recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ארמון מוסטובסקי** הוא ארמון מהמאה ה-18 בוורשה, פולין, ממוקם ברחוב נובוליפיי 2 בעיר, לפני מלחמת העולם השנייה, רחוב פרזיאזד 15*.* שימש גופים שונים וכיום זהו מטה משטרת ורשה.

היסטוריה
--------

הארמון נבנה בשנים 65–1762 בסגנון הבארוק עבור הוויוויד של מינסק, יאן אוגוסט הילזן.

בשנת 1795 הפך הארמון לרכושו של תדיאוש מוסטובסקי, דמות בולטת בפולין המהפכנית.

הארמון נרכש על ידי הממשלה ונבנה מחדש בשנים 1823–1824 בסגנון הקלאסי, בעיצובו של אנטוניו קוראזי. הבניין הפך למקום מושבה של ועדת הפנים והמשטרה של פולין הקונגרסאית, ולאולם הופעות של פרידריק שופן.

בשנת 1831 הועבר הארמון לצורכי הצבא הרוסי הקיסרי.

הארמון שופץ בשנת 1920, והוא הפך למקום מושבם של משרדי עירייה שונים. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1944, נהרס על ידי הגרמנים, למעט החזית. לאחר המלחמה, בשנת 1949, נבנה מחדש ארמון מוסטובסקי. כאמור, כיום זהו מושב מטה המשטרה של ורשה.

ראו גם
------

* משטרת פולין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון מוסטובסקי** בוויקישיתוף
* Pałac Mostowskich
* warszawa1939, Pałac Mostowskich

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  "Pałac Mostowskich". *www.warszawa1939.pl* (בפולנית). נבדק ב-2009-03-23.
**נונתאבורי** (בתאית: **นนทบุรี**) היא בירת הנפה והמחוז ("אמפה") בעלי אותו השם בתאילנד. יש לה מעמד של מוניקיפיום (תסאבאן נאקון) וכוללת חמש גזרות ("טמבון") של הנפה מואנג נונתאבורי: סואן יאי, טאלאט קהוואן, באנג קהן, באנג קראסו ותא סאי. אוכלוסייתה מנתה בינואר 2012 258,550 תושבים והיא המוניקיפיום המאוכלס ביותר בתאילנד, אחרי בנגקוק הבירה. בגלל קרבתה לבנגקוק העיר נחשבת לפרוור של העיר הזאת, חלק ממטרופולין בנגקוק.

גאוגרפיה
--------

המחוז נונתאבורי נמצא במרכזה של תאילנד. העיר נונתאבורי שוכנת 20 ק"מ צפונית מבנגקוק על גדות הנהר צ'או פראיה. היא גובלת ישירות עם הרבעים הצפוניים (באנג סואה, צ'טוצאק ולאק סי) של עיר הבירה. תעלות רבות בה מהוות עדיין מרכז חיי תושבים רבים, כפי שהיה לפני כמה עשורים גם בבנגקוק.

כלכלה
-----

סביבת העיר פורייה מאוד. מפותח במיוחד הוא ענף הפירות, הגדלים במספר רב של מטעים. אופייניים לאזור הם המנדרינות ופירות הדוריאן. בעשורים האחרונים של המאה ה-20 ובעשורים הראשונים של המאה ה-21, קרבת העיר לבנגקוק תרמה להתפתחות תעשייה והשירותים. בשנת 2001 נפתח בנונתאבורי מפעל למיחמי מים קטנים של החברה הגרמנית "שטיבל אלטרון". כאן נמצאים גם המשרדים הראשיים של חברת הלוויינים תאיקום.

הקניון נגאמוונגוואן במזרח העיר, הוא אחד המרכזים המסחריים הגדולים של מטרופולין בנגקוק.

היסטוריה
--------

נונתאבורי הייתה עיר חשובה עוד בימי ממלכת איוטהאיה. פעמיים בעבר הועתקה העיר בכמה קילומטרים. בשנת 1665 בימי המלך נאראי היא הועתקה למבצר על גדת מה נאם אום. בשנת 1928 היא הועברה למקומה הנוכחי בפקודת המלך ראמה השביעי (פרג'אדיפוק). בתקופה שבין 1 בינואר 1943 ל-9 במאי 1946 סופחה נונתאבורי לבנגקוק.

אטרקציות
--------

מראה התעלות (חלונג) הקיימות עדיין בנונתאבורי מאפשרות לצופים לדמיין לעצמם את המראה של בנגקוק של פעם. בין העירייה הישן על גדת צ'או פראיה נבנה בסגנון אירופאי בימי המלך ראמה השישי (ואג'יראבוד) והוא עשוי כולו מעץ טיק.

תשתיות
------

את נונתאבורי חוצה הכביש המהיר סיראט, אחד מכבישי האגרה של מטרופולין בנגקוק. אמצעי התחבורה החשובים כוללים אוטובוסים עירוניים וסירות אקספרס הנעות על פני הנהר צ'או פראיה. עד שנת 2018 תחובר ישירות נונתאבורי הפקוקה עם בנגקוק באמצעות רכבת מונורייל.

מערכת הבריאות
-------------

העיר ידועה בין השאר בבית החולים סיטתאניה, המרכז לבריאות הנפש הגדול בממלכה.

חינוך
-----

מגדל עם שעון בנונתאבורי
בנונתאבורי נמצא בית הספר הגבוה לאחיות "בורומאראג'ונאני". כמו כן הקמפוס של האוניברסיטה הטכנית ראג'אמנגאלה סובנבהומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נונתאבורי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נונתאבורי
* עיר של מקדשים כתבה ב- Bangkok Post 20.3.2014
* אתר המחוז
* נונתאבורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562637205171

 |
**דודנית רחל** (באנגלית: **My Cousin Rachel**) הוא סרט מסתורין רומנטי משנת 1952 בבימויו של הנרי קוסטר עם ריצ'רד ברטון ואוליביה דה הבילנד בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "דודנית רחל" מאת דפנה דה מוריאה משנת 1951. זה היה סרטו הראשון של ריצ'רד ברטון בהוליווד.

ברטון היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה. אוליביה דה הבילנד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.

הסרט היה מועמד גם לפרס אוסקר על העיצוב האמנותי, הצילום והתלבושות.

ה-BBC הפיק סרט טלוויזיה על הספר ב-1990 וב-2017 הפיקה חברת Fox Searchlight Pictures סרט על דודנית רחל.

תקציר העלילה
------------

פיליפ אשלי (ריצ'רד ברטון) התייתם מהוריו בגיל שלוש וגדל בבית האחוזה של דודו אמברוז (ג'ון סאטון) על חוף הים בקורנוול. אמברוז לא אהב את מזג האוויר בקורנוול, והיה נוסע מדי פעם לאיטליה.

באחת הנסיעות התמהמה אמברוז לחזור, ושלח לפיליפ מכתב ובו הודיע לו כי פגש בקרובת משפחה/דודנית בשם רייצ'ל (אוליביה דה הבילנד) והם נישאו ונשארו בפירנצה.

לאחר זמן מה, החל אמברוז לשלוח מכתבים ובהם התלונן על כאבי ראש, תחושות של פחד והרגשה שאשתו מתנכלת לו. פיליפ חש לפירנצה ושם התברר לו שאמברוז מת. הוא אינו מצליח לפגוש את רייצ'ל ובמקומה מראה לו ידידה גוידו ריינלדי (ג'ורג' דולנץ) תעודת פטירה המאשרת כי אמברוז מת מגידול במוח, וכן צוואה שבה אמברוז מוריש את אחוזתו לפיליפ כשיגיע לגיל 25. פיליפ לא מאמין לריינלדי, ובטוח שהוא קשר קשר עם רייצ'ל לרצוח את אמברוז ולהשתלט על אחוזתו.

פיליפ חוזר לאנגליה, ורייצ'ל מגיעה לשם לביקור. פיליפ מלא חשדות וזעם על "רצח" דודו, אך משנה את דעתו כאשר הוא נפגש עם רייצ'ל היפהפייה והמבוגרת ממנו.

הוא מתאהב בה עד מעל לראשו, ואף מצווה על האפוטרופוס שלו (ניק קנדל, בגילומו של רונלד סקוויר) לתת לה הקצבה שנתית של 5,000 לירה שטרלינג, הגם שניק ובתו לואיז (אודרי דלטון) מזהירים אותו מפני רייצ'ל, שהיא בזבזנית ויש לה חובות כבדים.

פיליפ המסוחרר מאהבה מחליט בהגיעו לגיל 25 להעניק את האחוזה לרייצ'ל, לתדהמת כולם. הוא מבקש להינשא לרייצ'ל, אך היא דוחה אותו. כאשר הוא חולה וקודח היא סועדת אותו בשעה שהוא הוזה שהם נשואים.

רייצ'ל עומדת לחזור לפירנצה אך נופלת מגשר רעוע ונהרגת. פיליפ נשאר עם חשדות שילוו אותו כל חייו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דודנית רחל** בוויקישיתוף

* "דודנית רחל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דודנית רחל", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דודנית רחל", באתר אידיבי
* "דודנית רחל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט דודנית רחל, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011085621
* WorldCat (עם LCCN): no2011-085621

 |
**הנוסח האחיד** בצה"ל הוא כינוי לנוסח התפילה שנקבע על ידי הרב הצבאי הראשי שלמה גורן בסידור הצה"לי.

בשנת 1963, ערך הרב הצבאי הראשי, שלמה גורן, סידור תפילה שישמש את החיילים בבסיסי צה"ל. בהתאם למדיניות מיזוג הגלויות שנהגה באותה תקופה, ביקש הרב גורן לקבוע נוסח אחיד שישמש את כלל החיילים ובחר את נוסח ספרד אשר משלב בין נוסח אשכנז לנוסח הספרדים. הרב גורן לא המציא נוסח תפילה חדש אלא קבע את הנוסח האחיד להיות נוסח ספרד. 

המספר המועט של המתפללים בכל אחד מבסיסי צה"ל דרש ברוב המקרים שכולם יתפללו יחד כדי שיתפללו במניין. לדעת המצדדים בנוסח אחיד, השימוש בנוסח אחיד ימנע ויכוחים על הנוסח בין המתפללים ויאפשר לכאלו המצטרפים לתפילה להתמצא יותר בקלות בתפילה.

ההתנגדות לנוסח האחיד
--------------------

הרב עובדיה יוסף התנגד לכך שספרדים יתפללו בנוסח האחיד כיוון שאינו תואם את נוסח הספרדים אלא את נוסח ספרד שהוא נוסח של יהודים אשכנזים, ובכך הספרדים נוטשים את מורשתם העדתית.

טיעון נוסף שהועלה נגד בחירת נוסח ספרד כנוסח אחיד היה שבין כה וכה רוב האשכנזים אינם מתפללים בנוסח אשכנז אלא בנוסח ספרד-חסידי ולפיכך פשרה אמיתית בין הספרדים לאשכנזים צריכה להיות פשרה בין נוסח הספרדים לנוסח ספרד-חסידי ולא בין נוסח הספרדים לנוסח אשכנז כפי שעשה הרב גורן.

הרב דב ליאור הסביר את ההתנגדות באופן שונה. לטענתו, הניסיון ליצור נוסח אחיד יצר אמנם נוסח הדומה לנוסח שמתפללים יוצאי אשכנז, אך ניסיון ליצור נוסח אחיד שינה גם את הנוסח הזה. על כן, הנוסח האחיד יוצא "קירח מכאן ומכאן", שכן אינו נוסח אשכנזי לגמרי ולא ספרדי לגמרי. או כפי דבריו של הרב ליאור "הנוסח בצה"ל הוא אחיד בכך שכל אחד אומר 'זה לא הנוסח שלי'."

הנוסח האחיד לא השתרש, בסופו של דבר, בקרב חיילי צה"ל. המקובל כיום במרבית בסיסי צה"ל הוא שהתפילה נערכת לפי המנהג בו רגיל להתפלל שליח הציבור (חזן ספרדי יתפלל בנוסח הספרדים, אשכנזי בנוסח אשכנז או ספרד וכו').

| נוסחי תפילה ביהדות |
| --- |
| נוסחים קדומים | נוסח ארץ ישראל • סדר רב עמרם גאון • סידור רב סעדיה גאון • סידור רש"י • מחזור ויטרי • סידור רבי שלמה בן נתן |  |
| נוסחי עדות | נוסח הספרדים • נוסח אשכנז • תכלאל (נוסח תימן) • נוסח איטליה • נוסח רומניא • נוסח צרפת (צפון צרפת) • נוסח פרובאנס (דרום צרפת) • נוסח קטלוניה • נוסח ארם-צובא • נוסח פרס • נוסח צפון אפריקה |
| נוסחי זרמים חדשים | נוסח האר"י • נוסח ספרד • נוסח אדמו"ר הזקן • נוסחים לא אורתודוקסיים • נוסח צה"ל האחיד |
העמדות במשחק הדודס
**דודס** הוא משחק המבוסס על משחק כדור הבסיס האמריקאי, ולפיכך מצריך שתי קבוצות. כלי המשחק הם כפיס עץ קצר, המחודד משני קצותיו, וקרש ארוך יותר ושטוח. אחד מחברי הקבוצה שב"בית" מניח את הכפיס הקצר על הקרקע, וחובט בו באמצעות המקל הארוך כדי שיתרומם. משהתרומם הכפיס באוויר, מנסה החובט לחבוט בו שנית, הפעם למרחק. בגרסה אחרת של המשחק, מגיש החובט את הכפיס כפי שמגישים באמצעות מטקה. מטרת החובט להספיק לעבור ארבע תחנות מסומנות מראש הנמצאות במרחק של כ-20 מטר זו מזו ולחזור חזרה הביתה, לפני שחברי הקבוצה השנייה, קבוצה ה"שדה", יספיקו להביא את הכפיס חזרה לבסיס.

שחקן שלא יצא מבסיס הבית לאחר שלושה ניסיונות חבטה, מכיוון שניסיונות החבטה שלו היו חלשים, והכפיס הוחזר מהר מדי לבית, או שחשש שכך יקרה, נקרא "שרוף". אם הוחזר הכפיס לבית בעת ששחקן היה בדרכו בין שתי תחנות, השחקן שהיה בדרך נשרף. אם נתפס הכפיס באוויר, החובט שרוף. שחקן שחבט ולא הספיק לרוץ את כל התחנות נשאר "תקוע" בתחנה האחרונה אליה הגיע. שחקן כזה רשאי להמשיך לרוץ בפעם הבאה שיוצא לדרך שחקן מקבוצתו. השחקן שחבט מספיק חזק כדי לאפשר לשחקנים תקועים להגיע חזרה הביתה נקרא "מציל".

הקבוצות מתחלפות בתפקידיהן לאחר שכל חברי הקבוצה שבבית סיימו את תורם. קבוצה מפסידה אם כל שחקניה תקועים או שרופים.

מחנכים התנגדו למשחק בכפיס העץ בגלל הסכנות הפיזיות הטמונות בו, שעיקרן פגיעה בעיניים.

הקפות
-----

משחק בכדור טניס במקום במקל קצר. המחבט עשוי להיות מקל של מטאטא. במסגרת פעילויות שיעורי אימון גופני בבית הספר המשחק מכונה **בית-שדה** או  **(ארבע) תחנות**. הכינוי **הקפות** רווח באמצע המאה העשרים. בחיפה של שנות השלושים עד שנות השישים של המאה העשרים המשחק כונה **כדור הקפה**, וקבוצת השדה הייתה צריכה להביא את הכדור לתחנה הבאה (או לאחת התחנות הבאות) של השחקן הרץ, ולא לבסיס.

כדור חלופי לכדור טניס היה כדור פינג פונג מגומי מלא שנטבל בנפט או בטרפנטין כדי שיתנפח.

מוכנים
------

גרסה מפתח תקווה. כהכנה למשחק מציירים בגיר קו ולידו מעגל. החובט עומד על הקו, קורא "מוכנים?" וחובט בכפיס באמצעות המקל הארוך. יתר המשתתפים מנסים לתפוס את הכפיס, המכונה **בולבול**.

תפס שחקן את הכפיס בעודו באוויר - החובט נפסל, והתופס הופך לחובט במקומו.
נחת הכפיס על הקרקע - הראשון שהצליח להגיע אל הכפיס ולזרוק אותו חזרה לתוך המעגל המצויר, פוסל את החובט ותופס מקומו. נחת הכפיס מחוץ למעגל, מותר לחובט להרחיק את הכפיס מן המעגל באמצעות המקל הארוך.

ראו גם
------

* מטקות (משחק ילדים)

קישורים חיצוניים
----------------

* שפה עברית משחקי ילדים בדיאלקט ירושלמי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב וייס בספרו "ילדות נשכחת, הווי ונוסטלגיה בסמטאות חיפה"
**רוז קוורץ** הוא מינרל מסוג קוורץ בעל גוון הנע בין ורוד חיוור לאדום-ורד. המקור לצבע הוא בכמויות זעירות יחסית של טיטניום, ברזל, או מנגן. בכמה מקרים מכיל רוז קוורץ מחטי רוטיל זעירות המייצרות את תופעת האסטריזם (בוהק דמוי כוכב), כאשר מאירים את האבן מאחוריה (וזאת בניגוד לתופעת האסטריזם באודם או בספיר המתקבלת כשמאירים על האבן). מחקרים אחרונים בעקיפה של קרני רנטגן מלמדים שהסיבה לצבע הם סיבים מיקרוסקופים דקיקים של המינרל דיומורטיט בתוך מסת הקוורץ. את הרוז קוורץ מוצאים לעיתים רחוקות בצורה הגבישית. במצב זה מניחים כי מקור הצבע בכמויות זעירות של פוספט או אלומיניום. הצבע בגבישים כנראה רגיש לאור ונוטה לדהות בסופו של דבר.

הגבישים הראשונים של רוז קוורץ נמצאו בפגמטיט בסמוך לרמפורד (Rumford) במיין שבארצות הברית. כיום מוצאים רוז קוורץ גם במדגסקר, בהודו, בגרמניה ובכמה מקומות בארצות הברית, אבל רוב הגבישים הנמכרים בשוק כיום מקורם במדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל.

האבן אינה פופולרית לחיתוך כאבן חן בעלת פאות משום שהאבנים תמיד מעורפלות, צבען הוורוד בדרך כלל חיוור מדי, ובמרבית אבני החן מרוז קוורץ יש פגמים גדולים. ליטוש רוז קוורץ כקבושון (צורת טיפה), ככדורים עבור חרוזים למחרוזת או גילוף ברוז קורץ יעילים הרבה יותר.

בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד רוז קוורץ היא אבן ההולדת התחליפית של חודש ינואר.

מקורות
------

ערך זה הוא בעיקר תרגום של הערך Rose Quartz מוויקיפדיה באנגלית שהסתמכה על המקורות הבאים:

* Dana's Manual of Mineralogy מסת"ב 0-471-03288-3
* אתרMineral galleries
* אתר Mindat

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **רוז קוורץ** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רוז קוורץ** |

פיל מגולף ברוז קוורץ באורך 10 ס"מ
רוז קוורץ מלוטשת

קישורים חיצוניים
----------------

* רוז קוורץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4804414-3

 |
לפי משוואות מקסוול, גלים אלקטרומגנטיים המתפשטים בוואקום, מתפשטים במהירות האור c.
מהירות האור היא מהירות סופית, ולכן לאור הנפלט מן המקור בזמן {\displaystyle t=t\_{0}}, ייקח זמן מסוים עד שיגיע לצופה שנמצא במרחק r מן המקור. הצופה יבחין במאורע רק בזמן {\displaystyle t=t\_{1}}. הקשר בין שני הגדלים הוא:


t

1

=

t

0

+

r
c

{\displaystyle t\_{1}=t\_{0}+{\frac {r}{c}}}

{\displaystyle t_{1}=t_{0}+{\frac {r}{c}}}
לאחר העברת אגפים,


t

0

=

t

1

−

r
c

{\displaystyle t\_{0}=t\_{1}-{\frac {r}{c}}}

{\displaystyle t_{0}=t_{1}-{\frac {r}{c}}}
הביטוי {\displaystyle t\_{0}=t\_{1}-{\frac {r}{c}}} נקרא **זמן מאוחר** (או **זמן מעוכב** [Retarded time]).

הסיבה לשם "Retarded time", היא כי כל השדות והפוטנציאלים שיראה הצופה, הם למעשה אותם שדות ופוטנציאלים שהתרחשו בעבר, בזמן המאוחר. כלומר הצופה יצפה בשדות ובפוטנציאל שהיו במקור בעבר, ולא במצבם הנוכחי.

הזמן המאוחר הוא תוצאה ישירה של סופיות מהירות האור, ולכן איננו קיים במכניקה הקלאסית, כי שם מהירות האינטראקציה אינסופית.

ראו גם
------

* פוטנציאל מעוכב
**קריירה חברתית** היא פעילות חברתית שמשלבים אנשי מקצוע לצד התפתחות הקריירה המקצועית שלהם. קריירה חברתית לרוב משיקה לתחום מומחיותם של אנשים הבוחרים לשלב אותה בעיסוקיהם, ובכך היא עשויה ליצור עבורם ערך אישי וכן תרומה משמעותית לחברה. 

דוגמאות לקריירות חברתיות הן למשל אנשי עסקים שעומדים בראש עמותות, פעילות בתוכניות לשילוב מנהלים מהמגזר העסקי בוועדים-מנהלים של עמותות, תוכניות לקידום מנהיגות מתנדבת או יוזמות פרטיות. ארגונים רבים בעולם מעודדים פעילות פרו בונו ושילוב של אנשי מקצוע במגזר השלישי, ומשלבים את בוגריהם בפעילות חברתית התנדבותית, במסגרת מומחיותם המקצועית. תוכניות כגון אלו מביאות להתפתחות קריירות חברתיות רבות יותר, ובכך תורמות להעצמת המגזר השלישי והגדלת משאביו. 

ברחבי העולם פועלים בתחום זה ארגונים כגון "אשוקה", המאגד יזמים חברתיים מובילים בעולם ותומך בהם באמצעות מלגות ופיתוח מודלים כלכליים המאפשרים לעסק "חברתי" לשמור על רווחיות. בישראל פועלים ארגונים כגון עמותת נובה, עמותה המחברת את המגזר החברתי, העסקי והאקדמי במטרה לשפר את יכולות הניהול וההשפעה של עמותות במגזר השלישי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כדוגמת תוכניות הבוגרים באוניברסיטאות הרווארד וסטנפורד בארצות הברית
2. ↑  אשוקה ישראל
**LGM-35 סנטינל** או (**GBSD) Ground Based Strategic Deterrent** הוא טיל בליסטי בין-יבשתי אמריקאי הנמצא בשלבי פיתוח מוקדמים ומיועד להחליף את טילי ה-LGM-30 מיניטמן III. טילי הסנטינל אמורים להיכנס לשירות בסביבות 2030 ולהישאר בשירות עד 2075. את התוכנית מובילה נורתרופ גראמן שזכתה במכרז מול בואינג.

היסטוריה
--------

בשנת 2010, קואליציית ה-ICBM, מחוקקים ממדינות שמאכלסות טילים גרעיניים, אמרו לנשיא אובמה שהם לא יתמכו באשרור אמנת צמצום הנשק האסטרטגי (START) עם רוסיה, אלא אם כן אובמה יסכים לחדש את השלישייה הגרעינית של ארצות הברית : טילים גרעיניים שניתן לשגר. מהיבשה, מהים ומהאוויר; בהצהרה כתובה, הסכים אובמה "לחדש או להחליף" את כל שלושת הרגליים של השלשה.

בקשה להצעה לפיתוח ותחזוקה של ICBM גרעיני מהדור הבא הוגשה על ידי מרכז הנשק הגרעיני של חיל האוויר האמריקני, מנהלת המערכות של ICBM, חטיבת GBSD ביולי 2016. ה-GBSD יחליף את Minuteman III, שנפרס לראשונה ב-1970, בחלק היבשתי של השלישייה הגרעינית של ארצות הברית. הטילים החדשים, שיוכנסו בהדרגה למעלה מעשור מסוף שנות ה-2020, מוערכים לאורך מחזור חיים של חמישים שנה בעלות של כ-264 מיליארד דולר. בואינג ונורת'רופ גרומן התמודדו על החוזה.

באוגוסט 2017, חיל האוויר העניק חוזי פיתוח ל-3 שנים לבואינג ול-Northrop Grumman תמורת 349 מיליון דולר ו-329 מיליון דולר, בהתאמה. אחת מהחברות הללו הייתה אמורה להיבחר לייצר ICBM גרעיני קרקעי בשנת 2020. בשנת 2029, תוכנית GBSD צפויה להיכנס לשירות ולהישאר פעילה עד 2075.

ב-25 ביולי 2019, בואינג הודיעה כי לא תציע הצעה לתוכנית, תוך ציון הרכישה האחרונה של Northrop של Orbital ATK (כיום Northrop Grumman Innovation Systems), הספקית של בואינג של מנועי רקטות מוצקים. Northrop חתמה על הסכם לחומת אש של הנתונים הקנייניים של בואינג לאחר רכישת Orbital ATK. מאז הפסיק חיל האוויר את המימון לפרויקט בואינג, והותיר את נורת'רופ גרומן כמציע היחיד.

בדצמבר 2019, הוכרז ש-Northrop Grumman זכתה בתחרות לבניית ה-ICBM העתידי. נורת'רופ זכתה כברירת מחדל, מכיוון שההצעה שלהם הייתה ההצעה היחידה שנותרה בחשבון עבור תוכנית GBSD. חיל האוויר אמר כי הם "ימשיכו במשא ומתן אגרסיבי ויעיל ממקור בלעדי" בהתייחס להצעה של נורת'רופ.

ב-8 בספטמבר 2020, מחלקת חיל האוויר העניקה לנורתרופ גרומן חוזה של 13.3 מיליארד דולר לפיתוח הטיל הבליסטי הבין יבשתי GBSD. העבודה על טילי GBSD תיעשה ברוי ופרומנטורי, יוטה; האנטסוויל ומונטגומרי, אלבמה ; קולורדו ספרינגס, קולורדו ; בלוויו, נברסקה ; סן דייגו ווודלנד הילס, קליפורניה ; בסיס כוח החלל ונדנברג, קליפורניה; צ'נדלר, אריזונה ; Annapolis Junction, מרילנד, בין מקומות אחרים.

באפריל 2022, הוכרז השם הרשמי של ה-GBSD: ה-LGM-35A Sentinel

ראש נפץ
-------

ראש הנפץ מתוכנן להיות W87-1, גרסה בעלת תפוקה מוגברת של ראש הנפץ הגרעיני W87 (בעל תפוקה של 300 קילוטון TNT). התפוקה המשוערת של ראש הנפץ החדש צפויה להיות כ-475 קילוטון TNT וטיל הסנטינל צפוי לנשוא בין 12–15 ראשי נפץ.

מקורות
------

* 
*
**ארמון רובן** (במקדונית: **Палата Рубен**) הוא בניין מגורים היסטורי בסקופיה שהיה שייך למשפחת רופא השיניים אמיל רובן, שנבנה ב-1927 ותוכנן על ידי האדריכל איוואן ארטמושקין (מק').

לאחר ששרד את רעידת האדמה בסקופיה ב-1963, הפך הארמון לאחת מהדוגמאות המקומיות המפורסמות ביותר לאדריכלות בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. ב-2015, חזית המבנה שוחזר מחדש על ידי מרכז השימור בסקופיה.

מאפיינים אדריכליים
------------------

ארמון רובן - מראה ישן
למבנה יש קומת קרקע, 3 קומות ביניים ועליית גג. בנוסף, יש לו חצר עם 2 כניסות עיקריות. בבניין יש מערכת חימום, משאבת מים, וכן מיכל מים הממוקם בעליית הגג של חדר המדרגות. חיפוי הבניין מורכב מקטעים גאומטריים של חזית המוטעמים בפילסטרים וזרים. פני השטח של הבניין מחורר יחד עם פתחי חלונות, שבחלקים העליונים יש גם קצוות מקושתים. הבניין מעוטר במיוחד בעיטורי כפרי, תבליטים, נישות ועמודים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון רובן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Превземено од техничката документација на Архивот на Град Скопје. Сиг.: 6.1.348.49
2. ↑  Kokan. Grčev (2003). *Arhitektonskite stilovi vo makedonskata arhitektura od krajot na 19 vek i periodot meǵu dvete svetski vojni*. Skopje: Institut za folklor "Marko Cepenkov"--Skopje. ISBN 9989642516. OCLC 62409149. ארכיון מ-2020-10-04. נבדק ב-2020-09-29.
**ארמון צ'ראאן** (בטורקית: **Çırağan Sarayı**) הוא ארמון עות'מאני לשעבר, המשמש היום כבית מלון חמישה כוכבים ברשת המלונות קמפינסקי. "הסוויטה של הסולטאן" מדורגת במקום ה-14 במדרג הסוויטות היקרות בעולם לפי CNN (נכון ל-2012) ולילה בסוויטה נאמד ב-15,332 דולר.

היסטוריה
--------

הארמון נבנה על ידי הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז ותוכנן על ידי האדריכל הארמון ארמני ניגיוסוס באילן נבנה בין השנים 1863–1867, בתקופה בה כל הסולטאנים העות'מאנים בנו ארמונות משלהם במקום להשתמש בארמונות של קודמיהם בתפקיד. הקירות הפנימיים במלון והגג היו עשויים עץ, הקירות החיצוניים היו עשויים שיש צבעוני.

הסולטאן אבדילאזיז חי מספר שנים בארמונו המפואר, עד שנמצא מת בארמונו ב-30 במאי 1876. לאחר מותו, מחליפו בתפקיד מוראט החמישי נכנס לגור בארמון עם משפחתו. לאחר שלושה חודשים בערך, הודח מוראט החמישי על ידי עבדול חמיד השני, שנכנס להתגורר בארמון עד יום מותו ב-29 באוגוסט 1904.

ב-1910 נהרס הארמון בשרפה שכילתה את מרבית המבנה למעט קירותיו החיצוניים. הוא עמד בחורבנו עד 1989 ושימש כאולם כדורגל לקבוצת בשיקטש. אז נרכש בידי חברה יפנית ששיפצה אותו והפכה אותו לבית מלון. למבנה נוסף מבנה שהוקם בגן הארמון. ב-2007 שופץ המלון ועתה הוא דומה במראהו לארמון המקורי שעמד במקום.

ראו גם
------

* ארמון
* האימפריה העות'מאנית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון צ'ראאן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ארמון צ'ראאן

הערות שוליים
------------

1. ↑  World's 15 most expensive hotel suites, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4654965-1
* VIAF: 237459492
* WorldCat: viaf-237459492

 |
**אמיל פרד ריינהרדט** (באנגלית: **Emil Fred Reinhardt**;‏ 27 באוקטובר 1888 - ‏ 24 ביולי 1969) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

ריינהרדט נולד ב-27 באוקטובר 1888 בעיר ביי במדינת מישיגן בארצות הברית. הוא סיים את לימודיו בתיכון ב-1906, ונרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. הוא סיים את האקדמיה ביוני 1910 והתגייס לצבא ארצות הברית כלוטננט משנה. הוא הוצב בתחילה ברגימנט הרגלים ה-26 במישיגן, ולאחר מכן הועבר לרגימנט הרגלים ה-8 בטקסס ובפיליפינים. ב-1916 הוא הועלה לדרגת לוטננט, וב-1917 קודם לקפטן. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באותה שנה, הוא קיבל דרגה זמנית של מייג'ור. במהלך המלחמה הוא לא נשלח אל מחוץ לגבולות המדינה, אלא שימש כמדריך חי"ר. הוא למד בבתי ספר לקצינים בין 1923-1931 ומילא תפקידי מטה. ב-15 במרץ 1934 הוא מונה למדריך במשמר הלאומי בפנסילבניה. ב-1 במרץ 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 באוגוסט 1938 הועבר לבריגדה הארעית וושינגטון, וב-1 ביולי 1939 הועלה לדרגת קולונל. ב-5 באוגוסט של אותה שנה הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-20. ב-6 באפריל 1941 הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, וב-4 במאי של אותה שנה מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-7.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

ב-9 בדצמבר 1941, יומיים לאחר המתקפה על פרל הארבור והצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, מונה ריינהרדט למדריך חי"ר במחנה וולטרס בטקסס. ב-1 באפריל 1942 השתתף בקורס להדרכת מפקדים בפורט לוונוורת' שבקנזס, וזמן קצר לאחר מכן קודם לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים). ב-15 במאי של אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-76, וב-7 בדצמבר הועבר לפקד על הקורפוס ה-13 במשך כשנה. לאחר מכן הועבר לפקד על הקורפוס ה-8 אשר הוצב בבריטניה כחלק מהארמייה הראשונה. ב-25 במרץ 1944 הוחזר לארצות הברית והועבר לפקד על הקורפוס ה-9. ריינהרדט לא השתתף בקרבות עם כל היחידות הנ"ל. ב-4 בספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-69. הדיוויזיה שלו נשלחה לחזית המערבית בדצמבר של אותה שנה, ובינואר 1945 החליפה את הדיוויזיה ה-99 בזירת הקרבות כנגד הוורמאכט בבלגיה. הדיוויזיה השתתפה בשחרור שארית הארץ, וב-27 במרץ חצתה את הריין ופלשה לגרמניה. היא כבשה את לייפציג באמצע אפריל. ב-25 באפריל הגיעה הדיוויזיה אל האלבה, ונפגשה עם כוחות של ארמיית המשמר החמישית. בכך היה ריינהרדט לקצין המערבי הראשון שהגיע למגע ישיר עם הסובייטים בזירה האירופית של המלחמה.

### לאחר המלחמה

לאחר תום המלחמה, הדיוויזיה של ריינהרדט הוצבה ככוח כיבוש בגרמניה הכבושה. ב-1 באוקטובר 1945 הועבר ריינהרדט לפקד על מחנה רובינסון בארקנסו. על חלקו במהלך המלחמה הוענקה לריינהרדט מדליית השירות המצוין לצד שני כוכבי ארד. מטעם צרפת הוענקה לו דרגת קצין בלגיון הכבוד ומטעם ברית המועצות הוענקו לו עיטור סובורוב מדרגה שנייה. הוא פרש מהצבא בספטמבר 1946. הוא נפטר בפורט סם יוסטון במדינת טקסס ב-24 ביולי 1969 בגיל 80.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיל ריינהרדט** בוויקישיתוף
* אמיל ריינהרדט באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
* אמיל ריינהרדט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10611570

 |
**תותח עץ** הוא תותח שקנהו עשוי מעץ במקום ממתכת כמקובל. לרוב התותח חוזק באמצעות חבלים או רצועות מתכת, כדי שלא יתפרק במהלך הפיצוץ.

תותחי העץ נוצרו לרוב בגין חיסרון במתכות, או חוסר יכולת לעבד את המתכת ולעצבה לצורת התותח הנדרשת. במקום זאת, השתמשו יצרני התותח בצורת העץ הצינורית ממילא, כדי להופכו לקנה תותח. בגלל חולשת החומר, שימשו תותחי העץ בכל פעם רק למספר יריות מועט, ופעמים אף באופן חד-פעמי. התחמושת עבור תותח עץ יכולה להיות מגוונת, הן מחתיכות עץ, קרמיקה או אף מתכת.

תותחי עץ שימשו במספר קרבות: אורנגזב, קיסר האימפריה המוגולית, השתמש מספר פעמים בקרבות ברמת דקאן בתותחי עץ, בגלל חסרון מתכת והיכולת לעבדה לתותחים.

תותח דובדבן
-----------

 ערך מורחב – **תותח דובדבן**  

במהלך מרד אפריל השתמשו המורדים הבולגרים נגד הצבא העות'מאני בתותח דובדבן שהיה עשוי מעץ דובדבן. התותח הפך לאחד מסמלי המרד.

תותחי עץ ששימשו במהלך מלחמת בושין - מוזיאון העיר סנדאי
במהלך הקרבות בווייטנאם נגד הכיבוש הצרפתי, השתמשו הלוחמים הווייטנאמים בתותחי עץ, בגלל חוסר יכולתם לעבד את המתכת לצורת התותח הנדרשת. גם במלחמת בושין היה שימוש מועט בתותחי עץ, מצד כוחות הקואליציה הצפונית.

תותח עץ למטרות הטעיה
--------------------

פעמים שימש תותח עץ, לא כדי לירות בו בפועל במהלך הקרב, אלא כדי ליצור מצג שוא כביכול ברשות הכוחות הלוחמים תותחים. במקרים כאלו, השתדלו ליצור רושם שהתותח עשוי ממתכת ולא מעץ, כדי לחזק את הרושם שהתותח אכן פעיל.

מקרים שכאלו קרו בין השאר במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, אז כונו תותחים אלו בשם "תותח קווייקרי", על שם התנועה הדתית אגודת הידידים, הידועה גם בכינוי "קווייקרים", הדוגלים באי-אלימות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תותח עץ** בוויקישיתוף
הנרי רויס
סר **פרדריק הנרי רויס** (אנגלית: Frederick Henry Royce; ‏27 במרץ 1863 – 22 באפריל 1933) מהנדס, מעצב רכב ותעשיין אנגלי אשר ייסד עם צ'ארלס רולס וקלוד ג'ונסון את יצרנית הרכב רולס-רויס.

רויס מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית.

הנרי רויס - ראשית דרכו
----------------------

רויס נולד לג'יימס ומרי רויס, ב- Alwalton במחוז Huntingdonshire בבריטניה. רויס היה הצעיר מבין חמשת ילדי הזוג. משפחתו של רויס ניהלה טחנת קמח, אך העסק נכשל והמשפחה עברה להתגורר בלונדון. עקב מותו של האב בשנת 1872 נאלץ רויס הילד לעסוק במכירת עיתונים, ובמסירת מברקים, לצד לימודיו העיוניים. בשנת 1882 עבר לליברפול שם עסק בעסקי תאורת רחוב לתיאטרון. בשנת 1884 נכנס עם ארנסט קלרמונט (Ernest Claremont) לשותפות לעסק של אביזרי חשמל ביתיים.

הקמת חברת "רולס-רויס"
---------------------

בשנת 1901 התחיל רויס הצעיר להתמקד בעולם הרכב. רויס בנה מנוע 2 צילינדרים, אשר הורכבה על דגם ה-רולס-רויס 10 כ"ס. שורשי חברת "רולס-רויס לימיטד" מבוססים על חברה שהקים ב-1904 הנרי רויס במנצ'סטר. במאי 1904 הוא נפגש עם סוחר הרכב צ'ארלס רולס שהסכים לשווק את המכוניות החדשות באופן בלעדי. 

דגם ה-רולס-רויס 10 כ"ס תוכנן על ידי הנרי רויס בשנת 1903, ויוצר בבית המלאכה של רויס ושל שותפו צ'ארלס רולס ברחוב קוק במנצ'סטר, לאחר שחתמו על הסכם איחוד ב-23 בדצמבר 1904. הדגם שווק על ידי סוכנות C.S.Rolls & Co

חברת רולס-רויס המשותפת שהייתה קרויה "רולס רויס לימיטד" נוסדה ב-15 במרץ 1906. בשנת 1908 עברה חברת "Rolls-Royce Limited" ל- דרבי.

רויס עיצב את דגם ה-רולס-רויס V-8 (1905), את דגם ה-רולס-רויס 30 כ"ס ואת ה-רולס-רויס פנטום 3.

ב- 1910 עם מותו של רולס בתאונת מטוס השותפות הסתיימה.
ב- 1912 עבר להתגורר ב- דרבי. ב-1917 עבר למערב ויטרינג (West Wittering) ב-West Sussex, בבריטניה. ב-1928 פיתח את: "מנוע R" אשר הורכב על מטוס מדגם "Supermarine S.6B" וזכה לשיא אווירי של 357.7 מייל לשעה.

באוקטובר 1932 השיק את מנוע ה- "PV12", מנוע אשר הורכב על מטוסים בריטיים. מנועיו של רויס תרמו רבות להתפתחותו של חיל האוויר המלכותי, בעיקר בתקופת מלחמת העולם השנייה.

בשנת 1932 חברת "רולס-רויס לימיטד" השתלטה על חברת בנטלי.

רויס נפטר ב- 1933. לא הותיר צאצאים. היה נשוי ל- Minnie Punt בין השנים 1893–1912.

חברת רולס-רויס
--------------

**רולס-רויס** (באנגלית: **Rolls-Royce**) היא יצרנית בריטית לכלי רכב ומנועים לתעופה. שני התחומים הופרדו לחברות נפרדות בשנות ה-80 של המאה ה-20. תחום הרכב נמצא בבעלות יצרנית הרכב הגרמנית BMW משנת 2003.

ראו גם
------

* רולס-רויס
* צ'ארלס רולס
* רולס-רויס 30 כ"ס
* רולס-רויס סילבר גוסט
* רולס-רויס 10 כ"ס
* רולס-רויס V-8 (1905)
* רולס-רויס 15 כ"ס
* שריונית רולס-רויס
* רולס-רויס 20 כ"ס
* רולס-רויס 20-25 כ"ס
* רולס-רויס 25/30 כ"ס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי רויס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הנרי רויס
* הנרי רויס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הנרי רויס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275688905171
* GND: 119372924
* ISNI: 0000 0000 3375 8169
* LCCN: n81056836
* SNAC: w62z13tg
* SUDOC: 166754420
* VIAF: 52497640
* WorldCat: lccn-n81056836

 |
אמיל שירר
**אמיל שירר** (בגרמנית: **Emil Schürer**; ‏2 במאי 1844 – 30 באפריל 1910), היסטוריון ותאולוג גרמני פרוטסטנטי. מגדולי החוקרים של תקופת הבית השני.

חייו וקריירה אקדמית
-------------------

שירר נולד באאוגסבורג. למד באוניברסיטת ארלנגן נירנברג, באוניברסיטת הומבולדט, באוניברסיטת היידלברג בשנים 1866-1862.

בשנת 1873 קיבל מינוי של פרופסור לברית החדשה באוניברסיטת לייפציג. ב-1876 ייסד וערך את כתב העת התאולוגי Theologis he Literaturzeitung. בשנים 1910-1881 ערך את כתב העת יחד עם אדולף הרמן. ב-1895 שירר התמנה לפרופסור באוניברסיטת גטינגן.

### תולדות העם היהודי בתקופת ישו הנוצרי

ספרו של שירר מהווה עד היום בסיס להכרת תקופת הבית השני, יצא לאור בשלושה כרכים. ספרו הוא עיון ביקורתי ביהדות לענפיה השונים. הוא ניתח את ההיסטוריה, מפלגות, מוסדות, כיתות. הוא סוקר את הגאוגרפיה, היסטוריה וארכאולוגיה. שירר הניח כי הכרת היהדות חשובה להבנת הנצרות יוצאת חלציה.

המהדורה הראשונה שלו התפרסמה בשפה הגרמנית בשנים 1890-1886 ונקראה "Geschichte des judischen Volkes im Zeitalter Jesu Christi". המהדורה הרביעית בגרמנית יצאה בשנים 1909-1901 ויצאה לאור במהדורה מחודשת בשפה האנגלית תחת הכותר "The History of The Jewish People in the Age of Jesus Christ :‏ (175 לפני הספירה עד 135 לספירה)", בעריכתם של גזה ורמש ומתיו בלאק, בין השנים 1987-1973. הספר תורגם ליידיש על ידי זליג קלמנוביץ', ונדפס בוילנא בשנות ה-20 של המאה ה-20; ספר זה הקנה לשירר תהילה והקנה לו שם של אחד מגדולי המלומדים הגרמנים בתקופתו; הספר טרם תורגם לעברית.

ספרים שכתב וכתב העת שהוציא
--------------------------

* **The history of the Jewish people in the age of Jesus Christ 135 B.C. 175 - A.D**/ by Emil Schurer; a new English version, revised and edited by Geza Vermes & Fergus Millar. Edinburgh: Clark, 1973 - 1987
* **Geshchichte des judischen Volkes im Zeitalter Jesu Christi**/ Emil Schurer. imprint Hildsheim: G. Olms, 1970
* **The literature of the Jewish people in the time of Jesus.** Edited with an introduction by Nahum N. Glatzer/ Emil Schurer. New York: Schocken Books, 1972
* **Geschichte des Judischen Volkes im Zeitalter Jesu Chirsti**/ Emil Schurer. Hiddesheim: G. Olms, 1970
* **Theologische Literaturzeitung** (journal). Leipzig: hinrichs,

1876 ואילך.
* **Die gemeindeverfassung der Juden in Rom in der Kaiserzeit: nach den inschriften dargestelit nebst 45 judischen inschriften**/ von Emil Schurer. Leipzig: J.C. Hinrichs, 1879
* **De controversiis paschalibus secundo p.Chr.n. saeculo exostis: commentatio historica...**/ Amelilius Schurer. Lipsiae: A. Lorentz, 1869

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיל שירר** בוויקישיתוף
* אמיל שירר (1844-1910), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו ביקורת מאת מנחם שטרן, "שירר, מהדורה אנגלית חדשה" (באנגלית), בתוך: **מחקרים בתולדות ישראל בימי הבית השני**, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"א-1991, עמ' 610–615.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267833705171
* BnF: cb12062790w (data)
* GND: 117133116
* ICCU: CFIV035821
* ISNI: 0000 0001 1022 1163
* LCCN: n81108153
* NKC: mub2013795075
* NLG: 163389
* NLP: A10330409
* NTA: 070605475
* SELIBR: 169738
* SUDOC: 028884949
* Trove: 1532197
* VcBA: 495/182379
* VIAF: 19699339
* WorldCat: lccn-n81108153

 |
**הנרי ריטר** (בגרמנית: **Henry Ritter**‏; 24 במאי 1816 – 21 בדצמבר 1853) היה צייר ומאייר גרמני יליד קנדה.

ביוגרפיה
--------

אביו היה קצין בהנובר, עבד עם הצבא הבריטי, ואמו הייתה אנגליה. בגיל צעיר הוא התגורר אצל דודו בהמבורג, שם שימש חניך בעסקי מסחר. לאחר 1832 הוא קיבל את שיעורי האמנות הראשונים שלו מהיינריך ייקוב אלדנאת' ופרידריך קרל גרוגר.

בין השנים 1836 עד 1847 הוא היה סטודנט באוניברסיטת דיסלדורף בשיעורים של קרל פרדיננד זון, וילהלם פרידריך שדו. בשבע השנים האחרונות שלו שם, הוא היה חבר בכיתת המאסטר והיה לו סטודיו משלו באקדמיה. אולם, המשפיעים ביותר עליו היו השיעורים הפרטיים שלמד ב־1837 וב־1838 מרודולף יורדן, שלקח אותו לנסיעות בים הצפוני, הפך לחברו ולימד אותו גישה אתנוגרפית לציור.

בשנת 1842 נישא לבתו של בעל קרקע מבון.

עקב מחלה שאובחנה כ"קדחת עצבים" הוא עבר למוסד ליד זיגבורג. הוא חזר לדיסלדורף בשנת 1852 ונפטר שם בשנה שלאחר מכן.

יצירותיו שנותרו השתמרו על ידי פרדיננד פגרלין, שהתחתן עם גיסתו והשתלט על הסטודיו שלו.

הוא אולי היה ידוע יותר כמאייר מאשר צייר. משנת 1847 הוא היה תורם קבוע למגזין "דיסלדורפור מונאטפטה" הסאטירי. בשנת 1849 פרסם סאטירה על המהפכה האחרונה ונושא האיחוד הגרמני. מבוסס על ספר הילדים Struwwelpeter.

בין השנים 1851–1853 הוא סיפק רישומים לאלבומים שפרסם ולפגנג מולר פון קוניגסוינטר. בין איורי הספרים הבולטים שלו הם אלה של וושינגטון אירווינג.

גלריה
-----

* חוף חוף
* מבריחים מבריחים
* הדרשה הדרשה
* רברבן רברבן
* סופר סופר
* אנגלים אנגלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי ריטר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, **Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 28**, München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1. 1889, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 674
2. ↑  Peck, H. T.; Colby, F. M. eds, Ritter, Henry, **The New International Encyclopædia**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116571845
* ISNI: 0000 0001 1821 3643
* KulturNav: 3609b234-23a7-4494-9fcc-504dc5a6064c
* LCCN: n88625863
* NTA: 070771448
* RKD: 67171
* Trove: 898138
* ULAN: 500031092
* VIAF: 5309486
* WorldCat: lccn-n88625863

 |
**מקדש קסטור ופולוקס** הוא מקדש המצוי בפורום העתיק של העיר רומא. המקדש נבנה במקורו לאות תודה על ניצחון העיר רומא בקרב אגם רגילוס בשנת 496 לפנה"ס.
המקדש הוקדש לתאומים קסטור ופולוקס, בניהם של זאוס ולדה - ושזוהו ברומא כאלים הפטרונים של מעמד הפרשים.

הקמת המבנה
----------

בעת שמלכה האחרון של רומא טרקוויניוס סופרבוס ניסה לאחר סילוקו מכס המלוכה לשוב ולהשתלט על רומא, נשבע הדיקטטור אולוס פוסטומיוס אלבוס רגיננסיס כי אם ינצח יבנה מקדש לקסטור ופולוקס. על פי האגדה הופיעו השניים רכובים על סוסים בשדה הקרב והצילו את הרפובליקה הרומית. מאוחר יותר הופיעו בפורום ובישרו לתושבי העיר כי עירם ניצלה. המקדש נבנה במקום בו, על פי האגדה, הופיעו התאומים, ובניית המקדש הושלמה בשנת 484 לפנה"ס.

המקדש שופץ והורחב בשנת 117 לפנה"ס על ידי לוקיוס קייקיליוס מטלוס דלמטיקוס לאחר ניצחונו הצבאי. המקדש שופץ על ידי גאיוס ורס בשנת 73 לפנה"ס.

בשנת 14 לפנה"ס נשרף הפורום ובין המבנים שניזוקו היה גם המקדש. המקדש נבנה מחדש על ידי טיבריוס אשר חנך אותו בשנת 6 לספירה.

תיאורים מהמאה הרביעית מעידים שהמבנה עדיין היה קיים, אולם לא ידוע מתי נהרס. ציורים מהמאה ה-15 מעידים על כך שרק שלושה עמודים נותרו מהמקדש.

שימושי המבנה
------------

בתקופת הרפובליקה שימש המקדש כמקום מפגש עבור הסנאט הרומאי, והחל מהמאה השנייה לפני הספירה שימשה חזית המקדש כבמת נאומים עבור הפוליטיקאים והמנהיגים הרומאים. בתקופת הקיסרות הרומית שימש המקדש כמשרד המידות והמשקלות וכאוצר הקיסרות.

תיאור המבנה
-----------

בחזית המבנה ניצבו שמונה עמודים קורינתיים, ובצד המבנה 11 עמודים. במבנה היה אולם אחד המרוצף בפסיפס שרוחבו 32 מטרים, אורכו 49.5 מטרים וגובהו 7 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקדש קסטור ופולוקס** בוויקישיתוף
* מקדש קסטור ופולוקס בספרו של פלאנטר - "המילון הטופוגרפי של רומא העתיקה"

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4310284-0
* VcBA: 494/18271
* VIAF: 5777161453866564330008
* WorldCat: viaf-235178547

 |
הכתבה בבית ספר יסודי
**הכתבה** היא אמצעי להעברת מידע, כאשר אדם מקריא טקסט בקול בתיאום עם אדם אחר (או קבוצה) שמעביר את דבריו לכתב.

לשימוש בהכתבה יכולות להיות מספר סיבות:

* ייעול זמן - לדוגמה, כאשר מנהל מכתיב מסמך לפקיד המיומן בהקלדה.
* סיוע בכתיבה לאדם בעל ליקוי המקשה עליו או מונע ממנו לכתוב - לדוגמה, סופר עיוור המעוניין להכתיב טיוטה לספרו.
* כאשר אמצעי הכתיבה אינו ברשות המקריא - לדוגמה, לקוח מקריא הודעה לשליחה במברק או כאשר אדם מתקשר ומבקש להשאיר למישהו הודעה כתובה.
* לצורך העברת מידע (כחלק מהדרכה) - כאשר מורה מכתיב בכיתה מידע שהתלמידים צריכים לרשום במחברתם.

בתחילת המאה ה-21 השימוש בהכתבה פוחת מסיבות שונות ובהן הפיכת ההקלדה למיומנות נפוצה ושיפור בטכנולוגיית זיהוי דיבור.

מבחן הכתבה
----------

**מבחן הכתבה** הוא בדיקת כתיב נכון בצורת מבחן. במסגרת ההכתבה ניתנות מספר מילים, לעיתים כאלו שנלמדו מראש, ומטרתו של הנבחן היא לאיית אותן בצורה תקנית. שגיאות כתיב גורמות להורדה של נקודות בהכתבה. לרוב נבחרות מילים שבהן יש פוטנציאל לשגיאות כתיב כך שההכתבה תהיה מאתגרת, במיוחד בגילאים מבוגרים יותר.

שיטות הניקוד בהכתבות מגוונות מאוד. לעיתים הציון ההתחלתי בחישוב הוא הניקוד המרבי (לרוב 100), ועל כל טעות מורד סכום קבוע מראש של נקודות. במקרים אחרים לכל מילה מוקצה ניקוד משלה, שבתוכו מחולקות הנקודות על כתיבת המילה: לעיתים בשיטת "הכל או כלום" שבה אם יש במילה שגיאת כתיב אין מקבלים אף נקודה על המילה ולעיתים בשיטה יחסית שבה ניתן לטעות רק חלק מהטעויות האפשריות ולקבל חלק מהנקודות. הדבר תלוי לרוב בהחלטה של המורה.

חוקרי לשון משתמשים לעיתים קרובות בהכתבות ככלי לבדיקת ההצלחה בכתיב של קבוצות שונות מבחינת כישרון ויכולת, מעמד סוציו-אקונומי, אתניות ו/או גיל בכתיבתן של מילים שונות. ממחקרים אלו מוסקות מסקנות לגבי הגורמים להצלחה או כישלון ברכישת הכתיב התקני והדרכים החינוכיות להקנות אותו. לעיתים החוקרים מעדיפים להשתמש במילות תפל כדי לבודד את הגורמים הלשוניים.

מנהג הפופולרי בעיקר בארצות הברית הוא תחרות איות, שבה אנשים מתחרים זה נגד זה בכתיבת מילים. בארצות הברית קיימת אף תחרות איות ארצית שמתקיימת מדי שנה.

ראו גם
------

* סימני כתיב
* פרוטוקול
* קצרנות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הכתבה** בוויקישיתוף
הסטופה המרכזית במקדש בפאהארפור
**מקדש פאהארפור** (בנגלית **পাহাড়পুর বৌদ্ধবিহার** - "פָּהָרְפּוּר בּוֹאוּדְהוֹבִּיהָר" קרי "המקדש הבודהיסטי של פהרפור") בכפר פאהארפור בצפון-מערב בנגלדש הוא אחד המקדשים הבודהיסטים הידועים בדרום אסיה ואחד האתרים הארכאולוגים החשובים במדינה. משמעות השם היא "משכן ההר" (פאהאר - הר; פור - משכן, עיר, כפר). בשנת 1985 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.

היסטוריה
--------

לפי חותמים שנמצאו באתר, המקדש נבנה על ידי המלך דהארמאפאלה, השליט השני של אימפריית פאלה שמלך בשנים 781-821. במאה ה-11 חרב המקדש בשריפה בעת כיבוש המקום על ידי ממלכת ונגה. כמאה שנים לאחר מכן חודש המקדש, אולם במחצית השנייה של המאה ה-12 החל שוקע, ולבסוף נינטש במהלך המאה ה-13, כאשר האזור נשלט על ידי המוסלמים.

האתר התגלה מחדש בתחילת המאה ה-19 ונערכו בו מחקרים מוגבלים בשנת 1879 בשל התנגדות בעליו של השטח. בשנת 1919 הוכרז המקדש כאתר מוגן, ומאז 1923 נערכו בו חפירות ומחקרים משך כעשור שנים. בשנות השמונים של המאה ה-20 המשיכו עבודות המחקר באתר תחת פיקוחה של מחלקת הארכולוגיה של בנגלדש.

המקדש
-----

תבליטים בטרסה התחתונה בסטופה המרכזית
המקדש משתרע על פני תא שטח רבוע ששטחו 75,000 מ"ר, ואורך כל אחת מצלעותיו הוא כ-274 מטר. השטח מוקף בחומה ברוחב של 5 מטר ובגובה של 3.6 עד 4.5 מטר, שבה קבועות שתי כניסות - הראשית בצידו הצפוני של המתחם, והאחרת בצידו המזרחי. 177 תאים ששימשו את הנזירים למגורים ולמדיטציה משתרעים לאורך פרוזדורים הקבועים בחומות המקדש. בצד הצפוני 45 תאים וביתר 44 תאים בכל צד. גודלו של כל תא הוא 4.26 על 4.11 מטר והגישה אליהם היא באמצעות גרמי מדרגות מהחצר המרכזית.

בשטח המקדש עצמו שוכנים מקדשים משניים, סטופות ומבנים אחרים, ובהם קבוצה של חמש סטופות ודגם קטן של הסטופה המרכזית הניצבים כולם בפינה הדרום-מזרחית של המתחם, וקבוצת מבנים ששימשו לצרכים מנהלתיים בפינתו הצפון-מזרחית. בחלקו המערבי של המתחם כמעט ולא הוקמו מבנים. מבנים נוספים כוללים מטבח, חדר אוכל ובארות.

במרכזו של המתחם ניצבת הסטופה המרכזית שצורתה כשל צלב שבין זרועותיו בליטות מרובעות. הסטופה היא מבנה מדורג בן שלוש טרסות הנישא לגובה של 21 מטר. בשתי הטרסות התחתונות שבילים עגולים היקפיים ותו לא (השביל ההיקפי של הטרסה התחתונה מכוסה כעת באדמה), אך קירותיהן של שתי הטרסות מכוסים בתבליטי טרקוטה. בטרסה העליונה ניצבים ארבעה מקדשי משנה הקבועים בכל אחד מצדדיה ואל כל אחד מהם מוליכה מבואה.

במתחם נמצאו ממצאים רבים המתוארכים למאה ה-5 עד המאה ה-12, בהם: 63 פסלים שכולם למעט אחד מוקדשים לפולחן ברהמה, כ-2,800 לוחות טרקוטה ש-2,000 מהם עדיין קבועים בקירות המקדש, כלי בית, מטבעות, חותמות וכיוצ"ב. הממצאים מוצגים במספר מוזיאונים ברחבי המדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקדש פאהארפור** בוויקישיתוף
* המקדש באתר מחלקת הארכאולוגיה של בנגלדש
* ערך מקיפ ביותר אודות המקדש בבנגלפדיה
* מקדש פאהארפור באתר Journey Plus
* אתר אודות המקדש
* מקדש פאהארפור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| Flag of BangladeshFlag of Bangladesh סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בבנגלדש |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| עיר המסגדים בגרהאט • סונדרבאנס • הריסות המנזר הבודהיסטי בפאהארפור |

 |

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 4254147312826837970004
* WorldCat (עם VIAF): 4254147312826837970004

 |
ה**מקהלה** היוותה חלק בלתי נפרד מהתיאטרון ביוון העתיקה וכלי מרכזי בהתפתחותו של התיאטרון.

היסטוריה
--------

בטרגדיות הראשונות שהוצגו ביוון העתיקה, כל התפקידים גולמו על ידי שחקן אחד. כיוון שהשחקן נדרש לצאת את הבמה מדי פעם על מנת להחליף תלבושות לצורך גילום תפקידים שונים, תפקיד המקהלה, שנותרה על הבמה, היה מרכזי ביותר, והיא תיארה את ההתרחשויות שאירעו מחוץ לבמה - בדרך כלל התרחשויות אלימות יותר, שלא הוצגו על הבמה לפני הקהל.

במאה החמישית לפנה"ס מספר חברי המקהלה היה כ-50 חברים - כולם גברים. המקהלה, בניגוד למקהלות של ימינו, לא שרה אלא דיקלמה את תפקידה. עם התפתחות התיאטרון והתווספות שחקנים נוספים, תפקיד המקהלה פחת באורכו, אולם לעיתים עלתה חשיבותו, כך למשל במחזה "**הבכחים**" של אאוריפידס המקהלה מגלמת את תפקיד הנשים העובדות את האל - שהוא למעשה תפקיד של אחת הדמויות בהצגה, המניעה את העלילה, ולא רק מתארת התרחשויות מחוץ לבמה.

אייסכילוס הפחית את מספר חברי המקהלה ל-12 חברים בלבד, ובמחזותיו שימשו חברי המקהלה בתפקידים עיקריים במחזה - כך למשל המקהלה היא הגיבור בהצגה "**המבקשות מחסה**", והאנטי גיבור בהצגה "**בנות החסד**".

סופוקלס הגדיל את מספר חברי המקהלה ל-15 חברים, וחילק אותה לשתי תת-מקהלות של שישה חברים בכל מקהלה (ה**המיכוריא**), וכן אחד מחבריה היה ראש המקהלה (ה**קוריפאיוס**). סופוקלס אף הגדיל את מספר השחקנים משני שחקנים לשלושה, ונוסף עליהם שימש ראש המקהלה כדמות לכל דבר (למעשה, שחקן רביעי), והציג את עמדת דעת הקהל או הציבור בעלילה להתרחשויות על הבמה.

שימושים מודרניים
----------------

שימושים מודרניים במקהלה כפי שהופיעה בסיגנונה היווני (כדמות המביעה את עמדת הציבור על ההתרחשויות המוצגות לצופים):

* המחזמר "חנות קטנה ומטריפה" והסרט המוזיקלי באותו השם.
* "צרות בטהיטי" - אופרה מאת ליאונרד ברנשטיין
* "אפרודיטה הגדולה" - סרטו של וודי אלן משנת 1995

לקריאה נוספת
------------

* Peter Wilson. **The Athenian Institution of the Khoregia: The Chorus, the City and the Stage**. Cambridge University Press, 2000.
* J.R. Green. **Theatre in Ancient Greek Society**. London: Routledge, 1994.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מקהלה** |

* מקהלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק באות קסי באלפבית היווני, עם הערך "Ѯ", העוסק באות קסי באלפבית הקירילי.

| Ξ ξ קסי |
| --- |
|  |
| אלפבית יווני |
| Α α אלפא | Β β בטא |
| Γ γ גמא | Δ δ דלתא |
| Ε ε אפסילון | Ζ ζ זטא |
| Η η אטא | Θ θ תטא |
| Ι ι יוטא | Κ κ קפא |
| Λ λ למדא | Μ μ מו |
| Ν ν נו | Ξ ξ קסי |
| Ο ο אומיקרון | Π π פאי |
| Ρ ρ רו | Σ σ ς סיגמא |
| Τ τ טאו | Υ υ אופסילון |
| Φ φ פי | Χ χ כי |
| Ψ ψ פסי | Ω ω אומגה |
| אותיות או ליגטורות שאינן בשימוש |
|  דיגמא |  סטיגמא |
|  הטא |  סאן |
|  קופא |  סאמפי |
|  שו |  |

**קְסִי** (אות גדולה **Ξ**; אות קטנה **ξ**) היא האות הארבע-עשרה באלפבית היווני. במערכת הספרות היווניות אות זו מייצגת את המספר 60.

נהגית כאות X באנגלית (/ks/ :IPA)

משמעויות נוספות של האות Ξ
-------------------------

האות הגדולה Ξ משמשת כסמל של חלקיקי הבאריון.

האות הקטנה ξ משמשת לייצוג משתנים מקריים.

באסטרונומיה על מנת לציין את הכוכב ה14 בבהירותו במערכת כוכבים.

במערכות ליניאריות ובקרה (תחום השייך להנדסת מכונות), משמשת לתיאור רמת הריסון של מערכת פיזיקאלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסי** בוויקישיתוף
**קסיס** (געז: ቀሲሰ, אמהרית: ቀሰ - "קס"; תגרית: ቀሺ - "קשי"; עברית: קשיש) הוא תואר המתייחס לכמרים בכנסייה האתיופית, האריתראית, והמקביל לתואר פרסביטר (אנ'). הקסיס הוא כומר נשוי וזאת בניגוד לכהן שהוא כומר-נזיר. הקסיס נחשב לאחד מהסקרמנטים של הכנסייה.

כדי לכהן בתפקיד צריך להיות קודם לכך דיאקון נשוי ולהתמחות בחוק הדתי. הקסיס יכול להמשיך בלימודיו ולזכות בתואר "קדש" שמשמעותו אחריות על ספרי הקודש ועל הכנת הסדר הליטורגי הוא גם יכול לתפקד כ"נפקה כהן" (עוזר הכהן) ולערוך סקרמנטים וטקסים. הקסיס מתפקד גם כנפס אבאת (אב רוחני), שהוא קסיס אישי של מאמינים ולהם נותן להם הדרכה, ייעוץ ושומע את ווידוייהם.

הקסיס חייב להיות נשוי, אם הוא מתגרש או נישא בשנית לאחר התאלמנותו הוא מאבד את מעמדו ויכול לכהן בתור דבתרה.

לבושו היומיומי של הקסיס הוא ביגוד מסורתי הכולל קוטה (טוגה אתיופית), לעיתים הם עם צ'רה (מקל שבראשו שיער סוס). פריטים ייחודים להם כוללים דבב (שמשייה), טמטם (כיסוי ראש), וצלב יד קטן. לבוש דתי מלא נלבש בטקסים.

בשפה היומיומית המונחים כהן וקסיס הפכו לנרדפות זה את זה וזאת חרף השוני המהותי ביניהם.

ראו גם
------

* כהן (הכנסייה האתיופית)
* דבתרה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברבים; געז: "קסווסת", אמהרית: "קסווץ'", תגרית: "אקשתי"
2. ↑  Wolf Leslau, "qss" in **Comparative Dictionary of Geʻez (Classical Ethiopic): Geʻez-English, English-Geʻez, with an index of the Semitic roots**, Otto Harrassowitz Verlag, 1987, מסת"ב 9783447025928, p. 447
3. 1 2  Emmanuel Fritsch, "Qäsis" in Siegbert Uhlig (ed.), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Harrassowitz, 2010, מסת"ב 3447062460, pp. 262-264
המחשה של משפט דזרג
**משפט דזרג** הוא תכונה אפשרית במרחב פרויקטיבי: כל שני משולשים פרספקטיבים מנקודה הם פרספקטיבים גם ביחס לישר. המשפט אינו נובע מהאכסיומות של הגאומטריה הפרויקטיבית, ולמרות שהוא חל במישור הפרויקטיבי המוגדר מן המישור האוקלידי, יש מישורים פרויקטיבים שאינם מקיימים אותו. מאידך, המשפט חל בכל מרחב פרויקטיבי מממד 3 או יותר. תכונת דזרג מאפשרת להגדיר פעולות על המרחב, באופן כזה שכל מרחב פרויקטיבי המקיים אותה מוגדר על-פי קואורדינטות מעל חוג עם חילוק.

המשפט, המיוחס לז'ראר דזרג (Girard Desargues‏; 1591–1661), הופיע לראשונה בספר על השימוש המעשי בגאומטריה פרויקטיבית שפרסם חברו ותלמידו Abraham Bosse ב-1648.

המשפט
-----

יהי P מרחב פרויקטיבי. שני משולשים {\displaystyle \ \triangle \ ABC} ו-{\displaystyle \ \triangle \ abc} הם **פרספקטיביים מנקודה** אם הישרים {\displaystyle \ Aa,Bb,Cc} נפגשים בנקודה אחת. באופן אינטואיטיבי ניתן לומר, שהמתבונן מנקודת החיתוך אינו יכול להבחין בין שני המשולשים. שני המשולשים האלו יקראו **פרספקטיבים ביחס לישר** אם החיתוכים של המשכי הצלעות {\displaystyle \ AB\cap \ ab}, {\displaystyle \ AC\cap \ ac}, {\displaystyle \ BC\cap \ bc}, נמצאים על ישר אחד.

משפט דזרג קובע שאם שני משולשים פרספקטיבים ביחס לנקודה אזי הם פרספקטיבים גם ביחס לישר.

המושגים "פרספקטיביות ביחס לנקודה" ו-"פרספקטיביות ביחס לישר" הם מושגים דואליים זה לזה. המשפט הדואלי למשפט דזרג קובע ששני משולשים שהם פרספקטיבים ביחס לישר הם בהכרח פרספקטיבים מנקודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפט דזרג** בוויקישיתוף
* משפט דזרג, באתר MathWorld (באנגלית)
* משפט דזרג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
במתמטיקה, **משפט ההיטל המרכזי** (באנגלית המשפט נקרא לפעמים **Fourier slice theorem**) אומר ששני התהליכים הבאים, עבור פונקציה {\displaystyle f:\mathbb {R} ^{2}\rightarrow \mathbb {R} } וישר a דרך הראשית, נותנים את אותה התוצאה:

* לקחת את התמרת פורייה הדו-ממדית של f ולקחת את הערכים שלה על הישר a .
* להטיל את f על הישר a ולהפעיל על ההיטל התמרת פוריה.

למשפט שימושים רבים בטומוגרפיה ובשיפור תמונות שמתקבלות במיקרוסקופ אלקטרונים חודר.

ניסוח פורמלי של המשפט
---------------------

נסמן ב {\displaystyle P\_{m}} את אופרטור ההיטל על תת מרחב ליניארי ממימד m (היטל במובן של אינטגרל על המשלים האורטוגונלי בכל נקודה)

נסמן ב {\displaystyle S\_{m}} את אופרטור החיתוך עם אותו התת-מרחב שעובר דרך הראשית,

ונסמן ב{\displaystyle F\_{N},F\_{m}} את התמרת פורייה ב {\displaystyle N,m} ממדים בהתאמה.

אז לכל פונקציה {\displaystyle f:R^{N}\rightarrow R} מתקיים:

{\displaystyle F\_{m}P\_{m}=S\_{m}F\_{n}}

הוכחה למקרה הדו־ממדי
--------------------

בגלל שסיבוב של פונקציה סביב הראשית זו פעולה שמתחלפת עם התמרת פוריה, ניתן להניח, בלי הגבלת הכלליות, שההיטל והחיתוך מתבצעים על ציר {\displaystyle x}.

נסמן את {\displaystyle f(x,y):R^{2}\rightarrow R}, ונסמן את ההיטל שלה על ציר {\displaystyle x} להיות :

{\displaystyle p(x)=\int \_{-\infty }^{\infty }f(x,y)\,dy.}

והתמרת פורייה שלה להיות:

{\displaystyle F(k\_{x},k\_{y})=\int \_{-\infty }^{\infty }\int \_{-\infty }^{\infty }f(x,y)\,e^{-2\pi i(xk\_{x}+yk\_{y})}\,dxdy.}

אז החיתוך של התמרת הפורייה עם ציר ה{\displaystyle x} הוא:

{\displaystyle s(k\_{x})=F(k\_{x},0)=\int \_{-\infty }^{\infty }\int \_{-\infty }^{\infty }f(x,y)\,e^{-2\pi ixk\_{x}}\,dxdy=\int \_{-\infty }^{\infty }\left[\int \_{-\infty }^{\infty }f(x,y)\,dy\right]\,e^{-2\pi ixk\_{x}}dx=\int \_{-\infty }^{\infty }p(x)\,e^{-2\pi ixk\_{x}}dx}

שזה בדיוק התמרת פורייה של p(x).