recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתסמין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו נמלול (פירושונים).

**נִמְלוּל** או **נִימוּל** (**פרסתזיה**) הוא תסמין ביניים של איבוד (או חזרה) של תחושה חלקית. עשוי להתבטא בתחושת עקצוץ/דקירות, דגדוג (בעיקר בחזרת תחושה), צריבה והתחממות קלה ועד לאובדן תחושה בעור (תחושה המתוארת לרוב כ"הירדמות" האיבר), כל זאת ללא השלכות גופניות ארוכות טווח. התסמין נקרא כך בשל התחושות המורגשות על פני העור, הנדמות לחווה אותן כנמלים הצועדות עליו. התסמין עשוי להיות קצר טווח או כרוני.

תסמין קצר טווח
--------------

נמלול בפה ובגפיים הם תסמינים רגעיים נפוצים של נשימת יתר ושל התקף פאניקה. כמו כן, התסמין מופיע לעיתים קרובות כאשר פועל לחץ ממושך על עצב, או שנחסם מעבר של דם לאזור - במקרה זה, תחושת הנמלול תדעך בהדרגה לאחר הסרת הלחץ וחידוש זרימת הדם, אם לא נגרם נמק.

תסמין כרוני
-----------

נמלול **כרוני** מצביע על בעיה בתפקוד של תאי העצב, למשל תסמין של נוירופתיה.

בבני אדם בגיל מתקדם, נמלול הוא לרוב תוצאה של זרימת דם פחותה בגפיים, שעשויה להיגרם בשל טרשת עורקים, למשל. ללא הספקה תקינה של דם וחומרים מזינים, תאי עצב אינם מסוגלים לשלוח אותות למוח. מכאן שנמלול עשוי להיות תסמין של חוסר בוויטמינים, תת-תזונה והפרעות מטבוליות כגון סוכרת.

גירוי של העצב יכול להיגרם מדלקת של רקמה סמוכה. מחלות מפרקים כגון תסמונת תעלת שורש היד (תסמונת התעלה הקרפלית) ודלקת מפרקים שיגרונית הן גורמים שכיחים לנמלול.

עצבים בבסיס הראש עשויים להיות נתונים ללחץ בשל בעיות כרוניות בצוואר ובעמוד השדרה. בין הגורמים לבעיות מסוג זה, ניתן לציין התכווצויות שרירים, שעשויות להיגרם בשל מתח נפשי, מחלות עצם, יציבה לקויה, הרמת משאות כבדים בצורה שאינה בטוחה או טראומה גופנית כמו צליפת שוט.

אובדורמיציה
-----------

נמלול נוסף הוא **אובדורמישן** (**Obdormition**), או בשמה העממי **הירדמות גפיים** (רגל או יד), הוא מונח רפואי לקהות חושים באחת מהגפיים המתרחשת עקב לחץ על עצב תחושתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר רון דבי, "נוירופתיה | נמלים בקצות העצבים", הארץ

* Dictionary.com, "obdormition," in The American Heritage® Stedman's Medical Dictionary. Source location: Houghton Mifflin Company.. Available:. Accessed: April 21, 2011.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אנה קתרינה** (בגרמנית: **Anna Katarina**; נולדה ב-14 במרץ 1960) היא שחקנית אמריקאית ילידת שווייץ.

ביוגרפיה
--------

קתרינה נולדה בברן, שווייץ, בתו של נגן צ'לו מקצועי.

קריירה
------

היא הגיעה לארה"ב בשנות העשרים לחייה, אז הצטרפה לבית ספר למשחק. היא גילמה את התפקיד הראשי של תמרה דה למפיקה במחזה "תמרה", שרץ בלוס אנג'לס בשנות ה-80; לפניה, את התפקיד גילמה השחקנית אנג'ליקה יוסטון.

ב-1987 היא שיחקה בפרק בסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", ב-1989 הופיעה בפרק של "מיאמי וייס" וב-1991 הופיעה בשני פרקים של הסדרה "חוק וסדר".

ב-1992 התפרסמה כשגילמה את ליידי פודל בסרט "באטמן חוזר", ב-1997 שיחקה בסרט "המשחק" לצד מייקל דאגלס, ב-2006 גילמה סוכנת בסרט "הפנתר הוורוד", ב-2009 הופיעה בסרטים "מלאכים ושדים" ו"סטארטרק" ושיחקה עוזרת בית בסדרה "עקרות בית נואשות".

בשנת 2012 גילמה את דמותה של הקנצלרית אנגלה מרקל בסרט הקומדיה הפארודי "הדיקטטור" בכיכובו של סשה ברון כהן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנה קתרינה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנה קתרינה (באנגלית)

* אנה קתרינה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1062429826
* LCCN: no2011004978
* VIAF: 164366310
* WorldCat: lccn-no2011004978

 |
**אברהם צוויק** (1919–2001) היה מנכ"ל רכבת ישראל בין השנים 1964 ל-1972.

ביוגרפיה
--------

צוויק נולד בווינה, אוסטריה ולמד שם בבית הספר היהודי על שם צבי פרץ חיות. ב-1938 עלה לארץ ישראל והתגורר בחיפה. זמן קצר לאחר מכן החל ללמוד בטכניון וסיים תואר בלימודי הנדסת בניין.

עם סיום לימודיו החל לעבוד בעיריית חיפה במשך שלוש שנים. בשנת 1947 החל לעבוד במפעל נשר כמהנדס תכנון ובטיחות ועבד שם עד 1956, אז החל את עבודתו ברכבת ישראל כסגן המנכ"ל. ב-1964, התפטר מנכ"ל הרכבת, מנחם סבידור, בעקבות מסקנות וועדת חקירה לאירוע תאונת הרכבת בבית יהושע. צוויק שהיה באותה עת סגן המנכ"ל וראש המחלקות הטכניות (מכונות, הנדסה ואיתות) של הרכבת, הגיש גם הוא את התפטרותו בפני שר התחבורה ביחד עם חברי ההנהלה הנוספים של הרכבת. אך השר ציין כי מסקנות וועדת החקירה אין מהוות אי אמון בהנהלת הרכבת. בעקבות דברי השר חזר בו צוויק (יחד עם חברי ההנלה הנוספים למעט המנכ"ל סבידור) ומשך את התפטרותו. ב-1 ביולי 1964, מיד עם התפטרות סבידור מונה צוויק למנכ"ל בפועל. בתחילה רצה שר התחבורה בר יהודה למנות מנכ"ל מבחוץ על רקע חברותו של צוויק במפלגתו של השר אחדות העבודה, אך לבסוף לאחר שלא נמצא מינוי ראוי מבחוץ אושר מינויו לתפקיד המנכ"ל במרץ 1965. בתקופתו המשיכה הרכבת ברכש ציוד רכבות מחוץ לישראל, פיתוח מסילות ובין היתר נחנך קו הרכבת לדימונה, תחנת הרכבת תל אביב דרום .

ב-26 ביולי 1972 הודיע לשר התחבורה שמעון פרס על פרישתו וזאת על רקע חילוקי דעות ביניהם.

ב-1949 התחתן צוויק עם יהודית, לימים פרופסור לספרות והם התגוררו בטבעון. לבני הזוג נולדו שלושה בנים: רמי, פרופסור למנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בריוורסייד, אורי, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, וחנן, כלכלן.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ⁨א. צוויק - מנהל בפועל של הרכבת מאת סופרלמרחכ" "⁩ | ⁨למרחב⁩ | 2 יולי 1964 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
2. ↑  ⁨!שר השיכון יציע ההמת ועדה! לשינויים חוק ד־זגנת הדייר1 ⁩ | ⁨הצפה⁩ | 23 מרץ 1965 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
3. ↑  מעריב, ממלא־המקום קיבל קביעות, ‏22 במרץ 1965
4. ↑  ⁨נחנכה תחנת הרכבת החדשה בדרום תי'א סולק מיטרד תנועה בצומת "בית־הדר *⁩ | ⁨למרחב⁩ | 27 נובמבר 1970 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית*, באתר www.nli.org.il
5. ↑  ⁨ילדי דימונה חנכו את מסילת הברזל החדשה ⁩ | ⁨על המשמר⁩ | 9 ספטמבר 1965 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
6. ↑  על המשמר, מנכ׳ל הרכבת פורש בשל חילוקי דעות, ‏27 ביולי 1972
7. ↑  ⁨Page 4 Advertisements Column 4⁩ - ⁨⁨דבר⁩⁩ 17 מאי 1949 - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il

| יושבי הראש ומנכ"לי רכבת ישראל  |
| --- |
| יושבי הראש | משה ליאון • יעקב אפרתי • דורון וייס • חוסאם בשארה • דן הראל • משה שמעוני |  |
| מנהלים כלליים | משה פייקוביץ' • אריה אפרתי • בנימין גלבוע • מנחם סבידור • אברהם צוויק • יהודה רשף • צבי צפרירי • אליהו ברק • משה בר כוכבא (בריל) • יעקב שן צור • אהוד הדר • עמוס עוזני • יוסי שניר • יוסי מור • עופר לינצ'בסקי • יצחק (חקי) הראל • בעז צפריר • שחר איילון • מיכה מייקסנר • משה (שיקו) זנה |
**ארמון התעשייה** (בצרפתית: **Palais de l'Industrie**) היה אולם תצוגה שנבנה בפריז בין נהר הסן לשאנז אליזה והוקם לרגל התערוכה העולמית של פריז ב-1855. הוא היה האחרון מבין מספר בניינים בעלי אותו שם שהוקמו באותו מקום. ארמון התעשייה הראשון נבנה ב-1839 ונבנה מחדש בתערוכות הבאות ב-1844 וב-1849. הבניין משנת 1855 תוכנן בעיקר על ידי האדריכל ז'אן-מארי-ויקטור וייל (אנ') והמהנדס אלכסיס בארו (אנ'). הוא נהרס בשנת 1897 כדי לפנות מקום למוזיאון הגרנד פלה של התערוכה העולמית בשנת 1900.

הקיסר נפוליאון השלישי איחל לתערוכה עולמית של 1855, ארבע שנים לאחר התערוכה הגדולה שהתקיימה בלונדון, כדי להוכיח את עליונותה של צרפת על ידי התעלות בכל פרמטר על התערוכה הבריטית. הוא חפץ במיוחד באולם תצוגה מרהיב שיתחרה בארמון הבדולח. בתחרות שהתקיימה ב-1852 זכתה תוכניתם של האדריכל ז'אן-מארי-ויקטור וייל והמהנדס דז'ארדין, ששילבה את השימוש המסורתי בבנייה עם זה של ברזל יצוק. עם זאת, בגלל אילוצי תקציב ועלויות, היה צורך לעבד מחדש את התוכניות, ועל כך אמון המהנדס אלכסיס בארו. בתכנון הסופי נעשה שימוש בבנייה רק לקירות החיצוניים, שעוביים מטר אחד וגובה שמונה עשר מטרים. עם זאת, קירות מסיביים אלו בקושי יכלו לתמוך במשקל הקרניז הבולט, והיה צורך לחזק אותם בעמודי ברזל יצוק ובקורות.

ארמון התעשייה היה באורך 260 מטרים וברוחב 105 מטרים. הספינה הראשית שלו הייתה באורך 190 מטרים ורוחבה 48 מטרים. הוא היה מוקף מ-4 צדדים במעברים בגובה שתי קומות וברוחב של 30 מטרים. המסבכים החצי-עגולים שלו גשרו על מפתח של 24 מטרים כדי ליצור חדר תצוגה רחב ידיים ללא עמודים במרכזו. למרות גודלו הרב, הארמון לא היה גדול מספיק כדי לאכלס את כל המציגים הצפויים, כך שנבנו שני מבנים ארעיים שיכילו את יתר התצוגות. הכשל העיקרי של הבניין, שלא הושלם ביום פתיחת התערוכה העולמית, היה האוורור הגרוע שלו. אף על פי שהכשל הפך את הבניין לחם מאוד במהלך היום, הוא שימש כאולם לתערוכות ואירועים חברתיים רבים עד להריסתו ב-1897.

אוקטב מירבו, בהתייחסו לארמון התעשייה כמוקד בשדרות השאנז אליזה, השווה את הבניין ל"שור העובר דרך גן ורדים ורומס הכל תחתיו". אף על פי שהמבקרים גינו כמעט בכל העולם את ה"כבדות" הגותית של הבניין, חיקוי המעטפת של מבנה ברזל וזכוכית עם מעטפת אבן בתערוכה העולמית של לונדון ב-1862 ובתערוכה הקולומביאנית העולמית של שיקגו ב-1893, ואפילו בבניינים שהיו אמורים להחליף אותו: מוזיאון הגרנד פלה ומוזיאון הפטי פאלה, שנבנו עבור היריד העולמי של שנת 1900.

הכניסה של ארמון התעשייה עוצבה על ידי קבוצת הפסלים של אליאס רובר, France Crowning Art and Industry.

מבט פרספקטיבי (תחריט 1855)האולם המרכזי במהלך התערוכה של 1878

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון התעשייה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mechanics Magazine (17 November 1849), no. 1371, p. 472.
2. ↑  Octave Mirbeau (1848-1917)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 97145911070427060325
* WorldCat: viaf-97145911070427060325

 |
**אריה גארלה** (נולד ב-19 בנובמבר 1958) הוא ראש המועצה המקומית בני עי"ש מאז בחירתו בבחירות 2013 מטעם הליכוד.

ביוגרפיה
--------

גארלה נולד וגדל במושב ינון. שירת בחיל האוויר. בשנת 1990 עבר לבני עי"ש.

לפני הקריירה הפוליטית הגיע מהמגזר העסקי הפרטי, כאיש עסקים, יזם ובעל מוסכי פחחות וצבע.

גארלה נבחר לראשונה לתפקיד בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013, לאחר שקיבל כ-53.16% מהקולות ו-1,999 קולות. רשימתו "התקווה" קיבלה כ-1,718 קולות וכחמישה מושבים מתוך 9 מושבי המועצה. בבחירות 2018 גרלה ניצח ברוב של 80.1% (3,144 קולות) את ברוך אברהם ראש רשימת "בני עי"ש ביתנו".

בנוסף על תפקידו כראש המועצה, גארלה מכהן גם כיושב ראש ועדת ההנהלה, יושב ראש ועדת משק לשעת חירום ונציג המועצה בוועדת לתכנון ובנייה.

גארלה התמודד לכהונה שלישית בבחירות 2023 שנדחו בהמשך ל-2024 כשמולו גיל אילת, אותו ניצח ברוב של 55.38%. גארלה התמודד בבחירות אלו בראש רשימת הליכוד שזכתה ב-4 מתוך 9 המקומות במועצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריה גארלה** בוויקישיתוף
* אריה גארלה, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Denis Loshkovoy, בחירות בבני עי"ש
2. ↑  Nevo Captcha Check, www.nevo.co.il
3. ↑  ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8003: בני עי"ש, עמוד 3172
4. ↑  חברי מועצה | מועצה מקומית בני עי"ש, באתר www.bney-ayish.muni.il
**יוסף פעמוני** (**אוסיה גלוקמן**) (20 ביולי 1902 – 1 בינואר 1966), דוקטור לבקטריולוגיה, היה ממקימי מערכת הבריאות בישראל. מאנשי התנועה הרוויזיוניסטית ובית"ר, מקים מחלקת העזרה הראשונה באצ"ל, ממייסדי "קופת חולים לעובדים לאומיים" (לאומית) ומייסד מכון ז'בוטינסקי.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
פעמוני נולד בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית בשם יוסף גלוקמן, בנם של פרה (לבית צאלקוביץ) ומנחם גלוקמן. למד בגימנסיה והמשיך ללימודי בקטריולוגיה באוניברסיטה. במהלך לימודיו היה פעיל בתנועה הציונית, באגודת הסטודנטים ובארגונים ביולוגיים. עם המהפכה הבולשביקית ב-1917 נאסר בגין פעילותו הציונית, ולא סיים את לימודיו. בשנת 1925 הומר עונש המאסר בגירוש, ובאותה שנה עלה לארץ ישראל.

עם עלייתו הצטרף לתנועה הרוויזיוניסטית עם היווסדה, והיה ממייסדי בית"ר. לבסוף הגיע לדרגת קצין נציבות בית"ר.

בארץ עבד כאסיסטנט במכון פסטר של ד"ר אריה בהם (בעהם) עד שנת 1927, אז נתמנה כמנהל המעבדה המרכזית של קופת חולים של ההסתדרות, ושימש בתפקיד זה עד שפוטר ב-1933, לאחר רצח ארלוזורוב, על רקע השתייכותו לתנועה הרוויזיוניסטית.

בשנת 1934 היה ציר לוועידת היסוד של הסתדרות העובדים הלאומית. שנה לאחר מכן היה ציר בקונגרס היסוד של הצ"ח בווינה.

ב-1935 היה, יחד עם יעקב וינשל ואחרים, ממייסדי "קופת חולים לעובדים לאומיים" (לאומית), וכיהן כמנהלה.

כיהן כרופא בבית החולים הדסה (תל אביב).[דרוש מקור]

בהיותו איש אצ"ל ותומך תנועת בית"ר ארגן את השירות הרפואי של אצ"ל ותמך בו בעזרת מגן דוד אדום ומשאבי בית החולים הדסה.

בסוף שנות ה-30 ייסד את מכון ז'בוטינסקי והיה מנהלו הראשון.

נפטר בתל אביב ב-1 בינואר 1966 לאחר ניתוח קשה, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

על שמו נקרא רחוב בתל אביב.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.

משפחתו
------

פעמוני נשא את אסתר, בתו של אליעזר אליהו פרידמן, מראשוני פעילי הציונות, מייסד היומון העברי "הצופה" שיצא לאור בוורשה ועורכו הראשון, ואחותו של ד"ר יהושע פרידמן, מחנך, עסקן תרבות ומתרגם עברי שתרגם בעיקר מן השירה הרומית הקלאסית.

בתו, יעל העליון, ייסדה וניהלה את בית הספר לאמנויות תל אביב. הייתה נשואה ליעקב העליון, עיתונאי "מעריב" לשעבר בטרם התאבדה באוקטובר 2002.

לקריאה נוספת
------------

* יהושע אופיר (עורך), **יוסף פעמוני: האיש ופעלו**, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, [תשכ"ח].
* יוסף כרוסט (עורך), **יוסף פעמוני: תרס"ב-תשכ"ו 1902–1966: דיוקן**, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי בישראל, תשמ"ו-1986.
* יוסף פעמוני, "פרקי זכרונות", **האומה**, ד [16] (תשכ"ו), עמ' 531–536.
* יוסף בן-אהרן, "קופת חולים לעובדים לאומיים ומכון ז'בוטיסקי - מסכת חייו של יוסף פעמוני", **בארץ ישראל**: מדיניות, חברה, כלכלה, ספטמבר-אוקטובר 1987, עמ' 66–67.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יוסף פעמוני (גלוקמן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 601
* יוסף בן מנחם פעמוני (1902-1966), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף פעמוני, דבר, 2 בינואר 1966.
2. ↑  מדריך הרחובות - נ - ת באתר עיריית תל אביב-יפו
3. ↑  ארכיון **אוסף יוסף פעמוני**, בספרייה הלאומית
4. ↑  התאבדות יעל העליון: המשטרה בודקת מידע חדש, באתר וואלה!‏, 21 באוקטובר 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312192105171
* ISNI: 0000 0000 4666 9720
* LCCN: no2003033042
* VIAF: 155315905
* WorldCat: viaf-155315905

 |
קַדְמוֹס נלחם בדרקון (נחש המים). ציור על כד בסגנון הדמות השחורה מאובויה, 550-560 לפנה"ס.
**ניצחון קַדְמֵאִי** (ביוונית: καδμεία νίκη) הוא מטבע לשון ביוונית עתיקה שמשמעותו ניצחון המושג במחיר אבידות מרובות.

קדמוס במיתולוגיה היוונית היה בנו של אַגֵנוֹר מלך צוֹר (פיניקיה) ואחיה של אֶוּרוֹפֶּה. כשחטף זאוס את אֶוּרוֹפֵּה והביאה לכרתים, שלח אגנור את קדמוס ואֶחיו לחפש אחריה, וציווה עליהם לבל ישובו בלעדיה. קדמוס הרחיק בחיפושיו אחרי אחותו עד תראקיה, ומשלא הצליח למוצאה, חיפש מקום להתיישב בו, כי הרי לא יכול היה לשוב בלעדיה. הוא נועץ באורקל מדלפי, והאל הורה לו להמשיך בדרכו עד אשר ימצא פרה, ואז ללכת בעקבותיה עד המקום בו תצנח ארצה מאפיסת כוחות. במקום זה יבנה את העיר.

קדמוס עשה כמצוות האל, ובמקום בו עצרה הפרה, הרחק בלב בויוטיה, הקים את קַדְמֵאָה, לימים האקרופוליס של תֵּבַּאי. ברצונו להקריב את הפרה לאַתֵנָה, שלח את אנשיו להביא מים ממעיין קרוב של אַרֶס, שעליו שמר דרקון. נחש המים הרג רבים מהם. קדמוס קטל אומנם לאחר מכן את הדרקון וייסד את העיר, אך ניצחונו הושג אפוא במחיר אבידות רבות.

ההיסטוריון היווני הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס) משתמש במטבע לשון זו בתארו את ניצחון הפוקאים על הקרתגים והאטרוסקים בקרב במימי סרדיניה בשנת 535 לפנה"ס: "ובהילחמם בקרב ים נחלו הפוקאים ניצחון קדמאי, כי ארבעים אניות אבדו להם ובעשרים הנותרות אי אפשר היה להשתמש כי אילי הניגוח נשברו."

פאוסניאס, הגאוגרף היווני בן המאה ה-2 לספירה, סבור כי מקור מטבע הלשון במלחמת ארגוס נגד תבאי (המיתוס "השבעה נגד תבאי"). לדבריו, התקפת הארגיווים על חומות העיר תבאי נהדפה תוך אבידות כבדות ביותר, והתבאנים (הנקראים גם קַדמֵאים, על שם מייסד העיר – קדמוס), מכנים ניצחון זה בשם "ניצחון קדמאי".

ראו גם
------

* נִצְחוֹן פִּירוּס

לקריאה נוספת
------------

* אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית – מיתוסים. תל אביב, ספרי תל אביב, 2000.
* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. 2 כרכים. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה. עותק סרוק באתר דעת. העתק דיגיטלי בפרויקט בן-יהודה.
* הרודוטוס, **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.

* Smith, William. *A new classical dictionary of biography, mythology, and geography, partly based on the "Dictionary of Greek and Roman biography and mythology"*. London, Murray, 1853. Digitized copy in Internet Archive.
* Apollodorus, *The Library*. Translated by Sir James George Frazer. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1921. Digitized copy in Theoi.com.
* Pausanias, *Description of Greece*. Translated by W.H.S. Jones and H.A. Ormerod. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1918. Digitized copy in Theoi.com.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Apollodorus, *Bibliotheke*, 3.4.1-2
2. ↑  Smith, *s.v.* Cadmus.
3. ↑  אהרן שבתאי, מיתולוגיה, עמ' 50–51.
4. ↑  הרודוטוס, 1.166, בתרגום ד"ר אלכסנדר שור.
5. ↑  Pausanias, 9.9.3 .
**הוֹ-נִי 1** (ביפנית: **一式砲戦車 ホニ I**, מילולית: טנק תותח, סוג 1, הו-ני 1) הוא משחית טנקים נטול צריח, מחופה למחצה, מתוצרת יפן, שפותח תוך כדי מלחמת העולם השנייה ושירת בזירת האוקיינוס השקט.

תכנון ופיתוח
------------

עם תחילת המערכה באוקיינוס השקט, יחידות יפנית נתקלו בטנקים המודרניים של בעלות הברית, דוגמת שרמן. הטנק העיקרי של הצבא היפני, הצ'י-הא, חסרו השריון והחימוש הדרושים כדי להתמודד בהצלחה עם טנקים אלה, מה שהוביל לדרישה היפנית לפיתוחו של משחית טנקים.

הו-ני 1 פותח על בסיס תובת טנק הצ'י-הא. צריח הטנק עם התותח בקוטר 57 מ"מ הוסר, והוחלף במבנה עילי משוריין מחופה למחצה, ובו תותח שדה "סוג 90" בקוטר 75 מ"מ, עם זווית צידוד של 10°, וזוויות הגבהה של 25°+ - 5°- מעלות. המבנה העילי של ההו-ני 1 נותר פתוח מאחור, דבר שהותיר את הצוות הכלי חשוף לפגיעות רסיסים ולאש מנשק קל. פרט להחלפת הצריח והחימוש העיקרי, והוספת לוחות שריון נוספים על גבי התובה שעיבו את השריון ב-16 מ"מ נוספים, נותר ההו-ני 1 זהה לצ'י-הא.

ההו-ני 1 נשא דמיון רב למשחיתי הטנקים הגרמניים מטיפוס פנצרייגר, אולם שלא כמוהם, תוכנן ההו-ני לפעול יותר כתותח מתנייע נגד טנקים, בטווחים של עד 12,000 מטרים, ופחות כמשחית טנקים היורה מהמארב או כזה המיועד להילחם בטנקי האויב פנים אל פנים. בשל כך לא צויד ההו-ני במקלעים או באמצעים אחרים נגד חיילי האויב.

בסך הכול יוצרו 124 משחיתי טנקים מטיפוס הו-ני 1 בין 1941 ונובמבר 1943. ההו-ני 1 הוחלף על ידי משחית הטנקים הו-ני 2, שצויד בתותח הוביצר "סוג 91" בקוטר 105 מ"מ.

שירות מבצעי
-----------

ההו-ני 1 עבר את טבילת האש שלו במהלך קרב לוזון במהלך המערכה בפיליפינים ב-1944. הכלים זכו להצלחות מוגבלות במהלך הקרב, אך מספרם היה קטן מכדי שיהיו בעלי השפעה ממשית על מהלך המערכה בפיליפינים. רוב משחיתי הטנקים הו-ני 1 נשמרו כעתודה על אדמת יפן, מתוך ציפייה לפלישה האמריקאית, ולא השתתפות בכל פעילות מבצעית עד לכניעה.

מקורות
------

* Christopher Foss, (2003), **Great Book of Tanks: The World's Most Important Tanks from World War I to the Present Day**, Zenith Press, ISBN 0-7603-1475-6
* Christopher Foss, (2003), **Tanks: The 500**, Crestline, ISBN 0-7603-1500-0
* Steven J. Zaloga, (2007), **Japanese Tanks 1939-45**, Osprey Publishing, ISBN 1-8460-3091-8

ראו גם
------

* משחית טנקים
* פנצרייגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הו-ני 1** בוויקישיתוף
* אתר On War
* WWII vehicles
* History of War.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zaloga, Japanese Tanks 1939-45
2. ↑  אתר History of War.org
בית דיור מוגן באנגליה
**דיור מוגן** הוא מרכז מגורים המיועד לבני הגיל השלישי ומספק להם מגוון שירותי רווחה, בריאות ופנאי. בשונה מבית אבות, דיור מוגן מורכב לרוב ממבוגרים עצמאיים באופן מלא או חלקי שאינם נזקקים לשירותים סיעודיים (הגדרתו של קשיש כעצמאי נתונה למבחנים של גורמי הרווחה).

דיור מוגן תומך גם בקשישים, אך מיועד לבני גיל הזהב העצמאיים, אלה המסוגלים לבצע פעולות יומיומיות בלי להזדקק לעזרה.

דיור מוגן מוסדר בישראל בחוק הדיור המוגן, תשע"ב-2012.

מאפיינים
--------

דיור מוגן "מגדלי הים התיכון נורדיה"
דיור מוגן מיועד למבוגר שחי בו בדירה קטנה, הכוללת חדר שינה, סלון ומטבחון, ולעיתים חדר נוסף. מרכז הדיור המוגן כולל חדר אוכל ומתקני פנאי כגון חדר כושר, בריכת שחייה, אולם הרצאות וספרייה. בסביבתו ניתן למצוא לרוב שירותים נוספים, כגון מרכז קניות, המשמשים גם את דיירי הדיור המוגן.

דיור מוגן מאפשר לדייריו לנהל חיי חברה עצמאיים ומלאי פעילות. בתוך כך, דיור מוגן נועד לספק לבני גיל הזהב את כל השירותים החיוניים בשלב זה של חייהם, בהם:

* צוותי רפואה וסעד
* שמירה וביטחון 24 שעות ביממה
* סיוע סוציאלי
* סיוע פסיכולוגי
* שירותי הסעדה
* אירועי תרבות ופנאי קהילתיים
* שירותי ניקיון ותחזוקת חדרים.

סוג נוסף של דיור מוגן ההולך ונעשה נפוץ בישראל הוא עבור אנשים הסובלים ממחלות נפש, אך מסוגלים בעזרת סיוע, לחיות בדירה עצמאית ולא במוסד תוך שהם מקבלים את הסיוע שנזקקים לו. סוג זה של דיור מוגן שונה מהדיור המוגן עבור קשישים בכך שהוא ממומן על ידי המדינה ומשרד הבריאות, וניתן כחלק משירותי סל שיקום. השירות מבוצע על ידי עמותות המשולמות ממשרד הבריאות, ובו ניתנים למתמודדים שירותי ליווי של עובדים סוציאליים ומדריכי שיקום.

מימון
-----

בעוד שלטובת מגורים בבית אבות ניתן לקבל מימון ממשלתי, במעבר לדיור מוגן אין אפשרות לקבל מימון שכזה. התשלום עבור חיים במרכז דיור מוגן נעשה באופן פרטי בלבד. 

התשלום בגין הדיור המוגן כולל מסלולים אחדים, המבוססים על המרכיבים:

* דמי כניסה חד-פעמיים, לשם התאמת הדירה לדייר החדש.
* פיקדון גבוה (מאות אלפי שקלים), שנשחק (כולו או חלקו) במשך שנות המגורים בדיור המוגן.
* תשלום חודשי קבוע. ניתן להקטין את גובה הפיקדון בתמורה לתשלום חודשי גבוה יותר.
* תשלום נוסף בגין שירותים שאינם כלולים בחבילה הבסיסית.

ראו גם
------

* בית אבות
* דיור מוגן (שיקום) - דיור מוגן ספציפי לאוכלוסיות בעלות רקע פסיכיאטרי.
* עמידר
* הגיל השלישי

לקריאה נוספת
------------

* נילי שגיא, **חוק הדיור המוגן - הלכה למעשה**, הוצאת נבו, 2019.
* בני שטיינברג, **במקום שאין אף אחד**, כנרת זמורה-ביתן, 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיור מוגן** בוויקישיתוף
* רשימת דיור מוגן בישראל, באתר מרכז מידע גיל הזהב
* אתר למנויים בלבד דנית שנהב, "הגיל השלישי - לא רק לעשירים מגיע דיור מוגן", באתר TheMarker‏, 6 בדצמבר 2017
* דיור בגיל השלישי, באתר כל זכות
* עו"ד רקפת שפיים מרדכי, חידושים בתחום הדיור המוגן, אפריל 2019
* אתר למנויים בלבד הדר קנה, נדל"ן ששווה זהב: 14 אלף יחידות דיור ו-2.4 מיליארד שקל בשנה, באתר TheMarker‏, 17 ביוני 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555425605171
* GND: 4294827-7
* LCCN: sh85031107

 |
**דבון לארט** (באנגלית: **Devon Larratt**, נולד ב-24 באפריל 1975) הוא ספורטאי קנדי מקצועי, ומבכירי אלופי העולם בהורדת ידיים. הוא עשה שיתופי פעולה רבים על מנת להפיץ את הספורט לקהל רחב יותר. לארט גם יוצר תוכן וחבר לשעבר בכוחות המזוינים הקנדיים.

חיים מוקדמים
------------

דבון, נולד בוויקטוריה בקולומביה הבריטית שבקנדה לאם גרמנייה. התעניינותו בהורדת ידיים החלה כנער מוקדם. הוא נוהג לספר כי היריבה הראשונה של לארט הייתה סבתו, עובדת חווה, שטענה כי היא "האישה הטובה ביותר בהורדת ידיים באלברטה". לארט הצטרף לפיקוד כוחות המבצעים המיוחדים של קנדה בגיל 21, שם שירת במשך שש עשרה שנים. הוא השיג דרגת רב-טוראי ראשי, ויצא שבע פעמים להלחם באפגניסטן, שם נפצע בפעולה. למרות יציאותיו לקרב, הצליח לראט להתאמן ולהתחרות במהלך שירותו הצבאי, והוא מחשיב את הניסיון שצבר בבסיסים צבאיים שונים כחלק גדול מהצלחתו. דבון התחרה גם בג'ודו בצעירותו.

סגנון המשחק שלו
---------------

דבון לארט ידוע כשחקן הורדת ידיים בעל יכולות משחק ורסטיליות ויכולת סיבולת גבוהה. דבון הוא אחד מהשחקנים אשר הכי מבינים בטכניכות המשחק השונות, הוא מסוגל לבצע כל סוג של מהלך בין אם זה הוק, טופרול, לחיצה, מהלך המלך, הוק של מלך, או כל וריאציה שלהם. בנוסף, מיחדת אותו רמת הסיבולת הגבוהה שלו, תכונה שהיא מועילה ביותר במהלך משחקים ארוכים. לעיתים קרובות, הוא מנסה רק צריך לעצור את הזינוק הראשוני של יריבו כדי להחזיק אותו בעמדה לא נוחה, לעייף אותו, ורק לאחר זמן להוריד אותם. למרות שלראט הוא *פחות* שרירי ביחס למתמודדים במשקל כבד או משקל סופר כבד אחרים, הוא מתגבר לעיתים קרובות על הפרש הכוח הזה באמצעות מיומנות טכנית מעולה, הגבהת הזרוע שלו ושליטה ביד, הוא עוצר את יריבו ומרוקן אותו מכוחו לאורך זמן במקום להשתלט עליהם בצורה מהירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דבון לארט, ברשת החברתית פייסבוק
* דבון לארט, ברשת החברתית אינסטגרם
* דבון לארט, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Canadian armwrestling legend wins championship after highly specialized surgery". *The Ottawa Hospital Foundation* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-05-30.
2. ↑  "Devon Larratt". *armwrestlersonly.blogspot.co.uk*.
3. 1 2  "'The Grippler' grasping for world arm-wrestling title in LA". *ottawacitizen* (בCanadian English). נבדק ב-2021-05-06.
4. ↑  Feldman, Jacob. "How a competitive arm wrestler works out". *Sports Illustrated* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-05-30.
5. 1 2  "Arms and the man: Devon Larratt is set to take on the world of pro arm wrestling". *Ottawa Citizen*. 27 בדצמבר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  Paul Newberry (2018-09-07). "Arm wrestling looks to climb beyond barroom bragging rights". *The Denver Post* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-05-05.
7. ↑  *story of a white belt* (באנגלית), נבדק ב-2021-05-30
8. ↑  *Devon Larratt Armwrestling Technique Training - How To Hook* (באנגלית), נבדק ב-2024-01-17
9. ↑  *King's Move Decoded With Devon Larratt and Michael Todd* (באנגלית), נבדק ב-2024-01-17
10. ↑  *Armwrestle like Devon* (באנגלית), נבדק ב-2018-08-29
11. ↑  *DEVON LARRATT SECRET TECHNIQUE* (באנגלית), נבדק ב-2023-04-07

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1215234228
* VIAF: 7948159699944703500007
* WorldCat (עם VIAF): 7948159699944703500007

 |
**יוראי ואלצ'וחה** (בסלובקית: **Juraj Valčuha**; נולד ב-1976, בברטיסלאבה) הוא מנצח סלובקי שפועל בעיקר באיטליה ובצרפת. הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של יוסטון החל מעונת 2022/23.

ביוגרפיה
--------

ואלצ'וחה, שנולד בברטיסלאבה, למד קומפוזיציה, ניצוח ונגינה בצימבלום בקונסרבטוריון של ברטיסלאבה. מאוחר יותר למד ניצוח אצל איליה מוסין בסנקט פטרבורג, ברוסיה, ואצל יאנוס פירסט בקונסרבטואר של פריז. מ-2003 עד 2005, הוא היה עוזר מנצח בתזמורת הלאומית של מונפלייה ובאופרה הלאומית של מונפלייה.

יוראי ואלצ'וחה ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית הלאומית של RAI בשנת 2005. הוא הפך למנצח הראשי של התזמורת בעונת 2009–2010. הוא סיים את כהונתו ב-RAI בשנת 2016. ביולי 2016, הודיע תיאטרון די סן קרלו על מינויו של ואלצ'וחה למנהל המוזיקלי שלו. הוא אמור להתפטר מתפקיד סן קרלו ב-31 בדצמבר 2022. ואלצ'וחה הוא מנצח אורח ראשי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין החל מעונת 2017–2018, לאחר הופעתו הראשונית בניצוח אורח עם התזמורת בעונת 2014–2015, ולאחר מכן חזרתו לניצוח אורח שנתיים לאחר מכן.

בארצות הברית, ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של יוסטון בשנת 2011. הוא חזר כמנצח אורח עם הסימפונית של יוסטון לשתי התקשרויות עוקבות, באפריל 2018 ובמרץ 2021. ביולי 2021, הודיעה הסימפונית של יוסטון על מינוי של ואלצ'וחה כמנהל המוזיקלי הבא שלה, בתוקף עם עונת 2022–2023.

כיום יוראי ואלצ'וחה מתגורר בצרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של יוראי ואלצ'וחה

* יוראי ואלצ'וחה, באתר AllMusic (באנגלית)

* יוראי ואלצ'וחה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* יוראי ואלצ'וחה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007410606105171
* BnF: cb14821097z (data)
* CiNii: DA15740805
* GND: 135620783
* ISNI: 0000 0000 4389 8069
* LCCN: no2005095905
* MusicBrainz: 13bfc96a-5d83-4497-86f9-65ed1c937269
* SUDOC: 085676551
* VIAF: 44567001
* WorldCat: lccn-no2005095905

 |
**מימי קנדי** (באנגלית: **Mimi Kennedy**; נולדה ב-25 בספטמבר 1948) היא שחקנית וסופרת אמריקאית. קנדי מוכרת בזכות תפקידה בסדרה "דארמה וגרג" ובזכות הופעותיה בסרטים "רדיו חזק", "בסוד העניינים" ו"חצות בפריס".

ביוגרפיה
--------

קנדי נולדה בעיר רוצ'סטר שבניו יורק לננסי הלן ולדניאל ג'רלאד קנדי.

החלה ללמוד משחק בתיאטרון השחקנים הקהילתי שברוצ'סטר והופיעה כילדה בהצגה של אגאתה כריסטי.

לקנדי שני ילדים מנישואיה לשחקן לארי דילג.

קריירת משחק
-----------

### תיאטרון

בשנת 1971 השתתפה במחזמר "גריז".

### טלוויזיה

החלה את דרכה כשחקנית בשנת 1979 לצידה של השחקנית המצליחה סטוקרד צ'אנינג בסיטקום "סטוקרד צ'אנינג ברק חברים".
לאחר מכן הובילה לצידו של הקומיקאי האנגלי פיטר קוק את צוות השחקנים של הסדרה הקומית "שנינו".
בתחילת שנות ה-90 הופיעה בסדרת הדרמה "חזית הבית" בתפקיד רות' סלואן.
קנדי התפרסמה בסוף שנות ה-90 בסדרה הקומית "דארמה וגרג"' בתפקיד אבי אוניל, אמהּ ההיפית של הדמות הראשית, דארמה (ג'נה אלפמן). משנת 2013 משחקת בקומדיית המצבים "ממי" ברשת CBS, את דמותה של מרג'ורי ארמסטרונג.

### קולנוע

ב-1989 השתתפה בדרמה המשפחתית "פתאום הורים".
ב-1990 התפרסמה קנדי לראשונה בקולנוע בדרמה הקומית "רדיו חזק" בתפקיד מרלה אמו של שדרן הרדיו הפיראטי הצעיר מארק האנטר (כריסטיאן סלייטר).

בשנת 2009 שיחקה קנדי בקומדיה הפוליטית "בסוד העניינים" בתור סגנית מזכיר המדינה קארן קלארק.
ב-2010 השתתפה בקומדיה "אל תלחצי אני בדרך" בתפקיד אמה של סוזן הייגמן (מישל מונאהן).

בשנת 2011 הופיעה בסרטו המצליח של וודי אלן "חצות בפריס" בתפקיד הלן אמה השמרנית של אינז (רייצ'ל מקאדמס). בשנת 2012 שיחק בקומדיה הרומנטית "עד החתונה זה יעבור" לצד ג'ייסון סיגל ואמילי בלאנט.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

* מר בוגדי (1986)
* הכלה של בוגדי (1987)
* פתאום הורים (1989)
* רדיו חזק (1990)
* אישה בודדה (2008)
* בסוד העניינים (2009)
* אל תלחצי אני בדרך (2010)
* חצות בפריס (2011)
* החיים של לימון (2011)
* עד החתונה זה יעבור (2012)
* *Expecting* *‏ (2013)*
* אליזבת היקרה (אנ') (2020)
* *Saving Paradise‏ (2021)*
* *Going Places*‏ (TBA)

### טלוויזיה

* סטוקרד צ'אנינג ברק חברים – ויקטוריה (1979)
* שנינו – קלאודיה וויטי (1981)
* רוברט קנדי והזמנים שלו - פאט קנדי (1985)
* חזית הבית - רות' סלואן (1991–1993)
* *Joe's Life*‏ (1993) - ברברה גנארו
* דארמה וגרג - אבי אוניל (1997–2002)
* ממי - מרג'ורי (2012 - רץ)
* על הקצה - סוזן באקלי (2015)

קישורים חיצוניים
----------------

* מימי קנדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מימי קנדי, באתר AllMovie (באנגלית)
* מימי קנדי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מימי קנדי, באתר Discogs (באנגלית)
* לירון סיני, רדיו אקטיבי, באתר ynet, 24 בנובמבר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb141930385 (data)
* ISNI: 0000 0000 0112 3740
* LCCN: n96047192
* VIAF: 56820395
* WorldCat: lccn-n96047192

 |
**מסעותי עם ורה** הוא ספר מאת אדית זק שיצא לאור בתחילת 2011 בהוצאת מטר.
הספר מספר את סיפור ילדותה, נערותה, בגרותה של ורה, בת למשפחת מהגרים שאיבדו את משפחותיהם הקודמות במחנות ריכוז ובנו משפחה חדשה, פרק ב' של חייהם שבמסגרתו נולדה ורה.

עלילת הספר
----------

הספר נפתח במשאלת לב של ורה. היא רוצה להיות מישהי אחרת. היא רוצה אמא צעירה וחייכנית שמתאפרת ולובשת בגדים יפים והיא רוצה להיות ישראלית, צברית, חבר'המנית, אשה שעובדת מחוץ לבית ובערב היא חוזרת ועוד יש לה זמן וכוח לצאת ולשיר שירים עם החברים.
היא מקשיבה לסיפורים של אמה ואחותה ששרדה מפרק א' של האם. הן מספרות לה על חיים בארץ אחרת, בעולם אחר שחלקו על פלנטה אחרת. אבל בסיפורים יש "חורים" ואת החורים האלה ורה מנסה למלא. היא חוקרת את אמה ואת אחותה, שואלת שכנים, מתבוננת בחיים של אחרים ומקשיבה לסיפורים שמספרים אנשים שבאים לבקר אותם בבית ובכל יום היא מוסיפה עוד חלק לפאזל שהיא בונה.

מבנה הספר
---------

הספר בנוי משני נרטיבים המדלגים בין עבר והווה שמתערבבים זה בזה. העבר מסופר כ"סיפורים לפני השינה" ודרכם אנחנו מגלים שלאמא ולאבא היו פעם חיים אחרים, שלאמא של ורה היו פעם שלוש ילדות ולאבא הייתה רק אשה, שסבתא שלה הייתה בעלת בית מרזח וכל המשפחה נידתה אותה. שפעם הייתה משפחה גדולה ושמחה ועכשיו יש משפחה קטנה ועצובה. כדי לברוח מהעצב ורה משחקת במשחק "כאילו", היא ממציאה לעצמה עולם משלה, שם יש נשים יפות ומטופחות שמדיפות ריח של בושם יקר והן מעשנות סיגריה עם פומית והן מושכות את כל המבטים של כל הגברים בסביבה.
כשהיא מתבגרת ורה זונחת את משחקי ה"כאילו" ומתפנה להיות נערה טיפוסית בחברת הישראלית של שנות השישים. היא מתאהבת, היא הולכת לתנועה ואחר כך לחברה סלונית, היא רוקדת והיא שרה והיא מתאמצת להיות כמו כולם. אבל אנחנו מגלים שהיא אף פעם לא נערה ישראלית טיפוסית כמו שהיא חושבת שנערה צריכה להיות.
מלבד הסיפורים הרבים שמופיעים כתמונות-תמונות, הספר מציג תיאורים של מגוון אנשים שוורה פוגשת בבית ומחוצה לו ושל מערכות יחסים רב-גווניות בין הדמויות השונות.
השאלה המרחפת באוויר לכל אורך הספר היא השאלה שוורה דנה בה באופן עקיף כל יום, האם יש לה זכות להתקיים בלי לשמר בתוכה בכל רגע את הטראומה שהיא לא חוותה ישירות?

  

**שיגעון השואה וחייהם של המהגרים**

חייהם של מהגרים שהגיעו מאירופה אחרי השואה עוברים כחוט השני בתוך הספר ומחוללים שינויים בחיי הדמויות. אניקה ומרטין נוקטים בשיטת ההדחקה וה"שיכחה", הם מתקיימים בהווה ויורדים לארצות הברית כדי לחפש חיים חדשים וזהות חדשה. האם שרי לעומתם לא מפסיקה לספר על מה שהיה פעם, איך החיים נראו "לפני שהכל התחיל" ואיך הם היו והווים "אחרי שהכל נגמר." האב וילי חי בין הסיפורים של האם והקיום במסגרת משפחתית לוחצת ולחוצה בין הניסיונות החוזרים ונשנים שלו לחיות חיים בוהמיינים של יצירה וחופש אישי, אבל הוא איננו מצליח להשתחרר באמת.
הנושא שחוזר פעמים רבות הוא היחסים בין משפחות המהגרים שהגיעו מאירופה ובין המשפחות הישראליות שנולדו כאן או הגיעו לכאן בגיל צעיר והם "צברים" לכל דבר. אלה האחרונים מגלים בורות, חשיבה סטריאוטיפית וחוסר סובלנות מופגן ביחס ל"אחר."

ביקורות
-------

* עלית קרפ, שני ספרים בקצרה מסעותי עם ורה ואישה אחת, באתר הארץ, 27 באפריל 2011
* עמליה תמיר, מנגינת הלב: על "מסעותי עם ורה", באתר nrg‏, 2 במרץ 2011
* באתר של הוצאת מטר
* מוסף "שבת" – המוסף לספרות של 'מקור ראשון' - ביקורת מאת ורדה פוקס
העיצוב החדש של העלון
לוגו ישן של מעט מן האור
**מעט מן האור** הוא עלון פרשת שבוע בהוצאת תנועת אורות. העלון החל להופיע בתחילת שנת ה'תש"ס (2000) והפסיק בשנת ה'תשע"ד (2013). המאמר הראשי בעלון הוא מאמר מתחלף המתחיל בעמוד הראשי וממשיך בעמודים הפנימיים. בצד המאמר הראשי, יש תמונה הקשורה באופן רעיוני למאמר. עד לפטירתו של חנן פורת, צורף גם שיר עברי (לאו דווקא דתי, לעיתים שירים של חיים נחמן ביאליק או נתן אלתרמן) עם הסבר רעיוני (תחת הכותרת "מדרשיר") בדרך כלל מלווה בהסבר של פורת. 

העלון כולל גם פינת הלכה מאת הרב אליעזר מלמד, רשימת אירועים שהמערכת רוצה לקדם. מדי פעם יש כותבים נוספים ומדורים משתנים העוסקים בדמות מסוימת או ספר חדש. העלון ייחודי בכך שהוא משלב מצד אחד עמדה דתית חזקה המתבטאת בעיסוק נרחב בנושא יישוב ארץ ישראל, בית המקדש ועלייה להר הבית, ומצד שני מבטא פתיחות רבה, למשל בכך שמשולבים מקורות חילוניים בתוך המאמרים התורניים. בין היתר כותב בעלון הרב מנחם פליקס. העלון לקח על עצמו לקדם את המודעות לבטיחות בדרכים והכניסו את הפינה, **אורות שבדרך** של הרב אלישיב קנוהל. בנוסף קיימת הפינה **לאור הדף היומי** העוסק בפנינים מתוך הלימוד בדף היומי שנלמד באותו שבוע וכן פינה העוסקת בזוגיות של עמותת ישפה.

הגליונות מהשנים הראשונות של העלון יצאו גם בצורת ספר. בראשית שנת ה'תשס"ח יצא ספר שמלקט את דברי התורה של חנן פורת מהגיליון על ספר בראשית כחלק מסדרה שלמה על כל התורה. בחודש שבט ה'תש"ע יצא כרך שמאגד את מאמריו של פורת על ספר שמות.

ב-2013, החל מגיליון מס' 700, עבר העלון מיתוג ועיצוב מחדש. שיינה בוצר, לשעבר עיתונאית ועורכת ב"מקור ראשון", מונתה לעורכת העלון. העלון כולל כתבות מגזין ותחקיר, כותבים ומדורים חדשים. בתחילת שנת ה'תשע"ד מפיקי העלון פרסמו הודעה שהעלון "יוצא לאתנחתא".

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיון עלוני "מעט מן האור"
* יואב שורק, ‏הרבה מן האור, **אקדמות** ט', תמוז תש"ס, עמ' 223–233
* נדב שרגאי, חנן פורת מציג: דברי תורה ונעמי שמר, באתר הארץ, 21 באפריל 2008
* אלעד רותם, ‏העלון "מעט מן האור" מחדש את פניו, באתר כיפה, 29 במאי 2013
**מרי הורנר לייל** (באנגלית: **Mary Horner Lyell**;‏ 1808 – 1873) הייתה מומחית לקונכיות וגאולוגית. היא הייתה נשואה לגאולוג הבריטי המפורסם צ'ארלס לייל וסייעה לו בעבודתו המדעית. היא מעולם לא התפרסמה בזכות עצמה אם כי היסטוריונים מאמינים כי היא תרמה תרומות משמעותיות לעבודת בעלה.

ביוגרפיה
--------

מרי אליזבת הורנר נולדה ב-9 באוקטובר בלונדון בשנת 1808. היא הייתה הגדולה מבין שש בנות של לאונרד הורנר, פרופסור לגאולוגיה שלימד באנגליה ובגרמניה. לאונרד הורנר היה להוט שכל ילדיו יתחנכו היטב. מרי הפכה למומחית לקונכיות וגאולוגית בעוד אחותה הצעירה קתרין מוריי לייל (אנ') הפכה לבוטנאית.

בשנת 1832 נישאה לצ'ארלס לייל (1787–1875), איתו חלקה לא רק את אהבתה לגאולוגיה אלא גם אהבתה לספרות ופיתחה את קשרי הידידות שלהם בעולם הספרות. אחותה של מרי, קתרין נישאה להנרי אחיו הצעיר של צ'ארלס לייל.

קריירה
------

מרי הורנר לייל ידועה בעיקר בזכות עבודתה המדעית משנת 1854, שם בחנה את אוסף חלזונות האדמה שאספה מהאיים הקנריים. מחקר זה היה דומה למחקר שערך צ'ארלס דרווין על ציפורים וצבים באיי גלאפגוס.

מרי וצ'ארלס היו שותפים מדעיים; היא ליוותה אותו במחקרי השטח וסייעה לו ברישום ציורים גאולוגיים, דאגה לדגימות שנאספו, קטלגה את האוספים. היא למדה ספרדית ושוודית בנוסף לשפות ששלטה בהן - צרפתית וגרמנית על מנת לסייע בתקשורת במסעותיהם. היא כתבה את מחקריהם כאשר ראייתו של בעלה נחלשה בשנים מאוחרות יותר.

הגאולוג רודריק מורצ'יסון ציין את נוכחותה בפגישות מיוחדות של החברה הגאולוגית בלונדון וניכר שהיה לה עניין עז והבנה מעמיקה של הגאולוגיה. היא התכתבה עם אליזבת קבוט אגאסי על הגאולוגיה הקרחונית של דרום אמריקה. הורנר לייל גם התכתבה גם עם ויליאם פרסקוט. היא נכחה בשיחות של בעלה עם צ'ארלס דרווין.

מרי הורנר לייל נפטרה ב־24 באפריל 1873.

מורשת
-----

מכתש בכוכב הלכת ונוס נקרא הורנר לכבודה, ראו רשימת המכתשים בוונוס (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי הורנר לייל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Cole, Ellen (2013). Women's Work: A Survey of Scholarship By and About Women. Routledge. pp. 55–56
2. ↑  Hestmark, Geir (2011): "The meaning of ’metamorphic’ – Charles & Mary Lyell in Norway, 1837." Norwegian Journal of Geology, Vol 91, pp. 247-275.
3. ↑  Dana Hunter, Mary Horner Lyell: "A Monument of Patience", Scientific American Blog Network (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1212149726
* ISNI: 0000 0000 7337 7985
* LCCN: no2009204882
* VIAF: 103604045
* WorldCat: lccn-no2009204882

 |
**יעקב (קובי) תורן** (1 ביוני 1939 – 26 בדצמבר 2006) היה מנהל ישראלי, שעמד בראש חברות ביטחוניות וכיהן כמנכ"ל משרד הביטחון.

ביוגרפיה
--------

תורן נולד בירושלים. התגייס לצה"ל, למד בבית הספר הטכני של חיל האוויר ושימש במגוון תפקידים בלהק ציוד. בתקופת מלחמת ששת הימים היה אחראי על מעבדת האלקטרוניקה של טייסת 101, טייסת מטוסי מיראז'. בוגר הטכניון בהנדסת אלקטרוניקה ומוסמך בתחום הנחיה ובקרה של טילים וכלי טיס מבית הספר הטכנולוגי הגבוה של חיל האוויר האמריקאי. עסק בתחומים של פיתוח, אחזקה ורכש מערכות לחימה. עמד בראש מערכת הטילים והרקטות ברשות לפיתוח אמצעי לחימה. השתחרר ב-1982 בדרגת אלוף-משנה.

עבד בתעשייה האווירית, שימש כסגן מנהל מפעל מב"ת, וב-1985 מונה למנהלו. בתקופתו קידם את תחום החלל, הלוויינות וטילים נגד טילים.

ב-1989 מונה למנכ"ל אל-אופ, במהלך כהונתו הצעיד את החברה למעמד של מובילה עולמית בתחום פיתוח מערכות אלקטרו-אופטיות, עם מחזור מכירות של 300 מיליון דולר, צבר הזמנות של יותר מ-500 מיליון דולר, ו-2,000 מועסקים. ב-1998 זכה בפרס התעשייה בקטגוריית אלקטרוניקה כאות הערכה על "הזנקת קבוצת אל אופ אל השורה הראשונה של התעשיות הביטחוניות בעולם". הוא הוביל את הליך המיזוג של החברה עם אלביט מערכות ובשנת 2000 מונה ליו"ר משותף של אל-אופ ויו"ר ועדת המיזוג בדירקטוריון אלביט מערכות.

ב-2001 מונה ליו"ר דירקטוריון רפאל, בתקופתו הפכה רפאל לחברה ממשלתית בשם רפאל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה בע"מ. בשנת 2004 הציגה החברה תוצאות שיא בתולדותיה ובעקבות כך שילמה לראשונה דיבידנד למדינה בסך 40 מיליון ש"ח.

תורן כיהן כחבר נשיאות איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתאחדות התעשיינים, כיו"ר פורום התעשיות הביטחוניות, כחבר הקורטוריון של הטכניון, חבר הנהלת המרכז הישראלי לניהול ויו"ר סניף מחוז ת"א, חבר בוועדת ההיגוי הציבורית של הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי במשרד התמ"ת. במהלך שנותיו במערכת הביטחון זכה פעמיים בפרס ביטחון ישראל.

ב-15 בספטמבר 2005 מונה על ידי שר הביטחון, שאול מופז למנכ"ל משרד הביטחון, בעקבות כניסתו של עמיר פרץ לתפקיד שר הביטחון, סיים תורן את כהונתו כמנכ"ל והוחלף על ידי גבי אשכנזי ב-27 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה. מספר חודשים אחר כך, ב-26 בדצמבר 2006, נפטר מדום לב.

היה נשוי ואב לשלושה.

על שמו של תורן נקרא פרס ראש מפא"ת לחשיבה יוצרת, פרס המוענק מדי שנה במטרה לעודד ולהביע הערכה מיוחדת לחשיבה מקורית ויוצרת בתחום המחקר והפיתוח הביטחוני.

קישורים חיצוניים
----------------

* חנן גרינברג, מנכ"ל משרד הביטחון: יעקב תורן, באתר ynet, 4 בספטמבר 2005
* יעקב תורן ז"ל אתר משרד הביטחון
* אמיר בוחבוט, מנכ"ל חדש למשרד הביטחון, באתר nrg‏, 4 בספטמבר 2005
* הוביל את התעשייה הביטחונית לחלל, באתר הארץ, 15 בינואר 2007
* אמנון ברזילי, ‏מנכ"ל משרד הביטחון לשעבר קובי תורן מת אחר הצהרים מדום לב, באתר גלובס, 26 בדצמבר 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

| מנכ"לי משרד הביטחון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| לוי אשכול • אליעזר פרי (פרלסון) • פנחס ספיר • זאב שינד • שמעון פרס • אשר בן נתן • משה קשתי • ישעיהו לביא • יצחק עירוני • פנחס זוסמן • יוסף מעין • אברהם בן יוסף • אהרן בית-הלחמי • מנחם מרון • דוד עברי • אילן בירן • עמוס ירון • יעקב תורן • גבי אשכנזי • פנחס בוכריס • אודי שני • דן הראל • אודי אדם • אמיר אשל • אייל זמיר |

 |
כבכל צבא, משתמשים אנשי הכוחות המזוינים של עיראק במערכת דרגות המסמלת את ההירארכיה הצבאית. מבנה הדרגות התקבל עם ייסודו של הצבא בשנות ה-20 של המאה ה-20 בהשפעת הצבא הבריטי, ולא עבר מאז שינויים נרחבים. שמות הדרגות הם בשפה הערבית, ודומים לשמות הנהוגים בצבאות ערבים אחרים כצבא מצרים או צבא סוריה. הסמלים בדרגות הקצונה כוללים כוכב, הנשר הרפובליקני המופיע בסמל עיראק, חרבות מוצלבות, וגבעולי חיטה. דרגת "מוּהִ֫יבּ", המקבילה לדרגת פילדמרשל בצבאות אחרים, אינה עוד בשימוש. האחרון שנשא אותה היה סדאם חוסיין בתקופת נשיאותו.

להלן דרגות הקצונה בצבא העיראקי:

|  |
| --- |
| דרגות |
| דרגה | שם בערבית | מקבילה בצה"ל | תמונה |
| מוּלַ֫אזֶם | ملازم | סגן משנה |  |
| מוּלַ֫אזֶם-אַ֫וַול | ملازم أول | סגן |  |
| נַקִ֫יבּ | نقيب | סרן |  |
| רַ֫אאֶ'ד | رائد | רב-סרן |  |
| מוּקַ֫דַּם | مقدم | סגן-אלוף |  |
| עַקִ֫יד | عقيد | אלוף-משנה |  |
| עַמִ֫יד | عميد | תת-אלוף |  |
| לִיוַו֫אא' | لواء | אלוף |  |
| פַרִ֫יק | فريق | רב-אלוף |  |
| פַרִ֫יק-אַ֫וַול | فريق أول | מקבילה לגנרל בצבאות המערב |  |
| מוּהִ֫יבּ | مهيب | מקבילה לפילדמרשל בצבאות המערב |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרגות הצבא העיראקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  
	* פסח מלובני, **מלחמות בבל החדשה - עלייתו ונפילתו של הצבא העיראקי**, הוצאת משרד הביטחון, 2010, עמ' 920
"**אתה לי ארץ**" הוא שיר הנושא מתוך אלבומה השלישי של הזמרת ירדנה ארזי ואחד השירים המזוהים איתה ביותר. השיר נכתב על ידי יורם טהרלב והולחן על ידי נורית הירש במיוחד לרגל יום העצמאות ה-36 למדינת ישראל.

השיר הוצג במצעדי הפזמונים ב-12 ביוני 1984 ושהה במצעד 11 שבועות רצופים מהם שבועיים במקום הראשון. במצעד הפזמונים העברי השנתי תשמ"ד הגיע השיר למקום ה-11 וארזי הוכתרה לראשונה כזמרת השנה וכזוכת פרס כינור דוד.

קליפ השיר המקורי צולם במסגרת רצועת הקליפים של התכנית "שביל באמצע שביל בצד". באזור העתיק של המושבה ראש פינה.

מעמד לאומי
----------

במרוצת השנים הפך "אתה לי ארץ" לאחד מסמליה של ירדנה ארזי. הוא בוצע במהלך הופעתה בפני קהל של אלפי יהודים ברוסיה במסגרת משלחת רשמית ראשונה של ראש ממשלה ישראלי לרוסיה בשנת 1994, אליה הוזמנה ארזי על ידי ראש הממשלה יצחק רבין. לימים בוצע השיר גם בטקס האזכרה הרשמי שערכה מפלגת העבודה לרבין שבוע לאחר הרצח.

בשנת 2008 פרסם העיתון ידיעות אחרונות סקר מיוחד של מינה צמח לקראת חגיגות ה-60 למדינת ישראל ובו נבחר "אתה לי ארץ" כאחד מחמשת ההמנונים הישראלים של כל הזמנים.

בשנת 2018 נבחר השיר במשאל חברת החדשות לרגל שנת ה-70 לישראל כשיר האהוב בכל הזמנים כשהוא גובר על קלאסיקות כמו עטור מצחך וירושלים של זהב. לאור הבחירה, הוקלט השיר מחדש בליווי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בעיבוד וניצוח של ירון גוטפריד. במקביל נבחר השיר למקום הראשון גם במצעד השירים האהובים של ערוץ 20 ובמצעד שירי הארץ של רשת ג' וזכה לעיבוד מחודש גם על ידי שלישיית "בל סונו" מרוסיה שהגיעה לסיבוב הופעות בישראל.

בחודש ספטמבר 2023, הוקלטה גרסה של השיר ביידיש, בידי השחקנית והזמרת מירי רגנדורפר, לתרגום של ד"ר יניב גולדברג בשם ביסט מיר א לאנד.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| רשת ג' | 1 |

קישורים חיצוניים
----------------

* "אתה לי ארץ" באתר בית לזמר העברי
* "אתה לי ארץ" באתר של אקו"ם
* מילות השיר באתר של יורם טהרלב
* נדב בורנשטיין, הסיפור שמאחורי "אתה לי ארץ", ערוץ 10
* קליפ, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube

הערות שוליים
------------

1. ↑  לירון זייד, ‏שיר השבעים: אתה לי ארץ, באתר ‏מאקו‏, 16 באפריל 2018
2. ↑  Israel Philharmonic Orchestra (2018-04-15), *"אתה לי ארץ" - ירדנה ארזי והתזמורת הפילהרמונית בניצוחו של ירון גוטפריד*, נבדק ב-2018-08-20
3. ↑  Miri Ragendorfer - You are my land - Bist mir a land - מירי רגנדורפר – אתה לי ארץ – ביסט מיר א לאנד - YouTube
**בועז יוסף** (נולד ב-7 ביוני 1962) הוא ראש הוועדה הקרואה בטבריה.

ביוגרפיה
--------

נולד בטבריה ליוסף וחביבה, יוצאי עיראק. למד בתיכון מקיף של רשת "עמל" בעיר. שרת בצה"ל כמהנדס אלקטרוניקה בחיל האוויר וכמפקד קורסי אלקטרוניקה במכללה הטכנולוגית של החיל. למד כלכלה ומינהל עסקים באוניברסיטת חיפה.

בשנת 1985 החל לעבוד כמהנדס בחברת אלביט מערכות. בין השנים 1992–1994 כיהן כמבקר עיריית טבריה. מ-1994 עד 2004 שימש כגזבר העירייה. מ-2005 ועד 2017 שימש גזבר המועצה האזורית עמק הירדן. בשנת 2017 מונה לממונה על מחוז הצפון במשרד הפנים.

היה חבר בוועדות שונות הקשורות לתחום השלטון המקומי, בהן ועדת ברזלי לרפורמה בארנונה, הוועדה הצבורית לבחינת מערכות הדיווח הכספי ברשויות המקומיות, ועדות לבדיקת תפקוד ראשי המועצה בטורעאן, בוסתאן אל מרג' ועספיה.

כיהן כסגן יו"ר מועצה אזורית גליל תחתון והיה יו"ר ועדת המשנה לתכנון ובניה של המועצה.

ב-2020 מונה על ידי שר הפנים אריה דרעי לראש הוועדה הקרואה בטבריה במקומו של מוני מעתוק.

### "חוק טבריה"

ביולי 2023 אושר בכנסת תיקון מס' 53 לחוק הרשויות המקומיות (בחירות), המאפשר לחברי ועדה קרואה להתמודד בבחירות המוניציפליות. חוק זה, המכונה בתקשורת "חוק טבריה" נועד, על פי הערכות שונות, לאפשר ליוסף להתמודד לראשות עיריית טבריה בבחירות הקרובות לרשויות המקומיות. באותו חודש פסק בג"ץ שהחוק לא יהיה תקף לגבי הבחירות הקרובות לרשויות המקומיות, ותקפותו תחל מהבחירות הבאות, ובכך פסל את מועמדותו של יוסף לראשות העיר.

### אחרי ראשות עיריית טבריה

לקראת סיום תפקידו, הומלץ יוסף ע"י ועדת איתור של הביטוח הלאומי ושר העבודה, יואב בן צור לתפקיד מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי. אך מועמדותו נפסלה ע"י ועדת המינויים.

במרץ 2024 מונה ליו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה של מחוז צפון - למשך ארבע שנים.

חיים אישיים
-----------

יוסף נשוי לשולה ואב לשתיים. הוא התגורר עם משפחתו במושב כפר חיטים. לאחר שמונה לראש הוועדה הקרואה בטבריה, שב להתגורר בעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* בועז יוסף, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  ממונה מחוז צפון, בועז יוסף נכנס לתפקידו, באתר gov.il.
2. ↑  שר הפנים מינה את בועז יוסף לראש הועדה הממונה בטבריה, מגזין רשויות מקומיות, 30 בנובמבר 2020
3. ↑  בנצי רובין, ‏לפני הבחירות המקומיות: "חוק טבריה" אושר סופית, באתר "סרוגים", 5 ביולי 2023
4. ↑  בג"ץ 5119/23 התנועה לטוהר המידות נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־30 ביולי 2023;  
ברוך שפירא, ‏דרמה: בועז יוסף סירב להמלצת בגצ, שפסל התמודדותו לרה"ע טבריה, באתר JDN‏, י״ב באב ה׳תשפ״ג
5. ↑  שחר אילן, אם לא עיריית טבריה: שר העבודה פועל לקידום מינוי בועז יוסף למנכ"ל הביטוח הלאומי, באתר כלכליסט, 7 בינואר 2024
6. ↑  שחר אילן, ועדת המינויים של הביטוח הלאומי פסלה את כל המועמדים למנכ"ל, באתר כלכליסט, 5 בפברואר 2024

| ראשי עיריית טבריה |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זאכי אלחדיף | שמעון דהאן | משה צחר | מאיר אדרעי | משה צחר | יגאל ביבי | יוסי פרץ |
| ‏1928–1938 | ‏1938–1950 | ‏1950–1965 | ‏1965–1969 | ‏1969–1978 | ‏1978–1988 | ‏1988–1998 |
| בני קריתי | זוהר עובד | יוסף בן-דוד | רון קובי | שמעון מעתוק(ו. קרואה) | בועז יוסף(ו. קרואה) | יוסי נבעה |
| ‏1998–2003 | ‏2003–2013 | ‏2013–2018 | ‏2018–2020 | ‏2020 | ‏2020–2024 | ‏2024– |

 |
**43,112,609** (מילולית **ארבעים ושלושה מיליון, מאה ושנים עשר אלף, שש מאות ותשע**) הוא המספר הטבעי שאחרי 43,112,608 ולפני 43,112,610.

במתמטיקה
--------

43,112,609 הוא מספר ראשוני. יתר על כן, הוא המעריך של מספר מרסן הראשוני ה-47, השווה ל-{\displaystyle M\_{43,112,609}=2^{43,112,609}-1}, מספר ראשוני עם 12,978,189 ספרות עשרוניות. הוא התגלה ב-23 באוגוסט 2008 על ידי אדסון סמית', מתנדב של ה-GIMPS. מספר מרסן הראשוני ה-45, {\displaystyle M\_{37,156,667}=2^{37,156,667}-1}, התגלה שבועיים לאחר מכן ב-6 בספטמבר 2008, וסימן את הפער הכרונולוגי הקצר ביותר בין הגילויים של מספרי מרסן הראשוניים מאז הקמתו של פרויקט שיתוף הפעולה המקוון בשנת 1996. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1963, כאשר שני ראשוני מרסן התגלו במרחק של פחות מ-30 יום זה מזה. פחות משנה לאחר מכן, ב-4 ביוני 2009, מספר מרסן הראשוני ה-46, {\displaystyle M\_{42,643,801}=2^{42,643,801}-1}, התגלה על ידי Odd Magnar Strindmo, משתתף ב-GIMPS מנורווגיה. התוצאה של ראשוני זה דווחה לראשונה לשרת באפריל 2009, אך עקב באג נותרה ללא תשומת לב במשך כמעט חודשיים. הוא בעל 12,837,064 ספרות עשרוניות, והוא קצר יותר מ-{\displaystyle M\_{43,112,609}} ב-141,125 ספרות בלבד, או 1.09%. שני מספרי מרסן הראשוניים אלה מחזיקים בשיא של היחס הקטן ביותר בין מעריכיהם.

43,112,609 היא החזקה של ארבע מתוך שבעת הטרינומיום הבינאריים הפרימיטיביים הגדולים ביותר מעל GF(2) שנמצאו בשנת 2016. והיו הארבע הגדולות ביותר בשנת 2011.

43,112,609 הוא ראשוני ז'רמן, הגדול ביותר מבין שמונה מספרי מרסן ראשוניים בלבד שיש להם תכונה זו.

43,112,609 אינו שייך לחוג השלמים של גאוס, והוא הגדול ביותר מבין 28 מספרי מרסן ראשוניים ידועים, שיש להם תכונה זו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "GIMPS Discovers 45th and 46th Mersenne Primes, M43,112,609 is now the Largest Known Prime. Titanic Primes Raced to Win $100,000 Research Award". 2008-09-16. נבדק ב-2020-06-04.
2. ↑  "GIMPS Discovers 47th Mersenne Prime, M42,643,801 is newest, but not the largest, known Mersenne Prime". 2009-06-12. נבדק ב-2009-06-04.
3. ↑  "16987...14751 (12837064 digits)". Prime Curios!. 5 בפברואר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Richard P. Brent, Paul Zimmermann, "Twelve new primitive binary trinomials", arXiv:1605.09213, 24 May 2016,
5. ↑  Richard P. Brent, Paul Zimmermann, "The Great Trinomial Hunt", *Notices of the American Mathematical Society*, vol. 58, no. 2, pp. 233–239, February 2011.
6. ↑  סדרה A065406 באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
7. ↑  סדרה A112634 באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים

לקריאה נוספת
------------

* George Woltman, Scott Kurowski, On the discovery of the 45th and 46th known Mersenne primes", *Fibonacci Quarterly*, vol. 46/47, no. 3, pp. 194–197, August 2008.