recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פייטון טאקר ריד** (באנגלית: **Peyton Tucker Reed**; נולד ב-3 ביולי 1964) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. בין סרטיו הידועים נמנים "לגמור עם אהבה", "יס מן", "מעודדות צמודות" ו"הצד שלו, הצד שלה". כמו כן, ריד ביים את סרט גיבור-העל "אנטמן" ושני סרטי ההמשך, "אנטמן והצרעה" ו"אנטמן והצרעה: קוונטומאניה".

ביוגרפיה
--------

ריד נולד בראשית יולי 1964 בראלי, בירת קרוליינה הצפונית, הצעיר מבין שלושת אחיו. לרגל חג המולד ב-1977, קיבל ריד בן ה-13 מצלמת קולנוע סופר 8 (אנ'), אז התחיל לכתוב ולביים סרטים בכיכובם של חבריו ובני משפחתו. עד מהרה נמשך ריד אל עולם הבימוי והקולנוע ועם גבר לימודיו התיכוניים המשיך ללימודי קולנוע באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. עם תום לימודיו הגבוהים ב-1987, השתכן ריד בלוס אנג'לס, שם נכנס לראשונה לתעשיית הקולנוע הטלוויזיוני כעוזר מפיק ברשת הטלוויזיה ABC.

יצירתו הקולנועית הראשונה הייתה סרט קצר בשם "כמעט גמור" (Almost Beat) ב-1989. בשנים 1990–2001 עסק ריד בעיקר בבימוי תוכניות טלוויזיה, ואף ביים פרק בסדרת האנימציה בחזרה לעתיד". אל תעשיית הקולנוע האמריקאי נכנס עם בימוי סרטו הראשון, "מעודדות צמודות" בכיכובן של קירסטן דנסט ואלייזה דושקו. עם עלייתו לאקרנים נהפך הסרט מיד לשובר קופות ועם הזמן התקבע מעמדו כסרט פולחן. לאחר מכן ביים את הסרט "לגמור עם אהבה" בכיכובם של רנה זלווגר, יואן מקגרגור, דייוויד הייד פירס ושרה פולסון. בין שאר סרטיו נמנים "הצד שלו, הצד שלה" בכיכובם של וינס ווהן וג'ניפר אניסטון ו"יס מן" בכיכובו של ג'ים קארי.

ב-2015 ביים את הסרט "אנטמן" המבוסס על דמות איש הנמלה מחוברות הקומיקס של מארוול, ושגרף כ-520 מיליון דולר אמריקני בקופות. הוא הוסיף לביים את סרט ההמשך של אנטמן, "אנטמן והצרעה", אשר עלה לאקרנים ביולי 2018.

בשנת 2020 החל לעבוד על הסרט "אנטמן והצרעה: קוונטומאניה" שמהווה המשך לקודמיו, והוא עתיד להיות מוקרן במהלך 2022.

ריד מתגורר בלוס אנג'לס יחד עם רעייתו השנייה שלייה, לה נישא ב-2013. בשנים 1998–2006 היה נשוי לבת' למור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייטון ריד** בוויקישיתוף
* פייטון ריד, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פייטון ריד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פייטון ריד, באתר AllMovie (באנגלית)
* פייטון ריד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* פייטון ריד, באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* פייטון ריד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פייטון ריד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פייטון ריד, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פייטון ריד - ביוגרפיה, באתר Tribute (באנגלית)
2. ↑  "Almost Beat", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
3. ↑  "מעודדות צמודות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
4. ↑  Tatiana Siegel, ‏'Ant-Man' Director Peyton Reed in Negotiations to Return for Sequel (Exclusive)‎, The Hollywood reporter, ‏21 באוקטובר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1176643
* BnF: cb14131193v (data)
* CiNii: DA18762043
* GND: 139482199
* ISNI: 0000 0001 1472 2504
* LCCN: nr2002006443
* MusicBrainz: ead7f5ad-7fcd-4fcb-80ad-ef86a93c5832
* NKC: js20061215011
* NLK: KAC201202010
* NTA: 239961595
* SUDOC: 14228663X
* VIAF: 49430972
* WorldCat: lccn-nr2002006443

 |
**היינץ פישר** (בגרמנית: **Heinz Fischer**; נולד ב-9 באוקטובר 1938) הוא משפטן ופוליטיקאי אוסטרי, מומחה במדע המדינה, נשיא אוסטריה החל מ-2004 עד 2016.

ביוגרפיה
--------

2010-04-25
פישר נולד ב-9 באוקטובר 1938 בעיר גראץ במזרח אוסטריה. את חינוכו העל-יסודי הוא קיבל בגימנסיה, וסיים את לימודי התיכון בשנת 1956. לאחר מכן למד לימודי משפטים באוניברסיטת וינה, ולבסוף קיבל דוקטורט בשנת 1961. בתחילת שנות ה-60 היה מתנדב בקיבוץ שריד. חוץ מעיסוקו בפוליטיקה הוא העסיק עצמו בקריירה אקדמאית והיה לפרופסור במדע המדינה באוניברסיטת אינסברוק בשנת 1993.

פישר היה חבר הפרלמנט האוסטרי (הנציונלראט) מ-1971 ואף שימש כאחד מיושבי ראש שלו בשנים 1990–2004. כמו כן כיהן כשר המדע בין השנים 1983–1987 בקואליציה שהונהגה על ידי קנצלר אוסטריה דאז, פרד זינובאץ.

בשנת 2004 הודיע כי יתמודד על משרת הנשיא הקודם שנפטר, תומאס קלסטיל. הוא נבחר לתפקיד ב-25 באפריל 2004 כנציג האופוזיציה בראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, השיג 52.4 אחוז מסך הקולות נגד המועמדת השנייה, שרת החוץ בניטה פררו-ולדנר שהתמודדה מטעם הקואליציה השמרנית של מפלגת העם האוסטרית.

פישר נשבע לנשיאות ב-8 ביולי 2004 וקיבל את המשרה מידי נשיא הפרלמנט שהחליף את תומאס קלסטיל, שנפטר ב-6 ביולי אותה השנה. מאז שנבחר לתפקיד גברה האהדה כלפיו. ב-2010 נבחר לתקופת כהונה שנייה ברוב גדול של 78.9% מן הקולות.

למרות שהוא זוכה לתמיכה באוסטריה, חברו לשעבר באוניברסיטה, נורברט לסר, טוען כי פישר נמנע מלהביע את דעתו בנושאים שנויים במחלוקת או מלהביע ביקורת על נושאים כאלו. דוגמה נפוצה לכך היא תמיכתו שבשתיקה בברונו קרייסקי שהתנגד לשמעון ויזנטל - צייד הנאצים.

פישר מגדיר עצמו כאגנוסטיקן. הוא נשוי משנת 1968 למרגיט, בת להורים יהודיים, ולהם שני ילדים מבוגרים. תחביבו העיקרי הוא טיפוס הרים וכן הוא משמש כנשיא האגודה האוסטרית של חברי הטבע.

בנובמבר 2008 החליטה אוניברסיטת תל אביב להעניק לו תואר דוקטור לשם כבוד.

בשנת 2016 לא היה יכול פישר להתמודד על התפקיד שלישית, שכן לפי החוק האוסטרי מותר להיבחר לנשיא לשתי קדנציות בלבד, בנות שש שנים כל אחת. לכן סיים את כהונתו ב-8 ביולי 2016 אז תמו בדיוק 12 שנים לכהונתו. החליף את מקומו אלכסנדר ואן דר בלן שניצח בבחירות הנשיאותיות של אוסטריה ב-4 בדצמבר 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **היינץ פישר** |

* היינץ פישר, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר האינטרנט הרשמי של היינץ פישר (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקשר האוסטרי, באתר "אתר הקיבוצים", 11 בדצמבר 2008
2. ↑  תואר הדוקטור מטעם האוניברסיטה

| נשיאי אוסטריה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| קרל זייץ • מיכאל הייניש • וילהלם מיקלס • קרל רנר • תאודור קרנר • אדולף שרף • פרנץ יונאס • רודולף קירכשלגר • קורט ולדהיים • תומאס קלסטיל • היינץ פישר • אלכסנדר ואן דר בלן |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278561005171
* BIBSYS: 6090420
* BnF: cb12206542j (data)
* GND: 120668890
* ISNI: 0000 0001 1060 5968
* LCCN: n80138883
* NKC: skuk0002456
* NLA: 35785235
* NLP: a0000002227958
* NSK: 000049474
* NTA: 069413843
* SUDOC: 080457304
* Trove: 1086650
* VIAF: 46800469
* WorldCat: lccn-n80138883

 |
צילום של האזור
**מגדל החסידות** (בערבית בֻּרג' א-לקלק, برج اللقلق) הוא מגדל הניצב בפינה הצפון-מזרחית של חומת ירושלים. באזור זה החומה אינה נסמכת על מכשול טבעי אלא חוצה גיא רדוד, דבר המהווה נקודת-תורפה. לקראת המצור הצלבני על ירושלים, ואולי אף לפני כן, נחפר חפיר בצידה הצפוני של החומה על מנת לספק הגנה לנקודה זו. יסודות המגדל בנויים בחפיר זה. מקור שם המגדל לא ברור אך הוא נקרא כך למן התקופה הממלוכית, אז, ככל הנראה היה במקום מצד.

מבנה פיזי
---------

המגדל הנוכחי נבנה על ידי סולימאן המפואר במאה ה-16. גובה המגדל מעל החפיר הוא 12 מטרים, מבנהו ריבועי ואורך פאתו כ-4 מטרים. הפאה הצפונית מעוטרת בארבעה טורי מדליונים. בערך ב-2/3 הגובה נמצא חלון אטום בדמות רוזטה במרכז הפאה נמצא חרך ירי. ב-2/3 הגובה של הפאה המזרחית נמצא חלון אטום בעל קשת מחודדת ובמרכזו חרך ירי. מתוך החומות המגדל נמוך בהרבה והגישה אליו היא כמעט ממפלס הרחוב. בעוד מבחוץ המבנה מרשים ונקי, צידו הפנימי מוזנח.

אתרים באזור המגדל
-----------------

המגדל ניצב בשכונה הצפון-מזרחית של הרובע המוסלמי, שולי שכונת באב אל חוטה הנקראת ברג' א-לקלק, על שם המגדל. באזור זה מתגוררת אוכלוסייה דלה של צוענים. באזור שטחים פתוחים רבים יחסית לעיר העתיקה. למרגלות המגדל נמצאת אנדרטה שהוקמה לאחר מלחמת ששת הימים על ידי תושבי האזור לזכר חיילי הלגיון הירדני שנפלו במלחמה. אנדרטה זו הוקמה עוד לפני כינון הסכם השלום בין ישראל לירדן, והייתה ייחודית בהיותה האנדרטה היחידה בעולם שהוקמה לזכר חיילי אויב. עד ראשית שנות התשעים התקיים למרגלות המגדל שוק צאן ססגוני מדי יום שישי.

לקריאה נוספת
------------

* רוני אלנבלום, **על חומותיך ירושלים**, יד יצחק בן-צבי 1988. עמודים 55, 59
* אלי שילר, **חומות ירושלים כיום** בתוך "קרדום" 21-23 (יולי 1982) עמוד 61
**רון אלמוג** (נולד ב-18 בנובמבר 1979) הוא מוזיקאי, מלחין, מתופף, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רון אלמוג למד בבית הספר תלמה ילין במגמת הג'אז, לשם התקבל בתור נגן גיטרה.

בעת לימודיו התבלט אלמוג בשמירה על קצב, ומאחר שהיו מעט מתופפים בשכבתו, הועבר רון ללמידת תופים.

בשנת 1999, בזמן שכבר התחיל לעבוד עם להקת הבילויים, הצטרף ללהקת הדורבנים, בה היו חברים איתי גלוסקא, עידו אופק, גיא מזיג ואייל מזיג. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים מצליחים, בהם עזר אלמוג לעבד חלק מהשירים, ואף הלחין את השירים "סמבה סתיו" ו"רוצה לרקוד". אלבומם הראשון של הדורבנים, "קובי", הגיע למעמד של אלבום זהב. 

בשנת 2003 הצטרף להרכב "הדמוי ביג בנד" האורקסטרה של אבי לייבוביץ', הרכב בו חבר אלמוג עד היום. משנת 2014 מפיק אלמוג ביחד עם יאיר סלוצקי את ההרכב, בנוסף לכתיבת קטעים רבים.

בשנת 2006 זכה עם הדורבנים בתואר "הרכב השנה" בגלגלצ. הלהקה התפרקה בשנת 2009 לאחר שהוציאה את אלבומה השלישי, "אחד אחרי השני".

מאז פירוק הלהקה, עבד אלמוג עם אמנים כמו שלמה גרוניך, יוני רכטר, אלון אולארצ'יק, אסף אמדורסקי, שם טוב-לוי ואלי מגן.

בשנת 2005 כתב עם גיא מזיג את שיר הפתיחה לתוכנית הטלוויזיה "המאסטרו".

בשנת 2013, עזר להפיק, בשיתוף פעולה עם אייל מזיג וגיא מזיג את האלבום "אחרי הכל" של שלמה גרוניך, שממנו יצאו הסינגלים "בנאליה לפני השקיעה" ו"במקום שהם בנו", ובנוסף, ניגן בהופעות שליוו את האלבום, יחד עם אייל מזיג (באס), איתמר גרוס (קלידים) ועומרי אגמון (גיטרה חשמלית).

בנוסף באותה שנה, ניגן באלבום "מדבר אל עצמי", אלבום הסולו של שותפו ללהקת הדורבנים עידו אופק.

בשנת 2016 ניגן באלבומו של חנן בן ארי "איזון", יחד עם איתמר גרוס בהפקתו של אייל מזיג.

בנוסף באותה שנה, ניגן בסינגל "פשוט להיות" של זמרת הדיסקו הישראלית חדווה עמרני, גם הוא בהפקתו של אייל מזיג.

דיסקוגרפיה
----------

### עם הדורבנים

* קובי (2003)
* לוי (2006)
* אחד אחרי השני (2009)

### עם תזמורת הג'אז הישראלית

* Groove Collage ‏(2009)
* Volcano (2013)
* The Songs Of Yankale Rotblit‏ (2014)
* בחברה טובה (בשיתוף שם טוב לוי) (2015)
* Nine Tales One Story‏ (2018)

### עם שלמה גרוניך

* אחרי הכל (2013)

### עם עידו (זיגו) אופק

* מדבר אל עצמי (2013)

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של רון אלמוג
* רון אלמוג באתר יוטיוב
* רון אלמוג באתר פייסבוק
* רון אלמוג באינסטגרם
* רון אלמוג באתר פזמונט
* רון אלמוג באתר אישים

* רון אלמוג, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 9e00a385-d2ee-403c-a7db-b673f746f3e1

 |
**הנסיך של ויילס** (באנגלית: **Prince of Wales**) הוא קוקטייל שנוצר על ידי אלברט אדוארד, נסיך ויילס, שלימים הפך למלך אדוארד השביעי. ישנן מספר גרסאות של הקוקטייל, הרכיבים המשותפים בהן בדרך כלל הן שמפניה, אנגוסטורה ביטרס, סוכר (או סירופ סוכר), ויסקי שיפון או קוניאק וליקר.

ביוגרפיה אנונימית של המלך אדוארד, "החיים הפרטיים של המלך אדוארד השביעי", מייחסת את המשקה לנסיך עצמו. הקוקטייל כלל "מעט ויסקי שיפון, קרח כתוש, ריבוע קטן של אננס, קורטוב אנגוסטורה ביטרס, קליפת לימון, כמה טיפות מרשינו (ליקר דובדבן), מעט שמפניה ואבקת סוכר לפי הטעם".

המרכיבים לנסיך מוויילס הם:

* 45 מ"ל ויסקי שיפון
* 30 מ"ל שמפניה
* חתיכה קטנה של אננס
* שפריץ אנגוסטורה ביטרס
* 1/4 כפית (1.25 מ"ל) ליקר מרשינו
* 1 כפית (5 מ"ל) סוכר (או סירופ סוכר)

את המשקה מכינים על ידי ערבוב סוכר ואנגוסטורה, הוספת ויסקי וליקר ואז אננס. רכיבים אלו מנוערים עם קרח כתוש, את התערובת מסננים לכוס קוקטייל, ואז מוסיפים את השמפניה. חלק מהמתכונים משתמשים בקוניאק או ברנדי במקום ויסקי שיפון, בנדיקטין או ליקר אחר במקום מרשינו, ותפוז במקום אננס. גם שיטות ההכנה משתנות.

הבלוגר והמיקסולוג, סם מאייר, תיאר את הקוקטייל בבלוג cocktalians כ-"משקה נפלא עם שיפון חריף… והמרשינו המתוק והאננס המשתלבים זה בזה והבעבוע קושר את הכל יחד". מומחה היין והעיתונאי, אנדרה דומינה, תיאר את הקוקטייל כבעל טעם מר, מתוק וחמוץ המשתלב בהרמוניה מושלמת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנסיך של ויילס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Wondrich, David (2015-04-07). *Imbibe! Updated and Revised Edition: From Absinthe Cocktail to Whiskey Smash, a Salute in Stories and Drinks to "Professor" Jerry Thomas, Pioneer of the American Bar* (באנגלית). Penguin. ISBN 978-0-698-18185-4.
2. 1 2  Perry, Charles (2007-10-31). "Prince of Wales' cocktail". *Los Angeles Times* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-11-18.
3. 1 2  Dominé, André; Euler, Barbara; Fassbender, Wolfgang; Stelzig, Matthias (2009). *Le livre du bar et des cocktails*. Ullman. ISBN 978-3-8331-4804-0.
4. ↑  "Prince of Wales recipe". *www.drinksmixer.com*. נבדק ב-2021-11-18.
5. ↑  "CocktailDB: The Internet Cocktail Database | Prince of Wales Cocktail". אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2012-01-07.
6. ↑  Cocktailians: MxMo Submission: The Prince of Wales Cocktail, web.archive.org, ‏2016-03-16
**העברית** היא להקת רוק ישראלית שחבריה הם ערן פרץ (גיטרה ושירה), אורון שרי (גיטרה ושירה), יוני ליפשיץ (תופים), הורי יצחקי (בס) ואורי מילשטיין (קלידים). בעבר היו חברים בה עמית הראל, יוסי שהינו (תופים), עלם שליט (באס), וגיל וינשטוק (קלידים).

היסטוריה
--------

הלהקה הוקמה כאשר אורון שרי ועמית ארבל נפגשו בהפגנה, והחלו לנגן כשאליהם מצטרף בהמשך ערן פרץ. תחילה, שם הלהקה היה The Blush, ולאחר מכן Blush. תחת השם הזה הקליטה הלהקה ב־2004 גרסת כיסוי בעברית לשיר "Waiting for the miracle" במסגרת פרויקט "שיר זר" של מגזין המוזיקה "השרת העיוור". הפרויקט, ביוזמת המגזין ובהפקתו של דויד פרץ, יצא באלבום וכלל אוסף שירים של אמנים אלטרנטיביים ישראלים שהקליטו גרסאות משלהם לשירי לאונרד כהן בתרגום לעברית. באלבום השתתפו, בין היתר, גבריאל בלחסן, שרון מולדאבי, רותם אור ואמנים נוספים; האלבום היה זמין להורדה מהאתר בחינם, אך הפצתו נאסרה עקב בעיית זכויות יוצרים. בהמשך שונה שם הלהקה ל-Blush and Lure. הלהקה הופיעה והקליטה מוזיקה לסרטי סטודנטים והופיעה במועדונים באירופה ובישראל (בין היתר, בערב מחווה ללהקת פייבמנט בתל אביב בשנת 2004) וגם ברדיו. הם הקליטו אלבום שכל שיריו היו באנגלית, והחליטו לגנוז אותו.

בסוף שנת 2005 הלהקה שינתה את שמה ל"העברית", עברה לשיר בשפה העברית בלבד והתמקדה בסגנון של מועדוני רוק ישראלים משנות ה-80, כגון הפינגווין.

הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון "חיי הזוהר של תל אביב" ב־12 בדצמבר 2006 באתר Imusic (ר' נענע דיסק) וב־1 בינואר בשנת 2007 האלבום הופץ לחנויות על־גבי תקליטור. האלבום הנפיק את הלהיט "מסיבת כיתה" (שהיה להיטה היחיד). הלהקה הייתה מועמדת לפרס עמ"י בקטגוריית "תגלית השנה" של 2007.

בשנת 2008 עברה הלהקה שינוי נוסף כאשר הצטרפו אליה גיל וינשטוק ועלם שליט. עמית ארבל עזב את הלהקה ובמקומו הצטרף יוסי שהינו. בתאריך ה-18 בפברואר אותה שנה פורסמה הודעה קצרה בעמוד ה-Myspace של הלהקה, בו נאמר שהם מקליטים גרסת כיסוי נוספת - הפעם לשירה של נורית גלרון "זה הגשם" לטובת פרויקט "עבודה עברית 2". בהמשך יצא האלבום ללא השיר. עוד צוין כי הלהקה עובדת על אלבום שני.

בחודש אפריל 2009, במסגרת המדור "שיר בחזרה" באתר וואלה!, עלה וידאו לשיר חדש של הלהקה, אותו ביצעה עד כה רק בהופעות - "עוד סימן". הווידאו מציג את הלהקה מבצעת את השיר בחדר חזרות. השיר נכלל באלבומה השני של הלהקה.

בחודש מאי 2009 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות קצר בפולין, שכלל הופעות בערים ורשה, קרקוב וטרנובסקה גורה.

ב-8 ביוני 2011 יצא אלבומה השני של הלהקה, רגשות מודרניים.

בדצמבר 2012 הודיעו חברי הלהקה בעמוד הפייסבוק שלהם כי הם חוזרים לעבוד על האלבום השלישי.

ביוני 2016 יצא לאקרנים הסרט "ברש", שירם של הלהקה "מסיבת כיתה" היה שיר הנושא של הסרט, ונשמע בטריילר שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העברית** בוויקישיתוף

* העברית, באתר Last.fm (באנגלית)
* העברית, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* העברית, באתר בנדקמפ
* העברית, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* העברית, באתר הרשת החברתית Facebook
* העברית, באתר Qube
* נויה כוכבי, העברית: פופ ישראלי עם עומק, עכבר העיר, 27 באפריל 2009
* העברית (להקה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיר זר - משירי לאונרד כהן בעברית, באתר **השרת העיוור**
2. ↑  איתי שטרן, שלח את עמ"י, באתר nrg‏, 4 בפברואר 2007
3. ↑  הודעת הלהקה במייספייס
4. ↑  הודעת הלהקה בפייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299578605171
* MusicBrainz: 813c4799-a339-43b0-8eac-a5a100d14974
* VIAF: 141261671
* WorldCat: viaf-141261671

 |
**ורה מיילס** (באנגלית: **Vera Miles**; נולדה ב-23 באוגוסט 1929) היא שחקנית אמריקאית, שעבדה בשיתוף פעולה הדוק עם הבמאי אלפרד היצ'קוק. מוכרת בזכות תפקידה כלילה קריין ב"פסיכו" וב"פסיכו 2".

ביוגרפיה
--------

מיילס נולדה כ**ורה ג'וּן רלסטון** באוקלהומה סיטי לתומאס ובארניס ויריק־רלסטון. היו לה שלושה אחים גדולים. היא גדלה והתגוררה בקנזס. בתום לימודיה התיכוניים ב־1947, עבדה בין היתר כקלדנית. ב־1948 הוכתרה כמיס קנזס וכסגנית שלישית למיס אמריקה. ב־1950 עברה ללוס אנג'לס, השתתפה בתפקידים משניים בקולנוע ובטלוויזיה, ושנה לאחר מכן, ב־1951, הוחתמה על ידי חברת האחים וורנר. בשנת 1956 הוחתמה על ידי חברת ההפקות של אלפרד היצ'קוק כשחקנית, ונתפרסמה בתקשורת כמלוהקת פוטנציאלית לתפקידים הנשיים בסרטיו, במקום גרייס קלי שלוהקה עד כה. באתה שנה שיחקה בסרט "הנאשם" בבימויו של היצ'קוק, לצידו של הנרי פונדה.

ב-1956 השתתפה במערבון "המחפשים", ב-1959 השתתפה בסרט "סיפורה של בולשת" לצדו של ג'יימס סטיוארט וב-1961 השתתפה בסרט "רחוב אחורי" לצדו של ג'ון גאווין.

היא השתתפה בפרק הפיילוט של "אלפרד היצ'קוק מציג" וזכתה לשבחים על משחקה. היצ'קוק כפה על מיילס להסתרק ולהתלבש לפי הוראותיו. היא הייתה אמורה להשתתף כדמות הנשית הראשית ב"ורטיגו" (1958), אך הריונה הביא להדחתה ולליהוקה של קים נובאק במקומה. היצ'קוק התראיין כעבור שנים לפרנסואה טריפו וסיפר שנטר טינה למיילס. למרות המשבר ביניהם, לוהקה מיילס לתפקיד לילה קריין ב"פסיכו" והוסיפה להשתתף ב"אלפרד היצ'קוק מציג". כמו כן לוהקה לסדרה הקלאסית "אזור הדמדומים".

ב-1964 השתתפה בסרטים "זהירות, נמר בעיר" ו"משפחת קאלוויי" לצידו של בריאן קית'.

מאז ועד 1995 עבדה רק בסרטי טלוויזיה.

חייה האישיים
------------

מיילס נישאה שלוש פעמים; בעלה מאז 1948 עד 1954 היה בוב מיילס, ממנו נולדו לה שתי בנות, דברה וקלי. בעלה השני היה גורדון סקוט. הם היו נשואים מ־1954 עד 1959 וממנו נולד לה בן אחד, מייקל. בעלה השלישי היה השחקן קית לארסן, הם היו נשואים מ־1960 עד 1971, גם ממנו נולד לה בן יחיד, אריק.

מיילס היא כיום גמלאית, ומתגוררת בקליפורניה. היא ממעטת להתראיין או להופיע בפומבי. עם זאת, בשנת 2012 קיימה קשר עם השחקנית ג'סיקה בייל, כהכנה לגילום דמותה בסרט "היצ'קוק".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורה מיילס** בוויקישיתוף

* ורה מיילס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ורה מיילס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* ורה מיילס, באתר AllMovie (באנגלית)
* ורה מיילס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ורה מיילס, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007446101605171
* BNE: XX1152852
* BnF: cb138975137 (data)
* GND: 137301472
* ISNI: 0000 0000 7824 1323
* LCCN: no90020557
* NKC: xx0156004
* NLP: a0000001631572
* NTA: 073803308
* SNAC: w6cc2jh4
* SUDOC: 061140716
* VIAF: 100238726
* WorldCat: lccn-no90020557

 |
**ויקטור מרעי** (בערבית: **فيكتور مرعي**; נולד ב-31 במאי 1989) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת צעירי טייבה.

קריירה
------

מרעי נולד בערערה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של בית"ר טוברוק, שם התגלה כישרונו והוא עורר עניין מצד קבוצות באירופה, ביניהן בירסחוט מבלגיה ואף אינטר האיטלקית, אך מרעי נשאר בקבוצת הנוער עד שעבר במהלך עונת 2008/2009 להפועל תל אביב. ב-16 במרץ 2009 הופיע מרעי לראשונה בקבוצת הבוגרים בהפסד הקבוצה 1–2 לבית"ר ירושלים באצטדיון טדי. מרעי נכנס כמחליף ולאחר 8 דקות כבש את שערו הראשון בקריירה בליגת העל.

בעונת 2009/2010 היה מרעי שותף לזכייתה של קבוצתו בדאבל (גביע המדינה ואליפות המדינה). בשנת 2011 מרעי כבר עמד לעזוב את הפועל תל אביב בשל מיעוט בדקות משחק, ואף הגיע לסיכום עם בני יהודה, אולם פציעתו של חלוץ הפועל תל אביב, איתי שכטר, השאירה אותו לבסוף בקבוצה עד סוף עונת 2010/2011. באותה עונה היה שותף לזכייה שנייה ברציפות בגביע המדינה.

בעונת 2011/2012 היה מרעי מבוקש בהפועל חיפה, אך על אף רצונו של השחקן לעבור לשורותיה, חתם לבסוף בקבוצת מכבי פתח תקווה לעונה אחת, במסגרת העסקה שהעבירה את חלוץ מכבי פתח תקווה, עומר דמארי, להפועל תל אביב. בפתח תקווה הפך מרעי לראשונה לשחקן הרכב קבוע ושם שיתף פעולה עם טל בן-חיים בחוד ההתקפה. במהלך העונה הבקיע מרעי 9 שערים ובסיומה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

לקראת עונת 2012/2013 חזר מרעי לסגל הפועל תל אביב, אך שוב לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, ובחלון ההעברות של חודש ינואר 2013 שוחרר מהקבוצה, וחזר למכבי פתח תקווה בליגה הלאומית. בסך הכל הופיע מרעי ב-95 משחקים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, מתוכם ב-20 פתח בהרכב, כבש 10 שערים והוסיף 6 בישולים.

לאחר שעלה עם מכבי פתח תקווה בחזרה לליגת העל, בעונת 2013/2014 כבש שער אחד בליגה ושני שערים בגביע המדינה. ב-2 באוקטובר 2014 חתם מרעי בקבוצת עירוני טבריה מהליגה הלאומית. ארבעה ימים מאוחר יותר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, ובדקה האחרונה של המשחק כבש את שער הניצחון (1–2) מול עירוני קריית גת. בסך הכל כבש בעונה זו שישה שערים ב-18 הופעות בליגה, אך במרץ 2015 נפצע בברכו וסיים את העונה, בסופה ירדה הקבוצה לליגה א'. לאחר שהתאושש מהפציעה שיחק בקבוצת שאבאב דורה מליגת העל הפלסטינית.

ב-8 באוקטובר 2016 חתם מרעי בהכח עמידר רמת גן מליגה א' דרום. עד תום העונה כבש מרעי 11 שערים ב-23 הופעות בליגה. בקיץ 2017 חתם בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית, ובעונת 2017/2018 כבש שישה שערים ב-30 הופעות ליגה. בעונת 2018/2019 כבש חמישה שערים ב-30 הופעות ליגה.

תארים
-----

הפועל תל אביב
* אליפות: 2009/2010
* גביע המדינה: 2009/2010, 2010/2011

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור מרעי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* רועי גלדסטון, ‏ויקטור מרעי - כל הדרך מטוברוק לשער בטדי, באתר ONE‏, 21 במרץ 2009
* משה בוקר, "אם נישאר בליגה ההישג ישתווה לדאבל", באתר הארץ, 8 במאי 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר גנור, חלוץ נבחרת הנערים ייבחן באינטר, באתר ynet, 8 בנובמבר 2005
2. ↑  דורון בן דור, ‏מרעי: רוצה לשחק רק בהפועל חיפה ולא במכ' פ"ת, באתר ONE‏, 15 ביולי 2011
3. ↑  מוטי פשכצקי ושירלי בר דיין, ‏ויקטור מרעי ומריו צ'רביץ' חתמו במכבי פ"ת, באתר ערוץ הספורט, 25 ביולי 2011
4. ↑  שירי אלג'ם, ‏אם תמוז יימכר, לביטון עדיפות על פני ארבייטמן, באתר ONE‏, 9 בינואר 2013
**אלקטריק זו** (באנגלית: **Electric Zoo**) היא להקת רוק ישראלית, אשר משלבת מוזיקה פסיכדלית, רוק כבד, פאנק וג'אז. הלהקה הוקמה בשנת 2011 ושרה באנגלית.

אודות
-----

הלהקה הוקמה בשנת 2011 על ידי גל דוידסון שכותב את מרבית השירים ומשמש כסולן וגיטריסט וביחד עם יובל גסר, בסיסט הלהקה ואמיר סטיינברג על התופים. באותה שנה לפני צאת האלבום הופיעו בפסטיבל האינדינגב.

בשנת 2013 הקליטו את אלבומם הראשון Diamonds In The Sand בגרסת הופעה חיה באולפני רדיו קול הקמפוס במסגרת התוכנית "סתימה זמנית" ותחת הלייבל של תחנת הרדיו. את המילים לשירים באלבום כתבו אלון כץ וגל דוידסון. האלבום הוקלט על טייפ סלילים ובשימוש מכשירים אנלוגים משנות ה-60 וה-70. בשנת 2014 יצא האלבום בגרסת ויניל תחת הלייבל הגרמני ישראלי Altura Libre Music. לאחר צאת האלבום מחדש הופיעה שוב הלהקה בפסטיבל האינדינגב ויצאה לסיבוב הופעות בגרמניה

לאחר אלבום הבכורה הפסיקה הלהקה את פעילותה עד שגל דוידסון חזר לעבוד על אלבום חדש. הלהקה עברה שינויים גדולים עם עזיבתם של יובל גסר ואמיר סטיינברג. במקומם הצטרפו איתי מנבר כמתופף, רון אפרתי כבסיסט ותומר צוק כקלידן, כלי שלא היה קודם חלק מהלהקה.

בשנת 2018 הוציאה הלהקה המחודשת את אלבומה השני, Me And My Machine Against The World, אלבום אשר יצא בהפקה עצמאית ללא שיתוף אף לייבל.

בשנת 2019 הוציאו את אלבומם השלישי, Childhood Memories. 

בשנת 2020 הוציאו את האלבום Coconut. הם מופיעים עם האלבום בישראל ובפסטיבלים באירופה.

חברי הלהקה
----------

* **גל דוידסון** - גיטרה ושירה
* **רון אפרתי** - גיטרה בס וקולות ליווי
* **איתן דרבקין** - קלידים
* **איתמר וינשטיין** - תופים

### חברי להקה לשעבר

* **אמיר סטיינברג** - תופים
* **יובל גסר** - גיטרה בס
* **תומר צוק** - קלידים
* **איתי מנבר** - תופים
* **אוריה מאדר** - תופים

דיסקוגרפיה
----------

* 2013: Diamonds In The Sand
* 2014: Diamonds In The Sand (גרסת ויניל)
* 2018: Me And My Machine Against The World
* 2019: Childhood Memories
* 2020: Coconut

קישורים חיצוניים
----------------

* לתת-למוזיקה לדבר: אלקטריק זו בבארבי - ביקורת הופעה - עתליה אוקון

הערות שוליים
------------

1. ↑  רדיו סול, "Electric Zoo "Sunshine, רדיו סול
2. ↑  מערכת וואלה! NEWS, מוכנים לרוקנרול? צפו בקליפ של Electric Zoo, באתר וואלה! NEWS, ‏22.08.2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007406272705171

 |
**פדרציית הקהילות היהודיות של אוקראינה** (FJCU; באוקראינית: **Федерація єврейських громад України**) היא ארגון דתי יהודי אוקראיני המאגד בתוכו כ-180 קהילות ברחבי אוקראינה, ומהווה את ארגון הגג של הקהילות היהודיות במדינה. בחלק מהפרסומים בישראל על אודות פעילותה, מכונה הפדרציה גם "איגוד הקהילות היהודיות באוקראינה".

הארגון נוסד בשנת תשנ"ט (1999) ב"וועידת הקהילות הדתיות והארגונים היהודיים של אוקראינה" ומרכזו פועל מאז מהעיר דניפרו. כיוון שרוב רבני הערים באוקראינה נמנים עם שלוחי חב"ד, גם ראשי הארגון הם חסידי חב"ד, אך הוא עוזר גם למעט הקהילות האחרות שרבניהן אינם משתייכים לחסידות. לפדרציה קשרים הדוקים עם משרדי הממשלה השונים וכן עם נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי העומד בקשר שוטף עם יו"ר הארגון הרב מאיר צבי סטמבלר, כולל בתקופת הפלישה הרוסית לאוקראינה.

בתחילת שנות ה-90 של המאה העשרים, עם קריסת ברית המועצות, החלה תחיית הקהילות היהודיות בערי אוקראינה. עם זאת, כיוון שהיה מדובר ביוזמות מהשטח ללא אסטרטגיה מחושבת, וללא תיאום ואינטראקציה מספקים, הוחלט ביוזמת מנהיגי הקהילות והארגונים היהודיים להקים את ה-FJCU כדי לתאם את מאמצי הקהילות היהודיות ולהעצים את תהליכי השילוב והפיתוח של החיים הציבוריים היהודיים.

המשימה העיקרית של ה-FJCU היא לסייע לקהילות היהודיות בעבודתן היומיומית, בתחומי פעילותן העיקריים:

* פיתוח החינוך היהודי
* תחיית המסורת היהודית
* תמיכה בתוכניות חברתיות
* עריכת חגים יהודיים ותחיית התרבות היהודית

הפעילות העיקרית של ה-FJCU היא פיתוח ויישום של פרויקטים הומניטריים ותוכניות צדקה לתמיכה באוכלוסייה היהודית, לשיקום המסורות והתרבות היהודית של העם היהודי. FJCU מייחסת חשיבות רבה לארגון חגים יהודיים ופעילות סביב מעגל השנה, כגון "תוכנית פסח", המספקת מצות ויין כשרים לפסח, סדרי פסח חגיגיים ציבוריים, הן בערים הגדולות והן בקהילות קטנות. בשנת 2020, עקב מגפת הקורונה באוקראינה, נשלחו ערכות לחג הפסח לחברי הקהילות היהודיות ונערך מבצע לחיסון יהודים במדינה. הפדרציה מפרסמת ומפיצה לוחות שנה עם מועד הדלקת נרות שבת וחוברות לכל חג יהודי עם תיאור מפורט של המצוות, ההיסטוריה, ההלכות והמנהגים.

הפדרציה פועלת בשיתוף פעולה עם משרד החינוך הישראלי, הממשלה בישראל, שגרירות ישראל באוקראינה, הסוכנות היהודית, קרן הצדקה אור אבנר, ועדת ההפצה היהודית-האמריקאית של הג'וינט, התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות של אוקראינה ועם ארגונים יהודיים בכל מדינות העולם.

עם פרוץ המלחמה הרוסית באוקראינה נותרו ראשי הפדרציה בדניפרו והמשיכו לנהל משם את חיי הקהילות היהודיות במדינה. במסגרת זו הם עזרו בין היתר בחילוץ עשרות אלפי יהודים אל מחוץ לגבולות המדינה וכן אל מחנות פליטים במערבה, וכן סייעו במשלוח תרופות ומזון בסיסי ופעלו כדי להמשיך את החיים היהודיים ככל הניתן על ידי עזרה בשליחת תשמישי קדושה ועוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פגישה של זלינסקי בניו-יורק עם ארגונים יהודיים, יחד עם ראשי הפדרציה, באתר הרשמי של נשיא אוקראינה, איתמר אייכנר, עם מצות ובני המשפחה: זלנסקי חגג את הסדר בבונקר, 17 באפריל 2022, באתר ynet
2. ↑  בצל המלחמה, בקהילות היהודיות באוקראינה נערכים לחג הפסח
3. ↑  הפדרציה היהודית השיקה תוכנית חיסונים נגד קורונה ליהודי המדינה
4. ↑  ראש הממשלה נתניהו נפגש עם ראשי הקהילה היהודית באוקראינה
5. ↑  שיחת זום של ראש הממשלה נפתלי בנט עם ראשי הקהילה היהודית באוקראינה לגבי חילוצם של יהודי המדינה בשל המלחמה
**מזרקת נפטון** (בגרמנית: **Neptunbrunnen**) בברלין נבנתה בשנת 1891 ועוצבה על ידי ריינהולד בגאס (Begas).

מבנה
----

האל הרומי נפטון נמצא במרכז. ארבע הנשים סביבו מייצגות את ארבעת הנהרות העיקריים של פרוסיה בזמן בניית המזרקה: האלבה עם הדמות האלגורית שמחזיקה פירות וקלחי תירס, הריין, שהדמות המייצגת אותה מחזיקה רשת דייגים וענבים, הוויסלה, שהדמות המייצגת אותה מחזיקה קוביות עץ, שהן סמלים לייעור, והאודר, שהדמות המייצגת אותה היא עם עזים ועורות בעלי חיים. הוויסלה נמצאת כעת כולה בפולין, בעוד שהאודר הוא הגבול בין גרמניה לפולין.

המזרקה הוסרה ממיקומה המקורי בשלוספלאץ (Schlossplatz) בשנת 1951, כאשר נהרס ארמון הברלינר שטאדטשלוס. המזרקה שוקמה והועברה בשנת 1969 למיקומה הנוכחי בין כנסיית מריה הקדושה לבית העירייה האדום.

קוטרה הוא 18 מטר וגובהה – 10 מטר.[דרוש מקור]

מזרקת נפטון הייתה קיימת גם בוורוצלב, שם כינו אותה המקומיים "Gabeljürge", "גאבליירגה", או "יירגה מזלג", אך היא נהרסה במלחמת העולם השנייה והעיר הועברה מאוחר יותר לפולין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מזרקת נפטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "14 of the world's most beautiful fountains (drought permitting)". *The Telegraph* (באנגלית בריטית). 2017-07-26. ISSN 0307-1235. נבדק ב-2020-09-11.
**ראדה חאמוביץ'** (בסרבית: **Раде Хамовић**‏; 13 בפברואר 1916 – 19 במאי 2009) היה גנרל יוגוסלבי אשר פיקד על כוחות בפרטיזנים של טיטו במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1961–1967.

ביוגרפיה
--------

חאמוביץ' נולד ב-13 בפברואר 1916 בסטולאץ שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו היה סוחר שהתעשר לאחר שסיפק קפה ומזון לצבא האוסטרו-הונגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, סופחה סטולאץ לממלכת יוגוסלביה. ב-1936 הוא התגייס לצבא המלכותי היוגוסלבי ולמד באקדמיה הצבאית בבלגרד. לאחר מכן למד בבית ספר לקצינים בסרייבו ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-60.

באפריל 1941 פלשו מדינות הציר ליוגוסלביה וכבשו אותה תוך 13 ימים. חאמוביץ' הצליח להימנע מנפילה בשבי ונמלט לרומניה. כעבור זמן קצר הוא חזר ליוגוסלביה, והצטרף לפרטיזנים של טיטו. הוא השתתף בקרבות בבוסניה והרצגובינה כנגד הגרמנים ותומכיהם, ובקרואטיה כנגד האוסטאשה. באוקטובר 1941 הוא מונה למפקד גזרת סרייבו-פוצ'ה. במאי 1942 הוא מונה לחבר המפקדה העליונה של הפרטיזנים. באוגוסט של אותה הוא מונה למפקד בריגדת המחץ ה-3. בדצמבר 1943 הוא מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-29.

לאחר המלחמה הוא המשיך לשרת במטה הכללי היוגוסלבי. בין 1952–1956 הוא שימש כמפקד המחוז הצבאי הארמייה ה-3 בסקופיה. לאחר מכן מונה למפקד המחוז הצבאי הארמייה ה-5 בזגרב. ב-16 ביוני 1961 הוא מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי עד 15 ביוני 1967 כאשר במקומו מונה מילוש שומוניה. לאחר מכן מונה לתפקיד הסמלי של המפקח הכללי של הצבא היוגוסלבי.

באוגוסט 1968 הוא התנגד להחלטתו של יוסיפ ברוז טיטו להכריז על גיוס כללי של הצבא היוגוסלבי לנוכח האביב של פראג. עקב כך, הוא סולק מהצבא. לאחר פירוק יוגוסלביה הוא עבר להתגורר בסלובניה. הוא נפטר בליובליאנה ב-19 במאי 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

* ראדה חאמוביץ' באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
**British Motor Corporation**,‏ BMC היא חברה בריטית לייצור מכוניות שפעלה בשנים 1952–1966. היא הוקמה לאחר איחוד מספר יצרני רכב בריטים. בשנת 1966 בעקבות ארגון מחדש של תעשיית רכב הבריטית היא הפכה להיות חלק של British Leyland.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1952 בעקבות הסכם איחוד חברות Morris Motors ו-Austin Motor Company. בעקבות כך היא כללה גם ייצור רכבים מהדגמים של MG Cars, Riley Motor ו-Wolseley Motors. בהקמתה היא הגיע כ-39% מייצור המכוניות בבריטניה. היו"ר הראשון של החברה היה ויליאם מוריס. כבר בסוף 1952 הוא הוחלף על ידי לאונרד לורד, בעל חברת אוסטין.

מטה של BMC היה ממוקם במתחם אוסטין ליד בירמינגהאם ואוסטין היה המרכיב הדומיננטי בתאגיד. כבר לאחר שלוש שנים ייצור מנועים מתוצרת מוריס הופסק. המפעל ליד בירמינגהאם עבר שדרוג משמועתי בשנת 1951 והיה מודרני לתקופתו. לעומת זאת מערכת בקרת איכות ומערכת מסחרית של אוסטין הייתה חלשה. המכונית הנמכרת ביותר הייתה Mini ולפי ניתוח של פורד החברה הייתה מפסידה 30 פאונד על כל רכב נמכר. הציבור הבריטי היה נאמן לדגמים היסטוריים, כתוצאה מכך בחלקים של השוק מכוניות מתוצאת BMC התחרו ביניהם.

בשנת 1958 בטיסטה פינינפארינה קיבל הזמנה לעיצוב מחדש של דגמי BMC. הדגם אוסטין A40 פארינה שעוצב על ידו נחשב להאצ'בק הראשון שעבר לייצור סדרתי. הייצור נמשך עד לשנת 1967. מכוניות נוספות שהוצבו על ידו היו וולסלי 15/60 ו-מוריס אוקספורד פרינה.

החברה הייתה מייצרת גם מכוניות גדולות דוגמת Vanden Plas Princess. כמו כן במפעלי BMC היו פסי ייצור למכוניות מסחריות ומשאיות קלות.

בבעלות החברה היו 21 מפעלים בחוץ לבריטניה. מפעל חדש נבנה בשנת 1953 באוסטרליה. בדנמרק לחברה הייתה נוכחות חזקה, עקב ייצוא גדול של דנמרק לבריטניה רכבי BMC זכו להנחה משמעותית במיסוי. בשנת 1963 הוקם מפעל בספרד בעיר פמפלונה. לאחר מספר שנים הוא נרכש על ידי SEAT. בשנת 1964 הוקם מפעל בטורקיה. בשנת 2002 מפעל זה החל לייצא מכוניות לבריטניה ובכך סמל של BMC חזר למולדת. 

מכיוון שמכוניות דומות היו מיוצרות תחת שמות שונות, הוחלט להמשיך במסורת של אוסטין ולתת לכל תכנון מספר ייעודי "ADO" - Amalgamated Drawing Office". לדוגמה ADO38 היה שייך לדגמים Riley 4/72, Morris Oxford Farina, Wolseley 16/60, Magnette MkIV שהיו מיוצרים במפעלים שונים של החברה. שיטה זו שרדה גם לאחר סגירת החברה. למשל Austin Allegro שייצורה התחיל בשנת 1973 הייתה ידוע כ-ADO67.

במחצית שנות ה-60 תעשיית הרכב בריטית סבלה מקשיים רבים. ממשלת הרולד וילסון החליטה ללחוץ על מיזוגים במטרה לשפר תחרותיות של החברות. במחצית 1965 BMC רכשה אחד הספקים שלה Pressed Steel ובכך הוסיפה לצוותה 27 אלף עובדים. בהמשך נרכשה חברת Jaguar Cars.

בינואר 1968 בלחץ הממשל הוחלט לאחד BMC עם חברת ליילנד ולהקים חברה British Leyland. ייצור מכוניות נוסעים שהיה התמחות של BMC רוכז בחטיבת Austin-Morris Ltd ושימוש בשם BMC הופסק.

תמונות
------

* riley.4riley.4
* Morris 1100Morris 1100
* Mini CooperMini Cooper
* Austin_A40Austin\_A40
* MGBMGB

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **British Motor Corporation** בוויקישיתוף
* רשימת דגי החברה
* היסטוריה של BMC
* סרטון של פעילות החברה שצולם בשנת 1962
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**איזי (יצחק) ינוקא** (9 בספטמבר 1965 - 8 באפריל 2023) היה איש משרד החוץ, כיהן במספר רב של תפקידים שהאחרון בהם שגריר ישראל בקמרון.

ביוגרפיה
--------

בשנים 1991–1994 למד לתואר ראשון. ב-1993 עד 1995 היה צוער במשרד החוץ. ב-1995 היה לקונסול בריו דה ז'ניירו. בשנים 1999 עד 2001 שימש כסגן ראש הנציגות הישראלית ביאונדה בירת קמרון. בשנים 2004 עד 2007 שימש יועץ בשגרירות הישראלית בדבלין.

בשנים 2008 עד 2010 למד לתואר שני בממשל ודיפלומטיה ציבורית במרכז הבינתחומי הרצליה.

ב-2010 היה ראש הדסק המערב אפריקאי במחלקת אפריקה. ב-2009 הוחלט למנותו לשגריר ישראל באנגולה ובכך קודם מאיש מינהלה ישירות לתפקיד בכיר בשירות דיפלומטי, אך אנגולה סירבה לקבלו כשגריר ישראל במדינה, בשל נטייתו המינית. מ-2010 ועד 2013 היה ליועץ במשלחת הישראלית לאו"ם בניו יורק. בשנים 2013 עד 2016 היה לשגריר ישראל בחוף השנהב, טוגו, בנין ובורקינה פאסו. מ-2016 ועד 2018 היה לראש הדסק הברזילאי במחלקת מרכז ודרום אמריקה והקריביים.

באוגוסט 2019 מונה כשגריר ישראל בקמרון ושגריר לא תושב לגינאה המשוונית, לרפובליקה של קונגו, לגבון ולרפובליקה המרכז אפריקאית. בתפקידו זה נפגש עם שר האוצר של קמרון והדגיש את תמיכתה של ישראל בפרויקטי מים במדינה. בתקופתו כשגריר התחוללה מגפת הקורונה, והוא פעל לסייע לקמרון בהתמודדות עם המגפה.

ב-1995 נישא למייקי גולדשטיין, רב קונסרבטיבי ופעיל בקהילת הלהט"ב. אחותו היא העיתונאית ענת טלשיר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבלים על לכתו בטרם עת של השגריר איזי ינוקא ז"ל, באתר GOV.IL
2. 1 2  H.E Isi YANOUKA, embassies.gov.il
3. ↑  יוסי מלמן, איש מהבכירים של משרד החוץ אינו רוצה לשרת במדינות אפריקה, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2009
4. 1 2  Was diplomat denied post in Angola because he is openly gay?, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
5. 1 2  אתר למנויים בלבד ג'ודי מלץ, הומו מונה לראשונה לרב בית כנסת קונסרבטיבי בישראל, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2014
6. ↑  מינויים בשירות החוץ | מספר החלטה 4713, באתר GOV.IL
7. ↑  Jean Marie Takouleu, CAMEROON: Israel wishes to invest in water projects in the country, Afrik 21, ‏2020-06-03 (באנגלית אמריקאית)
8. ↑  איתמר אייכנר, גם בזמן המגפה: נמשך הסיוע של ישראל למדינות באפריקה, באתר ynet, 8 באפריל 2020
**BNT 1 ׁׁ**(בבולגרית: БНТ 1) הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי בולגרי שנוסד בשנת 1959. הוא החל לשדר ב-26 בדצמבר אותה שנה. המשרד הראשי של הערוץ נמצא בסופיה בירת בולגריה. הערוץ מנוהל על ידי הטלוויזיה הבולגרית הלאומית, שהיא גוף השידור הציבורי הבולגרי.

בשנת 2016 נתון הרייטינג הממוצע של הערוץ היה 4.05%.

היסטוריה
--------

השידור הראשון של טלוויזיה בבולגריה בוצע ב-7 בנובמבר 1959 והוא היה שידור ישיר של הפגנת 7 בנובמבר. השידור הרשמי בוצע ב-26 בדצמבר אותה שנה מסופיה. בשנת 1964 הוקם ארגון "הרדיו והטלוויזיה הבולגרית", ובשנת 1971 הופרדו שני הארגונים. 

החל מ-1 ביוני 2016 הערוץ החל לשדר בפורמט שידור של HDTV.

שיטת שידור
----------

שידורי הערוץ מבוצעים על ידי 20 משדרים עיקריים ברחבי המדינה. הוא משודר דרך כל רשתות הטלוויזיה בכבלים ומשודר גם דרך הלוויין ברחבי אירופה, ורבות מהתוכניות ניתן למצוא באתר ארגון "הטלוויזיה הלאומית הבולגרית". 

בקיץ 2005 הערוץ החל בשידורים ניסיוניים בפורמט דיגיטלי של DVB-T.

גלריה
-----

ציר זמן של סמלילי הערוץ

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של BNT 1

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתוני הרייטינג הממוצעים לשנת 2016, באתר nilsen
**Citrus** (שם רשמי: **Citrus Airlines**) היא חברת תעופה רוסית לטיסות לואו קוסט, המהווה חברה בת של S7 Airlines, חלק מקבוצת האחזקות S7 Group, שבסיסיה בנמלי התעופה של קאזאן ואומסק. החברה שהוקמה בשנת 2021 תבצע טיסות ראשונות ב-1 ביולי 2022.

היסטוריה
--------

בסוף שנות ה-2000 ניסתה חברת התעופה S7 Airlines להקים את חברת התעופה לטיסות לואו-קוסט **גלובוס**, ניסיון שלא הצליח ובשנים 2019–2020 מוזגה החברה עם החברה האם.

עם זאת, לאחר תחילתו של מיתון בכלכלה ובהכנסות, כמו גם כל מיני מגבלות בינלאומיות בשל התמודדות עם מגפת COVID-19, כאשר חלקה של התיירות המקומית הרוסית והביקוש לטיסות זולות גדל (לדוגמה, חברת התעופה הזולה ברוסיה "פובדה" זכתה להתעניינות גוברת), באמצע 2021 הוכרז כי קבוצת S7 תיצור מחדש חברת תעופה זולה לטיסות פנים. ההשקעות של קבוצת S7 המחזיקה בפרויקט יסתכמו בסכום של עד 3 מיליארד רובלים.

לקביעת שמה של חברת התעופה הזולה, הוכרז מכרז פתוח, בה הגישו כולם את הצעותיהם וחולקו פרסים לזוכים. כתוצאה מכך, הוחלט לקרוא לחברת התעופה על פי הסלוגן המלווה אותה - **לחבר ערים רוסיות** - "**Cit**ies of **Rus**sia" ( "ערי רוסיה").

על פי ההצהרות, חברת התעופה Citrus תקבל את תעודת המפעיל שלה, תתחיל למכור כרטיסי טיסה באביב 2022 ותבצע טיסות מיולי 2022.

רשת
---

בניגוד לחברת האם הגלובלית-רוסית והבינלאומית, Citrus מתמקדת בעיקר בטיסות בין-אזוריות ברוסיה מחוץ לשתי בירותיה מוסקבה וסנקט פטרבורג. בהתאם, לחברה יהיו שדות תעופה מרכזיים באזורים, כאשר הראשון שבהם בקאזאן באזור הוולגה ובאומסק, סיביר, משם יושקו הקווים הראשונים.

פעילות
------

תעבורת הנוסעים בשנה הראשונה לפעילותה תעמוד על כמיליון נוסעים, עד שנת 2024 מתוכננים 6–7 מיליון נוסעים בשנה.

צי
--

בדומה לחברת הלואו קוסט פובדה, מטוסי נוסעים חדשים יירכשו או יושכרו עבור חברת התעופה החדשה. איירבוס A320neo זוהה כמותג וכדגם מרכזי. עד ספטמבר 2021 נחתם הסכם ראשוני לאספקת ארבעת המטוסים הראשונים. במהלך השנים הראשונות מתוכנן להגדיל את הצי ב-6–8 מטוסים מדי שנה. עד 2024, הצי של חברת התעופה הזולה יכלול יותר מ-20 מטוסים. הוכרז כי, כמו הלוגו, צבעי חברת התעופה יהיו בצבע ורוד-צהוב בוהק (בניגוד לצהוב-ירוק הבוהק של חברת האם S7 Airlines).

ראו גם
------

* S7 איירליינס
* קבוצת S7

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Citrus (ברוסית)
* קבוצת S7 תשיק חברת לואו קוסט חדשה רוסית תחת המותג Citrus

הערות שוליים
------------

1. ↑  S7 запустит в России лоукостер Citrus
2. ↑  Новый российский лоукостер назовут Citrus
3. ↑  Новый лоукостер Citrus выбрал российскую систему бронирования
4. ↑  S7 запускает новый лоукостер
5. ↑  "Новый российский лоукостер получит название «Цитрус» и розовые самолеты". *www.d-kvadrat.ru* (ברוסית).
6. ↑  Новый российский лоукостер выбрал базой Казань и Омск
סר **ריצ'רד טימותי האנט** (באנגלית: **Richard Timothy Hunt**; נולד ב-19 בפברואר 1943) הוא ביוכימאי ופיזיולוג מולקולרי בריטי. הוא זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 2001 יחד עם פול נרס ולילנד ה. הארטוול "על גילוי משפחת חלבוני הציקלין וקינאזות תלויות ציקלין, מולקולות מרכזיות בוויסות מחזור התא". גילויו הגיעו בעקבות חקר ביצי קיפוד ים מופרות בתחילת שנות ה-80.

ביוגרפיה
--------

האנט נולד בנסטון שבמחוז צ'שייר, לריצ'רד ויליאם האנט, מרצה לפלאוגרפיה בליברפול, ולקיט רולנד. ב-1945 החל אביו של הנט לעבוד בספרייה הבודליינית, והמשפחה עברה לאוקספורד. בצעירותו החל הנט להתעניין במדעים, ובמיוחד בביולוגיה.

ב-1961 החל הנט ללמוד מדעי הטבע באוניברסיטת קיימברידג'. הוא סיים את לימודיו ב-1964 ומיד החל לעבוד במחלקה לביוכימיה של האוניברסיטה בהדרכת אשר קורנר, שם הוא עבד עם המדענים לואי רייכרדט וטוני האנטר. בשנים 1965–1966 עבד במעבדה בניו יורק. הנט סיים את הדוקטורט בהנחיית אשר קורנר ב-1968, שהתמקד בסינתזה של המוגלובין ברטיקולוציטים של ארנבים שלמים.

הנט נשוי לאימונולוגית מרי קולינס ולזוג שתי בנות. הנט עמית החברה המלכותית מאז 1991. הוא גם זכה במדליה המלכותית וב-Knight Bachelor.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טים האנט** בוויקישיתוף

* טים האנט, באתר פרס נובל (באנגלית)
* טים האנט, באתר גוגל סקולר
* טים האנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262933605171
* BIBSYS: 97043677
* BnF: cb12205423r (data)
* CANTIC: a10101913
* CiNii: DA02329368
* GND: 124923429
* ISNI: 0000 0001 0924 9185
* LCCN: n93032852
* LNB: 000034257
* NDL: 00468687
* NKC: xx0091505
* NTA: 074418033
* ORCID: 0000-0001-5174-6038
* SELIBR: 236501
* SNAC: w6b86bdg
* SUDOC: 030688612
* VIAF: 92412455
* WorldCat: lccn-n93032852

 |
**רון ג'ונסון** (באנגלית: **Ron Johnson**; נולד ב-15 באוקטובר 1959) הוא מנכ"ל חברת J. C. Penney, קודם לכן כיהן כסגן נשיא בכיר לפעילות הקמעונאית בחברת אפל. הוא יזם את הרעיון של החנויות הקמעונאיות של אפל ואת הקונספט של ״בר הגאונים״ (Genius Bar), שהוא עמדת תמיכה טכנית בחנויות אפל באווירת בר. ג'ונסון הצטרף לאפל בינואר 2000, אך עזב כדי להצטרף ל-J. C. Penney בנובמבר 2011. בעבר הוא עבד כסגן נשיא לשיווק בחברת Target ועבד גם בחברת Mervyns.

ביוגרפיה
--------

ג'ונסון נולד באדינה, מינסוטה, בנו של מנהל בחברת General Mills. הוא היה הקפטן בקבוצת הפוטבול ובקבוצת הבייסבול של בית ספר התיכון שלמד בו. ג'ונסון בעל תואר שני במנהל עסקים מבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד ותואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת סטנפורד. הוא תושב אתרטון, קליפורניה.

בתקופת עבודתו של ג'ונסון כסגן נשיא באפל, הציגה רשת חנויות הקמעונאיות של אפל שיא של צמיחה, כשסך מכירותיה השנתיות עלה על מיליארד דולר תוך שנתיים מפתיחתן. כיום אפל מפעילה מעל ל-300 חנויות, כולל באוסטרליה, קנדה, סין, צרפת, גרמניה, איטליה, שווייץ, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, הונג קונג ויפן.

ב-31 באוקטובר 2007 מימש ג'ונסון 700,000 מאופציות המניות שלו באפל במחיר מימוש של 23.72 דולר, ובהמשך אותו יום מכר את המניות במחיר של כ-185 דולר. הוא הרוויח כ-400 מיליון דולר במהלך שבע וחצי שנות עבודתו באפל.

כמנכ״ל J. C. Penney המשיך ג'ונסון להתגורר בקליפורניה ונהג לטוס מספר ימים בשבוע למטה החברה שנמצא בפלאנו, טקסס, במטוס סילון פרטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* החנות הקמעונאית של אפל (באנגלית)
* Apple Senior VP Exercises Options, באתר פורבס, אוחזר ב-1 בנובמבר 2007 (באנגלית)
* פרופיל אישי באתר פורבס (באנגלית)
**יעל שוב** (נולדה ב-25 בינואר 1962) היא מבקרת קולנוע וסופרת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

יעל שוב נולדה ברחובות וגדלה במושב גני עם. את דרכה בכתיבה על קולנוע החלה בעיתון "דבר", ומשם המשיכה ל"כל העיר" ול"הארץ". בשנת 1993 הגישה את פינת הקולנוע של "זהו זה!", ובמהלך שנות התשעים, עת למדה לתואר שני בקולנוע באוניברסיטת ניו יורק, שימשה ככתבת הקולנוע של "ידיעות אחרונות" בניו יורק וכתבה ביקורות למגזין הקולנוע הבריטי "Total Film". 

מאז 2002 היא משמשת כמבקרת הקולנוע של טיים אאוט תל אביב. במקביל היא מרצה לקולנוע באוניברסיטה הפתוחה ומפרסמת מאמרים בכתב עת "סינמטק" בהוצאת סינמטק תל אביב.

בדצמבר 2015 שוב נבחרה ליו"ר פורום מבקרי הקולנוע בישראל.

שוב הייתה יועצת אמנותית בקרן הקולנוע הישראלי ושופטת מטעם FIPRESCI (האיגוד הבינלאומי של מבקרי קולנוע) בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים, בהם פסטיבל הסרטים של ונציה, פסטיבל לוקרנו, ורשה, מוסקבה, קרלובי וארי, רוטרדם, פאלם ספרינגס, סלוניקי ואנסי. 

ב-2011 יצא לאור ספרה הראשון "נסיכת הגלידה", בהוצאת כתר ספרים.

ספרה השני, "הקרוסלה של מיכל", שיצא לאור ב-2020, נכנס למצעד הספרים של משרד החינוך.

חיים אישיים
-----------

שוב היא אחותם של עמוס שוב (1967–2015), שחקן ומנחה עבר בערוץ הילדים, מורן שוב ועודד שוב, ובתם של שרה שוב ויוסף שוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הטורים של יעל שוב, באתר Time Out תל אביב
* ביקורות של יעל שוב מלפני 2017, באתר Time Out תל אביב
* מאמרים באנגלית של יעל שוב, באתר של פיפרסקי
* ביקורות של יעל שוב, באתר Rotten Tomatoes

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300420005171

 |
אקדח CZ-75
**cz-75** הוא אקדח שפותח על ידי חברת צ'סקה זברויובקה הצ'כית. זהו אקדח חצי אוטומטי בקוטר 9 מ"מ. הספרות 75 מייצגות את שנת ההצגה של האקדח - 1975.

האקדח נחשב למוצלח מאוד וקמו לו מספר חיקויים והעתקים, אחד מהם הוא אקדח יריחו הישראלי, המנגנון היחיד הדומה לו בהיקף הצלחתו הוא מנגנון הקולט 1911.

נתונים טכניים
-------------

cz-75 הוא אקדח חצי אוטומטי הפועל בשיטת רתע קצר (Short Recoil) על ידי נעילת בראונינג. ההדק פועל במנגנון פעולה כפולה (Double Action) – סחיטת ההדק דורכת את הפטיש לאחור ולאחר מכן גורמת לשחרורו אל פני הנוקר. הפטיש חיצוני ומסילות הצינה נמצאות בתוך הגוף.

מאפיינים
* משקל: 770 גרם
* כדורים: 9x19 parabellum
* אורך: 184 מ"מ
* גובה: 128 מ"מ
* עובי: 35 מ"מ
* אורך קנה: 98.5 מ"מ

גרסאות (רשימה חלקית)
--------------------

CZ 75 P-01
 **CZ-85** גרסה שמאפשרת תפעול נוח לאקדח גם לשמאליים.

**CZ 75 Compact** גרסה קומפקטית עם קנה באורך 3.9 אינץ'.

**CZ 75B SA** גרסה בעלת הפעלה יחידה בלבד, ללא מנגנון הפעולה הכפולה.

**CZ 75 P-01** גרסה המיועדת לרשויות אכיפת חוק, גוף עשוי מסגסוגת אלומיניום. מצויד במסילת אביזרים מתחת לקנה.

**CZ 75 P-07 DUTY** גרסה פולימרית שהוצגה בשנת 2009, האקדח מצויד במנגנון הדק משופר ובאפשרות להחליף את מנגנון השמטת הפטיש בניצרה.

מדינות בהם האקדח נמצא בשימוש
----------------------------

* ישראלישראל ישראל
* איראןאיראן איראן
* ארצות הבריתארצות הברית ארצות הברית
* גאורגיהגאורגיה גאורגיה
* הונדורסהונדורס הונדורס
* טורקיהטורקיה טורקיה
* ליטאליטא ליטא
* סודאןסודאן סודאן
* הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין  סין
* סלובניהסלובניה סלובניה
* פוליןפולין פולין
* פינלנדפינלנד פינלנד
* צ'ילהצ'ילה צ'ילה
* צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
* קוריאה הצפוניתקוריאה הצפונית קוריאה הצפונית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **CZ75** |

‏

* חוברת ההפעלה לאקדח
* סרטון ירי באקדח CZ shadow במסגרת תחרות ירי מעשי, סרטון באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1099914

 |
הרב **דוד אביחיל** (נולד בה'תש"ך[דרושה הבהרה]) הוא ראש הישיבה הגבוהה רמות ירושלים בשכונת רמות בירושלים, ומייסדה של ישיבה תיכונית מצפה רמון.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת ה'תש"ך[דרושה הבהרה] לאביו הרב אליהו אביחיל המוכר במיוחד כמייסד אגודת עמישב - למען נדחי ישראל בני מנשה ועשרת השבטים. למד בישיבת אור עציון במרכז שפירא ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב, אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק. הוסמך לרבנות, וכן לתואר שני בחינוך ומקצועות היהדות. שימש כרב היישוב הדר בית"ר. בשירותו הצבאי הגיע לדרגת סגן-אלוף. בשנת ה'תשנ"א (1990) ייסד את הישיבה התיכונית לחינוך תורני-סביבתי במצפה רמון, ועמד בראשה במשך 17 שנה. במקביל עמד בראש מספר מוסדות חינוך נוספים בהם המדרשה לבנות "מדברך נאוה", ישיבה גבוהה "נחלת שלמה", מדרשת "אור הדרום", מרכז הדרכה "דרכי נועם" ועוד, ולימד במכללת מורשת יעקב ברחובות. היה ממקימי תוכנית לימודי האמונה במכון מאיר ומלמד כיום גם במכללת בית וגן בירושלים.

בשנת ה'תשנ"ד (1994) נמנה עם מדליקי המשואות בפתיחת חגיגות יום העצמאות.

בשנת ה'תש"ע[דרושה הבהרה], פרש מראשות הישיבה במצפה רמון ועבר להתגורר בשכונת רמות אלון (רמות) בירושלים. בשנת ה'תשע"א[דרושה הבהרה] ייסד ישיבה גבוהה בשכונה, והוא עומד בראשה עד היום.

נשוי ליעל ואב לחמישה. מתגורר בשכונת רמות בירושלים.

ספריו
-----

* תיקון המידות
* מקום במדבר
* אדם וסביבה
* בצומת העולמות
* היערן

לקריאה נוספת
------------

* הרב דוד אביחיל, "חינוך ולימוד מתוך בחירה - לדרכה החינוכית של הקריה במצפה רמון", עמ' 203–226, בתוך: הרב נריה גוטל (עורך), **חופש הבחירה בחינוך - עיון הגות ומעש**, מינהל החינוך הדתי, משרד החינוך, ירושלים, תשס"ד 2004

קישורים חיצוניים
----------------

* שיעורים להאזנה של הרב דוד אביחיל, באתר מכון מאיר.
* שיעורי הרב אביחיל באתר הישיבה הגבוהה רמות ירושלים.
* ספריו באתר הספרייה הלאומית
* דוד בן אליהו אביחיל, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308156705171
* LCCN: no2005085594
* VIAF: 14509130
* WorldCat (עם VIAF): 14509130

 |
רבי **חיים די לה רוזה** (נולד בתאריך לא ידוע, נפטר ב-ו' בתמוז תקמ"ו, 1786) היה מקובל שהתגורר בארץ ישראל.

חייו ופועלו
-----------

היה מתלמידיו המובהקים ביותר של רבי שלום שרעבי, ראש ישיבת בית אל. היה סגפן ונהג לצום שלושה ימים רצופים ולערוך גלגולי שלג. חיבר ספר בשם "תורת חכם", מספרי היסוד של קבלת הרש"ש. כולל "תורת חכם" בירושלים, בראשות ר' יצחק מאיר מורגנשטרן, מקדיש חלק ניכר מפעילותו לעיון בחיבורו זה. 

לפני פטירתו ביקש מתלמידיו לעשות בו לאחר פטירתו ארבע מיתות בית דין כמנהג המקובלים. תלמידיו לא העזו לעשות זאת מפני כבודו וערכו את לווייתו ללא קיום בקשתו. באמצע הלוויה התנפלה עליהם קבוצת ערבים וחטפו את גופת רבי חיים. התלמידים התחבאו עד שהערבים הסתלקו וכשחזרו לגופה ראו שהערבים ביתרו ושרפו אותה, זרקו אותה בביזוי והשליכו עליה אבנים. על פי המסופר, התלמידים התאבלו על בזיון רבם עד שהגיע בחלום לאחד התלמידים ואמר לו שהוא שמח מכך שהתקיימה צוואתו. נקבר בחלקת המקובלים בהר הזיתים.

שם משפחתו הוא שילוב של שם המשפחה, דלרז, עם שם יהוה - ד**י** ל**ה** ר**ו** ז**ה.**

לקריאה נוספת
------------

* יקותיאל יהודה גרינוואלד, "תולדות חכמי ישראל".

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר תורת חכם, באתר Hebrew Books
* חיים די לה רוזה (נפטר 1786), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312970605171
* LCCN: n97038377
* WorldCat (עם LCCN): n97-038377

 |