת פרויקט ATV. 

הן הצוללות הגרעיניות הראשונות שפותחו בהודו.

צוללות מסוג אריהנט הן באורך של 112 מטרים, ברוחב (Beam) של 15 מטרים ובשוקע של 10 מטרים. הן בעלות עומק צלילה של 300 מטרים ונושאות צוות של 95 איש.

לצוללת מדחף בעל 7 להבים המונע על ידי כור לחץ-מים בעל הספק של 83MW. הן מסוגלות להגיע למהירות של 12-15 קשר (22-28 קמ"ש) על פני המים ו-24 קשר (44 קמ"ש) בעת צלילה.

לצוללות 4 כני שיגור והן נושאות עד 12 טילי K-15 סגאריקה בעלי ראש נפץ יחיד כל אחד (בעלי טווח של 750 ק"מ), או 4 טילי K-4 (עם טווח של 3,500 ק"מ).

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סדרת הצוללות אריהנט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jonathan Marcus (10 באוגוסט 2013). "Indian-built Arihant nuclear submarine activated". *BBC News, UK*. נבדק ב-12 באוקטובר 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Indian indigenous nuclear sub to be unveiled on 26 July: report". domain-b.com. 2009-07-16. נבדק ב-2011-01-24.
3. ↑  "India nuclear sub project near completion". In.reuters.com. 2009-02-12. נבדק ב-2011-01-24.
פרוסת סיליקון שיוצרה באינטל
פרוסת סיליקון נקיה
**פרוסת סיליקון** היא פרוסה של גביש יחיד של צורן בעל ניקיון גבוה. שימושן העיקרי של פרוסות הסיליקון הוא כבסיס לייצור שבבים והתקני מוליך למחצה בתעשיית המיקרו-אלקטרוניקה. פרוסת הסיליקון נחתכת מתוך חד-גביש גלילי מוארך (המכונה ingot) של צורן המגודל באופן מלאכותי. בדרך כלל מוסיפים להתך הסיליקון לפני הגידול ריכוזים נמוכים מאוד של מאלחים (מסממים) כגון בורון, ארסן וזרחן, על מנת להקנות לסיליקון תכונות חשמליות לפי הצורך. פרוסות סיליקון ללא מאלחים, המכונות סיליקון אינטרינזי, הן בעלות התנגדות חשמלית גבוהה והן נדירות יותר ויקרות יותר.

תכונות
------

הפרוסה לרוב עגולה, בקוטר בין 25–300 מ"מ (הדור הבא מתוכנן להיות בגודל 450 מ"מ), המלוטשת מצידה האחד באיכות גבוהה, ומצידה האחר מלוטשת באופן גס. הצד המבריק (מלוטש) של הפרוסה משמש ליצירת ההתקנים המוליכים למחצה. הצד הגס של הפרוסה משמש לדפינת (חיבור) הפרוסה במכונות הייצור.

פרוסת סיליקון בגודל 2,4,6 ו-8 אינץ'
על מנת שיהיה ניתן ליצור על פרוסת הסיליקון התקנים אלקטרוניים איכותיים, חייבת הפרוסה לעמוד בדרישות איכות גבוהות במיוחד. לדוגמה: ריכוז האטומים הזרים (שאינם אטומי סיליקון) חייב להיות נמוך במיוחד. במיוחד אמור הדבר לאטומים זרים כגון: סידן, אשלגן, נחושת וזהב אשר להם פוטנציאל להשפיע על התכונות החשמליות של הסיליקון גם בריכוזים מזעריים.

ייצור
-----

חד גביש של סיליקון שגודל בתהליך צ'וחרלסקי. מגביש כזה חותכים פרוסות סיליקון ומלטשים אותן
פרוסות סיליקון מיוצרות בתהליך גידול גבישים, שאחריו חותכים את חומר הגלם במסור חוט, ומלטשים את הפרוסות. הכוון הקריסטלוגרפי של הגביש, אינדקס מילר, חשוב לצורך התכונות האלקטרוניות שלו, והוא נקבע על פי כוון הגביש ההתחלתי, הנקרא גרעין התגבשות.

### תהליכים לגידול גבישים

בתהליך צ'וחרלסקי (אנ') (Czochralski method) מכניסים מוט סיליקון קטן המשמש כגרעין התגבשות לצינור קוורץ שבו סיליקון מומס ונקי, ויוצרים תוך משיכה וסיבוב של המוט יחד עם הפרשי הטמפרטורות, גביש יחיד גדול. הגביש בשיטה זו גדל מן המרכז החוצה.

בתהליך ברידג'מן-סטוקברגר (אנ') (Bridgman–Stockbarger) הגביש גדל בצינור עם סיליקון מומס, שצדו האחד קר יותר ובו פרוסת סיליקון המשמשת כגרעין התגבשות, והגביש בתהליך גדל לאורך הצינור בהתחילו מהצד הזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוסת סיליקון** בוויקישיתוף
ביהדות **מתן בסתר** נתינת צדקה בסתר היא מעלה והידור במצוות צדקה. הנותן אינו יודע מי המקבל. והנתמך אינו יודע מי התומך. לפי דברי הרמב"ם היא הצדקה השנייה המעולה בחשיבותה.

קופות צדקה של קופת העיר וחסדי נעמי משמשות לאיסוף מוצרי מזון וכסף.

מקורות ופרטים
-------------

במשלי נכתב "מַתָּן בַּסֵּתֶר יִכְפֶּה אָף וְשֹׁחַד בַּחֵק חֵמָה עַזָּה" לפי פירוש רש"י נתינת הצדקה בסתר, היא מצילה מחרון אף.

הרמב"ם בהלכות צדקה, מדגיש את החשיבות בשמירה על כבודו של הנתמך וכותב כי ישנם שמונה מעלות לצדקה זו למעלה מזו. הדרגה הראשונה, המעולה והחשובה ביותר, היא לדאוג לאדם לפרנסה ושיוכל לעמוד על רגליו עצמאית. 

הדרגה השנייה היא מתן בסתר. "הנותן צדקה לעניים ולא ידע למי נתן ולא ידע העני ממי לקח; שהרי זו מצווה לשמה. וקרוב לזה – הנותן לתוך קופה של צדקה..." גם בדרגות הבאות אחריהן המעולות יותר הן דומות למתן בסתר, לדוגמה שהנתמך אינו יודע מי התומך. מקורו של דין זה הוא בתלמוד ונכתב כי מצווה זו מצילה את האדם ממיתה משונה.

קבצנית תשושה. צילום של ג'אקומו ברוג'י

פרקטיקה
-------

האופן שבו ניתן לקיים בשלימות מתן בסתר היה בבית המקדש, שהייתה שם לשכת חשאין. אין אדם יודע מי וכמה תרם, ואין ידוע מי הנתמכים. נתינה לגבאי צדקה פחותה מעט בחשיבותה, בשל העובדה כי גבאי הצדקה יודע כמה האדם תורם, ומעורב בזה אלמנט של כבוד ואין זה מצווה לשמה.

בעת המודרנית, עם קיומם של וועדות צדקה שאין קשר בין תורם לנתרם, והאפשרות לתרום אנונימית בכרטיסי אשראי. ניתן בקלות לקיים מתן בסתר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרק כ"א, פסוק י"ד.
2. ↑  רמב"ם, משנה תורה, הלכות מתנות עניים, פ"י הלכות ז'–י"ד
3. ↑  בבא בתרא, פרק השותפין, דף י

| מצוות ומנהגים יהודיים |
| --- |
| ערכים כלליים | הלכה • עשרת הדיברות • תרי"ג מצוות • שבע מצוות דרבנן • שבע מצוות בני נח • רשימות: מצוות הנהוגות בזמן הזה • מצוות שאינן נוהגות בזמן הזה | נער בר מצווה |
| סדר היום | נטילת ידיים • ציצית • תפילין • קריאת שמע • תפילה • תלמוד תורה • ברכת המזון |
| הלוח העברי | קידוש החודש • עיבור השנה • שבת • ראש חודש • חגי ישראל ומועדיו • שמיטה • שנת היובל |
| מצוות שבין אדם לחברו | ואהבת לרעך כמוך • צדקה • גמילות חסדים • לשון הרע • והדרת פני זקן • אונאת דברים • משפט עברי |
| מצוות התלויות בארץ | מצוות יישוב ארץ ישראל • מתנות כהונה • מתנות עניים • איסור ערלה • שמיטה • שנת היובל |
| איסור והיתר | כשרות • בשר בחלב • שחיטה • טרפה • איסור אכילת חלב • יין נסך • חמץ |
| תשמיש קדושה ותשמיש מצווה | ספר תורה • תפילין • מזוזה • סידור • ציצית • שופר • לולב • מצה • כיפה |
| בית המקדש | מצוות בניין בית המקדש • כהן • קורבן • עלייה לרגל • טומאה וטהרה • רשימת מצוות בית המקדש |
| משפחה | ברית מילה (או הטפת דם ברית) • פדיון הבן • זבד הבת • בת מצווה • בר מצווה • חופה וקידושין • טהרת המשפחה • מעמד האישה ביהדות • צניעות • כיבוד אב ואם |
| מוות | אבלות • אנינות • הלוויה • קריעה • קדיש • קבורה • סעודת הבראה • שבעה • יום השנה • אזכרה • נר נשמה • הזכרת נשמות • חברה קדישא |
תיאור הלוויין
**Wideband Global SATCOM system (WGS)**  (בעברית: **מערכת לווייני תקשורת גלובלית רחבת פס**) היא מערכת שכוללת מספר לווייני תקשורת לאבטחת תקשורת צבאית. המערכת פועלת במסגרת חיל החלל של ארצות הברית. היא החלה לפעול בשנת 2007 כאשר החליפה בהדרגה את המערכת Defense Satellite Communications System.

היסטוריה
--------

המערכת כוללת לוויינים, תחנות קרקע ומכשור אצל לקוחות המערכת. הלוויינים נבנו על ידי בואינג. זה לוויינים במשקל של כ-5,187 ק"ג עם פאנל סולארי שמספק 11 קוו"ט. לוויין כולל מדחף לשינוי מסלול. במקור המערכת הייתה צריכה לכלול 5 לוויינים. באוקטובר 2007 משרד ההגנה של אוסטרליה דיווח שהוא מימן בנייה ושיגור לוויין שישי. בתמורה הוא קיבל גישה לנתוני המערכת. במימון לוויין מס' 9 השתתפו מספר מדינות (קנדה, דנמרק, הולנד, לוקסמבורג וניו זילנד).

לוויין המערכת יכול להעביר נתונים בהיקף פי 10 ממערכת Defense Satellite Communications System הישנה. הנתונים מסופקים ב-X-band ו-Ka-band. מקשל לוויינים של דגם מתקדם עלה לכ-6,000 ק"ג.

בשנת 2010 חברת "בואינג" קיבלה הזמנה ללוויינים נוספים. בשנת 2019 התקבלה הזמנה ללוויין מס' 11 שמתוכנן לשיגור בשנת 2024. עלות לוויין זה היא כ-605 מיליון $.

רשימת לוויינים
--------------

|
|  |
| תאריך שיגור | לוויין | אתר שיגור/משגר | הערות |
| 11 באוקטובר 2007 | USA-195 (WGS-1) | נמל החלל קייפ קנוורלאטלס 5 | פעיל |
| 4 באפריל 2009 | USA-204 (WGS-2) | נמל החלל קייפ קנוורל  אטלס 5 | פעיל |
| 6 בדצמבר 2009 | USA-211 (WGS-3) | נמל החלל קייפ קנוורל  דלתא 4 | פעיל |
| 20 בינואר 2012 | USA-233 (WGS-4) | נמל החלל קייפ קנוורל  דלתא 4 | פעיל |
| 25 במאי 2013 | USA-243 (WGS-5) | נמל החלל קייפ קנוורל  דלתא 4 | פעיל |
| 8 באוגוסט 2013 | USA-244 (WGS-6) | נמל החלל קייפ קנוורל  דלתא 4 | פעיל |
| 24 ביולי 2015 | USA-263 (WGS-7) | נמל החלל קייפ קנוורל  דלתא 4 | פעיל |
| 7 בדצמבר 2016 | USA-272 (WGS-8) | נמל החלל קייפ קנוורל  דלתא 4 | פעיל |
| 19 במרץ 2017 | USA-275 (WGS-9) | נמל החלל קייפ קנוורל  דלתא 4 | פעיל |
| 16 במרץ 2019 | USA-291 (WGS-10) | נמל החלל קייפ קנוורל  דלתא 4 | פעיל |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Wideband Global SATCOM** בוויקישיתוף
* מידע על המערכת מאתר היצרן
* מידע על הלוויינים של הדור הראשון
* נתונים על שיגורים לווייני המערכת
**בית סקופסקי** הוא בניין ברחוב נחלת בנימין 5 בתל אביב.

היסטוריה
--------

הבניין נבנה ב-1921 עבור יהודה סקופסקי, ותוכנן בידי האדריכל יהושע צבי טבצ'ניק (תבורי), שתכנן גם את בית הדקל שמעברו השני של הכביש. עם בנייתו כלל הבניין מוטיבים ארצישראליים ותנ"כיים, בהם עיטורים בגג שנעשו בהשראת קרנות המזבח, עמודים בדמותם של יכין ובועז, חלונות ויטראז', עיטורים בצורת מגן דוד וכדים גדולים שניצבו בחזית הבניין.

ב-1926 רכשה את הבניין רוזה וולט, וב-1933 עבר לידיהם של האחים ישראל וחיים ברכט, שעסקו בייבוא ובסחר בקטיפה. האחים ברכט התגוררו בקומה השנייה של הבניין, והקומה הראשונה שימשה אותם לצורכי מסחר. במהלך השנים שבהן התגוררו בו, הם ביצעו בו כמה שינויים, הבולט שבהם היה הקמת חזית מסחרית שהסתירה את מרביתו. לאחר פטירתו של חיים ברכט ב-1967, עזבה המשפחה את הבניין ועברה לצפון תל אביב, ולקחה עמה את הכדים שניצבו בחזית הבניין.

לאחר עזיבתה של משפחת ברכט, שימש הבניין למטרות שונות, ובין 1997 ל-2007 שכן בקומתו השנייה פאב "הבלקוני".

בשנת 2012 הוחל בשיפוץ הבניין, בתכנונה של האדריכלית ניצה סמוק, וכחלק ממהלך זה הוסרה ממנו החזית המסחרית שהוסיפו האחים ברכט. במהלך השיפוץ התגלו על תקרות וקירות הבניין ציורי קיר של נופים, עצים, פרחים ופירות. ציורי הנוף על התקרה ייחודיים לבניין זה, ואינם מוכרים בבניינים אחרים בתל אביב. הציורים שנמצאו בחדרי המדרגות שוחזרו בידי שי פרקש, ואילו עתידם של ציורי הקיר המצויים בחדרי המגורים תלוי בבעלי הבתים שרכשו את הדירות בבניין.

לקריאה נוספת
------------

* יוסי גולדברג, שולה וידריך, עירית עמית-כהן, **תל אביב: עיר גלויה** (2009), עמ' 119–120.

קישורים חיצוניים
----------------

* שולה וידריך, בית סקופסקי, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, הציורים שמתחת לקירות הפאב התל אביבי, באתר הארץ, 28 במרץ 2013
* פרויקט נחלת בנימין 5 באתר כרם ישראל
* רון פז, ‏בלקוני פאב, נחלת בנימין 5: אלמנטים יהודיים וארץ-ישראליים-מזרחיים, באתר גלובס, 27 ביולי 2003