recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


לוח מודעות עם סיסמאות נאציות בצפון טרנסילבניה, אוגוסט 1944.
אנדרטת זיכרון באתר מפעל הברזל Völklingen המנציח את אלו שנאלצו לבצע "עבודות כפייה למען *הניצחון הסופי* של גרמניה".
***Endsieg***, מונח גרמני המתורגם ל"ניצחון סופי", השתרש בעיקר במהלך מלחמת העולם השנייה כמושג מרכזי בתוך האידאולוגיה הנאצית. המושג גילם את הרעיון של ניצחון אולטימטיבי ומכריע של גרמניה. נעשה שימוש נרחב במושג זה בתעמולה וברטוריקה כדי לשמור על המורל, לעורר השראה ולשמור על התפיסה של הצלחה בלתי נמנעת, למרות נסיבות מאתגרות ותבוסות הולכות וגדלות.

ההשימוש במושג החל בגרמניה בשלהי מלחמת העולם הראשונה. לנוכח תבוסתה המתקרבת של גרמניה במלחמה זו הסופר והעיתונאי קרל קראוס תיאר באירוניה באוקטובר 1918 את המצב חסר התקווה כ"לפני הניצחון הסופי". גם רוזה לוקסמבורג השתמשה במושג זה. אדולף היטלר השתמש במושג זה בשנת 1924 בספרו "מיין קאמפף".

במלחמת העולם השנייה שימש המושג "אנדזיג" כחלק מהתעמולה הנאצית, והקרין דימוי של ניצחון מובטח בקרב לאוכלוסייה הגרמנית ולתומכי הנאצים. הוא שימש כלי מוטיבציה להגברת המורל, ועורר תחושת נחישות ומחויבות בקרב חיילים ואזרחים כאחד.

נאומיו ומנגנון התעמולה של היטלר הדגישו מאוד את רעיון ה"אנדזיג", והציגו אותו כהכרח אידאולוגי וכמטרה סופית שעל כל המאמצים להיות מופנים אליה. המונח היה קשור לחזון העתיד שבו גרמניה הנאצית הופיעה כמעצמה דומיננטית שאין דומה לה, אשר תשיג שליטה וסמכות מלאה על אירופה ואולי גם מעבר לה.

אולם, המציאות של המצב הצבאי סתרה את התיאור המנותק מהמציאות הזה. ככל שהמלחמה התקדמה, התהפכו היוצרות נגד מדינות הציר. תבוסות צבאיות, אתגרים לוגיסטיים והכוח הגובר של כוחות בעלות הברית הובילו לירידה הדרגתית במעמדה של גרמניה הנאצית. למרות התעקשותו של היטלר על המושג "אנדזיג", ההפסדים ההרסניים שספג צבא גרמניה, הלחץ הכלכלי וההתקדמות של בעלות הברית הטילו צל על היתכנותו של ניצחון מכריע שכזה.

קרב סטלינגרד בשנים 1942–1943, אחת מנקודות המפנה המרכזיות, סימן כישלון משמעותי עבור הגרמנים. סדרת התבוסות שלאחר מכן, יחד עם פלישת בעלות הברית לנורמנדי ב-1944, הדגישה את הפגיעות של מדינות הציר.

ככל שהמלחמה התקדמה, כוחות בעלות הברית צברו תאוצה, ודחקו לאט אך בהתמדה את כוחות הציר בכמה חזיתות. הקמפיינים הצבאיים באירופה ובאוקיינוס השקט הוכיחו את החוזק והאחדות הגוברים בין מדינות בעלות הברית.

בסופו של דבר, המלחמה הגיעה לשיאה בכניעה ללא תנאי של גרמניה הנאצית במאי 1945. החלום על "אנדזיג" התנפץ, כאשר גרמניה עמדה בפני תבוסה וכיבוש על ידי כוחות בעלות הברית. יוזף גבלס עדיין דיבר על *אנדזיג* עד מרץ 1945.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Karl Kraus: "Glossen" In: **Die Fackel**, 20/15. Oktober 1918, S. 149
2. ↑  Rosa Luxemburg: *Die Ordnung herrscht in Berlin.* In: **Die Rote Fahne** Nr. 14 vom 14. Januar 1919
3. ↑  Adolf Hitler: **Mein Kampf**, München 1933, S. 69
4. ↑  ARD:. Retrieved on 29 April 2006 (אורכב 01.02.2009 בארכיון Wayback Machine)
**מיכאיל טומסקי** (ברוסית: **Михаил Павлович Томский**‏ (19 באוקטובר (הלוח היוליאני, 31 באוקטובר לפי הלוח הגרגוריאני) 1880 - 22 באוגוסט 1936) מהפכן רוסי, חבר הפוליטביורו ומראשי האיגודים המקצועיים בשנות ה-20 של המאה ה-20.

היסטוריה
--------

מיכאיל טומסקי נולד בשם מיכאיל יפרמוב בפרברי סנקט פטרבורג. בגיל צעיר החל לעבוד בעבודות מזדמנות, עסק בפעילות מהפכנית והצטרף לבולשביקים. מיכאיל היה פעיל במהלך מהפכת 1905, נעצר בטאלין ולאחר 4 חודשי מאסר הוגלה לסיביר. תוך זמן קצר הוא נמלט לעיר טומסק והחליף את שם משפחתו ל"טומסקי". באוגוסט 1906 חזר לסנקט פטרבורג והמשיך בפעילות מהפכנית.

בשנת 1909 השתתף בכנס פעילים בולשביקים בפריז וחזר למוסקבה בו ארגן בית דפוס להפצת חומר בולשביקי. בדצמבר 1909 נעצר שוב ונשפט ל-5 שנות עבודות פרך. בשנת 1916 נשלח לסיביר.

לאחר מהפכת פברואר טומסקי חזר לפטרוגרד. ביולי 1917 עבר למוסקבה ונבחר למועצה העירונית של האיגודים המקצועיים. במהלך מהפכת אוקטובר היה מראשי המרד הבולשביקי במוסקבה.

לאחר שהבולשביקים עלו לשלטון, המשיך טומסקי בקריירה במסגרת האיגודים המקצועיים. בשנת 1922 הוא התמנה ליושב ראש המועצה הארצית של האיגודים המקצועיים. באותה שנה נבחר לחבר בפוליטביורו. שנת 1925, ביחד עם יוסיף סטלין, פעל טומסקי לדיכוי האופוזיציה השמאלית במאבקי השליטה בתוך המפלגה. 

בסוף שנות ה-20 טומסקי התנגד לתיעוש מואץ וביטול המדיניות של הנא"פ. באפריל 1929 יוסיף סטלין הכריז על עמדותיהם של טומסקי וניקולאי בוכארין כ'אופוזיציה ימנית'. כתוצאה מכך, טומסקי פוטר מתפקידו כיושב ראש האיגודים המקצועיים ואיבד את חברותו בפוליטביורו. טומסקי המשיך להיות חבר בוועד המרכזי של המפלגה, אך משנת 1934 ללא זכות הצבעה.

בשנות ה-30 טומסקי לא היה פעיל פוליטי באף מסגרת מפלגתית. הוא התמנה לתפקיד ניהולי בתעשיית הכימיה ובשנת 1932 התמנה למנהל הוצאה לאור.

באוגוסט 1936 החל במוסקבה משפט פומבי לבכירים לשעבר במפלגה. במהלך המשפט העידו גריגורי זינובייב ולב קמנייב שטומסקי היה מעורב בפעילות אנטי-מהפכנית. התובע הכללי אנדריי וישינסקי טען שטענות אלו צריך לבדוק לעומק. כאשר הנושא פורסם בהרחבה בעיתון "פראבדה", התאבד טומסקי בירייה בביתו בקרבת מוסקבה, ב 22 באוגוסט 1936.

במהלך הטיהורים הגדולים נעצרה אשתו ונשפטה ל-10 שנות מאסר, שני בניו הגדולים נעצרו והוצאו להורג, הבן הקטן שנולד בשנת 1921 נשפט ל-19 שנות מאסר ונוקה מכל אשמה בשנות ה-50. מיכאיל טומסקי עצמו נוקה מהאשמות רק בתקופת הפרסטרויקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאיל טומסקי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275485005171
* GND: 123174236
* ISNI: 0000 0001 1491 8873
* LCCN: n87884069
* NDL: 00551897
* NKC: skuk0001392
* NTA: 133426564
* SUDOC: 11093976X
* VIAF: 52590251
* WorldCat: lccn-n87884069

 |
**יקטרינה פורצבה** (ברוסית: **Екатерина Алексеевна Фурцева**; ‏7 בדצמבר 1910 - 24 באוקטובר 1974), הייתה פוליטיקאית סובייטית, האישה היחידה שהצליחה להגיע לדרג הבכיר של הממשל הסובייטי והייתה חברה בפוליטביורו.

חייה
----

יקטרינה פורצבה נולדה למשפחת פועלים בעיר ורכני וולוצ'ק שבמחוז טבר. לאחר סיום לימודיה בבית הספר עבדה במפעל טקסטיל מקומי. החל משנת 1930 החלה לעבוד במנגנון הקומסומול. בשנים 1933-1930 ו-1937–1941 היא למדה הנדסת כימיה במוסקבה. בשנת 1942 פורצבה החלה לעבוד במנגנון המפלגתי במוסקבה. באותה תקופה הכירה את ניקיטה חרושצ'וב. בשנת 1954 פורצבה התמנתה לתפקיד המזכיר הראשון של סניף המפלגה במוסקבה וכהנה בתפקיד זה עד לשנת 1957. ב-25 בפברואר 1956 פורצבה קודמה לתפקיד מזכר הוועד המרכזי של המפלגה וב-29 ביוני 1957 קודמה לחברה בפוליטביורו. בשנת 1957 קבוצת חברי פוליטביורו בראשות ויאצ'סלב מולוטוב ניסו להדיח את ניקיטה חרושצ'וב מהשלטון. להגנת כרושצ'וב היו רק מיעוט של משתתפי הישיבה, כולל פורצבה, אך בסופו של דבר ההדחה לא הצליחה. בעקבות תמיכתה של פורצבה בכרושצ'וב היחסים ביניהם התחממו עוד יותר מבעבר.

בשנת 1960 פורצבה מונתה לתפקיד שרת התרבות של ברית המועצות וכיהנה בתפקיד זה במשך 14 שנים. פורצבה נפטרה ב-25 באוקטובר 1974 ממחלת לב לפי הגרסה הרשמית. היא הוטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה. במשך שנים רבות היו שמועות על רצח. בשנת 2001, יו"ר הק.ג.ב לשעבר ולדימיר קריוצ'קוב הודה שפורצבה התאבדה. קיימות עדויות שבשנים אחרונות היא סבלה משתיית יתר על רקע שמועות על בגידות בעלה ושמועות על הדחה צפויה מהתפקיד. 

פורצבה התחתנה בפעם הראשונה בשנת 1935. בשנת 1942 לזוג נולדה בת ובשנת 1944 הם התגרשו. בשנת 1956 פורצבה התחתנה בפעם השנייה עם פאבל פיריובין שהיה דיפלומט סובייטי שכיהן כשגריר ברית המועצות ביוגוסלביה. לאחר החתונה בעלה החדש הועבר למוסקבה והתמנה לתפקיד סגן שר החוץ.

עבור ההישגים בפעילותה הציבורית קיבלה פורצבה 4 פעמים את עיטור לנין ואת עיטור הדגל האדום של העמל.

בהיותה שרת התרבות של ברית המועצות, השפיעה פורצבה רבות על התרבות הסובייטית. בעקבות תמיכתה, החלה להיערך תחרות על שם צ'ייקובסקי וחודש פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה. היא קידמה הופעות בברית המועצות של מספר זמרים ומוזיקאים מהמערב, ביניהם בני גודמן, איב מונטן ודיוק אלינגטון. לעומת זאת היא התנגדה נחרצות להופעת להקת הביטלס בברית המועצות והובילה לכך שהצ'לן מסטיסלב רוסטרופוביץ' לא יכול היה להופיע ברחבי המדינה.

החל משנת 2000 צולמו מספר סרטים על חייה, כולל סדרה בת 12 פרקים שהוקרנה בטלוויזיה בשנת 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יקטרינה פורצבה** בוויקישיתוף
* יקטרינה פורצבה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb127772428 (data)
* GND: 13268568X
* ISNI: 0000 0000 5548 113X
* LCCN: n97866029
* LNB: 000161167
* NARA: 10573825
* NKC: js2007400461
* NLP: a0000002242266
* NTA: 310163633
* SELIBR: 187706
* SNAC: w63k9gzc
* SUDOC: 15300844X
* VIAF: 55314536
* WorldCat: lccn-n97866029

 |
**QGIS** (בעבר: Quantum GIS) היא תוכנה לניהול מערכת מידע גאוגרפי, חופשית ומופצת תחת רישיון קוד פתוח, שמתאימה למגוון של מערכות הפעלה. היא מאפשרת צפייה, עריכה וניתוח של מידע מרחבי.

פונקציונליות
------------

בדומה למערכות GIS אחרות, QGIS מאפשרת ליצור מפות עם מספר רב של שכבות, וברשתות קואורדינטות היטל שונות. ניתן להרכיב מפות בפורמטים שונים, ולשימושים שונים. אפשר להוסיף שכבות רסטר וגם שכבות וקטור. השכבות הווקטוריות יהיו שמורות, כמקובל, כנקודות, קווים או פוליגונים. QGIS תומך גם הסוגים שונים של שכבות הרסטריות, וכן בהמרת רסטרים לרשת קואורדינטות אחרת.

### אפשרויות מתקדמות

QGIS משתלבת יפה עם חבילות קוד פתוח אחרות בתחום מערכות המידע הגאוגרפיות כגון PostGIS,GRASS,Mapserver על מנת להוסיף פונקציות מתקדמות. כמו כן האוסף של תוספים (plugins) שנכתבים בשפת Python או C++ מרחיב באופן משמעותי אל היכולות של QGIS. יש תוספים למציאת מיקום של כתובת (geocode), עיבודים מרחביים שונים, ממשקים עם בסיסי הנתונים המרחביים: PostGIS, Spatialite, MySQL ואפשרויות רבות לעבוד עם שרתי מפות אינטרנטיות כגון OpenLayers, Leaflet, Mapserver.

פורמטים
-------

מבין הפורמטים הווקטוריים QGIS תומך קודם כל בבסיס נתונים מרחביים כמו PostGIS, Spatialite, וגם Personal GeoDatabase של חברת ESRI. בנוסף יש כמובן תמיכה למלאה ל- shapefile, Mapinfo, KML, וגם dxf. יש גם תמיכה בפורמטים רבים של שכבות רסטר באמצעות הספרייה GDAL.

רישוי
-----

כתוכה חופשית שמשוחרר תחת הרישון GNU GPL, ניתן לקבל את כל קוד המקור של התוכנה, לשנות, לתקן, ולשפר תוך הוספת יכולות נוספות. למשל לאחרונה נוספו שתי תוכנות נוספות על בסיס ליבת הקוד של QGIS: הדפדפן QGIS Browser ושרת המפות האינטרנטית QGIS Server. וכאמור האוסף ההולך וגדל של תוספים מרחבי מאוד את הפונקציונליות של התוכנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **QGIS** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (ביפנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בהולנדית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בגרמנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בספרדית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בפרסית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בפינית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בצרפתית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (באינדונזית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (באיטלקית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בפולנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בפורטוגזית ברזילאית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בפורטוגזית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (ברומנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בטורקית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (ברוסית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (באוקראינית)

* אתר האינטרנט הרשמי של QGIS (בשפות מרובות)
* QGIS, ברשת החברתית פייסבוק

* QGIS, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* QGIS, הבלוג הרשמי

* The QGIS Podcast
* QGIS - Map Showcase (Flickr)
* QGIS - Screenshots (Flickr)
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

**פנטרה אבטחת מידע בע"מ**, המוכרת במותג **Pentera**, היא חברת אבטחת מידע ישראלית, המספקת תוכנה לביצוע בדיקת חדירות למערכות ממוחשבות.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בנובמבר 2015 בשם **Pcysys** על ידי ד"ר אריק ליברזון (סמנכ"ל טכנולוגיות), ואריק פיינגולד. מנכ"ל החברה מינואר 2018 הוא אמיתי רצון. מטה החברה שוכן בפתח תקווה. בינואר 2022 העסיקה החברה כ-150 עובדים במשרדיה בישראל, בארצות הברית, באנגליה ובגרמניה.

התוכנה של החברה פועלת ללא סוכן (agentless (אנ')) ומבצעת באופן אוטומטי בדיקת חדירות למערכות ממוחשבות, ומספקת מידע על מידת עמידותן של מערכות אלה בפני מתקפת סייבר ועל ליקויים שנמצאו באבטחת המערכות. בינואר 2022 היו לחברה 400 לקוחות בעולם, בהם חמישה בנקים ישראליים. בינואר 2022 שינתה החברה את שמה ל-Pentera, כשם המוצר של החברה.

### גיוס הון

בגיוסים ראשונים גייסה החברה חמישה מיליון דולר. בנובמבר 2019 גייסה החברה 10 מיליון דולר.

בספטמבר 2020 גייסה החברה 25 מיליון דולר.

בינואר 2022 גייסה החברה 150 מיליון דולר לפי שווי של מיליארד דולר, והפכה לחד-קרן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פנטרה אבטחת מידע (באנגלית)
* פנטרה אבטחת מידע, ברשת החברתית פייסבוק

* פנטרה אבטחת מידע, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פנטרה אבטחת מידע, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. 1 2  עידן בן טובים, ‏היוניקורן הראשון של 2022: ׳׳אנחנו לא רואים גבורה בגיוס סכומי כסף גדולים׳׳, באתר Geektime‏, 11 בינואר 2022
2. ↑  הילה חיימוביץ', ‏חברת Pcysys גייסה 10 מיליון דולר לפיתוח ההאקר הוירטואלי שלה, באתר Geektime‏, 13 בנובמבר 2019
3. ↑  אושרי אלקסלסי, ‏"הקורונה האיצה את הגיוס": Pcysys גייסה 25 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 9 בספטמבר 2020
4. ↑  מאיר אורבך, יוניקורן סייבר חדש: פנטרה הישראלית גייסה 150 מיליון דולר לפי שווי של מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 11 בינואר 2022
**מערכת מידע לבית קברות** מיועדת לאפשר לציבור למצוא מידע אודות נפטרים ואיתור מקום קברים בבתי העלמין, ולסייע לגופים המנהלים את בתי העלמין בשמירת המידע על נפטרים.

מערכת מידע ידנית
----------------

עלייה לקברי אבות היא מנהג עתיק יומין, וכדי לסייע לקיומו נוהגים בתי הקברות לערוך רישום של מקום הקברים, כך שיתאפשר איתור של הקבר לפי שמו של הנפטר. קודם למחשוב פעילות זו, התנהל הרישום בשתי שיטות:

* ספר הנפטרים, שבו נרשמו הנפטרים לפי סדר קבורתם, מאפשר איתור נפטר לפי תאריך קבורתו.
* כרטסת הנפטרים, שבה לכל נפטר כרטיס עם שמו ומקום קבורתו. מיון הכרטיס בסדר אלפביתי לפי שם משפחה ושם פרטי מאפשר איתור נפטר לפי שמו.

פנייה לפקיד המודיעין בבית הקברות מאפשרת קבלת כתובתו של הקבר המבוקש, בהתאם לאופן רישום הכתובות בבית הקברות, כגון אזור, גוש, חלקה וכדומה. בדרכו לקבר מסתייע המבקר במפות שבשטח בית הקברות או בהכוונה אנושית.

מערכת מידע ממוחשבת
------------------

קיוסק מידע לשירות המבקרים בבית עלמין הדרום
עם התפתחות המחשוב הוקמו מערכות מידע ממוחשבות גם לנושא זה. מערכת ממוחשבת בסיסית מחליפה את ספר הנפטרים ואת כרטסת הנפטרים, ומספקת שירות דומה לזה שמספקים כלים ידניים אלה, יחד עם שיטות נוספות לאיתור נפטרים.

שילוב מערכת מידע גאוגרפית, שבה מפה של בית העלמין, מאפשר, לאחר איתור כתובת הקבר, הצגת מפה מדויקת של בית הקברות ומקום הקבר בו, וקבלת מסלול הליכה. המערכת מאפשרת גם לסייר באופן גרפי במפה הממוחשבת של בית העלמין, להצביע באמצעות הסמן על קבר, ולקבל את הפרטים אודות הנפטר הטמון בו. 

קיוסק מידע, המוצב בחלק מבתי הקברות, מאפשר לעולים לקבר את מציאת המידע על הנפטר ללא הזדקקות לשירותיו של פקיד מודיעין. הצגת המידע באתר אינטרנט של בית הקברות מאפשרת לקבל מידע זה גם קודם להגעה לבית הקברות. 

לעיתים משולבים במערכת המידע שירותים נוספים, כגון הדלקת נר נשמה וירטואלי לזכר הנפטר, בקשה לתזכורות אוטומטיות באמצעות דואר אלקטרוני על מועדי אזכרה, הוספת מסמכים אודות נפטר, הוספת תצלום של נפטר, הוספת תצלום של קבר, ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של חברה קדישא גחש"א ת"א-יפו והמחוז
* אתר מרכז המידע של הר הזיתים
* איתור נפטרים בשמונה בתי עלמין באתר נשמה
**בדיקת RAST** (קיצור ל **radioallergosorbent test**) היא בדיקת דם המשמשת לקביעת מצב של אלרגיה על פי רמת ה- IgE הספציפי לאלרגן בלתי ידוע בדם הנבדק. בדיקה זו כוללת לקיחת דם מהמטופל, ותהליך קביעת ה- IgE נעשה מחוץ לגוף המטופל (in vitro). המבחן רגיש ומדויק. קיים מבחן עור (skin test), שבו מוחדרים האלרגנים ישירות לעורו של המטופל (in vivo), ועל מידת הנפיחות בעור נקבע מצב האלרגיה. כיום ישנו מכשור המסוגל לבצע עבור כל מטופל עשרות בדיקות לאיתור האלרגן הרלבנטי.

השיטה
-----

הבדיקה מסתמכת על הימצאותו של IgE, נוגדנים כנגד אלרגנים, ברמה הגבוהה מן הרגיל בדם המטופל. נוגדנים אלו נשארים בדם זמן רב ואף שנים לאחר החשיפה לאלרגן ולכן הם מופיעים בדם המטופל גם לאחר תקופה ארוכה. 

בדיקת RAST כוללת חשיפת דם המטופל לנוגדנים שיש ביכולתם לגלות IgE; הנוגדן מזהה IgE לאלרגנים שונים: בכל מבחנה ישנו אלרגן ספציפי הקשור לחומר שאינו מסיס. סרום המטופל מוסף למבחנות שונות רבות. אם הסרום מכיל נוגדנים כנגד האלרגן, נוגדנים אלו יקשרו אל האלרגן. בשלב הבא מוסף נוגדן מסומן(רדיואקטיבי) כנגד הנוגדנים של המטופל, וכך נוצרת שרשרת אלרגן-נוגדן-נוגדן מסומן. לבסוף המבחנות עוברות שטיפה לניקוי שיירים שלא נקשרו. כמות ה-רדיואקטיביות, שמקורה בנוגדן המסומן, פרופורציונלית לכמות הנוגדנים הקיימים בדם המטופל, ולפיכך מעידה על רמת התגובה האלרגית כנגד אותו אלרגן.  

בדיקת RAST מבוצעת לעיתים קרובות במקום הבדיקה העורית במצבים הבאים:

* מטופל הנוטל תרופות היכולות לפגום בתוצאות הבדיקה העורית
* מטופל הסובל ממחלת עור חמורה, למשל אקזמה או פסוריאזיס
* מטופל המפגין תגובה אלרגית חמורה ביותר בעת מגע עם האלרגן

סולם ערכים
----------

תוצאות בדיקת RAST מצוינות בערכים מספריים מ-0 עד 6. לעיתים, סולם הערכים עשוי להשתנות בין מדינות או בין מעבדות.

| **ערך RAST** | **רמת IgE (נמדד ב KU/L)** | **הערה** |
| --- | --- | --- |
| 0 | *רמה* < 0.35 | אין כלל או קיימים במידה שאינה ניתנת לזיהוי נוגדנים כנגד אלרגן זה |
| 1 | 0.35 ≤ *רמה* < 0.70 | רמה נמוכה של נוגדנים כנגד אלרגן זה |
| 2 | 0.70 ≤ *רמה* < 3.50 | רמה בינונית של נוגדנים כנגד אלרגן זה |
| 3 | 3.50 ≤ *רמה* < 17.50 | רמה בינונית-גבוהה של נוגדנים כנגד אלרגן זה |
| 4 | 17.50 ≤ *רמה* < 50.00 | רמה גבוהה של נוגדנים כנגד אלרגן זה |
| 5 | 50.00 ≤ רמה < 100.00 | רמה גבוהה מאוד של נוגדנים כנגד אלרגן זה |
| 6 | רמה ≥ 100.00 | רמה גבוהה באופן קיצוני של נוגדנים כנגד אלרגן זה |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Are RAST or skin tests better for allergies?, Medical News Today
2. ↑  ImmunoCAP Specific IgE tests, Thermo Fisher Scientific (באנגלית)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפילוסוף סקוטי. אם התכוונתם למזכיר חיל האוויר של ארצות הברית, ראו תומאס ריד (מזכיר חיל האוויר).

**תומאס ריד** (באנגלית: **Thomas Reid**‏; 26 באפריל 1710 – 7 באוקטובר 1796) היה פילוסוף סקוטי, מייסד האסכולה הסקוטית של "השכל הישר", ובעל תפקיד חשוב בהשכלה הסקוטית.
האיש היה מטומתם לא היה לו רעיונות

חייו
----

ריד חי תחילה באברדין, שם ייסד את "מועדון החכמים" (אגודה ספרותית-פילוסופית), וסיים את לימודיו באוניברסיטת אברדין. ניתנה לו משרת מרצה בקינגס קולג' באברדין ב-1752, שם כתב את המאמר "מחקר במוח האנושי על עקרונות השכל הישר" (1764). זמן קצר אחר כך, ניתנה לו משרת פרופסור באוניברסיטת גלאזגו, בה היה אמור להחליף את אדם סמית. הוא פרש ממשרה זו ב-1781.

עמדתו הפילוסופית של ריד הייתה כי שכל ישר צריך להיות בבסיסה של כל חקירה פילוסופית. הוא מצטט רבות את קיקרו, ממנו לקח את המושג "sensus communis" ("שכל ישר"). הוא תמך בריאליזם ישיר, או ריאליזם של השכל הישר, וטען כנגד הרעיונות בהם תמכו ג'ון לוק, רנה דקארט, ובאופנים שונים כל שאר הפילוסופים המודרניים המוקדמים. ריד העריץ את בן דורו דייוויד יום, ובין השאר ביקש ממנו לבדוק את כתב היד של ספרו. בימיו, ולתקופה מסוימת במאה ה-19, זוהה כחשוב יותר מדייוויד יום.

לתאוריית הידע שלו הייתה השפעה על תאוריית המוסר. הוא ראה את האפיסטמולוגיה כהקדמה לאתיקה מעשית: כאשר אדם בטוח באמונותיו על ידי הפילוסופיה, כל שהוא צריך לעשות הוא לנהוג על פיהן, מכיוון שהוא בטוח שהן נכונות.

המוניטין שלו ירד לאחר שעמנואל קאנט וג'ון סטוארט מיל תקפו את האסכולה הסקוטית של השכל הישר. עם זאת, עדיין לימדו את הפילוסופיה שלו באוניברסיטאות בצפון אמריקה במאה ה-19, וכן תמך בה ויקטור קוזן, פילוסוף צרפתי. תמיכת ג. א. מור בשכל הישר כמתודה פילוסופית בתחילת המאה ה-20 עזרה להחיות את הגותו, כמו גם תשומת הלב שהוסבה אליו על ידי פילוסופים כגון ויליאם אלסטון ואלווין פלנטינגה.

ריד כתב מספר חיבורים פילוסופיים חשובים נוספים בהם: "מאמרים על הכוחות האינטלקטואליים של האדם" (1785), ו"מאמרים על הכוחות הפעילים של רוח האדם" (1788).

ראו גם
------

* נאורות סקוטית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס ריד** בוויקישיתוף
* תומאס ריד, באנציקלופדיית סטנפורד לפילוסופיה
* פרויקט ריד - אוסף מתוך כתביו, באוניברסיטת אברדין
* תומאס ריד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תומס ריד (1710-1796), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311447205171
* BIBSYS: 90100712
* BNE: XX1084909
* BnF: cb12027944n (data)
* CANTIC: a10325086
* GND: 118744003
* ISNI: 0000 0001 2124 4723
* LCCN: n50050928
* LNB: 000032224
* NDL: 00621357
* NKC: jx20081110007
* NLA: 35447091
* NLG: 159179
* NLK: KAC201426813
* NLP: a0000001227180
* NTA: 071068678
* RERO: 02-A016569070
* SELIBR: 292285
* SNAC: w6vt3gfm
* SUDOC: 027669319
* Trove: 955959
* VcBA: 495/98870
* VIAF: 24615724
* WorldCat: lccn-n50050928

 |
הרב **בנימין יהושע זילבר** (תרע"ו, 1916 - כ"ה באלול תשס"ח, 25 בספטמבר 2008) היה פוסק הלכה חרדי, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

קורות חייו
----------

נולד בפולין לברוך ושרה זילבר. בצעירותו למד זמן קצר בישיבה בוורשה, משם נסע ללמוד בישיבה בעיר בריסק. כעבור שנתיים עבר לישיבת נובהרדוק במזריץ' והיה מקורב לראש הישיבה הרב דוד בליאכר. בצעירותו דבק בו הכינוי **בנימין הצדיק**.

בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. למד זמן קצר בישיבת בית יוסף בבני ברק. באותה תקופה התקרב לחזון איש. לאחר חתונתו למד בבית המדרש אוהל תורה בירושלים. בשנת תש"י הוציא את ספרו "מקור הלכה" על מסכת שבת, וקיבל עליו הסכמה מהחזון איש.

בשנת תשט"ז עבר לבני ברק. מעולם לא נשא משרה תורנית. הקדיש את זמנו ללימוד תורה ולחיבור עשרות ספרים תורניים, רובם ככולם בנושאי הלכה ומוסר. מדי שנה נהג לערוך תענית דיבור למשך 40 יום, מראש חודש אלול עד יום הכיפורים.

בשנת תשמ"ט היה מהרבנים הליטאים הבודדים שלא הצטרפו לדגל התורה ויצא בתקיפות נגד דעותיו של הרב שך. בעקבות זאת צורף כחבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל והיה החבר הליטאי היחיד בה. בישיבות המועצה הביע דעות ימניות נחרצות והיה שותף לגילוי הדעת נגד הסכמי אוסלו. בשנותיו האחרונות עבר להתגורר בביתר עילית.

חיים אישיים ומשפחה
------------------

אשתו הראשונה בונצא (לבית רודרמן, בת הרב גרשון רודרמן) נפטרה בשנת תשמ"ג. לימים נישא בשנית לאלמנתו של הרב עוזיאל משה רוטשטיין, מחבר הספר "נחלת משה". בניו; בנו, הרב יחיאל אברהם, מחבר סדרת ספרי ההלכה "בירור הלכה". בנו הרב ברוך, משפיע של בית הכנסת ברסלב בסטמפורד היל, לונדון, בנו, הרב שמואל יצחק, למדן ובעל מידות מופלג שכל שבת בשולחן שבת נהג ללמוד עם משפחתו את ספר שמירת הלשון מבעל החפץ חיים, בנותיו, בתו, מרת צ. צישינסקי, בתו, מרת י. טנצמן, בתו, מרת י. הורליק מבני ברק, נכדו הוא הרב ירמיה הורליק בוגר ישיבת תפרח שבדרום.

ספריו
-----

* **אז נדברו** – שו"ת (14 חלקים)
* **ברית עולם** – הלכות שבת ושביעית (6 חלקים)
* **בית ברוך** - על ספר חיי אדם (3 חלקים)
* פירושים על ספרי רבנו יונה גירונדי: שערי תשובה, שערי העבודה, איגרת התשובה, ספר היראה
* **מקור הלכה** - על מסכת שבת, תש"י
* **שביתת הארץ**
* **משנת בנימין**
* **תורת ההסתכלות**
* **תורת היראה** ירושלים תשי״ד
* **ספר הלכות שביעית** שולחן ערוך הלכות שביעית שחיבר ר' ישראל משקלוב עם פירושים כסא דוד וביאור הלכה

קישורים חיצוניים
----------------

* צדיק באמונתו, יואל יעקובי, אתר הישיבה
* בנימין יהושע בן ברוך זילבר (1916-2008), דף שער בספרייה הלאומית
* כרטיס הקבר של הרב בנימין יהושע זילבר, באתר הר הזיתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אחיו של הרב דב צבי רוטשטיין.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301451505171
* LCCN: n83184392
* VIAF: 13692239
* WorldCat (עם VIAF): 13692239

 |
**עודד דוידוף** (נולד ב-21 בפברואר 1967) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, זוכה שני פרסים מטעם האקדמיה לטלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

דוידוף נולד בירושלים. הוא בנו של שחקן ומאמן הכדורגל דוד דוידוף.

למד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. סרט ביכוריו, "אוקטן 96", זכה בצל"ש בתחרות הסרט הקצר 1993. סרט הגמר שלו, "בידיים טובות" (1994), נבחר כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים, של בית הספר סם שפיגל. זכה בפרסים בפסטיבל מינכן ובפסטיבלים נוספים.

בשנת 2001 ביים דוידוף את הסרט "מרס תורכי", מותחן קומי המבוסס בחופשיות על רב המכר של לימור נחמיאס מ-1996, "צבוטותי". בשנת 2005 ביים את הסדרה "מישהו לרוץ איתו", המבוססת על ספרו של דויד גרוסמן באותו שם. הסדרה הפכה לסרט קולנוע בשם זה, שהוצג בערב הפתיחה של פסטיבל הקולנוע ירושלים ביולי 2006 והיה לסרט הישראלי הראשון שפתח פסטיבל זה.

בשנת 2007 ביים את הסדרה הקומית "הכל דבש", ובשנת 2009 את סדרת המתח הבולטת "תמרות עשן".

ב-2012 יצא לבתי הקולנוע סרטו "הדילרים". הסרט לא זכה לביקורות טובות וכשל בבתי הקולנוע.

ב-2019 ביים את הסדרה "תיק נעדר" המשודרת בערוץ כאן 11 ונמנה עם יוצריה. באותה שנה החל שידור הסדרה "אבא משתדל" בערוץ כאן 11, אותה יצר דוידוף יחד עם טל פרידמן, שאף משחק בסדרה בתפקיד ראשי.

בשנת 2023 יצאה הסדרה ״מלאך משחית ״ אותה יצר.

חיים אישיים
-----------

אשתו לשעבר של דוידוף היא הבמאית דפנה לוין.

פילמוגרפיה
----------

* בידיים טובות (1994)
* מרס תורכי (2001)
* מישהו לרוץ איתו (2006)
* הכל דבש (2007)
* תמרות עשן (2011)
* הדילרים (2012)
* תא גורדין (2015)
* אטלנטיקה (2015)
* עקרון ההחלפה (2016)
* לצבי יש בעיה (2019)
* תיק נעדר (2019)
* אבא משתדל (2019)
* שבאבניקים (2020)
* מלאך משחית (2023)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עודד דוידוף** בוויקישיתוף

* עודד דוידוף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עודד דוידוף, באתר AllMovie (באנגלית)
* עודד דוידוף, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* רונית מזרחי, יורי בלכרוב, בגובה העיניים עם עודד דוידוף, באתר nrg‏, 10 ביולי 2009
* נחום מוכיח, ריאיון על סרטו "הדילרים", באתר הבמה, 1 באוגוסט 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  על הסרט "בידיים טובות", באתר בית הספר סם שפיגל

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2007 - אסף הראל, דוד ליפשיץ, איתי רייכר, בני בשן, דניאל נקסטרד וערן זרחוביץ' ("מסודרים")** | **פרס האקדמיה לטלוויזיה - הבימוי הטוב ביותר בסדרה קומית 2008 - עודד דוידוף ("הכל דבש")** | **הבא**:**2009 - איתן צור וקרן חכמה (רד בנד) יחד עם רם נהרי (אמא'לה)** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2008 - רני בלייר (פרשת השבוע)** | **פרס האקדמיה לטלוויזיה - הבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה 2009 - עודד דוידוף (תמרות עשן)** | **הבא**:**2010 -גידי רף (חטופים)** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291129205171
* ISNI: 0000 0004 0286 5577
* LCCN: no2003064441
* VIAF: 4621460
* WorldCat: lccn-no2003064441

 |
**דיק לודווייק ברליין** (בהולנדית: **Dick Lodewijk Berlijn**; נולד ב-18 במרץ 1950) הוא גנרל הולנדי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא הולנד בשנים 2004–2008.

ביוגרפיה
--------

ברליין נולד באמסטרדם ב-18 במרץ 1950. ב-1969 הוא נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית ההולנדית בברדה, וב-1973 התגייס לחיל האוויר המלכותי ההולנדי. הוא עבר הכשרת טייס בסיסית בקנדה ולאחר מכן חזר להולנד ועבר הכשרה כטייס נורת'רופ F-5. ב-1976 עבר הסבה למטוס F-104 סטארפייטר. הוא שרת בכוח המשימה באורוזגאן וביוניפי"ל. בין 1989–1991 למד במכללת הסגל של חיל האוויר ולאחר מכן שימש כראש מדור המבצעים וההדרכה בחיל האוויר. ב-1993 הוא מונה למפקד טייסת F-16. ב-1994 הוא מונה לראש אגף המבצעים בחיל האוויר. בנובמבר 1998 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד חיל האוויר הטקטי.

ב-24 במרץ 2000 הוא מונה למפקד חיל האוויר ההולנדי, וב-24 ביוני 2004 מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) והועלה לדרגת גנרל. ב-5 בספטמבר 2005 שונה שם התפקיד ל"ראש ההגנה". ב-17 באפריל 2008 הוא פרש מהצבא והתפקיד הועבר לפטר ואן אום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיק ברליין** בוויקישיתוף
* דיק ברליין באתר נאט"ו

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**לוק קרון** | **ראש ההגנה ההולנדי** 2004–2008 | **הבא**:**פטר ואן אום** |
**יורם יצחקי** (נולד ב-7 באוקטובר 1960) הוא קרדיולוג ומנהל ישראלי, מנהל החברות האחיות של מדינול, וולב מדיקל ומיקרוטק. שירת בצה"ל כמפקד מערך המבצעים המיוחדים והשתחרר בדרגת אלוף-משנה. במהלך שירותו קיבל את צל"ש הרמטכ"ל.

ביוגרפיה
--------

יצחקי נולד בכפר סבא לדוריס ויוסף יצחקי, עולים חדשים מעיראק. גדל והתחנך בצהלה. למד בבית הספר התיכון "אהל שם" ברמת גן. תושב כפר הס, נשוי להגר ואב ל-5 ילדים.

### שירות בצה"ל

בשנת 1979 התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים והתקבל לפלחה"ן צנחנים. לאחר פציעה עבר לסיירת מטכ"ל שם סיים מסלול לוחם, יצא לקורס קציני חי"ר, השתתף במלחמת לבנון הראשונה ולאחריה שימש כמפקד צוות. במהלך השירות השתתף הצוות בכוח הקדמי שפרץ לתוך אוטובוס קו 300 וחילץ את נוסעיו החטופים. לקראת סוף שירותו, יצא הצוות למבצע מיוחד במהלכו נהרג לוחם הצוות, סמל ברק שרעבי.

לאחר השחרור החל ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה של הטכניון. לאחר 4 שנים חזר לשירות קבע בסיירת, במשולב עם המשך לימודיו. בשנים אלה סיים את לימודיו תוך שהוא משתתף במבצעים רבים שמבצעת היחידה. 

ב-1995 קיבל את הפיקוד על יחידה במערך המבצעים המיוחדים. בתקופה זו קיבל צל"ש רמטכ"ל משאול מופז. בשנת 2000 קיבל את הפיקוד על מערך המבצעים המיוחדים.[דרוש מקור]

ב-2019 מונה על ידי הרמטכ״ל גדי אייזנקוט לעמוד בראש צוות התחקיר של פעולת היחידה בחאן יונס בה נהרג סא"ל מחמוד ח'יר א-דין.

### לאחר השחרור

יצחקי השתחרר מצה"ל בשנת 2006, לאחר שהשלים את מבחני הגמר של בית הספר לרפואה וסיים סטאז' במרכז רפואי מאיר בכפר סבא. לאחר השחרור התמנה לסמנכ"ל מו"פ בהוברט של פרופ' שלמה בן חיים וניהל את אופלון המפתחת ציפוי אנטימיקרוביאלי.

בשנת 2009 החל לעבוד כמנהל החברות האחיות של מדינול, וולב מדיקל ומיקרוטק בבעלות יהודית וקובי ריכטר.

"וולב מדיקל" מפתחת ומייצרת מסתם אורטלי להשתלה בצינתור; "מיקרוטק" מפתחת פלטפורמה טכנולוגית להשתלת סנסורים מיניאטוריים פאסיביים קבועים בגוף האדם. במאי 2023 הושתל המסתם הזעיר הראשון בחולה במרכז רפואי רבין על ידי פרופסור רן קורנובסקי.

יורם יצחקי הוא יושב ראש הועד המקומי הנבחר של מושב כפר הס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיה פולק, "גם בעוד 500 שנה אסור יהיה לספר איך ברק מת", באתר nrg‏, 14 בנובמבר 2014.
2. ↑  - אל"מ י"י, באתר הגבורה.
3. ↑  תחקיר הפעולה בחאן יונס: סא"ל מ' נורה למוות מאש חברו לכוח
4. ↑  גלי וינרב, ‏מה עוד רוקחת משפחת ריכטר שייסדה את חברת מדינול?, באתר גלובס, 12 בינואר 2011
5. ↑
**עלון שבות** הוא כתב עת תורני היוצא לאור אחת לחצי שנה על ידי ישיבת הר עציון. נכון לשנת תשפ"ד יצאו לאור 182 גיליונות.

היסטוריה
--------

העלון הראשון יצא בכ"ג באדר א' ה'תש"ל.

בעבר יצא העלון אחת לחודש. עם הזמן ההפרש בין הפצת עלון אחד לשני הלך וגדל, והיום העלון יוצא אחת לשנה בערך.

בתחילה שימש העלון גם כדף המקשר בין הישיבה ותלמידיה מחוץ לכותלי הישיבה (החיילים בשירות פעיל והבוגרים), וכלל חדשות על הנעשה בישיבה. עם הזמן, עקב ירידת תדירות הפצתו של העיתון מחד, והתרחבותו מאידך, ירד חלק החדשות. את תפקיד הקשר עם החיילים תופס כיום העלון "דף קשר" (שקם בשנת ה'תשמ"ה).

במשך השנים קם לעלון "אח קטן" - עלון שבות בוגרים, הנכתב ונערך על ידי בוגרי ישיבת הר עציון, ביניהם אביעד הכהן, ומופץ ביניהם. בגיליון 175, שיצא בחודש אב תשע"ג, התפרסם כי שני העלונים אוחדו, ו"עלון שבות" יכלול גם מאמרי בוגרים.

בגיליון ה-100 של העלון (כסלו תשמ"ג) הופיע המאמר "זאת תורת ההסדר" מאת הרב אהרן ליכטנשטיין, שעוסק במשמעות הרעיונית והרוחנית מאחורי מפעל ישיבות ההסדר, מאמר אשר זכה לתהודה רבה.

המייסד והעורך הראשון של העלון היה הרב יואל בן-נון. במשך השנים ניתן למנות בין עורכי העלון הבולטים את הרב אליהו בלומנצויג, הרב אמנון בזק, הרב חיים נבון, הרב יוסף צבי רימון ועוד. העורכים האחרונים נכון לתשפ"ד הם איתן צור וישעיה קליין.

מבנה העלון
----------

בתחילת כל עלון, מיד לאחר תוכן העניינים, נמצא "דבר העורכים" המכיל פתיח תורני קצר וסקירה מהירה של המאמרים בעלון. במסגרת פתיח זה משלבים העורכים את תפיסת עולמם האישית לצד שיקוף תפיסת תלמידי הישיבה ורבניה.

לאחר מכן מגיע גוף העלון, המחולק למספר שערים על פי נושאים:

* בהתאם לתפיסתה של ישיבת הר עציון, חלקו הראשון והעיקרי של כל עלון מוקדש למאמרים בנושאים עיוניים בתלמוד, לעיתים בהקשר למסכת הנלמדת באותה שנה בישיבה.
* חלק אחר, גם הוא בהתאם לתפיסה של ישיבת הר עציון, מכיל מאמרים העוסקים בתנ"ך.
* חלק אחר מוקדש לענייני מחשבה ואמונה יהודית, ולעיתים ישנם גם מאמרים אחרים העוסקים בנושאים אקטואליים, ביקורת ספרים וכדומה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עלון שבות, ברשת החברתית פייסבוק
* עלון שבות באתר 'תורת הר עציון' (בית המדרש הוורטואלי- vbm)
* מאמרי כתב העת עלון שבות, באתר רמבי"ש
* גיליונות כתב העת עלון שבות, באתר ספריית אסיף
* עלון שבות בוגרים, באתר ספריית אסיף
* מידע על עלון שבות בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "זאת תורת ההסדר", בארכיון האינטרנט
**רבי יעקב ב"ר שאול דוויק הכהן** (ה'תקפ"ח, 1927/28 - ב' בסיון ה'תרע"ט, 31 במאי 1919) היה חכם באשי ואב בית הדין של חלב.

תולדות חייו
-----------

נולד בחלב בשנת ה'תקפ"ח לרבי שאול וקמר. למד מפי אביו ומפי רבי מרדכי עבאדי. נשא את שרה בת רבי יוסף סת הכהן. לאחר פטירתה נשא את גרז, בת רבי משה סוויד, מחכמי חלב. לאחר פטירתה נשא את אחותה רחל. נולדו לו שלושה בנים ושלוש בנות. בנו משה ובתו מזל נפטרו בצעירותם.

בתחילת דרכו התפרנס כמורה פרטי לגמרא לילדי המשפחות העשירות בעיר, עד להתמנותו לרבה של קיליז (אנ') הסמוכה לחלב (כיום בטורקיה), במקומו של רבו הרב עבאדי.

עם פטירתו של החכם באשי חלב, רבי שלמה צפדיה, נתבקש למלא תפקיד זה. בתפקידו היה לוחם חריף לשמירה על שמירת התורה, והיה בראש החותמים על החרם על מחללי השבת.

בשנת ה'תרס"ח אז התפטר ממשרת החכם באשי, בשל הרצון למנות חכם באשי דובר טורקית שיוכל לפעול לפטור בחורים יהודים בגיוס החובה לצבא העות'מאני, ובמקומו התמנה רבי חזקיה שבתי. רבי יעקב שאול התמנה במקום זאת למשרת ראש אבות בתי הדין בחלב, עד לפטירתו.

בשנת ה'תרל"ז ביקר בארץ ישראל כדי להשתטח על קברי צדיקים, ובמהלך מסעו נפגש עם הראשון לציון רבי אברהם אשכנזי.

נפטר בשבת, ב' בסיון ה'תרע"ט (31 במאי 1919) ונקבר בחלב.

ספריו
-----

* **דרך אמונה** - דברי מוסר לפי סדר הא' ב', כולל הסכמות וחרמות כנגד מחללי שבתות (חלב, ה'תרע"ד; ירושלים, ה'תשל"ח).
* **שארית יעקב** דרשות לארבע שבתות השנה (חלב, ה'תרפ"ה).
	+ **משכנות יעקב**- נספח ל"שארית יעקב". דרשות לזכר רבו, רבי מרדכי עבאדי.
* חידושים על מסכת ביצה וסוגיות, נדפסו בסוף ספר "אמרי נעם" לרבי ישעיה דיין.

לקריאה נוספת
------------

* הרב דוד ציון לניאדו, **לקדושים אשר באר"ץ**, אות פא.

קישורים חיצוניים
----------------

* חכם יעקב דוויק הכהן, באתר "החכם היומי"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  לקדושים אשר באר"ץ, **הרב דוד ציון לניאדו**, ירושלים: הוצאת י. אדמוני, תשס"ט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 43408693
* WorldCat (עם VIAF): 43408693

 |
**רווק** הוא מצבו המשפחתי של אדם שלא נישא מעולם. להלכה רווקות זה מצבו המשפחתי של אדם מרגע לידתו ועד לנישואיו, אך ההתייחסות העיקרית למצב זה היא רק משעה שאדם הגיע לגיל הנישואים.גור מינץ 

בחברות שונות, הרואות בזוגיות את המצב המשפחתי הראוי, רווק השומר על מצבו זה שנים לאחר שהגיע לגיל הנישואים נחשב לחריג. דוגמה לכך היא האמור במסכת פסחים: "אמר רבי יוחנן: שלשה מכריז עליהן הקב"ה בכל יום: על רווק הדר בכרך ואינו חוטא, ועל עני המחזיר אבדה לבעליה, ועל עשיר המעשר פירותיו בצינעה". בציבור החרדי האשכנזי, בחור ישיבה שנשאר רווק בגיל מבוגר יחסית קרוי אלטער בחור. רווק הטרוסקסואל המעוניין בזוגיות נכלל בקבוצה הקרויה פנויים פנויות. 

ביהדות האורתודוקסית יש מהאשכנזים הנוהגים להתעטף בטלית רק אחרי החתונה. לפי מנהג זה, רווק מתעטף בטלית רק במקרים מיוחדים, כגון שליח ציבור, עלייה לתורה, או ברכת כהנים. מקורו של המנהג, הוא לימוד מן סמיכות הפרשיות של "גדילים תעשה לך" ו"כי ייקח איש אשה".

רווק המצוי בזוגיות מבלי שנישא קרוי ידוע בציבור, ולפי אחדים מחוקי מדינת ישראל דינו כנשוי.

ראו גם
------

* אלטער בחור
* פנויים פנויות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **רווק** |

* אתר למנויים בלבד שני ליטמן, שיעור הרווקים בישראל הגיע לשיא. האם אפשר לחיות כאן לבד ולהיות מאושר?, באתר הארץ, 11 באפריל 2019
* אתר למנויים בלבד יעל דראל, "אני רואת חשבון שמשתכרת מצוין, אבל אני כמעט תמיד טובעת": המחיר הגבוה של חיי רווקות, באתר TheMarker‏, 4 בנובמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ג, עמוד א'
2. ↑  הרב שלמה אבינר, טלית גדול לרווק, באתר "ספריית חוה", י בכסלו תשע"ה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284654905171
* GND: 4167106-5
* LCCN: sh85010774

 |
תרנגול הבר לפי רש"י היא הדוכיפת
**תרנגול הבר** (בארמית: "נַגַּר טוּרָא", נגר ההר, לפי רש"י דוכיפת) הוא יצור מיתולוגי המוזכר באגדת שלמה המלך ואשמדאי שבתלמוד הבבלי כעוף אשר נוהג להפריח את השממה בעזרת השמיר.

תרנגול הבר והשמיר
-----------------

תרנגול הבר (או הדוכיפת לפי רש"י) נזכר באגדת שלמה המלך ואשמדאי שבתלמוד הבבלי כעוף אשר נוהג להפריח את השממה. לשם כך ביקש משר הים את השמיר, חפץ או יצור אגדי המסוגל לחתוך כל חומר, ונשבע לו שישמור עליו. התרנגול היה נוהג להגיע למקומות נידחים בהם אין כל יישוב מניח את השמיר על שן ההר ומבקע את הסלעים, לאחר מכן מביא זרעי אילנות וזורע אותם בסדקי הסלע.

מסופר כי שלמה חיפש את השמיר כדי לסתת את אבני בית המקדש ללא עזרת כלים (כפי שהורה לו אלוהים), אך ידע שלא יוכל לקחת אותו מתרנגול הבר מאחר שזה נשבע אמונים לשר הים. שלמה שלח את שכיר החרב בניהו בן יהוידע, שהיה גם יועצו הקרוב, להביא את השמיר. בניהו הצליח בערמה לשכנע את האשמדאי לגלות לו את מיקום הקן וכשהגיע אליו מצא בו גוזלים. הוא סתם את פתח הקן בזכוכית לבנה (שקופה) וחיכה. כשתרנגול הבר חזר לקן וראה את הזכוכית פחד לשבור אותה פן הרסיסים יפגעו בילדיו ולכן הלך להביא את השמיר מהמחבוא כדי לחתוך את הזכוכית. כשחזר זרק בניהו עפר לעיניו והצליח להפילו ולגנוב ממנו את השמיר. כשהבין תרנגול הבר שלא יוכל להחזיר את השמיר לשר הים כפי שנשבע חנק את עצמו למוות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ס"ח, עמוד ב'
**ישראל שינדלר** (1940 – 16 באוקטובר 1973) היה לוחם בצה"ל שעל לחימתו במלחמת ששת הימים עוטר בעיטור העוז.

ביוגרפיה
--------

שינדלר נולד בהונגריה בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. משפחתו גורשה למחנה טרזיינשטט בצ'כיה ושרדה את השואה. בשנת 1948 הגיעו שינדלר ואחיו לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. משפחתו התגוררה במושב ניר גלים שאוכלס בעיקר על ידי ניצולי שואה מהונגריה. הוא למד בישיבה הקטנה של פוניבז' ומשם המשיך את לימודיו בישיבה הגבוהה של ישיבת חכמי לובלין בבני ברק. עם הגיע זמן גיוסו התגייס במסגרת גרעין נח"ל של קיבוץ שעלבים. 

בשנת 1958 התגייס ושירת בחטיבת הצנחנים. שימש לוחם וכמפקד כיתה. כשנה וחצי לאחר גיוסו נפצע קשה מרסיס פגז, ושכב כשנה בבית החולים. עם שחרורו מבית החולים נאבק כדי להעלות את הפרופיל הרפואי שלו. מאבקו הצליח והוא שירת במילואים במסגרת פלוגת הסיור של אחת מחטיבות המילואים של הצנחנים. 

לאחר שחרורו חזר לעבודת המשק. בשנת 1965 נישא לכוכבה, עמה התגורר במושב בית גמליאל ושם נולדו לו ארבעת ילדיו.

מלחמת ששת הימים
---------------

במלחמת ששת הימים גויס שינדלר במסגרת סיירת 75 של חטיבת הצנחנים 80 והשתתף בקרב על ירושלים. בקרב על גשר גת שמנים בשישי ביוני, עסק שינדלר בפינוי פצועים תחת אש. הוא פינה פצוע אחד ושב לפנות פצוע נוסף, בגדיו של פצוע זה בערו ושינדלר ניסה לכבות את האש בידיו החשופות. תוך כדי פינוי נורתה עליהם אש, הפצוע נהרג, ושינדלר קפץ מהגשר מגובה של שבעה מטרים למקום מחסה. כשהוא נקוע ברגלו וידיו חרוכות הגיע בכוחות עצמו לתחנת הפינוי. על מעשהו זה הוענק לו ציון לשבח מטעם הרמטכ"ל, רב-אלוף יצחק רבין. העיטור הומר לימים לעיטור העוז.

מלחמת יום הכיפורים
------------------

שינדלר גויס ליחידתו במוצאי יום הכיפורים. בלילה של כ' בתשרי תשל"ד (15 - 16 באוקטובר), במסגרת מבצע אבירי לב - הצליחה לעברה המערבי של תעלת סואץ, הוטל על כוח של גדוד הסיור לפרוץ את צומת "טרטור-לכסיקון". במעבר הצומת נתקל הכוח באש כבדה. הזחל"ם שבו היה שינדלר מש"ק סיור, נפגע, והוא נהרג. 

שינדלר נקבר בחלקה הצבאית בבית הקברות בהר הזיתים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של ישראל שינדלר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* עיטור הגבורה שהוענק לישראל שינדלר, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
* ישראל שינדלר, באתר הגבורה
* אתר יד לנופלים של חטיבה 14
* סיפור הקרב על הגשר באתר עיר דוד

| **מעוטרי עיטור העוז במלחמת ששת הימים** |
| --- |
| **חזית הדרום** | שמואל אורן • ז'ק אלימלך • אהוד אלעד (נ) • יצחק דותן • ישראל הוברמן • חיים שטיין • עזרא וישניא • ישראל זולברג (נ) • יעקב חסדאי • יוסף טמיר • אורי ישראלי (נ) • מאיר כהן (נ) • יצחק לוי • שמואל ליבנוירט • רפאל כץ (נ) • אריה מאיר (נ) • אברהם מוניץ • זאב נתיב • דוד פלץ (נ) • חיים פניכל (נ) • שמאי קפלן (נ) |  |
| **ירושלים והשומרון** | זרח אפשטיין • שלמה אפשטיין (נ) • יגאל ארד • שלום דוד • אשר דר • יעקב חץ • צבי סדן • גיורא צחור • חיים רוסק (נ) • ישראל שינדלר |
| **חזית הצפון** | אפרים יצחקיאן (נ) |
| **חיל האוויר** | אריה בן-אור (נ) • אמנון גלעד • כוכב הס • בן-ציון זהר • יעקב מורגן • יהודה פרי |
| **חיל הים** | אברהם דרור |
**גיבן ילצ'ין** (בטורקית: **Güven Yalçın**; נולד ב-18 בינואר 1999 בדיסלדורף שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גנואה ובנבחרת טורקיה.

קריירת מועדונים
---------------

ילצ'ין גדל במחלקת הנוער של באייר לברקוזן, אליה הצטרף בשנת 2006. ב-27 ביולי 2018 חתם ילצ'ין בבשיקטש מליגת העל הטורקית. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 1-1 נגד פרטיזן בלגרד במסגרת פלייאוף ההעפלה לליגה האירופית לעונת 2018/2019. ב-29 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2-0 על קייסריספור במסגרת המחזור השביעי לעונת 2018/2019. ב-11 בנובמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לסיוואספור במסגרת המחזור ה-12 בליגה. בשתי עונות וחצי הראשונות שלו במועדון ערך ילצ'ין 55 הופעות ליגה, בהן הבקיע 12 שערים.

ב-1 בפברואר 2021 הושאל ילצ'ין למשך חצי עונה ללצ'ה מהסרייה ב'. ב-13 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על קרמונזה במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך ילצ'ין 11 הופעות ליגה במדי המועדון בתקופת ההשאלה, מבלי להבקיע אף שער.

ב-21 ביולי 2022 חתם בגנואה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-30 במאי 2019 ערך ילצ'ין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 2-1 על נבחרת יוון במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bayer Leverkusens Güven Yalcin steht vor einem Wechsel zu Besiktas Istanbul באתר 90Min, ‏ 24 ביוני 2018 (בגרמנית)
2. ↑  Dorukhan Toköz ve Güven Yalçın, Beşiktaş’ta! באתר Sabah, ‏ 27 ביולי 2018 (בטורקית)
3. ↑  YALÇIN È UN CALCIATORE DEL LECCE באתר הרשמי של לצ'ה, 1 בפברואר 2021 (באיטלקית)
4. ↑  Turkey v Greece game report באתר ESPN, ‏ 30 במאי 2019 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גיבן ילצ'ין"**.
**ג'ירולמו פריולי** (באיטלקית: **Girolamo Priuli**; ‏ 1486 - 4 בנובמבר 1567) היה הדוכס ה-83 של ונציה. פריולי כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-1 בספטמבר 1559 ועד פטירתו משבץ.

פריולי היה אחיו הבכור של קודמו, הדוג'ה לורנצו פריולי, ובנם של אלויזה פריולי ורעייתו כיאה ליאון.

קודם לבחירתו עשה פריולי הון רב כסוחר (אף שלא נחשב לסוחר מוצלח במיוחד). במהלך שירותו הפוליטי עבור לה סרניסימה כיהן כפרוקוראטור (המנהלן האחראי) של מבני השלטון בכיכר סן מרקו.

כהונתו של פריולי, שהיה איש ספר מחד, אולם לא היה נואם מוצלח ולכן לא היה פופולרי בקרב תושבי העיר, מאופיינת כתקופת שלום. פריולי שמר על יחסים טובים עם האימפריה העות'מאנית והאימפריה הרומית הקדושה, דבר שאפשר לו לפתח את הסחר, וליפות את העיר בעבודות ציבוריות שונות.

פריולי נשא לאישה את אלנה דיידו, ונולד להם בן אחד.

*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ירולמו פריולי** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**לורנצו פריולי** | **דוכסי ונציה** 1559–1567 | **הבא**:**פייטרו לורדאן** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CANTIC: a11929339
* CiNii: DA15807881
* GND: 1013395506
* ISNI: 0000 0001 2320 9673
* LCCN: nr00001571
* NTA: 22999931X
* SNAC: w6cp0bwx
* VIAF: 196466255
* WorldCat (עם VIAF): 196466255

 |
שבירה של קרן אור בעת מעבר בין שני תווכים בעלי מקדם שבירה שונה
**חוֹק סְנֶל** הוא חוק פיזיקלי העוסק בשבירה של קרניים במעבר בין שני תווכים בעלי מקדם שבירה שונה, כלומר תווכים בהם מהירות האור שונה. החוק קרוי על שם המתמטיקאי ההולנדי וילברורד סנל שגילה אותו בשנת 1621. אולם סנל לא היה הראשון שגילה את החוק: ההיסטוריון רושדי רשד טען, שניסוח של החוק אפשר למצוא בכתביו של איבן סאל משנת 984 לספירה. בנוסף לכך ידוע שתומאס הריוט, בן זמנו של סנה מאוקספורד, גילה את החוק ב-1602 אולם, כמו סנה מעולם לא פרסם את ממצאיו. דקארט, בזמן שהותו בליידן, ניסח את החוק לראשונה על ידי שימוש בפונקציית הסינוס (ראו להלן), והוא מופיע בספרו "מאמר על המתודה" משנת 1637. מאוחר יותר האשים הויגנס (שקרא את מחברותיו של סנה) את דקארט בפלגיאט. בצרפת נקרא חוק סנה עד עצם היום הזה "חוק דקארט" או "חוק סנל-דקארט".

החוק קובע כי: {\displaystyle \;n\_{2}\sin {\theta \_{2}}=n\_{1}\sin {\theta \_{1}}\;}  

{\displaystyle \;n\_{1}\;} – מקדם השבירה של התווך הראשון.  

{\displaystyle \;n\_{2}\;} – מקדם השבירה של התווך השני.  

{\displaystyle \;\theta \_{1}\;} – זווית הפגיעה.  

{\displaystyle \;\theta \_{2}\;} – זווית השבירה.

עובדה מעניינת היא שהזויות נמדדות מה**אנך** לקו מפגש התווכים. לדוגמה, שימוש בחוק סנל מראה שאם קרן אור חודרת בזווית של 50 מעלות מהאנך למשטח, מהאוויר (שמקובל להניח בחישובים שמקדם השבירה שלו הוא 1) לתוך זכוכית (עם מקדם שבירה של 1.5) הרי שבתוך הזכוכית היא תתקדם בזווית של כ-30 מעלות לאנך. תופעה דומה ניתן לראות כשמביטים בכפית שנמצאת בכוס מים, ולמרות שידוע שצורתה ישרה, נראה שחלקה השקוע במים עקום ביחס לזה שבולט לאוויר.

כאשר קרן עוברת בין חומר עם מקדם שבירה גבוה לחומר עם מקדם שבירה נמוך, עשוי להיווצר מצב שבו סינוס זווית היציאה גדול מ-1. במקרה כזה לא תתרחש שבירה, אלא קרן האור תוחזר במלואה. תופעה כזאת נקראת החזרה גמורה. זווית הפגיעה שהחל ממנה הקרן תוחזר בהחזרה גמורה מכונה "זווית קריטית".

חוק סנל שימושי מאוד, והוא עוזר לגלות זוויות רלוונטיות לחישובים ולפיתוחי מכשירים אופטיים המבוססים על עדשות.

חזיתות גל ממקור נקודתי במעבר לתווך בעל מקדם שבירה גבוה יותר בו מהירות האור נמוכה יותר.

ראו גם
------

* נוסחת לוטשי העדשות
* עקרון פרמה
* החזרה גמורה
* חוקי פרנל
* חלון סנל

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק סנל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Snell’s law/Law of refraction, www.tau.ac.il
**גנתוזאורוס** (שם מדעי: ***Gnathosaurus***; מילולית: "לסת לטאה/זוחל") הוא סוג של פטרוזאור בן למשפחת הקטנוצ'סמטיים אשר חי בסוף היורה באירופה. הממצאים שלו התגלו לראשונה בתצורת זולהופן (אנ'), שבבוואריה, גרמניה ותוארו בידי החוקר הגרמני כריסטיאן אריך הרמן פון מייר (אנ'). המין אליו השתייך המאובן נקרא: *Gnathosaurus subulatus*. מין נוסף מהסוג, *Gnathosaurus macrurus*, התגלה לחופי דורסט שבדרום אנגליה. שם הסוג נקבע כבר בשנה קודמת לכך, אך על סמך טעות של זיהוי לסת טלאוזאור אשר הוחלף כסוג של תנין נכחד.

הגנתוזאורוס היה פטרוזאור בינוני עם מוטת כנפיים של 1.7 מטר בממוצע. הוא היה בעל גולגולת באורך 28 סנטימטרים שהסתיימה בלסת ישרה ובתוכה מעל 130 שיניים חרוטיות שדמו ללסתות גוויאל הודי. לסתות אלה כנראה נועדו לתפוס ולשלות דגים מהמים. המבנה גם הזכיר מקור של כפן שטובל את לסתותיו לאורך הגדות וסוגר אותם כשמשהו נתקל בהם. הוא עצמו נטרף בידי זוחלים ימיים כמו הדקוזאורוס כאשר הנמיך עוף לעבר המים.

מבנה גופו של הגנתוזאורוס דמה לזה של הפטרודקטיל ושל פטרוזאורים קדומים מקבוצת הפטרודקטיליים בהתבסס על מבנה הלסתות והכנפיים. לצידו של הגנתוזאורוס התגלו שרידים של קרוב משפחתו - הקטנוצ'סמה ששרד עד תחילת הקרטיקון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גנתוזאורוס** בוויקישיתוף
**האם זה אתה?** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2014 בבימויו של דני מנקין, עם אלון אבוטבול ונרונה קפלן דה מאסדו בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי דני מנקין ואשכול נבו והוא סרט מסע של גבר ישראלי בן 60, מקרין בקולנוע, שמפוטר מעבודתו ויוצא למסע בעקבות אהובת נעוריו.

הסרט היה מועמד לפרס פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר במסלול פרינג' בטקס פרסי אופיר לשנת 2014. הוא הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי במונטריאול ב-2014.

תקציר העלילה
------------

רוני בראון (אלון אבוטבול) הוא בן 60 העובד שנים רבות כמקרין סרטים בבית קולנוע. הוא מקבל הודעה על הפסקת עבודתו ובצדה פרס ניחומים – כרטיס טיסה לארצות הברית.

רוני מגיע לביתו של אחיו ג'ייקוב (רני בלייר) שהיגר מישראל לפני הרבה שנים וכיום יש לו מגרש למכירת מכוניות. הם לא התראו שנים רבות ורוני מאשים אותו שלא הגיע אפילו להלוויית אמם.

לרוני הייתה בצעירותו חברה בשם רייצ'ל שהגיעה לישראל כתיירת וחזרה לארצות הברית. זאת הייתה אהבת נעוריו של רוני. הוא לא התחתן ולא הקים משפחה אלא חושב כל הזמן על רייצ'ל.

ג'ייקוב אומר לו שרייצ'ל הייתה אצלו לאחרונה כדי לקנות רכב והתעניינה בשלומו של רוני. שמה כיום הוא רייצ'ל גולן.

בנו של רני, מייקל, (פטריק קלי) רוצה לעשות עלייה ולהתגייס לגולני. הוא "פריק" מחשבים ומוצא את כתבתה של רייצ'ל גולן. ג'ייקוב משאיל לו מכונית ורוני יוצא למסע לפגוש את רייצ'ל שלו.

המכונית שלו מתקלקלת והוא אובד עצות עד שנעצרת לידו מכונית וממנה יוצאת צעירה בשם מיילה (נרונה קפלן דה מאסדו) עם מצלמת וידאו. היא מספרת לו שהיא מכינה סרט תיעודי על חרטות של אנשים. הוא מצטלם לסרט ומספר על רייצ'ל והיא מחליטה להמשיך אתו עד שימצא אותה.

בדרך עוצר אותם שוטר ששוכח מהכל כאשר הם כוללים אותו בסרט והוא מתחיל לשיר את "לה דונה מובילה" מריגולטו. מיילה עוזרת לרוני להתכונן למפגש עם רייצ'ל ובין השניים נרקמת מערכת יחסים קרובה במיוחד. הם עוברים כתובות שונות שבכולן התגוררה רייצ'ל עד שמתברר שהיא כעת בקנדה. כאן הם נפרדים כי אין למיילה דרכון. היא ממשיכה להוריה כדי לראיין אותם על חרטה שלהם בקשר אליה. רוני ממשיך אל תוך קנדה, פוגש את רייצ'ל (סוזן סדלר) ומראיין אותה על החרטות שלה.

רייצ'ל חולה. כעבור שנה מציגה מיילה את הסרט שהכינה. בסוף דבריה של רייצ'ל נכללת כתובית שמספרת על פטירתה ועל כך שרוני היה לצדה עד מותה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלון אבוטבול | רוני בראון |  |
| נרונה קפלן דה מאסדו | מיילה | סטודנטית לקולנוע |
| רני בלייר | ג'ייקוב בראון |  |
| פטריק קלי | מייקל בראון |  |
| סוזן סדלר | רייצ'ל גולן |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "האם זה אתה?", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "האם זה אתה?", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "האם זה אתה?", באתר אידיבי
* "האם זה אתה?", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* האם זה אתה?, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון להאם זה אתה?, באתר יוטיוב
* האם זה אתה?, בספר הקולנוע הישראלי
* האם זה אתה?, באתר "סרט"
* האם זה אתה?, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה