recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
כיכר השהידים ב-1982
אנדרטת השהידים.
**כיכר השהידים** (בערבית: **ساحة الشهداء** - "סאחת א-שהדאא'"; בצרפתית: **Place des Martyrs**) היא כיכר עירונית במרכזה של העיר התחתית של ביירות, לבנון. האנדרטה במרכזה היא לזכרם של הלאומנים הלבנונים שנתלו במהלך מלחמת העולם הראשונה על ידי העות'מאנים.

היסטוריה
--------

במהלך המאה ה-19, הכיכר הייתה ידועה בשם "פלאס דה קנון" (Place des Canons - "כיכר התותחים"). במהלך מלחמת העולם הראשונה, לבנון הייתה תחת שלטון עות'מאני. בשנת 1915, ביירות הייתה תחת מצור מצד מדינות ההסכמה, שתכננו להרעיב את הטורקים למוות. תוצאת המצור הייתה רעב, שהוביל למגפה אשר חיסלה יותר מרבע אוכלוסיית העיר. כנגד הטורקים פרץ מרד, שתוצאותיו היו תלייתם של לאומנים רבים בכיכר ביום 6 במאי 1916. ביניהם היו: עבד אל-כרים אל-חלילי, עבד אל-ווהאב אל-אנגליזי, האב יוסף חייק, יוסף בישארה חאני, מחמד ואחמד מחמסאני, עמר חמד, פיליפ ופריד אל-חזן, ושייח' אחמד טברה. לימים נקראה הכיכר על שמם.

הכיכר כיום
----------

שאריות מבניין הסינמה-אופרה הישן (שכיום משמש כמרכז קניות וירג'ין) ואנדרטת הארד לזכר המתים, הם הזכר היחיד שנותר מכיכר השהידים. האנדרטה, מנוקבת בכדורים, הפכה לסמל של כל מה שחרב במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית. כיכר השהידים היא מקום מפגש נפוץ להפגנות ומחאות, הידועות שבהם היו הפגנות מהפכת הארזים האנטי-סוריות בשנת 2005, וההפגנות האנטי-ממשלתיות בשנת 2007 שהונהגו על ידי חזבאללה והזרם הפטריוטי החופשי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר השהידים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537668905171
* GND: 7597951-2
* LCCN: sh2006007436
* VIAF: 315590516
* WorldCat (עם VIAF): 315590516

 |
**סמוליאני** (בבלארוסית: **Смаляны**, ברוסית: **Смоляны,** ביידיש: סמיליאן) היא עיירה בבלארוס, צפונית מזרחית לאורשה, באמצע הדרך שבין מוהילב וויטבסק. 

העיירה מוזכרת לראשונה כחלק מאחוזתו של הרוזן בלסקי. בשנת 1620 נבנה במקום ארמון, שצריח בודד ממנו השתמר עד היום, עבור הנסיך סמיון סנגושקו. הארמון נבנה על גדות הנהר דרנובקה על גבעה הנמצאת בין אדמות ביצה. בשנת 1708 הביסו בסמוליאן צבאות פיוטר הגדול את צבאו של קרל ה-12 מלך שוודיה. ברבות השנים הארמון נהרס ואבניו שמשו לבניית בתים באזור.

יהודי סמוליאני
--------------

בתחילת המאה ה-20 התקיימה בעיירה קהילה יהודית בת כ-1,700 נפש. הרב יחזקאל אברמסקי כיהן בה כרב בצעירותו, בסביבות שנת תרע"ד. בין השנים תרע"ה-תרפ"ג כיהן בה הרב יוסף אליהו הנקין, עד שנאלץ להגר לארצות הברית מלחץ הקומוניסטים.

בין מלחמות העולם הצטמצמה הקהילה היהודית בעיירה לכ-900 איש. עם כיבוש העיירה בתחילת יולי 1941 בידי הגרמנים, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.

ב-8 במרץ 1942 רוכזו קרוב ל-800 יהודי העיירה והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם ביישוב, בו מתו רבים מהם מרעב ומקור, תוך הוצאה להורג של יהודים שנמצאו לא כשירים לעבודה.

ב-5 באפריל 1942 רצחו גרמנים ושוטרים מקומיים את כ-560 היהודים שנותרו בגטו בסמוך לעיירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמוליאני** בוויקישיתוף
* סמוליאני (Smolyany), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* דניאל רומנובסקי (אנ'), סמוליאני, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1734), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Catalogue,‏ Tar Castle, באתר "Belarus"
2. ↑  Smolyany, Belarus, באתר JewishGen
**מועדון כדורגל וריה** (ביוונית: Γ.Α.Σ. Βέροια) הוא מועדון כדורגל יווני, המשחק בעיר וריה שביוון. באוגוסט 2018 התמזג עם המועדון "Elpis Skoutari", ושיחק בעונת 2018/2019 בליגה היוונית השלישית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1960 כששתי קבוצות מקומיות התאחדו. המועדון החל לשחק בעונת 1962/1963 בליגה השנייה ביוון. המועדון שיחק 4 עונות ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1965/1966 הגיע למקום הראשון בליגה והעפיל בפעם הראשונה לליגת העל היוונית. המועדון שיחק 3 עונות ברציפות בליגה הראשונה ובסוף עונת 1968/1969 ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה עד עונת 1972/1973. מעונה זו שיחק 5 עונות ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1976/1977 עלה לליגה הראשונה.

בעונת 1977/1978 הגיע לרבע גמר הגביע היווני והפסיד לקבוצת פאוק סלוניקי. בסוף העונה ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 8 עונות ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1985/1986 עלה לליגה הראשונה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה הראשונה ובליגה השנייה עד עונת 1990/1991 שבסופה ירד בפעם הראשונה מהליגה השנייה לליגה השלישית ביוון. המועדון שיחק 2 עונות בליגה השלישית ועלה לליגה השנייה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה עד עונת 1999/2000.

בעונות 1995/1996, 1996/1997, 1997/1998 הגיע לשמינית גמר הגביע היווני והפסיד לקבוצות אתינייקוס, אפולון אתונה וסקודה קסנתי בהתאמה. בסוף עונת 1999/2000 ירד מהליגה השנייה לליגה השלישית ואחרי עונה אחת ירד בפעם הראשונה מהליגה השלישית לליגה הרביעית ביוון. המועדון שיחק 2 עונות בליגה הרביעית ועלה לליגה השלישית. המועדון שיחק 2 עונות בליגה השלישית ועלה לליגה השנייה. המועדון שיחק 2 עונות בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה אחרי 8 שנים בליגות הנמוכות. המועדון שיחק עונה אחת בליגה הראשונה ובסוף העונה ירד לליגה השנייה.

בעונת 2008/2009 הגיע לשמינית גמר הגביע היווני והפסיד לקבוצת פאניוניוס. בסוף העונה ירד מהליגה השנייה לליגה השלישית. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השלישית וחזר לליגה השנייה. המועדון שיחק 2 עונות בליגה השנייה ובסוף עונת 2011/2012 חזר לליגת העל היוונית. המועדון משחק בליגת העל היוונית מעונת 2012/2013. בעונה זו הגיע לרבע גמר הגביע היווני והפסיד לקבוצת פאנטראקיקוס.

הישגים
------

* **הגביע היווני**:
	+ רבע גמר (2): 1977/1978, 2012/2013

שחקנים בולטים
-------------

* יווןיוון אלכסנדרוס אלכסנדריס
* יווןיוון ניקולאוס קלטסאס
* סרביהסרביה מילוז'ה פטקוביץ'
* אוקראינהאוקראינה אולג פרוטאסוב
* יווןיוון פאנאגיוטיס טסלוצ'ידיס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וריה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וריה (ביוונית מודרנית)

* פרופיל, באתר Transfermarkt

| יווןיוון ליגת העל היוונית, עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| OFI כרתים • א.א.ק. אתונה • אולימפיאקוס • אטרומיטוס • אסטרס טריפוליס • אריס סלוניקי  וולוס • לאמיה 1964 • פאנסארייקוס • פאוק סלוניקי • פאנטוליקוס • פאס יואנינה • פנאתינאיקוס • פאס ג'יאנינה |

 |
**מחוז טנגה** (בסוואהילי: **Mkoa wa Tanga**) הוא אחד מ-31 המחוזות המנהליים של טנזניה. המחוז גובל במחוז קילימנג'רו בצפון, מחוז מניארה במערב, ובמחוזות מורוגורו ופוואני בדרום. האוקיינוס ההודי מהווה את גבולו המזרחי של המחוז.

מספר התושבים במחוז, המשתרע על גבי 27,348 קמ"ר, עומד על כ-2 מיליון איש. טנגה הוא המחוז הרביעי בצפיפותו בטנזניה, אחרי מטווארה, קילימנג'רו ומוואנזה.

היסטוריה
--------

ליד הכפר טונגוני, 20 ק"מ דרומית לעיר טנגה, נמצאו חורבות של יישוב קדום באותו שם, המתוארך למאות 13 עד 16. במקום נמצאו מסגדים, קברים ומבנים המתוארכים למאות ה-18 וה-19. טונגוני הוא מונח סוואהילי שמשמעותו מקום עם חורבות, או 'מקום נטוש'. תושבי המקום כינו במהלך השנים את המקום "סיטאהאבו", בסוואהילי - "כאן טוב יותר משם".

נפות
----

המחוז מחולק ל-10 נפות.

נפות מחוז טנגה

נפות מחוז טנגה| נפה | אוכלוסייה (נכון לשנת 2012) |
| --- | --- |
| הנדני | 276,646 |
| הנדני (עיר) | 79,056 |
| קלינדי | 236,833 |
| קורוגווה | 242,038 |
| קורוגווה (עיר) | 68,308 |
| לושוטו | 492,441 |
| מוהזה | 204,461 |
| מקינגה | 118,065 |
| פנגני | 54,025 |
| טאנגה | 273,332 |
| סה"כ | **2,045,205** |

כלכלה
-----

כלכלת מחוז טנגה מבוססת על תחום הדיג, החקלאות, התיירות, תעשיית הכרייה והמסחר. ענפי התעשייה כוללים טקסטיל, עיבוד יבולים, במיוחד סיסל ותה, מוצרי עץ וכמו כן ייצור נייר. ענפי ייצור אחרים אחרים כוללים עיבוד פלדה וברזל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוז טנגה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מחוז טנגה

הערות שוליים
------------

1. ↑  [ TANGA REGION
SOCIO-ECONOMIC PROFILE]
2. ↑  The Indian Ocean Coast – Tanga
3. ↑  מחוז טנגה, באתר Tanga Cement

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567539405171
* BnF: cb135387138 (data)
* GND: 4105769-7
* LCCN: n90620560
* WorldCat (עם LCCN): n90-620560

 |
רכבת חשמלית בקרים. 2007
**רכבות קרים** (ברוסית: **Крымская железная дорога**) היא חברה ממשלתית פדרלית המפעילה את מערך הרכבות בשטח חצי האי קרים. החברה הוקמה בשנת 2014 על בסיס מנהלת קרים של רכבת עבר הדנייפר של הרכבות האוקראיניות הממוקמות בחצי האי קרים.

זו אחת מחברות הרכבות העצמאיות ברוסיה, שאינה כפופה לחברת הרכבות הרוסית.

מידע כללי
---------

מסילות הברזל מורכבות משלושה מחסני קטר (בסימפרופול, דז'נקוי וקרץ'), חנייה לרכבות בדז'נקוי, תחנת תיקון ושיפוץ רכבות, מחסן מנועים (בסימפרופול), מערכות איתות ותקשורת, חשמל. עד 2016 לא הייתה כלל תחנה עצמאית לשיפוץ רכבות, התחנות פעלו בעיקר לפריקה וסיפקו את עיקר ההעברה השנתית של סחורות אל נמלי קרים, אשר בשנת 2013 הגיעו להיקף של 11 מיליון טון. העומס העיקרי היה פינוי שטפים ממחצבות בלקלאבה.

בנובמבר 2014 התחדש שירות מעבורות מטענים לרכבת דרך מיצר קרץ' והחל משנת 2014 עוברות שלוש מעבורות רכבת: שתיים בנתיב קווקז - קרים, אחת לאורך ציר קווקז - קרץ'. הרכבות פועלות בכל שטחי קרים ובעבר התחברו עם מסילות הברזל של רכבות עבר הדנייפר ועם רכבות אודסה, אך מאז 2014 אין כל חיבור מסילות ברזל עם אוקראינה. הרכבות מקושרות למסילות הברזל של רכבות צפון הקווקז באמצעות גשר קרים, שנתיב הרכבות שלו נפתח לנסיעות מבחן ביוני 2019.

היסטוריה
--------

תנועת הרכבות בחצי האי קרים הופיעה לראשונה בשנים 1854—1856 מסבסטופול לבלאקלאווה כאשר במהלך מלחמת קרים נשלט השטח על ידי בריטניה. מעיקרה שימשה תחילה להובלת סחורות לחזית. ברם בשנת 1856 עם חתימת הסכם הסכם שלום סבסטופול נמסרה לרוסיה ובאנגליה החליטו לפרק את מסילות הברזל ולמוכרם לטורקיה.

קישור רכבות בין חצי האי לאימפריה הרוסית נפתח רק בשנת 1875 ונבנתה על ידי איל התחבורה פ.א. גובונין שבנה מסילות מקרים לחרקוב ולמוסקבה. בשנת 1895 נפתחה מסילה בפיאודסיה וביבפטוריה. תוכננה גם בניית מסילה מסבסטופול ליאלטה אך פרוץ מלחמת האזרחים הרוסית טרפדה את מימוש התוכניות והשלטון הסובייטי לא רצה לפתח רכבות בשטחים שנחשבו בעלי סיכון סייסי גבוה, לשיטתו. לאחר התפרקות ברית המועצות פותחה מערכת הרכבות ושימשה את התיירים המגיעים לחצי האי.

מאז 2014 הרכבת משמשת את תושבי חצי האי ונערכים שיפוצים במגוון תחנות ומסילות ברזל ומאז חנוכת גשר קרים מחברת את חצי האי עם רוסיה.

מבנה
----

### תחנות

* ארמיאנסק
* ז'אנקוי
* ולדיסלבובקה
* סבסטופול
* נמל קרים
* סימפרופול
* יבפטוריה

### גבול

רכבות קרים גובלות עם מסילות הברזל הבאות:

| שם מנהלה | רכבת | # | תחנות | קו |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מנהלת זפוריז'יה | רכבות עבר הדנייפר | 1 | נובואלכסייבקה — ז'אנקוי | קרים — מוסקבה |
| מנהלת חרסון | רכבות אודסה | 1 | ז'אנקוי — חרסון | קרים — אודסה |
|

גלריה
-----

* תחנת הרכבת של סימפרופולתחנת הרכבת של סימפרופול
* תחנת הרכבת בעיר ז'אנקויתחנת הרכבת בעיר ז'אנקוי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של רכבות קרים (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Устав ФГУП «Крымская железная дорога»
2. ↑  "Общие сведения". crimeagd.ru. 2014. אורכב מ-המקור ב-2014-10-06. נבדק ב-2014-08-22.
3. ↑  Будет мост — будет жизнь
4. ↑  История появления железных дорог на Крымском полуострове
5. ↑  Эксперты: Инфраструктура КЖД в непригодном состоянии
**נבחרת רוסיה בבייסבול** היא הנבחרת הלאומית המייצגת את רוסיה בתחרויות בייסבול בינלאומיות. הארגון השולט עליה הוא פדרציית הבייסבול הרוסית.

היסטוריה
--------

הופעת הבכורה של נבחרת הבייסבול הרוסית בתחרויות בינלאומיות התקיימה ביולי 1993 באליפות אירופה בבירת שוודיה סטוקהולם. בשלב הבתים הרוסים הפסידו שלוש פעמים: לספרד 6:17, הולנד 2:6 ושוודיה 5:19 ולא עלו לשלב הבא. בטורניר על המקומות 5–8 הנבחרת הרוסית הפסידה פעמיים לגרמניה 8:9 ו-1:4, הפסידה לספרד 5:8 וחלקה את מאזן הניצחונות עם בלגיה – 1:3 ו-11:8 וסיימה במקום השמיני והאחרון.

שנתיים לאחר מכן, באליפות אירופה הבאה, נבחרת רוסיה הופיעה בהצלחה רבה יותר, אומנם סיימה במקום 8, אך כבר בקרב 10 נבחרות שהשתתפו. בשנים 1997 ו-1999 רוסיה תפסה את המקום הרביעי ובשנת 2001 ההצלחה הגדולה הראשונה הגיעה: אליפות אירופה 2001 נערכה בגרמניה ובשלב הבתים הרוסים תפסו את המקום השני בבית. ברבע הגמר נבחרת רוסיה ניצחה בביטחון את נבחרת גרמניה 10:4, בחצי הגמר גברה על איטליה 2:0 ורק בגמר הפסידה לנבחרת הולנד – בתוצאה 0:4. שחקן הבייסבול הרוסי ריאטת מחמטוב נבחר לשחקן המצטיין בטורניר. סגנות אליפות אירופה נותרה ההצלחה היחידה של נבחרת רוסיה במשך כל תקופת קיומה.

בשנים 1997–2003 הייתה התקופה המצליחה ביותר בהיסטוריה של נבחרת הבייסבול הרוסית. בנוסף להופעה מוצלחת באליפות אירופה בשנים אלו, הרוסים השתתפו גם שלוש פעמים באליפות העולם. ב-1998, באיטליה, הנבחרת הפסידה בכל משחקיה וסיימה במקום 26 האחרון. בשנת 2001 בטייוואן, במהלך אליפות העולם הבאה, שחקני נבחרת הבייסבול הרוסים זכו בניצחונם הראשון באליפות העולם כשגברו על נבחרת הפיליפינים 7:6, אך 6 תבוסות במשחקים הנותרים לא איפשרו לה לעלות מעל למקום 13. הנבחרת הראתה תוצאה דומה כעבור שנתיים בקובה.

השנים שלאחר מכן התאפיינו בירידה בהישגים ובתוצאות נבחרת רוסיה, שנבעה מהפופולריות הנמוכה בדרך כלל של ענף הבייסבול במדינה. אחרי 2003 נבחרת רוסיה באליפות אירופה מעולם לא הצליחה להתעלות מעל למקום השמיני ועם זאת, התקווה לשוב לעמדת המובילה באירופה ניתנת על ידי הופעות מוצלחות של הנבחרות בקבוצות הגילאים השונים באליפות היבשת. נבחרות הנוער, הצעירות, הצוערים והצעירים של המדינה זכו שוב ושוב במדליות שונות באליפויות אירופה.

תוצאות
------

### אליפות עולם

* 1994 – לא העפילה
* 1998 – מקום 16
* 2001 – מקום 13–14
* 2003 – מקום 13
* 2005 – לא העפילה
* 2007 – לא העפילה
* 2009 – לא העפילה
* 2011 – לא העפילה

### אליפות אירופה

|  |  |
| --- | --- |
| * 1993 – מקום 8
* 1995 – מקום 8
* 1997 – מקום 4
* 1999 – מקום 4
* 2001 – מקום 2
* 2003 – מקום 8
 | * 2005 – מקום 11
* 2007 – מקום 10
* 2010 – לא העפילה
* 2012 – מקום 12
* 2014 – מקום 8
* 2016 – מקום 12
* 2021 – מקום 10
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת רוסיה בבייסבול (ברוסית)
ליל שימורים של טקס סיגוף חלסטי
**חלסטים** (ברוסית: **Хлысты**) היו בני כת שפרשו מהנצרות האורתודוקסית באימפריה הרוסית ופעלו בין המאה ה-17 לתחילת או מחצית המאה ה-20.

החלסטים (קראו לעצמם גם בני האלוהים או אנשי האלוהים) התפרסמו במנהג הסיגוף העצמי באמצעות שבטים וחבלים. מייסד הזרם היה עריק מצבא הצאר בשם דנילה פיליפוביץ' (Данила Филиппович) מקוסטרומה, שהגדיר עצמו כ"האל שחזר פעם שנייה". 
הוא שלל את ספרי הקודש והערצת הקדושים חוץ מאשר את פולחן מריה יולדת האל (תיאוטוקוס).

לשם הכת יש מספר פירושים אפשריים, ייתכן שהשם הגיע מהמילה הרוסית לשוט ( "хлестать") על שם הסיגוף העצמי של בני הכת וייתכן שזה שיבוש מכוון של המילה כריסטו (ישו).

דנילה פיליפוביץ' הכריז ש"ילד" את **איבן סוסלוב**, ה"ישו" שלו, ועוד 12 שליחים. הנשים של הכת נקראו "יולדות אל" (Богородица). לחסידי הכת יכלו להיות מספר רעיות "רוחניות" ו"אחיות" בוגורודיצות. הכת הוצאה מחוץ לחוק על ידי פיוטר הגדול.

החלסטים התארגנו בקבוצות הקרויות "ספינות" שכללו בין 20 ל-100 גברים.

למרות העובדה שהכת הוצאה מחוץ לחוק, ומספר התאים של חברי הקבוצה התמעט, נותרו בתחילת השלטון הסובייטי תאים פעילים במקומות הרחוקים יחסית ממרכז השלטון ובהם טמבוב, סמרה, אורנבורג, צפון הקווקז ואף באוקראינה.

האמונה והריטואל
---------------

החלסטים דגלו בצמחונות, פרישות וסיגוף באמצעות שבטים וחבלים במטרה לחקות את מה שעבר על ישו בדרכו אל הצליבה. היה להם ריטואל הקרוי **ראדנייה** (радения) שהוביל אותם לאקסטזה ולעיתים הסתיים באורגיה.

על פי אמונת החלסטים בין השמיים ובין הארץ יש תנועה ותקשורת מתמדת. הכוחות בשמיים הם:

* האל האב.
* הבן (ישו) ורוח הקודש.
* מרים, אם ישו (יולדת האל).
* המלאכים הראשיים (ארכאנגלים).
* השרפים, שהם מלאכים בדרג שבין הארכנגלים ובין הכרובים.
* הכרובים, שהם מלאכים חשובים.
* מלאכים מהשורה.

ישו נחשב למכובד מכולם, כי הוא יכול ללבוש דמות בשר ודם בכל זמן ובכל מצב ויכול לבחור לו כל גוף שהוא חפץ בו.

לחלסטים יש נוסח חדש של לוחות הברית ואלה המצוות:

1. אני האל שהנביאים חזו, ירדתי אל הארץ שנית כדי לגאול את האנושות ואין אל אחר חוץ ממני.
2. לא יכולה להיות ואין צורך לחפש תורה אחרת שאינה התורה שלנו.
3. תמשיכו לשמור על הארגון בו אתם מאורגנים.
4. שמרו את מצוות האל להיות ציידי היקום.
5. אל תבצעו את החטא הגופני.
6. אל תתחתנו ואלה שכבר נשואים צריכים לחיות עם נשותיהם כאח עם אחותו.
7. אל תבטאו מילים טמאות ואל תזכיר את שם השטן.
8. אל תלכו לחתונות ולחגיגות והתרחקו מצרכני המשקאות המשכרים.
9. אל תגנבו דבר ואם מישהו גנב אפילו קופייקה היא תונח על קודקודו במשפט אחרית הימים ויסלח לו רק לאחר שהיא תותך באש על ראשו.
10. את מצוות האל יש לשמור בסוד ולא לספר אפילו לאבא או לאמא וגם אם תוכה בשוט או תיכווה באש - לסבול. עבור זאת, המאמינים, כמו המרטירים הישנים של האמונה, יקבלו את מלכות השמיים ועל הארץ סיפוק רוחני.
11. תבקרו האחד אצל רעו, שמרו על הכיבוד בלחם ומלח, עשו אהבה ואת מצוותי תשמרו. התפללו לאלוהים!
12. תאמינו ברוח הקודש.

את המצוות האלה "חשף" איבן סוסלוב והן מחליפות את עיקרי אמונת הכנסייה הנוצרית.

ראו גם
------

* סקופצים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חלסטים** בוויקישיתוף
* הפקולטה לתאולוגיה אורתודוקסית של אוניברסיטת בוקרשט ברומנית.
* Хлысты ברוסית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4745753-3
* LCCN: sh85072202
* NKC: ph623060

 |
**מדיניות אור השמש** (בהנגול: **햇볕 정책**) היא הבסיס התאורטי למדיניות החוץ של קוריאה הדרומית כלפי קוריאה הצפונית. בשנת 2000 הוענק לנשיא קוריאה הדרומית, קים דה-ג'ונג פרס נובל לשלום על ייזום מדיניות אור השמש.

סקירה כללית
-----------

מדיניות אור השמש, שעוסקת ביחסי קוריאה הדרומית-קוריאה הצפונית, נוצרה על ידי קים דה-ג'ונג במטרה להדגיש את הניהול השקט של חלוקת חצי האי הקוריאני. בהיבטים רבים, מדיניות אור השמש מושווית לעיתים רבות למדיניות האוסטפוליטיק שהנהיג קנצלר גרמניה המערבית וילי ברנדט במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, בתקווה לשפר את היחסים של גרמניה המערבית עם גרמניה המזרחית, ברית המועצות, פולין ושאר מדינות הגוש הסובייטי. מדיניות זו שממשיכה עד היום, עומדת בניגוד גמור למדיניות שהונהגה כלפי קוריאה הצפונית לפני כן, שהתמקדה בהכלה.

המונח "מדיניות אור השמש" נלקח ממשלי איזופוס. באגדה השמש והרוח מתחרות זה בזה מי יסיר ראשון מעיל מאדם מסוים. הרוח נשבה בחוזקה, אך הגבר לפת את מעילו. השמש זרחה בחום, והאיש הסיר את מעילו על מנת ליהנות ממזג האוויר הנאה. מטרתה העיקרית של המדיניות היא לרכך את יחסה של קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית באמצעות עידוד האינטראקציה והסיוע הכלכלי.

עקרונות מנחים
-------------

ישנם שלושה עקרונות מנחים למדיניות אור השמש. ראשית, אין לקבל שום פרובוקציה חמושה מצד קוריאה הצפונית. שנית, קוריאה הדרומית לא תנסה לקלוט את קוריאה הצפונית בשום דרך. לבסוף, קוריאה הדרומית באופן פעיל קוראת לשיתוף פעולה בין הצדדים.

היבטים מרכזיים של המדיניות
--------------------------

מדיניות אור השמש מבוססת על האמונה שניתן להפחית את המתחים הצבאיים באמצעות מסגרות דו-צדדיות ורב-צדדיות.

האפקטיביות של המדיניות נחקרה לאורך השנים, ובמיוחד כאשר נושא התוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית עלה לכותרות במהלך 2002. תומכי המדיניות, לעומת זאת, טוענים כי זה לא כישלון של מדיניות אור השמש, אלא תוצר של העמדה הקשוחה מצד הממשל האמריקאי.

קווים מנחים של המדיניות
-----------------------

* יש לקיים דיאלוג בין דרום קוריאה לצפון קוריאה. הדיאלוג יבוצע באמצעות חילופי שליחים ברמה גבוהה.
* קוריאה הדרומית תספק 3.2 מיליארד דולר לבניית שני כורים גרעיניים בקוריאה הצפונית (כ-75 אחוזים מהעלות של הקמתם).
* יש להפריד בין פוליטיקה ועסקים. משמעות הדבר היא שהנהלים המשפטיים מופשטים וההגבלות על ההשקעות של קוריאה הדרומית בקוריאה הצפונית הוסרו.
* סיוע הומניטרי בצורת מזון וסיוע חקלאי יינתן לקוריאה הצפונית. הדבר נועד לאפשר לסייע לקוריאה הצפונית בתקופה של מחסור חמור במזון.
* יש לעודד מפגשים בין משפחות עם חברים בקוריאה הדרומית ובקוריאה הצפונית אשר הופרדו במקור כאשר חצי האי פוצל במהלך מלחמת קוריאה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kim, Hyun-Key (2012). *South Korea's Sunshine Policy, Reciprocity and Nationhood*. pp. 99–111.
2. ↑  "Korean families reunited after 60 years". *BBC News*. נבדק ב-2017-05-20.
3. ↑  "Second Korean family reunion in North". *BBC News* (באנגלית בריטית). 2015-10-24. נבדק ב-2017-05-20.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLK: KSH2000013838

 |
**ז'אן רוסטאן** (בצרפתית: **Jean Rostand**‏; 30 באוקטובר 1894 - 4 בספטמבר 1977), ביולוג וסופר צרפתי.

ביוגרפיה
--------

ז'אן רוסטאן היה בנם של המחזאי אדמון רוסטאן ושל המשוררת רוזמונד ז'ראר. הוא בילה את ימי ילדותו בעיירה קאמבו לה בין שבחבל אקיטן בצרפת. כבר בגיל עשר גילה את ספרו של המדען ז'אן פאבר "תורת החרקים". רוסטאן גמר את חוק לימודיו במדעים בפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז. בשנת 1920 נשא רוסטאן לאישה את אנדראה מאנט. ב-1922 אחרי מות אביו התגורר בפרבר של פריז ויל ד'אבריי. הוא השתתף בהקמת המחלקה הביולוגית ב"ארמון התגליות" במוזיאון הגרנד פלה בפריז, וב-1936 הקים את מעבדתו בויל ד'אבריי. 

רוסטאן התעניין מאוד בשאלת "מקורם של החיים". הוא התמסר למחקר הדו-חיים (קרפדות וצפרדעים) וגילה עניין בתורת התורשה.

רוסטאן החל את דרכו הספרותית בפרסום של מסות פילוסופיות, ומאז חילק את זמנו בין מחקר לבין כתיבה. מטרתו הייתה להביא את הביולוגיה אל ההמונים, ולגרום למודעות לבעיות האנושות שהוא הציג. הוא הזהיר מפני שימוש לא נכון בתורת הגזע. רוסטאן היה פציפיסט והתנגד לנשק אטומי ולעונש המוות. הוא היה אתאיסט מושבע ודגל בחופש המחשבה. ב-1959 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית למדעים. באותה שנה גם זכה בפרס קלינגה.

ז'אן רוסטאן נפטר בפריז ב-1977.

ספרים
-----

בין ספריו החשובים של רוסטאן:

* הרהוריו של ביולוג (1938)
* דפיו של איש מוסר (1952)
* תורשת האדם (1952), יצא בעברית בתרגומו של חיים בן-עמרם, בהוצאת מ. מזרחי, 1964.
* יומנו של ביולוג (1954)
* תקוותיו וחרדותיו של ביולוג (1959)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ז'אן רוסטאן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ז'אן רוסטאן** |

* ז'אן רוסטאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ז'ן רוסטן (1894-1977), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311901605171
* BIBSYS: 90122580
* BNE: XX974887
* BnF: cb119226890 (data)
* GND: 119240378
* ICCU: RAVV027684
* ISNI: 0000 0001 2119 2687
* LCCN: n81089466
* LNB: 000081217
* NKC: jn19990007169
* NLA: 35464129
* NLG: 256494
* NLP: A20179200
* NSK: 000196208
* NTA: 071097317
* RERO: 02-A003763168
* SNAC: w69w3s1p
* SUDOC: 027109887
* Trove: 962323
* VcBA: 495/252411
* VIAF: 7396528
* WorldCat: lccn-n81089466

 |
**אמדאו השני, רוזן סבויה** (באיטלקית: **Amedeo II di Savoia**; ‏1050 – 26 בינואר 1080), היה רוזן סבויה בין השנים 1078–1080.

ביוגרפיה
--------

אמדאו נולד בשנת 1050 לאודונה הראשון, רוזן סבויה ולאדליידה מסוזה, בתם של אולדריקו מנפרדי השני, מרקיז טורינו וברטה ממילאנו.

בשנת 1057 מת אביו אודונה הראשון, רוזן סבויה, ואחיו פייטרו הראשון, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו. אולם בשל היותו קטין שלטה אמו כעוצרת, והכוח ברוזנות למעשה היה בידיה. בשנת 1073 נשבע אמדאו יחד עם אצילים אחרים מבורגונדיה להגן על קברו של פטרוס הקדוש, ובשנת 1074 נשלחו אמדאו והאצילים הללו בראשות גיום הראשון, רוזן בורגונדי, על ידי האפיפיור גרגוריוס השביעי, להגן על האימפריה הביזנטית מפני הסלג'וקים. בשנת 1077 ליווה אמדאו יחד עם אמו ואחיו פייטרו את אחותו ברטה מסבויה עם בעלה היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לקנוסה, שם השפיל היינריך את עצמו בפני האפיפיור וביקש ממנו מחילה. בשנת 1078 מת אחיו פייטרו, ואמדאו עלה לשלטון במקומו, אולם הוא מת כעבור שנתיים ב-26 בינואר 1080, ובנו אומברטו השני, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו.

משפחתו
------

בשנת 1065 התחתן אמדאו עם ז'אן מז'נבה, בתו של ז'רולד השני, רוזן ז'נבה, ממנה היו לו 5 ילדים:

* אומברטו השני, רוזן סבויה (1065–1103)
* קוסטנצה מסבויה (לא ידוע–1084), התחתנה עם אודונה השני, מרקיז מונטפראט
* אדליידה מסבויה (לא ידוע–1090), התחתנה עם מנאסס החמישי, אדון קוליני
* אאוקסיליה מסבויה (לא ידוע–1101), התחתנה עם אומברטו השני דה בוז'ה
* אודונה מסבויה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמדאו השני, רוזן סבויה** בוויקישיתוף

  


|  |
| --- |
| **אמדאו השני, רוזן סבויה**  בית סבויה  נולד:1050 מת:26 בינואר 1080 |
| **פייטרו הראשון** | **רוזנות סבויה  1078–1080** | **אומברטו השני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 105040274X
* VcBA: 495/115107
* VIAF: 308201207
* WorldCat (עם VIAF): 308201207

 |
**ז'אן שאפלן** (בצרפתית: **Jean Chapelain**;‏ 4 בדצמבר 1595 – 22 בפברואר 1674) היה משורר ומבקר ספרות צרפתי, ממייסדיה של האקדמיה הצרפתית.

קורות חייו
----------

שאפלן נולד בפריז והיה בנו של נוטריון שרצה שבנו ילך בעקבותיו, אך אמו, שהכירה את פייר דה רונסאר, קיוותה שבנה יהפוך למשורר. שאפלן הצעיר למד יוונית, לטינית, איטלקית וספרדית והתמסר ללימוד הספרות. משסיים את חוק לימודיו שימש כמורה לספרדית של אחד מאנשי האצולה הצעירים, מה שסלל את דרכו לשמש כמורה פרטי לשני בניו של אחד ממזכירי המדינה.

חיבורו הראשון היה הקדמה לעלילה המיתולוגית "אדוניס" של המשורר האיטלקי גאמבאטיסטה מורינו. ב־1619 תרגם לצרפתית את הנובלה "השודד" או "חייו של גוסמאן מאלפראצ'ה" של הסופר הספרדי מתאו אלמן, תרגום שהביא לפרסומו בקרב החוגים הספרותיים של פריז. הוא פרסם גם ארבעה מזמורי תהילה שאחד מהם היה שיר הלל לקרדינל רישלייה.

ב-1632 ניהל שיחה עם רישלייה בדבר הצורך באחידות ספרותית של זמן, מקום ופעולה. רישלייה שהתרשם מדבריו, זיכה אותו בקצבה שנתית של אלף כתרים, ומינה אותו לחבר האקדמיה הצרפתית שנוסדה ב-1635. שאפלן הגה את רעיון "מילון האקדמיה הצרפתית" שהפך לחשוב במפעליה של אקדמיה זו. על פי הזמנת רישלייה הוא כתב את חיבורו "השגותיה של האקדמיה הצרפתית על המחזה לה סיד" (1638).

ב-1656 פרסם את 12 שירי העלילה הראשונים של הפואמה "העלמה ששחררה את צרפת", שאותה כתב במשך עשרים שנה. שש מהדורות של פואמה זו הופיעו במרוצת 18 חודש. אך ביקורתו הנוקבת של ניקולה בואלו על יצירה זו גרמה לירידת קרנו של שאפלן כמשורר. המוניטין שלו כמבקר ספרות נשאר בעינו, וב-1663 ז'אן-בטיסט קולבר העסיק אותו בעריכת מחקר על מחברים בני זמנו, מחקר ששימש למטרת מתן קצבאות למחברים על ידי המלך לואי הארבעה עשר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן שאפלן** בוויקישיתוף
* ז'אן שאפלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305723705171
* BIBSYS: 1080940
* BNE: XX944284
* BnF: cb123957150 (data)
* CANTIC: a11292805
* GND: 119501279
* ICCU: SBLV071875
* ISNI: 0000 0001 2117 3232
* LCCN: n85196942
* NKC: kup19970000014720
* NLG: 132359
* NLP: A22528544
* NTA: 069978107
* SELIBR: 181382
* SNAC: w6k504cd
* SUDOC: 033051534
* VcBA: 495/7895
* VIAF: 94902
* WorldCat: lccn-n85196942

 |
**ויליאם מארלו** (באנגלית: **William Marlow**‏; 1740 – 14 בינואר 1813) היה צייר נוף צייר ימי ואמן תצריבים אנגלי.

ביוגרפיה
--------

מארלו נולד בסאות'ווארק, לונדון. הוא בילה חמש שנים כתלמידו של הצייר הימי סמואל סקוט, ולמד גם באקדמיה של סנט מרטין ליין.

הוא הפך לחבר באגודת האמנים המאוחדת, ותרם בין השנים 1762 ל־1764 לתערוכות שלהם. הוא הועסק בציור נופים של בתים כפריים. משנת 1765 עד 1768, בעצת הדוכסית מנורת'מברלנד, הוא נסע לצרפת ולאיטליה. בשובו ללונדון הוא התגורר בכיכר לסטר, וחידש את תרומתו לחברת האמנים, שהוגדירה אותו כעמית בשנת 1771. בשנת 1788 עבר לטוויקנהאם והחל להציג באקדמיה המלכותית לאמנויות, שם הציג באופן קבוע עד 1796, ואז שוב, בפעם האחרונה, בשנת 1807.

הוא נפטר בטוויקנהאם ב־14 בינואר 1813.

יצירתו
------

מארלו צייר בצבעי שמן ובצבעי מים, וצייר סצינות ימיות ונוף. הוא הושפע מריצ'רד וילסון וקנאלטו. לדברי המבקרים, "רישומיו חינניים אך חסרי עוצמה" ... "צבעי המים שלו חלשים למדי, אך ציוריו של התמזה אמיתיים וצבעוניותן עדינה".

נושאיו היו בדרך כלל סצינות כפריות בריטיות, אך הוא צייר כמה תמונות מהרישומים שלו באיטליה, וחרט כמה מהאחרונים, כמו גם כמה תמונות של התמזה. ציוריו של הגשרים בווסטמינסטר ובלאקפריארס בלונדון נחקקו להדפסים.

מארלו תרם לאלבום של ציורי צבעי מים שהמחיש את העיצובים החדשים של ויליאם צ'יימברס למבנים ובגני קיו. בשנת 1763 התמונות נחקקו ופורסמו בכרך שכותרתו תוכניות, ותצפיות על הגנים והבניינים של קיו בסארי. בשנת 1795 פרסם תלמידו לשעבר, ג'ון קרטיס, סט של שש תמונות איטלקיות מאת מארלו.

בציור שמן מ־1795, שנמצא כעת באוסף גלריית טייט, יצר מרלו פנטזיה אדריכלית בה העבירה את קתדרלת סנט פול מלונדון לתוך ונציה העיר האיטלקית.

מארלו הציג בסך הכל 152 עבודות – 125 בחברת האמנים, שתיים בחברה האמנית החופשית ו-25 באקדמיה המלכותית.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם מארלו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Binyon, Laurence (1933). English Watercolours. A & C Black Ltd. pp. 18–19.
2. ↑  Gilbert Richard Redgrave, **A history of water-colour painting in England**, London : Society for Promoting Christian Knowledge, 1905
3. ↑  "William Marlow: View of the Wilderness at Kew", www.metmuseum.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 2494
* BnF: cb149804799 (data)
* GND: 133894274
* ISNI: 0000 0000 7729 3279
* LCCN: no2010043740
* MusicBrainz: cb3f5832-3b6a-4c89-a87e-2ccf745dc84a
* RKD: 52746
* SNAC: w6988z57
* ULAN: 500015908
* VcBA: 495/53930
* VIAF: 69205001
* WorldCat: lccn-no2010043740

 |
**ז'אן קרינצ'ניק** (בסלובנית: **Žan Karničnik**; נולד ב-18 בספטמבר 1994) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת המגן הימני בבלם בצליה.

קריירת מועדונים
---------------

קרינצ'ניק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דרווגראד ובגיל 19 הצטרף לראדלייה אוב דראווי מהליגות הנמוכות במדינה.

בקיץ 2015 קרינצ'ניק חתם במריבור, בה שיחק לרוב בקבוצת המילואים. ב-14 במאי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 3-1 לאלומיניג'.

בקיץ 2017 קרינצ'ניק חתם בנ.ש. מורה מהליגה הסלובנית השנייה. ב-24 בספטמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-4 נגד ברדה דוברובו. קרינצ'יק היה שותף לזכייה של המועדון באליפות הראשונה בתולדות המועדון בעונת 2020/2021.

ב-15 בינואר 2022 קרינצ'ניק חתם בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית.

ב-1 בינואר 2023 חזר לסלובניה והושאל לצליה עד לסיום העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-10 באוגוסט 2021 קרינצ'ניק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה בניצחון 0-4 נגד מלטה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

תארים
-----

מריבור
* ליגת העל הסלובנית: 2016/2017

מורה
* הליגה הסלובנית השנייה: 2017/2018
* הגביע הסלובני: 2019/2020
* ליגת העל הסלובנית: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן קרניצ'ניק** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**ויליאם האנה מקלין** (באנגלית: **William Hannah McLean**;‏ 1877–1967) היה מתכנן ערים סקוטי וחבר בית הנבחרים הבריטי.

ביוגרפיה
--------

ב-1899 סיים לימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטת גלאזגו ומונה למהנדס בפרויקט סלילת מסילות ברזל בחוף המערבי של סקוטלנד. ב-1906 מונה לשירות הציבורי בסודאן והוצב כמהנדס העיר ח'רטום. מקלין היה מעורב בתכנון ופיתוח העיר ועל בסיס ניסיונו פרסם מספר מאמרים והרצאות בנושא תכנון הערים. תכנון העיר חרטום, לפי תוכניות שירש מהמנהל שבנה לורד קיצ'נר, מהנדס אזרחי בעצמו, שימשו את מקלין כמודל בערים בהן עבד לאחר מכן, לרבות תוכנית מקלין בירושלים והתוכנית עבור אלכסנדריה מ-1921. 
הלורד קיצ'נר העביר את מקלין למצרים ה-1912 שם מונה למהנדס האחראי במשרד הפנים המצרי. תחת פיקוחו עוצבו נבנו מערכות ניקוז, מים, חשמל. בהמשך מונה למהנדס העיר אלכסנדריה שם נשאר עד סיום תפקידו ב-1926, לאחריו שב לסקוטלנד והצטרף לסגל של אוניברסיטת גלאזגו. ב-1931 נבחר כחבר בית הנבחרים הבריטי שם כיהן קדנציה אחת מטעם גלאזגו שלאחריה עבד במשרד המושבות בלונדון.

תוכנית מקלין לירושלים
---------------------

במרץ 1918 נקרא לירושלים ככל הנראה על ידי המושל רונלד סטורס והאגודה למען ירושלים (אפשר שזומן על ידי אלנבי עצמו) לשם יצירת תוכנית רעיונית ראשונית לתכנון העיר ובעיקר לשימור העיר העתיקה. תוכנית מקלין שנכתבה במהלך חודש שהות בעיר, ואושרה ביולי אותה שנה כללה מפה שהוגדרה כסכמה לשימור העיר העתיקה, שיפור העיר החדשה והצגת קווי ההתפתחות העתידיים של העיר. כמו כן כללה התוכנית הסברים שהתייחסו גם לבית לחם ומודל שנבנה במושבה האמריקאית בירושלים. התוכנית קבעה שימור מלא של העיר העתיקה, חגורת אדמה מסביב לחומות ללא בניה כלל, חגורה חיצונית לחגורה זו שכללה בניה מוגבלת וריכוז הבניה החדשה ממערב לעיר לאורך מספר צירים שנקבעו בתוכנית. התוכנית שונתה כבר בשנה לאחר מכן על ידי פטריק גדס שביקר אותה קשות, אך החלטתו של מקלין לשמר באופן מוחלט את העיר העתיקה ולהותיר היכן שניתן טבעת ירוקה נשמר באדיקות עד ימינו.
ניתן לדמות את המצב המתואר בפרדוקס לוינתל כמגרש גולף מישורי לחלוטין: האדמה המישורית מייצגת כמות אדירה של מצבי קיפול שגויים ואילו החור מייצג מצב קיפול נכון אחד. בצורה זו אין כמעט סיכוי לחלבון (הכדור) למצוא בקלות את הקיפול הנכון ו"ליפול אליו".
המבנה התלת-ממדי של החלבון מיוגלובין
**פרדוקס לוינתל** הוא מונח בתחום של דינמיקת קיפול חלבונים (יצירת המבנה התלת־ממדי שלהם), המייצג דילמה אשר שררה בתחום עד לשנות ה-80 והיא "כיצד חלבונים מתקפלים כה מהר?". המונח נטבע על ידי הביולוג סיירוס לוינתל ב-1969.

הקדמה
-----

בתא, חלבונים מסונתזים על ידי הריבוזום כשרשראות של חומצות אמינו. לרוב, שרשראות אלו מתקפלות לצורה אחת ספציפית וקומפקטית בה החלבון מתפקד מבחינה ביולוגית. ב-1961 הציע הביוכימאי כריסטיאן אנפינסן שהצורה אליה מתקפל החלבון נקבעת אך ורק על ידי המבנה הראשוני שלו.

הפרדוקס
-------

במאמר שפרסם לוינתל ב-1969 הוצג הפרדוקס:

ניקח חלבון היפותטי קטן, המורכב מכ-300 חומצות אמינו. לכל חומצת אמינו ישנן 3 דרגות חופש (תצורות בהן היא יכולה להסתדר במרחב) (הערה: במציאות בדרך כלל יש יותר דרגות חופש). חישוב קומבינטורי פשוט מראה שישנן כ-3300 (כ-‎10143‎) תצורות שונות אפשריות לחלבון. בהנחה שהמעבר מתצורת חלבון אחת (מכונה גם "מיקרו-מצב אנרגטי") לתצורת חלבון אחרת, לוקח כ-‎10×10-13‎ שניות (במציאות הדבר גוזל יותר זמן), לחלבון המנסה להתקפל על ידי חיפוש התצורה הנכונה באופן **אקראי** של ניסוי וטעיה, ייקח עד יותר מ-‎10×10100‎ שנים להגיע למצב הרצוי - זמן העולה על גיל היקום. הדבר איננו מתיישב עם תוצאות אמפיריות אשר הראו שזמן הקיפול של חלבונים הוא בין עשרות מילישניות ודקות בודדות.

מאמרים לא מעטים בתחום תקפו את הפרדוקס בטענה שקיפול אקראי הוא לא אפשרי אך למעשה לא היה בכך צורך - גם לוינתל מעולם לא האמין שחלבונים מוצאים את צורת קיפולם באופן אקראי. למעשה, אף חוקר בתחום לא חשב כך - לוינתל פשוט הגדיר את הבעיה העומדת בפני המחקר באופן מיטבי.

פתרון הפרדוקס
-------------

משנפתר פרדוקס לוינתל החלו החוקרים בתחום להתייחס לקיפול חלבונים כאל משפך: החלק העליון המייצג את הצורות הלא-מקופלות של החלבון אשר "נופלות" מבחינה אנרגטית אל האזור הנמוך במשפך המייצג את המצב המקופל.
בסוף שנות ה-80 נפתר הפרדוקס על ידי תאוריית מודל המשפך. התאוריה גורסת שישנן תצורות קיפול חלבון מועדפות יותר מבחינה אנרגטית (כלומר, הן במצב של מינימום אנרגיה פוטנציאלית) מתצורות קיפול אחרות, ומספרן של התצורות המועדפות קטן בהרבה ממספרם של התצורות הפחות מועדפות. לפי המודל, סידור כלל התצורות במרחב, כאשר המועדפות יותר נמצאות למטה, יתן צורה של משפך. משפך זה הוא משפך האנרגיה של קיפול החלבון, בו החלבון מתחיל במצבו הלא מקופל למעלה ו"נופל" מבחינה אנרגטית אל מצבו המקופל באופן דטרמיניסטי. ה"שביל" בו עובר החלבון בדרכו למינימום האנרגטי, הוא סדרת מצבי ביניים שכל אחד מהם מועדף אנרגטית על הקודם לו וכך נדחף החלבון הלאה בתהליך הקיפול עד הגעתו למצבו הסופי.

"משפך אנרגטי" כזה תלוי בתנאי הסביבה (טמפרטורה, ריכוזי מלחים, סביבה מימית או הידרופובית וכו'). בתנאים שונים יכול החלבון להגיע לקיפול שונה או לא להתקפל כלל למצב יציב יחיד.

לקריאה נוספת
------------

* Levinthal, C. Are there pathways for protein folding? *Journal de Chimie Physique et de Physico-Chimie Biologique* **1968**, *65*, 44.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הישג שישנה את חוקי המשחק": ה-AI של גוגל הגיע ל"גביע הקדוש" של הביולוגיה באתר geek time
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ז'אנג. 

**ז'אנג צ'נגדונג** (נולד ב-9 בפברואר 1989) הוא כדורגלן סיני המשחק בבייג'ינג גואואן בעמדת החלוץ.

קריירה
------

ז'אנג התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ליאוניג ווהווין בה שיחק עד שסיים את גיל הנוער. במהלך התקופה בה שיחק במחלקת הנוער יצא למבחנים במילאן שבסופם חזר למולדתו. ב-21 במאי 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–5 נגד שאנדונג לואן. באותה עונה מיעט לשחק, ובעונה שלאחר מכן הפך לשחקן מפתח. בתום עונת 2008 ירדה קבוצתו לליגה השנייה והוא שוחרר מהמועדון. ב-23 בספטמבר 2009 חתם במאפרה הפורטוגלית. במדי מאפרה הוא כבש 4 שערים ב-24 הופעות, ובנוסף לכך הוא גם הבקיע שלושער בהפסד 3–4 נגד ספורטינג ליסבון בגביע הפורטוגזי. ב-11 באוגוסט 2010 הושאל ללייריה מהליגה הראשונה עם אופציה לרכישה בסיום העונה. ב-1 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק הליגה נגד אקדמיקה דה קוימברה. בינואר 2011 נפצע בעצם כף הרגל, דבר שהשבית אותו ל-4 חודשים. ב-11 ביולי 2011 הצטרף בהשאלה לביירה מאר ובתום העונה חזר למאפרה. באוגוסט 2012 הושאל לאיינטרכט בראונשווייג מהבונדסליגה השנייה עד לסיום העונה והיה שותף לחזרה של המועדון לבונדסליגה אחרי 28 שנים של היעדרות. ב-22 ביולי שוחרר ממאפרה וחזר לליגה הסינית כאשר חתם בבייג'ינג גואואן. ב-21 ביולי 2015 הושאל לראיו ואיקאנו ובכך הפך לסיני הראשון שמשחק בליגה הספרדית.

ב-3 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין במשחק ידידות נגד פורטוגל. ז'אנג השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אנג צ'נגדונג** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**מקבילית המוחות** הוא שעשועון ידע טלוויזיוני נושא פרסים בהפקת הערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית ששודר בין השנים 1990–1996. בארבע העונות הראשונות הנחה את התוכנית יצחק שמעוני, שאף נתן לה את שמה העברי. בשתי העונות האחרונות הנחה אותה מיכאל דק.

התוכנית מבוססת על פורמט בריטי בשם "Mastermind" אשר משודר בערוץ BBC משנת 1972 ועד היום וזכה להצלחה רבה ונמכר לערוצי טלוויזיה רבים ברחבי העולם לאורך השנים.

נגינת הפתיחה לקוחה מהקונצ'רטו מס' 2 לפסנתר בפה מז'ור של דמיטרי שוסטקוביץ'.

פורמט
-----

כל משתתף בשעשועון עמד בפני שני סבבי שאלות (שתי דקות כל סבב). בסבב הראשון נשאל המתמודד שאלות בתחום ספציפי אותו בחר, ובשני נבחן בידע כללי. משתתף אשר לא ידע תשובה אמר "עבור", והמנחה המשיך לשאלה הבאה, מבלי שיתבזבז זמן. כשענה תשובה לא נכונה היה המנחה אומר לאלתר את התשובה על חשבון זמנו של המשתתף, כך שבמצב של אי ביטחון בתשובה הנכונה עדיף היה שלא לענות.

בכל תוכנית השתתפו ארבעה מתמודדים, כשהטוב בכל תוכנית (זה שצבר את מספר הנקודות הגבוה ביותר בשני הסבבים) עבר לשלב גבוה יותר.

התוכנית שודרה בערוץ הראשון במשך עונות אחדות, כשבתום שלוש עונות נערך משחק הגמר בו זכה המשתתף משה אנג'ל; במקום השני זכה עו"ד צבי ניר ובמקום השלישי עמוס ארליך.

התוכנית שודרה לפני שערוץ 2 עלה לאוויר ופרסים יקרי-ערך עדיין לא היו נהוגים, כך שהמשתתפים ב"מקבילית המוחות" השתתפו יותר למען הפגנת הידע ולא עבור "תלושים לקניית ספרים" – הפרס בעונה הראשונה.

בעונה האחרונה, כשהיה הערוץ הראשון צריך כבר להתחרות בשעשועונים של ערוץ 2, הפרס לזוכה העונה היה טיסה ללונדון וחזרה. כמו כן הוכנסו תוכניות חידון שבהן השתתפו בני נוער. את שתי העונות האחרונות שנערכו ב-1995 ו-1996 הנחה מיכאל דק.

המשתתף המפורסם ביותר שלקח חלק בתוכנית היה הסופר אתגר קרת. הנושא שבו בחר להתמקד היה: "הסופר קורט וונגוט – חייו ויצירתו".

טריוויה
-------

* מאפיין בולט של התוכנית היה משפט המחץ של המנחה, כשהצלצול הפסיקו בתום שתי הדקות שהוקצבו לכל משתתף: "התחלתי ולכן אסיים!". מקורו של המשפט, אשר בזמנו עורר אסוציאציות קומיות[דרושה הבהרה], הוא במשפט שאמר מנחה התוכנית המקורית מגנוס מגנוסון ב-BBC באותה סיטואציה: "I've started so I'll finish".
* בשנת 1990 תוכנית הסאטירה הישראלית "זהו זה!", עשתה פרודיה על "מקבילית המוחות" בשם "מוח על האש" בה גילם דב גליקמן את דמותו של צחי שמעוני, וגזר על המתמודד שכשל: "השליכוהו אל הבור!".
* התוכנית "העולם הערב" עשתה גם היא פרודיה על "מקבילית המוחות" בשם "טרפזית השכל" בה גילם ארז טל את המנחה, ואברי גלעד גילם את המשתתף צ'ארלי פותח הגרונות.
* בחותרים למגע בגלי צה"ל ובהמשך ב"תוכנית הערב" ברדיו תל אביב הציגו שרון טייכר וערן זרחוביץ' גרסאות פרודיות של "מקבילית המוחות" בהן התשובות הן בדיחות בלתי צפויות. גרסאות מקוצרות של הפינה בנושאי מדינות הושמעו כפרסומות לחברת חיוג בינלאומי לחו"ל.
**פרדוקס הסוסים** הוא טיעון מפורסם ה"מוכיח", תוך שימוש שגוי בעקרון האינדוקציה המתמטית, את התוצאה האבסורדית כי לכל הסוסים בעולם אותו צבע. הטיעון הוצג על ידי המתמטיקאי ההונגרי ג'ורג' פוליה לשם המחשת רמת ההקפדה והדיוק הדרושה בעת הוכחות מתמטיות.

הוכחה לכאורה
------------

ננסה להוכיח את המשפט הבא: "בכל קבוצה סופית של סוסים, כל הסוסים הם בעלי אותו צבע". כמו כל הוכחה באינדוקציה גם הוכחה זו כוללת שני מרכיבים:

1. בדיקה עבור מקרה אחד: אם בקבוצה יש רק סוס אחד, הטענה נכונה משום שלאותו סוס הצבע שלו.
2. כעת נניח שבכל קבוצה של k-1 סוסים כל הסוסים הם באותו צבע, ונסיק מכך שאותה טענה נכונה גם עבור קבוצות של k סוסים. נתונה קבוצה שבה k סוסים. נוציא אחד מהם. קבוצת הסוסים הנותרים היא בת k-1 סוסים, ולפי הנחת האינדוקציה לסוסים אלה יש אותו צבע. נחזיר את הסוס לקבוצה ונוציא סוס אחר. שוב נשארו k-1 סוסים, ולפי הנחת האינדוקציה לכל הסוסים אותו צבע. צבעם של שני הסוסים שהוצאו זהה לשאר הסוסים ומכאן של-k הסוסים אותו צבע.

בכך הוכחנו, לכאורה, את הטענה - ומכיוון שבעולם מספר סופי של סוסים, כולם מוכרחים להיות בעלי אותו צבע.

השגיאה בהוכחה
-------------

התיאור לעיל שגוי בנקודה חשובה אחת: כדי שאפשר יהיה להסיק שלכל k הסוסים אותו צבע, מוכרח להיות סוס משותף לקבוצת הסוסים מלבד הסוסים שהוצאו. דרישה זו מתקיימת אם k>2 (ואכן, לו היינו יודעים שלכל שני סוסים יש אותו צבע, יכולנו להסיק באינדוקציה שלסוסים בכל קבוצה סופית יש אותו צבע). ואולם, במקרה k=2 ההוכחה אינה נכונה (אין שום סיבה להניח שהסוסים שהוצאו הם בעלי אותו צבע, משום שאין סוס שלישי ששניהם שווים לו בצבעם).
**דרגן שקוטה** (בסרבית: **Драган Шакота**; נולד ב-16 ביולי 1952, בלגרד) הוא מאמן כדורסל סרבי, שעבד בעיקר בסרביה ויוון.

דרגן שקוטה שיחק בקבוצת IMT מבלגרד. הוא שיחק בה במשך 11 עונות וזכה איתה באליפות לידת משנה היוגוסלבית בעונת 1982/83.

לאחר סיום הקריירה כשחקן, הוא המשיך בקבוצתו כמאמן. בעונת 1987/88 הם הגיעו לרבע הגמר של גביע ספורטה בו הפסידו ללימוז' שבהמשך זכתה בגביע.

בעונת 1988/89 שקוטה אימן את מועדון הכדורסל זאדאר והגיע איתו לחצי הגמר של גביע קוראץ'. בהמשך הוא אימן ציבונה זאגרב במשך עונה בודדת.

בעונת 1990/91 דרגן שקוטה אימן בפאוק סלוניקי ואיתה ניצח בגביע ספורטה, גביע היווני וזכה במקום שני בליגת העל היוונית בכדורסל. לאחר מספר עונות בקבוצות אחרות ביוון, בעונת 1994/95 שקוטה חזר לפאוק וזכה איתה בגביע היווני. הוא הביא לקבוצה את פרדראג סטויאקוביץ' שאז היה בן 17 בלבד.

בעונת 2001/02 שקוטה הגיע לא.א.ק. אתונה וזכה עם הקבוצה באליפות הליגה היוונית.

בעונת 2003/04 שקוטה החליף את סלובודן סובוטיץ' כמאמן אולימפיאקוס אך למרות שיפורים בביצועי הקבוצה היא לא זכתה באף תואר.

בשנת 2005 שוקטה חזר לסרביה והחל לאמן הכוכב האדום. הוא שיתף בקבוצה מספר שחקנים סרבים ששיחקו תחתיו ביוון (מילן גורוביץ', פרו אנטיץ', מירוסילב רייצ'ביץ' ואיגור מילושביץ'). בשנת 2006 הוא זכה בגביע הסרבי.

בעונת 2014/15 הוא חזר לא.א.ק. אתונה. בעונת 2018 הוא זכה עם הקבוצה בליגת האלופות בכדורסל ובגביע היווני.

קישורים חיצוניים
----------------

* סטטיסטיקת קריירה כמאמן
**העבד הגוסס** (באיטלקית: **Schiavo morente**) הוא פסל שיש לא גמור של הפסל מיכלאנג'לו, שהושלם בשנת 1513. הוא נחצב בגודל טבעי (גובה 215 ס"מ) ומוצג במוזיאון הלובר בפריז.

היסטוריה
--------

שני פסלי העבדים, העבד המורד והעבד הגוסס, הוזמנו על ידי יורשי האפיפיור יוליוס השני בחודש מאי 1513 עבור מצבה מפוארת, שאמורה הייתה להיות מוקמת עבורו בבזיליקת פטרוס הקדוש. המצבה לא הוקמה מעולם ובמקומה הוקמה מצבה צנועה יותר (סן פייטרו אין וינקולי), ששני הפסלים לא נכללו בה. מיכלאנג'לו מסר אותם בשנת 1546 לרוברטו סטרוצי כהוקרה על שאירח אותו בנדיבות בביתו ברומא, בעת מחלתו בין השנים 1544–1546.

סטרוצי עקר לליון שבצרפת בשנת 1550 ולקח איתו את הפסלים. בשנת 1578 הם הוצגו במונמורנסי ליד פריז. בשנת 1632 נמכרו לקרדינל רישלייה שהציב אותם באחוזתו. יורשיו העבירו אותם לפריז בשנת 1749. בשנת 1793, בעקבות המהפכה הצרפתית, הפסלים הוחרמו על ידי ממשלת צרפת והועברו למוזיאון הלובר.

תיאור היצירה
------------

מבחינה סגנונית הפסלים נשענים על פסלים יוונים עתיקים, כמו פסל לאוקואון שהתגלה בשנת 1506 ליד רומא ואשר זוהה על ידי מיכלאנג'לו.

שני העבדים, הכלואים בשלשלאות, מבטאים רגשות שונים לחלוטין. העבד הגוסס הוא צעיר ונאה להפליא, וככל הנראה בשינה עמוקה. לעומתו, העבד המורד הוא דמות גסה יותר שכל גופה נראה מעורב במאבק אלים.

העבד הגוסס עומד בתנוחת קונטרה פוסטו מובהקת, והוא נראה במצב של עייפות מוחלטת. שתי רצועות חוצות את חזהו, הוא בקושי מזיז את זרועו האחת, בעודו אוחז את ראשו ברכות בעזרת זרועו השנייה.

13 עותקים של העבד הגוסס הוצבו במשטרת הרובע השנים-עשר של פריז.

ראו גם
------

* העבד המורד (מיכלאנג'לו)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העבד הגוסס** בוויקישיתוף
* Michelangelo, The Slaves, סרטון בערוץ "Smarthistory", באתר יוטיוב (אורך: 3:16) (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Captive". מוזיאון הלובר. (באנגלית)
2. ↑  
Panofsky, Erwin (1937). "The First Two Projects of Michelangelo's Tomb of Julius II". JSTOR. (באנגלית)
3. ↑  
"Challenge 7: Curious figures on the Avenue Daumesnil". Invisible Paris. 2012. (באנגלית)
הסתערות חי"ר (הצבא האדום) במלחמת העולם השנייה. הרובים מכודנים.
הסתערות מודרנית: זינוק מתפרץ מתוך נגמ"ש
**הסתערות** היא אופן תנועה קרבית שעיקרה תקיפה פנים-אל-פנים של מערך הגנתי של האויב בשלב האחרון של התנועה על היעד. המונח מתאר תנועת חי"ר בשילוב אש או זינוק מתפרץ של כוח מאחורי מחסות אל היעד. ב**הסתערות רכובה** נעים הכוחות על גבי רכב קרבי (טנקים, או חיל פרשים בעבר).. 

עד פיתוח הנשק האוטומטי בוצעה הסתערות חי"ר בקבוצות גדולות, בדרך כלל תוך השמעת זעקות ורעשים למטרת הפחדה, כאשר בסופה בא קרב פנים אל פנים בנשק קר (סכין, כידון רובה) מול לוחמי הצד שכנגד. צורת הלחימה של האבירים בימי הביניים כללה הסתערות של פרשים כבדים כגוש מלוכד לעבר האויב במטרה למוטט את שורותיו. פקודת ההסתערות ניתנה באופן מסורתי באמצעות תקיעה בחצוצרה. 

פיתוח הנשק האוטומטי בשימוש הצד המגן גרם לסיכון רב לחיילי הכוח המסתער ולפיכך פותחה בין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה דוקטרינה חדשה להסתערות חי"ר. הדוקטרינה התפתחה כבר בשלהי מלחמת העולם הראשונה על ידי חיילי הסער של צבא הקיסרות הגרמנית שפיתחו אותה על מנת לכבוש חפירות. לפי הדוקטרינה המודרנית מתבצעת ההסתערות בחוליות קטנות, של מספר קטן של חיילים (מרמת המחלקה ועד רמת הפרט הבודד). החוליות "מדלגות" בין מחסות במגמת תנועה קדימה אל מול פני האויב, תוך הפעלת ירי אל היעד תוך כדי תנועה. התנועה יכולה להיות מהירה או בזחילה איטית, לפי תנאי השטח, המיגון של היעד, כוח האש שלו ומידת דיוקה. חוליות שאינן מדלגות, מתמקמות מאחורי מחסות בשטח ומחפות על חבריהן באש רצופה אל היעד. על מפקד הכוח למקם עצמו בנקודה היעילה ביותר לפיקוד ושליטה בכוחותיו. 

הסתערות אל מול אש חיה מנוגדת לאינסטינקט הטבעי ועל כן מאומנים חיילים חי"ר בעיקר בהתגברות על פחד זה באמצעות תרגולות שיכשירו אותם למשימת ההסתערות.

קישורים חיצוניים
----------------

* העבר זמנה של הסתערות הכידונים?, מערכות 30 (1945) עמוד 97
* לוטננט קולונל פראד ווקר, **הסתערות על עמדה מבוצרת**, מערכות 58 (1949) עמ' 22-28
* לוטננט קולונל פראד ווקר, **הסתערות על מערך-עמדות מבוצר**, מערכות 59 (1949) עמ' 74
* אביחי רונצקי, המניע הנפשי להסתערות בקרב, "מערכות", גיליון 433, אוקטובר 2008, עמ' 65-62

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבוסס על ההגדרות המתאימות ב**מילון למונחי צה"ל**, אג"ם/תוה"ד 2003
**יהדות גואם** היא הקהילה היהודית בגואם, טריטוריה של ארצות הברית במערב האוקיינוס השקט. פעילותה קיימת לפחות מ-1899. והיא הגיעה לשיא בתקופת מלחמת העולם השנייה. יהודים המשיכו לגור בה מאז, אם כי בנוכחות מצומצמת יותר. נכון לשנת 2009 נמצאים בגואם כ-150 יהודים, מתוכם כשליש פעילים מבחינה דתית.

היסטוריה
--------

בסוף המאה ה-19, המושבה הספרדית גואם נכבשה - כחלק מהמלחמה הספרדית-אמריקאית - על ידי ארצות הברית וסופחה אליה. בשנת 1899, שנה לאחר הסיפוח, שימש קצין הצי היהודי אדוארד ד' טאוסיג כמושל גואם. הוא היה הקצין האמריקאי הראשון שכיהן בתפקיד זה. במהלך כהונתו הקצרה ביצע טאוסיג מספר פעולות, ביניהן הקמת ממשלה מקומית המורכבת מילידים בני הצ'מורו.

ב-1941 הובסה ארצות הברית בקרב על גואם על ידי האימפריה היפנית, אולם ב-1944 כוחות אמריקאים כבשו מחדש את גואם. בעקבות זאת, נפרסו כמויות גדולות של כוחות צבאיים באזור - בין אם מהצבא, חיל הים או זרועות אחרות. חלק מהצוותים שנפרסו היו ממוצא יהודי, חילוני ודתי כאחד. דוגמה אחת לכך הייתה סגן מרים מילר, מחיל האחיות של הצי של ארצות הברית שסייעה לחיילים שנפצעו ברחבי האוקיינוס השקט.

מספר עובדים יהודים בגואם היו פעילים פוליטית. הם הקימו את האגודה הציונית של גואם. האגודה הוציאה לחבריה עיתון במימאוגרפיה, ופרסמה את פעילותה בפרסומים צבאיים רגילים. בספרו "The Jews' Secret Fleet", מתאר הסופר מורי גרינפילד את השתתפותם של מלחים מצפון אמריקה בהעפלה, ומציין כיצד אדם אחד בא במגע עם המבצע החשאי באמצעות עלון לאנשי שירות יהודים בעת שהוצב בגואם.

בשנת 1945, 1,500 אנשי שירות חגגו את ראש השנה בגואם, בהאנגר בואינג B-29 סופרפורטרס שהוסב לשם כך על ידי אנשי חיל האוויר העשרים לא יהודים. ההאנגר צויד במושבים, דוכן, ארון קודש, תאורה מיוחדת ומערכות כריזה. כמו כן הודפס ספר תפילה למזכרת. דוד א' צדרבוים ניהל את הטקס, בעוד אחרים הובילו את המקהלה ותקעו בשופר.

פעם היה קיים בית כנסת יהודי בגואם. אולם הוא נהרס בשנת 1962, במהלך סופת טייפון חזקה במיוחד. למרות זאת, חברי הקהילה המשיכו להתאסף. בשנת 1976 הוקדשה קפלה צבאית לשימושם של היהודים על ידי הצי וחיל האוויר האמריקאי. הפעילות הדתית נמשכה גם במאה ה-21, ויהודים יוצגו בוועדה הבין-דתית של גואם שהחלה את פעילותה ב-2005 מדי פעם, רבנים מניו יורק מגיעים לעזור לקהילה היהודית בגואם עם פעילויות כדוגמת בר ובת מצווה.

ראו גם
------

* יהדות ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  גואם, באתר היהודים היו כאן
2. ↑  לוינגר, לי (2007). *היסטוריה של היהודים בארצות הברית*. p. 342. ISBN 978-1-4344-8698-1.
3. ↑  רוג'רס, רוברט פ (1995). *נחלת הגורל: היסטוריה של גואם*. p. 116. ISBN 978-0-8248-1678-0.
4. ↑  *נשים בצבא: בפרספקטיבה יהודית*. 1975. pp. 19–20.
5. ↑  גרינפילד, מורי (2010). *הצי הסודי של היהודים: הסיפור שלא סופר על מתנדבים בצפון אמריקה שניפצו את המצור הבריטי*. הוצאת גפן. p. 41. ISBN 978-965-229-517-0.
6. ↑  "1,500 אנשי תעופה יהודים בארה"ב מקיימים את ראש השנה בגואם; הדפס ספר תפילה מיוחד". סוכנות הידיעות היהודית. 10 בספטמבר 1945. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  וולקר, לני. "צויין יום התפילה הלאומי".

| יהדות אוקיאניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוסטרליה • איי מרשל • גואם • טובאלו • ניו זילנד • פולינזיה הצרפתית • פיג'י • פלאו • קלדוניה החדשה |

 |