recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**כפפות** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1986 בבימויו של רפי אדר עם איקה זהר, שרון הכהן ועזרא כפרי בתפקידים הראשיים.

הפקה והפצה
----------

את הסרט יזם וביים המפיק רפי אדר. התסריט נכתב על ידי רפי אדר ואשתו יהודית סולה והוא מבוסס על ספרו של דן צלקה "כפפות" משנת 1982. העלילה מתרחשת בתל אביב בשנת 1937 ומתרכזת בעולים חדשים מפולין ובקבוצת האיגרוף של מכבי תל אביב.

הפקת הסרט התעכבה כשנה, עקב קשיים בגיוס התקציב הדרוש, לאחר שצילומי הסרט החלו ונפסקו. חברת אולפני ג.ג. של בני הדודים מנחם גולן ויורם גלובוס נכנסה להשקעה בסרט, וסיפקה כמחצית מתקציב ההפקה שעמד על 350 אלף דולר. צילומי הסרט החלו בפברואר 1986. צילומי החוץ נערכו ברחוב ליליינבלום בתל אביב, שעוצב כפי שהיה בשנות ה-30. הסרט יצאה לאקרנים בספטמבר 1986.

הסרט ספג ביקורות שליליות, גם כשל בקופות וירד מהאקרנים לאחר שבועיים בלבד.

תקציר העלילה
------------

מר ברויין (ניסן נתיב), פרשן איגרוף ידוע מוורשה, עולה עם משפחתו לתל אביב ונפגש עם מר פאלאנט (שמואל שילה) מנהל מכבי תל אביב. הוא מציע פרס כספי גבוה למתאגרף שיזכה במקום ראשון. לקבוצה חסר מתאגרף במשקל בינוני והמאמן צ'אמארקו (עזרא כפרי) יוצא לחפש את טולק שפרן (איקה זהר) בעזרת חברו של טולק, מיטייה (שלמה תרשיש).

טולק היה בזמנו שומר ראש של גנגסטר יהודי בוורשה שכונה "העכביש" והיה מתאגרף. בפלסטינה איננו רוצה לעסוק באיגרוף ולקבל מכות אך צ'אמארקו משכנע אותו. הוא מתחיל באימונים מפרכים ומנצח במספר תחרויות.

הוא לומד עברית ומתאהב במורה נאוה (שרון הכהן). מתחיל ביניהם רומן אהבה עם מעלות ומורדות. סוכן איגרוף מניו יורק בשם רוזמרין (אמנון מסקין) מציע לו חוזה שמן בארצות הברית כדי שיתאגרף מול המתאגרף הנודע ג'ו בונאטי (אנטוניו מרסינה). טולק מסכים למורת רוחו של צ'אמארקו. הוא עושה זאת כדי להתגבר על הפחד הטבוע בנפשו.

אחד המתאגרפים, לובארט, (דני מוג'ה) מעודד אותו ועורך לו אימונים מפרכים לקראת התחרות שבתוכם הוא מנצח חייל בריטי מתאגרף שהגיע במקרה לחזות באימוניו.

נאוה רוצה שיעזוב את האיגרוף ומתנתקת ממנו.

לבסוף מתאגרף טולק עם ג'ו בונאטי בתחרות סגורה ומנצח אותו לאחר קרב קשה. רוזמרין נותן לו כסף וכרטיס לארצות הברית אך טולק מחליט לאחר שהתגבר על הפחד, לעזוב את האיגרוף ולהישאר בארץ עם נאוה.

שחקנים
------

| שחקן/שחקנית | תפקיד |
| --- | --- |
| איקה זוהר | טולק |
| שרון הכהן | נאוה |
| עזרא כפרי | צ'אמארקו |
| דן מוג'ה | לובארט |
| שלמה תרשיש | מיטייה |
| אמנון מסקין | רוזמרין |
| אנטוניו מרסינה | ג'ו בונאטי |
| ניסן נתיב | ברווין |
| שמואל שילה | פאלאנט |
| דוד מונשיין | עיתונאי |
| רפי יחזקאל | האנדשר (מתאגרף) |
| יהודית סולה | צלינה, אשתו של צ'אמארקו |
| ירוסלב יעקובוביץ | סקסופוניסט |

קישורים חיצוניים
----------------

* "כפפות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "כפפות", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "כפפות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* כפפות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד לביא, בשבועות הקרובים ייצא לאקרנים הסרט כפפות, מעריב, 28 באוגוסט 1986
2. ↑  ירון פריד, מצלמים, לא מצלמים, מצלמים, חדשות, 6 בפברואר 1986
3. ↑  עירית שמגר, תל אביב הקטנה כזירת איגרוף, מעריב, 6 בפברואר 1986
4. ↑  ביקורות:  
רחל נאמן, קולנוע תוצרת הארץ - 'כפפות', כותרת ראשית, 17 בספטמבר 1986  
מאיר שניצר, אגרוף של וזלין, חדשות, 15 בספטמבר 1986
5. ↑  רן גפן, "כפפות" נופל, חדשות, 23 בספטמבר 1986
**יז׳י שלאג** (בפולנית: **Szeląg Jerzy**, נולד בשם יז׳י שלונג; (13 בפברואר 1933 - 26 בנובמבר 2004), היה פולני שהציל יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה בגטו ורשה והוכר כחסיד אומות העולם.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

יז׳י שלאג נולד להורים מריאנה (מריה) ופרנצסזיק (Franciszek) שלאג בוורשה בירת פולין. מגורי זרים בגטאות לא היו נפוצים במהלך מלחמת העולם השנייה, ובכדי להשתכן בגטו, ארים היו צריכים אישור מיוחד. מריאנה שלאג, אמו של יז'י, קיבלה אישור מיוחד מהרשויות הגרמניות להמשיך להתגורר בביתם שהיה בתוך גטו ורשה, ואכן משפחת שלאג המשיכה להתגורר בגטו במהלך מלחמת העולם השנייה. מכיוון שיז׳י היה נוצרי, הוא למד בבית ספר יסודי מחוץ לגטו, בחלק הארי של וורשה. במשך שלוש שנים, יז׳י הצליח להבריח לגטו ורשה מסמכים, מזון ותרופות וחילק אותם בין משפחות היהודים בגטו תוך סיכון חייו. לא פעם נתפס והוכה על ידי שומרי הגטו על מעשיו. יז׳י תואר כאדם חייכן, טוב לב ונעים הליכות. למרות הייתו ילד בן 10 קיבל מכות קשות עד כדי קבלת סימנים על הגוף שנשארו לכל החיים. לקראת סוף 1942 שאלוג יאז'י ומשפחתו הועברו אל מחוץ לגטו, אבל זה לא עצר את יאז'י ואמו מריאנה מלעזור ליהודים בגטו והיה מעביר להם, דרך חור בחומת הגטו, מזון ודברים בסיסיים אחרים. כך פעל הנער יאז'י במשך שנתיים עד דצמבר 1942, עד סגירתו של ה"גטו הקטן". יאז'י ואמו המשיכו בפעולותיהם עד פרוץ המרד הפולני בחודש אוגוסט 1944.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה, למד יז׳י כלכלה והתגורר בוורשה. בתחילת שנות ה-90, עלה לישראל ועם הגיעו ארצה, התגורר בבית גיל הזהב בקריית חיים. גם במקום זה, יז׳י דאג לזולת וזאת על ידי טיפול בקשישים דוברי פולנית שכן לא דבר עברית כלל. יז׳י היה אדם נוצרי קתולי אדוק ועקב כך נהג לסייר באופן קבוע במקומות הקדושים לנצרות ברחבי ישראל. יז׳י נהג לנסוע אחת לכמה חודשים לוורשה בכדי לפגוש את משפחתו שהתגוררה שם. באחת מנסיעות אלו, ב־2004, נפטר יז׳י. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורו של יז'י. קברו אותר בבית העלמין בוורשה בית הקברות פוואזקי בוורשה (אנ') בסמוך לקבר הוריו.

הכרה והנצחה
-----------

לוח הוקרה ליז'י שלאג, גן חסידי אומות העולם רמת אלון שבחיפה
ב-1984 העיד ניצול שואה על הסיוע של יז'י ואמו למשפחות יהודיות רבות בגטו ורשה. יז׳י ואמו מריאנה הוכרו שנה לאחר מכן כחסידי אומות העולם ב-29 באפריל 1985.

שמם חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם, ונערך לכבודם טקס ביד ושם. יז'י הונצח גם באבן לזכרו בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון בחיפה.

לקריאה נוספת
------------

*

הערות שוליים
------------

1. ↑  גדעון בן רפאל, אדם לאדם – אדם! חסידי אומות העולם תושבי חיפה, באתר המכון ללימודי השואה ע"ש ח.אייבשיץ - חיפה
2. ↑  The Righteous Among The Nations: Szeląg Jerzy ; Mother: Marianna, יד ושם
3. ↑  "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר רשת 13
4. ↑  חגית הורנשטיין, הסודות של גן חסידי אומות העולם, באתר כלבו – חיפה והקריות, ‏2020-04-20
**דניאל פטריק אדייר** (באנגלית: **Daniel Patrick Adair**; נולד ב-19 בפברואר 1975) הוא מתופף קנדי. אדייר היה המתופף של להקת 3 דורז דאון בין השנים 2002 – 2005, וכיום הוא מתופף של להקת הפוסט-גראנג' הקנדית ניקלבק. אדייר משמש כמתופף קבוע של כמה להקות מקצועיות בו זמנית כשהוא מתפרנס גם מניהול חנות והוראת תיפוף.

ביוגרפיה
--------

אדייר נולד וגדל בטורונטו שבקנדה. אביו היה מתופף ובגיל 13 החל אדייר לנגן על מערכת התופים של אביו. הוא המשיך ללמד את עצמו לנגן עד גיל 21 והוא הושפע מג'ון בונהם, ניל פירט ואמנים נוספים. 

מאוחר יותר, הוא החל לעבוד בחנות מוזיקה בוונקובר וטעמו המוזיקלי השתנה. הוא החל להיות מושפע ממתופפי ג'אז כמו: דניס צ'אמברס, דייב וייקל ועוד. בנוסף, הוא החל לנגן עם להקות מקומיות ולהקות קאברים. באותה תקופה, הוא החל ללמוד לנגן על גיטרת בס, ולמד סגנונות תיפוף חדשים וטכניקות ממורים שונים. לאחר מספר שנים של הופעות בברים, הפך אדייר למתופף מקצועי שמנגן בהופעות חיות או באולפנים. הוא היה מנגן עם 3-4 להקות, מלמד 15 איש לנגן תופים פעם בשבוע ומנהל חנות מוזיקה. 

במהלך התקופה העמוסה הזו, הלך אדייר לאודישן של הזמר דייוויד מרטון שחיפש מתופף כדי להקים להקה. לאחר שנבחר אדייר הוקמה הלהקה "מרטון" והם החלו להקליט את האלבום הראשון שלהם ב-1999.

בקיץ 2002, היה לאדייר את ההזדמנות להבחן כמתופף קבוע של להקת 3 דורז דאון. הוא הצטרף ללהקה בתקופה שהיה חבר בה, הקליטה הלהקה את האלבום "Seventeen Days" ואת אלבום ההופעה חיה "Another 700 Miles". בנוסף יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ב-14 מדינות והופיעה מספר פעמים בטלוויזיה.

בינואר 2005, עזב דניאל את הלהקה כדי להצטרף ללהקה הקנדית ניקלבק. 7 חודשים לאחר הצטרפותו יצא האלבום All the Right Reasons, אשר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד. בנוסף לעבודתו עם ניקלבק אדייר השתתף באלבומים והופיע עם הלהקות: "Theory of a Deadman", "Thornley", "Faber Drive" ולהקת הג'אז מארטון.

אדייר הוציא עם ניקלבאק עוד אלבום אשר נקרא Dark horse (בתרגום לעברית: סוס אפל). האלבום יצא ב-18 בנובמבר 2008, אשר זכה להצלחה רבה, האלבום מכר 300,000 עותקים כבר בשבוע הראשון והגיע למקום השני של רשימת שבועון הבילבורד האמריקאי, מקום ראשון בקנדה, ומקום שלישי באוסטרליה. אותו אלבום הגיע למעמד פלטינה (כמיליון עותקים), ב-9 בדצמבר באותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל אדייר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דניאל אדייר
* דניאל אדייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דניאל אדייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* דניאל אדייר, באתר AllMusic (באנגלית)

* דניאל אדייר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* דניאל אדייר, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6190 8187
* MusicBrainz: 6fedf620-c0f4-4167-bab1-ae70b0a7fda3
* NKC: xx0097873
* VIAF: 90617595
* WorldCat: viaf-90617595

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ליל הקרנבל** (ברוסית: **Карнавальная ночь**) הוא סרט מוזיקלי סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים "מוספילם" ובוים על ידי אלדר ריאזנוב. הוא הפך לשובר קופות בברית המועצות (למעלה מ-48.6 מיליון צופים). זה היה הסרט הראשון של הבמאי. בעקבות הסרט לודמילה גורצ'נקו פרצה לתודעה כלל ארצית לאור משחקה ושירה.

באופן מסורתי הסרט הוקרן בטלוויזיה סובייטית ורוסית במהלך סוף דצמבר/תחילת ינואר. בשנות ה-2000 הופקה גרסה על DVD. בשנת 2006 אלדר ריאזנוב ביים סרט "ליל הקרנבל 2".

עלילת הסרט
----------

עובדי מרכז הקהילתי מתכוננים לחגיגות השנה החדשה. מתוכנן נשף מסכות ותוכנית אמנותית שכוללת שירה, הופעת קוסם, בדרנים, להקת ג'אז ועוד. "חבר אוגרצוב" שמונה לממלא מקום של מנהל המרכז לא מסכים עם התוכנית. לדעתו צריך לכלול הרצאה על הישגים של השנה שעברה, הרצאה בנושא אסטרונומיה והופעת להקת מוזיקה קלאסית של הגמלאים. עובדי המרכז מנסים בכול דרך אפשרית לשמור את התוכנית המקורית ובסופו של דבר מצליחים. להפתעת המנהל, פקידי ממשל בכירים שהשתתפו בנשף נתנו מחמאות למארגני הנשף והתוכנית האמנותית.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ליל הקרנבל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ליל הקרנבל", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ליל הקרנבל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ליל הקרנבל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ליל הקרנבל, סרטון באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**לבבות בודדים** (באנגלית: **Lonelyhearts**) הוא סרט דרמה אמריקאי בשחור-לבן משנת 1958 בבימויו של טנסנט דונהיו, עם מונטגומרי קליפט, דולורס הארט, רוברט ראיין ומורין סטייפלטון בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "גברת לבבות בודדים" של נתנאל וסט משנת 1933 ועל המחזה בשם זה הועלה בברודוויי ב-1957. על הספר הופק גם סרט בב-1933 וסרט טלוויזיה ב-1983.

זאת הופעתה הקולנועית הראשונה של מורין סטייפלטון והיא הייתה מועמדת על כך ל-פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.

תקציר העלילה
------------

אדם ווייט (מונטגומרי קליפט) הוא סופר מתוסכל שמבקש להיות עיתונאי. הוא פוגש בבר את פלורנס שרייק (מירנה לוי) ופותח אתה בשיחה. פלורנס היא אשתו של העורך הראשי של עיתון ה"כרוניקל", ויליאם שרייק (רוברט ראיין).

שרייק מגיע לבר וחשדו נופל על ווייט הצעיר והיפה. חיי הנישואין שלהם מלאים בבגידות מצד שניהם. פלורנס אומרת לבעלה כי אדם מבקש עבודה בעיתון. שרייק מטיל עליו להיות עורך הטור "גברת הלבבות המודדים" בו יקבל מכתבי קוראים המפרטים את בעיותיהם וצרותיהם וישתדל לענות להם. אדם מקבל את התפקיד מחוסר ברירה.

אדם יושב בחדר עם העיתונאים נד גייטס (ג'קי קוגן) ופרנק גולדסמית' (מייק קלין) שלועגים לו על תפקידו.

לאדם יש בת זוג אוהבת בשם ג'סטי סרג'נט (דולורס הארט) שגרה עם אביה האלמן ושני אחיה. הוא אוהב אותה אבל משקר בקשר לחייו. שמו האמיתי הוא לסיטר ואביו נידון ל-25 שנות מאסר לאחר שרצח את אשתו ואת מאהבה. בעת שהוא אומר לה כי הוא נוסע לבית יתומים בו גדל עד גיל 18 לאחר שהוריו נהרגו בתאונת דרכים, הוא למעשה נוסע לבקר את אביו הכלוא. רק בסוף הוא מגלה לה את האמת. היא מופתעת ומזועזעת אך לבסוף והיא מקבלת אותו.

אדם לא מרוצה מתפקידו ומבקש לעזוב. שרייק מנסה לשכנע אותו להישאר ולהזמין לשיחה את אחד/אחת "הלבבות הבודדים". הבחירה נופלת על פיי דויל (מורין סטייפלטון). היא מגיעה אליו בחרדה ומספרת על צרותיה עם בעלה הנכה והאימפוטנט אליו היא נשואה כבר 11 שנה.

אדם משוחח איתה ומרגיע אותה, היא מתאהבת בו אך הוא דוחה אותה בעדינות. בעלה פאט דויל (פרנק מקסוול) שומע את השיחה שלה בטלפון עם אדם ומנסה להתקיף אותה אך היא מאיימת עליו בסכין. הוא מגיע למערכת העיתון ומתכונן לירות באדם, אבל אדם מרגיע אותו והוא שומט את האקדח.

אדם מתפטר מהעיתון ויוצא עם ג'סטי לדרך חדשה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מונטגומרי קליפט | אדם ווייט |  |
| רוברט ראיין | ויליאם שרייק | עורך עיתון |
| דולורס הארט | ג'סטי סרג'נט | חברה של אדם |
| מירנה לוי | פלורנס שרייק |  |
| מורין סטייפלטון | פיי דויל |  |
| ג'קי קוגן | נד גייטס | עיתונאי |
| מייק קלין | פרנק גולדסמית' | עיתונאי |
| פרנק מקסוול | פאט דויל |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "לבבות בודדים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לבבות בודדים", באתר נטפליקס
* "לבבות בודדים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לבבות בודדים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לבבות בודדים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לבבות בודדים, באתר יוטיוב
* לבבות בודדים, באתר TCM
* חיי שקר - צנזורה לסרטים ומחזות, באתר ארכיון המדינה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בישראל נקרא בשם "חיי שקר"
פירוש נוסף ערך זה עוסק באברון התא. אם התכוונתם לקולטן תחושתי בשרירים, ראו אברון הגיד על שם גולג'י.

מבנה מערכת גולג'י
משמאל: תמונה של הרשת התוך-פלזמית (בכחול) ומערכת גולג'י (בוורוד). מימין: תצלום מיקרוסקופי של גולג'י, נראה כצבר של חצאי מעגל שחורים בתחתית הצילום.
**מערכת גוֹלְג'י** (בעבר: **גופיף גולג'י**), הקרויה בצמחים גם דיכטיזומה (Dictyosome), היא אחד מאברוני התא, ותפקידה הוא ייצור, שינוי ואריזה של החלבונים. היא נמצאת בתאים איקריוטיים בלבד.

האברון קרוי על-שם קמילו גולג'י, שזיהה אותו לראשונה בשנת 1898, והוא מכונה גם מכשיר גולג'י, מערך גולג'י, מנגנון גולג'י וגופיף גולג'י.

תפקיד
-----

תפקידו העיקרי של מנגנון גולג'י הוא לעבד מקרומולקולות כמו חלבון וליפיד שסונתזו על ידי התא.

בין תפקידיה השונים של מערכת גולג'י ניתן למנות:

* אריזת חלבוני הפרשה הנוצרים ברשתית התוך פלסמית.
* הכוונת תנועת המולקולות השונות למקומות שונים בתא.
* עיבוד חומרים שהתא מפריש אל מחוצה לו, כמו עיבוד סוכרים המצומדים לחלבונים.

את החומר המיועד להוצאה עוטף הגולג'י בווסיקולות, אשר נעות לכיוון קרום התא. כאשר הווסיקולות מגיעות אל קרום התא, הן נבלעות בתוכו והחומר המצוי בהן נבלע בקרום התא. חומרים המיועדים להפרשה מופרשים אל מחוץ לתא.

מבנה
----

אברון גולג'י המצוי לרוב ליד גרעין התא מורכב ממערכת ממברנות המקיפות חללים. הגולג'י עשוי מקפלים קרומיים, המזכירים את קרום התא, בעלי חלל פנימי, המונחים זה על גבי זה. בכל ערימה כזו יש בערך 6 אלמנטים (קפלים), כאשר קוטרו של כל אחד מהאלמנטים הללו הוא בערך מיקרומטר. בכל תא עשויות להיות כמה וכמה ערימות של קפלים מעין אלו, תלוי בסוג התא. לדוגמה, בתאים מפרישי הריר שבאפיתל המעיים, כמות הגולג'י גדולה מאוד. מלבד ערימות קפלים אלו, ישנם בשולי הגולג'י וסיקולות רבות, גדולות (10,000 אנגסטרם) וקטנות (500 אנגסטרם).

הגולג'י מהווה המשך ישיר של הרשתית התוך פלסמית, וקיימת החלפת חומרים רבה ביניהם, רובה מתרחשת בעזרת וסיקולות.
הווסיקולות משמשות גם להעברת חומרים בין קפליו השונים של הגולג'י.

רמת החומציות בתוך הגולג'י שונה מזו של הרשתית התוך-פלסמית ואף משתנה באופן קל והדרגתי בין הקפלים בגולג'י עצמו. עובדה זו חשובה מפני שלתהליכים ולעיבודים שונים המתרחשים בגולג'י נדרשת רמת חומציות שונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערכת גולג'י** בוויקישיתוף
* ארז גרטי, אברון גולג'י – משרד הדואר של התא, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 30 ביולי 2009
* מערכת גולג'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| חלקי התא ואברוניו |
| --- |
| אברונים | גרעין התא • רשתית תוך-פלזמית • גולג'י • כלורופלסט • מיטוכונדריון • ליזוזום • פרוקסיזום • בועית מתכווצת |  |
| חלקים נוספים | ציטופלזמה • קרום התא • דופן התא • שלד התא • חלולית • ריבוזום • MTOC (צנטריול) • מזוזום |
| מבנים בגרעין | גרעינון • ספלייסוזום |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533644305171
* BNE: XX544685
* BnF: cb12261007p (data)
* LCCN: sh85055819
* NDL: 00562538

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**לילית** (באנגלית: **Lillith**) הוא סרט דרמה אמריקאי בשחור לבן משנת 1964 בבימויו של רוברט רוסן (סרטו האחרון), עם וורן ביטי וג'ין סיברג בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב אף הוא על ידי רוברט רוסן והוא מבוסס על הרומן "לילית" של ג'. ר. סלמנקה (אנ') משנת 1961. העלילה היא על המתרחש בכותלי מוסד פסיכיאטרי ובעיקר על קשר אסור בין עובד המוסד ומאושפזת.

ג'ין סיברג הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.

תקציר העלילה
------------

וינסנט ברוס (וורן ביטי) חוזר לעירו רוקוויל לאחר שירות צבאי במלחמת קוריאה שהשפיע עליו נפשית. הוא מתקבל לעבודה במוסד פסיכיאטרי יוקרתי כמרפא בעיסוק. מקבלת אותו הפסיכיאטרית ד"ר ברייס (קים האנטר) שעורכת לו סיור במוסד. וינסנט מתקשר במיוחד לשני מאושפזים, לילית ארתור (ג'ין סיברג) וסטיבן אבשבסקי (פיטר פונדה).

לילית היא אישה יפה ומושכת ווינסנט נמשך אליה מינית אף על פי שזה אסור. גם סטיבן נמשך אליה. וינסנט מציג את יחסו ללילית בפני מנהל המוסד ד"ר לברייר (ג'יימס פטרסון) ואומר שמצבה של לילית משתפר הודות לקשריו אתה. המנהל מאשר לו לצאת איתה ליריד סמוך בו מנצח וינסנט בתחרות רכיבה על סוסים. לילית מעריצה אותו והוא לוקח אותה על הסוס למקום מבודד שם הם מקיימים יחסים.

וינסנט נפגש במקרה בעיר בחברתו הקודמת לורה (ג'סיקה וולטר) שמזמינה אותו לביתה ומכירה לו את בעלה נורמן (ג'ין הקמן). לאחר שנורמן יוצא היא מציעה לו לקיים יחסים אך וינסנט עוזב.

וינסנט מגלה שלילית מקיימת יחסים לסביים עם המאושפזת מיס מיהן (אן מיצ'ם) והוא מפסיק את הקשר ביניהן באלימות.

סטיבן מגלף קופסת עץ כמתנה ללילית והיא מדמה זאת כמתנה מאחיה שהתאבד. וינסנט לוקח את הקופסה וכשסטיבן שואל אותו איך הגיבה לילית על המתנה הוא מוסר לו את הקופסה. זה משפיע רע על סטיבן והוא מתאבד. לילית נכנסת למצב קטטוני ווינסנט חושב שהוא אחראי לכל זה. הוא מחליט לעזוב את המוסד אבל בדרכו הוא רואה את ד"ר ברייס וד"ר לברייר. הוא נעצר, ניגש אליה ומבקש מהם טיפול.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| וורן ביטי | ויסנט ברוס | מרפא בעיסוק |
| ג'ין סיברג | לילית ארתור | מאושפזת |
| פיטר פונדה | סטיבן אבשבסקי | מאושפז |
| אן מיצ'ם | מיס מיהם | מאושפזת |
| קים האנטר | ד"ר ברייס | פסיכיאטרית |
| ג'סיקה וולטר | לורה | ידידה של וינסנט |
| ג'ין הקמן | נורמן | בעלה של לואה |
| ג'יימס פטרסון | ד"ר לברייר | מנהל המוסד |

קישורים חיצוניים
----------------

* "לילית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לילית", באתר נטפליקס
* "לילית", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לילית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לילית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון ללילית, באתר יוטיוב
* הסצנה הלסבית בלילית, באתר יוטיוב
* סיברג וביטי בלילית, באתר יוטיוב
* לילית, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**שבע הגבעות של רומא** (או **להתראות רומא**) (באנגלית: **Seven Hills of Rome**, באיטלקית: **Arrivederci Roma**) הוא קופרודוקציה איטלקית - אמריקאית משנת 1958 בבימויו של רוי רולנד, עם מריו לנצה, מריסה אלסיו (אנ') ורנטו רסקל (אנ') בתפקידים הראשיים.

זה הסרט לפני האחרון של לנצה וסרטה האחרון של אלסיו.

הסרט צולם ברומא ובו קטע של סיור בהליקופטר מעל האתרים הידועים של רומא כמו הקולוסיאום, פורום רומאנום, נהר הטיבר ועוד.

שם הסרט באנגלית נובע מהשיר "שבע הגבעות של רומא" אותו שר מריו לנצה בלחנו של ויקטור יאנג.

שם הסרט באיטלקית נובע מהשיר "להתראות רומא" ("Arrivederci Roma") אותו שר לנצה ביחד עם ילדה איטלקית לפני קהל בפיאצה נבונה ללחנו של רנטו רסקל שגם משחק בסרט. השיר הזה הפך ללהיט בביצועים של בינג קרוסבי, דין מרטין, קוני פרנסיס, אדי פישר, נט קינג קול, קליף ריצ'רד, פרי קומו ועוד. לנצה מבצע את השיר ביחד עם ילדה איטלקית בשם לואיזה די מאו שנפגש במקרה בעת הצילומים והתרשם מקולה. זו הייתה הופעתה היחידה בסרטים.

בניגוד לשאר סרטיו הוא שר כאן בעיקר שירים ומעט קטעי אופרה מריגולטו ו"מרתה". בסצנה אחת הוא מחקה את זמרתם של פרי קומו, פרנקי ליין, דין מרטין ולואי ארמסטרונג.

תקציר העלילה
------------

מרק רביר (מריו לנצה) הוא זמר אמריקאי ממוצא איטלקי. הוא מאורס לאשת החברה קרול רלסטון (פגי קסטל). לאחר ריב היא מודיעה לו שהיא נוסעת לאיטליה ומרק יוצא בעקבותיה.

על הרכבת לרומא עולה רפאלה מריני (מריסה אלסיו) שנוסעת מסאבונה לרומא ובדרך מאבדת את ארנקה. מרק משלם עבורה את כרטיס הנסיעה ומביא אותה לדירתו של בן דודו פפה בונלי (רנטו רסקל) שהוא פסנתרן במועדונים.

פפה מוכן לארח אותם ומרק מבטיח למצוא עבודה. הוא יוצא לרחובות רומא ושר "קליפסו איטלקי" כאנשים רבים מצטרפים אליו.

באחד הפעמים הוא נתקל בצעירים שרוקדים רוקנרול ומדגים בפניהם את כושר החיקוי שלו לזמרים אחרים.

לבסוף הוא מגיע לפיאצה נאבונה ומוצא שם ילדה ששרה בלווי אקורדיון. הוא שר אתה את השיר "להתראות רומא" כשקהל רב צופה בהם ומריע להם בסוף.

לסוף מקבל מרק עבודה במועדון לילה כשפפה מלווה אותו. מתפתח רומן אהבה משולש בין מרק, פפה ורפאלה. העניינים מסתבכים כשמרק פוגש את ארוסתו קרול. בתחילה הם מתלהבים ומחדשים את ידידותם למורת רוחה של רפאלה שפפה מחזר אחריה אך היא רוצה לחזור למשפחתה. אך לבסוף מבין מרק שקרול אינו בשבילו וחוזר לזרועותיה של רפאלה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מריו לנצה | מרק רביר | זמר |
| מריסה אלסיו | רפאלה מריסי |  |
| פגי קסטל | קרול רלסטון | ארוסתו של מרק |
| רנטו רסקל | פפה בונלי | בן דוד של מרק |

קישורים חיצוניים
----------------

* "שבע הגבעות של רומא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שבע הגבעות של רומא", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שבע הגבעות של רומא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שבע הגבעות של רומא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לשבע הגבעות של רומא, באתר יוטיוב
* שבע הגבעות של רומא, באתר TCM
* מריו לנצה שר קליפסו איטלקי, באתר יוטיוב
* מריו לנצה שר שבע הגבעות של רומא, באתר יוטיוב
* מריו לנצה שר "להתראות רומא", באתר יוטיוב
* אד סאליבן מארח את מריו לנצה על שבע הגבעות של רומא, על החיקויים ועל הילדה ששרה אתו, באתר יוטיוב
* מריו לנצה שר אריה מ"מרתה" ומחקה את פרי קומו, פרנקי ליין, דין מרטין ולואי ארמסטרונג, בפסקול "שבע הגבעות של רומא", באתר יוטיוב
חוק זכויות החולה התשנ"ו-1996 מתיר למנהל בית חולים או למנכ"ל קופת חולים להקים **ועדת בקרה ואיכות** (בר"ת: **וב"א**) – ועדת מומחים, שמטרתה לאסוף מידע ונתונים פרטניים מהשטח בניסיון לאתר נקודות תורפה בפרוצדורות המתנהלות בארגון, וזאת במטרה לשפר את הטיפול הרפואי הניתן לציבור הלקוחות.

בחוק נכתב כי 

> 
> (א) בחוק זה, "ועדת בקרה ואיכות" – אחת מאלה:
> 
> 
> (1) ועדה פנימית של מוסד רפואי שהקים מנהל המוסד לשם הערכת הפעילות הרפואית ושיפור איכותו של הטיפול הרפואי;
> (2) ועדה שהקים מנהל קופת חולים לשם שיפור איכות שירותי הבריאות במוסדות קופת החולים;
> (3) ועדה שהקים המנהל הכללי לשם שיפור איכות שירותי הבריאות.
> 
> 

סעיף 22(ב) קובע, כי תוכן דיוניה של ועדת בקרה ואיכות (פנימית או חיצונית), הפרוטוקול שלה, כל תוכן שהוכן לשם הדיונים בה, וכן סיכומיה מסקנותיה – יהיו חסויים במלואם בפני כל אדם, לרבות בפני בית משפט (כלומר: לא יוכלו שמשו ראיה בהליך משפטי) ולרבות בפני המטופלים. מטרת החיסיון היא להשיג שיתוף פעולה מרבי מצד כל מי שתבחר הוועדה לראיין. מכאן ברור כי אין בפעולות הוועדה משום "חיפוש אשמים" או נקיטת יוזמה להענשתם של אחראים למחדלים, וכי הוועדה חותרת לטיוב הליכים ברמה המערכתית ולא הפרטנית. עם זאת, על פי סעיף 3(ד), במקרה שימצא מנהל הוועדה "כי קיימת לכאורה עילה לנקיטת אמצעי משמעת על פי דין כלפי מטפל יודיע על כך למנהל הכללי".

באתר האגף להבטחת איכות במשרד הבריאות נכתב כי 

> 
> ההחלטה על סעיף זה התקבלה בהסכמה רחבה בסימפוזיון שהתקיים בשנת 1996 לבחינת הסוגיה הזאת. סימפוזיון השתתפו: בכירי המשרד, היועצת המשפטית של המשרד, יו"ר ההסתדרות הרפואית, יו"ר המועצה המדעית של הר"י, נציג בכיר ממשרד המשפטים, יו"ר הוועדה האתית של הר"י, פילוסופים ואנשי ציבור ידועי שם.
> 
> 
> 
>

ראו גם
------

* ביקורת פנימית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **חוק זכויות החולה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרק ו': ועדות, סימן ב': ועדת בקרה ואיכות, סעיף 22: ועדת בקרה ואיכות
2. ↑  משרד הבריאות, האגף להבטחת איכות: אודות האגף
ריקי שלח מביים את פיטר פונדה ורוברט דה קוי ב"לוחמי החופש"
**לוחמי החופש** (באנגלית: **Mercenary Fighters** או **Freedom Fighters**) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1988, בבימויו של ריקי שלח ובהפקתם של מנחם גולן ויורם גלובוס, עם פיטר פונדה ורב בראון בתפקידים הראשיים.

הצילומים נעשו בזימבבואה והעלילה היא על שכירי חרב שנשכרו לעזור לצבא להילחם בשבטים מורדים במדינה באפריקה וחלק מהם עוברים לצד השני לאחר שהם חווים את אכזריות הצבא.

הסרט גדוש באפקטים של פירוטכניקה ובפעלולנים.

תקציר העלילה
------------

במדינה אפריקנית עורך הנשיא לומבלה (לסלי מונגזי) מסיבת עיתונאים ומכריז על הקמת סכר ענק שישמש להפקת חשמל ויצעיד את כלכלת המדינה. הבעיה היא שיש לפנות שלושה כפרים של שבט קורומבה מהשטח שיוצף. אנשי השבט מסרבים להתפנות ואחד העיתונאים מוחה בפני הנשיא על פעולה בה הרגו חיילי הצבא 15 מאנשי השבט. הנשיא מופתע, מסיים את המסיבה וקורא לשיחה את מפקד הצבא קולונל קימבה (רוברט דה קוי). הנשיא גוער בקימבה על כך שלא עדכן אותו ומורה לו לגייס לוחמים מהחוץ כדי לעזור לצבא.

בראש הלוחמים, ותיקי מלחמת וייטנאם, נמצא וירלי (פיטר פונדה) והוא מגייס את חבריו ט. ג'יי כריסטיאן (רב בראון), ריף טיילור (רוי אוניל), סאנשז (לורנס קילירס) ועוד. הם מגיעים לאפריקה שם מחכה להם פעולה נועזת לפי אופיים, שבצדה כסף רב.

קימבה מסביר להם כי מטרת הפעולה היא לדכא את מרד השבט ולהרוג את המנהיג ג'אונדה (ג'ו מפלה). ההתקפה על הכפר מתנהלת באכזריות. קימבה אוסף קבוצה מבני השבט, מעמיד אותם לפני כיתת יורים ופוקד עליהם לגלות את מקום המנהיג אחרת יוצאו להורג וכאשר הם אינם משתפים פעולה הם נורים למוות. קימבה גם מורה להרוג את צלם העיתונות דיק ג'והנסן (ג'ונתן ראנדס) למרות מחאותיה וצעקותיה של האחות רות.

רות (ג'ואנה ויינברג) היא אחות מתנדבת בכפרי השבט. היא הגיעה למקום עם אמה ודודתה שנרצחו בעבר באכזריות על ידי החיילים. רות מספרת לט. ג'יי על אכזריות המשטר והוא מתחיל להתאהב בה ולהבין שהוא נלחם בצד הלא נכון. רות מביאה אותו לשיחה במערה בו מתחבאים ג'אונדה ולוחמי השבט.

כעת מתכנן קימבה התקפה על כפר נוסף. לוחמי השבט טומנים מארב למתקיפים ומתחולל קרב קשה בו נפצע למוות המנהיג שנפרד מט. ג'יי לפני מותו. קימבה אומר לווירלי כי לאחר הקרב הזה הוא מייעד לו תפקיד נוסף - הפלת הנשיא, תמורתו יקבלו שכירי החרב כסף רב נוסף.

הם מתקיפים את הכפר ורות נלקחת כשבוייה. ט. ג'יי וחברו טיילור, משתלטים על הליקופטר ומתחילים בהפצצת הכפר הכבוש על ידי קימבה ואליהם מצטרפים חיילים חמושים של השבט. הכפר נכבש ורות ניצלת ברגע האחרון. כל שכירי החרב נהרגים פרט לט. ג'יי וטיילור. הם נפרדים מרות והנשיא נותן להם אישור לעזוב את המדינה בתנאי שלא יחזרו אליה...

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| פיטר פונדה | וירלי | לוחם |
| רכ בראון | ט.ג'יי כריסטיאן | לוחם |
| רון אוניל | קליף טיילור | לוחם |
| לורנס קילירס | סאנשז | לוחם |
| ג'יימס מיצ'ם | וילסון ג'פורדס | לוחם |
| רוברט דה קוי | קולונל קימבה | מפקד הצבא |
| ג'ואנה ויינברג | רות | אחות |
| לסלי מונגזי | לומבלה | נשיא המדינה |
| ג'ו מפלה | ג'ואנדה | מנהיג המרד |
| ג'ונתן ראנדס | דיק ג'והנסן | צלם עיתונות |

קישורים חיצוניים
----------------

* "לוחמי החופש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לוחמי החופש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לוחמי החופש", באתר אידיבי
* קדימון ללוחמי החופש, באתר יוטיוב
* לוחמי החופש, באתר יוטיוב
**גן ילדים מובנה** הוא גן ילדים בעל סדר יום קבוע ומתוכנן, הפעילות בו מותאמת לרמת ההתפתחות של הילד ומכוונת על ידי הגננת. הגננת בגן היא הדמות האחראית להנחות את הילד על מנת שיפיק את המירב לשם התפתחותו.
ה"גן המובנה" עומד בניגוד ל"גן הפתוח" או ה"גן הזורם".

היסטורית הגן המובנה
-------------------

בראשית שנות החמישים, תפקיד הגננת התמצה בהכרת הילד מתוך צפייה בו בשעת המשחק. גננות קבלו הדרכה להימנע מהתערבות במשחק, על מנת שלא לפגוע בדמיונו ובכוונותיו הפנימיות של הילד, ותפקידן הסתכם בארגון סביבת הגן כך שיאפשר את הגרויים הנדרשים לילד, לשם סקרנותו וחקרנותו, ובהמשך לצפות בו תוך הסקת מסקנות על אופיו, חשקיו ותחביביו.
בשנות החמישים המאוחרות ובמשך שנות השישים החל המפנה לאחר פרסום מחקרה של ד"ר דינה פייטלסון ובעקבותיו מאמרה בשם "גורמי הכישלון בכיתה א'". המחקר הראה על הישגים דלים ברמת הקריאה של ילדים בכיתה א'. ממצאיו של מחקר זה גרמו לחשיבה מחודשת ולהסקת מסקנות שיש לתת הכוונה לעבודה יותר מובנית בגן הילדים, על מנת להכין את הילדים כראוי לרכישת הקריאה בכיתה א'. 
במקביל התפרסם מחקר נוסף, שתועד בשם "המשחק הסוציו-דרמטי, אמצעי לקידום לימודי, חברתי וריגושי של ילדים צעירים" (1968) על ידי החוקרות ד"ר שרה סמילנסקי ושפטיה ובו נמצא כי ילדים רבים שנמנו על שכבות אוכלוסייה החלשות לא פיתחו "התנהגות משחק", וכן רבים מהם אינם מנצלים את מירב הגירויים מארגון הסביבה שנועדה לעודד משחק. 
בהשפעת ממצאי המחקרים שונתה התפיסה במערכת החינוך לעבודה יותר מכוונת הכוללת סדר יום יותר מובנה, משחקים דידקטיים, דפי עבודה לקידום מיומנויות רלוונטיות לכיתה א', והכוונה במשחק חופשי לעידוד למידה מתוך המשחק.

לפי שיטת הגן המובנה סדר היום של הילדים בגן הוא אחיד. הילדים מבצעים את אותן פעילויות בזמנים קבועים, דבר הנותן לגננת שליטה בארגון ובמשמעת הילדים.

כיום בגני החינוך המיוחד פועלים אך ורק על פי שיטת הגן המובנה, דבר המסייע לילדים לשמור על שגרה וסדר יום קבוע.

גן ילדים מובנה או פתוח
----------------------

עד היום קיים ויכוח על מעלותיו וחסרונותיו של הגן המובנה לעומת הגן הפתוח שכולל את הדילמות על דמותו של גן הילדים בביטוי של מובנות מול פתיחות, הכוונת הגננת מול יוזמה ועצמאות של הילד, חבירה להתפתחות הילד מול החשה והאצת ההתפתחות, תוכנית המתבססת על תהליכי חשיבה ועל מבנה הפעילות מול תוכנית המתבססת על מבנה הדעת וכן גן ילדים כמכין לבית הספר מול גן ילדים כשדה נרחב לפעילות, ליוזמות, למעשים ולרעיונות.
כיום רוב הגנים הם בעל תכנון מובנה, כשבחלקם ישנה נטייה גדולה יותר לפתיחות מאחרים. מנגד, ניתן למצוא גנים מסוימים הדוגלים בשיטת ה"גן הזורם", שהוא מנוגד בהשקפתו לגן המובנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רק משחק? תפקידו ומעמדו של המשחק בחינוך לגיל הרך, בשנות המדינה - סקירה באתר הסתדרות המורים
**מקרה קצה** הוא מצב או בעיה, שקורים רק בנסיבות נדירות או בתנאים קיצוניים.
פתרון מקרי קיצון, דורש חשיבה "מחוץ לקופסה", כיוון שנלקח בחשבון, ונדרש לבדוק כיצד המערכת מתמודדת עם מצבים בלתי רגילים ושגרתיים.

בעולם ההנדסה והבטחת האיכות
--------------------------

מייחסים למקרי קצה חשיבות רבה בעולם ההנדסה והבטחת האיכות. בכל אחד מהם, תהליך התכנון (ובסופו של דבר ההוצאה אל הפועל) של מקרי קצה יכול להוות משימה משמעותית, ותוצאותיה חשובות בהערכת טיבו של המוצר. מקרי קצה לא טריוויאליים יכולים לגרום לכישלון שלא חשבו עליו בזמן הייצור או בשלבי התכנון של מוצר. לרוב, מדובר במקרים שלא קורים בשימוש רגיל, אך שיש לייחס להם חשיבות, כיוון שהם עלולים לייצר תוצאות הרסניות, ולעיתים אף בלתי-הפיכות.
לעיתים נבדקים בסימולטרים מקרי קצה, לשם בדיקת בטיחות אף שייתכן שלעולם לא יגיעו למצב כזה במציאות.
דוגמאות למקרי קצה בעולם ההנדסה:

* שילוב של רוח העוברת מסביב לגשר, יכולה במקרי קצה לגרום לתהודה עצמית של הגשר, עד למצב של ריסוקו.
* נבחנת עמידות של מבנים בפני רעידות אדמה, גם באזור מסוים בו לא שכיחות רעידות אדמה.

במתמטיקה
--------

הודעת טעות – חלוקה באפס במחשבון
במתמטיקה, מקרה קצה הוא בדרך-כלל מקרה שיש לו תכונות מיוחדות נוספות או היעדר כמות משמעותית של תכונות ("מקרה מנוון"). אחת הדרכים להבחין במקרי קצה היא כאשר במהלך הוכחה כללית נתקלים בקושי שלא מאפשר להתייחס אל מקרים מסוימים כחלק ממקשה אחת, ויש להפריד את ההוכחה הכללית למקרים פרטיים קטנים ולתת לכל אחד "יחס מיוחד" ושונה.

במדעי המחשב
-----------

כאשר כותבים קוד תוכנה, יש להתחשב במקרי קצה אשר עלולים לגרום לשגיאה בקוד, אם יקרו. הגעה למקרי קצה במדעי המחשב יכולה לנבוע מסיבות שונות, כגון:

* בעיה מתמטית (חלוקה ב-0, למשל)
* הגעה לגלישה (overflow)
* קריאה במערך לאינדקס שאיננו קיים
* קלט לא חוקי אשר הוכנס בממשק המשתמש

פתירת בעיות אלו לרוב מתבצעת על ידי הכנסת קוד המונע מן המשתמש ליצור מצבים כאלו, או קוד שנמנע מלהגיע למצבים אלו.

בפיזיקה
-------

* רמקול של מערכת סטריאו יכול לנגן צליל מעוות, כאשר הצליל מנוגן בעוצמתו המקסימלית (אפילו בהיעדר תנאים קיצוניים אחרים).
* חור שחור הוא מקרה קצה כאשר באים למדוד צפיפות של חומר, במקרה זה מקבלים סינגולריות כבידתית.

ביחסים בינלאומיים
-----------------

תרחיש של מקרה קצה ביחסים בינלאומיים, יכול להוביל להכרזת מלחמה, או להפסקת מסחר בין מדינות.

בעבודה סוציאלית
---------------

מדובר לרוב על מצבים קיצוניים שחורגים מהנורמה (למשל התמכרויות, עבריינות, זנות), אשר דורשים פיתוח של מענים ייחודיים.

ראו גם
------

* מקרה פרטי
* גשר מצר טקומה – גשר אשר התמוטט בגלל הגעה למצב של תהודה עצמית
* מדרון חלקלק – צעד העלול להביא לשורת השלכות שבסופן השלכה שלילית, משמש לעיתים קרובות בדילמות הקשורות לאתיקה וזכויות
**דברי ימי רומא** (בגרמנית: **Römische Geschichte**) היא סדרת ספרי היסטוריה הדנה ברומא העתיקה ומהווה את יצירתו המפורסמת ביותר של תאודור מומזן. הסדרה יצאה לאור בארבעה כרכים, בשפה הגרמנית, בין השנים 1854–1885.
שלושת הכרכים הראשונים של הסדרה מתארים את ההיסטוריה הרומית מהימים הראשונים של ההגירה הלטינית לאיטליה ועד לתקופת שלטונו של יוליוס קיסר. הכרך הרביעי מציג חתך היסטורי נרחב המתאר את הפרובינקיות הרומיות בתקופת רומא הקיסרית, מימי קיסר ועד ימי דיוקלטיאנוס. מומזן התכוון לכתוב כרך חמישי שיתאר את ההיסטוריה הרומית מימי קיסר והלאה, אך כרך זה מעולם לא יצא לאור.

מומזן כתב את הטיוטה של הכרך הראשון בין השנים 1851–1853 והיא יצאה לאור ב-1854. העבודה על הטיוטה של החלק השני הסתיימה בשנת 1855, אולם בשל גודלה היא פוצלה לשני חלקים, שהראשון מהם יצא לאור בסוף 1855 והשני יצא לאור באביב של שנת 1856. הכרך האחרון בסדרה יצא לאור בשנת 1885.

"דברי ימי רומא" נחשבת לאחת היצירות הקלאסיות הגדולות שבתחום הכתיבה ההיסטורית ומומזן אף זכה בפרס נובל לספרות על יצירה זו בשנת 1902. בהודעה לעיתונות שפרסמה האקדמיה השוודית, נומקה זכייתו במילים הבאות:

> 
> "בעבור היותו היוצר הגדול ביותר בתחום הכתיבה ההיסטורית, ובמיוחד בזכות עבודתו המונומנטלית "דברי ימי רומא".
> 
> 
> 
>

תרגום לעברית
------------

הספרים יצאו לאור בעברית לראשונה בהוצאת א' שטיבל בשנת תרצ"ה. מהדורה זאת כוללת למעשה רק את שלושת הכרכים הראשונים של מומזן. הסדרה תורגמה בידי צבי וויסלבסקי, דוד קלעי וצבי רודי, ונערכה בידי וויסלבסקי ופישל לחובר. מהדורה נוספת יצאה לאור בהוצאת מסדה בשנת תשכ"א-תשכ"ב. כחלק מההוצאה החדשה, נערך התרגום מחדש בידי אברהם שליט וחדוה בן-ישראל, ונוספו לשלושת הכרכים הראשונים גם הכרך הרביעי, "תקופת הקיסרים", שתורגם בידי עמנואל קופליביץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* תאודור מומזן, דברי ימי רומא, ספר חמישי, פרק י"א, בתרגום לעברית, דבר, 10 באוגוסט 1932
**לפני שאשכח** (בצרפתית: **Avant que j'oublie**; באנגלית: **Before I Forget**) הוא סרט דרמה קולנוע צרפתי משנת 2007, ש ביים וכתב ז'אק נולוט, שאף מככב בו. הסרט מתאר את חייו של גבר הומוסקסואל מזדקן, שהיה האסלר בצעירותו, וכעת הוא נאלץ להתמודד עם זקנתו ועם חייו הריקים.

תקציר העלילה
------------

**פייר** (ז'אק נולוט) גבר הומוסקסואל בן 58, שהיה האסלר בצעירותו. בניגוד לעברו, פייר מוצא שהוא כבר לא נחשב לנחשק מינית וכעת הוא זה שמשלם עבור מין. הוא מתקשה לישון, שותה קפה ומתחיל לעשן בשרשרת. בבוקר הוא זוכה לביקור מ**מארק** (בסטיאן דה'אנייר), האסלר צעיר. הם מקיימים יחסי מין, אך המפגש הלא מהנה מסתיים במהירות; פייר חולה ב-HIV כבר 24 שנים והתרופות השונות שלו משפיעות על ביצועיו. מארק מזמין אותו למועדון דראג אך פייר דוחה את ההצעה, מכיוון שאז הוא יצטרך לגלח את שפמו.

בהמשך, פייר מבקר את **ז'אק**, חבר הומו, עשיר, נשוי הסובל מבעיות מיסים. השניים משווים ביניהם חוויות מיניות בתשלום, ופייר מתרברב כי רכש את שירותיו של צעיר אחד במחצית מהמחיר ששילם חברו. פייר יוצא לפיגאל לצורך מין מזדמן, אך קוטע את פעילותו בשל בעיית האימפוטנציה שלו. פייר מבקר את עורך דינו, ופוגש את **פול** (מארק ריאופול). פייר נזכר כי בצעירותו, הוא נהג לשוטט יחד עם רולאן בארת, ומאוחר יותר הוא מהרהר אודות נעוריו האבודים ומראהו הטוב, ומעיר כי באותם הימים, "חוץ משמש, זין, וברים, שום דבר לא עניין אותי במיוחד".

פייר מתבשר כי **טוטון** (אלברט מיינלה), חברו הוותיק אשר מבוגר ממנו ב-35 שנה, נפטר. הוא מקווה לרשת ממנו קצת כסף, אולם בהיעדר צוואה, הוא מוצא עצמו מנושל מצד קרובי משפחתו של טוטון. פייר מבקר בביתו של טוטון, מחפש אחר יצירות אמנות שהושארו לו, כשהוא חושב לעצמו: מה ישמח אותי? שום דבר..." ובהמשך מוסיף - שייתכן שמה שישמח אותו הוא מאהב צעיר חדש.

פייר עובר טיפול פסיכותרפי בו הוא דן בדיכאון שלו. כאשר הוא חוזר לביתו, פייר חושש מתופעות לוואי של התרופות שהוא נוטל, בהן בעיות בכבד ונשירת שיער. בהמשך, פייר מבצע מין אוראלי בשליח שמגיע לביתו עם מצרכים, מעניק עצות לג'יגולו צעיר ומבקר את חברו **דייוויד**. לבסוף, הוא מתלבש בדראג ויוצא לאולם קולנוע המקרין סרטים פורנוגרפיים יחד עם מארק.

שחקנים ודמויות
--------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| ז'אק נולוט | פייר |  |
| מארק ריאופול | פול |  |
| בסטיאן דה'אנייר | מרק |  |
| ברונו מונגליה | ברונו |  |
| ז'אן פומייה | ז'ורז' |  |
| דייוויד קסלר | מנוסקי |  |
| אלברט מיינלה | טוטון |  |
|

צפייה ביתית
-----------

בארצות הברית, הסרט הופץ לצפייה ביתית על גבי DVD בספטמבר 2008. גרסה זו כללה כתוביות באנגלית, כמו גם טריילר באורך שתי דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

* "לפני שאשכח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לפני שאשכח", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לפני שאשכח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לפני שאשכח", באתר Metacritic (באנגלית)
* "לפני שאשכח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**שוליית המכשף** (באנגלית: **The Sorcerer's Apprentice**) הוא סרט פנטזיה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של ג'ון טורטלטאב, אודות המכשף באלתזר בלייק (ניקולס קייג') שנעזר בדייב סאטלר (ג'יי בארושל), סטודנט לפיזיקה, לחסל את כוחות האופל. בסרט גם משחקים אלפרד מולינה, מוניקה בלוצ'י וטרסה פאלמר.

עלילה
-----

בשנת 740 לספירה, אחד משוליותיו של מרלין, מקסים הארוות' (אלפרד מולינה), בוגד בו ומתחבר לאויבתו, מורגנה לי פיי (אלייס קרייג'). מורגנה פוצעת את מרלין. אך שני שוליותיו האחרים של מרלין, באלתזר בלייק (ניקולס קייג') וורוניקה (מוניקה בלוצ'י), נלחמים בשניהם. לבסוף, באלתזר כולא את מורגנה ואת מקסים ב"בובת כשפים", אך גם ורוניקה נכלאת איתם. בינתיים, מרלין מצווה את באלתזר לחפש את המכשף שיביס את כוחות האופל.

בשנת 2000, דייב סאטלר (ג'ייק צ'ארי), תלמיד בבית ספר יסודי, נכנס בטעות לחנותו של באלתזר. באלתזר בוחן אותו ומגלה שהוא המכשף המתאים להבסת כוחות האופל. דייב שמתעסק בחפצי החנות מפיל בטעות את "בובת הכשפים" שמתוכה משתחרר מקסים. באלתזר ומקסים עורכים קרב עד שלבסוף שניהם נכלאים בכד המצויד במנגנון נעילה לתקופה של עשר שנים, בעוד דייב בורח.

בשנת 2010, דייב (ג'יי בארושל) לומד פיזיקה באוניברסיטת ניו יורק. בעוד שמקסים ובאלתזר משתחררים מהכד. מקסים מגיע ראשון לדייב ושואל אותו לגבי "בובת כשפים". כשדייב ממאן להשיב לו הוא משלח בו חבורת זאבים. אך לבסוף באלתזר מציל אותו. באלתזר מחייב את דייב לעזור לו למצוא את "בובת הכשפים" ואז הוא יוכל ללכת לדרכו. כאשר הם מוצאים את הבובה בצ'יינהטאון, לאחר קרב עם מקסים ועם קוסם נוסף, דייב מעוניין ללמוד עוד על הכישוף.

צוות שחקנים
-----------

* ניקולס קייג' – באלתזר בלייק
* ג'יי בארושל – דייב סאטלר
* אלפרד מולינה – מקסים הארוות'
* אלייס קרייג' – מורגנה לי פיי
* מוניקה בלוצ'י – ורוניקה
* טרסה פאלמר – בקי בראנס
* טובי קבל – דרייק סטון
* אית'ן פק – אנדרה

ביקורות והכנסות
---------------

הסרט זכה לביקורות מעורבות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 43%. אך המגזין "Parade" הגדיר את הסרט כ"פלופ" הגדול ביותר לשנת 2010.

בשבוע הראשון לצאתו הסרט הכניס כ-17.6 מיליון דולר, סכום שלא עמד בציפיות לסרט בעל תקציב של 150 מיליון דולר. שבוע מאוחר יותר, הסרט הכניס פחות מעשרה מיליון דולר ומוקם במקום הרביעי בטבלת הסרטים המכניסים ביותר לשבוע זה אחרי "התחלה", "סולט" ו"גנוב על הירח". נכון לינואר 2011 הסרט הכניס 63,150,991 דולר רק בארצות הברית ו-152,132,612 דולר מחוצה לה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שוליית המכשף** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שוליית המכשף

* "שוליית המכשף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "שוליית המכשף", באתר נטפליקס

* "שוליית המכשף", באתר AllMovie (באנגלית)

* "שוליית המכשף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "שוליית המכשף", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "שוליית המכשף", באתר Metacritic (באנגלית)

* "שוליית המכשף", באתר אידיבי

* "שוליית המכשף", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)

* "שוליית המכשף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7726834-9
* VIAF: 177070316
* WorldCat (עם VIAF): 177070316

 |
**דורה וילסון** ( באנגלית:**Dora Wilson**‏;  31 באוגוסט 1883 – 21 בנובמבר 1946) הייתה אמנית אוסטרלית ילידת בריטניה, הידועה בזכות תחריטים וסצינות רחוב.

ביוגרפיה
--------

דורה לינל וילסון נולדה ב־31 באוגוסט 1883 בניוקאסל על נהר הטיין, אנגליה. הוריה היו ג'יימס וילסון, ואנני מריה, לבית גרין.  המשפחה היגרה למדינת ויקטוריה באוסטרליה בשנת 1884, כאשר דורה הייתה בת שנה.

דורה וילסון התחנכה בבית הספר סומרסט ובמכללת הנשים המתודיסטית במלבורן. בין השנים 1901–1906 למדה בגלריה הלאומית בהנהלת ברנרד הול ופרדריק מקובין, ויצרה חברויות עם האמנים האחרים רות הוליק, גוונדולין גרנט, ובן זוגה פג קלארק.

קריירה אמנותית
--------------

דורה וילסון הייתה ידועה בעיקר בזכות תחריטים, פסטלים וציורי שמן של טבע דומם. עבודתה זכתה לשבחים על "חוש הצבע החזק" שלה, אך גם נמתחה ביקורת על כך שהפגינה "יופי של קופסת שוקולד".  עבודותיה נכללו במספר תערוכות בולטות, כולל התערוכה האוסטרלית ליצירת נשים במלבורן, תערוכת האקדמיה המלכותית לאמנות אוסטרלית בלונדון.  בשנת 1923 עבודתה, 'ריווה ד'אור', הודפסה על שער המגזין "עולמן של נשים" והוצגה בחברת האמנים בפריז.

הסטודיו שלה היה מקום המפגש של עמיתיה מבית הספר לציור שהציגו בשנים 14–1913 כ"שתים עשרה ציירי מלבורן'. קבוצה זו כללה את ג'סי טריל, ג'נט קומברה סטיוארט, נורה גורדון, פנלי בויד, ולינדזי ברנרד הול. וילסון הייתה גם חברה באגודת מלבורן של נשים ציירות ופסליות. 

משנות העשרים ואילך היא התרכזה בעיקר בסצינות רחוב, ובשנת 1923 הוזמנה על ידי סר בולדווין ספנסר לבצע סדרת ציורים של ציוני דרך באירופה. היא הסתובבה באירופה במשך למעלה משנתיים, בליווי הצלם פג קלארק. בשנת 1928 הוצגו עבודות אלה בגלריה Beaux Arts בלונדון ובשנה שלאחר מכן ב״בית אוסטרליה״ בלונדון.

בראשית שנות השלושים של המאה העשרים התמקדה בסצינות היסטוריות מההיסטוריה של מלבורן, עם תערוכה בשם "אבני דרך של מלבורן" שהתקיימה בגלריה לאמנות יפה במרץ 1935. עבודתה הוערכה לטובה על ידי ארתור סטריטון על היותה "רעננה בצבע וחפה ממראה מדכא של צבע שחור."

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דורה וילסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Wilson, Dora Lynnell (1883–1946)"
2. ↑  "Heard Here and There". Argus (Melbourne, Vic. : 1848 - 1957). 26 September 1936. p. 24
3. ↑  "Dora Wilson's Exhibition". The Sydney Morning Herald. 20 April 1926
4. ↑  Australian Art: The Exhibition in London". The Age (Melbourne, VIC). 26 May 1923.
5. ↑  Honorary and Life Members, The Melbourne Society of Women Painters and Sculptors (ב־Australian English)
6. ↑  ART EXHIBITIONS". Argus (Melbourne, Vic. : 1848 - 1957). 20 March 1930. p. 13.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: wilson-dora-lynnell-9134
* DAAO: dora-l-wilson
* NGV: 601
* NLA: 60598134
* Trove: 1464980
* VIAF: 7736150749024916420007
* WorldCat: viaf-7736150749024916420007

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**לפני שהרגליים נוגעות בקרקע** הוא סרט דוקומנטרי ישראלי משנת 2017 בבימויה של דפני ליף. הסרט נבחר להיות סרט הפתיחה של פסטיבל דוקאביב במאי 2017. הסרט נתמך על ידי קרן גשר לקולנוע רב תרבותי בשיתוף הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.

תקציר העלילה
------------

דפני ליף, מיוזמי מחאת האוהלים ומנהיגיה, ביימה סרט המתעד את קורותיה בימי המחאה שהתרחשה בשנת 2011. הסרט בנוי מאוסף כתבות, צילומים, ראיונות וקטעי וידאו שצולמו ימים ספורים לפני המחאה ובמהלכה. עיקר הצילומים הם של כתב ערוץ 10 יונתן פיחוטקה ואליהם נוספים כתבות מצולמות, ראיונות וקטעים שהבמאית עצמה צילמה בטלפון החכם שלה. הסרט מלווה את דפני ליף כשהיא אורזת את חפציה ועוזבת את הדירה השכורה בעודה צעירה אלמונית ומשם כשהיא מייסדת עם שותפים שחוברים אליה את המאהל בשדרות רוטשילד, שם היא הופכת תוך ימים להיות ממנהיגי המחאה החברתית.

קישורים חיצוניים
----------------

* "לפני שהרגליים נוגעות בקרקע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לפני שהרגליים נוגעות בקרקע", באתר אידיבי
* "לפני שהרגליים נוגעות בקרקע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לפני שהרגליים נוגעות בקרקע (הסרט המלא - תרגום לעברית), סרטון באתר יוטיוב
* לפני שהרגליים נוגעות בקרקע - דוקאביב - אתר סינמטק תל אביב
* עידו רוזן, "לפני שהרגליים נוגעות בקרקע" לא מייצר ערך מוסף אמיתי, באתר חדשות 13, 11 במאי 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  שני ליטמן, הסרט של דפני ליף: שוב רגש מתפרץ שלא מגיע לפסים מעשיים, אתר הארץ, 10 במאי 2017.
**חוק החירום במצרים** הוא חוק המופעל בהחלטת הנשיא על מצב חירום אשר מעניק לו סמכויות נרחבות להתמודדות עם משברים. החוק חוקק לראשונה ב-1958 ונקרא חוק 162 לשנת 1958.

היסטוריה
--------

החוק שחוקק על יד הנשיא גמאל עבד אל נאצר היה בשימוש לראשונה רק ב-1967 עם פרוץ מלחמת ששת הימים כאשר מצב החירום הסתיים החליט נאצר להאריך את תוקף החוק, מהלך זה נמשך עד מותו של נאצר ב-1970. מיד לאחר מותו המשיך מחליפו אנואר סאדאת את מימוש החוק, ושמר עליו בתוקף עד שנת 1980, אז ביטל אותו. 

החוק שנמשך 22 שנים רצופות השפיע עמוקות על מצרים ועל מצב זכויות האדם במדינה. ביטול החוק החזיק כ-18 חודשים בלבד עד רצח אנואר סאדאת ולאחריו כונן יורשו הנשיא חוסני מובארכ את החוק מחדש לתקופה של כשלוש שנים, שהוארכו שוב ושוב עד שנת 2003, אז הבטיח מובארכ כי זו הארכה האחרונה במסגרת רפורמות בניהול המדינה, וכי החוק יבוטל במאי 2006. באפריל 2006 כחודש לפני תום תוקפו של החוק התרחשו הפיגועים בדהב (אנ'). מובארכ ניצל זאת כדי להאריך את החוק בשנתיים נוספות. ב-2008, על אף ההבטחות לסיום החוק, האריך הנשיא את החוק בשנתיים נוספות, בשנת 2010 האריך הנשיא את החוק פעם נוספת, אם כי הבטיח שהחוק ישמש רק למלחמה בטרור הסמים, ב-2011 החלו קריאות לביטול החוק לראשונה לאחר כ-30 שנה עקב המהפכה האזרחית. 

ב-24 בינואר הודיע ראש המועצה העליונה של הכוחות המזוינים, מוחמד חוסיין טנטאווי, שעמד זמנית בראש המדינה, כי יבטל את החוק באופן מידי. ב-31 במאי, לאחר כ-4 חודשים, תם תוקפו של החוק ולראשונה מזה 31 שנים מצרים לא הייתה תחת מצב חירום. ב-14 באוגוסט 2013 לאחר ההפיכה הצבאית הודיע הנשיא הזמני עדלי מנסור על כניסה מחדש לתוקף של החוק לתקופה של חודש. ההחלטה באה לאחר הפגנות אלימות של אנשי האחים המוסלמים. החוק היה בשימוש בשנים 2017-2021 בעקבות פיגועי טרור על רקע המלחמה בטרור בסיני.

סמכויות החוק והשפעתו
--------------------

עיקרי החוק:

* הגדלת סמכויות המשטרה
* הגבלת פעילות פוליטית לא-ממשלתית כולל הפגנות ברחוב, תרומות לארגונים פוליטיים לא מוכרים.
* הגדלת כוחה של הצנזורה
* מעצר בלתי מוגבל ללא משפט ודיונים של אזרחים על ידי בתי משפט צבאיים.
* הגבלת הזכויות החוקתיות על פי החוקה העדכנית
* איסור על התכנסויות של יותר מחמישה אנשים והגבלת חופש ההתאגדות.

### שימוש בחוק

לרוב החוק שימש לרדיפת קבוצות אופוזיציה שונות וככלי למנוע ביקורות על המשטר. 
בתקופת מובארכ שימש החוק למעצרים המונים של "חשודים" בטענה שאם הממשלה לא תשתמש בחוק החירום יוכלו אנשי האחים המוסלמים להשיג את השלטון במצרים, הדבר הוביל גם להקמת מתקני מעצר בלתי חוקיים, בלתי מתועדים ומוסתרים ומניעה מאנשי אקדמיה, אנשי דת ועיתונאים בעלי השתייכות אופוזיציונית מקבלת עבודה.
במסגרת הבחירות בשנת 2010 נעצרו אלפים והוחזקו תקופות ארוכות ללא משפט, מספר האסירים הפוליטיים שנעצרו במסגרת חוק החירום מוערך בכ-30,000 בני אדם.

ראו גם
------

* הביאס קורפוס
* מצב חירום (ישראל)
* פוליטיקה של מצרים
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מאדאם קירי** (באנגלית: **Madame Curie**) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1943 בבימויו של מרווין לרוי עם גריר גרסון ווולטר פידג'ן בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הביוגרפיה של מארי קירי מאת בתה אווה קירי (1937).

תקציר העלילה
------------

פרופסור פרו נותן הרצאה בכימיה באוניברסיטת סורבון. אחת מהסטודנטיות מתעלפת והפרופסור עם הסטודנטים ניגשים לעזרתה. היא מספרת לפרופסור כי היא מפולין ושמה מריה סקולדובסקבה (גריר גרסון). הפרופסור לוקח אותה למסעדה ושומע ממנה על מצוקתה. הוא מזמין אותה למסיבה עם אנשי הסגל בביתו ומציג לפניה את פייר קירי (וולטר פידג'ן) שמוכן לקבל אותה כאסיסטנטית שלו במעבדת הכימיה שלו. במעבדה מקבל אותה גם העוזר לו, דוד לה גרו (רוברט ווקר) שמתפעל מיופייה ומתחיל לחזר אחריה.

פרופסור בקרל (רג'ינלד אוון) מדגים להם עפרה של אורניט ומדגים את הקרינה היוצאת ממנו ומסוגלת לחדור מחסומים. עם הזמן מתאהב פייר במרי ומתחיל לחזר אחריה אך היא רוצה לחזור לפולין לאחר סיום לימודיה, כדי לטפל באביה. הוא רואה אותה אורזת ומשכנע אותה לבוא להוריו הגרים בכפר. מריה מוצאת חן בעיניהם ולאחר שכנועים נוספים היא מחליטה להתחתן אתו.

שניהם משוכנעים שהאורניט מכיל חומר נוסף שלא ידוע שמפיץ קרניה. הם משכנעים את שלטונות האוניברסיטה לתמוך בנסיונותיהם ומקבלים מבנה דולף בחורף ומחניק בקיץ ושם במשך שלש שנים וחצי הם עובדים עבודת פרך לנסות לבודד את החומר הזה מתוך 8 טונות אורניט שהובאו מבוהמיה.

נולדת להם בת - אירן (מרגרט או'בראיין) והם עוברים תקופה קשה של עליות וירידות עד שהם מצליחים לבודד שני חמרים רדיואקטיבים, רדיום ופולוניום (על שם מולדה של מארי). הם הופכים למפורסים ועיתונאי (ואן הפלין) מראיין את מארי. בשיא ההצלחה העולמית שלהם פייר נהרג בתאונה על ידי עגלת סוסים שמוחצת אותו. מארי ממשיכה בדרכו.

הסצנה האחרונה היא נאום של מאדם קירי לפני אנשי האוניברסיטה לרגל 25 שנים לגילוי הרדיום. היא נואמת על חשיבות המדע וזוכה למחיאות כפיים סוערות.

פרסים
-----

הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר:

* פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - וולטר פידג'ן
* פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - גריר גרסון
* פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר
* פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר
* פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר
* פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גריר גרסון | מארי קירי |  |
| וולטר פידג'ן | פייר קירי |  |
| רוברט ווקר | דוד לה גרו | עוזר של פייר |
| ואן הפלין |  | עיתונאי |
| אלברט בסרמן | פרופ' פרו |  |
| מרגרט או'בראיין | אירן קירי | בתם של פייר ומארי |
| רג'ינלד אוון | אנרי בקרל | רופא |
| הנרי טרבס | יוג'ין קירי | אבא של פייר |
| מיי וויטי | איז'ן קירי | אמא של פייר |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאדאם קירי** בוויקישיתוף

* "מאדאם קירי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מאדאם קירי", באתר נטפליקס
* "מאדאם קירי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מאדאם קירי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מאדאם קירי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון למאדאם קירי, באתר יוטיוב
* מאדאם קירי, באתר TCM