תמונתו של שארל טרון בעמוד הראשון של לה פטי ז'ורנל, מ-26 בספטמבר 1891, לאחר ניצחונו.
**פריז–ברסט–פריז** (בצרפתית: **Paris–Brest–Paris** ובקיצור: **PBP**) הוא אירוע של רכיבת אופניים למרחק ארוך. במקורו היה מרוץ אופניים למרחק של כ-1,200 ק"מ, מהעיר פריז, בירת צרפת לעיר ברסט ובחזרה לפריז. תחילת המרוץ הייתה בוולודרום הלאומי הממוקם בסן קנטן אן איוולין. המירוץ אירע לאחרונה במתכונת תחרותית בשנת 1951.

החל משנת 1931 הופרד המירוץ לשני מרוצים ורוכבי אופניים חובבים הופרדו מרוכבי האופניים המקצועיים, ונערכים שני אירועים: במסגרת הראשון (אירוע מסוג ברווט (brevet)) נדרשים הרוכבים לרכב את המרחק בפרק זמן של 90 שעות, אך ללא תחרות. אירוע זה מתקיים אחת לארבע שנים. השני הוא מרוץ מסוג אודאקס (audax), המתקיים אחת לחמש שנים במסגרתו נדרשת קבוצה של רוכבים לסיים את המסלול. ב-1931 היו בפועל שלוש תחרויות עצמאיות החולקות את אותו המסלול.

ה*ברווט*
--------

בדומה לאירוע *ברווט* אחרים, נדרשים הרוכבים לסיים את המסלול בלא תמיכה. עליהם לקנות מצרכי מזון במהלך המסלול, ותמיכה לרוכבים אסורה. הרוכבים ממעטים לישון, ונמים לצד הדרך זמן קצר ככל האפשר על מנת להשלים את המסלול בזמן הנדרש.

על מנת להשתתף בברווט פריז–ברסט–פריז, על הרוכבים להשלים סדרת מרוצי ברווט קודמים באותה שנה קלנדרית. כאשר סדרת המרוצים כוללת מרוצים למרחקים של 200 ק"מ, 300 ק"מ, 400 ק"מ ו-600 ק"מ (אולם הרוכבים רשאים להשלים מרחקים גדולים יותר באותה תקופה נדרשת).

היסטוריה
--------

פייר גיפאר עורך העיתון "לה פטי ז'ורנל" יזם לראשונה את מרוץ פריז-ברסט וחזרה.

### 1891

מרוץ פריז–ברסט–פריז היווה למעשה מבחן אמינות ליצרני אופניים. גיפאר כתב מאמרי מערכת על הרוכבים הנושאי עימם מזון וביגוד למירוץ ואשר משלימים את כל מסלולו עם אותם אופניים מבלי להחליפם.

207 משתתפים השתתפו במירוץ הראשון, ורק צרפתים הורשו להשתתף.

במירוץ הראשון שנערך בשנת 1891 זכה שארל טרון שרכב בחסות מישלן כשהוא מסיים את המירוץ ב-71 שעות ו-22 דקות. בסופו של דבר, 99 מתוך 207 המשתתפים סיימו את המירוץ.

המירוץ הביא תפוצה רבה והצלחה רבה לעיתון *לה פטי ז'ורנל*. יחד עם זאת, הלוגיסטיקה המורכבת של המירוף הביאה את מארגניו להחליט לקיימו אחת לעשר שנים.

### 1901

ב-1901 מרוץ פריז–ברסט התקיים בחסות העיתון *L ' auto-Velo*, שנערך על ידי אנרי דסגרנג'. לראשונה, בשנה זו הופרדו החובבנים מהרוכבים המקצועיים. המנצח היה מוריס גארן שסיים ב-52 שעות את המרוץ בו השתתפו 112 רוכבים מקצועיים. במרוץ החובבני סיים משתתף בן 65 את המירוץ לאחר 200 שעות.

בעקבות הצלחת המרוץ הציע העיתון L ' auto לקיים מרוץ גדול אף יותר - הטור דה פראנס, שהתקיים לראשונה בשנת 1903 ביוזמתו של דסגרנג'.

### 1911

מרוץ פריז–ברסט השלישי התקיים בשנת 1911. הזוכה, סיים את המרוץ בזמן של 50 שעות ו-13 דקות.

### 1921

בשנת 1921, בעקבות מלחמת העולם הראשונה התקיים המירוץ בהשתתפות 43 רוכבים מקצועיים ו-65 חובבים. הזוכה במירוץ היה לוסין מוטייה, שסיים ב-55 שעות ו-7 דקות.

### 1931

בשנת 1931 שונו כללי התחרות, והחל המירוץ הקבוצתי, בו השתתפות קבוצות של 10 רוכבים. במרוץ היחידים זכה האוסטרלי יוברט אופרמן, שסיים את המירוץ ב-49 שעות ו-21 דקות, על אף הגשם השוטף שהתקיים במהלך המירוץ. אופרמן אכל במהלך המירוץ בעיקר סלרי.

### מלחמת העולם השנייה

בשל מלחמת העולם השנייה נדחה המירוץ לשנת 1948, עת כתב העת L'Equipe נתן חסות למירוץ בו זכה אלבר הנדיקס מתוך 52 רוכבים מקצועיים שהשתתפו.

### 1951

בשנת 1951 זכה מוריס דיו במירוץ, שהוא מסיים בזמן שיא של 38 שעות ו-55 דקות, שיא אשר טרם נשבר. הייתה זו השנה האחרונה בה התקיים מרוץ של רוכבים מקצועיים.

### אירוע חובבנים

בשנים 1956 ו-1961 נרשמו רוכבים מקצועיים מעטים לתחרות, ונערכו תחרויות רוכבים חובבנים בלבד (בהם השתתפו מאות רוכבים). 

בין השנים 1956 ו-1975 נערכה התחרות מידי חמש שנים.

זוכי התחרות
-----------

בדומה לאירוע *ברווט* אחרים, נדרשים הרוכבים לסיים את המסלול בלא תמיכה. עליהם לקנות מצרכי מזון במהלך המסלול, ותמיכה לרוכבים אסורה. הרוכבים ממעטים לישון, ונמים לצד הדרך זמן קצר ככל האפשר על מנת להשלים את המסלול בזמן הנדרש.

על מנת להשתתף בברווט פריז-ברסט-פריז, על הרוכבים להשלים סדרת מרוצי ברווט קודמים באותה שנה קלנדרית. כאשר סדרת המרוצים כוללת מרוצים למרחקים של 200 ק"מ, 300 ק"מ, 400 ק"מ ו- 600 ק"מ (אולם הרוכבים רשאים להשלים מרחקים גדולים יותר באותה תקופה נדרשת).

### זוכי התחרות המקצועית

פייר גיפאר עורך העיתון *לה פטי ז'ורנל* יזם לראשונה את מרוץ פריז-ברסט וחזרה.

| שנה | זוכה | קבוצה | זמן | מקום שני | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1891 | צרפתצרפתשארל טרון (Charles Terront) | Bayonne | 71 שעות 22 דקות  | צרפתצרפתפייר ג'ייל-לאבאל (Pierre Jiel-Laval) | צרפתצרפתאנרי קוליבוף (Henri Couillibeuf) |
| 1901 | איטליהאיטליה מוריס גארן (Maurice Garin( | La Française | 52 שעות | צרפתצרפתגאסטון ריוויר (Gaston Rivierre) | צרפתצרפת איפוליט אוקוטורייה (Hippolyte Aucouturier) |
| 1911 | צרפתצרפתאמיל ג'ורג'ה (Émile Georget) | Coureur de vitesse | 50 שעות 13 דקות. | צרפתצרפתאוקטב לאפיז (Octave Lapize) | צרפתצרפתארנס פול (Ernest Paul) |
| 1921 | בלגיהבלגיהלואי מוטיאה (Louis Mottiat) | Coureur de vitesse | 55 שעות 7 דקות | צרפתצרפתאז'ן כריסטוף (Eugène Christophe) | בלגיהבלגיה אמיל מאסון האב (Émile Masson senior) |
| 1931 | אוסטרליהאוסטרליהיוברט אופרמן (Hubert Opperman) | Alleluia-Wolber | 49 שעות 21 דקות  | בלגיהבלגיהליאון לוייה (Léon Louyet) | איטליהאיטליהז'וזפה פנצ'רה (Giuseppe Pancera) |
| 1948 | בלגיהבלגיהאלבר אנדריקס (Albert Hendrickx) | עצמאי | 41 שעות 36 דקות 42 שניות | בלגיהבלגיהפרנסואה נוויל (François Neuville) | איטליהאיטליהמאריו פאציו (Mario Fazio) |
| 1951 | צרפתצרפת מוריס דיו (Maurice Diot) | Mercier - Hutchinson | 38 שעות 55 דקות. | צרפתצרפתאדואר מולר (Édouard Muller) | צרפתצרפתמרסל אנדריקס (Marcel Hendrickx) |

### זוכי התחרות החובבנית

| שנה | זוכה | זמן |
| --- | --- | --- |
| 1931 | צרפתצרפתאלקסיס קוטאר (Alexis Cottard) | 68 שעות 30 דקות |
| 1948 | צרפתצרפתז'ו רוטן (Jo Routens) | 49 שעות 20 דקות |
| 1951 | צרפתצרפתז'ו רוטן (Jo Routens) | 47 שעות 54 דקות |
| 1956 | צרפתצרפתז'ו רוטן (Jo Routens ) | 50 שעות 29 דקות |
| 1961 | צרפתצרפתז'אן פואס (Jean Fouace) | 46 שעות 18 דקות |
| 1966 | צרפתצרפתרובר דמילי ומוריס מקודייר (Robert Demilly & Maurice Macaudiere) | 44 שעות 21 דקות |
| 1971 | בלגיהבלגיהארמן דה מנק (Herman De Munck) | 45 שעות 39 דקות |
| 1975 | צרפתצרפתאיב כהן (Yves Cohen) | 43 שעות 27 דקות |
| 1979 | צרפתצרפתפייר בליידייה (Pierre Baleydier) | 44 שעות 1 דקה |
| 1983 | בלגיהבלגיהארמן דה מנק (Herman De Munck) | 43 שעות 24 דקות |
| 1987 | ארצות הבריתארצות הברית סקוט דיקסון (Scott Dickson) | 44 שעות 5 דקות |
| 1991 | ארצות הבריתארצות הברית סקוט דיקסון (Scott Dickson) | 43 שעות 42 דקות |
| 1995 | ארצות הבריתארצות הברית סקוט דיקסון (Scott Dickson) | 43 שעות 20 דקות |
| 1999 | צרפתצרפתפליפ דפלייה (Philippe Deplaix) וכן 
צרפתצרפת כריסטוף בוקה (Christophe Bocquet) | 44 שעות 22 דקות |
| 2003 | בלגיהבלגיהמארק לוק (Marc Leuckx) וכן 
צרפתצרפת חמישה צרפתים נוספים | 42 שעות 40 דקות |
| 2007 | צרפתצרפתמישל מינג'אן (Michel Mingant) | 44 שעות 33 דקות |
| 2011 | צרפתצרפת כריסטוף בוקה (Christophe Bocquet) | 44 שעות 13 דקות |
| 2015 | גרמניהגרמניהביורן לנהרד (Björn Lenhard) | 42 שעות 26 דקות |

מאפה
----

פארי ברסט מקפה קדוש בירושלים.
המאפה פריז–ברסט, קינוח בעל צורה עגולה המזכירה צמיג או גלגל, נוצר בשנת 1910 כדי להנציח את התחרות. המאפה הפך פופולרי בקרב המשתתפים בשל הערך הקלורי הגבוה שלו, וכיום הוא נפוץ בכל רחבי צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריז–ברסט–פריז** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פריז–ברסט–פריז
* סרט דוקומנטרי אודות התחרות

הערות שוליים
------------

1. ↑  המאפה "פריז ברסט" חוגג יום הולדת מאה