recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
לויטננט-גנרל **אנטולי איוואנוביץ' יאקונין** (ברוסית: **Анатолий Иванович Якунин**; נולד ב-11 בפברואר 1964) הוא שוטר רוסי שהיה מפכ"ל משטרת מוסקבה (יוני 2012–ספטמבר 2016). בעבר הוא היה מפקד המשטרה במחוז נובגורוד (2008–2012). מאז 2020 מכהן כסגן מנהל שירות בתי הסוהר הפדרלי.

ביוגרפיה
--------

אנטולי יאקונין נולד ב-11 בפברואר 1964 בכפר קריבצובו-פלוטה באזור דולז'אן במחוז אוריול, רוסיה, ברית המועצות. הוא בעל תואר במשפטים. הוא סיים את לימודיו באקדמיה של משרד הפנים של רוסיה, ולאחר מכן באקדמיה למנהל ציבורי תחת נשיא רוסיה.

שירותו במשטרה הסובייטית החל במשטרת מחוז דולז'אן כפקח מקומי בתחנת המשטרה. במשך למעלה מ-20 שנות שירות במשטרה, עלה משוטר מן השורה למפקד משטרה במישור האזורי. הוא כיהן בתפקיד ראש המנהלת הראשית למאבק בפשיעה המאורגנת וראש מחלקת המשטרה הפלילית של מחוז אוריול. לאחר מכן הוא שימש כסגן מפקד משטרת המחוז ומפקד מחלקת המשטרה הפלילית במחוז וורונז'. מאפריל 2011 עד מאי 2012 שימש כמפקד המשטרה במחוז נובגורוד, בתפקידו הראשון כמפקד משטרה.

ב-2 ביוני 2012, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו על מינויו של יאקונין, למפקד משטרת מוסקבה (רשמית, ראש מנהלת משרד הפנים במוסקבה).

בשנת 2019 בעקבות האשמות שהוא קודם בעקבות מתן שוחד, יאקונין פנה לבית משפט וזוכה לאשמה.

באפריל 2020 אנטולי מונה לסגן מנהל שירות בתי הסוהר הפדרלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה רשמית, באתר משטרת מוסקבה
* כרטיס ביקור יאקונין אנטולי באתר האינטרנט הרשמי של משרד הפנים הרוסי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chief of Novgorod Police discusses safety issues with students, MVD Official website
2. ↑  Report in Russian, from the MVD Official website
3. ↑
4. ↑  Federal Correctional Service- Federal Correctional Seivice
**אווז הצפון** (שם מדעי: *Chen caerulescens*) או **אווז הקוטב** הוא מין אווז בסוג אווז לבן החי באזורי הצפון ובטונדרה הארקטית. האווז חי בצפון אמריקה, בקנדה, אלסקה ומזרח סיביר וגם בגרינלנד וחורף באזורים חמים בארצות הברית כגון מערב קולומביה הבריטית ואף במקסיקו. לרוב הם אינם נצפים באירופה, למעט בכמה מהאיים הבריטים וחלקם גם נקלעים למרכז אמריקה ושוהים שם במשך החורף.

מאפיינים
--------

האווז לבן ורק קצות כנפיו שחורות, ראשו כתום ומקורו אדום, אך חלק מהאווזים אפורים ואף כחולי נוצות עם ראש לבן. הרגליים ורודות וגבוהות. אורכו 64–79 ס"מ, משקלו 2.05–3.2 ק"ג, אורך מוטת כנפיו 135–165 ס"מ.

האווזים חיים בלהקות גדולות ומריעים בקולות שנשמעים עד קילומטר מהאווז.

הם מקננים בלהקות בקוטב באביב וצריכים להגן על המושבות מפני טורפים כמו שועל השלג, חמסנים ודובי קוטב והאווזים מוכנים להגן עם כנפיהם ולפצוע כל טורף. בנוסף הם קובעים את המושבות ליד ליליות שלג שאומנם עשויות לטרוף אפרוחים, אך גם מרחיקות טורפים קטנים מהאזור. לאווז הבוגר פחות טורפים הכוללים: זאבים, קויוטים, עיטם לבן-ראש ועיט זהוב וכן 3 מיני הדובים הצפון-אמריקאים (דב חום, דב הקוטב ודב שחור אמריקני).

לאווז שני תת-מינים שאחד גדול במעט מהשני. הם דומים מאוד וקשה להבדיל ביניהם. אווז הצפון ואווז רוס חולקים בית גידול ולעיתים אף נוצרים כלאיים ביניהם, לרוב צאצאי הכלאיים יכולים להתרבות. התרבות עם אווז לבן-מצח ומינים נוספים נצפו גם כן.

החל משנות השבעים של המאה ה-20 חל גידול חד באוכלוסיית אווז הצפון בקצב של מעל 5% בשנה, תוך התפשטותה לאזורים שעד כה לא נצפו אוכלוסיית האווז עד כה. גודל האוכלוסייה מוערך בכ-5 מיליון פרטים ואף יותר.

תזונה
-----

אווזי הצפון אוכלים עשבים, דגנים ועוד, בין השאר משדות חקלאיים בהם עוברים האווזים.

גלריה
-----

* אווז צפון אפוראווז צפון אפור
* להקת אווזים באיסלנדלהקת אווזים באיסלנד
* זוג במעוףזוג במעוף
* 
* אווזי צפון יחד עם אווז רוסאווזי צפון יחד עם אווז רוס
* אווז צפון בשחייהאווז צפון בשחייה
* Museum specimenMuseum specimen

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אווז הצפון** בוויקישיתוף
* אווז הצפון, באתר ITIS (באנגלית)
* אווז הצפון, באתר NCBI (באנגלית)
* אווז הצפון, באתר GBIF (באנגלית)
* אווז הצפון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* **אווז הצפון** באתר מעבדת האורנתולוגיה של אוניברסיטת קורנל(באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אווז הצפון באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  "Johnson, Mike. 1991‏ בעיית אוכלוסיית אווז הצפון", Northern Prairie Wildlife Research Center Online

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551049805171
* GND: 4158249-4
* LCCN: sh85123782
* LNB: 000128309

 |
מראות ההרס
**פיצוץ הליפקס** היה פיצוץ עז שאירע ב-6 בדצמבר 1917, בשעה 9:05 בבוקר, שהחריב כ-1,600 בתים בעיר הנמל הליפקס בפרובינציית נובה סקוטיה שבקנדה. הפיצוץ גרם למותם של 1,635 אנשים ולפציעתם של אלפים. פיצוץ זה היה הפיצוץ החזק ביותר עד פיצוץ הפצצה הגרעינית מעשה ידי אדם, והוא הפיצוץ הבלתי-מתוכנן החזק ביותר מעולם.

במהלך מלחמת העולם הראשונה המה נמל הליפקס מאוניות שהובילו חיילים וציוד אל אירופה. בבוקר ה-6 בדצמבר עזבה את הנמל הספינה הנורווגית "אימו" *(Imo)* לכיוון ניו יורק. באותו זמן, יצאה מפתח הנמל ספינת התחמושת הצרפתית "מון בלאן" *(Mont Blanc)* במטרה להצטרף לשיירה שעזבה לעבר אירופה. ספינה זו נשאה 2,147 טון של חומצה פיקרית, 223 טון טי אן טי, 56 טון בנזול (בנזין וטולואן) ו-56 טון ניטרוצלולוזה.

ה"מון בלאן" לא הניפה דגלי אזהרה שמוטענים עליה חומרי נפץ וחומרים מסוכנים אחרים, בשל החשש כי תהווה מטרה לצי הגרמני הקיסרי. היא איחרה לצאת ולכן נקלעה למחסום ליד איי מקנאבס שבכניסה לנמל הליפקס; גם הספינה הנורווגית יצאה מאוחר מדי ונקלעה למחסום.

בסביבות השעה 8:45, התנגשו שתי הספינות. ההתנגשות הסיטה את המון בלאן אל הרציף, תוך שהיא בוערת. צופים רבים נקבצו כדי לחזות בספינה הבוערת, בעוד אנשי צוותה מנסים, ללא הצלחה, להזהיר אותם מפני הסכנה. מכבי האש של הליפקס הגיעו תוך זמן קצר, אך ב-9:05 התפוצצה הספינה. למעלה מ-2.5 קמ"ר מהעיר הליפקס הוחרבו עד היסוד מן הפיצוץ האדיר. הפיצוץ אף ניפץ חלונות בעיר טרורו, מרחק 100 ק"מ משם. העוגן של הספינה מון בלאן נמצא חמישה ק"מ מהנמל. הפיצוץ יצר צונאמי מלאכותי במפרץ הליפקס, אשר עקר עצים, עיקם פסי רכבת והרס בניינים וכלי שיט.

האסון גרם למותם של כ-1,635 בני אדם (למעלה מ-1,000 איש נהרגו באופן מיידי) וכ-9,000 פצועים (6,000 פצועים קשה). שטח עירוני בגודל של כ-1.3 קמ"ר הושמד לחלוטין והותיר 1,500 איש חסרי בית.

מלחי ה"מון בלאן" שהיו היחידים שהבינו את גודל האסון המתקרב עוד לפני הפיצוץ נמלטו ממנה. בדרכם פגשו בפקח רכבות בשם וינסנט (וינס) קולמן והסבירו לו את הסכנה. קולמן, שכבר חשב להימלט, נמלך בדעתו ושלח הודעות דחופות לרכבות המתקרבות לתחנת הליפקס לבל יגיעו למקום. קולמן נספה בפיצוץ, אך פעולתו הצילה מאות נוסעי רכבות שיכלו להכלל במניין ההרוגים.

ראו גם
------

* הפיצוץ בוואנגונגצ'אנג - הקטלני בהיסטוריה
* ההתפוצצות בנמל בומביי
* אסון טקסס סיטי
* התאונה בבסיס חיל האוויר המלכותי פולד
* הפיצוץ בנמל ביירות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיצוץ הליפקס** בוויקישיתוף
* אתר הבית של פיצוץ הליפקס
* רן לוי, התאונה הנוראית בהיסטוריה: על אסון האליפקס, באתר ynet, 25 באוגוסט 2010
* פיצוץ הליפקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑



  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007544647305171
* LCCN: sh2004001928
* NKC: ph719516

 |
פזיל סאי, 2015
**פאזיל סאי** (בטורקית: **Fazıl Say**; נולד ב-1970) הוא פסנתרן ומלחין טורקי.

קורות חיים
----------

פאזיל סאי נולד באנקרה שבטורקיה, בן לאחמט סאי. למד נגינה בפסנתר וקומפוזיציה בקונסרבטוריון של אנקרה. בגיל 17 קיבל מלגה שאיפשרה לו ללמוד במשך חמש שנים אצל דויד לוין במכון רוברט שומאן בדיסלדורף. בשנים 1992-1995 המשיך בלימודיו בקונסרבטוריון של ברלין. בשנת 1994 זכה בתחרות אמן הקונצרטים הצעיר, ופרס זה הזניק את הקריירה הבינלאומית שלו. 

הופיע עם תזמורות חשובות באירופה ובאמריקה, ובהן התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, תזמורת בולטימור, התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג והתזמורת הקאמרית האנגלית. מופיע גם בישראל, כסולן בקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית וברסיטלים לפסנתר. השתתף בפסטיבלים רבים. מנגן במופעי מוזיקה קאמרית, בין היתר עם יורי בשמט ושלמה מינץ. הקים רביעיית ג'אז שאתה הופיע גם בפסטיבל הג'אז במונטרה. 

עוסק גם בהלחנה של יצירות לתזמורת ויצירות לפסנתר, שאותן הוא גם מבצע. בהיותו בן 16 הלחין יצירה בשם "המנונים שחורים". הלחין גם פסקולים אחדים לסרטי קולנוע. 

התקליטור הראשון שלו, מיצירות מוצרט יצא לאור ב-1998. הקליט יצירות רבות, ובהן "פולחן האביב" של סטרווינסקי בעיבוד לפסנתר בארבע ידיים, שבהקלטתה מנגן סאי את תפקידיהם של שני הפסנתרנים. 

מבקר המוזיקה של "הארץ", חגי חיטרון, תיאר את יכולתו של סאי:

> 
> קודם כל חובה לציין שפאזיל סאי פסנתרן יוצא מן הכלל - עובדה שזוכה לאישוש בכל ביקור שלו. הוא מרגיש טוב ליד הפסנתר, ותנועות ה"ניצוח" שבהן הוא מלווה מדי פעם את עצמו, כאשר יד אחת חופשית מנגינה, נראות אמיתיות, משקפות את השתקעותו במוזיקה.
> 
> 
> 
> 

באפריל 2013 הורשע בהעלבת האסלאם (בין היתר, הצהיר על עצמו כאתאיסט), עקב מסרים שפרסם בטוויטר, ונדון לעשרה חודשי מאסר על תנאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאזיל סאי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פאזיל סאי
* פאזיל סאי, ברשת החברתית פייסבוק

* פאזיל סאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פאזיל סאי, ברשת החברתית אינסטגרם

* פאזיל סאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פאזיל סאי, באתר אייטונס (באנגלית)

* פאזיל סאי, באתר ספוטיפיי

* פאזיל סאי, באתר Last.fm (באנגלית)

* פאזיל סאי, באתר AllMusic (באנגלית)

* פאזיל סאי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פאזיל סאי, באתר דיזר

* פאזיל סאי, באתר Discogs (באנגלית)

* פאזיל סאי, באתר Songkick (באנגלית)

* פאזיל סאי, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
* פזיל סאי, באתר התזמורת הפילהרמונית הישראלית
* אורי הולנדר, ריקוד המכונה, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  חגי חיטרון, חרף הפסנתרנות המעולה, באתר הארץ, 11 במאי 2007
2. ↑  חגי חיטרון, הפסנתרן הטורקי פאזיל סיי עוזב את מולדתו בעקבות התגברות האיסלאם, באתר הארץ, 29 באפריל 2012
3. ↑  חגי חיטרון, הפסנתרן הטורקי פאזיל סיי הורשע בהעלבת האיסלאם, באתר הארץ, 16 באפריל 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307179905171
* BIBSYS: 10063480
* BNE: XX5402500
* BnF: cb14017860p (data)
* CiNii: DA13099612
* GND: 132551365
* ISNI: 0000 0000 8121 0261
* LCCN: no99039053
* MusicBrainz: 131b73d6-049f-43d7-b072-8eb71bffc78d
* NDL: 01138690
* NKC: js20020408018
* NLA: 54681433
* NTA: 307922758
* RERO: 02-A005927918
* SUDOC: 161773230
* Trove: 1600647
* VIAF: 42038387
* WorldCat: lccn-no99039053

 |
זעמן מהמין *Lampropeltis polyzona*
זעמן מלכותי מצוי.
**זַעֲמָן אַלְמֻגִּי** (שם מדעי: ***Lampropeltis***) הוא סוג של נחשים מנחשי העולם החדש ממשפחת הזעמניים שכוללת גם נחשי חלב ועוד ארבעה מינים אחרים.

הזעמן האלמוגי איננו ארסי, ולעיתים ניזון מנחשים אחרים בסך הכל מוכרים כ-45 תת-מינים.

חלק גדול מהמינים של זעמן אלמוגי מחקה מינים של הפתנים האמריקאים פתני אלמוגים ומחקה את צבעיהם כדי להרתיע טורפים. בארצות הברית רווח המשפט Red on black, friend of Jack; Red on yellow, kill a fellow שמסייע להבחין ביניהם. רצועה אדומה על רקע שחור - זעמן, רצועה אדומה על רקע צהוב - פתן אלמוגי, אם כי הוא פחות יעיל לקביעה של מינים ארסיים אחרים כמו נחש אלמוגים אריזוני.

נחשים אלה חיים מדרום קנדה ועד לאקוודור במגוון בתי גידול. הם טורפים על ידי מחיצה של קורבנם בדומה לנחשי חנק. הטרף כולל לטאות, מכרסמים, עופות וביצים אך בעיקר נחשים אחרים לרבות ארסיים. הם יאכלו אפילו את הפתנים שהם מחקים.

אזור מוצא וזיהוי
----------------

מיני זעמנים אלמוגיים מאכלסים את יבשת אמריקה מדרום-מזרח קנדה לדרום אקוודור. המינים מתבדלים אחד מהשני בגודלם וצבעם לדוגמה: זעמן אלמוגי אדום מגיע לאורך של 40–50 סנטימטרים ולעומתו זעמן מלכותי מצוי יכול להגיע גם ל-1.8 מטרים ובשאר המינים חלקם חומים נוטים לשחור ואחרים בכלל בגוונים של לבן, צהוב, אדום, אפור וסגול. לכל מין יש את צבעו ודוגמתו.

טקסונומיה
---------

הטקסונומיה של סוג נחשים זה מורכבת ולא סופית עקב מחלוקות של מקורות שונים, הכלאת מינים מאזורים קרובים וחילוקי דעות לגבי מינים ותת-מינים.

התנהגות ותזונה
--------------

זעמני אלמוגים הורגים את טרפם בחניקה, והם נוטים להיות די סתגלנים בתזונה שלהם. הם אוכלים לטאות, מכרסמים, ציפורים וביצים. בנוסף לזה הם גם אוכלים נחשים אחרים, והם חסינים לארס של נחשים מאזורם.

נחשים כמו זעמן קליפורני (*Lampropeltis californiae*) בדומה לפיתונים וכרכנים יכולים להפעיל לחץ כפול מגודל גופם בזמן החניקה.

טורפים
------

הזעמן האלמוג נטרף על ידי בעלי חוליות גדולים דוגמת עופות דורסים, ולעיתים על ידי טרנטולות.

מינים
-----

* *Lampropeltis abnorma*
* *Lampropeltis alterna*
* *Lampropeltis annulata*
* זעמן מלכותי קליפורני (*Lampropeltis californiae*)
* *Lampropeltis calligaster*
* *Lampropeltis catalinensis*
* זעמן אלמוגי אדום (*Lampropeltis elapsoides*)
* *Lampropeltis extenuata*
* *Lampropeltis gentilis*
* זעמן מלכותי מצוי (*Lampropeltis getula*)
* *Lampropeltis greeri*
* *Lampropeltis holbrooki*
* *Lampropeltis knoblochi*
* *Lampropeltis leonis*
* *Lampropeltis mexicana*
* *Lampropeltis micropholis*
* *Lampropeltis nigra*
* *Lampropeltis polyzona*
* *Lampropeltis pyromelana*
* *Lampropeltis ruthveni*
* *Lampropeltis splendida*
* *Lampropeltis triangulum*
* *Lampropeltis webbi*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זעמן אלמוגי** בוויקישיתוף
* זעמן אלמוגי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* זעמן אלמוגי, באתר ITIS (באנגלית)

* זעמן אלמוגי, באתר NCBI (באנגלית)

* זעמן אלמוגי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* זעמן אלמוגי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph541616

 |
מחזיר אור על אופניים
 סוס לבוש בבגד שעליו מחזירי אור**מחזיר אור** הוא אמצעי שנועד להבליט עצמים כאשר התאורה חלשה, או כאשר שורר חושך. מחזירי האור משקפים את האור שפוגע בהם בזווית רחבה ובשל כך הם יעילים במיוחד להבלטת עצמים בחושך. מחזירי אור מיועדים לעורר תשומת לב לקיום של חפץ או של אדם, בדרך כלל בשעות החשוכות של היום, ומשמשים לצורכי בטיחות.

שימושים
-------

מחזירי אור נפוצים במיוחד בכבישים, מכיוון שהם מסייעים להגדלת הנראות של אדם, של רכב או של מכשול על הכביש. מחזירי האור מחזירים אור שיוצא מפנסים של כלי רכב ובכך מבליטים עצמים המסומנים במחזירי אור, ומקלים על הנהג לראותם. מחזירי אור שימושיים במיוחד כאשר אין פנסי רחוב או תאורה טבעית.

מחזירי אור יכולים להופיע בשלל צורות. ישנם מחזירי אור המקובעים לבגד, למשל בחגורת הצלה וישנם אחרים שהם מכשירים עצמאיים שניתן לחבר לכל פריט לבוש לפי הצורך. באופניים מחזירי אור נמצאים בדרך כלל על גלגלים, על הדוושות ומתחת למושב. רוכבי אופניים שרוכבים על הכביש נוהגים להתקין מחזירי אור ניידים גם במקומות נוספים. באופנועים, במכוניות וברכבים אחרים, מחזירי אור מופיעים בחלק הקדמי והאחורי של הרכב, לצד הפנסים הקדמיים ואורות הבלמים.

הצורך
-----

תאונות דרכים קטלניות רבות מתרחשות בלילה מכיוון שנהגים מתקשים להבחין בהולכי רגל או ברוכבי אופניים, עד שהרכב מגיע למצב קרוב מכדי למנוע התנגשות. הצטיידות במחזירי אור צפויה להגביר את הנראות של אדם בלילה, ולמנוע תאונות הנובעות מחוסר נראות.

היסטוריה
--------

הטכניקה של החזרת האור הומצאה לראשונה בשנת 1917 בניס על ידי הנרי כרטיאן כדי לספק לצבא מערכת תקשורת שהאויב לא יכול היה ליירט. בשנת 1923 הוכרז פטנט על ההמצאה. בשנת 1927 עוגנה התקנת מחזירי אור על מכוניות בחוק הצרפתי, וניתנו קנסות לבעלי מכוניות שלא התקינו מחזירי אור. באותה שנה נמכרו בצרפת מחזירי אור המתאימים לרכבים ממונעים, לאופנועים, לאופניים ולכל סוג של נגררים.

מחזיר אור לביש הוא המצאה פינית, שהומצאה על ידי החקלאי ארווי להטי בשנות ה-50 של המאה ה-20. מחזירי האור הלבישים הראשונים נוצרו על מנת להגן על עגלות הסוסים שלו וכרכרותיו, ולא כדי להגדיל את הבטיחות של בני אדם. ניתן למצוא מחזירי אור בכל הצורות והצבעים האפשריים, ותעשיות העיצוב והאופנה משתמשות במחזירי אור גם כאביזר אופנתי.

בישראל עוגנה התקנת מחזירי אור על אופניים בתקנות התעבורה בשנת 1961. על פי החוק, כל כלי רכב מחויב בסימון באמצעות מחזירי אור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחזיר אור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מחזיר אור | גליל מחזיר אור | מחזיר אור בהדבקה 3M – א.ו.ש אביזרים, באתר א.ו.ש אביזרים לחניונים
2. ↑  חשיבות השימוש במחזירי אור, באתר ליוגב, ‏2018-02-27
3. ↑  Crestview police investigate accident after teen hit by car, WKRG News 5, ‏2020-07-04 (באנגלית אמריקאית)
4. ↑  Pedestrian Reflector History, archive.is, ‏2012-12-17
5. ↑  חקיקה - כלי רכב מסחריים, באתר GOV.IL

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529468305171
* LCCN: sh85112213

 |
לויטננט קולונל **ולדימיר פניאקוב** (**Vladimir Peniakoff**, ‏ 30 במרץ 1897 - 15 במאי 1951) הידוע בכינוי "פופסקי" היה קצין בצבא הבריטי, מייסד ומפקד יחידת העילית שנודעה כ"צבאו הפרטי של פופסקי".

קורות חייו ופועלו
-----------------

פניאקוב נולד בבלגיה להורים יהודים ממוצא רוסי. הוריו היגרו מרוסיה בשנת 1894. אביו היה מדען וממציא, שפיתח שיטות להפקת אלומיניום מבוקסיט, והקים מספר מפעלים שיישמו שיטות אלו. פניאקוב היה האמצעי מבין 3 אחים. בשנת 1914 למד באוניברסיטת קיימברידג' ולפי תיאורו בספרו "צבאו הפרטי של פופסקי", "מעולם לא היו לי פחות משלושה מורים פרטיים שדחפו מידע למוחי היקר". בתחילה הביע פניאקוב התנגדות מצפונית למלחמת העולם הראשונה, אך שינה את דעתו עד לתום לימודיו. פניאקוב העדיף להתגייס כטוראי לצבא הצרפתי מאשר לעבור את תהליך ההכשרה הארוך בצבא הבריטי. לכן, התגייס לארטילריה הצרפתית, שם גם נפצע במהלך הקרבות ושוחרר לאחר הפסקת האש. לאחר המלחמה למד באוניברסיטת גרנובל והוסמך כמהנדס חשמל.

בשנת 1924 היגר למצרים ועבד שם כמהנדס עבור חברה שייצרה סוכר. בתקופה זו נישא ונולדו לו שתי בנות. במצרים למד לטוס, להפליג ולנווט ברחבי המדבר. פניאקוב התקבל כעמית בחברה הגאוגרפית המלכותית. פניאקוב נודע כפוליגלוט ושלט באנגלית, רוסית, גרמנית, איטלקית, צרפתית וערבית.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ניסה פניאקוב להשתלב בכל זרועות הצבא הבריטי אך נדחה מכיוון שהיה אזרח של מדינה נייטרלית. מאוחר יותר, עם התקדמות המלחמה באירופה, גויס לצבא הבריטי.
באוקטובר 1940 מונה כסגן משנה בכוח הערבי הלובי, התגרש מאשתו ושלח את משפחתו לדרום אפריקה. ב-1942 הוא הקים ופיקד על יחידת קומנדו (שקיבלה את הכינוי צבאו הפרטי של פופסקי), אשר פעלה בהצלחה בעורף כוחות הציר במסגרת המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה. בנובמבר 1942 הוענק לו אות הצלב הצבאי, ובאפריל 1945 עוטר באות השירות המצוין. ב 1947 התקבל כקצין חבר במסדר הכתר הבלגי, והוענק לו צלב המלחמה. ב 1948 התחתן בשנית.

מעט לאחר צאתו לאור של ספרו, "צבאו הפרטי של פופסקי", שהפך רב מכר, אובחן גידול ממאיר בראשו והוא נפטר ב 15 במאי 1951.

לקריאה נוספת
------------

* ולדימיר פניאקוב, **צבאו הפרטי של פופסקי**, הוצאת מערכות, 1985.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר פניאקוב** בוויקישיתוף
* ולדימיר פניקוב (1897-1951), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280359805171
* GND: 119237237
* ICCU: IEIV010804
* ISNI: 0000 0001 1457 8960
* LCCN: n90632853
* NTA: 152129367
* VIAF: 162315942
* WorldCat: lccn-n90632853

 |
**דניאל פול טאמט** (באנגלית: **Daniel Paul Tammet**; נולד ב-31 בינואר 1979 בשם **דניאל פול קורניי**) הוא בריטי, בעל תסמונת סוואנט ותסמונת אספרגר, המצטיין בחישוב מתמטי, בזיכרון סדרתי ובלמידת שפות.

בניגוד לבעלי תסמונת סוואנט אחרים, נראה כי טאמט התגבר על לקויות רבות בכישוריו החברתיים, אם כי קבוצות אנשים גדולות גורמות לו לעצבנות. הוא מסוגל לתאר את חוויותיו ואת חישוביו המתמטיים באופן צורני, ויזואלי ורגשי, במקום בשיטות מסורתיות. חוויית המספרים כצבעים או כתחושות היא סוג מוכר של סינסתזיה, אבל טאמט טוען שלכל מספר עד 10,000 יש במוחו צבע ותחושה ייחודיים, והוא מסוגל לחוש אם מספר הוא ראשוני או פריק ולראות תוצאות חישובים בתור נופים במוחו. טאמט מחזיק בשיא האירופי של זיכרון ושחזור המספר פאי, שאותו שחזר במשך שעות אחדות עד הספרה ה-22,514 שלו.

> 
> "לרוב, גאונים אינם יכולים להגיד לנו איך הם עושים את מה שהם עושים, זה פשוט בא להם. דניאל יכול. הוא מתאר את מה שהוא רואה בראשו. בגלל זה הוא מרתק. הוא כמו אבן רוזטה".
> 
> 
> 
> — פרופ' אלן שניידר מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה
> 

טאמט מסוגל ללמוד שפות חדשות מהר מאוד. בעבור הסרט התיעודי עליו, הוצע לטאמט האתגר ללמוד איסלנדית בתוך שבוע ימים. לאחר שבוע, הוא דיבר איסלנדית מספיק טוב בשביל להתראיין בשידור חי בטלוויזיה, לספר על הכישורים שלו ולפטפט עם המנחים. טאמט הוא פוליגלוט הדובר 10 שפות: אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, ליטאית, איסלנדית, פינית, אסטונית, ולשית ואספרנטו. הוא אוהב במיוחד אסטונית, כי היא מיוחדת ועשירה בתנועות. הוא החליף את שם משפחתו לטאמט, בהתבסס על המלה האסטונית טאם, שפירושה אלון. טאמט דובר שפה חדשה אשר המציא ושנקראת מנטי (Mänti). השפה קרובה ברוחה לשפה הפינית והאסטונית.

ב-2005 הוקרן סרט תיעודי בריטי על חייו, בשם "המוח הגדול". בסרט נראה טאמט משחזר מזכרונו את המספר פאי, ונפגש עם קים פיק, עליו התבסס הסרט "איש הגשם". באחד הקטעים בסרט, פיק מחבק את טאמט ואומר לו: "יום אחד תהיה גדול כמוני".

ספרו האוטוביוגרפי, "נולדתי ביום כחול", יצא לאור בשנת 2006.

בשנת 2000 החל טאמט להתגורר בקנט יחד עם מהנדס התוכנה ניל מיטשל, שעימו הקים את חברת לימודי השפות האינטרנטית Optimnem. כיום הוא מתגורר באביניון שבדרום צרפת עם בן זוגו הצלם הצרפתי ג'רום טאבט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל טאמט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דניאל טאמט
* דניאל טאמט, ברשת החברתית פייסבוק

* דניאל טאמט, הבלוג הרשמי

* דניאל טאמט, ברשת החברתית Goodreads
* אתר ללימוד שפות של דניאל טאמט (באנגלית)
* איתי להט, ראש אחר, באתר כלכליסט, 28 ביולי 2011
* ריצ'רד ג'ונסון, "גאון מסביר", הגרדיאן, 12 בפברואר 2005 (באנגלית)
* קסנדרה ז'רדין, "חיים המתחילים להתחבר", הדיילי טלגרף, 10 ביולי 2006 (באנגלית)
* ראיון מוקלט עם דניאל טאמט באתר הבי.בי.סי (באנגלית)
* "המוח הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר יוטיוב על דניאל טאמט ובו 10 סרטים
2. ↑  איתי להט, ראש אחר, באתר כלכליסט, 28 ביולי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007451093905171
* BIBSYS: 8077108
* BNE: XX4666729
* BnF: cb15561149t (data)
* CANTIC: a10481412
* CiNii: DA15940586
* GND: 133221873
* ICCU: UBOV224785
* ISNI: 0000 0001 1446 324X
* LCCN: n2006054028
* NDL: 01093575
* NKC: jo2012706650
* NLK: KAC200710406
* NLP: a0000002447574
* NSK: 000509587
* NTA: 304552054
* RERO: 02-A013459428
* SUDOC: 117452165
* VIAF: 64321270
* WorldCat: lccn-n2006054028

 |
**ראקושפלוטה** (בהונגרית: **Rákospalota**) היא אחת מהעיירות במחוז פשט, שסופחה לעיר הבירה בודפשט בשנת 1950. היא מהווה כיום חלק מבודפשט בשם רובע 15. הרובע והעיירה שצורפה אינם זהים כי חלקים ממנה צורפו לרבעים אחרים של בודפשט.

איך להגיע
---------

גבולות רובע ראקושפלוטה כיום: קו הרכבת בודפשט-ואץ-סוב (סוב היא עיירת הגבול של הונגריה עם סלובקיה במחוז פשט). הגבול המינהל של בודפשט - רחוב סנטמיהאיי - רחוב באנקוט - הצד הצפוני-מזרחי של כיכר מזשקלאץ' (ג'ינג'רברד).

היסטוריה
--------

השם ניר-פלוטה הופיע לראשונה בתעודה בשנת 1281. בתקופה הטורקית ננטשו מספר יישובים באזור, אך הפלוטה שרדה. בעלי האחוזות באזור התחלפו לעיתים קרובות. לאחר סיום איחוד האחוזות במאה ה-19 (commassatio), התפדו האיכרים מהרוזן אישטוואן קארויאי בשנת 1861. היישוב הפך בשנת 1923 לעיר בעלת מועצת עיר על פי חוק.

יחד עם כמה יישובים נוספים, ששייכים כיום לבירת הונגריה, בתחילת שנות החמישים העיר ראקושפלוטה והכפר הגדול פשטאויהיי סופחו לבודפשט, למעשה ב־1 בינואר 1950 ונוצר מהם רובע 15 של הבירה. במקביל, אישטוואנטלק (Istvántelek), שהיה עד אז שייך לראקושפלוטה, הפך לחלק מהעיר אויפשט יחד עוד יישובים, והוא נקרא היום רובע 4 של בודפשט.

כלכלה
-----

מפעל שמן הצמחי ראקושפלוטה הוקם בשנת 1831, כאשר יצרן הסבון המומחה יוז'ף הוטר הקים את בית המלאכה שלו ליציקת סבון ונרות בפשט.

יהודים ובתי כנסת
----------------

 ערך מורחב – **בית הכנסת של ראקושפלוטה**  

בית הכנסת הקיים בראקושפלוטה, משמש כמחסן ספרים.
אין תיעוד על התיישבות יהודים בראקושפלוטה עד המאה ה-19. בשנת 1836 הקימו כאן יהודים מפעל לייצור לבד. על פי נתוני מפקדי אוכלוסין מספר היהודים במקום היה 38 בשנת 1857, 82 בשנת 1869, ו -123 בשנת 1880. בראשית שנות השלושים של המאה ה-20 המספר כבר עלה על 2,600 ועל פי מקורות מסוימים, 3,000. הרב האורתודוקסי הראשון במקום היה הרב מיכאל יצחק (מיהאי) דושינסקי 1871- 1939. הרב דושינסקי כיהן כרב האורתודוקסי של המקום מגיל 27 במשך 40 שנה כמעט עד מותו.

בית הכנסת (היו כנראה לפחות שניים), האחד בית כנסת בסגנון מורי והשני שקיים עד היום כמבנה, אבל משמש כמחסן ספרים. בבית הכנסת האורתודוקסי התפללו גם הנאולוגים.

בתחילת יולי 1944 פונה הגטו של ראקושפלוטה, ואז, יחד עם יהודים אחרים, גורשו האנשים לראשונה למפעל לבנים בבודהקאלאס, ומשם לאושוויץ. יום הזיכרון ליהודים מראקושפלוטה הוא י"ט בתמוז ויש המציינים אותו יחד עם צום שבעה עשר בתמוז.

לקריאה נוספת
------------

* סדרת ספרים על ראקושפלוטה ויישובי הסביבה. Ladányi László: Rákospalota – Pestújhely – Újpalota: XV. kerület. Budapest városrészei-sorozatBudapest: CEBA Kiadó, 2000. מסת"ב 963-9089-65-6
* A Besenyő parkról (אורכב 11.06.2020 בארכיון Wayback Machine) על פארק בשנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראקושפלוטה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Czoma László (szerk.): Tanulmányok Rákospalota-Pestújhely történetéből XV. Kerületi Tanács 1974 49. o.
2. ↑  Czoma László (szerk.): Tanulmányok Rákospalota-Pestújhely történetéből XV. Kerületi Tanács 1974 56. o.
3. ↑  1949. évi XXVI. törvény (Budapest főváros területének új megállapításáról)
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 242280933
* WorldCat (עם VIAF): 242280933

 |
**מוסטפא זאזאי** (נולד ב-9 במאי 1993) הוא כדורגלן אפגני המשחק בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

זאזאי נולד בקאבול שבאפגניסטן, ובגיל צעיר עבר להתגורר בגרמניה. הוא שיחק במחלקות הנוער של המבורג, קונקורדיה המבורג ו-VfB ליבק. בעונת 2012/2013 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של VfB ליבק, וערך 23 הופעות, בהן הבקיע 3 שערים. בסוף העונה עבר לשחק בפ.צ. סנט פאולי II, קבוצת המילואים של פ.צ. סנט פאולי.

בינואר 2016 חתם ב-TSG ניוטרליץ.

ב-1 באוגוסט 2017 חתם ב-LSK הנזה.

ב-23 בינואר 2019 חתם בקלאנטן מליגת העל המלזית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-14 במאי 2014 זאזאי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אפגניסטן בהפסד 3-2 לכווית. ב-16 במאי 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד קמבודיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוסטפא זאזאי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מוסטפא זאזאי"**.
**שרה קרנסון** (17 ביוני 1916 - 30 באוקטובר 2015) הייתה מתאמת עבודה דרום אפריקאית ופעילה נגד אפרטהייד.

ראשית חייה
----------

שרה רובין נולדה ב-1916 ביוהנסבורג, בתם של המהגרים היהודים ממזרח אירופה זליק רובין (חייט) ואנה רובין. הוריה היו ממייסדי המפלגה הקומוניסטית בדרום אפריקה (אנ'), ורובין הצעירה הצטרפה לליגה הקומוניסטית הצעירה כנערה.

קריירה
------

רובין עבדה במשרדי המפלגה הקומוניסטית ביוהנסבורג, והייתה חברה ב"ליגה נגד פשיזם ומלחמה". היא לימדה שיעורי אוריינות לעובדים, ועבדה בחנות הספרים של המפלגה ביוהנסבורג. מ-1936 עד 1940, הייתה מעורבת בארגון ותיאום עבודה, עם עובדי טבק ועובדי סוכר בדרבן. ב-1945 היא הפכה למזכירה הכללית של איגוד הרכבות והנמלים של דרום אפריקה, שבסיסו בקייפטאון.

על שרה ובעלה נאסרה ההשתתפות בהתכנסויות ציבוריות תחת חוק דיכוי הקומוניזם משנת 1950. המשך מעורבותו של בעלה, פרד, במפלגה הקומוניסטית הביא למעצרו ולמשפטו ב-1956. ב-1960 גם שרה קרנסון נעצרה ושוחררה עם תנאי להישאר בקייפטאון תחת השגחה. פרד נכלא ב-1965, ושרה עזבה את דרום אפריקה לאנגליה ב-1968. באנגליה, היא המשיכה לעבוד עבור האיגודים המקצועיים, ובעיתון *Morning Star*. בני הזוג קרנסון התאחדו מחדש ב-1972 בלונדון וחזרו לדרום אפריקה בשנת 1991.

חיים אישיים
-----------

שרה רובין נישאה לפרד קרנסון ב-1943, בזמן שהיה עדיין בשירות פעיל במלחמת העולם השנייה. נולדו להם שלושה ילדים, לין, ג'ון ורות. שרה התאלמנה בשנת 2000. שרה עצמה נפטרה ב-2015, בגיל 99, ב- מיוזנברג, קייפטאון. אירוע זיכרון לאומי נערך בקייפטאון לזכרה, ובו השתתפו מנהיגי המפלגה הקומוניסטית הדרום אפריקאית, הקונגרס הלאומי האפריקאי וה-Congress of South African Trade Unions.

בתם לין פרסמה ביוגרפיה של בני הזוג קרנסון: *אדום בקשת: החיים והזמנים של פרד ושרה קרנסון* (2011). בנוסף, נערכה תערוכה על בני הזוג קרנסון, גם היא בשם "אדום בקשת", במוזיאון "בית העבדים" בקייפטאון בשנת 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

1. ↑  "Sarah Carneson" *South African History Online* (2011).
2. ↑  Shaun de Waal, "Sarah Carneson: A lifetime dedicated to SA's freedom struggle" *Mail & Guardian* (15 November 2015).
3. ↑  "Liberation Hero and Ex-Star Worker Sarah Carneson Dies" *People's Daily Morning Star* (6 November 2015).
4. ↑  Denis Herbstein, "Fred Carneson" *The Guardian* (18 September 2000).
5. ↑  Chris Barron, "Obituary: Sarah Carneson, feisty communist harassed and exiled for her beliefs" *Sunday Times* (8 November 2015).
6. ↑  Carla Bernardo, "SACP’s Sarah Carneson remembered" *IOL* (5 December 2015).
7. ↑  Lynn Carneson, *Red in the Rainbow: The Life and Times of Fred and Sarah Carneson* (Random House 2011). מסת"ב 9781770220850
8. ↑  "RIP Sarah Carneson" *Iziko Museums of South Africa* (3 November 2015).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2094 5093
* LCCN: no2011092588
* VIAF: 172074217
* WorldCat: lccn-no2011092588

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שרה קרנסון"**.
**מרמיטה שעירה** (שם מדעי: ***Marmota caligata***) היא מין של מרמיטה ממשפחת הסנאיים החיה בצפון-מערב אמריקה הצפונית. היא מכונה באנגלית: "the whistler" - "השרקנית", עקב קריאות האזהרה הרמות שלה.

תיאור
-----

מרמיטה שעירה היא מהגדולות שבבני משפחת הסנאיים, אם כי בממוצע היא קטנה יותר מהמרמיטה האלפינית ודומה בגודלה למרמיטה אולימפית (*Marmota olympus*) ולמרמיטת ונקובר (*Marmota vancouverensis*), אשר לעיתים נכללות במין זה. המרמיטה מגיעה לאורך של 62–82 סנטימטרים עם זנב באורך 17–25 סנטימטרים. המרמיטות בעלות דו-צורתיות זוויגית בולטת והזכרים גדולים בהרבה מהנקבות במרבית תת-המינים. משקלה של המרמיטה משתנה לאורך השנה עקב תרדמת החורף הארוכה שלה. כאשר היא מתעוררת, בסביבות חודש מאי, משקלה עשוי להגיע ל-3.75 ק"ג, ועד חודש ספטמבר היא עשויה להגיע למשקל של עד 7 ק"ג. מספר פרטים יכולים להגיע למשקל של 10 ק"ג, והשיא שנמדד היה פרט במשקל 13.5 ק"ג.

למרמיטה שעירה פרווה ארוכה אפורה כהה עד חומה כהה, ולעיתים שחורה. הפנים בהירות יותר בגווני אפור עד אפור בהיר. האף והשפתיים מוקפים באזור לבן המוקף פס שחור. המרמיטה היא מכרסם מגושם יחסית, בעל רגליים רחבות, גוף עגלגל, אוזניים קצרות וזנב רחב ושטוח.

המרמיטות חיות לאורך מורדות הרים עד גובה 2,500 מטר, מאלסקה עד לדרום נהר היוקון שבדרום קנדה, וכן בוושינגטון, במונטנה ובאיידהו שבארצות הברית. הן שוהות במחילות באדמה, בהן הן נחות ואוכלות. הן חיות ביחידות משפחתיות קטנות וישנות יחדיו במשך החורף.

### תת-מינים

* *Marmota caligata caligata*
* *Marmota caligata cascandensis*
* *Marmota caligata okanagana*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרמיטה שעירה** בוויקישיתוף
* מרמיטה שעירה, באתר ITIS (באנגלית)
* מרמיטה שעירה, באתר NCBI (באנגלית)
* מרמיטה שעירה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* מרמיטה שעירה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מרמיטה שעירה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרמיטה שעירה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561450805171

 |
**אנט לאיקמה,** באנגלית**: Ants Laikmaa** ‏  5 במאי 1866 - 19 בנובמבר 1942) היה צייר אסטוני.

ביוגרפיה
--------

לאיקמה (שנקרא עד 1935 הנס ליפמן) נולד בחוות פאיבה, הכפר ארסטה, מחוז מרג'מה. הוא היה הילד ה-13 למשפחה אסטונית ענייה. הוא למד בבתי ספר בווליזה, האפסלו וליהולה. אמו נפטרה כשהיה ילד. לאיקמה גילה מוקדם את העניין שלו בציור.

דיוקן של מריה לאנדר, 1904
הוא למד מ-1891 עד 1893 ו-1896/97 באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. מ-1897 עד 1899 עבד בדיסלדורף. הוא היה קשור לבית הספר לציור בדיסלדורף. בסתיו 1899 הוא חזר לטאלין. בשנים 1900 עד 1907 עבד לאיקמאה כאמן בטאלין ובהאפסלו. הלימודים הובילו אותו לבלגיה, צרפת, אוסטריה, פינלנד והולנד. 1901 הוא ארגן את תערוכת האמנות האסטונית הראשונה אי פעם בטאלין, 1906 ואחריה תערוכת האמנות הראשונה בטרטו. בשנת 1903, הוא ייסד סטודיו בטאלין. ב-1907 ייסד את האגודה האסטונית לאמנות .

בשנת 1904 פגש לאיקמה בן ה-38 את אהבת חייו הגדולה, מארי אנדר בת ה-21, אחת המשוררות המוכרות של אותה תקופה. באותה שנה הוא צייר שני דיוקנאות שלה, הנחשבים לציוריו המפורסמים ביותר. מ-1907 עד 1909 הוא היה בעיקר בפינלנד. 1909 עד 1913 הוא נסע לערי האמנות הגדולות באירופה.

הוא חי מ-1910 עד 1912 בקאפרי ובטוניסיה. מ-1913 עד 1931 עבד לאיקמה כאמן עצמאי ומורה לאמנות בטאלין. בין השאר, תלמידיו כללו את אלפרד רוזנברג הצעיר. ב-1927 נולדה בתו היחידה איינו מארי שנפטרה ב-1969. היא הייתה הילדה של הדוגמנית שלו שכונתה "מיקו". בשנת 1932 התיישב בסביבת Taebla במחוז Lääne, שם נשאר ועבד עד סוף ימיו.

לאיקמה מת בנובמבר 1942 בקדרפיקו, שם הוא קבור. לאיקמה נשאר רווק כל חייו. החווה שלו נפתחה ב-1960 כמוזיאון לחייו וליצירתו.

נוף בקאפרי, 1911
### יצירה

לאיקמה ידוע בעיקר בציורי הפסטל שלו. הוא הביא את האימפרסיוניזם לאסטוניה, ולעיתים קרובות צייר נופים, בעיקר בצבעים חדים. ציורי דיוקנאותיו של האליטה האינטלקטואלית והאמנותית של אסטוניה ידועים גם הם. הוא גם היה פעיל פוליטית. מעל לכל, הוא קידם את ההכשרה והקידום של האמנות האסטונית והיה ממייסדי המוזיאון הלאומי האסטוני בטרטו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנט לאיקמה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  lla Rosenfeld, Norton T. Dodge, Jane Voorhees, Art of the Baltics: The Struggle for Freedom of Artistic Expression Under the Soviets, 1945-1991, Rutgers University Press, 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124681565
* ISNI: 0000 0000 6681 1966
* LCCN: n92083554
* LNB: 000007238
* SUDOC: 06730690X
* ULAN: 500120527
* VIAF: 25543097
* WorldCat: lccn-n92083554

 |
סמל משמרות הגבול הסובייטיות
**משמר הגבול הסובייטי** או **חיל הגבול של ברית המועצות** (ברוסית: **Пограничные войска СССР**) הוא הארגון הסובייטי שהיה אחראי על הגנת הגבולות המדינה ומניעת הסתננות. לאורך כל תקופת קיומם, משמרות הגבול הוכפפו לשירותי ביטחון המדינה: תחילה לצ'ה-קה ואחר כך לנקוו"ד ולבסוף הקג"ב. משמרות הגבול כללו גם יחידות ימיות שתפקדו כמשמר החופים.

ב-1989 היחידות הכילו 230,000 חיילים והיו אחראים על הגנת הגבול באורך של 63 אלף ק"מ. למרות שמשמר הגבול היה חלק מהקג"ב, חיילי המשמר גויסו במסגרת גיוס כללי לצבא והשרות נמשך שנתיים כמו בכל יחידות הצבא של ברית המועצות. קציני החיל עברו הכשרה צבאית במוסדות להשכלה גבוהה שהיו חלק מהחיל.

ה-28 במאי בברית המועצות הוכרז כ"יום איש משמר גבול".

היסטוריה
--------

איש משמר הגבול הסובייטי בטורקסטן.
צוות סיור רגלי של חיילי משמר הגבול הסובייטי לפני היציאה למשימה. 1988
היחידות של משמר הגבול הוקמו בשנת 1918 כיחידת סמך של משרד האוצר. ב-24 בנובמבר 1920 אחריות על שמירת הגבול עברה לצ'ה-קה. ב-1934 היחידות הוכפפו לנקוו"ד וב-1939 הוקם המינהל הראשי לענייני משמר הגבול של נקוו"ד. במהלך מלחמת העולם השנייה, משמר הגבול הסובייטי היה הראשון לספוג את המהלומה הנאצית. לאחר המלחמה ל-150 מחיילי המשמר הוענקו תוארי גיבור ברית המועצות ול-13,000 מהם הוענקו מדליות שונות.

היחידות עברו למצב מלחמה מספר פעמים – בתקופת מלחמת העולם השנייה, בסכסוכי הגבול עם סין במאי 1969, חיילי יחידות מיוחדות של משמר הגבול השתתפו במלחמת אפגניסטן בשנות ה-80.

ב-1991 פלוגות משמר הגבול הסובייטיות פורקו והוחלפו במשמר הגבול הפדרלי הרוסי.

מבנה החיל
---------

מבחינה ארגונית, נכון לשנת 1991 מבנה החיל היה כדלקמן:

* יחידה ארקטית נפרדת
* מחוז הגבול הצפון-מערבי
* מחוז הגבול הבלטי
* מחוז הגבול המערבי
* מחוז הגבול הקווקזי
* מחוז הגבול המרכז אסיאתי
* מחוז הגבול המזרחי
* מחוז הגבול מעבר הבאיקל
* מחוז הגבול במזרח הרחוק
* מחוז הגבול אוקיינוס השקט
* מחוז הגבול קמצ'טקה
* יחידה עצמאית של בקרת הגבול "מוסקבה"
* יחידה עצמאית למטרות מיוחדות שהתבססה בשטח גרמניה המזרחית

מפקדי החיל
----------

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| סרגיי שמשב | 1918 – 1919 |  |
| ו. סטפנוב | 1919 – 1920 |  |
| ויאצ'סלב מנז'ינסקי | 1920 – 1921 |  |
| ארתור ארטוזוב | 1922 – 1923 |  |
| יאן אולסקי | 1923 – 1925 |  |
| זינובי קצנלסון | 1925 – 1929 |  |
| סרגיי ולז'נב | 1929 | ממלא מקום |
| איוואן וורונצוב | 1929 - 1931 |  |
| ניקולאי ביסטריך | 1931 - 1933 |  |
| מיכאיל פרינובסקי | 1933 - 1937 |  |
| ניקולאי קרוצ'ינקין | 1937 - 1938 |  |
| אלכסנדר קובאליוב | 1938 - 1939 |  |
| גריגורי סוקולוב | 1939 - 1941 |  |
| ניקולאי סטחאנוב | 1942 - 1952 |  |
| פאבל זיריאנוב | 1952 - 1956 |  |
| טימופיי סטרוקאץ' | 1956 - 1957 |  |
| פאבל זיריאנוב | 1957 - 1972 | קדנציה שנייה |
| ואדים מטרוסוב | 1972 - 1989 |  |
| איליה קליניצ'נקו | 1989 - 1992 |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משמר הגבול של ברית המועצות** בוויקישיתוף
* אודות נקוו"ד
* היסטוריה של משמר הגבול הסובייטי
**רחלי קרוט** (נולדה ב-26 במאי 1980) היא עיתונאית קולינריה, בלוגרית, אשת דיגיטל ויזמית ישראלית. בעלת מדור שבועי קבוע במוסף זמנים+ של ידיעות אחרונות ומנהלת את בלוג האוכל "קרוטית", אתר המתכונים לילדים "צוציקים", אתר התוכן "SUPERGOOD" ואתר המלצות הקנייה "YOOO".

במקביל לפעילותה בנכסי הדיגיטל האישיים שהקימה, היא מנהלת את תחומי הפרסום והתוכן, לצד תחומי הסושיאל והקהילה, בחברות קולינריה מסחריות מהגדולות במשק.

ביוגרפיה
--------

קרוט, הבכורה מבין שלושה אחים, נולדה בעיר בת-ים ובגיל 14 עברה להתגורר בראשון לציון, בה היא מתגוררת עד היום.
למדה בתיכון אורט מלטון בבת-ים, במגמת אמנות ועיצוב, שירתה בחיל האוויר ולמדה לתואר ראשון במזרחנות באוניברסיטת בר-אילן.

קריירה
------

קרוט החלה את דרכה המקצועית כשהחלה לעבוד בשנת 2008, ככתבת ולאחר מכן כעורכת ראשית של מדור האוכל באתר nana10. בשנת 2013 הקימה את מיזם האוכל FOODPAGE בשותפות עם אורי לנדא, אייל גרינברג ואבי בר. המיזם נמכר לאחר כשלוש שנים.

קריירה
------

בשנת 2008 החלה את דרכה המקצועית ככתבת ולאחר מכן כעורכת ראשית של מדור האוכל באתר nana10.

בשנת 2013 הקימה את מיזם האוכל FOODPAGE בשותפות עם אורי לנדא, אייל גרינברג ואבי בר. מיזם שנמכר לאחר כ-3 שנים.

קרוט היא בעלת הבלוג הקולינריה "קרוטית", מהבלוגים הגדולים בישראל, אותו הקימה בינואר 2017. חודשיים לאחר מכן, הצטרפה לצוות ההקמה של מיזם הקולינריה "Foody" ושימשה כעורכת הראשית במשך שנתיים.

בשנת 2018 החלה לכתוב את מדור האוכל בזמנים+ של ידיעות אחרונות שם היא כותבת עד היום ובמקביל השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "מתכון מנצח" ששודרה בערוץ 13.

בשנת 2018 הקימה אתר מתכונים לילדים בשם "צוציקים" ואתר תוכן וקולינריה בתחום ה-Wellness שנקרא "SUPERGOOD".

קרוט היא הבעלים של אתר "YOOO" המציע כתבות, המלצות ומדריכי קנייה, אותו הקימה ביחד עם שי גיסין בשנת 2019.

בשנת 2020 הוציאה את חוברת המתכונים "תוצרת בית", ביחד עם ישראל אהרוני, עומר מילר, אפרת ליכטנשטט ותמרה אהרוני.

ספרים שערכה
-----------

* ספר הכרובית של עז תלם - הוצאה עצמית.
* הספר המתוק של אפרת ליכטנשטט ונטלי לוין - הוצאת כתר.
* תבשילי חמין של שבת של אסנת לסטר - הוצאה עצמית.

קישורים חיצוניים
----------------

* רחלי קרוט, ברשת החברתית פייסבוק
* רחלי קרוט, ברשת החברתית אינסטגרם
* בלוג האוכל קרוטית
* יוליה ניקנקין, עכבר העיר, לאכול, לצלם, לאהוב: העיתונאית שלא חוששת לחשוף סודות, באתר הארץ, 3 ביולי 2016
* מאיה דרין, אוכלות את העולם, באתר ישראל היום, 7 בספטמבר 2017
* פותחים שולחן עם רחלי קרוט", באתר על השולחן, 23 באוגוסט 2017
* רעות ברנע, "אני לא בעניין של נוסחאות. אני באה ממקום של בטן", באתר כלכליסט, 3 בנובמבר 2018
* אתר למנויים בלבד "הוכחנו שאפשר לעשות כסף מלייקים באינסטגרם": כך כבשו הבלוגריות את עולם המתכונים, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2020
**ממיק כירורגיה חדשנית בע"מ (מומנטיס)** היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח וייצור של פלטפורמה רובוטית לניתוחים זעיר-פולשניים. 

החברה הוקמה בשנת 2012 על ידי פרופסור ניר שוולב, דביר כהן וקרן הון סיכון פרגרין, בחממה הטכנולוגית אינסנטיב, בתמיכת רשות החדשנות. כהן הוא מנכ"ל החברה מאז אוקטובר 2013, והוא גם נשיא החברה הבת בארצות הברית, Memic Innovative Surgery Inc. יו"ר החברה ממרץ 2018 הוא ד"ר מוריס פרה, המשמש גם כיו"ר ומנכ"ל אינסייטק. משרדה הראשי של החברה ומרכז הפיתוח שלה שוכנים באור יהודה, ולה מרכז הנדסה וייצור בעכו. 

מוצר עיקרי של החברה הוא Hominis, רובוט המשמש לניתוחים בחלל הבטן, כולל כריתת רחם, בגישה דרך הנרתיק. במרץ 2021 קיבלה החברה את אישור ה-FDA למכירת הרובוט, לאחר ניסוי קליני בבלגיה ובישראל (בבית החולים רמב"ם). לדברי החברה זהו המוצר היחיד שקיבל את אישור ה-FDA לניתוח רובוטי דרך הנרתיק.

עם בעלי המניות של החברה נמנות קרנות הון סיכון אחדות, חברת מבטח שמיר אחזקות ואוניברסיטת אריאל בשומרון. בשני סבבי גיוס ראשונים גייסה החברה 18 מיליון דולר, ובנוסף קיבלה מענק של שני מיליון דולר מרשות החדשנות. בסבב גיוס שלישי, שנערך באפריל 2021 לאחר שהחברה קיבלה את אישור ה-FDA לשימוש ברובוט שפיתחה, גייסה החברה 96 מיליון דולר. באוגוסט 2021 פורסם שהחברה עומדת להתמזג עם חברת הספאק MedTech Acquisition. אך לבסוף המיזוג בוטל. בינואר 2022 דווחה החברה על סדרת עסקאות רכישה של המערכת בבתי חולים ברחבי ארצות הברית, ומיד לאחר מכן בית החולים לנשים ע"ש ג'קסון החל להציע לנשים לבצע ניתוחים גניקולוגיים באמצעותה. 

במאי 2023 הודיעה שתפטר 70 עובדים מתוך 120 ותתמקד בכירורגיה כללית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ממיק כירורגיה חדשנית
* Hominis : רובוט עם תחושת בטן, באתר "חדשנות ישראלית"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Memic Receives FDA De Novo Marketing Authorization for First-Ever Surgical Robotic System with Humanoid-shaped Robotic Arms, באתר החברה, 1 במרץ 2021 (באנגלית)
2. ↑  Hominis, באתר החברה (באנגלית)
3. ↑  מאיר אורבך, חברת Memic גייסה 96 מיליון דולר בעקבות אישור FDA לשימוש ברובוט כירורגי, באתר כלכליסט, 12 באפריל 2021;  
Memic גייסה 96 מיליון דולר עבור רובוט לביצוע ניתוחים בחלל הבטן דרך הנרתיק, באתר TechTime,‏ 13 באפריל 2021
4. ↑  גולן חזני, ממיק הישראלית מתמזגת עם ספאק בשווי צפוי של מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 13 באוגוסט 2021
5. ↑  ממיק מפטרת 70 עובדים מתוך 120: "ההחלטה העסקית... באתר tech12, ‏2023-05-08
שפות איטליה - תפוצת האלגרס באדום בצפון-מערב האי סרדיניה
אלגרס בעולם דובר הקטלאנית
**אלגרס** (קטלאנית **alguerès** או; איטלקית **algherese**) היא ניב של השפה הקטלאנית שמדובר על ידי צאצאי המתיישבים הקטלאנים בעיר אלגרו שבסרדיניה. בשנת 1997 הוכרה השפה באזור האוטונומי של סרדיניה כראויה לעידוד ולשימור, ויחד עימה, זכו להכרה עוד שלושה ניבים סרדים: טברקינו (tabarchino), סאסארזה (sassarese) וגלורסה (gallurese).

מקור השפה
---------

הקטלאנית הגיעה לסרדיניה בשנת 1354 על ידי תושבים קטלאנים מממלכת אראגון, אשר היגרו לאזור הצפון-מערבי של האי והנחילו לו את שפתם. תוך זמן קצר הייתה הקטלאנית לשפה המדוברת בעיר ושמרה על מעמדה זה עד למאה ה-20. עם זאת, לאחר מלחמת העולם השנייה, החל פיחות במעמדה שנגרם כתוצאה מהגירת סרדים אל אלגרו והפיכתה של השפה האיטלקית לשפה המדוברת בהשפעת המהפכה התקשורתית.

לפי סקר משנת 2004 22.4% מאוכלוסיית העיר רואים באלגרס את שפת אימם. להלן התפלגויות השימוש בשפה לפי הסקר .

* מבינים : 90,1%
* קוראים : 46,5%
* מדברים: 61,3%
* כותבים : 13,6%

דוגמאות לשפה
------------

| בקטלאנית | בדיבור | באלגרס |
| --- | --- | --- |
| està sempre parlant | astà sempra parlan | astà sempra pallant |
| va a l'escola d'alguerès | ba a l'ascola d'algarès | va a l'scora d'algarès |

ספרות
-----

* Josep Sanna: מילון אלגרזי-קטלאני 1988; מסת"ב 84-7129391-9
* Scala Luca *Català de l’Alguer. Criteris de llengua escrita*. Publicacions de l’Abadia de Montserrat 2003 מסת"ב 978-84-8415-463-1

קישורים חיצוניים
----------------

* El català de l'Alguer  - בקטלאנית
* Emissió de televisió en català alguerès - תחנת שידור טלוויזיות מאיטליה
* Lo Cant de la Sibil·la] - שירים בקטלאנית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור
**המופע של אנדי גריפית'** (באנגלית: **Andy Griffith Show**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית-דרמטית ששודרה במסגרת CBS בין אוקטובר 1960 לאפריל 1968. ב-2002, פרסם מגזין הטלוויזיה TV Guide רשימה של 50 תוכניות הטלוויזיה הגדולות של כל הזמנים, ודרג את "המופע של אנדי גריפית'" במקום התשיעי.

פירוט כללי
----------

אנדי גריפית' משחק שריף אלמן בעיירה הקטנה מייבורי שבצפון קרוליינה, חייו מסתבכים עם סגנו חסר הכישרון אך בעל הכוונות הטובות ברני פייפ (דון נוטס), דודתו הרווקה ועקרת הבית דודה בי (פרנסס בוויאר), ובנו הצעיר אופי (רון הווארד). אליהם מצטרפים אנשי העיירה, מכרים, וחברות זמניות שמסבכות עוד יותר את חייו. 

הסדרה זכתה להצלחה רבה, ולעולם לא ירדו מתחת למקום השביעי במדד נילסן, כאשר העונה האחרונה סיימה במקום הראשון. אף שהסדרה וגריפית' לא זכו בפרסים, שחקני משנה זכו בשישה פרסי אמי. שידורים חוזרים עדיין נפוצים ברחבי ארצות הברית, והסרטים ניתנים לקניה בדי וי די.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המופע של אנדי גריפית'** בוויקישיתוף
* המופע של אנדי גריפית', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* "המופע של אנדי גריפית'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "המופע של אנדי גריפית'", באתר Metacritic (באנגלית)

* "המופע של אנדי גריפית'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**איטה וגמן** (**Ita Wegman**;‏ 22 בפברואר 1876 - 4 במרץ 1943) ייסדה את הרפואה האנתרופוסופית יחד עם רודולף שטיינר. יחד עם אדית מריון, היא השתייכה למעגל הפנימי ביותר של מייסדי האנתרופוסופיה והסובבים את רודולף שטיינר.. ב-1921 היא ייסדה בארלסהיים את המרפאה הרפואית האנתרופוסופית הראשונה, שנקראה "מרפאת איטה וגמן". היא גם פיתחה צורה מיוחדת של טיפול בעיסוי, הנקראת "עיסוי קצבי", וטיפולים אחרים.

ביוגרפיה
--------

איטה וגמן, כפי שכונתה לאורך חייה, נולדה בשם מריה איטה וגמן בשנת 1876 בקרוואנג, מערב ג'אווה, בת ראשונה למשפחה קולוניאלית הולנדית. סביב תחילת המאה ה-20 היא חזרה לאירופה ולמדה התעמלות טיפולית ועיסוי. ב-1902, כשהייתה בת 26, פגשה לראשונה את רודולף שטיינר. חמש שנים לאחר מכן, היא החלה ללמוד בבית ספר לרפואה באוניברסיטת ציריך, שם לא הופלו נשים בלימודי רפואה. היא קיבלה דיפלומה כרופאה ב-1911 עם התמחות ברפואת נשים והצטרפה למרפאה קיימת.

### קריירה

בשנת 1917, לאחר שפתחה מרפאה עצמאית, היא פיתחה טיפול בסרטן באמצעות תמצית של דבקון בעקבות אינדיקציות של שטיינר. תרופה ראשונה זו, שאותה כינתה "ישקר", פותחה מאוחר יותר לאסקדור והפכה לטיפול משלים לסרטן בגרמניה ובמספר מדינות אחרות,  ועברה ניסויים קליניים בארצות הברית.

עד 1919 הייתה לה מרפאה משותפת יחד עם שתי רופאות נוספות. בשנת 1920 רכשה קרקע בארלסהיים, שם פתחה מרפאה משלה, "המכון הקליני-תרפיוטי". מספר רופאים נוספים הצטרפו למכון, שצמח בהתמדה במהלך השנים הבאות כמרכז הראשון לרפואה אנתרופוסופית. בשנת 1922 היא ייסדה בית טיפולי לילדים נפגעי נפש, Haus Sonnenhof, אף הוא בארלסהיים, והייתה שותפה למעבדה פרמצבטית, Weleda, שהפכה מאז ליצרנית משמעותית של תרופות ומוצרי בריאות.

בשנה שלאחר מכן ביקש רודולף שטיינר מווגמן להצטרף למועצה המנהלת של האגודה האנתרופוסופית בדורנאך שבשווייץ. היא גם ניהלה את המדור הרפואי של מרכז המחקר בגיתיאנום. יחד, וגמן ושטיינר כתבו את מה שהיה אמור להיות ספרו האחרון של שטיינר, Extending Practical Medicine (מהדורות מוקדמות יותר פורסמו בתור Fundamentals of Therapy), שנתן בסיס תאורטי לרפואה החדשה שהם פיתחו. הספר נכתב בחלקו בזמן שווגמן טיפלה בשטיינר, שכבר היה חולה סופני. וגמן ייסדה כתב עת רפואי חדש, Natura.

בשנת 1936 פתחה המרפאה מרכז שני באסקונה, שווייץ. זמן קצר לאחר מכן התגלו חילוקי דעות בין וגמן לשאר חברי המועצה המנהלת, ווגמן התבקשה לעזוב את המועצה. בנוסף, היא ומספר תומכים ביטלו את חברותם באגודה האנתרופוסופית עצמה. אולם העבודה הרפואית פרחה, ווגמן נסעה רבות, והתמיכה בתנועה גדלה במהירות והרחיבה את גבולות הרפואה. בתקופה זו היא הייתה פעילה במיוחד בהולנד ובאנגליה.

וגמן נפטרה בארלסהיים ב-1943, בגיל 67.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איטה וגמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paull, John (2018) "A Portrait of Edith Maryon: Artist and Anthroposophist", Journal of Fine Arts, 1(2):8-15.
2. ↑  Markus Schmet, Geschichte, www.klinik-arlesheim.ch (ב־)
3. ↑  Kienle, Kiene and Albonico, Anthroposophic Medicine, Schattauer 2006
4. ↑  National Cancer Institute, Mistletoe extracts

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271487405171
* BnF: cb11928982v (data)
* GND: 118629921
* HDS: 023003
* ICCU: CFIV069711
* ISNI: 0000 0001 0862 4801
* LCCN: n84801584
* NKC: mzk2007430821
* NLP: a0000001161620
* NTA: 068598882
* SUDOC: 027194213
* Trove: 1138838
* VIAF: 2478280
* WorldCat: lccn-n84801584

 |
**למואל פרנסיס אבוט** (באנגלית: **Lemuel Francis Abbott**‏; 1760/61 – 5 בדצמבר 1803) היה צייר פורטרטים אנגלי, שהתפרסם בציורו של הוריישו נלסון, קצינים ואנשי ספרות מהמאה ה-18.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למואל אבוט בלסטרשייר בשנת 1760 או 1761, בנו של איש הדת למואל אבוט כומר אנסטיי (ומאוחר יותר הכומר של ת'ורנטון) ואשתו מרי.

בשנת 1775, בגיל 14, הוא הפך לתלמידו של פרנסיס היימן והתגורר בלונדון, אך חזר להוריו לאחר מות מורו בשנת 1776. שם המשיך לפתח את כישרונותיו האמנותיים באופן עצמאי, אך ייתכן שהוא למד גם אצל ג'וזף רייט מדרבי.

בשנת 1780 התחתן אבוט עם אנה מריה, ושוב התיישב בלונדון, התגורר שנים רבות ברחוב קרוליין בבלומסברי. אף על פי שהציג באקדמיה המלכותית לאמנויות, הוא מעולם לא הפך לחבר באקדמיה. אומרים שעבודת יתר, שלקח על עצמו, ואומללות בחיי המשפחה, הובילו להיותו בלתי שפוי. הוא הוכרז כמשוגע בשנת 1798 וטופל על ידי ד"ר תומאס מונרו (1759–1833), הרופא הראשי של בית החולים ביתלם ומומחה להפרעות נפשיות - מונרו טיפל גם במלך ג'ורג 'השלישי (1738–1820).

אבוט נפטר בלונדון ב־5 בדצמבר 1803.

יצירתו
------

אבוט צייר דיוקנאות של דמויות רבות של אותם ימים. את דיוקנו של הוריישו נלסון משנת 1797 הוא התחיל בתקופה בה שני הגברים התגוררו באותה שכונת מגורים ברחוב בונד בלונדון. העבודה המוגמרת זכתה לאישורו של נלסון ושל אשתו, כשהגברת נלסון כתבה כי "אני מרוצה מאוד מאבוט." באותה תקופה עבודתו כללה גם את האדמירל סר רוברט קלדר, האדמירל תומאס פאסלי וקפטן ויליאם לוקר, האסטרונום סר ויליאם הרשל, המשורר ויליאם קאופר, האמנים פרנצ'סקו ברטולוצי וג'וזף נולקנס, היזם מתיו בולטון והתעשיין ג'ון וילקינסון.

דיוקנו של הנרי קלנדר, קפטן של מועדון הגולף רויאל בלאקהית', הוא אחד הציורים הראשונים של משחק הגולף. רפרודוקציות של התמונה תלויות במועדוני גולף ברחבי העולם. הוא נמכר בבונהאמס בלונדון ב־9 בדצמבר 2015.

חלק מציוריו היו חתומים "פרנסיס למואל אבוט", אך לא ידוע מדוע הוא קיבל את השם הנוצרי הנוסף, מכיוון שהוא לא היה השם שהוטבל איתו.

גלריה
-----

* ויליאם הרשל ויליאם הרשל
* הורשיו נלסון הורשיו נלסון
* אלכסנדר הוד ברידפורד אלכסנדר הוד ברידפורד
* ג'ורג' מקארתי ג'ורג' מקארתי
* קפטן רוברט קלדר קפטן רוברט קלדר
* שחקני גולף שחקני גולף

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למואל פרנסיס אבוט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Thompson Cooper, Abbott Lemuel (1760-1803), **Dictionary of National Biography, 1885-1900** Volume 01
2. ↑  Abbott, Lemuel Francis [Samuel (1760/1761-1802), portrait painter], Oxford Academic (באנגלית)
3. ↑  Biography of L F Abbott (ארכיון)
4. ↑  Bonhams : BONHAMS TO OFFER MOST FAMOUS GOLFING PAINTING IN THE WORLD, www.bonhams.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb167235659 (data)
* GND: 1031502688
* ISNI: 0000 0000 8277 1079
* LCCN: nb2008002424
* NLA: 35072996
* RKD: 150
* Trove: 818464
* ULAN: 500012143
* VIAF: 91413578
* WorldCat: lccn-nb2008002424

 |