recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יעקב יאנגו (ג'ון) סימנדריס** (ביוונית: **Γιάγκος Σημαντήρη**‏; 5 בפברואר 1940 - 9 במרץ 2007) היה כדורגלן ישראלי-יווני ששיחק בהפועל חיפה בשנות ה-50 ובשנות ה-60.

קריירה
------

יאנגו נולד בחיפה. הוא החל את דרכו בגיל 14 כשוער בקבוצת הנערים של תל-עמל, ולאחר מכן שיחק בכל התפקידים בנוער של הפועל חיפה. ב-1956 הוא זכה באליפות הארצית לנוער עם המאמן דוד שוייצר. לאחר מכן, יאנגו עלה לבוגרים בגיל 17 והוצב בתפקיד המגן הימני ושיחק יחד עם אחיו, מיכאל ועמנואל בהרכב. משחקו הבכורה של יאנגו היה בדרבי הראשון בעונת 1956/57, בו מכבי חיפה ניצחה 1:0. לאחר מספר הפסדים הוא הוסט לתפקיד התקפי יותר והראה את יכולתו גם בכיבוש שערים. יאנגו פרח במיוחד תחת הדרכתו של המאמן זלטקו צ'ייקובסקי שהגיע לקבוצה ב-1958. את עונת 1957/58 הוא סיים כמלך השערים של הקבוצה עם שבעה כיבושים. לאחר מכן, יאנגו ואחיו מיכאל שהיה קפטן הקבוצה, היו שותפים להגעה לגמר גביע המדינה, הזכייה בגביע העשור וסגנות האליפות בליגה. לפני עונת 1959/60 יאנגו החליט להצטרף לאחיו עמנואל ששיחק ביוון. הוא כבר רכש כרטיס לאוניה ונפרד מחבריו לקבוצה, אבל שוכנע על ידי המאמן ברגע האחרון להישאר והוא נשאר לעונה נוספת. יאנגו המשיך להצטיין במדי הפועל חיפה שרצה בצמרת אבל לא הצליחה להתמודד על האליפות. המשחק האחרון באותה עונה היה מול מכבי תל אביב שהוליכה את הטבלה והייתה זקוקה לנקודה כדי לזכות באליפות. הפועל חיפה ניצחה 1:2 והפועל פתח תקווה זכתה באליפות. זה היה משחקם האחרון של האחים סימנדיריס בהפועל חיפה.

בקיץ 1960 הוא חתם באולימפיאקוס מהליגה היוונית, שם שיחק כחמש שנים וערך כ-87 הופעות בליגה הראשונה. בשנת 1965 עבר לOFI כרתים מהליגה השנייה ושיחק כארבע שנים תחת קבוצת המילואים של המועדון. ב-1969 חתם ב-לאריסה ובה שיחק עד שפרש בשנת 1974. תחת לאריסה זכה סימנדיריס בשתי אליפויות.

קריירה בנבחרת
-------------

יאנגו שהצטיין בהפועל חיפה זומן ב-1959 לנבחרת ישראל והופיע במשחק ידידות מול נבחרת פולין (1-1). אבל אביו של יאנגו התעקש שהבנים ישמרו על אזרחותם היוונית ובשל כך נמנעה ממנו הזכות לשחק במשחקים רשמיים של הנבחרת. תחת נבחרת יוון שיחק יאנגו משחק אחד, ב-1961 נגד נבחרת צפון אירלנד (2-1).

יחד עם פאבלוס וסיליו (יוון וקפריסין), קוסטאס חמיס (יוון ורומניה) ואופוסטולס ג'אנו (יוון ואוסטרליה) היו שחקני הכדורגל היוונים היחידים ששיחקו בשתי נבחרות שונות אך יאנגו היחיד שגם לקח חלק במשחק רשמי.

חיים אישים
----------

משפחת סימנדיריס התגוררה בחיפה בסמוך למושבה הגרמנית ולמגרש הפועל. לאב המשפחה ששיחק בעברו במצרים, הגיע מיוון נולדו שלושה בנים. מיכאל המכונה "מיכאליס" יליד 1936, עמנואל המכונה "לולי" יליד 1938 ויעקב שכונה "יאנגו" יליד 1940. האחים סימנדיריס שיחקו בקבוצת הנוער של הפועל חיפה. הראשון שהגיע לקבוצה הבוגרת ב-1953 היה מיכאליס שתפס את עמדת הבלם ושנה אחריו הצטרף אחיו לוליק ששיחק בקישור. מיכאל פרש מכדורגל ב-1963 בשל פציעה בכף הרגל ועמנואל פרש ועזב את יוון לדרום אפריקה וניהל סופרמרקט.

לאחר פרישתו של יאנגו הוא עבד כנהג מונית. בשנת 2007 הלך לעולמו בגיל 67 והותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* סימנדיריס הפליג ליוון, מעריב, 21 ביולי 1960
* ש. אורן, יאנגו - המלך הבלתי מוכתר של פיראוס, חרות, 10 ביוני 1962
**אֶלֶף עלה** (שם מדעי: *Myriophyllum*) הוא סוג המונה כ-45 מינים של צמחי מים.

מאפיינים
--------

מיני סוג זה הם צמחים טובלים - גדלים בהשריה כמעט מוחלטת במים, כשרק קצם העליון בולט. העלים מחטניים ומפולגים וצומחים בתצורת מברשת סביב גבעול יחיד, כאשר העלים מעל פני המים קשים ודקיקים יותר מאלו המושרים.

הגבעול ארוך ורך, אך גם שביר יחסית. 

הפרחים קטנים, בעלי ארבעה עלי כותרת, כאשר אחד מהם צומח בקצה כל גבעול. הפרי נאכל לרוב על ידי ציפורי מים.

ניתן להצמיח צמח שלם ובריא ממקטע בודד של אלף-עלה, שמתפתח במהירות לאחר הפרדתו מצמח האב.

הדברה
-----

אלף עלה הוא מין המתפשט במהירות במאגרי מים מתוקים, ומסיבות שונות יש לשלוט בכמותו על מנת להבטיח את טיב המים. אחת השיטות הקיימות לרסן את קצב התפתחותו היא לקצור אותו בכלי הדומה למקצרת דשא, בעודו מתחת למים. השיטה אינה יעילה תמיד, היות שיש לאסוף את כל הגזם פן ישתרשו מחדש, אך היא יעילה מספיק במידה והזרעים של המחזור הנוכחי טרם נבטו.

שיטה נוספת להדברת הצמח היא ביולוגית: סוג של חיפושית ממשפחת המושיתיים אוכל אך ורק את מיני אלף עלה, ולפיכך יכול להוות שיטת הדברה בטוחה ונטולת תופעות לוואי.

על השם
------

אלף-עלה הוא תרגום מילולי של Milfoil, שמו המקובל של המין באנגלית, שהוא בתורו תרגום של השם היווני Myriophyllum (המילה Myri במשמעות "אינספור", כמו Myriad; המילה Phyl משמעותה "עלה"). שם זה הועבר גם למשפחה המכילה את אלף עלה, הקרויה אלף העלה.

בישראל
------

מבין כל מיני הסוג, צומח בר רק אחד בארץ: אלף עלה משובל (*Myriophyllum spicatum*), הגדל בכמויות מצומצמות בגולן, בקעת בית צידה, הכנרת ועמק הירדן הצפוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלף עלה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* אלף עלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532160305171

 |
**מרצ'ינקנץ**  (בליטאית: **Marcinkonys**, מרצינקוניס; בפולנית: **Marcinkańce**, מרצ'ינקנצה) הוא כפר במחוז אליטא שבדרום ליטא, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

היישוב נזכר משנת 1637, עת היה מתחם מבוצר. צמיחתו של היישוב החלה לאחר חיבורו לקו מסילת הברזל ורשה-סנקט פטרבורג בשנת 1864.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי מרצ'ינקנץ
---------------

בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-270 יהודים, רוב תושביו, ופעלו בו בית ספר עברי ותנועות נוער יהודיות. בשנת 1935 פרעו ביהודי המקום תושביו הליטאים. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, נאסרה הפעילות הציבורית היהודית ביישוב.

ב-24 ביוני 1941, זמן קצר לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ובו ביום ביצעו ליטאים מעשי שוד, התעללות ורצח ביהודיו. בד בבד הוטלו על יהודי היישוב תשלומי כופר, והם נצטוו לענוד טלאי צהוב. יושב ראש היודנרט, אהרון קוברובסקי, תמך בקבוצת צעירים שהתכוונה להצטרף לפרטיזנים ואף תיקצב רכישה של 12 רובים.

באפריל 1942 רוכזו כ-600 יהודי היישוב והפליטים היהודים שהגיעו אליו בגטו (אנ') מגודר בן 14 בתים שהוקם בו, בו התקיימה צפיפות רבה. ב-2 בנובמבר 1942, הוקף הגטו והיהודים נצטוו להתייצב למשלוח. יושב ראש היודנראט, קוברובסקי, צעק ליהודים להימלט והם אכן רצו לכיוון הגדרות. גרמנים וליטאים פשטו על הגטו שבכפר, ורצחו ביריות קרוב ל-130 יהודים שיצאו מבתיהם. לאחר מכן עברו מבית לבית, וחיפשו אחר יהודים מסתתרים. כאשר הגיעו לבונקר בו הסתתר ראש היודנרט, ירו עליהם היהודים המסתתרים, ואלו נרצחו בידי הגרמנים באמצעות רימונים. לאחר מכן הסגירו ליטאים מקומיים לגרמנים יהודים שתפסו בעת שבזזו את בתיהם.

במהלך האקציה הצליחו להימלט מהגטו יהודים רבים, ובמצוד שערכו אחריהם הגרמנים, מצאו ורצחו למעלה מ-100 מהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרצ'ינקנץ** בוויקישיתוף
* מרצ'ינקנץ (Marcinkańce), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* קטרין רייכלט, מרטין דין (אנ') ולאורה קרגו, מרצ'קנצה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 922–924), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* מאמר של כריסטופר בראונינג המתאר את גורל יהדות העיירה מרצ'ינקנץ לאור שני דוקומנטים חדשים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007458076905171
* LCCN: n2006060309
* VIAF: 132741650
* WorldCat (עם VIAF): 132741650

 |
כפר הנוער ויצו נחלת יהודה - השנים הראשונות
**כפר הנוער ויצו נחלת יהודה** הוא כפר נוער בראשון לציון לכיתות ז'-י"ב.

הכפר מאגד בתוכו שלושה מוסדות - בית ספר לכיתות ז'-י"ב, פנימייה ומשק חקלאי. הוא פועל תחת השגחתם ומימונם של עליית הנוער (משרד החינוך) וויצו שווייץ.

כפר הנוער נוסד בשנת 1922 כמשק פועלות. עד לקום המדינה עסק הכפר בהכשרת נשים לקראת השתלבותן בהתיישבות העובדת. לאחר קום המדינה הפך לתיכון חקלאי ועסק בהקניית השכלה חקלאית. במוסד מתחנך נוער ישראלי וככל הפנימיות שינה המוסד את פניו עם כל גל של עלייה, נרתם לקליטת נוער עולה, בהשכלתו ובשילובו במדינת ישראל.

נכון ל-2021 לומדים בכפר כ-400 תלמידים, מתוכם כ-200 חניכי פנימייה. כמו כן, בכפר לומדים כ-70 חניכי תוכנית נעל"ה (נוער עולה לפני הורים) ממדינות חבר העמים. חניכי הכפר משתתפים בפרויקט למידה ייחודי שבמסגרתו כמות התלמידים בכל כיתה מוגבלת ל-25 תלמידים. הלמידה נעשית במסגרת סח"ח (סביבה חינוכית חדשה) שמשמעותה כיתות ומתקני לימוד חדשים ממוזגים וממוחשבים. רבים מחניכי הכפר לומדים לתעודת בגרות החקלאות, ונעזרים לשם כך במשק החקלאי שבכפר, הכולל לול תרנגולות, פינת חי, ענף גינון ונוי, ומרכז לחקלאות עירונית.

בפנימייה חוגים שונים, להקות מחול וזמר המופיעות בארץ ובעולם, חוגי ספורט, בריכה, חדר כושר וחדר מחשבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כפר הנוער ויצו נחלת יהודה** בוויקישיתוף
* אתר הבית
**מיהאי ברודי** (בהונגרית: **Bródy Mihály**; שאטוראליאויהיי, 18 בינואר 1883 – מחנה ההשמדה אושוויץ, 1944) היה עיתונאי, משורר, מורה ועורך עיתון יהודי-הונגרי. אחיו לאסלו ברודי היה משורר, סופר ועורך דין.

ביוגרפיה
--------

מיהאי ברודי נולד במשפחה יהודית בת תשעה ילדים. אביו היה ז'יגמונד ברודי (1851–1917) סוחר ואימו ינקה פרידמן (1853–1922). הוא למד באוניברסיטת בודפשט (לימים אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תעודת הוראה לבתי ספר תיכוניים ודוקטורט במדעי הרוח. הוא החל את דרכו כעיתונאי ביומון "יומן של בודפשט" (Budapesti Napló). לאחר סגירת העיתון הוא הקים עם רוב עובדיו של ה"יומן של בודפשט" את היומון "היום" (A Nap) שהיה הצהובון המודרני הראשון בהונגריה. בהמשך עבד בוורשאץ כמורה ממלא מקום. בקיץ 1908 החליף את מיהאי באביץ' (שהועבר אז לפוגאראש), בבית הספר הריאלי הראשי בסגד. מאמריו הופיעו ב"חדשות סגד", הוא היה כותב מאמרי המערכת הראשי ומבקר התיאטרון של העיתון "סגד והאזור". בפברואר 1919 נשא הרצאה על סוציאליזם בסנטש ובצ'ונגראד. במרץ נבחר לוועדת התרבות והחינוך בת השלושה חברים בדירקטוריום של סגד. בקיץ של אותה שנה מינה אותו ז'יגמונד קונפי למנהל בית הספר התיכון. הוא נבחר גם לנשיא איגוד המקצועי של עובדי שירות המדינה החדש שהוקם. כאשר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית בחרה הנהגה מקומית בסגד ב-3 בדצמבר 1919, הוא היה חבר בוועדת הבחירות. ברודי ברח ליוגוסלביה בדצמבר 1919, שם נעצר והוחזר בכפייה (הוסגר) להונגריה בשנת 1921. הועבר לבודפשט והוחזק במעצר לפני משפט בכלא ברחוב מרקו. בסופו של דבר, עורך דין מסובוטיצה הצליח לשחרורו וברודי היגר לאוסטריה. כעבור שנה עבר עם משפחתו ליוגוסלביה, שם הפך לעורך הראשי של העיתון "ההונגרים של נובי סאד", אחר כך במחוז סובוטיצה העורך של "העיתון מחוז באץ'" (Bácsmegyei Napló), ולבסוף העורך של "העיתון ההונגרי של יוגוסלביה" (Jugoszláviai Magyar Újság). לפני מלחמת העולם השנייה ברודי שימש גם כמזכיר הקהילה היהודית בסובוטיצה. כאשר השטחים דרומית להונגריה (צפון יוגוסלביה) שוב עברו לשלטון הונגרי, הוא נעצר מספר פעמים בשל דעותיו הקומוניסטיות. בשנת 1941 נכלא בבאצ'קה טופולה במחנה מעצר. בהמשך גורש ונפטר באושוויץ.

אשתו הייתה ארז'בט פירניצר. בתו הייתה קלרה ברודי (1912–?)

עבודותיו
--------

* גלים (שירים, 1904)
* יאנוש ויידה (בודפשט, 1904)

הנצחה
-----

רחוב נקרא על שמו בסגד.

לקריאה נוספת
------------

* מיהאי ברודי בבסיס הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי
* פרנץ אפרו: רחוב ברודי מיהאי, סגד (15 בספטמבר 1982) Új Élet, שנת הופעה 37, גיליון מספר 18
* פאל גויאש: חייהם ויצתירותיהם של סופרים הונגרים. 2002-1990
* טיבור קולוז'י: דיקטטורה ופשיזם (2 בספטמבר 1976) מדיאר סו, כרך 33, מספר 242, עמ' 12.
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. מיהאי ברודי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a sátoraljaújhelyi izraelita hitközség születési akv. 6/1883. folyószáma alatt".
2. ↑  "Bródy Zsigmond elhunyt". *Az Újság*. 1917-01-31. p. 9.
3. ↑  "Tanárok áthelyezése". *Szeged és Vidéke*. 1908-07-22. p. 3.
4. ↑  "Bródy Mihályt átadták a szerbek a magyar hatóságnak". *Szegedi Napló*. 1921-08-03. p. 4.
5. ↑  "Gergely Klára születési bejegyzése a szegedi polgári születési akv. 766/1912. folyószáma alatt".
6. ↑  "Hullámok". *Budapesti Hírlap*. 1904-02-04. p. 8.
**כפר המילניום** (אנגלית: **Millennium Village**) היה מתחם של מתקני שעשועים (אטרקציות) שפעל במרכז אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו, פלורידה, ארצות הברית בין ה-1 באוקטובר 1999 ועד ה-1 בינואר 2001 לרגל סיום האלף ותחילת האלף החדש. המתקן פעל בביתן ששטחו 5,600 מ"ר, והיה ממוקם בין ביתן הממלכה המאוחדת לביתן קנדה. כיום משמש הביתן את יריד היין והמזון של אפקוט הנערך אחת לשנה.

תיאור המתקן
-----------

לאחר כניסתם למתקן נפגשו המבקרים בו עם אנשי צוות המייצגים מדינות שונות, ובהם אתיופיה, הודו, קניה, ניו זילנד, אינדונזיה, דרום אפריקה, ישראל ונימביה אשר ברכו את המבקרים והזמינו אותם לבקר בביתנים.

הביתנים
-------

### ברזיל

בביתן זה הוצג למבקרים מראה יער גשם אמזוני בו ניתן היה לשמוע קולות האופייניים ליער הגשם, וכן הביתן הציג למבקרים את אהבת הברזילאים לכדורגל ואת הקרנבל הברזילאי.

### צ'ילה

הביתן הצ'ילאני הציג מתקנים שבהם נעשה שימוש בצ'ילה, באמצעותם הופכים ערפל למי שתייה, וכן הוצגו למבקרים תצוגות של החקלאות בצ'ילה (הכרמים והחוות החקלאיות), והלבוש האופייני למדינה.
תצוגה נוספת הוקדשה לאי הפסחא, וכללה העתק של פסלי האבן הענקיים מאי זה.

### אריתראה

ביתן זה הציג את ההיסטוריה של גידול הקפה והגשתו באריתריאה.

### תצוגות אקספו 2000

תצוגה זו הציגה שמונה תצוגות של מדינות שהציגו בהיריד העולמי אקספו 2000 שנערך בהנובר שבגרמניה: אתיופיה, אינדונזיה, ישראל, קניה, נמיביה, ניו זילנד, הודו ודרום אפריקה.

### ישראל

ביתן זה רוצף באבן ירושלמית שהובאה מירושלים. הביתן הציג את ההיסטוריה של ירושלים באמצעות מסע וירטואלי המציג את 3,000 שנות ההיסטוריה של העיר. בנוסף יכלו המבקרים לשלוח פתקים וירטואליים באמצעות מחשב שהודפסו והוטמנו בכותל המערבי, וכן הוצג עט המתרגם כתב עברי לאנגלית.

### ערב הסעודית

ביתן זה הציג מסע וירטואלי בערב הסעודית, ואנשי הצוות של הביתן תיארו את המסורות של הממלכה.

### סקוטלנד

ביתן זה איפשר לשחק מיני גולף, וכן הציג סיור וירטואלי של סקוטלנד בהנחייבתו של רוברט ברנס.

### שוודיה

ביתן זה הציג את ארבע ביצים בגובה 8 מטרים שכל ביצה מתארת עונה אחרת מעונות השנה בשוודיה. הביצה האחרונה הציגה את עונת החורף, ובתוכה היה איש שלג. סביב הביצים הוצגו פיתוחים טכנולוגיים שמקורם בשוודיה. ביתן זה הובא לתערוכה מהיריד העולמי אקספו 98 שנערך בליסבון.

### כיכר הכפר

כיכר הכפר (The Village Green) היה אזור בו הודגמו למבקרים שיטות גידול צמחים מודרניות.

תיאטרון כפר המילניום
--------------------

בכפר פעל תיאטרון ובו 250 מושבים בהם הוצגו מופעים מרחבי העולם.

יוצרים
------

בכפר פעלו יוצרים מארצות שונות אשר הציגו עבודות יד ומכרו מעבודותיהם. הארצות שהוצגו היו לבנון, פרו, תאילנד, מצריים, 
יוון, קוריאה וונצואלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של כפר המילניום
* תיאור המתקן
* תצלומי אוויר של המתקן

| אפקוט |
| --- |
| עולם העתיד | ספינת החלל כדור הארץ • אינובנשונס • עולם האנרגיה • המשימה: חלל • סוארין • טסט טרק • דמיון! • האדמה • הימים החיים |  |
| גלריית מדינות העולם | מקסיקו • נורווגיה • סין • גרמניה • איטליה • ההרפתקה האמריקאית • יפן • מרוקו • צרפת • הממלכה המאוחדת • קנדה |
| מתקנים שאינם פעילים | הורייזונז • פלאי החיים • כפר המילניום • עולם התנועה |
**ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט** (בהולנדית: **Gisèle d'Ailly-van Waterschoot van der Gracht**;‏ 11 בספטמבר 1912, האג – 2013, אמסטרדם) הייתה ציירת, מוציאה לאור וחסידת אומות העולם מהולנד.

קורות חיים
----------

ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט הייתה בתו של המשפטן והגאולוג ההולנדי הידוע וילם ון ואטרסכוט ון דר חראכט (Willem van Waterschoot van der Gracht) (גר'). בין השנים 1915- 1931 התגוררה עם הוריה בארצות הברית. עם שובה לאירופה התגוררה המשפחה ראשית באוסטריה ואז באזור לימבורג שבדרום הולנד. היא למדה בפריז ביצוע תחריטי נחושת (Chalcography) ותצריב. בין השנים 1936–1939 למדה את אמנות הוויטראז' בררמונד (אנ') שבדרום הולנד. והייתה אמנית וציירת ויטראז'ים עבור כנסיות.

בשנת 1940 עברה עם משפחתה לברגן (אנ') שבצפון הולנד ובשנת 1941 עברה לאמסטרדם.

### פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, נעשתה ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט פעילה במחתרת ההולנדית. היא פעלה עם חברה, וולפגנג פרומל, שהגיע מצרפת בשנת 1939 והיה פעיל מחתרת אף הוא. ז'יזל, שאז גרה באמסטרדם, הסתירה שבעה ילדים יהודיים שחלקם היו הולנדים וחלקם - פליטים מגרמניה, בהם אחד שנשאר בביתה משנת 1943 עד השחרור ב-1945. ז'יזל פעלה להצלת ילדים יהודים מתוך תחושה שאמונתה הקתולית מצווה זאת עליה.

### לאחר המלחמה

בשנת 1951 ייסדו חלק מהיהודים שהצילה ון ואטרסכוט ון דר חראכט, עם וולפגנג פרומל, את כתב העת הספרותי Castrum Peregrini (גר'). ון ואטרסכוט ון דר חראכט הייתה מפטרוניות כתב העת.

בשנת 1959 נישאה ון ואטרסכוט ון דר חראכט לארנולד דלי (Arnold J. d’Ailly), ראש העירייה לשעבר של אמסטרדם. יחד אתו שיפצה בניין ישן של מנזר יווני באי פארוס ומעת לעת התגוררה שם, עד 1982.

### הכרה

בשנת 1997 הכיר יד ושם בז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט בתור חסידת אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט** בוויקישיתוף
* ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט, באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb150675543 (data)
* BPN: 98341816
* GND: 119283026
* ISNI: 0000 0000 7847 9024
* LCCN: no00063193
* NTA: 071950397
* RKD: 83013
* SUDOC: 131569783
* ULAN: 500052307
* VIAF: 51978645
* WorldCat: lccn-no00063193

 |
**אדמונד פון הלמר** (בגרמנית: **Edmund von Hellmer**;‏ 1850, וינה – 1935, וינה) היה פסל אוסטרי בסגנון היסטוריציזם ובסגנון אר נובו, ממייסדי "הזצסיון הווינאי".

למד אדריכלות בפוליטכניק בווינה ובמקביל השתלם אצל דודו הפסל יוסף שיינפלד ובגיל 16 החליט להתמסר ללימודי הפיסול באקדמיה לאמנויות יפות בווינה ובמקביל עבד אצל הפסל הנס גסר אשר סייע לו לממן ביקור קצר בפריז, בגיל 19 זכה בפרס על פסל פרומתאוס שהציג בתערוכה בין לאומית במינכן, הפרס כלל מלגה שאפשרה לו ללמוד כמעט שנתיים באיטליה.

בגיל 20 חזר לווינה ועבד כפסל חופשי ובגיל 29 מונה לפרופסור באקדמיה ובין השנים 1882–1892 היה חבר בסגל באקדמיה. מתלמידיו הבולטים היה אמיל פוקס (אמן אוסטרי אמריקאי).

בשנת 1879 היה ממייסדי "הזצסיון הווינאי". שם שימש כדקאן בשנים 1901–1922.

גלריה
-----

* מונומנט יוהאן שטראוס (הבן) בשטאדטפארק, וינהמונומנט יוהאן שטראוס (הבן) בשטאדטפארק, וינה
* אנדרטה על גבעת קפוצינר המשקיפה על זלצבורג לציון המקום בו הגה וולפגנג אמדאוס מוצרט את חליל הקסםאנדרטה על גבעת קפוצינר המשקיפה על זלצבורג לציון המקום בו הגה וולפגנג אמדאוס מוצרט את חליל הקסם
* מונומנט יוהאן וולפגנג פון גתה בווינה.מונומנט יוהאן וולפגנג פון גתה בווינה.
* מונומנט אמיל יעקב שינדלר (צייר, אביה של אלמה מאהלר) בווינה.מונומנט אמיל יעקב שינדלר (צייר, אביה של אלמה מאהלר) בווינה.
* מצבה של הוגו וולףמצבה של הוגו וולף

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדמונד פון הלמר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129078786
* ISNI: 0000 0000 7781 8004
* NKC: xx0115417
* RKD: 327403
* ULAN: 500062888
* VIAF: 62617499
* WorldCat: viaf-62617499

 |
**יוהאן נפומוק ריטר פון אנריקס** (בגרמנית: **Johann Nepomuk Ritter von Henriquez**;‏ 16 במאי 1861 – 12 בינואר 1924) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

אנריקס נולד ב-16 במאי 1861 בעיר ביילובאר שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. העיר נמצאת כיום בתחומי קרואטיה. אביו, גוסטב פון אנריקס, היה גנרל-אוברסט בצבא האוסטרי, ויוהאן הלך בדרכו. מיד לאחר שהוא סיים בית ספר יסודי ותיכון באולומואוץ, הוא נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. הוא למד שם בין השים 1878-1881, ולאחר מכן התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1884 הוא עבר קורס קצינים בווינה. בנובמבר 1886 הוענקה לו דרגת לויטננט, והוא הוצב בבריגדה ה-55 בקלגנפורט. במאי 1890 הוא הועלה לדרגת האופטמן. באפריל 1892 הוצב במחלקת המיפוי, ובמאי 1893 הועבר למטה הקורפוס ה-9 בבודפשט. בתחילת 1895 הועבר לבוסניה והרצגובינה, ובמאי 1896 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-34. בפברואר 1897 הוא הועבר למלא את אותו התפקיד בדיוויזיה ה-31. בנובמבר 1896 הוא הועלה לדרגת מיור. בנובמבר 1899 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובין 1900-1902 פיקד על גדודים שונים. באוגוסט 1909 הוא מונה למפקד הבריגדה ה-17, ובמקביל פיקד גם על בית הספר לקצינים בפראג. ב-28 באוקטובר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. באפריל 1912 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-17, ובנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 נפרסה הדיוויזיה של אנריקס בחזית הסרבית כחלק מהקורפוס השביעי בפיקודו של אוטו מייקסנר פון זווינשטאם. הדיוויזיה נטלה חלק בתחילת הפלישה הראשונה לממלכת סרביה, אולם עד מהרה הועברה לחזית הרוסית כחלק מהארמייה השנייה בפיקודו של אדוארד פון בהם-ארמולי. הוא לחם עם הדיוויזיה בקרב גליציה, ובנובמבר אותה שנה נאלץ לוותר על התפקיד בשל מחלה. לאחר תום חופשת המחלה שלו ביולי 1915, הוא קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-15. הוא פיקד על הדיוויזיה רק חודש, ולאחר מכן מונה להיות מפקד קורפוס אשר נקרא "קורפוס אנריקס" על שמו. גם בתפקיד זה הוא החזיק מעמד רק חודש לפני שהועבר לפקד על הקורפוס ה-12. ב-6 במאי 1916 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-23 באוגוסט 1917 הוא הועבר לחזית האיטלקית ומונה למפקד יחידה מיוחדת שכונתה "ארמיית האיזונצו השנייה". אנשיו לחמו בהצטיינות במהלך קרבות הנהר איזונצו וקרב קפורטו. הוא נותר בתפקיד עד ינואר 1918 עת פורקה היחידה שלו ואוחדה עם יחידות אחרות. עם סיום המלחמה ופיזורו של הצבא הקיסרי לקראת סוף אותה שנה, הוא פרש סופית מהצבא.

לאחר המלחמה התגורר אנריקס בבודפשט עד מותו ב-12 בינואר 1924 בגיל 62.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוהאן פון אנריקס (באנגלית)
* יוהאן פון אנריקס (בגרמנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יוהאן פון אנריקס"**.
**רוברטו קרלוס סוסה** (בספרדית: **Roberto Carlos Sosa**; נולד ב-24 בינואר 1975 בסנטה רוסה שבפרובינציית לה פמפה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק כחלוץ.

קריירה
------

סוסה החל לשחק בקבוצת חימנסיה לה פלאטה, אחת משתי הקבוצות הבכירות של העיר לה פלאטה. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-1995 ושיחק בשורותיה עד 1998. בשנה האחרונה שלו בקבוצה כבש סוסה 28 שערים ב-38 משחקים, דבר אשר הביא לרכישת כרטיסו על ידי אודינזה מהסרייה א'.

### אודינזה

הוא שיחק 4 עונות באודינזה והצטיין בזכות גובהו וחוסנו הפיסי, הוא כבש עבור הקבוצה 33 שערים ב-104 הופעותיו בליגה. ב-2002, אחרי שהפך לשחקן מחליף באודינזה, חזר סוסה לארגנטינה, תחילה לבוקה ג'וניורס בה לא הצליח ואחריה לחימנסיה לה פלאטה בה שיחק עד 2003 בטרם חזר בשנית לאיטליה.

### נאפולי

בעונת 2003-2004 הוא שיחק באסקולי ובמסינה מהסרייה ב' ללא הצלחה יתרה, בסוף העונה חתם סוסה בנאפולי, מהמועדונים המפורסמים של איטליה, אשר הורדה לליגה השלישית לאחר שפשטה את הרגל. המעבר לנאפולי היה מוצלח, לצד הצלחתו על המגרש, הפך סוסה לאחד מחביבי הקהל הנפוליטני הנחשב לאחד מהחמים והטובים באיטליה. במהלך עונת 2005-06 זכה סוסה ללבוש בפעם האחרונה את החולצה מספר 10 אשר נגנזה במטרה להוקיר את תרומתו של דייגו מרדונה לקבוצה, באותו משחק כבש סוסה שער שלאחריו פרץ בבכי. במהלך מרץ 2008 הצהיר סוסה על רצונו לעזוב את הקבוצה ולפנות מקום לשחקנים צעירים בסוף העונה. לבסוף החליט סוסה לחתום בחימנסיה לה פלאטה, הקבוצה בה החל את הקריירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
דוקטור **לאבוסלב קאדלבורג** (בסרבו-קרואטית: **Lavoslav Kadelburg**;‏ 26 באוגוסט 1910, וינקובצי, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 12 בדצמבר 1994, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) היה איש ציבור יהודי-יוגוסלבי, משפטן אשר כיהן כשופט בית המשפט העליון של סרביה תחת יוגוסלביה וכנשיא איגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה בין השנים 1964–1991.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו ומלחמת העולם השנייה

לאבוסלב קאדלבורג נולד בווינקובצי למשפחה מהמעמד הבינוני. אביו, טוביה, היה סוחר שהתיישב בעיר ב-1908. לאבוסלב רכש השכלה יסודית ותיכונית בעירו. בהמשך, למד משפטים באוניברסיטת זאגרב וב-1935 רכש דוקטורט. לאחר תום לימודיו עבר לוורשאץ ועסק בעריכת דין. בשנים אלו הצטרך לתנועה הציונית וכיהן כיו"ר ההסתדרות הציונית בוורשאץ. בפרוץ מלחמת העולם השנייה גויס לצבא היוגוסלבי כקצין מילואים בדרגת קפיטן. במהלך הפלישה ליוגוסלביה נפל בשבי הוורמאכט ונלקח למחנה שבויים באוסנבריק אשר בגרמניה הנאצית, ובו היה כלוא ביחד עם אלברט וייס. בעודו בשביו הצטרך לכוחות הפרטיזנים של טיטו, כיהן במועצה האנטי-פאשיסטית של תנועת השחרור(אנ'), ועסק בהפצת חומר כתוב מחתרתי וארגון השבויים תחת כוחותיו של טיטו. בתקופת השואה נרצחו כל בני משפחתו ובכלל זה אשתו מאגדה. ב-5 במאי 1945 שוחרר ממחנה השבויים על ידי כוחות הצבא האדום.

### לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר המלחמה שב קאדלבורג לוורשאץ ונישא בשנית. הוא מונה לשופט מחוזי בפנצ'בו ובהמשך מונה לעוזר התובע הכללי של וויבודינה. ב-1951 מונה לשופט בבית המשפט העליון של סרביה תחת יוגוסלביה. כן כיהן כבורר מטעם יוגוסלביה בבוררויות בינלאומיות, וכעוזר המזכיר הכללי של המועצה המנהלית הפדרלית של יוגוסלביה.(אנ') לאורך שנות פעילותו היה חבר ויושב ראש של מספר לשכות עורכי דין אזוריים וארציים. ב-1969 מונה לשופט בבית המשפט הכלכלי העליון של יוגוסלביה.

במקביל לעבודתו המשפטית, שב קאדלבורג לעבודתו הציבורית בקרב יהודי יוגוסלביה. הוא נבחר לוועד הפועל של איגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה, ובהמשך כיהן כסגן נשיא תחת אלברט וייס. לאחר מותו של וייס מונה לנשיא איגוד הקהילות היהודיות. הוא השתתף בכנסי הקונגרס היהודי העולמי ונבחר לוועד הפועל של הקונגרס. בתקופת המלחמה הקרה שמר על קשרים עם ראשי קהילות יהודיות באירופה, בארצות הברית ובישראל, וזאת אף על פי שיוגוסלביה הייתה מדינה קומוניסטית וחברה בגוש המזרחי. בעקבות מלחמת ששת הימים, ניתקו מדינות הגוש המזרחי ובכללן יוגוסלביה את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל. למרות דרישת השלטונות ביוגוסלביה, סירב קאדלבורג להוציא הודעת גינוי לישראל מטעם איגוד הקהילות היהודיות של יוגוסלביה. לאורך שנות פעילותו זכה לאותות הוקרה מממשלת יוגוסלביה ומארגונים יהודיים. קאדלבורג פרש מתפקיד נשיא איגוד הקהילות ב-1991 וכיהן כנשיא לשם כבוד עד מותו ב-1994. הוא הלך לעולמו בבלגרד ב-1994 והוא בן 84.

בנו, פרופסור זוראן קאדלבורג(רו') (נולד ב-1950), הוא מתמטיקאי, אשר כיהן מספר פעמים כדקאן הפקולטה למתמטיקה של אוניברסיטת בלגרד.

קישורים חיצוניים
----------------

* עברית בסיוע סרבית, למרחב, 16 בספטמבר 1968
* הנוער שלנו מתעניין בקבלה, מעריב, 23 בינואר 1981
* נח זבולוני, בהונגריה יש 80,000 יהודים, חרות, 15 בפברואר 1982

הערות שוליים
------------

1. 1 2  לאבוסלב קאדלבורג, באתר הספרייה היהודית הווירטואלית (באנגלית).
2. 1 2  לאבוסלב קאדלבורג, באתר הלקסיקון היהודי הביוגרפי של קרואטיה (בקרואטית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273180705171
* ISNI: 0000 0000 3472 4315
* LCCN: n82130425
* VIAF: 6285948
* WorldCat: lccn-n82130425

 |
**לאבוגאנג מות'יבה** (באנגלית: **Lebogang Mothiba**; נולד ב-28 בינואר 1996) הוא כדורגלן דרום אפריקאי, המשחק בעמדת החלוץ בשטרסבורג.

קריירת מועדונים
---------------

מות'יבה התחיל לשחק כדורגל בגיל 11 בקבוצת הכדורגל של ממלודי סאנדאונס, כעבור שנתיים הצטרף לקבוצת הנערים "קמפטון פארק" ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של ליל.

ביולי 2014, מות'יבה חתם לשלוש שנים בקבוצה הבוגרת של ליל והצטרף מיידית לקבוצת המילואים. במהלך עונת 2016/2017, מות'יבה הושאל לואלנסיין מהליגה השנייה. בעונתו הראשונה במועדון, הבקיע שני שערים ב-9 הופעות ובסיום העונה סיכם לעונה נוספת במועדון. בעונתו השנייה במועדון כבש 8 שערים ב-20 הופעות בליגה ולקראת סיום חלון העברות של ינואר 2018, ליל החליטה להחזירו לשורותיה על מנת שיעזור לה במאבקי התחתית. עד לסיום העונה, מות'יבה כבש 5 שערים ב-14 משחקים כולל צמד בניצחון 1–2 נגד דיז'ון במחזור האחרון, שהבטיח לליל עונה נוספת בליגה הראשונה.

על אף העובדה שהציג יכולת גבוהה בליל, המועדון ניסה למכור אותו, עקב חובות כלכליים בהן היה מצוי. ב-31 באוגוסט 2018, מות'יבה חתם בשטרסבורג ששילמה 4 מיליון אירו עבור מחצית מכרטיס השחקן שלו. ב-29 בפברואר 2020, נפצע בברכו ונעדר מהמגרשים לתקופה ממושכת.

ב-27 בינואר 2022 הושאל לטרואה עד לסיום העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

מות'יבה השתתף עם נבחרת הדרום אפריקאית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). ב-21 במרץ 2018, מות'יבה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום אפריקה, במשחק נגד אנגולה במסגרת טורניר ידידות, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. מות'יבה, אף כבש בשתי ההופעות הבאות שלו בנבחרת, ובכך הפך לכדורגלן הראשון בתולדות נבחרת דרום אפריקה, הכובש בשלושת משחקיו הראשונים בנבחרת.

תארים
-----

שטרסבורג
* גביע הליגה הצרפתית: 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאבו מות'יבה** בוויקישיתוף
* לאבו מות'יבה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**עורבני מצויץ-כיפה** (שם מדעי: *Cyanocorax chrysop*) הוא מין ממשפחת העורביים. הוא חי אך ורק ביערות באמריקה הדרומית במדינות: ברזיל הדרום-מערבית, בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי, צפון-מזרח ארגנטינה וכן באזור הדרומי של אגן האמזונאס ובביצות הפנטנל. תפוצתו משתרעת מהיערות עד החוף והוא נמצא גם מעל יובלי האמזונאס.

העורבני הוא עוף בינוני בגודלו ומגיע לאורך 36 ס"מ. נוצות כחולות ושחורות מעטרות את גופו ועל ראשו כיפה מצוייצת גדולה. עיניו צהובות ומעוטרות בקווים כחולים. העורף לבן וקצה הזנב והבטן בצבע קרם.

העורבני מחפש את מזונו בין העלים והענפים ביער. מזונו מורכב מחרקים, מתולעים, מחולייתנים קטנים, מביצים ומגוזלים של עופות אחרים וגם מפירות ומזרעים. הוא חי בקבוצות קטנות ביער ומתחבא בסבך הצמחייה כשיש סכנה.

תת-מינים של העורבני הם:

* *Cyanocorax chrysops diesingii*
* *Cyanocorax chrysops insperatus*
* *Cyanocorax chrysops chrysops*
* *Cyanocorax chrysops tucumanus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורבני מצויץ-כיפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עורבנ מצויץ-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורבני מצויץ-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נזופונטס** (שם מדעי: ***Nesophontes***) הוא סוג נכחד יחידי במשפחה **נזופונטיים** (Nesophontidae), של יונקים מהסדרה אוכלי חרקים, אשר חי באיים הקריביים, בעיקר באנטילים הגדולים, והם נכחדו במשך ההולוקן, ככל הנראה סביב המאה ה-15 או ה-16, אך זה נתון בוויכוח. הם חיו בקובה, היספניולה (הרפובליקה הדומיניקנית והאיטי), פוארטו ריקו, איי הבתולה של ארצות הברית ואיי קיימן.

הנזופונטס היה מהגדולים שבאוכלי החרקים ודמה לחדף גדול באורך 10 עד 15 סנטימטרים עם חוטם מחודד מעוטר בשפמים ארוכים, ראש גדול וזנב ארוך. היונקים הקרובים אליו ביותר הם בני משפחת הסולנודוניים שחיים כיום בקובה והיספניולה וחפפו בשטח המחיה עם כמה מהמינים. עם זאת מחקרים מראים שבני שתי הקבוצות התפלגו לפני מעל 40 מיליון שנה. הם כנראה היו היונקים הדומיננטיים באיים וניזונו בעיקר מחרקים, אך גם מחולייתנים קטנים שהם תפסו.

המאובנים של בני סוג זה צעירים מאוד, כך ששיטת תיארוך פחמן-14 לא מצליחה לשחזר את תיארוכם המדויק מעבר למאה ה-15. הם נכחדו עם הגעת הספרדים לאמריקה והרס בתי גידולם, הבאת מינים פולשים כמו חולדות ואולי גם ציד. מספר חוקרים מעריכים שחלקם הצליחו לשרוד עד המאה ה-20.

### מיני הסוג

* *Nesophontes edithae*
* *Nesophontes hemicingulus*
* *Nesophontes hypomicrus*
* *Nesophontes longirostris*
* *Nesophontes major*
* *Nesophontes micrus*
* *Nesophontes paramicrus*
* *Nesophontes submicrus*
* *Nesophontes superstes*
* *Nesophontes zamicrus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נזופונטס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |
**עורבני פעמון שחור** (שם מדעי: ***Strepera fuliginosa***) היא מין ציפור ממשפחת הארטמיים החיה בטבע רק באי טסמניה שמדרום לאוסטרליה. למרות שמו הוא איננו עורבני אמיתי ומשתייך למשפחת הארטמיים.

עורבני זה מגיע לאורך 50 סנטימטרים בממוצע ולמוטת כנפיים של 80 סנטימטרים בממוצע. משקלו של הזכר עד 405 גרם ושל הנקבות 350 גרם בממוצע. חוץ מהבדלי הגודל הזוויגים דומים. צבע העורבני שחור עם מקור ארוך כהה, בעל בליטה בקצהו העליון, ועיניים צהובות.

העורבני הוא פעיל יום המצוי הן על הקרקע והן בין העצים, לרוב בטווח של 200 מטר מעל פני הים. הוא אוכל-כול הניזון מחרקים, פירות, זרעים שונים וחולייתנים קטנים. כמו כן הוא ידוע כשודד ביצים של עופות אחרים. הוא חי בקבוצות קטנות, אך לעיתים נראה בקבוצה של עד 20 ואף עד 80 פרטים.

בעונת הקינון זוג העורבנים יגוננו על קינם באגרסיביות. מקורם הכבד יכול לגרום לפגיעה חמורה בעת מתקפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורבני פעמון שחור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |



1. ↑  עורבני פעמון שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רוברטו פונצ'ץ** (בקרואטית: **Roberto Punčec**; נולד ב-27 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בוטב פלובדיב.

קריירה
------

פונצ'ץ גדל במחלקת הנוער של ואראז'דין, וכבר בגיל 17 היה חלק מסגל הקבוצה הבוגרת. ב-2 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק נגד היידוק ספליט. בעונת 2010/2011 היה שותף להגעה לגמר הגביע הקרואטי.

בתחילת עונת 2011/2012 שיחק פונצ'ק במדי ואראז'דין במוקדמות הליגה האירופית ובמשחק אחד בליגת העל הקרואטית, לפני שהגיע לישראל וחתם במכבי תל אביב. בתום עונה זו הושאל לאוניון ברלין מההבונדסליגה השנייה. בתום עונת ההשאלה חתם על חוזה חדש באוניון ברלין. ב-17 ביוני 2017 חתם ברייקה. ב-4 בדצמבר 2019 הצטרף לספורטינג קנזס סיטי האמריקאית. ב-14 בפברואר 2022 חתם בבוטב פלובדיב.

פונצ'ץ עבר בכל הנבחרות הצעירות של קרואטיה, והיה שותף באליפות אירופה לנוער ב-2010, גביע העולם עד גיל 20 ב-2011, ובמוקדמות אליפות אירופה לנבחרות צעירות ב-2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברטו פונצ'ץ** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רוברטו פונצ'ץ"**.
"וילה אפרוסי-דה-רוטשילד" בריביירה הצרפתית
"ארמון אפרוסי" בווינה
**משפחת אפרוסי** הייתה שושלת של בנקאים וסוחרים יהודים שעלו לגדולה במאה התשע-עשרה באירופה. 

שם המשפחה "אפרוסי" מקורו בהגייה אשכנזית של השם "אֶפְרָתִי", ובאופן מסורתי נכתב "אפרתי" באותיות עבריות.

מוצאה של המשפחה באודסה, שם הם ניהלו בית עסק לסחר בתבואה, ונכנסו עם הזמן לסחורות אחרות, ביניהן נפט. בהמשך דרכה של "חברת אפרוסי ושות'" היא התחילה להלוות כספים ולממן גופים ממשלתיים, בין השאר את האימפריה האוסטרו-הונגרית, וכך הפכה החברה לבנק חשוב, שהיו לו סניפים בווינה, פריז, לונדון וסנקט פטרבורג. 

בדומה למשפחת רוטשילד, משפחת אפרוסי השתלבה בחיי החברה הגבוהה באירופה, וכמה מבניה זכו בתוארי אצולה שונים. היו להם נכסים שונים ברחבי אירופה, וכמה מבני המשפחה החזיקו באוספי אמנות חשובים, שרבים מהם נתרמו מאוחר יותר למוזיאונים או למטרות ציבוריות אחרות. 

המשפחה נפגעה מאוד מבחינה כלכלית במלחמת העולם הראשונה, ואיבדה את רוב כספה ונכסיה במלחמת העולם השנייה, שבה הוחרם כל רכושם וכספם של בני המשפחה. בנק אפרוסי עבר אריזציה. 

בספר **הארנבת עם עיני הענבר** מתאר אדמונד דה ואל, אמן אנגלי ונצר למשפחת אפרוסי, את קורות המשפחה ואוספי האמנות שלה.

בני משפחה ידועים
----------------

* מישל אפרוסי - ראש חברת התבואה של משפחת אפרוסי באודסה שנחשבה אז לחברת התבואה הגדולה בעולם. לפי דעות שונות הפעיל לחץ כלכלי על ממשלת רוסיה בזמן פרעות הסופות בנגב להחלפת שר הפנים ודיכוי הפוגרומים.
* מוריס אפרוסי - בנקאי צרפתי-רוסי וביאטריס דה רוטשילד-אפרוסי - בתו של אלפונס ג'יימס דה רוטשילד. ביאטריס נישאה למוריס בגיל 19 בשנת 1883. לאחר מכן טענה שבעלה הדביק אותה במחלה שגרמה לכך שאיננה יכולה ללדת וכי הוא מהמר כפייתי ששקע בחובות והצליח לבזבז 12 מיליון פרנק זהב. משפחת רוטשילד תבעה אותו למשפט אך רק כאשר הייתה ביאטריס בת ארבעים הצליחה להתגרש.
* שארל אפרוסי - אספן אמנות חשוב, פטרונם של אמנים והיסטוריון של האמנות. לפי דעות שונות שימש כהשראה לדמותו של סוואן בספרו של מרסל פרוסט, "בעקבות הזמן האבוד".
* בוריס אפרוסי - גנטיקאי מפורסם
* פאני ריינאק - אשתו של חוקר העתיקות והפוליטיקאי תיאודור ריינאק

לקריאה נוספת
------------

* אדמונד דה ואל, הארנבת עם עיני הענבר, ידיעות ספרים, 2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפחת אפרוסי** בוויקישיתוף
* לנה שילוני, האם שארל אפרוסי הוא סוואן מ"בעקבות הזמן האבוד", באתר הארץ, 29 באוגוסט 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: hka2013751119
* VIAF: 299102706
* WorldCat (עם VIAF): 299102706

 |
קתדרלת סנט אריאן במרכז העיר
**לאגוואט** (בערבית: **الأغواط**, תעתיק: אלאע'ואט; בצרפתית: **Laghouat**) היא עיר בצפון אלג'יריה. העיר היא בירתה של מחוז לאגוואט. היא שוכנת מדרום להרי האטלס ומצפון למדבר סהרה, במרחק 400 ק"מ דרומית לבירה אלג'יר. הנהר "ואדי דג'אדי" זורם ליד העיר.

היסטוריה
--------

העיר מוזכרת לראשונה במאה ה-11 (לפי ההיסטוריון אבן ח'לדון) והייתה תחת שלטון מרוקאי ועות'מאני. בשנת 1852 כבשו הצרפתים את העיר. 
צבא של 6,000 חיילים, תחת פיקודו של שלושה גנרלים, (פליסייר, יוסוף ובואוסקרן) - הטילו מצור על העיר לאגוואט. הקרב החל ב-21 בנובמבר, עד 4 בדצמבר של אותה שנה, העיר לאגוואט הייתה סוערת. היה חיסול שיטתי של האוכלוסייה לפי פקודה, יותר משני שלישים נהרגו. שאר אוכלוסיית העיר ניצלו בקושי באמצעות כניעה. הצרפתים הרסו שכונות שלמות ובנו במקומם בתים חדשים ומודרניים.

מאז 1962, לאגוואט היא תחת שלטונה של אלג'יריה העצמאית. בשנת 1974 לאחר החלוקה המנהלית המחודשת, לאגוואט החזירה לעצמה את מעמדה כעיר בירה של המחוז.

דמוגרפיה
--------

אוכלוסיית העיר לאגוואט מנתה 170,693 תושבים במפקד האוכלוסין שהתקיים ב-2012. העיר מהווה חלק ממחוז לאגוואט, שאוכלוסייתו הכוללת היא כ-480,000 תושבים. גרף האוכלוסייה מתייחס לכמות האוכלוסייה בעיר בעידן אלג'יריה העצמאית:

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה בעיר:

הדיוקסיה של לאגוואט
-------------------

מאז 14 בספטמבר 1955 העיר היא מקום מושבה של "הדיוקסיה של לאגוואט" (בלטינית: Dioecesis Laghuatensis), שהוקמה ב-19 ביולי 1901. ב-10 ביוני 1948 ביקרה במקום נציגות האפיפיור. הדיוקסיה כפופה ישירות לכס הקדוש והיא מקום מושבו של הארכיבישוף של אלג'יריה. בדיוקסיה יש כ-300,000 מאמינים. בשנת 2004 שירתו במקום 1,916 כמרים ו-61 נזירות.

חינוך
-----

בעיר קיימת אוניברסיטת "עאמר טלידג'י".

תחבורה
------

העיר ממוקמת על ציר תחבורה ראשי (N1) החוצה את המדינה מצפון לדרום.
במזרח העיר קיים נמל תעופה בינלאומי גדול, "אל-מקרארג". ותחנת רכבת המקשרת את העיר עם שאר המדינה.

60 ק"מ דרומית לעיר נמצא שדה הגז "חאסי ראמל", שהוא הגדול ביותר בצפון אפריקה.

יהודים
------

עד לסוף 1948 הייתה בעיר קהילה גדולה. בעיר היו בתי כנסת ובית ספר המלמד עברית. כל יהודי העיר עזבו בעקבות הרב המקומי שעלה לישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לאגוואט** |

אתר מידע של העיר

* לאגוואט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11951438x (data)
* GND: 4273859-3
* VIAF: 239111830
* WorldCat (עם VIAF): 239111830

 |
**עורבני פלורידה** (שם מדעי: *Aphelocoma coerulescens*) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העורביים החי רק בפלורידה שבארצות הברית. זוהי הציפור האנדמית היחידה למדינה זו.

מאפיינים
--------

אורכו של העורבני 23–28 ס"מ, מוטת כנפיו 33–36 ס"מ ומשקלו 66–92 גרם. צבעו אפור וכחול: הסנטר, הגב והבטן אפורים, הראש (למעט הסנטר), הצוואר, קצות הכנפים והזנב כחולים. העיניים והמקור שחורים והרגליים הארוכות אפורות כהות.

העורבני מצוי רק בחורש הפתוח של מרכז פלורידה שם ישנם איומים רבים: יובש, שריפות יער וכן מאוים מפגיעה של האדם באזור. העורבני מעופף בקבוצות משפחתיות בין צמחי האזור ומחפש בלוטים, אגוזים, פירות, חרקים וחולייתנים קטנים.

העורבנים מקננים בין ענפים קוצניים והנקבות מטילות 2–3 ביצים הבוקעות בתוך 17 ימים ומגיעות לבגרות תוך 18 יום. ואולם עורבנים אלה גם כשהם מתבגרים נשארים עם הוריהם בקן ועוזרים לגדל את הצאצאים הבאים וכן לפקח על טורפים (כמו מיני עקב ונץ). התנהגות זו נובעת בעיקר מכך שלהורים קשה לצוד לבד בסביבה החורשית הדלה בחרקים ובטרף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורבני פלורידה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורבני פלורידה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565869205171

 |
משפחת הברון **גוטמן** מגלשה ובלישצ'ה (בהונגרית: **Gutmann család**) היא משפחה יהודית-הונגרית שקיבלה תואר אצולה ולאחר מכן תואר ברון בממלכת הונגריה במאה ה-19.

תולדות המשפחה
-------------

### הנריק גוטמן

הנריק גוטמן (1805–1890), יליד נג'קניז'ה, קיבל את תואר האצולה בשנת 1869 יחד עם תוספת השם מִגלשה (בדומה לתואר הגרמני von או האנגלי sir). הנריק ייסד את העסק המקומי של המשפחה בשנת 1836, בו עסק במסחר בעצים ובדגנים. מאוחר יותר התמנה לנשיא הקהילה היהודית, המקומית. היו לו כמה בנים אדן, לאסלו, וילמוש ואלפרד. הנריק גוטמן היה גם נשיא בנק החיסכון של נג'קניז'ה, המייסד ונשיא של בנק המסחר והתעשייה בעיר וכן אזרח כבוד של העיר, הוא קיבל את תואר האצולה ממלך הונגריה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה אשתו הייתה ננט שטרסר (1819–1878).

### וילמוש גוטמן

וילמוש גוטמן (1847–1921), אחד מבניו של הנריק, ,גם הוא היה תושב העיר נג'קניז'ה וקיבל ב-25 בפברואר 1882 תואר "יועץ חצר מלכותי", ב-16 בספטמבר 1904 הוענק לו תואר ברון עם תוספת השם מִבֶּלִישְצֶ'ה. וילמוש, ניהל את העסק המשפחתי ופיתח את מפעל עבודות העץ בבלישצ'ה למפעל גדול ורציני. היו לו 3,000 עובדים בתחילת המאה ה-20, אך בשנת 1892 הפך לאחד המייסדים ולבעל המניות העיקרי של מבשלת הבירה נג'קניז'ה. לאחר מותו של וילמוש, אחיו, לאסלו, חיסל את עסקי המשפחה בנג'קניז'ה. נכדיו של וילמוש, הברון שאנדור, יליד 1924, ואחיו, הברון וילמוש, יליד 1927, שינו את שם משפחתם מגוטמן ל"גלשאי".

לקריאה נוספת
------------

* יאנוס גודנוס: גנאלוגיה של האצולה ההונגרית במאה ה-20. אילן יוחסין
* לקסיקון קטן ביוגרפי של זאלה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפחת גוטמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Széchényi National Library - gyászjelentések - idősebb gelsei Gutmann Henrik gyászjelentése".
2. ↑  "Guttmann de Gelse Henrik nagykanizsai lakos".
3. ↑  "Széchényi National Library - gyászjelentések - gelsei Gutmann Henrikné Strasser Nanette".
4. ↑  "Ferenc József; Bécs; 1882.02.25; királyi tanácsosi cím".
5. ↑  "Ferenc József; Bécs; 1904.09.16; bárói cím; előnév adományozása".
**הפועל תל אביב** הייתה קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר תל אביב, שהוקמה מחדש בשנת 2014 ופורקה בשנת 2017. מדי הקבוצה היו בצבעי אדום ולבן, כצבעי אגודת הפועל תל אביב.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה ביוזמת שני אוהדי הפועל תל אביב, ד"ר אייל גרטמן, עדי רובינשטיין, יריב רובינשטיין והכלכלן דודו הולצמן, במטרה להקים קבוצת כדוריד בסמלי המועדון בשילוב מיזמי חינוך שיפעלו בדרום תל אביב וביפו. הקבוצה קיימה את משחקיה באולם הדר יוסף בתל אביב.

בעונתה הראשונה מאמן הקבוצה היה בועז שובל (שחקן עבר של הפועל ראשון לציון ואס"א תל אביב) ושיחקו בה בין היתר: עומר ורד (שכיהן כקפטן), יריב רינקוב, ליאור פאר, קובי אלבז, אלירן רובין, הראל מוריץ ואורי מיכאלי. כבר בעונתה הראשונה של המועדון העפילה הקבוצה לליגה הלאומית.

המאמן סער פרנקל, שזכה בדאבל עם הפועל ראשון לציון, מונה למאמן הקבוצה. לקבוצה הצטרפו שחקנים נוספים מהפועל ראשון לציון, אך היא לא הצליחה להעפיל לליגת העל.

לאחר שנתיים בליגה הלאומית, ושלוש שנים מאז הקמתה מחדש, פורקה הקבוצה בשנת 2017 עקב חובות. אולם מחלקת הנוער והילדים המשיכה לפעול במתכונת מצומצמת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר ויקיפועל - אנציקלופדיית הפועל תל אביב
* הקמה ב-2014 - ישראל היום, ספורט5
* אתר למנויים בלבד אורי טלשיר, בהפועל תל אביב רוצים את כל היד, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורן קורנפלד‏, כדוריד: סער פרנקל מונה למאמן הפועל תל אביב מהלאומית, באתר וואלה!‏, 10 ביוני 2015
2. ↑  הפועל ת"א כדוריד: השוער גל הרשקוביץ חתם, באתר nrg‏, 3 באוגוסט 2015
3. ↑  ברק חקלאי, כדוריד: הפועל תל אביב נסגרה, באתר ynet, 26 בספטמבר 2017
אריתרוציט מודבק בטפיל *Plasmodium vivax* מפגין ריבוי נקודות שיפנר לאחר צביעת גימזה. שימו לב לצורה העגולה של האריתרוציט (השוו עם התמונה התחתונה)
**נקודות שִׁיפְנֵר** (באנגלית: **Schüffner's dots**,‏ **Schüffner's stippling** וגם **Schüffner's granules**) הן נקודות אופייניות בגוון אדום-ורוד, המאפיינות אריתרוציטים נגועים באחד משני טפילי פלסמודיום, גורמי מחלת המלריה בבני האדם, *Plasmodium vivax* או *Plasmodium ovale*.

נקודות שיפנר נקראות על שם וילהלם אוגוסט פול שיפנר (Wilhelm August Paul Schüffner), רופא ומיקרוביולוג גרמני, אשר תיאר אותן לראשונה בשנת 1899 במֶדַן שבאינדונזיה.

ככלי לאבחנת גורם המלריה
-----------------------

אריתרוציט מודבק בטפיל *Plasmodium ovale* מפגין ריבוי נקודות שיפנר לאחר צביעת גימזה. שימו לב לצורה הסגלגלה של האריתרוציט (השוו עם התמונה העליונה)
ארבעת טפילי המלריה בבני האדם ידועים כמעודדים את היווצרותם של שינויים מורפולוגיים מיקרוסקופיים באריתרוציטים אליהם פלשו, דוגמת בליטות המזדקרות מקרום האריתרוציט (Knobs), אִינְוָוגִינָצְיוֹת (יצירת מעין שקעים הנמשכים אל פנים התא) וחריצים (בקיעים) בקרום התא. בנוסף לכל אלה, טפילי *P. vivax* ו-*P. ovale* מעודדים את היווצרותם של מעין גרגירים (גרנולות) ייחודיים אשר ניתנים להבחנה במיקרוסקופ אור רגיל לאחר צביעת רומנובסקי, או גימזה.

אריתרוציטים שנגועים בטפילי פלסמודיום אלה מכפילים תחילה את ממדיהם (במקרה של הדבקות ב-*P. ovale* גם רוכשים צורה סגלגלה) ולאחר מכן מתחילים ליצור אינווגינציות הדומות לוסיקולות בממברנה, המזכירות בצורתן את נאדיות הריאה. דבר שנראה, לאחר צביעה, במיקרוסקופ אור כנקודות אדומות. מחקרים מלריולוגיים שבוצעו בנושא הראו כי וסיקולות אלה מכילות את חלבוני הטפילים.

הופעת נקודות שיפנר מתרחשת בכל אחד משלבי מחזור חיי *P. vivax* ו-*P. ovale* באריתרוציטים **פרט** לשלב המוקדם ביותר, המתרחש לאחר הפלישה, אשר נקרא **Ring stage** (השלב הטבעתי). הופעת הנקודות מהווה כלי אבחנתי חשוב באיתור גורם מחלת המלריה. למרות שהנקודות מופיעות באריתרוציטים הנגועים באחד משני טפילי פלסמודיום הנ"ל, רק האריתרוציטים הנגועים בטפיל *P. ovale* נראים סגלגלים במשטח דם. זאת בניגוד לאריתרוציטים הנגועים בטפיל *P. vivax* שממשיכים לשמור על צורה עגולה יותר.

ראו גם
------

* פלסמודיום
* מלריה

קישורים חיצוניים
----------------

* תרשים התפתחות טפיל *Plasmodium vivax* באריתרוציט אנושי, מתוך האתר www.gefor.4t.com.
* תרשים התפתחות טפיל *Plasmodium ovale* באריתרוציט אנושי, מתוך האתר www.gefor.4t.com.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מתוך מדריך למלריה באתר www.polconsultant.com.
2. ↑  מיני טפיל הפלסמודיום מתוך אתר אוניברסיטת מדינת מישיגן.
3. ↑  Wickert H, Krohne G. (2007). *The complex morphology of Maurer's clefts: from discovery to three-dimensional reconstructions*. Trends in Parasitology. 23(10):502-9. PMID 17888738
4. 1 2  Udagama PV, Atkinson CT, Peiris JS, David PH, Mendis KN, Aikawa M. (1988). *Immunoelectron microscopy of Schüffner's dots in Plasmodium vivax-infected human erythrocytes*. The American Journal of Pathology. 131(1):48-52. PMID 3281470
ד"ר יצחק ברלוביץ
**יצחק ברלוביץ** (נולד ב-10 באוקטובר 1949) הוא רופא ישראלי,מומחה למינהל רפואי ומומחה ברפואת ילדים.
כיהן כמנהל המרכז הרפואי וולפסון וכמשנה למנכ"ל משרד הבריאות.

ברלוביץ נולד בעיר וילנה שבליטא (אז בשליטת ברית המועצות), עלה לישראל ב-1958 והתגורר עם משפחתו בחולון. למד רפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ובנוסף הוא בוגר תואר שני במינהל מערכות בריאות בבית הספר למינהל עסקים באוניברסיטה זו.

התמחה ברפואת ילדים במרכז רפואי אסף הרופא, וב-1985 החל את עבודתו כעוזר רפואי לראש שירותי האשפוז במשרד הבריאות. ב-1993 התמנה כראש מינהל הרפואה, ב-1997 התמנה למשנה למנכ"ל משרד הבריאות ובדצמבר 2006 החל את עבודתו כמנהל המרכז הרפואי וולפסון. ב-2017 פרש לגמלאות.

בתקופה בה עבד במשרד הבריאות היה שותף בניסוח ״חוק ביטוח בריאות ממלכתי ״וחוק זכויות החולה״, יזם הסדרת הביטוח הרפואי לילדים חסרי ביטוח (ילדי עובדים זרים), יזם הקמת מערך השרות הרפואי לחולי שחפת בישראל.
ד"ר ברלוביץ היה חבר מועצת הבריאות על פי חוק ביטוח בריאות וכיהן כחבר בוועדת סל שירותי הבריאות ("וועדת התרופות") מהקמתה עד שנת 2006.

ד״ר ברלוביץ כיהן כיו״ר ״יהב רופאים -חברה לניהול קופות גמל בע״מ", כמו כן, ד״ר ברלוביץ מכהן כיו"ר המועצה הלאומית לקידום בטיחות, בית ופנאי וחבר במועצה הלאומית ללוגיסטיקה, חבר בהנהלת האגודה לזכויות החולה בישראל, יו״ר פורום ריבוט לחדשנות בבריאות, יו״ר עמותת עיל״ם, מנהל רפואי בחברת Take Care, יועץ רפואי לחברת Hi-Doc, חבר בהנהלת רוטרי סניף חולון, יו״ר ועדת ביקורת של עמותת בתי החולים הציבוריים, חבר בוועד המנהל של עמותת AllCan בישראל.

ד״ר ברלוביץ יזם והשתתף יחד עם הפרופסורים מרדכי שני וגבי בן נון בכתיבת הספר "מערכת הבריאות בישראל" (בהוצאת סטימצקי). לאחרונה עלה הספר במהדורה דיגיטלית באתר ההסתדרות הרפואית.

פרסים ואותות כבוד
-----------------

* ״אות יקיר שירות המדינה״ לשנת 2012,
* בשנת 2017 הוענק לו ״התואר אזרח כבוד״ של העיר חולון,
* בשנת 1995 הוענק לו פרס מנכ״ל משרד הבריאות ״כאות הוקרה והערכה על תרומה מיוחדת למילוי המשימות הלאומיות עליהן מופקד המשרד״.

בנו הבכור, שחר ברלוביץ', הוא יוצר, עורך תוכן ובמאי טלוויזיה ישראלי. בנו הצעיר, ערן ברלוביץ', הוא גריפ בטלוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שווה בדיקה - אתר שנוסד ביוזמת ד"ר ברלוביץ המאפשר לגולשים לבצע בדיקה ראשונית וכללית של מצב בריאותם
* שי ניב, ‏מנכ"ל ביה"ח וולפסון: "זו לא בושה להחתים שעון", באתר גלובס, 26 באפריל 2011
* "להיערך לפתרונות לא שגרתיים- שביתת הרופאים 2011"- ד"ר יצחק ברלוביץ בריאיון לאתר "דוקטורס"
* לימור אטיה, החוזר בתשובה שהפך לרופא: סיפורו של מנהל "וולפסון", באתר nrg‏, 6 במרץ 2012
* שי ניב, ‏"מי שמנתח גם בבי"ח ציבורי וגם בפרטי נמצא בניגוד עניינים", באתר גלובס, 22 בנובמבר 2014
* שי ניב, ‏"כ-10% מוותרים על תרופות בגלל ההשתתפות העצמית", באתר גלובס, 12 במאי 2017
* יצחק ברלוביץ, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313039005171
* LCCN: no2006010814
* WorldCat (עם LCCN): no2006-010814

 |