recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קונור בראדלי** (באנגלית: **Conor Bradley**; נולד ב-9 ביולי 2003 בצפון אירלנד) הוא כדורגלן צפון אירי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת ליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת צפון אירלנד.

קריירת מועדונים
---------------

בראדלי גדל במחלקו תהנוער של סט. פטריקס FV, דאנגנון סוויפטס וליברפול. ב-21 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ליברפול, בניצחון 3-0 על נוריץ' סיטי במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת 2021/2022. ב-7 בדצמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 2-1 על מילאן במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.

ב-21 ביוני 2022 הושאל בראדלי למשך עונה אחת לבולטון וונדררס מהפוטבול ליג הראשונה. הוא ערך 43 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע חמישה שערים.

בתום עונת 2022/2023 חזר בראדלי לליברפול.

ב-31 בינואר 2024 הוכתר על ידי "סקיי ספורט" כ"סמל של ליברפול החדשה" לאחר שבמשחק מול בניצחון 1:4 על צ'לסי הבקיע שער אחד ובישל פעמיים בניצחון.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-30 במאי 2021 ערך בראדלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צפון אירלנד, בניצחון 3-0 על נבחרת מלטה במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* קונור בראדלי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wanderers Complete Conor Coup באתר הרשמי של בולטון וונדררס, 21 ביוני 2022 (באנגלית)
2. ↑  N12 - "כוכב נולד באנפילד": טירוף קונור בראדלי, באתר N12, ‏2024-02-01
**טופסי וטים** (באנגלית: **Topsy and Tim**) היא סדרת ספרי ילדים בריטית שכתבו ואיירו בני הזוג ז'ן (אנ') וגרת' אדמסון. הספר הראשון בסדרה יצא לאור ב-1960. הספרים עוסקים באח ואחות תאומים, טופסי וטים, ומתארים את הרפתקאותיהם. ב-2003 יצאו ספרי הסדרה לאור בהוצאה מחודשת.

עיבודים טלוויזיוניים
--------------------

בשנות ה-80 שודרה ב-ITV סדרת טלוויזיה מצוירת בריטית לילדים באותו שם. משך פרק בסדרה הוא כ-5 דקות, ובסך הכל שודרו 60 פרקים. סדרה זו שודרה בישראל ברכבת ההפתעות בשם "אורלי וניר". 

בשנים 2013-2015 שודרה בערוץ CBeebies סדרת טלוויזיה בריטית לילדים באותו שם. משך פרק בסדרה הוא כ-10 דקות. בישראל עלתה הסדרה לשידור ב-2014 בערוץ הופ!.

| עונה | מספר פרקים |
| --- | --- |
| 1 | 30 |
| 2 | 31 |
| 3 | 10 |

### דמויות ומדבבים בעברית

במאי הדיבוב בעברית היה אלי לולאי, ומפיקת הדיבוב הייתה אסנת סדן.

* רומי אבירם - טופסי
* רום קלטר - טים
* אורנה כץ
* נורית בנאי קורן
* ערן מור
* גדי לוי
* אסף גשמקו
* איילה פלדמן
* אפיק רוזן
* הללי היבש
* תמי ברק
* אלי לולאי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Relaunch for Topsy and Tim" (באנגלית בריטית). 2003-01-22. נבדק ב-2020-03-21.
**רוברט קנטי** (נולד ב-1948 בחיפה) הוא כנר ומנצח ישראלי.

חינוך
-----

קנטי, יליד חיפה, למד בתחילה לנגן בכינור מאביו, ז'אק קנטי. בהמשך למד אצל רמי שבלוב, תלמידו של איוואן גלאמיאן, וכן אצל צבי רוטנברג ולוסין קאפט. בשנת 1972 החל ללמודבבית הספר ג'וליארד למוזיקה בניו יורק, שם למד אצל סאלי תומאס ואיוואן גלאמיאן.

קריירה
------

בגיל 18 היה קנטי לכנר הראשון של אנסמבל "ישראל-פרו", בניצוחה של דליה אטלס.[דרוש מקור] בשנת 1978 הזמינה אותו התזמורת הסימפונית חיפה להיות מנהיג וסולן התזמורת.[דרושה הבהרה][דרוש מקור] בין השנים 1991–1994 היה כנר ראשי של תזמורת סימפונט רעננה. 

בשנת 1996 התמנה קנטי למנהל מוזיקלי ומנצח של "האנסמבל הקאמרי הישראלי החדש". הוא גם ארגן פסטיבל מוזיקה, שכלל קורס מוזיקה ותחרות כינור בינלאומית, מדי שנה בארץ אחרת. 

קנטי הוא פרופסור כבוד של האקדמיה למוזיקה אסטנה (קזחסטן) ושל אוניברסיטת אינדיאנפוליס (קמפוס אתונה), ואמן אורח כבוד של הקונסרבטוריון של מוסקבה. הוא מכהן גם כפרופסור ללימודים אקדמיים במכון מגניפיקט (משמורת ארץ הקודש), ירושלים. 

קנטי נותן כיתות אמן לכינור, לתזמורת קאמרית ולניהול בכל רחבי העולם.

בשלהי שנת 2011 נעצרו רוברט ואשתו בלה בחשד שהונו לקוחות בעסקי המסחר בכלי נגינה עתיקים והלבינו הון.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוברט קנטי, ברשת החברתית LinkedIn
* רוברט קנטי, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רויטל חובל, המנצח והכנרת רוברט ובלה קנטי נעצרו בחשד להונאת ענק, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2011
**טננט קריק** (באנגלית: **Tennant Creek**) היא עיירה בטריטוריה הצפונית שבאוסטרליה. העיירה ממוקמת במרחק 989 ק"מ מדרום לבירת הטריטוריה דרווין ובמרחק 508 ק"מ מצפון לעיר אליס ספרינגס. אוכלוסיית העיר מנתה 3,062 תושבים במפקד 2011, מתוכם 1,591 ממוצא אבגוריג'יני.

בסביבתה של טננט קריק מצויים כמה אתרים ידועים כמו האתר הידוע בשם "הגולות של השטן" (Devils Marbles), אתר פולחני אבוריג'יני בעל תצורות סלע מיוחדות, אגם מרי אן (Lake Mary Ann), מוזיאון לתולדות הכרייה ומרכז לאומנות ותרבות אבוריג'ינים. העיירה נמצאת במרכזו של שטח בעל אדמה שחורה עם משטחי עשב נרחבים המשתרע על פני 240,000 קמ"ר בדרום שטחה של הטריטוריה הצפונית ובחלקה של קווינסלנד. האזור מהווה את אחד האזורים הגדולים בעולם לגידול בקר.

היסטוריה
--------

האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה החוקר ג'ון מקדאול סטיוארט (John McDouall Stuart) שעבר במקום בניסיון הראשון והבלתי מוצלח שלו לחצות את היבשת מדרום לצפון. הוא קרא לערוץ הנחל הזורם מצפון לעיירה על שמו של ג'ון טננט שמימן את מסעו. ראשיתו של היישוב בתחנת ממסר על קו הטלגרף בין מלבורן לבין לונדון שנבנתה ב-1872. בתחילה נבנתה תחנת הממסר כמבנה עץ זמני ושנתיים לאחר מהן הוקם מבנה אבן הקיים עד היום והוא אחד מארבעת המבנים מסוג זה שהשתמרו באוסטרליה עד היום.

טננט קריק הייתה האזור השלישי בתפוקת הזהב שלו בתקופת הבהלה לזהב של שנות השלושים של המאה ה-20. גילויים ראשונים של מרבצי זהב התגלו באזור ב-1926 וב-1927 ובאזור העיירה פעלו מכרות זהב עד לשנת 1942.

במלחמת העולם השנייה הקים צבא אוסטרליה ליד העיירה בית חולים שדה וחיל האוויר המלכותי האוסטרלי הכשיר מנחת חרום ליד העיירה.

כלכלה
-----

בעבר הייתה טננט קריק יצרן הזהב השלישי בגודלו באוסטרליה ועדיין מתקיימת פעילות כרייה במקום. מצפון לעיירה פועל מכרה מנגן שתוצרתו מיוצאת לסין. כמו כן מופקים באזור בוקסיט, עופרת, אבץ, כסף ונחושת. במרחק 250 ק"מ ממזרח לעיירה התגלו מרבצי זרחה.

טננט קריק נמצאת במרכזו של אחד מאזורי רעיית הבקר העשירים ביותר באוסטרליה.

אקלים
-----

| **אקלים בטננט קריק** |
| --- |
| חודש | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר |
| טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°) | 37 | 36 | 34 | 32 | 27 | 24 | 25 | 27 | 31 | 35 | 36 | 37 |
| טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°) | 25 | 24 | 23 | 20 | 16 | 13 | 12 | 14 | 18 | 22 | 24 | 25 |
| משקעים ממוצעים (מ"מ) | 114 | 127 | 57 | 16 | 8 | 5 | 5 | 2 | 8 | 21 | 40 | 69 |

גלריה
-----

* "גולות השטן""גולות השטן"
* "גולות השטן""גולות השטן"
* מרכז המבקרים של מכרה הזהבמרכז המבקרים של מכרה הזהב
* שרידי קו הטלגרף בין אדלייד לדרוויןשרידי קו הטלגרף בין אדלייד לדרווין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טננט קריק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טננט קריק
* דף מידע על אתרי תיירות בטננט קריק ובסביבתה
* אתר מרכז התרבות והאומנות האבוריג'ינים
* אתר תיירות נוסף
* טננט קריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טננט קריק במפקד 2011
2. ↑  אבוריג'ינים בטננט קריק במפקד 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562065205171
* LCCN: n80144838
* NKC: ge747652
* VIAF: 133693372
* WorldCat: lccn-n80144838

 |
יוני פרס לצד אחותו צביה ולדן ואחיו חמי פרס סופד לאביו, בהלווייתו של שמעון פרס, ספטמבר 2016
**יהונתן (יוני) פרס** (נולד בשנת 1952) הוא וטרינר ישראלי, מייסד בית החולים הווטרינרי בכפר הירוק, ובעבר מנהל בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי בבית דגן.President of the United States and Preisdent of Harvard

ביוגרפיה
--------

יהונתן פרס הוא האמצעי מבין שלושת ילדיהם של סוניה ושמעון פרס, אח לצביה ולדן ולחמי פרס. נולד וגדל בתל אביב. 

ב-20 ביוני 1971 במהלך קורס מ"כים, נפלט מנשקו האישי צרור ממנו נהרג חיים אשטבקר, חייל ביחידה. פרס נשפט וריצה שלושה חודשי מאסר.

בשנת 1989 סיים את לימודיו בבית הספר לרפואה וטרינרית של האוניברסיטה העברית. את שנת ההשתלמות עשה ברפואה וכירורגיה של חיות מחמד באוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית. היה שותף להקמת מרכז לכלבי נחייה בישראל שהוקם בשנת 1991.

לאחר ששב לישראל, היה רופא ומרצה בבית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי בבית דגן. בשנת 1994 הקים את מחלקת חירום וטיפול נמרץ של בית חולים זה וניהל אותה במשך שלוש שנים.

פרס הוסמך כווטרינר מומחה ברפואה קלינית של חיות מחמד, וכווטרינר מומחה בחירום וטיפול נמרץ וטרינרי, הראשון בעל תואר זה בישראל. 

בין השנים 1997–1999 כיהן כמנהל בית החולים הווטרינרי בבית דגן. לאחר שפרש מניהול בית החולים הווטרינרי התמקד בטיפול וטרינרי בכלבי נחייה לעיוורים.

בשנת 2004 ייסד את בית החולים הווטרינרי בכפר הירוק, והוא עומד בראשו.

פרס פרסם מאמרים רבים בספרות המקצועית. בין השאר כתב פרק בספר "Ettinger's Textbook of veterinary Internal medicine".

פרס נשוי לסיגל שלו ואב לשתי בנות. לפני כן היה נשוי לעיתונאית האוכל והבישול פיליס גלזר. מתגורר בכפר הירוק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוני פרס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  תחקיר: שמעון פרס טייח שבנו, יוני, הרג בשוגג חייל, באתר רוטר.נט
2. ↑  תחקיר: שמעון פרס טייח שבנו, יוני, הרג בשוגג חייל, באתר nana 10 - חדשות
3. ↑  אמנון שומרון, הבן, האב והטיוח, בעיתון שביעי

| **שמעון פרס** |
| --- |
| אירועים פוליטיים במהלך כהונותיו כראש ממשלת ישראל | 

|  |  |
| --- | --- |
| הממשלה ה-21 | תפיסת המחתרת היהודית (1984) • מבצע משה (1984-1985) • תוכנית הייצוב הכלכלית (1985) • נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון (1985) • עסקת ג'יבריל (1985) • מבצע רגל עץ (1985) • פרשת קו 300 (1984-1986) |
| הממשלה ה-25 (לאחר רצח יצחק רבין) והממשלה ה-26 | מבצע ענבי זעם (1996) • חיסול יחיא עיאש (1996) • הפיגועים בקו 18 בירושלים (1996) • הפיגוע בדיזנגוף סנטר (1996) |

 |  |
| כנשיא מדינת ישראל התשיעי (2007-2014) | חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל • ועידת הנשיא • קבלת מדליית החירות הנשיאותית |
| משפחתו | יצחק פרסקי (אב) • שרה פרסקי (אם) • גרשון פרס (אח) • סוניה פרס (בת-זוג) • צביה ולדן (בת) • יוני פרס (בן) • חמי פרס (בן) • מיקה אלמוג (נכדה) • רפאל ולדן (חתן) • עוזי פרס (אחיין) |
| הנצחתו | מרכז פרס לשלום ולחדשנות • המרכז האקדמי פרס • קריה למחקר גרעיני - נגב • פארק פרס • נאות פרס • המרכז הרפואי ע"ש פרס בנגב • בנייני האומה |
| שונות | הלוויית שמעון פרס • הסכם לונדון (פרס-חוסיין) • התרגיל המסריח |
**אנדרה ז'ורז' קוראפ** (בצרפתית: **André Georges Corap**; ‏15 בינואר 1878 – 15 באוגוסט 1953) היה גנרל צרפתי, הידוע בשל חלקו בתבוסה במערכה על צרפת במלחמת העולם השנייה.

חייו
----

קוראפ סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר, ובחר לשרת באלג'יריה, במסגרת הצבא הקולוניאלי הצרפתי. את רוב הקריירה הצבאית עשה במרוקו ובאלג'יריה, אך במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת במטהו של הגנרל פרדיננד פוש. קוראפ אף זכה להצלחה במהלך מלחמת הריף ב-1926, בה סייע כוח צרפתי לספרד לדכא מרידה במרוקו, כאשר נטל חלק בתפיסת מנהיג המורדים, עבד אל כרים. ב-1933 מונה למפקד דיוויזיה בדרגת גנרל, ב-1935 מונה לדרגת מפקד קורפוס, וב-1940 היה מפקד הארמייה התשיעית של צבא צרפת הערוכה לקראת המערכה על צרפת.

האזור בו החזיקה הארמייה של קוראפ היה אזור המפתח במערכה, בין נאמור לסדאן. הארמייה התשיעית לא הייתה ארמיית עילית, והרכבה האנושי כלל חיילי מילואים וחיילים טריטוריאליים מהמושבות, שסבלו מחסרון בחימוש ובאימון. צבאות אלו הותקפו על ידי עיקר הכוח התוקף של הצבא הגרמני, יחידות עילית משוריינות, החמושות במיטב הנשק החדיש. לזאת יש להוסיף את הכשל העיקרי בטקטיקה הצרפתית, והוא האמונה שהמתקפה אינה יכולה לבוא בגזרת קוראפ, שכן יער הארדנים כביכול אינו עביר לרכב קרבי משוריין.

כאשר החלה המתקפה, ב-10 במאי 1940, עמדו יחידותיו של קוראפ תחת מתקפה כבדה, וקרסו. קוראפ עצמו התמוטט והודח ב-15 במאי 1940. הוא הוחלף בגנרל אנרי ז'ירו. התמוטטות הארמייה של קוראפ, והארמייה של שארל הונציגר שלחמה דרומית ומזרחית לו באזור סדאן פתחה את הדרך למבקע גרמני מערבה אל תעלת למאנש ולכיתור עיקר הצבא הצרפתי וחיל המשלוח הבריטי על אדמת בלגיה, ובסופו של דבר לתבוסה הצרפתית.

ממשלתו של פול ריינו האשימה את קוראפ באחריות ניכרת לתבוסה. קוראפ, מצידו, טען כי לא היה בידו את כוח האדם ואת האמצעים החומריים לעצור את ההתקדמות הגרמנית. באפריל 1941 הופיע קוראפ בוישי, מושב ממשלת צרפת של וישי ונועד עם הגנרל שארל הונציגר ששימש כשר ההגנה של וישי. לאחר מכן הוציאה ממשלת וישי הודעה כי קוראפ אינו אחראי לתבוסה, וכי פעל כמיטב יכולתו באמצעים שעמדו בפניו.

ב-1953 מת קוראפ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרה קוראפ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16180896w (data)
* GND: 1116292475
* ISNI: 0000 0004 1022 9458
* LCCN: no2017092116
* Léonore: 90004
* SUDOC: 195399455
* VIAF: 304666208
* WorldCat: lccn-no2017092116

 |
**באירוח אצל דמיטרי גורדון** (באוקראינית: **В гостях у Дмитра Гордона**) היא תוכנית ראיון של דמיטרי גורדון, שמאז 1996 משודרת בטלוויזיה האוקראינית ובאינטרנט.

תיאור
-----

מתכונת התכנית היא שיחות עם אנשים מפורסמים בני זמננו: דמויות תרבות, אמנות, מדע, ספורט ופוליטיקה. במשך השנים בתוכנית התארחו אנשים כמו: מיכאיל גורבצ'וב, בוריס ג'ונסון, ליאוניד קרבצ'וק, ויקטור יושצ'נקו, אלכסנדר לוקשנקו, וולודימיר זלנסקי, מיכאיל סאקשווילי, יוליה טימושנקו, ויקטור צ'רנומירדין, אדוארד שוורדנדזה, מייק פומפאו, אנדריי שבצ'נקו, אולג בלוחין, ויטלי קליצ'קו, גארי קספרוב, בוריס ברזובסקי, ניקיטה מיכאלקוב, מוסלים מגומאייב, ולדימיר ז'ירינובסקי, בוריס נמצוב, מיכאיל חודורקובסקי, יוסיף קובזון, סרגיי בובקה, אנדריי קונצ'לובסקי, פרנסיס פוקויאמה ואחרים.

לרוב, ראיונות מתפרסמים בחלקים במספר תוכניות. במהלך קיומה של התוכנית הפכו כ-1,000 איש מרחבי העולם לבני שיחו של דמיטרי גורדון.

ערוץ היוטיוב של התוכנית
-----------------------

גורדון יצר את ערוץ היוטיוב של התוכנית "באירוח אצל דמיטרי גורדון" ביוני 2012. בערוץ הוא מפרסם גרסאות מלאות של ראיונות וקטעים מהם. נכון למאי 2022, לערוץ "באירוח אצל דמיטרי גורדון" יש 3.12 מיליון מנויים.

קישורים חיצוניים
----------------

* באירוח אצל דמיטרי גורדון, סרטונים בערוץ היוטיוב
ילד מציג דברים שונים שנבנו באמצעות קונסטרקטס. (תמונה משנת 1993)
דגם גדול של אחד מחלקי הפרקים של קונסטרקטס שנבנה באמצעות קונסטרקטס
**קונסטרקטס** (באנגלית: **Construx**) היה מותג של צעצועי הרכבה מפלסטיק שהוצג לראשונה על ידי חברת פישר פרייס בשנת 1983. בניגוד לצעצועי בנייה אחרים כגון לגו, לקונסטרקטס היו קורות שבאו באורכים שונים שהתחברו לפרקים קטנים כדי לבנות צורות גדולות יותר. צורת החיבור הזו הייתה מאוד חזקה בהתחשב בעובדה שלא נעשה כאן כל שימוש בברגים ואומים. היה ניתן להשתמש בלוחות כדי להרכיב משטחים. צירים, מנועים, גלגלים וחלקים זזים מסוגים שונים הרחיבו את מספר הצורות שניתן היה לבנות ואפשרו את בנייתן של יצירות זזות. יצור הקונסטרקטס הופסק בשנת 1988 אך הוחיה מחדש לתקופה קצרה בשנת 1997 על ידי חברת מאטל.

לזמן קצר, לקראת סוף התקופה שבה יוצר הקונסטרקטס תחת המותג פישר פרייס, יצאה גרסת קונסטרקטס שיועדה לקהל צעיר יותר שנקראה "בייסיקס קונסטרקטס" (Basix Construx) בגרסה זו נעשה שימוש בצבעים ראשוניים והיא לא הכילה חלקים מורכבים כגון סרנים וגלגלות. גרסה זו, כמו גם גרסאות אחרות בתחייה המחודשת של שנת 1997, הכילה כמה וכמה חלקים חדשים.

משחקים דומים
------------

* לגו
* קונקס
* אבני פלא
* סברס

קישורים חיצוניים
----------------

* קונסטרקטס באתר This Old Toy
* *קונסטרקטס* באתר Tripod
* גלריית תמונות של דברים שנבנו באמצעות קונסטרקטס

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהבה דברת, ‏חברת מאטל תתנה את מתן הזיכיון שלה לקרדן בוויתור על סוכנות לגו, באתר גלובס, 4 במאי 1997
2. ↑  Heirloom toys: Construx for the win, שי גונתר, Mother Nature Network, 15 בינואר 2010
3. ↑  Fisher-Price Construx Construx Index, This Old Toy
**בנה-הפעל-העבר** (**BOT**) (באנגלית: **Build-Operate-Transfer**) היא שיטה של שותפות ציבורית-פרטית למימון פרויקט, שבה גוף פרטי מקבל זיכיון מגוף ציבורי כדי לממן, לתכנן, לבנות ולהפעיל מתקן ציבורי לתקופה קצובה. בישראל משך ההסכם הוא לרוב 25–35 שנים (כולל תקופת ההקמה), ואילו במדינות אחרות משך ההסכם הוא בין 10 ל-99 שנים. בתום תקופת ההסכם נמסר המתקן לידי הגוף הציבורי. הבעלות על המתקן נמצאת בידי הגוף הציבורי, אך במשך תקופת הזיכיון מקבל המפעיל זכות לגבות תשלום ממשתמשי המתקן, בהתאם לתנאים האמורים בחוזה, וזאת כדי להשיב לעצמו את ההשקעה בבניית המתקן ובאחזקתו וכן רווח (וזאת בשונה מחוזה BOOT - Build-Own-Operate-Transfer לפיו הבעלות בתקופת הזיכיון נמצאת בידי היזם).

עבודות הנחת פסי הרכבת הקלה בירושלים
חוזי BOT הפכו נפוצים מאוד בעיקר בארצות מתפתחות, החל משנות ה-90 של המאה ה-20, ככל שגבר הקושי לגיוס מימון בינלאומי לעבודות תשתית לאומיות.
בין המדינות שבהן נפוצים חוזי BOT נמצאות אנגליה, אוסטרליה, יפן, הרפובליקה הסינית (טאיוואן), מלזיה והונג קונג. במספר מדינות, כגון קנדה וניו זילנד מקובל דגם של עסקאות BOOT. חוזי BOT נפוצים לבניית תחנות כוח, מתקני טיהור שפכים והתפלת מים, כבישים מהירים, נמלים ושדות תעופה, רכבות תחתיות, מתקני תקשורת, ועוד.

בעשורים האחרונים נעשות עסקאות BOT אף בין חברות פרטיות. במקרים אלה חברות מערביות גדולות, מצפון אמריקה ואירופה, חותמות על חוזה עם גוף מסחרי בדרך כלל בהודו או בסין, לפיו החברה מאסיה תבנה ותפעיל מרכז שירות לקוחות עבור החברה המערבית, או שירות אחר, לתקופת זמן קצובה, אולם החברה המערבית מחזיקה בזכות להעביר לבעלותה את המפעל שהוקם, בתנאים ובמחיר הנקובים בחוזה.

לעלייה במספר עסקאות BOT הנעשות בעולם קיימים מספר גורמים, בהם: שילוב יתרונות המגזר הפרטי והציבורי, ביקוש העולה על ההיצע לתשתיות ציבוריות, וכן מגבלות תקציביות ציבוריות כפועל יוצא מסדרי עדיפויות.

הפרויקטים הבולטים בשיטת BOT בישראל הם:

* כביש חוצה ישראל
* מנהרות הכרמל
* הרכבת הקלה בירושלים
* צינור הגז הטבעי אל-עריש-אשקלון
* הנתיב המהיר בכביש 1
* תחנת הכוח באשלים
* רוב מתקני ההתפלה

ראו גם
------

* כביש אגרה
* שותפות ציבורית-פרטית

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הפרויקטים בשיתוף המגזר הפרטי במשרד האוצר
* מידע נוסף על צבר הפרויקטים באתר משרד הביטחון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Badawi IM, **Globalization of the B.O.T. System and Its Taxation Problems.** Review of Business, Spring 2003: 60-64

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583855905171
* LCCN: sh2012001275

 |
**הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות** פועלת מכוח סעיף 18ב לחוק החברות הממשלתיות, לבדיקת כשירותם והתאמתם של מועמדים לכהונת דירקטור, יושב ראש דירקטוריון או מנהל כללי בחברה ממשלתית. סעיף 18ב נוסף לחוק בשנת 1993, בעקבות דו"חות של מבקר המדינה שעסקו במינויים הפוליטיים בחברות הממשלתיות.

פעילות הוועדה
-------------

בהתאם לחוק, "יושב ראש הוועדה שיהיה נציג שיקבע היועץ המשפטי לממשלה הכשיר לכהן כשופט של בית משפט מחוזי, והוא יבוא מקרב עובדי המדינה או מקרב עובדי השירות הציבורי, ויכול שיהיה מי שכיהן כשופט או מי שפרש מתפקידו בשירות המדינה או בשירות הציבורי". כן מכהנים בוועדה איש ציבור ונציג של רשות החברות הממשלתיות.

הוועדה מסתייעת במזכירות הוועדה, היושבת ברשות החברות הממשלתיות, ומקבלת ייעוץ משפטי מהלשכה המשפטית של הרשות.

סמכות הוועדה
------------

הממשלה רשאית להחליט על מינוי בניגוד לעמדת הוועדה וכך אירע בשנת 2021 כאשר עמיר פרץ מונה ליושב ראש דירקטוריון התעשייה האווירית לישראל על ידי שר הביטחון, בני גנץ, למרות שבאוקטובר 2021 פסלה הוועדה את מועמדותו של פרץ, עקב היותו חסר ניסיון עסקי בחברות ציבוריות והזיקה הפוליטית המשמעותית שבין פרץ לגנץ. עתירה נגד המינוי נדחתה על ידי בג"ץ.

יו"ר הוועדה
-----------

* 1993–1999: השופט (בדימוס) מרדכי בן דרור
* 1999–2005: השופט (בדימוס) יצחק רביבי (בתקופתו נודעה הוועדה בשם "ועדת רביבי").
* דצמבר 2005 – פברואר 2012: עו"ד טנה שפניץ (בתקופתה נודעה הוועדה בשם "ועדת שפניץ").
* פברואר 2012 – 2015: השופט (בדימוס) שלום ברנר (בתקופתו נודעה הוועדה בשם "ועדת ברנר").
* 2015 - יוני 2023: השופטת (בדימוס) בלהה גילאור (בתקופתה נודעת הוועדה בשם "ועדת גילאור").
* יוני 2023 - הווה: השופטת (בדימוס) שולמית דותן.

ראו גם
------

* הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה

קישורים חיצוניים
----------------

* דפנה סחייק, ‏פיקוח על מינוי בכירים בשירות הציבורי, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 1 בנובמבר 2004
* רמי שוורץ, ‏נתונים על מינוי בכירים בחברות ממשלתיות ותאגידים ציבוריים, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 27 ביולי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה טייטלבאום, ועדת גילאור פסלה את מינויו של עמיר פרץ ליו"ר התעשייה האווירית, באתר כלכליסט, 26 באוקטובר 2021
2. ↑  הממשלה אישרה את מינוי עמיר פרץ ליו"ר דירקטוריון התעשייה האווירית, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 בנובמבר 2021
3. ↑  בג"ץ 8173/21 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' ממשלת ישראל, ניתן ב־22 במאי 2022
מכלים ריקים של ציקלון בה שנמצאו על ידי הרוסים במחנה הריכוז אושוויץ לאחר מלחמת העולם השנייה
**ברונו אמיל טש** (14 באוגוסט 1890 - 16 במאי 1946) היה כימאי וממציא גרמני, אשר יחד עם גרהרד פיטרס ווולטר הירט, גילה את גז הציקלון בה שנועד במקור להשמיד מזיקים, ושימש את גרמניה הנאצית ברצח היהודים בשואה. טש היה הבעלים של Tesch & Stabenow, חברת הדברה שייסד בשנת 1924 יחד עם פול סטבנוב בהמבורג, שהייתה הספק העיקרי של גז הציקלון בה למחנות ההשמדה הנאציים. 

לאחר תום מלחמת העולם השנייה נעצר טש על ידי הבריטים באשמת פשע מלחמה, נשפט והוצא להורג.

ילדותו והשכלה
-------------

טש נולד ב-14 באוגוסט 1890 בברלין. הוא למד מתמטיקה ופיזיקה במשך סמסטר אחד בשנת 1910 באוניברסיטת גטינגן בטרם עבר ללמוד כימיה באוניברסיטת ברלין וקיבל תואר בשנת 1914. לאחר מכן החל לעבוד במכון קייזר וילהלם.

ציקלון בה
---------

טש, יחד עם כמה כימאים אחרים, במימון אי גה פארבן החלו במחקר אודות מימן ציאנידי. במהלך מחקרם הם גילו כי מימן ציאנידי יכול להפוך למוצק.

בשל העובדה כי הפטנט על הגילוי נרשם רק על שמו של אחד הממציאים, חברת Tesch & Stabenow לא ייצרה ציקלון בה ולא כל כימיקל אחר, והחברה עסקה בעיקר בחיטוי. 

בשנת 1925, קיבלה החברה את זכויות השיווק הבלעדיות להפיץ את קוטל החרקים בכל רחבי השטח שממזרח לנהר האלבה. בשנת 1927 עזב סטבנוב את החברה, ולאחר מכן התחלקה הבעלות על החברה כך: 45% לטש ו-55% לדגש. בשנת 1942 טש עתיד לקבל את כל הבעלות על החברה.

מעצרו, המשפט וההוצאה להורג
--------------------------

טש נחקר לראשונה בהמבורג על ידי הכימאי והקפטן הבריטי וולטר פרויד. פרויד לווה באמיל סאהם, מנהל החשבונות לשעבר של טש. סאם טען כי ראה תזכיר בדבר התכתבות בין טש לקצין ורמאכט אודות השימוש בציקלון בה על בני אדם. טש נעצר על ידי השלטונות הבריטיים ב-3 בספטמבר 1945 ושוחרר ב-1 באוקטובר, אם כי זמן קצר לאחר מכן נעצר שוב, ב-6 באוקטובר 1945.

טש נשפט בפני בית המשפט הצבאי הבריטי בהמבורג בין ה-1-8 במרץ. שני הנאשמים הנוספים שהיו עמו היו קרל וויינבכר ויואכים דרוסין, טכנאי הגזים הראשון של החברה. 

התביעה טענה כי הציקלון בה שימש "להשמדה שיטתית של בני אדם אשר בסה"כ מספרם עומד על 6 מיליון, אשר 4.5 מיליון מהם הושמדו על ידי ציקלון בה במחנה ריכוז אחד בלבד, המכונה אושוויץ/בירקנאו". (הנתון של 4.5 מיליון קורבנות התבסס על הערכות סובייטיות שפורסמו מיד לאחר המלחמה).

הטענה הייתה כי טש סיפק גז רעיל ששימש להשמדתם של בני אדם רבים, ובראשם היהודים, והפר את דין המלחמה, וכי "בניגוד לסעיף 46 לאמנת האג משנת 1907. 

בתום המשפט הרשיע בית המשפט את טש ווויינבכר וגזר עליהם עונש מוות; דרוסין זוכה. טש הוצא להורג ב-16 במאי 1946 בתלייה בכלא המלין.

ראו גם
------

* ציקלון בה
* אי גה פארבן
* משפט אי גה פארבן

הערות שוליים
------------

1. ↑  "סעיף 46", באתר פרויקט אבאלון, ‏18 באוקטובר 1907
2. ↑  בית המשפט הצבאי הבריטי, המבורג, ציקלון בה, משפטו של ברונו טש ושניים נוספים, באתר ארכיון האינטרנט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121221962
* ISNI: 0000 0000 1222 0562
* VIAF: 50191687
* WorldCat: viaf-50191687

 |
ד"ר מיכאל שנהב ביחד עם כיתת דמודתים במסגרת מגמת המוזיקה של מטרו
**מיכאל שנהב** (נולד ב-24 במרץ 1963) הוא פסנתרן, מנצח ומלחין ישראלי.

חייו
----

שנהב נולד בירושלים, אח לאמנית דינה שנהב.

שנהב בוגר תואר ראשון בקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב בהדרכת פרופ' אבל ארליך, תואר שני באוניברסיטת בר-אילן בהדרכת פרופ' ארליך ואנדרה היידו, ותואר שלישי בקומפוזיציה באוניברסיטת בר-אילן בהדרכת גדעון לבינסון. הלחנתו קלאסית-מודרנית (בת זמננו). הושפע מהמלחין ארנולד שנברג.
נשוי בשנית ואב לארבע בנות ובן, עמם הוא מתגורר בכפר סבא.

הוא ריכז את מגמת המוזיקה בתיכון "מור מטרו ווסט" ברעננה ושם בתפקידו הוא מורה להרמוניה ולקומפוזיציה.

אמו היא הסופרת חיה שנהב, המוכרת בעיקר בזכות ספרה "מיץ פטל".

מגיל צעיר הוא עוסק בהלחנה. יצירותיו בוצעו על ידי תזמורות שונות, כמו התזמורת הקאמרית רמת גן, תזמורת המהפכה וסימפונט רעננה, וחלקן הוקלטו ושודרו בקול המוסיקה.

יצירתו הבולטת ביותר של שנהב הייתה האופרה לילדים "מעשה בחצי ירח", לליברית מאת חיה שנהב, בכיכוב זמרים מתוכנית האופרה סטודיו של האופרה הישראלית. עם הסולנים נמנו עינת אורנשטיין, אינאס מסאלחה, הילה בג'יו, עמית פרידמן ואלינאר לבני. היצירה הועלתה לראשונה במרץ 2004, ובשנת 2005 זכתה בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה. האופרה מגוללת סיפורה של ציירת השבה אל דמיון שזכרה מילדותה לאחר שאזלו רעיונותיה האמנותיים. בהפקה נטלו חלק 150 זמרים, נגנים, רקדנים וניצבים.

בספטמבר 2008 הועלתה במסגרת אירועי חג המוזיקה הישראלית ה-11 במספר יצירתו של התיאטרלית-מוזיקלית של שנהב "הלנה מטרויה רוקדת על הדלפק", למילותיהן של המשוררות דפנה דרוקר, מרגרט אטווד, ודליה רביקוביץ'. את היצירה ביצע שנהב עצמו בשיתוף עם זמרת הסופרן רינת גולדמן.

2022 סיים בהצלחה חצי איירון-מן בטריאתלון טבריה.

שנהב הוא טבעוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל שנהב** בוויקישיתוף
* נטע-לי בינשטוק, ד"ר מיכאל שנהב אומר "לא" לפלצנות, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 26 במרץ 2009
* מבצעים ישראלים בחג המוזיקה הישראלית ה-11
* "THE MANY FACES OF ISRAELI MUSIC" - מאמר אקדמי שעוסק בזהות הקומפוזיציה הישראלית, מאת המלחין יוסי פלס
* סקירת האופרה לילדים "מעשה בחצי ירח"
* ציפי שוחט, עכבישים לומדים לשיר, באתר הארץ, 29 בפברואר 2004
* דף פרטים בתיכון מטרווסט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268034305171
* VIAF: 98209273
* WorldCat (עם VIAF): 98209273

 |
**גליבנקלאמיד** (בלועזית: Glibenclamide) הוא השם הגנרי הבינלאומי לתרופה ממשפחת הסולפוניל-אוראה הניתנות לטיפול בסוכרת. בארצות הברית היא מכונה גליבורייד (glyburide).

גליבנקלאמיד שייכת לדור השני של התרופה ממשפחת הסולפוניל-אוראה. בדומה לשאר התרופות ממשפחת זאת היא מתאפיינת בזמן פעילות ארוך יותר מאשר זמן מחצית של התרופה.

על אף שהיא תרופה ישנה המשמשת זה שנים לטיפול בסוכרת, יש בה מספר חסרונות. היא עלולה לגרום לעלייה במשקל ולגרום להיפוגליקמיה. יתרונותיה הם עלות כספית נמוכה ושימוש היסטורי נרחב, מה שהופך אותה לתרופה חשובה לטיפול בסוכרת על פי ארגון הבריאות העולמי.

בשל זמינות גדולה של תרופות אחרות לסוכרת, הולך ופוחת השימוש בגליבנקלאמיד בסוכרת.

גליבנקלאמיד משווקת בישראל בשם המסחרי **גלובן** (Gluben) וקיימת בטבליות המכילות 5 מ"ג.

מנגנון הפעולה
-------------

 ערך מורחב – **סולפוניל-אוראה**  

גליבנקלאמיד פועלת על תאי בטא של הלבלב וגורמת להפרשת אינסולין. העלאת הפרשת אינסולין תורמת לכך שיותר גלוקוז נכנס לתאים ובכך רמות הגלוקוז בדם יורדות.

טווח פעילות
-----------

לגליבנקלאמיד יש זמן מחצית חיים קצר של 4 שעות כאשר הוא נלקח במנה בודדת, אבל כאשר הוא נלקח באופן כרוני מדי יום, זמן מחצית החיים של התרופה עולה ל-10–13 שעות. עם זאת ולמרות זמן מחצית חיים קצר יחסית, התרופה פועלת עד 24 שעות וזה בין היתר בשל קיומם של תוצרי פירוק פעילים פרמקולוגית של התרופה.

למרות שניתן לתת את התרופה פעמיים ואף שלוש פעמים ביום, מומלץ להימנע ממתן זה ולתת את התרופה במינון חד יומי.

יעילות ומגבלות
--------------

גליבנקלאמיד היא תרופה ישנה שהיתרונות שלה בטיפול בסוכרת הן עלות נמוכה ויעילות גבוהה יחסית באיזון הסוכרת. עם זאת היא עלולה לגרום להיפוגליקמיה שעלולה להיות מסוכנת וכמו כן היא גורמת לעלייה במשקל.

קיימים רופאים שממליצים על מתן התרופה בהריון, אבל לפי מחקרים על התרופה, נראה כי היא פחות יעילה בסוכרת הריונית בהשוואה לאינסולין או מטפורמין ולכן לא מומלץ להשתמש בה בהריון.

התרופה נחקרת בטיפול בשבץ ובאיסכמיה מוחית, וייתכן ותהיה לה יעילות במצבים אלו, מאחר שחדירותה למוח עולה לאחר שבץ וקיימים קולטנים מיוחדים SUR1 שאליהם נצמדת התרופה ויכולה להיות מיטיבה עם החולים.

ישנם דיווחים בספרות כי מתן גליבנקלאמיד קשור בהשפעה לרעה על תפקוד מערכת הלב וכלי הדם, אך המחקרים אינם חד משמעיים ונדרשים מחקרים ארוכי טווח על מנת להוכיח השפעה זאת.

על פי קריטריוני BEERS, התרופה איננה מתאימה לשימוש בקשישים.

תופעות לוואי
------------

* עלייה במשקל
* היפוגליקמיה
* סחרחורות וכאבי ראש
* היפונתרמיה
* כאבי בטן, עצירות, שלשול
* רגישות יתר המתבטאת באנגיודמה, פריחה ורגישות לאור

ראו גם
------

* גלימפיריד
* סולפוניל-אוראה
* טיפול תרופתי בסוכרת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גליבנקלאמיד** בוויקישיתוף
הערך "גליבנקלאמיד", באתר "ויקיתרופות"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Balsells M et al. Glibenclamide, metformin, and insulin for the treatment of gestational diabetes: a systematic review and meta-analysis. *BMJ*. 2015 Jan 21;350:h102. doi: 10.1136/bmj.h102
2. ↑  Simard JM et al. Glibenclamide in Cerebral Ischemia and Stroke. *Neurocrit Care*. 2014 Apr;20(2):319-33. doi: 10.1007/s12028-013-9923-1.
3. ↑  Negroni JA et al. Glibenclamide action on myocardial function and arrhythmia incidence in the healthy and diabetic heart. *Cardiovasc Hematol Agents Med Chem*. 2007 Jan;5(1):43-53.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הפגנה של עולים ממעברת בת יםהפגנה של עולים ממעברת בת ים, 1966. מתוך אוסף דן הדני, הספרייה הלאומית
**מעברת בת-ים** היא שיכון עולים שהוקם ליד העיר בת-ים וחדל להתקיים בשנת 1953. בשיא צפיפותה הכילה המעברה כ-3000 משפחות שחיו באוהלים ובהמשך בצריפונים. 3 שנים לאחר סגירתה הוכרז על הקמת מעברה נוספת לשיכון 2,000 משפחות יהודיות ממצרים. המעברות הוקמו על ידי הסוכנות היהודית בשיתוף עם המועצה המקומית של בת ים.

היסטוריה
--------

התנאים במעברת בת-ים תוארו על ידי עיתון "הד בת ים" כקשים, צפופים ועניים יחסית. יתר על כן, העיתון הוסיף ותיאר את המעברה כמקום מצחין ולא היגייני שמצבו התחזוקתי ירוד. למרות זאת, לתושבי המעברה הייתה פרנסה ואלו שנמצאו כשירים לעבודה עבדו בעיר בת ים הסמוכה למעברה.

בשנת 1951, זמן מה לאחר הקמתה, נוצר מחסור בידיים עובדות בעיר בת-ים. משבר זה הוביל לדרישה מצד מועצת העיר להקמת מעברה נוספת שתכיל 500 משפחות, זאת בתנאי שיוקמו שיכונים ליושבי המעברה. באותה תקופה החלה הקמת בתי חרושת נוספים באזור התעשייה של העיר, אשר הגדילה אף יותר את הדרישה לידיים עובדות. הקמת מעברה זו גררה תגובות מעורבות מצד תושבי בת-ים. עוד בשנה זו, נאמר כי אוכלוסיית בת-ים (כולל אלו שעוד חיו במעברה) הגיעה לכ-8500 נפשות ונאמר כי ישנו צפי ל-14,000 איש בסוף שנת 1951.

בשנת 1952 פתחו יושבי המעברה במחאה על מצבם הקשה ועל כך שהסוכנות היהודית והמועצה מותירות אותם באוהלים ובפחונים, ולא מספקת להם שיכונים וצריפונים כפי שהובטח להם. הפגנה אשר נערכה אל מול בניין הסוכנות היהודית ב-24 במאי 1952 התמקדה בנושא זה. החלטת הסוכנות הייתה להעביר את יושבי המעברה לראשון לציון, שם הם יוכלו לקבל שיפור בתנאי החיים לפי דרישתם. לאחר קבלת ההחלטה פתחו יושבי המעברה ב-1 באוגוסט בשביתה שנמשכה 48 שעות כאות מחאה. לאחר מכן, בשנת 1953, הועברו חלק מיושבי המעברה לשיכוני קבע בבת-ים. בשנת 1956 הוקמה בבת ים מעברה לשיכון 2000 משפחות ממצרים ובשנת 1958 הגיעה אוכלוסיית העיר והמעברה לכ-30,000 איש.

### סוף המעברה

המעברה החדשה התקיימה עד שנות השמונים כאשר ב-1980 נותרו בה רק 115 משפחות. עיריית בת-ים תכננה לפנות 70 משפחות מהמעברה עד סוף 1980. מעברת בת-ים הייתה אחת המעברות האחרונות שחוסלו באופן סופי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעברת בת ים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מחבר לא ידוע, "מעברה בשביל עולי מצרים תוקם בבת-ים", **הצפה, 12.12.1956, עמוד 4**
2. 1 2  שלמה סמוכה, "האמת על המעברה", **קול בת-ים, אוגוסט 1952, עמוד 10**
3. 1 2  מחבר לא ידוע, "בת ים דורשת עוד מעברה", **דבר, 8.4.1951, עמוד 4**
4. ↑  מחבר לא ידוע, "האם דרושה מעברה נוספת בבת-ים", **הד בת-ים, יוני-יולי 1952, עמוד 15**
5. ↑  מחבר לא ידוע, "תושבי מעברת בת ים מסרבים לעבור לראשל"צ", **הבוקר, 1.8.1952, עמוד 8**
6. ↑  מפה עם סימון מעברה על גבול בת ים חולון בסמוך למרכז הרפואי לבריאות הנפש. 1959 (באנגלית), באתר אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
7. ↑  מחבר לא ידוע, "בת ים מתקרבת לשלוש רבבות", **עיר ושמה בת-ים, עמוד 10**
8. ↑  איטו אבירם, "כשבעים משפחות יפונו עד 1980 ממעברת בת ים", **מעריב, ינואר 24, 1979, עמוד 20**
מעברת רחובות, 1951
ד"ר גולדשטיין במרפאת קופת חולים כללית במעברת רחובות, 1951
שלט של עיריית רחובות במעברת "רמה"
שלט "מחנה רמה" על מגדל המים בגבעת גבעתי
**מעברת רחובות** (נקראה גם "מעברת רמה") היא מעברת אוהלים שהוקמה על ידי הסוכנות היהודית בין השנים 1950–1951 בסמוך לעיר רחובות, אשר על שמה נקראה.

הקמת המעברה
-----------

מעברת רחובות הייתה חלק ממספר מעברות אשר הוקמו מסביב לעיר רחובות מפני שלא הייתה להם את האפשרות לתפקד באופן עצמאי והזדקקו למשאבי העיר ומשרדי הממשלה. המעברה חולקה לשלושה מחנות: רחובות א', רחובות ב' ורחובות ג'. היא תוכננה להכיל כ-400 משפחות עולים ממגוון עדות (תימן ומזרח אירופה). בסוף 1950 שוכנו בה כ-100 משפחות.

תנאי המעברה
-----------

תנאי המחיה במעברות ברחבי הארץ גרמו לסבל רב ולתחושת קיפוח בקרב תושביהן ומעברת רחובות לא יצאה מן הכלל. תושביה סבלו מצפיפות, תנאי תברואה ירודים ובידוד ממשאבי היישובים הקרובים למעברה. למרות תלונותיהם לרשויות, הדיירים לא זכו לפתרון ממשי לטווח ארוך, וכתוצאה מכך, החליטו הדיירים למחות. מחאתם כללה שביתת רעב בנוסף לנטישת אוהליהם ומעבר לשטח פתוח, סמוך לעיר רחובות, מתחת לכיפת השמיים.
בחורף 1951–1952, התרחשו שיטפונות קשים ברחבי מדינת ישראל. תושבי מעברת רחובות, אשר התגוררו באוהלים, איבדו את רכושם בעקבות השיטפונות וסבלו ממחלות שונות כתוצאה מהם. במהלך המבצע הארצי "קורת גג", תושבי מעברות הועברו למקומות מבטחים בעקבות השיטפון. בין האזרחים הרבים שהועברו לערים, היו תושבי מעברת רחובות.

חיסול המעברה
------------

ממשלת ישראל החליטה לסגור את המעברות בשנים שלאחר קום המדינה. המעברות שנסגרו התפתחו ליישובים עצמאים או שתושביהם עברו לשטח שיפוטן של ערים סמוכות. כחלק מכך, בקיץ 1958, בא קצה של מעברת רחובות בהפיכתה לשכונת אושיות בעיר רחובות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעברת רחובות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בר-מעוז, דני. טעם של פעם. הגלריה העירונית לאמנות: 2015
2. 1 2  בר-מעוז, דני. ממושבה לעיר. בית ״יד לבנים״: 2012.
3. ↑  עיתון ״דבר״, באתר עיתונות יהודית היסטורית, ‏29.10.1951
4. ↑  עיתון ״חרות״, באתר עיתונות יהודית היסטורית, ‏31.8.1952
**מימן ציאנידי** (ידוע בפשטות כ**ציאניד**) הוא תרכובת כימית של אטום מימן וקבוצת ציאנו שנוסחתה H−C≡N, והיא המפורסמת ביותר מבין הציאנידים. תמיסה של מימן ציאנידי במים מכונה **חומצה פרוסית**. המימן הציאנידי הוא נוזל נדיף מאוד, שנקודת הרתיחה שלו היא 26°C), ובה הוא הופך לגז. המימן הציאנידי הוא חומר רעיל ביותר וחסר צבע. ריחו חלש ומריר. אנשים מסוימים אינם מסוגלים להריחו כתוצאה מתכונה גנטית.

המימן הציאנידי הוא חומצה חלשה והוא מגיב כחומצה בהופכו ליון הציאניד ־CN בתמיסה מימית, תמיסה זו נקראת **חומצה הידרוציאנית**.

ייצור של מימן ציאנידי
---------------------

ייצור של מימן ציאנידי בכמויות גדולות נעשה באחד משני תהליכים כימיים.
בשני התהליכים נעשה שימוש בתגובת אמוניה ומתאן בטמפרטורה
של 1200°C על גבי זרז מסוג פלטינה. השוני ביניהם הוא, שהאחד מתרחש בנוכחות נמוכה של חמצן והשני בנוכחות גבוהה של חמצן.  

ניסוח התהליכים הם:  

1. CH4 + NH3 → HCN + 3 H2
2. CH4 + NH3 + 1.5 O2 → HCN + 3 H2O

פעולתו של מימן ציאנידי כרעל
---------------------------

מימן ציאנידי הוא חומר רעיל ביותר, וריכוז של 300 יחידות ממנו למיליון יחידות אוויר מספיק כדי להרוג אדם מבוגר תוך דקות. היון -C≡N שבציאניד נקשר ליון ברזל Fe+3 באנזים המשמש בכל תאי הגוף כזרז לתגובת החיזור של חלבון הציטוכרום C, אשר בקרום המיטוכונדריון. בכך משובשת פעולת המיטוכונדריון, והתא לא מבצע נשימה תאית. טיפול בהרעלת ציאניד כולל מתן אנטידוטים דוגמת ניטריטים הגורמים **מטהמוגלובינמיה -**מחמצנים חלק מהברזל שבהמוגלובין מ Fe+2 ל Fe+3 במצב זה יון אטום הברזל שבמט-המוגלובין קושר אליו את הציאניד ומשחרר את הציטוכרום. בנוסף משתמשים ב תיאוסולפט המגיב עם יון הציאניד באמצעות האנזים **Rhodanese** : {\displaystyle CN^{-}+S\_{2}O\_{3}^{2-}\rightarrow SCN^{-}+SO\_{3}^{2-}}

מימן ציאניד נמצא בכמויות מזעריות ברוב הפירות המכילים חרצן, כגון דובדבנים, מישמשים ושקדים. הגוף מסוגל לפרק ציאניד אם מגיע אליו בכמות קטנה.

גרסה מסחרית של מימן ציאנידי הספוח על מצע נקבובי נקראה "ציקלון בה". הנאצים עשו בה שימוש נרחב במחנות ההשמדה, ככלי להשמדת יהודים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מימן ציאנידי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מימן ציאנידי** |

* מימן ציאנידי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533630105171
* BnF: cb122825291 (data)
* GND: 4127486-6
* LCCN: sh85063385
* NKC: ph269131

 |
**פרימקווין** (באנגלית: **Primaquine**) היא תרופה המשמשת בעיקר לטיפול ולמניעה של מלריה הנגרמת מהדבקה בטפילים פלסמודיום אובלה (*Plasmodium ovale*) או פלסמודיום ויווקס (*Plasmodium vivax*). פרימקווין מהווה חלק בלתי נפרד מאסטרטגיות הטיפול במלריה במשך מספר עשורים.

היסטוריה
--------

פרימקווין סונתזה לראשונה בשנת 1940 על ידי הכימאי רוברט אלדרפילד כחלק מהמאמץ של משרד המדע למחקר ופיתוח של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה במטרה ליצור תרופה כנגד מלריה איתה יטפלו בחיילים. שילוב הפרימקווין בתוכניות הטיפול במלריה סימן התקדמות משמעותית במאבק במחלה זיהומית זו.

מנגנון הפעולה
-------------

מנגנון הפעולה של פרימקווין לא לגמרי ידוע. עם זאת, ישנה סברה כי מטבוליט של פרימקווין, הנוצר על ידי פעולתו של האנזים MAO-A, ונקרא קרבוקסי – פרימקווין, מביא לייצור של רדיקליים חופשים מסוג Reactive oxygen species. אותם רדיקלים חופשיים גורמים נזק לטפיל. כלומר, פרימקווין הוא קדם-תרופה.

התוויות
-------

### מלריה

שלא כמו תרופות רבות אחרות נגד מלריה, פרימקווין יעילה כנגד היפנוזואיטים – הצורה הכבדית הרדומה של הטפילים פלסמודיום אובלה ופלסמודיום וויווקס.

פרימקווין ניתנת גם עבור מניעה של מלריה.

### זיהום פטרייתי (Pneumocystis jirovecii)

בנוסף, פרימקווין שניתנת יחד עם קלינדמיצין (Clindamycin) משמשת גם לטיפול במחלה הזיהומית *pneumocystis pneumonia* הנגרמת על ידי הפטרייה *Pneumocystis jirovecii*.

מינון ומתן
----------

עבור מחלת מלריה המינון המומלץ הוא טבליה של 30mg ליום עבור 14 ימים יחד עם כלורוקווין.

עבור מניעת מלריה המינון המומלץ הוא טבליה של 30mg עבור 14 ימים ללא כלורוקווין.

עבור *pneumocystis pneumonia* המינון המומלץ הוא 15-30mg ליום למשך 21 ימים יחד עם קלינדמיצין.

תופעות לוואי
------------

תופעות לוואי שכיחות כוללות בחילה, הקאה, וכאב בטן.

תופעות לוואי חמורות יותר, ופחות שכיחות, עלולות לכלול תגובה אלרגית קשה, פגיעה בתפקוד הכבד, ואנמיה המוליטית (הרס כדוריות דם אדומות) אצל אנשים עם חסר G6PD.

התוויות נגד
-----------

מחלות כבד, חסר G6PD, הריון והנקה, ילדים מתחת לגיל 5, היסטוריה של תגובות אלרגיות קשות לפרימקווין או תרופות דומות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jean Popovici, Kieran Tebben, Benoit Witkowski, David Serre, Primaquine for Plasmodium vivax radical cure: What we do not know and why it matters, **International Journal for Parasitology: Drugs and Drug Resistance** 15, 2021-01-24, עמ' 36–42 doi: 10.1016/j.ijpddr.2020.12.004

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556172205171
* GND: 4378469-0
* LCCN: sh86003969

 |
**וירז'יני גילום** (בצרפתית: **Virginie Guilhaume**; נולדה ב-30 בנובמבר 1977) היא מנחת טלוויזיה צרפתייה.

ביוגרפיה
--------

גילום נולדה בפריז לזוג הורים העובדים בתעשיית הטלוויזיה, היא אחיינית מדרגה שנייה של מי שהיה ראש ממשלת צרפת ז'אק שבאן-דלמאס.

היא בוגרת בית ספר לעיתונאות (École supérieure de journalisme de Paris).

היא פעילה בארגון הומניטרי העוסק בהגנה ושיקום של ילדות ונערות צעירות שנפגעו מתקיפה מינית בפיליפינים.

היא גרושה ואם לשניים.

קריירה
------

היא החלה את הקריירה שלה כעוזרת הפקה עבור מספר מנחי טלוויזיה, לאחר מכן הורחבה עבודתה לתפקידים נוספים כמו עריכה והיא החלה להנחות בטלוויזיה לאחר שבערוץ France 2 בחרו בה להנחות תוכנית בידור.

היא הנחתה את העונות השביעית והשמינית של התוכנית נובל סטאר.

מ-2012 ועד 2015 הגישה את תוכנית המוזיקה "Hier encore".

ב-2013 ו-2014 הנחתה את טקס פרסי המוזיקה הצרפתי "Victoires de la Musique" המאורגן על ידי משרד התרבות של צרפת.

ב-2015 הגישה את הניקוד של צרפת באירוויזיון, היא גם הגישה פרשנות לטלוויזיה הצרפתית עבור המשדר של הלהיטים הגדולים של האירוויזיון.

כשחקנית היא הופיעה בשני סרטי טלוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* וירז'יני גילום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* וירז'יני גילום, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Virginie Guilhaume maman : Elle a accouché d'une fille, le prénom est adorable !, www.purepeople.com (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 5809e087-51a2-4a45-8314-399aa2552d4a

 |
גאורגיוס הקדוש הורג את הדרקון, בציור של פאולו אוצ'לו, 1470 בערך
**קוטל דרקונים** הוא דמות, לרוב של אדם, שנלחמת בדרקונים ומביסה אותם, בדרך כלל באמצעות הריגתם. דרקונים וקוטלי דרקונים היו פופולריים בסיפורי עם ברחבי העולם: מזוהים כסוג 300 בסיווג ארנה-תומפסון. סוגת קוטלי הדרקונים פופולרית גם בתקופה המודרנית, בספרות, סרטים, משחקי וידאו וצורות בידור אחרות. סיפורים בנושא קוטל הדרקונים נתפסים לפעמים כבעלי נושא כאוסקמפף - שבו דמות הגיבור נאבקת במפלצת המייצגת כאוס.

תיאור
-----

 *פרסאוס מציל את אנדרומדה* מאת אמיל בין (1865)
קוטל דרקונים הוא לעיתים קרובות הגיבור העיקרי בסיפורים מסוג "הנסיכה והדרקון". בסוג זה של סיפור, קוטל הדרקונים הורג את הדרקון על מנת להציל דמות נשית ממעמד גבוה, לרוב נסיכה, מלהיטרף על ידי הדרקון. הדמות הנשית הזו הופכת לעיתים קרובות למושא האהבה של הגיבור בסיפור. אחת הדוגמאות הבולטות לסיפור ממין זה היא סיפורו של רגנאר לודברוק, שהרג נחש ענקי ובכך הציל את העלמה, Þóra borgarhjörtr, עמה הוא מתחתן בהמשך.

עם זאת, ישנם מספר חריגים בולטים למוטיב נפוץ זה. באגדה על ג'ורג' הקדוש והדרקון, למשל, לאחר שג'ורג' הקדוש מתגבר על הדרקון הוא אינו מתחתן עם הנסיכה שהציל; במקום זאת, הקורבנות שנושעו מתנצרים.

באגדה נורדית מסאגת Völsunga, קוטל הדרקונים, סיגורד, הורג את פאפניר - גמד שהפך לדרקון לאחר ששמר על הבעת מקוללת שהייתה שייכת פעם לגמד,Andvari. לאחר שהרג את הדרקון, סיגורד שותה מעט מדם הדרקון ובכך זוכה ליכולת להבין את דיבור הציפורים. הוא גם רוחץ בדמו של הדרקון, מה שגורם לעורו להיות בלתי פגיע. סיגורד שומע שתי ציפורים סמוכות דנות בבגידה המתוכננת על ידי בן לווייתו, רג'ין. בתגובה למזימה, סיגורד הורג את רג'ין, ובכך מנע את הבגידה.

חוקרי מיתוס דוגמת ג'וזף קמפבל טענו שניתן לראות במיתוסים של קוטל הדרקונים מטאפורה פסיכולוגית.

קוטלי דרקונים (רשימה חלקית)
---------------------------

 *סוסונו* הורג את *Yamata no Orochi*, מאת Kuniteru

* אנכי
* נינורתה
* איננה
* מרדוך
* רא
* אל הסער האנטולי
* אינדרה
* גארודה
* בַּעַל
* אל (אלוהות)
* אלוהים
* מיכאל (לפי חזון יוחנן)
* דניאל
* אפולו
* זאוס
* פרסאוס
* הרקלס
* גאורגיוס הקדוש
* קדמוס
* רוסתם
* יו' הגדול
* באלדר
* ביוולף
* סיגורד
* טריסטן
* מרגרטה הבתולה
* גאווין
* דובריניה ניקיטיץ'(אנ')
* סקובה דראטבקה / קרקוס
* סר לנסלוט דו לאק
* פט פרומוס
* בנזייטן, סראסווטי

### מן הלגנדריום של טולקין

* טורין טורמבר
* אארנדיל
* ברד הקשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  Thompson, Stith. *The Folktale*. University of California Press. 1977. p. 27. מסת"ב 0-520-03537-2.
2. ↑  Byock, Jesse L. (1990). **Saga of the Volsungs: The Norse Epic of Sigurd the Dragon Slayer**. Berkeley, Los Angeles, London: University of California Press, 63-70.
3. ↑  **The Power of Myth**, Joseph Campbell with Bill Moyes, Doubleday, 1988, עמ' 123-150.
4. ↑  קטילת הלויתנים בעלילות בעל וענת
5. 1 2  אתר למנויים בלבד נועה מנהיים, תולדות המפלצת הפופולרית ביותר, באתר הארץ, 14 בינואר 2015
דימוי חיתוך של העין האנושית; השכבה הדמית מוצגת בסגול
**השכבה הדמית** (Choroid) היא רקמה דקה ועשירה של כלי דם המכסה כחמש שישיות מחלקו הפנים-אחורי של גלגל העין. הדמית מספקת דם לרשתית משכבת outer plexiform layer והלאה אליקו -29d1-4353-ae31-040769473b9d}}.

עוביה של שכבה זו כחצי מילימטר והיא מצויה בין לובן העין (Sclera) לבין הרשתית. היא אמונה על אספקת חמצן וחומרי מזון לשכבה החיצונית של הרשתית. תפקיד נוסף הוא הסעת חום הנוצר ברשתית. החום ברשתית נוצר עקב קצב מטאבוליטי גבוה הדרוש לפעילותה התקינה, ועקב ספיגת הפוטון היוצרת חום.

ביחד עם הקשתית והגוף הריסי, מהווה הדמית חלק משכבת הענביה (בלועזית: Uvea). בבני אדם ובפרימטים שכבה זו עשירה מאוד בצבען (פיגמנט) מלנין אשר תורם במניעת השתקפות והחזרת אור תוך-עינית. לבקנים, הסובלים ממחסור פתולוגי במלנין, סובלים מראייה ירודה כתוצאה מאותה החזרת אור ומהשתקפויות תוך-עיניות היוצרות עיוותים בראייה. לעומתם, השכבה הדמית של בעלי חיים רבים אחרים (לדוגמה, חתולים) מצופה בשכבה ייחודית מחזירת אור, התורמת לניצול מקסימלי של האור החודר לעין. שכבה זו מוכרת בשם "מרבד בוהק" (בלטינית: Tapetum lucidum). בניגוד לדעה הרווחת, גם בעלי חיים ליליים המשתמשים בחוש הראייה, זקוקים לכמות מינימלית של אור על-מנת לראות.

לחץ הדם בשכבה הדמית עומד על כ-15 - 20 מילימטר כספית. על-מנת לשמר את מחזוריות הדם (סירקולציה) בשכבה זו, דרוש לחץ תוך-ורידי ברמה של מעל 20 מילימטר כספית. לאפקט הקירור הנוצר כתוצאה מהסירקולציה הגבוהה השפעה רבת חשיבות על הרשתית.

אפקט העין האדומה המופיע כשמצלמים אנשים בעזרת מבזק, מתרחש כתוצאה מהחזרת אור שמקורו בשכבה הדמית. מקור הצבע האדום בכלי הדם הרבים שבשכבה זו.

שכבות
-----

ניתן לחלק את הדמית לארבע שכבות:

* שכבת האלר (Haller) - השכבה החיצונית ביותר של הדמית. מורכבת בעיקר מכלי דם בעלי קוטר גדול.
* שכבת סאטלר (Sattler) - שכבה המורכבת מכליי דם בעלי קוטר בינוני
* שכבה קוריאוקפילרית (Choriocapillaris) - שכבה המורכבת בעיקר מכלי דם קטנים (נימים)
* שכבת ברוק (Bruch's Membrane) - השכבה הפנימית ביותר של הדמית, המפרידה בינה לבין האפיתל הצבעוני של הרשתית (RPE - Retinal Pigment Epithelium)(אנ') (שכבה של תאי גלייה התומכת בפוטורצפטורים מכיוון הדמית).

ראו גם
------

יוביאייטיס (דלקת הענבייה) - Uveitis

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שכבה דמית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285612705171
* BnF: cb122872162 (data)
* LCCN: sh85024755
* NKC: ph1030153
* TA98: A15.2.03.002

 |
אלן אולדריג' (באנגלית: **Alan Aldridge**‏; 8 ביולי 1938 - 17 בפברואר 2017) היה אמן, מעצב גרפי ומאייר בריטי. ידוע ביצירות מזרם הפסיכדליה של שנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים, ובעיקר בעיצוב עטיפות ספרים ותקליטים ללהקת הביטלס, ללהקת The Who, לאלטון ג'ון ולאחרים.

ביוגרפיה
--------

אולדריג' נולד ברובע מייל אנד, לונדון. הוא עזב את בית הספר בגיל 14 והחל לעבוד במגוון עבודות- במספנה, במכירות, באטליז וכסוכן ביטוח.

קריירה
------

באמצע שנות ה-60 אולדריג' התקבל לעבודה כאמן וצייר נופים לתפאורות בתיאטרון אולד ויק שבלונדון. בזמנו הפנוי אולדריג' צייר ציורי דיוקן. בהמשך התקבל לעבודות איור ועיצוב כריכות ספרים בספרי פינגווין ובסאנדיי טיימס. ב-1965 קיבל חוזה העסקה על ידי העורך הראשי של ספרי פינגווין- טוני גודווין ,כמנהל האומנותי של ההוצאה. הוא התמקד בעיצוב כריכות ספרי מדע בדיוני והחל לפתח את סגנונו האישי שהתכתב עם רוח התקופה.

בשנת 1968 הקים משרד עיצוב גרפי בשם INK והחל לעצב לביטלס ולתאגיד אפל קורפס (Apple Corps Ltd).

בשנות ה-60-70 עיצב אלבומי תקליטים רבים וסגנונו השפיע על כל התקופה. בעיקר נודע בשל עריכת שני ספרים של הביטלס בשם 
" The Beatles Illustrated Lyrics" שבהם יש שילוב של מילים בעיקר של ג'ון לנון ופול מקרטני ואיורים. בספר השתתפו אמנים וצלמים רבים.

לאולדריג' לא היתה הכשרה רשמית באמנות או בעיצוב. הוא היה נון קונפורמיסט ועבודתו הייתה יצירתית, תוססת ומשעשעת. עם החשיבה החופשית שלו הוא הוביל את העיצוב והאיור לעידן חדש. גישתו העניקה השראה לרבים. כלי עבודתו העיקרי היה באיירבראש תוך שימוש בצבעים עזים וססגוניים.

בשנת 1973 פרסם יחד עם הארי וילוק סדרה של איורי האנשה של חרקים ויצורים אחרים בספר בשם *The Butterfly's Ball, and the Grasshopper's Feast על שם פואמה מאת ויליאם רוסקו.*

ב-1975 עיצב את האלבום התשיעי של אלטון ג'ון בשם Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy שמבוסס על הטריפטיכון של הצייר ההולנדי הירונימוס בוש בשם גן התענוגות הארציים.

אולדריג' יצר את הלוגו של בית הקפה הארד-רוק קפה. 

לאולדריג' שמונה ילדים משלוש נשים שונות ו-11 נכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הגרדיאן How Alan Aldridge made the 60s swing in pictures
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul Sexton, Kaleidoscope Eyes: Alan Aldridge, Designer For Beatles, Who, Elton John, U discover music, ‏8/7/23
2. ↑  Sarah Dawood, Remembering Alan Aldridge: the revolutionary graphic designer of the "swinging sixties", ‏פברואר 2017
מראה כללי של לורטו מצפון. הבזיליקה חולשת על קו הרקיע של העיר
הבזיליקה ובתי העיר מכיוון צפון-מזרח
**לורטו** (באיטלקית: **Loreto**) היא עיר בנפת אנקונה במחוז מארקה שבאיטליה. לורטו חבה את קיומה לבזיליקת הבית הקדוש בה שמור, לפי המסורת, בית המגורים של הבתולה ויוסף הקדוש בנצרת, ואשר בו נולדה, ובה ניתנה לה הבשורה. הבזיליקה והבית שבה היא אחד מאתרי העלייה לרגל החשובים באיטליה.

היסטוריה
--------

לפי המסורת הפופולרית, הבית הקדוש הוא הבית בנצרת בו נולדה וגדלה מריה, אם ישו, בו ניתנה לה הבשורה, ובו חייתה לאחר לידתו של ישו ולאחר שנצלב וקם לתחייה. בשנת 1291 כאשר הממלוכים השלימו את כיבוש ארץ ישראל ובא הקץ על ממלכת ירושלים, נשקפה לבית סכנת הריסה. לכן, ב-10 במאי 1291, הוא הועבר על ידי מלאכים מנצרת ולאחר שחנה משך שלוש וחצי שנים על גבעת טרסט ברייקה שבקרואטיה, הגיע בלילה שבין ה-9 ל-10 בדצמבר 1294 אל תוך יער של עצי ער אציל (דפנה), במקום בו נצבת כיום לורטו. שמה של העיירה, לורטו, בא מהמילה הלטינית Laurus, שמו של עץ הדפנה.

הבזיליקה הוקמה על הגבעה בלורטו בין 1469 ל-1587, כמבנה מבוצר, והעיר התפתחה סביבה החל בשנת 1480. במקום הוקמו בתיהם של האומנים והפועלים שעסקו בהקמת הבזיליקה, וכן בית חולים ששימש את עולי הרגל. ממערב לבזיליקה הוקמו שני ארמונות - הארמון האפוסטולי שבנייתו החלה ב-1498 והארמון האילירי שנבנה החל בשנת 1580, ושימש כמנזר ישועי. רובע הבזיליקה שאורכו כ-500 מטר ורוחבו המרבי הוא 150 מטר, הוקף בחומה בשנת 1518 וזו חוזקה בארבעה מגדלים מבוצרים בסביבות שנת 1600. העיר החדשה התפתחה מדרום וממזרח לרובע זה על מורדות הגבעה. 

ב-12 בדצמבר 1920 הוכרזה "גבירתנו מלורטו" כקדושה פטרונית של הטייסים, וכתוצאה מכך הוקם בית הספר של חיל האוויר האיטלקי (Scuola Perfezionamento Sottufficiali dell'Aeronautica Militare) בעיר. במקום שוכן גם מוזיאון של החייל.

גאוגרפיה
--------

לורטו היא עיר וקומונה במחוז מארקה שבאיטליה שטחה של לורטו הוא 17.69 קמ"ר. היא נמצאת במרחק של כ-3.5 ק"מ מחופי הים האדריאטי, שוכנת על גבעה מתונה בגובה מרבי של 127 מטרים מעל פני הים ומשקיפה על האזור הכפרי שמסביב. הקומונה סמוכה לרקנאטי, פורטו רקנאטי וקסטלפידרדו.

דמוגרפיה
--------

בשנת 2008 התגוררו בעיר 12,270 תושבים. להלן נתוני התפתחות האוכלוסייה מאז שנת 1861:

ערים תאומות
-----------

* גרמניהגרמניה אלטטינג, גרמניה
* פוליןפולין צ'נסטוחובה, פולין
* פורטוגלפורטוגל פאטימה, פורטוגל
* ישראלישראל נצרת, ישראל
* קרואטיהקרואטיה רייקה, קרואטיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורטו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לורטו
* אתר Pro Loco Felix Civitas Lauretana
* לורטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: ISTAT.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542986805171
* GND: 4111391-3
* MusicBrainz: ce53b8f7-8821-4d85-bdcf-a17bf2b8bd66
* NKC: ge139364
* SUDOC: 027617939
* VIAF: 156394971
* WorldCat (עם VIAF): 156394971

 |