recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
איור אפשרי
**מוטבורזאורוס** (שם מדעי: *Muttaburrasaurus*) הוא סוג של דינוזאור גדול מקבוצת בעלי אגן דמוי עוף שחי בתקופת הקרטיקון באזור אוסטרליה. הוא קרוי על שם האתר מוטבורה שבקווינסלנד באוסטרליה, בו התגלה.

מאפיינים
--------

המוטבורזאורוס הוא קרוב משפחתו של האיגואנודון ויש המשייכים אותו למשפחת האיגואנודוניים. אחרים רואים בו קרוב יותר למשפחת הרבדודוניים או קרוב יותר לקמפטוזאורוס של תקופת היורה. הוא הדינוזאור הנפוץ ביותר באוסטרליה, יחד עם הקנברזאורוס.

המוטבורזאורוס הגיע לאורך של שמונה מטרים, שקל כ-2.8 טונות והיה מהגדולים שבאורניתופודים. הייתה לו גולגולת מוזרה בעלת עיניים ומוח קטן ולסת עליונה גדולה מאוד בעלת אף בולבוסי גדול. הפה הכיל שיניים קטנות וישרות שעזרו ללחך צמחים כמו אנטילופה. בשל גודלו נע, ככל הנראה, על ארבע רגליים ולא על שתיים, בדומה לאיגואנודון.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע בסדרה "ללכת עם דינוזאורים" ובמשחקי המחשב "פארק היורה 3: בניית פארק", "Jurassic World Evolution" ו-"Jurassic World Evolution 2".

ראו גם
------

* אלטירינוס - דינוזאור דומה שחי במונגוליה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוטבורזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**Acid Queen** (בעברית: **מלכת החומצה**) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינה טרנר. האלבום יצא לאור באוגוסט 1975, על ידי חברת התקליטים EMI בבריטניה ועל ידי חברת התקליטים יונייטד ארטיסטס בארצות הברית.

אלבום זה גם היה האלבום האחרון שלה לפני שעזבה לגמרי את הצמד שלה ושל בעלה איק וטינה טרנר ויצאה לקריירת סולו מוחלטת.

רקע
---

אף על פי שזהו אלבומה השני, הסינגל הראשון בקריירה שלה יצא רק באלבום הזה והוא היה השיר "Baby, Get It On" עם בעלה והשותף המוזיקלי שלה לאותה תקופה איק. שם האלבום ניתן בהשראת תפקידה של טרנר כמכלת החומצה בגרסת הקולנוע של קן ראסל לאופרת הרוק הקלאסית שבה בין היתר השתתפו מפורסמים נוספים כמו אלטון ג'ון ואריק קלפטון.

האלבום מחולק לשני חלקים כאשר החלק הראשון מכיל גרסאות כיסוי לשירי רוק ידועים כמו "Under My Thumb" ו-"Let's Spend the Night Together" של הרולינג סטון ו-"I Can See For Miles" של המי, ואילו החלק השני שלו הכיל שירים מקוריים.

לאלבום הוקלטו שתי גרסאות כאשר גרסה אחת הייתה עבור הפסקול לסרט "טומי" ואילו השנייה הייתה עבור אלבומה. בשנת 1991 האלבום יצאה בהוצאה מחודשת שכללה 3 שירים חדשים. בשנת 2005 לרגל 30 שנה ליציאת האלבום הוציאה טרנר מהדורה נוספת של האלבום ובה שירי האלבום הוקלטו מחדש.

שירים
-----

השירים המקוריים של האלבום הופקו ונכתבו בעיקר על ידי איק טרנר בעלה של טינה באותה תקופה, אשר כולל בין היתר את הסינגל הראשון מהאלבום "Baby, Get It On", אשר יצא לאור ב-1975 ואשר היה לשיר האחרון שהקליטו ביחד טינה ואיק. שיר הוא שיר בהשפעת הדיסקו והשיר לשיר המקורי היחיד שיצא כסינגל מהאלבום. השיר הגיע למקום ה-88 במצעד שירי ה-פופ האמריקאי ולמקום ה-31 במצעד שירי ה-R&B האמריקאי.

הסינגל השני שיצא מהאלבום היה השיר "Whole Lotta Love", אשר יצא לאור גם ב-1975, גרסת כיסוי לשירם של לד זפלין, אשר הגיעה למקום ה-6 במצעד שירי ה-R&B האמריקאי. הסינגל השלישי מהאלבום יצא לאור ב-1976 והיה "Acid Queen", גרסת כיסוי לשירם של The Who, אשר יצאה לאור בבריטניה בלבד. "Under My Thumb" יצא לאור ב-1977 כסינגל באוסטרליה בלבד על מנת לקדם את סיבוב ההופעות של טרנר, הוא הגיע למקום ה-80 במצעד האוסטרלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Acid Queen באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Acid Queen באתר MusicBrainz
* Discogs Acid Queen באתר Discogs
* AllMusic Acid Queen באתר AllMusic

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Tina Turner - Acid Queen, Discogs (באנגלית)
2. ↑  Tina Turner, Discogs (באנגלית)
3. ↑  Ike & Tina Turner - Baby - Get It On, Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 5316a137-86d2-3531-b10b-aa23473c7056

 |
**דיוויזיית המילואים ה-19** (בגרמנית: **19. Reserve-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים של המשמר בפיקוד מקס פון גלוויץ, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילוב. הדיוויזיה השתתפה בפלישה הגרמנית לבלגיה ובמערכה על הגבולות, ובלל זה בקרב שרלרואה ובקרב סן-קנטן. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב הראשון על המארן. בשנת 1915 לחמה הדיוויזיה בקרב שמפאן הראשון, ובשנת 1916 היא לחמה בקרב ורדן ובקרב על הסום. בשנת 1917 היא לחמה בקרב השני על האן ובקרב פשנדל, ובשנת 1918 הדיוויזיה השתתפה במתקפת האביב ונלחמה נגד מתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

מפקדים
------

* מקס פון בארפלדט (2 באוגוסט 1914–28 ביוני 1915)
* הרמן פון ורטנברג (28 בינואר 1915–5 בנובמבר 1917)
* פאול מייסטר (6 בנובמבר 1917–ינואר 1919)

לקריאה נוספת
------------

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
לוטננט-גנרל **סר רונלד מקנזי סקובי**, KBE‏, CB‏, MC (באנגלית: **Sir Ronald MacKenzie Scobie**;‏ 8 ביוני 1893 – 23 בפברואר 1969) היה קצין בכיר בצבא הבריטי שלחם במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, במהלכה פיקד על דיוויזיית הרגלים ה-70 ולאחר מכן על הקורפוס השלישי. הוא היה גם שחקן איגוד הרוגבי הבינלאומי של סקוטלנד.

קריירה צבאית
------------

סקובי התחנך בצ'לטנהאם קולג' ובאקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'. 

### מלחמת העולם הראשונה

הוא הוסמך כקצין בהנדסאים המלכותיים ב-1914 ושירת במהלך מלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית בצרפת ובבלגיה. הוא היה קצין מטכ"ל בדרגה 3 בצרפת ב-1918, ומייג'ור בצרפת בין השנים 1918–1920.

### בין המלחמות

לאחר המלחמה, סקובי הפך לקצין, פלוגת צוערים, ארטילריה ימית מלכותית, ווליץ' 1920–1924; קפטן מטה, פיקוד אלדרשוט 1927–1929; מייג'ור, מפקדת אלדרשוט 1929–1931 לאחר שלמד במכללת המטה, קמברלי מ-1925 עד 1926, הוא הפך למנהל התותחנים הצבאיים בקולג' הצבאי המלכותי, דאנטרון ב-1932 ולאחר שלמד במכללת ההגנה האימפריאלית, היה עוזר אדיוטנט גנרל במשרד המלחמה בשנת 1938.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה סקובי, בריגדיר, היה סגן מנהל הגיוס במשרד המלחמה. לאחר מכן כיהן בתפקיד סגן אדיוטנט גנרל במטה הכללי, כוחות היבשה של המזרח התיכון ב-1940 לפני שקיבל את הפיקוד על דיוויזיית הרגלים ה-70, שנשלחה כדי להקל על הדיוויזיה ה-9 האוסטרלית בטוברוק. סקובי פיקד על מבצר טוברוק בין 22 באוקטובר 1941 ל-13 בדצמבר 1941, כאשר במסגרת מבצע צלבן הובילה דיוויזיית הרגלים ה-70 את הפריצה מטוברוק. ב-1942 הוא הפך למפקד הכוחות במלטה וב-22 במרץ 1943 הועלה סקובי לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש המטה הכללי במטה הכללי במזרח התיכון. ב-11 בדצמבר 1943 הוא קיבל את הפיקוד על הקורפוס השלישי שנשלח ליוון כדי לגרש את הגרמנים אך בסופו של דבר היה מעורב במלחמת האזרחים היוונית. הוא נשאר מפקד הכוחות הבריטיים ביוון עד 1946, ופרש מהצבא ב-1947.

קריירת איגוד הרוגבי
-------------------

### קריירה חובבנית

הוא שיחק באיגוד רוגבי עבור המכללה הצבאית המלכותית.

הוא שיחק באיגוד הרוגבי של הצבא נגד איגוד הרוגבי של הצי המלכותי במשחק הבין-זרועי ב-1914.

### קריירה פרובינציאלית

הוא שיחק בקבוצת משפט הבלוז נגד קבוצת משפט הלבנים ב-10 בינואר 1914.

### קריירה בינלאומית

הוא הוכתר שלוש פעמים על ידי סקוטלנד, כולן בשנת 1914.

ענפי ספורט אחרים
----------------

הוא שיחק קריקט עבור מכללת צ'לטנהאם ועבור המהנדסים המלכותיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רונלד סקובי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *The Royal Engineers Journal*. Vol. 83. The Institution of Royal Engineers. 1969. p. 152.
2. ↑  "British Army officer histories". Unit Histories. נבדק ב-2017-06-23.
3. ↑  "Ronald Mackenzie Scobie".
4. ↑  Maule 1975, p. 4.
5. 1 2 3 4 5  Liddell Hart Centre for Military Archives
6. ↑  "The Glasgow Herald - Google News Archive Search".
7. ↑  "Rugby Union - ESPN Scrum - Statsguru - Player analysis - Ronald Scobie - Test matches".
8. ↑  "Archived copy". *cricketarchive.com*. אורכב מ-המקור ב-6 באוקטובר 2015. נבדק ב-12 בינואר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה);  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7303 312X
* LCCN: no2009186078
* NARA: 10597365
* SNAC: w6kj6px8
* VIAF: 4102148269772505230001
* WorldCat: lccn-no2009186078

 |
**ריצ'רד הארווי ורטליב** (באנגלית: **Richard Harvey Vertlieb**; ‏7 באוקטובר 1930 – 5 בדצמבר 2008) היה ג'נרל מנג'ר אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

ורטליב נולד בלוס אנג'לס. הוא למד באוניברסיטת דרום קליפורניה ושירת בצבא ארצות הברית. הוא סייע לייסד את סיאטל סופרסוניקס והפך לג'נרל מנג'ר שלה. הוא סייע גם בהקמת פורטלנד טרייל בלייזרס.

לאחר מכן עבר לגולדן סטייט ווריורס, זכה עימה באליפות בעונת 1974/1975 ואף זכה בתואר מנהל השנה ב-NBA.

בשנת 1977 חזר ורטליב לסיאטל ומונה לג'נרל מנג'ר הראשון של סיאטל מארינרס, קבוצת הבייסבול שזה עתה נוסדה בליגת ה-MLB.

לקראת עונת 1980/1981 מונה לג'נרל מנג'ר של אינדיאנה פייסרס.

בשנת 1995 שימש כיועץ עבור ונקובר גריזליס, במהלך ההתרחבות שלה לליגת ה-NBA.

בתפקידו האחרון היה מעורב בהקמת אמסטרדם אדמירלס מליגת ה-NFL Europe.

קישורים חיצוניים
----------------

* דיק ורטליב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  DAN RALEY, End game for Seattle sports guru, seattlepi.com, ‏2004-08-12 (ב־American English)
2. ↑  DAN RALEY, Dick Vertlieb, 1930-2008: Local sports 'giant' brought pro teams, seattlepi.com, ‏2008-12-06 (ב־American English)
3. ↑  Local News | Richard "Dick" Vertlieb helped found SuperSonics | Seattle Times Newspaper, web.archive.org, ‏2008-12-18
**בנצ'מרק** (באנגלית: **Benchmarking**) היא שיטה להשוואת תהליכים וקבלת KPI של חברות שונות. בדרך כלל השוואה מבוססת על איכות, זמן ועלות.

ניתן להבחין בסוגים שונים של בנצ'מרק:

* בנצ'מרק של מוצר - ניתוח של מוצר שמיוצר על ידי חברות אחרות והשוואה עם מוצר שמיוצר על ידי חברה שמבצעת בנצ'מרק
* בנצ'מרק פונקציונלי - ניתוח פונקציות ותהליכים של חברות אחרות והשוואה עם תהליכים של חברה שמבצעת בנצ'מרק
* בנצ'מרק אסטרטגי - ניתוח אסטרטגיות שמקובלות בחברות אחרות

קיים בנצ'מרק חד-צדדי כאשר חברה אוספת נתונים מחברות אחרות בתחומה או בנצ'מרק משותף כאשר מספר חברות מבוצעות תהליך בנצ'מרק משותף.

בשנת 1994 הוקם ארגון Global Benchmarking Network בו חברים כיום 20 מרכזי בנצ'מרק מ-20 מדינות. משנת 1994 יוצא לאור Benchmarking: An International Journal.

בורסת לניירות ערך
-----------------

רוב מדדי הבנצ'מרק הם "מדדי סוף יום" (End of day calculation) המחושבים אחת ליום, בתום המסחר לפי שערי הנעילה של ניירות ערך המרכיבים את המדד.

הבורסה מחשבת מספר משפחות של מדדי בנצ'מרק המשמשים כלי השוואה והערכה לביצועים של מנהלי מוצרים פיננסיים.

* מדדי מניות והמירים סוף יום
* מדדי איגרות חוב קונצרניות סוף יום
* מדדי איגרות חוב כלליות סוף יום (ממשלתיות וקונצרניות)

מדדים אלו פותחו במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 וה-90 ומשמשים בעיקר את שוק קרנות הנאמנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר הדרכה בנושא
* מה משמעותו של "מדד היחס (benchmark)" של תעודת סל? מאתר הרשות לניירות ערך - שאלה, 3 בינואר 2018
* מירב ארלוזורוב, דירוג הקרנות - הסברים, באתר הארץ, 1 בינואר 2007
* הסבר על המונח

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מדדי הבורסה, באתר הבורסה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546627305171
* BnF: cb124232700 (data)
* LCCN: sh93000548
* NDL: 01059438
* NKC: ph174181

 |
**קלרה מריה פופ** (באנגלית: **Clara Maria Pope** ‏ 1767 - 24 בדצמבר 1838) הייתה ציירת ואמנית בוטנית בריטית.

ביוגרפיה
--------

קלרה נולדה בלונדון, והוטבלה בשנת 1767. אביה היה ג'ארד לי, אמן חובב.   היא מצוירת כתינוקת עם הוריה ואחיה בציור של ג'ורג' רומני משנת 1768 בציור הנמצא בגלריה הלאומית ויקטוריה במלבורן, אוסטרליה.

היא עבדה כדוגמנית אצל אמן במשך מספר שנים. בגיל 19, היא התחתנה עם הצייר פרנסיס ויטלי בשנת 1786.  נולדו להם ארבע בנות, ובן אחד.

איור של קמליה, לספרו של קרטיס.
היא התחילה בציור מיניאטורות, וב-1796 היא הציגה באקדמיה המלכותית.[2] בעלה נפטר ב-1801, והיא נאבקה לפרנס את משפחתה. היא התמחתה בציור בוטני. עבודתה זכתה לתשומת לב ולהוקרה יופיו ודיוקו על ידי סמואל קרטיס המוציא לאור של המגזין הבוטני. היא יצרה איורים חשובים, בגודל מלא, עבור המגזין הבוטני של קרטיס וכן עבור יצירותיו האחרות כמו הספר על הקמליות. 1819 היא נתמכה בעבודתה על ידי האדריכל סר ג'ון סואן, אשר הזמין אצלה ציור בשם "פרחי שייקספיר" (1835), המתאר פסל של המחזאי באוסף של סואן שמוקף בכל הפרחים המוזכרים ביצירותיו של שייקספיר.

בשנת 1807 היא נישאה שנית לשחקן והצייר אלכסנדר פופ, והפכה לאשתו השלישית. היא לימדה ציור, ותלמידיה כללו את הנסיכה סופיה מגלוסטר וחברי אצולה בריטיים.

עבודתה נמצאת באוסף מוזיאון טייט.

פופ מתה בלונדון ב-1838.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלרה מריה פופ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Archbold, W.A.J. "Leigh, Jared (1724–1769)", rev. Kate Retford, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004,
2. ↑  Kramer, Jack 1996. Women of Flowers: A Tribute to Victorian Women Illustrators. New York, Stewart, Tabori & Chang, 1996.
3. ↑  Webster, Mary. "Pope, Clara Maria (bap. 1767, d. 1838)", Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
4. ↑  Tate, Clara Wheatley c.1750–1838, Tate (ב־British English)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14798685k (data)
* Botanist: C.Pope
* DSI: 2508
* GND: 128433213
* ISNI: 0000 0000 4581 210X
* LCCN: no2003126250
* NTA: 32860979X
* RKD: 64276
* ULAN: 500008666
* VIAF: 21845189
* WorldCat: lccn-no2003126250

 |
**הדיוויזיה ה-45 של הצבא הבריטי (וסקס ה-2)** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כחלק מהצבא הטריטוריאלי, דיוויזיה משלימה לדיוויזיה ה-43 (וסקס). היחידות שגויסו נשלחו להודו בדצמבר 1914, והם הוגדרו כדיוויזיה ה-45 (וסקס ה-2). הדיוויזיה נותרה שם במהלך המלחמה, וסיפקה בעיקר תגבורות ליחידות אחרות ולא השתתפה בלחימה כגוף אחד. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.

### מלחמת העולם השנייה

הדיוויזיה הוקמה מחדש ממש לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. במרץ 1939, לאחר הופעתה מחדש של גרמניה כמעצמה צבאית משמעותית וכיבושה של צ'כוסלובקיה, הגדיל הצבא הבריטי את מספר הדיוויזיות בצבא הטריטוריאלי (TA) על ידי שכפול יחידות קיימות. הדיוויזיה ה-45 החלה להיווצר באוגוסט 1939 והפכה לפעילה בחודש שלאחר מכן, כשכפול קו שני של דיוויזיית הרגלים ה-43 (וסקס). גדודי הדיוויזיה צמחו כולם במערב המדינה.

הכוונה הייתה שהדיוויזיה תישאר בממלכה המאוחדת כדי להשלים אימונים והכנה, לפני שתתפרס לצרפת תוך שנים עשר חודשים מפרוץ המלחמה. במקום זאת, הדיוויזיה פוזרה במידה רבה על מנת להגן על נקודות חשובות מבחינה אסטרטגית. כתוצאה מהניצחון הגרמני המהיר על יבשת אירופה במהלך הקרב על צרפת ב-1940, הדיוויזיה לא נפרסה מעבר לים ובמקום זאת נשלחה לסאסקס כדי להגן על החוף מפני פלישה גרמנית אפשרית. משימה זו הורחבה לכיסוי קטעים מקו החוף של קנט, ואחריה פעלו להגן על אסקס ולשמש ככוח עבור מתקפת נגד. בדצמבר 1941 יועדה הדיוויזיה להישאר בתוך בריטניה ולא להיפרס מעבר לים כמבנה קרבי. לאחר מכן, תקופות נוספות של הגנת חוף ואימונים בצפון אירלנד. ב-1944, כוח האדם של הדיוויזיה הועבר לאיטו לחיזוק מערכי קרב בתוך קבוצת הארמיות ה-21, והדיוויזיה פורקה באוגוסט 1944.

הדיוויזיה הוקמה מחדש בספטמבר כדיוויזיה ה-45, המורכבת מאנשי הדיוויזיה ה-77 שפורקה. בתפקיד זה הייתה הדיוויזיה אחראית להכשרת חיילים בחופשה רפואית או שבילו זמן רב מעבר לים או כשבויי מלחמה ושיבוץ חיילים ליחידות חדשות. בדצמבר 1945 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיה ה-45. זמן קצר לאחר מכן צורפו לה שלוש חטיבות חדשות, כולן בתפקידן לסייע בזרימת החיילים החוזרים מהיערכות מעבר לים. כחלק מפירוק הכוחות המזוינים הבריטיים לאחר מלחמת העולם השנייה, החטיבה הפסיקה להתקיים עד סוף 1945 ולא הוקמה מחדש.
**רודולף הרביעי, מרקיז באדן-פפורצהיים** (נפטר ב-25 ביוני 1348) היה בנם של הרמן השביעי, מרקיז באדן-באדן ואשתו, אגנס מטרוהנדינגן.

כבן צעיר יותר, הוא נועד בתחילה לקריירה כנסייתית. הוא הפך לקאנון בשפייר. כשאביו מת ב-1291, באדן חולקה והוא קיבל את באדן-פפורצהיים. בתחילה, הוא שלט בבאדן-פפורצהיים יחד עם אחיו, הרמן השמיני. משנת 1300 ועד מותו, הוא שלט לבדו.

בסכסוך בין לאופולד הראשון, דוכס אוסטריה לקיסר לודוויג הרביעי, הוא צידד בתחילה בלאופולד. לאחר זמן מה החליף צד וצידד בלודוויג הרביעי, שב-1334 מישכן את טירת אורטנבורג, הערים אופנבורג, גנגנבאך וצל אם הרמרסבאך ואת הנחלות הקיסריות באזור אורטנאו לרודולף הרביעי.

בשנת 1335, הוא ירש את באדן-באדן מבן דודו הראשון רודולף הסו.

רודולף הרביעי מת ב-25 ביוני 1348. בניו חילקו את הירושה, כאשר פרידריך השלישי לקח את באדן-באדן ורודולף החמישי לקח את באדן-פפורצהיים.

משפחתו
------

רודולף התחתן ב-28 בפברואר 1318 עם ליוטגארד מבולנדן (נפטרה ב-1324/25), בתו של פיליפ החמישי מבולנדן. נישואים אלה נותרו ללא ילדים.

לאחר מותו של ליוטגארד, הוא התחתן ב-18 בפברואר 1326 עם מריה מאטינגן (נפטרה ב-10 ביוני 1369), בתו של הרוזן פרידריך הראשון מאטינגן. מנישואים אלה נולדו לו שני בנים:

* פרידריך השלישי (1327 – 2 בספטמבר 1353), התחתן עם בת דודתו השנייה מרגרטה, בתו של רודולף הסו.
* רודולף החמישי (נפטר ב-1361), התחתן ב-26 באוגוסט 1346 עם בת דודתו השנייה אדלייד מבאדן, בתו השנייה של רודולף הסו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138062714
* VIAF: 86210861
* WorldCat (עם VIAF): 86210861

 |
**שחמת ראשונית של המרה** (באנגלית: **Primary biliary cholangitis**) היא מחלה אוטואימונית של הכבד המאופיינת בהרס דרכי המרה בכבד.

הלוקים במחלה סובלים מהרס תעלות דרכי המרה, ונוזל המרה נאגר בכבד. לאחר זמן נוצר נזק לרקמה שעלול לגרום להצטלקות, פיברוזיס ושחמת. בעבר, סברו כי זוהי מחלה נדירה, אולם עבודות אחרונות בתחום זה העלו כי המחלה פוגעת ב 1 מתוך 3,000 עד 4,000 אנשים, כאשר נשים, בעיקר בגילאי 40, חולות במחלה ביחס גבוה יותר לעומת גברים (יחס של 1:9).

תסמינים קליניים
---------------

התסמינים הקליניים של המחלה כוללים בין היתר, עייפות, גרד בעור (אשר אופייני לחסימה בדרכי המרה), צהבת (כתוצאה מעליה של בילירובין בדם, קסנתומה(אנ') (הצטברות מקומית של כולסטרול על העור, בעיקר מסביב לעיניים), מיימת (סיבוכים של יתר לחץ דם פורטלי), טחול מוגדל, אנצפלופתיה כבדית, עד לקומה במקרים חמורים. השתן כהה והצואה בהירה, סימנים לכולסטאזיס(אנ').

אבחון
-----

כדי לאבחן שחמת ראשונית של המרה (PBC), יש לערוך בדיקת דם אבחנתית. בבדיקת דם אצל חולה ב-PBC תהיה רמה גבוהה של אלקלין פוספטאז, AST ,ALT גבוהים (אנזימי כבד שרמתם הגבוהה מרמזת על פגיעה בכבד), ומאחר ומדובר במחלה שהבסיס שלה אוטואימוני, בדיקת הדם תכיל נוגדנים עצמיים כגון: נוגדן אנטי מיטוכונדריאלי (AMA) וכן רמה גבוהה של IgM.

שלבי המחלה
----------

1. **השלב הפורטלי**, או **fluid stage:** בשלב זה יש דלקת באזורים הפורטליים בכבד, ויש נזק לתעלות המרה. ניתן להבחין בגרנולומות בשלב זה. רואים הסננה לימפוציטרית (של לימפוציטים) באזורים הפורטליים, תאי הדלקת חודרים לדרכי המרה והורסים את תאי האפיתל של דרכי המרה.
2. **השלב הפרי-פורטלי** או **chronic hepatitis:** זהו השלב שבו יש התרבות של דרכי מרה באזור הפורטלי.
3. **השלב הספטלי** או **הרס דרכי המרה:** דרכי המרה נעלמות לחלוטין, יש פיברוזיס.
4. **שחמת (צירוזיס):** הדלקת הורסת את הכבד ויש צלקות גדולות, רואים אזורים גדולים פיברוטיים עם אזורים תקינים ביניהם.

הגורמים למחלה
-------------

הגורמים למחלה זו מצביעים על בסיס אוטואימוני, הגוף תוקף את דרכי המרה. נמצא כי אצל רוב החולים (מעל ל-90%) יש נוגדן אנטי מיטוכונדריאלי הקרוי AMA אשר פועל כנגד קומפלקס פירובט דהידרוגנז (קומפלקס הפועל בתוך המיטוכונדריה). ישנם מבחנים נוספים לביצוע אבחנה, בהם נמצאו נוגדנים נוספים הקיימים במחלה זו.

טיפול
-----

אין טיפול ידוע למחלה זו, אולם תרופות (כגון ursodiol) יכולות להאט את קצב התפתחות הנזק לכבד ולאפשר תוחלת חיים נורמלית. כמו כן מומלץ לצרוך מולטי ויטמינים כגון ויטמין D וסידן לאור העובדה כי אצל חולים אלו יש ספיגה נמוכה של ויטמינים מסיסים בשומן.

כאשר המחלה מתקדמת למרות הטיפול התרופתי, אין מנוס מביצוע השתלת כבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחמת ראשונית של המרה** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**סחר בינלאומי בפסולת** מתייחס לפעילות כלכלית במסגרתה פסולת שנוצרת במדינה אחת משונעת למדינה אחרת לצורך טיפול. תרחיש אחד הוא מצב בו בעלי הפסולת רוכש שירותי טיפול (כגון מיחזור, טיהור שפכים, הטמנה וכדומה) מגורם המציע שירותים כאלה במדינה אחרת. בתרחיש זה, ניתן לומר שמדינת המקור של הפסולת למעשה מייבאת שירותי טיפול בשפכים ממדינת היעד, ומבחינה כלכלית הגורם במדינת המקור איננו יצואן של הפסולת אלא למעשה לקוח המשלם עבור שירותים בחו"ל. בתרחיש אחר, בעלי הפסולת מוכר את הפסולת לגורם במדינה אחרת שמסוגל להפיק ממנה תועלת על ידי מחזור, שימוש חוזר או הפקת אנרגיה, והיצואן של הפסולת מפיק רווח כספי מהעסקה.

מקורות ליבוא פסולת פלסטיק לסין, בשנת 2016 וסך כל יצוא פסולת הפלסטיק לסין בין השנים 1988–2016
ייצוא של פסולת עשוי להיות בעל השפעות חיוביות הן מבחינה כלכלית והן מבחינה סביבתית. מבחינתם הכלכלית של הגורמים המטפלים בפסולת, מסחר בין לאומי מאפשר גישה לכמויות גדולות יותר של פסולת ובכך מאפשר להנות מיתרון הגודל (economy of scale), מה שמגדיל את היעילות של הטיפול ואת הרווחיות. מבחינתם הכלכלית של בעלי הפסולת, הייצוא מגדיל את ההיצע של שירותי הטיפול הזמינים עבורם ומוריד את עלויות הטיפול. למשל, מפעל בארץ המייצר פסולת יכול להידרש לשלם מחירים גבוהים עבור טיפול בפסולת בתחומי מדינת ישראל מכיוון שהשוק בארץ קטן, בעוד שאם ייצא את הפסולת למרכז מחזור גדול יותר באירופה, עלויות הטיפול יהיו נמוכות יותר, ואפשר אפילו שהמפעל יוכל למכור את הפסולת למרכז המחזור באירופה ולהפיק מכך רווח כספי.

מבחינה סביבתית, הגדלת שוק הטיפול בפסולות על ידי יבוא ויצוא יכולה להביא לעלייה באיכות ובמומחיות של מרכזי הטיפול ולהגדלת כמות המיחזור וגודלה של הכלכלה המעגלית, ובכך להפחית את הפגיעה בסביבה.

עם זאת, ישנם גם סיכונים הכרוכים ביצוא פסולת. מדובר הן בסיכונים סביבתיים (למשל זיהום שנגרם מתאונות במהלך שינוע בין לאומי של פסולת), והן בסיכונים אתיים (למשל, כאשר מדינה ענייה עלולה להפוך ל"פח הזבל" של מדינה עשירה יותר). מסיבות אלה, ייצוא בין לאומי של פסולת כפוף לאמנת בזל, עליה ישראל חתומה.

החל משנות ה-90 של המאה ה-20 החלה עליה ביבוא פסולת מוצרי פלסטיק לסין, לאחר שפותחו בסין שיטות למחזור פסולת זו. בעשור הראשון למאה ה-21 הייתה סין ליבואנית פסולת הפלסטיק הגדולה בעולם, ומאז התירה יבוא פסולת פלסטיק בשנת 1992 ועד לשנת 2016 סין יבאה לתחומה את רוב פסולת הפלסטיק הממוחזרת בעולם. אולם עם תחילת העשור השני למאה ה-21, החלה ממשלת סין להטיל הגבלות יבוא פסולת פלסטיק למדינה, במטרה להפחית את תרומתה לזיהום האוויר. הגבלות אלה הלכו והוחמרו לאורך השנים, מבחינת אחוז המזהמים המותרים בפסולת המיובאת ומקורות הפסולת.

חברות ישראליות אינן מרבות להשתתף בסחר בינלאומי של פסולת, בין היתר בשל רגולציה מחמירה בנושא. עם זאת, התרחיש הישראלי מתאים למסחר כזה (מכיוון ששוק הטיפול בשפכים בישראל קטן, בעוד שהשוק באירופה קרוב, גדול ומפותח), ואכן במאה ה-21 החלו מספר חברות לייצא פסולות לאירופה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brooks A.L. Wang S. and Jambeck J.R. The Chinese import ban and its impact on global plastic waste trade. **Science Advances** 2018;4
2. ↑  על הרגולציה בישראל
3. ↑  דו"ח המנתח בין היתר את שוק יצוא הפסולת מישראל
4. ↑  דוגמה לחברה העוסקת ביצוא פסולת מישראל לאירופה
**פלאותריום** (שם מדעי: *Palaeotherium*; מילולית: "בהמה עתיקה") הוא סוג של יונק נכחד מהמשפחה הקדומה פלאותריומיים, אשר חי בתקופת האאוקן לפני 45 מיליון שנה באירופה במדינות: יוון, הממלכה המאוחדת, צרפת, גרמניה, ספרד ופורטוגל. יצור זה היה מאבותיו של הסוס והיה קרוב משפחה של ההירקותריום.

יצור זה התגלה על ידי החוקר הצרפתי ז'ורז' קיווייה, שבדק מאובני גולגולת של היצור וקבע שהוא סוג נכחד של טפיר, ואכן אף תואר כך לאורך שנים. אולם, מבדיקה של מבנה חלל האף נראה שהוא לא תוכנן להחזיק חדק כמו של הטפיר. מחקרים מעודכנים קבעו שיצור זה היה קרוב רחוק של בני משפחת הסוסיים ומאבותיהם.

הפלאותריום הגיע לגובה 75 עד 145 ס"מ ולמשקל של 20 עד 350 ק"ג, וכנראה שלעיתים הגיע עד כדי גובהו של סוס והיה בעל צוואר ארוך יותר. גולגולתו דמתה מעט לגולגולת של סוס, אך בשונה מסוסים היו לו 3 אצבעות ברגליו והוא היה איטי בהרבה.

הפלאותריום היה דומה לאוקפי, אך חסון יותר ממנו. הוא חי ביערות הגשם בדרום אירופה בתקופת האאוקן, וניזון מצמחיית קרקעית היער. ייתכן שהיה קרוב להיראצ'יוס מאותה תקופה.

היצור נכחד לאחר האאוקן, כאשר התייבשו יערות הגשם והפכו לערבות פתוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלאותריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**פרובינציית ניו יורק** (באנגלית: **Province of New York**) הייתה אחת משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה שנפרדו מבריטניה בהכרזת העצמאות של ארצות הברית בשנת 1776. המושבה הוקמה לאחר שממלכת אנגליה כבשה את המושבה ההולנדית הולנד החדשה.

גאוגרפיה
--------

פרובינציית ניו יורק הקיפה לחלוטין את מה שהיא כיום מדינת ניו יורק. בתחילה היא כללה גם את תחומי המדינות של ניו ג'רזי, דלאוור וורמונט, כמו גם חלקים של קונטיקט, מסצ'וסטס ומיין. המחוז קיבל את שמו החדש לאחר הכיבוש לכבוד ג'יימס, דוכס יורק ואחיו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה.

היסטוריה
--------

בשנת 1664 נחתו כוחות בריטיים במפרץ גרייבסנד(אנ'), ברוקלין, תפסו את המעבורת החוצה את האיסט ריבר (הנהר המזרחי) וכבשו את העיר בלא כל התנגדות מצד התושבים המקומיים אשר שנאו את המושל המקומי פטר סטויוסאנט(אנ'). הכוחות ההולנדיים המקומיים נשלחו לביתם בלא כל התנגדות מצידם. 

הבריטים שינו את שם העיר ל"ניו יורק" על שמו של אחיו של מלך אנגליה - ג'יימס השני, הדוכס מיורק, וב-12 ביוני 1665 מונה תומאס וילט(אנ') לראש העיר הראשון של ניו יורק.

ההולנדים כבשו את המושבה לזמן קצר בשנת 1673, ושינו את שמה ל"ניו אורנג'" אולם החכירו אותה לאנגלים בשנית בשנת 1674 בלא הגבלת זמן, כחלק מהסכמי השלום במלחמה האנגלית-הולנדית השלישית. ב-1 בנובמבר 1683 התעגנה צורת הממשל במושבה וניתן לה שם רשמי 'פרובינציית ניו יורק', אשר הייתה מחולקת מבחינה אדמיניסטרטיבית לשנים עשר מחוזות, שכל אחד היה מחולק לעיירות.

כבר בראשית הקמתה הייתה ניו יורק עיר קוסמופוליטית - יהודים שברחו מברזיל התיישבו בעיר, אירים רבים התיישבו בה (יום סנט פטריק הראשון שנחגג בעיר היה ב-17 במרץ 1756).

אף שבראשיתה של מלחמת העצמאות האמריקנית הותך פסלו של המלך ג'ורג' השלישי, והשתמשו בו ליצירת כדורי תותחים, הייתה העיר ברובה מלוכנית. חמישה קרבות נערכו בקרבת העיר בשנת 1776 ובהם קרב לונג איילנד, שנערך בברוקלין ב-27 באוגוסט. רבע מבנייני העיר נהרסו בשריפה הגדולה ב-21 בספטמבר, בעקבות הניצחון הבריטי בקרב הארלם הייטס.
העיר נכבשה על ידי הבריטים לאחר נפילתה של מצודת וושינגטון (אנ') לידיהם ב-16 בנובמבר 1776, והם החזיקו בעיר עד "יום הפינוי" בספטמבר 1783.

ראו גם
------

* שלוש עשרה המושבות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007480003505171
* GND: 1213008-4
* LCCN: n00145302
* NLA: 36591096
* RERO: 02-A022924102
* Trove: 1309560
* VIAF: 134332848
* WorldCat: lccn-n00145302

 |
**שארל השלישי, רוזן אלנסון** (1337 – 5 ביולי 1375) היה אציל צרפתי מבית ולואה הקפטינגי. הוא היה רוזן אלנסון ופרשה מ-1346 עד 1361, אז הפך לנזיר, והארכיבישוף של ליון מ-1365 ועד מותו.

ביוגרפיה
--------

### קריירה חילונית

שארל השלישי, נסיך הדם של צרפת, נולד בשנת 1337. נצר לבית ולואה הקפטינגי, והיה הבכור מבין חמשת ילדיהם של שארל השני, רוזן אלנסון ומריה דה לה סרדה. אביו היה אחיו של המלך פיליפ השישי. הרוזנת מריה, במקור נסיכה ספרדית, גידלה את ילדיה באדיקות רבה. שארל השני נהרג ב-26 באוגוסט 1346 בקרב קרסי במהלך מלחמת מאה השנים של צרפת נגד האנגלים. שארל הצעיר, אז בן תשע בלבד, ירש את אביו שנפל כרוזן אלנסון ופרשה. בגלל שהיה קטין, מריה הייתה זו ששלטה כעוצרת ברוזנויות אלנסון ופרשה.

הנחלות של שארל נפלו מספר פעמים לידי האנגלים, אשר גרמו לנזקים חמורים. גם הלהקות החמושות של שארל השני, מלך נווארה, ששלט במחוז אברו השכן, בזזו את אדמותיו של הרוזן הצעיר. פרשה נפלשה לאחר קרב פואטייה ב-1356. בן דודו של שארל, ז'אן השני, מלך צרפת נלכד בקרב; על מנת להבטיח את שחרורו של המלך, אחיו הצעיר של שארל, פייר, נשלח לאנגליה כבן ערובה.

### קריירה דתית

בשנת 1361 ויתר שארל על נחלותיו והפך לנזיר דומיניקני, ובחר ב-Couvent des Jacobins de la rue Saint-Jacques בפריז. פיליפ, הבכור מבין אחיו הצעירים של שארל, הפך לבישוף בובואה בשנת 1356, ולכן אמם קיבלה אישור מהמלך ז'אן השני לחלק את המחוזות בין האחים הנותרים, פייר ורובר. פייר קיבל את אלנסון, בעוד שפרשה הוקצתה לרובר.

ב-13 ביולי 1365, מונה שארל לארכיבישוף של ליון בהתעקשותו של בן משפחתו המלך שארל החמישי. מועצת הקתדרלה הייתה כל כך נחושה לשמור על זכותה לבחור את הארכיבישוף ללא תלות במלך או באפיפיור, עד שנדרשו להם שלושה סבבי הצבעה כדי להסכים על שארל. עד שנת 1366, שארל התנשא על חוג חוקרים, כולל ניקולס דה מסריו.

שארל היה בין הפרלטים הלוחמים יותר, כמו ארכיבישופים אחרים של ליון שמקורם במשפחות שולטות. הוא לא היסס להשתמש בהשפעתו בחצר המלוכה כדי לשמור על זכויותיו, גם אם הדבר היה כרוך בשימוש באלימות. למרות שכל שאר הארכיבישופים של ליון טבעו מטבע אנונימי בלעדי, לשארל הוטבעו מטבעות עם שמו (או ליתר דיוק ה-K הראשונית) עליהם. הוא עשה זאת בכך שזייף בחוצפה את הכסף עם שם המלך.

כארכיבישוף, שארל התנגד בתוקף לפלישה מלכותית לזכויותיו כפרימאט של הגאלים. כאשר הפקיד המלכותי, ארצ'מבו דה קומבורט, ניסה לשלול ממנו את כוחו הזמני ב-1372, שארל הגיב בזעם בצו. האיסור נשאר בתוקף עד מותו של שארל ב-5 ביולי 1375. ירש אותו ז'אן דה טלארו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Dompnier 2006, p. 32.
2. ↑  Gérard Boulanger (2007). *Le "Juif" Mendès France: une généalogie de l'antisémitisme : d'après les archives privées de Pierre Mendès France*. Calmann-Lévy. p. 116.
3. ↑  Siguret 2000, p. 233.
4. 1 2  Doubleday 2001, p. 172.
5. ↑  Siguret 2000, p. 239.
6. ↑  Siguret 2000, pp. 239-240.
7. 1 2 3  Siguret 2000, p. 240.
8. ↑  Siguret 2000, p. 241.
9. ↑  Fédou & Hours 1983, p. 98.
10. ↑  Courtenay 2011, p. 945.
11. ↑  Fédou & Hours 1983, p. 99.
12. ↑  Tricou 1957.
13. ↑  Dompnier 2006, p. 33.
**דגל ניו אינגלנד** (אנגלית: **Flag of New England**), לעיתים גם כ-**"הדגל האדום של ניו אינגלנד"** (**Red Flag of New England**) הם סדרה של מספר דגלים אשר הונפו על ידי המתיישבים האירופאיים במושבה הבריטית במסצ'וסטס בפרט ובניו אינגלנד בכלל מהקמתה בשנת 1620 ועד למלחמת העצמאות האמריקנית בשנות השבעים של המאה ה-18. לדגל מספר גרסאות ורובן מתארות דגל צבעוני אשר הוטען בתמונת עץ על שדהו או בקנטון.

עיצובו של הדגל התבסס על עיצובו של הנס הבריטי האדום אשר היה בשימוש במושבות האנגליות פלימות' ובג'יימסטאון אשר יושבו בידי מהגרים אשר חלקם הגרו מאנגליה לעולם החדש בעקבות רדיפות דתיות. בשנת 1636, הורה מושל הקולוניה ג'ון אנדיקוט, להסיר את צלב ג'ורג' הקדוש מן הדגלים אשר הונפו במושבה לאחר דרשה מפיו של רוג'ר ויליאמס (אשר גורש בהמשך מן המושבה בגלל דעותיו הליברליות והקים את מושבת רוד איילנד) אשר גינתה את הצלב כסמלו של האנטיכריסט. דגל זה, שדה אדום עם קנטון לבן, שימש כדגלה הבלתי רשמי של מושבת מפרץ מסצ'וסטס במשך כ-50 שנה, והוא הפך פופולרי עד כי בשנת 1665 הנחה הנציב המלכותי כי על כוחות המיליציה וספינות המושבות להניף "את הצבעים האמיתיים של אנגליה, שבזכותם הם ידועים כנתיניו הלגימיים של הוד מלכותו". אולם, רק לאחר ירידת כוחם של הפוריטנים על דעותיהם של המתיישבים, חזר הצלב להופיע על דגלי המושבות, לעיתים בצירוף עץ מוטען בקנטון הצלב (האלון הוא סמל מסורתי של אנגליה). סוגו של העץ אינו ברור משרטוטים אשר שרדו, לעיתים הוא נראה כאלון, עץ המזוהה עם אנגליה, ולעיתים כאורן, עץ אשר גדל ביערות סביב המושבה. 

משנת 1707 וחקיקתם של חוקי האיחוד אשר הובילו להקמתה של הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה, הוחלף הצלב ה אדום אשר בקנטון בדגל הממלכה המאוחדת בדגלים הימיים הבריטיים, ודגל בעל קנטון בצבעי דגל האיחוד, בצירוף עץ אורן בקנטון לבן החל להופיע ברחבי המושבות.

עם תחילתה של מלחמת העצמאות האמריקאית, הסירו חברי המיליצה של מסצ'וסטס את הצלבים מהקנטון, הגדילו את העץ ויצרו את גרסתו השלישית של דגל ניו אינגלנד במרידתם בשלטון הבריטי. דגל שכזה מתואר בציורו של ג'ונתן טרומבל "הקרב על גבעת בנקר" משנת 1785.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |
|   דגלה הלא רשמי של מושבת מפרץ מסצ'וסטס 1636 - 1686 |   דגל מושבת פלימות' 1686 - 1707 |   דגל ניו אינגלנד  1707 - 1775 |   דגל בנקר היל  1775 |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

* דגל ניו אינגלנד, באתר דגלי העולם (באנגלית)
* ההיסטוריה של דגל ניו אינגלנד (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ההיסטוריה של דגל ניו אינגלנד (באנגלית)
**שארל הצעיר** או **שארל מאינגלהיים** (בסביבות 772 – 4 בדצמבר 811) היה בן לשושלת הקרולינגית, בנו השני של קרל הגדול והראשון מאשתו השנייה, הילדגרד משוואביה ואחיהם של לואי החסיד ופפין קרלומן. כאשר קרל הגדול חילק את האימפריה שלו בין בניו, בנו שארל הוגדר כמלך הפרנקים.

ביוגרפיה
--------

אחיו למחצה הבכור, פפין הגיבן, נשלח למנזר פרום בשנת 792 לאחר שהיה מעורב במרד נגד אביהם, קרל הגדול. מבין אחיו הצעירים, קרלומן (ששמו פפין) ולואי החסיד, מונו למשנה למלך של איטליה ואקוויטניה. 

שארל היה עסוק בעיקר בברטונים, שחלק עימם גבול משותף ואשר מרדו לפחות בשתי הזדמנויות והוכנעו בקלות, אך הוא גם נשלח נגד הסקסונים במספר הזדמנויות. אולם אביו של שארל האריך ימים אחריו, והממלכה כולה הלכה לאחיו הצעיר לואי החסיד, גם פפין מת קודם אביהם.

בסביבות שנת 789, הוצע על ידי קרל הגדול ששארל הצעיר יתחתן עם בתו של אופה, מלך מרסיה אלפלד. אופה התעקש שהנישואים יוכלו להתקדם רק אם בתו של קרל הגדול ברטה תתחתן עם בנו של אופה אקפרית. קרל הגדול נעלב, ניתק קשר וסגר את נמליו לסוחרים אנגלים. בסופו של דבר, היחסים התקינים שוקמו והנמלים נפתחו מחדש. רק כמה שנים מאוחר יותר, בשנת 796, סיכמו קרל הגדול ואופה את ההסכם המסחרי הראשון הידוע בהיסטוריה האנגלית.

אביו הציב את שארל בממשלת פרנסיה וסקסוניה בשנת 790, והציב אותו כשליט *הדוקאטוס קנומניקוס* (המקביל לדוכסות מן המאוחרת יותר) בתואר המלך. שארל הוכתר למלך הפרנקים ברומא ב-25 בדצמבר 800, באותו יום שבו הוכתר אביו כקיסר.

הוא הרג את הדוכס הסורבי מילידוך ואת קניאז הסלאבי, נוסיטו (*נסיטה*) ליד וייסנפלס של ימינו במערכה פרנקית בשנת 806. 

ב-4 בדצמבר 811, בבוואריה, שארל לקה באירוע מוחי ומת. הוא לא השאיר ילדים.

| השושלת הקרולינגית |
| --- |
| שבט פפין | פפין הזקן (אנ') (580–640) • גרימואלד הזקן (אנ') (616–656) • כילדברט המאומץ (אנ') (מת ב-662) |
| שבט ארנולף | ארנולף ממץ (אנ') (582–640) • כלודולף ממץ (אנ') (מת ב-696 או 697) • אנסגיסל (אנ') (מת לפני 679) • פפין האמצעי (635–714) • גרימואלד הצעיר (אנ') (מת ב-714) • דרוגו משמפן (אנ') (670–708) • תאודואלד (אנ') (מת ב-714) |
| השושלת הקרולינגית | קרל מרטל (686–741) • קרלומן (אנ') (מת ב-754) • פפין הגוץ (714–768) • קרלומן הראשון (751–771) • קרל הגדול (מת ב-814) • לואי החסיד (778–840) |
| לאחר הסכם ורדן (843) | לותאר הראשון (795–855) • קרל הקירח (823–877) • לואי הגרמני (804–876) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 137950845
* VIAF: 86112479
* WorldCat (עם VIAF): 86112479

 |
**הנסיך אנריקו, רוזן בארדי** (באיטלקית: **Enrico Carlo Luigi Giorgio, Principe di Parma, Conte di Bardi**;‏ 12 בפברואר 1851 – 14 באפריל 1905) היה נסיך איטלקי מבורבון-פארמה.

ביוגרפיה
--------

אנריקו נולד ב-12 בפברואר 1851 והיה בנם הצעיר והילד הצעיר של קרלו השלישי, דוכס פארמה ורעייתו לואיז מארי תרז, בתם הבכורה של שארל פרדינן, דוכס ברי ומריה קרולינה.

אנריקו היה אפוא נינו של שארל העשירי, מלך צרפת ואחיינו של אנרי, רוזן שאמבור, מלך צרפת ונווארה, בין ה-2 ל-9 באוגוסט 1830, ולאחר מכן הטוען לכתר הלגיטימי לכס המלכות של צרפת מ-1844 עד 1883.

הוא היה נוסע נלהב: הוא ביקר במזרח הרחוק, במיוחד בסומטרה, סין ויפן, בין 1887 ל-1889, וחזר דרך ארצות הברית. הכמות המרשימה של חפצים שנרכשו תוך כדי נסיעה הפכה אז לרכוש המדינה והיוותה את הבסיס למוזיאון הלאומי הראשון לאמנות מזרחית באיטליה, בוונציה.

אנריקו מת במנטון, צרפת ב-14 באפריל 1905.

משפחתו
------

אנריקו התחתן ב-25 בנובמבר 1873 בקאן, צרפת עם מריה לואיסה, נסיכת בורבון-שתי סיציליות, בתם הצעירה של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ומריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה. מריה לואיסה נפטרה שלושה חודשים לאחר מכן בגיל 19. לבני הזוג לא היו ילדים.

ב-15 באוקטובר 1876 התחתן אנריקו בשנית בזלצבורג, אוסטריה עם האינפנטה אדלגונדס, דוכסית גואימראס, בתם של מיגל מפורטוגל ואשתו אדלייד מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג. גם מהנישואים האלו לא נולדו לו ילדים; תשעת ההריונות של אדלגונדס הסתיימו כולם בהפלות.

מגורים
------

אנריקו ואדלגונדס היו הבעלים של הארמון קא' ונדראמין קאלרגי על התעלה הגדולה בוונציה. הם אירחו את משפחתו של ריכרד וגנר בפאלאצו שלהם החל מספטמבר 1882, והמלחין הגרמני המפורסם מת שם בפברואר שלאחר מכן.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לודוביקו הראשון, מלך אטרוריה |   | מריה לואיסה, דוכסית לוקה |   | ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה |   | מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה |   | שארל העשירי, מלך צרפת |   | מריה תרזה, נסיכת סבויה |   | פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות |   | מריה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | קרלו השני, דוכס פארמה |   |   |   |   |   | מריה תרזה, נסיכת סבויה |   |   |   |   |   | שארל פרדינן, דוכס ברי |   |   |   |   |   | מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | קרלו השלישי, דוכס פארמה |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | לואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **הנסיך אנריקו, רוזן בארדי** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנסיך אנריקו, רוזן בארדי** בוויקישיתוף
**רודולף החמישי, מרקיז באדן-פפורצהיים** (נפטר ב-28 באוגוסט 1361) היה בנם של רודולף הרביעי, מרקיז באדן-פפורצהיים (נפטר ב-25 ביוני 1348) ואשתו השנייה מריה מאטינגן (נפטר ב-10 ביוני 1369). בשנת 1348, הוא ירש את אביו כמרקיז באדן-פפורצהיים.

הקיסר לודוויג הרביעי מישכן בשנת 1334 את טירת אורטנבורג, הערים אופנבורג, גנגנבאך וצל אם הרמרסבאך ואת הנחלות הקיסריות באזור אורטנאו לאביו. כשהגיע הזמן להחזיר את ההלוואה, לקיסר קרל הרביעי לא היה הכסף, ולכן הורשה רודולף לשמור על הנחלות. קרל הרביעי גם מישכן את המכס בשטרסבורג לרודולף ולארכיבישוף ברטהולד השני משטרסבורג.

ב-26 באוגוסט 1347, הוא נישא לאדלייד, הגברת מבלפורט, (נפטרה ב-1370/73), בתם של רודולף הסו, מרקיז באדן-באדן ואשתו, ז'אן מבורגון. נישואים אלה נותרו ללא ילדים. בשנת 1356 חתם רודולף על הסכם ירושה עם אחיינו רודולף השישי, מרקיז באדן-באדן, שבו מינה רודולף החמישי את רודולף השישי ליורשו.

רודולף החמישי מת ב-1361. לאחר מותו חזרה באדן-פפורצהיים לבאדן-באדן, ובאדן התאחדה שוב. אלמנתו נישאה בשנית ב-4 באפריל 1369, עם הרוזן ואלראם הרביעי מטיירשטיין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רודולף החמישי, מרקיז באדן-פפורצהיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138062781
* VIAF: 86210928
* WorldCat (עם VIAF): 86210928

 |
**ממלכת טולדו** (בספרדית: **Reino de Toledo**) הייתה ממלכה במרכז חצי האי האיברי, שנוצרה לאחר לכידת טולדו על ידי אלפונסו השישי, מלך לאון ב-1085. היא המשיכה להתקיים עד 1833; האזור שלה נמצא כרגע בתוך ספרד.

רקע כללי
--------

באפריל 1065, האמיר אל-מוקטאדיר מסרגוסה צר על ברסטרו, בסיוע 500 אבירים סביליים. המושל, הרוזן ארמנחול השלישי מאורחל, נהרג בגייחה, וכמה ימים לאחר מכן נפלה העיר, ואז חיל המצב הספרדי והצרפתי הוצאו להורג, ובכך הביאו לקיצו של מסע הצלב של ברסטרו נגד המורים של ספרד של האפיפיור אלכסנדר השני.

בערך באותו זמן, האמיר אל-מוקתדיר ניתק את היחסים עם קסטיליה, ופרננדו הראשון הוביל משלחת עונשין לסרגוסה - כבש את אלקסר - ולאחר מכן חדר לתוך ולנסיה. למרות היותו משלם מס של קסטיליה, האמיר אל-מאמון מטולדו הוביל כוח לתמיכה בחתנו, האמיר עבד אל-מאליק. מאמון הדיח לאחר מכן את עבד אל-מאליק ושילב את ולנסיה בממלכת טולדו. פרננדו חלה בצורה מסוכנת ופרש משדה הקרב. פרננדו מת בדצמבר 1065, והאימפריה שלו חולקה בין שלושת בניו: סנצ'ו השני בקסטיליה, אלפונסו השישי בלאון וגרסיה השני בגליסיה.

במאי 1085, לאחר שהצליחו במיומנות להעמיד את מספר המלכים המוסלמים זה מול זה והביסו קואליציה של הטאיפים של סביליה, בדחוס וסרגוסה, אלפונסו השישי הצליח להיכנס לעיר טולדו; הטאיפה של האחרונה שולבה עם קסטיליה והעיר הפכה לבירת לאון וקסטיליה. אדמות הטאיפה לשעבר נותרו נתונות למאבק ממושך עם שכנותיה המוסלמים, לפחות עד הקרב בלאס נאבאס דה טולוסה והפרעות ומרחץ הדם נגד יהודי טולדו (1212).

ממלכת טולדו בהנהגת המוסלמים הפכה לממלכה דרומית בהובלה נוצרית של כתר קסטיליה, בעלת חצר ושליטים משלה. ככל שהאדמות הפכו להומוגניות יותר, עד המאה ה-18 הטריטוריה נקראה קסטיליה החדשה, מה שהבדיל את האזור הדרומי של קסטיליה מהאדמות הצפוניות של קסטיליה הישנה. ממלכת טולדו הישנה נוסדה בשנת 1833, ואדמותיה מורכבות מחלקים ממספר מחוזות של ספרד המודרנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממלכת טולדו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grosser, P.E. and E.G. Halperin. "Jewish Persecution - History of AntiSemitism - Lesser Known Highlights of Jewish International Relations In The Common Era". *simpletoremember.com*. SimpleToRemember.com - Judaism Online. נבדק ב-6 בפברואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Grosser, Paul E.; Halperin, Edwin G.; foreword by St. John, Robert; preface by Littell, Franklin H. (1979). *Anti-Semitism : the causes and effectos of a prejudice*. Secaucus, N.J.: Citadel Press. ISBN 0806507039. נבדק ב-6 בפברואר 2015. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**אלינור אלן מור** (באנגלית: **Eleanor Allen Moore**;‏ 26 ביולי 1885 – 17 בספטמבר 1955) הייתה ציירת בריטית שנולדה בצפון אירלנד, אך הפכה לאחת מקבוצת הציירות הידועה בשם "בנות גלאזגו".

ראשית חייה
----------

מור נולדה ב-1885. ב-1888 היא עברה עם משפחתה לאיירשייר, סקוטלנד, שם עבד אביה ככומר בכנסייה מקומית. היא למדה באקדמיית קילמרנוק. מ-1902 עד 1907 היא למדה רישום וציור בבית הספר לאמנות של גלאזגו, שם הייתה בת זמנה של נורה נילסון גריי.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריה

במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה מור כאחות בבית החולים קרייגלייט באדינבורו. ב-1922 נישאה מור לד"ר רוברט ססיל רוברטסון והיא ילדה את בתם, איילה, בשנה שלאחר מכן. ב-1925 עברה המשפחה לשנגחאי, סין, שם מונה רוברטסון למועצה העירונית של שנגחאי. מור המשיכה לצייר בשנחאי, שם קיבלה השראה מסצנות הרחוב ומהדלתא של נהר היאנגצה. מור ובתה פונו משנחאי להונג קונג במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ב-1937, וחזרו לסקוטלנד זמן קצר לאחר מכן, למרות שהפסיקה לצייר. בעלה, ד"ר רוברטסון, נשאר בהונג קונג עד מותו ב-1942.

### מוות ומורשת

מור מתה בבית חולים באדינבורו ב-1955. מור ובעלה היו נושא לתערוכה ב-1997 שהתקיימה במכון דיק, קילמרנוק, שמכיל כמה מיצירותיה כולל דיוקן עצמי גדול. מור נכללה בתערוכת "בנות גלאזגו" בקירקקודברייט ב-2010 ובספר על בנות גלאזגו מאת אליסה טאנר, טאנר היא בתה של מור.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Arthur, Liz. Glasgow Girls: Artists and Designers 1890-1930. Kirkcudbright2000.
2. 1 2  "Kilmarnock Academy. famous former pupils - Eleanor Allen Robertson".
3. ↑  "Scotland's People"
4. ↑  Land of the forgotten sex Archived 2 April 2015 at the Wayback Machine, Kenneth Roy,
5. ↑  MOORE Eleanor Allen (1885-1955) watercolor artist, Arcadja.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6705 7598
* LCCN: n98880147
* RKD: 207526
* ULAN: 500160535
* VIAF: 36240053
* WorldCat: lccn-n98880147

 |
**הדיוויזיה ה-70 של הצבא הבריטי** הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה ה-70 הקומה על בסיס הדיוויזיה ה-7, שהוקמה בשנת 1938 לשרת במנדט הבריטי של ארץ ישראל במהלך המרד הערבי. דיוויזיה זו הועברה לאחר מכן למצרים עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ועד מהרה הפכה לדיוויזיה ה-6, שהמשיכה להשתתף בקרב על כרתים ובמערכה בסוריה ובלבנון. ב-10 באוקטובר 1941, הוקמה מחדש הדיוויזיה ה-6 כדיוויזיית הרגלים ה-70, בניסיון להונות את מודיעין הציר בנוגע לכוחם של הכוחות הבריטיים במזרח התיכון.

הצי המלכותי העביר את הדיוויזיה לטוברוק בין 19 בספטמבר ל-25 באוקטובר, בצעד שנוי במחלוקת פוליטית כדי להקל על חיל המצב האוסטרלי בעיקר שהגן על הנמל במשך כמעט שבעה חודשים, מאז תחילת המצור על טוברוק. תחת התקפות אוויריות וארטילריות יומיות, הדיוויזיה הגנה על הנמל וניהלה סיורים התקפיים ליליים נגד עמדות גרמניות ואיטלקיות. ב-18 בנובמבר פתחה הארמייה השמינית הבריטית במבצע צלבן. על הדיוויזיה הוטלה המשימה לפרוץ מטוברוק, בעקבות השמדת כוחות השריון של הציר. לאחר הצלחה מוקדמת בלתי צפויה, החלה הדיוויזיה את התקפותיה ב-21 בנובמבר, לפני שיחידות השריון של הגרמנים והאיטלקים הובסו. קרבות קשים התרחשו עד מהרה כשהדיוויזיה כבשה כמה נקודות חזקות גרמניות ואיטלקיות מוגנות היטב. האיום הממשמש ובא של טנקי הציר סיים את מתקפת הפריצה למחרת. הלחימה המחודשת ב-26 בנובמבר הביאה לחיבור הדיוויזיה עם הדיוויזיה הניו זילנדית השנייה המתקרבת, וניתקה את קווי התקשורת של הציר. בתגובה, פתחו הגרמנים בכמה התקפות נגד כדי להסיג את הדיוויזיה ה-70 מהשטח שצברו. לכישלון ההתקפות הללו הייתה השפעה אסטרטגית מתמשכת על מבצע צלבן; כוחות הציר החלו בנסיגה והסירו את המצור על טוברוק. שני לוחמים - מיחידות שהוצמדו לדיוויזיה - זכו בצלב ויקטוריה על פעולותיהם במהלך מבצע צלבן.

בעקבות הלחימה בטוברוק הוסרה הדיוויזיה מהחזית והושמה בעתודה. כאשר יפן נכנסה למלחמה, הועברה הדיוויזיה להודו. היא נחשבה ליחידה הבריטית המנוסה והמאומנת ביותר שהוצבה באסיה. בהודו, הדיוויזיה יצרה עתודה כדי להתמודד עם נחיתות יפניות אפשריות בזמן שהיא התאמנה בלוחמת ג'ונגל. היא שימשה גם ככוח משטרה, הגנה על מסילות הברזל ושימשה לדיכוי אי ציות אזרחי שנגרם על ידי תנועת "צא מהודו". בעוד שהתבקש לשלוח את הדיוויזיה לקו החזית בבורמה, היא הועברה במקום זאת לכוח מיוחד, הידוע בכינויו צ'ינדיטים. למהלך כזה התנגדו המפקדים הצבאיים הבכירים ביותר בהודו ובבורמה, והוא הוכח כשנוי במחלוקת עם הכוחות עצמם. למרות הפצרותיהם, הדיוויזיה פוצלה והפסיקה להתקיים באופן רשמי ב-24 בנובמבר 1943. ההיסטוריון וודבורן קירבי והלוטננט-גנרל ויליאם סלים (שהוביל את הכוחות הבריטיים בבורמה) האמינו שלדיוויזיה הייתה השפעה גדולה יותר נגד היפנים אילו נשמרה כמבנה יחיד.

מפקדים
------

* מייג'ור גנרל רונלד סקובי (10 באוקטובר 1941–10 בפברואר 1942)
* בריגדיר סיריל לומקס (בפועל) (10 בפברואר 1942–18 בפברואר 1942)
* מייג'ור גנרל ג'ורג' סימס (18 בפברואר 1942–24 בנובמבר 1943)
קרינה קנלקיס (נולדה ב-23 באוגוסט 1981) היא מנצחת וכנרת אמריקאית.

לימודים וקריירה
---------------

קרינה קנלקיס נולדה בעיר ניו יורק, מרקע יווני ורוסי, קנלקיס גדלה במשפחה של מוזיקאים. הוריה היו תלמידים בבית הספר ג'וליארד. אביה מרטין הפך למנצח, ואמה שריל הפכה לפסנתרנית. היא למדה נגינה בכינור בצעירותה, ואחיה הצעיר ניקולס למד נגינה בצ'לו. היא המשיכה בלימודי מוזיקה במכון קרטיס, שם כללה מוריה את אידה קוואפיאן, וסיימה את לימודיה בקרטיס בשנת 2004. ככנרת, היא ניגנה כמחליפה בתזמורת הסימפונית של שיקגו, והייתה מנהיגה אורחת בתזמורת הפילהרמונית של ברגן.

מ-2005 עד 2007, קנלקיס היה כנרת בפילהרמונית של ברלין. בעת כהונתה בברלין, סיימון ראטל עודד את העניין הגובר שלה בניצוח. היא למדה ניצוח בבית הספר ג'וליארד בין השנים 2011 ל-2013, שם כללו מוריה את אלן גילברט. היא גם למדה ניצוח עם פאביו לואיזי ב-2013 היא זכתה במלגת הניצוח של טאקי קונקורדיה. מ-2014 עד 2016, היא הייתה עוזרת המנצח של התזמורת הסימפונית של דאלאס. בתחילת הקריירה שלה בתפקיד בדאלאס, באוקטובר 2014, היא התייצבה כמנצחת מחליפה של יאפ ואן זביידן בעת ביצוע הסימפוניה מס' 7 של שוסטקוביץ'. עבודתה במוזיקה עכשווית כללה הופעה וניצוח של האנסמבל הבינלאומי העכשווי, וניצוח על הבכורה של האופרה הקאמרית "המפסיד" של דיוויד לאנג בספטמבר 2016.

קנלקיס עשתה את הופעת הבכורה שלה בניצוח באירופה בשנת 2015 עם התזמורת הקאמרית של אירופה, כמחליפה עבור ניקולאוס הרנוקורט. בשנת 2016, היא זכתה בפרס הניצוח ע"ש גאורג שולטי. קארינה קנלקיס עשתה את הופעת הבכורה שלה בניצוח בקונצרט של הפרומס בספטמבר 2017, זאת הייתה גם הופעת הבכורה שלה עם תזמורת רשות השידור הבריטית כמו כן, בספטמבר 2017, קנלקיס הופיעה לראשונה עם ניצוח אורח עם תזמורת רדיו ברלין.

במרץ 2018, קנלקיס ניצח לראשונה על תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד, עם קונצרטים באוטרכט ובאמסטרדם. על בסיס סדרת קונצרטים זו, במאי 2018, התזמורת הודיעה על מינויה של קנלקיס למנצחת הראשית הבאה שלה, החל מעונת 2019–2020, עם חוזה ראשוני ל-4 שנים. המינוי הזה מציין את תפקידה התזמורתי הראשון של קנלקיס. היא המנצחת הראשונה שזכתה לתואר המנצחת הראשית של תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד, והמנצחת הראשונה שזכתה לתואר מנצחת ראשית של כל תזמורת הולנדית. בספטמבר 2021, ה-RFO הכריז על הארכת החוזה של קנלקיס כמנצחת הראשית שלה עד יולי 2027. עם התזמורת ביצעה הקלטות מסחריות עבור דויטשה גרמופון ועבור PENTATONE.

בדצמבר 2018 ניצחה קרינה קנלקיס על הקונצרט השנתי להענקת פרסי נובל עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית של שטוקהולם, היא הייתה המנצחת הראשונה שעשתה זאת. באפריל 2019, תזמורת רדיו ברלין הודיעה על מינויה של קנלקיס למנצחת האורחת הראשית הבא שלה, המנצחת הראשונה שהוגדרה לתפקיד, החל מעונת 2019–2020. ב-19 ביולי 2019, קנלקיס הפכה למנצחת הראשונה שניצחה על הלילה הראשון של הפרומס, ברויאל אלברט הול בלונדון. באפריל 2020, התזמורת הפילהרמונית של לונדון הודיעה על מינויה של קנלקיס למנצחת האורחת הראשית החדשה שלה, המנצחת הראשונה שנכנסה לתפקיד, החל מספטמבר 2020, לאחר הופעתה הראשונה של ניצוח אורח עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון באוקטובר 2018. 

קרינה קנלקיס ומשפחתה מתגוררים בהולנד.
**גרטי דאוב** (בגרמנית: **Gerti Daub**; נולדה ב-1937) היא דוגמנית גרמנייה.

ביוגרפיה
--------

דאוב נולדה באוטרכט וגדלה בהמבורג, ב-1957, כשהייתה בת תשע עשרה, הוכתרה למיס המבורג ובחודש לאחר מכן זכתה בתואר מיס גרמניה.

מספר ימים לאחר מכן היא גם הגיעה למקום השלישי בתחרות מיס אירופה, התקשורת במדינתה כינתה אותה "גרייס קלי" עקב הדמיון בין שתיהן.

היא ייצגה את גרמניה בתחרות מיס תבל, שנערכה בלונג ביץ'. בטקס פתיחת התחרות בה הוצגו המתמודדות לפי מדינתן היא נבחרה ל"מיס פוטוגניק" על ידי העיתונאים שסיקרו את התחרות. היא נהייתה למועמדת מועדפת בתחרות גם על ידי התקשורת וגם על ידי הציבור. בעיתון לוס אנג'לס טיימס היא תוארה כ"בלונדינית מושלמת ופייבוריטית לכתר מיס יוניברס" וכינו אותה גם "ונוס הבלונדינית של גרמניה". ביום בו כל אחת מחמש עשרה מתמודדות הגמר הגישו נאום היא קיבלה את הכי הרבה תשואות מן הקהל. בערב גמר התחרות היא לבסוף נבחרה לסגנית רביעית בלבד. עקב מיקומה הקהל באולם הפגין בוז על כך, ואף נראה בולט שהמנחה אד הנסי לא הסכים עם בחירה זו.

היא הופיעה בסרט גרמני "הלב של סט. פאולי". חברת ההפקות מטרו גולדווין מאייר הציעה לה 250,000 דולר על מנת שתשתתף בסרט ומספר כוכבי קולנוע, בהם מריה של, קורט יורגנס ויול ברינר, ניסו לשכנע אותה לעשות זאת, אך היא סירבה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **גרטי דאוב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1061999688
* VIAF: 311677249
* WorldCat (עם VIAF): 311677249

 |