recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הר **K2** (נודע גם בשמות **פסגת גודווין־אוסטן**, **לאמבה פהאר**, **צ'וגורי**, **קצ'ו** ו**דאפסאנג**) הוא הר גבוה ברכס קארקוראם, שנמצא על גבול סין וצפון פקיסטן. גובהו 8,611 מטר, והוא ההר השני בגובהו בעולם לאחר האוורסט, שגובהו 8,848 מטר.

ההר נחקר לראשונה על ידי אירופים בשנת 1856, עת משלחת בראשותו של הנרי האברשאם גודווין אוסטן כינתה אותו "K2": ‏"K" היא האות הראשונה של שם הרכס "קארקוראם". "2" מפני שזו הייתה הפסגה השנייה שראה באופק.

הניסיון המקצועי הראשון לטיפוס על ההר נעשה ב־1903, אך רק לאחר חמישה ניסיונות מאומצים ויקרים שנכשלו, נכבשה פסגת ההר ב־31 ביולי 1954 על ידי משלחת מטפסים איטלקית בראשותו של ארדיטו דסיו. שני המטפסים שהגיעו לפסגה הם לינו לצ'דלי ואקילֶה קומפניוני.

האישה הראשונה שהעפילה לפסגת K2 היא ואנדה רוטיאקביץ' מפולין, ב־1986. חמש הנשים שניסו לטפס על הפסגה אחריה נספו כולן (שלוש מהן בדרכן חזרה – למשל, אליסון הרגריבס), נסיבות שהובילו לאמונה טפלה כי ההר מקולל למטפסות הרים.

K2 נחשב להר קשה יותר לטיפוס מהאוורסט, ולמעשה ההר הקשה ביותר לטיפוס בעולם. נכון לאוגוסט 2018, רק 367 מטפסים הגיעו לפסגה. שניים מהם הגיעו פעמיים (לשם השוואה: על הר אוורסט העפילו 4,000 מטפסים עד שנת 2013). נכון ל-2021, בניסיונות ההעפלה ל-K2 ניספו לפחות 91 מטפסים, מתוכם 13 בשנת 1986 לבדה. כלומר יש בערך מטפס אחד שמת במהלך ניסיון טיפוס על ה-K2 על כל ארבעה מטפסים שהגיעו לפסגתו. לפי נתון זה, ה-K2 הוא ההר המסוכן בעולם לטיפוס. בעונת הטיפוס של 2006 הגיעו רק ארבעה מטפסים לפסגת K2. ארבעה מטפסים קיפחו את חייהם בניסיונות העפלה כושלים. זהו היחס הירוד ביותר של הגעה לפסגה כנגד מספר הקורבנות.

באוגוסט 2008 הגיעו ביחד 18 מטפסים משבע משלחות שונות לפסגה. המטפסים הגיעו לפסגה מאוחר מאוד, בסביבות 18:30, ולא הספיקו לרדת ממנה בשעות האור. ביומיים הבאים נספו במהלך הירידה 11 מהם, ורק שבעה ניצלו. לשניים מהם כרתו מאוחר יותר את כל אצבעות הרגליים, שקפאו.

ב-16 בינואר 2021 קבוצה של עשרה מטפסים מנפאל היו הראשונים לטפס לפסגת ה-K2 בחורף. זו הייתה הפסגה האחרונה מעל 8,000 מטר שטרם טיפסו אליה בחורף.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **K2** |

* "מעבר לגבול הסכנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מרדף לפסגה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אתר למטפסי ההר (באנגלית)
* K2 באנציקלופדיית הטיפוס
* גראהם באולי, הניו יורק טיימס, ההר שהיה למפלצת, באתר הארץ, 2 ביולי 2009
* K2, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו רשימת ההרוגים בטיפוס על פסגות מעל 8000 מטר באתר ויקיפדיה באנגלית (אנ')
2. ↑  ראו למשל Larry Stone, ‏Summiting ‘Savage Mountain’: The harrowing story of these Washington climbers’ K2 ascent, ‏באתר The Seattle Times (באנגלית)
3. ↑  אתר למנויים בלבד "המוות ארב בכל צעד, האצבעות קפאו. אבל בסוף הטיפוס הזה הם הפכו לחלוצים היסטוריים", באתר הארץ, 24 בינואר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538511505171
* BNE: XX453315
* BnF: cb11953166t (data)
* GND: 4029096-7
* ISNI: 0000 0004 6027 8100
* LCCN: sh85071201
* NDL: 00627932
* NKC: ge128497
* SUDOC: 027506959
* VIAF: 237689875
* WorldCat: viaf-237689875

 |
**זאפיר** (באנגלית: **Zapier**) היא חברת תוכנה המפתחת פלטפורמת אינטגרציה המאפשרת לחבר מגוון רחב של יישומים ושירותי ענן ללא צורך בפיתוח קוד..

החברה ממוקמת בסאניווייל, קליפורניה ומעסיקה כ־500 עובדים במספר מדינות.

נכון ל-2021, זאפיר מחברת מעל 4000 אפליקציות עם מסלולים חינמיות ובתשלום.

היסטוריה
--------

זאפיר הוקמה בעיר קולומביה במדינת מיזורי שבארצות הברית, על ידי ווייד פוסטר, בריאן הלמיג ומייק קנופ במסגרת חממת Startup Weekend Columbia. אחרי שבקשת מימון ראשונה שנדחתה ב-2011, הם יצרו האב-טיפוס עם 25 אפליקציות מחוברות ובעזרתו הם התקבלו לאקסלרטור Y Combinator והחברה עברה למאונטיין ויו, קליפורניה. באוקטובר 2012 זאפיר ערכהסבב גיוס נוסף של 1.3 מיליון דולר בהובלת חברת ההשקעות העולמית Bessemer Venture Partners. החברה הגיע לרווחיות בשנת 2014.

במארס 2017 החברה הציעה חבילת תמריץ של 10,000 דולר החזר לעובדים שרוצים לעבור מחוץ לאזור מפרץ סן פרנסיסק. ההכרזה על התוכנית הביאה לגידול של 50% במספר המועמדים למשרות בחברה. 

כל עובדי זאפיר עובדים מרחוק מיום הקמתה ב-2011. נכון לינואר 2022 החברה מעסיקה כ-500 עובדים ב-38 מדינות.

זאפיר משתמשת בטכנולוגיות הבאות: Python/Django, JavaScript/React.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זאפיר (באנגלית)
* זאפיר, ברשת החברתית טוויטר

* זאפיר, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  אינטגרציה עם Zapier, באתר אתר Monday
2. ↑  תוסף Zapier לדפדפן Chrome, באתר גוגל Chrome
3. ↑  Zapier
מייג'ור גנרל **ג'ון היל** CB DSO (באנגלית: **John Hill**;‏ 14 בינואר 1866 - 8 בינואר 1935) היה קצין בכיר בצבא הודו הבריטית במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

היל נולד בבנגלור ב-14 בינואר 1866,והתחנך בבית הספר בדפורד ובמכללה הצבאית המלכותית, סנדהרסט. הוא הוסמך כקצין בחיל הרגלים הקל של אוקספורדשייר ובקינגהאמשייר ב-1887, ולאחר מכן עבר לרגימנט הסיקים ה-15 של לודיאנה. הוא שירת בבורמה ובהודו במהלך משלחת צ'ין לושי, בין 1889 ל-1890, משלחת מירנזאי השנייה, ב-1891, משלחת צ'יטרל, ב-1895, ומסע טירה, בין 1897 ל-1898.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם במערכת גליפולי ב-1915. בספטמבר 1917 מונה למפקד הדיוויזיה ה-52 (לואולנד) ולחם עמה במערכה בסיני ובארץ ישראל. הדיוויזיה ה-52 הסקוטית בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון היל חצתה את מעברות הירקון ב-27 בדצמבר 1917 ולכדה את העמדות העות'מאניות מצפון לו. יחידות חיל המשלוח הרחיבו אחיזתן מצפון לירקון עד צפונה לשפיים של ימינו.

מאפריל 1918 לחם בחזית המערבית לפני מסירת פיקודו בספטמבר 1918. 

היל מונה כעוזר למלך ג'ורג' החמישי ב-1916 וקיבל תואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית ב-1918. הוא פרש ב-1920 ומת בלונדון ב-8 בינואר 1935.  כיכר היל בתל אביב נקראת על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון היל, באתר collection.nam.ac.uk

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  "Hill, Maj.-Gen. John". Whos Who. נבדק ב-22 ביוני 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Army Commands" (PDF). נבדק ב-22 ביוני 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Obituary, *The Ousel*, Vol.XXXIX, No.678, 20 February 1935, p. 3
**אָהֳלִי אֲשֶׁר תָּאַבְתָּ** היא קינה לתשעה באב מאת רבי אלעזר בירבי קליר, שנקלטה בסדר הקינות לתשעה באב לפי מנהגי אשכנז. הקינה עוסקת בחשיבותו של בית המקדש כמקום השראת השכינה, ובאובדן מקומו של ה' לשכון בעולם עם חורבן בית המקדש.

מבנה הקינה
----------

הקינה בנויה בעיקר בשימוש במילות קבע: השורה הראשונה בכל מחרוזת פותחת במילה "אהלי"; כל שורה שנייה פותחת ב"למה לנצח"; וכל שורה שלישית פותחת ב"ונהיית כ". כל מחרוזת מסתיימת בקטע פסוק או ברמז לפסוק הכולל את המילה "פה", וכך כל הקינה מאורגנת סביב הצליל "פה", באופן שיוצר אליטרציה. בנוסף לכך, הקינה כתובה באקרוסטיכון אלפביתי הפוך (תשר"ק).

מבנה זה מארגן את התוכן בכל מחרוזת באופן קבוע. השורה הראשונה פותחת בחשיבותו של בית המקדש; השורה השנייה מתארת את מצבו החרב של המקדש המתמשך לאורך שנים (למה לנצח); והשורה השלישית את העובדה שבעקבות החורבן ה' כבר אינו משרה את שכינתו בעולם.

### שרשור

בסוף הקינה נוסף קטע סיום: "אָחוֹר וָקֶדֶם מִפֹּה וּמִפֹּה, לְכָל דּוֹר וָדוֹר נוֹדַע קִצְפּוֹ וְחֻפּוֹ, עַל מָה מִכָּל אוֹם שָׁת עָלַי כַּפּוֹ, זֹאת בַּעֲלִיל כִּי פִּיד חָקוּק בְּכַפּוֹ, רְפוּאָתִי בְּטוּחָה כִּי רֶגַע בְּאַפּוֹ, וְעַד עַתָּה אֵיכָה יָעִיב בְּאַפּוֹ.". ככל הנראה קטע זה נועד לשרשר (אנ') את הקינה הזו עם הקינה איכה את אשר כבר עשוהו. סיום הקטע "איכה יעיב באפו" הוא תחילת מגילת איכה, פרק ב', שסביבו בנויה הקינה "איכה את אשר". קינה זו היא אכן הקינה הבאה אחרי "אהלי אשר תאבת" בסדר הקינות לפי מנהג אשכנז המערבי, אך במנהג אשכנז המזרחי השתנה הסדר ולכן השרשור לא נשמר.

גם בסוף הקינה הקודמת, היא קינת איכה אלי קוננו, מופיע במחזורי מנהג אשכנז המזרחי קטע סיום, החתום באקרוסטיכון "אלעזר", ומשרשר את הקינה הקודמת עם תחילת הקינה שלפנינו.

תוכן הקינה
----------

כאמור, תוכן הקינה סובב סביב חשיבותו של בית המקדש כמקום השראת השכינה. הקינה מדגישה חשיבות זו כשהיא מציינת, למשל את דברי חז"ל שבית המקדש תוכנן עוד לפני בריאת העולם; וכשהיא מספרת כי מתן תורה בהר סיני נועד להיות הכנה להקמת המשכן והשראת השכינה.

כהמשך לכך, הקינה משתמשת במילים "למה לנצח", כדי להבליט את התמשכותו של החורבן, שבגינו מקום שכינתו של ה' בעולם אינו קיים וה' אינו שוכן בעולם עוד. הקינה מתארת מצב זה כשהיא אומרת שה' נהיה "כלא יוכל להושיע", "כטס בחלל", "כגר בארץ", או "כאורח במלון". בסוף כח מחרוזת מושם בפי ה' פסוק או שבר פסוק המדגיש שמקומו איננו עוד "פה" בעולם.

השפעה
-----

כאמור, הקינה נכנסה לסדר הקינות של נוסח אשכנז לענפיו, וכך שרדה והמשיכה להאמר במשך מאות שנים, עד ימינו.

בנוסף, אופיר מינץ-מנור מצא כי הקינה "אהלי אשר תאבת" השפיעה על שירו של אמיר גלבע "גבישיך להלך".

לקריאה נוספת
------------

* רבי שלמה וולבה, **עלי שור**, חלק שני, ירושלים תשמ"ו, עמ' תט–תיא.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **אהלי אשר תאבת** |

* אהלי אשר תאבת עד לא בראשית, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני
* הקינה, בכ"י אוקספורד בודליאנה, Heb. d.59, דפים 34a–35a, סרוק באתר ספריית הבודליאנה. לפי כתב יד זה הותקנה המהדורה באתר המילון ההיסטורי.
* הרב משה ליכטנשטיין, אהלי אשר תאבת, באתר ישיבת הר עציון

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו בראשית רבה, פרשה א', פסקה ד', והשוו תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ד, עמוד א'.
2. ↑  אופיר מינץ-מנור, "אז רב נסים הפליאונו בלילה של עם: שירת אמיר גלבוע וספרות הפיוט", **הקונגרס העולמי למדעי היהדות**, 2002, עמ' 6–7.
**ג'יימס קרייג אדמסון** (באנגלית: **James Craig Adamson**; נולד ב-3 במרץ 1946) הוא אסטרונאוט עבר אמריקאי וקולונל בצבא ארצות הברית. השתתף במשימות STS-28 ו-STS-43, והשלים 263 הקפות ו-334 שעות בחלל.

נולד בווארסאו (אנ') שבניו יורק, ומתגורר בפישרסביל שבווירג'יניה עם אשתו ושניים משלושת הילדים שלו.

לימודים וצבא
------------

ג'יימס השלים את התואר הראשון שלו במדעי ההנדסה והוזמן להיות סגן משנה בבאוניברסיטה הצבאית של אמריקה. ב-1977 השלים ג'יימס תואר שני בהנדסת תעופה וחלל באוניברסיטת פרינסטון (Princeton academy). לאחר סיום לימודיו בפרינסטון הפך לפרופסור באוניברסיטה הצבאית בווסט פוינט. בנוסף על כך ג'יימס פיתח מעבדות טיסה בבדיקות טיסת המטוסים וכתב טקסט על ביצועי המטוסים. אדמסון הוא גם מהנדס מקצועי מוסמך וטייס מסחרי מורשה.

ג'יימס השלים גם הרבה מאוד קורסים שונים כגון: הישרדות הרים, טייס ניווט, אימון נשק גרעיני, וקצין מתחיל ומתקדם בצבא. כאשר התחילה מלחמת וייטנאם ג'יימס היה טייס תצפית ובזכות התואר השני שלו בהנדסת תעופה וחלל הוא היה פרופסור בצבא האמריקאי שם לימד אווירודינמיקה, ביצועי מטוסים, יציבות ושליטה במטוס.

שירות בנאס"א
------------

אדמסון גויס במרכז החלל לינדון ב. ג'ונסון בשנים 1981 – 1992 בשלב מבחן הטיסה התפעולי של תוכנית ההסעות, שימש כטייס בדיקת מחקר וקצין אווירודינמיקה בבקרת המשימה אדמסון נבחר על ידי נאס"א כאסטרונאוט בשנת 1984, והיה כשיר למשימה בטיסות מעבורת החלל..

במשימה הראשונה STS-28 החללית שוגרה ב-8 באוגוסט. ברוסטר שו היה מפקד צוות ואדמסון היה מומחה משימה. החללית הקיפה את כדור הארץ 80 פעמים ב-121 שעות החללית נחתה בכדור הארץ ב-13 באוגוסט 1989 המשימה נשאה מטען מסווג של מחלקת ההגנה ומספר מטענים משניים. כאשר חזר מהמשימה הוא קיבל את התפקיד מנהל ניתוח עיבוד המעבורות במרכז החלל קנדי.

במשימה השנייה החללית שוגרה ב-2 באוגוסט 1991. ג'ון בלאהה הי המפקד צוות של STS-43 ואדמסון היה מומחה משימה. במשימה זו החללית הקיפה את כדור הארץ 142 פעמים ב-213 שעות ונחתה בכדור הארץ אחרי 9 ימים ב-11 באוגוסט 1991 במהלך טיסה זו ביצע אדמסון את מבחן הטיסה הראשון של הטייס הדיגיטלי האוטומטי של אורביטל.

לאחר פרישתו של אדמסון משירות ממשלתי ביוני 1992, הוא המשיך כיועץ ניהולי של נאס"א ותעשיית החלל. עד ספטמבר 1994 שימש כיועץ ניהול ומתכנן אסטרטגי בחברת לוקהיד בתחום פעולות טיסה בחלל האנושי. הוא גם נבחר על ידי מנהל נאס"א לשמש במועצה המייעצת של נאס"א.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

במהלך חייו זכה אדמסון להרבה מאוד פרסים ביניהם: מדליות אוויר, מדליית שירות עליון להגנה, מדליית שירות מכובד, מדליית ציון לשבח של הצבא, מדליית שירות של נאס"א, שתי מדליות טיסה של נאס"א ועוד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס קרייג אדמסון** בוויקישיתוף
* ג'יימס קרייג אדמסון באתר נאס"א (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Adamson, www.astronautix.com
2. ↑  James Craig Adamson, Oxford Reference
היפופוטם בגן החיות בקלקיליה, 2006
**גן החיות בקלקיליה** (בערבית: **حديقة الحيوانات الوطنية**, גן החיות הלאומי) הוא גן החיות היחיד שנמצא בשטחי הרשות הפלסטינית (לאחר סגירתו של גן החיות בעזה). שטח הגן הוא כ-20 דונם בהם חיים כ-170 בעלי-חיים, כמו כן, במתחם גן החיות נמצא מוזיאון להיסטוריה של הטבע ובעלי החיים, מתחם שעשועים לילדים ומסעדה.

אודות
-----

גן החיות הוקם ונחנך בשנת 1986, ביוזמתו של ראש עיריית קלקיליה דאז. מרבית בעלי החיים שבו הגיעו מגני חיות בישראל. עם תחילת האינתיפאדה השנייה בשנת 2000 נאסרה הכניסה למבקרים שאינם מקלקיליה. 
במהלך שנות פעילות גן החיות נפגעו חלק מהחיות כתוצאה מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, למשל זברות שמתו משאיפת גז מדמיע וג'ירף שמת כשנבהל מקול ירי.
הווטרינר של גן החיות, ד"ר סמי חאדר, השתמש בידע שלו בפחלוץ לשימור חלק מהחיות.

במהלך השנים הוסיף הגן לקבל בעלי חיים מגני חיות בישראל, כגון גן החיות התנ"כי בירושלים והספארי ברמת גן, כחלק ממהלך שנועד לסמל את שיתוף הפעולה הפלסטיני-ישראלי. מאז הקמת גן החיות, סייע הווטרינר הישראלי, ד"ר מוטקה לויסון, בייעוץ לד"ר חאדר ובהעברת ציוד רפואי בשעות חירום. כמו כן, לויסון שימש כמתווך בעסקאות העברת בעלי-חיים לגן החיות וטיפל בחיות. 

בספטמבר 2004, שלושה אריות, שלושה יעלים ושתי זברות נתרמו על ידי הספארי ברמת גן לגן החיות שבקלקיליה.

ב-12 ביוני 2009 שני אריות, זברה ואנטילופה נתרמו על ידי הספארי ברמת גן לגן החיות בקלקיליה.

בעלי חיים
---------

1. ג'ירף דרום אפריקני
2. היפופוטם
3. אריה
4. דוב חום סורי
5. תנין היאור
6. אליגטור אמריקני
7. גמל חד-דבשתי
8. יעל נובי
9. יען מצוי
10. זברה מצויה
11. צבוע מפוספס

* מספר מיני אייליים, צבאיים, זוחלים, ציפורים, נחשים ומספר מיני קופים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן החיות בקלקיליה** בוויקישיתוף
* שיתוף פעולה בין גן החיות בקלקיליה והספארי ברמת גן
* אורלי הלפרן, בהפסקות מהעוצר הולכים לראות את סובחה הלביאה הזקנה, באתר הארץ, 5 במרץ 2003

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Laurie Copans (2004-09-10). "Israeli lions and zebras make new home in Palestinian zoo". JWeekly. (באנגלית)
2. 1 2  Huggler, Justin. *"The world's loneliest zoo: Amid the violence and poverty of the West Bank is a besieged but beautiful animal park, treasured by families on both sides of the divide"*. הגרדיאן, 14/12/2003.
3. ↑  Glover, Julia. *"Zebras, giraffes and tear gas"*. CBC News, 05/08/2004.
4. ↑  אבי אשכנזי, מחווה לפלסטינים: אריות ואנטילופה מרמת גן לקלקיליה, באתר nrg‏, 14 ביוני 2009
**פעמון הדרור** (בגרמנית: **Freiheitsglocke**) הוא פעמון, שניתן במתנה לעיריית ברלין המערבית ב-1950 ביוזמה של ארגון אזרחי אמריקני. הוא ניתן לברלין כסמל למאבק לחירות ונגד הקומוניזם באירופה ובהשראת פעמון הדרור האמריקני שבעיר פילדלפיה. מאז 1950 ממוקם הפעמון בבית עיריית טמפלהוף-שנברג, ששימש כבניין העירייה של ברלין המערבית מ-1948 ועד לאיחוד גרמניה.

היסטוריה
--------

היוזמה להעניק לברלין את הפעמון הייתה של הארגון האמריקני **הוועד הלאומי למען אירופה חפשית** (National Committee for a Free Europe), הארגון אשר הפעיל את רדיו אירופה החופשית. לצורך כך השיק הארגון את הקמפיין "מסע צלב לחירות" (Crusade for Freedom). הקמפיין הושק ביום העבודה ב-1950 על ידי הגנרל אייזנהאואר, ויושב ראש שלו היה הגנרל לושיוס קליי, שנודע כ"אבי הרכבת האווירית לברלין".

הפעמון, עשרה טון משקלו, יוצר בקיץ 1950 בבית היציקה הבריטי ג'ילט וג'ונסטון (Gillett & Johnston). נחרתה עליו הכתובת הבאה (פרפרזה על משפט מנאום גטיסברג של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן): **כי עולם זה, בחסדי האל, ייוולד מחדש לחופש.**

הפעמון הובא לארצות הברית והובל שם במסע. ראשיתו הייתה בעיר ניו יורק והוא עבר ב-20 ערים נוספות. תושבי ארצות הברית נקראו לתרום כסף למימון היוזמה ולחתום על "הכרזת חירות". בסך הכל נאספו 16 מיליון חתימות שכאלו. חתימות אלו נמסרו לעיר ברלין עם הפעמון ונשמרות מאז שם.

מארצות הברית הובא הפעמון לברלין והותקן בבית העירייה שלה ב-24 באוקטובר - יום האומות המאוחדות. יותר מ-400 אלף מתושבי ברלין גדשו את הכיכר שמול בית העירייה (הקרויה כיום כיכר ג'ון קנדי (John F. Kennedy Platz)) כדי לצפות בטקס מסירת הפעמון. רבע מהם היו תושבי חלקה המזרחי של העיר, שסיכנו עצמם על מנת להגיע לשם. בטקס נכחו קנצלר גרמניה המערבית קונראד אדנאואר וראש עיריית ברלין המערבית, ארנסט רויטר (Ernst Reuter). הגנרל קליי נשא בו נאום ולחץ על כפתור שהפעיל את הפעמון, שצליליו נשמעו היטב במערב העיר ובמזרחה.

המפלגה הקומוניסטית המזרח-גרמנית כינסה הפגנה רועשת באתר המרוחק מספר קילומטרים מאתר טקס מסירת הפעמון. תועמלני המפלגה גינו את הפעמון וכינו אותו "פעמון המלחמה", "פעמון הרעב" ו"פעמון המוות". אחד מחברי הוועד המרכזי של המפלגה אף הכריז כי "החבל של פעמון המוות יהיה לחבל התלייה של אלו שיצלצלו בו".

מאז התקנתו מצלצל הפעמון מדי יום, בשעת הצהריים, וכן בערב חג המולד, בחצות, ובערב השנה החדשה, גם כן בחצות. הקלטה של הצלצול הושמעה מדי יום א' לקראת שעת הצהרים על ידי תחנת הרדיו ברובע האמריקני במערב ברלין (RIAS) ומושמעת על ידי התחנה שבאה במקומה, DeutschlandRadio Berlin. שידור צלצול הפעמון לווה בקריאה בגרמנית של קטע מתוך "הכרזת החירות" שליוותה את הענקת הפעמון לברלין, מפי שחקני תיאטרון ידועים.

הפעמון צלצל גם במספר הזדמנויות מיוחדות: לרגל ניסיון המרד במזרח גרמניה ב-1953, לרגל ניסיון המרד בהונגריה ב-1956, בעקבות הקמת חומת ברלין ב-1961 ובעת איחוד גרמניה ב-1990. בשנת 2001 צלצל הפעמון בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, ואלפים מתושבי ברלין התכנסו בכיכר ג'ון קנדי כדי להביע את השתתפותם בצער על הפיגועים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פעמון הדרור** בוויקישיתוף
* הקלטת צלצול הפעמון וקריאת הטקסט המלווה אותה באתר Radiomuseum.
* טקסט "הכרזת החירות" שליוותה את הפעמון.
* פעמון הדרור בברלין באתר martinmdb.

הערות שוליים
------------

1. ↑  That this world under God shall have a new birth of freedom.
2. ↑  לפי גרסה אחרת נכחו בטקס חצי מיליון אנשים ().
3. ↑  מאז 2005 נקראת התחנה Deutschlandradio Kultur.
מפת קאוורי משנת 1505.
**מפת קאוורי** או **מפת קאווריו** (**Caverio** או **Caveri**) היא מפה שצוירה על ידי הקרטוגרף ניקולאי דה קאוורי בשנת 1505 לערך. המפה מוצגת כיום בספרייה הלאומית של צרפת, בפריז. 

המפה אינה מתוארכת, אולם מקובל לתארכה לשלהי 1504 או לשנת 1505. על המפה חתום "ניקולי דה קאוורי יאנואנסיס" כיוצרה, וככל הנראה היא נוצרה בליסבון שבפורטוגל על ידי קאוורי (שמוצאו מג'נובה שבאיטליה). ככל הנראה קאוורי התבסס על מפות פורטוגזיות קדומות יותר, או על מפת קאנטינו. 

מפה זו היוותה בסיס למפת ולדזמילר משנת 1507.

תיאור המפה
----------

המפה מרובעת, ומידותיה 2.25 על 1.25 מטרים. המפה צוירה ביד על גבי קלף ונצבעה ביד, והיא מתארת את חופי אסיה, אפריקה, אירופה ואף אמריקה, כאשר חופי צפון אמריקה ומפרץ מקסיקו המופיעים במפה, וזאת על אף שהיא צוירה קודם לגילוי פלורידה על ידי חואן פונסה דה ליאון בשנת 1512, וגילוייהם של וסקו נונייס דה בלבואה בשנת 1513, ג'ובאני דה וראצאנו בשנת 1523 ושל אסטבן גומז בשנת 1524 בצפון חופי ארצות הברית של ימינו. משמעות הדבר, בהנחה שהמפה אכן צוירה בשנת 1505, היא כי מגלי ארצות אירופאים הגיעו לחופי צפון ארצות הברית ולחופי פלורידה קודם למגלים הידועים לנו כיום.

ראו גם
------

* מפת פירי ראיס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפת קאוורי** בוויקישיתוף
* המפה באתר הספרייה הלאומית של צרפת
**המלחמה הקרליסטית השנייה**, או **מלחמת ה-Matiners** (בקטלאנית "משכימי קום", כינוי לפעולה המטרידה שהתרחשה בשעות הבוקר המוקדמות ביותר), הייתה מלחמת אזרחים שהתרחשה בספרד.

סקירה כללית
-----------

כמה היסטוריונים רואים בכך מרד קטלוני ישיר נגד מדריד, שהתרחש בעיקר בקטלוניה על ידי הקרליסטים תחת הגנרל רמון קבררה נגד כוחות ממשלתה של איזבלה השנייה. המרד החל בספטמבר 1846 ונמשך עד מאי 1849, והתפשט אף לגליסיה.

תאורטית, המלחמה פרצה כדי להקל על נישואיה של איזבלה השנייה עם הטוען לכתר הקרליסטי, קרלוס דה בורבון (או קרלוס השישי), שנתמכה על ידי כמה גורמים דוקטרינריים מהמפלגה המתונה ועל ידי הקרליסטים. הנישואים מעולם לא התקיימו, שכן איזבלה השנייה נישאה לפרנסיסקו דה בורבון.

הסכסוך היה מינורי למדי, בחבל הבסקים בהקשר הבסקי, מוקד מרכזי של התקוממויות קרליסטיות, הוא לא היה קיים, כך ש"מלחמה קרליסטית שנייה" מתייחס שם תמיד למלחמה הקרליסטית השלישית. זה עלה בקנה אחד עם המהפכות הדמוקרטיות של 1848, כאשר מריה כריסטינה ביטלה את החוקה של רמון דה נרוואס. נרוואס עצמו הוביל את מתקפת הנגד נגד המרד בגליסיה בעוד פרננדו דה קורדובה, הקפטן הכללי של קטלוניה, הביס את תאי המורדים המבודדים באזור זה עד תחילת 1849. ביוני של אותה שנה ניתנה חנינה לקרליסטים ואלו שברחו חזרו.

המלחמה גרמה בין 3,000 ל-10,000 הרוגים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המלחמה הקרליסטית השנייה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nineteenth Century Death Tolls

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534928705171
* LCCN: sh2001003428

 |
**7 הסלילים של יונה וולך** הוא סרט ביוגרפי ישראלי משנת 2012, בבימויו של יאיר קדר. הסרט משרטט דיוקן של המשוררת יונה וולך, בהתבסס על מספר ראיונות שערכה עם הילית ישורון. בכורת הסרט נערכה בפסטיבל הקולנוע ירושלים של שנת 2012. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ובפרס עיצוב פסקול בתחרות פרסי הקולנוע הדוקומנטרי 2012. זהו הסרט השני במסגרת פרויקט הָעִבְרִים.

תוכן הסרט
---------

יותר מ-25 שנים אחר מותה של יונה וולך, המשוררת שהפכה לסוג של אגדה בקאנון הישראלי, מתגלות הקלטות של ראיונות שהעניקה וולך לעורכת הילית ישורון בשנת 1984, כששכבה וולך על מיטת חוליה. קולה של וולך, כפי שהוקלט בשבעת הסלילים, מהווה את הבסיס לסרט, בצירוף ראיונות עם דמויות אחרות מחייה, יחד עם קטעי ארכיון ואנימציה של שיריה. בראיונות, וולך מספרת לישורון על תהליכי הכתיבה, יחסה לאלוהים, סיפורים על התנסויות שונות, ועל משיכתה לשיגעון, לסקס, ולסמים. התוצאה היא ספק אוטוביוגרפיה תיעודית, ספק ביוגרפיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "7 הסלילים של יונה וולך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* שבעת הסלילים של יונה וולך, סרט באתר יוטיוב (אורך: 55:08)
* מיה סלע, הדוקו החדש על יונה וולך מפרק ובונה מחדש מיתוס, באתר הארץ, 6 ביולי 2012
* עמיחי חסון, יונה הנביאה: 30 שנה אחרי מותה, המשוררת יונה וולך חיה מתמיד, באתר בית אבי חי, 28 בדצמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  העברים
**גשר דאן ממוריאל** (באנגלית: **e**) הוא גשר מעל נהר ההדסון במדינת ניו יורק, המחבר את בירתה אולבני ממערב, עם העיר רִינְסֶלֶר (אנ') שממזרח לנהר. את הגשר חוצים הכביש המדינתי מס' 9 (אנ') והכביש המדינתי מספר 20 (אנ').

הגשר נקרא על שם טוראי פארקר פ. דאן (אנ'), תושב אולבני, שנהרג במלחמת העולם הראשונה בסמוך לסיומה, ועוטר בעיטור מדליית הכבוד, שהוא עיטור הגבורה הגבוה ביותר שניתן בכוחות המזוינים של ארצות הברית. נדיר למצוא בארצות הברית גשר חשוב וגדול שנקרא על שם של טוראי פשוט לכאורה.

בניית הגשר הנוכחי הושלמה בשנת 1969, והוא החליף את הגשר הישן יותר שנבנה בשנת 1933 ונשא את אותו שם. לשניהם קדם גשר ישן יותר שנקרא גשר גרינבוש הראשון, אשר הוקם בתחילת שנת 1882. גשר זה היה בעל ציר מסתובב במרכזו, על מנת לאפשר מעבר ספינות בנהר.

קטע מהגדה המערבית של נהר ההדסון באולבני. ברקע התמונה (משנת 1921) גשר גרינבוש שקדם לבניית גשר דאן ממוריאל
הגשר הינו גשר הבנוי על קורות פלדה (אנ') והוא הגשר הדרומי ביותר החוצה את נהר ההדסון, שהמשתמשים בו פטורים מדמי מעבר בעת הכניסה אליו או היציאה ממנו. את הגשר חוצים מדי יום כ-40,000 כלי רכב. על הגשר, בצידו הצפוני, מסלול לרוכבי אופניים ולהולכי רגל.

מתחת לקצהו המזרחי של הגשר שוכן פארק ריברפרונט של רינסלר, ובזים נודדים נצפו מקננים מתחת לגשר מאז 1998. המשרד לשימור הסביבה של מדינת ניו יורק הקים מצלמת אינטרנט כדי לנטר אותם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Parker Dunn – Albany Medal Of Honor Recipient, Friends of Albany History
2. ↑  The First Greenbush Bridge, Hoxsie! Being the History of Albany Schenectady, Troy & more
3. ↑  Historical photos: Dunn Memorial Bridge, Times Union, May 17, 2016
4. ↑  Dunn Memorial Bridge Rehabilitation, N.Y. State Department of Transportation
5. ↑  [ Peregrine Falcon Webcam - Albany, NY
Peregrine Falcons Nesting in the State Capital], N.Y. State Department of Environmental Conservation
הקרולאופר ב-1900
**קרולאופר** (בגרמנית: **Krolloper**) היה בית אופרה בברלין, גרמניה, בקצה המערבי של קניגספלאץ (כיום כיכר הרפובליקה), מול הרייכסטאג.

היסטוריה
--------

היטלר מכריז מלחמה על ארצות הברית במהלך ישיבה בקרולאופר
מליאת הפרלמנט
הבניין נבנה בשנת 1844 כאתר בילוי ושעשועים למסעדן **יוזף קרול**, על מגרש שתרם פרידריך וילהלם הרביעי. הבניין עבר שינויים והתאמה לבית אופרה בשנת 1851 ושימש בעלים ובמאים שונים לאופרה, אופרטה ודרמה. בשנת 1895 הוכנסו בו שינויים נוספים והוא נפתח מחדש כ**תיאטרון האופרה המלכותי החדש**, שהפעילו הלהקות הפרוסיות הממלכתית לאופרה ודרמה.

בשנת 1924 ניתן לבניין השם **האופרה הממלכתית בכיכר הרפובליקה**, אך הוא נשאר מוכר יותר בשם הקרולאופר. במשך שנות ה-20' היה מנצח הבית אוטו קלמפרר. בקרולאופר עלו הצגות הבכורה העולמיות של "חדשות היום" מאת פאול הינדמית בשנת 1929 ו-Begleitmusik zu einer Lichtspielszene של ארנולד שנברג ב-1930. 

אחרי שריפת הרייכסטאג ב-1933, שגרמה נזק קשה לבניינו, הייתה הקרולאופר למושב הרייכסטאג, שהיה אותו זמן בשליטת המפלגה הנאצית. בית האופרה נבחר לתכלית זו הן בשל מיקומו הנוח והן בזכות חלל המושבים המרווח שלו. ב-23 במרץ 1933 העביר מושב הרייכסטאג בקרולאופר את "חוק ההסמכה", שנתן לאדולף היטלר סמכויות בלתי מוגבלות למעשה. הקרולאופר שימש למושבי הרייכסטאג במשך כל תקופת השלטון הנאצי והיה אתר נאומיו חוצבי הלהבות של היטלר. כאן נשא היטלר ב-30 בינואר 1939 את נאומו ה"נבואי", שבו אמר, כי "אם בעלי ההון היהודים הבינלאומיים באירופה ומחוצה לה יצליחו לדחוף שוב את האומות למלחמת עולם, התוצאה לא תהיה השתלטות הבולשביזם על כדור הארץ, שהייתה מביאה לניצחון היהדות, אלא השמדת הגזע היהודי באירופה." 

המושב האחרון של הרייכסטאג התנהל בקרולאופר ב-26 באפריל 1942 והגזרה שעברה בו איפשרה להיטלר לעקוף את בתי המשפט והמנהל בכל נושא ועניין. הבניין נהרס בהפצצת בעלות הברית ב-22 בנובמבר 1943 וההריסות פונו בשנת 1951.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרולאופר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007518949005171
* ISNI: 0000 0000 8569 6449
* LCCN: n90606851
* NKC: ko2005264333
* VIAF: 123842166
* WorldCat: lccn-n90606851

 |
**מדרשת או"ת לינדנבאום** (בעבר נקראה **מדרשת ברוריה**) היא מדרשה תורנית לנשים בשכונת ארנונה בירושלים הפועלת תחת רשת אור תורה סטון. המדרשה היא אחת המסגרות הגדולות בישראל ללימוד תורה לנשים, והראשונה שהתקיים בה לימוד גמרא לנשים בסגנון ישיבתי[דרושה הבהרה]. תוכנית הלימודים במדרשה כוללת גמרא, מדרש, תנ"ך, מוסר, חסידות ומחשבת ישראל.

הקמת המדרשה
-----------

מדרשת לינדנבאום החלה את דרכה בשנת 1976, אז כונתה על שם מייסדה וראשה הרב חיים ברבנדר, אשר עמד במקביל בראש ישיבת המבתר. שמה הרשמי היה "מדרשת ברוריה", על שם ברוריה, אשתו הלמדנית של רבי מאיר, אחד מחכמי המשנה הבולטים. את שמה הנוכחי קיבלה מדרשת לינדנבאום בשנות התשעים, על שם זוג הנדבנים בלדה ומרסל לינדנבאום המעורב במפעלים פמיניסטיים ותורניים.

המדרשה נחשבת כחלוצת המדרשות התורניות לבנות, במקביל למדרשה לבנות באוניברסיטת בר-אילן. המאפיין המובהק ביותר של חדשנותה הוא כניסתן של התלמידות ללימוד גמרא, תחום ישיבתי מרכזי שהיה עד אז נחלתם של מוסדות ישיבתיים לגברים בלבד.

בהתחלה הייתה המדרשה בעלת זיהוי אנגלוסקסי מובהק, אך בחלוף השנים התחזק אופיו הישראלי של המקום.

לצד המרכז בירושלים למדרשה שתי שלוחות: "מתת כרמיאל" בכרמיאל שהוקמה ב-2014 ושלוחה בלוד שהוקמה ב-2017.

תוכניות לימוד וצוות המדרשה
--------------------------

במדרשה מתקיימות תוכנית לבנות מישראל ותוכנית לבנות מחו"ל. תוכנית הדגל של המדרשה היא תוכנית "הדס" המשלבת לימודים במדרשה עם שירות צבאי מלא. הבנות לומדות שנה לפחות במדרשה בתנאי פנימייה ואחר כך מתגייסות לצה"ל, בעיקר לשירות בחילות החינוך, המודיעין או האוויר.

במדרשה ישנן גם תוכניות לנשים אחרי שירות לאומי או צבאי. תוכנית אחת היא תוכנית **ברוריה** המיועדת לנשים מיד לאחר השירות ולפני הלימודים האקדמאים או תוך כדי אותם לימודים. בתוכנית השנייה, **המכון למנהיגות הלכתית,** לומדות המשתתפות גמרא והלכה באינטנסטיבות במשך חמש שנים, ונבחנות במבחנים המקבילים למבחני ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית.

התוכנית לבנות חו"ל היא מהוותיקות שבמדרשות בישראל. בתוכנית מושם דגש על לימודי גמרא והלכה בצד לימוד תנ"ך ומחשבת ישראל. התוכנית שמה דגש על חינוך ציוני. בנות חו"ל מגיעות לשנת לימודים בארץ, חלקן נשארות לשנת לימוד שנייה ומיעוטן עולות לארץ מיד או בתום לימודיהן האקדמיים בחו"ל. התוכנית כוללת בעיקר בנות מאמריקה הלטינית (בתוכנית מיוחדת שנקראת "אמל"ט") ומאמריקה הצפונית.

הרב שלמה בראון הוא ראש תוכנית חו"ל, הרבנית נעמי ברמן ראש בית המדרש של תוכנית חו"ל והרב אהד טהרלב הוא ראש התוכנית הישראלית. עד תשע"ח כיהנה הרבנית חנה גודינגר (דרייפוס) כראש בית המדרש. נכון ל-2021 משמשת הרבנית בילי רבינשטיין כראש בית המדרש. מלמדים במדרשה פרופ' הרב דניאל אפשטיין, הרב שוקי רייך, הרב ברוך גיגי (ראש ישיבת הר עציון), הרב אביה הכהן, הרב ד"ר דוד בן זזון, הרב חיים נבון ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מדרשת לינדנבאום
* אתר המדרשה באנגלית
* מאמרי כתב העת בשדה באתר רמבי"ש
* דוד טברסקי, ‏הרב המגייס, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 2 בנובמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265452705171

 |
תאוריית **ההרמוניה הקבועה מראש** (באנגלית: Pre-established harmony) של גוטפריד לייבניץ היא תאוריה פילוסופית על סיבתיות שגורסת כי כל מרכיב יסודי (substance) מושפע ומשפיע רק על עצמו, ושכל מרכיבי היסוד (גופים חומריים ותודעות) של העולם נדמים כמקיימים אינטראקציה סיבתית אחד עם השני משום שהם תוכנתו מראש על ידי אלוהים כך שיתקיימו ב"הרמוניה" אחד עם השני. המונח של לייבניץ למרכיבי היסוד הללו הוא "מונאדות", אשר הוא תיאר אותן בעבודתו הבשלה ("מונאדולוגיה", פסקה 7) כ-"חסרות חלונות". לדוגמה:

תפוח נופל על ראשה של אליס, ולמראית עין גורם לחוויה של כאב בתודעתה. למעשה, זה אינו התפוח שגורם לה לכאב - הכאב נגרם ממצב קודם של תודעתה של אליס. אם אליס מנערת את ידה לאחר מכן בכעס, זה למעשה לא תודעתה שגורמת לכך, אלא מצב קודם של ידה.

התאוריה של לייבניץ ידועה ביותר כפתרון לבעיית הגוף והנפש הנוגעת לאופן שבו התודעה מקיימת אינטראקציה עם הגוף הפיזי. בנוסף, לייבניץ דחה גם את הרעיון של גופים פיזיקליים המשפיעים אחד על השני, והסביר את כל הסיבתיות הפיזית בדרך זו.

כדי להמחיש את רעיון ההרמוניה, לייבניץ מביא בכתביו את משל השעונים. במטפורה של לייבניץ, קריאת השעון יכולה לסמל כל מצב רגעי של ישות מסוימת, כך למשל ניתן לקשר שעון לנפש ("שעון נפשי") או שעון לגוף הפיזי ("שעון ביולוגי"). לייבניץ טוען כי ישנן שלוש דרכים שבאמצעותן ניתן להביא שני שעונים למצב של פעולה סינכרונית. הראשונה היא חיבור פיזי בין השעונים, באמצעות מנגנון שמתאם את קריאת השעונים ביניהם (למשל, באמצעות שידור אוטומטי של אות סנכרון). השנייה היא באמצעות התערבות שען שמכוון מחדש את השעונים כל אימת שנוצרת אי התאמה. השלישית היא באמצעות שען מוכשר המצליח ליצור שעונים עם התאמה מושלמת מלכתחילה. הדרך הראשונה משולה ליחסי סיבה ותוצאה, השנייה לרעיון של התערבות אלוהית מחזורית, והשלישית לרעיון ההרמוניה מראש של הדברים, כאשר אלוהים משול לשען המוכשר.

תחת העיקרון של הרמוניה קבועה מראש, התכנות מראש של כל תודעה יכול להיות מורכב ביותר, כיוון שרק היא עצמה גורמת למחשבות שלה או לתנועות של הגוף הפיזי המקושר אליה. כדי שלמראית עין יתקיימו אינטראקציות, ה"תוכנית" של כל מרכיב יסודי חייבת להכיל תיאור של היקום כולו, או תיאור של איך העצם צריך להתנהג כל הזמן, כולל במהלך כל האינטראקציות שהוא נצפה מקיים. תאוריית ההרמוניה הקבועה מראש מתארת במובן מסוים את העולם כאוסף של אוטומטים שנועדו להשתלב יחד בצורה החלקה ביותר האפשרית, כאשר רק לאל עצמו יש את נקודת המבט השלמה. במיוחד במדעי החיים בולטת העדות המדעית לקיומה של תוכנית הרמונית כזאת (אף כי מדובר בתאוריה פילוסופית בלבד); למשל, כאשר מופרש הורמון בגוף החי, איבר המטרה שלו "מותאם" לקלוט אותו, באנלוגיה לתכנות ההדדי של שתי מונאדות המקיימות אינטראקציה.

ניתן לשים לב שאם התודעה מתנהגת כמונאדה חסרת חלונות, אין כל צורך בקיומו של עצם אחר כדי ליצור את התפיסות החושיות של התודעה הזאת, מה שמוביל להשקפת עולם סוליפסטית בה העולם מורכב רק מתודעה. לייבניץ הצביע על כך ב"דיון על מטאפיזיקה" חלק 14. אף על פי כן, הוא טוען שמעקרון ההרמוניה שלו, לפיו האל ברא את העולם הטוב ביותר וההרמוני ביותר האפשרי, נובע כי התפיסות (מצבים פנימיים) של כל מונאדה מבטאים את העולם בכללותו, ושהעולם המבוטא על ידי כל מונאדה למעשה קיים ממש. אף על פי שלייבניץ קובע כי כל מונאדה היא חסרת חלונות, הוא גם טוען שהיא מתפקדת כ"מראה" של היקום כולו.

ראו גם
------

* גוטפריד וילהלם לייבניץ
**מת'יו "מאט" פלון** (באנגלית: **Matthew "Matt" Fallon**; נולד בשנת 2002) הוא שחיין אמריקאי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (פוקואוקה 2023) ואלוף ארצות הברית (2023) במשחה ל-200 מטר חזה.

ביוגרפיה
--------

### 2021

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.25 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 2:08.91 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר.

### 2023

#### אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2023 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:07.71 דקות, לפני ג'וש מת'ני (2:08.32 דקות) וג'ק פוסטר (2:09.10 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:00.18 דקות.

#### מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.74 דקות, אחרי שין האיאנג מהרפובליקה העממית של סין שקבע שיא עולם חדש של 2:05.48 דקות והאלוף והשיאן היוצא זאק סטבלטי-קוק מאוסטרליה (2:06.40 דקות).

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 50 מטר חזה: 28.23 שניות (2023)
* 100 מטר חזה: 1:00.18 דקות (2023)
* 200 מטר חזה: 2:07.71 דקות (2023)

### בריכת 25 יארד

* 100 יארד חזה: 51.45 שניות (2021)
* 200 יארד חזה: 1:49.03 דקות (2022)
* 200 יארד מעורב אישי: 1:43.63 דקות (2022)

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------
**בנימין ורביץ'** (בסלובנית: **Benjamin Verbič**; נולד ב-27 בנובמבר 1993 בצליה) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדות הקשר בקבוצת פנאתינאיקוס ובנבחרת סלובניה.

קריירה
------

ורביץ' החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל צליה. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2011 קודם לקבוצה הבוגרת. ורביץ' שיחק בשורות צליה במשך 4 שנים (למעט תקופה קצרה בשנת 2012, במהלכה הושאלה לקבוצת שמפיון מליגת המשנה).

באפריל 2015 חתם ורביץ' על חוזה למשך 4 שנים עם הקבוצה הדנית פ.צ. קופנהגן. אך למרות החוזה, שיחק במדי קופנהגן רק שנתיים. במהלך התקופה הזו זכה עם הקבוצה פעמיים ב"דאבל" (באליפות הליגה הדנית ובגביע דנמרק).

בדצמבר 2017 עבר ורביץ' לקבוצת הצמרת האוקראינית דינמו קייב.

במרץ 2022 עזב ורביץ' את דינמו קייב עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה. חוזהו עם דינמו הושעה על פי חוקי פיפ"א חדשים, שאפשרו לשחקנים לחתום במועדונים מחוץ לאוקראינה עד ל-30 ביוני 2022, וורביץ' הצטרף ללגיה ורשה עד לתום העונה.

נבחרת
-----

ורביץ' שיחק בנבחרת הנערים ובנבחרת הצעירה של סלובניה. בנבחרת הלאומית של סלובניה משחק ורביץ' מאז מרץ 2015. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול קטר. את שערו הראשון בנבחרת הבקיע לרשת של מלטה במשחק שנערך ב-11 בנובמבר 2016 במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.

תארים
-----

#### פ.צ. קופנהגן

* אליפות ליגת העל הדנית: 2015/2016, 2016/2017
* גביע דנמרק : 2015/2016, 2016/2017

#### דינמו קייב

* אליפות אוקראינה: 2020/2021
* הגביע האוקראיני: 2019/2020, 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנימין ורביץ'** בוויקישיתוף
* בנימין ורביץ', ברשת החברתית פייסבוק
* בנימין ורביץ', ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**מכשול טבעי** הוא מונח הקשור לגאוגרפיה ולאסטרטגיה צבאית. המכשול הטבעי הוא גורם בשטח המציב קושי משמעותי לצליחתו. 

טריטוריות מוגנות בדרך כלל, לפחות מאחד מצידיהן, על ידי מכשולים טבעיים. מכשול יכול להיות נהר, גיא עמוק, רכס הרים או מצוק. כח צבאי המתכוון לכבוש את הטריטוריה צריך להתגבר על המכשול ועל ידי כך חושף עצמו לפגיעה. כמו כן מעכב המכשול כניסת מהגרים לתחומי הטריטוריה. צליחת נהר, למשל אורכת זמן רב, מקשה על התקדמות הכח ומאיטה אותו. 

בעבר, ערים בצורות בנו את חומתן בקרבת מכשול טבעי, אך במרחק-מה המאפשר תצפית ופגיעה בכח מתקרב. בחזית בה לא קיים מכשול טבעי, הוקמו ביצורים חזקים או מכשולים מלאכותיים (כגון חפיר).

המכשול הטבעי הוא לעיתים גם גבול טבעי: הגבול בין ישראל לירדן, למשל, עובר לאורך נהר הירדן. מעלה הנהר ריו אורוגוואי משמש גבול בין ארגנטינה לברזיל ומורד הנהר משמש גבול בין ארגנטינה לאורוגוואי.

קיימים גם מכשולים טבעיים רחבי-ידיים כגון מדבר או אזור קפוא. שטחים אלה מגנים על טריטוריות מפלישה מכיוון מסוים ומאפשרים הפניית תשומת-הלב וכח האדם לטיפול בחזית מוגנת-פחות. כך למשל ערבות הקרח של סיביר ברוסיה, המגינות עליה ממזרח.

ב**גנטיקה של אוכלוסיות** משתמשים במושג על מנת להסביר את השונות בין מאגרי גנים של אוכלוסיות נפרדות של אותו המין המופרדות זו מזו באמצעות מכשול גאוגרפי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריצ'רד דוקינס, **ההצגה הגדולה בתבל**, הוצאת דביר, 2011 עמ' 43
בוואר-373 במצעד מול נשיא איראן חסן רוחאני במהלך יום הצבא של הרפובליקה האסלאמית של איראן
**בַּוַואר-373** (בפרסית: **باور-۳۷۳**, פירוש מילולי: 'אמונה') היא מערכת טילי קרקע-אוויר איראנית ארוכת טווח ניידת שקיומה נחשף באוגוסט 2016. איראן תיארה אותה כמתחרה עם מערכת הטילים S-300. היא מיוצרת על ידי משרד ההגנה האיראני בשיתוף פעולה עם יצרנים ואוניברסיטאות מקומיות שלא פורטו.

המערכת הוצגה רשמית במהלך טקס בהשתתפות נשיא איראן חסן רוחאני ב־22 באוגוסט 2019, והוכרזה כמבצעית באותו היום.

נתונים טכניים
-------------

מערכת בוואר 373 מסוגלת לזהות עד 100 מטרות, לעקוב אחרי 60 מהם ולהעסיק שש במקביל.

לבוואר יש מכ"ם הפועל ב S-Band לגילוי, ומכ"ם בקרת אש ב X-Band להנחיית טילים. שניהם מסוג "Active Electronically Scanned Array".

בוואר מסוגל לזהות מטרות או מטוסים בטווח של יותר מ-300 ק"מ, לנעול בכ-250 ק"מ וליירט ב-200 ק"מ, כולל מטוסי בעלי טכנולוגית חמקנות אך בטווח קצר יותר.

נאמר כי בוואר 373 בעל יכולות חסינות ללוחמה אלקטרונית ולפצצות אלקטרומגנטיות. בנוסף, המכ"מים שלה מסוגלים לזהות טילים נגד קרינה (ARM).

בוואר יכול לפגוע במטרות עד לגובה של 27 ק"מ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוואר-373** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Iran Unveils First Home-Made Turbojet Engine, Bavar 373 Air Defense System". Farsnews.com. 2016-08-21. אורכב מ-המקור ב-2016-10-25. נבדק ב-2016-10-25.
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
5. ↑
6. 1 2 3
7. ↑
8. ↑
9. ↑  .
**המלחמה האנגלו-ספרדית של 1727–1729** הייתה מלחמה מוגבלת שהתרחשה בין בריטניה הגדולה וספרד במהלך שנות ה-20 של המאה ה-18 המאוחרות, וכללה ניסיון ספרדי כושל לכבוש את גיברלטר ומצור בריטי לא מוצלח על פורטובלו. המלחמה הסתיימה בסופו של דבר עם חזרה לסטטוס קוו הקודם לאחר הסכם סביליה.

רקע כללי
--------

במהלך מלחמת הירושה הספרדית, ספרד איבדה את גיברלטר לצי אנגלו-הולנדי וכשהמלחמה הסתיימה ב-1714, ספרד נאלצה לקבל את אובדן גיברלטר בהסכם אוטרכט, אך זו הייתה מטרה ארוכת טווח של ספרד. לכבוש מחדש את גיברלטר וגם את האי מנורקה מהבריטים.

לאחר הסכם וינה ב-1725, ספרד זכתה לתמיכת אוסטריה וחשבה שזה הזמן הנכון לנסות לכבוש מחדש את גיברלטר. בתגובה, בריטניה חתמה על הסכם הנובר עם צרפת ופרוסיה.

כמה היסטוריונים הציגו את תחילת המלחמה ב-1726, השנה שבה היחסים האנגלו-ספרדיים כבר היו מתוחים מאוד. צי בריטי נשלח לאיי הודו המערבית הספרדית כדי להפריע לשייט הספרדי מבלי להתחיל ממש במלחמה.

המלחמה
------

### פורטובלו

בריטניה ניסתה להשתמש בכוחה הימי בתחילת הסכסוך, על ידי חסימת פורטובלו בפנמה, אך הניסיון גרם לאסון, שבו אבדו 4,000 איש ממחלות. המטרה העיקרית של המצור הייתה למנוע מגלאונים ספרדיים לעזוב ולהפליג לספרד, אך המצורים לא הצליחו לעשות זאת - ולבסוף נסוגו.

### המצור על גיברלטר

ב-11 בפברואר 1727, הטיל כוח ספרדי, בפיקודו של המרקיז דה לאס טורס ובפיקוחו של המהנדס הראשי של חיל המהנדסים המלכותי הספרדי, המרקיז מורבום, מצור על העיר ("המצור השלוש עשרה על גיברלטר"). בהתאם למקורות, היו בין 12,000 ל-25,000 חיילים ספרדים. המגנים הבריטיים כללו 1,500 לוחמים בתחילת המצור, וצמחו עד לכ-5,000 על ידי חיילים שהובאו מעבר לים על ידי צי בפיקודו של צ'ארלס וייג'ר.

לאחר מצור בן ארבעה חודשים, עם כמה ניסיונות לא מוצלחים ויקרים, התייאשו החיילים הספרדים ופרשו ב-12 ביוני. ספרד איבדה יותר מ-1,400 איש ואילו הבריטים ספגו כ-300 אבדות.

הספרדים ציפו לעזרה חומרית מהאוסטרים שהובטחה במסגרת חוזה וינה, אך הם קיבלו מעט. הם תומרנו על ידי דיפלומטים בריטים, שסיכמו הסכם סודי עם האוסטרים כדי למנוע מהם להתערב.

השלום
-----

לא התרחשו עוד פעולות איבה והפסקת אש הוכרזה בפברואר 1728, עם הסכם ראשוני בנושאים בוועידת אל פארדו במרץ ובקונגרס סואסון. השלום הסופי, שאישר את הסטטוס-קוו, נחתם בהסכם סביליה משנת 1729. רבות מהסוגיות הקיימות בין שתי המדינות לא נפתרו, ועשור לאחר מכן פרצה ביניהן מלחמת אוזנו של ג'נקינס. בריטניה יצאה מהסכסוך על ידי הקמת ברית חזקה מאוד עם אוסטריה, שנמשכה עד 1756.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7756028-0

 |
**הידרתים** (שם מדעי: Hydrozoa) היא מחלקה במערכת הצורבים, הקרובה למדוזות, שושנות ים ואלמוגים. חיות אלו הן טורפות – הן צדות את טרפן באמצעות תאים צורבים (נמטוציסטים) שמצויים בזרועות הציד. 

מרבית המינים במחלקה זו חיים במים מלוחים אך חלקם חי גם במים מתוקים. ברוב חברי המחלקה ישנו שילוב במחזור החיים הכולל שלב מדוזה ושלב פוליפ ואילו בחלקם קיים רק אחד משלבים אלו. במצב הפוליפ הפרט מקובע לקרקע ואינו בעל יכולת תנועה. כדי להתרבות ולהפיץ פרטים לאזורים אחרים מנץ הפוליפ מדוזות שהן בעלות יכולת תנועה והתרבות. רוב הרבייה של מחלקה זו היא באמצעות רבייה א-מינית, באמצעות הנצה.

הידרה
-----

הפרט המפורסם מבין פרטי המחלקה היא ההידרה (ממנה נובע שמה של המחלקה כולה) המשמשת במחקרים רבים בביולוגיה. ההידרה קיבלה את שמה מכך שהיא בעלת יכולת רגנרציה – כשחותכים את ההידרה למספר חלקים כל חלק גדל והופך להידרה חדשה. תכונה זו מזכירה את ההידרה במיתולוגיה היוונית.

ההידרה היא דו-שכבתית כאשר השכבה החיצונית היא האפידרמיס והפנימית אנדודרמיס. בין השכבות ישנה המזוגליאה שהוא שכבה דקה וחסרת תאים. מרבית נפחה נובע משכבת העיגון Bazal Lamina. תאי האפיתל הם מוסקולריים המכילים סיבי שריר אורכיים בעלי יכולת התכווצות.
בשכבה הגסטרודרמלית מופיעים תאי עיכול טבעתיים Nutritive muscle cell. התאים בעלי כל אברוני תא אך בעלי פונקציה של שרירים.
Cnidocyte – תאים צורבים באפיתל החיצוני. זהו תא רגיל בעל מבנה של תא טיפוסי שנוסף לו מנגנון צריבה. שמות התאים הצורבים ניתנים על שם מנגנון הצריבה.
Nematocyst – מנגנון צריבה נפוץ המכיל קפסולה ובתוכה צינור מפותל דמוי צלצל המזריק את הטוקסינים הצורבים. לתא הצריבה מחוברים תאי עצב סנסוריים וריס חישה Cnidocil. כך יודע התא מתי לפעול.
תאי הביניים Intersistal cell המצויים בהידרה הם תאים טוטיפוטנטיים המתמיינים לתאים מסוגים שונים לפי הצורך. התא הצורב שמופעל אינו ממוחזר אך במקומו ייווצר תא חדש על ידי התמיינות תא ביניים.

ראו גם
------

* סיפונופורים
* הידרה חומה
* המדוזה בת האלמוות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הידרתים** בוויקישיתוף
* הידרתים, באתר ITIS (באנגלית)
* הידרתים, באתר NCBI (באנגלית)
* הידרתים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* הידרתים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* הידרתים, באתר GBIF (באנגלית)
* הידרתים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533731405171
* LNB: 000316656
* NKC: ph124313

 |
**TS Entertainment** (בקוריאנית: **티에스이엔티이알**) היא חברת תקליטים ובידור דרום קוריאנית שנוסדה בשנת 2008 על ידי קים טה-סונג. המטה הראשי של החברה ממוקם בכתובת 788-6, האנאם-דונג, יונגסן-גו, סיאול, קוריאה הדרומית. החברה משמשת כבית לאמנים כמו B.A.P, Secret, צמד ההיפ-הופ Untouchable ו-Sonamoo.

היסטוריה
--------

TS Entertainment נוסדה על ידי קים טה-סונג באוקטובר 2008. החברה החתימה את הלהקה Untouchable בתור האומנים הראשונים שלה והוציאו לאור את סינגל הבכורה שלהם "It's Okay" באותו החודש.

באוקטובר 2009, החברה השיקה באופן רשמי את להקת הבנות המורכבת מ-4 חברות, Secret. הלהקה נחשפה לראשונה בפני הציבור על ידי תוכנית הריאליטי "Secret Story" אשר שודרה בערוץ Mnet. ב-13 באוקטובר 2009, סינגל הבכורה של הלהקה "I Want You Back" יצא לאור.

ביולי 2011, החברה מיסדה את עצמה מחוץ לקוריאה הדרומית באמצעות הקמת המטה TS Japan בטוקיו, יפן

בינואר 2012, החברה השיקה באופן רשמי את להקת הבנים המורכבת מ-6 חברים, B.A.P. חברי הלהקה נחשפו לראשונה בפני הציבור באמצעות התוכנית הדוקומנטרית "Ta-Dah, It's B.A.P" אשר שודרה בערוץ SBS MTV Korea ב-8 בינואר 2012. 

ב-29 בדצמבר 2014, החברה השיקה את להקת הבנות המורכבת מ-7 חברות, Sonamoo.

מחלוקת
------

### בקשה לסיום החוזה עם החברה

ב-26 בנובמבר 2014 ששת חברי הלהקה B.A.P באופן קולקטיבי הגישו תביעה כנגד TS Entertainment על מנת לסיים את החוזה שלהם. הנימוק לכך היה תנאים לא טובים וחלוקת רווחים לא שוויונית בין האומנים לבין החברה. ביום שלמחרת, החברה הוציאה הודעה לתקשורת שבה הם אמרו כי טענותיהם של האומנים אינן נכונות, כשהם מצהירים "לא היה יחס לא הוגן כלפי האומנים וכן סעיפים לא הוגנים בחוזה". ב-1 באוגוסט, B.A.P חזרו לחברה TS לאחר ששני הצדדים הגיעו להסכם.

אומנים
------

### קבוצות

* Untouchable
* Secret
* B.A.P
* Sonamoo

### זמרי סולו

* Song Jieun
* Jun Hyoseong
* Bang Yong-guk

### שחקנים ושחקניות

* Han Soo-yeon
* Han Sunhwa
* Jun Hyoseong
* Song Jieun
* Jung Hana

קישורים חיצוניים
----------------

* TS Entertainment, ברשת החברתית פייסבוק
* TS Entertainment, ברשת החברתית טוויטר
* Official website

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Kim, Hyung-woo; Hong, Grace Danbi (27 בנובמבר 2014). "TS Entertainment Checking on B.A.P′s Lawsuit to Nullify Contract". *Newsen*. Mwave. נבדק ב-27 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Ock, Hyun-ju (28 בנובמבר 2014). "Star agency refutes B.A.P slave contract controversy". *K-Pop Herald*. The Korean Herald. נבדק ב-28 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: e11e27e3-7a2a-46a4-851e-8668fdc0d269

 |
|  |
| --- |
| **איטליה** |
| סמל איטליה |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של איטליה** |
| * **חוקה**
* **ממשלה**
	+ **נשיא**
		- **סרג'ו מטרלה**
	+ **ראש ממשלה**
		- **ג'ורג'ה מלוני**
* **הפרלמנט האיטלקי**
	+ **הסנאט**
	+ **בית הנבחרים**
* **בית המשפט לחוקה**
* **שלטון מקומי**
* **יחסי חוץ**
 |

איגנציו לה רוסה, נשיא הסנאט
לורנצו פונטנה, יושב ראש בית הנבחרים
**הפרלמנט האיטלקי** (באיטלקית: **Parlamento Italiano**) הוא הפרלמנט הלאומי של איטליה. הוא מורכב משני בתי מחוקקים, בית הנבחרים והסנאט אשר בעבר החילו 945 מושבים. לשני הבתים אותן חובות וסמכויות, אולם מכיוון שנשיא הסנאט הוא ממלא מקום נשיא איטליה, הסנאט נחשב לבית העליון.

ב-21 בספטמבר 2020 על פי משאל עם שנערך, קוצץ מספר המושבים בפרלמנט מ-945 ל-600.

פעילות הפרלמנט
--------------

לפי החוקה האיטלקית לשני בתי הפרלמנט יש אותן סמכויות. שני הבתים פועלים בהפרדה מוחלטת והם לא נפגשים למעט נסיבות מיוחדות המפורטות בחוקה. בית הנבחרים כולל 400 חברים והסנאט 200 חברים נבחרים ועוד מספר מועט של חברים לכל החיים.

### חקיקה

הפעילות העיקרית של הפרלמנט היא חקיקה והיא מבוצעת בצורה דומה בשני הבתים. הצעת חוק נדונה באחד הבתים שם היא עוברת תיקון, אישור או דחייה. לאחר אישור הצעת החוק היא עוברת לדיון בבית השני, שם עוברת דחייה, אישור או תיקון שמחזיר אותה לבית הקודם. במידה והיא מאושרת בשני הבתים, נשיא איטליה חותם עליה והיא נכנסת לתוקף.

### הבעת אמון בממשלה

הממשלה זקוקה לרוב בשני בתי הפרלמנט על מנת לעלות לשלטון. כל בית רשאי ליזום הצבעת אמון, ואם הממשלה נכשלת בהצבעה הוא רואה אותה כמתפטרת. ממשלה מכהנת רשאית לפזר את הפרלמנט לפני תום כהונתו.

### בחירת נשיא איטליה

בחירת נשיא איטליה נעשית במושב מיוחד של שני בתי הפרלמנט ו-58 נציגים אזוריים. יושב ראש בית הנבחרים אחראי על ניהול ישיבה זו.

חברי הפרלמנט
------------

### הסנאט

| סיעה בסנאט | מושבים בסנאט |
| --- | --- |
| האחים של איטליה | 66 |
| המפלגה הדמוקרטית | 40 |
| הליגה | 29 |
| תנועת חמשת הכוכבים | 28 |
| פורצה איטליה | 18 |
| איטליה ויוה | 9 |
| ברית הירוקים והשמאל | 4 |
| המפלגה העממית של דרום טירול | 3 |
| אנחנו המתונים | 2 |
| תנועת האיטלקים בחו"ל | 1 |
| דרום קורא לצפון | 1 |
| **סך הכול** | **200** |

### בית הנבחרים

| סיעה בבית הנבחרים | מושבים בבית הנבחרים |
| --- | --- |
| האחים של איטליה | 119 |
| המפלגה הדמוקרטית | 69 |
| הליגה | 66 |
| תנועת חמשת הכוכבים | 52 |
| פורצה איטליה | 44 |
| איטליה ויוה | 21 |
| ברית הירוקים והשמאל (אנ') | 12 |
| אנחנו המתונים (אנ') | 7 |
| עצמאיים | 5 |
| המפלגה העממית של דרום טירול (אנ') | 3 |
| אאוסטה ואלי (אנ') | 1 |
| **סך הכול** | **400** |

ראו גם
------

* פוליטיקה של איטליה
* ראש ממשלת איטליה
* בתי מחוקקים לפי מדינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפרלמנט האיטלקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפרלמנט האיטלקי (באיטלקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263377005171
* ISNI: 0000 0004 1758 7821
* NKC: kn20121025002
* SUDOC: 026389932
* VIAF: 128498538
* WorldCat: lccn-n79043899

 |
**בעיית ברנסייד** היא אחת הבעיות המפורסמות בתורת החבורות. הבעיה, הקרויה על-שם ויליאם ברנסייד (אנ'), שואלת האם חבורה נוצרת סופית בעלת אקספוננט סופי היא בהכרח סופית. בניסוח כללי זה ידוע שהתשובה שלילית, ועם זאת גרסאות שונות של הבעיה עדיין מושכות תשומת לב רבה בין החוקרים בתחום. מדליית פילדס הוענקה ב-1994 ליפים זלמנוב, במידה רבה בזכות הפתרון החיובי של בעיית ברנסייד המצומצמת (ראו להלן).

מבוא
----

חבורה היא **נוצרת סופית** אם יש קבוצה סופית, S, כך שכל איבר בחבורה הוא מכפלה באורך כלשהו של איברים מתוך S. בדרך כלל חבורה נוצרת סופית עשויה להיות אינסופית, והסיבה הפשוטה ביותר לכך היא שהיוצרים ב-S עשויים להיות בעלי סדר אינסופי בעצמם. למשל, החבורה הציקלית האינסופית נוצרת על ידי איבר אחד, ויש בה כמובן אינסוף איברים. ברנסייד שאל האם חבורה נוצרת סופית שבה לכל איבר יש סדר סופי מוכרחה להיות סופית. זוהי גרסה ראשונה של הבעיה, שנודעה בשם 'בעיית ברנסייד הכללית':

* האם חבורה נוצרת סופית מפותלת, היא בהכרח סופית?

אפשר להגביל את החבורה מעט יותר, ולדרוש שכל איבר שלה יקיים את החוק {\displaystyle \ x^{e}=1} (כלומר, אותו e עבור כל האיברים בחבורה). דרישה זו מובילה לגרסה שנייה: 

* האם חבורה בת d יוצרים, שבה מתקיים החוק {\displaystyle \ x^{e}=1}, היא בהכרח סופית?

את החבורה הנוצרת על ידי d יוצרים, שבה מתקיים רק החוק {\displaystyle \ x^{e}=1} ומסקנותיו, מסמנים ב-{\displaystyle \ B(d,e)} - זוהי חבורת ברנסייד עם d יוצרים מאקספוננט e. הגרסה השנייה שקולה, אם כך, לשאלה האם {\displaystyle \ B(d,e)}סופית.

תשובות חיוביות ושליליות
-----------------------

קל להראות שהחבורות {\displaystyle \ B(d,2)} סופיות. במעט יותר מאמץ אפשר להוכיח ש-{\displaystyle \ B(d,3)} ו-{\displaystyle \ B(d,4)} סופיות (אכן, הסדר של חבורות אלו ידוע). 

מאידך, Golod-Shafarevitc נתנו ב-1964 תשובה שלילית לבעיה בנוסחה הראשון (ראו גם בעיית קורוש). ב-1968 הראו Novikov ו-Adian שאם e גדול מספיק, החבורות {\displaystyle \ B(d,e)}אינן סופיות. תוצאות אלו משאירות טווח רחב שבו התשובה אינה ידועה. למשל, לא ידוע האם החבורות {\displaystyle \ B(2,5)} ו- {\displaystyle \ B(2,8)} סופיות או אינסופיות.

חבורות הפועלות על עצים עם שורש מספקות משפחה של דוגמאות נגדיות לבעיית ברנסייד בנוסחה הראשון.

בעיית ברנסייד המצומצמת
----------------------

גם אם החבורה {\displaystyle \ B(d,e)}אינסופית, אפשר לשאול האם יש לה מנה סופית גדולה ביותר, או שמא יש לה מנות סופיות מסדר גדל והולך. זוהי בעיית ברנסייד המצומצמת: 

* האם יש ל-{\displaystyle \ B(d,e)} מנה סופית גדולה ביותר?

ניסוחים שקולים:

* האם המנה ה-residually finite של {\displaystyle \ B(d,e)} היא סופית?
* האם מכפלה ישרה של חבורות סופיות בעלות אקספוננט חסום היא סופית מקומית?

ב-1990 הראה זלמנוב שהתשובה חיובית. אם כך, אפשר להגדיר את החבורה {\displaystyle \ RB(d,e)} כמנה הסופית הגדולה ביותר של {\displaystyle \ B(d,e)}. ידוע שהסדר של {\displaystyle \ RB(2,5)} הוא {\displaystyle \ 5^{48}}; שהסדר של {\displaystyle \ RB(3,5)} הוא {\displaystyle \ 5^{2282}}; ושהסדר של {\displaystyle \ RB(2,7)} הוא {\displaystyle \,7^{20416}}.

קישורים חיצוניים
----------------

* בעיית ברנסייד, באתר MathWorld (באנגלית)
* בעיית ברנסייד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)