recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מפת פארק פרש קילז, שנמצא בקצה המערבי של סטטן איילנד
**פארק פרש קילז** (באנגלית: **Fresh Kills**) הוא פארק ציבורי ברובע סטטן איילנד, בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית. קודם להקמתו היה הפארק אתר שפיכת זבל הגדול ביותר בעולם, והמזבלה העיקרית של העיר ניו יורק במאה ה-20.

היסטוריה
--------

טרם הקמת הפארק שכנה במקום מזבלה שהוקמה ב-1948 והפכה במהלך השנים למזבלה הגדולה בהיסטוריה. ערמות האשפה הפכו למעשה לגבעה הגבוהה ביותר מעשי ידי אדם בחוף המזרחי של ארצות הברית. המזבלה, שהייתה בעצם מטמנה, כללה בשיאה ארבע גבעות בגובה של 30 עד 70 מטר כל אחת שהיו חלק ממתחם בשטח כולל של 9000 דונם, שהם 9 קמ"ר.

בעקבות לחץ של ארגוני איכות הסביבה נסגרה המזבלה, אולם נפתחה שנית באופן זמני לאחר פיגועי 11 בספטמבר על מנת שיושמו בה הריסות מגדלי התאומים. ההריסות הועברו מאוחר יותר מהמזבלה ומוחזרו. חלק מהזבל של העיר ניו יורק מתנייד למפעל לייצור אנרגיה בניו ג'רזי, והשאר מועבר להטמנה במדינות אחרות, וכמו פנסילבניה ואלבמה לניו יורק אין מזבלה משלה.

בשנת 2003 הוכרז על תוכנית שיקום מקיפה למזבלה שתהפוך אותה לפארק ציבורי שבגמר בנייתו שטחו צפוי להיות פי שלושה מהסנטרל פארק. בניית הפארק החלה בשנת 2008 והעבודות צפויות להיערך עד לשנת 2035-2037.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק פרש קילז** בוויקישיתוף
* תמונות מפארק פרש קילז

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלי שמיר, ניו יורק, זבל של חוקרת, באתר כלכליסט, 4 ביולי 2013
2. ↑  אסתר זנדברג, רפואה אלטרנטיווית לנוף, באתר הארץ, 3 במרץ 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316600659
* WorldCat: viaf-316600659

 |
**קונסרבטוריון שטרן** (בגרמנית: '**Stern'sches Konservatorium**) היה בית ספר פרטי למוזיקה בברלין, שמנה הן בסגל המורים שלו והן בין בוגריו מוזיקאים רבים ידועי-שם. כיום בית הספר הוא חלק מן האוניברסיטה לאמנויות בברלין.

היסטוריה
--------

קונסרבטוריון שטרן נוסד במקורו בשנת 1850 כ"בית הספר הברלינאי למוזיקה", על ידי יוליוס שטרן, תיאודור קולאק ואדולף ברנהרד מרקס. קולאק פרש מן הקונסרבטוריון בשנת 1855 כדי להקים אקדמיה חדשה לפיסול ולאמנות תלת-ממדית. לאחר פרישתו של מרקס בשנת 1856, נשאר הקונסרבטוריון בבעלותה ובניהולה הבלעדיים של משפחת שטרן וקיבל את שמה. בשנת 1894 עבר המוסד לידי גוסטב הולנדר (דודו של מלחין הסרטים פרידריך הולנדר, שהעתיק אותו לאולם הקונצרטים של הפילהרמונית של ברלין ברחוב ברנבורגר ברובע קרויצברג בברלין.

במהלך ההאחדה ("Gleichschaltung"), בשנת 1936, שונה שוב שמה של אקדמיית שטרן ל"Konservatorium der Reichshauptstadt Berlin" בפיקוח המשטר הנאצי. יורשיו של גוסטב הולנדר סולקו מן המוסד, אבל למשך שנים אחדות התאפשר להם לנהל את "בית הספר היהודי הפרטי למוזיקה של הולנדר" עד לשילוחם למחנות ההשמדה בשנת 1941.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, שונה שוב שם בית הספר והוא נקרא "הקונסרבטוריון העירוני", ששכן במערב ברלין. ב-1966 התמזג הקונסרבטוריון יחד עם "בית הספר האקדמי הגבוה למוזיקה" תוך "בית הספר הממלכתי למוזיקה ואמנויות הבמה של ברלין", הנקרא מאז 2001 האוניברסיטה לאמנויות בברלין.

גוסטב הולנדר

מנהלים
------

* ג'ני מאייר, 1883-1894
* גוסטב הולנדר, 1894-1915
* אלכסנדר פון פיליץ, 1915-1930
* פאול גרנר, 1930-1933
* זיגפריד אברהרדט, 1933-1935

### הקונסרבטוריון של בירת הרייך ברלין

* ברונו קיטל, 1936-1945

### הקונסרבטוריון העירוני

* היינץ טיסן, 1949-1946
* הנס יואכים מוזר, 1960-1950

פרופסורים
---------

* הנס פון בילוב, 1864-1854
* פרדיננד לאוב, 1855-?
* רודולף ראדקה, 1871-1864
* פרדיננד קיל, 1878-1866
* אדוארד פרנק, 1887-1867
* ארנולד קרוג, 1877-1874
* פרידריך גרנסהיים, 1897-1890
* הנס פפיצנר,1907-1897
* גיאורג פון פטרסן 1906-1884 (?)
* מרטין קראוזה,1911-1896
* ארנסט ידיצקה, 1904-1897
* ארנסגט אדוארד טאוברט, 1906-1898
* לאו פורטנוף, 1915-1906
* אנגלברט הומפרדינק, 1920-1899
* ארנולד שנברג, 1903-1902 ו-1911
* ארתור וילנר, 1924-1904
* רודולף מריה ברייטהאופט, 1929-1919
* קונרד וולקי, 1940-1934, 1966-1962
* קונרד הנסן, ‏ 1960-1935
* דויד פרידמן, 1992 - 2012

תלמידים ידועי-שם
----------------

* ברונו ולטר ? - 1884
* אדווין פישר, 1896
* צ'ארלס גריפס, 1903 - 1906
* אוטו קלמפרר, 1906
* מקס ניוולי, 1909 - 1911
* קלאודיו אראו, 1913 - 1918
* פרדריק לווה, 1914 - 1924
* מארק לברי, 1924 - 1926
* חיים אלכסנדר, 1936 -
* מנפרד בוקופצר, 1933 - ?
* זיגפריד אברהרט (כנר)
* מוריץ מושקובסקי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קונסרבטוריון שטרן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 45352-3
* MusicBrainz: e903f97d-cb70-407e-a309-a7f71c69b12a
* VIAF: 124915368
* WorldCat: viaf-124915368

 |
**הפארק הלאומי אטושה** הוא פארק לאומי המצוי בצפון נמיביה. הפארק הוקם ב-22 במרץ 1907, על ידי מושל דרום אפריקה, פרידריך פון לינדנקוויסט (Friedrich von Lindequist) כשמורת טבע. השמורה הפכה לפארק לאומי ב-1967 על ידי המנדט של דרום-מערב אפריקה ששלט בשטחי נמיביה. בהמשך הפארק הועבר למדינת נמיביה, במחוז קוננה.

הפארק משתרע על 22,270 קמ"ר ומכיל מאות מינים של יונקים, עופות וזוחלים שרבים מהם מצויים בסכנת הכחדה.

נוף הפארק הוא נוף של סוואנה יבשה וכולל מעט מיני צמחים, בעיקר ממשפחת הדגניים וכן עצי שיטה ושל עצי טמבוטי (Spirostachys africana). כמו כן ישנם שיחים נמוכים וקוצניים.

מבחינת החי ישנם 114 מיני יונקים, 340 עופות, 110 זוחלים, 16 דוחיים ומין אחד של דג. רוב המינים הם שוכני סוואנות הנפוצים ברחבי אפריקה כמו פיל אפריקני, קרנף צר שפה, אריה, צבוע מנומר, נמר, ברדלס, זאב טלוא, שועל אוזנן מיני פרסתנים כמו הדלגן, זברה מצויה, תאו אפריקני, ראם הצבי וג'ירף. מבין העופות בולטים יען מצוי, פלמינגו מצוי, פלמינגו זוטר, שקנאי מצוי ועופות מים שונים. כמו כן עגוריים, חוברה אפריקנית, שרקרקים ואורגיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי אטושה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי אטושה
* הפארק אטושה באתר lonely planet

עדרי זברות מצויות, דלגנים ופילים אפריקנים מתקבצים ליד בור מים.
* הפארק הלאומי אטושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4015624-2
* NKC: ge449252
* VIAF: 234568258
* WorldCat (עם VIAF): 234568258

 |
מראה כללי של הפארק
**הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג** הוא פארק אקו-תעשייתי הממוקם בעיר קלנבורג (אנ') שבדנמרק, מערכת של סימביוזה תעשייתית (אנ'), בו חברות אזוריות משתפות פעולה על מנת לנצל את תוצרי הלוואי האחת של השנייה ולהתחלק במשאבים משותפים.

הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג הוא ההבנה המלאה הראשונה של סימביוזה תעשייתית. שיתוף הפעולה והשלכותיו הסביבתיות נוצרו מבלי כוונה תחילה, דרך יוזמות פרטיות (בניגוד לתכנון ממשלתי) ובכך הן הופכות אותו למודל עבור תכנון פרטי של פארקים אקו-תעשייתיים.

במרכז רשת החליפין, ממוקמת תחנת הכוח הפחמית אנסאס (אנ'), אשר מספקת אנרגיה ומוצרים עבור הקהילה המקומית ומספר חברות. חום שיורי מתחנת הכוח הזו משמש לחימום 3,500 בתים מקומיים בנוסף לחוות דגים מקומית, אשר משקעים ממנה נמכרים כדשן. קיטור מתחנת הכוח נמכר ליצרנית התרופות והאנזימים Novo Nordisk ולתחנת הכוח של חברת Statoil. בכך, מופחת החום וכמות הזיהום התרמי הנפלט לפיורד הסמוך. בנוסף, גופרית דו-חמצנית המהווה תוצר לוואי של תחנת הכוח, מכילה גבס, אשר נמכר ליצרנית קירות גבס. כמעט כל דרישת היצרנית לגבס כחומר גלם מסופקת בדרך זו, המפחיתה את הדרישה לכרייה במכרות פתוחים. יתרה מכך, אפר פחם ושארית פחם הידועה בשם Clinker מתחנת הכוח הפחמית משמשת לסלילת כבישים וייצור מלט. סחר זה בפסולת, מים וחומרים שיפר רבות את יעילותם האנרגטית והכלכלית של המפעלים, והביא עמו גם תועלות פחות מוחשיות אחרות למפעלים וחברות אלו, כמו שימוש משותף בסגל העובדים, בציוד ובמידע.

ראו גם
------

* פארק אקו-תעשייתי (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

* Indigo Development Eco-Industrial Park page and handbook

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chertow, Marian (2000). "Industrial symbiosis: literature and taxonomy". Annual Review of Energy and Environment 25: 313–337.
2. ↑  Desrochers, Pierre (2001). "Cities and Industrial Symbiosis: Some Historical Perspectives and Policy Implications." Journal of Industrial Ecology 5.4 : 29-44. Print.
3. ↑  J. Ehrenfeld and N. Gertler (1997), "Industrial Ecology in Practice. The Evolution of Interdependence at Kalundborg." Journal of Industrial Ecology 1.1: 67-79
4. ↑  National Research Council (1998). The Ecology of Industry: Sector and Linkages. Washington DC: The National Academies Press. Print.
הגישה היחידה לפארק היא רק דרך מטוס או סירה

**הפארק הלאומי איוואוויק** הוא פארק לאומי הממוקם בקצה הצפון מערבי של טריטוריית יוקון שבקנדה. במקור שמו של הפארק הוא "הפארק הלאומי של צפון יוקון" (Northern Yukon National Park) הפארק קיבל את שמו "איוואוויק" בשנת 1992, ומקור השם במילה "אינוויאלוקטון" (Inuvialuktun), שמשמעותה "מקום לידה". הפארק הוא תוצאה של הסכם בין האינואיטים לממשל בשנת 1984, והוא הפארק הראשון בקנדה שהוקם כתוצאה מהסכם תביעותיהם לבעלות של ילידי המקום (אינואיטים).

הפארק מאפשר למספר מינימלי של אנשים לבקר בו בשנה, על מנת להגן על עדר הפורקיפיין (Porcupine) של איילי הצפון הנמצאים באזור הארקטי של צפון מערב יוקון וצפון ומזרח אלסקה.

גאוגרפיה
--------

הפארק נמצא על חופי ים בופור וגובל במערבו עם מדינת אלסקה לרכס הרי ברוקס (Brooks Range) ושמורת הטבע הארקטית הלאומית (Arctic National Wildlife Refuge).

בעלי חיים
---------

בפארק ישנו מגוון אקולוגי רחב ובינו זאבים, דובי גריזלי ודובים שחורים. בעלי חיים אחרים המאכלסים את הפארק הם שועלים אדומים, איילי הצפון, למינגים, שועלי שלג, כבשי דאל, בזים ארקטיים, כבשי המושק, ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי איוואוויק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי איוואוויק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1053818440

 |
וולף וס כאדם צעיר
**וולף וס** (באנגלית:  **Woolf Wess**). ידוע גם כוויליאם וס או ויליאם וסט (William Wess, William West) 1861 -‏23 במאי 1946 היה אנרכיסט יהודי אנגלי ופעיל באיגודים מקצועיים. היה עורך עיתון הידוע בשל מעורבותו ב International Working Men's Educational Club וב- Freedom Press.

לפני לונדון
-----------

וס נולד ב-1861 באוקמרגה באימפריה הרוסית, היום ליטא למשפחה חסידית. בגיל שתים עשרה היה שוליה של סנדלר. הוא עבד גם כמכונאי בבית חרושת בדווינסק. ב-1881 היגר וס לאנגליה כדאי להימנע משירות צבאי.

פעילויות בלונדון
----------------

אחרי שהגיע ללונדון הצטרף וס לסניף האקני של הליגה הסוציאליסטית והיה אחד ממייסדי International Working Men's Educational Club (המועדון הבינלאומי לחינוך פועלים). לאחר מכן נעשה המפקח בבית הדפוס שם. ב-1888 הוא היה העד הראשון שנקרא בקשר למותה של אליזבת סטרייד, הקרבן הראשון של ג'ק המרטש.

וס היה מאוד מעורב בתנועות העבודה המקומיות ו"שיחק תפקיד חשוב בתנועת האיגודים המקצועיים היהודים בבריטניה. הוא עזר להקים כמעט את כל האיגודים היהודיים בשנות ה-80 וה- 90. במקרה אחד הוא היה מזכיר ועדת השביתה של קבוצת חייטים באיסט לונדון במהלך שביתתם מה-27 באוגוסט עד 2 באוקטובר. כמזכיר הוא וידא שלמשפחות השובתים יש כל מה שנחוץ למחיה כשהוא משיג תרומות מנדבנים ואיגודים מקצועיים אחרים, כולל ₤100 מאיגוד הסוורים. בשנה שאחרי כן היה וס המזכיר המייסד של איגודי הפועלים באיסט לונדון ומאוחר יותר מזכיר של איגוד העובדים הבינלאומי של החייטים, המכונאים והמגהצים והתאגדות חייטי בגדי נשים. כמו כן, עזר להקים קואופרטיב יהודי של אופים.

באותה שנה החל לעזור לסדר בדפוס בעיתון Freedom – עיתון אנרכיסטי שהחל לצאת ב-1886. הוא התמנה למנהל בית הדפוס Freedom ב-1891 ויצא למסעות הרצאות יחד עם פיוטר קרופוטקין, אריקו מלטסטה, לואיז מישל ושאול ינובסקי. כשינובסקי עזב לארצות הברית הוא הוחלף לפרק זמן קצר על ידי יעקב קפלן כעורך ארבעטער פריינד. (חברו של הפועל) – שבועון אנרכיסטי ביידיש. אבל וס המנוסה יותר החליף אחרי זמן קצר את קפלן ב-1895.

עם תחילת המאה העשרים הפחית וס את השתתפותו בתנועת איגודי העובדים. הוא התחיל לעבוד כמנהל חשבונות בבית חרושת לטבק הוא נשאר עם טום קיל (Tom Keell) המלחין והמנהל החדש של Freedom. ביוני 1906 הוא השתתף עם רוקר בוועידה נוספת של חייטים ששבתו.

בשנים 1928–1929 עסק וס בבניית קבוצת החירות הלונדונית (London Freedom Group) אבל היא נסגרה ב-1931. בסוף שנות ה-30 הוא הקים אותה מחדש ונעשה מעורב בפעילות סולידריות עם המהפכה הספרדית של 1936 יחד עם אמה גולדמן. ב-1946 הוא עוד היה פעיל כנואם בחוגים יהודים רדיקליים בלונדון כשהוא נושא נאום לציון יובל 55 לפרסום הראשון של פרייע ארבעטער שטימע (קול הפועלים החופשיים). הוא נפטר ב-23 במאי באותה שנה בגיל 84 וגופתו נשרפה בקרמטוריום של גולדרס גייט.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Heath, Nick (8 בינואר 2008). "Wess, Woolf, 1861-1946". נבדק ב-21 בפברואר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  Cores, George (באוגוסט 1946). "William (Woolf) Wess Obituary: Death of Anarchist Veteran". *Direct Action*. Anarchist Federation of Britain. נבדק ב-13 בספטמבר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Inquest: Elizabeth Stride". *Daily Telegraph*. 2 באוקטובר 1888. p. 3. נבדק ב-13 בספטמבר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Heath, Nick (19 ביוני 2009). "Kaplan, Iacov aka Jacob Caplan, 18??-1933". נבדק ב-13 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**כאב שריר מושהה** (באנגלית: **Delayed onset muscle soreness**, בקיצור: **DOMS**) הוא כאב שריר ונוקשות המורגשים במשך שעות עד ימים לאחר אימוני כושר גופני מאומצים.

הכאב החזק ביותר מורגש 24 עד 72 שעות לאחר האימון, והוא נגרם כנראה כתוצאה מהתארכות יתר של סיבי השריר, הגורמת לפצעים מיקרוסקופיים (microtrauma).

כאב זה זוהה והוגדר בשנת 1902 על ידי חוקר בשם תיאודור יו, מאוניברסיטת שארלוטסוויל.

כאב שריר מושהה הוא אחד משני התסמינים של נזק לשריר הנגרם כתוצאה מפעילות גופנית. הסימפטום השני הוא כאב שריר חד (אנ'), המופיע במהלך פעילות גופנית או מיד אחריה.

כאב שריר מושהה הוא כאב עמום. מצב זה שונה מכאבים חזקים מאוד, העלולים להעיד על תמס שריר (ראבדומיוליזיס), מצב שבו נהרסת מעטפת התאים בשריר, ומלווה בחולשה כללית, נפיחות ושתן אדום או כהה.

מאפיינים
--------

כאב שריר מושהה מורגש ככאב עמום בשריר הפגוע, המלווה לעיתים קרובות עם רוך או קשיחות בשריר. הכאב מורגש בדרך כלל רק כאשר השריר נמתח או נלחץ, ולא מורגש כאשר הוא במנוחה.

לרוב, עוצמת הכאב עולה ב-24 השעות הראשונות לאחר האימון, ולאחר מכן עולה ויורדת במשך מספר ימים, עד שבוע.

גורמים לכאב, והקשר בינו לתופעות אחרות
-------------------------------------

כאב שריר מושהה נגרם על ידי פעילות גופנית המאריכה את השרירים תחת עומס (כיווץ אקסצנטרי). בדרך כלל תרגילים אחרים, כמו תרגילים איזומטריים (סטטיים) או אימון קונצנטרי (המקצר את השריר), אינם גורמים לכאב זה.

כאב שריר מושהה פירושו שנגרם נזק לשריר, אך עוצמת הכאב איננה משקפת בהכרח את עוצמת הנזק שנגרם לשריר. כמו כן, אימון גופני מאומץ עלול לגרום לירידת כוח, טווח תנועה מופחת, ונפיחות בשריר. הוכח כי שינויים אלה מתפתחים באופן עצמאי ואינם קשורים לכאב.

מניעה
-----

ניתן לצמצם את הסיכוי לכאב שריר מושהה על ידי אימון הדרגתי, במיוחד כאשר מתחילים תוכנית אימונים חדשה.

על פי מספר מחקרים, תרגילי חימום לפני אימון ומתיחות לאחר אימון - אינם מונעים כאבי שריר, וחזרה מרובה על תרגילי מתיחות עלולה כשלעצמה לגרום לכאב.

השימוש בביגוד המתאים לאימון גופני מפחית מעט את עוצמת הפציעה המיקרוסקופית בזמן האימון, ועשוי למנוע כאבי שריר.

תזונה נכונה, הכוללת שתייה במידה מספקת, תורמת למניעת הכאב. מחקרים הראו הקלה בכאבים לאחר צריכה של כורכומין. לוויטמין C לא הייתה השפעה.

טיפול
-----

בדרך כלל הכאב נעלם עד 72 שעות לאחר הופעתו, ואין צורך לטפל בו. פעילויות המגבירות את זרימת הדם לשריר עשויות לסייע במידת מה, בהן אימון גופני בעצימות נמוכות, עיסוי, מרחצאות חמים או ביקור בסאונה.

טבילה במים קרים נמצאה כלא יעילה בהקלת כאבי שריר במחקר אחד, אך יעילה במחקר אחר.

קישורים חיצוניים
----------------

* מניעת פציעות ספורט - כאבי שרירים מאוחרים
* כאבי שרירים לאחר פעילות גופנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4170856-8

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**מגלים צלילים עם לולי** היא סדרת אנימציה מקורית בשילוב לייב אקשן המשודרת בערוץ לולי מבית היוצר של קבוצת מדיה הופ!.

הסדרה עוסקת בהיכרות עם קולות וצלילים מוכרים וחדשים הנמצאים בסביבה הקרובה של הילד אותם הוא פוגש בחיי היומיום שלו. פיתוח הסדרה לווה על ידי הפסיכולוג אודי וולפה.

עלילת הסדרה
-----------

בכל פרק שומעים לולי ואמא צלילים מוכרים או חדשים, אותם אפשר לשמוע בכל רחוב ובכל שכונה, ומנסים לגלות מאין מגיע הצליל ומי משמיע אותו.

כל פרק בנוי במבנה קבוע בו לולי מנחש שני ניחושים שגויים ובניחוש השלישי מצליח לגלות מהכין מגיע הצליל ואיך נראה מי או מה שהשמיע אותו. כל חיפוש וניחוש מתבטא במבט מהחלון ומעבר לצילומי LIVE. בסיומו של כל פרק ישנו שיר שנותן עוד נקודת מבט על בעל החיים או החפץ שלולי זיהה את הצליל שהוא משמיע.

הסדרה מהווה למעשה הזמנה להורים ופעוטות לשחק ביחד את משחק "הצלילים המתחבאים", אותו משחקים לולי ואמא, להביט גם הם דרך חלון ביתם, להקשיב לקולות מהרחוב ולנסות לגלות מאין הקולות מגיעים ומי משמע אותם. בסדרה משולבים משפטי מפתח קבועים שגם ההורים הצופים יוכלו להשתמש בהם בזמן המשחק.

פרקי הסדרה
----------

| מספר הפרק | הצליל אותו מחפשים בפרק |
| --- | --- |
| 1 | ציפור |
| 2 | תינוק צוחק |
| 3 | משאית זבל |
| 4 | שריקה |
| 5 | פעמון אופניים |
| 6 | כלב |
| 7 | מטוס |
| 8 | ילדים קופצים בשלוליות |
| 9 | צרצרים |
| 10 | כדורסל |
| 11 | מטאטא רחוב |
| 12 | גשם |
| 13 | כבאית |
| 14 | צפירת אופנוע |
| 15 | חתול |

קישורים חיצוניים
----------------

* מגלים צלילים עם לולי באתר ערוץ לולי
**ארנסט פלקבר** (בגרמנית: **Ernst Karl Falkbeer**;‏ 27 ביוני 1819, ברנו - 14 בדצמבר 1885, וינה) היה שחמטאי ועיתונאי יהודי-אוסטרו-הונגרי.

פלקבר עבר לווינה כדי ללמוד משפטים, אך לבסוף הפך לעיתונאי. במהלך המהפכות של שנת 1848 ברח מווינה לגרמניה. שם שיחק שחמט עם אמנים גרמנים כאדולף אנדרסן וז'אן דיפרן בלייפציג, ברלין, דרזדן וברמן. הפסיד לקארל המפה בדו-קרב 16-15 בשנת 1850. הנה מניצחונותיו בדו-קרב: וממשחקיו מול אדולף אנדרסן.

בשנת 1853 הורשה פלקבר לחזור לווינה. שנתיים מאוחר יותר, בינואר 1855 החל בהוצאה לאור של הביטאון האוסטרי הראשון לשחמט Wiener Schachzeitung. הביטאון שרד חודשים ספורים בלבד עד שנסגר בהוראת הצנזור, ופלקבר נסע ללונדון, שם שיחק שני משחקי דו-קרבות מול הנרי בירד. בראשון, בשנת 1856, הפסיד 1–2 אך בשני, בשנת 1856/7, ניצח +5 -4 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). הנה מניצחונותיו על בירד:,
,
,

בתחרות בירמינגהם 1858 ניצח את פייר סט. אמאנד +2 -1 אך הפסיד בגמר ליוהאן לבנטל +1 -3 =4 וסיים במקום השני. הנה מניצחונותיו על יוהאן לבנטל:,
פלקבר ערך את טור השחמט בעיתון The Sunday Times מאפריל 1857 ועד נובמבר 1859. הוא חזר לווינה בשנת 1864, והחל משנת 1877 ועד 1885 כתב טור שחמט בעיתון Neue Illustrierte Zeitung.

פלקבר מפורסם יותר בזכות תרומותיו לתיאורית הפתיחות, מאשר על משחקיו. הוא פיתח את הגמביט הנגדי פלקבר, שעדיין נחשב לקו עיקרי בגמביט המלך הנדחה. זיגברט טאראש החזיק בדעה שהגמביט הנגדי פלקבר מפריך לחלוטין את גמביט המלך.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Carl Hamppe vs Ernst Falkbeer (1849), www.chessgames.com
2. ↑  Ernst Falkbeer vs Adolf Anderssen (1851), www.chessgames.com
3. ↑  Henry Edward Bird vs Ernst Falkbeer (1856), www.chessgames.com
4. ↑  Ernst Falkbeer vs Henry Edward Bird (1856), www.chessgames.com
5. ↑  Henry Edward Bird vs Ernst Falkbeer (1856), www.chessgames.com
6. ↑  Henry Edward Bird vs Ernst Falkbeer (1856), www.chessgames.com
7. ↑  Ernst Falkbeer vs Johann Jacob Loewenthal (1858), www.chessgames.com
8. ↑  Ernst Falkbeer vs Johann Jacob Loewenthal (1858), www.chessgames.com

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט פלקבר** בוויקישיתוף

* ארנסט פלקבר, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מאמר על הגמביט הנגדי פלקבר
* אומדן מד כושר של פלקבר
* מידע כללי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9237 4730
* NTA: 068334524
* VIAF: 286372183
* WorldCat: viaf-286372183

 |
**ארנסט פריז** (בגרמנית: **Ernst Fries**‏; 22 ביוני 1801 – 11 באוקטובר 1833) היה צייר נוף גרמני במעבר מהרומנטיקה לריאליזם.

ביוגרפיה
--------

ארנסט פריז נולד בהיידלברג לבנקאי, בעל מפעל ואספן הציורים כריסטיאן אדם פריז. אהבת אביו לאמנות והמצב הכלכלי הטוב במשפחתו אפשרו לו השכלה אמנותית ונסיעות ללא דאגות כלכליות. שני אחיו, וילהלם וברנהרד פריז, שנולדו כמעט עשרים שנה לאחר מכן, הפכו גם הם לציירים.

משנת 1810, ארנסט פריז, יחד עם קרל פיליפ פור וקרל רוטמן, קיבלו שיעורים מפרידריך רוטמן, אביו של קרל רוטמן, מאסטר באוניברסיטה בהיידלברג. החל משנת 1815 קיבל ארנסט פריז שיעורים מקרל קונץ בקרלסרוהה. בשנת 1816 המשיך את לימודיו במינכן. בשנת 1818 הגיע לדרמשטאדט, שם התאמן בפרספקטיבה ורישום אדריכלי עם גאורג מילר.

עם השנים פריז פנה יותר ויותר לציור נוף. בשנת 1820/21 למד באקדמיה במינכן. ארנסט פריז נסע לריינלנד, לטירול ולזלצבורג. בין השנים 1823–1827 הוא נסע למסע הלימוד הקלאסי לאיטליה. הוא התגורר ברומא. לאחר שחזר לגרמניה שהה במינכן, אך שב בשנת 1831 לקרלסרוהה, סמוך לביתו בהידלברג, שם מונה לצייר החצר של הדוכס הגדול של באדן.

ארנסט פריז נפטר בקרלסרוהה בשנת 1833 בהתאבדות.

קברו הנוכחי הוא העתק שרף סינתטי שהחליף את קבר אבן החול המקורית. הוא מציג סרקופג עתיק בצורת בית, שמזכיר את האנדרטה הקבורה של ז'אן ז'אק רוסו.

יצירתו
------

בתקופת שהותו ברומא עשה פריז מסעות פרודוקטיביים ביותר יחד עם אמנים שונים, מה שהפך אותו למומחה בסביבה הקרובה והרחבה יותר של רומא ודרום איטליה. כאן התממשה אמנותו וכישרונו יוצא הדופן התגלה. נופיו האיטלקיים מאופיינים בתפיסה פיוטית של הטבע וטיפול מסוגנן בצורותיו, הם מצוירים בפירוט, בצבע חם, חזק, והרמוני. הנוף נראה רגוע וחופשי במידה רבה מפאתוס רומנטי, ומעידים על הריאליזם ההתחלתי בציור הנוף.

יחד עם קרל רוטמן וקרל פיליפ פור, הקים ארנסט פריז את מרכז הציור של הרומנטיקה בהיידלברג. אוסף עשיר של רישומים, ספרי שרטוטים ותחריטים הנמצאים בבעלות פרטית של צאצא בגרמניה.

ציוריו מיוצגים במוזיאונים שונים: גלריות התמונות הגדולות ואוספי הגרפיקה בהמבורג, ברלין, דרזדן, לייפציג, פרנקפורט, דרמשטאדט, קרלסרוהה ועוד. עם כ-180 עבודות, יש במוזיאון בהיידלברג את אוסף העבודות המקיף ביותר של ארנסט פריז. תערוכות מיוחדות גדולות התקיימו שם בשנים 1927, 1972 ו-2001/2002.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט פריז** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, **Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 8**, München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1. 1878, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 72
2. ↑  Deutsche Biographie, Fries, Ernst – Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14974249k (data)
* GND: 118703277
* ISNI: 0000 0000 6661 1470
* LCCN: n97860752
* NTA: 070480613
* RKD: 29518
* SUDOC: 070223831
* ULAN: 500002805
* VIAF: 24874791
* WorldCat: lccn-n97860752

 |
**אוגוסטן לאון גיום** (בצרפתית: **Augustin Léon Guillaume**;‏ 30 ביולי 1895 - 9 במרץ 1983) היה גנרל צרפתי אשר שימש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו וכראש מטה הכוחות המזוינים של צרפת בין השנים 1954–1956.

ביוגרפיה
--------

גיום נולד בגייסטר ב-30 ביולי 1895, וב-1913 החל ללמוד באקדמיה הצבאית סן-סיר. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא נשלח לשרת בחזית. זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה הוא נפל בשבי צבא הקיסרות הגרמנית ונותר בשבי עד סוף המלחמה למרות שלושה ניסיונות בריחה. לאחר סיום המלחמה הועלה לדרגת קפטן ונשלח לשמש כיועץ עבור הצבא הלבן במלחמת האזרחים הרוסית. כעבור תקופה קצרה הוא חזר לצרפת כדי להשלים את לימודיו בסן-סיר שנקטעו עקב מלחמת העולם הראשונה. ב-1921 הוא נשלח למרוקו הצרפתית. ב-1924 הוא מונה לסגן הנספח הצבאי הצרפתי ביוגוסלביה. ב-1926 חזר לצרפת והחל ללמוד באקול מיליטר. ב-1928 הוא חזר למרוקו ומילא תפקידים בכירים בממשל הצרפתי בארץ. הוא המשיך לשרת בארץ גם לאחר נפילת הרפובליקה השלישית תחת משטר וישי. בעקבות מבצע לפיד הוא עבר לשרת את צבא צרפת החופשית.

ב-1943 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגאד ומונה למפקד כוחות הגומייה של צרפת החופשית. הוא לחם עם הגומייה בקרבות החזית האיטלקית. לקראת מבצע דרגון הוא מונה למפקד הדיוויזיה האלג'יראית ה-3 ויחד עמה הגן על שטרסבורג במהלך מבצע נורדווינד. הוא המשיך עמה בפלישה לגרמניה וכבש את שטוטגרט. לאחר המלחמה מונה לנספח הצבאי במוסקבה. ב-1946 הוא הועלה לדרגת ז'נרל ד'קורפס. ב-1948 מונה למפקד הכוחות הצרפתיים בגרמניה. ב-1951 הועלה לדרגת ז'נרל ד'ארמייה ומונה למושל הצרפתי של מרוקו. ב-1953 הוא הדיח משלטונו את סולטאן מרוקו מוחמד החמישי והגלה אותו ואת משפחתו למדגסקר. ב-1954 הוא נקרא חזרה לצרפת ומונה לראש מטה הכוחות המזוינים של צרפת (מקביל לרמטכ"ל). במקביל מונה גם ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-1956 הוא פרש משני תפקידיו כמחאה על מדיניותה של צרפת באפריקה.

גיום חזר לעיר הולדתו והחל להיות מעורב בפוליטיקה המקומית. ב-1959 הוא נבחר לראש העיר וכיהן בתפקיד זה עד 1971.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגוסטן גיום** בוויקישיתוף
* אוגוסטן גיום באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276036505171
* BnF: cb12611161d (data)
* GND: 1169073409
* ISNI: 0000 0000 6281 844X
* LCCN: n80108728
* NARA: 10568897
* SNAC: w6q68sg7
* SUDOC: 079503977
* ULAN: 500125103
* VIAF: 89796594
* WorldCat: lccn-n80108728

 |
מראה בפארק
**פארק צ'או-יאנג** (בתרגום לעברית: פארק השמש העולה, בסינית: **北京朝阳公园**; בפיניין: **Běijīng Cháoyáng Gōngyuán**) הוא פארק הממוקם ליד ארמונו של הנסיך לשעבר באזור צָ'אוֹ-יָאנְג בבייג'ינג. הפארק נפתח בשנת 1984, והוא הפארק הגדול בבייג'ינג. רוחבו 2.8 ק"מ, אורכו 1.5 ק"מ, והוא משתרע על-פני שטח של 2.89 קמ"ר. הפארק נמצא בין כביש הטבעת השלישי לכביש הטבעת הרביעי. בפארק יש גנים, רכבת הרים, מגרשי טניס וכדורסל.

אירועים
-------

מאז שנת 2005, בכל חודש ספטמבר, הפארק מארח את פסטיבל הפופ של בייג'ינג, שכולל מופעי מוזיקה בינלאומיים וסיניים. הפארק אירח את תחרות הכדורעף חופים באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ולאחר האולימפיאדה השתמשו בחול כדי לבנות חוף ים מלאכותי בפארק. בפארק נבנה גלגל ענק, שכאשר יושלם, יהיה גובהו 208 מטר ויהיה הגלגל הגבוה יותר בעולם. עם זאת, במאי 2010 החברה שבונה את הגלגל ענק פשטה את הרגל והעבודות נפסקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק השמש העולה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק צ'או-יאנג (בסינית)
* מדריך מצולם של פארק השמש העולה

הערות שוליים
------------

1. ↑  לשם השוואה, נכון ל-2010 הגלגל הענק הגדול ביותר מצוי בסינגפור (Singapore Flyer) וגובהו 165 מטרים. גובהו של הגלגל הידוע יותר, הלונדון איי בלונדון 136 מטר בלבד
2. ↑
מפעילי מחשב בחדר מחשב של נאס"א בשנת 1962
**מפעיל מחשב** הוא מקצועו של מי שמפקח על פעולתה של מערכת מחשב, ומבטיח שהמחשב והציוד ההיקפי שלו (כגון מדפסת) פועלים כהלכה.

כלי העבודה העיקרי של מפעיל מחשב הוא קונסול המערכת, שדרכו הוא מקבל הודעות מהמחשב ונותן הוראות למחשב. פעולות נוספות של מפעיל המחשב:

* קביעת סדר העדיפויות של המשימות המתבצעות במחשב.
* הזנת המדפסות המחוברות למחשב בנייר ובדיו.
* תפעול כוננים של אמצעים נתיקים המחוברים למחשב, כגון כונני סרטים מגנטיים וכונני דיסקים
* תפעול התקני קלט/פלט נוספים.

בחדרי מחשב גדולים פעלו בכל משמרת מפעילי מחשב אחדים, בהם מפעיל ראשי ליד קונסול המערכת, ואחרים שטיפלו בציוד ההיקפי.

ימיו של מקצוע זה הם כימי המחשב, אך שינויים בטכנולוגיית המחשוב הובילו לשינוי בתפקידיו של מפעיל המחשב. המעבר מכרטיסים מנוקבים לדיסקטים החליף את תפעול קורא הכרטיסים בתפעול קורא דיסקטים. המעבר מעיבוד באצווה לעיבוד מקוון ביטל את הצורך בקורא הדיסקטים. כונני הסרטים המגנטיים נעלמו בהדרגה מחדר המחשב. המעבר למרכז נתונים הביא להפרדה האזור שבו נמצאים המחשב והשרתים (בדרך כלל חדר מאובטח) והאזור שבו נמצא הציוד ההיקפי, כך שהפעלת המחשב נעשית בתקשורת מרחוק.
**האנה-מריה ספלה** (בפינית: **Hanna-Maria Seppälä**; נולדה ב-13 בדצמבר 1984) היא שחיינית מפינלנד, היא אלופת עולם (ברצלונה 2003) וסגנית אלופת אירופה (איינדהובן 2008) במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי. נוסף לכך היא 4 פעמים ברציפות אלופת אירופה (בריכת 25 מטר) במשחה ל-100 מטר מעורב אישי.

ספלה זכתה לכבוד לשאת את דגל פינלנד בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון (2012), באולימפיאדה הרביעית שבה ייצגה את מדינתה.

ביוגרפיה
--------

ספלה החלה לשחות בגיל 5.

### 2001

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 סיימה ספלה במקום 17 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.39 שניות ובמקום 29 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.23 שניות.

### 2003

#### אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכתה ספלה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.37 שניות, לפני ג'ודי הנרי מאוסטרליה (54.58 שניות) וג'ני תומפסון מארצות הברית (54.65 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.39 שניות.

### 2005

באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 סיימה ספלה במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.32 שניות ולא הצליחה להגן על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.70 שניות.

### 2007

באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 סיימה ספלה במקום 12 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.31 שניות ובמקום 13 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.47 שניות.

### 2009

באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 סיימה ספלה במקום 10 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.82 שניות, במקום 16 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.09 שניות ובמקום 28 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.62 דקות.

### 2011

באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיימה ספלה במקום 20 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.06 שניות ובמקום 23 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.79 שניות.

### 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה בשנת 2013 סיימה ספלה במקום 20 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.34 שניות ובמקום 13 במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא פינלנד חדש של 25.06 שניות.

### 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיימה ספלה במקום 30 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.65 שניות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האנה-מריה ספלה

* האנה-מריה ספלה, באתר olympedia.org

* האנה-מריה ספלה, באתר Swimrankings

| אלופות עולם בשחייה – משחה ל-100 מטר חופשי (נשים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1973: קורנליה אנדר מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1975: קורנליה אנדר מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1978: ברברה קראוזה מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1982: בריג'יט מיינקה מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1986: קריסטין אוטו מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1991: ניקול הייזלט ארצות הבריתארצות הברית • 1994: לי ג'ינגהיי הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין • 1998: ג'ני תומפסון ארצות הבריתארצות הברית • 2001: אינגה דה ברוין הולנדהולנד • 2003: האנה-מריה ספלה פינלנדפינלנד • 2005: ג'ודי הנרי אוסטרליהאוסטרליה • 2007: ליבי טריקט אוסטרליהאוסטרליה • 2009: בריטה שטפן גרמניהגרמניה • 2011: יאנט אוטסן דנמרקדנמרק ואלכסנדרה גרסימניה בלארוסבלארוס • 2013: קייט קמפבל אוסטרליהאוסטרליה • 2015: ברונטה קמפבל אוסטרליהאוסטרליה • 2017: סימון מנואל ארצות הבריתארצות הברית • 2019: סימון מנואל ארצות הבריתארצות הברית • 2022: מולי אוקלהן אוסטרליהאוסטרליה |  |

 |
הפארק באביב.
**פארק ריוורסייד** (באנגלית: **Riverside Park** - "ריוורסייד פארק" - פארק גדת הנהר) הוא פארק ציבורי באזור האפר וסט סייד של רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

הפארק מתוחזק ומנוהל על ידי רשות הגנים והפנאי של עיריית ניו יורק.

היסטוריה
--------

מעבורת רחוב 69 אפשרה מעבר כלי רכב אל מעבר לנהר ההדסון.
מנהרות הרכבת הורדו אל מתחת לפני הפארק ואפשרו הרחבת הפארק וקישורו לעיר - בתמונה- חלקי הפארק שמעל מסילת הברזל.
טראמפ פלייס - מבנים שהוקמו בסמוך לשטח המרוחב של הפארק.
הקמת הפארק החלה בשנות ה-80 של המאה ה-19 על פי תכנונו של פרדריק לו אולמסטד (אשר תכנן את סנטרל פארק הסמוך). הקמת הפארק בהתאם לתכנונו של אולמסטד הסתיימה בשנת 1910.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 שופץ הפארק על פי תכנונו של רוברט מוס. מצבו של הפארק היה קשה בשל מגורים של חסרי בית רבים בפארק. במסגרת תוכניתו של מוזס הורד קו הרכבת ניו יורק סנטרל אל מתחת לפני הקרקע - בטרם הורדה זו הפרידה מסילת הברזל בין הפארק ליתר חלקי העיר ואפשרה את התדרדרותו. במסגרת הפרויקט הוקמה גם דרך הנרי הדסון. עלות השיקום, הסתרת מסילת הברזל ובניית הדרך הגיעה ל-100 מיליון דולרים

בשנות ה-90 של המאה ה-20, במסגרת תוכנית נדל"ן, הקים דונלד טראמפ ומשקיעים מהונג קונג שכונת מגורים הנקראת טרמפ פלייס בסמוך לפארק, שהורחב דרומה מרחוב 72 ועד רחוב 59. אזור זה מכונה "פארק ריוורסייד דרום" (**Riverside Park South**) והיה בעבר שייך לחברת הרכבות פן סנטרל.

הרחבת הפארק איפשרה את קישורו לפארק נהר ההדסון שמדרום ולאזור הוסט סייד הייוויי מצפון, וכיום קיימת שדרת ירק לכל אורכה של גדת נהר ההדסון של האי מנהטן.

גאוגרפיה
--------

הפארק ממוקם בין נהר ההדסון לבין דרך ריוורסייד, ובין רחוב 72 ורחוב 125. חלקו הדרומי של הפארק (המכונה "פארק ריוורסייד דרום") ממוקם בין רחוב 72 ורחוב 59, באזור בו היה בעבר מגרשי רכבת פן (וכיום מוצגים באתר קרונות ישנים).

אנדרטאות
--------

בפארק ממוקמות מספר אנדרטאות:

* אנדרטת אלינור רוזוולט ברחוב 72, מעשה ידי הפסלת פנלופי ג'נקס;
* אנדרטת החיילים והמלחים ברחוב 89.
* אנדרטת ז'אן ד'ארק ברחוב 93, מעשה ידי הפסלת אנה הייאט הנטינגטון
* אנדרטה ללוחמי מרד גטו ורשה ולשואה - אנדרטה זו נמצאת ברחוב 84, והוצבה ב-19 באוקטובר 1947.

כמו כן ממוקם בפארק קבר גרנט - מאוזוליאום לנשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט.

מתקני ספורט
-----------

בפארק מגרשי ספורט רבים: טניס, כדורעף, כדורגל, כדורסל וכן מסלולי הליכה ומסלולי רכיבה על אופניים. בשנת 1995 הוקם בפארק, למול רחוב 108 מגרש החלקה על גלגיליות.

כמו כן תוכננה הקמת גן שעשועים לילדים על ידי האדריכל לואי קאהן והפסל איסאמו נאגוצ'י. חמש תוכניות הוגשו בין השנים 1961–1966 אולם בשל התנגדות תושבי הסביבה לתוכניות לא נבנה גן השעשועים.

אזכורים תרבותיים
----------------

בשנת 1974 צולמה בפארק סצנת קרב היריות מהסרט "Death Wish". כמו כן הפארק שימש רקע לסצנות בסרט "The Warriors" משנת 1979, ולסרטם של טום הנקס ומג ראיין משנת 1998 "יש לך הודעה".
הפארק שימש רקע לפרק "The Frogger" מסדרת הטלוויזיה סיינפלד.

קרן פארק ריוורסייד
------------------

תחזוקת הפארק ממומנת בחלקה על ידי קרן פארק ריוורדסייד - קרן שהוקמה בשנת 1970 בשל מצבו הקשה של הפארק. בקרן חברים כ-4,000 חברים האוספים כ-2 מיליון דולרים בשנייה לשיפור הפארק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק ריוורסייד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פארק ריוורסייד
* קרן פארק ריוורסייד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 2b242e64-4618-4ab4-b400-9e8d29788e50

 |
הרב **דוד אבן כליפא** (ה'תרס"ו, 1906 – ה'תשנ"א, 16 בנובמבר 1991) היה דיין ומורה צדק, רב המחוזות עין תמושנת וסעידה באלג'יריה, ורב קהילת מאסי בצרפת.

קורות חייו
----------

נולד בשנת 1906 לרב מכלוף ולשמחה. בצעירותו למד תורה אצל רבי יוסף משאש בעיר תלמסאן, ומאוחר יותר בישיבת "יגדיל תורה" באוראן. כשבגר למד ושימש את הרב דוד הכהן סקלי – רבה הראשי של אוראן שבאלג'יריה, שלימים נהיה גם חותנו (רדב"ך נשא לבתו של הכהן סקלי). 

בשלב יותר מאוחר כשהגיע להוראה, ייסד בית מדרש יחד עם עמיתו הרב מסעוד הכהן.

כִּהן כרב המחוז עין תמושנת (عين تموشنت) הנמצא בצפון אלג'יריה על שפת הים התיכון, עד לחיסול הקהילה היהודית בשנת 1962 (ה'תשכ"ב) סמוך להכרזת העצמאות של אלג'יריה מצרפת. כמו כן שימש גם כרב במחוז סעידה (سعيدة) הממוקם דרומית לעין תמושנת. לימים, כשעזב את ארץ הולדתו ועבר לצרפת, נתמנה לרבה של מאסי – פרבר הנמצא בפריז.

לאחר מספר שנים בצרפת עלה לישראל והתיישב בירושלים, שם ייסד בשנת 1985 בית כנסת ובית מדרש שנקראים "קריית חנה דוד – מכלל יופי" ועמד בראשם עד פטירתו בשנת 1991 כשהוא בן 85. בצוואה שהשאיר אחריו, הורה לתלמידו המובהק הרב מנחם שוראקי להמשיך את דרכו בהנהגת המוסדות. דרכי הלימוד בבית מדרש זה מותאמים למסורת הלימוד של חכמי צפון אפריקה ובו לומדים תלמידי חכמים שמשתלבים במעגל העבודה לאחר לימודיהם. בית מדרשו ייסד גם מערך הוצאה לאור המתמקד ביצירותיהם של חכמי צפון אפריקה ומפרסם כתבים רבים.

ניתן ללמוד מכתביו שהיה ציוני נלהב, תמך ועודד את העלייה לארץ ישראל ושיבח בספריו את העצמאות המדינית של ישראל.

יצירתו התורנית
--------------

* **דרכי דוד** - שו"ת על ארבעת חלקי השולחן ערוך, בסוף הספר מובאים חידושים על מסכתות הש"ס ומדרשי חז"ל, באתר HebrewBooks. עד היום הודפס רק כרך אחד מתוך שמונת כרכי השו"ת, יתר הכרכים עדיין בכתב יד.
* **מכלל יופי** – ספר פירושים על התורה.
* **דבש לפי** – פירוש מקיף לכל ספר הזוהר. מטרת חיבור זה היא לחזק את כל מנהגי יהדות צפון אפריקה שמקורם ושורשם לקוחים מהזוהר ומתורת הסוד.
* **חיבור על חכמי אלג'יריה** – לפני פטירתו השלים רבי דוד ספר מקיף אודות קורותיהם של חכמי אלג'יריה, הספר נשאר עדיין בכתב יד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר בית המדרש "מכלל יופי" מייסודו של רבי דוד אבן כליפא
* דוד אבן כליפא, באתר "החכם היומי"
* דוד בן מכלוף אבן כליפא (1906-1990), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007413104005171
* LCCN: n82100719
* VIAF: 38263652
* WorldCat: lccn-n82100719

 |
**שארל ז'אן מלכיאור דה ווגה** (בצרפתית: **Charles-Jean-Melchior de Vogüé**;‏ 18 באוקטובר 1829 – 10 בנובמבר 1916) היה ארכאולוג, דיפלומט צרפתי וחבר האקדמיה הצרפתית במושב ה-18.

ביוגרפיה
--------

נולד בפריז כבנו הבכור של לאונס ווגואה. ווגואה למד באקדמיה הצבאית סן-סיר ובאקול פוליטקניק. בשנת 1849 היה נספח בשגרירות צרפת בסנקט פטרבורג.

לאחר מעצרו של אביו במהלך ההפיכה הצרפתית של 1851, ויתר דה ווגואה על הדיפלומטיה כדי להתמקד בארכאולוגיה ובהיסטוריה בסוריה ובארץ ישראל. בשנת 1854 נסע לארץ ישראל ולירושלים, ובשנת 1864 פרסם את הספר Le Temple de Jerusalem על בית המקדש. ב-1868 הוא נקרא כחבר באקדמיה לכתובים ולספרות, והמשיך לפרסם מאמרי כתב עת אקדמיים על כנסיות ארץ ישראל, בית המקדש ומרכז סוריה.

לאחר נפילת האימפריה הצרפתית השנייה, נשיא צרפת אדולף טייר מינה אותו לשגריר צרפת בקונסטנטינופול ב-1871, ולאחר מכן בווינה ב-1875.

בשנת 1891 התקבל לאקדמיה הצרפתית, במקום אלבר, הדוכס הרביעי מברוי.

משפחתו
------

מלכיור דה ווגואה היה דודו של עמית האקדמיה אז'ן-מלכיור דה ווגואה, ששימש כחבר באקדמיה במקביל אליו במשך מספר שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארל-ז'אן-מלכיור דה ווגואה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של דה ווגה באתר האקדמיה הצרפתית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מונוגרפיה של אל-חראם א-שריף למכירה פומבית באתר Christie's
2. ↑  Melchior de VOGÜÉ | Académie française, www.academie-francaise.fr

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297811705171
* BIBSYS: 90743635
* BNE: XX1484921
* BnF: cb11928621t (data)
* CANTIC: a10185677
* CiNii: DA17117556
* GND: 117468606
* ICCU: UR1V002823
* ISNI: 0000 0001 1873 8095
* LCCN: n87933730
* The Léonore id LH//2736/2 is not valid.
* NLA: 36262971
* NLG: 137999
* NTA: 10937357X
* RERO: 02-A005494538
* RKD: 408847
* SUDOC: 058487441
* Trove: 1238896
* ULAN: 500327778
* VcBA: 495/102567
* VIAF: 22150082
* WorldCat: lccn-n87933730

 |
**וולף** (בספרדית: **Isla Wolf**) שנקרא בעבר "האי וונמן" (Wenman Island), הוא אי קטן באיי גלאפגוס, הנקרא על שמו הגאולוג הגרמני תאודור וולף (Theodor Wolf ‏; 1841–1924). הר הגעש באי נקרא גם הוא על שמו. שטח האי 1.3 קמ"ר וגובהו המרבי 253 מטר מעל פני הים.

האי מרוחק מקבוצת האיים המרכזית של איי גלאפגוס, ואין בו אוכלוסייה קבועה. האי נחשב לאתר צלילה פופולרי, אם כי רשות "הפארק הלאומי גלאפגוס" אינה מתירה לעלות על האי עצמו ולכן אסורה בו נחיתת מטוסים או מסוקים.

להקה של פטישן כד-חרטום במימי האי

גאולוגיה
--------

האי וולף הוא שריד של הר געש רדום, בעל אותו שם, שפסגתו מתנוססת 253 מטרים מעל פני הים. האי שוכן בצפון-מערב קבוצת איי גלאפגוס. שכנו הקרוב של האי, הוא "האי דרווין" (Isla Darwin).

ההתפרצויות הגעשיות שיצרו את האי, אירעו ככל הנראה לפני 900,000 עד 1,600,000 שנים. ההתפרצויות אלו התרחשו לפני ההתפרצויות האחרונות שעל האי השכן, "האי דרווין". ההיסטוריה הגעשית של וולף מורכבת מלפחות שני שלבים של התפרצויות גדולות. האזור הדרומי של האי נוצר משכבות בזלת שטוחות משני שלבים של התפרצויות. השלב השני יצר את הקלדרה שנסחפה זה מכבר.

חיות הבר
--------

האי הוא חלק מ"הפארק הלאומי גלאפגוס", אבל אסור לנחות בו. כמו שכנו, "האי דרווין", "האי וולף" פתוח לביקורים על ידי צוללנים.

### בעלי חיים ימיים

בעלי חיים ימיים כוללים: כלבי ים, לווייתנים, דולפינים, כריש פטיש, צבים ירוקים, דגי מנטה ריי ודגי אוקיינוס אחרים, ולעיתים אף כרישים לווייתניים.

### בעלי חיים יבשתיים

באי חיים פרגטות, סולות, איגואנות ימיות, ושחפים.

לצד האי דרווין, ידוע האי וולף כמקום משכנו היחיד של תת-מין ייחודי של פרוש קרקעי חד-מקור (*Geospiza difficilis septentrionalis*) - הניזון מדמן של סולות.
כלב בתחילת ביצוע תרגיל עם המנחה.
**ריקודים עם כלבים** (באנגלית: **Musical canine freestyle** או **Dogdancing**) הוא ספורט כלבני מודרני המשלב אימוני משמעת, טריקים, וריקוד המאפשר קיומה של אינטראקציה יצירתית בין הכלבים והבעלים שלהם. זהו ספורט תחרותי במספר מדינות ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

הספורט החל להתפתח במספר מקומות ברחבי העולם בסביבות שנת 1989[דרוש מקור], כאשר תוך 3 שנים החלו מופעים להדגמת ה"רגלי" לצלילי מוזיקה בארצות הברית, קנדה, אנגליה והולנד.

טכניקה
------

השלב הראשון הוא ללמד את הכלב לעבוד מכל צדדי הנוהג, ולא רק מצד שמאל כפי שנהוג בתחרויות משמעת. הנוהג מחלק את הריקוד לחלקים קצרים הכוללים מספר טריקים בודדים בכל חלק, ובהדרגה משלב את כל החלקים ליצירת ריקוד שלם.

ישנם שני סוגים עיקריים ל**ריקודים עם כלבים**:

**רגלי למוזיקה**
על הכלב להיות באחד ממצבי ה"רגלי" השונים בזמן שהנוהג נע לצלילי המוזיקה. על הכלב והנוהג להישאר קרובים זה לזה לכל אורך הרוטינה, תוך כדי תנועה קדימה, אחורה, לצדדים או באלכסונים. בחלק מהארגונים אסור לבצע תנועות אשר אינן "רגלי" (למשל קפיצות, גלגולים, מעבר בין רגלי הנוהג וכדומה).

**ריקודים בסגנון חופשי**
על הכלב לבצע טריקים ותרגילים שונים ומגוונים. ניתן לשלב קטעי "רגלי" יחד עם תנועות נוספות, למשל סללום בין רגלי הנוהג, שליחת הכלב למרחק, תנועות מתואמות של הנוהג והכלב כאשר הם במרחק זה מזה, כמו גם טריקים דרמטיים יותר כדוגמת קפיצות, גלגולים או סיבובים. טריק נפוץ בסוף ריקוד הוא קפיצה של הכלב לידי הנוהג, או מעל גבו.

תחרויות
-------

ישנם מספר ארגונים המארגנים תחרויות. למשל *WCFO - World Canine Freestyle Organization*, *MDSA - Musical Dog Sport Association*, וכן ארגונים שונים במדינות שונות.

חוקי התחרויות שונים מארגון לארגון וממדינה למדינה, אך רובם מבוססים על ניקוד ליכולת טכנית ויכולת אומנותית. אסור להשתמש בעזרי אילוף, חטיפים או צעצועים בזמן התחרות, מלבד בחלק ממקצי המתחילים. ניתן להתחרות כצוות נוהג-כלב בודד, כזוג צוותי נוהג-כלב או כקבוצה הכוללת מספר צוותי נוהג-כלב. ברוב המקרים עם כל נוהג מתחרה כלב בודד, אך ישנם ארגונים בהם יש מקצים לנוהג אחד עם זוג כלבים. בחלק מהארגונים ובחלק מהמקצים מותר להשתמש באביזרים שונים בזמן הריקוד.

בכל המקצים, על הריקוד להתאים למוזיקה. המוזיקה משפיעה על כל חלק מהריקוד, החל מהתלבושת של הנוהג וכלה בכוריאוגרפיה של התנועות. ריקוד שלא נע בקצב המוזיקה לא יקבל ניקוד גבוה.

בישראל
------

בינואר 2019 התקיימה אליפות ישראל בריקוד עם כלבים התקיימה לראשונה על ידי ההתאחדות הישראלית לכלבנות בסביון. במקום הראשון זכתה אלכסה, בורדר קולי בת ארבע שנים עם בעליה סתוית בודין מחיפה.

ראו גם
------

* אג'יליטי
* פריסבי לכלבים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקודים עם כלבים** בוויקישיתוף
* World Canine Freestyle Organization
* Musical Dog Sports Association
* OEC 2011 - אתר אליפות אירופה הפתוחה ב**ריקודים עם כלבים** לשנת 2011
* FCI WC 2012 - אתר אליפות העולם של ה-FCI ב**ריקודים עם כלבים** לשנת 2012
* OEC 2012 - אתר אליפות אירופה הפתוחה ב**ריקודים עם כלבים** לשנת 2012
* OEC 2013 - אתר אליפות אירופה הפתוחה ב**ריקודים עם כלבים** לשנת 2013
* כתבה על אליפות ישראל בריקוד עם כלבים באתר ynet 7 באוגוסט 2019
**מדליית הגבורה והנאמנות** (ברומנית: **Medalia pentru bărbăție și credință**) היא מדליה רומנית, שנוסדה בצו מלכותי 2812 מיום 3 בנובמבר 1903 ושונתה על פי הצו המלכותי הגבוה 2523 מיום 12 באוקטובר 1904. המדליה נועדה במקור לקציני משטרה ולשוטרים שהוכיחו גבורה ומסירות במילוי תפקידם או לכל עובד ציבור או אדם פרטי, שנתן למשטרה שירותים חשובים או הציל חיי או רכוש אדם אחר, תוך סיכון חייו או ביצע מעשה גבורה או מתוך מסירות.
בשנת 1913 הוענקה המדליה לאנשי הצבא הרומנים שהשתתפו במלחמת הבלקן השנייה.
בשנת 1916 הורחב מעגל תנאי הענקת המדליה לממשתפים במערכות צבאיות (מדליית "הגבורה והנאמנות" עם סמלי מלחמה)
המדליה הוענקה למעשי גבורה של חיילים וקצינים, והייתה לעיטור המלחמה הנמוך ביותר בהיררכיית העיטורים הצבאיים ברומניה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה מדליה זו נפוצה מאוד, וכך גם במלחמת העולם השנייה כשהוענקה על ידי רומניה גם לאנשי צבא גרמנים בני בריתה.

תיאור המדליה
------------

נקבעו שלוש דרגות עבור מדליה זו: דרגה ראשונה מזהב, דרגה שנייה מכסף, ודרגה שלישית מארד. המדליה בעלת צורה סגלגלה בגובה 35 מילימטרים ורוחב 27 מילימטרים. על חזית המדליה חרוט בתבליט ראשו של קרול הראשון, מלך רומניה ומסביבו חרוטות אותיות המילים "Carol I Rege al României". מהצד השני של המדליה מוטבעת הסיסמה "Bărbăţie şi Credinţă" (גבורה ונאמנות) וזר עלי דפנה.

התפתחויות
---------

לאחר 1947 נפסקה חלוקתה של מדליה זו ברומניה וחודשה רק לאחר המהפכה הרומנית, בשנת 2000 על בסיס חוק 29/2000.

לקריאה נוספת
------------

Kurt-Gerhard Klietmann: *Phaleristik. Band 1. Rumänien. Die Ordens-Sammlung*, Berlin 1975, מסת"ב 3-87778-400-3

קישורים חיצוניים
----------------

* Ordine, cruci şi medalii române. istoric, legi şi regulamente ivănceanu, vintilă  (ברומנית)
* ISTORICUL DECORAŢIILOR (ברומנית)
תזמורת כלי קשת
**קונסרבטוריון קריית ים** הוקם בשנת 1991 ביוזמתו של מוטי איינס וראש העיר דאז שמואל סיסו, במטרה להקים תזמורת נוער. הקונסרבטוריון הוא בית ספר מקצועי לנגינה בקרית ים.

היסטוריה והישגים
----------------

בשנה הראשונה בקונסרבטוריון לימדו רק כלים השייכים לתזמורת כלי נשיפה: חצוצרה, טרומבון, קלרינט וסקסופון, וכלי הקשה. כעבור שנה נפתחה גם מחלקת כלי קשת: כינור, ויולה וצ'לו. יותר מאורח התווספו גם שיעורי פסנתר, גיטרה ופיתוח קול. כיום לומדים בקרית ים על כל כלי הנגינה, יש שיעורי העשרה בתורת המוזיקה, סולפג והרמוניה, ותולדות הספרות המוזיקלית. בנוסף גם ניתן ללמוד קומפוזיציה (הלחנה).

בקונסרבטוריון פועלות שלוש תזמורות כלי נשיפה, שתי תזמורות כלי קשת, שתי מקהלות והרכב ביג בנד. מזה מספר שנים הרחיב הקונסרבטוריון את פעילותו החינוכית והקים פרויקטים ללימודי מוזיקה בתוך בתי ספר בעיר, ובכך קירב תלמידים רבים יותר לחוויית עשיית המוזיקה.

ההרכבים הייצוגיים – תזמורת כלי נשיפה, כלי הקשת והמקהלה מרבים להופיע בכל חלקי הארץ, וגם מחוצה לה בקונצרטים, פסטיבלים ואירועי תרבות שונים. ישנם גם הרכבים קאמריים למיניהם המופיעים בטקסים עירוניים וקהילתיים.

שיעורי נגינה בקונסרבטוריון מתבססים על סגנונות מוזיקליים שונים ומגוונים: מוזיקה קלאסית, ג'אז, מוזיקה קלה ופולקלור.

את התלמידים המתקדמים מכין צוות מורים מקצועי ומנוסה בניהולו של רן נחום, שהחליף את מוטי איינס בשנים האחרונות, למבחני בגרות בנגינה, למבחנים למוזיקאי מצטיין, לימודים גבוהים וקרן התרבות אמריקה-ישראל.

בין בוגרי קונסרבטוריון קריית ים נמנים נגנים בתזמורות מקצועיות, סולנים, תזמורת צה"ל ואנשי אקדמיה. לבוגרי הקונסרבטוריון יש אפשרות לחזור לנגינה בתזמורת הבוגרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסרבטוריון קריית ים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קונסרבטוריון קריית ים
* קונסרבטוריון קריית ים, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרית ים - conservatory, באתר kyam.sisma.org.il
2. ↑  קונסרבטוריון, באתר www.kiryat-yam.muni.il
**מגלוכרוס** (שם מדעי: ***Megalochoerus***; מילולית: "חזיר ענקי") הוא סוג נכחד של חזיר גדול אשר חי באפריקה במהלך תקופת המיוקן. הוא הוגדר ב-1993 בידי החוקר פיקפורד על סמך ממצאים שהתגלו בקניה ובאזורים קרובים במזרח אפריקה, אך גם בלוב, בפקיסטן ובטורקיה. בסוג זה נכללים 3 מינים: *Megalochoerus humongus*‏ ,*Megalochoerus khinzikebirus* ו-*Megalochoerus marymuunguae*, שני האחרונים הועברו לסוג זה מהסוג הקרוב קובנוכרוס. כמה חוקרים מעריכים שסוג חזיר זה שייך לסוג קובנוכרוס והוא בטל מספק. מספר חוקרים מניחים שהוא אינו חזיר אמיתי אלא שייך למשפחת האנתרקותריים. 

סוג חזיר זה היה גדול מאוד ובעל רגליים ארוכות. הוא הגיע לאורך 3.8 מטר, לגובה של 2 מטר בכתפיים ולמשקל של מעל 1,600 קילוגרם, כך שהוא היה הגדול שבכל החזיריים מעולם. הוא היה בעל זוג ניבים ארוכים בקדמת לסתו ובעל זיזי עצם דומים לקרניים מעל הגולגולת בדומה לאלה של הקובנוכרוס. ככל הנראה הם שימשו לראווה וללחימה ביריבים, כמו אצל חזירי יבלות מודרניים. הרגליים שלו היו חסונות וגבוהות ותמכו בגוף הגדול.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bishop LC (2010) Suoidea. In: Werdelin L, Sanders WJ, editors. Cenozoic Mammals of Africa. Berkeley: University of California Press. pp. 821–842.
**אדם צעיר עם חצוצרה** (באנגלית: **Young Man with a Horn**) הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי משנת 1950 בבימויו של מייקל קורטיז עם קירק דאגלס, לורן באקול, דוריס דיי והוגי קרמייקל בתפקידים הראשיים.

התסריט מתבסס על הרומן "איש צעיר עם חצוצרה" מאת דורותי בייקר (אנ') (1938) המתבסס באופן רופף על חייו של נגן הקורנט ביקס ביידרבק.

המלחין והפסנתן הוגי קרמייקל מופיע בסרט כפסנתרן, שחקן וסיידקיק. הוא הכיר את ביקס ביידברק והופיע אתו.

את פרקי הנגינה של קירק דאגלס מנגן החצוצרן הנודע הארי ג'יימס.

תקציר העלילה
------------

ריק מרטין (קירק דאגלס) מתאהב במוזיקת ג'אז ובנגינה בחצוצרה מאז שהיה ילד קטן. הוא רכש חצוצרה בעזרתו של נגן החצוצרה ארט האזרד (חואנו הרננדז) שלימד אותו את סודות הנגינה והטכניקה בכלי זה.

כעת הוא בוגר ומוצא עבודה בתזמורתו של ג'ק צ'נדלר (וולטר ריד) שם הוא פוגש את הזמרת ג'ו ג'ורדן (דוריס דיי) ואת פסנתרן הג'אז "סמוק" (הוגי קרמייקל). שניים מכירים בכישרונו של ריק שמתקשה לנגן בתזמורת ריקודים עם כללי נגינה נוקשים ומרבה לאלתר על החצוצרה, דבר שמביא לפיטוריו.

ג'ו מסדרת לו עבודה בתזמורת ביג בנד בניו יורק ומכירה לו את חברתה איימי נורת' (לורן באקול). איימי היא מתמחה בפסיכיאטריה, אכולה בבעיות נפשיות לאחר שאימה התאבדה ומעדיפה מוזיקה קלאסית ונגינה של שופן על פני ג'אז. למרות זאת ריק נמשך אליה והם מתחתנים.

הנישואים אינם מוצלחים והם רבים כל הזמן. ריק מתחיל לשתות אלכוהול, להיפגש פחות עם עמיתיו הנגנים ואיכות נגינתו יורדת.

ארט האזרד נפגש איתו בבית קפה ומנסה לשווא לעודד אותו. ביציאה מבית הקפה נפגע ארט ממכונית ומועבר לאשפוז. ריק ממהר לבית החולים אבל מסתבר שארט כבר מת. הוא נוכח בעצב בטקס האשכבה שלו בכנסייה.

בשובו הביתה אומרת לו איימי כי החליטה לעזוב את ההתמחות ולנסוע לפריז עם חברתה וכי התחתנה איתו רק כדי לחוות מה זה נישואים. היא רוצה להתגרש ובחמת זעם שוברת את תקליטיו הרבים. ריק בורח לרחובות ניו יורק שתוי נופל ברחוב ומובא לבית מחסה לאלכוהוליסטים.

סמוק וג'ו מוזעקים למקום ומעבירים אותו לבית חולים.

בניגוד לספר ולמציאות, ריק מתאושש וממשיך להופיע עם סמוק וג'ו שמבצעים ביחד את השיר With the Song in my Heart.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איש צעיר עם חצוצרה** בוויקישיתוף

* "איש צעיר עם חצוצרה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "איש צעיר עם חצוצרה", באתר נטפליקס
* "איש צעיר עם חצוצרה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "איש צעיר עם חצוצרה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "איש צעיר עם חצוצרה", באתר אידיבי
* "איש צעיר עם חצוצרה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* איש צעיר עם חצוצרה, באתר TCM
* סצנת הסיום של איש צעיר עם חצוצרה, באתר יוטיוב