recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**וונסוש** (בפולנית: **Wąsosz**) הוא כפר במחוז גרייבו שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

בשנת 1436 קיבל היישוב זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בידי הרוסים בשנת 1870. באמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. בכפר כנסייה גותית משנת 1508.

יהודי וונסוש
------------

עד סוף המאה ה-18 התקיימה בוונסוש קהילה יהודית קטנה. קהילה זו גדלה במהלך המאה ה-19, ובראשית המאה ה-20 נבנה במקום בית מדרש. בעת מלחמת העולם הראשונה ולאחריה, עזבו את היישוב יהודים רבים. במהלך שנות השלושים סבלו יהודי היישוב מתקיפות אנטישמיות ומקריאות לחרם על עסקיהם.

בהתאם להסכם ריבנטרופ-מולטוב הועבר הכפר לשליטה סובייטית בספטמבר 1939. בפרוץ מבצע ברברוסה נכנסו ליישוב כוחות גרמניים, ובאותה עת התגוררו בו בין 400 ל-600 יהודים, חלקם פליטים.

ב-5 ביולי 1941, לאחר שהחיילים הגרמנים יצאו מהיישוב, והותירו את השליטה בו בידי המשטרה הפולנית, כיתרו הפולנים את היישוב, כדי שהיהודים לא יוכלו לצאת ממנו. או אז, עברו חוליות של פולנים מבית לבית בכפר, ורצחו באכזריות רבה את כל יהודי היישוב, תוך אונס נשים, ביתור אנשים וריצוץ גולגולות של ילדים.

את רכוש היהודים חילקו ביניהם תושבי הכפר הפולנים, תוך הוצאת שיני זהב וטבעות מגופות היהודים, והטמנת הנרצחים בקבר אחים. רק 15 יהודים מהכפר שרדו את הפוגרום, ואלו נלקחו ממנו בידי הגרמנים למחנות עבודה, אשר מהם שולחו למחנות השמדה. יומיים לאחר הפוגרום בכפר ערכו פולנים מקומיים פוגרום דומה, ורחב היקף יותר, ביהודי היישוב הסמוך רדזילוב. פוגרומים אכזריים נוספים בוצעו באותו השבוע גם ביהודי היישובים הסמוכים ידוובנה וסטאוויסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וונסוש** בוויקישיתוף
* וונסוש ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "וונסוש", באתר השטעטל הווירטואלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2007001834
* VIAF: 157323909
* WorldCat (עם VIAF): 157323909

 |
מבט-על על עיר הזבל
**מָנְשִיָית נאצר** (בערבית: **منشية ناصر**) הידועה גם כ**עיר הזבל**, היא שכונת מצוקה בפרברי קהיר בירת מצרים, המבוססת על איסוף ומיחזור האשפה של העיר. שכונת הפחונים ממוקמת במורדות גבעת אלמקטם (جبل المقطم). למרות שבאזור רחובות, חנויות ובתי מגורים (כמו בכל אזור אחר בקהיר), אין בה תשתיות עירוניות כמו מים זורמים, מערכת ביוב או חשמל. חלק ניכר מן הבניינים בעיר נבנו ללא קבלת היתרים מסודרים של הרשויות. רק לכ-10% מתושבי השכונה יש גישה למים זורמים; וכ-80% מן הבתים אינם מחוברים למערכת הביוב. 

בין תושבי השכונה יש המכונים זבאלין (زبالين) - אספני אשפה - שתפקידם להביא את האשפה לשכונה מרחבי קהיר וממיינים אותה על מנת למצות ממנה את התועלת. משפחות מסוימות "מתמחות" במיון סוג מסוים של אשפה שהם ממיינות ומוכרות. מוצרי נייר או זכוכית שנמצאים נמכרים, ואספני המתכת מתיכים אותה לשימוש נוסף. קבוצת הזבאלין מונה כ-60-70 אלף נפשות, המשתייכות ברובן לעדה הקופטית הנוצרית. בשל דתם, הם מגדלים גם חזירים, אשר ניזונים מאשפה אורגנית. בשר חזירים אלה נמכר באיטליזים של קופטים ברחבי העיר. בשנים האחרונות, בשל החרדה הציבורית משפעת החזירים, הגביר המשטר המצרי את הפיקוח על עדרי החזירים של מנשיית נאצר. כלכלת השכונה לא-פורמלית ומשפחות רבות מתקיימות מאיסוף האשפה למרות קיומם של שירותי איסוף אשפה ציבוריים בקהיר.

הכנסייה המונוליטית "שמעון הקדוש" שברובע יכולה להכיל עד 20000 מתפללים והיא הכנסייה הגדולה ביותר במזרח התיכון. 

ב-6 בספטמבר 2008 התחולל אסון בעיר, לאחר שסלעים מגבעת אלמקטם התדרדרו אל תוך השכונה וקברו תחתיהם כמה עשרות אנשים. כ-100 אנשים נהרגו באסון, וכמה עשרות נוספים נפצעו.[דרוש מקור]

אוכלוסייה
---------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנשיית נאצר** בוויקישיתוף
* שמעון איפרגן, ‏זבאלין: עיר הזבל שהפכה למוקד עלייה לרגל, באתר ‏מאקו‏, 1 באפריל 2022
* Garbage City: An Unbelievable Real-Life Urban Wasteland - תמונות מ"עיר הזבל" (באנגלית)
* אתר הבית של כנסיית שמעון הקדוש
**ז'רנובייץ** (בפולנית: **Żarnowiec**) הוא כפר בפרובינציית שלזיה שבפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

גאוגרפיה
--------

### מיקום

ז'רנובייץ שוכן בפולין קטן בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה, במחוז זוויירצ'ה, על נהר פיליצה, בין הגבעות של רמת קרקוב-צ'נסטוחובה. הוא נמצא במרחק 32 ק"מ מזרחית מזוויירצ'ה, 50 ק"מ מקרקוב ו-67 ק"מ צפונית-מזרחית מהבירה האזורית קטוביצה. על אף היותו חלק מפרובינציית שלזיה, היישוב לא היה מעולם חלק מחבל שלזיה. עד שנת 1975 היה קשור מנהלית לערים קרקוב וקיילצה מפולין קטן.

תולדות היישוב
-------------

היישוב ז'רנובייץ נזכר לראשונה בסוף המאה ה-11, ובראשית המאה ה-14 הוענקו לו זכויות עיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בארמון בעיר הוגלתה רעיתו השנייה של קז'ימייז', אדליידה מהסן. בהמשך, היה היישוב לאחד ממרכזי הקלוויניזם בפולין. באמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.

בשנת 1869, בעקבות השתתפות היישוב במרד ינואר, ביטלו הרוסים את מעמדו העירוני.

יהודי ז'רנובייץ
---------------

קהילה יהודית מאורגנת התקיימה בז'רנובייץ מהמאה ה-18, ובאמצע המאה ה-19 היוו היהודים כמחצית מתושבי היישוב, ורבים מהם היו חסידים.

בשנת 1919 הופצה נגד יהודי הכפר עלילת דם. בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי הכפר ממקרים גוברים והולכים של תקיפות אנטישמיות מצד שכניהם הפולנים.

כמה ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכבש הכפר בידי הגרמנים. בתקופה זו נמנו בו כ-1,000 יהודים, ביניהם עשרות פליטים מקרקוב, ועד מהרה הוטלו עליהם גזירות שונות, ומונה במקום יודנרט, אשר נצטווה לספק לשלטונות עובדים יהודים לעבודות כפייה. מסיבה שאינה ידועה היודנרט שמינו הגרמנים בזרנובייץ' פורק בתחילת 1941 על ידי הגרמני הממונה עליו. מאוחר יותר באותה שנה מינו הגרמנים יודנרט חדש ובראשו מאיר קורנברג. היודנרט פעל רבות למען יהודי זרנובייץ', ובין היתר הוא דאג לחילוק מזון לילדי הקהילה, תרופות בחינם והעמדת צוות תברואה שהשתדל ככל יכולתו למנוע התפרצויות מחלות מידבקות והקפיד על היגיינת חברי הקהילה וכמו כן על היגיינת המגורים. הופעל על ידי נשים יהודיות מטבח ציבורי בו חולקו קרוב ל-200 ארוחות חמות לנזקקים יום-יום. היודנרט אף השיג מהשלטונות הגרמניים הקצבות של מצרכי מזון בסיסיים כמו לחם, תפו"א וסוכר.

באותה שנה פתח הארגון יס"ס (עזרה עצמית ליהודים) סניף בז'רנובייץ שפעל לעזרה סוציאלית לקהילה היהודית. אמנם כוונותיו של הארגון היה לקיים בז'רנובייץ קורסים מקצועיים לאלקטרוניקה, נגרות וכו', אך בקיץ 1942 נלקחו כ-300 מיהודי ז'רנוביץ לעבודות כפייה שונות, מה שפגע בתכנון זה.

ב-5 בספטמבר 1942 נערכה ביישוב אקציה, בה רוכזו היהודים בכיכר השוק בכפר, הועלו לעגלות, והוסעו לתחנת הרכבת בוולברום. למחרת, נערכה בהם סלקציה. הכשירים לעבודה שולחו למחנות עבודה, וכל היתר שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'רנובייץ** בוויקישיתוף
* ז'רנובייץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "ז'רנובייץ", באתר השטעטל הווירטואלי
**ווסקופויה** או **מוסקופולה** (באלבנית: **Voskopojë**; בארומנית: **Moscopole**; ביוונית: **Μοσχόπολις**, מוֹסְחוֹפּוֹלִיס) הייתה עיר ארומנית בדרום-מזרח אלבניה של ימינו, שהייתה אחת הערים הגדולות בבלקן במאה ה-18. כיום ווסקופויה היא כפר קטן, כ-20 ק"מ מערבית לקורצ'ה, ובו כמה מאות תושבים.

היסטוריה
--------

ווסקופויה נוסדה ככל הנראה בסביבות 1300. במהלך המאה ה-15 החלו להתיישב בה ארומנים, שהפכו אותה (בשם מוסקופולה) בהדרגה למרכזם הכלכלי והמסחרי. הסוחרים הארומנים ניהלו עסקים מקונסטנטינופול ועד ונציה ולייפציג, וככל שהצליחו בעסקיהם, כך פרחה מוסקופולה והפכה למרכז חשוב. במהלך המאה ה-17 קמו בה בנקים וכנסיות, וב-1720 הוקמו בה בתי הדפוס הראשונים באימפריה העות'מאנית מחוץ לקונסטנטינופול. בבתי דפוס אלה הודפסו ב-1770 המילונים הראשונים בארומנית, אלבנית, בולגרית ויוונית מודרנית. ב-1744 הוקמה בה האוניברסיטה הנוצרית היחידה באימפריה העות'מאנית. הודות למיקומה המבודד היא נהנתה מביטחון יחסי, ובסביבתה היו מקורות מים רבים שאף הם היוו יתרון. במחצית השנייה המאה ה-18 כבר התגוררו במוסקופולה כ-60 אלף תושבים, והיא הייתה העיר השנייה בגודלה בחצי האי הבלקני אחרי קונסטנטינופול. לשם השוואה, באתונה חיו באותה העת כ-8,000 תושבים בלבד.

תור הזהב של מוסקופולה נמשך רק כמה עשרות שנים. התקפה של אלבנים מוסלמים שבזזו אותה ב-1769 הייתה הראשונה בסדרה של התקפות שהגיעה לשיאה ב-1788. באותה שנה תקף אותה עלי פאשה מיואנינה והחריב אותה לגמרי. תושביה הארומנים נפוצו לכל עבר והתיישבו בתסליה, מקדוניה, טרנסילבניה, וינה ובודפשט. מקצתם עברו לקורצ'ה הסמוכה. העיר חרבה כמעט לגמרי בהתקפה של עלי פאשה, ומעולם לא התאוששה. 

לאחר החורבן ב-1788 נותרה מוסקופולה כפר קטן. אף הוא נחרב מספר פעמים. ב-1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה, תקפו אותו כוחותיו של הלאומן האלבני סאלי בוטקה ובמהלך מלחמת העולם השנייה הותקפה פעם אחת בידי איטליה ופעמיים בידי המחתרת האלבנית באלי קומבטאר.

ווסקופויה כיום
--------------

תחת השלטון האלבני שונה שמו הרשמי של הכפר לווסקופויה. הוא נותר כפר קטן, וכמעט לא נותר בו זכר לימי הזוהר. תושבי הכפר מתפרנסים בעיקר מגידול חיות משק וירקות.

מתוך 26 הכנסיות שפעלו במאה ה-18, רק 5 עומדות על תילן, וכנסייה נוספת במצב רעוע. כן נותרו שרידיהם של מנזר וגשר. בשנת 2002 נכללו חמש הכנסיות ברשימת מאה האתרים בסיכון של קרן המונומנטים העולמית. מבני הכנסיות היו פשוטים מבחוץ, כדי שלא להכעיס את השלטון העות'מאני, והכיפות האופייניות לכנסייה האורתודוקסית הוסתרו כך שלא ניתן היה להבחין בהן מבחוץ.

גלריה
-----

* ציורי קיר בכנסיית שן קולה (Shën Kollë, "ניקולאס הקדוש")ציורי קיר בכנסיית שן קולה (Shën Kollë, "ניקולאס הקדוש")
* כנסיית שן קולהכנסיית שן קולה
* כנסיית שן קולהכנסיית שן קולה
* פרט בכנסיית שן קולהפרט בכנסיית שן קולה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ווסקופויה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ווסקופויה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545139705171
* BnF: cb124256112 (data)
* GND: 4225660-4
* LCCN: n97105042
* MusicBrainz: a526391e-96a2-4d78-827b-babd5ccfdc34
* NKC: ge379319
* VIAF: 133868611
* WorldCat (עם VIAF): 133868611

 |
**הטבח בבית המשפט אויסקירכן** היה אירוע רצח המוני שהתרחש בבית המשפט המחוזי באויסקירכן, גרמניה, ב-9 במרץ 1994. מבצע הטבח, ארווין מיקולזסיק, התפרץ לבית המשפט חמוש באקדח ובפצצה לאחר שערעורו נדחה והחל לירות לכל עבר, רוצח שישה אנשים ופוצע שמונה אחרים.

המבצע
-----

ארווין מיקולזסיק נולד ב-1954 בגרמניה ועבד כטכנאי מערכות הסקה וחימום. מעט מאוד ידוע על מאורעות חייו לפני הטבח; היה אספן נעלי נשים, ציוד צבאי וכלי נשק. ב-1991 פוטר מעבודתו כנהג אוטובוס בשל "מצבי רוח בלתי נשלטים" ובמרץ 1993 דיווח אחיו למשטרה כי ארווין מהווה סכנה לעצמו ולסובבים אותו וכי יש לנקוט בצעדים חמורים כדי לשלול ממנו את רישיון הנשק שלו. הוא אף שהה במוסדות פסיכיאטרים שונים פעמים רבות. מספר ניסיונות נעשו כדי לקחת ממנו את אוסף נשקיו, אולם עורך דינו הצליח לדחותם. התובע דיטר אירספילד אמר על מיקולזסיק כי "הוא סבל מבעיות פסיכולוגיות קשות, וישנן אפילו ראיות לסטיות מיניות", אולם סירב להרחיב מעבר לכך.

הטבח
----

ב-9 במרץ 1994, הגיע מיקולזסיק לבית המשפט באויסקירכן לדיון בערעורו. מספר חודשים קודם לכן נשפט בגין תקיפת בת זוגו, ורה למסיק, לאחר שהתלוננה כי הכה אותה משסירבה לשכב איתו, והוטל עליו קנס בסך 7,000 מארקים. לאחר שהופיע בבית המשפט לבוש במעיל עור ובנעלי גומי כשהוא עוטה מחרוזת שיני שום לצווארו, גילה שערעורו נדחה ויצא החוצה בסערה.

כעבור מספר דקות שב מיקולזסיק פנימה כשהוא אוחז באקדח מסוג קולט M1911 ונושא בתיק הגב שלו פצצה מאולתרת מתוצרת ביתית. במסדרון בית המשפט ירה למוות בבת זוגו לשעבר, למסיק, ובשתי חברותיה, ובעוד שני עוברי אורח. לאחר מכן נכנס לחדר בית המשפט וירה למוות באלכסנדר שפר, השופט שדחה את ערעורו. כשאזלה התחמושת התאבד מיקולזסיק באמצעות הפעלת הפצצה שבתיקו, אשר קרעה את גופו לחתיכות והעיפה אותו מהחלון. סך הכל נהרגו כשישה אנשים בהתקפה מלבד מיקולזסיק ונפצעו שמונה נוספים.

הקורבנות
--------

* פיטר קורת'
* ורה למסיק
* אגנס מולר
* פיטר פרוב
* מריאן רובסם
* אלכסנדר שפר

בתרבות
------

סרט דוקומנטרי בשם "יום הדין - הרוצח מאויסקירכן" אשר בוים בידי פיטר קגלביק ופורסם ב-1994 מבוסס על המקרה. בסרט מככב כריסטוף ואלץ כמיקולזסיק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brother warned police about courtroom killer, *Toledo Blade* (March 11, 1994)
2. ↑  Something bad happened, *Spiegel Politics* (1994)
3. ↑  The reasons for the dispute, *Online Focus* (1994)
4. ↑  Seven dead, *General Anzeiger* (1994)
5. ↑  Rampage in the district court, *Kolner Stadt Anzeiger* (03/08/2009)
6. ↑  Der Amokläufer von Euskirchenת Archived 2012-09-04; at archive.today, *Kölner Stadt-Anzeiger* (March 9, 2010)
הרחבה שבקדמת חלקת קברי משפחת הרצל וראשי ההסתדרות הציונית העולמית
**חלקת ראשי ההסתדרות הציונית העולמית ומשפחת הרצל** היא חלקת קבורה ממלכתית בהר הרצל בירושלים, בה נקברו ראשי ההסתדרות הציונית העולמית ובני משפחתו של בנימין זאב הרצל. החלקה ממוקמת בסמוך לקברו של הרצל וסמוך לחלקת גדולי האומה.

לאחר העלאת עצמותיו של הרצל וקבורתו בפסגת ההר הנושא את שמו, הוחלט כי גם בני משפחתו ייקברו לצידו בחלקה מיוחדת ובה יקבר גם דוד וולפסון שהיה מנהיג התנועה הציונית. לאחר העברתו לקבורה של וולפסון בחודש מרץ 1951 הוחלט כי גם יתר ראשי התנועה הציונית יקברו לצידו.

החלקה מעוצבת בצורת האות ר' ובכניסה אליה ישנה תצפית הצופה אל העיר ירושלים.

קברי ראשי ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית
-------------------------------------------

* דוד וולפסון
* נחום סוקולוב
* לואי אריה פינקוס
* שמחה דיניץ
* אריה דולצ'ין
* ברל לוקר
* נחום גולדמן

קברי משפחת הרצל
---------------

* יעקב הרצל - אביו של הרצל
* ז'נטה לנה הרצל - אימו של הרצל
* פאולינה הרצל - אחותו של הרצל
* האנס הרצל - בנו של הרצל
* פאולינה הרצל - בתו של הרצל
* סטפן תאודור ניומן-נורמן - נכדו של הרצל

בנוסף מוצבת בחלקה מצבת זיכרון לזכר מרגרטה גרטרודה הרצל, בתו של הרצל ואמו של סטפן תאודור נורמן, שנספתה בשואה בגטו טרזיינשטט.

* קבריהם של האנס ופאולינה - ילדיו של הרצלקבריהם של האנס ופאולינה - ילדיו של הרצל
* קבר יעקב הרצל - אביו של הרצלקבר יעקב הרצל - אביו של הרצל
* קבר ז'נטה לנה הרצל - אימו של הרצלקבר ז'נטה לנה הרצל - אימו של הרצל

ראו גם
------

* משפחת הרצל

לקריאה נוספת
------------

* דורון בר, **אידאולוגיה ונוף סמלי - קבורתם בשנית של אנשי שם יהודיים באדמת ארץ ישראל 1967-1904**, הוצאת ספרים ע"ש מאגנס, תשע"ה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קברי משפחת הרצל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קברי מנהיגי התנועה ציונית** |

* העלאת עצמות ילדיו של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל, לקבורה בהר הרצל, ירושלים, החלטה מספר 535 של ממשלת ישראל, משנת 2006, באתר של משרד ראש הממשלה
* בזכות חזון של איש אחד, צוואת הרצל תתגשם, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2006
פירוש נוסף ערך זה עוסק במהנדס וממייסדי נהריה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו יוסף לוי (פירושונים).

**יוסף לוי** (באותיות לטיניות: **Joseph Loewy**;‏ 5 באוגוסט 1885 – 25 באפריל 1949) היה מהנדס, רוכש קרקעות וממייסדי המושבה ולימים העיר נהריה.

לוי נולד בגלייביץ, בשלזיה עילית שבגרמניה ב-1885. בשנת 1903 החל בלימודי מתמטיקה באוניברסיטת ברלין, לאחר מכן עבר ללמוד הנדסת בניין בבית הספר הטכני הגבוה של רובע שרלוטנבורג בברלין. בשנת 1905 הצטרף לאגודת סטודנטים ציוניים. לוי סיים את לימודיו בשנת 1909 ועבד במשרדי מהנדסים בגרמניה. ב-1913 עלה לראשונה ארצה, ועבד כמהנדס במשרד הארצישראלי של ארתור רופין. ב-1915 חזר לגרמניה ועבד בה כמהנדס. ב-1920 עלה שנית ארצה עם אשתו קלרה לבית זומרפלד. הוא הקים עם עמיתיו את חברת קדם לבנין, אשר פעלה עד פירוקה ב-1922.

ב-1924 עבר לחיפה והתגורר בשכונת הרצליה. ב-1927 בנה את ביתו ברחוב יפה נוף 9 שהיה מוקד להתכנסות עולי גרמניה בעיר.

בארץ ישראל הקים חברת בניין. בין יתר עיסוקיו עסק לוי ברכישת אדמות בהון פרטי. לדוגמה: כ-40 אלף דונם אדמות מפרץ חיפה – (בשיתוף פעולה עם הקרן הקיימת לישראל והכשרת היישוב), אזור אחוזה ויערות הכרמל (בשיתוף פעולה עם יזמים אחרים כמו גאורג הרץ-שקמוני). על חלק מהאדמות שעל הכרמל תוכננה בניית גבעת וולפסון וכן השטח עליו נמצאת היום חוות משמר הכרמל. עם השנים הפך לוי לרוכש הקרקעות הפרטי הגדול ביותר בארץ-ישראל.

באפריל 1934 יזם רכישת קרקע בחבל ארץ בגליל המערבי, מצפון לעכו, שהיה מיושב בערבים בלבד. הוא הצליח לשכנע קבוצת יזמים לגייס הון יסוד ולרכוש כ-2,400 דונם של אדמה שהיו שייכות למשפחת טואני מביירות. חודש אחר כך קמה חברת "נהריה משקים זעירים בע"מ", שהקימה את הבתים הראשונים במושבה החדשה נהריה.

ב-1935 הוביל לוי עם משקיעים נוספים, את קניית "יערות הכרמל" [היום "חוות משמר הכרמל"] בכוונה להקים התיישבות יהודית שתיצור רצף יהודי בין עתלית לנשר. קבוצת פועלים קטנה התיישבה במקום, אך בעקבות קשיים והתנכלויות של כנופיות ערביות במאורעות 39–1936, העבירו לוי ושותפיו את השטח לקק"ל ב-26 בספטמבר 1939.

לוי עזב את ביתו בחיפה והתיישב בנהריה, ויחד עם המתיישבים חלק את קשיי ההתחלה. במהלך השנים חזר לגור באחוזה בחיפה, אך בערוב ימיו שב למושבה על מנת למות ולהיקבר בה.

על שמו רחובות בחיפה, בנהריה ובקריית ביאליק.

יוסף לוי נפטר ב-25 באפריל 1949.

לקריאה נוספת
------------

* יוסי בן-ארצי, **להפוך מדבר לכרמל**, הוצאת מאגנס, 2004, עמ' 257–260.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף לוי** בוויקישיתוף
* יוסי בן ארצי, היקה מרחוב פנורמה: פועלו ותרומתו של יוסף לוי ליישוב ארץ-ישראל, **עיונים בתקומת ישראל**, 26 [2016], 457-483.
* אמציה פלד, רחוב יוסף לוי, בתוך "**מדריך רחובות חיפה**", באתר האינטרנט של עיריית חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסי בן ארצי, **להפוך מדבר לכרמל**, מאגנס 2004, עמ' 258
2. ↑  מנחם זהרוני, יערות הכרמל (ערך) בתוך: **עמקי הצפון כרמל ושומרון (סדרת מדריך ישראל)**, עמ' 144-145

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264628305171
* VIAF: 98015403
* WorldCat: viaf-98015403

 |
**כרמה בן-יוחנן** (נולדה ב-1983) היא חוקרת נצרות ישראלית. עד 2022 החזיקה את הקתדרה ליחסי יהודים ונוצרים בפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, וכיום מלמדת בחוג למדע הדתות באוניברסיטה העברית בירושלים. זוכת פרס שזר לחקר תולדות ישראל לשנת ה'תשפ"א ופרס דן דוד לשנת 2023.

ביוגרפיה
--------

בן יוחנן נולדה בחיפה לסופרת והפסיכולוגית אסתר פלד ולסופר, החוקר והמתרגם שחר פלד. למדה בבית הספר רעות לאמנויות בחיפה. שירתה בצה"ל כמורה חיילת בירושלים. למדה בתוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב, ובה סיימה תואר שני בהצטיינות יתרה במדעי הדתות בשנת 2010. היא השלימה את עבודת הדוקטור בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב בשנת 2016, בנושא יחסי היהודים והנצרות אחרי ועידת הוותיקן השנייה. למדה לימודי פוסט-דוקטורט כעמיתת תוכנית פולברייט באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי ובאקדמיית פולונסקי במכון ון ליר בירושלים. 

היא עמיתת מחקר במרכז קוגוד במכון שלום הרטמן, ולימדה במרכז האקדמי שלם. זמן מה שימשה מרצה אורחת באוניברסיטה הגרגוריאנית האפיפיורית ברומא. בין 2019 ל-2022 החזיקה את הקתדרה ליחסי יהודים ונוצרים בפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. בשנת 2021 זכתה בפרס שזר לחקר תולדות ישראל בגין ספרה "נזיד עדשים: תפיסות הדדיות של נוצרים ויהודים בעידן הפיוס", בהוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2020.

בראשית שנות ה-20 לחייה חזרה בתשובה למשך תקופה קצרה, ובשלב מסוים אף התערתה בחוגי נוער הגבעות.

בן יוחנן מתגוררת בירושלים. היא נשואה ואם לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* כרמה בן יוחנן, באתר Academia.edu
* כרמה בן יוחנן באתר מכון הרטמן
* כרמה בן יוחנן, באתר מכון שלם
* כרמה בן יוחנן באתר הפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין
* כרמה בן יוחנן, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים
* Jacob’s Younger Brother, ספרה של כרמה בן יוחנן בגרסה האנגלית באתר הוצאת אוניברסיטת הרווארד
* טל מאיר, השקט שאחרי הפוגרום: לא סולחים לנצרות, באתר ynet, 7 בינואר 2013
* אתר למנויים בלבד שני ליטמן, "הבנתי שעדיף לחקור פונדמנטליזם מאשר להיות פונדמנטליסטית, וכך הפכתי מחרד"לית לחילונית", באתר הארץ, 17 במאי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורות חיים, באתר המחלקה לתאולוגיה באוניברסיטת ברלין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119872305X
* LCCN: no2016046609
* VIAF: 297438844
* WorldCat (עם VIAF): 297438844

 |
**יאזלובייץ** (באוקראינית: **Язловець**; בפולנית: **Jazłowiec**) היא עיירה קטנה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, כ-16 ק"מ דרומית לבוצ'אץ', בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

יאזלובייץ נוסדה במחצית הראשונה של המאה ה-15, ובשנת 1519 הוענקו לה זכויות עיר, ונקבעו בה ירידים שנתיים, ימי שוק שבועיים ותחנת מכס. בשנת 1647 עמדו תושבי העיירה בפני מצור שהטילו עליהם גייסותיו של חמלניצקי, ובשנת 1669 נהרסה העיירה בידי הטורקים, אשר שלטו בה 7 שנים לאחר מכן.

בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי יאזלובייץ
---------------

יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-16, ומהמחצית השנייה של המאה ה-18 היוו היהודים רוב בקרב תושבי העיירה. בשנת 1880 נמנו בעיירה 1,642 יהודים, אולם בשנים שלאחר מכן היגרו מהעיירה רוב יהודיה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-560 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה, שכללה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

עם פרוץ מבצע ברברוסה בסוף יוני 1941, ונסיגת הצבא האדום מאזור העיירה, החלו האוקראינים המקומיים בביצוע מעשי התעללות ושוד בקרב יהודיה. לאחר כניסת הגרמנים ליישוב, החלה המשטרה האוקראינית בהחרמת רכוש ודירות היהודים בו, ובגיוסם לעבודות כפייה מפרכות ומשפילות. בחודשים הראשונים לכיבוש הגרמני הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים מכפרי הסביבה, אשר נמלטו ממעשי הטבח שביצעו בהם האוקראינים, ומספר היהודים בעיירה הגיע לכ-1,200 איש.

בסתיו 1942 גורשו כל יהודי העיירה לגטו בוצ'אץ', ושם חלקו את גורל יתר יהודי המקום. מקהילת יאזלובייץ שרדו את השואה יהודים בודדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאזלובייץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יאזלובייץ
* יאזלובייץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "יאזלובייץ", באתר JewishGen (באנגלית)
חלקי המעשנה וחלקי הבשר המתאימים לעישון.
**עישון מזון** היא שיטה לעיבוד מזון והכנתו למאכל. זוהי אחת השיטות העתיקות לשימור בשר ודגים. כיום, משמש עישון המזון למטרות טעם בלבד, ומגוון המזונות העוברים עישון נרחב מאוד וכולל, בין השאר, בשרים, פירות, ירקות, גבינות ואף תבלינים.

עישון מזון הוא תהליך עיבוד אותו עובר המוצר כדי לבשל, לשמר או להקנות לו טעם על ידי חשיפתו לעשן מחומר בוער, לרוב עץ. היסטורית, משקים בעולם המערבי כללו מבנה קטן בשם "בית עישון", שבו אפשר היה לעשן ולאכסן בשרים. מבנים אלו היו בדרך כלל מופרדים היטב ממבנים אחרים - הן בגלל סכנת שרפה והן בגלל העשן הרב שהיה נפלט מהם.

עישון כתהליך משמר
-----------------

תהליך העישון המסורתי כלל חימום של המזון בתוך כלי סגור שאליו הועבר עשן שנוצר משריפת גזרי עץ (מעשנה). חימום המזון יצר תהליך של פיסטור, ואילו העשן יצר תגובה כימית עם השכבה העליונה של המזון אשר מנעה למשך זמן מהתרבות חיידקים עליו.

עישון קר
--------

Albacore, מין של טונה, בעישון קר
עישון קר דומה בעיקרו לעישון המזון הרגיל, אך הוא מתבצע ללא חום.

בשיטה זו שמים את המזון, שבדרך כלל תובל ונכבש מבעוד מועד במעשנה (מתקן עישון), אשר מזרימה סביבו עשן משריפת שבבי עץ, מקורר בטמפרטורה של כ־25 מעלות צלזיוס המקנה למזון טעם מעושן אופייני.

תהליך עישון קר אורך שעות רבות, אך אינו מקנה למזון עמידות בפני קלקול - שכן זה לא טופל בחום כלל. לשם שימור מזון שעובר עישון קר ומניעת קלקולו, המזון מטופל במלח, ניטריט או סו-וויד.

בריאות
------

עישון מזון עשוי לייצר פחמימנים ארומטיים רב-טבעתיים אשר עלולים להוביל לסיכון מוגבר של סוגים מסוימים של סרטן; כמו כן בזמן העישון עלולים להיספח לאוכל עטרן וחומרים רעילים אחרים[דרוש מקור]. עם זאת, עדיין קיימת מחלוקת לגבי הקשר בין הדברים[דרוש מקור][דרושה הבהרה].

ראו גם
------

* עשן נוזלי
* גבינה מעושנת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עישון מזון** בוויקישיתוף
* עישון מזון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| **טכניקות בישול** |
| --- |
| יבש | אפייה • צלייה • קלייה • עישון |
| מבוסס מים | בישול לבן • הרתחה • חליטה • שליקה • אידוי • נזיד |
| מבוסס שמן | טיגון עמוק • טיגון • הקפצה |
| מבוסס אלכוהול | פלמבה (שילהוב) |
| מבוסס חומץ או מלח | כבישה • החמצה |
| בעזרת כלים | אמבט מרים • סיר לבישול איטי • בישול במיקרוגל • סיר לחץ • מנגל • הקצפה |
| גסטרונומיה מולקולרית | ספריפיקציה • סו-וויד |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536693705171
* GND: 4048275-3
* LCCN: sh88006897
* NKC: ph137936

 |
**ז'רקי** (בפולנית: **Żarki**) היא עיירה במחוז מישקוב שבפרובינציית שלזיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

זרק'י נזכרת לראשונה בשנת 1382, עת כבר היו בידיה זכויות עיר. במהלך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות, ושימשה כמרכז מסחר לסביבתה.

בעקבות שרפה גדולה שפרצה בעיירה בשנת 1664, היא נבנתה מחדש במקום סמוך. בשנת 1870 שללו הרוסים את מעמדה העירוני של ז'רקי, בשל השתתפותה במרד ינואר. מעמד זה הושב לה בשנת 1949.

יהודי ז'רקי
-----------

בית הקברות היהודי בז'רקי
בסוף המאה ה-17 התקיימה בז'רקי קהילה יהודית מאורגנת, שפרשה חסותה גם על יהודי כפרי הסביבה. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ויהודי המקום תרמו להתפתחותו התעשייתית.

בין מלחמות העולם הורע מצבם הכלכלי של יהודי העיירה. בשנים אלה התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. כמו כן, התקיימה בעיירה ישיבה. במרץ 1939 ניסו פולנים מצ'נסטוחובה לערוך פוגרום בעיירה, אך אלו נבלמו בידי קבוצת הגנה עצמית יהודית. בעקבות זאת, הועמדו לדין 20 יהודים שהתנגדו לפורעים. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-3,500 יהודים, רוב תושביה.

### בשואה

ב-2 בספטמבר 1939 נכבשה ז'רקי בידי הגרמנים, ואלו רצחו כעבור יומיים כ-90 מיהודיה. עד מהרה הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן איסור קשר עם לא-יהודים, תשלומי כופר, סימון דירותיהם וביצוע עבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, תוך מינוי יודנרט בראשות ישראל בורנשטיין. אל הגטו הובאו בחורף 1941-1940 כ-250 פליטים יהודים מפלוצק, וכעבור זמן מה פרצה בו מגפת טיפוס הבהרות.

בעקבות שמועות שהגיעו לגטו בראשית אוקטובר 1942 על השמדת יהודי האזור, נמלטו ממנו יהודים רבים בעצת ראש היודנרט. כ-800 היהודים שנותרו בגטו הובלו באלימות ב-6 באוקטובר 1942, בצעדה רגלית, גברים, נשים וילדים, לתחנת הרכבת זלוטי פוטוק, מרחק של כ-12 ק"מ מז'רקי, וממנה שולחו במספר קרונות משא צפופים למחנה ההשמדה טרבלינקה. בשעת האקציה ירו הגרמנים בנשים ובתינוקות. בז'רקי הושארו כ-120 יהודים לאיסוף רכוש היהודים, ואלו הועברו לאחר מכן לגטאות הסביבה. לאחר השלמת הגירוש, פשטו פולנים ואוקראינים על בתי היהודים בעיירה, ובזזו את הרכוש שנותר בהם.

על אותה תקופה בז'רקי, כתב בשנת 2017 מיכאל בורנסטין (בנו של ישראל בורנשטיין- ראש היודנראט) ספר בשם מועדון הניצולים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'רקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ז'רקי
* ספר יזכור לקהילת ז'ארקי, בספריית העיר ניו יורק
* ז'רקי באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* ז'רקי (Żarki), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "ז'רקי", באתר השטעטל הווירטואלי
* אוולין צגנהאגן וסמואל פישמן, ז'רקי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 348–350), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* ז'רקי (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007392323505171
* GND: 4663358-3
* NKC: ge1127722
* VIAF: 182038608
* WorldCat (עם VIAF): 182038608

 |
בפוליטיקה, **מפלגת לוויין** היא מפלגה המקיימת ברית הדוקה עם מפלגת אם גדולה ממנה, ולעיתים אף נשלטת על ידיה.

במשטרים בעלי חופש פוליטי מוגבל, עשוי להיות שימוש במפלגות לוויין על מנת להציג חזות של בחירות דמוקרטיות, בעוד שבפועל מתקיים למעשה משטר חד מפלגתי. כך לדוגמה בגרמניה המזרחית המפלגה הליברלית דמוקרטית של גרמניה והמפלגה הלאומית דמוקרטית של גרמניה שהתחרו לכאורה במפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה השלטת, שימשו למעשה כלי משחק בידיה ולא התנגדו לשלטונה הקומוניסטי-אבסולוטי. גם ברוסיה כיום ישנן טענות בדבר היותן של המפלגות רוסיה הוגנת והמפלגה הליברל דמוקרטית של רוסיה מפלגות לוויין למפלגת רוסיה המאוחדת, עקב תמיכתן בשלטונו של ולדימיר פוטין. 

מפלגות לוויין עשויות לקום גם על מנת לאפשר למיעוט שאינו נהנה מזכויות אזרח מלאות לזכות בייצוג פוליטי מסוים, או כדרך לרשימה מאוחדת גדולה לזכות בתמיכה נוספת מצד ציבורים התומכים בחלק ממצעה, אך אינם יכולים להזדהות עם הקונצנזוס המפלגתי השורר בה. כך למשל עד לביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל ב-1966, ואף מספר שנים לאחר מכן, היו כלל המפלגות הערביות בישראל מפלגות לוויין של מפא"י והמערך. על מפלגות אלו נמנו רשימה דמוקרטית של נצרת, חקלאות ופיתוח, קידמה ועבודה, רשימה דמוקרטית לערביי ישראל ועוד.

גם מפלגות קטנות שנוסדו שלא ברצון אחת המפלגות הגדולות, ומתוך מטרה להוות אלטרנטיבה להן, נחשבות לעיתים מפלגות לוויין בשל הזדהותן המובהקת עם אחד הגושים הפוליטיים.

במשמעות מודרנית עשוי המושג מפלגת לוויין לשמש כביטוי גנאי למפלגה שאינה עומדת על עקרונותיה ונראית כמשרתת את מטרותיה של מפלגה גדולה ממנה. כך לדוגמה עם ההידרדרות בכוחה של העבודה החל מהכנסת ה-15, וחברותה בקואליציות בראשות הליכוד וקדימה, נשמעים מפעם לפעם קולות המאשימים אותה בהיותה מפלגת לוויין המשרתת את צורכי המפלגות השולטות.

ראו גם
------

* מדינת לוויין

קישורים חיצוניים
----------------

* לילי גלילי, הם פוליטיקאים, הוא מלך, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2006 - דיווח לפיו במפלגת קדימה שוקלים הקמת מפלגות לוויין רוסיות בבחירות המוניציפליות

הערות שוליים
------------

1. ↑  דניאל (דני) כהן, "העבודה" אבודה?, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 בינואר 2010
**מסאו יושידה** (ביפנית: **吉田 昌郎**;‏ 17 בפברואר 1955 – 9 ביולי 2013, אוסקה, יפן) היה מהנדס גרעין, מנכ"ל החטיבה לניהול נכסי גרעין של חברת החשמל של טוקיו (TEPCO) ביפן. הוא שימש כמנהל מפעל במהלך האסון הגרעיני בפוקושימה, כששיחק תפקיד משמעותי בהפרת הוראות מטה החברה להפסיק להשתמש במי ים לצורך קירור הכורים.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### האסון

לדברי פיזיקאי הגרעין ד"ר מיצ'יו קאקו, ההחלטה להשתמש במי ים מנעה משמעותית אסון גדול יותר. ללא המאמץ האחרון להשתמש במי ים לקירור הכור, עלול היה להתרחש אסון גדול בהרבה שהיה יכול לזהם חלק ניכר מצפון יפן. יושידה הצליח לרכוש את אמונו של ראש הממשלה נאוטו קאן, אותו פגש יום לאחר הצונאמי בסיור במפעל. שניהם למדו במכון הטכנולוגי של טוקיו.

ב-12 במרץ 2011, כ-28 שעות לאחר שהצונאמי התרחש, הורו יושידה ומנהלים אחרים בחברת TEPCO לעובדים להתחיל להזריק מי ים לכור מספר 1 כדי למנוע מהכור להתחמם יתר על המידה ולהתמוסס. אך כעבור 21 דקות המנהלים הורו ליושידה להפסיק את הפעולה. יושידה בחר להתעלם מהפקודה והורה לעובדי המפעל להמשיך. בשעה 20:05 באותו הלילה הורתה ממשלת יפן להזרים מי ים ליחידה 1. בשבוע של 7 ביוני 2011, חברת החשמל של טוקיו נזפה ביושידה על כך שהוא לא ציית לצו ולא דיווח קודם.

יושידה אובחן כחולה בסרטן הוושט. הוא פרש מתפקידו כמנהל המפעל בתחילת דצמבר 2012. הוא עבר ניתוח ובהמשך לקה בשבץ מוחי לא קטלני.

יושידה נפטר ב-9 ביולי 2013. הוא היה בן 58 והותיר אחריו את אשתו יוקו ושלושת בניו. "אם יושידה לא היה שם, האסון יכול היה להיות הרבה יותר גרוע", אמר רייקו האצ'יסוקה, ראש קבוצת עסקים בעיירה אוקומה הסמוכה. ראש הממשלה לשעבר נאוטו קאן כתב בטוויטר, "אני משתחווה בכבוד למנהיגותו ולקבלת החלטותיו".

ראו גם
------

* פוקושימה 50

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסאו יושידה** בוויקישיתוף
* מאמר באתר Mainichi
* מנהל תחנת הגרעין פוקושימה שקיבל שבחים על החלטותיו ההרואיות במהלך ההיתוך, מת מסרטן

הערות שוליים
------------

1. ↑  "In Nuclear Crisis, Crippling Mistrust". 12 ביוני 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  "Physicist Michio Kaku: We came close to losing northern Japan". CNN. 1 ביוני 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Seismic Damage Information(the 19th Release)" (PDF). Nuclear and Industrial Safety Agency. 13 במרץ 2011. אורכב מ-המקור (PDF) ב-28 בינואר 2013. נבדק ב-12 באפריל 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Ex-chief of Japan nuclear plant has cancer". *Google News*. Agence France-Presse. 9 בדצמבר 2011. נבדק ב-9 בדצמבר 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  Tabuchi, Hiroko (9 באוגוסט 2012). "Videos Shed Light on Chaos at Fukushima as a Nuclear Crisis Unfolded". *New York Times*. נבדק ב-12 באוגוסט 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  According to the recent book 「死の淵を見た男」(門田隆将、PHP研究所, Dec. 4th, 2012　מסת"ב 978-4-569-80835-2)
7. ↑  "Masao Yoshida, Nuclear Engineer and Chief at Fukushima Plant, Dies at 58". נבדק ב-10 ביולי 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1047021811
* ISNI: 0000 0004 1754 7694
* LCCN: no2013115690
* NDL: 001125344
* SUDOC: 194118878
* VIAF: 295047743
* WorldCat: lccn-no2013115690

 |
**לוּדְבְּרֶג** (בקרואטית: **Ludbreg**) היא עיירה ורשות מקומית בצפון קרואטיה, השוכנת במחוז ואראז'דין, 28.9 קילומטרים דרומית-מזרחית לבירת המחוז ואראז'דין.

היסטוריה
--------

תיעוד בכתובים ליישוב בשם לודברג מצוי החל מהמאה ה-13 עת נשלט המקום על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה. בהמשך, במהלך המאה ה-15 מתואר היישוב כעיר שוק אזורית. ב-1532 נכבשה לודברג על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית והיא נותרה בחזקת העות'מאנים עד מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עת עברה לידי ממלכת הבסבורג מתוקף הסכם קרלוביץ. במהלך שלטונו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה קיבלה לודברג זכויות עיר והקיסר אף ביקר והתארח בה. בהמשך, עברה העיירה לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים מכח חוזה טריאנון.

בראשית אפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית לממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, הועברה לודברג לשטחי מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. ב-1945, שוחררה העיר על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ולאחר מלחמת העולם השנייה נכללה בשטחי יוגוסלביה. בתקופה היוגוסלבית הפכה לודברג למרכז תעשיית רעפים וקרמיקה וכן היו באזור מספר רב של טחנות רוח.

ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה. כפועל יוצא מכך, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה, ובמהלכה התחוללו במחוז קרבות בין צבא יוגוסלביה ובין כוחות הצבא הקרואטי. ב-17 בספטמבר 1991 נסוג הצבא היוגוסלבי מהאזור, ולודברג עברה לשלטון קרואטי.

במקום נמצאו כדורי אבן בני 65 מיליון שנים אשר הוצבו מול בניין הממשל בעיר. הכדורים נוצרו על ידי חדירת חול ומלט לתוך הסלע באמצעות תגובות כימיות, והם יכולים להיות בצורות ובהרכבים שונים.

הקהילה היהודית
--------------

במהלך המאה ה-18 היגרו מספר משפחות יהודיות אשכנזיות ככל הנראה מבורגנלנד והתיישבו בלודברג. קהילה מאורגנת החלה לפעול במקום עם מעבר האזור לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית, במחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1890 הוקמה חלקה יהודית בבית העלמין העירוני וב-1895 הוקם בית כנסת קהילתי. ב-1921 מנתה הקהילה 105 נפשות. ראש הקהילה היה ד"ר ליאון שלזינגר. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוקמה בעיירה אגודה ציונית בשם "בני ציון". בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 82 נפשות.

במהלך המלחמה, לאחר העברת השליטה באזור לממשלת הבובות של האוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. החל ממאי 1941 גורשו בני הקהילה ביחד עם יהודי המחוז למחנה הריכוז קֶרֶסְטִינֶץ ובהמשך לגוספיץ'. משם גורשו למחנות ההשמדה ידובנו ויסנובאץ ונרצחו. ב-1948 נמכר מבנה בית הכנסת והוסב לבית מגורים. נכון ל-2011 עדיין עמד על תילו. נכון ל-2011, היו בחלקה היהודית בבית העלמין 28 מצבות ומאוזולאום משפחתי אחד. הכיתוב על המצבות הוא בעברית, גרמנית וקרואטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודברג** בוויקישיתוף
* "לודברג", באתר JewishGen (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד האוכלוסין בקרואטיה (2011), באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בקרואטיה (באנגלית).
2. 1 2  **הקהילה היהודית בלודברג**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודי 165.
3. ↑  CROATIAWEEK, 65-million-year-old stone balls discovered in Ludbreg, ‏21-3-2019
4. ↑  אתרי מורשת יהודית בקרואטיה, באתר heritageabroad.gov, עמוד 18 (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge684241
* VIAF: 170497166
* WorldCat (עם VIAF): 170497166

 |
**אחמד סולימאן מוסא קטאמש** (נולד ב-1950 באזור בית לחם) הוא סופר פלסטיני המזוהה עם החזית העממית לשחרור פלסטין. היה עצור מנהלית בידי ישראל מעל 8 שנים במצטבר.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1950 באזור בית לחם למשפחת פליטים פלסטינית שמקורה באזור ירושלים.

נעצר על ידי ישראל ב-1 בספטמבר 1992 ובנובמבר הוגש נגדו כתב אישום על סיוע לארגון לא חוקי. לאחר ששופט הורה לשחררו באוקטובר 1993, קטאמש הוחזק במעצר מנהלי במשך 5 שנים ו-7 חודשים, עד 15 באפריל 1998, בלא שהוגש כנגדו כתב אישום. לאחר שחרורו השלים דוקטורט במדע המדינה.

קטאמש הוא ממובילי הזרם הנוקשה בחזית העממית. הוא התנגד לדיאלוג עם יאסר ערפאת ואף נעצר ב-1999 על ידי הרשות הפלסטינית. ב-2001 הוזכר שמו כמועמד להחליף את מנהיג החזית אבו עלי מוסטפא לאחר שזה חוסל בידי ישראל.

ב-2010 לימד באוניברסיטת אל-קודס בירושלים.

ב-21 באפריל 2011 נעצר שוב בידי צה"ל. ב-3 במאי 2011 עמד להשתחרר ואז הוצא נגדו צו מעצר מנהלי לשישה חודשים על ידי אל"ם יאיר קולס, קצין המודיעין של פיקוד מרכז. הצו הוארך שוב ושוב. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הכיר בקטאמש כאסיר מצפון וקרא לשחרורו המיידי בלא-תנאי. ב-26 בדצמבר 2013 שוחרר קטאמש לאחר שנתיים וחצי במעצר מנהלי.

ב-14 במאי 2017 נעצר שוב והושם במעצר מנהלי ל-3 חודשים.

קטאמש הוא תושב אל-בירה, נשוי לסוהא ברגותי ואב לבת.

מספריו
------

* 1998 לא אחבוש את התרבוש שלכם - דפים מניסיוני במרתפי החקירה
* 1999 הטיול (רומן)
* 2002 לחצות את הנהר (רומן)
* 2007 גישה למדינה הדמוקרטית האחת - שתי קהילות נפרדות ושלובות

קישורים חיצוניים
----------------

* מסמך של אמנסטי אינטרנשיונל בעניינו של קטאמש
* אתר למנויים בלבד ג'קי חורי, אמנסטי: לשחרר סופר פלסטיני הנתון שנתיים במעצר מינהלי, באתר הארץ, 26 באפריל 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  עד מתי תרדוף ישראל את אחמד קטאמש?; בצלם 9 בנובמבר 1999
2. ↑  דני רובינשטיין, היורש צפוי להיות נוקשה מקודמו, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2001
3. ↑  עמירה הס, שב"חית - צב מאצר - אל"מ יאיר קולס, קצין המודיעין של פיקוד מרכז, חתום על צו מעצר מינהלי מלא שגיאות תוכן ומחיקות טיפקס, באתר הארץ, 8 במאי 2011
4. ↑  ג'קי חורי, בשבוע הבא ישוחררו 25 אסירים פלסטינים, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2013
5. ↑  Amnesty: Palestinian writer is 'prisoner of conscience' באתר אלג'זירה, 24 במאי 2017
**ניקולאס ג'יימס גייל** (באנגלית: **Nicholas James Gale**; נולד ב-1989), המוכר בשם הבמה **דיגיטל פארם אנימלס** (**Digital Farm Animals**), הוא מפיק מוזיקלי, פזמונאי, די ג'יי ורמיקסר בריטי.

קריירה
------

בתור תקליטן, הוא הופיע בפסטיבלים ובמקומות ברחבי העולם, כולל Tomorrowland, מיסטרילנד (אנ'), וי פסטיבל (אנ'), פסטיבל ברודמאסטרס (אנ') ו-Ministry of Sound Club.

ב-2015, הוא הוחתם אצל Syco Entertainment (אנ')‏.

ב-30 באוקטובר 2015, נודע כי הוא היה אחד מהמפיקים והכותבים של הסינגל "Be the One" של דואה ליפה.

ב-31 במרץ 2016, נודע כי הוא היה אחד מהמפיקים והכותבים של הסינגל "No Money" של גלנטיס.

ב-3 ביוני 2016, הוציא, בשיתוף פעולה עם קאש קאש ונלי, את הסינגל "Millionaire".

ב-2 בדצמבר 2016, הוציא, בשיתוף פעולה עם סיגלה, את הסינגל "Only One".

ב-3 בפברואר 2017, הוציא, בשיתוף פעולה עם היילי סטיינפלד, את הסינגל "Digital Love".

ב-14 באפריל 2017, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Stay Together" של נואה סיירוס.

ב-21 ביולי 2017, התארח יחד עם ביבי רקסה בסינגל "Back to You" של לואי טומלינסון.

ב-13 באוקטובר 2017, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Personal" של The Vamps.

ב-20 באוקטובר 2017, נודע כי היה אחד מהכותבים של הסינגל "Anywhere" של ריטה אורה.

ב-27 באוקטובר 2017, התארח יחד עם נואה סיירוס, בסינגל "All Falls Down" של אלן ווקר.

ב-23 במרץ 2018, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Lonely" של מטומה בשיתוף MAX.

ב-22 ביוני 2018, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Only You" של צ'יט קודס בשיתוף ליטל מיקס.

ב-19 באוקטובר 2018, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Empty Space" של ג'יימס ארתור.

ב-2019 הוא הוחתם אצל אריסטה רקורדס. כיום, הוא אמן ומפיק עצמאי.

ב-1 בנובמבר 2019, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים של הסינגל "We Got Love" של סיגלה בשיתוף אלה הנדרסון.

ב-23 באוקטובר 2020, התארח יחד עם קרייג דייוויד, בסינגל "Really Love" של KSI.

ב-2020–2021, כתב והפיק מספר סינגלים ל-KSI מאלבומו השני, *All Over the Place*. בין הסינגלים שכתב והפיק, היו הסינגלים "Don't Play" ו-"Holiday".

קישורים חיצוניים
----------------

* דיגיטל פארם אנימלס, ברשת החברתית פייסבוק
* דיגיטל פארם אנימלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* דיגיטל פארם אנימלס, ברשת החברתית אינסטגרם
* דיגיטל פארם אנימלס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* דיגיטל פארם אנימלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר אייטונס (באנגלית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר ספוטיפיי
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר Last.fm (באנגלית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר AllMusic (באנגלית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר דיזר
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר Discogs (באנגלית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר Songkick (באנגלית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר Genius
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר SecondHandSongs
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר בילבורד (באנגלית)
* דיגיטל פארם אנימלס, באתר טיידל (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Nick Gale: 'I'm glad I made it in music, I was a terrible barman'".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: e60fd99e-e615-4fee-b6f7-08fee9a911f7
* VIAF: 43150030713910962715
* WorldCat: lccn-no2017086635

 |
**ניקולאי ניקולאייביץ' קומליצ'נקו** (ברוסית: **Никола́й Никола́евич Комличе́нко**; נולד ב-29 ביוני 1995, פלאסטונובסקאיה, מחוז המשנה דינסקוי, מחוז, קרסנודר, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי, חלוצה של רוסטוב מליגת העל הרוסית. הוא מושאל מדינמו מוסקבה.

קריירה
------

הוא נולד בכפר במחוז קרסנודאר ביוני 1995 לאביו, ניקולאי אנטולייביץ', שהיה שחקן נודע בקבוצות דרוז'בה מייקופ ובקובאן.

### קריירת מועדונים

הוא למד בבית הספר לכדורגל של קרסנודאר וב-2013 הופיע לראשונה בהרכב קבוצת המילואים קרסנודאר-2. ב-17 במרץ 2014 עלה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק של ליגת העל הרוסית בכדורגל נגד טום טומסק (1:1).

בקיץ 2016 הושאל לקבוצת סלובן ליברץ מליגת העל הצ'כית למשך עונה אחת. הוא הופיע במדיה 12 משחקים והבקיע 3 שערים. בסוף 2016 חזר לרוסיה.
אך לא הרשים במחנה האימונים והושאל שוב לקבוצה צ'כית, הפעם למלאדה בולסלאב. ב-23 בספטמבר 2018 הבקיע את השער העשירי שלו במדי הקבוצה וניצב בראש טבלת מלכי השערים של הליגה הצ'כית, לעונת 2018/2019. בפתח עונת 2019/2020 הבקיע לראשונה 4 שערים במשחק במחזור השביעי של הליגה הצ'כית והוכתר למלך השערים בליגה הצ'כית משהבקיע 10 שערים ב-15 משחקים.

בינואר 2020 עבר לדינמו מוסקבה תמורת 3.5 מיליון יורו לתקופה של 4.5 שנים. את הופעת הבכורה ערך בדרבי נגד ספרטק מוסקבה, ב-29 בפברואר 2020. את שער הבכורה במדי דינמו הבקיע במשחק המחזור ה-21 נגד טמבוב, ב-7 במרץ 2020.

### קריירה בנבחרת

בשנת 2014 הופיע בשתי משחקים במדי נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19 והבקיע 2 שערים. הוא הוזמן לנבחרת הנוער ומאז משחק במדיה. באוקטובר 2019 הוזמן לראשונה להרכב הנבחרת הבוגרת ואת הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון נבחרתו על סקוטלנד 4:0 במשחק מוקדמות יורו 2020 שנערך באצטדיון לוז'ניקי ב-10 באוקטובר 2019.

את שער הבכורה הבקיע במשחק מוקדמות יורו 2020 נגד סן מרינו ב-19 בנובמבר 2019 בהופעתו השלישית במדי הנבחרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי קומליצ'נקו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  У футбольного клуба «Краснодар» появился фарм-клуб
2. ↑  «Томь» — «Краснодар» — 1:1. Гол Вандерсона спас гостей от поражения
3. ↑  "Чешский «Слован» арендовал у «Краснодара» лучшего бомбардира ПФЛ прошлого сезона".
4. ↑  "Нападающий будет защищать цвета клуба из Либереца в течение следующего сезона".
5. ↑  "Сезон 2016/2017".
6. ↑  "Комличенко подписал новый контракт с «Краснодаром»".
7. ↑  "Комличенко возвращается в «Краснодар» из «Слована»".
מודל הלוויין במוזיאון
**FSW** (בסינית: **返回式衛星**, Fǎnhuí Shì Wèixīng, "לוויין שחוזר") היא סדרת לווייני ריגול שפותחה בסין. השיגור המוצלח הראשון בוצע בשנת 1974, ובכך סין הפכה למדינה השלישית שפיתחה טכנולוגיה לנחיתה רכה של לוויין. טכנולוגיה זו נוצלה בהמשך לטיסות מאוישות שבוצעו על ידי סין.

בשנת 1965 צ'יין שואה-סן הציע לפתח טכנולוגיית לוויין עם יחידת נחיתה. למרות הקשיים שהיו קשורים בין היתר עם אירועים מהפכת התרבות תכנון ובניית הלוויין הסתיימה בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. הניסיון הראשון לשגר לוויין בוצע ב-5 בנובמבר 1974 ממרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן. השיגור כשל לאחר כ-20 שניות. ניסיון שני נערך ב-25 בנובמבר. למרות בעיות טכניות שהתגלו במערכת בקרה סוכם להמשיך בטיסה. יחידת הנחיתה התגלתה באזור גוויג'ואו, כ-400 ק"מ מהאזור המתוכנן. המצנח היה פגוע אך סרט צילום היה במצב סביר. בכך סין הצליחה להגיע לייצור לוויין ריגול שמחזיר סרט בדומה למיזם קורונה של ארצות הברית וסדרת לווייני זניט של ברית המועצות. משך פעילות הלוויין הייתה כ-5 ימים והוא שקל 1800 ק"ג. לוויין מהדור הראשון שוגר עוד מספר פעמים. בשיגור האחרון על הלוויין הותקנו מכשירים לביצוע חקר חוסר כבידה.

על בסיס הניסיון שנצבר פותח דור שני של הלוויין. משקלו גדל מ-1800 ק"ג ל-2100 ק"ג. שיפורים בציוד צילום איפשרו להגיע לרזולוציה של 10–15 מ'. בחלק מהלוויינים הותקן ציוד מדעי שפותח בשוודיה וקנדה. מדגם זה בוצעו 5 שיגורים מהם 4 היו מוצלחים.

בהמשך פותחו דגים מתקדמים ושיגורים המשיכו עד לשנת 2005. אורך חיים של הלוויינים גדל בהדרגה והגיע לחודש ימים.

בסך הכול עד לשנת 2005 שוגרו 22 לוויינים, כולם ממרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן. החל משנת 2006 החלו שיגורים של סדרת לוויינים "Yaogan".

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור הלוויינים
* נתוני שיגורים
**לרנו!** (**!lernu**) הוא שירות מקוון המיועד ללימוד שפת האספרנטו. האתר הוקם ב-21 בדצמבר 2002 על ידי E@I (אנ'), ארגון נוער בינלאומי אשר החל בתור קבוצת עבודה באגודת הנוער האספרנטי העולמי ומנוהל על ידם.
משמעות המילה "לרנו" באספרנטו היא "למד" במודוס הציווי.

נכון לשנת 2013 דיווח האתר כי הוא זוכה ל-150–300 אלף כניסות מדי חודש, וכיום יש בו למעלה מ-300 אלף משתמשים רשומים.

הקורס הראשי באתר מבוסס על סיפור מסוגת המדע הבדיוני בשפת האספרנטו המתאר מכונת זמן, ויחד עם התרגילים המצורפים לכל שיעור, לומד התלמיד במהלך הקורס את יסודות השפה. יחד עם לימוד השפה, הקורס חושף את התלמיד לפעילות האספרנטיסטית בעולם. זהו אחד הקורסים הפופולריים באינטרנט ללימוד שפת האספרנטו וייחודו בכך שהוא מציע את הקורס ב-36 שפות שונות, בהן: קטלונית, מנדרינית, דנית, אנגלית, פינית, צרפתית, גיאורגית, גרמנית, עברית, הונגרית, איטלקית, קירונדי, סווהילית, נורווגית, פרסית, פורטוגזית, רומנית, סרבית, סלובקית, סלובנית, שוודית, אוקראינית. (זאת, בניגוד לקורס של אפליקציית לימוד השפה דואלינגו לדוגמה, שמציעה קורסים באספרנטו רק מאנגלית, ספרדית, פורטוגזית, צרפתית וסינית).

הקורסים בשפות השונות מתורגמים על ידי מתנדבים מהגרסה האספרנטית, ולפיכך רמת התרגום שלהן משתנה בין קורס לקורס.

מלבד הקורסים, האתר כולל מגוון שירותים וכלים נוספים ללימוד אספרנטו, כגון משחקים, מילונים, סיפורים מוקלטים וסרטונים. הוא גם מספק שירותים תקשורתיים כגון צ'אט, פורום דיונים וחדשות בנוגע לאירועי אספרנטו.
דוברי השפה וארגוני אספרנטו יכולים לפרסם תוכן שקשור לפעילויות ולשירותים שלהם באתר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לרנו! (בשפות מרובות)
* לרנו!, ברשת החברתית פייסבוק

* לרנו!, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

| אספרנטו |
| --- |
| ארגונים | אגודת האספרנטו העולמית • ארגון הנוער האספרנטיסטי הכלל-עולמי • האגודה לאספרנטו בישראל • Sennacieca Asocio Tutmonda • האקדמיה לאספרנטו • אספרנטה ציוויטו |
| תרבות האספרנטו | תנועת האספרנטו • דגל אספרנטו • המנון תנועת האספרנטו • כנס האספרנטו העולמי • יום זמנהוף • הומארניסמו • פספורטה סרבו • שלושת הסוציולקטים |
| ספרים | Unua Libro • Plena Ilustrita Vortaro de Esperanto • פונדמנטו דה אספרנטו • המדריך השלם לדקדוק אספרנטי |
| כתבי עת | מגזין אספרנטו • Kontakto • ישראלה אספרנטיסטו • Libera Folio • Monato |
| סרטים | Angoroj • אינקובוס (סרט) |
| מוזיקה | Kajto • דולצ'אמאר • פרסונה (להקה) |
| אינטרנט | לרנו! • ויקיפדיה האספרנטית |
| אישים בעולם | אליעזר לודוויג זמנהוף • לידיה זמנהוף • לואי-כריסטוף זלסקי-זמנהוף • הקטור הודלר • קלמן קלוצ'אי • אוניסבורו דגוצ'י • קז'ימייז' ביין • טיבור סקלי • ויליאם אולד • סוניה לאנג • אדמון פריווה • פטר גינז • אנטוני גרבובסקי • בה ג'ין • ולדמר לנלה • קלוד פירון • אלפרד הרמן פריד • בוריס קולקר |
| אישים בישראל | נתן בן ציון חבקין • יוסף שמר • עמרי ונדל • יוסף כהן-צדק • ישעיהו תומא שי"ק • עזרא ציון מלמד • איתמר בן אב"י |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך תקציר הרצאה על האתר מקונגרס האספרנטו ה-98 שנערך ב-2013(באספרנטו)
**מיזוץ'** (באוקראינית: **Мізоч**; ברוסית: **Мизоч**; בפולנית: **Mizocz**; ביידיש: **מיזאָטש**) היא עיירה בראיון זדולבוניב, מחוז רובנו, אוקראינה (בעבר בפלך ווהלין). האזכור הכתוב הראשון לקיומה של העיר הוא משנת 1322, והאימות הוודאי המוקדם ביותר לקיומה של מיזוץ' הוא משנת 1429. בשנת 1761, מלך פולין אוגוסטוס השלישי העניק למיזוץ' את זכויות מגדבורג. בעקבות הממשל העצמי העיר שויכה למחוז לוצק.

בין מלחמות העולם התגוררו בעיר, כמו בערים רבות במזרח פולין, פולנים אוקרינים ויהודים. במיזוץ' פעל בית ספר צבאי לצוערי קצונה של גדוד 11 של החטיבה הראשונה של הצבא הפולני. 

נכון לשנת 2013, התגוררו בעיר 3561 תושבים.

מיזוץ' במלחמת העולם השנייה
--------------------------

בית הקברות היהודי במיזוץ'
ב-22 ביוני 1941, מעט לאחר תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה מיזוץ' על ידי צבא גרמניה הנאצית. לאחר כשבוע, הקים הממשל הצבאי בעיירה יודנראט, והעמיד בראשו את אבא שטיוול (Shtivel), לשעבר ראש המועצה. הצבא הנאצי חייב את היהודים לשאת סרט שרוול ועליו מגן דוד, בדומה לטלאי הצהוב שבו חויבו היהודים תחת הכיבוש הנאצי. מרבית היהודים גויסו לעבודות כפייה בעיירה.

במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר העיירה הייתה חלק מפולין ותחת כיבוש נאצי, נרצחה כמעט כל הקהילה היהודית בעיר, שמנתה יותר מ-1000 יהודים.

### גטו מיזוץ'

 ערך מורחב – **גטו מיזוץ'**  

במרץ 1942 הוקם במיזוץ' גטו, ובו שוכנו כל יהודי העיירה ועיירות שכנות. בשיאו מנה הגטו כ-1700 יהודים. הגטו הוקף בזקיפים אוקראינים וכן שוטרים גרמנים, אשר אסרו על הכנסת מזון לתוכו. כל העוברים על האיסור נתלו בפומבי במרכז הגטו. משהגיעו שמועות לתושבי הגטו על חיסולים שמבצעים הנאצים בגטאות, התארגנה בגטו מחתרת. חברי המחתרת, שחלקם נמנו על היודנרט, אספו כלי נשק חם ונפט להצתת בתים, וכמו כן נשק קר כמו גרזנים, מוטות ברזל וסכינים.

בלילה של ה-12 באוקטובר 1942, הבינו חברי המחתרת שחיילים גרמנים ואוקראינים עומדים להטיל מצור על הגטו, מתוך כוונה לחסלו. הם הזהירו את תושבי הגטו, ומאות מהם ברחו בחסות החשכה. יום למחרת, תקפו צעירים יהודים חמושים את השוטרים שנכנסו לגטו, הציתו בתים, ותושבים נוספים ברחו בחסות האש והעשן שאפף אותו. לאחר כיומיים חוסל הגטו סופית, וכל הנותרים בו הובאו לגיא סמוך על ידי איינזצגרופה C ועוזרים אוקראינים ונרצחו למעלה מ-1000 יהודים.

ישראלים יוצאי מיזוץ'
--------------------

* סוניה פרס נולדה במיזוץ' ועלתה לישראל בשנת 1927, במסגרת העלייה הרביעית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיזוץ'** בוויקישיתוף
* אשר בן אוני (עורך), **מיזוץ': ספר זיכרון**, תל אביב: ארגון יוצאי מיזוץ' בישראל, 1961 (ספר יזכור לקהילת מיזוץ', בספריית העיר ניו יורק)
* מיזוץ' (Mizocz), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* הלן סגל, מיזוץ', **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1427–1428), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* מיזוץ' (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007484884605171
* LCCN: n2001096590
* NKC: ge1137261
* SUDOC: 176023178
* VIAF: 151461621
* WorldCat (עם VIAF): 151461621

 |