recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בֵּהָאדוּר שָׁאָה הראשון** (בפרסית: **بہادر شاه اول**; 14 באוקטובר 1643 – 27 בפברואר 1712) היה שליטה השביעי של האימפריה המוגולית, נושא התואר שאהנשאה של הינדוסתאן. ירש את הכתר מאביו אורנגזב בשנת 1707 ועד מותו בשנת 1712.

ביוגרפיה
--------

בהאדור נולד בשנת 1643 ונודע בצעירותו כנסיך מועזם, בנו השני של הקיסר אורנגזב, הוא הפך ליורש העתידי לאחר שאחיו הגדול ערק להצטרף לשיוואג'י, קיסר על האימפריה המראטהית. הנסיך מועזם נשלח בשנת 1663 לייצג את אביו כשגריר בממלכות המוסלמיות מדרום למוגולים בדרום ומרכז הודו.

הוא הוביל את הצבא המוגולי בשנים 1683–1684 נגד כוחות האימפריה המראטהית במובלעת הפורטוגזית גואה (ראו הודו הפורטוגזית), דרומית למומבאי, אך, ללא התמיכה פורטוגלית, הוא ביצע נסיגה הרת אסון. לאחר שנרדף במשך שמונה שנים תחת שלטונם של הקיסרים שאה ג'האן (אשר חששו כי ימרוד בהם), הוא מונה למושל קאבול (כיום בירת אפגניסטן) בשנת 1699 על ידי אביו.

### קיסר מוגולי

כשאביו נפטר, הנסיך מועזם הפך לקיסר האימפריה המוגולית לאחר טיהור פוליטי. בתקופת שלטונו הקצרה כנושא התואר המלכותי בהאדור שאה הראשון הוא נתקל בהתנגדות של המרתים והראג'פוטים, ובשנים 1710–1712 הוא הסיע את חסידי הדת הסיקית אל גבעות חבל פנג'אב, ושם תכנן מארב והכניע את מנהיגם.

בהאדור שאה ניסה להשכין שלום עם האימפריה המראטהית, אשר הפכה לאיום הגדול ביותר על שלטון המוגולים בתקופת אורנגזב, שהחזיק את שאהו, נכדו של שיוואג'י מקים האימפריה המראטהית, כבן ערובה בחצרו. על ידי השבתו של שאהו כרג'ה של מחוז בלב האימפריה המראטהית, בהאדור שאה קיוויתי להרגיע את אויביו. לעומת שאהו עצמו, ראש הממשלה המראטהי, באג'י ראו הראשון, התגלה אז כמתמודד הגדול ביותר נגד שלטון המוגולים.

את מקומו של בהאדור שאה ירש בנו ג'האנדר שאה. בהאדור ואורנגזב היו אלו אשר שלטונם סימן את תחילת נפילתה של האימפריה המוגולית.

ראו גם
------

* שאה ג'האן
* האימפריה המוגולית
* אורנגזב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בהאדור שאה הראשון** בוויקישיתוף
* אנציקלופדיה בינלאומית
* בהאדור שאה הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מנהיגי השושלת הטימורית  |
| --- |
| האימפריה הטימורית | טימור לנג • חליל סולטאן (אנ') • שאהרוח' (אנ') • אולוג בג • עבד אל-טיף מירזא (אנ') • עבדאללה מירזא (אנ') • אבו סעיד מירזא (אנ') • ידגר מוחמד מירזא (אנ') • סולטאן חוסיין באיקארה (אנ') • באדי אל-זמאן מירזא (אנ') |
| האימפריה המוגולית | באבור • הומאיון • אכבר • ג'האנגיר • שאה ג'האן • אורנגזב • בהאדור שאה הראשון • ג'האנדר שאה (אנ') • פארוקשיר (אנ') • רפי א-דרג'את (אנ') • שאה ג'האן השני (אנ') • מוחמד שאה • אחמד שאה • עלאמגיר השני (אנ') • שאה ג'האן השלישי (אנ') • שאה עלאם השני • מחמוד שאה בהאדור (אנ') • שאה עלאם השני • אכבר השני (אנ') • בהאדור שאה השני |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2015004350
* TDVİA: bahadir-sah-i
* VIAF: 314901452
* WorldCat: lccn-nb2015004350

 |
חוחובה
**חוחובה** (שם מדעי: *Simmondsia chinensis*; שם עממי: **Jojoba**) הוא שיח שמוצאו ממדבריות סונורה ומוהאבי בדרום קליפורניה, אריזונה ואזורי מקסיקו השכנים להן.

גובהו של השיח מגיע ל-3–4 מטרים, עם עלווה צפופה. העלים מנוגדים ואובאליים, באורך 2–4 ס"מ וברוחב 1.5-3 ס"מ, מעובים בצבע אפור ירוק.

הפרחים קטנים, ירקרקים-צהבהבים וללא עלי כותרת. כל צמח הוא חד מיני, משמע זכר או נקבה, אך קיימים הרמאפרודיטים נדירים ביותר. הפרי הוא דמוי בלוט באורך 1–2 ס"מ ומכיל זרע קשה חום כהה שתכולת השמן בו כ-50%.

שיח החוחובה הוא דו-ביתי.

גידול החוחובה ושימושיה
----------------------

זרע החוחובהמטע חוחובה ישראלי בשקיעהבית בד לייצור חוחובה
את החוחובה מגדלים בין היתר להפקת השמן (המכונה "שמן חוחובה") מזרעיה. השמן מתייחד בכך שיש בו שרשרות ישרות ארוכות ביותר (C40-C46) של אסטר ללא טריגליצרידים, מה שהופך אותו דומה יותר בתכונותיו לשומן העור מאשר שמנים צמחיים אחרים, תכונה מועילה לשימוש קוסמטי. שמן חוחובה דומה בתכונותיו לשמן לווייתנים ומהווה תחליף לו.

השמן ניתן לזיקוק משום שהוא חסר ריח וצבע ועמיד לחימצון, במצב זה הוא משמש לרוב כחומר לחות בקרמים או שמן נושא לבישום. שמן חוחובה משמש גם לייצור ביודיזל, תוסף לדלק למכוניות ושמן סיכה של מכניקה עדינה, בגלל היותו חומר שימון המתפרק טבעית.

מגדלים חוחובה במספר אזורים מדבריים בעולם וביניהם ישראל, ארגנטינה, מקסיקו, פרו, אוסטרליה, ברזיל, פראגוואי, דרום אפריקה וארצות הברית. בישראל פועלת התאגדות מגדלי החוחובה, ומשרד החקלאות מפעיל את "מיזם החוחובה". בדרך כלל מטעי החוחובה הם ביחידות גידול גדולות של אלפי דונמים כדוגמת "חצרים", אך ישנם גם משקים מושביים קטנים כ"משק מוזס" בכפר רתמים. גידול החוחובה בישראל התאפשר הודות למחקרים שביצעה פרופסור עליזה בנציוני במכון לחקר הנגב ששייך לאוניברסיטת בן-גוריון[דרוש מקור]. הצמחים הראשונים הובאו לישראל למכון לחקר הנגב ב-1961 ולאחר מאמצי מחקר שארכו כ-25 שנים, פותחו זנים ונמצאו דרכי ריבוי שהביאו את ישראל להיות יצרנית שמן החוחובה הגדולה בעולם עם נתח שוק של 40%.[דרוש מקור]

רוב שטחי החוחובה בישראל, כ-25,000 דונם, נמצאים בנגב ומושקים בעזרת טפטפות תוך ניצול מים מטוהרים המופקים משפכים ונאגרים במאגרים מיוחדים. מדינת ישראל נמצאת במקום הראשון בעולם בהפקת יבולי חוחובה, ואחריה ארצות הברית וארגנטינה. מטעי חוחובה פרוסים מכפר רתמים בדרום ועד נתיב הל"ה בשפלה[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוחובה** בוויקישיתוף
* חוחובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* חוחובה, באתר ITIS (באנגלית)

* חוחובה, באתר NCBI (באנגלית)

* חוחובה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* חוחובה, באתר Tropicos (באנגלית)

* חוחובה, באתר GBIF (באנגלית)

* חוחובה, באתר The Plant List (באנגלית)

* חוחובה, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jojoba - The Gold of Desert
2. 1 2  עמוס דה וינטר, לגלות את החוחובה מחדש, קו למושב, 11 באפריל 2019
רבי דוד עטר
הרב **דוד בן עטר** (ה'תרנ"א, 1891 - י"ח כסלו ה'תש"ז, 1946) היה פוסק הלכה וראש ישיבה נודע בערי מרוקו במאה העשרים. עמד בראשות ישיבת 'עץ חיים' במוגאדור, ר"מ בישיבת קזבלנקה וראש ישיבת 'אם הבנים' בצפרו.

קורות חייו
----------

נולד במרקש לאביו שמעון, ולמד אצל ראשי הישיבה בעיר. בצעירותו נדד למוגאדור, ופגש ברבי אברהם בן סוסאן, ונעשה לתלמידו המובהק. התחתן עם לאה ולזוג שנים בנים ובת. עם חתונתו נסע לבקר את רבי רפאל אנקווה, לאחר שרבי רפאל תהה על קנקנו, הפציר בו שילבש את לבוש ה'זוכה' המיוחד לחכמי מרוקו. לאחר חתונתו התיישב בקזבלנקה. בתחילה עבד לפרנסתו כסוחר, וכשהגיע לעסקיו בעיר מוגאדור, הפצירו בו שיכהן כראש הישיבה תמורת שכר הגון. רבי דוד קיבל את ההצעה. לאחר מכן כיהן כר"מ בישיבת קזבלנקה, וכראש ישיבה בצפרו. בשנת תרצ"ט חזר למוגאדור, שם סמך מספר תלמידים לדיינות ושחיטה, כדוגמת הרב יצחק דלויה. לטענת משרתת המשפחה, רבי דוד זכה לגילוי אליהו. כמו כן רבנים רבים מערי מרוקו התייעצו עם רבי דוד בענייני הלכה.

#### פטירתו

לפני פטירתו חלה יום אחד, ולמחרת נפטר בי"ח כסלו ה'תש"ז (1946) ונקבר במוגאדור. בפקידת השנה, הספידו תלמידו רבי יהושע מאמאן.

ראש הישיבה
----------

### תקופת ישיבת עץ חיים במוגאדור

החל מתרפ"א (1921) כיהן כראש ישיבת 'עץ חיים' במוגאדור. בישיבה, בימות החורף היו התלמידים ישנים אצל רבי דוד בבית, והיה מעיר אותם בשעה שתים בלילה. והיו קוראים תיקון חצות. לאחר תיקון חצות היה לומד אתם עד אור הבוקר שהיו הולכים להתפלל. לאחר התפילה המשיכו ללמוד עד סוף היום, מלבד הפסקת צהריים קצרה. כך עשו במשך שלש שנים. מישיבה זו יצאו ארבעה רבנים נודעים: רבי משה ויזגאן, רבי שמעון ואענונו (רב ודיין העיר סטאט ואחר כך במרקש), רבי חיים אלפרסי (דיין באוזדא). והרב שמעון ברוך אוחיון (רבה של יפו). ושאר התלמידים כיהנו כרבנים סופרי בתי דין שוחטים וחזנים, וכשנפתח התלמוד תורה החדש בעיר, שאר התלמידים היו המורים בתלמוד תורה.

#### ר"מ בישיבת קזבלנקה

תקופה מסוימת לימד בישיבת קזבלנקה.

### תקופת ישיבת 'אם הבנים' בצפרו

בשנים תרצ"ו (1936) – תרצ"ט (1939) היה ראש ישיבת 'אם הבנים' בצפרו. בין תלמידיו נמנים הרב דוד עובדיה והרב יהושע מאמאן, הרב רחמים יוסף מאמאן, ורבי דוד בן זכרי. החל ללמד את תלמידיו משעה 3 בבוקר עד עלות השחר, הלימוד כלל לימוד הלכות איסור והיתר, וגם שאילות ובחינות בכתב. לדברי הרב דוד עובדיה, ניחן בכשרון להאהיב את התורה על תלמידיו. במסגרת זו, סידר דרשות לתלמידיו.

בהיותו בצפרו העתיק לעצמו ספרים מכתבי חכמי מרוקו שנצרכו לו.

רבי דוד עודד את תלמידיו ללמוד את ההלכה ממקורותיה ולא ייחס ערך רב ללמוד את ההלכה מקבצי הלכות שונים.

ראו גם
------

* הקדמת נסים עטר, בתוך: 'והאיש משה' עמ' 38-43.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ראו ספר 'והאיש משה' עמ' 38; אור המערב עמ' לח.
2. ↑  ראו עמק יהושע חלק ב עמ' רפד.
3. ↑  ראו: ספר תורת משפחת דלויה עמ' 422.
4. ↑  ראו: 'והאיש משה' עמ' 5.
5. ↑  עמק יהושע ח"א עמ' רפא, וחזר ונדפס שדה יהושע עמ' שיא ועמ' שכ.
6. ↑  מלכי רבנן חלק ב, בתוך: 'תקנות חכמי מכנאס' חלק ב עמ' תרכ.
7. ↑  ע"פ רבי ישמ"ח עובדיה, בחיבורו 'צבא ימי', בתוך: **תורה וחיים מהדורה שנייה עמ' 37; ישמח לבב עמ' יד.**
8. 1 2  ראו: דברי הרב דוד עובדיה בתוך: **והאיש משה עמ' 129-131.**
9. ↑  ראו: נועם (יח עמ' קלב) בדברי רבי יהושע מאמאן.
10. ↑  ראו בספר 'עם-רם' עמ' 265, 277.
11. ↑  ר' חיים זעפראני בזכור לאברהם אלמאליח עמ' 133. וחזר ונדפס בס' אלף שנות חיים יהודיים במרוקו עמ' 140.
נח סונין  
סביבות 1910–1920
טקס העברת דגל השומר לארגון ההגנה  
חוות כנרת 15 ביוני 1920  
עומדים: שני משמאל מרדכי יגאל, שלישית משמאל רחל ינאית בן-צבי, רביעי משמאל נח סונין
**נח סונין** (25 בדצמבר 1898 - 11 בספטמבר 1952) עלה ארצה במסגרת העלייה השנייה. היה חבר בארגון השומר ושירת בגדודים העבריים ובפלוגות הלילה של אורד צ'ארלס וינגייט.

ביוגרפיה
--------

נח נולד ב-1898 בחווה חקלאית שלחוף נהר הדון, שברוסיה, ליוסף סונין ולרחל לבית קליבצקי. כדי לאפשר חינוך יהוד נאות לילדים עברה המשפחה לאודסה שם למד נח בבית ספר עממי יהודי בו קיבל חינוך יהודי וכללי.

ב-1912 עלה עם משפחתו לארץ-ישראל. על אף גילו הצעיר החל לעבוד כפועל חקלאי במושבות ראשון לציון ורחובות. בהמשך עבר לגליל והחל לעבוד ביבנאל, בית-גן במגדל. במהלך מלחמת העולם הראשונה צורף לארגון השומר ועבר לגור בתל עדשים. ב-21 באוקטובר 1916 היה בין מייסדי קיבוץ כפר גלעדי.

בשלהי מלחמת העולם הראשונה יצג נח את "השומר" בוועדת הגיוס לגדודים העבריים ואף התגייס בעצמו. לאחר אימון בסיסי הוצב לשרת בדיביזית הפרשים ה-4 בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' בארו. במסגרת הדיוויזיה שימש נח כמורה דרך לכוחות הבריטים במהלך המערכה על מגידו ועד כיבוש דמשק. כאות הערכה על שירותו הועלה לדרגת סמל. לאחר סיום המלחמה המשיך לשרת בגדוד עד פירוקו תוך שהוא מנצל את שירותו להעברת נשק ממחסני הצבא הבריטי לסליקים של "השומר".

לאחר שחרורו התנדב נח למשטרת המנדט ושירת במשטרת הרוכבים בגליל. בהמשך הצטרף לקק"ל וסייע ליוסף נחמני ברכישת קרקעות בגליל.

בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט מונה לאיש הקשר של היישוב לפלוגות הלילה של וינגייט. לאחר המאורעות עבד נח כנהג הובלת אשלג מהמאתר הצפוני של מפעל המלח בסדום. בהמשך עבד בהובלת מיכליות נפט באיראן עבור "חברת הנפט האנגלית-פרסית".

משפחתו
------

ב-1919 נשא נח לאישה את טובה הורוביץ (אחותו של השומר נחום הורביץ). לזוג נולדה בת (אסיה) ובן (אמנון). ב-1942 נפטרה טובה וב-1944 נישא ללודמילה רוזן. נח נפטר ב-1952 והובא למנוחות בחלקת "השומר" בבית הקברות של כפר גלעדי.

* קברו של נח סונין בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדיקברו של נח סונין בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי
* קברה של טובה סונין הורביץ (אשתו של נח ואחותו של נחום הורביץ) בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדיקברה של טובה סונין הורביץ (אשתו של נח ואחותו של נחום הורביץ) בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נח סונין** בוויקישיתוף
* נח סונין באתר של "נחמיה לבנון"
* דוד תדהר (עורך), "נח סונין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2131
* יעקב פת, נח סונין - ליום השלושים לפטירתו, דבר, 12 באוקטובר 1952

הערות שוליים
------------

1. ↑  יש להניח שהתגייס לגדוד ה-40 "הארץ ישראלי"
2. ↑  הדיוויזיה הייתה כפופה לקורפוס המדבר הרכוב בפיקודו של גנרל הנרי שובל
3. ↑  טובה סונין נפטרה, דבר, 23 בספטמבר 1942
4. ↑  הקבר של נח סונין בבית הקברות בכפר גלעדי, באתר BillionGraves
**נורה לוסי מובריי קונדל** (באנגלית: **Nora Lucy Mowbray Cundell**‏; 20 במאי 1889 – 3 באוגוסט 1948) הייתה ציירת אנגלית של דיוקנאות, פרחים ונופים בשמן וצבעי מים.

ביוגרפיה
--------

נורה קונדל נולדה בלונדון והייתה נכדתו של האמן הנרי קונדל. היא למדה בבית הספר בלייקהיט לאמנות ובמכון הטכני של ווסטמינסטר, שם לימד אותה ולטר סיקרט. קונדל למדה בתוכנית חלקית בבית הספר לסלייד לאמנות משנת 1911 עד 1914, ושוב בשנת 1919. שם זכתה בפרס מלוויל על ציור דיוקן בשנת 1914. 

בשנת 1925 קונדל ערכה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בגלריה רדפרן בלונדון. הציור שלה "מגי" הוצג בסלון של האקדמיה לאמנויות בפריז בשנת 1929. בשנת 1930 הייתה נורה קונדל בין החברים המייסדים של האגודה הלאומית לציירים.

נורה קונדל ביקרה באמריקה באופן קבוע ובמיוחד ציירה דיוקנאות של ילידים אמריקאים וגם נופים באריזונה וקולורדו. קניון השיש וצוקי ורמיליון היו בין הנושאים המועדפים עליה. 

היא כתבה ואיירה את הספר Unsentimental Journey שיצא לאור בשנת 1940 וכלל דיווחים על מסעותיה באמריקה, נהיגה מחוף לחוף עם עצירות לרכיבה על סוסים או לערוך ביקור ברודיאו. בין ציוריה מטיולים אלה היו "מדונה מהמדבר", "האשדות בבדגר קריק", שהוצגו באקדמיה המלכותית בשנת 1936. 

נורה קונדל הפכה למציגה קבועה באקדמיה המלכותית, וגם בסלון בפריז. 

הציור שלה "אישה מחייכת" מ-1922 מוחזק באוסף גלריית טייט.

קונדל התגוררה זמן מה בדורני ליד ווינדזור, אך נפטרה בלונדון בשנת 1948 ואפרה פוזר ליד המעבורת של לי באריזונה. 

תערוכת זיכרון נערכה בשנת 1949 בגלריית האגודה המלכותית לאמנים בריטים בלונדון.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורה קונדל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grant M. Waters (1975). Dictionary of British Artists Working 1900-1950. Eastbourne Fine Art.
2. ↑  *Benezit Dictionary of Artists Volume 4 Cossintino-Dyck*. Editions Grund, Paris. 2006
3. ↑  Tate, ‘Smiling Woman’, Nora L.M. Cundell, 1922, Tate (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 19382
* ULAN: 500008447
* VIAF: 95732598
* WorldCat: viaf-95732598

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נורה קונדל"**.
**פרוסיאס הראשון** (ביוונית: **Προυσίας Α**; המאה ה-2 לפנה"ס) היה מלך ביתיניה בין השנים 228 לפנה"ס-182 לפנה"ס.

ביוגרפיה
--------

פרוסיאס נולד בביתיניה. ביתיניה הייתה ממלכה יוונית למחצה, שזכתה לעצמאות במהלך מלחמות הדיאדוכים. ביתיניה מעולם לא עלתה למעמד גבוה בקרב הממלכות ההלניסטיות. ביתיניה אוימה על ידי אויבים חזקים ונהנתה משגשוג כלכלי. אולם למרות קרבתה ליוון ולממלכות הלניסטיות מובהקות, תרבותה נותרה ברובה ברברית וההשפעה היוונית בה הייתה קטנה יחסית. פרוסיאס, ירש את אביו זיאלאס, בשנת 228 לפנה"ס.

פרוסיאס, שאף להפוך את ארצו למעצמה הלניסטית, הוא כרת ברית עם מוקדון, ולחם לצידה במהלך המלחמה המוקדונית הראשונה. חלקו במלחמה התאפיין בכיבוש חלק מממלכת פרגמון, שהייתה גם היא אויבת של מוקדון. למרות שהמוקדונים הובסו במלחמה, הרי שביתיניה הרוויחה ממנה, פרוסיאס הורשה לשמור על חלק מהערים שכבש, ונזכר בין החותמים על שלום פויניקי שסיים את המלחמה. הוא המשיך להיות בעל ברית נאמן של מוקדון, אך נזהר גם לא להרגיז את המעצמה החדשה הרפובליקה הרומית. במהלך מלחמת אנטיוכוס, הציע לו מלך האימפריה הסלאוקית, אנטיוכוס השלישי, לחתום עמו על ברית נגד הרומאים. הרומאים ידעו היטב שצבא ביתיני מאומן היטב עשוי להוות מכשול רציני, ועל כן שלחו שליחים רבים אל פרוסיאס, ביניהם נמנו גאיוס ליוויוס סלינטור וסקיפיו אפריקנוס. פרוסיאס קיבל לבסוף את הצעת הרומאים להישאר נייטרלי.

לאחר המלחמה החל פרוסיאס לחשוש מפני אאמונס השני, מלך פרגמון, שצבר לדעתו השפעה רבה מדי באזור. פרוסיאס החל לתכנן מלחמה בפרגמון, לשמחתו הרבה הגיע אל חצרו המצביא המפורסם חניבעל ברקה וביקש מקלט. פרוסיאס קפץ על ההזדמנות לנצל את כישוריו של חניבעל והציע לו לפקד על הצי הביתיני במהלך המלחמה, וחניבעל קיבל את ההצעה. פרוסיאס כרת גם ברית עם הגלאטים, ותקף בהפתעה בשנת 184 לפנה"ס את פרגמון. הוא נחל הצלחה מסוימת, וכבש את הערים קיארוס וטיוס, הצי הביתיני בפיקודו של חניבעל נחל ניצחון מזהיר מול צי פרגמוני גדול בהרבה. אולם המלחמה התעכבה זמן רב מדי, מה שאפשר לאאומנס לפנות אל רומא ולגייס את צבאו. הצבא הביתיני הוכה בקרב באזור ההר ליפידרון, ובלית ברירה הסכים לתנאי השלום שהציעו הפרגמונים והרומאים, שכללו מסירת כמה אזורים שנויים במחלוקת לפרגמון, והסגרת חניבעל. בשנת 183 לפנה"ס הקונסול הרומאי פלמיניניוס הגיע אל ביתיניה והסדיר את תנאי השלום. חניבעל התאבד כדי לא ליפול בשבי הרומאים.

פרוסיאס מת שנה לאחר מכן. ירש אותו בנו, פרוסיאס השני.

לקריאה נוספת
------------

* דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוסיאס הראשון, מלך ביתיניה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גולן, עמ' 400.
2. ↑  גולן, עמ' 405.
3. ↑  גולן, עמ' 511.
4. ↑  פוליביוס, ספר עשרים ואחד, 11.
5. ↑  קורנליוס נפוס, "חניבעל", 11.
6. ↑  גולן, עמ' 651.
7. ↑  סטראבון, ספר שנים עשר, 563.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1192995732
* VIAF: 9609156619136428780000
* WorldCat (עם VIAF): 9609156619136428780000

 |
**גדוד הסיור הראשון** (באנגלית: **1 Reconnaissance Commando**) היה יחידת הכוחות המיוחדים הדרום אפריקנית הראשונה, שהוקמה על ידי הגנרל פריץ לוטס - מייסד הכוחות המיוחדים של דרום אפריקה, והקצין הכללי הראשון בפיקוד הכוחות המיוחדים של דרום אפריקה. הוא מינה 11 צנחנים מוסמכים (הידועים בכינוי "התריסר המלוכלך") כחברים המייסדים. בין 11 הצנחנים הללו נכלל יאן ברייטנבך, שהופקד על חברי המייסדים על ידי הגנרל לוץ.

היסטוריה
--------

מייג'ור גנרל לוטס וגנרל ווילם לואו הבינו את הצורך של צבא דרום אפריקה ביכולת מבצעית מיוחדת. אך הרמטכ"ל הגנרל רודולף היימסטרה התנגד. רק לאחר שהאדמירל הוגו בירמן הפך לראש כוחות ההגנה של דרום אפריקה ב-1972, ניתן האישור. היחידה נבנתה על פי הדגם של שירות האוויר המיוחד הבריטי וסיירי סלוס הרודזי.

היחידה התבססה במקור באודטהורן שבפרובינציית הכף, אך הועברה לדרבן ב-1974, שם היא נקראה רשמית קומנדו סיור 1. בתחילת שנות ה-80, ליחידה היו פחות מ-40 לוחמים שרובם היו לבנים. שמו שונה לגדוד הסיור הראשון ב-1996, אך פורק ושולב בגדוד סיור 4 ו-5 ב-1997.

מפקדים
------

| מ- | מפקד | עד- |
| --- | --- | --- |
| 1972 | קומנדט יאן ברייטנבך | 1975 |
| 1975 | מייגור י. ק. סווארט | 1981 |
| 1981 | קולונל א. אולקרס | 1983 |
| 1983 | קולנל א. בסטביר | 1988 |
| 1988 | קולונל ג. קולדר | 1997 |

לקריאה נוספת
------------

* 978-0-624-08152-4Strachan, Alexander (2018). *1 Recce*. Cape Town: NB Publishers. ISBN

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד  Admiral Hugo Biermann (Obituary), The Telegraph, 14 May 2012
2. 1 2  Robert Pitta and Jeff Fannell, **South African Special Forces**, London: Osprey Publisind Ltd, 1993, עמ' 22
**פאלריסטיקה** (באנגלית: Phaleristics) המכונה גם מדע הסמלים והדקורציה (מהגיבור המיתולוגי היווני פאלרוס (ביוונית: Φάληρος, Phaleros) דרך המילה "phalera" בלטינית: גבורה)), ויש גם מקורות נוספים למילה, הוא מדע עזר היסטורי העוסק בעיטורים, ביניהם הצורות הנלבשות (נענדות) על לבוש.

אטימולוגיה
----------

ביוונית עתיקה, המונח **ta falara** בכתיב לטיני, **τά φάλαρα** בכתיב יווני, סימן לוח עגול או בצורת חצי סהר מצופה מתכת יקרה, אשר הונח במקור על שכם סוסי המלחמה כדי להציג את הישגי אדוניהם בקרבות. המונח זה הוליד את המילה "פאלרה" ברומא, בעיקר כדי לציין עיטורים צבאיים שנענדו על חזה של לוחמים. יש גם פירוש שהמילה נובעת ממשמו של הגיבור המיתולוגי פאלרוס.

הפרדה בין המשמעת
----------------

 מדליות במוזיאון דונצק
במהלך התפתחות ההיסטוריוגרפיה המודרנית, היסטוריונים רבים התעניינו גם בהיסטוריה של פרסים ומסדרים, במיוחד בקשר למסדרי אבירים. יוליוס גוטליב איברסן (Julius Gottlieb Iversen), מדען רוסי במאה ה-19, היה נציג מוקדם משמעותי של הפאלריסטיקה. המילה פאלריסטיקה נטבעה על ידי כריסטיאן טורנוולד (Kristian Turnwald) ואולדז'יץ' פילץ (Oldřich Pilc) ב-1936 כדי לקרוא בשם למדע העזר ההיסטורי הזה, ובאותו הזמן הפריד תחום זה ממדעים קרובים כמו נומיסמטיקה והרלדיקה.

הערות שוליים
------------

לקריאה נוספת
------------

* ↑ Matikkala 2008: Matikkala, Antti (2008). *The orders of knighthood and the formation of the British honours system, 1660-1760*. Boydell & Brewer Ltd. ISBN 978-1-84383-423-6.

ראו גם
------
**אנה מריה הס** (נולדה כ**אנה מריה פרנקל**, בגרמנית: **Anna Maria Haas**;‏ 9 במרץ 1909 – 1996) הייתה אוסטרית אשר במהלך מלחמת העולם השנייה סיכנה את חייה בהצלת יהודים והוכרה כחסידת אומות העולם.

קורות חיים
----------

נולדה במווינה ב-1909. ב-1930, נישאה לבנו הס (Benno Haas), בן למשפחת תעשיינים יהודיים, שהמירה את דתה לנצרות קתולית.

בשנת 1938, בעקבות האנשלוס וסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, המשפחה הקתולית הוגדרה כיהודייה על פי חוקי הגזע ובנו החליט לעזוב את וינה ולהתנדב לצבא הבריטי.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

הס נחשדה על ידי המשטר הנאצי, מכיוון מוצאו היהודי של בעלה, שהתנדב לצבא הבריטי. במהלך המלחמה התעמתה הס כמה פעמים עם הגסטפו. למרות הסיכון, הס הסתירה בשנים 1938–1939 בדירתה את היהודי רוברט ביר ומשפחתו למשך מספר חודשים. לאחר מכן, הס סיפקה אוכל לשני חבריה היהודים, שהתגוררו כמוה ברובע התשיעי של וינה - בני הזוג ג'וזף וסידונה רובין - ביטמן (Josef and Sidonie Rubin-Bittman), אשר ירדו למחתרת משנת 1939 ושינו תדירות את מקום מסתורם, כדי להתחמק משילוח למחנות המוות. למרות החיפושים הרבים של המשטר הנאצי אחר בני הזוג, כולל חיפוש שנערך בדירתה של הס, הם לא נמצאו והיא לא הסגירה אותם.

בשנת 1944, נולד לבני הזוג רובין - ביטמן במרתף ששימש להם כמחבוא בן בשם פריץ. הס בקרה אותם לעיתים קרובות במחבוא זה וסיפקה להם מצרכי מזון, כולל מזון לתינוקות וחלב. ג'וזף עצמו, למרות התנאים הקשים בהם נמצא, הצליח לעזור ליהודים הונגרים אחרים, שנבחרו על ידי הגסטפו להישלח למחנות ריכוז וכן ארגן מבצע הצלה למחנה ילדים יהודיים במחוז השני של העיר וינה. הס סייעה לו באספקת מזון ותרופות למחנה הילדים. לקראת סוף המלחמה, כשגברו ההפצצות על וינה, הס ניצלה את העובדה שרבים מתושבי העיר ירדו לתפוס מחסה במקלטים, כדי לבקר את בני הזוג במקום מחבואם ולספק להם מזון.

לאחר המלחמה
-----------

הס שרדה את המלחמה ונפטרה בווינה בשנת 1996.

הזוג ג'וזף וסידונה רובין - ביטמן המשיכו להתגורר בווינה לאחר המלחמה וג'וזף הפך לאיש עסקים מצליח. סידונה נפטרה ב־1968 לאחר מחלה קשה וג'וזף נפטר ב־25 באפריל 1972. רוברט ביר שרד את המלחמה והיגר לוונצואלה.

הכרה והנצחה
-----------

ב-3 במאי 1982, יד ושם הכירו באנה מריה הס כחסידת אומות העולם. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Haas Maria (Francl), יד ושם
2. ↑  על פי תיק חסידי אומות עולם, יד ושם, מספר M.31.2/2266

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אנה מריה הס"**.
**עידן גולן** (נולד ב-29 בפברואר 1996 ברמת ישי שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת בוז'או.

קריירת מועדונים
---------------

גולן גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, אליה הגיע ממחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית. הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה במשך ארבע עונות, בהן ערך 27 הופעות בליגת העל והבקיע שער אחד, בניצחון 0–1 על הפועל עכו במסגרת עונת 2017/2018.

ב-6 באוגוסט 2018 חתם בהפועל רמת-גן גבעתיים מהליגה הלאומית. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, במהלכה ערך 20 הופעות ליגה ולא הבקיע שערים.

ב-20 באוגוסט 2019 חתם בהפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית. הוא ערך 29 הופעות ליגה במהלך תקופתו במועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-14 באוגוסט 2020 חתם באוניברסיטת קלוז' מהליגה הרומנית השנייה. במשך תקופתו במועדון הוא ערך 20 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים.

ב-16 באוגוסט 2021 חתם גולן על חוזה לעונה אחת בוולונטר מליגת העל הרומנית. ב-22 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 ל-UTA ארד במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך גולן שמונה הופעות ליגה במועדון בעונה זו.

ב-30 בספטמבר 2022 חתם בעירוני טבריה. ב-7 באוקטובר ערך הופעת בכורה כשנכנס כמחליף בניצחון 1–5 על הפועל עפולה. ב-14 באוקטובר פתח בהרכב לראשונה והבקיע שער בכורה מול הפועל אום אל-פחם, במשחק שהסתיים בתיקו 1-1.ב-7 ביולי 2023 חתם בבוז'או.

חיים אישיים
-----------

גולן הוא בנו של מאמן הכדורגל דני גולן.

תארים
-----

הפועל חיפה
* גביע המדינה (1): 2017/2018

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  הפועל רמת גן: עידן גולן חתם בקבוצה, באתר וואלה!‏, 6 באוגוסט 2018
2. ↑  לאומית: הפועל נוף הגליל צירפה את עידן גולן, זר ראשון למ.ס. כפר קאסם, באתר וואלה!‏, 20 באוגוסט 2019
3. ↑  עידן גולן חתם באוניברסיטטאה קלוז' הרומנית: "המקום המושלם להמשיך בו את הקריירה", באתר וואלה!‏, 14 באוגוסט 2020
4. ↑  פרסום ראשון: עידן גולן חתם בוולונטרי הרומנית, באתר ONE‏, 16 באוגוסט 2021
5. ↑  מצא יעד חדש: עידן גולן חתם בעירוני טבריה, באתר ONE‏, 30 בספטמבר 2022

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"עידן גולן"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק באיבר אצל סרטני מים מתוקים. אם התכוונתם לאבן שבעלי חיים מסוימים נוהגים לבלוע, ראו גסטרולית.
**גסטרוליט** הוא איבר המשמש לאגירת סידן בקרב סרטני מים מתוקים.

פעילות
------

על מנת לגדול, כל פרטי משפחת הסרטנאים צריכים להשיל את השריון הישן ולגדל שריון חדש. הסרטנים יוצאים מהנשל עם תשתית השריון החדש מוכנה, אך עליהם למצוא מקורות סידן מהסביבה על מנת לשקע את המינרל ההופך את השריון לנוקשה, לצורכי הגנה ואכילה. בתקופת מעבר זו שבה השריון החדש לא מכיל סידן, הסרטנים פגיעים במיוחד. במקרה של סרטני מים מלוחים, החיים בסביבה עשירה בסידן, מוצאים לעצמם מקום מחבוא בו הם מתנשלים ואז במהלך כשלושה שבועות הם מסננים סידן מהמים ומשתמשים בו על מנת לחזק את השריון החדש. לעומתם, סרטני מים מתוקים חיים בסביבה דלת סידן ולכן היו צריכים לפתח שיטות יעילות יותר לבניית שריון החדש.

סרטנים אילו פיתחו מנגנון ייחודי המאפשר להם לספוג עד 30% ממשקל השריון הישן לאברי אגירה מיוחדים הנקראים "גסטרוליטים", במהלך תקופה בת 14 ימים לפני ההתנשלות. גסטרוליטים אלו ממוקמים משני צידי קיר הקיבה, ולאחר סיום ההתנשלות הם קורסים אל תוך הקיבה והסרטנים מעכלים את הסידן (בדומה לעיכול טבליות סידן שבני אדם צורכים). סידן זה משמש אותם להתחלת בנייתו של השריון החדש, בתהליך שאורך רק שלושה ימים, זמן קצר ביותר בהשוואה לשלושת השבועות שצריכים סרטני מים מלוחים.

מבנה הגסטרוליט
--------------

מבנה הגסטרוליט מאפשר לסרטני המים המתוקים לבנות את השריון החדש בפרק זמן קצר כל כך. הגסטרוליט מורכב משכבות של כיטין, אשר אליו מחוברים מספר סוגים שונים של חלבונים. בין שכבות הכיטין הסרטן משקע סידן פחמתי אמורפי, מינרל ייחודי ולא יציב במיוחד, שהסרטן משקיע אנרגיה על מנת לשמור בצורתו האמורפית. מספר מחקרים העלו את ההשערה כי נוכחות הסידן הפחמתי האמורפי בגסטרוליט אינה מקרית, ושהסרטן משתמש בה כיוון שמופע ייחוד זה של סידן פחמתי כנראה זמין יותר ולכן נספג בקלות יותר לגוף.

שימושים לאדם
------------

חברת "אמורפיקל" עוסקת במחקר בתחום השימוש בגסטרוליט (בין השאר על ידי פרופסור אמיר שגיא מאוניברסיטת בן-גוריון), והיא מחזיקה כיום בפטנט לשימוש בגסטרוליט כתוסף תזונה, הנמצא בשלבים שונים של ניסויים קליניים להוכחת יעילותו. הגסטרוליט אושר לשימוש בבני אדם על ידי משרד הבריאות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גסטרוליט** |

* גלי וינרב, ‏הסרטן הקטן שממחזר סידן, באתר גלובס, 11 באוגוסט 2009
* ילנה סיגל, תקציר על ההמצאה הישראלית של תוסף סידן זמין: סידן בעל יכולת ספיגה גבוהה בהשראת הסרטנים(הקישור אינו פעיל), באתר xnet,‏ 21 בפברואר 2011
* A protein involved in the assembly of an extracellular calcium storage matrix
* A gastrolith protein serving a dual role in the formation of an amorphous mineral containing extracellular matrix
* Reciprocal changes in calcification of the gastrolith and cuticle during the molt cycle of the red claw crayfish Cherax quadricarinatus
העץ שניטבה לכבוד הלינה לוגובסקי ביד ושם
**זיגמונט והלינה לוגובסקי** (בפולנית: **Zygmunt & Halina Lugowski**) היו זוג פולנים איכרים עניים שהוכרו כחסידי אומות העולם על הצלת ילדה יהודיה בתקופת השואה. הלינה הגיעה לישראל וחיה בחיפה עד לפטירתה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

זיגמונט והלינה חיו בעוני עם שלושת ילדיהם במזרח פולין בכפר חויה (אנ'). זיגמונט היה פועל חקלאי שכיר והלינה יתומה מהוריה. הזוג התגורר בבית אביו של זיגמונט. ב-1942 הובאה לביתם על ידי אחד האיכרים ילדה יהודיה בשם ואנדזיה. זה היה שמה הבדוי של סטלה זילברשטיין. בני הזוג נתנו מחסה והסתירו בביתם את סטלה, שנמלטה יחד עם אמה בעת חיסול גטו לושיצה במחוז ורשה באוגוסט 1942. האם נתפסה ונרצחה, אך סטלה הצליחה להימלט. סטלה, שהשתמשה בשם הבדוי ואנדזיה גילתה כעבור זמן מה להלינה שהיא יהודיה.

סטלה עסקה בסריגה על מנת לסייע בהוצאות אחזקתה ועל פי עדותה זכתה ליחס אנושי וטוב. כאשר שיתפה את הלינה על כך שאמה נהגה לאפות חלות, הזהירה אותה הלינה שלא תספר על כך לאיש. סטלה שהתה בביתם של הלינה וזיגמונט בחודשים פברואר עד מרץ 1944 ולאחר מכן הלינה דאגה להעבירה למקום מסתור אחר. בהמשך סייעה הלינה במתן מזון לשתי יהודיות נוספות, אך הן נרצחו על ידי הגרמנים. במאי 1944, חודשיים לפני שחרור האזור על ידי הצבא האדום, סטלה התנצרה ונכנסה למנזר.

לאחר המלחמה
-----------

סטלה היגרה ב-1968 לישראל לעיר חיפה ושינתה את שמה לכוכבה צור. היא הביאה איתה לחיפה את הלינה שהתגוררה איתה עד פטירתה. הלינה נקברה בפולין בבית הקברות ב'דלוגה קושיילנה'.

הכרה והנצחה
-----------

ב-18 במאי 1989, בעקבות עדותה של כוכבה צור, זכו בני הזוג זיגמונט והלינה לוגובסקי בהכרה כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם. בטקס, שהתקיים ב-7 בנובמבר 1989 ניטע עץ לכבודם.

הלינה, שהתגוררה עד לפטירתה בחיפה, מונצחת באבן זיכרון בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של הלינה ואותר קברה בפולין.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי פלדיאל, "חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת לתיעוד ועיון, 55, אוקטובר 1993, עמ' 260.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Ługowski Zygmunt & Ługowska Halina, באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. 1 2  תיק מס' 4115 בעניין הלינה וזיגמונט לוגובסקי, ארכיון יד ושם
3. ↑  גדעון בן רפאל (עורך), לוגובסקי הלינה - LUBOWSKI HALINA, **ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה** גיליון 13, פברואר 2007
4. ↑  חגית הורנשטיין, הסודות של גן חסידי אומות העולם, באתר כלבו חיפה והקריות, ‏20 באפריל 2020
5. ↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, ‏7 באפריל 2021
**מרוויין קלר** (באנגלית: **Marvin Keller**; נולד ב-3 ביולי 2002 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן שווייצרי-אנגלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת וינטרטור מליגת העל השווייצרית, בהשאלה מיאנג בויז ברן.

קריירת מועדונים
---------------

קלר גדל במחלקת הנוער של גראסהופרס ציריך. ב-8 ביוני 2021 חתם בפ.צ. ויל מליגת המשנה השווייצרית. הוא ערך 50 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-13 בפברואר 2023 חתם ביאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית. ב-14 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד פ.צ. ציריך במסגרת המחזור ה-33 בליגה לעונת 2022/2023. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה בעונה זו.

ב-13 בספטמבר 2023 הושאל קלר למשך עונת 2023/2024 לווינטרטור מליגת העל השווייצרית.

קריירה בינלאומית
----------------

קלר נכלל בסגל נבחרת שווייץ עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023, אך לא שיחק בטורניר.

תארים
-----

יאנג בויז ברן
* אליפות שווייץ (1): 2022/2023
* הגביע השווייצרי (1): 2022/2023

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marvin Keller wechselt zum BSC Young Boys באתר Die Ostschweiz, ‏ 13 בפברואר 2023 (בגרמנית)
2. ↑  MARVIN KELLER VERSTÄRKT DAS GOALIETEAM באתר הרשמי של וינטרטור, 13 בספטמבר 2023 (בגרמנית)
**לאוקדיה ירומירסקה** (בפולנית: **Leokadia Jaromirska**;‏ 1907 – 1979), הייתה מתנגדת לנאצים וחסידת אומות העולם מפולין.

פעילותה בתקופת השואה
--------------------

לאוקדיה ירומירסקה התגוררה בביאלולקה (Bialoleka), פרבר של העיר ורשה. לא היו לה ילדים ובעלה נאסר ב-1940 כאסיר פוליטי. 

באחד הבקרים באוקטובר 1942, בדרכה לעבודתה, שמעה בכי, והבחינה בילדה ובתינוקת בת 8 חודשים שננטשו ליד גדר של מנזר. שנים רבות אחר כך סיפרה כיצד היא וחברתה אספו את הילדות. האישה השנייה לקחה את הילדה אל ביתה ולאוקדיה אספה את התינוקת. בסיום יום העבודה מיהרה אל ביתה של האישה וגילתה שזו נבהלה ולקחה את הילדה אל תחנת המשטרה. לאוקדיה אימצה את התינוקת וקראה לה בשם בוגומיליה (מתנת האל) או בשם החיבה - "בוגושיה". בקושי רב הצליחה למצוא דרך לפרנס את התינוקת ואת עצמה, ואפילו לשלוח חבילות לבעלה שהיה כלוא כל אותה העת באושוויץ.

כאשר הרוסים התקרבו, נאלצה להתפנות מביתה ונדדה עם הילדה ממקום למקום בחיפוש אחר מזון ומקום לינה. למרות התנאים הקשים, טיפלה ירומירסקה בילדה במסירות לאורך כל המלחמה, הגנה עליה והעניקה לה חום ואהבה.

לאחר השואה
----------

בתום המלחמה חזר בולק, בעלה של ירומירסקה, מאושוויץ תשוש וחלש. הזוג חזר לחיות בביאלולקה בבית הרוס וניסה לשוב למסלול של חיים תקינים עם הילדה.

אבי התינוקת, גניוק (גרשון) יוניש, שרד את המלחמה והמחנות. אשתו נרצחה בשואה. הוא חזר לפולין בחיפוש אחר בתו התינוקת אותה השאירו הוא ואשתו ליד מנזר בתקווה שתינצל. יוניש הגיע לביתה של ירומירסקה לקחת את בתו חזרה. הוא זיהה את הילדה בזכות כתם לידה שהיה לה. 

למרות תחנוניה של לאוקדיה שישאיר את הילדה אצלה, נאלצה בצער רב להשיבה לאביה.

בוגושיה ששמה האמיתי היה שפרה יוניש עלתה לארץ יחד עם אביה. לימים הפכה לחברה בקיבוץ שער הגולן, נישאה ליורם קוצר, ולבני הזוג נולדו 3 ילדים. 11 שנים לאחר פרידתן בפולין, החלה שפרה לכתוב מכתבים ללאוקידה. מכיוון שמעולם לא למדה קרוא וכתוב בפולנית, נעזרה בחבר קיבוץ שהיה דובר השפה. יורם בעלה של שפרה היה זה שעודד את הקשר וכתב ללאוקידה בקשה למלא את המידע החסר בזיכרונות הילדות של אשתו. בזכות התיווך של הבעל סיפרה לאוקדיה את סיפור התקופה שעברו שתיהן ביחד במלחמה.

בנובמבר 1968 הוכרה ירומירסקה על ידי מוסד יד ושם בתור חסידת אומות העולם.

יורם הזמין את ירומירסקה לבקר אותם בישראל, הם לא זכו להיפגש: לפני שהגיעה ירומירסקה לישראל ב-1969, נהרג יורם בנובמבר 1967 בעת שירות המילואים. לאוקדיה הגיעה לישראל ונשארה במשך שישה שבועות עם שפרה ומשפחתה. השתיים נטעו עץ לכבוד לאוקדיה בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם.

קישורים חיצוניים
----------------

* לאוקדיה ירומירסקה - דף חסידת אומות העולם אתר "יד ושם"
* מכתבים מלאוקדיה" סיפורה של שפרה עברי - סרטון

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף לזכר יורם קוצר, באתר שער הגולן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 48150868301822072679
* WorldCat (עם VIAF): 48150868301822072679

 |
פסל של ורה יוציץ' בסקופיה
**ורה אוליברה יוציץ'** (במקדונית: **Oливера Верa Јоциќ**; בסרבית: **Оливера Вера Јоцић**;‏ 21 באוגוסט 1923 - 22 במאי 1944) הייתה פרטיזנית יוגוסלבית. היא הוכרזה כגיבורה לאומית ב-20 בדצמבר 1951.

ראשית חייה
----------

ורה יוציץ' נולדה ב-21 באוגוסט 1923 למשפחה שעזבה את סרביה לאחר מלחמות הבלקן ועברה לצ'נטו (מק').‏ ב-1941, בזמן שלמדה בתיכון, היא הייתה חברה בליגת הנוער הקומוניסטי של יוגוסלביה (אנ').

השתתפותה במלחמת העולם השנייה
----------------------------

לאחר הפלישה ליוגוסלביה, היא עזבה עם אחיותיה לולייבו, שם הצטרפה ליחידה הפרטיזנית של ג'סטרבק והייתה חברה במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה מאוקטובר 1941. לאחר הפעילות המפלגתית הבלתי-חוקית בניש, בחורף 1942, המשיכה בפעילות ביחידה הפרטיזנית של ג'סטרבק, ואז ביחידה הפרטיזנית של ורניה.

מסוף 1943, סגנית הקומיסרית הפוליטית של מפלגת הפרטיזנים השלישית של קומאנובו ושל גדודי קומאנובו "אורס ניקולוב" ו"הריסטיאן טודורובסקי - קרפוס", ומ-24 בפברואר 1944 של הגדוד הראשון של שביתת השחרור הלאומית השלישית במקדוניה.

היא השתתפה במתקפת האביב (מק'), שהתרחשה במאי ויוני 1944, במהלכה היחידות מקומנובו פרצו דרך לעבר בלאסיטסה (רו') ומקדוניה היוונית. המשימה לתקוף את הצבא הבולגרי נפלה על הגדוד בו ורה יוציץ' הייתה חברה בו. באותם קרבות, ב-20 במאי 1944, היא נפצעה, בסמוך לכפר סטראצ'ין (רו'), והוגדרה במצב קשה.

חברי הגדוד של ורה יוציץ' לקחו אותה ונשאו אותה על אגף אוהל למשך שלושה ימים ושלושה לילות, שלאחר מכן, נפטרה ליד הכפר סאסא (אנ').‏

הנצחה
-----

דמותה של ורה יוציץ' נמצאת בשיר "Очи", שנכתב על ידי אקו שופוב (מק')‏. לכבודה, בית ספר יסודי בעיריית גאזי באבא (אנ') נקרא על שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורה יוציץ'** בוויקישיתוף

* "Верa Јоциќ: еден лик од нашата историја". *www.acosopov.com*. n.d.
* "ЈОЦИЌ, Оливера". *macedonism.org*. n.d.

הערות שוליים
------------

1. ↑  „Народни херои од Македонија", Наша книга, Скопје, 1973, стр. 167
2. ↑  „Народни херои од Македонија", Наша книга, Скопје, 1973, стр. 163
3. ↑  „Народни херои од Македонија", Наша книга, Скопје, 1973, стр. 165
4. ↑  „Македонска енциклопедија", Скопје, 2009, книга I, стр. 649
5. ↑  Очи (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3002 4805
* LCCN: n79029680
* VIAF: 1283682
* WorldCat: lccn-n79029680

 |
**קנת רומינג'ר** (באנגלית: **Kent Vernon "Rommel" Rominger**;‏ נולד ב-7 באוגוסט 1956, דל נורטה, קולורדו) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

קנת רומינג'ר נולד בעיירה בקולורדו. בשנת 1978 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסה אזרחית באוניברסיטת המדינה של קולורדו. בשנת 1980 הוא סיים קורס טיס והחל לשרת כטייס של מטוס מדגם "F-14 טומקט" בנושאת מטוסים Ranger (CV-61) ובהמשך ב-Kitty Hawk (CV-63). בשנת 1987 הוא סיים לימודי תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים. בשנת 1990 הוא השתתף במלחמת המפרץ על סיפון נושאת מטוסים "נימיץ (CVN-68)".
בסך הכול הוא עשה 5,000 שעות טיסה.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1992 רומינג'ר נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא ביצע מספר תפקידים במערכות קרקעיות. בשנת 1992 הוא השתתף במשימת STS-47 כמומחה משימה של מעבורת החלל אנדוור (רוברט גיבסון היה מפקד צוות). הטיסה הייתה שיתוף פעולה בין סוכנות החלל היפנית ונאס"א. במשימת STS-73 בשנת 1995 (קנת באוארסוקס היה מפקד צוות) הוא היה טייס צוות של מעבורת החלל קולומביה. המטרה העיקרית הייתה לבצע ניסויים בתחום חקר חוסר כבידה תוך שימוש במערכת USML-2 של ספייסלאב. בשנת 1996 רומינג'ר היה טייס צוות של STS-80 במעבורת החלל אנדוור (קנת קוקרל היה מפקד צוות). משימה זו הייתה משימת המעבורת הארוכה ביותר שהוטסה אי פעם ובהמלכה בוצעו ניסויים רבים. באוגוסט 1997 רומינג'ר טס לחלל כטייס צוות של STS-85 על מעבורת החלל דיסקברי (קרטיס בראון היה מפקד צוות). צוות עסק בניסויים בעזרת מערכת CRISTA-SPAS. במאי 1999 רומינג'ר טס לחלל בפעם הרביעית כמפקד צוות של STS-96 על מעבורת החלל דיסקברי. המעברות התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית והמשיכה את הרכבתה. באפריל 2001 רומינג'ר טס לחלל בפעם החמישית כמפקד צוות של STS-100 על מעבורת החלל אנדוור. המעבורת התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית והרכיבה זרוע רובוטי.

בשנת 2002 רומינג'ר מונה למנהל "צוות אסטרונאוטים" במקום צ'ארלס פרקורט וכיהן בתפקיד עד לשנת 2006.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

בשנת 2006 רומינג'ר פרש מנאס"א. הוא השתלב בתעשיית החלל הפרטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנת רומינג'ר** בוויקישיתוף
* קורות חיים
**אלכסנדרה גאורגייבנה צ'ודינה** (ברוסית: **Александра Георгиевна Чудина**; ‏6 בנובמבר 1923 - 28 באוקטובר 1990) הייתה ספורטאית סובייטית. היא סגנית אלופה אולימפית בקפיצה לרוחק ובהטלת כידון (הלסינקי 1952), אלופת אירופה בקרב חמש (ברן 1954) ושיאנית העולם בקפיצה לגובה. היא זכתה 3 פעמים במדליית זהב עם נבחרת ברית המועצות בכדורעף נשים באליפות העולם ו-4 פעמים באליפות אירופה.

ביוגרפיה
--------

באליפות אירופה שנערכה באוסלו, נורווגיה בשנת 1946 זכתה צ'ודינה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.57 מטר..

### סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה צ'ודינה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.14 מטר, אחרי איווט ויליאמס מניו זילנד שקבע שיא אולימפי חדש של 6.24 מטר ולפני שירלי קאולי מבריטניה (5.92 מטר) ובהטלת כידון בתוצאה של 50.01 מטר, אחרי דנה זטופקובה מצ'כוסלובקיה (50.47 מטר) ולפני בת ארצה ילנה גורצ'קובה (49.76 מטר). מדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.63 מטר, אחרי אסתר ברנד מדרום אפריקה (1.67 מטר) ושילה לרוויל מבריטניה (1.65 מטר).

### שיאנית עולם ואלופת אירופה

בתחרות שנערכה בקייב, אוקראינה ב-22 במאי 1954 קבעה צ'ודינה בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 1.73 מטר, שיפור ב-1 ס"מ לשיאה בן ה-3 שנים של שילה לרוויל מבריטניה. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי תלמה הופקינס מבריטניה (1.74 מטר). שלושה חודשים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בקרב חמש בשיא אליפות חדש של 3754 נקודות (4526 נקודות) ומדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.93 מטר. נוסף לכך, היא סיימה רק במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.60 מטר.

### שחקנית כדורעף

בין השנים 1945–1963 שיחקה צ'ודינה כדורעף בקבוצת דינמו מוסקבה ובין השנים 1949–1960 שיחקה בנבחרת ברית המועצות ושימשה כקפטנית הנבחרת. היא זכתה ב-3 מדליות זהב באליפות העולם (מוסקבה 1952, פריז 1956 וריו דה ז'נייו 1960) ו-4 פעמים באליפות אירופה (פראג 1949, סופיה 1950, פריז 1951 ופראג 1958).

חייה האישיים
------------

צ'ודינה לקתה בשחפת ואיבדה רגל אחת בגלל נמק. היא עישנה סיגריות בשרשרת ונפטרה בשנת 1990 מסרטן קיבה.

שיאים אישיים
------------

* קפיצה לגובה: 1.73 מטר (1954) **שיא עולם בעבר**
* קפיצה לרוחק: 6.24 מטר (1953)
* הטלת כידון: 52.75 מטר (1953)
* קרב חמש: 4,750 נקודות (1955) **שיא עולם בעבר**

ראו גם
------

* התפתחות שיא העולם בקפיצה לגובה (ויקיפדיה האנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדרה צ'ודינה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אלכסנדרה צ'ודינה, באתר olympedia.org
* אלכסנדרה צ'ודינה, באתר Track and Field (נשים)
* אלכסנדרה צ'ודינה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רבי **אביגדור בן שמואל**, המכונה **ר' אביגדור חריף** (נפטר בט"ו באדר ה'תקל"א, 1 במרץ 1771) היה רב ליטאי שפעל ברחבי ליטא במאה ה-18. רבן של פרוז'ני, רוז'ינוי, וולקוביסק ופודזלווה.

בזקנותו עבר להתגורר בווילנה בבית בנו, רבה של וילנה, רבי שמואל בן אביגדור "האב"ד האחרון". הוא נפטר ונקבר בווילנה בשנת ה'תקל"א, 1771.

על מצבתו נחרת:

> 
> **אבי** אבי רכב ישראל ופרשיו  
> 
> **ג**ן אלקים עלות נשמתו לשרשיו  
> 
> **ד**ובבים שפתותיו מדור דור ודורשיו  
> 
> **ו**וי העמודים חושקים כוספים לחדושיו  
> 
> **ר**ב תנא ופליג יקרא ליורשיו  
> 
> **ב**כו להולך בין עומדים ותרשישיו  
> 
> **ר**בי חילא לעקור הרים וטרשיו  
> 
> **שמואל** יכבה ויאסף שמשיו  
> 
> ה"ה הרב הגאון החריף המפורסם  
> 
> העניו מכל מורינו ורבינו **אביגדור**  
> 
> זלה"ה ועולה נשמתו הטהורה ביום  
> 
> ט"ו אדר שנת למשה ירד אביגדור  
> 
> לפ"ק תקל"א
> 
> 
> 
> 

כתביו בהלכה לא נדפסו, אך כמה מהם משוקעים בספרי שו"ת של בני דורו, כמו "מקום שמואל" (אלטונה תצ"ח) ו"גבעת שאול" (זולקווא תקל"ד).

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יוסף פין, **הערך "ה"ר אביגדור בה"ר שמואל"**, בתוך: **כנסת ישראל**, ורשה תרמ"ז, עמ' 5–6, באתר היברובוקס
* 'ר' אביגדור ב"ר שמואל („חריף")', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 23 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1221).
* דוד הלחמי, רבי אביגדור אב"ד פרוזנא, **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ק"ן, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעסקן ציוני. אם התכוונתם לאוצר אמנות ישראלי, ראו מאיר אהרונסון.

**מאיר אהרנסון** (ה'תרל"ב, 1872, קרוצ'ה, פלך מוהילב – ליל כ"ו בתשרי ה'תרצ"ו, 22 באוקטובר 1935) היה איש עסקים, פובליציסט ופעיל ציוני בחרקוב, לאחר המהפכה הבולשביקית פעל בקובנה ובברלין ובשנותיו האחרונות בארץ ישראל.

קורות חיים
----------

נולד בקרוצ'ה (אנ'), בפלך מוהילב שברוסיה הלבנה, לרב יעקב אהרונסון, חסיד חב"ד שהיה רב העיירה. אחיו היה הרב שלמה אהרונסון, לימים רבה של תל אביב. בצעירותו למד תורה אצל אביו. הוא נמשך לתנועת חיבת ציון והיה פעיל מרכזי בתנועה הציונית באודסה. בתקופת אודסה היה ממקורבי לילינבלום.

בהמשך השתקע בחרקוב, התפרנס מסחר בעצים והיה אחד מעסקני הציבור הציוניים החשובים בעיר. ב-1902 היה ציר בוועידת מינסק, ב-1917 התמנה כיו"ר ההסתדרות הציונית וועד הקהילה בחרקוב, ושימש כיושב ראש "תרבות" בעיר.

בתקופת המהפכה הבולשביקית נאסר בשל פעילותו הציונית, עם שחרורו נמלט מתחומי רוסיה ועשה שנים אחדות בקובנה ובברלין.

ב-1924 עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. הוא פרסם מאמרי פובליציסטיקה בעיתון "הארץ". כן היה חבר ועד בית הכנסת הגדול.

אהרנסון נפטר מסיבוך של סרטן החלחולת בבית החולים הדסה בתל אביב כחצי שנה לאחר פטירת אחיו, הרב שלמה אהרנסון שהיה רבה הראשי של תל אביב. הוא נקבר לצד אחיו בבית הקברות הישן בתל אביב.

לקריאה נוספת
------------

* 'אהרונסון, מאיר', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 518. (הספר בקטלוג ULI)
* **ר' מאיר אהרנסון ז"ל**, הארץ, 23 באוקטובר 1935, עמ' 1

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי ערכו ב'ספר האישים', להלן "לקריאה נוספת", נולד בשנת ה'תרכ"ט, 1963. אך לפי הנקרולוג ב'הארץ', להלן שם, היה בן 63 במותו, ואם כן נולד ב-1872. ידיעה זו נתמכת במודעת האבל של המשפחה שהתפרסמה באותו עמוד ולפיה נפטר "בשנת ס"ד לחייו".
2. ↑  **הלוית מאיר אהרנסון**, הארץ, 24 באוקטובר, עמ' 1–8.
**יונה לקס** (נולדה ב-1930) היא ניצולת השואה, שיחד עם אחותה התאומה מרים הייתה קורבן לניסויי מנגלה בתאומים במחנה אושוויץ. לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה, ייסדה ושימשה כיושבת ראש ארגון תאומי מנגלה. בינואר 2015 נאמה בפני האספה הכללית של האו"ם ביום הזיכרון הבינלאומי לשואה. היא הופיעה בכמה סרטי תעודה.

קורות חיים
----------

לקס הייתה בת תשע בזמן פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939. יונה ומשפחתה תושבי העיר לודז' גורשו לגטו לודז'. מהגטו גורשו הוריה למחנה ההשמדה חלמנו בשנת 1942 ושם נרצחו. באוגוסט 1944 יונה ושתי אחיותיה, אחת מהן תאומתה מרים גורשו לאושוויץ. יוזף מנגלה לא זיהה בתחילה שהיא תאומה, והיא נשלחה ישירות לתאי הגזים. אחותה הגדולה דיווחה למנגלה שאחיותיה הן תאומות, ובעקבות זאת יונה ואחותה התאומה מרים נשלחו ל"מעבדתו". על יונה קועקע מספר אסיר A27700, ומרים אחותה קיבלה את המספר A27725.

סמוך לפני שחרור אושוויץ ב-27 בינואר 1945, נשלחו יונה ומרים בצעדת מוות למחנה הריכוז רוונסברוק. מאוחר יותר הם נכלאו במלכוב הסמוכה. הן שוחררו ליד העיר לייפציג ב-8 במאי 1945, עם כניעת גרמניה הנאצית. יונה ומרים חזרו ללודז', אך בעקבות פוגרום קיילצה בשנת 1946 הן הועברו ללונדון וטופלו על ידי משפחות יהודיות. בשנת 1948 יונה עלתה לבדה לארץ ישראל. היא התגוררה בתל אביב עם בעלה.

לקס הקימה ומשמשת כיו"ר יו"ר ארגון תאומי מנגלה. היא נאמה בפני העצרת הכללית של האומות המאוחדות ביום ההנצחה הבינלאומי לזכר קורבנות השואה, ב־28 בינואר 2015, והשתתפה בסרט תיעודי ברדיו של האו"ם על חייה. היא הופיעה בסרט התיעודי "לסלוח לד"ר מנגלה" משנת 2006. בסרט הביעה יונה את התנגדותה לבקשת הסליחה של גיבורת הסרט, אווה מוזס קור, עוד תאומה של מנגלה שסלחה בפומבי למבצעי השואה. בניגוד לקור, לקס טענה כי "על זוועות כאלה אי-אפשר לסלוח".

קישורים חיצוניים
----------------

* יונה לקס – העדות המלאה: מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל ע.ר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד ענת מידן, אווה:" הסליחה שיחררה אותי. בזכותה אני אישה מאושרת. את מאושרת?", יונה: "איך אני יכולה להיות מאושרת? על זוועות כאלה אי–אפשר לסלוח", באתר "ידיעות אחרונות", 14 בינואר 2016
**ברברה פיטרסון** (אנגלית: **Barbara Peterson**‏; נולדה ב-25 בנובמבר 1953) היא דוגמנית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

פיטרסון נולדה במינסוטה למשפחה ממוצא שוודי וגרמני, היא אחת משישה ילדים, אביה היה משפטן ופוליטיקאי, דודה היה ראש עיריית מיניאפוליס לשעבר. אחרי התיכון למדה לתואר במדע המדינה, תקשורת ולימודי אמריקה.

היא זכתה במספר תחרויות יופי קטנות וב-1976 נבחרה ל"מיס מינסוטה ארצות הברית", בתחרות מיס ארצות הברית 1976 הוכתרה למקום הראשון ובכך נהייתה למיס מינסוטה הראשונה שזוכה בתואר זה.

היא ייצגה את ארצות הברית בתחרות מיס תבל 1976 אך לא העפילה לשלבים המתקדמים בתחרות ובכך נהייתה למיס ארצות הברית הראשונה בהיסטוריה שלא עושה זאת, בתחרות זכתה מלכת היופי של ישראל רינה מור.

אחותה, פולי פיטרסון נבחרה ל"מיס מינסוטה ארצות הברית 1981", ב-1987 היא ואחותה הוציאו ביחד את הספר "Becoming a Beauty Queen: the Complete Guide" (הפיכה למלכת יופי: המדריך השלם), המבוסס על דרכם וניסיונן בתחרויות יופי, ב-1990 היא שימשה כשופטת בתחרות מיס ארצות הברית.

היא נישאה לאיש העסקים רודני פ 'בארוול ונולדו לה שלושה בנים, היא ובעלה עסקו בנדבנות והם תרמו לארגוני חינוך וגופי צדקה והיא שימשה כנשיאת קרן התרומות המשפחתית אותה הם ניהלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברברה פיטרסון** בוויקישיתוף
* כתבה עליה
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3467 4573
* LCCN: n85299946
* VIAF: 3926878
* WorldCat: lccn-n85299946

 |
להקת קנגורו, 2004
הרכב מוזיקה אורגנית, מתוך המופע "סיפורים מארץ קולילי"
**שאול גרוס** (נולד ב-5 בספטמבר 1973) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי, איש חינוך ומטפל.

ביוגרפיה
--------

שאול ("שאולי") גרוס נולד בירושלים, למשפחה דתית והתחנך בזרם הדתי-לאומי. בגיל 15 נטש את הדרכים המקובלות והחל במסע ארוך לחיפוש עצמי שכלל תחנות בישראל, בהודו ובאירופה.

את להקתו הראשונה - זיזיטריפו, הקים במהלך שירותו הצבאי. הלהקה הייתה חלק מזרם הגל החדש הירושלמי של ראשית שנות התשעים. לאחר שירותו הצבאי נסע למסעות בהודו, לתקופה שעיצבה את תפיסתו ונטייתו הרוחנית והמוזיקלית. עם שובו למד מוזיקה ברימון - בית ספר למוזיקה, ובהמשך למד חינוך בירושלים. לימודי החינוך השפיעו עליו לעתיד ליצור מוזיקה לילדים.

במקביל ללימודיו החל את דרכו כמוזיקאי פעיל. בשנת 2000 הקים בירושלים את להקת הרגאיי קנגורו (נקראה גם "כן-גורו" ו"קנגורו"). הלהקה ביצעה משיריו של גרוס, והייתה מחלוצי הרגאיי בישראל, עם טקסטים ששילבו מחאה חברתית ופוליטית עם קריאה להתעוררות רוחנית.

הלהקה, שהופיעה ברחבי ישראל בשנים 2000–2007, הוציאה את אלבום הבכורה ב-2005, בהפקה מוזיקלית של אסי אילון. בשנת 2007, לאחר שבמהלך היותו סטודנט לחינוך, נחשף לרפרטואר רחב של שירי ילדים, רובם לא מוכרים, בניהם שירים שנכתבו במיוחד לכיתה או לגן-ילדים מסוים על ידי מורים ומחנכים מהזרם האנתרופוסופי. כך נולד ההרכב "מוזיקה אורגנית", שבמהלך השנים הפך להרכב והוציא שבעה אלבומים עד כה - אלבומים של שירי ילדים המשלבים שירים שליקט מגני ובתי-ספר ולדורף בארץ ובעולם, לצד קלאסיקות ישראליות.

האלבום הראשון בסדרה, "שיר מבוקר עד ליל", יצא בשנת 2007 והפך עם השנים לקלסיקה, וזכה למעמד אלבום זהב בשנת 2018. בשנת 2015 הפיק את המופע המוזיקלי "סיפורים מארץ קולילי", בבימויה של ירדן בר-כוכבא. המופע משלב אגדות-עם ושירים מהרפרטואר של מוזיקה אורגנית, מחמשת האלבומים.

בשנת 2010 החל לעבוד על אלבום הסולו הראשון שלו - אודיסיאה עברית. האלבום ראה אור בשנת 2016, ובו מתארח אהוד בנאי בדואט לתרגום של "Girl From the North Country" של בוב דילן.

לצד עיסוקו בהפקות מוזיקליות, עוסק בייעוץ ביוגרפי - שיטת טיפול המשלבת פסיכותרפיה עם ידע אנתרופוסופי.

אלבומים
-------

* קנגורו- קנגורו (2005)
* שיר מבוקר עד ליל - מוזיקה אורגנית (2005)
* שיר לסתיו - מוזיקה אורגנית (2008)
* שיר לחורף - מוזיקה אורגנית (2010)
* שני/אחרון/אוק' - יופי (מעבד ומפיק מוזיקלי, 2010)
* שיר לאביב ולקיץ - מוזיקה אורגנית (2012)
* שיר לעת ערב - מוזיקה אורגנית (2015)
* אודיסיאה עברית (אלבום סולו ראשון, 2016)
* סיפורים מארץ קולילי - מוזיקה אורגנית (2017)
* שיר לוסיפור לכל עת (פורמט ספר) - מוזיקה אורגנית (2018)

קישורים חיצוניים
----------------

* שאול גרוס, ברשת החברתית פייסבוק
* 5 שאלות עם שאול גרוס - מגזין אדם עולם, אביב 2012
* לימור גל, המוסיקה האקוסטית מתה, תחי המוסיקה האורגנית, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2008
* טל גורדון על "סיפורים מארץ קולילי", את הבמה
* דיסקים איכותיים לילדים - יואב קוטנר, ישראל היום
* שאולי גרוס, אנחנו לא יותר טובים מהם, באתר של "רשת 13", 17 בפברואר 2006 (במקור, מאתר "nana10")
* שאולי גרוס, אנחנו מאבדים את המנהיגים - ומתבגרים, באתר של "רשת 13", 31 בינואר 2006 (במקור, מאתר "nana10")
* שאולי גרוס, פשע מלחמה - הסיפור של יהושע, באתר של "רשת 13", 22 בינואר 2006 (במקור, מאתר "nana10")
* רפי ברבירו, זה השיר של אפריקה, באתר ynet, 12 ביוני 2006
* ערוץ היוטיוב של מוזיקה אורגנית
* ערוץ היוטיוב של שאול גרוס
* אתר מוזיקה אורגנית