recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SIC** (בשם המלא: **Sociedade Independente de Comunicação**, בתרגום לעברית: חברת תקשורת עצמאית), היא רשת טלוויזיה מסחרית פורטוגלית, אשר מפעילה כמה ערוצי טלוויזיה ובראשם SIC, הערוץ המסחרי הראשון בפורטוגל שהחל לשדר ב-6 באוקטובר 1992.

רשימת כל ערוצי הטלוויזיה שהרשת מפעילה:

* **SIC** - ערוץ בידור כללי;
* **SIC Notícias** - ערוץ חדשות;
* **SIC Radical** - ערוץ בידור המכוון לקהל הצעיר;
* **SIC Mulher** - ערוץ לנשים;
* **SIC K** - ערוץ ילדים;
* **SIC Internacional** - ערוץ בינלאומי המשדר לכל רחבי העולם;
* **SIC Caras** - ערוץ רכילות המתעסק בסלבריטאים

היסטוריה
--------

SIC נוסדה ב-1987, אולם לא פעלה. באותה עת, בעלי השליטה בחברה היו Granada Television, יחד עם Expresso, Impala ו-Projornal. לא ידוע מדוע Granada TV עזבה את החזקותיה בחברה לפני ש-Globo החלה להחזיק בחלק גדול מההחזקות בחברה לפני תחילת השידורים.

בשנת 1992 הושק ערוץ SIC, שהפך לערוץ המסחרי הראשון בפורטוגל והערוץ השלישי אחרי שני הערוצים הציבוריים RTP1 ו-RTP2. בשנים הראשונות לקיומה הייתה SIC בשליטת פרנסיסקו פינטו בלסמאו ובסיוע של Control journal (כיום חברת Impresa, בעלת השליטה בחברה). כבר בתחילת דרכו עקף הערוץ החדש אחרי זמן קצר את הערוץ הציבורי RTP1 והפך לערוץ המוביל בפורטוגל, ובאותה עת התוכניות הנצפות ביותר היו של SIC. בשנים אלו ניחן הערוץ ביצירתיות ובחדשנות לעומת הערוצים האחרים בפורטוגל.

הערוץ הפך למפורסם באירופה, לא רק בזכות נתוני המדרוג הגבוהים, אלא גם בזכות היותו נושא הסרט התיעודי "הטלוויזיה הזאת שלך", ששודר בערוץ ארטה.

בשנת 2005 איבד SIC את ההובלה בטבלות המדרוג לאחר שעקף אותו ערוץ TVI.

כיום, משדר הערוץ בעיקר תוכניות אקטואליה, אופרות סבון וסדרות רכש ממדינות אחרות. כך למשל משדר SIC את סדרות CSI השונות ואת 'מחשבות פליליות' ו'הפמליה'.

בינואר 2021 עמדו שיעורי הצפייה בערוץ על 19%, מה שממקם אותו במקום הראשון במדינה.

תוכניות
-------

### בידור

* The X Factor
* לרדת בגדול

### ספורט

* מונדיאל 2018
* הליגה האירופית

ראו גם
------

* TV3
* RTP3
* טלוויזיה בפורטוגל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **SIC** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של SIC (בפורטוגזית)
* SIC, ברשת החברתית פייסבוק

* SIC, ברשת החברתית טוויטר

* SIC, ברשת החברתית אינסטגרם
* השקת ערוץ SIC ב-6 באוקטובר 1992 (סרטון מאתר יוטיוב)
* אתר Impresa (בפורטוגזית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Consumo de TV sobe 5,5% em janeiro com confinamento. SIC lidera em mês dominado por futebol e presidenciais
**ג'רמיה וילסון "ג'יי" ניקסון** (באנגלית: **Jeremiah Wilson "Jay" Nixon**; נולד ב-13 בפברואר 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כמושל מיזורי בין השנים 2017-2009.

ביוגרפיה
--------

ניקסון נולד בדה סוטו (De Soto), פרבר של העיר סנט לואיס שבמיזורי. מוצא משפחתו בעיקר מאנגליה. אחד מאבות אבותיו מצד אביו, אברהם ג'ונאס, היה מתיישב יהודי באילינוי וחבר של אברהם לינקולן. ניקסון נולד למשפחה מתודיסטית, אך סבתא רבתא שלו מצד אביו הייתה יהודייה.

הוא למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת מיזורי, וסיים עם תואר ראשון ב-1978. בהמשך עבד כעורך דין. ב-1986 נבחר לסנאט המדינתי של מיזורי, ובין השאר רץ שנתיים לאחר מכן לסנאט ללא הצלחה. הוא שירת בסנאט עד שנבחר לתובע הכללי של מיזורי ב-1992, ושירת בתפקיד זה עד 2009. גם ב-1998 רץ ללא הצלחה לסנאט.

ב-2008, לאחר שהמושל הרפובליקני המכהן הכריז כי לא יתמודד לכהונה שלישית, הכריז ניקסון על מועמדותו למשרה זו. בבחירות הכלליות ב-4 בנובמבר הביס את יריבו הרפובליקני ונבחר למושל, כשזכה ב-58.40% ממניין הקולות. ב-2012 נבחר לכהונה שנייה, עם ניצחון גורף גם כן.

ניקסון נשוי ואב לשניים. אין הוא קשור משפחתית לנשיא ריצ'רד ניקסון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יי ניקסון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יי ניקסון
* ג'יי ניקסון, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1201575451
* LCCN: no2003061534
* SNAC: w6qk56fd
* VIAF: 39066224
* WorldCat: lccn-no2003061534

 |
**יוסף (יוז'י) מרר** (29 ביולי 1901 – 9 ביוני 1983) היה מראשוני מהנדסי הבניין בהקמת מדינת ישראל.

קורות חיים
----------

יוסף (יוז'י) מרר נולד וגדל בווינה בירת אוסטריה. למד הנדסת בניין בטכניון בווינה ובנוסף, היה חבר פעיל בתנועה הציונית: "בלאו ווייס" (כחול – לבן). לימים, עמד בראש הבלאו ווייס של אוסטריה. בגיל 30, נישא לגרטה גולדשלגר.

בשנת 1932, עלו השניים לפלשתינה, במסגרת תנועת הנוער. הם התיישבו בתל אביב. שם נוצרו קשרים הדוקים בינו לבין האדריכלית לוטה כהן והם פתחו במשותף משרד אדריכלים ברחוב אלנבי. במסגרת עבודתם המשותפת הראשונה הקימו את מלון "קטה דן" על חוף ימה של תל אביב, בתל אביב בנו השניים בתים אחדים בסגנון ה"באוהאוז". 

בשנת 1937, אחרי הולדת בתם היחידה עברה המשפחה לרחוב גורדון לדירת 3 חדרים, חדר אחד הוסב למשרד המשותף עם לוטה כהן. זאת כיוון שבתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה מצוקת בנייה קשה ביותר. בשנת 1941 עבר מרר לעבוד ב"סולל בונה" ולוטה כהן פתחה משרד בדירתה ברחוב רופין 9 בתל אביב. 
בשנת 1944 חיפשו מהנדס מועצה ביישוב הצעיר חולון. מרר קיבל את התפקיד ובנה את ביתו בקריית עבודה – שכונה בחולון. במקביל, חיפשו מהנדס בחברת הבנייה של הסוכנות בשם "רסקו" שתי המסגרות היו קטנות יחסית ומרר קיבל את שני התפקידים גם יחד. 

לימים גדלה חברת הבנייה וגם חולון הייתה לעיר, שתי המסגרות בקשו מיוסף לעבוד במשרה מלאה, לאחר התלבטות, הוא בחר ב"רסקו" והיה למהנדס הראשי של החברה עד צאתו לגמלאות. עבודת האדריכלות נעשתה במשרדה של לוטה כהן ושותפה החדש יהודה (ארנסט) לביא. אחד הפרויקטים לעבודתם המשותפת של כהן – לביא וחברת "רסקו" היה הקמתם של שני בתי הורים ברמת חן שברמת גן. בהמשך, הקימה החברה "שכונות רסקו" בכל רחבי הארץ.

יוז'י נפטר בתל אביב בשנת 1983, בשנה ה-82 לחייו. נקבר בבית העלמין בחולון.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף (יוז'י) מרר, באתר ארגון עולי מרכז אירופה.
* סיפור חייו, באתר ארגון עולי מרכז אירופה.
**אמילי וורן** ( באנגלית: **Emily Warren**‏: 1869 – 1956) הייתה אמנית ומאיירת קנדית-בריטית. היא עבדה בדיו, צבעי מים, שמן, גואש וגרפיט. הנושאים החביבים עליה כללו גנים, נוף, פנים וחוץ של מבנים.

קריירה מוקדמת
-------------

מרי וורן, הצבת הצבעים הקנדים במנזר וסמיניסטר
היא למדה קורס אדריכלות על ידי סר בניסטר פלטשר. היא סיימה את לימודיה בשנת 1887 בגיל 18, בקולג' המלכותי לאמנות, דרום קנזינגטון. בשנת 1897 קיבלה את תעודת מאסטר לאמנות מאותה מכללה. היא למדה גם ביולוגיה, בוטניקה וגאולוגיה. היא עברה לקנדה בשנת 1919 והתגוררה באוטווה, אונטריו. היא התגוררה במונטריאול, קוויבק בין השנים 1928 ל -1934.

היא נפטרה בדונרובין, אונטריו בשנת 1956.

קריירה
------

היא הייתה חברה באגודה המלכותית של אמנים בריטים, באגודה המלכותית לציירי צבעי המים, באגודת האמנויות הישנה דאדלי, בחברה לאמנויות אברדין ובחברה לאמניות. היא הייתה חברה בוועדה לשימור אנדרטאות בלונדון.

הגלריה הלאומית של קנדה רכשה את ציור השמן הגדול שלה ״הצבעים הקנדיים״ והציבה אותו על אנדרטת וולף במנזר וסטמינסטר. בשנת 1921 הוזמנה על ידי סר רוברט בורדן להגיע לקנדה כדי להשלים שתי עבודות גדולות ציור שמן שכותרתו "מחווה קנדה, המלחמה הגדולה 1914–1919" ו"הצבת הצבעים הקנדיים על אנדרטת וולף במנזר וסטמינסטר". ציורי המחווה בקנדה נתלו בתחילה בבנייני הפרלמנט, ועברו לאולם הזיכרון של המכללה הצבאית המלכותית בקנדה בקינגסטון, אונטריו מאז 1947.

השנים האחרונות
--------------

היא טיילה וציירה בקולומביה הבריטית, בלגיה, סקוטלנד וצרפת. היא הציגה באנגליה. היא העבירה הרצאות בקנדה בשנות העשרים והשלושים שאוירו על ידי שקופיות זכוכית בצבעי יד ושחזרו ציורים משלה. מחצית משקופיות נמצאות בספריית הספרים הנדירה של תומאס פישר, אוניברסיטת טורונטו, יחד עם אוסף נרחב של התכתבויות, הערות הרצאה וחומר ביוגרפי.

היא קיימה מכירה שנתית של צבעי מים באוטווה. היה ביקוש לציוריה בקנדה, אנגליה ויבשת אירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמילי וורן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Poster of "Canada's Tribute, The Great War 1914–1919" oil painting by E.M.B. Warren, A.R.B.A. and Key to above poster/painting, including regimental colours"
2. ↑  "WARREN (EMILY MARY BIBBENS) COLLECTION"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* FNZA: 15857
* RKD: 82927

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אמילי וורן (ציירת)"**.
פליקס מנדלסון, מלחין הקונצ'רטו.
החלק הראשון של הקונצ'רטו.
החלק השני של הקונצ'רטו.
החלק השלישי של הקונצ'רטו.
**קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון בסול מינור אופ. 25**, הוא קונצ'רטו לפסנתר מאת המלחין פליקס מנדלסון שנכתב בין השנים 1830–1831, בערך באותה תקופה שבה כתב את הסימפוניה הרביעית שלו. הקונצ'רטו פורסם לראשונה במינכן, אוקטובר 1831. קונצ'רטו זה הולחן ברומא במהלך מסעו של מנדלסון באיטליה. מנדלסון ביצע את היצירה בעצמו בהופעת הבכורה, שכללה גם ביצועים של הסימפוניה מספר 1 שלו (אנ') והפתיחה ליצירתו "חלום ליל קיץ".

מבנה הקונצ'רטו
--------------

הקונצ'רטו מורכב משלושה פרקים והוא מכיל קטעי אלתור רבים.

1. Molto allegro con fuoco- מולטו אלגרו סון פוקו.
2. אנדנטה
3. פרסטו

תזמור
-----

התזמור של הקונצ'רטו כולל:

2 חלילים.

2 אבובים.

2 קלרינטים.

2 בסונים.

2 קרנות יער.

2 חצוצרות.

טימפני.

כלי מיתר.

פופולריות
---------

אף על פי שמנדלסון אמר על הקונצ'רטו: "כתבתי אותו אבל כמה ימים וכמעט ברישול", הקונצ'רטו היה מאוד פופולרי הודות למאמציהם של קלרה שומאן ופרנץ ליסט. המלחין והמנצח הקטור ברליוז ביקר בשלילה את סוג הפסנתר בו השתמש מנדלסון בביצוע הבכורה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון" באתר AllMusic
* ביצוע הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון יחד עם תווי היצירה, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הקונצ'רטו מס' 2 של מנדלסון
2. ↑  מידע על הקונצ'רטו מס' 1 של מנדלסון, באתר פרויקט ספריית התווים הבינלאומי
3. ↑  מידע וביקורות על הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון
4. ↑  מידע כללי על הקונצ'רטו מס' 1 של מנדלסון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 300101821
* MusicBrainz work: 16dea66a-88e8-43f6-a091-41800a2acc45
* VIAF: 202938551
* WorldCat (עם VIAF): 202938551

 |
טיבריוס קלאודיוס נירון
**טיבריוס קלאודיוס נירון** (85 לפנה"ס – 33 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי שפעל בשלהי הרפובליקה הרומית.

תולדות חייו
-----------

נירון נולד סביבות שנת 85 לפנה"ס והיה בן לאחד המשפחות הבולטות ביותר ברומא העתיקה, משפחת הקלאודיים. נירון נשא לאישה את קרובת משפחתו ליוויה.

נירון שירת בצבאו של יוליוס קיסר כקוואיסטור בשנת 48 לפנה"ס במהלך מלחמתו של קיסר במצרים כנגד המלך תלמי השלושה עשר, הוא פיקד על הצי הרומאי בקרב שהתרחש ליד העיירה קנופוס ששכנה על גדות הנילוס והצליח להביס את הצי המצרי שעמד מולו. לאחר הניצחון קיסר מינה את נירון לפונטיפקס ושלח אותו לגאליה שם הוא ייסד מספר קולוניות.

למרות שהיה חלק מפמלייתו של קיסר, לאחר רציחתו של הדיקטטור באידו של מרס 44 לפנה"ס הוא החליף צדדים והצטרף לסיעה הרפובליקנית ונלחם לצדם בקרב פיליפי. לאחר התבוסה בקרב הוא נכנע ועבר לסיעתו של מרקוס אנטוניוס, עם חזרתו לרומא הוא שירת כפראיטור וכשלוקיוס אנטוניוס ופולביה אנטוניה, אחיו ואשתו של אנטוניוס הניפו את נס המרד הוא הצטרף אליהם ונלחם יחד עם לוקיוס בפרוסיה (כיום פרוג'ה שבאיטליה).

לאחר תבוסתם על ידי כוחותיו של אוקטביוס נירון נמלט יחד עם אשתו ובנו הבכור טיבריוס לסיקיליה שהייתה בסיסו של סקסטוס פומפיוס, אולם הוא הצליח להסתכסך עם פומפיוס ועזב להצטרף לכוחותיו של מרקוס אנטוניוס במזרח, כשבשנת 40 לפנה"ס אנטוניוס ואוקטביוס התפייסו הוא ומשפחתו חזרו לרומא כתוצאה מחנינה כללית שהוכרזה.

לאחר שהמשפחה חזרה לרומא ליוויה הצליחה לתפוס את עינו של אוקטביוס ולנירון לא נותרה ברירה אלא "לגלות הבנה" לרגשותיו של אוקטביוס ולמרות שליוויה הייתה הרה עם בנו השני דרוסוס הוא התגרש ממנה כדי שתוכל להינשא לאוקטביוס. נירון היה נוכח בטקס הנישואים ואף שימש כאבי הכלה ומסר את ליוויה לאוקטביוס.

שנותיו האחרונות של נירון עברו עליו בשלווה והוא מת בשנת 33 לפנה"ס, בגיל 52.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיבריוס קלאודיוס נירון** בוויקישיתוף
**אילנה סטרלין** (נולדה ב-1954) היא פסיכותרפיסטית וסופרת ישראלית.

רקע
---

סטרלין (לבית וודובסקי) נולדה בלודז', פולין, לאם ואב ניצולי שואה. כשהייתה בת שנתיים וחצי עלתה עם משפחתה לישראל במסגרת עליית גומולקה למעברת בת ים.

בילדותה קיבלה חינוך מוזיקלי מגוון, ניגנה בפסנתר ושרה במקהלת צדיקוב.

רק שנים לאחר שעלתה לישראל גילתה סטרלין במקרה במהלך ביקור אצל קרובי משפחה בארצות הברית שמשפחתו הראשונה של אביה נספתה בשואה.

בצה"ל שירתה בנח"ל ובמהלך ההכשרה בקיבוץ דגניה ב' הכירה את בעלה, מוטי סטרלין, בן הקיבוץ. לאחר סיום שירותה הצבאי החלה ללמוד תואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית, ולאחר סיום התואר הראשון חזרה להתגורר עם בעלה ובתה הבכורה בדגניה ב'. כשהייתה בת 23 חזרה לקיבוץ עם תואר ראשון, בעל וילדה. בהמשך ערכה את עלון הקיבוצים, הייתה עובדת סוציאלית בקיבוצים וניהלה את מחלקת הרווחה של עמק הירדן. לאחר מכן עבדה בתחנה לבריאות הנפש בתל אביב, ב'עמך' ובתחנת הקיבוצים. סיימה לימודי תואר שני באוניברסיטת חיפה ובהמשך עשתה לימודי תעודה בפסיכותרפיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בסיום הלימודים החלה לכתוב ובשנת 2002, כשנתיים לאחר סיום לימודיה ראה אור ספרה הראשון.

ספרה השני, "החצר האחורית", זכה בפרס קרן כסת.

מתגוררת בחרוצים, נשואה ואם לשלושה.

ספריה
-----

* שוקו חם, הוצאת מודן, 2002
* החצר האחורית, הוצאת מודן, 2006. הספר זכה בפרס קרן קסת
* ישנני, הוצאת מודן, 2012
* פנטזיה בארבע ידיים, הוצאת מודן, 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספריה של סטרלין באתר סימניה
* פרסומיה של סטרלין בקטלוג הספרייה הלאומית
* השתתפות בתערוכה בבית האומנים בתל אביב, "מתעקלות, מתעכלות, מתכלות, ניתקלות".אוצרות: אורי דרומר, עם מייצג קול סאונד.
* אילנה סטרלין, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפורה רומן, "אחרי הגילוי הייתי בהלם. היה לי ברור שבמשפחה שלי לא יהיו סודות", באתר ynet, 20 ביולי 2021
2. 1 2  אילנה סטרלין, באתר e-vrit.co.il
3. ↑  מודן הוצאת ספרים, אילנה סטרלין | מודן - הוצאה לאור, באתר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304499005171
* LCCN: no2002092642
* SUDOC: 166622753
* VIAF: 298466351
* WorldCat (עם VIAF): 298466351

 |
**טיגריס בסערה טרופית** או **מופתע!** (בצרפתית: **Tigre dans une tempête tropicale** או **Surpris!** בהתאמה) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר הצרפתי אנרי רוסו, שנוצר בשנת 1891. היצירה היא ראשונה מבין סדרת ציורים של רוסו המתארים סצנות מתוך חיי הטבע בג'ונגלים. בציור מתואר טיגריס שעוקב אחר טרפו בעת סערה.

אודות היצירה
------------

רוסו הגיש את הציור לאקדמיה לציור ופיסול ("Académie de peinture et de sculpture"), אך חברי האקדמיה דחו את בקשתו. רוסו הגיש לבסוף את היצירה לאגודת האמנים העצמאיים ("Société des Artistes Indépendants") שבה היה ניתן להגיש יצירות ללא תהליך מקדמי של בחינה על ידי חברי ועדה. היצירה קיבלה ביקורות מעורבות; מבקרי אמנות רבים לעגו על היצירה וכינו אותה ילדותית. אולם, אמנים כמו פליקס וואלוטון שיבחו את יצירתו של רוסו.

רבים ראו במוטיב הג'ונגל של רוסו השראה מיצירותיו של אז'ן דלקרואה. באופן מוטעה, נטען כי רוסו שאב את ההשראה לסצנה בציור משירותו הצבאי במקסיקו, אולם האמן למעשה מעולם לא עזב את צרפת, וככל הנראה הוא שאב השראה מז'רדן דה פלאנט, מגזיני טבע וספרים. יצירות ואמנות על טבע פראי היו מקובלת באותה העת, כגון יצירותו של הפסל עמנואל פרמיי, אולם ציורו של רוסו נדחה על ידי המבקרים בני זמנו מפאת סגנונו של האמן.

הטרף של הטיגריס לא מופיע ביצירה, והמתבונן ביצירה אמור לנחש מהי התוצאה הסופית של מארב זה. משמו המקורי של היצירה, "מופתע!", ניתן להסיק כי ידו של הטיגריס היא על העליונה. מאוחר יותר, רוסו הסביר כי הטרף של הטיגריס היו קבוצת חוקרים. חרף העובדה שיצירתו של רוסו נראית פשוטה, האמן עשה שימוש רב בצללים ובגוונים של הצבע הירוק כדי להדגיש את השפע בג'ונגל. רוסו עשה גם שימוש בצבע אפור-כסוף כדי ליצור גשם, והוא עשה זאת על ידי ציור קווים אלכסוניים דקים לאורך היצירה בהשפעת ציוריו של ויליאם אדולף בוגרו.

אף על פי שטיגריס בסערה טרופית הביא להכרה מסוימת בפועלו של רוסו, לקח לאמן כשבע שנים לחזור ולצייר סצנת ג'ונגל נוספת. הביקורות כלפיו השתנו במעט, אולם הוא עדיין העדיף להתמקד במוטיבים אחרים ביצירותיו, ורק לאחר כחמש שנים נוספות הוא הציג יצירת ג'ונגל נוספת. מלבד טיגריס בסערה טרופית, רוסו עשה שימוש בטיגריס ביצירתיו ארבע פעמים נוספות.

במשך השנים הבאות וגם לאחר מותו של רוסו ב-1910 יצירותיו עדיין היו שנויות במחלוקת, ברם אמנים בני זמנו כמו פבלו פיקאסו, אנרי מאטיס ואנרי דה טולוז-לוטרק כן העריכו את עבודותיו. בסביבות שנת 1908, רוסו מכר את טיגריס בסערה טרופית ושתי יצירות נוספות לסוחר אומנות תמורת 190 פרנק, מחיר נמוך ממה שהציע תחילה. בשנת 1972, היצירה נמכרת לגלריה הלאומית שבלונדון בעזרתו של הנדבן ולטר אננברג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיגריס בסערה טרופית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Morris & Green, p. 143.
2. ↑  Morris & Green, p. 142.
ה**קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת מס 2, בפה מינור, אופ. 21** נכתב על ידי פרדריק שופן בשנת 1829, בגיל 20, עוד בטרם סיים את לימודיו. למעשה היה זה הראשון מבין שני הקונצ'רטי לפסנתר שכתב שופן, אך הוא פורסם שני ולכן מוכר כקונצ'רטו מספר 2. הקונצ'רטו בוצע לראשונה ב־17 במרץ 1830, בוורשה, עם שופן כפסנתרן הסולן.

היצירה מכילה שלושה פרקים, במבנה הטיפוסי לקונצ'רטו לכלי סולו באותה תקופה:

1. מאסטוזו Maestoso (בחגיגיות, מלכותי)
2. לרגטו Larghetto (איטי למדי)
3. אלגרו ויוואצ'ה Allegro vivace (מהיר ומלא חיים)

הפרק הראשון של הקונצ'רטו בנוי כפרק פתיחה מסורתי בסונאטה. בחטיבת החזרה מקופח הנושא הראשון לטובת הנושא השני. הפרק השני פותח בשתים עשרה תיבות לכלי הקשת המבשרות את כניסת פסנתר הסולו המציג את הנושא הראשון. הפרק האחרון הוא רונדו נמרץ (בנקודה מסוימת בפינאלה מופיעה הוראה לכינורות לנגן קול לניו (בגב הקשת).

בדומה לקונצ'רטו מס 1, גם בקונצ'רטו זה תפקיד התזמורת משני לתפקיד הפסנתר, הדורש וירטואוזיות יתרה.

כתב היד של היצירה שמור בספרייה הלאומית של פולין.

השפעות קודמות
-------------

הברק המאפיין קונצ'רטו זה (כמו גם את מס' 1) משייך אותו למתכונת הקונצ'רטי של הומל, פילד וובר, אך יש בו גם משום חזרה למודל מוצרטי מוקדם. כטענתו מרחיקת הלכת של שומאן:

> 
> לו היה גאון כדוגמת מוצרט מופיע היום, היה כותב קונצ'רטי של שופן ולא כאלה של מוצרט
> 
> 
> 
> — קורנל מיכאלובסקי וג'ים סמסון, "פרדריק שופן" 6 במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
> 

במילים אחרות, הקונצ'רטו מתווך בין הקלאסי לפוסט-קלאסי, בין מוצרט לבין הזוהר שאפיין את הסגנון המאוחר יותר. דבר זה ניכר במבנה הקונצ'רטו בפה מינור. מבחינת היחס בין תפקיד הסולו לליווי, הוא קרוב יותר להומל מאשר למוצרט, ודבר זה נכון גם לגבי הדואליות של היסודות הליריים והצורניים במסגרת כל אחד מן התחומים הטונאליים, המרוחקים כבר במידת מה משיווי המשקל העדין שיצר מוצרט בין היסודות השונים של כתיבתו. עם זאת, כבר בפתיחת הפרק הראשון ניכרת השפעת מוצרט, הן ישירות והן באמצעות הומל. השפעה זו ניכרת גם בפרק האיטי, שגם הוא מהווה גלגול של מוצרט לא פחות מהמשכיות של פילד.

ראו גם
------

* קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של שופן
* פרדריק שופן

קישורים חיצוניים
----------------

* ביצוע חופשי של היצירה ותוים
* ביצוע נפלא של ארתור רובינשטיין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4493513-4
* MusicBrainz work: dda6229e-96ab-38dc-b48d-9ea6efa48c56
* VIAF: 1406151474935700490005
* WorldCat (עם VIAF): 1406151474935700490005

 |
**אילנה שפיר** (21 במרץ 1924 – 12 באפריל 2014) הייתה אמנית פסיפס ישראלית בעלת הכרה בינלאומית.

ביוגרפיה
--------

שפיר נולדה בסרייבו שביוגוסלביה (כיום בבוסניה והרצגובינה). בשנות מלחמת העולם השנייה ברחה משפחתה לכפר יוגוסלבי קטן, שם זכתה להגנת התושבים המקומיים. אילנה ציירה את אנשי הכפר, ציורים המהווים לתושבים עד היום מזכרת לתקופה ולקרוביהם שנפטרו. מאוחר יותר ניצלה אילנה את כישוריה כדי לצייר מפות לפרטיזנים, שאל שורותיהם הצטרפה. את תקופת המלחמה הנציחה בחלון פסיפס בבית כנסת באשקלון, בו נרשמו שמות בני המשפחה שנספו בשואה.

לאחר המלחמה למדה באקדמיה לאמנות בזגרב שביוגוסלביה המשוחררת. היא עלתה לישראל בשנת 1949. תחילה ציירה במעברות עולים והתנסתה בטכניקות נוספות, ולבסוף התמקדה באמנות הפסיפס. בתחום זה פיתחה סגנון ייחודי שזכה בקהילת האמנים העולמית לכינוי 'המוזאיקה הספונטנית' - כלומר, בניגוד לעבודת המוזאיקה המסורתית עובדת אילנה ללא ציור מוקדם, והיצירה מתהווה תוך כדי עבודה.

שפיר הייתה אמנית מוערכת מאוד בתחום אמנות הפסיפס. היא הרצתה והנחתה סדנאות בכנסי אמנות שונים בעולם ובכלל זה בברזיל, בארצות הברית ובסקוטלנד. תערוכות שלה הוצגו במקומות שונים בעולם.

שפיר זכתה בתואר "יקירת העיר אשקלון" בשנת 1986. יצירתה "עולמות", פרי עבודת חודשים רבים, עומדת במבואת היכל התרבות באשקלון, שאותו תכנן ובנה האדריכל גיורא שפיר.

נפטרה ב-12 באפריל 2014. מאז מותה מטפח בנה גיורא את ביתה ומכבד את בקשתה לא למכור אותו. בבית ובגינה נמצאים עבודותיה של אילנה בציור, קרמיקה ופסיפס ומוקרן סרט על חייה ועבודותיה. המקום מקבל קבוצות קטנות בהזמנה מראש אך עדיין לא קבל הכרה כמוזיאון.

תמונות
------

* צבעי מיםצבעי מים
* RIPPLES OF CREATIONRIPPLES OF CREATION
* GIRL AND BIRDGIRL AND BIRD

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית אילנה שפיר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אילנה שפיר
* איתמר כהן, האמנית אילנה שפיר בין 8 האמנים המובילים בעולם בתחום המוזאיקה(הקישור אינו פעיל), אשקלון.אינפו, 13 בדצמבר 2010
* הודעה על פטירתה באתר "אשקלון ניוז"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 277034
* NLI: 987007508148205171
* ULAN: 500478946
* VIAF: 308284147
* WorldCat: viaf-308284147

 |
**קווין גרוסקרויץ** (בגרמנית: **Kevin Großkreutz**; נולד ב-19 ביולי 1988 בדורטמונד, גרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אורדינגן 05 מהליגה הגרמנית השלישית. 

גרוסקרויץ שיחק במרבית הקריירה שלו בבורוסיה דורטמונד, עמה זכה בשתי אליפויות בבונדסליגה. 

גרוסקרויץ ערך שש הופעות במדי נבחרת גרמניה, וזכה עמה במונדיאל 2014, על אף שלא שיחק בו דקה.

קריירת מועדונים
---------------

גרוסקרויץ התחיל את הקריירה שלו בקבוצות קטנות שונות בעיר דורטמונד. בשנת 2002, כאשר בשנת 2002 הוא מצטרף למחלקת הנוער של קבוצת בורוסיה דורטמונד ולאחר מכן מועבר לרוט וייס אלן. קווין עזר להעלות את הקבוצה לבונדסליגה, כאשר הוא מבקיע 12 שערים.
בחודש יולי 2009 חזר קווין לבורוסיה דורטמונד, כאשר הוא עורך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 4-0 על נירנברג, באותו משחק הבקיע גרוסקרויץ את השער הראשון בניצחון לאחר מסירה מסוון בנדר.

בסוף חודש נובמבר 2010, קווין חתם על הארכת החוזה שלו לארבע שנים נוספות עד ליולי 2014. גרוסקרויץ לקח חלק חשוב בעונת 2010-11, כאשר בתחילת ינואר הוא מבקיע צמד שערים ומעניק בישול למריו גצה בניצחון 3-1 על באייר לברקוזן. קווין העניק באותה עונת אליפות שמונה שערים ושבעה בישולים.

בקיץ 2015 חתם גרוסקרויץ בגלאטסראיי הטורקית. ב-2 בספטמבר 2015 פיפ"א הכריזה כי גרוסקרויץ יוכל לשחק בקבוצה רק החל מינואר 2016, מכיוון שגלאטסראיי לא הגישה את מסמכי העברתו לפני סיום חלון ההעברות. ב-6 בינואר 2016 חתם בשטוגרט. בתום עונת 2015/16 נשר גרוסקרויץ עם שטוטגרט לבונדסליגה השנייה. גרוסקרויץ נשאר בשטוטגרט לאחר ירידת הליגה, במטרה להשיב את המועדון לבונדסליגה. ב-9 במרץ 2017 שוחרר מהקבוצה לאחר אירועי משמעת מחוץ למגרש. 

לאחר שחרורו משטוטגרט, התאמן גרוסקרויץ עם בורוסיה דורטמונד, ובהמשך חתם בדרמשטאדט 98 שהייתה צפויה לנשור מהבונדסליגה, במטרה לחזק את הקבוצה לקראת מאבקי עלייה בעונת 2017/18. גרוסקרויץ לא הצליח במשימתו לעלות ליגה עם דרמשטאט, ובסיום עונת 2017/18 עזב את המועדון, בו הבקיע שלושה שערי ליגה ב-27 הופעות.

ביולי 2018 חתם גרוסקרויץ על חוזה באורדינגן 05, העולה החדשה אל הליגה הגרמנית השלישית.

נבחרת גרמניה
------------

גרוסקרויץ ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הגרמנית באמצע חודש מאי 2012 במשחק הידידות נגד נבחרת מלטה. גרוסקרויץ נכלל בסגל הגרמני למונדיאל 2014 שזכה בגביע העולמי, אך לא שותף בטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין גרוסקרויץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קווין גרוסקרויץ (בגרמנית)
* קווין גרוסקרויץ, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת גרמניה – מונדיאל 2014 (אלופת העולם)** |
| --- |
| 1 נוייר • 
2 גרוסקרויץ • 
3 גינטר • 
4 הובדס • 
5 הומלס • 
6 ח'דירה • 
7 שוויינשטייגר • 
8 אוזיל • 
9 שורלה • 
10 פודולסקי • 
11 קלוזה • 
12 צילר •
13 מילר • 
14 דראקסלר •
15 דורם •
16 לאם •
17 מרטסאקר •
18 קרוס •
19 גצה •
20 בואטנג •
21 מוסטפי •
22 וידנפלר •
23 קראמר •
מאמן: לב | גרמניהגרמניה |
**רישיקש** (בדוואנגרי: **ऋषिकेश**) היא עיר ומועצה אזורית (municipal board) במחוז דהראדון במדינת אוטראקהאנד שבצפון הודו, 25 קילומטר צפונית לעיר הארידוואר. היא עיר קדושה להינדואיזם ומרכז עלייה לרגל. מאמינים הינדואים באים אליה כדי לטבול בנהר הגנגס. כמו כן היא הפכה למרכז מדיטציה ויוגה ומושכת אליה תיירים רבים.

במפקד האוכלוסין שנערך בהודו בשנת 2011 עמדה אוכלוסיית רישיקש על 102,138 תושבים, מהם 53% גברים ו-47% נשים. מהם 89% יודעי קרוא וכתוב, אחוז הגבוה מהממוצע בהודו.

אטימולוגיה
----------

רישיקשה (Hṛṣīkeśa) הוא אחד מכינויי האל וישנו ומשמעותו הוא "ריבון החושים".

גאוגרפיה
--------

רישיקש שוכנת למרגלות הרי ההימאליה והיא מאחד משערי הכניסה אליהם ונקודת הפתיחה במסלול עלייה לרגל אל מרכזי עלייה לרגל הקדושים להינדואיזם ואל מקורות הגנגס. רישיקש היא מקום המפגש של נהר הגנגס ונהר צַ'נְדְרַבְּהָאגָה. בצדה המזרחי של הנהר שוכנת העיר ההודית רישיקש ובה רחובות שתי-וערב ובהם אזור המגורים והמסחר של תושבי העיר, בניגוד לאזור הרוחני והתיירותי שמאכלס לרוב אשראמים וכן אכסניות ושירותים שונים לתיירים במקום.

תיירות
------

התיירות ברישיקש מתרכזת בשני אזורים סמוכים: לאקשמן-גְ'הוּלָה וראם-ג'הולה הנקראים על שם שני הגשרים התלויים (ג'הולה - झूला - גשר תלוי בהינדי) המחברים את שתי גדות הנהר (ועל שם שני האחים מהאפוס ראמאיאנה: ראמה ולאקשמן). ראם-ג'הולה הוא האזור בו מתרכזים מרב האשראמים והטקסים הדתיים השונים, בהם טקס התפילה "פוג'ה אארטי" המתקיים מדי ערב אל מול צלמו של שיווה, הממוקם על גדת נהר הגנגס.

תיירים מערביים נדרשים גם הם לכבד את קדושת המקום בדגש על צניעות ברחצה בנהר ואיסור רחצת נשים בביקיני. מוסדות דת שאינם הינדואים ממוקמים מחוץ לאזור המקדשים.

בסביבות העיר ישנן מספר אטרקציות למטיילים ובהם שמורות טבע הכוללות מפלים וכפרים. מהעיר ניתן לצאת גם צפונה למספר טרקים למקורות הגנגס (כגון טרק הגאנגוטרי וטרק עמק הפרחים).

בסביבה יערות וצמחייה עבותה, כמו כן מספר מסלולי רפטינג בנהר הגנגס, באורכים שונים.

רישיקש התפרסמה במערב כמקום בו להקת הביטלס ביקרה את המאהרישי מהש יוגי. ג'ון לנון הקליט במקום שיר בשם "The Happy Rishikesh Song", והלהקה הלחינה 48 שירים נוספים במהלך שהייתם באשראם של המאהרישי, וחלקם הופיעו באלבום הלבן. אמנים רבים נוספים כמו הלהקה The Beach Boys, הזמר דונובן והשחקנית קייט וינסלט ביקרו ברישיקש כדי למדוט וליצור. האשראם לא מאוכלס וניתן להיכנס אליו בתשלום שוחד ("בקשיש"). מתצפית מחלק מהמבנים ניתן לראות את נוף העיר רישיקש עד העיר הארידוואר.

לישראלים, המקום משמש חלק משביל החומוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רישיקש (באנגלית)

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **רישיקש** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רישיקש** |

* רישיקש באתר הרשמי של מחוז דהראדון
* תמונות של ראם ג'הולה
* רישיקש בויקיטראבל
* קטע וידאו על רישיקש

|  |
| --- |
| * פסלו של האל שיווה עושה מדיטציה מעל נהר הגנגספסלו של האל שיווה עושה מדיטציה מעל נהר הגנגס
* עולים לרגל טובלים בנהר הגנגס במתחם ראם-ג'הולהעולים לרגל טובלים בנהר הגנגס במתחם ראם-ג'הולה
* מראה כללי של לאקשמן-ג'הולהמראה כללי של לאקשמן-ג'הולה
 |

צילום פנורמי של מתחם ראם-ג'הולה ברישיקש

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של העיר באתר הרשמי של העיר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564649405171
* GND: 4050128-0
* LCCN: n84112059
* MusicBrainz: 375be416-447a-4801-93f2-d0417e2bfe7e
* VIAF: 133741119
* WorldCat (עם VIAF): 133741119

 |
**וילהלם בונשטדט** (בגרמנית: **Wilhelm Bohnstedt**;‏ 5 באוקטובר 1888 – 11 באוגוסט 1947) היה גנרל גרמני בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה שפיקד על דיוויזיית הרגלים ה-32.

ביוגרפיה
--------

בוהנשטדט נולד ב-5 באוקטובר 1888 בשמארזו, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית, והיה אחיו הצעיר של אברהרדט בוהנשטדט. במרץ 1909 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-52 (קוטבוס), שם שירת במשותף עם ולטר מודל, ולחם בשורותיו כקצין במלחמת העולם הראשונה. בספטמבר 1914 הוא נפצע ובתחילת 1915 חזר לחזית עם רגימנט המילואים ה-270, שם הועלה לדרגת אובר-לויטננט ב-25 בפברואר 1915. ב-18 בדצמבר 1917 הועלה לדרגת האופטמן, ומקיץ 1918 הוא שימש גם ביחידות שונות אחרות.

לאחר המלחמה הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוגוסט 1933 מונה למפקד גדוד ההדרכה של רגימנט הרגלים ה-8 (הפרוסי) בליגניץ. ב-1 ביוני 1934 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-1 באוקטובר 1934, מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-51 בגלוגוב, וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פיקד בוהנשטדט על רגימנט הרגלים ה-51, ולחם עימו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהדיוויזיה ה-18. ב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-15 ביוני 1940 מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-32. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך מבצע ברברוסה, ובתחילת קרב דמיאנסק. באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט ובאותו חודש, הוא החליף את אוטו שפונהיימר כמפקד דיוויזיית הרגלים ה-21. במאי 1942 מונה למפקח חיל הרגלים ב-OKH אצל ראש החימוש של הצבא ומפקד ארמיית המילואים (*Chief H Rüst u BdE*) בברלין. ב-25 בינואר 1945 הוא הועבר מתפקיד זה לעתודת המילואים.

בסוף המלחמה נפל בשבי ושהה בו עד מותו ב-11 באוגוסט 1947 בהמלין.

קישורים חיצוניים
----------------

* וילהלם בוהנשטדט באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  World War II Military Graves.
**רישום עסק** - קיימות שלוש דרכים מקובלות לניהול ולרישום עסק:

* בעלות אישית.
* שותפות.
* חברה בעירבון מוגבל.

בעלות אישית
-----------

בבעלות אישית בעל העסק והעסק הם גוף אחד. זכויות העסק וחובותיו הם של בעליו ועל אחריותו, גם רווחי העסק הם של הבעלים, לאחר ניכוי המס המגיע לשלטונות המס. אם העסק דורש השקעות נוספות - על הבעלים להוסיפן מכיסו. אם העסק מפסיד - הבעלים מפסיד מכספו.

שותפות
------

עסק על בסיס שותפות עם אדם אחד או יותר. השותפות יכולה להתחלק באופן שווה או להיקבע על ידי כל חלוקה מוסכמת אחרת.

חברה בעירבון מוגבל
------------------

חברה בע"מ בנויה על בסיס של ישות משפטית אחת או יותר, כאשר כל אחד מחזיק במספר מניות שווה או בלתי שווה, בהתאם להון שכל אחד משקיע. עד לחוק החברות החדש נדרש מינימום של שני בעלי מניות; מגבלה זו הוסרה בחוק החדש.

לכל חברה יש תזכיר ותקנות, שבהם נקבע באספת בעלי המניות מי ישמש מנהל החברה.

גופים מסוימים ובכללם חברות ממשלתיות וציבוריות עובדים רק עם ספקים שהם חברה בע"מ. גופים פרטיים לא יכולים לגשת למכרזים או לקבל עבודות והזמנות להספקת סחורה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד ירדן בן גל הירשהורן, "כל הזמן משגעים אותי": הסיפור של רותם מראה כמה קשה להקים עסק בישראל, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2022
**וילהלם המרסהיי** (בדנית: **Vilhelm Hammershøi**; ‏15 במאי 1864 – 13 בפברואר 1916) היה צייר דני הידוע בציוריו הפואטיים; מהאמנים הידועים ביותר בסקנדינביה.

ביוגרפיה
--------

המרסהיי נולד בשנת 1864 בקופנהגן, דנמרק. בנו של סוחר אמיד, כריסטיאן המרסהיי ואשתו פרדריקה (לבית רנטזמן), המרסהיי למד רישום מגיל שמונה עם נילס כריסטיאן קירקגור והולגר גרונוולד, וציור עם וילהלם קין. הוא המשיך את לימודיו עם פרדריק ורמהרן באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות.

מ-1883 ועד 1885 למד עם פדר סברין קרויר בבית הספר ללימודים עצמאיים, ולאחר מכן הציג בתערוכת האביב בשרלוטנבורג בשנת 1885 את ציורו 'דיוקן של נערה צעירה', ציור אותו פייר-אוגוסט רנואר העריץ. המרסהיי נישא לאידה אילסטד בשנת 1891.

המרסהיי עבד בעיקר בעיר הולדתו, שם צייר פורטרטים, אדריכלות ופְּנים. הוא נהג לנסוע אל הכפרים הסמוכים, שם צייר גבעות, עצים, בתי חווה ונופים אחרים. הוא מפורסם ביותר עבור ציורי הפְּנים שלו, אשר רבים מהם צייר בקופנהגן. הוא סייר באופן נרחב באירופה ומצא את מראות לונדון מתאימים במיוחד לציוריו.

ביוני 2012, ציורו של המרסהיי 'אידה קוראת מכתב' נמכר במכירה פומבית בלונדון תמורת 1,721,250 ליש"ט, שיא עבור יצירה אמנותית דנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם המרסהיי** בוויקישיתוף
* וילהלם המרסהיי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275158005171
* BIBSYS: 90519187
* BNE: XX5572291
* BnF: cb120488817 (data)
* GND: 119106213
* ISNI: 0000 0000 8385 4140
* KulturNav: 4b4b75a6-8b2e-4ccb-a38a-8b43db5db0ac
* LCCN: n83032886
* NDL: 01157988
* NTA: 101861206
* RKD: 35701
* SELIBR: 306945
* SNAC: w6904vcd
* SUDOC: 028707494
* ULAN: 500000827
* VIAF: 57417634
* WorldCat: lccn-n83032886

 |
מעבורת נהר המרזי
ג'רי והפייסמייקרס, 1964
כרזה לזכר הנספים באסון הילסבורו
**Ferry cross the Mersey** (מילולית: מעבורת חוצה (או חָצִי!) את המרזי) הוא פזמון שכתב ג'רי מרסדן בסגנון המרסיביט הליברפולי בשנת 1964 עבור סרט באותו שם שתיאר את הלהקות והזמרים של ליברפול כמו הפורמוסט וסילה בלאק. הסינגל, שהוקלט על ידי ג'רי והפייסמייקרס בהפקתו של ג'ורג' מרטין, הגיע במרץ 1965 למקום ה-8 במצעד הסינגלים הבריטי‏ ולמקום ה-6 במצעד בילבורד הוט 100‏.

שם השיר
-------

שם השיר ניתן לקריאה כ-Ferry 'cross the Mersey כלומר, קיצור סלנג של: Ferry Across the Mersey, "מעבורת חוצה את המרזי" או כ-Ferry ,cross the Mersey כלומר "מעבורת, חצי את המרזי". מרזי הוא נהר הזורם בצפון מערב אנגליה דרך הערים מנצ'סטר וליברפול ושפכו במפרץ ליברפול שבים האירי. על הנהר שטה מעבורת נהר המרזי, המחברת בין ליברפול לחצי האי וויראל.

גרסת 1989
---------

ב-15 באפריל 1989 התרחש אסון הילסבורו שבמהלכו נמחצו למוות 96 אוהדי כדורגל ו-766 נפצעו במהלך משחק טעון בין ליברפול ונוטינגהאם פורסט. המקרה הכה בהלם את תושבי ליברפול ואוהדי כדורגל בעולם כולו. בעקבות המקרה הוקלט מחדש השיר, אחד מסמליה של העיר, על ידי סמל אחר שלה, פול מקרטני יחד עם ג'רי מרסדן, הנוצרים, הולי ג'ונסון וסטוק אייטקן ווטרמן.

הסינגל, שכל הכנסותיו קודש למשפחות הנפגעים, ראה אור במאי 1989 ושהה שלושה שבועות בצמרת מצעד הסינגלים הבריטי‏.

הקלטות נוספות
-------------

* בשנת 1983 הוקלט השיר על ידי להקת פרנקי הולך להוליווד והופיע כבי-סייד של התקליטון Relax, הוא שולב לאחר מכן באלבום הבכורה של הלהקה, Welcome to the Pleasuredome בשם Ferry (go).
* בשנת 2003 הקליט הגיטריסט פט מתיני גרסה אינסטרומנטלית של השיר לתקליט One Quiet Night.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Ferry cross the Mersey" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Ferry cross the Mersey" באתר מיוזיק בריינז
* מילות השיר (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקה של מצעד הסינגלים הבריטי
2. ↑  להקת ג'רי והפוסעים באתר Allmusic
3. ↑  סטטיסטיקה של מצעד הסינגלים הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 7bc1e154-0d52-3da6-a490-12d862ffaa5b
* MusicBrainz work: ed909cbd-469a-32e5-9036-259811219eb6

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במתמטיקאית ישראלית. אם התכוונתם לאשת רדיו, ראו רות שפירא-סמילן.

**רות שפירא** (נולדה ב-1940) היא מתמטיקאית ומדענית מחשב ישראלית וכלת פרס רפא"ל למפעל חיים. שפירא תרמה רבות לתחום הגאומטריה החישובית והראייה הממוחשבת. בשנת 1975 הוכיחה את משפט פרימן-שפירא לחסימת פוליגונים בשני ממדים.

קורות חיים
----------

שפירא נולדה בתל אביב. סיימה תואר ראשון ושני בטכניון בשנים 1962 ו-1964, שניהם במתמטיקה, והמשיכה ללמד שם במשך 8 שנים. בשנת 1976 קיבלה תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת ניו יורק.

משפט פרימן-שפירא
----------------

בשנת 1975, במהלך המחקר שביצעה באוניברסיטת ניו יורק לעבודת הדוקטורט שלה, הצליחה להוכיח השערה בגאומטריה חישובית, כי על דופן המלבן בעל השטח הקטן ביותר החוסם מצולע כלשהו, מונחת לפחות צלע אחת של המצולע החסום. משפט זה נודע לאחר מכן כמשפט פרימן-שפירא (על שמה ועל שם המנחה שלה, פרופ' הרברט פרימן), ושימש מאוחר יותר לפתרון בעיות אריזה של מצולעים בשני ממדים.

בתעשיות הביטחון
---------------

מתחילת שנות השמונים עבדה שפירא ברפא"ל, ומילאה תפקידים שונים בתחום עיבוד תמונה וראייה ממוחשבת. בשנת 2003 זכתה בפרס רפא"ל למפעל חיים.

חיים אישיים
-----------

רות נשואה ליוסף שפירא, מהנדס רדיו, ולהם ארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רות שפירא

* רות שפירא, באתר ResearchGate

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך עמוד הבית של רות שפירא
2. ↑  פרסום המשפט, 1975
**וילהלם גוסטלוף** (בגרמנית: **Wilhelm Gustloff**‏; 30 בינואר 1895 – 4 בפברואר 1936) היה המנהיג הגרמני של המפלגה הנאצית בשווייץ, אותה ייסד בדבוס ב-1932.

ביוגרפיה
--------

גוסטלוף, שעבד כמטאורולוג בשירות ממשלת שווייץ, הצטרף ב-1929 למפלגה הנאצית, ה-NSDAP, והשקיע מאמצים רבים בהפצת הספר האנטישמי "הפרוטוקולים של זקני ציון", עד כדי כך שחברי הקהילה היהודית בשווייץ תבעו את מפיץ הספר, המפלגה הנאצית השווייצרית, על הוצאת דיבה. גוסטלוף נורה ונהרג בפברואר 1936 על ידי דוד פרנקפורטר, סטודנט יהודי שביקש לשים קץ לפעילותו האנטישמית הנמרצת.

הוא נקבר בהלווייה ממלכתית בעיר הולדתו שוורין שבמקלנבורג (גרמניה), בה נכחו אדולף היטלר, יוזף גבלס, הרמן גרינג, היינריך הימלר, מרטין בורמן ויואכים פון ריבנטרופ. אלפים מחברי הנוער ההיטלראי ניצבו לאורך מסע ההלווייה. ארונו, שהובל ברכבת מיוחדת מדבוס אל שוורין, עצר בתחנות שטוטגרט, וירצבורג, ארפורט, האלה, מגדבורג וויטנברג. אלמנתו, אמו ואחיו נכחו בהלווייה וקיבלו ברכות ניחומים אישיות מהיטלר עצמו. ארנסט וילהלם בולה היה ראשון המספידים. 

הנאצים, שרתחו מזעם, לא הגיבו בפוגרום לרצח גוסטלוף, שהפך מרטיר של הרעיון הנאצי והבליגו, כיוון שהתאריך היה בסמוך לאולימפיאדת ברלין (1936), שהתקיימה ארבעה חודשים לאחר ההתנקשות, והיטלר חשש מכך שהאולימפיאדה תבוטל. עם זאת, רציחתו הייתה מאוחר יותר חלק מן התעמולה ששימשה אמתלה לביצוע פוגרום ליל הבדולח ב-1938.

המשטר הנאצי קרא על שמו את אוניית הנוסעים "וילהלם גוסטלוף", שהוטבעה ב-1945 תוך אובדן של למעלה מ-9,000 נפש. כמו כן נקראו על שמו קרן וילהלם גוסטלוף (Wilhelm-Gustloff-Stiftung) ובית החרושת לאקדחים "וילהלם גוסטלוף ורקה" (Wilhelm Gustloff Werke, שם ביהח"ר הוחלף במלחמת העולם ה-2).

עלילת הנובלה "בהילוך של סרטן" מאת הסופר הגרמני גינטר גראס נסובה סביב קורותיה וגורלה של האונייה "וילהלם גוסטלוף" הקרויה על שמו.

לקריאה נוספת
------------

* Peter Bollier, 4. Februar 1936: das Attentat auf Wilhelm Gustloff; in: Roland Aergerter (Hrsg.), Politische Attentate des 20. Jahrhunderts, Zürich, NZZ Verlag, 1999.
* Matthieu Gillabert, La propagande nazie en Suisse, L'affaire Gustloff 1936, Lausanne, presses polytechniques et universitaires romandes, 2008.
* Emil Ludwig; Peter O. Chotjewitz; Helmut Kreuzer (Hrsg.), Der Mord in Davos, Herbstein, März, 1986.

* גינטר גראס. **בהילוך של סרטן** - נובלה. מגרמנית: רחל בר-חיים. תל אביב, זמורה-ביתן, מוציאים לאור, תשס"ה-2004.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם גוסטלוף** בוויקישיתוף
* A Survey of Nazi and Pro-Nazi Groups in Switzerland: 1930-1945.
* האתר Wilhelm Gustloff (באנגלית ובגרמנית), המוקדש למחקר ההיסטורי של האסון הימי שנשכח.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262289605171
* BnF: cb15676273j (data)
* GND: 118836242
* ISNI: 0000 0000 9314 9779
* LCCN: nr87000744
* NLG: 230888
* NLP: A26100666
* NTA: 072425792
* SNAC: w6n05ddz
* SUDOC: 126185891
* VIAF: 24442031
* WorldCat: lccn-nr87000744

 |
**רות** (**רותי**) **שפירא-סְמילן** (17 ביולי 1922 – 15 בנובמבר 1965) הייתה אשת רדיו ישראלית, עורכת, מגישה, קריינית ומנהלת, חברת סגל "קול ירושלים" ו"קול ישראל".

ביוגרפיה
--------

רות שפירא נולדה בצפת, אחת משתי בנותיהם של חיה ויהודה שפירא, אנשי העלייה השלישית. אמה, רופאת שיניים, ואביה, מהנדס, הכירו בגדוד העבודה והתגוררו בטבריה. ב-1929 עברה המשפחה לירושלים. רות למדה בילדותה בבית הספר "להאציל פון למל". את לימודיה התיכוניים סיימה בגימנסיה העברית ברחביה. 

במהלך לימודיה גויסה לתחנת "קול ירושלים" המנדטורית להגיש יחד עם כמה מחבריה לספסל הלימודים (לאה פורת-גור, שמואל קצנלסון תמיר, גרא בן ענת ואחרים) תסכיתים לנוער בשעת השידור בעברית. בתום לימודיה התיכוניים למדה באוניברסיטה העברית מקרא ופילוסופיה. במהלך לימודיה המשיכה לעבוד ברדיו. ב-1944 נישאה לשמעיה סמילן (סמילנסקי). 

לאחר קום המדינה הגישה תוכניות שונות, כולל את התוכנית "פינת הנוער", בתחילת שנות החמישים הגישה את התוכנית "שירים כבקשתך" ששודרה מידי שבת בצהריים. ב-1956 יצאה בעקבות בעלה שמעיה סמילן, איש משרד החוץ, לשליחות בהאג ובמילאנו. בהיותה באירופה שימשה ככתבת של "קול ישראל" ושל העיתונים: "דבר" ו"למרחב". בין שאר תפקידיה, קיבלה על עצמה לארגן את חידוני התנ"ך הבינלאומיים, שהתקיימו מטעם "קול ישראל". ב-1965 התמנתה למנהלת המחלקה לקשרי חוץ של "קול ישראל", אך במקביל המשיכה להגיש תוכניות ברדיו.

במהלך השנים הדריכה קריינים רבים בראשית דרכם ברדיו כמו: משה חובב, ראומה אלדר, אריה אורגד, ירון לונדון ורבים אחרים. רות שפירא סמילן דיברה שפות רבות, אנגלית, איטלקית, גרמנית, צרפתית ורוסית. היא ניחנה בכישרון מוזיקלי וכישרון משחק. 

היא נפטרה ב-15 בנובמבר 1965 עקב מחלה קשה.

משפחה
-----

במותה הניחה בעל, בן ובת.

הנצחה
-----

רחוב רות סמילן, נחל בקע, באר שבע
על שמה נקרא רחוב בבאר שבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רות שפירא-סמילן** בוויקישיתוף
* אלי אלון, סיפורה של רות שפירא מראשוני קול ישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 6 בדצמבר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על הולדת בנה, דבר, 17 באפריל 1952; 
רות שפירא, דבר, מודעת אבל, 17 בנובמבר 1965; טלילה בן-זכאי, מפגשים מהסוג האישי | יהודה שפירא: שכונה שהיא בית, מעריב, 20 במאי 1983.
גנרל חיל התותחנים **וילהלם ברלין** (בגרמנית: **Wilhelm Berlin**;‏ 28 באפריל 1889 – 15 בספטמבר 1987) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

ברלין נולד ב-28 באפריל 1889 בקלן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-14. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם ביחידות שונות, וב-18 באוגוסט 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר ברלין ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ההדרכה של הארטילריה. ב-20 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-33.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה ברלין מפקד רגימנט הארטילריה ה-33, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהדיוויזיה ה-33 במסגרת הקורפוס ה-9. ב-1 במרץ 1940 הועלה ברלין לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד אגד הארטילריה ה-101, עליו פיקד במהלך המערכה על צרפת. בסתיו 1940 מונה ברלין למפקד בית הספר לתותחנות, וב-1 במרץ 1942 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-1 במאי 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-58, וב-7 ביוני 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-227. ב-6 במרץ 1944 קיבל ברלין על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-11 במאי 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-26. ב-9 בפברואר 1945 מונה ברלין למפקד הקורפוס ה-101, ולחם עמו במהלך הקרב על ברלין כחלק מהארמייה התשיעית. ב-18 באפריל הוחלף ברלין על ידי פרידריך זיקסט, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.

### לאחר המלחמה

ברלין שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר ברלין בהמבורג עד למותו ב-15 בספטמבר 1987.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם ברלין** בוויקישיתוף
* וילהלם ברלין באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 74837051
* WorldCat (עם VIAF): 74837051

 |
תא קטן של LTE המופעלת על ידי דויטשה טלקום
תא קטן ממוקם במרפסת של בניין בבנגלור, הודו
**תאים קטנים** (באנגלית: **Small Cells**) הם צמתי גישה סלולריים באנרגיה נמוכה הפועלים בספקטרום מורשה ולא מורשה, בטווחים של בין 10 מטרים לכמה קילומטרים. הם נקראים "קטנים" משום שבהשוואה לתאי-מקרו (macrocell), יש להם טווח יותר קצר והם בדרך כלל מתמודדים עם פחות ערוצי תקשורת בו-זמנית. הם מטיבים את השימוש בספקטרום הזמין על ידי שימוש באותם תדרים הרבה פעמים בתוך אזור גאוגרפי נתון. תאים קטנים מהווים תחליף לשיטות קודמות של תאים גדולים ועוצמתיים והשיפור שהם מביאים נחשב אחד מאבני הבניין של תשתית 5G. יותר תאים חדשים נבנים בצורה של אוסף תאים קטנים  כשיטה של הגדלת הקיבולת של הרשת הסלולרית, האיכות והעמידות ועם התמקדות ב-LTE Advanced.

גלים מילימטריים
---------------

הדחיסות והעומס על רוחב הפס הנמצא בשימוש מכשירים ניידים והביקוש העולה לכמות מידע גדולה יותר ולכמות מכשירים גדולה יותר, מחייב פתרונות בתחום התקשורת. אחד הפתרונות הוא שימוש בגלים מילימטריים שבהם ישנו רוחב פס "מיותר", כלומר שלא נעשה בו שימוש נרחב עד כה. אחת הסיבות לכך שלא היה שימוש נרחב בגלים מילימטריים הוא שהם אינם אדישים לקירות בניינים ומכשולים דומים וכן נוטים להיקלט בעצים וגשם, ולכן אינם יעילים לטווחים גדולים. אי לכך, שימוש בתאים קטנים יוכל לפתוח אפשרות של שימוש בטכנולוגיה זו לצרכים סלולריים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Small Cells: Outdoor Pico and Micro Markets: 3G/4G Solutions for Metro and Rural Deployments – ABI Research". אורכב מ-המקור ב-2012-03-21. נבדק ב-2018-02-19.
2. ↑  "Technology | Small Cells | Qualcomm". *Qualcomm* (באנגלית). 2014-05-13. נבדק ב-2018-02-19.
3. ↑  "Small Cells". *Nokia Networks* (באנגלית). 2016-04-26. נבדק ב-2018-02-19.
4. ↑  "Small Cells". *Ericsson.com* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-02-19.
5. ↑  ""AT&T Cell Site Forecast"". *steelintheair.com* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-02-19.
**וילהלם היינריך פרסטלה** (בגרמנית: **William Henry Prestele** ‏; 13 באוקטובר 1838 – 16 באוגוסט 1895) היה אמן בוטני הידוע בליטוגרפיות ועבודות צבעי מים שלו שהוזמנו על ידי משרד החקלאות האמריקאי.

ביוגרפיה
--------

פרסטלה נולד ב-13 באוקטובר 1838 בדרמשטאדט, גרמניה, לפרנץ יוזף מרטין פרסטלה וקרולינה ראס. המשפחה היגרה לאמריקה ב-1843, והתיישבה תחילה בניו יורק ואחר כך באיווה. אביו, ג'וזף פרסטלה, היה גם צייר וליטוגרף של פרחים ופירות ולפני שהיגרו היה גנן ראשי של המלך לודוויג הראשון מבוואריה, כמו גם אמן צוות בגן הבוטני המלכותי במינכן. מאביו למד את אומנויות צבעי המים והליטוגרפיה.

פטל
בסוף שנות החמישים עבר פרסטלה לניו יורק, ובשנת 1861 הצטרף לצבא האיחוד בגדוד מתנדבים מניו יורק. הוא נפצע בקרב אנטיאטם ב-1862 ובילה את שארית תקופת שירותו בהתאוששות בבית חולים. בסביבות 1863, הוא התחתן עם אישה אירית בשם אן, ואיתה נולדו לו שלושה ילדים - מרגרט (1864), פרנסס (בערך 1869), ואמה (1870) - לפני שאן מתה ב-1871 או 1872.

בשנת 1867, בגיל 29, ויליאם נשכר להכין סדרה של לוחות לצמחים על ידי הבעלים של משתלת אילינוי, פרנקלין קלסי פיניקס. הוא העביר את משפחתו מניו יורק לבלומינגטון, אילינוי, לצורך פרויקט זה. לא ידוע האם הלוחות מהפרויקט הזה שרדו, אך כתבה במהדורה מגזין גננות החודשי באוגוסט 1869 שיבח אותן מאוד: "לפנינו מוצגת חתיכת פרי ... שהוכנה על ידי וילהלם פרסלה. אנחנו נוהגים להעריץ את האמנות האירופית ולעיתים קרובות ייחלנו שהאמריקאים יוכלו להתחרות בה בהצלחה. עכשיו יש לנו את האמנות הזאת כאן. מעולם לא ראינו משהו מבוצע כל כך טוב".

כאשר מערכת היחסים הזו הסתיימה ב-1871, ויליאם נכנס לזמן קצר לעסקים עם ל.ב. ליטלפילד, ופרסם לוחות של פירות ופרחים. ב-1875 העביר את משפחתו לאיווה, לא הרחק מהקהילה בה גדל, והתחתן עם אשתו השנייה, סוזנה גפלר. עם סוזנה, שמתה ב-1882, נולדה לו בת, ליליאן. הוא התקיים כליטוגרף באיווה סיטי ועסק במקצוע זה במשך עשור לערך.

ב-1 באוגוסט 1887, הוא מונה לאמן הראשון בצוות של החטיבה הפומולוגית שהוקמה באותה העת במחלקת החקלאות של ארצות הברית בוושינגטון הבירה.  הוא עבד מדגימות חיות וצמחים מיובשים ועשה סקיצות צבעוניות של פרטים. לאחר מכן פרסטלה השתמש בציורי הפרטים האלה כדי ליצור ציור בגודל טבעי של המין.

ציוריו של פרסטלה ידועים בטבעיותם ובתשומת הלב לדיוק הבוטני. למעלה ממאה מציורי המים של ענבים ופירות אחרים מוחזקים באוסף צבעי המים הפומולוגיים של הספרייה החקלאית הלאומית.

הוא מת בארלינגטון, וירג'יניה ב-16 באוגוסט 1895, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם היינריך פרסטלה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wilhelm Heinrich (William Henry) Prestele Papers | NAL Special Collections, specialcollections.nal.usda.gov
2. 1 2  Drawings From Nature (באנגלית)
3. ↑  Smithsonian Magazine, How to Trademark a Fruit, Smithsonian Magazine (באנגלית)
4. ↑  White, James J. and Erik A. Neumann. "The Collection of Pomological Watercolors at the U.S. National Arboretum". Huntia: A Journal of Botanical History 4:2 (January 1982), pp. 103–104.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DSI: 3717
* GND: 141424745
* ISNI: 0000 0000 8045 8177
* LCCN: n2011053930
* SNAC: w69g97q5
* VIAF: 121911992
* WorldCat: lccn-n2011053930

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"וילהלם היינריך פרסטלה"**.
**צרפת האנטארקטית** (בצרפתית: **France antarctique**) היה השם שניתן לקולוניה הצרפתית באזור ריו דה ז'ניירו של היום. הקולוניה התקיימה בין השנים 1555 ל-1567.

היסטוריה
--------

מפה משנת 1555 של צרפת האנטארקטית.
האזור שנחשב היום לברזיל נתגלה על ידי הפורטוגלים כבר בשנת 1500, אך חוץ מאזור עיר הבירה החדשה' סלבדור' האזור נותר לא חקור למשך חצי מאה. ב-1 בנובמבר 1555 סגן אדמירל צרפתי הוגנוטי בשם ניקולא דוראן דה ויגניון, שעמד בראש צי קטן של שתי ספינות ו-600 חיילים ומתיישבים הוגונוטים, השתלט על האי הקטן סריגיפ, שנמצא מול חופי ריו דה ז'ניירו של היום, ובנה שם מבצר בשם "פור קוליני", על שם גאספאר דה קוליני השני, אדמירל צרפתי שתמך במשלחת על מנת להגן על הדת ההוגונוטית.

ויגניון חיזק את כוחו באזור על ידי כריתת ברית עם השבטים המקומיים באזור, שנלחמו באותה התקופה נגד הפורטוגלים. הוא הרחיב את המושבה הקטנה על ידי הבאת מתיישבים נוספים ב-1556, שכללו בעיקר קלביניסטים שווייצרים מז'נבה, אולם גל שני זה של מתיישבים כלל גם צרפתים קתולים, והמתח שנוצר בין שתי האמונות גרם לויגניון לעזוב לצרפת בשנת 1558. 

בשנת 1560 המושל הכללי החדש של ברזיל קיבל הוראה מהממשלה הפורטוגלית לגרש את הצרפתים מהאזור. בעזרת 26 ספינות מלחמה ו-2000 חיילים הוא תקף והחריב את המבצר בתוך שלושה ימים, אך לא הצליח לתפוס את המתיישבים והחיילים הצרפתים שכן הם ברחו אל היבשת בעזרת הילידים, שם הם המשיכו לעבוד ולחיות. 

בשנת 1565 מושל ברזיל הורה לאחיינו לאסוף מחדש צבא על מנת לתקוף את הצרפתים. החיילים הקימו את בסיסם ב-1 במרץ 1565, ובכך ייסדו את העיר ריו דה ז'ניירו. המתיישבים הצרפתים הובסו לבסוף בשנת 1567, וגורשו לצמיתות מברזיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צרפת האנטארקטית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282656905171
* LCCN: sh85016553

 |