recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פאל שומודי**, (במקור **שטיינר** עד 1949, בהונגרית: **Somogyi Pál**; קאפושוואר, 23 במאי 1894 – קאפושוואר, 17 באוקטובר 1980) היה משורר, סופר יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

פאל שומודי נולד במשפחה יהודית כבנם הרביעי של איגנץ שטיינר ובטי קוּנדלר. הוא סיים את שש הכיתות של בית הספר היסודי בשנת 1906 ואז נשלח להתלמד כשוליית רפד. בשנת 1912 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית והיה חבר באיגוד המקצועי. הוא הצטרף לתנועות שמאל במהלך מלחמת העולם הראשונה. ביוני 1915 נפל בשבי בידי כוחות רוסיה הצארית, משם ברח בחזרה להונגריה בדצמבר 1918. בשנת 1919 בזמן הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה קומיסר פוליטי של הצבא האדום (הונגריה) וחבר במועצת הפועלים של עיר הולדתו קאפושוואר. הוא נידון לארבע שנות מאסר לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, אך ביוני 1920 נמלט מהכלא ועבר לוויבודינה. ב-1 במאי 1921 התפרסם ספרו הראשון בעיר פץ', שהייתה אז תחת כיבוש יוגוסלבי. באביב 1933 גורש מיוגוסלביה בשל מעורבותו בעיתונות השמאל. הוא בילה כמה חודשים בווינה, בפראג ובברלין בצורה בלתי חוקית ואז הגיע לברית המועצות בזכות ארגון הסיוע האדום הבינלאומי. בין השנים 1933–1946 התגורר במוסקבה, שם המשיך בקריירת הכתיבה והקים משפחה. הוא חזר להונגריה בשנת 1946 והתיישב בקאפושוואר, שם היה תחילה מנהל קולג' ולאחר מכן ראש מחלקת החינוך של מועצת מחוז שומודי. הוא פרש לגמלאות ממשרתו זו בשנת 1956, אך המשיך לעבוד כעיתונאי וכסופר. בין השנים 1960–1964 ערך את כתב העת "הכתיבה של שומודי" (Somogyi Írás). שיריו הופיעו בעיתוני הונגריה מאז שנות העשרים של המאה העשרים, כמו גם בעיתונים "הקול החדש" (Új Hang) ו"המגל והפטיש" (Sarló és Kalapács) כתבי עת בהונגרית שהופיעו במוסקבה.

חייו הפרטיים
------------

בין השנים 1924–1932, בת זוגו הייתה אנה קובאץ', פועלת. בשנת 1934 התחתן עם המורה קלרה גרובר במוסקבה, ממנה נולדה בתם ארז'בט שומודי (1936–?). אשתו נפטרה בשנת 1945. בשנת 1962 התחתן עם אנה קובאץ', בת זוגו לשעבר בקאפושוואר.

עבודותיו העיקריות
-----------------

* האש מתפשטת (שירים, סיפור קצר, פץ', 1921)
* אש ארורה מבורכת (שירים, נובי סאד, 1926)
* אני רוצה לשחק (מחזה במערכה אחת)
* הפרס (מחזה בשלוש מערכות, נובי סאד, 1929)
* איש טוב (סיפור קצר, מוסקבה, 1940)
* הלוואי שתהיה להבה (שירים, קאפושוואר, 1947)
* עיניים הונגריות תחת השמיים הסובייטים (סיפור קצר, קאפושוואר 1948)
* בית הספר גדול (רומן, בודפשט, 1953)
* אש לאורך הקאפוש (רומן קצר, קאפושוואר, 1959)
* מדורה (סימן חיים, סובוטיצה, 1971)
* השמיים התבהרו (זיכרונות, סובוטיצה, 1979)

פרסים והוקרה
------------

* מדליית הכבוד "למולדת סוציאליסטית".
* מדליית הכבוד של העבודה, דרגת זהב (1974)

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1994.
* לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי. בנדק מרסל. בודפשט, 1963-1965.
* פאל שומודי: מדורה (סובוטיצה, 1971)
* האחדות המשולשת של הייסורים, התשוקה והאמונה. (27 בינואר 2019) yuhar.hu
* הוא שר על האש ... (1 בפברואר 1969)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a kaposvári izraelita hitközség születési akv. 41/1894. folyószáma alatt".
2. ↑  "Halotti bejegyzése a kaposvári állami halotti akv. 969/1980. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8567 1331
* VIAF: 121449250
* WorldCat (עם VIAF): 121449250

 |
**נומרטור** הוא כלי ישראלי חישובי למעקב אחר הוצאות עתידיות של ממשלת ישראל.

מטרת הכלי
---------

הנומרטור מאפשר מעקב אחר כלל ההתחייבויות התקציביות של הממשלה הישראלית באופן רב שנתי.
הנומרטור כולל מעקב אחר הוצאות מתוכננות והכנסות חזויות ואחר התאמתן לתקרות ההוצאה והגרעון ב-3 השנים שלאחר שנת התקציב השוטפת. תחזיות והערכות אלו תעודכנה לפחות פעם בשנה. הכלי מאפשר קבלת החלטות בעלות משמעות תקציבית בהתאם להתחייבויות עתידיות תוך התחשבות במקורות התקציביים.

הנומרטור מנוהל על ידי אגף התקציבים במשרד האוצר הישראלי. זו תוכנת מחשב שאליה מוזנים כל החלטות הממשלה שיש להן עלות תקציבית. המערכת מחשבת את העלות התקציבית לשנים הקרובות. המערכת מתחשבת בגורמים נוספים כגון: גידול בכמות הילדים, הקשישים, המכוניות ועוד. הנומרטור אמור לשמש את הממשלה להתנהלותה השוטפת. הוא יציג את גודל ההכנסות ממסים הצפויות, גודל הגירעון הצפוי.

היסטוריה
--------

הנומרטור הוא כלי שפיתח אגף התקציבים במשרד האוצר הישראלי והוא נכנס לשימוש החל משנת התקציב של 2016.

הצורך בכלי נוצר כתוצאה ממעבר לתקציב דו-שנתי, שבעקבותיו החלה הממשלה לקבל החלטות שמשפיעות על השנתיים הבאות.

השפעות
------

הנומרטור מאפשר לממשלה לדעת האם קיים כיסוי תקציבי להחלטות שיתקבלו. הכלי מגביר את השקיפות בקבלת החלטות שכן המידע שמופיע בו חשוף הן לפוליטיקאים והן לציבור. הכלי אמור להקטין לחצים תקציביים שכן, הוא מציג מה המחיר של כל החלטה תקציבית.

לאחר הפעלתו של הנומרטור נעשה שימוש באמצעים לצמצם את השפעתו:

* הגדרת הוראות שעה
* התחייבויות של הממשלה לקיצוצים עתידיים
* שימוש בהוצאות חוץ תקציביות כדוגמת הכנסה ממכירת קרקעות
* הנפקות של אג"ח על ידי חברות ממשלתיות כשהמדינה מתחייבת להחזר הקרן והריבית

קישורים חיצוניים
----------------

* היכונו לביאת הנומרטור של נתניהו וכחלון
* שיטת האוצר לריסון הממשלה: מערכת לחיזוי חריגות מהתקציב
* קצו של הטייס האוטומטי בתקציב המדינה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנק ישראל - הודעות לעיתונות - ההתפתחויות התקציביות בשנתיים האחרונות והתוואי הצפוי לשנים הקרובות, באתר www.boi.org.il
אירועי "לימוד FSU" בוויטבסק, בלארוס
**לימוד** (בלועזית: **Limmud**) הוא ארגון בינלאומי שמפיק פעילויות וכנסים בנושאי תוכן יהודי ברחבי העולם. הארגון אינו קשור לזרם מסוים ביהדות ומשווק את עצמו כפתוח לכל מי שמתעניין בלימודי יהדות.

הארגון נוסד בשנת 1980 בממלכה המאוחדת ושאב את השראתו מהאגודה לקידום החינוך היהודי (CAJE) בצפון אמריקה, שנוסדה 4 שנים קודם לכן בשנת 1976. בדומה לה הוא מבוסס גם כן על התנדבות מוחלטת, ובשנותיו הראשונות נועד אך ורק למחנכים. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 חל שינוי משמעותי בארגון והוא הומצא מחדש כארגון של מפגשים קהילתיים, מה שהוביל לגידול מואץ במספר המשתתפים בו ולהגדרתו כ"מקום היצוא הגדול ביותר של יהדות בריטניה". בשונה מארגונים אחרים, לימוד אינו מקיים היררכיה של מרצה מול קהל אלא מאפשר לכולם ללמוד מכולם, והאירועים מאורגנים על ידי מתנדבים המשתתפים כשווים בוועידה.

במסגרת הארגון מתקיימים היום אירועים של לימוד בכ-50 מדינות, בכללן גרמניה, אנגליה, ישראל, בולגריה, ברזיל, דרום אפריקה, ארצות הברית, רוסיה וניו זילנד. בתוך כך, ארגון ״לימוד FSU״ עוסק בארגון אירועי לימוד ספציפית למען יהודים דוברי רוסית ברחבי העולם, מתוך ההתחשבות במאפיינים המיוחדים של אוכלוסייה זו.

הארגון זכה בפרס ירושלים לאחדות ישראל בשנת 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לימוד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לימוד
* לימוד, ברשת החברתית פייסבוק

* לימוד, ברשת החברתית טוויטר

* לימוד, ברשת החברתית אינסטגרם

* לימוד, סרטונים בערוץ היוטיוב
* 1er Limud Express, באתר יוטיוב
* אתר limmud

הערות שוליים
------------

1. ↑  , www.thejc.com
2. ↑  Limmud FSU-About us, www.limmudfsu.org (באנגלית) (ארכיון)
3. ↑  בירת בלארוס מארחת לראשונה את כנס לימוד FSU, באתר פורבס ישראל
4. ↑  "Jerusalem Unity Prize going to Limmud and first non-Jewish winner" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-08-01.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007287879505171
* LCCN: nr2003016973
* VIAF: 151737574
* WorldCat: lccn-nr2003016973

 |
אדריאנוס מקבל את פניו של המלך קרל הגדול
**אדריאנוס הראשון** (לטינית: **Hadrianus I**, הדריאנוס) היה אפיפיור מ-1 בפברואר 772 עד יום מותו ב-25 בדצמבר 795. הוא היה בן למשפחת אצולה רומאית (קולונה מטוסקולום), ושם אביו היה תאודור. יותר מכך לא ידוע על חייו שלפני האפיפיורות.

זמן קצר לאחר כניסתו של אדריאנוס לתפקיד, פלש דסידריוס מלך הלומברדים לשטח מדינת האפיפיור, ואדריאנוס נאלץ לבקש את עזרתו של קרל הגדול מלך הפרנקים, שהגיע לסייע בראש צבא גדול. קרל כיתר את כוחותיו של דסידריוס וצר על עיר הבירה הלומברדית, פאביה. ב-774 הכניע את העיר, הגלה את המלך למנזר בצרפת ונטל לעצמו את התואר "מלך הלומברדים". קרל הגדול אישר את מתת פפין והעניק למדינת האפיפיור את האקסארכיה של רוונה, שכללה את הפנטאפוליס ("חמש ערים" ברצועת החוף של הים האדריאטי בין רימיני לאנקונה). אדריאנוס חגג את המאורע בהטבעת מטבעות על שמו ובהתאם למגמת ההתנתקות מהאימפריה הביזנטית ששלטה אז במערב אירופה, לא חתם עוד על מסמכיו במניין השנים של שנות שלטון הקיסר המזרחי, אלא של קרל הגדול. כמו כן, בנה אדריאנוס אחוזה מפוארת בצפון ויי, שממנה הנהיג את דוכסות רומא, והיא נקראה Domusculta Capracorum. האחוזה מתוארת בליבר פונטיפיקליס, אך שרידיה נמצאו רק בשנות ה-60 של המאה ה-20.

בתחרות שהתנהלה כל העת בין קרל הגדול לבין האימפריה הביזנטית ולבין דוכסות בנוונטו הלומברדית, נותר אדריאנוס בעל ברית נאמן לקרל, למרות חילוקי הדעות בנושא הסגידה לאיקונין שהיו ביניהם. אדריאנוס תמך בגישתה של הכנסייה המזרחית להתיר את האיקונין, ואף הביע את דעתו בעניין באמצעות נציגיו בוועידת ניקיאה השנייה ב-787.

אדריאנוס תחזק את אמות המים הרומיות שהובילו מים לרומא, ושיפץ כנסיות רבות, בהן בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, כנסיית סן מרקו וכנסיית מריה הקדושה בקוסמדיני. במותו, בגיל 95, היה האפיפיור בעל הכהונה הארוכה ביותר, עד שפיוס השישי שבר את שיאו זה. רק שלושה אפיפיורים, פיוס התשיעי, לאו השלושה עשר ויוחנן פאולוס השני, כיהנו זמן רב יותר מאז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדריאנוס הראשון** בוויקישיתוף
* אדריאנוס הראשון באנציקלופדיה הקתולית
* אדריאנוס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אדריאנוס הראשון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סטפנוס השלישי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**לאו השלישי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397422405171
* BnF: cb12382937x (data)
* GND: 118719777
* ISNI: 0000 0004 2338 7359
* LCCN: no2006096690
* NKC: kup19980000000552
* NLP: A35175199
* SUDOC: 109176588
* VcBA: 495/24672
* VIAF: 13102089
* WorldCat: lccn-no2006096690

 |
**סיקלורנה פלטיצפלה** (שם מדעי: ***Cyclorana platycephala***) היא מין צפרדע ממשפחת האילניתיים החיה ביבשת אוסטרליה ופיתחה שיטות להתמודד עם היובש והחום הקשה בכמה אזורים מדבריים.

מאפיינים
--------

צפרדע זו מגיעה לאורך 6-7 ס"מ ובעלת עור בצבע ירוק-חום עם גוון בהיר יותר מלמטה. הראש שלה גדול ושטוח והיא בעלת עיניים גדולות. בניגוד לצפרדעים אחרות היא מנתרת לאט ומעדיפה ללכת או לשחות והיא בעלת כפות גדולות המשמשות לחפירה. היא חיה באזורים רבים מיערות גשם ושיחיות, ביצות ואגמים רדודים ויכולה לשרוד גם באזורים יבשים ביותר. היא נמצאת בכל מדינות אוסטרליה למעט בויקטוריה ובטסמניה. 

בעת היובש באזורים חמים הצפרדעים יורדות אל מתחת לאדמה בעומק של עד מטר, מייצרות שכבת רירי סביבה ועורה המת מתקשה כדי להגן עליה וכן אוגרת מים בשלפוחית השתן שלה הגדלה לצורך זה. כך היא נכנסת לתרדמת קיץ ממושכת עד העונה הגשומה ולעיתים מתעוררת ואוכלת את עורה המת. בעת התחלת הגשמים הצפרדע פורצת החוצה ומתחילה להתרבות במקווי המים הפתאומיים. הצפרדע טורפת בעזרת לשונה חרקים ועכבישים או תולעים הנמצאות באזור. הראשנים בדרך כלל אוכלים צמחים.

האבוריג'ינים למדו למצוא צפרדעים שהם חופרים בעונה היבשה ולסחוט משלפוחיתיהם חלק מהמים שהם נושאים. למרות רגישות הצפרדע היא אינה בסכנה ואוכלוסיות גדולות שלה משגשגות לאורך היבשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיקלורנה פלטיצפלה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------
**איגור בוריסוביץ' סקלייאר** (נולד ב-18 בדצמבר 1957, קורסק) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון זמר, מוזיקאי וגיטריסט סובייטי ורוסי, אמן העם של הפדרציה הרוסית (2013).

זוכה הפרס לבכורה הטובה ביותר בפסטיבל "הנוער מוספילם" (1984, על תפקידו בסרט "אנחנו מג'אז"). זוכה הפרס לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הרוסי הפתוח של קינוטאבר בסוצ'י (1994, על תפקידו בסרט "שנת הכלב").

ביוגרפיה
--------

נולד בקורסק במשפחת מהנדסים, וסיים את לימודיו בתיכון שם (1975). במהלך לימודיו שר ונגן בגיטרה בהרכב בית ספר, נכנס לספורט (טניס שולחן, הוקי, כדורגל, אתלטיקה, סיורים מסביב, איגרוף).

יחד עם השחקנית טטיאנה וסילייבה, היא משחקת במופע היזמות "מרק קנרי".

בשנת 1979 סיים את לימודיו במכון לנינגרד לתיאטרון, מוזיקה וסינמטוגרפיה (קורס לב דודין וארקדי קצמן). בעונת 1979–1980 הוא היה שחקן תיאטרון הנוער טומסק (באותה תקופה התיאטרון היה ממש בבנייה).

הוא גויס לצבא בסתיו 1980, שירת בכפר ההנדסה, אזור גורקי (יחידה צבאית 63309), ואז הועבר לאזור מוסקבה.

מאז 1983 הפך איגור לשחקן התיאטרון האזורי דרמה לנינגרד מלי, ושירת בו עד 2002. כאן שיחק תפקידים מורכבים, דו-משמעיים, דרמטיים חדים (השוטה הקדוש בכפר ב"אחים ואחיות "מאת פ. אברמוב, פדקה ההרשעה ב"שדים" מאת פיודור דוסטויבסקי, ג'ק סימון ב"שר הזבובים "מאת וו. החזקה).

הוא התפרסם לראשונה בשנת 1985 לאחר ביצוע השיר "Komarovo" בסרט "התחל שוב".

במחצית השנייה של שנות השמונים גילם תפקידים במספר הופעות מוצלחות. בתחילת שנת 2000 עזב איגור סקלייאר את תיאטרון מאלי הדרמה, וקרא למנהלו "בעל ורודן" וביקר את אופן ניהול התיאטרון שלו. עכשיו הוא עובד ב-"NIKART" וניקיטה סוקולוב.

בשנת 2006 התקבל ללהקה של תיאטרון "הבית והפסטיבל של בלטי".

במרץ 2015 הוענק לו פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בתחום קולנוע הטלוויזיה בקטגוריית "השחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה / סדרת טלוויזיה" על תפקידו בסדרה "הטבע היוצא".

איגור סקלייאר הוא שחקן זמר. יודע לנגן בגיטרה. הוא השתתף בעשרות סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.

חיים אישיים
-----------

גר בפבלובסק.

האב - בוריס מיכאילוביץ' סקלייאר (1929–18 ביולי 2004), מהנדס אזרחי.

אם - גלינה מיכאילובנה סקלייאר (1936–1997), מהנדסת תהליכים.

נשוי שנים רבות לשחקנית נטליה אקימובה. בשנת 1991 לזוג נולד דן וסילי.

איגור סקלייאר קיבל תואר אמן מכובד של הפדרציה הרוסית בשנת 1996 ואמן העם בשנת 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איגור סקלייאר
* איגור סקלייאר, בביצוע «Drive My Car» Игорь Скляр, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Указ Президента РФ от 08.04.2013 № 340". נבדק ב-2020-04-17.
2. ↑  Встречи со звёздами и не только… — Игорь Скляр

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1063381797
* MusicBrainz: f4bc09e5-e432-4df3-a20f-444703e8b859
* SUDOC: 241158257
* VIAF: 312620776
* WorldCat: viaf-312620776

 |
**פרס משחק השנה** (בגרמנית: **Spiel des Jahres**) הוא פרס השנה הגרמני למשחקי קופסה. הפרס מחולק מאז שנת 1979 במטרה לתגמל מצוינות בעיצוב משחקי קופסה ולקדם משחקי קופסה איכותיים בשוק הגרמני.

הקריטריונים לקבלת הפרס
----------------------

הפרס ניתן על ידי חבר שופטים מגרמניה, שווייץ ואוסטריה, אשר בוחנים משחקי קופסה בשנה הקודמת לחלוקת הפרס. המשחקים שמועמדים לפרס הם "משחקים משפחתיים". משחקי מלחמה, משחקי תפקידים, קלפי אספנות ומשחקים אחרים בעלי רמת תחרותיות גבוהה אינם נכללים כמועמדים לפרס.

מאז 1989 יש פרס נפרד למשחקים לילדים.

במספר מקרים חבר השופטים בחר לתת פרס מיוחד נוסף למשחקים מסובכים יותר, כגון המשחק אגריקולה, שזכה בפרס בשנת 2008. בשנת 2011 חלוקת פרס מיוחד למשחקים מסובכים יותר הפכה לקטגוריה משל עצמה, ונקראת "Kennerspiel des Jahres" או "פרס המשחק למומחים".

הקריטריונים לפיהם נבחר הפרס: 

* הרעיון שמאחורי המשחק (מקוריות, משחקיות וערכיות)
* מבנה כללי המשחק (בהירות, צלילות ומבנה)
* תצוגה (קופסה, חלקי המשחק, ספר החוקים)
* עיצוב (פונקציונליות וצורה)

שנת 2016
--------

המועמדויות לפרס הוכרזו ב-23 במאי 2016, והזכיות הוכרזו ב-18 ביולי 2016.

**פרס משחק השנה**

| משחק | עיצוב | הפצה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| שם-קוד (Codenames) | ולאדה חואטיל | Czech Games Edition | **זכייה** |
| אימהוטפ (Imhotep) | פיל ווקר הרדינג | Kosmos | **מועמדות** |
| קארובה (Karuba) | Rüdiger Dorn | Haba | **מועמדות** |

**פרס משחק השנה למומחים**

| משחק | עיצוב | הפצה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| Isle of Skye: From Chieftain to King | Andreas Pelikan and Alexander Pfister | Lookout Games | **זכייה** |
| Pandemic Legacy - Season 1 | Matt Leacock and Rob Daviau | Z-Man Games | **מועמדות** |
| T.I.M.E Stories | Manuel Rozoy | Space Cowboys | **מועמדות** |

פרס משחק השנה לילדים

| משחק | עיצוב | הפצה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| Stone Age Junior | Marco Teubner | Hans im Glück | **זכייה** |
| Mmm!‎ | ריינר קניציה | Pegasus Spiele | **מועמדות** |
| Leo muss zum Friseur (Leo Goes to the Barber) | Leo Colovini | Abacausspiele | **מועמדות** |

שנת 2015
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

שנת 2013
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

שנת 2012
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

שנת 2011
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרס משחק השנה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרס משחק השנה (בגרמנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של פרס משחק השנה (באנגלית)
* פרס משחק השנה, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4203588-0

 |
**הפיגוע בתוניס** אירע בתוניס, בירת תוניסיה, ב-24 בנובמבר 2015. מחבל מתאבד עלה על אוטובוס ברחוב ראשי ובו חיילי המשמר הנשיאותי בתוניסיה, ופוצץ עצמו. בפיגוע ההתאבדות נהרגו 12 בני אדם ונפצעו 20.

המחבל זוהה כבן 27, תושב תוניס. חוקרי משטרה שחזרו את תווי פניו והוא זוהה על ידי אמו. האם סיפרה גם שהוא פנה אליה יומיים לפני הפיגוע, והזהיר אותה כי בכוונתו לבצע פעולת טרור, אך היא לא דיווחה על כך לרשויות. האם ובתה נעצרו.

משרד הפנים בתוניסיה הודיע כי מדובר בפיגוע שנעשה באמצעות חומר נפץ סמטקס שמקורו בלוב. ארגון הטרור המדינה האסלאמית נטל אחריות על הפיגוע, אף על פי שגופי הביטחון בתוניסיה לא זיהו קשר בין הארגון לבין המחבל. הארגון נטל אחריות גם לשני פיגועים אחרים שבוצעו במהלך 2015: הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו, ב-18 במרץ, והפיגוע בסוסה, ב-26 ביוני.

לאחר הפיגוע הכריז נשיא תוניסיה, אל-באג'י א-סבסי על עוצר ומצב חירום למשך חודש. בוצעו מעצרים רבים של פעילי טרור, ובהוראת ממשלת תוניסיה נסגרו חשבונות פייסבוק ואתרי אינטרנט הקשורים לארגוני טרור הפועלים במדינה.

הפיגוע גונה על ידי מנהיגי צרפת וארצות הברית. מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ון קרי, הודיע על תחילתו של שיתוף פעולה צבאי ומודיעיני בין ארצות הברית לממשלת תוניסיה, שבמהלכו גם יאושר שימוש במזל"טים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות, תוניסיה: 12 חיילים נרצחו בפיגוע, הוכרז מצב חירום, באתר ynet, 25 בנובמבר 2015.
**אדמירל שייטת** היא דרגת הדגל הנמוכה ביותר, דרגה מעל קפטן, בצי המודרני של בלגיה, בולגריה, דנמרק, פינלנד, גרמניה ושוודיה. הדרגה שוות ערך לדרגות קומודור או אדמירל אחורי מדרג נמוך בצי ארצות הברית, בריטניה ומדינות אחרות.

סימולי הדרגה בצבאות שונים
-------------------------

* הצי הבולגרי - флотилен адмиралהצי הבולגרי - флотилен адмирал
* הצי הדני - flotilleadmiralהצי הדני - flotilleadmiral
* הצי הפיני - lippueamiraaliהצי הפיני - lippueamiraali
* הצי השוודי - Flottiljamiralהצי השוודי - Flottiljamiral

גרמניה
------

|  |
| --- |
|  **פלוטילנאדמירל** |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |
| סימון הדרגות | דרגות הצבא הגרמני |
| הצבא והלופטוואפה | בריגדה-גנרל |
| שווה ערך בנאט"ו | OF-8 |
| חיל הים | קומודור |

**פלוטילנאדמירל** (בקצרה: **FltlAdm** ברשימות **FADM**) היא דרגת קצין דגל הנמוכה ביותר של הצי הגרמני, הדרגה שוות ערך לאדמירל אחורי מדרג נמוך של הצי האמריקני או קומודור של הצי המלכותי. כמו כן הדרגה שוות ערך לבריגדה-גנרל בבונדסוור.

סימני הדרגה שלו, שנלבשים על השרוולים והכתפיים, הם כוכב אחד עם חמש נקודות מעל פס זהב גדול (ללא הכוכב כאשר לולאות דרגה נלבשות). זו דרגה B6 בכללי השכר של משרד ההגנה הפדרלי.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה:**קפיטן צור זי** | 
(**דרגות הבונדסוור**)**פלוטילנאדמירל** | דרגה בכירה:**קונטר-אדמירל** |

רצף הדרגות (מלמעלה למטה) הוא כדלקמן:

* OF-9: אדמירל (גרמניה) / גנרל (גרמניה)
* OF-8: ויצה-אדמירל / גנרל-לויטננט
* OF-7: קונטר-אדמירל / גנרל-מיור
* OF-6: **פלוטילנאדמירל** / בריגדה-גנרל

הערות שוליים
------------

1. ↑  The abbreviation "OF" stands for de: *"Offizier / en: officer / fr: officier / ru: офицер"*
**רנה לָאֶנְק** (בצרפתית: **René Laennec**; ‏17 בפברואר 1781 - 13 באוגוסט 1826) היה רופא וממציא צרפתי. ידוע כמי שהמציא בשנת 1816 את המסכת (סטתוסקופ).

ביוגרפיה
--------

לאנק התייתם בגיל חמש או שש מאמו, שמתה משחפת. בגיל 12 החל את לימודיו בפקולטה לרפואה, אשר הייתה שייכת לדודו, והתגלה כילד מחונן ומוכשר. בשנים אלו למד את השפות אנגלית וגרמנית.

למרות הפצרותיו של אביו שימשיך ללמוד בעקביות רפואה, נטש לאנק בהמשך חייו את המקצוע ועסק בנושאים שונים, ובהם לימוד השפה היוונית, כתיבת שירה ועוד.

בשנת 1799 חזר לאנק ללמוד רפואה. הדבר נעשה בין היתר תחת רופאי התקופה המפורסמים ביותר ובהם ז'אן-ניקולה קורביזר.

לאנק היה נוצרי אדוק. הוא היה ידוע בחביבותו ונדיבות ליבו אשר גרמה לפרסומו בקרב עניי עירו.
לאנק מת בשנת 1826 ממחלת השחפת אשר למרבה האירוניה אובחנה אצלו באמצעות המסכת, אותו המציא הוא עצמו.

המצאת המסכת
-----------

השרטוט הראשון של סטתוסקופ, 1819
עד המצאת המסכת, הדרכים לבדוק את מצב דופק הלב היו לא מדויקות, ומביכות. הרופא היה נאלץ לרכון על חזה החולה, להצמיד את אוזנו ולהקשיב לפעימות. יעילותה של שיטה זו הלכה ופחתה ככל שהאדם המטופל היה שמן יותר, בשל התעמעמות הרחשים הבוקעים מן הלב.
בנוסף, הדבר הביא לאי נעימויות רבות במיוחד במצבים בהם הרופא היה גבר אשר טיפל באישה, בשל הקונוטציות המיניות שהדבר יצר.

בשנת 1816 טיפל לאנק באישה אשר בעקבות משקלה כמעט ולא היה ניתן לדעת על מצב ליבה. דבר זה הוביל את לאנק למחשבה אודות פתרון לבעיה. הוא ידע כי בזמן הצמדת פיסת עץ לאוזן, נשמע היטב כל רחש הנובע מפעולה המתבצעת על צידו החיצוני של העץ (כגון שריטה נקישה וכדומה). רעיונו של לאנק היה להשתמש בתופעה אקוסטית זו כדי להעביר את הקולות הבוקעים מתוך הלב אל אוזנו של הרופא. יישומו המעשי הראשון של רעיון זה הופיע בדמות גליל עץ פשוט אותו יצר לאנק, אשר הוצמד מצידו האחד לחזה החולה ומצידו השני לאוזנו של הרופא. לאנק כתב ספר אשר תיאר את הכלי שיצר, והדבר זכה לפרסום רב. הוא ראה בהמצאתו את שיא הקריירה הרפואית שלו והיה גאה בה מאוד.

מורשתו
------

על שמו קרוי קרחון לאנק שבאנטארקטיקה.

ראו גם
------

* מסכת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנה לאנק** בוויקישיתוף

* רנה לאנק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* הסבר על ה"דודל" (גוגל דודל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתו ה-235 של רנה לאנק, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית), 17 בפברואר 2016
* רנה לאנק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רנה לאנק באתר אנציקלופדיה בריטניקה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463545705171
* BIBSYS: 98045852
* BNE: XX1335495
* BnF: cb12462982h (data)
* CiNii: DA02574816
* GND: 11757225X
* ISNI: 0000 0001 2098 4922
* LCCN: n80137978
* MGP: 150801
* NDL: 00849613
* NKC: jn20000700989
* NLA: 35859985
* NLG: 98145
* NLP: A27951443
* NTA: 070631751
* RERO: 02-A003488500
* SNAC: w6tq6wjq
* SUDOC: 073271861
* Trove: 1119731
* VcBA: 495/223615
* VIAF: 2569817
* WorldCat: lccn-n80137978

 |
**ז'אן רפאל אדריאן רנה ויויאני** (בצרפתית: **Jean Raphaël Adrien René Viviani**; ‏ 8 בנובמבר 1863 - 7 בספטמבר 1925) היה ראש ממשלת צרפת בשנה הראשונה של מלחמת העולם הראשונה.

תולדות חייו
-----------

ויויאני נולד ב-8 בנובמבר 1862 בסידי בל-עבאס באלג'יריה הצרפתית. את הקריירה הפוליטית החל ב-1893 כשנבחר כנציג הרובע החמישי של פריז לפרלמנט מטעם פלג שיתאחד ב-1905 למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, הוא לא הצליח להיבחר שנית ב-1902. בשעת איחוד המפלגות הסוציאליסטיות ב-1905 סירב לאיחוד ונותר יחד עם אריסטיד בריאן מחוץ לאיחוד כ"סוציאליסט עצמאי". ב-1906 נבחר לפרלמנט וכיהן בממשלתו של ז'ורז' קלמנסו כשר החינוך והתרבות. 

ב-13 ביולי 1914, לאחר בחירות שהותירו בית מפולג, הוסכם ויויאני כמועמד של פשרה למשרת ראש הממשלה והוכתר על ידי נשיא הרפובליקה, רמון פואנקרה, עד ה-26 באוגוסט כיהן גם כשר חוץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הנהיג ממשלת חירום, שתפקודה נחשב ככושל עקב התבוסה הצבאית והמורלית של צרפת. ב-27 באוקטובר 1915 התפטר, העביר את התפקיד לאריסטיד בריאן וכיהן בממשלתו כשר המשפטים.

ב-1920 נבחר כנציג ארצו לחבר הלאומים. באוקטובר 1922 נבחר כסנאטור, אולם ביוני 1923 לקה באירוע מוחי שהותיר אותו משותק עד למותו כשנתיים מאוחר יותר.

כיכר הסמוכה לכנסיית נוטרדאם דה פריז קרויה על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנה ויויאני** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באנציקלופדיית מלחמת העולם הראשונה
* ביוגרפיה באתר ספרטקוס
* רנה ויויאני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* רנה ויויאני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278367905171
* BnF: cb12132688m (data)
* GND: 124960405
* ISNI: 0000 0001 2127 3225
* LCCN: n89608607
* NKC: xx0224314
* NLA: 48380541
* NTA: 142770604
* SNAC: w6tm8fs6
* SUDOC: 029774799
* Trove: 1481856
* VIAF: 34491827
* WorldCat: lccn-n89608607

 |
**קלייטרכוס** (ביוונית: **Κλείταρχος**; המאה ה-3 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני. הביוגרפיה שכתב על אלכסנדר הגדול שימשה אחד המקורות העיקריים לכותבים מאוחרים יותר.

קורות חיים
----------

מעט מאוד ידוע על חייו, הוא היה בנו של ההיסטוריון המפורסם דינון, וחי באלכסנדריה שבמצרים, בתקופת שלטונו של תלמי הראשון או מעט אחריה. הוא כתב ספר היסטוריה על אלכסנדר הגדול, כשהוא מסתמך על חיבורו של קליסתנס שהתלווה אל אלכסנדר, ושל חיילים בצבאו. ספרו, אף שלא שרד עד ימינו השפיע רבות על כותבים מאוחרים יותר כגון טימגנס, קטעים מהספר אף שרדו אצל כותבים מאוחרים אף יותר, במיוחד אצל דיודורוס, וקורטיוס רופוס, וציטוטים השתמרו גם אצל סטראבון, ואתנאיוס.

פלוטרכוס מציין סיפור המובא בשמו של קלייטרכוס וסופרים נוספים, לפיו אלכסנדר ביקר בממלכת האמזונות. פלוטרכוס מוסיף שכאשר סיפרו לליסימכוס, שומר ראשו של אלכסנדר, את הסיפור, הוא חייך ושאל: "ואיפה אני הייתי אז? כמו כן אתנאיוס גם מוסר בשמו שהטאירה בשם תאיס הסיתה את אלכסנדר לשרוף את ארמונות מלכי פרס בפרספוליס. גם דיודורוס ופלוטרכוס מצטטים אותו בנושא זה, אם כי אריאנוס המצטט את תלמי טוען שהשריפה בוצעה לאחר דיון במועצת המלחמה של אלכסנדר.

חוקרים מודרניים שבחנו את הציטוטים המובאים בשם קלייטרכוס, הצליחו לקבוע את דיוקן ספרו. קלייטרכוס התמקד בספר בעיקר באנקדוטות פנטסטיות ורומנטיות, ולעיתים קרובות הקריב את הדיוק ההיסטורי לשם כך. קלייטרכוס ראה באלכסנדר אדם טוב מיסודו, שהלך והתקלקל והפך לאלכוהוליסט, רודן, ואכזרי, בעל מידות ותאוות מגונות.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  קלייטרכוס באתר ליוויוס
2. ↑  פלוטרכוס, "חיי אלכסנדר", 46.
3. ↑  אתנאיוס, "משתה החכמים", ספר שלוש עשרה, 576e
4. ↑  לדיון מפורט בנושא ולהשוואת מקורות ראו: זאב רובינזון, **האשה והמסורת על שריפת פרספוליס**, זמנים חוברת 15, עמ' 71-61.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259671805171
* BIBSYS: 95000857
* GND: 119457652
* ISNI: 0000 0000 8842 4772
* LCCN: no97061760
* NTA: 069889600
* SUDOC: 182886069
* VcBA: 495/51122
* VIAF: 56220108
* WorldCat: lccn-no97061760

 |
**קיריאק קוסטנדי** (באוקראינית: **Киріак Костанді**; ‏  3 באוקטובר 1852 - 31 באוקטובר 1921) היה צייר רוסי ממוצא יווני וחוקר אמנות. חבר בתנועה האמנותית הריאליסטית הרוסית הנודדים הוא גם חיבר כמה ציורים אימפרסיוניסטיים.

רוב חייו ויצירתו של קוסטנדי קשורים לעיר אודסה (באוקראינה) בה התגורר רוב חייו. ציוריו מוצגים במוזיאונים של אודסה, קייב, מוסקבה וסנט פטרסבורג.

ביוגרפיה
--------

קוסטנדי נולד ב-1852 בדופינובקה, קרוב לעיר אודסה, במשפחה ממוצא יווני. קוסטנדי סיים את לימודיו בבית הספר לציור אודסה ב-1874, ואת האקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג ב-1882. לאחר מכן חזר לאודסה, שם צייר ולימד בבית הספר לציור.  ב-1897 הצטרף לנודדים. לקוסטנדי היה חלק חשוב בהחדרת האידאולוגיה של הנודדים לאוקראינה.  הוא היה ממייסדי אגודת האמנים הדרום-רוסים, כיהן כנשיא האגודה בשנים 1902 עד 1920. בשנת 1907 נבחר לחבר מלא באקדמיה לאמנויות של סנט פטרבורג. משנת 1917 שימש כמנהל מוזיאון העיר אודסה .

קוסטנדי היה ריאליסט קפדני. הוא היה בעיקר צייר ז'אנר, אבל גם עסק בציורי נוף וציור דיוקנאות. לאחר מותו, חסידיו הקימו את אגודת האמנים קוסטנדי .

מאפייני אמנותו
--------------

קוסטנדי הוא אמן שהבדים שלו בנויים בצומת של אומנות גבוהה והקיום העממי. הם מאופיינים במגוון רחב של הצגת בעיות חברתיות, שהדאיגו אותו. בסוף שנות ה-80 התרחש שינוי ביצירתו של קוסטנדי. הוא נשאר מחויב לז'אנר החיים אך שינה מהותית את הגישות האמנותיות ואת השקפתו על מהות הציור.

באותו זמן, הוא החשיב את הבעיות של אור השמש והאוויר כחשובות ביותר. במובן מסוים, הושפע מהמאסטרים של האימפרסיוניזם. קוסטנדי, בציוריו הקטנים מנסה לעצור את הזמן ואת רגע האירוע. בני דורו ציינו שקוסטנדי היה אמן פילוסופי. משנות ה-90 לכל ציוריו יש את המאפיין של סיפור קטן, כמעט מינימליזם בכל תמונה, בשילוב עם אוירה פיוטית גבוהה. העברת רגשות ומצבי רוח היא זו שהפכה למטרה העיקרית של האמן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיריאק קוסטנדי** בוויקישיתוף
* קיריאק קוסטנדי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kostandi, Kyriak, www.encyclopediaofukraine.com
2. ↑  Peredvizhniki, www.encyclopediaofukraine.com
3. ↑  Sergey Kuznetsov. "Kostandi, Kiriak." *Grove Art Online.* Oxford Art Online
4. ↑  Kostandi Society of Artists, www.encyclopediaofukraine.com
5. ↑  Sharov, Ihor; Шаров, Ігор (2007). Khudoz︠h︡nyky Ukraïny : 100 vydatnykh imen. Anatoliĭ. Tolstoukhov, Анатолій. Толстоухов. Kyïv: ArtEk.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129062502
* ISNI: 0000 0000 6683 923X
* LCCN: no95009675
* RKD: 211960
* ULAN: 500061610
* VIAF: 67535249
* WorldCat: lccn-no95009675

 |
**הרב משה אריה ראטה** (תר"ה, 1845 – כ"ה בחשוון ה'תרס"ז, 13 בנובמבר 1906) רבה של אֶפֶּרִיֶס (היא פרשוב, כיום בסלובקיה) ושל העיר פאפא שבהונגריה. מהבודדים שברבני הונגריה שתמך בציונות.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
הרב ראטה שימש כרבה של אפריס (פרשוב),[דרושה הבהרה] ובשנת התרנ"ג, 1893, התמנה לרבה של העיר פאפא והקים בה ישיבה.

### עמדותיו

היה תומך נלהב של התנועה הציונית והמזרחי, ומבין הרבנים הבודדים שתמכו בהן בפומבי בממלכת הונגריה טרום מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1904 (תרס"ד) פרסם חוברת בגרמנית בשבח התנועה הציונית, וכן פרסם מאמרי תמיכה בציונות בכתב העת תל תלפיות, והתכתב על כך עם הרבנים המעטים תומכי הציונות בהונגריה - הרב שלמה זלמן ברודי והרב דוד צבי קצבורג. בעקבות תמיכתו בציונות סבל מרדיפות של הרבנים המתנגדים אליה ותלמידיהם הקנאים, ויש אומרים שהדבר הוביל למחלת הלב שבגינה נפטר בכ"ד מרחשוון תרס"ו, 22 בנובמבר 1905.

במכתב ששלח לרב קצבורג, הוא כותב שנודע לו שהרב שלום קוטנא, רבה של אייזנשטאדש, "ערך מכתבים לנגדי לכמה רבנים במדינתינו, אבל כאשר שמעתי עד עתה - לא הטו אזנם לדבריו". ועוד כתב שם: "והנה הרבנים, אף אלו אשר בקרבם יסכימו עמנו, מכל מקום לא מלאו לבם לגלות דעתם בפומבי, כי כל אחד יפחד ויירא שייפול צל על הארטאדאקסיא (אורתודוקסיה) שלו".

ספרו
----

כתב ספר בגרמנית בשם "היהדות מנקודת מבטה של היהדות החרדית". הספר תורגם לעברית על ידי חיה בתיה מרקוביץ.

משפחתו
------

חתנו היה הרב שמואל סג"ל אוסטרליץ, אב בית הדין של קהילת מישקלץ.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפתלי בן מנחם, "מספרות ישראל באונגאריה", עמ' 71.
2. ↑  מספרות ישראל באונגאריה, עמ' 72-73.
**אופיר שהם** (נולד ב-1963) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כראש מפא"ת (המנהל למחקר ופיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית במשרד הביטחון).

ביוגרפיה
--------

שהם התגייס לצה"ל ב-1980 והוא בוגר המחזור השני של תוכנית תלפיות, במסגרתה למד לתואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה שימושית (הוא סיים גם לימודי תואר שני בפיזיקה שימושית). בין השנים 1989–1993 עבר מסלול מבצעי בחיל הים, אשר כלל קורס חובלים. הוא ביצע תפקידי פיקוד והדרכה, ושימש כמפקד סטי"ל אח"י עצמאות (סער 4). ב-1994 מונה לראש ענף גילוי ואופטרוניקה (גל"א) במפקדת חיל-הים. ב-1995 מונה לראש ענף מערכות ל"א (מל"א). ב-1997 מונה לראש מחלקת מאל"א (מערכות אלקטרוניות ולוחמה אלקטרונית) במפא"ת, בדרגת אלוף-משנה. ב-2000 מונה לראש מחלקת תקציבים וכלכלה במפקדת חיל הים.

ביוני 2002 הועלה שהם לדרגת תת-אלוף ומונה לעוזר ראש אגף התכנון. בכך היה לבוגר תלפיות בעל הדרגה הבכירה ביותר מאז נוסדה. לאחר מכן כיהן כמפקד יחידת לוטם (היחידה לתקשוב ולטכנולוגיות המידע) באגף התקשוב בין השנים 2005–2010.

במרץ 2010 מונה לראש מפא"ת וכיהן בתפקיד עד יוני 2016.

חיים אישיים
-----------

שהם נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ר' המינהל למחקר ופיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית - תא"ל (מיל') אופיר שהם, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 18 במאי 2011
* אתר למנויים בלבד עמוס הראל, שליחות קטלנית בשטח האויב, באתר הארץ, 12 באפריל 2013.
* אבי בליזובסקי, ‏תא"ל אופיר שהם: "צה"ל מעודד חדשנות בכל הדרגים - למרות המחשבה שזהו גוף מרובע", באתר "אנשים ומחשבים", 3 באפריל 2012
* אנשיל פפר, שיחת היום - "אופיר שהם, משתלם ליירט רקטה בטיל של 100 אלף ש'?", באתר הארץ, 11 באפריל 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עמוס הראל, שליחות קטלנית בשטח האויב, באתר הארץ, 12 באפריל 2013.
2. ↑  אמיר אורן, במשקפיים של יעלון, באתר הארץ, 12 ביולי 2002.
3. ↑  סיון בראימן, תא"ל אופיר שוהם מונה לראש מפא"ת, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 12 בינואר 2010

| מפקדי יחידת לוטם  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהוא אבן זהב • אופיר שהם • אילה חכים • דני ברן • רמי מלאכי • עומר דגן |

 |
**אופיר שמואלי** (נולד ב-28 ביולי 1966) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי והקשר האחורי. שמואלי מזוהה עם קבוצת בית"ר ירושלים בה גדל ושיחק חלק ניכר מהקריירה שלו.

קריירה
------

שמואלי גדל בשכונת שמואל הנביא בירושלים וכשהיה בן 7 עבר עם משפחתו לגבעת שאול. הוא גדל במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים ועם עלייתו לגיל הבוגרים יצא בהשאלה לצבור דקות בקבוצת מכבי קריית גת ולאחר מכן בבית"ר רמלה אותה אימן דני נוימן, שהכיר שנהג לצרף לקבוצה שחקנים ממחלקת הנוער של בית"ר ירושלים.

שמואלי אשר הציג יכולת טובה ברמלה, חזר לבית"ר בתחילת עונת 1986/1987. הוא שיחק בעיקר כמגן שמאלי וקשר אחורי והיה מאופיין במשחק אגרסיבי עם חילוצי כדור רבים באמצעות תיקול היריב ("גליץ'"), ועל כן כונה על ידי האוהדים "אופיר גליץ'". שמואלי היה שותף באותה העונה לזכייתה הראשונה בתולדות הקבוצה באליפות המדינה. כמו כן, היה שותף שמואלי בזכייתה של הקבוצה גביע המדינה בעונת 1988/1989. באותה עונה זומן שמואלי לנבחרת ישראל וערך בשורותיה הופעה מול נבחרת קולומביה באצטדיון רמת גן במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990, במשחק אשר הסתיים בתוצאה 0:0.

בעונה שלאחר מכן עבר ביחד עם מאמנו דרור קשטן למכבי פתח תקווה שם נפצע בתחילת העונה, אך הרבה בהמשך לקבל דקות משחק. בעונה שלאחר מכן עבר להפועל באר שבע ובהמשך העונה לבית"ר תל אביב. בעונת 1993/1994 הגיע לקבוצת בני יהודה בהשאלה ושיחק 3 משחקים בלבד, לפני שחזר לבית"ר בחזרה. כעבור 3 עונות בלבד פרש מכדורגל.

חיים אישיים
-----------

לאחר פרישתו מכדורגל בשנות ה-90, חזר בתשובה. שמואלי מנהל סניף של רשת מזון מהיר בקניון מלחה. לשמואלי חמישה ילדים.

שמואלי הוא אחיה של הזמרת אביבה אבידן.

תארים
-----

בית"ר ירושלים
* **אליפויות** (**1**): 1986/1987
* **גביעי מדינה** (**1**): 1988/1989
* **אלוף האלופים**
	+ סגנות (1): 1988/1989

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  אשר גולדברג‏, אופיר שמואלי: "מלמיליאן אמר לי 'אתה כורדי משלנו, נגדל אותך', באתר וואלה!‏, 10 בפברואר 2023
2. ↑  אליעזר אבוטובול, עיתון מעריב, מדור ספורט, שמואלי בהרכב מכ. קריית גת, 21 באוקטובר 1984
3. ↑  עיתון מעריב, מוסף מיוחד לרגל פתיחת עונת הכדורגל, שמואלי בסגל בית"ר רמלה, 8 בספטמבר 1985
4. ↑  רון עמיקם, מאיר גבאי, רוני דיאון, **אני אוהב אותך בית"ר - תולדות בית"ר ירושלים**, פרק שמיני, אופיר שמואלי - אופיר גליץ', עמוד 154, הוצאת Media41LTD
5. ↑  רון עמיקם, 17 המופלאים, באתר nrg‏, 24 באוקטובר 2008
6. ↑  יהונתן כהן ועמית אהרנסון, כשהצלם מבריז – יהונתן ועמית אוכלים בסלפי, באתר כל העיר, 12 במרץ 2018
**קירור רגנרטיבי** (באנגלית: Regenerative cooling) הוא שיטה לקירור תא הבעירה של מנוע רקטי, בה הדלק הרקטי עצמו משמש כנוזל הקירור של תא הבעירה. בשיטה זו, על אף החום המוזרם אל הדלק, הוא אינו מתחיל לבעור מכיוון שאינו בא במגע עם המחמצן, הנמצא במיכל נפרד. במנוע מקורר רגנרטיבית, הדלק הרקטי מוזרם בצינורות הכרוכים סביב תא הבעירה או נחיר המנוע בשביל לקרר אותו. לאחר מכן, מוזן הדלק הרקטי המחומם לגנרטור גז מיוחד או ישירות לבעירה בתא הבעירה.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
קרל וילהלם זימנס (Carl Wilhelm Siemens) הציג את רעיון הקירור הרגנרטיבי ב-1857. הראשון שיישם את רעיון זה היה הפיזיקאי הבריטי ג'יימס דיור (James Dewar), שעשה זאת ב-10 במאי 1898 והפך לראשון שהצליח לנזל באופן סטטי מימן. רעיון הקירור הרגנרטיבי הוזכר ב-1903 במאמר של קונסטנטין ציולקובסקי. רוברט גודרד בנה את המנוע המקורר רגנרטיבית הראשון ב-1923, אך דחה את הסכימה כמורכבת מדי.

מנוע הטיל V-2, שהיה החזק ביותר בזמנו עם דחף של כ-25 טונות (245 kN), שנבנה בתכנונו של וולטר תיל (Walter Thiel), היה מקורר רגנרטיבית; צינורות דלק היו מלופפים מסביב לחלק החיצוני של תא הבעירה שלו. תכנון זה לא היה יעיל מכיוון שהוא חייב בעירת אלכוהול מדולל בלחץ תאי נמוך כדי להימנע מהתכת המנוע. מנוע הטיל רדסטון האמריקני נבנה בתכנון זהה.

זרימת חום וטמפרטורה
-------------------

זרימת החום דרך דופן תא הבעירה גבוהה מאוד; שטף חום (אנ') של {\displaystyle 20MW/m^{2}} אינו נדיר.

כמות החום שיכולה לזרום לתוך נוזל הקירור תלויה בגורמים רבים, ביניהם הפרש הטמפרטורות בין תא הבעירה לנוזל הקירור, מקדם מעבר החום (אנ'), מוליכות החום של דופן תא הבעירה, מהירות הזרימה בערוצי נוזל הקירור ומהירות הזרימה של הגז בתא הבעירה או הנחיר.

שתי שכבות גבול נוצרות: אחת בגז החם שבתא הבעירה והאחרת בנוזל הקירור שבצינורות.

באופן טיפוסי חלק הארי של הבדל הטמפרטורה בין פנים תא הבעירה ונוזל הקירור מרוכז בשכבת הגבול הגזית מכיוון שבאופן כללי גזים הם מוליכי חום גרועים. שכבת הגבול הזו יכולה להיהרס במהרה אודות לאי-יציבויות בבעירה בתא. דופן התא יכולה להיהרס זמן קצר לאחר מכן.

שכבת הגבול שבערוצי זרימת נוזל הקירור יכולה להיהרס גם אם נוזל הקירור הוא בלחץ תת-קריטי והשכבה רותחת; הגז שנוצר ברתיחת שכבת הגבול יוצר שכבה מבודדת שפוגעת בזרימת החום מתא הבעירה לנוזל הקירור, והטמפרטורה של הדופן עולה מהר מאוד. מרבית המנועים המודרניים נעזרים במשאבות-טורבו שמזרימות את נוזל הקירור בלחץ על-קריטי, מה שפותר את הבעיה הזו.

שיקולים מכניים
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
**ג'וֹהוֹר בַּאהְרוּ** (במלאית: **Johor Bahru**, בכתב ג'אווי: **جوهر بهرو**, בסינית: **新山**, בטמילית: **ஜொஹோர் பாரு**) היא בירת מדינת ג'והור במלזיה. העיר נמצאת בקצה הדרומי של חצי האי המלאי, על חוף מצר ג'והור המפריד בינה ובין סינגפור. בעיר מתגוררים 497,067 תושבים (נכון ל-2010).

היסטוריה
--------

ג'והור באהרו נוסדה ב-1855 על ידי הסולטאן טמנגונג (במלאית: Temenggung) תחת השם טנג'ונג פוטרי (במלאית: Tanjung Puteri) כדי לשמש מרכז שלטוני לסולטנות ג'והור. ב-1858 השם שונה לאיסקנדר פוטרי (במלאית: Iskandar Puteri). ב-1866 השם שונה שוב לשם הנוכחי, ג'והור באהרו.

בהמשך המאה ה-19 ג'והור באהרו החלה להתפתח ולהתרחב תחת שלטון הסולטאן אבו בכר. בסוף המאה הגיע לג'והור באהרו גל של מהגרים סינים שעזרו להתפתחותה. ההתפתחות והגדילה נמשכו עד מלחמת העולם השנייה.

ב-31 בינואר 1942 כוחות האימפריה היפנית כבשו את ג'והור באהרו במסגרת קרב מלאיה. הבריטים פוצצו את הגשר שקישר בין ג'והור באהרו ובין סינגפור בניסיון לעצור את התקדמות היפנים, אך היפנים הצליחו לצלוח את מצר ג'והור ולכבוש את סינגפור תוך זמן קצר. ג'והור באהרו שוחררה על ידי בעלות הברית ב-1945 כמו יתר חצי האי המלאי.

ב-1 בינואר 1994 ג'והור באהרו קיבלה מעמד רשמי של עיר.

כלכלה
-----

כלכלת העיר מתבססת בעיקר על קשרי מסחר עם סינגפור הקרובה. תיירים רבים באים מסינגפור לג'והור באהרו וגם אנשים מג'והור באהרו עובדים בסינגפור.

חינוך
-----

בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הטכנולוגית של מלזיה.

תחבורה
------

העיר מקושרת לסינגפור בשני גשרים: גשר ג'והור-סינגפור והקישור השני מלזיה-סינגפור.

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי סנאי, הנמצא בעיירה סנאי במרחק של 35 קילומטרים צפון-מערבית למרכז ג'והור באהרו. הנמל מציע טיסות ליעדים בתוך מלזיה ולמספר יעדים נוספים במזרח אסיה.

ערים תאומות
-----------

* הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין שנג'ן, גואנגדונג, הרפובליקה העממית של סין
* מלזיהמלזיה קוצ'ינג, סראוואק, מלזיה
* ערב הסעודיתערב הסעודית ג'דה, ערב הסעודית
* טורקיהטורקיה איסטנבול, טורקיה
* אינדונזיהאינדונזיה סורבאיה, אינדונזיה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **ג'והור באהרו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'והור באהרו** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'והור באהרו
* ג'והור באהרו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מפקד 2010, מחלקת הסטטיסטיקה של מלזיה (במלאית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552511205171
* BnF: cb124210343 (data)
* GND: 4386060-6
* LCCN: n80080339
* MusicBrainz: b7b38668-abbd-4426-9e08-6f998c5205ec
* VIAF: 158016095
* WorldCat: lccn-n80080339

 |
**סְבַארוֹג** או **סְבַארוּג** (בקירילית: **Сварог**; בפולנית: **Swaróg**; בסורבית: **Schwayxtix**) הוא אל השמש הסלאבי ורוח האש במיתולוגיה הסלאבית. פירוש שמו הוא ככל הנראה "בהיר וצלול". ייתכן כי השם קשור לשם הסנסקריטי סבארגה (स्वर्ग) שבהינדואיזם משמעה מערך של עולמות שמימיים הממוקמים מתחת ועל הר מרו, ולמילה הפרסית "חוואר", שפירושה זהה – מה שמצביע על קרבה אטימולוגית הודו-אירופית.

בפולקלור הוא מתואר כנחש-אש, או כמעין דרקון מכונף הנושף אש. מיתוסים אחרים מתארים אותו כאל נפח, המזוהה עם הכוח היוצר והמיני של האש. במיתוסים אלה נלחם סבארוג בנחש הענק (ולעיתים: דרקון מרובה ראשים), זְמֵיי, הקוטל אנשים ללא הבחנה. סבארוג לוכד אותו בעזרת מלקחי-נפחים, ומשתמש בו לגרירת מחרשה. בכמה מן המיתוסים נאלץ זמיי להשתמש בפיו כדי לחפור את השוחות, ובכך להפריד את ארץ החיים (יאב) מארץ המתים (נאב) ולהשליט סדר (פראב). בחלק מן המיתוסים הופכת השוחה החפורה לנהר סמוֹרוֹדינה, וזמיי נעשה לשומר גשר קַלינוב.

מקורן של האגדות הנסובות סביב סבארוג הוא ככל הנראה מסביבות המאה ה-8 לפנה"ס עד המאה ה-6 לפנה"ס, כאשר החלו השבטים הסלאביים לעסוק בחקלאות.

הסמל המוקדש לסבארוג הוא סמל דמוי צלב קרס, הקרוי קוֹלוֹבְרַאט (Kolovrat; מילולית, ככל הנראה: גלגל מסתובב). החיות המקודשות לו הן שור מוזהב, חזיר בר, סוס ובז ששמו וַרַגנָה (Varagna).

התייחסויות מאוחרות
------------------

* בנצרות מתקשר סבארוג לקדושים קוסמאס ודמיאנוס ולקדוש (המלאך) מיכאל.
* בדתות הנאו-פגניות, סבארוג נחשב לעיתים קרובות כאל הבורא העליון, כחוליה המרכזית בשילוש הקדוש טריגלב, וכזה אשר השלים את בריאת העולם בנותנו לו "פראב".

לקריאה נוספת
------------

* Robert Graves, *New Larousse Encyclopedia Of Mythology* (Hardcover), Crescent, December 16, 1987. (באנגלית)
* W. F. Ryan, *The Bathhouse at Midnight: An Historical Survey of Magic and Divination in Russia* (Magic in History Series) (Paperback)m Pennsylvania State University Press, September 1999. (באנגלית)
* Myroslava T. Znayenko, *The gods of the ancient Slavs: Tatishchev and the beginnings of Slavic mythology* (Paperback), Slavica, 1980. (באנגלית)
* Mark Yoffe & Joseph Krafczik, *Perun: The God of Thunder* (Studies in the Humanities (New York, N.Y.), V. 43.) (Hardcover), Peter Lang Publishing, April 2003. (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבארוג** בוויקישיתוף
* סבארוג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542194005171
* LCCN: sh2006000244

 |
**אַשְׁלִיל שעיר** (שם מדעי: *Reaumuria hirtella*) הוא מין בסוג אשליל, בן שיח רב שנתי.

מאפיינים
--------

גובהו 30 עד 50 ס"מ. עליו הקיציים קטנים, צומחים בבסיס הענפים בני השנה הקודמת. עליו החורפיים גדולים, וצומחים על גבי ענפים צעירים, צרים וארוכים, שחתכם בצורת חצי גליל. הפרחים גדולים - 15 עד 25 מ"מ קוטרם, צבעם לבן עד כחול, בעלי אבקנים רבים. הפריחה באפריל עד יולי. הפרי הוא הלקט מוארך, כ-5 ס"מ אורכו, נפתח בחמש קשוות לאחור. בתוך הלקט זרעים שעירים רבים, המופצים על ידי הרוח. 

ככל מיני האשליל, מצטיין גם מין זה ביכולת להיפטר מעודפי מלחים על ידי הפרשתם מבלוטות מיוחדות בעליו. 

משרעת תפוצתו של האשליל השעיר אירנו-טורנית וסהרו-ערבית. 

לאשליל השעיר שלושה זנים, הנבדלים אחד מהשני מורופולוגית ופנולוגית. 

* **זן שעיר** - גבעוליו, עליו ופרותיו שעירים, נפוץ בסיני ובדרום הנגב, בעיקר על סלעי אבן חול וגרניט.
* **זן ארצישראלי** - קרח, נפוץ במדבר יהודה.
* **זן קצר חפים** - חפי הפרחים קצרים, קרח, נפוץ בהר הנגב הצפוני והמרכזי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשליל שעיר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
 |
**דברה זית** (בגעז: **ደብረ ዘይት** - "הר הזיתים"; באורומו: **Bishoftu**) היא עיר במדינת אורומיה שבאתיופיה, השוכנת במרכז המדינה, במרחק של כ-40 ק"מ מהבירה אדיס אבבה. מיקומה של העיר בלב שדה געשי, בין חמישה אגמים השוכנים בלועות געשיים, ובקרבתם של שלושה נוספים, הפך אותה לעיר קיט פופולרית עבור תושבי הבירה הסמוכה. העיר משמשת כמרכז תעשייתי לציוד צבאי, מזון, עיבוד עורות ועוד, וכן כמקום מושבו של "מרכז דברה זית למחקר חקלאי" שנוסד ב-1953. בשנת 2008 מנתה אוכלוסיית העיר 165,222 תושבים.

היסטוריה
--------

לפני מלחמת העולם השנייה שכן במקום כפר קטן שנקרא "בישופטו". מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי שנסללה בתחילת המאה ה-20 חלפה בסמוך לכפר, וביישוב קמה תחנת רכבת שפעלה כל עוד קטע המסילה היה בשימוש (**תצלום - ג**). בשנת 1937 החליטו האיטלקים להקים במקום יישוב וחווה חקלאית נסיונית. הם ייעדו למטרה זו קרקע חקלאית בשטח של 150 קמ"ר, שהייתה שייכת בחלקה לקיסר אתיופיה היילה סלאסי, והחלו ביוזמה שנוהלה על ידי "רשות בישופטו האגררית, פרויקט לאומי עבור לוחמים" (Azienda Agraria di Biscioftu dell'Opera Nazionale per i Combattenti). אבן הפינה הונחה ב-9 בדצמבר 1937, אך כחצי שנה לאחר מכן שכנו במקום רק 21 מבני מגורים, לצד מספר מבני ציבור. עם זאת, מיישוב זה החלה העיר מתפתחת. כאשר הקיסר היילה סלאסי שב לאתיופיה עם סיום הכיבוש האיטלקי, הוא הקים בעיר ארמון, אותו כינה בשם "פיירפילד" ("Fairfield"), בהשפעת הווילה בה התגורר בעת גלותו בעיר באת' שבאנגליה. 

ב-1946 הוחלט על הקמתו מחדש של חיל האוויר האתיופי ועל העברת מרכזו מנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה אל שדה תעופה קטן שהוקם בפאתיה הדרומיים של דברה זית. נמל בולה נדרש לפעילותה של חברת אתיופיאן איירליינס שנוסדה ב-1945, ולשם כך הוקם השדה החדש שזכה לשם "הראר מדה", והמשמש מאז כבסיסו העיקרי של החיל (**תצלום - ב**). בחודש מאי 1991, מהלך מלחמת האזרחים האתיופית, נכבשה העיר על ידי המורדים שאיגפו את הבירה, והשתלטו על בסיס חיל האוויר ועל הציוד הסובייטי שנותר בו. לאחר שהבירה הסמוכה נכבשה, שימש הבסיס כמקום מאסרם של מספר מבכירי השלטון הקודם.

האגמים
------

סביב מרכזה של העיר שוכנים שלושה אגמים - "אגם בישופטו" (**תצלום - 1**) מדרום למרכז המשמש מרכז לעופות ימיים; "אגם הורה" צפונית-מזרחית לו שמשמש כמרכז נופש וספורט ימי, כמו גם מרכז לעופות ימיים (**תצלום - 2**); והאגם העונתי "צ'לקלקה" צפונית-מערבית ללב העיר (**תצלום - 3**). מעט צפונה ממרכז העיר נמצאים שני אגמים נוספים - "אגם בישופטו גודה" (**תצלום - 4**) ו"אגם קירופטו" (**תצלום - 5**).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דברה זית** |

* אתר האינטרנט הרשמי של דברה זית
* Debre Zeit and Adama

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567451205171
* GND: 4604115-1
* LCCN: n88282984
* VIAF: 140834906
* WorldCat (עם VIAF): 140834906

 |
**כפל לשון** הוא שם כולל לחידות הכוללות איורים, בהן חבויה משמעות כפולה ("תרתי-משמע"), בסגנון החידות בתשבצי היגיון. כפל המשמעות יכול להתבסס על כתיב או על שמיעה, במדויק או במקורב. כך, למשל, התפרסם בעבר כפל לשון, המציג דגים המצפים לאוכל, שהוא בעצם פתיון של דייגים, ופתרונו הוא "יש למה לחכות", שנשמע בקירוב כ"יש למעלה חכות".

תפוצה והיסטוריה בישראל
----------------------

חידות כפל הלשון נפוצות מאוד בישראל. שיא הפופולריות שלהן היה בשנות ה-90 של המאה ה-20, בהן הן התפרסמו מדי שבוע בשני העיתונים הנפוצים בישראל – ידיעות אחרונות ומעריב.

### שילונדע

שילונדע; יגאל שילון, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
החידות בידיעות אחרונות נכתבו על ידי יגאל שילון, ואת הציורים צייר המאייר שי צ'רקה. המדור שהציג חידות אלו נקרא "שילונדע" – משחק מילים, בסגנון לשון נופל על לשון, בין יגאל שילון לביטוי "שלא נדע". הציורים שהופיעו בו הזכירו תמונות מתוך קומיקס, שלרוב מכיל דמויות אנושיות ואף קריקטורות של דמויות ידועות, ומ"בועות" קומיקס עם מלל כלשהו, המיוחס לאחת או יותר מהדמויות. עם ירידת הפופולריות שלהן, נפסקה כתיבת חידות אלו ב"ידיעות אחרונות". מדור זה החל להתפרסם בדצמבר 1991, והופיע במדור "7 לילות" ולאחר מכן בשבועון פנאי פלוס. יוצרי שילונדע הוציאו ספרים עם מיטב מחידות המדור, שנקרא על שם המדור. בשנים האחרונות שילון כותב חידות הקשורות לנושאים ספורטיביים במסגרת מוסף הספורט של העיתון, תחת הכותרת "כפל שילון"

### כףלשון

כףלשון; עדי ואבי גבעון, הוצאת עופרים בע"מ, 2004
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
בעיתון מעריב, המדור נקרא כףלשון, עוד משחק מילים, המשלב בין כפל לשון לכיף, אף שעל פי חוקי העברית התקנית, אין לכתוב "כיף" בכתיב חסר. כותבי המדור הם החידונאים עדי ואבי גבעון. הקריקטוריסט זאב (יעקב פרקש) צייר את החידות עד מותו ב-2004. החידות התפרסמו בעבר במוסף סוף השבוע, וכיום הן מתפרסמות במוסף התשבצים המיוחד של מעריב סופהשבוע, "המשבצת".

גם יוצרי חידות הכףלשון הוציאו ספר עם חידות נבחרות מהמדור, שנקרא על שם המדור. הכנסות ספר זה מוקדשות להנצחת זכרו של יעקב פרקש.

ראו גם
------

* אמפיבוליה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כפל לשון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כפל לשון** |
**דברי ימי אנשי אלבה** (בגאלית סקוטית: **Senchus Fer n-Alban** - **סנכוס פר נ-אלבן**) היא כרוניקה הכתובה באירית עתיקה מימי הביניים והמתארת את שליטי ממלכת דאל ריאטה.

ההיסטוריונים סבורים כי כרוניקה זו נכתבה במהלך המאה ה-10, וייתכן כי היא מהווה איסוף של כרוניקות קדומות יותר, שנכתבו בלטינית במהלך המאה השביעית.

הכרוניקה מהווה רשימה גנאלוגית של מלכי דאל ריאטה, וכן תיאור האכלוסייה (מעין מפקד אוכלוסין) של ממלכת דאל ריאטה.

מספר עותקים של הכרוניקה שרדו - הידועה שבהם הייתה זו שהועתקה והוחזקה בטריניטי קולג' שבדבלין במאה ה-14.

הסנכוס כולל בין 70 - 80 שורות (כתלות בגרסה), ומתחיל את שושלת מלכי דאל ריאטה בארק ובניו.

רק חלקיו האחרונים של הסנכוס הם בעלי חשיבות היסטוריות, בשל אי הדיוקים הרבים ושילוב מיתוסים ואגדות בגניאולוגיה המתוארת בראשיתו של הסנכוס. ככל הנראה, רק תיאור המלכים החל מקונאל מק קומגאל הוא תיאור היסטורי של המלכים שמלכו החל מהמאה השישית. אחרון המלכים הניתן לזיהוי מהמלכים המוזכרים בסנכוס הוא קונאל קראנדומנה אשר נפטר בשנת 660 לערך.

הסנכוס מתאר את החלוקה של דאל ריאטה בין שלושה שבטים: קנל נגבריין (שבט גבריין), קנל לואיירן (שבט לואיירן) וקנל נאואנגוסה (שבט אואנגוסה) - ומתאר את מספר התושבים של השבטים וחובות השירות הצבאי שלהם - ככל הנראה, במועד כתיבת המקור עליו התבסס הסנכוס נכתב בעת ששבט קומגייל היווה עדיין חלק משבט גבריין.

ראו גם
------

* מלכי דאל ריאטה

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח הסנכוס (באנגלית)
* נוסח הסנכוס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלבה הוא שמה הקדום של סקוטלנד
**כפיר צ'קול** (נולד ב-31 ביולי 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

צ'קול נולד באתיופיה ובגיל קטן עלה עם משפחתו לישראל, והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של מכבי נתניה. ב-25 בפברואר 2000, צ'קול ערתך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד הפועל כפר סבא. ב-20 באוקטובר 2000, צ'קול נפצע בתחילת המשחק נגד מ.ס. אשדוד. ב-14 בספטמבר 2002, צ'קול הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד בית"ר ירושלים.

בקיץ 2004, צ'קול הושאל להפועל נצרת עילית, במדיה לא רשם דקות משחק ועזב את הקבוצה להפועל ראשון לציון בינואר 2005. בהמשך, הושאל להפועל ירושלים, בית"ר שמשון תל אביב והפועל אום אל-פחם.

בקיץ 2008, צ'קול שוחרר מנתניה וחתם במכבי שלומי/נהריה. בהמשך הקריירה, שיחק גם במכבי כפר כנא, בית"ר פתח תקווה, הפועל חדרה, אחווה עראבה והפועל אחווה חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"כפיר צ'קול"**.