recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**תחרות מס** (באנגלית: tax competition) היא מצב שבו מדינות מתחרות במדינות אחרות, בין היתר, בניסיון להשיג עדיפות במשיכת השקעות באמצעות מתן הטבות מס שונות (פטורים, הנחות, זיכויים, שיעור מס אפס וכדומה).

אחד המאפיינים של הגלובליזציה היא הניידות המוגברת של גורמי הייצור. תופעה זאת מתחזקת באמצעות התנהגות תחרותית של מדינות המבקשות להשפיע על זרם ההשקעות העולמיות. התחרות יכולה להיות בהגמשת דיני החברות המקומיים, הרגולציה של איכות הסביבה ועוד. גם תחום המיסוי עשוי לשמש כמכשיר חשוב למשיכת השקעות גלובליות.

ברור כי משטר המס מהווה נדבך חשוב במדיניות פיסקלית של מדינות העולם לצורך קביעת סדר עדיפויות כלכלי וחברתי, השונה ממדינה למדינה. אכן, בצד ההטבות למשקיעים זרים, מדינות מעניקות תמריצים ממשלתיים באמצעות משטר המס לתושבים מקומיים לצורך עידוד סקטורים מסוימים או עידוד הייצוא. במקרה זה, בשונה מההטבות למשקיעים זרים, המניעים למתן ההטבה אינם מהווים בהכרח אסטרטגיה בתחרות המס אלא קידום מדיניות-פנים.

ישנם שיקולים נוספים, מלבד שיקולי המס, הנחשבים כמהותיים בעיני הנישומים בעת קביעת התחום הגאוגרפי של העסק. הנישומים מסווגים את המדינות, בין היתר, בהתאם ליציבות הכלכלית והפוליטית, תשתיות בכלל ותשתיות תקשורת בפרט, הגידול הצפוי במשק, עלות כוח העבודה, זמינות כוח עבודה מיומן, מערכת בנקאות יעילה וטובה.

בישראל
------

מדינת ישראל משתתפת פעילה בתחרות המס. כך, החוק לעידוד השקעות הון התשי"ט-1959, פותח בפני משקיעי החוץ את האפשרות לקבל הטבות שונות עבור השקעות הון בתחומים מסוימים ובאזורים מועדפים במדינה. החוק קובע, בין היתר, שיעורי מס נמוכים על הכנסות מ"מפעל מאושר" בהתאם לשיעור הבעלות של המשקיעים הזרים. המטרה המוצהרת היא "למשוך" משקיעים זרים.
במטרה לעודד השקעות זרות ולמנוע בריחת הון לחו"ל משנת 2010 מס חברות נקבע על 25% במטרה להשוות לשיעור המס המקובל בחלק ממדינות אירופה.

ראו גם
------

* הטבת מס
* אמנה למניעת כפל מס
* מקלט מס
* תכנון מס

לקריאה נוספת
------------

* אבי נוב, **תחרות מס מזיקה (Harmful Tax Competition) בשוק האירופי המשותף**, הרבעון הישראלי למיסים, כרך כ"ט, גיליון 116 (2002), עמ' 72–86.
* אבי נוב, **יוזמת ארגון ה-OECD לריסון תחרות המס המזיקה**, הרבעון הישראלי למיסים, כרך ל, גיליון 117 (2002), עמ' 57–73.

קישורים חיצוניים
----------------

* עידו באום, כך הפכה ישראל לחממת מס של יהודים אמידים, באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2009
* גיא בן סימון, ‏ג'נט ילן דוחפת למס חברות גלובלי: "לעצור את המרוץ לתחתית", באתר גלובס, 5 באפריל 2021
* יובל שדה, ארגון ה־OECD: התקבלה החלטה על מס חברות גלובלי מינימלי של 15%, באתר כלכליסט, 8 באוקטובר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4403593-7

 |
**אצטדיון האחד במאי** (בקוריאנית: **릉라도 5월1일 경기장**), הידוע גם בשם **אצטדיון רונגראדו**, הוא אצטדיון הנמצא בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית. קיבולתו היא 114,000 צופים, והוא האצטדיון השני בגודלו בעולם אחרי אצטדיון נרנדרה מודי באחמדאבאד.

הוא ממוקם על רונגרה, איון בנהר טאדונג החוצה את העיר, ומכאן שמו השני. חזותו מורכבת מ-16 קשתות גדולות, המסמלות פריחת מגנוליה.

נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל ונבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל נשים משתמשות בו לעיתים כמגרש ביתי, אם כי לרוב הן מארחות באצטדיון קים איל סונג הקטן יותר (המכיל 70,000 מקומות ישיבה). לצד אירועי ספורט, האצטדיון משמש בעיקר לטקסים רשמיים ולפסטיבל אריראנג - פסטיבל שנתי שבמרכזו מופעי ענק של כ-100,000 אנשים.

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הוצאו בו להורג מספר קצינים בכירים בצבא קוריאה הצפונית שהורשעו בניסיון התנקשות במנהיג קוריאה הצפונית, קים ג'ונג איל.

* מופע במסגרת פסטיבל אריראנג באצטדיון האחד במאימופע במסגרת פסטיבל אריראנג באצטדיון האחד במאי
* אצטדיון האחד במאי במבט ממלון ינגאקדו, המארח את מרבית התיירים הזרים בקוריאה הצפונית, לאורך נהר טאדונגאצטדיון האחד במאי במבט ממלון ינגאקדו, המארח את מרבית התיירים הזרים בקוריאה הצפונית, לאורך נהר טאדונג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון האחד במאי** בוויקישיתוף
נהוג לשיר את השיר "יום הולדת שמח" בעת הגשת עוגת יום ההולדת.
**יום הולדת שמח** או **יום הולדת הידד** או **שיר יום ההולדת** (באנגלית: **Happy Birthday to You**) הוא שיר שנהוג לשיר בעת חגיגת יום הולדת, ובעיקר בעת הבאת עוגת יום ההולדת. ספר השיאים של גינס קובע כי השיר הוא השיר הפופולרי ביותר בשפה האנגלית. השיר נכתב במקורו באנגלית ותורגם לשפות רבות כאשר הלחן נותר זהה.

לחן השיר נכתב על ידי האחיות האמריקאיות פאטי ומילדרד היל בשנת 1893. האחיות, שעבדו כמורות בבית ספר בלואיוויל שבמדינת קנטקי כתבו את השיר כשיר בוקר לילדי בית הספר ושמו היה "בוקר טוב לכולם" ("**Good Morning to All**").

חברת וורנר מיוזיק גרופ טענה שהיא מחזיקה בזכויות יוצרים על השיר החל משנת 1935 (הגנה שתפוג, לטענת החברה, רק בשנת 2030 בארצות הברית). המשפטן רוברט בראונס טען, לעומת זאת, שזכויות היוצרים של היצירה כבר פקעו. השיר מובא באופן תדיר כדוגמה בדיונים בנושא זכויות יוצרים, ועקב הטענות לזכויות יוצרים, ביצירות אמנות כגון סרטים והצגות בהן כחלק מהעלילה יש חגיגת יום הולדת נמנעים לעיתים המחברים מלהשתמש בשיר. בספטמבר 2015 קבע בית משפט פדרלי בארצות הברית כי אין לחברה זכויות על השיר, וכי הוא ברשות הציבור.

אחד הביצועים הנודעים של השיר הוא של מרילין מונרו ששרה אותו לנשיא ארצות הברית ג'ון קנדי ב-1962 (" Happy Birthday, Mr. President").

מילות השיר
----------

מילות השיר המקוריות באנגלית (עם השם ג'ון כדוגמה):

Happy birthday to you,  

Happy birthday to you,  

Happy birthday, dear John,  

Happy birthday to you.

תרגום לעברית:

יום הולדת שמח לך,  

יום הולדת שמח לך,  

יום הולדת שמח, ג'ון היקר,  

יום הולדת שמח לך.

### נוסח עברי

בתקליט "שירי ילדים" של חנה אהרוני, משנת 1957, מופיע הנוסח הבא של השיר:

יום הולדת עליז,  

יום נפלא ומיוחד,  

יום הולדת ל-xxxx,  

יום הולדת נחמד.

הנוסח הנפוץ היום הוא פחות מליצי ויותר פשוט, והוא הנוסח הבא:

יום הולדת שמח,  

יום הולדת שמח,  

יום הולדת ל-xxxx,  

יום הולדת שמח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום הולדת שמח** בוויקישיתוף
* מידע על היצירה "יום הולדת שמח" באתר מיוזיק בריינז
* מילות השיר "יום הולדת עליז" והאזנה לו, באתר זמרשת
* גלן פליישמן, כמה עולה לשיר "יום הולדת שמח", באתר כלכליסט, 27 באוגוסט 2015
* השיר "יום הולדת שמח" - שייך לציבור, באתר ynet, 23 בספטמבר 2015
* אפשר לחגוג בחינם: השיר Happy Birthday הופך לנחלת הכלל, באתר כלכליסט, 28 ביוני 2016
* קטע קול קטע קול דורון פישלר, היום יום הולדת, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 במרץ 2018, פרק בפודקאסט "המובן מאליו" הסוקר את ההיסטוריה של השיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Copyright and the World's Most Popular Song by Robert Brauneis :: SSRN
2. ↑  מזל טוב: זכויות היוצרים על השיר Happy Birthday עברו לציבור, כלכליסט, 23.9.2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: bba40a4a-c222-3d60-8f3a-95ad07a421fc

 |
**אנטאוזאורוס** (שם מדעי: **Anteosaurus**; מיוונית: "לטאת אנטאוס") הוא סוג של סינאפסיד גדול בן לקבוצה דינוצפאליה אשר חי בדרום אפריקה במשך תקופת הפרם שבעידן הפלאוזואיקון. הוא חי לפני 266-260 מיליון שנה ונכחד לקראת סוף הפרם. מינים שונים השתייכו בעבר לסוג אך כיום ישנו רק מין אחד בו - *Anteosaurus magnificus* שנחקר ב-1921.

האנטאוזאורוס היה זוחל קרוב ליונקים שהיה אוכל בשר גדול. הוא הגיע לאורך 5-6 מטר ולמשקל 500-600 ק"ג. דבר זה הופך אותו לטורף הסינאפסידי הגדול ביותר שהתקיים. הוא היה בעל גולגולת גבוהה באורך 80 ס"מ שהייתה בעלת מבנה גרמי. המבנה של השיניים הקדמיות דמה לניבים שנועדו לקרוע בשר ושיניים קטנות יותר לצד הלחי שנועדו לחתוך מזון. המבנה של הלסת מזכיר לסת של טירנוזאורוס והשיניים בלטו גם כשהפה היה סגור. 

חוקרים מסוימים סברו שמבנה גופו הכבד מנע ממנו להיות טורף מוצלח ביבשה ואולי הוא חי בדומה לתנין וארב לטרף במים. הם תומכים את זה בצורת ראשו הגדולה, זנבו הרחב והשטוח וטפריו החלשות. חוקרים אחרים טוענים שאולי היה קרוב לשטחי מים אך היה יכול גם לצאת החוצה ולרדוף אחרי טרף איטי, למשל דינוצפאלים אחרים. 

מבנה הגולגולת העבה שהזכירה בצורתה גולגולת כבש או פכיצפלוזאורוס אולי שימשה לתחרות בין יריבים אך ייתכן ששימשה גם כאיל ניגוח המוטח חזק בטרף ופוצע אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטאוזאורוס** בוויקישיתוף
* אנטאוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
דיסק בנהם המקורי

 **דיסק בנהם** בפעולה
 הגדלהclass=notpageimage|הצגה

**דיסק בנהם** (או **סביבון בנהם**, **Benham's top**) היא תבנית עגולה ולבנה אשר עליה מצוירים קטעים וקווים שחורים, שכאשר מסובבים אותה במהירות סביב צירה, נוצרת אשליה אופטית של צבעים. צבעים אלה נקראים צבעי פכנר (אנ'), על שם הפיזיקאי הגרמני גוסטב תאודור פכנר (אנ') אשר תיאר אותם לראשונה. אלו אינם צבעים ממשיים מכיוון שהסיבוב אינו משנה את תכונות הצבע של החומר, אלא הם צבעים אנטאופטיים, זאת אומרת שמקורם פנימי (מוח האדם) ולא בגירוי חיצוני.

דיסק בנהם המקורי התגלתה בשנת 1895 על ידי צ'ארלס בנהם, יצרן צעצועים אנגלי אשר מכר דיסקים בעלי האפקט. כיום ישנן וריאציות רבות לדיסקים היוצרים אפקט דומה.

אין הסבר מלא לתופעה של ראית צבעים אלה, התאוריה המקובלת היא שזמני התגובה של שלושת קולטני הצבע בעין (האדום, הירוק והכחול) שונים ולכן כאשר מהבהב אור לבן (אשר מורכב משלושת הצבעים - אדום ירוק וכחול), במרווחי זמן שונים, הקולטנים השונים חשים אותם במרווחים שונים (ולא בעת אחת) ולכן המוח מפרש את המידע כצבעים שונים ממשיים ולא כאור לבן מהבהב.

ראו גם
------

* גלגל ניוטון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיסק בנהם** בוויקישיתוף
* הוראות להכנת סביבון בנהם באתר מוזיאון המדע בירושלים.
* דיסק בנהם אינטראקטיבי
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה צבאי   
פרמטרים [ תאריך בנייה ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סגונטיום** (בלטינית: **Segontium**) הוא קסטרום שהוקם בצפון-מערב ויילס, כיום בקרנארפון.  

מקור השם ככל הנראה נובע ממיקום המבצר בסמוך לשפך נהר הסיונט, וייתכן והשם נקשר גם לשבט הקלטי 'סיגונטיאקי' אשר תואר על ידי יוליוס קיסר באזור לונדון בשנת 55 לפני הספירה.

בשנת 77-78 לספירה, כבש צבא רומי בפיקודו של גניאוס יוליוס אגריקולה את אזור צפון ויילס והביס בכך את השבט האורדוביקים הקלטי ששכן באזור. כחלק מביסוס השלטון הרומי, נבנתה סגונטיום באזור המזוהה עם לב שטחי השבט המובס. הקסטרום נבנה כדי להכיל כ-1,000 לוחמים אוקסילרים, בנוסף למבני תשתית ושירותים לחיילים ועיירה קטנה מסביב. המבצר חובר באמצעות דרך רומית חדשה למרכז הרומי החשוב בצ'סטר.

במהלך אמצע המאה ה-4 עזבו הצבאות הרומיים את בריטניה וככל הנראה המשיכה ההתיישבות בסגונטיום להתקיים. לאחר התקופה הרומית הוקמה באזור ממלכת גוויניד' הברטונית, כאשר אזור זה היה למרכז הממלכה. במשך השנים הוקמה בסמוך לסגונטיום העיירה קרנארבון אשר שמה נובע מהמבצר, שכן השם המקורי בוולשית הוא "y gaer yn Arfon", 'המבצר מעבר לארץ המון' כאשר מון היה השם הוולשי העתיק לאנגלסי.

כיום הריסות סגונטיום נמצאות בתוך העיירה קרנארבון, כאשר הם נחצות על ידי כביש ה-A4085 ובשטח מתחם העתיקות אף נבנו מספר בתים פרטיים.

תמונות
------

* הריסות בית המרחץהריסות בית המרחץ
* תבליט בסגנון קלטי של האל הרומי מארס, אשר נמצא במקום.תבליט בסגנון קלטי של האל הרומי מארס, אשר נמצא במקום.
* המרתף במבצר המרכזי.המרתף במבצר המרכזי.
* הריסות הפרינקיפיה.הריסות הפרינקיפיה.
* מבנה המוזיאון במרכז המתחם.מבנה המוזיאון במרכז המתחם.

ראו גם
------

* קרנארבון
* בריטניה (פרובינקיה רומית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סגונטיום** בוויקישיתוף
KK100 בהשוואה לבניינים הגבוהים ביותר באסיה.
**מגדל KK100**, הידוע בעבר בשם **Kingkey 100** ו-**Kingkey Finance Tower**, הוא גורד שחקים בשנג'ן, בגואנגדונג שבסין.

מקום
----

המגדל ממוקם ברובע הפיננסי של שנזן. והוא שייך למחוז לווחו של שנזן וממוקם מזרחית לפארק ליז'י, כקילומטר אחד צפונית לגבול בין סין היבשתית להונג קונג.

הבניין מתנשא לגובה 442 מטרים ומכיל 98 קומות עבור שטחי משרדים ומלון. מתוך אותן 98 קומות, 74 משמשות למשרדים, ו-26 קומות כמלון עסקים בעל שישה כוכבים ובארבע הקומות העליונות של גורד השחקים יש גינה ומספר מסעדות. בצמוד ל-KK100 נמצא קניון KK, שפתח את שעריו ב-26 בנובמבר 2010, ומכיל חנויות מותגי יוקרה, מסעדות וסופרמרקט. קניון KK מארח גם את קולנוע ה-IMAX הראשון של שנזן.

ראו גם
------

* גורדי השחקים הגבוהים בעולם
* שנג'ן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל KK100** בוויקישיתוף
* KK100, באתר The Council on Tall Buildings and Urban Habitat (CTBUH)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Kingkey Finance Tower". Emporis.com. אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2012. נבדק ב-2007-12-22. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Tallest building to host 1st city IMAX cinema". אורכב מ-המקור ב-2011-02-27. נבדק ב-2010-09-13.
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה צבאי   
פרמטרים [ תאריך בנייה ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**טירת קרפילי** (בוולשית: **Castell Caerffili**) היא טירה ולשית מהמאה ה-13 הממוקמת בעיירה קרפילי, מספר קילומטרים צפונית לקארדיף, דרום ויילס.

ביצורי הטירה משלבים גופי מים מלאכותיים ומערכת סכרים וחומות נרחבת סביב הטירה, מה שהופך אותה לטירה השנייה בגודלה בממלכה המאוחדת. טירת קרפילי נחשבת לטירה הראשונה באי הבריטי שנבנתה בצורה קונצנטרית. הטירה כיום מנוהלת בידי Cadw הוולשית ומשמשת יעד תיירותי חשוב באזור.

היסטוריה
--------

הטירה הוקמה במחצית השנייה של המאה ה-13 על ידי הרוזן האנגלי גילברט דה קלר כחלק מהמאמץ האנגלי להשתלט על גלמורגן בדרום ויילס. לאורך תקופת בניית הטירה ובשנים שלאחר מכן, היא הותקפה מספר פעמים על ידי שליטים וולשיים, בהם ל'ואלין אפ גריפיד' ובמהלך המרידות הוולשיות של מאדוג אב ל'ואלין ול'ואלין ברן. עד לאמצע המאה ה-15 הטירה שימשה מעוז כוח חשוב למרשרים ולשליטה האנגלית בדרום ויילס, ב-1486 ירש אותה רוזן פמברוק ומאז החלה בתהליך הזנחה וחוסר שימוש מאחר שמגורים בקארדיף הסמוכה הועדפו על פניה.

לאחר שנים רבות של הזנחה הטירה הגיעה למצב קשה כאשר מספר מגדלים קרסו ואבנים נלקחו על ידי תושבי האזור. ב-1776 משפחת ביוט ירשה את הטירה והקרקעות והחלה בתהליך בלימה של ההרס למבנה הטירה ולאורך השנים ביצעה עבודות תחזוקה ושיפוץ לחלקים ההרוסים. החל מאמצע המאה ה-19 המשפחה התעשרה מאוד מתעשיית הפחם בדרום ויילס, מה שאיפשר לאדוני ביוט להשלים מספר שיפוצים נרחבים שהביאו את הטירה למעמדה הנוכחי, בהם תיקון מערכת הביצורים החיצונית ובניית שער הכניסה המרשים.

בשנת 1950 מרקיז ביוט החמישי העניק את הטירה והאדמות לרשויות הממלכה המאוחדת ובשנות ה-50 וה-60 התבצעו עבודות תחזוקה נרחבות סביב הטירה ומולאו מחדש האגמים המלאכותיים. כיום הטירה מוגדרת כמבנה לשימור מדרגה I והיא מנוהלת על ידי ביצורי הטירה משלבים גופי מים מלאכותיים ומערכת סכרים וחומות נרחבת סביב הטירה, מה שהופך אותה לטירה השנייה בגודלה בממלכה המאוחדת. טירת קרפילי נחשבת לטירה הראשונה באי הבריטי שנבנתה בצורה קונצנטרית. הטירה כיום מנוהלת בידי Cadw והיא פתוחה לציבור הרחב וזוכה למספר רב של מבקרים לאורך השנה.

גלריה
-----

* הטירה מכיוון צפון-מערבהטירה מכיוון צפון-מערב
* האולם הגדול והמגורים במרכז הטירההאולם הגדול והמגורים במרכז הטירה
* המגדל הדרום-מזרחי הנוטה כלפי חוץהמגדל הדרום-מזרחי הנוטה כלפי חוץ
* ביצורי הטירה החיצוניים ושער הכניסה לכיוון צפוןביצורי הטירה החיצוניים ושער הכניסה לכיוון צפון

לקריאה נוספת
------------

* Roger Thomas, **Castles in Wales**, Wales Tourist Board & Automobile Association, 1988.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טירת קרפילי** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת קרפילי

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת קרפילי (באנגלית)
* עמוד אודות הטירה באתר מועצת השימור הוולשית קדווי.
* אודות הטירה באתר 'טירות ויילס'.
* אודות הטירה באתר 'טירות, מבצרים, קרבות'.
* טירת קרפילי, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316594010
* WorldCat: viaf-316594010

 |
**מרי וודרד לסקר** (באנגלית: **Mary Woodard Lasker**;‏ 30 בנובמבר 1900 - 21 בפברואר 1994) הייתה פילנתרופית ושתדלנית אמריקאית ופעילה בתחום קידום הבריאות. ממקימי החברה האמריקנית לסרטן.

תולדות חייה
-----------

נולדה בוויסקונסין ולמדה תולדות האמנות באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ובקולג' רדקליף. עד גיל 40 עסקה במכירת אמנות לגלריות וייצור ומכירה של גזרות-תפירה מוכנות מראש לנשים. בתוך כך צברה הון רב ורקמה קשרים חברתיים רבי עוצמה וחשיבות, עם שמנה וסולתה של ארצות הברית. בין חברותיה הקרובות נמנתה ליידי בירד ג'ונסון, אשת הנשיא לינדון ג'ונסון.

ב-1942 נישאה ליו"ר חברת הפרסום המצליחה לורד ותומאס משיקגו, אלברט לסקר. באותה עת הצהירה מרי שהיא "שונאת את המחלה כמו את השטן" והכריזה "מסע צלב" למיגור המחלות באמצעות תגבור המחקר הרפואי, הצבת מטרות שאפתניות וגיוס משאבים ציבוריים וגיבוי ממשלתי בקנה מידה שמעבר לפילנתרופיה של פרטים. היא ובעלה ייסדו את "קרן לסקר" המחלקת מאז 1946 את "פרס לסקר" שלעיתים קרובות מתייחסים אליו כפרס נובל האמריקאי.

ב-1948 ביצעו בני הזוג לסקר רוויזיה בגוף המיושן של החברה האמריקנית לסרטן, שפעל בתקציב נמוך ובאופן לא-ממוקד וללא חשיפה ציבורית וגיבוי של ממש. ה"לסקרים" הדיחו את ההנהלה המדעית של הארגון והפכו אותו בראש ובראשונה לגוף תעמולתי המפיץ מידע ומגייס תרומות, תוך הסתייעות בתובנות ושיטות שנשאבו מעולם הפרסום. לסקר חברה לסידני פארבר, אבי הכימותרפיה, על מנת שיתאם את הכיוון המדעי של הגוף החדש, יעדיו ומאמצי המחקר שלו.

לסקר השתדלה עבור הרחבתו ותקצובו של המכון הלאומי לבריאות.

ב-1989 קיבלה את מדליית הזהב של הקונגרס.

לקריאה נוספת
------------

* סידהרתא מוּחֶרג'י, **מלכת כל המחלות**: ביוגרפיה של מחלת הסרטן. (**The Emperor of all Maladies**: A Biography of Cancer) מאנגלית: יוסי מילוא. עם עובד 2013. מסת"ב 978-965-13-2340-9. לסקר היא מגיבורי חלקו השני של הספר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי לסקר** בוויקישיתוף
* רשומה ביוגרפית באתר NNDB
* כתבים משל ועל מרי לסקר
* מרי לסקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 139587748
* ISNI: 0000 0000 2544 4151
* LCCN: n85323247
* NARA: 10679487
* NLG: 108957
* SNAC: w6rj5krz
* ULAN: 500448572
* VIAF: 63003755
* WorldCat: lccn-n85323247

 |
**פיורד וולסטנהולם** (באנגלית: **Wolstenholme Fjord** ;בגרינלנדית: **Uummannap Kangerlua**) הוא פיורד הממוקם בשטח מחוז אוואנאטה שבצפון-מערב גרינלנדצפונית לבסיס חיל האוויר ת'ול, ובסמוך לכפר האינואיטי הנטוש נארסארסוק (אשר ניטש בעקבות התקרית הגרעינית).

גאוגרפיה
--------

הפיורד ממוקם באזור החוף שבין כף יורק לכף אלכסנדר.

הפיורד, וכן מפרץ אינגלפילד, הם שני המפרצים העיקריים באזור.

בפתח הפיורד מצויים האי סאונדרס, והאי וולסטנהולם. מפרצון בילוט נמצא בפתח הפיורד, והוא נשפך אל מפרץ נורת' סטאר.

מערבית לפיורד וולסטנהולם נמצא פיורד גראנוויל.

אל הפיורד נשפכים ארבעה קרחונים גדולים: קרחון סאליסבורי, קרחון צ'מברלין, קרחון קנוד ראסמוסן, וקרחון האראלד מולטקה.

|  |
| --- |
|  מפת צפון-מערב גרינלנד |

היסטוריה
--------

האזור זוהם בשנת 1968 בפלוטוניום וקרינה רדיואקטיבית בעקבות התרסקות מטוס B-52 (התקרית הגרעינית בגרינלנד).

לקריאה נוספת
------------

• Svend Funder, **Late Quaternary Stratigraphy and Glaciology in the Thule Area, Northwest Greenland**
• United States. Defense Mapping Agency, United States. Naval Oceanographic Office, **Sailing Directions for West Coast of Greenland, Volumes 16-968**, PP 338 - 339
• Steven J. Mock, **Fluctuations of the terminus of the Moltke Glacier**, Cold Regions Research and Engineering Laboratory (U.S.), P 2

קישורים חיצוניים
----------------

* מפת אזור פיורד וולסטנהולם
* תצלום בסיס ת'ול, מפרץ נורת' סטאר ופיורד וולסטנהול באתר נאס"א
* פיורד וולסטנהולם, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי
**רוזנות צווייבריקן** (בגרמנית: **Grafschaft Zweibrücken**) הייתה טריטוריה באימפריה הרומית הקדושה על שם צווייבריקן במדינת ריינלנד-פאלץ העכשווית. היא הוקמה בין 1182 ל-1190 במהלך מחלוקת ירושה של רוזנות זארבריקן והתקיימה עד 1394.

הקמה
----

בית זארבריקן דורג בתחילת המאה ה-12 בין המשפחות הבולטות ביותר בדרום מערב גרמניה, עם נחלות גדולות בלורן, אלזס, חבל הסאר וריינלנד-פפאלץ. כוחם מתאפיין בצורה הטובה ביותר בעובדה שבני המשפחה החזיקו פעמיים במאה ה-12 בתפקיד רב העוצמה של הארכיבישוף-הבוחר של מיינץ. לכאורה, זמן קצר לאחר שנת 1100 הם זכו לחסות על מנזר הורנבך עם נחלות קרקע גדולות בין בליס ליער פפאלץ.

 טירת צווייבריקן
במעבר ה-Schwarzbach, וכנראה בערך ב-1150, נבנתה טירת המים של צווייבריקן. עם חלוקת ירושה במשפחת הרוזנים של זארבריקן, נפלה צווייבריקן לבן הצעיר היינריך הראשון, שייסד את שושלת הרוזנים של צווייבריקן. סביב הטירה הוקמה עיירה והיא קיבלה זכויות עיר ב-1352 יחד עם הורנבך.

התפתחות
-------

מערכת העדפת הבן הבכור עדיין לא נכנסה לשימוש נפוץ וחלוקות הירושה המתמשכות בדרום מערב גרמניה השפיעו על שטחים רבים שהובילו לדעיכתן. זה היה נכון לגבי רוזנות צווייבריקן. בסביבות 1237, הרוזן היינריך הראשון הוריש את נחלותיו לבנו היינריך השני. בשנת 1282 ירשו את היינריך השני שניים מבניו, אברהרד הראשון ו-וולרם הראשון, ששלטו ברוזנות במשותף. מכיוון שלא תמיד הסכימו, ב-1286 החליטו לחלק את השטח. אברהרד הראשון קיבל את הרוזנות של למברג ווולרם הראשון את האדנות של צווייבריקן. חלוקה זו שוכללה עוד ב-1295 והתגבשה ב-1333 עם חלוקת האחוזות המשותפות האחרונות, וכתוצאה מכך נוצרו שתי רוזנויות עצמאיים.

### רוזנות צווייבריקן-צווייבריקן

החלק המערבי של הרוזנות לשעבר, המורכב מהשטח סביב צווייבריקן וכמה חלקים אחרים, נפל בידי וולרם הראשון ונשאר בידי צאצאיו. הרוזן האחרון של קו וולרמייד, אברהרד השני, לא היו לו ילדים והיה מרושש על ידי סכסוכים רבים, ולכן הבטיח את נחלותיו ב-1385 לרוזנים פלטין מהקו הפאלטיני של בית ויטלסבאך. לאחר מותו ב-1394 הם ירשו את נחלותיהם החדשות וכך שלטו לראשונה במערב פפאלץ. לאחר האיחוד עם רוזנות ולדנץ בשנת 1444, קמה נסיכות פפאלץ-צווייבריקן.

### מחוז צווייבריקן-ביטש

החלק המזרחי של אדמות צווייבריקן, הברונות של למברג, נפלה בידי אברהרד הראשון. בשנת 1297, הוא החליף כמה מעיירותיו עם הדוכס פרידריך השלישי מלורן וקיבל בתמורה את הטירה והלורדות של ביטש. הוא ייסד את שושלת הרוזנים של צווייבריקן-ביטש ששלטה על הברונות של למברג וביטש עד שהקו הגברי נכחד ב-1570.

רוזני צווייבריקן
----------------

### קו זארבריקן (1182–1286)

של קו רוזני זארבריקן

* 1182–1237 היינריך הראשון
* 1237–1282 היינריך השני
* 1282–1309 וולרם הראשון
* 1282-1286 האחים אברהרד הראשון ווולרם הראשון בשלטון משותף

### הקו הוולרמיאני (1286–1394)

לאחר מותו של אברהרד הראשון, האח וולרם הראשון, המשיך בתור הראשון בקו וולרמייד

* 1286-1309 וולרם הראשון
* 1309–1311 זימון
* 1311–1366 וולרם השני
* 1366–1394 אברהרד השני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4119266-7

 |
רוב הפרקים של מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית נפתחים בשיגור משלחת לכוכב לא מוכר, שמרבית הקצינים לובשי החולצות האדומות שבה לא שורדים עד סוף הפרק
לוטננט לסלי אשר מצא את מותו בסופו של פרק של מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית
**חולצה אדומה** (אנגלית: **Redshirt**) הוא כינוי האופייני לדמות בדיונית בסדרות מדע בדיוני (אך גם לסוגות אחרות) שייעודה היחיד הוא מוות מהיר ואלים זמן קצר לאחר הצגתה. לובשי החולצות הם כלי עלילתי שנועד להמחיש את הסכנות הרבות שבפניהן עומדות הדמויות הראשיות מבלי להורגן. מקור המושג בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים": קציני האבטחה לבשו חולצות אדומות ובדרך כלל נהרגו בנסיבות אלה.

ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" הגדיר צבע בגדי הדמויות את תפקידן או תחום התמחותן. אדומי החולצות השתייכו למחלקת ההנדסה או האבטחה, ו"נטו" באופן יחסי להיהרג יותר משאר הדמויות בסדרה. לרוב, צוות הנחיתה כלל כמה דמויות מרכזיות (כמו קפטן קירק וספוק) וקצין זוטר או שניים שמעולם לא נראו בעבר, לבושים בחולצה אדומה הנהרגים עד סוף המשימה, לרוב תוך דקות. עם זאת, הדמות הראשונה שמתה באופן זה לבשה חולצה כחולה. ההבחנה בין סוגי הדמויות קלה במיוחד כיוון שבין הדמויות הקבועות רק סקוטי ואוהורה לבשו אדום. היעדר דמויות קבועות ממחלקת האבטחה הפך הופעת כל דמות כזו לסימן לבאות.

בסדרות הבת לבשו קציני הביטחון חולצות צהובות, ואנשי רפואה הניתנים להקרבה חולצות כחולות, ובכל זאת נותר "חולצה אדומה" המונח הגנרי לתיאורם. דמויות אלו זכו לכינויים שונים: "הצוער שניתן לוותר עליו", "צוער פלמוני", "צוער בשר תותחים", "חבר המשלחת החמישי (וכן השישי)" ואף "סרן קלינקס", סמל לתפקודם החד-פעמי.

הדמות המנוגדת לחולצה האדומה היא דמות מסוג וודג', על שם וודג' אנטילס, דמות משנית ששרדה בכל שלושת סרטי מלחמת הכוכבים (באנגלית Wedge משמעו יתד).

עשרות פארודיות, ציטוטים והתייחסויות לנושא הופיעו במגוון סדרות, סרטים, ספרים ומשחקים, ובהם "אבודים", "איש משפחה", "פיוצ'רמה" ו"סטארגייט".

ראו גם
------

* עקרון קליעת הרעים

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמקו, חולצות אדומות/ג'ון סקאלזי, באתר סטארבייס972, 2 באוגוסט 2015
* חולצה אדומה באתר TV Tropes (אנ') (באנגלית)
* Red Shirts Are the Safest - Star Trek Analysis, סרטון באתר יוטיוב

| מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית |
| --- |
| יוצר הסדרה | ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | ויליאם שאטנר • לנרד נימוי • דפורסט קלי • ג'יימס דוהאן • ג'ורג' טאקיי • נישל ניקולס • וולטר קניג • מייג'ל בארט |
| דמויות ראשיות | ג'יימס טיבריוס קירק • ספוק • ליאונרד מק'קוי • מונטגומרי סקוט • היקארו סולו • ניוטה אוהורה • פאבל צ'כוב |
| דמויות משנה | הארי מאד • סאביק • סארק • חאן נוניאן סינג • כריסטופר פייק • כריסטין צ'אפל • זפרם קוקרן • קיילאס • ג'ניס ראנד • רוברט אפריל |
| גזעי חייזרים | אוריונים • אנדוריאנים • גורן • וולקנים • קלינגונים • רומולאנים |
| מושגים | אנטרפרייז • ג'נסיס • חולצה אדומה • טרנספורטר • יקום המראה • משכפל • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • קוביאשי מארו • רביע גלקטי |
| ציטוטים | ‏"Where no man has gone before"‏ • "אני רופא, לא..." • "שגר אותי למעלה, סקוטי" |
| סרטי הקולנוע | מסע בין כוכבים • זעמו של חאן • החיפוש אחר ספוק • השיבה הביתה • הגבול האחרון • הארץ הלא נודעת |
| פרקים בולטים | The Menagerie • The City on the Edge of Forever • Spectre of the Gun |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים • מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה |
הרב **ברוך סורוצקין** (י"ג בשבט תרע"ז, פברואר 1917 – י"ג בשבט תשל"ט, 10 בפברואר 1979) היה ראש ישיבת טלז בקליבלנד וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולד במינסק לרבי זלמן סורוצקין. למד בתלמוד תורה בז'טל, ולאחר מעברו של אביו לכהן ברבנות לוצק החל ללמוד בישיבת נובהרדוק אצל הרב משה רייז. בהמשך עבר ללמוד בישיבת ברנוביץ', אצל הרב אלחנן וסרמן והרב דוד רפפורט. בהמשך עבר לישיבת קמניץ והיה לתלמידו המובהק של הרב ברוך בר ליבוביץ'. בהיותו בברנוביץ' למד חברותא עם הרב נח שימנוביץ במשך שעות רבות לתוך הלילה. הרב ליבוביץ' כתב מכתב לאביו שבנו נועד לגדולות ולהיות "מרביץ תורה".

בכנסייה הגדולה השלישית נפגש אביו עם אחיינו הרב אברהם יצחק בלוך, והרב בלוך הציע לו להשתדך עמו. השידוך לא יצא לפועל עקב הקושי בקשרים בין ליטא לפולין, אך בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט הרב ברוך מישיבתו לווילנה ועבר ללמוד בישיבת טלז וכעבור שישה חודשים התארס עם רחל בתו של בן דודו, ראש הישיבה, בהסכמת הוריו שהיו כבר בארץ ישראל. שבועיים לאחר נישואיו נמלט עם הרכבת הטרנס-סיבירית לקובה, משם גירשום היפנים לשאנגחאי, ומשם היגר לארצות הברית והחל לכהן כר"מ בישיבת טלז שהוקמה על ידי דודיו הרב אליהו מאיר בלוך והרב חיים מרדכי קאטץ.

בשנת תשכ"ה לאחר פטירת הרב קטץ, מונה יחד עם בן דודו הרב מרדכי גיפטר לכהן כראש ישיבה.

לצד היותו ראש ישיבה, עסק בענייני ציבור בפרט בענייני אגודת ישראל, החינוך העצמאי וארגון תורה ומסורה. והיה חבר מועצת גדולי התורה.

בשנת תשכ"ב חלה בסרטן, אך המשיך בתפקידיו ובפועלו לצד ייסוריו. לאחר 17 שנה נפטר ביום הולדתו ה-62 (י"ג בשבט תשל"ט) ונקבר בהר המנוחות.

משפחתו
------

* בנו, הרב אברהם יצחק, המכהן כר"מ בישיבת לייקווד וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית
* בנו, הרב בנימין, המכהן כראש כולל עטרת שלמה בנשיאות בנו הרב שלום בער
* בנו, הרב אליהו מאיר (נפטר ב-2020) שעמד בראש ישיבת תפארת ברוך בניו ג'רזי
* בתו, שני הערצקא, מנהלת בית ספר "בית יעקב דרבי מאיר" בלייקווד, בעלה, הרב נתן ברוך, כיהן כרב בלייקווד.
* חתנו, הרב יעקב בוסל (נפטר ב-2020), כיהן ועמד בראש ישיבת רבנו יעקב יוסף אדיסון, ניו ג'רזי,
* חתנו, הרב ישראל ברוג, מכהן כראש ישיבת תפארת אביגדור בקליבלנד
* חתנו, הרב אריה שולמן, מכהן כרב היישוב טלז סטון.

* נכדו, הרב שלום בער סורוצקין, ראש מוסדות עטרת שלמה.

ספריו
-----

ספריו יצאו על ידי תלמידיו:

* **חידושי מרן הגר"ב סורוצקין זצ"ל** - חלק א' על סדר מועד, חלק ב' על מסכתות נדרים, נזיר וגיטין, חלק ג' על מסכת בבא בתרא
* **הבינה והברכה** - על התורה
* **הבינה וברכה** - על הגדה של פסח

קישורים חיצוניים
----------------

* רפאל ברוך בן זלמן סורוצקין (1917-1979), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007473209205171
* ISNI: 0000 0000 4028 6606
* LCCN: n91007911
* VIAF: 18854096
* WorldCat: lccn-n91007911

 |
**200 Vesey Street**, הידוע בעבר בשם **מרכז הסחר העולמי 3** וידוע גם כמגדל **אמריקן אקספרס**, הוא אחד מארבעה מגדלים המרכיבים את מתחם ברוקפילד פלייס ברובע הפיננסי של מנהטן תחתית בניו יורק. המגדל מתנשא לגובה של 51 קומות ו-225 מטרים, הוא ממוקם בין נהר הדסון ומרכז הסחר העולמי. הבניין נפתח בשנת 1986 כחלק מהמרכז הפיננסי העולמי ותוכנן על ידי היינס לונדברג וואהלר, סזאר פלי ושותפיו.

תיאור
-----

הבניין הוא דוגמה לאדריכלות פוסט-מודרנית, כפי שתוכננה על ידי סזאר פלי ומכיל למעלה מ-195,000 מטרים רבועים של שטח משרדים להשכרה. הוא מתחבר לשאר מתחם מרכז הסחר העולמי דרך חצר המובילה לגן החורף, חלל ציבורי עשוי זכוכית ופלדה עם תקרה מקומרת שמתחתיה מבחר עצים וצמחים, כולל שישה עצי דקל בגבוה 12 מטרים ממדבר מוהאבי. זה דומה במיוחד בעיצובו לכיכר קנדה 1 בפיתוח קנרי וורף בלונדון. קנרי וורף היה, כמו המרכז הפיננסי העולמי, פרויקט של היזמים הקנדיים Olympia & York, וכיכר קנדה 1 שתוכננו על ידי אותו אדריכל ראשי.

בשל מעמדו כמגדל הגבוה במתחם, הבניין נתון לביקורת נוקבת בעת בנייתו. ב-1985 פרסם "הניו יורק טיימס" מאמר כנגד המגדל. "לא מזמן, אפשר היה להביט כל הדרך מאמצע מנהטן אל השמיים מעל הנמל. כעת, הנוף הזה נוקב על ידי מגדל אמריקן אקספרס שנבנה במרכז הפיננסי העולמי בבאטרי פארק סיטי. כרגע, גורד השחקים דומה לשלד דג עצום, הפוך, ישר. עם זאת, ככל שהבנייה תתקדם, והרצפות מתמלאות, יהיה קיר מוצק שבו היה פעם פרוסת שמיים נדיבה."

200 Vesey Street, אוקטובר 2015.
 שני צוותי הצלה נכנסים למגדל אמריקן אקספרס לאחר התקפות 11 בספטמבר על מרכז הסחר העולמי.
שלושה מגדלים ממרכז הסחר העולמי נפגעו קשות מהפסולת בניין שנפלה כאשר מגדלי מרכז הסחר העולמי קרסו ב-11 בספטמבר 2001. הפינה הדרום מזרחית של הבניין ספגה נזק מבני כבד, אם כי ההשפעות לא הספיקו כדי ליצור איום קריסה. הבניין נאלץ להיסגר לצורך תיקונים מ-11 בספטמבר 2001 ועד מאי 2002 כתוצאה מהנזק שנגרם. אנדרטת זיכרון נבנתה לכבוד 11 עובדי אמריקן אקספרס שעבדו במגדל ונהרגו בפיגועי 11 בספטמבר. האנדרטה נקראת על שמם ונקראת אנדרטת 11 הדמעות.

המגדל משמש כמטה העולמי של אמריקן אקספרס, והיה בעבר המטה העולמי של ליהמן ברדרס. שמו שונה ל-200 Vesey Street כאשר שאר המתחם הפך לברוקפילד פלייס ב-2014.

ראו גם
------

* מרכז הסחר העולמי
* פיגועי 11 בספטמבר
* רשימת הבניינים הגבוהים ביותר בניו יורק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב Vesey 200** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Heller Anderson, Dunlap, Susan, David W. (7 בינואר 1985). "NEW YORK DAY BY DAY; Another Vista Becomes History". *The New York Times*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Eleven Tears Memorial". *NYC-ARTS*. נבדק ב-15 בספטמבר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Renovation Updates". *Brookfield Place New York*. Brookfield Place. אורכב מ-המקור ב-2014-07-09. נבדק ב-2014-07-09.
**M62** (מ-**Messier 62**, נקרא גם **NGC 6266**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש הנמצא במרחק של כ-22,500 שנות אור ממערכת השמש.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-7 ביוני 1771, אך רק 8 שנים מאוחר יותר, לאחר תצפית נוספת שכללה רישום מדויק של מיקומו הוא הוכנס לקטלוג מסיה, שם תואר כערפילית יפהפייה דומה לשביט קטן עם מרכז בהיר מוקף בזוהר עמום. בשנת 1814 גילה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר כוכבים וציין שהוא נראה כמיניאטורה של M3.

בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 7.4 כך שהוא עמום יחסית, בעיקר ביחס לצבירים M10 ו-M12 הנמצאים באותה קבוצת כוכבים ומרשימים בהרבה ודומה ל-M14 ול-M9. ניתן להבחין בו רק באמצעות משקפת איכותית או טלסקופ ועל מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 15, יש צורך בטלסקופ מקצועי. בשל עמימותו קשה לאתר אותו, הוא נמצא על הגבול עם קבוצת הכוכבים עקרב מעט פחות מ-5 מעלות צפון-צפון-מזרח לכוכב ε בעקרב, כ-8 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לאנטארס וכ-10 מעלות מצפון-מערב לשאולה. מעט פחות מ-4 מעלות מצפון לו, נמצא הצביר הכדורי M19.

מאפייני הצביר
-------------

צורתו של M62 א-סימטרית, חלקו הבהיר והצפוף ביותר לא נמצא במרכז הצביר אלא נוטה לכיוון דרום מזרח. הסיבה לעיוות זה בצורתו של הצביר היא קרבתו היחסית למרכז הגלקסיה, כ-6,100 שנות אור בלבד, כך שהוא מושפע מכוחות גאות חזקים. קוטרו של M62 הוא כ-100 שנות אור ומסתו מוערכת בכ-1.2 מיליון מסות שמש מרחקו ממערכת השמש הוא כ-22,500 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-15 דקות קשת – כמחצית קוטרו של הירח המלא. בצביר התגלו בו כ-90 כוכבים משתנים, רובם מסוג משתני RR בנבל. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא פי 45,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F9. בצביר התגלו מקורות רבים יחסית של קרינת רנטגן, ככל הנראה מדובר בזוגות כוכבים שקרובים מאוד זה לזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M62** בוויקישיתוף
* M62 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M62, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  J. Boyles, D. R. Lorimer, P. J. Turk, R. Mnatsakanov, R. S. Lynch, S. M. Ransom, P. C. Freire, & K. Belczynski: Young Radio Pulsars in Galactic Globular Clusters (2011), p. 10

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
**חוסיין עבד אל-האדי** (? – 1835 או 1836) היה שייח' בן משפחת הפלאחים עבד אל-האדי מהכפר עראבה שבנפת שכם, שעלה לגדולה בימי אבראהים פאשא, היה מושל (בדרגת מודיר) של איילט צידון, מושל עכו וסגנו של אבראהים פאשא.

כאשר הגיעו כוחותיו של אבראהים פאשא לארץ ישראל, רק בודדים קיבלו אותו בברכה, בהם קאסים אל-אחמד(אנ') וחוסיין עבד אל-האדי.
עבד אל-האדי ואנשיו הצטרפו לכוחותיו של אבראהים פאשא במצור על עכו (1832). אבראהים פאשא ראה בעבד אל-האדי כוח עולה ומינה אותו כסגנו בשלטון האזרחי על השטחים שכבש בארץ ישראל. כאשר איברהים המשיך במסעות המלחמה, היה עבד אל-האדי השליט בפועל של הארץ. זו הייתה הפעם הראשונה שמשפחה כפרית עלתה לשלטון על הארץ.

במהלך מרד הפלאחים, עבד אל-האדי המשיך לתמוך באבראהים פאשא ובתמורה מינה אותו איברהים להיות המודיר של איילט צידון (איילט שכלל את כל ארץ ישראל).

באוקטובר 1834, אחרי שאבראהים פאשא הוציא להורג את אל-אחמד בעוון מרידה. רכש עבד אל-האדי את מפעל הסבון שלו (صابون نابلسي) בשכם ואת בית המגורים המשפחתי, אליו העביר עבד אל-האדי את משפחתו מעראבה. מפעלי הסבון של שכם(אנ') היו אחד ממקורות ההכנסה החשובים של שכם והקנו לבעליהם כסף ויוקרה. השייח יוסוף זיאד קאדרי ניהל עבורו את עסקיו בשכם.

עבד אל-האדי כיהן בתפקיד מושל צידון עד מותו (1251 להג'רה, 1835 או 1836). נקבר בחצר מסגד א-זיתונה בעכו.

צלאח עבד אל-האדי, אחד מבניו של חוסיין, היה הוואלי של צידון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי משה שרון, Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae, עמ' 63, המינוי היה כנראה כבר ב-1833
2. ↑  בשארה דומני הערת שוליים 17
3. ↑  מחמוד יזבק, Haifa in the Late Ottoman Period, 1864-1914: A Muslim Town in Transition, עמ' 151
שרידי ארמון לה
**ארמון לה** הוא ארמון מלכות טיבטי המשקיף על העיר לה שבחבל לדאק בהרי ההימלאיה. הוא נבנה במאה ה-17 בידי המלך סנג נאמגיאל בדמותו של ארמון הפוטאלה שבלהסה, טיבט. הארמון הוא בגובה תשע קומות כשבקומות העליונות התגוררו בני משפחת המלוכה והנמוכות שימשו כאורוות ומחסנים.

הארמון ננטש כשכוחות הדוגרה השתלטו על לדאק באמצע המאה ה-19, ומשפחת המלוכה עברה לארמון סטוק.

חורבות הארמון שוקמו בידי המכון לחקר הארכאולוגי של הודו. הארמון פתוח לציבור ועל גגו ניתן לראות מראה פנורמי של לה והסביבה. הר סטוק קנגריל שברכס הרי זאנגסקאר נראה מדרום מעבר לעמק האינדוס, ורכס הרי לדאק נראה מצפון לארמון.

מוזיאון הארמון מכיל אוסף עשיר של תכשיטים, קישוטים, גלימות טקסיות וכתרים טקסיים. יש בו ציורי טנגקה סיניים בני יותר מ-450 שנה השומרים על צבעיהם הבהירים שנוצרו מרסיסי ואבקות אבנים מסוגים שונים, כולל אבני חן.

היסטוריה
--------

בניית הארמון על גבעת צמו (Tsemo) הייתה יוזמה של צוואנג נאמגיאל, מייסד שושלת נאמגיאל של לדאק בשנת 1553 והוא הושלם בידי אחיינו סנג נאמגיאל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון לה** בוויקישיתוף
פנים הארמון
* [  אתר העיר לה]
* ארמון Leh Palace באתר ILoveIndia (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר הארמון
2. ↑  אמנות בודהיסטית Frontline Magazine, pg 78, May 13-26, 1989
**אלעזר ברק** (20 בדצמבר 1934 - 9 בפברואר 2008) היה תת-אלוף בצה"ל, קצין חימוש ראשי בשנים 1973–1978.

ביוגרפיה
--------

אלעזר ברק נולד בווילנה לחיים וטובה, כשהיו בעיצומן של ההכנות לעלייה לארץ ישראל. בראשית 1935, בן שלושה חודשים, עלה עם הוריו לארץ. הוריו החלוצים השתקעו בחדרה. בילדותו עברה המשפחה להתגורר בכפר ויתקין, ושם נולדה אחותו שרה. לאחר שהוריו התבססו שבה המשפחה לחדרה, והוא למד בבית חינוך לילדי עובדים ובתיכון חדרה.

כבר בילדותו גילה אלעזר ברק כישרון טכני ומתמטי מובהקים. ב-1952, כשסיים את התיכון, התגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית, ולמד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון. הוא סיים קורס קצינים בהצטיינות, ועם סיום לימודיו ב-1956 הוצב בחיל החימוש. 

ב-1962 נסע ללמוד תואר שני ודוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בבוסטון.   
עם סיום לימודיו חזר לארץ ולשירות הצבאי, ומונה לבוחן איכות לכלי לחימה חדישים. במלחמת ששת הימים שירת כקצין לתפקידים מיוחדים בציר הצפוני בסיני, שבו לחמה אוגדת הפלדה בפיקודו של האלוף ישראל טל. ב-1967 מונה ברק למפקד יחידת הבחינה של חיל החימוש. בשנת 1969 מונה לעוזר טכני לקצין חימוש ראשי בדרגת סא"ל, וב-1971 שימש עוזר קצין חימוש ראשי בדרגת אל"ם. ב-1973 מונה לסגן קצין החימוש הראשי עד למינויו לקצין חימוש ראשי (קחש"ר) בספטמבר אותה שנה, כחודש לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים. במהלך המלחמה היה אחראי חיל החימוש שבפיקודו על שיקום מערכות הנשק שבידי צה"ל שנפגעו והחזרתם לשירות בפרק זמן מינימלי. בחמש השנים שלאחר המלחמה פיקד כקצין חימוש ראשי על חיל הנחשב לגדול ולמפוצל ביותר בצה"ל ובמסגרת זו ליווה את תכנון ופיתוח טנק המרכבה ועסק בקליטת אמצעי לחימה חדישים ומתקדמים, בעיקר טילים מונחים, בצה"ל. ב-1978, בן 44, סיים ברק את תפקידו והשתחרר מצה"ל.

עם שחרורו התמנה ברק למנכ"ל חברת הנפט הלאומית, תפקיד שבו כיהן שנים אחדות, ונטל חלק בשיחות עם המצרים להחזרת שדות הנפט של סיני וההסכמים הקשורים בכך. בהמשך חזר לתחום הביטחון והיה מעורב בניהול של מספר חברות בתחום זה. בין השאר שימש כמנכ"ל סולתם וכמהנדס ראשי וסמנכ"ל בתע"ש. שימש גם בדירקטוריונים של חברות שונות, בהם ספקטרוניקס ועשות אשקלון. הוא פרש לגמלאות מתע"ש בגיל 69, אך גם לאחר מכן הוסיף למלא תפקידי ייעוץ שונים למערכת הביטחון בתחום של פיתוח מערכות נשק. הוא הרבה לשתף פעולה עם האלוף ישראל טל (טליק), שלו יעץ במשך שנים.

לאורך השנים מאז שחרורו מצה"ל שימש מרצה בפקולטה להנדסה של אוניברסיטת תל אביב, בחוג להנדסה מכנית. בנוסף לכך מילא תפקידים ציבוריים בהתנדבות, ובכלל זה היה היו"ר הראשון של עמותת חיל החימוש ויו"ר אגודת הידידים של בית החולים ע"ש אדית וולפסון במשך שנים רבות.

כשהיה בן 73 נפטר אלעזר ברק ממחלה קשה. השאיר אחריו את יהודית, רעייתו לאורך 51 שנים, את שני ילדיהם: הבת - פרופ' דפנה ברק-ארז, שנבחרה ב-2012 לשופטת בית המשפט העליון, הבן - ד"ר יאיר ברק, ונכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, טליק קרא לו "דוקטור לטנקים", באתר הארץ, 16 במרץ 2008

| קציני הטכנולוגיה והאחזקה  |
| --- |
| קציני חימוש ראשיים | אשר פלד • צבי בן יעקב • דב שמר • עמנואל פרת • עמוס חורב • ינון עזרוני • עמוס חורב • חיים דומי • אלעזר ברק • בן-ציון בן-בשט • טוביה מרגלית • משה קידר • צבי אורן • עמי סגיס • מיכאל דיין • שלום קורן • זכריה חי • חיים רונן • איל אלוק • צביקה קראוס • אליעזר בן הרוש • מישל ינקו |
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה | אילן אליה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007321777505171
* VIAF: 297149366397685602002
* WorldCat: viaf-297149366397685602002

 |
**דוב נמלים מקסיקני** (שם מדעי: *Tamandua mexicana*) הוא מין של דוב נמלים מהסוג *Tamandua*. הוא חי ביערות טרופיים וסובטרופיים מדרום מקסיקו, דרך מרכז אמריקה, ועד לקצהו הצפוני של רכס הרי האנדים.

תיאור
-----

דוב הנמלים המקסיקני הוא דוב נמלים בגודל בינוני עם זנב גמיש, עיניים ואוזניים קטנות וחוטם ארוך. הפרווה היא בצבע צהוב בהיר על רוב הגוף, עם אזור ייחודי של פרווה שחורה מעל הצלעות, הגב והכתפיים. סימן ייחודי זה מאפשר להבחין בקלות בין מין זה לקרובו הדרומי, שבו הצבע הוא אחיד יותר. לדוב הנמלים יש זנב פרוותי על פני כשליש מאורכו, אבל באזוריו האחרים הזנב חסר פרווה. יש לדוב הנמלים רגליים אחוריות עם חמש אצבעות, ואילו ברגליים הקדמיות יש רק ארבע.

הזכרים והנקבות דומים בגודל ובצבע, ואורכם הוא כ-102–130 סנטימטר, עם אורך זנב של 40–68 סנטימטרים. הבוגרים שוקלים 3.2-5.4 ק"ג.

כמו מיני דובי נמלים אחרים, דוב הנמלים המקסיקני ניזון על-פי רוב מנמלים. לשונו ארוכה, ניתנת להרחבה, ומכוסה בריר דביק שמאפשר לדוב הנמלים ללכוד נמלים וטרמיטים. אצל דוב הנמלים יש גם שרירי לשון מיוחדים, המחוברים לעצם לשון מיוחדת, שקבועה בחלק העליון של עצם החזה. כל חלל הפה השתנה כדי להיות מותאם ללשון הייחודית, והוא מוארך הרבה יותר מאשר אצל היונקים האחרים. כמו למיני דובי הנמלים האחרים, לדוב הנמלים המקסיקני אין שיניים.

בנוסף לתפריט הייחודי שלו, ושלא כמו דוב הנמלים הענק, דוב הנמלים המקסיקני מותאם לטיפוס על עצים, ולחיים עליהם. שרירי אצבעות הרגליים החזקים שלו ומשטח קשה ברגליו הקדמיות עושים את רגליו גמישות, מה שמאפשר להן אחיזה על בליטות בעץ כשהוא מטפס. הבוהן האמצעית ברגליו הקדמיות גם נושאת טופר גדול במיוחד, ויש לו גם בוהן חזקה במיוחד, המאפשרת לו לפתוח חור בעץ כדי להגיע לנמלים שבתוכו.

תחום תפוצה
----------

דוב הנמלים המקסיקני שוכן ביערות בדרום מקסיקו, לכיוון מרכז אמריקה ועד למערב קולומביה, ונצואלה ואקוודור, ולפינה הצפונית מערבית של פרו. הוא נמצא בסוגים שונים של יער באזור זה, ובכללם יערות עד, יערות נשירים, יערות מנגרובים, יערות מעוננים ויערות משווניים. ארבעת תת-המינים המוכרים היום:

* *Tamandua mexicana Mexicana* - מקסיקו, גואטמלה, בליז, הונדורס, אל סלוודור
* *Tamandua mexicana instabilis* - ונצואלה, קולומביה הצפונית
* *Tamandua mexicana opistholeuca* - ניקרגואה, קוסטה ריקה, פנמה, רוב קולומביה
* *Tamandua mexicana punensis* - אקוודור, פרו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוב נמלים מקסיקני** בוויקישיתוף
* דוב נמלים מקסיקני, באתר ITIS (באנגלית)
* דוב נמלים מקסיקני, באתר NCBI (באנגלית)
* דוב נמלים מקסיקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* דוב נמלים מקסיקני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* דוב נמלים מקסיקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* דוב נמלים מקסיקני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוב נמלים מקסיקני באתר הרשימה האדומה של IUCN

| פילוסאים |
| --- |
| תת-סדרת עצלנאים |
| עצלני דו-אצבע (סוג: עצלן דו-אצבע) | עצלן דו-אצבע של הופמן • עצלן דו-אצבע של לינאוס | 
 |
| עצלני תלת-אצבע (סוג: עצלן תלת אצבע) | עצלן חום-גרון • עצלן חיוור-גרון • עצלן רעמתי • עצלן גמדי |
| תת-סדרת דובי נמלים |
| דובי נמלים זוטיים (סוג: דוב נמלים זוטי) | דוב נמלים זוטי |
| דובי נמלים גדולים (סוג: דוב נמלים ענק) | דוב נמלים ענק |
| דובי נמלים גדולים: (סוג: טמנדואה) | דוב נמלים מקסיקני • דוב נמלים בינוני |
**יוסף פרדס** (נולד ב-28 בדצמבר 1928) היה מפקח ארצי ומנהל השירות הקהילתי ושיקום שכונות במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים על השירותים הקהילתיים, חוקר בתחום העבודה הסוציאלית. זוכה פרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה (1990) ופרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית (1993).

קורות חייו
----------

### שנותיו המוקדמות

יוסף פרדס נולד בי"ד בטבת תרפ"ט (28 בדצמבר 1928) בירושלים לזהרה ואליהו פרדס, שם סיים את לימודיו בבית הספר העממי. הוא קטע את לימודיו בבית הספר התיכון ובשנת 1944 יצא להכשרת לקיבוץ שדה אליהו. בשנת 1945 התגייס לארגון ההגנה. בשנה זו נעצר על ידי הבריטים כחשוד בפעולות טרור, נעצר ונחקר במשטרת נצרת, משם הועבר לקישלה בירושלים ולאחר מספר שבועות שוחרר. בשנת 1946 השתתף בהכנת הביצורים ביום העלייה לקיבוץ עין הנצי"ב ולאחר כמה חודשים לקח חלק בהדיפת ההתקפה של פורעים ערבים על הקיבוץ.

### ההתיישבות בביריה ובשורות הפלמ"ח

בפברואר 1946, השתתף בעליה ההמונית לביריה ובשנת 1947 היה ראשון חברי ההכשרה שעלה לביריה להתיישבות קבע. היה אחראי על ארבעת הסליקים בביריה, היה נציג הקיבוץ בוועד ישובי הגליל העליון ויצג את הקיבוץ במחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית ושל הקרן הקיימת ובמוסדות התנועה. בפקודת ההגנה התגייס למשטרה הבריטית, בשנת 1947 התגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרת ביריה/חצר תל-חי בגדוד השלישי של חטיבת יפתח. השתתף בכיבוש המשלט לצורך פריצת הדרך בין ביריה לעין זיתים, בפיצוץ הבתים בסעסע, בימי המצור היה בין אנשי שיירות הלילה מהר כנען לראש פינה, שנשאו נשק, תחמושת (בפרט פגזי דוידקה) ומזון להר כנען, עין זיתים וביריה. הוא השתתף בלווי השיירה הראשונה לירושלים בדרך בורמה וכן במבצע חירם. פרדס השתתף בכל מלחמות ישראל עד מבצע שלום הגליל. פרדס יזם והיה חלק מתהליך שיקום מצודת ביריה, והקמת המוזיאון במקום.

### כבכיר במשרד הרווחה וכחוקר העבודה הסוציאלית

לאחר מלחמת העצמאות הצטרף למייסדי משואות יצחק והיה שם בשנים 1949–1958. הוא נשלח מטעם המשק כמורה ומדריך בישובי עולים. היה מראשוני סגל עובדי חבל לכיש וראשון המיישמים את שיטת העבודה הקהילתית בישראל. בשנים 1961–1967 היה מנהל המחלקה הסוציאלית והמחלקה לפתוח קהילתי במועצה האזורית שפיר. בשנים 1967–1993 היה מפקח מחוזי, מפקח ארצי, סגן מנהל ומנהל השרות לעבודה קהילתית ושיקום שכונות ומנהל השרות לילד ולנוער במשרד העבודה והרווחה. כן היה היוזם, המתכנן ויו"ר המועצה של בתי הספר לפעילים לקידום מנהיגות ברשויות המקומיות. למד ולימד בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן, המציא ב-1978 את "שיטת פרדס" להקצאת משאבים למערכות שירותים, ששימשה לקביעת תקנים במשרד הרווחה במשך שנים רבות. 90 פרסומים בתחום התמחותו, חלקם תורגמו על ידי משרד החוץ וארגונים בינלאומיים לשפות רבות.

יוסף פרדס נשוי ואב לשתי בנות, מתגורר בירושלים.

פרסים
-----

* 1990 - בפרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה.
* 1993 - בפרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית, על פיתוח והקמה של בתי ספר לפעילים לקידום מנהיגות ברשויות המקומיות, על קביעת "שיטת פרדס", ועל פרסומיו הרבים בתחום.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף פרדס: חתן פרס סאלד לשנת התשנ"ג 1993 : פעליו, תולדותיו, שורשיו, עיריית באר שבע, 1993.
* רשימת הפרסומים של יוסף פרדס, בקטלוג הספרייה הלאומית
* יוסף פרדס, באתר הפלמ"ח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מועדוני הכביסה" הוכנסו למרכזים קהילתיים בשכונות, דבר, 31 ביולי 1973
2. ↑  משרד העבודה והרווחה, דוח מבקר המדינה 51ב לשנת 2001, עמ' 550

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266196705171

 |
**וירואיים** (שם מדעי: **Vireonidae**) הם משפחה של ציפורי שיר מדרום, מרכז ואמריקה הצפונית המזכירים מעט פרושיים או טירניים, אך מקורבים בעיקר למשפחת סבכי העולם החדש.

המינים הגדולים במשפחה זו, מהסוג *Vireolanius*, עשויים להגיע לאורך 17 ס"מ ולמשקל 40 גרם. הם בעלי נוצות צבעוניות בגוונים של ירוק וצהוב, ראש גדול עם מצח רחב, מקור גדול ומעט מתעקל, עיניים גדולות מוקפות לבן ורגליים חזקות. הם חיות במגוון בתי גידול מיערות, סוואנות, ערבות שיחים, הרים וביצות מנגרובים, וחלק מהמינים נודדים דרומה בחורף. 

הם חיים בקבוצות משפחתיות טריטוריאליות המגוננות על מקום מחייתם מציפורים אחרות, בעונת הנדידה המינים הנודדים מתקבצים ללהקות גדולות יותר. 

חלק מהמינים ניזונים גם מכמה סוגי פירות, אך הרוב המובהק ניזון מחרקים אותם הם צדים מהעצים, מהאוויר, בחיפוש בין העלים או אצל כמה מינים בחיטוט באדמה.

סוגים
-----

* *Vireo*
* *Hylophilus*
* *Vireolanius*
* *Cyclarhis*
* סוג ומין יחיד *Tunchiornis ochraceiceps*
* *Pachysylvia*

סוגים נוספים
------------

* סוג יחיד *Erpornis zantholeuca* - ייתכן ששייך למשפחת לבני-עין
* *Pteruthius* - ייתכן ששייך למשפחת הטימליים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וירואיים** בוויקישיתוף
* וירואיים, באתר ITIS (באנגלית)
* וירואיים, באתר NCBI (באנגלית)
* וירואיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* וירואיים, באתר GBIF (באנגלית)
* וירואיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541439805171

 |
**מאיר אביטל** (נולד ב-31 באוקטובר 1946) מנכ"ל קבוצת "הארגז" לשעבר, זוכה פרס קפלן.

ביוגרפיה
--------

נולד בכפר סבא, לאביגדור, מנהל סולל בונה באזור הדרום וליונה, מזכירה רפואית בבית החולים סורוקה. כשהיה בן 8, ירדה המשפחה לבאר שבע בשליחות לאומית של אביו.

מאיר סיים את בית הספר התיכון בבאר שבע, התגייס לצבא ליחידה קרבית, סיים את שירותו כקצין בדרגת סגן ובמהלך שירות מילואים פעיל הגיע לדרגת סגן אלוף בתפקיד ראש מטה הכוחות ברצועה.

מאיר סיים לימודי הנדסת תעשייה וניהול בטכניון בחיפה ותואר שני בהצטיינות באוניברסיטת בן-גוריון.

את חייו המקצועיים, בין השנים 1971–1984 החל מאיר במפעל רמת"א של התעשייה האווירית בתפקיד בכיר.[דרוש מקור] בין השנים 1984–1989 היה מנכ"ל של מפעל "חרסה" שהיה שייך לקונצרן של "כור תעשיות". בשנת 1989 כיהן כיועץ כלכלי ליו"ר ההסתדרות ועסק בשיקום מפעלים תעשייתיים של חברת העובדים שנקלעו לקשיים.

בשנים 1990–1998 היה מנכ"ל קבוצת "הארגז", שכללה מספר מפעלים: אוטובוסים, רכבות, ריהוט, מבנים תעשייתיים ומערכות אחסון.

ב-1994 זכה ב"פרס קפלן" על ההישג בהבראתה של קבוצת "הארגז".

ב-2001 עמד בראש קבוצת משקיעים במפעל שוקולד בסרביה.

ב־2002 יזם פרויקט נדל"ן של הקמת קניון ומלון בבלגרד, סרביה.

כיום מכהן כיו"ר של קבוצת "אביטל" מזה 17 שנים באזור הבלקן בתחומי נדל"ן וחקלאות.

גר בגבעתיים, נשוי לשוש, אבא לשני ילדים ושישה נכדים.

מאיר אביטל בנאומו במעמד קבלת "פרס קפלן" בכנסת ישראלראש ממשלת ישראל יצחק רבין מעניק את "פרס קפלן" למאיר אביטל

חברות בדירקטוריונים
-------------------

* חבר בהנהלת "חברת העובדים" שהחזיקה 25% מכלכלת ישראל.
* דירקטור בהנהלת "קבוצת "אמקור"
* חבר במועצת המנהלים של קרן הון סיכון "תעוזה"
* יו"ר של חברת "רוטלקס"

פעילות ציבורית
--------------

* 1978-1983 חבר במועצת עיריית באר שבע והנהלתה, היה פעיל בעיקר בתחום איכות הסביבה
* 1992-1993 חבר במשלחת הישראלית לוועידת העסקים וקידום השלום במזרח התיכון (במצרים, ירדן ומרוקו)
* 1995-2005 חבר במועדון המאה בטכניון חיפה
* 1992 ועד היום חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאיר אביטל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיר אביטל הקים מפעל לייצור שוקולד ביוגוסלביה בשיתוף עם משקיעים ישראלים נוספים בהשקעה של כ-10 מ' ש', באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2001
2. ↑  עופר פטרסבורג, משקיעים ישראלים יקימו קניון ביוגוסלביה ב-40 מיליון דולר, באתר ynet, 8 בינואר 2002
3. ↑  "אתר קבוצת אביטל".