recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **נתן צבי זוכובסקי** (נולד בכ"ח בכסלו תרצ"ח, 2 בדצמבר 1937) הוא ראש ישיבות גאון יעקב וחכמה ודעת, יו"ר ועדת הרבנים של דגל התורה וראש הוועדה הרוחנית של יתד נאמן.

ביוגרפיה
--------

נולד בבית החולים בקובנה (התגוררו בסלבודקה) לרב דב זוכובסקי שכיהן כמשגיח בישיבת סלובודקה (קובנה) ובישיבת לומז'ה בפתח תקווה ולרבקה בתו של הרב פסח פרוסקין, רבה של קוברין. בהיותו ילד עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בעיר פתח תקווה.

בגיל 12 נכנס ללמוד בישיבת חפץ חיים בכפר סבא בראשות הרב אהרן לייב שטינמן שהכין עמו את דרשת בר המצווה לאחר שאביו חלה במחלה קשה עד לפטירתו. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ונכנס ללמוד בכולל חזון איש. 

לאחר מכן נקרא על ידי הרב משה שמואל שפירא לשמש כר"מ בישיבת באר יעקב. כשהוקמה ישיבת גאון יעקב בבני ברק מונה לר"מ בישיבה. בשנת תשס"ב (2002) מונה לשמש כראש ישיבה בישיבת חכמה ודעת ברחובות ומאז מכונה גם "ראש ישיבת גאון יעקב". בשנות ה-90 מונה לרב קהילת חניכי ישיבת חברון בבני ברק.

נשוי לחנה, בתו של הרב יוסף צבי גורביץ, אב לחמישה ילדים. חתנו, הרב שלמה כץ ראש ישיבה קטנה בבני ברק. בתו, צפורה רוטלוי היא סמנכלי"ת השיווק ביתד נאמן.

פעילותו הציבורית
----------------

הרב זוכובסקי היה מקורב לרב שך ולרב יעקב ישראל קניבסקי. בעת הקמת העיתון יתד נאמן בשנת תשמ"ה מונה לחבר הוועדה הרוחנית של העיתון, בנוסף להיותו חבר העמותה הראשונה של העיתון. בשנת תשמ"ט בימים שלפני הקמת תנועת דגל התורה הורה לו הרב שך לכנס עשרות ראשי ישיבות וכוללים גדולים בעזרת נשים של ישיבת פוניבז' לגולל בפניהם את הדין ודברים מול אגודת ישראל, באספה זו נאם הרב שך בפני ראשי הישיבות וביקש את תמיכתם בהקמת מפלגה חדשה לציבור הליטאי.

כשהוקמה מפלגת דגל התורה מונה הרב זוכובסקי לשמש כחבר ועדת הרבנים של התנועה לצד הרבנים יוסף חיים קופשיץ, שלמה זלמן אולמן וברוך שמואל דויטש. מטבע הדברים, עובדת היותו של זוכובסקי בוגר ישיבת כפר סבא, והיותו נושא משרה בישיבת גאון יעקב, קירבה אותו לרב שטינמן ולאורך שנות פעילותו ביתד נאמן ובדגל התורה שמר לו אמונים במקרים שרבני דגל התורה צידדו בדעות שונות. לאחר הדחתם של הרבנים שמואל דויטש וצבי פרידמן מהנהגת דגל התורה, משמש היום זוכובסקי כשריד אחרון לחברי ועדת הרבנים שמונתה בידי הרב שך להנחות את פעילות התנועה.

חיבוריו
-------

הרב זוכובסקי חיבר מספר חיבורים תורניים, בהם ביאורים וחידושים על מסכתות בש"ס, שיעורים שמסר בישיבות ודברי אגדה, על ספרו דביר הקודש זכה ב"פרס בני ברק לספרות תורנית". בנוסף, פורסמו רשימות תורניות שלו בקובצי "הנאמן" - ביטאון חניכי הישיבות שהיה יוצא לאור בשנות התש"כ, וכן בגיליון "הבאר" - שיצא לאור על ידי ישיבת באר יעקב שפרסם חיבורים תורניים של צוות הישיבה בשנות השמונים.

* **דביר הקודש** - על מסכתות בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא.
* **דביר הקודש-** על מסכתות נדרים, סוטה
* **דביר הקודש** - על מסכת זבחים.
* **דביר הקודש** - ביאורי אגדה בענייני תפילה.
* **שיעורים על מסכת קידושין** מישיבת גאון יעקב.
* **שיעורי רבי פסח מקוברין** - ב' חלקים.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתן צבי בן חיים דב זוכובסקי (1937-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עליו ראו: הרה"ג ר' דוד (בטעות) זוכובסקי זצ"ל - שבעה לפטירתו, שערים, 23 באוגוסט 1960.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007362790905171
* VIAF: 3884995
* WorldCat (עם VIAF): 3884995

 |
**שועאע "שוקי" תחאוכה** הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב, המכהן כמפקד מחוז הצפון.

ביוגרפיה
--------

תחאוכה גדל בכפר כמא בן למשפחה צ'רקסית. הוא בוגר בית הספר החקלאי כדורי. התגייס למשטרת ישראל ב-1990. הוא שירת כמפקד ימ"ס רצועת עזה. במהלך שירותו עוטר בעיטור המופת של המשטרה. העיטור הוענק לו על אומץ לב שגילה במרץ 1990 בפעילות מיוחדת.

בשנים 2012–2016 שירת כמפקד מג"ב עוטף ירושלים. באוגוסט 2016 מונה למפקד מג"ב צפון. ביולי 2017 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב עמקים. הוא הצ'רקסי הראשון בדרגה זו במשטרת ישראל. בתפקידו זה פיקד ב-2019 על גזרת הר מירון במבצע מירון (ל"ג בעומר). בעקבות המבצע בשנה זו הציע, בניגוד לקו המוביל במשטרה, להגביל את מספר המשתתפים בהילולה – הצעה שהייתה עשויה למנוע את האסון שהתרחש שנתיים מאוחר יותר, אך נדחתה בידי מפקד המחוז בזמנו אלון אסור ומחליפו שמעון לביא. ב-2020 מונה לסגן מפקד מחוז חוף וב-2021 חזר למחוז הצפון כסגן מפקד המחוז. בספטמבר 2022, לאחר פרישת מפקדו שמעון לביא בעקבות האסון, הוחלט על מינוי תחאוכה לתפקיד בדרגת ניצב.

תחאוכה נשוי ואב לשניים. מתגורר בכפר כמא. הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* דני ברנר, לראשונה במשטרה: קצין צ'רקסי בדרגת תת־ניצב, באתר ישראל היום, 12 באפריל 2017
* שוקי תחאוכה, באתר הגבורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  **ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון: דין וחשבון**, ה'תשפ"ד–2024 (עמ' 53, 138, 226 ועוד)
2. ↑  אלון חכמון, ‏הניצב הצ'רקסי הראשון במשטרה: שוקי תחאוכה מונה למפקד מחוז הצפון החדש, באתר מעריב אונליין, 20 בספטמבר 2022

| מפקדי מחוז הצפון של משטרת ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| נעמן סתוי • ישורון שיף • אהרן סלע • מתתיהו סלע • אברהם זלינגר • מקסים כהן • אברהם זלינגר • אהרן סלע • יהודה בונה • שמעון אשד • מרדכי רון • חיים אבינועם • יצחק עירן • רחמים חדד • לוי שאול • שלמה חרון • אלברט מוספיה • יעקב גנות • עמוס עזאני • אליק רון • יעקב בורובסקי • דן רונן • שחר איילון • שמעון קורן • רוני עטיה • זהר דביר • אלון אסור • שמעון לביא • שוקי תחאוכה |

 |
**יוסף (יוסי) נחמיה שווינגר** (נולד ב-15 בפברואר 1961, כ"ט בשבט ה'תשכ"א) הוא פוליטיקאי, כתב ופרשן חרדי-ישראלי. בין השנים 1996–2000 שימש כראש המועצה הראשון של מודיעין עילית, בין השנים 2001-2024 שימש כמנכ"ל המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים בישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1961 למרים ונפתלי שווינגר. בצעירותו למד בישיבת עטרת ישראל. נישא למלכה בתו של הרב יצחק זילבר ולהם ארבעה ילדים. התאלמן בספטמבר 2007.
לאחר תקופה נישא בשנית למינדי גולובנציץ, אלמנתו של יזם הנדל"ן חיים גולובנציץ, ומתגוררים בשכונת בית וגן בירושלים.

קריירה
------

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 עבד ככתב בעיתון יתד נאמן. במסגרת עבודתו הכיר את אריה דרעי ולאחר מכן שימש כעוזרו.
בחודש מאי 1996 מונה על ידי שר הפנים לראש מועצת מודיעין עילית, עם הכרזתה כמועצה מקומית.
ב-2000 הוחלף על ידי יעקב גוטרמן. בין השנים 2001 - 2024 שימש כמנכ"ל המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים מטעם משרד התיירות ולאחר מכן מטעם המשרד לשירותי דת.

הגיש את התוכנית "הקבינט" ברדיו קול חי. כמו כן התראיין רבות כפרשן פוליטי ברדיו קול ברמה וברדיו קול חי.

אסון מירון
----------

בחודש מאי 2021 נחקר שווינגר בחשד להמתה בקלות דעת, בעקבות אסון הר מירון.

ב-30 באוגוסט 2022 שלחה ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון, וועדת החקירה הממלכתית לאסון מירון, אזהרה לשווינגר כי לא עשה די על מנת שהמרכז ימלא באופן הנדרש את תפקידו כגורם האחראי לניהול, שימור, הפעלה, פיתוח ותחזוקה ראויה של אתר קבר הרשב"י במירון. כך בפרט בכל הנוגע לבטיחות בהר ולשלום המבקרים במקום.

ב-6 במרץ 2024 "ועדת החקירה הממלכתית" הטילה עליו אחריות אישית חמורה, והמליצה להדיחו מתפקידו כמנהל המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים, בהמשך אותו היום התפטר שווינגר מהתפקיד.

קישורים חיצוניים
----------------

* גלריה: שמחת החתונה לבנו של מנכ״ל המקומות הקדושים יוסף שווינגר באתר לדעת
* שוינגר בראיון לאתר איגוד בתי הכנסת העולמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתי אילנאי, ירד למחתרת: מנכ"ל המרכז לפיתוח המקומות הקדושים שומר על שתיקה מאז אסון מירון, באתר ynet, 4 במאי 2021
2. ↑  סיכום דוח ביקורת במועצה מקומית מודיעין עילית
3. ↑  החשד נגד יוסי שווינגר הוחמר לעבירה שעונשה עד 12 שנות מאסר, באתר חרדים 10
4. ↑  "החלטת ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון מירון בנושא הודעות אזהרה לפי סעיף 15 לחוק ועדות חקירה, תשכ"ט-1968". *GOV.IL*. נבדק ב-2023-09-13.
5. ↑  אברהם פריינד, מנכ"ל המקומות הקדושים יוסי שווינגר הודיע על התפטרותו, באתר בחדרי חרדים, 6 במרץ 2024
הרב **יוסף כנאפו** (ה'תקפ"ג, 1823 – ל' בחשון ה'תרס"א, 20 בדצמבר 1900) היה רב ומקובל, מרבני מרוקו. חיבר 18 ספרים, שבעה מהם הודפסו בחייו.

ביוגרפיה
--------

שער ספרו הראשון של הרב יוסף כנאפו שהודפס
נולד במוגדור למשה כנפו, במשפחה בת שלושה בנים, דור שלישי ל"נשרפי אופראן" - קהילה שלמה שמתה על קידוש ה' בעיירה אופראן, לאחר שסירבה להתאסלם.

בגיל 13 כבר החל ללמוד את תורת הקבלה, ונסע בצעירותו למרקש ללמוד אצל הרב אברהם קוריאט ("ברית אבות"), בן דודו של הרב אליהו בן אמוזג.

בהמשך נישא לאשתו זהרה, ונולדו להם שלשה ילדים; הרב דוד, הרב משה ובת. 

הרב כנאפו סרב לקבל על עצמו משרת רבנות, ואת זמנו הקדיש ללימוד בבית המדרש ולכתיבת חיבוריו.

הרב יוסף כנאפו נפטר בר"ח כסלו, ל' בחשון ה'תרס"א (1901) בעיר מוגדור, בה נטמן.

### ספריו

הרב כנאפו הקדיש את חייו ללימוד תורה והוראה, וכתב 39 ספרי קודש. 

ספרו הראשון[דרושה הבהרה] "זבח פסח" נדפס בשנת ה'תרל"ד (1874). שבעה ספרים מתוך חיבוריו נדפסו בחייו, רובם בבית הדפוס של רבי אליהו בן אמוזג בליוורנו איטליה, אשר הוסיף וכתב לחלקם הקדמות. ספרים נוספים ראו אור בדפוס של שלמה בילפורטי וחבריו. 

סירב לקבל עליו משרת רבנות, עסק בכתיבה בבית המדרש והתפרנס מספריו בדוחק רב.

### משפחתו

אחר פטירתו רעייתו הרבנית זהרה עלתה בגפה בגיל 70 לירושלים.

בנו הרב דוד כנפו כיהן לימים כאב בית הדין של קהילת מוגדור. נכדו הוא יצחק קנפו, עיתונאי ואיש רוח מרוקאי-ישראלי. בין צאצאיו נמנים אמנים, סופרים, חוקרים וקצינים בכירים בצה"ל.

צאצאיו הקימו בארץ את עמותת "אות ברית קודש" (על שם אחד מספריו), העוסקת בהנחלת מורשת יהודי מרוקו.

מספריו
------

* **זך ונקי** - על המידות והחגים
* **מנחת ערב** - הלכות ופירושים על תפילת מנחה
* **אות ברית קודש** - על שמירת הברית
* **זבח פסח** ו-**יפה עיניים** - על ההגדה והלכות פסח
* **שומר שבת** - הלכות שמירת שבת ותפילות, חלק בעברית וחלק בערבית יהודית
* **חסדי אבות** - סיפורי הבעש"ט ולקחי מוסר בעקבותיהם, בערבית יהודית
* **טוב רואי** - פירוש על מסכת אבות
* טרילוגיה **מעט מים** (יו"ל מכת"י על ידי פרופ' משה עמאר, ירושלים תש"פ) **מעט צרי** ו-**מעט דבש**
* **קול זמרה** - דרושים על התורה
* **יוסף בסתר** - ביאורים על ספר הזוהר ומפרשיו
* **בדי הארון** - הגהות על ספר "אוצרות חיים" לרבי חיים ויטל וביאורים על כתובים

ראו גם
------

* יצחק ד. קנפו

לקריאה נוספת
------------

* אליחי כנפו, **רבי יוסף כנאפו זיע"א, חייו ומשנתו**
* אשר כנפו, **יכי"ן רבי יוסף כנאפו - משנתו החינוכית ערכית** - קובץ מאמרים, ניסן תשס"ב

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר כנפו, ארון הספרים של זקני-רבי יוסף כנאפו זצ"ל, אתר ברית
* אשר כנפו, עיצוב הזיכרון ההיסטורי של קהילה, אתר ברית
* יוסף כנאפו, באתר "החכם היומי"
* יוסף בן משה כנאפו (1823-1900), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבי יוסף כנאפו, באתר החכם היומי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306839005171
* ISNI: 0000 0000 6693 5483
* LCCN: n88099080
* VIAF: 82210197
* WorldCat: lccn-n88099080

 |
{{בוט יישובים/0833 | 1 |
|שם=נורית|
|שם בערבית=|

|מפה דינמית=

מפה**מפת היישובים של מועצה אזורית הגלבוע  
באדום - נורית  
בירוק - מיקום בניין המועצה**
|סמל=|
|דגל=|
|סיסמה=|
|תמונה=|
|כתובית=|
|מקור קואורדינטות=תבנית|
|אתר אינטרנט=|
|ראש העיר=|
|מוצא המייסדים=|
|נתוני קיבוץ=|

היסטוריה
--------

נורית הוקמה ביוני-יולי 1950 ככפר עבודה על ידי עולים מתימן. הוא קיבל את שמו בהשראת שמו של הכפר הערבי נוריס ששכן בבקעה הסמוכה ונכבש ב-29 במאי 1948. תושבי המושב נטשוהו בהדרגה לאחר כ-9 שנים של התיישבות במקום, פרט לתושבת אחת, נדרה "הסבתא של הגדנ"ע", שהמשיכה לגור במקום גם כשהפך לבסיס גדנ"ע ונשארה בו עד סוף שנות ה-90.

ביוני 1958 עלה למקום גרעין ההקמה של רם און, להתיישבות זמנית עד הקמת יישובם הקבוע. ב-1962 הפך המקום לבסיס גדנ"ע. הבסיס ננטש בשנת 1994 ובמקום נותרו רק נדרה וכן טפת נבו ומשפחתה בחוות בודדים הצמודה לגדר הבסיס הנטוש. 

בשנת 2010 יזמה המועצה האזורית גלבוע, בראשות דני עטר, הקמת יישוב קהילתי ואקולוגי תיירותי על חורבות בסיס הגדנ"ע. המועצה האזורית גלבוע הקימה את הישוב בעזרתה של החטיבה להתיישבות.

היישוב נבנה מחדש כ"ישוב אקולוגי". נכון לינואר 2023 מתגוררות ביישוב כ-90 משפחות ועוד כ-7 בונות את בתיהן. שלב א' של נורית החדשה כולל כ-125 שטחים, ביניהם שטחים עם תב״ע לתיירות, כמו אירוח לינה (צימרים), מסעדות ו במושב נורית כל האנשים סובלים מסרטן האשך.
בנוסף לכך המושב מגדל סם בשם גראס ופטריות הזיה, ישוב של חולים

1. ↑  2 כפרי עולים חדשים בעמק, על המשמר, 10 ביולי 1950
2. ↑  יוצאי נח"ל הקימו מושב עובדים, דבר, 10 ביוני 1958
"**אמסטרדם**" הוא נובלה מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן שיצאה לאור בשנת 1998. הספר תורגם לעברית בידי טל ניצן-קרן ויצא לאור בהוצאת עם עובד, בסדרת "ספריה לעם". הספר זיכה את מחברו בפרס בוקר.

תמצית העלילה
------------

מולי ליין נפטרה בטרם עת ממחלה שפגעה בגופה ובמוחה. בלווייתה נפגשים בעלה ג'ורג', שהוא מו"ל עשיר, ושלושה ממאהביה בעבר: ג'וליאן גרמוני, שר החוץ של בריטניה החותר לראשות הממשלה, ורנון הולידיי, עורך העיתון "השופט" וקלייב לינלי, מלחין מצליח. המשך העלילה מתמקד בהולידיי ולינלי, אך גם לשני האחרים יש חלק בה.

בעקבות החששות שמעורר בהם מותה הפתאומי של מולי ליין, מגיעים הולידיי ולינלי להסכם המתת חסד הדדי, במקרה שמישהו מהם יגיע למצבה.

לינלי עסוק בהשלמתה של "סימפוניית המילניום" שאותה הוזמן לכתוב לקראת התחלפות המילניום. מרבית הסימפוניה כבר כתובה, וחסר רק קטע הסיום. לקבלת השראה הוא נוסע לאזור האגמים שבצפון-מערב אנגליה.

הולידיי נאבק על שיפור התפוצה של עיתונו, וג'ורג' מגלגל לידיו הזדמנות פז לכך: תצלומים של גרמוני בבגדי אישה, שאותם צילמה מולי ליין. לינלי מותח ביקורת על כוונתו של הולידיי לפרסם תצלומים אלה, הפוגעים בפרטיותו של גרמוני, והדבר גורם לקרע ביניהם.

באזור האגמים ניצב גם לינלי בפני דילמה מוסרית: בעודו מטייל ומהרהר במנגינה שיכתוב, ראה מרחוק אישה שגבר מאיים עליה. הוא התלבט האם להתקרב כדי להגן עליה, אך החליט להימנע מכך כדי שלא לפגוע בריכוז הנחוץ לו לכתיבת המנגינה.

כאשר מתקרב מועד פרסום התצלומים, מוציא גרמוני את העוקץ מהפרסום, כאשר אשתו מכנסת מסיבת עיתונאים שבה היא מספרת על קיום הצילומים.

האיבה בין הולידיי ללינלי גוברת, ומובילה את שניהם לאמסטרדם, שם נערכת חזרת התזמורת על הסימפוניה של לינלי, ושם מגיע הסיפור לשיאו הדרמטי.

דבר המבקרים
-----------

הספר זכה לשבחי המבקרים, בין השאר בעיתונים הניו יורק טיימס וגארדיאן, וזיכה את מחברו בפרס בוקר לשנת 1998. בטקס הענקת הפרס תיאר דגלאס הרד, לשעבר שר החוץ של בריטניה, את הספר: "בחינה צינית וחכמה של המוסר והתרבות של זמננו".

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "אמסטרדם", באתר "סימניה"
* אמסטרדם, באתר OCLC (באנגלית)

* William H. Pritchard, Publish and Perish, הניו יורק טיימס, December 27, 1998
* Michiko Kakutani, 'Amsterdam': Dark Tour De Force, הניו יורק טיימס, December 1, 1998
* Nicholas Lezard, Morality bites, The Guardian, April 24, 1999

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sarah Lyall, 'Amsterdam' by Ian McEwan Wins Booker Prize, הניו יורק טיימס, 28 October 1998

| כתבי איאן מקיואן |
| --- |
| רומנים | גן הבטון • נחמת זרים • הילדים שבזמן • התמים • כלבים שחורים • אהבה עיקשת • אמסטרדם • כפרה • שבת • על חוף צ'זיל • סולאר • דברי מתיקה • טובת הילד • קליפת אגוז • מכונות כמוני • הג'וק • שיעורים |  |
| קובצי סיפורים | First Love, Last Rites • In Between the Sheets |
| ספרי ילדים | Rose Blanche • The Daydreamer (1994) |
| מחזות טלוויזיה | Jack Flea's Birthday Celebration • משחק החיקוי • Solid Geometry |
| תסריטים | The Ploughman's Lunch • Soursweet • The Good Son • התמים • על חוף צ'זיל • טובת הילד |
**חנוך הכהן ארנטרוי** (באנגלית: **Chanoch HaCohen Ehrentreu**; מכונה גם: **דיין ארנטרוי**; כ"ח בכסלו ה'תרצ"ג, דצמבר 1932 – ל' בחשוון ה'תשפ"ג, 24 בנובמבר 2022) היה רב ודיין בריטי ממוצא גרמני. עמד במשך שנים רבות בראש בית הדין של איחוד הקהילות האורתודוקסי באנגליה, "ק"ק כנסת ישראל", עד פרישתו לגמלאות ב-2006. כיהן כראב"ד אירופה מטעם ועידת רבני אירופה, ושימש כאחראי על מערך הגיור של הארגון. כמו כן הוא שימש כראש בית המדרש לרבנים בברלין.

ביוגרפיה
--------

נולד בפרנקפורט, ברפובליקת ויימאר מעט לפני עליית הנאצים לשלטון, לרב ישראל ארנטרוי, ראש ישיבת "עדת ישראל" של הרב שלמה זלמן ברויאר בפרנקפורט, ורב בעיר צ'שם (אנ'), אנגליה (נפטר 1965). נקרא על שם סבו, רבה של מינכן, הרב חנוך ארנטרוי. בטרם פרצה מלחמת העולם השנייה היגרה משפחתו לממלכה המאוחדת והוא למד בישיבת גייטסהד ואחריה בישיבת סונדרלנד. נישא לרחל שטרנבוך, אחותם של הרבנים אליהו ומשה שטרנבוך. אחות נוספת של אשתו נישאה לרב משולם דוד הלוי סולובייצ'יק. לאחר נישואיו למד שבע שנים בכולל האברכים של ישיבת גייטסהד.

הוא יסד כולל אברכים בסונדרלנד שם התגורר משך קרוב לעשרים שנה. ב-1978 התמנה כראש בית הדין במנצ'סטר במקום הרב יצחק יעקב וייס שעלה אז לישראל לכהן כראב"ד העדה החרדית. הרב ארנטרוי שהיה אז נטול הכשרה מעשית לדיינות, נסע לחופש לימודים בישראל והשתתף כצופה בדיונים של בתי דין שונים, כשבמקביל שימוש חכמים אצל הרב יוסף שלום אלישיב והרב שלמה זלמן אוירבך. הוא כיהן כאב"ד בבית הדין במנצ'סטר במשך כשש שנים.

ב-1984 מינה אותו הרב הברון ישראל "עמנואל" יעקובוביץ לעמוד בראש בית הדין של איחוד הקהילות האורתודוקסי באנגליה "ק"ק כנסת ישראל", הרב כיהן בתפקיד זה עד פרישתו לגמלאות ב-2006. במקביל כיהן כראב"ד אירופה מטעם ועידת רבני אירופה, ושימש כאחראי על מערך הגיור של הארגון.

בנו הרב אשר ארנטרוי משמש כסגן מנהל האגף למניעת עגינות בבתי הדין הרבניים בישראל.

לקריאה נוספת
------------

* הרב מ. ברמן, גיור. לא תעודת גיור!, **מוסף שבת קודש של יתד נאמן**, חג הסוכות תשע"ו, עמ' 14–17, באתר אוצר החכמה (ושם במסגרת "בעקבות הסבא הגדול").

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיות של הדיינים באתר "בית דין דאירופה".
2. ↑  דיין חנוך ארנטרוי, פרופיל באתר ג'ואיש כרוניקל.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012124167505171
* VIAF: 1313167265483072610001
* WorldCat (עם VIAF): 1313167265483072610001

 |
**סוקולי** (בפולנית: **Sokoły**; ביידיש: **סאקאלי**) הוא כפר במחוז ויסוקי מזובייצקי שבפרובינציית פודלסיה בפולין, כ-35 ק"מ דרומית מערבית לביאליסטוק, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

היישוב נזכר לראשונה באמצע המאה ה-15, ותחת שלטון פולין הקונגרסאית הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1870, בעקבות מרד ינואר, נשלל מהיישוב מעמדו העירוני. במהלך השנים התקיימו ביישוב ימי שוק שבועיים וירידים שנתיים.

יהודי סוקולי
------------

יהודים ישבו בסוקולי מהמאה ה-18, וחרף האיסור שחל על ישיבת יהודים באזור הגבול בין השנים 1823 ו-1862, גדלה הקהילה במקום, ובשנת 1857 היוו היהודים כ-80% מתושבי היישוב. בשנת 1880 נבנה ביישוב בית כנסת מאבן, ובשנת 1897 נמנו ביישוב 1,723 יהודים. מראשית המאה ה-20 התקיימה ביישוב פעילות ציונית.

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב 1,558 יהודים, כשלושה רבעים מתושביו, והתקיימה בו פעילות של אגודת ישראל, של הבונד ושל המפלגות הציוניות השונות. בשנים 1931 ו-1936 התרחשו תקיפות אנטישמיות נגד יהודים ביישוב.

### בשואה

ב-10 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ובו ביום רצחו בו אלו ארבעה יהודים, והציתו כ-30 בתים של יהודים. בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב העבירו הגרמנים את השליטה ביישוב לידי הסובייטים, ובזמן זה הגיעו למקום פליטים יהודים ממערב פולין. בתקופה הסובייטית הולאמו עסקי היהודים ביישוב, ומספר יהודים ממנו הוגלו לעומק ברית המועצות.

ב-24 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, שבו הגרמנים לכבוש את היישוב, והפקידו את השליטה בו בידי הפולנים המקומיים. במועד זה החלו הפולנים בעריכת מעשי שוד, התעללות ואונס בקרב יהודי היישוב. בהמשך, נצטווה יודנרט שהוקם ביישוב לספק לגרמנים תשלומי כופר, דברי ערך ועובדי כפייה יהודים, אשר חלקם הועסקו בבית הכנסת ובבית המדרש המקומיים, אשר הוסבו למחסנים. בד בבד, נצטוו יהודי היישוב לענוד טלאי צהוב, ומעת לעת הוצאו יהודים מהיישוב להורג. בעקבות הגעת ידיעות על השמדת יהודי הסביבה, נמלטו בתחילת סתיו 1942 כ-100 בני נוער יהודים מהיישוב ליערות הסביבה.

ב-2 בנובמבר 1942 ריכזו אנשי גסטאפו ושוטרים פולנים כ-500 מיהודי היישוב בכיכר המרכזית בו, תוך ירי במתנגדים, ומשם הוסעו כולם לביאליסטוק, ממנה שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. את יהודי היישוב שהצליחו להימלט ליערות הסביבה רצחו פולנים לאומנים. מכ-1,600 יהודי היישוב שרדו את השואה כ-30 איש, אך אלו לא שבו להתגורר במקום, לאחר ש-7 מהם נרצחו עם שובם בידי לאומנים פולנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוקולי** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת סוקולי, 1962, בספריית העיר ניו יורק
* ספר יזכור לקהילת סוקולי, 1975, בספריית העיר ניו יורק (ובתרגום לאנגלית באתר JewishGen)
* סוקולי באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "סוקולי", באתר השטעטל הווירטואלי
* "סוקולי", באתר JewishGen (באנגלית)
* לאורה קרגו, סוקולי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 957–959), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567080105171
* LCCN: n82156694
* WorldCat (עם LCCN): n82-156694

 |
שטיח אדום נפרשׂ לכבוד אורחי פסטיבל הקולנוע הבינלאומי באשדוד, אפריל 2006
**שטיח אדום** הוא שטיח שצבעו אדום, אשר נפרשׂ לכבודם של האורחים בכניסה לאירוע חגיגי, ובפרט לכבודם של אח"מים, למשל בעת רדתם מהמטוס.

שטיח זה הוא מקור הביטוי "לפרושׂ שטיח אדום", שפירושו: להעניק כבוד רב.

מקור המנהג ככל הנראה בעת העתיקה. במחזה אגממנון מתואר כיצד אשתו של אגממנון מצווה עליו ללכת על שטיח אדום ולא על האדמה, דבר אשר יעורר עליו את חמת האלים - שכן שטיח אדום נחשב, לאור נדירות הצבע האדום, למיועד לאלים בלבד. באירופה של ימי הביניים נפרש שטיח לכבוד אורחים חשובים, על מנת שלא יצעדו על הרצפה הקרה; ומכיוון שאדום היה צבע יקר ערך, הוא סימל את האירוח המכובד ביותר.

המונח ידוע במיוחד בהקשר של טקס האוסקר, בו קיים שידור ארוך וקפדני, אשר נקרא לרוב "על השטיח האדום", בו מצלמים, מראיינים ובוחנים את לבושם של הסלבריטאים המגיעים לטקס, אשר הולכים על השטיח האדום בכניסה למבנה בו הוא משודר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **שטיח אדום** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שטיח אדום** |

* בלדד השוחי, מה מקור השטיח האדום?, באתר ערוץ עשר
**סטנה ליין** (בשוודית: **Stena Line**) היא חברת ספנות שוודית, אחת ממפעילות המעבורות הגדולות ביותר בעולם. היא פועלת ב-11 מדינות בצפון מערב אירופה.

החברה
-----

החברה נוסדה בשנת 1962 על ידי סטן אלן אולסן (אנ') בעיר גטבורג, שבה שוכן עד היום מטה החברה. היא החלה לעסוק בהובלת נוסעים ומטענים.

בעשורים הבאים הלכה פעילותה של החברה והתרחבה, במידה רבה בזכות רכישת מספר רב של חברות ספנות אירופיות.

קווי שיט
--------

* הים האירי
	+ צפון אירלנד - סקוטלנד
	+ צפון אירלנד - אנגליה
	+ אירלנד - אנגליה
	+ אירלנד - ויילס
	+ אירלנד - צרפת
* הים הצפוני
	+ הולנד - אנגליה
* סקנדינביה
	+ שוודיה - דנמרק
* הים הבלטי
	+ שוודיה - גרמניה
	+ שוודיה - פולין
	+ שוודיה - לטביה
	+ גרמניה - לטביה

החברה משרתת גם נמלים בנורווגיה ובפינלנד.

צי
--

בשנת 2022 היו בבעלות החברה 42 אוניות, במעמס של עד 63 אלף טון. היא החזיקה בשתי אוניות נוספות בחכירה. 20 מן האוניות היו בעלות קיבולת של 900 נוסעים ויותר (עד למקסימום של 2,300 נוסעים). האוניות מובילות נוסעים, כלי רכב ומטענים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטנה ליין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סטנה ליין (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5343386-5
* ISNI: 0000 0001 1088 0601
* LCCN: nb2006022334
* VIAF: 128097155
* WorldCat: lccn-nb2006022334

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סטנה ליין"**.
**אלי סניור** (נולד ב-28 במרץ 1976) הוא עיתונאי ישראלי. משמש כראש דסק הפלילים בחדשות 13.

ביוגרפיה
--------

אלי סניור נולד וגדל בבת ים. למד בבית הספר טבנקין בבת ים, ובתיכון למד בגימנסיה גן נחום מקיף ד' ראשון לציון. בצבא שירת בחיל הלוגיסטיקה.
החל את דרכו בתקשורת ככתב ספורט ברשת המקומונים של "ידיעות תקשורת". והיה כתב מוניציפלי של הערים נס ציונה, ראשון לציון, תל אביב, וכתב פלילים באזור השפלה.

עם הקמת האתר ynet ב־2000 הצטרף לצוות הכותבים, ככתב פלילים באזור מרכז, תא להב 433 ומטה ארצי. הוא שימש כתב של אותם תחומים גם בעיתון ידיעות אחרונות.

בהמשך היה כתב ספורט בידיעות אחרונות וכיסה בין היתר את מועדון ספורט אשדוד והתחום הפלילי בספורט.

בין הישגיו העיתונאיים הבולטים של סניור:
האיומים מהעולם התחתון שהביאו להגלייתו של השחקן חיים רביבו מהארץ. חתימת הסכם עד מדינה עם ניר חפץ. התחקיר על פרשת זיוף וטיוח ביחידת להב 433 של המשטרה, שבמסגרתה קציני משטרה בכירים ביחידה להב 433 היו שותפים לזיוף דוח מבצעי ולהעלמת מסמכים בניסיון לטייח רשלנות של אחד משוטרי היחידה. טיוח שהייתה שותפה לו צמרת היחידה, כולל קצינים שקודמו מאז. בעקבות התחקיר החליט נציב תלונות הציבור על הפרקליטות, השופט בדימוס דוד רוזן, לפתוח בבדיקה מקיפה של האירוע, כולל הסיבה שבגללה נסגר התיק במח"ש. פרסום הפרוטוקול שתיעד את האישור שנתנה צמרת המשטרה לאירוע שבו התרחש האסון הר מירון, בעקבותיו קצינים בכירים קראו למפכ"ל המשטרה קובי שבתאי להתפטר.

ב-25 בנובמבר 2021 עבר לערוץ 13 והתמנה לכתב הפלילים במקום מאור צור.

הוא בעל תואר ראשון בתקשורת ומדעי המדינה מהאוניברסיטה הפתוחה. 

סניור בזוגיות עם נעמה כהן פרידמן, דוברת מחוז דן במערך הכבאות. 

מתגורר בבית דגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלי סניור** בוויקישיתוף
* אלי סניור, באתר חדשות 13
* אלי סניור, ברשת החברתית פייסבוק

* אלי סניור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי סניור, חיים רביבו עוזב את הארץ בעקבות איומים עליו, באתר ynet, 6 ביולי 2008
2. ↑  אלי סניור, חשיפה: ניר חפץ במגעים לחתימה על הסכם עד מדינה, באתר ynet, 5 במרץ 2018
3. ↑  אתר למנויים בלבד אלי סניור, הטיוח הגדול של להב 433, באתר "ידיעות אחרונות", 5 ביוני 2020
4. ↑  אלי סניור, בעקבות התחקיר: בדיקה בפרשת הטיוח בלהב 433, באתר ynet, 7 ביוני 2020
5. ↑  אלי סניור, מי התנגד, מי הזהיר ומי התעלם? הפרוטוקול המשטרתי הסודי מאסון מירון, באתר ynet, 23 בספטמבר 2021
6. ↑  דוד ורטהיים‏, מכה ל-ynet: כתב הפלילים הוותיק אלי סניור עובר לחדשות 13, באתר וואלה!‏, 25 בנובמבר 2021
**פונקציית פטרסון** היא תבנית המשמשת לפתרון בעיית הפאזה בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. את התבנית הציע ארתור לינדו פטרסון ב-1934.

פונקציית פטרסון של סריג {\displaystyle \ \Lambda } היא הסכום האינסופי
{\displaystyle \,P(u,v,w)=\sum \limits \_{h,k,l}\left|F\_{hkl}\right|^{2}\;e^{-2\pi i(hu+kv+lw)}}, כאשר {\displaystyle \ F\_{hkl}} הם קבועי הפיזור (למשל, בסריג קובייתי, {\displaystyle \ F\_{hkl}=1+(-1)^{h+k+l}}), ו- u, v, w הם משתנים ממשיים. הפונקציה הזו היא למעשה טרנספורם פורייה של עוצמות הפיזור של קרן, ולא של קבועי המבנה. פונקציית פטרסון מתקבלת מקונבולוציה של צפיפות האלקטרונים, עם הפונקציה ההפוכה: {\displaystyle \,P({\vec {u}})=\rho ({\vec {r}})\*\rho (-{\vec {r}})}; זוהי הקורלציה העצמית של צפיפות האלקטרונים. 

כאשר הסריג אינו ידוע, אפשר לאמוד את פונקציית פטרסון שלו מתוך עוצמות ההחזרים של קרניים בכיוונים שונים, גם בלי לחשב את הפאזות. בעקרון, אפשר להשתמש בשיטה זו כדי לקבוע את מבנה הסריג. פונקציית הקורלציה העצמית מתאימה להתפלגות המרחקים הווקטוריים בין האטומים בסריג, ולכן בסריג שיש לו *N* אטומים בכל תא יחידה, יהיו לפונקציה באופן טיפוסי {\displaystyle \ N(N-1)} שיאים. בגלל השגיאות הבלתי-נמנעות במדידת העוצמות, והקושי המתמטי בשחזור מיקומם של האטומים מתוך וקטורי המרחק, נדיר שהטכניקה הזו משמשת לפענוח המבנה של סריגים, למעט הפשוטים ביותר.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: sh87000527

 |
**Draw Something** (תרגום חופשי לעברית: **צייר משהו**) הייתה אפליקציית משחק סלולרית למכשירי האייפון, אייפד ואנדרואיד.

משחקיות
-------

המשחק היה מעין גרסה מקוונת ממוחשבת של משחק הלוח Pictionary כאשר על השחקן לבחור מילה או ביטוי אחד מבין שלושה אקראיים, לאחר מכן עליו לצייר את הביטוי או המילה שבחר באופן מספיק ברור, כאשר בסופו של דבר כל אחד בתורו צריך לנחש מה המילים או הביטויים הספציפיים אותם צייר השחקן האחר.

הגרסה החינמית של המשחק הגיעה עם קבוצה מוגבלת של צבעים. בכל פעם שמישהו מצליח לגלות מהו הציור שהשחקן צייר מקבלים נקודות אשר באמצעותם ניתן בהמשך לרכוש צבעים נוספים.

בגרסה החינמית והנפוצה של המשחק הוצגו לעיתים פרסומות. ניתן היה להסיר את הפרסומות תמורת תשלום.

העלייה והדעיכה בפופולריות המשחק
-------------------------------

המשחק הושק במהלך פברואר 2012 וכבר בחמשת השבועות הראשונים לאחר השקתו, הורידו את המשחק מעל ל-20 מיליון משתמשים. חמישים ימים לאחר השקתו, הורידו את המשחק מעל ל-50 מיליון משתמשים.

ב-21 במרץ 2012 המשחק וחברת Omgpop נרכשו על ידי מפתחת משחקי הרשת זינגה תמורת 180 מיליון דולרים.

זמן קצר לאחר רכישת המשחק והחברה המפתחת, Omgpop, הפופולריות של המשחק נעלמה כליל, והוא נחשב כיום לאופנה חולפת(אנ'). נכון ל-15 בדצמבר 2022, המשחק לא זמין יותר באפסטור ובגוגל פליי.

במהלך יוני 2012 רכשה רשת CBS את הזכויות להפיכת האפליקציה לתוכנית טלוויזיה.

אחד מהגורמים העיקריים שהובילו להצלחה העצומה של האפליקציה הייתה השיווק הוויראלי שלה שנבע מהעובדה שהמשחק מאפשר לשחקנים להיכנס למשחק באמצעות חשבון הפייסבוק (אופציה זו מאפשרת לשחק נגד יתר החברים בפייסבוק שהתקינו את המשחק) ובאופן זה ההתפשטות של האפליקציה התרחשה למעשה "מפה לאוזן" בזמן קצר יחסית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Draw Something
* עמי רוחקס דומבה, ‏האפליקציה שמטריפה את העולם - 30 מיליון הורדות בחודש אחד, באתר ‏מאקו‏, 21 במרץ 2012
* לילה אודינייב, ‏יפים, מקוריים והזויים: הציורים הכי שווים של Draw Something, באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2012
* מיכל תוסיה-כהן, Draw Something: דן פורטר מצייר כל הדרך לבנק, באתר nrg‏, 6 באפריל 2012
* שי רינגל, ‏אפליקציית Draw something הופכת לתכנית טלוויזיה, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kuittinen, Tero. "Is the OMGPOP Acquisition Haunting Zynga?". *Forbes*. נבדק ב-2017-01-30.
2. ↑  Tassi, Paul. "Draw Something Loses 5M Users a Month After Zynga Purchase". *Forbes*. נבדק ב-2017-01-30.
3. ↑  לילה אודינייב, ‏כבר לא רוצים לצייר: Draw Something איבדה מיליוני משתמשים, באתר ‏מאקו‏, 3 במאי 2012
4. ↑  Bennett, Dashiell. "The Decline and Fall of 'Draw Something'". *The Atlantic* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-01-30.
5. ↑  שי רינגל, ‏אפליקציית Draw something הופכת לתכנית טלוויזיה, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2012
סיבי פיברגלס
ייצור מיכלי פלסטיק משוריינים בפיברגלס (GRP) בסין
**פיברגלס** (באנגלית: **Fiberglass**, "זכוכית סיבית" או "סיבי זכוכית") הוא חומר העשוי מסיבים דקיקים של זכוכית. משתמשים בו לרוב בתעשיית חומרי הבידוד והטקסטיל, לייצור בדים חסיני אש ושיתוך (קורוזיה). השימוש בו נפוץ גם כחומר מחזק בתעשיית הפלסטיק, שם הוא משמש לייצור חומר מרוכב מסיבי פיברגלס ושרף אפוקסי או פלסטי המכונה גם הוא "פיברגלס".

אומני זכוכית ניסו לייצר סיבים דקים כבר בימי קדם, אך רק ההתפתחויות הטכנולוגיות של המאות התשע-עשרה והעשרים אפשרו לייצר סיבים דקים דים. בשנת 1893 הציג אדוארד דראמונד ליבי (אנ') שמלה עשויה מסיבי זכוכית הדקים כסיבי משי. החומר ששמו כיום "פיברגלס" הומצא בשנת 1938 על ידי ג'יימס סלייטר (אנ') מחברת אוונס קורנינג (אנ') כחומר לבידוד, ושווק תחת שם מסחרי זה.

מבנה
----

 פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
סיב זכוכית נוצר כאשר זכוכית מותכת (מבוססת צורן חמצני,
SiO2
, בדרך כלל) מוזרקת דרך חורים בקוטר קטן דיו המתאים לתעשיית הטקסטיל. הזכוכית שונה מפולימרים אחרים בכך שהיא "חומר אי-אורגני הנמצא במצב דומה והמשכי למצבו כנוזל, אשר הגיע, כתוצאה משינוי הפיך בצמיגותו במהלך קירור לצמיגות גבוהה עד כדי שהוא מוצק לכל צורך מעשי"
(Loewenstein, K.L. The Manufacturing Technology of Continuous Glass Fibers)

תכונות
------

פיברגלס הוא חומר שימושי בשל יחס הנפח למשקל הגבוה שלו (צפיפות נמוכה). החיסרון שלו נובע מכך שהוא פגיע יחסית לשחיקה כימית וללחות. חוזקו של פיברגלס נמדד לרוב על סיבים שזה עתה יוצרו, ובשל האמורפיות של הזכוכית הוא שווה לאורך הסיב ולרוחבו.

כאשר נספגת לחות בסיבי הפיברגלס, היא מרחיבה סדקים מיקרוסקופיים ומחלישה את הסיבים. הסיב חזק יותר ועמיד יותר לשחיקה ככל שהוא דק יותר, אך מבחינה טכנית קשה יותר לייצר סיבים דקים.

פלסטיק מחוזק בפיברגלס הוא בעל חוזק מכני גבוה הרבה יותר מפלסטיק שאינו כזה, ללא תוספת משקל משמעותית. משתמשים בו בתכיפות רבה לייצור חלקי מרכב של מכוניות ואף מרכבים שלמים (ראו: סוסיתא), גלשנים, מתקני משחק לילדים, תיבות דואר, ארונות חשמל ומתקנים רבים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **זכוכית סיבית** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סיבי זכוכית** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פיברגלס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פיברגלס** |

כתבה על סכנות הפיברגלס בעלון המוסד לבטיחות וגיהות, אוגוסט 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  Linda Borromeo, A Spanish Princess, a Glass Dress, and a Creative Gamble

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: sh85055176

 |
**ניר בן חיים** (נולד ב-15 בדצמבר 1970) הוא ראש עיריית חדרה.

ביוגרפיה
--------

ניר בן חיים נולד בחדרה. בגיל 23 החל לעבוד בעיריית חדרה כחשמלאי. הוא הצטרף לוועד העובדים והיה לראש ועד העובדים במשך שתי קדנציות. בהמשך היה ראש ההסתדרות במרחב חדרה-שומרון. בן חיים בעל תואר ראשון במדעי המדינה ומינהל ציבורי.

בשנת 2018 נבחר לראשונה למועצת העיר ורשימתו "העיר של כולנו", שזכתה לתמיכת מפלגת כולנו בראשות משה כחלון, השיגה שלושה מושבים במועצת העיר. בן חיים מונה לתפקיד ממלא מקום וסגן ראש עיריית חדרה, צבי גנדלמן.

בינואר 2022 מונה בן חיים לראש העירייה בפועל לאחר שגנלדמן הושעה בשל כתב האישום שהוגש נגדו.הוא נשאר בתפקידו לאחר שגבר בהצבעת מועצת העיר על יו"ר סיעת ’מחוברים’ בעיר, יניב דרי.

בבחירות 2024, התמודד על ראשות העירייה מול טל אליהו ויניב דרי ונבחר לאחר שקיבל מעל 45% מהקולות.

חיים אישיים
-----------

בן חיים נשוי לסמדר ואב לארבעה. הוא מתגורר בשכונת בית אליעזר בעיר חדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניר בן חיים, ברשת החברתית פייסבוק
* ניר בן חיים, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב איתיאל‏, ניר בן חיים נבחר כראש עיריית חדרה לאחר השעיית צביקה גנדלמן, באתר וואלה!‏, 20 בינואר 2022
2. ↑  מירית גולן, צפו בנאום ההכתרה: ניר בן חיים הוא ראש עיריית חדרה (סרטון), באתר mynet‏ חדרה, 19 בינואר 2022
3. ↑  מערכת מגדלור ניוז, תוצאות בחירות 2024 בחדרה • ניר בן חיים נבחר לראש עיריית חדרה וימשיך בתפקידו, באתר מגדלור ניוז, ‏2024-02-28

| ראשי עיריית חדרה |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דוד ברמן | יצחק וידרקר | דב ברזילי | יחיאל כהנא | נחמיה להב | ישראל סדן | חיים אביטן | צבי גנדלמן | ניר בן חיים |
| 1952–1954 | 1954–1965 | 1965–1978 | 1978–1989 | 1989–1998 | 1998–2005 | 2005–2013 | 2013–2022 | 2022– |

 |
**אברהם אביגדורוב** (בומצ'יק) (2 ביולי 1929 – 4 בספטמבר 2012) היה בעל אות גיבור ישראל על מעשה גבורה יוצא דופן תוך סיכון חיים שגילה בקרב במלחמת העצמאות.

אביגדורוב נולד וגדל במושבה מצפה שליד טבריה, לרחל וגד אביגדורוב, מאנשי "השומר". בגיל 7 התייתם מאביו, שנהרג במאורעות תרצ"ו. אביגדורוב למד חקלאות בבית הספר מקוה ישראל, ולימים עבד במשך מספר שנים במחלקה להגנת הצומח במשרד החקלאות.

סיפור הקרב
----------

 ערך מורחב – **תקיפת שיירת הנשק הערבית בקריית מוצקין**  

ביולי 1947 סיים את לימודיו, התגייס לפלמ"ח ושירת בחטיבת יפתח. הוא היה בהכשרה המגויסת ברמת יוחנן כשהגיעו ידיעות על שיירה ערבית עמוסת נשק היוצאת מביירות לכיוון חיפה, ב-17 במרץ 1948. הוא יצא יחד עם כוח פלמ"ח לכיוון קריית מוצקין על מנת לעצור את השיירה. עם בוא השיירה למקום המארב אברהם אביגדורוב הצליח להשתלט על שני מקלעי ברן של הערבים, עד שארעה התפוצצות עזה שפצעה אותו אנושות. הכוחות שהיו בטוחים על פי מצבו שהוא נהרג העבירו אותו לחדר המתים, ורק במקרה זיהה פלוני כי אביגדורוב לא נהרג. לאחר שלושה שבועות פקח אביגדורוב את עיניו ושמע מחבריו שהפעולה הצליחה והשיירה הערבית נבלמה ולא הגיעה ליעדה. חייל נוסף, עמנואל לנדאו, נהרג בקרב זה.

אות גיבור ישראל
---------------

קברו של אברהם אביגדורוב בבית העלמין הישן בהרצליה
נימוקי צה"ל לקבלת אות גיבור ישראל:

> 
> ביום האירוע בקרית מוצקין, נמנה טוראי אברהם אביגדורוב עם היחידה שהסתערה על שיירת מכוניות של האויב, עמוסות נשק ותחמושת. הוא קפץ על הכביש אל מול השיירה ובירייה מהמותן בתת-המקלע שלו, חיסל שני מקלעי "ברן" של האויב בטווח-מגע. בכך חרץ את גורל הקרב לטובתנו אך הוא עצמו נפצע בפעולה זו בהתפוצצות.
> 
> 
> 
> — נימוקי צה"ל לקבלת אות גיבור ישראל
> 

על מעשה זה הוענק לאביגדורוב 'אות גיבור ישראל' בטקס שנערך ב-17 ביולי 1949 יחד עם 11 גיבורי ישראל נוספים ממלחמת העצמאות (אשר ארבעה מתוכם נהרגו במלחמה). לאחר שהכנסת הסדירה את נושא העיטורים בחוק בשנת 1970, התקיים באפריל 1973 טקס בו הוענקו עיטורי הגבורה בתצורתם הנוכחית, לכל הלוחמים גיבורי ישראל עד לאותה תקופה.

ביום העצמאות ב-1968 וכן ב-1973, היה בין מדליקי המשואות בהר הרצל.
הלך לעולמו בספטמבר 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם אביגדורוב** בוויקישיתוף
* אברהם אביגדורוב, באתר הגבורה
* עיטור הגבורה שהוענק לאברהם אביגדורוב, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
* בועז פיילר, מת גיבור ישראל בומצ'יק: "תמיד הסתכל קדימה", באתר ynet, 4 בספטמבר 2012
* אברהם אביגדורוב, באתר הפלמ"ח

הערות שוליים
------------

1. ↑  משואות בהר הרצל במלאת 20 למדינה, למרחב, 3 במאי 1968
2. ↑   טקס הדלקת המשואות בסימן גיבורי מלחמת השחרור במלאת 25 שנה למדינת ישראל, באתר כאן ארכיון, 1 במאי 1973

| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- |
| מלחמת העצמאות(אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |
**גלעד פרלמן** (נולד ב-1 ביולי 1970) הוא שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי.

ביוגרפיה
--------

פרלמן נולד בתל אביב וגדל ברחובות. בשנת 1996 סיים 3 שנות לימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב לצד גולן אזולאי ונדב אסולין.

### חיים אישיים

נשוי ואב לשניים, מתגורר בתל אביב.

קריירה
------

### תיאטרון

שיחק בהצגות "קדימה חוטאים" (1996) ו"סטפן" (1997, זוכה פרס "ההצגה הטובה ביותר"), בפסטיבל עכו. באותו הזמן שיחק בהצגה "אם פוטנציה", בתיאטרון הסמטה.

שיחק בהצגות ילדים רבות, דוגמת "קריוס ובקטוס", "הקוסם מארץ עוץ", "עוץ לי גוץ לי" ומחזמר "פו הדב" (תפקיד ראשי, חנוכה 2001.

ב-1998 שיחק בהצגה "הילד שברא את העולם" בפסטיבל חיפה להצגות ילדים וב"גשם של אור" שהוצגה בתיאטרון לילדים ונוער אורנה פורת.

במסגרת "העמותה לקידום התיאטרון החברתי" שיחק ב"אלי כהן".

כמו כן שיחק ב"שיקספיר – מה זה הדבר הזה?!" - הצגה שזכתה ב"פרס הצלינדר הנודד" של אמנות לעם, וב"אצבעוני" ו"שלגיה" לצד דפנה דקל (חנוכה 2005), "האי ברחוב הציפורים" ו"בילבי".

בתיאטרון הבימה גילם את ברנארד ב"מותו של סוכן".

כתב, ביים ושיחק בהצגת הבידור "עוד חבר כזה ואבדנו" בכיכובו של זאב רווח. ההצגה מספרת על נהג מונית שחוזר פצוע הביתה אחרי משמרת לילה בה ניסה לעזור לזקנה שנשדדה. בעקבות בלבול בכתובות שמסר בבית החולים מתגלה שהוא בעצם נשוי לשתי נשים. חברו הטוב שמנסה לעזור לו לכסות על הסוד רק מסבך אותו יתר ויותר. ההצגה מבוססת על קומדיה של ריי קוני וכן משתתפים בה נתן נתנזון, חיים זנאתי, יוסי וידר, שרון אלימלך וחני פרץ.

פרלמן ביים מספר הצגות ומופעים: "גברים בצד" – קברט סאטירי מוזיקלי; "בן אדם" של להקת ענבל בכיכובו של מתי סרי; "בילבי" – מחזמר לילדים (עם חנה לסלאו ודביר בנדק); "פו הדוב"; "סבא אליעזר והגזר" (עם יהורם גאון ועירית ענבי); "נחשון כל יכול והחברים מהופ" (עם אסף אשתר); "שוליית הקוסם" (עם ציפי מור) ו"דפנה ודודידו" (עם דפנה דקל).

ב-2012 שיחק בהצגה "ככה זה לא תשובה" שכתב איז'ו ליבוביץ' שגם ביים אותה לצד גולן אזולאי. ההצגה מספרת על בני זוג הנמצאים במשבר נישואין עקב חזרתו בתשובה של הבעל. בהצגה שיחקו גולן אזולאי, גלעד פרלמן, חיים זנאתי ויניב נחמיאס.

ב-2015 שיחק פרלמן בהצגה "אדוני שר האוצר" שכתב שלמה משיח וביים רוני מנדלסון. בהשתתפות יהורם גאון, גילת אנקורי/ענת עצמון, הדר רצון רותם ודורין קריו. ההצגה זכתה בפרס הצגת הבידור של השנה לשנת 2016 במסגרת פרס התיאטרון הישראלי.

### קולנוע וטלוויזיה

שיחק בקופרודוקציה האמריקאית-גרמנית-ישראלית "Facing the Forests", בסרט "פובידיליה" לצד עופר שכטר ואפרת בוימוולד, ובסרטו של ערן קולירין "ההתחלפות".

בטלוויזיה השתתף במערכונים בתוכניתו של ספי ריבלין "בא רגוע" בערוץ 1. בערוץ הילדים השתתף בתוכנית "אסור שבת".בנוסף שיחק בקולנוע החרדי בסרט אבני החושן לצד אביתר לזר הצלקת לצד יוסי סגל וששי סעד.

### פרסומות

פרלמן השתתף במספר רב שלפרסומות מסחריות, דוגמת: דנונה-שטראוס, ערוצי זהב, סלקום, קופת גמל דש, ויזה כאל, הבורסה לניירות ערך בתל אביב, ניקול, מפעל הפיס, חיסון שפעת, אייס קנה ובנה, שופרסל דיל, בזק, הפניקס, בנק ירושלים, אופי טורס, פיצה דומינוס ועוד.

ב-2014 כיכב בקמפיין לעידוד הבחירות של רשת ("בני תבור") בהשתתפות כוכבי "רשת": בר רפאלי, אברי גלעד, מודי בר און, הילה קורח, משה פרץ, אליאנה תדהר, שלום אסייג, מאיר אדוני, אסף גרניט, רד אורבך, מירי בוהדנה, רון שחר, עברי לידר ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלעד פרלמן** בוויקישיתוף

* גלעד פרלמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* גלעד פרלמן, בארכיון הבימה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בפסטיבל עכו
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מוריס (משה שלמה) בן-שושן** (1922 – ינואר 2024) היה פעיל חברתי ופוליטיקאי ישראלי. בבחירות לכנסת הרביעית בשנת 1959 התמודד בראש רשימת "הבלתי תלויים", אשר לא עברה את אחוז החסימה.

ביוגרפיה
--------

בן-שושן נולד ב-1922 בתאוריאת, בצפון מזרח מרוקו, ילד חמישי להוריו יעקב (נרצח במרוקו ב-1967) וזוהרה (נפטרה ב-1943). אביו היה מעשירי הקהילה, סיטונאי למוצרי מכולת, ובעל חנויות. אחרי סיום לימודיו התיכוניים עסק בן-שושן במסחר ובחלפנות, והחל בפעילות ציונית. הוא סייע ליהודים לעזוב את מרוקו לאלג'יריה בדרכם לישראל, ורכש נשק להגנה עצמית.

בן-שושן עלה לישראל באוקטובר 1948, אחרי שהות של חודשים אחדים במרסיי, והיה מראשוני המתיישבים היהודים בעכו. הוא התגייס לפלמ"ח, לחם במסגרת הגדוד השמיני של חטיבת הנגב בחודשים האחרונים של מלחמת העצמאות, והשתתף בכיבוש אילת. בהמשך שרותו היה מפקד מחלקה בגדוד 51 בחטיבת גבעתי. אחרי שחרורו עבד שנים רבות כאח בבית החולים הפסיכיאטרי בעכו.

### פעילות חברתית ופוליטית

בן-שושן היה יו"ר ועד עובדי בית החולים, חבר מועצת הפועלים, נציג עובדים בבית הדין האזורי לעבודה, סגן יו"ר הוועד הארצי של עובדי בתי החולים הממשלתיים, וחבר בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית. במשך 48 שנה היה חבר מועצת עיריית עכו, ובמהלכן כיהן כסגן וממלא מקום ראש העירייה, יו"ר איגוד כיבוי אש גליל מערבי, וחבר הנהלת המתנ"סים בעיר. מאז 1992 ועד למותו עמד בראש האגודה למען הקשיש עכו.

### בבחירות לכנסת הרביעית

בבחירות לכנסת הרביעית ב-1959 עמד בן שושן בראש רשימת "הבלתי תלויים", רשימה עדתית שהוקמה ונתמכה על ידי מפ"ם כמה חודשים אחרי אירועי ואדי סאליב. בריאיון ל"מעריב" בשנת 1961 סיפר כי הוא עצמו לא הצביע עבור רשימתו, אלא עבור מפ"ם. הרשימה קיבלה 0.2% מקולות הבוחרים ולא עברה את אחוז החסימה.

### משפחתו

בן-שושן נישא ב-1945 למזל (פורטונה) כהן (1931–1998), והיה אב לשלושה - שושנה, יעקב ודני.

זיכרונותיו
----------

* מוריס בן שושן ואילן שטייר, **ממרוקו לעכו ומה שביניהן – מוריס בן-שושן, סיפור חיים** (ירושלים: עושים היסטוריה, 2010)

קישורים חיצוניים
----------------

* מוריס בן-שושן, באתר הפלמ"ח
* עיטור יקיר העיר עכו לשנת 2010 הוענק למוריס בן-שושן, באתר עיריית עכו
* שב"כ מפא"י - מציאות או דמיון, מאת אילן שטייר, בדף פייסבוק "עושים היסטוריה"
* מוריס בן שושן, יו"ר מרכז יום לקשיש עכו
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, המנהיג המזרחי הראשון בעכו זוכר את איומי מפא"י, באתר הארץ, 1 ביולי 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עופר אדרת, המנהיג המזרחי הראשון בעכו זוכר את איומי מפא"י, באתר הארץ, 1 ביולי 2021
2. ↑  רשימת המתמודדים של "הבלתי תלויים" לכנסת ה-4
3. ↑  הממורמר חדל להתמרמר, מעריב, 16 ביוני 1961
4. ↑  תוצאות הבחירות לכנסת ה-4, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306558405171
* ISNI: 0000 0003 6924 1155
* VIAF: 246343792
* WorldCat (עם VIAF): 246343792

 |
**ראא'ד סעד** (בערבית: **رائد سعد**) הוא מפקד בזרוע הצבאית של ארגון הטרור החמאס, גדודי עז א-דין אל-קסאם, ותפקידו ראש אגף המבצעים.

ביגורפיה
--------

ראאד סעד נולד בשנת 1972, מתגורר בעיר עזה. עם סיום פינוי היישובים הישראליים מרצועת עזה במסגרת ההתנתקות בשנת 2005, החמאס חשף בתקשורת את האישים המאיישים את שרשרת הפיקוד העליונה שלו ברצועת עזה. בחשיפה זו כונה ראאד בתואר "מפקד חטיבת העיר עזה".

לאחר מבצע עופרת יצוקה ב-2008, ובמסגרת הפקת הלקחים של חמאס, ביקש ראאד סעד מדיראר אבו סיסי לסייע בהקמת אקדמיה צבאית, ואבו סיסי קיבל על עצמו את התפקיד.

ב-15 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, צה"ל הפציץ את ביתו.

ב-2024, במהלך מבצע ניתוח מקומי בבית החולים שיפא במסגרת מלחמת חרבות ברזל, נכללה תמונתו של סעד בתמונות העצורים בבית החולים שיפא, אך לאחר מספר ימים הודיע צה"ל כי הצירוף נעשה בטעות וכי הוא לא נעצר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אליאור לוי, מתחבאים מתחת לאדמה וחוששים מחיסול: הרביעייה שמנהלת את המערכה נגד ישראל, באתר ynet, 16 במאי 2021
2. ↑  ברק רביד, הנהגת החמאס עולה מהמחתרת, באתר nrg‏, 3 בספטמבר 2005
3. ↑  צה"ל, מבצע "שומר החומות" - סיכום 15.05, באתר צה"ל, ‏15.5.2021
4. ↑  "טעות אנוש": בכיר חמאס צורף לקולאז' המחבלים העצורים בשיפא, באתר ynet, 22 במרץ 2024

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל המזרח התיכון** |
**שיר ערש לבובה** הוא שיר ללחן גרמני שאת מילותיו העבריות כתב בנציון רסקין. בעברית קיימת גרסה נוספת בשם **נום נסיכי הקטן**, שאת מילותיה כתבה ליאת אחירון.

מילות השיר בעברית והתווים, מתוך אתר זמרשתמילות השיר בעברית והתווים, מתוך אתר זמרשת

היסטוריה
--------

כיום מקובל כי מלחין השיר הזה הוא ברנהרד פליז (נולד בסביבות שנת 1770 בברלין), שהיה רופא במקצועו ומלחין חובב. פליז הלחין כמה קטעי פסנתר ושירים, אך ידוע בעיקר בזכות שיר הערש הזה, שבמקור הגרמני נקרא Schlafe, mein Prinzchen, Schlaf Ein (שן, נסיך קטן שלי, שן). המילים בגרמנית הן של פרידריך וילהלם גוטר. לפי מחקרים אחרים השיר הולחן במקור על ידי פרידריך פליישמן (אנ'). במשך תקופה ארוכה יוחסה נעימת השיר בטעות לוולפגנג אמדאוס מוצרט וקיבלה את מספר K. 350 ברשימת קייכל.

השיר המקורי בגרסתו הגרמנית מושר בסרט אמה משנת 1996 על ידי הדמות הספרותית ג'יין פרפקס ברומן בשם זה מאת ג'יין אוסטין.

הגרסה העברית
------------

השיר בגרסתו העברית נכתב על ידי בנציון רסקין (נפטר בשנת 1930) ומושמע באתר זמרשת. אף כי גם הוא שיר ערש הוא איננו תרגום של השיר המקורי. הקלטת השיר העברי, מושר על ידי חנה רוגובוי, נעשתה בשנת 1994 והיא מופיעה גם בספריה הלאומית באוסף השירים מכפר הילדים מאיר שפיה. הקלטת המקור נעשתה על קלטות של משיבון אלקטרוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיר ערש לבובה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיר ערש לבובה, באתר www.zemereshet.co.il
2. ↑  נום נסיכי הקטן – מילים וביצועים | מוצרט, וולפגנג אמדאוס, 1756-1791 מלחין | מוזיקה | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
3. ↑  Bernhard Flies, Discography of American Historical Recordings
4. ↑  Schlafe, mein Prinzchen, schlaf ein (Flies, Bernhard) – IMSLP, imslp.org
5. ↑  *Emma - JANE AUSTEN 1996 TV full movie Kate Beckinsale, Samantha Morton, Mark Strong*, נבדק ב-2024-03-14
6. ↑  שירים מכפר הילדים מאיר שפיה | רוגובוי, חנה, 1910-1997 (מבצע) | רוגובוי, חנה, 1910-1997 (מבצע) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: debca3f9-ebec-4724-9240-89f05a8eb576

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שר-אל** הוא שם הבמה של **ישראל פנחס** (נולד ב-20 ביולי 1977 ברמלה), זמר מזרחי ישראלי.

אביו היה הפייטן מרקו פינחס, ששימש גם כנגן העוד של הזמר פריד אל-אטרש במצרים. בגיל 14 החל לנגן על תופים וכלי הקשה ובמהלך שירותו כלוחם במשמר הגבול שימש כנגן ליווי לזמרים.

בשנת 1999 החל לעבוד עם האמרגן אלי גואטה שארגן את הופעותיו הראשונות. בשנת 2001 הוציא אלבום בכורה "חתום בנשיקה". האלבום, ששיריו היו בסגנון טורקי, לא זכה להצלחה רבה. בשנת 2004 הוציא אלבום בסגנון קל וקצבי יותר הנקרא "חיוך של ניצחון", שזכה להצלחה רבה. האלבום כלל שיתוף פעולה עם הראפר הצל. לאחר מכן הוציא את האלבום "עניין של זמן".

מאז הוציא עוד מספר אלבומים שהאחרונים ביניהם הם "לילה לבן" ו"מקום אחר", בשנת 2008. בין להיטיו ביצוע עברי לשיר "אובססיון" של להקת אבנטורה, אותו ביצע עם הזמרת יסמין סוויסה, בשם "אתה חי בחלום".

שר-אל מוכר גם בקרב הציבור הרחב עקב החיקוי שעשה עליו מריאנו אידלמן בתוכנית הבידור ארץ נהדרת בתור הזמר "שיר-אל" שהיווה פארודיה עליו.

אחיו של שר-אל הוא הזמר אביב טל.

קישורים חיצוניים
----------------

* שר-אל, באתר Tab4u
* שר-אל, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308288805171

 |
**טל מכלוף** (נולד ב-31 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל ראשון לציון.

קריירה
------

מכלוף החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל אשקלון, וב-22 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1–1 נגד הפועל נצרת עילית בגביע הטוטו לליגה הארצית. בעונה שלאחר מכן שותף במשחק אחד בליגה הלאומית, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער. ב-8 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 להפועל תל אביב. בעונת 2011/2012, לאחר שהקבוצה ירדה בחזרה לליגה הלאומית, הפך לשחקן הרכב, וערך 27 הופעות ליגה. בעונת 2012/2013 ערך 22 הופעות בליגה הלאומית.

ב-29 באוגוסט 2013 חתם בעירוני טבריה מליגה א' צפון, והיה שותף לעלייה של הקבוצה לליגה הלאומית אחרי 21 שנים בליגות הנמוכות.

את עונת 2014/2015 החל בעירוני טבריה, אך ב-22 בספטמבר 2014 חזר להפועל אשקלון בליגה א', והיה שותף לשתי עליות רצופות של קבוצתו שחזרה לליגת העל בתום עונת 2015/2016. בעונת 2016/2017 ערך 19 הופעות בליגת העל, ובעונת 2017/2018 ערך 15 הופעות, אך בסופה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.

את עונת 2018/2019 החל בהפועל אשקלון וערך במדיה 20 הופעות בליגה הלאומית, וב-30 בינואר 2019 הצטרף להפועל כפר סבא. בהופעת הבכורה שלו במועדון כבש את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 0–3 על הפועל אכסאל. עד תום העונה ערך 14 הופעות במדי הקבוצה, ובסופה העפיל עמה לליגת העל.

ב-17 ביולי 2022 חתם בהפועל אשדוד, אך לא שיחק במדיה וב-2 בפברואר 2023 חתם בהפועל ראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טל מכלוף** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכאל וייסרמן, טל מכלוף חתם בעירוני טבריה, באתר דאבל פס, 29 באוגוסט 2013
2. ↑  אלי אמסלם, הבלם עידן מקדש חתם בטבריה, טל מכלוף חוזר הביתה לאשקלון, באתר גולר, 22 בספטמבר 2014
3. ↑  מיכאל וייסרמן, טל מכלוף חתם בהפועל כפר סבא, באתר דאבל פס, 30 בינואר 2019
4. ↑  ‏טל מכלוף חתם באדומים אשדוד, בן מיזן בהפועל רמת גן, באתר ספורט1, 17 ביולי 2022
5. ↑  הפועל ראשל"צ הודיעה על החתמת קעטבי ומכלוף, באתר ONE‏, 2 בפברואר 2023
**וינסנט סטיוארט** (באנגלית: **Vincent R. Stewart**;‏ 11 במאי 1958 – 28 באפריל 2023) היה גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית, בתפקידו האחרון כיהן כסגן מפקד פיקוד הסייבר של ארצות הברית.

ראשית חייו
----------

סטיוארט נולד וגדל בקינגסטון, ג'מייקה. בהמשך היגרה משפחתו לארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת מערב אילינוי וסיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית.

קריירה
------

בשנת 1981 התגייס סטיוארט לחיל הנחתים. הוא עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני שריון. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה בגדוד השריון ה-1 של החיל. בהמשך שירת כמפקד פלוגה בגדוד הסיוע של חיל הנחתים וכמפקד פלוגת קשר בגדוד הקשר ה-2. בשנים 1992–1994 שירת כמפקד גדוד המודיעין ה-1 ולאחר מכן פיקד על גדוד המפקדה של דיוויזיית הנחתים השנייה. ושימש עוזר לענייני מודיעין של ראש מטה כוח המשלוח השני של חיל הנחתים. בשנים 2009–2013 שימש כראש אגף המודיעין של חיל הנחתים. לאחר מכן שימש כמפקד פיקוד הסייבר של החיל.

בשנת 2015 מונה לראש סוכנות הביון הצבאית של ארצות הברית, שירת בתפקיד עד אוקטובר 2017. בינואר 2018 מונה לסגן מפקד לענייני תמיכה של פיקוד הסייבר של ארצות הברית. הוא פרש משירות בשנת 2019 ונפטר ב-28 באפריל 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וינסנט סטיוארט** בוויקישיתוף
* אביתר בן-צדף, ראש חדש לסוכנות למודיעין של הפנטגון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 בינואר 2015
* עמי רוחקס דומבה, מודיעין אמריקאי? ארצות הברית למדה על שיגור הסקאד לעבר סעודיה מטוויטר, "ישראל דיפנס", ‏ 03.08.2015.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה של גנרל סטיוארט באתר ה-DIA.