recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הוסאקוב** (באוקראינית: **Гусаків**, **הוסאקיב**; בפולנית: **Hussaków**) היא עיירה קטנה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

עד שנת 1525 הייתה הוסאקוב כפר בבעלות אצולה, ובאותה שנה הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1624 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת הטטרים.

יהודי הוסאקוב
-------------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בהוסאקוב הוא בתעודות משנת 1628. במהלך המאה ה-18 גדל היישוב היהודי בעיירה, והתקיימה במקום קהילה עצמאית. בשנת 1740 נולד בעיירה לוי יצחק מברדיצ'ב. בסוף המאה ה-19 הוקמה בעיירה חצר חסידית בידי הרב יצחק בר מרדכי דוד טייטלבוים משושלת סיגט.

בעקבות הרס רב שנזרע בעיירה במהלך הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה, עזבו את העיירה כשני שלישים מיהודיה. בשנות השלושים התקיים בעיירה סניף של פועלי ציון. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-250 יהודים.

עם כניסת הגרמנים לעיירה בסוף יוני 1941, נערך ביהודי המקום פוגרום, בו נרצחו כמה עשרות יהודים, ובית הכנסת הועלה באש. בנובמבר 1942 גורשו כל יהודי העיירה הנותרים לגטו שהוקם ביבורוב הסמוכה, ממנו נלקחו לבורות ירי עם אלפי היהודים הנוספים בו באפריל 1943.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוסאקוב** בוויקישיתוף
* הוסאקוב ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007453265005171

 |
**חואן קרלוס** היא אוניית סער אמפיבית נושאת מטוסים ספרדית על שם חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד. האונייה מהווה את חוד החנית של הצי הספרדי.

מאפיינים טכניים
---------------

 פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. הסיבה היא: נדרשת ויקיזציה.
מסה: 26,000 טון.

קרן (החלק הרחב היותר בסירה): 32 מטרים. 

סירות נחיתה: ארבע נחתות נחיתה ממוכנות.
קיבולת: עד 912 חיילים ו46 טנקי לאונרדו.
נשק: רובי 4 × 20 מ"מ

טילים נגד מטוסים : שתי סוללות BPDMS (FBNW) וסוללה בתצורת VLS

מקלעי 12.7 מ"מ .
מטוסים-מסוקים: הרייר, צ'ינוק, NHIndustries NH90, סיקורסקי S-61.

עיצוב
-----

לאונייה סיפון טיסה באורך 202 מטרים, עם "רמפת סקי".

על האונייה יש שמונה נקודות נחיתה למסוקים בינוניים כגון: בואינג V22 וצ'ינוק CH-47, וארבע נקודות נחיתה למסוקים-מטוסים גדולים כגון: מקדונל דאגלס AV-8B הרייר II או F-35 לייטנינג II.

האונייה משתמשת, בפעם הראשונה בצי הספרדי, במנוע דיזל-חשמלי בעזרת טורבינת גז.

האונייה תוכננה לשאת כ-900 ימאים אך יש לה ציוד ואמצעי תמיכה גם ל-1,200.

בנייה
-----

בניית האונייה שאורכה 230.82 מטרים ומשקלה כ-26,000 טון החלה במאי 2005 והסתיימה במרץ 2008. הבניה לקחה 3,100,000 שעות ייצור ו-775,000 שעות הנדסה.

האונייה הוזמנה ב-30 בספטמבר 2021 על ידי הצי הספרדי.

תקציב בנייתה המקורי היה 360 מיליון אירו אבל בסופו של דבר בנייתה עלתה 462 מיליון אירו (600 מיליון דולרים).

יצוא
----

### אוסטרליה

האונייה התמודדה אל מול ספינת הסער האמפיבית "מיסטרל" של צרפת ב-20 ביוני 2007 במכרז של הצי המלכותי האוסטרלי לשדרוג הצי האמפיבי שלו. במכרז והתחילה לבנות באוסטרליה שתי אוניות מדגם חואן קרלוס עם שינויים קטנים ולקרוא להן "סדרת הקנברה".

האוניה הראשונה הגיעה ב-28 בנובמבר 2014, והספינה השנייה הגיעה ב-4 בדצמבר 2015.

### רוסיה

האונייה התמודדה נגד ספינת הסער האמפיבית "מיסטרל" של צרפת בספטמבר 2009 במכרז לשדרוג הצי הרוסי. בינואר 2011 הרוסים בחרו את מיסטרל הצרפתית על פני החואן קרלוס.

אנאדולו
-------

נושאת המטוסים אנאדולו (אנ') של טורקיה מתבססת על החואן קרלוס אף על פי שנושאת המטוסים מסווגת כנושאת מטוסים קלה ולא ספינת סער אמפיבית.
העזרה של חברת נוואנטיה לחברת הספנות סדף הטורקית מסתכמת על פי הדיווחים בעזרה בתכנון, בטכנולוגיה, ובסיוע טכני.

ספינות
------

| שם | מספר דגלון | תחילת בנייה | הושקה | הוזמנה | נמל בית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הצי הספרדי |
| חואן קרלוס הראשון | L61 | מאי 2005 | 22 בספטמבר 2009 | 30 בספטמבר 2010 | תחנת חיל הים רוטה, רוטה |
| הצי המלכותי האוסטרלי |
| קנברה | L02 | 23 בספטמבר 2009 | 17 בפברואר 2011 | 28 בנובמבר 2014 | בסיס צי מזרח |
| אדלייד | L01 | 18 בפברואר 2011 | 4 ביולי 2012 | 4 בדצמבר 2015 | בסיס צי מזרח |
| הצי הטורקי |
| TCG Anadolu | L-400 | 7 בפברואר 2018 | 30 באפריל 2019 | 2021 (צפוי) | לא ידוע |
| TCG טרקיה
(תכנון) | – | – | – | – | – |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חואן קרלוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑   נושאת מסוקים לישראל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:20)
2. 1 2   נושאת המטוסים של טורקיה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 11:00)
**היינריך פון פריטוויץ אונד גאפרון** (בגרמנית: **Heinrich von Prittwitz und Gaffron**;‏ 4 בספטמבר 1889 – 10 באפריל 1941) היה גנרל-לויטננט בוורמאכט של גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא היה מפקד דיוויזיות הפאנצר ה-14 וה-15 ונהרג בפעולה בשלבים הראשונים של המצור על טוברוק.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פריטוויץ נולד ב-4 בספטמבר 1889 בזיצמנסדורף, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית. הוא הצטרף לצבא הגרמני הקיסרי בשנת 1908 והצטרף לרגימנט האולאנים ה-3 (ברנדנבורג ה-1 - אלכסנדר השני, קיסר רוסיה) בשנה שלאחר מכן. הוא לחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, ובשנת 1915 מונה כקצין מטה כללי של גנרל-פלדמרשל קולמר פון דר גולץ. ב-18 בדצמבר 1916 הועלה לדרגת ריטמייסטר, ומשנת 1917 ועד תום המלחמה הועסק במטות כלליים שונים. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פריטוויץ לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. עד 1933, הוא הועלה לדרגת מיור ולמרות הרקע שלו בחיל הפרשים, פיתח עניין בקריירה בלוחמת שריון. שנתיים לאחר מכן, הוא קיבל את הפיקוד על רגימנט הפאנצר ה-2, דיוויזיית הפאנצר ה-1. הוא השתתף באנשלוס של אוסטריה ובכיבוש חבל הסודטים. בשנת 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-2, שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-2.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוביל פריטוויץ את החטיבה בפלישה לפולין במהלכה לחמה בכבדות. הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור בתום הלחימה בפולין. יחד עם שאר הדיוויזיה, החטיבה של פריטוויץ הועברה אז מערבה וצורפה לקורפוס הממונע ה-19 של גנרל-לויטננט היינץ גודריאן. כשהגרמנים פלשו לצרפת ולארצות השפלה, החטיבה תפקדה היטב בסדאן ולאחר מכן התקדמה לחוף והגיעה לדנקרק. מאוחר יותר הוא שימש בשלבים האחרונים של המערכה בצרפת, וריכז חיילים צרפתים לאורך קו מאז'ינו.

כאשר התרחב חיל השריון של צבא היבשה, פריטוויץ מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-14 ב-1 באוקטובר 1940. הפיקוד החדש שלו היה במקור דיוויזיית חי"ר שהוסבה לשריון רק חודשיים קודם לכן. כשבסיסו בדרזדן, פיקח פריטוויץ על ההכשרה והפיתוח של הדיוויזיה ובמרץ 1941 הוא קיבל את הפיקוד על דיוויזיית הפאנצר ה-15 שהתכוננה למערכה בצפון אפריקה.

עיקר דיוויזיית הפאנצר ה-15 טרם הגיעה ללוב אך פריטוויץ, מלווה בכמה יחידות קלות של הדיוויזיה, הגיעו לשם בתחילת אפריל. הוא קיבל פקודה מיד על ידי הגנרל ארווין רומל, מפקד קורפוס אפריקה, לקחת פיקוד על הכוחות הגרמניים הפועלים ליד טוברוק, המוחזק על ידי חיל מצב המורכב מיחידות אוסטרליות, בריטיות, פולניות וצ'כוסלובקיות. ב-10 באפריל, הקבוצה של פריטוויץ קיבלה הוראה על ידי רומל לחקור את ההגנות הדרום-מזרחיות של טוברוק. כאשר פריטוויץ צפה אישית בקווי החזית, רכבו שלו ספג אש מגדוד חיל הרגלים ה-2/28 האוסטרלי, כולל מה שמכונה "ארטילריה בוש" - צוותי תותחים מאולתרים המשתמשים בתותחי נ"ט איטלקיים שנתפסו.  פריטוויץ נהרג בחילופי האש האלו. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בדרנה, הועלה לאחר מותו לדרגת גנרל-לויטננט החל מה-1 באפריל 1941.

קישורים חיצוניים
----------------

* היינריך פון פריטוויץ אונד גאפרון, באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* היינריך פון פריטוויץ אונד גאפרון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rod Moran, "Local Rats won glory for Tobruk" *The West Australian*, 20 April 2011 (accessed 15 April 2020).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 139237410
* VIAF: 100528471
* WorldCat (עם VIAF): 100528471

 |
**ספרקי ויליאמס** (1954–1962) היה תוכון מצוי מדבר בעל אוצר מילים של יותר מ-500 מילים ושמונה שירים, הפך לסלבריטאי לאומי לאחר שהוביל קמפיין פרסום על האוכל לציפוורים של חברת קפרן, ויצר תקליט שמכר 20,000 עותקים. לאחר מותו, פיחלצו אותו, והציגו אותו במוזיאון הנקוק של ניוקאסל.

היסטוריה
--------

ספרקי נולד (בקע מהביצה) בצפון מזרח אנגליה, ספרקי היה בבעלות אישה בשם מאטי וויליאמס, שגרה בפורסט הול, ליד ניוקאסל-אפון-טיין. ספאקרי קיבל את השם שלו אחרי שמאטי וויליאמס כינתה אותו "ניצונוץ קטן". היא לימדה אותו לדבר, ולדקלם שירים. לפסארקי היה אוצר עצום של מילים ואמירות. כשספארקי היה בן שלוש וחצי, הוא זכה בתחרות ה-BBC הבינלאומית לדקלום מילים מילים ביולי 1958. הוא היה כל כך טוב, ששנה אחרי זה לא איפשרו לו להשתתף בתחרות, בשביל לתת גם למועמדים האחרים הזדמנות. ספארקי היה תוכי מדהים ששינה את עולם התוכונים לתמיד.

האופרה בהשראת ספרקי מבוססת על היצירה *Pretty Talk* של מייקל ניימן משנת 1977. היצירה המקורית השתמשה בחומר מתקליט שנעשה על ידי חברת המזון לציפורים של Capern כדי לעזור ללקוחות ללמד את ציפורי המחמד שלהם לדבר. הדיסק הגמיש בגודל 7 אינץ' השמיע משפטים קצרים שנאמרו על ידי הבעלים של ספרקי, גברת וויליאמס, כדי לעודד את חיית המחמד שלה לדבר ואחריו תשובות מסרקי עצמו. האופרה, *Sparkie: Cage and Beyond*, כוללת הקלטות נוספות מארכיון "Sparkie" של האגודה להיסטוריה של הטבע של נורת'ומבריה. דיסק של Sparkie talking כבר יצא לאור.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The British Library (2002). "The language of birds: 5.1 Talking birds". נבדק ב-2009-03-25.
2. ↑  Jack Malvern; Arts Reporter; Times newspaper (2006-03-22). "Budgie tops the bill as mimicry is put on CD". *The Times*. London. נבדק ב-2009-03-25.
**ליסה ננדי** (באנגלית: **Lisa Nandy**; נולדה ב-13 במאי 1981) היא פוליטיקאית בריטית חברת מפלגת הלייבור המכהנת כנציגת מחוז ויגאן בבית הנבחרים הבריטי.

ביוגרפיה
--------

ננדי גדלה במנצ'סטר. אמה לואיז היא בתו של הלורד פרנק באיירס, ואביה דיפאק הוא אקדמאי הודי שכיהן כיועץ למשרד הפנים.

ננדי סיימה תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת ניוקאסל ותואר שני במדיניות ציבורית מבירקבק, אוניברסיטת לונדון. היא פעילה מצעירותה במפלגת הלייבור, עבדה עבור חבר בית הנבחרים ניל ג'רארד וכחברת מועצה בהאמרסמית' ופולהאם.

בבחירות 2010 נבחרה לייצג את מחוז ויגאן בבית הנבחרים הבריטי. היא כיהנה בוועדת החינוך. היא שימשה כשרה בממשלות הצללים של אד מיליבנד וג'רמי קורבין. ב-2020 התמודדה בבחירות לראש מפלגת הלייבור וסיימה שלישית עם 16.2% מהקולות. באפריל 2020 מונתה על ידי היושב ראש הנבחר קיר סטארמר לשרת החוץ בממשלת הצללים שלו. בנובמבר 2021 מונתה לשרת צללים לענייני פיתוח, שיכון וקהילות. בסטפמבר 2023, במסגרת סבב מינויים שערך סטארמר בממשלת הצללים שלו היא הועברה לתפקיד שרת הצללים לפיתוח בינלאומי.

ננדי נשואה לאנדי קולינס ולהם בן אחד שנולד ב-2015.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליסה ננדי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ליסה ננדי
* ליסה ננדי, ברשת החברתית פייסבוק

* ליסה ננדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ליסה ננדי, ברשת החברתית אינסטגרם

* ליסה ננדי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ליסה ננדי באתר הפרלמנט הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1120507960
* LCCN: nb2016024479
* UKPARL: N2w0OfRR
* VIAF: 3384148122896495200001
* WorldCat: lccn-nb2016024479

 |
**בסיס חיל האוויר מאירינגן**, הידוע גם בשם **שדה התעופה הצבאי אונטרבך**, הוא בסיס טיסה שווייצרי הממוקם בסמוך לכפר אונטרבך והעיירה ממיירינגן, בקנטון ברן. הוא אחד משלושת בסיסי טיסה עיקריים של חיל האוויר השווייצרי.

שדה התעופה ממוקם בעמק האלפיני של נהר ארה, עם מסלול טיסה יחיד המקביל לנהר. הוא מוקף בצפון בכביש הראשי למירינגן, לנהר ולקו הרכבת ברוניג. מדרום, מסלולי הסעה מחברים את שדה התעופה לדירים תת-קרקעיים שנבנו בצד העמק.

היסטוריה
--------

הבסיס החל לפעול ב-1 בדצמבר 1941. לאחר מלחמת העולם השנייה, נבנתה מערת מטוסים בבסיס. ב-1970 החלה בניית מערה נוספת עבור ה-A-7G Corsair II, אך מכיוון שה-A-7G לא נקנה, הושלמה בנייה זו כמערת אחסון תחמושת. בהמשך נבנתה מערכה עבור ה-F/A-18 Hornet.

כיום הבסיס עדיין חשוב עבור חיל האוויר השווייצרי. והוא אחד משלושת בסיסי מטוס קרב בלבד, יחד עם בסיס פיירן ובסיס אמן. זהו בסיס הבית של שתי טייסות קרב, טייסת 8 מצוידת ב-Northrop F-5E Tiger, וטייסת 11 מצוידת ב-F/A-18 Hornet.

זהו הבסיס השווייצרי היחיד שמשתמש במערת מטוסים בפעילות יומיומית. המסלול מצויד בהתקני עצירה נשלפים (בשימוש ה-F/A-18 ובמקרי חירום על-ידי ה-F-5) בשני הקצוות.

לתפעול הבסיס יש השפעות חיוביות ושליליות לאזור ולעיר מאירינגן: חתימת הרעש של המטוסים הצבאיים פוגעת באוכלוסייה וגם בעסקים בתחום התיירות. מנגד הבסיס מספק 190 מקומות תעסוקה ומהווה גורם כלכלי חשוב לאזור. בשדה התעופה יש מוזיאון קטן הפתוח בימי רביעי אחר הצהריים ממאי עד אוקטובר.

את מסלול ההמראה בבסיס חוצים שני כבישים ציבוריים ובכך כלי טיס צבאיים חולקים מסלול משותף עם כלי רכב אזרחיים. כאשר מבוצעת נחיתה או המראה של כלי טיס, נסגרים שערי המעבר בכבישים החוצים ומאובטחים על ידי שוטרים צבאיים. ייחודיות זו מהווה גורם משיכה תיירותי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בסיס חיל האוויר מאירינגן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Flugplatz Meiringen · 3857 Meiringen, Switzerland".
2. ↑  "Flugplatzkommando Meiringen" [Meiringen air base command] (בגרמנית). Swiss Air Force. אורכב מ-המקור ב-2014-10-08. נבדק ב-2014-09-15.
3. ↑  "Permanenter Schutz für F/A-18". 23 באוקטובר 2003. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Fliegerstaffel 8" [Squadron 8] (בגרמנית). Swiss Air Force. אורכב מ-המקור ב-2016-05-09. נבדק ב-2014-09-15.
5. ↑  "Fliegerstaffel 11" [Squadron 11] (בגרמנית). Swiss Air Force. אורכב מ-המקור ב-2016-05-09. נבדק ב-2014-09-15.
6. ↑  "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-07-22. נבדק ב-2013-06-23. `{{cite web}}`:  (עזרה) From page22 on
7. ↑  *The military base where you drive over the runway*, נבדק ב-2023-09-02
**אַל יִתְהַלֵּל חֹגֵר כִּמְפַתֵּחַ** היא אמרה מקראית שמשמעותה: אל לאדם להתרברב ולהתפאר בכוונותיו לפני שהוכיח כי הוא מסוגל לבצען. 

אמרה זו שאולה משדה הקרב. החוגר הוא החייל שלובש את החגור לפני הקרב. המפתח הוא החייל הפותח או משיל את החגור מעליו לאחר שחזר משדה הקרב. ביטוי זה בא ללמד את האדם לא להתרברב על הצלחותיו העתידיות, פן לא יוכל להוכיח את דבריו במעשים.

מְקור האמרה
-----------

בספר מלכים א' כ' פסוק י"א מסופר על בן הדד השני מלך ארם שהתכונן לתקוף את ממלכת שומרון והתרברב בניצחונו עוד לפני שהביס את אחאב מלך ישראל:

"וַיִּשְלַח אֵלָיו בֶּן הֲדַד, וַיֹּאמֶר: כֹּה יַעֲשׂוּן לִי אֱלֹהִים וְכֹה יוֹסִפוּ אִם יִשְׂפֹּק עֲפַר שֹׁמְרוֹן לִשְׁעָלִים לְכָל הָעָם אֲשֶׁר בְּרַגְלָי"
בן הדד התרברב בצבאו הגדול וטען, בשבועה, כי כל עפר חורבות השומרון (שמתכנן הוא להחריב) לא יספיק למלא את אגרופיהם של חייליו הרבים, כך לפי המפרשים שמשמעות המילה "שעלים" היא אגרוף, ולפי פירושים אחרים, משמעות המילה "שעלים" היא העפר הנדבק ברגלי ההולך, כלומר, אין די עפר השומרון שידבק לרגלי חייליו הרבים של בן הדד.

אחאב מלך ישראל השיב:

"וַיַּעַן מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל וַיֹּאמֶר דַבְּרוּ, אַל-יִתְהַלֵּל חֹגֵר כִּמְפַתֵּחַ".
כלומר - אל לך להתרברב לפני שניצחת במלחמה. בן הדד, שהיה בטוח לחלוטין בניצחונו, הרשה לעצמו לשתות לשוכרה באוהלו לפני הקרב, והובס על ידי אחאב.

### לוחמה פסיכולוגית, זריעת פחד

אפשרות נוספת היא שבסיפור המקראי מדובר בלוחמה פסיכולוגית. בן הדד השני מנסה לבלבל את האויב, לזרוע בו פחד. אין זו התרברבות בגלל יוהרה לשמה.

ביטויים דומים
-------------

מתרגמים שונים העמידו צורות עבריות שונות החופפות את רעיון האמרה: 

* "אל תהלל את יומך בטרם העריב"
* "אך בקִצו יוודע היום"
* "עוד אין לדעת מה ילד יום"
* "בערוב ימיך תהלל את חייך"
* "אל תהלל יום בטרם יבוא הערב"
* "אל תקדים תרועה לתשועה"
* "אל תשיר אז ישיר בטרם עברת את הים"
* "אל תאמין בעצמך עד יום מותך", מסכת אבות (פרק ב)

ביטויים דומים באנגלית:

* Praise day at night and life at the end
* Don't count your chickens before they are hatched
* Call no man happy till he dies
* Don't halloo till you're out of the wood

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אל יתהלל חוגר כמפתח** |

* ביטוי השבוע: אל יתהלל חוגר כמפתח - "עברית שפה קשה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר מלכים א', פרק כ', פסוק י'.
2. ↑  כמו 'מי מדד בשעלו מים' ישעיהו, מ', י"ב, כך לפירוש המצודות, רלב"ג ואחרים.
3. ↑  כמו "משעול הכרמים" (במדבר, כ"ב, כ"ד). כך לפירוש תרגום יונתן, רש"י ואחרים
4. ↑  ספר מלכים א', פרק כ', פסוק י"א.
גנרל של ארמייה **אנרי מתייה ברטלו** (בצרפתית: **Henri Mathias Berthelot**;‏ 7 בדצמבר 1861 – 29 בינואר 1931) היה גנרל בצבא צרפת שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

ברטלו נולד ב-7 בדצמבר 1861 בעיר פיור, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1883 סיים ברטלו את האקדמיה הצבאית סן-סיר, לאחר מכן הוא נשלח לאלג'יריה ולאחר מכן נשלח להודו-סין הצרפתית.

בשנת 1907 הוא הועבר למטה הכללי. במהלך תקופה זו הוא שיתף פעולה עם הגנרל ז'וזף ז'ופר בתוכנית 17. זו הייתה אסטרטגיית מלחמה התקפית המבוססת על הטעויות שנעשו במלחמת צרפת-פרוסיה של 1870/1871. תוכנית התקפה זו שימשה את הגנרל ז'ופר נגד הצבאות התוקפים הגרמנים בקיץ 1914, אך נכשלה.

בשנת 1913 הוא הועלה לדרגת ג'נרל דה בריגדה ושימש כשלישו של הגנרל נואל דה קסטלנו במינהלת הצבא של משרד המלחמה.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

בשנת 1914 שימש ברטלו כרמטכ"ל תחת גנרל ז'וזף ז'ופר במהלך הקרב הראשון על המארן. בנובמבר 1914, קיבל ברטלו את הפיקוד על יחידות המילואים, שנכשלו בהתקפה בקרב סואסון (1915), ומאוחר יותר הוא קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-53 והקורפוס ה-32.

במהלך קרב ורדן בשנת 1916, התבלט ברטלו בכך שהסתער בהצלחה על גבעת האיש המת יחד עם כוחותיו.

לאור המצב הקשה בחזית הרומנית החדשה שנפתחה, מונה ברטלו לראש המשלחת הצבאית הצרפתית ברומניה ב-16 באוקטובר 1916. משימתו הראשונה הייתה לתמוך בהגנה על הבירה בוקרשט. הוא היה גורם מרכזי בתוכניות לתקוף את ארמיית הדנובה, שהגיעו לשיא בקרב על הארג'ש. לאחר הקרב האבוד וכיבוש בוקרשט על ידי חיילי מעצמות המרכז, התרכז ברטלו בארגון מחדש והכשרת הצבא הרומני. בקיץ 1917, ניצחו חייליו של הגנרל אלכסנדרו אברסקו בקרב מרשטי ופתחו במתקפת נגד במטרה לכבוש מחדש כמה שיותר שטח רומני. מערכה זו נעצרה על ידי האבדות הכבדות בקרבות Mărăşeşti ואויטוז. לאחר מהפכת אוקטובר הרוסית, חתמו הרוסים על הסכם שביתת נשק. רומניה, שהופרדה כעת מבעלי בריתה, נאלצה לחתום על הסכם שביתת הנשק עם מעצמות המרכז בדצמבר 1917. כתוצאה מכך נאלצה לבטל את המשלחת הצבאית הצרפתית והצרפתים נאלצו לעזוב את הארץ.

לאחר שובו לצרפת, הופקד ברטלו על ארגון משלוחי החיילים האמריקאים לצרפת. ב-5 ביולי 1918 הוא מונה למפקד הארמייה החמישית על ידי הגנרל פרדיננד פוש, עליה פיקד בגזרת ריימס במהלך מתקפת מאה הימים נגד צבאות גרמניה.

לאחר המתקפה המוצלחת בחזית סלוניקי, שאילצה את בולגריה להיכנע, נכנסה רומניה מחדש למלחמה נגד מעצמות המרכז ב-10 בנובמבר 1918. יממה לאחר מכן הסתיימה המלחמה במערב אירופה.

### לאחר המלחמה

ב-11 בנובמבר 1919, במהלך מצעד הניצחון של בעלות הברית בפריז, הגנרל ברתלוט, לאחר שראה את המשלחת הרומנית, אמר לגנרל פוש:

"פוש, תצדיע! זו המשפחה [שלנו]."

בין השנים 1919–1922 שירת ברטלו כמושל הצבאי של מץ וכמפקד העליון בלורן. מ-1920 עד 1926 היה חבר ב-Conseil supérieur de la guerre (מועצת המלחמה העליונה), והיה מעורב בתכנון בניית קו מז'ינו. מ-1923 עד 1926 כיהן כמושל הצבאי של שטרסבורג. בשנת 1926 פרש ברטלו לגמלאות, וב-29 בינואר 1931 הוא מת בפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנרי מתייה ברטלו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439963105171
* BIBSYS: 90537912
* BnF: cb13607695g (data)
* GND: 118851330
* ISNI: 0000 0001 2275 9657
* LCCN: n87143224
* Léonore: 31048
* RERO: 02-A002999070
* SNAC: w6jd9kgn
* SUDOC: 050828134
* TePapa: 43394
* VIAF: 5105351
* WorldCat: lccn-n87143224

 |
**הארמייה השביעית** הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

ב-4 באפריל 1915 הוקמה הארמייה השביעית על בסיס פלגת הארמייה ווז', והוטל עליה להגן על אזור לורן, תפקיד אותו מילאה עד סוף המלחמה.

### מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה השביעית בפיקוד גנרל אנרי ז'ירו חלק מקבוצת הארמיות הראשונה, והיוותה את העתודה האסטרטגית של צבא צרפת. בליל 10 במאי, לאחר יום הלחימה הראשון, חצתה הארמייה השביעית את גבול הולנד, כמתחייב מ"תרגיל ברדה". ז'ירו מצא כי ההולנדים נמצאים בנסיגה מלאה אל מול מתקפה גרמנית עזה. החיפוי האווירי הצרפתי היה יעיל פחות משציפו המפקדים, ועד מהרה השיג הלופטוואפה עליונות אווירית, שמנעה מבעלות הברית יכולות סיור בסיסיות, ופגעה ביכולת תיאום הכוחות ובתקשורת. הכוח הצרפתי הראשון שנתקל בגרמנים היו יחידות מהארמייה השנייה של הונציגר, שנתקלו ב"קבוצת הפאנצר פון קלייסט", במהלך תנועתה מזרחה דרך הארדנים. היה זה הסימן הראשון לכך שהפיקוד הגרמני מבצע תמרון בכוח גדול באזור זה, אך הפיקוד הצרפתי לא שינה את תוכניתו, והורה לארמיות הראשונה והשביעית לתפוס את עמדותיהן בהתאם לתוכנית D. כבר לאחר יומיים של לחימה היה ברור כי מצבה של הולנד הוא מעבר ליכולת ההצלה של כוחותיו של ז'ירו. אלה לא הספיקו ליצור מגע עם הצבא ההולנדי שנסוג מפני הגרמנים, ועמדו תחת איום גרמני מן האגף הימני שלהם, ותחת מתקפה אווירית בלתי פוסקת. ז'ירו החליט להגן על אנטוורפן. במסע זה צפונה והשיבה הבהולה תחת אש דרומה, נפגעו יחידות רבות מן הארמייה השביעית, וזאת מבלי שנוצר כמעט מגע ישיר בינה ובין האויב. ב־14 במאי נכנעה הולנד לגרמנים, והארמייה השביעית נותרה פרוסה, מנותקת כמעט משאר הכוחות, באזור אנטוורפן.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* גבריאל פוץ (8 בדצמבר 1914 - 2 באפריל 1915)
* לואי דה מודהוי (2 באפריל 1915 - 3 בנובמבר 1915)
* אטיין דה וילארה (3 בנובמבר 1915 - 19 בדצמבר 1916)
* מארי אז'ן דבני (19 בדצמבר 1916 - 4 באפריל 1917)
* אנטואן בושרו בואסודי (4 באפריל 1917 - 15 באוקטובר 1918)
* ז'ורז' לואי אימבר (15 באוקטובר 1918 - 23 באוקטובר 1918)
* אנטואן דה מיטרי (23 באוקטובר 1918 - 11 בנובמבר 1918)

### מלחמת העולם השנייה

* אנרי ז'ירו (2 בספטמבר 1939 - 19 במאי 1940)
* אנדרה קוראפ (19 במאי 1940)
* אובר פרר (19 במאי 1940 - 1 ביולי 1940)

ראו גם
------

* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* החזית המערבית במלחמת העולם השנייה
העתק מטבע עתיק מן האי קנידוס ועליו דמות פסלו של פרקסיטלס.
"וונוס קולונה", מוזיאון הוותיקן, רומא
"**אפרודיטה מקנידוס**" הוא פסל שאותו יצר הפסל היווני פרקסיטלס במאה הרביעית לפנה"ס. בפסל זה, בו מופיעה האלה לראשונה כאישה ערומה, זכה לפרסום רב ברחבי העולם העתיק ונעשו בעקבותיו מאות עותקים וחיקויים. 

הפסל נוצר בהזמנת אנשי האי קוס (Kos), אשר סירבו לקבלו בשל העירום הפרובוקטיבי. פסל זה נרכש על ידי בני האי קנידוס והוצג בו. פיליניוס טוען כי פרקסיטלס השתמש בדמותה של ההטאירה פרינה (Phryne), כמודל לפסל. הפסל הפך לסמלה של קנידוס והוטבע אף על גבי מטבע מן האי. נאמר כי ניקמידוס הראשון (Nicomedes I of Bithynia), מלכה של ביתיניה, ביקש לרכוש פסל זה אך אנשי האי סירבו להצעתו הגבוהה. 

הפסל הציג את האלה אפרודיטה עירומה ולידה כד גדול עליו מונחים בגדיה של האלה טרם הרחצה. הפסל הוצב במקדש פתוח ונצפה מכל עבריו.
ב"אהבה" (Erōtes), דיאלוג של הסופר הרומאי לוקיאנוס מסמוסאטה (ביוונית: Λουκιανὸς Σαμοσατεύς; בלטינית: Lucianus), דיאלוג אשר השווה בין אהבת נשים לאהבת נערים, הציג המחבר תיאור מילולי של הפסל וסביבתו. 

הפסל, כנראה, נלקח לקונסטנטינופול ואבד שם בזמן "מהומות ניקה" (ביוונית: Στάση του Νίκα; באנגלית: Nika riots) בשנת 532 לספירה. מלבד המטבע עליו מופיע הדמות נעשו לפסל מספר גרסאות בתקופות מאוחרות יותר. ביניהן ידועות "ונוס קולונה" (Colonna Venus) המוצגת כיום במוזאון הוותיקן, "ראש קאופמן" (Kaufmann Head) במוזיאון הלובר. 

דגם זה של תיאור אפרודיטה העירומה היווה השראה לפסלים רבים של האלה אפרודיטה או גלגולה הרומי ונוס, כגון ונוס מדיצ'י (Venus de' Medici), "ונוס ממילו", "ונוס הקפיטולינית" (Capitoline Venus) ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפרודיטה מקנידוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4211477-9
* VIAF: 211304820
* WorldCat (עם VIAF): 211304820

 |
**פלוטון** היא מערכת טילים בליסטים ניידת שפותחה על ידי צרפת, ומסוגלת לשאת ראש נפץ גרעיני. הטיל מיועד לטווחים קצרים של בין 10–119 קילומטר. הטיל משוגר ממתקן שיגור המורכב על מרכב טנק AMX-30 הצרפתי. הטיל נועד לתת מענה כנשק גרעיני טקטי של צרפת במלחמה הקרה. יש לו מעגל דיוק בפגיעה בקוטר של 150 מטר.

הפלוטון הוכנס לשירות בשנת 1974, אז החליף את הטיל האמריקאי Honest John. מערכת הפלוטון, הייתה קלה יחסית, ונהנתה מרמת עבירות גבוהה. יחידות הפלוטון הפעילו מזל"ט מסוג CT-20 אשר סיפק מודיעין בזמן אמת על המטרה, מה שהפך את מערכת פלוטון ליעילה בקרב. מנגד, בתנאי האיומים על צרפת, טווח של עד 120 קילומטר לא היה יעיל והוכנו תוכניות לייצר גרסה משופרת של הפלוטון שם Super-Pluton. אולם בסופו של דבר, הפלוטון נזנח לגמרי עד שנת 1993, לטובת מערכת ההאדס. 

בצרפת היו חמש סוללות שהיו חמושות בטילי פלוטון, כאשר בכל סוללה היו שישה משגרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלוטון** בוויקישיתוף
* פלוטון, באתר astronautix.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb120362184 (data)

 |
**מאיר שילת** (9 בנובמבר 1909 - 19 במאי 1977) היה תעשיין, סוחר ואיש ציבור ישראלי.

קורות חייו
----------

נולד ביאסלו, שבפולין, בכ"ה חשון תר"ע ב-9 בנובמבר 1909, לראובן ב"ר מנשה ב"ר יוסף, ב"ר ישראל שיל"ת (מגדולי חסידי רופשיץ וסוחרי עץ ויערות ידועים בגליציה) ולטויבה בת ראובן יוסף נויבירט (ראש ישיבת "עץ חיים" בברלין).

קיבל חינוך מסורתי בחדר, בבית המדרש לרבנים, והמשיך בלימודים תורניים בישיבות שונות. עבד בעיסקי המשפחה במסחר יערות ועצים והמשיך בלימודיו.

בשנים 33–1928 היה יו"ר "צעירי מזרחי" ומורשה קק"ל בעיר יאסלו (פולין).

בשנת 1933 נשא לאשה את צפורה בת אלימלך פרוינד. להם נולדו שני בנים: אליעזר שיל"ת, ואהוד שיל"ת.

פעילות בארץ ישראל
-----------------

באותה שנה עלה לארץ. השתלם בכלכלה ובמדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים. השתלם ולמד גם בהנהלת חשבונות. התגורר בירושלים עד אחרי מלחמת השחרור בשנת 1948 ומשם עבר לגור עם משפחתו לתל אביב ובשנת 1956 לגבעתיים.

עד שנת 1953 היה פעיל בתעשייה בארץ. משנת 1953 בשירות המדינה.

בתור כלכלן וחשבונאי נתמנה כפקיד שומה במס הכנסה תל אביב, דרום 2, בית רומנו ובמקומות נוספים בארץ. כמו כן עבד גם בנציבות מס הכנסה. לאחר פרישתו כיהן בהתנדבות כיו"ר המועצה הדתית בגבעתיים.

היה הנשיא ה-16 בשנים 1962–1963 של "לשכת הכוכב מס' 13" של הבונים החופשיים, בחסות הלשכה הגדולה למדינת ישראל, ופעל בה בתל אביב. בשנת 1969 נוסדה לשכת בת ללשכת הכוכב בשם לשכת "אחווה" ומאיר שיל"ת עמד בראשה.

שימש גם כנשיא לשכת הרוא"ה - בבני ברית ונשיא לשעבר של לשכת גבעתיים - בני ברית.

פעיל בחברות צדקה. שימש כמגיד בשיעורים תורניים, ומרצה בנושאי יהדות, בכלכלה ובנושאים תורניים שונים.

כתב מאמרים ובקורת ספרים בכלכלה, במדעי החברה. בסוציולוגיה ובאספנות בולים.

נפטר ב־19 במאי 1977 בפתח תקווה. נקבר בבית העלמין בנחלת יצחק .

כתביו
-----

### ספרים

* "כיצד לאסוף בולים: מדריך ויועץ לחובבי בולים" / י. ראובני [=מאיר שיל"ת].
* "המבחן העולמי במידות ודרך ארץ : מראות ורשמים", א חשון תשנ"ב

### חוברות

* "אספנות ספרים ובולים",
* "כיצד לאסוף בולים".

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "מאיר שיל"ת", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5436
2. ↑  אליעזר שיל"ת, מאיר שיל"ת שורשים, באתר My Heritage
3. ↑  מאיר שיל"ת, כיצד לאסוף בולים, באתר הספריה הלאומית, ‏1947

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475250505171
* VIAF: 308258970
* WorldCat (עם VIAF): 308258970

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **שמואל אהרן שצדרוביצקי** (כ"ה בתשרי תרס"ח, 3 באוקטובר 1907 – ה' בניסן ה'תשל"ח, 12 באפריל 1978), היה מראשי אגודת ישראל בארץ, וסגן יו"ר המועצה הדתית בתל אביב.

קורותיו
-------

נולד בשנת תרס"ח לרבי מאיר שלום, האדמו"ר מקוברין-ביאליסטוק, שהיה חתנו של רבי מנחם נחום עפשטיין מייסד החסידות. רבי שמואל אהרן נשא את בתו של רבי פינחס יששכר האדמו"ר מפינטשוב סוסנוביץ.

כאברך צעיר התמנה למזכיר אגודת ישראל בווילנה, והיה מקורב לרבי חיים עוזר גרודז'נסקי.

בתקופת מלחמת העולם השנייה, הצליח להימלט והגיע ארצה בשנת 1943. לאחר הגיעו השתלב בפעילות אגודת ישראל בארץ ישראל, ובתחילת דרכו היה מראשי צעירי אגודת ישראל. לאחר מכן כיהן סגן יו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל בארץ ישראל, ויו"ר סניף אגודת ישראל בתל אביב. על אף תפקידיו התנהג בפשטות ובצניעות. התגורר בתל אביב.

חתניו הם רבי ישראל דן טאוב ממודז'יץ ורבי דוד מתתיהו רבינוביץ מביאלה בני ברק. בנו הוא הרב מאיר שלום שצדרוביצקי ממעלה לבונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מכתב מרבי שמואל שצדרוביצקי לרבי זלמן סורוצקין משנת תשכ"א עם הצעות למינוי גדולי האדמו"רים למועצת גדולי התורה
* כרטיס הנפטר(הקישור אינו פעיל), באתר חברא קדישא ת"א
* הרב שמואל שצדרוביצקי זצ"ל, הפרדס שנה נ"ב חוברת ח', עמ' 28


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012384773005171
* VIAF: 162168840594945400146
* WorldCat (עם VIAF): 162168840594945400146

 |
מזרקת הנעורים של ג'ורג' מין בגנט
**ג'ורג' מין** (בהולנדית: **George Minne**;‏ נולד כ-Georgius Joannes Leonardus Minne; ‏ 30 באוגוסט 1866 – 18 בפברואר 1941) היה פסל בלגי אשר השתייך לזרם הסימבוליסטי.

ביוגרפיה
--------

נולד בגנט שבבלגיה לארכיטקט מצליח. הוא למד באקדמיה לאמנות יפה בגנט ארכיטקטורה ואחר כך החל לקחת קורסים בפיסול ובאמנות.

הוא נסע לפריז, שם התחבר עם מוריס מטרלינק אשר חשף אותו לעולם האמנות סימבוליסטי. בשנת 1890 ניסה להתקבל לסטודיו של אוגוסט רודן, בלא הצלחה. הוא חזר לגנט, שם נישא ז'וזפינה, בת של המשורר נפוליאון דסטנברג. בגנט הקים בית מלאכה והחל לפסל בברונזה ולשרטט. בזמן מלחמת העולם הראשונה הוא נמלט לווילס, וחזר בסופה.

יצירתו המפורסמת ביותר היא סדרת הפסלים "הנער המתכופף". הפסלים היו בבעלות של אדלה בלוך באואר ובעלה פרדיננד, הם הוחרמו על ידי הנאצים ורק לאחר מאבק משפטי ארוך הצליחה האחיינית שלהם לזכות בהם בתום המלחמה.

לקראת שנת 1900 החל לזכות בהכרה והוא השפיע על אמנים בצרפת, בלגיה וגרמניה. בין תלמידיו, הפסל הישראלי עזריאל אברט. בשנת 1931 הוענק לו תואר הכבוד "ברון" על הישגיו.

גלריה
-----

* טורסו זכר במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיהטורסו זכר במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' מין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272600405171
* AGSA: 12814
* BnF: cb14443961n (data)
* CiNii: DA03062514
* GND: 118784137
* ISNI: 0000 0000 8095 4170
* LCCN: n85100798
* NGV: 20863
* NKC: xx0174725
* NTA: 069291683
* RERO: 02-A003597436
* RKD: 56310
* SNAC: w6g19dhm
* SUDOC: 027981088
* ULAN: 500029293
* VIAF: 15535878
* WorldCat: lccn-n85100798

 |
**משרד הפנים של הרפובליקה של קרים** (ברוסית: **МВД по Республике Крым**; באוקראינית: **Міністерство внутрішніх справ по Республіці Крим**; טטרית של קרים: **Qırım içki işler nazirligi**) היא רשות השיטור העליונה של חצי האי קרים במחוז הפדרלי הדרומי ומאז 2014 כפופה למשטרת הפדרציה הרוסית.

השר הנוכחי הוא סרגיי אביסוב (מאז 1 במרץ 2014). מטה המשרד ממוקם בסימפרופול, רחוב חמלניצקי 4.

משימות
------

* הבטחת הגנה על זכויות האדם וחופש;
* מניעה, גילוי, דיכוי וחקירת פשע, מניעה ודיכוי עבריינות
* הבטחת הגנה על הסדר הציבורי בחצי האי קרים
* בטיחות בדרכים בחצי האי קרים
* ארגון ובקרה על נשק וחומרי נפץ בחצי האי קרים
* פיקוח על עבודות אבטחה ובילוש פרטיות בקרים
* הגנת רכוש ממשלתי
* ניהול גופי המשטרה בחצי האי קרים
* הפעלת יחידת ברקוט לפיזור הפגנות ומהומות

היסטוריה
--------

גוף אכיפת החוק העצמאי הראשון בחצי האי קרים הוקם ב-9 באפריל 1921 עם הקמת הוועדה המחוזית לענייני חירום של קרים (Крымская областная Чрезвычайная комиссия) על פי צו מספר 332 של הוועד המהפכני של קרים, שתפקדה כממשלת חצי האי קרים. קודם לכן גופי המשטרה בחצי האי חולקו למשטרות עירוניות וגוף המשטרה של משטרת סבסטופול עבד צמוד למחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית.

לאחר הקמתה של המיליציה הסובייטית, הוועדה כונתה המיליציה של קרים (Крыммилиция) והייתה לגוף אכיפת החוק המרכזי של חצי האי. ב-4 במרץ 1922 שונה שם הוועדה לצ'קה המקומי ופעל תחת השם המינהל הפוליטי של קרים (Крымское Политуправление) עם 390 קצינים.

בשנת 1922 כל גופי השיטור בחצי האי קרים הפכו לחלק מהנ.ק.ו.ד. של הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית האוטונומית של קרים (Управление НКВД СССР по Крымской АССР).

במרץ 1946 (כחלק מהרפורמות השלטוניות) שונה שם הנ.ק.ו.ד. למשרד לענייני פנים (УМВД Крымской области).

בנובמבר 1962 שונה שמו של המשרד שוב והוא כונה המנהל להגנת הסדר הציבורי (Управление охраны общественного порядка, УООП Крыма) וזמן קצר לאחר הפך למנהל לענייני פנים תחת הוועדה המבצעת של חצי האי קרים (Управление внутреннихе дол).

לאחר התפרקות ברית המועצות משרד הפנים של קרים אורגן מחדש במאי 1994 והפך למינהל הראשי לענייני פנים של הרפובליקה האוטונומית של קרים (ГУМВД Украины в АР Крым) והיה כפוף למשרד הפנים האוקראיני.

במרץ 2014 המינהל הראשי הפך למשרד לענייני פנים של רפובליקת קרים ואורגן מחדש כחלק ממערכת השיטור הרוסית.

ראשי משטרה
----------

### מפקדי המשטרה

* לודוויג צינצר (נובמבר 1921 - ינואר 1924)
* יאן לאובץ (1924)
* טישה לורדקיפנידזה (1935–1937)
* נ. סמירנוב (1942)

### שרים

* א. קלינין (1947–1951)
* וסילי פוגורלו (1951–1952)
* ויקטור קולסניקוב (1952–1953)
* אנדריי ריז'יקוב (1953–1964)
* ויטאלי זכארוב (1964–1972)
* אנטולי ז'וריץ' (1972–1985)
* פיליפ רוסנאק (1985–1991)
* ניקולאי גאמייב, גנאדי מוסקאל, יורי סלזניוב, ניקולאי פלאמארצ'וק
* ולדימיר חומנקו (2005–2007)
* ניקולאי איליצ'ב (2007)
* אנטולי מוהילב (2007–2009)
* ג. מוסקאל (2009–2010)
* אלכסנדר פרוסלוב (2010–2011)
* סרגיי רזניקוב (2011–2012)
* מיכאיל סלפאנב (2012–2014)
* סרגיי אביסוב (2014–ואילך)

ראו גם
------

* משטרת סבסטופול

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משרד הפנים
* אתר רשמי (רוסית)
* מחלקת התנועה // האתר הרשמי (רוסית)
* האתר הישן
* האתר האוקראיני הישן
**אפרים רייך** (נולד ב-1962) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי חרדי, חסיד צאנז, מייסד ומנהל את האגודה "לב נשבר". יו"ר ובעלים קבוצת אימג'סטור מערכות בע"מ.

ביוגרפיה
--------

רייך נולד בישראל כבן שמיני מתוך שנים עשר, לשמואל רייך מחסידות צאנז. בגיל 16 וחצי הוא נשלח ללמוד ב"מתיבתא צאנז" ביוניון סיטי שבניו ג'רזי אצל האדמו"ר יקותיאל יהודה הלברשטאם ולאחר כשנה וחצי החל בתפקיד שמשו ומזכירו של הרב. נישא לנחמה, ועבר לגור עם משפחתה במונטריאול שבקנדה, שם הוא נכנס לעסקי האלקטרוניקה. לאחר כמה שנים עברו הזוג, יחד עם ששת ילדיהם, לגור בסאו פאולו שבברזיל. שם, בנוסף לתחום האלקטרוניקה, הוא בנה מפעלים בתחום הרפואה. בשנת 1999 הוא עלה ישראל עם משפחתו והשתקע בקריית הבעש"ט שבפתח תקווה.

בישראל עבד רייך כמנכ"ל חברת ITTI שעסקה בהעברת פלט מחשב למיקרופילם. בשנת 2000 רכש רייך את חברת אימג'סטור, העוסקת בסריקת מסמכים ואחסונם במיקרופילם ובקובצי מחשב, ייעל אותה והגדיל אותה מ-19 עובדים ללמעלה מ-500 עובדים ב-2023. בין השאר זכתה החברה במכרז הסריקה של ממשלת ישראל. והיא סורקת את המסמכים עבור ארכיון המדינה. במפעלים שלו, שאחד מהם ממוקם במודיעין עילית, מועסקות בעיקר נשים חרדיות, במטרה להקטין את היקף האבטלה במגזר החרדי. הנשים מקבלות לפחות 5% יותר משכר המינימום. ב-2023 חנכה אימג'סטור סניף בעספיא במטרה לעודד את התעסוקה במגזר הדרוזי

רייך ייסד את אגודת "לב נשבר", העוסקת בסיוע למתמודדים עם הפרעות ומחלות נפשיות בחברה החרדית.

ב-2021 הקים יחד עם אור אנידג'ר וניר כהן את חברת 'ליבונאה' – שמתמחה בפענוח דיגיטלי של שפות שמיות ועושה שימוש בבינה מלאכותית.

לרייך עשרה ילדים והוא גידל בביתו לאורך השנים מעל 25 ילדים נוספים שהיו יתומים או חסרי בית, חלקם לתקופות קצרות וחלקם לתקופות ארוכות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אפרים רייך

* אפרים רייך, ברשת החברתית פייסבוק

* אפרים רייך, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אפרים רייך, ברשת החברתית אינסטגרם

* אפרים רייך, ברשת החברתית LinkedIn
* עפרה לקס, דיגיטלי עם פיאות - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 16 ביוני 2005 (התאריך במקור שגוי), גיליון 147
* רועי שלומי, דרוש ארכיון ממוחשב עכשיו, באתר ynet, 20 ביולי 2004
* רותי סיני, טעות חיי, הצלחת חיי, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עופר אדרת, ארכיון המדינה ברשת: סודיות בלי תאריך תפוגה, באתר הארץ, 20 במאי 2016
2. ↑   ברכת מנכ"ל אימג'סטור לרגל המסמך ה-10 מיליון באתר ארכיון המדינה, סרטון בערוץ "ארכיון המדינה - ISRAEL STATE ARCHIVES", באתר יוטיוב (אורך: 01:06)
3. ↑  אלי שמעוני, אשת Java (חרדית) מי ימצא, באתר ynet, 23 בספטמבר 2005
4. ↑  דוברות משרד הכלכלה, מרכז חדש של חברת אימג'סטור נחנך בעספיא, ‏30 באפריל 2023  
 אימג'סטור במהלך ענק: פותחת סניף בעוספיא ותעסיק עשרות עובדים דרוזים, באתר אייס, 30 באפריל 2023
5. ↑  אוראל סבג, למרות הכל – מי לא היו מוותרים על שנת התשפ"א? | פרויקט מיוחד, באתר עכשיו 14, 6 בספטמבר 2021
6. ↑  חיליק ברקוביץ, לראשונה: מערכת שמפענחת עצמאית את השפה העברית - ביזנעס, באתר ביזנעס, ‏29 ביולי 2021
**סאדה ויליאמס** (באנגלית: **Sada Williams**; נולדה ב-1 בדצמבר 1997) היא אתלטית מברבדוס, ופעמיים ברציפות זוכת מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022 ובודפשט 2023) בריצת 400 מטר.

ביוגרפיה
--------

ויליאמס נולדה בברידג'טאון שבברבדוס.

### 2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון ב-2017 היא סיימה במקום 30 בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.55 שניות.

### 2019

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו ב-8 באוגוסט 2019 היא סיימה במקום שישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 52.25 שניות. כחודשיים לאחר מכן, אליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-1 באוקטובר היא סיימה במקום עשירי בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 51.31 שניות.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו סיימה במקום תשיעי בריצת 400 מטר בשיא לאומי חדש של 50.11 שניות.

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית ב-22 ביולי 2022 זכתה ויליאמס במדליית ארד בריצת 400 מטר בשיא לאומי חדש של 49.75 שניות, אחרי שוני מילר-אואיבו מאיי בהאמה (49.11 שניות) ומריליידי פאולינו מהרפובליקה הדומיניקנית (49.60 שניות).

### 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.60 שניות, אחרי מריליידי פאולינו מהרפובליקה הדומיניקנית (48.76 שניות) ונטליה קצ'מרק מפולין (49.57 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 49.58 שניות.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 100 מטר: 11.57 שניות (2018)
* ריצת 200 מטר: 22.61 שניות (2016), **שיא ברבדוס**
* ריצת 400 מטר: 49.58 שניות (2023), **שיא ברבדוס**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאדה ויליאמס** בוויקישיתוף

* סאדה ויליאמס, באתר olympedia.org
* סאדה ויליאמס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 289600

 |
דייוויד קארפ ב-2009
**דייוויד קארפ** (באנגלית: **David Karp**, נולד ב-6 ביולי 1986), הוא מפתח רשת ויזם אמריקאי מניו יורק; מייסד ומנכ"ל טאמבלר לשעבר.

בשנת 2010 הוגדר על ידי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס כאחד מ-35 היזמים המצליחים ביותר בעולם מתחת לגיל 35, ובינואר 2013 הופיע בשער מגזין פורבס. הונו הוערך בכ-200 מיליון דולר, לאחר שמכר את האתר שהקים ליאהו! בסכום של 1.1 מיליארד דולר.

ראשית חייו
----------

קארפ גדל במנהטן, לאבא מפיק קולנוע ולאמא מורה, אשר התגרשו כשהיה בן 17. בנעוריו, התחיל לעבוד עם שפת HTML ולעסוק בתכנון ובניית אתרים לעסקים מקומיים. בגיל 15 פרש מהלימודים והוא מעולם לא קיבל דיפלומה; עם זאת, האמין שחינוך ביתי ועשייה מגוונת היא דרך טובה להרשים אוניברסיטאות.

קריירה
------

קארפ התחיל לעבוד בגיל 14 אצל חבר משפחה, מפיק אנימציות בשם פרד. קארפ הוקסם מעבודתם של מהנדסי המחשבים בסביבה החדשה וביקורו במקום העבודה הפך לקבוע. לאחר שעזב אל לימודי התיכון, קארפ התחיל ללמוד יפנית, ובמקביל, עם עבד על תוכנה לסיכויי זכייה בבלק ג'ק ופוקר עם מורו הפרטי למתמטיקה. יום אחד כאשר יוצר האתר UrbanBaby חיפש עזרה טכנית לאתרו, עובד של פרד המליץ על קארפ לעבודה. השניים יצרו קשר, וקארפ סיים עבורו פרויקט שהיה אמור לקחת כמה ימים לאחר 4 שעות בלבד; הודות לכך הוא מונה למנהל מוצר של החברה. בגיל 17 קארפ עבר לבד לטוקיו לתקופה של חמישה חודשים, ולאחר שהאתר שלהם נמכר ל-CNET בשנת 2006, קארפ יצר תוכנה משלו בעזרת הכסף שהרוויח ממכירת המניות שהיו לו בחברה. אדם בשם מרקו הצטרף לעבודתו כמהנדס לאחר שיצר קשר עם קארפ דרך הודעה שפרסם בקרייגסליסט. קארפ התעניין במיקרו-בלוגינג זמן מה, ולאחר שראה שהתחום לא מתקדם במשך שנה של המתנה, הוא ושותפו לעבודה התחילו לעבוד על אתר הבלוגים שלימים הפך לענק בתעשייה, טאמבלר, אשר שיצא יצא לאור לקראת סוף 2007. שבועיים אחר כך כ-75,000 משתמשים כבר היו רשומים, ולאחר חודש והצעה מפתה מכר קארפ כ-25% משווי מניות החברה לקבוצת משקיעים קטנה. ב-2013 החברה נמכרה ליאהו, אך קארפ המשיך לכהן כיו"ר שלה.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2011 קארפ היה במערכת יחסית עם רייצ'ל איקלי, שפית במקצועה, אך השניים נפרדו לאחר 3 שנים. בשנת 2014, קארפ מונה למועצת המנהלים של ארגון Planned Parenthood. בבחירות האמריקאיות לנשיאות ב-2016 תמך במועמדת הילרי קלינטון. בנובמבר 2017 הודיע קארפ על כוונתו לעזוב בסוף השנה את החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד קארפ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד קארפ
* דייוויד קארפ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דייוויד קארפ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אתר טאמבלר
* יקי אוסלנדר, ‏בגיל 31, עשיר אבל מתוסכל, מנכ"ל טאמבלר מתפטר, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2017
* רוב ווקר, ניו יורק טיימס, האיש שהפך את האינטרנט לחמוד, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2012066536
* VIAF: 274365519
* WorldCat: lccn-n2012066536

 |
**בַּאוֹזי** (בסינית מפושטת: 包子, פין-יין: bāozi) או **בּאוֹ** (סינית מפושטת: 包, פין-יין: bāo, יוטפנג: baau1), לעיתים מכונה **באן** על ידי דוברי עברית, הוא סוג של לחמניית שמרים ממולאת, והיא נפוצה במטבחים סיניים שונים. הבאוזי ממולא מגוון רב של מליות, הן בשריות והן צמחוניות, ומגוון גם בשיטות הבישול והקיפול, אם כי הצורה הנפוצה ביותר של המאכל מבושלת באידוי. הבאוזי דומים למנטו מצפון סין.

ניתן למצוא שני סוגי באוזי ברוב חלקי סין ואינדונזיה: דאבאו (סינית: 大包, פין-יין: *Dàbāo*; "לחמנייה גדולה"), בגודל של כעשרה סנטימטרים קוטר, המוגש כיחידה, ובדרך כלל נרכש לטייק אווי. הסוג השני, שיאבַּאוֹ (סינית: 小包, פין-יין: *Xiǎobāo;* "לחמנייה קטנה"), בגודל של כחמישה סמנטימטרים קוטר. הלחמניות הקטנות מוגשות בדרך כלל בישיבה במסעדות ובכני אידוי ייעודי המכילים 3–5 יחידות, ולצידם צלוחית חרסינה למטבלים, הכוללת בדרך כלל חומץ סיני שחור ורוטב סויה, אך ניתן לרכוש גם אותם לטייק אווי. בנוסף מוגשים סוגים שונים של משחות פלפל חריף ושום, כוסברה טרייה וכרישה, שמן שומשום, ותבלינים נוספים. הבאוזי פופולריים ברחבי סין ועשו את דרכם למטבחים של מדינות רבות אחרות באמצעות הגירה סינית.

הבאוזי בתרבות
-------------

בשנת 2018 סטודיו ההנפשה פיקסאר פרסם את הסרט "באו" בבימויה של דומי שי שזכה בפרסים רבים, ביניהם בפרס האוסקר לסרט הקצר. הסרט עוסק בחוויותיה של מהגרת סינית בקנדה ובמערכת היחסים המתוחה שלה עם בנה המתבטאת דרך לחמניות הבאוזי שהיא מכינה לו. כדי לקדם את הסרט, הבמאית פרסמה את המתכון הנהוג במשפחתה ללחמניות באוזי בצורת חוברת מאוירת ובה שיחות עם אמה.

גלריה
-----

* הבאו המוכר ביותר- צ'אשו באוהבאו המוכר ביותר- צ'אשו באו (באו במילוי חזיר צלוי) בנוסח גואנגדונג, מאודה בכלי יעודי.
* שיאולונגבאו בנוסח טאיוואן ממסעדת דין טאי פאנג. הכיסונים ממולאים במלית הכוללת מרק כמהין.שיאולונגבאו בנוסח טאיוואן ממסעדת דין טאי פאנג. הכיסונים ממולאים במלית הכוללת מרק כמהין.
* דוכן לממכר באוזידוכן לממכר באוזי
* צ'אשו באו מוגשות אפויותצ'אשו באו מוגשות אפויות, בניגוד לצורה המאודה, הנפוצה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באוזי** בוויקישיתוף
* מתכון לבאוזי מהסרט באו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Phillips, C. (2016). *All Under Heaven: Recipes from the 35 Cuisines of China*. Ten Speed Press. p. 405. ISBN 978-1-60774-982-0. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑
**הכימרה מארצו** הוא פסל ארד שהתגלה בשנת 1553 באַרֶצוֹ (Arezzo), עיר אטרוסקית ורומית עתיקה בטוסקנה שבאיטליה. זוהי אחת הדוגמאות הידועות ביותר לאמנות האטרוסקית. 

הפסל, שגובהו כ-80 סנטימטר, הועבר לאוספו הפרטי של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה שהציגו לראווה בארמון פאלאצו וקיו. את פסלוני הארד הקטנים יותר מהמטמון הציג קוזימו דה מדיצ'י בסטודיו הפרטי שלו בארמון פאלאצו פיטי. הפסל בנוונוטו צ'ליני כתב באוטוביוגרפיה שלו כי "הדוכס שאב הנאה מניקוי פסלונים אלה בעצמו תוך שימוש בכלי עבודה של צורף". פסל הכימרה נשמר עד היום והוא מוצג במוזיאון הארכאולוגי בפירנצה.

במיתולוגיה היוונית הייתה הכימרה מפלצת שעשתה שמות במולדתה ליקיה עד שקטל אותה הגיבור היווני בלרופון. בתחילה חשבו מגלי הפסל בארצו כי הוא מתאר אריה, משום שזנבו בצורת הנחש היה חסר. במהרה התברר כי הפסל מתאר את הכימרה מהמיתוס. ג'ורג'ו ואזארי מספר כי התגלה חלק מהזנב החסר בין קטעי ורסיסי הארד שהובאו לפירנצה. זנב פסל הכימרה הנוכחי הוא שחזור מהמאה ה-18.

הכימרה היא רק אחד מפסלי ארד שהיו במטמון שנקבר מטעמי ביטחון בזמן כלשהו בימי קדם. המטמון התגלה במקרה בעת שנחפרו תעלות בסמוך לשער "פורטה סן לורנטינו" שבחומות העיר. העתק של הפסל עומד כיום בסמוך לנקודה המדויקת שבה היה המקור.

על רגלו הקדמית של הפסל נחקקה כתובת שבמשך השנים היה ויכוח על הגייתה. כיום מקובל להניח כי הכתובת היא TINSCVIL, ומשמעותה היא שהפסל היה נדר שהוקדש לאל האטרוסקי הראשי של התקופה בה נוצר, **טיניה** או **טין**.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הכימרה מארצו** |

* אוגו ברדי, 1997. "הכימרה מארצו" (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר בארגנטינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ריו גראנדה (פירושונים).

**ריו גראנדה** (בספרדית: **Río Grande**) היא עיר בפרובינציית טיירה דל פואגו בארגנטינה. ריו גראנדה נמצאת בחוף הצפון-מזרחי של האי הגדול של ארץ האש, בקרבת המקום בו נשפך נהר ריו גראנדה לים ארגנטינה. בעיר מתגוררים למעלה מ-66,000 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסייה בפרובינציית טיירה דל פואגו.

היסטוריה
--------

במקום בו נמצאת היום ריו גראנדה הייתה בעבר התיישבות של בני הסלקנם, תושבים ילידים בפטגוניה.

ההתיישבות המודרנית הראשונה באזור הייתה מחנה זמני שהוקם ב-1883 על ידי ארגנטינאים שבאו לחפש זהב. בין 1886 ו-1887 יוליוס פופר סייר באזור ולאחר מכן הוא פרסם תוכנית להקמת עיירת חוף במקום בשם "אטלנטה", אך היא לא יצאה לפועל.

ב-1893 הוקם בקרבת המקום בו נמצאת העיר מיסיון בשם "נואסטרה סניורה דה לה קנדלריה". בשנים שלאחר מכן נוצרו במקום מבנים נוספים עד שב-11 ביולי 1921 נשיא ארגנטינה איפוליטו איריגוז'ן הכריז על הקמת "המושבה החקלאית של ריו גראנדה", אשר ממנה התפתחה העיר.

כלכלה
-----

הודות לערבה מרובת העשב בה ריו גראנדה נמצאת, גידול מקנה היה מקור פרנסה חשוב לתושבי העיר מהקמתה ועד להווה. באזור מגדלים בעיקר בקר וכבשים. הדבר גם הוביל להתפתחות של תחומים הקשורים למקנה, כמו התפתחות תעשיית הצמר.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 התגלו באזור מצבורים של נפט וגז טבעי, וכיום הם מהווים חלק נכבד מהכלכלה של העיר.

ב-1972 ממשלת ארגנטינה התחילה להעניק הקלות מס למפעלים בטיירה דל פואגו, במטרה לעודד את ההתיישבות בפרובינציה. בעקבות כך נפתחו באזור ריו גראנדה מפעלים רבים והיא הפכה לבירה התעשייתית של הפרובינציה.

תחבורה
------

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי גוברנדור רמון טרחו נואל, שנמצא במרחק של 5 קילומטרים צפון-מערבית לעיר. הנמל מציע בעיקר טיסות לערים מרכזיות בארגנטינה.

העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 3, שחלקו בטיירה דל פואגו מקשר אותה מצד אחד עד לאושואיה, בירת הפרובינציה, ומצד שני למקום בו יוצאות מעבורות לחלק היבשתי של הכביש בפרובינציית סנטה קרוס. בכביש פועלים אוטובוסים שמקשרים את ריו גראנדה ליישובים האחרים בטיירה דל פואגו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריו גראנדה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ריו גראנדה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 239932610
* WorldCat: lccn-n96004585

 |
**נהר טאדונג** (Taedong) הוא הנהר השני באורכו בקוריאה הצפונית, ובעל חשיבות כלכלית, תחבורתית וחברתית לתושבי המדינה כולה. 

הנהר מתחיל בהרי ראנגנים בצפון המדינה, ומשם חוצה את  המדינה לכיוון דרום-מערב עד לעיר נאמפו, שם נשפך לים הצהוב. בנתיבו, הנהר חוצה גם את עיר הבירה של קוריאה הצפונית, פיונגיאנג, כאשר לאורך הנהר ממוקמים מספר אתרים בעלי חשיבות היסטורית, תרבותית ותיירותית, ביניהם מגדל ג'וצ'ה וכיכר קים איל סונג.

אורך הנהר הוא 439 ק"מ, ולאורך מרבית נתיבו מתאפיין בקרקעית עמוקה. זהו הנהר החמישי באורכו בחצי האי הקוריאני כולו, והשני באורכו בקוריאה הצפונית. 

הודות לקרקעיתו העמוקה, הנהר משמש כאמצעי תחבורה מרכזי עבור תושבי קוריאה הצפונית.

סכרים וגשרים
------------

במהלך שנת 1986, ממשלת קוריאה הצפונית השלימה את בנייתו של סכר באורך 8 ק "מ בשפכו של הנהר, סמוך לנאמפו. מטרת הסכר היא לווסת את גובה פני הנהר כהגנה מפני שיטפונות, וכן להשקיית אדמות חקלאיות חדשות שהתגלו עקב נסיגה המים באזור מפרץ קוריאה. עם זאת, הסכר פגע ביכולתו הטבעית של הנהר לניקוי מזיהומים, ומשכך יש צורך בעבודות תחזוקה שוטפות לשם טיהורו ממזהמים שונים.

סכרים אחרים שהוקמו לאורך הנהר, כגון סכר ניונגוון, נועדו לספק אנרגיית מים לקוריאה הצפונית.

לאורך פיונגיאנג, ישנם שישה גשרים על הנהר המחברים בין שתי גדותיו.

נופי הנהר
---------

* הנהר בפיונגיאנגהנהר בפיונגיאנג
* צילום מכיוון כיכר קים איל סונג בפיונגיאנג. ברקע מגדל ג'וצ'הצילום מכיוון כיכר קים איל סונג בפיונגיאנג. ברקע מגדל ג'וצ'ה
* הנהר בשנת 1889הנהר בשנת 1889
* מצעד על גדות הנהרמצעד על גדות הנהר
* גדת הנהר בפיונגיאנגגדת הנהר בפיונגיאנג
* שיט בנהר, למרגלות נמל נאמפושיט בנהר, למרגלות נמל נאמפו

ראו גם
------

* גאוגרפיה של קוריאה הצפונית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נהר טאדונג** בוויקישיתוף
* נהר טאדונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Suh, Dae-Sook (1987) "North Korea in 1986: Strengthening the Soviet Connection" *Asian Survey* 27(1): pp. 56-63, page 62
2. ↑  Tenenbaum, David J. (2005) "International Health: North Korean Catastrophe" *Environmental Health Perspectives* 113(1): p. A26, page A26
**מסורניים** (שם מדעי: **Pristidae**) היא המשפחה היחידה בסדרת ה**מסורנאים**, שפרטיה ידועים גם בשם "דגי מסור". במשפחה כלולים שבעה מינים: שישה מהם בסוג **מסורן**, ואחד מהם בסוג *Anoxypristis*. בקדמת ראשם של המסורניים מזדקר חרטום דמוי מסור שטוח, כפול, שבו קבועות שיניים חדות.

יש להבדיל בין סדרת המסורניים ששייכים לבטאים לבין סדרת המגרנאים (Pristiophoriformes) ששייכים לדמויי כריש ודומים להם ביותר, אך הם יותר קטנים ושיניהם יותר בולטות.

ע"פ כמה חלוקות בני משפחה זו שייכים לסדרה רינופריסטיים (Rhinopristiformes).

מאפיינים
--------

המסורנים יכולים להגיע לאורך של שישה עד תשעה מטרים. המסור עשוי להגיע לאורך שני מטרים, ורוחב בסיסו ל-30 סנטימטרים. הם נפוצים במים רדודים בימים טרופיים וסובטרופיים.

מין אחד נפוץ בחוף הים התיכון של ישראל - מסורן ארוך-שן, המזדמן גם במפרץ אילת. מינים נוספים המופיעים במפרץ אילת הם מסורן קצר-שן ומסורן ירוק. יש שהמסורניים חודרים גם לנהרות: המסורן של מפרץ מקסיקו משוטט בחלקיו התחתיים של נהר המיסיסיפי, מין אחר נע לאורך נהר הזמבזי שבאפריקה, ומין נוסף שוחה במעלה נהרות בהודו.

תפקידו העיקרי של המסור הוא ללכוד מזון, אך הוא יכול גם לשמש נשק מגן. יש שהדג נובר במסורו בטין ובחול שבקרקעית הים בתורו אחר מזונו - רכיכות, סרטנים וקיפודי ים; ויש שהוא חודר לתוך להקת דגים ו"קוצר" בהם במסורו.

מיון
----

במשפחה ישנם 2 סוגים:

* סוג ומין יחיד:

| שם | שם מדעי | תמונה/איור | שימור: |
| --- | --- | --- | --- |
| מסורן סכיני | *Anoxypristis cuspidata* |  | שימור EN |
|

* סוג מסורן (Pristis):

| שם | שם מדעי | תמונה/איור | שימור: |
| --- | --- | --- | --- |
| מסורן גמד | *Pristis clavata* |  | שימור EN |
| מסורן קצר-שן | *Pristis pectinata* |  | שימור CR |
| מסורן ירוק | *Pristis zijsron* |  | שימור CR |
| מסורן מצוי | *Pristis pristis* |  | שימור CR |
| מסורן ארוך-שן | *Pristis perotteti* |  | שימור CR |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסורניים** בוויקישיתוף
* מסורניים, באתר ITIS (באנגלית)
* מסורניים, באתר NCBI (באנגלית)
* מסורניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* מסורניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מסורניים, באתר GBIF (באנגלית)
* 'Hedge trimmer' fish facing global extinction - מאתר ה-BBC

| דגי סחוס |
| --- |
| כסויי זימים | כימראים |  |
| דמויי כריש (מחוייצי זימים) | 

|  |  |
| --- | --- |
| כרישים גלניים | כרישאים • דמויי עמלץ • זנבתנאים • הטרודונטאים |
| בעלי קוץ | מגרנאים • קוצנאים • מלאכי ים • שש זימאים |

 |
| בטאים (מחוייצי זימים) | טחנאים • מסורנאים • תריסנאים • גיטרנאים • רינופריסטיים • חשמלנאים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542384705171

 |