פירוש נוסף ערך זה עוסק בפעיל ציוני. אם התכוונתם לספינת המעפילים שנקראה על שמו, ראו שבתאי לוז'ינסקי (ספינת מעפילים).

**שבתאי לוזינסקי או לוז'ינסקי** (12 בפברואר 1896 – 18 בינואר 1947) היה פעיל ציוני בולט.

תולדות חיי
----------

לוזינסקי נולד בשנת 1896 בבוברויסק שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (בתחום המושב, היהודי), ברוסיה הלבנה (כיום בבלארוס), ליואל ובתיה לוזינסקי. בילדותו למד אצל מורים פרטיים בביתו, קיבל חינוך דתי ודבק מאוד באמונתו הדתית.

לוזינסקי ספג ציונות מבן דודו ליאו מוצקין, אשר היה מבוגר ממנו יותר מעשור. בבגרותו החליט כי עליו להגיע לארץ ישראל, דבר שדרבן אותו להקים את "קבוצת בוברויסק" אשר הכשירה את עצמה לעבודה פיזית לקראת עלייה לארץ ישראל.
לוזנסקי היה מפעילי "צעירי ציון", והשתתף בוועידת "החלוץ" שהתקיימה בראשית 1918.

בגיל צעיר נשא לאישה את אידה קובנר, אשר עמדה לצדו לאורך כל הדרך. בימי מלחמת האזרחים ברוסיה, תוך תלאות רבות, יצאו בני הזוג עם תינוקם הבכור, שאול, בדרך לארץ ישראל (תר"פ 1920), במטרה לעבוד עבודת אדמה בארץ.

שבתאי ואידה לוזינסקי היו ממקימי "קבוצת אחווה" בפתח תקווה, שהייתה אחת הקבוצות הקבלניות הראשונות בארץ ישראל וחלוצה בחדירת יהודים לענף הבנייה. את עבודת הבנייה ראו כתחנה ארעית בדרך להתיישבות. קבוצת הבנייה הייתה אחד מהגרעינים שהצמיחו את "סולל בונה", ולוזינסקי היה בין הנבחרים למועצה הקבועה של "סולל בונה". ב-1922 עברה המשפחה לראשון לציון על מנת לעזור בבניית 13 הבתים הראשונים בשכונת התימנים.

ב-1923 הגיעו בני הזוג להגשמת חלומם בהקמת משק חקלאי. הם התיישבו במושב עטרות שבהרי ירושלים יחד עם ארבעת ילדיהם. גם בעטרות התבלט לוזינסקי, ובמיוחד התמסר לענייני חינוך. חלומו היה להחיות את המסורת הקדומה של עם ישראל כעם של עובדי אדמה בארץ ישראל.

בימי מאורעות תרצ"ו, כאשר הערבים ניסו לשתק את הבנייה היהודית על ידי מניעת אספקה של אבן וחצץ, נקרא לוזינסקי על ידי מרכז ההסתדרות להקים את "חברת אבן" להפקת אבן וחצץ לבנייה על ידי חוצבים יהודים. תעשייה זו הפכה לחברת "אבן וסיד" שהייתה שייכת ל"סולל בונה".

שליחותו האחרונה הייתה אל שארית הפליטה שהתקבצה בשלהי מלחמת העולם השנייה באיטליה. בסוף 1945 יצא לאיטליה בשם בדוי "שמעון מורוצנר" בסירה "דאלין" שעסקה בהבאת מעפילים. במחנה עקורים באיטליה, פעל כחבר "המרכז לגולה" ועסק בארגון העולים והסעתם אל נמלי ההפלגה.

לוזינסקי נספה בתאונת דרכים באיטליה כששב מכנס שליחים ברומא למחנה הפליטים בו פעל. הוא נקבר בתחילה ברומא ובנובמבר 1947 הועלה ארונו לארץ ישראל והוא נקבר בעטרות. אשתו אידה המשיכה לחיות עם ילדיה במושב עד פינוי עטרות במלחמת העצמאות, ולאחר מכן התגוררה בבני עטרות.

על שמו של שבתאי לוזינסקי ולזכרו נקראה ספינת המעפילים "שבתאי לוז'ינסקי" (השיבוש במקור), שעגנה בחופי ניצנים אך אותרה על ידי הבריטים. חלק מן המעפילים הצליח להיכנס לארץ, וחלקם נתפס.

על מקור השם לוזינסקי
--------------------

שמו הנכון הוא שבתאי לוזינסקי. השם שובש וניתן למצוא במקורות רבים את האיות "לוז'ינסקי" שאינו נכון. מקור השם הוא העיר לוזה (loza) שליד בוברויסק (בלארוס) בה חיה המשפחה. פירוש השם הוא עץ הלבנה. המשפחה עסקה ביערנות ומסחר בעצים. משני טעמים אלה בחרו להם את השם לוזינסקי (ו בחולם, ז נקייה מגרש).

לקריאה נוספת
------------

* **שבתי לוזינסקי: תרנ"ו-כ"ז טבת תש"ז**,‫ תל אביב: בהוצאת תנועת המושבים והארגונים, תש"ז.

קישורים חיצוניים
----------------

* שבתי לוז'ינסקי, באתר בני עטרות
* קורות החיים של שבתאי לוזינסקי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* י. א. שבתי לוזינסקי, דבר, 21 בינואר 1947 (נקרולוג)
* בן-ציון ישראלי, שיחות ירושלים, דבר, 26 בינואר 1947
* עם זכר שבתי לוזינסקי, דבר, 21 בפברואר 1947
* שבתי לוזינסקי (שלשים למותו), דבר, 19 בפברואר 1947: ז. דויד,. ברץ, י. רבינוביץ

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארונו של שבתאי לוזינסקי הובא לעטרות, דבר, 16 בנובמבר 1947; ארונו של שבתאי לוזינסקי הובא לקבורות, דבר, 17 בנובמבר 1947.
2. ↑  מקור: צבי לוז, אחינו של שבתאי לוזינסקי, בנו של קדיש לוז, לשעבר יו"ר הכנסת. בריאיון עם עמנואל עמיבר 1.9.2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502609005171
* VIAF: 308279509
* WorldCat (עם VIAF): 308279509

 |