recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
העתק מאושר של רישום הלידה של באר במשרד הרישום ארולזן
**קרל מ. באר** (20 במאי 1885 - 26 ביוני 1956) היה סופר גרמני-ישראלי, עובד סוציאלי וסוכן ביטוח, סופרג'יסט ופעיל בני ברית. היה האיש הראשון שעשה ניתוח להתאמה מגדרית בהיסטוריה בדצמבר 1906.

קורות חיים
----------

באר נולד כ**מרתה באר** בעיירה ארולזן, שבגרמניה לברנהרד ולינה באר. בלידתו לא הצליחה המיילדת לקבוע את מינו, ולאחר התייעצות עם רופאים החליטו הוריו לגדלו כילדה. בילדות הוא למד להסוות את הגוף השונה שלו מילדים אחרים, להתאים את ההתנהגות שלו למצופה ממנו ולשחק עם הבנות בכיתה. ואולם, כשבגר, והתקשה בשיעורי הסריגה, הוא נודה ממשחקי הבנות. כאדם אינטרסקס הזדהה באר לפעמים כגבר הטרוסקסואל ולפעמים כאישה לסבית. 

ב-1903 עבר להמבורג, שם הכיר את אדוארד לוינסון, מוציא לאור של שבועון יהודי ופעיל מרכזי במאבק נגד סחר בנשים יהודיות לצורכי זנות. במהרה, הפך גם באר לפעיל מרכזי בתחום, והחל להרצות בכל רחבי גרמניה. שמו החל להיות מוכר כעיתונאי ודובר רהוט בתחום. באותה העת, חי כאישה כאישה לסבית שמזדהה כגבר ופעילה נגד סחר בנשים.

ב-1904 החל לדבר על עצמו בלשון זכר בפומבי. בערך באותה תקופה הכיר את ביילה היילפרין איתה ניהל מערכת יחסים. מכיוון שהיילפרין הייתה נשואה, הם החליטו להתאבד יחד, אך באר עבר תאונה קשה לפני שהספיקו להתאבד יחד. במהלך השיקום, התוודה בפני אחד מרופאיו על הזדהותו המגדרית, וזה הפנה אותו להתייעץ עם ד״ר מגנוס הירשפלד.

בעצתו של הסקסולוג הנודע ד"ר מגנוס הירשפלד, נותח באר בברלין בשנת 1906, והמשיך את חייו במגדר הגברי. החברים הוותיקים קיבלו אותו מחדש לחבורה והוא נטמע בחוג חברתי של יהודים אינטלקטואלים, שחלקם הכירו אותו עוד לפני הניתוח לשינוי המין. 

באוקטובר 1907 נישא לחנה ביילה היילפרן, לאחר שהתגרשה מבעלה; במרץ 1909 נפטרה אשתו בברלין מדלקת ריאות. זמן קצר לאחר מותה הוא התחתן עם אלזה מקס. בשנים 1908–1911 עבד כסוכן ביטוח. ב-1 בינואר 1911 הוא קיבל משרה של קונסול לחיי היהודיים בברלין, ובדצמבר 1920 התמנה לתפקיד ראש הלשכה בברלין של בני ברית. 

ב-19 באפריל 1937 פשט הגסטפו על משרדי בני ברית ועצר את באר, שהיה אז דמות מרכזית בחברה היהודית. לאחר שנחקר ועבר עינויים, הוא מכר בזול את דירתו ואת רכושו והיגר עם רעייתו לארץ ישראל, בשנת 1938. 

בארץ, עבד כסוכן ביטוח ומנהל חשבונות, והתגורר בבת ים. הוא שמר על חיים אלמוניים. הוא ניהל רומן עם מזכירתו גיטלה פיש, אשר עברה להתגורר עמו ועם אשתו וחיה עמם בשלישייה. ב-1947 נפטרה אלזה אשתו השנייה. שלוש שנים לאחר מכן הוא נישא, בשלישית, לפיש.

באר נפטר בשנת 1956 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב, תחת השם קרל מאיר באֵר.

ספרו
----

בשנת 1907 פרסם באר אוטוביוגרפיה חצי-בדיונית, בשם - "**חיי גבר כנערה**" (*"Aus eines Mannes Mädchenjahren"*). היא זכתה להצלחה רבה ולשני עיבודי ראינוע. הוא חתם בשם העט N.O. Body ("א.פ. אחד"/"א.י.נ. גוף").

קישורים חיצוניים
----------------

* עדי סברן ואיריס רחמימוב, בין קפלי החצאית: חייו השונים של קרל מ. באר, זמנים גיליון 131, 22 - 33
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, האדם הראשון ששינה את מינו - סוכן ביטוח מבת ים, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302085505171
* GND: 1173444831
* ISNI: 0000 0003 6856 4702
* LCCN: n95020835
* NKC: jo20191055171
* NLP: a0000003680882
* NTA: 142746703
* RERO: 02-A023703704
* VIAF: 30224571
* WorldCat: lccn-n95020835

 |
ברדלס כדימוי. גם במנוחה הקשב מופנה לכל כיוון, וכל הפרעה חיצונית מושכת אליה תשומת לב.
**תאוריית ה"צייד בעולם של חקלאים"** הוצעה לראשונה על ידי טום הרטמן (Thom Hartmann), פסיכותרפיסט שעבד עם ילדים עם הפרעת קשב. זוהי תאוריה אנתרופולוגית המסבירה את מקורותיה של הפרעת הקשב וההיפראקטיביות במעבר של בני האדם מחיים בחברות לקט-ציד לחברה חקלאית.

על פי התאוריה, בחברות לקט-צייד יש לאנשים עם הפרעת קשב יתרון הישרדותי. הקשב של הגברים הציידים שרגיש להפרעות מהסביבה, בעיקר הפרעות רעש, היכולת לעבור למצב של התמקדות-יתר במצבים של סכנה, רמת האנרגיה הגבוהה, האימפולסיביות, הנטייה לקחת סיכונים והחיפוש אחרי אדרנלין - כל אלה הם תכונות מאפיינות של הפרעת הקשב וההיפראקטיביות. עם הזמן כשהאדם עבר לתרבויות חקלאיות, חלה הסתגלות אבולוציונית וכיום רוב האנשים חסרים את מאפייני הפרעת הקשב וההיפראקטיביות. הרטמן משער גם שבתרבות של מהגרים, כמו החברה האמריקאית למשל, שיעור האנשים עם הפרעת קשב והיפראקטיביות הוא גבוה מבחברות אחרות של יושבי קבע. 

מנקודת המבט של תאוריית הצייד בעולם של חקלאים, הפרעת הקשב וההיפראקטיביות אינה לקות, אלא צורת פעילות שונה של המוח שיש לה יתרונות במצבים מסוימים. הרטמן שם דגש על היתרונות האלה ומציע לאנשים שההפרעה קיימת אצלם להכיר את היתרונות האלה ולבנות את חייהם בהתאם. למשל, בחירת מקצועות כמו כירורג, או כבאי שדורשים התמקדות-יתר תחת לחץ, עיסוק ביזמות או בשוק ההון, שבהם יש כל הזמן גירויים חיצוניים השומרים על עניין והתמקדות-יתר, ודורשים תפקוד בסביבה המשתנה כל הזמן, או ספורט שמשלב גם הוא את כל התכונות האלה.

עם פרסומה, התאוריה של הרטמן משכה תשומת לב רבה. אולם, היא לא פותחה ונזנחה. נטען גם כי התאוריה חסרה פן יישומי-טיפולי.

קישורים חיצוניים
----------------

* גישת ה"צייד בעולם של חקלאים", וקטע וידאו המציג את הגישה, באתר של טום הרטמן
**סמנטיק סקולר** הוא כלי מחקר חינמי ומנוע חיפוש לספרות מדעית שפותח במכון אלן לבינה מלאכותית ופורסם לציבור בנובמבר 2015. מאחורי פיתוח המנוע עומד מדען המחשב אורן עציוני. נכון לשנת 2023, הכלי קיטלג מעל 200 מיליון מאמרים אקדמיים.

סמנטיק סקולר קורא ומקטלג מידע מכשני מיליון מאמרים אקדמיים המתפרסמים בכל שנה, בעיקר באנגלית. הכלי מחובר לכ-30 הוצאות לאור, חלקן מסחריות וחלקן פתוחות לציבור. בין השאר, סמנטיק סקולר מקטלג מאמרים מ־ BMJ, SSRN, PubMed, arXiv, Springer Nature, ועוד. מטרת הכלי היא לזהות מידע וקשרים חדשים. בעזרת בינה מלאכותית, למידת מכונה ועיבוד שפה טבעית סמנטיק סקולר יכול לסכם במשפט אחד כ-60 מיליון מאמרים במדעי המחשב, ביולוגיה ורפואה.

בדומה לגוגל סקולר, גם סמנטיק סקולר יודע לזהות מאמרים משפיעים במיוחד, המצוטטים פעמים רבות. הכלי מאפשר גם העתקה של הפרטים הביבליוגרפיים של המאמר. בשונה מגוגל סקולר ו־PubMed, סמנטיק סקולר מאפשר לבנות ספריה מקוונת של מאמרים אשר תעצב את המלצות הקריאה האישיות.

השימוש בסמנטיק סקולר הוא בחינם.

ראו גם
------

* גוגל סקולר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Semantic Scholar (באנגלית)
* סמנטיק סקולר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סמנטיק סקולר, הבלוג הרשמי

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Semantic Scholar מנוע חיפוש מדעי חדש | בלוג הספריות של אוניברסיטת תל-אביב, ‏2015-11-05
2. 1 2 3 4  Semantic Scholar | About Us, www.semanticscholar.org (באנגלית)
3. 1 2  Mark Harris, AI tool scours all the science on the web to find new knowledge, New Scientist (באנגלית אמריקאית)
4. ↑  Semantic Scholar | Frequently Asked Questions, www.semanticscholar.org (באנגלית)
5. ↑  Semantic Scholar | Publishers, www.semanticscholar.org (באנגלית)
6. ↑  אושרי אלקסלסי, ‏כלי AI חדש מאמ;לק לכם מאמרים אקדמיים בשורה אחת, באתר Geektime‏, 29 בנובמבר 2020
**רוני בר הדס** (נולדה ב-6 בדצמבר 1995) היא זמרת-יוצרת, מוזיקאית ומלחינה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

בר הדס נולדה בתל אביב בשנת 1995. למדה בתלמה ילין במגמת מוזיקה כזמרת קלאסית, ובצבא שירתה בלהקה צבאית כזמרת וגיטריסטית. אחיה הוא המוזיקאי גיל בר הדס.

קריירה
------

לאחר השירות הצבאי ניגנה בר הדס בלהקת פוטו מריאנה ובלהקות שליוו את דניאל רובין ויעל איזנברג. היא שיתפה פעולה עם מוזיקאים רבים ביניהם אחיה גיל בר הדס, אביגייל רוז, תומר ישעיהו, יעל שושנה כהן ואחרים. במקביל החלה לעבוד על אלבום הבכורה "Calm the Beast" בשפה האנגלית שהפיקה ביחד עם צח דרורי. באלבום השתתפו בין היתר מתי גלעד, יואב ארבל, מאיה בלזיצמן ואחרים. האלבום יצא בשנת 2020 ובר הדס כתבה והלחינה את כל שיריו. שירי האלבום הושמעו בתחנות רדיו רבות בהן גלגלצ, כאן 88 ואקו 99FM, והוא זכה לביקורות חיוביות בישראל ומחוצה לה. שיר הנושא זכה לצפיות והשמעות רבות במדיה ונכנס לפלייליסט של גלגלצ ולבחירת העורכים של כאן 88.

בר הדס הופיעה עם להקתה ברחבי הארץ, בין היתר בפסטיבלי אינדינגב, יערות מנשה וניגנה בהופעה "תמונת אישה" שהוקדשה לשיריה של תרצה אתר. בפסטיבל הפסנתר ניגנה לצד אלונה טוראל. לבר הדס הוקדשה תוכנית במסגרת ג'אם 88.

בנובמבר 2021 השתתפה יחד עם אחיה, גיל במופע המחווה לבני אמדורסקי ״טוב לי לשיר לעולם״ כחלק מפסטיבל תיאטרון ירושלים. שם ביצעו שירים יחד עם שלום חנוך, אסף אמדורסקי קרן אן, רונה קינן ורבקה מיכאלי ובליווי התזמורת הסימפונית ירושלים.

בראשית שנת 2022 ביצעה עם אחיה גיל את השיר "בלילה" מאת יורם טהרלב. הביצוע הופיע ביעלה ויבוא - פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב שהפיק אייל מזיג.

בפברואר 2022 יצא סינגל ראשון, "Is It Love", ונכנס לבחירות העורכים של כאן 88.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוני בר הדס, ברשת החברתית פייסבוק
* רוני בר הדס, ברשת החברתית אינסטגרם
* רוני בר הדס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* רוני בר הדס, באתר אייטונס (באנגלית)
* רוני בר הדס, באתר ספוטיפיי
* רוני בר הדס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רוני בר הדס, באתר Songkick (באנגלית)
* רוני בר הדס, באתר בנדקמפ
* רוני בר הדס, באתר טיידל (באנגלית)
* כתבה באתר המוזיקה, **Pulse: Find Your Rhythm**
* כתבה וביקורת באתר המוזיקה, **It's all Indie**
* דליה בן ארי, "עברתי תהליך ריפוי עצמי. היום אני במקום יותר בריא", באתר "את", 9 ביולי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב בר-און, ‏כדאי להכיר את הזמרת הצעירה ואנינת הקול רוני בר-הדס, באתר מעריב אונליין, 28 בנובמבר 2020
2. ↑  בחירות העורכים - כאן 88 | 1.12.2020, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 02 בדצמבר 2020
3. ↑  סיכום אינדינגב 2019, אתר שימו אוזן
4. ↑  תמונת אישה ערב שהוקדש לשיריה של תרצה אתר, אתר תמונת אישה
5. ↑  פסטיבל תיאטרון ירושלים, תוכנית פסטיבל ירושלים, נוב' 2021
6. ↑  קשת ברגסון, ‏מרגש: ביצועים חדשים לשיריו של יורם טהרלב, באתר "סרוגים", 4 בינואר 2022
7. ↑  מערכת כאן, בחירות העורכים - כאן 88 | 15.2.2022, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 16 בפברואר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411182805171
* MusicBrainz: f258463e-9c14-40af-bfea-697dc51abce0
* VIAF: 44154921229463591300
* WorldCat (עם VIAF): 44154921229463591300

 |
**רז ישראלי** (19 בנובמבר 1981 – 15 ביוני 2023) היה עיתונאי, עורך ומבקר מוזיקה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ישראלי נולד וגדל בנצרת עלית (כיום נוף הגליל). הוא למד בבית הספר המקיף אורט יגאל אלון בעירו.

החל את דרכו בתחום התקשורת בשנת 2009 במגזין "רייטינג" ככתב מגזין ומבקר מוזיקה.

בשנת 2013 שימש כסגן-עורך במדור התרבות של עיתון "מעריב" ובאתר החדשות nrg, בו היה בעל הטור "מארז תרבות". במהלך אותה תקופה, שימש ככתב מגזין במקומון "עכבר העיר". לאחר מכן, החל את פועלו כסגן-העורך גם בעיתון "מעריב לנוער".

בשנת 2017, לאחר שעזב את עבודתו ככתב ב-nrg, החל לשמש ככתב תרבות ומבקר מוזיקה ב"ישראל היום". הפיק וערך "פרויקטים מיוחדים" של העיתון. בהם, פרויקט "מצעד ה-70" – 70 האלבומים הגדולים של ישראל (2018), הפרויקט המקיף "ישראל באירוויזיון – הסיפורים מאחורי השירים" (2019), "25 שנה ל'חברים'" - מדרג הפרקים האהובים ביותר בסדרה כפי שנבחרו על ידי עשרות אלפי קוראים (2019), "והנה נשארת" – חידושים לשירי מאיר אריאל (2020), ועוד. בהמשך התמנה לתפקיד מנהל ערוצי תוכן בעיתון ובאתר.

ב-6 במרץ 2022 מונה לעורך מגזין "שישבת" של "ישראל היום". ב-1 בפברואר 2023 סיים את תפקידו.

ישראלי היה בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה של האוניברסיטה הפתוחה. התגורר בתל אביב.

ב-15 ביוני 2023 נמצא ללא רוח חיים באתר בנייה ברחוב לבנדה לאחר שהתאבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* רז ישראלי, ברשת החברתית פייסבוק
* כתבות של רז ישראלי, באתר ישראל היום

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד אברהם‏, עורך חדש למדור התרבות ב-nrg - רז ישראלי, באתר וואלה!‏, 24 באוקטובר 2013
2. ↑  רז ישראלי, מארז תרבות: מדור המלצות השבוע של רז ישראלי, באתר nrg‏, 10 בפברואר 2013
3. 1 2  תכירו את רז ישראלי, באתר וואלה!‏, 1 בינואר 2014
4. ↑   NoiseCast #8 מבקרי המוזיקה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:13:07)
5. ↑  אורלי הררי, רז ישראלי מונה לעורך מגזין "שישבת" של ישראל היום, באתר ערוץ 7, 6 במרץ 2022
6. ↑  דותן גבאי, בשורה קשה: העורך של העיתון הלך לעולמו בנסיבות טרגיות בגיל 41, באתר בחזית, ‏15 ביוני 2023
7. ↑  חדשות סרוגים, ‏עיתונאי ישראל היום לשעבר אותר ללא רוח חיים, באתר "סרוגים", 15 ביוני 2023
8. ↑  וואלה! תרבות‏, אברי גלעד נפרד מרז ישראלי: "נשמה טהורה ומיוסרת שהלכה טרם זמנה", באתר וואלה!‏, 16 ביוני 2023
**קובי נעים** הוא טכנאי סאונד, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי.

קובי החל דרכו כעוזר טכנאי באולפני גלי קול, ומאז הפך לטכנאי סאונד ולמפיק מוזיקלי, ועזר לעצב את פסקול המוסיקה הישראלית.

נעים עוסק גם בסינתזה, ומורה מורשה מטעם חברת סטיינברג.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

קובי נעים חקר והתנסה בתחום ההקלטות עוד מימי נעוריו המוקדמים. הוא התגייס לצה"ל לגיוס חובה, אך שוחרר כעבור כמה שבועות, עקב בעיות רפואיות. הוא החל לעבוד כטכנאי סאונד בשנת 1982, כעוזר טכנאי באולפני גל קול. הוא התגייס שוב לצה"ל, אך במתכונת של טכנאי שידור והקלטות בגלי צה"ל. נעים היה חבר בצוות הקלטות חוץ, והקליט בין היתר את מופעיהם של ג'ון מקלפלין, ג'ק ברוס, כוורת, צ'יק קוריאה, הפילהרמונית הישראלית ועוד רבים אחרים.

### לאחר השחרור מצה"ל

לאחר שהשתחרר, עבד נעים באולפנים רבים, בהם אולפן המאסטרינג של לואי להב, SDL, בו מיסטר את אלבומיהם של בועז שרעבי, איפה הילד, שרון ליפשיץ, אלון אולארצ'יק ועוד רבים אחרים. נעים שימש כטכנאי, מעבד ופרוגרמר באלבומיה של ריטה, ואף שימש כקלידן בהופעותיה ובהופעות של אמנים כגון שרון חזיז, גלי עטרי, מאיר בנאי, אדם ואתי אנקרי. נעים שימש כפרוגרמר בפרויקטים שונים למיניהם, ביניהם אלבום הבכורה של להקת החברים של נטאשה. נעים אף הפיק מוזיקלית את "פנסים", מופעה של שרון חזיז.

### שנות האלפיים

נעים הלחין בין שנות התשעים המאוחרות ושנות האלפיים המוקדמות מוזיקה לפרסומות ולסרטי תדמית, ביניהם לתוכנית עובדה של אילנה דיין, בזק, דלק, מט"ח והסרט איש החשמל, יחד עם שם טוב לוי. קובי פיתח תוכניות לימוד והחל ללמד באמצעות שיעורים פרטיים פרטניים לימודי סאונד (הכוללים לימוד מיקס ומאסטרינג), לימודי הפקה מוזיקלית, ולימודי סינתזה. כמו כן, לימד בבתי הספר רימון, Muzik, ומכללות ספיר וכנרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קובי נעים

* קובי נעים, באתר שירונט

* קובי נעים, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 4ec1396b-bbde-4a2e-8445-df1ecc4dc5dd

 |
**יונאס אנדרישקביצ'יוס** (בליטאית: **Jonas Andriškevičius**;‏ נולד ב-29 ביולי 1944) הוא מייג'ור גנרל ליטאי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) הראשון של הכוחות המזוינים של ליטא לאחר התפרקות ברית המועצות.

ביוגרפיה
--------

אנדרישקביצ'יוס נולד בדבייקיאי ב-29 ביולי 1944. הוא למד בבית הספר סרגיי קירוב לרפואה צבאית בלנינגרד, וב-1966 התגייס לצבא האדום. בין 1967-1973 הוא שרת בקבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה. לאחר מכן הוא עבר למוסקבה ולמד באקדמיה הצבאית פרונזה. הוא סיים את לימודיו ב-1976. בין 1979–1980 הוא שרת במחוז הצבאי הסיבירי. ב-1981 נשלח לאתיופיה כחלק ממשלחת היועצים הצבאיים שסייעו לשלטונו של מנגיסטו היילה מריאם. ב-1984 הוא חזר לליטא ושימש כמנהל המחלקה הצבאית של אוניברסיטת וילנה עד פירוק ברית המועצות. לאחר מכן הוא התגייס לצבא ליטא החדש, וב-20 באוקטובר 1993 מונה למפקד הראשון של הצבא הליטאי. הוא כיהן בתפקיד עד 1 ביולי 1999 והוביל את הקמתו מחדש של הצבא הליטאי. כיום הוא משמש כיו"ר אגודת הבוגרים הליטאים של מכללת נאט"ו להגנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יונאס אנדרישקביצ'יוס באנציקלופדיה הליטאית האוניברסלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 9665154260632424480009
* WorldCat (עם VIAF): 9665154260632424480009

 |
**מוזיאון פרנץ קפקא** בעיר פראג בירת צ'כיה מוקדש לתערוכות אודות הסופר קפקא, יליד הארץ.

במוזיאון מוצגות שתי תערוכות, המוקדשות ליחסים בין קפקא לבין פראג. האחת מתארת את האופן שבו השפיעה העיר על קפקא ועל יצירתו. האחרת עוסקת באופן העמום והבלתי ישיר שבו תיאר קפקא את פראג ביצירותיו.

מקורה של התצוגה במוזיאון בתערוכה שהועלתה לראשונה בברצלונה שבספרד בשנת 1999 תחת השם **עירו של פרנץ קפקא ופראג**. בשנים 2002-‏2003 הוצגה התערוכה במוזיאון היהודי של ניו יורק. לאחר שהועמד מימון פרטי לכך הועברה התערוכה בשנת 2005 לפראג והיא מוצגת במבנה על גדת נהר הולטאבה, למרגלות מצודת פראג.

במוזיאון מוצגות המהדורות הראשונות לרוב יצירותיו של קפקא, מכתבים, יומנים, איורים וצילומים, תצוגות תלת־ממדיות ומיצגים אור קוליים שנוצרו עבור המוזיאון.

גלריית תמונות
-------------

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון פרנץ קפקא** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון פרנץ קפקא

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: kn20051025063
* VIAF: 142372466
* WorldCat (עם VIAF): 142372466

 |
**אלכסנדר יאצנקו** (ברוסית: **Алекса́ндр Ви́кторович Яце́нко**;‏ נולד ב-22 במאי 1977, וולגוגרד) הוא שחקן רוסי, פעמיים זכה בפרס ניקה עבור תפקידיו בקולנוע.

ביוגרפיה
--------

יאצנקו נולד בוולגוגרד ולאחר סיום בית הספר החל ללמוד הנדסה. תוך זמן קצר הוא החליט לעבור ללימודי משחק ועבר לטמבור ואחר כך לאקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון בה למד אצל מארק זכרוב. עוד במהלך הלימודים, בשנת 2003 הוא התחיל לשחק בסרטים. הוא לא הצליח לסיים את הלימודים כי במהלך שנת לימודים אחרונה השתתף בקטטה ולימודיו הופסקו.

בשנת 2007 בפסטיבל הסרטים "קינוטאבר" יאצנקו קיבל פרס על תפקיד גברי ראשי בסרט. בשנת 2011 הוא הצטלם לצד דאשה אסטפייבה בסרט "מאוהבים בקייב". בשנת 2016 הוא קיבל פרס ניקה. על המשחק של יאצנקו בסרט "הפרעה בקצב הלב" הוא זכה בפרסים ב"קינוטאבר", פסטיבל קרלובי וארי, פסטיבל בשיקגו, פרס נשר הזהב ופרס ניקה בשנת 2018.

בשנת 2020 הוא שיחק תפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה "היום". בשנת 2021 הוא הצטלם בסדרת טלוויזיה "הנהר הקודר"

גילם את ניקולאי קיסליוב בסרט השואה הרוסי צדיק.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* אלכסנדר יאצנקו, ברשת החברתית אינסטגרם

* אלכסנדר יאצנקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אלכסנדר יאצנקו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* אלכסנדר יאצנקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1061601021
* ISNI: 0000 0004 1021 8038
* NKC: xx0170861
* VIAF: 304530260
* WorldCat: viaf-304530260

 |
**דמיטרי ולדימירוביץ' וולושין** (ברוסית: **Дми́трий Влади́мирович Воло́шин**; נולד ב-7 בנובמבר 1979, ורושילובגרד) הוא מדינאי ופוליטיקאי רוסי, המכהן כראש עיריית חימקי (מאז 2016), מזכיר הסניף המקומי של מפלגת רוסיה המאוחדת, נשיא מועדון הכדורגל חימקי.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-7 בנובמבר 1979 בוורושילובגרד, מחוז לוהנסק שבאוקראינה.

### השכלה

בשנת 2010 סיים את לימודיו בפקולטה למנהל עסקים בינלאומי ומנהל עסקים באקדמיה הנשיאותית לכלכלה עם תואר בכלכלה וניהול. סיים את לימודיו בתוכנית לתואר שני בניהול באקדמיה הנשיאות הרוסית לכלכלה ומינהל ציבורי. בשנת 2013 סיים את לימודיו בתוכנית MBA "ניהול נדל"ן" במכון המלכותי לניהול נדל"ן בבריטניה ובשנת 2014 סיים קורסים באוניברסיטת ג'ורג'טאון במסגרת התוכנית "התמחות בפיתוח שוק הנדל"ן בארצות הברית".

### קריירה פוליטית

מאז 2002 עבד בחברות מסחריות. באוגוסט 2008 הצטרף למחלקה למדיניות הדיור ולקרן הדיור של מוסקבה כמומחה מוביל במחלקת יחסי הציבור. מאוגוסט 2009 שימש כסגן ראש פרפקט המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מערבי, במחלקה למדיניות דיור וקרן הדיור במוסקבה. בשנת 2011 החל לעבוד באקדמיה הנשיאותית לכלכלה לאומית ומינהל ציבורי כסגן דיקן המחלקה לכלכלה ונדל"ן לעבודה מנהלית.

### ראש עיריית חימקי

בנובמבר 2014 החל לעבוד בעיריית חימקי במחוז מוסקבה. בדצמבר 2016 מונה לממלא מקום ראש העיר ובהמשך נבחר לראשות העיר חימקי.

חיים אישיים
-----------

נשוי, אב לבן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי וולושין** בוויקישיתוף
* דמיטרי וולושין, ברשת החברתית אינסטגרם
* דמיטרי וולושין, ברשת החברתית VK
* עמוד אישי באתר האינטרנט של מינהל העיר חימקי
**וסיל ואסילוביץ' בורבה** (באוקראינית: **Василь Васильович Бурба**; נולד ב-1 בינואר 1978, ברובנו, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) הוא קצין צבא אוקראיני מהכוחות המזוינים של אוקראינה, שימש כראש מנהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה (2016–2020).

ביוגרפיה
--------

הוא בוגר האקדמיה הלאומית של שירות הביטחון של אוקראינה עם התמקדות במשפטים. עבד בשירות הביטחון האוקראיני.

### במהלך מהפכת יברומאידאן

במהלך יברומאידאן, עמד בראש המחלקה השנייה ("K") בשירות הביטחון האוקראיני וריכז את תחום שיתוף הפעולה עם שאר רשויות אכיפת החוק במדינה, כמו משרד התובע הכללי, משרד ההגנה, השירות הממלכתי למצבי חירום וגופי מערכת המשפט. על פי דיווחים בתקשורת המקומית, עבד עם מקורות מימון נגד המתנגדים למהפכה. על פי מסמכים שפרסם גנאדי מוסקל, הוא היה אחד המוציאים לפועל של תוכניות משרד הפנים ושירות הביטחון של אוקראינה שניסו "לנקות" את המהפכה בפברואר 2014.

### בעת הסכסוך המזוין במזרח אוקראינה

בפברואר 2014 הוא מונה לממלא מקום ראש מחלקת המודיעין הנגדי בשירות הביטחון האוקראיני ובמרץ מינוי זה אושר רשמית.

מאז מאי 2014 הוא השתתף בקרבות במסגרת הסכסוך המזוין במזרח אוקראינה. הוא היה אחראי על מנהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה. וריכז את העבודה עם כל קבוצות המודיעין הנגדי המבצעיות של שירות הביטחון האוקראיני באזור.

יחד עם ולרי קונדרטיוק, בשנת 2015 הוא עבר למנהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה, ולאחר מכן מונה לסגן ראש מנהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה. על ניהול מוצלח של מספר פעולות מודיעיניות באפריל 2016 הוענק לו פרס מסדר בוגדן חמלניצקי מדרגה ב', באוגוסט 2016 הוענקה לו דרגת מייג'ור גנרל.

ב-15 באוקטובר 2016, בגיל 38, מונה לראש מינהלת המודיעין הראשית והיה לחבר בוועדה הבין-מחלקתית לשיתוף פעולה צבאי-טכני ומדיניות בקרת הייצוא.

ב-5 באוגוסט 2020, הנשיא וולודימיר זלנסקי פיטר את בורבה מתפקידו כראש מינהלת המודיעין הראשית, לאחר חשיפת פרשת "וגנר", במהלכה נודע כי שיבש את המבצע למעצר חברי קבוצת וגנר.

לאחר פרישתו, הוא עבד כפרופסור באקדמיה הלאומית של שירות הביטחון האוקראיני ומאז 2019, הוא עוסק בהסברה ומשמש כחבר במועצת עורכי הדין של קייב.

קישורים חיצוניים
----------------

* ראש מנהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה, באתר מינהל המודיעין הכללי של משרד ההגנה האוקראיני

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "Новый "рулевой" разведки. Кто такой Василий Бурба". *112.ua* (באוקראינית). נבדק ב-2019-08-10.
2. 1 2  Руденко Сергій (2016-10-24). "7 фактів про Василя Бурбу, нового керівника ГУР Міноборони України". *Новинарня* (באוקראינית). נבדק ב-2019-08-10.
3. ↑  Клочко Тарас (2016-10-18). ""Бумеранг" Москаля. Чем всех переполошил глава ГУР Василий Бурба". *depo.ua* (ברוסית). נבדק ב-2019-08-10.
4. 1 2 3  "У военной разведки Украины - новый начальник". *Информационное сопротивление* (ברוסית). 2016-10-24. נבדק ב-2019-08-10.
5. ↑  "УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №466/2016". *Офіційне інтернет-представництво Президента України* (באוקראינית). נבדק ב-2019-08-10.
6. ↑  Президент представив нового начальника Головного управління розвідки Міноборони Василя Бурбу // Офіційне інтернет-представництво Президента України
7. 1 2  Ефремов Сергей (2021-05-12). "Василий Бурба". *dsnews.ua* (ברוסית). נבדק ב-2021-11-19.
**FISMA** (ראשי תיבות באנגלית של: **F**ederal **I**nformation **S**ecurity **M**anagement **A**ct of 2002) או **החוק הפדרלי לניהול אבטחת מידע משנת 2002** (44 USC § 3541), הוא חוק פדרלי של ארצות הברית שנחקק בשנת 2002 כ Title III לחוק ממשל אלקטרוני משנת 2002. החוק הכיר בחשיבות של אבטחת מידע לאינטרסים הביטחוניים הכלכליים והלאומיים של ארצות הברית. הוא מחייב כל סוכנות פדרלית לפתח, לתעד ולהטמיע תוכנית כוללת כדי לעמוד בדרישות אבטחת המידע ומערכות המידע התומכות בפעילות ובנכסי הסוכנות, כולל אלה המסופקים או מנוהלים על ידי סוכנות, קבלן משנה או מקור אחר.

FISMA הפנה את תשומת הלב בממשל הפדרלי לאבטחת סייבר והדגיש במפורש "מדיניות מבוססת סיכון לאבטחה חסכונית".FISMA מחייבת את פקידי תוכנית הסוכנות, קציני המידע הראשיים והמפקחים הכלליים (IG) לבצע סקירות שנתיות של תוכנית אבטחת המידע של הסוכנות ולדווח על התוצאות למשרד הניהול והתקציב. OMB משתמשת בנתונים אלה כדי לסייע באחריות הפיקוח שלה ולהכין דו"ח שנתי זה לקונגרס על עמידת הסוכנות בתנאי החוק.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "NIST: FISMA Overview". Csrc.nist.gov. נבדק ב-2012-04-27.
2. ↑  FY 2005 Report to Congress on Implementation of The Federal Information Security Management Act of 2002
3. ↑  FY 2008 Report to Congress on Implementation of The Federal Information Security Management Act of 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2009102830
* VIAF: 174072006
* WorldCat (עם VIAF): 174072006

 |
יהושע קלוצמן
**גובסיי (יהושע) קלוצמן** (10 בספטמבר 1900, פינסק, בלארוס - 2 ביולי 1967, ראשון לציון, ישראל) היה מראשוני התעשיינים בארץ ישראל, בימים שלפני קום המדינה, בעליו של מפעל סכיני הגילוח "אוקבה", יצואן ואיש חסד.

קלוצמן, נולד ב-10 בספטמבר בפינסק שבבלארוס להוריו יצחק ושרה קלוצמן. כבן למשפחה דתית נשלח ללמוד בחיידר. בגיל 17 עזב את הישיבה ונסע ללמוד לימודים כלליים בגרמניה, בעיר זולינגן, שם גם למד והתמחה בתעשיית הלהבים.

עם סיום לימודיו בגרמניה, נסע קלוצמן לפולין - ורשה, והחל במאמצים להקים מפעל לסכיני גילוח. המאמצים נסעו פרי ובשנת 1931, הקים בורשה את מפעל סכיני הגילוח - **ורשאבסקה פאבריקה אוסטז'י דו גולניה-פולונוז**. הוא פרסם בעיתוני גרמניה מודעת דרושים, בה הוא מחפש עבור בית החרושת, מומחית להשחזת סכיני גילוח. למודעה נענתה צעירה מהעיר זולינגן, בשם אלזה שמיץ, אשר הגיעה לשם כך במיוחד לוורשה, והחלה לעבוד במפעל. בשנת 1933 השלימה אלזה הליכי גיור, והשניים נישאו זה לזה. בינתיים התעוררה בעיה באשר לשמו של המפעל "פולונז", כאשר תעשיין פולני אחר, בעל מפעל בשם "**פולונוס**", הגיש תביעת הפרת זכויות, וקלוצמן נאלץ לשנות את שם המפעל ל"**פולוניה**".

במהלך שנת 1934, נסע קלוצמן לארץ ישראל, והקים בעיר ראשון לציון מפעל לסכיני גילוח בשם "**אוקבה**". כך בילה קלוצמן את השנים שלפני מלחמת העולם השנייה, בנסיעות בין ורשה וראשון לציון, תוך שהוא מנהל את שני המפעלים, בעת ובעונה אחת. המפעל הישראלי הפך ליצרני בשנת 1936, כאשר התוצרת משמשת לצריכה מקומית, כמו גם לייצוא לאירופה, ולמדינות האימפריה הבריטית באסיה ובאפריקה. לשיא הייצור הגיע המפעל בזמן המלחמה, אז הועסקו בו כ־150 עובדים, והתפוקה החודשית הגיעה לחמישה מיליון סכיני גילוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גובסיי קלוצמן** בוויקישיתוף
* אוקבה באתר נוסטלגיה אונליין.
* אוקבה באתר התחביבים - ХОББИ•HOBBY•

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520918805171
* VIAF: 308263920
* WorldCat: viaf-308263920

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גובסיי קלוצמן"**.
**קדרי חאפז טוקאן** (בערבית: **قدري حافظ طوقان**; 1910 - 26 בפברואר 1971) היה מנהלה של אוניברסיטת א-נג'אח ושר החוץ של ירדן בשנים 1964 - 1965.

ביוגרפיה
--------

טוקאן נולד בשכם למשפחת טוקאן, שהייתה אחת המשפחות הנכבדות בעיר. הוא למד במצרים ובביירות, שאת התואר הראשון במתמטיקה מהאוניברסיטה האמריקאית שלה סיים ב-1929, והיה חבר האקדמיה המצרית למדעים.

טוקאן היה מורה למתמטיקה וסגן מנהל מכללת א-נג'אח בשכם. משנות ה-40 של המאה ה-20 כיהן טוקאן כמנהל מכללת א-נג'אח. הוא היה ממתנגדי הציונות בה ראה אימפריאליזם המנשלת את ערביי ארץ ישראל מארצם. טוקאן נחשב למזוהה עם מפלגת אל-איסתקלאל וניהל מעל דפי העיתונות ויכוחים פוליטיים.

טוקאן נבחר לפרלמנט של ירדן בשנת 1950 ושב ונבחר בשנת 1951, כאחד מחברי החזית הקונסיסטוציונית האופוזיציונית. לאחר פעולת קיביה דרש טוקאן במאמר בעיתון שהלגיון הירדני יבצע פעולת תגמול ביישובים ישראליים.

ביולי 1964 מונה טוקאן, שהיה ידוע כנאצריסט, לשר החוץ של ירדן, במסגרת פעילותו של חוסיין להתקרב למצרים של נאצר. כשר החוץ פעל טוקאן להטות את מדיניות ירדן מתמיכה במלוכנים במלחמת האזרחים בתימן לסיוע לרפובליקנים. בשנת 1966 היה טוקאן מתומכי אש"ף, והוא היה בין העצורים בנובמבר 1966 כשחוסיין סגר את משרדי אש"ף בגדה המערבית.

טוקאן נפטר בעת ביקור בביירות בפברואר 1971. הוא נקבר בהלוויה המונית בשכם ושר הביטחון משה דיין הגיע לביקור תנחומים.

ספריו
-----

טוקאן הוציא לאור 25 ספרים, חלקם מדעיים וחלקם פוליטיים.

בראשית שנות ה-40 הוא פרסם ספר על תרומת הערבים למדעי המתמטיקה.

לאחר מלחמת העצמאות פרסם טוקאן ספר המנתח את הסיבות לנכבה. טוקאן טען בספר שהסיבה העיקרית להפסד היה העדר השכלה בקרב הערבים.

קישורים חיצוניים
----------------

* חזי כרמל, טוקאן נגד הפרדת הגדות, מעריב, 5 באוגוסט 1968
* Arabs in the Mirror, University of Texas Press, 2009, page 25-30

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הפרופסור היה לשר, הַבֹּקֶר, 10 ביולי 1964
2. 1 2  תרומת הערבים בארץ לתחייה הספרותית במזרח, הד-המזרח, 14 באוגוסט 1942; המשך
3. ↑  "הפתרון הצודק והנבון", הַבֹּקֶר, 7 במאי 1944
4. ↑  פני המפלגות הערביות לאן?, משמר, 9 בנובמבר 1944
5. ↑  נתיני עבדאללה מחרימים שידוריו ומאזינים ל"קול ישראל", על המשמר, 17 במאי 1950
6. ↑  גבריאל שטרן, הצלחה לאופוזיציה בבחירות ה"ירדניות", על המשמר, 31 באוגוסט 1951
7. ↑  הפגנות ושביתות בשטח הכיבוש, זמנים, 19 באוקטובר 1953
8. ↑  חילופים בראשות "ממשלת־המשך" בירדן, על המשמר, 8 ביולי 1964
9. ↑  מנחם שמואל, תורת השנאה של מורה המורים משכם, מעריב, 1 בספטמבר 1967
10. ↑  חוסיין סגר משרדי "ארגון השחרור הפלשתינאי", מעריב, 28 בנובמבר 1966
11. ↑  קדרי טוקאן מת בביירות, דבר, 28 בפברואר 1971
12. ↑  יוסף ולטר, 15 אלף איש השתתפו בשכם בהלווייתו של ד"ר קאדרי טוקאן, מעריב, 1 במרץ 1971
13. ↑  ביקור תנחומים של דיין אצל משפחת טוקאן, דבר, 2 במרץ 1971
14. ↑  ד"ר טוקאן משכם העדיף לצאת לירדן דרך לוד ולא דרך רבת-עמון, דבר, 27 בנובמבר 1970
15. ↑  Through Arab Eyes, Palestine Post, April 7, 1950, page 8

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303215005171
* GND: 1124495835
* ISNI: 0000 0000 7149 0052
* LCCN: nr94035425
* NTA: 22987293X
* SUDOC: 079447147
* Trove: 911355
* VIAF: 73739598
* WorldCat: lccn-nr94035425

 |
**ג'רג'** טמאש **טימאר** (בשם מלא בהונגרית:**Tímár György** Tamás;‏ בודפשט, 26 באפריל 1937 – 15 בינואר 2021) היה עורך דין ופוליטיקאי יהודי-הונגרי. בין 1994 לבין 2002, הוא היה חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט) כנציג הפרלמנטרי של "מפלגת החקלאים הזעירים, חקלאים ואזרחים בלתי תלויים" (FKGP).

משפחתו
------

ג'רג' טימאר נולד במשפחה יהודית כבנם היחיד של ליוז'ף טימאר (1893–1961), כימאי מזון בעל שם בינלאומי ושל איזבלה נויברגר. סבו מצד אמו, מארק נויברגר (?–1938) היה התובע הראשי של מחוז יאס-נאג'קון-סולנוק. כל משפחתו (למעט הוריו) נספתה בשואה. גם אמו סיימה לימודי משפטים ב-1925, אך כאישה לא יכלה לעסוק במקצוע. לאביו היו עשרה אחים ולאמו חמישה. כולם ניספו באושוויץ ובדכאו.

ביוגרפיה
--------

ב-1955 סיים את לימודיו בגימנסיה על שם אימרה מדאץ' בבודפשט. בשנת 1960, קיבל תואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת אטווש לוראנד. בשנת 1963 עבר את הבחינה המקצועית לקבל רישיון עורך דין ויועץ משפטי.

ב-1965, במשפט על רקע פוליטי, הוא נידון לחמש שנות מאסר, להחרמה מוחלטת של נכסיו ואיסור עיסוק במשפטים.

כיוון שלא יכול היה לעסוק במשפטים פנה למקצועו של אביו. מאז 1970, היו לו המצאות רבות בכימיה של המזון ובתחום ציוד הבטיחות לרכב. שמו קשור לסירופ טימין וכן להמצאת חומר חיטוי יעיל של חומצת פחמן. התחביבים שלו היו שחמט וברידג'.

24 שנים לאחר מכן, ב-1989, זיכה אותו בית המשפט העליון מכל אשמת עבירה. הוא הצטרף למפלגת FKGP ב-1 במאי 1990. ממאי 1991 ועד סוף 1992 היה נשיא הקהילה היהודית של בודפשט (BZSH) ושל התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה (MAZSIHISZ). בין 1994 לבין 2002, הוא היה חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט) כנציג הפרלמנטרי של "מפלגת החקלאים הזעירים, חקלאים ואזרחים בלתי תלויים" (FKGP) במשך שתי קדנציות. הוא היה סגן חבר באספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (3 באוקטובר 1994 - 25 בינואר 1999)

הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

לקריאה נוספת
------------

* בחירות לפרלמנט 1994. הוצאת עיתונות+דפוס, 1994. עמ' 347. מסת"ב 963 044 446 1
* parlament.hu – ד"ר ג'רג' טימאר
* משפט טימאר - תיק מפורסם מההיסטוריה המשפטית ההונגרית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'רג' טימאר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה בפרלמנט ההונגרי
* הלך לעולמו ג'רג' טימאר
* כתב העת היהודי שבת: הלך לעולמו ג'רג' טימאר

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'רג' טימאר (פוליטיקאי)"**.
**רֵוואז לַר'ידזֵה** (בגאורגית: **რევაზ ლაღიძე**‏, 10 ביולי 1921 – 16 באוקטובר 1981) היה מלחין גאורגי.

ביוגרפיה
--------

רוואז לר'ידזה נולד בשנת 1921 בכפר אובצ'ה שבחבל אימרתי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; בשנת 1939 הוא סיים את לימודיו בבית הספר המוזיקלי מס' 4 של טביליסי (במגמת פסנתר). בשנים 1945-1941 לר'ידזה ניגן בתזמורת הסימפונית הגאורגית, ואילו בשנים 1949-1945 בתזמורת הרדיו הגאורגי.

בשנת 1948 לר'ידזה סיים את לימודיו בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי (במגמת הלחנה, בהדרכתו של המלחין אנדריה בלנצ'יוודזה).

משנת 1962 ניהל את הקתדרה למוזיקה במכון הפדגוגי של טביליסי ע"ש פושקין, ואילו משנת 1964 הוא לימד בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי.

לר'ידזה זכה בחייו בתארים ובפרסים הבאים: פעיל אמנות נכבד של גאורגיה הסובייטית (1958), אמן העם של גאורגיה הסובייטית (1961), פרס הקומסומול הגאורגי (1967) ופרס שותא רוסתוולי של גאורגיה הסובייטית (1975).

רוואז לר'ידזה מת בשנת 1981 בטביליסי ונקבר פנתאון דידובה שבעיר.

יצירות
------

רוואז לר'ידזה הלחין את הפואמה הסימפונית "למען המולדת" (1949), את המוזיקה עבור ההצגות המוזיקליות-קומיות "חברים" (1951) ו"איש הנבוט" (1957), את התמונה הסימפונית "היאבקות" (1952), מספר יצירות לפסנתר (כמו "טוֹקַטַה") ולצ'לו ("פואמה", "אלגיה" ואחרות).

לר'ידזה הלחין את הקנטטות עבור מקהלת גברים "שיר על המולדת", "בלדה על הגפן", "אודה על מסחתי", "בלדת העמק" ועוד; הוא כתב את המוזיקה גם לקנטטה עבור מקהלה מעורבת ותזמורת סימפונית "ורדזיה ממתינה לי" (1966, לפי שירהּ של י' אַבַּשידזֵה מהמחרוזת "על עקבותיו של רוסתוולי").

לר'ידזה הלחין את המוזיקה עבור האופרה "לֵלַה", שהועלתה בבית האופרה של טביליסי בשנת 1973; היצירה זיכתה אותו בפרס שותא רוסתוולי של גאורגיה הסובייטית.

חלק ניכר מיצירתו של לר'ידזה הוקדש לכתיבת מוזיקה עבור שירים; בשנת 1959 הוא הלחין את מילות "השיר על טביליסי" מאת פֵּטרֵה גרוזינסקי - לכבוד חגיגות ה-1500 שנים להקמתה של העיר. בשנת 1974 חברת ההקלטות הסובייטית "מלודיה" הוציאה אלבום כפול של הלהקה הגאורגית "אוֹרֵרַה", ובו "השיר על טביליסי" - שהפך ללהיט ברחבי ברית המועצות ולאחד השירים הגאורגיים המפורסמים ביותר. מיכֵאיל קווַליאשווילי תרגם את הטקסט של השיר לרוסית, ובגרסה זו הוא מבוצע פעמים רבות מחוץ לגאורגיה.

לר'ידזה כתב מוזיקה עבור למעלה מ-40 הצגות תיאטרון, יותר מ-30 סרטי קולנוע, שני סרטי תעודה ושני סרטים מצוירים.

בין סרטי הקולנוע, שלר'ידזה הלחין עבורם, בולטים: "העֶלֶם מְסַבּוּדַרַה" (1957), "שן הכריש", "נינוֹ", "פרח על שלג" (שלושתם ב-1959), "השיר הקטוע" (1960 - סרט גאורגי-צ'כי), "אנשים טובי לב", "סיפורו של העלוב" (שניהם ב-1961), "הבלדה החבסורית" (1965), "החיים כהרף עין" (1971, הדיבוב הרוסי הופץ בשם "חום ידייך"), "ביקור לילי" (1974 - לפי הרומן "הביקור אצל מינוטאורוס" מאת האחים ארקדי וגאורגי ויינר); חלק משיריו של לרי'ידזה נשמעו לראשונה בסרטי הקולנוע, שהוא הלחין עבורם את המוזיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוואז לר'ידזה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רוואז לר'ידזה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רוואז לר'ידזה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5053229
* GND: 1177441594
* ISNI: 0000 0001 1695 9214
* LCCN: n2010004319
* LNB: 000074657
* MusicBrainz: 7369c890-bc48-46a8-aa2d-ac1c79e12672
* NLP: a0000003204326
* VIAF: 106789641
* WorldCat: lccn-n2010004319

 |
**וילי דומגראף-פסבנדר** (בגרמנית: **Willi Domgraf-Fassbaender** ‏ 19 בפברואר 1897, אאכן - 13 בפברואר 1978, נירנברג) היה בריטון, זמר אופרה גרמני, שהופיע בעיקר בתפקידי מוצרט וורדי. הוא נחשב לאחד הבריטונים הליריים הטובים ביותר בתקופה שבין מלחמת העולם הראשונה והשנייה.

חייו
----

### לימודים

דומגראף-פסבנדר למד תחילה בברלין, אצל ז'אק שטוקגולד ופאול ברונס, ואחר במילאנו אצל הטנור הדרמטי האיטלקי הנודע ג'וזפה בורגאטי, שלימד את הטנור האנגלי הדל נאש. הופעת הבכורה שלו על הבמה הייתה בשנת 1922 בעיר מולדתו אאכן, בתפקיד **הרוזן אלמוויוה** בנישואי פיגארו.

### קריירת שירה

דומגראף-פסבנדר שר בדויטשה אופר ברלין בשנים 1925-1923, בבית האופרה של דיסלדורף בשנים 1927-1925, בתיאטרון העירוני של שטוטגרט מ-1927 עד 1930 ולבסוף בהאופרה של ברלין מ-1930 עד 1948. דומגראף-פסבנדר הוזמן לשיר בפסטיבל גליינדבורן באנגליה משנת ייסודו ב-1934 ועד 1937, והופיע שם בתפקידי מוצרט. עוד הופיע בפסטיבל זלצבורג באוסטריה בשנת 1937, בתפקיד **פפגנו** בחליל הקסם. אחרי מלחמת העולם השנייה, הופיע בעיקר בווינה, מינכן, הנובר ונירנברג, שם היה מפיק הבית בבית האופרה העירוני מ-1953 עד 1962.

בשנת 1954, החל ללמד בקונסרבטוריון למוזיקה של נירנברג, שם הדריך את בתו, זמרת המצו-סופרן בריגיטה פסבנדר. הוא היה נשוי לשחקנית סבין פטרס.

דומגראף-פסבנדר התברך בקול יפהפה, שבו השתמש ברגישות מוזיקלית ובטכניקה מעולה. הוא היה גם זמר-שחקן מחונן, שהופיע בכמה סרטים מוזיקליים. דומגראף-פסבנדר הותיר אחריו מורשת נכבדה של הקלטות שמע, שרבות מהן הוצאו מחדש בתקליטורים.

מבחר סרטי קולנוע
----------------

* נישואי פיגארו (1949)
*

קישורים חיצוניים
----------------

* וילי דומגראף-פסבנדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* וילי דומגראף-פסבנדר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* וילי דומגראף-פסבנדר, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* וילי דומגראף-פסבנדר, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007315603105171
* BIBSYS: 13071846
* BNE: XX1756837
* BnF: cb138933429 (data)
* CiNii: DA13178945
* GND: 116176156
* ISNI: 0000 0000 7364 9506
* LCCN: n82162725
* MusicBrainz: 69daa70d-a7c2-43ee-83ca-61b8aa4f728d
* NKC: xx0155838
* NLP: a0000002886057
* SUDOC: 172720923
* VIAF: 29717722
* WorldCat: lccn-n82162725

 |
**לקסיקון עברי ואנגלי של הברית הישנה** (באנגלית: **A Hebrew and English Lexicon of the Old Testament**), הידוע יותר בכינויו בראון-דרייבר–בריגס או BDB (משמות שלושת מחבריו) היא האסמכתא הסטנדרטית לעברית המקראית וארמית, שפורסמה לראשונה בשנת 1906.

הלקסיקון מאורגן לפי סדר אלפביתי (עברי) של שלוש אותיות השורש. הוא התבסס על הלקסיקון העברי-גרמני של וילהלם גזניוס, שתורגם על ידי אדוארד רובינסון. העורך הראשי היה פרנסיס בראון, בשיתוף פעולה עם סמיואל רולס דרייבר וצ'ארלס אוגוסטוס בריגז, ומכאן השם בראון – דרייבר – בריגס. כמה הדפסות מאוחרות הוסיפו את מספרי הייחוס מהקונקורדציה של סטרונג (אנ') למילים בעברית וארמית במקרא.

בשנת 2013, שני חוקרים של לימודים שמיים ג'ו אן האקט (אנ') וג'ון הונרגרד (אנ') קיבלו מענק מההקרן הלאומית למדעי הרוח על מנת ליצור גרסה אלקטרונית מתוקנת ומעודכנת של ה-BDB; הלקסיקון העברי והארמי המקראי שהתקבל יהיה זמין דרך אתר אינטרנט (Semitica Electronica) או באמצעות הדפסה לפי דרישה.

קישורים חיצוניים
----------------

* המילון באתר על-התורה
* המילון, באתר wikisource (באנגלית)
* גרסה עם מספרי סטרונג
* צילומי עמודים מספר מודפס
* גרסה מ-1939
* מילון בראון-דרייבר-בריגס באתר ספריא
* מילון בראון-דרייבר-בריגס בארמית באתר ספריא

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Jo Ann Hackett and John Huehnergard Receive NEH Grant for Biblical Hebrew and Aramaic Lexicon
**משה ינוביץ'** (נולד ב-1927) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש המועצה המקומית השני של הוד השרון, בשנים 1969–1978.

ביוגרפיה
--------

משה ינוביץ' נולד בטקוץ', רומניה. הוא בוגר בית-ספר למנהל וכלכלה. פעל במסגרת תנועת "החלוץ". בשנת 1947 עלה לארץ ישראל כמעפיל, דרך קפריסין.

הצטרף לגרעין הכשרה בדגניה א', ואחר כך התגייס לצה"ל. עם שחרורו עבר לרמתיים. בשנים 1963-1969 שימש מנהל סניף בנק הפועלים המקומי, ובמקביל כיהן כחבר המועצה המקומית.

בשנת 1969 עמד בראש רשימת "המערך" למועצה המקומית, ונבחר לראשות המועצה. בשנת 1974 נבחר לקדנציה נוספת, וכיהן בתפקיד זה עד 1978. בעת כהונתו פונו המעברות האחרונות בעיר, נבנו שכונות מגורים, נבנתה חטיבת הביניים הראשונה בעיר, שנקראה "הראשונים", ונבנה מרכז נוער יישובי.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה ינוביץ', באתר של עיריית הוד השרון
* ב"צ אופז, הוד השרון - שיפור השירותים המוניציפליים, דבר, 26 באוקטובר 1969

הערות שוליים
------------

1. ↑  המערך בהוד השרון פועל לקואליציה מקיר אל קיר, מעריב, 11 בנובמבר 1969
2. ↑  משה ינוביץ נבחר בשנית בהוד השרון, מעריב, 18 בפברואר 1974

| ראשי עיריית הוד השרון |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **כמועצה מקומית** | בנימין אבן | משה ינוביץ' | שמחה מעוז | יצחק קדמי | אליהו שמעוני | עזרא בנימיני |
| 1964–1969 | 1969–1978 | 1979–1982 | 1982–1983 | 1983–1989 | 1989–1990 |
| **כעיר** | עזרא בנימיני | חי אדיב | אמיר כוכבי |
| 1990–2003 | 2003–2018 | 2018 ואילך |

 |
תרשים חלקי הכעבה. חג'ר אל - חטים (מספר 5 בתרשים).
מתפללים סביב הכעבה. בתמונה ניתן לראות את חג'ר אל חטים.
**חג'ר אל-חטים** (בערבית:  **الحجر الحطيم**, שפירושו: "האבן המנותצת"), המכונה גם חג'ר אסמאעיל (**حجر إسماعيل** "אבן ישמעאל") היא אבן שבורה המהווה את היסוד של הכעבה. על פי מסורת האסלאם, היא הוצבה במקום על ידי ישמעאל כאשר בנה את הכעבה עם אביו אברהם. בשלב מאוחר יותר נבנה סביב האבן מבנה דתי חצי-מעוגל שגובהו נע בין 1.3 ל-2.3 מטר וקוטרו המרבי בין צד לצד הוא שמונה מטרים.

למרות המסורת המוסלמית, מקום זה נחשב לשריד של מבנים דתיים ערביים פגאניים מתקופת קדם-האסלאם, שנבנו סמוך לאתר העלייה לרגל המרכזי של השבטים הערביים - הכעבה. על כן, קיימות מסורות על פיהן אל-חטים הוא הבור המצוי ליד הכעבה, בו הונחו מתנות ומנחות לאל הקדום הובל. כמו כן, מסורות רבות מזכירות כי השבטים הערביים נהגו לקיים את שבועת האמונים באל-חטים בשל קדושתו לאחר עריכת הסכמים שבטיים.

חכמי הדת בימיו הראשונים של האסלאם סברו כי שמירת אל-חטים כמקום קדוש גם באסלאם תעודד שבטים ערביים פגאניים להצטרף לדת החדשה, ותצמצם את מידת התנגדותם לאסלאם. עם זאת, לאורך הדורות היה ניסיון מצד חכמי ההלכה להעניק ייחוד אסלאמי למקום, ולאסור על עריכתם של מנהגים פגאניים שנראו כסותרים לחלוטין את האסלאם. אחת הסיבות לניסיון לאסור על הטקסים הייתה כדי לעמוד בפולמוס הדתי והפילוסופי שנערך בין זרם המועתזילה הרציונלי לבין הזרמים השיעיים והסוניים האדוקים. המועתזילה, שנקבע כזרם העיקרי של האסלאם בתקופת הח'ליף העבאסי אל-מאמון, והיה זרם דומיננטי בתקופת התגבשות האסלאם, טען כי אין צורך בקידוש המקום בשל עברו הפגאני ובגלל אי אזכורו בקוראן. טענות אלה הובילו הן את הסונים והן את השיעים לפרש פסוקים מתוך הקוראן שנגעו לישמעאל בצורה שקשרה את הפסוקים האלה עם אל-חטים, ובכך לטעון כי המקום נזכר בקוראן.

כיום, התפילה ליד אל-חטים היא אחד הטקסים במסגרת העלייה לרגל לכעבה. מאמינים שמרנים מקפידים בעת התפילה במקום לצטט את הפסוקים הקושרים את בניית הכעבה עם ישמעאל ואברהם. כמו כן, מרבים מאמינים רבים לבקש בקשות אישיות שנוגעות לשיפור מצבם החומרי לצד בקשות מחילה והודאה.

ראו גם
------

* בעל (אל)

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **האסלאם** |
|  | **פורטל המזרח התיכון** |

* סקירה מוסלמית מסורתית על קדושת המקום, ותמונת חצי העיגול של אל-חטים (אנגלית)(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: hicr--kabe

 |
הקומונה החדרתית, קבוצת החלוצים שייסדו את דגניה א'. יושבים: מימין לשמאל צבי יהודה, יוסף אלקין, יוסף בוסל, ישראל בלוך, מרים ברץ; עומדים: חיים צדיקוב, שרה מלכין, תנחום תנפילוב, יוסף ברץ
**חיים צדיקוב** (12 בדצמבר 1893 – 30 באוקטובר 1968) היה איש העלייה השנייה, ממייסדי דגניה א' וממקימי הקבוצה היפואית, פעיל ציוני במצרים.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1893 בעיירה פושלאט (אנ'), במחוז פוניבז' שבפלך קובנה של האימפריה הרוסית (ב"תחום המושב" היהודי, באזור ליטא), בנם של עדה לבית סגל והמגיד הציוני שלום בצלאל צדיקוב ("המגיד צדיקוב"). בצעירותו קיבל חינוך דתי, ולאחר מכן למד בגימנסיה בשאוול. בבחרותו היה חבר ב"צעירי ציון" ולאחר מכן ב"הסתדרות צ. ס." ( ציונים סוציאליסטים).

בשנת 1906 עלה עם הוריו ואחיו לארץ ישראל. במשך כשנה עבד בקבוצת "אחוה" בביירות. בשנת 1909 נמנה עם מייסדי דגניה א'. בשנת 1915 היה בין מייסדי "הקבוצה היפואית" בתל אביב. נישא לחברת דגניה א' סוניה (שרה דינה) מיכלסון, שעלתה לארץ ישראל כחלוצה בשנת 1912 עם "קבוצת טרומפלדור".

התגורר בדגניה במשך עשור, עד שנת 1919. לאחר שחלה במלריה נאלץ לנסוע למצרים לצורכי ריפוי. שם נולד בשנת 1925 בנו היחיד, בצלאל. במשך מספר שנים היה מורה לעברית במצרים. בשנת 1927 ייסד יחד עם אליעזר יפה ואברהם האפט את סניף תנובה בקהיר. שימש נציגן של חברות ארצישראליות גדולות, ובהן הכשרת הישוב ורסקו, לצורך שיווק קרקעות בארץ ישראל ליהודי מצרים. בשנת 1927 היה ממייסדי המועדון העברי בקהיר ועמד בראשו. כמו כן היה פעיל בארגונים יהודיים וציוניים שונים, ובהם קרן היסוד, הקרן הקיימת ובני ברית.

בראשית שנת 1940 נפטרה אשתו, שסבלה ממחלת לב בשבע השנים האחרונות לחייה. בת 43 במותה.

בתקופת מלחמת העצמאות היה בין היהודים הרבים שנאסרו במצרים בחשד לציונות. לאחר הקמת המדינה שוחרר וחזר לארץ.

נפטר בשנת 1968, בשנה ה-75 לחייו. נקבר בבית העלמין בסביון.

אחותו רבקה הייתה נשואה לנתן שיפריס, ממתיישבי עין גנים וממייסדי "הפועל הצעיר".

בנו בצלאל אמיר היה קצין חינוך ראשי בצה"ל, בדרגת תת-אלוף.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "חיים צדיקוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2831
* מרים ברץ, לזכר נעדרים: חיים צדיקוב, דבר, 9 בדצמבר 1968

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ד"ר ישראל בנזאב, לזכר נעדרים: שרה צדיקוב (אחרי מטתה), דבר, 7 בפברואר 1940.
**נוגראד** (בהונגרית: **Nógrád**) הוא מחוז בחלקה הצפוני של הונגריה. מצפון גובל המחוז עם סלובקיה, ממזרח עם מחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן, מדרום־מזרח עם מחוז הווש ומדרום־מערב עם מחוז פשט. בירת המחוז היא שלגוטריאן.

באוכלוסייתו, מחוז נוגראד הוא הקטן ביותר מכל מחוזות הונגריה. גם בשטחו, הוא במקום הלפני האחרון לפני מחוז קומארום-אסטרגום.

מחוז נוגראד מפורסם בארכיטקטורה היסטורית של כנסיות עתיקות הבנויות בסגנון גותי ובמצודות אבן המתוארכות למאה ה-13. רוב שטחו הוא הררי ולכן צורת ההתיישבות האופיינית למחוז היא של כפרים קטנים המפוזרים בעמקים.

היסטוריה
--------

מחוז נוגראד ההיסטורית (בלטינית: comitatus Neogradiensis, בגרמנית: Neuburg או Neograd, בסלובקית: Novohrad) נוסד עוד בממלכת הונגריה. היא מוזכרת בפעם הראשונה ב-1303 אך הוקמה כנראה בתקופת שלטונו של אישטוון הראשון, מלך הונגריה. ב-1920, בעקבות הסכם טריאנון, הועבר חלקו הצפוני של המחוז (כ-42% משטחו) לצ'כוסלובקיה. שטחו הנוכחי של המחוז נקבע ב-1950 במסגרת הגדרה מחודשת של המחוזות בהונגריה. החלק הצפוני של המחוז ההיסטורי נמצא כיום בתחום סלובקיה כחלק ממחוז באנסקה ביסטריצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נוגראד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נוגראד
* נוגראד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מחוזות הונגריה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| באץ'-קישקון • באראניה • בורשוד-אבאוי-זמפלן • בקש • גיור-מושון-שופרון • הווש • היידו-ביהר • ואש • וספרם • זאלה • טולנה • יאס-נאג'קון-סולנוק • נוגראד • סבולץ'-סטמאר-ברג • פייר • פשט • צ'ונגראד-צ'נאד • קומארום-אסטרגום • שומוג' |  |

 |
| עיר הבירה בודפשט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550233305171
* BnF: cb13772830v (data)
* GND: 4414861-6
* LCCN: n79094702
* MusicBrainz: f327094d-c57e-4550-a768-e6a122137f2b
* NKC: ge549075
* VIAF: 157095450
* WorldCat: lccn-n79094702

 |
**פול דולי** (באנגלית: **Paul Dooley**; נולד ב-22 בפברואר 1928) הוא שחקן, תסריטאי, סטנדאפיסט, מדבב וקומיקאי אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

דולי נולד בשם פול בראון בעיר פרקרסבורג (אנ') שבמערב ורג'יניה לרות איירין, עקרת בית, ופיטר ג'יימס, פועל במפעל.

בצעירותו דולי היה קריקטוריסט ואייר קריקטורות עבור עיתון מקומי בעירו. היא שירת בצי ארצות הברית.

קריירה
------

לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת מערב ורג'יניה עבר לעיר ניו יורק. על מנת להתקיים עבד כליצן בימי הולדת תוך שימוש ביכולות הקוסמות, ג'אגלינג ואיור קריקטורות. בתחילת שנות ה-50 החל לשחק בתיאטרון. דולי שימש כשחקן גיבוי לארט קרני שגילם במחזה "הזוג המוזר את של פליקס אונגר, והחליף אותו בתפקיד לאחר עזיבתו. הוא שימש במשך מספר שנים כסטנדאפיסט במועדוני סטנדאפ. 

דולי עסק גם בכתיבה. הוא יצר את הסדרה החינוכית לילדים The Electric Company עבור רשת הטלוויזיה הציבורית PBS. הוא ייסד חברה בשם All Over Creatio עם אנדרו דאנקן ולין ליפטון שיצרה פרסומות לרדיו ולטלוויזיה. 

### קולנוע

דולי השתתף בסרטים בהם "בת שש-עשרה הייתי", "פופאי", "Raggedy Ann & Andy: A Musical Adventure" ו"תרגילים בהתבגרות". הוא דיבב בסדרת הסרטים "מכוניות". כמו כן שיחק בסרטים שבוימו על ידי רוברט אלטמן. דולי כתב עם אלטמן תסריטים לסרטים. דולי שיחק גם בסרטיו של הבמאי כריסטופר גסט מחכים לגופמן, "משב רוח מוזיקלי ובסרט "והזוכה הוא". בשנת 2002 שיחק בסרט המתח של כריסטופר נולאן "אינסומניה".

טלוויזיה
--------

שיחק בסדרה Coming of Age ששודרה בשנים 1988 עד 1989 ברשת CBS. כן שיחק בתפקידי משנה בסדרות ER, "גרייס על הכוונת", אלה הם חיי, "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 ו"תרגיע". שיחק בתפקיד ראשי בסדרה Coming of Age ששודרה בשנים 1988 עד 1989. בשנת 2000 היה מועמד לפרס אמי על תפקיד משנה שגילם בסדרה "הפרקליטים". ב-1988 שיחק במיני סדרה "הרצח של מרי פייגן" בה השתתפו גם ג'ק למון וקווין ספייסי.

בשנת 2010 שיחק דולי בסדרה Huge שנוצרה ונכתבה על ידי אשתו ובתו. 

בשנת 2019 התארח בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "חג שמח וכל זה" בתפקיד של ג'ק, אביו של דון (דניס קווייד).

חיים אישיים
-----------

דולי נשוי לתסריטאית ויני הולצמן. הזוג הכיר בעת שלמד בכיתת משחק. בתם היא התסריטאית ומפיקת הטלוויזיה סוואנה דולי. הזוג גר בשכונת Toluca Lake בלוס אנג'לס. מנישואיו הראשונים יש לפול דולי שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פול דולי

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול דולי** בוויקישיתוף

* פול דולי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פול דולי, באתר AllMovie (באנגלית)
* פול דולי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul Dooley Biography (1928-), באתר filmreference
2. ↑  Paul Dooley, באתר filmbug
3. 1 2  DAVID NG
, Finally a go, באתר לוס אנג'לס טיימס, 10 באפריל 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1199066
* BnF: cb139731535 (data)
* GND: 14120169X
* ISNI: 0000 0001 1765 5829
* LCCN: no96042283
* NKC: xx0155995
* VIAF: 59276922
* WorldCat: lccn-no96042283

 |