recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלניה** (בטורקית: **Alanya**) היא עיר נופש בנפת אנטליה במחוז הים התיכון שבדרום-מערב טורקיה. העיר ממוקמת במפרץ אנטליה במישור החופי של פמפיליה וגובלת בהרי הטאורוס המקיפים אותה מצפון. אלניה נחשבת לחלק של הריביירה הטורקית שלחופי הים התיכון ונמצאת במרחק כ-120 קילומטר מזרחה ממרכז העיר אנטליה. העיר מחולקת לאזור הנמל ולחוף הרחצה של קלאופטרה. 

לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 364,180 תושבים, אך בעונת התיירות מבקרים בעיר ובסביבותיה למעלה ממיליון תיירים. התיירות היא מקור ההכנסה העיקרי של העיר, אך היא נודעת גם בשל גידולי החקלאות שלה ובהם לימונים, תפוזים, עגבניות ומלפפונים.

העיר נוסדה על ידי היוונים העתיקים שכינו אותה קלונורוס (כלומר: הר יפה). מספר היסטוריונים טוענים כי במאה השנייה לפנה"ס שודדי ים מקיליקיה הפכו את המקום לבסיס שממנו יצאו לשדוד את חופי פמפיליה. על פי ההיסטוריון סטראבון, דיודוטוס טריפון יזם ועודד את פעילות שודדי הים במקום על מנת להחליש את כוחו של דמטריוס השני (ניקטור), יריבו לשלטון הסלאוקי, אשר החזיק בכל רצועת החוף הסורי מ- Seleucia ועד ללבנון. הוא הפך את המבצר החזק ששכן על רצועת החוף לבסיס לפשיטות פיראטיות כנגד החוף הסורי. ההיסטוריון אומרד מסתייג מהקביעה של היזמות אולם גם הוא תומך בטענה כי היה זה טריפון אשר עודד את פעילות שודדי הים. היסטוריונים אחרים חולקים על קביעה זו ונוטים לראות את תחילת הפיראטיות בתקופה מאוחרת יותר. הרומאים החליטו להשתלט על המקום ושלחו את פומפיוס שהדביר את שודדי הים ב-67 לפנה"ס. מרקוס אנטוניוס נתן את העיר במתנה לקלאופטרה השביעית, מלכת מצרים ב-37 לפנה"ס. ב- 1221 לספירה נפלה העיר בידי הסולטאן הסלג'וקי אלאדין קייקובאד שנתן לה את השם אלניה. רוב הבניינים ההיסטוריים שבעיר נבנו בתקופה זו. ב- 1427 נמכרה אלניה לשושלת הממלוכית וב-1471 התאחדה עם האימפריה העות'מאנית. החל ב-1571 הייתה חלק של הפרובינציה של קפריסין, ומ-1868 היא שייכת לפרובינציה של אנטליה.

לקריאה נוספת
------------

* Bevan E.R. The House of Seleucus, Vol. 2, London, 1966
* Avidov A. "Were the cilicians a nation of pirates?", Mediterranean Historical Review, 12:1, 5-55, 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אלניה** |
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלניה (בטורקית)

חוף קלאופטרה באלניה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567644805171
* GND: 4206264-0
* LCCN: n91114771
* NKC: xx0115358
* VIAF: 312840192
* WorldCat: lccn-n91114771

 |
עדס עם הנשיא ראובן ריבלין (מימין) ויו"ר ועדת הבחירות עוזי פוגלמן בעת ביקור הנשיא במטה הוועדה בבחירות לכנסת העשרים וארבע, 2021
**אורלי עדס** (נולדה ב-1968) היא מנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית.

ביוגרפיה
--------

עדס נולדה בירושלים. בוגרת התיכון המקצועי "סליגסברג". בצה"ל שירתה במזכירות הפיקוד העליון שבלשכת הרמטכ"ל בתקופתם של משה לוי ודן שומרון. עם שחרורה מהצבא בשנת 1988 תכננה עדס להגשים את חלום הילדות שלה וללמוד עיצוב אופנה, ועד תחילת הלימודים החלה לעבוד במשרה זמנית בוועדת הבחירות המרכזית, ומאז היא עובדת שם. בדרך עברה כמה תפקידים: מנהלת לשכה, עוזרת ראשית, עוזרת בכירה למנכ"לית וסמנכ"לית. במקביל לתפקידיה בוועדה עשתה בכנסת תפקידים נוספים, בין השאר שימשה מזכירה ובהמשך מנהלת קרן פרס יו"ר הכנסת לאיכות החיים.

בשנת 2003, כשכיהנה כסמנכ"לית הוועדה, החלה ללמוד משפטים בקריה האקדמית אונו אותם סיימה בשנת 2006. עם סיום הלימודים לקחה חופשה ללא תשלום מעבודתה בוועדת הבחירות והחלה בהתמחות אצל נורית אלשטיין שכיהנה באותה עת כיועצת המשפטית של הכנסת. עם סיום ההתמחות עמדה בבחינות הקבלה ללשכת עורכי הדין וחזרה לעבודתה בוועדה. כשהודיעה מנכ"לית הוועדה הקודמת, תמר אדרי, על פרישתה, בשנת 2010, פורסם מכרז פומבי לתפקיד מנכ"ל ועדת הבחירות המרכזית ועדס נבחרה לתפקיד. אחת המטרות שהציבה לעצמה עם בחירתה לתפקיד היה קידום נשים, ואכן בלי בושה רוב מוחלט של העובדים הקבועים של ועדת הבחירות המרכזית מאז בחירתה היו נשים.

השנים 2019 עד 2022 היו מאתגרות במיוחד עבור עדס כאשר הוועדה שבראשה היא עומדת נאלצה להתמודד עם משבר פוליטי בישראל שגרר חמש מערכות בחירות (הבחירות לכנסת העשרים ואחת באפריל 2019, הבחירות לכנסת העשרים ושתיים בספטמבר 2019, הבחירות לכנסת העשרים ושלוש במרץ 2020, הבחירות לכנסת העשרים וארבע במרץ 2021, והבחירות לכנסת העשרים וחמש בנובמבר 2022), כאשר שלוש מהן התקיימו בזמן מגפת הקורונה בישראל. הבחירות לכנסת ה-25, שנערכו בנובמבר 2022, היו הפעם השביעית שעדס ניהלה את מערכת הבחירות כמנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית.

במרץ 2021 נבחרה ל"אשת השנה" של קשת 12.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורלי עדס** בוויקישיתוף
* מנכ"לית ועדת הבחירות אורלי עדס אצל גלית ואילנית
* אטילה שומפלבי, מורן אזולאי, מנכ"לית ועדת הבחירות: "ב-3 שנים האחרונות למדנו שאפשר להתמודד עם הכול", באתר ynet, 5 ביולי 2022
* "משקל אדיר עליי": מנכ"לית ועדת הבחירות חשה סיפוק
* ניהול מערכת בחירות בזמן המגפה
**אוראל באייה** (נולד ב-2 במרץ 2004) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקיצוני בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית בכדורגל ובנבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19.

קריירת מועדונים
---------------

באייה נולד בנס ציונה, למשפחה יוצאת אתיופיה. התחיל את בקבוצת הילדים של סקציה נס ציונה. בגיל 10 הצטרף לזו של מכבי תל אביב, ממנה התקדם לכל קבוצות הגיל של המועדון.

### מכבי תל אביב

ב-3 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב בניצחון 0–4 נגד מכבי קביליו יפו במסגרת גביע המדינה. ב-10 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1–3 נגד מכבי חיפה.

ב-5 ביולי 2023 הושאל להפועל חדרה עד לסיום העונה. ב-5 בפברואר 2024 הושאל להפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.

נבחרות ישראל
------------

שיחק בנבחרת נערים ב' של ישראל עד גיל 16, ולזכותו שלוש הופעות ושער אחד במדיה.

באיה נכלל בסגל של נבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה (היורו) לנבחרות עד גיל 19 - 2022, בו הגיע הנבחרת למקום השני אחרי שהפסידה 3–1 בגמר לאחר הארכה לאנגליה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר חבז, ‏באייה הושאל להפועל חדרה, מגעים מול מולדר, באתר ONE‏, 5 ביולי 2023
2. ↑  תומר חבז, ‏באייה עבר בהשאלה ממכבי ת"א להפועל ראשל"צ, באתר ONE‏, 5 בפברואר 2024
**האבסינת** (בצרפתית: **L'Absinthe**) הוא ציור משנת 1876 מאת הצייר האימפרסיוניסטי הצרפתי אדגר דגה, הנחשב לדוגמה מובהקת של סגנון האימפרסיוניזם באמנות. בעת יצירתו נקרא הציור "שרטוט של בית קפה צרפתי", מאוחר יותר שוּנה שמו ל"דמויות בבית קפה", ורק בשנת 1893 קיבל את שמו הנוכחי. הוא מוצג במוזיאון ד'אורסה שבפריז.

תיאור היצירה
------------

בציור מתוארות שתי דמויות – גבר ואישה. האישה יושבת במרכז התמונה, והגבר יושב לשמאלה ומביט שמאלה – אל מחוץ לתמונה. האישה בוהה קדימה, מבטה אינו ממוקד בדבר, ולפניה כוס ובה אבסינת שהוא משקה ירוק חריף.

כל אחת מהדמויות שקועה בעצמה, והיצירה מבטאת את הניכור והבדידות החברתית שנפוצה בפריז הגדלה והולכת של שנות ה-1870.
האישה היא השחקנית אלן אנדרה (אנ') ששימשה מודל לאמנים, והגבר הוא הצייר והפסל מרסלן דבוטן (אנ')– שתי דמויות בוהמייניות ידועות באותה עת. בית הקפה שבו יושבים השניים הוא קפה דה לה נובל אתנה (אנ') בכיכר פיגאל שבפריז, ששימש מקום מפגש מקובל לאמנים (נהרס בשרפה ב-2004).

הקומפוזיציה של הציור משקפת את השפעת הצילום על האמנות המודרנית בקיטוע של הקומפוזיציה ובנקודת המבט של הצייר. הדמויות ממוקמות בשולי הפורמט, ואת החלל המרכזי של הציור תופשים השולחנות הריקים של בית הקפה, המסודרים בזווית היוצרת עומק פרספקטיבי בחלל.

ביקורת
------

כשהוצגה לראשונה בשנת 1876, זכתה היצירה לביקורות שליליות ביותר. המבקרים כינו את היצירה "מכוערת" ו"מעוררת דחייה" והיא לא הוצגה שוב עד שנת 1892, עת הוסרה מהתצוגה בשל קריאות הבוז של הצופים. בין השאר תקפו המבקרים את התמונה בשל מה שנראה כ"חוסר איזון" – הדמויות אינן במרכז התמונה או בחזיתה, והדמות הימנית "חתוכה".

בפעם השלישית הוצגה היצירה בשנת 1893 באנגליה, שם עוררה שיח ציבורי ער. רבים ראו בה מסר בלתי מוסרי בשל תיאור דמויות "מנוונות", משולי החברה; בעיני רבים אימתה התמונה את חשדם של הוויקטוריאנים כלפי האמנות בצרפת וכלפי הצרפתים בכלל. מאידך, רבים אחרים ראו בה מעין תמרור אזהרה מפני הידרדרות מוסרית, ועל כן הותרה הצגתה. הסופר ג'ורג' מור (אנ') אמר על הדמות הנשית בתמונה "איזו זנזונת!" והוסיף, "זה אינו סיפור נעים, אבל הוא מהווה לקח".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האבסינת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Bildindex: 20412319
* Joconde: 000PE003812

 |
**פול לאביל פוגבה** (בצרפתית: **Paul Labile Pogba**; נולד ב-15 במרץ 1993) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ביובנטוס ובנבחרת צרפת.

קריירת מועדונים
---------------

פוגבה, אחיו הצעיר של הכדורגלן זין גדול פלורנטין פוגבה, נולד בצרפת למשפחה מוסלמית מסריחה וזונות של מהגרים מגינאה. הוא גדל בפרבר עוני של פריז, והחל את קריירת הכדורגל שלו במועדוני כדורגל חובבניים בעיר. כשהיה בן 14 הצטרף למחלקת הנוער של לה האבר.

בשנת 2009, כשהיה בן 16, עבר פוגבה לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד מאנגליה. המעבר לווה ברעש גדול שכלל האשמות מצד לה האבר על תשלומים לא חוקיים מצד מנצ'סטר יונייטד למשפחתו של פוגבה ואיומים בתביעת דיבה מצד יונייטד. הנושא נידון בערכאות שונות עד שלבסוף הפרשה הסתיימה בהסכם פשרה בין הצדדים. היה לו תפקיד מרכזי בקבוצה הצעירה שזכתה בגביע האנגלי לנוער ב-2011. בתחילת עונת 2011/2012 הוא קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון וערך בסך הכול שבע הופעות במדיה. לאורך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 1615360583376
* GND: 1236263030
* ISNI: 0000 0004 6419 9506
* LCCN: no2017122959
* NKC: mzk2017972079
* NLP: a0000003528118
* NTA: 412937905
* VIAF: 802147665804260670003
* WorldCat: lccn-no2017122959

 |
**כלא קראנדירו** (Carandiru) היה בית סוהר שנמצא בסאו פאולו, ברזיל. בית הסוהר תוכנן ונבנה על ידי סמואל דס נבס בשנת 1920, אז הוא נחשב לכלא למופת כדי שעמד בדרישות החדשות של החוק הפלילי משנת 1890. היה פעיל בשנים 1956–2002 ובשיאו היה בית המאסר הגדול ביותר באמריקה הדרומית, בו הוחזקו יותר מ-8,000 אסירים. בשנת 1992 היה זה אתר הטבח בקראנדירו.

דראוזיו וארלה, רופא ברזילאי ידוע, התנדב כרופא ללא שכר בקראנדירו בשנים 1989–2001, במיוחד כדי להתמודד עם מגפת האיידס שם. הוא כתב ספר בשם *Estação Carandiru* (תחנת קראנדירו), המתאר את חוויותיו שם ואת התנאים האיומים של האסירים. הספר עובד מאוחר יותר לסרט ("קראנדירו", בבימויו של הקטור באבנקו) ושניהם זכו להערכה רבה על ידי המבקרים והציבור.

בית הכלא נהרס ב-8 בדצמבר 2002. גוש אחד נותר על כנו כדי לשמש כמוזיאון, כעת פתוח לקהל ונגיש דרך תחנת המטרו קארנדירו. כיום מתחם פארק דה יובנטודה נמצא באתר בית הכלא לשעבר.

אזכורים תרבותיים
----------------

בית הכלא של קראנדירו הוא ההשראה של מתקן הכליאה הפדרלי סונה, הכלא שדמות הטלוויזיה הבדיונית, מייקל סקופילד, נכלאה בה במהלך העונה השלישית של סדרת הטלוויזיה האמריקנית Prison Break.

חורחה אראגו מתייחס לקראנדירו בשירו "O Iraque é Aqui".

להקת המטאל הברזילאית ספולטורה כתבה את השיר "Manifest" על הטבח. הרצועה מוצגת באלבומם "Chaos AD" משנת 1993.

להקת הראפ הברזילאית Racionais Mc's כתבה את השיר "Diário De Um Detento" המתייחס לקראנדירו.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל ברזיל** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלא קראנדירו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Carandiru Brazilian Prison - Deadliest Jail in the world". אורכב מ-המקור ב-2010-01-03. נבדק ב-2010-01-04.
2. ↑  מסע לתוך הגיהינום, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2012
3. ↑  Rohter, Larry (2002-09-22). "The Fall of Brazil's Big House" (fee required). *The New York Times*.
4. ↑  "vc repórter: ex-agente guarda histórias e imagens do Carandiru". *Terra Networks* (בפורטוגזית). 5 ביולי 2011. נבדק ב-19 באפריל 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Trivia for Carandiru". Internet Movie Database. נבדק ב-17 ביוני 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Parque da Juventude revitaliza antiga área prisional do Carandiru" (בפורטוגזית). Portal do Governo do Estado de São Paulo. 9 בפברואר 2010. נבדק ב-18 ביוני 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007403540505171
* LCCN: nr94019214
* VIAF: 154051508
* WorldCat: lccn-nr94019214

 |
**גנאיוס פולביוס קנטומלוס** (בלטינית: **Gnaeus Fulvius Centumalus**‏; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, שהתבלט במהלך המלחמה האילירית הראשונה כנגד המלכה טאוטה (אנ').

ביוגרפיה
--------

הוא היה נצר למשפחת הפלביי אחת המשפחות המפורסמות ביותר ברומא באותה תקופה. פרידריך מינצר מעריך שהוא היה נכדו של גנאיוס פולביוס מקסימוס קנטומלוס שהיה קונסול בשנת 298 לפנה"ס ודיקטטור בשנת 263 לפנה"ס.

על הקריירה הפוליטית המוקדמת שלו לא ידוע דבר. הוא נבחר לתפקיד הקונסול בשנת 229 לפנה"ס יחד עם לוקיוס פוסטומיוס אלבינוס. אותה שנה הצטרפה רומא אל הליגה האכאית הליגה האיטולית ופולייס יווניות נוספות והכריזה מלחמה על האילירים בהנהגת המלכה טאוטה. קנטומלוס נבחר להנהיג את הצי הרומי ואלבינוס קיבל את הצבא הרומי תחת פיקודו. קנטומלוס יצא אל איליריה עם 200 ספינות, ותכנן לעגון באי קורקירה. אולם אז הובסו האכאים והאיטולים בקרב פאקסוי בידי האילירים, והאי נכבש בידי אלו האחרונים. 

טאוטה מינתה את אחד מקציניה דמטריוס כמושל האי. אולם מסיבה לא ברורה החליט דמטריוס לערוק לצד הרומאי. פוליביוס כותב שדמטריוס "נחשד בעיני טאוטה וחשש מפניה". הוא יצר קשר עם קנטומלוס והסגיר לידיו את העיר הייתה זו למעשה המושבה היוונית הראשונה שנפלה בידי הרומאים. לאחר מכן תקף פולביוס מהים את אפולוניה תוך שיתוף פעולה עם אלבינוס מהיבשה. לאחר עוד מספר קרבות נמלטה טאוטה עם מלווים מעטים אל עיר המבצר ריצון. הרומאים כרתו ברית שלום עם טאוטה, היא התחייבה לא לשוט באזורים יווניים או רומאיים ולסגת מכל אילריה למעט חלקים מעטים. הרומאים סיפחו לעצמם חלקים אחרים, ומינו את דמטריוס כמושל מטעמם על השטחים שלא כבשו.

לאחר מכן לא ידוע עליו דבר. הוא היה ככל הנראה אביו של מגיסטראט בעל אותו השם אשר שימש כקונסול בשנת 211 לפנה"ס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פוליביוס, ספר שני, 10.
2. 1 2  פוליביוס, ספר שני, 11.
3. ↑  דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ' 165.
4. ↑  ויליאם סמית, **לקסיקון לביוגרפיות ולמיתולוגיה של יוון ורומא**, ערך קנטומלוס 2, וערך קנטומלוס 3.
רקדני-עם קסטיליאנים בציור של פייר שאסלא (1753-1814)
**פנדנגו** (בספרדית: **Fandango**) הוא מחול זוגות עממי ואנדלוסי (פלמנקו), בדרך כלל במשקל משולש, בליווי מסורתי של גיטרות וקסטנטות, או מחיאות כפיים (פאלמאס בספרדית, פאלמאש בפורטוגזית). פנדנגו מבוצע בשירה או בריקוד. הפנדנגו המושר בנוי על פי רוב בשני חלקים: מבוא אינסטרומנטלי ואחריו **וריאסיונס**. הפנדנגו המושר נאמן בדרך כלל למבנה ה**קאנטה**, המורכב מארבעה או חמישה פסוקי שיר בני שמונה הברות ("קופלה") או פסוקיות מוזיקליות ("טרסיוס"). לעיתים יש חזרה על ה**קופלה** הראשונה.

Castillian folk dancers (picture by Pierre Chasselat (1753-1814)

משקל הפנדנגו דומה לזה של הבולרו והסגווידייה (seguidilla) הפנדנגו הראשונים נכתבו במקצב של 6/8, אך בהמשך ב-3/8 או 3/4.

מקורות
------

מלודיית הפנדנגו המוקדמת ביותר נמצאת ב-"Libro de diferentes cifras de guitarra" משנת 1705 והתיאור המוקדם ביותר של המחול עצמו נמצא כמכתב של **מרטין מארטי**, כומר ספרדי, משנת 1712. הפנדנגו הראשון שהוצג על בימת תיאטרון היה בהצגת "Entremés El novio de la aldeana" של **פרנסיסקו דה לפאדיאל**, בסביליה, בסביבות 1720. בסוף המאה ה-19 היה המחול לאופנתי בחוגי האצולה ונכלל לעיתים קרובות ב"טונאדיאס" (שירים), סרסואלות, בלטים ואופרות, לא רק בספרד אלא גם במקומות אחרים באירופה.

מקורות הפנדנגו שנויים במחלוקת, וכוללים השערות לגבי קשריו ל-soleá, jabera וה- petenera;
ל-malagueña, granadina, murciana ו-rondeña האנדלוסיים; ל- canario וה-gitano; ל-jota aragonesa. היו שגרסו מקור מורי. הגישה העכשווית נוטה לראות כמקור את איי הודו המערבית או את אמריקה הלטינית.

שימוש במוזיקה קלאסית
--------------------

צורת הפנדנגו שימשה מלחינים אירופאים רבים ונכללה לעיתים קרובות ביצירות בימתיות וכליות. דוגמאות חשובות כוללות את "שלוש הידיים" ("Les trois mains") מאת ז'אן-פיליפ ראמו (ב"סוויטות חדשות של קטעים לצ'מבלו"), מ-1729-30 בקירוב); "פנדנגו פורטוגזי" של דומניקו סקרלטי (ק. 492, 1756) ו-"Fandango del SigR Escarlate" בחלק השני של הבלט "דון חואן" מאת גלוק (1761); הפנדנגו מופיע גם בפינאלה למערכה השלישית של נישואי פיגארו של מוצרט משנת 1786; בפינאלה של רביעיית המיתרים אופוס 40 מס' 2 של בוקריני משנת 1798; ופנדנגו לצ'מבלו מאת אנטוניו סולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנדנגו** בוויקישיתוף
* פנדנגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* Flamenco Institute Flora Albaicín. Flamenco dance company and academy (the oldest and biggest of its kind in the world).
* Flamenco Forms


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398333705171
* GND: 4416956-5

 |
**הפצצת אהבה** (נופץ השימוש בשפה האנגלית: **Love bombing**) היא ניסיון להשפיע על אדם על ידי הפגנה של תשומת לב קיצונית וחיבה יתרה. בהתעללות נרקיסיסטית, הנרקיסיסט מציף את הקורבן במילים אוהבות ובפעולות פיזיות המלוות בהתנהגויות מניפולטיביות. ניתן להשתמש בטכניקה של הפצצת אהבה בדרכים שונות ולמטרות חיוביות או שליליות. פסיכולוגים זיהו הפצצות אהבה כחלק אפשרי מדפוס התעללות והזהירו מפניה. מטפלים בנפגעי כתות משתמשים בביטוי זה על מנת להדגיש שה"אהבה" היא מזויפת, ולמעשה אינה אלא מניפולציה פסיכולוגית, שמטרתה ליצור תחושה של אחדות בין חברי הכת, כנגד החברה האנושית שמחוץ לכת, הנתפשת כעוינת.

הגדרה וניתוח
------------

הביטוי "הפצצת אהבה" נטבע על ידי חברי כנסיית האיחוד של ארצות הברית במהלך שנות ה-70.

פרופסור לפסיכולוגיה מרגרט סינגר(אנ') דיווחה על הרעיון בספרה משנת 1996 "Cults in Our Midst",

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Love Bombing: 10 Signs to Know". *Healthline* (באנגלית). 2019-12-17. נבדק ב-2021-03-29.
2. ↑  
Richardson, James T. (2004). *Regulating Religion: Case Studies from Around the Globe*. Springer. ISBN 0-306-47887-0. p. 479
3. ↑  Dennis Tourish and Tim Wohlforth, *On the Edge: Political Cults Right and Left*, Armonk, NY: M.E. Sharpe, 2000, page 19.
4. ↑  "1999 Testimony of Ronald N. Loomis to the Maryland Cult Task Force". אורכב מ-המקור ב-2004-08-18.
5. ↑  James T. Richardson, **Regulating Religion: Case Studies from Around the Globe**, Springer US, 2003-12-31. (באנגלית)
**בית הזיכרון אלי ויזל** (ברומנית: **Casa Memorială Elie Wiesel**) הוא מוזיאון השוכן בבית בו נולד אלי ויזל ובו התגורר עד גיל 15. המוזיאון עוסק בחייו ובמורשתו של אלי וויזל, ובתולדות הקהילה היהודית בסיגט ובמרמורש.

בית הזיכרון אלי וִיזל נמצא בעיר סיגֶט ברומניה, ברחוב דְרָגוֹש ווֹדָה פינת רחוב תוּדוֹר ולָדימירֶסְקוּ, אזור בו הייתה בעבר אחת השכונות היהודיות בסיגט.

הבית נפתח בשנת 2002 במעמד נשיא רומניה, יון איליאסקו , אלי ויזל ודיפלומטים מישראל ומארצות הברית. הבית מארח גם את מוזיאון התרבות היהודית של משמורש (ברומנית: Muzeul Culturii Evreieşti din Maramureş)

תיאור המוזיאון
--------------

זהו בית אופייני לעיירות טרנסילבניה ומזרח אירופה של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בכל הקשור לאדריכלות ולסידור הפנימי של הבית. המוזיאון מציג את חייו ואת פעילותו של אלי ויזל על רקע חיי הקהילה היהודית בסיגט ובמרמורש. במוזיאון חמישה חדרים וחצר קטנה.

**החדר הראשון** משחזר את אווירת הבית היהודי בה גדל אלי ויזל, באמצעות רהיטים ותצלומים של משפחות יהודיות מסיגט.

**בחדר השני** מוצגים בארונות זכוכית חלק מעבודותיו של אלי ויזל ותמונות מביקוריו בסיגט. בחדר שוחזרה פינת העבודה של אלי ויזל.

**בחדר השלישי** מוצגים תצלומים, מסמכים, חפצים אישיים ועדויות להשפעת תכתיב וינה מ-30 באוגוסט 1940 על גורלן של הקהילות היהודיות. על פי התכתיב הועברו אזור מרמורש ואזור צפון טרנסילבניה, בהם קהילות יהודיות רבות, להונגריה כל היהודים שגרו באזורים אלה נשלחו בהמשך למחנות ריכוז.

**בחדר הרביעי** מוצגות עדויות לחיי החברה והדת של יהודי סיגט ומרמורש בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה. מסמכים מהארכיון הלאומי של רומניה מעידים על נוכחות יהודית גדולה במקום כבר במאה ה-17. בחדר מוצגים גם תשמישי קדושה וכלי בית.

**בחדר החמישי** מוצגות תמונות של אישים מובילים בקהילה היהודית בסיגט איתם נפגש אלי ויזל, המוזיקאי והמלחין הרי מיורוביץ, הסופר והמחזאי לודוביק ברוקשטיין, והגרפיקאי פרופסור וסילה קזאן.

הבית עבר שיפוץ חיצוני ופנימי במסגרת פרויקט "JCulture" לשיתוף פעולה בין הונגריה, סלובקיה, רומניה ואוקראינה שנחתם בסוף שנת 2020 ומטרתו חקר ושימור המורשת התרבותית היהודית באזורי הגבול בין המדינות. השיפוץ כלל בין היתר חידוש חלק מהתערוכות. בחצר, ליד לוח הזיכרון ליהודי מרמורש שנספו בשואה, הוצבו פרוטומה של אלי ויזל ותצלומים רבים המציגים את חיי הקהילה היהודית בסיגט שלפני השואה.

המוזיאון נפתח מחדש בתום השיפוץ, באוקטובר 2022, עשרים שנה לאחר חנוכתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הזיכרון אלי ויזל** בוויקישיתוף
* סיור בבית הזיכרון אלי ויזל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Casa Memorială Elie Wiesel, Muzeul Maramureșului (ברומנית)
2. ↑  בית ילדותו של אלי ויזל ברומניה הפך למוזיאון, באתר הארץ, 30 ביולי 2002
3. ↑  Casa memorială "Elie Wiesel", Sighetu Marmației, www.vacantelatara.ro, ‏2021-07-08 (ברומנית)
4. ↑  Casa memorială Elie Wiesel va intra într-un amplu proces de reabilitare, romania-actualitati.ro (ברומנית)
5. ↑  Petru Clej, Casa Memorială "Elie Wiesel" de la Sighetu Marmației își redeschide porțile după restaurare/ Wiesel a fost un supraviețuitor al lagărului de exterminare de la Auschwitz și laureat al Premiului Nobel pentru Pace, G4Media.ro, ‏2022-10-06 (ברומנית)
**הקדם מעבד של שפת C** (באנגלית: **C preprocessor**) הוא תוכנה טקסטואלית שרצה לפני הקומפילציה על הקוד ומשנה אותו לצורכי הקומפילציה, תוצר התוכנה לא נשמר והקוד בקבצים נשאר כשהיה לפני כן.

פקודות לקדם מעבד מתחילות בתחילת שורה עם התו '#'.

פקודת define
------------

הפקודה define מגדירה סימבולים, המילה הראשונה לאחריה היא הסימבול וכל מה שמופיע לאחריו בשורה הוא הפירוש שלו, כאשר פירוש ריק הוא חוקי. בכל מקום בו הסימבול מופיע לאחר המקום בו הוא הוגדר, הוא יוחלף בפירוש שלו.

### הגדרת סימבול כפונקציה

ניתן להגדיר סימבול שמקבל קלט כמו פונקציה (כאשר הסוגריים צמודים לסימבול ללא רווח), ובפירוש של הסימבול להשתמש בקלט.

אפשרות זו היא שימושית, אך עלולה לגרום שגיאות מאחר שאין בדיקת טיפוסים, מה שעלול לגרום לדוגמה להפעלה כפולה של פונקציות אם הקלט הוא פונקציה.

פקודת include
-------------

פקודת include ולאחריה שם קובץ, מוקף בגרשיים או בסוגריים משולשים, מכניסה את תוכן הקובץ לשורה של פקודת ה-include.

שימוש בגרשיים מורה לקדם מעבד לחפש את הקובץ בפרויקט הנוכחי שאנו עובדים עליו, לדוגמה:

```
#include "my\_file.h"

```
לעומת זאת, במידה ונשתמש בסוגריים משולשים (**<>**) אזי נתכוון לקובץ שאינו נמצא בפרויקט שלנו, לדוגמה:

```
#include <stdio.h>

```
קבצים אלו מכונים בדרך כלל header file וסיומתם h. מקובל שקבצים אלו יכילו רק הצהרות ומאקרו ולא פונקציות, על מנת למנוע מצב של פונקציות זהות בכמה מקומות בקוד. שלא כמו בפקודת define, אין מניעה שבקבצים אלו יהיו פקודות של קדם המעבד.

פקודות תנאי
-----------

באמצעות הקדם-מעבד, ניתן להגדיר האם קטע קוד כלשהו יתקמפל או לא, כתלות בהאם סימבול הוא קיים על ידי הפקודה ifdef או על ידי תנאי בוליאני על ידי הפקודה if. הפקודה מתבצעת על כל הקוד עד הפקודה end. כמו כן ניתן להשתמש בפקודה else כדי לשים קוד אחר במקרה המשלים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **הקדם-מעבד של שפת C** |

* C preprocessor בתאריך 11 בספטמבר 2019, בארכיון האינטרנט, באתר אוניברסיטת בר-אילן
* The C Preprocessor באתר מיזם GNU (באנגלית)
**אביטל שרנסקי** (נולדה ב-1950 כנטליה שטיגליץ; באוקראינית: **Наталія Стігліц**)  היא אקטיביסטית ודמות ציבורית, סמל למאבקה של התנועה למען יהדות ברית המועצות שנלחמה, בין השאר, למען שחרורו של בעלה, נתן שרנסקי, ואסירי ציון נוספים מהכלא הסובייטי.

ביוגרפיה
--------

נולדה בברית המועצות (כיום אוקראינה) לסבטלנה וסמיון ב-1950. אחיה הגדול הוא אלוף-משנה מיכאל שטיגליץ, אשר שימש כנספח צה"ל ברוסיה ופיקד על גדוד תותחנים 411 באגד ארטילרי 282 ועוצבת אדירים.

פעילותה למען שחרור בעלה ואסירי ציון
-----------------------------------

Avital_Sharansky_with_Senator_Bob_Dole אביטל שרנסקי עם הסנאטור בוב דול
נטליה שטיגליץ ונתן שרנסקי נפגשו באוקטובר 1973. זמן קצר לאחר הפגישה נדחתה אשרת היציאה של נתן שרנסקי על ידי השלטונות הסובייטים והוא הפך למסורב עלייה. נטליה ביקשה ויזה לישראל, ובני הזוג החלו לתכנן את נישואיהם. הם נישאו ב-1974, יום וחצי לפני שפג תוקפה של אשרת היציאה של נטליה. למחרת חתונתם עלתה נטליה לארץ, בעוד נתן נשאר בברית המועצות. הוא נכלא ב-1977 באשמת בגידה.

בארץ שינתה נטליה את שמה לאביטל והחלה לפעול למען שחרורו של בעלה. בסתיו 1975, היא ערכה את נסיעתה הראשונה לארצות הברית ולקנדה בעזרת פעילים ושם נפגשה עם חברי קונגרס. ב-1978 נידון נתן ל-13 שנות עבודת כפייה. התגובה הזניקה את בני הזוג לאור הזרקורים והאירו את מצבם של יהודי ברית המועצות. במשך שנים נפגשה שרנסקי עם מנהיגים בארצות הברית ובעולם.  בשנת 1979 הוציאה אביטל ספר על מאבק בני הזוג: "הביתה: סיפורו של אנטולי שרנסקי".

במהלך משפטו של נתן שרנסקי, הואר בטיימס סקוור בניו יורק שלט "שחררו את שרנסקי".

נתן שרנסקי שוחרר ב-11 בפברואר 1986.

חיים אישיים
-----------

לאחר שחרור בעלה, אביטל התרחקה מהחיים הציבוריים. לבני הזוג שתי בנות והם מתגוררים בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אביטל שרנסקי** בוויקישיתוף
* שירה דאבוש (כהן), משלושה חודשים ל-12 שנות המתנה לבעלה: ראיון נדיר עם אביטל שרנסקי, באתר Hidabroot, ‏2 בפברואר 2018
* לראשונה: ציוריה של אביטל שרנסקי יוצגו בתערוכה, באתר כיפה
* ריקי רט, "אבי מעוז הוריד ממני את הכיפה, ואמר: אל תיתן לאף אחד לשים עליך כיפה בכוח", באתר מקור ראשון, ‏ט"ז בטבת תשפ"ג
* אביטל שרנסקי (1953-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Avital Sharansky". נבדק ב-22 בנובמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  Beckerman, Gal. *When They Come for Us, We'll Be Gone.* Boston, New York: Houghton Mifflin Harcourt, 2010.
3. 1 2 3  Sharansky, Avital with Ilana Ben-Josef. *Next Year in Jerusalem.* Translated by Stefani Hoffman. New York: William Morrow and Company, 1979.
4. ↑  Rubenstein, Joshua. *Soviet Dissidents: Their Struggle for Human Rights.* Boston: Beacon Press, 1980. 249.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267936005171
* GND: 1089160828
* ISNI: 0000 0001 0602 5442
* LCCN: n79072047
* NARA: 10581905
* NTA: 071186395
* RERO: 02-A011332426
* SUDOC: 111158303
* VIAF: 52964084
* WorldCat: lccn-n79072047

 |
**סיון אלבו בן חור** (נולדה ב-6 ביוני 1982) היא מנצחת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

אלבו בן חור למדה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות ולאחר מכן לתואר ראשון בכינור אצל אורה שירן, ותואר ראשון בניצוח אצל יבגני צירלין מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. תואר שני בניצוח עשתה אצל מנדי רודן מבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב.

אלבו בן חור ניצחה במשך שלוש שנים על תזמורת סימפונט רעננה. כן ניצחה על התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית של קפריסין, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, אנסמבל מיתר, תזמורת האופרה הקאמרית, התזמורת האנדלוסית הישראלית, התזמורת הסימפונית של פורטו, תזמורת הבמה הישראלית, תזמורת הקמפוס רמת השרון, התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן, התזמורת הסימפונית של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה ועל התזמורת הסימפונית הממלכתית "קלאסיקה" של סנקט פטרבורג, שעליה נשלחה לנצח כנציגת האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

אלבו בן חור השתתפה בכיתות אמן בניצוח עם דורל פשקו (רומניה), ג'יזל בן-דור (ישראל וארצות הברית), פביאן פניסלו (ספרד), יורמה פאנולה (פינלנד) ויואל לוי (ישראל), וכן השתתפה בסדנת מנצחים עם אשר פיש וזמרי האופרה הישראלית.

אלבו בן חור הוזמנה לנצח על התזמורת הסימפונית של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה בקונצרט לכבוד יום הולדתו ה-60 של הכנר והמורה זכר ברון.

השתתפה בתחרויות האביב 2007–2008 למנצחים צעירים ע"ש יורי אהרונוביץ' והגיעה לשלב הגמר בתחרות, שבמסגרתה ניצחה על אנסמבל סולני תל אביב, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה והתזמורת הקאמרית הישראלית.

### חייה האישיים

אלבו בן חור נשואה לאבישי (חצוצרן בתזמורת הקאמרית הישראלית) והיא אם לשתי בנות. מתגוררת בקיבוץ עינת.

קישורים חיצוניים
----------------

* סיון אלבו בן חור, ברשת החברתית פייסבוק
* סיון אלבו בן חור, ברשת החברתית אינסטגרם
* סיון אלבו בן חור באתר התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד
* סיון אלבו בן חור, מה בדיוק עושה מנצח תזמורת?, סרטון הדרכה בערוץ ""כאן" - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 2:59)
* אתר למנויים בלבד אינס אליאס, "פריפריאלית לכל דבר": הכירו את מנצחת התזמורת האנדלוסית, סיון אלבו בן חור, באתר הארץ, 4 במאי 2022
**אורי קואל** (נולד ב-24 בינואר 1990) הוא עיתונאי ומגיש ישראלי בערוץ i24NEWS.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בתל אביב, כבכור משני אחים. הוא בנם של עו"ד דן קואל, מבכירי הפליליסטים בישראל ושל סמדר, קצינה בכירה במשטרת ישראל.

קואל למד בתיכון "רוטברג" ברמת השרון. עם גיוסו בשנת 2008 לגלי צה"ל הוא שובץ במחלקת האקטואליה תחילה ככתב לענייני משפט ולאחר מכן ככתב משטרה בתל אביב. בתוך כך, שימש כקריין ועורך מהדורות חדשות בתחנה.

לאחר שחרורו בשנת 2011, עבר לעבוד ככתב במערכת "ערב טוב עם גיא פינס". בין היתר סיקר את פרשת "משחקי חברה" ופרשת המטען מתחת לרכבה של הזמרת מרגלית צנעני.

ב-2014 הצטרף קואל לחדשות 10 כמבזקן. בהמשך שימש גם ככתב מגזין במהדורה המרכזית ובמגזיני סוף השבוע וכמגיש רצועות אקטואליה. בין היתר נשלח לסקר את מלחמת אוקראינה–רוסיה ואת רעידת האדמה בטורקיה.

בפברואר 2024 הודיע על מעברו לערוץ החדשות בעברית של i24NEWS שם יגיש תוכנית אקטואליה יומית.

במהלך עבודתו בחדשות 13 יצא קואל לא פעם נגד אמירות אנטי-להט"ביות של מרואיינים, אישי ציבור וחברי כנסת.

חיים אישיים
-----------

קואל יצא מהארון בשנת 2010, רווק ומתגורר בתל אביב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיל משעלי, ‏עיתונאי חדשות 13 אורי קואל עובר ל-i24NEWS, באתר ‏מאקו‏, 14 בפברואר 2024
2. ↑  "תתבייש לך!": מגיש חדשות 13 תוקף את הרב עמאר בשידור, באתר מעריב אונליין, 27 בפברואר 2023
3. ↑  אורי קואל מגיב לדברי הרב הראשי לישראל לשעבר, שלמה עאמר, לפיהם רעידות האדמה האחרונות שהורגשו בישראל קרו בגלל משכב זכר, באתר פייסבוק
במיתולוגיה היוונית **פוֹיבֶה** – "בעלת עטרת הזהב" (ביוונית עתיקה **Φοίβη**) שבשמה שלה הייתה ההעתק הנשי של פובוס, הייתה אחת מן הטיטאנים – צאצאי אורנוס וגאיה.

על פי המסורת היא יוחסה לירח (ראו סלנה), כפי שמציג מייקל דרייטון ביצירתו "אנדימיון ופויבה" (1595) – הייחוס הנרחב הראשוני לאגדת אנדימיון בשפה האנגלית. בן זוגה הוא אחיה הטיטאן קויוס, איתו היו לה שתי בנות – לטו, אשר ילדה את ארטמיס ואפולו, ואסטריה, אלת הכוכבים, שלה בת יחידה – הקטה. דרך לטו הייתה פויבה סבתם של אפולו וארטמיס. השמות פויבה ופבוס רומזות על מילים נרדפות לארטמיס וככינויים לאפולו. על פי נאום שאייסכילוס שם בפיה של כוהנת דלפית, במחזהו "EUMENIDES" ("נוטות החסד" – על פי תרגומו של שלמה דיקמן), פויבה השיגה שליטה על האורקל מדלפי דרך תמיס. "פויבה תחת ירושה זו נראית כהמצאה הפרטית שלו", ד.ס רוברטסון הגיע למסקנה ששלוש החלוקות הגדולות של כוחות הנבואה בדלפי, מקבילות לשלושת דורות האלים, "אורנוס, העניק את האורקל לאשתו גאיה וקרונוס מן הראוי העניק זאת לאחותו תמיס." בכל אופן, בתורו של זאוס להעניק את המתנה, אייסכילוס לא יכול היה לדווח שהאורקל ניתנה ישירות לאפולו, אשר עדיין לא נולד, וכך פויבה נכנסה לתמונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פויבה** בוויקישיתוף
* פויבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| שנים עשר הטיטאנים במיתולוגיה היוונית |
| --- |
| טיטאנים | אוקיינוס וטתיס • היפריון ותיאה • קויוס ופויבה • קרונוס וריאה • מנמוסינה • תמיס • קריוס • יאפטוס |  |
| בניו של יאפטוס | אטלס • פרומתאוס • אפימתאוס • מנויטיוס |
**בית ישמעילוף** הוא בית מגורים בסגנון אקלקטי לשימור ברחוב בחשמל 10, פינת רחוב ברזילי, בשכונת רמת השרון, במרכז ההיסטורי של תל אביב. הבית תוכנן על ידי האדריכל דב טשודנובסקי בשנת 1925.

על הבית
-------

בית ישמעילוף הוקם בשנת 1925. הוא נמצא בפינת הרחובות החשמל ורחוב ברזילי. פינת המבנה המעוגלת מייצרת הדגשה אנכית בפינת הרחוב. אלמנט הפינה מפריד בין החזית לרחוב החשמל שהיא חזית סימטרית לחזית הראשית, הפונה לרחוב ברזילי שהיא א-סימטרית. המבנה תוכנן לתשע דירות מגורים, 3 דירות בקומה. החללים הפנימיים היו מעוטרים בציורי קיר ובריצוף מעוטר טיפוסי לאותה תקופה.

עם השנים מצבו של הבניין הלך והתדרדר.

בשנת 2012 שופץ הבית. הדירות חולקו מחדש, לארבע דירות גדולות, הותקנה מעלית והמרפסות האחוריות נסגרו שהיו במקור מרפסות שירות. הגג הוצמד לדירה הגדולה בקומה השלישית.

ישמעילוף
--------

אפרים בן יואל ישמעאלוף שהבניין נבנה בהזמנתו, עלה ארצה מברלין והיה נצר לקהילת אנוסי משהד באיראן. היה עסקן פוליטי והתפרנס מהשכרת דירות ומנדל"ן. בתל אביב קרויים שני בניינים נוספים על שמו: "מלון ישמעילוף" ברחוב מונטיפיורי ו"בית ישמעילוף" ברחוב אלנבי 93.

גלריה
-----

* חזית הבית הפונה לרחוב החשמלחזית הבית הפונה לרחוב החשמל
* חזית הבית הפונה לרחבו ברזיליחזית הבית הפונה לרחבו ברזילי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ישמעילוף** בוויקישיתוף
* פרויקט החשמל 10 / ברזילי 10, פרויקט תל אביב
* בית ישמעילוף, באתר לוטוס הזהב
* טיולים בארץ, טיולים במרכז - מכיכר המושבות לכיכר הכנסת
**אלכסנדר ואסילייביץ' בורטניקוב** (ברוסית: **Александр Васильевич Бортников**; נולד ב-15 בנובמבר 1951 בפרם) הוא איש שירותי הביטחון הרוסיים. מכהן כראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי, מאז מונה לתפקיד על ידי נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב ב-12 במאי 2008. מכהן גם כראש הוועדה הלאומית למלחמה בטרור ויושב ראש מועצת ראשי גופי הביטחון והמודיעין של חבר המדינות העצמאיות.

בשל תמיכתו במלחמת אוקראינה–רוסיה הוטלו עליו סנקציות אישיות במסגרת העיצומים הבינלאומיים שהטילו האיחוד האירופי, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, קנדה, שווייץ, אוסטריה, יפן, אוסטרליה, אוקראינה וניו זילנד.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1973 סיים לימודים במכון למהנדסי רכבות על שם אוברזצוב בלנינגרד. במשך כשנתיים עבד כמהנדס. ב-1975 השלים את לימודיו בבית הספר הגבוה של הקג"ב על שם דזרז'ינסקי במוסקבה. מ-1975 ואילך עסק במבצעי סיכול ריגול במחוז לנינגרד, ועד 2003 שימש כסגן ראש סניף שירות הביטחון הפדרלי בסנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד. מ-1 ביולי 2003 עד 28 בפברואר 2004 כיהן כראש מינהל שירות הביטחון הפדרלי בסנקט פטרבורג ובמחוז לנינגרד.

ב-2 במרץ 2004 עבר למוסקבה ומונה לסגן מנהל שירות הביטחון הפדרלי, וראש המחלקה לביטחון כלכלי של פ.ס.ב. מ-11 ביולי 2004 שימש כמנהל שירות הביטחון הכלכלי.

ב-12 במאי 2008 מונה בורטניקוב לראש שירות הביטחון הפדרלי. במסגרת תפקידו כמנהל הארגון הוא מכהן גם כיו"ר הוועדה הלאומית ללוחמה בטרור. בשנת 2006 קודם לדרגת גנרל ארמייה - הדרגה הצבאית השנייה במעלה בצבא רוסיה. במהלך השירות קיבל מספר עיטורים. בנובמבר 2022 כהונתו הוארכה שוב למרות שהגיע לגיל 70, בכך הפך לראש שירות הביטחון המכהן הכי הרבה זמן בתפקיד בתולדות הפדרציה הרוסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר בורטניקוב** בוויקישיתוף
* הביוגרפיה של בורטניקוב באתר שירות הביטחון הפדרלי
* ביוגרפיה באתר לנטה-פדיה (ברוסית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ניקולאי פטרושב** | **ראשי שירות הביטחון הפדרלידגל מנהל הפס"ב12 במאי 2008 -** | **הבא**:**מכהן** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1218734051
* VIAF: 315719826
* WorldCat: viaf-315719826

 |
**רצח בן יוסף לבנת** היה פיגוע טרור פלסטיני שאירע בקבר יוסף שבשכם ב-24 באפריל 2011 (כ' בניסן ה'תשע"א), ובו שוטרים פלסטינים ירו על קבוצת מתפללים המשתייכים לחסידות ברסלב, שהגיעו להתפלל בקבר יוסף בערב שביעי של פסח מבלי לתאם את הביקור עם צה"ל. בפיגוע נהרג בן יוסף לבנת, אחיין של השרה לשעבר לימור לבנת.

הפיגוע
------

במוצאי שבת, 24 באפריל, ערב שביעי של פסח, נסע בן יוסף לבנת יחד עם אחיו וחמישה עשר חסידי ברסלב נוספים לקבר יוסף ללא תיאום עם הצבא. כשנכנסו החלו שוטרים פלסטינים לירות באוויר, החסידים חזרו למכוניות בהן הגיעו, ואז נפתחה לעברם אש על ידי כוחות המשטרה של הרשות הפלסטינית. חמישה נפצעו, בן יוסף נורה בצווארו ומת במקום.

לאחר הפיגוע
-----------

### חקירת הפיגוע והעמדה לדין

השוטרים היורים נעצרו על ידי הרשות הפלסטינית, ובחקירתם טענו תחילה שהישראלים שנכנסו לשכם באופן לא מתואם, ניסו לפרוץ מחסום של המשטרה הפלסטינית, ואף יידו לעברם אבנים, ולכן מדובר בירי לשם הגנה עצמית. הרשות הפלסטינית העמידה לדין ארבעה שוטרים על ירי לא מוצדק באוויר, והם ריצו תקופת מאסר של שנתיים. 

לאחר שחרורם מהכלא הפלסטיני נעצרו השוטרים בידי צה"ל. בחקירתם הודו כי חלק מהירי בוצע אף שלא נשקפה סכנה לחייהם מהישראלים. עוד עלה בחקירה, כי טרם חקירתם ברש"פ תיאמו את הגרסאות שימסרו בחקירה. כמו כן, לאחר ביצוע הירי פוזרו אבנים על הכביש במטרה ליצור מצג שווא כאילו יודו לעברם אבנים במהלך האירוע, על מנת לטעון שהירי היה לשם הגנה עצמית. בהמשך בוצעה חבלה יזומה ברגליו של אחד הנחקרים על מנת להציג ראיה מבוימת לאישוש טענתם. בסיום התחקיר של צה"ל נקבע כי לא הייתה התגרות מצד הישראלים. בעקבות התחקיר משרד הביטחון הכיר בהרוג כנפגע פעולת איבה.

בתום חקירתם פרסם השב"כ שהשוטרים הודו שירו לעבר הרכבים מבלי שנשקפה מהם סכנה ושביימו ראיות לאחר הירי. אולם, מחדלי חקירה שביצעה המשטרה הביאו לכך שלא ניתן לקבוע באופן וודאי כי נואף הוא זה אשר ביצע את הירי לעבר בן יוסף לבנת, ולכן הרכב בית המשפט בית המשפט הצבאי לערעורים בראשות אלוף-משנה נתנאל בנישו זיכה את היורה מעבירת רצח, והטיל עליו 6 שנות מאסר על עבירות של ירי לעבר אדם ושיבוש הליכי משפט.

### הנצחה

להנצחתו נחנך בניסן תשע"ה מצפה בניו ליד אלון מורה, היישוב בו התגורר בן יוסף.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלישע בן קימון, "חקירה רשלנית": מחבל שירה לעבר אחיינה של לימור לבנת – זוכה מרצח, באתר ynet, 13 בספטמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  אנשיל פפר וחיים לוינסון, חקירת הירי: המתפללים ניסו לפרוץ מחסום, באתר הארץ, 24 באפריל 2011
3. ↑  אסף גבור, צה"ל עצר את שלושת רוצחיו של בן-יוסף לבנת, באתר nrg‏, 22 במאי 2013
4. ↑  ביוזמת קצין האחראי על ביטחון כלא ג'ניד בו הוחזקו.
5. ↑  אליאור לוי, נעצרו 3 הפלסטינים שהרגו את אחיינה של לבנת, באתר ynet, 22 במאי 2013.
6. ↑  אליאור לוי, נעצרו רוצחי אחיינה של לבנת בקבר יוסף, באתר ynet, 19 ביוני 2013
7. ↑  שערוריה: רק 6 שנות מאסר לנאשם ברצח בן יוסף לבנת - חוננו, באתר חוננו, ‏1 באפריל 2017
8. ↑  אפרת פורשר, נדחה הערעור נגד זיכוי השוטר הפלשתיני שהואשם ברצח בן יוסף לבנת ז"ל, באתר ישראל היום, 13 בספטמבר 2021
9. ↑  חזקי ברוך, מצפור "בנ-יו" - התשובה לרצח, באתר ערוץ 7, 5 באפריל 2015
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "אריסטרכוס מסאמוס".

**אריסטרכוס מסמותרקיה** (220–143 לפנה"ס; ביוונית: Ἀρίσταρχος ὁ Σαμόθραξ *Aristarchos o Samothrax*) עסק בדקדוק יווני עתיק. הוא מזוהה כבעל ההשפעה החזקה ביותר מכל חוקרי השירה ההומרית. הוא היה הספרן הראשי של ספריית אלכסנדריה ונראה כי ירש את מורו אריסטופנס מביזנטיון בתפקיד זה.

חַיִיו
------

אריסטרכוס עזב את האי סמותרקיה בגיל צעיר ונסע לאלכסנדריה, שם למד עם מנהל הספרייה. מאוחר יותר, הוא היה מורה בחצר המלכותית, ולאחר מכן מנהל הספרייה מ-153 עד 145 לפני הספירה. לאחר שהוא נרדף על ידי תלמידו, תלמי השמיני, הוא מצא מקלט בקפריסין, שם מת.

נאמר שלאריסטרכוס היה זיכרון מדהים והוא היה אדיש לחלוטין לגבי המראה החיצוני שלו.

הדיווחים על סיבת מותו משתנים, אם כי יש הסכמה שזה היה במהלך הרדיפות של תלמי השמיני. דיווח אחד מציין שלאחר שחלה במחלת המיימת חשוכת מרפא, הרעיב את עצמו למוות בזמן גלות קפריסין.

עֲבוֹדָתו
---------

הוא ייסד את המהדורה החשובה ביותר מבחינה היסטורית של השירים ההומריים, מספרים שהוא יישם עליה את שיטת המבטא של המורה שלו, תוך שהוא מציג את הטקסטים בעין זהירה לנכונות המטרית. דחייתו של שורות מפוקפקות הפכה את חומרתו לפתגם. סביר להניח שהוא, או נכון יותר, כנראה, אחד מקודמיו באלכסנדריה, זנודוטוס, היה אחראי לחלוקת *האיליאדה* *והאודיסאה* לעשרים וארבעה ספרים כל אחד.

### עבודות אחרות

לפי הסודא, אריסטרכוס כתב כ-800 חיבורים (ὑπομνήματα *ypomnimata*) בנושאים שונים; כולם אבודים פרט לקטעים שנשמרו בסכוליה השונים. יצירותיו מכסות סופרים כמו אלקאיוס, אנאקראון, פינדארוס, הסיודוס והטרגדיות.

### פיסוק

הוא שינה את מערכת הסימנים הטקסטואליים היווניים הקדומים (סמיה) ומנקודה מסוימת ואילך נקראו סימנים אלו סמלים אריסטרכיים. הקשר ההיסטורי של שמו לביקורת ספרות יצר את המונח "אריסטרך" למבקר שיפוטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של סמותרקי
* מאמר חדש באנציקלופדיה של Advent על ספריית אלכסנדריה
* Aristarch.org, ביקורת הומניסטית

| קדם לו | תפקיד | עוקב לו |
| --- | --- | --- |
| אריסטופנס מביזנטיון | מנהל הספרייה שלאלכסנדריה | ? |

* אריסטרכוס מסמותרקיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Schironi, Francesca (2018). *The Best of the Grammarians: Aristarchus of Samothrace on the Iliad*. Ann Arbor: University of Michigan Press. ISBN 9780472130764.
2. ↑  Cic. ad Fam. iii.11.5, ix.10.1; in Pis. 30.73
3. ↑  Hor. A. P. 450

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280048305171
* BnF: cb131628251 (data)
* CANTIC: a11140379
* CiNii: DA06026845
* GND: 118503960
* ISNI: 0000 0000 6300 3576
* LCCN: n84220855
* LNB: 000197633
* NLG: 138945
* RERO: 02-A012407365
* SELIBR: 301778
* SUDOC: 078965217
* VcBA: 495/10610
* VIAF: 43254199
* WorldCat: lccn-n84220855

 |
**רות אניד גונזלס** (נולדה ב-8 במאי 1970) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית-אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

גונזלס נולדה כבת בכורה להורים פוארטו-ריקנים נוצרים שהיגרו להובוקן, ניו ג'רזי שבארצות הברית, ולה אח אחד קטן ממנה.

בשנת 1990 הכירה את בעלה-לעתיד קובי אהרוני, וב-1991 עברה לגור איתו בישראל. ב-1995 השניים נישאו ובשנה שלאחר מכן, נולד בנם. ב-2001 השניים התגרשו.

בדצמבר 1991 הצטרפה לסוכנות הדוגמנות "אימאג'" של בטי רוקאווי.

גונזלס התגיירה ב-1993 אחרי שנה של לימודי יהדות ועברית, תוך שהיא שומרת על שמה המקורי.

עם הקמתה של סוכנות הדוגמנות "יולי" בבעלות אריק בן זינו ביולי 1993, עברה גונזלס לסוכנות זאת ונותרה מיוצגת שם עד 2005.

בשנת 1995 התפרסמה גונזלס כשנבחרה לתפקיד "נערת הגלגל" בגרסה הישראלית של שעשועון הטלוויזיה "גלגל המזל", בהנחיית ארז טל, תפקיד בו החזיקה במשך שנה וחצי. במקביל שיחקה גונזלס באותה השנה בהצגת הילדים "מחסן ההפתעות" לצד דובי גל, אריה מוסקונה וענת עצמון.

ב-1997 לאחר שעזבה את "גלגל המזל", השתתפה כפיה בהצגה "רובין הוד" בכיכובם של ישראל פוליאקוב, נתן דטנר, סיגל שחמון וליאור מילר. באותה השנה היא שיחקה גם בקלטת לילדים "המפוזר מכפר אז"ר המבוססת על ספר הילדים לצד גדי יגיל, ברוריה אלבק ומנחם זילברמן,
ובקלטת לילדים "איה פלוטו", המבוססת על ספר הילדים, לצד גדי יגיל, וברוריה אלבק.

ב-1998 החלה לייצג חברות היי-טק ישראליות בכנסים ברחבי העולם ובמקביל להופיע בהצגות תיאטרון לילדים.

בשנת 2001 שיחקה בסדרה "סיטי טאוור" בתפקיד שני טל.

ב-2002 היא הצטרפה ללהקת הסלסה "ג'רוזלם סלסה באנד", איתם שרה חצי שנה, ומאז 2005 היא מנחה פסטיבלי סלסה בישראל כמו "קונגרס הסלסה הבינלאומי" באילת ופסטיבל פיאסטה בתל אביב.

בשנת 2006 היא השתתפה בתפקיד ראשי בסרט "סינדרום ירושלים".

גונזלס דגמנה לחברות אופנה והופיעה בפרסומות כמו ל"תיק תק", "מנה חמה", מעריב, צבעי טמבור, סופר פארם, ד"ר פישר וגלידות נסטלה. בנוסף, שיחקה בהצגת ילדים המבוססת על "אלאדין" בתפקיד הנסיכה.

ב-2022 החלה לשמש פרזנטורית של רשת בתי הספר ללימודי אנגלית "ברלינגטון אינגליש".

גונזלס מנהלת את המחלקה הבינלאומית בסוכנות הדוגמנות "רוברטו" של רוברט בן-שושן, שם החלה לעבוד בשלהי 2007. מעבר לכך, היא מדבבת מדי פעם בשפות שונות ומנחה אירועים.

חיים אישיים
-----------

לאחר שהתגרשה פעמיים, באוקטובר 2010 נישאה בשלישית, והתגרשה בשלישית ב-2015.

בעשור השלישי של המאה ה-21 גונזלס בזוגיות ומתגוררת במושב לכיש.

קישורים חיצוניים
----------------

* רות גונזלס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* רות גונזלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רות גונזלס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* רות גונזלס, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* רות גונזלס, באתר שירונט
* עמית קוטלר, ביש המזל של נערות "גלגל המזל", באתר ynet, 7 במאי 2010
* יעקב בר-און, ‏נערת גלגל המזל תחזור לטלוויזיה? "התוכנית קורצת לי מאוד", באתר מעריב אונליין, 8 במאי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏משלנו: המתגיירים הנוצצים ביותר בתולדות המדינה, באתר מעריב השבוע, 7 ביוני 2014
**פלייהאוס דיסני** (באנגלית: **Playhouse Disney**) היה ערוץ טלוויזיה אמריקאי חינוכי לילדים שהוקם ב-20 באוקטובר 1997, כאשר הוא בבעלות חברת וולט דיסני.

היסטוריה
--------

לפני ההשקה של Playhouse Disney, ערוץ דיסני שידר שורה של תוכניות ממוקדות לגיל הרך כדי להתחרות בניק ג'וניור במהלך שעות הבוקר מאז הופעת הבכורה שלה באפריל 1983.

ב-6 באפריל 1997, ערוץ דיסני עבר השקה מחודשת שסימנה את תחילת ההמרה המלאה שלו לערוץ כבלים בסיסי ללא פרסומות, ובלוק לגיל הרך שלו השתמש כעת בחבילה גרפית דומה עבור המבצעים שלו לזו המשמשת לתוכניות הילדים של הערוץ אחר הצהריים. לאחר שבלוק לגיל הרך של ערוץ דיסני הציג בבכורה שלוש סדרות מקור חדשות ב-1998, הבלוק הושק רשמית בתור Playhouse Disney ב-1 בפברואר 1999.

ב-14 בפברואר 2011 סיים הערוץ את שידוריו והוחלף על ידי דיסני ג'וניור.

תוכניות של Playhouse Disney ששודרו בישראל
-----------------------------------------

* חבורת איינשטיין
* מועדון החברים של מיקי מאוס
* נדב ידי זהב
* חבריי טיגר ופו
* בקצב הדמיון
* גיבורי העירייה
* סוכן מיוחד אוסו
* צומת ג'ונגל
* טימי הטלה
* רולי פולי אולי
* פוקויו
* עיר הארנבים
* הדוב בבית הכחול
* הוויגלס
**מייקל ברנדון רול** (באנגלית: **Michael Brandon Roll**; נולד ב-12 באפריל 1987) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-תוניסאי. הוא הצטרף לנבחרת תוניסיה לאחר שהתאזרח בשנת 2015, והודח ממנה לאחר הצטרפותו למכבי תל אביב. בשנת 2018 חזר לנבחרת. בחודש פברואר 2024 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

קריירה
------

### תיכון וקולג'

רול נולד במישן וייהו(אנ'), קליפורניה שבארצות הברית ושיחק כדורסל בבית הספר התיכון אליסו ניגל(אנ') הוביל אותה לאליפות אזור הדרום של ה-CIF, דורג כקלע המוביל.

בעונת 06–2005 הצטרף לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). על אף ששיחק כמחליפם של ארון אפללו וסדריק בוזמן באותה עונה, העמיד רול ממוצע של 15 דקות למשחק, בעונה הבאה, הוא שיחק כמחליף של אפללו וג'וש שיפ בעוד יו.סי.אל. איי חזרה הפיינל פור, אבל העונה של רול הסתיימה בטרם עת אחרי שסבל מפציעות. רול הפך למנהיג הקבוצה ב-10–2009, העונה של UCLA הסתיימה בהפסד 72–85 בחצי הגמר של טורניר ה-Pac-10 לברקלי, על אף שיא קריירה של 27 נקודות של רול. רול נבחר לחמישיית העונה של ה-Pac-10, והוביל את הקבוצה עם ממוצע של 14.1 נקודות למשחק ו-3.6 אסיסטים למשחק וקבע שיא קבוצתי במספר המשחקים של שחקן אחד בקריירה (147),

### קריירה מקצועית

רול החל את הקריירה שלו מחוץ לארצות הברית בקבוצת בורנובה בלדייה מטורקיה, ולאחר מכן עבר לאנטוורפ ג'יינטס מבלגיה. בעונת 2012/13 הוא הצטרף לסראגוסה הספרדית איתה הגיע לחצי גמר הפלייאוף של הACB ולרבע הגמר של הקופה דל ריי.

רול חתם בטורק טלקום מהליגה הטורקית הכדורסל ה-15–2014, ובעונה הבאה הצטרף לבויוצ'קמסה, והשתתף באולסטאר הטורקי 2016. הוא חתם בבאסקוניה (ספרד) לפלייאוף, אבל עזב את הקבוצה בסוף הפלייאוף. ב-19 ביולי 2016, החתם במועדון הטורקי בשיקטש לעונת 17–2016, והגיע איתה עד לגמר.

ב-3 ביולי 2017, רול חתם על חוזה לשנה במכבי תל אביב.

בקיץ 2019 חתם באולימפיה מילאנו.

  

בפברואר 2024 פרש ממשחק פעיל.

### נבחרת תוניסיה

רול התאזרח בתוניסיה ביולי 2015 בעקבות יחסיו הטובים עם חברו התוניסאי באנטוורפ ג'יינטס סאלח אל-מאג'רי, מה שאיפשר לו להצטרף לנבחרת הכדורסל הלאומית ולהתחרות באליפות אפריקה בכדורסל 2015, שאירחה תוניסי. רול זכה איתה במדליית הארד (מקום שלישי). ב-3 ביולי 2017, בעקבות חתימתו במועדון הכדורסל הישראלי מכבי תל אביב, הודיע עלי בנזארטי, נשיא איגוד הכדורסל התוניסאי (FTBB) כי רול הודח מהנבחרת של תוניסיה עקב החתימה שלו בשורות "מועדון ציוני". כעבור שנה, רול זומן חזרה לנבחרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל רול** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* דותן מלאך, ‏NBA, טוניסיה, מכבי ת"א: מייקל רול מדבר על הכול, בעיתון מקור ראשון, 8 בפברואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  בגלל החתימה במכבי תל אביב: מייקל רול נזרק מנבחרת טוניסיה, באתר וואלה!‏, 3 ביולי 2017
"**אדם בערבה**" הוא פסל מאת הפסל הישראלי יחיאל שמי. הפסל שייך לפיסול המוקדם ביצירותו של שמי וסגנונו משויך אל האמנות הכנענית.

תיאור
-----

הפסל "אדם בערבה" מציג דמות גברית עירומה שאחת מידיה נשענת על דמות של נשר. הדמות מעוצבת במונומנטליות. לבד מגודלו של הפסל, החריג באמנות הישראלית וביצירתו המוקדמת של שמי, גופו הוא שרירי ותווי פניו מודגשות באופן מעט ארכאי. בסגנונו מושפע הפסל מן הפיסול הכנעני ובייחוד מפסלו של יצחק דנציגר "נמרוד" (1939).

המוטיב המרכזי בקומפוזיציה של הפסל היא התנועה האלכסונית של גוף הדמות, המרמז על פריצה אל החלל. מוטיב זה מעומת עם האנכיות של דמות הנשר.

ההיסטוריה של הפסל
-----------------

הפסל הוצג לראשונה בתערוכה בקיבוץ נען בשנת 1953. לאחר סיום התערוכה נשאר הפסל בשטח הקיבוץ. במהלך שנות השישים של המאה ה-20 התגלה הפסל מחדש על ידי אילן אוקו בשטח הקיבוץ ושוקם על ידו. במשך השנים הוצג הפסל בכמה תערוכות. בשנת 1996 הוצג בתערוכה במוזיאון ישראל ובשנת 1997 במוזיאון תל אביב לאמנות. בשנת 2011 הוצג הפסל בתערוכת "הנמרודים החדשים" שהתקיימה בבית האמנים בירושלים.

במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הפך הפסל למוקד של סכסוך בעלות, לאחר ששמי ביקש להשיב את הפסל לחזקתו ואילו אוקו טען כי שמי נטש את הפסל. בינואר 1996 אף היה הפסל אמור להימכר במכירה פומבית של חברת מצא, אולם מכירה זו בוטלה. בשנת 2002 פסק בית המשפט כי הפסל יעבור לרשות שמי.

בפסק הדין כתבה השופטת דרורה פלפל כי "יצירת אמנות אינה דומה למיטלטלין רגילים: אמן יולד את יצירתו, היא עבורו חלק מאישיותו ואינו מתייחס אליה כאל נכס קנייני רגיל. לכן, ככל שמדובר על נטישה אפשרית של יצירת אמנות - דרושה לכך (הוכחה) מעבר לעזיבת הפסל בשטח, כדי (לוודא) את כוונת הנטישה. דבר זה לא היה כאן".

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1997, עמ' 18.
2. ↑  מכירת אמנות ישראלית בהיקף של שני מיליון דולר, באתר וואלה!‏, 12 בינואר 2006
3. ↑  ראו: "שנים אוחזין בפסל", אתר הקיבוצים, 2 במאי 2002.