recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"**נאום הלווייתנים**" הוא הכינוי לנאומו של שר הבריאות בממשלת רבין השנייה, חיים רמון, שנישא בוועידה החמישית של מפלגת העבודה בעניין "חוק ביטוח בריאות ממלכתי", בהיכל התרבות בתל אביב, ב-30 בינואר 1994. רמון יזם את חקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שינתק את הקשר בין קופות החולים לבין גופים פוליטיים או חברתיים וכלכליים ויעניק לכל אזרחיה את הזכות לבחור את הגוף המבטח שלו במסגרת החוק. המדינה היא שתגבה "מס בריאות" במקביל לדמי הביטוח הלאומי ותבטיח קיום "סל-בריאות" שווה לכל. בגלל התנגדות הנהגת ההסתדרות לעקרונות החוק, בתמיכת רוב המימסד של מפלגת העבודה, ולמרות הבטחתו ותמיכתו של ראש הממשלה יצחק רבין בחקיקת חוק ביטוח בריאות, עלתה חקיקתו על שרטון.

פרופ' אניטה שפירא ציינה שנאום הלווייתנים היה נקודת מפנה במאבקו של רמון לחקיקת חוק ביטוח בריאות: "בעקבות כניעת מפלגתו לתכתיב של ההסתדרות על הממשלה שלא לחוקק את החוק, פרש רמון מן הממשלה והציב עצמו כמועמד למזכ"ל ההסתדרות ברשימה חדשה ("חיים חדשים"). כשהביס את חיים הברפלד בבחירות, חולל מהפכה בהסתדרות: הוא עיצב אותה כאיגוד מקצועי בלבד ושחרר אותה מכל התפקידים שמילאה בעבר, ביניהם גם סיפוק שירותי הבריאות." שמו של הנאום - "נאום הלווייתנים" - ניתן לו על ידי התקשורת על שם המשל שהמשיל רמון כדי לתאר את מאבקו מול ההסתדרות ומנגנון מפלגת העבודה: "עשיתי הכל. הצעתי אין-ספור הצעות פשרה. החוק הזה בא להציל את קופת חולים [של ההסתדרות]... אני [כשר הבריאות] לא אוכל למנוע את קריסתה. אתם לא רוצים שאני אציל. **כמו לווייתן שאיבד את חוש הכיוון אתם מסתערים על החוק שוב ושוב, ורוצים להתאבד. ואני, בכוחי הדל, דוחף אתכם אל המים החיים, ואתם לא רוצים, ואתם לא רוצים. אתם מתעקשים להתאבד**.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים רמון, **נגד הרוח**, עמ' 225-220, הוצאת "ידיעות ספרים", 2020
2. ↑  אנו מכריזים בזאת: 60 נאומים נבחרים בתולדות ישראל, עורכת: אניטה שפירא, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2008: עמ' 215-6

קישורים חיצוניים
----------------

* קטע מתוך "נאום הלווייתנים"
**קונְרָדין קרוֹיְצֶר** (בגרמנית: **Conradin Kreutzer** או **Kreuzer**;‏ 22 בנובמבר 1780 – 14 בדצמבר 1849) היה מלחין ומנצח גרמני. בין יצירותיו אופרה, "מחנה הלילה מגראנאדה", שבה הוא נודע, וכן מוזיקה למחזה "הבזבזן". שתי היצירות הופקו בשנת 1834 בווינה.

ביוגרפיה
--------

קרויצר נולד בבאדן, גרמניה. הוא ויתר על לימודי המשפטים באוניברסיטת פרייבורג ובסביבות 1804 נסע לווינה, שם פגש את היידן וייתכן שלמד אצל אלברכטסברגר בזמן שניסה את כוחו ללא הצלחה בכתיבת זינגשפיל. בשנים 1812-1811 שהה בשטוטגרט, שם הוצגו לפחות שלוש מן האופרות שלו וניתנה לו משרת הופקאפלמייסטר. מ-1812 עד 1816 כיהן כקאפלמייסטר בחצר מלך וירטמברג. לאחר הצלחותיו הראשונות, היה למלחין פורה וכתב מספר רב של אופרות לתיאטרון קרנטנרטור, תיאטר אין דר יוזפשטאדט ותיאטר אן דר וין בווינה, שירדו מן הבימה וספק אם יזכו אי פעם לביצוע חוזר.

ב-1840 התמנה למנצח האופרה של קלן. בנותיו, צציליה ומריה קרויצר, היו זמרות סופרן נודעות בשעתן.

קרויצר חב את פרסומו בעיקר ל"מחנה הלילה מגראנאדה" (1834), ששמרה על מקומה על בימות האופרה במשך יובל שנים על אף תמורות בטעם המוזיקלי. האופרה נכתבה בסגנון של ובר, וייחודה בשטף המלודיה האמיתית ובעומק הרגש המאפיינים אותה. אותן תכונות נמצאות בשירים לקולות גברים, שהיו פופולריים מאוד בגרמניה בשעתם, וגם כיום מאזינים להם בהנאה. בין שירים אלה נחשב למעולה ביותר "יום האלוהים" (Das ist der Tag des Herrn). השביעיה שלו לכלי נשיפה מעץ וכלי קשת, אופוס 62, שומרת על מקומה ברפרטואר המוזיקה הקאמרית. קרויצר היה בין חמישים המלחינים שכתבו וריאציות על ואלס של אנטון דיאבלי לחלק השני של Vaterländischer Künstlerverein שיצא לאור בשנת 1824.

קונרדין קרויצר מת בריגה, לטביה בשנת 1849.

יצירות נבחרות
-------------

* "צריף באלפים", אופרה (אוגוסט פון קוצבואה), 1 במרץ 1815, שטוטגרט
* "ליבוסה", אופרה רומנטית (יוזף קארל ברנרד), 4 בדצמבר 1822, וינה, תיאטר אם קרנטנרטור
* "מלוזינה", אופרה רומנטית, (פרנץ גרילפרצר), 27 בפברואר 1833, ברלין, קניגשטאדישתיאטר
* "מחנה הלילה מגראנאדה", אופרה רומנטית (קארל בראון פון בראונטל), 13 בינואר 1834, תיאטר אין דר יוזפשטאדט
* שביעייה במי במול מז'ור לקלרינט, קרן יער, שלישיית מיתרים, קונטרבס אופוס 62
* שלישייה במי במול מז'ור לפסנתר, קלרינט, בסון אופוס 43

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונרדין קרויצר** בוויקישיתוף

* קונרדין קרויצר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קונרדין קרויצר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קונרדין קרויצר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קונרדין קרויצר, באתר Discogs (באנגלית)

* Conradin Kreutzer: Briefe – Gesamtausgabe


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264168905171
* BIBSYS: 57022
* BNE: XX1691133
* BnF: cb13896167t (data)
* CiNii: DA10860479
* GND: 11871600X
* ISNI: 0000 0001 0869 4121
* LCCN: n82153070
* LNB: 000046304
* MusicBrainz: 5634730d-71f7-4181-8067-15a3f1700812
* NKC: ola2002146836
* NLA: 35677431
* NSK: 000124386
* NTA: 069833273
* RERO: 02-A003474461
* SELIBR: 260618
* SNAC: w66q1z9x
* SUDOC: 157335356
* Trove: 1038333
* VcBA: 495/283175
* VIAF: 10033659
* WorldCat: lccn-n82153070

 |
**אנריקה פורטה** (בספרדית: **Enrique Porta**;‏ 17 בדצמבר 1944) הוא כדורגלן עבר ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

פורטה נולד בעירייה וילאנואבה גאז'גו שליד העיר סרגוסה. הוא החל את הקריירה בקבוצות מקומיות כדי לעבור לקבוצת הנוער של ריאל סרגוסה. בתחילת הדרך הרשמית עם וסקה בעונת 1967/68 כבש 34 שערים בסגונדה דיוויסון ב'. לאחר אותו קמפיין חתם פורטה בגרנדה מהלה ליגה, חתימה שהייתה חשובה עבור וסקה מכיוון שבזכותה יכלה כלכלית לבצע עבודות במגרש הכדורגל הקרוב והחדש צ'רו דה סן חורחה. בסופו של דבר יעלה שם בעתיד אצטדיונה הנוכחי של הקבוצה, האסטדיו אל אלקוראס.

פורטה התחיל ברגל שמאל את דרכו עם גרנדה כשבעונתו הראשונה נאלץ לשחק בהגנה ורק ב-5 משחקים. בעונת 1969/70 המאמן נסטור רוסי העבירו לקבוצה השנייה, אף על פי שהיה כבר בן 26. עונה אחר כך חזר לראשונה אך עדיין לא שיחק בקביעות, וכל זה השתנה בעונת 1971/72 בה כבש 20 שערים בליגה וזכה בתואר הפיצ'יצ'י. אף על פי שעורר עניין במועדונים הגדולים ריאל מדריד וברצלונה, פורטה נשאר בה עד 1975. לאחר מכן חזר למולדתו באראגון כדי לשחק בריאל סרגוסה לשתי עונות עד שפרש.

משנת 1997 אצטדיון הכדורגל העירוני של מקום הולדתו, וילאנואבה דה גאז'גו, נקרא על שמו. מתחם זה הוחלף ב-2008 במבנה חדש, אם כי השם נשמר על אנריקה פורטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**גיל פלדמן** הוא פסנתרן, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי. קלידן להקת מוטו שפעלה בעיקר בשנות ה-90.

ביוגרפיה
--------

גיל פלדמן עיבד את שירי אלבומה של ריקי גל "חפש בי", שיצא בשנת 1993 בהפקתו של לואי להב. מתוכו הצליחו השירים "ראש השנה שלך", "היי שקטה" ו"יש לי חולשה לרקדנים".

בשנת 1996 השתתף פלדמן באלבומו של שלמה ארצי "שניים" כשעיבד מספר שירים, ובהם "היא לא יודעת מה עובר עליי" שזכה להצלחה רבה. בשנת 1997 השתתף בעיבוד גרסת הכיסוי שביצעה נורית גלרון לשיר "אין מדינה לאהבה" שביצע במקור צביקה פיק, וכן בעיבוד שירה של להקת היי פייב "אפשר אהבה".

בשנת 1998 השתתף בעיבוד הגרסה החדשה שהוציא שלמה ארצי לשירו "אנחנו לא צריכים". השיר בגרסתו החדשה הגיע למקום השמיני במצעד השנתי תשנ"ט (1999), ונכלל באלבומו של ארצי "אהבתיהם", שיצא בשנת 2000. פלדמן השתתף בעיבוד שיר נוסף באלבום, "נוף ילדות", שהגיע למקום השביעי במצעד השנתי תש"ס (2000). בשנת 2001, השתתף בעיבוד 3 מתוך שירי האלבום "אין לזה סוף" של ריקי גל.

בשנת 2002, השתתף פלדמן בעיבודי מספר שירים באלבומו של ארצי "צימאון", ובהם השיר המצליח ביותר מהאלבום, "על פי תנועת הרכבות". השיר הגיע למקום השישי במצעד השנתי תשס"ב (2002), והוא המצליח ביותר של פלדמן במצעדים.

בשנת 2004, הצטרף לשוקי לוי בעיבוד הצגת התיאטרון "מצדה 1942".

בשנת 2005 השתתף פלדמן בעיבוד שירה של מירי מסיקה "אף אחת", שנכלל באלבום שנשא את שמה. בשנת 2007, השתתף בעיבודים באלבום "שפויים" של שלמה ארצי, והיה בין מעבדי הדואט "החיים" שארצי ביצע עם מוקי.

בשנת 2012, הוביל את שיתוף הפעולה הראשון בין אריק איינשטיין ושלמה ארצי שבעקבותיו הקליטו את הדואט "חוזרים הביתה" בהפקת גיא בוקאטי.

מתגורר בגבעתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גיל פלדמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* גיל פלדמן, דף שער בספרייה הלאומית
* גיל פלדמן, בארכיון הבימה
* גיל פלדמן, באתר "פזמונט"

הערות שוליים
------------

1. ↑  להקת מוטו "במקדשך הלילה" באתר "רדיוסול"
2. ↑  גבע קרא-עוז, מערבה מכאן יש דברים אחרים, באתר ynet, 14 במאי 2001
3. ↑  ההצגה באתר הבימה
4. ↑  מאיה נחום שחל, הצגה חדשה על שחקני תיאטרון בגטו ורשה, באתר כלכליסט, 8 בינואר 2020
5. ↑  אורי זר אביב, איינשטיין וארצי שמו את האגו בצד והקליטו שיר משותף ראשון, באתר הארץ, 8 בפברואר 2012
6. ↑  אסף נבו, ‏הדואט של המדינה: שלמה ארצי ואריק איינשטיין "חוזרים הביתה", באתר ‏מאקו‏‏, ‏7 בפברואר 2012‏

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303410205171
* BnF: cb16989043n (data)
* ISNI: 0000 0000 6916 1962
* MusicBrainz: 649a0151-c1fb-4953-a52e-d6dc0259e6bc
* VIAF: 97353070
* WorldCat: viaf-121144647642838901957

 |
**המשטרה הפיננסית** (בגרמנית: **Finanzpolizei**) היא משטרה אזרחית אוסטרית בסמכות משרד האוצר האוסטרי, שהוקמה בשנת 2013 לאחר פירוק ה-Zollwache (משמר המכס) בשנת 2005.

היסטוריה
--------

באוקטובר 1830 נוסד הארגון הקודם. במהלך קיומו היו לארגונים שמות שונים כמו "Gränzwache" (משמר הגבול), "Finanzwache" (המשמר הפיננסי) ועד פירוקו במאי 2004, נקרא "Zollwache" (משמר המכס). משמר המכס פורק, לאחר שכל המדינות השכנות הפכו לחברות באיחוד האירופי או לחלק מהאזור הכלכלי האירופי.

ב־1 ביולי 2013 הוקמה המשטרה הפיננסית כארגון אכיפת חוק למאבק בהונאות מס, הונאות חברתיות, הימורים בלתי חוקיים, הפרה של זכויות העבודה ותקנות העבודה. בניגוד לארגון הקודם של אנשי המכס, המשטרה הפיננסית אינה נושאת נשק.

ציוד
----

### מדים

מדי המשטרה הפיננסית
ניידת של המשטרה הפיננסית
לוחית רישוי לרכב, FV עבור Finanzverwaltung (מינהל פיננסי)
השוטרים הפיננסיים משתמשים רשמית ב"מדי שירות". אם זה נדרש, המשטרה הפיננסית יכולה להתערבב גם בבגדים אזרחיים. הצבע האחיד של משרד האוצר הוא אפור, בשילוב הלוגו האדום של המשרד וצבעים שחורים. ההתאמה הסטנדרטית מורכבת מכומתה, חולצה (שרוול ארוך / קצר), מכנסיים, חגורה רב תכליתית ומגפיים. בנוסף, נעשה שימוש בבגדים הבאים בהתאם למזג האוויר: סוודר, מעיל צמר, אפוד ללא שרוולים, מעיל גשם ומכנסיים, אפוד בטיחות וכפפות מגן.

למוסדות המשטרה הפיננסית יש תעודת שירות ובחזיתו מופיע הכיתוב "Dienstausweis Republik Österreich", דיוקן השוטר, שם השירות "Finanzpolizei", המספר הרשמי של איש הצוות ותוקף תעודתו. עם סיום ההכשרה הבסיסית, כל שוטר פיננסי מקבל גם תג שירות.

### ניידות המשטרה הפיננסית

במשטרה הפיננסית יש צי רכב שכולל גם מיניבוסים קטנים ורכבים פרטיים. רכבי המשטרה הפיננסית מצוידים (חלקית) בציוד לרכב חירום. חלקית, כלי הרכב מסומנים גם בשם "Finanzpolizei". במידת הצורך, ניתן לסמן את האוטובוסים המשרדיים על צדי הרכב באמצעות לוחות מגנטיים. כל הרכבים משתמשים בלוחיות רישוי ממשלתיות עם הכיתוב "FV" (מינהל פיננסי), הסמל הפדרלי ומספר תלת ספרתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המשטרה הפיננסית באתר משרד האוצר האוסטרי (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Financial Police". Austrian Federal Ministry of Finance. אורכב מ-המקור ב-2019-12-04. נבדק ב-4 בדצמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**קונרד פון הצנדורף** (בגרמנית: **Conrad von Hötzendorf**‏; 11 בנובמבר 1852 – 25 באוגוסט 1925) היה ראש המטה הכללי בצבא האוסטרו-הונגרי בתחילת מלחמת העולם הראשונה.

קריירה מוקדמת
-------------

פון הצנדורף נולד בווינה לאב שהיה הוסר בדרגת קולונל. הוא למד באקדמיה הצבאית בווינה על שם מריה תרזה ובשנת 1871 הצטרף לחיל הרגלים בדרגת סגן. לאחר שסיים את בית הספר לקצינים - "Kriegschule", בווינה בשנת 1876 הצטרף למטכ"ל האוסטרו-הונגרי ושירת בבוסניה ודלמטיה. ב-1888 הוא נתמנה לפרופסור לטקטיקה בבית הספר לקצינים לאחר שערך מחקר על מלחמת צרפת–פרוסיה.

לפי בקשתו חזר לתפקידי פיקוד ונתמנה למפקד בריגדת חי"ר ה-55 בטריאסטה, שם דיכא התקוממות של האיטלקים ב-1902. הוא הועלה לדרגת סגן פלדמרשל ופיקד על הדיוויזיה ה-8 באינסברוק. דרכו לרמטכלו"ת הייתה מהירה למרות שלא היה לו ניסיון צבאי מספיק.

בנובמבר 1906 התמנה לרמטכ"ל. הוא פעל רבות לצייד את הצבא בנשק מודרני. במשבר יולי 1914 הוא היה אחד המצדדים העיקריים בהכרזת מלחמה על סרביה.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
---------------------------

עם פרוץ המלחמה פון הצנדורף לא העריך נכון את כוחם של אויביו. במערכת סרביה נכשל בתחילת המערכה נגד צבא סרבי קטן יותר אך יעיל. במתקפת ברוסילוב בחזית המזרחית, בשנת 1916, נאלץ פון הצנדורף לסגת נסיגה עמוקה וסבל מ-370.000 הרוגים ופצועים ו-380.000 שבויים. באותה שנה נכשל בניסיונו להביס את הצבא האיטלקי בקרב אסיאגו.

ערכו של פון הצנדורף ירד, קרל הראשון, קיסר אוסטריה לא העריך אותו וכשעלה לשלטון בנובמבר 1916 לאחר מותו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, הוא לקח על עצמו את תפקיד המפקד העליון של הצבא וב-1 במרץ 1917 הוא פיטר את פון הצנדורף מתפקיד הרמטכ"ל אך ביקש ממנו להישאר בצבא. פון הצנדורף הסכים להמשיך בצבא בתפקיד מפקד הצבא בדרום טירול.

בתפקידו זה נכשל פון הצנדורף במתקפה באביב 1918 בקרב מונטה גראפה ולצבאו נגרמו אבדות כבדות. ב-15 ביולי 1918 הודח פון הצנדורף מתפקידו, ומונה למפקד הראשי של חיל המשמר הקיסרי.

לאחר המלחמה עבר פון הצנדורף להתגורר בגרמניה, וב-25 באוגוסט 1925 נפטר בעיר מרגנטיים.

ראו גם
------

* האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גרף פרנץ קונרד פון הצנדורף** |

* קונרד פון הצנדורף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קונרד פון הצנדורף, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279243105171
* BIBSYS: 90734658
* BnF: cb121861647 (data)
* GND: 118676768
* ISNI: 0000 0001 1023 7341
* LCCN: n84127765
* NKC: pna2005292395
* NLP: A20924355
* NSK: 000751936
* NTA: 070410046
* RERO: 02-A003130014
* RKD: 39928
* SELIBR: 313850
* SUDOC: 050613375
* ULAN: 500112764
* VcBA: 495/1634
* VIAF: 32041224
* WorldCat: lccn-n84127765

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**בנימין כץ** (בכתיב יידי סובייטי: **בעניאמין קאַץ**; 1906, הורודניצה, האימפריה הרוסית – 3 ביולי 2002, כ"ג בתמוז תשס"ב, תל אביב) היה משורר יידיש, עורך ומתרגם.

ביוגרפיה
--------

בנימין כץ נולד בהורודניצה שליד ז'יטומיר בדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה) במשפחה של קדרים עניים, וזכה לחינוך דתי מקובל. הוא התייתם מאביו אהרון בעודו ילד, וגודל על ידי אחיו הגדולים ממנו, בעזרת אמו. יחד עם לימודיו בתלמוד תורה, למד גם בבית ספר רוסי. בהיותו נער כבן שלוש עשרה, היגרה משפחתו לטורונטו, קנדה, והצטרפה אל משפחת דודו.

בנימין כץ החל בכתיבתו, בעברית וביידיש, בעודו נער, לימים נטש את הכתיבה בעברית והתמסר לכתיבה ביידיש בלבד. בשנת 1924, בסוף לימודיו בבית-הספר התיכון בטורונטו, ארגן מועדון של קוראים ודוברי עברית, בשם "דוברי עברית". הוא ערך גם כתב עת עברי לנוער, בשם "המעין". בסיום לימודיו עסק במלאכות שונות, היה סדר בבית דפוס, היה מורה ועיתונאי.

בשנת 1933 היגר בנימין כץ לניו יורק, שם התגורר במשך שש-עשרה שנים. בניו יורק הוא הרחיב את פעילותו העיתונאית וכתב לספריית "הרכבת התחתית", "**סאבוויי-ביבליאָטעק**, 1000 געשיכטעס פאר גרויס און קליין", שהוציאה ספרוני קריאה ביידיש לקוראים צעירים ומבוגרים, לקריאה בעת נסיעתם ברכבת התחתית בניו יורק.

בשנת 1949 עלה בנימין כץ לישראל יחד עם רעייתו, משוררת היידיש ברכה קופשטיין. מפעלו הספרותי הידוע ביותר הוא האנתולוגיה המקיפה של שירי ערש ביידיש, "**אונטער יאַנקעלעס וויגעלע**" (יידיש: "מתחת לעריסתו של יענקלה") שערך עם רעייתו. בספרייה הלאומית בירושלים מצויים כעשרה מספריו, שירי הילדים העממיים-אגדיים שלו, סיפוריו ומערכוניו.

בנימין כץ נפטר בתל אביב בשנת 2002, בגיל 96.

יצירתו
------

* בעניאמין קאץ, **שיכעלעך אין כאלעם** (צייכנונגען: נאטע קאזלאווסקי), ניו יורק: ב. כץ, 1940.
* בנימין קאץ, **דער חלום פון ברידער**: לידער, ניו יורק: לנדסלייט, 1947.
* בנימין קאץ, **אויף האלב מאסט און העכער העכער**, ניו יורק: שלום, 1985.

### ספריו בעברית

* בנימין כץ, **כך או אחרת**: סיפורים, תל אביב: אל"ף, תשל"ה-1975.
* בנימין כץ, **ילדי הפרחים השחורים**: שירים, תל אביב: אל"ף, תשל"ה-1975.
* בנימין כץ וברכה קופשטיין (עורכים), **שירי ערש ליענקלה**: אנתולוגיה (תרגם: אוריאל אופק), ניו יורק: שלום, 1983.

קישורים חיצוניים
----------------

* בנימין כץ (1906-2002), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313170605171
* BnF: cb13492361n (data)
* ISNI: 0000 0000 7696 232X
* LCCN: nb2010002041
* NTA: 305846477
* VIAF: 98344927
* WorldCat: lccn-nb2010002041

 |
טירת וירטמברג (בסביבות 1600) על גלויה משנת 1920
**קונרד השני, רוזן וירטמברג** (בגרמנית: **Konrad II. von Württemberg**; נפטר ב-1143) היה רוזן וירטמברג. הוא שלט משנת 1110 עד 1143. הוא שימש כמרשל של שוואביה וסנגור של העיירה אולם, והיה לו רכוש גדול בעמקי הנקאר והרמס.

ביוגרפיה
--------

אביו של קונרד אינו ידוע, אך מאמינים שהוא שייך למשפחת הרוזנים של ורינגן (Veringenstadt). הסיבה להאמין שכן נובעת מהדמיון בין שלט האצולה של רוזנות ורינגן לזו של רוזני וירטמברג. לפיכך מניחים בדרך כלל ששתי משפחות האצולה קשורות זו לזו. אמו של קונרד לויטגארד מביוטלסבאך הייתה אחות של קודמו קונרד הראשון.

לאחר מותו של קונרד הראשון, הוא קיבל את השלטון כיורש של טירת וירטמברג. קונרד השני מופיע ב-12 במאי 1110 יחד עם אשתו האדלוויג כתורם נכסים ליד גפינגן למנזר Blaubeuren וב-28 בדצמבר 1122 כעד של הקיסר היינריך החמישי בשפייר (בפעם הראשונה כרוזן, האחרון ללא תואר אך מוזכר בין רוזנים). הוא נפטר בשנת 1143.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידע מסוים על קונרד השני נוצר ממטבעות שהופקו תחת ראשותו - פרטים זמינים כאן
2. ↑  עובדה זו מקורה במטבעות שהופקו תחת ראשותו - פרטים זמינים כאן
3. ↑  מידע זה נגזר גם ממטבעות שהופקו תחת ראשותו, כפי שדווח באתר 'מטבעות ימי הביניים', הנגיש כאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1019722789
* VIAF: 232190627
* WorldCat (עם VIAF): 232190627

 |
בנימין פוקס
מפגש בין ביל"ויי גדרה וביל"ויי ראשון לציון בגן הברון בראשון לציון. עומדים מימין לשמאל: ד"ר חיים חיסין, צבי בן-יעקב הורביץ, מנשה מאירוביץ, דב אריאל לייבוביץ', יואל דרובין, בנימין פוקס, שמשון בלקינד. יושבים מימין לשמאל: יעקב שלמה חזנוב, פאני פיינברג, יהודה צלליכין, חסיה צלליכין, אליהו סברדלוב.
**בנימין בן ברוך פוקס (שועל)** (ה'תרכ"א,1861 – ט"ו בניסן תרצ"ג, 11 בנובמבר 1933) היה חבר תנועת ביל"ו מהקבוצה הראשונה של הביל"ויים שעלו ארצה מניקולייב בשנת 1882, ממייסדי המושבה גדרה.

קורותיו
-------

נולד בחרסון (אוקראינה) לברוך פוקס. בילדותו קיבל חינוך מסורתי אצל הוריו הדתיים, למד ב"תלמוד תורה" ולאחר מכן קיבל חינוך תיכוני. בבגרותו היה חבר של המשורר שמעון פרוג והושפע מאוד ממנו. הוא הצטרף לתנועת ביל"ו והגיע ליפו בשנת 1882 (תרמ"ב), התגורר בבית אנטון איוב שבקרבת יפו ומשם היה הולך יום יום עם יתר חבריו לעבודה במקווה ישראל. הוא השתתף באסיפות בהן חובר תקנון התנועה ששימש אחד הגורמים להרחקת הביל"ויים ממקווה ישראל. הוא זכה להיות בין השבעה שעלו לאדמת קטרה ב-14 בדצמבר 1884 בחג החנוכה וייסדו את גדרה.

פוקס שינה שם משפחתו ל"שועל", ובשם זה הוא חתום על כמה תעודות היסטוריות מהימים ההם בגדרה. גם ברישיון שנתנו השלטונות הטורקיים לבניית בתים בגדרה נזכר שמו. הוא השתתף ברוב המשלחות של בני המושבה למקומות שונים בארץ. ב-29 ביולי 1885 צעד יחד עם מוגילבסקי אל פטרונם יחיאל מיכל פינס בירושלים. ב-25 באוקטובר באותה שנה צעד אליו בשנית וב-6 בנובמבר צעד לעזה יחד עם יעקב שלמה חזנוב ויוסף לייב ליס, לפי הזמנת השלטונות לרגל הקמת האורווה הידועה בגדרה ללא רישיון ממשלתי.

פוקס זכור כאיש הגפן. הגפן היה לדידו לא רק מכניס לצורך החיים, אלא גם לאח ורע ממש קודש. ככל מייסדי גדרה ובוניה במשך כל השנים נפלו בחלקו תלאות וייסורים רבים. הוא מת מהתקף לב ב-11 בנובמבר 1933 (טו ניסן ה'תרצ"ג) ונטמן בגדרה.

משפחתו
------

בית פוקס
משפחת פוקס, בנימין ומינצה יחד עם בתם תמר
פוקס היה נשוי למינצה פוקס בת הרב מרדכי ניימן, מאנשי העלייה הראשונה, מחלוצי החקלאות בארץ ישראל וממקימי מזכרת בתיה. פוקס ואשתו השתקעו בעקרון וביתם נעשה בית לא רק לאנשי המקום אלא גם לבני גדרה, שחיו חיי בדידות עד שנת 1885. לאחר הולדת הבת תמר פלר, עברו לגור בגדרה.
הותיר אחריו שלושה בנים - אמוץ, ירמיהו וצבי ושלוש בנות - לאה, הדסה ותמר (שנישאה למחנך יצחק פלר).

ראו גם
------

* צריף הביל"ויים
* בית מינץ - מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים
* בור הבילויים

לקריאה נוספת
------------

* בנימין פוקס, "ואלה תולדות גדרה", המוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים, 2004
* בנימין פוקס, "ואלה תולדות גדרה ספר שלישי", המוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים, 2004, גרסה אינטרנטית: חלק ראשון, חלק שני, חלק שלישי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנימין פוקס** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "בנימין פוכס (שועל)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 702
* על הלווייתו, בעיתון דבר

הערות שוליים
------------

1. ↑  הצבי, כ"ט טבת תרמ"ה, (1885), "תשעה עלו לגדרה - השתכנו עם החמור ונרתמו לעבודה", מתוך : שלמה שבא, דן בן אמוץ, "ארץ ציון ירושלים", הוצאת זמורה, ביתן, מודן, תל אביב, 1973, עמוד 71
**גיל עופר** (נולד ב-15 ביולי 1976) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי שהתחרה באולימפיאדת סידני 2000, ומאמן בנבחרת הגברים של ישראל בג'ודו.

קריירה
------

עופר זכה במדליית זהב במכביה החמש-עשרה (1997) לאחר שניצח בגמר את ולדימיר אמונוב מלטביה. שנה לאחר מכן הוא זכה בטורניר 'British Open' בברמינגהאם כאשר ניצח בגמר את ירון שמש הישראלי.

בשנת 1999 עופר זכה במספר מדליות בתחרויות בינלאומיות. בפברואר הוא זכה במדליית ארד בטורניר 'A-tournament Sofia', באפריל הוא זכה במדליית כסף בטורניר ה-'British Open' בברמינגהאם ובאוגוסט הוא זכה במדליית כסף בטורניר 'A-Tournament Minsk'. בשנת 2000 הוא זכה בשלוש מדליות בתחרויות בינלאומיות. בפברואר הוא זכה במדליית זהב בטורניר 'A-tournament Sofia' כשניצח בגמר את דניאל פרננדס הצרפתי, במרץ זכה במדליית ארד בטורניר 'Polish Open' בוורשה ובאוגוסט הוא שוב זכה במדליית זהב בטורניר מסוג 'A-Tournament' היוקרתי במינסק.

עופר השתתף באולימפיאדת סידני 2000 והתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג. בקרב הראשון הוא הפסיד לטיאגו קמילו הברזילאי שלאחר מכן זכה במדליית הכסף ונשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד לנורדין יאגובי האלג'יראי.

חיים אישיים
-----------

עופר הוא בן דודו של הסייף האולימפי האמריקאי תמיר בלום (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* גיל עופר, באתר olympedia.org
* גיל עופר, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* גיל עופר, באתר JudoInside.com
* גיל עופר באתר JudoInside

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000)  |
| --- |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | אלכס אברבוך • כפיר גולן • גדעון יבלונקה • טומי כפרי • קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • אלכסנדר פורחומובסקי • דני קרסנוב |
| ג'ודו **ג'ודו** | אורית בראון • אריק זאבי • גיל עופר |
| היאבקות **היאבקות** | מיכאל ביילין • יורי יבסייצ'יק • גוצ'ה ציציאשווילי |
| התעמלות אמנותית **התעמלות אמנותית** | אור טוקייב |
| סיף **סיף** | איילת אוחיון |
| קליעה **קליעה** | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |
| קיאק **קיאק** | רועי ילין • ליאור כרמי • לריסה פסחוביץ' • רמי צור • מדליית ארד למיכאל קולגנוב מיכאל קולגנוב |
| שחייה **שחייה** | אורן אזרד • איתן אורבך • ורד בורוכובסקי • עדי ביכמן • יואב ברוק • יואב גת • מיקי חליקה • יואב מאירי • אלכסיי מנז'ולה • טל שטריקר |
| שיט **שיט** | עמית ענבר • מיכל היין • אלעד רונן • אלי צוקרמן • ענת פבריקנט • שני קדמי |
**סטנלי וולס** (באנגלית: **Stanley Wells**), שכונה על ידי חבריו "סטן", היה חסיד אומות העולם בריטי, אשר השתתף בהצלתה של יהודייה בשם חנה שרה ריגלר במהלך השואה. בזכות מעשה ההצלה, זכה לקבל את אות גיבור השואה הבריטי ואת אות חסיד אומות העולם, מיד ושם.

מעשה ההצלה
----------

סטן וולס השתייך לקבוצה של  שבויי מלחמה  בריטים, אשר נשבו בשנת 1940 בצרפת, והוגלו מזרחה למחנה שבויים  גרמני סמוך לחוף הים הבלטי. בזכות "דמם הארי" הם עבדו בחוות חקלאיות באזור.

באסם של החווה אשר בו עבד וולס, מצא באחד הימים את שרה מטוסון, יהודיה ילידת שאולאי שבליטא, אשר חמקה מצעדת מוות ומצאה מסתור באסם זה. תחילה הוא נתן לה מזון, ואחר כך הביא אותה לפני האסירים האחרים כשהיא עטופה במעיל צבאי ישן. האסירים האחרים נדהמו ממצבה הרפואי הקשה והתגייסו לעזור לה.

הם הבריחו אותה לתוך מחנה השבויים שלהם, מחנה B20 שליד גרוס גולמקאו (Gross Golmkau), שם הסתירו אותה בתוך מתבן. לאור מצבה הגופני שהמשיך להיות קשה, הם התחלקו בטיפול בה. הם הביאו לה מזון, טיפלו בכוויות הקור מהן סבלה, השיגו פראפין על מנת להילחם בכינים בשערה, רחצו אותה ודאגו שתבריא. הסכנה שתיחשף הייתה רבה, מאחר שממש מחוץ למגוריהם הייתה תחנת משטרה. הסוסים בהם השתמשו השוטרים, הוחזקו ממש באותו אסם ושרה הוסתרה במתבן שמעליהם. הם ניסו לברר אודות בני משפחתה אך נכשלו בעיקר בשל התפרצות  מגפת טיפוס במחנה שבו שהו. לקראת סוף המלחמה, מציליה של שרה היו צריכים לעזוב את המחנה, ובערב פינויים, הם העבירו אותה לטיפולה של אשה מקומית שתטפל בה עד להגעתו של הצבא האדום. שרה שרדה את השואה, ובסיומה היא מצאה כי היא היחידה ששרדה מכל משפחתה. היא עזבה את אירופה והיגרה לארצות הברית. על מנת להנציח את זכרה של אחותה, הוסיפה את השם חנה לשמה. את שמותיהם של אביה, אמה, אחותה, שני דודיה, ארבע, דודותיה וששת בני דודיה אשר נספו בשואה, היא הנציחה בדפי עד שנמסרו ליד ושם. במשך שנים רבות ניסתה לאתר את מציליה, אך רק כ-25 שנים לאחר סיום המלחמה מצאה אותם ויכלה לחדש עמם את הקשר.

הכרה
----

ב-2 בנובמבר 1988 הכיר יד ושם בסטן וולס כחסיד אומות העולם יחד עם ג'ורג' המונד, טומי נובל ואלן אדוארדס. לאחר כחצי שנה, ב-15 במרץ 1989, הצטרף אליהם רוג'ר לטצ'פורד והוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם. ביל קיבל, ברט המבלינג, ביל סקרוטון, ג'ק בקלי וווילי פישר גם הוכרו כחסידי אומות העולם, לאחר למעלה מעשור, ב-11 באוקטובר 2011.

ראו גם
------

* אות גיבור השואה הבריטי

קישורים חיצוניים
----------------

* עשרה שבויי מלחמה בריטים שהצילו את חיי, אתר יד ושם
* דף חסיד - סטן וולס, אתר יד ושם, באתר "יד ושם" (באנגלית)
* עדותה של חנה שרה ריגלר (באנגלית)
* תמונה של סטן וולס בטקס חלוקת אות חסיד אומות העולם
* תמונה של סטן וולס, ג'ורג' המונד, טומי נובל ואלן אדווארדס בטקס חלוקת אות חסיד אומות העולם עם שרה חנה ריגלר

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטן וולס, ג'ורג' המונד, טומי נובל, אלן אדווארדס, רוג'ר לטצ'פורד, ביל קיבל, ברט המבלינג, ביל סקרוטון, ג'ק בקלי וווילי פישר
גנרל **קונרד פון גוסלר** (בגרמנית: **Konrad von Goßler**;‏ 8 בנובמבר 1881 – 9 בספטמבר 1939), היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות לפני מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

פון גוסלר נולד ב-8 בנובמבר 1881 בגוט זיכטאו, ובשנת 1902 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-2 (ברנדנבורג ה-1). בשנת 1908 הוא הועבר לרגימנט היגר הרכוב ה-5, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-8 באוקטובר 1914 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון גוסלר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1923 הוא הועלה לדרגת מיור, ומונה למפקד אסקדרון הפרשים ה-1 בלודוויגסלוסט. ב-1 באוקטובר 1924 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-5 של הרייכסווהר בשטוטגרט, וב-1 בפברואר 1929 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1929 הוא מונה לראש מטה של דיוויזיית הפרשים ה-2 בברסלאו, וב-1 באפריל 1931 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-7. ב-1 באוקטובר 1931 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1932 הוא הועבר למשרד הביטחון של הרייכסווהר כראש אגף. ב-1 בפברואר 1934 הוא מונה למפקד אגד הרגלים ה-6, וב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באוקטובר 1934 הפך אגד הרגלים לדיוויזיה ה-6, וב-1 בפברואר 1935 הוא מונה למפקד אגד הארטילריה ה-6, אשר הפך ב-15 באוקטובר 1935 לדיוויזיה ה-19. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בפברואר 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-1 במרץ 1938 הוא מונה למפקח על חיל הפרשים, ובנובמבר 1938 התפטר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-31 במרץ 1939 הוא פרש מהוורמאכט, וב-9 בספטמבר 1939 הוא מת בביתו בגרונוולד.

קישורים חיצוניים
----------------

* קונרד פון גוסלר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136051871
* VIAF: 80461566
* WorldCat: viaf-80461566

 |
**סְטַמָֿאטִיס סְפַּאנוּדַֿאקִיס** (ביוונית: **Σταμάτης Σπανουδάκης**; נולד ב-11 בדצמבר 1948) הוא מלחין יווני.

ביוגרפיה
--------

ספאנודאקיס נולד ב-1948 באתונה. בגיל צעיר למד נגינה בגיטרה. האזנה לשירי הביטלס הובילה אותו למשך תקופת-מה למוזיקת פופ, ושנים אחדות ניגן בלהקות באתונה, פריז ולונדון, שם הוציא את אלבומיו הראשונים.

לאחר זמן חזר למוזיקה קלאסית והמשיך בלימודים בקונסרבטוריון של וירצבורג, אצל ברטולד הומל (אנ') ואחר כך באתונה אצל קונסטנטינוס קידוניאטיס. בהמשך פנה למוזיקה ביזנטינית, ומכאן המשיך לשירים יווניים מסורתיים. במוזיקה שלו השתדל לאחד את שלוש ההשפעות החשובות בחייו - המוזיקה הקלאסית, הקלה והביזנטינית.

ספאנודאקיס כתב מספר רב של שירים לגדולי הזמרים ביוון. כן חיבר מוזיקה לסרטי קולנוע ולמחזות תיאטרון וטלוויזיה. בין השאר כתב את המחזמר "מלך השיש",[דרוש מקור] העוסק בכיבוש קונסטנטינופול ונפילתה בידי האימפריה העות'מאנית: הקיסר קונסטנטינוס האחד עשר יצא בראש הצבא היווני להגנת העיר ונפל בקרב האחרון, שאחריו נפלה העיר בידי הכובשים; האגדה מספרת, שגופתו הייתה לשיש, וכי ברבות הימים ישוב מלך השיש לחיים ויצא בראש צבא לשחרר את קונסטנטינופול ולהשיבה לעם היווני.

סטמאטיס ספאנודאקיס הקליט והוציא למעלה מחמישים אלבומים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטמאטיס ספאנודאקיס (באנגלית)

* סטמאטיס ספאנודאקיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סטמאטיס ספאנודאקיס, באתר AllMovie (באנגלית)

* סטמאטיס ספאנודאקיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* סטמאטיס ספאנודאקיס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סטמאטיס ספאנודאקיס, באתר Discogs (באנגלית)
* ביוגרפיה באנגלית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 106157234X
* ISNI: 0000 0003 7277 8666
* MusicBrainz: bbc80479-6703-428f-87fe-3465cdafeb79
* VIAF: 311635521
* WorldCat: viaf-311635521

 |
**הדיוויזיה ה-84** (באנגלית: **84th Infantry Division**) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום כ**פיקוד ההדרכה ה-84**.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הופעלה בספטמבר 1917 במחנה טיילור, קנטקי. היא הורכבה בתחילה ממתגייסים מאינדיאנה וקנטקי, ומאוחר יותר קבוצות של מתגייסים שהוקצו לדיוויזיה כדי להחליף לוחמים שהועברו ליחידות אחרות הגיעו מאוהיו, צפון דקוטה ומונטנה. הדיוויזיה נשארה באימונים במחנה טיילור עד אוגוסט 1918. היא נפרסה בצרפת באוקטובר 1918 כדי לשמש מערך הדרכה למחליפים שיישלחו לחזית המערבית. בתום המלחמה, הוחזרה הדיוויזיה הביתה, מבלי שהשתתפה בקרבות, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-167 שהורכבה מהרגימנטים ה-333 וה-334, ומהבריגדה ה-168 שהורכבה מהרגימנטים ה-335 וה-336.

### מלחמת העולם השנייה

ב-24 ביוני 1921 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, והוקצתה למדינת אינדיאנה. ב-15 באוקטובר 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של ג'ון הילדרינג. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-333, ה-334 וה-335. בנובמבר 1944 הגיעה הדיוויזיה לצרפת ונשלחה להולנד, שם לחמה תחת פיקודו של אלכסנדר בולינג במבצע קליפר לצד הקורפוס הבריטי ה-30. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה ובמבצע רימון, ולאחר חציית הריין לחמה לצד דיוויזיית השריון ה-5, כבשה את הנובר וחברה לחיילי הצבא האדום על נהר האלבה ב-2 במאי. לאחר מכן נותרה הדיוויזיה בגרמניה כחיל כיבוש, וב-19 בינואר 1946 חזרה לארצות הברית. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 1,284 הרוגים ו-5,098 פצועים.

### לאחר המלחמה

בינואר 1946 הוגדרה הדיוויזיה כ**הדיוויזיה המוטסת ה-84**, ובשנת 1947 היא הוגדרה כמפקדת המילואים המוטסת של הצבא. חמש שנים מאוחר יותר, ב-1952, אורגנה שוב הדיוויזיה, הפעם כדיוויזיית אימונים שהורכבה משלושה רגימנטים - ה-274, ה-334 וה-339. ב-24 בינואר 1991 הופעלה הדיוויזיה בתפקידי תמיכה במבצע סערת המדבר. פחות משלושה חודשים לאחר מכן, ב-22 במרץ 1991, הוחזרו היחידות הביתה. בשנת 1993, ארגון מחדש במילואים של הצבא הביא למיזוג בין הדיוויזיה ה-84 לדיוויזיה ה-85 (אימונים). המהלך הרחיב את אזור הפיקוד של הדיוויזיה ה-84 כדי לכלול את שאר ויסקונסין ואילינוי, כמו גם את כל מיזורי ואיווה. זמן קצר לאחר מכן, ביוני 1994, השתתפו יחידות מהדיוויזיה ה-84 בפעולות שמירת השלום כחלק מכוח המשקיפים הרב-לאומי בסיני, מצרים, ונשארו שם עד יולי 1995.

באפריל 1995, עוצבה הדיוויזיה מחדש, הפעם כדיוויזיית הכשרה מוסדית. שינוי זה הביא עמו פיקוד על יחידות ואימונים במדינת נברסקה. באוגוסט 1995, ארגון מחדש של הצבא הרחיב עוד יותר את טווח הסמכויות של ה-84 לפקד על ארבעה עשר בתי הספר של כוחות המילואים של צבא ארצות הברית באזור E - ויסקונסין, מישיגן, מינסוטה, אילינוי, אינדיאנה ואוהיו. בספטמבר 2008 עבר פיקוד האימונים ה-84 ממילווקי, ויסקונסין ומפורט מקוי, ויסקונסין לפורט נוקס קנטקי.

באוקטובר 2010, פיקוד האימונים ה-84 התארגן מחדש כדי ליישר קו עם השינוי של מילואים הצבאיים. פיקוד ההכשרה ה-84 היא יחידת הביצוע של תוכניות האימון לתמיכה קרבית של צבא המילואים האמריקאי הכולל תרגילי לחימה (WAREX), תרגילי אימון תמיכה בלחימה (CSTX). פיקוד האימונים ה-84 מספק הזדמנויות אימון קולקטיביות רבות אשר מכינות יחידות לפריסות מבצעיות ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה ה-84** בוויקישיתוף
הרב בנימין מובשוביץ
הרב **בנימין הלוי מובשוביץ** (תרנ"ג, 1893 - כ"א בכסלו תשי"ג, דצמבר 1952) היה רבה של קניזיץ בבלארוס, ולאחר עלותו לארץ ישראל כיהן כרבה של הרצליה ומייסד ישיבת השרון.

קורותיו
-------

נולד בבלארוס, בנם של הרב מרדכי שלמה הלוי מובשוביץ, רבה של מלסטובקה, וגיטל, בתו של הרב יעקב שנפיר משקלוב. מילא את מקום אביו כרבה של קניזיץ שבמחוז מוהילב. בתחילת שנות ה-30 עלה לארץ ישראל והתמנה כרבה של הרצליה. 

בשנת תרצ"ג (1933) ייסד סמוך לביתו את בית הספר "יסודי התורה" בהרצליה, כדי להעניק חינוך תורני לילדי המשפחות הדתיות שנמנו עם מייסדי העיר. בשנים הראשונות מנה בית הספר פחות מעשרה תלמידים, ועם השנים התרחבו שורותיו. במשך עשרים שנה פעל בית הספר באופן פרטי, ובשנת תשי"ג (1953) הסתפח לחינוך העצמאי. בשנות ה-60 עבר בית הספר ממקומו, בסמוך לביתו של הרב מובשוביץ, למשכנו החדש. 

בשנות ה-40 יזם את הקמת בית הכנסת הגדול בעיר.

היה חבר המועצה של מרכז חינוך התורה בארץ ישראל שפעל בתל אביב ואיגד את מוסדות החינוך הדתיים בארץ ישראל.

בתחילת שנות ה-50 ייסד ברמת השרון את ישיבת השרון, יחד עם אחיינו הרב יעקב אדלשטיין. בראש חודש כסלו תשי"ג (1952) ביקר החזון איש בישיבה וערך מבחן פומבי לתלמידיה. שלושה שבועות לאחר מכן נפטר הרב מובשוביץ, בעקבות ניתוח מוח שלא הצליח. הוא קבור בבית הקברות פינסקר בהרצליה. לאחר מותו נותר הרב אדלשטיין לעמוד בראשות הישיבה לבדו.

בעשור הראשון של המאה ה-21 הקים נכדו הרב דניאל יעקובוביץ את ישיבת "נחלת בנימין" במודיעין עילית, על שמו. כמו כן נקרא על שמו רחוב בהרצליה.

לאחר פטירתו התמנה חתנו, הרב יצחק יחיאל יעקובוביץ, לרבה של הרצליה. בנו, הרב חיים, שימש עד לשנת תשע"א (2011) כרב בית הכנסת אור לישראל בהרצליה. בנו הרב בן ציון היה ר"מ ומנהל ישיבת השרון.

קישורים חיצוניים
----------------

* זכרון להולכים: הרב בנימין מובשוביץ ז"ל (שלושים לפטירתו), הצופה, 8 בינואר 1953

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנימין מובשוביץ באתר GRAVEZ
**Point of No Return** הוא אלבום של הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-29 של הזמר וה-20 בחברת ההקלטות קפיטול רקורדס.

שמו של האלבום משקף את העובדה כי היה זה אלבומו האחרון של סינטרה בחברת ההקלטות קפיטול, לפני שעבר לצמיתות לחברת ההקלטות רפרייז שהייתה בבעלותו וזאת כדי להשיג יותר חופש אומנותי באלבומיו.

כבר בשנת 1960 החל סינטרה להקליט בחברת ההקלטות רפרייז ואף הוציא שלושה אלבומים: Ring-A-Ding-Ding, I Remember Tommy, ו Sinatra Swings לפני שהחל את הקלטותיו האחרונות בקפיטול. את ההקלטות לאלבום הוא עשה ביומיים בלבד, בחודש ספטמבר 1961 וזאת כדי להשלים את החוזה בקפיטול.

בכל זאת היה האלבום לאירוע מיוחד וזאת בעקבות שיתוף הפעולה שלו עם אקסל סטרודהל, איתו עבד בתחילת הקריה שלו בשנות ה-40. כמו כן דאג סינטרה כי זמרי הליווי בהקלטות לאלבומו הראשון בחברת קפיטול, בשנת 1953, ישתפו עמו שוב פעולה, כך שההקלטות נתנו תחושה של סגירת מעגל לתקופתו בקפיטול.

משתתפים
-------

* פרנק סינטרה - קולות
* אקסל סרדהל - מארגן, מנצח

רשימת שירים
-----------

1. When the World Was Young
2. I'll Remember April
3. September Song
4. A Million Dreams Ago
5. I'll See You Again
6. There Will Never Be Another You
7. Somewhere Along the Way
8. It's a Blue World
9. These Foolish Things
10. As Time Goes By
11. I'll Be Seeing You
12. Memories of You

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Point of No Return באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Point of No Return באתר MusicBrainz
* Discogs Point of No Return באתר Discogs
* AllMusic Point of No Return באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: ad3af301-942a-370d-a799-8147d3d0dda2

 |
**קונרד יוהאנס ון האוטן** (בהולנדית: **Coenraad Johannes van Houten**;‏ 15 במרץ 1801 באמסטרדם - 1887 בווספ) ממציא הולנדי, אשר פיתח שיטה להפוך פולי קקאו לאבקה.

חייו
----

ון האוטן, כימאי בהכשרתו, תושב העיר וספ שבמחוז צפון הולנד, ידע כי במרכז פול הקקאו ישנו כ-54% בממוצע של חמאת קקאו[דרושה הבהרה], שומן טבעי, המקשה על עיבודו של הפול לכלל מוצר שניתן לייצור המוני. המכונה שהמציא בשנת 1828 הייתה מכבש הידראולי שהצליח להפחית את תכולת השומן בפול הקקאו כמעט בחצי. מכונות מודרניות ששיכללו את שיטתו של ואן הוטן מגיעות עד ל-11% חמאת קקאו.

התוצר הסופי היה מעין עיסה הניתנת לייבוש וטחינה לאבקה. ון האוטן הוסיף לאבקה מלחים כאשלגן או סודה לשתייה, על מנת לאפשר לאבקה להתערבב טוב יותר עם מים. לתוצר הסופי, "שוקולד הולנדי", טעם עדין וצבע כהה.

יצירת אבקה זו לא רק שהפכה את הכנת משקאות השוקולד לקלה יותר, אלא גם איפשרה את עירובו של המשקה בסוכר וחמאת קקאו על מנת ליצור מוצרים מוצקים. השוקולד הפך ממשקה נדיר לעשירים, למצרך יום יומי להמונים. עשר שנים לאחר שנרשם הפטנט של ון האוטן, פקע תקפו, והוא הפך לנחלת הכלל. בשנת 1848 כבר הציגה פירמה אנגלית בשם ג'.ס. פריי, ביריד בברמינגהאם את השוקולד המוצק בצורה הדומה לזו המוכרת לנו כיום, כתוצאה ישירה מהמצאתו של ון האוטן.

החברה הנושאת את שמו של ון האוטן עדיין פעילה ומייצרת קקאו משובח בהולנד. רבים מייחסים את המצאת המכבש לבנו של ואן האוטן, קספרוס, אך מחקרים שנערכו לאחרונה מאששים את העובדה כי אכן היה זה קונרד ולא קספרוס שהמציא את המכונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונרד ון האוטן** בוויקישיתוף
* אתר חברת "קקאו ון האוטן", בהולנדית
**יובל לוי** הוא רופא ילדים, בעל התמחות-על במנהל רפואי, מנהל האגף האמבולטורי בבית החולים שיבא (החל מינואר 2020) וסגן מנהל בית החולים הכללי שיבא (משנת 2018).

לוי שירת שנים רבות בחיל האוויר כטייס מסוקי קרב ובחיל הרפואה כרופא צבאי. לאחר שירות בצה"ל בן 29 שנים השתחרר מצה"ל בשנת 2015 בדרגת סא"ל.

ביוגרפיה
--------

ביו השנים 1999–1993 למד לוי רפואה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב. הוענק ללוי תואר (MD) בשנת 1999. 

בין השנים 2005–2003 התמחה לוי ברפואת ילדים במרכז הרפואי וולפסון.

בין השנים 2009–2008 התמחה בנאונטולוגיה, במרכז רפואי וולפסון.

בשנת 2009, סיים לוי תואר שני בניהול מערכות בריאות (MsHA), באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

בשנת 2010 ניהל את היחידה לנאונטולוגיה (רפואת פגים), בית חולים שדה, האיטי במערב האי היספניולה שבאיי הודו המערבית.

בין השנים 2013–2010 היה לוי מפקד היחידה לרפואה אווירית (ירפ"א).

בין השנים 2018–2015 כיהן לוי כסגן מנהל בית חולים וולפסון, חולון. בנוסף שירת כנציב פניות הציבור וכממונה לשעת חירום.

משנת 2018 לוי מכהן כסגן מנהל בית החולים הכללי, המרכז הרפואי שיבא, תל השומר.

אקדמיה
------

בין השנים 2012–2011 כיהן כיו"ר הוועדה המארגנת לכנס הבינלאומי לרפואה תעופתית ורפואת חלל.

בין השנים 2013–2013 היה לוי מרכז הקורס לרפואה תעופתית, באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 2017 כיהן לוי כחבר הוועדה המארגנת לפאנל ברפואת ילדים במסגרת הקונגרס העולמי לרפואת חירום ואסונות, טורונטו, קנדה.

משנת 2019 לוי מרכז קורס מבוא לניהול מערכות בריאות, בית הספר לבריאות הציבור, באוניברסיטת תל אביב.

### ממחקריו

* ממחקריו של לוי באתר PubMed

פרסים
-----

הוענק ללוי פרס הצטיינות מטעם האיגוד לרפואת ילדים בישראל למאמר והרצאה בנושא :Screening Criteria for Diagnosis of Infantile Feeding Disorders as a Cause of Poor Feeding or Food Refusal.

קישורים חיצוניים
----------------

* יובל לוי, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר יובל לוי אתר המרכז הרפואי שיבא
2. ↑  ד"ר יובל לוי בית החולים וולפסון
3. ↑  דין וחשבון כללי לפי חוק חופש המידע - 2018 בית החולים שיבא - בעלי תפקידים בכירים / ד"ר יובל לוי סגן מנהל בית חולים הכללי שיבא
4. ↑  מאמר Screening Criteria for Diagnosis of Infantile Feeding Disorders as a Cause of Poor Feeding or Food Refusal pubmed
**קימברלי אן דיל** (באנגלית: **Kimberley Ann Deal**; נולדה ב-10 ביוני 1961) היא מוזיקאית וזמרת אמריקנית. דיל נודעת בשל תפקידה כבסיסטית בלהקת הפיקסיז, שם אימצה בתקופה מסוימת את הכינוי "גברת ג'ון מרפי", על שם בעלה דאז. היא כתבה כמה מהשירים הנודעים ביותר של הלהקה, כגון "Gigantic". מחוץ לפיקסיז הקימה דיל את להקת הברידרז והאמפס, שם הייתה כותבת השירים הראשית והסולנית.

הפיקסיז
-------

קים דיל הצטרפה ללהקת הפיקסיז ב-1986 אחרי שנענתה למודעה שפורסמה בעיתון מקומי, בה חיפשה הלהקה "בסיסטית שאוהבת את האסקר דו ואת פיטר, פול ומרי". דיל ניגנה בגיטרה בס, שרה וכתבה חלק מהשירים, עד פירוק הלהקה ב-1992, שנבע ברובו מחיכוכים בינה לבין סולן הלהקה, בלאק פרנסיס.

ב-2004 הצטרפה דיל אל סיבוב ההופעות העולמי של להקת הפיקסיז המאוחדת.

ב-15 ביוני 2013 הודיעה דיל כי היא עוזבת את הלהקה.

להקת הדנדי וורהולס הקדישו לה את השיר Cool as Kim Deal.

הברידרז
-------

ב-1989 הצטרפה דיל אל המוזיקאיות טניה דונלי וג'וזפין וויגס והקימה את להקת The Breeders, ששמה נלקח מכינוי שהדביקה הקהילה ההומולסבית להטרוסקסואלים.
הלהקה הוציאה ב-1990 את אלבום הבכורה Pod, שהופק על ידי סטיב אלביני. ב-1993, אחרי שינויים בהרכב וצירופה של התאומה הזהה קלי דיל, הוציאה הלהקה את האלבום Last splash שזכה להצלחה מסחרית וביקורתית, ותוך שנה הגיע למעמד "אלבום פלטינה".
אחרי תקופה ארוכה של חוסר פעילות, שנבעה בעיקר ממאבקי הגמילה של קלי דיל, הלהקה הוציאה ב-2002 אלבום נוסף, Title TK.
האלבום הרביעי של הלהקה, Mountain Battles, יצא ב-2008 וקידם את הטור של הלהקה לשנה זו.

האמפס
-----

ב-1995, אחרי הפסקת הפעילות של הברידרז, הקימה דיל הרכב זמני בשם The Amps, שהספיק להוציא אלבום אחד, Pacer. ההרכב נחשב לפרויקט-צד של הברידרז, מפני שכלל חברים נוספים מההרכב המשתנה של הברידרז.

דיסקוגרפיה
----------

### עם הפיקסיז

ראו: הפיקסיז

### עם הברידרז

* Pod (ב-1990)
* Last splash (ב-1993)
* Title TK (ב-2002)
* Mountain Battles (ב-2008)

### עם האמפס

* Pacer (ב-1995)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קים דיל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קים דיל (באנגלית)
* קים דיל, ברשת החברתית פייסבוק

* קים דיל, סרטונים באתר Vimeo

* קים דיל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קים דיל, באתר AllMusic (באנגלית)

* קים דיל, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קים דיל, באתר Discogs (באנגלית)

* קים דיל, באתר Songkick (באנגלית)

* קים דיל, באתר Genius

* קים דיל, באתר SecondHandSongs
* ביקורת על Title TK של הברידרז, באתר השרת העיוור
* ביקורת על Pacer של האמפס, באתר השרת העיוור

הערות שוליים
------------

1. ↑   Dandy Warhols – Cool as Kim Deal, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:04)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1427430
* BnF: cb139945997 (data)
* GND: 134988094
* ISNI: 0000 0003 6596 9501
* LCCN: no2009158616
* MusicBrainz: 760e4df4-e851-46c8-b34d-afa2e9706831
* NKC: xx0036741
* NTA: 142755842
* SUDOC: 157473910
* VIAF: 230768366
* WorldCat: lccn-no2009158616

 |
**הדיוויזיה ה-74 של הצבא הבריטי** הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-25 בפברואר 1917 באל עריש ואריק גירדווד מונה למפקדה (תחת פיקודו של לוטננט גנרל פיליפ צ'טווד מפקד הקורפוס ה-20), והיא כללה את החטיבות ה-229, ה-230 וה-231. בתקופה זו נלחמה הדיוויזיה בקרב עזה השני, קרב באר שבע, קרב תל חווילפה, קרב תל א-שריעה ותל הוריירה, קרב עזה השלישי, כיבוש ירושלים, כיבוש יריחו וכיבוש בקעת הירדן. רוב הקרבות נעצרו במהלך 1917 לאחר שהבריטים ייצבו את קו שתי העוג'ות.

באפריל-מאי 1918 ערך הצבא הבריטי שינוי מעמיק בסדר הכוחות שהיו פרושים בארץ ישראל. בתהליך זה נשלחו חלק גדול מהיחידות האנגליות לחזית המערבית בצרפת ובמקומן הובאו לארץ ישראל יחידות מהודו, אוסטרליה וניו זילנד. במסגרת השינוי נשלחה הדיוויזיה ה-74 לחזית המערבית.

במאי 1918 הגיעה הדיוויזיה למרסיי והחלה להתארגן ללחימה. הקרבות הראשונים של הדיוויזיה החלו רק ביולי אותה שנה והיא השתתפה במתקפת מאה הימים, הקרב השני על הסום וקרב אפי (אנ'). עד סיום המלחמה, בנובמבר 1918, הגיעה הדיוויזיה לסביבת העיר טורניי שבבלגיה. לאחר סיום המלחמה עסקו חיילי הדיוויזיה בפעולות שיקום התשתיות באירופה עד פירוק הדיוויזיה ב-10 ביולי 1919.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה ה-74** בוויקישיתוף
* הדיוויזיה ה-74

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדיוויזיה השתתפה בקרב עזה השני על אף שבנייתה טרם הושלמה
2. ↑  לצורך ההפלגה לצרפת הועברה הדיוויזיה לאלכסנדריה ומשם עברה לצרפת
**סרנן טונגו** (ידועה גם כ**סרננטונגו** ו**סרנן**) היא שפה קריאולית המדוברת בסורינאם ומשמשת שפת לינגואה פרנקה בקרב תושביה.

שפה זו התפתחה לראשונה עם הגעתם של ספנים פורטוגליים לחופי מערב אפריקה. השפה התפתחה בעקבות מגעים תקשורתיים בין סוחרים
ומגלי ארצות מאירופה לבין ילידי אפריקה. השפה מבוססת בעיקרה על השפה האנגלית, אך מורכבת גם ממספר רב של מילים מהולנדית, בגלל השתלטותה של הולנד על סורינאם בשנת 1667.

השפה החלה כשפת פידג'ין שהייתה מדוברת בפי עבדים אפריקאים בסורינאם אשר לרוב לא הייתה להם שפה משותפת. שפה זו גם נהייתה לשפת התקשרות בין העבדים לאדוניהם, מכיוון שלא הורשו העבדים ללמוד או לדבר הולנדית. עם הגעתם של קבוצות אתניות בתור עובדי קבלן, הפכה סרנן טונגו ללינגואה פרנקה.

על כן, סרנן טונגו היא שפה קריאולית המורכבת מאנגלית, הולנדית (המרכיבות כ–85% מכלל אוצר המילים), מעט פורטוגזית ושפות אפריקאיות אחרות.

דוגמאות
-------

דוגמה בשימוש השפה עם הטיית הפועל *wroko* (לעבוד):

mi e wroko – אני עובד
yu ben e wroko – אתה עובד
a ben wroko – הוא עובד
a mu wroko – הוא חייב לעבוד
wi ben wroko – אנחנו עובדים
unu sa/o wroko – אתם תעבדו
* Fa waka? – מה שלומך?

### מספרים

1 – wan
2 – tu
3 – dri
4 – fo
5 – feyfi
6 – siksi
7 – seybi
8 – ayti
9 – neygi
10 – tin

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרנן טונגו** בוויקישיתוף
* סרנן טונגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531753605171
* LCCN: sh85127122

 |
**קים-ליאן ואן דר מיי** (בהולנדית: **Kim-Lian van der Meij**; נולדה ב-1 באוקטובר 1980) היא שחקנית, מדבבת, מנחת טלוויזיה וזמרת הולנדית.

ביוגרפיה
--------

ואן דר מיי נולדה במחוז צפון הולנד לזוג הורים רקדנים, ובגיל צעיר החלה לעסוק באמנויות הבמה. בילדותה הופיעה פעמיים בטלוויזיה, בתוכנית הילדים "Mini Playbackshow".

בגיל שש עשרה הוחתמה בסוכנות כישרונות ולאחר מכן החלה להופיע באופן קבוע בטלוויזיה.

בשנים 2003–2006 הנחתה בערוץ ג'טיקס את התוכנית "Kids Top 20", העוסקת במוזיקת פופ לילדים.

ב-2005 דיבבה בדיבוב ההולנדי של הסרט צ'יקן ליטל. היא גם דיבבה את דרדסית בסרטים הדרדסים והדרדסים 2.

בשנים 2010–2012 שיחקה את אל וודס בהפקה ההולנדית של המחזמר "לא רק בלונדינית".

בשנים 2012–2013 שיחקה את הנסיכה פיונה במחזמר שרק.

היא הנחתה פעמיים את תחרות אירוויזיון הילדים שאירחה הולנד, ב-2007 ו-2012.

ב-2004 יצא האלבום הראשון שלה "Balance" וב-2006 יצא האלבום השני שלה "Just Do It".

ב-2012 שרה את שיר הנושא של הסרט "ילדים גדולים לא בוכים".

בשנת 2018 הנחתה את העונה השנייה של השעשועון ההולנדי "5 טבעות זהב". 

היא נשואה למפיק השוודי דניאל גיבסון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קים-ליאן ואן דר מיי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קים-ליאן ואן דר מיי

* קים-ליאן ואן דר מיי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קים-ליאן ואן דר מיי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קים-ליאן ואן דר מיי, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2983 4584
* MusicBrainz: fe77392d-5314-4860-85b2-fed16d998e2c
* NTA: 276868870
* VIAF: 310661307
* WorldCat: viaf-310661307

 |

```
על 
```
**קוורסילורוס** (שם מדעי: ***Quercylurus***; מילולית: "החתול של קוורסי (אנ')") הוא סוג נכחד של טורף ממשפחת הנימרווידיים, שחי בתחילת האוליגוקן של אירופה. הממצאים שלו התגלו בחפירות בצרפת ותוארו ב-1979 בידי החוקר גינצבורג. תחילה הוא סווג למשפחת החתוליים אך הועבר למשפחת הנימרווידיים הקרובה, אשר הכילה מינים בעלי ניבי חרב שכונו "שנחרבים מזויפים". בסוג זה ישנו מין אחד - *Quercylurus major*.

ככל הנראה הקוורסילורוס היה הגדול שבבני משפחתו, גדול גם יותר מההופלופונאוס. הוא הגיע לגודל של דב חום בינוני במשקל 200 עד 400 קילוגרם ולגובה מטר. בקדמת פיו בלטו ניבים גדולים ארוכים שדמו לניבי השנחרבים ועזרו להריגת טרף במהירות. בדומה לדובים הוא הלך על כפותיו, ואולי היה בעל טפרים נשלפים גדולים.

טורף זה מילא את גומחת האריות והטיגריסים המודרניים, והוא היה כבד מכדי לרוץ במהירות אחרי טרף ובמקום זה ארב לו במסתור, ואז הרג אותו בנשיכה חזקה בגרון. בדומה ליונק קרוב שנמצא באתר - האאופליס (אנ') הוא היה יכול כנראה לטפס על עצים בדומה לנמר בעזרת שרירי הרגליים והחזה הגדולים, שם אולי ניזון מהטרף בלי חשש מאוכלי נבלות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוורסילורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**הדיוויזיה ה-75** (באנגלית: **75th Infantry Division**) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם השנייה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 באפריל 1943, והיא כללה את הרגימנטים ה-289, ה-290 וה-291. לאחר תמרונים רבים הגיעה הדיוויזיה לבריטניה בנובמבר 1944 ולצרפת בדצמבר 1944. הדיוויזיה הייתה באיווט בפיקודו של מייג'ור-גנרל פיי פריקט כאשר פרצה מתקפת הארדנים. ב-23 בדצמבר הגיעה הדיוויזיה לחזית כדי להילחם על ה-Ourthe. האמריקנים נאלצו להילחם ביחידות ורמאכט ו-ואפן אס אס חזקות כמו גם בחורף הקשה. ב-5 בינואר 1945 התפתחו קרבות סביב גרנדמניל במנהאי. לאחר מכן, הדיוויזיה נפרסה עם הדיוויזיה המוטסת ה-82 על הסאלם, וב-17 בינואר נכבשה וילסלם. לאחר מכן נערכו קרבות נוספים בצרפת עם ארמיית הפאנצר השישית, וקולמר שוחררה בתחילת פברואר.

הדיוויזיה הגיעה אל נהר הריין ב-7 בפברואר. לאחר תקופת התאוששות קצרה של הדיוויזיה, היא קיבלה הוראה לעבור להולנד להצטרף לדיוויזיה המוטסת הבריטית ה-6 על מיוז. בין ה-13 ל-23 במרץ פעלה דיוויזיית הרגלים ה-75 בין וזל להומבורג כדי להדוף התקפות נגד גרמניות. ב-24 במרץ חצתה הדיוויזיה את הריין עם דיוויזיית הרגלים ה-79 ודיוויזיית הרגלים ה-30. עובדי כפייה רבים שוחררו במהלך הלחימה במערב גרמניה. אחר כך הם התקדמו לריינלנד-פפאלץ, שם בסוף מרץ טוהרה הרדוואלד מחילות האויב. ב-1 באפריל חצתה הדיוויזיה את תעלת דורטמונד-אמס, ולאחר מכן שוחררה דורטמונד יחד עם דיוויזיית הרגלים ה-95. ב-13 באפריל השתלטו חיילים מהדיוויזיה על הרדק, ולאחר מכן הועברו לברמבואר כדי להישאר שם כיחידת עתודה. לאחר מכן הדיוויזיה עסקה בפעולות שמירה ואבטחה בווסטפאליה עד שהמלחמה הסתיימה ב-8 במאי. הדיוויזיה הוצבה זמנית בוורדוהל לפני שחזרה לארצות הברית בנובמבר והושבתה שם. במהלך המלחמה נהרגו 817 חיילי הדיוויזיה ו-3314 נפצעו.

### לאחר המלחמה

בשנת 1952 הופעלה הדיוויזיה מחדש בטקסס, אולם היא הושבתה שוב ב-1957. מאז 1993, מסורת הדיוויזיה נמשכת על ידי חטיבה 75 (תמיכה בהכשרה). במהלך השינוי של צבא ארצות הברית, היא פעילה כעת כיחידת אימון ואספקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ה-75 באתר lonesentry