recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מראה מהר חרת לכיוון שכונת הר נוף. בעמק נראים הבונקרים
עצי זית בהר חרת
**הר חרת** הוא גן לאומי בניהול ובטיפול של הקרן הקיימת לישראל.

הר חרת נמצא לא רחוק ממחלף הראל בכביש ירושלים תל אביב, ליד מבשרת ציון ובית זית והוא חלק מהממכלול הכולל את תל צובה - הר חרת - סטף. הר חרת ממוקם ליד פיתול של נחל שורק.

ההר בעל ערכי טבע ונשקפים ממנו נופים מרהיבים. **עין חרת** הוא מעיין נקבה עם בריכת איגום שמימיו שימשו להשקיית הטרסות החקלאיות שמתחתיו. **חורבת חרת** היא שרידים של בית חווה שמשמה הערבי ח`רבת אל חורית נגזר שמו של ההר "חרת". הר חרת מתנשא לגובה של 780 מ' מעל פני הים. **נחל חרת** הוא נחל תלול בעל צמחייה רבה היורד לאורך המורד המזרחי של ההר. במקום בוסתני פרי וכרם זיתים עתיק ומטופח מהגדולים שבכרמי הזיתים שבהרי ירושלים. אחרי הכרם יער של הקק"ל. בין הצמחים במקום נרקיסים, רקפות ואזוב מצוי.

למרגלות הר חרת ממוקמים בונקרים שהיו חלק מהבסיס של חטיבת ירושלים בבית זית. הבונקרים הוסוו עד למלחמת ששת הימים ובהם היו טנקים ונשק כבד שהיו אסורים באחזקה על פי הסכמי שביתת הנשק שנחתמו ברודוס בשנת 1949. לפי תוכנית הפיתוח של מערב ירושלים, המכונה "תוכנית ספדי", עשויים להיבנות בהר חרת כ-7000 יחידות דיור ומבני תעסוקה ומתוכננת הקמת גשר באורך של 700 מטרים עליו מתוכנן לעבור כביש הטבעת המערבי של ירושלים. הכביש מתוכנן להמשיך במנהרה מתחת לשלוחת בית החולים הדסה עין כרם.

מקום בשם חרת שמיקומו אינו ידוע מוזכר בספר שמואל א` כב: ה "וַיֹּאמֶר גָּד הַנָּבִיא אֶל-דָּוִד, לֹא תֵשֵׁב בַּמְּצוּדָה - לֵךְ וּבָאתָ-לְּךָ, אֶרֶץ יְהוּדָה; וַיֵּלֶךְ דָּוִד, וַיָּבֹא יַעַר חָרֶת"; החוקרים הבריטים בני המאה ה-19 קיצ'ר וקונדר הציעו לזהותו בכפר הפלסטיני ח'ראס.

מחצבה
-----

מחצבת גיר הוקמה במקום ב-1860.

ב-1920 נמכרו 3 דונם להסתדרות ממוכתר הקסטל להקמת מחצבה. במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 נמסרה המחצבה לחברת אבן וסיד, והאבנים שנחצבו בה שימשו בין היתר להקמת מבנים של האוניברסיטה העברית, בית החולים הדסה הר הצופים. 

ב-1974 הוצא צו הפסקה מינהלי למחצבה לזמן קצר. ב-1980 הוצא סגירה למחצבה מטעם ראש מועצת מבשרת ציון אלי מויאל, והמחצבה ננטשה במהלך שנות השמונים.

באתר שלולית חורף גדולה ובה נמצא מין בסכנת הכחדה של קרפדה ירוקה.

לקריאה נוספת
------------

זאב וילנאי, **אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל**, הוצאת עם עובד, 1986, עמוד 2529.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר חרת** בוויקישיתוף
* יער חרת. שמואל א פרק כב
* גילי סופר, הר חרת - ההר שמזיל דמעות, באתר ynet, 16 בינואר 2004
* מטיילים ומוסקים בהר חרת
* לצלם ולשמור (הדחפורים בדרך) טיול שטח: הר חרת
* מפת מסלולי טיול
* גן לאומי הר חרת - באתר הטיולים "טבע ונופים בישראל".
* מסלול סובב הר חרת
* הר חרת, מוצא ומאגר בית זית: שקדיות ומושבה נשכחת, באתר טיולי
* סקר טבע עירוני - מחצבת הר חרת

הערות שוליים
------------

1. ↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP III, p. 305
2. ↑  תוכנית מתאר מבשרת ציון
3. ↑  צו הפסקה מינהלי נגד מחצבת "אבן וסיד" בקסטל, על המשמר, 15 באוגוסט 1974
4. ↑  הוצא צו לסגירת המחצבה במבשרת־ציון, מעריב, 1 ביוני 1980
5. ↑  שיקום מחצבת הר חרת לפארק השומר על ערכי הטבע והנוף
איור מהמגזין הסאטירי ״Puck״, 1903.
**רוסופוביה** או "רגשות אנטי-רוסיים" (באנגלית: **Anti-Russian sentiment** ,**Russophobia** ,**Anti-Russian**) הוא מונח המתייחס למגוון רחב של רגשות שליליים, חוסר אהדה, פחד, סלידה, לעג או דעות קדומות כלפי רוסיה, רוסים, השפה, תרבות או המורשת הרוסית.

לתופעה שורשים עמוקים עוד בתקופת המאה ה-14 וכיבושי הקווקז של המאות הבאות והתחזקה במיוחד בתקופת לאחר עלייתו של ולדימיר פוטין לשלטון, בייחוד בתגובה למדיניות החוץ הכוחנית שלו ומלחמותיו בצ'צ'ניה, גאורגיה ובאוקראינה. המונח הוא היפוך למונח רוסופיליה, המסמל חיבה לכל דבר רוסי.

היסטוריה
--------

המונח נולד במאה ה-19, בעיתונות הגרמנית ובייחוד בעיתונים נירנברגר צייטונג (1837) וב״פרנקפורטר אובר-אמטס צייטונג״ והופיע לאחר מכן בדפוסים שונים. התופעה התחזקה לאחר ניצחונה של רוסיה במלחמות נגד נפוליאון ב־1815.

היחס השלילי כלפי רוסיה בולט בעיקר בפולין, במדינות הבלטיות ובארצות שבהן רוסיה שלטה והייתה תוקפנית כלפיהן. במדינות אלה גבר היחס השלילי כלפי כל מה שקשור לרוסיה.

באוקראינה הדבר בולט במיוחד, בעיקר בעקבות סיפוח חצי האי קרים לרוסיה, אך ביתר שאת לאחר מלחמת אוקראינה-רוסיה. כל, שונו שמותיהם של רחובות רבים שנקראו על שם אישים רוסיים. ספרים ברוסית נאסרו ופסלים שהוצבו לכבוד סופרים ואישים, כמו פסל פושקין ופסל יקטרינה באודסה, נהרסו.

כיום, רגשות אנטי-רוסיים התפשטו ברחבי העולם ובמרבית מדינות המערב, היחס כלפי רוסיה הוא שלילי.

ראו גם
------

* רגשות אנטי-גרמניים
* רוסופיליה
* יחסי ישראל–רוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוסופוביה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מפחיד לדבר רוסית ברחוב": איומי מוות על כמרים ושריפת מרכז תרבות רוסי - הרוסופוביה מתפשטת במערב אירופה
**פרנץ הורבאט** (בהונגרית: **Ferenc Horváth**; נולד ב-6 במאי 1973 בבודפשט שבהונגריה) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת החלוץ ומאמן.

קריירת משחק
-----------

הורבאט גדל בקבוצת MOL וידי ההונגרית. לקראת עונת 1995/1996 עבר לקבוצת הפאר ההונגרי פרנצווארוש, בשורותיה שיחק שתי עונות וכבש 27 שערים. בשנת 1998 חתם בקבוצת ראסינג גנק מליגת העל הבלגית, שם היה בעיקר שחקן ספסל, וסיים קדנציה בת שתי עונות עם 11 שערים ב-33 הופעות, אליפות (1999) וגביע (2000).

בקיץ 2000 חתם הורבאט בקבוצת אנרגי קוטבוס מהבונדסליגה הגרמנית, שם שותף ב-9 משחקים בלבד, ולאחר מספר חודשים הגיע לישראל וחתם בקבוצת מכבי תל אביב. במדי הקבוצה כבש שמונה שערים ב-51 הופעות בליגת העל, והיה שותף לזכיותיה בגביע המדינה בעונות 2000/2001 ו-2001/2002.

בשנת 2002 חזר הורבאט להונגריה וחתם בקבוצת אויפשט, אך כעבור מספר חודשים שוב עזב, וחתם בקבוצת אלמריה מליגת המשנה בספרד. הורבאט לא הצליח להותיר את חותמו בקבוצה, רשם רק 5 הופעות בשורותיה, ועזב לקבוצת אשטוריל, עמה הצליח להעפיל לליגת העל הפורטוגזית ולאחר מכן חזר לקבוצת נעוריו, MOL וידי.

בשנת 2005 חתם בשורות קבוצת ליווינגסטון הסקוטית, ולאחר עונה אחת חתם בדיוסגיורי ההונגרית, וחזר לקדנציה שלישית ב-MOL וידי. שנתיים לאחר מכן, חתם הורבאט בתחנתו האחרונה בליגת העל ההונגרית, קבוצת פאקש, בשורותיה שיחק שתי עונות.

לאחר קדנציה קצרה בקבוצת לומבארד-פאפה מליגת המשנה בהונגריה, ובקבוצת אוסטבאן מהליגה השלישית באוסטריה, עבר הורבאט לתפקיד מאמן הנוער בקבוצת פרנצווארוש בה שיחק שתי עונות בעבר. כעבור שנתיים עזב את המועדון וחזר מפרישה לעונה אחת בשורות קבוצת ביאטורבאג'י מהליגה השלישית בהונגריה.

### נבחרת הונגריה

הורבאט שיחק במדי נבחרת הונגריה 32 פעמים, בין השנים 1996 - 2001. הופעת הבכורה שלו התקיימה בבודפשט ב-24 באפריל 1996 מול אוסטריה. גם שער הבכורה שלו נכבש מול האוסטרים, במשחק ביתי שהתקיים ב-25 במרץ 1998. בסך הכל כבש הורבאט 12 שערים עבור נבחרתו, וייצג אותה במוקדמות מונדיאל 1998, מוקדמות יורו 2000 ומוקדמות מונדיאל 2002.

קריירת אימון
------------

משרת אימון הבוגרים הראשונה של הורבאט הייתה בקבוצת סיגצנטמיקלושי מליגת המשנה בהונגריה, והוא אימן בה שנה אחת בלבד.

בעונת 2012/2013, אימן בקבוצת קצקמטי מליגת העל ההונגרית, שסיימה את העונה במקום ה-7 בטבלה.

את עונת 2013/2014 התחיל בקבוצת פאקש מהליגה הראשונה, ובמהלכה, בדצמבר 2013, עבר לאמן את קבוצת גיור.

תארים כשחקן
-----------

ראסינג גנק
* אליפות בלגיה: 1998/1999
* הגביע הבלגי: 1999/2000

מכבי תל אביב
* גביע המדינה: 2000/2001, 2001/2002

MOL וידי
* הגביע ההונגרי: 2005/2006

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* עמוד השחקן באתר Footgoal
* עמוד השחקן באתר מכבי תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיקי שורץ, פרנץ הורבאט ימונה למאמן גיור, באתר ynet, 30 בדצמבר 2013
**אדית האוור פריצ'מות'** (בגרמנית: **Edith Hauer-Frischmuth**; ‏17 בדצמבר 1913 – 29 ביוני 2004) הייתה חסידת אומות עולם אוסטרית, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

אדית פריצ'מות', ילידת וינה, הצטרפה לאחר האנשלוס, למחתרת אוסטרית שפעלה לספק ליהודים מסמכים מזויפים שיאפשרו להם להימלט משטח הרייך הנאצי למדינות אחרות. אף על פי שסיוע מכל סוג שהוא ליהודים, נאסר והעוברים על האיסור צפויים לענישה כבדה ואף גזר דין מוות, אדית סייעה ליהודים בדרכים רבות.

אדית סייעה ליהודים בהשגת מוצרי מזון והחביאה יהודים נרדפים לתקופות קצרות. היא השיגה חותמות רשמיות של הגסטפו, ששימשו לזיוף מסמכים. באחד מביקוריה במטה הגסטפו היא הצליחה לגנוב תיקים של יהודים, שהיו מיועדים למעצר באותו היום, ויחד עם המחתרת האנטי - נאצית הזהירה יהודים לפני מעצרם, כדי שיספיקו לברוח. בנוסף לפעילויות הכלליות הללו, אדית תרמה להצלת חברתה מוניקה טיילור.

במהלך פעילותה במחתרת, הכירה אידית את מוניקה, בת לאם נוצרייה ולאב יהודי, שהוגדרה על פי חוקי נירנברג כיהודיה. במהלך ביקור של אדית בביתה של מוניקה, הגיעו חיילי אס.אס. לעצור את מוניקה. אדית עיכבה אותם בזמן שמוניקה חיפשה מקום מסתור, ושכנעה את החיילים שאין יהודים בבית. בעקבות האירוע, אדית דאגה למצוא למוניקה מקום מסתור בביתו של חבר משותף, וסיפקה לה את כל צרכיה.

פעילותה של אדית במחתרת נודעה לשלטונות והיא הפכה מבוקשת. ב־1944 המצב נהיה מסוכן עד כדי כך שאידית נאלצה לעזוב את ווינה. היא עברה להתגורר בבית משפחת בעלה באלטאוסזה שבצפון אוסטריה, וגם שם הצטרפה למחתרת המקומית, שנתמכה על ידי בריטניה (the Aussee area Resistance Movement). גם במסגרת זו אדית הצליחה להשיג עותקים של כל החתימות של הגסטפו בערים לינץ ואלטאוסזה ובנוסף, השתתפה בחטיפת המושל הנאצי (גאולייטר) האזורי ושלושה סוכני גסטפו שסיפקו למחתרת מידע מסווג. אדית העבירה את מוניקה חברתה להתגורר עמה באלטוסי, שמרה עליה וטיפלה בה עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה
-----------

אדית נישאה לאחר המלחמה והמשיכה להתגורר בווינה.

הכרה והנצחה
-----------

אדית הוכרה כחסידת אומות עולם ב־14 ביוני 1998. שמה חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות עולם ביד ושם בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Austrian Righteous Among the Nations, Edith Hauer-Frischmuth, People Pill
2. 1 2 3  Frischmuth Edith, באתר "יד ושם" (באנגלית)
3. ↑  מתוך תיק מספר 8042, "אדית האוור פריצ'מות", ארכיון יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1067076123
* VIAF: 15382729
* WorldCat: viaf-15382729

 |
**ולדימיר שְקוֹלניק** (נולד ב-1947) הוא מלחין, מוזיקולוג, פסנתרן ומורה למוזיקה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ולדימיר שקולניק נולד בשנת 1947 באוקראינה הסובייטית. הוא השלים לימודי קומפוזיציה באוניברסיטת בוקרשט שברומניה ב-1972. בשנת 1977 עלה לישראל. בשנת 1994 קיבל תואר דוקטור בציון מעולה (Summa Cum Laude) מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הדיסרטציה שהגיש הייתה בנושא "ארגון גובה הצליל בקונטרפונקט אליאטורי במוזיקה של לוטוסלבסקי משנות השישים".

שקולניק משמש כדקאן הפקולטה לקומפוזיציה, ניצוח וחינוך מוזיקלי של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
בשנת 2002 זכה בפרס מאוניברסיטת ניו יורק. בשנת 2004 זכה בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. 

המוזיקה של שקולניק כוללת יצירות לתזמורת סימפונית, תזמורת קאמרית, תזמורת מיתרים, יצירות לסולן ולתזמורת ועוד. יצירותיו מבוצעות תדיר במדינות רבות בעולם.

ביצירותיו פיתח שיטות הלחנה המבוססות על שילוב מרכיבים לא סימטריים בתהליכים פלינדרומיים. כמוזיקולוג, בנה שיטת ניתוח מקורית למוזיקה בת זמננו. כמורה, פיתח שיטה לפיתוח שמיעה.

פרסים
-----

* 2004 - פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
* 2017 - פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים

רשימת יצירות מובחרות
--------------------

* Selected Compositions - Vladimir Scolnic.pdf

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר שקולניק** בוויקישיתוף
* ולדימיר שקולניק, ברשת החברתית LinkedIn
* ולדימיר שקולניק, באתר Discogs (באנגלית)
* ולדימיר שקולניק, באתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
* ולדימיר שקולניק, באתר איגוד הקומפוזיטורים בישראל
* יוסי פלס, ולדימיר שקולניק: יצירות קאמריות ותזמורתיות מהמאה ה-21, סתיו 2003

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמיר מנדל, ג'זיסט וחמישה מוזיקאים קלאסיים יחלקו 300 אלף שקל, פרס רה"מ, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304940505171
* GND: 1089776411
* LCCN: no2005009576
* VIAF: 24325750
* WorldCat: lccn-no2005009576

 |
בית הקברות היהודי בעיירה
**פודו אילואיי** (ברומנית: *Podu Iloaiei*) היא עיירה במחוז יאשי, ברומניה. העיירה מונה כ-11,500 תושבים ושוכנת במרחק של כ-25 קילומטרים מיאשי.

מקור השם
--------

מקור השם פודו אילואיי בגשר שעל נהר הבאחלוי (פודו - הגשר ברומנית). מסופר שהגשר נבנה על ידי אישה יהודייה בשם "אילואיה" שגרה במקום בתחילת המאה ה-19. אך ידוע שהגשר היה במקום עוד הרבה לפני כן ועדויות לכך יש כבר משנת 1700.

היסטוריה
--------

פודו אילואיי נוסדה בעשור השני של המאה ה-19, אך המקום עוד היה מוכר מקודם בשם "פודו-לליאואיי" (Podu Lelioaiei). למעשה עוד מהמאה ה-9 ועד למאה ה-14 הייתה במקום התיישבות מבוצרת.

### עד מלחמת העולם השנייה

יסוד העיירה לא היה מאורע יחיד, שכן באותם זמנים הוקמו יישובים כגון זה בכל רחבי נסיכות מולדובה. פודו אלואיי כיתר היישובים הוקם כישוב המקשר בין הכפר לעיר. סחורות מהעיר הקרובה יאשי נמכרו במקום לתושבי הכפרים הסובבים, וכך גם להפך.

אוכלוסיית העיירה הייתה מורכבת ממולדובנים (רומנים), יהודים, ליפובנים, ארמנים, יוונים וצוענים.

ב-1872 מנתה האוכלוסייה המקומית 2,715 נפש. במקום כבר הייתה מסילת ברזל שעברה במקום תחנת רכבת, וטלגרף.

אחוז היהודים בקרב האוכלוסייה היה כ-50% לערך במשך כל השנים עד למלחמת העולם השנייה.

### במהלך השואה

ב-30 ביוני 1941, אחת מ"רכבות המוות" שיצאו מיאשי לאחר פרעות יאשי, הגיעה לפודו אלואיי. במהלך הדרך נספו 1,194 קורבנות יהודיים בעקבות החום והצמא. קורבנות אלה נקברו בקבר אחים בבית העלמין היהודי בעיירה, זאת לא לפני שנבזזו על ידי הצוענים. 700 הניצולים מרכבת המוות רוכזו בבית הכנסת ולאחר מכן הועברו לבתי היהודים המקומיים.

באותה השנה, הגיע הפקודה על גרוש היהודים מפודו אלאיי. פקודה זאת בוטלה לאחר מאמציהם של ארגונים יהודים בבוקרשט, אך באפריל 1942 גורשו כ-1,500 היהודים ליאשי, שם נתמכו על ידי הקהילה.

לאחר המלחמה חזרו רק כ-300 יהודים למקום.

לקריאה נוספת
------------

* פנקס הקהילות רומניה, עמודים 197-200.
* איציק שווארץ קארה, הקהילה היהודית של פודו-אילואיי.
* אובידיו קראנגה, פודול אילואיי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך III, עמ' 744–745), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פודו אילואיי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פודו אילואיי
* פנקס הקהילות (באנגלית)
* "פודו אילואיי", באתר JewishGen (באנגלית)
* פודו אילואיי (רומניה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567640705171
* VIAF: 130324295
* WorldCat (עם VIAF): 130324295

 |
ד"ר **מאיר נעמן** (נולד ב-1945) הוא פסיכולוג קליני ישראלי, המכהן כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל (הפ"י). נעמן הוא פסיכולוג מומחה ומדריך בפסיכודיאגנוסטיקה ופסיכותרפיה, מוסמך ומדריך לטיפול זוגי ומשפחתי, מורשה להיפנוזה קלינית ומגשר משפחתי מורשה. מייסד המכון הפסיכולוגי "נעמן התמודדות" ובעל קליניקה פרטית בתל אביב.

ביוגרפיה
--------

מאיר נעמן נולד בצ'רנוביץ שבאוקראינה. ב-1950 עלה לישראל עם הוריו ואחותו התאומה. המשפחה התגוררה בבני ברק, שם למד וחונך במסגרת ציונית דתית לאומית. ב-1963 החל בלימודי פסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת העתודה האקדמית. עם סיום התואר הראשון, החל שירותו הצבאי (1967) כ"פסיכולוג שדה" בחיל השריון. במהלך שירותו הצבאי בקבע, שירת כפסיכולוג במגוון תפקידים, בהם ראש מדור מעבר, פסיכולוג בית הספר לקצינים של צה"ל, ראש מדור מבדקי קצונה ועוד. הוא השלים את לימודיו לתואר מוסמך בפסיכולוגיה קלינית (1973) באוניברסיטה בר-אילן; נושא עבודת התזה שלו היה התמודדות עם מצבי לחץ. בהמשך סיים תהליך התמחות בפסיכולוגיה קלינית, במסגרת המרכז לבריאות הנפש "שלוותה". נעמן הוא גם בעל "דיפלומה בפסיכותרפיה" (1977) מטעם החוג לפסיכותרפיה של אוניברסיטת תל אביב.

עם סיום תפקידו כראש ענף אבחנה פסיכולוגית (1979), נסע עם משפחתו למדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית, שם השלים לימודים לתואר דוקטור בפסיכולוגיה קלינית (1982), מטעם אוניברסיטת Rutgers. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "מודל אינטגרטיבי לסיוע במצבי משבר".

עם שובו ארצה (1982) השתלב נעמן במסגרת המחלקה לבריאות הנפש בחיל הרפואה בצה"ל, שם הקים וניהל את המכון לייעוץ לקבע ומשפחות (מיקו"ם), ובהמשך מונה לתפקיד הפסיכולוג הקליני הראשי של צה"ל (פסק"ר). ב-1986 החל להורות בחוג לרפואת המשפחה של בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ועד סוף 2015 כיהן כחבר סגל בחוג. לאחר פרישתו מצה"ל (1990) הקים וניהל את המכון הפסיכולוגי "נעמן-התמודדות" (בעבר "אדם-התמודדות"). בשנים 1994–1996, כיהן כפסיכולוג ראשי של בית החולים תל השומר (שיבא). בשנת 1997 התמנה כפרופ' חבר קליני, מטעם החוג לפסיכולוגיה של אוניברסיטת FDU שבניו ג'רזי, ארצות הברית, במסגרת הוראה בקמפוס התל אביבי שלה.

פעילות מקצועית-ציבורית
----------------------

בשנים 1984–1986 כיהן נעמן כיו"ר "האגודה הישראלית להיפנוזה קלינית". בשנים 1988–1991 היה חבר מועצת הפסיכולוגים, ובשנים 1993–1995 היה חבר הוועד המרכזי של הסתדרות הפסיכולוגים בישראל ויו"ר צוות התגובות שלה. בהמשך כיהן כחבר ועד החטיבה הקלינית והחטיבה הרפואית של הסתדרות הפסיכולוגים, וכן כחבר ועד האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה.

מ-2014 מכהן נעמן כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, חבר מועצת הבריאות וחבר המועצה הלאומית לבריאות הנפש.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר האישי של מאיר נעמן
* דף אישי באתר פסיכולוגיה עברית
* דבר היו"ר במידעוני הסתדרות הפסיכולוגים - החל מגיליון מרץ 2014
טלאי זרוע אדום ששימש כלוגו שירות קצין העיר הסובייטי
**שירות קצין העיר** היה שם המשטרה הצבאית של כמה ממדינות ברית ורשה. תפקידיו העיקריים היו מתן ביטחון חיל מצב ובקרת התנועה הצבאית. גוף זה פעל כגוף אכיפת חוק בצבא הסובייטי והרוסי עד שנת 2010, עת פורק והוחלף בגוף שיטור חדש של משרד ההגנה.

ברית המועצות / רוסיה
--------------------

 ניידת שירות קצין העיר מדגם "גא"ז סובול"
שירות קצין העיר, שנודע כ**"קומנדטורה"** (ברוסית: комендантская служба, או בפשטות комендатура) בצבא הסובייטי ובצבא רוסיה זוהה באמצעות טלאי זרוע אדום ובו אות K צהובה, חיילי השירות נשאו דרגות כתף אדומות ועטו קסדה לבנה הנושאת כוכב אדום ופס היקפי אדום. קסדות אלה נצבעו בדרך כלל ברמת היחידה. **הקומנדטורה** הוחלפת על ידי **המשטרה הצבאית** שהוקמה בשנת 2010 (Военная полиция России) וידועה בראשי התיבות VP.

בעבר קציני הקומנדטורה לבשו מדים שחורים או מדים מעור עם קסדות וכפפות לבנות, או חגורות ונרתיקים לבנים.

בולגריה
-------

בבולגריה פעל גוף דומה בשם זה, במסגרת משרד ההגנה הבולגרי שמטהו היה בסופיה והיה אחראי על נכסי הצבא, התחבורה, שירותי תיעוד, פרסום ותמיכה תקשורתית, תמיכה כוללת לעובדי משרד ההגנה, סיווג ואבטחת מידע, קריפטוגרפיה ואבטחת מבני הממשל של משרד ההגנה.

מזרח גרמניה
-----------

שירות קצין העיר של הצבא המזרח גרמני נקרא **קומנדנטדינסט** (בגרמנית: **Kommandantendienst**, או KD). בנוסף לבקרת התנועה הצבאית ותפקידי משטרה צבאית, הוא ביצע שירותי שליחויות עבור הצבא.

אנשי הקומנדנטדינסט לבשו פס לבן על הקסדה וחגורה צלב לבנה, נרתיק אקדח וכפפות בצבע תואם.

ראו גם
------

* המשטרה הצבאית של רוסיה
	+ פיקוח הרכבים הצבאי (רוסיה)
* משטרה צבאית
* משטרה צבאית חוקרת

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Warsaw Pact Ground Forces, Gordan Rottman, Osprey Publishing Elite 10, p 49 Coprwyrite 1987
2. 1 2  Békési, László (2011) [2000]. *Soviet Uniforms and Militaria 1917 - 1991 in Colour Photographs* (illustrated ed.). Crowood Press. pp. 102, 148. ISBN 978-1-84797-260-6. נבדק ב-23 במאי 2014. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Russian Helmets:from Kaska to Stalshlyem 1916-2001 by Robert W Clawson, pgs 115 - 117, R. JamesBender Publishing Copyright 2002 מסת"ב 0-912138-90-4
4. 1 2
5. ↑  Galeotti, Mark (20 באוגוסט 2013). Mark Galeotti (ed.). *Russian Security and Paramilitary Forces since 1991*. Osprey Publishing. pp. 43–4. ISBN 978-1-78096-107-1. נבדק ב-23 במאי 2014. `{{cite book}}`:  (עזרה)
6. ↑  THE SOVIET ARMY: Specialized Warfare and Rear Area Support 'Field Manual 100-2-2 pgs 13-23, Headquarters Department of the Army Washington. DC, 16 July 1984
7. ↑  Warsaw Pact Ground Forces, Gordan Rottman, Osprey Publishing Elite 10, Color plate A Coprwyrite 1987 מסת"ב 0-85045-730-0
ראש הנחש השוטני
**נחש-שוטני ירוק** או **נחש-זמורה ירוק** (שם מדעי: *Ahaetulla nasuta*; ע"פ האקדמיה **נָחָשׁ שׁוֹטָנִי**) הוא מין נחש אסייתי בסוג נחש-שוטני שבמשפחת הזעמניים. במראהו הוא דומה למין נחש גפן ירוק אף שאין קשר אמיתי ביניהם.

מאפיינים
--------

אורכו של הנחש עד 190 ס"מ. הוא בעל גוף ירוק בולט עם צדיים משובצים בשחור ובהם גוון צהוב. הראש מוארך ומגודל והעיניים גדולות וצהובות והלסתות פעורות לרווחה ומכילות שיניים קטנות שהאחוריות מביניהם מעט ארסיות. הנחש דק ומתלפף סביב ענף קטן. נחש זה מזכיר זמורה של גפן, שוט או עלה מסתלסל מוארך ומכאן שמו.

הנחש מצוי ביערות הטרופיים של דרום-מזרח אסיה מהודו וסרי לנקה עד לקמבודיה ווייטנאם. הוא מחכה במארב על הענפים לטרף כמו לטאות שונות וצפרדעים ומכיש אותם במהירות.

נחשים אלה משריצים צאצאים חיים. הם קלים לגידול בשביה ואינם מסוכנים לאדם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחש-שוטני ירוק** בוויקישיתוף
* נחש-שוטני ירוק, באתר ITIS (באנגלית)
* נחש-שוטני ירוק, באתר NCBI (באנגלית)
* נחש-שוטני ירוק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* נחש-שוטני ירוק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נחש-שוטני ירוק, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחש-שוטני ירוק באתר הרשימה האדומה של IUCN
**דג בועה** (שם מדעי: *Psychrolutes marcidus*) הוא דג מים עמוקים מסדרת העקרבנונאים שחי במים העמוקים שליד חופי יבשת אוסטרליה וטסמניה, וכן ניו זילנד.

מאפיינים
--------

לרוב, גודלו של דג הבועה קטן משלושים סנטימטר. הוא חי בעומק של בין 600 ל-1,200 מטרים מתחת לפני הים (בין 2,000 ל-3,900 רגל), במקומות שבהם לחץ המים גדול פי 60 עד 120 מלחץ המים בפני הים, עומק בו שלפוחיות אוויר אינן אמצעי יעיל לשליטה על ציפה.

בשרו של דג הבועה מורכב בעיקר ממסה ג'לית עם צפיפות הנמוכה אך במעט מצפיפות המים, מה שמאפשר לו לצוף מעל קרקעית הים מבלי לבזבז אנרגיה על שחיה. החוסר היחסי שלו במסת שריר אינו מהווה חיסרון כיוון שהוא ניזון בעיקר מ"שלג ימי" הצף לפניו כמו הסרטנאים במים העמוקים.

לעיתים קרובות נתפסים דגי הבועה בטעות ברשתות מים עמוקים שפורסים דייגים.

בתרבות
------

בשל הצפיפות הנמוכה של בשרו, צורתו של דג הבועה שונה מאוד כאשר הוא מחוץ למים. מראהו האנושי המזכיר פני אדם וצורתו המשונה והלא-מושכת מעוררים עניין רב באמצעי התקשורת.

הסופר והמוזיקאי מיכאל הרסט קרא לאחת היצירות שלו על שם הדג: "דג הבועה" (בלובפיש) באלבום שלו מ-2012 שנקרא: "שירים למען יצורים לא רגילים". לאחר מכן יצר פרק על שם הדג בתוכנית שלו ברשת PBS.

בספטמבר 2013 הוכרז דג הבועה כ"חיה המכוערת ביותר בעולם" בהתבסס על תמונותיו של הדג לאחר שהוצא מהמים. הדג אומץ כקמע של הארגון לשימור בעלי חיים מכוערים במטרה "להעלות את קרנם של הילדים הפחות יפים של אמא אדמה".

בפרקים של התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" ששודרו ב-12 במרץ 2016 וב-11 במרץ 2017 נכללו מערכונים שבהם משחקת השחקנית קייט מקינון בתולת ים לא מושכת בעליל, שכונתה בהומור "65% דג בועה".

ה"ניו יורק דיילי ניוז" פרסם תמונות של הסנאטור האמריקני טד קרוז ביחד עם דג בועה.

בסדרה בובספוג ובספין אוף שלה, מחנה האלמוגים, ישנה דמות הנקראת ג'ימי בלובפיש (ג'ימי דג בועה באנגלית) הנראת כמו הדג לאחר הוצאתו מהמים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דג בועה** בוויקישיתוף
* דג בועה, באתר ITIS (באנגלית)
* דג בועה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* דג בועה, באתר FishBase (באנגלית)
* דג בועה, באתר GBIF (באנגלית)
ותיק קרבות אנונימי ורעייתו. אמברוטייפ משנת 1860
נגטיב זכוכית מצד האמולסיה, ומאחוריו רקע בהיר ורקע כהה. ניתן לראות כיצד על רקע כהה, החלקים החשופים בנגטיב מחזירים אור, ונראים בהירים, והחלקים השקופים בנגטיב נראים כהים, בשל הקרע, והדימוי הנגטיבי הופך לפוזיטיבי. כך פועל האמברוטייפ
אמברוטייפ ממוסגר של השחקנית שרלוט סונדרס קשמן, 1859
**אמברוטייפ** (באנגלית: **Ambrotype**) היא שיטה לצילום דימוי פוזיטיבי על גבי לוח זכוכית, שטופל בתהליך הקולודיון (מכונה גם לוח רטוב). השיטה הומצאה ב-1854 בידי ג'יימס אמברוז קוטינג (James Ambrose Cutting 1814-1867) והייתה נפוצה בעיקר בארצות הברית. קוטינג השתמש בהמצאת הקולודיון של פרידריך סקוט ארצ'ר מ-1851, אך בשונה מארצ'ר, השתמש קוטינג בתהליך כדי ליצור דימוי פוזיטיבי ישיר. מקור השם מהמילה "*ambrotos*" ביוונית, שפירושה "בלתי מתכלה". באנגליה השיטה כונתה גם "קולודיון פוזיטיבי" (collodion positive).

האמברוטיפ נוצר על ידי צילום בשיטת הקולודיון של נגטיב בהיר מאוד (חשוף בחשיפת חסר) על גבי לוח זכוכית, והנחתו הפוך בתוך קופסה עם בד שחור (לרוב קטיפה). כשצופים בנגטיב הזכוכית על רקע כהה, הדימוי נראה פוזיטיבי (כלומר, הגוונים נראים מציאותיים - הבהיר נראה בהיר והכהה נראה כהה - ולא הפוכים כמו בנגטיב). 

בנגטיב רגיל, האזורים הכהים שבאמולסיה הם האזורים הבהירים שבאובייקט המצולם. האזורים הכהים באובייקט המצולם נותרים כמעט שקופים בנגטיב. ואולם, כאשר מביטים בנגטיב הזכוכית על רקע כהה, האמולסיה מחזירה אור, ואילו האזורים השקופים נותרים שקופים, כך שרואים דרכם את הרקע הכהה. כך הופך הדימוי הנגטיבי לפוזיטיבי.

בצילומי האמברוטייפ השתמשו לרוב בצילומי דיוקנאות.

יתרונות האמברוטייפ
------------------

1. הפקה מהירה יותר, היות שלא נדרש שלב ההדפסה.
2. עלות נמוכה יותר בחומרים ובזמן.
3. חשיפה קצרה יותר.
4. תצלומי אמברוטייפ זולים יחסית לדגרוטיפים, שהיו פופולריים מאוד במשך שנים ובכל זאת דומים להם מאוד.
5. התצלומים היו נוחים יותר לצפייה מן הדגרוטיפ (מבריקים פחות, ניתן לראותם בכל זווית).

חסרונות האמברוטייפ
------------------

1. את האמברוטייפ אי אפשר לשכפל בהדפסה נוספת.
2. מרווח הטונים של התמונה היה דל יותר מהדפס נייר, היא לקתה במיוחד בהיעדר פרטים באזורים הכהים.

משמעותה המעשית של התפשטות שיטת האמברוטייפ היה קירוב של הצילום לפשוטי העם. אנשים שעד אותה עת לא יכלו להרשות לעצמם לרכוש דאגרוטיפ, יכלו כעת לרכוש תצלומי דיוקן של עצמם, שנראו טובים כמעט באותה מידה.

הצלם המילטון סמית המציא פטנט להחלפת בסיס הזכוכית במתכת שנצבעה בשחור. תצלומים מסוג זה נודעו בשם טינטייפ או פרוטייפ - כלומר תצלומי פח או ברזל. אלפים רבים של טינטייפים צולמו החל משנת 1856. טינטייפים / אמברוטייפים נצבעו לעיתים קרובות ביד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אמברוטייפ** |

* אמברוטיפים מודרניים וכיצד ליצור אותם
* צילום אלטרנטיבי: תהליך הקולודיון וכיצד ליצור ממנו אמברוטייפ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000316105

 |
מיומנה בהופעה
**מיומנה** היא להקה ישראלית רב-תחומית המשלבת תיאטרון מחול, תנועה, קול ומשחק, שמרכזה היה ב"בית מיומנה" ביפו העתיקה (כיום נמצא בית הלהקה בהרצליה, בקניון ארנה). השם מיומנה נגזר מן המילה "מיומנות". בקבוצה כחמישים אמנים ממדינות שונות, ובהם רקדנים, זמרים, שחקנים, אקרובטים ועוד.

היסטוריה
--------

בשנת 1996, אילון נופר ובועז ברמן, יצרו את המופע הראשון מבית היוצר של מיומנה. ברמן ונופר אספו מכל רחבי העולם קבוצה קטנה של אמנים, כל אחד מרקע שונה ועם מגוון כישרונות. מועשרים מתהליך יצירה עם שחקנים רב-תרבותיים, כישרוניים ומלאי השראה, הקבוצה עודדה התפתחות והעמקת הכישרון האישי של כל אחד מהם בתחומו ובמקביל אפשרה לימוד מיומנויות נוספות ומכאן שמה של הלהקה – מיומנה, ב-2004 העלתה הלהקה מופע לילדים הנקרא "אדרבה".

כיום (2014) למיומנה חברים ממעל לעשרים לאומים שונים, קבוצת מיומנה הפכה ליצואנית תרבות מהמובילות בישראל, עם צוות בינלאומי המסייר ובמקביל עם הופעות בבית מיומנה, הממוקם בנמל יפו העתיקה.

אלמנטים מרכזיים
---------------

בתחילת דרכה, הלהקה חקרה את הצלילים המיוצרים על ידי חפצים דוממים ומגוונים כגון מכלי אשפה, סנפירים וכדורי משחק על מנת ליצור מקצבים שונים במהלך ההופעה. עם השנים, החלה לחקור כלי נגינה שונים מכל העולם, לשלב אותם בהופעותיה השונות וליצור מגוון צלילים חדש.

שיתופי פעולה
------------

הצוותים השונים של הלהקה, המופיעים לעיתים בו-בזמן במקומות שונים בישראל וברחבי העולם. הלהקה שיתפה פעולה עם הרכבים וזמרים שונים ובניהם דין דין אביב, ריטה, ברי סחרוף, משינה, מתי כספי ומוזיקה האלקטרונית אינפקטד מאשרום. עם האחרונים הם יצרו גרסאות חדשות ליצירות ההרכב המשלבות אלמנטים של הלהקה (כדוגמת הטראק "Converting Vegetarians", שהגרסה המשולבת שלו הושמעה בהופעות העשור, הפריימרה לאלבום Converting Vegetarians 2 וIM20 של אינפקטד מאשרום).

היוצרים
-------

אילון נופר מתמחתה בכלי הקשה, מוזיקה אוריינטלית וריקודי בטן, ניגנה בהרכבים שונים וסיירה בעולם כמוזיקאית ורקדנית.

בועז ברמן, למד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ולמד בניו יורק נגינה על כלי הקשה אפרו-קובנים. כנגן כלי הקשה, מנהל מוזיקלי, מוזיקאי ומעבד מקצועי, הוא ליווה והקליט עם אמנים ישראליים ובינלאומיים מובילים רבים.

בשנת 1996 אילון ובועז ברמן הגו את הרעיון של יצירת מופע ביחד.

למיומנה מספר מופעים: "מיומנה" - המופע הראשון והקלאסי, "אדרבא" – מופע לילדים, "בחונטוס" שיתוף פעולה מוזיקלי-תאטרלי ייחודי עם דייוויד ברוזה, "BE" - ורסיה מיוחדת לתיאטרון אוף ברודוויי בניו יורק, "זרמים" – מופע חוץ מיוחד לפסטיבל האורות בירושלים, "רקונטו" – הסיפור מאחורי קבוצת מיומנה, מופע מיוחד לספרד, "מומנטיטו" – פנטסיה מוזיקלית לילדים, "מומנטום" בה נחקרו הגבולות בין האמן והטכנולוגיה ו-GAME ON - מופע משותף עם הבלט הישראלי בהשראת פולחן האביב של סטרווינסקי ובכוריאוגרפיה של עידו תדמור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיומנה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מיומנה

* מיומנה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* מיומנה, באתר Discogs (באנגלית)
* עדי קליין, קפה עם אילון נופר, מייסדת מיומנה, 6 באפריל 2011
* אתר למנויים בלבד  יואב בירנברג, "העובדה שמיומנה עדיין קיימת היא נס", באתר "ידיעות אחרונות", 29 במאי 2019
* 
* להיות מיומנה, באתר ynet‏ סרטונים

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008652783405171
* LCCN: no2019017050
* MusicBrainz: 29dd4049-5698-44e8-8cf6-1b6ca3052055
* VIAF: 17154981826567742205
* WorldCat (עם VIAF): 17154981826567742205

 |
**מוטי אוחיון** (נולד ב-26 באוקטובר 1973) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

אוחיון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל ירושלים. בגיל 20 הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה הארצית, אז הליגה השנייה. בעונת 1995/1996 עלה עם הקבוצה לליגה הראשונה. עונת 1997/1998 הייתה עונת השיא של אוחיון שכבש 4 שערים ב-27 משחקים ואף בישל בדרבי לאסי טובי.

בקיץ 1998 חתם בהפועל תל אביב במדיה זכה בגביע בעונתו הראשונה ועונה לאחר מכן בדאבל הראשון בתולדותיה. את שערו היחיד בקבוצה הבקיע בניצחון 1-5 נגד הפועל כפר סבא.

בקיץ 2000 הצטרף לבני יהודה במדיה שיחק עונה אחת שבסיומה שוחרר לאחר שהמועדון ירד לליגה הלאומית. לאחר שעזב ראת בני יהודה חתם בבית"ר ירושלים במדיה כבש שני שערים. הראשון נגד מכבי חיפה והשני היה מחזור אחד לאחר מכן בדקה ה-94 בניצחון 1-2 נגד מכבי קריית גת.

בקיץ 2002 ירד לליגה הלאומית כאשר חתם במכבי קריית גת. עונה לאחר מכן חזר להפועל ירושלים במדיה שיחק שלוש שנים. בקיץ 2006 שוחרר מהמועדון לאחר שנכשל בבדיקת פוליגרף אודות מכירת משחק נגד הכח עמידר רמת גן.

בהמשך הקריירה שיחק בבית"ר גבעת זאב, בית"ר עירוני מעלה אדומים והפועל קטמון ירושלים.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל, אימן אוחיון במחלקת הנערות בהפועל קטמון ירושלים, ואף כיהן כמנהל מקצועי של מחלקת הנערות. בעונת 2020/21, עם הקמת קבוצת הבוגרות של הפועל קטמון ירושלים, הוביל אוחיון את הקבוצה כמאמן לעלייה מהליגה הארצית לליגה הלאומית.

תארים
-----

הפועל תל אביב
* אליפות: 1999/2000
* גביע המדינה: 1998/1999, 1999/2000

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  רפי גמיש‏, מוטי אוחיון ויוסי ביטון הם השחקנים שנכשלו בפוליגרף, באתר וואלה!‏, 5 ביוני 2006
**קנקו וטנבֶּה** (ביפנית: **渡部香生子**; נולדה ב-15 בנובמבר 1996) היא שחיינית יפנית, היא אלופת העולם (קאזאן 2015) במשחה ל-200 מטר חזה וסגנית אלופת העולם (קאזאן 2015) במשחה ל-200 מעורב אישי.

ביוגרפיה
--------

וטנבה נולדה בטוקיו.

### 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה וטנבה במקום 14 במשחה ל-200 מטר לזה בתוצאה של 2:27.32 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:26.38 דקות ועלתה מהמקום ה-11 לשלב חצי הגמר.

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול טורקיה בדצמבר אותה שנה זכתה וטנבה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.39 דקות, אחרי ריקה מילר פדרסן מדנמרק שקבעה שיא אליפות חדש של 2:16.08 דקות ולורה סוגר מארצות הברית (2:16.93 דקות).

### 2014

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט אוסטרליה בשנת 2014 זכתה וטנבה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2.21.41 דקות, לפני בת ארצה רי קנטו (2.21.90 דקות) וטיילור מק'קיאון מאוסטרליה (2.22.89 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.78 דקות, אחרי ג'סיקה הארדי (1:06.74 דקות) ולפני בריג'ה לרסון (1:06.99 דקות), שתיהן מארצות הברית.

#### אלופת עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא קטר בדצמבר אותה שנה זכתה וטנבה במדליית זהב בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.92 דקות, לפני רי קנטו (2:17.43 דקות) וריקה מילר פדרסן (2:17.83 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:50.50 דקות, אחרי דנמרק שקבעה שיא אירופה חדש של 3:48.86 דקות ואוסטרליה (3:50.31 דקות).

### 2015

#### אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 זכתה וטנבה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.15 דקות, לפני מיקה לורנס מארצות הברית (2:22.44 דקות) ו-3 שחייניות שזכו ביחד במדליית ארד לאחר שקבעו תוצאה זהה של 2:22.76 דקות, ריקה מילר פדרסן, ג'סיקה ואל מספרד ושי ג'ינגלין מסין. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.45 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה שקבעה שיא עולם חדש של 2:06.12 דקות ולפני שיבון-מארי אוקונור מבריטניה (2:08.77 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.43 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנקו וטנבה** בוויקישיתוף
* קנקו וטנבה, ברשת החברתית טוויטר
* קנקו וטנבה, ברשת החברתית אינסטגרם
* קנקו וטנבה, באתר olympedia.org
* קנקו וטנבה, באתר Swimrankings
* קנקו וטנבה, באתר SwimSwam

| אלופות עולם בשחייה – משחה ל-200 מטר חזה (נשים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1973: רנטה פוגל מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1975: הנלורה אנקה מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1978: לינה קאקיוסטיה ברית המועצותברית המועצות • 1982: סבטלנה ורגנובה ברית המועצותברית המועצות • 1986: זילקה הורנר מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1991: ילנה וולקובה ברית המועצותברית המועצות • 1994: סמנתה ריילי אוסטרליהאוסטרליה • 1998: אגנס קובאץ' הונגריההונגריה • 2001: אגנס קובאץ' הונגריההונגריה • 2003: אמנדה בירד ארצות הבריתארצות הברית • 2005: לייזל ג'ונס אוסטרליהאוסטרליה • 2007: לייזל ג'ונס אוסטרליהאוסטרליה • 2009: נדיה היגל סרביהסרביה • 2011: רבקה סוני ארצות הבריתארצות הברית • 2013: יוליה יפימובה רוסיהרוסיה • 2015: קנקו וטנבה יפןיפן • 2017: יוליה יפימובה רוסיהרוסיה • 2019: יוליה יפימובה רוסיהרוסיה • 2022: לילי קינג ארצות הבריתארצות הברית • 2023: טטיאנה סקונמאקר דרום אפריקהדרום אפריקה |  |

 |
אכסדרת אוקטביה.
**אכסדרת אוקטביה** (בלטינית: **Porticus Octaviae** - "פורטיקוס אוקטביה", באיטלקית: **Portico di Ottavia** - "פורטיקו די אוקטביה") הוא מבנה אכסדרה שהיה ממוקם בשדה מרס שברומא העתיקה, כיום בתחום הרובע היהודי ('הגטו').

היסטוריה ותיאור המבנה
---------------------

האכסדרה נבנתה על ידי הקיסר אוגוסטוס להנציח את שמה של אחותו אוקטביה, ככל הנראה בשנת 27 לפנה"ס, במקום בו עמד קודם לכן אכסדרת מטלי. האכסדרה נשרפה בשנת 80 ושוקמה מחדש על ידי הקיסר דומיטיאנוס. המבנה נשרף שנית בשנת 203 ושוקם על ידי הקיסרים ספטימוס סוורוס וקרקלה. המבנה כלל מקדש, ספרייה שהוקמה על ידי אוקטביה לזכר בנה מרקוס קלאודיוס מרקלוס, קוריה (אשר שמשה את הסנאט הרומי בחלק מפגישותיו) ובית ספר.

אכסדרת העמודים הקיפה מספר מקדשים קדומים יותר לאלים יופיטר ויונו. אורכה של האכסדרה כ-120 מטרים ורוחבה כ-118 מטרים. הכניסה לחצר המוקפת על ידי האכסדרה הייתה בחזית הדרומית - מערבית של המבנה. האכסדרה כללה שורות עמודים קורינתיים עשויים שיש שחלקם הגיעו לגובה של 8.6 מטרים.

את יום תהלוכת הניצחון על יהודה שנערך ברומא בשנת 71 החלו טיטוס ואספסינוס לבושים בגדי חג בצעדה לאורכה של האכסדרה שבחזיתה הוקמה במה ועליה כסא שן כפול לכבודם ושם נשמעה תרועת הברכה בפני השמנה והסולתה של רומא, נערכה תפילה וסעודה. תשע עשרה מאות לאחר מכן רוכזו בכיכר הסמוכה, ככר ה-16 באוקטובר 1943, על ידי הנאצים וסייעניהם הפשיסטים האיטלקים, אלפים מיהודי רומא, טרם שולחו להשמדה באושוויץ.

בימי הביניים שימש המבנה כשוק דגים אשר פעל במקום עד המאה ה-19.

ראו גם
------

* האכסדרה האוקטביאנית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אכסדרת אוקטביה** בוויקישיתוף
* סמיואל בול פלאטנר, **מילון טופוגרפי של רומא העתיקה**
* אכסדרת אוקטביה (איור מעשה ידי ג'ובאני בטיסטה פיראנזי המוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קסיוס דיו טוען בכתביו שהאכסדרה נבנתה בשנת 33 לפנה"ס, כנראה בשל בלבול עם האכסדרה האוקטביאנית.
2. ↑  יוספוס פלאביוס, מלחמות היהודים, VII, 5.4.
3. ↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, מתוך הפרק החמישי בספר השביעי, מסדה, 1964

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4403845-8
* VIAF: 244717818
* WorldCat (עם VIAF): 244717818

 |
קונפי רגל אווז
**קונפי** (בצרפתית: **Confit**) הוא מזון שבושל במשך זמן רב לצורך שימורו או לאכילתו המידיית.

בקונפי, המזון מתבשל בצורה איטית בנוזל כשמן, שומן או מי סוכר (סירופ), בחום נמוך (עד 90 מעלות צלזיוס) בניגוד לטיגון (230-160 מעלות צלזיוס). הבדל נוסף הוא בתוצאה הסופית: בעקבות החום הגבוה בטיגון, תכולת המים במזון מתאדה במהירות והוא הופך לפריך (בעקבות תגובת מייאר). בקונפי, בעקבות הבישול האיטי והחום הנמוך שאינו מגיע לטמפרטורת רתיחה (100 מעלות צלזיוס), מתפרקות רקמות המזון אך המים אינם רותחים ואינם מתאדים והמזון המתקבל רך ונימוח.

בבישול בשר, הבשר מומלח כחלק מתהליך השימור. לאחר ההמלחה והבישול בשומן, אם אוחסן במקום קריר ומוצל, הקונפי עשוי להישמר מספר חודשים או שנים.
קונפי כצורת בישול מקושר עם המטבח הצרפתי.

אטימולוגיה
----------

מקור השם במילה הצרפתית "confire" (לשמר או להחמיץ) שמקורה במילה הלטינית "conficere" שפירושה "לעשות, להכין, לייצר". השם ניתן בימי הביניים לפירות שבושלו בסוכר.

סוגים
-----

### פירות

קונפי פירות (שלמים או חתוכים) מורכב מפירות שבושלו בסוכר. על הפרי להתאחד באופן מלא עם הסוכר. מכיוון שבישול פירות גדולים (למשל מלון) דורש זמן רב, הקונפי מופק לרוב מדובדבנים, תות שדה וכו'.

אף על פי שמי סוכר בריכוז נמוך הם מצע גידול (אנ') לחיידקים, בריכוז גבוה מאוד הם מונעים התפתחות חיידקים ובקטריות ובכך נשמר המזון לאורך זמן.

שימורי קונפי אווז
### בשר

בשר אווז ובשר ברווז מופק לרוב מרגלי החיה. כדי לשפר את טעמו ולשמרו לזמן ארוך יותר, הבשר מושרה במלח למשך הלילה לפני ההכנה. לאחר מכן מתובל הבשר בעשבי תיבול ומתבשל לאיטו כשהוא שקוע בשומן שלו. בשר הודו וחזיר מבושלים באותה השיטה. שיטה זו היא התמחות של המטבח הצרפתי (דורדון, טולוז וכו').
במסעדה, הקונפי מוגש לאחר עיבוד נוסף: הבשר נאפה להפיכת העור לפריך או מוסף לפאי.

מטבל קונפי שום בתוספת מלח
### מטבל

במטבח האיטלקי, קונפי מבצל, שום וצ'ילי נוצר לאחר בישול איטי וממושך בשמן זית ומעט מלח, לעיתים בתוספת עשבי תיבול כטימין ומרווה. הבישול קצר משמעותית מקונפי בשר ואורך כשעה. הקונפי המתקבל בסיום הבישול הוא בעל טעם מרוכז ומרקם רך.

ראו גם
------

* שימור מזון

לקריאה נוספת
------------

* *Larousse gastronomique: the encyclopedia of food, wine & cookery*, Ed. Charlotte Turgeon and Nina Froud. New York: Crown Publishers, 1961. The English translation of the 1938 edition. מסת"ב 0-517-50333-6
* James, Kenneth. *Escoffier: The King of Chefs*. Hambledon and London: Cambridge University Press, 2002

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונפי** בוויקישיתוף
* עומר מילר‏, במיץ של עצמו, באתר וואלה!‏, 24 בנובמבר 2005
* קונפי – מעט סדר בנושא, בית הספר לבישול של מיכאל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  McMeel, Noel (2013). *Irish Pantry: Traditional Breads, Preserves, and Goodies to Feed the Ones You Love*. Orange-Onion Confit: Running Press of the Perseus Books Group. p. 44. ISBN 978-0762445523.
2. ↑  ‏ Ask The Food Lab: What The Heck is Confit?, THE FOOD LAB, Serious Eats
3. ↑  Skeat, Walter William (1923). *Chaucer: The tale of the Man of Lawe, The Pardoneres Tale, The Second Nones Tale, The Chanouns Yemannes Tale*. Macmiillan and Co. p. 222. ISBN 1330317475.
4. ↑  "CONFIT : Etymologie de CONFIT". *www.cnrtl.fr* (בצרפתית). נבדק ב-2017-11-20.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה. אם התכוונתם לאזור התעשייה הישראלי, ראו סיליקון ואדי.

**סיליקון ואדי** היא סדרת טלוויזיה ישראלית דוקומנטרית בת עונה אחת, העוקבת אחר שישה יזמים במסעם לגייס כסף עבור ארבעה מיזמים שונים: אפליקציית FiddMe של יוסי תאגורי - רשת חברתית סביב עולם המסעדות, CureDiva של אפרת רומן - אתר אופנה לחולות בסרטן השד, Shop Rooster - אפליקציית הקופונים של נועם טויסטר ואלרן מלול-לוי ו Sleeve - רשת חברתית לסטודנטים של עידו וולף וברק איתן.
במהלך ארבעת פרקי הסדרה מנסים היזמים הישראלים את מזלם בגיוס כספים והתמודדותם עם קשיים בהקמת המיזמים, תוך כדי הצגת העומס הנפשי והלחצים מהבית והמשפחה.   
הסדרה עלתה בשנת 2013, בערוץ yes דוקו.
  
שם הסדרה, סיליקון ואדי, הוא כינוי סלנג לאזור המשתרע לאורך מישור החוף בישראל, והמתאפיין בריכוז צפוף של תעשיות היי-טק.

הפרקים
------

* **פרק 1 - רודפים אחרי החלום**
* **פרק 2 - יוצאים לרחוב**
* **פרק 3 - תאגורי מקבל הצעה מפתיעה**
* **פרק 4 - אם יצליחו או ייכשלו**

קישורים חיצוניים
----------------

* סיליקון ואדי, באתר yes וואלה!
* ניר קיפניס, ‏מי שחלם, באתר גלובס, 27 בפברואר 2013
* איילה פנייבסקי, עכבר העיר, "סיליקון ואדי" מציבה לנו מראה שחורה ומפחידה, באתר הארץ, 20 בפברואר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  גילי איזיקוביץ, סדרות הטלוויזיה החמות של השנה הקרובה, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2012
**סיאד חלילוביץ'** (בבוסנית: **Sejad Halilović**; נולד ב-16 במרץ 1969) הוא כדורגלן עבר בוסני אשר שיחק בעמדת הקשר וייצג את נבחרות קרואטיה ובוסניה והרצגובינה.

קריירה
------

חלילוביץ' החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הקרואטית ציבאליה, ובמהלך השנתיים בהם שיחק בקבוצה שותף 46 פעמים וכבש 4 שערים. בשנת 1992 חתם בקבוצת קרואטיה זאגרב (כיום דינמו זאגרב) לשלוש עונות, במהלכן זכה באליפות ובגביע. במהלך שלוש העונות בהן שיחק במועדון שותף חלילוביץ' ב-59 משחקים וכבש תשעה שערים.

בקיץ 1995 חתם חלילוביץ' בריאל ואיאדוליד מהליגה הספרדית, אך לאחר עונה בה שותף 17 פעמים ולא מצא את הרשת, עבר לליגה הישראלית וחתם בקבוצת הפועל באר שבע אותה אימן אלי גוטמן. חלילוביץ' היה חלק משמעותי בקבוצה שזכתה באותה העונה בגביע המדינה לאחר שניצחה בגמר 0:1 את מכבי תל אביב.

בקיץ 1997 עבר חלילוביץ' לליגה הטורקית, ושיחק במשך שלוש שנים בשלוש קבוצות שונות. בשנת 2000 חזר לקרואטיה וחתם בקבוצת אוסייק, במדיה ערך שמונה הופעות. בעונת 2001/2002 חזר חלילוביץ' שוב לישראל ושיחק בקבוצת עירוני ראשון לציון, וסייע לקבוצה להישאר בליגת העל.

לאחר ששיחק בקבוצות נוספות בקרואטיה, פרש חלילוביץ' ממשחק פעיל בשנת 2004, במדי קבוצת ליובליאנה הסלובנית.

החל משנת 2008 שימש כמאמן במחלקת הנוער של דינמו זאגרב, אך בשנת 2014 עזב את המועדון לאחר שבנו, אלן חלילוביץ', עבר לברצלונה.

### נבחרת לאומית

ב-17 באוגוסט 1994 ערך חלילוביץ' את הופעתו היחידה במדי נבחרת קרואטיה, בניצחון 0:4 על נבחרת ישראל באצטדיון רמת גן.

בנוסף, לזכותו של חלילוביץ' 15 הופעות במדי נבחרת בוסניה והרצגובינה.

חיים אישיים
-----------

סיאד חלילוביץ' הוא אביו של הכדורגלן אלן חלילוביץ'. שני בניו האחרים, דינו ודמיר, משחקים במחלקות הנוער של ברצלונה.

תארים
-----

דינמו זאגרב
* אליפות קרואטיה: 1992/1993
* הגביע הקרואטי: 1993/1994

הפועל באר שבע
* גביע המדינה: 1996/1997

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* אורן יוסיפוביץ'‏, עשרים הזרים הטובים ששיחקו בכדורגל הישראלי, באתר וואלה!‏, 18 בפברואר 2013
**סימאס יסאיטיס** (ליטאית: **Simas Jasaitis**; נולד ב-26 במרץ 1982 בווילנה שבליטא הסובייטית) הוא כדורסלן ליטאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת לוקומוטיב קובאן הרוסית ובנבחרת ליטא.

הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של סאקאלי, ובשנת 2000 החל לשחק בסגל הבוגר של הקבוצה. יכולתו הטובה זיכתה אותו בתשומת לב מהמועדון הליטאי הידוע ריטאס וילנה, והוא חתם בו כבר בשנת 2001. יסאיטיס שיחק בריטאס תחת הדרכתו של המאמן נבן ספאחיה, וכשזה עזב את ריטאס והצטרף למכבי תל אביב יסאיטיס עבר ביחד עמו.

יסאיטיס הפגין יכולת טובה במכבי, אך הקבוצה כשלה בניסיון להעפיל לפיינל פור של היורוליג, והנהלת מכבי החליטה לא לחדש את החוזים של חלק מהשחקנים ובהם יסאיטיס. תוך זמן קצר הוא חתם בטאו ויטוריה מספרד, והצטרף שם פעם נוספת לנבן ספאחיה.

הוא שיחק בוויטוריה במשך עונה אחת בלבד, ולאחר מכן חתם בחובנטוד בדאלונה למשך עונה עם אופציה לעונה נוספת. שכרו אמור להיות כמיליון דולרים.

יסאיטיס נמנה עם סגל הנבחרות הליטאיות עד גיל 18 ועד גיל 20, ושיחק במדיהן באליפות אירופה עד גיל 18 (2000) ועד גיל 20 (2002).

תארים בהם זכה
-------------

* אליפות ליטא: 2002/03, 2005/06
* אליפות הליגה הבלטית: 2005/06
* גביע יול"ב: 2004/05
* אליפות ישראל: 2006/07
* אליפות ספרד: 2007/08

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימאס יסאיטיס** בוויקישיתוף

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* פרופיל באתר היורוליג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2106154260901824480007
* WorldCat (עם VIAF): 2106154260901824480007

 |
**מנחם מנשה ערמון** (י"ח באלול ה'תרע"ו, 16 בספטמבר 1916 – ט' באלול ה'תשנ"ח, 31 באוגוסט 1998) היה ממקימי קיבוץ בארות יצחק, ראש המועצה הראשון של המועצה האזורית מודיעים (לימים: חבל מודיעין) וראש מחלקת החינוך של הקיבוץ הדתי.

ביוגרפיה
--------

נולד בברלין להלל וציפורה קסטנבאום. למד בגימנסיה יהודית-דתית ובישיבה, והשתלם בנגרות מתוך כוונה לעלות לארץ ולסייע בבניינה. בשנת 1935 נפטר אביו, ומיד בתום שלושים ימי האבל על פטירתו עלה מנחם ארצה ב-6 בינואר 1936, ויומיים לאחר מכן הצטרף לגרעין המייסד של קבוצת "רמת שומרון" של בח"ד בפרדס חנה, שייסדה את קיבוץ בארות יצחק בצפון מערב הנגב ב-1943. מנחם היה אחראי על תחומים רבים בקיבוץ ההולך וקם, בעיקר על תחום הבנייה, וכן לקח חלק בארגון עליית 11 הנקודות, שחלקן יצאו מבארות יצחק. במלחמת העצמאות היה אחראי על הקמת הביצורים בבארות יצחק והשתתף בקרב על הקיבוץ. לאחר המלחמה היה שותף בהקמת הקיבוץ מחדש בווילהלמה ואחר כך במיקומו הנוכחי בקרבת מקום. הקים וניהל את בית הספר בקיבוצו, וניהל את מחלקת החינוך של הקיבוץ הדתי. כשהוקמה המועצה האזורית מודיעים (לימים "חבל מודיעין") ב-1950, נבחר לראש המועצה ועליו הוטלה מלאכת ייסוד המועצה. בתפקיד זה כיהן עד 1958. 

במשך שנים רבות היה ממגידי שיעור הדף היומי בקיבוצו, ובעל טור קבוע בנושא פרשת השבוע בידיעון הקיבוץ. 

נפטר ב-ט' באלול ה'תשנ"ח, 31 באוגוסט 1998, ונקבר בבית הקברות בארות יצחק-נחלים.

משפחתו
------

באפריל 1938 התחתן עם מלי פרידמן. לזוג נולדו שתי בנות, חנה (אשת ד"ר נחום ברוכי) וחוה לנג, ובן, ד"ר הלל ערמון.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנחם ערמון, באתר קיבוץ בארות יצחק.
* הקבר של מנחם מנשה ערמון (קסטנבאום) בבית העלמין בארות יצחק-נחלים, באתר BillionGraves

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחום ברוכי, יום הקרב על בארות יצחק, "עמודים" תמוז תשס"ח, באתר הקיבוץ הדתי
2. ↑  נחום ברוכי, הקרב על בארות יצחק, באתר קיבוץ בארות יצחק
**אליאס סרכיס** (בערבית: **إلياس سركيس**; 20 ביולי 1924 – 27 ביוני 1985) היה נשיא לבנון בשנים 1976–1982.

ביוגרפיה
--------

אליאס סרכיס נולד בשבאנייה (אנ'), למשפחה נוצרית מרונית. הוא למד משפטים באוניברסיטת סנט ג'וזף. לאחר תום לימודיו בשנת 1948 הצטרף למערכת המשפט בשנת 1953 והיה לשופט במחלקת ראיית החשבון. בתקופת שלטונו של הנשיא פואד שהאב מונה להיות המנהל המשפטי בארמון הנשיאות בבעבדה, ובשנת 1962 הפך למנהל הכללי לעניינים נשיאותיים. בעקבות משבר אינטראבנק בשנת 1968 מונה לעמוד בראש הבנק של לבנון.

סרכיס התחרה בבחירות לנשיאות של שנת 1970 כבן טיפוחיו של שהאב וכולם ציפו שיזכה, אולם כמה מחברי האספה הלאומית שהיו מזוהים עם כמאל ג'ונבלט שינו את דעתם ברגע האחרון והוא הפסיד על חודו של קול לסולימאן פרנג'יה. מאוחר יותר, לאחר תחילת מלחמת האזרחים של לבנון נבחר לנשיאות ב-8 במאי 1976. כשני שלישים משטח המדינה היו אז תחת כיבוש סורי ומיליציות פרטיות שלטו ברובו של השטח הנותר. כוחו כנשיא היה מוגבל. קצת לפני תום כהונתו בשנת 1982 פרצה מלחמת לבנון הראשונה וכוחות צה"ל פלשו למדינה מדרום והגיעו עד לפרברי ביירות.

סרכיס היה אמור למסור את השלטון לבשיר ג'ומאייל, אשר נבחר לנשיאות ב-21 באוגוסט 1982, אך ג'ומייל נרצח בהתנקשות תשעה ימים לפני המועד שבו היה אמור להיות מושבע לתפקידו, ולבסוף העביר סרכיס את השלטון לאחיו של בשיר, אמין, ב-23 בספטמבר.

סרכיס הלך לעולמו בשווייץ בשנת 1985, בגיל 61. הוא מעולם לא נישא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליאס סרכיס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wars of Lebanon - People, wars.meskawi.nl

| נשיאי לבנון |
| --- |
| לבנון הגדולה (מנדט צרפתי) | שארל דבאס • אנטואן פריבאט-אובארד • חביב פאשא אלסעד • אמיל אדה • פייר ג'ורג' ארלאבוס • אלפרד ג'ורג' א-נקאש • איוב ת'אבת • פייטרו טראד • בשארה אל-ח'ורי • אמיל אדה | דגל לבנון הגדולה (הצרפתית)
דגל לבנון |
| לבנון (העצמאית) | בשארה אל-ח'ורי • פואד שהאב • כמיל שמעון • פואד שהאב • שארל חילו • סולימאן פרנג'יה • אליאס סרכיס • בשיר ג'ומאייל • אמין ג'ומאייל • רנה מעווד • אליאס הראווי • אמיל לחוד • מישאל סולימאן • תמאם סלאם (בפועל) • מישל עאון |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סולימאן פרנג'יה** | **נשיא לבנון23 בספטמבר 1976 – 22 בספטמבר 1982** | **הבא**:**בשיר ג'ומאייל** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298730105171
* BnF: cb120662340 (data)
* GND: 118947907
* ISNI: 0000 0000 6691 0059
* LCCN: n84199875
* SUDOC: 028928040
* VIAF: 6345533
* WorldCat: lccn-n84199875

 |
**דגרתל ההודו** (שם מדעי: *Alectura lathami*) הוא מין עוף אוסטרלי גדול ממשפחת הדגרתיליים שבסדרת התרנגולאים. מין זה הוא היחידי בסוגו וקיבל את שמו בגלל דמיונו לתרנגול הודו.

מאפיינים
--------

הדרגתל חי ביערות צפון קוויסלנד וצפון אוסטרליה עד לניו סאות' ויילס בדרום ולאי הקנגורו. הוא המין גדול ביותר במשפחה ואורכו 60-75 ס"מ עם מוטת כנפיים של 85 ס"מ. הגוף שחור עם זנב פרוש ארוך ועור ורוד בוהק על הראש. הצוואר ללא נוצות. בתחתית הצוואר ישנו פס צהוב בוהק. הזכרים גדולים מהנקבות.

בני מין זה מסוגלים רק למעוף קצר ומסורבל. משתמשים ביכולת התעופה רק כדי לעלות על עצים ללינת לילה או כדי לברוח מטורפים.

הם מקימים תלים גדולים המשמשים להם כמדגרות. התלים עשויים מאדמה וחומרים צמחיים. דגרתל זכר שולט על תל, אותו הוא מתחיל לבנות, מגרש זכרים מתחרים ומזדווג עם נקבות, אשר באות כדי להטיל ביצים בתל המוקם. הזכר עורם על הביצים ערימת עפר נוספת ומשגיח על הטמפרטורה בתל באמצעות חיישן אטמוספרה, המצוי בקצה מקורו. כשקר מדי הוא מוסיף אדמה וכשחם הוא גורע אדמה, כך עד שהאפרוחים בוקעים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגרתל ההודו** בוויקישיתוף
* דגרתל ההודו, באתר ITIS (באנגלית)
* דגרתל ההודו, באתר NCBI (באנגלית)
* דגרתל ההודו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* דגרתל ההודו, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דגרתל ההודו באתר הרשימה האדומה של IUCN