recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ווקוד** (בערבית: **قطر للوقود**; באנגלית: **Woqod**) היא חברה קטרית המפיצה ומוכרת אספלט, גז ונפט מזוקק.

מטה החברה הראשי נמצא בעיר דוחה, קטר, מלבדו מפעילה החברה כ-112 תחנות דלק, מרכזים להחלפת צמיגים וחנויות נוחות ברחבי קטר.

חברת ווקוד נסחרת בבורסה לניירות ערך של קטר תחת סימן המסחר QE:QFLS.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 2002 בעקבות צו-אמירי וקיבלה את נכסיה מחברת קטאר אנרג'י (Qatar Energy).

בשנת 2003, החלה ווקוד להיסחר בבורסה לניירות ערך של קטר תחת השם QFLS.

בסוף שנת 2003, החלה החברה להפעיל מרכזים לבדיקת רכבים תחת השם פאהס (Fahes).

בשנת 2006, פתחה החברה כ-30 חנויות נוחות בשם סידרה (Sidra).

בשנת 2014, חתמה על הסכם עם הרשות לעבודות ציבוריות לייבוא 130 אלף טון אספלט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Woqod** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Woqod

הערות שוליים
------------

1. ↑  [QATAR FUEL (WOQOD) Q.S.C ]
2. ↑  WOQOD - Crunchbase Company Profile & Funding, Crunchbase (באנגלית)
3. ↑  QFLS | Qatar Fuel (Woqod) Q.S.C. Stock Overview (Qatar Exchange), Barron's (באנגלית)
4. ↑  WOQOD Company Profile: Stock Performance & Earnings | PitchBook, pitchbook.com (באנגלית)
5. ↑  Fahes renews car inspection contract with Interior Ministry, Gulf-Times, ‏2018-05-23 (בערבית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"Woqod"**.
**אדוארד לואיס ברטלט** (באנגלית: **Edward Lewis Bartlett**‏; 20 באפריל 1904 – 11 בדצמבר 1968), שנודע בשם **בוב ברטלט**, היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כאחד משני נציגיה הראשונים של מדינת אלסקה בסנאט של ארצות הברית בשנים 1959–1968.

ביוגרפיה
--------

ברטלט נולד בסיאטל, בנם של אדוארד ואיידה פלורנס (לבית דוברספיק) ברטלט. לאחר שלמד באוניברסיטת וושינגטון בין השנים 1922–1924, השלים ברטלט את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת אלסקה בפיירבנקס בשנת 1925, ואז החל את דרכו בפוליטיקה של ארצות הברית. עד 1933 היה כתב בעיתון "Fairbanks Daily News-Miner", ולאחר מכן שירת כמזכירו האישי של אנתוני דיימונד (אנ'), נציגהּ של טריטוריית אלסקה בבית הנבחרים של ארצות הברית. שלוש שנים אחר כך היה ליושב ראש הוועדה לפיצויי אבטלה באלסקה.

ב-30 בינואר 1939 מינה אותו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט למזכיר טריטוריית אלסקה. בראשית 1945 החליף את דיימונד בגבעת הקפיטול, וייצג את אלסקה ללא זכות הצבעה במליאת הנבחרים במשך 14 שנה. בהמשך שירותו האזרחי היה נשיא איגוד השחפת באלסקה (Alaska Tuberculosis Association) והיה חבר במועצת המלחמה של המדינה. עם קבלתה של אלסקה לאיחוד ב-1959, היה לאחד משני הסנאטורים הראשונים מטעמה וייצג אותה בסנאט עד למותו בשלהי 1968.

ברטלט היה בעל מוניטין של איש שקט בעל הישגים. בספריית הקונגרס מעריכים כי היו לו הצעות חוק רבות יותר מכל חבר אחר בהיסטוריה של הקונגרס האמריקאי. בטרם קבלת מעמד מדינה עבור אלסקה, ברטלט הגה חקיקה (בחסות חברי קונגרס אחרים), כגון "החוק להתרת בריאות הנפש באלסקה" משנת 1956. חלק מחקיקותיו כללו את הצעת החוק לבטיחות קרינה ו"חוק ברטלט", המחייב שכל הבניינים במימון פדרלי יהיו נגישים לנכים.

ברטלט נפטר בעקבות ניתוח לב ב-11 בדצמבר 1968 בבית החולים קליבלנד קליניק שבקליבלנד. הוא נטמן בבית העלמין נורת'ן לייטס ממוריאל פארק שבפיירבנקס. בשנת 1971 הזמינה מדינת אלסקה את הפסל פליקס דה ולדון ליצור פסל ברונזה בדמותו של ברטלט השוכן בהיכל הפסלים הלאומי שבקפיטול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוב ברטלט** בוויקישיתוף
* בוב ברטלט באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בוב ברטלט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278479705171
* ISNI: 0000 0000 2170 6118
* LCCN: n80139328
* NARA: 10574255
* SNAC: w6qn6n8m
* SUDOC: 111047927
* US Congress: B000201
* VIAF: 62854170
* WorldCat: lccn-n80139328

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

ה-**WWE Performance Center** הוא מתחם אימונים של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, המשמש כבית ספר להיאבקות. מתחם זה ממוקם באורלנדו, פלורידה ונפתח ב-11 ביולי 2013. המתחם קרוב לאוניברסיטת פול סייל, שבה מצולמות התוכניות של NXT Wrestling.

רקע
---

מתחם האימונים הוא הבית של NXT, המשמשת כמחלקת הפיתוח של ה-WWE. המתחם מכסה כ-26 אלף מטרים רבועים ומכיל שבע זירות אימונים. בנוסף לכך, המתחם מכיל גם אזור אימונים, ראיונות והפקה. המתחם נפתח בשנת 2013 ובכך החליף את המתחם הקודם של ה-WWE, שנקרא Florida Championship Wrestling (או בקיצור: FCW), שהיה מבוסס בטמפה.

המתחם מסוגל להכיל כ-70 מתאבקים בבת אחת. האימונים בו הם במגוון שונה של רמות, ממתחילים בלי ניסיון בהיאבקות ועד למתאבקים מנוסים המגיעים מהארגונים העצמאיים. המתאבקים מתאמנים כדי לשפר את יכולות הזירה והחוזקה שלהם, בנוסף לבניית הדמות שלהם. בנוסף לכך, המתחם משמש גם מתאבקים אשר עברו פציעה וזקוקים לשיקום, בעוד שבזמן זה הם גם עוזרים למתאמנים הנמצאים במתחם.

מתחם האימונים משתמש במתאבקי עבר כמאמנים. המאמן הראשון היה ביל דמוט, שעזב את החברה ב-2015 והוחלף על ידי מאט בלום. בין המאמנים השונים ניתן למצוא את שרה אמאטו, רובי ברוקסייד, נורמן סמיילי, אדם פירס ושרה סטוק. דאסטי רודס היה אחראי על תחום בניית הדמות ושיפור יכולות הדיבור של המתאבקים עד שנפטר בשנת 2015. בנוסף לשימושו של המתחם כמתחם אימונים, הוא גם משמש כמתחם שבו נעשים מבחני קבלה.

תקרית ירי
---------

ב-31 באוגוסט 2015, שוטרי משרד השריף של מחוז אורנג' ירו בארמנדו מונטאלבו בן ה-29 מחוץ למתחם האימונים של ה-WWE לאחר שהוא איים עליהם וטען עליהם. מונטאלבו היה אובססיבי בכל מה שקשור למתאבקת AJ לי וניסה שוב ושוב לפלוש למתקן, אף על פי שהוגש נגדו צו הרחקה על ידי ה-WWE. ימים לאחרי הירי, מונטאלבו טען שהייתה לו הפרעה דו-קוטבית בזמן שנחקר על ידי הבלשים. הוא נידון למשפט בפברואר 2016 באשמת תקיפה חמורה, התנגדות אלימה לקצין והסגת גבול.

ב-19 באפריל 2018, ה-WWE הגישו צו מניעה חירום נגד מונטאלבו לאחר שחזר למתחם בחודש שעבר ואף הטריד את העובדים. בנוסף, פרסם מונטאלבו הודעה מאיימת על המתאבקים ואנשי הצוות של ה-WWE בחשבון האינסטגרם שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של WWE Performance Center (באנגלית)
* WWE Performance Center, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* WWE Performance Center, ברשת החברתית אינסטגרם

* WWE Performance Center, סרטונים בערוץ היוטיוב
* האתר הרשמי של ה-WWE Performance Center
* הכירו את מאמני המתחם

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדם נורה על ידי השוטרים מחוץ ל-WWE Performance Center
2. ↑  בן אדם שהיה מקובע על מתאבקת נורה מחוץ למתחם האימונים של ה-WWE
3. ↑  WWE מגישים צו מניעה נוסף נגד ארמנדו מונטאלבו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 106f331b-d1c6-4dfb-bdad-1e6e41655309

 |
**שרית לארי** (נולדה ב-12 באוקטובר 1971) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

לארי נולדה לאם ממוצא רומני ואב ממוצא פרסי, היא למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב.

קריירת משחק
-----------

ב-1999 גילמה את טלי בעונה השנייה של הסדרה "20 פלוס". באותה השנה היא שיחקה בסרטים "זמן אוויר" של הבמאי יצחק צפל ישורון, וב"המכתב שהגיע בזמן".

בין השנים 1998- 1999 גילמה את אפרת הקצינת ת"ש בסדרה "טירונות". 

היא שיחקה בסדרה "מיי פירסט סוני" ששודרה בערוץ 2. 

ב-2014 שיחקה בסרט "הגננת" בתפקיד הראשי.

עיסוקים אחרים
-------------

בשנים 2013–2014 עבדה בעמותת גישה - מרכז לשמירה על הזכות לנוע. משמשת מנכ"לית שותפה בעמותת מהפך-תע'ייר.
קיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה מבוסטון קולג'. כותרת הדיסרטציה שלה: "Trigger Narrative A Perspective on Radical Political Transformations".
לימדה בסמינר הקיבוצים, הקריה האקדמית אונו, מכללת ספיר ובוסטון קולג'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרית לארי** בוויקישיתוף

* שרית לארי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שרית לארי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* שרית לארי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* ביוגרפיה באתר של בוסטון קולג'
* אתר למנויים בלבד שרית לארי, הזמן לעבור לשיח של פתרונות, באתר הארץ, 12 במאי 2019
* שרית לארי, מה בעייתי בנאום של רות קלדרון, באתר הארץ, 21 בפברואר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16984497g (data)
* GND: 1140620584
* ISNI: 0000 0004 4762 7249
* LCCN: no2015165522
* SUDOC: 184308186
* VIAF: 315251094
* WorldCat: lccn-no2015165522

 |



\
**לרה לודוויג-בוס** (בגרמנית: **Laura Ludwig-Bowes**; נולדה ב-13 בינואר 1986) היא שחקנית כדורעף חופים גרמניה, אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלופת העולם (וינה 2017), לצד שותפתה קירה ווקנהורסט.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה וגדלה במזרח ברלין. בהיותה בת 18 זכתה באליפות אירופה ובאליפות העולם עד גיל 18 ביחד עם יאנה קוהלר. לאחר ששרדה אירוע מוחי שכמעט סיים את הקריירה שלה, היא חזרה לשחק ביחד עם שרה גולר. הן זכו באליפות אירופה עד גיל 23 וסיימו במקום רביעי באליפות אירופה שנערכה בהאג, הולנד. באליפות אירופה שנערכה בוולנסיה, ספרד בשנת 2007 הן זכו במדליית כסף.

### 2016

#### אלופה אולימפית

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכתה במדליית זהב ביחד עם שותפתה קירה ווקנהורסט לאחר ניצחון במשחק הגמר על אגאתה בדנרצ'וק וברברה סיישאס מברזיל (2 בעולם) בתוצאה 2–0 (21–18, 21–14). בשלב חצי הגמר הן ניצחו את לריסה פרנסה וטליטה אנטונס מברזיל (1 בעולם) בתוצאה 2–0 (21–18, 21–12)

### 2017

#### אלופת עולם

באליפות העולם בכדורעף חופים שנערכה בווינה, אוסטריה בתחילת אוגוסט 2017 היא זכתה במדליית זהב ביחד עם קירה ווקנהורסט לאחר שניצחו במשחק הגמר את אפריל רוס ולורן פנדריק מארצות הברית בתוצאה 2–1 (19–21, 21–13, 15–9).

### 2021

באולימפיאדת טוקיו זכתה לשאת את דגל גרמניה בטקס הפתיחה ביחד עם הקופץ למים פטריק האוזדינג. במשחקים עצמם היא הפסידה בשלב רבע הגמר ביחד עם מרגרטה קוזוך לאליקס קליינמן ואפריל רוס מארצות הברית בתוצאה 0–2 (19–21, 19–21) ולא הצליחה להגן על תוארה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לרה לודוויג** בוויקישיתוף

* לרה לודוויג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* לרה לודוויג, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1126044512
* VIAF: 32148814284845330002
* WorldCat: viaf-32148814284845330002

 |
רוכסן תוצרת החברה במכנסי ג'ינס
**YKK** הוא תאגיד יפני של חברות ייצור. התאגיד מוכר בעיקר בשל הרוכסנים שהוא מייצר והוא נחשב ליצרן הרוכסנים הגדול בעולם. בנוסף לרוכסנים מייצר YKK מוצרים נוספים לחיזוק ואיטום, מוצרים ארכיטקטוניים ומכונות תעשייתיות.

ראשי התיבות YKK מייצגים את שם החברה- "**Yoshida Kōgyō Kabushiki Kaisha**" ("**תאגיד הייצור יושידה**").

התאגיד מייצר את מוצריו ב-109 שלוחות של החברה ב-71 מדינות ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

### לפני מלחמת העולם השנייה

מה שיהפוך מאוחר יותר לתאגיד הענק החל בתור חברה קטנה בשם '**סאן-שה שוקאי'**. החברה הוקמה בשנת 1934 על ידי טדאו יודישה בטוקיו והתמחתה בייצור ושיווק של מוצרי הידוק. בשנת 1938 שונה שמה של החברה ל '**יושידה ייצור'**. בשל מלחמת העולם השנייה שהחלה בשנת 1939 התעכב פיתוחה של החברה והחברה המשיכה לגדול שוב רק בשנת 1942.

### אחרי מלחמת העולם השנייה

בינואר 1946 רשמה החברה את המותג YKK. שינוי טכנולוגי משמעותי התרחש בשנת 1950 כשהחברה רכשה מכונה מתקדמת שיוצרה בארצות הברית. המכונה אפשרה אוטומציה מלאה של תהליך ייצור הרוכסנים. לפני כן נאלצה החברה להתמודד עם רוכסנים באיכות טובה יותר של חברות מתחרות שיוצרו בתהליכים אוטומטיים בחו"ל.

במרץ 1951 מטה החברה מוקם בטוקיו. במאי 1955 הועבר המטה לעיר טויומה. באוגוסט 1958 חזר המטה לטוקיו שם הוא ממוקם עד היום. באותה שנה גם הציגה החברה מוצר חדשני- רוכסן שבו שיני הריצ'רץ' מוסתרים. צעד משמעותי נוסף נרשם בשנת 1959 כשהחברה פתחה את השלוחה הראשונה מחוץ ליפן שייצרה רוכסנים בניו זילנד. סניף החברה בניו יורק נפתח ב-1960 והיווה את הסניף הראשון בארצות הברית. סניף זה הוא ספק הרוכסנים והכפתורים הגדול בארצות הברית.

מפעל של החברה בוופרטל, גרמניה
### התרחבות

בנובמבר 1961 התרחב קו המוצרים של החברה ונוספו מוצרי אלומיניום לבנייה. בשנת 1966 הציגה החברה רוכסן חדש חזק במיוחד לג'ינסים. פיתוחה של מכונה ששילבה את הרוכסן כבר בתהליך תפירת הג'ינס הגביר את מכירות החברה במיוחד בארצות הברית. ב-1968 הקימה החברה את השלוחה הקנדית. מטה החברה בקנדה ממוקם במונטריאול. התרחבות התאגיד נמשכה עם הקמתם של כמה מפעלים חדשים בין השנים 1972–1974. לאורך שנות השמונים המשיך התאגיד להתרחב וביצע גם עסקאות נדל"ן גדולות בסינגפור, פעילות חקלאית בברזיל והקים מפעל חדש באינדונזיה שייצר רוכסנים וחלקי אלומיניום לבנייה. בשנת 1994 שונה שם החברה סופית ל- YKK.

### המאה ה-21

ביולי 2000 הקימה החברה את YKK Newmax co. Ltd שהתמחתה בייצור ריצ'רצ'ים וכפתורים. בשנת 2002 פתחה החברה מפעל לייצור מכונות בסין. ב-2003 הוקמה YKK AP Inc - חברה בת שמייצרת מוצרים ארכיטקטוניים.

בסה"כ מחזיקה החברה ב-109 חברות בת/מפעלים ב-71 מדינות ומעסיקה כ-39,000 עובדים.

מטה החברה בהונג קונג
### מניפולציות מחירים

בספטמבר 2007 נקנסה YKK ב-150 מיליון אירו על ידי הנציבות האירופית בעוון חברות בקרטל עם החברות **פרים** (**Prym**) ו**קוטס** (**Coats**), ותיאום מחירים בינלאומי. חברת פרים הבריטית נקנסה ב-122 מיליון אירו וחברת קוטס הגרמנית נקנסה ב-40.5 מיליון אירו. YKK הגישה ערעור על ההחלטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **YKK** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של YKK

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 1760 9672
* NDL: 00405688
* VIAF: 254438682
* WorldCat: viaf-254438682

 |
**דז'ה פֶהֵר**, (עד 1896 **דוד פֶכֶר**, בהונגרית: **Fehér Dezső**; בורשודסנטגיירג', 21 בדצמבר 1869 – אוראדיה, 22 בפברואר 1935) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

פהר נולד במשפחה יהודית כבנם של מוריץ פכר וקטלין וינקלר. את דרכו המקצועית החל בשנת 1887 בבודפשט, שם עבד ביומונים שונים ובכתבי עת הומוריסטיים. משנת 1889 ועד מותו פעל בעיר אוראדיה (אז בהונגריה). תחילה ערך את היומון בשם "נאג'ווארד" (Nagyvárad) כשם העיר אוראדיה בהונגרית. בשנת 1898 היה המייסד והעורך הראשי של "יומן נאג'ווארד" עד סוף ימיו (העיתון הופיע מ-1898 עד 1934). כעורך משנה עבד לצדו במשך יותר משנתיים המשורר וסופר אנדרה אדי, שהתפתחותו כסופר ומשורר הושפעה משמעותית בתקופה זו. בעריכתו של פהר הגיע העיתון לחזית העיתונות בשפה ההונגרית מחוץ לבודפשט וייצג עמדה מתקדמת ואופוזיציונית. 

פהר לקח חלק פעיל בחייה האינטלקטואליים של אוראדיה, היה חבר מייסד ב"אגודת סיגליגט" אגודה ספרותית שפעלה עד מלחמת העולם השנייה. בשנת 1919 הוא היה חבר מייסד ב"אגודת אדי אנדרה" באוראדיה, ובאותה שנה הקים את כתב העת הספרותי "ואראדי הט" (Váradi Hét - השבוע של ואראד) השבוע של ואראד היה שבועון פוליטי שערך שאנדור אנטל (אדלר) שנרצח בשואה, מאוקטובר 1917, ושנקנה על ידי דז'ה פהר. בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, כתב העת של פהר, יומן נאג'ווארד, היה אחד הפורומים החשובים החיים האינטלקטואלים ההונגרים המתקדמים ברומניה. 

פהר ערך וכתב מבוא עם מידע היסטורי לכתביו הפובליציסטיים של אנדרה אדי כרך ראשון של כתיבה עיתונאית ("אם השטן בעל חוד הפלדה קורה לך". (Ha hív az acélhegyű ördög אורדיה, 1927).

כתביו
-----

* הטרנו בן החצי מיליון (קומדיה, 1889)
* קליידוסקופ (כתבי פרוזה, 1894)
* מאה שנים (לרגל יום השנה לאומנות הבמה באוראדיה, אוראדיה, 1902)
* לַנצח (סיפורים, 1903)

ספרות
-----

* אנדרה אדי: יובל לדז'ה פהר. ניוגט, 1914/2; פורסם מחדש "אנדרה עדי על הספרות", בודפשט, 1961.
* גאבור גאל: השנים המסתוריות של אדי. קורונק 1928/4; פורסם מחדש "כתבים נבחרים" 1964

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ספרות הונגרית ברומניה:ספרות, פובליציסטיקה, ספרות מדעית, תרבות. בוקרשט-קלוז'-נאפוקה
* לקסיקון ספרותי הונגרי חדש ISBN 963-05-6805-5
* לקסיקון יהודי הונגרי. לקסיקון יהודי הונגריה. 1929

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a bolyoki izraelita hitközség születési akv. 35/1869. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-09.
**יוהאנה מריה רכינגר** (בגרמנית: **Johanna Maria Rachinger**; נולדה ב-9 בינואר 1960) היא מנכ"לית הספרייה הלאומית של אוסטריה.

ביוגרפיה
--------

רכינגר נולדה במחוז רוהרבאך באוסטריה. לאחר סיום הבית ספר תיכון היא למדה דרמה וגרמנית באוניברסיטת וינה. 

בשנת 1986 היא סיימה את הדוקטורט שלה שעסק בתיאטרון במאה ה-19. לאחר סיום לימודיה היא עבדה כעורכת בהוצאה לאור "Frauenverlag" בווינה.

מ-1988 ועד 1992 ניהלה מרכז לייעוץ לספריות בזלצבורג.

בשנת 2001 התמנתה למנהלת הספרייה הלאומית של אוסטריה, כמנהלת הספרייה הובילה בין היתר פרויקט של סריקת ספרים.

בשנת 2003 קיבלה את פרס האישה של וינה.

מ-2004 ועד 2009 הייתה חברה במועצת המדע של וינה.

ב-2010 זכתה בפרס בטקס אנשי השנה של אוסטריה, שאורגן על ידי רשת השידור הממלכתית האוסטרית בקטגוריה של ניהול תרבותי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאנה רכינגר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יוהאנה רכינגר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17768767q (data)
* GND: 123213851
* ISNI: 0000 0000 3244 6809
* LCCN: n90645456
* LNB: 000145887
* NKC: jo2015854141
* RERO: 02-A008982962
* SUDOC: 248483080
* VIAF: 8289381
* WorldCat: lccn-n90645456

 |
**הנרייט להמן**, לשעבר **שטרסמן**, המכונה **הני** (בגרמנית: **Henni Lehmann**;‏ 10 באוקטובר 1862, ברלין – 18 בפברואר 1937, ברלין) הייתה ציירת פעילה פוליטית וחברתית וסופרת יהודייה-גרמנייה.

ביוגרפיה
--------

אביה, וולפגנג שטראסמן, היה רופא ופעיל חברתי שהיה במשך שנים רבות חבר בבית הנבחרים הפרוסי. בשנת 1888, בזמן שלמדה בבית הספר המלכותי לאמנות, הכירה והתחתנה עם קרל להמן (1858–1918), חוקר משפטי. לאחר החתונה עברו שניהם התנצרו ועברו לרוסטוק, שם מונה לפרופסור באוניברסיטת רוסטוק. בשנת 1904 הוא מונה לרקטור. היא הפכה ליושבת ראש איגוד הנשים.

אשת משק בקלוסטר (הידנזה)
בשנת 1907 בילתה משפחתה את הקיץ באי הידנזה. מוטרדת מתנאי המחיה שמצאה באי, היא העניקה לתושבי האי הלוואה בשנת 1913 לבניית מתקן רפואי, ובשנת 1914 הפכה למייסדת וחברת מועצה ב"קונפדרציית הטבע והגנת הבית" המקומית. במהלך מלחמת העולם הראשונה היא עמדה בראש "Nationaler Frauendienst" אגודת ידידים לתמיכה במלחמה.
לאחר מות בעלה היא עברה לויימאר, שם הייתה מעורבת בפעילות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. היא גם כתבה רומנים והעבירה הרצאות נגד אנטישמיות. בשנת 1920 היא קנתה בית נמוך (אנ') בהידנזה והסבה אותו למקום תצוגת אמנות שכונה האסם הכחול (Blaue Scheune), על פי הצבע שבחרה למבנה מבחוץ. "האסם הכחול" התחיל להיות מוכר בציבור הודות לתערוכות אומנות של פדרציית האומניות של הידנזה (Hiddenseer Künstlerinnenbundes) בקרב קבוצת האומניות, שפקדו את המקום בעידודה של להמן קלרה ארנהיים שסייעה ללהמן להקים את המקום, קתה לוונטל, ליזבת אנדרה, קתרין במברג והאומנית הידועה ביותר שיצאה מהידנזה, אליזבת בוכסל. ב-1934 אליזבת ניימיר (Niemeier) גרושתו של האמן מקס ניקולס ניימיר, קנתה את הבית מידיה של להמן וחברת הנשים שלה, שנאסר עליהן לעבוד בעיסוקן כאומניות וסופרות יהודיות בעקבות עליית האנטישמיות בשנותיה האחרונות של רפובליקת ויימר. ניימיר המשיכה להפעיל את האסם כמקום המציג תצוגות אומנות עד לשנת עזיבתה את האי ב-1952.

האסם הכחול בשנת 2022
להמן התגוררה בבית הקיץ הישן של משפחתה בסמוך למשך שארית חייה. בדרך כלל מאמינים כי התאבדה, אולי בתגובה לידיעה כי בתה מתה מסרטן.

לאחר השיפוץ שימש ביתה לזמן קצר כבית העירייה של ויטה, עיירה באי. המקום משמש כיום לאירועים מיוחדים. ליד ביתה הונחה אבן נגף המוקדש לאמנים היהודים שנרדפו על ידי הנאצים, ושמו של "האסם הכחול" שונה רשמית ל"בית הני להמן" ב-5 ביוני 2000 לכבודה.

רומנים
------

* *Die Frauen aus dem Alten Staden Nr. 17* (הנשים מהעיר העתיקה מס '17), 1921, רומן בנושא פרולטרי שזכה לשבחים על ידי גרהרט האופטמן, שיצא לאור מחדש, ISBN 978-3-86276-126-5
* *Armenhauskinder* ,ISBN 978-3-86276-127-2
* *Der Feldherr Ohne Heer* (המפקד ללא צבא), 1928

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הני להמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Brief biography @ Hiddensee Kultur.
2. ↑  Brief biography @ Galerie Der Panther.
3. 1 2  Blaue Scheune in Vitte auf Hiddensee מתוך אתר [ostseemagazin.net ] (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 139656804
* ISNI: 0000 0003 6844 7485
* VIAF: 102519198
* WorldCat: viaf-102519198

 |
**זוויאדיסטים** (בגאורגית: **ზვიადისტები**, זוויאדיסטֶבּי) היה השם הלא רשמי שניתן לתומכי נשיא גאורגיה המודח, זוויאד גמסחורדיה, שהופל מהשלטון במהלך מלחמת האזרחים של גאורגיה בשנים 1992-1993. 

גמסחורדיה שהיה הנשיא הראשון של גאורגיה סולק מהשלטון בהפיכת דמים שגרמה, בתקופה שנמשכה מה-20 בדצמבר 1991 ועד ה-6 בינואר 1992, לחורבן מרכז טביליסי. תומכי הנשיא, הזוויאדיסטים, ערכו הפגנות מסיביות כנגד הממשל הצבאי שקם בראשות אדוארד שוורדנדזה, שהתקיימו במספר מקומות בגאורגיה. בנוסף ארגנו הזוויאדיסטים קבוצות חמושות שעיכבו את השתלטות כוחות הממשלה על מחוז סמגרלו (במערב גאורגיה בשכנות לאבחזיה), שהיה מחוז הולדתו של גמסחורדיה. 

ב-9 ביולי 1992, לקחו הזוויאדיסטים את סגן ראש ממשלת שוודנדזה, אלכסנדר קווסדזה בנפת צ'חורוצקו. בתחילת אוגוסט של אותה שנה השתלטו הזוויאדיסטים על מקטע של קו מסילת הברזל העובר בסמגרלו ובאבחזיה והמחבר את טביליסי לרוסיה בנוסף לכך הם לקחו בשבי מספר פקידים בכירים של הממשל הגאורגי בנפת גאלי (מחוז גאלי על פי האבחזים) שברובו גאורגי ובכללם שר הפנים הגאורגי, רומן גוונצדזה (რომან გვენცაძე), והידיעה על כך הגיעה לטביליסי. על המשך האירועים חלקות הדעות. הנהגת השלטון (יוסליאני, קיטובאני, שוורדנדזה וסיגואה) החליטה על פעולה צבאית לשחרור החטופים וכיבוש המסילה. מאוחר יותר טען שוורדנדזה כי השיג את הסכמת ראש הפרלמנט האבחזי, ולדיסלב ארדזינבה, לפעולה. ארדזינבה מצידו התכחש לדברים. כתוצאה מההחלטה נכנסו, בלילה של ה-13 באוגוסט 1992, כוחותו המשמר הלאומי הגאורגי של קיטובאני לרפובליקה הבדלנית שחררו את השבויים וגרשו את הזוויאדיסטים. אולם קיטובאני לא הסתפק בזה והתקדם לכיוון סוחומי, פעולה שהביאה בסופו של דבר למלחמת אבחזיה בה הפסידו הגאורגים. 

במהלך 1992-1993 התקיימו התנגשויות בין תומכי גמסחורדיה ומתנגדיו, שהתפתחות בסופו של דבר למלחמת אזרחים עם חזרתו של גמסחורדיה, בספטמבר 1993, למערב גאורגיה. המורדים הזוויאדיסטים נוצחו וגמסחורדיה התאבד, כפי הנראה, בדצמבר 1993. 

גופתו של גמסחורדיה נמצאה בכפר חיבולה בסמגרלו ומותו הוכרז על ידי הממשלה הגאורגית רק בינואר 1994. הוא נקבר בתחילה בגרוזני (צ'צ'ניה) ורק באפריל 2007 הועברה גופתו לפנתאון מתאצמינדה לצד גדולי האומה הגאורגית, על פי החלטתו של סאקשווילי. 

לאחר מותו של גמסחורדיה, התפזרו הזוויאדיסטים בין המפלגות הפוליטיות והחברתיות השונות בגאורגיה. חלק קטן מהם המשיך להאבק בממשלתו של אדוארד שוורדנדזה. החלטתו של שוורדנדזה בשנים הראשונות שלאחר תום מלחמת האזרחים להסתמך על תמיכת הרוסים הביסה את הזוויאדיסטים אחת ולתמיד כאשר הרוסים הבטיחו לדכא את הזוואידיסטים שהגיעו לשטחה.

מקורות
------

* ג'ונתן ויאת'לי (2005), **מתחייה לאומית למהפכת הוורדים**, ISBN 0754645037, (באנגלית)

ראו גם
------

* לותי כובליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר קווסדזה היה באותה תקופה גם ראש הועידה הממלכתית הגאורגית לזכויות אדם, וסגן שר הפנים בתקופת גאורגיה הסובייטית ונחשד בשיתוף פעולה עם הק.ג.ב..
**החלטה 23 של מועצת הביטחון של האו"ם** היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-18 באפריל 1947, עסקה בוועדת החקירה ל"שאלה היוונית", פיקוח על השקט בגבולות יוון, אלבניה, בולגריה ויוגוסלביה, שהוקמה על ידי המועצה בהתאם להחלטה 15.

רקע
---

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה יוון תחת כיבוש איטלקי וגרמני. נגד הכיבוש פעלו גם כוחות גרילה מזרמים שונים. הבולט ביניהם היה צבא השחרור העממי היווני (ELAS (אנ')) הקומוניסטי. לאחר המלחמה עלתה לשלטון ממשלת אחדות לאומית בתמיכת הצבא הבריטי. בשנת 1946, פרצה מלחמת האזרחים ביוון בין כוחות הממשלה, בגיבוי בריטניה (ומאוחר יותר: ארצות הברית) לבין מפלגת השמאל בגיבוי ברית המועצות והמדינות הקומוניסטיות החדשות שמצפון ליוון – בולגריה, אלבניה ויוגוסלביה.

ההחלטה
------

מועצת הביטחון קבעה, כי בהיעדר החלטה אחרת מצד מועצת הביטחון, הוועדת המשימה שהוקמה בעקבות החלטה 15 (1946) של המועצה ב-19 בדצמבר 1946, תייצר באזור אחריותה קבוצת משנה, על ידי נציגים מכל חברות המשימה, להמשיך למלא משימות שהוועדה תראה לנכון בהתאם להסמכתה.

### הצבעה

ההחלטה התקבלה בתמיכת 9 מדינות; פולין וברית המועצות נמנעו.

קישורים חיצוניים
----------------

המסמך באתר האו"ם
**אבני שהם אופנה בע"מ** היא חברת אופנה ישראלית לילדים המחזיקה בבעלותה את המותגים "הוניגמן קידס" ו"קיווי". סה"כ מפעילה הרשת 138 חנויות ברחבי הארץ.

היסטוריה
--------

בצלאל בן שלום החל לעסוק בתחום האופנה בשנת 1993 כסיטונאי ששיווק בגדי ילדים, בעיקר מסין, לרשתות שונות. בשנת 2006 הקים את חברת "אבני שהם אופנה" שעסקה במיתוג של דמויות טלוויזיוניות ממותגות ביניהן דורה ודייגו.

בשנת 2009 הקים את המותג קיווי (Kiwi). הסניף הרראשון של הרשת נפתח באיירפורט סיטי. אחריו נפתחו 14 חנויות במקומות שונים בארץ בטווח של חצי שנה. בשנת 2018 רכשה את חנויות רשת הוניגמן קידס, שנקלעה לקשיים ונכנסה להליך כינוס נכסים, תמורת 6.2 מיליון שקלים. 38 החנויות של רשת הוניגמן הצטרפו ל-84 החנויות של רשת קיווי. בשנת 2023 עמד מספר החנויות של הרשת על 184.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אורנה יפת, מפעילת קיווי והוניגמן קידס מגייסת מהציבור 60 מיליון שקל - שליש יועבר כדיבידנד לבעל השליטה, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2023
2. ↑  אורנה יפת, "נפעיל את הוניגמן קידס כמותג נפרד", באתר כלכליסט, 15 באפריל 2018
3. ↑  אלה לוי-וינריב, ‏הוא אחד מאנשי העסקים המבטיחים בישראל. אז איך זה שלא הכרתם אותו?, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2023
4. ↑  אורנה יפת וענת רואה, רשות ההגבלים אישרה את המיזוג בין הוניגמן לקיווי, באתר כלכליסט, 29 באפריל 2018
**פלאצ'ינטה נוסח הורטובאג'**, או קרפ בשר של הורטובאג' (בהונגרית: **Hortobágyi palacsinta**) הוא מומחיות אוכל הונגרית.

מאפיינים
--------

מדובר על פלאצ'ינטה (קרפ/פנקייק דק) מלוח במילוי פרקלט טחון (ראגו ברוטב העשוי מרוטב הפרקלט בתוספת שמנת חמוצה. לרוב הוא מופיע כמתאבן בתפריטים, אך בשל אופיו הממלא ניתן לאכול אותו גם כמנה עיקרית.

מקור
----

על אף שמה של המנה, היא במקורה למעשה איננו בהורטובאג' (אזור נופי גדול באלפלד ההונגרי}, המנה הומצאה על ידי שף הונגרי עבור התערוכה העולמית בבריסל ב-1958. הוא הפך מהר מאוד למאכל פופולרי בזכות טעמו הייחודי וקלות ההכנה שלו. מתכון דומה פורסם כבר בהונגריה בשנות ה-30.

הכנה
----

שני המרכיבים הבסיסיים של המנה הם פלאצ'ינטה ופרקלט. הפלצ'ינטה מעט עבה מהרגיל, הקרפים העבים מטוגנים קלות ממולאות בבשר פרקלט טחון ללא הרוטב. את המילוי אפשר לתבל פחות או יותר לפי הטעם. ניתן להוסיף גם שום, פפריקה, רסק עגבניות, פלפל שחור, זרעי כרוויה או חרדל מינימלי ביותר. בעיקרון, אפשר להכין אותו מכל סוג של פרקלט, אבל פרקלט עגל נחשב לפופולרי ביותר.

דפי הפלאצ'ינטה במילוי בשר טחון לרוב לא מגלגלים, אלא מקפלים לארבע כמו שקית (בניגוד לקרפים המתוקים), יוצקים עליהם רוטב העשוי מרוטב פרקלט ושמנת חמוצה, ואז מחממים בתנור. לפני ההגשה אפשר לקשט במעט שמנת חמוצה, רוטב פרקלט ופטרוזיליה ולפזר מעל גם גבינה מגורדת. מנה מורכבת בדרך כלל משני פלאצ'ינטה.

פעמים רבות מכינים את המנה תוך שימוש בשארית של פרקלט, אך מכינים אותו על ידי טחינת השאריות ובהמשך תיבולן.

ראו גם
------

* הורטיבאג'י באופן מסורתי ושונה מצד השף של ביווש
* מתכון אחד מני רבים
* פנקייק הבשר המסורתי מבית הורטובאג' - אם נשארו תבשיל מסוף השבוע, femina.hu

לקריאה נוספת
------------

* מבריסל לבריסל 2012. 22 באוקטובר, gaultmillau.hu

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלאצ'ינטה נוסח הורטובאג'** בוויקישיתוף
פסטפרולה ארגנטינאית בתבנית אפייה
**פסטפרולה** או **פסטה פרולה** שמקורה הרחוק אולי ביוון (ביוונית: πάστα φλώρα), הוא סוג של טארט מתוק.

מאפיינים

הטארט נפוץ במדינות: איטליה, ארגנטינה, פרגוואי, אורוגוואי, מצרים ויוון. זוהי קלתית מכוסה, מלאה ריבה, והיא עשוייה בעיקר מקמח, סוכר וביצה. מילויים נפוצים כוללים גבינת חבושים, דולסה דה בטטה (ריבת בטטה), ריבת חלב (דולסה דה לצ'ה), גויאבה או ריבת תות שדה. כיסוי הטארט הוא סריג פסים דק המציג את המילוי שמתחתיו בחלקים מעוינים או מרובעים. פסטפרולה לרוב אפוייה בתנור בתבנית מעגלית. רוב הגרסאות היווניות של המנה הזו מלאות בריבה מתוקה. היא נחשבת לקינוח בוקר.

מקור השם 

שמה של המנה מגיע מ-pasta frolla (מילולית 'מאפה פריך') באיטלקית, קילתית שדומה ל-crostata האיטלקית. מהגרים איטלקים הביאו אותו לארגנטינה ולארוגוואי. מנות דומות כוללות את הלינצר טורטה האוסטרי וטארטים שוויצרים במילוי פירות מתובלים. ביוונית, המילה פרולה התפרשה בצורה לא נכונה כמילה האיטלקית פלורה 'פרח' (היפוך אותיות).

המנה מוגשת כקינוח אחר הצהריים ( מרינדה ) או עם מאטה (משקה דרום אמריקאי), אך ניתן לאכול אותה בכל שעה ביום.

רכיבים
------

המרכיבים למנה הם: 

* קמח
* ביצה
* סוכר
* חמאה או מרגרינה
* מילוי ריבה (הנפוץ ביותר הוא חבוש, ריבת בטטה, ריבת חלב, גויאבה או תות)
* גרידת לימון
* תמצית וניל

הערות שוליים
------------


1. ↑  Istituto Treccani, *Vocabolario on line*, *s.v.*
2. ↑  Greek jam tart (Pasta flora). All Recipes. Retrieved on 2015-03-23.
**טרילוגיית הננסים** הוא שמה של טרילוגיית ספרים לילדים שנכתבה על ידי טרי פראצ'ט. על אף שהספר מכוון לקהל הצעיר הוא מציג סאטירה ביקורתית על התנהגות אנשים בוגרים.
הסדרה תורגמה לעברית על ידי אבנר גפני והופצה בישראל על ידי הוצאת אופוס.

הסדרה פורסמה במקור בשלושה כרכים:

1. *ננסי המשאית* (Truckers)
2. *ננסי המכרות* (Diggers)
3. *ננסי הכנפיים* (Wings)

עלילה
-----

הסדרה מספרת את סיפורם של ה"נומים", חייזרים קטנים דמויי אדם שנתקעו לפני שנים בכדור הארץ.

### ננסי המשאית

כריכת הספר "ננסי המשאית"
הסיפור מתחיל בסיפורו של מאסקלין, נום שגר ליד כביש ראשי ועקב הרחבת הכביש מחליט להתגנב למשאית כדי לחפש מקום אחר לגור בו.
המשאית מגיעה לחנות כלבו בשם "האחים ארנולד" שם חיה קהילת נומים המסרבת להכיר שיש עולם מחוץ לחנות ומתייחסים לבעל החנות כאל. כשמאסקלין מגיע לחנות ה"דבר", מכשיר אלקטרוני שהנומים לא ידעו מהו (מכיוון שהוא נדלק רק בקרבת חשמל) מדבר אליהם ומסביר להם כי הנומים חיו בכוכב אחר ואחת מהחלליות שלהם התרסקה על הכוכב ו"שחללית האם" כנראה עדיין מחכה לשובם ושהוא בעצם חלק מהחללית שהתרסקה.
מאסקלין מגלה שהחנות מיועדת להריסה ומארגן תוכנית הצלה לכל תושבי החנות. מאסקלין מציע לגנוב אחת מהמשאיות. לבסוף הנומים מצליחים לגנוב משאית ולהסיע אותה. הספר מסתיים כשהם נתקעים ובורחים מהמשאית.

### ננסי המכרות

הסיפור ממשיך מסוף הספר הקודם. הנומים ברחו מהמשאית וגילו שהגיעו למכרה נטוש. הנומים מארגנים את המכרה וחיים בו. הנומים מוצאים עיתון בו מסופר שריצ'רד, נכדו של ארנולד (בעל החנות מהספר הקודם) ימריא במעבורת חלל. אנאגלו, מאסקלין וגארדר מחליטים להגיע למעבורת עם ה"דבר" כדי שיוכל לתקשר עם "חללית האם" ומתחילים במסעם (סיפורם המלא מופיע בספר "ננסי הכנפיים"). הנומים שנותרו במכרה מגלים שבני האדם מעוניינים לפתוח את המכרה מחדש. שאר הספר מספר על ניסיונותיהם של הנומים למנוע מבני האדם לפתוח מחדש את המכרה. לבסוף כשהם מבינים שהמצב אבוד הם מנסים את עצת אחד הנומים, בשם דורכאס המיודד עם דחפור JCB המכונה בפיו ג'קוב. בדומה לספר הראשון הנומים מצליחים להסיע את הדחפור למרחק קצר בזמן שניידות משטרה רודפות אחריהם. הספר מסתיים כשהנומים נתקעים וחללית מגיעה מעליהם.

### ננסי הכנפיים

בספר מתואר מסעם של אנאגלו, מאסקלין וגארדר בעקבות ריצ'רד, אסטרונאוט העומד להמריא במעבורת חלל. ה"דבר" הסביר לנומים שאם יעלה על המעבורת יוכל להזעיק את "ספינת האם".

הסיפור מתחיל כשאנאגלו, מאסקלין וגארדר נמצאים בשדה התעופה שבו ריצ'רד ימריא לפלורידה. הנומים מצליחים להתגנב למטוס קונקורד ולהיכנס לתיק של ריצ'רד. בפלורידה הם פוגשים שבט של נומים המאמינים שהאל NASA ברא את העולם וכעת נשאר לו לברוא רק את העננים (ובכך מסבירים את פליטת העשן בשיגור המעבורות). לאנאגלו, מאסקלין וגארדר מצטרף פיון, בנה של מנהיגת השבט. ארבעתם עפים על גבי אווזים ומגיעים לבסיס השיגור שם ה"דבר" מעתיק את התוכנה שלו למחשב במעבורת. לאחר זמן מה מגיעה החללית המקורית של הנומים לכדור הארץ, ושלושתם עולים עליה וממריאים למכרה ומגיעים בדיוק כשהנומים נאלצים לצאת מג'קוב (הדחפור מהספר הקודם) ומצבם אבוד. הסיפור נגמר כשהנומים מחליטים לחיות בספינה כי היא מזכירה להם את החנות (-"כמו בחנות - החוץ נשאר בחוץ").

לקריאה נוספת
------------

* ננסי המכרות, הוצאת אופוס, ISBN 0-385-26980-3, דאנאקוד 348-234
* ננסי הכנפיים, הוצאת אופוס, ISBN 0-385-40018-7, דאנאקוד 348-235

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 6360c95e-fe72-441e-947d-f9dc49b1e5ae

 |
**קרול דיוויין מילר** (באנגלית: **Carol Devine Miller**; נולדה ב-4 בנובמבר 1950) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת וירג'יניה המערבית. טרם היבחרה לבית הנבחרים האמריקאי הייתה חברה בבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית, מטעם המפלגה הרפובליקנית.

ביוגרפיה
--------

מילר נולדה בקולומבוס שבאוהיו, בתו של חבר הקונגרס של ארצות הברית לשעבר סמואל ליפר דייווין. למילר תואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה ממכללת קולומביה קולג' לנשים בלבד השוכן בקולומביה שבקרוליינה הדרומית. ב-2 בנובמבר 2004 הייתה לראשונה מועמדת בבחירות מטעם המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית, אך הפסידה בבחירות הכלליות. ב-7 בנובמבר 2006 נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של המדינה, והושבעה לתפקידה בינואר 2007. מילר המשיכה להיבחר לבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית אחת לשנתיים עד ל-2018.

ב-8 במאי 2017 הודיע אוון ג'נקינס, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של וירג'יניה המערבית על כוונתו להתמודד נציגהּ המכהן של וירג'יניה המערבית בסנאט של ארצות הברית, ג'ו מנצ'ין. בעקבות הודיעה מילר באוגוסט אותה השנה על כוונתה להתמודד על מושבו של ג'נקינס. ב-8 במאי 2018 גברה מילר על יריביה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית למועמדות המפלגה לבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס השלישי של וירג'יניה המערבית.

סקרי בחירות הצביעו על המירוץ כמובטח למפלגה הרפובליקנית או לחלופין צמוד ביותר. בבחירות הכלליות היא ניצבה בפני חבר הסנאט של וירג'יניה המערבית, מייג'ור בדימוס ריצ'רד אוג'דה, וניצחה כשסחפה 56.4% מקולות הבוחרים. עם היבחרה הפכה לאישה הראשונה המייצגת את וירג'יניה המערבית בבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס השלישי, והאישה היחידה בבחירות 2018 להיבחר למושב פתוח בבית הנבחרים. בבית הנבחרים חברה מילר בוועדת התחבורה והתשתית ובוועדת הפיקוח והרפורמה. בספטמבר 2019, בתגובה להכרזת סיעת המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים על הליך הדחה נגד נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, אמרה מילר כי "ננסי פלוסי והדמוקרטים בבית הנבחרים הוכיחו כי לא יבחלו בדבר במטרה להטיל דופי בבחירות 2016 לנשיאות ולהוריד את הנשיא טראמפ מתפקידו בכל אמצעי הכרחי".

בקונגרס ה-117 מילר חברה בוועדת התחבורה והתשתיות, בוועדה המיוחדת למשבר האקלים ובוועדת הפיקוח והרפורמה של בית הנבחרים. לצד דייוויד מקינלי ואלכס מוני, היא אחת משלושת נציגיה של וירג'יניה המערבית בבית הנבחרים האמריקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרול מילר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קרול מילר (באנגלית)
* קרול מילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קרול מילר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
2. ↑  צוות מטרו ניוז, Miller announces US Congress bid, באתר , 20 ביולי 2017 (באנגלית)
3. ↑  West Virginia Election Results: Third House District, באתר הניו יורק טיימס, 28 בינואר 2019 (באנגלית)
4. ↑  אנה מור, W.Va. congressional delegation responds following Trump impeachment inquiry announcement, באתר wchstv.com‏, 25 בספטמבר 2019 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 13029422
* GND: 1028060955
* ISNI: 0000 0004 2662 8568
* SNAC: w6h23smw
* SUDOC: 073368415
* US Congress: M001205
* VIAF: 214375157
* WorldCat: viaf-214375157

 |
לוחית הזיכרון בביתהּ של אליזבט אבג שבטמפלהוף
**אליזבת אבג** (בגרמנית: **Luise Wilhelmine Elisabeth Abegg**;‏ 1882 – 1974), הייתה מתנגדת לנאצים וחסידת אומות העולם מגרמניה.

לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה
--------------------------------

אבג הייתה בתו של עורך הדין הגרמני יוהאן פרידריך אבג ואשתו מרי קרולין אליזבת אבג. היא נולדה בסטרסבור שבאלזס והתחנכה בהשראת מורשתו של אלברט שווייצר. היא למדה בין השנים 1912–1916 באוניברסיטת שטרסבורג (אנ') היסטוריה ולימודים קלאסיים וכן באוניברסיטת לייפציג, שם קיבלה את תואר הדוקטור לפילוסופיה. בשנת 1924 עבדה כמורה להיסטוריה בבית ספר לבנות בברלין. היא הייתה פעילה חברתית וקהילתית במזרח ברלין, בארגון למען צעירים וצעירות בעלי מוגבלויות. היא הייתה בקשרים עם פעילים במפלגות השמאל הליברליות בגרמניה של ויימר.

בתקופת השלטון הנאצי בגרמניה
---------------------------

אבג לחמה עם מורים וסטודנטים אחרים נגד אפליית הסטודנטים היהודיים במוסדות החינוך באזורה. בשנת 1935, לאחר שסירבה להישבע את שבועת הנאמנות להיטלר, התעמתה עם מנהלת בית הספר, סומנה על ידי הרשויות ב"בלתי אמינה מבחינה פוליטית" והועברה ממשרתה. היא הייתה בקשר עם קבוצת מתנגדי המשטר הנאצי של רובינסון ושטרסמן (גר'). בשנת 1938 נחקרה על ידי הגסטפו על קשריה עם תאולוגים מתנגדי המשטר הנאצי. בשנת 1941 השמיעה בכיתה בה לימדה ביקורת על המשטר הנאצי, ועקב כך אולצה לפרוש סופית מהוראה.

אבג הציעה עזרה לידידתה, אנה הירשברג, אך זו סירבה להצעת העזרה ובשנת 1942 גורשה לאושוויץ, שם נרצחה ב-1944. גירושה של הירשברג הניע את אבג למעורבות בסיוע ליהודים הנרדפים. אבג הקשיבה לשידורי ה-BBC בסתר וכך למדה על רצח היהודים בשטחים הכבושים במזרח אירופה. היא הסתירה 12 יהודים בדירה בה חיו אמה ואחותה ג'ולי. אבג השתמשה בכרטיסי קיצוב המזון האישיים שלה, במטרה לשפר את תזונתם של יהודים אלה. עוד מכרה אבג את תכשיטיה כדי לאפשר את הברחתו של יהודי לשווייץ. בינואר 1943 ביקרה אבג יהודיה בשם ליזלוטה פרלס (Liselotte Perles) ואחייניתה בת התשע סוזי (Susie) שגורשו לבית יהודים בברלין, לאחר גירוש כל יושביהם היהודיים של בתי ילדים אחרים למחנות ההשמדה במזרח, ושכנעה אותה להסתתר עם אחייניתה. פרלס ואחייניתה עשו כך, וניצלו מהגירוש שהתבצע זמן קצר לאחר מכן.

עם מכריה ושותפיה לסיוע ליהודים, רבים מהם קווייקרים, הסתירה אבג כ-80 יהודים - רובם זרים מוחלטים - או סייעה להסתרתם. רובם של יהודים אלה ניצלו מרצח בשואה. את פעילותה עשתה אבג למרות הסיכון שהיה כרוך בעובדה שחלק משכניה היו נאצים פעילים.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה עבדה אבג כמורה עד לפרישתה. היא הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית בגרמניה והייתה פעילה בתנועה הקווייקרית בברלין. חלק מהניצולים נותרו עמה בקשר גם לאחר המלחמה, וביקרו אותה במשותף בשנת 1957, לרגל יום הולדתה ה-75.

בשנת 1967 הכיר יד ושם באבג כחסידת אומות העולם.

בשנת 2004 נקרא רחוב על שמה בשכונת מואביט בברלין.

לקריאה נוספת
------------

* Tec, Nechama. When Light Pierced the Darkness: Christian Rescue of Jews in Nazi-occupied Poland. New York: Oxford UP, 1986. Print.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליזבת אבג** בוויקישיתוף
* אליזבת אבג באתר יד ושם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Allgemeines zu Elisabeth-Abegg-Straße

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 140749411
* ISNI: 0000 0001 1032 0647
* LCCN: nb2022010116
* NTA: 109649974
* SUDOC: 115220763
* VIAF: 289487662
* WorldCat: viaf-289487662

 |
יהודי אוני הגיעו לעיר עם סיפוחה של גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית במאה השמונה עשרה. עם הגעת הרוסים הגיעה גם הכנסייה הפרובוסלבית. מאמצע אותה מאה החלו יהודי גאורגיה לחפש מפלט משלטון הכנסייה הרוסית וכך הגיעו לאוני. כך החלה יהדות אוני שגדלה במשך הזמן והייתה ליישוב הגאורגי המאוכלס ביותר ביהודים, ובתקופות שונות היו גם רוב ביישוב. (בשנת 1972 מנתה הקהילה כ-3,500 איש).

היסטוריה
--------

בשנת 1903, כשחזר דוד באזוב מלימודיו בסלוצק לגאורגיה מונה באזוב לרב של העיר אוני. בשנה שלאחר מכן נולד בנו הרצל באזוב. בשנת תרס"ה (1904) נתמנה יוסף אליהו הנקין לרב העיר בברכת הרב חיים סולובייצ'יק מבריסק ובהשתדלותו של 'הרב מטעם' באוני, דוד באזוב, אותו הכיר במהלך שהייתו בסלוצק. בעיר אוני כיהן כארבע שנים כרב וראש ישיבה, לאחר מכן עבר לצחינוואלי. הרב באזוב ייסד בית ספר עברי עממי. הוא הזמין שני מורים טובים מרוסיה והודות לתמיכה מצד מנחם אוסישקין ולהתמסרותו של דוד באזוב התפתח בית הספר והיה פופולרי בקרב יהודי העיר. לאחר המהפכה ברוסיה ולאחר שהמורים עזבו את העיר. השתנה מצב בית הספר לרעה.

למרות הנטייה הפוסט סובייטית של העברת אוכלוסיות, נותרה באוני קהילה יהודית היסטורית, השלישית בגודלה אחרי הקהילות בטביליסי ובכותאיסי. פתיחת שערי ברית המועצות הביאה חלק מהיהודים לעזוב את העיירה, ולעלות לישראל.

בית הכנסת אוני
--------------

 ערך מורחב – **בית הכנסת אוני**  

בית הכנסת הגדול באוני, ברחוב טביליסי, הוקם בשנת 1895 והיה מבנה אבן גדול ובולט בממדיו ופארו. הוא נספר ברשימת בתי הכנסת בברית המועצות שנערכה בשנת 1945 והיה פתוח עד ראשית 1953 לפחות.

עלייה זו התגברה לאחר שנת 1991, כאשר רעידת אדמה קשה פקדה את האזור ובית הכנסת הקטן נחרב, והגדול ניזוק. ארגונים יהודיים התגייסו, הג'וינט, והנשיא אדוארד שוורדנדזה אשר סייעו בשחזור בית הכנסת הגדול. כיום נותרו באוני יהודים בודדים. בית הכנסת מתוחזק עד היום על ידי ארגונים יהודיים.

יהודי אוני ידועים
-----------------

* הרצל באזוב
* דובר קוסאשווילי

לקריאה נוספת
------------

* דפנה יזרעאל (עורכת), **גיאורגיה**: כותאיסי, קולאשי, אוני: מסע אל הקהילה היהודית, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2010, ISBN 9789652272737

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תמונות יהדות אוני** |

* סיפורו של השוחט מטביליסי המגיע פעם בחודש לאוני לשחוט בשר כשר, עברית
* בערי המדינה: קוטאיס(הקישור אינו פעיל), הזמן, 14 בספטמבר 1913
* אוני, פלך קוטאיס, מכתב מגרוּזיה, הצפירה, 16 בינואר 1913
* שלום דובער לוין, תולדות חב"ד ברוסיא הסובייטית, 1898, הפרק: המאבק נגד החרמת בתי הכנסת עמוד מו'

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלוה תודישוילי, היהודים בעיבריה קוקז, דואר היום, 27 באפריל 1922
2. ↑  מרדכי אלטשולר, **יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1941-1964**, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, מסת"ב 9789652272256

| יהדות גאורגיה לפי ערים |
| --- |
| גאורגיה המערבית | כותאיסי • סצ'חרה • אוני • בתומי • סוחומי • קולאשי\* • סנקי • פותי • לאילשי • לוחאמולי\* • זסטפוני • ואני • כובולתי • בנדזה • סוג'ונה • חובי\* • זוגדידי • אוצ'מצ'ירה\* • גגרה |
| גאורגיה המזרחית | טביליסי • מצחתה\* • גורי • סוראמי • צחינוואלי • כארלי • ציתלגורי • תלאווי • אורייתובני\* • וליסציחה\* • בריתי\* • תמראשני\* |
| גאורגיה הדרומית | בורג'ומי • אצקורי\* • אחלציחה • אחלכלכי\*

---

\* יישובים בעבר של יהודים |
**גאורגיצה ולאד** (ברומנית: **Gheorghiță Vlad**;‏ נולד ב-7 בספטמבר 1969) הוא גנרל רומני המכהן מאז 1 בדצמבר 2023 כראש המטה הכללי הרומני.

ביוגרפיה
--------

ולאד נולד בבוקרשט ב-7 בספטמבר 1969. הוא למד בתיכון הצבאי "דימיטרי קנטמיר", ובשנת 1988 סיים את לימודיו והתגייס לצבא רומניה. הוא המשיך את לימודיו בבית הספר לקציני שריון, וביולי 1991 החל לשרת כמפקד כיתת טנקים, ובינואר 1994 מונה למפקד פלוגה בגדוד הטנקים ה-22. ב-2007 הוא נשלח לעיראק במסגרת מבצע חירות מתמשכת. ביוני של אותה שנה הוא חזר לרומניה וקיבל את הפיקוד על גדוד הטנקים ה-631. בפברואר 2014 הוא מונה למפקד הבריגדה הממוכנת ה-1. ביוני 2016 הוא הועבר לפקד על מרכז ההדרכה הלאומי "גטיקה". באוגוסט 2017 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-2. בין השנים 2020-2022, הוא כיהן כראש אגף המבצעים וההדרכה. לאחר מכן מונה לסגן ראש המטה הכללי. ב-1 בדצמבר 2023 הוא מונה לראש המטה הכללי הרומני.

קישורים חיצוניים
----------------

* גאורגיצה ולאד באתר נאט"ו
* גאורגיצה ולאד באתר משרד ההגנה הרומני

הערות שוליים
------------

1. ↑  Armata României are un nou comandant. Cine este generalul Gheorghiță Vlad, noul șef al Apărării Armata României are un nou comandant.
2. ↑  גאורגיצה ולאד באתר משרד ההגנה הרומני
3. ↑  Cine e generalul Vlad Gheorghiță, noul șef al Statului Major al Apărării
4. ↑  גאורגיצה ולאד באתר נאט"ו
**עשרת הדיברות** (באנגלית: ***The Ten Commandments***) היא מיני-סדרה משנת 2006 המבוססת על הסיפור התנכי את משה, אשר שודרה ברשת ABC.

הסדרה צולמה במצרים, חצי האי סיני ובהר סיני.

עלילה
-----

אמו של משה, יוכבד, מצילה את תינוקה מהצו של פרעה שכל הילדים העבריים שנולדו חייבים למות על ידי הנחתו בסל על נהר הנילוס. הוא נמצא על ידי בתו של פרעה ביתיה ומאומץ לבית המלוכה.

זמן מה לאחר מכן, ביתיה יולדת בן מנרית, והם גדלים כאחים. משה גדל בידיעה שהוא לא אחיו הדם של מנרית. בערך בגיל 10: הוא מתוודע מחדש ליוכבד, לאביו עמרם, לאחיו אהרון, ואחותו מרים.

שנים לאחר מכן, משה ומנרית בודקים אתר בנייה. בעוד מנרית יוצא למשימה, משה ממשיך בבדיקתו רק כדי לראות מנהל עבדים מצרי המנסה לאנוס את אשתו של פועל עברי. משה מצליח לחלץ את הזוג העברי על ידי הריגת מנהל העבדים והסתרת הגופה. כאשר הגופה מתגלה, פרעה מורה על מעצרו של משה, אך הוא מצליח להימלט בעזרת מנרית.

לאחר ימי מסע במדבר, משה מגיע למדיין ומציל את שבע בנות יתרו מאנשי שבטים. בהכרת תודה, אביהם נותן למשה את הבחירה באחד מהם לקחת לאשתו. הוא תחילה מסרב אך מאוחר יותר משוכנע על ידי ציפורה להינשא לה.

משה, שעדיין רוצה לדעת מדוע אלוהים מאפשר לשעבד את העברים, מטפס על הר סיני (הר חורב) ופוגש את אלוהים בצורת סנה בוער שאינו אינו מתכלה. אלוהים אומר למשה "אהיה אשר אהיה", נותן למשה את כוחותיו, ומעניק לו את הידע לשחרר את העברים.

מכיוון שרעמסס מסרב לשחרר את העברים, מצרים מוכה בעשר מכות. רק לאחר המכה האחרונה, שבמהלכו מת בנו האהוב של רעמסס, יוצאים העברים לחופשי. עם זאת, לבו של רעמסס מתקשה פעם נוספת בשל חוסר יכולתו לקבל את מות בנו, ומחליט לנסות ללכוד את העברים מחדש.

העברים מודרכים לים סוף על ידי עמוד ענן, כאשר המרכבות של המצרים מתקרבות, אלוהים חוסם את דרכם ומשה חוצה את ים סוף, ומספק לעברים נתיב מילוט. כשהעברים מגיעים לצד השני, משה סוגר את קירות המים ומטביע את המצרים אשר אחריהם - כולל מנרית. העברים עדים למשה בוכה על מנרית, שמאוחר יותר מקבל קבורה כהלכתה.

משה מטפס להר סיני כדי לקבל את מצוות אלוהים בצורת שני לוחות אבן, אך כשהוא יורד הוא מגלה שרבים מהעברים בנו עגל מזהב ויצרו אורגיה. משה משמיד את הלוחות ואת האליל בהתקף זעם ומצווה על מותם של החוגגים הרשעים. לאחר מאבק אכזרי המותיר מתים רבים, הניצולים מתחננים לקבל את מצוות אלוהים ומשה מטפס שוב במעלה ההר. לאחר שמשה קורא את המצוות, מניחים את הלוחות בתיבה.

כעבור זמן מה, משה הזקן חי את חייו כנזיר במדרון ההר ונראה מביט בארץ המובטחת, שאסור לו להיכנס אליה עקב אי ציות קודם לאלוהים.

צוות השחקנים
------------

* דוגרי סקוט בתור משה
* לינוס רואש בתור אהרון
* נווין אנדרוז בתור מנרית
* מיה מאסטרו בתור ציפורה
* פול רייס בתור רעמסס
* ריצ'רד אובריאן בתור אננדר
* סילאס קרסון בתור ג'רד
* פדמה לקשמי בתור הנסיכה ביתיה
* סוזן לינץ' בתור מרים
* קלייר בלום בתור רני
* עומר שריף בתפקיד יתרו

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "עשרת הדיברות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "עשרת הדיברות", באתר Metacritic (באנגלית)

* "עשרת הדיברות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אוריון** היא הוצאה לאור ישראלית עצמאית.

עטיפת הספר "ענוג הוא הלילה" שיצא לאור בהוצאת אוריון בשנת 2016 בתרגומה של חוה כפרי.

היסטוריה
--------

"אוריון" הוקמה על ידי אורלי לוי, עורכת ספרים במקצועה, שבצעירותה שימשה במשך שנים מורה להוראת שפה העברית. בראשית דרכה בתחום הספרים שימשה לוי עורכת בהוצאות לאור כמו "לדורי" ו"כנרת", וכן כעורכת בעיתון הכלכלי "טלגרף" שהפסיק פעילותו בשנת 1996. ההוצאה החלה את פעילותה בחולון בשנת 1999 כהוצאה לאור לספרי ביכורים וספרי משפחה. במרוצת הזמן הרחיבה את פעילותה וכיום מוציאה לאור כ-100 ספרים בשנה, בתוכם ספרי עיון, ספרות מקור ישראלית, ספרי שירה, ספרי ילדים, ספרי בישול, ספרי תיעוד, ספרי הדרכה וספרות מתורגמת.

עד שנת 2005 ההוצאה פעלה תחת השם "אורלי לוי הוצאה לאור".

הוצאת אוריון שמה לה למטרה להיות במה ספרותית ראויה לכותבים בראשית דרכם, כמו גם לסופרים מנוסים. בשנת 2011 נוכח המצב בשוק הספרים, לקחה על עצמה ההוצאה לנסות להקים איגוד או קואופרטיב של סופרים למציאת פתרונות חדשים למצוקתם.[דרושה הבהרה]

בנוסף על פעילות ההוצאה בתחום הספרות היא גם הפיקה עיתונים לחברות שונות.

### כותרים וסדרות

קטלוג ההוצאה כולל, נכון לתחילת 2021, 800 כותרים. בין ספריה המתורגמים של ההוצאה, שניים מספריו של הפילוסוף מישל דה מונטן, "מבחר מסות" ו"סנגוריה על רמון סבונד" – שניהם בתרגומו של דרור דורי. כמו כן, פרסמה ההוצאה בשנת 2011 תרגום ראשון בעברית למקבץ שיריו של המשורר הפרסי סופי חאפז (חפיז).

מהסדרות הבולטות בהוצאה: סדרת ספרי הילדים "טנתא", העוסקת ברגשות, אשר נכתבה בידי תיקי וידס ונדפסה בכמה מהדורות, וסדרת הספרים "הארגמן, ספרים לנשמה", שכתבה מיכל בוקר. ספרי הסדרה הודפסו בכמה מהדורות, חלקם אף עוררו עניין בקרב מו"לים בחו"ל ויצאו לאור באנגלית בהוצאת "Adams" שבארצות הברית ובספרדית בהוצאת Edef ממדריד.

בשנת 2014 יצא לאור בהוצאת אוריון "אליס בארץ הפלאות לקטנטנים" בתרגומו של אלון טרייטמן. זהו התרגום הראשון לעברית של גרסת הפעוטות של ספר הילדים המוכר והאהוב "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול. הספר מלווה באיורים המקוריים של סר ג'ון טניאל, שצבע במיוחד לגרסה זו איורים נבחרים מאלו שאייר ל"הרפתקאות אליס בארץ הפלאות".

בשנת 2016 יצא לאור בהוצאת אוריון הספר "ענוג הוא הלילה" מאת הסופר האמריקאי פרנסיס סקוט פיצג'רלד, בתרגום חדש של חוה כפרי. תרגום זה מוער וכולל מבוא על התקופה, על "הדור האבוד" ועל הקשר בין סקוט וזלדה פיצג'רלד לדמויות גיבורי הספר, דיק וניקול דייבר. 

כמו כן, התפרסמו ב-2016 שני כותרים מאת סופרת הילדים דליה בר-אל: "איך אתם מרגישים" ו"גיבורים על מפלצות".

בשנת 2020 יצא לאור בהוצאת אוריון הספר "תחת עץ היער" מאת הסופר והמשורר האנגלי תומאס הרדי בתרגום לעברית של רון אגמון. 

בשנת 2021 נכנס למצעד הספרים של משרד החינוך הספר "שמלת החג של טרויה" מאת טוביה מדהני גבייאו בהוצאת "אוריון".

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על אוריון (הוצאת ספרים) בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* Orion-Books.co.il - אתר האינטרנט של ההוצאה לאור
* האור של אוריון, באתר דפוס גרף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספרייה הלאומית מאגר המו"לים
2. ↑  הספר "חפיז - שמעתי את אלוהים צוחק"
תמונה המדגימה את יישום חוק השלישים.
**חוק השלישים** הוא כלל אצבע בתחום הקומפוזיציה, המיושם בתחומים כמו ציור, צילום ועיצוב. החוק קובע כי כאשר תהיה התמונה מחולקת על ידי שני קווים אנכיים ושני קווים אופקים באופן שייווצרו בה תשעה חלקים (שלושה שלישים אנכיים ושלושה שלישים אופקיים), נושא התמונה, או נושאיה, צריכים להיות ממוקמים על אחד הקווים או באחת מארבע נקודות המפגש של הקווים (+).

מחקרים שהתקיימו בנושא קבעו כי העיניים שלנו, בהתבוננות בתמונה, נמשכות באופן טבעי לאחת מנקודות המפגש (+) ולא בהכרח למרכז התמונה. חוק השלישים עוזר לנו לשמור על הרמוניה עם המשיכה הטבעית האמורה. שימוש נכון בחוק השלישים בדרך של שימת נקודות העניין שבקומפוזיציה על נקודות המפגש של הקווים, ישמור על תמונה מאוזנת יותר מה שייאפשר לצופה להתחבר לתמונה ביתר טבעיות.

התצלום משמאל מדגים יישום של חוק השלישים. האופק נמצא בדיוק על הקו המפריד בין השליש התחתון לשליש האמצעי של התמונה. העץ נמצא בנקודת המפגש של הקו האופקי התחתון עם הקו האנכי הימני, דבר שיוצר מתח ודינמיקה בתמונה. 

מימין: תמונה בה הנושא העיקרי ממוקם על פי חוק השלישים. משמאל: תמונה שבה הנושא העיקרי נמצא במרכז התמונה.
נענע 

* כלל השלושה בכתיבה

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוק השלישים** בוויקישיתוף

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק השלישים, באתר "קליקי"
* מאמר בנושא קומפוזציזיה, באתר של רועי גליץ
**איב רושה** (בצרפתית: **Yves Rocher**) הוא מותג קוסמטיקה בוטנית בינלאומי, שנוסד בשנת 1959 על ידי היזם הצרפתי איב רושה (1930-2009) בעיירת מגוריו La Gacilly, צרפת. המותג מפעיל למעלה מ-4,000 חנויות אשר מתפרסות ב-90 מדינות בחמש יבשות.

משפחתו של מייסד החברה, שחרתה על דגלה את המחויבות ליופי ולטיפוח האישה, מחזיקה למעלה מ-95% ממניות הקבוצה.

קבוצת איב רושה כוללת 7 מותגים נוספים:  Dr Pierre Ricaud ,Isabel Derroisné ,Petit Bateau ,Kiotis, Stanhome ,Galérie Noémie ו- Daniel Jouvance

חברת איב רושה מתחזקת ומטפחת את הגן הבוטני Jardin Botanique Yves Rocher de La Gacilly, הממוקם ב-La Gacilly, משתרע על פני 55 דונם, ובו מעל ל-1100 זנים שונים של צמחים, מהווה מקור בלתי נדלה לידע בוטני ומקיים שותפיות עם למעלה מ-400 גנים בוטנים אחרים ברחבי העולם. 

הגן הבוטני של איב רושה פתוח לציבור ללא תשלום.

פעילות איב רושה בישראל
----------------------

חברת איב רושה החלה את פעילותה בישראל ביולי 2015 בשיתוף פעולה בלעדי עם חברת קסטרו מודל. הסכם בלעדי זה מקנה לחברת קסטרו לפתוח ולהפעיל רשת חנויות בפריסה ארצית של המותג בהיקף השקעה המוערך בכ-20 מיליון שקל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איב רושה** בוויקישיתוף
* איב רושה, ברשת החברתית פייסבוק
* איב רושה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* איב רושה, ברשת החברתית אינסטגרם

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איב רושה (בשפות מרובות)

* אתר האינטרנט הרשמי של איב רושה (בצרפתית)
* אתר איב רושה בישראל
* Yves Rocher Foundation אתר קרן איב רושה
* קסטרו תפתח רשת חנויות קוסמטיקה של המותג איב רושה, גלובס 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0660 1825
* SUDOC: 029098246
* VIAF: 129844712
* WorldCat: viaf-129844712

 |