recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שני מיני פרפרים מסוגים שונים: *דנאית מלכותית* ו-*Limenitis archippus* (אנ') צבועים בצבעים דומים כדי להזהיר טורפים שהם ארסיים
**חקיינות מילריינית** היא תופעה בטבע בה שני מינים רעילים, החיים בקרבה אחד לשני וסובלים מטורפים דומים, ישתמשו באותו סוג של אזהרה במקביל. חקיינות זו היא מוטואליזם, בו שני המינים מרוויחים. תופעה זו קרויה על שם הזואולוג וחוקר הטבע הגרמני פריץ מילר (אנ'), אשר הציע את הרעיון לראשונה ב-1878 על פרפרים שחקר בברזיל.

תופעה זו מוסברת כך שאם טורף יראה שני מיני טרף רעילים הוא ילמד שלא לאכול את שניהם. אם שני מינים אלו בעלי אותות אזהרה דומים, כמו צבע וצורה, ילמד הטורף להימנע משניהם בצורה מהירה יותר. לדוגמה, אם טורף צריך לאכול אלף פרטים על מנת ללמוד כי זהו מין מסוכן, מספר הפרטים שיצטרך לטרוף הטורף כאשר יש שני מינים דומים ושניהם רעילים מתחלק בין השניים וכך כל מין ניזוק פחות. שני המינים בחיקוי זה אינם חייבים להיות בעלי דרגות זהות של הגנה. יש ספקטרום שלם בין חקיינות מילריינית, אמיתית, לחקיינות בטסיאנית, לא אמיתית. בנוסף ישנם סוגי חקיינות נוספים.

חקיינות בעזרת ברירה זוויגית
---------------------------

צבעים אפוסמטיים עשויים להשתנות לאורך הזמן ולכן על החקיין להמשיך ולעדכן את צבעיו ללא הרף כדי להמשיך ולהידמות למושא החיקוי. מחקר שנעשה על קבוצת פרפרים מצא כי הפרפרים מצליחים לעשות זאת בעזרת ברירה זוויגית. צוות מחקר שבדק את איכויות הצבע של קבוצת פרפרים מהסוג הליקוניוס ומלינאה (*Melinaea*), מצא כי הצבעים בעל גוון "חי" יותר בצד הגבי של הכנפיים מאשר בגחון. כמו כן בהשוואת המינים נראה כי לנקבות יש כתמים בהירים יותר בכמה מקומות ספציפיים. החשיבות בבחירת גוני הצבעים נועדה להימנע מגוונים עדינים מדי שיפחיתו את יעילות החקיינות. קולטנים עצביים מיוחדים במוח הפרפר מעניקים לו את היכולת להבחין בין דקויות עדינות של גוונים המאפשרים לו לדייק בבחירת בן הזוג. כדי לבדוק את חשיבותם של רמזים עצביים וחזותיים אלה בפרפרים ערכו חוקרים ניסוי בו הם שינו את צבעי כנפי הפרפר. כאשר הסירו את הצבע האפוסמטי, הצלחתו של הפרפר למשוך בנות זוג נפגעה לעומת פרפרים עם צבע בעל גוון תקין.

ראו גם
------

* צבעי אזהרה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חקיינות מילריינית** בוויקישיתוף
* חקיינות מילריינית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאמר על שינויים בגוונים בעקבות חיקוי מילרייני

| יחסי גומלין בין אורגניזמים |
| --- |
| יחסי +/- | טריפה • טריפה תחרותית • טפילות • פרזיטואידיות • חקיינות בטסיאנית |  |
| יחסי -/- | תחרות |
| יחסי +/0 | קומנסליזם |
| יחסי -/0 | אללופתיה |
| יחסי +/+ | הדדיות (ניקוי הדדי) • אנדוסימביוזה • חקיינות מילריינית • זולתנות |
| אחר | חקיינות • סימביוזה • פונדקאי |
**עמיר רפפורט** (נולד ב-11 במרץ 1970) הוא יזם, עיתונאי ופרשן צבאי ישראלי, המשמש חוקר במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים.

קורות חיים
----------

בנם של סימה והעיתונאי, ההיסטוריון והבלוגר אריה רפפורט. את שירותו הצבאי עשה בחיל התותחנים.

בשנת 1984 התחיל לעבוד בקבוצת "ידיעות אחרונות" במדור הספורט ובמקומון "קול הנגב". בשנים 1987–1989 היה שותף להקמתו והעורך הראשון של הירחון "משוב חקלאות". בשנים 1991–1996 שימש כתב "ידיעות אחרונות" בדרום ישראל, ובמסגרת תפקיד זה סיקר, בין היתר, את הגעת יאסר ערפאת לרצועת עזה. בשנת 1994 פרסם את הספר "התעלומה" על אודות פרשת רצח חנית קיקוס. משנת 1996 היה הכתב הצבאי של "ידיעות אחרונות", ובשנת 2002 עבר ל"מעריב", שם שימש פרשן צבאי עד נובמבר 2008. בין האירועים שסיקר: הנסיגה של צה"ל מרצועת הביטחון בדרום לבנון, האינתיפאדה השנייה, ההתנתקות ומלחמת לבנון השנייה, שעל אודותיה אף כתב את הספר "אש על כוחותינו – כך הכשלנו את עצמנו במלחמת לבנון השנייה" שיצא לאור בשנת 2007 בהוצאת ספריית מעריב.

בשנת 2006 פרסם ממצאי תחקיר שערך במשך מספר שנים, ביחד עם איש השב"כ לשעבר, הקרימינולוג ד"ר אריאל ליבנה, אשר טען כי הבדואי סולימאן אל-עביד, שהואשם באינוסה ורציחתה של חנית קיקוס, הוא חף מפשע. בעקבות התחקיר[דרוש מקור] הוקמה ועדה בראשות שופטת בית המשפט העליון לשעבר, מרים בן-פורת, וקוצר עונשו של אל-עביד.

בשנת 2009 הצטרף לצוות מגישי "רצועת הביטחון" וממשיך בכך עד היום. ב-2010 פרסם מחקר "צה"ל ולקחי מלחמת לבנון השנייה" במרכז בגין-סאדאת, והקים את חברת ארומדיה ישראל בע"מ.

משנת 2010 מפרסם טורים העוסקים בתחום הביטחון ב"מעריב", ב"מקור ראשון" ובאתר IsraelDefense.

בשנת 2011 החלו לצאת לאור המהדורות המודפסות של כתב העת "IsraelDefense" בעריכתו של רפפורט, ואתר האינטרנט הסוקר את עולם הביטחון והתעשיות הביטחוניות, בעברית ובאנגלית.

בשנת 2014 ייסד את כנס סייברטק תל אביב הראשון שנערך באקספו תל אביב, בשיתוף פעולה עם מערך הסייבר הלאומי. בעקבותיו הקים את CYBERTECH ASIA ו-CYBERTECH USA שייסדו רשת כנסי "סייברטק" עולמית, הכוללת כנסים שנתיים בסינגפור, באינדיאנפוליס, בניו יורק, בפנמה סיטי, בבנגקוק, בטוקיו, בקיגאלי וברומא. בשנת 2020 החלה "ארומדיה ישראל" לארגן גם את הכנס הבינלאומי DLD TEL AVIV. בישראל ייסד את כנס האש הבינלאומי, בשיתוף עמותת ההנצחה של חללי חיל התותחנים, כנס הכלים הבלתי מאוישים UVID, כנס NEXTECH BEER SHEVA ועוד.

רפפורט אוהד את קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע, ובשנת 2018 הוציא לאור (בהוצאת ארומדיה) את אלבום האליפויות ותולדות המועדון "אלופים", שנכתב על ידו בשיתוף העיתונאים אבינעם פורת (דודו של רפפורט) ועדי גולד.

רפפורט הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ולמד לתואר שני במדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן. הוא נשוי לאורית ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמיר רפפורט** בוויקישיתוף
* עמיר רפפורט, ברשת החברתית טוויטר
* אתר המגזין "ישראל דיפנס"
* יובל אזולאי, ‏"אנו נמצאים בפתח משהו רע. מה שהיה ב-2006 - כאין וכאפס", באתר גלובס, 15 באוגוסט 2012
* עמיר רפפורט, צה"ל ולקחי מלחמת לבנון השנייה, אתר "ישראל דיפנס", 10 ביולי 2011
* עמיר רפפורט, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  רונן מדזיני, הנשיא החליט: יקוצר עונשו של רוצח חנית קיקוס, באתר ynet, 24 ביוני 2009
2. ↑  סייברטק תל אביב
3. ↑  CYBERTECH ASIA
4. ↑  CYBERTECH USA
5. ↑  UVID
6. ↑  NEXTECH BEER SHEVA

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312418805171
* LCCN: n95042674
* WorldCat (עם LCCN): n95-042674

 |
**קוד אתי** ביסודו בנוי מערכים וכללי התנהגות המחייבים את חברי ארגונים, עסקיים או ציבוריים או בעלי מקצוע. יש המכנים אותו "תעודת הזהות הערכית" של הארגון או של המקצוע. 

לקודים אתיים רבים מבנה טיפוסי:

* פסקה המגדירה זהות (של ארגון או של עיסוק).
* פסקה המגדירה מטרות, או יעדים מרכזיים.
* רשימת ערכים וכללי התנהגות שלאורם תתממשנה מטרות היסוד והזהות.

קוד אתי לארגון
--------------

ניסוחו של קוד אתי עבור ארגון מבטא את הצורך בזיהוי הערכים החיוניים לקיומו באמצעות שפה המאחדת את כל חבריו. דבר זה נכון במיוחד בקהילות עובדים גדולות הנעדרות 'תפיסת טוב משותפת טבעית', כמו זאת הקיימת במבנים חברתיים אורגניים, כדוגמת המשפחה. היחסים בין העובדים השונים בארגונים ובעסקים מוגדרים באופן פורמלי, ונעדרים את האפיון הרגשי הקיים ביחסים במשפחה, או בקהילות קטנות, כמו בפוליס היוונית. מאפיינים אלה חושפים את הארגון כמכניזם מודרני שכדי להפעילו ביעילות יש להגדיר עבורו במפורש, דרך הקוד, את זהותו, את מטרותיו, ואת הערכים שלאורם יפעל לממש אותן. גיבושה של זהות ארגונית (או תאגידית) היא צעד חשוב לקראת עיצובה של תפישת טוב משותפת לכלל הארגון. על מנת שהקוד האתי בארגון יחלחל ויהפוך לחלק בלתי נפרד של התרבות הארגונית, יש צורך ליצור מעגלי שיתוף והסכמה רחבים ככל האפשר, זאת על מנת להפוך את עובדי הארגון לשותפים אמיתיים בעיצובו ובשמירה עליו.

קוד אתי למקצוע
--------------

מקובל לראות בניסוח קוד אתי לעיסוק מהלך התורם להפיכתו למקצוע של ממש. בעלי מקצוע לוקחים על עצמם לספק שירותים חברתיים שונים, וקושרים עצמם לשליחות חברתית מסוימת: לטפל בסבל גופני או נפשי ולהביא לו מזור (רופאים, פסיכולוגים), לייצג אזרחים בפני רשויות החוק (עורכי דין), לתכנן את המרחב הציבורי ואת המבנים שבו (ארכיטקטים), ולהפיץ את האמת למרות קיומם של קשיים (עיתונאים). בצעד זה מוענקת זהות מובחנת למקצוע וממנה נגזרות חובות שונות על העוסקים בו, כמו זאת המבטיחה את החיסיון על המידע שלקוח מעביר לעורך הדין שלו או מטופל למטפל בו.

ראו גם
------

* רוח צה"ל - הקוד האתי של צה"ל
* אתיקה רפואית
* אתיקה בעסקים

לקריאה נוספת
------------

* אבשלום אדם, **תהליך הטמעה אפקטיבי של קוד אתי בקהילה מקצועית**, משאבי אנוש, עמ' 56 2009.
* רוברט אלבין, **כרוניקה של דלדול התבונה: אתיקה בפרקטיקה העיתונאית**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004.
* אבי קיי (מחבר המהדורה העברית ועורך), **אתיקה בעסקים: הלכה למעשה**, המרכז לערכים בעסקים, המרכז לאתיקה בירושלים, 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קוד אתי** |

* תהליך הטמעה אפקטיבי של קוד אתי לפרופסיה באתר המרכז לאתיקה
* הקוד האתי של מועצת העיתונות, באתר מועצת העיתונות
* הקוד האתי של הרופאים בישראל, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
* קוד אתי לענף השדלנות
* הקוד האתי של הפסיכולוגים בישראל, באתר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל
* כללי לשכת עורכי הדין (אתיקה מקצועית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 073290211

 |
**מקהלת הנערים סנט תומאס** (בגרמנית: **Thomanerchor**) היא מקהלה, שנוסדה בשנת 1212 בלייפציג, גרמניה, בעקבות איחוד בין מנזר, כנסייה ובית ספר בשם תומאס הקדוש, שמטרתו הייתה להכשיר נערים לשירה בטקסי-דת. בית הספר קיבל גם נערים ממעמד הסוחרים בלייפציג, ובכך היה לבית הספר הציבורי הראשון בגרמניה, מעמד עליו שמר ב-300 השנים הבאות ועל כן הוא מוסד התרבות העתיק ביותר בלייפציג. תפקיד המקהלה היה לשיר בטקסי-דת שונים ובאירועים עירוניים, כתשלום על החינוך שקיבלו התלמידים.

כנסיית תומאס בלייפציג
למקהלת הנערים יצא שם בלייפציג ומחוצה לה, ובמשך השנים, בעיקר בתקופת הרפורמציה ההפרוטסטנטית מ-1539 ואילך, ובזכותה התפתחה לייפציג למרכז מוזיקלי חשוב. מנצחי המקהלה היו לא רק מוזיקאים ומלחינים אלא גם מדענים ואקדמאים בעלי שם בתחומים שונים, כמו מתמטיקה, כרונולוגיה ואסטרונומיה, משפטים, בלשנות ועוד. יוהאן קונאו, קודמו של יוהאן סבסטיאן באך בתפקיד, היה משפטן, חוקר דתות, מומחה לשפות זרות ומשורר.

בשנים 1723 - 1750 כיהן יוהאן סבסטיאן באך כמנצח המקהלה, ויצירותיו תפסו מקום רב ברפרטואר שלה. יורשיו של באך בתפקיד תרמו רבות לתחיית העניין ביצירותיו בראשית המאה ה-19, כשפליקס מנדלסון החזיר לרפרטואר המקהלה ותזמורת הגוונדהאוס את מתאוס פסיון הנשכח. ב-1850 ייסדו בלייפציג רוברט שומאן ופרנץ ליסט את "חברת באך", שהוציאה לאור את רשימת יצירות באך. "אגודת באך החדשה", מייסודו של מנצח המקהלה גוסטב שרק, מארגנת עד ימינו פסטיבלים מיצירות באך ברחבי העולם.

במאה ה-20 הרבתה המקהלה להופיע עם תזמורת הגוונדהאוס ברחבי העולם ובשידורי רדיו, ושמה יצא לתהילה. רפרטואר המקהלה רחב ומגוון, ממזמורים גרגוריאניים עד מזמורי תפילה מודרניים, ומקום נרחב ניתן בו למוזיקה ליטורגית נוצרית, בעיקר לקנטטות, מוטטים ואורטוריות של באך.

חברי המקהלה חיים, לומדים ומתאמנים בפנימייה, כשהחניכים הבוגרים אחראים לצעירים. התנאי לקבלה לפנימיית המקהלה הוא כישרון ייחודי לשירה ולמוזיקה, ועל אף התביעות הגבוהות למשמעת ולאימונים מרובים, ניתנת לחניכים הזדמנות להתפתחות אישית ומקצועית. אחד ממנצחי המקהלה בעבר, האנס יואכים רוץ', צמח מן המקהלה עצמה.

מנצח המקהלה הנוכחי הוא גוטהולד שוורץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקהלת הנערים סנט תומאס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מקהלת הנערים סנט תומאס (בגרמנית)

* מקהלת הנערים סנט תומאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מקהלת הנערים סנט תומאס, באתר ספוטיפיי

* מקהלת הנערים סנט תומאס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* מקהלת הנערים סנט תומאס, באתר Discogs (באנגלית)

* מקהלת הנערים סנט תומאס, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת מוניץ, תוכניית קונצרט שהתקיים בתל אביב ב-4 בדצמבר 2015
2. ↑  מוניץ, תוכניית קונצרט
3. ↑  מוניץ, תוכניית קונצרט
4. ↑  מוניץ, תוכניית קונצרט
5. ↑  מוניץ, תוכניית קונצרט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605248105171
* BnF: cb13907021s (data)
* CiNii: DA12032638
* GND: 1212749-8
* ISNI: 0000 0001 0945 0225
* LCCN: n82217158
* MusicBrainz: 995a8150-123b-4f04-8c2c-904a262dd607
* NKC: xx0069557
* SUDOC: 111505577
* VIAF: 150245159
* WorldCat: lccn-n82217158

 |
**קקדו דקלים**, או **קקדו גוליית** (שם מדעי: *Probosciger aterrimus*) הוא מין יחיד בסוג *Probosciger* ממשפחת הקקדואיים. הוא אחד הקקדואים הכי גדולים במשפחה. הקקדו נפוץ בגינאה החדשה, באינדונזיה, פפואה גינאה החדשה, איי ארו ואוסטרליה.

הגוף, הכנפיים וחלקו העליון של הראש אפורים, המקור קטן והוא בצבע שחור, הלחי בצבע אדום. אורך הקקדו 49-68 ס"מ ומשקל זכר 545-1092 גרם. משקלה של נקבה עומד על 500-950 גרם. הוא בין הקקדואים הגדולים ביותר. יש לו מערכת אכילה מיוחדת: החלק התחתון של המקור פותח את האגוז, והעליון מחזיק אותו. צבע הלחי משתנה מלבן לאדום על פי מצב הרוח והרגשות: התרגשות, שמחה, עצב.

מבנהו של המקור מאוד מיוחד: הוא כפוף בצורה ייחודית למין זה ול-Cacatua moluccensis. מקור זה שימושי לפיצוח אגוזים גדולים, אבל המקור פגיע למתקפות בגלל שהוא חלול. בגלל גודלו הרב של המקור, הוא לא יכול להיסגר עד הסוף. עוד פרט המייחד את המקור הזה מרוב הקקדואים הוא שהלשון של הקקדו יכולה להיכנס עמוק יותר לפה מכל שאר הקקדואים.

הקקדו משמיע קולות שיחה רבים ושונים, בהם אף "הלו", אשר נשמע דומה באופן מפתיע לקול אנושי. יש קולות שיחה שונים ושפה שונה לתת-מינים שונים. הזכר בדרך כלל מתופף על העץ עם מקל, רעש חזק שיכול להישמע לטווח 100 מ' מהמקום. סיבת השמעת הרעש עדיין אינה ברורה באופן מספק. יכול להיות שזהו סימון טריטוריה. קקדו דקלים הוא עוף יוצא דופן, בין העופות העתיקים ביותר שידעו להשתמש בכלים. קקדו הדקלים הוא גם בין הקקדואים היחידים שחיים ביער.

בשונה משאר בני משפחתו, קקדואי הדקלים אינם חברותיים. הם נמצאים לרוב בזוגות, רק לעיתים רחוקות הם נמצאים בקבוצות של 5-7 פרטים.

בזמן החיזור הזכר מנקה את גופו ומשמיע קולות שריקה. אחרי החיזור הזכר והנקבה בונים את קינם על עצים זקנים יחסית, בני מאה פחות או יותר. לעיתים יש קרב על החור בעץ עם חיות אחרות. הקקדו בונה את קינו מעצי במבוק, אקליפטוס, ערבה ושיטה. הנקבה מטילה ביצה אחת פעם בשנתיים ודוגרת על הביצים 30 יום. הזכר מביא לה אוכל. הביצים מתחילות להיסדק אחר כך ועד הבקיעה יישארו 2-3 ימים. אחר כך בוקעים הגוזלים, שלהם הזכר מביא מזון. כשהקקדו גדל, הזכר והנקבה מביאים לו אוכל יחד. עזיבת הקן מתבצעת לאחר כ-100 ימים, תקופת השגחה ארוכה מאוד בשביל תוכים.

תוחלת חייו של קקדו זה, מגיעה לשנים רבות. ידועים קקדואים שהצליחו להגיע בשבייה לגיל 90. אין עדויות לתוחלת החיים של הקקדו בטבע.

גלריה
-----

* ראשו של קקדו דקליםראשו של קקדו דקלים
* שני קקדואי דקליםשני קקדואי דקלים
* קקדו דקלים עףקקדו דקלים עף
* קקדו דקליםקקדו דקלים
* שני קקדואי דקלים מזדווגיםשני קקדואי דקלים מזדווגים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קקדו דקלים** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Probosciger aterrimus** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* הסבר ותמונות על קקדו דקלים, אתר הספארי
* קקדו דקלים, איגוד גני החיות והאקווריומים העולמי, WAZA

הערות שוליים
------------

1. ↑  קקדו דקלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מקובלי צפת** הוא כינוי קיבוצי ליהודים שעסקו בלימוד קבלה ("מקובלים") שחיו ופעלו בעיר צפת בתקופת האר"י (רבי יצחק לוריא), לפניו ואחריו, בטווח השנים שבין שנת ה'ר"פ (1520) בערך עד שנת ה'ש"ס (1600). מקובלי צפת בכלל והאר"י ותלמידיו בפרט פיתחו כיוונים חדשים בתורת הקבלה, כיוונים אשר התפשטו במאות השנים הבאות והותירו חותם גדול על העולם היהודי.

מקובלי צפת עד האר"י
-------------------

טרם הגעת האר"י לצפת, פעלו בעיר מספר רבנים ומקובלים ממגורשי ספרד וצאצאיהם שעלו לארץ ישראל, בהם רבי שלמה אלקבץ (מחבר הפיוט לכה דודי לקבלת שבת), תלמידו הרמ"ק (רבי משה קורדובירו) אשר כתב חיבורים על ספר הזוהר, וכן רבי יוסף קארו אשר מלבד כתיבתו ההלכתית עסק גם הוא בקבלה.

האר"י
-----

שנתיים קודם פטירתו של הרמ"ק עלה האר"י לארץ ישראל והתיישב בצפת (1570). האר"י הצטרף לישיבתו של הרמ"ק ולמד עמו זמן מה עד פטירתו. הרמ"ק הכתיר את האר"י כממשיכו, ותלמידיו, ובהם רבי חיים ויטאל ורבי משה אלשיך, עברו ללמוד תחת הנהגת האר"י עד לפטירתו בשנת ה'של"ב (1572). תקופה זו נחשבת לתקופת השיא של הקבלה בצפת.

תלמידי האר"י ומקובלים נוספים
----------------------------

גדולי המקובלים לאחר האר"י היו רבי חיים ויטאל ובנו רבי שמואל ויטאל. שניהם השתקעו בקהילה היהודית בדמשק. מכאן ואילך החלה צפת לאבד מבכורתה בעולם המקובלים, וכוחם של מרכזים אחרים עלה. בשנת ה'תצ"ז (1737) איבדה צפת סופית את מעמדה כעיר הקבלה המרכזית עם פתיחת ישיבת המקובלים בית אל בירושלים על ידי הרב גדליה חיון.

עם זאת, צפת נותרה מזוהה עם התורה הקבלית שיצאה מבית מדרשו של האר"י אשר נותרה בעלת השפעה רבה עד היום. כמו כן, רבים ממקובלי צפת ובהם רבי יוסף קארו, האר"י, רבי שלמה אלקבץ ורבי משה קורדובירו קבורים בצפת.

ראו גם
------

* צפת במאה ה-16

לקריאה נוספת
------------

* עלי יסיף, **אגדת צפת: חיים ופנטסיה בעיר המקובלים**, הוצאת אוניברסיטת חיפה וידיעות ספרים, 2011.
* אמנון רז-קרקוצקין, **תודעת משנה, תודעת מקרא: צפת והתרבות הציונית,** הוצאת הקיבוץ המאוחד ומכון ון ליר, 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב א. ל. גרייבסקי, ‏צפת ומקובליה, באתר "דעת"
* עלי יסיף, ‏'בשדות ובמדברות': על מרחב ומשמעות באגדות צפת, **קתדרה** 116, יולי 2005, עמ' 102-67
* משה אידל, התהוות המרכז הקבלי בצפת והסיבות לפריחתו, הרצאה באתר יוטיוב.
* גרשם שלום, קבלת האר"י: אוסף מאמרים, בעריכת דניאל אברמס, לוס אנגלס, הוצאת כרוב, 2008.

הערות שוליים
------------



| מקובלי צפת בימי הביניים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| רבי שלמה אלקבץ • רבי משה קורדובירו • רבי יוסף קארו
האר"י • תלמידי האר"י: רבי חיים ויטאל, רבי יוסף אבן טבול, רבי ישראל סרוג (סרוק)
רבי אליהו די וידאש • רבי יוסף חגיז • רבי אלישע נאלדוא • רבי משה באסולה • רבי יונתן סאגיס • רבי יוסף ארזין • רבי אלישע גאליקו
רבי אלעזר אזכרי • הרדב"ז • רבי שמואל אוזידא • רבי חייא רופא |

 |
דגל ג'מייקה, כאשר השחור מייצג את הCDU/CSU, הצהוב את המפלגה הדמוקרטית החופשית והירוק את מפלגת הירוקים.
**קואליציית ג'מייקה** (בגרמנית: **Jamaica coalition**) הוא מונח בפוליטיקה הגרמנית המתאר קואליציה בין המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, המפלגה הדמוקרטית החופשית ומפלגת הירוקים.

המונח נובע מהעובדה שהצבעים הסמליים של המפלגות בקואליציה כזו - שחור עבור ה- CDU/CSU השמרנים, צהוב של ה- FDP הליברלי וירוק עבור המפלגה הירוקה, צבעים אלו הם גם צבעי הדגל של ג'מייקה, ולכן נקראת קואליציה שכזאת "קואליציית ג'מייקה".

היסטוריה
--------

לאחר הבחירות הכלליות שנערכו ב-2005 קואליציית ג'מייקה הפכה לאפשרית מבחינה מספרית (כלומר, לממשלה שכזאת תהיה רוב בפרלמנט). לאחר שהמפלגה הדמוקרטית החופשית החליטה שלא לנהל מגעים עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האופציה היחידה שנשארה להם על השולחן היא קואליציית ג'מייקה. עם זאת, מפלגת הירוקים דחתה את ההצעות שקיבלה ולא הצטרפה לקואליציה שכזאת. בסופו של יום, באוקטובר 2005 הקימו CDU/CSU (השמרנים) ו-SPD (הסוציאל-דמוקרטים) קואליציה גדולה בעצמם.

ברמה המדינית, הודיעו הירוקים באוקטובר 2009 כי יתמכו בקואליציית CDU/FDP בחבל הסאר ואכן, לאחר מכן הוקמה לראשונה קואליציית ג'מייקה במדינה בגרמניה. הקמת הממשלה נבעה מרצונם של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בחבל הסאר להקים ממשלת מיעוט שתאלץ להישען על מפלגת השמאל הקיצוני, די לינקה. בסופו של יום, בינואר 2012 התפרקה הקואליציה. נכון ל-2021, הממשלה של שלזוויג-הולשטיין מתבססת על קואליציית ג'מייקה.

קואליציית ג'מייקה הפכה לאופציה בשנית ברמה הלאומית לאחר הבחירות הכלליות שנערכו ב-2017. לאחר שהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית הודיעה כי פניה לאופוזציה, קואליציית ג'מייקה הפכה לקואליצייה האפשרית היחידה שאינה כוללת את מפלגת הימין הקיצוני, אלטרנטיבה לגרמניה. עם זאת, השיחות להקמת קואליציית ג'מייקה נכשלו לאחר שהדמוקרטים החופשיים פרשו מהשיחות והמגעים על הקמת ממשלה, ואמרו כי הסיבה להפסקת המגעים היא שלא נמצא פשרה בעניין מדיניות ההגירה והאנרגיה של הממשלה שתוקם.

ראו גם
------

* דגל ג'מייקה
* פוליטיקה של גרמניה
* מפלגות בגרמניה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harding, Luke (20 בספטמבר 2005). "New election looms as Greens reject Merkel". *The Guardian*. London. נבדק ב-5 במאי 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Zuvela, Matt (6 בינואר 2012). "One-of-a-kind coalition falls apart in German state". *Deutsche Welle*. נבדק ב-15 במרץ 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Herrmann, Gunnar (8 במאי 2017). "All signs point to Jamaica coalition". *Süddeutsche Zeitung* (בגרמנית). נבדק ב-9 בספטמבר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  C, J (24 בספטמבר 2017). "Germany's exit polls point to big losses for the two main parties". *The Economist*. Berlin. נבדק ב-24 בספטמבר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  Shalal, Andrea (24 בספטמבר 2017). "German Social Democrats vow to rebuild in opposition after election drubbing". *Reuters*. Berlin. נבדק ב-24 בספטמבר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  Oltermann, Philip (20 בנובמבר 2017). "German coalition talks collapse after deadlock on migration and energy". *The Guardian*. נבדק ב-20 בנובמבר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**טראגוצרס** (שם מדעי: *Tragocerus*; מיוונית עתיקה: "קרן עז") הוא סוג נכחד של אנטילופה מתת-משפחת הפרים, אשר התגלה במזרח אירופה והתקיימה בין האוליגוקן לפליוקן שלפני 30 עד 5.5 מיליון שנה מזמננו. סוג זה תואר ב-1913 בידי החוקרים רות וואגנר (Roth & Wagner) והוא נחשב לאחד מהקדומים שבאנטילופות. בסוג התקיים מין יחיד - *Tragocerus amaltheus*, הקרוי על שם הנימפה אמלטוס מהמיתולוגיה היוונית.

סוג זה היה דומה במראהו ליעלים המודרניים, אף שמחקרים מראים שהיה קרוב יותר לקצרי הקרניים ובהם הנילגאי המודרני והארבע קרן וכן לאנטילופה הנכחדת טראגופורטקס, כשאבותיה היגרו לאירופה ממרכז אסיה. לפי ההערכות הוא הגיע לאורך 1.3 מטר, לגובה 90 ס"מ ולמשקל של 50 ק"ג. הוא היה בעל מבנה קרניים דומה לזה של יעלים, מה שנתן לו את שמו וצמיחת הקרניים הגיעה לאורך 90 ס"מ. הקרניים היו עבות בבסיסן ובעלות עיקול קל, דומה לזה של אנטילופת סוס או הבובאלים ופחות לקודו ולעזים. בדומה להרבה אנטילופות קרני הנקבות היו כנראה קצרות ודקות יותר מאצל הזכרים.

אנטילופה זו התקיימה במשך הנאוגן של אירופה כשהמאובנים התגלו במולדבה ואוקראינה, בהם רעתה בעבר בערבות עשב רחבות. לפי מספר הממצאים המרובים נראה שחיו בעדרים בדומה לרוב האנטילופות. הם שגשגו במשך הפליוקן אך נכחדו לפני 5.5 מיליון שנה מזמננו, ככל הנראה עקב התייבשות האקלים והתקררות הערבות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טראגוצרס** בוויקישיתוף

* טראגוצרס באתר treatment (באנגלית)
* טראגוצרס באתר jhpostcards (באנגלית)
**קוֹאֵנְזִים** הוא מולקולה שמסייעת לאנזים ספציפי בתפקודו כזרז ואינו מתכלה כתוצאה מכך. 

בדרך כלל הכוונה לתרכובות אורגניות לא-חלבוניות שמסייעות לפעולת האנזימים על ידי העברת קבוצות כימיות שונות ביניהם, למשל פרוטונים או יונים. לפי הגדרה כללית יותר, גם חומר שמעביר אלקטרונים נקרא קואנזים, ולפי הגדרה כללית עוד יותר כל קופקטור אורגני הוא קואנזים. קואנזימים רבים הם ויטמינים או נגזרות שלהם.

הקשר בין קואנזים ואנזים
-----------------------

הקואנזים הכרחי לפעולתו של האנזים, והוא מזרז את התגובה הכימית הרלוונטית.
קואנזים יכול להיות קשור באופן קבוע לאנזים, כלומר להוות את האתר הפעיל שלו, או להיות מולקולה עצמאית אשר בשעת הצורך נקשרת אליו. קואנזימים יכולים להכיל אטומי מתכת, כגון ברזל או נחושת, אשר נפוצים באתרים פעילים של מספר אנזימים, אולם קואנזימים רבים, למשל NAD וקואנזים A, כלל לא מכילים מתכות.

קואנזים כמתווך מטבולי
---------------------

המטבוליזם של התא מחייב העברת קבוצות כימיות בין תגובות שונות (התמרה נוקלאופילית). אותן קבוצות כימיות נפוצות בתהליכים מטבוליים שונים, ולכן נוכחות הקואנזימים, שכל אחד מהם יודע להעביר קבוצה מסוימת, חוסכת בכמות המתווכים. בתגובות אלו הקואנזים משמש כסובסטרט ניתן ל"מחזור". למשל, +NAD הוא סובסטרט של אנזימי דהידרוגנאז, אשר הופכים אותו ל-NADH. אותו NADH משמש כסובסטרט לאנזימי רדוקטאז, אשר הופכים אותו חזרה לקואנזים +NAD.

קואנזים A
קואנזים A משמש בתגובות אנזימטיות שמתרחשת בהן אצטילציה, כלומר העברה של קבוצת אצטיל. תגובות אלו נפוצות בתהליכים מטבוליים, ולכן יש לו תפקיד מרכזי במטבוליזם של התא. הקואנזים מהווה גורם שתורם ליציבות התרמית של התגובה, ואליו נקשר האצטיל בקשר תיואסטרי בעת התגובה.

דוגמאות לקואנזימים
------------------

* קואנזים A.
* ויטמין C (חומצה אסקורבית).
* ויטמין B12 (קובלאמין).
* NAD ו-FAD: משמשים בעשרות מסלולים מטבוליים כנשאי אלקטרונים שנפלטים במהלך פירוק המזון הנצרך, ומעבירים אותם בתהליך הנשימה התאית לחמצן, קולט האלקטרונים הסופי.
* קו-אנזים Q10 (יוביקינון): מהווה נשא אלקטרונים בתהליך הזרחון החמצוני, השלב האחרון בנשימה התאית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קואנזים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קואנזים** |

* קואנזים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| אבות המזון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פחמימות • חלבונים • שומנים • קואנזימים וּ‏ויטמינים • קופקטורים וּ‏מינרלים |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000141672
* NDL: 00563377
* NKC: ph541603

 |
**שנות ה-40 של המאה ה-5** היו העשור החמישי של המאה ה-5, החלו ב-1 בינואר 440 והסתיימו ב-31 בדצמבר 449.

אירועים בולטים בעולם
--------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### מלחמה ופוליטיקה

#### מלחמות

#### סכסוכים לאומיים ואזוריים

#### אירועים פוליטיים משמעותיים

* 448 - תאודוסיוס השני שולח שגריר אל אטילה ההוני. פריסקוס מתעד את מראות האימפריה ההונית
* 3 באוגוסט 449 - התכנסה ועידת אפסוס השנייה והכריזה שלישו יש רק טבע אחד, הטבע האלוהי

כלכלה
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות
-------------------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
* 445 - אטילה ההוני רוצח את אחיו בלדה והופך לשליט יחיד על ההונים

מדע וטכנולוגיה
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### מנהיגי עולם בולטים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנות ה-40 של המאה ה-5** בוויקישיתוף

| עשורים במאה ה-5 |
| --- |
|  | << • 400–409 • 410–419 • 420–429 • 430–439 • 440–449 • 450–459 • 460–469 • 470–479 • 480–489 • 490–499 • >> |
**טראיריזם** (ברומנית: **Trăirism**, מהמילה הרומנית trăire "חוויה") היה זרם בפילוסופיה הרומנית בתקופה שבין מלחמות העולם שנציגו הבולט והאידאולוג הראשי שלה היה נאיה יונסקו. גישתו קיבלה השראה מ"פילוסופיית החיים" (של הוגים כמו קירקגור, ניטשה, שפנגלר, ברגסון, סולוביוב, ברדיאייב ואחרים) שדגלה בראשונות החוויה לעומת השכל. השם "טראיריזם" הומצא על ידי מבקר הספרות שרבאן צ'וקולסקו, שתרגם לרומנית את המונח הגרמני **Lebensphilosophie** (הפילוסופיה של החוויה).

בהקשר זה מקבלות עדיפות הגישה המיסטית על זו השכלית, הגאולה לעומת האידיאלים התרבותיים, המעשים הרוחניים לעומת החקר האקדמי וכו'. נאיה יונסקו שאף לביסוס פילוסופיה רומנית שעקרונותיה יהיו המיסטיקה והסמכות, האופייניות לפי דעתו למזרח האירופי. 
בתוך האסכולה הזאת התחדדו כמה גישות שונות: מירצ'ה וולקנסקו נמשך לכיוון הרוחניות הדתית, בעוד אמיל צ'וראן שאף לחוויה פרֶנֶטית, ניהיליסטית מתוך פסימיות. 
האידאולוגיה הטראיריסטית התאפיינה בגישה פילוסופית "לירית": אין פילוסופיה מדעית, ישנן רק "התפלספויות" שאינן בהכרח ניתנות להשוואה או תואמות זו בזו. כמו בחיים, הפילוסופיה יכולה ליצור קונפליקטים, ומטבען הפרדיגמות הלא תואמות הן מנוגדות ואינן יכולות להתפשר מבחינה תאורטית.
הרבה מההוגים הטראיריסטים ביטאו בזמנם השקפות פוליטיות ימניות קיצוניות.
נאיה יונסקו עצמו היה מעריץ של התנועה הליגיונרית. בפועל, למרות שלא היה חבר בה עשה נפשות לטובתה והרבה מתלמידיו היו חברים פעילים בתנועה פאשיסטית זו.
**אישון ע"ש מרקוס גאן** (באנגלית: **Marcus Gunn pupil** ובשמו הנוסף **(relative afferent pupillary defect (RAPD**), הוא סמן רפואי הנצפה בעת מבחן הפנס המתנדנד שבו האישון של העין שנפגעה מתרחב כאשר מעבירים את הפנס במהירות מהעין הבריאה לעין הפגועה. אמנם העין שבה או בעצב היוצא ממנה יש פגיעה, גם יוצרת התכווצות אישונים שמופעלת על ידי העצב הקרניאלי השלישי, אך סך ההתכווצות קטן יותר מההתכווצות שגורמת הארת העין הבריאה ולכן בהעברת פנס מהירה, רואים התרחבות אישונים יחסית למצב הקודם. 

הארה רגילה (ללא מבחן הפנס המתנדנד) תגרום במצב זה לאישון בעין הפגועה להתכווץ פחות בתגובה לאור ישיר המופעל עליו, אך להתכווץ יותר כשאור מופעל דווקא על האישון הבריא. מצב זה נגרם כתוצאה מפגיעה במסלול האפרנטי או הפרטקטום. 

הגורם הנפוץ ביותר לאישון על-שם מרקוס גאן הוא דלקת על עצב הראייה (עצב קרנאילי שני) או מחלה קשה ברשתית. הסמן קרוי על שם האופטלמולוג הסקוטי רוברט מרקוס גאן. על שמו קרויה גם תסמונת מרקוס גאן.

בדיקה
-----

במבחן הפנס המתנדנד האור מופנה לסירוגין לכל עין, הלוך וחזור. במצב בריא, התגובה היא התכווצות של שני האישונים באופן שווה ללא תלות במיקום הפנס כלפי עין ימין או עין שמאל, כצפוי מרפלקס האישון. במצב הפתולוגי, אור המכוון לעין שנפגעה גורם לכיווץ קטן בלבד בשתי העיניים, מכיוון שפחות אור חודר דרך המסלול האפרנטי אל המח התיכון. אור המכוון לעין השנייה והבריאה גורם לכיווץ רגיל של שני האישונים עקב מעבר נורמלי של האור במסלול האפרנטי. אי-לכך, אור המכוון לעין שבה יש פגיעה יוצר פחות כיווץ מאשר אור המכוון לעין התקינה. 
מצב שונה הוא במקרה של לזיה חמורה ביותר עם דלקת בעצב הראיה שבה הארה על העין שממנה יוצא העצב הדלקתי, לא תגרום לכיווץ כלל. 

אישון מרקוס גאן מופיע בין השאר גם במקרים שונים של דלקת בעצב הראיה, אם כי לרב יתאזן רפלקס האישון לאחר יציאה מהשלב הראשוני החמור ותוך כמה חודשים לא יופיע סמן רפואי זה או שיופיע בצורה חלשה מאוד.

### כימות התופעה

ניתן גם לכמת את הסמן הרפואי על ידי כיסוי העין הבריאה במסנן צפיפות נייטרלי וחזרה על העברת הפנס המהירה מעין לעין. משתמשים במסננים בעלי צפיפות אופטית שונה (לרב 0.3, 0.6, 0.9, 1.2) עד שהתכווצות האישונים בשתי העיניים שווה ולכן נעלמת התרחבות האישון בעל הסמן. המסנן שיפחית את כמות האור הנכנסת בעין הבריאה, במידה זהה לזו המופחתת בעין עם הסמן הרפואי, יצביע על כמות תופעת האישון ע"ש מרקוס גאן.

ראו גם
------

* ציקלופלגיה
* מיוזיס
* רפלקס האישון
* בדיקה נוירולוגית

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**קינגסטון** (באנגלית: **Kingston**) היא עיר במזרח אונטריו שבקנדה, בקצה מזרחי של ימת אונטריו ובתחילת הנהר סנט לורנס. העיר שוכנת באמצע הדרך שבין טורונטו למונטריאול. לעיתים העיר מכונה "עיר אבן הגיר" (Limestone City) משום שזהו סלע נפוץ בבניינים העתיקים העיר.

היסטוריה
--------

ישנן עדויות ארכאולוגיות לחיים באזור עוד מלפני אלפי שנים. במהלך המאה ה-17 התיישבו הצרפתים באזור ויצרו רשת סחר רחבה בכל אמריקה הצפונית. סמואל דה שמפלן אף ביקר במקום בשנת 1615. על מנת לבסס את רשת סחר הפרוות באזור ימת אונטריו, הצרפתים הקימו תחנת סחר בקינגסטון בשנת 1673.

בשנת 1758, במהלך מלחמת שבע השנים הבריטים כבשו את העיירה מידי הצרפתים ונתנו לה את שמה הנוכחי, "עיר המלך", לכבוד ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. כעבור כמעט 20 שנה, בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית, התיישבו במקום פליטים הנאמנים לבריטניה.

בשנת 1846 הוכרזה קינגסטון לעיר. במהלך השנים שלאחר מכן, היא התרחבה מאוד ונהפכה לעיר מרכזית ולנמל סחר חשוב. בשנת 1876 נוסדה בעיר המכללה המלכותית הצבאית של קנדה.

ראש ממשלת קנדה הראשון, ג'ון אלכסנדר מקדונלד גר בעיר, מעונו (Bellevue House) עבר שימור ומוצג לתיירים.

במהלך המאה ה-20 העיר גדלה מאוד וסיפחה אליה אדמות רבות.

דמוגרפיה
--------

נכון לשנת 2011, אוכלוסיית העיר מונה כ-123 אלף בני אדם, ובמטרופולין שלה מתגוררים כ-160 אלף. היחס המגדרי הוא 48.7% גברים ו-51.3% נשים.

90.8% מאוכלוסיית העיר הם לבנים. המיעוטים הגדולים הם סינים (2.1%), ודרום אסייתים (1.5%).

לפי מפקד שנערך בשנת 2011, שני שלישים מהאוכלוסייה הם נוצרים. הזרם הנוצרי הגדול ביותר הוא הזרם הקתולי, שבו מאמינים כ-28% מאוכלוסיית העיר. בעיר יש כ-1.5% מוסלמים, 0.7% יהודים, וכ-0.4% הינדים.

29.8% מכלל האוכלוסייה הזדהו כלא-דתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קינגסטון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קינגסטון
* קינגסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פרופיל מפקד אוכלוסין למטרופולין קינגסטון, סטטיסטיקס קנדה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550335705171
* BnF: cb152823365 (data)
* GND: 4114197-0
* LCCN: n79100813
* MusicBrainz: 856cef35-bde5-403d-88ed-ef179c158d5f
* NARA: 10046217
* NKC: xx0033816
* SUDOC: 165932805
* VIAF: 132469692
* WorldCat: lccn-n79100813

 |
**קינואה היטומי** (ביפנית: **人見 絹枝**;‏ 1 בינואר 1907 - 2 באוגוסט 1931) הייתה אתלטית יפנית, שיאנית עולם בריצת 100 מטר, בקפיצה לרוחק במשך 12 שנים ובקפיצה משולשת במשך 13 שנים.

היטומי הייתה האישה היפנית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית.

ביוגרפיה
--------

היטומי נולדה באוקיאמה. בשנת 1923, כשהייתה בת 16 בלבד, קבעה הטומי שיא יפן בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.67 מטר, ובשנת 1925 קבעה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 11.35 מטר.

במהלך תחרות בחודש מאי 1926 שיפרה את שיאה היפני בקפיצה לרוחק והעמידה אותו על 5.06 מטר, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.39 מטר ובריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 15.4 שניות. באוגוסט אותה השנה נערכו משחקי העולם לנשים בגטבורג, שוודיה. היטומי, אשר הייתה הנציגה היחידה ששלחה יפן, זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא עולם חדש של 5.50 מטר, במדליית זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 2.49 מטר, במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.61 מטר ובמדליית ארד בריצת 100 יארד בתוצאה של 12.0 שניות, במקום חמישי בריצת 60 מטר ובמקום שישי בריצת 250 מטר. בתחרות שנערכה בחרבין באוקטובר אותה שנה היא קבעה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 11.62 מטר, שהחזיק מעמד 13 שנים.

בתחרות שנערכה בטוקיו במאי 1927 קבעה היטומי בקפיצה לרוחק מהמקום שיא עולם חדש של 2.61 מטר ובאוקטובר אותה שנה השוותה את שיא העולם בריצת 50 מטר בתוצאה של 6.4 שניות. במאי 1928 היא קבעה בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 12.2 שניות ושיפרה בשנית את שיא העולם בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.98 מטר, שהחזיק מעמד 11 שנים.

היטומי נבחרה להיות האישה הספורטאית היחידה במשלחת היפנית לאולימפיאדת אמסטרדם (1928). במשחקים עצמם לאחר שהודחה בחצי גמר ריצת ה-100 מטר, החליטה היטומי לקחת חלק בתחרות ריצת 800 מטר בה לא התחרתה מעולם. היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 2:17.6 דקות, אחרי לינה רדקה מגרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 2:16.8 דקות ולפני אינגה ינצל משוודיה (2:17.8 דקות) ובכך הייתה ליפנית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית. 

במשחקי העולם לנשים שנערכו בפראג, צ'כוסלובקיה בספטמבר 1930 זכתה היטומי ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.90 מטר, מדליית כסף בטריאתלון (100, גובה, כידון) בתוצאה של 194 נקודות ומדליות ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.8 שניות ובהטלת כידון בתוצאה של 37.01 מטר.

בחודש מרץ 1931 אושפזה היטומי עקב דלקת ריאות בבית החולים באוסקה, ובאוגוסט אותה השנה נפטרה.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קינואה היטומי** |

קישורים חיצוניים
----------------

* קינואה היטומי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* קינואה היטומי, באתר olympedia.org
* קינואה היטומי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* קינואה היטומי, באתר Track and Field (נשים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA0413851X
* GND: 1050545680
* World Athletics: 14562600
* ISNI: 0000 0000 8424 8142
* LCCN: n85371329
* NDL: 00148669
* NKC: mzk20211126430
* VIAF: 8848935
* WorldCat: lccn-n85371329

 |
**אוֹרַצְיוֹ בֶּנֶווֹלי** או **אורציו בנבולי** (באיטלקית: **Orazio Benevoli**; ‏19 באפריל 1605 – 17 ביוני 1672) היה מלחין איטלקי.

חייו
----

בנוולי, מלחין איטלקי יליד רומא ממוצא צרפתי חיבר יצירות קודש פוליכוראליות גדולות. באחת מיצירותיו היו 48 תפקידים אינסטרומנטליים וווקאליים. הוא שירת כמנצח מקהלה בכנסיות שונות ברומא משנת 1624 עד 1653. משנת 1643 עד 1645 שירת בנוולי בחצר האוסטרית. לפנים גרסו, ששם חיבר את ה"מיסה סליסבורגנסיס" ל-53 קולות, יצירה המיוחסת כיום להיינריך איגנץ ביבר או לאנדריאס הופר, מתקופה מאוחרת יותר במאה ה-17. 

בשנת 1646 חזר אורציו בנוולי לרומא, שם שימש מנצח מקהלת הוותיקן.

יצירות הקודש של בנוולי כתובות במקרים רבים לארבע מקהלות או יותר. רבות מיצירותיו כבדות משקל ואפשר לשייך אותן לסגנון הבארוק הקולוסאלי.

בנוולי הלך לעולמו ב-1672 ברומא.

מעט מאוד מן המוזיקה של אורציו בנוולי זוכה לביצוע או להקלטה בימינו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורציו בנוולי, באתר ספוטיפיי
* אורציו בנוולי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אורציו בנוולי, באתר Discogs (באנגלית)

* Orazio Benevoli (1605 - 1672) at "Here Of A Sunday Morning" website


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292002405171
* BNE: XX1762861
* BnF: cb14784685d (data)
* GND: 118852124
* ICCU: MUSV006195
* ISNI: 0000 0000 8089 5449
* LCCN: nr90012636
* MusicBrainz: 8255876e-1830-49e0-ace6-df9bbcf34829
* NDL: 01036885
* NKC: mzk2003182489
* NTA: 095483330
* SNAC: w6gp3f0k
* SUDOC: 157128431
* VIAF: 10112339
* WorldCat: lccn-nr90012636

 |
**זהרה עבדוללה** (סומלית: **Sahra Cabdulla**, ערבית: **زهراء عبد الله**) היא פוליטיקאית פינית ילידת סומליה. הייתה חברה במועצת העיר הלסינקי משנת 1997 עד 2017, כשהיא מייצגת את המפלגה הירוקה.

קורות חיים
----------

עבדוללה נולדה בסומליה להורים מוסלמיים. את רוב שנותיה המוקדמות בילתה רחוק ממקום הוולדה, כאשר הוריה הירבו להגר למדינות השכנות מחשש לקריסה כלכלית. משפחתה עברו לגור בדרום מצרים באחת מערי המדבר הקרובות לנילוס, ולאחר מכן היגרו לקניה.

בשנות העשרים לחייה למדה רפואה במוסקבה, שהייתה אז בירת ברית המועצות. שם היא הסתדרה טוב, וקיבלה תואר ברפואה, אך אז ברית המועצות התפרקה ועבודללה הבינה כי מוטב לה לחזור לארץ הולדתה. מזלה הטוב הציל אותה, שכן היא כבר כמעט חזרה לסומליה כאשר פרצה שם מלחמת האזרחים בעקבות נפילת משטרו של זיאד בארה, נשיא סומליה מ-1969 ועד נפילתו ב-1992. עבדוללה ידעה כי כמעט מובטח לה מוות בטוח אם תחזור לסומליה, והגישה בקשה למקלט אצל ממשלת פינלנד.

היא הגיעה למחנה פליטים בפינלנד, בו נשארה כשש שנים עד שממשלת פינלנד נתנה לה אזרחות פינית. היא התיישבה בעיר הלסינקי, בירת פינלנד, בה היא מתגוררת עד היום.

בהמשך היא עבדה זמן מה כמיילדת בבית חולים מקומי, ולאחר כמה שנים החליטה לעבור לעסוק בפוליטיקה. בבחירות לפרלמנט הפיני בשנת 2007 היא התקרבה להיות המהגרת הסומלית הראשונה שנבחרה לפרלמנט של פינלנד. עם זאת, בסיום ספירת ההצבעה, היא נעקפה על ידי חבר מפלגת הירוקים אחר, אוטי אלנקו-קהילוטו, במאות קולות בלבד (4586 לעומת 4174).

באוקטובר של השנה שלאחר מכן נבחר עבדוללה למועצת העיר הלסינקי עם כמעט 2,500 קולות, "חלק ניכר מהם ניתן באזורים שבהם המהגרים כמעט ולא מופיעים כגוש במרשם האוכלוסין המקומי." הסיבות להצלחתה של עבדוללה בבחירות הייתה רמת ההשכלה הגבוהה שלה ותמיכה רבה מהמפלגה הירוקה.

בשנת 2017 פרשה עבדוללה ממועצת העיר, וכעת היא חברה ופעילה של מפלגת הירוקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זהרה עבדוללה** בוויקישיתוף
* זהרה עבדוללה, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Zahra Abdulla, archive (בפינית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"זהרה עבדוללה"**.
הרב **יעקב אריה ניימן** (נפטר בא' באלול תשמ"ג, 10 באוגוסט 1983) היה מייסד וראש ישיבת אור ישראל בלידא ולאחר מכן בפתח תקווה.

תולדותיו
--------

נולד בעיירה אוסטרולנקה שבפולין לרבי אברהם ניימן. למד בישיבת לומז'ה שלוש עשרה שנים והיה מתלמידי הרב יחיאל מרדכי גורדון והרב משה רוזנשטיין. מצעירותו שם דגש על ענייני מוסר ועבודת ה'. בתקופת לימודיו בישיבה הוא ייסד "ועד" מיוחד של קבוצת תלמידים לשם התבוננות מוסרית והתעלות בעבודת ה' וביראת שמיים. בין משתתפי ה"ועד" היה הרב חיים ברנשטיין, לימים מראשי ישיבת אור התלמוד ומחבר הספר "הליכות חיים". בתחילת שנות ה-20 נישא למרים, בתו של הרב משה גרודזינסקי.

בשנת תרפ"ג (1923) הקים ביוזמת החפץ חיים והרב חיים עוזר גרודזנסקי ישיבה קטנה בלידא בשם "אור ישראל", על שם ספרו של רבי ישראל מסלנט. לצדו עמד הרב מרדכי שמוקלר, חניך ישיבת ראדין (נספה בשואה). בין תלמידיו בישיבה: הרב מרדכי צוקרמן והרב ראובן יוסף גרשונוביץ. עמד בראשות הישיבה שתים עשרה שנים ושימש גם כמשגיח וכמנהל האחראי על אחזקת הישיבה. היה מקורב מאוד לחפץ חיים, וכאשר היה פוקד את ביתו בראדין היה החפץ חיים מסדר בעצמו את סידורי האירוח.

בשנת תרצ"ה (1935) עזב את לידא, עלה לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה. בתחילת שנת תש"ד (נובמבר 1943) ייסד מחדש את הישיבה בפתח תקווה, תחת שם זהה. שותפו להקמה היה הרב שלמה קרובקה, חברו מישיבת לומז'ה וחתנו של הרב ניימן, הרב יוסף רוזובסקי. בהמשך יצטרפו לצוות גם הרב יוסף הלר והמשגיח הרב אברהם שוורץ. בתחילה שכנה הישיבה באופן ארעי בבתי כנסת שונים בעיר. בשנת תש"ט (1949) הונחה אבן פינה למבנה הישיבה. עם השנים הפכה הישיבה לאחד ממוסדות התורה המרכזיים ביישוב החדש ובין תלמידיה נמנים עשרות ראשי ישיבות, רבנים ואישי ציבור בולטים.

הרב ניימן היה מהדמויות הרבניות הידועות של פתח תקווה. נודע ביחסו האבהי לתלמידיו ואת שיחותיו בישיבה נהג לפתוח במילים "בניי היקרים".

בשנת תשי"א (1951) הוציא את ספרו "דרכי מוסר". הוא קיבל את הסכמתו של הרב איסר זלמן מלצר שכתב כי "הספר הוא מצוין ונעלה אשר יהיה תועלת ללומדים בו להתעורר בענייני יראת שמים ודעת מוסר התורה". בשיחותיו ובספרו הביא הנהגות ומעשים רבים מהחפץ חיים שהיה עד להם.

בשנת תשמ"ב (1982) הקים את הישיבה הגדולה "אור ישראל". הוא העמיד בראשה את הרב יגאל רוזן, שלפני כן שימש ר"מ בישיבה הקטנה, כמחליפו של הרב רוזובסקי. בשנים הראשונות שכנה הישיבה ברחוב רוטשילד בעיר, במבנה ששימש בעבר את ישיבת פתח תקווה-לומז'ה.

הרב ניימן נפטר בשנת תשמ"ג, ונקבר בבית הקברות סגולה בעיר. לאחר פטירתו נקרא קטע הרחוב שבו שוכנת הישיבה על שמו "רחוב הרב ניימן".

כיום עומד בראשות הישיבה הקטנה "אור ישראל" הרב מרדכי רבינוביץ, הנשוי לנכדתו של הרב ניימן, בתו של הרב יוסף רוזובסקי.

ספריו
-----

* **דרכי מוסר** – מאמרי מוסר
* **פרי יעקב** - על הש"ס

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב אריה בן אברהם ניימן (נפטר 1983), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305495005171

 |
רבי **יעקב נחמני** (ה'תרל"ב 1871 - ט"ז סיון ה'תשט"ו, 6 במאי 1955) היה רב, מקובל ומחבר ספרים במרקש.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב שלמה נחמני בעיר מרקש שבמרוקו בשנת ה'תרל"ב (1871), בן למשפחה שלפי המסורת מיוחסת לרי"ף ולרמב"ן, ודרכם לדוד המלך. בצעירותו למד תורה אצל חכמי מרקש, בהם רבי אלעזר הלוי, רבי דוד סוויסא ורבי מרדכי אסבעוני.

כדי לא לבטל את זמנו, בהפסקות הצהריים היה נוהג להישאר בישיבה, ולא ללכת לביתו, כדי להמשיך ללמוד תורה. לשם כך היה מביא עמו לחם לארוחת הצהריים. באותה תקופה סופר עליו שזכה לגילוי אליהו.[דרוש מקור]

בשנת ה'תרמ"ח (1888), בגיל 17, נישא לרינה לבית רובאס. שמונה מילדיהם נפטרו בצעירותם, ושלושה שרדו - הרב לוי סעדיה, גבריאל ורבקה.

הרב נחמני עבד לפרנסתו כצורף תוך שילוב לימוד תורה. בהגיעו לגיל 50 עזב את עבודתו והתמסר ללימוד התורה ולכתיבת ספריו. הוא עמד במשך עשרות שנים בראש "חברת הזוהר" במרקש, שעסקה בלימוד ספר הזוהר וקבלה וערכה "תיקון כרת".

הלך לעולמו בט"ז בסיוון ה'תשט"ו (1955) ונקבר במרקש. במלאת 50 שנה לפטירתו, בט"ז בחשוון ה'תשס"ה (2005) הועלו עצמותיו לארץ ישראל ונקברו בהר המנוחות בירושלים.

על מצבתו נכתב:

> 
> **י**מי **ע**ברו **ק**ידש **ב**כשר\ **נ**חלת **ח**בלו **מ**נת **נ**צחו **י**ושר.
> 
> 
> **י**ראה **ע**נוה **ק**שר **ב**קשר\ **נ**צוצי **ח**"ן **מ**זיק **נ**פשו **י**אשר.
> 
> 
> אחי אם ישאלוכם למי המצבה ומה היה עמל האיש ויגיעו\ ואמרתם האיש שלא דאג למעצבה ומיין התורה ממלא גביעו.
> 
> 
> ומלאכתו כתוב ועשות חבורים כמה בב' תורות אשר מוחו יגל\ ומנוחתו הגות לאור נר ולנוגה החמה עד יום נוחו למטה לגל\ אישיותו תם ענו וירא כרצון הנשמה ועל לשונו דבה לא רגל.
> 
> 
> שמו [הגאון החסיד המקובל האלוקי] כמוהר"ר יעקב (לבית) נחמני זצוק"ל אשר בן פ"ג פג לבו וישן\ אכן ותחי רוח יעקב ביום שני ט"ז לסיון התשט"ו ותדושן.
> 
> 
> [ויבא יעקב ויטמן שנית פעיה"ק ירושלים חמדת עולם ט"ז למרחשון התשס"ה "ושבו בנים לגבולם"] תנצב"ה.
> 
> 
> 
>

חיבוריו
-------

הרב נחמני כתב ספרים רבים, שחלקם יצאו לאור לאחר מותו, וחלקם עדיין בכתב יד.

מבין ספריו:

* '**מעט דבש'** - פירושים על התנ"ך.
* '**בית יעקב'** - דרשות
* '**רוח יעקב'** - דרשות
* '**לקח יעקב'** - ביאור על מסכתות הש"ס
* '**טוב טעם'** - על שולחן ערוך אורח חיים
* '**מעיין גנים'** - חיבור על מאמר "פתח אליהו".

ראו גם
------

* קהילת יהודי מרקש
* רבי יעקב דהאן
* רבי אברהם אביטבול

קישורים חיצוניים
----------------

* 'לקח יעקב', באתר 'אוצר החכמה'
* 'מעט דבש', באתר 'אוצר החכמה'

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקדמה לספר **מעט דבש**, עמוד 1 ב'תולדות הגאון המחבר'. הובא גם בספר **פעולת צדיק**.
2. ↑  פתיחה לספר **לקח יעקב**, עמוד 8
3. ↑  בהקדמת ספרו כתבו שהיה תלמיד רבי נסים (ב)כייאט, וזהו שיבוש, שכן הקטע שבו כתוב שהוא תלמידו מועתק מספר בגדי אהרן פרץ[דרוש מקור].
4. ↑  **לקח יעקב** ב'תולדות המחבר', עמוד ראשון; **מעט דבש**, עמוד 1.
5. ↑  חכם יעקב נחמני, באתר "החכם היומי"
6. ↑  **לקח יעקב**, עמוד 18
7. 1 2  הוספה זו נוספה בארץ ישראל.
8. ↑  נשמט בארץ ישראל.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007392942805171
* ISNI: 0000 0000 4446 0122
* LCCN: no2006005606
* VIAF: 61290775
* WorldCat: lccn-no2006005606

 |
**אוּרָקָה, מלכת קסטיליה ולאון** (אפריל 1079 – 8 במרץ 1126) הייתה מלכת קסטיליה ולאון בין השנים 1109–1126.

ביוגרפיה
--------

אורקה נולדה באפריל 1079 לאלפונסו השישי, מלך לאון וקונסטנס מבורגונדיה, בתם של רובר הראשון, דוכס בורגונדיה ואלייה מסמור. בשנת 1087 התחתנה אורקה עם רמון מבורגונדיה, אך הוא מת בשנת 1107 והשאיר אותה עם שני ילדים קטנים. בשנת 1108, בעקבות מותו של אחיה החורג סנצ'ו אלפונסס בקרב אוקלס, היתה אורקה ליורשת העצר.

בשנת 1109 השיא אותה אביה לאלפונסו הראשון, מלך אראגון, אולם הנישואין עלו על שרטון עקב דעותיו השמרניות של המלך כלפי נשים, ונסיונותיו להכפיף את אורקה לשליטתו ולגרום לה לוותר על האוטונומיה שלה כיורשת אביה. אורקה גם שמרה על האינטרסים של בנה מנישואיה הראשונים, ואלפונסו הראשון ראה בכך איום על נישואיהם, והעדיף שבנם המשותף לכשיוולד, הוא שירש את הכס בבוא היום. 

כאשר ירשה אורקה את ממלכת לאון מאביה, אלפונסו ניסה לתפוס את השליטה בלאון וקסטיליה, אך אורקה סירבה לאפשר זאת בכל תוקף. אורקה ובעלה ניהלו מאבק קשה זה בזה, והריב הידרדר למלחמה כוללת שבה נטלו חלק גם הממלכות השכנות שהיו בעלות אינטרסים באזור. על אף שאלפונסו היה לוחם טוב יותר מאויביו, צבא אראגון לא היה גדול מספיק כדי לשמור על קסטיליה ולאון בתוך ממלכת אראגון. 

בסופו של דבר נענה האפיפיור לבקשתה של אורקה וביטל את הנישואים, תחת העילה שהשניים היו קרובי משפחה רחוקים.

ב-8 במרץ 1126 מתה אורקה, ובנה אלפונסו השביעי, מלך לאון עלה לשלטון במקומה.

משפחתה
------

בשנת 1087 התחתנה אורקה עם רמון מבורגונדיה, ממנו נולדו לה שני ילדים:

* סאנצ'ה ריימונדס (1095–1159)
* אלפונסו השביעי, מלך לאון (1105–1157)

בנוסף היו לאורקה ילדים לא חוקיים.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סנצ'ו השלישי, מלך נווארה |   | מוניאדונה מקסטיליה |   | אלפונסו החמישי, מלך לאון |   | אלווירה מננדס |   | רובר השני, מלך צרפת |   | קונסטנס מארל |   | דלמאס, לורד סמור |   | ארמבורגה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | פרננדו הראשון, מלך לאון |   |   |   |   |   | סאנצ'ה מלאון |   |   |   |   |   | רובר הראשון, דוכס בורגונדיה |   |   |   |   |   | אלייה מסמור |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | אלפונסו השישי, מלך לאון |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | קונסטנס מבורגונדיה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **אורקה, מלכת לאון** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורקה, מלכת לאון** בוויקישיתוף
* אורקה, מלכת לאון
* אורקה, מלכת לאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272301205171
* BNE: XX1192531
* BnF: cb14606439b (data)
* CANTIC: a11178504
* GND: 118803565
* ICCU: UBOV929796
* ISNI: 0000 0001 1568 3594
* LCCN: n81138775
* SELIBR: 306374
* SUDOC: 079213456
* VcBA: 495/51729
* VIAF: 43170618
* WorldCat: lccn-n81138775

 |
**יעקב "יענקל'ה" נחמיאס** (16 בפברואר 1922–2006) היה קצין צה"ל, ששירת במגוון תפקידים באגף המודיעין ובמוסד, בהם מפקד יחידה 560 ומפקד יחידת חצב. לאחר שחרורו שירת כקצין מודיעין במשטרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

נחמיאס נולד בנס ציונה וגדל בראשון לציון, הוא למד בבית הספר חביב ובלרנקה שבקפריסין. הוא התנדב לארגון ההגנה. במלחמת העצמאות שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה א' בגדוד 52 של חטיבת גבעתי. באפריל 1948 פיקד על סבלי חומרי הנפץ במתקפה על מפקדת חסן סלאמה. בהמשך המלחמה השתתף בקרבות על משלטי חוליקאת. לאחר המלחמה שימש מפקד גוש יואב וגוש מגן.

ב-1955 עבר לאגף המודיעין, הוא שירת ביחידה 504 כמפעיל סוכנים בגזרות ירדן ומצרים, פיקד על בסיס קת"ם דרום, השתתף במבצע חיסולו של מוסטפא חאפז והיה מפעילו של וולפגנג לוץ.

בשנות השישים הושאל מאגף המודיעין למוסד, בו שירת ביחידת "קיסריה" ושהה מחוץ לישראל.

לאחר סיום משימותיו במוסד חזר לשירות באמ"ן, הוא עסק ופיתח את תחום חקירת השבויים, פיתח את תחום הלוחמה הפסיכולוגית והקים את יחידה 560 לפעילות בנושאים אלו. בזכות מיסוד תחום חקירת השבויים בצבא כונו חוקרי השבויים "הילדים של יענקל'ה". בתקופתו כמפקד היחידה צורפו חוקרי שבויים מטעם היחידה ליחידות החוד של הצבא, הוקם מתקן "עדן", מתקן ייעודי לחקירות, ומוסדה הכשרתם של טייסי חיל האוויר להתמודדות עם חקירות בשבי. בשנים 1970–1974 פיקד על יחידת חצב בתחום המודיעין הגלוי. במהלך מלחמת יום הכיפורים הקימה היחידה בפיקודו בסיס קדמי בשדה התעופה פאיד ממערב לתעלת סואץ.

לאחר שחרורו הצטרף למשטרת ישראל שם פעל כסגנו של קצין מודיעין ראשי סמי נחמיאס, בתחום המלחמה בפשע המאורגן. חיבר תזכיר על מצב הפשע המאורגן בישראל ודרכי הטיפול בו, שממנו עלתה תמונה קשה של התמודדות לקויה ביותר של המשטרה בפשע המאורגן. הוא התפטר מהמשטרה לאחר שחש שראשיה לא פועלים נגד פעילות זו.

במחצית השנייה של שנות השמונים, שימש כיועצו לענייני מיעוטים של שר התעשייה והמסחר אריאל שרון ופעל בתחום קידום התעשייה במגזר הלא יהודי. הוא כיהן כיושב ראש הוועדה החקלאית בראשון לציון.

ערך את הספרים:

* גדוד 52 של חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות תש"ח-1948
* משפחות חקלאיות בראשון לציון

נחמיאס היה נשוי ואב לשתי בנות ושני בנים.

לקריאה נוספת
------------

* יגאל סימון, "קצין עם נשמה", מבט מל"מ, גיליון 65, פברואר 2013

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב נחמיאס באתר אלבום המשפחות - עדת ראשון לציון

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסי מלמן, מה אגיד לאמא, באתר הארץ, 27 בפברואר 2007
2. ↑  קובי סגל, במלחמת סיני נולד תפקיד
חוקר השבויים הקרבי בצה"ל, מבט מל"מ, גיליון 77, מרץ 2017
3. ↑  יעקב נחמיאס 1922 - 2006, מבט מל"מ, גיליון 44, מרץ 2006
4. ↑  לא נעשה מאמץ רציני להביא לדין את ראשי הפשע המאורגן, דבר 6 ביולי 1980.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450708605171
* LCCN: nr2003021771
* VIAF: 49148874605449621907
* WorldCat: lccn-nr2003021771

 |