recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נארווה טרנס** הוא מועדון כדורגל אסטוני, המשחק בעיר נארווה שבאסטוניה. המועדון משחק בליגת העל האסטונית.

היסטוריה
--------

בשנת 1992 הוקמה ליגת העל של אסטוניה, לאחר שאסטוניה קיבלה עצמאות מברית המועצות. המועדון משחק ברציפות בליגת העל של אסטוניה משנת 1992.

בעונת 1993/1994 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת נורמה טאלין. בעונת 1994/1995 הגיע לחצי גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לנטנה טאלין.

בעונת 2000 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים במסגרת גביע אופ"א בעונת 2001/2002. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אלפסבורג משוודיה והודח מהטורניר. בעונה זו זכה בפעם הראשונה בגביע של אסטוניה.

בעונת 2006 סיים את הליגה במקום השני, המקום הגבוה ביותר עד להיום. בעונת 2006/2007 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונת 2007/2008 הגיע לרבע גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונה זו שיחק בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת הלסינגבורג משוודיה והודח מהטורניר.

בעונות 2008, 2009, 2010, 2011 סיים את הליגה במקום השלישי. בעונת 2008/2009 הגיע לחצי גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת פלורה טאלין. בעונת 2009/2010 הגיע לשמינית גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת רודר ולניה מסלובניה והודח מהטורניר.

בעונת 2010/2011 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת פלורה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת מייפה מפינלנד והודח מהטורניר. בעונת 2011/2012 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת רבוטניצ'קי קומטל סקופיה ממקדוניה והודח מהטורניר.

בעונת 2012 סיים את הליגה במקום הרביעי. בעונת 2012/2013 הגיע לחצי גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת פלורה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אינטר באקו מאזרבייג'ן והודח מהטורניר. בעונת 2013/2014 שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת יבלה משוודיה והודח מהטורניר. בעונת 2018/2019 זכתה הקבוצה בפעם השנייה בגביע.

תארים
-----

* **הגביע של אסטוניה: (3)**
	+ (2001, 2019, 2023)

שחקנים בולטים
-------------

* ליטאליטא מריוס בזייקורנובס
* אסטוניהאסטוניה מקסים גרוזנוב
* רוסיהרוסיה ולדיסלאב איבנוב
* אסטוניהאסטוניה סטניסלב קיטו
* אסטוניהאסטוניה אלכסנדר קוליקן
* רוסיהרוסיה דימיטרי ליפרטוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נארווה טרנס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נארווה טרנס
* נארווה טרנס, ברשת החברתית פייסבוק

* נארווה טרנס, ברשת החברתית טוויטר

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Soccerway
*Corvus albus* 
*Clamator glandarius* + *Corvus albus*
**עוֹרֵב צָבוּעַ** (שם מדעי: *Corvus albus*) הוא מין של עורב המצוי באפריקה ובעל צבעים כהים עם חזה לבן.

מאפיינים
--------

המין מזכיר מאוד את עורב הנבלות (Corvus corone) מאירופה. הוא מגיע לאורך 46–52 ס"מ, מוטת כנפיים של 85–98 ס"מ ולמשקל של 520 גרם. הוא בעל נוצות שחורות עם מקור גדול ושחור, ראש מצויץ וכן נוצות סנטר מצויצות וצוואר קצר מאוד עם חזה ועורף לבנים וכנפיים ובטן שחורים.

המין מצוי ברחבי אפריקה באזורים צחיחים וכן בערבות העשב. הוא מצוי מסנגל, סודאן, סומליה ואריתריאה ומדרים עד כף התקווה הטובה, מדגסקר, ארכיפלג קומורו, איי אלדברה, זנזיבר, פמבה והאי ביאוקו. מין זה מצוי גם בקרבה גדולה מאוד ליישובי האדם, אך יכול לחיות גם בשטחי בר, כמו באריתריאה.

העורבים מעופפים בזוגות או בקבוצות קטנות, אך בשעת אוכל יימצאו בקבוצות נרחבות יותר. הם מחפשים טרף קטן כמו חרקים, עכבישים, זוחלים קטנים, מכרסמים, ציפורים קטנות וביציהם וכן ניזונים מבוטנים, אגוז אדמה, פירות ושאריות של האדם ומפגרים. הם יתקיפו גם עופות דורסים שהם רואים כמו חיוויאי ושלך אך לא את הדיות.

המין מקנן על עצים גבוהים ומבודדים או על עמודי טלפון ושני המינים בונים קן ומטילים 3–6 ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורב צבוע** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורב צבוע באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567886605171
* LCCN: sh85033111

 |
**קבוצת ארמיות G** (בגרמנית: *Heeresgruppe G*) הייתה קבוצת ארמיות גרמנית שנלחמה בחזית המערבית במהלך מלחמת העולם השנייה והייתה חלק מה-OB West (הפיקוד הגרמני העליון במערב).

היסטוריה
--------

כשהחל מבצע דרגון (פלישת בעלות הברית לדרום צרפת) ב-15 באוגוסט 1944, לרשותה של קבוצת ארמיות G עמדו כ-11 דיוויזיות, ובהן היה עליה להגן על דרום צרפת. לאחר הנחיתה המוצלחת של בעלות הברית, הורה ה-OKW (הפיקוד הגרמני העליון של הוורמאכט) לקבוצת ארמיות G לסגת מדרום צרפת. באמצע חודש ספטמבר הייתה ארמיית הפאנצר החמישית בעמדה באגף השמאלי של הקו הגרמני צפונה מהגבול השווייצרי. משם תקפה ארמיית הפאנצר החמישית, יחד עם אלמנטים מהארמייה הראשונה את הארמייה השלישית (בפיקוד של הגנרל ג'ורג' פטון), כשהארמייה ה-19 נלחמת מול הארמייה הצרפתית הראשונה והארמייה האמריקנית השביעית.

בנובמבר 1944 נלחמה קבוצת הארמיות בהרי הווז' ומשם נסוגה דרך לורן וצפון אלזס במהלך חודש דצמבר. לפחות אחת הדיוויזיות של קבוצת הארמיות, דיוויזיית הפאנצר ה-21 נלחמה באגף הדרומי בקרב על הבליטה. בינואר 1945 קבוצת הארמיות G הייתה מרכיב חשוב במבצע נורדווינד - מתקפת הנגד הגרמנית האחרונה בחזית המערבית. לאחר כישלון מבצע נורדווינד, ופירוקה של קבוצת ארמיות אוברריין, קיבלה קבוצת ארמיות G את האחריות להגנה על דרום מערב גרמניה.

למרות שלא הצליחו לבלום את המתקפה של בעלות הברית שכבשו את הריינלנד-פפאלץ ולאחר מכן הסתערו על נהר הריין, חייליה של קבוצת ארמיות G לא איבדו את רוח הלחימה והמשיכו בלחימה בערים היילברון, נירנברג ומינכן במהלך אפריל 1945.

קבוצת ארמיות G נכנעה לכוחות האמריקאים בבוואריה ב-5 במאי 1945.

מפקדים
------

* גנרל אוברסט יוהנס בלסקוביץ (10 במאי 1944 - 21 בספטמבר 1944)
* גנרל יחידות הפאנצר הרמן באלק (21 בספטמבר 1944 - 23 בדצמבר 1944)
* גנרל אוברסט יוהנס בלסקוביץ (24 בדצמבר 1944 - 28 בינואר 1945)
* אוברסט-גרופנפיהרר פאול האוסר (28 בינואר 1945 - 4 באפריל 1945)
* גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ (4 באפריל 1945 - 8 במאי 1945)

מצבת הכוחות
-----------

| יחידות כפופות |
| --- |
| **1944** |
| מאי 1944 | הארמייה הראשונה, הארמייה ה-19 |
| אוגוסט 1944 | הארמייה ה-19 |
| ספטמבר 1944 | הארמייה ה-19, הארמייה הראשונה, ארמיית הפאנצר החמישית |
| **1945** |
| ינואר 1945 | הארמייה הראשונה |
| פברואר 1945 | הארמייה הראשונה, הארמייה ה-19 |
| אפריל 1945 | הארמייה הראשונה, הארמייה ה-19 |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* קבוצת ארמיות G באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

| גרמניה הנאציתגרמניה הנאצית קבוצות ארמיות של הוורמאכט  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| קבוצת ארמיות A • קבוצת ארמיות B • קבוצת ארמיות C • קבוצת ארמיות D • קבוצת ארמיות E • קבוצת ארמיות F • קבוצת ארמיות G • קבוצת ארמיות H • קבוצת ארמיות אוברריין • קבוצת ארמיות אוסטמארק • קבוצת ארמיות אפריקה • קבוצת ארמיות דון • קבוצת ארמיות דרום • קבוצת ארמיות דרום אוקראינה • קבוצת ארמיות ויסלה • קבוצת ארמיות מרכז • קבוצת ארמיות צפון • קבוצת ארמיות צפון אוקראינה • קבוצת ארמיות קורלנד |

 |
**דיטריך קרייס** (בגרמנית: **Dietrich Kraiss**;‏ 16 בנובמבר 1889 – 6 באוגוסט 1944) היה גנרל גרמני במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

קרייס נולד ב-16 בנובמבר 1889 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-24 במרץ 1909 התגייס קרייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-126 (וירטמברג ה-8 - "פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן). קרייס פיקד על מחלקה ולאחר מכן על פלוגה במהלך מלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית. ב-18 ביוני 1915 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-15 ביולי 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו במהלך המלחמה הועטר קרייס בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, מסדר אריה צרינגן דרגה שנייה, מסדר ההצטיינות הצבאית של וירטמברג ואות הפציעה בשחור.

### בין המלחמות

לאחר המלחמה נותר קרייס ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנים 1925–1928 שימש כמדריך בבית ספר לחי"ר בדרזדן, וב-1 במאי 1931 הועלה לדרגת מיור והועבר למשרד הרייכסווהר בברלין, הוא נשאר שם עד סוף 1934. ב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ופיקד על גדוד במולדתו וירטמברג. במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר אותה שנה הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-90 בהמבורג.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פיקד קרייס על הרגימנט והשתתף עמו בפלישת גרמניה הנאצית לפולין. לאחר מכן הועתקה היחידה שלו לגרמניה לקראת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. ממאי 1940 היה הרגימנט חלק מהדיוויזיה ה-20 במהלך כיבוש הולנד וצרפת. הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ב-1 בפברואר 1941, ובמרץ 1941 הועבר לזמן קצר לעתודת המילואים.

ביולי 1941 מונה קרייס למפקד הדיוויזיה ה-168, ולחם עימה במהלך מבצע ברברוסה ולאחר מכן בזירה הדרומית. על פעולותיו במהלך קרב חרקוב השלישי הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוקטובר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובאפריל 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-355, שספגה אבדות כבדות במהלך הפעולה נגד הצבא האדום במרפא ובעקבות זאת פורקה ב-9 בנובמבר 1943.

בנובמבר 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-352 שהוקמה לאחרונה, אשר יחד עם שש דיוויזיות אחרות, הייתה ממוקמת בנורמנדי מול הפלישה של בעלות הברית. הדיוויזיה נשלחה לאזורי החוף לאחר שכוחות בעלות הברית נחתו בחופי אומהה וגולד. על פי הוראותיו של אדולף היטלר, קרייס העביר את הדיוויזיה חזרה לקו הגנה במרחק של כ-20 קילומטרים מהחוף. שם הוא הצליח להתנגד לכוחות בעלות הברית בקטע זה במשך מספר שבועות.

קרייס נפצע קשה ב-2 באוגוסט 1944, סמוך לסן-לו ומת כעבור 4 ימים, ולאחר מותו הוענק לו תוספת עלי אלון לצלב האבירים של צלב הברזל ב-11 באוגוסט 1944.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיטריך קרייס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Otto von Moser: *Die Württemberger im Weltkriege*, 2. erweiterte Auflage, Chr. Belser AG, Stuttgart 1928.
2. ↑  Reichswehrministerium 1925
3. ↑  Müller-Hillebrand 1969, p. 286
4. ↑  Scherzer 2007, p. 470

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1012723194
* ISNI: 0000 0001 2077 3885
* VIAF: 171827515
* WorldCat (עם VIAF): 171827515

 |
**עורב הכף** (באנגלית: **Cape crow** או **black crow**) הוא מין בסוג עורב. אורכו 48–50 ס"מ, מעט גדול מעורב הנבלות, הוא שחור כמעט לגמרי למעט ברק סגול בנוצות ראשו. רגליו כנפיו וזנבו ארוכות באופן יחסי, והמקור ארוך ודק אשר נראה כי נועד לגישוש בתוך האדמה כדי לאתר חסרי חוליות. עורב הכף הוא בעל נוצות ראש בגוון סגול-נחושת ונוצות גרון ארוכות.

תפוצה ובית גידול
----------------

מין זה מופיע בשני אזורים גדולים נפרדים של היבשת אפריקה. אזור אחד מתחיל מהכף בצד הדרומי של אפריקה עד דרום אנגולה ומעבר לחוף המזרחי של מוזמביק. האזור השני הוא בחלק גדול מדרום סודאן, אתיופיה, טנזניה וקניה במרכז מזרח אפריקה. האוכלוסייה היותר צפונית בממוצע מעט קטנה יותר מהדרומית. מין זה מאכלס שטחי עשב פתוח, אדמת בּוּר (אדמה בלתי מעובדת), שטחים חקלאיים עם מעט עצים או יערות בסביבה לקינון. נראה שהוא משגשג במיוחד באזורים חקלאיים.

התנהגות
-------

### תזונה

הוא אוכל דגנים וזרעים אחרים, חסרי חוליות שהוא מוצא על ידי חפירה עם מקורו באמצעות דקירות חזקות כלפי האדמה. הוא פותח גרעיני תירס לפני שהם בשלים לגמרי, בצלים ושורשים של צמחים מסוימים, צפרדעים וזוחלים קטנים, פירות ופירות יער. בנוסף יכול לאכול גם ביצים ואפרוחים של ציפורים המקננות בקרקע וידוע שהוא הורג ציפורים עד משקל של 450 גרם (במיוחד ציפורים מקומיות). הוא הופך גללי יונקים על מנת למצוא חרקים.

### קינון

מקנן תמיד על עצים, בדרך כלל קרוב לצמרת. הוא ידוע כמקנן בשיחים אבל בתדירות נמוכה יותר. ישנן בדרך כלל בין 3–4 ביצים שדוגרים עליהן במשך 18–19, והפרחון נמשך בסביבות 38 ימים. בדרך כלל שורדים רק שלושה אפרוחים.

### קול

הקול מתואר כ-"*krrah.....krrah.....krrah*" או "*kah-kah-kah*" מהיר יותר. ישנן עדויות כי הוא נוהג להשתמש במימיקה (הבעת רגשות ומחשבות) קולית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורב הכף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עורב הכף באטלס הציפורים הדרום אפריקאיות(באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורב הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
שבויי מלחמה איטלקיים בתוניסיה
**הארמייה הראשונה של הצבא האיטלקי** (באיטלקית: **Armata 1**), הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר במהלך הפלישה לצרפת והמערכה בתוניסיה.

היסטוריה
--------

### הקמה ראשונה

הארמייה הוקמה לראשונה במאי 1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה. היא הוצבה במעבר סטלביו, ועד לרמת אסיאגו באיטליה. עד פרוץ המלחמה, סימן מעבר סטלביו את הגבול שבין האימפריה האוסטרו-הונגרית ובין ממלכת איטליה, וגם שווייץ הציבה עמדת תצפית קדמית בקרבתו. במהלך המלחמה התחוללו קרבות עזים בין הצדדים הלוחמים על השליטה במעבר ההרים, אך למרות זאת הושגה ביניהם הסכמה שלא לבצע ירי מעל השטח השווייצרי באזור (המהווה בליטה בין השטח האוסטרי מצפון והשטח האיטלקי מדרום). מפקד הצבא האוסטרו-הונגרי, קונרד פון הצנדורף, החל לתכנן מתקפה גדולה נגד האיטלקים אותה כינה בשם "משלחת עונשין" (Strafexpedition), כדי להעניש את איטליה, בעלת הברית לשעבר, על בגידתה בברית המשולשת בין איטליה, גרמניה ואוסטרו-הונגריה. הצנדורף תכנן מתקפה גדולה באזור טרנטינו, משם עתיד היה הצבא האוסטרו-הונגרי להתקדם לעבר עמק הפו ולסגור על הארמייה הראשונה שחנתה בעמק האיזונצו. 

ב-15 במאי 1916 פתחו האוסטרו-הונגרים בהפגזה ארטילרית גדולה של 2,000 תותחים, ומיד לאחריה החלה הסתערות של חיל הרגלים לאורך חזית של 50 ק"מ. האיטלקים הופתעו מהסתערות זו, ובימים הראשונים האוסטרו-הונגרים התקדמו יפה, בהתחשב במבנה ההררי של החזית. ב-29 במאי 1916 האוסטרו-הונגרים כבשו את אסיאגו והתקרבו לעיירת המחוז ויצ'נצה, עת כל הארמייה הראשונה עמדה לפני כיתור. המצב היה קריטי, אולם ברגע האחרון הצליחו האיטלקים לשנע כוחות תגבורת לחזית ולהציל את הארמייה הראשונה. מאוחר יותר צומצם אזור ההגנה של הארמייה מטרנטינו עד וורונה בלבד. בנובמבר 1918, לאחר סיום המלחמה פורקה הארמייה הראשונה.

### הקמה שנייה

הארמייה הוקמה פעם שנייה ביוני 1939, ובמהלך מלחמת העולם השנייה, הייתה אחת משלוש הארמיות שהרכיבו את "קבוצת ארמיות מערב" של הצבא האיטלקי בפיקודו של נסיך הכתר אומברטו. יחד עם הארמייה הרביעית והארמייה השביעית, הארמייה הראשונה לקחה חלק פעיל בפלישה האיטלקית לצרפת, וכבשה את מנטון. אולם לא הצליחה לכבוש את ניס ולכן פורקה לאחר כניעת צרפת. 

לאחר תבוסת הכוחות הגרמניים בצפון אפריקה, שונה שמה של ארמיית הפאנצר אפריקה של הוורמאכט ל"ארמיית הפאנצר הגרמנית-איטלקית". ב-23 בפברואר 1943, פורקה ארמיית הפאנצר, ועל בסיס היחידות האיטלקיות שבה הוקמה מחדש הארמייה הראשונה בפיקוד ג'ובאני מסה. לאחר מבצע לפיד התבצרה הארמייה בתוניסיה, ונכללה בקבוצת ארמיות אפריקה. במאי של אותה שנה הכריע לבסוף יתרונם המספרי והלוגיסטי של בעלות הברית את הכף, ויחידות גרמניות נכנעו בזו אחר זו עד שלבסוף נכנעה כל הקבוצה. ב-13 במאי נכבשה תוניס, הארמייה האיטלקית הראשונה כותרה ומסה נאלץ להיכנע לכוחות בעלות הברית.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* רוברטו ברוזטי (מאי 1915 - מאי 1916)
* גוליילמו פאקורי גיראלדי (מאי 1916 - נובמבר 1918)

### מלחמת העולם השנייה

* פייטרו פינטור (10 ביוני 1940 - 24 ביוני 1940)
* ג'ובאני מסה (23 בפברואר 1943 - 13 במאי 1943), ג'וזפה מנצ'ינלי היה ראש מטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הארמייה הראשונה באתר Axis History (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארמייה הראשונה באתר אקסיס היסטורי
**גאורג אלכסנדר פיק** (בגרמנית: **Georg Alexander Pick**; ‏10 באוגוסט 1859 - 26 ביולי 1942) היה מתמטיקאי אוסטרי יהודי. ידוע בעיקר בשל גילוי והוכחת משפט פיק לקביעת שטח מצולעים על גבי מישור קרטזי - משפט שפורסם במאמרו בשנת 1899, וזכה לפופולריות בשנת 1969 כשנכלל בכתביו של הוגו שטיינהאוס.

ביוגרפיה
--------

פיק, שנולד בווינה למשפחה יהודית, החל את לימודיו באוניברסיטת וינה בשנת 1875. 5 שנים מאוחר יותר, בגיל 21, סיים את עבודת הדוקטורט שלו והתמנה לעוזרו של ארנסט מאך באוניברסיטת קארל בפראג. בשנת 1881 הוא התמנה למרצה באוניברסיטה, ופרט לשנת 1884, במהלכה עבד יחד עם פליקס קליין באוניברסיטת לייפציג, הוא נשאר בפראג עד לפרישתו בשנת 1927. עוד במהלך שהותו בפראג, עמד פיק בראש הוועדה שבחרה באלברט איינשטיין לתפקיד בכיר באוניברסיטה בשנת 1911, ואף הציג בפני איינשטיין את עבודתם של המתמטיקאים האיטלקים טוליו לוי-צ'יביטה וגרגוריו ריצ'י-קורבסטרו בתחום החשבון הטנזורי - תחום בו נעזר איינשטיין בשנת 1915 לפיתוח תורת היחסות הכללית. פיק אף נבחר לחבר באקדמיה הצ'כית למדעים ואמנויות, אך נושל מתפקידו לאחר השתלטות הנאצים על פראג. 

לאחר פרישתו ב-1927, חזר פיק לווינה. לאחר סיפוחה של אוסטריה לרייך השלישי ב-1938, חזר פיק לפראג. ב-13 ביולי 1942, כשלוש וחצי שנים לאחר פלישתם של הנאצים לצ'כוסלובקיה, נשלח פיק למחנה הריכוז טרזיינשטט, שם מצא את מותו כשבועיים מאוחר יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורג פיק** בוויקישיתוף

* גאורג פיק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* גאורג פיק, באתר MacTutor (באנגלית)
* הביוגרפיה של גאורג אלכסנדר פיק
* גאורג אלכסנדר פיק באתר פרויקט הגנאלוגיה של המתמטיקה
* איתי נבו, המתמטיקאי שנרצח בערוב ימיו, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 במאי 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502772005171
* CiNii: DA08883256
* GND: 116178337
* ISNI: 0000 0001 0947 3152
* MGP: 17807
* NKC: jo2007416014
* VIAF: 757216
* WorldCat: viaf-757216

 |
**נוקופטאו** (בטובאלואנית: **Nukufetau**) הוא אטול במדינת האיים טובאלו. ארצות הברית תבעה את הריבונות על האי מתוקף חוק הגואנו החל מהמאה ה-19 ועד לשנת 1983. אוכלוסיית האטול עמדה בשנת 2002 על 586 תושבים, שכולם מתגוררים על האיון סבאבה (Savave). 

האטול מורכב מ-33 איונים שהמרווחים ביניהם מאפשרים לספינות להיכנס ללגונה ולעגון בה.

היסטוריה
--------

על פי המסורת, התושבים הראשונים הגיעו לאטול מטונגה. כאשר הם נחתו, הם מצאו רק עץ שנקרא פטאו (Calophyllum inophyllum), לכן הם קראו למקום נוקופטאו – אי הפטאו. הם שתלו עצי קוקוס שהביאו איתם והתיישבו באי פאלה (Fale) שבצדו המערבי של האטול.

האירופאים הראשונים שהגיעו לאטול היו צוותה של בריגנית או פריבטיר בשם "רבקה" (Rebecca), שהפליגה תחת דגל בריטי ב-1819. ב-1820 הגיע לאטול ספינה רוסית בשם מירני וב-1841 הגיעה משלחת מחקר אמריקנית בראשותו של צ'ארלס וילקס.

במלחמת העולם השנייה הוקמה באטול נקודת תצפית שדיווחה על התקדמותם של הכוחות היפנים. ב-1943 הקימו האמריקנים שדה תעופה ורציף באי מוטולאלו (Motulalo) שהוא האי הגדול באטול. לאחר המלחמה פורק הבסיס ואדמתו הוחזרה לבעליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נוקופטאו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tuvalu: Atolls, Major Villages & Urban Areas - Statistics & Maps on www.citypopulation.de
2. ↑  Clayworth, Peter (16 November 2012). "Coast-watching headquarters at Nukufetau, Ellice Islands, 1941". 'Intelligence services - Intelligence services, 1800s to 1945', Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567508205171
* LCCN: n90679808
* NARA: 10037120
* SUDOC: 148429513
* VIAF: 135000981
* WorldCat (עם VIAF): 135000981

 |
**הארמייה הראשונה של ארצות הברית** היא הארמייה הוותיקה ביותר של צבא ארצות הברית. הארמייה הראשונה השתתפה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. ב-1973 השתנה ייעוד הארמייה והיא אחראית על הכשרה ואימונים של כוחות המילואים והמשמר הלאומי של הצבא.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הארמייה הראשונה הוקמה בצרפת, ב-10 באוגוסט 1918, מכוחות אמריקאים שהיוו את חיל המשלוח לצרפת בעת מלחמת העולם הראשונה. בפיקודו של מפקדה הראשון, גנרל ג'ון פרשינג, הארמייה השתתפה במספר קרבות בשלבים המאוחרים של מלחמת העולם הראשונה. באותה עת שירתו בארמייה מספר קצינים כמו דאגלס מקארתור, ג'ורג' מרשל, וג'ורג' פטון, שיהפכו למפקדים בכירים במלחמת העולם השנייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה הארמייה שהתה לתקופה קצרה באירופה, וב-1919 פורקה.

### מלחמת העולם השנייה

ב-1933 הוקמה הארמייה הראשונה מחדש. היא לא לקחה חלק במלחמת העולם השנייה עד הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944. תחת פיקודו של עומר ברדלי, שלוש דיוויזיות מהארמייה נחתו בחופי נורמנדי, בעוד שתי דיוויזיות מוטסות הוצנחו מהאוויר. לאחר מכן התקדמה הארמייה לחצי האי קוטנטן וכבשה את שרבור. היא פרצה מנורמנדי במבצע קוברה. הארמייה הועברה מקבוצת הארמיות ה-21 הבריטית לקבוצת הארמיות ה-12 של ארצות הברית, שהוקמה זה מכבר. באוגוסט 1944 עבר ברדלי לפקד על קבוצת הארמיות ה-12, ואת מקומו כמפקד הארמייה הראשונה ירש סגנו, קורטני הודג'ס. ב-12 באוגוסט השתתפה הארמייה בכיתור כוחות גרמניים בקרב פאלז.

בעת המתקפה הגרמנית בארדנים בדצמבר 1944, הארמייה הראשונה הייתה קרובה לגדות הרוהר והתכוננה להסתער על הסכרים שם. הפריצה הגרמנית בארדנים ניתקה את הארמייה הראשונה מקבוצת הארמיות ה-12, ובעקבות כך הועברה (יחד עם הארמייה התשיעית) חזרה לפיקוד קבוצת הארמיות ה-21 הבריטית ב-20 בדצמבר. היא נשארה תחת פיקוד בריטי למשך ארבעה שבועות. לאחר הקרב על הבליטה, צלחה הארמייה את נהר הריין לתוך גרמניה. ב-18 באפריל הגיעה הארמייה לנהר אלבה. עם תום המלחמה באירופה תוכנן להעביר את הארמייה לחזית המזרח הרחוק, לקראת הפלישה המתוכננת ליפן, אך היפנים נכנעו עוד קודם לכן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הארמייה הראשונה (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארמייה הראשונה** בוויקישיתוף
* היסטוריה של הארמייה הראשונה, באתר הרשמי של היחידה
* הארמייה הראשונה, ברשת החברתית פייסבוק

* הארמייה הראשונה, ברשת החברתית טוויטר

* הארמייה הראשונה, באתר פליקר

| **הארמיות האמריקניות במלחמת העולם השנייה** |
| --- |
| **הזירה האירופית** | הארמייה הראשונה • הארמייה השלישית • הארמייה החמישית • הארמייה השביעית • הארמייה התשיעית • הארמייה החמש-עשרה |
| **זירת האוקיינוס השקט** | הארמייה השישית • הארמייה השמינית • הארמייה העשירית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007424769505171
* ISNI: 0000 0001 2300 8185
* LCCN: n79093068
* VIAF: 167859824
* WorldCat: lccn-n79093068

 |
**קבוצת האוליבין** היא קבוצה של מינרלים נזוסיליקטיים במבנה x2SiO4 כאשר x יכול להיות ברזל, מגנזיום, מנגן, סידן או צרוף שלהם, ולעיתים ניקל ואבץ. 

הקבוצה קרויה על שם המינרל הנפוץ ביותר מסוג זה, אוליבין. האוליבין הוא בעצם שני מינרלים שונים (פאיאליט ופורסטריט) היוצרים ביניהם תמיסה מוצקה והשם הכללי אוליבין (שכיום אינו מוכר כשם של מינרל חוקי על ידי האגודה הבינלאומית למינרלוגיה) מתייחס לכל צירוף שלהם.

המבנה של כל המינרלים בקבוצת האוליבין הוא אורתורומבי, כאשר הארבעונים של הסיליקט שבמבנה (SiO4) אינם מחוברים ישירות ביניהם (כמו בכל קבוצת המינרלים הנזוסיליקטים ומכאן השם מיוונית נזו – אי) אלא דרך הקטיונים התופסים את המקומות המכונים M1 ו-M2 במבנה אוקטהדרלי. יש סיווגים שאינם כוללים את המינרלים בהם יש סידן בקבוצת האוליבין משום שקטיון הסידן נמצא אך ורק במקום M2 במבנה האוקטהדרלי.

רשימת המינרלים בקבוצה
---------------------

* אוליבין –Fe,Mg)2SiO4)
* גלאוקוכרואיט – CaMnSiO4
* טפרואיט – Mn2SiO4
* לאיהוניט – Fe+2Fe+32SiO4
* ליבנברגיט – NiMgSiO4
* לרניט – Ca2SiO4‏
* מונטיצ'ליט – CaMgSiO4
* פאיאליט – Fe2SiO4
* פורסטריט – Mg2SiO4
* קירששטייניט – CaFeSiO4
* קלציו-אוליבין – Ca2SiO4 (פולימורף אורתורומבי של הלרניט)

קישורים חיצוניים
----------------

* קבוצת האוליבין באתר Mineral Galleries

הערות שוליים
------------

1. ↑  למעט הלרניט שהוא מונוקליני ולכן יש סימן שאלה סביב שיוכו לקבוצת האוליבין.
2. ↑  על פי אתר Mindat מינרל זה שייך לקבוצת האוליבין. עם זאת על פי אתר Mineral Galleries לא תמיד נוהגים לכלול את המינרלים המכילים סידן בקבוצת האוליבין. יתר על כן, המבנה של כל המינרלים בקבוצת האוליבין הוא אורתרומבי בעוד שהמבנה של הלרניט הוא מונוקליני.
מחוזות הכוללים את צ'רנוזמיה
 ציורו של איוואן שישקין *שדות שיפון* (1878) מתאר ערבות יער שהותאמו לחקלאות לעיבוד
**צ'רנוזמיה** או **מחוז האדמה השחורה המרכזי** (ברוסית: **Черноземье** או Центрально-черноземная область, Центральная черноземная област, Центрально-черноземная полоса) הוא מחוז באירואסיה של אדמה עשירה בחקלאות השוכן במרכז רוסיה וכולל את מחוז וורונז', מחוז ליפצק , מחוז בלגורוד, מחוז טמבוב, מחוז אוריול ומחוז קורסק. בשנים 1928 עד 1934, אזורים אלה אוחדו לזמן קצר למחוז מרכז האדמה הכהה, עם וורונז' ששימשה כמרכז אדמיניסטרטיבי.

האזור מפורסם בזכות האדמה האיכותית שלו, הנקראת צ'רנוזיום (אדמה שחורה). אף על פי שחשיבותו הייתה חקלאית בעיקרה, אזור צ'רנוזם פותח על ידי הסובייטים כאזור תעשייתי המבוסס על עפרות ברזל של האנומליה המגנטית של קורסק.

האזור מכיל שמורת טבע ביוספרית בשם שמורת הטבע האדמה השחורה המרכזית (ששטחו 42 קמ"ר). הוא נוצר בשנת 1935 במחוזות קורסק ובלגורוד. שמורת הטבע היא דוגמה מובהקת של ערבות יער אירופאיות והיא מורכבת מערבות אדמה בתוליות טיפוסיות ויערות נשירים.

היסטוריה
--------

 מחוז וורונז', צ'רנוזמיה
ב-14 במאי 1928 הוועד הפועל המרכזי הכל-רוסי וממשלת הרפובליקה הפדרטיבית הסוציאליסטית הפדרטיבית הרוסית הורו על הקמת מחוז האדמה השחורה המרכזי תוך שימוש בשטח מחוז וורונז', קורסק, אוריול וטמבוב עם וורונז' כבירה מינהלית.

ב-16 ביולי 1928 נקבע הרכב המחוז וב-30 ביולי של אותה שנה נוסדו מחוזות המשנה שלו. מאוחר יותר, בשנים 1929–1933, גבולות מחוזות אלו שונו מספר פעמים.

ב-3 ביוני 1929, וורונז' הוגדרה כיחידה מנהלית עצמאית הכפופה ישירות לקונגרס האזורי של הסובייטים ולוועד הפועל שלו.

ב-16 בספטמבר 1929 בוטל מחוז וורונז' ושטחו פוצל בין מחוזות סטארי אוסקול ואוסמן שזה עתה נוסדו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Geography class 10*. Goyal Brothers Prakarshan.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546465505171
* LCCN: sh86002089

 |
**נוקו נוקו** (יפנית: **万能文化猫娘**, אנגלית: **All Purpose Cultural Cat Girl Nuku Nuku**) היא סדרת אנימה שהופקה ב-1998. 

הסדרות השונות משודרות בישראל בערוץ האנימה.

בכל סדרות נוקו נוקו דובבה נוקו נוקו על ידי מגומי האיאשיבארה.

עלילה
-----

נוקו נוקו היא נערה רובוטית עם מוח של חתול, שאותה יצר אותה המדען קיוסאקו, שאשתו עובדת בחברה לייצור טכנולוגיה מתקדמת. החברה מפתחת מוצרים רבים ועורכת ניסויים בפומבי. כאשר הניסויים יוצאים מכלל שליטה (כך קורה תמיד) נחלצת נוקו נוקו לעזרת חבריה ומגנה עליהם. קיוסאקו שולח את נוקו נוקו ללמוד בבית ספר תיכון, והדבר מאתגר את נוקו נוקו, שאינה יודעת איך צריכה נערה בגילה להתנהג- עליה להסתגל לחיים האנושיים ולהסתיר את זהותה הסודית, היותה רובוטית-חתולה.

נוקו נוקו דאש
-------------

לאחר הוצאת ה-OVA המקורית של הסדרה "נוקו נוקו" והפקת סדרת טלוויזיה בת 13 פרקים, הופקה סדרת OVA נוספת בת 12 פרקים המציגה את הסיפור מזווית אחרת.

הסדרה 'נוקו נוקו דאש' היא סדרת דרמה-אקשן עם נגיעות של אצ'י. הסדרה מספרת את סיפורו של ריונוסקה, נער בן 14 אשר מתאהב בנערה מבוגרת ממנו בשם נוקו נוקו אשר גרה איתו בבית. במקביל מופיעה בעיר גיבורת על יפהפייה וסקסית אשר דומה להפליא לנוקו נוקו. ריונוסקה מנסה לגלות מי היא אותה גיבורה מסתורית.

הקונספטים של הסדרות דומים אבל נעשו מספר שינויים מהותיים, ביניהם: 

* שיערה של נוקו נוקו הפך מורוד לירוק.
* אופייה של נוקו נוקו השתנה לגמרי. מנערה היפראקטיבית, מפוזרת ושכחנית היא נעשתה לעדינת הליכות, תמימה ומהורהרת. בנוסף, זכרונותיה נמחקו ובמהלך הסדרה היא מחפשת את זהותה האבודה.
* ריונוסקה מוצג כנער בן 14 במקום בתור ילד קטן.

הסדרה מציגה גרסה חדשה ודרמטית יותר לסיפורה של הנערה הרובוטית נוקו נוקו. היא מציגה לבטים ודילמות בנוגע ליחסים שבין אדם ומכונה וגם מספרת סיפור עצוב על אהבת נעורים בלתי אפשרית.

קישורים חיצוניים
----------------

* "נוקו נוקו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נוקו נוקו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**הארמייה הראשונה** של הצבא הבריטי הייתה ארמייה בריטית שפעלה במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן פעלה במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

ב-26 בדצמבר 1914 הורחבו גייסות חיל המשלוח הבריטי לשתי ארמיות, ודאגלס הייג מונה למפקד הארמייה הראשונה. הארמייה לחמה בקרבות ברכס וימי, בקרב אראס, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים.

### מלחמת העולם השנייה

הארמייה הוקמה ביולי 1942 לצורך מבצע לפיד, והפכה למבצעית ב-9 בנובמבר 1942. הארמייה שכללה את הקורפוסים הבריטיים ה-5 וה-9, ואת הקורפוס האמריקני ה-2, ואת הקורפוס הצרפתי ה-19, החלה בהתקדמות לעבר תוניסיה. הארמייה לחמה במערכה בתוניסיה, ולאחר כניעת כוחות מדינות הציר במאי 1943 פורקה הארמייה.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* גנרל דאגלס הייג (1914 - 1915)
* גנרל הנרי רולינסון (1915 - 1916)
* גנרל צ'ארלס קרמייקל מונרו (1916)
* גנרל הנרי הורן (1916 - 1918)

### מלחמת העולם השנייה

* לוטננט גנרל אדמונד שרייבר (יולי 1942 - אוגוסט 1942)
* לוטננט גנרל קנת' אנדרסון (אוגוסט 1942 - יולי 1943)

ראו גם
------

* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* מבצע לפיד

קישורים חיצוניים
----------------

* הארמייה הבריטית הראשונה במלחמת העולם הראשונה (באנגלית).
**קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל** (בגרמנית: **Heeresgruppe "‏Erzherzog Karl"**) הייתה קבוצת ארמיות של אוסטריה-הונגריה במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה ביוני 1916 כדי להילחם נגד האימפריה הרוסית בחזית המזרחית ובהמשך במערכה נגד ממלכת רומניה. היא נקראה על שם מפקדה, גנרלפלדמרשל הארכידוכס קרל פרנץ יוזף, שפיקד עליה עד אוקטובר 1916. בחודש שלאחר מכן הוא הפך לקיסר האחרון של אוסטריה-הונגריה. קבוצת הארמיות כללה את הארמייה הראשונה והארמייה השביעית.

היסטוריה
--------

קבוצת הארמיות הוקמה ביוני 1916 בפיקודו של הארכידוכס קרל במטרה לעצור את ההתקדמות הרוסית במהלך מתקפת ברוסילוב. היא הוקמה כחלק מרפורמה של שבע הארמיות בחזית, כאשר היא כוללת את אלו בפיקודם של קרל פון פלאנצר באלטין פליקס פון בותמר. יחד, הקבוצה החדשה כיסתה חזית שנמתחה מדרום מערב לברודי דרך בוקובינה. קבוצת הארמיות עסקה בלחימה נגד הצבא הקיסרי הרוסי במהלך אותה תקופה, ולכן היא נחשבה לחלק חשוב מהחזית המזרחית.  גנרל מיור הנס פון זקט, שכיהן כראש מטה תחת אוגוסט פון מקנסן, הועבר בקיץ 1916 להיות ראש המטה של קבוצת הארמיות. קרל וזקט עבדו טוב יחד וקבוצת הארמיות שלהם, יחד עם יחידות אחרות, הצליחו לעצור את ההתקדמות הרוסית בקרפטים.

במהלך הקיץ הוקצו כוחותיו של הארכידוכס להצטרף להארמייה הגרמנית התשיעית ברומניה, שהכריזה מלחמה על מעצמות המרכז באוגוסט.  קבוצת הארמיות לקחה חלק בהדיפת הכוחות הרומניים מהנהר סרת לצפון מולדביה. הארמייה הראשונה, שהייתה חלק מפיקודו של הארכידוכס קרל, הגנה על הגבול הצפון-מזרחי של טרנסילבניה עם מולדביה שבשליטת רומניה, ושם התבססה ממשלת רומניה.

קבוצת הארמיות אורגנה מחדש כקבוצת ארמיות הארכידוכס יוזף באוקטובר – נובמבר 1916, אז הוכתר קרל כקיסר אוסטרו-הונגריה. הפיקוד על הקבוצה החדשה ניתן ליוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה והוא הועבר לחזית האיטלקית, כאשר זקט נותר כראש המטה של הקבוצה שאורגנה מחדש בשנת 1917.

מבנה
----

קבוצת הארמיות הארכידוכס קרל כללה את הארמיות הראשונה והשביעית. קבוצת הארמיות הייתה המערך היחיד האוסטרו-הונגרי שלא היה תלוי בפיקוד הגרמני באותו שלב במלחמה, אף כי הרמטכ"ל זקט הפעיל שליטה רבה על פעולותיה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Glenn Jewison; Jörg C. Steiner (2016). "Higher Commands and Commanders". *Austro-hungarian-army.co.uk*. נבדק ב-12 בינואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  Tucker (2009), p. 2208
3. ↑  H. H. von Mellenthin (1916). *The Situation on the Three Fronts*. Article of the *New York Times*.
4. 1 2  Hans von Seeckt
5. ↑  Cron (2007), p. 71
6. 1 2  Thomas (2004), p. 12
7. ↑  Herwig (2009), p. 208

| האימפריה האוסטרו-הונגריתהאימפריה האוסטרו-הונגרית ארמיות הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה  |
| --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • ארמיית המזרח |
| ראו גם | קבוצת ארמיות דרום טירול • קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל • קבוצת ארמיות פון בהם-ארמולי • הצי האוסטרו-הונגרי • חיל האוויר האוסטרו-הונגרי |
**מועדון הכדורסל צ'רנומורץ בורגס** (בבולגרית: **БК "Черноморец**) היא קבוצת כדורסל בולגרית מהעיר בורגס, המתמודדת בליגה הבכירה בבולגריה מאז הקמתה. הישג השיא של המועדון הוא זכייה כפולה בגביע הבולגרי.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה ב-1946 כארבע שנים לאחר יסוד ליגת הכדורסל המקומית בשם "בוטוב בורגס", ושיחקה ברציפות בכל עונות הליגה הבכירה למעט בין השנים 2016–2019. בעונת 1964/1965 זכתה הקבוצה לראשונה בתואר מחזיקת הגביע הבולגרי. עשור לאחר מכן בעונת 1974/1975 זכתה הקבוצה בפעם השנייה בגביע. כמו כן זכתה הקבוצה פעמים בתואר "מדליית הארד" המעונק לקבוצה שסיימה במקום ה-3 בליגה או למקום השלישי במשחקי הפלייאוף מאז שנות האלפיים.

### נוער

המועדון פועל כעמותה ללא מטרות רווח שעיקר פעילותה הוא פיתוח נוער ושחקני בית מהעיר בורגס, קבוצות הנוער של המועדון נחשבות לטובות ומככבות בצמרות הליגות לנוער.

### שחקנים בולטים בעבר

* בויצ'ו ברנזוב (אנ')
* פטקו מרינוב (אנ')

### תארים

* הגביע הבולגרי
	+ זכייה: (2) 1964/1965, 1974/1975.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של צ'רנומורץ בורגס (בבולגרית)
* צ'רנומורץ בורגס, ברשת החברתית פייסבוק

| ליגת העל הבולגרית - עונת 2022/2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| טונדז'ה ימבול • ספרטק פלבן • שומן • רילסקי ספורטיסט • לבסקי סופיה  צסק"א סופיה • צ'רנומורץ בורגס • צ'רנו מורה וארנה • ברואה • בלקן בוטבגרד • אקדמיק פלובדיב |

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **אשר אנשל הלוי יונגרייז** (ערב פסח ה'תרל"ד, 1874 - ב' באדר ה'תרצ"ד, 17 בפברואר 1934) רבן של פאביאנהאזה ופהרגיארמט בהונגריה.

ביוגרפיה
--------

נולד בפהרגיארמט לרב העיר, הרב שמואל דוד יונגרייז ולמלכה בת הרב אשר אנשל הלוי יונגרייז מצ'נגר, מחבר הספר "מנוחת אשר". הוא נקרא על שם אבי אמו (ודוד אביו) שנפטר שנה קודם לכן.

בילדותו נשלח לישיבתו של הרב חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים (ה"קדושת יום טוב") בסיגט. הוא התקרב לחסידות ונסע לשמוע את האדמו"רים הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא; הרב צבי הירש שפירא ממונקאטש ואחריו בנו הרב חיים אלעזר שפירא; הרב יששכר דב רוקח מבעלז והרבי מסאטמר, הרב יואל טייטלבוים.

הוא נסמך לרבנות בידי הרב משה גרינוולד מחוסט, מחבר "ערוגת הבושם"; הרב אברהם יצחק גליק מטולצ'בה (אנ'), מחבר "יד יצחק"; הרב עזריאל אייזיק קלר משאמקוט (אנ') ועוד.

נישא לבת-דודתו טויבא שיק, בתם של הרב יעקב שיק רבה של נאדאודוואר ובן הרב דוד שיק אב"ד טאקאי ואשתו שהייתה אחותה של אמו מלכה.

בשנת ה'תרס"א, 1901, התמנה כרבה של פאביאנהאזה וכיהן בה כרב וראש ישיבה במשך שמונה שנים. בתום תקופה זו התמנה כרב-שני ור"מ בפעהערגיארמאט (Fehérgyarmat), לצד אחיו הבכור הרב אברהם בנימין יונגרייז שבשל חולשתו לא יכל למלא את כל מטלות תפקידו. לאחר פטירת אחיו המשיך למלא את תפקידו, אך התעקש לשמור על תארו כרב-שני בלבד מפני כבוד אחיו. הוא נפטר בפעהערדיארמאט בב' באדר ה'תרצ"ד, 17 בפברואר 1934.

משפחתו
------

* בנו, הרב שמואל דוד הלוי יונגרייז - נולד ה'תר"ס, 1899, נסמך לרבנות בידי רבי שמעון גרינפלד ורבי ישעיהו זילברשטיין ומיד לאחר נישואיו ללאה בת הרב יצחק צבי יונגרייז אב"ד קאשוי, התמנה כאב"ד וראש ישיבה בנירמעדיעש (אנ'). בני הזוג נספו עם שלושת ילדיהם באושוויץ ביום שישי, י"א בסיוון ה'תש"ד, 2 ביוני 1944.
* משה נתן יונגרייז נישא לציפורה גיטל בת הרב דוד יעקב בריסק אב"ד טיסא דאדא (אנ'), בני הזוג נספו באושוויץ עם ששת ילדיהם בט"ו בסיוון ה'תש"ד, 6 ביוני 1944.
* הרב יעקב צבי הלוי יונגרייז - כיהן כרב ביארמאט אחרי אביו. ניצול מחנה ההשמדה אושוויץ. אשתו יוטא בת הרב זאב וולף גינצלר אב"ד שלגוטריאן ויארמאט, נספתה באושוויץ עם חמשת ילדיהם בט"ו בסיוון ה'תש"ד, 6 ביוני 1944. לאחר מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק

גם ילדים נוספים שלו נספו באושוויץ.

לקריאה נוספת
------------

* **הרב הגאון רבי אשר אנשיל הלוי יונגרייז זצ"ל אב"ד פאבינהאז ופעהערדיארמטט**, בתוך "שו"ת המאור - ב", ניו יורק תשל"ד, זיכרון בספר, עמ' רמג-רמז

הערות שוליים
------------

1. ↑  על קשריהם ראו עוד: זאב וולף גינצלר, תולדות ישראל, מהדורה חדשה, ניו יורק תשע"ב, תולדות המחבר, עמ' כב, הערה לו.
**המין הנמלט** (באנגלית: **The Fugitive Kind**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1960 שצולם בשחור-לבן בבימוי של סידני לומט עם מרלון ברנדו, אנה מניאני וג'ואן וודוורד בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי טנסי ויליאמס ומיד רוברטס, והוא מבוסס על המחזה אורפאוס בשאול (Orpheus Descending) שהועלה בברודוויי ב-1957, והוא שכתוב של מחזה של ויליאמס בשם Battle of Angels משנת 1940 שלא הוצג.

הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בסן סבסטיאן, סידני לומט זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר וג'ואן וודוורד בפרס השחקנית הטובה ביותר.

ב-1990 הופק סרט טלוויזיה "אורפאוס בשאול" המבוסס על אותו מחזה, עם ונסה רדגרייב בתפקיד הראשי.

תקציר העלילה
------------

ולנטין ("ואל") קסבייר (מרלון ברנדו) הוא גיטריסט נווד שכינויו הוא "עור נחש" בשל המעיל מעור נחש שהוא לובש כל הזמן. הוא מגורש מניו אורלינס לאחר שגרם למהומה ונזק באחד הבארים.

בליל גשם הוא מגיע לעיירה קטנה הוא דופק על בית מואר ופותחת לו וי טאלבוט (מורין סטייפלטון), אשתו של השריף המקומי. למרות שוואל הוא זר היא לא פוחדת ממנו, מציעה לו לינה ומראה לו את ציוריה. השריף טאלבוט (רוברט ארמסטרונג) חוזר לביתו וגוער בה על שהכניסה זר לביתם.

ואל אומר לה שהוא מחפש עבודה והיא מביאה אותו לחנות הכלבו המנוהלת על ידי ליידי טוראנס (אנה מניאני). ליידי נשואה לגייב טוראנס (ויקטור ג'ורי) שהוא זקן הסובל מסרטן מתקדם ושוכב כל הזמן מטופל על ידי אחות סיעודית.

ליידי מסכימה לאחר היסוס לקבל את ואל לעבודה כי היא נמשכת אליו.

בחנות מסתובבת גם קרול קוטרר (ג'ואן וודוורד), אלכוהוליסטית ונימפומנית, וכמו שאר הנשים היא נמשכת לוואל אך הוא דוחה אותה. רק בפני ליידי הוא לא יכול לעמוד. הוא עובר לגור בחנות.

ליידי מספרת לוואל כי לאביה היה גן גדול ומסעדה, אך תושבי העיירה שרפו אותם לאחר שמכר אלכוהול לכושים ואביה נספה בשריפה.

ואל מכניס חיים חדשים לחייה של ליידי שמתברר לה שהיא בהריון מוואל. החנות משגשגת והם בונים סמוך לה מגדנייה גדולה.

גייב חושד כל הזמן באשתו שהיא בוגדת בו עם ואל. באחת מהמריבות ביניהם הוא מודה שהיה בין אלו ששרפו את הגן של אביה. הוא ביחסים טובים עם השריף שגם הוא אינו סובל את ואל ונותן לו אולטימטום לעזוב את העיירה.

לפני הפתיחה שורף גייב את המגדנייה ויורה בליידי למוות. ואל נכס למגדנייה, אבל הכבאים שהוזעקו על ידי השריף מונעים ממנו בהוראתו לצאת משם על ידי זרמי מים עזים שהם מתיזים לעברו והוא נשרף.

קרול מסתובבת בין ההריסות, מוצאת את מעיל עור הנחש ואומרת כי "כל מין נמלט משאיר סימן לזה שאחריו".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המין הנמלט** בוויקישיתוף

* "המין הנמלט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המין הנמלט", באתר נטפליקס
* "המין הנמלט", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המין הנמלט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "המין הנמלט", באתר אידיבי
* "המין הנמלט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט המין הנמלט, באתר יוטיוב
**ביף** (באנגלית: **BeEF**) הוא כלי לבדיקות אבטחה המתמקדות בדפדפן האינטרנט. הכלי מבוסס קוד פתוח, נכתב בשפת JavaScript ו- Ruby ופותח על ידי וויד אלקורן (Wade Alcorn).

פרויקט ביף מיועד לביצוע מחקרים משפטים ולבדיקות חדירה, אך בפועל משמש האקרים לביצוע פעולות זדוניות.

פרויקט ביף מותקן באופן מובנה בהפצת קאלי לינוקס ו-Backtrack אך ניתן להורידו ולהתאימו למערכות הפעלה נוספות. 

הכלי נחשב לנדבך חשוב בעת ביצוע מבדקי חדירה אפליקטיבים ובעזרתו ניתן לבדוק יישומי אינטרנט בצד הלקוח. כמו כן הוא בעל יכולת זיהוי פגיעות XSS ובמידה ונמצאה פגיעות ניתן להזריק קוד זדוני ישירות דרכו. 

באמצעות מאגר חולשות, מוצא ביף חורי אבטחה ומנצל פגיעויות רבות ובכך מעריך את הצעדים הבאים אותם ניתן לבצע. 

ניתן להרחיב את הכלי באמצעות תוספות ומודולים שונים שיאפשרו למשתמש בתוכנה אפשרויות רבות ומגוונות.

ראו גם
------

* קאלי לינוקס
* פישינג

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של BeEF (באנגלית)
* BeEF, ברשת החברתית טוויטר

* BeEF, סרטונים בערוץ היוטיוב

* BeEF, הבלוג הרשמי
* עמוד התוכנה באתר Github (באנגלית)
* פאביו ליאור רחמים, מהו פישינג וכיצד עובד הכלי BeEF? (בעברית)
**צמרמורת 2** (באנגלית: **Goosebumps 2: Haunted Halloween**) הוא סרט אימה קומי-פנטסטי אמריקאי, המבוסס על סדרת ספרים באותו השם מאת ר. ל. סטיין, ומהווה המשך לסרט "צמרמורת" שיצא לאקרנים בשנת 2015. הסרט מבוים על ידי ארי סנדל על פי תסריט מאת רוב לייבר. בסרט מככבים ג'ק בלאק, ששב לדבב את דמותו של סלאפי הבובה מהסרט הקודם, ג'רמי ריי טיילור, קליל האריס, מדיסון איסמן, קן ג'ונג, כריס פרנל, ונדי מקלנדון-קובי.

הסרט יצא לאקרנים ב-12 באוקטובר 2018, תחת הפצתם של חברת "סרטי סוני".

תקציר העלילה
------------

ערב ליל כל הקדושים בעיירת וורדנקליף הקטנה, וצמד החברים סוני וסאם מוצאים בבית נטוש שהיה בבעלותו של הסופר **ר. ל. סטיין** כתב יד נדיר שמעולם לא פורסם של הסופר בשם "**ליל כל הקדושים הרדוף**" ("Haunted Halloween"). כשהם פותחים את כתב היד, הם מוציאים לחופשי שלא ביודעין את סלאפי הבובה, שמתכנן לזרוע אפוקליפסה בעיצומו של ליל כל הקדושים בעזרתו בני בריתו המפלצתיים משאר ספריו של סטיין. עם עזרתה של אחותו של סוני, שרה, סוני וסאם נאלצים לסכל את תוכניתו של סלאפי לגרור את וורדנקליף אל תוהו ובוהו מוחלט.

צוות השחקנים
------------

* ג'ק בלאק - **סלאפי הבובה** (דיבוב)
* ג'רמי ריי טיילור - **סוני קווין**
* קליל האריס - **סאם קרטר**
* מדיסון איסמן - **שרה קווין**
* קן ג'ונג
* כריס פרנל
* ונדי מקלנדון-קובי - **קת'י קווין**

הפקה
----

ב-2 בספטמבר 2015, הוכרז על סרט המשך לסרט "צמרמורת", כמו כן דווח שסרטי סוני מחפשים תסריטאי שיכתוב את סרט ההמשך. ב-17 בינואר 2017, נקבע לסרט תאריך יציאה לאקרנים ב-26 בינואר 2018 ורוב לטרמן אישר כי הוא יחזור כבמאי עבור ההמשך. ב-6 בפברואר 2017, הוכרז שתאריך יציאת הסרט לאקרנים נדחה ל-21 בספטמבר 2018, במקום של תאריך יציאת הסרט "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה" לאקרנים. במאי 2017, נחשף שסרט ההמשך ייקרא "**צמרמורת: ארץ האימה**". כמו כן, אושר כי ג'ק בלאק ישוב לגלם את דמותו של ר. ל. סטיין

בנובמבר 2017, רוב לייבר נשכר כתסריטאי. זמן קצר לאחר, דווח שהבמאי ארי סנדל יחליף את לטרמן במלאכת הבימוי בשל התחייבויות קודמות של לטרמן לסרט "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו". מגזין וראייטי דיווח שלסרט ההמשך נכתבו שני תסריטים - תסריט אחד שבו בלאק שב לגלם את דמותו של סטיין, ואילו בתסריט השני דמותו של בלאק הוצאה לגמרי מהעלילה. בדצמבר 2017, תאריך יציאת סרט ההמשך נדחה ל-12 באוקטובר 2018, ומבין פרטי העלילה שנחשפו נודע שג'ק בלאק ישוב לדבב את דמותו של סלאפי הבובה וששם הסרט הנוכחי הוא "**צמרמורת: נקמתו של סלאפי**". חברי צוות חדשים שלוהקו כללו את מדיסון איסמן, בן אובריאן, קליל האריס וג'רמי ריי טיילור. קן ג'ונג, כריס פרנל וונדי מקלנדון-קובי הצטרפו לצוות השחקנים חודש לאחר מכן. צילומי הסרט החלו ב-7 במרץ, ובאפריל 2018, נחשף ששם הסרט הרשמי הוא "**צמרמורת: ליל כל הקדושים הרדוף**".

יציאה לאקרנים
-------------

הסרט יצא לאקרנים בבכורה עולמית ב-12 באוקטובר 2018. הטריילר הראשון עבור הסרט הופץ ב-11 ביולי 2018, יחד עם פוסטר רשמי.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* צמרמורת 2, ברשת החברתית פייסבוק

* צמרמורת 2, ברשת החברתית טוויטר

* "צמרמורת 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "צמרמורת 2", באתר AllMovie (באנגלית)

* "צמרמורת 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "צמרמורת 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "צמרמורת 2", באתר Metacritic (באנגלית)

* "צמרמורת 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2
**סינאלי דיומאנדה** (בצרפתית: **Sinaly Diomandé**; נולד ב-9 באפריל 2001 בדג'קאנו שבחוף השנהב) הוא כדורגלן איווארי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית ובנבחרת חוף השנהב.

קריירת מועדונים
---------------

דיומאנדה גדל במחלקות נוער של מועדונים בחוף השנהב ובמאלי. בחודש ספטמבר 2019 חתם דיומאנדה באולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. בעונת 2019/2020 שיחק דיומאנדה באולימפיק ליון II, קבוצת המילואים של המועדון.

ב-18 בספטמבר 2020 ערך דיומאנדה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את ליאו דובואה בדקה ה-56 בתיקו 1-1 נגד נים במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2020/2021. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך דיומאנדה 27 הופעות ליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-8 באוקטובר 2020 ערך דיומאנדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, בתיקו 1-1 נגד נבחרת בלגיה במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* סינאלי דיומאנדה, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  L'OL recrute le jeune défenseur Sinaly Diomande et prête Théo Ndicka à Bourg-en-Bresse באתר ל'אקיפ, 2 בספטמבר 2019 (בצרפתית)
הרב **חיים נפתלי הערץ זליבנסקי** (שמחת תורה ה'תרצ"ט, 17 באוקטובר 1938 - תשנ"ה 10 בנובמבר 1994) היה ראש ישיבה חרדי-ליטאי. הקים ועמד בראשות ישיבת מאור התלמוד.

תולדותיו
--------

נולד בתל אביב לרב מרדכי אלתר זליבנסקי וליוכבד, בתו של הרב אריה שפירא, שהיה אב"ד בעיר ביאליסטוק. בין השנים תשט"ו-תשכ"ה למד אצל דודו ורבו הרב משה שמואל שפירא, ואצל הרב שלמה וולבה בישיבת באר יעקב. ואחר כך בישיבת בריסק אצל רבו וקרוב משפחתו הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק לאחר נישואיו למרים כהן בתו של הרב אברהם דוב כהן מייסד ומנהל הסמינר הישן לבנות בגייטסהד, למד כשנה בכולל הרבנים בגייטסהד. בשנת תשל"ב כיהן כראש ישיבה בישיבת "זוהר התורה" לצידו של ראש הישיבה הרב בצלאל טולדנו.

בשנת תשל"ו פתח את ישיבת מאור התלמוד בשכונת בית וגן בירושלים, לאחר כשנתיים בשנת תשל"ח עבר והקים את ישיבת "מאור התלמוד" ברחובות, יחד עם האחים הרב שמחה הכהן קוק ששימש כנשיא הישיבה עד לפטירתו, והרב אברהם יצחק הכהן קוק שמשמש כראש הישיבה. 

בסוף תשנ"ג חלה ולאחר תקופת מחלה קשה וממושכת, נפטר בז' בכסלו תשנ"ה.

משפחתו
------

בנו הרב אריה משמש כר"מ בישיבת "מאור התלמוד" אותה הקים אביו. בנו הרב רפאל משמש כר"מ בישיבת רינה של תורה בכרמיאל. בנו הרב יעקב הוא מרבני ישיבת שערי שמועות. בנו הרב יהושע משמש כר"מ בישיבת אהלי חיים בירושלים ובישיבת חכמת התורה בקרית ספר. בנו הרב פנחס חתנו של הרב דוד כהן ראש ישיבת חברון משמש כר"מ בישיבת מיר ברכפלד ובישיבת מאור התורה. חתנו הרב דוב מרקביץ משמש כר"מ בישיבת חכמה ודעת, חתנו הרב חנניה שיף משמש כר"מ בישיבת גרודנה באר יעקב.

אחיו, הרב פנחס זליבנסקי, חתנו של הרב חיים קרייזווירט, הוא ראש כולל וישיבת "מרכז התורה" בירושלים.

גיסיו, שנישאו לאחיותיו הם: הרב משה דוד ליפקוביץ, ר"מ בישיבת בית דוד בבני ברק ומנהל רוחני בישיבת באר יעקב; והרב יצחק גרודזינסקי, בנו של הרב אברהם גרודזינסקי, משגיח בסלובודקה בליטא. גיסיו מצד אשתו הם: הרב נתן כהן משגיח ישיבת קריית מלך; הרב שמחה כהן הממלא את מקום אביו כמנהל הסמינר הישן לבנות בגייטסהד; הרב עזריאל יפה, ראש ישיבת "תפארת יעקב" בגייטסהד; והרב אברהם קסלר, ר"מ בישיבת תפארת ציון בבני ברק.

לקריאה נוספת
------------

* מוריה, גיליון רלא-רלב, שבט תשנ"ה. עמ' פט.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרט געגועים לרבי חיים זליבנסקי, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302601705171
* ISNI: 0000 0004 0321 7002
* VIAF: 9104160667712903560004
* WorldCat (עם VIAF): 9104160667712903560004

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במצביא ומדינאי עות'מאני. אם התכוונתם לאדריכל החצר של הסולטאן, ראו סינאן.

**סינאן פאשא**, הידוע כ**קוג'ה סינאן פאשא**, כלומר סינאן פאשא "הזקן" (טורקית: **Koca Sinan Paşa**, באלבנית **Sinan Pashë Topojani**,‏ 1506 - 3 באפריל 1596) היה מצביא ומדינאי עות'מאני שנולד באלבניה.

ביוגרפיה
--------

סינאן נולד באלבניה, אז חלק מהאימפריה העות'מאנית, ביישוב טופויאן, על ידי **קוקה**, במשפחה עניה וגויס בצעירותו לחיל היניצ'רים. ייתכן כי הלך בעקבות אחיו איאז, שהגיע לתפקיד של ביילרביי. בשנת 1569 מונה למושל מצרים ועד שנת 1571 ניהל קרבות לכיבוש תימן. בשנת 1574 הוביל חיל משלוח גדול נגד תוניס והצליח לכבוש אותה מידי חיל המצב שהיה מורכב מאיטלקים וספרדים.

בשנת 1580 עמד סינאן בראש המלחמה נגד ממלכת פרס ועוד באותה שנה מונה לתפקיד "הווזיר הגדול" (מקביל לראש ממשלה). כישלון של סגנו, מוחמד פאשא, בהבאת אספקה לחיל המצב בטביליסי גרם לפיטורי סינאן מתפקידו. סינאן מונה למושל דמשק ובשנת 1589, לאחר "מרד היניצ'רים הגדול", מונה בפעם שנייה לתפקיד הווזיר הגדול. בשנת 1591, לאחר עוד מרד יניצ'רים, פוטר מתפקידו, אך בשנת 1593 נקרא בפעם שלישית לתפקיד הווזיר הגדול וניהל את המערכה נגד הונגריה. למרות הצלחתו במערכה נגד הונגריה הודח מתפקידו בשנת 1595 והוגלה, זמן קצר לאחר עלייתו לכס השלטון של מהמט השלישי. באוגוסט של אותה שנה נקרא לנהל את המערכה במונטניה, נגד מיכאי האמיץ. תבוסתו
בידי הרומנים בקרב קלוגרן הביאה להדחה נוספת, אך מותו של יורשו בתפקיד, שלושה ימים לאחר המינוי, פורש כאות משמים וסינאן מונה בפעם החמישית לתפקיד הווזיר הגדול.
למעשה להערכתו של הכרוניקון סלאניקי הסיבה האמיתית למינויו החוזר היה "בורסתו הגדולה וקשריו הרבים".

הוא סיים את חייו בפתאומיות בהשאירו אחריו הון עצום ללא יורשים.

לקריאה נוספת
------------

* Aurel Decei ,*Istoria Imperiului Otoman*,Editura ştiinţifică şi enciclopedică, Bucureşti, 1978 (ברומנית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינאן פאשא** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  A.Decei p. 280 .לפי הציטוט: Sinan paşa'nun kîsesi kebîr ve hâmileri kesîr.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268269305171
* BnF: cb12162554n (data)
* CiNii: DA08320617
* GND: 138213135
* ISNI: 0000 0000 8132 5798
* LCCN: n85302389
* SUDOC: 097865338
* TDVİA: koca-sinan-pasa
* VcBA: 495/29088
* VIAF: 54187848
* WorldCat: lccn-n85302389

 |
**קבוצת האגנבונד** (באנגלית: **The Hagenbund**) הייתה קבוצה של אמנים אוסטרים שנוצרה בשנת 1899. שמה של הקבוצה נגזר מהשם הר האגן, הבעלים של פונדק בווינה שבו הם התאספו.

היסטוריה מוקדמת
---------------

קטלוג התערוכה של קבוצת האנבונד, מוזיאון וינה.
חברי הקבוצה הבולטים בתחילת הדרך היו היינריך לפלר ויוזף אורבן, אשר עבדו והציגו במקור במסגרת הקונסטלרהאוס השמרני של וינה, אך כעת, כמו הזצסיון הווינאי מרדו בממסד והקימו ארגון משלהם.

ה"האגנבונד" פעל כמעט עשור בצל הזיצסיון כקבוצה המונית ומצליחה, ורק בשנים שלאחר פרישתה המזיקה של קבוצת קלימט מהזיצסיון הצליחו חבריה לפתח קו מתון ועצמאי יותר, שבו אווירה מילאה תפקיד מרכזי.

### לאחר מלחמת העולם הראשונה

לאחר 1918, הסגנון הפורמלי של האגנבונד החל לשלוט בפעילות האמנותית בווינה, ובשנות ה-20 היא סיפקה את המוקד החשוב ביותר לזרמים אמנותיים חדשים. בין חבריה בתקופה זו היו תיאודור פריד, אוסקר לסקה, אנטון האנק, קארי האוזר, גאורג מאייר-מרטון, ג'ורג' מרקל, סרגיוס פאוזר, פריץ שוורץ-ולדג, אוטו רודולף שץ, אלבין איגר-לינץ ואוסקר קוקושקה.

הם התנתקו הן מהזיצסיון והן מהאקספרסיוניזם בשאלות מהותיות של אסתטיקה. הם אולי אישרו את החיפוש של האקספרסיוניסטים אחר ריאליזם, אבל הפתרונות הצורניים האקספרסיביים שהם מצאו התנגשו עם המטרות האמנותיות של האגנבונד בעצמם.

### פירוק האגנבונד ב-1938

במרץ 1938, ימים ספורים לאחר כניסת אוסטריה לרייך הגרמני, שמעו מנהלי הקבוצות של האגנבונד וגם של הזיצסיון את החשיבה של המפלגה הנאצית על ידי חברי הארגון עצמם. במקרה של האגנבונד הדמות המובילה הייתה ליאופולד בלאונשטיינר ואמנות האגנבונד תוארה כאמנות מנוונת. רבים מחברי ההגנבונד היהודים היו אמורים לברוח מאוסטריה בשלב זה ונכסי ההגנבונד הוקצו מחדש לאגודת האמנים החזותיים. הארגון כמו שהיה חוסל ב-29 בספטמבר 1938.

חברים וחברים אורחים בהגנבונד - כ-250 אמנים, אדריכלים ומעצבי פנים וגרפיקאים מופיעים ברשימה של הארגון בשיאו, אך מכיוון שהנאצים הרסו את ארכיון האגנבונד בספטמבר 1939, היה צורך לשחזר את הרישום וייתכן שהוא לא שלם. בנוסף, קצת פחות מ-1,300 אמנים אורחים הציגו בתערוכות של האגנבונד. אלה כללו את אדגר דגה, יוזף דוברובסקי, ראול דופי, ליונל פיינינגר, גרהרט פרנקל, סבסטיאן איספ, אוסקר קוקושקה, ז'אק ליפשיץ, אדולף לוס, אנרי מאטיס, אדוארד מונק, אמיל נולד, מקס פצ'שטיין, פבלו פיקאסו, אוגוסט רנואר, אוגוסט רודן, ופרדיננד גאורג ולדמולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבוצת האגנבונד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  West, Shearer (1996). The Bullfinch Guide to Art. UK: Bloomsbury Publishing Plc.
2. ↑  Chrastek P et al (2016), Expressionism, New Objectivity and Prohibition: Hagenbund and its artists, Vienna 1900-1938, Wien Museum
3. ↑  Klamber E. (in "Boeckl", 2014), Art in the service of Power: The cultural policy of Austro-fascism 1934-8 and the dissolution of the Hagenbund. 349-356
4. ↑  Boeckl M. *et al* (2014), *Hagenbund: A European Network of Modernism, 1900 to 1938*, Hirmer on behalf of the Belvedere, Vienna.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 3017944-0
* NKC: xx0119776
* VIAF: 146113310
* WorldCat: viaf-302597860

 |