recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קורא מדברי** (שם מדעי: *Ammoperdix heyi*) הוא עוף קרקע מדברי. זכה לשמו משום שהוא מרבה לקרוא בקולו, החוזר ונשנה פעמים רבות, אשר נשמע לרוב עוד בטרם ייראה בעצמו.

מאפיינים
--------

לקורא המדברי אורך גוף של 22–25 ס"מ, מוטת כנפיים 39–41 ס"מ ומשקל 125–215 גרם. זהו עוף מדברי טיפוסי ותפוצתו מוגבלת לתחום צר – מהנילוס ומזרחה, במדבר הערבי לאורך חופי ערב ובמדבריות ארץ ישראל.

בישראל הוא עוף יציב המצוי לאורך כל עונות השנה ונפוץ למדי בנגב, בערבה, ובמדבר יהודה.

מקום חיות אופייני: אזורים חמים ויבשים, ולרוב מוגבל לתחום שיורדים בו פחות מ-200 מ"מ גשם בשנה. הוא חי באזורים טרשיים ונעדר ממרחבי חולות.

מחוץ לעונת הקינון מבלים הקוראים בקבוצות בנות 10–20 פרטים ובהן זכרים ונקבות או זכרים בלבד.

הקורא ניזון מזרעים ומעלים, וגם מפירות ואפילו מחרקים. הוא אינו זקוק למים רבים ועשוי להתקיים הרחק מכל מקור שתייה. הוא שותה מים מתוקים או מליחים רק לאחר שאכל זרעים יבשים או בימות הקיץ החמים והיבשים.

הקורא פעיל בעיקר בשעות היום הקרירות, ואילו בשעות החמות הוא מרבה להסתתר בצל.

אזכורים בתנ"ך:

* קֹרֵא דָגַר וְלֹא יָלָד, עֹשֶׂה עֹשֶׁר וְלֹא בְמִשְׁפָּט; בַּחֲצִי יָמָו יַעַזְבֶנּוּ, וּבְאַחֲרִיתוֹ יִהְיֶה נָבָל (ירמיהו יז, יא).
* כִּי יָצָא מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל לְבַקֵּשׁ אֶת פַּרְעֹשׁ אֶחָד כַּאֲשֶׁר יִרְדֹּף (הציד רודף אחרי) הַקֹּרֵא בֶּהָרִים (שמואל א כו, כ)

גלריה
-----

* קורא בבקעת תמנעקורא בבקעת תמנע
* קורא מדברי בעין עקבקורא מדברי בעין עקב
* קורא מדברי, הערבהקורא מדברי, הערבה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורא מדברי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורא מדברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קוברה יורקת סינית**, **קוברה יורקת תאילנדית** או **קוברה יורקת שחורה-לבנה** (שם מדעי: ***Naja siamensis***) היא מין של קוברה יורקת ארס ממשפחת הפתניים החיה ברחבי דרום-מזרח אסיה בתאילנד (ומכאן שמה המדעי), קמבודיה, וייטנאם ולאוס ונראה שגם במיאנמר, אף שלא נרשמה תצפית.

מאפיינים
--------

אורכה של קוברה בוגרת 0.9–1.2 מטר כשהשיא יכול להגיע ל-1.6 מטרים וצבעה אפור עד חום ושחור מוקף בכתמים לבנים והחזה בהיר מאוד, עם מעט כתמים על הצוואר והחזה. הסימן על צווארה דומה מעט למשקפיים. תפוצתה היא משדות ומישורים, דרך ג'ונגלים ועד למורדות הרים ולחורשים. הקוברה נמשכת לעיתים למגורי האדם, אשר מושכים גם מכרסמים קטנים.

הקוברה היא נחש לילי המתחבא במשך היום בין סלעים או צמחייה. אם היא מאוימת ביום היא תחפש מקלט במרחק מה, אך בלילה התנהגותה תוקפנית יותר והיא תנפח את צווארה ותירק ארס לעבר עיני התוקף. ארס זה מסוגל לעוור לחלוטין אם הארס לא יישטף, אך הוא לא הורג. אם התוקף לא מתרחק הקוברה תכיש אותו בניביה. הארס החודר למחזור הדם גורם לנמק ונפיחות באזור ההכשה ולשיתוק ופגיעה במערכת הנשימה. ללא נסיוב הקורבן ימות במהרה, מה שקורה במספר כפרים בהם אין נסיוב בנמצא.

קוברה זו דומה מאוד למינים קוברה מונוקלית או לקוברה סינית, והיא קרובה אליהם מבחינה טקסונומית.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוברה יורקת סינית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוברה יורקת סינית באתר הרשימה האדומה של IUCN
נחלות שבטי ישראל, לצורך זיהוי המקום
**שוה קריתים** הוא מקום המוזכר בתנ"ך כאתר בו הכו ארבעת המלכים את האימים.

שוה קריתים מוזכר בתנ"ך פעם אחת, בפסוקים:
"ובארבע עשרה שנה בא כדרלעמר והמלכים אשר אתו ויכו את רפאים בעשתרת קרנים ואת הזוזים בהם ואת האימים בשוה קריתים. ואת החרי בהררם שעיר עד איל פארן אשר על המדבר."

תרגום ירושלמי מתרגם "וְיַת אֵמְתָנַיָא אִילֵין דְשַׁרְיָין דִבְנוּהָ קַרְתָּא". פירוש אחד לשם הוא שמדובר על "שוה" בסמוך ל, או במחוז קרייתיים.

הימצאותו של שוה קריתים בפסוקים בין הם לשעיר, ממקם אותו ככל הנראה בגלעד הדרומי, אזור נחלת שבט ראובן.

הפייטן יוסף ברבי ניסן חתם את שמו "יוסף ברבי ניסן משוה קריתים". שמואל קליין טען, על פי התרגום הירושלמי, שמדובר על נווה, בדרום סוריה. היו שדחו זיהוי זה בכך שהניקוד בתרגום ירושלמי הוא אחר ואינו מתייחס לנווה ואחרים כמו יוסף יהלום שחזקו את הזיהוי ודחו את הדחייה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק ה'
2. 1 2  בוסתנאי עודד, אנציקלופדיה מקראית, כרך ז', עמוד 532, ערך: שוה קריתים
3. ↑  שמעון מנחם לזאר, שכני ארץ ישראל, השרון (עיתון), 1 בינואר 1893
4. ↑  בנימין לפלר, יוסה (יוסף) בירבי ניסן משוה קריתים: קדושתא לסדר "הנני ממטיר", לשוננו עו (תשע"ד), עמ' 416
5. ↑  יוסף יהלום, פפירוס פייטני למועדי החורף ומשמעותו לתולדות היישוב בארץ־ישראל בשלהי התקופה הביזנטית, קתדרה 162, טבת תשע"ז, עמוד 10
ההיכל הביתי, **אונדרי ושרס**
הקבוצה לפני משחק (2007)
**קוראל רואן באסקט** (בצרפתית: **Chorale Roanne Basket**) היא קבוצת כדורסל צרפתית מקומונת רואן, המתמודדת בPro B.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1937, בשם **מועדון הכדורסל רואן**. בשנותיו הראשונות, המועדון התחרה מול קבוצות מחוץ לצרפת, משום שבצרפת לא הייתה ליגה מסודרת. ב-1945 שונה שם המועדון ל**סיאוריאל רואן** על שמו של ראש העיר לשעבר, קלוד סיאוריאל. ב-1961, המועדון התחרה לראשונה במסגרת ליגה מקצועית. תוך מספר שנים המועדון הידרדר לליגות הנמוכות ורק בתחילת שנות ה-70 עלה בחזרה לליגה הראשונה. 

משנות האלפיים המועדון נחשב לאחד ממועדוני הכדורסל החזקים בצרפת. המועדון זכה פעמיים באליפות צרפת, ופעם אחת הגיע לגמר הגביע הצרפתי. כמו כן, התחיל המועדון להשתתף במסגרות אירופיות, כמו מפעל היורוליג.

הקבוצה מארחת ב**היכל אנדרה ושרס** (Halle André Vacheresse), שעבר הרחבה ביוני 2010, ומכיל כעת 5,000 מקומות.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה הצרפתית**:
	+ אליפות (2): 1959, 2007
	+ מקום שני: 1973, 1979, 1988, 1989, 2003, 2008
* **הגביע הצרפתי**:
	+ גמר: 1964
* **הסופרקאפ הצרפתי**:
	+ זכייה (1): 2007
* **יורוליג**:
	+ שלב הבתים: 2008
* **יורוצ'לנג'**:
	+ חצי גמר: 2010
	+ רבע גמר: 2003, 2006, 2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוראל רואן באסקט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קוראל רואן באסקט
* קוראל רואן באסקט, ברשת החברתית פייסבוק

* קוראל רואן באסקט, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרחבת האל אנדרה (בצרפתית)

| ליגת העל הצרפתית - עונת 2022/2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אסוול • בורק • בלואה • דיז'ון • גראבלין דנקירק • לה מאן • לה פורטל • לימוז' • מונקו • מטרופוליטנס 92 • נאנטר • נאנסי • פו אורטז • פוס פרובאנס באסקט • פריז בסקטבול • קוראל רואן • שולה • שטרסבורג |

 |
**הדיוויזיה ה-44 של הצבא הבריטי (מחוזות הבית)** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.

היסטוריה
--------

### הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ונועדה להחליף את הצבא הסדיר כאשר הוא היה במשימות מחוץ לבריטניה. הדיוויזיה כללה יחידות בעיקר מסארי, מידלסקס, סאסקס וקנט.

### מלחמת העולם הראשונה

בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובספטמבר 1914 נשלחו יחידות הדיוויזיה להודו, על מנת לשחרר שם את חיילי הצבא הסדיר. למרות שהדיוויזיה לא פעלה כגוף אחד, היא הוגדרה בשנת 1915 כדיוויזיה ה-44 (מחוזות הבית ה-1). יחידות נוספות שגויסו נותרו בבריטניה כעתודה, והם הוגדרו כדיוויזיה ה-67 (מחוזות הבית ה-2). עם התגברות המלחמה נשלחו חלק מיחידות הדיוויזיה לחזית המסופוטמית, ויחידות נוספות השתתפו במלחמה האנגלו-אפגנית השלישית. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.

### בין המלחמות

בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ובשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה הוקמה הדיוויזיה ה-12.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה בפיקודו של אדמונד אוסבורן, ובאפריל 1940 היא נשלחה לצרפת כחלק מהקורפוס ה-3. בדיוויזיה לחמה במהלך הקרבות במערב, אולם פונתה יחד עם שאר הכוחות במהלך הפינוי מדנקירק. לאחר מכן נותרה הדיוויזיה בבריטניה כהגנה מפני פלישה גרמנית, כחלק מהקורפוס ה-12. במאי 1942 נשלחה הדיוויזיה למצרים, לשם היא הגיעה ביולי לאחר מסע ארוך דרך כף התקווה הטובה. הדיוויזיה השתתפה בקרב עלם חלפה, ולאחר מכן נותקה החטיבה ה-133 וצורפה לדיוויזיית השריון ה-8 ולאחר מכן צורפה לדיוויזיית השריון ה-10. הדיוויזיה לחמה במהלך קרב אל עלמיין השני כחלק מהקורפוס ה-13, ובמהלך הקרב נותקה החטיבה ה-131 וצורפה לדיוויזיית השריון ה-7 כחטיבה ממונעת. ב-31 בינואר 1943 פורקה הדיוויזיה, אולם החטיבה ה-131 לחמה יחד עם דיוויזיית השריון ה-7 עד כניעת גרמניה הנאצית.

### לאחר המלחמה

ב-1947 הוקמה הדיוויזיה מחדש ככוח מילואים של הצבא הטריטוריאלי. ב-1961 צומצמה הדיוויזיה למפקדה מחוזית, וב-1967 פורקה הדיוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* כוחות צבא במלחמת העולם השנייה
**אלכסנדרוס קוריזיס** (Ἀλέξανδρος Κορυζής) ‏(1885 - 18 באפריל 1941) היה פוליטיקאי וכלכלן יווני, שכיהן כראש ממשלת יוון במשך תקופה קצרה במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

קוריזיס נולד באי פורוס. בשנים 1901–1905 למד משפטים באוניברסיטת אתונה. הוא החל לעבוד בבנק המרכזי של יוון והתקדם בתפקידים בבנק. השתתף כקצין במלחמת הבלקן הראשונה וזכה לעיטור על שירותו. לקוריזיס ולאשתו נולדו ארבעה ילדים.

ב-1936, לאחר כינון משטר 4 באוגוסט הדיקטטורי, מינה ראש הממשלה יואניס מטאקסס את קוריזיס לשר הרווחה בממשלתו. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1939.

### במלחמת העולם השנייה

לאחר מותו של מטאקסס, בעיצומה של מלחמת איטליה–יוון, בחר המלך גאורגיוס השני כמחליפו בקוריזיס, ששימש באותה עת כנגיד הבנק המרכזי של יוון. הוא החל בתפקידו ב-29 בינואר 1941 ושימש גם כשר החוץ וכשר המלחמה, אך בפועל היה הכוח הפוליטי במדינה נתון בידי המלך.

ב-6 באפריל 1941 דחה קוריזיס את האולטימטום שהגיש לו השגריר הגרמני ביוון להסיג ממנה את הכוחות הבריטים. באותו יום החלה הפלישה הגרמנית ליוון. ב-18 באפריל, בעת שהגרמנים קרבו אל אתונה, התאבד קוריזיס בירייה בביתו בעיר. בתחילה דווח לציבור כי הוא מת מהתקף לב וזאת על מנת שלא לחולל פאניקה. במקומו כראש הממשלה מונה עמנואל צודרוס (Emmanouil Tsouderos).

מוזיאון המוקדש לקוריזיס מצוי באי הולדתו פורוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדרוס קוריזיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb165614473 (data)
* VIAF: 316450042
* WorldCat: viaf-316450042

 |
**אורה מאירסון** (נולדה ב-9 בספטמבר 1956) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

מאירסון נולדה בכפר סבא. היא בוגרת בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי.

בשנת 1984 שיחקה במחזה "קליגולה", קופרודוקציה של תיאטרון החאן והמרכז התיאטרוני בנווה צדק. בשנת 1986 שיחקה במחזה פרי עטו של הנריק איבסן, "איולף הקטן". בשנת 1989 שיחקה בתיאטרון החאן במחזה "האביב מתעורר". היא קיבלה פרס-מלגה מטעם עיריית תל אביב-יפו - פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה (1991). ב-1992 לוהקה למחזה "מחול המוות".

בשנת 1993 שיחקה בתיאטרון הבימה במחזה "הילד חולם", בבימויו של חנוך לוין. בשנת 1992 שיחקה במחזה "בשפל", פרי עטו של מקסים גורקי, אותו עיבדה עזה צבי וביימה אופירה הניג. בשנת 1994 גילמה את "ברטה, משרתת במחזה "הדה גאבלר". בשנת 1995 השתתפה במחזה "השושנה המקועקעת", שהוצג בתיאטרון הבימה. בשנת 2000 שיחקה במחזה "סאלינג'ר", בתיאטרון תמונע. בשנת 2003 שיחקה במחזה "החשפנית", פרי עטה של ענת ברזילי. בשנת 2005 שיחקה בסרט הקולנוע "מלנומה אהובתי".

בשנת 2006 לקחה חלק במחזה "דולי סיטי", המחזה הוא עיבוד בימתי לספרה של אורלי קסטל-בלום, "דולי סיטי". בין השנים 2007–2008 שיחקה במחזה, "החתונות של אבא", אותו כתב וביים יוסי יזרעאלי, עבור תיאטרון תמונע. בשנת 2008 שיחקה במחזה "כמו שתרצו אותי", של תיאטרון הספרייה. בשנת 2010 שיחקה במחזה "המתנדב", באולם אלי ליאון. בשנת 2012 שיחקה בתיאטרון הסינמה במחזה, "כל יום חמישי", אותו כתב אלירן כספי, על תפקידה במחזה הייתה מועמדת לפרס שחקנית השנה "בקיפוד הזהב".

היא שיחקה במחזות: "יובל", "שעת סיפור", "תהילה", "פעמונים בירושלים", "הדיבוק", "עידו ועינם", "הכלה המתה", "עלילות יחזקאל פיירמן", "רוזנטה חוזר משדה הקרב", "על במה אחת", "באר הבז", "היורדים אל הים", "נולדנו אשמים", "ליאונס ולנה", "לילה במאי", "ינתי פרזי", "רופא בעל כרחו", "האשה הגדולה מן החלומות", "רציחות קטנות", "פצפונת ואנטון", "מסע ארוך אל תוך הלילה", "רוקדים בלונאסה" ו"הבחורים בדלת ממול".

כמו כן, היא שיחקה במחזות "דבורה בארון", של תיאטרון הקאמרי, "הכל אודות חווה", של תיאטרון באר שבע ו"הצמא והרעב" של תיאטרון חיפה. היא שיחקה במחזה "הרצל", בעיבודה של רנה ירושלמי על פי יומניו וכתביו של הרצל והספר "הרצל" מאת ע. איילון. בעשור השני של המאה ה-21 הצטרפה לתיאטרון באר שבע ושיחקה במחזות "בין חברים", "רק אתמול נולדה", "בית ברנרדה אלבה", "גרין מייל", "הלוויה חורפית". ב-2017 החלה לשחק במחזה "אהבה וכסף" מאת דניס קלי בתיאטרון תמונע.

הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית שחקנית בתפקיד משנה, על תפקידה במחזה "רק אתמול נולדה".

מאירסון נשואה ומתגוררת ברמת גן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורה מאירסון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אורה מאירסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אורה מאירסון, בארכיון הבימה
* מאירסון אורה, באתר סוכנות השחקנים של לביאה און

הערות שוליים
------------

1. ↑  "כל יום חמישי "- מאת אלירן כספי- תיאטרון הסמטה
2. ↑  הוכרזו המועמדויות על פרס התיאטרון: בין המועמדים - תיקי דיין, משה איבגי, קרן מור ועוד, באתר וואלה תרבות, 5 בפברואר 2014
**פרנץ הבשי** (במקור **הנדלר** עד שנת 1905, בהונגרית: **Hevesi Ferenc**; לוגוז', 15 ביולי 1898 – הונולולו, הוואי, 29 במרץ 1952) היה הרב הראשי של פשט. אביו היה הרב צדוק הבשי (1868–1943) וסבו היה הרב אברהם מרדכי (מרק) הנדלר (1837–1911).

ביוגרפיה
--------

פרנץ הבשי הוא בנם של שמעון (צדוק) הבשי ושל יוליאנה (ינקה) ברודי. בין השנים 1912–1921 היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1921 כתב את עבודת הדוקטורט שלו, בשם: אלמנטים פילוסופיים בתרגומי התנ"ך הערבית של סעדיה גאון. הוא קיבל סמיכה לרבנות בשנת 1922 באותה שנה נבחר לרב הראשי של הקהילה הניאולוגית של סקשפהרוואר. בשנת 1930 נבחר לרב בית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני, ולאחר מכן בשנת 1943, לאחר מות אביו, כרב הראשי של פשט. בין השנים 1939–1946 לימד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא הסתתר בתקופת השנתיים האחרונות של מלחמת העולם השנייה, ולאחר שחרורו, בהזמנת הג'וינט (Joint Distribution Committee) סייר באנגליה ובארצות הברית, כדי להשיג תמיכה ועזרה ביהדות הונגריה. הוא לא שב לבודפשט כי חבר בהונגריה הזהיר אותו לא לעשות כן. הוא התיישב בארצות הברית ועד מהרה עבר להוואי, שם קיבל על עצמו את הנהגת הקהילה היהודית של הונולולו. הוצע לו לעבוד באוניברסיטת ג'ורג'טאון במחלקה לפילולוגיה שמית שזה עתה הוקם, אך נפטר מהתקף לב לפני שחזר ליבשת אמריקה. הוא נחשב לנואם ודרשן מצוין. עבודותיו התאולוגיות פורסמו בהונגרית ובעברית.

חייו הפרטיים
------------

אשתו הייתה מגדולנה רוטנשטיין, בתם של מוריץ רוטנשטיין ושל שרולטה הרצפלד, אותה נשא לאישה ב-2 בנובמבר 1922 בבודפשט.

עבודותיו
--------

* אלמנטים פילוסופיים בתרגומי התנ"ך לערבית של סעדיה גאון ופרשנויותיהם (בודפשט, 1921)
* מתוך ספר ההתגלות (בודפשט, 1924)
* תרגום ההגדה של פסח (1924)
* הפילוסופיה היהודית של העת העתיקה

לקריאה נוספת
------------

* Zsidó Kultúrtörténeti emlékek Fejér megyében, Szerk.: Lakat Erika. Székesfehérvár, 2004 - (זיכרונות תרבותיים והיסטוריים יהודיים במחוז פייר, עורכת: אריקה לקאט. סקשפהרוואר, 2004)
* "אגב, יהודי הונגריה הם אשכנזים" המרואיינת של לאסלו שויטו היא אווה הבשי ביתו של הרב פרנץ הבשי (Magyar Szemle), גישה מקוונת
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי עמ' 362. גישה מקוונת

הערות שוליים
------------

1. ↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 95255/1905. Forrás: MNL-OL 30795. mikrofilm 996. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1905. év 13. oldal 38. sor
2. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1910/1922. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262672105171
* BnF: cb10957971f (data)
* ISNI: 0000 0000 7018 4846
* NTA: 303394463
* VIAF: 306145440
* WorldCat (עם VIAF): 306145440

 |
**האיטים גרמנים** הם תושבי האיטי ממוצא גרמני.

היסטוריה
--------

היישוב הגרמני הקדום ביותר הידוע בהאיטי נקרא בומברדופוליס. במאה ה-18, כאלף גרמנים הגיעו להאיטי והתיישבו בבומברדופוליס. הם עסקו בעיקר בחקלאות.

באמצה המאה ה-18, הגרמנים החלו להסדיר ולקיים יחסים מסחריים עם האיטי, ובעקבות כך, הגיעו עוד גרמנים להאיטי, ואף התחתנו עם משפחות בולטות שם וזה איפשר להם לעקוף את האיסור החוקתי נגד זרים שבבעלותם אדמות.

במאה ה-19, הרבה מהעסקים בהאיטי נשלטו על ידי מהגרים איטלקים וגרמנים.

בשנת 1910, 90% המסחר הבינלאומי של האיטי, נשלט על ידי הגרמנים שהתגוררו שם. אף על פי שהם מונים רק כ-200 איש, הם הפעילו כוח כלכלי לא פרופורציונלי.

כשארצות הברית פלשה להאיטי בשנת 1915, הם כלאו מיד והחרימו את כל הגרמנים ואת רכושם. במהלך מלחמת העולם הראשונה, כל הגרמנים בהאיטי היו בבתי הכלא תחת פיקוח ומשמר כבד. בסוף מלחמת העולם הראשונה עזבו מרבית הגרמנים את האיטי, ולעולם לא חזרו בשל עוינות הכוח הכובש האמריקני. ארצות הברית מעולם לא החזירה את החפצים הגרמניים שהוחרמו.

בשנת 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר האיטי הכריזה מלחמה על גרמניה, שוב הוחרמו כל נכסי הגרמנים בהאיטי, אך בהמשך העבירו בהאיטי חוק להחזרתם לבעליהם החוקיים. בשנת 1942, נשלחו אסירי מלחמה גרמנים אלה לארצות הברית, על פי בקשה אמריקאית, כערובה לאסירים האמריקניים שהוחזקו בגרמניה, ורק בשנת 1946 הם הוחזרו להאיטי.

ראו גם
------

* יחסי גרמניה–האיטי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Super User, Bombardopolis: Cité née d’une Altercation Franco-Allemande, Tout Haiti (בצרפתית)
2. ↑  Arabs' history of immigration to Haiti dates to the 19th century | Infosurhoy, web.archive.org, ‏2014-02-02
3. ↑  Japanese, German, and Italian American Enemy Alien Internment | THC.Texas.gov - Texas Historical Commission | Military History | Texas in World War II | Texas World War II Internment Camps | Five WWII Internment Camps in Texas, www.thc.texas.gov

| האיטים לפי מוצא |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| האיטים אמריקאים • האיטים גרמנים • האיטים הודים • האיטים ערבים • האיטים פולנים • האיטים צרפתים |  |

 |
**הדיוויזיה ה-46 של הצבא הבריטי (צפון מידלנד)** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.

היסטוריה
--------

### הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים.

### מלחמת העולם הראשונה

סמל הדיוויזיה במלחמת העולם הראשונה
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובפברואר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בסתיו 1915 בקרב לוס. ביולי 1916 לחמה הדיוויזיה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום, כחלק מהקורפוס ה-7, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן נחשבה הדיוויזיה לכוח חלש, אולם היא רכשה את המוניטין שלה מחדש בקרב תעלת סן קנטן, כאשר בעזרת חגורות הצלה וסירות מתקפלות, חצו לוחמיה את מכשול התעלה ובעזרת סולמות חבלים התגברו על השיפוע התלול של הגדה הנגדית ותפסו מספר עמדות מקלעים מבוצרות. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, וביוני 1919 פורקה הדיוויזיה.

### בין המלחמות

בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, אולם בשנת 1936 היא פורקה והפכה לדיוויזיית הנ"מ ה-2.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-49 הוקמה הדיוויזיה ה-46. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה ונשלחה לצרפת כחלק מחיל המשלוח הבריטי, אולם מאחר שעוד לא סיימה את אימוניה היא הייתה אמורה לשמש כדיוויזיית עבודה ולא כדיוויזיה לוחמת. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בפיקוד הנרי קרטיס, אולם לבסוף פונתה יחד עם שאר חיל המשלוח במהלך מבצע דינמו. לאחר חזרתה לבריטניה היא הוצבה כהגנה מפני פלישה גרמנית לבריטניה, ובאוגוסט 1942 היא הוקצתה למבצע לפיד. בינואר 1943 הגיעה הדיוויזיה לתוניסיה והיא לחמה שם בקרבות השונים, עד לכניעת כוחות מדינות הציר במאי 1943. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במהלך פלישת בעלות הברית לאיטליה ובמהלך קרב מונטה קאסינו, ובתחילת 1945 נשלחה הדיוויזיה ליוון כחלק מהקורפוס ה-3 בפיקודו של רונלד סקובי, על מנת לסייע בכיבושה. באפריל 1945 חזרה הדיוויזיה לאיטליה, שם לחמה במהלך מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה עד לתום המלחמה.

לאחר המלחמה נשלחה הדיוויזיה לאוסטריה, שם שימשה כחיל כיבוש בשטיריה בעקבות נסיגת הצבא האדום. בשנת 1946 הייתה הדיוויזיה מעורבת במבצע קילהאול, שכלל את השבתם הכפויה של אלפי קוזאקים לברית המועצות. יחד עמם נמסרו גם 900 גרמנים, ובתוכם הלמוט פון פנוויץ שהוצא להורג מאוחר יותר. בשנת 1947 פורקה הדיוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ה-46
בתורת הסיבוכיות, המחלקה {\displaystyle EXPSPACE} היא קבוצת כל בעיות ההכרעה הפתירות על ידי מכונת טיורינג דטרמיניסטית ב {\displaystyle O(2^{P(n)})} במַקום, כאשר {\displaystyle P(n)} מייצג פונקציה פולינומית של n. (מקצת החוקרים מגבילים את {\displaystyle P(n)} להיות פונקציה ליניארית) לחלופין, אם אנו משתמשים במכונת טיורינג לא דטרמיניסטית, אנחנו מקבלים את המחלקה {\displaystyle NEXPSPACE}, אשר שווה ל-{\displaystyle EXPSPACE} על ידי משפט סביץ'.
{\displaystyle EXPSPACE}
במונחים של {\displaystyle DSPACE} ו {\displaystyle NSPACE}:

{\displaystyle {\mathsf {EXPSPACE}}=\bigcup \_{k\in \mathbb {N} }{\mathsf {DSPACE}}(2^{n^{k}})=\bigcup \_{k\in \mathbb {N} }{\mathsf {NSPACE}}(2^{n^{k}})}

EXPSPACE-Complete
-----------------

בעיית הכרעה  {\displaystyle B} נחשבת  {\displaystyle EXPSPACE-Complete} אם היא שייכת ל-{\displaystyle EXPSPACE}, וקיימת לכל בעיה ב- {\displaystyle EXPSPACE} רדוקציה פולינומית אל {\displaystyle B}. במילים אחרות, קיים אלגוריתם בעל זמן ריצה פולינומי הממפה איברים מבעיה אחת לשנייה.

ניתן לחשוב על בעיות {\displaystyle EXPSPACE-Complete} כבעיות הקשות ביותר במחלקה {\displaystyle EXPSPACE}.

{\displaystyle EXPSPACE-Complete} מכילה ממש את  PSPACE, NP, P ורווח בין החוקרים לחשוב כי היא מכילה ממש את EXPTIME.

דוגמאות
-------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
**האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה** (ברומנית: **Uniunea Democrată Maghiară din România**, בהונגרית: **Romániai Magyar Demokrata Szövetség**) היא מפלגה פוליטית ברומניה המייצגת את המיעוט ההונגרי במדינה. למפלגה יש ייצוג בפרלמנט מאז שנת 1990, והיא אף הייתה שותפה זוטרה בכמה ממשלות מאז שנת 1996.

המפלגה נוסדה ב-25 בדצמבר 1989, מיד לאחר קריסתה של הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה במהפכה הרומנית, על מנת לייצג את האינטרסים של הציבור ההונגרי במדינה. בשנותיה הראשונות, ה-UDMR השיג תוצאות עקביות בבחירות ובתחילה פעלה באופוזיציה. בשנת 1996 פעלה בממשלתו של ויקטור צ'ורביה. בשנים 2014 -2020 פעלה המפלגה באופוזיציה וחזרה לממשלה החל משנת 2020.

המפלגה מחולקת ל-22 מרחבים, המכסים את כל טרנסילבניה (באזור זה ההונגרים הם כ-18% מהאוכלוסייה) וסיבתה וכן את הבירה בוקרשט. המפלגה מאגדת בתוכה פורומים אידאולוגיים שונים- סוציאליסטים וליברליים כאחד. בנוסף על כך, המפלגה משלבת בתוכה גם ארגונים מן המגזר השלישי ואיגודים מקצועיים.

המפלגה תומכת במתן אוטונומיה תרבותית וטריטוריאלית למיעוט ההונגרי. המפלגה תומכת בשימור ופיתוח התרבות ההונגרית ושפתה, וייצוג האינטרסים של הציבור ההונגרי אל מול השלטון הרומני. הזכויות הקולקטיביות של ההונגרים כקבוצת מיעוט נחשבות למטרה עליונה, ולכן המפלגה מוכנה לשבת בממשלות המונהגות על ידי כל צד מהמתרס הפוליטי. המפלגה תומכת במתן אוטונומיה לשלטון המקומי, על מנת לחזק את האוטונומיה ההונגרית במדינה. על המפלגה נמתחה ביקורת על חוסר דוקטרינה ספציפית לכאורה. הטענה התומכת בקיום המפלגה במתכונתה הנוכחית היא כי אם היא תתפצל לפלגים אידאולוגיים, שום פלג לא יצליח לעבור לבדו את אחוז החסימה העומד על 5%. ישנם קולות מהמיעוט ההונגרי הטוענים כי המפלגה פשרנית ומתונה מדי. קולות אלו הובילו להקמת מפלגות מיעוט הונגריות נוספות. אך למרות זאת, ה-UDMR היא עדיין המפלגה המרכזית בציבור זה.

בשנת 2007 הצטרפה מפלגת UDMR למפלגת העם האירופית, בעלת הגוון הפוליטי מרכז - ימין.
Î

כוח פוליטי
----------

| שנה | קולות | % | בית הנבחרים של רומניה | הסנאט של רומניה | השתתפות בממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | 991,601 | 7.23 | 29 מתוך 395 | 12 מתוך 119 | אופוזיציה |
| 1992 | 811,290 | 7.46 | 27 מתוך 341 | 12 מתוך 143 | אופוזיציה |
| 1996 | 812,628 | 6.64 | 25 מתוך 343 | 11 מתוך 143 | קואליציה |
| 2000 | 736,863 | 6.8 | 27 מתוך 345 | 12 מתוך 140 | אופוזיציה |
| 2004 | 628,125 | 6.17 | 22 מתוך 332 | 10 מתוך 137 | קואליציה |
| 2008 | 425,008 | 6.17 | 22 מתוך 334 | 9 מתוך 137 | אופוזיציה |
| 2012 | 380,656 | 5.14 | 18 מתוך 412 | 9 מתוך 176 | אופוזיציה |
| 2016 | 435,969 | 6.19 | 21 מתוך 329 | 9 מתוך 136 | אופוזיציה |
| 2020 | 339,030 | 5.749 | 21 מתוך 330 | 9 מתוך 176 | קואליציה |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה (ברומנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה (בהונגרית)

* אתר האינטרנט הרשמי של האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה (באנגלית)
* אתר המפלגה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12243200w (data)
* ISNI: 0000 0001 2165 7659
* LCCN: no92032366
* NKC: kn20050513021
* SUDOC: 070127077
* VIAF: 136980613
* WorldCat: lccn-no92032366

 |
**פרנסיס "פרנק" מק'קורט** (באנגלית: **Frank McCourt**;‏ 19 באוגוסט 1930 - 19 ביולי 2009), היה מורה וסופר אירי-אמריקאי, זוכה פרס פוליצר לספרות ומוכר בשל ספרו האפר של אנג'לה, המתאר את ילדותו הענייה באירלנד.

תולדות חייו
-----------

פרנק מק'קורט נולד בברוקלין, ניו יורק למלאכי מק'קורט (1899–1985), חייל משוחרר של ה-IRA ולאנג'לה שיהאן (1908–1981), אירית קתולית מלימריק. בניו יורק נולדו למשפחת מק'קורט גם הילדים מלאכי (1931), התאומים אוליבר ויוג'ין (1932) ומרגרט (1935), שנפטרה בגיל 7 שבועות. לאחר מות אחותו הקטנה ובעקבות השפל הגדול, היגרה משפחתו בחזרה ללימריק. המעבר דרדר את המשפחה לעוני גדול יותר. אביו האלכוהוליסט התקשה להחזיק בעבודה, והמשפחה נתמכה בצדקה ובסעד. התאומים אוליבר ויוג'ין מתו בגיל צעיר ושני בנים חדשים נולדו - מייקל ואלפונסוס (אלפי). במהלך מלחמת העולם השנייה, כשמק'קורט היה בן 11, עזב אבי המשפחה לאנגליה לחפש עבודה ונטש את המשפחה ללא פרנסה. בספרו "האפר של אנג'לה" מתאר מק'קורט כיצד פעמים רבות התקיימו הוא ומשפחתו מגנבת אוכל וקיבוץ נדבות. 

לימודיו של מק'קורט הסתיימו בגיל 14 לאחר שהקהילה הדתית בלימריק דחתה אותו. הוא נשאר בלימריק ועבד בעיקר כנער שליחויות עד שנת 1949, ובגיל 19 נסע באונייה לארצות הברית. בארצות הברית עבד כמנקה במלון, בפריקה וטעינה של משאיות בנמל ואף שירת בצבא האמריקני. על אף שלא הייתה לו תעודת בגרות, התקבל ללימודי הוראה באוניברסיטת ניו יורק בזכות חוק החיילים המשוחררים. 

אחיו, מלאכי, פרסם גם הוא ספר המתאר את חיי המשפחה בלימריק.

פרסים
-----

מק'קורט זכה בפרס פוליצר לשנת 1997 ובפרס National Book Critics Circle Award לשנת 1996 על ספרו "האפר של אנג'לה", בו הוא מעביר ביקורת על חיי העוני בלימריק.

מספריו
------

* האפר של אנג'לה (1996)
* ככה זה (1999)
* המורה (2005)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנק מק'קורט** בוויקישיתוף
* פרנק מק'קורט, ברשת החברתית Goodreads
* פרנק מק'קורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פרנק מק'קורט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פרנק מקקורט (1930-2009), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296933605171
* BIBSYS: 90983616
* BNE: XX4579813
* BnF: cb131678137 (data)
* CiNii: DA12659176
* GND: 11946411X
* ICCU: RAVV102028
* ISNI: 0000 0001 1680 1281
* LCCN: n96014250
* LNB: 000040108
* MusicBrainz: 551e5261-28f5-4992-81f0-795a1cde0031
* NDL: 00690063
* NKC: jn20000701199
* NLA: 35531846
* NLK: KAC201002612
* NLP: A11882268
* NSK: 000075050
* NTA: 152075054
* SNAC: w6bs0mh1
* SUDOC: 035110570
* VIAF: 84035838
* WorldCat: lccn-n96014250

 |
**הלווייתן מבבל** היא טרילוגיית פנטזיה ישראלי מאת הגר ינאי השואבת השראה מהמיתולוגיה היהודית, הבבלית והשומרית. 

שני הספרים הראשונים בטרילוגיה, "הלווייתן מבבל" ו"המים שבין העולמות" פורסמו לראשונה בהוצאת כתר ספרים בשנים 2006 ו-2008. בשנת 2017 פורסמה הטרילוגיה במלואה כולל הספר השלישי, "המסע אל לב התהום", בהוצאה משותפת של ההוצאות אוקיינוס ומודן. 

הטרילוגיה נחשבת בעיני רבים כפורצת דרך בתחום ז'אנר הפנטזיה בישראל, וכאחת הדוגמאות הראשונות לספרות פנטזיה עברית שחדרה לזרם המרכזי הספרותי בישראל.

הלווייתן מבבל
-------------

יונתן ואלה, ילדיו של דוקטור עמנואל מרגוליס, השוקד לשים קץ לכל מכאובי הלב והנפש של האנושות, עוקבים אחר גנב החודר למעבדתו של אביהם ומגיעים לממלכת בבל המסתורית – עולם שבו כישוף ומדע, שדים ומכונות, מתערבבים זה בזה. בבל נשלטת בידי מסדר הנלחם בנגע מחריד – מגפת הכתמים האפלים, שמקורה בתהום האורבת במים שמתחת לאדמה. בממלכה נפוצה שמועה על הגחתו של כוח חדש ומאיים המכונה "הלווייתן". אלה מוצאת את עצמה מעורבת בפרשת אהבה אסורה להילל בן שחר, גיבור העם, ואילו גורלו של יונתן מצטלב בגורלה של נין אורמוז, יורשת העצר המכשפה היפהפייה. אט-אט מתבררים ליונתן ולאלה מקומם ותפקידם בסדר הדברים.

המים שבין העולמות
-----------------

בספר השני בטרילוגיה נאלצים האחים יונתן ואלה מרגוליס להתפצל במהלך המלחמה הפורצת בבבל בין תומכי המורדים לבין האחשדרפנים בהנהגתו של נסראדור המאיים. אלה מתלבטת בין זהותה האמיתית לבין התחפושת שתאפשר לה להישאר בקרבת אהובה הילל בן שחר, בעוד יונתן מגלה בהדרגתיות את כוחו המיוחד במינו שעלול למוטט לא רק את ממלכת בבל אלא גם את עולמנו. בינתיים יוצא הילל, מנהיג המורדים, למסע נואש אל עבר התהום, ואילו הנסיכה היפהפייה נין-אורמוז לומדת לפלס דרך בעולם אפל ואכזרי שאינו מוכר לה. ובמים שבין העולמות משייט לווייתן מסתורי ומטיל אימה.

המסע אל לב התהום
----------------

בספר השלישי בטרילוגיה מתייצבים הגיבורים הצעירים לקרב האחרון והגורלי מול האויבים הרודפים אותם. יונתן מרגוליס יורד אל התהום עם ידידו השד פזוזו בחיפוש אחר מרפא לגורלו האפל, המאלץ אותו להמיט אסון על אנשים רבים. הנער והשד יודעים כי התהום היא היחידה שמסוגלת לתקן את המעוות, אולם הדרך למעמקים מפתיעה ורבת סכנות. אלה, אחותו של יונתן, משלמת את המחיר על אהבתה האסורה להילל בן שחר, מנהיג המורדים, ונושאת בתוצאות. ואילו נין-אורמוז, קיסרית בבל המודחת, נאבקת למען ממלכתה ונלחמת בנסראדור הרשע ובצבא האחשדרפנים שלו.

השפעות ותגובות
--------------

ינאי ציינה כי הושפעה מטרילוגיית חומריו האפלים מאת פיליפ פולמן, וטרילוגיית ברטימאוס מאת ג'ונתן סטראוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הלווייתן מבבל
* הלווייתן מבבל, באתר OCLC (באנגלית)
אחד מן הלוחות האיגוביים
**הלוחות האיגוביים** (**Tabulae Iguvinae**) הוא כינוי לסדרה של שבעה לוחות ברונזה שהתגלו בגוביו (איגוביום) באיטליה בשנת 1444. הלוחות המוקדמים ביותר נכתבו כנראה במאה ה-3 לפנה"ס ונכתבו באלפבית של השפה האומברית (שהיה אלפבית איטלי), והמאוחרים ביותר במאה ה-1 לפנה"ס באלפבית לטיני. 

הלוחות מכילים כתובות בעלות נופך דתי, המתעדות את מעשי וטקסי האחים האטידיים, קבוצה של שנים עשר כוהני יופיטר שהיו בעלי תפקידים חשובים באיגוביום העתיקה. מן הלוחות ניתן בין היתר, ללמוד על הדקדוק של השפה האומברית, אשר נכחדה ועל הדת הפגאנית בתקופה הקלאסית. הם כתובים ככל הנראה במשקל מוטעם, בדומה למשקל הסאטוריאני שקיים בשירה לטינית מוקדמת. הטקסט המלא של הלוחות, לצד תרגום ללטינית, הופיע ב-1931 בספר שכתב אלברכט פון בלומנטל (Albrecht von Blumenthal). 

הלוחות התגלו על ידי איכר בשנות ה-40 של המאה ה-15, שמכר אותם לעיר תמורת זכויות חכירה לקרקע של שנתיים. כיום מוחזקים הלוחות ב"מוזיאו צ'יביקו" (Museo Civico) בגוביו, בניין עתיק מן המאה ה-2 לפנה"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלוחות האיגוביים** בוויקישיתוף
* תרגום הטקסט שעל הלוחות לאנגלית
* הלוחות האיגוביים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**פיטר אדווין סטורי** (אנגלית: **Peter Edwin Storey**; נולד ב-7 בספטמבר 1945 בפרנהאם, סארי) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

סטורי הצטרף לארסנל כשחקן מתלמד ב-1961, חתם על חוזה מקצוען בשנה שלאחר מכן, ולאורך רוב הקריירה שלו שיחק במועדון. הוא החל את הקריירה שלו בעמדת הבלם הימני, ובשלוש עונותיו הראשונות בארסנל הוא שיחק בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים, כאשר הוא מתבלט בסגנון משחקו הקשוח ובשליטה בכדור בשתי הרגליים. משחקו הראשון במדי הסגל הבוגר היה נגד לסטר סיטי ב-30 באוקטובר 1965. הוא הפך מיד לשחקן הרכב קבוע, ושמר על מעמדו במשך עשר השנים הבאות.

סטורי שינה את העמדה שבה שיחק בהמשך הקריירה שלו, ועבר "קדימה" במגרש לעמדת הקשר ההגנתי. הוא היה בהרכב של ארסנל שהפסיד במשחקי גמר גביע הליגה ב-1968 ו-1969, אך מנגד זכה בגביע ערי הירידים בעונת 1969/1970. הוא המשיך להתבלט בתיקוליו הקשוחים ובסגנון משחקו הקשוח, והוא היה חלק חשוב בסגל של ארסנל שהצליח לזכות בדאבל בעונה שלאחר מכן. אחת מנקודות השיא בקריירה שלו בתקופה זו היה הצמד שהבקיע נגד סטוק סיטי בחצי גמר גביע ה-FA, שכפה משחק חוזר שהסתיים בניצחון ארסנל. המועדון העפיל לגמר, שם גבר על ליברפול.

משחקו הראשון של סטורי בנבחרת אנגליה היה ב-1971 נגד נבחרת יוון, כאשר הוא חוזר לעמדת הבלם הימני. בסך הכל הוא השתתף ב-19 משחקים במדי הנבחרת בתחילת שנות ה-70, ושימש בהם כמחליפו של הקשר נובי סטיילס שפרש. הקריירה הבינלאומית של סטורי הייתה הארוכה ביותר בהשוואה לשחקני ארסנל האחרים בעונת הדאבל, אך כיוון שהנבחרת האנגלית לא שיחקה היטב באותה תקופה סטורי לא השתתף בטורניר משמעותי כלשהו.

לאחר שבעונת 1976/1977 הוא איבד את מקומו בהרכב לאחר הגעתו של המאמן החדש טרי ניל, הוא עבר לפולהאם תמורת 10,000£. הוא שיחק במדי ארסנל ב-501 משחקים, והוא השחקן השמיני בדירוג מספר המשחקים של שחקני ארסנל. הוא שיחק בפולהאם במשך עונה אחת, ופרש מכדורגל ב-1978.

לאחר פרישתו מכדורגל הוא הקים דוכן שוק ולאחר מכן ניהל פאב. אולם, הוא היה בתודעה הציבורית בעיקר בשל היתקלויותיו עם החוק. ב-1979 הוא ספג קנס על כך שניהל בית בושת, ומאוחר יותר הוא ריצה עונש מאסר בגין מספר עבירות; העבירות הללו כללו חברות ברשת לזיוף מטבעות, גנבת רכב, וייבוא לא חוקי של סרטי פורנוגרפיה.

לקריאה נוספת
------------

* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. מסת"ב 1-899429-03-4

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* שגיב ברעם‏, טרו סטורי: סיפורו של שחקן ארסנל לשעבר, פיטר סטורי, באתר וואלה!‏, 9 באוגוסט 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשנת 2007 הוא דורג במקום ה-26 מתוך 50 של רשימת "50 האנשים הקשוחים ביותר" של הטיימס (כתבה ב"הטיימס")
2. ↑  כתבה באובזרבר, כתבה בסטאנטה ספורטס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2011018049
* VIAF: 172433128
* WorldCat: lccn-nb2011018049

 |
**בית"ר ירושלים** היא קבוצת כדורגל חופים ישראלית מהעיר ירושלים, המשחקת בליגה הישראלית בכדורגל חופים. צבעי התלבושת של הקבוצה הם שחור וצהוב, והיא עורכת את משחקיה ב"ארינת MODY", חוף פולג, נתניה.

ארנה הליגה לכדורגל חופים, חוף פולג, נתניה

היסטוריה
--------

בית"ר ירושלים נוסדה בשנת היווסדותה של ליגת הכדורגל חופים בשנת 2007 בשם "שווה שווה ירושלים" המארגן והממן העיקרי ובעלי הקבוצה מאז הקמתה הוא שחקן העבר של בית"ר ירושלים בכדורגל, שמוליק לוי. כבר בעונה השנייה סיימה הקבוצה כסגנית אלופה, כשהפסידה 6:7 לאלופה נסיכי חדרה. כמו כן סיימה הקבוצה פעם אחת במקום השלישי. בשנים לאחר מכן לא הצליחה הקבוצה להתרומם ולהגיע לשלבי הגמר. מאז 2010 קרויה הקבוצה "בית"ר ירושלים" ועונדת את סמל קבוצת הכדורגל של העיר.

אוהדים
------

הקהל של בית"ר ירושלים בכדורגל חופים מבוסס בעיקר על אוהדי בית"ר ירושלים בכדורגל. ארגון האוהדים של הקבוצה "לה פמיליה" המוכר מענף הכדורגל, עוזר לקהל האוהדים בכל הקשור לעדכונים וחדשות, תמונות מהשטח, ואפשרויות הגעה למשחקים. וניתן לראות התקהלות של הארגון ואוהדים רבים סביב הקבוצה במשחקיה, שאוהדים גם את קבוצת הכדורגל.

סגל נוכחי
---------

*סגל לאליפות ליגת בנק יהב בכדורגל חופים לעונת 2019*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| מס' |  | עמדה | שם |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ישראלישראל | שוער | בן וולובלסקי  |
| 4 | ישראלישראל | בלם | שגיא חייט  |
| 5 | ישראלישראל | בלם | ניסן ספיר  |
| 6 | ישראלישראל | בלם | ערן סספורטס  |
| 7 | ישראלישראל | קשר | ניסן רביבו  |
| 8 | ישראלישראל | בלם | יקיר שינה  |

 |  | 

| מס' |  | עמדה | שם |
| --- | --- | --- | --- |
| 9 | ברזילברזיל | חלוץ | דייוויד גומז  |
| 10 | ישראלישראל | חלוץ | ניר כהן  |
| 11 | ישראלישראל | חלוץ | בר שם טוב  |
| 15 | ישראלישראל | קשר | דור אלברמן  |
| 18 | ישראלישראל | חלוץ | דקל מלכה  |
| 22 | ישראלישראל | שוער | יניב טבצ'ניק  |

 |

### צוות מקצועי

*מעודכן לאליפות ליגת בנק יהב בכדורגל חופים לעונת 2019*

|  |  |
| --- | --- |
| **בעלים** | ישראלישראל שמוליק לוי |
| **יו"ר** | ישראלישראל אנדריי אסולין |
| **מאמן ראשי** | ישראלישראל שרון פז |
| **עוזר מאמן** | ישראלישראל דודו חיות |
| **מנכ"ל** | ישראלישראל אביעד מזרחי |
| **מנהל הקבצה** | ישראלישראל רן חלימי |
| **מנהל מדיה וצילום** | ישראלישראל עוז ליברמן |
| **אחראי מדיה ועיצוב** | ישראלישראל ניב סלטו |
| **אחראי לוגיסטיקה** | ישראלישראל אילן אעודאי |

הישגים ותארים
-------------

**ליגת בנק יהב בכדורגל חופים**

* סגנית (1): 2008
	+ מקום שלישי (1): 2010

קישורים חיצוניים
----------------

* בית"ר ירושלים-כדורגל חופים, ברשת החברתית פייסבוק
* בית"ר ירושלים - כדורגל חופים, ברשת החברתית אינסטגרם
**הנסיכות-בישופות של שטרסבורג** (בגרמנית: **Fürstbistum Straßburg**; באלזסית: **Fìrschtbischofsìtz Strossburi(g)**) הייתה נסיכות כנסייתית של האימפריה הרומית הקדושה מהמאה ה-13 עד 1803.

היסטוריה
--------

הבישופות נוסדה במאה ה-4 לספירה והוכרה כנסיכות כנסייתית במאה ה-10 עם הבישוף Erkanbaldo. אולם כבר בתקופה הפוסט-רומית, הבישופות שטרסבורג הייתה מועדפת במיוחד על ידי המרובינגים אשר תרמו תרומות גדולות לכנסייה המקומית בתנאי שהיא שלחה נזירים לחלק מהיער השחור בשליחות מיסיונרית. הנכסים הראשונים שהוכרו כחלק ממדינת שטרסבורג היו Vallée de la Bruche‏, Rufach ו-Ettenheim.

בין 1223 ל-1260 הבישופים ברטהולד הראשון מטק והיינריך השלישי משטאהלק הרחיבו במידה ניכרת את השטח החילוני הכפוף לנסיכות האפיסקופלית, והצליחו לספח כמה ערים קיסריות באזור אורטנאו בין לנדאו לאגם ביאן, מה שהעניק תנופה רבה לעיר אטנהיים. בשנת 1262, לאחר מאבק עם הבישוף וולטר מירולדסק, הושג באופן סופי שטחה של העיר שטרסבורג, אשר הפכה אפוא לצמיתות לבירה החדשה של הנסיכות. משנת 1359, כהכרה בשטחים שנרכשו, נשאו הבישופים של שטרסבורג גם את התואר של רוזני אלזס. באמצע המאה ה-14 שטח הנסיכות השתרע על פני 1400 קמ"ר עם כ-300 כפרים. משנת 1444 החזיקו הבישופים מקום מגורים קבוע בעיקר בעיר סאברן שם הייתה טירה בבעלות הנסיכים-הבישופים בה ניהלו חיים כאריסטוקרטים של אותה תקופה.

בתקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית הייתה העיר שטרסבורג אחד ממרכזי הפרוטסטנטיות. מרד האיכרים של 1525 התרחש גם בבישופות ודוכא בדם הודות לצעדים הכבדים שנקט הבישוף יוהאן הרביעי ממנדרשייד-בלנקנהיים ועל ידי מועצת הקתדרלה נגד הפרוטסטנטים. לאחר מותו של הבישוף, המחלוקות בין קתולים לפרוטסטנטים פרצו מחדש אפילו בתוך מועצת הבישופות עצמה. המאבק הסתיים בקיפאון, אך עלה לנסיכות בזיכיון של רנכטל לווירטמברג כדי לשלם את ההוצאות הנדרשות.

במהלך סוף המאה ה-17, רוב שטחה סופח לצרפת; היא כללה את השטחים בגדה השמאלית של הריין, סביב הערים סאברן, מולצהיים, בנפלד, Dachstein, Dambach, Dossenheim-Kochersberg, Erstein, קסטנבולץ, ריינאו, ו-*Mundat* (המורכבת מ-Rouffach, Soultz ו-אגיסהיים). הסיפוחים הוכרו על ידי האימפריה הרומית הקדושה בהסכם רייסווייק משנת 1697. נותר רק החלק של המדינה שהיה ממזרח לנהר הריין; הוא כלל אזורים סביב הערים אוברקירך, אטנהיים ואופנאו. שטח זה נמסר לבאדן ב-1803.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בישופות שטרסבורג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4118847-0
* VIAF: 239493874
* WorldCat (עם VIAF): 239493874

 |
**בית הקברות היהודי העתיק בצ'סקה ליפה** הוא בית קברות יהודי עתיק בצ'סקה ליפה (בצ'כית: Česká Lípa, ביידיש לעיפן או לייפען, בעברית גם לייפא) בצפון צ'כיה.

זהו אחד מבתי הקברות היהודיים העתיקים ביותר בחבל הסודטים, שלא נהרס במהלך השואה.

בשל השטח המצומצם נקברו בו במשך מאות שנות פעילותו בשכבות.

היסטוריה
--------

בית העלמין נוסד לפני 1575 מאחורי חומות העיר (על פי מסורת בלתי ניתנת להוכחה כבר בשנת 1479), הוא הורחב בשנת 1758 והיה בשימוש עד 1905, אז הוקם בית קברות יהודי חדש ליד בית העלמין בעיר הנוצרית. בתחילת מלחמת העולם השנייה, בית הקברות הישן נהרס על ידי הנאצים בשנת 1938 וחלק מהמצבות נלקחו והיו ממלאות את הנהר. עד היום השתמרו כ-140 מצבות, העתיקה שבהן היא משנת 1682. מרבית המצבות מתוארכות למאה ה-17 וה-18 והן סטלות מסיביות. בבית הקברות קבורים גם בני משפחות אלטשול או גנז, צאצאיו של דוד גנז.

בית הקברות מטופל על ידי הקהילה היהודית של דצ'ין, ומנוקה וננעל באופן קבוע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי העתיק בצ'סקה ליפה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Příspěvky od Michal Spevák, Synagoga v České Lípě – Maskil המשכיל (בצ׳כית)
2. ↑  Ceska Lipa, www.jewishvirtuallibrary.org
3. ↑  JMP collections, ca.jewishmuseum.cz
4. ↑  Historie Židů v Děčíně – Židovská obec Děčín (בצ׳כית)
בן דב (2016)
**אסף בן דב** (נולד ב-14 ביולי 1968) הוא מנכ"ל יקב רמת הגולן. שימש בעבר כמנכ"ל המשביר לצרכן ומועדון הכדורגל מכבי חיפה.

ביוגרפיה
--------

בן דב נולד בשנת 1968 בארצות הברית. אביו למד באוניברסיטת קולומביה ואמו עבדה בשגרירות. כשהיה בן שנתיים חזרו הוריו לישראל. תחילה התגוררו בירושלים אך עד מהרה שבו לגור בקריות ואת לימודי התיכון סיים בן דב באורט קריית ביאליק. את עיקר שירותו הצבאי עשה כקצין במנהל האזרחי בנפת ג'נין. לאחר שחרורו עבר לשב"כ שם עבד כרכז.

את דרכו במגזר העסקי החל ב-1996 כסגן מנהל סניף חדרה במשביר לצרכן, לאחר מכן מונה למנהל הסניף והתקדם עד לעמדת סמנכ"ל סחר ושיווק של הרשת. לאחר שסייע במכירת רשת המשביר לרמי שביט, עבר בן דב לנהל את חטיבת מוצרי היוקרה של חברת לוריאל בישראל. לאחר ארבע שנים בתפקיד, בשנת 2007, שב בן דב למשביר לצרכן כשמונה על ידי שביט למנכ"ל הרשת.

בסוף שנת 2015 סיים בן דב את תפקידו במשביר לצרכן וסוכם כי ימשיך לשמש יועץ חיצוני לרשת. 

במאי 2016 החליף את איתמר צ'יזיק בתפקיד מנכ"ל מועדון הכדורגל מכבי חיפה. בחודשים הראשונים לכהונתו בוצעו שינויים מקצועיים משמעותיים במועדון: לראשונה מונה מנהל ספורטיבי, טור-כריסטיאן קרלסן; בסמוך לפתיחת העונה פוטר מאמן הקבוצה רוני לוי ובמקומו מונה צוות מקצועי זר הכולל מאמן ראשי, עוזר מאמן ומאמן כושר. עם זאת, חוסר ההצלחה הוביל לפיטוריו של קרלסן ומאוחר יותר גם לפיטוריו של מחליפו, המנהל הספורטיבי ההולנדי מו אלאך. בדצמבר 2021 הודיע על כוונתו לסיים את תפקידו בקבוצה בסיום העונה.

במרץ 2022 מונה למנכ"ל יקב רמת הגולן.

בן דב נשוי לעידית והשניים מתגוררים עם שלושת ילדיהם בבנימינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* טל וולק, ‏מה לא עובד במכבי חיפה? מנכ"ל המועדון מנסה להסביר, באתר גלובס, 4 במאי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו / אסף בן־דב, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2007
2. ↑  לאחר 9 שנים: מנכ"ל רשת המשביר לצרכן סיים את תפקידו, באתר TheMarker‏, 18 באוקטובר 2015
3. ↑  שמעון אלבז, מכבי חיפה: אסף בן דב יחליף את איתמר צ'יזיק, באתר ynet, 5 בינואר 2016
4. ↑  ליאב נחמני, ‏אסף בן דב יסיים את תפקידו כמנכ"ל מכבי חיפה בסיום העונה, באתר ישראל היום, 7 בדצמבר 2021
5. ↑  ממכבי חיפה לקצרין: אסף בן דב מונה למנכ"ל יקב רמת הגולן, באתר וואלה!‏, 31 במרץ 2022
**שרה אוֹסַצקי-לזר** (נולדה ב-16 במרץ 1947) היא היסטוריונית של המזרח התיכון, עמיתת מחקר במכון ון ליר בירושלים ופעילת חברתית.

אודות
-----

אוסצקי-לזר נולדה וגדלה בתל אביב. היא בתם של חיה לבית שפירא וחיים לזר ליטאי, פרטיזן, איש בית"ר והיסטוריון, וקרויה על שמה של סבתה מצד אימה ואחותו של אביה שנספו בשואה. אוסצקי-לזר קיבלה תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ובשפה וספרות ערבית מן האוניברסיטה העברית בירושלים ותוארי מוסמך ודוקטור בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה. נושא עבודה היה "התגבשות יחסי הגומלין בין יהודים לערבים במדינת ישראל: העשור הראשון, 1948–1958", אותו כתבה בהנחיית גבי ורבורג וקייס פירו. מאז היא עוסקת בהוראה, במחקר ובפעילות חברתית. מחקריה עוסקים במיעוט הערבי-פלסטיני בישראל וביחסו למדינה ולרוב היהודי. בשנים 2002 ו-2007 לימדה היסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת וילברפורס באוהיו (1992) ובאוניברסיטת המדינה של סן דייגו (2003). 

במשך שנים היא שימשה כמנהלת משותפת של המרכז היהודי-ערבי לשלום בגבעת חביבה (בהנהגתה זכה המכון ב-2001 בפרס החינוך לשלום של UNESCO) ומנהלת המכון לחקר השלום במרכז. היא הייתה עמיתת מחקר של הסוכנות היהודית כשלוש פעמים בקהילות יהודיות ברחבי ארצות הברית. כמו כן שימשה כעמיתת מחקר במרכז לאסטרטגיה וחשיבה מדינית באוניברסיטה העברית, שם עסקה בחקר הנשים במזרח התיכון. 

אוסצקי-לזר כתבה ביקורת ספרים בעבור "הארץ" ורשימות עבור "הדף הירוק". היא מבקרת ספרים על השואה בכתב העת "האומה".

אוסצקי-לזר שימשה חברת הנהלת הקרן החדשה לישראל ולאחר מכן חברה במועצה הציבורית של הקרן. חברת הנהלת פורום ארגוני השלום הפלסטיני ישראלי, הברית לאנושות חדשה, והקתדרה עממית מגידו.

נשואה ליורי, ומתגוררת בקיבוץ רמות מנשה, ואם לשניים.

מספריה
------

* **יהודה ארבל**, [חמו"ל], 1989.
* **7 דרכים: אופציות תאוריות למעמד הערבים בישראל**, עם אסעד גאנם ואילן פפה, המכון לחקר השלום, 1999.
* **בין חזון למציאות: מסמכי החזון של הערבים בישראל 2007-2006**, עם מוסטפא כבהא, הפורם להסכמה אזרחית, 2008.
* **החברה הערבית בישראל, יחידה מס' 3: בצל הממשל הצבאי – הממסד הישראלי והאזרחים הערבים, 1948–1967**, האוניברסיטה הפתוחה, 2007.
* **אזרחות על תנאי: על אזרחות, שוויון וחקיקה פוגענית,** עם יוסף ג'בארין, הוצאת פרדס 2016.
* **בני המקום, שיחות עם אזרחים ערבים בישראל,** עם יואב שטרן, מרכז תמי שטינמץ למחקרי שלום, אוניברסיטת תל אביב, 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שרה אוסצקי-לזר
* אודות באתר מכון ון ליר
* חזון ערביי ישראל, ראיון מוקלט עמה בערוץ האקדמי
* שרה אוסצקי-לזר, דף שער בספרייה הלאומית

ממאמריה:

* עיצוב יחסי יהודים-ערבים בעשור הראשון, באתר מט"ח
* אחוות עמים: מדד האופטימיות, הדף הירוק
* זכויות קולקטיביות עבור אזרחי ישראל הערבים
* 38 שנים אחרי(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266100805171
* LCCN: nr94007611
* WorldCat (עם LCCN): nr94-007611

 |
הונגריההונגריה
זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא מאניאי. 

**ז'יגמונד מאניאי** (במקור **ז'יגמונד מַאנדל**, בהונגרית: **Mányai Zsigmond**; בודפשט, 13 בפברואר 1877 – בודפשט, 30 בינואר 1922) היה זמר אופרה (בריטון) יהודי-הונגרי, אביו של השחקן לאיוש מאניאי, סבה של השחקנית ז'וז'ה מאניאי.

ביוגרפיה
--------

ז'יגמונד מאניאי נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף מַנְדל (סיטונאי) ושרולטה קליין. הוא הפך לתלמיד האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בשנת 1893, וסיים את לימודיו כמה חודשים בלבד לאחר תחילת שנתו השנייה, בשנת 1894 ופרש ב-20 בנובמבר.

הוא החל את הקריירה שלו בתיאטרון הלאומי (ההונגרי) בקולוז'וואר בשנת 1899, משם עבר כסטודנט במלגה לבית האופרה של בודפשט על פי חוזה שהחתים אותו המלחין ומנצח רז'ה (ראול) מאדר. בשנים 1901–1902 הוא היה במאי ושחקן באופרה של ברטיסלבה. בשנת 1902 נסע לווינה. לאחר מות אמו פרש מהבמה לתקופה מסוימת, עסק במסחר, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה הופיע שוב על במת "תיאטרון הפארק העירוני" (Városligeti Színház). הוא היה זמר בריטון בעל קול נעים. מותו הפתאומי נגרם על ידי דלקת ריאות, ושפעת. מקום קבורתו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.

חייו הפרטיים
------------

אשתו הייתה פלורה קראוס, בתם של לאיוש קראוס ושל רגינה אוברזון, הוא נשא את פלורה לאישה ב-5 בפברואר 1911 בעיר קסטהיי.

תפקידיו העיקריים
----------------

* מסקאני: אבירות כפרית – אלפיו
* אמברואז תומא: מיניון – לותריו
* ורדי: הטרובדור – הרוזן לונה
* ורדי: ריגולטו – מונטרון
* ורדי: לה טרוויאטה – הברון דופל

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון התיאטרון ההונגרי. עורך ראשי. ג'רג' סקיי. בודפשט, 1994.
* לקסיקון המשחק ההונגרי. אלאדר שופפלין. בודפשט, איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, 1929.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 212/1877. folyószáma alatt".
2. ↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 68/1922. folyószáma alatt".
3. ↑  Elhunyt Mányai Zsigmond (1922. február 1.) Az Ujság, 20. évfolyam, 26. szám
4. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a keszthelyi polgári házassági akv. 8/1911. folyószáma alatt".
**אמירתאיוס** (ביוונית: Ἀμυρταῖος) הנסיך של סאיס (או אמנרידיסו), היה הפרעה היחיד בשושלת ה-28 (אנ') של מצרים העתיקה, וככל הנראה מקורב לשושלת ה-26 (אנ') (השושלת הסאיטית).
הביא לקיצו של הכיבוש הפרסי הראשון ושלט במצרים בשנים 404 לפנה"ס - 399 לפנה"ס.

קורותיו
-------

אמירתאיוס מוזכר במקורות היווניים; בכתבים דמוטיים מכונה אמנרידיס (ככל הנראה על שם האל המצרי אמון). ככל הנראה היה נכדו של אמירתאיוס מסאיס שהנהיג מרד כנגד הפרסים בשנים 465 לפנה"ס - 463 לפנה"ס, יחד עם בעל בריתו הלובי אינארוס, כנגד האחשדרפן של מלך פרס ארתחששתא הראשון.

ב-411 לפנה"ס החל להנהיג שורה של מרידות כנגד מלך פרס דריווש השני וב-404 לפנה"ס ערך מתקפה מוצלחת בגדה המערבית של הנילוס בסמוך לעיר הולדתו סאיס והצליח להשתלט על אזור הדלתא.

בעקבות מותו של דריווש ב-404 לפנה"ס הכריז על עצמו כמלך מצרים (**פרעה**) השולט באזור מצרים תחתית. הצלחתו הצבאית הסתייעה בבריתות שכרת עם אתונה וספרטה ובמרידות של לידיה וכריה שהתרחשו באותו הזמן.

יורשו של דריווש, ארתחששתא השני החל אוסף צבא בפניקיה בפיקודו של אברוקומס על מנת לחזור ולהשתלט על הדלתא אך מאבק פוליטי (וצבאי) חריף עם אחיו הצעיר כורש הצעיר שקרא תיגר על שלטונו מנע ממנו לממש את תוכניתו - מה שאפשר למצרים את האפשרות לפרוק את עולו של השלטון האחמנידי.

עם זאת, המשיך ארתחששתא השני להיות שליטה המוכר של מצרים עילית עד 401 לפנה"ס. בפפירוס הארמי מאלפנטין המתוארך לשנת 400 לפנה"ס, מצוינים חמש שנים לשלטונו הריבוני של אמירתאיוס על מצרים - ניתן להסיק ממנו שמצרים עילית נותרה תחת שלטון פרסי עד סביבות שנת 400 לפנה"ס, בעוד שאמירתאיוס שלט באזור הדלתא של מצרים תחתית.

אמירתאיוס הובס בקרב עם יורשו נפריטס הראשון ממנדס והוצא להורג בממפיס בשנת 399 לפנה"ס, מאורע המוזכר בפפירוס הארמי מס' 13.

אמירתאיוס לא הותיר מונומנטים כלשהם; עם זאת, נמצאה כתובת במקדש ח'ונסו בכרנך המצביעה כי הורה לשפץ את המבנה המקודש, פעולה ראשונה מסוגה שבוצעה על ידי שליט מצרי מאז הרס תבאי על ידי המלך הפרסי כנבוזי השני, המבטאת אקט של ריבונות.

ראו גם
------

* מלכי מצרים העתיקה
* היסטוריה של מצרים העתיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמירתאיוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1093584262
* VIAF: 5748160606847016300009
* WorldCat (עם VIAF): 5748160606847016300009

 |
**ז'יאן דוס סנטוס מרטינס** (בפורטוגזית: **Gian dos Santos Martins**; נולד ב-2 באפריל 1993 בפורטו אלגרה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת עירוני קרית שמונה.

קריירת מועדונים
---------------

ז'יאן גדל במחלקת הנוער של גרמיו אספורטיבו ברזיל. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת סנחואננסה מהליגה הפורטוגלית השלישית, בהמשך שיחק באוניאו דה מדיירה ובפאסוס די פריירה במסגרת ליגת העל הפורטוגלית והליגה הפורטוגלית השנייה.

ב-6 במרץ 2019 חתם ז'יאן בטראז מליגת העל הקזחית. הוא ערך 31 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-27 בינואר 2020 חתם ז'יאן באוקז'טפס מליגת העל הקזחית עד לתום עונת 2020. הוא ערך 19 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-12 במרץ 2021 חתם ז'יאן באטיראו מליגת העל הקזחית. הוא ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-21 בינואר 2022 חתם ז'יאן בקיז'ילאר מליגת העל הקזחית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  Официально: Жиан дос Сантос Мартинс игрок ФК Окжетпес באתר הרשמי של אוקז'טפס, 27 בינואר 2020 (ברוסית)
2. ↑  Қош келдің באתר הרשמי של קיז'ילאר, 21 בינואר 2022 (בקזחית)