recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לפאייט "פאט" ליבר** (באנגלית: **Lafayette "Fat" Lever**; נולד ב-18 באוגוסט 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הרכז.

קריירה מקצועית
--------------

ליבר שיחק ארבע שנים באוניברסיטת המדינה של אריזונה, ושיתף פעולה בקו האחורי של הקבוצה עם ביירון סקוט. בסיום לימודיו נבחר ליבר בבחירה ה-11 בדראפט 1982 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אך אחרי שתי עונות בינוניות בקבוצה נשלח לדנוור נאגטס כחלק מטרייד ששלח את הפורוורד קיקי ואנדוויי לפורטלנד. ליבר פרח במדי הנאגטס, ויחד עם אלכס אינגליש הוביל את הקבוצה לפלייאוף במשך שש עונות רצופות, ואף לסדרת גמר המערב בעונת 1984/85. בעונות 1988 ו-1990 נבחר ליבר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. במהלך תקופתו בדנוור העמיד ליבר ממוצעים של 17 נקודות, 7.6 ריבאונדים, 7.5 אסיסטים ו-2.5 חטיפות למשחק.

אחרי עונת 1989/90 נשלח ליבר בטרייד לדאלאס מאבריקס עבור שתי בחירות דראפט. במהלך ארבע עונותיו בדאלאס נפצע ליבר תכופות ואף החמיץ את כל עונת 1992/93 בשל פציעה בברכו. ליבר פרש ממשחק פעיל בסוף עונת 1993/94.

במהלך הקריירה נבחר ליבר לחמישיית העונה השנייה של העונה (1987) ולחמישיית ההגנה השנייה של העונה (1988). נכון ל-2015, ליבר מדורג ראשון ברשימת החוטפים של דנוור בכל הזמנים, ושני ברשימת האסיסטים. למרות קומתו הנמוכה יחסית לשחקן NBA, היה ליבר ריבאונדר מצוין, מה שעזר לו להשיג טריפל דאבלים רבים במהלך הקריירה. הוא אחד משלושה שחקנים בלבד בתולדות ה-NBA שרשמו לפחות 15 נקודות, ריבאונדים ואסיסטים במשחק פלייאוף (השניים האחרים הם ג'ייסון קיד ווילט צ'מברלין). כמו כן מדורג ליבר במקום האחד עשר ב-NBA ברשימת מספר הטריפל דאבלים בעונה הסדירה עם 43 בסך הכול. ממוצעי הקריירה שלו עומדים על 13.9 נקודות, 6 ריבאונדים, 6.2 אסיסטים ו-2.2 חטיפות למשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאט ליבר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1982, basketball-reference.com
2. 1 2  סטטיסטיקת הקריירה של ליבר, basketball-reference.com
3. ↑  רשימות המובילים הסטטיסטים של דנוור נאגטס, basketball-reference.com
4. ↑  דו"ח המשחק של דנוור נאגטס מול יוטה ג'אז, basketball-reference.com
5. ↑  ערב הוקרה של דנוור נאגטס לפאט ליבר, nba.com
**סעיד חמאמי** (בערבית: **سعيد حمّامي**; 1941–1978) היה פוליטיקאי, דיפלומט ועיתונאי פלסטיני.

קורותיו
-------

חמאמי נולד ביפו בשנת 1941. אביו, עביל, היה חבר במועצת העיר. בשנת 1948 ברחו הוריו בעת מלחמת העצמאות. משפחתו שהתה זמן קצר במחנה פליטים במצרים, אחר כך עברה ללבנון ומשם לעמאן שבירדן. לאחר לימודיו התיכוניים למד חמאמי ספרות אנגלית באוניברסיטה בדמשק ושם התקרב לרעיונות מפלגת הבעת'. לאחר לימודיו עבד כעיתונאי בדמשק, ובהמשך כמורה בערב הסעודית. הוא שב לסוריה והצטרף לארגון אש"ף עם הקמתו בשנת 1964. במהרה טיפס בדרגות הארגון והיה לחבר במועצה הלאומית הפלסטינית, כשהוא בן 30.

בשנת 1973 מונה על ידי יאסר ערפאת כנציג הארגון בלונדון.
ימים לאחר מלחמת יום הכיפורים פרסם מכתב ב"טיימס" שבו קרא לפלסטינים לפנות לדרך השלום.
הוא החל לקדם רעיונות של הידברות ודו-קיום בין יהודים לערבים ופתרון של שתי מדינות לשני עמים לסכסוך הישראלי-פלסטיני. בפברואר 1977 הצהיר חמאמי כי "אש"ף מוכן להכיר בישראל תמורת פינוי גמור של הגדה המערבית ורצועת עזה והוא מוכן לדו-שיח על בסיס של הכרה הדדית".

באירופה יצר קשרים עם אנשי שמאל ישראלים בהם אורי אבנרי, שמחה פלפן, אמנון זכרוני, דוד שחם, ומקסים גילן.
ב-1974 נפגש בחשאי עם אורי אבנרי ומסר לו פנייה מערפאת ליצחק רבין.
בעקבות איומים טלפוניים ובכתב על חייו הציב הסקוטלנד יארד שמירה על ביתו.
הוא נרצח במשרדו בלונדון ב-4 בינואר 1978, ככל הנראה בידי קיצונים פלסטינים אשר התנגדו לדרכו המתונה כלפי ישראל.

חמאמי היה נשוי ואב לשני ילדים.

לאחר הרצח
---------

עיתון הארץ דיווח כי ארגון "קול המהפכה הפלסטינית" נטל אחריות לרצח בטענה ש"קיים מגע עם המדינה היהודית".
אבו איאד, חבר הוועד המרכזי של פתח, שפרש מפת"ח והסתתר בעיראק האשים ברצח את ארגונו של אבו נידאל.
פעילי שמאל ישראלים נכשלו בניסיון למצוא אולם (בית סוקולוב ו"מועדון התיאטרון" ביפו, למשל) לצורך העלאת ערב לזכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסף רונאל, היום לפני 32 שנה: נציג אש"ף בלונדון נרצח בידי פלסטינים, באתר הארץ, 4 בינואר 2010
* סעיד חמאמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1120539005
* VIAF: 8113148122911495200001
* WorldCat: viaf-8113148122911495200001

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

**הוצאת גוונים** הייתה הוצאת ספרים ישראלית. הוציאה לאור ספרי פרוזה ושירה, מקור ותרגום, ספרי ילדים ונוער, ספרי עיון וספרי מתנה.

ההוצאה הייתה שייכת להוצאת "טרקלין", אשר עד סגירתה, פרסמה ספרים גם תחת הוצאת "חלונות".

היסטוריה
--------

בשנת 1958 הקימו מריצה רוסמן ואחיה המשורר איתמר יעוז-קסט את הוצאת "עקד", שעסקה בפרסום ספרי שירה. ב-1992 החלה רוסמן להוציא לאור, בשם "עקד-גוונים", אנתולוגיות מתורגמות, בעיקר של סיפורים קצרים. בשנת 1995 הפכה "גוונים" להוצאה עצמאית, בעריכת עודד פלד. עורכי ההוצאה לאחריו היו עמוס לויתן, גיל עמית, תומר קרמן, גלית גנדלמן, זיו עדאקי ויובל גלעד. העורכים האחרונים בהוצאה היו עמוס לויתן (עורך השירה) ושחר בוגנים (עורך הפרוזה).

בסוף שנות התשעים ותחילת המאה ה-21 התחילה הוצאת גוונים להוציא לאור שתי סדרות עיקריות:

* הסדרה הלבנה - תרגומים של פרידריך דירנמאט, ג'ק קרואק, מארק טוויין, בוהומיל הראבאל, ליאו פרוץ, מיכאל ויוג ואנתולוגיות של סיפורי אהבה מספרות העולם.
* גוונים של שחור בעריכתה של לאה ששקו - ספרים של ניק קייב, ג'ים גרימסלי, ריצ'רד בראוטיגן, ג'.ג'. באלארד, לאופולד פון זאכר-מאזוך.

הוצאת גוונים הוציאה לאור גם ספרי עדות של ניצולי השואה, כמו גם ספרי שירה ופרוזה, במימון המחברים.

בספרי הפרוזה של ההוצאה נכללים ספריהם של סופרים ותיקים כמו יצחק אורפז, אלי שרייבר ("חתולי"), רות בונדי, פוצ'ו, ציפי שחרור, אוריאל זוהר, ואנתולוגיות של סיפורי אהבה עבריים, לצד ספריהם של יוצרים צעירים כמו יפתח אשכנזי, דן זמל, הילית מרחב, ענבר אשכנזי, אלי קרביץ, אילן הייטנר, חובב חת ורן יגיל.

בספרי השירה של ההוצאה נכללים תרגומים של המשוררת הפולניה ויסלבה שימבורסקה ("סוף והתחלה" בתרגומו של רפי וייכרט), סדרת תור הכסף הרוסי בתרגומה של מירי ליטווק - תרגומים של מבחר משירתם של אלכסנדר בלוק, אנה אחמטובה, בוריס פסטרנק ומרינה צבטייבה, ספר השירים של היינריך היינה, יבגני אונייגין של פושקין ועוד, וספרי שירה של משוררים צעירים - יחזקאל נפשי, ליאור שטרנברג, גילי חיימוביץ', נוית בראל, גילית חומסקי, אליעז סגל, ועוד, לצד ספרי שירה של משוררים ותיקים כמו יעקב בסר, עמוס לויתן, נעים עריידי, ג'ניס רביבו.

בנובמבר 2018 אחרי 60 שנות פעילות, כשמלאו למריצה רוסמן המייסדת 90 שנה, היא הודיעה על סגירת ההוצאה.

ההוצאה הייתה חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק דנון, ההוצאה לאור טרקלין קרסה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 בנובמבר 2018
2. ↑  7 לילות ידיעות אחרונות, אחרי שישים שנות פעילות, באתר צילום מסך מידיעה בידיעות שפורסמה ברשת חברתית, ‏23/11/2018
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פסגת טורט.

**פסגת טורט** או **פסגת טרט** (באנגלית: **Turret Peak**; מילולית: פסגת הצריח) היא פסגה נישאת ברכס מילן, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

גובהה של הפסגה 2,790 מטרים מעל פני הים.

הפסגה ממוקמת 11 קילומטרים צפונית-מערבית מפסגת קרוסקט.

בראש הפסגה סלע בצורת צריח או מגדל, שגובהו 10 מטרים והוא מהווה נקודת ציון בולטת בשטח.

רכס טורט יוצא מהפסגה לכיוון צפון-מזרח.

היסטוריה
--------

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הקבוצה הדרומית של משלחת חקר אנטארקטיקה מטעם פדרציית מועדוני מטפסי ההרים של ניו זילנד (New Zealand Federated Mountain Clubs Antarctic Expedition בראשי תיבות: NZFMCAE) אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתונים כלליים
* מחשבון מרחקים - המרחק מפסגת טורט לאתרים סמוכים

| אתרים ברכס מילן |
| --- |
| הרים | פסגת אודונל • פסגת אומגה • פסגת אינפרנו • פסגת גלס • פסגת הד • פסגת טורט • פסגת לה קוטור • פסגת ניו ייר • פסגת סירק |
| אוכפים | אוכף טובוגאן |
**מצור או'צקוב** היה בין האירועים המרכזיים של המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792), המצור הסתיים בכיבוש המצודה על ידי הרוסים ב-17 בדצמבר 1788.

למרות רצונו של אלכסנדר סובורוב לכבוש את המצודה, גריגורי פוטיומקין החל במצור ממושך. הכוחות הרוסים הפגיזו את העיר בתותחים וניתקו אותו ממקורות האספקה. הדבר איפשר לחסוך בחיי אדם של החיילים הרוסים, אך הגנרלים הרוסים האשימו את פוטיומקין בפחד מפני ההתקפה על המצודה.

מפעם לפעם הטורקים ניסו לשבור את המצור. כך למשל ב-27 ביולי כ-5 אלף פרשים פתחו במתקפת נגד והצליחו לגרום לנסיגה מסוימת של הכוחות הרוסים. רק התערבות ישירה של אלכסנדר סובורוב הצליחה להחזיר את הכוחות הרוסים למקום והטורקים חזרו אל תוך שערי המצודה. הטורקים ציפו לכך שהצי הטורקי יביא לסביבות המצודה כוחות נוספות ואספקה. הצי רוסי הצליח למנוע ביצוע פעולה זו מהצי הטורקי. המצור הממושך הביא לכך שבשני הכוחות החלו מגפות ומזג האוויר נעשה קר יותר בהתקרבות החורף. בסופו של דבר, ב-12 בדצמבר החלה מתקפה גדולה על המצודה. הרוסים כבשו את העיר כולל המפקד של הכוחות הטורקים במקום. כ-4,000 טורקים נלקחו בשבי. רוב הכוח הטורקי נהרג בקרבות רחוב עזים.

לכבוד כיבוש העיר גברייל דרז'אבין כתב אודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצור אוצ'קוב** בוויקישיתוף
* תיאור מפורט של המצור (ברוסית)
**צב נשכן מצוי** (שם מדעי: *Chelydra serpentina*) הוא מין גדול של צב ממשפחת צבים נשכניים.

מאפיינים
--------

הצב הנשכן הוא צב בעל מראה מאיים, המגיע לאורך 25-47 ס"מ ולמשקל של עד 40 ק"ג. הוא טורף מגושם המצוי לאורך ביצות ונהרות אמריקה הצפונית מנובה סקוטיה שבקנדה עד פלורידה במזרח ומערבה עד להרי הרוקי.

צב זה בעל שריון מגודל, בדרך כלל מכוסה בוץ, רגליים קצרות עם טפרים גדולים, צוואר קצר עם לסתות חזקות ביותר ועיניים ומקור גדולים ומרשימים. הזנב ארוך ובעל קוצים לאורכו. צבעו העיקרי צהוב בהיר עד ירוק והשריון חום עם טבעות שחורות.

הצב מסתתר בביצות ובריכות באזורי המחיה ובכמה אזורים הוא מסוגל להימצא במים מליחים ומחפש יצורים קטנים. הוא ניזון מחרקים ועוד חסרי חוליות, דו-חיים, דגים, זוחלים שונים (כולל נחשים וצבים אחרים), עופות מים ויונקים קטנים. הוא תוקף ממארב ומתקיף במהירות עם הלסתות החזקות שלו ובולע את טרפו או גוזר אותו לחתיכות, באמצעות הטפרים והמקור. 

בשנותיהם הראשונות גם הצבים צריכים להיזהר מטורפים כמו שועלים, חורפנים, סמורים, בואשים, עורבים, עופות דורסים, אנפות (בעיקר המין אנפה כחולה גדולה), ראקונים, דגים גדולים, נחשים, וצפרדע שור אמריקאית (Lithoabtes catesbeianus).

כשהצבים מתבגרים יש להם הרבה פחות טורפים, אשר כוללים קויוטים, לוטרות נהר, דובים, אליגטור אמריקני וקרוב משפחתם - צב אליגטור מצוי (Macrochelys temminckii) הקטלני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב נשכן מצוי** בוויקישיתוף
* צב נשכן מצוי, באתר ITIS (באנגלית)
* צב נשכן מצוי, באתר NCBI (באנגלית)
* צב נשכן מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* צב נשכן מצוי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* צב נשכן מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* צב נשכן מצוי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צב נשכן מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| צבים נשכניים |
| --- |
| צב נשכן | צב נשכן מצוי • צב נשכן מרכז-אמריקאי • צב נשכן דרום-אמריקאי |
| צב אליגטור | צב אליגטור מצוי • צב אליגטור אפלאצ'י • צב אליגטור סוואני |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284925905171
* LCCN: sh85022882

 |
**גבריאלה מורז** (1948- 23 ביוני 2022) הייתה סופרת ומשוררת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

גבריאלה מורז נולדה ב-1948 בטרנסילבניה, כבת יחידה להורים ניצולי שואה. אימה הייתה מוזיקאית ואביה שחקן, משורר, ועיתונאי, שערך לה היכרות עם עולם השירה דרך דקלומי שירה משותפים.

ב-1961 עלתה לישראל עם משפחתה. אחרי חצי שנה בקיבוץ מעגן, בו למדו בני המשפחה עברית, הם עברו לאילת, שם החלה לכתוב שירים וטקסטים הומוריסטיים לעיתון המקומי.

בשנת 1978 יצא קובץ שיריה באנתולוגיה בשם "קופל" בתגא הוצאה לאור. ב-1980 למדה כתיבה יוצרת אצל יורם קניוק, חיים באר ויצחק בן נר, בסדנאות של פרוזה בבית אריאלה בתל אביב. באותה שנה יצאה לאור סדרת מאמרים במוסף הספרותי של עיתון דבר בשם "דבר השבוע" בעריכתו של קניוק.

בשנת 1979 הייתה עורכת וכתבת מן המניין של ירחון בשם "עולם האופנה" בו התפרסמו מאמריה, סיפוריה וראיונות עם אנשים מוכרים בעולם התרבות והאמנות.

יצירותיה התפרסמו בכתבי העת "מוטיב", "בגלל", "בין סגול ובין תכלת" ו"בכיוון הרוח" (שבו התפרסמו גם ביקורות שלה לסרטים, הצגות ואירועי תרבות שונים).

יצירותיה הופיעו באנתולוגיה "שירה בוערת" על השריפה בכרמל, באנתולוגיות "מגירות שקופות" ו"מקום באור" שבהוצאת מוטיב, באנתולוגיות של קבוצת "יוצרים בצוותא" וכן באנתולוגיה האינטרנטית על הזיקנה שנערכה על ידי המשוררת חגית מנדרובסקי.

בנוסף, היא הופיעה במקומות שונים בדקלום שיריה ובקטעי סטנדאפ שאותם כתבה, בין השאר בבית נגלר שבקריית חיים, בתיאטרון אלהמברה ביפו, ובבית הכט (בית רוטשילד) ובית אבא חושי בחיפה.

בתחילת 2019 צולם סרט דוקומנטרי עליה ועל יצירתה, הסרט יצא במהלך 2020. היא נפטרה ב-23 ביוני 2022.

חיים אישיים
-----------

במהלך מלחמת יום כיפור התחתנה, ואחרי שנולדו לה שני בנים הפכה לאם חד הורית.

ספריה
-----

* "נגיעות של אהבה" (2014)
* "יחפה", עורכת: טל איפרגן, בהוצאת ארגמן מיטב (2015)
* "לוחשת למילים", עורכת: טל איפרגן, בהוצאת ארגמן מיטב (2018)
* "פרח לסמוראית", הוצאה ארגמן מיטב (2020)

לקריאה נוספת
------------

* אני ואניה. רשימה של גבריאלה מורז לזכר אניה וייס
* שלושה שירים ליום השואה. ליריקה
* י"ד סיפור מאת גבריאלה מורז באתר אשה
* גבריאלה מורז בכתב העת חדרים
* מוטי גרנר, על שירתה של גבריאלה מורז, "מושכת בחוטים" עם קארין זלאיט. רדיו ירושלים.
* אריה ארצי. "גבריאלה משוררת וסופרת" סרטון. הטלוויזיה הקהילתית
* "גבריאלה מורז מתווכחת עם הגיל" מאמר על גבריאלה באתר החיפאי לספרות "מדרגות".
* מוטיב – גיליון 18 פברואר 2017 – שיר זכוכית מגדלת
* מוטי גרנר, "על מחשבות ומחשבים" ריאיון עם גבריאלה מורז רדיו אורנים
* גבריאלה מורז באוצר הספרות העברית - מאגר המשוררים והסופרים מבית מוטיב

קישורים חיצוניים
----------------

* גיא מרופ, חגיגה לספר יחפה
* ענת גרי לקריף, ערב ההשקה של הספר "יחפה" מאת גבריאלה
* גבריאלה מרוז באתר הספרייה הלאומית
* בלפור חקק, תובנות נשיות מפוכחות בשיריה של גבריאלה מורז
* עמיקם יסעור, עומק הליכתה היחפה
* אתי אזולאי, ריאיון עם גבריאלה מורז

הערות שוליים
------------

1. ↑  חגית בת-אליעזר, "כשאני אוהבת אני שומעת מלאכים" : "פרח לסמוראית" ושירים יפים אחרים מאת גבריאלה, באתר "יקום תרבות", 4 במאי 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583984405171
* VIAF: 139145304381978570568
* WorldCat (עם VIAF): 139145304381978570568

 |
**סאבלה** (בצרפתית: **Sablé**) הוא סוג של ביסקוויט צרפתי, עגול וקרוקנטי, שמקורו בעיר קאן שבנורמנדי.

לפי מכתבי מאדאם דה סבינייה, ביסקוויטים כאלה יוצרו בסביבות שנת 1670 ביישוב **סאבלה-סיר-סארט** הנמצא בפיי דה לה לואר ("ארץ הלואר"). לפי האגדה, כשביקרה בחצרו של "מסייה", אחיו של לואי ה-14, המרקיזה מאדאם דה סאבלה (1599-1678), הידועה בין השאר בהגיגיה, הביאה כמה עוגיות מהבית.
"מסייה" ומקורביו נהנו מאוד מהביסקוויטים והזמינו עוד עוגיות דומות מפרנסואה ואטל, ה"מטר ד'אוטל" המפורסם של הנסיך קונדה הגדול. לכבוד המרקיזה האורחת החליטו לקרוא למעדנים אלה "פטי סאבלה".

בשל הקשר למילה "סאבל", שמשמעותה בצרפתית – "חול", השם "סאבלה" יכול בנוסף לרמוז על המרקם הרך, העדין והפריך משהו של ביסקוויטים מסוג זה, ולצבעם הזהבהב.

מתכונים
-------

בין המתכונים הידועים ביותר של ביסקוויטים סאבלה או "פטי סאבלה" (petits sablés), כלומר "סאבלה קטנים", יש להזכיר את אלו של אמא פולאר, את הביסקוויטים של סן מישל, של פון אוון ושל ה"ביסקוויטרי דה ל'אבה" Biscuiterie de l'Abbaye (ביישוב לונלה ל'אבה בנורמנדי תחתית). ביצירת ה"סאבלה" יכולים להיעזר גם בהוספת שקדים, קליפות של לימון או של תפוזים.

ראו גם
------

* פתי בר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאבלה** בוויקישיתוף
* מתכון של ביסקוויט סאבלה באתר למזון בריא "וולספיר" באנגלית
* מתכון של "סאבלה" באתר "אלף ואחד מעדנים" בצרפתית
**קווין אמבאבו** (בצרפתית: **Kevin Mbabu**; נולד ב-19 באפריל 1995) הוא כדורגלן שווייצרי, המשחק בעמדת המגן הימני באאוגסבורג הגרמנית בהשאלה מפולהאם.

קריירת מועדונים
---------------

אמבאבו, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של סרבט ז'נבה. ב-26 בספטמבר 2012, אמבאבו ערך את משחקו היחיד בקבוצה, בהפסד 0–1 ללוזאן.

ב-31 בינואר 2013, אמבאבו חתם בניוקאסל יונייטד והצטרף לקבוצת הנוער של המועדון. ב-26 בספטמבר 2015, אמבאבו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד צ'לסי. ב-10 בינואר 2016, נעדר מהמגרשים למשך כשלושה וחצי חודשים עקב פציעה בירך.

ב-23 באוגוסט 2016, אמבאבו חתם ביאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית. ב-2 באוקטובר, אמבאבו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד סנט גאלן. ב-26 באוקטובר, אמבאבו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–5 נגד גראסהופרס ציריך במסגרת הגביע השווייצרי. ב-3 בנובמבר, הורחק בהפסד 0–1 לאפואל ניקוסיה במסגרת הליגה האירופית. בסיום העונה, חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון.

ב-25 באפריל 2019, אמבאבו חתם לארבע שנים בוולפסבורג מהבונדסליגה.

ב-27 ביולי 2022 חתם בפולהאם מהפרמייר ליג. ב-13 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בתיקו 0-0 נגד וולברהמפטון וונדררס.

ב-14 בפברואר 2023 הושאל לסרבט ז'נבה עד לסיום העונה.

ב-1 בספטמבר 2023 אמבאבו הושאל לאאוגסבורג מהבונדסליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

לאמבאבו, ניתנה האפשרות לייצג 3 מדינות: צרפת, שווייץ והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

בצעירותו, אמבאבו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של שווייץ. במאי 2018, זומן לראשונה לסגל הרחב של הנבחרת הבוגרת לקראת מונדיאל 2018, אך לא נכלל בסגל הסופי של הנבחרת. ב-8 בספטמבר 2018, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–6 נגד איסלנד.

תארים
-----

יאנג בויז ברן
* ליגת העל השווייצרית: 2017/2018, 2018/2019

אישיים
* הכדורגלן השווייצרי של השנה: 2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין אמבאבו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

| **נבחרת שווייץ – יורו 2020** |
| --- |
| 1 זומר • 
2 אמבאבו • 
3 וידמר • 
4 אלבדי • 
5 אקאנג'י • 
6 זקאריה • 
7 אמבולו • 
8 פרוילר • 
9 ספארוביץ' • 
10 ג'אקה • 
11 ורגאס • 
12 מבוגו •
13 רודריגס • 
14 צובר •
15 סואו •
16 פאסנאכט •
17 בניטו •
18 מחמדי •
19 גבראנוביץ' •
20 פרננדס •
21 אומלין (משחק ראשון) / קובל (יתר המשחקים) •
22 שר •
23 שאקירי •
24 אומרגיץ' •
25 ג'ומרט •
26 לוטומבה •
מאמן: פטקוביץ' | שווייץשווייץ |
עצבי הגפה העליונה השמאלית במבט קדמי. עצב התווך נע בסמוך לקו האמצע של הזרוע ושל האמה.
**עצב התווך** או **העצב המדיאני** (TA: Nervus medianus) הוא אחד מהעצבים העיקריים של הגפה העליונה. עצב התווך קיבל את שמו בזכות מהלכו בגפה העליונה לאורך קו האמצע שלה. הוא מעצבב את מרבית השרירים במדור הכופפים (במדור הקדמי) של האמה ואת חלק מהשרירים בכף היד.

מהלך
----

תחילתו של עצב התווך באיחוד התפצלויות מהכבל הצידי ומהכבל התיכון של מקלעת הזרוע. העצב נע לאורך הזרוע כשהוא סמוך לעורק הזרוע, בין שריר הזרוע הדו ראשי לשריר הזרוע, ועובר יחד עם עורק הזרוע דרך גומץ המרפק ונכנס לאמה.

העצב נכנס לאמה כשהוא חולף בין שני ראשיו של השריר הכפן העגול. באמה נע העצב בין השריר כופף האצבעות השטחי לשריר כופף האצבעות העמוק עד הגיעו בסמוך לשורש כף היד. מהלכו לתוך כף היד נעשה דרך תעלת שורש כף היד.

ענפים ועצבוב
------------

### שרירים

עצב התווך מעצבב את שריר הזרוע תוך כדי מהלכו, אך הוא חסר ענפים בזרוע.

במהלכו דרך האמה, הוא מעצבב את כל השרירים השטחיים והביניימים שבמדור הקדמי של האמה (למעט השריר כופף שורש היד הגומדי המעוצבב על ידי עצב הגומד). העצב הבין גרמי הקדמי (Nervus interosseus antebrachii anterior) שמתפצל מעצב התווך בסמוך למרפק מעצבב את כל השרירים העמוקים של המדור הקדמי (למעט מחצית מהשריר כופף האצבעות העמוק המעוצבב גם הוא על ידי עצב הגומד).

בתוך כף היד הוא מעצבב את שרירי בליטת כף היד המניעים את האגודל ואת השרירים התולעיים הצידיים. יתר השרירים האינטרינסים של כף היד מעוצבבים על ידי הגומד.

### עור

בסמוך לשורש כף היד מתפצל מעצב התווך ענף כף היד (Ramus palmaris nervus interossei antebrachii anterior). האחרון נכנס לכף היד כשהוא שטחי יותר מרצועת שורש היד הרוחבית (המגדירה את תעלת שורש כף היד) ומעצבב את העור בחלקה הצידי של כף היד (ללא האצבעות).

החלק הראשי של עצב התווך שנמצא בכף היד מעצבב את עורן של האצבעות התיכונות.

פגיעות נפוצות
-------------

* תסמונת מנהרת שורש כף היד - ליקויים המקטינים את מפתח תעלת שורש כף היד עשויים להפעיל לחץ על עצב התווך ולגרום להופעת תסמינים נוירולוגים. ביניהם תחושות נימול באצבעות או תחושה לקויה ואף פגיעה בכוחו ובתנועתו של האגודל.

תמונות נוספות
-------------

|  |  |
| --- | --- |
| גפה עליונה עם נקודות ציון לעצמות, עורקים ועצבים | פיזור עצבי בגפה עליונה,הפיזור של התווך באזור כף היד צבוע אדום |
| מבט קדמי על גפה עליונהמבט קדמי על גפה עליונה | מבט קדמי על גפה עליונהמבט קדמי על גפה עליונה | מבט אחורי על גפה עליונהמבט אחורי על גפה עליונה |

ראו גם
------

* עורק התווך

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עצב התווך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560501205171
* BnF: cb12309474s (data)
* LCCN: sh85082833
* TA98: A14.2.03.031

 |
**אלכסי אפנאסייב** (ברוסית: **Алексе́й Афана́сьев**; ‏  30 בנובמבר 1850 – 1920) היה צייר, גרפיקאי, קריקטוריסט ומאייר רוסי שהיה קשור לנודדים.

ביוגרפיה
--------

הוריו היו משרתים בחצר הקיסרית, והוא עבד במקור כשוטר.  ב-1872 החל לקחת שיעורים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות והתקבל כסטודנט שנה לאחר מכן. ב-1877 קיבל מדליית כסף על רישומיו מהטבע. מ-1887 עד 1905, הוא היה מורה בחברה האימפריאלית לעידוד האמנויות. 

בשנת 1905, לאחר מותו של קונסטנטין סאוויצקי, הוא נקרא לרשת את מקומו כמנהל המכללה לאמנות בפנזה, ליד מוסקבה. הוא התפטר ארבע שנים לאחר מכן וחזר לתפקידו כמורה בחברה האימפריאלית.

בשנים 1889 עד 1918 השתתף בתערוכות של הפרדוויז'ניקי (הנודדים). לאחר 1912, הוא סיפק רישומים למספר כתבי עת סאטיריים, הומוריסטיים וספרותיים, כולל שברים (Осколки). הוא גם צייר איורים ל"סיפורו של הצאר סלטן" ו"סיפור הדייג והדג" מאת פושקין, וכן יצירות של אלכסי טולסטוי; אבל יצירותיו הידועות ביותר מסוג זה הן, אולי, אלה של "הסוס הגבן" מאת פיוטר ירשוב רבים מאיוריו פורסמו כגלויות. מ-1894 עד 1897, יחד עם ויקטור וסנצוב, מיכאיל נסטרוב וציירים ידועים אחרים, הוא השתתף בעיטור כנסיית המושיע על הדם, ויצר רישומים לפסיפסים רבים.

הוא ככל הנראה נעלם במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
​

גלריה
-----

* פטר הגדולפטר הגדול
* חופשהחופשה
* הצגת האיקוניןהצגת האיקונין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי אפנאסייב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brief biography Archived 2016-03-04 at the Wayback Machine @ the Sate Museum, Saint Isaac's Cathedral.
2. ↑  Brief biography @ RusArtNet.
3. ↑  Товарищества передвижных художественных выставок: a list of artists who exhibited with the Peredvizhniki.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1077623771
* ISNI: 0000 0004 5407 2114
* VIAF: 121144648415116568092
* WorldCat: viaf-121144648415116568092

 |
**דבורה גילוץ** (1884–1972), אשתו של מנחם גילוץ, הייתה ממייסדי תל אביב.

ביוגרפיה
--------

דבורה גילוץ לבית לוין, נולדה בעיירה לוצין (אז בתחום האימפריה הרוסית והיום בלטביה), שבמחוז ויטבסק. בבית קיבלה חינוך מסורתי ולמדה בבית ספר ממשלתי לבנות. אביה עלה לארץ-ישראל לפני המשפחה, ודבורה, אימה ואחיה הגיעו בעקבותיו ב-1897. המשפחה התיישבה בראשון לציון ושם למדה דבורה מלאכה. אחרי שנים אחדות עברה המשפחה ליפו ושם הכירה את מנחם גילוץ והתחתנה עמו ב-1908 (ד' תמוז תרס"ח). הזוג הצעיר היה בין 66 המייסדים של אחוזת בית - לימים העיר תל אביב. 

במלחמת העולם הראשונה גורשו תושבי תל אביב מהעיר, ודבורה נדדה עם המשפחה לנס ציונה, ואחר כך לפתח תקווה, שם ילדה את יהושע, ילדה הרביעי, לימים אלוף-משנה בחיל האוויר ומפקדו הראשון של בסיס רמת דוד.

כשחזרה לתל אביב עם ילדיה, התפרנסה במשך חודש ימים בדוחק מאפיית לחם בשביל החיילים האנגלים, היות שבעלה מנחם גילוץ שהה מעבר לקווי החזית בפתח תקווה.

דבורה הייתה פעילה באגודות נשים התנדבותיות לעזרה וסעד (עזרת נשים, גמילות חסד, ובני ברית). במשך שנים רבות הייתה בין החברות הפעילות בגמ"ח מייסודה של הרבנית אהרנסון. פעילותה נעשתה בצניעות שלא על מנת לקבל פרס, ומתוך תחושה עמוקה של ערבות הדדית. כך אספה לביתה בימי פרעות יפו כ-30 משפחות של פליטים יהודים ודאגה לכלכלתם.

גולת הכותרת בפעילותה הציבורית הייתה הקמת בית הספר לתפירה וגזירה במסגרת "התאחדות נשים עבריות עממיות", יחד עם מלכה גורדון של"ג ושמחה אברונין. מוסד זה הוקם על מנת לאפשר לבנות ישראל פרנסה המכבדת את בעליה ועצמאות כלכלית - נושא שהיה בעל חשיבות גדולה בעיניה.

דבורה ומנחם גילוץ הקימו בית פתוח לכל מבקש עצה ועזרה. נולדו להם 5 ילדים. הם היו נשואים 64 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דבורה גילוץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גילוץ מנחם ודבורה | עמותת משפחות מייסדי תל אביב, באתר עמותת משפחות מייסדי תל אביב, ‏3 בנובמבר 2013
**אדווין פארקר *סיי* טוומבלי, ג'וניור** (באנגלית: **Cy Twombly**; ‏25 באפריל 1928 – 5 ביולי 2011) היה צייר ופסל אמריקאי, הידוע בציוריו האקספרסיוניסטים המופשטים ובשימוש שעשה בשרבוט ביצירותיו.

ביוגרפיה
--------

טוומבלי נולד בעיר לקסינטון (Lexington) (אנ') שבוירגיניה. הוא למד אמנות בבוסטון ובניו יורק, ובשנת 1952 עבר למכללת בלק מאונטן בצפון קרוליינה בה למד עם פראנץ קליין (אנ') ורוברט מאת'רוול. בשנים אלה, הושפע מעבודותיו של פול קליי (אנ') וממחוות מופשטות בציור. במהלך שנות החמישים של המאה ה-20 הכיר טוומבלי את אמני הפופ ארט האמריקאים כדוגמת רוברט ראושנברג וג'ספר ג'ונס. עם הראשון יצא ב-1954 לאיטליה ולמרוקו, בעזרת מלגה, ומשנת 1957 עד למותו גר באזור נאפולי וברומא. להערכת המבקרים זכה ראשית באירופה, ומשנות השמונים לערך גם בארצות הברית.

טוומבלי התפרסם בזכות ציורי הענק האבסטרקטיים שלו, שכללו שימוש בצבעים נועזים, בגרפיטי ובאותיות. כמה יצירות מפורסמות משנות השישים מחקות כתיבה צפופה או קליגרפיה על לוח. מתוך מאמץ לצייר בחושניות רבה, במיעוט מלאכותיות ותכנון מראש, טוומבלי אימץ שיטות כגון ציור בחושך, ביד שמאל או בישיבה על כתפי אדם אחר. ציוריו קשורים בעיקר בנושאים מן התרבות הקלאסית והספרות.

עבודותיו נמצאות ומוצגות במוסדות אמנות רבים ויוקרתיים ברחבי העולם, כגון מוזיאון טייט מודרן בלונדון, הביאנלה של ונציה, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, אוסף מניל (אנ') ביוסטון טקסס (בבניין המוקדש לו), מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, מוזיאון גוגנהיים בילבאו, מוזיאון הלובר בפריז ובתערוכה מוזיאלית באבו דאבי. בשנת 2010 הוזמן טוומבלי ליצור תקרה מצוירת עבור מוזיאון הלובר.

טוומבלי נפטר בשנת 2011 ברומא ממחלת הסרטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיי טוומבלי** בוויקישיתוף
* סיי טוומבלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סיי טוומבלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הצייר האמריקני סיי טוומבלי הלך לעולמו, באתר ynet, 5 ביולי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007507969705171
* BIBSYS: 14050565
* BNE: XX1142502
* BnF: cb11991693f (data)
* CANTIC: a11250227
* CiNii: DA02496177
* GND: 118624865
* ISNI: 0000 0003 6858 6856
* LCCN: n79043986
* LNB: 000201482
* MusicBrainz: e72da1f8-ec79-4792-b979-0c96435da743
* NDL: 00948318
* NKC: ola2003192354
* NLA: 35559529
* NLP: A27537778
* NTA: 070945071
* PIC: 30578
* RERO: 02-A003916339
* RKD: 78599
* SELIBR: 207912
* SNAC: w60587rb
* SUDOC: 027991474
* Trove: 995811
* ULAN: 500032301
* VcBA: 495/264190
* VIAF: 49234268
* WorldCat: lccn-n79043986

 |
**פרנץ פישלר** (בגרמנית: **Franz Fischler**; נולד ב-23 בספטמבר 1946) הוא פוליטיקאי אוסטרי מטעם מפלגת העם האוסטרית. כיהן כנציג האוסטרי באיחוד האירופי הממונה על חקלאות, פיתוח כפרי ודיג.

ביוגרפיה
--------

פישלר נולד בכפר אבזאם במדינת טירול שבאוסטריה. למד חקלאות באוניברסיטת וינה לחקלאות, וסיים שם את חוק לימודיו, וב-1978 קיבל תואר דוקטור. בשנים 1973-1979 עבד כמסייע באוניברסיטה לחקלאות, לאחר מכן עבד בלשכת החקלאות של טירול ולבסוף כמנהל הלשכה בשנים 1985-1989.

בין 1989 ו-1994 כיהן כשר החקלאות והייעור, ומאז 1990 היה חבר המועצה הלאומית של אוסטריה. ב-1995 מונה לנציג האוסטרי באיחוד האירופי, כממונה על החקלאות והפיתוח כפרי (בשנת 2004 חילק את התפקיד עם סנדרה קלניאטה). ב-1999 מונה גם לממונה על הדיג. בין השנים 1999‏-2004 היה חבר בהנציבות האירופית בראשות רומאנו פרודי. הוא היה פעיל בהכנה ואישור של Agenda 2000 - תוכנית רפורמה של מדיניות בתחום החקלאות של הקהילה האירופאית.

בשנת 2011 החליטה ממשלת להציב אותו כמועמד מטעמה ליו"ר ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ פישלר** בוויקישיתוף
* פרנץ פישלר בארכיון הנציבות האירופית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007366913805171
* BnF: cb13480496w (data)
* GND: 120588668
* ISNI: 0000 0001 0917 729X
* LCCN: no98064479
* LNB: 000235460
* NKC: xx0265884
* SUDOC: 073914096
* VIAF: 76465493
* WorldCat: lccn-no98064479

 |
**קרן אנגלית** (צרפתית: **Cor anglais**. אנגלית: **English Horn**) היא כלי נשיפה מעץ בעל לשונית כפולה ממשפחת האבוב. הכתיבה לקרן האנגלית מתבצעת בטרנספוזיציה (היא מצלצלת קווינטה נמוך מן הכתוב בתווים) ומנעדה מקביל פחות או יותר למנעד האלט בקול האנושי, לכן נהוג להתייחס אל הכלי כאל כלי אלט (על פי גישה אחרת, האבוב ד'אמורה הוא כלי אלט, ואילו הקרן האנגלית כלי טנור). טכניקת הנשיפה והאצבוע בקרן האנגלית דומה מאוד לזו של האבוב; בשל כך, רוב נגני הקרן האנגלית הם אבובנים.

מקור השם
--------

הקרן האנגלית אינה קרן ומוצאה אינו אנגלי. ההסבר המקובל כי מקור המילה anglais (אנגלי) בשיבוש המילה anglé (מכופף) אינו מבוסס. מקור השם כנראה בדמיונו של הכלי אבוב ציד (Oboe da Caccia), שממנו התפתחה הקרן האנגלית, לקרנות שבהן מנגנים המלאכים בציורים כנסייתיים מימי הביניים והרנסאנס, בעיקר במרכז אירופה. בגרמנית כונו הכלים engellisches Horn (קרן מלאכית), כינוי שהתגלגל בשם הנוכחי (בגרמנית בינונית פירוש המילה engellisch היה גם 'אנגלי').

היסטוריה
--------

הקרן האנגלית התפתחה, כאמור, מאבוב הציד, שהיה אבוב טנור בעל פעמון מתרחב מפליז. בשנות העשרים של המאה ה-18 הוחלף בכמה כלים פעמון הפליז בפעמון עץ דמוי-ביצה - ייתכן שהממציא הוא בונה הכלים י. ט. וַייגְל מברסלאו. אבוב הציד המקורי היה כלי מעוקל; בסוף המאה החלו להופיע גם כלים זוויתיים, ובשני הטיפוסים נעשה שימוש במאה התשע-עשרה. 

עד המאה התשע-עשרה שימשה הקרן האנגלית בעיקר באופרה בשפה האיטלקית (גלוק, למשל, עשה בה שימוש לעיתים קרובות), אם כי היא הופיעה לעיתים גם במוזיקה כלית (סימפוניה מס' 22 מאת היידן, לדוגמה). בתקופה הרומנטית צבר הכלי פופולריות בשל צלילו המאנפף, שנתפס כ'פיקנטי' ומלנכולי, ונכתבו לו תפקידי סולו רבים, בין השאר ברקוויאם של סליירי, בפתיחה **וילהלם טל** של רוסיני ובכמה מיצירותיו של ברליוז. עד אמצע המאה כבר נתקבע מעמדו של הכלי ככלי סולו בעיקר, ולרוב אין הוא משתתף במרקם התזמורתי של שאר כלי הנשיפה.

קטעי סולו ידועים לקרן אנגלית
----------------------------

* סימפוניה מס. 9 **מן העולם החדש** מאת דבוז'אק, פרק שני.
* סימפוניה ברה מינור מאת סזר פרנק, פרק שני.
* **שחרזאדה** מאת ניקולאי רימסקי-קורסקוב, פרק שלישי.
* **הברבור מטואונלה** מאת ז'אן סיבליוס.
* **קונסיירטו דה ארנחואס** מאת חואקין רודריגו, פרק שני.
* האופרה טריסטן ואיזולדה מאת וגנר (מערכה שלישית).
* קונצ'רטו לפסנתר בסול מאת מוריס ראוול (פרק שני)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרן אנגלית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545886605171
* GND: 4152282-5
* LCCN: sh85043380
* MusicBrainz: 3590521b-8c97-4f4b-b1bb-5f68d3663d8a

 |
גנרל **מוריץ פון ויקטורין** (בגרמנית: **Mauritz von Wiktorin**;‏ 13 באוגוסט 1883 – 16 באוגוסט 1956) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון ויקטורין נולד ב-13 באוגוסט 1883 בהניבורג, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1904 התגייס פון ויקטורין לצבא האוסטרו-הונגרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-12, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון ויקטורין לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1924 הועלה פון ויקטורין לדרגת אוברסט לוטננט, ובשנת 1927 הועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1932 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1934 מונה לראש מחלקת המבצעים במטה הכללי. בשנת 1935 הודח פון ויקטורין מהצבא, עקב קשריו עם גרמניה הנאצית והמפלגה הנאצית האוסטרית.

לאחר סיפוח הצבא האוסטרי לוורמאכט, הועלה פון ויקטורין ב-1 באפריל 1938 לדרגת גנרל לוטננט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-20.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון ויקטורין מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-20, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחם פון ויקטורין עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12, וב-15 באוגוסט 1940 קיבל פון ויקטורין על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1940 הועלה פון ויקטורין לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-10 בנובמבר מונה למפקד הקורפוס ה-28.

במהלך מבצע ברברוסה לחם פון ויקטורין עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-27 באוקטובר 1941 פרש פון ויקטורין מתפקידו. ב-30 באפריל 1942 מונה פון ויקטורין למפקד המחוז הצבאי ה-13, וב-15 באוגוסט 1944 פרש מתפקידו.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר פון ויקטורין בעיר נירנברג, עד למותו ב-16 באוגוסט 1956, והוא בן 73 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריץ פון ויקטורין** בוויקישיתוף
* מוריץ פון ויקטורין באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 127327002
* VIAF: 180145542711696641922
* WorldCat: viaf-180145542711696641922

 |
**איזובל לילאן גלואג** (באנגלית: **Isobel Lilian Gloag** ‏ 1865 – 1917) הייתה ציירת ויקטוריאנית אנגלית, הידועה בזכות דיוקנאות השמן והאקוורל שלה, כמו גם פוסטרים ועיצובי ויטראז'.

ביוגרפיה
--------

איזובל גלואג נולדה בלונדון, בת להורים סקוטים מפרתשייר.  לימודיה המוקדמים בוצעו בבית הספר לאמנות סנט ג'ון, ולאחר מכן למדה בבית הספר סלייד לאמנות.

בריאות לקויה אילצה אותה לשים בצד תוכניות ללימודים קבועים, והיא נכנסה לסטודיו של צייר להדרכה פרטית, בעקבות עבודה במוזיאון סאות' קנזינגטון. לאחר לימודים נוספים אצל רפאל קולין בפריז, היא שבה ללונדון ועד מהרה התקבלה עבודתה באקדמיה המלכותית לאמנויות, שם הציגה בסך הכל 19 יצירות.

היא הייתה חברה נבחרת במכון המלכותי לציירי שמן (ROI) ובמכון המלכותי לציירים בצבעי מים (RI). יצירותיה המוקדמות היו בהשראת האחווה הפרה-רפאליטית, בעוד שיצירות מאוחרות היו מודרניות יותר,

עבודותיה הובאו כדוגמאות לאסתטיקה פוסט-ויקטוריאנית.  היא הכינה כמה עיצובים עבור אמנית הוויטראז' מרי לוונדס.

לאחר שסבלה מבעיות בריאות לאורך חייה, היא מתה בלונדון ב-5 בינואר 1917, בגיל 51.

עבודתה הוצגה לאחר מותה בתערוכה בגלריות גרפטון, לונדון.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזובל לילאן גלואג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Benezit Dictionary of Artists". Benezit Dictionary of Artists. 2011.
2. ↑  Clement, Clara Erskine (1904). Women in the Fine Arts: From the Seventh Century B.C. to the Twentieth Century A.D. Houghton, Mifflin. p. 145.
3. ↑  Gray, Sara (2009). "Gloag, Isabel Lilian". The Dictionary of British Women Artists. Casemate Publishers. pp. 118–119
4. ↑  Greig, James (May 1902). "Isobel Lilian Gloag and her work". The Magazine of Art. Vol. 26. pp. 289–293.
5. ↑  Wootton, Sarah (2008). ""Into her Dream he Melted": Women Artists Remodelling Keats". Romanticism and Victorianism on the Net (51)
6. ↑  Nunn, Pamela Gerrish (2011). "Alienation, Adoption or Adaptation? Aestheticist Paintings by Women". Cahiers victoriens et édouardiens (74): 141–154.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 115482702X
* RKD: 32143
* TePapa: 882
* ULAN: 500013313
* VIAF: 95762295
* WorldCat: viaf-95762295

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"איזובל לילאן גלואג"**.
**רעיה שורקי** (נולדה ב-14 במרץ 1962) היא מנכ"לית רשות הטבע והגנים החל מ-9 במאי 2022.

ביוגרפיה
--------

נולדה בכפר חסידים לאליעזר ודינה שפטניצקי. למדה בתיכון אורט גרינברג בקריית טבעון. את שירותה הצבאי עשתה כמדריכת טנקים. לאחר השירות הצבאי המשיכה ללימודים אקדמיים. למדה לתואר ראשון BED במכללה האקדמית בית ברל לימודי גאוגרפיה וארץ ישראל. לאחר מכן למדה לימודי MA בגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה.

קריירה
------

ב-1990 נבחרה לנהל את שמורת הטבע עין אפק, לאחר מכן קודמה לתפקיד מנהלת מרחב כרמל ברשות הטבע והגנים, ובשנת 2008 התמנתה לתפקיד סגנית מנהלת מחוז צפון ברשות.

ב-2014, לאחר דליפת הנפט בשמורת עברונה, ניהלה שורקי מבצע לגיוס מתנדבים ומתנדבים לשיקום השמורה.

ב-2015 נכנסה לתפקיד מנהלת חטיבת קהל וקהילה ברשות, ובדצמבר 2021 מינתה אותה השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג לממלאת מקום מנכ"ל רשות הטבע והגנים במקומו של המנכ"ל הפורש שאול גולדשטיין.

המינוי היה המינוי הנשי הראשון בתולדות רשות הטבע והגנים לתפקיד הבכיר ביותר בארגון, ולאחר חצי שנה אושר מינויה כמינוי קבוע למנכ"לית הרשות.

חיים אישיים
-----------

נולדה, גדלה ומתגוררת גם כיום בכפר חסידים. נשואה לאל"ם במילואים איתמר שורקי, מנכ"ל היישוב עתלית. ואם לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רעיה שורקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  למען המדינה והסביבה, באתר webcache.googleusercontent.com
2. ↑  אתר למנויים בלבד משה גלעד, רעיה שורקי מונתה לממלאת מקום מנכ"ל רשות הטבע והגנים, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2021
3. ↑  מזל טוב – רעיה שורקי היא המנכלית של רשות הטבע והגנים, באתר רשות הטבע והגנים
4. ↑  סמר עודה- כרנתינג'י, איתמר שורקי נבחר למנכ"ל עתלית, באתר חי פה - תאגיד החדשות של חיפה והסביבה, ‏18 בנובמבר 2019
**בלי לוגו; המטרה: בריוני המותגים** (באנגלית: **No Logo: Taking Aim at the Brand Bullies**) הוא שם ספרה המפורסם של החוקרת והעיתונאית הקנדית נעמי קליין, העוסק במה שהיא רואה כהשתלטותם על הכלכלה העולמית של תאגידי ענק בינלאומיים בעידן הגלובליזציה. ספר זה תרם רבות להפיכתה של קליין ל"כוהנת הגדולה" בכל הקשור למאבק בגלובליזציה, והפך בעצמו למורה דרך בקרב המבקשים שינוי בתחום.

הספר פורסם לראשונה בקנדה בינואר 2000, זמן קצר לאחר מהומות האנטי-גלובליזציה בסיאטל ב-1999, לרגל כנס ארגון הסחר העולמי, שמשכו תשומת לב עולמית למחאה סביב נושאים אלו. עם הזמן הפך הספר לרב-מכר בינלאומי. הוא תורגם לעברית על ידי עידית פז ויצא לאור בשנת 2005 על ידי הוצאת בבל.

בעקבות ספרה הוציאה קליין בשנת 2003 סרט בן 40 דקות בשם "בלי לוגו - מותגים, גלובליזציה והתנגדות" (באנגלית: *No Logo - Brands, Globalization & Resistance*) המתאר את הרעיונות המרכזיים המוצגים בספר.

חלקי הספר
---------

בספר ארבעה חלקים, שבהם מציגה קליין את התזה שלה:

1. **בלי מרחב** - דן בניתוק שיצרו חברות ענק בין המוצר שהן מוכרות ובין הדימוי שלו, ובהפרטת המרחב הציבורי לטובת תאגידי הענק.
2. **בלי בחירה** - מציין כי הבחירות החופשיות של הציבור אינן באמת חופשיות, מאחר שאנו בוחרים מתוך חלופות, שמספקים לציבור אותם התאגידים שיוצרים בו מלכתחילה את הצורך לצרוך.
3. **בלי עבודה** - עוסק בתופעה של העתקת מפעלים ממדינות המערב אל מדינות העולם השלישי, שבהן יכולים התאגידים לנצל כוח אדם זול, לקבל הקלות מס ולצמצם עלויות ייצור. אחת הדוגמאות הבולטות שמנותחות בספר היא חברת נייקי, המשלמת לעובדיה שכר נמוך משכר המינימום ואינה מקפידה על רמת תנאי העבודה במפעלים המייצרים את מוצריה.
4. **בלי לוגו** - דן בתנועות, שמתנגדות לתעשיות הללו, ומשבשות את פעילותן.

תוכן הספר
---------

בספרה, קליין מתמקדת בהיווצרותם ובהתנהלותם של מותגים שונים בעולם ומקשרת אותם לתנועות האנטי גלובליזציה השונות. בשלושת החלקים הראשונים של הספר ("בלי מרחב", "בלי בחירה", "בלי עבודה") קליין דנה בתופעות הנגרמות, לטענתה, כתוצאה מהתנהלות התאגידים בעולם, כגון סדנאות יזע באסיה ובמרכז אמריקה והפגיעה בשוק התעסוקה במדינות המפותחות כתוצאה מכך, התפתחות שיבושי תרבות מגוונים, צנזורה תאגידית, חדירת הפרסום לחינוך ועוד. כדי להדגים את התהליכים המתוארים, היא מתמקדת במספר תאגידים בולטים לרעה, לדבריה, ובראשם: נייקי, מקדונלד'ס, סטארבקס, וולמארט, חברת וולט דיסני ומיקרוסופט.

בחלק הרביעי והאחרון בספר ("בלי לוגו"), מתארת קליין את דרכי המחאה השונות, שבהם בחרו תושבים מקומיים לנקוט כנגד התהליכים שתוארו בפרקים הראשונים של הספר, דוגמת פריחתה של תנועת Reclaim the Streets. על אף שנושא הגלובליזציה והשלכותיה הוא הנושא שעולה וחוזר כחוט השני בספרה, קליין כמעט ולא דנה בו ישירות, אלא לרוב בעקיפין. בספרה העוקב בנושא זה, "גדרות וחלונות", היא דנה בהרחבה ישירות בנושא הגלובליזציה.

ביקורת
------

"בלי לוגו" גרר ביקורות נוקבות מצד העיתונות, התומכת בשוק החופשי, ובפרט מצד האקונומיסט, שפתח בעימות פומבי עם קליין, אותו הם כינו "בלי לוגו לעומת פרו לוגו" (בשפת המקור: "No Logo vs. Pro Logo"). בספר "The Rebel Sell", שיצא בשנת 2004, נמתחת ביקורת קשה על הרעיונות המובאים ב"בלי לוגו", בטענה שהקישור בין שיפור תנאי התעסוקה של מעמד הפועלים לבין המאבק לאנטי גלובליזציה הוא שטחי ופסול, ועוד עלול לשחק לידי התאגידים המותקפים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* ג'רמי בנשטיין, המיתוג כתכלית בפני עצמה, באתר הארץ, 26 במרץ 2002
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15969643r (data)

 |
**אַבְּהִידְהַמָּה** (בפאלי: **अभिधम्म**), או **אַבְּהִידְהַרְמָה** (בסנסקריט: **अभिधर्म**), היא ה"תורה הגבוהה" בבודהיזם, שמהווה חלק מהקאנון הפאלי.

האבהידהמה היא אחת משלושת ה"טִיפִּיטָאקָה" (Tipitaka – שלוש האסופות, שלושת הסלים), המרכיבות את הקאנון הפאלי. השלושה הן:

1. וִינָאיָה פִּיטָאקָה (Vinaya) – כוללת את קוד ההתנהגות המצופה מהמאמינים הבודהיסטים.
2. סוּטָה פִּיטָאקָה (Sutta – שיחה) פיטאקה – מוסרת תוכן שיחות שערך בודהה עם תלמידיו.
3. אבהידהמה פיטאקה – התורה הגבוהה (עילאית), הכוללת שבעה ספרים.

ראשיתה של האבהידהמה במאות ה-4 וה-3 לפני הספירה. קיימות שתי גרסאות קנוניות של האבהידהמה ששרדו עד ימינו, הגרסה של הטהרוואדה, בית הספר היחיד ששרד מבתי הספר הבודהיסטיים הוותיקים, ועל כן נקרא גם הבודהיזם הקדום, ושל הסרווסטיוואדה (Sarvastivadins), הקיימת רק בתרגום הסיני. כל הספרים של האבהידהמה הטהרוואדית, להוציא את ספר ה"ימקה" (Yamaka) תורגמו לאנגלית, ואילו כתבי "הסל השלישי" של הסרוואסטיוואדה לא תורגמו לשפה אירופאית מודרנית.

האבהידהמה, בהיותה ספר לימוד מתקדם לנזיר הבודהיסטי, אינה קלה להבנה, ולכן נכתבה ספרות עזר ענפה להבנתה. ספרות העזר לאבהידהרמה הסרווסטיוודית מחולקת על פי חמשת מצרפי (סקנדה – מצרף) האבהידהמה, שזיהויים הנכון הכרחי להבנת הדרישות הרוחניות מהבודהיסט:

* צורה
* תחושה
* תפיסה
* תבנית מנטלית
* הכרה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבהידהמה** בוויקישיתוף
* השוואה בן היוגה סוטרה והאבידהמה פיטקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00576928
* NKC: ph175766
* VIAF: 1109149296266480670001
* WorldCat (עם VIAF): 1109149296266480670001

 |
**רסידאת אדלקה** (באנגלית: **Rhasidat Adeleke**; נולדה ב-29 באוגוסט 2002) היא אתלטית אירית. שיאנית אירלנד בריצות מ-60 מטר ועד 400 מטר ואלופת המכללות (2023) בריצת 400 מטר.

ביוגרפיה
--------

אדלקה נולדה וגדלה בדבלין להורים ממוצא ניגרי. היא למדה והתאמנה באוניברסיטת טקסס באוסטין.

### 2017

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בגיור, הונגריה בסוף יולי 2017 היא זכתה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.81 שניות. 

### 2018

באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בגיור בתחילת יולי 2018 היא זכתה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.52 דקות.

### 2019

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בבאקו, אזרבייג'ן בסוף יולי 2019 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.70 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 23.92 שניות. 

### 2021

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בטאלין, אסטוניה ביולי 2021 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.34 שניות ובריצת 200 מטר בשיא לאומי חדש של 22.90 שניות. 

### 2022

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה ביולי 2022 היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר בשיא לאומי חדש של 50.53 שניות. באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון היא סיימה במקום תשיעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.81 שניות.

### 2023

#### אלופת המכללות

באליפות המכללות שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא לאומי חדש ובתוצאה השלישית בטיבה בעולם באותה העת 49.20 שניות, לפני בריטון וילסון (49.64 שניות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 100 מטר: 11.31 שניות (2021)
* ריצת 200 מטר: 22.34 שניות (2023), שיא אירלנד
* ריצת 400 מטר: 49.20 שניות (2023), שיא אירלנד

### אולם

* ריצת 60 מטר: 7.17 שניות (2022), שיא אירלנד
* ריצת 200 מטר: 22.52 שניות (2023), שיא אירלנד
* ריצת 400 מטר: 50.33 שניות (2023), שיא אירלנד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רסידאת אדלקה** בוויקישיתוף
* רסידאת אדלקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* רסידאת אדלקה, ברשת החברתית אינסטגרם
* רסידאת אדלקה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 321767

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רסידאת אדלקה"**.
**מזכרת בתיה סילברבקס** היא קבוצת פוטבול אמריקאי המייצגת את אזור השפלה, הקבוצה הוקמה ב-2012, והיא חלק מליגת הפוטבול הישראלית.

נוסדה ב-2012 תחת השם **רחובות סילברבקס** ובשנותיה הראשונות הייתה משויכת לעיר רחובות, אך ב-2014 שינתה את שיוכה העירוני למזכרת בתיה.

שם הקבוצה ניתן על שם זכר הגורילה, אשר גבו הופך כסוף כאשר מתבגר, שם זה מבטא את הערכים עליהם בנויה הקבוצה, משפחתיות, שמירה ועזרה לחברי הקבוצה וכבוד הדדי.

תלבושת וסמלים
-------------

צבעי הקבוצה הם צהוב, שחור וכסף, עם קסדה בצבע כסף. סמל הקבוצה הוא ראש של גורילה שואגת, הסמל הוחלף בין העונה הראשונה לשנייה.

היסטוריה
--------

### הקמת הקבוצה

הקבוצה הוקמה על ידי ג'ו גליקמן ודביר מינץ, שני שחקנים מהקבוצות היריבות בתל אביב. הקבוצה החלה להתאמן בחודש מרץ 2012, התקבלה כחברה בליגה הישראלית והשתתפה בעונה הסדירה של הליגה לשנה 2012/2013.

### עונת 2012-13

עונת הבכורה של הקבוצה בליגה הסתיימה כאשר הקבוצה במקום אחרון, ללא ניצחון, עם מאזן של 10-0.

צוות האימון לעונה זו כלל את רביב פייג, קורי וגנר, טיילור וילסון וקוסטה סטולירסקי. 

### עונת 2013-14

הקבוצה חתמה הסכם חסות עם RC Cola, ושינתה את שמה ל "רחובות RC Cola סילברבקס", העונה הסתיימה גם היא ללא ניצחונות במאזן 9-0.

צוות האימון לעונה זו כלל את רביב פייג, קורי וגנר, טיילור וילסון. 

### עונת 2014-15

הקבוצה שינתה את שיוכה העירוני למזכרת בתיה והעבירה את פעילותה הספורטיבית למגרש האימונים בשד' רפאל סוויסה במזכרת בתיה.

צוות האימון כלל את עידו אייזיקוביץ', עינב כבשני, קוסטה סטולירסקי ותומר חזן אשר לקחו את הקבוצה ל-3 ניצחונות ועל סף עלייה לפלייאוף.

הסילברבקס ניצחו בשני המשחקים נגד המלכים מירושלים, אך לא הצליחה לנצח את הנחיל השחור מבאר שבע בבית, והעונה נגמרה עם ציפיות גדולות לעונה הבאה בעקבות ההשתפרות הניכרת של הקבוצה במהלך עונת 2015.

הקבוצה הקימה את קבוצת הנוער/תיכונים "מזכרת בתיה גורילות" בשיתוף מועצה מקומית מזכרת-בתיה.

### עונת 2015-16

כבר בתחילת יוני, פחות משלושה חודשים לאחר שנגמרה העונה הקודמת, נחת המאמן החדש של הסילברבקס לעונת 2015-16 - האריסון שיימס, אשר הגיע מפלורידה, ארצות הברית.

עוזרי המאמנים שמונו - שי זילברברג (מאמן הגנה), עינב קיבשני (מאמן מגנים אחוריים), ארקדי שוורץ (מאמן קבוצות מיוחדות ועוזר מאמן הגנה), אור מטלון (מאמן תופסים).

מחנה האימונים החל מיד עם הגעתו ושיטות התקפה והגנה חדשות בעלות סכמות חדשות לגמרי הותקנו בקבוצה.

הקבוצה הראתה עלייה נוספת ברמתה, במיוחד בהגנה, אך התקשתה לסיים דרייבים התקפיים עם נקודות על הלוח, והסילברבקס לא הצליחו לעמוד בקצב של היריבות.

במהלך העונה הקבוצה ניצחתה את פתח תקווה טרופרס פעמיים, בשני המשחקים, אך הפסידה פעמיים במשחקים צמודים לנחיל השחור מבאר שבע וסיכויי ההעפלה לפלייאוף קלושים, הסילברבקס תלויים אך ורק בעצמם מול יריבות קשות מעילית הליגה.

טבלת עונות
----------

| עונה | מאזן | פלייאוף |
| --- | --- | --- |
| 2012-2013 | 0-10 | לא העפילה |
| 2013-2014 | 0-9 | לא העפילה |
| 2014-2015 | 3-7 | לא העפילה |
| 2015-2016 | 2-8 | לא העפילה |
| 4 | 5-34 |

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הקבוצה בפייסבוק
* סרטונים בערוץ של רחובות סילברבקס, באתר יוטיוב
* כתבות על הקבוצה באתר ערוץ 5
**תמר אנה הלנה קוֹלֶק** (17 ביולי 1917 - 24 ביולי 2013) הייתה רעייתו של ראש עיריית ירושלים, טדי קולק, וממייסדות איל"ן, ארגון המטפל בילדים נפגעים. זוכת אות יקירת ירושלים לשנת 1996.

קורות חייה
----------

קולק נולדה ב-1917 בווינה לרב והקודיקולוג ארתור זכריה שוורץ, בנו של הרב אדולף שוורץ. כנערה הצטרפה לתנועה הציונית "כחול־לבן", שם פגשה את טדי קולק, שהיה המדריך שלה. ב-1937 עלתה לארץ ישראל, והתאחדה עם טדי, שעלה שנתיים לפניה, והשניים הצטרפו יחד לגרעין המייסד של קיבוץ עין גב, שלחופה המזרחי של הכנרת. תמר מונתה לאקונומית של הקיבוץ (האחראית על אספקת המזון וניהול תקציבו), ואילו טדי החל בפעילותו הציבורית בסוכנות היהודית. לאחר קום המדינה נשלח קולק על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון לוושינגטון, ועם שובם ארצה בתחילת שנות ה-50, עם מינוי קולק למנהל משרד ראש הממשלה, עברו השניים לגור בירושלים.

תמר ליוותה את טדי בכל עשייתו הציבורית, ובמיוחד ב-28 שנותיו בראשות העיר עד לפרישתו ב-1993, עם הפסדו בבחירות לאהוד אולמרט. הם היו נשואים עד מותו ב-2007.

קולק נמנית עם מייסדי איל"ן, והיא כיהנה במשך יותר מ-25 שנים כיו"ר סניף איל"ן ירושלים. מאוחר יותר שימשה כנשיאת הכבוד של הסניף. היא קיבלה את עיטור יקיר איל"ן בשנת 2000. כן פעלה רבות למען "בית תמר" שהוקם בשנת 1982 שנקרא על שמה. בית תמר שימש כמקום ליישום מודל ייחודי של מסגרת משפחתית קטנה, אשר שמה לה למטרה להיות תחליף לבית המשפחה של ילדים נכים, שמסיבות שונות לא יכלו להמשיך ולהתגורר עם משפחתם הביולוגית.

בשנת תשנ"ו זכתה באות הנשיא למתנדב.

לכבודה נקראה פילה בגן החיות התנ"כי בעיר.

לקולק ובעלה נולדו שני ילדים: האמנית אסנת והקולנוען עמוס קולק.

קולק נפטרה ב-24 ביולי 2013, בגיל 96. היא נטמנה בחלקת גדולי האומה בהר הרצל לצד בעלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תמר קולק** בוויקישיתוף
* ניר חסון, תמר קולק, אלמנתו של ראש עיריית ירושלים לשעבר טדי קולק, מתה בגיל 96, באתר הארץ, 25 ביולי 2013
* תמר קולק, יקירת איל"ן הלכה לעולמה, באתר איל"ן, 14 באוגוסט 2013

הערות שוליים
------------



| אישים הקבורים בחלקת גדולי האומה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

לדף הקובץתמונה אינטראקטיבית (לחצו להסבר)‏
 |

 | **קבריהם של טדי קולק ושל תמר קולק** |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263906805171
* GND: 119267500
* ISNI: 0000 0000 5408 3455
* LCCN: nr93000893
* VIAF: 4798785
* WorldCat: lccn-nr93000893

 |
**סאשה זויה** (**Sasha Zhoya**; נולד ב-25 ביוני 2002) הוא אתלט בעל אזרחות של צרפת, אוסטרליה וזימבבואה. מייצג את צרפת בתחרויות בינלאומיות.

ביוגרפיה
--------

זויה נולד בפרבר של פרת' באוסטרליה, בן לאם מצרפת ואב מזימבבואה והוא בעל אזרחות של שלוש המדינות. הוא הצטיין באתלטיקה והתחרה בקפיצה במוט, קרב רב ובריצות קצרות. עד ינואר 2020 ייצג את אוסטרליה בתחרויות בינלאומיות ומאז מייצג את צרפת. ביולי 2021 זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות, באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בטאלין. באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בקניה באוגוסט 2021 זכה במדליית זהב בשיא עולם (משוכות בגובה 99 ס"מ) לגילאי עד 20 של 12.72 שניות. באותה שנה זכה בתואר האתלט המבטיח של השנה באירופה.

באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים חמישי במקצה שלו בחצי הגמר בתוצאה של 13.47 שניות ולא העפיל לגמר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאשה זויה** בוויקישיתוף

* סאשה זויה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 316935

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סאשה זויה"**.