recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **משולם זושא ברנדוין** (נולד ב-1970) הוא ממייסדי וראש ישיבת "חדוות התורה", מחבר ספר גנא דפלפלי ועוד ספרים.

ביוגרפיה
--------

הרב משולם ברנדוין בצעירותו, יחד עם שלמה קרליבך
נולד בירושלים לרב שמואל אלעזר חבצלת-ברנדוין מצאצאי אדמו"רי סטרטין ולעלוב. למד בישיבת בית התלמוד. היה מקורב לשלמה קרליבך ומדי שנה עורך אירוע "יארצייט" לזכרו. בשנת 1992 הקים את 'המדריך החרדי' - ספר טלפונים ועסקים לאזור ירושלים היוצא מאז בכל שנה ומחולק בשכונות החרדיות בירושלים בעשרות אלפי עותקים. את ספרו הראשון "קבא דקשייתא עם לוגא דתורצייא" כתב בהיותו בחור כבן שש עשרה. בשנת 1995 נישא לשושנה בתו של הרב ישראל פרידמן רב קהילת ישראל הצעיר בנתניה. היה מקורב לרב זלמן נחמיה גולדברג[דרוש מקור]

בשנת 2014 הקים יחד עם אחיו, הרב אהרון ברנדוין, ישיבה קטנה תיכונית בשם חדוות התורה, ששמה דגש על לימודי קודש עיון ובקיאות ובנוסף תלמידיה ניגשים לבחינות בגרות, הישיבה מיועדת לציבור החרדי המודרני בירושלים והסביבה. והוא עומד בראשה. הישיבה מונה כיום כ-200 בחורים וממוקמת בשכונת רוממה בירושלים. בנוסף קיים גם ברשת המוסדות מכינה לישיבה קטנה המונה כ-60 בחורים וגם סמינר בשם "חדוות ה'" אשר ממוקם בשכונת רחביה.

חיים אישיים
-----------

מתגורר בשכונת "בית וגן" בירושלים נשוי ואב לשישה ילדים. בנו הוא העיתונאי ציקי ברנדוין. אחותו היא סופרת הילדים מנוחה פוקס.

ספריו
-----

* **קבא דקשייתא עם לוגא דתורצייא**
* **ר' שלוימלה**, מילתא, תשנ"ט-1999 (על הרב שלמה קרליבך).
* **גנא דפלפלי** - על התורה, הוצאת יפה נוף פלדהיים, תשס"ה.
* **אילני דפלפלי** - על פירוש רש"י לתורה. יפה נוף-פלדהיים, ה'תשס"ח.
* **כסא דפלפלי** - על מגילת אסתר, יפה נוף-פלדהיים, ה'תשע"ב.
* **סלא דפלפלי** - חיבור בעניינו של חג הסוכות, יפה נוף-פלדהיים, ה'תשע"ד

קישורים חיצוניים
----------------

* "חדש על המדף(הקישור אינו פעיל), ספר פלפולין על מגילת אסתר", רדיו קול ברמה.
* כתבה על האירוע שהתקיים לזכרו של ר' שלמה קרליבך, באתר כל הזמן.
* מענדי גרוזמן "מושך את הבחורים הטובים", מוסף שבת בעיתון מקור ראשון, באתר מוסף שבת.
* משולם ברנדוין בריאיון לאתר "איגוד בתי הכנסת", באתר איגוד בתי הכנסת.
* אירוע לזכרו של ר' שלמה קרליבך, באתר יוטיוב.
* משולם זושא בן שמואל אלעזר ברנדוין, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב אלעזר ברנדויין - חבצלת זצ"ל - תנצב"ה - בחצרות - בחדרי חרדים, באתר חדרי חרדים
2. ↑  ציקי ברנדוין - מחבר באתר, באתר כיכר השבת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306716705171
* LCCN: n98018565
* VIAF: 58389417
* WorldCat (עם VIAF): 58389417

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק ברב מועצה אזורית דרום השרון, עם הערך "יצחק יחיאל יעקובוביץ", העוסק ברב העיר הרצליה.
**הרב יצחק יעקובוביץ'** הוא רבה של המועצה אזורית דרום השרון, ומחבר הספר 'אור יצחק'. לשעבר ראש מחלקת כשרות הייבוא ברבנות הראשית לישראל.

ביוגרפיה
--------

החל את לימודיו התורנים בישיבת ניר והתקרב לרב דב ליאור, לאחר סיום מסלול ההסדר עבר לישיבת מרכז הרב שם התקרב לרב אברהם אלקנה שפירא ונהיה לאחד מתלמידיו הקרובים, בהיותו אברך בישיבה הוזמן בשנת תשמ"ג על ידו לשמש תחתיו בתפקיד **ראש מחלקת כשרות הייבוא ברבנות הראשית** תפקיד אותו מילא עד תום כהונתו בשלהי שנת תשנ"ג.

שירת כרב צבאי והגיע לדרגת רב-סרן. בשנת תשמ"ד הוציא לאור את הספר "אור יצחק" - פעילות מבצעית בצה"ל בעתות שלום ומלחמה על פי ההלכה. הספר מכיל כ-180 עמ'. הספר התפרסם עקב הפסק ובו מובא ההיתר לצרף חילונים למניין, פסק אותו ציטטו גם חלק מגדולי הרבנים.

בשלהי שנות התשעים התמנה לרבה האזורי של מועצה אזורית דרום השרון תפקיד בו הוא מכהן עד היום.

בנו אלקנה יעקובוביץ׳ נשוי לליאור, בתו של מנכ"ל בנק איגוד חיים פרייליכמן.

מתגורר בשכונת קריית משה בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק יעקובוביץ', ברשת החברתית פייסבוק
* מאמר שחיבר בניצני ארץ ובו סיפורים והנהגות בענייני כשרות ובכלל מתקופת הרבנות הראשית שקיבל מרבו
* כל הכתבות על הרב יצחק יעקובוביץ', באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישי קרוב, רבנים נגד לונדון, "משתלח במוסד הרבנות", באתר ערוץ 7, 20 בפברואר 2013
2. ↑  הרב אבינר מצטט את הפסק
3. ↑  הרב שרקי מצטט את הפסק
4. ↑   ציוץ של דביר עמר ברשת החברתית אקס (טוויטר), 25 במאי 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438328605171
* VIAF: 78148874597049621264
* WorldCat: viaf-78148874597049621264

 |
**רענן (רני) שריר** (1935 – 28 בנובמבר 2019) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד הנח"ל. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל רשת עמל וכיו"ר העמותה להנצחת זכר חללי הנח"ל ומורשתו.

ביוגרפיה
--------

שריר נולד בתל אביב וגדל בכפר ביל"ו. ב-1953 התגייס לצה"ל כחבר גרעין נח"ל במסלול בני מושבים. ב-1955 סיים קורס קצינים, פיקד על מחלקת נח"ל בבסיס הטירונים החילי ולאחר מכן השתחרר מהשירות הסדיר. במלחמת סיני לחם כסגן מפקד פלוגת חי"ר ברצועת עזה ונפצע. ב-1958 חזר לשירות הקבע ושירת כקצין מבצעים ומפקד פלוגה בנח"ל המוצנח. סיים קורס מפקדי פלוגות והדריך בבה"ד 1. ב-1964 השתחרר משירות הקבע. ב-1966 התגייס פעם נוספת ובמשך 4 שנים היה חבר במשלחת צה"ל באתיופיה. לאחר שובו למד בפו"ם, פיקד על בסיס הטירונים ועל בית הספר למ"כים. במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד נח"ל בגזרת רמת הגולן. ב-1974 מונה לסגן מפקד הנח"ל ובינואר 1975 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד הנח"ל. שירת בתפקיד זה עד 1978. במהלך כהונתו הוקמו 19 היאחזויות חדשות ואוזרחו 16 היאחזויות ותיקות.

לאחר שחרורו כיהן כראש האגף החברתי הכלכלי וראש אגף המשק בתנועת המושבים, בשנים 1996 עד 2001 כיהן כמנכ"ל רשת עמל. כיהן כחבר הוועד המנהל של המכללה האקדמית אחוה, כיו"ר עמותת הנח"ל וכיו"ר האגודה החקלאית כפר ביל"ו.

נפטר ב-28 בנובמבר 2019. בנו, מורן שריר, הוא עיתונאי ב"הארץ".

קישורים חיצוניים
----------------

* אל"ם רענן שריר מפקד הנח"ל, דבר, 19 בינואר 1975
* אל"ם רענן שריר, באתר הנח"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן-ציון ציטרין, שריר פורש מרשת עמל, באתר הארץ, 23 ביולי 2001

| מפקדי פיקוד הנח"ל  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אלחנן ישי • יצחק פונדק • משה נצר • אהרון דורון • איתמר בן ברק • אהרן אבנון • שמואל איל • יהונתן דותן • צבי שמאלי • צבי לבנון • אשר דר • רענן שריר • גבי מגל • אמנון אשכול • יורם גלבוע • בנצי ויינר • מנחם זטורסקי • רן גלינקא • אביעזר סגל • שרון דוידוביץ' • עופר אופיר • חגי ניסימוב |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007448042705171
* VIAF: 12148874699849622861
* WorldCat: viaf-12148874699849622861

 |
**דוד (לולו) ירקוני** (16 ביולי 1928 - 9 באוגוסט 2013) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד אגד ארטילרי 9222.

חייו
----

ירקוני נולד ב-16 ביולי 1928 בטרנסילבניה, ב-1944 נשלח עם משפחתו לאושוויץ, הוריו נרצחו בשואה והוא הועבר למחנה הריכוז דכאו בו שהה עד שחרור המחנה על ידי צבא ארצות הברית. 

ב-1948 עלה לארץ ישראל, התנדב לארגון ההגנה ובמלחמת העצמאות נלחם במסגרת גדוד 62 של חטיבת עציוני. במערכה על ירושלים. לאחר המלחמה הצטרף לחיל התותחנים, שימש קצין תצפית קדמי במבצע כנרת ובמבצע אלקיים. שירת כמפקד סוללה ג' בגדוד 402 ומלחמת סיני לחם כקצין ניהול אש בגדוד 402. ב-1963 מונה למפקד גדוד 334, גדוד תותחנים של חטיבת גולני ושירת בתפקיד עד 1964. במלחמת ששת הימים שירת כמפקד גדוד 335, גדוד מכמ"ת 160 מ"מ ומפקד הסיוע החטיבתי של חטיבת עודד ולחם עמה בגזרת ג'נין ושכם. לאחר המלחמה הדריך בקורס מפקדי פלוגות. במלחמת יום הכיפורים שירת כהראש מטה באגד ארטילרי 282 שלחם בחזית הסורית. בספטמבר 1974 השתחרר משירות הקבע. בשירות המילואים מונה ב-1975 למפקד עוצבת התקומה, אגד ארטילרי במילואים. כמו כן נשלח לסינגפור לאימון הצבא המקומי. 

ירקוני עבד במשרד הביטחון וכיהן כממונה על מרחב אסיה-אפריקה בסיב"ט. 

נפטר ב-2013 ונטמן בבית העלמין בגבעת השלושה.

לקריאה נוספת
------------

* למען ביטחון ישראל, ביטאון תמיד תותחן, ינואר 2014
* דוד ירקוני, תותחן ברמת הגולן, ביטאון שריון מס' 44, ספטמבר 2013

קישורים חיצוניים
----------------

* 14 בדצמבר 2009: ערב רעות והוקרה לבעלי הגבורה בעמותת יד לשריון, אתר יד לשריון

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
|שם=עמית לוי
|תמונה=
|כיתוב=
|שם מלא=
|תאריך לידה=10/4/2001-07/10/2023
|מקום לידה=ישראל
|גובה=1.59
|'עמית לוי בת 22 במותה 
גדלה ולמדה בחולון
בקמפוס קרית שרת 
היתה לוחמת ומפקדת נערצת בגדוד ״לביאי הבקעה״ 
השתחררה והיתה אמורה לטוס לטיול הגדול
לעמית אחות תאומה שהיתה איתה במסיבה ונפצעה ובנס ניצלה 
נרצחה במסיבת הטבח ברעים 
נרצחה ביחד עם חברתה עינבר שם טוב ז״ל וחברתה שיר ג׳ורג׳י ז״ל 
במכולת הזבל במסיבה שם הסתתרו למעלה מ3 וחצי שעות עד שמחבלים ארורים רצחו אותם

קריירה
------

לוי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. ב-31 באוגוסט 1991 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 למכבי חיפה במסגרת גביע הטוטו. ב-23 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–4 בדרבי נגד הפועל תל אביב. את העונה סיים עם 11 הופעות בליגה במדי הקבוצה הבוגרת והיה שותף לזכייה שלה באליפות ראשונה אחרי 13 שנים. ב-12 בספטמבר 1992 רשם שלושה בישולים בניצחון 2–5 נגד הפועל באר שבע בליגה. בעונת 1993/1994 איבד את מקומו בהרכב לאמיר שלח, אולם עונה לאחר מכן חזר להרכב הקבוצה.

בינואר 1997 חתם במכבי הרצליה במדיה שיחק שנתיים וחצי. בהמשך הקריירה, שיחק גם בהכח רמת גן ומ.כ. אור יהודה.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* אליפות: 1991/1992, 1994/1995, 1995/1996
* גביע המדינה: 1993/1994, 1995/1996
* גביע הטוטו: 1992/1993

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד ירדן בן גל הירשהורן, "שיחקתי כדורגל עד גיל 35. כשהגעתי לראיונות בהיי-טק, חטפתי שוק", באתר TheMarker‏, 16 במרץ 2022

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר מכביפדיה
**אלכסנדר פיודורוביץ' אקימוב** (ברוסית: **Александр Фёдорович Акимов**;‏ 6 במאי 1953 – 11 במאי 1986) היה מהנדס סובייטי, שהיה המפקח על המשמרת שפעלה ביחידת הכור של תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל בליל אסון צ'רנוביל, 26 באפריל 1986.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר אקימוב נולד ב-6 במאי 1953 בעיר נובוסיבירסק, שברוסיה.

בשנת 1976 סיים אקימוב את לימודיו במכון להנדסת חשמל במוסקבה, בעל תואר מומחה בהנדסה ואוטומציה של תהליכי חום וכוח. הוא החל את הקריירה שלו בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל בספטמבר 1979. במהלך שנותיו הראשונות בצ'רנוביל מילא תפקידים כמהנדס בכיר בניהול טורבינות ומפקח משמרות באולם הטורבינות. ב-10 ביולי 1984 מונה אקימוב לתפקיד מפקח משמרות ביחידת כור מספר 4.

אסון צ'רנוביל
-------------

בליל 26 באפריל 1986 שימש אקימוב כמפקח המשמרת ביחידת הכוח הרביעית. רמת הכוח של הכור הופחתה והצוות התכונן לבדיקת בטיחות מתוכננת. אקימוב סירב לבצע את הבדיקה בשל מצבה הנמוך והבלתי יציב אך סירובו נדחה על ידי סגן המהנדס הראשי של תחנת הכוח, אנטולי דיאטלוב. עם זאת, הפחתת הכח הייתה פתאומית מדי, מה שהכניס את הכור למצב בלתי הפיך של הצטברות של קסנון-135, הגורם להפחתה בפעילותו. על מנת להתגבר על השפעות הקסנון ולבצע את הבדיקה, הצוות הוציא את מרבית מוטות הבקרה של הכור ממקומם. העלאת הכוח לאחר נקודה זו הכניסה את הכור למצב שעלול להיות מסוכן, ללא ידיעת המפעילים. הטורבינה נסגרה, הבדיקה הושלמה וכפתור AZ-5 (כפתור החירום) נלחץ כדי לסגור את הכור, על ידי החזרת מוטות הבקרה פנימה. מוטות הבקרה היו עשויים בורון אשר מפחית את התגובה הגרעינית, אך קצותיהם היו מצופים גרפיט המאיץ את התגובה. בזמן החדרת המוטות, קצות הגרפיט של המוטות האיצו את התגובה ויצרו שטף נייטרונים בתחתית הליבה. עלייה נוספת זו בהספק גרמה לכור להתפוצץ, וגג הכור במשקל של טונות התרומם ונחת על צדו בתוך הכור. רשתות התקשורת הוצפו לפתע בשיחות ומידע. אקימוב שמע דיווחים על נזק מאסיבי לכור, אך לא האמין בכך, וכתוצאה מכך העביר מידע כוזב אודות מצב הכור במשך שעות לאחר מכן.

אקימוב עבד עם הצוות שלו בבניין הכור לאחר שנודע לו על היקף האסון. הם ניסו לשאוב מים לתוך ליבת הכור החשוף עד שעות הבוקר של 27 באפריל. אקימוב לא ידע שהוא נחשף במהלך עבודתו למינון קטלני של 15 גריי של קרינה. בשלב מסוים הוא נתן הודאות ערש דווי וקבע שוב ושוב: "עשיתי הכל נכון. אני לא מבין למה זה קרה". אקימוב מת מתסמונת קרינה חריפה שבועיים לאחר האסון, והוא בן 33.

הכרה
----

בשנת 2008 הוענק לאקימוב לאחר מותו מסדר האומץ מדרגה שלישית על ידי ויקטור יושצ'נקו, נשיא אוקראינה.

הוא גולם על ידי השחקן אלכסנדר חורושקו בסדרת הטלוויזיה "שעת אפס" (2004), על ידי אלכס לאו בהפקה של ה-BBC‏, "Surviving Disaster: Chernobyl Naster Gas"‏ (2006) ועל ידי סם טרוטון במיני-סדרה של HBO, "צ'רנוביל" (2019).

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר אקימוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Татьяна, Грива. "Герои-ликвидаторы". *chnpp.gov.ua*.
2. ↑  Barringer, Felicity (2001-04-22). "The World; Life After Death: Chernobyl Today". *הניו יורק טיימס*.
3. ↑  Serhii Plokhii (2018). *Chernobyl: The History of a Nuclear Catastrophe*. Basic Books. ISBN 9781541617087.
4. ↑  *Nuclear Engineering International*. Vol. 35. Heywood-Temple Industrial Publications Limited. 1990. p. 51.
5. ↑  "Presidential Decree No. 1156/2008 of 12 December 2008". *zakon.rada.gov.ua*.
פטיש פעמון / שימל
**פטיש פעמון** (בגרמנית: **Glocke und Hammer**), או **שימל** (סוס לבן) הוא משחק קוביות, שהיה נפוץ במרכז אירופה משנת 1850, בעיקר בקרב האוכלוסייה היהודית דוברת הגרמנית. מקובל היה לשחק את המשחק בחנוכה. המשחק הוא כנראה המצאה גרמנית, וישנה טענה שממציא של המשחק הוא סוחר האמנות היינריך פרידריך מילר (1779–1848). אחרי שנת 1945 המשחק נעלם כמעט לגמרי, והמהדורה אחרונה שלו שווקה ב-1974.

חוקי המשחק
----------

פטיש פעמון הוא משחק לשני אנשים או יותר, מתאים בעיקר לשלושה עד חמישה שחקנים.

### כלי המשחק

למשחק שמונה קוביות משחק, חמישה קלפים, כסף משחק או מטבעות בכמות מספקת, פטיש לכרוז, וקופה.

#### הקוביות

המשחק מכיל שמונה קוביות כאשר כל הפאות חלקות, למעט פאה אחת של הקוביה המכילה את המספרים מ1 עד 6 ועוד שתי קוביות: קובייה אחת שמצויר על פאה אחת שלה פטיש, וקוביה שנייה שמצויר עליה פעמון.

#### הקלפים

המשחק מכיל חמישה קלפים:

* פטיש
* פעמון
* פטיש ופעמון
* שימל (סוס לבן)
* פונדק (או בית מסחר)

### שלבי המשחק

#### שלב א: מכירה פומבית

מערבבים את הקלפים הפוך, הכרוז מתחיל במכירה פומבית של הקלפים, כל שחקן יכול להתמודד לפי הכסף שיש לו. שחקן יכול לרכוש אחד או יותר כרטיסים או שלא לרכוש בכלל. המכרז מתקיים בשיטת מכירה אנגלית מבלי שהשחקן יודע מה מכיל הקלף שנמכר. לפי גרסה אחרת המכירה היא פומבית והשחקנים מתחרים על קלפים גלויים. בסיום המכרז כל שחקן משלם את הערך שהוא רכש לקופה ומקבל את הקלפים.

#### שלב ב: לפני פתיחת הפונדק

השחקן שרכש את קלף השימל מתחיל את המשחק ולאחריו בכיוון השעון, כל שחקן בתורו זורק את כל שמונה הקוביות:

1. אם יצא ריק בכל הקוביות, השחקן מעביר מטבע לשחקן שמחזיק בקלף השימל.
2. אם יוצא ריק לשחקן שמחזיק את קלף ה"שימל" - כל שחקן מעביר לו מטבע אחד.
3. אם יצא מספר (ללא פטיש או פעמון) השחקן מקבל מהקופה מטבעות במספר שיצא.
4. אם יצא פטיש אזי השחקן שמחזיק את הקלף פטיש מקבל את הערך או נותן את המטבע לשימל, וכן אם יצא פעמון. 5. אם יצא גם הפטיש וגם הפעמון - השחקן שמחזיק את הקלף פטיש ופעמון מקבל את הערך.

#### שלב ג: פתיחת הפונדק

לאחר מספר סיבובים הקופה מתחילה להתרוקן. כאשר סכום הקוביות שהוטלו גבוה יותר מהסכום שקיים בקופה, המשחק עובר לשלב השלישי (מכריזים: "הפונדק/בית המסחר נפתח").
מאותו רגע מי שמקבל מטבעות במקרה שריק הוא הפונדק (או בית המסחר) ולא השימל. 
כמו כן, מתוך כל סכום שיוצא בקוביות יש להפחית את הסכום של הקופה והשחקן צריך לשלם את ההפרש לבעל הפונדק. לדוגמה אם נשאר בקופה שלוש מטבעות  והקוביות מראות על חמש יש לשלם לבעל הפונדק שתי מטבעות (5-3=2)

ברגע שיוצא הסכום המדויק שיש בקופה המשחק מסתיים (מכריזים: "הפונדק/בית המסחר נשרף").

המנצח הוא מי שיש לו הכי הרבה מטבעות בסיום המשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* פעמון ופטיש, באוספי מוזיאון הצעצועים בשטיינהודה, באתר המוזיאונים הגרמני (בגרמנית)

הערות שולים
-----------

1. ↑  ראו למשל בזכרונותיו של יונה עמנואל, **יסופר לדור**, ירושלים תשנ"ד, עמ' 27, באתר אוצר החכמה.
מבט דרך כוונת השלכה לעבר המטרה המסומנת בנקודה כתומה בנשק M16 שבשימוש צה"לי.
**כוונת השלכה** (באנגלית: **Reflector sight** או **Reflex sight**) היא כוונת מבוססת סיב אופטי, המרכז אור לנקודה במרכז הכוונת שאליה מכוּון הנשק. כוונת השלכה יכולה להיות מורכבת על רובים או אקדחים.

היסטוריה
--------

  
שגיאות פרמטריות בתבנית:להשלים   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
רעיון פיתוח כוונת ההשלכה עלה בשנת 1900, אז רשם מהנדס האופטיקה האירי הווארד גרוב פטנט על רעיון כוונת ההשלכה ל"כלי נשק גדולים וקטנים". השימוש הראשון בכוונת השלכה היה במטוסי קרב גרמניים ב־1918. הכוונת השתמשה בקולימטור כדי ליצור תמונה שמתמקדת באינסוף ומוקרנת על זכוכית שקופה. בניגוד לכוונות ברזל ישנות, הטייס לא צריך לכוון את מבטו כדי לראות את נקודת הפגיעה של הכדור, אלא יכול היה להזיז את ראשו (בטווח העדשה של הקולימטור) ועדיין לראות תמונה שמכוונת למקום המדויק. תותחי המטוס אופסו בהתאם לכוונת כדי שהכדורים והפגזים יפגעו בנקודה במרכז הכוונת ממרחק מסוים.

תכונות
------

כוונת השלכה מדגם מפרולייט M21 מורכבת על רובה M16 בשימוש צה"ל. הכוונת מולבשת על מתפסי הרובה בעזרת מתאם מיוחד.
מבט דרך כוונת השלכה מתוצרת חברת Tasco.
לכוונת ההשלכה מספר יתרונות על פני כוונת הברזל: כוונת השלכה מספקת מדדים כמו מרחק, זווית ורוח, שמסייעים לדייק את הירי למטרה המבוקשת. כוונת השלכה גם מאפשרת למקם את המטרה במצפן האופטי, דבר המאפשר להתאים את תאורת הירייה לתנאי התאורה בסביבת הירי.

שימוש בצה"ל
-----------

ביחידות המובחרות של צה"ל נעשה שימוש בכוונת השלכה בשם 'טריג'יקון רפלקס', של חברת טריג'יקון. כוונת זו מתחברת לנשק באמצעות מתאם A.R.M.S.

חברה נוספת שכמה דגמים של כוונות השלכה שבית הייצור שלה נמצאים בשימוש צה"ל היא חברת מפרולייט הישראלית. בין הכוונות תוצרת מפרולייט שבשימוש צה"ל נמנות מפרולייט M21 הותיקה, מפרולייט M5 שנכנסה לשימוש ב-2015, ומפרו מור. בנוסף לכך, יש גם שימוש בכוונת השלכה מדגם MARS (ראשי תיבות של Multi-Purpose Aiming Reflex Sight) המיועדת להתקנה על רובי M4 או תבור בעלי מסילת פיקטיני.

ראו גם
------

* כוונת ברזל
* כוונת טלסקופית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוונת השלכה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב זיתון, בין העיניים: כוונת חדשה לנשק של לוחמי צה"ל, באתר ynet, 13 בדצמבר 2015
פירוש נוסף ערך זה עוסק במבנה בעיר מקסיקו סיטי. אם התכוונתם למבנה בעיר אחרת בשם "ארמון/היכל האמנויות היפות", ראו היכל האמנויות היפות.

**ארמון האמנויות היפות** (בספרדית: **Palacio de Bellas Artes**) הוא מרכז האמנויות והתרבות המפורסם והחשוב ביותר במקסיקו סיטי. הוא ממוקם ממערב למרכז ההיסטורי של מקסיקו סיטי, בסמוך לפארק אלמדה סנטראל. המבנה עומד על מקומו של התיאטרון הלאומי הראשון של מקסיקו שהוקם בסוף המאה ה-19, אבל לאחר מכן הוחלט להרוס את הבניין לטובת בניין מפואר יותר לרגל יובל המאה של מלחמת העצמאות של מקסיקו ב-1910. על העיצוב והבנייה הראשוניים הופקד האדריכל האיטלקי אדאמו בוארי ב-1904, אך סיבוכים שנבעו מבירוקרטיה פוליטית לפני ובמהלך המהפכה המקסיקנית הפריעו לעבודות ההקמה, עד שבשנת 1913 הוחלט להפסיק את הבנייה. בשנת 1932 הוחלט לחדש אותה תחת ידיו של האדריכל המקסיקני פדריקו מריסקל, שהשלים את הבניין ב-1934. מראהו החיצוני של הבניין הוקם בסגנון ארט נובו ועיצוב הפנים הוקם בסגנון אר דקו. במרכז מספר מוזיאונים, גלריות ומרכזי הופעות כגון תיאטרון והבלט הממלכתי של מקסיקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון האמנויות היפות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארמון האמנויות היפות (בספרדית)
* ארמון האמנויות היפות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13901906x (data)
* MusicBrainz: a8679c12-ecf0-4298-9339-de5f824bbf20
* NKC: ko2017957087
* SUDOC: 107952335
* VIAF: 154680487
* WorldCat: viaf-154680487

 |
**סוזן מרי קלי לי** (באנגלית: **Suzanne Marie Kelley Lee**; נולדה ב-7 בנובמבר 1966) היא פוליטיקאית ואשת חינוך אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת נבדה, מאז 2019.

ביוגרפיה
--------

לי נולדה בעיר קנטון (אנ') שבמזרח מדינת אוהיו, בתם של וורן וג'ואן קלי. אביה עבד במפעל לייצור פלדה, והיא עבדה לראשונה בגיל שמונה כמחלקת עיתונים. לי סיימה את לימודיה הגבוהים באוניברסיטת קרנגי מלון השוכנת בפיטסבורג שבפנסילבניה.

לאחר שעברה ללאס וגאס ב-1993, נהייתה לי המנהלת המייסדת של מיזם "משחקי מרכז העיר", המציע מסגרות אחרי שעות בית ספר עבור ילדים. החל משנת 2010 כיהנה לי כנשיאת "הקהילות בבתי הספר" בנבדה, ארגון למניעת נשירה מהלימודים. במהלך העשור השני של המאה ה-21 המשיכה לי בעשייה חינוכית והייתה חברה במספר ועדות מייעצות בתחום החינוך.

בבחירות 2016 התמודדה לי לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של נבדה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית. היא הפסידה בבחירות המקדימות לרובן קיהואן בפער של 19%. היא סיימה במקום השלישי מאחורי חבר בית המחוקקים של נבדה לשעבר לוסי פלורס, שקיבלה 25.6% מקולות הבוחרים.

בבחירות 2018 התמודדה לבית הנבחרים הפעם בשאיפה לייצג את מחוז הקונגרס השלישי של נבדה בעקבות התפטרותה של ג'קי רוזן, שפרשה לאחר כהונה אחת בלבד אחרי שנבחרה לסנאט של ארצות הברית. לי זכתה בבחירות המקדימות וגברה על שישה מועמדים אחרים עם 66.9% מקולות הבוחרים. ביום הבחירות הכלליות ניצחה את דני ארקניאן, מועמד המפלגה הרפובליקנית עם 52% מהקולות. ב-18 בדצמבר 2019 הצביעה לי בעד שני סעיפי ההדחה של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. לי חברה בוועדה לענייני חיילים משוחררים ובוועדת החינוך והעבודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוזי לי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סוזי לי בבית הנבחרים (באנגלית)
* סוזי לי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סוזי לי באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
2. ↑  מישל רינדלס, Democratic education advocate Susie Lee jumps into competitive House race after primary loss in 2016, באתר נבדה אינדיפנדנט, 14 בספטמבר 2017 (באנגלית)
3. ↑  לוקאס מ. תומאס, Lee makes political debut in CD4 race, באתר Thespectrum.com‏, 21 במרץ 2016 (באנגלית)
4. ↑  AP‏, Susie Lee wins Nevada's 3rd Congressional District seat, באתר וושינגטון פוסט, 12 בדצמבר 2018 (באנגלית)
5. ↑  שון או'קיי וזכארי ב. וולף, How each member of the House voted on impeachment, באתר CNN‏, 18 בדצמבר 2019 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6x74chd
* US Congress: L000590

 |
רבי **יחיאל יהודה איזקסון** (תרפ"א - תשל"ז, 1977) היה רב שכונת אחוזה בחיפה ומקים ישיבת תורת אמת לוס אנג'לס.

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי אברהם ישכר בער איזקסון רבה של פוליאן-רוסקובה (בנו של רבי שלמה מרומאן) ולשרה בת רבי ישראל חיים פרידמן, רבה של ראחוב ומחבר הספר ליקוטי מהרי"ח. למד בישיבתו של רבי יהודה סגל רוזנר בסקלהיד (אנ'). נישא לחנה, בתו של רבי חיים צבי טייטלבוים. היה עוזרו של אביו ברבנות בפוליאן-רוסקובה, ובמפקד הקהילות שנערך ב-1944 נמנים שניהם כרבני הקהילה.

בשנות השואה שהה במחנה הריכוז דכאו ולקה בדלקת ריאות כרונית, לאחר השואה כיהן כרבה של סיגט במשך חצי שנה, עלה לישראל וכיהן כרבה של אחוזת שמואל בחיפה, עמד בקשרי שו"ת עם רבי אברהם ישעיהו קרליץ, לאחר שהתגברה מחלתו ירד בעצת רופאיו ללוס אנג'לס, שם הקים את ישיבת תורת אמת.

נפטר בז' בתמוז תשל"ז ונקבר למחרת, ערב שבת פרשת חוקת בבית הקברות סיגעט, ויליאמסבורג, סמוך לאוהל אדמו"רי סאטמר.

על פי רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים, במשך שנים רבות לא זכו בני הזוג לילדים. במהלך ביקור אצל חיים מרדכי מנדבורנה בירכו האחרון שיזכה לילדים. בתו היחידה ברכה נישאה לרב יהושע לעוו שמילא את מקומו בכל התפקידים שנשא בהם.

מדברי תורתו נדפס לאחר מותו ספר 'יחי יהודה'.

על שמו נקרא בית הכנסת המרכזי של לוס אנג'לס 'בית יהודה' וכולל אברכים 'זיכרון יחיאל יהודה'.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה יעקב גרוס, ****ספר מארמארוש****, עמ' מא, באתר היברובוקס
* יצחק יוסף כהן, ****חכמי טראנסילוואניה****, ירושלים תשמ"ט, חלק ב' עמ' 5, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* מאיר איזקסון, מילי דהספידא

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר ישיבת תורת אמת.
* פורום אודותיו באתר בחדרי חרדים.
* קברו ופרטים אודותיו אתר kevarim.com (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כיוון שבזמן החתונה חמיו כבר לא היה חי, מי ששימש כשושבינו היה גיסו רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם.
2. ↑  הרב י. איזקסון נבחר כרבה של אחוזת שמואל על הכרמל, הצופה, 13 בפברואר 1951
3. ↑  ראו ב'גנזים ושו"ת חזו"א' חלק ב עמוד שפט ואילך
4. ↑  רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים, כפי שסיפר בביקור אצל גיסו רבי צבי הירש רוזנבוים (מכון דבר חיים, **הליכות עולם - שבת** חלק ב עמוד רלה, בני ברק, תשע"ט).
**הדודה מארגנטינה** הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1984 בבימויו של ג'ורג' עובדיה, עם ישראל גוריון (בתפקיד כפול) ויוסף שילוח בתפקידים הראשיים.

בסרט יש קטעי ארוטיקה ופורנו רך, והוא לא הצליח כסרטיו האחרים של עובדיה. 

זהו סרטו האחרון של עובדיה כבמאי.

העלילה היא על שני אחים המתקיימים מהכסף ששולחת להם דודתם מארגנטינה ועומדים להינשא לבנותיו של סוחר קמצן. ישראל גוריון משחק בתפקיד כפול של גבר ואישה ("הדודה מארגנטינה").

בתחילת הסרט שר ג'קי מייקה את להיטו "סניוריטה" במועדון הקולוסיאום בכיכר אתרים בתל אביב.

תקציר העלילה
------------

יוסי ורפי הם אחים שגרים בווילה מפוארת של דודתם לואיזה שגרה בבואנוס איירס והיא גם ממנת את כל הוצאותיהם. הם יוצאים עם שתי אחיות - שרה ורותי ורוצים להתחתן איתן. אביהן של הבנות הוא אדון חגולי (יוסף שילוח) שהוא אלמן קמצן, בעל חנות תכשיטים ושקוע בחובות בעיקר לאדון סיני (יעקב בנאי).

האחים רוצים את הסכמתו לנישואין ומסדרים שהדודה לואיזה תגיע לישראל. הם שוכרים טבח (טוביה דובלרו) ומזמינים את חגולי לפגוש את הדודה לואיזה שהיא מיליונרית והוא נלהב.

לדירתם של האחים מגיע עמנואל (ישראל גוריון), שחקן תיאטרון הבימה שאשתו זרקה אותו מהבית בגלל בגידותיו, והם מסכימים לארח אותו ללילה אחד.

הדודה מתקשרת ומודיעה להם כי במטוס הייתה אזהרה על פצצה והיא לא תוכל להגיע. האחים בצרה אבל כשעמנואל מדגים להם בגדי אישה הם מבקשים ממנו לשחק את התפקיד של הדודה לואיזה.

לאדון חגולי המדבר במבטא עיראקי כנד יש כבר תוכניות לעתיד. הוא מתחיל לחזר אחרי "לואיזה" ונוצרים מצבים מביכים ומשעשעים. אברהם רונאי פוגש אותם בחוף תל אביב ומתפוצץ מצחוק, ויהודה אפרוני רואה את עמנואל בבגדי אישה ותוהה מהיכן הוא מכיר אותו.

חגולי לוחץ על "לואיזה" להתחתן אבל היא דוחה אותו עד שתעבור שנה לפטירת בעלה.

לבסוף נערכת החתונה בווילה של הדודה אבל היא מופרעת כשמגיעה למקום הדודה לואיזה האמיתית (מוניקה ורדימון). חגולי רודף אחרי עמנואל סביב הבריכה ולבסוף מתעלף, אך הדודה לואיזה "מחייה" אותו בנשיקה מפה לפה. אשתו של עמנואל מגיעה עם הילדים וזורקת אותו לבריכה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ישראל גוריון | עמנואל/הדודה לואיזה | המזויפת |
| יוסף שילוח | אדון חגולי |  |
| מוניקה ורדימון | הדודה לואיזה | האמיתית |
| יעקב בנאי | אדון סיני |  |
| דני חדד | יוסי |  |
| ישראל טרייסטמן | רפי |  |
| מירי טולדנו | שרה |
| ריבה מזור | רותי |  |
| טוביה דובלרו | טוביה | טבח |
| אברהם רונאי | בתפקיד עצמו |  |
| יהודה אפרוני | בתפקיד עצמו |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "הדודה מארגנטינה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הדודה מארגנטינה", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "הדודה מארגנטינה", באתר אידיבי
* "הדודה מארגנטינה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הדודה מארגנטינה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
"המגרד", העתק רומי, מוזיאון הוותיקן, רומא
"המגרד", העתק רומי, מוזיאון הוותיקן, רומא
ההעתק ההלניסטי שנמצא בקרואטיה
"**המגרד**" או "**אפוכסיומנוס**" (בלטינית: Apoxyomenos) הוא פסל של הפסל היווני ליסיפוס (ביוונית: Λύσιππος), בן המאה הרביעית לפנה"ס. הפסל המקורי נוצר בקרבת שנת 330 לפנה"ס וכיום נשמרו ממנו העתקים מאוחרים יותר.

הפסל מציג נער המקרצף בעזרת סטריגיל לכלוך מגופו. דמות זו מציגה את אחד הטיפוסים של תיאור דמות אתלט באמנות היוונית, טיפוס אשר הופיע גם אצל אמנים אחרים כגון פוליקליטוס (הגם שעבודתם לא נשמרה). להבדיל מן הקאנון של פוליקליטוס שבו הראש מהווה שביעית מן הגוף, מציג פסל זה קאנון חלופי ובו הראש מהווה שמינית ממנו (1:8). הדמות ניצבת בתנוחת קונטרה פוסטו וידיה פורצות אל החלל באופן דרמטי. במידה רבה הפסל דורש מן הצופה ראייה יותר תלת-ממדית, כיוון וצורת הצגתו היא פחות פרונטלית. 

פליניוס מציין ב"תולדות הטבע" כי פסלו של ליסיפוס הוצב על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה במרחצאות אגריפה ברומא בשנת 20 לפנה"ס. פליניוס ציין כי הקיסר הרומאי טיבריוס ציווה להעביר לחדרו הפרטי את הפסל, אך נאלץ להשיב אותו בשל התקוממות ציבורית. עוד ציין כי ליסיפוס "נהג לומר" כי בשעה שאמנים אחרים "מציגים את האדם כפי שהוא, הוא מציג את האדם כפי שהם נראים", בהתאם למסורת האמנותית "שנתן אריסטוטלס הן למשוררים והן לציירים".

העתק הפסל הנמצא במוזיאון הוותיקן התגלה בשנת 1849 בגדה המערבית של נהר הטיבר ברומא. העתק נוסף, עשוי ברונזה, נמשה ליד האי לושין הקרואטי בים האדריאטי. פסל זה נחשב להעתק הלניסטי מן המאה השנייה או הראשונה לפנה"ס. ראש נוסף מטיפוס זה נמצא באוסף מוזיאון קימברלי (Kimball Art Museum) בטקסס. לראש זה עיניים משובצות זכוכית ונחושת. פסל מטיפוס זהה לו נמצא בשנת 1896 באפסוס שבטורקיה והוא מצוי כיום ב"מוזיאון לתולדות האמנות" (Kunsthistorisches Museum) בווינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Apoxyomenos** בוויקישיתוף
* Michael Lahanas, "The Apoxyomenos of Lysippus
* על "המגרד" הקרואטי
* דמות תלת־ממדית משוחזרת של "המגרד" הקרואטי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי-יונה, מיכאל, **תולדות האמנות הקלאסית**, מוסד ביאליק, ירושלים, 2004, עמ' 154.
2. ↑  ג'ובאן פייטרו בלורי (Bellori) "האידאה של הפסל, הצייר והאדריכל", בתוך: ברש, משה, **פרקים בתאוריה של אמנות הרנסאנס והבארוק**, מאגנאס, ירושלים, 1989, עמ' 181.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12169423s (data)
* GND: 4197331-8
* LCCN: n98104382
* VIAF: 190692025
* WorldCat (עם VIAF): 190692025

 |
**יוסף לוונהרץ** (באנגלית: Josef Loewenherz), 1884, פיבובשצ'יזנה (בפולנית: Piwowszczyzna), מחוז סוקל, בגליציה, היום באוקראינה, - 1960, ארצות הברית) עמד בראש הקהילה היהודית בווינה במהלך מלחמת העולם השנייה. הואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים, אך שוחרר בהעדר הוכחות, מעבר לעצם הישרדותו כמנהיג יהודי באוסטריה הנאצית בכל תקופת המלחמה.

קורות חיים
----------

ב־1913 נשא לאישה את סופי שנפלד (Schonfeld) ומשנת 1914 חי אתה בווינה. שם עבד כעורך דין ואף השלים תואר דוקטורט במשפטים.

המחלוקת סביב פעילותו הציבורית במהלך מלחמת העולם השנייה
------------------------------------------------------

לוונהרץ היה ציוני, חבר באספת הנציגים מ-1924 ולזמן מה שימש סגן יושב ראש הקהילה היהודית בווינה. ב־1935 מונה כיושב ראש הקהילה הזמני, וב-1937 נעשה מינויו קבוע.

עם סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית, הוטל על לוונהרץ על ידי אדולף אייכמן ב-12 במרץ 1938 ארגונה מחדש של הקהילה היהודית וניהולה. לשם כך מונתה לצידו מועצה של שמונה חברים יהודים, אך הם היגרו לאחר מכן. לוונהרץ עמד בראש הקהילה היהודית בווינה עד 1945. החל מינואר 1953 שימש כראש "מועצת הזקנים של היהודים בווינה".

ביוני 1942, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, האשים חבר ב"ארגון החיילים המשוחררים היהודיים" את לוונהרץ שהעביר מידע שהיה כלול ברשימות הארגון והשתמש בו לצורכי גירוש יהודים מאוסטריה. חבר הארגון למעשה האשים את לוונהרץ בבגידה ביהודים, וכמה מחבריו אף היו שותפים לרגשותיו. הטענה הייתה כי מנהיגי הקהילה היהודית (Kultusgemeind) בווינה שימשו כעושי דבריו של הגסטאפו. יהודים מווינה שבני משפחותיהם נרצחו הטיחו בו האשמות, אולם ההיסטוריון מיניון לנגנס טוען בספרו, כי ככל הידוע ההאשמות התבססו על רגשות מובנים של טינה וחוסר אונים יותר משהתבססו על עובדות שאפשר להוכיחן.

במאי 1945 נעצר לוונהרץ בידי הצבא האדום והואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים. הוא היה עצור שלושה חודשים והועבר לצ'כוסלובקיה. אחרי שחרורו הצטרפו הוא ורעייתו אל שני ילדיהם בארצות הברית. הוא מעולם לא חזר לאוסטריה. לוונהרץ נפטר בארצות הברית בשנת 1960, ולא הספיק להעיד במשפט אייכמן, כמתוכנן, אך שלח מסמכים לבית המשפט. רעייתו, סופי לוונהרץ (Sofie Lowenhertz) לבית שנפלד, שימשה מ 1928 נשיאת ויצו ומ-1934 נשיאת סיוע החירום היהודי לנשים. היא נשארה בווינה עד 1945 ונפטרה בארצות הברית ב-1981, בגיל 91.

לקריאה נוספת
------------

* **הרצאות ודיונים בכינוס הבינלאומי השלישי של חוקרי השואה (1977). דמות ההנהגה היהודית בארצות השליטה הנאצית 1933- 1945**, הוצאת יד ושם.
* "הפוליטיקה של מדיניות הגזע הנאצית ותפקיד היודנראט במסגרתה: דיון בסרטו של קלוד לנצמן 'אחרון הלא צדיקים'", סליל - כתב עת מקוון להיסטוריה, קולנוע וטלוויזיה, בחסות מרכז קבנר-מינרווה להיסטוריה גרמנית והאוניברסיטה העברית בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף לוונהרץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  דליה עופר, **דרך בים: עלייה ב' בתקופת השואה 1939–1944**, ירושלים: יצחק בן צבי, 1988
2. ↑  לנגנס מ', **היקרים לי מכל מכתבים ורשומות יומן של אחות יהודייה בווינה**, ירושלים: יד ושם
3. ↑  משפט אייכמן (תיק פלילי 40/61) - רשימת מסמכים שנתקבלו מן הד"ר יוסף לוונהרץ בווינה, באתר ארכיון המדינה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007452733605171
* BnF: cb13749216q (data)
* GND: 1072512025
* ISNI: 0000 0000 0128 6259
* LCCN: nr96035871
* VIAF: 66646563
* WorldCat: lccn-nr96035871

 |
**ויולט ח'ורי** (1929 – 1987) הייתה ראשת המועצה המקומית של כפר יאסיף. היא הייתה האישה היחידה שכיהנה כראשת מועצה ערבית בישראל והאישה הראשונה שנבחרה למועצה מקומית ערבית.

ויולט נולדה לשושלת של כמרים יוונים אורתודוקסים. אביה היה שוטר ואמה מנהלת בית ספר לבנות בחיפה. למדה בתיכון אנגלי מעורב יהודי-ערבי לבנות בחיפה. לאחר מכן למדה עבודה סוציאלית, ועבדה במקצוע, ובמהלך עבודתה הסתובבה בכפרים ערביים בגליל, דבר אשר גרר ביקורת מצד אנשים בכפר יאסיף שחשבו שזה לא ראוי לאישה רווקה. לכן, ב-1952 התארסה דרך שידוך לפאוזי ח'ורי, שהיה גדול ממנה ב-18 שנה, ולאחר מכן התחתנו.

ויולט נכנסה לפוליטיקה מקומית בעקבות בעלה, שהיה חבר מועצה ולאחר מכן גם ראש המועצה. כאשר הוא נבחר לראשות המועצה ניסו להעביר את ויולט לעבוד בכפר ראמה מכיוון שהייתה מועסקת כעובדת סוציאלית על ידי מועצת כפר יאסיף, אך היא סרבה, התפטרה ופתחה חנות בגדים ולאחר מכן את גן הילדים הראשון בכפר יאסיף. בעקבות משבר פוליטי במועצה, פאוזי התפטר וויולט התבקשה על ידי מליאת המועצה להחליף אותו וב-1972 נכנסה לתפקיד. היא מינתה נשים רבות לתפקידים במועצה, בין השאר כדי להתמודד עם הקושי של גברים לעבוד תחתיה. במהלך כהונתה המועצה קבלה מענקים מיועץ ראש הממשלה לענייני ערבים וכן התהדקו הקשרים עם הקיבוץ השכן, יחיעם. למרות ההישגים שלה היא הודחה מתפקידה לאחר כשנה וחצי. בבחירות ב-1978 רצה במפלגה עצמאית וזכתה במושב אחד והייתה לאישה הראשונה שנבחרה למועצה מקומית ערבית. ויולט ח'ורי כיהנה במועצה כ-14 שנה.

לקריאה נוספת
------------

* Herzog, Hanna (1999). Gendering Politics: Women in Israel. University of Michigan Press. ISBN 978-0-472-10945-6.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Herzog 1999, p. 209
2. ↑  Emtiaz Zourob, قلم ودفتر .. من وجع البنفسج: فيوليت خوري, قلم ودفتر .. من وجع البنفسج, ‏الأربعاء، 12 مارس 2014
3. ↑  יום האישה הבינלאומי: סולידריות תחילה, באתר www.idi.org.il, ‏2022-08
4. 1 2 3  ⁨ויולט חורי לראשות כפר יסיף לראשונה ערבייה בראש רשות מוניציפיאליוו⁩ | ⁨על המשמר⁩ | 27 דצמבר 1971 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
5. 1 2 3  Herzog 1999, p. 211
6. 1 2  Herzog 1999, p. 210
7. ↑  אתר למנויים בלבד ג'קי חורי, הבחירות ברשויות הערביות: הנשים עוברות קדימה, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2013
8. ↑  ח׳אולה אבו בקר, **בדרך לא סלולה: נשים ערביות כמנהיגות פוליטיות בישראל**, המרכז לחקר החברה הערבית בישראל, 1998, מסת"ב 978-965-454-032-2. (בiw)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007396562705171
* VIAF: 26154921231363590089
* WorldCat (עם VIAF): 26154921231363590089

 |
**תוכנית ארזים** היא מסלול הכשרה ושירות בצה"ל, שמטרתו שיבוץ מצטיינים בעלי יכולות מנהיגותיות באזורי המחקר הטכנולוגי-מתמטי באגף המודיעין ובאגף התקשוב וההגנה בסייבר. בתחילת המסלול, לומדים חניכי התוכנית תואר ראשון דו חוגי במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, ואז משרתים כ-6 שנים באזורי מחקר מתמטי וטכנולוגי שבאגפים אלה. ההכשרה בתוכנית, אשר אורכת כשנתיים, כוללת בנוסף לתואר הראשון גם קורס קצינים, וכן קורס הכשרה של חיל המודיעין או של חטיבת ההגנה בסייבר.
תוכנית ארזים נחשבת לאחת התוכניות היוקרתיות ביותר שמציע צה"ל.

מסלול ההכשרה
------------

ההכשרה ברובה מתקיימת באוניברסיטת תל אביב כאשר מרבית שכר הלימוד של התואר האקדמי הוא במימון של צה"ל.

חניכי התוכנית עוברים הכשרה בתחומי האקדמיה, המודיעין וטכנולוגיה. הם לומדים לתואר ראשון במסלול דו-חוגי משולב באוניברסיטת תל אביב וזוכים לחניכה אישית לאורך כל תקופת ההכשרה ולתכני העשרה אקדמיים, מקצועיים, אישיותיים ופיקודיים שיסייעו להם בהמשך השירות. על אף שתואר זה אורך לרוב שלוש שנים, חניכי התוכנית מסיימים אותו בהיקפו המלא רק בשנתיים.

חניכים שסיימו תואר ראשון כבר במהלך התיכון לומדים בתכנית ארזים 2 - לימודי תואר שני במתמטיקה או במדעי המחשב בשנה אחת בלבד במקום תואר ראשון.

לאחר מכן, חניכי ארזים מקבלים הכשרה צבאית ומודיעינית המותאמת לתפקידם העתידי: קורסים במקצועות מודיעין, הנפרשים על פני סדנת קיץ בין שתי שנות הלימודים, טירונות בסיסית (רובאי 02), קורס קצינים בבה"ד 1 שלאחריו מקבלים דרגת סגן. לבסוף, הם עוברים הכשרה מקצועית ואינטנסיבית האורכת בין שלושה חודשים לחצי שנה.

לאחר ההכשרה
-----------

בסיום ההכשרה המקצועית, בוגרי התוכנית משובצים במדורים השונים של היחידות. הבוגרים יעסקו במחקר מתמטי וטכנולוגי פורץ דרך ובעיצוב ופיתוח תשתיות מחשוב, תשתיות מחקר ומערכות סייבר מתקדמות, תוך שימוש בטכנולוגיות ויכולות מסווגות ביותר. צוותים קטנים, בהם משרתים בוגרי ארזים לצד בוגרי מסלולים איכותיים אחרים (כגון תוכנית אודם, גאמא ותלפיות), בשילוב עם טכנולוגיה מתקדמת, יוצרים סביבת עבודה ייחודית באופיה המעודדת למידה מתמדת, עבודת צוות ומצוינות אישית. לאחר שצברו ניסיון, בוגרי המסלול מיועדים גם להוות שדרה פיקודית ומקצועית ביחידה. חלק מהבוגרים שימצאו מתאימים יוכלו להשתלב במערך ההדרכה של היחידה והתוכנית.

המיונים והקבלה לתוכנית
----------------------

המועמדים לתוכנית עוברים מסלול מיונים ממושך וקפדני, אשר מתחיל במבחני "שחקים" של חיל המודיעין, וכולל מבדקי יכולת מתמטית, יכולות בין-אישיות, פוטנציאל מנהיגותי ויכולות אנליטיות. בעבר המיונים לכל חיל נעשו בנפרד, אולם כיום נעשים ברובם במשותף.

בנוסף לשלבי המיון, על המועמדים לעמוד בתנאי הקבלה של האוניברסיטה הן בציוני הבגרות והן בבחינה הפסיכומטרית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר על תוכנית ארזים
* מסלול ארזים אמ"ן, באתר "מתגייסים"
* מסלול שחקים - ארזים, באתר "מתגייסים"

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחקים - ארזים, באתר חיל המודיעין (ארכיון)
2. ↑  תוכנית ארזים, באתר תוכנית ארזים
במתמטיקה קומבינטורית, **רצף לנגפורד** (מכונה גם **זוגות לנגפורד**) הקרוי על שמו של המתמטיקאי הסקוטי ק' דדלי לנגפורד, הוא תמורה של הרצף של 2n מספרים 1, 1, 2, 2, ... n, n כך שבין שני מספרי אחת מפריד מספר אחד, ובין שני מספרי השתים מפרידים שני מספרים וכן הלאה.

**בעיית לנגפורד** היא המשימה של מציאת רצף לנגפורד לערך נתון (n).

היסטוריה
--------

ק' דדלי לנגפורד התבונן בבנו המשחק בשש קוביות צבעוניות - שתיים מכל צבע. הוא הבחין שהילד סידר אותן כך שבין קוביות מצבע א' הפרידה קובייה אחת, ובין שתי קוביות מצבע ב' הפרידו שתי קוביות ובין הקוביות הנותרות הפרידו שלוש קוביות. בשנת 1958 הצליח לנגפורד להוכיח שזהו הסידור האפשרי היחיד, מלבד היפוכו. הוא בדק גם רצף של ארבעה צבעים, וגילה שגם בזה יש רק סידור אחד אפשרי.

לנגפורד מצא כי אין סידור מתאים לחמישה ושישה צבעים, אך לשבעה צבעים יש 26 סידורים אפשריים.

באופן כללי, יש פתרונות אפשריים רק למספרים שהם כפולה של 4 (n = 4k) או כפולה של 4 פחות 1 (n = 4k - 1).

מיכאל קרייצקי, כריסטוף ז'ילטואלן בי הריצו בשנת 2005 תוכנית מחשב במשך שלושה חודשים ומצאו שיש בדיוק 46,845,158,056,515,936 סידורים אפשריים של 24 זוגות צבעים.

דוגמה
-----

לדוגמה, רצף לנגפורד עבור n = 3 ניתן על ידי הרצף: 2,3,1,2,1,3.
זהו הרצף היחיד הקיים עבור n=3, מלבד היפוכו.

רצף דומה
--------

רצף לנגפורד קשור בקשר הדוק לרצף סקולם המוגדר באותו האופן, אך הרצף הוא 0, 0, 1, 1, ... n - 1, n - 1.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון מילר, בעיית לנגפורד, 2006.
* אריק וויינשטין, בעיית לנגפורד באתר MathWorld.
* אלגוריתם בשפת Java למציאת פתרון יחיד או מספר פתרונות.
* רצף לנגפורד, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטיוארט, איאן, "תיבת האוצרות המתמטיים של פרופסור סטיוארט", עמ' 97-98, אור יהודה, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
**משה גוטל לוין** (1879–1976) היה תעשיין ארץ ישראלי, ממייסדי חברת התרופות "סלומון, לוין ואלשטיין" – לימים הבסיס לחברת "טבע". מראשי הציבור היהודי בחיפה, יושב ראש ועד הקהילה ויקיר העיר. חתנו של יואל משה סלומון.

ביוגרפיה
--------

משה גוטל לוין נולד בעיירה ינושק שבליטא, למשפחה יהודית, בנם של יהושע ומלכה לוין. בשנת 1883, בהיותו בן ארבע, עבר עם משפחתו לקורק באירלנד, והם התאזרחו כנתינים בריטים. קיבל חינוך תורני מפי מורים פרטיים יוצאי ליטא.

בשנת 1892, נסעה המשפחה לארץ ישראל כדי לחגוג בה את הבר מצווה של משה, אך היא נשארה בארץ ישראל, והתיישבה בירושלים. אביו עסק במסחר והוא למד בישיבת מאה שערים ובישיבת עץ חיים. 

בשנת 1901, פתח עם גיסו חיים סלומון בית מסחר לשיווק תרופות בירושלים. כעבור שנה נסעו השניים ללבנון לצורכי מסחר. בדרכה מיפו ללבנון עגנה אונייתם בנמל חיפה, לוין התוודע לראשונה לחיפה והחליט לפתוח בה סניף של בית המסחר לתרופות. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1903, עבר לגור בעיר עם משפחתו, כשגיסו חיים סלומון ממשיך לנהל את העסק בירושלים.

היה מראשי "אגודת אחים" שפעלה בחיפה. בשנת 1907, ייסדה האגודה את השכונה הראשונה בהדר הכרמל - "הרצליה".

בשנת 1913, פתח חיים סלומון את בית המסחר ביפו, בניהולו של יצחק אלשטיין, אחיינו של סלומון, וכך נוסד "סלומון, לוין ואלשטיין".

לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה דרשו ממנו השלטונות הטורקיים לוותר על אזרחותו הבריטית, ואם לא יעשה כן ייאסר. בעקבות זאת נמלט לוין עם אשתו ושבעת ילדיו לאלכסנדריה שבמצרים. לפרנסתו הפך לספק הירקות של הצבא הבריטי באלכסנדריה. מאוחר יותר עברו לפורט סעיד. בתקופת שהותם במצרים מת בנו דניאל בן השמונה ממחלת הטיפוס. אשתו חלתה בדבר, אך הבריאה.

עם תום המלחמה שבה המשפחה לארץ ישראל ולוין נרתם לעבודתו במסחר התרופות. לאחר כמה שנים ייסד עם שותפיו את בית החרושת לתרופות "אסיא" בפתח תקווה, שברבות הימים התרחב והפך למפעל לתרופות "טבע".

פעילות ציבורית
--------------

לצד פעילותו התעשייתית הוא היה פעיל ציבור בעירו חיפה. בשל מעמדו ושליטתו בשפה האנגלית פעל לגשר בין הקהילה היהודית לשלטונות המנדט הבריטי. הממשלה הבריטית העניק לו את תואר ה-OBE.

היה חבר הוועד הלאומי, כיהן כיושב ראש ועד הקהילה בחיפה ולשכת המסחר בה, היה יושב ראש מועצת המנהלים של בית הספר הריאלי ושל הטכניון, נשיא לשכת הכרמל של בני ברית, חבר ונשיא כבוד ברוטרי, יושב ראש "לייט האוס" - בית הספר לעיוורים.

הוקרה
-----

* בית גוטל לוין, מוריה 61, חיפהקיבל תואר אזרח כבוד של חיפה.
* נשיא כבוד ברוטרי

חיים אישיים
-----------

בשנת 1898, בהיותו בן תשע עשרה, נישא לציפורה, בתו של יואל משה סלומון. בשנת 1975, נפטרה אשתו בגיל 93, לאחר 76 שנות נישואים. אחד מחתניו הוא נחום חת, אביהם של מאיר חת ושל עדנה גבריאלי. בנו הוא השופט ישראל לוין.

לוין נפטר ב-1976, בגיל 97.

הנצחה
-----

* לאחר מותו נקרא על שמו רחוב בשכונת רמות ספיר בחיפה.
* ביתו שבכרמל הוכר כבית מורשת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה גוטל לוין** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "משה גוטל לוין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 932
* אתר משפחת סלומון
* יקירי חיפה
* משה גוטל לוין, באתר Geni

הערות שוליים
------------

1. ↑  שם רחוב: גוטל-לוין (משה), במדריך רחובות חיפה
| **הנדסת תוכנה** |
| --- |
| ערך זה שייך לקטגוריית הנדסת תוכנה |
| **פעילויות** ו**שלבים** |
| דרישות • ניתוח • אפיון • ארכיטקטורה • עיצוב • תכנות • דיבוג • בדיקה • אימות • בנייה • פריסה • תפעול • תחזוקה |
| **מתודולוגיות** |
| זריזות • מפל המים • תכנת ותקן • Crystal Clear • Scrum • Unified Process • Extreme Programming • אינטגרציה רציפה • DevOps |
| **תחומים תומכים** |
| ניהול פרויקטים • ניהול תצורה • תיעוד • הבטחת איכות • Profiling |
| **כלים** |
| מהדר • מקשר • מפרש • IDE • ניהול גרסאות • אוטומציית בנייה |

**אימות תוכנה** הוא תחום במדעי המחשב העוסק בהוכחה שתוכנה מסוימת נכונה (כלומר מבצעת בדיוק את מה שהוגדר במפרט שלה) או בעלת תכונות מסוימות. 

מרבית העוסקים בפיתוח תוכנה בודקים את התוכנה ולא מאמתים אותה. הבדיקה נעשית באמצעות בחירת מקרים ספציפיים ובדיקה שהתוכנה מתנהגת כנדרש במקרים אלו. שיטה זו כרוכה בעבודה רבה ורמת האמינות של תוכנה הנבדקת כך נמוכה יחסית, משום שאין ביטחון כיצד תתנהג התוכנה במקרים שלא נבדקו. לעומת זאת, כאשר מוכיחים את אמינות התוכנה, ידוע מכך שהיא תתנהג נכון בכל המקרים.

שיטות
-----

ישנן שתי שיטות עיקריות לאימות תוכנה.

הראשונה היא שיטת בדיקות מודל - תהליך האימות מתבצע על מודל מתמטי המתאר את מערכת התוכנה, תוך הוכחת נכונות של תכונות הנדרשות על בסיס המודל הזה, תוך ניתוח המצבים והמעברים ביניהם. על מנת להצליח בשיטה הזאת, המודל חייב להיות *סופי* (בעל מספר סופי של מצבים). השיטה הזאת מאוד מוגבלת מהבחינה המעשית, בגלל בעיית התפוצצות מצבים שמאפיינת מערכות מעשיות רבות.

השיטה השנייה היא שיטת ההוכחה - בשיטה הזאת מתארים תכונות מסוימות של התכונה בתחשיב פסוקים לוגי (בעזרת לוגיקה טמפורלית, כדוגמת \*CTL), ומוכיחים שהתוכנה (יותר נכון המודל שלה) מספקת את התכונות הנדרשות, בעזרת כלים מתמטיים אוטומטיים או אוטומטיים למחצה (Theorem Provers). גם השיטה הזאת מוגבלת בגלל בעיית התפוצצות מצבים, זאת למרות שניתן לבטא בעזרת תחשיב לוגי גם תכונות עבור מודלים אינסופיים.

למרות שהמחקר בתחום הזה מתבצע תחת כובע מדעי המחשב, השיטות האלה משמשות גם לאימות חומרה (כזו הכוללת מעגלים לוגיים מורכבים), שם בעיית התפוצצות המצבים חריפה פחות.

מגבלות
------

ישנן שתי בעיות עיקריות באימות תוכנה. המעשית שבהן היא שאימות תוכנה דורש מיומנות רבה ורקע מתמטי ברמה גבוהה מהמקובל. הבעיה החמורה יותר היא שלא ניתן להוכיח קיום או שלילה של תכונה כלשהי על כל תוכנית שרירותית. דוגמה לכך היא ההוכחה כי אי אפשר לפתח תוכנית שיכולה לוודא האם תוכנית כלשהי תעצור כאשר תקבל קלט מסוים (בעיה זו ידועה כבעיית העצירה). משפט רייס מוכיח כי לא ניתן לכתוב תוכנית שתוכל להכריע לגבי כל תוכנית שהיא האם היא מקיימת תכונה לא טריוויאלית (תכונה שלא כל תוכנית בהכרח מקיימת) כלשהי.

למרות שמגבלה תאורטית זו נראית חמורה עדיין אימות תוכנה תורם רבות מבחינה מעשית. למשל, לגבי תכונות מסויימות ניתן לבצע בדיקה שאומנם עשויה לעיתים לטעות ולומר על תוכנית תקינה שהיא אינה תקינה, אך לעולם אינה אומרת על תוכנית שאינה תקינה שהיא תקינה. גישה כזאת נקראת "שמרנית", ודוגמה אליה היא מערכות טיפוסים של שפות תכנות, המוכיחות היעדר שגיאות טיפוסים.

אמיר פנואלי ממכון ויצמן למדע היה למומחה ברמה בינלאומית בתחום זה ואף זכה על מחקריו בתחום בפרס טיורינג, הפרס החשוב ביותר במדעי המחשב, על מחקרו ופיתוחיו בתחום הלוגיקה הטמפורלית.

ראו גם
------

* מונחים בתוכנה
* הבטחת איכות תוכנה
* בדיקות תוכנה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph755479

 |
**האוברטורה של וילהלם טל** היא אוברטורה לאופרה *וילהלם טל* שהמוזיקה שלה הולחנה על ידי ג'ואקינו רוסיני. *וילהלם טל* הוצגה לראשונה ב-1829 והייתה האופרה האחרונה של 39 האופרות של רוסיני, לאחר מכן הוא נכנס לפנסיה למחצה. האוברטורה כוללת ארבעה קטעי משנה, כל אחד מהם ללא הפסקה.

מכשור
-----

האוברטורה מבקיעה עבור פיקולו, חליל, שני אבובים, קרן אנגלית, שני קלרינטים במפתח לה, שני בסונים, ארבע קרנות טבעיות במפתחי סול וסי, שתי חצוצרות במפתח סול, שלושה טרומבונים, טימפני, משלוש, תוף בס ומצילות וכלי קשת.

מבנה האוברטורה
--------------

האוברטורה, שנמשכת כ-12 דקות, מציירת תמונה מוזיקלית של החיים בהרי האלפים השווייצרים, על פי ההגדרה של האופרה. בשונה מסימפוניה רגילה עם תנועותיה המהובקות, קטעי המשנה של האוברטורה עוברים מאחד לשני ללא הפסקה.

### פרלוד

הפרלוד הוא מעבר איטי במפתח מי מז'ור, מבקיע עבור 5 צ'לי סולו, מלווים על ידי קונטרבסים. הוא מתחיל במפתח מי קטין עם צ'לו סולו אשר הופך ל'ענה' על ידי הצ'לים הנותרים והקונטרבסים. סערה מתקרבת נרמזת על ידי שני גלילי טימפני שקטים מאוד הדומים לרעם רחוק. הקטע מסתיים עם הצליל הגבוה יותר והממושך המנוגן על ידי הצ'לו הראשון. משך הקטע כשלוש דקות.

### סופה

קטע דינמי זה במפתח מי קטין מנוגן על ידי כל התזמורת. הוא מתחיל עם הכינורות והויולות. ביטויים שלהם מנוקדים בהתערבויות קצרות של כלי נשיפה של שלושה תווים כל אחד, תחילה על ידי הפיקולו, החליל והאבוב, ולאחר מכן על ידי הקלרינטים והבסונים. הסערה פורצת במלואה עם כניסת הקרניים הצרפתיות, חצוצרות, טרומבונים ותוף בס. עוצמת הקול ומספר כלי הנגינה יורדים בהדרגה ככל שהסערה שוככת. הקטע מסתיים בחליל המנוגן לבד. הקטע הזה נמשך כשלוש דקות גם הוא.

### קריאה לפרות

קטע פסטרולי זה במפתח סול מיג'ור המסמל את הרוגע לאחר שהסופה מסתיימת עם ה*קריאה לפרות* ("Ranz des Vaches" בצרפתית), כולל קרן אנגלית. הקרן האנגלית מנגן אז בביטויים מתחלפים עם החליל, שיאו בדואט כשהמשולש מלווה אותם ברקע. משך הקטע כמעט יותר משתי דקות.

### דהרת הסוסים

קטע זה, שנקרא "דהרת הסוסים" בעברית, במפתח מי מיג'ור, אולם זהו גלופ אולטרה דינמי המבושר על ידי החצוצרות ומנוגן על ידי כל התזמורת. הוא רומז למעשה האחרון, המספר על הקרב המנצח של החיילים השווייצרים לשחרר את מולדתם מהדיכוי האוסטרי. המזגר נמשך כשלוש דקות.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 937398a2-d307-3ccd-a390-78d1b73c6457

 |
*The Remixes*, של הזמרת הקולומביאנית שאקירה, הוא אלבום הרמיקס הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים.
**אלבום רמיקס** או **אלבום רמיקסים** (באנגלית: **Remix album**) הוא אלבום המכיל בעיקר רמיקסים או גרסאות אקוסטיות של שירים אשר נכללו בדרך כלל בתוך אלבום אולפן או מיני-אלבום במקור. לרוב, הרמיקסים נעשים על ידי די ג'יים ומפיקים מוזיקליים שונים.

ישנם רמיקסים בהם משתתפים או מתארחים אמנים, פזמונאים וכדומה אשר לא השתתפו בשיר המקורי, כדוגמת השיר "Ain't It Funny" של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, אשר בגרסת הרמיקס "Ain't It Funny (Murder Remix)" שיצאה עבורו התארח הראפר ג'ה רול.

היסטוריה
--------

*Aerial Pandemonium Ballet* של הארי נילסון, אשר יצא בשנת 1971, הוא אחד מאלבומי הרמיקסים הראשונים שיצאו, ויש האומרים כי הוא אלבום הרמיקסים הראשון בהיסטוריה. עם מרוצת השנים יצאו עשרות אלפי אלבומי רמיקסים, אשר כללו בתוכם רמיקסים לשירים מתוך אלבומים, מיני-אלבומים וכדומה.

אלבום הרמיקסים הראשון אשר זכה להצלחה עולמית היה You Can Dance, של הזמרת מדונה, שיצא בשנת 1987.

הישגים
------

 ערך מורחב – **אלבומי הרמיקס הנמכרים ביותר בכל הזמנים**  

נכון לשנת 2018, אלבום הרמיקס הנמכר ביותר בכל הזמנים הוא Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix של מייקל ג'קסון. אלבום הרמיקס הנשי הנמכר ביותר בכל הזמנים הוא You Can Dance של מדונה ואלבום הרמיקס הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים הוא The Remixes של שאקירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* The Remixes באתר ספוטיפיי
* You Can Dance באתר ספוטיפיי
* Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix באתר ספוטיפיי

הערות שוליים
------------

1. ↑  JenniferLopezVEVO (2009-10-02), *Jennifer Lopez - Ain't It Funny (Alt Version)*, נבדק ב-2018-02-27
2. ↑  "Jennifer Lopez's 9 Best Rap Collaborations". *Billboard*. נבדק ב-2018-02-27.
3. ↑  Aerial Pandemonium Ballet - Harry Nilsson | Songs, Reviews, Credits | AllMusic, AllMusic
4. ↑  You Can Dance « Today In Madonna History, todayinmadonnahistory.com (באנגלית)