recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים ריקים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

רובה **PGM 338** (הנקרא גם **PGM Mini-Hecate .338**) הוא רובה צלפים לטווח רחוק שתוכנן ומיוצר על ידי חברת PGM Précision הצרפתית. הרובה נקרא על שם הקליבר שלו: 0.338 לפואה מגנום, המיועד לצליפה לטווחים ארוכים של יותר מ-1,000 מטר. הרובה תוכנן כרובה צלפים נגד אנשים ונחשב למדויק ביותר, אמין ונוח ליורה. מתחריו העיקריים בנתח שוק זה של רובי הצלפים הם המקמילן TAC-338, האקורסי אינטרנשיונל ארקטיק וורפר AWM, הבארט MRAD ורובי סאקו TRG. 

בידיו של צלף מיומן הרובה מסוגל להשיג באופן עקבי דיוק של 0.5 דקת קשת (0.5 MOA) עם תחמושת match-grade. הרובה תוכנן לצליפה נגד מטרות אדם בטווחים של 500–1,400 מטר. בטווחים קצרים יותר מ-500 מטר יש חשש לחדירת יתר עקב עוצמת הירי, דבר שעלול להיות בעייתי בתרחישי חילוץ בני ערובה. בטווחים של מעל 1,200 מטר דיוק הרובה נפגע עקב מגבלות התחמושת אך הוא עדיין יעיל לטווחים של עד 1,500 מטר.

את הרובה ניתן להטעין במחסנית בת 10 כדורים. 

החברה מציעה את האביזרים הבאים בנוסף לרובה עצמו: משתיק קול PGM, ידית אחיזה ארגונומית מעץ, מתפסים מעץ, מסילות פיקטיני ארוכות לגג הרובה ולצדדים, מתאם לטלסקופים PGM, כוונות ברזל PGM לגיבוי, תיבת נשיאה ורצועה לנשיאת הרובה.

הרובה נמצא בין השאר בשירות היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של ישראל, הימ"מ, מאז 1996 (ביחד עם "אחיו הקטן" PGM Ultima Ratio ו"אחיו הגדול" PGM Hecate) וזאת בזכות דיוקו הרב, הארגונומיה הנוחה שלו והאיכות הכללית שלו. עקב אמברגו אירופאי על תחמושת וחלקי חילוף ל-PGM הצרפתי, החל הימ"מ בשנת 2013 לקלוט רובי בארט MRAD למערך הצליפה לטווח רחוק במקום רובי PGM 338 שהתבלו ונשחקו.

* רובה PGM 338רובה PGM 338

משתמשים
-------

* צרפתצרפת צרפת: בשימוש צבא צרפת.
* ישראלישראל ישראל: היה בשימוש יחידות מיוחדות, בהן הימ"מ.
* סינגפורסינגפור סינגפור: בשימוש יחידות הקומנדו של הצבא.
* סלובניהסלובניה סלובניה: בשימוש צבא סלובניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **PGM 338** בוויקישיתוף
* PGM Précision
* Drake Associates
* PGM 338 data sheet
* User Manual PGM .338 LM
* Modern Firearms
* PGM 338 תמונות
* SOCOM PSR Contenders by Tom Beckstrand
* PGM PRECISION .338 LAPUA MAG Drake Associates' PGM 338 by Charlie Cutshaw
* PGM Germany

|  ‏ רובי צלפים בישראל ‏  |
| --- |
|  רובי הצלפים של חיל הרגלים בצה"ל | M24 SWS‏ • SR-25 Mk 11‏ • ברק (HTR 2000) • רוגר SR-22 • בארט M82A1 (חה"ן) |  |
|  רובי הצלפים של יחידות מובחרות בצה"ל | M24 SWS‏ • SR-25 Mk 11‏ • PSG1‏ • מאוזר 86SR‏ • SVD דרגונוב • מקמילן TAC-338 • מקמילן TAC-50 • בארט MRAD • בארט REC10 |
|  רובי הצלפים של הימ"מ (היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משטרת ישראל) | בארט MRAD‏ • SR-25 Mk 11‏ • מקמילן ALIAS CS5 |
|  רובי הצלפים של הימ"ס (המסתערבים של משמר הגבול) | מאוזר 86SR • רמינגטון מודל 700 משופר • SR-25 Mk 11 • בארט REC10 • רוגר SR-22 |
| רובי צלפים תוצרת ישראל | גליל צלפים • M89SR‏ • IWI DAN‏ • רובה צלפים ACE‏ |
| צליפה בישראל • צליפה • רובה צלפים •  צבא הגנה לישראל: צליפה בצה"ל •  ימ"מ: צליפה בימ"מ |
**הגוררת חוגלה** היא גוררת שהוטבעה ומשמשת כאתר צלילה. היא עומדת זקופה על קרקעית הים מול חופי אשקלון, כ-2.5 קילומטרים מערבית למרינה באשקלון, בעומק 32 מ'. אורכה 25 מ', וגשר הפיקוד שלה מזדקף מעלה עד לעומק של 22 מ'.

הטבעתה
------

היא טובעה בשנת 1996 על ידי ההתאחדות הישראלית לצלילה על מנת להוות אתר צלילה נוסף בדרום הארץ, היכן שאתרי הצלילה הטבעיים מעטים יחסית. הגוררת חוגלה היא ‘אחותה’ של הגוררת איתנה, שהוטבעה צפונית ל"קניון אכזיב", בסמוך ל"איי אכזיב".

חוגלה הוכנה להטבעה ע"י ההתאחדות הישראלית לצלילה. הגוררת הוכנה בחיפה, חברת ק.צ.א.א. כתרומה, שלחה גוררת לחיפה לצורך גרירת החוגלה לאתר ההטבעה באשקלון.

כאתר צלילה
----------

כיום מהווה הגוררת אתר צלילה, ובעלי חיים מכסים אותה באופן קבוע או מבקרים בה לעיתים. האונייה סי גארד הוטבעה גם היא מול חופי אשקלון.

הגוררת חוגלה מונחת על קרקע חולית. חרטום הגוררת מוטה כלפי מעלה ונמצא בעומק של כ–27 מטר בעוד הירכתיים, נמצאים בעומק של כ-32 מטר. במהלך 20 השנים שעברו מאז טובעה, התפתחו במקום מושבות של אלמוגים ים-תיכוניים (גם מסוג אוקולינה, הנדירים יחסית לעומקים כאלה) או ספוגים גדולים וצבעוניים וניתן למצוא חשופיות צבעוניות, להקות סרגוסים ודגי ים פתוח, לעיתים ניתן למצוא את הלובסטר הים תיכוני, הכפן הגושמני או בדג דקר (לוקוס).

ההגעה לאתר מתאפשרת באמצעות הפלגה בסירה בלבד. ההעמקה אורכת זמן רב, משום שאורך חבל העוגן עולה על 100 מטר. הגשר העצום של הגוררת פתוח בחלקו ומאפשר מעברים מרתקים (ולא מסוכנים) בגוף כלי-השיט. הסיפון והמבנה מרופדים בספוגים ונוצות ים, שיש להימנע מלגעת בהן, בשל סכנת צריבה. הכניסה למדורים הפנימיים נחסמה. הקרקעית היא בוצה סמיכה המכוסה באצות. הספינה יושבת במעין שקע בקרקעית, וניתן לחדור בזהירות מתחת לירכתיים. יש לציין כי הראות באזור אינה מיטבית, והקרקעית בוצית. מומלץ להימנע ככל האפשר מהרחפת חול ומשקעים, שרק יחריפו את בעיית הראות..

קישורים חיצוניים
----------------

* הגוררת חוגלה, באתר ההתאחדות הישראלית לצלילה
* הגוררת חוגלה, באתר Diver
* הגוררת חוגלה, באתר "אמיר גור מעל ומתחת למים"
* הגוררת חוגלה, במסמך "אתרי הצלילה במדינת ישראל", משרד התרבות והספורט

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערך נכתב על סמך מידע מהמקורות המנויים בפסקת הקישורים החיצוניים.
**אצנדל** (שם מדעי: *Scutigera coleoptrata*) או **נדל ארך רגליים** הוא מין של נדל אפור צהבהב בעל 15 זוגות רגליים. מקורו מאזור הים התיכון, אך כיום נפוץ המין במקומות נוספים בעולם שם הוא חי בדרך כלל בבתים. הוא ניזון מחרקים שהוא צד.

תפוצה ומקום חיות
----------------

מוצאו של האצנדל הוא אזור הים התיכון, אולם הוא התפשט למקומות נוספים וכיום נפוץ באסיה, אירופה וצפון אמריקה.

מחוץ לבתים, מעדיפים האצנדלים לשכון במקומות לחים וקרים. הם נפוצים תחת אבנים, בין ערמות עצים ובחריצים קטנים בקרקע. בבתים הם עשויים להימצא כמעט בכל מקום במבנה: הם שוכנים במרתפים, חדרי אמבטיה ושירותים, שבהם כמות רבה של מים, אך עשוים להימצא גם במקומות יבשים בבתים כדוגמת משרדים, חדרי שינה ובמטבחים.

תיאור המין
----------

לאצנדל בוגר יש בממוצע 15 זוגות רגליים עדינות וארוכות וגוף קשה. אלו מאפשרים לו לטפס במהירות מפתיעה על קירות ותקרות ולנוע במהירות על קרקע. לאצנדל בוגר 18 פרקי גוף. צבע גופו אפור צהבהב. על גבו שלושה פסים כהים שנמתחים לכל אורך גופו; גם על הרגליים מצויים פסים כהים.

כפעולת הגנה מסוגל האצנדל לשחרר באופן רפלקטיבי רגל תפוסה, וזאת במטרה להסיח את דעתו של התוקף. הרגל מתנתקת בנקודה מיוחדת בין קטעים מסוימים ברגל, בעקבות תגובה מהמרכז העצבי של פרק הגוף הנושא את הרגל. גם לאחר ניתוקן של מספר רגליים הוא מסוגל לנוע במהירות. הוא עובר התנשלויות בהמשך, שבהן מתחדשות הרגליים החסרות.

תזונה
-----

האצנדלים ניזונים מפשפשים, טרמיטים, תיקנים, דגיגי כסף הסוכר, עכבישים וחרקי בית אחרים. הם הורגים את טרפם באמצעות הזרקה של ארס ואז אוכלים את הטרף המת.

רבייה ומחזור חיים
-----------------

האצנדל מגורה על ידי קולות ופרומונים. הם מטילים את ביציהם באביב. בניסוי מעבדה שכלל 24 אצנדלים, הוטלו בממוצע 63 ביצים, כשהמקסימום הגיע ל-151. הצעירים בבוקעם מן הביצה הם בעלי 4 זוגות רגליים בלבד, אך בהמשך הם עוברים סדרת התנשלויות כשבכל אחת מהן הם רוכשים זוג רגליים נוסף. במשך כשבועיים לאחר הבקיעה מן הביצה חיים הצעירים בקרבת אמם.

הם חיים בין שלוש לשבע שנים, תלוי בסביבתם.

האצנדל והאדם
------------

בניגוד לקרוביו הטרופיים שנעדרים רגליים ארוכות אך הגדולים ממנו בהרבה, האצנדל יכול לחיות את מלוא חייו בתוך מבנה. האצנדלים נחשבים ליצורים מועילים למשקי בית, שכן הם ניזונים ממזיקים ביתיים. ואולם מעטים הם הרואים אותם כרצויים בביתם, זאת מפאת המראה המאיים שלהם, ומהירותם המבהילה. הם אינם גורמים נזק למזון, לריהוט ולבני אדם .

אצנדל מסוגל לנשוך אדם, אולם הדבר קורה לעתים נדירות. לרוב, כאשר אדם מנסה להחזיק את האצנדל על ידו. נשיכתם אינה מסוכנת, אך עלולה להיות מעט לא נעימה. ארסו של האצנדל חלש מכדי לגרום נזק לאדם או לחיות מחמד כגון כלבים וחתולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצנדל** בוויקישיתוף
* אצנדל, באתר ITIS (באנגלית)
* אצנדל, באתר NCBI (באנגלית)
* אצנדל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אצנדל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אצנדל, באתר GBIF (באנגלית)
הרב **מאיר אליטוב** (ה' באייר ה'תרצ"א, אפריל 1931 - ט' בניסן ה'תשכ"ד, מרץ 1964) היה מייסד וראש ישיבת בני עקיבא תקוות יעקב בשדה יעקב במשך שנתיים, מייסד וראש ישיבת מתיבתא בית הראש"ל.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים העתיקה לרב יוסף רחמים ולשושנה בת הדיין רבי מאיר אביטבול מקזבלנקה. למד בתלמוד תורה של ישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה. הצטרף לארגון אל"י ("ארגון לוחמי היהדות") שפעל לחיזוק היהדות והשבת ביישוב העברי בזמן המנדט ושמו המחתרתי היה "בצלאל". באותן שנים היה חברותא של הרב מרדכי אליהו.

בשנת ה'תש"ז עבר לישיבת תפארת ישראל בחיפה ובשנת תש"י לישיבת הדרום ברחובות שם למד אצל הרב אלימלך בר שאול והרב נפתלי מלצר. לאחר חתונתו החל ללמד בישיבת הדרום.

בשנת תשט"ו על פי בקשת הרב משה צבי נריה, הקים את ישיבת תקוות יעקב בשדה יעקב, והוא עמד בראשה. הישיבה קמה בבית הכנסת של היישוב. בשנת תש"כ עזב עם חלק מתלמידיו להקים את ישיבה "מתיבתא בית הראש"ל" ברחוב זבוטינסקי בירושלים. הוא עמד בראש הישיבה ונתן שיעורים גם לתושבי השכונה. הקים מניין משותף לבתי הכנסת "ישא ברכה" הספרדי ו"יבנה" האשכנזי. הוא מסר שיעורי תורה במעלה החמישה ובקריית ענבים.

בחודש אדר תשכ"ד, בדרך לשיעור תורה בקריית ענבים, נפגע מרכב חולף, ולאחר שבועיים נפטר מפצעיו ביום ט' בניסן. בהלווייתו הספידו אותו הרב אליהו פרדס רבה של ירושלים, הרב אריה בינה ורבנים נוספים. לאחר פטירתו מונה הרב עובדיה יוסף לראשות הישיבה עד שנת תשכ"ח (1968).

משפחתו והנצחתו
--------------

השאיר אחריו הורים, אשה ושלושה ילדים. בתו עדי נשאה לרב דוד סמסון.

אחיו הם: הרב שמעון אליטוב, חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל ורב מבשרת ציון; הרב יעקב אליטוב, שהיה רבה של יהדות קניה, מטעם הסוכנות היהודית, הרב שלמה אליטוב, רב הקהילה החלאבית במנצ'סטר; יצחק אליטוב לשעבר גזבר ראשי במשרד הפנים[דרוש מקור].

אחיו הרב שמעון הקים לזכרו את ישיבת עוז מאיר חב"ד בירושלים.

לרגל 45 שנה לפטירתו נעשתה על דמותו כתבה מקיפה בעיתון משפחה[דרושה הבהרה] שבעריכת בן אחיו יוסי אליטוב.

קישורים חיצוניים
----------------

מאיר בקשי, לזכר הרב מאיר אליטוב ז"ל, קול סיני, אייר תשכ"ד, עמ' 12–14. תולדות חייו בעמודים 20–22.

* אליהו מאיר אליטוב, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  קול סיני, עמוד 12
2. ↑  אתר ישיבת תקות יעקב
3. ↑  נסים ליאון, ישיבת פורת יוסף: מחידוש היסטורי למיתוס (עמ' 19) - יד בן צבי
**קטלין בוג'אי** (בהונגרית: **Bogyay Katalin**; נולדה ב-20 באוגוסט 1956) היא דיפלומטית הונגרייה.

ביוגרפיה
--------

בוג'אי נולדה בסקשפהרוואר, היא סיימה תואר בכלכלה באוניברסיטת קורבינוס של בודפשט ולאחר מכן גמרה תואר שני בתקשורת מאוניברסיטת ווסטמינסטר, היא החלה את הקריירה שלה כמבקרת מוזיקה ותיאטרון, לאחר מכן החלה לשמש כמגישה, מפיקה ועורכת ברשות השידור הציבורית של הונגריה (Magyar Televízió), לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי ב-1990 הייתה ההונגרייה הראשונה שקיבלה מלגה ללימודי מדיה ותקשורת דמוקרטית ב-BBC, ב-1995 הייתה דוברת הניקוד של הונגריה בתחרות הזמר של האירוויזיון, במסגרת עבודתה בטלוויזיה היא ראיינה מגוון ידוענים מרחבי העולם ולאחר מכן החלה להנחות תוכנית משלה בשם "קטלין בוג'אי ואורחיה", היא גם יצרה מספר סרטים תיעודיים.

ב-1999 החלה לעבוד במשרד התרבות של הונגריה, באותה שנה גם פתחה מרכז לתרבות הונגרית בקובנט גרדן שעד 2006 שימשה כמנהלת שלו, ב-2004 ארגנה את פסטיבל "Magyar Magic" (הקסם ההונגרי) על מנת להדגיש את הצטרפותה של הונגריה לאיחוד האירופאי ונשיא הונגריה פרנץ מאדל שימש כפטרון הפסטיבל, ב-2007 היא ייצגה את מזרח אירופה בוועידת תרבות של אונסק"ו, ב-2011 שימשה כיושבת ראש הוועידה המרכזית של אונסק"ו שנערכה בפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטלין בוג'אי** בוויקישיתוף
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12943622h (data)
* ISNI: 0000 0000 7990 3317
* LCCN: n93007515
* VIAF: 34864781
* WorldCat: lccn-n93007515

 |
**וורן ג'באלי** (באנגלית: **Warren Jabali**; ‏29 באוגוסט 1946 – 13 ביולי 2012) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-ABA בין השנים 1968–1975. בעונת 1968/1969 זכה באליפות ה-ABA כשחקן אוקלנד אוקס, ולאורך 7 עונותיו בליגה השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר, ורשם ממוצעים כוללים של 17.1 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים למשחק.

בשנת 1997 נבחר לאחד מ-30 חברי קבוצת כל הזמנים של ה-ABA.

קריירת מכללות
-------------

ג'באלי נולד בקנזס סיטי שבקנזס, בשם **וורן אדוארד ארמסטרונג** (באנגלית: **Warren Edward Armstrong**), ובמהלך תקופת לימודיו באוניברסיטת המדינה של ויצ'יטה שינה את שם משפחתו ל**ג'באלי**. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("ויצ'יטה סטייט שוקרס") העמיד ממוצעים של 16.7 נקודות, 10.8 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים למשחק.

קריירת משחק מקצועית
-------------------

בדראפט ה-NBA‏ 1968 נבחר ג'באלי על ידי ניו יורק ניקס בבחירה ה-44, אולם בחר לשחק עבור קבוצת אוקלנד אוקס מליגת ה-ABA. לאורך עונתו הראשונה באוקלנד סייע לקבוצתו להשיג את המאזן הטוב ביותר בליגה (60–18), עם ממוצע של 21.5 נקודות למשחק, ובסיומה זכה בתואר "רוקי העונה". בפלייאוף 1969 חיפה על חסרונו של כוכב הקבוצה הפצוע, ריק בארי, והוליך את האוקס לזכייה באליפות ה-ABA, לצדם של דאג מו ולארי בראון. בסדרת הגמר מול אינדיאנה פייסרס הציג ג'באלי יכולת שיא, עם ממוצע של 33.2 נקודות למשחק, אשר זיכו אותו בתואר "ה-MVP של הפלייאוף". בעונה העוקבת קלע שיא קריירה של 22.8 נקודות למשחק, אולם שותף ב-40 משחקים בלבד בשל פציעה.

בעונת 1970/1971 שיחק עבור הפייסרס, ובשנת 1971 עבר לשחק בקבוצת הפלורידיאנס, במדיה קלע 19.9 נקודות למשחק.

בין השנים 1972–1974 שיחק בדנוור רוקטס, אותה יצג פעמיים במשחק האולסטאר של ה-ABA לצד חברו לקבוצה רלף סימפסון. במשחק האולסטאר 1973 זכה ג'באלי בתואר ה-MVP לאחר שקלע 16 נקודות, מסר 7 אסיסטים והוביל את "נבחרת המערב" לניצחון בתוצאה 123–111, לאחר שחזרה מפיגור של 19 נקודות.

בעונת 1974/1975 שיחק עבור סן דייגו קונקיסטדורס, ובסיומה פרש ממשחק, בשל פציעה בברכו, בגיל 28.

ב-13 ביולי 2012 נפטר ג'באלי כתוצאה ממחלה קרדיווסקולרית, בגיל 65.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וורן ג'באלי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* וורן ג'באלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסטטיסטיקות של ג'באלי ב-ABA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  וורן ג'באלי, באתר remembertheaba.com
3. ↑  הסטטיסטיקות של ג'באלי בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
4. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1968, באתר basketball-reference.com
5. ↑  סטטיסטיקות סדרת הגמר בין אוקלנד לאינדיאנה, באתר basketball-reference.com
6. ↑  סיכום אולסטאר 1973, באתר remembertheaba.com
7. ↑  סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1973, באתר basketball-reference.com
8. ↑  ההודעה על פטירתו של ג'באלי, באתר kansas.com,‏ 13 ביולי 2012
סירת הדיג **אורית** שטובעה מול חוף סיני, בטילי סטיקס על ידי המצרים. לצידוק הטבעתה הגדירו אותה המצרים כספינת ביון.
**אורית** הייתה ספינת דיג ישראלית שטובעה ב-13 במאי 1970 במהלך האירועים בזירה הימית במלחמת ההתשה בטילי "סטיקס", על ידי חיל הים המצרי. שניים מאנשי צוותה נהרגו ושניים ניצלו והגיעו בשחיה לחוף.

"אורית" הייתה ספינת מכמורת עשויה עץ, אורכה 20 מטרים ומשקלה 75 טון.
הספינה, ועליה צוות של ארבעה אנשים, בראשות רב-חובל אדם ישר, עסקה בדיג באזור ימת ברדוויל. ב-13 במאי 1970, סמוך לשעה 22:30 שעון ישראל (שעה 2330 שעון מצרים, עקב קיום שעון קיץ במצרים), בעת ש"אורית" הייתה במרחק של כ-20 ק"מ מהחוף, ירתה ספינת טילים מצרית מדגם אוסה על "אורית" ארבעה טילים מדגם "סטיקס". שניים מהטילים פגעו בקרבתה והספינה התפרקה. רב החובל, אדם ישר, נהרג במקום. המכונאי סגל אקרמן נפצע ומת למחרת. שני הימאים הנותרים, עודד קופלניק ובועז יצחקי, שחו במשך יותר מיממה עד שהגיעו לחוף.

באותו לילה אח"י סער בפיקודו של אברהם בכר ביצעה סיור ביטחון שוטף "מקסיקו" בצפון סיני מצפון לאל עריש, גילתה בסביבות 21:00, (שעה 22:00 שעון קיץ מצרים), מכ"ם של ספינת טילים מצרית ממערב לה ודיווחה זאת למפקדת חיל הים. אח"י חיפה בפיקוד יעקב אלון, שביצעה הפלגת ניסוי אמל"ח עם רפא"ל באזור חיפה, האזינה לתקשורת הת"ג וגילתה אף היא את מכ"ם האוסה המצרית, וזאת במרחק מעל 160 מייל. הספינות החליפו מידע ביניהן והמסקנה הייתה שהאויב נמצא מזרחית לפורט סעיד ובטווח כ 60 מייל מאח"י סער, הרבה מעבר לטווח המקסימלי של טיל הסטיקס שהוא 25 מייל.

בסמוך לשעה 22:30 גילתה "סער" אף את מכ"ם טיל "סטיקס" לזמן קצר בלבד. הספינה ביצעה פעולות מאולתרות בהתגוננות נגד טיל ("נט"ל) וירי הטעיה של שתי רקטות מוץ ליצירת הד מכ"ם. בדיעבד הסתבר שהמרחק המשוער בינה לבין האוסה המצרית באותו זמן היה כ-53 עד 58 מייל.

קודם לטיבוע "אורית" הניח חיל הים הישראלי שטילי ים-ים הסובייטיים תוכננו נגד אניות גדולות ולא יצליחו לפגוע במטרות קטנות, אך טיבוע "אורית" בירי טילי "סטיקס" הוכיח שהטיל אפקטיבי גם נגד ספינות קטנות. עקב כך גובש מענה טקטי רחב של אמצעים להתגוננות ספינות חיל הים הישראלי מפני טילים ובהם לוחמה אלקטרונית, פיזור מוץ ותמרוני התחמקות שהוכחו כיעילים במלחמת יום הכיפורים.

**חיפוש שני הנעדרים באזור טיבוע "אורית"** - לאחר האירוע הובאו לאזור צוללים של יחידה 707 ושל שייטת 13 כדי לחלץ את הגופות של שני הנעדרים. גופת נעדר אחד נמצאה בתוך הספינה הטבועה והשנייה נסחפה לחוף. לצורכי המודיעין הימי חיפשו הצוללים את שרידי טילי הסטיקס שטיבעו את "אורית", אולם לא היה נתון מדויק על מקום הנפילה וחרף ביצוע סריקות ארוכות לא נמצא דבר.   

אתר הטיבוע המשוער: 31°20′30″N 33°02′30″E﻿ / ﻿31.34167°N 33.04167°E﻿ / 31.34167; 33.04167.

ישראל הגיבה על התקיפה ב"מבצע קשת אווירי".

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי לנדאו, נמשכים החיפושים אחר 4 אנשי הצוות הנעדרים של ספינת הדיג הישראלית שטובעה בטיל מצרי, מעריב, 15 במאי 1970
* משולם עד, שני טילים פגעו בספינה ושניים פגעו לידה, דבר, 17 במאי 1970
* דף לזכר אדם ישר, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* דף לזכר סגל אקרמן, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* פסח מלובני, חיל הים המצרי וסיוע היועצים הסובייטיים במלחמת ההתשה, באתר משמר המורשת הימית, אפריל 2014.
* ריאיון עם לוואא' (אלוף) ימי מג'די נאצף, באתר המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית
**אושקאטי** (באנגלית: **Oshakati**) היא בירת מחוז אושנה בצפון נמיביה. נכון לשנת 2011 היא מונה 36,641 תושבים.

היסטוריה
--------

אושקאטי הוקמה ביולי 1966. היא שימשה בתחילתה כבסיס של כוח ההגנה של דרום אפריקה (אנ') במלחמת הגבול של דרום אפריקה (אנ') בשפת אנשי המקום, פירוש שם העיר הוא "מה שביניהם", אך יש הסוברים כי השם מיוחס לאנטנת השידור שמהווה את המבנה הגבוה ביותר בנמיביה. גובהה 275 מטרים.

ב־19 בפברואר 1988 אירע פיצוץ של מכונית תופת בבנק הלאומי באושקאטי. הוא גרם למותם של 27 בני אדם ולפציעתם של עוד כ־70. רשויות דרום אפריקה (שהייתה בעלת מנדט חבר הלאומים על נמיביה – אז נקראה דרום־מערב אפריקה) והתנועה לעצמאות נמיביה האשימו זו את זו בפיצוץ. איש לא הואשם במקרה והעניין ירד עם עצמאות נמיביה בשנת 1990 וקריאות לפיוס לאומי.

מאז קבלת העצמאות של נמיביה החלה תנופת פיתוח באושקאטי. כשנתיים לאר מכן, בשנת 1992, היא הוכרזה כעיר.

בשנת 2008 נפגעה העיר משיטפונות כבדים. לאחר מכן אושרה תוכנית אב לבניית סוללה באורך של 23 קילומטרים מסביב לעיר במטרה למנוע מהמים להציף את העיר וליישב מחדש את האזורים שנפגעו.

גאוגרפיה
--------

העיר נמצאת בצפון נמיביה בגובה של 1,074 מטרים מעל פני הים. היא נמצאת באזור ביצתי וליד תוואי נהר אוקטנה (אנ'). הגבול עם אנגולה ממוקם כ־44 קילומטרים צפונית לעיר. הפארק הלאומי אטושה נמצא כ־100 קילומטרים מדרום־מזרח. העיר צואמב רחוקה כ־265 קילומטרים מדרום־מזרח, והבירה וינדהוק מרוחקת כ־545 קילומטרים מאושקאטי.

אקלים
-----

האקלים באושקאטי הוא אקלים צחיח למחצה (BSh לפי שיטת קפן). הטמפרטורה הממוצעת ביום היא 30.3 מעלות צלזיוס ובלילה 14.75 מעלות צלזיוס. בשנה ממוצעת יורדים 472 מילימטרים של משקעים, רובם בין נובמבר לאפריל.

| **אקלים באושקאטי** |
| --- |
| חודש | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר | שנה |
| טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°) | 32 | 31 | 28 | 30 | 29 | 26 | 27 | 29 | 33 | 34 | 33 | 32 | 30.3 |
| טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°) | 19 | 19 | 18 | 16 | 12 | 8 | 7 | 9 | 14 | 17 | 19 | 19 | 14.75 |
| משקעים ממוצעים (מ"מ) | 109 | 118 | 98 | 29 | 3 | 0 | 0 | 0 | 1 | 10 | 47 | 57 | 472 |
| מקור: World Climate Guide |

תחבורה
------

הכביש הראשי של נמיביה עובר בעיר. הוא מתחיל בקייפטאון שבדרום אפריקה, עובר בספרינגבוק ואז חוצה את הגבול לנמיביה. משם הוא ממשיך לקיטמנסהופ ולווינדהוק ואז מגיע לאושקאטי. משם הוא ממשיך עד לגבול עם אנגולה.

בנוסף, בעיר ממוקם נמל התעופה אושקאטי (אנ') בעל מסלול טיסה באורך 1,620 מטרים. כיום אינו בשימוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אושקאטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Table 4.2.2 Urban population by Census years (2001 and 2011)" (PDF). *Namibia 2011 - Population and Housing Census Main Report*. Namibia Statistics Agency. p. 39. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Oswald Shivute (20 February 2007): Oshakati bomb blast remembered. *The Namibian*
3. ↑  Amukwaya, Yvonne (21 באוגוסט 2014). "Towards a flood-free Oshakati". *The Namibian*. Focus on the North supplement, page 2. `{{cite news}}`:  (עזרה)
חברת ייצור ותחזוקת הטלגרף, רציף אנדרבייס.
**חברת הטלגרף האטלנטי** (באנגלית: **Atlantic Telegraph Company**) הייתה חברה שהוקמה ב-6 בנובמבר 1856 כדי לקדם כבל טלגרף מסחרי הראשון מסוגו שיחצה את האוקיינוס האטלנטי.

היסטוריה
--------

הפרויקט התחיל מהסכם בין סיירוס פילד לבין ג'ון ווטקינס ברט וצ'ארלס טלסטון ברייט, עם הון התחלתי של £350,000, אשר גויסו בלונדון, ליברפול, מנצ'סטר וגלאזגו. דירקטוריון החברה הורכב משמונה עשר נציגים מהממלכה המאוחדת, תשעה מארצות הברית ושלושה מקנדה. לשלושת המייסדים הצטרף בהמשך ווילדמן וייטהאוס כחשמלאי הראשי של החברה.

כמו כן, הממשלה הבריטית (ולאחר מכן הממשל האמריקאי) הבטיחה להעביר £14,000 בשנה לחברה וסיוע נוסף בהנחת הכבלים בעזרת הספינות שלהן.

מועצת המנהלים גייסה את הפיזיקאי ויליאם תומסון (שנקרא מאוחר יותר לורד קלווין), שערער באופן פומבי על חלק מהטענות של וייטהאוס. השניים נהנו יחסים מתוחים לפני שוייטהאוס שוחרר כתוצאה מהכישלון של הכבל הראשון ב-1858.

במטרה לשפר את קצב העברת האותות החשמליים, תומסון הפציר בפילד לעשות את המיטב בתהליך הייצור כדי להבטיח שהכבל המיוצר יהיה בעל סטנדרט מוליכות גבוהה. ניתן היה לבדוק את קצת העברת הנתונים (כדי להבטיח שמגיעים לסטנדרט המדובר) באמצעות מכשירי שליחה והקלטה רגישים במיוחד, תחום שתומסון התמחה בו.

אחרי הכישלון השני של המשלחת בהנחת הכבל בשנת ב-1865, חברה נוספת הוקמה כדי לגייס כסף עבור ניסיון נוסף. שתי הספינות שנעשה בהן שימוש בעבר להנחת הכבלים נקראו לעבודה שוב ב-1866 וב-1869.

המשלחת הבאה ב-1866 הייתה מוצלחת, ובין היתר הצליחה לשחזר את הכבל השני שאבד. השירות יצר הכנסות בשווי 1,000 ליש"ט ביום המבצעי הראשון. המחיר המשוער לשליחת מברק היה: מילה אחת, מייל אחד (1.6 קילומטר) = $0.0003809

חברת הטלגרף האטלנטי הפעילה שני כבלי טלגרפיה טרנס-אטלנטיים מבלי שהייתה לה תחרות עד 1869, כאשר הונח כבל צרפתי. זמן קצר לאחר מכן נחתם הסכם לתיאום מחירי שירותי הטלגרפיה ואופן חלוקת הרווחים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קטע קול רן לוי, כבל הטלגרף הטרנס-אטלנטי, חלק א', חלק ב', בפודקאסט "עושים היסטוריה", 22 בנובמבר 2020
* קטע קול ערן מינהר, נכנס לטראנס, בפודקאסט "מינהר הזמן"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Crosbie Smith and M. Norton Wise, **Energy and Empire: A biographical study of Lord Kelvin**, Cambridge University Press, 1989
2. ↑  Bruce J. Hunt, **Pursuing Power and Light**, JHU Press, 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n87147188
* VIAF: 150189080
* WorldCat: lccn-n87147188

 |
**מומו** היא דמות בדיונית מסדרת סרטי "אסקימו לימון".

מומו הוא חברו הטוב של בנצי ואליל הבנות בבית ספרו, הוא מפתח מערכת יחסים עם נילי, הבחורה שבנצי מאוהב בה, נילי נכנסת להריון ממומו אך כשהיא מספרת לו זאת הוא מסרב לקחת אחריות על כך, היא עושה הפלה ובסצנת הסיום במסיבת יום הולדתה הם נראים מתנשקים.

בסרט "יוצאים קבוע" מומו יוצא עם שלי אך מתעניין גם בתמי, חברתו של בנצי.

בסרט "ספיחס" הוא מתגייס לצבא ביחד עם חבריו.

בסרט "רומן זעיר" בנצי מתאהב בגילי, אחותו של מומו, דבר המוביל את יחסיהם למשבר.

מומו גולם על ידי יהונתן סגל, הוא התקבל לתפקיד לאחר שביצע מבחן בד ביחד עם השחקנית ענת עצמון, בסרט החידוש לסדרה "אסקימו לימון: החגיגה נמשכת" הוא גולם על ידי עידו לב, בסרט העיבוד האמריקאי לאסקימו לימון "הבתול האמריקאי האחרון" הדמות המקבילה למומו היא ריק והיא גולמה על ידי סטיב אנטין.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהונתן סגל באתר Lemon Popsicle Forever

| "אסקימו לימון" |
| --- |
| סדרת הסרטים המקורית | אסקימו לימון • יוצאים קבוע • שפשוף נעים • ספיחס • רומן זעיר • הרימו עוגן • אהבה צעירה • בלוז לקיץ |
| יצירות בת וחידושים | הבתול האמריקאי האחרון • סבבה • אסקימו לימון: החגיגה נמשכת |
| דמויות | בנצי • מומו |
גבינת **פלרדון** (בצרפתית: **Pélardon**), שנקראה בעבר paraldon, pélardou וגם péraudou, היא גבינה צרפתית מאזור ה-Cevennes שבאזור לנגדוק-רוסיון.

מאפיינים
--------

זוהי גבינה מסורתית העשויה מחלב עיזים. היא גבינה עגולה (גלילית) שהבשלה רכה מכוסה בקליפת עובש לבנה (à pâte molle à croûte fleurie – רכה עם קליפה פורחת) במשקל של כ-60 גרם, בקוטר של 60–70 מ"מ ובגובה של 22–27 מ"מ. פלארדון קיבלה הסמכת כינוי מקור מבוקר (ה-Appellation d'origin contrôlée (AOC) באוגוסט 2000.

היסטוריה
--------

אמנם כבר במאה ה-1 דיווח פליניוס הזקן ב**תולדות הטבע** (בלטינית: **Naturalis Historia**) שלו כי "הגבינה המוערכת ביותר ברומא, היא, בין הגבינות של המחוזות, היא זו שמגיעה מהאזור של נים, עם זאת, לא ברור שזהו פלרדון שעליו דיבר חוקר הטבע הרומי. ואכן, גם רוקפור ולגוויולה טוענות שהן המקור לביטוי זה של פליניוס. עם זאת, מבלי שהשאלה תיפתר באופן סופי, ההשערה הסבירה ביותר תהיה שזו גבינת איכרים העשויה מחלב פרה.

ייצור
-----

התפתחות ייצור הפלרדון AOC (בטונות)|  | 2011 | 2014 | 2015 | 2016 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טונאז' כללי בייצור תעשייתי מקונה AOC | 218 | 210 | 225 | 228 |
| מייצור פרמיה (חוות) | 156 | 149 | 155 | 157 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלרדון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Harbutt, J. (2015). *World Cheese Book*. DK Publishing. p. 73. ISBN 978-1-4654-4372-4. נבדק ב-11 בדצמבר 2017. `{{cite book}}`:  (עזרה)
הגוררת "**איתנה**" היא אתר צלילה ואתר מורשת תת-מימי, הממוקם מערבית לאיי אכזיב.

היסטוריה
--------

האיתנה היא גוררת שהייתה בבעלות חברת גל-ים. הגוררת פעלה שנים רבות כגוררת אזרחית בנמל חיפה (לצד הגוררות הצבאיות של חיל הים הפועלות אף הן בנמל).

האיתנה טובעה כ-250 מטר מערבית לאיי אכזיב, ושקעה כאונייה טרופה לעומק 30 מטרים (חלקה העליון בעומק של 25 מטרים, וחרטומה בעומק 27 מטרים), ביום רביעי ה-13 במרץ 1996, לאחר שנתרמה על ידי החברה לעבודות תת-מימיות, וטובעה על ידי ההתאחדות הישראלית לצלילה במטרה שתהפוך לאתר צלילה.
הגוררת היא כלי שיט קטן, אך נשארה שלמה לאחר טביעתה. הגוררת שקועה על צידה; חרטומה פונה צפונה ועל דפנות החרטום צמיגי ניגוח (פנדרים). בטרם טובעה נחסמו רוב המעברים הפנימיים בגוררת, משיקולי בטיחות צלילה אך ניתן להציץ לתוך גשר הפיקוד.

מאז טביעתה, הפכה הגוררת לביתם של סוגים שונים של דגים, כוכבי ים וספוגים, מאחר שהגוררת הטבועה מגינה עליהם מדיגים וטורפים ימיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הגוררת באתר putsker
* מידע לצוללים באתר amirgur
* תמונת הגוררת בטרם טובעה
* תמונה של הגוררת הטבועה באתר mapa

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע לצוללים
2. ↑  מידע באתר diver
3. 1 2 3  מידע על הגוררת
4. ↑  להבדיל מספינות אחרות טבועות בסביבתה שנשברו והתרסקו עם תנועות הים.
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

ה**שטייר AUG** היא משפחה של כלי נשק שהוצגה ב-1977 על ידי החברה האוסטרית שטייר מאנליכר. פירוש ראשי התיבות AUG הוא Armee-Universal-Gewehr (רובה צבא אוניברסלי). לעיתים קרובות משתמשים בשם כדי לתאר את גרסת רובה הסער, עם מסגרת ירוקה וכוונת טלסקופית משולבת. מאז הוצגו כלי נשק רבים במשפחה כולל תת מקלע, רובה קלע סער ומכונת ירייה קלה. הרובה אומץ כרובה הסטנדרטי על ידי אוסטריה, אוסטרליה, ניו זילנד, לוקסמבורג, מלזיה ואירלנד.

עיצוב
-----

השטייר AUG הוא בין הרובים הראשונים שנכנסו לשירות בתצורת בולפאפ. תצורה זו מאפשרת לרובה להיות קצר בכ-25% מרובים אחרים עם אורך קנה זהה, מבלי להתפשר על ביצועים בליסטיים. רוב הגרסאות באות עם כוונת טלסקופית בהגדלה של 1.5X שיכולה לשמש גם כידית נשיאה. מתייחסים בדרך כלל ל-AUG כעיצוב ארגונומי מודרני לרובה סער. מאפיינים אחרים הם שניתן להשתמש ברובה ביד אחת, ושהרובה משתמש במחסניות שקופות או שקופות למחצה, כדי לאפשר לראות כמה תחמושת נשארה. העיצוב המרכזי נוצר על ידי הורסט ווספ, קארל וואגנר וקארל מוזר. 

הקנים של ה-AUG יכולים להשתנות בקלות יחסית לגרסאות שונות מקרבין לגרסאות עם קנה ארוך. יש אפילו ערכת התאמה שהופכת את ה-AUG לתת מקלע. כמה גרסאות, כמו מכונת הירייה הקלה וגרסת הקנה הכבד שונות באופן ניכר, כולל קבוצות הבריח ומכניקת ההדק. 

בניגוד לרוב הרובים עם אפשרות לאש סלקטיבית, אפשרות זו מופעלת בכמה גרסאות של ה-AUG דרך ההדק (ברוב הרובים אפשרות זו מופעלת על ידי מנגנון מיוחד). כשלוחצים על ההדק בחצי-הדרך, הרובה יורה אש חצי-אוטומטית, וכשלוחצים על ההדק עד הסוף הרובה יורה אש אוטומטית מלאה. לכמה גרסאות יש ALO או "מנעול אוטומטי" (באנגלית: Automatic Lockout), בליטה קטנה בבסיס ההדק. ה-ALO מונע מההדק להילחץ עד הסוף כדי שהרובה לא יוכל לירות אש אוטומטית. ניתן גם לדחוף את ה-ALO ולאפשר אש אוטומטית אם יש צורך. להדק יש משקל משיכה כבד יחסית של 4 ק"ג, אך ניתן להקטין אותו עם ערכות מיוחדות.

גרסאות
------

* **שטייר AUG A1**-הגרסה הסטנדרטית שהוצגה ב-1977. בתחילה הרובים היו ירוקים והיה להם קנה בגודל 20 אינץ'.
* **שטייר AUG A2**-ה-A2 דומה מאוד ל-A1, רק שבמקום הכוונת הטלסקופית יש מקום למסילת פיקטיני או לציוד אחר.
* **שטייר AUG A3**-ל-A3 שתי מסילות פיקטיני ומחסנית עם קליעים בקוטר 6.8 מ"מ.
* **שטייר AUG P**-גרסה זו היא AUG A1 עם קנה קצר יותר.
* **שטייר AUG P ספיישל רסיבר**-זהה ל-AUG P אבל עם מסילת פיקטיני במקום הכוונת הטלסקופית.
* **שטייר AUG 9mm**-גרסה המשתמשת בקליע 9 מ"מ השונה מה-AUG גם בקנה, בריח והמחסנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטייר AUG** בוויקישיתוף
**מוסנד אחמד בן חנבל** (בערבית: **مسند احمد ابن حنبل**) הוא אוסף של חדית' שאוגד על ידי האימאם אחמד אבן חנבל.

תיאור הספר
----------

המוסנד של האימאם אחמד הוא אחד מאוספי החדית' הגדולים ביותר בהיסטוריה האסלאמית, והוא מכיל יותר מ-40 אלף חדית'ים.

רבים מחכמי דת האסלאם שיבחו את המוסנד של האימאם אחמד. אבו מוסא אל-מדני אמר על המוסנד "ספר זה הוא מקור חשוב והפנייה אמינה עבור חוקרי החדית'. זאת מפני שהוא (האימאם אחמד) בחר מתוך מספר רב של חדית'ים שהוא מצא, ומתוך שפע המסורות שהוא שמע. הוא השקיע מאמץ רב להפוך את זה (את המוסנד) למקור מוביל, אמין ומשובח. כאשר נוגעים בנקודת מחלוקת, זה (המוסנד) מקור ומחסה טוב".

ביקורת על הספר
--------------

חרף העובדה שבקרב רבים, המוסנד של האימאם אחמד נחשב לספר מאומת ואותנטי, מקובל בקרב פוסקי ההלכה ומומחי החדית' שגם יש בו הרבה מסורות שאינן מאומתות, ואף כאלו שלא הוכנסו לספר על ידי האימאם אחמד בעצמו אלא על ידי אחרים שבאו אחריו.

ספרים שנכתבו על המוסנד
----------------------

ספרים רבים נכתבו על המוסנד של האימאם אחמד, להלן חלק מהם:

### ביאורים על הספר

* "שרח אלמסנד" מאת אבי אלחסן מחמד בן עבד אל-האדי אל-חנפי
* "שרח התח'ריג' אלמסנד" מאת אחמד מוחמד שאכּר
* "עקוד אל-זברג'ד עלא מסנד אחמד" מאת ג'לאל אלדין אל-סיוטי.
* "שרח אל-מסנד" מאת אבי אלחסן בן עבד אל-האדי אל-סנדי.

### קיצורים של הספר

* "ע'ריב חדית' אל-מסנד" מאת ע'לאם ת'עלב אל-נחווי
* "מח'תסר אל-מסנד" מאת אבל אלמקן א-שאפעי.
* "ת'לאת'יאת אל-מסנד" מאת יוסף בן עבד אל-האדי.
* "ת'לאת'יאת אל-מסנד" מאת אסמאעיל בן אסמאעיל אל-בעלבכּי.
* "ת'לאת'יאת אל-מסנד" מאת אסמאעיל בן עמר בן בכר אלמקדסי אלחנבלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוסנד אחמד בן חנבל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Musnad Ahmad ibn Hanbal, The Reader Wiki, Reader View of Wikipedia (באנגלית)
2. ↑  sifatusafwa
3. ↑  Musnad Imam Ahmad, AUSTRALIAN ISLAMIC LIBRARY (באנגלית)
**אן רונל** (באנגלית: **Ann Ronell**; ‏28 בדצמבר 1906 – 25 בדצמבר 1993) הייתה מלחינה ופזמונאית אמריקאית. היא התפרסמה בזכות כתיבת השירים "Who's Afraid of the Big Bad Wolf?" ו-"Willow Weep for Me".

שנותיה הראשונות
---------------

רונל נולדה באומהה שבנברסקה, ארצות הברית, למוריס ומולי רוזנבלט. היא סיימה את לימודיה בתיכון המרכזי של אומהה בשנת 1923. לאחר מכן נרשמה לקולג' "ויטון", שממוקם במסצ'וסטס. אולם לאחר השנה השנייה לתוך לימודיה האקדמיים עברה למכללת רדקליף כדי ללמוד מוזיקה אצל וולטר פיסטון. ברדקליף החלה לכתוב מספר שירים למחזות שהועלו ולתרום כמה רעיונות לקידום התחום המוזיקלי במכללה. היא התיידדה עם המלחין ג'ורג' גרשווין, שהציע לה לשנות את שמה מרוזנבלט לרונל.

קריירה מוזיקלית
---------------

רונל, יחד עם דורותי פילדס, דנה סוסי וקיי סוויפט, הייתה אחת המלחינות והלבריתנית המצליחות ביותר של הוליווד ושל סמטת טין פאן. בשנת 1929 פרסמה את שיר הבכורה שלה בהופעה מקומית, *Down By the River*. בשנת 1930 כתבה את "Baby's Birthday Party". הוא נכתב במקור למחזמר, ורונל הציעה לכמה חברות פרסום להוציא אותו לאור באופן מסחרי ללא הועיל. לאחר מכן מצאה את חברת "Famous Music" שהסכימה להוציא לאור את השיר בפורמט מסחרי. בשנת 1932 הפיקה את השירים "Rain on the Roof" ו-"Willow Weep for Me", אותו הקדישה לגרשווין.

בשנת 1933 עברה רונל להתגורר בהוליווד, שם כתבה את השיר "?Who's Afraid of the Big Bad Wolf" יחד עם פרנק צ'רצ'יל. אותו השיר נכלל בפסקול של הסרט "שלושה חזירים קטנים". רונל התבלטה בהיותה אחת המלחינות והפזמונאיות היחידות באותה התקופה בה מרבית האישים שעסקו במלאכה זו היו גברים.

מורשת
-----

עבודותיה של רונל היו משפיעות וחדשניות בתחום המוזיקה. ב-1942 הפכה למוזיקאית האישה הראשונה שכותבת ומלחינה את כלי שיריו של מחזמר בהפקת תיאטראות ברודוויי. "Willow Weep for Me", השיר המפורסם ביותר של רונל, הוקלט במרוצת השנים על ידי אמנים רבים, ביניהם בילי הולידיי, קאב קאלוויי, לואיס ארמסטרונג ואלה פיצג'רלד, ברברה סטרייסנד, פרנק סינטרה, נינה סימון, ננסי וילסון, ריי צ'ארלס, לנה הורן, ג'ולי לונדון, טוני בנט ושרה ווהן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן רונל** בוויקישיתוף

* אן רונל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אן רונל, באתר ספוטיפיי
* אן רונל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אן רונל, באתר Discogs (באנגלית)
* אן רונל, באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. ↑  Benjamin Sears, "Ann Ronell", *American National Biography Online*, 2000
2. ↑  "Five women songwriters who helped shape the sound of jazz | OUPblog". *Blog.oup.com*. נבדק ב-2016-09-25.
3. ↑  Bush, Lawrence (27 בדצמבר 2018). "December 28: Willow Weep For Me". *Jewish Currents archive*. נבדק ב-6 בפברואר 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Tighe E. Zimmers (2009). *Tin Pan Alley Girl: A Biography of Ann Ronell*. McFarland & Co. ISBN 978-0786439058.
5. ↑  Steve Huey, "AllMusic"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007459647205171
* BIBSYS: 1008377
* BNE: XX1009570
* BnF: cb138100919 (data)
* CiNii: DA16030055
* GND: 139443649
* ISNI: 0000 0001 1945 0325
* LCCN: n85342742
* LNB: 000068929
* MusicBrainz: 475e4df5-358a-45b3-89c9-e63d8de33aa2
* NLA: 49283954
* NLP: a0000002831214
* NSK: 000116605
* NTA: 097506850
* RERO: 02-A003758653
* SNAC: w6vx8d1b
* SUDOC: 163557586
* VIAF: 101182977
* WorldCat: lccn-n85342742

 |
**יוסף עבדאללה** היה משיח שקר יהודי-תימני שפעל בין השנים 1888–1893, השלישי מבין שלושה משיחי שקר שפעלו בתימן במהלך המאה ה-19.

הופעתו
------

כעשר שנים לאחר שהסתיימה פעילתו של שוכר כחיל השני כטוען משיחי, הופיע יוסף עבדאללה כטוען נוסף. במכתב לרב יחיא קאפח בידי מתנגד, נטען כי יוסף הופיע בצנעא בשנת 1888 לכל המאוחר. בבאו אמר כי המשיח שלח אותו "והשמיע כי שליח המשיח הוא לבשר כי הגיע הקץ וקרוב יום בואו". יוסף התפרסם כמרפא והשתמש בקמעות שניתנו לו בידי המשיח על מנת להביא מזור לחולים, עיוורים ועקרות. יוסף קרא לאנשי צנעא לחזור בתשובה וזכה לתגובה חיובית לפחות מחלק מאנשי העיר. ממכתב אחד עולה, שכאשר קרא יוסף לתפילה מיוחדת, נוכח הגאולה הקרבה: "כל הקהל כאחד יצאו אל בית העלמין ויתקעו בשופרות היחמורים כנז"ל ויאמרו שירת הים בעמידה והרבה סגולות ופסוקים ומזמורים."

התנגדות וגירוש מצנעא
--------------------

תנועתו של יוסף עוררה את אותם מתנגדים 'משכילים' שהתנגדו גם לשוכר כחיל. עם חברי הקבוצה נמנו הרב יחיא קאפח, חיים חבשוש וסעיד ערוסי. המשכילים התלננו בפני הממשלה העת'מנאית על מנת לגרש את יוסף עבדאללה מצנעא, באמתלה שהוא עלול להסית את העם למרד ומעמיד בסכנה את ההתנהגות המוסרית של הציבור. בשנת 1893 נאסר יוסף עבדאללה, אך תומכיו שיחדו את סוהריו והוא שוחרר. לבסוף, "יצאה פקודה מאת הואלי לגרש את יוסף עבד אללה מצנעא ואחרי צאתו הלך לעיר שבאם, וישב שם ונשא אישה משם הוליד בן וקרא שמו ידיד ולא יסף שוב לצנעא עד יום מותו".

ראו גם
------

* שוכר כחיל הראשון
* שוכר כחיל השני

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירון צור, "יהודי תימן: היסטוריה, חברה, תרבות", כרך ב, עמ' 422
2. ↑  רצהבי, יוסף עבדאללה, עמוד 209
ספינת דיג במערך חכות במצר קוק בניו זילנד
**מערך חכות** (בערבית: **שארק**, באנגלית: **Longline**) היא שיטת דיג מסחרי שבה מאות ואף אלפי קרסים ועליהם פתיונות, מחוברים בעזרת חוטים קצרים במרחקים שווים לחוט מרכזי ארוך. שיטת דיג זו נפוצה במיוחד לדיג דגי חרב, טונה, פוטית, ומיני דגים רבים נוספים. באזורי דיג שבהם קיימת הידלדלות בדגה המקומית, יש והרשויות מגבילות את מספר הקרסים אותם ניתן לחבר לחוט המרכזי. מנגד, באזורים עשירים בדגה, כך למשל בים ברינג ובצפון האוקיינוס השקט, פורסות ספינות דיג מערכי חכות המכילים יותר מ-2500 קרסים על חוט בודד שאורכו קילומטרים רבים.

ניתן לשלוט על עומקו של מערך החכות בעזרת מצופים ומשקולות. מערכי חכות אשר נועדים לדיג דגים הנמצאים קרוב לפני הים (כגון טונה, או דג חרב) יהיו רדודים מאוד ואילו מערכים לדיג דגי קרקעית (כגון, פוטית, או בקלה), נחים על קרקע הים, לעיתים אף בעומק העולה על 600 פאתום (כ-1,100 מטר).

שלל לוואי
---------

עופות ים הנקבצים סביב ספינת דיג במערך חכות. עופות ים רבים נידוגים מדי שנה כשלל לוואי
שיטת הדיג במערך חכות היא שיטה מעוררת מחלוקת, כיוון שלעיתים קרובות היא כרוכה בשלל לוואי, דהיינו לכידת בעלי חיים שאינם מטרת הדיג והריגתם. באזורים בהם חיים עופות ימיים רבים, עטים אלה על הפתיונות במערך החכות ולעיתים קרובות בולעים את הקרס יחד עם הפתיון, דבר המביא למותם. באזורים שונים פותחו שיטות יעילות לצמצום שלל הלוואי, אולם אלה כרוכות בהשקעת משאבים נוספים. בין השיטות הללו ניתן למנות: הצמדת משקולות לחוטי הקרסים המבטיחים שקיעה מהירה של הקרס מפני המים, הצמדת סרטים צבעוניים לחוט המרכזי, המתעופפים ברוח ומפחידים עופות ים מלנגוס בפתיונות, פריסת מערך החכות בשעות הלילה בלבד והקפדה על תאורה נמוכה בספינת הדיג (כדי שלא למשוך עופות למקום), והגבלת השימוש בשיטה זו לעונות שנה בהן קיימים באזור פחות עופות ים. בחודש מרץ 2006 הוכרז על הפסקת עונת הדיג במערכי חכות בהוואי, לאחר חודשים ספורים בלבד, לאחר שצבי ים חומים רבים נלכדו ומתו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מערך חכות** |

* דיג במערך חכות באתר תעשיית הדיג הניו זילנדית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536149405171
* LCCN: sh85078298

 |
**מאליק פוסטר** (באנגלית: **Maalique Foster**; נולד ב-5 בנובמבר 1996) הוא כדורגלן ג'מייקני, המשחק בקולורדו ספרינגס בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

פוסטר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת פורטמור יונייטד, וכבר מגיל צעיר כונה "מסי הג'מייקני". בעונת 2017/2018 זכה עם הקבוצה בליגת העל הג'מייקנית.

ב-1 בספטמבר 2018, חתם באלחואלנסה מליגת העל של קוסטה ריקה. ב-27 בינואר 2019, הושאל לריו גראנדה ואלי. בינואר 2019 חתם בסנטוס דה גוליפס.

ב-16 בדצמבר 2019, פוסטר חתם בעירוני קריית שמונה מליגת העל, עם אופציה לרכיש בסיום העונה. ב-11 בינואר 2020, פוסטר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 להפועל חדרה.

באוקטובר 2020, פורסם כי פוסטר נורה ונפגע בצווארו.

ב-10 בדצמבר 2020, פוסטר חתם בסקרמנטו רפובליק מה-USL.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, פוסטר שיחק בנבחרת הנוער.

ב-30 בינואר 2018, פוסטר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הנוער בתיקו 2-2 נגד קוריאה הדרומית, בו גם כבש את שער הבכורה שלו.

תארים
-----

פורטמור יונייטד
* ליגת העל הג'מייקנית: 2017/2018

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלום אלבז, ‏החלוץ מאליק פוסטר חתם בעירוני קריית שמונה, באתר ONE‏, 16 בדצמבר 2019
2. ↑  יניב טוכמן‏, מאליק פוסטר, ששיחק בעונה שעברה בעירוני קרית שמונה, נורה בצווארו, באתר וואלה!‏, 28 באוקטובר 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מאליק פוסטר"**.
**דזיגה ורטוב** (ברוסית: **Дзига Вертов**), בשמו המקורי **דוד אבלביץ' קאופמן** (ברוסית: **Дави́д А́белевич Ка́уфман**; ‏2 בינואר 1896 – 12 בפברואר 1954), היה קולנוען ותאורטיקן קולנוע יהודי-רוסי. אחיו, מיכאיל ובוריס קאופמן, היו גם הם יוצרי קולנוע ידועים.

שנותיו הראשונות
---------------

ורטוב נולד בביאליסטוק שבפולין הקונגרסאית (אז בשליטה רוסית) כדוד אבלביץ' קאופמן למשפחה של אינטלקטואלים יהודים. הוא למד מוזיקה בקונסרבטוריון של ביאליסטוק עד 1915, ימי מלחמת העולם הראשונה, עת ברחה משפחתו למוסקבה מפני צבא האימפריה הגרמנית הפולש והתיישבה לבסוף בסנקט פטרבורג.

בשנים 1916–1917, למד קאופמן רפואה במוסד הפסיכנוירולוגי בסנקט פטרבורג. בתקופה זו שינה את שמו לשם דניס ארקדייביץ' כדי להקנות לו צליל רוסי, ולבסוף נודע בכינוי דזיגה ורטוב ("דזיגה" הוא באוקראינית סביבון).

לאחר מהפכת אוקטובר
------------------

ורטוב החל את דרכו הקולנועית בשנים 1918–1919 לאחר מהפכת אוקטובר באיסוף קטעים מצולמים והפיכתם ליומני חדשות. בשנים 1920–1922 עבר לעריכת סרטי איסוף באורך מלא שכללו גם קטעים אישיים שלו. בשנת 1922 החל ביצירת סדרת יומני הקולנוע "קינו פראבדה" (ברוסית, "קולנוע אמת") יחד עם אשתו יליזבטה ואחיו מיכאיל. ורטוב התעסק בעיקר בתחום שהיום מוגדר כדוקומנטארי, טען שמטרת הקולנוע היא להציג את האמת ושקולנוע עלילתי הוא בעצם אשליה בורגנית שמטרתה לפגוע בפועלים.

סרטו המפורסם ביותר הוא "איש עם מצלמת הקולנוע" שיצא בשנת 1929 וזכה להצלחה רבה. חמש שנים לאחר מכן ביים את הסרט "שלושה שירים על לנין" שהביא מעשית לסוף הקריירה שלו. סטלין, שהופיע בסרט פעם אחת למשך ארבע שניות בלבד, כעס מאוד וחיבל בקריירה שלו למרות הפופולריות שבה זכה.

מורשת והנצחה
------------

באוגוסט 2014 זכה סרטו של ורטוב "האיש עם מצלמת הקולנוע" בתואר "הסרט התיעודי הטוב בכל הזמנים" על ידי מגזין הקולנוע הבריטי Sight & Sound.

החל משנת 2017 מוענק פרס האקדמיה האוקראינית לקולנוע הנקרא על שמו "דזיגה הזהב".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דזיגה ורטוב** בוויקישיתוף

* דזיגה ורטוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דזיגה ורטוב, באתר AllMovie (באנגלית)
* דזיגה ורטוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דזיגה ורטוב, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דזיגה ורטוב, באתר Discogs (באנגלית)
* אורי קליין, עכבר העיר אונליין, הסביבון שמאחורי מצלמת הקולנוע, באתר הארץ, 01 בפברואר 2009
* דניס לים, הניו יורק טיימס, מאחורי מסך הברזל, באתר הארץ, 15 באפריל 2011
* דזיגה ורטוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* דזיגה ורטוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Greatest Documentaries of All Time – all the votes | Sight & Sound | BFI

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269685605171
* BIBSYS: 90059235
* BNC: 000052348
* BNE: XX1479749
* BnF: cb11974944c (data)
* CANTIC: a11053616
* CiNii: DA10702900
* GND: 118804294
* ICCU: SBLV177144
* ISNI: 0000 0000 8366 4099
* LCCN: n50013941
* LNB: 000062308
* MusicBrainz: f52e2c70-de8c-4785-997b-54d9ece9c85a
* NKC: xx0081025
* NLA: 35778721
* NLK: KAC200604389
* NLP: a0000001752751
* NTA: 070695377
* PIC: 338007
* RERO: 02-A000172299
* RKD: 376768
* SELIBR: 99616
* SNAC: w6t7336r
* SUDOC: 027780430
* Trove: 1083173
* ULAN: 500104661
* VIAF: 27073607
* WorldCat: lccn-n50013941

 |
**עידו סולומון** (נולד ב-5 באוגוסט 1977) הוא עיתונאי, עורך ושדרן טלוויזיה ישראלי, ששימש ככתב "אולפן שישי", מבזקן ומגיש בחברת החדשות של ערוץ 2.

 ביוגרפיה
---------

סולומון גדל בחיפה. לאחר סיום לימודיו בתיכון ליאו באק, החל לשרת בחיל שריון וסיים קורס מפקדי טנקים. לסולומון תואר ראשון בספרות, פילוסופיה וצרפתית בהצטיינות מאוניברסיטת חיפה.

בשנת 2004, במהלך לימודיו לתואר שני בספרות, החל לכתוב ביקורות ספרות במקומון החיפאי "כלבו" של רשת שוקן. במרוצת השנים מילא סולומון מספר תפקידים במקומון, ביניהם מבקר תיאטרון ומוזיקה, כתב התרבות, כתב מגזין. בנוסף, היה עורך המוספים המיוחדים ב"עכבר העיר".

בשנת 2007 הצטרף ל-"TheMarker", המוסף הכלכלי של עיתון "הארץ"' ככתב בנושאי קריירה. במסגרת עבודתו סיקר בהרחבה את תחום התעסוקה, בדגש על תעסוקה הוגנת, וחשף פרשות שונות. בכתבה שפרסם תחת הכותרת "האמת העירומה", הביא עדויות של חשפניות ממועדון "הבורסה" ברמת גן, שחשפו שמאחורי המסווה של "מועדון חשפנות" מתנהלת זנות לשמה, ניצול מתמשך והתעללות במסווה של בידור לגיטימי. כן פרסם שתי כתבות תחקיר על אלון גל, בהן חשף את האופן הפוגעני לכאורה, שבו הכשיר והעסיק גל את המאמנים בחברת "תות" שבראשה עמד, וכן את קורות החיים השקריים שהפיץ גל לארגונים.

בשנת 2011 הצטרף סולומון לחברת החדשות של ערוץ 2 ככתב טכנולוגיה, היי טק וסלולר. במסגרת תפקידו מסקר את סצנת הסטארטאפים הישראלית לצד חידושים בתחום הטכנולוגיה. בנוסף, מגיש סולומון פינה יומית בתוכנית "שש עם" יחד עם יונתן ריגר, כן משמש כמבזקן ומגיש בין היתר ב"החדשות הלילה" וב"המהדורה הצעירה". בשנת 2016 החל סולומון להגיש פינה קבועה במהדורה המרכזית בשם "טכנו", בה הוא מציג כתבות מגזין בנושאי השפעת הטכנולוגיה על היום יום. החל משנת 2017 החל לשמש ככתב ב"אולפן שישי".

סולומון נשוי לקולנוענית דנה גורן והשניים הורים לשני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **עידו סולומון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עידו סולומון** |

* 

* עידו סולומון, ברשת החברתית פייסבוק

* עידו סולומון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* עידו סולומון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידו סולומון, האמת העירומה, באתר הארץ, 30 בינואר 2008
2. ↑  עידו סולומון, אלון גל. לא מה שחשבתם, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2007
3. ↑  עידו סולומון, אלון גל - בכלל לא מה שחשבתם; בדקנו את אמיתות קורות חייו והופתענו, באתר TheMarker‏, 4 בדצמבר 2007
4. ↑  אמילי גרינצווייג‏, כתב טכנולוגיה וסלולר חדש לחדשות 2, באתר וואלה!‏, 21 ביולי 2011
5. ↑  נועה פרייס‏, עוד שינויים בחדשות 2: עידו סולומון בדרך ל"אולפן שישי", באתר וואלה!‏, 20 ביולי 2017
**קריית התקשוב** היא בסיס חדש בבאר שבע אליו יועתקו מבסיסי צה"ל שבגוש דן היחידות הטכנולוגיות של אגף התקשוב וההגנה בסב"ר והיחידה הטכנולוגית של חיל האוויר, יחידת אופק. כמו כן יוקם במקום גם מטה פיקוד הדרום.

בקריה, המתוכננת על שטח של כ-180 דונם, מתוכם כ-200 אלף מ"ר בנוי, צפויים לשרת כ-6,300 חיילים ואנשי קבע. אכלוס הקריה מתוכנן ל-2024.

מבנים
-----

הדמיה של קריית התקשוב
בקריית התקשוב מוקמים מספר מבנים, בהם בין היתר:

* 2 בתי ספר להכשרת חיילים
* 2 מבני מגורים בהם מאות חדרי שינה
* 2 מגרשי ספורט
* אולם כנסים ל-350 איש
* מרכז מורשת
* 48 חדרי דיונים וישיבות
* 850 חדרי משרדים
* חדר כושר

היסטוריה
--------

בשנת 2011, החלטת ממשלת ישראל 3161 קבעה כי לטובת מהלך העברת בסיסי צה"ל המשמשים יחידות של חיל הקשר והתקשוב לבסיס מאוחד בבאר שבע יוקצו לגורמים הרלוונטיים כ-7 מיליארד ש"ח.

בשנת 2012 מונה אילן לוין, לשעבר הממונה על השכר באוצר, לעמוד בראשות ועדת המכרזים הייעודית שהוקמה למימוש הפרויקט בשיטת בנה-הפעל-העבר. ביולי 2013, עם פרסום מסמכי המיון המוקדם (PQ), החל התהליך המכרזי לבחירת הזכיין שיתכנן, יממן, יקים ויתפעל את הפרויקט לתקופת זמן ארוכה.

בפברואר 2016 פורסם כי חמש חברות: קבוצת עזריאלי, שפיר הנדסה ותעשייה, שיכון ובינוי, אשטרום ואלקטרה נדל"ן (שהתמודדה יחד עם מנרב אחזקות) התמודדו במכרז על הקמת קריית התקשוב, שצפויה לקום בסמוך לפארק ההיי-טק, "פארק גב ים נגב", שבסמוך לאוניברסיטת בן-גוריון. עלות ההקמה הוערכה באותה עת בכ-7 מיליארד שקל.

ביוני 2018 פורסם כי החברות שיכון ובינוי ואפריקה ישראל להשקעות יקימו את קריית התקשוב.

קריית התקשוב בבנייה, אוגוסט 2022
בנובמבר 2018 נחתם הסכם בנייה עם הזכיין, שותפות של שתי חברות: שיכון ובינוי ואפי נכסים.

במאי 2021 פורסם כי 23,000 מ"ר בנויים יתווספו לפרויקט של קריית התקשוב, וזאת לאחר ששיכון ובינוי ואפי נכסים קיבלו הנחיות שונות ממשרד הביטחון לגבי תוספות והתאמות במתחם.

באוגוסט 2022 עבר בית הספר למקצועות המחשב (בסמ"ח) אל פארק גב ים נגב, סמוך לקריית התקשוב.

ראו גם
------

* קריית המודיעין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קריית התקשוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑   קריית התקשוב הדיגיטלית יוצאת לדרך. כך ייראה הבסיס הצבאי המתקדם ביותר, באתר צה"ל, 26 נובמבר 2018
2. ↑  בלי פרנקל, היי דרומה: כך תראה קריית התקשוב הדיגיטלית של צה"ל בב"ש, באתר ynet, 11 ביוני 2018
3. ↑  העתקת מחנות צה"ל לנגב באתר משרד ראש הממשלה
4. ↑  מוריה בן יוסף, חצה את הקווים, באתר Israel Defense, ‏19 ביוני 2012
5. ↑  הודעה על פרסום הליך מיון מוקדם לפרויקט קריית התקשוב של צה"ל בנגב, באתר משרד הביטחון, ‏14 ביולי 2013
6. ↑  יובל אזולאי, ‏קריית התקשוב בבאר-שבע: 5 מתמודדים במכרז של מיליארדים, באתר גלובס, 10 בפברואר 2016
7. ↑  נמרוד בוסו, נחתם ההסכם להקמת קריית התקשוב בב"ש ע"י שיכון ובינוי ואפריקה ישראל, באתר כלכליסט, 4 בנובמבר 2018
8. ↑  ארי יקותיאל, שיכון ובינוי מעדכנת: 23,000 מ"ר יתווספו לקריית התקשוב בנגב; לוחות הזמנים והזיכיון הוארכו ב-15 חודשים, באתר מרכז הנדל"ן, ‏5 באפריל 2021
9. ↑   נפתח ביה"ס למקצועות התוכנה וההגנה בסייבר בנגב, באתר צה"ל, 23 באוגוסט 2022
**רוברט בריגר** (בגרמנית: **Robert Brieger**;‏ נולד ב-21 בנובמבר 1956) הוא גנרל אוסטרי בדימוס, אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא אוסטריה בין השנים 2018-2020, וכיום משמש כיושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי.

ביוגרפיה
--------

בריגר נולד בווינה ב-21 בנובמבר 1956. הוא התגייס לצבא אוסטריה ב-1975. בין השנים 1976–1979 למד בבית הספר לשריון באקדמיה הצבאית בווינר נוישטאדט ולאחר מכן שימש כמפקד כיתה במאוטרן על הדנובה. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בזוולפקסינג. בין השנים 1985–1988 עבר קורס של המטה הכללי ולאחריו הועסק בתפקידי מטה שונים. הוא שרת תקופה ביחידות צבא של הבונדסוור הגרמני ואז במכללת ההגנה של נאט"ו ברומא. בין השנים 2001–2002 שימש כמפקד המחלקה האוסטרית בקוסובו, ובין 2011–2012 פיקד על כוחות EUFOR בבוסניה והרצגובינה. הוא השתתף גם בתכנון המשלחת האוסטרית לצ'אד.

ב-2016 מונה לראש אגף הלוגיסטיקה במשרד הביטחון, ושנה לאחר מכן מונה לראש מטה שר הביטחון. ב-27 ביולי 2018 הושבע כראש המטה הכללי במקומו של אוטמר קומנדה. ב-19 במאי 2021, התפרסם כי לאחר שבריגר יסיים את הקדנציה שלו כרמטכ"ל, הוא ימונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. ב-20 באוקטובר 2022 בריגר פרש מהצבא, והוחלף בתפקיד הרמטכ"ל בידי רודולף סטריידינגר. מיד לאחר מכן הוא נכנס לתפקיד יו"ר הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי.

בריגר ידוע בעמדותיו השמרניות, ואף על פי שהוא לא מקורב לאף מפלגה, הרי שהוא נחשב למועמד המועדף של סבסטיאן קורץ ומפלגת העם האוסטרית, לתפקיד הרמטכ"ל. עם מינויו, הגדיר בריגר את משבר ההגירה באירופה כמשבר הביטחוני החמור ביותר של אוסטריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט בריגר** בוויקישיתוף
* רוברט בריגר, באתר הצבא האוסטרי
* רוברט בריגר באתר Belgrade Security Forum

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124136835X
* VIAF: 3694163211500407580002
* WorldCat (עם VIAF): 3694163211500407580002

 |