recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אירינה מורביובה** (ברוסית: **Ирина Муравьёва**;‏ נולדה ב-8 בפברואר 1949, מוסקבה) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסית.

היא זכתה בתואר אמן העם של רוסיה בשנת 1994, זכתה בפרס ברית המועצות בשנת 1981. על תרומתה לתרבות מורביובה זכתה במספר עיטורים סובייטים ורוסים.

ביוגרפיה
--------

אירינה מורביובה נולדה במוסקבה ב-8 בפברואר 1949 למשפחת מהנדס. בתחילת מלחמת העולם השנייה אביה התנדב לצבא האדום וסיים את הלחימה בשטח גרמניה. בהיותו בגרמניה הוא פגש נערה בלארוסית שהובא לגרמניה על ידי הנאצים לצורכי עבודות כפייה. תוך זמן קצר הם התחתנו. 

לאחר סיום בית הספר, אירינה הגישה את המסמכים לכל בתי הספר למשחק במוסקבה, אך לא התקבלה. לאחר שנה היא ניסתה שוב והתקבלה רק לבית הספר למשחק ליד תיאטרון הילדים. בשנת 1970, לאחר סיום הלימודים, היא התקבלה להרכב שחקני התיאטרון ועבדה בו עד לשנת 1977. בשנת 1977 אירינה מורביובה עברה לתיאטרון על שם מועצת העירייה ובשנת 1993 לתיאטרון מאלי במוסקבה. בתיאטרון זה מורביובה עובדת עד היום ומגלמת בעיקר תפקידים במחזות רוסיות קלסיות.

במקביל לעבודה בתיאטרון מורביובה הצטלמה בסרטי קולנוע. כבר בשנת 1965 בהיותה לומדת בבית הספר למשחק היא הצטלמה בתפקיד קטן. ההצלחה הגדולה של אירינה מורביובה הייתה בסרט מוסקבה אינה מאמינה בדמעות בו היא גילמה אחד הדמויות המרכזיות. על השתתפותה בסרט זה השחקנית קיבלה פרס ברית המועצות. בשנת 1982 היא גילמה את התפקיד הראשי בסרט "הקרנבל". בסרט זה השחקנית שרה שיר של מקסים דונייבסקי לפי מילים של רוברט רוז'דסטבנסקי "תתקשר" שהיה להיט בברית המועצות. על תפקיד בסרט זה מורביובה זכתה בתואר "שחקנית השנה" בשנת 1982. 

בשנת 1999 מורביובה הצטלמה בסדרת טלוויזיה שביים בעלה ובתפקידי משנה השתתפו שני בניה. בשנת 2001 וב-2003 היא המשיכה להשתתף בסדרות טלוויזיה בבימוי בעלה.

ב-2006 גילמה דמות משנה בסדרה המצליחה "קטי המכוערת". בשנת 2010 היא זכתה בפרס השנה עבור תפקיד נשי משני.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אירינה מורביובה

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירינה מורביובה** בוויקישיתוף

* אירינה מורביובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אירינה מורביובה, באתר AllMovie (באנגלית)
* אירינה מורביובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אירינה מורביובה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007315364305171
* BNE: XX1536739
* BnF: cb17094736w (data)
* GND: 131930435
* ISNI: 0000 0001 1475 8187
* LCCN: n82109830
* MusicBrainz: 560557fe-5700-4e60-9a3a-a34673d767f4
* SUDOC: 051635356
* VIAF: 79557515
* WorldCat: lccn-n82109830

 |
**תומאס ג'וזף "טום" גולה** (באנגלית: **Thomas Joseph "Tom" Gola**;‏ 13 בינואר 1933 - 26 בינואר 2014) היה כדורסלן ופוליטיקאי אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1955–1966. גולה התאפיין כשחקן רבגוני ושלם המסוגל לשחק במספר עמדות, הודות לקומתו הגבוהה (1.98 מטרים), שליטתו הטובה בכדור ויכולות המסירה שלו. על אף ששיחק לרוב בעמדות הקלע והסמול פורוורד הצטיין בהורדת כדורים חוזרים, ולאורך הקריירה אסף כ-8 ריבאונדים בממוצע למשחק. בשנת 1976 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.

מכללות
------

גולה נולד בעיר פילדלפיה שבפנסילבניה, והחל ללמוד ב"תיכון לה סאל" המקומי בשנה בה סיים את לימודיו פול אריזין. בשנת 1951 פתח את קריירת המכללות שלו באוניברסיטת לה סאל, ובשנת 1954 הוביל אותה לזכייתה הראשונה באליפות ליגת המכללות. בסיום אותה עונה זכה בפרס השחקן המצטיין של הטורניר, וכן בתואר שחקן העונה בליגת המכללות. בעונה הבאה, שהייתה האחרונה שלו במכללה, הוביל את לה סאל לגמר אליפות המכללות, בו הפסידה לאוניברסיטת סן פרנסיסקו של ביל ראסל וקיי סי ג'ונס. לאורך תקופתו בלה סאל העמיד ממוצעים של 20.9 נקודות ו-19.0 ריבאונדים למשחק. גולה מחזיק בשיא הריבאונדים של טורניר ה-NCAA, עם 2,201 הריבאונדים בסך הכול.

קריירה מקצועית
--------------

גולה נבחר על ידי פילדלפיה ווריורס כבחירה טריטוריאלית בדראפט ה-NBA לשנת 1955. בעונתו הראשונה בווריורס חבר לפול אריזין וניל ג'ונסטון, אשר הובילו את הקבוצה לאליפות ה-NBA. גולה קלע 10.8 נקודות למשחק באותה עונה, וזכה למקום ברוטציה הודות לתרומתו בהגנה, בריבאונד ובהובלת הכדור. ב-5 העונות הבאות המשיך לשמש כשחקן חמישייה, השתתף 3 פעמים במשחק האולסטאר ורשם לאורך התקופה ממוצעים של 14.2 נקודות, 10.3 ריבאונדים ו-4.8 אסיסטים למשחק. בשנת 1959 הצטרף לקבוצה הסנטר וילט צ'מברלין, אך למרות יכולתו המצוינת הודחה פילדלפיה מהפלייאוף פעם אחר פעם, לרוב מול בוסטון סלטיקס.

במהלך עונת 1962/1963 נשלח גולה בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לפורוורדים וילי נאולס וקני סירס. בשתי עונותיו הראשונות בניו יורק נבחר פעמיים נוספות למשחק האולסטאר, אך בהמשך נחלשה תרומתו והוא פרש ממשחק בסיום עונת 1965/1966, בגיל 33. באף אחת מ-4 העונות של גולה בניקס לא העפילה הקבוצה לפלייאוף.

לאחר קריירת המשחק
-----------------

בשנת 1968 חזר גולה לאוניברסיטת לה סאל, כשמונה למאמן קבוצת הכדורסל. בשתי עונותיו בתפקיד הוביל את הקבוצה למאזן כולל של 37 ניצחונות ו-13 הפסדים. אולם הכדורסל של האוניברסיטה, שנחנך בשנת 1998, נקרא על שמו - "טום גולה ארנה".

בשנת 1968 נכנס גולה גם לחיים הפוליטיים, כשנבחר לבית המחוקקים של מדינת פנסילבניה, כנציג המפלגה הרפובליקנית. לאחר כשנה עזב את התפקיד והתמנה למנהל הכספים הראשי של העיר פילדלפיה. בשנת 1973, בסיום הקדנציה הראשונה שלו, סיים את תפקידו. ב-26 בינואר 2014 נפטר גולה, בגיל 81.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טום גולה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* טום גולה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ההודעה על מותו של גולה, באתר הניו יורק טיימס, 27 בינואר 2014
2. ↑  דף השחקן, באתר היכל התהילה של הכדורסל
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1955, באתר basketball-reference.com
4. 1 2  ההודעה על מותו של גולה, באתר philly.com,‏ 28 בינואר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018064379
* VIAF: 688152684001923430007
* WorldCat: lccn-no2018064379

 |
**נחי (נחמן) אייל** (נולד ב-15 ביולי 1962) הוא פעיל פוליטי ישראלי, מייסד והמנכ"ל הראשון של הפורום המשפטי למען ארץ ישראל. בעבר היה מנכ"ל מפלגת תקומה ומועמד מטעמה ובהמשך מטעם מפלגת הימין החדש לכנסת.

ביוגרפיה
--------

אייל, בנם של אברהם ופרידה גדל בירושלים. למד בבית ספר דוגמה לבנים, בישיבה התיכונית אור עציון ושימש מדריך בתנועת בני עקיבא. 

התגייס לגרעין נח"ל והיה ממייסדי היאחזות נח"ל שנהייתה למושב שדמות מחולה. במלחמת לבנון הראשונה עסק בפינוי נפגעים. בשירות המילואים שירת כסמג"ד הגמ"ר בחטיבת בנימין על אף שלא עבר קורס קצינים, ובתקופת הקורונה שירת במפקדת אלון. 

לאחר שירותו הצבאי התגורר בירושלים, שימש רכז מחוז בבני עקיבא ומנהל בעיתון נקודה. בהמשך עבר לשדמות מחולה, שם עסק בחקלאות, בהדרכה והקים מדרשת טיולים. ב-1991 עבר לפסגות וכיהן כמנהל עיתון אותיות.

למד מדעי החברה והרוח באוניברסיטת אריאל. שימש כמנכ"ל מפלגת תקומה מאז הקמתה ב-1999 ועד לשנת 2014. לשעבר מנכ"ל הפורום המשפטי למען ארץ ישראל. סייע להקמת עמותת "ירוק עכשיו" וסוכנות הידיעות "תצפית". הקים את בית הספר "עובדה" ללימודי עיתונות. הקים וניהל את המכינה הקדם צבאית "אלישע", את ישיבת יריחו ואת הישיבה בקבר רחל. היה ממקימי תנועת "אורות" ומשמש כמנכ"ל העמותה, ארגון "אורות חסד" והעלון "מעט מן האור".

בשנת 2006, במהלך פינוי עמונה, הוכה בנו יחיעם אייל על ידי שוטר, נפצע קשה, עבר החייאה, ולבסוף השתקם מהפציעה. בעקבות מקרה זה, יזם אייל את הקמת תוכנית "מאמינים במשטרה" ואת פרויקט "מכינה לחיים" מכינה קדם-משטרתית. מיזם המכינה המקדימה לא הצליח אבל פרויקט מאמינים במשטרה הצליח וממשיך מדי שנה בהתמדה, בגיוס בוגרי מכינות וישיבות הנמצאים לאחר שירותם הצבאי למשטרה, בתוכנית ייחודית המכשירה שוטרים דתיים לתפקידי קצונה במשטרת ישראל, תוך שילוב לימודים תורניים בבית המדרש, על מנת שלמתגייסים יהיה ליווי בתחום ההלכתי והרוחני לכל אורך המסלול.

היה יועצו של חבר הכנסת חנן פורת, ומקורב לשר אורי אריאל.

היה חבר דירקטוריון קק"ל מ-2012 ועד 2020 ואחראי על פיקוח ואכיפה על פלישות לקרקעות קק"ל.

בבחירות לכנסת ה-19 הוצב אייל במקום ה-15 ברשימה המשותפת של הבית היהודי ותקומה ולא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת ה-20 הוצב במקום ה-17 ברשימה המשותפת ולא נכנס לכנסת.

לקראת הבחירות לכנסת ה-21 פרש מתקומה ועבר למפלגת הימין החדש, שם הוצב במקום ה-16 ברשימה. במערכות הבחירות הבאות לא התמודד לכנסת.

חיים אישיים
-----------

תושב פסגות. נשוי לרחל ואב לשבעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נחי אייל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* עניין אישי והפעם עם נחי אייל, בשבע, 16 בנובמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוא קרוי על שם רבי נחמן מברסלב, שכן סביו, הרב צבי אריה ליפל, היה מגדולי ה'עובדים' בחסידות ברסלב, לפני השואה - באומן, ולאחריה - במאה שערים (בין השאר, הוא מפורסם כמי שהציל מציפורני הנאצים את כסאו של רבי נחמן).
2. ↑  אני איש של אורי אריאל, באתר כיפה, ‏15/01/19
**בראדלי ארנסט "בראד" דייוויס** (באנגלית: **Bradley Ernest "Brad" Davis**; נולד ב-17 בדצמבר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1977–1992. ממוצעיו הכוללים לאורך 15 עונותיו בליגת ה-NBA הם 8.2 נקודות, 1.9 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק.

בנובמבר 1992 הופרשה גופייתו, עם המספר "15", על ידי קבוצת דאלאס מאבריקס. בין השנים 1992–1996 ו-1999–2018 שימש כעוזר מאמן עבור המאבריקס.

קריירת מכללות
-------------

דייוויס נולד במינאקה שבמערב פנסילבניה, ובין השנים 1974–1977 למד באוניברסיטת מרילנד. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפיל עמה לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Elite Eight"), הודות ליכולת טובה של כוכב הקבוצה ג'ון לוקאס. לאורך תקופתו בקבוצה קלע 12.2 נקודות וחילק 5.1 אסיסטים בממוצע למשחק, תחת המאמן חבר היכל התהילה לעתיד לפטי דריסל.

קריירת משחק
-----------

בדראפט ה-NBA‏ 1977 נלקח דייוויס בבחירה ה-15, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. לאחר 33 משחקים בלבד שוחרר מהלייקרס, ועד שנת 1980 שיחק לתקופות קצרות עבור אינדיאנה פייסרס ויוטה ג'אז מה-NBA, וכן עבור "גרייט פולס סקיי" מליגת ה-WBA ו"אנקורג' נורת'רן נייטס" מליגת ה-CBA.

בדצמבר 1980 הצטרף לדאלאס מאבריקס, לקראת עונת הבכורה של המועדון ב-NBA. ב-5 עונותיו הראשונות בדאלאס שימש כרכז הפותח, ורשם ממוצעים של 11.2 נקודות ו-6.8 אסיסטים למשחק, וב-7 העונות הבאות קלע 6.7 נקודות ומסר 3.8 אסיסטים למשחק כמחליפו מהספסל של דרק הרפר. בעונת 1984/1985 כמעט והיה השחקן הראשון בליגה שנכלל ב"מועדון ה-50-40-90", כאשר קלע ב-50.5% מהשדה, ב-40.9% מהשלוש וב-88.8% מקו העונשין. בעונת 1987/1988 העפיל עם המאבריקס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדות המועדון, אך הקבוצה הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 3–4.

באפריל 1992 פרש ממשחק, לאחר 12 עונות רצופות בדאלאס. באותה העת הוביל את שחקני המועדון במספר משחקים (883) ובמספר אסיסטים (4,524) בקבוצה.

לאחר הפרישה ממשחק
-----------------

מיד עם פרישתו ממשחק הצטרף לצוות האימון של המאבריקס, תחת המאמן הראשי ריצ'י אדובאטו, וב-3 העונות הבאות נשאר בתפקיד זה תחת גאר הרד, קווין באקנר ודיק מוטה. באותה תקופה שימש במקביל כפרשן של משחקי הקבוצה בטלוויזיה וברדיו המקומיים. בין השנים 1999–2018 היה עוזר מאמן בדאלאס אשר התמקד ב"פיתוח שחקנים", תחת המאמנים דון נלסון, אייברי ג'ונסון וריק קרלייל. בעונת 2010/2011 זכה עם המאבריקס באליפות ה-NBA, כעוזר מאמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בראד דייוויס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות ה-NBA של דייוויס, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות המכללות של דייוויס, באתר sports-reference.com
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1977, באתר basketball-reference.com
4. ↑  שחקני המאבריקס הנשכחים: בראד דייוויס, באתר thesmokingcuban.com,‏ 21 במרץ 2018
5. ↑  סטטיסטיקות האימון של דייוויס, באתר basketball-reference.com
**חזי שטרנליכט** (נולד ב-24 ביוני 1976) הוא עיתונאי, פובליציסט ופרשן כלכלי.

ביוגרפיה
--------

שטרנליכט נולד בפתח תקווה. בשנותיו הראשונות גדל בתל אביב, לאחר מכן עבר להתגורר במושב בית יהושע. את לימודיו בתיכון סיים בבית הספר הדסים בשנת 1994. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד באקדמיה. בשנתיים הראשונות (1998–1999) באוניברסיטת בר-אילן בחוג למדעי המחשב. לאחר מכן שינה כיוון, עבר ללמוד כלכלה וקיבל תואר ראשון מבית הספר לכלכלה באוניברסיטת תל אביב בשנת 2002.

בתחילת דרכו בשוק העבודה שימש בתפקיד כלכלן ומבקר פנים באוצר השלטון המקומי. לאחר מכן פנה לעבוד בעיתונות כלכלית. בשנת 2003 החל לעבוד באתר החדשות הכלכליות ביזפורטל מקבוצת קו מנחה, תחילה ככתב שוק ההון ובהמשך כעורך הראשי של Bizportal. בשנת 2006 עבר ל"מעריב" שם שימש כתב שוק ההון. בהמשך הדרך עבד בתפקיד יועץ לקשרי משקיעים בחברת תקשורת פיננסית של נעם ילין. בתפקיד זה ייעץ לחברות ולגופים שונים בשמירת קשר עם הגופים המוסדיים בשוק ההון הישראלי. מאז קיץ 2008 ועד ל-2017 שימש בתפקיד כתב ופרשן כלכלי בעיתון "ישראל היום". בשנת 2013, פרסמה תוכנית התחקירים המקור, בערוץ 10, כיצד עמוס רגב עורך העיתון, מתערב בתכנים של כתבי העיתון ומטה אותם כך שיסקרו באופן חיובי את ראש הממשלה בנימין נתניהו. כדוגמה הביא כתבה של חזי שטרנליכט שתוכנה שונה על ידי רגב, כך שבמקום ביקורת על המדיניות הכלכלית של נתניהו היא תציג אותו באור חיובי.

בין פברואר 2018 סיקר שטרנליכט את שוק ההון, ככתב מוסף "השוק" בעיתון "כלכליסט", ומאז חודש אפריל 2022, עבר לשמש בתור כתב ופרשן שוק ההון במוסף "שוק ההון והשקעות" של העיתון "גלובס".

בחודש פברואר 2015 העניקה האגודה לזכות הציבור לדעת את הפרס לתקשורת כלכלית איכותית לשטרנליכט.

חיים אישיים
-----------

שטרנליכט מתגורר בנתניה, הוא גרוש ואב לשניים.

ספרים
-----

שטרנליכט פרסם שלושה ספרים פרי עטו:

* "**המדריך למתחילים בשוק ההון הישראלי**", הוצאת מודן, 2008
* **"כריש מול סרדינים"**, הוצאת כוכביא, 2011.
* **"הוועדה הממלכתית"**, הוצאת כוכביא, 2015.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידו קינן, חזי שטרנליכט בעד או נגד המלצת דו"ח טרכטנברג, באתר העין השביעית, 13 במאי 2013
2. ↑  אתר למנויים בלבד נתי טוקר, תחקיר "המקור": כך מתערב עורך "ישראל היום" לסיקור אוהד של נתניהו, באתר TheMarker‏, 4 בפברואר 2013
3. ↑  נתי טוקר, תחקיר "המקור": הקשר בין נתניהו לישראל היום - העיתון הנפוץ במדינה, באתר הארץ, 4 בפברואר 2013
4. ↑  ספרים - עיון, באתר הארץ, 29 בנומבבר 2008
5. ↑  למה אתה חייב לקרוא את התנ"ך, באתר ynet, 16 בספטמבר 2010
6. ↑  קובי קמין, ‏סיפורי הצלחה, באתר גלובס, 20 ביוני 2011
7. ↑  אתר למנויים בלבד הארץ, ספרים חדשים, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303609105171
* ISNI: 0000 0000 6697 1492
* LCCN: no2008124579
* VIAF: 14590775
* WorldCat: lccn-no2008124579

 |
**מסטיק עלמה** הוא מסטיק שמיוצר על ידי חברת עלית.

היסטוריה
--------

המסטיק יוצר בשנות החמישים של המאה ה-20, על ידי מפעל הקפה והממתקים "ליבר", תחת רישיון של חברת מסטיקים אמריקאית. בשנות השישים רכשה יצרנית הממתקים "עלית" את המוצר והמותג והחלה לשווק אותו בשלושה טעמים.

במקור יוצר המסטיק בצורת פסים עטופי נייר בחפיסות של חמש יחידות; צהובות (טעם ספירמינט), ירוקות (טעם פפרמינט) ואדומות (טעם אוכמניות). כשהנפוץ שבהם היה הצהוב, שנקרא אז: "גומי לעיסה בטעם מנטה". על חפיסות המסטיק הייתה דמות של עלמה בפרופיל פנים, הנהגה במלרע, אולם השם בציבור השתמר דווקא במלעיל. באנגלית נקרא המוצר "O Girl", והאות O הקיפה את פניה של העלמה. 

לאחר כניסתו של מסטיק אורביט לשוק בשנות התשעים, ותחילתה של מהפכת הבריאות שהובילה לירידה בצריכת מוצרים רוויי סוכר בפרט ומסטיק בכלל, הופסק בהדרגה ייצורו של מסטיק עלמה והוא נעלם מהמדפים.

המוצר כיום
----------

כחלק מתרבות הרטרו והנוסטלגיה, הוחזר המוצר למדפים באפריל 2007 לקראת יום העצמאות כמהדורה חד פעמית, תחת המותג must עם הלוגו המקורי והצבעים המקוריים אך בגרסת chicklets (קוביות לעיסה), במקום פסי המסטיק המקוריים, בגרסה ללא סוכר, אך רק בשני טעמים: ספירמינט (אריזה צהובה) ואוכמניות (אריזה ארגמנית).

המהדורה שהושקה נמכרה בהצלחה והמוצר זכה לביקושים נוספים, מה שהוביל להשבתו הסופית אל המדפים במתכונתו הנוכחית.

כיום משווק המוצר הצהוב כבטעם "מנטה עדינה" ולא כבטעם "ספירמינט".

קישורים חיצוניים
----------------

* הדף של "מסטיק עלמה" באתר הנוסטלגיה הישראלית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שהתמזגה ב-1970 סופית עם עלית.
2. ↑  כל היודע דבר על מקום הימצאם - nrg כלכלה
3. ↑  רגע של נוסטלגיה, באתר ynet, 15 באפריל 2007
**לונינץ** (בלארוסית: **Лунінец**, ברוסית: **Лунинец**, בפולנית: **Łuniniec**) היא עיירה במחוז ברסט ליטובסק בבלארוס.

היסטוריה
--------

לונינץ מוזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1540. היא נכללה במחוז פינסק של פולין עד החלוקה השנייה של פולין בשנת 1793 עת עברה לשלטון רוסי. בשנת 1888 נבנה בה צומת מסילות ברזל, ובשנת 1905 הוקמה בה תחנת רכבת גדולה.

בשנת 1920 עברה לונינץ לידי הרפובליקה הפולנית השנייה שזה עתה קמה, אך בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב עברה בספטמבר 1939 לידי ברית המועצות. בשנים 1944-1941 הייתה העיירה תחת שלטון גרמניה הנאצית, ולאחר מכן שבה להיות חלק מבלארוס - בתחילה כחלק מברית המועצות, ולאחר התפרקותה, בבלארוס העצמאית.

יהודי לונינץ
------------

יהודים רבים עברו ללונינץ בעקבות הקמת מסילת הברזל שעברה בה. היהודים התרכזו ברובע זמד וסביב השוק. בשיאה כללה הקהילה היהודית כ-3,000 איש, כשליש מתושבי העיירה. 

### חסידויות בעיירה

בעיירה פעלו מספר חסידיות: חסידות קרלין סטולין, חסידות ברזנה וחסידות הורודוק. 

חסידות קרלין שנקראה בשם "אור ישראל" על שם האדמו"ר רבי ישראל מסטולין, ובמשך מספר שנים כיהן בראש הישיבה במקום הרב אלעזר מנחם מן שך. 

רב העיירה הראשון והיחיד שכיהן בה היה הרב אלתר יהודה זוליאר, מחסידי סטולין, שכיהן כרב במשך מעל 40 שנה.

### כיבוש הנאצים

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת יולי 1941, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה. בנוסף, רצחו הגרמנים את הרופאים היהודים בעיירה.

באוגוסט 1941, רצחו הנאצים את רוב הגברים היהודים מגיל 14 ומעלה בעיירה. באוקטובר 2021, אחרי שנות מסע חיפושים, התגלה קבר האחים בעיירה, ובו שרידים מ-1,400 הנרצחים היהודים. החקירה העלתה כי הרצח בוצע על ידי משטרת גדוד 306 שנקרא "גדוד הענישה", שתפקידו היה לבצע הוצאות המוניות להורג. 

3,000 היהודים שנותרו בעיירה, בעיקר נשים וילדים, הועברו במרץ 1942 לגטו שהוקם בה, אליו הובאו בהמשך יהודים נוספים מיישובי הסביבה, ובו סבלו היהודים מרעב כבד ומהוצאות להורג בידי השוטרים הבלארוסים.

  

ב-18 באוגוסט 1942, נרצחו כ-2,800 מיהודי הגטו מחוץ לעיירה, ובאוקטובר 1942 נרצחו כ-100 היהודים האחרונים שהושארו בגטו.

כך באזור לוניניץ עצמו, נרצחו יותר מ-16 אלף אזרחים בזמן השואה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוניניץ** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת לונינץ, בספריית העיר ניו יורק
* "לוניניץ", באתר JewishGen (באנגלית)
* לונינייץ (Łuniniec), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* לונינייץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "לוניניץ", באתר השטעטל הווירטואלי
* אנדרו קוס, לונינייץ, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1415–1416), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אייכנר, איתמר (2021-10-17). "נעליים, משקפיים ותמונות בכיס: קבר אחים ובו 1,400 נרצחים יהודים התגלה בבלארוס". *Ynet*. נבדק ב-2021-10-20.
2. ↑  נעליים, משקפיים ותמונות בכיס: קבר אחים ובו 1,400 נרצחים יהודים התגלה בבלארוס, באתר ynet, 17 באוקטובר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555118905171
* GND: 4499119-8
* LCCN: n83063867
* VIAF: 130222724
* WorldCat (עם VIAF): 130222724

 |
הרב **יוסף שיינין** (נולד בשנת 1940) הוא רבה הראשי האשכנזי של אשדוד.

ביוגרפיה
--------

נולד לציפורה ולרב מנחם מנדל שיינין, תלמיד ישיבת חברון בעיר חברון ומשגיח רוחני בישיבת רחובות. למד בישיבת פוניבז'. נישא לעטרה הדסה, בתו של הרב דוד סלומון. בגיל צעיר התמנה לרבה של טירת כרמל, שם פתח ישיבה בהיקף מצומצם[דרוש מקור]. לאחר שרבה הראשון של אשדוד, הרב סיני אדלר עבר למבשרת ציון, מונה כרב ראשי, לצידו של הרב ישראל אליזרע, הרב הראשי הספרדי. עם פטירת הרב אליזרע, בשנת תשס"א, נותר הרב שיינין כרבה הראשי היחיד של העיר, עד מרץ 2010, אז נבחר הרב חיים פינטו לרבה הספרדי של העיר.

הרב שיינין משמש גם כראש כולל להוראה **מורשת מנחם - אשדוד** שהוקם לזכר אביו. לכולל שני סניפים, בבית כנסת אהל יעקב ובבית הכנסת לזכר נספי אגוז.

במהלך שנת תשפ"ב הוקם ברובע י"ב בעיר אשדוד, בית מוסדות מורשת מנחם, מבנה בן ארבע קומות בפינת הרחובות בני ברית שד' בן עמי, ובו כולל האברכים, שעבר מרובע ב'. ובית כנסת על עדתי לתושבי האזור. וכן מעונות יום של מוסדות מורשת מנחם, בשם 'צלילי הטף'. 

ב-2009 סירב הרב שיינין להעניק תעודת כשרות בתנאים הרגילים לקונדיטוריה שבבעלות יהודייה משיחית בשל היותה מוגדרת בהלכה כמומרת. בג"ץ קבע שקביעת התנאים המחמירים לקבלת תעודת ההכשר (משגיח כשרות צמוד בכל שעות הפעילות המחזיק בידיו את המפתחות לעסק) נעשתה בחוסר סמכות ומשיקולים זרים וחייב את הרב להעניק תעודה, אך הוא סירב. בהמשך חייב בג"ץ את הרבנות הראשית לישראל להסמיך רב אחר שייתן הכשר לעסק.

ב-2010 נמנה הרב שיינין על חותמי מכתב הרבנים שאסרו על השכרת דירות לערבים.

אחיו, הרב נחום שיינין היה אב בית דין בתל אביב וכן דיין במינוי זמני בית הדין הרבני הגדול.

כתביו
-----

הרב שיינין חיבר בשנת תשנ"ח את הספר "**הדר יוסף**" בנושאים שונים בש"ס, הכולל בין היתר התכתבות עם הרב יוסף שלום אלישיב בהלכות הנוגעות לפסולי חיתון. ובו הסכמות מגדולי הדור, זצ"ל ושליט"א.

בשנת תשפ"ב יצא לאור חלק שני הדר יוסף, עניינים בש"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב יוסף שיינין, חנוכה ההוד וההדר, מאתר ישיבת כרם ביבנה

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר אבידר, המחבוא בארגז הכביסה, מעריב, 6 באוגוסט 1982.
2. ↑  קובי נחשוני, בג"ץ: הרב לא נותן כשרות, הסמיכו רב אחר, באתר ynet, 21 בדצמבר 2009
3. ↑  קובי נחשוני, 50 רבני ערים: לא להשכיר דירות לערבים, באתר ynet, 7 בדצמבר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007521103905171
* VIAF: 308282691
* WorldCat (עם VIAF): 308282691

 |
**שאול בוסתן** (נולד ב-2 בינואר 1983) הוא מוזיקאי, מעבד מוזיקלי, מלחין ומנצח ישראלי.

חייו
----

בוסתן נולד בבאר שבע והוא בוגר תואר ראשון ושני מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בקומפוזיציה, ניצוח ומנדולינה. למד בכיתתו של אהרון חרל"פ ובין מוריו נמנים חיים פרמונט ומוטי שמידט.

בוסתן זכה בתחרות הקומפוזיציה ע"ש חנה אבני-ידור (תשס"ח), במלגת הצטיינות בחינוך מוזיקלי ע"ש דבורה גרוסמן (תשס"ו), ובמלגות קרן התרבות אמריקה ישראל במנדולינה ובקומפוזיציה החל משנת 2002.

בוסתן ניגן כסולן וכנגן אורח (במנדולינה) עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הסימפונית חיפה, תזמורת הבמה הישראלית, ואנסמבל "קפריזמה".

הוא נמנה עם המייסדים של ה"מרכז למוזיקה ולמחול גוננים" – בית ספר למוזיקה בשכונת קטמונים בירושלים, שאותו ניהל בשמונה השנים הראשונות לקיומו (2003–2011).

יצירותיו נוגנו על ידי רוב התזמורות והאנסמבלים בישראל, בהם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, אנסמבל "קפריזמה" ואנסמבל מיתר. בחו"ל ביצעו אותן התזמורת הסימפונית היהודית של לוס אנג'לס (ארצות הברית) והאנסמבל הטירולי למוזיקה חדשה (אוסטריה) ובתיאטראות בגרמניהובהולנד.

יצירותיו הושמעו בתחנת הרדיו "קול המוסיקה" ונוגנו בפסטיבל "צלילים במדבר" משנת 2001. בוסתן מרבה לנצח על יצירותיו ובאפריל 2008 ניצח על "סיפורו של התו סול", אופרה לילדים פרי עטו.

בשנת 2011 עבר בוסתן להתגורר בברלין ומאז הוא מרבה לכתוב מוזיקה לתיאטרון. הוא מנצח על מספר מקהלות בעיר ברלין וכן כתב מוזיקה לגיורא פיידמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שאול בוסתן

* שאול בוסתן, באתר זמרשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  העבר המוסיקלי של שאול בוסתן, באתר הארץ, 15 ביוני 2010
2. ↑  נעם בן זאב, סיפור סינדרלה בנתניה, באתר הארץ, 14 באפריל 2008
3. ↑  Das letzte Kleinod: אקסודוס, www.das-letzte-kleinod.de (ארכיון)
4. ↑  צלילים במדבר, פסטיבל 11 - חנוכה תשס"ט, 2008, באתר צלילים במדבר, ‏חנוכה תשס"ט, 2008 (ארכיון)
5. ↑  מרב יודילוביץ', פסטיבל "צלילים במדבר" חוזר, באתר ynet, 23 בנובמבר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007357473205171
* GND: 1194310419
* ISNI: 0000 0003 5645 0759
* LCCN: n2011075839
* VIAF: 186967963
* WorldCat: lccn-n2011075839

 |
**קרל אונורה** (נולד ב-29 בדצמבר 1967 בסקוטלנד) הוא עיתונאי קנדי שכתב את רב המכר *בשבח האיטיות* (2004) על תנועת האטה .

בשנת 2008, הוא יצא עם ספר חדש, "תחת לחץ: הצלת ילדינו מתרבות ההיפר-הורות" המקדם "הורות איטית" טכניקה נינוחה יותר לגידול וחינוך ילדים.

אונורה נולד בסקוטלנד, אך רואה באדמונטון את עיר הולדתו. לאחר שסיים תואר בהיסטוריה ואיטלקית באוניברסיטת אדינבורו, עבד עם ילדי רחוב בברזיל, דבר שהעניק לו השראה לעסוק בעיתונאות.

מאז 1991, הוא דיווח מכל רחבי אירופה ודרום אמריקה, בילה שלוש שנים ככתב בבואנוס איירס. עבודתו הופיעה בפרסומים כולל *האקונומיסט*, *אובזרבר*, *אמריקן וויי*, *נשיונל פוסט*, *גלוב אנד מייל*, *יוסטון כרוניקל* והמיאמי *הראלד*. הוא הופיע ב- *Fox and Friends* *וב"דניס מילר"* והיה הנושא של כתבות שונות *בניוזוויק* .

כיום הוא עובד ומתגורר בלונדון עם אשתו מירנדה פראנס ושני ילדיהם.

ספריו
-----

2004 - בשבח האיטיות. (*In Praise of Slowness*), עוקב אחר ההיסטוריה של מערכת היחסים של בני אדם עם זמן, יעילות ומהירות וההשלכות. הוא מתאר 'תנועות איטיות' שזכו לתשומת לב בהקשרים שונים, כמו בעבודה, בבית ובתי ספר.

2008 - תחת לחץ: הצלת ילדינו מתרבות ההיפר-הורות (*Under Pressure: Rescuing Our Children from the Culture of Hyper-Parenting*), חוקר אונורה את הסכנות הפוטנציאליות של הורים המנהלים את ילדיהם יותר מידי.

2013 - התיקון האיטי: פתרו בעיות, עבדו בצורה חכמה יותר וחיו טוב יותר בעולם מהיר (*The Slow Fix: Solve Problems, Work Smarter and Live Better in a Fast World)*. בו מטיל אונורה ספק בשימוש הנפוץ בתיקונים מהירים לטווח קצר וטוען שתיקונים איטיים מסוגלים לספק יותר דרכים ארוכות טווח לטיפול בבעיות מורכבות.

2018 - סיימון ושוסטר את בולדר: להפיק את המרב מהחיים הארוכים שלנו (Simon & Schuster *את Bolder: Making the most of our long lifes)*

לקריאה נוספת
------------

* **יש ממי ללמוד**, *שמונה שיעורים משני חיים*. אייל דורון, 2023, כתר ספרים

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קרל אונורה
* גל מור, לאן אנחנו ממהרים?, באתר ynet, 23 בינואר 2008
* In Praise of Slow
* Carl Honoré's author biography
* קרל אונורה, ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. ↑  Under Pressure: Rescuing Our Children From The Culture Of Hyper-Parenting, Orion, 2008
2. ↑  Honoré, Carl (2013). *The Slow Fix: Solve Problems, Work Smarter and Live Better in a Fast World*. Collins. ISBN 978-0-0611-28820.
3. ↑  Honore, Carl (13 בדצמבר 2018). *Bolder: Making the most of our longer lives*. London: Simon & Schuster. ISBN 978-1471164354. נבדק ב-23 בפברואר 2019. `{{cite book}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007444701905171
* BIBSYS: 4069333
* BNE: XX1710576
* BnF: cb150252857 (data)
* GND: 12887595X
* ISNI: 0000 0000 7422 4323
* LCCN: n2004101768
* MusicBrainz: b9b073ec-9a94-44f9-9cb5-840eeb0b5330
* NDL: 01002767
* NKC: ola2013739767
* NLA: 41590709
* NLK: KAC201426488
* NTA: 268579466
* SUDOC: 096280468
* VIAF: 42901079
* WorldCat: lccn-n2004101768

 |
**סמל סקסוניה-אנהלט** (בגרמנית: **Wappen Sachsen-Anhalts**) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית סקסוניה-אנהלט. הסמל נכנס לשימוש ב-29 בינואר 1991

הסמל מעוצב ממגן מחולק לשני חלקים. החלק העליון הוא שחור שעליו חמישה פסי זהב ועליהם מוטען כתר ירוק שפרוש מהפינה השמאלית העליונה לפינה הימנית התחתונה (מנקודת מבטו של הצופה). עיצוב זה נלקח ממגינו של בית אסקניה ששלט באזור ואף החזיק במשרת הנסיך הבוחר עד 1422. על חמשת הפסים העליונים, מצד ימין, מוטען עיט שחור עם רגלי זהב ולשון אדומה בשדה לבן שמציג את הקשר לפרוסיה.
החלק התחתון הוא לבן בעל גבול שחור, ובו מוצג דוב שחור פוסע על גבי חומה אדומה ובה שער פתוח. חלק זה מייצג את המדינה החופשית של אנהלט שהתקיימה בשנים 1945–1918 ובסמלה הוצג מוטיב זה.

* סמל המדינה החופשית של אנהלטסמל המדינה החופשית של אנהלט
* סמל המדינה בשנים 1948-1952סמל המדינה בשנים 1948-1952

ראו גם
------

* דגל סקסוניה-אנהלט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל סקסוניה-אנהלט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסמל באתר המדינה (בגרמנית)

| סמלי גרמניה |
| --- |
| גרמניה | הסמל הלאומי |  |
| סמלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה • סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |
| סמלים היסטוריים | סמל באדן • סמל פרוסיה • סמל גרמניה המזרחית |
**קייסי אואן נייסטאט** (באנגלית: **Casey Owen Neistat**; נולד ב-25 במרץ 1981) הוא יוטיובר, יזם, במאי ויוצר סרטים אמריקאי ממוצא יהודי. קייסי הוא אחד המייסדים של הרשת החברתית BEME.
קייסי ואחיו ואן, הם המייסדים של הסדרה מבית HBO האמריקאית, האחים נייסטאט.

ראשית חייו
----------

נייסטאט נולד וגדל בניו-לונדון, קונטיקט. הוא נשר מהתיכון בכיתה י', בגיל 15, ולא חזר לסיים את לימודיו. מגיל 17 עד 20 הוא חי בקרוון ביחד עם בת זוגו, רובין האריס, ובנם אואן. לאחר כמה שנים עבר לניו-יורק.

סרטונים באינטרנט
----------------

נייסטאט פרסם למעלה מ-1,060 סרטוני ולוג יומיים וסרטים קצרים לערוץ היוטיוב שלו (CaseyNeistat) שאותו פתח ב-16 בפברואר 2010. ב-24 באוגוסט 2015, קייסי הגיע למיליון מנויים בערוץ היוטיוב, מספר זה גדל ל-4 מיליון באוגוסט 2016. נכון להיום, יש לו יותר מ-12.4 מיליון מנויים ויותר מ-3 מיליארד צפיות כוללות.

הוא שיתף פעולה עם יוטיוברים בעבר, לדוגמה רומן אטווד, וג'סי וולנס מהערוץ מתיחה נגד מתיחה.

### סרטוני בלוגים יומיים

קייסי החל לפרסם בלוגים יומיים ביוטיוב ב-24 במרץ 2015. ב-19 בינואר 2016, קייסי העלה את הסרטון ה-300 שלו. כתוצאה מהסרטונים היומיים, קייסי הצהיר כי לעולם לא ייצור סרטים עתידיים, "לא משנה מה".
נכון לספטמבר קייסי חצה את קו המיליארד צפיות ביוטיוב וזכה בתואר כבוד בטקס ה-GQ.

ב-19 בנובמבר 2016 הכריז קייסי על כך שלא ימשיך לפרסם בלוגים יומיים,.

אך ב-27 במרץ 2017 הכריז קייסי שהוא חוזר לפרסם בלוגים יומיים.

בספטמבר 2020 החל לעלות סרטונים בקצב יומיומי.

BEME
----

ב-2014, קייסי הקים ביחד עם מאט האקט אפליקציית שיתוף סרטונים הנקראת בים (BEME אנ'). הגרסה הראשונה שלה יצאה ב-17 ביולי 2015. צילום ושליחת סרטון באפליקציה נעשה על ידי הצמדה של הטלפון למשטח כלשהו. המנויים יכולים להגיב לסרטון המופץ על ידי שליחת סרטוני תגובה לסרטון המקורי, ותמונות של עצמם למפיץ הסרטון. לאחר הצפייה בסרטון הוא נמחק לתמיד. ב-8 הימים הראשונים של האפליקציה לאחר שהופצה, המשתמשים בה הפיצו כ-1.1 מיליון סרטונים. בחודש נובמבר 2016 הוכרז כי חברת CNN רכשה את BEME בסכום מוערך של 25 מיליון דולר מתוך כוונה לשלב את הטכנולוגיה שפותחה בפעילותה של CNN וכן לגייס את נייסטאט לפעילות בחברה.

פרסומים
-------

בנוסף לקריירה שלו בטלוויזיה ובקולנוע, נייסטאט מביים גם פרסומות טלוויזיה, ועבד עם לקוחות כמו מרצדס, סמסונג, נייק וגוגל.

חיים אישיים
-----------

בגיל 17 בלבד נולד לקייסי בנו הבכור בשם אואן, לאחר כשנתיים נפרד מחברתו ואם בנו. ב-29 בדצמבר 2013, התחתן עם קנדיס פול בקייפטאון שבדרום אפריקה. כיום יש להם שתי בנות: פרנסין וג'ורג'י.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קייסי נייסטאט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קייסי נייסטאט
* קייסי נייסטאט, ברשת החברתית פייסבוק

* קייסי נייסטאט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קייסי נייסטאט, ברשת החברתית אינסטגרם

* קייסי נייסטאט, סרטונים בערוץ היוטיוב

* קייסי נייסטאט, ערוץ באתר Twitch.tv
* ערוץ היוטיוב "CaseyNeistat"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Justin Baragona, Oh No! YouTube Star Casey Neistat is Ending His Daily Vlog, www.mediaite.com, ‏19 בנובמבר, 2016
2. ↑  Steve Perlberg, CNN Buys Casey Neistat’s Video App Beme. **Wall Street Journal**, November 28, 2016
לוחית זיכרון ללייב גלאנץ על ביתו בשדרות בן-גוריון 56 בתל אביב
**לייב** (**לייבל'ה**) **גלנץ** (**גלאנץ**) (י"א בסיוון ה'תרנ"ח, 1 ביוני 1898 - י"ד בשבט ה'תשכ"ד, 27 בינואר 1964) היה חזן ומלחין ישראלי.

קורות חיים
----------

לייבל'ה גלנץ נולד בקייב וגדל כילד פלא למשפחת חזנים. אביו היה חזן וחסיד טאלנא, שהנחיל לבנו את יסודות החזנות והניגונים החסידים.

גלנץ היה פעיל ציוני נלהב עוד בנעוריו, והשתתף בכנסים ציוניים רבים. בשנות ה-20 היגר לארצות הברית, אך ביקר מספר פעמים בארץ ישראל. בשנת 1954 עלה לארץ, השתקע בתל אביב, כיהן כחזן בבית הכנסת "תפארת צבי" ולימד חזנות בבית ספר לחזנות שהקים. בתחילת שנת 1964, חש בלבו באופן מפתיע בעת הופעה על הבמה, ונפטר לאחר כמה ימים.

סגנון
-----

לייב גלנץ פיתח כחזן סגנון ייחודי משלו. גלנץ היה קשוב לסגנונות שונים במוזיקה הקלאסית (הז'אנר הרומנטי, הז'אנר הא-טונאלי וכו'), לזמר העברי והישראלי המתחדש ולניגוני עדות ישראל השונות. את ההשפעות הללו יצק ללחניו החזניים.

עד שנות ה-30 נהג גלנץ להלחין את פרקי החזנות שלו בהברה אשכנזית, אך בהשפעת המשוררים העבריים הצעירים (כאלתרמן ושלונסקי) עבר להלחין בהברה ספרדית, בה שר עד סוף ימיו.

גלנץ הלחין גם נעימות, שחלקן נחשבות קשות לביצוע, למילותיהם של משוררים עבריים מפורסמים כביאליק וטשרניחובסקי.

ניתן להמחיש את השוני בין סגנונו המוקדם יחסית של גלנץ לסגנונו המאוחר, באמצעות היצירות "שמע ישראל" משנות ה-30, ו"אהבתי כי ישמע ה'" משנות ה-40:

בעוד ש"שמע ישראל" היא יצירה הבנויה על היסודות הקלאסיים של החזנות האשכנזית (וירטואוזיות, השתפכות הנפש עד לכדי "בכיינות" במידת מה), הרי ש"אהבתי" היא יצירה הרבה יותר מופשטת, מהורהרת ומופנמת, ואף שגם בה ישנו חלק של השתפכות נפש וזעקה ממעמקים, הרי שלא ניתן להגדירה כמלודרמטית.

פרקי החזנות של לייב גלנץ מושרים עד היום בקונצרטים לחזנות בישראל ומחוצה לה, על ידי חזנים ידועי-שם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לייב גלנץ** בוויקישיתוף

* לייב גלנץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לייב גלנץ, באתר Discogs (באנגלית)
* לייב גלנץ, דף שער בספרייה הלאומית
* ביוגרפיה ותמונות של לייב גלנץ (באנגלית)
* אלבומיו של לייב גלנץ לשמיעה ישירה
* יוסף חרסונסקי, לייב גלאנץ: פנומן באמנות החזנות: (6 שנים למותו), מעריב, 29 בינואר 1970
* אתר למנויים בלבד מרדכי גלדמן, לייב גלנץ היה חזן שעד עצם היום הזה אני רוחש לו הערצה גדולה, באתר הארץ, 3 ביוני 2019

* קובץ לזכר לייב גלנץ זהרים בעריכת אליעזר שטיינמן בהוצאת מכון תל אביב למוזיקה יהודית האקדמיה לחזנות מיסודו של לייב גלנץ 1965-באדיבות אתר הספרים בוקספר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261736605171
* BnF: cb14603003h (data)
* GND: 134811208
* ISNI: 0000 0000 6657 0293
* LCCN: nr97033830
* MusicBrainz: 02703de2-4c06-45dd-b8c9-b4b712bf7bbd
* NTA: 330507443
* VIAF: 22391820
* WorldCat: lccn-nr97033830

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
רבי **פנחס הכהן שטיינר** (ה'תר"ה – י"ט בכסלו ה'תרע"ג; 1845 – 1912) היה רבה של אילוק שבקרואטיה (תחת השלטון האוסטרו-הונגרי) במשך עשרים ושתיים שנה. לפני כן ייסד ישיבה בפקש ועמד בראשה.

ביוגרפיה
--------

נולד בפקש שבהונגריה, בכור לרחל ויעקב הכהן שטיינר. בצעירותו למד אצל הרב אברהם צבי אבלס רבה של שארבוגארד, הרב אליעזר זוסמן סופר מחבר "ילקוט אליעזר" ורבו המובהק, ואחיו הרב חיים סופר מחבר "מחנה חיים". לאחר מכן למד בישיבת פרשבורג אצל בעל הכתב סופר והיה מגדולי תלמידיו. נישא לחיה-שרה קאליש, בת הרב מרדכי קאליש, חתנו של הרב מאיר פישהוף מחבר "המאיר" ו"שם משמואל". 

לאחר נישואיו בניסן ה'תרכ"ח (1868) התגורר בבונהאד, התפרנס מחנות ולימד בקהילה. לאחר מכן שב לפקש, בשנת ה'תר"מ בערך (1890~), ייסד בה ישיבה ועמד בראשה. כעבור זמן הגיע לפקש רבו הרב אליעזר זוסמן סופר, תחילה כדיין, לסייע לחותנו הרב יואל אונגר, ששימש אז כרב העיר. לאחר פטירת הרב אונגר התמנה הרב זוסמן סופר תחתיו והקים בפקש ישיבה נוספת. הרב זוסמן סופר עודד את תלמידיו לשמוע גם את שיעוריו של תלמידו הרב שטיינר בישיבתו.

בשנת תר"נ (1890) התמנה הרב שטיינר לשמש כרבה של העיר אילוק וכיהן במשרתו במשך עשרים ושלוש שנה. ייסד ישיבה בעירו, ובין תלמידיו היה בן העיר הרב יוסף נפתלי שטרן. התכתב רבות עם גדולי הרבנים בהונגריה, והוא מופיע בספרי שו"ת רבים, ובהם "נטע שורק", "לבושי מרדכי", "ערוגות הבושם", "המהרש"ג", "פרי השדה" ועוד. היה מקורי לאדמו"רים מבעלז וסיגט.

הרב שטיינר נפטר בי"ט בכסלו ה'תרע"ג (דצמבר 1912) ונטמן בבית העלמין המקומי. בהלווייתו הספידו הרב יוסף לייב סופר, אב"ד פקש בעל "ילקוט סופר".

בנו, הרב יוסף משה מאיר שטיינר, כיהן אחריו כרבה של אילוק עד מלחמת העולם השנייה, שבה נספה. בתו ציפורה פראדל נישאה לרב מרדכי אליעזר אהרנגרובר, ששימש בין השאר כאב"ד ווראנוב (אנ') ונספה בשואה.

חיבוריו
-------

* **בריתי שלום** – חמישה כרכים על התורה
* **פתח דבריך** – על הש"ס

חיבורים נוספים, ובהם שו"ת "פתח המלביש", "ראשית בכורים" ו"שפתי כהן", שהיו בכתב יד אבדו בשואה.

לקריאה נוספת
------------

* פנחס מילר (עורך), **בריתי שלום**, בני ברק תשע"א, עמ' תג-תלה ('תולדות מרן המחבר')
* אברהם פוקס, **ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן**, כרך ב, ירושלים תשמ"ז, עמ' 329
* מספר מחברים, **בית יוסף להבה – תולדות מהרי"ץ**, כרך א, ירושלים תשנ"ג, עמ' שיד (ועוד)
* יצחק יוסף כהן, **חכמי הונגריה והספרות התורנית בה**, מכון ירושלים תשנ"ז, עמ' 424
* יעקב הייזלר, 'עטרת ישראל' – כתבה במלאת 101 שנה לפטירת הרב שטיינר, **המבשר התורני**, י"ט כסלו תשע"ד, עמ' יח-כ

הערות שוליים
------------

1. ↑  עשרות מצאצאי רבי פנחס הכהן שטיינער זצ"ל אבדק"ק אילאק על ציונו ביום ההילולא, באתר JDN‏
2. ↑  ראו: הרב יוסף ליב סופר, **דרשות ילקוט סופר**, תשע"ד, דרוש צח
3. ↑  הדרך להימנע מהתנשאות וגאווה העלולים לבוא בעקבות עשיית המצוות / הרב מרדכי אליעזר אהרנגרובר הי"ד | תורתך לא שכחתי, באתר תורתך לא שכחתי, ‏2 בנובמבר 2016
אדמירל **סר תומאס הנרי מרטין ג'ראם**, GCMG, KCB (באנגלית: **Sir Thomas Henry Martyn Jerram**;‏ 6 בספטמבר 1858 – 19 במרץ 1933) היה קצין בצי המלכותי שכיהן כמפקד העליון, תחנת סין.

ביוגרפיה
--------

ג'ראם נולד ב-6 בספטמבר 1858 בצ'ובהאם, והתחנך בבית הספר Woodcote House. הוא הצטרף לצי המלכותי ב-1871. הוא פיקד על גדוד של החטיבה הימית במשלחת לקניה ב-1890. לאחר מכן הוא היה ממלא מקום סגן הקונסול בביירה ומפנדה במזרח אפריקה הפורטוגלית במהלך התסיסה ב-1891. הוא המשיך לפיקוד על הספינות אה"מ נורת'המפטון ואה"מ קורקואה. מספטמבר 1899 עד מרץ 1902 הוא פיקד על ספינת ההדרכה אה"מ בוסקוואן, שהוצבה בנמל פורטלנד. במרץ 1902 הוא מונה לקפטן הדגל של אה"מ אלביון, ספינת הדגל השנייה בתחנת סין. מאוחר יותר פיקד על אה"מ ראסל.

הוא הצטרף למטה מפקד הפלגה השלישית של שייטת הבית ב-1909 ופיקד על הצי הלבן בתמרונים מאוחר יותר באותה שנה. בשנה שלאחר מכן הוא קיבל את הפיקוד על אוניות המערכה של הפלגה הרביעית ולאחר מכן הפך להיות סגן המפקד בצי הים התיכון.

הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כמפקד העליון של תחנת סין בין השנים 1913 ל-1915, שם היה מעורב במרד בסינגפור ב-1915 לפני שמונה למפקד שייטת אוניות המערכה השנייה, במסגרתה השתתף בקרב יוטלנד ב-1916. האדמירל לורד ביטי היה לאחר מכן מלא ביקורת על תפקידו של ג'ראם והתלונן שג'ראם לא הצליח לתמוך בו עם רדת החשיכה. הוא פרש מהצי ב-1917 ומת באלברסטוק ב-19 במרץ 1933.

משפחתו
------

ב-1892 התחתן עם קלרה איזבל פרסונס, אך התחתן שוב עם אן ג'יי לפני 1901, כאשר התגורר בפורטלנד. היו לו שני בנים:

* רוי מרטין ג'ראם, נולד ב-1895.
* נייג'ל מרטין ג'ראם, נולד ב-1900.

הנצחה
-----

* הר ג'ראם בהרי הרוקי הקנדיים נקרא על שמו בשנת 1922.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Liddell Hart Centre for Military Archives
2. 1 2 3  Sir Martyn Jerram at Oxford Dictionary of National Biography
3. ↑  "The Descendants of Humphrey Stanger, circa 1570".
4. ↑  *Place-names of Alberta*. Ottawa: Geographic Board of Canada. 1928. p. 69.
**לואיס קלייד "לו" הדסון** (באנגלית: **Louis Clyde "Lou" Hudson**; ‏11 ביולי 1944 – 11 באפריל 2014) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1966–1979, בעמדות הקלע והסמול פורוורד. לאורך הקריירה השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 20.2 נקודות, 4.4 ריבאונדים, ו-2.7 אסיסטים למשחק.

ביוגרפיה
--------

הדסון נולד וגדל בעיר גרינסבורו שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1963–1966 למד באוניברסיטת מינסוטה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 20.4 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק, ובסיום לימודיו בשנת 1966 היה לשחקן הראשון שמספר גופייתו מוצא לגמלאות על ידי הקבוצה.

הדסון נבחר בבחירה הרביעית של דראפט ה-NBA לשנת 1966, על ידי קבוצת סנט לואיס הוקס. כמו כן נבחר הדסון בדראפט ה-NFL‏ 1966 על ידי קבוצת דאלאס קאובויס, אך הוא בחר להמשיך בקריירת הכדורסל ולשחק עבור ההוקס. כבר בעונת הרוקי שלו הוביל את קלעי הקבוצה, בה שיחקו בין היתר שחקני האולסטאר לני וילקינס וריצ'י גארין, עם 18.4 נקודות בממוצע למשחק. בסיום אותה עונה הפסידו ההוקס לסן פרנסיסקו ווריורס בגמר המערב, בתוצאה 4–2, והדסון נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.

בעונת 1968/1969 השתתף הדסון לראשונה במשחק האולסטאר, לאחר שקלע 21.9 נקודות בממוצע למשחק, וב-5 העונות הבאות הגיע לשיאו כשקלע במהלכן ממוצע כולל של 25.9 נקודות למשחק. ב-7 עונותיו הראשונות באטלנטה העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, וב-3 מתוכן אף הגיעה לגמר האזור המערבי (1967, 1969 ו-1970). בעונות 1971 עד 1974 חברו אל הדסון הקלע פיט מרוויץ' והסנטר וולט בלאמי, אך הקבוצה לא צלחה את סיבוב הפלייאוף הראשון לכל אורך תקופה זו. ב-4 העונות בהן שיתפו פעולה באטלנטה, קלעו הדסון ומרוויץ' 50.3 נקודות משותפות בממוצע למשחק, מספר הנקודות הרב ביותר ב-NBA לצמד שחקנים מאותה קבוצה בשנים אלו.

בסיום עונת 1976/1977, לאחר 4 עונות רצופות מחוץ לפלייאוף ה-NBA, נשלח הדסון בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, אותה הובילו כרים עבדול-ג'באר, אדריאן דאנטלי, ג'מאל וילקס ונורם ניקסון. בשתי עונותיו בקבוצה קלע הדסון 11.8 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום עונת 1978/1979 הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 34.

בשנת 1977 העלו ההוקס את גופייתו של הדסון, עם המספר 23, לתקרת אולמם הביתי, כהוקרה על תרומתו למועדון.

ב-11 באפריל 2014 מת הדסון כתוצאה משבץ מוחי, בגיל 69.

ב-2022 נבחר לחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* לו הדסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של הדסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות המכללות של הדסון, באתר sports-reference.com
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט ה-NBA‏ 1966, באתר basketball-reference.com
4. ↑  הקלעים המובילים ב-NBA בין עונות 1971–1974, באתר basketball-reference.com
5. ↑  הידיעה על מותו של הדסון, באתר הניו יורק טיימס, 12 באפריל 2014
6. ↑  Lou Hudson Retired Number, באתר הרשמי של אטלנטה הוקס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n79147780
* VIAF: 65293718
* WorldCat: lccn-n79147780

 |
**מיכאל גרגוריץ'** (בגרמנית: **Michael Gregoritsch**; נולד ב-18 באפריל 1994) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בפרייבורג בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

גרגוריץ' התחיל את הקריירה שלו בגראצר א.ק. ובגיל 14 הצטרף לקאפפנברג. ב-14 באפריל 2010 גרגוריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה אוסטריה וינה בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה ובכך הפך לכובש הצעיר בתולדות הליגה האוסטרית כאשר הוא בן 15 ו-362 ימים.

ב-28 ביוני 2011 גרגוריץ' חתם בהופנהיים מהבונדסליגה לארבע שנים, אך נשאר בקאפפנברג כשחקן מושאל מהופנהיים עד לסיום העונה. בקיץ 2012 הצטרף להופנהיים ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון. בקיץ 2013 הושאל לפ.צ. סנט פאולי. עונה לאחר מכם הושאל לבוכום עד לסיום העונה.

ב-23 ביולי 2015 סיים את חוזהו בהופנהיים וחתם בהמבורג תמורת 3 מיליון אירו. ב-14 באוגוסט 2015 גרגוריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בהפסד 0–5 לבאיירן מינכן. ב-22 בספטמבר 2015 גרגוריץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בבונדסליגה בניצחון 0–1 נגד אינגולשטאדט 04.

ב-4 ביולי 2017 חתם באאוגסבורג. ב-24 בדצמבר 2019 הושאל לשאלקה 04 עד לסוף העונה.

ב-8 ביולי 2022 חתם בפרייבורג. בהופעת הבכורה ב-6 באוגוסט כבש גם שער בכורה, בניצחון 0–4 על אאוגסבורג, קבוצתו הקודמת, במחזור הפתיחה של עונת 2022/2023.

קריירה בינלאומית
----------------

גרגוריץ' שיחק בצעירותו בנבחרת הצעירה של אוסטריה והוא גם מלך השערים שלה בכל הזמנים עם 20 שערים (הוא שיחק לצד רפאל הולצהאוזר שהוא סגן מלך השערים של הנבחרת וקווין פרייסנביכלר). ב-5 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1–2 נגד גאורגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל גרגוריץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אוסטריה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 א. שלאגר • 
2 אולמר • 
3 דראגוביץ' • 
4 הינטראגר • 
5 פוש • 
6 אילזנקר • 
7 ארנאוטוביץ' • 
8 אלאבה • 
9 סביצר • 
10 גריליץ' • 
11 גרגוריץ' • 
12 פרבאן •
13 בכמן • 
14 באומגרטלינגר •
15 לינהארט •
16 טרימל •
17 שאוב •
18 שופף •
19 באומגרטנר •
20 אוניסיוו •
21 ליינר •
22 לצארו •
23 ק. שלאגר •
24 ליימר •
25 קלדזיץ' •
26 פרידל •
מאמן: פודה | אוסטריהאוסטריה |
**מספרי ברזל** היא שיטת מנייה המאפשרת לבדוק במהירות אם קבוצה מסוימת נוכחת במלואה. בניגוד לשיטות דומות לעריכת בדיקה זו, כגון הקראת שמות, שיטת מספרי הברזל יכולה להתבצע בזריזות, בתנאי ראות קשה וכשמפעיל השיטה אינו זוכר את שמותיהם של כל בני הקבוצה.

שיטה זו נהוגה בצבא כחלק מהתרגולות המקובלות בחיל הרגלים, אך גם קבוצות מטיילים גדולות נוהגות בשיטה זו.

חלוקת מספרי ברזל
----------------

חלוקת מספרי ברזל מתבצעת כאשר ידוע שכל האנשים בקבוצה נוכחים. בצה"ל נהוג שהמפקד עובר בין האנשים ומחלק להם מספרים עולים. כך, הראשון יהיה מספר אחת, אחריו יהיה מספר שתיים וכולי כאשר המפקד הוא האחרון. לאחר החלוקה מתבצעת בדיקת נוכחות על מנת לוודא שכל הנוכחים הבינו את מספרם.

כל אחד מחברי הקבוצה צריך לזכור את מספר הברזל שלו והאם הוא האחרון בקבוצה. לעיתים נכתבים המספרים בטוש על גוף החייל על מנת לסייע לו לזכור את המספר שהוקצה לו.

בדיקת נוכחות
------------

כאשר יש צורך לבדוק את מצב נוכחות הקבוצה, האחראי מכריז "מספרי ברזל להתפקד", וכל אחד מאנשי הקבוצה מכריז את המספר שלו בתורו לפי סדר עולה, החל מ-1 ועד לאחרון. האחרון בקבוצה מוסיף את המילה "ואחרון" אחרי הכרזת המספר שלו על מנת להראות שהספירה הסתיימה, לדוגמה: "17 ואחרון".

אם אחד מאנשי הקבוצה חסר או לא מרוכז, הספירה תיעצר. במקרה כזה יש להכריז שנית על המספר האחרון שהוכרז ולהימנע מלקרוא את המספר החסר.
לדוגמה: אם בקבוצה של 17 איש הספירה נעצרה לאחר המספר 8, נושא המספר 9 חסר או שאינו מרוכז. לכן יש לשאול "מי הבא אחרי 8" ואסור לשאול "מי זה 9". אם אחד מבני הקבוצה שואל בטעות "מי זה 9", האחרים עשויים לחשוב שהמספר 9 הוכרז על ידי מי שאמור היה להכריזו. אם בדיקת הנוכחות לא התבצעה באופן תקין יש לבצע את הבדיקה שוב.

אם מגלים שאחד מאנשי הקבוצה חסר, מכנסים את הקבוצה לבירור זהותו של החבר החסר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מספרי ברזל** |

* חנן גרינברג, מחדל בצה"ל: חייל נרדם, ונשכח מאחור בעזה, באתר ynet, 29 ביולי 2007
* קובי נחשוני, הרבנות הצבאית: לא למנות חיילים במספרי ברזל, באתר ynet, 28 בינואר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  חנן גרינברג, מחדל בצה"ל: חייל נרדם, ונשכח מאחור בעזה, באתר ynet, 29 ביולי 2007
**כריס ריי וילקוקס** (באנגלית: **Chris Ray Wilcox**; נולד ב-3 בספטמבר 1982) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד.

תיכונים ומכללות
---------------

וילקוקס למד בבית הספר התיכון "וייטוויל" שבקרוליינה הצפונית, בו הוא הוביל את קבוצת הכדורסל לאליפות ליגת התיכונים השנייה של המדינה ב-1999. לאחר מכן הוא עבר לבית הספר התיכון "אנלו" שבעיר ראלי. לאחר לימודיו התיכוניים למד באוניברסיטת מרילנד, והוביל את קבוצתה לאליפות ליגת המכללות הראשונה בתולדות האוניברסיטה.

קריירה ב-NBA
------------

בדראפט ה-NBA לשנת 2002 נבחר בבחירה השמינית על ידי קבוצת לוס אנג'לס קליפרס. לאחר שלוש וחצי עונות בקבוצה, בהן העמיד ממוצעים של 6.5 נקודות ו-3.8 ריבאונדים למשחק, נשלח בטרייד לסיאטל סופרסוניקס בתמורה לפורוורד ולדימיר ראדמנוביץ'. ב-4 באפריל 2006 רשם וילקוקס שיא קריירה של 24 ריבאונדים בניצחון קבוצתו על יוסטון רוקטס. זהו מספר הריבאונדים הגבוה ביותר של שחקן בסיאטל סופרסוניקס מאז 25 הריבאונדים שהוריד ג'ק סיקמה בעונת 1982/1983. תקופתו בסיאטל הייתה הטובה ביותר בקריירה של וילקוקס, ולאורך ארבע עונותיו במדי הסופרסוניקס קלע 12.6 נקודות והוריד 7.1 ריבאונדים בממוצע למשחק, לרוב כשחקן חמישייה.

במהלך עונת 2008/2009 נשלח וילקוקס בטרייד לניו יורק ניקס בתמורה לפורוורד מליק רוז. בסיום אותה עונה חתם כשחקן חופשי על חוזה לשנתיים בדטרויט פיסטונס.

בתחילת עונת 2011/2012, ב-9 בדצמבר 2011, חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס. לקראת סיום העונה, ב-23 במרץ 2012, שוחרר מהקבוצה בעקבות הפרעת קצב בלב, אולם הוחתם מחדש בעונת 2012/2013 לאחר שהוכשר לשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריס וילקוקס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של כריס וילקוקס

* פרופיל, באתר Basketball-Reference

* פרופיל, באתר Sports-Reference

* פרופיל, באתר eurobasket

* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל של שחקן

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרילנד זוכה באליפות ה-NCAA לשנת 2002, באתר אוניברסיטת מרילנד
2. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2002, באתר basketball-reference.com
3. 1 2  סטטיסטיקות הקריירה של וילקוקס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
4. ↑  וילקוקס נשלח בטרייד לסיאטל, באתר espn.com
5. ↑  סיכום המשחק בין סיאטל ליוסטון, באתר nba.com
6. ↑  וילקוקס נשלח בטרייד לניו יורק, באתר espn.com
7. ↑  וילקוקס חותם בדטרויט פיסטונס, באתר nba.com
8. ↑  וילקוקס חותם בבוסטון סלטיקס, באתר boston.com
9. ↑  בוסטון משחררת את וילקוקס מהקבוצה, באתר espn.com
10. ↑  וילקוקס חוזר לבוסטון סלטיקס, באתר bostonherald.com
**אפרים אילני** (1911–1978) היה איש מודיעין ישראלי, מאבותיה המייסדים של קהילת המודיעין הישראלית, סוכן שירות הביטחון הכללי והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. עסק בפעילות מודיעין מאז קום המדינה, ואחר כך כשליח המוסד בארגנטינה. היה חבר בצוות שלכד את אדולף אייכמן.

ילדות ונעורים
-------------

נולד כאפרים נוטרמן ב־1911 בפתח תקווה. בנם של אליעזר נוטרמן וחיה לבית קוריס. האח הבכור מבין שלושה. כשהיה בן 8 נפטר אביו, והמשפחה עברה לנווה צדק, וחיה בעוני רב. אמו של אילני התפרנסה כמחלקת חלב, ובעודו ילד, הצטרף אליה כדי לעזור בפרנסת המשפחה. מילדות התגלה אצלו כישרון הלימוד, ובפרט הכישרון ללימוד שפות.

השכלה
-----

בוגר האוניברסיטה העברית בלימודי מזרחנות, ופילולוגיה. למד ערבית, ובהמשך שפות נוספות. שלט שליטה מלאה ב־13 שפות, דבר שסייע לו רבות בהמשך חייו כאיש מודיעין. בזמן לימודיו, התפרנס מעבודתו כמתרגם בקונסוליה הצ'כית.

פעילות ביטחונית
---------------

עם תום לימודיו, הצטרף להגנה, כמומחה לשפה ולתרבות הערבית. כמי שהיה בקיא בדיאלקטים השונים של הערבית שהיו בשימוש בארץ, הוא יצר קשר עם ההנהגה הערבית המקומית, לטובת האינטרסים של המדינה שבדרך.
במקביל לשירותו בהגנה, הוא עבד כאזרח בצבא הבריטי, במפקדת חיל ההנדסה, בירושלים. הוא ניצל את עבודתו בצבא כדי להבריח אקדחים מהצבא הבריטי להגנה.

במלחמת השחרור גויס לחיל ההנדסה, עקב שירותו האזרחי בחיל ההנדסה הבריטי. בתום המלחמה עם קום המדינה הוחלט לעשות שימוש נרחב יותר בידיעותיו בערבית, והוא גויס לשִׁין-בֵּית (מאוחר יותר השב"כ).
הוא שימש כמזכיר ועדת השירותים המיוחדים, שבראשה עמד חברו איסר הראל. בשנת 1955 נשלח לארגנטינה, כנציג המוסד, תחת כיסוי כמזכיר שני בשגרירות ישראל. הוא שימש בתפקיד זה עד סוף 1958.
בשנת 1960, שנה לאחר שסיים את שירותו בארגנטינה, היה הראשון שגויס על ידי איסר הראל לצוות החטיפה של אדולף אייכמן, הן כ"אנציקלופדיה אנושית" לענייני ארגנטינה ובואנוס איירס, והן כדי לשמש ככוח חלוץ בארגנטינה, לניהול כל העניינים הלוגיסטיים הנדרשים לחטיפה. נסיעתו הייתה בשמו האמיתי, כמזכיר משלחת משרד החוץ לחגיגות ה־150 לעצמאות ארגנטינה.

לאחר מכן עמד בראש מדור "מחקר אפריקה" במוסד.

חיים אישיים
-----------

הוא התחתן עם חמדה לבית סבירסקי (בתו של הפרדסן משה סבירסקי), ולזוג נולדו שני ילדים ו6 נכדים. אילני נפטר בתל אביב ב־1978.

לקריאה נוספת
------------

* איסר הראל, "הבית ברחוב גריבלדי", ספרית מעריב, 1975
* ניל בסקומב, "המצוד אחרי אייכמן", ידיעות אחרונות, 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחברה ובמשפחה, הַבֹּקֶר, 16 בדצמבר 1958