recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אובראג** (בגרמנית: **Oberegg**) הוא מחוז בקנטון אפנצל אינר-רודן שבשווייץ. המחוז מורכב משתי מובלעות קטנות הנפרדות משטחו העיקרי של הקנטון ונמצאות מספר ק"מ מצפון-מזרח לו.

היסטוריה
--------

אובראג מוזכר לראשונה במסמך משנת 1470 ככפר. בערך באותה תקופה נבנתה הכנסייה (נחנכה ב-1655) ואובראג גדל לשטח המקיף את הכפר.

ב-1872, כאשר הצטרף אליו הכפר הירשברג, הוקם המחוז באופן רשמי. הירשברג מוזכר לראשונה במאה ה-11 בשם Hirsberg. הירשברג חולק במהלך פיצולו של קנטון אפנצל בימי הרפורמציה הפרוטסטנטית. כמה מהקהילות המשיכו להחזיק באמונה הישנה ואחרים פנו לאמונה החדשה. כאשר פוצל הקנטון ב-1597 לקנטון קתולי ולקנטון פרוטסטנטי, רצה הרוב הקתולי של הירשברג להישאר בתוך הקנטון אפנצל אינר-רודן והמיעוט הפרוטסטנטי רצה להשתייך לקנטון אפנצל אוסר-רודן. במסגרת חלוקה זו, הקרקעות שהיו בבעלותם של הפרוטסטנטים הופרדו מהירשברג וסופחו לקנטון הפרוטסטנטי, שם הם היו לכפר ראויתה (Reute). הירשברג הקתולית הפכה מאוחר יותר לחלק מאובראג.

גאוגרפיה ודמוגרפיה
------------------

שטח מחוז אובראג הוא 14.7 קמ"ר. מתוכם 51.8% משמשים לחקלאות, 42.5% הם שטחים מיוערים, 5.5% הם שטחים מיושבים ו-01.1% הם שטחים בלתי מעובדים. המחוז הוא החלק הקרוב ביותר של הקנטון אל עמק נהר הריין. הוא כולל את הכפר אובראג והכפרים הקטנים ביריסוילן, קפף, אשנמוס, סנקט אנטון וכמה חוות בודדים.

נכון ל-2014 מנתה אוכלוסיית המחוז 1,900 תושבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אובראג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אובראג

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
2. ↑  הערך אובראג במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית)
3. ↑  הערך הירשברג במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית)
4. ↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4559722-4
* HDS: 001318
* VIAF: 236113999
* WorldCat (עם VIAF): 236113999

 |
**תאגיד פילה אחזקות** (באנגלית: **Fila Holdings Corp.**) היא יצרנית בגדי ספורט המעצבת נעליים ובגדים שהוקמה על ידי אטורה וג'יאנסברו פילה בשנת 1911 בביאלה, פיימונטה, איטליה. בשנת 2003 נמכרה לקבוצה האמריקאיתSport Brands International. בשנת 2007 נמכרה החברה לפילה קוריאה, החטיבה הדרום קוריאנית שלה. בספטמבר 2010 הונפקה החברה בבורסת קוריאה (הדרומית).

מנכ"ל החברה הוא יון קאון-צ'אנג. לפילה משרדים ב-11 מדינות ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

פילה הוקמה בביאלה, פיימונטה, איטליה, על ידי אטורה וג'יאנסברו פילה בשנת 1911. במקור החברה ייצרה בגדים לאנשי האלפים האיטלקיים, בעיקר תחתונים. בשנות השבעים החברה עברה להתמקדות בבגדי ספורט, עם אישור עסקת שיתוף פעולה עם הטניסאי השוודי ביורן בורג. המותג הפך פופולרי יותר לאחר המעבר לבגדי ספורט.

בשנת 1991, בתמיכתה של החברה האיטלקית, הוקמה חברה בת FILA קוריאה.

בשנת 2003, הבעלים האיטלקי המקורי, Holding di Partecipazioni, מכר את החברה ל-Cerberus Capital Management, קרן גידור אמריקאית, לאחר שהחברה התחייבה יתר על המידה להסכמים יקרים עם אתלטים בתקופה שבה החברה הייתה עם שולי רווח נמוכים. סרברוס הייתה בעלת חברת Fila באמצעות חברת ההחזקות Sports Brands International, שגם הפעילה את כל עסקי פילה ברחבי העולם למעט Fila Korea, שהייתה חברה נפרדת שהפעילה את המותג ברישיון.

לאחר מספר שנים בהם המותג דשדש, בינואר 2007 נרכשו המותג וכל החברות הבנות הבינלאומיות שלו על ידי פילה קוריאה.

בשנת 2009 רכשה ANTA Sports את הזכויות על המותג בסין, הונג קונג ומקאו, מהשותף המיזם המשותף הסיני של חברת פילה, בל אינטרנשיונל. פילה קוריאה הייתה עדיין בעלת 15% ממניות החברה המשותפת "Full Prospect".

במאי 2011 רכשה חברת פילה קוריאה את יצרנית ציוד הגולף העולמית Acushnet Company, והפכה לבעלים החדשים של מותגי גולף מובילים כמו טיטיסט תמורת 1.23 מיליארד דולר.

חסויות
------

פילה נותנת חסות לקבוצת הבייסבול Doosan Bears הקוריאנית, קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב, ונבחרת הפיליפינים ברוגבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פילה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פילה
* פילה, ברשת החברתית פייסבוק

* פילה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פילה, ברשת החברתית אינסטגרם

* פילה, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fila Purchase Completed; Executive Team Named, www.businesswire.com, ‏10 ביוני 2003 (באנגלית)
2. ↑  מורן, אינעל העולם: יו"ר FILA מסביר איך עושים קאמבק של מיליארדים, באתר כלכליסט, 28 בינואר 2019
פירוש נוסף ערך זה עוסק במצב חברתי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רווחה (פירושונים).
**צדקה** (באנגלית: "*Charity*"), מאת פיטר ברויגל, מתוך הסדרה: "שבע המידות הטובות"
**רווחה** הוא מצב שבו יש לאדם כסף די צורכו, בעלות על רכוש, בריאות טובה, אושר, או חלק ממרכיבים אלה. שכר העבודה של האדם מהווה כלי חשוב להשגת מטרות אלו. ברוב המדינות המפותחות, מסופקים חלק מצרכים אלו על ידי הממשלה, ארגוני צדקה, קבוצות דתיות או ארגונים אחרים כגון האו"ם.

בארצות הברית ובקנדה מקבלת הרווחה קונוטציה של עזרה כלכלית לנזקק ולעני בשל חוסר יכולתו לדאוג לכך. באירופה, לעומת זאת, מקבלת מילה זו משמעות רחבה יותר, במובנים של ערבות אוניברסלית, וסולידריות חברתית. היא קיימת למען העני והעשיר כאחד, ופועלת להבטחת רמת חיים סבירה ותמיכה סוציאלית עבור כל האזרחים, בלי סטיגמה של צדקה.

עושר מול רווחה
--------------

בעוד המילה "עושר" מתייחסת אך ורק למצב כלכלי נתון, מתייחס המונח "רווחה" למכלול רחב יותר של מרכיבים. האדם הפרטי, החברה או הקהילה הנתונים ברווחה, נמצאים במצב שבו ה**משאבים** (מקורות) שברשותם מרובים יותר מה**צרכים**, או שווים להם, במצב שבו סך הרווח גדול מסך ההשקעה. משאבים, לעניין זה, אינם בהכרח כסף או שווי כסף. את איכות החיים ורווחתו של האדם או הקבוצה ניתן להעריך גם במשאבים אחרים, כדוגמת יופי, יצירות אמנות, מעמד חברתי, השכלה גבוהה ובריאות. אדם יכול להיות עשיר אך לא לחיות ברווחה. ככל שרבים המשאבים העומדים לרשותו של האדם ביחס לצרכיו, כך גדלה רמת הרווחה שבה יהיה נתון.

ראו גם
------

* מדינת רווחה
* שכר ריאלי
* מדיניות רווחה בישראל
* רמת חיים
* איכות חיים
* אושר
* תאוריית הצרכים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רווחה** בוויקישיתוף
* שירותי רווחה, דף שער בספרייה הלאומית

* R.M. Blank (2001). "Welfare Programs, Economics of," *w:en:International Encyclopedia of the Social & Behavioral Sciences*, pp. 16426–16432, Abstract.
* Sheldon Danziger, Robert Haveman, and Robert Plotnick (1981). "How Income Transfer Programs Affect Work, Savings, and the Income Distribution: A Critical Review," *Journal of Economic Literature* 19(3), p p. 975-1028.
* R.H. Haveman (2001). "Poverty: Measurement and Analysis," *International Encyclopedia of the Social & Behavioral Sciences*, pp. 11917–11924. Abstract.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548552205171
* GND: 4128491-4
* LCCN: sh85108846
* LNB: 000061975
* NARA: 10643362
* NKC: ph117266

 |
**מוטי לנדאו** (נולד ב-2 במאי 1950) הוא ראש מועצה מקומית סביון החל משנת 2013.

ביוגרפיה
--------

לנדאו נולד וגדל בנווה מונוסון להורים שורדי שואה שעלו לארץ ישראל מפולין בשנת 1948.

בשירותו בצבא הסדיר שירת כקצין בפלס"ר חטיבה 7 בשריון. במלחמת יום הכיפורים לחם בסיני ונפצע בעיניו. לאחר החלמתו חזר לשרת במילואים והשתחרר בדרגת סא"ל. היה חבר בעמותת חטיבה 7.

לנדאו עבד כתעשיין מומחה בניהול, תפעול ושיקום חברות, ושימש כחבר בהנהלת התאחדות התעשיינים.

ב-2003 נבחר לנדאו כחבר במועצת סביון. בשנת 2013 נבחר כראש מועצת סביון בראשות סיעת "סביון לתושביה". בשנת 2018 התמודד בבחירות המונציפליות ונבחר לקדנציה שנייה. במהלך שנים אלו הוציא את היישוב סביון ממשבר כספי חמור והיא הוגדרה כרשות איתנה בשנת 2021.

לנדאו התמודד לכהונה שלישית בבחירות 2024 מול לינדה אשכנזי. הבחירות נערכו ב-27 בפברואר 2024, קיבל 73.8% מהקולות ונבחר לכהונה נוספת.

לנדאו הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן, ובוגר השתלמות בשיווק בין-לאומי מבית הספר וורטון.

חיים אישיים
-----------

מוטי נשוי לד"ר תמי לנדאו, מומחית בהוראה מתקנת (בתו של יוחנן פלץ), להם שלושה בנים והם מתגוררים בסביון החל משנת 1987.

קישורים חיצוניים
----------------

* תומר קרן, לנדאו: "הורדנו את הפריצות בסביון ב-80%", באתר אונו ניוז, 24 בנובמבר 2019
* אתר למנויים בלבד הדר חורש, ראש מועצת סביון: "אנחנו מופלים לרעה - המדינה משקיעה בנו הכי מעט", באתר TheMarker‏, 5 בינואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידו וינגרטן, חמש שנים נוספות: מוטי לנדאו ניצח בגדול את הבחירות בסביון, באתר אונו News, ‏28 בפברואר 2024
**אברהם אַלוַאיל** (1 ביולי 1939 – 20 בספטמבר 2014) היה אדריכל ישראלי.

אלואיל (Allweil) נולד ב-1 ביולי 1939 בתל אביב, בנו של המהנדס אשר אלואיל, שהיה מבכירי המהנדסים בארץ, מתכנן ראשי במשרד השיכון, מרצה בכיר בטכניון ומקים מרכז הבנייה הישראלי, ואחיינו של הצייר אריה אלואיל. הוא למד בתיכון עירוני א' ולאחר מכן למד אדריכלות בטכניון כעתודאי. אחרי שחרורו עבד במשרדי אדריכלים בישראל ומחוצה לה חזר לארץ ועבד במשרדו של האדריכל תאודור קיסלוב, שתכנן מבנים רבים באילת באותן שנים. במסגרת עבודתו אצל קיסלוב היה אחראי על תכנון בית ספר תיכון בעיר והשתתף בתכנון מלון נפטון. ב-1967 פרש מהמשרד של קיסלוב ופתח משרד עצמאי. "הבית המדברי" באילת היה הפרויקט העצמאי הראשון שלו והפרויקט הבולט והמשמעותי ביותר שתכנן לאורך חייו המקצועיים כאדריכל. את הבניין השלים ב-1971. הבניין האקלימי פורץ הדרך זכה לפרסום רב בעיתונות המקצועית.

חוץ מהבית המדברי, תכנן מודלים של בתי ספר וגני ילדים שנבנו בכל הארץ עבור חברת "מבט" – שהתמחתה בבנייה טרומית. כך גם תכנן מודל לאולם ספורט ומודל לבית מגורים מטיפוס "בריטיש קוטג'" שמקבצים שלו נבנו ברמת חן ובעתלית.

ב-1990 עם כניסת המחשב, סגר את משרדו ועבד בפרויקטים שונים למשרד אדריכלות הנוף יהלום-צור (ליפא יהלום היה אחיה של אמו) וגם במשרדו של האדריכל אברהם יסקי. בסוף פרש לגמרי מהמקצוע והשקיע את זמנו בהמצאת פטנטים שונים – תחום בו החל לעסוק כבר בעת שירותו הצבאי כקצין בחיל ההנדסה. לאורך השנים פרסם מגוון מאמרים בעיתונות המקצועית.

אלואיל התגורר בתל אביב. היה נשוי עד מותו לרחל. נפטר ב-2014, בגיל 75.
בנו הוא האדריכל מאיר אלואיל.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל יעקובסון: סקירה על הבית המדברי באילת, באתר 'חלון אחורי', 25 בנובמבר 2014.
* מיכאל יעקובסון, הבית המדברי הביא לאילת בשורה קרירה, אך המדינה קטעה את הניסוי, באתר Xnet‏, 5 בפברואר 2019
* *Portable Shelter*/מכסה אישי מתקפל, ממציא: **Avraham Allweil**, רשם הפטנטים בארצות הברית, מנוע Google Patents

הערות שוליים
------------

1. ↑  צוואות, **ילקוט הפרסומים** 6915 (י"ט בחשוון התשע"ה, 12 בנובמבר 2014), 837.
2. ↑  אתר "Billiongraves"
**מירנדה IM** היא תוכנת קוד פתוח המהווה לקוח לרשתות מסרים מיידיים עבור מערכת ההפעלה Windows, ששמה דגש בצורה קפדנית על עקרונות הפשטות והיעילות. עם הצגת גרסה 1.0 ייתכנו כמה שינויים בהצמדות עקרונות אלו.

מירנדה מספקת שלד לקוח בסיסי וארכיטקטורת תוספים מתקדמת, שהיא לב העניין. תמיכה בפרוטוקולי מסרים מיידיים נבחרים ותכונות נוספות מיושמים בעזרת תוספים אופציונליים, אשר כמה מהם מגיעים עם החבילה הארוזה של מירנדה כברירת מחדל והשאר ניתנים להורדה מאתר הבית של מירנדה. כך נשארת מירנדה בלתי-תלויה ומהירה, מאחר שהמשתמש יכול בקלות להסיר תכונות שאינו משתמש בהם. נכון לכתיבת שורות אלה ישנם כ-450 תוספים עבור מירנדה.

קישוריות
--------

פרוטוקולים הנתמכים על ידי מירנדה בעזרת תוספים:

* ICQ
* AIM
* MSN Messenger
* IRC
* Yahoo!
* Jabber ו־GTalk
* Gadu-Gadu
* QQ
* Tlen
* BNet
* NetSend

ופרוטוקולים נוספים שלא מפורטים לעיל.

מירנדה, שבמקור נועדה להיות לקוח אלטרנטיבי לרשת ICQ, יצאה לציבור לראשונה בשנת 2000 ופיתוחה המשיך מאז. גרסת מירנדה 0.9.43 יצאה ב־6 בפברואר 2012.

בעוד תיקוני שגיאות ותכונות משניות עדיין מתוכנתות לתוך קוד המקור, המפתחים הציגו את הגרסה העיקרית הבאה (1.0) שתכיל קוד שנכתב מחדש שיאפשר תכונות חדשות ויכולות נרחבות מעבר למה שמציעה הארכיטקטורה הנוכחית.

מירנדה ברוב חלקיה אינה תומכת בכיוון כתיבה עברי (המאפשר הצגה של תיבת ההתכתבות בתצורת מימין־לשמאל) אך ניתן להשתמש בתוספי קריאה וכתיבה מימין לשמאל כמו "TabSRMM". כמו כן, עקב לחצים מצד משתמשים ישראלים נוספה תמיכה ביישור רשימת אנשי הקשר על ידי מפתחי התוספים בתוספי רשימות הקשר השונים (Clist Nicer, Clist Modern ועוד) כך שניתן ליישר את שמות אנשי הקשר ולסדר את הסמלים המופיעים עבור אותם המשתמשים בהתאם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מירנדה IM** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מירנדה IM (באנגלית)
* Official Miranda NG Wiki
* Official Miranda NG source
* מיזם ה־Sourceforge של מירנדה IM

| תוכנות מסרים מיידיים |
| --- |
| פעילות | ICQ • Pidgin • Trillian • Viber • וואטסאפ • Google Hangouts • מירנדה IM • סקייפ • הודעות (iOS) • טלגרם • Facebook Messenger • WeChat • fring • סנאפצ'ט • Tango • LINE‏ • Kik Messenger • סיגנל |
| אחרות | אודיגו • Windows Live Messenger • גוגל טוק • Google Allo |
**יצחק קשת** (נולד ב-1979) הוא ראש עיריית חריש.

ביוגרפיה
--------

יצחק קשת גדל בבת ים במשפחה חילונית, לאלי, טכנאי באלביט, ולמזכירה במשרד רואי חשבון. היה חבר בתנועת השומר הצעיר, ולמד בתיכון אורט רמת יוסף. לאחר שירותו בצה"ל, שכלל גם שירות קבע, הוא חזר בתשובה. סיים לימודי הנדסאי תוכנה במכללת אורט סינגאלובסקי.

בשנת 2008 עבר להתגורר ביישוב חריש, שהיה אז יישוב קטן המנוהל על ידי ועדה קרואה. בשנת 2013 התקיימו לראשונה בחירות לראשות המועצה, ובעקבותיהן נכנס קשת לתפקידו. ב-2015 התקבלה החלטת ממשלה לתמיכה בהפיכת היישוב חריש לעיר. בעקבות כך החל היישוב לקלוט תושבים רבים, והונחו התשתיות בדרך להפיכת חריש לעיר בת 100 אלף תושבים.

בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד קשת לראשות המועצה, ונבחר לקדנציה שנייה ברוב של כ-64%. סיעתו הליכוד קיבלה שני מנדטים.

בינואר 2021 אישר פתיחת מרכולים וחנויות במגבלות מסוימות גם בשבת.

באוגוסט 2023, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות, התפרסם בחדשות 12 תחקיר נגדו, הכולל טענות על ניצול משאבי העירייה לצורך קמפיין הבחירות האישי, ניסיון רכישת מקומון על ידי גורם שלישי, העסקת יועץ פיקטיבי, וקשר עם עובדת בעירייה.

בבחירות ב-2024 התמודד על כהונה נוספת, קיבל 36.7% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול יוחאי פרגי, לאחר שאף אחד מהמועמדים לא הצליח להשיג את הרוב הדרוש. הוא ניצח בסיבוב השני ונבחר לכהונה נוספת.

חיים אישיים
-----------

קשת נשוי לשלי, להם 6 ילדים והם מתגוררים בחריש.

קישורים חיצוניים
----------------

* עיר של סובלנות וחדשנות – חזון העיר חריש של ראש המועצה יצחק קשת, באתר חריש סיטי, 29 בספטמבר 2014
* עדי רובינשטיין, ראש מועצת חריש: "אנחנו צריכים לשמש כמיקרוקוסמוס של החברה הישראלית", באתר ישראל היום, 28 בינואר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחירות למועצה המקומית חריש 2018, באתר חריש סיטי
2. ↑  סיוע בהקמת העיר חריש, באתר משרד ראש הממשלה, 20 בדצמבר 2015
3. ↑  דב כהן, יצחק קשת: "חריש פתוחה לכולם, יש פה הרמוניה של עיר חדשה", באתר כלכליסט, 27 בפברואר 2019
4. ↑  תוצאות הבחירות בחריש: ראש המועצה יצחק קשת נבחר לכהונה נוספת, באתר חריש סיטי, 31 באוקטובר 2018
5. ↑  זעם בחריש: ראש העיר חובש הכיפה אישר פתיחת חנויות בשבת ומתריס, באתר בחדרי חרדים
6. ↑  יוסי מזרחי, ‏השחיתות בעיריית חריש: מה מעידים מקורביו של ראש העיר?, באתר ‏מאקו‏, 11 באוגוסט 2023
**דניאל אורן** (במקור: דניאל סיקסיק. נולד ב-25 במאי 1955) הוא מנצח ישראלי.

חייו
----

דניאל אורן נולד לסם (שמואל) ורבקה אורן.

אביו סם נולד ביפו, בשם איסמעיל סיקסיק (בן למוחמד סיקסיק ממשפחה מוסלמית יפואית אמידה ולאם ושמה שושנה, יהודייה). אימו של אורן, רבקה גרנדשטיין, היתה בת למשפחה של חסידים ופסיכולוגית, בוגרת הסורבון בפריז. בצעירותו למד נגינה בפסנתר ובצ'לו, וכמו כן גם פיתוח קול, הרמוניה וקונטרפונקט.

המנצח והמלחין האמריקאי ליאונרד ברנשטיין לקח את אורן תחת חסותו כבר בשנת 1968, כאשר בחר בו כסולן לביצוע של יצירתו "מזמורי צ'יצ'סטר" בקונצרט במסגרת פתיחת שידורי הטלוויזיה הישראלית. במסגרת שירותו הצבאי היה חבר במקהלת הרבנות הצבאית. הוא השלים את לימודיו בגרמניה, והתרכז בניצוח על תזמורות. הקריירה הבינלאומית שלו החלה בשנת 1975, כאשר זכה בפרס הרברט פון קאראיין למנצחי תזמורת צעירים.

אורן התמחה בניצוח על האופרות האיטלקיות הגדולות, בבתי אופרה באיטליה וברחבי אירופה, וכן בארצות הברית, ישראל ועוד. זמרים דגולים כמו לוצ'אנו פבארוטי, ופלאסידו דומינגו מופיעים תחת שרביטו, בהפקה ובבימוי של אישים מפורסמים כפרנקו זפירלי. בין התזמורות עליהן ניצח נמנות התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הפילהרמונית של ברלין, תזמורת רדיו בוואריה, הארנה של ורונה ועוד.

המוזיקולוג יהואש הירשברג אומר על אורן, כי הוא ממשיכו של ארטורו טוסקניני כפרשן האופרות של ורדי.
אורן נחשב לאחד משלושת המנצחים הישראלים הבינלאומיים המרכזיים, יחד עם דניאל בארנבוים ויואל לוי.

דניאל אורן משמש כמנהל האמנותי של בית האופרה בסלרנו, איטליה, כמנהל המוזיקלי של האופרה הממלכתית של גיאורגיה בטביליסי וב-2017 הוענק לו מעמד של רב-מנצחים באופרה הישראלית, וזאת לאחר שהיה שם מנהלה המוזיקלי בין השנים 2014–2017.

סרטים
-----

* "החלום של אמא"; תסריט ובימוי: אשר טללים, 1999, הפקה של הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל אורן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דניאל אורן

* דניאל אורן, באתר AllMusic (באנגלית)

* דניאל אורן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* דניאל אורן, באתר Discogs (באנגלית)

* דניאל אורן, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
* ידיעה, מנצח ישראלי צעיר זכה בפרס בברלין, דבר, 1 באוקטובר 1975
* מרים בר, דניאל אורן ושלמה מינץ, דבר, 16 במרץ 1977
* זאב רב-נוף, הנשר פורש כנפיים, דבר, 23 ביוני 1977
* אהרון דולב, כיפה סרוגה בארנה, מעריב, 31 ביולי 1984
* ציפי שוחט, טוסקה: דניאל אורן, האביר של פוצ'יני, באתר הארץ, 23 באפריל 2009
* עומר שומרוני, ‏"צריך שיטות של מאפיוזו כדי להביא זמרי אופרה גדולים לארץ", באתר גלובס, 22 במאי 2014
* אתר למנויים בלבד  יואב בירנברג, "צעקו לי: יהודי מלוכלך", באתר "ידיעות אחרונות", 13 בפברואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהואש הירשברג, פרק 20 בסדרת הרצאות בקול המוזיקה על האופרות של ורדי, 16 במרץ 2013
2. ↑   פרופ' חנוך רון, המוסיקאים הישראלים כיחידים : כיבוש בימות העולם, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310871705171
* BnF: cb14212695x (data)
* GND: 134854446
* ISNI: 0000 0000 7249 387X
* LCCN: nr95036827
* MusicBrainz: 0f39dcd0-af42-4010-9161-add581dcfce6
* NKC: xx0090366
* NTA: 329927140
* SNAC: w6z32hxm
* SUDOC: 159022436
* VIAF: 222390
* WorldCat: lccn-nr95036827

 |
**חנה ובר** (שמה הספרותי **רבקה שזורי**; נולדה ב־1948) היא סופרת חרדית ישראלית הכותבת בעיקר לילדים בגילאי תחילת קריאה.

קורות חייה
----------

נולדה בירושלים בשם חנה רבקה יעקבוביץ. אביה הוא הרב חיים יוסף יעקבוביץ, ממייסדי ישיבת קול תורה. גדלה בשכונת רחביה, ולאחר מכן בשכונת בית וגן. למדה בבית הספר חורב, ובסמינר למורות בירושלים. נישאה לרב צבי ובר, ולהם 16 ילדים. כיום הם גרים בשכונת נווה יעקב בירושלים, שם משמש בעלה כרב הקהילה החרדית בשכונה.

בשנת 1975 הצטרפה לצוות הכותבות של שבועון הילדים הדתי "זרקור", והחלה לכתוב תחת השם הספרותי רבקה שזורי. בהמשך היא כתבה בשבועון מרווה לצמא וכן במוסף ילדים שמצורף לשבועון "משפחה". הסיפור הראשון שכתבה היה "בבית שלנו", סיפור פשוט בשפה קלילה המספר את אורח חייהם של משפחה חרדית ואפיזודות קטנות המאפיינות משפחה כזו המונה חמש נפשות.

מדור הילדים הפופולרי ב"זרקור" המשיך בהפסקות קלות עד היום ועבר כמה שינויי שם ושנויי תפאורה (שמות משפחה שונים, מקום מגורים שונה למשפחה), אבל הסגנון נשאר כשהיה.

ספרה הראשון "בבית שלנו" יצא בהוצאת "זרקור" בשנת 1984 ולאחר כרך שני יצאו גם ספריה האחרים.
בשנת 1988 החלה לכתוב בעיתון זרקור סיפור בהמשכים לנוער תחת השם "במעלות התורה", סיפור המתאר נער חרדי בגיל בר המצוה ואת שנתו הראשונה בישיבה קטנה. הסיפור נכתב מתוך הכרות קרובה עם בניה שלמדו בעצמם בישיבה, והספר מבטא את לבטי הבחור החרדי הצעיר. הסדרה זכתה לפופולריות בקרב קוראי העיתון, ויצאה כספר מיד עם סיום פרסומה בעיתון.

שזורי כתבה גם סיפורים קצרים תחת השם הספרותי "חנה בן חי", הוציאה לאור שני קובצי סיפורים תחת שם זה בשמות: "תעלומת הכף הכחולה" ו"כי בא מועד".

אחד מסיפוריה שיצאו לאור כספר הוא הסיפור "ילדה קטנה של פעם", שהוא כעין אוטוביוגרפיה על חוויותיה כילדה קטנה בירושלים של ימי הצנע.

בשנת 2015 עזבה את זרקור.

רשימת ספרים
-----------

* בבית שלנו (2 חלקים)
* נא להכיר משפחת נהיר (2 חלקים)
* ילדה קטנה של פעם
* במעלות התורה
* תעלומת הכף הכחולה (תחת השם 'חנה בן חי')
* כי בא מועד (תחת השם 'חנה בן חי')

תרגום
-----

* "ההנקה אומנותה של האם", יצא לאור על ידי ארגון "לה לצ'ה", 1982

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של חנה ובר, בקטלוג הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007287363805171
* ISNI: 0000 0004 0215 1814
* VIAF: 297848136
* WorldCat: viaf-297848136

 |
**דוד (דוּדי) אוֹר** (נולד ב-5 בינואר 1953) הוא מוזיקאי ומפיק ישראלי, הכותב בעיקר מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע.

ביוגרפיה
--------

אור, בוגר צוות הווי הנח"ל, למד מוזיקה אצל פרופ' צבי קרן, והמשיך במגמת הקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה בתל אביב. עוד קודם לכן, ב-1977 הוא לקח חלק לצד עפרה חזה, דני מסנג ואחרים במופע "Here is Israel" שהועלה מול קהילות יהודיות בארצות הברית. הוא סיים את לימודיו אצל פרופ' לאון שידלובסקי ב-1983, ומשנת 1980 ולאורך עשור שימש כַּמנצח של חבורת הזמר מטה אשר ושל חבורת הזמר "מוזיקל"; בשנים אלו גם החל לכתוב מוזיקה עבור הצגות בתיאטרון הרפרטוארי בישראל, בין היתר ל"ריקודו של ג'ינגיס כהן" (בית ליסין) שזכתה במקום הראשון בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר ב-1984.

תחת עודד קוטלר כיהן אור כמוזיקאי-הבית של קבוצת התיאטרון נווה צדק שפעלה במרכז סוזן דלל שבתל אביב בין 1985 ל-1988. ב-1986 הוא קיבל, במשותף עם קובי ניב וישראל גוריון, את פרס כינור דוד עבור "המלך הלך לישון" שהייתה הצגת הילדים הפוליטית הראשונה בישראל. הצגות אחרות שעבורן יצר את המוזיקה כוללות את "בערבות הנגב" ו"החייל הטוב שווייק" (בבימוי אהרון אלמוג), אף הן במסגרת הקבוצה בסוזן דלל. עוד באותו עשור, נמנה עם עיתונאֵי "דבר" ו"על המשמר" ובמשך כתשע שנים שימש בהם כתב לענייני מוזיקה. ב-1989 חיבר את המוזיקה לסרט הטלוויזיה "רותי נעים" שביים אמנון רובינשטיין בערוץ הראשון. בשנה זו ייסד את משרד ההפקות "תרבות לנוער", שעד לסוף פעילותו שש שנים אחר כך היה אחראי למספר רב של הצגות ילדים ונוער ובהן להיטי "פגישת מחזור" עם אקי אבני ועדי טופול. אז גם נקלע למשבר שהביא אותו להפסקה ממושכת מעשייה ציבורית. מאז 2004 אור הוא כתב התרבות של "ישראל פוסט" (שבשנים אלה עוד הופיע תחת השם "אנשים").

### עבודה עם אמנים

אור הלחין שירי משוררות כתרצה אתר, רחל שפירא ונעמי שמר. הוא כתב שירים שבוצעו על ידי הזמרות אורה זיטנר ומיכל טל כמו גם הצמד הקנדי סוזן ופרן. ב-2011 עבד על השלמת אלבום הקאמבק של מיכל טל, "אמא רוסיה עוד בוכה".

אור חבר בקבוצה הספרותית "שופרא" מייסודו של אילן שיינפלד מאז הקמתה בשנות ה-80, ובקבוצת "עמדה" מ-2010.

### מעבודתו התיאטרונית

**הלחנה:**

* 1984 - "ריקודו של ג'ינגיס כהן" (הועלה בבית ליסין בבימויו של מיכאל כהנא. על-פי רומן גארי; זוכה פסטיבל עכו)
* 1986 - "המלך הלך לישון" (קובי ניב; זוכה פרס כינור דוד)
* 1987 - "בתחילת קיץ 1970" (א.ב. יהושע), בביצוע שמעון פינקל
* 1988 - "סיפורו של הצב גדעון שושני" (חיים נגיד), תיאטרון אורנה פורת
* 1988 - "אדי ופוס", בביצוע עדי עציון-זק וגיל אלון, "צוותא"
* 1989 - "העד" (שולמית הראבן), תיאטרון אורנה פורת

**מחזה ופזמונים:**

* 2010 - "אלביס פינת טרומפלדור" (עם רן יגיל), בביצוע אלברט אילוז, פסטיבל "תיאטרונטו"

חיים אישיים
-----------

אור מתגורר ברמת גן, רווק. לצד עיסוקיו הוא מפרסם שירה, המאופיינת בפואטיקה בוטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דודי אור, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
* הדף של דודי אור ב-Café של קבוצת הארץ
* רן יגיל, **שלושה שירים של דודי אור**, nrg מעריב, 13 באוקטובר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוני דותן, "איך הזמן", יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515009205171
* ISNI: 0000 0004 4367 0653
* LCCN: no2015019011
* VIAF: 311794073
* WorldCat: lccn-no2015019011

 |
**ריצ'רד פיליפ לואיס** (באנגלית: **Richard Philip Lewis**;‏ 29 ביוני 1947 – 27 בפברואר 2024) היה סטנדאפיסט ושחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי יהודי.

לואיס נודע בשנות ה-80 כקומיקאי המתמחה בהומור עצמי לפני שפנה לתחום המשחק. הוא נודע בשל כיכובו בסדרה Anything but Love בשנים 1992–1989 והשתתפותו בסדרה הקומית "תרגיע" בתפקיד עצמו, ששודרה החל משנת 2000.

ביוגרפיה
--------

לואיס נולד בברוקלין, ניו יורק וגדל באנגלווד, ניו ג'רזי. אביו עבד בענף הקייטרינג ואמו הייתה שחקנית. לואיס יהודי במוצאו.

לואיס למד שיווק באוניברסיטת המדינה של אוהיו.

בתחילת שנות ה-70 החל דרכו כסטנדאפיסט. הוא עבד כקופרייטר בחברת פרסום בשעות היום, בעוד שבלילות הופיע בסטנדאפ. בשנות ה-80 זכה לפרסום רב בעקבות עשרות הופעות בתוכנית הלייט נייט של דייוויד לטרמן ובעקבות השתתפות בתוכניות ספיישל ב־HBO. לבוש בצבע שחור הפך לסימן המוזהה איתו.

בשנת 1979 השתתף בסרט הטלוויזיוני Diary of a Young Comic בתפקיד המבוסס על חייו, כקומיקאי שמגיע ללוס אנג'לס מניו יורק. הוא כיכב בסדרה Anything but Love ששודרה משנת 1989 עד 1992 ובסדרה Daddy Dearest, ששודרה בשנת 1993. הוא שיחק בתפקיד משני בסדרה הבוקר שאחרי בכיכובה של שרילין פן. בשנת 2007 ביצע הופעת קמע בסדרה "ג'ורג' לופז". בנוסף ביצע הופעות קמע בסדרה "כולם שונאים את כריס" ובסדרה "שני גברים וחצי" כרואה החשבון של צ'ארלי שין.

לואיס שיחק גם בסרטי קולנוע. הוא גילם את תפקיד ג'ון, מלך אנגליה בסרט רובין הוד: גברים בגטקעס, כרופא בחזית בסרט frontier, כשחקן מובטל בסרט Once Upon A Crime, ובתפקיד עצמו בסרט The Wrong Guys. כן גילם את התפקיד הראשי בסרט Drunks וב-Game Day. על אף שרוב תפקידיו הם תפקידים קומיים, גילם לואיס גם תפקידים בדרמות "לעזוב את לאס וגאס", Hugo Pool ו-The Maze.

משנת 2000 שיחק בסדרה הקומית "תרגיע" שיצר לארי דייוויד, בתפקיד עצמו כחברו של דייוויד. לואיס ודייוויד היו חברים גם בחיים עצמם.

בשנת 2001 הוציא לאור את ספרו The Other Great Depression שכתב בעקבות התמכרותו לאלכוהול.

נפטר מהתקף לב ב-27 בפברואר 2024 בגיל 76.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד לואיס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד לואיס (באנגלית)
* ריצ'רד לואיס, ברשת החברתית פייסבוק

* ריצ'רד לואיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ריצ'רד לואיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ריצ'רד לואיס, באתר AllMovie (באנגלית)

* ריצ'רד לואיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* ריצ'רד לואיס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריאן טורוק, Q&A with Richard Lewis On His Favorite Subject: Richard , באתר Jewish Journal
2. ↑  הווארד רייך, At 70, comic Richard Lewis makes another comeback, באתר שיקגו טריביון, 12 בינואר 2018
3. ↑  מאאשל פיין, Richard Lewis: The Metamorphosis, באתר אובזרבר, 26 בפברואר 2007
4. ↑  I Tried to Interview Richard Lewis About 'Curb Your Enthusiasm' and He Threatened to Hunt Me Down, באתר vice‏, 2 באוקטובר 2017
5. ↑  The Other Great Depression: How I'm Overcoming, on a Daily Basis, at Least a Million Addictions and Dysfunctions and Finding a Spiritual (Sometime, באתר publishers weekly

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14199057w (data)
* GND: 1072831996
* ISNI: 0000 0001 1489 3901
* LCCN: no98095699
* MusicBrainz: 8ca9fa4b-1aa8-4350-b92e-5f26c02fe8aa
* NLK: KAC2020P5732
* SUDOC: 126034109
* VIAF: 29743334
* WorldCat: lccn-no98095699

 |
**אִיבְּרָאדֶה** (בטורקית: **İbradı**) היא תת-נפה בנפת אנטליה שבמחוז הים התיכון בטורקיה. העיר המרכזית בתת-הנפה נקראת אף היא איבראדה.

היסטוריה
--------

בתקופה הרומית היה האזור חלק מממלכת פיסידיה. ייתכן כי גם בתקופות מוקדמות יותר האזור היה מאוכלס, אך לא ידוע במדויק מתי יושב לראשונה.

במשך השנים קיבל האזור את חשיבותו מכך ששימש כמעבר הרים דרך הרי הטאורוס עבור סוחרים מאגן הים התיכון, אשר מצאו בו גם מחסה מפני החום. עד היום ניתן למצוא באזור שרידים של פונדק דרכים סלג'וקי.

גאוגרפיה, אקלים ואוכלוסייה
--------------------------

איבראדה שוכנת על רמה באזור הרי הטאורוס, בגובה של 950 מטר מעל פני הים. בקיץ, מזג האוויר בה יבש יותר וקריר יותר מאשר באזור חוף הים התיכון השכן לה, והטמפרטורה נעה בין כ-30°C ביום לבין כ-10°C בלילה. הצמחייה באזור כוללת יערות ערער, ארז ואורן, אשר מקבלים את אספקת המים מנהר מנאווגאט (Manavgat) אשר זורם מפסגות ההרים. נכון לשנת 2000, אוכלוסיית תת-הנפה מונה כ-10,000 איש, מתוכם כ-7000 מתגוררים באזור עירוני. תושבי איבראדה עוסקים בעיקר ברעיית צאן וביערנות. כמו כן, רוב תושבי המקום הם בעלי בוסתנים וכרמים, אך לא למטרות מסחריות.

מוקדי עניין
-----------

האזור ההררי והמיוער של איבראדה מהווה מוקד עבור טיולים מסוגים שונים, בעיקר עבור הנופשים בחופי אנטליה והסביבה. בין היתר, האזור מכיל מסלולי הליכה, כבישים צרים המתפתלים בין ההרים וכן אתרי טיפוס. כמו כן, בתת-הנפה ניתן לסייר במספר אתרים מתקופת רומא העתיקה ויוון העתיקה, וכן למצוא מבנים היסטוריים בעיר איבראדה עצמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איבראדה
מנזר סנטה קתרינה
"**מול הר סיני**" הוא שיר שנכתב על ידי המשורר והפזמונאי הישראלי יחיאל מוהר (מר), והולחן על ידי משה וילנסקי בשנת 1956, עבור להקת הנח"ל. השיר היווה מעין המנון של מבצע קדש (בדומה לשיר "ירושלים של זהב" בתקופת מלחמת ששת הימים).

תוכן השיר
---------

בשיר ישנה השוואה בין אירועים מקראיים למבצע קדש, כמו במילים "הנה מול הר סיני, הסנה, הסנה בוער". או "שערי העיר ביד השמשונים" כתזכורת לניתוק ונשיאת שערי העיר עזה בידי שמשון בעוד שבמבצע נכבשה העיר ורצועת עזה בידי "השמשונים" - חיילי צה"ל, ממשיכיו המטאפוריים של שמשון הגיבור. הביטוי "רכב ישראל" המופיע בשיר נלקח מספר מלכים ב' כשאלישע זועק אל אליהו כשהאחרון עולה השמיימה "אבי, אבי רכב ישראל ופרשיו".

השיר נכתב בתוך שעות ספורות, בעיצומו של המבצע. מיד לאחר סיום כתיבתו נשלחו חברי להקת הנח"ל מהחזית לביתו של יחיאל מר על מנת ללמוד את השיר אותו שרו ליחידות רבות במהלך המבצע, ואף מול פיקוד צה"ל על פסגת הר ג'בל מוסא בדרום סיני.

קישורים חיצוניים
----------------

* מול הר סיני בביצוע להקת הנח"ל, סרטון באתר יוטיוב.
* מילות השיר באתר בית לזמר העברי.
* השיר באתר "שרים במדים".
* תווי השיר בכתב ידו של משה וילנסקי, מתוך ארכיון משה וילנסקי, הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  heitner, פינתי השבועית ברדיו: מול הר סיני, באתר הבלוג של אורי הייטנר, ‏2016-11-01
2. ↑  ניר דבורי, ‏שיר אחרי המלחמה: לאן נעלמו שירי המלחמות - והאם יש להם עוד מקום?, באתר ‏מאקו‏, 13 בספטמבר 2013
3. ↑  קטגוריה:מלכים ב ב יב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
**מלי ברונשטיין (פקר)** (נולדה ב-1954) היא זמרת ישראלית, שהתפרסמה כסולנית צוות הווי תותחנים בשיר "בלילות הקיץ החמים".

קריירה
------

ברונשטיין התגלתה ב-1973 כששרה כסולנית צוות הווי תותחנים את השיר "בלילות הקיץ החמים" (מילים דן מינסטר, לחן מתי כספי). השיר היה במקור בלחן מעט שונה בסגנון בלוז/ג'אז, אך ביצועה של ברונשטיין בלחן קצבי יותר הוא זה שהפך ללהיט, והושמע רבות בתוכניות רדיו שונות (למשל ב"ציפורי לילה"). ברונשטיין סיפרה אז בראיון איתה שהיא ביקשה מכספי שילחין לה את השיר מחדש.

לאחר שחרורה מצה"ל החלה ברונשטיין בשיתוף פעולה עם המוזיקאי מישה סגל, שאיתו כתבה את השיר "אתה המלך" (שנכלל רק בדיסק האוסף של שנות ה-70 "ומתוק הקול באוזניים"), שנהפך ללהיט. שיר נוסף שלה, "פרפרים ברוח", הופיע רק על גבי תקליטון לא מסחרי. באותה שנה גם השתתפה במופע "שישו את ירושלים", שכלל שירים חדשים על ירושלים. אחד השירים שהצליחו היה בביצוע ברונשטיין, "תפילה לירושלים", שכתב והלחין שייקה פייקוב.

כעבור שנה השתתפה בתוכנית "שרתי לך ארצי" ושרה את השירים "לא ביום ולא בלילה" של חיים נחמן ביאליק ובדואט עם רותי בן אברהם את "בשדמות בית לחם" של אבא קונסטנטין שפירא (הוא הופיע בדיסק משירי חנינא קרצ'בסקי). במוצאי יום העצמאות של אותה השנה השתתפה במופע "אנחנו שרים לך", שהחליף את פסטיבל הזמר והפזמון המסורתי, ושרה בו דואט נוסף עם בן אברהם, את השיר "כפרי" (הופיע בדיסק משירי דניאל סמבורסקי). היא גם השתתפה במחרוזת משירי תנועות הנוער.

בשנת 1975 פרשה באופן לא רשמי מעולם המוזיקה ועברה לעסוק באופנה.

בשנת 1982 התמודד צביקה פיק בקדם אירוויזיון של אותה שנה עם השיר "רומנטיקה", אותו ליוותה רביעייה שכללה את ברונשטיין, עירית בולקא, צבי בומס ואהר'לה סייקס.

מלבד שיתוף פעולה עם מישה סגל, היא חידשה גם שירים ישנים כגון "לילה בחוף אכזיב", "בלילה על הדשא", "בשדות בית לחם", וכן היא הראשונה שהקליטה את השיר "האומנם" (מילים לאה גולדברג) בלחן של נעמי שמר ועיבודו של שמעון כהן.. כמו כן שרה יחד עם עוזי מאירי ומקהלה את "שיר שמח" ("אם גם ראשנו שח").

חיים אישיים
-----------

ברונשטיין התגוררה בניו יורק תקופה ארוכה. היא הייתה בת זוגו של טייס הקרב רן פקר (בתקופה שהיא עסקה באופנה), ולאחר מכן בת זוגו של רפי מהודר, ממציא טפטפות נטפים. כיום היא עוסקת במשפטים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מלי ברונשטיין, באתר שירונט
* מלי ברונשטיין, באתר Discogs (באנגלית)
* מלי ברונשטיין, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  להקות צבאיות / צוות הווי תותחנים, באתר של מתי כספי, נבדק ב-29 בספטמבר 2020
2. ↑  נתוני יצירה מוזיקלית, האמנם, חיפוש באתר אקו"ם
3. ↑  מלי ברונשטיין ועוזי מאירי שיר שמח
4. ↑  רון גרנות, דיבידנדים: האריסונים תורמים מיליונים, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2010
פירוש נוסף ערך זה עוסק בנסיך ירדני. אם התכוונתם למלך סוריה ועיראק, ראו פייסל הראשון, מלך עיראק.

הנסיך **פייסל בִּן חוסיין** (בערבית: **فيصل بن حسين**; נולד ב-11 באוקטובר 1963) הוא בנו של המלך חוסיין מאשתו מונא אל-חוסיין. פייסל הוא אחיו הצעיר של מלך ירדן הנוכחי, עבדאללה השני.

ביוגרפיה והשכלה
---------------

הנסיך פייסל נולד בעמאן בירת ירדן, כבנו הצעיר של חוסיין, מלך ירדן, ונינו של עבדאללה הראשון, מלכהּ הראשון של הממלכה הירדנית. אמו הייתה אנגלייה בשם טוני גארדינר, בתו של קצין בריטי ששירת בירדן, ועם נישואיה בשנת 1961 למלך חוסיין, התאסלמה ושינתה את שמה "מונא אל-חוסיין". בהתאם למקובל בקרב משפחת המלוכה הירדנית, הנסיך פייסל נשלח לבריטניה בשנת 1970, בגיל 7, על מנת ללמוד בבית הספר הפרטי היוקרתי St Edmund's School, הנמצא במחוז סארי. בהמשך עבר הנסיך לארצות הברית, והמשיך את לימודיו בבית הספר הפרטי Bement School. במהלך שנת 1978, בגיל 15, החל הנסיך פייסל את לימודיו התיכוניים בבית הספר St. Albans School, אשר ממוקם באזור וושינגטון, ולאחר סיום לימודיו בגיל 18 החל לימודי תואר באוניברסיטת בראון, אותם סיים בשנת 1985 עם תואר ראשון בהנדסת חשמל. במהלך לימודיו האקדמיים, הנסיך פייסל גם השתתף בשיעורי טיסה פרטיים, וזכה לקבלת רישיון טיסה אישי.

קריירה צבאית
------------

במהלך לימודיו באוניברסיטת בראון, הנסיך פייסל השתתף במספר אימונים צבאיים במסגרת חיל האוויר המלכותי הירדני, במהלכם זכה לאימוני טיסה על מסוק. בהמשך הוא קודם לתפקיד קצונה בחיל האוויר הירדני, והמשיך בקריירה צבאית במסגרת הצבא הירדני.

בשנת 2004 קודם הנסיך לדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר המלכותי הירדני.

תפקידים פוליטיים ואחרים
-----------------------

החל משנת 2003, הנסיך פייסל מכהן כנשיא הוועדה האולימפית הירדנית. כמו כן, הנסיך פייסל הוא המייסד והנשיא של ארגון "Generations For Peace", ארגון שלום שלא למטרת רווח אשר הוקם בשנת 2007. בהמשך, ובעקבות פועלו המתמשך לקידום אידיאל השלום באמצעות ספורט, הנסיך פייסל נבחר בשנת 2010 כחבר בוועדה האולימפית הבינלאומית.

חיים אישיים
-----------

הנסיך פייסל נישא לעאליה טאבה במהלך אוגוסט 1987. עאליה היא בתו של סעיד טוופיק א-טאבה, מייסדו של חיל האוויר המלכותי הירדני. לבני הזוג נולדו 4 ילדים:

* הנסיכה עאליה (נולדה בשנת 1990)
* הנסיך עומאר (נולד בשנת 1993)
* הנסיכות התאומות סארא ואיישה (נולדו בשנת 1997)

במהלך שנת 2008, בני הזוג התגרשו. בהמשך, ובמהלך שנת 2010, נישא הנסיך מחדש לסארא באסם.

במהלך שנת 2013, הוכרז בעמוד הפייסבוק של הנסיך כי בני הזוג התגרשו, לאחר שלוש שנים מיום נישואיהם. לבני הזוג לא היו צאצאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייסל בן חוסיין** בוויקישיתוף
* דף מידע אודות השושלת ההאשמית בירדן (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הנסיך פייסל (הקישור אינו פעיל, 11 במרץ 2024)
2. ↑  מידע על הנסיך פייסל
3. ↑  דף מידע על השושלת ההאשמית
**הוגו גוטמן** (בגרמנית: **Hugo Gutmann**; בהמשך **הנרי ג' גרנט,** **Henry G. Grant**;‏ 19 בנובמבר 1880 – 22 ביוני 1962) היה קצין יהודי גרמני ששירת בצבא הקיסרות הגרמנית בזמן מלחמת העולם הראשונה. גוטמן ידוע בעיקר בשל היכרותו בתקופת המלחמה עם אדולף היטלר אשר היה תחת פיקודו, וכן כאדם אשר המליץ להעניק להיטלר (שהיה אז טוראי ראשון) את עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה על אומץ לב בשעת קרב.

שנותיו המוקדמות וקריירה צבאית מוקדמת
------------------------------------

גוטמן נולד ב-19 בנובמבר 1880 בנירנברג. ב-1902 התגייס לצבא הבווארי ועלה לדרגת פלדוובל (Feldwebel, מקביל לרב-סמל בצבא הגרמני) ב-1904, ובאותו זמן הועבר ליחידת המילואים. כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה ב-1914 נקרא גוטמן מחדש לשירות צבאי ושובץ ברגימנט ליסט. ב-15 באפריל 1915, הוא קודם לדרגת סגן ומונה למפקד פלוגה ברגימנט וכשליש גדוד ארטילריה ברגימנט. 

בין ה-29 בינואר ל-31 באוגוסט 1918 שירת גוטמן כמפקדו הישיר של אדולף היטלר. בשלב מאוחר יותר המליץ גוטמן על הענקת עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה (בניגוד לדעת הקצין הממונה - עיטור זה היה שמור בדרך כלל לקצינים בלבד) שהוענק להיטלר ב-4 באוגוסט 1918 ליד סויזונס. לפי עדויות מסוימות היה זה סגן גוטמן שענד בעצמו את העיטור על חזהו של היטלר.

היטלר נשא את העיטור עד סוף המלחמה והמשיך לענוד אותו גם מאוחר יותר, כשכיהן כפיהרר.

גוטמן עצמו זכה בעיטור צלב הברזל מדרגה שנייה שהוענק לו ב-2 בדצמבר 1914, ובעיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה שהוענק לו ב-4 בדצמבר 1915.

לאחר המלחמה ועליית הנאצים
-------------------------

ב-8 בפברואר 1919 שוחרר גוטמן מהצבא הגרמני, אך עדיין המשיך לשמש כסגן במילואים. מאוחר יותר התחתן והפך לאבא לשני ילדים. בשנות ה-20 החזיק בבעלותו חנות לרהיטים משרדיים ברח' פורדרן-שטרנגאסה (Vorderen Sterngasse)‏ 3 בנירנברג.
בסתיו 1933 פנה גוטמן בתביעת פנסיה צבאית שהייתה מובטחת לו. באותה תקופה הוציא הנשיא הינדנבורג מספר פקודות בכתב ובעל פה המגנות על ותיקי מלחמה יהודים-גרמנים מהגל הגואה של האנטישמיות שהחל שוטף את גרמניה עם התחזקותה של המפלגה הנאצית. ב-1935, לאחר חקיקת חוקי נירנברג, איבד גוטמן את אזרחותו הגרמנית ושוחרר רשמית מכל תפקידיו הצבאיים כקצין מילואים. עם זאת הוא המשיך לקבל את הפנסיה, ככל הנראה בידיעתו של היטלר.

ב-1938, נאסר גוטמן על ידי הגסטפו, אך קציני ה-אס אס שידעו על עברו וגורמים אנטי-נאציים במשטרה הגרמנית הביאו לשחרורו ממעצר. ב-1939 נמלטו גוטמן ומשפחתו לבלגיה בעקבות תחילת מלחמת העולם השנייה ככל הנראה בידיעתו של היטלר. במאי 1940, זמן קצר לפני כיבוש בריסל על ידי הנאצים, הצליח להימלט שוב בסיוע אמריקני לפורטוגל דרך צרפת ומשם המשיך לארצות הברית.

גוטמן התיישב לבסוף יחד עם משפחתו בסנט לואיס שבמיזורי, בה שינה את שמו להנרי ג' גרנט (Henry G. Grant) ועסק במכירת מכונות כתיבה. הוא נפטר בסן דייגו ב22 ביוני 1962 בגיל 81.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוגו גוטמן** בוויקישיתוף

* Mike Kalt, Yizkor Book Project, Hugo Gutmann: Escaped Three Times (באנגלית)

* Dietrich Eckart, Hitler's Mentor: Dietrich Eckart (באנגלית)
פרופ' יהודה חדד
**יהודה חדד** (נולד ב-1954) הוא פרופ' להנדסת חומרים ורקטור המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון. בין השנים 2005-2021 כיהן כנשיא המכללה.

ביוגרפיה
--------

חדד נולד וגדל בגאבס שבתוניסיה למשפחה בת 11 ילדים. הוא עלה ארצה עם משפחתו כשהיה בן 8. הוא גדל והתחנך בבאר שבע בשכונה ג' וכעבור שנתיים עבר לשכונה ד'. הוא עבר לפנימיה במקווה ישראל. שירת בצבא ההגנה לישראל בחרמ"ש. במלחמת יום הכיפורים הוא נפצע באורח קשה ולמרות הפציעה חזר לשטח האויב לחלץ חבר שנפצע בחווה הסינית. החילוץ נעשה בעזרת מג"ד צעיר בשם אהוד ברק, שאותו פגש בשטח. על כך הוא זכה עם חבריו לנגמ"ש בצל"ש.

לאחר שירותו הצבאי קיבל חדד את שלושת תאריו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בתחום הנדסת חומרים. לאחר סיום הדוקטורט בארצות הברית, בה שהה חצי שנה לצורך פיתוח חומרים לתעופת החלל, בעיקר פיתוח מתכות שיוכלו לעמוד בטמפרטורות הגבוהות המתפתחות במעבר דרך האטמוספירה, שימש כמרצה באוניברסיטה עד לשנת 1994.

מומחה בתחום השפעות מימן על חומרים מתקדמים לשימוש בתעופה ובחלל, פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת בינלאומיים בתחום התמחותו. בין היתר, משמש כמומחה וכיועץ לתעשייה בתחומי חקר כישלונות ובליווי של חברות הזנק.

ביולי 2021, בעקבות מבצע שומר החומות, פרסם טור דעה באנגלית ביומון ג'רוזלם פוסט הקורא לממשלת ישראל ה-36 ("ממשלת השינוי") לפעול באמצעות המל"ג להובלת החזון להפיכתה של אשדוד לעיר אקדמית. זאת, לא בדמות קמפוס בודד, אלא על ידי הכשרת "דור העתיד" של המהנדסים, שיפתחו באשדוד את החידושים הבאים בתחום ההיי-טק, טכנולוגיות הלוחמה והאדריכלות העירונית.

חדד לצד ראש עיריית אשדוד ד"ר יחיאל לסרי בטקס הנחת אבן הפינה לקמפוס הראשון של אוניברסיטת אשדוד, 7 ביוני 2018

חיים פרטיים
-----------

חדד מתגורר בלהבים, נשוי לכנרת, אב לארבעה ילדים וסב לשבעה נכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' יהודה חדד, באתר ור"מ - ועד ראשי המכללות האקדמיות
* סיגל ירון, פרופ' יהודה חדד מתמנה לנשיא המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון, באתר news1‏ 23 באוגוסט 2005
* אפרת זמר, ציוד החובה לאקדמיה: בית במרכז וכיס מלא, באתר nrg‏, 16 באוקטובר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאת רון, ‏"נפצעתי ומצאתי את עצמי בלילה כשסביבי גופות ופצועים", באתר גלובס, 5 בינואר 2019
2. ↑  "the new government"
3. 1 2  יהודה חדד, Reinforcing Ashdod’s developing academia - opinion, The Jerusalem Post, ‏17 ביולי 2021 (באנגלית)
**אלנה וקרסקו** (ברומנית: **Elena Văcărescu**; בצרפתית: **Hélène Vacaresco**‏; 21 בספטמבר 1864 – 17 בפברואר 1947) הייתה סופרת, מחזאית, משוררת, מתרגמת ודיפלומטית רומנייה. כתבה בשפות צרפתית ורומנית. אלנה וקרסקו כיהנה כנציגת רומניה בחבר הלאומים ובשנת 1925 נבחרה לחברה באקדמיה הרומנית.

קורות חייה
----------

אלנה וקרסקו נולדה ב-21 בספטמבר 1864 ברומניה. היא הייתה בת למשפחת בויארים רומנים, משפחה אשר לה מספר אינטלקטואלים בולטים. אביה, יואן וקרסקו, היה דיפלומט רומני והשתתפותו במלחמת העצמאות של רומניה אף השתקפה בכתביה. וקרסקו הייתה לבת טיפוחים ובת בית של המלכה הסופרת אליסאבטה. בתקופת שהותה בקרבת המלכה, התוודעה ליורש העצר של המלוכה הרומנית פרדיננד. פרדיננד היה בן אחיו של המלך שאומץ על ידו, כיוון שלזוג המלכותי לא היו ילדים חיים. בין השניים התפתחו קשרי אהבה, בעידוד המלכה ופרדיננד הודיע על רצונו לשאת את וקרסקו לאשה, הודעה שיצרה משבר מדיני. על פי החוזה שקבע את עצמאות רומניה ואת השלטון המלכותי, המלך ורעייתו חייבים להיות משושלות לא רומניות וזאת כדי שלא יהיו מעורבים בתככים פנימיים של קבוצות מקומיות. המלך קרול הגלה את וקרסקו תחילה לאיטליה ולאחר מכן לפריז לכל ימי חייה, את אשתו, המלכה אליסאבטה, הגלה לעיר הולדתה לשנתיים ופרדיננד, יורש העצר, נשלח לשוטט בעולם ולמצוא לו כלה זרה בעלת ייחוס.

וקרסקו פיתחה בצרפת קריירה ספרותית נכבדה וזכתה פעמיים לפרסים של האקדמיה הצרפתית. בשנת 1925 נבחרה לאקדמיה הרומנית. כעבור שנתיים העניק לה שר החוץ הצרפתי, אריסטיד בריאן, את אות לגיון הכבוד. 

בנוסף ליצירתה הספרותית עסקה וקרסקו גם בתרגום ממיטב היוצרים הרומנים לצרפתית ותרגמה, בין היתר, יצירות של מיכאי אמינסקו, אוקטביאן גוגה וג'ורג'ה טופרצ'אנו. היא ייסדה את פרס פמינה וקרסקו לביקורות. 

בשנת 1947, לאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה חלק ממשלחת רומניה לשיחות השלום. ב-17 בפברואר 1947 נפטרה ונקברה בחלקת הקבר המשפחתית בבוקרשט.

מיצירותיה
---------

### שירה

* **Chants d'Aurore** (שירי השחר) (1886)
* **L'âme sereine** (בלב זך) (1896)
* **Lueurs et Flammes** (ניצוצות ולהבות) (1903)
* **Le Jardin passioné** (גן התשוקה) (1908)
* **La Dormeuse éveillée** (לחלום בעיניים פקוחות) (1914)

### עיבודים פולקלוריסטים

* **Le Rhapsode de la Dâmboviţa** (הרפסודיה של דמבוביצה) (1889)
* **Nuits d'Orient** (לילות אוריאנטליים) (1907)
* **Dans l'or du soir** (בערב מופז) (1927)

### רומאנים

* **Amor vincit** (האהבה מנצחת) (1908)
* **Le Sortilége** (הכישוף) (1911)

### זכרונות

* **Memorial sur le mode mineur** (זכרונות מינוריים) (1946)
* **Le Roman de ma vie** (הרומן של חיי)

### מחזות

* **Stana** (סטאנה) (1904)
* **Pe urma dragostei** (בעקבות האהבה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלנה וקרסקו** בוויקישיתוף
* אלנה וקרסקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279185705171
* BIBSYS: 98076691
* BNE: XX1366462
* BnF: cb12114775m (data)
* CiNii: DA07643009
* GND: 117725269
* ISNI: 0000 0001 1030 8306
* LCCN: n50066877
* Léonore: 364802
* MusicBrainz: 0f887d9c-3fde-4ce7-86b4-e0052975d3b0
* NLG: 128086
* NLP: a0000002801534
* NSK: 000415918
* NTA: 070374732
* RERO: 02-A000174170
* SUDOC: 029543673
* VcBA: 495/268728
* VIAF: 89520833
* WorldCat: lccn-n50066877

 |
**ערן לוי** (נולד ב-15 ביוני 1976 בחיפה) הוא מוזיקאי, גיטריסט ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

לוי החל את הקריירה המוזיקלית בגיל 15 במסגרת להקת הנוער "מפגשים ברכס". ב-1995 התגייס ללהקת חיל הים. בשלהי שנות התשעים, לאחר שנת לימודים בבית הספר רימון, התקבל ללימודי מוזיקה במכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון, שם שהה כשנתיים. עם חזרתו ארצה השלים שנת לימודים בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.

### קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון

לוי הופיע בתוכנית הטלוויזיה "זאפ לראשון", וכן בערוץ הילדים. שיחק ב"בוצ'אצ'י", דרמה של הזכיינית "קשת". שיחק בסרטים "קדוש" (בבימוי עמוס גיתאי), "אודות המוניטין" (בבימוי יורם כסלו) ו"ימים של אהבה" (בבימוי מנחם גולן).

בתיאטרון שיחק לוי ב"גן עדן טרום חובה" - הצגה של תיאטרון קרוב בבימויו של ניקו ניתאי בפסטיבל ישראל. כן שיחק ב-"GAGA FM" - מחזמר משירי להקת קווין במועדון התיאטרון, בהפקתו של אשר יוכלמן. שיחק בהצגות הילדים "סוף סיפור ידוע מראש" בתיאטרון הנפש, "דיג'ימון" בתיאטרון עזריאל אשרוב, "הצל" - בתיאטרון אורנה פורת, ו"סיפור העכברים" בתיאטרון הקיבוץ.

### מוזיקה

מ-1996 ואילך, לוי הפיק, הלחין וניגן עם האמנים מאיר גולדברג, איתן נחמיאס גלס, ניר לוי, דפנה ארמוני, פישי הגדול, בית הבובות, יוסלס אי.די, רינת בר, חיים משה, עמיר לב, שולה חן, יאיר קלינגר ואתניקס.

ב-2005 הוציא עם אחיו ניר לוי את האלבום המשותף "אחי פשוט שיש", שלא זכה להצלחה.

לקראת סוף 2008 הוציא לוי שיר ראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, "קימונו קינמון". שנה לאחר מכן, לאחר עבודה נוספת על האלבום, הוציא שיר שני - "סע לים". לוי הלחין ועיבד את שירי האלבום, אותם כתבו עבורו איתן נחמיאס גלס ומאיר גולדברג.

ערן נשוי ואב לשני ילדים. אחיו הוא השחקן ניר לוי.

דיסקוגרפיה
----------

* אחי פשוט שיש – האחים לוי 2005

קישורים חיצוניים
----------------

* ערן לוי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* ערן לוי, באתר mzone
* אסף נבו, ‏ערן לוי - "סע לים", באתר ‏מאקו‏, 13 באוגוסט 2009
* נויה כוכבי, אין מקום לצעקה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2008
* חן לב, מבין השורות: מפגש בין אחים, מאי 2008, פורסם במגזין החיפאי "פונץ'"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010651198405171
* VIAF: 3341164120383710470005
* WorldCat (עם VIAF): 3341164120383710470005

 |
אותיות האלפבית הלטיני עם סריף
לוגו קיה עם אותיות בעלות סריפים
בתחום הקליגרפיה, **תג** או **סֶרִיף** הוא פרט משיכת קו האות בגופן. התגים נראים כתוספת צורנית בלתי חיונית לקריאת האות בתחילתו או סופו של קו המרכיב את האות. סגנון כתב ללא סריף, המקובל בעיקר בדפוס המודרני, נקרא סנס-סריף (sans serif – בצרפתית "ללא סריף").

מקורו של התג הוא בטכניקות כתיבה קליגרפיות בעט או משיכת מכחול, אשר בעזרת תגים משיגות דיוק רב יותר ומראה אסתטי יותר של האות. בשימוש בעט נובע קליגרפי לדוגמה, אם העט נמשך לאורך קו, נעצר ואז מורם, עלול להישאר כתם דיו קטן בסוף הקו. משיכת הקו הקלה בסוף הקו, היוצרת את התג, מונעת את הכתם ויוצרת סיומת יפה לאות. השימוש בתגים בקליגרפיה אופייני במיוחד בשימוש בראש עט קווי.

תגיות בשפות שונות
-----------------

תגיות קיימות בגופנים של כתבי רוב השפות לרבות עברית.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| סריף עברי בגופן פרנק

|  |
| --- |
| וַתָּבֹא אֵלָיו הַיּוֹנָה לְעֵת עֶרֶב, וְהִנֵּה עֲלֵה־זַיִת טָרָף בְּפִיהָ; וַיֵּדַע נֹחַ, כִּי־קַלּוּ הַמַּיִם מֵעַל הָאָרֶץ. |

סנס-סריף עברי בגופן אריאל

|  |
| --- |
| וַתָּבֹא אֵלָיו הַיּוֹנָה לְעֵת עֶרֶב, וְהִנֵּה עֲלֵה־זַיִת טָרָף בְּפִיהָ; וַיֵּדַע נֹחַ, כִּי־קַלּוּ הַמַּיִם מֵעַל הָאָרֶץ. |

דוגמה לטקסט עברי עם סריף ובלעדיו |

* גופן סריף לטיני מסוג בודוניגופן סריף לטיני מסוג בודוני
* גופן סריף לטיני מסוג גארמאונדגופן סריף לטיני מסוג גארמאונד
* גופן סריף לטיני מסוג Times New Romanגופן סריף לטיני מסוג Times New Roman
* גופן סריף לטיני מסוג רוקוולגופן סריף לטיני מסוג רוקוול
* האות היוונית פאי עם סריףהאות היוונית פאי עם סריף
* כתב סיני עם סריף וכתב סן-סריףכתב סיני עם סריף וכתב סן-סריף

תגים בכתב סת"ם
--------------

 ערך מורחב – **תגים בכתב סת"ם**  

התגין הם סימני ההיכר הבולטים ביותר של כתב סת"ם שבו נכתבים ספרי התורה ספרי הנביאים והמגילות. לפי ההלכה היהודית יש שני סוגי אותיות מתוייגות, יש אותיות שמתוייגות בשלושה תגין ויש אותיות המתוייגות בתג אחד בלבד. בהלכה מובא הכלל הבא: האותיות שעטנ"ז ג"ץ מתוייגות בשלושה תגין, בעוד שהאותיות חי"ה בד"ק מתוייגות בתג אחד בלבד.

אחד מהדברים המורכבים שנדרש מסופר הסת"ם לדייק בהם היא כתיבת התגין באופן שלא יגעו אחד בשני.
ביטוי מפורסם המבוסס על מטלה זו הוא הביטוי: "מדקדק על קוצו של יוד" שפירושו שסופר הסת"ם נדרש לדקדק עד לפרט הקטן ביותר שזה התג היחיד של האות יו"ד (אחת מאותיות חי"ה בד"ק).

גופנים ללא תגים
---------------

גופנים ללא תגים, המכונים גופני סנס-סריף (sans serif) התפתחו למעשה רק בעידן הדפוס המודרני. גופנים ללא תגים, המכונים גם "גותיים" מתחלקים למספר קבוצות: גרוטסקיים, נאו-גרוטסקיים, הומניסטים וגאומטרים.

* כתב גרוטסקי מסוג הלווטיקהכתב גרוטסקי מסוג הלווטיקה
* כתב הומניסטי מסוג פרוטיגרכתב הומניסטי מסוג פרוטיגר
* כתב גאומטרי מסוג פוטורהכתב גאומטרי מסוג פוטורה

ראו גם
------

* עיצוב גופנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בין השנים 1994 ל-2021
**גרוס ברזן** (בגרמנית: **Groß Breesen**) היה שמה של חוות הכשרה לא ציונית לנוער יהודי גרמני בכפר השלזי גרוס ברזן (כיום בז'ז'נו טשבניצה, Brzezno Trzebnica, פולין), ליד טרבניץ (כיום טשבניצה, Trzebnica (אנ'), בדרום מזרח פולין). החווה הוקמה על ידי הנציגות הארצית של יהודי גרמניה ב-1936, בתגובה לרדיפת יהדות גרמניה על ידי המשטר הנאצי, והתקיימה עד 1942.

היסטוריה
--------

בגרמניה הנאצית התקשו המוסדות היהודיים יותר ויותר להקנות חינוך והכשרה מקצועית לנוער. כדי לפתור בעיה זו, הקימו המוסדות היהודיים, בעיקר הנציגות הארצית של יהודי גרמניה, מרכזי הכשרה מקצועית לנוער יהודי שביקש להגר מגרמניה, לאו דווקא לארץ ישראל, וזאת כדי לפתור את בעייתו של הנוער היהודי בן לבתים מתבוללים, שהיה מרוחק, הן מהדת והן מהציונות. 

בינואר 1936 הקימה הנציגות מסלול הכשרה ליהודים לא ציונים לשם הכנתם להגירה. כ-125 בני נוער נועדו לקבל במסגרת זו הכשרה בענפי חקלאות, עבודות ייצור ומשק בית, וכן ללמוד שפות זרות. בניגוד להכשרות ציוניות, הושם דגש בהכשרה על לימודי תרבות גרמנית ויהודית. בין המעורבים בהקמת מסלול ההכשרה היו יוליוס זליגזון (גר'), יוליוס ברודניץ (גר'), אוטו הירש, ליאו לוונשטיין, אוטיליה שנוואלד (Ottilie Schoenewald) (גר'), קורט בונדי ומקס ורבורג.

בשנת 1938, כ-5,500 בני נוער יהודיים, מתוך כ-60,000 בני נוער יהודיים שהיו אז בגרמניה, למדו ב-94 מרכזי הכשרה כאלה, רובם בקורסים דו שנתיים. הם למדו מלאכות יד ועבודות משק בית. אחרי ליל הבדולח צנח מספרם בחדות. 
התוכניות להגירה משותפת של כל בוגרי חוות ההכשרה בגרוס ברזן אל מעבר לים נכשלו. רובם יצאו מגרמניה באופן עצמאי, כבודדים, לפני ליל הבדולח. יום למחרת ליל הבדולח, ב-10 בנובמבר 1938, הותקפה החווה על ידי אנשי אס אס. הנערים, המדריכים, המחנכים וכמעט כל מנהלי העבודה גורשו למחנה הריכוז בוכנוולד. לאחר שישה שבועות שוחררו כמעט כולם תמורת התחייבות להגר מיד מגרמניה. גרוס ברזן המשיך להתקיים כמתקן הכשרה וקיבל 114 משתתפים לקורס שלישי. 

בשנת 1942 נסגר מרכז ההדרכה על ידי הגסטפו. היהודים שעדיין התגוררו בגרוס ברזן בשנת 1942 הועברו לאושוויץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* על חוות ההכשרה בגרוס ברזן, באתר יד ושם