recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rain** (גשם) הוא שיר של להקת הביטלס, שראה אור ב-30 במאי 1966 כבי-סייד בתקליטון Paperback Writer. שני השירים הוקלטו במהלך הקלטות האלבום "Revolver", אך שניהם לא נכנסו לאלבום והופצו בנפרד.
הסינגל נכתב על ידי ג'ון לנון שטען כי המדובר ב"אנשים המתלוננים כל הזמן על מזג האוויר". בהקלטה משולבת הקלטה הפוכה, בה השירה והנגינה מושמעות לאחור, לראשונה בשיר פופ. בטכניקה זו השתמשו הביטלס גם בשיר "Tomorrow Never Knows" שהוקלט מספר ימים קודם לכן. רינגו סטאר אמר כי ביצוע התופים בסינגל זה היה ביצועו הטוב ביותר שהוקלט. נוצרו שלושה סרטוני וידאו לקידום השיר, והם נחשבים בין סרטוני המוזיקה המוקדמים ביותר.

מוזיקה ומילים
-------------

ההשראה לשיר באה ממסע ההופעות של הלהקה באוסטרליה. מנהל ההופעות של הלהקה, ניל אספינל, וג'ון לנון סיפרו אודות סופת גשמים ומזג אוויר גרוע עם הגעתם לסידני באוסטרליה. פרשנות אחרת לשם השיר היא שהמושגים "גשם" ו"שמש" בשיר מתארים תופעות של טריפ LSD.

הקלטה
-----

ההקלטה החלה ב-14 באפריל 1966, יחד עם Paperback Writer והסתיימה ב-16 באפריל, עם חלק משכבות ההקלטה. באותה התקופה ערכו הביטלס הקלטות ניסיוניות להשגת צלילים ואפקטים חדשים שחלקם בא לידי ביטוי באלבומם השביעי, Revolver. טכנאי ההקלטות היה ג'ף אמריק שהיה שותף לניסיונות ולהטמעת טכניקת היפוך כיוון הנגינה בשיר זה ובמספר שירים באלבום Revolver.
בתקליטון ובו שני השירים נעשה לראשונה שימוש במכשיר ATOC שפותח באולפני אייבי רואד, אשר איפשר קיטוע הקלטות ברמת צליל גבוהה בהרבה מכל מכשיר הקלטות אחר.
ההקלטות בוצעו בערוצי מונו בלבד וכך הופץ התקליטון. גרסת סטריאו של השיר נוצרה על ידי צוות ההקלטות רק ב-2 בדצמבר 1970 מאותן הקלטות מונו.

הפצה
----

ב-30 במאי 1966 הופץ הסינגל לראשונה בארצות הברית וב-10 ביוני בבריטניה. ב-26 בפברואר 1970 השיר הופיע באלבום האוסף Hey Jude בארצות הברית כשהוא כבר בגרסת סטריאו, באלבום "Rarities" ב-2 בדצמבר 1978 וב-2 מרס 1988 באלבום "Past Masters".
השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית ב-9 ביולי 1966.
במגזין הרולינג סטון מדורג השיר במקום ה-469 ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים".
מבקר המוזיקה ג'ים דרוגטיס מתאר אותו כ"שיר הרוק הפסיכדלי הגדול הראשון של הביטלס".

### סרטי וידאו לקידום המכירות

הביטלס יצרו שלושה סרטי תדמית לשיר. ג'ורג' האריסון אמר "אז אני מניח שבמובן מסוים המצאנו את MTV". הסרטונים בוימו על ידי מייקל לינדזי-הוג שעבד איתם מוקדם יותר בתוכנית טלוויזיה. אחד הסרטונים מציג את הביטלס כשהם שרים בגינה (צולם ב-20 במאי 1966 בבית צ'יזוויק בלונדון). השניים האחרים מציגים את הלהקה כשהם שרים על במה (צולמו ב-19 במאי 1966, אחד בצבע לתוכנית של אד סאליבן והשני בשחור לבן לבריטניה).
בסרטון נראה פול מקרטני, שחצי שנה לפני כן נפצע בתאונת טוסטוס ב-26 בדצמבר 1965, בתקריב כשהוא עם צלקת בשפה ושן סדוקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Rain" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Rain" באתר SecondHandSongs
* RAIN, הקליפ הצבעוני באתר Internet Archives

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 65473dda-bff0-38f6-bbad-43b622f8380c

 |
**אַגַתֿוֹקְלֶס** (ביוונית: **Ἀγαθοκλῆς**‏; ? - 284 לפנה"ס) היה יורש העצר של תראקיה, בנו של הדיאדוך ליסימכוס. נרצח ביוזמתה של אמו החורגת ארסינואי השנייה.

ביוגרפיה
--------

אגתוקלס היה בנו הבכור של הדיאדוך ליסימכוס, שהיה מלך תראקיה. אמו הייתה ניקיאה, אצילה מוקדונית, בתו של המצביא הנודע אנטיפטרוס. היו לו שתי אחיות: ארסינואי הראשונה, שמאוחר יותר נישאה לתלמי השני מלך מצרים ואורידיקה, שמאוחר יותר נישאה לאנטיפטרוס השני, מלך מוקדון, בנו של קסנדרוס. אגתוקלס נישא לליסנדרה, בתם תלמי הראשון ואורידיקה, ובעצם בת דודתו מצד אמו.

סביב שנת 292 לפנה"ס, אגתוקלס השתתף במלחמה של אביו נגד דרומיכטס מלך הגטים. לטענת דיודורוס, אגתוקלס נפל בשבי הגטים אולם דרומיכטס נהג בו יפה, שחרר אותו ושלח אותו לאביו, בתקווה לשפר את היחסים איתו. המחווה לא הביאה את התוצאות המבוקשות והמאבקים נמשכו. פלוטרכוס מוסר טענה אחרת, על פיה לא אגתוקלס אלא ליסימכוס עצמו נפל בשבי. פאוסניאס אינו בטוח איזו מן הגרסאות נכונה. בסופו של דבר הסכים אביו להסכם שלום עם הגטים.

בשנת 287 לפנה"ס הוא נשלח בידי אביו כדי להילחם בדמטריוס פוליורקטס מלך מוקדון. דמטריוס שלל מליסימכוס את לידיה ואת קאריה, אולם במסע צבאי מוצלח, אילץ אותו אגתוקלס לסגת משם. אגתוקלס היה פופולרי בחצר המלוכה, והיה היורש המועדף. עם זאת, בשנת 299 לפנה"ס נישא אביו לנסיכה המצרית ארסינואי השנייה, שהייתה אחותה למחצה של אשתו של אגתוקלס, ליסנדרה. ארסינואי רצתה שהבנים שהיא ילדה לליסימכוס ירשו את הכתר ולא אגתוקלס. לפיכך היא האשימה את אגתוקלס בבגידה ובניסיון לרצוח את אביו. פאוסניאס אף מוסר סיפור, על פיו היא התאהבה באגתוקלס, ומשלא נענה לה החליטה לנקום בו. כך או כך, בשנת 284 לפנה"ס הוא הוצא להורג באמצעות רעל.

אשתו ליסנדרה, חששה גם היא מפני אריסנואי, ויחד עם ילדיו ועם אחיה תלמי קראונוס, נמלטה אל מלך האימפריה הסלווקית, סלאוקוס הראשון, והשניים הפצירו בו לנקום את מותו של אגתוקלס. בו בזמן, פילטרוס, שהיה מופקד על האוצר של ליסימכוס, שמע על הירצחו של אגתוקלס ופחד מהמשך מעשיה של ארסינואי ושלח שליח אל סלאוקוס להצהיר על נאמנותו ולהפקיד בידיו את אוצרו של ליסימכוס. כאשר שמע על כך ליסימכוס, הוא חצה לאסיה הקטנה ותקף את צבאו של סלאוקוס ומת במהלך קרב קורופדיום, שהתרחש בשנת 281 לפנה"ס.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Smith, **Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology**, "Aga'thocles", 1873
2. ↑  דיודורוס, ספר עשרים ואחד, 11.
3. ↑  פלוטרכוס, "**חיי דמטריוס**", 39.
4. ↑  פאוסניאס, "**תיאורה של יוון**", 1.9.6.
5. ↑  דיודורוס, ספר עשרים ואחד, 12.
6. ↑  פלוטרכוס, "**חיי דמטריוס**", 46.
7. ↑  פאוסניאס, "**תיאורה של יוון**", 1.10.3.
8. ↑  יוסטינוס, ספר שבעה עשר, 1.
**השמורה המיוחדת אנלמרנה** (בצרפתית: **Réserve spéciale d’Analamerana**) היא שמורת חיות בר בצפון מדגסקר בשטח של 347 קילומטרים רבועים. השמורה נוצרה ב-1956 כדי להגן על הצמחים ובעלי החיים האנדמיים שלה, כמו סיפאקה שחורה (*Propithecus perrieri*) שנמצאת בסכנת הכחדה חמורה, הנחשבת לאחד הפרימטים בסכנת הכחדה החמורה ביותר בעולם.

השמורה הוכרזה כאתר מורשת עולמית יחד עם עוד 5 אזורים מוגנים במדגסקר בשם "היערות היבשים של אנדרפנה" ב-16 בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.

גאוגרפיה
--------

השמורה המיוחדת אנלמרנה שוכנת במחוז דיאנה (אנ'), בצפון מדגסקר, וגובהה נע מגובה פני הים בחוף המזרחי, ועד 648 מטר, בתוך הרמות הגבוהות של אנקרנה. השמורה היא רמת אבן גיר קרסטית סחופה, בין האוקיינוס ההודי לבין מסיב אנקרנה-אנלמרנה. היא גובלת בשפך הנהר אירודו (אנ') במזרח, בנהר אילוקי (Iloky) בדרום, במערב בנחלים הזורמים לנהר אניבוראנו (Anivorano) ובצפון, סלעים תלולים במחוז סאבה (אנ'). העונה הגשומה היא מנובמבר עד מרץ וכמות המשקעים השנתית היא בין 980 מילימטרים ל-1,500 מילימטרים. הגישה לשמורה קשה בשל היעדר תשתיות, כשהזמן הטוב ביותר לביקור, במהלך העונה היבשה ממאי עד ספטמבר.

העיר הקרובה ביותר היא אניבוראנו נורד (אנ'). הכבישים סביב השמורה גרועים ונקודת הגישה הקלה ביותר היא העיר אנצירננה.

צמחייה ובעלי חיים
-----------------

לאורך החוף יש יער מנגרובים ובפנים הארץ, יער יבש (אנ') עם מינים נדירים רבים, ביניהם שלושה מיני באובב, כמה מיני עצי דקל וקפה בר. זהו אחד האזורים האחרונים שבהם חיה סיפאקה שחורה. למורים נוספים בשמורה הם: למור עכברי, למור ספורט אנקרנה (אנ'),למור במבוק מערבי, למור פאנר, למור מוכתר ולמור סנפורד, וייתכן שגם איי איי.

קישורים חיצוניים
----------------

* Nomination Text - UNESCO site
* Madagascar National Parcs - Analamerana Reserve

ביאורים
-------

1. ↑  משותף לשמורה המיוחדת אנקרנה
2. ↑  יער באזור שיש בו תקופות שבהן לא יורד גשם, בניגוד ליער גשם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Perrier’s Sifaka – IUCN Red List
2. ↑  Andrefana Dry Forests
3. ↑  Analamerana Special Reserve
4. 1 2  Analamerana Special Reserve \*\*
5. ↑  "Analamerana". *Madagascar National Parks*. אורכב מ-המקור ב-12 ביוני 2012. נבדק ב-12 בנובמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| Flag of MadagascarFlag of Madagascar סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית במדגסקר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הגבעה המלכותית באמבוהימאנגה • יערות הגשם של אטסינאנאנה • היערות היבשים של אנדרפנה (צינגי דה במראהה • אנלמרנה • אנקרנה • אנקרפנציקה • מיקאה • צימנמפצוצה) |

 |
**גיבתון גמדי** (שם מדעי: *Emberiza pusilla*) הוא מין של ציפור שיר השייך למשפחת הגיבתוניים.

בישראל חולף וחורף נדיר למדי, אך נראה שחלה עלייה קלה בתצפיות בשנים 2010-2020. נצפה לרוב בין אוקטובר לסוף דצמבר ולעיתים נדירות יותר גם בפברואר-מרץ.

טקסונומיה
---------

המין תואר לראשונה על ידי פטר סימון פאלאס בשנת 1776. הגיבתון הגמדי הוא מין מונוטיפי, ללא תת-מינים שונים באזור התפוצה הפלארקטי הנרחב שלו.

שם הסוג *Emberiza* הוא מ-*Embritz*, גיבתון בגרמנית עתיקה. שם המין הספציפי *pusilla* הוא מלטינית ופירושו "קטן מאוד".

תיאור
-----

זהו גיבתון קטן, אורכו כ-12–14 ס"מ בלבד. חלקיו התחתונים לבנים עם פספוס כהה על החזה וצדדיו. עם פניו הערמוניים ופס השפם הלבן, הוא דומה לנקבת גיבתון סוף קטנה, אך יש לו פסי כיפה שחורים, טבעת עין לבנה וגבול כהה עדין בחלק האחורי של לחייו הערמוניים. הזוויגים דומים.

קריאתו היא מעין "*זיק"* בולט, והשירה היא "*סירו-סיר-סיר-סירו"* מתגלגל.

תפוצה ובית גידול
----------------

הגיבתון הגמדי מקנן על פני הטייגה של צפון מזרח אירופה וצפון האזור הפלארקטי ועד למזרח הרחוק הרוסי. הוא נודד, חורף באזורים הסאבטרופיים בצפון הודו, בדרום סין ובחלקים הצפוניים של דרום מזרח אסיה. הגיבתונים נשארים באזורי החריפה שלהם זמן רב למדי; דגימות נלקחו ביונאן בסוף מרץ. זהו מזדמן נדיר למערב אירופה. מין זה בעל כושר הסתגלות; בהרי בהוטן למשל, שבהם חורפים מספרים קטנים, הוא נמצא בדרך כלל בבית גידול חקלאי, לרוב ברום של בין 1000 ל-2000 מטר מעל פני הים.

הוא מקנן ביערות מחטניים פתוחים, לעיתים קרובות עם עצי ליבנה או ערבה. ארבע עד שש ביצים מוטלות בקן עצים. התזונה שלו מורכבת בעיקר מזרעים, או מחרקים בהיותו גוזל.

 גיבתון גמדי
מין זה נפוץ ועם אזור תפוצה נרחב, לכן נחשב ללא חשש ברשימה האדומה של IUCN.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיבתון גמדי** בוויקישיתוף
* גיבתון גמדי, באתר ITIS (באנגלית)
* גיבתון גמדי, באתר NCBI (באנגלית)
* גיבתון גמדי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיבתון גמדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  גיבתון גמדי-אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il
3. ↑  Jobling, James A. (2010). *The Helm Dictionary of Scientific Bird Names*. London, United Kingdom: Christopher Helm. pp. 145, 325. ISBN 978-1-4081-2501-4.
4. ↑  *Cinnyris regius*. BirdLife International. 2016.
**אלכסנדר סאמוקוטייב** (ברוסית:**Александр Михайлович Самокутяев** ‏, נולד ב-13 במרץ 1970 בפנזה) הוא היה קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה חבר בכמה משלחות.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר סאמוקוטייב נולד בעיר פנזה. בתקופת בית ספר הוא השתתף בחוגי צניחה וטיסות דאון. בשנת 1987 הוא התחיל ללמוד הנדסה במכון הפוליטכני בפנזה. בשנת 1988 הוא עזב את הלימודים ועבר לבית ספר לטייסי קרב. בשנת 1992 סאמוקוטייב סיים את הלימודים עם תואר "מהנדס-טייס".

סאמוקוטייב החל שירות ביחידות חיל האוויר הרוסי. הוא שירת במספר יחידות ובין היתר היה טייס "סוחוי Su-24". בשנת 1998 הוא נשלח ללימודים באקדמיה של חיל האוויר אותה סיים בשנת 2000. לאחר סיום הלימודים הוא הועבר לתפקיד ניהולי במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים.

בשנת 2003 סאמוקוטייב החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר של יחידת הקוסמונאוטים. הוא היה בחבר בצוות גיבוי של מספר משימות.

באפריל 2011 סאמוקוטייב היה מפקד טיסה סויוז TMA-21 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 27 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (דמיטרי קונדרטייב היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת סאמוקוטייב עבר למשלחת מס' 28 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של אנדריי בוריסנקו. במהלך שהות בחלל סאמוקוטייב ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-6.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 164 ימים בחלל.

בספטמבר 2014 סאמוקוטייב היה מפקד טיסה סויוז TMA-14M שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 41 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (מקסים סוראייב היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת סאמוקוטייב עבר למשלחת מס' 42 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של בארי וילמור. במהלך שהות בחלל סאמוקוטייב ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-3.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 167 ימים בחלל.

באפריל 2017 סאמוקוטייב שוחרר משירות פעיל ביחידת הקוסמונאוטים מסיבות רפואיות. הוא המשיך לעבוד במרכז להכנת הקוסמונאוטים.

בשנת 2020 סאמוקוטייב התמודד בבחירות לדומה השביעית ונבחר כנציג של רוסיה הוגנת – למען האמת.

עקב פעילותו בדומה הוא נכלל ברשימת סנקציות של מספר מדינות כתומך לפלישת רוסיה לאוקראינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדר סאמוקוטייב

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר סאמוקוטייב** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי
* אלכסנדר סאמוקוטייב, ברשת החברתית אינסטגרם

* אלכסנדר סאמוקוטייב, ברשת החברתית VK
**היילי לנגלנד** (באנגלית: **Hailey Langland**; נולדה ב-2 באוגוסט 2000) היא גולשת שלג אמריקאית, זוכת מדליית זהב במשחקי האקסטרים חורף.

ביוגרפיה
--------

לנגלנד נולדה באירוויין שבקליפורניה. בתם של מישל, ילידת הפיליפינים וג'וף מסן קלמנטה שבקליפורניה. החלה להתאמן בגלישת שלג בגיל חמש, התחרתה לראשונה בגיל שבע ומגיל 13 מתחרה באופן מקצועני. 

השתתפה באולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016) וסיימה שמינית בתחרות הסלוסטייל ותשיעית בתחרות החצי צינור. במשחקי האקסטרים חורף באותה שנה זכתה במדליית ארד בתחרות הסלופסטייל. ב-2017 זכתה במדליית זהב בתחרות הביג-אייר במשחקי האקסטרים חורף שהתקיימו באספן. באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) סיימה במקום השישי בגמר תחרות הסלופסטייל ובמקום ה-14 במוקדמות הביג אייר ולא העפילה לגמר. באולימפיאדת בייג'ינג (2022) סיימה במקום ה-11 גמר תחרות הסלופסטייל.

קישורים חיצוניים
----------------

* היילי לנגלנד, באתר olympedia.org
* היילי לנגלנד באתר התאחדות הסקי הבינלאומית
* היילי לנגלנד באתר נבחרת ארצות הברית
* Who is Hailey Langland?, אתר NBC
* היילי לנגלנד באתר אולימפיאדת פיונגצ'אנג

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"היילי לנגלנד"**.
**זאב קם** (נולד בד' בתשרי ה'תש"ם, 24 בספטמבר 1979) הוא עיתונאי ישראלי ומורה דרך המשמש ככתב הפרלמנטרי של התאגיד כאן.

ביוגרפיה
--------

קם נולד וגדל בגבעתיים כבן בכור לאבא רואה חשבון ולו שני אחים תאומים ואחות. למד בישיבה התיכונית בכפר הרא"ה. למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן.

קם כתב טורים ושימש ככתב באתר nrg של "מעריב". שימש כשנתיים ככתב הפוליטי של תחנת הרדיו גלי ישראל, והגיש בתחנה את התוכנית "זמן תגובה". הוא כתב טור שבועי במוסף "צדק" בעיתון "מקור ראשון", וב-2011 מונה ככתב הפרלמנטרי של "מקור ראשון" ולכתב המדיני של ערוץ הכנסת, במקביל להגשת תוכנית אחת לשבוע בגלי ישראל.

ב-2017 הצטרף לתאגיד השידור הציבורי והחל לשמש ככתב הפרלמנטרי בתחנת הרדיו כאן ב'. בינואר 2019 החל לכתוב טור שבועי בעיתון "בשבע".

חיים אישיים
-----------

נשוי לאילנה, ולהם שלושה ילדים. מתגורר בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* זאב קם, ברשת החברתית פייסבוק
* זאב קם, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* כתב העין השביעית, גם ממקום פחות אוהב, באתר העין השביעית, 13 באפריל 2017
* זאב קם: "חוק הלאום זה פייק ניוז", מתוך הפודקאסט "מה קורה כאן" בהגשת לי-אור אברבך, כאן- תאגיד השידור הישראלי, 25 ביולי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמילי גרינצווייג‏, מקור ראשון: זאב קם יהיה הכתב הפרלמנטרי, באתר וואלה!‏, 30 בנובמבר 2011
2. ↑  נועה פרייס‏, זאב קם עובר לתאגיד: ישמש כתב כנסת, באתר וואלה!‏, 14 במרץ 2017
דוד מאיר לובצקי, מהאבות המייסדים של גדרה.

קורותיו
-------

דוד מאיר מהאבות המייסדים של גדרה, נולד בניסוויז, פלך מינסק (רוסיה הלבנה), בי"ח חשון תרכ"ד (1863), לאביו יהודה-ליב.

הוא**,** עסק בחקלאות והתמחה בגידול ירקות. בהיותו בן חמישים החליט לעלות לארץ ישראל ולעבד את אדמתה. הוא מכר את רכושו וב- 1912 עלה לארץ וקנה את נחלתו של משה מהרש"ק, ברחוב הראשי של גדרה. (כיום רחוב הבילויים).

במשך השנים חלק ממשפחות הבילויים מכרו את נחלתם עקב תנאי מחיה קשים. במקומם הגיעו למושבה מתיישבים  חדשים ועזרו לבילויים שנשארו במושבה לחזק אותה ולעבוד בחקלאות. אחד מהם היה דוד מאיר לובצקי שהצטרף עם עוד שבע משפחות לקבוצת הבילויים והם האבות המייסדים של גדרה. 

דוד מאיר השתלב בגדרה והפך להיות חקלאי למופת. משקו התפתח יפה ולכרמיו ולרפתו יצאו מוניטין בסביבה כולה. במקביל לעבודתו בכרמים, הקדיש את עצמו לפעולה ציבורית. דוד מאיר כיהן במשך שנים כחבר ועד המושבה. הוא מילא את תפקיד הגזבר והיה גבאי בבית הכנסת ישורון.

משפחתו
------

בשנת תרע"א (1911) הגיע לראשונה לגדרה עם בנו הבכור שמואל שנשאר בגדרה. דוד מאיר חזר לפולין למכור את רכושו כדי לשלם עבור הנחלה. 

לובצקי דוד מאיר וגולדה
לאחר כחצי שנה בא לארץ עם אשתו גולדה וילדיו רינה ומשה. 

דוד מאיר נקבר בגדרה בי"א כסלו תרצ"ח. 1937 אשתו גולדה נקברה לצידו בט"ו טבת תשי"ז. 1956.

הבית ברחוב הבילויים אותו קנה דוד מאיר ובו חי בנו הצעיר משה לובצקי הוא בית לשימור.

קישורים חיצוניים
----------------

* הבילויים בגדרה, מסע אחר

הערות שוליים
------------

1. ↑  פוקס בנימין, **ואלה תולדות גדרה, עד 120**, 2009, עמ' 100-101
2. 1 2  תדהר דוד, **אנצקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו**, תל אביב: ספרית ראשונים, 1958, עמ' עמוד 647
הברון **אוגוסטין אדואר מישל דו פנג ד'אגרמון**, נולד כ**אוגוסטין אדואר מישל** (בצרפתית: **Augustin Édouard Michel du Faing d'Aigremont**‏; 14 במאי 1855 – 15 ביוני 1931) היה קצין וגנרל בצבא בלגי ששירת במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

מישל נולד ב-14 במאי 1855 בשרלרואה, והיה בנו של מהנדס מכרות. הוא למד באת'ני דה שרלרואה, וב-1871 למד באקדמיה הצבאית המלכותית בבריסל. הוא הוסמך ב-1873 כקצין ארטילריה, ועלה בדרגות עד שמונה למפקח הכללי של התותחנים ב-1906.

בשנת 1912, הוא הועלה לדרגת לוטננט-גנרל וקיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-4 בהתבסס על האזור המבוצר של נאמור. באוגוסט 1914 פיקד על הדיוויזיה במהלך המצור על נאמור, ונסוג לעבר אנטוורפן. הוא השתתף בקרב על האיזר, שם החזיקה הדיוויזיה ה-4 את החזית בין קאסקרקה לטרבאט לאורך קו הרכבת ניופורט - דיקסמוד עד שהוחלפה ב-26 באוקטובר 1914. מדצמבר 1914 עד ינואר 1917, הדיוויזיה ה-4 נשארה בוולפן. הוא השתתף במתקפה הכללית של בעלות הברית ב-1918 וחצה את נהר הסכלדה ב-8 בנובמבר 1918, והגיע לעיר גנט. לאחר המלחמה פיקד מישל על הכוחות הבלגים במהלך כיבוש חבל הריין. הוא פרש ב-1920 כדי לעבוד עם המוזיאון המלכותי של הכוחות המזוינים וההיסטוריה הצבאית בבריסל.

ב-1921 הוא מונה לברון דו פנג ד'אגרמון, וב-15 ביוני 1931 הוא מת בפה-פאמן. בסיס הגדוד ה-17 של הקו במכלן נקרא על שמו, ולכבודו נקראים רחובות רבים בעיירות שונות ברחבי הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדואר מישל דו פנג ד'אגרמון באתר tracesofww1
שדרות קרל מרקס
**שדרות קרל מרקס** (בגרמנית: **Karl Marx Allee**) היא שדרה מונומנטלית, שנבנתה בסגנון קלסיציזם סטליניסטי בברלין המזרחית בירת גרמניה המזרחית, בין השנים 1952 ל-1960.

היסטוריה
--------

בין ה-21 בדצמבר 1949 ל-13 בנובמבר 1961 נקראה השדרה שדרות סטלין (Stalinallee), לכבוד יום הולדתו ה-70 של סטלין, אך שמה שונה לשדרות קרל מרקס כחלק מפעולות הדה-סטליניזציה של ניקיטה חרושצ'וב מנהיג ברית המועצות. פרויקט שדרות קרל מרקס היה פרויקט הדגל של תוכנית השיקום של גרמניה המזרחית לאחר מלחמת העולם השנייה. אדריכלה הראשי של השדרה היה הרמן הנסלמן.

ב-3 בפברואר 1952 הונחה אבן הפינה לשדרות סטלין. ב-1960 סיימו לבנות את רוב השדרה. אורכה של השדרה קרוב לשני ק"מ ורוחבה 89 מטר. השדרה שוכנת מעט מזרחית לאלכסנדרפלאץ (רובע המיהטה) ומסתיימת בשער פרנקפורטר (רובע פרידריכסהיין). בקומות הקרקע ישנן חנויות ובקומות שמעליהן מצויים בתי הדירות. רוב המבנים של השדרה מכוסים בקרמיקה מעוצבת בתבליטים ופסלונים. בתקופה של גרמניה המזרחית נערכו בשדרה מצעדי אחד במאי.

השדרה מהווה דוגמה לתכנון ערים במדינות קומוניסטיות.

### התקוממות 1953

 ערך מורחב – **המרד המזרח גרמני**  

ב-17 ביוני 1953 היוותה שדרות קרל מרקס מוקד להפגנות שבוצעו על ידי פועלי הבנייה שבנו אותה.
הם צעדו לאורך השדרה לעבר משרדי הממשלה ומחו על כך שגם לאחר מות סטלין, כאשר ציפו להורדת נטל מהפועלים, העלתה ממשלת גרמניה המזרחית את המכסות ב-10% בלא תוספת תשלום. ההתקוממות הסתיימה עם הרוגים ופצועים רבים, ורבים נוספים שנשלחו לכלא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שדרות קרל מרקס** בוויקישיתוף

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4325341-6
* VIAF: 315530051
* WorldCat (עם VIAF): 315530051

 |
**אליאור סיידר** (נולד ב-17 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במ.ס. קריית ים.

קריירה
------

סיידר החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל עכו. בעונת 2008/2009 כבש 30 שערי ליגה במדי קבוצת הנוער, וב-11 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 0-0 נגד הפועל בני לוד. עד תום העונה שותף בסך הכל בארבעה משחקים במסגרת הליגה הלאומית, ובשנתיים שלאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער ובמקביל ערך שלוש הופעות בליגת העל.

בקיץ 2011 סיים את גיל הנוער והושאל למכבי סקציה מעלות-תרשיחא מליגה א' צפון. סיידר כבש תשעה שערי ליגה והיה שותף להעפלה של הקבוצה לפלייאוף העלייה לליגה לאומית, אך בסופו של נשארה הקבוצה בליגה א'. בעונה שלאחר מכן הושאל להפועל עפולה. סיידר היה מלך השערים של המועדון בליגה עם 10 שערים, והיה שותף להעפלתה של הקבוצה לליגה הלאומית לראשונה בתולדותיה.

בקיץ 2013 חזר סיידר להפועל עכו. ב-19 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-3 נגד הפועל רעננה, ואת העונה סיים עם שלושה שערים ב-23 הופעות. ב-10 בינואר 2015 שבר את הלסת ואת ארובת העין במהלך משחק נגד הפועל פתח תקווה, ונעדר מהמגרשים לשלושה חודשים. ב-18 באפריל 2015 חזר לשחק כאשר עלה כמחליף בדקה ה-72 למשחק הליגה נגד הפועל חיפה, וכעבור שבע דקות הבקיע את שער הניצחון שהעלה את הקבוצה מהמקום האחרון בטבלה, בו שהתה במרבית העונה. במחזור האחרון כבש את שערו השני בעונה זו, בניצחון 0-1 על בני סכנין.

בעונת 2015/2016 כבש שני שערי ליגה, ובסופה ירד עם הפועל עכו לליגה הלאומית.

בינואר 2017 חזר לקדנציה שנייה בהפועל עפולה עד לסיום העונה.

במהלך קיץ 2017 נבחן בהפועל אשקלון, אך בסוף לא חתם במועדון ואת העונה התחיל כשחקו חופשי. ב-5 בנובמבר 2017 חתם על חוזה בהפועל עפולה. ב־7 בדצמבר 2017 זכה עם הפועל עפולה בגביע הטוטו של הליגה הלאומית אחרי ניצחון 3:0 על הפועל רמת גן.

ב-24 ביולי 2018 חזר סיידר להפועל עכו וחתם לעונה אחת. ב-15 ביולי 2019 חזר סיידר להפועל עפולה וחתם לעונה אחת.

ב-18 בינואר 2021, סיידר חתם בהפועל כפר שלם.

באוגוסט 2021, סיידר הצטרף לשמשון כפר קאסם.

ב-10 ביוני 2022 חתם סיידר בצעירי טייבה. אך ב-20 ביוני 2022 התיר את חוזהו. ב-28 ביוני 2022 חתם בהפועל רעננה.

בקיץ 2023 חתם במ.ס. קריית ים.

תארים
-----

הפועל עפולה
* גביע הטוטו (הליגה הלאומית): 2017/2018

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* תומר לוי, ‏נולד מחדש: סיפור ההצלחה של אליאור סיידר, באתר ערוץ הספורט, 19 בספטמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון בן דור, ‏סיידר עבר ניתוח: אמבה עדיין לא התנצל בפניי, באתר ONE‏, 15 בינואר 2015
2. ↑  יגאל גולדשטיין, ‏אליאור סיידר חתם בהפועל עפולה, באתר ערוץ הספורט, 5 בנובמבר 2017
3. ↑  אליאור סיידר חתם בהפועל עפולה לעונה אחת, באתר ONE‏, 15 ביולי 2019
4. ↑  מערכת אתר דאבל פס, שמח בלאומית: איתי אלקסלסי ואליאור סיידר חתמו בכפר שלם, רוחאנה באיכסל, באתר דאבל פס, 18 בינואר 2021
5. ↑  מערכת דאבל פס, אליאור סיידר סיכם בשמשון כפר קאסם, באתר דאבל פס, 11 באוגוסט 2021
6. ↑  חיזוק משמעותי: אליאור סיידור חתם בצעירי טייבה, באתר ONE‏, 10 ביוני 2022
**ג'ון טרי** (באנגלית: **John Terry**; נולד ב-25 בינואר 1950) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ובמה אמריקאי לשעבר. הוא יידוע בעיקר בזכות תפקידו ככריסטיאן שפרד בסדרת הטלוויזיה אבודים, ולארי מקוי בסדרת הטלוויזיה לאס וגאס. הוא גם אביה של שחקנית הכדורגל האנה טרי שמשחקת בליגה השוודית לכדורגל נשים.

חיים מוקדמים
------------

טרי נולד בוורו ביץ', פלורידה, שם למד בתיכון ורו ביץ'. הוא גם התחנך במכינה יוקרתית בווינדזור, קונטיקט, והחל בקריירה של בניית בתי עץ מקוריים מותאמים אישית בצפון קרוליינה. הוא שיחק בתפקידים בתיאטרון המקומי לפני שעבר לאלסקה, שם ייסד חברת רפטינג בנהר, אך העניין שלו במשחק לא פחת. בגיל 30 עבר לניו יורק והפך לשחקן במשרה מלאה.

קריירה
------

תפקיד הבכורה של טרי היה כדמות הראשית בסרט הפנטזיה "הוק הקוטלת" משנת 1980, ואחריו תפקידים בסרטים אחרים. לאחר מכן הקריירה שלו תפסה עלייה משמעותית כאשר הוקצו לו התפקידים של לוטננט לוקהארט ב-Full Metal Jacket של סטנלי קובריק, ופליקס לייטר בסרט ג'יימס בונד The Living Daylights. שום דבר בולט לא הגיע מיד לאחר מכן, אם כי הוא קיבל הודעות טובות על תפקידו בסרט "בארץ" של נורמן ג'וויסון. טרי גילם את סלים בעיבוד הקולנועי ל-Of Mice and Men ב-1992 והופיע גם ב-The Resurrected.

הוא מצא הצלחה חדשה בטלוויזיה. הוא הופיע בפרקים הראשונים של ER כששיחק את ד"ר דיב ססוויק. מאוחר יותר הוא שיחק תפקיד חוזר בעונה השנייה של פוקס 24, בתור בוב וורנר, אביו של הגיבור ג'ק באואר ושל בת אחרת שארוסה חשוד כטרוריסט.

לאחר תקופה קצרה בלאס וגאס של NBC, הוא לוהק לתפקיד כריסטיאן שפרד, אביהם של ג'ק שפרד וקלייר ליטלטון ב"אבודים" של ABC. טרי פגש את רוב דמויות הסדרה במספר הזדמנויות בפלאשבקים, בהם גם התגלה שנהרג, לפני שהופיע על האי כגלגול של "האיש בשחור". היה לו תפקיד אורח בפרק של חוק וסדר משנת 2006, כמו גם תפקידו של ג'ייקוב ווילר המבוגר בסדרה Into the West של סטיבן ספילברג, שהייתה מועמדת ל-16 פרסי אמי ב-2006. הוא הופיע גם ב"זודיאק" של דייוויד פינצ'ר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון טרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ון טרי, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'ון טרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ד"ר **ברתולד יאקוב סלומון** (בגרמנית: 
Berthold Jacob Salomon ‏ 12 בדצמבר 1898 בברלין - 26 בפברואר 1944 בברלין), שהשתמש גם בשמות העט **חייל ותיק** (Ein alter Soldat), **מרצ'ל רולין** (Marcel Rollin) ו**ברתולד ג'יי** (Berthold Jay) היה עיתונאי ופציפיסט יהודי-גרמני.

חייו
----

הסופר והעיתונאי ברתולד יאקוב היה לפציפיסט ולמבקר חריף של המיליטריזם הגרמני בעקבות התנסויותיו במלחמת העולם הראשונה. מאמריו חשפו את התחמשותה הסודית של גרמניה לצד נהלים בלתי-חוקיים אחרים בצבא. כתוצאה מכך עמד למשפט באשמת בגידה, נקנס ונשלח למאסר של תשעה חודשים במצודה. בקיץ 1932 עקר לשטרסבורג, שם ניהל שירות עיתונות עצמאי. הוא הגביר את מאמציו לחשיפת ההכנות הנעשות בגרמניה לקראת מלחמה. שמות הקוד שהשתמש בהם היו מרצל רולין וברתולד ג'יי. 

בשנת 1935 עשו סוכני הגסטאפו בשווייץ שימוש במלשין, שמשך אותו בדרכי רמיה אל בזל, משם העבירו אותו בכוח את הגבול לגרמניה. ממשלת שווייץ מחתה נמרצות נגד הפרת ריבונותה הלאומית, ומחאה זאת, יחד עם לחץ דיפלומטי ומחאות ציבוריות מצד גרמנים גולים, הביאו לשחרורו מן הכלא הגרמני כעבור חצי שנה ולהחזרתו לשווייץ, אך לנוכח איומי הנאצים עבר יאקוב לצרפת, שם המשיך בעבודתו עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. 

יאקוב ואשתו נעצרו במחנה הסגר בדרום צרפת מ-1939 עד 1940, אז הצליחו להימלט דרך מרסיי לספרד ומשם, ב-1941, לפורטוגל הנייטרלית. בזמן שהמתין לקבלת האשרה המיוחלת לארצות הברית, חטפו אותו הנאצים מליסבון והביאוהו לכלא הגסטאפו בברלין, שם היה כלוא במשך שלוש שנים. הוא מת בבית החולים היהודי כתוצאה מתנאי מאסרו ב-26 בפברואר 1944.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברתולד יאקוב** בוויקישיתוף
* ספר השנה היהודי-אמריקאי, 1936-1935
* ביוגרפיה של ברתולד יאקוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר השנה היהודי-אמריקאי, שנת 1936-1935
2. ↑  Gedenkst�tte Deutscher Widerstand ביוגרפיה של ברתולד יאקוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520829105171
* BnF: cb13005732b (data)
* GND: 118639870
* HDS: 027987
* ISNI: 0000 0001 0952 1978
* LCCN: nr2005003153
* NLP: a0000002333715
* NTA: 174239459
* SUDOC: 157463028
* VIAF: 8180838
* WorldCat: lccn-nr2005003153

 |
**מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו** (בספרדית: **Margarita Rosa de Francisco**; נולדה ב-8 באוגוסט 1965) היא שחקנית, זמרת ומנחת טלוויזיה קולומביאנית.

ביוגרפיה
--------

פרנסיסקו נולדה בסנטיאגו דה קאלי לאם מעצבת אופנה ואב מוזיקאי. מגיל צעיר היא החלה ללמוד בלט וב-1981 הופיעה לראשונה בסרט. לאחר מכן עברה לניו יורק על מנת ללמוד אנגלית ושם גם החלה לדגמן. ב-1984 השתתפה בתחרות מיס קולומביה, נבחרה לסגנית שנייה וייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם ב-1985.

ב-1986 החלה לשחק בטלנובלה "Gallito Ramirez" עליה זכתה בפרס, לאחר מכן הגישה גם תוכנית מהדורת חדשות בטלוויזיה.

במהלך שנות התשעים שיחקה בספרד בסדרה "Brigada Central".

בשנת 1994 שיחקה בתפקיד הראשי בטלנובלה המצליחה "קפה בניחוח אישה", את דמותה של תרזה סוארז. 

בשנת 2000 החלה לשמש שגרירה של רצון טוב עבור ארגון UNICEF. מ-2001 ועד 2002 הנחתה את הגרסה הקולומביאנית של תוכנית המציאות "הישרדות".

בשנת 2002 שיחקה בסרט הטלוויזיה המקסיקני "פידל", סרט ביוגרפי אודות שליט קובה פידל קסטרו, לצד גאל גרסיה ברנאל.

ב-2009 שיחקה בסרט "Of Love and Other Demons" המבוסס על רומן מאת גבריאל גארסיה מארקס ומהווה קופרודוקציה קוסטה ריקאית-קולומביאנית, הסרט נשלח לייצג את קוסטה ריקה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. באותה שנה החלה לשחק בסדרת הדרמה הקולומביאנית "קדברה" בתור אנה, אימו האגוצנטרית של לוקה, אותו מגלם כריסטופר אוקרמן. שבה לשחק גם בעונתה השנייה אשר עלתה ב-2011.

בשנת 2019 שיחקה לצדם של קרלוס פאנס וגבי אספינו בטלנובלה האמריקאית "לשחק באש", בתפקיד של מרטינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו
* מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, ברשת החברתית פייסבוק

* מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, ברשת החברתית אינסטגרם

* מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16206306p (data)
* ISNI: 0000 0000 8055 8733
* LCCN: no2011075130
* MusicBrainz: fb754318-7696-42b3-8b9d-972980703a86
* SUDOC: 145852245
* VIAF: 122064020
* WorldCat: lccn-no2011075130

 |
**הארמון הנשיאותי של וייטנאם** (בווייטנאמית: **Phủ Chủ tịch**), השוכן בעיר האנוי, משמש כמעונו הרשמי של נשיא וייטנאם. עד לשנת 1954 היה שמו "ארמון המושל הכללי של הודו-סין".

הארמון
------

הארמון נבנה בין השנים 1900–‏1906 כדי לשמש את המושל הכללי הצרפתי של הודו-סין. הוא תוכנן על ידי האדריכל שארל ליכטנפלדר (Charles Lichtenfelder) בסגנון הארכיטקטורה הקולוניאלית הצרפתית (אנ').

הארמון ניצב מאחורי שערים של ברזל מחושל שביתני זקיפים ממוקמים משני צידיהם. הוא כולל מרכיבים בסגנון הרנסאנס האיטלקי, לרבות אדיקולה (אנ'), פיאנו נובילה רשמית שאליה מוביל גרם מדרגות גדול, גמלונים, עמודים קלאסיים ועיטורים קישוטיים במפגשי הקירות(אנ').

נטען כי לאחר שווייטנאם קיבלה את עצמאותה ב-1954 סירב הנשיא הו צ'י מין לגור בארמון מטעמים סמליים, אם כי הוא השתמש בו לשם קבלת אורחים רשמיים. במקום זאת הוא בנה לשימושו בית כלונסאות וייטנאמי מסורתי בחצרי הארמון כמו גם בריכת דגים. בית הכלונסאות הוכרז כאתר היסטורי ב-1975.

הארמון איננו פתוח לביקור הציבור, אך ניתן לבקר בגניו.

מאוזוליאום הו צ'י מין ממוקם בקרבת הארמון.

* מראה הארמון, 1950 לערךמראה הארמון, 1950 לערך
* בריכת הדגים בגן הארמוןבריכת הדגים בגן הארמון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארמון הנשיאותי** בוויקישיתוף
**גטה קמסקי** (בטטרית: **Ğataulla Rөstəm uğlı Sabirov**;‏ נולד ב-2 ביוני 1974, נובוקוזנצק (ברית המועצות) הוא שחמטאי אמריקאי בדרגת רב-אמן. היה אלוף ארצות הברית בשחמט, התחרה מספר פעמים באליפות העולם בשחמט בשנת אליפות העולם 1996 היה סגן אלוף העולם. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ').

נכון ליולי 2019, מדורג במקום ה-72 בעולם והשמיני בארצות הברית לפי מד כושר.

ביוגרפיה
--------

גטה קמסקי נולד בברית המועצות למשפחה טטרית. הוא התחיל לשחק שחמט בגיל 7 והתאמן בלנינגרד. בשנת 1987 קמסקי זכה באליפות ברית המועצות לנוער. בשנת 1989 הוא ומשפחתו ביקשו מקלט מדיני בארצות הברית.

בשנת 1984 הוענק לגטה קמסקי תואר רב אמן, הוא היה רב אמן הצעיר לזמנו.

במהלך 1996 הוא ניצח מספר שחמטאים בולטים כוישוואנתן אנאנד וולרי סלוב אך בגמר במפגש על התואר הפסיד לאנטולי קרפוב. לאחר הפסד זה הוא עזב את עולם השחמט. בתקופה זו קמסקי סיים אוניברסיטת אריזונה ופתח משרד לייעוץ משפטי.

ביוני 2004 גטה קמסקי חזר להשתתף בתחרויות. בגביע העולם בשחמט 2007 הוא זכה במקום הראשון. ב-2007 הוא הפסיד לבוריס גלפנד ולא התברג לשמיניה המובילה. בשנת 2009 הוא הפסיד לוסלין טופאלוב, כאשר המנצח היה יכול להיפגש עם אלוף העולם. ב-2012 הוא ניצח את וסלין טופאלוב, אך בחצי הגמר הפסיד לבוריס גלפנד.

בגביע העולם בשחמט בשנת 2013 הוא הודח ברבע הגמר.

גטה קמסקי באולימפיאדת השחמט
---------------------------

בין השנים 1992 ל-2014 השתתף גטה קמסקי ב-6 אולימפיאדות שחמט:

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1992 | 1 | ארצות הברית | 2655 | 7.5 מ-13 | 4+ 7= 2- | 57.7 | 4 קבוצתי, 27 אישי |
|  2006 | 1 | ארצות הברית | 2671 | 5.5 מ-10 | 4+ 3= 3- | 55.0 | 3 קבוצתי, 48 אישי |
|  2008 | 1 | ארצות הברית | 2729 | 6.5 מ-10 | 4+ 5= 1- | 65.0 | 3 קבוצתי, 7 אישי |
|  2010 | 2 | ארצות הברית | 2705 | 7 מ-10 | 6+ 2= 2- | 70.0 | 9 קבוצתי, 5 אישי |
|  2012 | 2 | ארצות הברית | 2746 | 8.5 מ-11 | 7+ 3= 1- | 77.3 | 5 קבוצתי, 3 אישי |
|  2014 | 2 | ארצות הברית | 2706 | 3.5 מ-9 | 1+ 5= 3- | 38.9 | 14 קבוצתי, 47 אישי |

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | לעוד מידע על שחמט ראו: פורטל שחמט |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גטה קמסקי** בוויקישיתוף
* גטה קמסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* גטה קמסקי, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* גטה קמסקי, באתר פיד"ה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kamsky, Gata - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119067439
* ISNI: 0000 0000 7859 9755
* LCCN: no95033807
* NTA: 102378339
* VIAF: 35258288
* WorldCat: lccn-no95033807

 |
**הוגו וגארד וטלסן** (בנורווגית: **Hugo Vegard Vetlesen**; נולד ב-29 בפברואר 2000 בברום שבנורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית ובנבחרת נורווגיה.

קריירת מועדונים
---------------

וטלסן גדל במחלקת הנוער של סטאבק. הוא ערך 93 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הנורווגית, בהן ערך חמישה שערים.

ב-5 באוקטובר 2020 חתם וטלסן בבודה/גלימט מליגת העל הנורווגית. הוא ערך 75 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 25 שערים, וזכה עם המועדון בשתי אליפויות נורווגיה.

ב-3 ביולי 2023 חתם וטלסן על חוזה לארבע שנים בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. ב-27 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על אורהוס גימנסטיקפוינין במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות הקונפרנס ליג לעונת 2023/2024. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 נגד מכלן במסגרת המחזור הראשון.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-20 בנובמבר 2022 ערך וטלסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פינלנד במשחק ידידות.

תארים
-----

בודה/גלימט
* אליפות נורווגיה (2): 2020, 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  HUGO VETLESEN HAR SIGNERT FOR KLUBBEN באתר הרשמי של בודה/גלימט, 5 באוקטובר 2020 (בנורווגית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הוגו וטלסן"**.
**כַלְקופִּיריט** הוא מינרל סולפידי, שנוסחתו הכימית CuFeS2, והוא מורכב מגבישים טטרהדריים. שמו הוא הלחם של המילה היוונית כַלְקוֹס (χαλκός, נחושת) ופיריט.

בחשיפה לאוויר עובר הכלקופיריט תהליך של חמצון ומתפרק למגוון תחמוצות, הידרוקסידים וגופרות. מינרלי נחושת נלווים כוללים את הסולפידים בורניט (Cu5FeS4), כלקוציט (Cu2S), קובליט (CuS), דיגניט (Cu9S5) ; הפחמות מלכיט ואזוריט, ולעיתים רחוקות תחמוצות כדוגמת קופריט (Cu2O). לעיתים נדירות בלבד מוצאים כלקופיריט יחד עם נחושת טבעית.

זיהוי
-----

לעיתים קרובות טועים בין כלקופיריט לפיריט, אף על פי שהמבנה הקריסטלוגרפי של הפיריט הוא קובייתי ולא טטרגונלי כשל הכלקופיריט. בנוסף, הכלקופיריט מופיע בצורת גושים ולא גבישים, הוא פריך פחות, צבעו צהוב כהה יותר עם גוון ירקרק וברק שמנוני.

לעיתים קרובות מכונה הכלקופיריט "נחושת צהובה" בשל צבעו ותכולת הנחושת הגבוהה שבו. הכלקופיריט הוא אחד המינרלים המכונים "זהב השוטים" בשל הגוון הצהוב שלו.

כימיה
-----

כמעט ואין מצבים בהם מוחלפת הנחושת בכלקופיריט טבעי במתכות אחרות שמקורם בסולפידים אחרים. אבץ מחליף במידה מוגבלת את הנחושת אף על פי שלכלקופיריט יש מבנה גביש כמו לספלריט

עם זאת, הכלקופיריט מזדהם לעיתים קרובות על ידי מגוון יסודות קורט אחרים כמו קובלט, ניקל, מנגן, ובדיל המחליפים את הנחושת והברזל, סלניום וארסן המחליפים את הגופרית, ויסודות הקורט כסף, זהב, פלטינה, עופרת, ונדיום, כרום פלדיום, אינדיום, אלומיניום ואנטימון.

קרוב לוודאי שיסודות אלו נוכחים במינרלים הצומחים בתוך גביש הכלקופיריט, למשל לוחיות של ארסנופיריט מייצגים ארסן, מוליבדניט המייצג מוליבדן וכוך הלאה.

תפוצה
-----

כלקופיריט הוא אחד ממחצבי הנחושת החשובים ביותר. אומנם תכולת הנחושת בו נמוכה יחסית (כ-25%), אבל תפוצתו הנרחבת והכמויות הרבות של מינרל זה הופכים אותו למקור חשוב להפקת נחושת. מקור שם היסוד בלטינית "Cuprum" הוא קיצור של הביטוי "aes Cyprium" – "המתכת של קפריסין" רמז למקור הנחושת העיקרי בתקופת האימפריה הרומית, מחצבי הכלקופיריט שבהרי טרודוס בקפריסין. 

עפרת כלקופיריט מופיעה במגוון סוגי עפרות. מגושים גדולים כמו בטימינס (Timmins) באונטריו לעורקים בלתי סדירים ופיזור בסלעי יסוד כדוגמת גרניט ודיוריט כמו מחצבי הנחושת של **ברוקן היל** (Broken Hill) באוסטרליה, ושל הרי האנדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלקופיריט** בוויקישיתוף
* כלקופיריט באתר webmineral
* כלקופיריט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284798405171
* GND: 4166125-4
* LCCN: sh85022383
* NDL: 00575310

 |
**רוג'ר ויליאם בראון** (באנגלית: **Roger William Brown**;‏ 22 במאי 1942 – 4 במרץ 1997) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1975. לאורך הקריירה זכה ב-3 אליפויות ה-ABA, השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר, ורשם ממוצעים כוללים של 17.4 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.

בשנת 1997 נבחר לאחד מ-35 חברי "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA", כאחד משבעת השחקנים היחידים שנבחרו אליה פה אחד. בשנת 2013 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.

ביוגרפיה
--------

בראון נולד ברובע ברוקלין שבעיר ניו יורק. לאחר לימודיו התיכוניים החל ללמוד באוניברסיטת דייטון, אך לא הורשה לשחק בקבוצת הכדורסל שלה בשל מעורבותו בסקנדל מכירת משחקים שנחשף ב-1960; בראון עצמו לא הואשם במכירת המשחקים, אך קשריו לאחראי על הסקנדל – שחקן העבר ג'ק מולינאס – הביאו להשעייתו מליגת המכללות והחרמתו על ידי ליגת ה-NBA.

בסיום לימודיו באוניברסיטת דייטון שיחק במספר ליגות חובבים בעיר דייטון, עד הקמת ליגת ה-ABA בשנת 1967, אז חתם בקבוצת אינדיאנה פייסרס. בראון היה השחקן הראשון שחתם בקבוצה בעת הקמתה, בגיל 25. ב-7 העונות הבאות שיחק בראון עבור הפייסרס, ובעונת 1974/1975, האחרונה שלו בקריירה, עבר מממפיס סאונדס ליוטה סטארס, ולקראת הפלייאוף חזר לאינדיאנה. בתקופתו בפייסרס שיתף פעולה עם חברי היכל התהילה לעתיד מל דניאלס, ג'ורג' מקגיניס וגאס ג'ונסון, וזכה עמם ב-3 אליפויות ABA. כמו כן נבחר בראון 3 פעמים לאחת מחמישיות העונה, והשתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר.

בראון ממוקם במקום השישי בתולדות ה-ABA בדקות משחק (21,454), במקום השביעי במספר שלשות (312) ובמקום העשירי במספר נקודות (10,498) ואסיסטים (2,315) בעונה הסדירה. כמו כן מוביל בראון את כל השחקנים בתולדות פלייאוף ה-ABA במספר משחקים (110) ונקודות (2,060), ומדורג שני במספר דקות (4,030), במקום השלישי במספר אסיסטים (405) ושלשות (68), ובמקום הרביעי בריבאונדים (705).

בנובמבר 1985 הופרשה גופייתו עם המספר "35" לתקרת אולמה של אינדיאנה פייסרס, יחד עם חבריו לקבוצה דניאלס ומקגיניס.

לאחר פרישתו ממשחק יצג את המפלגה הרפובליקנית במועצת העיר אינדיאנפוליס. בשנת 1996 אובחן כסובל מסרטן המעי הגס, וכשנה לאחר מכן נפטר בראון, בגיל 54.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוג'ר בראון** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל
* רוג'ר בראון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של בראון, באתר basketball-reference.com
2. ↑  תוצאות ההצבעה לקבוצת כל הזמנים של ה-ABA, באתר Remember the ABA
3. ↑  פרופיל, באתר היכל התהילה
4. 1 2  Brown Still in the Conversation for Greatest Pacers Player Ever, באתר הרשמי של הפייסרס, 9 בנובמבר 2016
5. ↑  המובילים הסטטיסטיים של ליגות ה-NBA וה-ABA, באתר basketball-reference.com
6. ↑  שחקנים שגופייתם הופרשה על ידי הפייסרס, באתר הרשמי, 2004
7. ↑  מחזור נבחרי היכל התהילה 2013, באתר היכל התהילה, 15 בפברואר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1218323655

 |
**ג'ון קרייטון** (באנגלית: **John Oliver Creighton** ;‏ נולד ב-28 באפריל 1943 אורנג', טקסס) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל לשעבר של נאס"א.

קורות חיים
----------

ג'ון קרייטון נולד בעיירה אורנג' שבמדינת טקסס וגדל בסיאטל. לאחר לימודי בית הספר הוא סיים תואר ראשון באקדמיה הימית של ארצות הברית בשנת 1966. לאחר סיום הלימודים, בשנת 1967 הוא סיים קורס טיס. בשנים 1968 ו-1970 הוא היה טייס מקדונל דאגלס F-4 פנטום והוצב בנושאת מטוסים Ranger שפעלה במלחמת וייטנאם. ביוני 1970 הוא חזר לארצות הברית ועבר קורס טיסי ניסוי. בהמשך הוא עבר הסבה ל-"F-14 טומקט" ושירת בנושאת מטוסים "אנטרפרייז". במהלך שירותו הוא ביצע 175 טיסות מבצעיות.

בשנת 1978 הוא סיים לימודי תואר שני באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1978 קרייטון נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. במשימת STS-51-G בשנת 1985 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (דניאל ברנדנסטיין היה מפקד צוות). 1990 הוא היה מפקד צוות שהמריא על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס. בשנת 1991 הוא היה מפקד צוות של STS-48 על מעבורת החלל דיסקברי.

בשנת 1992 קרייטון פרש מנאס"א.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

לאחר פרישה מנאס"א קרייטון עבד כטייס ניסוי בבואינג. בשנת 1997 הוא היה מועמד לסנאט של וושינגטון, אך לא נבחר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון קרייטון** בוויקישיתוף
* 
* קורות חיים
* ריאיון עם ג'ון קרייטון
**רונלד גרייב** (באנגלית: **Ronald John Grabe**;‏ נולד ב-13 ביוני 1945,ניו יורק) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל לשעבר של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

רונלד גרייב נולד בניו יורק וגדל שם. בשנת 1966 הוא קיבל תואר ראשון בהנדסה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1967 הוא סיים לימודי הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטה טכנית בבדרמשטאדט. בשנת 1967 הוא חזר לארצות הברית והיה טייס F-100 סופר סייבר. גרייב השתתף במלחמת וייטנאם וביצע כ-200 טיסות מבצעיות.

בשנת 1971 הוא הוחזר לארצות הברית ועשה הסבה ל-F-111 ארדוורק. בשנת 1974 הוא סיים קורס טיסי ניסוי. בשנים 1976–1979 הוא שירת בבריטניה שיתף פעולה עם חיל האוויר המלכותי בבדיקות של מטוס הרייר והוקר סידלי הרייר. בהמשך הוא היה מדריך בבסיס חיל האוויר אדוארדס.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1981 גרייב נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1985 הוא השתתף במשימת STS-51-J של מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (קרול בובקו היה מפקד צוות). זו הייתה משימה שפעלה לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-30 בשנת 1989 הוא היה טייס של מעבורת החלל אטלנטיס בפעם השנייה (דייוויד ווקר היה מפקד צוות). במהלך הטיסה שוחררה למסלול לכיוון נגה גשושית מגלן. בשנת 1992 הוא היה מפקד צוות STS-42 שהמריא על סיפון מעבורת החלל דיסקברי. המשימה עסקה בעיקר במחקרים בתחום חוסר משקל. בשנת 1993 גרייב היה מפקד צוות של STS-57 ששוגרה במעבורת החלל אנדוור. זו הייתה פעילות משותפת עם סוכנות החלל האירופית.

בשנת 1994 גרייב עזב את נאס"א.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רונלד גרייב** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
**קלוד ניקולייה** (באנגלית: **Claude Nicollier**;‏נולד ב-2 בספטמבר 1944, ווה) הוא אסטרופיזיקאי, טייס קרב ואסטרונאוט שווייצרי אשר לקח חלק בתוכניות חלל וטס לחלל ארבעה פעמים. החל משנת 2007 הוא כיהן כפרופסור בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן. בשנת 2001 הוענקה לו מדליית אלברט איינשטיין. על שמו נקרא אסטרואיד 14826.

ביוגרפיה
--------

קלוד ניקולייה נולד בווה וגדל בלוזאן. בשנת 1970 הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת לוזאן. בהמשך הוא עבד במכון לאסטרונומיה של האוניברסיטה ובמצפה כוכבים של ז'נבה. בשנת 1975 הוא קיבל תואר שני באסטרופיזיקה מאוניברסיטת ז'נבה. במקביל הוא שירת בחיל האוויר של שווייץ והיה טייס קרב במטוס הוקר האנטר. בשנת 1988 הוא סיים קורס טיסי ניסוי בבריטניה. ב

בשנת 1974 ניקולייה הצטרף לצוות של סוויס אייר והיה טייס של מטוס דאגלס DC-9. בסוף 1976 הוא הצטרף לסוכנות החלל האירופית ועבד מטעם הסוכנות בהולנד.

לאחר השתתפות בטיסות חלל, בשנת 2004 נקולייה חזר לאירופה והחל ללמד בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן. בשנת 2007 הוא עזב את סוכנות החלל אירופית ומונה לפרופסור בלוזאן.

שירות בחלל
----------

בשנת 1978 קלוד ניקולייה נכלל בצוות אסטרונאוטים של סוכנות החלל האירופית. בהסכם עם נאס"א הוא החל קורס הכנה בשנת 1980. לאחר סיום הקורס ניקולייה כיהן במספר תפקידים ביוסטון. באוקטובר 1986 הוא היה אמור לטוס במשימה "STS-61-K" שבוטלה בעקבות אסון צ'לנג'ר.

בשנת 1992 קלוד ניקולייה היה בצוות של משימה STS-46 (לורן שרייבר היה מפקד צוות) על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס. במהלך הטיסה אסטרונאוטים ביצעו מחקרים בעזרת חלליות שנבנו בסוכנות החלל האירופית. בשנת 1993 הוא נכלל בצוות STS-61 של מעבורת החלל אנדוור (ריצ'רד קובי היה מפקד צוות). אסטרונאוטים ביצעו עבודות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. בשנת 1996 ניקולייה טס בפעם השלישית במשימה STS-75 (אנדרו אלן היה המפקד צוות) על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס. בצוות היו מספר חברים שהשתתפו גם ב-STS-46. הפעם הם הצליחו עם הצברת חללית TSS שנבנתה באיטליה. בשנת 1999 הוא טס לחלל בפעם הרביעית ואחרון במעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-103 (קרטיס בראון היה מפקד צוות). אסטרונאוטים ביצעו עבודות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. במהלך טיסה זו ניקולייה ביצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה 8 שעות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלוד ניקולייה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר סוכנות החלל האירפית
* קלוד ניקולייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 1512647516087
* BnF: cb169267877 (data)
* GND: 119149966
* ISNI: 0000 0000 1050 705X
* NKC: mub2018990835
* RERO: 02-A003639954
* SUDOC: 068894058
* VIAF: 67269539
* WorldCat: viaf-67269539

 |
**Social Psychological and Personality Science** או בעברית 'מדע חברתי פסיכולוגי ואישיותי' (בקיצור ***SPPS**)* הוא כתב עת מדעי היוצא לאור בהוצאת SAGE שמונה פעמים בשנה**.** כתב העת נוסד בשנת 2010, והוא עוסק במחקרים בתחומי הפסיכולוגיה החברתית והפסיכולוגיה של האישיות. כתב העת הוא בבעלות משותפת של ארבעה ארגונים אקדמיים: האגודה למחקר באישיות (ARP), החברה לפסיכולוגיה חברתית ניסויית (SESP), החברה לאישיות ופסיכולוגיה חברתית (SPSP) והאגודה האירופאית לפסיכולוגיה חברתית (EASP).

SPPS מתמקד בפרסום מאמרים מחקריים קצרים (עד 5000 מילה) כמו גם מחקרים אשר מנסים לשחזר תוצאות מחקרים קודמים. נכון לשנת 2023 ל-SPPS מקדם השפעה של 5.7.

מבנה הנהלה
----------

הנהלת כתב העת בנויה מעורך ראשי, שני עורכים שותפים (Co-Editors) ומעורך ניהולי (Managing editor) אשר להם כפופים 8 עורכים חברים (Associate Editors) ועורכי מטה רבים. בנוסף, בהנהלת כתב העת חברים ארבעה נציגים של הארגונים האקדמיים אשר כתב העת בבעלותם המשותפת.

נכון לשנת 2023 העורך הראשי של כתב העת הוא פרופ' קריסטיאן אונקלבאך (Christian Unkelbach) מאוניברסיטת קלן שבגרמניה. לצידו בהנהלת כתב העת מכהנים פרופ' טל אייל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ופרופ' ארנדה ג'איאוויקרמי (Eranda Jayawickreme) מאוניברסיטת וויק פורסט (Wake Forest University) שבארצות הברית כעורכים שותפים.

ראו גם
------

* Biological Psychology (כתב עת)
* האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Social Psychological and Personality Science (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של Social Psychological and Personality Science
**חדר 101** היא תוכנית טלוויזיה סאטירית ישראלית, בהגשת עינב גלילי, אשר משודרת מדצמבר 2010 במסגרת הטלוויזיה החינוכית, ולאחר מכן בכאן 11.

התוכנית מבוססת על פורמט בריטי של רשת BBC. במהלך התוכנית מוצבת דילמה בפני עיתונאים, קומיקאים ואנשי ציבור: לו היו יכולים להשליך דברים מסוימים ולהיפטר מהם, מה הם היו? המטרה היא להשליך את הדברים ל"חדר 101", המופיע בספר "1984" של ג'ורג' אורוול.

התוכנית שודרה בערוץ חינוכית 23 במשך שלוש עונות, ובשידורים חוזרים גם בערוץ 2. העונה הרביעית של התוכנית עלתה ב-28 באוקטובר 2016. לאחר סגירת הטלוויזיה החינוכית, החל ערוץ כאן 11 לשדר את התוכנית בשידורים חוזרים בספטמבר 2018.

שידור העונה החמישית החל ב-17 במרץ 2019 בערוץ כאן 11. זוהי התוכנית הראשונה של הטלוויזיה החינוכית, שלאחר סגירת החינוכית חוזרת לשידור בעונה חדשה בערוץ כאן 11.

העונה האחרונה של התוכנית הסתיימה בפברואר 2020.

אורחים בולטים
-------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * ידידיה מאיר
* רועי בר נתן
* מנשה נוי
* דרור פויר
* רזי ברקאי
* ענת וקסמן
* דורון רוזנבלום
* מרב מיכאלי
* דבלה גליקמן
 | * שלומי שבן
* רמי ורד
* יוסי ביילין
* קובי אריאלי
* לינוי בר גפן
* יהונתן גפן
* גורי אלפי
* ליאור שליין
* יוסי שריד
 | * שלי יחימוביץ'
* יורם ארבל
* דנה ספקטור
* ג'קי לוי
* אורי אורבך
* רשף לוי
* נתן דטנר
* אורנה בנאי
* ד"ר הילה קורח
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* חדר 101, באתר כאן
* עומר שוברט, עכבר העיר אונליין, באה בטוב: עינב גלילי לא מתבכיינת, באתר הארץ, 09 בדצמבר 2011
* "חדר 101", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר כץ, אחרי סגירת החינוכית: חדר 101 חוזרת לעונה חדשה בכאן 11, באתר אייס, ‏15 בנובמבר 2018
**סופיה ג'אמה** (בצרפתית: **Sofia Djama**) היא במאית קולנוע אלג'יראית. הסרט העלילתי הראשון שלה באורך מלא משנת 2017, *Les bienheureux*, זכה בשלושה פרסים בפסטיבל ונציה, כולל את פרס בריאן, המוענק לסרט "המקדם זכויות אדם, דמוקרטיה, פלורליזם וחירות המחשבה באופן הטוב ביותר", ופרס לינה מנג'קפרה, המוענק לסרט אשר "משנה את הדימוי של נשים בקולנוע".

הסרט הקצר השני של ג'אמה, *Mollement, un samedi matin*, זכה בשני פרסים בפסטיבל קלרמון-פראנד הבינלאומי לסרטים קצרים בשנת 2012.

סרטה העלילתי הארון הראשון, *Les bienheureux*, הוא סרט נעורים המתרחש באלג'יר בשנת 2008, בכיכובם של סמי בואג'ילה ונדיה קאסי. הבכורה העולמית של הסרט התקיים בפסטיבל הסרטים של ונציה, והיה אחד משני סרטים בלבד בפסטיבל מאת במאים אפריקאים. השני היה של הבמאי הפרנקו-תוניסאי עבדלטיף קשיש, *Mektoub, My Love: Canto Uno*.

*Les bienheureux* זכה בשלושה פרסים בפסטיבל ונציה, כולל פרס השחקנית הטובה ביותר ללינה חודרי, פרס בריאן לזכויות אדם, דמוקרטיה וחירות, ופרס לינה מנג'קפרה לסרט אשר משנה את הדימוי של נשים בקולנוע. הסרט הופץ בשוק הבינלאומי.

פילמוגרפיה
----------

* Les 100 pas de Monsieur X ‏(2012)
* Softly One Saturday Morning (Mollement, un samedi matin) ‏(2012)
* The Blessed (Les bienheureux) ‏(2017)

קישורים חיצוניים
----------------

* סופיה ג'אמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Day, Elizabeth (25 באוגוסט 2012). "New Africa: the film-maker exploring feminism in Algeria". www.theguardian.com. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  Keslassy, Elsa (3 בספטמבר 2017). "Bac Films Kicks Off Sales on Sofia Djama's Venice Title 'The Blessed'". *variety.com*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. 1 2  "Italy / Sofia Djama's "Les Bienheureux" wins awards at Venice - Méditerranée Audiovisuelle". *mediterranee-audiovisuelle.com*. 18 בספטמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Collateral Awards of the 74th Venice Film Festival". *labiennale.org*. 9 בספטמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1228153345
* SUDOC: 227123085
* VIAF: 6165152865705804940005
* WorldCat: viaf-6165152865705804940005

 |