recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רון נשיאל** (נולד ב-18 בספטמבר 1962) הוא עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי. מגיש את התכנית "מגזין שבת" ברשת ב' ב"כאן". הגיש את התכנית "יומן השבוע" ברשת ב' ובתאגיד כאן מ-2015 עד 2020.

ביוגרפיה
--------

רון נשיאל החל לעבוד בקול ישראל בשנת 1990, תחילה ככתב לענייני משפט בתל אביב, ולאחר מכן כמגיש יומני חדשות ותוכניות אקטואליה. בנוסף, שימש עורך חדשות, היה מהמגישים הראשונים של תוכנית האקטואליה "כל היום" וייסד את התכנית "מעבירים לראשון". משנת 2015 הוא התחיל להגיש את תוכנית הרדיו השבועית "יומן השבוע".

בשנת 2016 הצטרף לתאגיד השידור הישראלי, ומשנת 2017, עם פתיחת התאגיד, הגיש את התכנית "יומן השבוע" בתחנת כאן ב'.

נשוי לעיתונאית אורית לביא-נשיאל.

קישורים חיצוניים
----------------

* רון נשיאל, ברשת החברתית טוויטר
* רון נשיאל, אמצע הדרך למטה, באתר העין השביעית
* רון נשיאל, אל תיתנו להם מילונים, באתר העין השביעית, 1 במאי 1998

הערות שוליים
------------

1. ↑  נועה פרייס,
 חדש בקיוב: מי זז השבוע?, באתר וואלה, 4 באוגוסט 2016
2. ↑  אלכסנדר כץ,
 מה שלא הורג, מחשל: חודשיים אחרי שנעלמה - רשת ב' מחזירה את 'יומן השבוע', באתר אייס, 29 בנובמבר 2015
3. ↑  יומן השבוע עם רון נשיאל, באתר כאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313357405171

 |
גנרל **הרמן וילק** (בגרמנית: **Hermann Wilck**;‏ 28 באוקטובר 1885 – 10 ביוני 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

וילק נולד ב-28 באוקטובר 1885 בארפורט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לאוברסט קרל וילק ואשתו הלן. בשנת 1904 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והוצב לרגימנט הרגלים ה-71 (תורינגיה ה-3), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-28 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן, ובאוקטובר 1915 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-71. בינואר 1916 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-103, וביוני אותה שנה מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט המילואים ה-116. באוגוסט 1916 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-71, וב-16 בספטמבר 1917 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הגרנדירים של המשמר ה-4 (אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה). ב-1 בינואר 1918 מונה למפקד גדוד הרובאים ברגימנט הגרנדירים של המשמר ה-2 (פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה), וב-21 באוקטובר 1918 מונה לסגן מפקד הרגימנט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי הפור לה מריט, צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. כאחד ממליוני הגרמנים ותיקי מלחמת העולם הראשונה, זכה גם הוא בצלב הכבוד שניתן בשנות השלושים על ידי נשיא גרמניה הינדנבורג.

ב-9 באוגוסט 1919 נישא וילק לאילזה רימן, בתו של גנרל חיל הרגלים יוליוס רימן. זמן קצר לאחר מכן הצטרף וילק לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1923 הועלה לדרגת מיור, וב-1 בפברואר 1926 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-9 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לשליש הדיוויזיה ה-2, וב-1 בפברואר 1932 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-5. ב-31 בינואר 1932 פרש מהצבא, וב-1 בספטמבר אותה שנה מונה כיועץ צבאי לממשלת הרפובליקה הסינית.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזר וילק והתגייס לוורמאכט, וב-10 בספטמבר 1939 הוא מונה למפקד האזור הצבאי האחורי ה-581. ב-25 באוקטובר 1939 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-270, וב-1 בדצמבר אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-161, ובמסגרת תפקידו הועלה ב-1 ביוני 1940 לדרגת גנרל מיור. במהלך מבצע ברברוסה לחם וילק עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-17 בספטמבר 1941 הועבר לעתודת המילואים. ב-29 בספטמבר 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית האבטחה ה-454, וב-1 באוקטובר הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, אך כבר ב-9 בדצמבר 1941 הוא הוחזר לעתודת המילואים. ב-1 במרץ 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-708, וב-31 בדצמבר 1944 פרש מהשירות בצבא.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר וילק במערב ברלין, שם חי עד מותו ב-10 ביוני 1967.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרמן וילק באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
**נחמן קסטרו** (נולד ב-23 בינואר 1948) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת הפועל תל אביב.

קריירה
------

קסטרו נולד בטורקיה למשפחה יהודית מצאצאי מגורשי ספרד, ובגיל צעיר עלה לישראל עם משפחתו, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בשנת 1966 זכה עם קבוצת הנוער באליפות, תחת הדרכתו של רחביה רוזנבוים, ומייד לאחר מכן עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, יחד עם חברו מקבוצת הנוער, הבלם קיקו רחמינוביץ'. ב-25 בנובמבר 1967 כבש את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, בניצחון 3–0 על שמשון תל אביב באצטדיון בלומפילד, ובאותה שנה זכה עם הקבוצה באליפות אסיה לקבוצות.

בשנת 1969 זכה קסטרו עם הפועל תל אביב באליפות, תחת הדרכתו של רחביה רוזנבוים, מאמנו מקבוצת הנוער, וכשלצידו מככבים רוני קלדרון, יחזקאל חזום, ג'ורג' בורבה ושייע פייגנבוים. שנה לאחר מכן הגיע עם הקבוצה לגמר אליפות אסיה, ובשנת 1972 זכה עמה בגביע המדינה.

במהלך שנות ה-70 היה קסטרו המגן השמאלי הקבוע של הפועל תל אביב, לצידו של המגן הימני שים בן יהונתן, ובמדי הקבוצה כבש בסך הכל שני שערים.

לזכותו של קסטרו 4 הופעות בנבחרת ישראל. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-15 בספטמבר 1968 במשחק ידידות מול ארצות הברית שנערך בניו יורק. לאחר מכן השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת מקסיקו סיטי ב-1968, ואת הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-17 ביולי 1971, במשחק ידידות מול נבחרת איטליה.

תארים
-----

הפועל תל אביב
* אליפות: 1968/1969
* גביע המדינה: 1971/1972
* אליפות אסיה לקבוצות: 1967

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)  |
| --- |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | שאול לדני • חנה שזיפי |
| כדורגל **כדורגל** | נבחרת ישראל בכדורגל (יצחק אנגלנדר, ג'ורג' בורבה, מנחם בלו, שרגא בר, ציון דגמי, יצחק דרוקר, רחמים טלבי, ראובן יאנג, חיים לוין, שמואל מליקה, שייע פייגנבוים, נחמן קסטרו, דוד קרקו, צבי רוזן, שמואל רוזנטל, ישעיהו שווגר, יצחק שום, גיורא שפיגל, מרדכי שפיגלר) |
| קליעה **קליעה** | הנרי הרשקוביץ • מיכאל מרטון • נחמיה סירקיס • זליג שטרוך |
| שחייה **שחייה** | איבונה טוביס • אברהם מלמד • שלומית ניר • יואל קנדה • אמנון קראוס • גרשון שפע |
**הרמן ואן דר מיין** (בהולנדית: **Herman van der Mijn**;‏ 27 בפברואר 1684, אמסטרדם – נובמבר 1741, לונדון), היה צייר מהמאה ה-18. הוא נולד בהולנד ופעל בלונדון.

ביוגרפיה
--------

הרמן ואן דר מיין היה אח של הציירת אגתה ואן דר מיין.

בשנת 1712 הוא התקבל כחבר בגילדת לוקאס הקדוש ובשנת 1713 התמנה לצייר החצר אצל יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ. בהיותו בחצר הוא צייר בעיקר פרחים. בשנת 1717 הוא חזר להולנד. תוך זמן קצר הוא עבר לפריז ומשם לבריסל. בשנת 1725 הרמן ואן דר מיין הגיע ללונדון והתיישב שם ביחד עם אחותו. הוא היה צייר דיוקנות פופולרי. בשנת 1737 הוא חזר לתקופה קצרה להולנד ועבד אצל וילם הרביעי, נסיך אורנז'. לאחר מכך הרמן ואן דר מיין חזר ללונדון בו נפטר בשנת 1741.

היו לו שישה ילדים וכולם היו ציירים.

 ונוס יופיטר ואמור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן ואן דר מיין** בוויקישיתוף
* קורות חיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 77472344
* GND: 125929952X
* ISNI: 0000 0000 7075 0182
* NTA: 312822839
* RKD: 56070
* ULAN: 500028144
* VIAF: 95855377
* WorldCat: viaf-95855377

 |
**נֶכֶן** כפי שנקראה במצרית עתיקה או: **נחן**, היא **היירקונפוליס** (מיוונית: Ἱεράκων πόλις הִייֶרַקוֹן פוליס-עיר הבזים על שם האל חור הוא הורוס) בערבית: الكوم الأحمر אלכּוֹם אלאחמר - התלולית האדומה) הייתה העיר החשובה ביותר מבחינה דתית ופוליטית במצרים העליונה בסוף התקופה הקדם-שושלתית (בערך 3100–3200 לפנה"ס) וייתכן שגם בתקופה השושלתית הקדומה (בערך 3100–2686 לפנה"ס). קיימות סברות שהעיר הייתה מיושבת ובעלת חשיבות מאות שנים לפני התאריכים הללו. מקור ההתיישבות והחשיבות של נכן קשורה ככל הנראה לאתר החפירות המצרי נַקָדָה (עיר הזהב העתיקה נבוט) ולתרבות הבדרית ובשיא גדולתה הכילה לפחות 5,000 תושבים ואולי אף 10,000.[דרוש מקור]

נכן (נחן) הייתה מרכז הפולחן של אל הבז (חור (הורוס) שלכבודו נבנה בעיר אחד המקדשים העתיקים ביותר במצרים והוא נשאר בחשיבותו כמשכנו של האל המגן על המלכים גם לאחר תהפוכות שלטוניות ותרבותיות רבות. יש הסבורים שאל הבז מהעיר נכן היה שונה מהאל חור, כונה **נכני**, ותואר אחרת. בספרות המחקר אל זה מכונה "הורוס מִנֶּכֶן".

אתר העיר ידוע בממצאים הארכאולוגיים שנחפרו בו, ובפרט בפלטת נערמר. כמו כן, נחשף בנכן ה"מבצר", שם שניתן למבנה גדול עשוי לבני טיט שנבנה על ידי חעא סח'מוי. המבנה דומה מאוד למבנים דמויי מבצר שנמצאו באבידוס, אך גם פה לא ידוע על שימוש צבאי שהיה לו. שימושו של המבנה לא ידוע, אך משערים שהוא שימש לטקסים מלכותיים ותרבותיים.

ממצא נוסף שנחשף בנכן כולל קבר עתיק שקירות הטיח שלו מעוטרים בסצנות דתיות, בהן מופיעות דמויות שעתידות להופיע בתרבות המצרית למשך שלוש מאות השנים הבאות: פמליית לוויה בסירה, דמויות ככל הנראה של אלים הניצבים בין שתי לביאות זקופות, מעגל של בעלי חיים מקורננים ומספר דוגמאות של אלוהות הבקר המוקדמת - באט. הקבר מתוארך על פי ההשערה לתקופה הקדם-שושלתית.

ב-2009 נחשף במקום אוסף בעלי החיים העתיק ביותר הידוע לחוקרים, והוא מתוארך ל-3500 לפנה"ס. האוסף האקזוטי כולל היפופוטמים, פילים, קופי בבון ואנטילופות.  

קברים מאוחרים יותר שנמצאו מתוארכים לתקופת הממלכה התיכונה, תקופת הביניים השנייה ותקופת הממלכה החדשה. אחד הקברים זוהה כקברו של הורמחף, כהן דת ובו מצויר תיאור מסעו של הכהן לבירת מצרים.

|  |
| --- |
| נחן **בכתב חרטומים** |
| או  |

ראו גם
------

* היסטוריה של מצרים העתיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחן** בוויקישיתוף
* היירקונפוליס אונליין
* נחן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תעתיק חוקרי המצרית: nḫn' אנֶכֶן תעתיק IPA להיגוי: /nɛkən/ נֶכֱּן
2. ↑  תעתיק המופיע במרשתת בעקבות התרגום בוויקיפדיה
3. ↑  סטראבון מתעתק "היירקונפוליס", בעיתונות העברית הירקונפוליס, עם י בודדת (ראו בהערות כתבה על בית הקברות)
4. 1 2  בית קברות עתיק מלפני יותר מ-5,000 שנה נמצא במצרים, כתבה מספר 704795 מתאריך 21 באפריל 2005 אתר וואלה באמצעות שירות הארץ (אוחזר מאתר ארכיב הרשת)
5. ↑  חור מזוהה עם האל הכנעני חורון, ראו תפוצת סיפור מלחמת אל הסער עבודה לשם דוקטור נגה איילי דרשן, האוניברסיטה העברית
6. ↑  Fixing the Fort at Hierakonpolis, Archaeology's Interactive Dig, באתר מגזין Archaeology
7. ↑  Mark Rose, ‏World's First Zoo - Hierakonpolis, Egypt, באתר Archaeology Magazine (לקוח מכרך 63, מספר 1, ינואר/פברואר 2010)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531915405171

 |
**אירמגרד זיפריד** (בגרמנית: **Irmgard Seefried**‏; 9 באוקטובר 1919, בוואריה – 24 בנובמבר 1988, וינה) הייתה זמרת סופרן גרמניה ידועת שם, ששרה אופרה ולידר.

ביוגרפיה
--------

אירמגרד זיפריד נולדה בקנגטריד, סמוך למינדלהיים, בבוואריה, גרמניה. היא למדה באוניברסיטת אאוגסבורג. בראשית דרכה למדה רפואה אך לא רצתה לוותר על אהבתה האמיתית, השירה, והמשיכה ללמוד מוזיקה במקביל ללימודיה האחרים. הצלחה בהופעת שירה שכנעה אותה לנטוש את לימודי הרפואה ולהתמסר אך ורק למוזיקה ובעיקר לשירה.

הופעת הבכורה שלה הייתה בבית האופרה באאכן, אך במשך רוב הקריירה שלה השתייכה ללהקת האופרה של וינה, שם הופיעה עד שהבניין נהרס בהפצצות בעלות הברית סמוך לסיום מלחמת העולם השנייה.

לאחר המלחמה התבלטה בתפקידיה באופרות של מוצרט וריכרד שטראוס. הופעתה בתפקיד סוזנה בנישואי פיגארו של מוצרט נחשבה לאחת המוצלחות ביותר בתפקיד זה. בין השאר הרבתה להופיע בפסטיבל זלצבורג.

אירמגרד זיפריד הייתה נשואה לכנר וולפגנג שניידרהאן ונולדו להם שלוש בנות.

היא לימדה באקדמיה למוזיקה של וינה ובאוניברסיטת מוצרטיאום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירמגרד זיפריד** בוויקישיתוף

* אירמגרד זיפריד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אירמגרד זיפריד, באתר AllMusic (באנגלית)
* אירמגרד זיפריד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אירמגרד זיפריד, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* אירמגרד זיפריד, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007446211705171
* BNE: XX1592215
* BnF: cb138996239 (data)
* CiNii: DA09151901
* GND: 118760432
* ISNI: 0000 0001 2138 251X
* LCCN: n80102218
* MusicBrainz: ec0b896e-0fe5-47b2-b2f0-bc826641cb96
* NKC: pna2012691981
* NLP: A24330966
* NTA: 072309024
* SNAC: w6474h3j
* SUDOC: 084289422
* VIAF: 300800117
* WorldCat: lccn-n80102218

 |
**אנפנמן** (ביפנית: **アンパンマン**, באנגלית: **Anpanman**) הייתה סדרת מאנגה ואנימציה יפנית אשר נוצרה במקור כסדרת מאנגה על ידי טאקאשי יאנאסה משנת 1973 ועד מותו בשנת 2013. משנת 1988 ועד היום משודרת בטלוויזיה היפנית גרסת אנימה שמתבססת על עלילת סדרת המאנגה, אשר היא אחת מסדרות האנימה הפופולריות ביותר בקרב ילדים צעירים ביפן. הסדרה עוקבת אחר עלילותיו של אנפנמן, סופר גיבור עם ראש אנפן (מאפה מתוק יפני אשר לרוב ממולא בריבה), אשר מגן על העולם מפני חיידק אנתרופומורפי רשע בשם באיקינמן.

לזיכיון יש קו מוצרים עצום. הדמויות של הסדרה מופיעות כמעט על כל מוצר לילדים ביפנים, כולל מבגדים, משחקים אלקטרוניים, צעצועים, ואפילו מוצרי מזון. ב-26 בספטמבר 2006 מכרו הספרים בסדרה מעל ל-50,000 עותקים ביפן.

על פי מחקר שנערך ביפן בשנת 2005 אנפנמן הייתה הדמות הפופולרית ביותר בקרב ילדים עד גיל 12.

במזרח התיכון שודרה הסדרה במספר מדינות בעולם הערבי בדיבוב לערבית תחת השם "אל-ראפף אל-אג'יב" (בתרגום חופשי לעברית "הלחמנייה המדהימה").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפנמן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אנפנמן

הערות שוליים
------------

1. ↑  "「アンパンマン」、シリーズで5000万部突破". Shinbunka.
**גבריאל סוטו דיאז** (בספרדית: **Gabriel Soto**; נולד ב-17 באפריל 1975) הוא שחקן ודוגמן מקסיקני.

ביוגרפיה
--------

סוטו נולד במקסיקו סיטי הוא בנם של אליסה דיאז ופרנסיסקו סוטו בורחה. והוא החל לדגמן בגיל שמונה עשרה.

ב-1996 ייצג את מקסיקו בתחרות היופי מר עולם, וזכה במקום השני.

ב-1997 הצטרף ללהקת "קאירו" שבמסגרתה הוציא שני אלבומים.

ב-2005 נסע ללוס אנג'לס שם לקח קורסים במשחק, איגרוף וגלישה, והשתתף בגרסה המקסיקנית לתוכנית "רוקדים עם כוכבים".

בשנת 2006 החל לשחק בתפקיד הראשי בטלנובלה "האמת הסמויה" של רשת טלוויסה.

בשנת 2009 שיחק את אחת הדמויות הראשיות בטלנובלה "כישוף" לצד ויליאם לוי; בתור פרננדו אלאניס, חברו הטוב של אלכס. 

בשנת 2008 כיכב בטלנובלה "אויבת יקרה" בדמותו של אלונסו אוגרטה סולאנו; לצדן של אנה לאייבסקה ודנה פאולה. 

בשנת 2011 כיכב בתפקיד הראשי בטלנובלה "כוחו של גורל" כקמילו גאלבן. 

בשנת 2014 שיחק בטלנובלה "לא מאמינה בגברים" של המפיקה ג'זל גונזלס לצידה של השחקנית אדריאנה לובייר שם גילם את דמותו של מקסימיליאנו בוסטמנטה עורך דין

לאחר מכן בשנת 2015 שיחק בטלנובלה "הכל חוץ מרגיל" לצידה של מאיטה פרוני

בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בטלנובלה "באה מאהבה" של המפיק חוסה אלברטו קסטרו לצידם של אירנה באייבה וקימברלי דוס ראמוס שם גילם את דמותו של דוד רובלס

בקיץ 2017 שב לעבוד עם המפיקה ג'יזל גונזלס ועם השחקנית אדריאנה לובייר כששיחק לצידה ולצד השחקנים סילביה נבארו וקרלוס פרו את דמותו של דמיאן בייקר בטלנובלת הרימייק "Caer en tentación" או בתרגום לעברית "ליפול בפיתוי" שהיא הגרסה המקסיקנית של הסדרה הארגנטינאית האהבה שאחרי.

בשנת 2018 הצטרף לקאסט העונה השנייה של הטלנובלה "משפחתו של בעלי" בדמותו של ארנסטו "נטו" ריי. 

באוקטובר 2019 שיחק בתפקיד ראשי בטלנובלה "פתאום אבא" מבית טלויסה. בתאריך 31 בינואר 2021, יחל לשיר גם כן שחקן בתפקיד הראשי בטלנובלה ״האם את זוכרת אותי״, עיבוד לטלנובלה הטורקית ״מלכת הלילה״ בכיכובה של מריים אוזרלי. בתור פדרו קסרס.

בשנת 2022 החל לשחק בטלנובלה "*Amor dividido*" בדמותו של מקס סטיוארט.

חיים אישיים
-----------

בצעירותו ניהל סוטו רומן קצר עם השחקנית ארסלי ארמבולה לאחר מכן בשנת 2005 ניהל מערכת יחסים עם השחקנית מרתה חוליה.

לאחר פרידתם סוטו הכיר על סט הצילומים של הטלנובלה "מתחת למושכות האהבה"
את השחקנית ג'רלדין בסן הם החלו לצאת ולאחר כמעט 10 שנות זוגיות בפברואר 2016 הם התחתנו. אך בתחילת שנת 2018 הם הודיעו על פרידתם. לזוג יש שתי בנות ביחד אליסה מארי ואלכסה מירנדה.

החל מ-2018 גבריאל נמצא בזוגיות עם השחקנית אירנה באייבה, אשר שיחקה לצידו בטלנובלה "באה מאהבה". ב-25 באוקטובר 2020 השניים התארסו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבריאל סוטו** בוויקישיתוף
* 
* גבריאל סוטו, ברשת החברתית אינסטגרם

* גבריאל סוטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* גבריאל סוטו, באתר AllMovie (באנגלית)

* גבריאל סוטו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Televisa adaptará la turca Reina de la noche, TTV News, ‏2020-08-19 (ב־European Spanish)
2. ↑  Te acuerdas de mí ¡ya tiene fecha de estreno!, VidaModerna.com, ‏2020-12-08 (בספרדית)
**אירמנטס זלמיקאס** (בליטאית: **Irmantas Zelmikas**; נולד ב-3 בינואר 1980) הוא כדורגלן עבר ליטאי, ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

זלמיקאס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קארדה קובנה ובגיל 17 הצטרף לאינקרה קובנה. לאחר מכן, עבר לז'לגיריס וילנה וממנה חזר לקארדה קובנה.

במהלך שנת 2000, חתם בקובנה, עמה זכה בשלוש אליפויות, שני גביעים וסופר קאפ אחד. זלמיקאס, שיחק בקובנה עד שנת 2006, למעט שתי קדנציות קצרות בשילוטה וב-MTZ-RIPO.

בקיץ 2006, זלמיקאס חתם בטאבריה סימפרופול מליגת העל האוקראינית, בה שיחק שנה וחצי ובינואר 2008, חזר לקובנה לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בטאבריה. לפי עונת 2009, חתם בסודובה מריאמפולה, עמה זכה בגביע הליטאי באותה שנה.

בינואר 2010, זלמיקאס הצטרף להפועל רעננה מתחתית ליגת העל. ב-16 בינואר 2010, זלמיקאס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד מכבי נתניה. בסיום העונה, רעננה ירדה לליגה הלאומית וזלמיקאס עזב את רעננה.

בקיץ 2010, זלמיקאס חתם ב-MOIK באקו האזרית, בה לא זכה לדקות משחק ובינואר של אותה שנה חתם בבנגה גרגז'דאי.

בהמשך הקריירה שלו, זלמיקאס שיחק גם בקרויה פקרוייס ואסקים פוטבול קלאב, ובשנת 2015 פרש ממשחק פעיל.

ב-3 ביולי 2003, זלמיקאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא בניצחון 1–5 נגד אסטוניה. זלמיקאס, ערך בסך הכל 13 הופעות בנבחרת ללא שערים.

תארים
-----

קובנה
* ליגת העל הליטאית: 2000, 2002, 2003
* הגביע הליטאי: 2002, 2005
* הסופר קאפ הליטאי: 2002

סודובה מריאמפולה
* הגביע הליטאי: 2008/2009

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אירמנטס זלמיקאס"**.
**אנפית צהובה** (שם מדעי: ***Ixobrychus sinensis***) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החיה לאורך מזרח אסיה ותת-היבשת ההודית. היא נמצאת צפונה עד רוסיה, קוריאה, סין ויפן, ובחורף מדרימה לתת-היבשת ההודית שם היא מקננת. פרטים שכנראה הופצו בידי האדם נמצאו גם הרחק ממקום חיותם, בבריטניה ובאלסקה בתצפיות בודדות. האנפית קרויה על שם נוצותיה בעלות הגוון הצהוב ברובו.

תיאור
-----

האנפית הצהובה היא מהקטנות שבבני משפחתה והיא מגיעה לאורך 36 עד 38 סנטימטרים עם נוצות בגוון חום-צהוב בהיר לאורך הגוף כולל הכנפיים, הבטן והחזה והכנפיים והגב מסורטטים בלבן. הראש והצוואר קצרים ורחבים וצבעם חום-ערמון כשכיפת הראש שחורה והמקור ארוך וצהוב. הנקבה דומה לזכר אך בעלת ראש וצוואר מסורטטים בחום. הצעירים בעלי מספר נקודות על הנוצות המשמשים להסוואה.

אנפית זו מצויה לאורך ביצות, בריכות ובין קנים סביב מזרח אסיה בין הודו לאינדונזיה וצפונה עד למזרח רוסיה. היא מקננת על עצים נמוכים או בין קנים ומטילה 4 עד 6 ביצים בקן, עליהם שומרים שני ההורים. האנפה ניזונה בקרבת המים מדגים, צפרדעים וחרקים בעזרת מקורה הארוך.

אף על פי שהיא די נחבאת ונדיר למוצאה, האוכלוסייה הכללית אינה בסכנה. עם זאת אנפית זאת מוגנת בחוק אמנת הציפורים מ-1918.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפית צהובה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפית צהובה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**הרמן טילקה** (בגרמנית: **Hermann Tilke**, נולד ב-31 בדצמבר 1954) הוא מהנדס גרמני, נהג מרוצים ומתכנן מסלולי מרוצים האחראי לתכנון מספר מסלולים לאליפות הפורמולה 1.

ביוגרפיה
--------

טילקה נולד ב-31 בדצמבר 1954 בעיר אולפה שבגרמניה המערבית. במהלך שנות השמונים התחרה במרוצי מכוניות תיור, בעיקר במסלול הנורבורגרינג. לאחר שסיים לימודי תואר הנדסה אזרחית בהתמחות בניהול תחבורה ותנועה באוניברסיטה למדעים יישומיים של אכן, ייסד בשנת 1984 את חברת "טילקה הנדסה".

טילקה הוא אחד מארבעה מהנדסים המוכרים על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), אך למעשה הוא היחיד שמתכנן מסלולי מרוצים. אחת מהעבודות הראשונות שביצע הייתה תכנון ובנייה של כביש גישה למסלול הנורבורגרינג. העבודה המשמעותית הראשונה שביצע הייתה הבנייה מחדש של מסלול האוסטרייכרינג, שקוצר באופן משמעותי ונקרא לאחר הבנייה מחדש A1 Ring (כיום הרד בול רינג). במהלך השנים היה מעורב במספר פרויקטים של בנייה מחדש ושינוי של מסלולים קיימים ביניהם ההוקנהיימרינג, נורבורגרינג, מסלול המרוצים של ברצלונה ופוג'י ספידוואי ביפן.

בנוסף לשיפוץ מסלולים קיימים טילקה תכנן ובנה מספר רב של מסלולים חדשים לחלוטין, עליהם היה מופקד משלב התכנון הראשוני. מרבית המסלולים נבנו באסיה ובמזרח אירופה. הוא תכנן את המסלול הבינלאומי בספאנג (מלזיה), המסלול הבינלואמי בבחריין, המסלול הבינלאומי בשאנגחאי, איסטנבול פארק רייסינג, מסלול יאס מרינה (אבו דאבי), מסלול קוריאה הבינלאומי, מסלול בודהה הבינלאומי (הודו) ואת מסלולי הרחוב בולנסיה וסינגפור. הוא תכנן את המסלול המחודש באוסטין, טקסס לקראת חזרתה של ארצות הברית לאליפות בשנת 2012 ואת המסלול בסוצ'י לקראת גרנד פרי רוסיה שהצטרף לאליפות בשנת 2014. המסלול האחרון אותו תכנן הוא מסלול הרחוב בהאנוי, לקראת גרנד פרי וייטנאם שתוכנן להצטרף לאליפות בעונת 2020, אך בסופו של דבר לא התקיים בשל מגפת הקורונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן טילקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הרמן טילקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tilke, tailor, circuit maker, The Guardian, 21 March 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 189543051
* ISNI: 0000 0003 5989 6991
* VIAF: 220474316
* WorldCat: viaf-220474316

 |
**אירמנטס סטומבריס** (בליטאית: **Irmantas Stumbrys**;‏ 30 במאי 1972, באליטא, הרפובליקה הליטאית, ברית המועצות – 15 בנובמבר 2000, פוניבז', ליטא) היה כדורגלן ליטאי, ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

סטומבריס החל לשחק כדורגל במולדתו אליטא, מאמנו הראשון היה פטרס סימונביצ'יוס. בגיל 12 זומן לאקדמיית ספורט בפוניבז', בשנים 1991–1995 שיחק בקבוצת "אקרנאס" המקומית. לאחר שהופיע ב"קרדה-סקאלאס" בתחילת 1997, הוא הוזמן על ידי מאמן זניט סנקט פטרבורג אנטולי בישובץ. סטומבריס שיחק 15 משחקים בקבוצה, כבש שער אחד, אך לאחר פציעה הפסיק לשחק והושאל לאקרנאס. בשנת 1999 חזר לפטרבורג, אך שיחק רק 5 משחקים בקבוצת המילואים של "זניט" ועבר לטורפדו-זיל, שם שיחק 52 משחקים וכבש 7 שערים בעונה וחצי.

במדי נבחרת ליטא בשנים 1991–1999 הוא הופיע ב-37 משחקים, כבש 2 שערים.

מוות
----

ב-15 בנובמבר 2000 גופתו של סטומבריס נמצאה בפאתי פוניבז' ליד בית קפה ברכב האופל אסטרה שלו. חקירת משטרה ונתיחה שלאחר המוות חשפה שמת מקליע אקדח ברקה, היה לידו אקדח מקארוב. תיאוריות שונות הועלו בשאלה האם הוא נהרג או התאבד.

משפחתו
------

זוגתו הייתה אינטה סטומבריינה, שילדה לו את בנו דומיניקאס (נולד ב-1996). החותן היה ראש עיריית פוניבז'.

תארים
-----

* אליפות ליטא (1): 1993

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* מוות בנקודת העונשין
* סטטיסטיקה, באתר zenit-history.ru

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ирмантас Стумбрис, Литва
2. ↑  Погиб Ирмантас Стумбрис
3. ↑  ПОСЛЕДНИЙ ТАЙМ ИРМАНТАСА СТУМБРИСА
**אנפרז**
(למפת אתיופיה מוגדלת)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**אנפרז**אנפרז**(למפת אתיופיה רגילה)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**אנפרז**אנפרז**
**אנפרז** (בגעז: አንፍረዝ) גם **אמפרז** (አምፍረዝ) הוא מחוז היסטורי בצפון אתיופיה לחופו הצפון-מערבי של אגם טאנה. המחוז גובל בדמביה בצפונו ובפוגרה בדרומו וכיום נכלל בתוך נפת גונדר רבתי.

לפנים יושב אנפרז בידי ביתא ישראל והיה לחלק משטחי גדעון. במאה ה-14 תחת הקיסר עמדה ציון הראשון ניהלו האתיופים מערכה צבאית כנגד יהודי המקום והאזור סופח לאתיופיה והחלו לפעול בו מרכזי מיסיון. במאה ה-16 האזור היה לאחד המקומות המעטים שצבא גארן לא הגיע אליהם, כך שהכנסיות והמנזרים במקום נשארו בשלמותם. במחצית השנייה של המאה ה-16 בשלטונו של הקיסר מינאס נבחר המקום למעון החורף של הקיסר. בנו של מינאס, הקיסר סרצה דנגל הקים באזור את גוזרה ששימשה כבירת האימפריה עד לשנת 1589. 

בתחילת המאה ה-17 שימשה דברסן שבמחוז כמקום מושבו של הפטריארך הישועי. ב-1708 הוכתר במקום טאוופלוס לקיסר. במאה ה-19 עם העברת מרכז האימפריה לאדיס אבבה איבד האזור ממעמדו.

באזור עברה דרך מסחר חשובה שקישרה את האזורים דרומית לאגם טאנה לנמלי הים האדום, דבר שהעלה את חשיבותו. כיום עובר באזור הכביש המחבר את הערים בהר דר וגונדר.

לקריאה נוספת
------------

* Sevir Cherntsov & BaVerle Berry, "Ǝnfraz" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: D-Ha**, Harrassowitz, 2005, מסת"ב 3447052384, p. 301-302
* James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: A History of the Beta Israel (Falasha) to I920**, University of Pennsylvania Press, 1992, מסת"ב 9780812231168
**הנרי "הן" פירס** (באנגלית: **Henry "Hen" Pearce**‏; 7 במאי 1777, בריסטול, אנגליה - 30 באפריל 1809, בריסטול, אנגליה) ידוע בכינוי '**The Game Chicken'** היה מתאגרף אנגלי, אלוף אנגליה לשנת 1805.

ראשית חייו
----------

פירס נולד בבריסטול, אנגליה. אביו עבד בכריית פחם (אנ') ובני משפחה רבים שלו עסקו בניקוי ארובות. בצעירותו היה שוליה של קצב ולאחר מכן עסק לפרנסתו בניקוי ארובות. במסגרת עבודתו, ביקר במקומות רבים באנגליה בהם יכול היה להתאגרף ולצבור ניסיון בתחום.

קריירת איגרוף
-------------

פירס נודע בכינוי The Game Chicken משום שנהג לכנות את עצמו Hen (אנ') (תרנגול בעברית) כצורת קיצור לשמו - הנרי. כנהוג בתקופתו, הוא נלחם במפרקים חשופים (אנ') (ללא כפפות איגרוף (אנ')). בין השנים 1803–1805, הוא ניצח בכל שמונת הקרבות בהם השתתף, ובקרב האחרון שלו - הוכתר לאלוף אנגליה.

בשנת 1803, ידידו של פירס, אלוף האגרוף המכהן של אנגליה, ג'יימס בלצ'ר (אנ') שקל לפרוש מאגרוף לאחר שעינו השמאלית הוסרה לאחר תאונה. הוא הזמין את פירס לעיר מגוריו לונדון במטרה להעביר אליו את תואר האליפות מתוך מחשבה ששניהם ילידי בריסטול וכך התואר יישאר בידיו של בן עיר הולדתו. פירס נענה להצעה, הגיע ללונדון וב-3 ביוני 1803, נלחם בקרב אגרוף שנערך בפאב מול ג'ק פירבי וניצח אותו. בלצ'ר וחבריו התרשמו מפירס והחליטו לקחת אותו תחת חסותם (אחד הפטרונים היה איש הקריקט הנודע, אדוארד באד (אנ')).

ב-23 בפברואר 1804 התמודד פירס מול ג'ו ברקס וניצח אותו בסיבוב ה-24 לאחר שעה ועשרים דקות. ב-20 ביולי 1805 התמודד בקרב נוסף מול המתאגרף ג'ון גלי (אנ') וניצח אותו. הקרב נערך בכלא בו גלי נכלא עקב אי תשלום חוב. הקרב הרשים מאוד את הצופים, ואחד מהם אף החליט לשלם את חובו של גלי כדי לאפשר לו להשתחרר מהכלא ולהמשיך להתאגרף. ב-8 באוקטובר 1805, התמודדו השניים בקרב חוזר ולאחר 64 סיבובים, פירס שוב ניצח את גלי. ב-8 בדצמבר 1805 התמודד פירס מול חברו והפטרון שלו, ג'יימס בלצ'ר. פירס ניצח בסיבוב ה-18 וזכה רשמית בתואר אלוף אנגליה. לאחר מכן, פרש מאגרוף עקב בעיות בריאות.

פירס חזר לבריסטול, ובה הפך לגיבור מקומי לאחר שני מקרים בהם נחלץ לעזרת הזולת: במקרה הראשון, הציל ילדה לכודה בעליית גג בוערת, ובמקרה השני הכה שלושה גברים שתקפו אישה. בבריסטול הוא התחתן אולם נישואיו התפרקו.

פירס מת ממחלת השחפת בגיל 32 ב-30 באפריל 1809.

הוקרה
-----

* בשנת 1987, נבחר להיכלל בהיכל התהילה של מגזין הזירה (אנ') מטעם מגזין הזירה.
* בשנת 1993, נבחר להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של האיגרוף (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* הנרי פירס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* Henry "Hen" Pearce, The Cyber Boxing Zone Encyclopedia
* Boxing in Georgian Surrey: A Heroic Scene, Surrey Heritage at Surrey History Centre

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Cullingford, Benita. British Chimney Sweeps: Five Centuries of Chimney Sweeping. Rowman & Littlefield, 2001. p. 99-102
2. 1 2 3 4 5 6  Ed Schuyler, Hen Pearce the Game Chicken, champion, hero, drifter, tss.ib.tv
3. 1 2  Henry "Hen" Pearce, The Cyber Boxing Zone Encyclopedia

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הנרי פירס"**.
תצלום מאת קרטייה-ברסון, מתוך ספרו "הרגע המכריע".
"**הרגע המכריע**" (באנגלית: The Decisive Moment) הוא מונח מתחום האסתטיקה של הצילום. המונח מתאר את פעולתו של הצלם כמתרכזת בנקודת זמן אחת קריטית, בה משולבים יכולת הראייה וההתבוננות של הצלם עם האירועים וההיסטוריה במהלכם של החיים.

המונח עצמו נטבע על ידי דיק סיימון, אשר הוציא לאור את מהדורה אנגלית לספרו של אנרי קרטייה ברסון משנת 1952 "Images à la sauvette", ותרגם את כותרתו לשם "The Decisive Moment" ("הרגע המכריע"). את השם שאל סיימון מן הטקסט שהכיל ציטוט מדברי ז'אן-פרנסואה פול דה גונדי, בו השתמש קרטייה-ברסון בהקדמה של הספר - "אין בעולם זה דבר שאין לו רגע מכריע" ("Il n'y a rien dans ce monde qui n'ait un moment decisif").

"צילום איננו [פועל] כמו ציור", תיאר קרטייה-ברסון את פעולתו של הצלם בריאיון בעיתון "וושינגטון פוסט". "כאשר אתה מצלם תצלום, מתקיימת לשנייה פעולה יצירתית. העין שלך מוכרחה לזהות קומפוזיציה או ביטוי רגשי אותם מזמנים לך החיים, ואתה חייב לדעת מתוך אינטואיציה מתי ללחוץ על המצלמה. זה הוא הרגע בו הצלם הוא יצירתי."

קישורים חיצוניים
----------------

* "הרגע המכריע", מהדורת אינטרנט מלאה של הספר (באנגלית).
* דן בר דוב, אנרי קרטיה ברסון – תפיסת הרגע וקומפוזיציה מושלמת, בבלוג של **צילום בעם**

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: Adam Bernstein, "The Acknowledged Master of the Moment", The Washington Post, August 5, 2004.
**השוואת מחירים בלתי תלויים** (באנגלית Comparable Uncontrolled Price Method - CUP) היא שיטה להשוואה בין מחירי נכסים או שירותים המועברים בין שני צדדים באופן ישיר, לבין מחירם של נכסים או שירותים זהים המועברים בין אחרים, בהתקיים תנאים דומים. אם קיימת אי-התאמה בין המחיר בעסקה הנבדקת לבין המחיר בו נערכה העסקה בת־ההשוואה, ייתכן כי התנאים בעסקה הנבחנת אינם משקפים תנאי שוק. 

שיטת השוואת המחיר ניתנת ליישום באחת מהדרכים הבאות:

* CUP "פנימי" (Internal CUP) – השוואת המחיר בעסקה הנבדקת למחיר אשר נקבע בעסקה זהה שהתקיימה בין אחד הצדדים לעסקה הנבדקת לבין צד שלישי שאינו צד קשור.
* CUP "חיצוני" (External CUP) – השוואת המחיר בעסקה הנבדקת למחיר אשר נקבע בעסקה זהה שהתקיימה בין צדדים שאינם צד לעסקה הנבדקת ושאינם צדדים קשורים כשלעצמם.

שיטת ה CUP רגישה מאוד לשוני בין העסקאות. השוני יכול להתבטא בשוני במוצר, שירות או תנאי העסקה. לכן, לרוב יהיה ניתן ליישם את שיטת ה CUP "פנימי" ביתר קלות מפני שיש את מלוא המידע הנדרש על מנת לקבוע את מידת ההשוואתיות של העסקאות. במרבית המקרים יישום השיטה מחייב ביצוע התאמות על מנת שהעסקאות יהיו ברות השוואה. אפילו הבדלים מינוריים כביכול מחייבים התאמה בין העסקאות. דוגמה להבדל מינורי שמחייב התאמה הוא: שני מוצרים זהים שנמכרים תחת מותגים שונים, שני מוצרים זהים אך היקף המכירה שונה. שיטת ה CUP, כאשר היא ניתנת ליישום, מספקת את מחיר השוק באופן המדויק ביותר ולכן היא השיטה המועדפת לפי כללי ה-OECD. אולם, לרוב שיטה זו אינה מיושמת בגלל הבדלים בין העסקאות להשוואה אשר לא ניתנים להתאמה.
שטר של 100 מארק מזרח-גרמני ועליו דיוקן קרל מרקס
**מארק מזרח-גרמני** (בגרמנית: **Mark der DDR**) היה המטבע הרשמי של הרפובליקה הגרמנית הדמוקרטית (מזרח גרמניה), מיוני 1948, ועד איחוד גרמניה בשנת 1990. בגרמניה המערבית היה נהוג לכנותו "אוסטמארק" (Ostmark) כלומר "מארק מזרחי", בעוד שבגרמניה המזרחית היה נהוג לכנותו "מארק" בלבד. מארק מזרח-גרמני התחלק ל-100 פפניג. מטבעות פפניג הוטבעו בערכים של 1, 5, 10, 20, ו-50 פפניג.
מטבעות מארק הוטבעו בערכים של 1, 2, 5, 10, ו-20 מארק. שטרות של מארק הודפסו בערכים של 5, 10, 20, 50 ו-100 מארק. מאוחר יותר הודפסו גם שטרות של 200 ו-500 מארק אך הם לעולם לא נכנסו לשימוש בשל חששה של הממשלה מכך שייראה כאילו המדינה סובלת מלחצים אינפלציוניים.

שני צדי מטבע של 1 פפניג, משנת 1979
ערכו של המארק המזרח-גרמני היה גבוה יותר בגרמניה המזרחית ביחס לערכו של המארק המערב-גרמני בגרמניה המערבית. באופן רשמי, ערכו של המארק המזרח-גרמני היה שווה לזה של גרמניה המערבית, אך בפועל מעולם לא ניתן היה להמיר את המטבע בצורה חופשית. תיירים מגרמניה המערבית נדרשו להחליף את המארק המערב-גרמני במארק המזרח-גרמני ביחס שווה (אחד לאחד). בין התדפיסים שהודפסו על שטרי המארק המזרח-גרמני, בהיות גרמניה המזרחית מדינה קומוניסטית, היו תמונות של קרל מרקס ופרידריך אנגלס. לאחר איחוד שתי הגרמניות ב-1990 הומר כל הכסף המזרח-גרמני במערב-גרמני ביחס של 1:1 ו- 2:1 (שני מארק מזרח-גרמני על אחד מערב-גרמני), ולבסוף הוחלף במארק גרמני.

במדינה פעלה רשת אינטרשופ בה היה ניתן להשתמש רק בכסף מערבי ולא היה ניתן להשתמש במארק מזרח-גרמני.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מארק מזרח-גרמני** |

* מטבעות מארק מזרח-גרמניים (באנגלית)
* שטרות של גרמניה המזרחית (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4168903-3

 |
**למות על הסט** (באנגלית: **Dead Set**) היא סדרת דרמה-אימה בריטית סאטירית שנוצרה על ידי המפיק צ'ארלי ברוקר, יוצר הסדרה מראה שחורה. הסדרה הייתה מועמדת לפרס באפט"א ל"סדרת הדרמה הטובה ביותר".

עלילה
-----

הסדרה מתרחשת בעיקר בסט של תוכנית מציאות בדיונית של האח הגדול, כאשר רוב העולם הושמד על ידי זומבים, כך שקירות בית האח הגדול הפכו למחסה הטוב ביותר מהסכנות האורבות בחוץ.

במהלך הסדרה השתתפו להופעות אורח מספר מתמודדים מסדרת האח הגדול הבריטית.

הפקה
----

לוגו הסדרה
הצילומים בבית האח הגדול בסדרה התרחשו ב-*Virginia Water* אשר במחוז סארי, במבנה שבעבר שימש כבסיס צבאי. אתר צילום זה שימש לצילום סדרות בריטיות נוספות כגון: *Holby Blue* , ‏*בראשית* ו-*Echo Beach*. צילום התוכנית היה בקיץ של שנת 2008, ושודר במקביל לעונה ה-9 של סדרת האח הגדול הבריטית, אשר שודרה באותו ערוץ. אחת ההדחות באותה עונה (ההדחה של בלינדה) צולמה ושודרה בסדרה על ידי המפיקים, כולל צילומים של הקהל הרב. בשידור הצילומים התגלה שעקב טעות, צולם ושודר הלוגו של העונה ה-9 של האח הגדול ולא הלוגו של **דד סט**.
דאווינה מקאל, אחת השחקניות בסדרה והמנחה של האח הגדול הבריטי בין השנים 2010-2000, מספרת שצורת הריצה שלה כשגילמה זומבית, לקוחה מהרובוט T-1000 מהסרט שליחות קטלנית 2: יום הדין, ושבגלל התנגשותה בדלת בחלק מהסצינות, בגופה נשארו חבורות עד ליום המחרת. מאחר שהוגבלה ליום צילומים אחד, בחלק מהצילומים הוחלפה דמותה בבובה.

צוות ההפקה נתקל בקשיים רבים בגלל בעיות בתקציב, חלק מהשחקנים נאלצו להתלבש מחדש ולגלם מספר זומבים שונים בגלל שמחיר עדשות המגע של הזומבים היו יקרים, ורבים מהשחקנים שגילמו זומבים התנדבו לשחק בסדרה לאחר שצ'ארלי ברוקר פרסם בקשה לחברי הפייסבוק שלו.

בשנת 2020 יצאה סידרה ברזילאית בשם *Reality Z* (אנ') ברשת נטפליקס, המבוססת על הסדרה הבריטית.

שבחים וביקורות
--------------

**למות על הסט** זכתה לשבחים מאת המבקרים והקהל, ואף הייתה מועמדת פרס באפט"א ל"סדרת הדרמה הטובה ביותר", אך הפסידה לסדרה של ה-BBC‏, *Criminal Justice*.

סיימון פג, תסריטאי וכוכב סרט הזומבים מת על המתים, אמר בראיון על הסדרה לגארדיאן שמצד אחד הוא משבח את הסדרה, אך מצד אחר הוא נדהם מכך שהמפיקים בחרו לוותר על הליכת הזומבים האיטית שהייתה נהוגה עד עכשיו בסרטים של ג'ורג' רומרו (ליל המתים החיים), ולעבור לזומבים מהירים יותר כמו בסרט 28 יום אחרי והרימייק של הסרט שחר המתים. דבר זה, כך הגיב ברוקר על הדברים, התרחש מפני מספר סיבות, גם בגלל שיקולי תקציב, גם מכורח העלילה, בכך שמגפת הזומבים שיתקה את כל המדינה במהירות כה גדולה שצוות ההפקה של האח הגדול לא הספיק לפנות את הדיירים. בנוסף, ציין ברוקר, שזהו אינו תקדים, ואף בשני סרטים של רומרו הזומבים התנהגו בצורה שונה מהמקובל ואף נראו שני ילדים זומבים רצים בסרט שחר המתים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של למות על הסט

* "למות על הסט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "למות על הסט", באתר Metacritic (באנגלית)

* "למות על הסט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* נטע חוטר, המבקר שקטל אותי, באתר nrg‏, 31 בינואר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**וסילי יארוסלאבוביץ' קרדש** (באוקראינית: **Васи́ль Яросла́вович Ка́рдаш**;‏ נולד ב-14 בינואר 1973 בלבוב) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר ולזכותו 14 הופעות בנבחרת אוקראינה. כיום מאמן את קבוצת דינאז מהליגה האוקראינית הראשונה.

קריירה
------

קרדש גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל קרפטי לבוב. בשנת 1990, בהיותו בן 17, עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון (ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). לאחר עונה אחת עבר לקבוצת "סקלה" מהעיר סטרי. בשנת 1993 שב לקרפטי לבוב. בשנת 1994 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים וכרטיס השחקן של קרדש הוצע למכירה. הכרטיס נקנה על ידי מכבי חיפה. 

קרדש שיחק בישראל כמה חודשים ללא הצלחה גדולה. בתום עונת 1993/1994 הוחלט לא להאריך את החוזה שלו במכבי והוא חזר לאוקראינה.

הוא שיחק עונה אחת בשורות צ'רנומורץ אודסה. "ציידי הכישרונות" של לקבוצת הפאר האוקראינית דינמו קייב מאוד התרשמו מביצועיו של קרדש על המגרש והוא קיבל הצעה לעבור לדינמו. מהר מאוד תפס קרדש את מקומו בהרכב הפותח של הקבוצה. הוא שיחק במדיה במשך שש שנים וזכה עמה בחמש אליפויות רצופות ובשלושה גביעים. הצטיין גם במשחקי ליגת האלופות - בשנת 1999 הגיעה דינמו קייב עד לחצי גמר של ליגת האלופות.

את שלוש השנים האחרונות שלו ככדורגלן שיחק קרדש במדי ארסנל קייב.

### נבחרות

בשנת 1994 הצטרף קרדש אל נבחרת הנוער של אוקראינה, במדיה ערך תשע הופעות.

ב-9 באפריל 1996 ערך וסילי קרדש את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של אוקראינה, במשחק ידידות מול מולדובה. בשנת 2001 פרש מהנבחרת לאחר שערך במדיה 14 הופעות.

### קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק פעיל אימן קרדש כמה קבוצות חובבים באוקראינה. בשנת 2015 הצטרף לצוות האימון של הנבחרת הצעירה של אוקראינה. החל משנת 2022 מאמן את קבוצת דינאז מהליגה האוקראינית הראשונה.

תארים
-----

* אליפות אוקראינה : 1997, 1998, 1999, 2000 [ 2001
* הגביע האוקראיני: 1998, 1999, 2000

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וסילי קרדש** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**וסילי פאבלוביץ' מישין** (ברוסית: **Василий Павлович Мишин**;‏ (18 בינואר 1917 - 10 באוקטובר 2001) היה מחשובי המתכננים הסובייטיים של מנועים רקטיים ומיזמי חלל.

מישין שימש במשך שנים כסגנו של סרגיי קורוליוב, המתכנן הראשי וראש תוכנית החלל של ברית המועצות. לאחר מותו של קורוליוב בשנת 1966, מונה מישין למחליפו כראש משרד התכנון המיוחד מספר 1, לימים תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. כישלונות בתחום פיתוח משגר החלליות שנועד להנחית קוסמונאוטים על הירח, ה-N-1, הביאו לפיטוריו של מישין בשנת 1974. במקומו מונה לתפקיד ולנטין גלושקו.

לאחר פיטוריו עמד מישין בראש המכון להנעה רקטית במסגרת המכון המוסקבאי לאווירונאוטיקה. פרסם מאמרים רבים והיה חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה.

מישין ותוכנית הירח של ברית המועצות
----------------------------------

וסילי מישין נולד בכפר ליד מוסקבה. בשנת 1935 הוא סיים את המכון לתעשיית תעופה במוסקבה והחל לעבוד בתחום. בשנת 1945 הוא נשלח לגרמניה ולמד את הישגי התוכנית הגרמנית V-2. במהלך זה הוא הכיר את סרגיי קורוליוב והם החלו לעבוד ביחד על תוכנית הטילים הסובייטית.

לאחר מות קורוליוב ב-1966, מונה מישין כמחליפו ב-OKB-1. מישין ירש מקורוליוב את תוכנית הפיתוח של המשימה המאוישת הסובייטית לירח, ובמיוחד את מיזם המשגר אדיר הממדים N-1, שמשרד התכנון התחיל לתכנן בשנת 1959. המיזם היה רווי בעיות טכניות, יריבויות בין מתכננים וראשי משרדים, והיה קושי רב במימונו.

על פי עדויות רבים ממכריו ועמיתיו לעבודה, מישין נעדר את הכריזמה והקשרים הפוליטיים של קורוליוב, ולא הצליח לסחוף אחריו את ההנהגה הפוליטית של ברית המועצות שתהא מחויבת למיזם הירח, וכמו כן לא התבלט בין שאר המתכננים הראשיים כדמות בעלת סמכות ויוקרה, כפי שהיה בימיו של קורוליוב. נחיתותו בתחומים שצוינו היו בין הגורמים שהביאו לכישלון תוכנית הפיתוח של המשגר N-1, ולבסוף פיטוריו בשנת 1974 מראשות משרד התכנון וביטול מיזם השיגור המאויש לירח. החל משנת 1974 הוא התרכז בעבודה במכון לתעשיית תעופה במוסקבה.

בשנת 1990 פרסם מישין את זיכרונותיו בנושא תוכנית הירח, תחת הכותרת "מדוע לא טסנו לירח". בסיומו של הספר ציין מישין: "איני רוצה שהקוראים יחשבו שאני מתחמק מאחריותי כמתכנן ראשי למספר טעויות שנעשו, במסגרת התוכנית להנחתת אדם על הירח. מי שלא עושה מאום, אינו טועה. אנו, יורשיו של קורוליוב, עשינו כמיטב יכולתנו, אך לא היה בכך די".

עיטורים
-------

* כוכב הזהב של גיבור העמל הסוציאליסטי
* 3 עיטורי לנין
* עיטור מהפכת אוקטובר
* עיטור הכוכב האדום

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של וסילי מישין
* ריאיון עם וסילי מישין, בנושא הטיל N-1

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 13011197X
* ISNI: 0000 0001 1610 2210
* LCCN: n81085760
* NTA: 297669087
* RSL: 000187113
* VIAF: 25702204
* WorldCat: lccn-n81085760

 |
**וסילי אגורוביץ' ראב** (ברוסית: **Васи́лий Его́рович Ра́ев**;‏ 1808 – 1871) היה צייר רוסי וחבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות.

ביוגרפיה
--------

במקור הוא היה צמית, השייך למר קושלב, שלימים נתן לו את חירותו. את הכשרתו הראשונית קיבל בבית ספר פרטי לציור בארזמאס, שנוסד על ידי אלכסנדר סטופין. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנקט פטרבורג, עם מיכאיל איבנוב.

בשנת 1837, הוא ערך טיול לקווקז, והביא רישומים רבים של הרי אורל והרי אלטאי. בשנת 1840, האקדמיה העניקה לו את התואר "אמן". בשנת 1842 נשלח לאירופה על ידי האקדמיה. בהיותו ברומא, בנוסף לציור, הוא למד ליצר פסיפס. ב-1849 הוא נאלץ לשוב לרוסיה, עקב אי-שקט פוליטי מתמשך באיטליה.

במשך שנתיים עבד על יצירת פסיפסים. הוא הוכר כאקדמאי בשנת 1851. הוא יצא שוב לחו"ל בשנת 1854.

בשנים האחרונות לחייו עסק בציור בסגנון ביזנטי.

הוא היה מורה מבוקש. תלמידיו כללו את איוואן אייווזובסקי, מיכאיל לבדב ואלכסיי בוגוליובוב.

בין יצירותיו הידועות ביותר ניתן למנות נוף של רומא ממונטה מריו ו"חזון אליפיוס".

ניתן לראות את עבודותיו בגלריה טרטיאקוב, במוזיאון הרוסי ובמוזיאון טרופינין.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וסילי ראב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  С. Н. Кондаков (1915). Юбилейный справочник Императорской Академии художеств. 1764-1914 (in Russian). Vol. 2. p. 163.
2. ↑  Directory of the Imperial Academy of Arts 1915, p. 163.
3. ↑  Vasili Egorovich Raev - Biography, www.askart.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n97091209
* RKD: 349340
* ULAN: 500191081
* VIAF: 128912097
* WorldCat: lccn-n97091209

 |
תניני יאור במסאי מארה מתגלגלים עם גנו שתפסו.
**גלגול המוות** (באנגלית: **Death Roll**) הוא תמרון טריפה והתנהגות של תנינאים, בו הם אוחזים בטרף בלסתותיהם ואז מתגלגלים סביב צירם בפראות במטרה להמם את הטרף ולבתרו.

התנינאים הם בעלי חיים טורפים ששיטת הציד העיקרית שלהם היא מארב מתחת לפני המים בסמוך לגדה ואז זינוק מהיר על בעל חיים שהתקרב יותר מידי לשפת המים, נשיכתו בעוצמה, תפיסתו בלסתות ואז גרירתו אל המים על מנת להטביעו ולאוכלו. שיני התנין מותאמות לריסוק ואחיזה בלבד, והוא אינו מסוגל ללעוס את האוכל שלו או לחותכו בפה. לשם כך, הוא משתמש ב"גלגול המוות" על מנת לבתר את טרפו לנתחי בשר קטנים יותר אותם הוא יוכל לבלוע. במסגרת התמרון התנין אוחז בטרף בפיו ואז מסתובב בפראות סביב צירו (הציר האורכי, מקצה החרטום ועד לזנב). המומנט שיוצר הגלגול החזק והמהיר קורע נתחי בשר מהגופה, אותם בולע התנין. לפעמים מבצעים התנינים את "גלגול המוות" גם נגד טרף שטרם נהרג ועדיין נאבק, על מנת להמם אותו ולהכניעו ביתר קלות. בקרב תניני היאור לעיתים קרובות מבוצע "גלגול המוות" בשיתוף פעולה בין שני פרטים או יותר: תנין אחד תופס בפיו את הגופה או הטרף בתור עוגן, ותנין שני מסתובב בפראות ותולש חתיכות בשר, ולאחר מכן הם מתחלפים בתפקידים.

התנהגות דומה מאוד מפגין המין כלב ים נמרי בעת ציד פינגווינים, אותם הוא מטלטל בשיניו מתחת למים עד שהם נקרעים. עם זאת הוא עושה זאת ללא שיתוף פעולה, מאחר שהוא צייד יחידי.

קישורים חיצוניים
----------------

* Watch a Croc's Brutal Death Roll | Boss Croc, בערוץ היוטיוב של נשיונל ג'יאוגרפיק Wild
* סרטון ביוטיוב: קבוצת תנינים המבתרת גוויית היפופוטם וניזונה ממנו, בין השאר תוך ביצוע "גלגול המוות"
* תנין יאור מבתר גוויית היפופוטם, פליקר
* תנין יאור מבצע את גלגול המוות, פליקר
* סרטון בפייסבוק של תניני יאור מבצעים את "גלגול המוות" בקרב ביניהם
**וסים סג'אד** (באורדו: **وسیم سجاد**; ‏ נולד ב-30 במרץ 1941) הוא פוליטיקאי ועורך דין פקיסטני שכיהן בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות כנשיא פקיסטן בפועל מתוקף תפקידו כיושב ראש הסנאט של פקיסטן.

ביוגרפיה
--------

סג'אד נולד בעיר ג'לנדהר שבמחוז פנג'אב, הודו הבריטית (כיום בהודו). אביו כיהן כשופט בבית המשפט העליון ובהמשך היה המפקח הראשי על הבחירות בפקיסטן. סג'אד למד בבית ספר תיכון בעיר אבוטאבאד ולאחר סיום לימודיו התקבל ללימודי משפטים באוניברסיטת פנג'אב שבלאהור. הוא זכה במלגת רודס והמשיך את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד שם סיים ב-1967 לימודי תואר ראשון במשפט אזרחי ובתורת המשפט. ב-1968 הוא הוסמך כעורך דין באינר טמפל בלונדון. בשובו לפקיסטן הוסמך גם שם כעורך דין והצטרף לקולג' המשפטי של פנג'אב, שם הוא לימד משפט חוקתי בין השנים 1967 – 1977.

ב-1985 נבחר סג'אד כחבר בסנאט של פקיסטן מטעם מפלגת הליגה המוסלמית ומספטמבר 1986 ועד דצמבר 1988 שימש כשר המשפטים. עם סיום תפקידו הוא נבחר לתפקיד יושב ראש הסנאט וכיהן בתפקיד זה עד 1997. בתקופה זו הוא כיהן כממלא מקום נשיא פקיסטן בשתי תקופות כהונה קצרות בלתי רצופות לאחר התפטרויותיהם של ע'ולאם איסחאק ח'אן ושל פארוק לע'ארי ועד לבחירת נשיא קבוע לתפקיד. ב-1999 הצטרף סג'אד לקבוצה שתמכה בהפיכה הצבאית של הגנרל פרבז מושארף וב-2003 היה למנהיג סיעת הממשלה בסנאט עד לפרישתו מהחיים הפוליטיים ב-2008. בין השנים 2010 – 2012 הוא נבחר שוב לסנאט וכיהן כמנהיג סיעת האופוזיציה בסנאט. מאז פרישתו הסופית מהחיים הפוליטיים הוא משמש כנשיא האוניברסיטה הלאומית למחשבים ולמדעים.

ב-2002 הואשם סג'אד בשימוש בלתי ראוי בכלי רכב ובטלפונים של המדינה בעלות של מיליוני רופי פקיסטני. במשפטו הוא נדון לתשלום קנס אך לא נגזרה עליו תקופת מאסר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וסים סג'אד
* "Who is Who - Wasim Sajjad | Pride of Pakistan | Legal Services". prideofpakistan.com.
* Maryam Hussain (2002). "Wasim Sajjad off the Hook, while others rot in jail". South Asia Tribune.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקצין צה"ל במילואים. אם התכוונתם לשדרן הספורט, ראו גיל ברק (שדרן).

**גיל ברק** (נולד ב-11 ביולי 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על חטיבת ירושלים, גדוד 931 (שחם).

ביוגרפיה
--------

ברק נולד ביולי 1965 בכפר סבא לרינה וליעקב ויש לו אח צעיר ממנו, רונן. ברק גדל והתחנך בשכונת מעוז אביב בתל אביב. למד בתיכון עירוני מקיף לידי דייוויס במגמה ריאלית-ביולוגית והיה מדריך ורשג"ד בשבט הנשיא של תנועת הצופים העבריים בישראל. עם גיוסו לצה"ל ב-1983 במסגרת גרעין נח"ל מעוף ללבון מחזור פ"א שרת בחטיבת הנח"ל ושובץ בגדוד 932 (גרניט). בנח"ל עבר ברק הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר בהצטיינות וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לגדוד כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה. כמו כן שירת ברק בבית הספר למ"כים בגדוד 906 (שועלי הנגב) בתפקידי מ"פ וסמג"ד וכקצין אג"מ של חטיבת ביסלמ"ח 828. בשנים 1988–1989 השתתף ברק בקורס קצינים בכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית - הכומתות הירוקות בפורט בראג.

בסיום הקורס ולאחר חזרתו לארץ ביצע תפקיד של קצין אג"מ בית הספר למ"כים בתקופה בה אוחדו בה"ד 3 בית הספר למקצועות החי"ר וביסלמ"כ. בשנים 1990–1992 למד במכללה לפיקוד ומטה ולמד באוניברסיטת בר-אילן בחוג המשולב למדעי החברה. בין השנים 1993–1994 שימש בתפקיד סגן מפקד גדוד 932. בשנים 1994–1996 שימש ברק כמפקד גדוד 931 (שחם), והוביל את הגדוד ובלחימה בדרום לבנון. בין היתר פיקד ברק על כוחות הגדוד במרדף אחר חולית מחבלים בגזרת זרעית בוואדי מוזלם, ב-25 בינואר 1995, שבסופו הרגו הכוחות בפיקודו שלושה מהם.

בהמשך שרותו בין השנים 1997–1998 שימש ברק כמפקד גדוד קציני חי"ר דקל בבה"ד 1. בשנים 1998–2000 שימש כסמח"ט החטיבה המזרחית בלבנון עד לפני הנסיגה מלבנון ולאחר מכן כקצין המבצעים של פיקוד המרכז, בין היתר במהלך האינתיפאדה השנייה. בשנת 2001 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת ירושלים ומפקד בא"פ לכיש בסיס האימונים של פיקוד המרכז. בשנים 2004–2007 שימש כראש מטה עוצבת האש. בשנים 2008–2011 כיהן כנספח צה"ל בצ'ילה, בארגנטינה, במקסיקו ובאקוודור.

קישורים חיצוניים
----------------

* פליקס פריש, צה"ל בנה "גדר אימונים" לחיילי מילואים, באתר ynet, 7 באפריל 2003.
* נאום מפקד צוות 3 בטרבלינקה - אל"ם גיל ברק, אתר עדים במדים,‏ 14 ביולי 2004.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוני סופר ויהודה גורן, **שבחים לכוח: רדף בנחישות אחר המחבלים - וחיסל אותם**, מעריב, ‏ 26 בינואר 1995.
2. ↑  פליקס פריש, צה"ל בנה "גדר אימונים" לחיילי מילואים, באתר ynet, 7 באפריל 2003.
3. ↑  חנן גרינברג, הדו"ח על השערורייה: כך מפקיר צה"ל נשק, באתר ynet, 15 במאי 2006.

| מפקדי חטיבת ירושלים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מישאל שחם • אתיאל עמיחי • חיים הרצוג • מתי פלד • יעקב פרי (פרולוב) • יוסף נבו • אביב ברזילי • אליעזר אמיתי • דוד הגואל • זאב עופר • בנימין ענבר • מרא אלעמי • יעקב אבן • ישראל מאיר • יאיר רפאלי • שמעון נוה • אריה רמות-שיפמן • מרדכי רוזנברג • יעקב עמר • יוסי אלעד (אולפנט) • מרדכי שפס • אפי עידן • רמי צור חכם • גיל ברק • ירון בוים • נוחי מנדל • אילן עזרן • יואב מרדכי • כפיר כהן • איציק גץ • יהודה לב • נתאי עוקשי |

 |
ציפה כרמון
**ציפה כרמון** (נולדה ב-7 בדצמבר 1952) היא אשת עסקים ישראלית המתמחה בתחום היצוא.

ביוגרפיה
--------

ציפה כרמון גדלה בחיפה וסיימה את לימודיה התיכוניים במרכז חינוך ליאו באק. 

הקימה וייסדה את חברת ציפה כרמון אקספורט בע"מ (T.C Exports), חברת סחר המייצאת מוצרי צריכה ישראליים לשוק האמריקאי והאירופי. החברה מייצגת בישראל, בין היתר, שתי רשתות בינלאומיות גדולות מתחום ה"עשה זאת בעצמך": הום דיפו האמריקאית ו-OBI האירופית.

בשנים 2003–2011 כיהנה כחברת נשיאות לשכת המסחר ישראל-אפריקה. בשנים 2006–2009 כיהנה כחברה בוועדה המייעצת של בנק ישראל. מאז שנת 2000 כיהנה בדירקטוריונים של חברות שונות, בהן דלתא גליל תעשיות, נגב קרמיקה, אופיס דיפו, הידרו תעשיות וגרינסטון.

זכתה בכמה פרסי הוקרה על עשייתה בתחום היצוא, בהם פרס יצואן מצטיין מטעם לשכת הסחר ישראל-אמריקה (1997) ושני פרסי יצואן מצטיין מטעם משרד התעשייה והמסחר (1997, 2001).

לכרמון תואר MBA עם התמחות בשיווק וסחר בינלאומי מאוניברסיטת UCLA בארצות הברית, ותואר BA בסוציולוגיה וחינוך מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

כיהנה עד שנת 2013 כיו"ר כנפיים של קרמבו, תנועת נוער לילדים ונוער עם ובלי צרכים מיוחדים, והיא חברת נשיאות בעמותת עלה (עמותה), המסייעת לילדים בעלי נכויות. החל משנת 2011 מכהנת כנשיאת IWF) International Women's forum), ארגון בינלאומי לנשות עסקים. כמו כן פעילה בקידום האמנות והתרבות בגופים שונים בישראל.

חיים פרטיים
-----------

ציפה כרמון נשואה לד"ר אריק כרמון, לשעבר נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה. לשניים שני בנים ובת. מתגוררת בסביון.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים ציפה כרמון, באתר "עלה"
* חמישים הנשים המובילות בעולם העסקים, באתר ynet