recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
דוגמה לתרשים של נקודות תורפה
**נקודת תורפה** היא מושג הקשור גם ללחימה בידיים ריקות וגם מושג בתורת הלחימה הצבאית, המציין מיקום רגיש בגוף היריב שהתקפה מסוימת תגרום להשפעה רצויה עליו. בלחימה אל מול אויב או יריב כלשהו, יש תמיד לקחת בחשבון ולאתר את נקודות התורפה אצל האויב או היריב (תלוי בסוג הלחימה) לפני שיוצאים לקרב. לפי תורת הלחימה הצה"לית, יש לשאוף תמיד לתקוף בנקודת התורפה על מנת להשיג את מקסימום האפקט.

כל **נקודת תורפה** עשויה להיות פגיעה מצד אמצעים שונים וניתן לנצלה להשגת מטרה כלשהי מתוך שורה של מטרות אפשריות ובהן: פגיעה בזרימת הדם התקינה (ובכך לגרום לאיבוד הכרה, עילפון או מוות), גרימת שבר ללא מאמץ רב, חנק, כאב ניכר או הלם. מבין אמצעים שונים לתקיפה כמו הכאה בידיים חשופות, נשק קהה, חד או נשק חם (לרוב אין התייחסות לירי בנקודות התורפה) ישנן נקודות תורפה המהוות מטרה נוחה לכמה סוגים וישנן נקודות תורפה המיועדות לשימוש רק באמצעי אחד בלבד. בחירת הנקודה המתאימה להתקפה תהיה בהתאם לאמצעים הקיימים ולמטרה המבוקשת.

השימוש בנקודות תורפה
--------------------

חלק מאמנויות הלחימה עושות שימוש נרחב בנקודות התורפה לפגיעה ביריב ברמות שונות. ניתן לכוון את התקיפה לגרימת כאב בלבד, לגרימת הלם, עילפון או איבוד הכרה וניתן לגרום פציעה קלה עד חמורה ואף מוות. חלק ניכר מהאימונים באמנויות הלחימה אלו מוקדש להכרת נקודות התורפה ולהכוונת המכות אליהן. בסופו של דבר, לוחם מנוסה ומאומן יפעל מתוך הרגל ולא יצטרך לחשוב כיצד ולאן הוא מכוון את המכה.

שתי דוגמאות לנקודות תורפה ידועות הן האשכים (בגברים) והמפרקת. בניגוד לבטן, בה קיימים שרירים שמגנים על איברים פנימיים, בעיטה באשכים שאינם מוגנים תביא להימום היריב למשך זמן ניכר. שבירת מפרקת, לעומת זאת, תוביל במרבית המקרים למוות. בצוואר עצמו ישנן נקודות תורפה נוספות מלבד המפרקת- קנה הנשימה והגרוגרת, כלי דם חשובים ועצבים (פגיעה בחוט השדרה עלולה להוביל לשיתוק). 

הימום היריב בדרך כלל נועד לאפשר השתלטות עליו, או את עיכובו על מנת שניתן יהיה לברוח (ב"לחימת רחוב" המטרה העיקרית היא ניתוק מגע במהירות, ולא גרימת נזק לתוקף). שימושים צבאיים בנקודות תורפה מצויים בעיקר במבצעים מיוחדים, שם ההעדפה היא להימנע משימוש בנשק חם כדי לא להתגלות, וקיים צורך לנטרל את היריב במהירות ובשקט. 

באכיפת חוק עושים לרוב שימוש בהבאת מפרקים ושרירים שונים לסף התנועה שלהם ובכך, מלבד כפיתת החשוד, יכולתו להתנגד מוגבלת. ניסיון להשתחרר מאחיזת השוטר גורר הגברת הלחץ על המפרק - ובעקבותיה הגברת הכאב. 

הכרת נקודות התורפה עשויה לשמש גם בעת עינויים. ה"פלקות", הכאת כפות הרגליים באמצעות שוט או עצם כלשהו, מוכרות כאמצעי ידוע לשמצה שהיה מקובל על ידי חוקרים מצריים בעת חקירת שבויים ישראלים. 

יורה בנשק חם עשוי לבחור לירות על מנת להרוג או על מנת לפצוע, בהתאם ליכולת הקליעה שלו וטווח הירי. ירי לכיוון פלג הגוף התחתון נחשב אמנם כבעל סיכוי מופחת לגרום למוות, אך יצוין שבסוגי תחמושת בעלי אנרגיה גבוהה ומסה נמוכה יחסית, מסלול הקליע עשוי להשתנות בפגיעה באופן כה חד ובלתי צפוי עד כדי כך שאפילו פגיעה בכף הרגל בזוויות מסוימות עשויה להביא להסטת הכדור לאיברים רגישים במרכז הגוף ואף לגרום למוות.

שימושים אחרים למושג
-------------------

במושג "נקודת תורפה"  נעשה שימוש מושאל בבחינת מערכי אבטחה, מערכים צבאיים, מיגון או ביצור, וכן בסקירת מוצרים ומערכות שונות ותוכנות בפרט. מושג המשמש במשמעות דומה הוא עקב אכילס. באבטחת מידע, מקובל יותר השימוש במושג "פרצת אבטחה".
**יֶפִים לְבוֹבִיץ' מִינְקִין** (ברוסית **Ефим Львович Минкин**; ‏22 בינואר 1922 - 11 בנובמבר 2011) היה יהודי סובייטי שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פועלו כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה ובהמשך חוקר בתחום מי תהום.

ביוגרפיה
--------

נולד במשפחת פועל בחברת טבק ובהמשך צבעי. היה הבוגר בין שלושת האחים והייתה לו אחות נוספת. ב-1926 המשפחה עברה לבאקו וב-1936 חזרה למוהילב שם הוא גם סיים את בית הספר בשנת 1939. עד למלחמה הספיק לסיים שנתיים במוסד להידרומטרולוגיה של מוסקבה ובמסגרתו למד גם סאמבו - שיטת קרב המגע הסובייטית. לאחר חפירת בורות נגד טנקים בקרב ילניה הועבר עם שאר לומדי המוסד ללנינאבאד.

חייו במהלך המלחמה
-----------------

תחילה הגיש בקשה להתגייס לטייס אך סורב מפאת קוצר ראייה. התגייס ב-1942 ונשלח לסטלינגרד שם התחיל את הלחימה באוגדת הסיור מס' 138 של הארמייה ה-62 במהלך הגנה על מפעל "בריקדי". נפצע בשתי רגליו וטופל בבית החולים של העיר אורלסק (כעת בקזחסטן). הוצע לו להשתחרר מן השירות עקב פציעתו אך הוא סירב.

בהמשך מונה לפקד על נגמ"ש ובהיותו בחזית האוקראינית השנייה במסגרת פלוגת סיור של החטיבה הממונעת מס' 45 בארמיית השריון ה-6 בסמוך לזרמני שברומניה ב-26 באוגוסט 1944 נכנס לתוך שיירת הכוחות מנגד וחיסל בתת-מקלע כעשרה חיילי אויב ותפס עוד 11 שבויים ממנה. ב-12 בספטמבר באותה שנה תפס שבוי, שסיפק נתונים חיוניים וב-17 לחודש הוביל מתקפה על הגבעה במהלכה חיסל 15 ולקח בשבי 5 חיילי אויב. על כך קיבל את עיטור התהילה מדרגה שלישית.

ב-13 - 14 בדצמבר בהיותו תת-מקלען פלוגת סיור של החטיבה הממונעת מס' 18 באותה הארמייה חדר עם עוד לוחמים לעורף האויב בסמוך לעיירה שאקי (Szágy) שבהונגריה, השיג מידע חיוני למפקדת החטיבה. בהדיפת מתקפת נגד משך את הלוחמים לקרב בו אישית חיסל 15 ולקח בשבי חמישה חיילי ורמאכט. על ההתנהלות המתוארת קיבל את עיטור התהילה מדרגה שנייה.

ב-30 במרץ 1945 בהיותו מפקד נגמ"ש באותה החטיבה ליד ברומסברג שבאוסטריה חדר לעומק האויב, חיסל כעשרה ושבה מספר חיילי אויב. ב-1 באפריל בסמוך לעיר באדן הגן על העמדה עד להגעת הכוחות העיקריים כשבמהלך ההגנה חיסל יותר מ-20 חיילי אויב ושניים נלקחו בשבי. ב-3 באותו החודש חיסל עמדת מרגמה ועל כל הפעולות הללו זכה בעיטור התהילה מדרגה ראשונה ב-15 במאי 1946.

השתתף במצעד הניצחון מטעם החזית האוקראינית ה-2. לאחר מכן נשלח לחזית היפנית והשתתף בכיבוש מוקדן והשתלט על מחסני צבא קוואנטונג.

באזרחות
-------

לאחר ששוחרר מן השירות ב-1945 סיים "מוסד לגילוי שכבות גאולוגיות" במוסקבה שם גם קיבל תואר מועמד למדעים ב-1958 והשלים עבודה לתואר דוקטור בנושא גודל שאיבת מי תהום ב-1968. עבד במוסד לפתרון בעיות המים באקדמיית המדעים של ברית המועצות. עבר לגרמניה ב-1992 שם התגורר בעיר קלן בה גם נפטר ב-2011.

פרסומיו וכתביו
--------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "גיבורי המדינה" (רוסית)
2. ↑  אתר הרדיו "אחו מוסקבי" (רוסית)
3. ↑  אתר "Lebensgeschichten jüdischer Zuwanderer aus der ehemaligen Sowjetunion in Nordrhein-Westfalen Истории жизни еврейских иммигрантов, приехавших из бывшего Советского Союза и поселившихся в федеральной земле Северный Рейн-Вестфалия" (רוסית)
**שפת הסימנים של ניקרגואה** היא שפת סימנים שהתפתחה באופן ספונטני בקרב ילדים חירשים בכמה בתי-ספר במערב ניקרגואה במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. זוהי שפה המעוררת עניין מיוחד בקרב בלשנים, שכן היא מספקת הזדמנות נדירה לחקור מקרה של "לידת" שפה חדשה.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
עד שנות ה-70 לא הייתה קהילת חירשים בניקרגואה. החירשים היו מבודדים אלה מאלה, ורובם השתמשו ב"סימנים ביתיים" (באנגלית: home signs או kitchen signs - מערכת של מחוות שאין לה דקדוק מסודר ומתפתחת באופן טבעי בתקשורת בין ילדים חירשים לבני משפחתם השומעים) ובמימיקה כדי לתקשר עם בני משפחה וחברים שומעים.

התנאים ההכרחיים להיווצרות שפה טבעית באו בשנת 1977, משעה שמרכז לחינוך מיוחד פתח תוכנית שנועדה בתחילה ל-50 ילדים חירשים. בית הספר שכן בשכונת סאן חודס בעיר מנגואה, ומספר התלמידים החירשים בו הגיע ל-100 בשנת 1979, כשפרצה המהפכה הסנדיניסטית.

ב-1980 נפתח בית ספר מקצועי לנוער חירש באזור "וילה ליברטאד" שבעיר מנגואה. ב-1983 כבר נרשמו 400 בני נוער חירשים לשני בתי ספר ממין זה. בתחילה שמה תוכנית הלימודים דגש על לימוד השפה הספרדית ועל קריאת שפתיים. השימוש בסימנים הוגבל לאיות, כלומר שימוש בסימן עבור כל אות בספרדית, ושימוש בסימני הידיים האלה כדי לאיית מילים ושמות בספרדית. הצלחת השיטה הזאת הייתה מוגבלת מאוד, ורוב התלמידים נכשלו בתפיסת משמעויותיהן של המילים. בין התלמידים למורים שרר נתק לשוני, אך בין התלמידים לבין עצמם - במגרש המשחקים, בהסעות לבתי הספר ובחזרה, במסדרונות וכו' - נוצרה קרקע פורייה לתקשורת לשונית. התלמידים השתמשו במחוות וב"סימנים הביתיים" כדי לתקשר, ויצרו שפת סימנים דמוית פידג'ין. מאוחר יותר התפתח אמצעי התקשורת הזה לשפה דמוית שפות קראוליות. אפשר לומר שהתלמידים המציאו לעצמם שפה. הפידג'ין הראשוני נקרא בספרדית Lenguaje de Signos Nicaragüense ("דיאלקט הסימנים של ניקרגואה"). הוא עדיין משמש בקרב חירשים שהגיעו אל בית הספר בגילאי העשרה.

צוות המורים בבית הספר לא זיהה את השפה החדשה, והתייחס אליה כאל פנטומימה. מבחינתם הייתה זו עדות לכישלון לימודי השפה הספרדית. כיוון שלא הצליחו להבין את פשר הסימנים, הם ביקשו עזרה מבחוץ. עזרה כזו הגיעה ב-1986 לפי בקשת משרד החינוך של ניקרגואה. ג'ודי קגל (Judy Kegl) בלשנית אמריקנית המתמחה בשפות סימנים מאוניברסיטת נורת'איסטרן (Northeastern University) שבארצות הברית, החלה לחקור את שפת הסימנים שהתפתחה בקרב תלמידי בית הספר. כשהיא, בעזרת חוקרים נוספים, ניתחה את השפה, הם הבחינו כי הילדים הצעירים הביאו את ה"פידג'ין" ששימש ילדים מבוגרים יותר, לדרגת מורכבות גבוהה יותר. הם גילו למשל מערכת התאם בפועל (verb agreement) וחוקים דקדוקיים נוספים. השפה המורכבת ידועה כיום כ- Idioma de Señas de Nicaragua ("שפת הסימנים של ניקרגואה").

מחקרים בנושא התפרסמו בכתב העת Science, ומשכו תשומת לב רב בקרב בלשנים, פסיכולוגים ואנתרופולוגים. זאת כיוון שמדובר במקרה מתועד ראשון של יצירת שפה יש מאין. אפשר להוכיח בקלות כי התלמידים של בית הספר לחירשים לא נחשפו לשפה טבעית כלשהי לפני הגעתם לבית הספר, וכי התפתחות השפה הייתה תלויה לחלוטין באינטראקציה שבין התלמידים החירשים לבין עצמם. זאת בניגוד לדגם המוכר של רכישת שפה טבעית, שבה הילד נחשף לשפה טבעית קיימת, ומסגל לעצמו את כלליה.

קישורים חיצוניים
----------------

* How the World's Newest Language Developed, סרטון בערוץ "Half as Interesting", באתר יוטיוב
מקוש דלת בפירנצה איטליה
**מקוש דלת** הוא פריט המותקן על גבי דלת כניסה לבית, בניין או חדר, שמטרתו לאפשר לאנשים מבחוץ להתריע על הגעתם, באמצעות רעש, לנוכחים בפנים.

מקוש דלת עשוי לרוב ממתכת. המקוש בנוי מחלק קבוע המותקן על הדלת; וחלק נוסף המחובר לבסיס המקור בחלקו העליון. על מנת להשתמש במקוש יש להרים את החלק המשוחרר ולהקיש באמצעותו על צלחת המותקנת על הדלת או על הדלת עצמה. ההקשה מפיקה רעש הנשמע על ידי הנוכחים בבית.

עם השנים, הפכו מקושי דלת לפריטי עיצוב מהודרים. עם זאת, באזורים מסוימים משתמשים במקושים פשוטים כגון משקולת ממתכת או טבעת.

רעש המופק ממקוש דלת

גלריית מקושי דלת מרחבי העולם
----------------------------

* מקוש דלת מברזל בסגנון  בריטימקוש דלת מברזל בסגנון  בריטי
* "טבעת הרחמים" על קתדרלת סנט. מריה באאוגסבורג"טבעת הרחמים" על קתדרלת סנט. מריה באאוגסבורג
* מקוש בצורת חמסה, מרוקומקוש בצורת חמסה, מרוקו
* מקוש בצורת מלאך, הולנדמקוש בצורת מלאך, הולנד
* מקוש דלת, ונציהמקוש דלת, ונציה
* מקוש דלת, אורליאן, צרפתמקוש דלת, אורליאן, צרפת
* מקוש דלת, גמלה סטאןמקוש דלת, גמלה סטאן
* מקוש דלת, איראןמקוש דלת, איראן
* מקוש דלת, איראןמקוש דלת, איראן
* דלת עם שני מקושים בפאס, מרוקו. מקוש אחד שימש לגבר והשני לאישהדלת עם שני מקושים בפאס, מרוקו. מקוש אחד שימש לגבר והשני לאישה
* מקוש בצורת לוחם הנשר, בקרקטו, מקסיקומקוש בצורת לוחם הנשר, בקרקטו, מקסיקו
* מקוש דלת בצורת יד בספרדמקוש דלת בצורת יד בספרד

ראו גם
------

* ידית דלת
* פעמון דלת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקוש דלת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4212031-7

 |
**הספינה קרוליין** הייתה ספינת אספקה של המורדים הקנדיים בשלטון הבריטי ב-1837 שהוצתה על ידי הבריטים. מקרה זה שימש תקדים לפיו נקבע נוהג בינלאומי.

מנהיגי המורדים הקנדים (בראשות ראש עיריית טורונטו) שמרדו בשלטון הבריטי, הצליחו בדצמבר 1837 לגייס בבאפלו (ארצות הברית) את התמיכה של אמריקנים רבים. הכוח שנוצר ביסס את עצמו באי הצי (Navy Island – אי בשטח הקנדי של נהר הניאגרה) משם יצא לפשיטות לחופי קנדה ותקף אוניות בריטיות. הכוח קיבל אספקה על ידי האונייה האמריקאית "קרוליין". קרוליין הייתה ספינה קטנה ששייטה בנהר הניאגרה, בתחום הגבול שבין ארצות הברית וקנדה.

בליל 29 - 30 בדצמבר תפסה בריטניה את האונייה "קרוליין" שהייתה באותו הזמן בנמל האמריקאי שלוסר – בשטחה הטריטוריאלי של ארצות הברית, הציתה את האונייה באש ושלחה אותה לעבר מפלי ניאגרה. 2 אזרחים אמריקאיים נהרגו בהתקפה.

חוקיות המעשים של בריטניה נידונו בתכתובת בין מזכיר המדינה האמריקאי, דניאל ובסטר והלורד אשברטון, נציג בית המלוכה הבריטי, בין השנים 1841–1842 כאשר בריטניה ביקשה את השחרור של נתין בריטי, McLeod, שנעצר בארצות הברית באשמת ביצוע רצח והצתה במהלך התקרית.

מכתבו של מר ובסטר למר פוקס
--------------------------

מר ובסטר למר פוקס (24 באפריל 1841) – יהיה זה התפקיד של ממשלת הוד מעלתה להוכיח כי הצורך בהגנה עצמית מכריע, מידי, לא הייתה ברירה אחרת ולא היה פנאי לשקול אפשרויות אחרות. יהיה על הממשלה להוכיח, עוד, כי הרשויות המקומיות של קנדה, גם אם מניחים שהיה זה צורך השעה, אישרו להם להיכנס לשטח ארצות הברית בכלל, לעשות מעשה לא הגיוני או מוגזם. מעשה ההגנה העצמית צריך להיות מוגבל לצורך זה ולהישמר בבירור במסגרתו. הממשלה מוכרחה להראות שהתראה או מחאה לאנשים שעל סיפונה של קרוליין הייתה לא מעשית או חסרת תועלת. חייבים להוכיח כי לא ניתן היה להמתין לאור היום, שלא ניתן היה להפריד בין האשמים לחפים מפשע, שלא היה זה מספיק לתפוס ולעכב את כלי השיט, שהיה צורך, מידי ובלתי נמנע לתקוף אותה... צורך לכל זה – ממשלת ארצות הברית לא מאמינה שהיה קיים.

מכתבו של לורד אשבורטון למר ובסטר
--------------------------------

לורד אשבורטון למר ובסטר (28 ביולי 1842) – זה משביע רצון שאנחנו מסכימים לחלוטין על הכללים העקרוניים של המשפט הבינלאומי החלים בתקרית המצערת. כבוד שאין לחלל אותו לטריטוריה של מדינות עצמאיות הוא הבסיס החשוב ביותר לעולם התרבותי.

המנהג הבינלאומי
---------------

כללים אלו לשימוש בכוח, שסוכמו בין ארצות הברית לבריטניה היוו במשך שנים רבות את כללי המשפט המנהגי הבינלאומי לשימוש בכוח. בשנת 1945 נחתמה מגילת האומות המאוחדות ובמסגרתה סעיף 51 המעגן את הזכות להגנה עצמית. ישנה אי-בהירות ביחס למעמד הכללים המנהגיים הטרום מגילתיים, והנושא טרם הוכרע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרשיית הספינה קרוליין** בוויקישיתוף
* יניב רוזנאי, אנקדוטות והתפתחות המשפט הבין־לאומי: על הסיפורים שמאחורי פרשות האלבמה והקרוליין, **משפט ועסקים** כה (2021)
**אייטרייד (ATRADE) בע"מ** היא חברת פינטק ישראלית אשר עוסקת במסחר מקוון באמצעות חוזי הפרשים – CFD (Contract for difference). החברה היא חברת בת של קבוצת AvaTrade הבינלאומית. תחום הפעילות של ATRADE ידוע לשמצה כ"קזינו" היות שמסחר במט"ח הוא מסוכן עם סיכויים אפסיים ללקוח להרוייח. עם זאת, בית המשפט מצא שאין ניגוד עניינים בין ATRADE ללקוחותיה על אף שבמקרים מסויימים הפסד של הלקוח מהווה רווח של החברה.

היסטוריה ופעילות החברה
----------------------

החברה הוקמה בשנת 2006 על ידי עמנואל קרוניץ ונגב נוסצקי, ופעלה לקידום החקיקה והסדרת הפיקוח בתחום זירות המסחר מול הרשות לניירות ערך.

באוגוסט 2014 אישרה ועדת הכספים של הכנסת את תקנות ניירות ערך (זירת סוחר לחשבונו העצמי), תשע"ה-2014, אשר השלימו את תיקון 42 לחוק ניירות ערך תשכ"ח-1968, שאושר בכנסת בשנת 2010, וקובע את תנאי הרישיון לניהול זירת סוחר. בספטמבר 2016 החליטה הרשות לניירות ערך על הענקת רישיונות ראשונים לזירות סוחר, וב-30 באוקטובר 2016 קיבלה ATRADE רישיון לניהול זירת סוחר בישראל.

זירת סוחר היא מערכת ממוחשבת המאפשרת מסחר מקוון על הפרשי מחירים במגוון מכשירים פיננסיים שונים, בין השאר, צמודי מט"ח (FOREX) וסחורות שונות. ATRADE מספקת שירותי מסחר ומפעילה פלטפורמות מסחר ממוחשבות, המאפשרת למשקיעים לסחור במכשירים פיננסיים מסוג חוזי הפרשים באפיקים פיננסים מסוג סחורות, מדדים, מט"ח, מניות ואיגרות חוב.

חברת ATRADE פועלת כצד נגדי לעסקאות מול הסוחר ולכן היא המוכרת כשהסוחר קונה, והיא הקונה כשהסוחר מוכר. ATRADE מציעה מכשירים שונים, אשר לכל אחד מהם מינוף אחר העשוי גם להשתנות ממכשיר למכשיר. 

משנת 2018 משמשת החברה כשותפה עסקית למועדון הכדורגל של מכבי תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ATRADE
* מידע אודות ATRADE, באתר Duns & Bradstreet העולמי
* מידע אודות ATRADE, באתר crunchbase העולמי
* ATRADE, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת חברות בעלות רישיון זירת סוחר, באתר הרשות לניירות ערך
2. ↑  אתר למנויים בלבד אפרת נוימן, ביהמ"ש: המודל העסקי של חברת הפורקס ATRADE לא מבוסס על הפסדי הלקוחות, באתר TheMarker‏, 02 ביולי 2014
3. ↑  זירות סוחר, באתר הרשות לניירות ערך
4. ↑  רון שטיין, ‏רשות ני"ע אישרה זירת סוחר שישית: קולמקס, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2016
5. ↑  שותפים עסקיים, באתר מכבי תל אביב

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ATRADE"**.
**דנייפר מוהילב** הוא מועדון כדורגל בלארוסי מהעיר מוהילב, שהתקיים בשנים 1960–2019.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם בשנת 1960 ונקרא "חימיק". מ-1963 עד 1973 — "ספרטק". הופיע תחת השם "דנייפר" (עד 1997) ומ-1998 עד 2005 — "דנייפר-טרנסמאש".

בתקופה הסובייטית המועדון התמודד בליגה השנייה של ברית המועצות, ההישג הגבוה ביותר היה ההעפלה לליגה הראשונה. המועדון זכה באליפות בלארוס בשנת 1998, סיים במקום, השני בעונת 1992 ובמקום השלישי בעונת 2009. בעונת 2011 המועדון ירד לליגה הראשונה. בעונת 2012 הוא חזר לליגה הבכירה, אך בעונת 2014 הוא ירד שוב לליגה הראשונה. מאז עונת 2016 ועד מיזוגו בשנת 2019 המועדון התמודד בליגה הבכירה. בגביע אלופות חבר המדינות בשנת 1999, הוא הגיע עד למקום השלישי בשלב הבתים, אחרי הפסד ל"ספרטק" מוסקבה 0:3 ול"קובנה" 1: 2, וניצחון בודד על דינמו טביליסי 5:3.

בסוף עונת 2018/19 ירד שוב לליגה הראשונה. במרץ 2019 מוזג עם קבוצת לוץ' מינסק ליצירת מועדון דניאפרו מוהילב.

תארים
-----

בלארוסבלארוס בלארוס
**אליפות בלארוס**

* **זכייה:** 1998
* **סגנות:** 1992
* **מקום שלישי:** 2009

**הליגה הבלארוסית הראשונה**

* **זכייה:** 2012
* **סגנות:** 2016

**הגביע הבלארוסי**

* **גמר:** 1992

ברית המועצותברית המועצות ברית המועצות
**הליגה הסובייטית השנייה**

* **זכייה:** 1982

ראו גם
------

* דניאפרו מוהילב
* לוץ' מינסק

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דנייפר מוהילב (ברוסית)

* פרופיל, באתר Transfermarkt
**גבעות גורל** הן שטח הררי בנגב, צפונית לבאר שבע, דרומית ללהבים ולכביש 310, מזרחית לכביש 40 ומערבית ללקייה. חלק משטח הגבעות מוכרז כשמורת טבע "להב דרום". האזור משמש את צה"ל לאימוני ניווטים.

גאוגרפיה ומידע כללי
-------------------

גבעות גורל הן חלק מרכס גבעות להב. חלק משטח הגבעות הוכרז כשמורת טבע. שמן של הגבעות הוא ככל הנראה שיבוש עברי של שמו של הכפר הבדואי טֻוֵויל אַבּוּ גֵ'רְוַאל (או בעברית - שלוחת אבו ג'רוואל) שנהרס מספר פעמים בשטחן של גבעות גורל.

גובהן של גבעות גורל נע בין 300 ל-500 מטרים מעל פני הים. הן תחומות בין יער להב שבצפון, לקייה ויישובים בדואים נוספים במזרח, יער דודאים במערב ובאר שבע ובקעת באר שבע בדרום. בין הגבעות נמצאים ערוצי הנחלים כרכור, דודאים, בְּתָרִים, פֶחַר ועַלֶקֶת. בתחומן של הגבעות גדלים מיני פרחים וצמחים רבים.

על גבעה 503, נמצאים שרידיה של מצודת פחר, מצודה ישראלית, המתוארכת למאה ה-9 לפנה"ס, והייתה הדרומית ביותר מבין מערכת המצודות הישראליות שנמצאו מתקופה זו. כ-300 מטר מזרחית למצודה נמצאת הגבוהה בגבעות שגובהה 506 מטר.

בנייתם של הכביש המהיר בין צומת גורל ומחלף חטיבת הנגב ושל שכונת רמות הצפונית של באר שבע, כמו גם רעיית הצאן של הבדואים, הביאו לכך שהטבע בשטח ניכר מהגבעות נפגע, ומיני הצמחים שבהן נמצאים בסכנת הכחדה.

כשטח אימונים
------------

גובהן היחסית נמוך, והעובדה שאינן תלולות, הביאה לכך שצה"ל עורך אימוני ניווט בגבעות אלו. בנוסף לצה״ל , ארגונים נוספים מבצעים בשטח אימוני ניווטים ובינהם תנועת המשצי״ם שמבצעים באזור את קורס ״סיוו״ן״. דרגת הקושי של הניווט בגבעות אלו בינונית נמוכה. פני הקרקע הסלעיים, האגנים הברורים והניצבים שיוצרים הנחלים, קווי התבליט הבהירים יחסית ומיעוט התכסית הופכים את השטח לנוח ללימודי ניווט והתמצאות בשטח מדברי.

מראה פנורמי מנ.ג. 506

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיר טייג, "כל חייל שניווט פעם בגבעות גורל ישמח לשמוע שאת הג'בלאות החשופות החליפו וילות עם גינות פורחות", באתר TheMarker‏, 29 במרץ 2010
**חוק האמברגו משנת 1807** היה חוק שהטיל אמברגו סחר כללי על כל המדינות הזרות, שנחקק על ידי הקונגרס של ארצות הברית. כתוצאה החוק יורש או תחליף 1806 חוק אי היבוא והמשיכו ככל שהמלחמות נפולאניות היו באירופה, הוא ייצג הסלמה של ניסיונות לכפות על בריטניה להפסיק כל גיוס כפוי לצי של מלחים אמריקאים לכבד האמריקאי הריבונות ואת הנייטרליות אלא גם ניסו ללחץ על צרפת ומדינות אחרות בחיפוש אחר מינוף דיפלומטי וכלכלי.

בעשור הראשון של המאה ה-19 גברה הספנות האמריקאית. במהלך המלחמות הנפולאניות, המדינות המתחרות בריטניה וצרפת התמקדו בספנות אמריקאית נייטרלית כאמצעי לשבש את סחר העם האחר. סוחרים אמריקאיים שעסקו ב"אומות אויב "נתפסו כסחורות מלחמה בידי צי אירופי. הצי המלכותי הבריטי הרשים מלחים אמריקאים שנולדו בבריטניה או ששירתו בעבר באוניות בריטיות, גם אם הם טענו כי הם אזרחים אמריקאים עם ניירות אמריקאים. תקריות כמו פרשת צ'ספיק-ליאופרד את זעמם של האמריקאים.

הקונגרס הטיל את האמברגו בתגובה ישירה לאירועים אלה. הנשיא תומאס ג'פרסון פעל באיפוק, שקל את התמיכה הציבורית ובתגובה הכיר כי ארצות הברית חלשה בהרבה מבחינה צבאית מבריטניה או צרפת. הוא המליץ לקונגרס להגיב בלוחמה מסחרית, מדיניות שפנתה לג'פרסון גם על היותו ניסיוני וגם על פגיעה חזיתית ביריביו הפוליטיים הפנימיים יותר מבני בריתו, תהיה השפעתה על לוחמי אירופה. הקונגרס ה-10 נשלט על ידי בעלות בריתו והסכים לחוק, שנחתם בחוק ב־22 בדצמבר 1807.

האמברגו נכשל באופן מוחלט. הוא לא הצליח לשפר את העמדה הדיפלומטית האמריקאית, הדגיש את החולשה האמריקאית וחוסר המינוף, פגע באופן משמעותי (ורק) בכלכלה האמריקאית, והגביר בחדות את המתיחות הפוליטית הפנימית. שתי ההתחמקות הנרחבת מהאמברגו ופרצות החקיקה צמצמו את השפעתה על יעדיה. הספנות המסחרית הבריטית, שכבר שלטה בסחר העולמי, הסתגלה בהצלחה למערכת הקונטיננטלית של נפוליאון על ידי רדיפה אחר שווקים חדשים, במיוחד במושבות ספרד ופורטוגל שבדרום אמריקה. לפיכך, סוחרים בריטים היו בעלי יכולת טובה לצמוח על חשבון אמריקה כאשר האמברגו צמצם בחדות את פעילות הסחר האמריקני.

האמברגו ערער את האחדות האמריקאית בכך שהוא עורר מחאה מרה, במיוחד במרכזים מסחריים בניו אינגלנד. התמיכה במפלגה הפדרליסטית הפוחתת, שהתנגדה בעוצמה לג'פרסון, התאוששה זמנית והניעה את רווחי הבחירות בשנת 1808. האמברגו ערער בו זמנית את אמונתם של האמריקאים כי ממשלתם יכולה להוציא לפועל חוקים בצורה הוגנת וחיזק את התפיסה האירופית לפיה צורת השלטון הרפובליקנית אינה טובה ואינה יעילה.

חקיקת החלפה של האמברגו הלא יעיל נחקקה ב־1 במרץ 1809, בימים האחרונים של נשיאותו של ג'פרסון. המתיחות עם בריטניה המשיכה לגדול ובסופו של דבר הובילה למלחמת 1812.

קישורים חיצוניים
----------------

* The Embargo Act of 1807, *The Great Republic By the Master Historians*, Hubert H. Bancroft, Ed. (c.1900)
* חוק האמברגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540951405171
* LCCN: sh85042666

 |
**קלוב ספורטינג קריסטל** (בספרדית: **Club Sporting Cristal**) הוא מועדון ספורט פרואני, מהעיר לימה, שעיקר פעילותו היא כדורגל.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד ב-13 בדצמבר 1955 ברובע רימאק (Rímac) על ידי המהנדס ריקרדו בנטין מוחיקה, ואשתו אסתר גראנדה דה בנטין, הבעלים של מבשלת הבירה המקומית באקוס, שמוצר הדגל שלה הוא עד היום הבירה קריסטל המועדון ומבשלת הבירה היו קשורים קשר הדוק מאז הקמתו, ומכאן הכינוי "לוס סרבסרוס" (*אנשי הבירה*).

הקבוצה מארחת את רוב משחקי הבית באצטדיון אלברטו גאיארדו (אנ'), אשר מכיל 18,000 מקומות, כשמשחקים עם קהל רב משוחקים בדרך כלל באצטדיון הלאומי.

ספורטינג קריסטל משתתפת בליגת העל הפרואנית משנת 1956, שנה שבה המועדון זכה באליפות הראשונה שלו, ולכן הוא מכונה לעיתים "המועדון שנולד אלוף". הוא נחשב לאחד משלושת המועדונים הגדולים בפרו, יחד עם אוניברסיטריו ואליאנסה לימה.

קריסטל זכתה ב-20 אליפויות של הליגה הראשונה, 18 מהן אחרי הפיכת הטורניר לכלל-ארצי ב-1966 (לפני כן השתתפו בו רק קבוצות מלימה וקאייאו). קריסטל היא הקבוצה הראשונה שזכתה בשלוש אליפויות ברציפות, ב-1994, 1995 ו-1996. ברמה הבינלאומית, קריסטל היא הקבוצה הפרואנית עם הכי הרבה הופעות בגביע ליברטדורס (34), שהישגה הגדול ביותר היה ההגעה לגמר הטורניר ב-1997, אז הפסידה לקרוזיירו מברזיל.

תארים
-----

* ליגת העל הפרואנית (20) - 1956, 1961, 1968, 1970, 1972, 1979, 1980, 1983, 1988, 1991, 1994, 1995, 1996, 2002, 2005, 2012, 2014, 2016, 2018, 2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספורטינג קריסטל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ספורטינג קריסטל (בספרדית)
* ספורטינג קריסטל, ברשת החברתית פייסבוק

* ספורטינג קריסטל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ספורטינג קריסטל, ברשת החברתית אינסטגרם

* ספורטינג קריסטל, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* ספורטינג קריסטל, ברשת החברתית פייסבוק

* ספורטינג קריסטל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ספורטינג קריסטל, ברשת החברתית אינסטגרם

* ספורטינג קריסטל, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pasión 'Cervecera': Sepa cómo se fundó el Sporting Cristal, ‏24 באוקטובר 2012 (בספרדית) (ארכיון)
2. ↑  José Luis Pierrend, Carlos Manuel Nieto Tarazona, Peru - List of final tables, ‏10 ביולי 2013 (באנגלית)
**למז"ק** הוא פודקאסט קומי ישראלי עצמאי. על פי התיאור של הפודקאסט הוא עוסק בדברים מוזרים ו/או איזוטרים ושואל למה הם קיימים. 

משתתפי ההסכת הקבועים הם שלושה אנשים בשם גל, חגי, וליבי (השמות המלאים של השלושה אינם נאמרים בפירוש בפודקאסט, מלבד לשמו של חגי (חגי גילר), שידוע גם בתור אמן קומיקס עם שם העט "חגילר").

הנושאים בהם עוסקים הפרקים של הפודקאסט הם מגוונים, אך מרבית הפרקים עוסקים באתרי אינטרנט או ספרים משונים (לעיתים קרובות הנושא קשור למיסטיקה). בין הנושאים שנידונו בפודקאסט: מאמינים ביבשת מלמוריה, תנועת הראלים, ויקיפדיה העברית, ועוד.

פורמט
-----

ככלל, בכל פרק השלושה דנים בנושא אחד (בפרקים מוקדמים שניים, ובפרקי שנה ובפרקי יובל – שלושה או יותר) שחגי מביא, העוסק בנדבך אזוטרי, לעיתים בתרבות האינטרנט, ולעיתים בתופעות וארגונים שאינם אינטרנטיים, ודנים בו במשך בין 25 ל-35 דקות תוך התבדחויות, תיקונים של שגיאות מדעיות שמוצגות בחומרי הפרק, ופרשנויות על הנושא הספציפי שהובא ונושאים נוספים שעולים ממנו. גל משמש במנחה הפודקאסט וכפרשן וליבי משמשת בפרשנית.

בתוך כל פרק נמצאת גם 'פרסומת' הומוריסטית קצרה, שלרוב קשורה לבדיחה שהועלתה בזמן הפרק ומופיעה מיד לאחריה, אך לעיתים קרובות גם לא קשורה לפרק בצורה ישירה כלל. הפרסומת אינה ממומנת על ידי חברות אמיתיות ואינה מיועדת לפרסם אותן, ומוקלטת כמערכון קצר, ברוב הפעמים מתחת ל-30 שניות באורכו.

לעיתים בנוסף לשלושת המשתתפים הקבועים באים להתארח חבריהם של השלושה, ולרוב בפרקים המיוחדים האלו המשתתף האורח הוא זה שמביא את החומר יחד עם חגי או במקומו. האורחת הקבועה היחידה בהסכת היא נעמה וייס, חברה קרובה של המשתתפים הקבועים, אך בפרקים התארחו גם אורחים באופן חד פעמי, כמו למשל יהונתן צוריה המוכר מאתר עין הדג, ודורון פישלר המוכר בין השאר מההסכתים שלו "התשובה" ו"המובן מאליו".

קישורים חיצונים
---------------

* אתר האינטרנט הרשמי של למז"ק
* למז"ק, בשירות הזרמת המוזיקה "ספוטיפיי"
* סרטונים בערוץ של למז"ק, באתר יוטיוב

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"למז"ק"**.
עטיפת הספר 'כלים שבורים'
הספר **כלים שבורים: תורה וציונות דתית בסביבה פוסטמודרנית** נכתב על ידי הרב שג"ר (שמעון גרשון רוזנברג), ונערך על ידי תלמידו הרב אודיה צוריאלי. יצא לאור לראשונה בתשרי תשס"ד (2003), בהוצאת ישיבת שיח יצחק. שמו של הספר בא מהמונח שבירת הכלים בקבלה הלוריאנית.

הספר
----

לספר שלושה חלקים: 

חלק א:  **יהדות ופוסט-מודרניזם**, הוא ניסיון ראשון מסוגו לבחון את היחסים שבין פוסט-מודרניזם ויהדות. בניגוד לדחייה הרווחת ביהדות, מקבל הרב שג"ר חלק נכבד מהטיעונים הפוסט-מודרניים, ומזהה ביניהם רעיונות ומושגים בקבלה ובחסידות. הוא טוען כי דווקא הדה-קונסטרוקציה, אותה הוא מזהה עם שבירת הכלים הקבלית, פותחת פתח לאופציה דתית, בכך שהיא נותנת לאדם את היכולת ליצור בחופשיות את עולמו הדתי (ולמעשה לבחור באמונה מתוך חרות): "דווקא עם דחיית האמת האובייקטיבית טמון החופש המיסטי, החופש המאפשר אחר הכול להיות חלק מעולם דתי נוקב וחרותי". 

חלק ב: **ציונות דתית במיצר** בוחן את המעברים הרוחניים אותם עברה ועוברת הציונות הדתית. הרב שג"ר בוחן את יחסה לתרבות המערבית, מנתח מגמות בהיסטוריה של  ישיבות ההסדר, ומציג את החסידות החדשה.

חלק ג: **דרשות למועדי זמננו**, מציע דרשות למועדים החדשים שנוספו מאז הקמת המדינה: יום השואה, יום הזיכרון, יום העצמאות ויום ירושלים (תוך התייחסות לפוסט ציונות ומגמות נוספות).

ביקורת
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. וכן יש להרחיב ממאמרו של נדב שנרב.
עם צאתו לאור עורר הספר פולמוס חריף בחוגי המחשבה של הציונות הדתית. לצד הערכה והסכמה לה זכה הספר מצד החוגים הדתיים הליברליים, עורר הספר התנגדות רחבה מכיוון הפלג המסורתי-רבני, ומצד הרואים בפוסט-מודרניזם כפירה בשל עמדתו הספקנית. הרב שלמה אבינר אמר בין הדברים על שיטתו של הרב שג"ר: "הרב שג"ר טוען כי בטקסט התלמודי יש דקונסטרוקציה. הוא מקבל חלק מהפוסט-מודרניזם וחלק מדרידה [...], אולם במחילה מהרב שג"ר [...], הוא היה ירא שמיים גדול, אולם הדברים שאמר על הפוסטמודרניזם הפ כפירה. 'הכלים שבורים' של הרב שג"ר הם דברים שאינם מובנים. עמדתו שכל אדם בונה את עולמו הרוחני בכוחות עצמו הם כפירה".

לקריאה נוספת
------------

* גילי זיוון, **דת ללא אשליה (נוכח עולם פוסט-מודרני)**, מסדרת יהדות ישראלית בהוצאת מכון שלום הרטמן, 2005.
* גדי טאוב, **המרד השפוף: על תרבות צעירה בישראל**, הקיבוץ המאוחד, 1997.

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר יהונתן גארב, הטשטוש מתחיל מבפנים, באתר nrg‏, 5 במאי 2005
* נדב שנרב, מעשה מחכם שנתייאש מהתבונה: על הספר 'כלים שבורים'

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריאל רוט, **עולמות - אמונה ופילוסופיה**, ספריית חוה, תשע"ט, עמ' 29
**ארנושט לוסטיג** (צ'כית: **Arnošt Lustig**‏, 21 בדצמבר 1926 – 26 בפברואר 2011) היה סופר, תסריטאי מחזאי, יהודי-צ'כי.

ביוגרפיה
--------

נולד בפראג, שרד את מחנות הריכוז הנאציים טרזיינשטאט (טרזין), אושוויץ ובוכנוואלד. בשנת 1945 הצליח להימלט מרכבת שהובילה יהודים אל מחנה הריכוז דכאו, והוא חזר לפראג ונטל חלק בפעילות אנטי נאצית. לאחר מלחמת העולם השנייה למד עיתונאות ועבד ברדיו הצ'כי. כחלק מעבודתו סיקר את מלחמת העצמאות. החל לכתוב רומנים וסיפורים קצרים בשנות ה-50 ספריו תורגמו לעשרות לשונות בכל רחבי העולם. כמו כן, כתב בהמשך מחזות ותסריטים, הוא היה מראשי הגל החדש בקולנוע הצ'כי. רבות מיצירותיו עוסקות בהשלכות של מלחמת העולם השנייה על בני אדם, וגיבורי סיפוריו מגוונים מבחינת מעמדם האזרחי ודתם. ארנושט לוסטיג נחשב לסופר ותסריטאי צ'כי חשוב ומרכזי והיה חברו הקרוב של העיתונאי והסופר אוטה פאוול. הוא נחשב למתנגד למשטר הקומוניסטי בצ'כיה ולידיד ישראל ובעקבות מלחמת ששת הימים, הוא ביקר את המשטר הצ'כי אשר החליט לנתק את היחסים עם ישראל. 
זמן קצר לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה ב-1968 הוא עזב את צ'כוסלובקיה והגיע לישראל. ומישראל עקר לארצות הברית והשתקע בה, הוא היה חוקר ספרות וקולנוע באוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון. החל מ-1989 בעקבות נפילת הקומוניזם הוא חלק את חייו בין פראג לוושינגטון ובשנת 2003 בעקבות פרישתו מהאוניברסיטה בוושינגטון ויחסי הידידות שלו עם נשיא צ'כיה ואצלב האוול הוא חזר להתגורר במולדתו צ'כיה ושם הוא חי עד יום מותו. בשנת 2006 זכה הסופר לרגל יום הולדתו השמונים לקבל
אות הערכה על תרומתו לספרות והתרבות הצ'כית, הוא קיבל דירה המצויה במצודת פראג.

בשנת 2008 זכה בפרס פרנץ קפקא לספרות צ'כית. נפטר ב-2011 לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן.

ספריו בתרגום לעברית
-------------------

* **תפילה על קתרינה הורוביץ**, תרגם אליהו פורת, ספרית פועלים 1967
* **חלומות מגונים**, תרגם משה דור, הוצאת זמורה-ביתן, 1994

לקריאה נוספת
------------

* **על התרגום הראשון**, מאמרו של אלישע פורת על "התפילה על קתרינה הורוביץ", נדפס בעיתון 77, גל' 363 - 364, נובמבר דצמבר 2013, עמ' 33 - 34.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנושט לוסטיג** בוויקישיתוף
* נפטר הסופר הצ'כי יהודי ארנושט לוסטיג, באתר ynet, 26 בפברואר 2011
* אלישע פורת, על התרגום הראשון של "תפילה על קתרינה הורוביץ", באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 ביולי 2011
* ארנושט לוסטיג (1926-2011), דף שער בספרייה הלאומית
* ארנושט לוסטיג, ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. ↑  האוניברסיטה האמריקאית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264879305171
* BNE: XX1009283
* BnF: cb12175848g (data)
* GND: 119266121
* ICCU: PUVV292011
* ISNI: 0000 0001 2147 4609
* LCCN: n78078766
* NKC: jk01072683
* NLP: a0000001620767
* NTA: 074993216
* SELIBR: 305612
* SNAC: w60z7970
* SUDOC: 030317932
* VIAF: 109645153
* WorldCat: lccn-n78078766

 |
**בית הנבחרים של טקסס** (באנגלית: **Texas House of Representatives**) הוא הבית התחתון של בית המחוקקים במדינת טקסס שבארצות הברית. בבית הנבחרים חברים 150 נציגים, המייצגים כל אחד כ-167,637 איש – נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2010. בית הנבחרים המדינתי מתכנס בקפיטול מדינת טקסס השוכן בעיר הבירה אוסטין.

בית הנבחרים של טקסס מתכנס בישיבה רגילה במשך כחמישה חודשים מדי שנה. התכנסויות רגילות מתחילות בצהריים ביום שלישי השני בחודש ינואר של שנים אי-זוגיות ועשויות להימשך לא יותר מ-140 יום, ומסתיימות במהלך השבוע האחרון של מאי או השבוע הראשון של יוני. מושבים מיוחדים מתכנסים בהוראת מושל טקסס ועשויים להימשך עד חודש ימים. חבר בבית הנבחרים המדינתי חייב להיות אזרח ארצות הברית, חייב להיות רשום בפנקס הבוחרים המדינתי ולהיות בן 21 לפחות. עליו להיות תושב המדינה במשך שנתיים טרם הבחירות, ובמשך שנה להיות תושב המחוז בו מתמודד.

יושב ראש בית הנבחרים של טקסס הוא "הפקיד הממונה" (Presiding Officer) והחבר הבכיר ביותר בבית הנבחרים המדינתי. תפקידיו של יושב הראש כוללים שמירה על הסדר בתוך בית הנבחרים, הכרה בחברי הבית במהלך דיון, פסיקה בעניינים פרוצדורליים, מינוי חברים לוועדות השונות ושליחת הצעות חוק לבדיקה בוועדה הרלוונטית להן. במקביל, קיים תפקידו של יושב ראש בית הנבחרים הזמני (Speaker pro tempore) – משרה שבעיקרה היא טקסית, אך לפי מסורת ארוכת-שנים מי שמאייש אותה הוא מנהל את הדיונים בבית הנבחרים במהלך בחינת הצעות חוק.

בניגוד לבתי מחוקקים אחרים במדינות ארצות הברית, כללי בית הנבחרים אינם מכירים באורח רשמי במנהיג רוב ובמנהיג מיעוט. המנהיגים הבלתי-רשמיים של הסיעות בבית הנבחרים הם יו"ר הסיעה הרפובליקנית ומנהיג הסיעה הדמוקרטית, ושניהם נבחרים בידי חברי סיעתם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הנבחרים של טקסס (באנגלית)
* בית הנבחרים של טקסס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* בית הנבחרים של טקסס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  About Us — Texas House of Representatives, באתר בית הנבחרים של טקסס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007369169405171
* GND: 131773-8
* ISNI: 0000 0001 2107 2407
* LCCN: n79065968
* VIAF: 124322266
* WorldCat: lccn-n79065968

 |
**עורב קירח-ראש** (שם מדעי: *Picathartes gymnocephalus*) הוא מין של עוף טרופי בגודל בינוני במשפחת הפיקטרטיים אשר בסדרת ציפורי השיר. הוא חי ביבשת אפריקה, במדינות גינאה, סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב וגאנה. העורב חי בדרך כלל ביערות סלעיים, או באזורים בעל רום גבוה יותר באזורים בין גינאה לגאנה, ומעדיפה במיוחד הרים בודדים (הרים הנמצאים באמצע סביבה מישורית בלי הרים אחרים לידם). האוכלוסיות נמצאות באזורים שונים ומקוטעים, ומבודדות זו מזו.

לעורב קירח-הראש אין תת-מינים, בשונה מרוב העופות האחרים, שלהם ישנם תת-מינים השונים במעט זה מזה, וכל אחד מהם חי בשטח מחיה מצומצם יחסית למפת התפוצה הכוללת של המין.

מאפיינים
--------

גופו העליון של העורב קירח-הראש הוא בצבע שחור-סגול, וגופו התחתון בצבע לבן. זנבה ארוך ובוצע חום, ומשמש בעיקר לשיווי משקל. הראש כמעט בלי נוצות, ורובו הוא עור צהוב חשוף בצבע צהוב מלבד שני כתמים שחורים ונעגליים שנמצאים מאחורי העיניים. למרות שהעורב קירח-הראש שקט בדרך כלל, כמה קריאות שלו ידועות למדע.

העורב קירח-הראש ניזון מחרקים, למרות שההורים מאכילים את גוזליהם הצעירים בצפרדעים קטנות. אחת מדרכי האכילה שלו היא התחקות אחרי נחיל של נמלי כידן, ואכילת שיירי החרקים שנהרגו על ידיהן. העורב קירח-הראש נע ברחבי היער בעיקר בדילוגים וקפיצות, או טיסות קצרות בצמחייה נמוכה. העורב קירח הראש כמעט ולא עף למרחקים ארוכים. העורב הוא מונוגמי, והזוגות חיים לבדם או במושבות, שלפעמים כוללות אף 8 פרטים ומעלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורב קירח-ראש** בוויקישיתוף
* עורב קירח-ראש, באתר ITIS (באנגלית)
* עורב קירח-ראש, באתר NCBI (באנגלית)
* עורב קירח-ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עורב קירח-ראש, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* עורב קירח-ראש, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורב קירח ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ישראל ברמסון** (נולד ב-22 באוגוסט 1966) הוא ראש המועצה המקומית קריית ארבע.

ביוגרפיה
--------

ברמסון נולד בירושלים לברכה והרב יוסף ברמסון.

למד בבית ספר נועם בירושלים שהוקם על ידיו אביו באותה תקופה. ישיבת ירושלים לצעירים ישיבת בית אל וישיבת עוד יוסף חי בשכם.

בשנת 1985 התגייס לצה"ל ושירת בגדוד 13 בחטיבת גולני.

עבד במינהל לבנייה כפרית במשרד השיכון תחת סגן השר מאיר פרוש קרוב לשנתיים. עבד בארגון "גל עיני" של הרב יצחק גינזבורג. 

מייסד ומנהל עמותות בקריית ארבע ובחברון, בהן ארגון "הכנסת אורחים חברון" ו"כולל מערת המכפלה" "וירשתם אותה" שהוקם לסייע ולקדם את ההתיישבות בארץ ישראל. הקים את חברת הקייטרינג "מטעמי חברון" במסגרת ארגון "הכנסת אורחים חברון".

נבחר לראשונה למועצת העיר קריית ארבע בבחירות לרשויות מקומיות (2008), כחלק מרשימת קריה נאמנה, בה הוצב במקום השני.

בבחירות המקומיות ב-2013 התמודד לראשות המועצה למול ראש המועצה המכהן מלאכי לוינגר, והפסיד לו, אך נבחר למועצה.

בבחירות המקומיות ב-2018 התמודד שוב, אך כחודש וחצי לפני הבחירות פרש מהמירוץ לראשות המועצה ותמך באליהו ליבמן שנבחר לבסוף. ברמסון כיהן כחבר מועצה וכממלא מקום ראש המועצה.

בבחירות המקומיות ב-2024 התמודד שוב לראשות המועצה בתמיכת מפלגות הליכוד ועוצמה יהודית, וניצח את הבחירות עם 41.7% מקולות הבוחרים, למול המתמודד העיקרי ראש המועצה לשעבר מלאכי לוינגר שקיבל 38.2%.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרישה מפתיעה: מפץ פוליטי בקריית ארבע, באתר "סרוגים", 24 בספטמבר 2018
2. ↑  אחרי יממה מתוחה: ישראל ברמסון ניצח בקריית ארבע, באתר "סרוגים", 29 בפברואר 2024
**קנוט אנמרק ינסן** (באנגלית: **Knud Enemark Jensen**; ‏ 30 בנובמבר 1936 - 26 באוגוסט 1960) היה רוכב אופנים דני, שמת במהלך אולימפיאדת הקיץ 1960 ברומא, איטליה. במהלך הקריירה שלו היה מעורב בשערוריית סימום מוקדמת.

ביוגרפיה
--------

ינסן נולד באורהוס. בשנת 1960 הוא זכה באליפות נורדיה האינדיבידואלית, וכן היה חבר בקבוצת דנמרק שזכתה במדליית הכסף במשחק בו מת.

מרוץ הכביש האולימפי בן ה-100 ק"מ, נערך בחום של מעל 40 מעלות בוויאלה כריסטופורו קולומבו ברומא. אחד מקבוצת דנמרק של ארבעה אנשים, יורגן ב. יורגנסן, שנשר מהמרוץ בגלל מכת שמש לאחר ההקפה הראשונה, מה שקבע כי כל שלושת רוכבי האופניים הדניים שנותרו, חייבים לסיים את המירוץ על מנת שהקבוצה לא תיפסל. יג'נסן אמר לחבריו שהוא חש סחרחורת, נילס באונסואה אחז בגופייתו, ובזה מנע ממנו ליפול, ואילו ואגן בנגסבורג החזיק את ינסן מהצד השני. בנגסבורג ריססה את ינסן במים, מה שהביא לשיפור לכאורה, אך כאשר באונסו הפסיקה, ינסן התמוטט ושבר את גולגולתו על המדרכה.

ינסן הובא באמבולנס לאוהל צבאי מחומם מאוד בסמוך לקו הסיום, שם נפטר באותו אחר הצהריים מבלי שב להכרה. הנסיך אקסל מדנמרק, חבר הוועד האולימפי הבינלאומי, היה בדרך למיטתו של ינסן בזמן פטירתו.

אולוף יורגנסן, מאמן קבוצת האופניים הדנית, אמר לחוקרי ממשלת דנמרק כי נתן לינסן ולכמה רוכבי אופניים אחרים את רוניאקול (אלכוהול ניקוטיניל), שזה מרחיב את כלי הדם. הנתיחה של ינסן נערכה במכון לרפואה משפטית. ב-25 במרץ 1961 הגישו שלושת הרופאים האיטלקים שביצעו את הנתיחה דוח סופי לפיו מותו של ינסן נגרם כתוצאה ממכת חום, ולא נמצאו תרופות בגופו. דוח הנתיחה המלא מעולם לא פורסם לציבור. שנים לאחר מכן טען אלווארו מרקיורי, אחד הרופאים שערכו את הנתיחה, כי הם "מצאו עקבות של כמה דברים", כולל אמפטמין.

מותו של ינסן הביא את הוועד האולימפי הבינלאומי להקים ועדה רפואית (בשנת 1961) ולערוך בדיקות סמים באולימפיאדת החורף 1968 בגרנובל, צרפת, ובאולימפיאדת הקיץ 1968 במקסיקו סיטי, מקסיקו.

ינסן היה נשוי לאחייניתו של אלוף האופניים האולימפי לשעבר הנרי הנסן.

קישורים חיצוניים
----------------

* קנוט אנמרק ינסן, באתר olympedia.org
* קנוט אנמרק ינסן, באתר Cycling Archives
* היסטורית האולימפיאדה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Knud Enemark Jensen Biography and Olympic Results". Sports Reference LLC. 2012. אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2020. נבדק ב-7 באוגוסט 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Knud Enemark Jensen Biography and Olympic Results". Sports Reference LLC. 2012. אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2020. נבדק ב-7 באוגוסט 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Maraniss, David (2008). *Rome 1960: The Olympics That Changed the World*. New York: Simon & Schuster. p. 111. ISBN 978-1-4165-3407-5.
4. ↑  Maraniss, pp. 110-113.
5. ↑  Maraniss, p. 113. Jensen was incorrectly reported by wire services to be in a hospital.
6. 1 2 3  תוכן ההערה="Knud Enemark Jensen Biography and Olympic Results". Sports Reference LLC. 2012. אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2020. נבדק ב-7 באוגוסט 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  Maraniss, p. 138.
8. ↑  The Associated Press (26 במרץ 1961). "Danish Cyclist Died Of Heat, Not Drug". *New York Times*. נבדק ב-7 באוגוסט 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)
9. 1 2  Maraniss, p. 141.
10. ↑  Maraniss, p. 142.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 7474159248499404870000
* WorldCat (עם VIAF): 7474159248499404870000

 |
**ויליאם יוסטיס ראסל** (באנגלית: **William Eustis Russell**; ‏6 בינואר 1857 - 16 ביולי 1896) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל מסצ'וסטס ה-37.

ביוגרפיה
--------

ראסל נולד וגדל בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, בנו של פרקליט. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים ובמכללת הרווארד (המכללה ללימודי תואר ראשון של אוניברסיטת הרווארד), שם סיים את לימודיו בשנת 1877. לאחר מכן למד משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת בוסטון. לאחר לימודיו שם החל לעבוד כעורך דין לצד אביו בקיימברידג'.

בשנת 1884 נבחר ראסל הצעיר לתפקיד ראש עיריית קיימברידג'. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1887. בסמוך לסיום תפקידו הצליח לגייס סכומי כסף גבוהים עבור העיר, תרומה מהיורש הצעיר פרדריק הסטינגס רינדג', חברו לספסל הלימודים בהרווארד. כספיו של רינדג' הופנו לבניית ספרייה, בית עירייה חדש ובית ספר. שמו של רינדג' הונצח בעיר; בית הספר שמימן, שדרה, דרך ופרויקט מגורים ציבורי נקראו על שמו.

ראסל התמודד פעמיים בחוסר הצלחה על משרת מושל מסצ'וסטס, הוא הובס על ידי אוליבר איימס
(מושל מסצ'וסטס ה־35) וג'ון קווינסי אדמס בראקט (המושל ה־36). בבחירות 1890 הביס ראסל את בראקט ונבחר למושלה ה־37 של מסצ'וסטס מטעם המפלגה הדמוקרטית. המושל הצעיר ביותר בהיסטוריה של המדינה באותה עת וגם כיום (2008).

בעת כהונתו כמושל קידם ראסל חוקים להגנת זכויות עובדים, ביטל את מסי הגולגולת במדינה והנהיג מס ירושה. הוא עודד את שימורן של שמורות טבע ושטחים ציבוריים אחרים. ראסל הצליח לקדם את מדיניותו על אף שליטתם של הרפובליקנים בבית המחוקקים של המדינה באותה עת. הוא כיהן כמושל במשך שלוש קדנציות בנות שנה אחת ולא התמודד על קדנציה רביעית. לאחר שעזב את כיסא המושל שב לעיסוקו כעורך דין.

ראסל נפטר בגיל 39. בנו, ריצ'רד מנינג ראסל, הלך בעקבותיו לפוליטיקה וכיהן גם הוא כראש עיריית קיימברידג'. הוא ייצג את המחוז התשיעי של מדינת מסצ'וסטס בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנות השלושים של המאה העשרים.

על שמו של ויליאם ראסל נקרא בית ספר ציבורי בבוסטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם ראסל** בוויקישיתוף
* הביוגרפיה הרשמית של ראסל באתר של מדינת מסצ'וסטס
* ויליאם ראסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275969705171
* GND: 1174783125
* ISNI: 0000 0000 2736 3582
* LCCN: n88001822
* SNAC: w65x3kcs
* VIAF: 60618791
* WorldCat: lccn-n88001822

 |
**התנועה הרפורמיסטית** (בצרפתית: **Mouvement Réformateur**) היא מפלגה פוליטית בבלגיה, המורכבת משלוש מפלגות (שתי מפלגות דוברות צרפתית, ואחת דוברת גרמנית) המשתייכות לימין הפוליטי ולמרכז-ימין בבלגיה. המפלגה חברה בברית הליברלים והדמוקרטים לאירופה (ALDE) ובארגון הבינלאומי האינטרנציונל הליברלי.

היסטוריה
--------

מפלגת התנועה הרפורמית הוקמה ב-24 במרץ 2002 על ידי מיזוג של ארבע מפלגות קיימות. שלוש מהן דוברות צרפתית ואחת דוברת גרמנית. שלוש מתוכן שמרו על המבנה המפלגתי שהיה להן טרם המיזוג, והרביעית התמזגה לחלוטין בתוך המפלגה החדשה.

ב-18 במאי 2003, השתתפה המפלגה, לראשונה בצורתה ובשמה החדשים, בבחירות לפרלמנט הפדרלי. היא השיגה 24 מושבים מתוך 150 בבית הנבחרים ו-11 מתוך 60 בסנאט. מספר שבועות לאחר מכן, המפלגה הצטרפה לקואליציה ונכנסה לממשלת ורהופשטדט השנייה הסגולה.

בבחירות לפרלמנט הפדרלי שנערכו בשנת 2007, הפכה המפלגה בפעם הראשונה לגדולה יותר מיריבתה המושבעת PS. בשנים הסוערות הייתה המפלגה מיוצגת במספר ממשלות. בבחירות המוקדמות שנערכו בשנת 2010 איבדה המפלגה מן הפופולריות שלה, וקיבלה רק 18 מושבים בבית הנבחרים (במקום 23 בבחירות הקודמות) ו-8 מושבים בסנאט (במקום 10 בבחירות הקודמות).

בינואר 2011, מונה שארל מישל ליו"ר המפלגה.

בבחירות 2014, MR גדל שוב, ל-20 מושבים בבית הנבחרים ושמונה מושבים בסנאט (הרפורמי), בעוד ה-PS הפסידה. עם זאת, הסוציאליסטים דוברי הצרפתית נותרו המפלגה הגדולה ביותר בוואלוניה.

באוקטובר 2014 הושבעה ממשלת מישל הראשונה, ובפעם הראשונה ראש הממשלה הבלגי יצא מבין שורות המפלגה. מאז בחירתו של שארל מישל לנשיא המועצה האירופית ועד להקמת הממשלה חדשה, קיבלה סופי וילמס את התפקיד והפכה לאישה הראשונה בתפקיד.

אחרי שארל מישל, מונתה אוליבייה צ'סטל ליו"ר המפלגה, תחילה כממלאת מקום, ולאחר מכן בבחירות רשמיות.

יושבי ראש
---------

| שֵׁם | פרק זמן | הערות |
| --- | --- | --- |
| דניאל דוקרמה | 24 במרץ 2002 - 27 במאי 2003 |  |
| אנטואן דוקסן | 27 במאי 2003 - 11 באוקטובר 2004 | החל מ-29 ביוני 2003 נבחר רשמית. עד אז שימש כממלא מקום. |
| דידייה ריינדרס | 11 באוקטובר 2004 - 14 בפברואר 2011 | נבחר ב-10 באוקטובר 2004, נבחר מחדש ב-19 בנובמבר 2008. |
| צ'רלס מישל | 14 בפברואר 2011 - 11 באוקטובר 2014 | נבחר ב-20 בינואר 2011, מינוי רשמי ב-14 בפברואר 2011. |
| אוליבייה צ'סטל | 20 באוקטובר 2014 - 18 בפברואר 2019 | ממלא מקום היו"ר עד 11 בדצמבר 2014, נבחר רשמית ב-11 בדצמבר 2014. |
| צ'רלס מישל | 18 בפברואר 2019 - 29 בנובמבר 2019 |  |
| ז'ורז'-לואי בושה | 29 בנובמבר 2019 - היום | נבחר ב-29 בנובמבר 2019. |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התנועה הרפורמיסטית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של התנועה הרפורמיסטית (בצרפתית)
* התנועה הרפורמיסטית, ברשת החברתית פייסבוק

* התנועה הרפורמיסטית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* התנועה הרפורמיסטית, ברשת החברתית אינסטגרם

* התנועה הרפורמיסטית, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  היות והממשלה צירפה בתוכה מפלגות כחולות ואדומות ביחד, היא כונתה גם 'הממשלה הסגולה'.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10125492-1

 |
הרב **משה ברזובסקי** (נולד בשנת תשכ"א) הוא ראש ישיבת סלונים וחבר בוועד הישיבות ובוועדת הרבנים לענייני חינוך מטעם מועצת גדולי התורה.

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי שמואל ברזובסקי האדמו"ר מסלונים, ולשיינא רחל (תרצ"ט - כ"ב בטבת תשס"ו) נכדת האדמו"ר בעל ה"אמרי חיים" מויז'ניץ, בת חתנו רבי נפתלי חיים אדלר מדז'יקוב. נקרא על שמו של אבי סבו, רבי משה אברהם ברזובסקי. בילדותו למד בתלמוד תורה מאה שערים ולאחר מכן בישיבת בית אברהם. נישא לחוה, בת הרב שמעון ברייש מציריך, בנו של הרב מרדכי יעקב ברייש בעל חלקת יעקב. לאחר נישואיו עבר ללמוד בישיבת בריסק בראשות גיסו הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק.

מתגורר בשכונת ארזי הבירה בירושלים.

#### תפקידיו

בשנת תשמ"ה נקרא על ידי סבו, רבי שלום נח ברזובסקי, לכהן כנושא ונותן בישיבת בית אברהם ולאחר מספר שנים מונה לר"מ בישיבה כשבד בבד קיבל לידיו את הנהגת הישיבה תחת הכוונתו של אביו, ראש הישיבה. לאחר עלותו של אביו לכהן כאדמו"ר החל למסור את השיעור הכללי בישיבה מתורותיו של אביו. לאחר מספר שנים מונה על ידי אביו לכהן כראש הישיבה בפועל.

הרב ברזובסקי משמש כיד ימינו של אביו האדמו"ר בכל נושאי הנהגת הקהילה הרוחניים ובכל ענייני הציבור, כולל אלו הקשורים לחברותו במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. ככזה הוא מטפל בעניין החוק לגיוס בני ישיבות. בשנת 2014 הוא העביר הוראה לבחורי הישיבה שלא להתייצב בלשכת הגיוס, אך לאחר זמן קצר סייג את ההוראה והבהיר שיש להמשיך להתייצב לקבלת דחיית גיוס. בתחילת שנת 2018 יזם פרסום כרוז הקורא לבנות שלא להתייצב בלשכת הגיוס בשום מקרה.

משפחתו
------

גיסיו הם הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק והרב חיים פיינשטיין.

ילדיו:

* בתו פעשע אשת הרב שמעון טננהויז - נושא ונותן בישיבת בית אברהם
* בנו הרב אברהם חתנו של הרב יואל דוד שפיגל רב קהילת נצח ישראל בבית שמש - מנהל רוחני בישיבת נצח ישראל
* בנו הרב מרדכי יעקב חתנו של הדיין הרב נפתלי נוסבוים ראש ישיבת חיי משה וטשעבין - ראש כולל פרי הארץ
* בתו מרגלית אשת הרב משה אברהם גולינסקי - רב קהילת סלונים בעמנואל
* בנו הרב ברוך חתן הרב אברהם גבירר
* בתו הינדא אשת הרב מרדכי וינברג
* בתו צביה אשת בן דודה הרב שלמה ריזל נכדו של האדמו"ר מסלונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  עסקני הציבור החרדי המבקשים לחלות את פניו של כ"ק האדמו"ר מסלונים יודעים כי הסמכות בענייני ציבור מופקדת בידיו של בנו ראש הישיבה המושך בחוטים. אריה ארליך. עיתון משפחה פרשת בלק תשע"ח 29.06.2018
2. ↑  ישראל כהן, ‏מגעים בין הגר"מ ברזובסקי לגדולי הדור הליטאיים, באתר כיכר השבת, 18 ביוני 2018
3. ↑  שלומי סגל, ראש ישיבת סלונים מסתייג: על הבחורים להתייצב בלשכת הגיוס, אתר לדעת
4. ↑  ישראל כהן, ‏"אזהרה": אסור לבנות בשום אופן להתייצב בלשכת הגיוס, באתר כיכר השבת, 9 בפברואר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438879805171
* VIAF: 382149066741465602308
* WorldCat (עם VIAF): 382149066741465602308

 |
**אהבה עיקשת** (באנגלית: **Enduring Love**) הוא רומן מאת הסופר האנגלי איאן מקיואן שיצא לאור בשנת 1997. הספר עוסק באדם הלוקה בתסמונת דה קלרמבו, מצב בו החולה מאמין שמישהו אחר מאוהב בו.

הספר תורגם לעברית בידי עתליה זילבר ויצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 1999.

בשנת 2004 הופק סרט קולנוע "אין סוף לאהבה" על פי הרומן בכיכובם של דניאל קרייג, ריס איוואנס וסמנתה מורטון.

תקציר עלילה
-----------

ג'ו רוז ובת-זוגו קלריסה עורכים פיקניק ביום שהיא חוזרת לאנגליה משהות קצרה בארצות הברית. כשג'ו מתכונן לפתוח את בקבוק השמפניה הם שומעים צעקה ורואים ילד בתוך סל של כדור פורח ואיש נגרר בחבלים אחריו. ג'ו יחד עם עוד ארבעה אנשים שמגיעים למקום מתאמצים להוריד את הכדור-פורח, הם נתלים על החבלים שבכדור, אך פרץ רוח פתאומי מעלה את הכדור לשמים. כולם פרט לאחד מרפים מהחבלים וקופצים, רק אחד מהם נשאר תלוי כשהכדור ממשיך ומתרומם עד שהאיש נופל ונהרג.

אחד העדים למקרה הטראגי הוא ג'ד פארי. ג'ו ניגש עם ג'ד לראות אם האיש שנפל עדיין חי וג'ד מציע שהם יתפללו יחד. הפגישה הקצרה במקום האסון גורמת לתוצאות הרסניות. ג'ו משאיר רושם רב על ג'ד הלוקה בתסמונת דה קלרמבו, החולה בתסמונת מאמין שאדם אחר (ג'ו) מאוהב בו. אהבתו של ג'ד היא אובססיבית, ספק דתית ספק ארוטית. ג'ד עוקב אחרי ג'ו בביתו ומחוצה לו, מתקשר אליו ושולח לו מכתבים. האובססיה של ג'ד משבשת את חייו של ג'ו, מאיימת על אהבתה של קלריסה ומביאה אותו לסף של טירוף ורצח. 

במהלך ארוחה במסעדה עם קלריסה והסנדק שלה, הם עדים לניסיון רצח בשולחן סמוך. ג'ו מבין שהכדורים נועדו אליו, ושהמתנקשים טעו בזיהוי בגלל הרכב דומה של המסובים (שני גברים ואשה צעירה). לפני שהיורה מצליח לירות באיש למוות, מתערב ג'ד שנמצא במקום, הוא מסיט את הרובה, ומציל את חיי האיש החף מפשע. בחקירת המשטרה ג'ו מתעקש שג'ד הוא העומד מאחורי הניסיון לרצח, אך השוטרים אינם מאמינים לו, כיוון שהוא אינו זוכר במדויק פרטים שהיו בתקרית. לא ננקטים צעדים נגד ג'ד, וג'ו יודע שהוא עדיין מנסה לפגוע לו.

ג'ו קונה אקדח להגנה עצמית, ובדרכו חזרה לביתו הוא מקבל שיחת טלפון מג'ד הנמצא בדירתו יחד עם קלריסה. כשג'ו מגיע לדירה, הוא רואה את ג'ד יושב על הספה לצד קלריסה. ג'ד מבקש שג'ו יסלח לו, ומכוון סכין אל גרונו שלו. ג'ו יורה בג'ד ופוצע אותו, אך אינו מואשם ויוצא פטור מעונש.

נושאים ותימות ברומן
-------------------

**אהבה עיקשת** מתעסק בתימות שבהן עוסק מקיואן ברבים מרומניו. הפער שבין הרציונליות המדעית לבין הרגש הדתי, למשל, הוא אחת מהתימות החוזרות הללו. הקשר המנותח לעומקו בין הזוג ג'ו-קלריסה, קשר המתערער בגלל גורמים חיצוניים, כמו גם בגלל חוסר אמון, הוא נושא העולה גם כן ביצירותיו של מקיואן (למשל בכלבים שחורים).

קישורים חיצוניים
----------------

* טלי וישנה, אהבה עיקשת - על תסמונת דה קלרמבו, באתר "האייל הקורא"
* על הספר "אהבה עיקשת" באתר "משהו לקרוא"
* אהבה עיקשת, באתר OCLC (באנגלית)

| כתבי איאן מקיואן |
| --- |
| רומנים | גן הבטון • נחמת זרים • הילדים שבזמן • התמים • כלבים שחורים • אהבה עיקשת • אמסטרדם • כפרה • שבת • על חוף צ'זיל • סולאר • דברי מתיקה • טובת הילד • קליפת אגוז • מכונות כמוני • הג'וק • שיעורים |  |
| קובצי סיפורים | First Love, Last Rites • In Between the Sheets |
| ספרי ילדים | Rose Blanche • The Daydreamer (1994) |
| מחזות טלוויזיה | Jack Flea's Birthday Celebration • משחק החיקוי • Solid Geometry |
| תסריטים | The Ploughman's Lunch • Soursweet • The Good Son • התמים • על חוף צ'זיל • טובת הילד |