recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Valgrind** הוא כלי תכנות שבעזרתו ניתן לזהות זליגות זיכרון וכן לבצע הערכה לגבי אופן בו מנצלת התוכנית משאבים כמו זמן חישוב ומקום בזיכרון בכך לבצע אופטימיזציה של התוכנית.

רקע
---

ואלגרינד נוצרה על ידי ג'וליאן סווארד. לדברי סווארד הרעיון ליצירת ואלגרינד וההכרה בצורך שבו הבשילו אצלו בהיותו סטודנט לתואר מתקדם באוניברסיטת קיימברידג'. הגרסה הראשונה של ואלגרינד יצאה ביוני 2002.
לדברי סווארד, על אף שמקובל לחשוב שהשם לתוכנה הוא קיצור של הכינוי "שוחק הערכים" (value grinder) הרי שמקורו של השם הוא במיתולוגיה הנורדית. ואלגרינד הוא שמו של השער לולהאלה, היכלם של האל אודין ומקום מושבם של הלוחמים שמתו מות גיבורים בשדה הקרב. על שער זה שומרים זאב, חזיר בר ונשר שאינם נותנים למי שאינם ראויים לעבור בו. בתחילה שמו של הפרויקט נלקח משמו של הֵיימְדַאל ששימש כצופה של האלים הנורדיים אך שם זה כבר היה בשימוש של תוכנה בתחום האבטחה וכך נותר השם ואלגרינד.
בנוסף לואלגרינד יצר סווארד גם תוכנות בתחום כיווץ המידע וקומפיילרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Valgrind (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריאיון עם קבלת פרס בתחום הקוד הפתוח
**רוני גפני** (נולד ב-11 במרץ 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

קריירה
------

גפני גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובשנת 1998 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 2000 חתם לארבע עונות בקבוצת בני יהודה תל אביב. במהלך 5 שנותיו כשחקן בבני יהודה חלה עלייה מתמדת ביכולתו, בעונת 2005/2006 קיבל רוני גפני את סרט הקפטן. בעונתו האחרונה בבני יהודה, בשנת 2006, הגיע עם קבוצתו לגמר גביע המדינה, שם הפסידו להפועל תל אביב 1-0. 

בקיץ 2006 חתם גפני חוזה בקבוצת בית"ר ירושלים, עמה זכה באליפות, ובסיום העונה חתם על חוזה ל-3 שנים במכבי חיפה. בעונה הראשונה מיעט לשחק בשל פציעה חוזרת, וגם בעונתו השנייה לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, אך בסופה זכה עם הקבוצה באליפות. מייד לאחר מכן עזב גפני את הקבוצה בשל חוסר בדקות משחק וחתם בקבוצת נעוריו, מכבי תל אביב, במדיה שיחק שנתיים נוספות, ובקיץ 2011 פרש ממשחק פעיל.

### נבחרת ישראל

בשנת 2000 היה מעורב ב"פרשת הנבחרת הצעירה", במסגרתה הואשם יחד עם עוד שישה שחקנים מהנבחרת הצעירה של ישראל בהפרת תקנון ההתאחדות לכדורגל בכך שבילה עם צעירה ערב משחק הנבחרת. בית הדין של ההתאחדות השעה את גפני לשנתיים מפעילות בנבחרות הלאומיות ועוד שנתיים על תנאי, אך הוא זכה לחנינה בפברואר 2002.

לזכותו של גפני שתי הופעות במדי נבחרת ישראל הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק בשנת 2006, ואת הופעתו השנייה ערך במשחק ידידות מול נבחרת רומניה בשנת 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  גולן בר יוסף ויניב חרמש, פרשת הצעירה: ההתאחדות תגיש כתבי אישום, באתר ynet, 3 בדצמבר 2000

  

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רוני גפני"**.
**סילבסטיוס** (שם מדעי: ***Silvabestius***; מילולית: "חיית יער") הוא סוג נכחד של יונק כיס דומה לוומבט ממשפחת הדיפרוטודוניים, שחי באוסטרליה במשך תחילת המיוקן. המאובנים שלו התגלו באתר המאובנים ריברסליי שבצפון קווינסלנד, אוסטרליה.

יונק קדום זה תואר ב-1997 בידי החוקרים קארן ה. בלאק (Karen H. Black) ומיקי ארצ'ר (אנ') משרידי שתי גולגולות עבות שהיו קרובות זו לזו וקיבלו את השם "מדונה והילד", כשאחת מהם קטנה יותר מהשנייה. כמה חוקרים אף סוברים שמדובר בפרט מעובר בבטן אימו שמת לפני הלידה. אורך הגולגולות הגיע ל-25 ס"מ. הוא הגיע לממדים של כבשה באורך של למטר אחד ומשקל של מעל 40 ק"ג.

היונק הקדום היה קרובו של הדיפרוטודון וכמותו ניזון מצמחייה קרקעית רכה ושפעת כמו עלים ושורשים. למרות שנראה שחי ביערות גשם, כמו של קווינסלנד המודרנית, הצמחים שהתאבנו היו בעלי צורות קשיחות יותר, כמו מיני הדסיים, דלביים או אברשיים וצמחי קזוארינה, כך שהוא כנראה חי בתנאי חורש פתוח.

מבנה לסתותיו ושיניו הגדולות של הסילבסטיוס עזר לו לכרסם ביעילות צמחייה עשבונית, כפי שעושים קרוביו המודרניים - הוומבטיים וגם הקואלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילבסטיוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**הרבנות הראשית לרוסיה** (ברוסית: **Главный раввинат России**) היא מוסד רבני בשטחי הפדרציה הרוסית, המפעילה מערכת כשרות ומעניקה סיוע לקהילות היהודיות החברים בפדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה ברחבי המדינה. בראש הרבנות הראשית עומד הרב ברל לזר. משרדי הרבנות הראשית שוכנים במרכז היהודי-קהילתי במוסקבה.

מחלקת הכשרות
------------

לוגו הכשרות
במסגרת מוסד הרבנות פועלת מחלקת כשרות תחת השם וועד הכשרות. וועד הכשרות של הרבנות הראשית ברוסיה, מעניק כשרות לעשרות מפעלי מזון ברחבי רוסיה, כמו גם למספר מסעדות במוסקבה. סמל הכשרות של הוועד נושא את האותיות KR, "כשרות רוסיה", כשחותמת הכשרות היא "בד"ץ אגודת הרבנים - רוסיא"

הרב הראשי הצבאי
---------------

הרב הראשי הצבאי של רוסיה (ברוסית: **Военный Главный раввин России**) הוא תפקיד שהוקם על ידי מוסד הרבנות הראשית, שמינה לכך את הרב אהרון גורביץ', שהוכר על ידי משרד ההגנה הרוסי והוענקה לו דרגת סגן-אלוף (פולקובניק). הוא מונה בדצמבר 2007 והיה לרב הראשי הצבאי הראשון ברוסיה מאז מהפכת אוקטובר 1917. תוארו הרשמי הוא הרב הראשי של שירות בתי הסוהר הפדרלי והכוחות המזוינים.

הרב הראשי
---------

בשנת 2000 בעקבות מתחים בין קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה לאיגוד הקהילות היהודיות ברוסיה בחרו האחרונים ברב ברל לזר לתפקיד רבה הראשי של רוסיה מטעמם במקביל לרב אדולף שייביץ'. אך הם אינם מוכרים כרבנים ראשיים רשמיים על ידי הממשל הרוסי.

ראו גם
------

* יהדות רוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הרבנות הראשית לרוסיה (ברוסית)
* הרבנות הראשית לרוסיה, ברשת החברתית פייסבוק
* ועד הכשרות | האתר הרשמי (אורכב 14.03.2014 בארכיון Wayback Machine) (ברוסית)
* יצחק טסלר, המהפכה היהודית: כך הפך הרב הראשי של רוסיה ל-BFF של פוטין

הערות שוליים
------------

1. ↑  מהפכת הכשרות ברוסיה: גלידה חלבית למהדרין, שטורעם.נט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398175705171

 |
**רוני בייקר** (באנגלית: **Ronnie Baker**; נולד ב-15 באוקטובר 1993) הוא אצן אמריקאי זוכה מדליית ארד באליפות העולם באולם (ברמינגהאם 2018) בריצת 60 מטר. שיאו האישי בריצת 60 מטר, 6.40 שניות, מדרג אותו שלישי בכל הזמנים.

ביוגרפיה
--------

בייקר נולד בלואיוויל שבקנטקי, בנם של רונלד ולשל. הוא גדל באנקורג' שבאלסקה ובלואיוויל. בשנים 2013–2016 למד והתחרה במסגרת אוניברסיטת טקסס כריסטיאן (TCU). הוא זכה פעמיים באליפות המכללות באתלטיקה באולם בריצת 60 מטר. באוניברסיאדת קוואנגג'ו (2015) סיים במקום הרביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.17 שניות.

### 2017

באליפות ארצות הברית באולם שנערכה במרץ 2017 זכה בייקר במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.45 שניות.

### 2018

באליפות ארצות הברית באולם שהתקיימה באלבקרקי בפברואר 2018 הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 6.40 שניות, המדרגת אותו שלישי בכל הזמנים. באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ אותה שנה זכה במדליית ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.42 שניות, אחרי כריסטיאן קולמן מארצות הברית שקבע שיא אליפות חדש של 6.37 שניות וסו בינגטיאן מהרפובליקה העממית של סין (6.42 שניות). באליפות ארצות הברית באתלטיקה שהתקיימה ביוני 2018 סיים שני בריצת 100 מטר בשיא אישי של 9.90 שניות. בתחרות ליגת היהלום שנערכה בפריז ביולי אותה שנה הוא קבע את תוצאת השנה בעולם בשיא אישי חדש של 9.88 שניות. באוגוסט שיפר את שיאו ל-9.87 שניות.

באולימפיאדת טוקיו קבע שיא אישי של 9.83 שניות בחצי הגמר וסיים במקום החמישי בגמר (9.95 שניות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 100 מטר: 9.83 שניות (2021)
* ריצת 200 מטר: 20.55 שניות (2018)

### אולם

* ריצת 60 מטר: 6.40 שניות (2018)
* ריצת 200 מטר: 20.60 שניות (2017)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוני בייקר** בוויקישיתוף
* רוני בייקר, ברשת החברתית פייסבוק
* רוני בייקר, ברשת החברתית טוויטר
* רוני בייקר, ברשת החברתית אינסטגרם
* רוני בייקר, באתר olympedia.org
* רוני בייקר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* רוני בייקר, באתר ליגת היהלום
* רוני בייקר באתר TCU

הערות שוליים
------------

1. ↑  AFTER INDOOR SUCCESS, ‘NEWBIE’ BAKER IS NO LONGER AN UNKNOWN, אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 22 בפברואר 2017
2. ↑  THAT MOMENT WHEN... BAKER ENDURED HIS WORST EVER MEE, אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 15 באפריל 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 279529

 |
**יוטלנד** או **יילן** (בדנית: **Jylland**; בגרמנית: **Jütland**; בפריזית: **Jutlân**) הוא חצי אי באירופה, הכולל את החלק היבשתי של דנמרק והחלק הצפוני ביותר בגרמניה. יוטלנד מפריד בין הים הצפוני לים הבלטי.

דנמרק שולטת בשני השלישים הצפוניים של חצי האי. השטח הדני הוא 29,775 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 2,491,852 תושבים (נכון ל-2004). אין שם נפרד לחלק הדני של יוטלנד, כך שמתארים אותו באותו השם. חלקו הצפוני ביותר של חצי האי הפך לאי בעקבות שיטפון ב-1825, כעת מפריד הלימפיורד את האי משאר השטח, שמו של האי הוא ונדסיסל ("האי היוטלנדי הצפוני") והוא עדיין נחשב לחלק מיוטלנד.

השליש הדרומי הוא חלק ממדינת שלזוויג-הולשטיין בגרמניה, בה שלטו הדנים בחלק מההיסטוריה.

נהר האלבה יוצר את הגבול הטבעי הדרומי של יוטלנד עם העיר המבורג לחופו. למעשה, מאז השלמתה של תעלת קיל הפך חצי האי לאי המוקף ים מכל צדדיו.

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **היסטוריה של דנמרק**  

אנגלים, סקסונים, יוטים וונדלים עברו מאירופה היבשתית לבריטניה הגדולה החל מ-450 לפנה"ס. האנגלים נתנו לממלכתם החדשה את השם אנגליה. הם יצאו מאירופה בגלל תנועת הונים מאסיה לתוך אירופה או בגלל הגעת דנים לאזור, מה שכנראה היה גורם מכריע מכיוון שהיו מלחמות רבות ועקובות מדם בין היוטים לדנים. הדנים המודרניים מחשיבים עצמם לצאצאיהם של מלכים שחיו באזור אופסלה, שוודיה בזמן שלפני ההיסטוריה המתועדת בסקנדינביה. אך במשך הזמן, היריבות בין השבטים הצטמצמה הודות לנישואים מעורבים בין יוטים ודנים.

הדנים עשו צעדים משמעותיים כדי להגן על עצמם מהמלכים הפרנקים הנוצרים, בעיקר עם בניית הדנווירגה, חומה שהשתרעה בין הים הצפוני והים הבלטי.

קרל הגדול גירש את הסקסונים הפגאנים ממזרח יוטלנד בים הבלטי והביא את האובוטריטים לאזור במקומם. האובוטריטים היו קבוצה של סלאבים ונדים שנשבעו אמונים לקרל הגדול ורובם המירו את דתם לנצרות.

השפה האופיינית ליוטלנד היא ניב היוטלנדית, שלפעמים נחשבת לרחוקה מהדנית אף יותר מהשפה השוודית.

לתנועה מהירה בין הים הבלטי והים הצפוני, נחפרו תעלות לרוחב חצי האי. הבולטות שבהן הן ה"איידרקנל" (Eiderkanal) שנחפרה בשלהי המאה ה-18 ותעלת קיל שנחפרה ב-1895 ועדיין נעשה בה שימוש.

בזמן מלחמת העולם הראשונה, היה קרב יוטלנד אחד הקרבות הימיים הגדולים בהיסטוריה. הקרב היה בין הצי המלכותי הבריטי לצי הקיסרי הגרמני. בקרב השתתפו כ-150 אוניות מלחמה בריטיות, בנות יותר ממיליון טון בסך-הכל, ובהן כ-65,000 איש, וכ-100 אוניות מלחמה גרמניות, בנות 900,000 טון, שהופעלו על ידי 45,000 איש.

ערים ביוטלנד
------------

הערים הגדולות ביותר ביוטלנד הן:

1. אורהוס, דנמרק
2. קיל, גרמניה
3. ליבק, גרמניה
4. אולבורג, דנמרק
5. פלנסבורג, גרמניה
6. אסביירג, דנמרק
7. ראנדרס, דנמרק
8. קולדינג, דנמרק
9. ויילה, דנמרק
10. הורסנס, דנמרק

ראו גם
------

* פריזיה
* תעלת קיל
* יוטלנדית
* יוטים
* פריזית
* קרב יוטלנד

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **יוטלנד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יוטלנד** |
* יילן (יוטלנד) באתר למטייל
* יוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567145905171
* GND: 4028858-4
* LCCN: n85161153
* NKC: ge160061
* VIAF: 159513127
* WorldCat: lccn-n85161153

 |
**ז'ורז' ורייה** (בצרפתית: **Georges Verriest**;‏ 15 ביולי 1909 – 11 ביולי 1985) היה כדורגלן צרפתי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.

ביוגרפיה
--------

ורייה נולד ב-15 ביולי 1909 ברובה שבצרפת. במהלך כל הקריירה שיחק במועדון אחד, רובה מעיר הולדתו, בו שהה במשך 10 שנים. ורייה בא בגישה של ניצחון ועלה עימה לליגה הראשונה ב-1936 לפני שהם ירדו בחזרה ב-1939. מיקום השיא של הקבוצה איתו היה המקום השמיני בעונת 1937/38 והוא הגיעה עימה פעמיים לגמר הגביע הצרפתי, כשבשניהם הפסידו.

במדים הלאומיים שיחק ורייה בנבחרת צרפת והיה שותף במשחקה היחיד במונדיאל 1934. במשחק זה נבחרתו הפסידה 2–3 בהארכה לאוסטריה כשהוא כובש את השער האחרון מפנדל. בפברואר 1936 פרש ממנה.

במהלך מלחמת העולם השנייה וכיבוש צרפת בשנות הארבעים של המאה ה-20 ורייה עבד כפקיד ברובה והיה מעורב במשא ומתן של מיזוג הקבוצה עם שתיים אחרות מאותה העיר, וב-1947 היא הפכה לאלופת צרפת באופן מפתיע. בנוסף עבד שם גם בהנהלת המועדון לפני שהיה ליו"ר שלה. לאחר נפילתו של פול ניקולה בתאונה ביוני 1959 ורייה הצטרף לאלכס תאפוס וז'אן גוטרוקס להיות לאחד משלושת הסלקטורים של הפדרציה הצרפתית לכדורגל. מאוקטובר 1960 עד יולי 1964 היה לבד בתפקיד בו בחר מי ישחק בנבחרת צרפת. ורייה נפטר ב-11 ביולי 1985 כתוצאה מהתקף לב, זמן קצר לפני יום הולדתו ה-76, בססלין שבצרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**דייב רובישו** (באנגלית: **Dave Robicheaux**) הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר, חוקר פרטי לשעבר ובלש משטרה שהוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח בלשיים פרי עטו של הסופר האמריקאי ג'יימס לי ברק. שניים מן הספרים אודות רובישו, "**אסירי גן עדן**" (Heaven's Prisoners) ו"**אל תוך הערפל החשמלי עם מתי הקונפדרציה**" (In the Electric Mist with Confederate Dead), עובדו לסרטי קולנוע בהם גילמו אלק בולדווין וטומי לי ג'ונס את דמותו של דייב רובישו.

ביוגרפיה דמיונית
----------------

דייוויד "דייב" רובישו נולד וגדל בניו-איבריה, לואיזיאנה. אמו, מיי גילורי, עזבה את משפחתה ונרצחה בעת שעבדה כיצאנית בידי אנשי משטרה מושחתים. אביו טבע למוות בעת שעבד על אסדת קידוח נפט. רובישו שירת בצבא ארצות הברית כלוטננט בחיל הרגלים ולחם במלחמת וייטנאם. בהמשך דרכו שירת כבלש משטרה במשטרת ניו אורלינס ועבד כחוקר פרטי. בשל המלחמה סבל רובישו מתסמונת פוסט טראומה ומהתמכרות לאלכוהול והימורים. אשתו הראשונה, אנני, נרצחה. והוא נישא בשנית לנזירה לשעבר בשם מולי. השניים מגדלים את בתם המאומצת, אלאפייר. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כחוקר חד-מחשבה נחוש, וכאיש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, וכצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח קולט M1911.
רובישו נוהג להיעזר בחקירותיו בבלש הפרטי קליטוס "קליט" פרסל, שותפו לשעבר במחלק הרצח וחיל הנחתים האמריקני לשעבר.

מספרי הסדרה
-----------

* ג'יימס לי ברק, "**דרך קנה הסוכר**", הוצאת עם עובד, 2004.
* ג'יימס לי ברק, "**פגאסוס נוחת**", הוצאת אריה ניר, 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* רון מיברג, עם הספר: האמריקאים קוראים ספרים, באתר nrg‏, 24 ביולי 2009.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רון מיברג, ‏השטן ירד למיין, באתר מעריב אונליין, 22 בינואר 2018.
2. ↑  רון מיברג, עם הספר: האמריקאים קוראים ספרים, באתר nrg‏, 24 ביולי 2009.
3. ↑  ג'יימס לי ברק, "**דרך קנה הסוכר**", הוצאת עם עובד, 2004, עמוד 300.
4. ↑  ג'יימס לי ברק, "**פגאסוס נוחת**", הוצאת אריה ניר, 2008, עמוד 184.
5. ↑  ג'יימס לי ברק, "**פגאסוס נוחת**", הוצאת אריה ניר, 2008, עמוד 229.
6. ↑  ג'יימס לי ברק, "**פגאסוס נוחת**", הוצאת אריה ניר, 2008, עמוד 242.
7. ↑  ג'יימס לי ברק, "**פגאסוס נוחת**", הוצאת אריה ניר, 2008, עמודים 247-248.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558616305171

 |
יוטלנד
**היוטים** היו שבט גרמאני (ברברי) שמקובל לחשוב כי פלש או ברח מילנד (יוטלנד) בדנמרק המודרנית ומחלקים בחוף הפריזי לאנגליה. היוטים, יחד עם האנגלים, הסקסונים והפריזים, היו מקרב העמים הגרמאניים שחצו את הים הצפוני כדי לפשוט ולבסוף לפלוש לאנגליה, מהמאה ה-4 ואילך. בהתאם לכתבי בדה ונרביליס התיישבו היוטים בסביבת קנט, המפשייר והאי וייט. מספר שמות מקום הנגזרים משם השבט מעידים על האמת שבדעה זאת. כך, לדוגמה, כותב פלורנס מורססטר כי השם "יֵטֶן" הוא שם נוסף לאזור ניו פורסט (הנמצא בהמפשייר).

בעוד שהשפעת היוטים מקנט היא עניין ברור (לדוגמה נוהלי הירושה המיוחדים לאזור, וידועים כ"גבלקינד"), נעלמו היוטים מהמפשייר והאי וייט והשאירו אחריהם עדויות מעטות ביותר. לדעת רובין בוש היוטים היו קורבנות לטיהור אתני בידי הסקסונים המזרחיים, אולם העניין מהווה נושא לוויכוח בין האקדמאים. כמו כן, מקובל לומר שיתר היוטים נשארו ביוטלנד ומהווים בימינו חלק מאוכלוסיית חצי האי.

יש הטוענים שהיוטים זהים לגטים ("ההיפותזה היוטית"), עם שחי בעבר בדרום שוודיה. כך, למשל, מגדיר מילון אוקספורד את הגטים דרך השפה השוודית כ-"Eotas Iótas Iútan Geátas", ולפי הדנית כ"יוטים". אולם בווידסיט ובביאוולף, שני שירים באנגלית עתיקה, השבטים מוצגים כשונים אחד מהשני. ייתכן שבולבלו שמות השבטים בתיעוד מות המלך השוודי אוסטן.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוטים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**עמנואל צבר** (נולד ב-30 ביוני 1948) הוא משורר ישראלי המתגורר בכפר יונה. הוא מוכר ביותר כמחבר השיר "ברית דמים".

ביוגרפיה
--------

עמנואל צבר נולד בירושלים למשפחה יוצאת תימן, וכשמלאו לו שנתיים עברה משפחתו למושב בית זית. את שירו הראשון כתב בהיותו מוצב בעמדה קדמית ברמת-הגולן במלחמת יום הכיפורים. בשנת 1978 יצא לאור בהוצאת ח"ש ספר שיריו הראשון "הייתי מלחמה", כשם שירו הראשון. 

> 
> "היתי מלחמה ולא ראיתי \ ושמעתי \ מחוץ לטווח... היתי מלחמה \ ולא ידעתי"
> 
> 
> 
> 

ספר שיריו השני "סיג" התפרסם שנה אחר כך ועסק בשאלת הסיבה לקיומו של הדחף הפנימי במשורר להעלות את הגיגיו במילות שירה ולהציגן לעיני כל.

> 
> "אנו כותבים,\ תועים, \ נוגעים במילים, \ בכל שכולנו יודעים - \ בשתיקה"
> 
> 
> 
> 

ספר השירה השלישי של צבר, "מין השתיקות", יצא לאור בשנת 1983. השירים סדורים וערוכים בשבעה שערי-חיים המייצגים הלכי-רוח אישיים מאוד. מוטיב השתיקה מהווה יסוד מרכזי בשירים, והוא נפרץ שוב ושוב בשערי החיים דרכם כולנו חולפים. 

> 
> "עד שיוצאים אל האור \ הולכים לקראתו, \ חשוכים, \ עד שיודעים"
> 
> 
> 
> 

בשנות ה-80 של המאה ה-20, בתקופת שהותו של צבר בבריטניה כשליח הסוכנות היהודית, תרגם המשורר את שלושת ספריו לאנגלית, ועל כך זכה בפרס The George Webber Prize מטעם Oxford Centre for Postgraduate Hebrew Studies.

בשנת 1984 חיבר צבר את שירו המוכר "ברית דמים". השיר נכתב בעקבות נפילתו של החייל יובל הראל אשר נפל בצידון. השמועה על מותו הגיעה לביתם של שכניו אשר גם בנם, אשר לחם בלבנון, נקרא יובל הראל. לאחר בירור נודע כי לא בבנם מדובר, אך עוד באותו יום דפקו גם על דלתם של חיה ויוסי והודיעו להם כי גם בנם נפל בלבנון.

ראו גם
------

* ברית דמים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמנואל צבר** בוויקישיתוף
* צבר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד דורון קורן, מדוע חייבים לסלק את האקדמיה מבתי הספר, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2014
2. ↑  הייתי מלחמה: שירים, באתר סימניה
3. ↑  ראיון במייל עם המשורר, 17.12.2016
4. ↑  מנחם בן, ממגש הכסף לבאב אל-וואד: הזיכרון הקולקטיבי דרך שירה, באתר nrg‏, 25 באפריל 2012
5. ↑  הרב מאיר נהוראי, ‏ברית דמים – בין יום הזיכרון ליום העצמאות, באתר כיפה, 06 ביולי, 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310558305171
* LCCN: n88228414
* VIAF: 299194407
* WorldCat: lccn-n88228414

 |
**ז'ורז' דה-מסטרל** (**George de Mestral**; ‏19 ביוני 1907 - 8 בפברואר 1990), היה מנהל סדנת מכונות וממציא שווייצרי אשר המציא את הצמדן (סקוץ').

המצאת הצמדן
-----------

דה-מסטרל יצא יום אחד ב-1948, לטיול רגלי עם כלבו בקרבת ביתו באלפים השווייצריים. 
לאחר הטיול ביערות חזרו דה-מסטרל וכלבו מכוסים בצמחים דביקים וקוצים שדבקו בבגדים. 
דה-מסטרל שתהה מה מביא אותם להיצמד לבד כל כך טוב, הניח את אחד הצמחים הדביקים תחת מיקרוסקופ וראה קרסים קטנים שנכנסו לתוך לולאות קטנות באריג של הבגד. באותו יום נולד הרעיון של "צמדן קרס ולולאה", שנודע לאחר-מכן כ'וולקרו' או כ'צמדן'.

לאחר חיפוש נמצא משקיע: בעל מפעל טקסטיל גילה עניין ברעיון 'צמדן-זיפים' והשניים החלו יחד לעבוד. בעל מפעל הטקסטיל, ייצר בעזרת נול קטן פס כותנה עם קרסים זעירים ופס נוסף עם לולאות. כשהצמידו אותם יחד, הם נדבקו זה לזה. 

כעת צריך היה למצוא דרך ליצור פסים אלה באמצעות מכונה.

דה-מסטרל מצא יצרן נולי אריגה שווייצרי שהסכים לנסות לייצרם, אך היצרן נסוג כשהתברר שהמשימה קשה מדי. במשך חודשים הוא ערך ניסויים שונים. ואז כשהוא השתמש במקרה באור אינפרה-אדום בעת אריגת הלולאות הוא גילה שהמכונה גורמת להן להיעשות נוקשות דיין כדי שניתן יהיה להשתמש בהן. 
אך עדיין אתגר נוסף עמד בפניו: תכנון מכונה שתעשה את הקרסים. במשך מספר חודשים חיפש דה מסטרל דרך ליצירת הקרסים וכשזו נמצאה החלו בייצור מסחרי של הצמדנים. 

דה-מסטרל קרא לצמדן "ולקרו" – vel מהמילה Velvet (קטיפה) ו–Cro מהמילה Crochet (סריגה במסרגה אחת). ב-1955 דה-מסטרל רשם על 'צמדן הזיפים' פטנט. 

מ-1955 ועד 1959 מכר דה-מסטרל כ-60 מיליון מטרים של צמדן זיפים מדי שנה. בשנה האחרונה הסתכמו מכירותיה השנתיות של החברה ביותר מ 250 מיליון דולר והיא מעסיקה יותר מ – 3,300 עובדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'ורז' דה מסטראל** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר היכל התהילה של הממציאים
* הספד בניו יורק טיימס
* ז'ורז' דה מסטראל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1070611123
* HDS: 031519
* VIAF: 315940434
* WorldCat: viaf-315940434

 |
כרטיס ביקור של בר-מסעדה 'פינק'
**דייב (קורט) רוטשילד** (3 ביולי 1910 – 7 באוקטובר 1994) היה הבעלים והמנהל של פינק בירושלים. הבר, ששכן ברחוב ההסתדרות 2 פינת רחוב המלך ג'ורג', נבחר לאחד מ-50 הברים טובים בעולם.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו והעלייה ארצה

רוטשילד נולד ב-3 ביולי 1910 להרמן ובאבט רוטשילד בעיירה גרולצהופן, באזור בווריה שבגרמניה. ב-1928 הוא סיים לימודי מסחר בהלברשטאט, והצטרף לעבודה בעסק המשפחתי – ניהול פונדק ומבשלת בירה בשנים 1928-1929. בשנת 1933 נעצר אביו ונשלח למחנה הריכוז דכאו. בעקבות המעצר, החליט רוטשילד לעזוב את משפחתו וברח באותו הלילה.

הוא עזב להיידלברג, ועבר את הגבול לאמסטרדם, הולנד. משם עבר לפריז כדי למצוא עבודה, ונשלח כפליט לעזור בעבודה חקלאית בעיר ליון. עד מהרה גורש גם מליון ונסע בחזרה לפריז. ב-25 בספטמבר 1935 יצא ממרסיי על אוניית שמפוליון שהגיע לנמל יפו ב-3 באוקטובר 1935. הוא השתקע בירושלים ומצא תעסוקה ראשונה כמחלק סחורה לבתי קפה בעיר. הוא עבד מעט גם בבנייה, ובמקביל החל לעסוק במלצרות - תחילה בקפה 'פאראמונט' ליד קולנוע אדיסון.

ב-1937 שימש רוטשילד כמלצר ב'קפה תאבור' ברחוב בן-יהודה, ואחר כך במסעדת 'אירופה' הידועה בכיכר ציון. בהמשך החל לעבוד כמלצר בבר-מסעדה 'פינק' שבמרכז העיר, ושם למד את רזי המקצוע של עולם המסעדנות. ב-1946 הוא נכנס כשותף בבר, ובשנת 1950 קנה את חלקם של שאר שותפיו - ובכך הפך להיות הבעלים הבלעדי של מסעדת 'פינק'.

### בר-מסעדה פינק

 ערך מורחב – **פינק (בר-מסעדה)**  

מ-1950 החל רוטשילד לפתח את הבר-מסעדה לפי ראות עיניו וטעמו האישי, ביחד עם אשתו אנטוניה 'טונקה' לבית הנדלר. הוא הפך את הבר-מסעדה הקטן למוסד בעל שם עולמי אשר נבחר בין היתר על ידי המגזינים ניוזוויק ו-Reader's Digest לאחד מ-50 הברים הטובים בעולם.

בתקופת ניהולו של רוטשילד הגיע המקום לשיא פרסומו ושגשוגו. בהתחלה המסעדה הייתה בת שתי הקומות, כשבקומה התחתונה היה בר ובקומה העליונה היו שולחנות-אוכל ופסנתרן. בתחילת שנות ה-50 החליטו רוטשילד ואשתו להפוך את הקומה השנייה לדירה, ושם הם התגוררו במהלך השנים.

ייחודו של המקום היה בשמירה על האווירה האירופאית אשר הייתה קיימת בו עוד מזמן המנדט. על גבי הקירות היו ציורים של אמנים רבים וידועי שם, ביניהם יוסי שטרן ויוסל ברגנר. המאכל המפורסם ביותר של הבר-מסעדה היה מרק הגולאש אשר מתכונו הסודי נשמר בחשאיות לאורך כל השנים.

### פטירתו

רוטשילד נפטר בגיל 84 ב-7 באוקטובר 1994 בביתה של בתו במבשרת ציון. חתנו, מולי עזריאלי, לקח את המסעדה תחת חסותו והמשיך לשמור על צביון המסעדה מאז הקמתה. בשנת 2005 נסגרה המסעדה בעקבות אירועי האינתיפאדה השנייה. 

לאחר סגירתה של מסעדת פינק נפתח במקומה סניף של קפה נאמן. כיום (2023) פועל במקום סלון-תספורות.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, המשולש הירושלמי: ביוגרפיה אורבנית, ירושלים, הוצאת כתר, 2011 ( בעיקר הפרק: בית דירות: בר- ביסטרו 'פינק', עמ' 168-169).

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבה על פינק (אורכב 27.05.2020 בארכיון Wayback Machine)
* תמונת דייב, ארכיון משפחת אהרון
* A Toast to Jerusalem's Great Finks' Bar, כתבה של TAKI, שנת 2000
* סגירת 'פינק', כתבה בעיתון הארץ של אלון הדר, 2005
* שחזור 'פינק' במוזיאון מגדל דוד, רחל ניימן, יוני 2018
**יוטקה סאדו** (ביפנית: **佐渡 裕**; נולד ב-13 במאי 1961) הוא מנצח יפני.

ביוגרפיה
--------

יוטקה סאדו נולד בקיוטו. עוד בלימודיו, סאדו קיבל תפקיד בקנסאי ניקאי, בית ספר יפני לאופרה, שם הייתה לו הזדמנות לעבוד עם התזמורת הפילהרמונית החדשה של יפן והתזמורת הסימפונית של קיוטו, וללמוד רפרטואר אופראי. ב-1987 הוא נסע לארצות הברית כדי להשתתף בפסטיבל המוזיקה טנגלווד, שם למד אצל סייג'י אוזאווה. מאוחר יותר זכה בפרס דוידוף המיוחד לתחרות בשלזוויג-הולשטיין, גרמניה. הוא חזר ליפן כעוזר לאוזאווה וערך את הופעת הבכורה שלו עם התזמורת הפילהרמונית החדשה של יפן בטוקיו עם סדרה סימפונית של היידן. מאוחר יותר למד אצל שארל דיטואה, גנאדי רוז'דסטבנסקי וליאונרד ברנשטיין, איתם סייר בברית המועצות ובגרמניה.

יוטקה סאדו זכה בפרס הראשון והפך לזוכה היפני השלישי (אחרי סייג'י אוזאווה ב-1979 ויוקו מטסואו ב-1982) בתחרות הבינלאומית השנתית ה-39 של בזאנסון למנצחים צעירים בבזאנסון, צרפת ב-1989. ב-1990, הוא הפך למשתתף קבוע באוקיינוס השקט. פסטיבל מוזיקה בסאפורו, יפן, יחד עם כריסטוף אשנבאך ומייקל טילסון תומאס. סאדו משמש גם כמנהל אמנותי ויועץ אמנותי של המרכז לאמנויות הבמה היוגו ומנצח ראשי של תזמורת המרכז לאמנויות הבמה היוגו שאותה עזר להקים בשנת 2005. סאדו הוא גם המנצח הראשי של תזמורת כלי הנשיפה של סיינה ביפן.

מחוץ ליפן, סאדו היה המנצח הראשי של תזמורת לאמור בין השנים 1993 עד 2011. הוא הקליט עם תזמורת לאמור עבור לייבלים כמו Erato. באוקטובר 1995 נבחר סאדו לזוכה בתחרות המוזיקה הבינלאומית הראשונה של ליאונרד ברנשטיין בירושלים. ב-2011 ניצח על הסימפוניה התשיעית של בטהובן, עם 10,000 יפנים, לקורבנות רעידת האדמה ביפן ב-2011. בנובמבר 2013, תזמורת אמני הצליל הודיעה על מינויו של סאדו למנצח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2015–2016, עם חוזה ראשוני של 3 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוטקה סאדו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יוטקה סאדו
* יוטקה סאדו, ברשת החברתית טוויטר

* יוטקה סאדו, באתר ספוטיפיי

* יוטקה סאדו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* יוטקה סאדו, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14003061n (data)
* CiNii: DA09410588
* GND: 135100968
* ISNI: 0000 0000 8111 646X
* LCCN: n00063242
* MusicBrainz: da965298-81c3-403d-8b7e-2beac7e03a5c
* NDL: 00412523
* NLK: KAC201807978
* SUDOC: 082304467
* VIAF: 32194742
* WorldCat: lccn-n00063242

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במהפכן שיעי בראשית ימי האסלאם. אם התכוונתם לתפקיד מנהלתי באימפריה העות'מאנית, ראו מוח'תאר.

**אל-מוח'תאר בן אבו עובייד א-ת'קפי** (בערבית: **المختار بن أبي عبيد الثقفي**; ‏סביבות 622? – 3 באפריל 687) היה מהפכן בראשית ימיו של האסלאם, שהנהיג מרידה כושלת נגד הח'ליפים האומיים ששלטו על האימפריה המוסלמית, לאחר מותו של הח'ליף הרביעי, עלי בן אבי טאלב.

חייו
----

אל-מוח'תאר נולד בטאיף (כיום בסעודיה) ב-622, השנה בה החל מוחמד בהג'רה לאל-מדינה. הוא היה בנו של אחד מלוחמיו של מוחמד, שנהרג באחד מהקרבות האסלאמיים הראשונים. הוא גדל באל-מדינה, בתקופת שלטונו של מוחמד. 

כאשר הח'ליף השלישי לבית אומיה, מועאויה השני, ירש את כיסאו של אביו יזיד הראשון, תומכים רבים של עלי לא היו מרוצים מהנהגתם ומהמשך מעבר הח'ליפות בירושה, בקרב אנשים שאותם החשיבו כמוסלמים ושליטים רעים.

**לטענת מקורות שיעיים**, מוח'תאר היה אחד מלוחמיו של חוסיין אבן עלי בקרב בכרבלא. לאחר כישלון המרידה, מוח'תאר הושם בכלא. בזכות אחותו ספאיה, שהייתה נשואה לידיד של הח'ליף יזיד, שוחרר מוח'תאר מכלאו, ונצטווה לצאת מכופה תוך שלושה ימים. לאחר שהתנגש שוב בחיילי הח'ליף, הוחזר מוח'תאר לכלאו, אולם שוחרר שוב בהתערבות גיסו. 

לאחר שחרורו, קרא מוח'תאר לתומכי עלי לנקום את דמו של חוסיין. לטענת מקורות שיעיים, הוא קיבל מכתב מבנו של עלי, אל-חנפיה, שהביע תמיכה במוח'תאר.

מעל בימה במסגד בכופה הכריז מוח'תאר על הנפת נס המרד נגד "אלו שהפרו את חוקי האל" והבטיח "לנקום ברוצחיו של האימאם חוסיין". המרידה שפרצה ב-686, (בעיראק כיום) נתמכה על ידי חלק מתומכי עלי (השיעים לעתיד). אל מוח'תאר הנהיג את המרידה, אך טען כי היא בשמו של בנו של עלי, מוחמד אבן אל-חנפיה. אל-חנפיה, שמוח'תאר טען כי הוא המהדי, מושיעם של המוסלמים, לא לקח חלק פעיל במרידה.

אל-מוח'תאר הובס ונהרג על ידי מורד אחר בשושלת האומיים - מרד בפיקודו של מוצעב אבן א-זובייר, מושל חג'אז. בקרב עקוב מדם שנערך מחוץ לכופה באפריל 687 חוסל מרד אל-מוח'תאר וא-זובייר הפך לשליט דרום עיראק. ניצחונו של א-זובייר לא האריך ימים, וב-691 כבשו כוחותיו של הח'ליף עבד אל-מלכ את דרום עיראק, ושנה מאוחר יותר חוסל מרד א-זובייר באופן סופי עם כיבוש מכה על ידי מפקד צבאו של עבד אל-מלכ, אל-חג'אג' בן יוסף.

חלק מתומכיו של אל-מוח'תאר המובס יצרו כת משלהם בשם ה"קאיסאנים" השיעים; הם המשיכו להאמין במשך כ-200 שנה כי מוחמד אבן אל-חנפיה הוא המהדי, אינו מת, אלא מסתתר בהרים סביב מכה, וישוב בעת שתיראה לו ראויה ויושיע את העולם מחוסר הצדק והשחיתות הפושים בו.

מרידתו של מוח'תאר הייתה מרכזית בפיתוח רעיון המהדי באסלאם, ובהיפרדותם של השיעים מן הסונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-מוח'תאר** בוויקישיתוף
* אל-מוח'תאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  بحارالانوار، ج 45، ص 386
2. ↑  رجال کشی، ص 197
3. ↑  אביו של מוח'תאר נהרג ממחיצה על ידי פיל, לאחר מכן אחיו, ג'ובייר, מונה תחתיו ונהרג אף הוא. ראו את המקור ה**שיעי**, כאן
4. ↑   مختار آل محمدؑ از نجم الحسن
5. ↑  לא לפני שראה את ראשו של חוסיין משופד על חנית, ונשבע לנקום (שוב, לטענת מקורות שיעיים), ראו כאן
6. ↑  לטענת המקור השיעי, ראו כאן
7. ↑  ברנרד לואיס - **הערבים בהיסטוריה** (עמוד 78)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301068505171
* GND: 120027968
* ISNI: 0000 0001 0799 0973
* LCCN: nr93013941
* SELIBR: 250635
* SUDOC: 192323156
* TDVİA: muhtar-es-sekafi
* VIAF: 36788669
* WorldCat: lccn-nr93013941

 |
**פאציאס** הוא תכונה חזותית של סלעים, שמתארת מרקם או תבנית.

במילים פשוטות, הפציאס של הסלע הוא הפנים שלו, ועל פי הפציאס ניתן לזהות סלע, גם מבלי לערוך לו בדיקות כימיות או בדיקות אחרות.

סלעים מוגדרים על פי המינראלים העיקריים שלהם, כאשר באופן כללי, המינראלים האלו אינם חייבים להיות רוב המרכיבים של הסלע, אלא המרכיבים המובהקים והמשמעותיים שלו, לכן ההגדרה של הסלע אינה בהכרח כימית או מינרלית, אלא יותר מתייחסת למראה מסוים.לשם כך מוגדר "פציאס", כלומר מין או גזע של סלע, כאשר ייתכן שסלעים בעלי פציאס דומה, יהיו בעלי תכונות או תכולות משתנות, אך עדיין ישמרו על אותו המראה.

בדרך כלל, משתמשים בפאציאס לאפיין סלעי משקע או סלעים מותמרים.

בסלעי יסוד, האפיון הזה פחות נדרש, כי בדרך כלל סלעי יסוד מופיעים בכמויות גדולות, על פני שטח נרחב ושומרים על הרכב דומה.

דוגמה לפאציאס בסעי משקע WAKESTONE שהוא סלע שעשוי כמעט כולו מבוץ קרבונטי ואין בתוכו כמות משמעותית של מינרלים פרט לקלציט וגם אין בו כמות משמעותית של רכיבים שלדיים בעלי צורה אופיינית.

דוגמה לפאציאס של סלעים מותמרים - אקלוגיט - סלע שעשוי מגבישים גדולים בצבעי ירוק וכתום.

  

דיאגרמה המראה את סוגי הפציאס השונים של סלעים מותמרים. בדיאגרמה הזו ניתן לראות את האקלוגיט כמאפיין התמרה בטמפרטורה ולחץ גבוהים

קישורים חיצוניים
----------------

* פציאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565339905171
* GND: 4016568-1
* LCCN: sh85046811

 |
שיני הפצירה המחורצת בהגדלה
**פְּצִירָה** או **שׁוֹפִין** היא כלי בתעשיית המתכת והעץ המשמש לשיוף שכבות קטנות מתוך חומרים שונים. רוב הפצירות הן רצועות דקות עשויות מתכת מחורצת ובנויות כך שקצה אחד שלהן צר וחודי. לפצירה שני שימושים עיקריים: בשימוש התעשייתי היא משמשת ככלי ליטוש, ובשימוש הביתי - כלי לשיוף ציפורניים.

סוגי פצירות
-----------

קיימות פצירות מחומרים שונים, בגדלים ובחיתוכי שיניים שונים. סוג שיני הפצירה הופך את פעולתה למעודנת או גסה יותר - חריצי שיניים בולטים יובילו לשיוף גס של חומר רב יותר בגימור מחוספס, בעוד ששיניים קטנות ושטוחות יובילו לשיוף עדין של שכבה קטנה של חומר עם גימור חלק. 

פצירות מחט
ישנן פצירות ממוקדות מטרה, לשימושים מגוונים. הבולטות שבהן: 

* **פצירת יהלום** - פצירה בעלת חלקיקים קטנים של יהלומים תעשייתיים המוטבעים על משטח הפצירה. היא משמשת עבור משטחים קשים במיוחד, כגון משטחי אבן, זכוכית, או מתכות קשות כגון פלדה מגולוונת.
* **פצירת מחט** – פצירות עדינות המותאמות לשימוש עם חלקים קטנים.
* **פצירת שופין מעוגלת** – פצירות בגודל קטן עד בינוני בצורות המאפשרות להם להגיע למשטחים בעלי צורה לא שגרתית, כמו חלל שעוצב על ידי פלסטיק מוקשח מוזרק.
* **מכונות פצירה** - פצירות שמשתמשים בהם כמו בראשי מקדחה, לשיוף מדויק ולא ידני.

פצירת ציפורניים
---------------

 ערך מורחב – **פצירה (ציפרוניים)**  
פצירות ציפורניים
פצירת הציפורניים היא כלי שמטרתו לשייף את קצוות הציפורניים. השיוף נעשה על מנת לקצר את אורך הציפורניים, לעצב אותן ולמנוע את התפצלותן ושבירתן. הפצירה משמשת ככלי למניקור ופדיקור בתעשיית הקוסמטיקה. בתהליך השיוף מסירים תאי קרטין בולטים או מיותרים מלוחית הציפורן עד לקבלת גימור חלק. 

פצירות ציפורניים עשויות מחומרים שונים, כגון קריסטל, קרמיקה, מתכת, או מתכת מצופה באבן ספיר.

* **פצירת קרטון** - לוח צר וארוך של קרטון מצופה בחלקיקי אבן שמיר חזקה, המסייעת בשחיקת הציפורן, בעוד שבסיס הקרטון מעניק לה גמישות.
* **פצירת זכוכית** – פצירה בעלת שטח זכוכיתי חלק, שאינה גורמת לשבירה או פציעה של הציפורן כפי שפצירת מתכת עלולה לגרום.

מידת החספוס של הפצירה נמדדת ב-grit. טווח הערכים בין 60 ל-240 כך שככל שהערך עולה רמת החספוס יורדת. מידת החספוס הנפוצה לשיוף ציפורן טבעית היא 180 grit.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פצירה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שופין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פצירה** |

* Lye, P. F. (1993), *Metalwork theory*, Book 1, Nelson Thornes
* פצירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531243005171
* BnF: cb119533651 (data)
* GND: 4460090-2
* LCCN: sh85048198
* NDL: 00574246

 |
גנרל **יוליוס רינגל** (בגרמנית: **Julius Ringel**;‏ 16 בנובמבר 1889 – 11 בפברואר 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

רינגל נולד ב-16 בנובמבר 1889 בפלקרמארקט, ובשנת 1905 החל את לימודיו בבית ספר צבאי בווינה. בשנת 1909 התגייס רינגל לצבא האוסטרו-הונגרי והצטרף לרגימנט הרובאים ההררי ה-2, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובסופה נפל בשבי האיטלקי.

לאחר המלחמה לחם רינגל בקרינתיה נגד יוגוסלביה, ולאחר מכן הצטרף לצבא האוסטרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1930 הוא הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1932 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1936 הצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1938 תמך באופן נלהב באנשלוס והצטרף לוורמאכט. רינגל מונה לקצין מטה בדיוויזיה ההררית ה-3 בפיקודו של אדוארד דיטל, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה רינגל לקצין האג"ם של הדיוויזיה ה-268, וב-27 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-266, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-72 ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת. ב-14 ביוני 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-3, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-5. הדיוויזיה לחמה במהלך המערכה בבלקנים בשנת 1941, בתחילה היא הוצבה בבולגריה, ובהמשך נעה אל מקדוניה במסגרת מבצע מריטה נגד ממלכת יוון. במהלך המבצע נעה הדיוויזיה דרך קו מטאקסס וחדרה דרך סלוניקי ותרמופילאי, ולאחר כניעת יוון הוצבה באתונה ככוח כיבוש. הייתה חלק מהכוחות שהונעו דרך הים במהלך הקרב על כרתים באותה שנה. הדיוויזיה הונעה לכרתים במסגרת שני משטים, הראשון של 2,331 איש והשני של 4,000. המשט הראשון יצא לכרתים ב-20 במאי, והותקף על ידי כוח המשימה ימי בריטי בפיקוד אדמירל ברנרד רולינגס. 12 כלי שיט אבדו, ו-300 מאנשי הדיוויזיה נהרגו. המשט השני יצא יומיים לאחר מכן, והותקף על ידי כוח משימה בריטי נוסף בפיקוד אדמירל אדוארד סטיוארט ליי. למזלם של אנשי המשט הלופטוואפה פתח בהתקפות נמרצות ואילץ את הבריטים לסגת. המשט חזר לנמל. בהמשך הונעו לוחמי חיל הרים לכרתים באמצעות כלי טיס בלבד. על פעולותיו במהלך הקרבות הוענק לרינגל ב-12 ביוני 1941 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בנובמבר אותה שנה, הוחזרה הדיוויזיה לזלצבורג לשיקום, ובאפריל 1942 נפרשה בחזית המזרחית נגד הצבא האדום, שבה סופחה לקבוצת ארמיות צפון, וב-1 בדצמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. באפריל 1943 הדיוויזיה נשלחה ללחום נגד כוחות בעלות הברית באיטליה. הדיוויזיה סופחה לארמיית ליגוריה הגרמנית-איטלקית, ולחמה בין היתר בקרב מונטה קאסינו, וב-25 באוקטובר 1943 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1944 מונה רינגל למפקד הקורפוס ה-69, אשר לחם בקרבות השונים בקרואטיה כנגד הפרטיזנים היוגוסלבים. בסוף יוני אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל הכוחות ההרריים ומונה לסגן מפקד המחוז הצבאי ה-18, ובינואר 1945 מונה למפקדו עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר רינגל בבאייריש גמיין, עד מותו ב-11 בפברואר 1967.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוליוס רינגל** בוויקישיתוף
* יוליוס רינגל באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדיוויזיה ההררית החמישית באתר אקסיס היסטורי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 103358391X
* VIAF: 298229335
* WorldCat: viaf-298229335

 |
**דייוויד סויר** (באנגלית: **David Soyer**;‏ 24 בפברואר 1923 – 25 בפברואר 2010) היה צ'לן אמריקאי.

קורות חייו
----------

### לימודים וראשית קריירה

סויר נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה והחל לנגן בפסנתר בגיל תשע. בגיל אחת-עשרה החל לנגן בצ'לו. אחד ממוריו הראשונים היה דיראן אלקסניאן. בהמשך למד אצל עמנואל פויירמן ופבלו קזאלס. הופעתו הפומבית הראשונה הייתה עם תזמורת פילדלפיה בניצוחו של יוג'ין אורמנדי בשנת 1942, ב"שלמה" של ארנסט בלוך.

### קריירה כסולן ומוזיקאי קאמרי

למוזיקה קאמרית רחש אהבה מיוחדת. הוא היה חבר מייסד של רביעיית גוארנרי בשנת 1964 וניגן ברביעייה עד לפרישתו בשנת 2002. כחבר ברביעיית גוארנרי ניגן עם רבים מגדולי הנגנים בעולם, ביניהם: ליאונרד רוז, ארתור רובינשטיין, פנחס צוקרמן ורביעיית בודפשט. סויר ניגן בביצוע בכורה את הסונאטה לצ'לו סולו של זולטאן קודאי, באולם מועצת העיר במנהטן. כמו כן, ניגן גם את הסונאטה לצ'לו סולו של המלחין האמריקאי ג'ורג' קראמב בהופעת בכורה בניו יורק. לפני שהצטרף לרביעייה ניגן במקומות שונים, בין היתר עם "תזמורת הצבא" במלחמת העולם השנייה ולאחר מכן עם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית בניצוחו של ארטורו טוסקניני.

### קריירת הוראה

סויר כיהן בסגל המורים של מכון קרטיס למוזיקה, בית הספר מנהטן למוזיקה ובית הספר למוזיקה ג'וליארד. הוא לימד רבים מן הצ'לנים והמוזיקאים החשובים ביותר בימינו. את עונות הקיץ הוא עושה בהוראה ונגינה בפסטיבל מרלבורו בוורמונט.

בשנותיו האחרונות חי סויר במנהטן שבניו יורק, שם גם נפטר ב-25 בפברואר 2010, יום לאחר יום הולדתו ה-87.

קישורים חיצוניים
----------------

* דייוויד סויר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דייוויד סויר, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007424583305171
* BIBSYS: 8059000
* BNE: XX864171
* BnF: cb13936767d (data)
* GND: 134721454
* ISNI: 0000 0001 1467 6587
* LCCN: no91021328
* MusicBrainz: 70324d37-e6c5-4f6e-b510-621d36a47e77
* NKC: xx0086392
* NSK: 000758361
* RERO: 02-A005352348
* SNAC: w61p407p
* SUDOC: 158486846
* VIAF: 10037474
* WorldCat: lccn-no91021328

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במין של דג. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פרקה (פירושונים).
**פֶּרְקָה** או **פרקה מצויה** (שם מדעי: ***Perca fluviatilis***) הוא מין דג מסדרת הדקראים ומשפחת הפרקתיים. הוא מצוי בטבע במים מתוקים לאורך אירופה (למעט חצי האי האיברי) ובצפון אסיה עד לנהר קולימה בסיביר והופץ בידי האדם גם לאוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה, שבחלקם הוא הפך למין פולש הרסני. הוא מצוי אף במים מליחים כמו בים הארכיפלג והמפרץ הבוטני, לצד עוד מינים של מים מתוקים.

דג הפרקה הוא הדג הלאומי של פינלנד.

מאפיינים
--------

הפרקה הוא דג קטן שאורכו עד 60 סנטימטרים, אך לרוב הוא קטן יותר. משקלו מגיע ל-2.8 עד 3.7 קילוגרם בממוצע, כשהממדים תלויים באוכלוסייה. צבע הפרקה הוא אפור עד ירוק-זהוב עם פסים אנכיים כהים לאורך גופו. הבטן בהירה והראש גדול ובעל עיניים צהובות גדולות. לפרקה ישנו סנפיר גבי גדול מורכב מחמישה קוצים בולטים. חלק מהפרקות יכולות לחיות מעל 22 שנה.

הפרקה הוא דג טורף. בעוד הצעירים ניזונים בעיקר מזואופלנקטון הם מתבגרים ומתחילים לאכול מינים שונים של חסרי חוליות מימיים כמו רכיכות, סרטני נהרות, תולעים וחרקי מים והבוגרים טורפים מגוון חסרי חוליות ודגים אחרים, כמו עוקצנוניים, קרפיוניים מתת-משפחה *Leuciscinae* ואף מיני פרקות אחרות. הוא עצמו נטרף בידי מגוון טורפים לרבות לוטרות, דגים טורפים כמו זאב נהרות ועופות מים כמו קורמורן גדול או שלדג גמדי.

הפרקות מגיעות לבגרות מינית בגיל שנה עד שנתיים בזכרים ושנתיים עד ארבע אצל נקבות. הביצים מוטלות מתחת לצמחי מים שונים או עצים ושיחים הגדלים בקרבת המים. ואולם רבים מהם נאכלים בידי יצורי המים, בעיקר דגים אחרים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים: דגי מים מתוקים (תשמ"א), 1981, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291590905171
* NKC: ph157583

 |
**סילביזאורוס** (שם מדעי: *Silvisaurus*; מילולית: "לטאת יער") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הנודוזאוריים שחי באמריקה הצפונית במשך הקרטיקון העליון לפני 96 עד 93.5 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר לראשונה ב-1960 בידי החוקר תאודור ה. איתון (Theodore H. Eaton). נמצא רק ממצא בודד של הדינוזאור במשקעים בקנזס, על קרקעית נהר רדוד קדום. הממצאים היו חלקיים ושבורים והם נאספו ונשלחו לאוניברסיטת קנזס. מקור השם הוא על המיקום המיוער שבו נמצאו המאובנים לראשונה.

הסילביזאורוס היה דינוזאור באורך 4 מטרים ובעל גולגולת באורך 33 ס"מ והוא דמה במראהו לזאורופלטה והיה בעל כסות אוסטאודרם נוקשה על גופו ובנוסף הכיל זוג זיזים ארוכים על כתפיו ועל תחילת זנבו. היה זה נודוזאור פרימיטיבי מאחר שלמינים המאוחרים לא היו שיניים בלסתותיהם דמויות המקור. הוא היה אוכל צמחים שאולי נע בקבוצות קטנות ביערות הקדומים של אמריקה הצפונית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילביזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* Silvisaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
**פרטישק מוריץ נאגל** (בצ'כית; **František Mořic Nágl** ‏ 28 במאי 1889 – אוקטובר 1944, אושוויץ) היה צייר יהודי-צ'כי. הוא וכל משפחתו נרצחו בשואה.

קורות חיים
----------

נאגל נולד בקוסטלני מיסלובה. למשפחתו הייתה חווה וטחנת קמח. הוא החל את לימודיו בטלץ'. בהמלצת מורי בית הספר העל-יסודי שלו, הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג (אנ'), שם למד מ-1905 עד 1908. לאחר מכן עבר לאקדמיה לאמנויות והפך לתלמידו של האנוש שוויגר (אנ'). לאחר שסיים את לימודיו, התגורר בווינה.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא, נלחם בחזית הבלקן ונפצע קשה בכתף ימין. לאחר הניתוח, הוא הצליח להשתקם וחזר להשתמש בידו, אך תמיד היה זקוק לאביזר כדי להרים את זרועו.

למרות זאת, הוא היה נחוש להמשיך לצייר אך, כבן יחיד, אביו החולה רצה שיעבוד בחווה המשפחתית. למרות רצונו לדחות את בקשתו של אביו, הוא החל לנהל את החווה המשפחתית.

עם זאת, הוא עדיין פינה זמן לציור, והצליח להשתתף בתערוכה ב-Rudolfinum זמן לא רב לאחר מכן. בשנת 1920, הוא התחתן עם הכנרת ולאסטה נטלובה.

את השראתו שאב מחיי הכפר והנוף בסביבה. המוניטין שלו כ"צייר איכרים" גדל במהלך שנות ה-20 וה-30. הוא הציג את יצירותיו בתערוכות גדולות בברנו ב-1933 ובאוסטרבה ב-1937.

ב-1939 הוא ומשפחתו גורשו מהחווה ורכושם נתפס. במשך שנתיים הם שכרו דירה בטלץ' ואז, ב-1941, הוא נעצר על ידי הגסטפו בזמן שהיה עסוק בציור בכיכר העיר. הוא נכלא בברנו עד מאי 1942, כאשר כל משפחתו הועברה לטרזיינשטט. מאוחר יותר, הם הועברו למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצחו כולם במהלך שנתיים.

בתקופתו בטרזיינשטט המשיך ליצור רישומים וציורים בצבעי מים, אך איש לא ידע על קיומם עד שנת 1950, אז התגלו ציוריו בעליית הגג של אחד המבנים שעבר שיפוץ ושיחזור. שנה לאחר מכן, הם הוצגו 254 מהם בתערוכה גדולה בחסות "איגוד מאנס לאמנויות יפות". התערוכות נערכו בפראג ובטלץ'.

הנצחה
-----

שלט לכבודו של נאגל הוצב במקום בו הוא נעצר בכיכר העיר טלץ'.

גלריה
-----

* השוק בנאבסיהשוק בנאבסי
* מגורים בבלוק בטרזיינשטטמגורים בבלוק בטרזיינשטט
* התכנסות לתפילה התכנסות לתפילה
* מגורים בטרזיינשטט מגורים בטרזיינשטט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנטישק מוריץ נאגל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Brief biography @ the Telč website.
2. 1 2 3 4 5  "František Mořic Nágl se vrátil" @ Holocaust.cz

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304769505171
* GND: 130030503
* ISNI: 0000 0000 6687 0333
* LCCN: no2005064616
* NKC: ola2005262663
* VIAF: 38014441
* WorldCat: lccn-no2005064616

 |
**פרק טלוויזיה** הוא פרק מתוך יצירה טלוויזיונית, למשל סדרת טלוויזיה.

הפרק הראשון שמופק בסדרה מתוסרטת נקרא "פיילוט", כאשר המילה "פיילוט" משמשת לעיתים גם כשמו של הפרק, ופרק סיום מכונה בדרך כלל "פינאלה". פרק המסתיים באמצעו של קליימקס דרמטי נקרא לעיתים קרובות "קליף האנגר". פרקים כאלה הם נפוצים מאוד באופרות סבון יומיות וכן בפרקי סיום של סדרות פריים טיים המחולקים לשני חלקים.

פרק יכול להיות חלק מעלילה מתמשכת הנפרשת על פני קשת סיפור נרטיבית, עונה, מספר עונות או על פני סדרה שלמה. ישנם גם מקרים מיוחדים, כך למשל עלילתה של כל עונה בסדרה הישראלית היומית "בטיפול" מחולקת לחמש עלילות משנה, כאשר אחד מימי השבוע מוקדש לכל אחת מן העלילות.

יש סדרות שאימצו לעצמן תבנית לשמות הפרקים שיזהו כל פרק עם הסדרה. כך למשל שמות כל פרקיה של הסדרה "סיינפלד" מלבד אחד מתחילים במילה "The" (ה"א הידיעה בנוסח העברי), הרוב המוחלט של שמות פרקיה של הסדרה "חברים" מתחילים במילים The one..."‎" ("האחד" במובן "הפרק"). שמות כל פרקיה של הסדרה "מונק" מכילים את המילים "מר מונק". שמו של כל פרק ב־"24" מציין את השעה ביממה בה מתרחשת עלילתו.

תוכניות אירוח לא מעניקות בדרך כלל שמות לפרקיהן, מלבד יוצאות דופן כמו "המופע של ג'רי ספרינגר". ישנן גם סדרות דרמה שלא מעניקות שמות לפרקיהן, כמו למשל "מרחק נגיעה" הישראלית.
**פרנטישק ז'נישק** (בצ'כית: **František Ženíšek**;‏ 25 במאי 1849 – 15 בנובמבר 1916) היה צייר צ'כי. הוא היה חלק מקבוצה גדולה של אמנים לאומניים.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בפראג למשפחה של סוחרים והפגין זיקה לאמנות בגיל צעיר. בחוסר רצון אביו הסכים לאפשר לו לעסוק בתחומי העניין שלו ואיפשר לו לקחת שיעורים מקארל יאוורק בזמן שהיה עדיין בבית הספר. מ-1863 עד 1865, הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות, אצל אדוארד פון אנגרת'. לאחר שהות קצרה בווינה, כשסייע לאנגרת׳ בעבודה באופרה הממלכתית, הוא חזר לאקדמיה בפראג, ועבד עם יאן סוורטס וצייר ההיסטוריה יוז'ף מתיאש טרנקוואלד.

ב-1875 הוא קיבל את העבודה הגדולה הראשונה שלו - ציורי קיר בבית העירייה בקורטראי, בלגיה. ב-1878, תוך כדי טיול לימודי לפריז, הוא רכש חבר חשוב ותומך - יוז'ף סבסטיאן דאובק, פטרון ידוע של האמנויות, שהעסיק אותו לקשט את ביתו בליטה.

זמן קצר לאחר שחזר מפריז, הוא ומיקולש אלס זכו בתחרות לקישוט המבואה של התיאטרון הלאומי בעיצובים היסטוריים ואלגוריים. ז'נישק המשיך לעטר את תקרת האודיטוריום ותכנן את המסך, אבל המסך נהרס בשריפה ב-1881. הוא גם צייר חלונות בכנסייה בקרלין וכן למעלה מ-80 דיוקנאות.

מ-1885 עד 1896, הוא היה פרופסור באקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב, שם עוזרו היה יאקוב שיקנדר. לאחר מכן, מ-1896 עד 1915, הוא היה פרופסור באקדמיה לאמנויות יפות, שם תלמידיו כללו את ירוסלב שפילר ויאן פרייזלר. בשנת 1898, הוא היה אחד ממייסדי "איגוד האמנים", במאמץ לחזק את נקודת המבט הלאומנית הצ'כית באמנויות.

ז'נישק מת ב-15 בנובמבר 1916 בפראג.

בנו, פרנטישק (1877–1935) היה גם צייר בעל ערך מסוים.

גלריה
-----

* ראנה דקארטראנה דקארט
* איור למסך התיאטרוןאיור למסך התיאטרון
* הדוכס של בוהמיה ונשיםהדוכס של בוהמיה ונשים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנטישק ז'נישק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  František Xaver Jiřík, František Ženíšek, Jednota Umělců Výtvarných, 1906
2. ↑  Naděžda Blažíčková-Horová, František Ženíšek (1849 - 1916), Národní galerie, 2005
3. ↑  Brief biography @ Filmová Databáze.
4. ↑  Informační systém abART: Ženíšek František @ AbArt
5. ↑  Brief biography @ ArtMuseum.cz
6. ↑  František Ženíšek the younger @ ArtNet.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 131767321
* ISNI: 0000 0000 6688 3388
* LCCN: nr2006028827
* NKC: jk01153117
* RKD: 86314
* ULAN: 500105731
* VIAF: 62690200
* WorldCat: lccn-nr2006028827

 |
מקולוצלה פלי
**פרקות ממוזגות** (שם מדעי: *Percichthyidae*) היא משפחה של דגים מסדרת הדקראים הקרובים למשפחת הפרקיים אך חיים באזורים יותר ממוזגים וטרופיים. בעבר שויכו למשפחות לברקיים ודקריים והם קרובי משפחתם.

מאפיינים
--------

פרקות ממוזגות חיים במים מתוקים (ומעטים גם במים מלוחים) בעיקר באוסטרליה אך גם בדרום אסיה ובדרום אמריקה. 

בעלי ראש גדול, מכסה זימים בולט מאחורי הלסת וסנפירי גב וחזה גדולים וקוצניים שגודלם משתנה מאורך 6 ס"מ ל-1.5 מטר. הם יכולים לנוע במהירות וניזונים מטרף קטן יותר החי במים.

חלק מהמינים במשפחה, כמו מקולוצלה פלי מאגן מארי-דרלינג ונהר מארי נמצאים בסכנת הכחדה חמורה.

מיון
----

* משפחה **פרקות ממוזגות** (Percichthyidae)
	+ סוג ומין יחיד *Bostockia porosa*
	+ סוג *Coreoperca*
	+ סוג *Gadopsis*
	+ סוג ומין יחיד *Guyu wujalwujalensis*
	+ סוג *Maccullochella*
	+ סוג *Macquaria*
	+ סוג ומין יחיד *Nannatherina balstoni*
	+ סוג *Nannoperca*
	+ סוג *Percichthys*
	+ סוג *Percilia*
	+ סוג *Siniperca*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרקות ממוזגות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536097005171
* LCCN: sh85099724

 |