recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פאבל סביניין** (ברוסית: **Па́вел Свиньи́н**;‏ 19 ביוני 1787 – 21 באפריל 1839) היה סופר, צייר ועורך רוסי פורה. הוא היה גיסו של אפולון מייקוב וחותנו של אלכסי פיסמסקי.

ביוגרפיה
--------

סביניין, היה אנגלופיל, ולכן ליווה את אדמירל דמיטרי סניאבין במשלחת השנייה לאזור הים התיכון והועסק בקונסוליה הרוסית בפילדלפיה בין השנים 1811 ו-1813. הוא היה עוזר של הגנרל ז'אן ויקטור מארי מורו והיה נוכח במותו. ספרו הראשון, Sketches of Moscow and St. Petersburg 1813, הופיע לראשונה בפנסילבניה באנגלית. הוא השאיר את אחד התיאורים הכתובים הראשונים של מוזיקת הכנסייה השחורה בארצות הברית והשיק את פרסום המגזין הספרותי Otechestvennye Zapiski ב-1818.

סביניין היה ביחסי ידידות עם סופרים רוסים רבים, כולל פושקין וגוגול, וקידם את הקריירה של איכרים מוכשרים. בשנת 1830 עזב את הבירה והתיישב באחוזתו הכפרית ליד גליך. סביניין חיבר כמה רומנים ומחזות היסטוריים, מדריך לסנט פטרבורג ופרבריה (ב-5 כרכים, 1816–1828) וקטלוג של נשקיית הקרמלין (1826). האוסף האישי שלו, המכונה "המוזיאון הרוסי", הציג מספר ציורים יקרי ערך, פסלים, כתבי יד, עתיקות, מטבעות ואבני חן. הוא נמכר במכירה פומבית בשנת 1834.

כמזכירו של הנציג הדיפלומטי הרוסי בתחילת המאה ה-19, הוא צייר מספר צבעי מים של החיים באמריקה. מאוחר יותר פרסם ספר על התקופה הזאת.

הוא תיעד את החיים האמריקאיים, ומראה סצנות שהיו נחשבות לא תרבותיות או בלתי פורמליות בחוגים רבים באירופה. כגון עישון בנוכחות נשים, עישון בתוך הבית, גבר מוריד את החליפה בנוכחות נשים ועוד.

גלריה
-----

* הטבלה בפילדלפיה בזמן סופההטבלה בפילדלפיה בזמן סופה
* תפילה של מתודיסטים בפילדלפיהתפילה של מתודיסטים בפילדלפיה
* העיר וושינגטוןהעיר וושינגטון
* גדודים עירוניים בפילדלפיהגדודים עירוניים בפילדלפיה
* חיי לילה בפילדלפיהחיי לילה בפילדלפיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאבל סביניין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Свиньин Павел Петрович - Биография, www.biografija.ru
2. ↑  Darden, Robert (1996). People Get Ready: A New History of Black Gospel Music. New York: Continuum International Publishing Group. ISBN 0-8264-1752-3. Page 40.
3. ↑  "Russian Humanitarian Encyclopaedic Dictionary"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007594595905171
* GND: 100564143
* ISNI: 0000 0001 1645 8508
* LCCN: n82055035
* NKC: js20020925160
* NTA: 070668124
* RKD: 108878
* SNAC: w6058x16
* SUDOC: 124764533
* ULAN: 500176559
* VcBA: 495/275496
* VIAF: 54496274
* WorldCat: lccn-n82055035

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פאבל סביניין"**.
**גשר מפעלים חינוכיים** ("גשר"), היא עמותה ישראלית שמעמיקה את הקשר בין קבוצות בעם ישראל ובאוכלוסיית מדינת ישראל, ובינן לזהות היהודית-ישראלית.

בחג סוכות תש"ל (1969), בכפר עציון, ביוזמת מייסד הארגון והנשיא הרב ד"ר דניאל טרופר, הרב חנן פורת והרב אלי סדן פתחה "גשר" את הסמינר הראשון של מפגש בין תלמידים מבתי ספר דתיים וחילוניים. מאז ועד היום השתתפו מאות אלפי תלמידים בפעילויות של "גשר", ולמדו על פי חומרי הלימוד שהופקו על ידה. בתקופת כהונתו של דניאל גולדמן כיו"ר גשר, הארגון עסק בשיפור ההידברות עם הציבור החרדי ותעסוקת חרדים.

"גשר" מפתח ומכשיר מנהיגים בחברה הישראלית לשיפור מרקם החיים המשותף. הארגון מגייס משתתפים לקורס עם מפגשים והרצאות, שמתעסקות בסוגיות חברתיות ושיח זהויות. בקורס יוצאות משלחות לקהילות יהודיות בחו"ל.

הארגון מציין ביום הזיכרון לרצח שלושת הנערים את "יום האחדות", שמצויין גם בקהילות יהודיות בתפוצות.

ישנם סניפים של גשר בלונדון ובניו יורק שמשפרים את הקשר של יהודים במדינת ישראל עם יהודי התפוצות. משלחות מנהיגות יוצאות לקהילות יהודיות בתפוצות ויוצרות היכרות ודו-שיח.

ראו גם
------

* מרק"ם
* צו פיוס

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גשר מפעלים חינוכיים
* אתר קרן גשר לקולנוע רב תרבותי
* ריקי רט, ‏מנכ"ל גשר היוצא משוכנע שקצת סבלנות תוביל לחיבורים, בעיתון מקור ראשון, 4 ביוני 2019
* גשר מפעלים חינוכיים, באתר "גיידסטאר ישראל"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309142805171

 |
**פינגווין שחור-רגל** (שם מדעי: ***Spheniscus demersus***) הידוע גם כ**פינגווין נדבי** וכ**פינגווין אפריקני**(ובעבר כ**פינגווין חמורי**, על-שם קריאותיהם, המזכירות במידה רבה נעירות חמור) הוא מין פינגווין הנמצא בחופי דרום-מערב אפריקה וחי במושבות ב-24 איים בין נמיביה לבין מפרץ אלגואה, סמוך לפורט אליזבת, דרום אפריקה.

תיאור
-----

אורכו של הפינגווין כ-68–70 ס"מ, ומשקלו בין 2 ל-5 ק"ג. גופו של הפינגווין צבוע בשחור ולבן, ויש לו עור חשוף בצבע ורוד מסביב לעין. כאשר הפינגווין מתחמם, מגיע יותר דם לבלוטות אלו, כך שיתקרר באוויר הסובב את הבלוטות, ובמצב זה הבלוטות מקבלות צבע ורוד יותר. הזכרים גדולים יותר מהנקבות ובעלי חוטם גדול יותר. צבעיהם של הפינגווינים שחורי-הרגל משמשים להסוואה - צבע לבן, שמסווה את הפינגווינים מעיני טורפים תת-מימיים, ושחור, עבור טורפים שמסתכלים על הפינגווינים כשהם שוחים מלמעלה.

במהלך שנות השמונים של המאה ה-20 החלו הפינגווינים להתיישב בחוף בולדרס שבדרום אפריקה. החוף מהווה אתר משיכה לתיירים, והפינגווינים נותנים לבני אדם להתקרב אליהם עד למרחק של מטר.

בשנת 1994 פינגוונים רבים מתו כתוצאה מזיהום ים אחרי טביעת אוניית "ים אפולו".

בשנת 2000 התבקעה מול חופי קייפטאון מכלית נפט שגרמה לפגיעה קשה באוכלוסיית הפינגווינים שחורי הרגל באזור. 35 אלף פינגווינים חולצו מהאזור המזוהם.
כיום (2022) מצב השימור של מין זה הוא בסכנת הכחדה.

התנהגות
-------

אין לפינגווינים עונת רבייה מוגדרת, אך עונת הרבייה העיקרית מתחילה בפברואר. הנקבה מטילה שתי ביצים, ודוגרת עליהן במשך כ-38–42 ימים. הגוזלים בוקעים כשהם מכוסים פלומה, וההורים מתחלקים בטיפול באפרוחים שנמשך כ-8 שבועות.

תזונה
-----

הפינגווינים ניזונים מדגים, דיונונים וסרטנים. בחיפושיהם אחר מזון הם עשויים להרחיק למרחק של כ-50 קילומטרים מהחוף.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* פינגווינים בגן החיות התנ"כיפינגווינים בגן החיות התנ"כי
* 
* 
* איור של פינגווין אפריקאיאיור של פינגווין אפריקאי
* Museum specimenMuseum specimen

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פינגווין שחור-רגל** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Spheniscus demersus** |

* פינגווין שחור-רגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פינגווין שחור-רגל, באתר ITIS (באנגלית)

* פינגווין שחור-רגל, באתר NCBI (באנגלית)

* פינגווין שחור-רגל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)

* פינגווין שחור-רגל, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)

* פינגווין שחור-רגל, באתר GBIF (באנגלית)
* פינגווין שחור-רגל, בגן חיות התנכ"י

הערות שוליים
------------

1. ↑  פינגווין שחור-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑   TREASURE OIL SPILL בתאריך 29 בספטמבר 2011, בארכיון האינטרנט

| פינגוויניים |
| --- |
| פינגווין גדול | פינגווין קיסרי • פינגווין מלכותי |   |
| פינגווין זנב-מכחול | פינגווין לבן-אוזן • פינגווין רצועת-הסנטר • פינגווין אדלי |
| פינגווין מצוייץ | פינגווין הסלעים • פינגווין עב-מקור • פינגווין חסון • פינגווין ישר-ציצה • פינגווין לבן-פנים • פינגווין מצויץ מערבי • פינגווין מצויץ צפוני |
| פינגווין צהוב-עין (סוג ומין יחיד) | פינגווין צהוב-עין |
| פינגווין זוטר (סוג ומין יחיד) | פינגווין זוטר |
| פינגווין החגורה | פינגווין מגלן • פינגווין גלאפגוס • פינגווין שחור-רגל • פינגווין הומבולדט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012431030605171
* NKC: ph451653

 |
רפאל פרנק
**רפאל פרנק** (בגרמנית: **Rafael Frank**;‏ 11 במרץ 1867 – 9 במרץ 1920) היה מורה, כנר, חזן ומעצב גופנים עבריים יהודי גרמני. בין הגופנים שעיצב: "פרנק-ריהל" ו"מרים".

ביוגרפיה
--------

פרנק נולד בעיירה איכנהאוזן (Ichenhausen) שליד אאוגסבורג בבוואריה, כילד שלישי למשפחה מרובת ילדים, בנם של גרשון פרנק ואמאלי לבית קרמר. אביו גרשון עסק במסחר בעתיקות, ואמו התעניינה במוזיקה וניגנה בעצמה. פרנק למד נגינה בכינור ובפסנתר אצל אחד משכניו. מורה זה שכנע את אביו לשלחו למינכן לשם לימוד מוזיקה. במינכן התגורר פרנק אצל קרובי משפחה, אולם כיוון שהלימודים היו יקרים מדי, לקח אותו אביו חזרה לאיכנהאוזן.
לאחר מכן למד פרנק במכינה לסמינר, וב-1884 החל לימודיו בסמינר למורים בקלן. עם תום לימודיו עסק בהוראה בכמה ערים בגרמניה, בשנת 1895 עבר לעיר האלה ועסק גם שם בהוראה.
תחומי התמחותו היו בוטניקה, מדעים ומוזיקה. לאחר שסיים את הסמינר התמקד בתחביבים נוספים, בהם ספרות, היסטוריה ובמיוחד עברית. בשנת 1903 הגיע לעיר לייפציג ושימש בה כחזן הראשי של הקהילה היהודית.

כישרונו האמנותי הצטרף לבקיאותו בעברית ומכאן הגיע לעיסוק בעיצוב גופנים.
ב-1 בספטמבר בשנת 1910 עיצב את הגופן פרנק-ריהל, הנקרא על שמו ועל שם אוטו ריהל שהיה אחראי על פיתוח הגופן ושיווקו לבתי דפוס.
בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שבה נפצע בנו, לא הצליח פרנק לממש את רוב תוכניותיו.

פרנק נפטר בלייפציג ממחלה בשנת 1920, בגיל 53, והוא טמון בבית העלמין היהודי הישן בעיר.

מפרי עטו
--------

* *Über hebräische Typen und Schriftarten*; mit einem Nachwort von Jacques Adler; herausgegeben von der Schriftgiesserei H. Berthold, Berlin: H. Berthold Abt. Privatdrucke, 1926.

קישורים חיצוניים
----------------

* רפאל פרנק, על אותיות דפוס וגופנים (תרגום: משה ירדן), ברלין: בית יציקת האותיות ברטהולד, 1926 (במקור 1911), באתר של פרופ' סיון טולדו מבית הספר למדעי המחשב, אוניברסיטת תל אביב (גרסת DOC; המאמר המקורי (בגרמנית))
* חנוך מרמרי, הגמיש, הפטיש ובת הים הקטנה - על הגופן בעיתונות העברית, באתר העין השביעית, 1 בינואר 2007
* רפאל פרנק (1867-1920), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261092905171
* BnF: cb165691236 (data)
* GND: 119369842
* ISNI: 0000 0001 0956 5217
* LCCN: nr91016220
* NTA: 132915758
* SUDOC: 169048845
* VIAF: 15578763
* WorldCat: lccn-nr91016220

 |
**אמילי מורי פטרסון** (באנגלית: **Emily Murray Paterson**;‏ 1855–1934) הייתה אמנית סקוטית, הקשורה לאסכולת גלאזגו וחברה באגודת האמניות.

חיים ועבודה
-----------

אמילי פטרסון נולדה באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1855. אביה, דנקאן וויקי פטרסון (1827–1911) היה עורך דין מאיירשייר.  הוא היה שותף של לינדזי ופטרסון באדינבורו.  אמה הייתה אן פלמינג סטיבן (1827–1909).

אמילי למדה במכללת אדינבורו לאמנות וכן בפריז והתגוררה באלבין פלייס, אדינבורו לפני שעברה ללונדון ב-1917.

היא נסעה רבות בין 1909 ל-1934. זמן קצר לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, היא ביקרה בשדות הקרב לשעבר בעיר איפר שבבלגיה. ציורי צבעי המים שלה של כנסיות הרוסות ומבנים הרוסים בעיר, כולל נופים של אולם המופעים של איפר, הוצגו בלונדון בשנת 1919.

פטרסון גם ביקרה בהולנד ובאיטליה במספר הזדמנויות והייתה גם חובבת טיולים אלפיניים, ולעיתים קרובות ערכה טיולי ציור הן בטירול והן באלפים השווייצרים והציגה את העבודות שנוצרו במועדון האלפיני בלונדון.  הנושאים המועדפים עליה היו נופים, אדריכלות ובוטניקה.

היא נבחרה לחברה באגודה המלכותית לצבעי מים הסקוטית, אגודת האמנים הסקוטית והאגודה לאמניות נשים.

פטרסון מתה בלונדון ב-23 ביולי 1934 - תערוכת זיכרון נערכה בגלריה ווקר, לונדון מאוחר יותר באותה שנה.

היא הוחזרה לאדינבורו לקבורה עם הוריה בבית הקברות דין.

גלריה
-----

* שרידי טנקים באיפרשרידי טנקים באיפר
* רחוב באיפררחוב באיפר
* חורבות הכנסייה באיפרחורבות הכנסייה באיפר
* אגרטל פרחי יוליאגרטל פרחי יולי
* טבע דומםטבע דומם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמילי מורי פטרסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  R. Desmond & C. Ellwood. Dictionary f British and Irish Botanists and Horticulturists. CRC Press
2. ↑  Dunford, P. A Biographical Dictionary of Women Artists in Europe and America Since 1850 (Published by Harvester Wheatsheaf, 1990)
3. ↑  Edinburgh and Leith Post Office Directory 1857-58
4. ↑  Catalogue of the Exhibition of Scottish Art: 1939 (Published by Royal Academy of Arts, 1939)
5. ↑  Paul Harris & Julian Halsby (1990). The Dictionary of Scottish Painters 1600 to the Present. Canongate

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AAG: 2256
* RKD: 62066
* TePapa: 1781
* ULAN: 500008289
* VIAF: 95731657
* WorldCat: viaf-95731657

 |
**קסווירה הוֹלַנדֶר** (בהולנדית: **Xaviera Hollander**; נולדה ב-15 ביוני 1943) היא זונה לשעבר ומנהלת בית בושת הולנדית, שזכתה לפרסום בזכות ספרים שפרסמה על חוויותיה בתחום עיסוקה.

הולנדר נולדה בשם קסווירה דה פריס (Xaviera de Vries) באינדונזיה, שהייתה אז מושבה הולנדית. בשנתיים הראשונות לחייה, במהלך מלחמת העולם השנייה, שהתה הולנדר עם הוריה במחנה מעצר יפני ואחריה שבה משפחת דה פריס להולנד. במלאת לה עשרים הגרה הולנדר לדרום אפריקה ומשם עברה לניו יורק ונוכח שכר עבודתה הנמוך החלה עוסקת בזנות, ואחר כך הפכה בעלת בית זונות. בשנת 1971 נעצרה הולנדר בעוון זנות וגורשה מארצות הברית להולנד.

אותה שנה פרסמה הולנדר את זכרונותיה כזונה וכמנהלת בית זונות במנהטן בספר "The Happy Hooker" (תורגם לעברית כ"בית התענוגות"). הספר זכה להצלחה גדולה ותורגם לשפות רבות. בשנים שחלפו מאז התגוררה הולנדר במדינות שונות, בהן קנדה, הולנד וספרד, פרסמה כמה ספרים נוספים, הפיקה מספר מחזות ואף כתבה לאורך שנים טור ייעוץ בירחון "פנטהאוז".

הולנדר נישאה מספר פעמים. בשנת 1997 הכריזה כי הפכה לסבית. עשר שנים מאוחר יותר נישאה לגבר הולנדי צעיר ממנה, עמו היא מתגוררת באמסטרדם.

ספריה שתורגמו לעברית
--------------------

* בית התענוגות, הוצאת דמה, תשל"ה. עברית: אליעזר כרמי
* שעשועי מין, הוצאת אלבית, 1978. עברית: מיכה ינאי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסווירה הולנדר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קסווירה הולנדר (באנגלית)
* קסווירה הולנדר, ברשת החברתית Goodreads
* קסווירה הולנדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007447781305171
* BIBSYS: 5071821
* BnF: cb126133216 (data)
* CiNii: DA13199049
* GND: 17214180X
* ICCU: CFIV019369
* ISNI: 0000 0001 1616 7030
* LCCN: n81055280
* MusicBrainz: a6b2cb91-9125-4c93-8b2e-251f9e6e94b3
* NARA: 10568569
* NDL: 00443630
* NLG: 97192
* NLK: KAC199612649
* NTA: 068838190
* RKD: 130792
* SNAC: w6698fnq
* SUDOC: 087313499
* VIAF: 32532617
* WorldCat: lccn-n81055280

 |
**אקבש** (בטורקית: **Akbaş** או בתעתיק לאנגלית: **Akbash** - צירוף המילים של "ראש" ו"לבן") הוא גזע של כלב רועים ושמירה שמקורו במערב טורקיה. האקבש לצד גזע הקרבש ("ראש שחור") הם כלבי הרועים הטורקיים המוכרים על ידי גופי כלבנות שונים כחלק מהגזעים הרשמיים של טורקיה.

היסטוריה
--------

בשל הדמיון הרב בין שני הגזעים, משערים שהאקבש מוצאו בכלבי פירנאי ענק שיובאו לטורקיה. עם זאת, היו גם חוקרים שניסו להציע כי מקורו של הגזע בכלבים דמויי מסטיף שהתקיימו באימפריה החתית לפני 3000 שנה בשטחי טורקיה המודרנית.

האקבש הוא כלב שמירה אידיאלי בשל אופיו המתנער מזרים, קנאי לגבי הטריטוריה שלו, היותו בעל אינטליגנציה גבוהה, וגילויי אמפתיה מצדו לבני משפחתו ולבעלי החיים שהוא גדל אתם (לרוב, חיות משק). זאת ועוד, בשל העובדה שראייתם של טורפים כגון זאבים ודובים מוגבלת מבחינת ראיית צבעים, צבעו הלבן של האקבש המצוי בין כבשים עשוי לסייע לכלבים מגזע זה שיתקפו את הטורפים במפתיע כאשר אלה ינסו לפגוע בצאן.

במרוצת השנים הוכלאו פרטי אקבש עם פרטי קרבש כדי ליצור את הגזע כלב רועים אנטולי, המוכר כגזע נפרד, נכון ל-2021.

בישראל מגודל הגזע בבית גידול ייעודי במושב קשת שברמת הגולן.

מבנה גוף
--------

האקבש הוא כלב בעל מבנה גוף רזה ובעל פרווה דלה יותר מאשר מקבילו הפירנאי, מה שמקנה לו זריזות וקלות תנועה בעודו על המשמר. אוזניו שמוטות מטה, מה שיעיל כנגד צליל הרוח שנוטה להרדים כלבים עם אוזניים זקופות. הפרווה של האקבש עבה דיו כדי לשמש כהגנה מפני נשיכות יריביו וכחימום הכלב בתנאי קור עזים השוררים בהרי טורקיה. בשל גודלו הכלב זקוק למרחב מחיה גדול כדי שיוכל לנוע בחופשיות על פני מרחקים, שכן יש לו נטייה לעלייה במשקל ובשל כך עצמותיו נוטות להתנוון כתוצאה ממחלת אגן תורשתית השכיחה בגזעי ענק. אם הכלב גדל בסביבה עירונית שאינה מתאימה לו בשל אופיו הכפרי-מרחבי ייתכן שיפתח טמפרמנט חם-מזג ותוקפני לעיתים, אפילו כלפי קרוביו. סביבת גידול חמה עשויה לגרום לנשירת פרווה ניכרת לעין.

אורך חיים
---------

כמו כל גזעי הכלבים הגדולים, תוחלת החיים של גזע האקבש היא 10–11 שנה, אף על פי שישנם מקרים של כלבים מגזע זה שחיו מעבר לגילאים אלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקבש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292913205171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשד"ר. אם התכוונתם למקובל איטלקי, ראו אברהם בן חנניה יגל.

רבי **אברהם בן חנניה** (סביב ה'שמ"ה, 1585 - אחרי ה'תכ"ב, 1662) היה פוסק הלכה, רבה של בלגרד, מקובל ושד"ר צפת.

חייו
----

נולד בסלוניקי, שם למד בישיבת חייא מפי רבי מרדכי קלעי. משם עבר לקושטא בה למד תורה מפי רבי יוסף מטראני, בן המבי"ט. התמנה לרבה של בלגרד, ובשנת ה'תי"ד לערך עלה לארץ ישראל. בתחילה גר בצפת ובשנים 1651-1650 יצא בשליחות העיר כשד"ר אל טורקיה וארצות הבלקן. בשלהי 1650 הגיע לבלגרד בה כיהן הרב שמחה בן גרשון הכהן כרב הקהילה. קיימות עדויות ל-4 תשובות אותן נתן בבלגרד ועסקו בדיני ירושה והתרת עגונות. הרב שמחה בן גרשון הכהן מציין כי קיבל מאברהם בן חנניה את חוברת שמות הגיטין של הרב יוסף מטראני. בהמשך עבר לגור בירושלים ונמנה בין חכמיה אשר חתמו בשנת 1657 על איגרתו המפורסמת של השד"ר ר' ברוך גד בעניין עשרת השבטים. בעקבות התעללות מושל העיר בתושבי וחכמי ירושלים ברח מהעיר ועבר יחד עם חכמים נוספים לרמלה ומאותה סיבה עבר אחר כך לחברון.

בשנת ה'תכ"ב פרצה מגפה בחברון ולכן הוא ברח לעזה, שם נפטר.

מכתביו וחיבוריו נשארו כתבי היד: "בית אברהם", "ברית אברהם" ו-"מים חיים".

ידוע שעסק גם בקבלה, כארבע שנים לאחר מותו של ר' אברהם, האשים ר' משה חגיז את נתן העזתי שהוא גנב את כתב ידו של ר' אברהם ורק משם למד את הקבלה מעשית.

חתנו של ר' אברהם בן חנניה היה ר' משה הלוי נזיר שיצא אף הוא כשד"ר בשליחות העיר חברון.

בידינו מצויות כמה וכמה תשובות שכתב ר' אברהם בענייני הלכה. ספרו בית אברהם העוסק בהלכות עגונות ובביאורים למסכת ברכות נדפס מחדש בשנת תשד"מ על ידי מכון אור המזרח.

ע"פ צוואתו הובא לקבורה בעיר חברון, הספד למעלתו וכבודו נכתב בסוף ספר **בן הא הא** לרבי דוד בן אהרן הכהן.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יוסף פין, **הערך "הר"ר אברהם ן' חנניה"**, בתוך: **כנסת ישראל**, ורשה תרמ"ז, עמ' 27, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ני לבל, **עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמוד 59-58.
2. ↑  הטיעון המרכזי המאפיין את ההתנגדות לכתות השונות שעסקו בקבלה ודיברו בשמה היה שהם לא "קיבלו" כלומר למדו את התורה הזו ישירות מתוך שימוש תלמידי חכמים.
3. ↑  דוגמאות לתשובותיו ולמקורות בהם הן ומוזכרות ניתן לראות בספרו של אברהם יערי - **שלוחי א"י**.
**עין אִבל** (בערבית: **عين إبل**) הוא כפר בדרום לבנון, בנפת בינת ג'בייל שבמחוז אל-נבטיה. אוכלוסיית הכפר מורכבת מנוצרים המשתייכים לכנסייה הקתולית; מרונים, מלכיתים ומספר משפחות ארמניות.

גאוגרפיה
--------

הכפר ממוקם בלב הגזרה המרכזית בדרום לבנון ומשתרע על גבעות שגובהן נע בין 750
ל-850 מטר מעל פני הים. אקלים הכפר ים תיכוני, ונע ממזג אוויר יבש בקיץ ועד למזג אוויר מושלג בחורף.

בכפר חקלאות מפותחת הכוללת מטעי תאנים, רימונים, תפוחים, שקדים, פקאן, ערמונים וכן כרמי זיתים וגפן, גידולים אלא מהווים את רוב תוצרת הכפר.

עין אבל מהווה מרכז דתי ובו שלוש כנסיות, שתי קפלות ומנזר. מדי שנה, ב-15 באוגוסט מתקיימת בכפר תהלוכה לזכר עלייתה לשמיים של מרים אם ישו, וכמנהג הנצרות ביום זה מתקיימות מיסות בכנסיות.

במלחמת לבנון השנייה השתלט החזבאללה על הכפר וירה ממנו רקטות קטיושה בניגוד לרצון התושבים.
תושבי הכפר התבקשו לעזוב את בתיהם, ובתקיפת חיל האוויר מספר בתים נפגעו.

ראו גם
------

* אטיין סאקר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עין אבל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של עין אבל
* אתר קנדי על עין אבל
* מפה טופוגרפית (אורכב 01.10.2007 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411078305171

 |
**לי בינגג'יה** (בסינית מפושטת: **李冰洁**; נולדה ב-3 במרץ 2002) היא שחיינית סינית, אלופה אולימפית (טוקיו 2020), אלופת העולם (דוחה 2024) במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי. זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), סגנית אלופת העולם (דוחה 2024), אלופת עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) ושיאנית העולם (בריכת 25 מטר) במשחה ל-400 מטר חופשי. פעמיים סגנית אלופת העולם (בודפשט 2017 ופוקואוקה 2023) ואלופת העולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-800 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

### 2017

#### סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי היא זכתה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:15.46 דקות, אחרי קייטי לדקי (8:12.68 דקות) וליה סמית' (8:17.22 דקות), שתיהן מארצות הברית ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:44.96 דקות, אחרי ארצות הברית (7:43.39 דקות) ולפני אוסטרליה (7:48.51 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:55.46 דקות. מדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.25 דקות, אחרי קייטי לדקי שקבעה שיא אליפות חדש של 3:58.34 דקות וליה סמית' (4:01.54 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.11 דקות.

### 2018

### 2019

### 2021

### 2022

#### שיאנית עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות סין שנערכה בבייג'ינג ב-27 באוקטובר אותה שנה היא קבעה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 3:51.30 דקות, שיפור לשיא בן 4 השנים של אריארן טיטמוס (3:53.92 דקות).

### 2023

#### סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי היא זכתה ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:13.31 דקות, אחרי קייטי לדקי (8:08.87 דקות) ולפני אריארן טיטמוס (8:13.59 דקות). מדליות ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:45.71 דקות, אחרי קייטי לדקי (15:26.27 דקות) וסימונה קואדרלה מאיטליה (15:43.31 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:44.40 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם דחש של 7:37.50 דקות וארצות הברית (7:41.38 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:55.83 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.65 דקות.

### 2024

#### אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר היא זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב, ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:47.26 דקות, לפני הממלכה המאוחדת (7:50.90 דקות) ואוסטרליה (7:51.41 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:54.59 דקות, המהירה במשחה. שתי מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.62 דקות, אחרי אריקה פיירוות'ר מניו זילנד (3:59.44 דקות) ולפני איזבל מארי גוזה מגרמניה (4:02.39 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 15:56.62 דקות, אחרי סימונה קואדרלה מאיטליה (15:46.99 דקות) ולפני איזבל מארי גוזה (15:57.55 דקות).

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 400 מטר חופשי: 4:01.08 דקות (2021), שיא אסיה
* 800 מטר חופשי: 8:13.31 דקות (2023), שיא אסיה
* 1500 מטר חופשי: 15:45.71 דקות (2023)

### בריכת 25 מטר

* 400 מטר חופשי: 3:51.30 דקות (2022), **שיא עולם**
* 800 מטר חופשי: 8:02.90 דקות (2021)
* 1500 מטר חופשי: 15:41.80 דקות (2022)

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לי בינגג'יה** בוויקישיתוף

* לי בינגג'יה, באתר olympedia.org
* לי בינגג'יה, באתר Swimrankings
* לי בינגג'יה, באתר SwimSwam
**קתדרלת פטרוס הקדוש במונפלייה** (בצרפתית:**Cathédrale Saint-Pierre de Montpellier**) היא הקתדרלה הרומית-קתולית של העיר מונפלייה במחוז ארו בצרפת.
היא נמצאת ב"אקוסון" או ה"מגן", לבה של העיר העתיקה, והיא המונומנט הגותי החשוב ביותר של העיר, הכנסייה הגדולה ביותר בחבל לנגדוק-רוסיון ומהווה דגם מובהק של "קתדרלה מבוצרת".

היסטוריה
--------

### התחלתה

הכנסייה הוקמה ב-1364 על ידי האפיפיור אורבנוס החמישי כקפלה של מנזר בנדיקטוס הקדוש סן ז'רמן וקפלת הפקולטה לרפואה בעיר.
כשמושב הבישופות הועבר ממגלון למונפלייה ב-1536 הכנסייה הוכרזה כקתדרלה

### אחרי 1536

קתדרלת פטרוס הקדוש של מונפלייה
בארבע זוויות הספינה מתרוממים ארבעה מגדלים, מתוכם אחד מהם הופל בעת התקוממות איקונוקלסטיות פרוטסטנטית ב-1587.
הבניין מצויד בביצורים ההופכים אותו למבצר. בשלהי המאה השש עשרה כונה גם "המבצר פטרוס הקדוש".
אחת החזיתות מצוידת ממשיקולים מתחת לחריצים, שמאחוריהם בעובי החומה עובר שמן דה רונד. בפני הכניסה יש אכסדרה מסיבית, המורכבת משני עמודים צילינדריים ומקמרון המחבר את העמודים אל חזית הכנסייה.
אלו היסודות היחידים האופייניים לאדריכלות מימי הביניים ששרדו עד היום. הכנסייה מורכבת מספינה יחידה, מחמשה מפרצים הגובלים את ארבע עשרה הקפלות הצדדיות. הקפלות מוקדשות לקדוש גרמנוס מאוקסר, לכנסיית נוטרדאם של השולחנות בעיר, לקדוש ויקטור השלישי, לצציליה הקדושה מרומא, לאורסולה הקדושה ולאחת עשר אלף הבתולות, לקדוש מרטין מטור, לקתרינה מאלכסנדריה, להצלב הקדוש, לפטרוס הקדוש, ולמרים המגדלית, לבלזיוס הקדוש, לקדוש לזרוס ולמלאך-העל מיכאל הקדוש.
הכנסייה הייתה עתירת קישוטים. המזבח הראשי הוקף בתמונות מכסף מוזהב. בקומת קרקע נמצאה גם סכריסטיה הקטנה (החדר הקדוש הקטן). בתוכה שמרו תחת כמה מנעולים שרידים קדושים כמו למשל, יד מכסף של הקדושים בנדיקטוס, גרמנוס ובלזיוס, כמו כן ארגזים עם ספרים וכביסה. הסכריסטיה הגדולה נשמרו אוצרות:כלים להחזקת השרידים, אגרטלי פולחן, וקישוטים יקרי ערך.

### מלחמות הדת

בימי מלחמות הדת הותקפה הקתדרלה על ידי הפרוטסטנטים. ב-20 באוקטובר 1561 אחרי מצור בן לילה, דרך פרצה בחומה חדרו המונים לכנסייה שבה הסתתרו כמה כמרים קתוליים בכירים עם קומץ חיילים. לפי הכרוניקנים השונים נטבחו בין שמונה לחמישים אנשים, או אפילו מאתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת מונפלייה (בצרפתית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת מונפלייה** בוויקישיתוף
קתדרלת מונפלייה - מצגת היסטורית, אמנותית וספרותית - המנהלה האזורית לתרבות DRAC של חבל לנגדוק-רוסיון והקוסטודיה האזורית של המונומנטים ההיסטוריים, 2013

* Hélène Palouzié et Alain Daguerre de Hureaux (dir.), *La cathédrale de Montpellier : Présentation historique, artistique et littéraire*, monuments et objets, Montpellier, Direction régionale des Affaires culturelles (DRAC) du Languedoc-Roussillon et Conservation régionale des Monuments historiques (CRMH), 2013, p. 4, 13

לקריאה נוספת
------------

* Louise Guiraud, *Les Fondations du pape Urbain V à Montpellier : le monastère Saint-Benoît et ses diverses transformations depuis sa constitution en cathédrale en 1536*, J. Martel Aîné, 1891, p.268

(לואיז גירו - הבניינים מיסודו של האפיפיור אורבנוטס החמישי במונפלייה:המנזר בנדיקטוס הקדוש וגלגוליו השונים עד להכרזתו לקתדרלה ב-1536)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Louise Guiraud 1891

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16715351b (data)
* GND: 4595901-8
* MusicBrainz: b6cbe711-d70b-4391-98f5-b7d30455a3d0

 |
**אורסולה** או **אורסולה מכשפת הים** (באנגלית: **Ursula**) היא דמות בדיונית והנבל העיקרי בסרט "בת הים הקטנה" של חברת וולט דיסני משנת 1989.

אורסולה מבוססת על דמותה של מכשפת הים בסיפור "בת הים הקטנה" מאת הנס כריסטיאן אנדרסן, ויצרו אותה האנימטורים רון קלמנטס וג'ון מוסקר. בסיפור המקורי מכשפת הים הייתה דמות נייטרלית, אך היא נהפכה בעיבוד של דיסני לנבל העיקרי ומגלמת תפקיד גדול ומשמעותי יותר בסיפור הכולל.

באנגלית דובבה אורסולה על ידי השחקנית פאט קרול, שגם דיבבה את אחותה מורגנה בסרט ההמשך, ובדיבוב העברי על ידי השחקנית והזמרת רחל אטאס. בסרט "היורשים 2" גילמה את דמותה וופי גולדברג. השחקנית מליסה מקארתי מגלמת את דמותה של אורסולה בסרט "בת הים הקטנה", רימייק לייב אקשן לסרט המצויר המקורי.

ב-2010 עלה בישראל המחזמר "בת הים הקטנה" ומיקי קם גילמה בו את דמותה.

פיתוח הדמות
-----------

עיצוב דמותה של אורסולה מבוסס על הדראג קווין האמריקאית דיוויין.[דרוש מקור] תסריט הסרט נכתב במקור עבור השחקנית ביאטריס ארתור שמוכרת בזכות גילום דמותה של דורותי זבורנק בסדרה "בנות הזהב" אף היא בבעלות דיסני. לאחר שארתור דחתה את התפקיד, שחקניות כמו ג'ואן קולינס, ננסי מרשאן, ננסי וילסון, רוזאן בר, שרלוט ריי, ואיליין סטריץ' היו מועמדות לתפקיד. סטריץ' לוהקה בסופו של דבר כאורסולה, אך בעקבות עימות בינה לבין המלחין הווארד אשמן בדבר הסגנון המוזיקלי של הסרט היא הוחלפה על ידי קרול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורסולה** בוויקישיתוף

| בת הים הקטנה |
| --- |
| ספרים | בת הים הקטנה (1836) |
| סרטים | בת הים הקטנה (1989) • בת הים הקטנה 2: השיבה לים (2000) • בת הים הקטנה 3: סיפורה של אריאל (2008) • בת הים הקטנה (2023) |
| סדרות | בת הים הקטנה (אנימה) • בת הים הקטנה (סדרת טלוויזיה של דיסני) • אריאל (סדרת טלוויזיה) |
| דמויות | אריאל • אורסולה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 01366c42-b7c1-4055-aece-ad2f54bfe9d2

 |
**מיקלוש סובה**, באנגלית: **Miklos Suba** (1 באפריל 1880 - 18 ביולי 1944) היה אמן אמריקאי יליד הונגריה. הוכשר כאדריכל, הוא הקדיש את זמנו הן לאדריכלות והן לאמנות עד 1940 כאשר המשיך את שארית חייו לציור נושאים בברוקלין, ניו יורק. הוא מסווג כחבר בתנועת הפרסיסוניזם.

ביוגרפיה
--------

מספרה בברוקלין, 1941
מיקלוש סובה נולד בסאטמאר, הונגריה בשנת 1880. הוא התחנך בארכיטקטורה באוניברסיטה הטכנית המלכותית ההונגרית של בודפשט, וסיים את לימודיו ב-1902. הוא גם למד ציור באקדמיה של וינה ב-1903 ולאחר מכן טייל וצייר ברחבי אנגליה, צרפת, הולנד ואיטליה. הוא חזר לבודפשט כדי לעבוד כאדריכל במהלך שני העשורים הבאים. במהלך תקופה זו הוא הכיר ונישא לאשתו, מיי, פסנתרנית אמריקאית. בני הזוג הביאו לעולם את בתם, סוזאן סובה, בעצמה אמנית ומאיירת, ב-1913.  הוא היגר לארצות הברית מהונגריה ב-1924 והתגורר עם אשתו מיי ובתו ברחוב מונטגיו 142 בשכונת ברוקלין בברוקלין הייטס. בתקופה זו הוא המשיך להקדיש זמן הן לאדריכלות והן לציור. הוא התגורר בברוקלין הייטס למשך שארית חייו. למעט ביקור בודד בהונגריה ושהייה של שלושה שבועות בשיקגו, הוא בילה את חייו בברוקלין. 

סובה מת ב-18 ביולי 1944 לאחר מחלה קצרה. הוא נקבר עם אשתו בבית הקברות גרין-ווד בברוקלין.

### קריירה

בניין בויליהמסבורג, נו יורק
בתקופתו של סובה בבודפשט, הוא צייר בסגנון מרכז אירופאי מסורתי.  עם זאת, המטרופולין שהתגורר בו השפיע על שינוי משמעותי בנושאי הציור - מאזורים כפריים לנושאים תעשייתיים. העיבוד של מבנים עם קווים נקיים ופירוט מדויק גרם לו להזדהות עם האמנים מזרם הפרסיסיוניזם. עבודתו של סובה מתארת תיעוש ומודרניזציה, המוצגות בצורות גאומטריות מדויקות ומוגדרות בחדות.

על עבודתו העיר סובה, "אני מנסה להביע את ההתרשמות הריאליסטית שלי מבלי לצייר בהפשטה... סובה הגביל את ציוריו לאזורים בתוך ברוקלין, לעיתים קרובות במרחק הליכה ממקום מגוריו. כפי שמוצג בעבודותיו, לסובה הייתה מערכת יחסים אינטימית עם ברוקלין שלו: מסמטאותיה ומקווי המים ועד לחלונות הראווה והמפעלים התעשייתיים שלה, כמו גם נופי מנהטן. מדי פעם הוא יצא מהנושא השגרתי שלו לנושאים אחרים שקסמו לו: מספרות, עמודי מספרות וחנויות סיגרים. סובה יצר דגמים מוקטנים של עמודי מספרה ממקומות שונים בברוקלין, ודגמים אלו הוצגו בתערוכה של עבודתו במוזיאון ברוקלין ב-1948.  ברוקלין. האגודה ההיסטורית מחזיקה אוסף של שנים עשר מעמודי המספרה בדגם מוקטן של סובה, כולל רישומי עבודה ומפות של מיקומיהם.  הוא שילב מוטות מספרות ברבים מציוריו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "MIKLOS SUBA; Artist, Who Depicted City Life, Dies After Illness". *The New York Times* (באנגלית). נבדק ב-2024-03-30.
2. 1 2  *Miklos Suba – Line by Line: A Portfolio of Brooklyn Drawings*. James Graham & Sons.
3. ↑  Susanne Suba Papers, www.lib.usm.edu
4. ↑  Kalamazoo Institute of Arts Exhibition Brochure, 1964
5. ↑  Kalamazoo Institute of Arts Press Release, March 1964
6. ↑  "Downtown Gallery Press Release"
7. ↑  "Drawing of Oldtime Boro Barber Poles In Exhibit of Late Miklos Suba's Works"
8. ↑  The Center for Brooklyn History | Brooklyn Public Library, www.bklynlibrary.org (באנגלית)
מסלול מסעו השני של פברי
**פליקס פברי** (Felix Fabri; ציריך, 1441 או 1442 - אולם, 1502) היה נזיר דומיניקני, צליין וכותב ספרי מסעות. עלה לרגל לירושלים פעמיים. פעם ראשונה בשנת 1480 ופעם שנייה בין השנים 1483-1484. פרסם שני ספרי מסעות, האחד הוא דוח קצר יחסית, בגרמנית, של ביקורו הראשון, והשני ספר ארוך ומפורט בלטינית. ספר זה הוא אחד ממדריכי הצליינים המפורטים והמדויקים ביותר שיצאו באותה התקופה.

מסעותיו
-------

**המסע הראשון** - דרכו לארץ הקודש עברה מאולם למדינגן, שם פגש קבוצת צליינים. משם המשיכו לאינסברוק, חצו את הרי האלפים לטרוויזו ומשם לוונציה. בוונציה עלו על אונייה שהפליגה דרך נמלי קורפו, כרתים וקפריסין. מקפריסין הפליגו לארץ ישראל, סביר להניח שדרך נמל יפו. מיפו עלו לירושלים. המסע חזרה עבר באותה דרך, למעט עצירה נוספת ברודוס, אי שהיה תחת מצור טורקי בהפלגתם אל הארץ.

**המסע השני** - הדרך אל ירושלים הייתה כמו במסע הקודם, כולל עצירה ברודוס. אולם במסע זה המשיכו עולי הרגל בשיירת גמלים וביקרו גם בבית לחם, בחברון ובאזור הנגב (שפברי מכנה אותו "מדבר צקלג") אל עזה. משם המשיכו במסע מפרך בעומק סיני (דרך מנזר סנטה קתרינה, "חורב" בפיו) אל קהיר לפני שחזרו לאירופה. למסע זה הצטרף גם ברנרד פון בריידנבאך, שפרסם ספר מסעות מאויר משלו עליו.

בספרו רחב היריעה "ספר המסעות של פליקס פברי" הוא מקדיש מקום רב להיסטוריה של ממלכת ירושלים הצלבנית ולתיאור מפורט של הסולטנות הממלוכית של ימיו. כמו כן הוא מפרט על העדות השונות ומהווה מקור מידע חשוב על מצבם של יהודי ירושלים, ארץ ישראל ומצרים באותה תקופה.

כתיבתו של פליקס פברי מיועדת להדרכת הצליין המבקר בארץ. הוא מהווה דוגמה לסוג כתיבה חדש של מדריכי-צליינים. המייחד את הספרות ה"חדשה" הזו היא זווית הראייה הפרקטית. לא רק סיפורי קדושים ותיאורי מקומות קדושים אלא מידע המתיימר להיות אמין ומדויק בקשר למקומות הלינה, סדרי התפילה ומועדיהם, השווקים ומחיריהם, ואזהרות מפני עורמתם של הסוחרים ורמאויותיהם של מורי הדרך - כלומר, כל מה שנמצא במדריך תיירים מודרני. פברי הוא תייר סקרן וכותב שנון. ספרו מלא אנקדוטות ותיאורים של מנהגים מקומיים, מראות טבע, נוף ואדם.

לקריאה נוספת
------------

* **מסעו של הנזיר פליקס פברי לירושלים ולארץ ישראל**, אריאל 2014
* "בנתיב עולי הרגל לארץ הקודש", **אריאל** 13-14
* ימית רחמן-שרירא, "מסע אל ארץ המראות: פליקס פברי והעליות לרגל של מרים אם ישוע בירושלים", **זמנים** 2016, 58-69
* ימית רחמן-שרירא, "נדודים בארץ הקודש: פליקס פברי, 'תיאור', 'עדות' ומה שביניהם", עת-מול 2018, 11-14

* *The book of the wanderings of Brother Felix Fabri*, Committee of the Palestine Exploration Fund, London, 1893-1897

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס פברי** בוויקישיתוף
* הטקסט המלא של ספריו, באנגלית
* מסעו של הנזיר פליקס פברי לארץ הקודש, אריאל, חוברת 120, מאת אלי שילר
* נדב שרגאי, גלויה מן העבר, באתר ישראל היום, 17 באפריל 2015
* כתבי פליקס פברי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* פליקס פברי (1441 או 1442-1502), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260933105171
* BnF: cb119020904 (data)
* GND: 118531719
* HDS: 012950
* ICCU: VIAV096593
* ISNI: 0000 0001 2278 5118
* LCCN: n50016493
* NKC: ola2009531423
* NLP: a0000003030558
* NTA: 070470820
* SELIBR: 211831
* SNAC: w6wd4f1c
* SUDOC: 026855984
* VcBA: 495/24419
* VIAF: 39376654
* WorldCat: lccn-n50016493

 |
**הקדרים באים** (נכתב גם **הכדרים באים**; נקרא גם: **הקטרים באים**) הוא משחק ילדים המהווה סוג של תופסת בו מי שנתפס מצטרף לתופסים. נקרא גם בשם **מי מפחד מהדוב הגדול**.

כללי המשחק
----------

הקדר (השחקן שמתחיל את המשחק כ"תופס ראשון"), נמצא בצד אחד של המגרש וכל האחרים בצד השני. הקדר קורא "הקדרים באים", ומתקדם אל המשתתפים בניסיון לתפוס אותם. לקדר אסור ללכת אחורה אלא רק קדימה ולצדדים. השחקנים האחרים מנסים להתחמק ממנו, (כשגם להם אסור ללכת אחורה, רק קדימה ולצדדים) ולהגיע לצד השני של המגרש, מאחורי הקו שלו, בו לא יוכל לתופסם. הם עשויים לקרוא "אין אנו יראים", "איש לא ירא" או "לא מפחדים" בתגובה לקריאתו. אם הקדר תופס מישהו - הוא מצטרף לקדרים. כאשר הקדר מגיע לקצה הנגדי של המגרש, כל מי שעדיין נשאר צמוד לקצה המגרש מוגדר כנתפס. לאחר מכן נפתח סיבוב נוסף, בכיוון ההפוך. המשחק מסתיים כשהקדרים תפסו את כולם חוץ מאחד, שבסיבוב שלאחר מכן הוא הופך לקדר.

המגרש יכול להיות מגרש מלבני בו משחקים בריצה או בריכת שחייה בה משחקים בשחייה או צלילה.

מקור השם
--------

**קדרים** הוא כינוי יהודי מתקופת המאה ה-17 לטטרים, אשר היו פורעים ביהודי מזרח אירופה ושובים בהם שבויים, אותם היה צריך לפדות. שמואל יוסף עגנון כותב בסיפור פשוט: "ששם ארמון ישן שהחריבוהו הקדרים".

הסבר אחר הוא שמקור השם בסוגיא התלמודית במסכת בבא קמא שם מתואר מצב של 'תאונת שרשרת' בין קדרים:

> 
> הקדרין והזגגין שהיו מהלכין זה אחר זה, נתקל הראשון ונפל, ונתקל השני בראשון והשלישי בשני - ראשון חייב בנזקי שני ושני חייב בנזקי שלישי
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ל"א, עמוד א'
> 

יש הגורסים כי שם המשחק הוא **הקטרים באים**, (מלשון קטר של רכבת).

המשחק בגרסתו היבשתית מכונה גם **חומות ירושלים**.

שם נוסף למשחק הוא **הבבונים באים**. הגרסה הקרויה **מי מפחד מהדוב הגדול?** או **הדוב הגדול** פותחת לא בקריאה אחת כי אם בדו-שיח בין התופסים לנתפסים, המהווה שיר משחק:

תופס:"מי מפחד מהדוב הגדול?"
קבוצה:"אף אחד!"
תופס:"ואם הוא יבוא?"
קבוצה:"שיבוא!"
תופס:"ואם הוא יטרוף?"
קבוצה:"שיטרוף!"

בתרבות
------

* שירו של חיים גורי "פנס בודד" כולל את המשפט "והוא האיר את משחקי המחבואים ולאורו היו **הקדרים באים**".
* יהודה פוליקר כתב בשירו "עפיפונים": "אורות של זיכרונות שמורים, קולות נעלמים חוזרים, פה היו **הקדרים באים**".
* להקת סדרני הדשא כללה באלבומה "רקוב" שיר אהבה בשם "קדרים באים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקדרים באים** בוויקישיתוף
* מילות השיר "פנס בודד", באתר שירונט
* מילות השיר "עפיפונים", באתר שירונט
* אתר למנויים בלבד בית התפוצות, ממי הילדים באמת בורחים במשחק "הקדרים באים!"?, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2018
* עמית נאור, מי מפחד מהקדרים שבאים?, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 20.07.2021
* הקדרים באים, בביצוע סדרני הדשא, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב (אורך: 2:26)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: מהולילנד ללהלה לאנד, באתר nrg‏, 15 באפריל 2010
2. ↑  מילות השיר "פנס בודד", באתר שירונט
3. ↑  מילות השיר "עפיפונים", באתר שירונט
פירוש נוסף ערך זה עוסק במייסד שכונות. אם התכוונתם לרב ואיש מוסר, ראו שמואל הומינר (רב).

חותמת הרב שמואל הומינר
**שמואל מיכל הומינר** (ה'תר"ה, 1845 − ח' בסיוון ה'תרס"ז, 21 במאי 1907) היה מבוני השכונות הראשונות בירושלים מחוץ לחומת העיר העתיקה.

קורות חייו
----------

נולד בעיירה ברז'ין (Бярэ́зань) הסמוכה לבירת בלארוס - מינסק לרב ישעיהו הומינר, רב העיירה ש-3,000 היהודים שגרו בה היוו כ-70% מהאוכלוסייה. בערך בשנת תרכ"ב (1862) נישא לבריינה רבקה זלדוביץ'.

בערב חג השבועות תרל"א (1871) עלה לארץ ישראל עם אשתו ושלושת ילדיו הגדולים. התגורר בעיר העתיקה בירושלים. בעלותו הביא עמו למעלה מאלף ספרים מירושת אביו, וספרייתו הייתה מהגדולות שבירושלים.

לוח זיכרון על קיר ביתו במאה שערים
היה ממקורבי המהרי"ל דיסקין. בשנת תרל"ד (1874) היה ממייסדי שכונת מאה שערים ואף בנה את הבית הראשון בה (כיום ברחוב חוני המעגל 21), אליו עבר לגור עם ילדיו, אך בתחילה בלא אשתו שפחדה מהתנכלויות הערבים. כאות הוקרה נקרא רחוב הומינר בשכונת מאה שערים על שמו.

היה גם ממייסדי שכונת בית יעקב ובית היתומים דיסקין, והיה חבר בוועד להקמת פתח תקווה.

נפטר בירושלים בח' בסיוון ה'תרס"ז (1907). בשכונת מאה שערים בירושלים נקרא רחוב על שמו.

צאצאיו
------

מלבד שלושת ילדיו הגדולים שנולדו בחוץ לארץ, נולדו לו בירושלים עוד שישה ילדים: שלמה, דוד, לאה-רחל (שולזינגר), מרדכי-זאב, אסתר-פייגה וחוה-שרה (שפירא). בין נכדיו: הרב שמואל הומינר, והרב שמואל שפירא. בין נינותיו: המשוררות דליה רביקוביץ' ועדנה אפק..

לקריאה נוספת
------------

* חיים הומינר, **רבי שמואל ורעייתו בריינה רבקה הומינר : מאה ותשע עשרה שנה לעליתם לארצנו הקדושה**, בהוצאת קרן ע"ש הסבא ר’ שמואל הומינר ורעייתו בריינה רבקה זצ"ל, ירושלים, תש"ן.
* הפרק "רבי שמואל הומינר, אב אימנו" בספר **האחים שולזינגר - הדפוס וההוצאה** בעריכת גצל קרסל, 1986, עמודים 67-8.
* אלידע בר-שאול, עושה צדקות עם כל רוח, בתוך עלון מעייני הישועה, פרשת נשא, ה'תשס"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר צאצאי הרב שמואל הומינר
* דוד תדהר (עורך), "שמואל הומינר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 599

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכל גור-אריה רביקוביץ, באתר פוליטיקלי קוראת, ‏2019-04-20

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527098505171
* VIAF: 308278731
* WorldCat (עם VIAF): 308278731

 |
**אמפיאמה** (מיוונית: **ἐμπύημα** = מורסה) או **מַמְגֶּלֶת** היא הצטברות מוגלה בתוך חלל אנטומי קיים, כולל בתוך איבר חלול. למשל, אמפיאמת האדר היא אמפיאמה בחלל האדר. יש להבדילה ממורסה (אבסצס) שהוא הצטברות מוגלה בחלל שנוצר יש מאין.

היסטוריה
--------

היפוקרטס
המחלה תוארה ביוון העתיקה על ידי היפוקרטס שתיאר גם דרכי טיפולים הנהוגים בזמנו. עקרונות הטיפול הכירורגי המקומי לא השתנו בהרבה מתקופתו ועד לימינו - הכנסת נקז לחלל המוגלתי (למשל תורקוסטומיה - נקז בין-צלעי במקרה של אפיאמת האדר) וניקוז האמפיאמה.

איברים שכיחים להיווצרות אמפיאמה
-------------------------------

ברפואת האדם עלולה להיווצר אמפיאמה ב:

* חלל האדר - אמפיאמת האדר או פיותוראקס - בדרך כלל אחרי דלקת ריאות או כסיבוך זיהומי אחרי ניתוח או פציעות בבית החזה
* בחלל בית החזה
* ברחם (פיומטורה)
* באגן
* בתוספתן - (אפנדיציטיס)
* בקרום המוח - אמפיאמה סובדורלית או תת-דורלית
* במפרק - ארתריטיס ספטי
* בכיס המרה

מוכרות אמפיאמות גם ברפואה הווטרינרית. למשל אמפיאמה בכיסים הגוטוראליים אצל הסוסים.

גורמים
------

אמפיאמה נגרמת על ידי חיידקים. למשל אמפיאמה של האדר נגרמת לרוב על ידי חיידקי *Streptococcus pneumoniae*,‏ *Haemophilus influenzae* ו-*Staphylococcus aureus*.
באמפיאמה של האגן אצל נשים הגורם החיידקי יכול להיות חיידקי הסוג *Bacteroides* ו-*Pseudomonas aeruginosa*.
אצל חולים מכורים לאלכוהול או חלשים מבחינה חיסונית קיימות אמפיאמות הנגרמות על ידי חיידקי *Klebsiella pneumoniae*.

כשהגוף מנסל להיאבק בזיהום חלל הגוף או האיבר החלול הנגועים מתמלאים ברקמה נוזלית, מוגלה ותאים מתים.

תסמינים
-------

הסימנים והתסמינים תלויים במיקום ובחומרת התופעה. באמפיאמה של האדר או של בית החזה בולטים תסמינים של דלקת ריאות, כמו חום גבוה, שיעול, עייפות, קוצר נשימה וכאבי חזה. הנפגע מעדיף לשכב על הצד הנגוע. לפעמים מדיפים ריח רע. במקרים חמורים החולה יכול לסבול מהתייבשות, שיעול עם ליחה דמית או ירקרקה-חומה, חום הגוף עלול להגיע ל 40 מעלות ולפעמים נכנסים לתרדמת. 
ללא טיפול עלולים להתפתח סיבוכים מסכני חיים, לרבות קריעת הכיס המוגלתי לתוך דרכי הנשימה או התפשטות הזיהום לרקמות שמסביב הלב או דרך הדם אל המוח. 

אמפיאמה של כיס המרה מתאפיינת בכאב עז בצד הימני עליון של הבטן, חום גבוה וקשיון שרירים מעל האזור המזוהם.

טיפול
-----

הטיפול כולל התערבות ניתוחית, שאיבה וניקוז (באמצעות נקז, טורקוסקופיה בשיטת VATS או הסרה כירורגית של המעטפת), וכן תרופות אנטיביוטיות, בדרך כלל בעירוי תוך ורידי.
באמפיאמת האדר ייתכן גם טיפול בחמצן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמפיאמה** בוויקישיתוף
* אמפיאמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* Farlex The Free Dictionary

הערות שוליים
------------

1. ↑  מַמְגֶּלֶת במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  ד"ר בר אילן, ד"ר מיכאל פאפיאשווילי, תורקוסטומיה, נקז צידרי (Thoracostomy), באתר אינפומד
3. ↑  T.R. Semenkovich, M.A. Olsen, V. Puri, B.F. Meyers, B.D. Kozower, Current State of Empyema Management, Science Direct, ‏8/11/2017

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543346305171
* LCCN: sh85042941
* NDL: 00573019

 |
**אלפונס אנטוניו צ'יקו אמאדה** (בפורטוגזית ובגרמנית: **Alfons António Chico**; נולד ב-12 בנובמבר 1999 בהיידלברג שבגרמניה) הוא כדורגלן מוזמביקי-גרמני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אוסטנדה מליגת המשנה הבלגית ובנבחרת מוזמביק.

קריירת מועדונים
---------------

אמאדה גדל במחלקות הנוער של SSV פוגלסטאנג, וולדהוף מנהיים והופנהיים. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של הופנהיים. ב-2 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 3-2 לאיינטרכט פרנקפורט במסגרת המחזור ה-24 בבונדסליגה לעונת 2018/2019. זו הייתה הופעת הליגה היחידה שלו במדי המועדון.

ב-5 ביולי 2019 הושאל אמאדה לאיינטרכט בראונשווייג מהליגה הגרמנית השלישית למשך עונת 2019/2020. הוא ערך ארבע הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-20 ביולי 2021 חתם אמאדה באוסטנדה מליגת העל הבלגית. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לשרלרואה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-18 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על בירסחוט במסגרת המחזור השמיני בליגה. בתום עונת 2022/2023 נשר עם המועדון לליגת המשנה הבלגית.

קריירה בינלאומית
----------------

אמאדה נולד בגרמניה למשפחה ממוצא מוזמביקי. הוא שיחק בנבחרת גרמניה עד גיל 17 ובנבחרת גרמניה עד גיל 19.

נכלל בסגל נבחרת מוזמביק לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.

ב-6 בינואר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מוזמביק, בניצחון 2-0 על נבחרת לסוטו במשחק ידידות. ב-8 בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת בוטסואנה במשחק ידידות.

הוא ערך שלוש הופעות במסגרת גביע אפריקה לאומות 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפונס אמאדה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  סגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל המוזמביקית, 22 בדצמבר 2023 (בפורטוגזית)

| **נבחרת מוזמביק – גביע אפריקה לאומות 2023** |
| --- |
| 1 ארנאני • 
2 נאנאני • 
3 מלמבאנה • 
4 ננה • 
5 לנגה • 
6 אמאדו • 
7 דומינגש • 
8 דובה • 
9 קינג • 
10 קלסיו • 
11 בונדה • 
12 פאזיטו •
13 ראטיפו • 
14 מקאנדזה •
15 מנדאבה •
16 אמאדה •
17 מקסר •
18 וילנקולוס •
19 ויטי •
20 קטאמו •
21 גימא •
22 איוואן •
23 נאנגי •
מאמן: קונדה | מוזמביקמוזמביק |
**ע'נדוריה** (בערבית: **الغندورية**) הוא כפר בנפת בינת ג'בייל במחוז אל-נבטיה בדרום לבנון.

הלחימה בדרום לבנון
------------------

במהלך מבצע מהלך מבריק יצאה פלגה מיחידת אגוז, בפיקודם של משה תמיר ומפקד הפלגה, סרן רון וייזל, ממוצב צד"ל בתנועה רגלית לעבר הכפר. הכוח מיקם עמדת תצפית וכן עמדה ובה כוח רתק, עליה פיקד סגן פיני יוסף, ולאחר מכן התגנב לפאתי הכפר. הכוח זיהה חוליית אבטחה בת שמונה פעילי חזבאללה, והרג את כל חבריה. בתגובה נפתחה לעבר הכוח אש מעמדות חזבאללה בכפר. כוח הרתק בפיקוד יוסף השיב באש למקורות הירי, והכוח נסוג כשהוא נעזר גם במסוקי קרב של חיל האוויר שחיפו עליו בנסיגה. הכוח שב לקו המוצבים של צה"ל וממנו התפנה לישראל.

### מלחמת לבנון השנייה

 ערך מורחב – **הקרב בסלוקי**  

במלחמת לבנון השנייה במבצע שינוי כיוון 11 לחמו כוחות של חטיבת הנח"ל וחטיבה 401 באזור הכפר. על-פי התוכנית, כוחות מחטיבת הנח"ל, עליה פיקד אל"ם מיקי אדלשטיין, הוטסו במסוקים לנחל סלוקי במיוחד למשימת אבטחת שיירת טנקי המרכבה 4 מחטיבה 401. גדוד 931, תחת פיקודו של סא"ל אבי דהן, החל בכיבוש הכפר ע'נדוריה ונתקל בהתנגדות חזקה מצד מחבלי החזבאללה. גדוד 932, תחת פיקודו של סא"ל רן כהנא, אשר צעד בעקבו של גדוד 931, נכנס לכפר לחלץ את הפצועים ולאחר מכן עבר לתקוף את הכפר מצדו השני. לקרב בע'נדוריה הייתה חשיבות מרכזית שכן עם פריצת מערך מבוצר זה של המחבלים נפתחה הדרך מערבה עבור כוחות האוגדה. גדוד 931 חיסל מחבלים רבים מארגון החזבאללה וחשף אמצעי לחימה רבים, אך ספג גם אבדות: שני הרוגים ועשרות פצועים. מפקד פלוגת החוד של הגדוד אביב דורות עוטר בצל"ש מפקד חטיבה על לחימתו בקרב. ואילו שניים מחיילי הפלוגה עוטרו לאחר המלחמה, האחד בעיטור העוז והשני בעיטור המופת. לוחמי פלס"ר 401 חילצו פצועים של גדוד 9 מתוך הטנקים וסייעו לחילוץ הנפגעים של חטיבת הנח"ל. לאחר המלחמה קיבלו חמישה מלוחמי היחידה צל"שים על פועלם במהלכה, ובהם סמ"ר איתי שטיינברגר, שנפל בקרב בע'נדוריה בגזרה המזרחית, בעודו רץ לחלץ פצועים תחת אש, ויותם שש, מפקד צוות בסיירת, אשר קיבל את צל"ש הרמטכ"ל.

גלריה
-----

* נשק של חזבאללה שנתפס בכפרנשק של חזבאללה שנתפס בכפר

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה (צ'יקו) תמיר, **מלחמה ללא אות**, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 179, "היינו בטווח של פחות מעשרה מטרים מהמארב כאשר החלה לפתע תכונה לא שגרתית. אחד האנשים, שנראה לי כמפקד הכוח, החל לעבור בין המחבלים ולהצביע לעברנו. סימנתי לרון והתחלתי בספירה לאחור. בסיום הספירה פתחו הכוחות באש מתוזמנת מכמה כיוונים. בתוך מהומת הירי והצעקות יכולתי להבחין במחזה הנורא של שני המחבלים שהיו שקועים בשינה מנסים להיחלץ משקי השינה ללא הועיל. בתום מכת האש השלכנו רימונים למרכז כרם הזיתים והתכוננו לניתוק מגע מהיר. בשלב זה התעורר הכפר כולו ואש לא מכוונת נורתה לכל עבר. על אף שהכרתי היטב את היערכות חזבאללה בכפרים הופתעתי ממהירות התגובה ומעוצמתה. פקדתי על רון, שלא מיהר להפסיק את הירי לעבר המחבלים, לנתק מגע מייד ולנוע לנקודת הכינוס שנקבעה".
2. ↑  ניר נוימן, נח"ל איתן, ריאיון עם מח"ט הנח"ל אל"ם מיקי אדלשטיין באתר "צופים ברשת" של תנועת הנוער הצופים, ‏ 04.01.2008.
3. ↑  אבי דהן, ‏פיקוד מלפנים ופיקוד מוכוון משימה במלחמת לבנון, **מערכות** 410-409, דצמבר 2006, עמ' 20-25 .
4. ↑  תעודת הערכה מטעם אלוף פיקוד המרכז לסמל ראשון אילן רוטשטיין, מתוך אתר צה"ל.
5. ↑  נועה הורוויץ, במחנה, בעיניים פקוחות, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 15 ביולי 2011.
6. ↑  אהרן לפידות‏, כאוס באימונים, קל בקרב, באתר וואלה!‏, 25 בפברואר 2011
7. ↑  צל"ש מפקד חטיבת הנח"ל לסרן אביב דורות
**צ'אי הנסן** (באנגלית: **Chai Hansen**; נולד כ**צ'אי רומרואן**, נולד ב-8 בפברואר 1989) הוא שחקן אוסטרלי-תאילנדי.

ראשית חייו
----------

הנסן נולד בקו סמוי, אי במפרץ תאילנד בשנת 1989. הוא נולד למשפחה תרבותית מעורבת, אב תאילנדי (סופרוט רומרואן) ואם אוסטרלית (סנדרה הנסן). בגיל 7 הנסן היגר לאוסטרליה עם אמו ואחותו (שרה רומרואן).

הנסן החל את הקריירה שלו כמתחרה אתלטי במסלולי שדה, כאצן וקופץ למרחק. בשנת 2006 הוא דורג במקום השני באוסטרליה לאחר שזכה במדליית כסף בקפיצה משולשת באליפות אוסטרליה הלאומית של בתי הספר. הנסן מחזיק בשיאים באוסטרליה וקנדה בקפיצה משולשת.

בשנת 2011 לאחר שסיים את התיכון וקיבל תעודת בגרות הוא עבר לסידני. ויליאם סאנצ'ס לקח את הנסן תחת חסותו ונתן לו תפקיד בהצגת תיאטרון הרחוב החי מספר 1 באוסטרליה "Beat The Streets" שם הוא הופיע בפני אלפי אנשים ביום.

קריירה
------

לאחר שסיים את לימודי המשחק בשנת 2011, פורסם כי הנסן יצטרף לסדרת הטלוויזיה "בנות הים של מקו", בה שיחק בתפקיד הראשי.

לאחר ששיחק בסדרה "בנות הים של מקו", לוהק הנסן לעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "100". התפקיד החוזר הפך למועדף על המעריצים, אם כי לדמות היה גורל שנקבע מראש. לאחר הסדרה, הנסן קיבל את התפקיד הראשי של הקוף בסרט "האגדות החדשות של הקוף", המבוסס על הספר הקלאסי "המסע למערב".

בתחילת 2018 הצטרף הנסן רשמית לצוות השחקנים של ציידי הצללים בעונה השלישית כג'ורדן קייל, אדם זאב בחיפוש אחר גאולה.

פילמוגרפיה
----------

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Dead Moon Circus | שון מקומב | סרט קולנוע |
| 2013 | Dead Moon Circus Part 2 | שון מקומב | סרט קולנוע |
| 2013 | פבלומנס | זאק | סרט קצר |
| 2013 | Revolving Doors | עוזר במטבח | סרט קצר |
| 2013–2016 | בנות הים של מקו | זאק בלייקלי | ראשי (עונות 1–3) |
| 2017 | 100 | איליאן | חוזר (עונה 4) |
| 2018–הווה | The New Legends of Monkey | קוף | תפקיד ראשי |
| 2018 | Thicker Than Water | איוון | סרט קולנוע |
| 2018–2019 | ציידי הצללים | ג'ורדן קייל | תפקיד חוזר (עונה 3) |
| 2021 | We Were Tomorrow | נואה ריבס | סדרת טלוויזיה: בקרוב |
| *The Newsreader* | טים |
| 2022 | שמי לילה | ג'וד | סדרת טלוויזיה |
| 2024 | *We Were Tomorrow* | נואה ריבס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* צ'אי הנסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* צ'אי הנסן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hing, Georgia (28 בינואר 2018), "FAMOUS FACES: Chai Hansen", *Daily Telegraph* `{{citation}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 38148812938845212811
* WorldCat (עם VIAF): 38148812938845212811

 |