recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר. אם התכוונתם למחוז, ראו דרעא (מחוז).

**דַ֫רְעַא** (בערבית **درعا**, שפירושה "מצודה") היא עיר בדרום סוריה, המשמשת כבירת מחוז דרעא. העיר ממוקמת כ-100 קילומטר דרומית לדמשק, בגובה 435 מטר מעל פני הים. אוכלוסייתה כ-75,500 נפש. היא נמצאת באגן הירמוך, סמוך לגבול ירדן–סוריה. מולה בשטח ירדן העיירה א-רמת'א.

היסטוריה
--------

דרעא מזוהה עם העיר המקראית אדרעי. התל המקראי של אדרעי נמצא במרכז העיר דרעא, צמוד לדרך הראשית מאירביד לדמשק. העיר מוזכרת ברשימת ערי כנען המופיעה בפפירוס אנאסטאזי א.

בשנת 1908 הוקמה בדרעא תחנת רכבת, ובה מסעף שחיבר את העיר חיפה (דרך מסילת הרכבת דרעא–צמח ומסילת רכבת העמק), עם מסילת הרכבת החיג'אזית שפעלה בין דמשק שבסוריה לבין מדינה שבחג'אז, כיום בערב הסעודית, ושימשה את עולי הרגל המוסלמים בדרכם לעיר המקודשת מכה.

העיר התפרסמה במלחמת העולם הראשונה כמקום שבו נתפס לורנס איש ערב ועונה על ידי הטורקים.

החל מסוף העשור הראשון של המאה ה-21, סבל אזור דרעא, שהוא חקלאי באופיו, ממחסור באספקת מים ומגידול באוכלוסיית העיר כתוצאה ממעבר תושבים ממזרח סוריה אל העיר עקב משבר מים מתמשך באזורם. הדבר עורר במרץ 2011 גל מחאה והפגנות נרחבות בעיר, ודרעא הפכה למוקד של תסיסה נגד המשטר הסורי.. הדבר גרם לנזק ולהרס נרחב. בהתנגשויות אלה מאות אזרחים נהרגו ואלפים נפצעו ונעצרו בידי המשטר הסורי. מאורעות אלו הביאו לפרוץ מלחמת האזרחים בסוריה שנמשכת מעל לשבע שנים וגבתה את חייהם של מעל ל-500 אלף נפש. ב-12 ביולי 2018 כבש צבא סוריה מחדש את העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרעא** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דרעא
* אתר העיר דרעא (בערבית)
* דרעא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Syria protest town 'has new governor'". *France 24*. 4 באפריל 2011. אורכב מ-המקור ב-2011-05-03. נבדק ב-6 באפריל 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  האנציקלופדיה העברית, כרך א' עמ' 571.
3. ↑  חגי ארליך, מבוא להיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה, חטיבה ה', האוניברסיטה הפתוחה, 1989, עמ' 281
4. ↑  רועי נחמיאס והסוכנויות, עוד הפגנות בסוריה: "הרוגים ו-60 פצועים מירי", באתר ynet, 20 במרץ 2011
5. ↑  Syria protesters torch buildings, אל ג'זירה, 20 במרץ 2011
6. ↑  ערש המלחמה בסוריה נפל: צבא אסד השלים את כיבוש העיר דרעא, באתר וואלה!‏, 12 ביולי 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531126005171
* GND: 4589897-2

 |
**יעקב ריבלין** (נולד ב-30 ביוני 1958) הוא עיתונאי ופרשן פוליטי חרדי-ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים ליצחק ולשמחה. אמו היא בתו של הרב יעקב עדס, ראש ישיבת פורת יוסף. למד בישיבת איתרי ואצל דודו הרב יהודה עדס בישיבת קול יעקב .

תחילת דרכו העיתונאית הייתה בעיתון המחנה החרדי, ביטאון חסידי בעלז, שם שימש ככתב פוליטי במשך כשנתיים. בשנות ה-80 היה הכתב הפוליטי של העיתון "יום השישי" (תחת שם העט **י. יריב**). בשנות ה-90 עבר לעבוד ברשת המקומונים "קו עיתונות דתית", שם היה הפרשן הפוליטי הבכיר ובעל הטור הפוליטי "בית ספר לפוליטיקה". בשנת 2004 עבר לעיתון "בקהילה", שם הוא משמש כעורך החדשות. ריבלין גם משמש כפרשן פוליטי בקו הסקופים ומופיע שם אחת לשבוע. מדי שבוע מפרסם ריבלין טור אקטואליה מרכזי בפתח העיתון, המתפרסם גם באתר בחדרי חרדים. ריבלין משמש כיועץ תקשורת וכקופירייטר במשרד הפרסום 'חן'. 

בשנת 2011 החל להגיש ברדיו קול ברמה תוכנית אקטואליה שבועית בשם "פילפוליטיקה" יחד עם העיתונאי אבי בלום. במרץ 2017 הודיעו השניים על מעבר לרדיו קול חי. 
בספטמבר 2021 דורג באתר חרדים10 בפרויקט ״הנבחרת: 25 העיתונאים הכי משפיעים בתקשורת החרדית״..

ריבלין נשוי ללאה (לבית לוי), אב לשישה, מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב ריבלין, ברשת החברתית פייסבוק
* יעקב ריבלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* שמעון מירוני, מס' 1: האדמו"ר מפוליטיקה, יעקב ריבלין, באתר בחדרי חרדים
* מאמריו של יעקב ריבלין באתר כיכר השבת
* דף התוכנית פילפוליטיקה באתר רדיו קול ברמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד רוטנברג, הרבי מפוליטיקה: האיש שהמציא את הפרשנות הפוליטית החרדית, באתר חרדים10, 27.09.2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007380382605171
* VIAF: 7210151172709239210001
* WorldCat: viaf-7210151172709239210001

 |
SGMB גרסה של המקלע על רק"מ סיור מסוג BRDM-1
**גוריונוב SG-43** (ברוסית: **Горюнов СГ-43**), מקלע בינוני סובייטי שפותח בזמן מלחמת העולם השנייה על ידי פיוטר גוריונוב. בארץ לפעמים נקרא בטעות "גוריאנוב".

המקלע נכנס לשירות בצבא האדום בשנת 1943 והוא התאפיין בין היתר בקנה מקורר אוויר והתקן נשיאה על כן המצויד בזוג גלגלים. המקלע פותח כתחליף למקלע מקסים אשר היה באותו זמן בשירות הצבא האדום. בשנת 1942 החל הפיתוח של המקלע במטרה לפתח "מקלע כבד נייד המותקן על כן (עגלה) המוזן בקליעי רובה סטנדרטיים".

בתחילת 1943 נוצר אב הטיפוס הראשון ובמרץ של אותה שנה כבר הוצא המקלע לבדיקות צבאיות. כעבור כחודש וחצי, נכנס לשירות בצבא האדום. המקלע יוצר עד סיום המלחמה. לאחר המלחמה, אחרי ששופר הוא יוצר תחת השם SGM (ה-M מייצגת את המילה модернизированный שפירושה משופר) והיווה את המקלע הכבד הנייד המרכזי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות עד שהוצא משירות באמצע שנות השישים (ייצורו הופסק ב-1961) והוחלף על ידי ה-PKS - גרסה של ה-PK שמותקנת על כן (ללא גלגלים).

ה-SG-43 זכה לייצוא המוני ושווק למדינות רבות ביניהן: קוריאה הצפונית, מדינות דרום מזרח אסיה (כדוגמת וייטנאם) ואחרות, בנוסף, סין יצרה העתק של המקלע תחת השם Type 53.

Type 53 הגרסה הסינית של המקלע

גרסאות
------

* SG 43 (רוסית: СГ-43) - הגרסה המקורית של המקלע משנת 1943.
* SGM (רוסית: СГМ) - גרסה משופרת של המקלע שיוצרה לאחר מלחמת העולם השנייה.
* SGMT (רוסית: СГМТ) - גרסת המקלע המותקנת על טנקים.
* SGMB (רוסית: СГМБ) - גרסת המקלע המותקנת על נגמ"שים.

נתונים טכניים
-------------

עקרון הפעולה של המקלע התבסס על רתע הקליע מפליטת הגזים לאחר הירי, ושרשיר הקליעים שלו, בניגוד למקלע ה"מקסים", היה מתכתי והוא יוצר והתאים גם למקלעי PK ו-PKM .

ה-SG-43 נחשב למקלע הכבד הנייד הראשון שהשתמש בשרשיר מתכתי של קליעי 7.62 שיוצר על ידי ברית המועצות. המקלע נחשב כעצמתי ואמין אך חסרונו התבטא בחוסר התמרון שלו שנגרם ממשקל הכן בעל הגלגלים, המיגון (שריון) וממדיו הגדולים.

### מאפיינים

* קליבר: מ"מ 7.62x54
* קצב ירי: 500-700 קליעים לדקה
* מהירות לוע התחלתית: 800 מטר/שנייה
* טווח כוונות: 1.1 ק"מ
* אורך: 1150 מ"מ- **גוף**, 720 מ"מ- **קנה**
* משקל (ללא קליעים): 13.8 ק"ג (41 ק"ג על כן ללא קליעים)
* קיבולת הצרור: 250 או 200 קליעים

ראו גם
------

* PK
* נגמ"ש

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גוריונוב SG-43** |

* המקלע הבינוני "גוריונוב", **מערכות** 193 יולי 1968, עמ' 35-36
* מידע באנגלית ותמונות
בקבוק חומצה טאנית, הצורה המסחרית של עפצן (טאנין)
**עֲפִיצוּת** (Astringency) היא תחושת יובש או חספוס בפה הנגרמת מאכילת מזונות או שתיית משקאות המכילים עפצן (טאנין), כמו יין אדום ותה.

הרוק המופרש מבלוטות הרוק שבלסת התחתונה Submandibular salivary gland ומהבלוטות שמתחת ללשון Sublingual salivary glands מכיל גליקופרוטאין (חלבון אליו קשורות קוולנטית מולקולות סוכר) הנקרא מוצין (mucin). המוצין מקנה לרוק צמיגות ו"שמנוניות" המאפשרת תנועה חלקה של הלשון בחלל הלוע. כאשר טאנינים שמקורם בקליפת הענב ממנו ייצרו את היין (או מכל מקור אחר) מגיבים עם המוצין שבפה, החלבון שאמור לצפות את החך מתכווץ ונוצרים גושים הניתקים מפני השטח. הרוק מאבד מצמיגותו והלשון מרגישה חיכוך מוגבר שהמוח מפרש כ"יובש". תחושה זו היא ה"עפיצות".

אחת המטרות של טועם יינות כשהוא מגלגל את היין בפיו היא להבחין במידת העפיצות של היין על פי הקלות בה נעה הלשון בפה. כיוון שהפה אינו יבש באמת, שתיית מים לא מפחיתה מיד את תחושת היובש והחספוס בפה.

העפיצות מבדילה בין יינות אדומים (עפיצים) ללבנים (חסרי עפיצות ולכן "קלים" יותר).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **עפיצות** |

* טאנינים ביין: למה יש יינות שמתים מהר יותר? - שגיא קופר, המרקקה היומית
* אתר למנויים בלבד ענר אוטולנגי, מה זה בעצם עפיצות ומה גורם לה?, באתר הארץ, 2 במרץ 2022
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סניידר-אנפילד** (באנגלית: **Snider–Enfield**) היה רובה מחורק קנה בעל טעינת בית בליעה, אשר פותח על ידי מפעל הנשק הקל המלכותי (אנפילד) על בסיס פטנט של ג'ייקוב סניידר ושירת את כוחות האימפריה הבריטית בשנים 1901–1866.

הסניידר-אנפילד היה למעשה פיתוח של האנפילד דגם 1853 עם התאמה מהפכנית לשיטת נקירה מכנית וטעינה דרך בית הבליעה במקום מצת חלמיש וטעינת לוע שהייתה נהוגה ברובים שקדמו לו. הוא נכנס לשירות סדיר עד שהוחלף בהדרגה על ידי המרטיני-הנרי החל מ-1874, אך נותר בשירות מצומצם בכוחות שונים ברחבי העולם עד לתחילת שנות ה-20 ואף מלחמת העולם הראשונה.

דגמי הסניידר-אנפילד הראשונים יוצרו על ידי התאמת הדגם 1853 עם בית הבליעה החדש, אך עם אותו קנה ונקירה כמו הדגם הקודם. החל מהדגם השלישי של הסניידר-אנפילד, הרובים יוצרו מאפס וכללו את שיטת הנקירה החדשה קנה חדש ומספר שינויים עיצוביים קלים. גם התחמושת של הדגם החדש עברה שיפור משמעותי מהדגם 1853, כאשר המטען והקליע ישבו בכדור נחושת שבבסיסו נקודת נקירה לירי הכדור, לאחר הירי היה נותר תרמיל ריק שנפלט מבית הבליעה (בדומה לרובים מודרניים).

ראו גם
------

* אנפילד דגם 1853
* מרטיני-הנרי

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רובה סניידר-אנפילד** |
**ספר המקצועות** הוא חיבור הלכתי מראשית תקופת הראשונים, שחלקים ממנו הגיעו לידינו. הספר כולל מסורות מתורת הגאונים, ונערך כנראה בבית מדרשו של רבנו חננאל.

החיבור מצוטט אך ורק בכתביהם של ראשוני אשכנז במאות ה-12 וה-13, החל בראב"ן וכלה בתלמידי מהר"ם מרוטנבורג.

שם הספר
-------

שי"ר סבר, ש"ספר המקצועות" הוא חלק מחיבור גדול יותר הנקרא "ספר חפץ". להשערתו, ספר חפץ היה ספר רחב בכל תחומי ההלכה (ולכן הוא נקרא "חפץ" כי הוא כולל את כל חפצי האדם), והחלק העוסק בדיני ממונות נקרא "ספר המקצועות" משום שדיני ממונות נקראו "מקצוע בתורה". אמנם, לאחר מכן נתגלו חלקים נוספים מספר המקצועות העוסקים בתחומים נוספים. כמו כן, מוסכם כיום שספר חפץ הוא חיבור נפרד. לאור זאת, שיער הרב שמחה אסף שספר המקצועות נקרא כך (בלשון רבים) דווקא משום שעסק בתחומים הלכתיים רבים. בנציון הלפר שיער שהשם הוא תרגום מערבית שמשעותו היא כמו "הלכות קטועות" (הדומה במשמעותו ל"הלכות קצובות" או "הלכות פסוקות").

תוכן ומבנה
----------

הספר הכיל במקורו את כל ההלכות הנוהגות בגלות: סדר נשים, סדר מועד וסדר נזיקין, מסכת ברכות ומסכת נדה.

מהקטעים שהגיעו לידינו, נראה שהספר הכיל בעיקר תורות של הגאונים, והמחבר עצמו הותיר בו מעט חותם משל עצמו.

מחבר הספר
---------

בעל שלשלת הקבלה כתב כי ספר המקצועות (וכן ספר חפץ, שאותם חשב לספר אחד) נתחבר על ידי רבנו חננאל, וזאת על סמך מובאות מספרים אלו בספרי הראשונים המיוחסות לרבנו חננאל. שי"ר מראה כנגד זה מקורות רבים בדברי הראשונים שבהם מוזכרים ספר המקצועות או ספר חפץ ורבנו חננאל בנפרד, ואף סתירות ביניהם, ומסיק כי יסודם של הספרים הוא מרבנו חננאל, ותלמידיו ותלמידי תלמידיו הרחיבו והוסיפו על גביו, ולעיתים חלקו עליו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר המקצועות, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני
* אנדריאס לנרד ושמחה עמנואל, "מעין 'ספר המקצועות' למסכת בבא מציעא – שריד חדש מ'גניזת אירופה'", **גנזי קדם** יג (תשע"ז), עמ' 25–37.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי"ר, תולדות רבנו חננאל עמ' 40-44.
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"ג, עמוד ב'
3. ↑  מבוא לספר המקצועות, עמ' 7
4. ↑  "חפץ בן יצליח", עמ' 45 הערה 142 (באנגלית).
5. ↑  עמ' פט במהדורת ה'תשכ"ב.
6. ↑  בעל שלשלת הקבלה מציין להגהות מיימוניות הלכות שכנים פרק ג ולמרדכי, שבועות פרק א. שי"ר (תולדות רבנו חננאל עמ' 40 הערה 36) ציין מבואות נוספים.
**הצדקת המאמץ** או **הצדקת ההשקעה** (**Effort justification**) הוא רעיון ופרדיגמה בתחום הפסיכולוגיה החברתית שצמח במסגרת תיאורית הדיסוננס הקוגניטיבי של פסטינגר. הצדקת המאמץ היא הנטייה של אנשים לייחס ערך מוגזם לתוצאות או מטרות שהיו צריכים להשקיע מאמץ להשגתם.

תאוריה ומחקר
------------

תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי מסבירה את השינויים בעמדות או אמונות של אנשים כתוצאה מהניסיון להפחית בדיסוננס (אי-הלימה) שנוצר בין תפיסות או קוגניציות סותרות. במקרה של הצדקת המאמץ הדיסוננס הוא בין רמת המאמץ הגבוהה המושקעת בהשגת מטרה או ביצוע משימה (מאמץ רב – "מחיר" גבוה), והרווח הסובייקטיבי מאותו המאמץ (נמוך מהמצופה עבור מאמץ שכזה). בעזרת התאמת העמדה והעלאת הערך הסובייקטיבי של המטרה הדיסוננס הזה נפתר.

אחת הדוגמאות הראשונות והקלאסיות להצדקת המאמץ הוא המחקר של ארונסון ומילס. קבוצת נשים צעירות התנדבו להצטרף לקבוצת דיון בנושא "הפסיכולוגיה של המין". הנבדקות נתבקשו לבצע מבחן קריאה כדי לוודא שאינן מובכות מהדיבור על נושאים הקשורים במין. בתנאי המבוכה הקלה נתבקשו הנבדקות להקריא בקול מספר מילים בעלות אופי מיני (כגון "יצאנית" או "בתולה"). בתנאי המבוכה הרבה נתבקשו הנבדקות להקריא בקול מספר מילים בעלות אופי מיני בוטה (כגון "להזדיין") ושני תיאורים מפורשים של פעילות מינית מתוך רומנים עכשוויים. לאחר מכן הנבדקות האזינו להקלטה של דיון קבוצתי בנושא "התנהגות מינית של חיות" שהיה משעמם ולא מושך. כשנתבקשו הנבדקות לדרג את הקבוצה ואת החברות האחרות בה, לא נמצא הבדל בדירוגים בין קבוצת הבקרה וקבוצת המבוכה הקלה, אך הדירוגים של קבוצת המבוכה הקשה היו גבוהים באופן משמעותי. קבוצה זו שתהליך הקבלה שלה לקבוצה היה קשה יותר (תחת ההנחה שחוויית המבוכה היא סוג של מאמץ) העלו את ערכה הסובייקטיבי של קבוצת הדיון כדי לפתור את הדיסוננס.

יישום
-----

התאוריה מיושמת בצורה ברורה באופן שבו טקסי חניכה תובעניים משפיעים על הסולידריות והנאמנות לקבוצה. טקסי חניכה המקובלים ביחידות צבאיות, קבוצות ספורט ובאחוות הקולג'ים בארצות הברית, כוללים בדרך כלל ביצוע מטלות תובעניות ו/או משפילות ובכך מצריכים (על פי תאוריית דיסוננס קוגניטיבי) את המצטרף החדש להעלות את ערכה הסובייקטיבי של הקבוצה, פעולה אשר תורמת לנאמנות של המצטרף וללכידות של הקבוצה כולה.

תאוריות מתחרות
--------------

ביקורות התאוריה טוענות שהיא תלויה בהקשרים חברתיים מורכבים (שרק בעקבותיהם נוצר הדיסוננס), אולם מחקרים מצאו התנהגות דומה של העדפת תוצאה שקדם לה מאמץ רב יותר גם בילדים (שפחות מבינים ופועלים לפי הקשר חברתי) ואפילו ביונים. לטענת החוקרים, ההסבר לתופעה הן בחיות והן בבני אדם הוא אפקט הקונטרסט (Behavioral contrast). הטענה היא שההעדפה נובעת מהבדלים בפער שבין החיזוק והמצב שקדם לו. כאשר המצב המקדים הוא לא נעים או מאמץ, הפער בינו לבין החיזוק החיובי שאחריו גדול. כאשר המצב המקדים אינו כל כך נורא או המאמץ בו מופחת, גם הפער בינו לבין החיזוק החיובי פחות גדול. החיזוק שיצר פער גדול יותר עם המצב הקודם לו יקבל העדפה כי הוא נחווה כחיובי יותר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Festinger, L. (1957) Cognitiae dissononce. Stanford, Calif.: Stanford University Press.
2. ↑  Aronson, E. & Mills, J. (1959) The effect of severity of initiation on liking for a group. Journal of Abnormal and Social Psychology ,59, 177-181
3. ↑  Alessandri J. DarchevilleJ.C. Zentall T.R. (2008) Cognitive dissonance in children: Justification of effort or contrast? Psychonomic Bulletin & Review, 15, 3,673-677
**איגנסיו מונראל אראסו** (בספרדית: **Igancio Monreal Eraso**; נולד ב-26 בפברואר 1986) הוא כדורגלן עבר ספרדי אשר שיחק בעמדת המגן השמאלי והבלם.

קריירה
------

נאצ'ו מונראל גדל בפמפלונה והצטרף לקבוצת מחלקת הנוער של העיר, אוסאסונה. ב-22 באוקטובר 2006 ערך מונראל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אוסאסונה בהפסד 0–1 לוולנסיה. הוא סיים את עונת 2006/2007 עם 10 הופעות בליגה, ו-2 הופעות במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. לאחר שקבוצתו העפילה באותה עונה לגביע אופ"א, רשם 4 הופעות ועזר לקבוצתו לעלות לחצי גמר המפעל, שם הודחו על ידי סביליה. בעונת 2007/2008 הפך מונראל לשחקן הרכב בכיר יחד עם תוצרת נוספת של מחלקת הנוער, סזאר אספיליקווטה. באותה עונה הופיע ב34 משחקים.

ב-10 ביוני 2011 חתם מונראל על חוזה לחמש שנים במאלגה תמורת 6 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה נאבק עם אליסאו על המקום בהרכב, והיה שחקן משמעותי להעפלתה של מאלגה לליגת האלופות לראשונה בתולדותיה. מונראל כבש את השער היחיד שלו לטובת מאלגה בניצחון 2–3 על מאיורקה ב-27 בינואר 2013.

ב-31 בינואר 2013 חתם מונראל בארסנל על חוזה לארבע שנים תמורת 8 וחצי מיליון אירו, וערך את הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 0–1 על סטוק סיטי. מונראל כבש את שערו הראשון בקבוצה ב-16 במרץ, בניצחון 0–2 על סוונסי סיטי.

ב-31 באוגוסט 2019 חזר מונראל לאחר שש וחצי שנים לספרד, וחתם בריאל סוסיאדד.

ב-16 באוגוסט 2022 הודיע על פרישה מכדורגל.

### נבחרת ספרד

ב-2007 זומן לראשונה לנבחרת ספרד עד 21. הוא פתח בכל המשחקים במסגרת יורו 2009 לנבחרות צעירות, לאחר שנבחרתו הודחה כבר בשלב הבתים. ב-6 באוגוסט 2009 זומן מונראל בפעם הראשונה לנבחרת ספרד הבוגרת, במשחק ידידות נגד נבחרת מקדוניה. הוא נכנס כמחליף בדקה ה-75 באותו משחק, בו ניצחה ספרד 2–3.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאצ'ו מונראל** בוויקישיתוף
* נאצ'ו מונראל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* עמוד השחקן באתר הרשמי של ארסנל
* עמוד השחקן באתר הפרמייר ליג
* מיכאל יוכין‏, תותחן לא צפוי: כך נאצ'ו מונריאל הפך לסקורר המפתיע של ארסנל, באתר וואלה!‏, 26 באוגוסט 2018

| **נבחרת ספרד – מונדיאל 2018** |
| --- |
| 1 דה חאה • 
2 קרבחאל • 
3 פיקה • 
4 נאצ'ו • 
5 בוסקטס • 
6 אינייסטה • 
7 סאול • 
8 קוקה • 
9 רודריגו • 
10 טיאגו • 
11 ואסקס • 
12 אודריאוסולה •
13 קפה • 
14 אספיליקווטה •
15 ראמוס •
16 מונראל •
17 אספס •
18 אלבה •
19 קוסטה •
20 אסנסיו •
21 סילבה •
22 איסקו •
23 ריינה •
מאמן: היירו | ספרדספרד |
**בושקה שימון** (בהונגרית: **Simon Böske**;‏ השם הפרטי המקורי שלה אֶרְזֵ'בֶּט, המקבילה בהונגרית לאליזבת, 15 בפברואר 1909 - 28 באוקטובר 1970) הייתה דוגמנית הונגריה-יהודיה, מלכת היופי הראשונה של הונגריה, מיס אירופה לשנת 1929.

ביוגרפיה
--------

לוח זיכרון בבית הולדתה בעיר קסטהיי
בושקה שימון נולדה בחבל הארץ של מערב טרנסדנוביה. היא התגלתה בגיל 16, ובשנת 1925 השתתפה לראשונה בתחרות יופי.

ב-1929 נבחרה למיס הונגריה בשנה הראשונה בה התחילה התחרות.

לאחר מכן באותה שנה נבחרה גם למיס אירופה בתחרות שנערכה בפריז, צרפת. לאחר זכייתה נערך עבורה אירוע פרטי בהשתתפות נשיא צרפת. עם חזרתה למדינתה היא התקבלה בתשואות על ידי אלפים בתחנת הרכבת בבודפשט.

בגלל התקפות אנטישמיות ולחץ פוליטי היא ויתרה על השתתפותה בתחרות היופי הבינלאומית ("מיס תבל").

היא קיבלה מספר הצעות להשתתפות בסרטים אך דחתה אותן. זמן קצר לאחר זכייתה בתחרויות היופי היא נישאה בבודפשט לפאל בראמר סיטונאי טקסטיל. לאחר מכן התגרשו, והיא נישאה לדניאל יוב (השם ההונגרי לאיוב) מנהל האומנותי של התיאטרון הקומדיה של בודפשט. היא ובעלה השני היו ניצולי שואת יהודי הונגריה. היא נפטרה ב-28 באוקטובר 1970, בגיל 61 והובאה למנוחת עולמים לצד בעלה בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

לקריאה נוספת
------------

* כתבה על בושקה שימון באתר העיתון Magyar Nemzet ההונגרי (בהונגרית)
* בושקה שימון היא מלכת היופי הראשונה של הונגריה (בהונגרית)
* מהכא ומהתם, באתר jpress.org.il

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוסקה סימון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיס אירופה' מתחתנת ", באתר jpress.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411399005171
* VIAF: 308264640
* WorldCat: viaf-308264640

 |
יו"ר המפלגה, ניקוס אנסטסיאדיס (במרכז) במסיבת עיתונאים של המפלגה, 2010
**האספה הדמוקרטית** (ביוונית: **Δημοκρατικός Συναγερμός (ΔΗΣΥ)**; לטיניזציה: Dimokratikós Sinagermós (DISY); בטורקית: **Demokratik Seferberlik**) היא מפלגה שמרנית-ליברלית נוצרית-דמוקרטית בקפריסין, והמפלגה הגדולה ביותר בבית הנבחרים של קפריסין. המפלגה דוגלת בשוק חופשי וערכים שמרניים ומתנגדת ל"טקסים" (חלוקת קפריסין וקיומה של צפון קפריסין בשליטה טורקית). המפלגה נוסדה ב-1976 על ידי גלפקוס קלירידיס שעמד בראשה עד שנבחר לנשיא קפריסין ב-1993. נשיא קפריסין הנוכחי, ניקוס אנסטסיאדיס, היה יו"ר המפלגה. בפרלמנט האירופי המפלגה היא חלק ממפלגת העם האירופית וחבריה נמנים עם קבוצת מפלגת העם האירופית.

אידאולוגיה ואלקטורט
-------------------

המפלגה מייצגת קו שמתנגד למפלגה הקומוניסטית ומטפח לאומיות יוונית-קפריסאית לצד תמיכה בזכויות האדם והנהגת שוק חופשי. ביחס לפתרון הסכסוך הקפריסאי מציגה המפלגה התנגדות לחלוקת האי ולנוכחות טורקית על אדמתו. המפלגה תומכת בברית נאט"ו ובאיחוד האירופי.

מצביעי המפלגה מגיעים באופן מסורתי ממעמד הביניים, עובדי צווארון לבן, בעלי מקצועות חופשיים ואנשי עסקים.

פילוג 2004
----------

בשנת 2004 הציע מזכ"ל האו"ם, קופי אנאן, הצעת פשרה לפתרון הסכסוך בקפריסין, המבוססת על רעיון של פדרציה. מספר חברי פרלמנט, בהם ניקוס אנסטסיאדיס, הביעו תמיכה ברעיון, נגד הקו המפלגתי, שהיה קשוח יותר. חלק מחברי הפרלמנט פרשו מהמפלגה והקימו את מפלגת "הדמוקרטיה האירופאית" ("אברוקו", Ευρωκό).

הישגים בבחירות
--------------

### בית הנבחרים

בית הנבחרים של קפריסין| בחירות | הצבעה | מושבים |
| --- | --- | --- |
| # |  % | מקום | # | ± |
| 1981 | 92,886 | 31.9 | שני | 12/35 | - |
| 1985 | 107,223 | 33.6 | ראשון | 19/56 | Increase 7 |
| 1991 | 122,495 | 35.8 | ראשון | 20/56 | Increase 1 |
| 1996 | 127,380 | 34.5 | ראשון | 20/56 | Steady 0 |
| 2001 | 139,721 | 34.0 | שני | 19/56 | Decrease 1 |
| 2006 | 127,776 | 30.3 | שני | 18/56 | Decrease 1 |
| 2011 | 138,682 | 34.3 | ראשון | 20/56 | Increase 2 |
| 2016 | 107,824 | 30.7 | ראשון | 18/56 | Decrease 2 |
| 2021 | 99,328 | 27.77 | ראשון | 17/56 | Decrease 1 |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של האספה הדמוקרטית
* מפלגות בקפריסין
* מרכז מידע לגבי הבחירות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Slomp, Hans (30 בספטמבר 2011). *Europe, A Political Profile: An American Companion to European Politics*. ABC-CLIO. p. 690. ISBN 978-0-313-39182-8. נבדק ב-22 באוגוסט 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**מיקל סן חוסה דומינגס** (בספרדית: **Mikel San José Domínguez**; נולד ב-30 במאי 1989) הוא כדורגלן עבר ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי והבלם.

קריירת מועדונים
---------------

סן חוסה הצטרף בגיל 16 למחלקת הנוער של אתלטיק בילבאו. באוגוסט 2007 חתם על חוזה ל-3 שנים בליברפול מהפרמייר ליג. באוגוסט 2009 הושאל לאתלטיק בילבאו עד לסיום העונה. ב-17 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במשחק בו ניצחה בילבאו 0-3 את אוסטריה וינה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. את העונה התחיל סן חוסה על הספסל והתקשה לקבל דקות משחק ורק ב-8 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית. במהלך העונה השתנה מעמדו וסן חוסה תפס מקום בהרכב של הקבוצה. ב-19 במאי 2010 חתם על חוזה חדש בבילבאו ל-5 עונות.

ב-5 בדצמבר 2010 סחט פנדל שהוביל לשער הראשון בניצחון של בילבאו 0-2 נגד ריאל סוסיאדד בדרבי של חבל הבסקים. בעונת 2011/2012 הגיע עם המועדון לגמר הליגה האירופית ולגמר גביע המלך הספרדי אך בשניהם בילבאו הפסידה. ב-16 בספטמבר 2013 הבקיע את השער הראשון אי פעם באצטדיון סן ממס החדש במשחק בו ניצחה בילבאו 2-3 את סלטה ויגו. סן חוסה הבקיע את השער הראשון בניצחון 0-4 נגד ברצלונה במסגרת הסופר קאפ הספרדי שהיה גם התואר הראשון של השחקן.

ביולי 2020 אתלטיק אישרה כי חוזהו של סן חוסה לא יוארך לאחר קיץ 2020 וסן חוסה עזב את המועדון לאחר למעלה מעשור. 

ב-21 בספטמבר 2020 חתם סן חוסה בבירמינגהאם סיטי לשנתיים.

בקיץ 2021, סן חוסה חתם באמורבייטה.

קריירה בינלאומית
----------------

סן חוסה זכה עם נבחרת הנוער באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2007 ועם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011. ב-4 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד בהפסד 1-0 לצרפת. סן חוסה נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016.

תארים
-----

אתלטיק בילבאו
* הסופר קאפ הספרדי: 2015

נבחרות ספרד
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2007
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2011

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקל סן חוסה** בוויקישיתוף
* מיקל סן חוסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר אתלטיק בילבאו

| **נבחרת ספרד – יורו 2016** |
| --- |
| 1 קסיאס • 
2 אספיליקווטה • 
3 פיקה • 
4 ברטרה • 
5 בוסקטס • 
6 אינייסטה • 
7 מוראטה • 
8 קוקה • 
9 ואסקס • 
10 פברגאס • 
11 פדרו • 
12 ביירין •
13 דה חאה • 
14 אלקנטרה •
15 ראמוס •
16 חואנפראן •
17 סן חוסה •
18 אלבה •
19 ברונו •
20 אדוריס •
21 סילבה •
22 נוליטו •
23 ריקו •
מאמן: דל בוסקה | ספרדספרד |
ג'ון בראונינג
מקלע כבד M2 בראונינג
**ג'ון מוזס בראונינג** (באנגלית: **John Moses Browning**;‏ 23 בינואר 1855‏ –‏ 26 בנובמבר 1926) היה ממציא ומפתח כלי ירייה אמריקאי מפורסם, הנחשב לאחד ממפתחי הנשק האוטומטי וחצי-אוטומטי הטובים והחשובים בהיסטוריה. הוא המציא מגוון רב של כלי ירייה אזרחיים, סוגי תחמושת וכדורים, מנגנוני פעולה של כלי ירייה ונשק קל צבאי - רבים מהם נמצאים בשירות פעיל גם היום. על שמו רשומים 128 פטנטים.

חייו
----

בראונינג נולד באוגדן, יוטה, ארצות הברית. הוא בנה את כלי הירייה הראשון שלו בגיל 13 בסדנה של אביו, ורשם פטנט ראשון ב-7 באוקטובר 1879, כשהיה בין 24.‏ הוא תכנן נשק קל בין השאר עבור חברות הנשק וינצ'סטר, FN Herstal וקולט.

בראונינג השפיע כמעט על כל תחומי הנשק החם. הוא המציא שיפורים משמעותיים למנגנון פעולה בודדת, לפעולת מנוף (lever-action, הרובה נטען באמצעות משיכת מנוף שנמצא ליד ההדק), פעולת-משאבה (pump-action, הרובה נטען באמצעות הזזה או שאיבה של התקן מתחת לקנה. מנגנון זה נפוץ כיום ברובי shotgun), רובים ורובי shotgun. תרומותיו המשמעותיות ביותר היו כנראה בתחום הנשק החם הנטען אוטומטית. הוא פיתח את האקדחים הנטענים-אוטומטית הראשונים שהיו אמינים וקומפקטים, על ידי פיתוח בריח טלסקופי, שנמצא כיום כמעט בכל אקדח חצי-אוטומטי מודרני. הוא פיתח את המקלע הראשון שהופעל על ידי גז שנפלט מהתרמיל, קולט-בראונינג מודל 1895 - מערכת שמפחיתה רתע והפכה לסטנדרט ברוב כלי הנשק החם הנטענים-אוטומטים, בעלי כוח אש גדול. בראונינג תרם גם לתחום התותחים האוטומטיים.

בין המצאותיו: אקדח קולט M1911 ששימש את צבא ארצות הברית עד 1985, אקדח FN HP (בראונינג היי-פאואר), מקלע כבד M2 בראונינג בקליבר 0.5 אינץ' שמשרת עד היום ברוב צבאות העולם, רובה בראונינג אוטומטי M1918, רובה ציד חצי-אוטומטי מהפכני בראונינג אוטו-5 ורובה וינצ'סטר מודל 1894. רוב כלי ירייה אלה נמצאים בשירות פעיל עד היום במדינות רבות בעולם, עם שינויים קטנים בלבד מהתכנונים המקוריים של בראונינג. הוא פיתח גם מספר כדורים: בהם 0.45 ACP, כדור לאקדחים ותת-מקלעים בקוטר 0.45 אינץ' (11 מילימטרים), ו-0.5 BMG‏ (12.7x99 מ"מ נאט"ו) המשמש מקלעים כבדים ורובים נגד ציוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון בראונינג** בוויקישיתוף
* ג'ון בראונינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ג'ון בראונינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pelley, Doug (2004–2007). "Pictures of Headstones: John M. Browning". נבדק ב-2007-01-23.
2. ↑  "By 1900, over 75% of the repeating sporting arms on the United States market, both lever and pump, were of John’s invention." Browning Firearms Collection brochure from The 
American Society of Mechanical Engineers
3. ↑  *Encyclopædia Britannica* online, "John Moses Browning".
4. ↑  כולל בצה"ל, שם הוא משרת בדגם M2-HQCB, בעל קנה מעובה להחלפה מהירה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1079425292
* ISNI: 0000 0000 4530 4199
* LCCN: n96109989
* SNAC: w6x13zt1
* VIAF: 6667376
* WorldCat: lccn-n96109989

 |
בית הספר לרפואת שיניים
 בית ספר לרוקחות
 הרקטורט
**אוניברסיטת ליסבון** (בפורטוגזית: **Universidade de Lisboa**) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בליסבון, והאוניברסיטה הגדולה ביותר בפורטוגל. היא נוסדה בשנת 2013, ממיזוג של שתי אוניברסיטאות ציבוריות קודמות שהיו ממוקמות בליסבון: האוניברסיטה לשעבר של ליסבון (1911–2013) והאוניברסיטה הטכנית של ליסבון (1930–2013). ההיסטוריה של אוניברסיטה בליסבון מתחילה במאה ה-13.

היסטוריה
--------

אוניברסיטת קוימברה, האוניברסיטה הפורטוגלית הראשונה, הוקמה בליסבון בין השנים 1288 ו-1290, כאשר דיניש, מלך פורטוגל פרסם את המנשר *Scientiae thesaurus mirabili*, שהעניק מספר הרשאות לתלמידי ה- *studium generale* בליסבון, מה שמוכיח שהיא נוסדה כבר באותו תאריך. הייתה השתתפות פעילה בפעילות חינוכית זו על ידי הכתר הפורטוגלי ומלכו, באמצעות התחייבותו לשלם חלק מהסבסוד של דמי הלימוד. מוסד זה עבר מספר פעמים בין ליסבון לקוימברה, שם התיישב לצמיתות ב-1597.

האוניברסיטה הנוכחית של ליסבון היא תוצאה של מיזוג של שתי אוניברסיטאות ציבוריות לשעבר של ליסבון: אוניברסיטת ליסבון לשעבר, שנוסדה ב-1911 והאוניברסיטה הטכנית של ליסבון, שנוסדה ב-1930. תהליך המיזוג החל בשנת 2011 והוכנס לחוק ב-31 בדצמבר 2012. כאמור בצו מס' 266-E/2012, האוניברסיטה החדשה של ליסבון החלה את קיומה המשפטי ביום שבו נכנס הרקטור החדש שנבחר לתפקידו, ב-25 ביולי 2013.

דירוגים
-------

לפי הדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם לשנת 2017, הידוע גם בשם דירוג שנחאי, אוניברסיטת ליסבון מדורגת במקום הראשון בפורטוגל ובין מקומות 151–200 בעולם. בתחום המקצוע הרחב של הנדסה/טכנולוגיה ומדעי המחשב, האוניברסיטה מדורגת במקומות 51–75 ברחבי העולם, בעוד שבדיסציפלינות המתמטיקה, הפיזיקה ומדעי המחשב היא מדורגת 101–150, 151–200 ו-151–200, בהתאמה. 

בדירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education (THE) 2017, אוניברסיטת ליסבון נחשבת לאוניברסיטה הגדולה ביותר בפורטוגל והיא מדורגת 401–500,  בעוד שבדירוג האוניברסיטה העולמית של QS 2018 היא מדורגת 305 ( באופן כללי).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניברסיטת ליסבון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ליסבון (בפורטוגזית)
* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ליסבון (באנגלית)
* אוניברסיטת ליסבון, ברשת החברתית פייסבוק

* אוניברסיטת ליסבון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אוניברסיטת ליסבון, ברשת החברתית אינסטגרם

* אוניברסיטת ליסבון, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אוניברסיטת ליסבון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Academic Ranking of World Universities (Shanghai Ranking) 2016 - University of Lisbon". *shanghairanking.com*. נבדק ב-26 ביוני 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Times Higher Education World University Rankings 2017 - University of Lisbon". *timeshighereducation.com*.
3. ↑  "QS World University Rankings® 2018 - University of Lisbon". *topuniversities.com*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576502005171
* BIBSYS: 7365
* BNE: XX88044
* BnF: cb11867929t (data)
* GND: 13666-9
* ISNI: 0000 0001 2181 4263
* LCCN: n81035314
* NKC: ko2009274073
* NLA: 35091224
* RERO: 02-A005470562
* SUDOC: 026430398
* ULAN: 500301573
* VcBA: 494/53224
* VIAF: 313138723
* WorldCat: lccn-n81035314

 |
**תנועת השמאל הירוק** (באיסלנדית: **Vinstrihreyfingin – grænt framboð**), אות המפלגה: **V** היא מפלגה באלת'ינגי, בית הנבחרים של מדינת איסלנד, המתבססת על רעיונות של סוציאליזם דמוקרטי, פמיניזם, פציפיזם ושל שמירה על הסביבה. בעקבות הבחירות שנערכו בשנת 2017 היא קיבלה 11 מושבים ומובילה את הקואליציה הממשלתית. מנהיגת המפלגה, קתרין יקובסדוטיר מכהנת כראש הממשלה של איסלנד.

המפלגה הוקמה בשנת 1999 כאשר חלק מחברי הפרלמנט לא השלימו עם איחוד מפלגות השמאל. בבחירות של שנת 1999 המפלגה קיבלה 9.1% מקולות הבוחרים ו-6 מקומות באלת'ינג. בשנת 2009 ייצוגה גדל ל-9 מקומות והיא לראשונה נכנסה לממשלה בראשות יוהנה סיגורדרדוטיר. תוך זמן קצר, ליליה מוססדוטיר שהייתה בין ראשי התנועה התפצלה ממנה, הקימה מפלגה חדשה שאף נכנסה לפרלמנט בבחירות. 

בעקבות בחירות של שנת 2016 ייצוגה גדל ל-10 מקומות.

המפלגה דוגלת ברעיונות של סוציאליזם דמוקרטי, פמיניזם, פציפיזם וסביבתנות. היא מתנגדת לשיתוף פעולה של המדינה עם ברית NATO, חברות בקהילה האירופאית ותומכת ברשות הפלסטינית. המפלגה כוללת כ-1800 חברים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תנועת השמאל הירוק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תנועת השמאל הירוק
* תנועת השמאל הירוק, ברשת החברתית פייסבוק

* תנועת השמאל הירוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* תנועת השמאל הירוק, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2017092741
* VIAF: 1842150085869915060008
* WorldCat: lccn-no2017092741

 |
**אלכסנדר ויטלייביץ' ז'ידקוב** (ברוסית: **Алекса́ндр Вита́льевич Жидко́в**; נולד ב-16 במרץ 1965) הוא כדורגלן עבר סובייטי ואזרי ממוצא רוסי ששיחק בעמדת השוער. ז'ידקוב שיחק בקבוצות נפטצ'י באקו ודינמו קייב בתקופת ברית המועצות, ובשנות ה-90 שיחק שש עונות בקבוצת הפועל צפרירים חולון הישראלית. כמו כן שיחק במשך ארבע שנים בנבחרת אזרבייג'ן. אחרי פרישתו ממשחק פעיל עבר לאימון, ושימש כמאמן שוערים במספר קבוצות בליגה הרוסית.

קריירה
------

ז'דקוב התחנך בפנימייה לכדורגלנים בעיר רוסטוב על הדון. בגיל 16 החל לשחק בקבוצת "אטוממש וולגודונסק" מהליגה השנייה של ברית המועצות (למעשה הליגה השלישית בחשיבותה במדינה). בגיל 18 הוזמן לשחק בקבוצת נפטצ'י באקו מליגת העל הסובייטית, תחילה כשוער שני ולאחר מכן כשוער ראשון. בשנת 1987 שוכנע על ידי ולרי לובנובסקי לעבור לדינמו קייב. ז'דקוב היה בסגל של דינמו קייב ארבע עונות, אך זכה לשחק במשקים מעטים, שכן השוער הראשון של הקבוצה היה ויקטור צ'אנוב. בשנת 1991 התירה דינמו קייב את החוזה עם ז'ידקוב, והוא שיחק כמה חודשים בקבוצת ניבה ויניצה מליגת העל האוקראינית. לאחר מכן נסע לאוסטריה, שם שיחק בקבוצה מהעיר מדלינג. 

בשנת 1993 הגיע ז'דקוב לישראל והצטרף לקבוצת הפועל צפרירים חולון. במשך כחמש עונות וחצי היה ז'דקוב השוער הראשון של הקבוצה, ששיחקה ברוב אותן השנים בליגה הבכירה (מלבד עונת 1997/1998), ובמדיה ערך 151 הופעות.

במהלך עונת 1998/1999 עזב ז'ידקוב את צפרירים ועבר לקבוצת אנז'י מחצ'קלה ששיחקה אז בליגת המשנה הרוסית, ובשנת 2000 עלה עם הקבוצה לליגת העל הרוסית. בשנת 2002 עבר ז'דקוב לקבוצת טום טומסק, ששיחקה אז בליגת המשנה הרוסית. בתום שתי עונות פרש ממשחק פעיל, ולאחר מכן שימש כמאמן שוערים ועוזר מאמן בקבוצות שונות.

### נבחרת לאומית

ז'דקוב זומן כמה פעמים לנבחרות הצעירות של ברית המועצות, אך לא שותף באף משחק רשמי של הנבחרת. בשנת 1988 זומן לנבחרת הבוגרת והשתתף בשני משחקים לא רשמיים באיטליה, אך לא שותף במשחקים רשמיים.

בשנת 1994 קיבל פנייה ממאמן נבחרת אזרבייג'ן דאז, אשר שיחק בעברו עם ז'דקוב בנפטצ'י באקו. כדי לשחק בנבחרת ויתר ז'דקוב על אזרחות אוקראינית וקיבל אזרחות אזרית. לזכותו של ז'ידקוב 21 הופעות במדי הנבחרת, ועמה השתתף במוקדמות מונדיאל 1998 ובמוקדמות יורו 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**יצחק אריה** (נולד ב-3 באוקטובר 1940 סופיה, ממלכת בולגריה), הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת הקשר הימני והקיצוני הימני בקבוצת מכבי יפו.

קורות חייו
----------

יצחק אריה נולד בסופיה בירת בולגריה לוויזה ונסים אריה. אביו שנולד בסמוקוב הוא נצר למשפחת אריה שהיגרה מווינה לסמוקוב, ובניה היו בנקאים ותעשיינים אשר בין השאר בנו את בית הכנסת בסמוקוב. ב-1948, במסגרת העלייה ההמונית עלתה המשפחה לישראל והתיישבה ביפו, סמוך לפרדס דג'אני אשר בתחומו הוקם "מגרש הפחים" של מכבי יפו. בית המשפחה היה צמוד לגדר המגרש.

ב-1951 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי יפו תחת המאמן מישו אלבס (1935–2019). אריה הוא בן מחזורם של צ'וצ'קו לוי, בובי קלמי ואיינשטיין קליש. בעונת 1956/1957 בליגה הלאומית עלה לקבוצה הבוגרת, ומשחקו הראשון היה ב-26 בינואר 1957 מול בית"ר תל אביב. במקביל, המשיך לשחק גם בקבוצת הנוער. על פי רוב שיחק אריה בעמדת הקשר הימני והקיצוני הימני. ב-6 ביולי 1957 שיחק אריה במשחק גמר גביע המדינה 1956/1957 בו הפסידה יפו להפועל פתח תקווה 1–2.

בעונת 1957/1958 זכה עם קבוצת הנוער בגביע קרנר לאחר שמכבי יפו גברה על גדנ"ע יהודה בתוצאה 3–2, כאשר אריה כבש את אחד השערים ושניים נוספים נכבשו על ידי ישראל אשכנזי. אריה שיחק בשורות יפו עד לסיום עונת 1960/1961 ומשחק הליגה האחרון שלו היה ב-30 במאי 1961 מול הפועל חיפה. בסך הכל הופיע אריה ב-53 משחקים בליגה הראשונה ובהם כבש 13 שערים.

בשל מחלת אביו, נאלץ אריה לעזוב את מכבי יפו ואת ענף הכדורגל ולסייע בפרנסת המשפחה. אביו היה בעל בית מלאכה לייצור אביזירי וילונות, ויצחק תפס את מקומו.
יצחק אריה מתגורר בחולון, הוא אלמן, אב לבן ובת וסב לנכדים.

תארים
-----

מכבי יפו
* גביע קרנר בעונת 1957/1958

לקריאה נוספת
------------

* ברוך פורמן, **היידה בי-היידה בו** - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יצחק אריה** בוויקישיתוף
* מכבי יפו נשאר בליגה הלאומית, מעריב, 1 בדצמבר 1957

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכבי יפו חולל מהפכה בדירוג, הארץ, 29 במרץ 1959.
2. ↑  יזהר ברנר, גביע המדינה למכבי ת"א, למרחב, 1 באוקטובר 1958.
3. ↑  ברוך פורמן, **היידה בי-היידה בו** - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 237. נתונים היסטוריים: ירון משעל
הרב **יוסף מאיר גליקסברג** (נולד בשנת תרצ"ג, 1933) הוא הרב האשכנזי הראשי לגבעתיים, יו"ר חבר הרבנים בישראל וחבר מועצת הרבנות הראשית לשעבר.

ביוגרפיה
--------

נולד בפולין לרב שמואל יעקב גליקסברג, שהיה רב בפולין ולאחר מלחמת העולם השנייה כיהן כרב ראשי בבואנוס איירס. במלחמת העולם השנייה הוגלה לסיביר. בשנת תש"ג (1943) עלה ארצה עם "ילדי טהראן". נמנה עם קבוצת הילדים שאיתם ייסד הרב מפוניבז' את מוסדותיו. המשיך את לימודיו בישיבת חברון בירושלים. הוסמך לרבנות על ידי הרב יחזקאל סרנא, הרב ראובן כ"ץ והרב יחיאל מיכל פיינשטיין.

בשנת תשט"ו (1955), עם נישואיו לאילה פרנקל, עבר לתל אביב, למד בכולל, וכן שימש כרב בית כנסת בעיר. בשנת תשי"ז (1957) הוזמן לייסד ישיבה בסאן פאולו שבברזיל ועסק בחינוך ובהוראה בקהילה היהודית בעיר. בשנת תש"ך (1960) מונה לר"מ בידי הרב צבי יהודה מלצר ולמנהל רוחני בישיבת הדרום ברחובות. כיהן כחבר הרבנות ברחובות ורב שיכוני הפועל המזרחי במזרח העיר, והקים בית כנסת לנוער בעיר.

בתחילת שנת תשכ"ז (1967) נבחר בידי חברי המועצה הדתית בעיר גבעתיים לחבר לשכת הרבנות בעיר, וכעבור כחצי שנה נבחר לרבה הראשי של העיר, לצד הרב הספרדי יהושע משה. ייסד בית מדרש גבוה לתלמוד ולפוסקים, העומד בנשיאותו. בשנת תש"מ (1980) הוסמך לדיינות, ובאותה שנה נבחר לראשונה למועצת הרבנות הראשית לישראל, בה כיהן עד תשע"ט.

לאורך השנים שימש במגוון תפקידים ברבנות הראשית. היה יו"ר ועדת חינוך והסברה, ריכז ועדה שבדקה הסדרי גיור, וכמו כן היה מתאם בין הרבנות הראשית לישראל לבין רבנים בחו"ל בענייני כשרות. כיום הוא יו"ר ועדת הכשרות הארצית, חבר ועדת בחינות לרבני עיר וחבר הוועדה להכנת חוק המועצות הדתיות. יצא לחו"ל פעמים רבות בשליחויות רבניות וציבוריות.

הרב גליקסברג הוא יו"ר חבר הרבנים בישראל. במסגרת זו פעל לשיבוץ רבנים בישראל, יזם וערך השתלמויות לרבנים.

פרסם מאמרים רבים בהלכה ובאגדה.

זכה בפרס הסובלנות מטעם התנועה לארץ ישראל טובה. היה ראשון מקבלי אזרחות כבוד של העיר גבעתיים.

משפחתו
------

נשוי לאשת הציבור ד"ר אילה גליקסברג. ילדיו: הרב אפרים גליקסברג, רב צבאי וכיום טוען רבני ומגשר, הבמאי נפתלי גליקסברג, הרב איתיאל גליקסברג (חתנו של האדמו"ר מאשלג הרב יעקב גרנירר) המכהן כרב שכונה בגבעתיים, וציפה פינקל אשת הרב אהרן פינקל, בנו של הרב משה פינקל, שכיהן כר"מ בישיבת מיר. נכדתו היא העיתונאית אפרת פינקל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף גליקסברג** בוויקישיתוף
* יוסף גליקסברג (1933-), דף שער בספרייה הלאומית
* מאמרים של הרב יוסף גליקסברג, באתר ספריית אסיף

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטנים, מעריב, 24 בפברואר 1988, עמ' 10
2. ↑  פרסום נשואין, הצופה, 3 בינואר 1955, עמ' 3
3. ↑  הרב מרדכי אגוזי, הרב יוסף גליקסברג - רב שיכוני הפוהמ"ז ברחובות, הצופה, 31 במרץ 1965, עמ' 4
4. ↑  הרב יוסף גליקסברג נבחר ללשכת הרבנות בגבעתיים, הצופה, 1 בנובמבר 1966, עמ' 4
5. ↑  הרב י. גליקסברג אושר סופית כרב העיר גבעתיים, הצופה, 21 במרץ 1967, עמ' 6
6. ↑  יוסף גורקה, בגבעתיים תוקם ישיבה גבוהה, הצופה, 21 בינואר 1968, עמ' 2
7. ↑  אבי בטלהיים, הרבנים הראשיים הסכימו על רשימת מועמדים, מעריב, 22 באוגוסט 1980, עמ' 3

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304160305171
* ISNI: 0000 0001 0810 1285
* VIAF: 160559758
* WorldCat: viaf-160559758

 |
**כריס בירקט** (באנגלית: **Chris Birkett**, נולד ב-14 באפריל 1953) הוא מפיק מוזיקלי, טכנאי קול, גיטריסט, זמר, כותב, מלחין ופזמונאי אנגלי. שיתופי הפעולה שלו מכרו יותר מ-100 מיליון עותקים רשומים ברחבי העולם. זוכה פרס גראמי, ארבעה פרסי ג'ונו, פרס פולאריס (אנ') ושלושה פרסי אמפקס הזהב (אנ').

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
בירקט נולד באלדרשוט שבאנגליה. בגיל 14 הקים את ההרכב הראשון שלו והחל לנגן במועדונים בלונדון. בגיל 21 בילה שמונה-עשר חודשים לצד הרכב "הכלב האדום של מונטנה", בגרמניה.

בירקט החל את הקריירה המוזיקלית שלו כגיטריסט של אמני ממפיס ידועים: רופוס תומאס, אן פיבלס, ג'ין נייט ומלך פלויד.

בגיל 23, הצטרף להרכב האנגלי המוצלח "אהבה נצחית" (Love Affair). לאחר מכן הצטרף ללהקת Omaha Sheriff עם טוני ויסקונטי, מנהלה של חברת התקליטים Earth Recordings, אז ויסקונטי החתים את בירקט והפך לחונך שלו. מאז הקריירה של בירקט התרחבה לכלול יצירות ללהיטים בינלאומיים רבים.

שיתף פעולה ביצירותיו עם אמנים רבים כגון: שינייד או'קונור, באפי סיינט-מארי, אליסון מויה, דקסיס מידנייט ראנרס (אנ'), ראשים מדברים, הפוגס (אנ'), בוב גלדוף, מל ברוקס, Mango Groove (אנ'), סיידה גארט (אנ'), אלן שאמפור (אנ'), רנה לאקייל (אנ'), סטיב ארל (אנ') ועוד.

בשנת 1993 עבר להתגורר בפריז, שם הקים אולפן הקלטות. כיום כריס מתגורר בטורונטו.

דיסקוגרפיה
----------

* From China To Peru
* Sonic Games

* 2003 - Geezer Garage
* 2010 - Freedom
* 2013 - Men From The Sky
* 2018 - Turning Around The Sun
* 2020 - Movie Themes: Merchant of War (עם כריס תומסון וליונל פטרסן)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריס בירקט
* כריס בירקט, ברשת החברתית פייסבוק

* כריס בירקט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* כריס בירקט, באתר AllMusic (באנגלית)

* כריס בירקט, באתר Discogs (באנגלית)
* פרופיל sonicbids

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה על כריס בירקט ב-Global News באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 7198 9082
* LCCN: no2007058710
* VIAF: 58858337
* WorldCat: lccn-no2007058710

 |
**ג'ייק סטיינפלד** (באנגלית: **Jake Steinfeld**; נולד ב-21 בפברואר1958) הוא שחקן ומאמן כושר אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

סטיינפלד נולד בברוקלין וגדל בלונג איילנד, הוא התחיל ללמוד בקולג' אך עזב את הלימודים על מנת מעבר ללוס אנג'לס.

במסגרת עבודתו כמאמן כושר אישי בין לקוחותיו נמנים סטיבן ספילברג והאריסון פורד אותם אימן עבור סדרת סרטי אינדיאנה ג'ונס.

ב-1979 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "Americathon", ב-1981 היה בתפקיד הראשי בסרט הסלאשר "Home Sweet Home", ב-1985 גילם שומר ראש בסרט "Into the Night", בין 1990–1994 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "Big Brother Jake" כפעלולן לשעבר בהוליווד החוזר לבית האומנה בה גדל.

הוא דיבב בסרט ההנפשה "רטטוי".

ב-2001 ייסד את ליגת הספורט "Major League Lacrosse", תחת כהונתו של ארנולד שוורצנגר הוא היה חבר "מועצת מושל קליפורניה לספורט וכושר גופני".

הוא כתב מספר ספרים בנושא ספורט וספריו נחשבים לרבי מכר.

הוא נשוי ולו ארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ייק סטיינפלד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ייק סטיינפלד, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'ייק סטיינפלד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1578083
* GND: 1061525015
* ISNI: 0000 0000 6736 9372
* VIAF: 91675345
* WorldCat: viaf-91675345

 |
**מספנת הצי בקוּרֶה** (*kaigun kōshō* ,呉海軍工廠) הייתה אחת מארבע המספנות העיקריות אשר שימשו והופעלו על ידי הצי הקיסרי היפני.

מספנת הצי בקוּרֶה

היסטוריה
--------

אוניית המערכה יאמטו בבנייה במספנת הצי בקורה
צוללות ננסיות במבדוק יבש בקורה
רובע הצי בקורה נוסד בעיר קורה, במחוז הירושימה, יפן, בשנת 1889, כרובע-צי השני האחראי על הגנת איי הבית היפניים. בנוסף לבסיס ימי, נבנתה גם מספנה לתיקוני כלי שיט. הבנייה נעשתה בפיקוחו של המהנדס הצרפתי לואי-אמיל ברטן (Louis-Émile Bertin). ספינת המלחמה הראשונה שנבנתה במספנת קורה, מיאקו, הושקה בשנת 1897. בשנת 1903 שונה שמן של "מספנות קורה" ל"מספנת הצי בקורה."

מספנת הצי בקורה התפתחה והפכה לאחת מהמספנות הגדולות באימפריה היפנית, עם היכולות לעבוד עם כלי השייט הגדולים ביותר. המספנה כללה מפעל לייצור פלדה (אשר נבנה בסיוע בריטי), ומפעלים לייצור תותחי ארטילריה ימית ופגזים. אוניות המערכה יאמטו ונאגאטו תוכננו ונבנו בקורה.

מתקני מספנת הצי בקורה היוו מטרה מועדפת להפצצות הצי האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה, ומעל 70% מבנייני המספנה וציודה הושמדו במהלכה.

לאחר כניעת יפן בשנת 1945, הועברה מספנת הצי לשליטה אזרחית. כיום המספנה היא בבעלות חברת הספנות היפנית אישיקווג'ימה הארימה, והיא אחת מהמספנות הבודדות הפעילות כיום ביפן.

לקריאה נוספת
------------

* Hunter, Janet (2002). *The History of Anglo-Japanese Relations, 1600-2000: Volume IV: Economic and Business Relations*. Palgrave Macmillan. מסת"ב 0333791975.
* Samuels, Richard J. (1996). *"Rich Nation, Strong Army": National Security and the Technological Transformation of Japan*. Cornell University Press. מסת"ב 0801499941.
* Schencking, J. Charles (2005). *Making Waves: Politics, Propaganda, And The Emergence Of The Imperial Japanese Navy, 1868-1922*. Stanford University Press. מסת"ב 0-8047-4977-9.
* Sims, Richard (1998). *French Policy Towards the Bakufu and Meiji Japan 1854-1894: A Case of Misjudgement and Missed Opportunities*. RoutledgeCurzon. מסת"ב 1873410611.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מספנת הצי בקורה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 151291000
* WorldCat: lccn-n82058954

 |
לאימה ואיקולה בשנת 2011
**לאימה ואיקולה** (ברוסית: **Лайма Вайкуле** בלטבית: **Laima Vaikule**;‏ נולדה ב-31 במרץ 1954) היא זמרת אסטרדה סובייטית ממוצא לטבי. גם לאחר התפרקות ברית המועצות היא המשיכה לשיר ברוסית וממשיכה להיות פופולרית ברוסיה.

קורות חיים
----------

לאימה ואיקולה נולדה בעיר צסיס שבלטביה למשפחת פועלים. סבתה שרה במקהלה של הכנסייה. כאשר הייתה בת שלוש עברה משפחתה לריגה. בגיל 12 השתתפה ואיקולה בתחרות כישרונות צעירים ולאחר זכייה החלה לשיר בביג בנד. לאחר סיום בית הספר החלה ללמוד בבית ספר לאחיות. במקביל, היא החלה לשיר בלהקה בראשותו של ריימונד פאולס. בשנת 1979 החלה להשתתף בהופעות קברט, תחילה כרקדנית ואחר כך כזמרת.

בשנת 1984 החלה ללמוד במוסקבה באוניברסיטה לאמנויות הבמה בפקולטה לבמאים.

בשנת 1986 היא ביצעה מספר שירים עם מילים של איליה רזניק ומוזיקה של ריימונד פאולס שהעניקו לה פופולריות רחבה בברית המועצות באותה תקופה היא ביצעה דואט עם ולרי לאונטייב. במאי 1987 הזמרת בפרס ראשון בתחרות זמר בברטיסלאבה. באותה שנה היא השתתפה בקונצרט חגיגי של ריימונד פאולס שהוקרן בטלוויזיה סובייטית וזה ביסס אותה באופן סופי כאחת הזמרות המובילות של המדינה.

מאז היא ממשיכה בקריירה מוצלחת של זמרת בלטביה ורוסיה. בתחילת שנות ה-90 היא התגוררה מספר שנים בארצות הברית והוציאה מספר תקליטים עם שירים באנגלית. ואיקולה מופיעה רבות ברחבי ברית המועצות, אירופה, ארצות הברית וגם בישראל. על פי רוב היא מבצעת שירים על מוזיקה של ריימונד פאולס ואיגור קרוטוי.

ב-1993 זכתה בפרס "האמן הרוסי הנמכר ביותר" בטקס פרסי המוזיקה העולמית. ואיקולה היא אורחת קבועה בתחרות בינלאומית "הגל החדש" המתרחשת כל שנה ביורמלה. 

במהלך הקריירה שלה הצטלמה במספר סרטים מוזיקליים שהוקרנו בטלוויזיה הרוסית. בשנת 2013, לאחר הפסקה של מספר שנים ואיקולה הוציאה דיסק חדש עם שירים שהיא מבצעת בשפה הלטבית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאימה ואיקולה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לאימה ואיקולה (ברוסית)
* לאימה ואיקולה, ברשת החברתית אינסטגרם

* לאימה ואיקולה, סרטונים בערוץ היוטיוב

* לאימה ואיקולה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* לאימה ואיקולה, באתר Last.fm (באנגלית)

* לאימה ואיקולה, באתר AllMusic (באנגלית)

* לאימה ואיקולה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* לאימה ואיקולה, באתר Discogs (באנגלית)

* לאימה ואיקולה, באתר Genius

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA16129924
* ISNI: 0000 0000 4612 5424
* LCCN: no98108132
* LNB: 000070307
* MusicBrainz: 7c50fdc5-fbac-4bc6-8ab3-7c145c0c9d89
* VIAF: 31618987
* WorldCat: lccn-no98108132

 |
**טורניקה אוקריאשווילי** (בגאורגית: **თორნიკე ოქრიაშვილი**; תּוֹרנִיקֶה אוֹכּרִיאשווילי, נולד ב-12 בפברואר 1992) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הקשר בגגרה.

קריירה
------

אוקריאשווילי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפי רוסתווי ובהמשך הצטרף לזו של גגרה. בעונת 2008/2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת ליגת העל הגאורגית. עונה לאחר מכן, הפך לשחקן הרכב בקבוצה הבוגרת בה שיחק 22 משחקי ליגה ועוד משחק אחד בגביע. בסיום העונה גגרה ירדה לליגה השנייה.

ביוני 2010 אוקריאשווילי קיבל הצעות ממועדונים מהולנד, טורקיה, גרמניה, אוסטריה, בלגיה ורוסיה. בסופו של דבר אוקריאשווילי הושאל לשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית עם אופציה לרכישה והצטרף מיד לקבוצת המילואים. ב-9 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד קריווץ קריבי ריה.

בינואר 2011 שחטאר רכשה את כרטיס השחקן שלו תמורת 400 אלף אירו. זמן קצר לאחר מכן הושאל ל איליצ'בץ מריאופול. ב-4 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד מטאלורג זפוריז'יה בו ניצחה איליצ'בץ 0-4. ב-21 במאי 2011 בישל את שער הניצחון (2-3) נגד דינמו קייב בדקה ה-90 של המשחק שבזכותו איליצ'בץ נשארה בליגת העל. בקיץ 2011 חתם באיליצ'בץ לעונה נוספת. בשנת 2012 אוקריאשווילי נבחר ל"כדורגלן השנה" באתר "עולם הספורט" הגאורגי.

ב-27 בינואר 2014 הושאל לצ'רנומורץ אודסה. ב-20 בפברואר אוקריאשווילי ערך את הופעת הבכורה שלו באודסה.

ב-28 ביולי 2014 אוקריאשווילי חתם בגנק הבלגית ל-3 שנים עם אופציה לשנתיים נוספות. ב-12 בינואר 2016 הושאל לאסקישהירספור מליגת העל הטורקית.

בקיץ 2016 חתם בקרסנודאר מליגת העל הרוסית.

ב-23 במרץ 2019 חתם באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית.

בפברואר 2023 חזר לקדנציה שנייה בגגרה.

קריירה בינלאומית
----------------

אוקריאשווילי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה ב-17 בנובמבר 2010 במשחק ידידות נגד סלובניה בו הפסידה גאורגיה 2-1. ב-7 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד בלארוס במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.

תארים
-----

אנורתוסיס פמגוסטה
* הגביע הקפריסאי: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טורניקה אוקריאשווילי** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ליובישה דיקוביץ'** (בסרבית: **Љубиша Диковић**;‏ נולד ב-22 במאי 1960) היה גנרל סרבי אשר כיהן כראש המטה הכללי הסרבי בין השנים 2012-2018.

ביוגרפיה
--------

דיקוביץ' נולד באוז'יץ' ב-22 במאי 1960. הוא למד באקדמיה הצבאית בבלגרד, וב-1984 התגייס לצבא יוגוסלביה. ב-1989 הוא מונה למפקד מחלקה, וב-1991 הפך למפקד פלוגה. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1992 מונה למפקד הגדוד ה-16 במשמר הגבול. בין השנים 1996-1998 שימש כראש מטה הבריגדה הממונעת ה-37. ב-1998 הפך למפקד הבריגדה. הוא לחם עם הבריגדה במלחמת קוסובו, ובשנת 2001 מונה לראש מטה קורפוס אוז'יצ'ה. ב-2005 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי הסרבי. בין 2006-2007 הוא שימש בתפקיד ראש מטה פיקוד המבצעים המשותפים של המטה הכללי. ב-2007 הוא עבר לתפקיד מפקד פיקוד האימונים הסרבי. ב-2010 הוא מונה למפקד צבא היבשה הסרבי. ב-12 בדצמבר 2011 הוא מונה לראש המטה הכללי החדש.

לאחר מינויו לתפקיד הרמטכ"ל, פרסם ארגון זכויות האדם הסרבי "מרכז המשפט ההומינטרי", מסמכים המעידים על כך שדיקוביץ' היה מעורב בפשעי מלחמה כנגד האוכלוסייה האלבנית בקוסובו במהלך המלחמה. המסמכים כללו פקודות שהוציא דיקוביץ' בתפקידו כמפקד הבריגדה ה-37, אשר בהן הורה על רצח וגירוש של אזרחים. בשנת 2013, נמצא קבר אחים ליד הכפר רודניציה שבדרום סרביה, אשר בו נמצאו גופות של 52 אזרחים אלבנים. על פי עדויות ראייה ומסמכים צבאיים, מרכז המשפט ההומניטרי קבע כי האזרחים הללו נרצחו בידי חיילי הבריגדה ה-37, בהוראתו הישירה של דיקוביץ'. דיווחים אלו לא זכו לתפוצה מחוץ לסרביה, ובית הדין הפלילי הבין-לאומי ליוגוסלביה לשעבר לא פתח בחקירה כנגד דיקוביץ', או כנגד חיילי הבריגדה ה-37. הוא המשיך לכהן בתפקיד הרמטכ"ל עד ב-14 בספטמבר 2018 אז סיים את הקדנציה שלו ופרש מהצבא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליובישה דיקוביץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "MKSJ, Šainović i dr, dokazni predmet broj P2807, Borbeni izveštaj 37. mtbr VJ od 3. aprila 1999"
2. ↑  "MKSJ, Šainović i dr, dokazni predmet broj P2813, Zapovest komandanta 37. mtbr VJ za uništenje ŠTS i borbenu kontrolu teritorije od 4. aprila 1999"
3. ↑  "War Crimes and Past Human Rights Violations Data Base"