recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שגרירות ארצות הברית בפודגוריצה** היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית במונטנגרו.

רקע
---

ארצות הברית הכירה בעצמאותה של נסיכות מונטנגרו בקונגרס ברלין ב-1878. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים החלו ב-30 באוקטובר 1905, לאחר ששגרירות ארצות הברית ביוון קיבלה את האחריות על הנציגות האמריקאית במונטנגרו. לאחר מלחמת העולם הראשונה שולבה מונטנגרו בממלכת יוגוסלביה. בעקבות זאת הודיע נשיא ארצות הברית וודרו וילסון על ביטול ההכרה בנסיכות מונטנגרו ב-1920.

היסטוריה
--------

ב-12 ביוני 2006 ארצות הברית הכירה ברפובליקת מונטנגרו והחלה לקיים עימה יחסים דיפלומטיים חודשיים אחר כך, ב-15 באוגוסט. השגרירות האמריקנית בפודגוריצה הוקמה ב-5 באוקטובר 2006, כאשר הקונסוליה האמריקאית שודרגה למעמד של שגרירות, כאשר ארלין פריל שימשה כממונה הזמנית על היחסים.

בשנת 2018 אדם יליד סרביה השליך רימון יד לעבר השגרירות ולאחר מכן פוצץ את עצמו מחוץ למבנה. השלכת הרימון אירעה בחצות, שעה שהשגרירות הייתה סגורה, וכתוצאה מכך לא היו נפגעים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שגרירות ארצות הברית בפודגוריצה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "A Guide to the United States' History of Recognition, Diplomatic, and Consular Relations, by Country, since 1776: Montenegro". *history.state.gov*. נבדק ב-8 בנובמבר 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "U.S. Embassy Podgorica, Montenegro". *diplomacy.state.gov*. נבדק ב-8 בנובמבר 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  מונטנגרו: אלמוני השליך רימון לעבר שגרירות ארה"ב ופוצץ עצמו, באתר ynet, 22 בפברואר 2018
שער כתב העת מיום ה-1 בינואר 1844
**Allgemeine Zeitung des Judentums** (בראשי תיבות: **A.Z.J**; אַלגֶמַיינֶה צַייטוּנג דֶס יוּדֶנטוּמס, מילולית: "עיתונה הכללי של היהדות") היה כתב עת יהודי-גרמני שהוקדש לנושאים מעולמה של היהדות, בדגש על ענייניה של יהדות גרמניה. כתב העת יצא לאור ברציפות בין השנים 1837–1922. העיתון תפס את מקום "שולמית", שהחליף בשעתו את "המאסף".

עורכו הראשי ומייסדו היה לודוויג פיליפסון, רב רפורמי ופעיל ציבור.

היסטוריה
--------

כתב העת נוסד בשנת 1837 בלייפציג, ובהמשך הודפס בברלין. הגיליון הראשון הודפס ב-2 במאי 1837, ומטרתו המוצהרת הייתה לקדם את הידע ההיסטורי של היהודים אודות עמם. אך עסק באופן שוטף גם ביתר תחומי העניים של יהודי גרמניה: פוליטיקה, דת, ספרות יהודית וכללית, היסטוריה ופילולוגיה. לכתב העת צורף מעת לעת מוסף ספרותי. ב-1839 הפך כתב העת לשבועון.

בעת הקמת כתב העת הושם דגש על עיתונות בלתי-תלויה, ולכן לא נעזרו העורכים בתמיכה או סבסוד של כל גוף יהודי רשמי. כתב העת הופץ בכל רחבי אירופה היהודית.

לאחר פטירת העורך הראשון לודוויג פיליפסון, ערך את כתב העת גוסטב קרפלס (החל מ-1890). מו"ל העיתון בתקופת קרפלס היה איל העיתונות היהודי רודולף מוסה.

בשנותיו הראשונות של כתב העת השתתפו בכתיבת מאמרים בו חוקרים כמו גבריאל ריסר, אליקים כרמולי, שד"ל, לאופולד צונץ, יהודה ליב דוקעס, יוליוס פירסט, לאופולד לעף, פרנץ דליטש, אהרן ילינק, אברהם גייגר ויצחק מרדכי יוסט.

בשנים מאוחרות נקרא כתב העת: "עיתון ה-CV: ביטאון האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Allgemeine Zeitung des Judentums** בוויקישיתוף
* איזידור זינגר, ‏Allgemeine Zeitung des Judentums, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* כל גיליונות כתב העת, סרוקים בארכיב אוניברסיטת פרנקפורט

הערות שוליים
------------

1. ↑  (C.V.-Zeitung. Organ des Central-Vereins deutscher Staatsbürger jüdischen Glaubens, "צֶה.פַאו.-צייטונג: אורגָן דֶס צֶנטרָל-פֶראַיינס דויטשֶר שטַאטסבִּירגֶר יִידישן גלַאוּבֶּנס".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257779905171
* GND: 1048441474

 |
**מגלוניקס** (שם מדעי: ***Megalonyx***; מילולית: "טופר גדול") הוא סוג נכחד של עצלן קרקע ממשפחת עצלני דו-אצבע ממנה נותר כיום הסוג עצלן דו-אצבע (*Choloepus*).

מאפיינים
--------

המגלוניקס חי לפני 10 מיליון עד 11,000 שנים. בניגוד לשאר העצלנאים התפתח באמריקה הצפונית, לאחר שאבותיו היגרו אליה מאמריקה הדרומית. מאובניו הראשונים התגלו באיווה ובהמשך התגלו עוד מאובנים לאורך אמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית עד לאלסקה וליוקון.

יצור זה היה גדול בהרבה מקרוביו הקיימים, והגיע לגובה של 3 מטרים ולמשקל של טון אחד, אצל המין *Megalonyx leptostomus*, הצפוני ביותר. הוא היה בעל זרועות גדולות, רגליים קטנות ואגן נמוך, ראש קטן ולסת כבדה ובה שיניים לא-מפותחות בצורת יתד וזנב קטן אך עבה. מאפיינים אלו מעידים שהוא היה יצור איטי ופרימיטיבי, וייתכן שחי בדומה לעצלנים המודרניים, אך לא היה יכול לטפס על עצים אלא ניזון מענפי עצים תוך עמידה על הקרקע. ככל הנראה הוא חי לאורך מורדות הרי הרוקי וניזון מעצי אשוח באמצעות שימוש בטפריו החזקים כדי לתלוש את העלים. כמו כן שימשו אותו טפריו להגנה מטורפים, כמו הסמילודון.

במספר מערות של פלאו-אינדיאנים, שמתוארכות לתקופה שלפני כ-11,000 שנים, נמצאו ציורי קיר המתארים ציד של המגלוניקס. ייתכן שהעצלן נכחד עקב הציד האינטנסיבי.

בתרבות
------

* המגלוניקס הוא מאובנה הלאומי של וירג'יניה המערבית.
* בנוסף הוא מופיע בסדרות לפני ששלטנו על הארץ, מפלצות חוזרות לתחייה וטורפים פרהיסטוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלוניקס** בוויקישיתוף
* מגלוניקס, באתר NCBI (באנגלית)
* מגלוניקס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מגלוניקס, באתר GBIF (באנגלית)

איור של מגלוניקס
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

רונאלדיניו, זוכה כדור הזהב ל-2005, על שער המגזין
**פראנס פוטבול** (בצרפתית: **France Football**) הוא כתב עת צרפתי שנוסד ב-1946. המגזין מסקר את הכדורגל ברחבי העולם, הן בדיווחים חדשותיים והן בניתוח היסטורי. תוכן המגזין כולל סיקור מקיף של הליגות האירופיות, סטטיסטיקות מהימנות ממשחקי גביע אירופה לאלופות וצילומים עיתונאיים מוצלחים המשקפים היטב את מושאי החדשות, ובזכות כך נחשב לאחד מעיתוני הספורט הבולטים ביבשת.

לאורך השנים העניק המגזין מספר פרסים אישיים בולטים לשחקני כדורגל על בסיס שנתי. הגדול שבהם הוא כדור הזהב, אשר הוענק החל משנת 1956 לשחקן האירופי המצטיין ומ-1995 החל להינתן גם לשחקנים שמוצאם אינו אירופאי. פרס זה נחשב לתואר היוקרתי ביותר שמקבלים כדורגלנים. הפרס אוחד בשנים 2010–2015 עם תואר "כדורגלן השנה בעולם" של פיפ"א, התאחדות הכדורגל העולמית, והחל מאז נקרא כדור הזהב של פיפ"א. בשנת 2016 הסתיים האיחוד עם פרס כדורגלן השנה בעולם, וכדור הזהב חזר למתכונתו הקודמת.

החל משנת 2018 מעניק המגזין גם את פרס כדור הזהב לנשים לשחקנית הכדורגל הטובה בעולם.

פרס חשוב נוסף המוענק על ידי המגזין, החל מ-1959, הוא כדורגלן השנה בצרפת. עד 1995 ניתן הפרס לשחקנים בליגה הצרפתית בלבד, אך מאז גם צרפתים המשחקים מחוץ למדינה יכולים לזכות בו. המגזין בוחר גם את תואר "המאמן הצרפתי של השנה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פראנס פוטבול** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פראנס פוטבול (בצרפתית)
* פראנס פוטבול, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 142219804
* WorldCat (עם VIAF): 142219804

 |
**רחוב ההסתדרות** הוא אחד מהרחובות הראשיים והארוכים בעיר חולון. הרחוב קרוי על שם ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, שסניף חולון שלה שוכן ברחוב זה. רחוב זה הוא מבין הוותיקים בעיר, הוא מתחיל בכיכר סירן (בצומת ההסתדרות-אילת בשכונת נאות רחל) ומסתיים במעגל תנועה במפגשו עם רחוב משה שרת. הרחוב כולל 200 מספרי בניינים מה שהופך אותו לרחוב הארוך בחולון.

הרחוב עובר דרך השכונות נאות רחל, קריית עבודה, רסקו ונאות שושנים. סגנון הבנייה ברחוב מאופיין בבתים נמוכים עד שתי קומות שנבנו בשנות ה-40, לצד בנייני רכבת שנבנו בין שנות ה-50 לשנות ה-60 ועד מבנים מודרניים (למשל: מגדל הדר בצומת חנקין). בעשור האחרון נערכים פרויקטים רבים שכוללים הריסת מבנים ישנים ובנייה במקומם מבנים חדשים ומודרניים. בפינת ההסתדרות ושנקר נבנה בשנות ה-50 "בית האבות משען", שהיה בית האבות הראשון בארץ שנבנה באופן עצמאי ולא על ידי צדקה.

בשנת 2011, ועדת השמות החליטה לשנות את שמו של מקטע ברחוב ההסתדרות למשה רום (ראש עיריית חולון לשעבר). דיירי הרחוב ובעלי העסקים במקטע זה הגיבו למהלך זה בביקורת חריפה וטענו שמהלך זה עשוי לבלבל את הלקוחות ולגרום לנזק כלכלי לעסקיהם, מה שהוביל את העירייה לחזור בה.

רחוב זה מהווה ציר תחבורה מרכזי בעיר ועוברים בו קווי אוטובוס חשובים. מתוכננת סלילת נתיב אופניים לאורך כל הרחוב. ברחוב עתיד לעבור הקו הירוק של הרכבת הקלה ועל כן תקום תחנה ייעודית לקו זה בצומת הרחובות ההסתדרות-פיכמן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  3 ק"מ אורך ובן כמעט 100 שנים: מה אתם יודעים על רחוב ההסתדרות?, באתר השקמה חולון, ‏6 בספטמבר 2019
2. ↑  סוף לסאגת קריאת רחוב ע"ש ראש עיריית חולון, באתר mynetholon, ‏21 באוקטובר 2015
3. ↑  עיריית חולון, תכנית מתאר מקומית בחולון 2030 (עמ' 305)
4. ↑  הרכבת הקלה בחולון: כל המסלולים, המכשולים והנפגעים, באתר השקמה חולון, ‏18 במרץ 2018
לוחית רישוי ישראלית של רכב אספנות
פורד מודל T
רפליקה של דוזנברג מודל J‏ 1930 (יוצרה בשנות ה-70) של משה לוי
חיפושית - רכב האספנות הנפוץ בישראל
רכב אספנות בחיפה
**רכב אספנות** הוא כלי רכב שגילו עולה על הגיל שבו בדרך כלל מופסק השימוש של כלי רכב מסוגו, ונשמר למטרות אספנות. במדינות שונות ישנן הגדרות שונות לפרטים המדויקים המגדירים רכב כ"רכב אספנות". כמו כן קיימת רגולציה המגבילה רכבי אספנות שעדיין משמשים לנסיעה בכבישים רגילים כדי לשמור על בטיחות נוסעי הרכב ושאר משתמשי הדרך.

בישראל
------

בישראל מוגדר רכב אספנות ככלי רכב שחלפו למעלה מ-30 שנים משנת ייצורו, שנרשם ככזה במשרד התחבורה, והוא אופנוע, מכונית, אוטובוס או משאית שמשקלם אינו עולה על 12 טון. מסוף שנת 2010 הותר רישום רכב אספנות גם לכלי רכב המוגדר כ"רכב ביטחון" כגון אמבולנסים וכבאיות.

בישראל זוכה רכב אספנות למספר הטבות המקלות על שימור הרכב כפריט אספני: העברת בעלות גם ללא רישיון רכב תקף, הנחה בסך 75% בביטוח החובה, ביצוע מבחן רישוי שנתי (טסט) אחד בהשוואה לשני מבחנים לרכב מיושן, ופטור מבדיקת מעבדה מוסמכת אם רישיונו אינו תקף בתקופה העולה על 24 חודשים. כמו כן יכול רכב אספנות הרשום על שמו של נכה להשתמש בהטבותיו של הנכה, גם אם אדם אחר משתמש ברכב. מנגד, רכב אספנות אינו רשאי לנוע בדרכים בין השעות 7 עד 9 בבוקר בימי חול. בשנת 2018 שונו תקנות התעבורה והוסרו שתי מגבלות נוספות מרכבי אספנות, האחת היא איסור שימוש ברכב לצורך עיסוקו של בעליו, וההגבלה השנייה שהוסרה היא איסור הובלת מטען ברכב אספנות מסחרי.

בישראל רשומים אלפי כלי רכב בקטגוריית "רכב אספנות"[דרוש מקור]. חלקם מיובאים כרכבי אספנות וחלקם השתמרו לאחר שימוש בישראל. כמו כן בישראל מספר מועדוני אספנות רכב כאשר המוביל והגדול הוא "מועדון החמש" המאוגד במסגרת עמותה רשומה ובו יותר מ-800 חברים. כמו כן מפרסם המועדון את "האבטומוביל" – ביטאון העוסק ברכבי אספנות.

ראו גם
------

* רכב מיושן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רכב אספנות** בוויקישיתוף
* מועדון החמש - מועדון הרכב הקלאסי והאספנות בישראל
* ג'יפי אספנות בישראל - קבוצת ג'יפאי אספנות
* אספני כלי הרכב הארצישראלים מועדון אספני כלי רכב בישראל
* מאמרים בנושא רכבי אספנות באתר קולקט
* הקלות לרכבי אספנות ביטול איסור שימוש לעבודה והובלת מטען ברכב מסחרי
* דיוויד סלע, סוסיתא, באתר ישראל היום, 15 נובמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  טל שביט, "דוזנברג - כמעט...", מגזין אוטו, 9 ביולי 2008
2. ↑  הגדרת רכב אספנות אתר משרד התחבורה
3. ↑  רכב חילוץ ורכב עבודה בקטגוריית רכב אספנות 13 בספטמבר 2010, אספני כלי הרכב הארצישראליים
4. ↑  חידוש רישיון רכב מיושן, אתר משרד התחבורה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546303005171
* GND: 4138307-2
* LCCN: sh89002541
* LNB: 000055601

 |
ולנטינה טולקונובה בשנת 2007
**ולנטינה טולקונובה** (ברוסית: **Валентина Толкунова**; ‏ 12 ביולי 1946 - 22 במרץ 2010) הייתה זמרת סובייטית ורוסיה. בשנת 1987 הוענק לה תואר אמן העם של רוסיה. על פעילותה בתחום השירה היא זכתה במספר עיטורים רוסיים.

קורות חיים
----------

ולנטינה טולקונובה נולדה בעיר ארמוויר שבמחוז קרסנודר למשפחת עובדי מסילות הרכבת. במרץ 1948 המשפחה עברה למוסקבה. בגיל 10 היא החלה לשיר במקהלה. לאור הניסיון שהיה לה בשירה במקהלה, לאחר סיום בית הספר טולקונובה החלה ללמוד ניצוח מקהלות במכון מוסקבאי לתרבות. 

בתחילת שנות ה-60 להקת ג'אז בראשות יורי סאולסקי חיפשה זמרת חדשה. ולנטינה טולקונובה החליטה לנסות להתקבל ללהקה ועברה בחינות קבלה בהצלחה. החל מקיץ 1966 היא החלה לשיר בלהקה ותוך זמן קצר התחתנה עם יורי סאולסקי. לאור לוח זמנים לחוץ ונסיעות רבות, טולקונובה לא יכלה להמשיך בלימודים ולכן היא עברה ללימודים אקסטרניים במכון על שם גנסין. בשנת 1971 היא סיימה את לימודיה וקיבלה הסמכה כמנצחת מקהלות. 

משפחתה הייתה ביחסי ידידות עם המלחין איליה קטייב והוא הציע לטולקונובה לשיר את שיריו בסדרת טלוויזיה חדשה. השירים זכו לפופולריות רבה ומבוצעים עד היום. בשנת 1971 להקת יורי סאולסקי התפרקה וגם הזוג החליט להתגרש. בתקופה זו טולקונובה הייתה מוכנה לכל עבודה מזדמנת - השתתפה בסרטים בתפקידים קטנים, שרה בלהקות וכו'. בשנת 1972 היא השתתפה בהופעה שהוקדשה לשירי איליה קטייב והמשורר לב אושנין הציע לה לשיר את השיר החדש שהוא כתב ביחד עם ולדימיר שאינסקי. ביצוע שיר זה הביא לה פופולריות רבה. היא נחשבת ליורשת של קלבדיה שולז'נקו ולידיה רוסלנובה. מלחינים ידועים כמו אוסקר פלצמן, אלכסנדרה פחמוטובה ומיכאל טריברדייב החלו להציע לה את השירים החדשים. בשנת 1975 היא הכירה את הפסנתרן דוד אשכנזי שהיה שותף לכל הופעותיה במשך 18 שנים. 

בסוף שנות ה-70 - תחילת שנות ה-80 טולקונובה הייתה בין הזמרות הידועות בברית המועצות. באותן השנים היא התחתנה בפעם השנייה ובשנת 1977 ילדה בן. 

בשנת 1986 היא החליטה לעשות תפנית בקריירה שלה וביימה אופרה "נשים רוסיות" על בסיס שירי ניקולאי נקרסוב, אלכסנדר פושקין ואלכסיי קולצוב. את המוזיקה כתב ידידה הוותיק איליה קטייב. לצידה על הבמה הופיע אינוקנטי סמוקטונובסקי. היא עצמה הופיעה ב-4 תפקידים וקיבלה ביקורת חיובית.

לאור ההצלחה, בשנת 1987 טולקונובה הקימה תיאטרון לדרמה ושירה במוסקבה שפעל שנים רבות.

בשנות ה-90, לאחר התפרקות ברית המועצות טולקונובה הצליחה להמשיך ולשיר במיוחד בהופעות מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר. בהופעות אלו היא שילבה שירים ישנים עם החדשים. בין היתר בתקופה זו היא ביצע שירים של יאן טבצ'ניק.

בשנת 2006 הזמרת חלתה בסרטן אך החלימה. המחלה חזרה בשנת 2009 ובשנת 2010 היא נפטרה. 

במהלך הקריירה המקצועית טולקונובה ביצעה מעל ל-600 שירים ו-25 פעמים השתתפה בפסטיבל "שיר השנה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולנטינה טולקונובה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ולנטינה טולקונובה
* ולנטינה טולקונובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* ולנטינה טולקונובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ולנטינה טולקונובה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ולנטינה טולקונובה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1013409140
* ISNI: 0000 0001 2233 6929
* LCCN: n2011050601
* LNB: 000149682
* MusicBrainz: 87a42f3c-6780-4d1c-bf4b-a7168bd59c57
* VIAF: 167529474
* WorldCat: lccn-n2011050601

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:אונייה   
'סוג המעטה: סקונר' אינו ערך חוקי 

**אֶקְסְפֵּרִימֶנְט** (באנגלית: USS ***Experiment***) הייתה אוניית מלחמה מסוג סקונר של הצי האמריקני, אשר נטלה חלק פעיל במלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת בשנים 1799–1800.

קורותיה
-------

"אקספרימנט" הושקה ב-1799 בבולטימור, מרילנד, והחלה את שירותה המבצעי בשלהי נובמבר 1799 תחת פיקודו של לוטננט ו' מֶלי (W. Maley).

היא צורפה לשייטת בפיקודו של קפטן סיילס טולבוט, שפעלה מתחנת הצי בסנטו דומינגו. במשך שבעה חודשים תרה האונייה את הים הקריבי בחיפוש אחר פריבטירים צרפתיים והצליחה לתפוס שלל כמה אוניות. ב-1 בינואר 1800, בעודה עומדת ללא תנועה בדממת-רוח במפרץ לאוגן (Léogâne) יחד עם ארבע אוניות סוחר אותן ליוותה, הותקפה "אקספרימנט" על ידי 11 סירות חמושות ובהן כמה מאות פירטים האיטיים, מאנשיו של אנדרה ריגו, שכינויים פיקארונים (Picaroons). נתלקח קרב שנמשך שבע שעות, במהלכו פשטו הפיקארונים על אחת מאוניות הסוחר, הרגו את רב החובל שלה, וגררו שתי אוניות אחרות שמלחיהן נטשו אותן. "אקספרימנט" הטביעה שתיים מספינות הפיקארונים והרגה ופצעה רבים מביניהם, בעוד לה פצוע אחד בלבד.

בתחילת חודש יולי 1800 הפליגה "אקספרימנט" אל נהר דלאוור כדי להצטייד מחדש ואחר כך שבה אל איי הודו המערבית. הפטרולים שערכה נגד פריבטירים צרפתיים נחלו הצלחה, והיא לכדה כמה כלי שיט חמושים שעל אחד מהם היה קצין צבא צרפתי רם דרג. כמו כן חילצה משביין אוניות סוחר אמריקניות אחדות, ובינואר 1801 הצילה 65 מלחים ספרדיים מן האונייה "אליזה" שעלתה על שרטון ונטרפה ליד האי סָאוֹנָה.

"אקספרימנט" חזרה אל נורפוק בתחילת פברואר 1801, הוצאה משירות פעיל והושמה בעתודה עד אוגוסט אותה שנה, אז הפליגה אל בולטימור. באוקטובר 1801 נמכרה האונייה.

מקורות
------

* *Dictionary of American Naval Fighting Ships*. Digitized copy in: hazegray.org
**פרדריק גרגורי** (באנגלית: **Frederick Drew Gregory**;‏ נולד ב-7 בינואר 1941,וושינגטון די.סי) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל לשעבר של נאס"א.

בשנת 2021 על שמו נקרא אסטרואיד 95449.

קורות חיים
----------

פרדריק גרגורי נולד בוושינגטון למשפחת מחנכים. לפי השערת המשפחה אבותיה הגיעו ממדגסקר.

לאחר סיום בית הספר הוא למד באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית וסיים קורס טיס במסוק. לאחר סיום הלימודים הוא הוצב בווייטנאם שירת בה עד לשנת 1967. גרגורי עבר הסבה לטייס קרב במטוס ובהמשך קיבל הסמכה כטייס ניסוי. במהלך שירותו הוא ביצע 550 פעילויות מבצעיות.

בשנת 1977 גרגורי סיים לימודי תואר שני בתחום מערכות מידע באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.

שרות בתחום החלל
---------------

בשנת 1978 גרגורי נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1985 הוא השתתף במשימת STS-51-B של מעבורת החלל צ'לנג'ר כטייס. במשימת STS-33 בשנת 1989 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל דיסקברי. 1991 הוא היה מפקד צוות STS-44 שהמריא על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס.

בשנת 1992 גרגורי עבר לתפקידי מינהל בנאס"א. בשנת 2002 הוא קיבל מינוי של סגן מנהל הארגון. בשנת 2005 גרגורי היה מספר חודשים מנהל נאס"א בפועל עד שמייקל גריפין קיבל מינוי קבוע. בשנת 2005 הוא עזב את נאס"א.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדריק גרגורי** בוויקישיתוף
* 
* קורות חיים
* ראיון עם פרדריק גרגורי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10571644
* SNAC: w6dm1hbt

 |
זיקוק מסורתי של ציקודיה
 בקבוק ציקודיה
**ציקודיה** (ביוונית: τσικουδιά; מילולית: אלת טרבינת), המכונה לעתים קרובות גם ראקי (ביוונית: ρακή) בחלק המזרחי של כרתים, הוא משקה אלכוהולי, ברנדי ריחני על בסיס ענבים ממקור האי כרתים המכיל 40% עד 65% אלכוהול בנפח המשקה. צקודיה מיוצרת על ידי זיקוק של פומאס, מה שנשאר מהענבים שנכבשו בייצור יין. הפומאס תוסס במשך כשישה שבועות בחבית אטומה היטב, ולאחר מכן מזוקק.

המשקה דומה לציפורו מיבשת יוון, משפחת ראקי, כמו גם לראקיה האלבני, האוחורו הספרדי, הגראפה האיטלקי, הצ'אצ'ה הגיאורגי, הטרקיי ההונגרי וכך הלאה. בחלק המזרחי של כרתים נהוג לכנות את ציקודיה כראקי, אך ככל הנראה הוא נקרא כך פחות במערב האי.

הוא מיוצר לעתים קרובות בבית בכפרים ברחבי כרתים, ולכן תכולת האלכוהול משתנה לפי יצרן. בדרך כלל בכל כפר בכרתים יש תושב אחד או שניים בעלי רישיון לזקק, וציקודיה מיוצרת ברציפות במשך שבועיים עד שלושה בסוף אוקטובר ותחילת נובמבר.

ציקודיה מוגשת לפעמים קרה מבקבוק השמור במקפיא. זה מוצע בדרך כלל כדיז'סטעף לאחר ארוחת הערב, וברוב הטברנות בכרתים הוא מוצע כדיז'סטיף חינם עם פירות וממתקים לאחר הארוחה.

ניתן לתבל אותה באמצעות קליפת לימון, רוזמרין או דבש (רקומלו).

הערות שוליים
------------

תבנית:Cuisine of Greece

1. ↑  "Tsikoudia, the Cretan Spirit". We-Love-Crete.com. נבדק ב-27 ביולי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**קיקי סמית'** (באנגלית: **Kiki Smith**;‏ נולדה ב-18 בינואר 1954) היא פסלת, סופרת ואמנית הדפסים אמריקאית ילידת גרמניה. יצירותיה, החל משנות השמונים של המאה ה-20, משקפות את העניין בגוף האדם ובתפיסות פמיניסטיות.

ביוגרפיה
--------

"בריכת דם" (1992)
סמית נולדה בנירנברג, גרמניה כאחת משלוש בנות. אביה היה הפסל האמריקאי טוני סמית (Tony Smith) ואמה הייתה זמרת האופרה והשחקנית ג'יין לורנס(אנ'). המשפחה שהתה בגרמניה זמן רב, שם פיתחה האם את הקריירה שלה כזמרת. בנעוריה היגרה המשפחה בחזרה לארצות הברית והתיישבה בניו ג'רזי. את הכשרתה האמנותית הראשונה קיבלה מאביה והיא עזרה לו ביצירת פסליו המינימליסטיים והמופשטים. בשנת 1971 עבדה בתיאטרון בובות. בין השנים 1974-1976 למדה אמנות בבית הספר לאמנות שבהרטפורד, קונטיקט. עם סיום לימודיה עברה להתגורר בעיר ניו יורק, שם הייתה שותפה לפעילות "Colab", ארגון של אמנים מתחומים שונים.

יצירותיה של סמית נתפשו כעוסקות במצבים גופניים קיצונים כביטוי למצב נפשי. עבודות כגון "בריכת דם" (Blood Pool‏, 1992) או "זנב" (Tale‏, 1992) שהתפרסמו בתערוכה הקבוצתית "Post Human"‏ (1992), נתפשו כביטוי לעידן הפוסט מודרני ולמיניות בעידן מגפת האידס.

היא גם כתבה מספר ספרים.

בשנת 2009 היא זכתה בפרס של "אישה באמנות" של מוזיאון ברוקלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיקי סמית** בוויקישיתוף
* קיקי סמית באתר "מפגשים מהסוג החזותי".
* קיקי סמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509867005171
* AGSA: 4366
* BIBSYS: 6499
* BNE: XX1553768
* BnF: cb13569012v (data)
* CiNii: DA10134546
* GND: 119242419
* ISNI: 0000 0000 8168 562X
* KulturNav: f7ca46b6-9032-4468-b1d7-9ecbaf8e7110
* LCCN: n87103853
* LNB: 000309482
* NGV: 9801
* NKC: mub2016897822
* NSK: 000116320
* NTA: 080189571
* PIC: 268
* RERO: 02-A003839599
* RKD: 108800
* SELIBR: 285092
* SUDOC: 077447271
* Trove: 832105
* ULAN: 500115982
* VIAF: 78063391
* WorldCat: lccn-n87103853

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

מהדורת אפריל 1921
**ואניטי פייר** (באנגלית: **Vanity Fair**; מילולית: יריד ההבלים) היה כתב עת שיצא לאור בארצות הברית בין השנים 1913–1936. בשנת 1936 מוזג כתב העת עם כתב העת "ווג".

היסטוריה
--------

קונדה מוטרוז נאסט החל את צעדיו בתחום העיתונות עת שרכש את מגזין האופנה *Dress* (לבוש) בשנת 1913. נאסט שינה את שם המגזין ל"לבוש ויריד ההבלים" (*Dress and Vanity Fair*) והוציא לאור ארבעה גיליונות של כתב העת בשם זה, לאחר שרכש את הזכות להשתמש בשם "יריד ההבלים" בארצות הברית. בשנת 1914 שינה נאסט את שם כתב העת ל"יריד ההבלים", ומינה את פרנק קרונינשילד לעורך כתב העת, תחתיו זכה כתב העת להצלחה רבה. בין היתר כתבו בעיתון סופרים רבים ובהם אלדוס הקסלי, ת"ס אליוט, פרנץ מולנר, גרטרוד שטיין ודיונה בארנס.

בשנת 1919 מונה רוברט בנצ'לי לעורך העיתון בפועל, יחד עם דורותי פארקר שעבדה קודם לכן בכתב העת "ווג". בנצ'לי שכר את המחזאי רוברט אי. שרווד לעבוד עמו על העיתון.

בשנת 1925 נחשב כתב העת, לצד כתב העת "הניו יורקר" לכתבי העת המובילים בתרבות האמריקאית. במגזין כתבו הסופרים תומאס וולף, ת"ס אליוט ופי. ג'י וודהאוס ואדוארד שטיכן צילם עבורו.

בעקבות השפל הכלכלי הגדול שאירע בשנת 1929 החל המגזין לסבול הפסדים בשל הירידה בכמות הפרסומים בו.

בשל הירידה בפופולריות שלו בשנות ה-30 של המאה ה-20 מוזג המגזין בדצמבר 1935 עם מגזין "ווג".

בשנת 1983 החלה הוצאת קונדה נאסט להוציא את המגזין מחדש באותו השם.

ראו גם
------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואניטי פייר** בוויקישיתוף
* ואניטי פייר (כתב עת, 1868) - כתב עת בריטי שיצא לאור בין השנים 1868–1914

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 132779747
* WorldCat: viaf-132779747

 |
השלט בכניסה לבית הקברות. במרכזו מופיע לוגו הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה
**בית הקברות הצבאי הגרמני קאנוק צ'ייס** (DeutscherSoldatenfriedhof Cannock Chase) הוא בית קברות צבאי בבריטניה, שבו נקברו חיילים גרמנים, שנהרגו בעת התקפות על בריטניה או מתו במהלך שביים בה במהלך שתי מלחמות העולם.

רקע
---

במהלך שתי מלחמות העולם שבו מדינות ההסכמה ובעלות הברית כ-700 אלף חיילים גרמנים. רבים מהם הוחזקו במחנות שבויים בכל רחבי האיים הבריטיים והועסקו בעבודה בחוות ובמפעלים. מקצתם מתו בעת השבי. אלפי גרמנים אחרים נהרגו במהלך התקפות אוויר על בריטניה בשתי המלחמות, כאשר כלי הטיס שלהם הופלו בשמיה. גם ימאים גרמנים שטבעו נשטפו אל חופיה. כולם נקברו באתרים הפזורים בכל רחבי בריטניה. 

בסך הכל נקברו בבריטניה כ-6,200 חיילים גרמנים, אוסטרים ואוקראינים. כ-1,300 מהם נקברו באתרים שבטיפול הועדה האימפריאלית לקברי מלחמה. לגבי היתר נעשה בשנת 1959 הסכם בין בריטניה לבין גרמניה המערבית על העברת גופותיהם מהאתרים שבהם נקברו אל בית קברות צבאי חדש, שיוקם בתחומי בריטניה. האתר עבורו נבחר בהסכמה בין שתי המדינות. העברת המתים אליו ארכה מספר שנים והוא נחנך בשנת 1967.

בית הקברות
----------

בית הקברות ממוקם ביער קאנוק צ'ייס בחבל סטפורדשייר, כ-30 קילומטרים מצפון לעיר בירמינגהאם. הוא שוכן בעמק מיוער, בשטח של כ-24 דונמים. 

באתר נקברו כ-4,940 חיילים, מהם כמאה אלמונים. כ-2,650 הם מתי מלחמת העולם השנייה. 

בבית הקברות 18 חלקות קבורה, וביניהן חלקה נפרדת לקברי האחים של צוותי ארבעה צפלינים גרמנים, שהופלו בשמי בריטניה במלחמת העולם הראשונה. בנקודה הנמוכה של העמק ניצב צלב גבוה.

המצבות באתר עוצבו על ידי הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה. אלו הן מצבות לוח אנכיות מאבן גרניט אפורה, שעל גבי שני צידיהן נחרתו באותיות לבנות שמות חללים, דרגותיהם ותאריכי לידתם ומותם. כל מצבה משותפת לארבעה חללים.

באתר נקבר פילדמרשל ארנסט בוש, שנשבה ומת בשבי בבריטניה ב-1945. גנרל נוסף שמת בשבי ונקבר שם הוא מקסימיליאן פון הרף (Maximilian von Herff). הוא היה ראש אגף כוח האדם של האס אס והשתתף בין השאר בדיכוי מרד גטו ורשה.

בבית הקברות נבנו גם מבנה מבואה ובו פסל ברונזה מעשה ידי הפסל הגרמני הנס וימר (Hans Wimmer) ובניין מבקרים.

האתר נבנה במימון ממשלת גרמניה המערבית על ידי הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה. הוא תוכנן על ידי דיאז ברנדי (Diez Brandi) מגטינגן, גרמניה והרולד דופמן (Harold Doffman) ופיטר ליץ' (Peter Leach) מסטפורד, בריטניה.

בהתאם להסכם בין גרמניה לבריטניה מתוחזק האתר על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.

מקורות
------

* G. Kingsley Ward, Edvin Gibson, **Courage remembered**, London: HMSO, 1995.

ראו גם
------

* בית הקברות לחיילים הגרמנים בנצרת
* בית הקברות לחללי האויב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות הצבאי הגרמני קאנוק צ'ייס** בוויקישיתוף
* בית הקברות באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה:
	+ תיאור כללי
	+ תרשים
	+ סרטון
* בית הקברות באתר הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה
* בית הקברות באתרו של Tom Morgan
* בית הקברות הצבאי הגרמני קאנוק צ'ייס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* תמונות בית הקברות באתר World War I Cemeteries
* תמונות בית הקברות באתר World War II Talk

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: דברי הקריינות הנלווים לסרטון הנזכר בקישורים החיצוניים
2. ↑  מספר זה כולל אוויראים גרמנים נוספים שנהרגו, התגלו בבריטניה לאחר הקמת בית הקברות והובאו לקבורה בו.
3. ↑  הצלב הוא בתבנית הצלבים המופיעים בלוגו הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה.
4. ↑  Volksbund Deutsche Kriegsgraberfursorge.
**אוריאל לוינגר** (נולד בשנת 1962) הוא רופא ישראלי, מומחה בתחום האתיקה רפואית, ממונה על תחום האתיקה במרכז הרפואי רבין. מנהל מחלקה פנימית במרכז רפואי לניאדו.

קורות חיים
----------

נולד בבני ברק לרב ד"ר ישראל מאיר לוינגר. למד בבית הספר "רזי-לי" בבני ברק. בבחרותו עברה משפחתו להתגורר בבזל, שם מונה אביו כרב הקהילה היהודית IGB. למד רפואה באוניברסיטת בזל. השתלם בראומטולוגיה באוניברסיטת ניו יורק ובנוירופיזיולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. הוא מומחה לרפואה פנימית, ומשמש רופא פנימאי בכיר בבית החולים לניאדו. הוא מרצה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ובבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.

ד"ר לוינגר השתלם באתיקה יהודית וכללית באוניברסיטת בר-אילן, בבית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים ובמכון לפסיקה הלכתית בירושלים. הוא ממונה על תחום האתיקה במרכז הרפואי רבין. הוא מרצה בנושאי אתיקה רפואית, וכן בנושאי רפואה פנימית, בשלוחה של הפקולטה למדעי הרווחה והבריאות של אוניברסיטת חיפה במכללה החרדית בבני ברק.

ד"ר לוינגר מומחה בנושאי רפואה והלכה. הוא מפרסם מאמרים בנושאים אלו וכן בנושאי אתיקה רפואית בכתבי עת שונים, וכמו כן מרצה בנושאים אלו בפורומים שונים. במסגרת פעילותו בבית החולים בילינסון הוא מקיים פעילות מחקרית ושיתופי מחקר עם מוסדות אקדמיים שונים בישראל בנושאי רפואה והלכה והיסטוריה של הרפואה. הוא מקורב לרב יצחק זילברשטיין.

נשוי להדסה באואר, ומתגורר בפתח תקווה.

מפרסומיו
--------

* ד"ר אוריאל לוינגר, רפואה והלכה בהבנתו של הרמב"ם ביד החזקה, אתר דעת

קישורים חיצוניים
----------------

* על ד"ר לוינגר באתר מרכז רפואי בילינסון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007408136105171

 |
פשר
**עדנה פשר** היא יועצת לניהול, מייסדת ומנהלת קבוצת ד"ר עדנה פשר ושות' - יועצים לניהול בע"מ, שותפה-מייסדת של "סטטוס" ויו"ר עמותת "המכון הישראלי לערים חכמות".

ביוגרפיה
--------

פשר היא בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב (1966), תואר שני מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1977) ותואר שלישי בתקשורת ארגונית מאוניברסיטת ניו יורק בתוכנית Media Ecology בהנחיית פרופ' ניל פוסטמן (1981). בשנת 1978 ייסדה את חברת ד"ר עדנה פשר ושות' - יועצים לניהול בע"מ, והיא עומדת בראשה עד היום. החברה עוסקת בייעוץ ארגוני וייעוץ אסטרטגי בישראל, בארצות הברית ובאירופה. החברה מפרסמת גם את כתב העת האלקטרוני "מזווית אחרת" בנושאי ניהול.

במשך שנים הייתה מורה לספרות בבית הספר דנמרק בירושלים.

בשנת 1991 ייסדה פשר את "סטטוס - הירחון לחשיבה ניהולית". כתב העת, שהפך לדיגיטלי בעריכת ד"ר ירון פשר, עוסק בהיבטים תאורטיים ומעשיים של ניהול וסוקר מחקרים אקדמיים בתחומים אלה. עד יוני 2008 פורסמו כ-200 גיליונות של כתב העת. במשך שנים רבות פרסמה טור בסטטוס בשם "להיות עשר", ובו עשר עצות קצרות בנושא ניהולי מסוים (כגון "להיות עשר בפיתוח יכולת אסטרטגית בארגון").

בשנת 2011 יצא לאור בהוצאת Wiley ספר שכתבה יחד עם ד"ר טוביה רונן ששמו "The Complete Guide to Knowledge Management".

בשנת 2015 יסדה את "המכון הישראלי לערים חכמות" (ע"ר) והיא יושבת הראש שלו. במכון חברים מומחים לפתרונות ומערכות חכמים, המשפרים את איכות החיים של התושבים. פשר פעילה בתחום מאז 2001 כשבקבוצת חלוצים בתחום
ניהול ידע וחדשנות Entovation, שהיא פעילה בה מ-1995, נוצרה תובנה שהעיר הופכת לפלטפורמה המרכזית לחדשנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עדנה פשר

**אתרי גופים שייסדה**

* אתר הבית של חברת ד"ר עדנה פשר
* אתר הבית של סטטוס
* מזווית אחרת - עיתון וירטואלי
* ערוץ הקבוצה באתר YOUTUBE
* המכון הישראלי לערים חכמות

**הרצאות**

* ניהול חדשנות (מצגת PowerPoint)

**מאמרים נבחרים**

* The Intellectual Capital of the State of Israel
* Innovation Engines for for Knowledge Cities: An Innovation Ecology Perspective
* Designing Knowledge Environments: Eleven Streams of Research Leading to Knowledge AnytimeAnywhere
**Lullaby of Birdland** (בעברית: שיר ערש בבירדלנד) הוא סטנדרט ג'אז משנת 1952, שזכה ברבות השנים לביצועים רבים של המוזיקאים המובילים בעולם הג'אז והמוזיקה הפופולרית. השיר הולחן על ידי הפסנתרן הבריטי ג'ורג' שירינג, ומילותיו נכתבו על ידי הפזמונאי האמריקאי ג'ורג' דייוויד וייס. כיוון שבתקופה בה נכתב השיר, לא היה נהוג שתמלילן החבר באגודה האמריקאית למלחינים, כותבים ומפיצים (ASCAP) יכתוב מילים ללחן של מלחין בריטי, מילותיו מיוחסות לעיתים ל-B.Y. Forster - שם עט שבחר לעצמו וייס.

שמו של השיר מתייחס למועדון הג'אז המפורסם Birdland שבעיר ניו יורק, שפעל בשנות ה-50 של המאה ה-20 ואירח את מיטב אמני בג'אז של התקופה. בכך, מהווה שם השיר מחווה גם לסקסופוניסט והמלחין צ'ארלי פארקר, שעל בסיס כינויו "Bird" (ציפור) נקרא המועדון. עם הזמן הפך השיר להמנון הבלתי-רשמי של המועדון, והרכבי הג'אז שניגנו במועדון נהגו לסיים את הופעותיהם בשיר זה.

לחן השיר נכתב לבקשתו של מוריס לוי, בעל מועדון ה-Birdland, לטובת שידור רדיו מיוחד ששודר מהמועדון בשנת 1952. על פי עדותו של המלחין שירינג, השיר נכתב במשך 10 דקות בלבד, ומאוחר יותר הוקלט בגרסה אינסטרומנטלית. הזכויות על לחן השיר ניתנו כמובן לשירינג, אך הזכויות על הפצתו נותרו בידי לוי. מאוחר יותר כתב ג'ורג' וייס את מילות השיר, והוא הוקלט בשנת 1954 על ידי הזמרת שרה ווהן, יחד עם נגן החצוצרה קליפורד בראון. גרסאות מוכרות נוספות של השיר בוצעו על ידי אלה פיצג'רלד, מל טורמה והזמרת האיטלקייה מינה. בשנת 1954 פרסמה זמרת הג'אז האמריקאית בלוסום דירי ביצוע של השיר בשפה הצרפתית. בשנת 1962 הקליט ביל היילי גרסת טוויסט לשיר, שנקראה Lullaby of Birdland Twist. שירה של איימי ויינהאוס "October Song" כולל התייחסויות רבות למילותיו של השיר Lullaby of Birdland.

בשנת 2004 פרסם ג'ורג' שירינג אוטוביוגרפיה, שנקראת כשמו של השיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Lullaby of Birdland" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "Lullaby of Birdland" באתר AllMusic
* גרסאות נוספות ל"Lullaby of Birdland" באתר SecondHandSongs
* Lullaby of Birdland - פרטים אודות ההיסטוריה של השיר, וניתוח מוזיקלי שלו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: bc51cec1-1c4d-3b1b-83a7-4411df467d9b

 |
תמונת מסך של גיליון אלקטרוני בתוכנת Calc מחבילת OpenOffice שבה אפשר לראות את המטריצה המאפיינת תוכנה זו.
**גיליון אלקטרוני** (באנגלית: spreadsheet) הוא שיטה לפריסה וארגון נתונים-מספריים בעיקר שיעודה ביצוע חישובים מרובים והצלבות בין ערכים המשתרעים על פני תאים אנכיים ורוחביים. אפיון זה הפך לפופולרי בתוכנות משרדיות והוא נכלל כאפליקציה, בחבילות האופיס השונות.

אפיון תוכנה
-----------

צורתה החיצונית של התוכנה היא כדף חשבון טבלאי המורכב מיחידה אלמנטרית הנקראת "תא". התאים מסודרים בעמודות ושורות. רוב הגיליונות יוצרים מטריצה דו־ממדית, אך יש גם גיליונות אלקטרוניים המאחסנים את אינפורמציית התאים במבנה תלת־ממדי או רב־ממדי. לעיתים מייצגת האינפורמציה בתאים קשרים אל פעילויות ותוכנות אחרות.

הגיליון מכיל אלפי תאים, ושמו של כל אחד מהתאים נגזר מן השורה והעמודה שבהן הוא נמצא (אות ומספר). הגיליון מאפשר פעילות עם ערכים מספריים רבים לצורך חישוב, תכנון, ניסוי והצגה של עיבודי נתונים. יתרונו העיקרי של גיליון אלקטרוני הוא בביצוע של מספר רב של חישובים מקביליים על נתונים רבים. ניתן להציב בו מספרים ולבצע פעילויות בצורה חוזרת, תוך כדי ניסוי וטעייה. כמו כן יש לגיליון יכולת להציג את הנתונים ואת החישובים בצורות גרפיות מגוונות.

הגיליון האלקטרוני, המאופיין בידידותיות בשימוש, בגמישות רבה ובפתיחותו, יכול להשתלב בענפים רבים, כמו כלכלה, חשבונאות, סטטיסטיקה וניהול. הוא יכול גם להשתלב בתחום החינוך. שלושת המאפיינים העיקריים שהביאו לקליטתו במערכת החינוך הם: דינמיות, שיטתיות וצורות הצגה מגוונות.

היסטוריה
--------

הגיליון האלקטרוני הראשון היה VisiCalc, שפותח ויצא לאור ב־1979 על ידי דן בריקלין ובוב פרנקסטון (ועדיין זמין) עבור המחשב הביתי Apple II. תוכנה זו הראתה לראשונה כי למחשבים הביתיים יש משמעות עסקית מעבר למשחקים. יש סברה כי אפליקציה זו היא אשר שכנעה את אנשי IBM כי למחשב הביתי יכול להיות שימוש עסקי, ושימש כזרז לכניסתה לשוק זה וליצירת המותג "מחשב אישי". המפתחים של VisiCalc לא רשמו כל פטנט על הרעיון, וכך נולדו לו מתחרים רבים ומתקדמים יותר. כאשר יצא לשוק מחשב IBM PC יצא יחד איתו לוטוס 1-2-3, שהיה התוכנה המצליחה ביותר עליו (ידועה גם אמירה שהוא מכר יותר מחשבי PC מאשר כל מאמצי השיווק של IBM). הגיליון האלקטרוני הראשון של חברת מיקרוסופט היה ה־MultiPlan, שיצא בגרסאות למחשבי IBM ותואמיו ולמחשבי אפל. ב 1985 יצאה מיקרוסופט עם הגרסה הראשונה לגיליון האלקטרוני Excel.

במקביל לגיליונות אלו, יצאו לשוק גיליונות אלקטרוניים רבים נוספים, חלקם בחינם, או ברישיון "שותפה" (Shareware).

גיליון אלקטרוני נפוץ נוסף היה Quattro Pro של חברת בורלנד, שהוצג ב-1988. בישראל, חברת סיבית פיתחה גיליון עבודה אלקטרוני כחלק מחבילת קלבו PC. בסופו של דבר, חבילת האופיס של מיקרוסופט כבשה את השוק, וב-2011, הגיליון האלקטרוני הנפוץ ביותר הוא Excel, שמגיע כחלק מחבילה זו. בעולם הקוד הפתוח, נפוץ הגיליון האלקטרוני Calc, של חבילת ליברה אופיס. קיימים גם עשרות גיליונות אלקטרוניים אחרים, חלקם מיועדים למחשבי כף יד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גיליון אלקטרוני** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גיליון אלקטרוני** |

* גיליון אלקטרוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4117161-5

 |

1. ↑  Tim Bajarin, The Application That Birthed The IBM PC, Forbes (באנגלית)
**ציון צמח** (נולד ב-19 בינואר 1990) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר במכבי שעריים.

קריירה
------

צמח החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וב-6 בנובמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-19 בינואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 למכבי נתניה. בעונת 2009/2010 צורף באופן קבוע לסגל הקבוצה הבוגרת, וב-3 באוקטובר 2009 כבש את שערו הראשון בליגת העל, במשחק מול הפועל עכו שהסתיים בתיקו 1–1.

בקיץ 2010 עבר צמח בהשאלה לקבוצת סקציה נס ציונה מהליגה הלאומית, ובינואר 2011 הושאל להפועל רמת גן מליגת העל. לקראת עונת 2011/2012 חתם צמח בקבוצת מכבי פתח תקווה, ובעונה שלאחר מכן עבר למועדון ספורט אשדוד.

לקראת עונת 2013/2014 עבר צמח לקבוצת הכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית, ובינואר 2014 חתם בקבוצת פראלימני מליגת העל הקפריסאית. צמח לא הצליח לסייע לקבוצה להינצל מירידה לליגת המשנה בקפריסין, ובתום העונה עזב את המועדון.

לקראת עונת 2014/2015 חזר צמח לישראל וחתם בקבוצת הפועל עכו. כבר במחזור הראשון כבש צמח את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל חיפה, אך כמה דקות לאחר מכן נפצע ונעדר כחמישה חודשים מהמגרשים. בעונת 2015/2016 כבש שלושה שערי ליגה, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2016/2017 כבש שמונה שערים בליגה הלאומית.

ב-12 ביוני 2017 חתם צמח בבית"ר ירושלים לשלוש עונות עם אופציה לעונה נוספת. ב-12 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–2 להפועל אשקלון במסגרת גביע הטוטו, ובאותו משחק כבש את שער הבכורה שלו. בסך הכל כבש צמח שני שערים בשש הופעות בכל המסגרות במדי בית"ר ירושלים, וב-31 בינואר 2018 הושאל להפועל אשקלון עד תום העונה.

ב-5 ביולי 2018 חתם צמח בהפועל אכסאל, ובעונת 2018/2019 כבש שישה שערים בליגה הלאומית, בנוסף לחמישה שערים בגביע הטוטו.

ב-6 ביוני 2019 חתם צמח בהפועל רמת השרון, אך במדיה שיחק רק שלושה משחקים בגביע הטוטו, וב-21 באוגוסט חזר לקדנציה שנייה בהפועל אשקלון. ב-21 בינואר 2020 חתם בבני לוד. ב-24 באוקטובר 2020 חזר להפועל אשקלון.

ב-3 ביולי 2022 חתם בהפועל ראשון לציון. בנוסף, יאמן צמח את קבוצת נערים א' של המועדון. ב-8 בפברואר 2023 חתם במכבי שעריים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  דור ביטון, ‏"ציון צמח חתם בהפועל אשקלון עד תום העונה", באתר ONE‏, 31 בינואר 2018
2. ↑  שלומי והבה, ציון צמח חתם בעירוני רמת השרון, באתר דאבל פס, 6 ביוני 2019
3. ↑  ציון צמח חתם בהפועל ראשון לציון, אחמד דראושה חזר לכפר קאסם, באתר וואלה!‏, 3 ביולי 2022
4. ↑  יונתן גינזבורג, ‏ציון צמח חתם בראשון לציון, יאמן גם את נערים א', באתר ONE‏, 3 ביולי 2022
5. ↑  יונתן גינזבורג, ‏החתמה נוצצת: ציון צמח חתם במכבי שעריים, באתר ONE‏, 8 בפברואר 2023
**נייתן דארו** (באנגלית: **Nathan Darrow** נולד ב־21 ביוני 1976) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

דארו נולד בקנזס סיטי, במיזורי. הוא למד לתואר הראשון באוניברסיטת אוונסוויל באינדיאנה וסיים תואר שני באוניברסיטת ניו יורק .

קריירה
------

דארו הופיע במחזות של ויליאם שייקספיר, רומיאו ויוליה והנרי החמישי. בשנת 2006 גילם את ויליאם רנדולף הרסט הצעיר בסרט "אמברוז בירס: סיפורי מלחמת האזרחים" של דון מקסוול, בו כיכבו גם קמפבל סקוט וויויאן שילינג.

תפקיד בהפקת המחזה ריצ'רד השלישי לצד קווין ספייסי הוביל לליהוקו לתפקיד מיצ'האם, שומר הראש של בני הזוג אנדרווד בסדרת הטלוויזיה עטורת הפרסים בית הקלפים. תפקידו של דארו הורחב בעונה השנייה בגלל אהדת הקהל והמבקרים. 

לאחר מכן פורסם כי דארו יופיע בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה פוקס גות'האם בתפקיד ויקטור פרייז / מר. להקפיא. 

כמו כן הוא שיחק בעונה הראשונה של מיליארדים והופיע בעונה הרביעית והאחרונה של הסדרה "התיקון". הוא מופיע גם כאביו של ג'סי קסטר בסדרת הטלוויזיה של ערוץ AMC פריצ'ר וכג'ונתן גרים בסדרת הטלוויזיה של NBC, הרשימה השחורה.  בשנת 2017 הוא גילם את אנדרו מיידוף בסרט "אשף השקרים". הוא שיחק בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה קוונטיקו בתפקיד פליקס פילאי.

קישורים חיצוניים
----------------

* נייתן דארו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נייתן דארו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "'House of Cards': Nathan Darrow on Meechum's big [SPOILER] scene". *Entertainment Weekly's EW.com*.
2. ↑  Ausiello, Michael. "Gotham Scoop: Mr. Freeze to Be Played by House of Cards' Nathan Darrow". *TVLine*.
3. ↑  "Nathan Darrow". *IMDb*. נבדק ב-19 במאי 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Scoop: Coming Up On Season Three Premiere Of Quantico on ABC - Thursday, April 26, 2018". Broadway World. 9 באפריל 2018. נבדק ב-10 באפריל 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1234674319
* LCCN: no2015093589
* VIAF: 316879392
* WorldCat: lccn-no2015093589

 |
**עינת הולנד** (נולדה ב-12 בדצמבר 1991) היא שחקנית טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.

ביוגרפיה
--------

עינת נולדה, גדלה והתחנכה בירושלים.

שירתה בצה"ל שירות של כ- 6 שנים, והשתחררה בדרגת סרן. 

ביצעה מגוון תפקידים ביניהם קצינת מבצעים ביחידה מיוחדת. 

למדה בבית הספר למשחק ניסן נתיב במסלול התלת שנתי וסיימה בשנת 2021, במהלך שנים אלו זכתה במלגות הצטיינות, ביניהם: תחרות מונולוגים ע"ש ניסן נתיב, זוכת מלגת קרן שרת, זוכת התחרות הארצית לזכרו של ספי ריבלין.

קריירה
------

בשנת 2021 לוהקה לראשונה לתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הקומית "ילדות סכסכניות" מבית HOT לצד מיה לנדסמן.

בנוסף בשנת 2021 השתתפה בסדרה "המפקדת" בתפקיד החיילת שירה.

בשנת 2021 הצטרפה לתיאטרון הקאמרי והשתתפה בהצגה "מחוברים לחיים", כמו כן שיחקה בהצגה "גאון בכלוב".

החל משנת 2021 משחקת בהצגה בכיכובה "פיקוח נפש".

בשנת 2022 השתתפה במחזה "צירים" של תיאטרון גבעתיים לצד יעל שרוני.

בסוף שנת 2022 לוהקה לתפקיד ראשי בסרט שואה בהפקה בינלאומית בשם "האישה מהמבורג" ("The Woman from Hamburg")

בשנת 2023 צפויה לצאת הסדרה בכיכובה בערוץ כאן ״האיש שרצה לדעת הכל״.

חיים אישיים
-----------

הולנד נשואה ומתגוררת בתל אביב.

פילמוגרפיה
----------

תיאטרון| שנה | שם | מקום |
| --- | --- | --- |
| 2021 | מחוברים לחיים | תיאטרון הקאמרי |
| 2022 | גאון בכלוב | תיאטרון הקאמרי |
| 2022 | פיקוח נפש | תיאטרון הקאמרי |
| 2022 | צירים | תיאטרון גבעתיים |

טלוויזיה| שנה | שם | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2021 | ילדות סכסכניות | לאה |
| 2021 | המפקדת | שירה |
| 2023 | האיש שרצה לדעת הכל | מלי |

קישורים חיצוניים
----------------

* עינת הולנד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* עינת הולנד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עינת הולנד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* עינת הולנד ("ילדות סכסכניות") תשחק בסרט שואה בינלאומי, באתר Mako, בתאריך 27 בדצמבר 2022.
* איך מהמיונים למוסד עינת הגיע לשטיח האדום בקאן, באתר Mako, בתאריך 11 בנובמבר 2021.
* "ילדות סכסכניות" מי בכלל צריך בעל וילדים?, באתר כלכליסט, בתאריך 1 בנובמבר 2021.
**אנה צ'אנדי** (באנגלית: **Anna Chandy‏**; 4 במאי 1905–20 ביולי 1996) הייתה השופטת הראשונה בהודו הבריטית ובטרוונקור, ושימשה כשופטת בבית המשפט העליון של קרלה.

ביוגרפיה
--------

אנה צ'אנדי נולדה ב-4 במאי 1905, למשפחה נוצרית-סורית, וגדלה בטריוונדרום. כשסיימה תואר שני ב-1926, היא הייתה לאישה הראשונה בטרוונקור עם תואר במשפטים. החל מ-1929 היא עבדה כעורכת דין, וגם יסדה וערכה כתב עת פמיניסטי במטרה לקדם את זכויותיהן של נשים עובדות בשם "שרימאטי" (*Shrimati)*.

צ'אנדי, אשר נחשבת כחלק מהדור הראשון של פמיניסטיות הודיות, התמודדה בבחירות לרשות מקומית ב-1931. היא ספגה עוינות ותגובות מזלזלות הן מיריביה והן מהעיתונות, אך למרות זאת נבחרה ושירתה בין השנים 1932–1934.

ראש ממשלת טרוונקור ראמסוואמי אייר מינה את צ'אנדי לשופטת מקומית (מונסיף) בשנת 1937, והייתה השופטת הראשונה בהודו הבריטית. ב-1948 היא מונתה לשופטת מחוזית, וב-9 בפברואר 1959 היא מונתה לבית המשפט העליון של קרלה, השופטת הראשונה בבית משפט גבוה בהודו. היא נשארה בתפקיד זה עד 1967.

לאחר פרישתה, צ'אנדי ישבה בוועדת המשפט של הודו וכתבה אוטוביוגרפיה בשם *Atmakatha* ‏(1973). 

צ'אנדי נפטרה ב-1996.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Devika J. (2005). *Herself*. Popular Prakashan. p. xxiv.
2. ↑  Raman, K. Ravi, ed. (2010). *Development, Democracy and the State: Critiquing the Kerala Model of Development*. Routledge. p. 179. ISBN 9781135150068.
3. ↑  Mukhopadhyay, Swapna, ed. (2007). *The Enigma of the Kerala Woman: A Failed Promise of Literacy*. Berghahn Books. p. 113. ISBN 9788187358268.
4. ↑  "First to appoint a lady advocate – Mrs. Anna Chandy — as District Judge". אורכב מ-המקור ב-2008-07-05. נבדק ב-2016-11-18.
5. ↑  "Former Judges of High Court of Kerala". High Court of Kerala Official Website. אורכב מ-המקור ב-2013-11-09. נבדק ב-2016-11-18.
רפאל ארז (רפאל ארז פיליפונה) הוא גזע של כלב. זהו כלבה הלאומי של ארגנטינה.

היסטוריה של הגזע
----------------

האחים הדוקטורים למשפחת מרטינז יסדו את הגזע בשנת 1920. אחד מהאחים מרטינז שהיה גנטיקאי וצייד נלהב רצה כלב ציד אידיאלי ומושלם שיוכל להתמודד עם חתולים, זחלים ומקקים. כך עירב 10 גזעים שונים עד אשר קיבל את הגזע הרצוי. בתהליך השתתפו כלב הקרבות של קורדובה כבסיס, ועליו התווספו המסטיף ספרדי, דני ענק לגובה, בולדוג אנגלי ובול טרייר לאומץ ונחישות, פוינטר אנגלי לחוש ריח מפותח במיוחד, דוג דה בורדו להוסיף לעוצמת הלסתות, כלב הרים פירנאי לצבע הלבן, אייריש וולפהאונד למהירות, בוקסר לאינטליגנציה ואופי. התוצאה הייתה כלב ציד מעולה בעל מהירות ועוצמת לסתות אימתנית. הכלב משמש גם ככלב משטרה בארגנטינה, ובשל פוטנציאל מסוכנותו הוא מורחק מבריטניה, אוסטרליה, ניו- זילנד ואיסלנד.

יחסים עם האדם ותוקפנות
----------------------

 ערך מורחב – **חוק להסדרת הפיקוח על כלבים – כלב מסוכן**  

מדובר בכלבים צייתנים ולכן הם משמשים לעיתים ככלבי שמירה או הגנה. עם זאת, מדינות רבות (כולל ישראל) חוקקו איסורים כנגד גזע הדוגו ארגנטינו ודומיו, בשל הסכנה בתוקפנותו נגד בני האדם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוגו ארגנטינו** בוויקישיתוף
* דוגו ארגנטינו באתר הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Purebred Dogo Argentino, Dog Breed Info

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566317305171
* BnF: cb12423193c (data)
* LCCN: sh2002010985
* NKC: ph136661

 |
פקק בירה המציין 500 שנים לחוק טוהר הבירה
**חוק טוהר הבירה הבווארי** (בגרמנית: **Reinheitsgebot**) נחקק ב-23 באפריל 1516. החוק חוקק על ידי ויליאם הרביעי דוכס בוואריה וקבע שמרכיבי הבירה יכילו מים, לתת שעורה וכשות בלבד.

לאחר מספר שנים, נוספו לרשימה גם החיטה, כוסברה ועלי דפנה. בתקופה המודרנית נוספו שמרים לחוק לאחר גילוי תפקידם בתסיסה. החוק אסר לבשל או לייבא בירה המכילה מרכיבים שהם לא מים, שעורה וכשות, וזאת כדי להותיר רכיבים אחרים שהיו במחסור, למשל חיטה ושיפון, פנויים לתזונת האדם.

החוק נחשב עד היום לחוק להגנת הצרכן הראשון בעולם. הוא הוחלף בשנת 1993 ב"**חוק הגרמני הארעי לבירה**", המתיר שימוש במרכיבים רבים נוספים, למשל סוכר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוק טוהר הבירה הבווארי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jeffrey S. Gaab, **Munich: Hofbräuhaus & History : Beer, Culture, & Politics**, Peter Lang, 2006. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4177585-5
* LCCN: no2010181861
* VIAF: 177713742
* WorldCat (עם VIAF): 177713742

 |
נגב אואזיס
**בירה נגב** הוא מותג בירה המיוצר במבשלה בתפן יחד עם בירה מלכה, שבעבר יוצרה מבשלת הנגב. בירה נגב מיוצרת בתהליך תסיסה טבעי, ואינה מסוננת.

היסטוריה
--------

המבשלה הוקמה רשמית בשנת 2008 על ידי יוחאי קודלר וחיים בן עשור, בשם מבשלת הנגב. המבשלה החלה את דרכה עם שלושה סוגי בירות: נגב אמבר אייל, נגב פסיפלורה ונגב פורטר אלון. בשנת 2011 נרכשה המבשלה על ידי חברת נורמן פרמיום. בהמשך המבשלה נוהלה על ידי שגיב קרלבוים והבשלן הראשי היה תומר רונן. מבשלת הנגב זכתה בשנת 2013 בתואר המבשלה הטובה בישראל באתר Rate Beer. בשנת 2016 מבנה המבשלה נמכר למבשלת בירבזאר. לאחר שנרכשה על ידי חברת הכרם - משקאות חריפים הוקמה מבשלה באזור התעשייה תפן. במבשלה מייצרים את בירה נגב יחד עם בירה מלכה ובירה הרצל.

ייצור הבירות
------------

עד למכירת מבשלת הנגב לבירבזאר ייצרה המבשלה כ-12,000 ליטר בחודש, עם נפחים של 1,000 ליטר לבישול. חומרי הגלם מיובאים ברובם מאירופה. המבשלה מתמחה בייצור בירות אייל מסורתיות ומתוחכמות כאחת. תהליך ייצור הבירות אורך כחודש ימים, ובסופו הבירה נמכרת בחביות או בבקבוקים. בשנת 2013 השיקה המבשלה יחד עם מלון בראשית במצפה רמון את בירה נגב בראשית. בשנת 2013 ו-2014 זכתה הבירה של המבשלה, נגב פוטר אלון, בקטגוריית הבירה הטובה בישראל באתר Rate Beer.[דרוש מקור]

סוגי הבירות
-----------

נגב אואזיס, נגב אמבר אייל ונגב פורטר אלון
* **נגב אמבר אייל** - 4.9% בירת אייל.
* **נגב פסיפלורה** - 4.9% בירת אייל, בתוספת פסיפלורה.
* **נגב פורטר אלון** - 5% בירת אייל, מיושנת עם שבבי עץ אלון.
* **נגב אואזיס** - 4.7% בירת אייל.
* **נגב בראשית** - 4.7% בירת אייל.
* **נגב חריטון** - 8% בירת אייל.
* **נגב עומר** - 6.5% בירת לאגר.
* **נגב בלייזר** - 6.9% בירת אייל. נוצרה בשיתוף פעולה עם המגזין בלייזר.
* **נגב IPA**‏ - 5.8% IPA .

### בירות במהדורה מוגבלת

* **נגב פאטה מורגנה** - 4.9%.

קישורים חיצוניים
----------------

* מבשלת הנגב באתר Beers

הערות שוליים
------------

1. ↑  שגיא קופר, מפריחים את הנגב - עם בירה, באתר ynet, 29 ביוני 2010
2. ↑  שחר הרץ 13/1/14, אתר Rest
3. ↑  , www.ratebeer.com (באנגלית)
**ריצ'רד גוד** (באנגלית: **Richard Goode**, נולד ב-1 ביוני 1943) הוא פסנתרן יהודי-אמריקאי, הנודע בעיקר בפרשנויותיו למוזיקה של בטהובן ולמוזיקה קאמרית.

קורות חייו
----------

גוד נולד במזרח הברונקס, ניו יורק. הוא למד נגינה בפסנתר אצל אלווירה סיגטי, קלוד פרנק, נדיה רייזנברג בבית הספר מאנס למוזיקה (שם הוא מכהן כיום כחבר בסגל המורים) ורודולף סרקין ומייצ'יסלב הורשובסקי במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, פנסילבניה. 

גוד הרבה להקליט, בין השאר קונצ'רטי של מוצרט עם התזמורת הקאמרית אורפיאוס ויצירות של שוברט, שומאן, ברהמס ובאך. כמו כן, גוד היה הפסנתר יליד-אמריקה הראשון שהקליט את כל מחזור הסונאטות לפסנתר של בטהובן. הוא מופיע בקביעות באולמות הראשונים במעלה ברחבי העולם, עם תזמורות מצטיינות. הוא מכהן כמנהל אמנותי שותף, עם מיצוקו אושידה, של בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו בוורמונט. 

גוד ניגן בביצוע בכורה יצירות שכתבו בשבילו קרלוס צ'אבס, ג'ורג' פרל, רוברט הלפס ועוד. בין עמיתיו לנגינה קאמרית דון אפשואו, ריצ'רד שטולצמן, אלכסנדר שניידר ורבים אחרים. גוד נשוי לכנרת מרשה ויינפלד.

דיוקן ספרותי של ריצ'רד גוד כלול בספרו של דייוויד בלום, "Quintet: Five Journeys toward Musical Fulfillment *(Cornell University Press, 1999)." הוא התפרסם במקור כמאמר בניו יורקר מיום 29 ביוני 1992.*

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* פרס האודיציות הבינלאומיות לנגני קונצרטים צעירים בשנת 1961.
* פרס ראשון בתחרות קלרה הסקיל ב-1973
* פרס אייברי פישר ב-1980.
* פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית: ריצ'רד גוד וריצ'רד סטולצמן על סונאטות לקלרינט ופסנתר של ברהמס, אופוס 120, לשנת 1983.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריצ'רד גוד, באתר AllMusic (באנגלית)
* ריצ'רד גוד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ריצ'רד גוד, באתר Discogs (באנגלית)
* ריצ'רד גוד, באתר Songkick (באנגלית)

* Richard Goode Biography
* Interview with Richard Goode by Bruce Duffie, February 19, 1990

* ריצ'רד גוד מתארח ב"אינטרמצו עם אריק", מרץ 2010, סרטון באתר יוטיוב
* נעם בן זאב, עכבר העיר, ריאיון עם ריצ'רד גוד, 3 במרץ 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Richard Goode biography

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430096705171
* BIBSYS: 13054925
* BnF: cb13930388t (data)
* GND: 122019377
* ISNI: 0000 0000 8381 0279
* LCCN: n82032743
* MusicBrainz: 945a268a-328f-4b91-9453-d1996f162a3c
* NTA: 317324888
* RERO: 02-A012330502
* SNAC: w67203cv
* VIAF: 49410939
* WorldCat: lccn-n82032743

 |