recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**צ'ארלס רוברט ג'נקינס** (באנגלית: Charles Robert Jenkins) (18 בפברואר 1940 - 11 בדצמבר 2017) היה חייל בצבא ארצות הברית שחי בצפון קוריאה בין השנים 1965 ל-2004 לאחר שערק מיחידתו וחצה את האזור המפורז הקוריאני.

ג'נקינס היה אחד משישה חיילים אמריקאים שערקו לצפון קוריאה לאחר מלחמת קוריאה, אך היחיד שהצליח לעזוב את המדינה. האחרים מתו מסיבות טבעיות בצפון קוריאה. לאחר בריחתו והאיחוד עם משפחתו בארצות הברית, הוא השתקע עד סוף ימי חייו ביפן, שם נפטר בשנת 2017. הוא הותיר אחריו אישה ושתי בנות, שגם הן נמלטו מצפון קוריאה.

שירות צבאי ועריקה
-----------------

ג'נקינס נולד בצפון קרוליינה שבארצות הברית. הוא הצטרף למשמר הלאומי של ארצות הברית ב-1955, בגיל 15, כשהוא מתחת לגיל הגיוס המינימלי. הוא הצטרף לצבא הסדיר ב-1958 והוצב בדיוויזיית הפרשים הראשונה. הוא שירת בדרום קוריאה מ-1960 עד 1961, במערב גרמניה מ-1962 עד 1964, ושוב בדרום קוריאה מ-1964 עד 1965.

בדרום קוריאה ג'נקינס שובץ לסיורי לילה. הוא נבהל מהסיכוי שיישלח לדרום וייטנאם. בערב של 4 או 5 בינואר 1965 הוא חצה את הגבול לקוריאה הצפונית ונכנע לכוחותיה. תקוותו הייתה שהוא יישלח לברית המועצות, ולאחר מכן באמצעות חילופי שבויים, יחזור בסופו של דבר לארצות הברית. זמן קצר לאחר מכן, התעמולה הצפון קוריאנית הכריזה כי סמל אמריקאי ערק, ושידרה הצהרות שנאמרו לכאורה על ידו. צבא ארצות הברית טען שג'נקינס כתב ארבעה מכתבים המצהירים על כוונתו לערוק (טענה אותה ג'נקינס הכחיש), עם זאת, לפי הדיווחים המכתבים המקוריים אבדו. קרוביו של ג'נקינס טענו לאורך כל היעדרותו כי הוא נחטף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס רוברט ג'נקינס** בוויקישיתוף
* רויטרס‏, אמריקאי עזב את צפון קוריאה אחרי 40 שנה, באתר וואלה!‏, 13 ביולי 2004
* רויטרס‏, מותו של עריק: האמריקני ששירת בצפון קוריאה הלך לעולמו ביפן, באתר וואלה!‏, 12 בדצמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  Schorn, Daniel (11 בפברואר 2009). "Deserter Recalls N. Korean Hell". *CBS News*. אורכב מ-המקור ב-26 בינואר 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301724305171
* BIBSYS: 8026559
* GND: 137908679
* ISNI: 0000 0001 1453 1628
* LCCN: n2007056562
* NDL: 01016135
* NKC: xx0092028
* NLK: KAC200711301
* SUDOC: 136841449
* VIAF: 98470938
* WorldCat: lccn-n2007056562

 |
**הארמייה השלישית של צבא סרביה** (בסרבית: **Српска Трећа армија**) הייתה ארמייה סרבית, שלחמה במלחמת הבלקן הראשונה ובמלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

הארמייה הוקמה במקור בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, והיא הנחילה תבוסה מוחצת לצבא האימפריה העות'מאנית בקרב קומנובו. הארמייה המשיכה להיות פעילה בתחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, ולצד הארמייה השנייה לקחה חלק נכבד בקרב קר שבסופו נהדפה הפלישה הראשונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית אל סרביה. הארמייה השתתפה גם בקרב דרינה במהלכו ניצחה את האוסטרים, אולם במחיר אבדות כבדות. הארמייה השתתפה בהדיפת הפלישה האוסטרית השלישית, ונלחמה בקרב קולובארה בדצמבר של אותה שנה, שכמו קודמיו הסתיים בניצחון סרבי מוחץ.

בשנת 1915 חל שינוי ניכר במערכה, עקב הצטרפות הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה למלחמה לצד אוסטריה. הארמייה הובסה במתקפת מורביה ומתקפת קוסובו, ובהדרגה נכבשה סרביה בידי מעצמות המרכז. הארמייה השנייה פורקה, ושרידיה נסוגו לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. ב-1916 הוקמה הארמייה מחדש בחזית המוקדונית וכמפקדה מונה פאבלה יורישיץ' שטורם (שהיה ממוצא גרמני), אשר הוחלף באוגוסט של אותה שנה במילוש ואסיץ'. הארמייה פורקה ב-28 במרץ 1917.

מפקדים
------

* פאבלה יורישיץ' שטורם (אוגוסט 1914 - אוגוסט 1916)
* מילוש ואסיץ' (אוגוסט 1916 - 28 במרץ 1917)

קישורים חיצוניים
----------------

* הצבא הסרבי ערב מלחמת העולם הראשונה (בסרבית)
* הצבא הסרבי במלחמת העולם הראשונה (בסרבית)
**יעקב בן סוסא** היה אחד מארבעת מפקדי צבא האדומים, שהיה מעורב במרד הגדול ברומאים בירושלים בסוף ימי בית שני (66–70 לספירה). הארכאולוג יובל ברוך הצביע על הקשר שבין האתר בחורבת סוסיא (יישוב עתיק) שבדרום הר חברון ליעקב בן סוסא.

מעורבותו במרד
-------------

### במאבק המתונים והקנאים

בשעה שהכהן הגדול לשעבר חנן בן חנן, ממנהיגי ממשלת המרד והמתונים בירושלים, צבר כוח ותקף את הקנאים שהתבצרו בבית המקדש, ומצב הקנאים היה בכי רע, יעץ אחד ממנהיגי המרד, יוחנן מגוש חלב, לשגר שליחים לאדומים ולבקשם שיבואו לעזרתם מול המתונים.

האדומים נענו להזמנה, בין משום ששוכנעו מאיגרתו של יוחנן, כי המתונים עומדים להסגיר את העיר בידי הרומאים, בין שבקשו ליהנות מפירות הניצחון, או בין שחשו אחווה ליהודים הנצורים והנלחמים את מלחמת חייהם. האדומים, כעשרים אלף במספר, התארגנו לסייע לקנאים והתנהלו בארבע חטיבות, כשעל אחת מהן פיקד יעקב בן סוסא ועל אחרת פיקד אחיו יוחנן.

### בצבאו של שמעון בר גיורא

בתמונת קרב היסטורית אחרת נקשר יעקב בן סוסא לקנאי אחר, שמעון בר גיורא, שבטרם פרץ לירושלים עסק במעשי שוד וגזל באזור וביקש לתקוף את אדום בחיל כבד מאוד. האדומים נבהלו ובקשו לאסוף כמה שיותר מידע מודיעיני על צבאו של שמעון ועל מחנהו. למשימה זו נבחר יעקב בן סוסא, אלא שגמלה בלבו החלטה לעבור לצידו של שמעון בר גיורא, ולהבטיח לו שימסור בידיו את ארצו תמורת כיבודים שונים, פוליטיים וכספיים. יעקב האדומי מילא את חלקו בהסכם, ובשעה שתקפו חיילי שמעון בר גיורא את האדומים, עלה יעקב על סוסו ונמלט מן המקום, הוא וחבר אנשי סודו.

בירושלים מילא יעקב בן סוסא תפקיד פיקודי בצבאו של שמעון בר גיורא, כנראה על הכוחות האדומים, כחמשת אלפים במספר. יוסף בן מתתיהו מציין יותר מפעם אחת, כי יעקב בן סוסא הצטיין בלחימה מול הרומאים.

בשלב מאוחר מאוד של המרד, ערב ההבקעה הרומית הגדולה, נועצו ביניהם שרי הצבא האדומים שבעיר להסגיר עצמם בידי הרומאים. משנודע הדבר לשמעון בר גיורא הוא המית את חמשת השליחים האדומים שנפגשו בחשאי עם טיטוס ואת יעקב בן סוסא השליך לכלא יחד עם שאר מנהיגי האדומים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף בן מתתיהו, **תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים** (תרגום יעקב נפתלי שמחוני), ספר ו, פרק א, פסקה ח: בין המורדים ש"במלחמה הזאת הפליאו לעשות גבורות"; ספר ו, פרק ב, פסקה ב: בין היהודים ש"הפליאו להלחם".
2. ↑  יוסף בן מתתיהו, **תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים**, ספר ו, פרק ח, פסקה ב.
**יעקב מיכאל גוֹטשַלק**  (1941 – כ"א בטבת תשס"ד, 15 בינואר 2004) היה מתרגם ישראלי שתרגם מגרמנית לעברית. בין השאר תרגם ספרים של תומאס מאן, יוהאן וולפגנג פון גתה, אריך מריה רמרק והיינריך בל.

תולדות חייו
-----------

יעקב גוטשלק נולד בתל אביב להורים ילידי גרמניה. למד בתיכון עירוני ה' בעירו, נסע ללמוד רפואה בהמבורג שבגרמניה המערבית, אך הפסיק את לימודי הרפואה ובמקומם למד ספרות. בשנת 1974 הכיר בחורה בשם שושי קופ שבאה לביקור בגרמניה. הוא חזר לארץ, התחתן עמה ונולדו להם ארבעה ילדים. משפחתו הייתה אחת הראשונות שהתיישבו במעלה אדומים, ושם החל בפרק השני של חייו, במסגרתו עסק בתרגום בחדר העבודה שלו.

גוטשלק תרגם את "שער הניצחון" של אריך מריה רמרק, "מה ייצא מהילד הזה?" של היינריך בל, "ייסורי ורתר הצעיר" של גתה ועוד ספרים רבים אחרים. לעיתים הלך בעקבות מתרגמים אחרים: כשמת עזריאל אוכמני בעיצומו של תרגום "מות וירגיל" של הרמן ברוך, גוטשלק השלים את המלאכה. ב-1977 החל מרדכי אבי-שאול לעבוד על תרגומו של "דוקטור פאוסטוס", יצירת המופת של תומאס מאן, אך אחרי שמונה פרקים חלה, ובהסכמתו המשיך גוטשלק בתרגום. אחרי מות אבי-שאול הוא נואש מהניסיון לאחד את התרגום ותירגם מחדש גם את שמונת הפרקים הראשונים.

גוטשלק נפטר בשנת 2004, והוא בן 63.

מבחר ספרים שתרגם
----------------

* **דוקטור פאוסטוס** / תומאס מאן, ספרית פועלים, 2010
* **ייסורי ורתר הצעיר** / יוהאן וולפגנג פון גתה, הוצאת כרמל, 2000
* **שער הניצחון** / אריך מריה רמרק, זמורה ביתן, 1986
* **מה ייצא מהילד הזה?** / היינריך בל, כנרת זמורה ביתן
* **קופץ החומה** / שטפן היים, כנרת, 1987
* **קולין** / סטפן היים, ספרית פועלים, 1993
* **מות וירגיל** / הרמן ברוך, הוצאת הקיבוץ המאוחד - ספרית פועלים, 1984
* **טירת גריפסהולם** / קורט טוכולסקי, ספרית פועלים
* **השיירה וסיפורים אחרים** / וילהלם האוף, הוצאת כרמל, 1988

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של יעקב גוטשלק, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הספרים של יעקב גוטשלק, באתר "סימניה"
* אורי דרומי, ערימה של נייר רוחש חיים, פרי חריצותו, באתר הארץ, 10 בפברואר 2004
* הקבר של יעקב גוטשלק בהר המנוחות, באתר BillionGraves
* יעקב גוטשלק, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305737005171
* BnF: cb14578888d (data)
* GND: 1028372736
* ISNI: 0000 0000 6657 4147
* LCCN: no2002052439
* VIAF: 32242539
* WorldCat: lccn-no2002052439

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהפעלה של תוכנת מחשב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אקטיבציה (פירושונים).
**אַקְטִיבַצְיָה** (מאנגלית: **activation**, בתרגום לעברית: "הפעלה") של תוכנה היא שלב אחרון בהתקנת התוכנה במחשב, שבו על המשתמש להזין את פרטי רישיון התוכנה שלו על מנת שהתוכנה תפעל, ופרטים אלה נבדקים, באמצעות האינטרנט, מול שרת של ספק התוכנה. 

דרך זו מבטיחה לספק הגנה מפני שכפול בלתי מורשה של התוכנה, שהתאפשר במצב שבו לא נדרשת בדיקה מול שרת מרכזי. טכניקה זו מהווה בעיה בעת התקנה במחשב שאינו מחובר לאינטרנט. אקטיבציה יכולה להיות שלב שנוסף להזנת המספר הסידורי של עותק התוכנה (ידוע גם כ"מספר רישיון" או בלעז כ"סיריאל"), או הדרך היחידה לאימות העותק - בין אם אימות חד-פעמי או אימות על בסיס קבוע. 

תחילת השימוש באקטיבציה נועדה כדי להילחם בקבוצות קראקרים שפורצים מספרים סידוריים של תוכנות ומפיצים אותם ברשת, ואקטיבציה אכן מקשה על פריצת התוכנות, בכך שהיא דואגת לאמת שמופעל רק עותק אחד בעל אותו מספר סידורי (אם זה אפשרי) או הגבלת מספר ההפעלות עם אותו מספר סידורי.

תוכנות וחברות אשר החלו להשתמש במנגנוני אקטיבציה הן:

* מיקרוסופט - בתוכנת חלונות XP ומעלה
* אדובי מערכות - בתוכנת אדובי אקרובט ובתוכנת אדובי פוטושופ CS2
* חברת מייפלסופט בתוכנה Maple 10

ראו גם
------

* מספר סידורי (תוכנה)
* קראק (תוכנה)
* זכויות יוצרים
**מיכאיל פרוקופייביץ' קובליוב** (ברוסית: **Михаил Прокофьевич Ковалёв**; 7 ביולי 1897 - 31 באוגוסט 1967) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על חזית עבר הבאיקל.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

קובליוב נולד ב-7 ביולי 1897 במחוז קרסנודאר שבאימפריה הרוסית. ב-1915 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ובמלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המזרחית. הוא מונה למפקד מחלקה, ולאחר מכן למפקד פלוגה. עם פרוץ מהפכת אוקטובר ב-1917 הוא כבר החזיק בדרגת קפיטן. ב-1918 התגייס לצבא האדום ולחם במלחמת האזרחים ברוסיה כמפקד גדוד ולאחר מכן מפקד בריגדה. לאחר המלחמה השתתף בדיכוי מרידות מקומיות שפרצו כנגד השלטון הקומוניסטי, ובין היתר במרד טמבוב. באוגוסט 1928 מונה למפקד הדיוויזיה ה-27, ובאוקטובר 1925 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-64. במאי 1932 הוא מונה למפקד הקורפוס התשיעי, וביוני 1936 הוא הועבר לפקד על המחוז הצבאי עבר הבאיקל. בדצמבר 1937 הוא מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי קייב, ובאפריל 1938 מונה למפקד המחוז הצבאי בלארוס.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

ב-17 בספטמבר 1939 קובליוב מונה למפקד החזית הבלארוסית, אשר כללה את הארמיות ה-3 ה-4 ה-10 וה-11. החזית השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין. בפברואר 1940 הוא מונה למפקד הארמייה ה-15, ופיקד עליה במהלך מלחמת החורף כנגד פינלנד. ב-11 באפריל של אותה שנה הוא מונה למפקד המחוז הצבאי חרקוב, וב-4 ביוני הועלה לדרגת גנרל לייטננט. ב-19 ביוני 1941 הוא הוחזר לפקד על המחוז הצבאי עבר הבאיקל. ב-15 בספטמבר פורק המחוז ועל בסיסו הוקמה חזית עבר הבאיקל. קובליוב שימש כמפקד החזית לאורך כל מלחמת העולם השנייה. החזית נפרשה לאורך הגבול עם השטחים שתחת שלטון האימפריה היפנית באזור ימת באיקל. החזית כולה לא השתתפה בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, אולם בהדרגה נשלחו מרבית חייליה לחזית זו. ב-7 במאי 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק. ב-12 ביולי 1945 מונה רודיון מלינובסקי למפקד החזית, וקובליוב מונה לסגנו. במסגרת זו הוא השתתף במבצע סערת אוגוסט כנגד היפנים.

### אחריתו

באוקטובר של אותה שנה פורקה החזית, ועל בסיסה הוקם מחדש המחוז הצבאי עבר הבאיקל. קובליוב המשיך לשמש כסגן מפקד המחוז עד 1947 עת מונה למפקדו. ב-1949 מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי לנינגרד. הוא פרש מהצבא ב-1955. קובליוב נפטר בלנינגרד ב-31 באוגוסט 1967 בגיל 70.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאיל קובליוב באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
בהשוואה לאדם
**אירוטמנדואה** (שם מדעי: ***Eurotamandua***; מילולית: "טמנדואה אירופי") הוא סוג של יונק קדום שחי לפני 47 מיליון שנה בתקופת האאוקן וחי באירופה.

ממאובן שנמצא בבור מסל בדרום גרמניה ניתן להניח שיצור זה הגיע לאורך 90 ס"מ. המראה שלו מזכיר דוב נמלים, בעיקר בזכות זנבו הארוך והלופתני, ומכאן שמו המדעי (טמנדואה הוא סוג של דובי נמלים בינוניים שוכני עצים), אך מבנה הפרקים שלו שונה משלהם והוא כנראה היה קרוב יותר לפנגולינאים, אף על פי שלא היו לו קשקשים קשיחים על עורו. הוא היה מראשוני קבוצה זו שהחלו לפתח את העור המשוריין שלהם, בדומה לאאומאניס שחי באותו אזור. חוקרים אחרים מעריכים שהוא היה קרוב יותר לקבוצה אפרותריה בה הפילים והשנבוב.

לאירוטמנדואה היו כמה מאפיינים המשותפים לכל אוכלי הנמלים: טפרים ארוכים, חוטם מוארך חסר שיניים וייתכן שהייתה לו לשון ארוכה ודביקה כמו לדובי הנמלים והפנגולינים. ייתכן מאוד שתזונתו הייתה על כן מנמלים וטרמיטים שחיו ביערות אירופה הקדומים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירוטמנדואה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
ברי ווקר, פעילה ידועה בתחום המודעות לאקטרודקטיליה
**אקטרודקטיליה** הידוע גם כ**אקטרודקטילי** (Ectrodactyly) הוא מום גנטי הגורם למחסור של מספר אצבעות באחד או יותר מהגפיים (לרוב אגודל ואצבע אחת בגודל כמה אצבעות) המשווה ליד או לרגל צורה של צבת.

גורמים
------

אקטרודקטיליה יכולה להגרם מבעיה רפואית בזמן ההריון (קריש דם באצבעות העובר) או מסיבה גנטית תורשתית. ניתן לגלות אקטרודקטיליה בבדיקת אולטרה סאונד. במקרה שלאם יש אקטרודקטיליה יש סיכוי של 50% שלבנה יהיה גם כן.

שבט דומה
--------

אקטרודקטיליה נדירה באופן יחסי, עם זאת יש מקרה ידוע של קבוצת אנשים הלוקים אקטרודקטיליה, המקרה של שבט דומה (Doma people) המכונה גם "two toed" (שתי אצבעות) או "ostrich footed" (רגל היען), שבט זה שחי בצפון זימבבואה. לאנשי שבט זה יש רק שתי אצבעות בכל יד ורגל. הסיבה לריכוז הגדול של אנשים הלוקים באקטרודקטיליה בשבט זה היא ההימנעות מנישואין מחוץ לשבט מה שיוצר מאגר גנטי קטן הגורם לשכיחות גבוהה בקרב השבט.

אקטרודקטיליה בחיות
------------------

אקטרודקטיליה קיים לא רק בבני אדם, בין היתר הוא נמצא אצל סלמנדרות, ובמקרים נדירים אף אצל כלבים וחתולים.

המודעות להפרעה
--------------

אקטרודקטיליה בגלל נדירותו היחסית יכול לגרום לחוסר נוחות או פחד אצל הורים המגלים בבדיקת אולטרא סאונד שבנם עלול ללקות באקטרודקטיליה, בין הפעילות הידועות בתחום היא ברי ווקר הלוקה בעצמה באקטרודקטיליה ופועלת למודעות בנושא. הפעילות שלה בנושא כוללת הופעות בתקשורת בין היתר הופיעה בסדרת הטלוויזיה ניפ/טאק בה נתנה מידע בנושא לאם שהתבשרה שבנה ככל הנראה יהיה עם אקטרודקטיליה. בנוסף כן הביעה את מחאתה על דבריה של אופרה וינפרי על כך שחשוב שילד "נורמלי" ייוולד עם כל האצבעות

אישים מפורסמים הלוקים באקטרודקטיליה
-----------------------------------

* ברי ווקר - פעילה חברתית אמריקאית בנושא המודעות לאקטרודקטיליה
* מיכאל טל - אלוף עולם בשחמט
* לי הי-אה (Lee Hee-ah) - פסנתרנית דרום-קוריאנית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקטרודקטיליה** בוויקישיתוף
* אקטרודקטילי: מאמר מאת פרופסור מוטי שוחט

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**הארמייה השנייה** של הצבא הבריטי הייתה ארמייה בריטית שפעלה במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן פעלה במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

ב-26 בדצמבר 1914 הורחבו גייסות חיל המשלוח הבריטי לשתי ארמיות, והוראס סמית'-דוריאן מונה למפקד הארמייה השנייה.

הארמייה פעלה בפלנדריה ובצפון צרפת, והשתתפה בקרבות איפר. לאחר המלחמה הפכה הארמייה לארמיית הריין הבריטית.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1943 הוקמה הארמייה השנייה בפיקוד לוטננט גנרל קנת' אנדרסון, שמסר את הפיקוד לאחר תקופה קצרה ללוטננט גנרל מיילס דמפסי.

הארמייה השתתפה בפלישה לנורמנדי כחלק מקבוצת הארמיות ה-21, ולאחר מכן השתתפה בקרבות הקשים בנורמנדי, ובכלל זה הקרב על קן וקרב פאלז. בתחילת ספטמבר השתתפה הארמייה בשחרור אנטוורפן ובריסל, אולם בהמשך החודש כשלה במבצע מרקט גארדן. ב-23 במרץ 1945 צלחה הארמייה את הריין, ולאחר מכן התקדמה במישורי סקסוניה התחתונה. ב-4 באפריל צלחה הארמייה את הווזר, וב-19 באפריל צלחה הארמייה את האלבה. ב-2 במאי הגיעה הארמייה לחופי הים הבלטי בליבק, ולמחרת כבשה את המבורג, וב-7 במאי נפגשה עם כוחות הצבא האדום.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* גנרל הוראס סמית'-דוריאן (1914 - 1915)
* גנרל הרברט פלומר (1915 - 1917, 1918)
* גנרל הנרי רולינסון (1917 - 1918)

### מלחמת העולם השנייה

* לוטננט גנרל קנת' אנדרסון (יולי 1943 - ינואר 1944)
* לוטננט גנרל מיילס דמפסי (ינואר 1944 - אוגוסט 1945)

ראו גם
------

* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* החזית המערבית במלחמת העולם השנייה

קישורים חיצוניים
----------------

* הארמייה הבריטית השנייה במלחמת העולם הראשונה (באנגלית).
**אירוניכודון** (שם מדעי: ***Euronychodon***; מילולית: "שן טופר אירופאית") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הקלורוזאורים הנחשב לסוג של טרודון שהתקיים באירופה ובאסיה של הקרטיקון העליון שלפני 92 עד 70 מיליון שנה מזמננו.

דינוזאור זה התגלה לראשונה מממצאי מאובנים של שיניים בפורטו שבפורטוגל וממצאי שיניים נוספות התגלו באוזבקיסטן. הסוג נחקר ונקרא ב-1991 בידי החוקרים מיגל טלס אנטונש (אנ') ודניס סיגוגנאו ראסל (אנ'). עם זאת כיום מוערך שהסוג מבוטל מספק מחמת היעדר ממצאים מזהים. הסוג מכיל 2 מינים: *Euronychodon portucalensis* ו-*Euronychodon asiaticus*.

ככל הנראה היה קרוב לפרוניכודון (*Paronychodon*), בהתאם למבנה שיניו וציפוי האימייל הדומה, כך שהיה קרוב לטרודוניים או לדרומזאוריים.

דינוזאור זה הגיע לאורך 2 מטרים ובהתאם למבנה שיניו היה אוכל בשר או צייד חרקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירוניכודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hwang S.H. 2005. "Phylogenetic patterns of enamel microstructure in dinosaur teeth." Journal of Morphology, 266: 208-240
**גיא בורנשטיין** (נולד ב-1946) הוא אדריכל והיסטוריון של בנייה ואדריכלות, מדריך לתולדות הבנייה בירושלים, משמר ערכי בנייה, פעיל בתוכניות שימור מבנים, סופר ומרצה.

חייו
----

בורנשטיין נולד בירושלים המנדטורית, וחי בעיר את מרבית שנותיו. הוא יצא לפריז שבצרפת, ללימודי אדריכלות באוניברסיטת סורבון, ומאז שובו ב-1973 הוא עוסק בתכנון מבנים ושכונות בירושלים. בורנשטיין התמסר לתחום של שימור ושיקום מבנים. הוא נחשב לאחד מגדולי המומחים בתיעוד האדריכלי-היסטורי של גגות וגינות בתי ירושלים. ביולי 1991 זכה בפרס שוורץ לחינוך ומורשת על עבודתו בחקר ובתיעוד המורשת הבנויה של ירושלים.
גולת הכותרת של מפעל המחקר החלוצי שלו, הוא כתיבת והוצאת שלושת הכרכים של סדרת הספרים "אבנים שערים וגגות", שיצאו בהוצאת "עם עובד", בשיתוף מכון ירושלים לחקר ישראל. שלושת הכרכים הללו הם תשתית עיונית-תיעודית לחקר הבנייה בירושלים. בורנשטיין הוא סופר וחוקר פורה, וספרו "ירושלים, אריות של אבן" התפרסם בציבור.

בורנשטיין הוא בעליה של חברת האדריכלות בורנשטיין ובניו בע"מ. במסגרת עבודותיו, יעץ לבניית חלק גדול מגגות וגשרים בירושלים, ביניהם גג קניון מלחה, גג מרכז הקונגרסים הבינלאומי של ירושלים, גשר רנה קאסן וחומת בית ראש הממשלה.

בורנשטיין נשוי לשירן זלירמן בורנשטיין משנת 1966, לזוג שלושה ילדים.

מספריו
------

* אבנים שערים וגגות, 1986-1989, הוצאת עם עובד
* ירושלים, אריות של אבן, 1994, הוצאת משרד הביטחון
* אם קירות היו יכולים לדבר, 1998, הוצאה פרטית
* אלבום תמונות גגות וגינות בירושלים, 2002, הוצאה פרטית

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גיא בורנשטיין"**.
**הארמייה הראשונה של צבא סרביה** (בסרבית: **Српска Друга Армија**) הייתה ארמייה סרבית, שלחמה במלחמת הבלקן הראשונה ובמלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

הארמייה הוקמה במקור בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והורכבה מיחידות סרביות ובולגריות כאחת. כמפקדה מונה סטפה סטפנוביץ', והיא הנחילה תבוסה מוחצת לצבא האימפריה העות'מאנית בקרב קומנובו. הארמייה המשיכה להיות פעילה בתחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, ולצד הארמייה השלישית לקחה חלק נכבד בקרב צר שבסופו נהדפה הפלישה הראשונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית אל סרביה. הארמייה השתתפה גם בקרב דרינה במהלכו ניצחה את האוסטרים אולם במחיר אבדות כבדות. הארמייה השתתפה בהדיפת הפלישה האוסטרית השלישית, ונלחמה בקרב קולובארה בדצמבר של אותה שנה, שכמו קודמיו הסתיים בניצחון סרבי מוחץ.

בשנת 1915 חל שינוי ניכר במערכה, עקב הצטרפות הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה למלחמה לצד האוסטרו-הונגרים. הארמייה הובסה במתקפת מורביה ומתקפת קוסובו, ובהדרגה נכבשה סרביה בידי מעצמות המרכז. הארמייה השנייה פורקה, וסטפנוביץ' שהיה עדיין מפקדה, נסוג עם שרידיה לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. ב-1916 הוקמה הארמייה מחדש בחזית המוקדונית וסטפנוביץ' מונה שוב למפקדה. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה במתקפה לאורך עמק הווארדאר על כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של פרידריך פון שולץ. המתקפה החלה בהפגזה ארטילרית כבדה מ-580 תותחים מגזרת ביטולה ועד נהר הווארדאר. הגנרל פון שולץ סבר שהמתקפה תתנהל באזור ביטולה וריכז את מרבית כוחותיו שם. הארמייה השנייה בגיבוי 2 דיוויזיות צרפתיות שהיו תחת פיקודו של סטפנוביץ', תקפו חזיתית את "קבוצת ארמיות שולץ" שהורכבה מהארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. כפועל יוצא מהנחת העבודה השגויה הופתעו הכוחות הגרמנים-בולגרים והחלו בנסיגה רחבה לאורך כל החזית המקדונית במטרה לייצב קו חדש, אך הכוחות הבולגרים קרסו, מה שהוביל לקריסת החזית כולה, ולבסוף לכניעת בולגריה. הארמייה השתתפה בשחרור סרביה מהכוחות האויבים, ופורקה ב-1918 עם שביתת הנשק.

קישורים חיצוניים
----------------

* הצבא הסרבי ערב מלחמת העולם הראשונה (בסרבית)
* הצבא הסרבי במלחמת העולם הראשונה (בסרבית)
**הארמייה השלישית של הצבא המלכותי האיטלקי** (באיטלקית: **Armata 3**) הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הארמייה הוקמה לראשונה במאי 1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה. כמפקדה מונה אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה. הארמייה כללה את הקורפוסים ה-6 ה-7 וה-11, וקיבלה את הגזרה הדרומית של חזית האיזונצו. היא השתתפה בעשרה מתוך שנים עשר קרבות האיזונצו, וזכתה לניצחונות מול צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1917, לאחר הצטרפות הקיסרות הגרמנית למערכה כנגד איטליה, הובסו האיטלקים בקרב קפורטו. הארמייה השלישית הובסה גם כן, אולם נסוגה בצורה מוצלחת יחסית. הארמייה השתתפה בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ופורקה בנובמבר 1918, לאחר סיום המלחמה. הישגיה המרשימים של הארמייה במהלך המלחמה זיכו אותה בכינוי "**הארמייה הבלתי מנוצחת**" ("La Armata Invitta").

בפאדובה פועל כיום "מוזיאון הארמייה השלישית", המנציח את פעילות הארמייה במהלך המלחמה.

### מלחמת העולם השנייה

הארמייה הוקמה פעם נוספת ב-6 ביוני 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, וכמפקדה מונה קרלו גיזולו. הארמייה הגנה על דרום איטליה, סיציליה וסרדיניה לפני שפורקה ב-20 בדצמבר של אותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הארמייה השלישית באתר Axis History (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוזיאון הארמייה השלישית בפאדובה
**צ'ארלס רוברט לסלי** (באנגלית: **Charles Robert Leslie**;‏ 1794 – 1859) היה צייר ז'אנר אנגלי-אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

לסלי נולד בלונדון, ב־19 באוקטובר 1794, להורים אמריקאים. כשהיה בן חמש חזר איתם לארצות הברית, שם הם התיישבו בפילדלפיה. לסלי סיים את השכלתו ואחר כך הפך למתלמד בחנות ספרים. עם זאת, הוא התעניין בעיקר בציור ודרמה, וכשהשחקן האנגלי ג'ורג' פרדריק קוק ביקר בעיר הוא צייר מהזיכרון את דיוקנו על הבמה, הציור נחשב כיצירה מבטיחה, וגויסה קרן שתאפשר לאמן הצעיר ללמוד באירופה.

הוא נסע ללונדון בשנת 1811, כשהוא מביא המלצות שהעניקו לו אמנים כמו ויליאם ביצ'י, וושינגטון אלסטון, סמואל קולרידג', וושינגטון אירווינג. הוא התקבל כסטודנט לאקדמיה המלכותית, שם זכה בשתי מדליות כסף. תחילה, בהשפעתם של ווסט ופוסלי, הוא צייר "אמנות גבוהה" והציור החשוב ביותר שלו תיאר את "שאול בעין דור". אך עד מהרה גילה את כישרונו האמיתי והפך לצייר תמונות ז'אנר של סצינות הלקוחות מתוך עולם הבדיון כמו משייקספיר, סרוואנטס, מולייר, סוויפט, ואחרים.

בשנת 1821 נבחר לסלי כחבר באקדמיה המלכותית. בשנת 1827 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כתואר כבוד. בשנת 1833 הוא חזר לאמריקה כדי להיות מורה לרישום באקדמיה הצבאית בווסט פוינט, אך הוא לא צלח שם, ואחרי שישה חודשים חזר לאנגליה.

הוא נפטר ב-5 במאי 1859.

סצנה ממחזה של מולייר, צייר צ'ארלס רוברט לסלי
לסלי היה אחיהם של הסופר האמריקני, אליזה לסלי, ושל חייל בצבא ארצות הברית, תומאס ג'פרסון לסלי. באפריל 1825 נישא להרייט הונור סטון עמה נולדו לו שישה ילדים. בנם השני סר ברדפורד לסלי היה מהנדס גשרים ידוע, ובנם הצעיר, ג'ורג' דונלופ לסלי (1835–1921) היה צייר מוכר. הוא קבור בבית העלמין בקנסל.

יצירתו
------

לסלי היה בעל דמיון עשיר, שאיפשר לו להתחבר בקלות לרוח היצירה שאותה אייר. הייתה לו תפיסה מעודנת של היופי הנשי, עין חדה להבחין באופי בהופעתה החיצונית של הדמות, ותחושה נכונה של הומור מעודן, שמנעה ממנו לחרוג מגבולות הטעם הטוב.

בנוסף למיומנותו כצייר, לסלי היה סופר מוכשר. ספר על חייו של חברו ג'ון קונסטבל צייר הנוף, הופיעו בשנת 1843 והוא נחשב לאחת היצירות הביוגרפיות הטובות של האמן. כן כתב את ספרו "ציירים צעירים", כרך המגלם את חומר הרצאותיו כפרופסור לציור באקדמיה המלכותית, בשנת 1855.

בשנת 1860 ערך טום טיילור את האוטוביוגרפיה והמכתבים שלו, הכוללים זיכרונות על חבריו ובני דורו הנכבדים. מכתביו של לסלי מציירים את האיש כחביב, חברתי, גלוי, צנוע ולהוט להדרכה. הוא חיפש תמיד את חברתם של האנשים המובילים בתחום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס רוברט לסלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harry Thurston Peck, Daniel Coit Gilman eds, Leslie, Charles Robert, **The New International Encyclopædia**
2. ↑  Chisholm, Hugh, ed, Leslie, Charles Robert, **1911 Encyclopædia Britannica** Volume 16
3. ↑  **Appletons' Cyclopædia of American Biography**
4. ↑  *Memoirs of the Life of John Constable* ed C.R.Leslie 1843, Chapman & Hall, London 1896

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291031205171
* AAG: 1608
* BNE: XX5455542
* BnF: cb12535796x (data)
* GND: 116948930
* ISNI: 0000 0001 0857 463X
* LCCN: nr89014516
* NKC: xx0132107
* NLA: 35945885
* NLP: A3347395X
* NTA: 071523561
* RKD: 49584
* SNAC: w67946zn
* SUDOC: 034621148
* Trove: 1217043
* ULAN: 500025044
* VIAF: 51801435
* WorldCat: lccn-nr89014516

 |
**חגי לפיד** (נולד ב-22 ביוני 1969) הוא תסריטאי, במאי ועורך תוכניות טלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

לפיד נולד בקיבוץ צרעה. למד במחזור הראשון של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה וסיים את לימודיו ב-1997. סרט הגמר שהפיק, "לא יכול", בכיכובו של השחקן טל פרידמן, מספר על סטנדאפיסט אוהד מושבע של כדורגל שאינו מסוגל לצפות במשחקים המשודרים בטלוויזיה בחברת אנשים נוספים, עקב טראומת ילדות.

במהלך לימודיו נוצר שיתוף הפעולה הפורה של לפיד עם עמיתו לכתה יורם זק, שהניב את סרט הסטודנטים הפרוע "שימי בשער". לאחר סיום לימודיהם עבדו ביחד לפיד וזק על סרטי התעודה הפרודיים "אדוני ראש המועצה" על השחיתות בבחירות למועצה מקומית אלפי מנשה, ו"אגדת דשא" על מאמן הכדורגל הישראלי שמעון שנהר שנשלח לאמן את נבחרת מיקרונזיה בכדורגל, והסרט "הגביע הקדוש" על כישלונה של מכבי תל אביב (כדורסל) בפיינל פור ב-2000. לאחר מכן הם המשיכו בסדרת "החרצופים", בה שימש לפיד כתסריטאי, יחד עם עפר קניספל, טל גלעד, אפרים סידון והבמאי אבי כהן.

במשך תקופה ארוכה פעל לפיד בערוץ הטלוויזיה "ביפ", וכתב את "פיני הגדול", "החטא ועונשו" ו"האקדמיה לצחוק". במקביל התמקד גם בעבודה כעורך בתוכניות טלוויזיה מסוגת תוכניות מציאות כגון "מכל הבנות בעולם" (הוט), "קחי אותי שרון", "השגריר", אורי גלר מחפש את היורש" ו״רמזור״ (ערוץ 2). 

ב-2010 השתתף בכתיבת התסריט של "ז'אטם איי לאב יו טרמינל".

בשנת 2012 לפיד יצר את סדרת האינטרנט "מה נשים רוצות".

בשנת 2017 יצר לפיד את ״הישראליות״ - סדרת פייסבוק ויראליית.

חיים אישיים
-----------

אחיו של חגי, סגן-אלוף במילואים רן לפיד, נהרג בהתרסקות מסוק שהטיס בנובמבר 2009. אחיו הבכור, עודד לפיד, הוא עורך חדשות בעיתון "מעריב".

קישורים חיצוניים
----------------

* חגי לפיד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* חגי לפיד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיורא יהלום, ‏לאן נעלמה הדרמה?, באתר גלובס, 13 בדצמבר 2000
2. ↑  רותה קופפר, יאפים על הדשא, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2001
3. ↑  אביבה קרול, ‏"השרוף" ו"הגביע הקדוש" בקשת. באתר גלובס, 6 בדצמבר 2000
4. ↑  רותה קופפר, עוברי אורח אומללים, באתר הארץ, 18 בינואר 2003
5. ↑  ענת באלינט, הקומיקאי הזוכה באקדמיה לצחוק: צחי אירני, באתר הארץ, 8 במאי 2004
6. ↑  ענת באלינט, עיוות בתפישת המציאות, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2003
7. ↑  "נשים רוצות הרבה יותר תשומת לב מגברים", באתר ‏מאקו‏‏, ‏21 במרץ 2012‏  
מיה אפשטיין, מאקו מעלה סדרה אינטרנטית חדשה בהשקעה של כ-100 אלף שקל, באתר TheMarker‏, 8 במרץ 2012
8. ↑  ליאת רון, ‏בבוקר היא במיקרוסופט, בערב היא היוטיוברית המצחיקה בישראל: שיחה עם כוכבת "הישראליות", באתר גלובס, 9 במאי 2019
9. ↑  יובל גורן, זוהר בלומנקרנץ, נועה קושרק, 4 נהרגו בהתרסקות מסוק. הערכה: כשל טכני, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2009
**ג'ון ויסקר** (באנגלית: **John Wisker**;‏ 30 במאי 1846, האל, אנגליה - 18 בינואר 1884, מלבורן, אוסטרליה) היה שחמטאי אנגלי ועיתונאי. בשנות ה-70 של המאה ה-19 נמנה בין עשרת השחמטאים הטובים בעולם, והשני באנגליה, לאחר ג'וזף הנרי בלקברן.

ויסקר עבר ללונדון ככתב לעיתון **City Press** והתחבר עם הווארד סטאונטון. רמתו השחמטאית עלתה במהירות ובשנת 1870 זכה באליפות בריטניה בשחמט לאחר דו-קרב עם עמוס ברן ולפני האלוף הקודם ג'וזף הנרי בלקברן. בשנת 1872 ניצח ויסקר שוב באליפות בריטניה לאחר דו-קרב עם האלוף הבריטי הראשון, ססיל דה ור. לאחר תחרות זו אליפות בריטניה בשחמט לא התקיימה עד שנת 1904. ויסקר ערך את טורי השחמט בעיתונים **the Sporting Times**  ו **Land and Water**.

בין השנים 1872 ל-1876 ויסקר כיהן כמזכיר איגוד השחמט הבריטי וכעורך משותף לביטאון **Chess Player's Chronicle**. לאחר שלקה בשחפת היגר ויסקר לאוסטרליה בסתיו 1876 כדי לנסות ולשפר את מצבו הבריאותי. באוסטרליה כתב טור שחמט לעיתון **the Australasian**. בשנת 1884 מת ויסקר משחפת.

התמודדויות
----------

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1870 | לונדון | סמואל רוזנטל | 4 מ-9 | הפסד |
| 1872 | צ'שיר | ג'ון אואן | 4 מ-5 | ניצחון |
| 1873 | בריסטול | ג'ורג' מקדונל | 0.5 מ-4 | הפסד |
| 1873 | לונדון | הנרי בירד | 7 מ-14 | תיקו |
| 1873 | לונדון | הנרי בירד | 5.5 מ-13 | הפסד |
| 1873 | לונדון | הנרי בירד | 11.5 מ-21 | ניצחון |
| 1873 | לונדון | הנרי בירד | 3.5 מ-9 | הפסד |
| 1874 | לונדון | ג'ורג' מקדונל | 9 מ-15 | ניצחון |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון ויסקר** בוויקישיתוף

* ג'ון ויסקר, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מידע כללי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 4775 6059
* NTA: 124491650
* VIAF: 315536336
* WorldCat: viaf-315536336

 |
**הארמייה השנייה** של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

הארמייה השנייה הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה אדוארד פון בהם-ארמולי. הארמייה נשלחה לסרביה, אולם בעקבות הפלישה הרוסית לגליציה, הועברה לחזית המזרחית. הארמייה לחמה בקרב גליציה, אך הגיעה מאוחר מכדי לשנות את התוצאות. לאחר מכן השתתפה הארמייה בקרב על הוויסלה ובמתקפת הקרפטים. בקיץ 1915 השתתפה הארמייה במתקפת גורליצה-טרנוב, ביולי השתתפה בקרבות הנסיגה הגדולה, וב-22 ביוני 1915 כבשה את לבוב. לארמייה היה חלק נכבד בבלימת מתקפת ברוסילוב ביוני 1916, ומתקפת קרנסקי ביוני 1917. ב-3 באוגוסט של אותה השתתפה יחד עם כוחות גרמניים בכיבוש צ'רנוביץ. בפברואר 1918 השתתפה במבצע אגרוף במסגרתו פלשו כוחות גרמניים ואוסטרו-הונגריים לאוקראינה. הארמייה פורקה במאי של אותה שנה, ועל בסיסה הוקם כוח כיבוש שנקרא "ארמיית המזרח".

ראו גם
------

* החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה

| האימפריה האוסטרו-הונגריתהאימפריה האוסטרו-הונגרית ארמיות הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה  |
| --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • ארמיית המזרח |
| ראו גם | קבוצת ארמיות דרום טירול • קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל • קבוצת ארמיות פון בהם-ארמולי • הצי האוסטרו-הונגרי • חיל האוויר האוסטרו-הונגרי |
**רוברט יהושע ביכלר** (בסלובקית: **Robert Yehoshua Büchler**;‏ 1929 – 2009) היה היסטוריון סלובקי-ישראלי. בשנת 1944 הוא גורש מסלובקיה ושרד את מחנות הריכוז אושוויץ ובוכנוולד. הוא היה מנהל מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ' בישראל. לביכלר הוענק אות מסדר הכבוד של מדינת תורינגיה.

מחנה בוכנוואלד, 18 במאי 1945. יהושע ביכלר בשורה הראשונה

ביוגרפיה
--------

ביכלר נולד להורים יהודים בטופולצ'אני שבמערב סלובקיה בשנת 1929. בשנת 1942 גורשו 57 מקרובי משפחתו למחנה הריכוז באושוויץ, שם נרצחו לאחר מכן. הוא, הוריו ואחותו גורשו לאושוויץ ב-1944.

ב-23 בינואר 1945 הגיע ביכלר בצעדת מוות למחנה הריכוז בוכנוולד, שם נכלא יחד עם 900 ילדים ומתבגרים נוספים בבלוק 66 של מה שנקרא "המחנה הקטן". זמן קצר לפני שחרור המחנה על ידי יחידות הארמייה השלישית של צבא ארצות הברית הוא נשלח לצעדת מוות נוספת, ממנה הצליח להימלט מאייזנברג שבתורינגיה.

עם שובו לטופולצ'אני גילה שרק דודה אחת ודוד אחד שרדו את השואה מכל המשפחה המורחבת. בשנת 1949 עלה לישראל, שם הקים יחד עם כמאה שורדים אחרים של מחנות הריכוז את קיבוץ להבות חביבה.

כהיסטוריון ומנהל ארכיון ב"משואה" הוא למד ותיעד את השואה. הוא כתב מספר מאמרים על קורותיו וכמה מאמרים על תולדות יהדות אירופה. ביכלר היה מהראשונים שתיעדו את ההיסטוריה של בלוק 66 לילדים במחנה בוכנוולד. בשנות ה-80 העביר את מסמכיו ויצירותיו לארכיון בית מורשת.

ביכלר היה חבר בוועדת האסירים הבינלאומית של מחנה הריכוז בוכנוולד-דורה מאז שנות השישים. בשנים האחרונות לחייו היה החבר הוותיק ביותר בחברה.

מיצירותיו
---------

* Büchler, Yehoshua Robert (1995). *Topolčany: The Story of a Perished Ancient Community* (באנגלית). Givat Haviva: Yad Yaari. OCLC 34310101.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Büchler, Yehoshua (1995). "From the Testimony of Yehoshua Büchler about the Witness' Liberation By the U.S Army and his Return to Czechoslovakia" (PDF). *The Anguish of Liberation- Testimonies from 1945*. pp. 37–38.
2. ↑  "Trauer um Robert Jehoshua Büchler (1929-2009)". Buchenwald Memorial. נבדק ב-22 בינואר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Silberklang, David (2013). *Gates of Tears: the Holocaust in the Lublin District* (באנגלית). Jerusalem: Yad Vashem. p. 12. ISBN 978-965-308-464-3.
4. ↑  ראו שערי דמעות (ספר)
5. ↑  "Der Verdienstorden des Freistaats Thüringen • Virtuelles Ordensmuseum". *Virtuelles Ordensmuseum* (בגרמנית). נבדק ב-22 בינואר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259349005171
* BnF: cb15095832r (data)
* GND: 137371969
* ISNI: 0000 0000 8060 2423
* LCCN: n81037538
* NKC: zmp2016918685
* SUDOC: 145825116
* VIAF: 18358813
* WorldCat: lccn-n81037538

 |
**כריסטוף כריסטיאן רובן** (בגרמנית: **Christoph Christian Ruben**‏; 30 בנובמבר 1805 – 9 ביולי 1875) היה צייר גרמני-אוסטרי ופרופסור באוניברסיטה.

ביוגרפיה
--------

כריסטיאן רובן היה בנו של קרל רובן (1772–1843), מורה לציור בבית הספר בטריר, שלימד שם גם את בנו. לאחר שסיים את התיכון נסע לדיסלדורף בשנת 1823 ללמוד ציור אצל פטר קורנליוס באקדמיה המלכותית לאמנות. ציור המזבח "הירידה מהצלב" נוצר בתקופה זו כיצירה הגדולה הראשונה בציור ההיסטורי שלו. כשעבר קורנליוס למינכן, הוא עבר לשם בשנת 1826 ועבד על ויטראז'ים עבור חלונות הזכוכית החדשים של קתדרלת רגנסבורג וכנסיית הרובע הקתולית "מריה הילף" (גר') ברובע (אנ') או (אנ') במינכן. בתחילה כעוזרו של קורנליוס, בהמשך כאמן עצמאי. הוא עבד עבור המלך לודוויג הראשון בכמה פרויקטים גדולים של בנייה. בשנת 1836 הוזמן מרובן הקומפוזיציות לקישוט טירת הוהנשוואנגאו.

עד מהרה הוא התמסר גם לציור ז'אנר. התוצאה הייתה מוטיבים שפורסמו גם כתחריטים וליטוגרפיות והיו בשימוש נרחב. כחברו של מקס האוסהופר, הוא השתייך למושבת האמנים שלו של ציירי הנוף והז'אנר באזור כימזה (Chiemsee) בדרום בוואריה.

הוא התחתן עם אחותה של אשתו של האוסהופר אנה, סוזנה דמבסר (1819–1903), בתו של בעל בית מפראואנאינזל (אנ'). לזוג נולדו כמה בנים. מבין אלה, הבכור, פרנץ רובן, הפך לצייר.

בשנת 1841 ביקר ברומא באותה שנה מונה למנהל האקדמיה לאמנות בפראג, שם עסק בציורי קיר. במהלך תקופה זו נוצר ציור השמן שלו "קולומבוס ברגע בו גילה את העולם החדש". הרוזן פרנץ וליאו פון תון היו בין תומכיו, והוא גם היה ידיד עם הראשון. הוא צייר אולם מפואר לנסיך הוגו קארל אדוארד צו זאלם-רייפרשיידט.

בשנת 1850 הוא נעשה חבר בוועדה לרפורמה באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בין השנים 1852 ל־1872 הוא היה מנהל האקדמיה הזו. הוא לא היה פופולרי בקרב כל בני דורו, ולכן היה לו יריב ידוע קרל רהל. דרך עבודתו באקדמיה רובן כמעט ולא מצא הזדמנויות להמשיך בכישוריו האמנותיים. הוא השקיע זמן רב ביישום הרפורמות הדרושות ובעבודה מנהלית, או שהתמקד בהוראת תלמידיו. אלה כללו את קרל בוהם, פרדיננד לאופברגר, גבריאל פון מקס וונצל שוורץ. הצייר האוסטרי פרנץ ראס היה גם אחד מתלמידיו.

כמה שנים לאחר פרישתו, מת רובן בגיל 69 באינצרסדורף שליד וינה.

הוא קיבל פרסים ותארים כמו מסדר כתר הברזל השלישי. תואר ממסדר פרנץ יוזף, צלב האבירים של המסדר הבלגי של ליאופולד, צלב הקצינים של מסדר גואדלופה המקסיקני וצלב המפקד של מסדר האפיפיור גרגורי.

גלריה
-----

* קרב ליפּני (אנ')קרב ליפּני (אנ')
* קולומבוס מגלה את אמריקהקולומבוס מגלה את אמריקה
* משתמטיםמשתמטים
* אווה מריהאווה מריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן רובן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Obituary – Christian Ruben. In: The Art Journal. 1875, S. 285**, The Art Journal (1875-1887), 1 בינואר 1875
2. ↑  retro|bib - Seite aus Meyers Konversationslexikon: Rpta. - Rubens, www.retrobibliothek.de
3. ↑  The Serenade. In: The Aldine – The art journal of America. New York 1879, Sp. 320

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116669071
* ISNI: 0000 0000 6674 6746
* NKC: jn20011018088
* RKD: 68726
* ULAN: 500059189
* VIAF: 5688783
* WorldCat: viaf-5688783

 |
**יהושע אברבאיה (אברביה)** (1878 – 11 ביוני 1934) היה מפקידי הברון רוטשילד בלבנון ובארץ ישראל ובהמשך היה בכיר בארגוני ההתיישבות יק"א ופיק"א.

רקע
---

בשנות השמונים של המאה ה-19 החל הברון רוטשילד לסייע למושבות העלייה הראשונה שסבלו ממצוקה כלכלית וחברתית. כדי להשגיח על הסיוע ולנתב את כספי התמיכה בצורה האופטימלית מינה רוטשילד פקידים מטעמו שניהלו, בפועל, את ההתנהלות של המושבות שתחת חסותם. פקידים אלו באו ממקומות שונים בארץ ובעולם ובמקרים רבים היו נתונים בין הפטיש והסדן כלומר בין לחץ בעל המאה (הברון) שניסה להכתיב לתושבי המושבות איך להתנהל כלכלית ובין הרצונות של האיכרים להתנהל לפי הבנתם. חלק מאותם פקידים לא הזדהה עם המפעל הציוני כך שהכוח הרב שניתן בידיהם נוצל לא פעם להתאנות לאיכרים דבר שגרם במקרים רבים לסכסוכים ומריבות ואף לנטישת איכרים את אדמתם.

ב-1900 העביר רוטשילד את האחריות לניהול המושבות ליק"א כשפקידיו המשיכו עבודתם בארגון זה. ב-1924, עם הקמת פיק"א, חזר רוטשילד למלא תפקיד מרכזי בבניין ארץ ישראל.

בין שאר הפקידים נמנה גם יהושע אברבאיה.

ביוגרפיה
--------

אברבאיה נולד ה-1878 בעיירה דרדנלה שלחופי מיצר הדרדנלים שבטורקיה לחיים אברבאיה, אח לדניאל אברבאיה ולרוזה אברבאיה. בנעוריו למד בבית ספר של ארגון כי"ח ובבית ספר תיכון כללי. בבגרותו התקבל לעבודה כפקיד ממשלתי ובהמשך מונה למנהל בית ספר יהודי בעיר גליפולי (אנ') שבטורקיה. במקביל החל להתעניין בציונות ובמיוחד נמשך לחזון של חזרת היהודים לעבודת האדמה. אברבאיה התרשם מהפעילות של החברה היהודית להתיישבות (יק"א) בתחום ועבר לביירות שם הצטרף לסניף של הארגון אותו ניהל צבי הנרי פרנק מטעמו של הברון רוטשילד.

ב-1904 מונה אברבאיה לסגנו של פרנק, נשלח לארץ ישראל ועסק בניהול מושבות הדרום (באר טוביה, גדרה, רחובות, מזכרת בתיה ואחרות) במסגרת יק"א.

מבין פקידי הברון נודע אברבאיה באהדתו את המפעל הציוני ואף רכש חלקת אדמה בראשון לציון שם נטע פרדס ומטע שקדים. כמו כן היה מעורב בפעילות ציבורית בקהילה היהודית ביפו.

מוצאו הטורקי והכרת השפה הטורקית הפכו אותו לאיש קשר לשלטונות המשטר העות'מאני בארץ. חשיבות תפקיד זה התגברה בתקופת מלחמת העולם הראשונה וכעוזרו של אברהם אלברט ענתבי שימש כאיש קשר מול השלטונות העות'מאנים ופעל לביטול גזרות שהוטלו על היישוב היהודי.

לאחר המלחמה הפך לבכיר בפיק"א וסייע רבות למושבות להסדיר את רישום הבעלות על הקרקעות שלהם. כמו כן היה שותף להקמת שכות בית וגן (שהפכה לימים לבת ים). ב-1923 היה בין מייסדי "בנק א"י למסחר ותעשייה" יחד עם אנשי עסקים נוספים כמו יוסף רוקח, שלום מאיר, יוסף אליהו שלוש, שמואל כהן יוחננוף ואחרים

משפחתו
------

אברבאיה נישא לאסתר (1982-1894) בת חיים מנחם בכר ורחל ולזוג נולדו 3 ילדים (חיים (1909), פאולינה (1911) וגאולה (1919)). נפטר ב-1934 והובא למנוחות בבית הקברות טרומפלדור שבתל אביב

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יהושע אברבאיה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 218
* יהושע אברבאיה, באתר מוזיאון ראשון לציון
* הפרופיל של יהושע אברבאיה, באתר GENI
* רן אהרנסון, פקידי הבארון רוטשילד 1882–1890 האנשים שמאחורי מפעל ההתיישבות, הוצאת יד בן-צבי (אורכב)
* יהושע אבראביה ז"ל - 10 שנים למותו, הד-המזרח, 30 ביוני 1944

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנרי צבי פרנק, באתר ראשון לציון
2. ↑  בנק א"י למסחר ותעשייה, דואר היום, 18 ביולי 1923
3. ↑  מודעת אבל על מותו של יהושע אברבאיה, הארץ, 12 ביוני 1934
**הארמייה השלישית** הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויסה הארמייה ב-2 באוגוסט 1914, והתייצבה באזור הארדנים תחת פיקוד גנרל פייר ריפי. הארמייה השתתפה במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב הארדנים וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבסוף לבלום את המתקפה הגרמנית. הארמייה השתתפה בין היתר בקרב השני על האן, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים.

### מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה השלישית בפיקוד גנרל שארל מארי קונדה פרוסה בקו מאז'ינו, כחלק מקבוצת הארמיות השנייה, ונכנעה לגרמנים כגוף אחד ב-20 ביוני 1940.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* פייר ריפי (2 באוגוסט 1914 - 30 באוגוסט 1914)
* מוריס סראי (30 באוגוסט 1914 - 22 ביולי 1915)
* ז'ורז' לואי אימבר (22 ביולי 1916 - 7 באפריל 1919)

### מלחמת העולם השנייה

* שארל מארי קונדה (2 בספטמבר 1939 - 20 ביוני 1940)

ראו גם
------

* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* החזית המערבית במלחמת העולם השנייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011084765
* VIAF: 171916306
* WorldCat: lccn-no2011084765

 |
**כריסטיאן ראול לדסמה** (בספרדית: **Cristian Raúl Ledesma**; נולד ב-29 בדצמבר 1978 בסן איסידרו שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) המכונה "הזאב" (Lobo), הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי, וכיום מאמן כדורגל.

קריירה
------

לדסמה החל את הקריירה מקצוענית שלו בארחנטינוס ג'וניורס, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים בשנת 1997. במשך שנתיים שיחק בקבוצה בהצלחה רבה ולאחריהם עבר לריבר פלייט, אחת מקבוצות הצמרת של הליגה הארגנטינאית. בריבר הפך לשחקן מרכזי וזכה עימה בשלוש אליפויות (אפרטורה 99, קלאוסורה 2000, קלאוסורה 2002). עקב הצלחתו הרבה במדי ריבר פלייט נרכש בשנת 2002 על ידי המועדון הגרמני, המבורג.

המעבר לאירופה לא היה מוצלח מבחינתו של לדסמה. הוא שותף ב-16 משחקים בלבד במהלך העונה ומילא תפקיד שולי בזכייתה של הקבוצה בגביע הליגה הגרמני. לאחר עונה מאכזבת באירופה, חזר ליבשת אמריקה וחתם במונטריי המקסיקנית בה שיחק עד סיום שנת 2003. ב-2004 שב לארגנטינה וחתם בקולון סנטה פה, בה שיחק במהלך עונת הקלאוסורה של 2004. בסיום העונה, חזר לשחק בריבר פלייט. לאחר עונה אחת בריבר עבר לראסינג קלוב, ממנה שוחרר לאחר חמישה משחקים בלבד.

לאחר מספר שנים לא מוצלחות במיוחד, חזר לדסמה לקבוצתו בה החל את הקריירה ארחנטינוס ג'וניורס. לאחר שנה מצוינת בארחנטינוס, בה גם הבקיע את שעריו הראשונים בקריירה, עבר לסן לורנסו. גם בסן לורנסו המשיך ביכולת הטובה ומילא תפקיד מרכזי בזכייתה של הקבוצה באליפות. בסיום העונה ניסה את מזלו שוב באירופה, הפעם בקבוצת הליגה היוונית, אולימפיאקוס. על אף שזכה עם אולימפיאקוס בטרבל (אליפות, גביע וסופר קאפ), התקשה לדסמה להשתלב בהרכב הקבוצה ובסיום העונה הושאל בחזרה לסן לורנסו. בסן לורנסו שוב הציג יכולת פנטסטית וב-34 משחקים במדי הקבוצה כבש שני שערים שהיו הרביעי והחמישי שלו בקריירה. לאחר מכן שב לאולימפיאקוס לקראת עונת 2009/2010.

ב-2011 שב לריבר פלייט, וזכה איתה בשנת 2014 באליפות נוספת (פינאל 2014) ובגביע לאומי (קופה קמפאונאטו - סופר פינאל 2013/14), כשהוא שוב מהווה שחקן מרכזי בהרכב למרות גילו.

ב-18 באפריל 2007 ערך לדסמה את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה במשחק נגד צ'ילה כחלק מטורניר הקופה אמריקה, בו סיימה ארגנטינה במקום השני אחרי ברזיל. מאז זומן מספר פעמים וערך ארבע הופעות נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* סטטיסטיקות של לדסמה באתר Guardian.touch-line.com
* סטטיסטיקות בנבחרת ארגנטינה (בספרדית)
**יהושע אובסֵי** (1883 – 15 בדצמבר 1957) היה סופר עברי, עורך, מבקר, עיתונאי, מורה ומסאי.

ביוגרפיה
--------

**יהושע אובסי אובסייביץ' בורישנסקי** נולד בעיירה קרליץ שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה). קיבל חינוך מסורתי ותורני, למד בישיבות של מיר ושל וולוז'ין. בגיל הנעורים רכש לו השכלה כללית, והיה תלמיד ברשת בתי הספר של חברת מפיצי השכלה, קודם ברוסיה ואחר כך בעיר גרודנה שברוסיה הלבנה. החל בעבודת ההוראה כבר בשנת 1910, בעודו נער.

בשנת 1915 היגר יהושע אובסי למערב אירופה, קודם לדנמרק, ואחר כך לאנגליה. מאנגליה המשיך בדרך הגירתו לארצות הברית, אליה הגיע בשנת 1918. שם שהה כמעט 40 שנה, ושימש כמורה במוסדות שונים, עד עלייתו לישראל באביב תשט"ז (1955).

אובסי נפטר ברמת גן בסוף שנת 1957, ערירי. נטמן בבית העלמין קריית שאול.

ראשית פרסומיו של אובסי בעיתונות העברית הייתה בעיתון "המליץ", ומאז פרסם את רשימותיו מסותיו מאמריו וביקורותיו בעיתונים עבריים רבים, ואפילו בכמה במות יידיש. לאחרונה שוב נזכר אובסי, כמי שהכיר בגדולתו של הסופר ס. יזהר, יחד עם מעטים נוספים, מיד עם פרסום סיפורו הראשון "אפרים חוזר לאספסת", בכתב העת "גליונות" של יצחק למדן, בקיץ 1938.

יהושע אובסי נפטר ב-15 בדצמבר 1957 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

ספריו
-----

* **מאמרים ורשימות**, ניו יורק: אוהל, תש"ז 1947.

קבצים בעריכתו:

* **קובץ ספורים**: ממנדלי עד ביאליק: עם רשימות ביוגרפיות, סודר בידי י. אובסיי, ניו יורק: קרן ישראל מץ, תש"ב 1942.
* יהודה שטיינברג, **קובץ סיפורים**; סודר בידי י' אובסי ומ' פיינשטיין; מבוא: יעקב פיכמן, ניו יורק: קרן ישראל מץ, תש"ז 1947.

לקריאה נוספת
------------

* אברהם צבי הלוי, **ניו יורק: שירים ועיונים בספרותנו החדשה**, תל אביב: המנורה, תשכ"ח, על יהושע אובסי ז"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* ד. זכאי, הסופר יהושע אובסיי, דבר, 15 בדצמבר 1957 (נקרולוג קצר והספד)
* יהושע אובסי (1883 או 1885-1957), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהושע אובסי באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007499127905171
* ISNI: 0000 0000 4753 211X
* LCCN: nr00039387
* VIAF: 73696344
* WorldCat: lccn-nr00039387

 |
רבי **יהושע אשר רבינוביץ** (בערך תקנ"ח, 1798 - כ"ה באייר תרכ"ב, 1862) היה אבי שושלת פוריסוב. בנו של "היהודי הקדוש" מפשיסחה.

ביוגרפיה
--------

בנם של רבי יעקב יצחק רבינוביץ ושיינדל פריידא בת רבי גדליה מאפטא. בילדותו חלה והיה על סף מוות. על פי המסופר במשפחה, אביו הפקיד את כל נכסיו לעניים באמרו שקיום מצווה למעלה מן הטבע היא סגולה לישועה למעלה מן הטבע, והילד הבריא. החסידים תלו את חוליו בהקפדתו של החוזה מלובלין על אביו. בילדותו נשלח ללמוד אצל המגיד מקוז'ניץ. כמו כן נסע לשרף מסטרליסק ורבי ישראל מרוז'ין. לאחר נישואיו כיהן ברבנות זליחוב, אך עזב בשל מחלוקת בין חסידי ומתנגדי העיירה. הוא כיהן כרבה של העיירה שנציה הסמוכה לפוריסוב, ובשנת תרי"ב החל לכהן כרבה של פוריסוב. הוא התפרסם על שם עיירה זו וכיהן בה כרב ואדמו"ר 10 שנים, עד לפטירתו. נקבר בבית הקברות סטרבולה בפאתי פוריסוב. קברו והאוהל שעליו שוחזרו בשנת תשע"ה.

משפחתו
------

נישא לבתו של רבי יחזקאל מקוז'ניץ. היא נפטרה ללא שנולדו להם ילדים. הוא נישא בשנית ללאציא בת הרב נפתלי הירצל הלברשטאדטר תלמידו של אביו ונכדו של רבי יחיאל מרגליות רבה של הורדנה. להם נולדו ארבעה ילדים. בשלישית נישא לבתו של רבי מרדכי מזליחוב, נכדו של החוזה מלובלין, להם נולד בן.

על פי המסורת החסידית, לא נולדו לו ילדים מספר שנים לאחר נישואיו, ואביו אמר שנועדו לו עוד ארבעה ילדים אך הוא נותנם במתנה לבנו זה. בניו ראו את עצמם כבניו של היהודי הקדוש ואמרו קדיש לאחר פטירתו.

* הרב יעקב צבי רבינוביץ. ממלא מקום אביו בפוריסוב. מחבר הספר עטרה לראש צדיק.
* הרב אריה מרדכי (תקצ"ג - ג' בתמוז תרמ"ה). כיהן ברבנות נובומינסק, ועסק בגמילות חסדים ועזרה לאלמנות. בשנת תרל"ד עלה לירושלים. הוא הצהיר שזונח את רבנותו וגינוני משפחת האדמו"רות, והפסיק ללבוש ספודיק בימות השבוע. בנו ר' יהושע אשר שימש כגבאי של בית הכנסת תפארת ישראל של חסידי סדיגורה-בויאן בעיר העתיקה.
* הרב אברהם דוד נפתלי ירחמיאל מפוריסוב.
* רויזא רבקה, אשת רבי משה אליקים בריעה גולדברג מזליחוב.
* רבי מאיר שלום רבינוביץ מקאלושין. מחבר הספר נהר שלום.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי ברנשטיין, **למשפחותם**, קהילות המבשר 301, ל' בסיוון תשע"ה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנו של הרב מאיר אב"ד אפלין, בנו של רבי יהודה לייביש אב"ד דובנקא בנו של רבי צבי הירש חריף רבה של הלברשטאדט.
2. ↑  תלמידו של הבעל שם טוב ואחיו של רבי אלעזר רוקח.
3. ↑  ראו עליו בהרחבה, **למשפחותם**, קהילות המבשר, ל' בסיוון תשע"ה. **הרב אריה מרדכי רבינוביץ**, מוסף שבת המודיע, פרשת קורח תשע"ה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309784205171

 |
**הארמייה השלישית של הונגריה** (בהונגרית: **3. magyar hadsereg**) הייתה ארמיית שדה של צבא הונגריה, שלחמה במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

ממלכת הונגריה, בהנהגת העוצר מיקלוש הורטי, שיתפה פעולה עם מדינות הציר במהלך מלחמת העולם השנייה, והכריזה מלחמה על בעלות הברית. ב-1 במרץ 1940, המטה הכללי של צבא הונגריה הורה על הקמת שלוש ארמיות שיילחמו לצד מדינות הציר. הארמייה לקחה חלק בפלישה ליוגוסלביה והוצבה מול הארמייה היוגוסלבית הראשונה בעיקר בין נהר הדנובה לנהר טיסה. כהכנה לפלישה, סופח אל הארמייה השלישית גדוד צנחנים עצמאי שנועד לסייע בפעולות הצנחה ביוגוסלביה במהלך המערכה.

ב-11 באפריל החלה הארמייה השלישית לנוע מהגבול היוגוסלבי דרומה לכיוון נובי סאד (כיום בתחומי סרביה). ההונגרים לא נתקלו כמעט בהתנגדות מצד כוחות הצבא היוגוסלבים, אשר כבר היו מותשים לאחר התקפות בלתי פוסקות מצד הצבא הגרמני שכבר שבוע נמצא בלחימה.

ב-30 באוגוסט 1944 בעקבות חדירת הצבא האדום לשטח הונגריה המזרחית, הוקמה הארמייה השלישית בפעם השנייה. באוקטובר 1944 השתתפה הארמייה במתקפת נגד מוצלחת, שביצעו כוחות הונגריים וגרמניים תחת פיקוד גנרל מקסימיליאן פרטר-פיקו, באזור העיר דברצן. מתקפה במהלכה ספגה החזית האוקראינית השנייה אבדות כבדות. הארמייה לקחה חלק פעיל במהלך קרב דברצן ובקרבות על דרכי הגישה לעיר בודפשט. היא הושמדה בין 16 באפריל ל-25 באפריל על ידי הארמייה ה-46 הסובייטית בדרכה לברטיסלאבה. כוחות קטנים של הארמייה נמלטו לדרום-מערב אוסטריה ורשמית הארמייה התקיימה עד 8 במאי 1945.

מפקדים
------

מפקדי הארמייה:

* לוטננט גנרל אלמאר גורונדי-נובק (1 במרץ 1940 - 1 בנובמבר 1941)
* לוטננט גנרל זולטן דאקולב (1 בנובמבר 1941 - 1 בדצמבר 1942)
* לוטננט גנרל לאגוס קאסאטאי (1 בדצמבר 1942 - 12 ביוני 1943)
* לוטננט גנרל קרולי באראגפי (12 ביוני 1943 - 15 במאי 1944)
* לוטננט גנרל יוזף האצלני (19 בספטמבר 1944 - 8 במאי 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

* הארמייה השלישית באתר Axis History (באנגלית)
* כוחות הציר ההונגריים במלחמת העולם השנייה באתר Feldgrau.com (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארמייה השלישית באתר אקסיס היסטורי