recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **רפאל ביטון** (ה'תרע"ו, 1916 - כ' בסיון ה'תשס"א, 11 ביוני 2001) היה ר"מ בישיבת פורת יוסף ורבה של הוד השרון קרוב לארבעים שנה.

ביוגרפיה
--------

נולד בצפת לדוד ביטון בנו של רבי מסעוד ביטון. בילדותו למד בתלמוד תורה בעיר הולדתו, ובנעוריו בישיבת תפארת ישראל בחיפה; שבה נקשר לרבו הראשון, הרב דב מאיר רובמן. בהמשך נסע לירושלים ולמד בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה, שם קיבל סמיכה לשוחט מידי הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל.

נישא לקטי יעקב והזוג התגורר בשכונת בית ישראל בשכנות לרב יהודה צדקה שכיהן כראש ישיבת פורת יוסף. שנים לאחר נישואיו הוסמך לרבנות בידי ראש הישיבה הרב עזרא עטיה שגם מינה אותו כר"מ בישיבת פורת יוסף. במקביל למשרתו זו, העביר בין השנים ה'תרצ"ו-ה'תש"ג (1936-1943) מדי יום שיעור הלכה, מוסר ופרשת שבוע בבית הכנסת מוסאיוף במקומו של הרב רפאל עבו שייסד את השיעור ועבר לטבריה.

בשנת ה'תש"ג עבר לבקשת הרב עוזיאל לכהן כרב ספרדי במושבה מגדיאל בהוד השרון ואת מקומו באמירת השיעור הקבוע ב"מוסאיוף" מילא הרב עובדיה יוסף. בין השנים תש"ג-תשי"ב כיהן כרב במגדיאל, ובמקביל עבד כפקיד במשרד לפרנסתו מאחר שבאותן שנים לא היו שני תקני רבנות, ספרדי ואשכנזי, בערים. החל משנת 1953 כיהן במקביל גם כרב המושב אלישמע. עם העלייה ההמונית מעיראק בשנות ה-50 הקים בית כנסת גדול בשם "הוד יוסף" על שם רבי יוסף חיים מבגדאד, ה"בן איש חי".

כשאוחדו היישובים רמתיים ומגדיאל בשנת 1964 ליחידה עירונית אחת, התמנה הרב ביטון כרבה של הוד השרון. הוא נשא במשרתו זו קרוב לארבעים שנה, עד פטירתו בכ' בסיון ה'תשס"א, 11 ביוני 2001.

ספריו
-----

* **אמרי איש**, סיומים למסכתות התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי בשלושה כרכים
* **חיי איש** - דרשות מוסריות לפי סדר פרשיות השבוע
* **שמחה לאיש** - דרשות לבר מצווה ושירים ופיוטים שחיבר לשמחות

לקריאה נוספת
------------

* א. דניאל, **זיכרון לאיש - קוים לדמותו** בתוך: אור תורה שנה ל"ג גיליון יב (תו), אלול ה'תשס"א, סי' קמז, עמ' תתס-תתעא.

קישורים חיצוניים
----------------

* שיר ערש - שכב הרדם - שר הרב רפאל ביטון, סרטון באתר יוטיוב
* רפאל ביטון, באתר "החכם היומי"
* רפאל בן דוד ביטון, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311391805171
* ISNI: 0000 0000 7037 1238
* VIAF: 97185066
* WorldCat: viaf-97185066

 |
**קלרה פייש** (בהונגרית: **Klára Fejős**, בסרבו-קרואטית: **Клара Фејеш / Klara Feješ** ; 29 בינואר 1921, בודפשט - 12 בנובמבר 1943, באצ'קה פאלאנקה), הייתה פרטיזנית יוגוסלבית יהודייה, שהשתתפה במלחמת העולם השנייה במערכה ביוגוסלביה; לפני המלחמה הייתה סטודנטית לרפואה בוויבודינה.

ביוגרפיה
--------

נולדה ב-29 בינואר 1921 בבודפשט, למשפחה יהודית של בעלי מלאכה. אביה השתתף באירועי המהפכניים בהונגריה, הגן על הרפובליקה הסובייטית ההונגרית ולאחר נפילתה ברח ליוגוסלביה. היא עצמה חיה שנתיים עם שתי אחיותיה בקאניז'ה, ואז עברה לקיקינדה, שם סיימה בית ספר יסודי ותיכון, ולאחר מכן התקבלה לפקולטה לרפואה באוניברסיטת בלגרד.

היא הצטרפה לתנועה הקומוניסטית כתלמידה. בכיתה ו הפכה לחברה באיגוד הנוער הקומוניסטי של יוגוסלביה. הייתה פעילה בתחום ספרים, באגודות חינוכיות ובאיגודי עובדים. עבדה במנזה (קפטריה) של וובודינסקי (Војвођанске академске трпезе, גם Војвођанска менза) - איחוד הסטודנטים הטובים ביותר של וויוודינה. השתתפה בפעילויות ובהפגנות רבות שאורגנו על ידי סטודנטים בבלגרד. בקיץ 1940 השתתפה בקורסי מרקסיזם בפגישה על הר פרושקה. במרץ 1941 הצטרפה כעיתונאית של כתב העת "אומלאדינץ" (Omladinats).

לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי מדינות הציר כחברה בוועדה האזורית של המפלגה בסברו-באנאט (באנאט הצפוני) היא עברה לעבוד בפטרובגראד שהפכה למפקדה של הוועדה המחוזית של המפלגה הקומוניסטית היוגוסלבית בווייוודינה (מאוחר יותר נעמדה גם בוועד איחוד הנוער הקומוניסטי של המחוז). על פי צו של הוועדה, בסוף ספטמבר באותה השנה עברה לפעול בבאצ'קה כמזכירה וקשרית של סווטוזאר "טוזי" מרקוביץ ' והייתה מעורבת במהלך 1942 בארגון תנועת הפרטיזנים ובהפצת כרוזי תעמולה. הייתה ידועה בשם כיסוי "אדש".

לאחר הכישלון והגילוי של סווטוזאר מרקוביץ בנובמבר אותה השנה עזבה את נובי סאד. עם חברי המפלגה השתתפה בארגון ההתנגדות בורבאס, פאראגה, סילבאש ובאצ'קה פאלאנקה. נשלחה מספר פעמים עם משימות מן המפלגה לנובי סאד, והפכה לדמות מפתח של התנגדות הנוער בבאצ'קה. הצטרפה בספטמבר 1943 לוועדה המחוזית של המפלגה כנציגת באצ'קה ובאראנה. נודע ביכולת להתחבא מן המשטרה וסוכני האויב.

ב-12 בנובמבר 1943 נחשפה על ידי הסוכנים ההונגרים ונחסמה בביתה. נהרגה במהלך קרב בו ניסו לעצור את הקבוצה. במהלכו נהרגו שני פרטיזנים נוספים: ז'יבקו פופוביץ' ודושאן וידוביץ', שלושה פעילים מקרב הפרטיזנים דושאן "ולאדה" אלימפיץ', בוגדאן "צרני ג'ורגה" סטויאקוביץ' ולפוסאווה "באבא" אנדריץ' הצליחו להימלט ובהמשך נסעו לפרוסקה גורה. קלרה פייש, פופוביץ 'ו-וידוביץ' נקברו בחשאי. לאחר שחרור העיר בסתיו 1944 עצמותיהם נקברו במסודר ליד הכנסייה האורתודוקסית בבאצ'קה פאלאנקה.

על שמה של קלרה פייש נקראים הרחובות בוויוודינה, בית הסטודנט בנובי סאד, נובי סאד, בית הספר היסודי בקייקינד והמחוז במוז'לה .

ראו גם
------

* בית הספר היסודי "פייש קלרה" / Fejős Klára Általános Iskola (הדף בהונגרית, סרבית, גרמנית ואנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Романо, Јаша (1980). *Јевреји Југославије 1941–1945: жртве геноцида и учесници народноослободилачког рата*. Београд: Јеврејски Историјски Музеј, Савеза јеврејских општина Југославије.
2. ↑  Зборник докумената и података о народноослободилачком рату југословенских народа, Том -{I}-, књига 17: Борбе у Војводини 1941-1944 год. Војноисториски институт Југословенске народне армије, Београд, (1958). стр. 512.
3. ↑  „Приче из Нове и Старе Паланке (Бачка Паланка)", Немци у Војводини - Подунавске Швабе
4. ↑  בית הסטודנטים "פייג 'קלרה" (סרבית)
הספרייה האזורית מטה אשר - השאלה עד סף הבית
ספריית הילדים בספרייה האזורית מטה אשר
**הספרייה האזורית מטה אשר**, שנוסדה בשנת 1979 בהתאם לחוק הספריות הציבוריות, היא ספרייה ציבורית הממוקמת בבית הספר "סולם צור" שבגשר הזיו. היא משרתת את יישובי המועצה האזורית מטה אשר.

מנהלת הספרייה היא שפרה שליו.

הספרייה על סף ביתך
------------------

המועצה האזורית מטה אשר משתרעת על שטח של כ-220,000 קמ"ר וכוללת 32 יישובים. המרחקים בין היישובים והספרייה וכן תחבורה ציבורית דלילה יצרו מציאות של קשיי תקשורת ונגישות. עובדה זו הדגישה את הצורך באימוץ שיטת ההשאלה הבינספריתית והתאמתה לתנאי האזור. כך פותח נוהל "הספרייה על סף ביתך".

ייחודה של השיטה הוא נוהל פנימי שפותח בספרייה, לפיו מחלקים בכל יום לספריות היישובים את הספרים המבוקשים על ידי קוראיהן. ספרים אלה מונחים באחריות הספרייה, בכל יום, בנקודת איסוף בבניין המועצה האזורית מטה אשר. משם, נלקחים הספרים, על ידי עובדי המועצה, אל ספריות כל אחד מהיישובים על ידי עובדי המועצה, המביאים את הספרים ליישוב בו הם מתגוררים. עובדי המועצה הם אלה המחזירים לספרייה המרכזית את הספרים שהונחו בתיבה להחזרת ספרים במקום מגוריהם.

שיטה זו מכסה את מרבית ההזמנות הבין ספרייתיות עוד באותו יום בו התקבלה ההזמנה.

הספרייה מקיימת מפגשים תדירים בין הספרנים של הסניפים ביישובים השונים, במטרה ליצור קשרים אישיים ביניהם. הדבר נעשה כדי ליצור תרבות ארגונית המתבטאת באמינות ובמוטיבציה של ספרני האזור.

ביולי 2015 נחנך בספרייה אגף נפרד לספרות ילדים.

קטלוג הספרייה באינטרנט
----------------------

בשנת 1997 הייתה הספרייה האזורית לראשונה מבין הספריות הציבוריות שהעלתה את הקטלוג שלה לאינטרנט. איכותו ודיוקו של הקטלוג מבוקרים על ידי צוות הספרניות בספרייה בהתאם לכללים של מרכז הספר והספריות בישראל. קטלוג זה כולל בתוכו גם את פריטי ספריות הסניפים והוא פתוח להזמנות לכל תושבי האזור בכל שעות היממה.

פעילויות מיוחדות של הספרייה
---------------------------

* רכש עבור הסניפים
* מפגשי ספרניות
* מפגשי ספרות
* צע"ד את"י
* וויקי מטה אשר - האלבום המשפחתי של מטה אשר
* יריד ספרים
* שבוע הספר במטה אשר

לקריאה נוספת
------------

* **דו"ח על ביקור בספרייה האזורית "סולם צור"** - דפים לספרן בקיבוץ, כ"ד-כ"ה: 21-27, 1980
* **המועצות האזוריות "סולם צור", "געתון" ו"נעמן": החוג האזורי לספרנים בהתיישבות** - דפים לספרן בהתיישבות, 1: 18-19, 1983
* **הספרייה האזורית "מטה אשר"**/ דפים לספרן בהתיישבות, 2: 16-17, 1984
* פנינה מטס, סימה שמעוני, **הספרייה האזורית מטה אשר באינטרנט** - דפים לספרנים בבתי הספר, 20: 6, תשנ"ט, 1999
* אסתר יפתחאל, **האמיני יום יבוא**, עמ' 121-128. הוצאת מערכת, קיבוץ דליה, תשס"ט 2009

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספרייה האזורית מטה אשר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט של הספרייה
* תקציר מאמר :The Website of the Public Library Information Technology as an Agent of Change: Case Study of "Mateh Asher" Regional Library, Israel
חלק מכיכר הפרלמנט המציג את פסל הסוסים של צ'ארלס השני ואת חזית בתי המשפט שעוצבו על ידי רוברט ריד.
**כיכר הפרלמנט** (באנגלית: **Parliament Square**) היא כיכר באדינבורו, בירת סקוטלנד. היא נמצאת מול רחוב היי (High), חלק מהמייל המלכותי. הכיכר אינה כיכר רשמית, אלא היא מורכבת משני קטעים המקיפים את קתדרלת סנט ג'יילס משלושה צדדים: אזור בצורת L ממזרח ומדרום, ואזור נוסף בצד המערבי של הכנסייה הנקרא כיכר הפרלמנט המערבית. מרקט קרוס ממוקם בצד המזרחי של הכיכר ואילו פסל סוסים של צ'ארלס השני, מלך אנגליה ניצב מול הכניסה לבתי המשפט העליונים של סקוטלנד הסמוכים לבית הפרלמנט, על הצד המערבי. אנדרטת קווינסברי לדוכס החמישי מבוקלאוך ניצבת בכיכר הפרלמנט המערבית.

הכיכר כוללת גם פסל של ג'יימס בריידווד שנבנה בשנת 2008, שהקים את מה שנטען כי הוא שירות האש העירוני הראשון בעולם, באדינבורו, לאחר השריפה הגדולה באדינבורו בשנת 1824.

היסטוריה
--------

ציור המציג דמויות באדינבורו בפרלמנט קלוז בסוף המאה ה-18, לפני שהכנסייה ובית הפרלמנט עוצבו מחדש
הכיכר הוקמה בשנת 1632 כחזית לבית הפרלמנט בבית הקברות העתיק של סנט ג'ילס קירק. בית הפרלמנט לא הכיל רק את הפרלמנט של סקוטלנד שלפני האיחוד, אלא גם את בית המשפט לדיונים (Court of Session; בית המשפט האזרחי העליון בסקוטלנד). זה הפך את הכיכר למרכז לישיבתם של פוליטיקאים ועורכי דין לפני כניסתם לבניין, מרגע הקמתו ועד פירוק הפרלמנט הסקוטי עם חוק האיחוד בשנת 1707.

מבנה נוסף הצמוד לכיכר היה "טולבוים העתיקה", אשר שימש בצורות שונות כמקום מפגש למועצת העיר, לשכת מס, בית משפט וכלא. הוא נהרס לבסוף בשנת 1817. משם בשנת 1661 אנשים נלקחו להוצאה להורג ליד מרקט קרוס, לאחר שנמצאו אשמים בבגידה במולדת, לאחר הרסטורציה.

הנרי קוקברן קונן על אובדן שמה ההיסטורי של הכיכר, פרלמנט קלוז, שינוי שהוא מייחס לטיפשות האופנה ("גנדרנות") כשכתב את זיכרונות חייו באדינבורו בשנות ה-20 של המאה ה-20.

לקריאה נוספת
------------

* Anderson, James (1851), "Mrs. James Guthrie, Mrs. James Durham, and Mrs. John Carstairs", *Ladies of the Covenant: Memoirs of Distinguished Scottish Female Characters* (PDF)
* EWH staff (2012), *A sense of place*, Edinburgh World Heritage, נבדק ב-2012-12-01
* EWH staff (2012a), *Parliament Square*, Edinburgh World Heritage, אורכב מ-המקור ב-2011-10-02, נבדק ב-2012-12-01
* EWH staff (2012b), *Parliament Square* (PDF), Edinburgh World Heritage, אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-10-18, נבדק ב-2012-12-01

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר הפרלמנט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  EWH staff 2012b, p. 4.
2. ↑  EWH staff 2012a.
3. ↑  EWH staff 2012b, p. 3.
4. ↑  EWH staff 2012b, p. 1.
5. ↑  EWH staff 2012b, p. 2.
6. ↑  Anderson 1851, pp. 1, 2 (PDF).
7. ↑  Cockburn, H (1856), *Memorials Of His Time*, Edinburgh: Mercat Press reprint, p. 106
**איוואן (איוויצ'ה) ורנטיץ'** (**Ivan Vranetić**) ‏ (1927 – 3 בפברואר 2010) היה חסיד אומות העולם מוורבאס שביוגוסלביה, כיום בוסניה והרצגובינה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה
-------------------------

בספטמבר 1943, לאחר שגרמניה השתלטה על איטליה ועל השטחים בשליטתה, ברחו יהודים רבים לאזור בדרום יוגוסלביה שהיה תחת שליטת הפרטיזנים. חלק מהיהודים הצטרפו לשורות הפרטיזנים, בעוד הנשים והילדים שוכנו בכפרים, בעיקר בכפר טופוסקו שבדרום קרואטיה. רבים מתושבי הכפר היו קשורים ל"אוסטשה", מפלגת השלטון בקרואטיה, שהייתה אחראית על רצח רוב יהודי קרואטיה. תושבים אלה התעלמו ממצוקתם של היהודים, ואלה מבין התושבים שסייעו ליהודים, עשו זאת בשל הפחד מהפרטיזנים.

בסוף 1943 הגיעו יחידות צבא גרמני לאזור והחלו קרבות בינן לבין הפרטיזנים היוגוסלבים. הפליטים היהודיים נאלצו לברוח מהמקומות בהם התנהלו קרבות ולנדוד בין מקומות מסתור.

איוואן (איוויצ'ה) ורנטיץ' בן ה-17 סייע ליהודים בטופוסקו. הוא התיידד עם פליטים יהודים, נהג להזהירם מהתקרבות הקרבות, מצא להם מקומות מסתור חדשים, ליווה אותם למקומות אלו ודאג לצורכיהם במסתור תוך סיכון חייו. בין הפליטים שהגיעו לטופוסקו הייתה ארנה מונטיליו, שבעלה נרצח במחנה יאסנובאץ, ועמה אחותה הקטנה, בתה הקטנה ואמה הקשישה. ורנטיץ' מצא גם להן מסתור.

העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם איוואן ורנטיץ'

לאחר המלחמה
-----------

ורנטיץ' לוחץ את ידו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בעת ביקורו בישראל, בשנת 2009
ורנטיץ' שמר על קשר עם רבים מהיהודים שהציל, בהם ארנה מונטיליו. מונטיליו עלתה לישראל, שם נישאה בשנית והולידה שני ילדים נוספים. היא המשיכה לשמור על קשר מכתבים עם איוואן. בשנת 1963 ביקר ורנטיץ' לראשונה בישראל, ובשנת 1964 עבר לישראל לצמיתות. באותו הזמן כבר לא חייתה מונטיליו עם בעלה השני, ומשהגיע ורנטיץ', הם נישאו.

ב-1970 הכיר יד ושם באיוואן ורנטיץ' כחסיד אומות העולם. הוענקה לו אזרחות כבוד של מדינת ישראל, ובשנת 1986 הוא מונה ליושב ראש ארגון חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל. בשנת 2009, בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בישראל, בירך ורנטיץ' את האפיפיור במהלך ביקורו ביד ושם.

מותו
----

ורנטיץ' נפטר בישראל ב-3 בפברואר 2010, בגיל 84.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על איוואן ורנטיץ' באתר יד ושם
* ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ביד ושם, ביקור בו נפגש עם איוואן ורנטיץ'

הערות שוליים
------------

1. ↑  'איוואן וראנטיץ | עצו"מ - עבודות צדקה ומשפט, באתר atzum.org
2. ↑  יד ושם אבל על פטירתו של חסיד אומות העולם איוואן ורנטיץ' שעמד בראש ארגון חסידי אומות העולם החיים בישראל, 3 בפברואר 2010, באתר יד ושם
**כלורותיאזיד** (באנגלית: **Chlorothiazid**) היא תרופה להורדת לחץ דם. התרופה שייכת לקבוצת תרופות הנקראות משתנים תיאזידיים, ושם מסחרי נפוץ הוא "דיוריל".

תרופות אלו מסלקות עודפי מים מהגוף ומפחיתות נוזלים במטופלים הסובלים מיתר לחץ דם, אי ספיקת לב המלווה בבצקות, שחמת כבד, ומחלות כליות. השפעה זו מיטיבה את תפקוד הכליות ומסייעת בהפחתת נפיחות בקרסוליים, רגליים, ידיים או בטן וכן הפחתת תסמינים של קשיי נשימה.

כלורותיאזיד נרשם כפטנט בשנת 1956, והוא חלק מרשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.

מנגנון פעולה
------------

כלורותיאזיד הוא משתן תיאזיד המעכב ספיגה חוזרת של נתרן בצינוריות הכליה הדיסטליות (distal renal tubules) וכתוצאה מכך מוגבר סילוק של נתרן ומים בשתן.

התוויות
-------

ההתויה של כלורותיאזיד היא יתר לחץ דם, בצקת הקשורה לאי-ספיקת לב, שחמת הכבד, סטרואידים, טיפול באסטרוגן, תפקוד לקוי של הכליות.

התוויות נוספות הן נפרוליטיאזיס, אוסטאופורוזיס, וסוכרת.

התרופה נמכרת טבליות, ותדירות נטילת התרופה היא פעם אחת בבוקר (או לפי הוראות הרופא). טווח מינון הוא במבוגרים 250–1000 מ"ג ליום. תחילת השפעה היא תוך שעתיים, ומשך ההשפעה 6–12 שעות.

בעבר השתמשו לטיפול טרום ויסתי, ומשתמשים בה כדי למנוע הישנות של סוגים מסוימים של אבני כליה.

התוויות נגד
-----------

רגישות יתר לכלורותיאזיד או סולפונאמידים, אנאוריאה.

כלורותיאזיד מגביר סילוק אשלגן ובכך גורם להפרעות קצב לב ולחולשת שרירים, בעיקר בקרב מטופלים בדיגוקסין. לכן, נהוג לתת תוספות של אשלגן ניתן עם תיאזידים.

תופעות לוואי
------------

בפחות מאחוז באוכלוסייה ייתכנו תופעות לוואי הבאות: אקזמה, תסמונת סטיבנס-ג'ונסון, נמק אפידרמלי, הפרעה במבנה ההמטופוייטי, הפטוטוקסיות, זאבת (SLE).

לעיתים נדירות ביותר ייתכנו התופעות לוואי הבאות: לחץ דם נמוך, רגישות לאור, פריחות, אורטיקריה, היפרגליקמיה, עצירות, שלשול, אובדן תיאבון, בחילות והקאות, חוסר איזון אלקטרוליטי, היפרגליצמיה, היפראוריצמיה, ספסטיות, סחרחורת, כאב ראש, ראייה מטושטשת, קסנתופסיה ואימפוטנציה.

שימוש ממושך בתרופה עלול להוביל לאיבוד יתר של אשלגן ולערעור מאזן המלחים האחרים. לכן מומלץ לבצע בדיקות דם תקופתיות לניטור תפקוד הכליות ולבדיקת רמות סוכר, אשלגן, חומצת שתן ומלחים אחרים בדם.

בטיחות בהריון
-------------

כלורותיאזיד עלול לגרום לאיבוד נתרן אצל האם, ועדיף להימנע מלתת לאישה בהריון. התרופה עלולה לגרום לצהבת ילודים, טרומבוציטופניה, וייתכנו תגובות שליליות אחרות שהתרחשו אצל המבוגר. יש להימנע משימוש במשתנים עבור יתר לחץ דם הנגרם על ידי הריון בשל הסיכון לירידה בזליגת השליה.

אצל קשישים מסוימים יהיה צורך בהפחתת מינון.

פרמקוקינטיקה
------------

זמן מחצית חיים: 145-120 דקות.

התחלה: השפעה ראשונית: 2 שעות, השפעה מקסימלית: 4 שעות.

משך זמן השפעה: 6-12 שעות.

שיא זמן פלזמה: בהזרקה: 30 דקות; דרך הפה: 4 שעות.

זמינות ביולוגית: מוגבלת מאוד.

חילוף חומרים: לא נראה מטבוליזם.

הפרשה: שתן (96%).

ניתן לדיאליזה: לא.

ביבליוגרפיה
-----------

* כלורתיאזיד באתר infomed
* מידע על התרופה (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלורתיאזיד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  כלורותיאזיד (Chlorothiazide) - על תופעות הלוואי ודרכי השימוש, באתר Infomed
2. ↑  Diuril (chlorothiazide) dosing, indications, interactions, adverse effects, and more, reference.medscape.com
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפרופסור שלמה קליש. אם התכוונתם למלחין, ראו יחיאל שלמה קאליש.

**שלמה קליש** (נולד ב-18 בפברואר 1952) הוא מנכ"ל ומייסד קבוצת "ג'רוזלם גלובל ונצ'רס", מבכירי תעשיית ההיי-טק בישראל.

ביוגרפיה
--------

קליש נולד בחיפה להורים ניצולי השואה. אביו היה פועל בניין ואחר כך פתח מכולת בשכונת קריית אליהו. בשנת 1970 התגייס לצה"ל והצטרף לקורס טיס, ובשנת 1972 הוא הוסמך כטייס סקייהוק. בעת מלחמת יום הכיפורים שירת בבסיס תל נוף. בעת גיחת הפצצה ברמת הגולן נפגע מטוסו מטיל כתף, אך הוא השלים את ההפצצה וחזר לנחיתת חירום בבסיס רמת דוד. בשנת 1975 השתחרר מצה"ל.

קליש למד מתמטיקה באוניברסיטת תל אביב. אחר כך המשיך ללימודי מוסמך בניהול ודוקטורט בחקר ביצועים ב-MIT. בשנת 1981 החל ללמד באוניברסיטת רוצ'סטר ונתמנה לפרופסור. בקיץ 1984 שב לישראל, לפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב. במקביל עסק בייעוץ לחברות היי-טק. בשלב זה של חייו החל בתהליך של חזרה בתשובה, שלו סייע מפגש עם ידיד נעורים, מוטי קרפל, ובשנת 1989 החל לחבוש כיפה. מאוחר יותר נהפך לחסיד חב"ד.

בשנת 1994 הקים חברת השקעות בשם "ג'רוזלם גלובל", ובשנת 1999 הקים קרן הון סיכון בשם "ג'רוזלם גלובל ונצ'רס". ההשקעה הראשונה של הקרן, שזכתה להצלחה רבה, הייתה בחברת גלילאו, בראשות אביגדור וילנץ, חברת אלקטרוניקה שמרכזה בגליל. חברות נוספות שבהן השקיע באמצעות ג'רוזלם גלובל ונצ'רס הן "קריאו", QXL שנמכרה ב-1.9 מיליארד דולר, מלאנוקס, סייפן סמיקונדקטור ואחרות. לתקופה מסוימת סגנו היה מייקל אייזנברג. בשנת 1999 הקים את "יזם.קום", חברת השקעות לתחום האינטרנט, אולם עם התפוצצות בועת האינטרנט נמכרה החברה לחממת השקעות אמריקאית יו אס טכנולוג'יס. הוא חבר בדירקטוריונים של רבות מהחברות שבהן שותפה ג'רוזלם גלובל ונצ'רס.

בשנת 2007 דורג קליש במקום ה-39 ברשימת בעלי "מגע הזהב של מידאס" של "פורבס". כאשר בין הישראלים הוא מופיע שם במקום הראשון.

פעילות ציבורית
--------------

קליש פעיל במועצות מנהלים של עמותות אחדות, חבר במועצה הציבורית של המכון החרדי למחקרי מדיניות ובחבר הנאמנים של מוסדות לימוד אחדים: בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים, הטכניון, אוניברסיטת בר-אילן. הוא תומך בפעילות חב"ד ברחבי העולם, ומשמש יו"ר אגודת הידידים של איגוד בתי חב"ד בהודו ומוסדות חנוך לנער, וחבר הנהלת מטה משיח.

קישורים חיצוניים
----------------

* עדי גרסיאל, השנים הרעות כבר מאחורינו - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 28 באוגוסט 2003
* אתר למנויים בלבד ענת ג'ורג'י, האקזיט הענק של מלאנוקס: "זה כמו אוקינוס מלא בכרישים, הגדולים טורפים את הקטנים", באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2019
* ג'רוזלם גלובל ונצ'רס - Jerusalem Global Ventures

* P.S. Manfredi, Dr.Shlomo Kalish more than just giving under Caesar
* Shlomo Kalish Ph.D. , BusinessWeek

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיא גרימלנד, שלושה מנהלי קרנות הון סיכון ישראלים ברשימת בעלי "מגע הזהב של מידאס" של "פורבס", באתר TheMarker‏, 28 בינואר 2007
2. ↑  "מועצה ציבורית · המכון החרדי למחקרי מדיניות". *המכון החרדי למחקרי מדיניות*. נבדק ב-2018-10-14.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307226705171

 |
**סטפן וישינסקי** (בפולנית: **Stefan Wyszyński**;‏ 3 באוגוסט 1901 – 28 במאי 1981) היה כומר קתולי פולני וראש הכנסייה הפולנית בשנים 1948–1981.

ביוגרפיה
--------

סטפן וישינסקי נולד למשפחת נגן עוגב בכנסייה. בשנת 1910 המשפחה עברה לאנדג'ייבו שם סטפן הצעיר למד בבית הספר בשפה הרוסית (באותה תקופה האזור היה בתחום האימפריה הרוסית). בשנת 1924 הוא סיים בית ספר לכמורה בולוצלבק והוסמך לכמורה. בשנים 1924–1929 הוא למד באוניברסיטה קתולית בלובלין ובסיומו קיבל תואר דוקטור.

החל משנת 1944 סטפן וישינסקי שירת בארמייה קראיובה. קיימות עדויות על כך שעזר ליהודים.

ב-4 במרץ 1946 סטפן וישינסקי מונה לבישוף בלובלין וב-12 בנובמבר 1948 מונה לראש הכנסייה הפולנית. ב-12 בינואר 1953 הוא קיבל דרגת חשמן, אך בעקבות הנגדות של השלטון הקומוניסטי של פולין לא היה יכול להגיע לרומא לקבלת התואר. בפברואר 1953 שלטונות פולין החליטו שהם יהיו ממונים על מינוי לתפקידים בתוך הכנסייה. סטפן וישינסקי כתב מכתב חריף לראש הממשלה בולסלאב ביירוט. בתגובה השלטונות החלו ברדיפת הכמורה ואף משפטי ראווה. ב-25 בספטמבר 1953 סטפן וישינסקי נעצר. ב-8 בדצמבר 1956 המחלוקת בין הכנסייה לשלטונות נפטרה והחלטה משנת 1953 בוטלה. בשנת 1957 סטפן וישינסקי הגיע לרומא.

בשנת 1966 סטפן וישינסקי לקח חלק פעיל בחגיגות 1000 שנות נוצרות בפולין.

כאשר בשנת 1980 החל גל שביתות בפולין, סטפן וישינסקי ניסה לפשר בין הצדדים.

הוא נפטר בוורשה מסרטן ונטמן בקתדרלת יוחנן הקדוש.

בשנת 1989 החל תהליך ל הענקת תואר מבורך, שצפוי להסתיים בשנת 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפן וישינסקי** בוויקישיתוף
* Czaczkowska E. Kardynał Wyszyński, Świat Książki, Warszawa 2009, ISBN 978-83-247-1341-7
* סטפן וישינסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סטפן וישינסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269927105171
* BIBSYS: 90150167
* BNE: XX1162412
* BnF: cb119294503 (data)
* CiNii: DA07095581
* GND: 118635786
* ISNI: 0000 0001 1480 1990
* LCCN: n81037081
* NDL: 00461549
* NKC: mzk2004228354
* NLA: 35903121
* NLP: a0000001179339
* NTA: 068591128
* RERO: 02-A003989162
* SNAC: w60g6v99
* SUDOC: 027200426
* Trove: 1138912
* VcBA: 495/78527
* VIAF: 112935997
* WorldCat: lccn-n81037081

 |
**מארי פרנסואה ז'וזף דה מיריבל** (בצרפתית: **Marie François Joseph de Miribel**;‏ 14 בספטמבר 1831 – 12 בספטמבר 1893) היה ראש המטה הכללי של צבא צרפת בין השנים 1878–1879 ואז שוב בין 1890–1893.

ביוגרפיה
--------

משפחת מיריבל היא משפחה עתיקה אשר מוצאה מדופינה. ב-1692 עקרה המשפחה לגרנובל. המשפחה טענה להיותה חלק מהאצולה הצרפתית, וב-1954 זכתה להכרה רשמית כאשר צורפו בניה לאיגוד העזרה ההדדית של האצולה הצרפתית.

ז'וזף דה מיריבל נולד ב-14 בספטמבר 1831 במונטבונוט-סן-מרטין, כבן הרביעי (מתוך חמישה) של ארטוס דה מיריבל אשר שימש כראש עיריית גרנובל בין השנים 1842–1845 ושל אלכסנדרינה דה ולורי. ב-1851 הוא התגייס לצבא צרפת ולמד באקול פוליטקניק ולאחר מכן הוצב בכוחות הארטילריה. הוא לחם במלחמת קרים ולאחר מכן במלחמת אוסטריה-סרדיניה ובמשלחת הצרפתית למקסיקו. ב-23 בנובמבר 1870 הוא הועלה לדרגת קולונל. הוא לחם במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, ובין היתר השתתף במצור על פריז ובדיכוי הקומונה הפריזאית.

ב-3 במאי 1875 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה. מכיוון שמיריבל נודע כמלוכני ב-1878 מינה אותו נשיא צרפת פטריס דה מק-מהון אשר היה מלוכני בעצמו, לראש המטה הכללי. כאשר התפטר מק-מהון מתפקידו ב-1879 סולק מיריבל מהתפקיד. ב-24 ביולי 1880 הוא קודם לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה. הוא פיקד על הדיוויזיה ה-26 ואז על הקורפוס ה-6, וב-8 ביולי 1889 קיבל דרגת קצין גדול בלגיון הכבוד. ב-1890 מינה אותו הנשיא לאון גמבטה לראש המטה הכללי. גמבטה קיווה באמצעות צעד זה להתחנף למפקדי הצבא שמיריבל היה אהוד מאוד עליהם. לימים נמתחה על התנהלותו בתקופה זו ביקורת קשה, ונטען שהוא קידם את ידידיו לתפקידים שלא היו ראויים להם. כמו כן, הוא היה האיש שהכניס למטה הכללי רבים מהקצינים שהיו מעורבים לימים בפרשת דרייפוס.

מיריבל נפטר ב-12 בספטמבר 1893 בגיל 61. את מקומו כרמטכ"ל מילא ראול לה מוטון דה בואדפר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'וזף דה מיריבל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  פייר מיקאל, **פרשת דרייפוס**, מ. מזרחי, 1964. עמ' 21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1043347526
* ISNI: 0000 0004 2005 0064
* LCCN: n2015012527
* Léonore: 265386
* VIAF: 305327120
* WorldCat: lccn-n2015012527

 |
הרב **שלמה אישון** (נולד ב-1960) הוא פוסק העומד בראש מכון כת"ר לכלכלה על פי התורה וחוקר תורני למשפט עברי, משמש כרב מזרח העיר רעננה, ודיין בבית הדין של ארץ חמדה גזית.

ביוגרפיה
--------

אביו, משה אישון היה עיתונאי ועורך עיתון הצופה.

בשנת 1978 התחיל את לימודיו בישיבת מרכז הרב וב-1986 הצטרף כחוקר במכון הלכה ברורה. באותה שנה הוסמך לרבנות על ידי הרבנות הראשית לישראל ומאוחר יותר, קיבל כושר לכהן כרב עיר. שירת בחיל התותחנים, ואחר כך כרב צבאי בחיל האוויר.

בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.

ב-1990 מונה לרב קהילה ברעננה. משנת 1999 הרב אישון מכהן כרב השכונה של מזרח רעננה, ואחראי על מספר מחלקות ברבנות העיר..

בנוסף, מאז 2008 מכהן כאב בית דין בבית הדין של ארץ חמדה גזית.

הרב אישון שימש כחוקר במחלקה למשפט עברי במשרד המשפטים בין 1991 - 1998.

ב-1993 ייסד, יחד עם הרב יצחק בזק, את מכון כת"ר לכלכלה על פי התורה. כיום הוא עומד בראש המכון ובפרט משמש כראש צוות המחקר. במסגרת המכון פורסמו שלושה עשר ספרים הלכתיים הקרויים 'כתר', הנוגעים לכלכלה על פי התורה. הרב אישון משמש כעורך הראשי של הספרים ומכותביה של הסדרה.

משנת 1996 עד שנת 2008 עמד בראש כולל אברכים בישיבת חברותא, בכפר בתיה. בעבר לימד גם במכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן, במכללה ירושלים ובמכללת אורות ישראל. כיום הוא מרצה במסגרת מת"ן השרון.

הרב אישון פרסם מאמרים בכתבי העת "תחומין", "צוהר" ו"אמונת עתיך". משנת תשס"ט (2009) עד שנת תשע"ד (2014) ענה על שש מאות שאלות ותשובות באתר מורשת. בעקבות פרוץ נגיף הקורונה פרסם "שו"ת ימי הקורונה".

נשוי ומתגורר ברעננה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלמה אישון** בוויקישיתוף
* רשימת הפרסומים של הרב שלמה אישון, בקטלוג הספרייה הלאומית
* רשימת המאמרים של הרב שלמה אישון באתר רמב"י
* רשימת המאמרים של שלמה אישון, באתר רמבי"ש
* מאמרי הרב שלמה אישון, באתר כיפה
* תשובות שהרב אישון כתב ליותר משש מאות שאלות שנשאל בנושא מסחר וצרכנות כהלכה, באתר מורשת.
* מאמרים שנכתבו על ידי הרב שלמה אישון באתר "דין תורה" של מכון משפטי ארץ
* מאות שאלות שהשיב באתר כת"ר.
* מאות שיעורים מערוץ היוטיוב.
* מאמרי הרב שלמה אישון זמינים לצפייה באתר ספריית אסיף.
* שיעוריו בערוץ מאיר.
* שיעוריו במכון הגבוה לתורה.
* פסקי דין של הרב שלמה אישון מבית הדין 'ארץ חמדה, אתר תקדין.
* ראיונות וכתבות עם הרב שלמה אישון, אתר ערוץ 7.
* ראיונות וכתבות עם הרב שלמה אישון, רדיו קול חי.
* ראיונות וכתבות עם הרב שלמה אישון, אתר סרוגים.
* יעקב ש"ץ, בלי כלכלה, אין תורה, באתר מידה, 26 בפברואר 2013
* שלמה בן משה אישון, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נישואין עירובין ומקוואות
2. ↑
3. ↑  אודות המכון
4. ↑  שו'ת ימי הקורונה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297505105171
* LCCN: nb2006003915
* VIAF: 298920555
* WorldCat (עם VIAF): 298920555

 |
ברוך שטיינברג עם אשתו
**ברוך שטיינברג** (Baruch Steinberg;‏ 17 בדצמבר 1897, פרמישלן – 21 באפריל 1940, קאטין) היה רב פולני, אשר שימש כרב צבאי ראשי של הצבא הפולני בשנים 1936–1939.

חייו
----

ברוך שטיינברג נולד בעיירה פרמישלן שהייתה אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית (מאז פירוק ברית המועצות חלק ממחוז לבוב של אוקראינה). אביו היה הרב שמעיה שטיינברג, רב העיירה. סבו היה הרב אברהם מנחם הלוי שטיינברג מברודי. גם שלושת אחיו של ברוך שטיינברג היו לרבנים.

הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי בעיירת הולדתו. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה עזבה משפחת שטיינברג את פרמישלן ועברה לבירה וינה. במהלך שהותו שם עבר סמיכה לרבנות, ולאחריה חזר לפרמישלן.

עם התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית וכינון פולין העצמאית בנובמבר 1918, הצטרף שטיינברג אל שורות הארגון הצבאי הפולני ושימש כרב של הלוחמים היהודים בארגון. בשנת 1919 הוא השתתף בקרבות להגנת לבוב מפני כוחות הצבא של הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה במהלך מלחמת פולין-אוקראינה.

בשנת 1922 התגייס באופן רשמי לשירות המילואים של הצבא הפולני. הצבא סירב לגייסו כקצין דת לשירות קבע בגלל שלא הייתה לו תעודת בגרות רשמית. הוא התקבל לצבא הקבע בשנת 1928, כאשר השלים את בחינות הבגרות והחל לימודי מזרחנות באוניברסיטת לבוב.

תחילה שירת כרב ראשי של גיס מס' 3 בהורדנה ולאחר מכן של גיס מס' 5 בקרקוב וגיס מס' 1 בוורשה. בשנת 1933 הועלה לדרגת "רב בכיר מדרגה שנייה" (המקבילה לרב-סרן בצבא) ומונה לתפקיד ממלא מקום הרב הצבאי הראשי. בשנת 1936 מונה באופן רשמי לתפקיד הרב הראשי של הצבא הפולני. 

לאחר הפלישה הנאצית לפולין מונה לתפקיד קצין דת ראשי של חיילים בני דתות אחרות (לא קתולים) של ארמיית קרקוב, בנוסף לתפקידו כרב צבאי ראשי. ב-17 בספטמבר 1939 פלש הצבא האדום למזרח פולין והרב שטיינברג נפל בשבי הסובייטי יחד עם שאר קציני המטה של הארמייה.

שטיינברג הוחזק תחילה במחנה מעצר סטרובלסק שליד לוהנסק. במהלך שהותו במחנה ארגן תפילות לעצירים היהודיים, בהן השתתפו גם עצירים לא-יהודיים. בליל חג המולד של 1939 נלקח מהמחנה ביחד עם שאר אנשי דת ונאסר בכלא בוטירקה במוסקבה. במרץ 1940 הועבר למחנה קוזלסק. ב-12 באפריל 1940 נרצח שטיינברג ביער קאטין יחד עם קצינים פולנים אחרים.

לאחר מותו, בשנת 2007, הועלה לדרגת לוטננט קולונל על פי פקודתו של הרמטכ"ל צבא פולין.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ברוך שטיינברג** |

* ביוגרפיה של ברוך שטיינברג באתר זיכרונות פולני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 308181840
* WorldCat: viaf-308181840

 |
איור של הטופיה המדרסית
**טופיה מרדסית** או **טופיה הודית** (שם מדעי: *Anathana ellioti*) היא יונק קטן ממשפחת הטופיים שבסדרת חדפי עצים, החי ביערות וגבעות במרכז דרום הודו. טופיה זו היא היחידה בסוגה ומזכירה סנאי קטן או חדף שעיר המטפס על עצים. היא קרויה ע"ש העיר מדרס (היום צ'נאי) שבהודו. 

אורכה של הטופיה 16-18.5 ס"מ והיא בעלת פרווה עבה בצבע אדמוני-כתום. היא בעלת רגליים קטנות ופנים לבנות המזכירים סנאי עם אף מוארך. האוזניים קטנות והכפות קטנות עם טפרים בולטים. לטופיה שיניים מותאמות הן לאכילת בשר והן לאכילת צמחים והיא אכן אוכלת כל.

הטופיה חיה בעיקר ביערות ובאזורי סלעים והרים במרכז ודרום הודו, מדרום נהר הגנגס ודרומה. הם נמצאים גם באזורים עירוניים כמו בעיר מומביי. טופיה זו פעילה יחסית על הקרקע ושם מחפשת חרקים וזרעים. היא מהירה מאוד וזנבה משתרע על הקרקע כשהיא נעה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טופיה מרדסית** בוויקישיתוף
* טופיה מרדסית, באתר ITIS (באנגלית)
* טופיה מרדסית, באתר NCBI (באנגלית)
* טופיה מרדסית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* טופיה מרדסית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* טופיה מרדסית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טופיה מרדסית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קונסטנדינוס צאצוס** (ביוונית: **Κωνσταντίνος Τσάτσος**;‏ 1 ביולי 1899 – 8 באוקטובר 1987) היה דיפלומט, פרופסור למשפטים, ופוליטיקאי יווני. הוא כיהן כנשיא השני של הרפובליקה ההלנית השלישית מ-1975 עד 1980.

חייו
----

צאצוס נולד באתונה בשנת 1899. לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר למשפטים של אוניברסיטת אתונה ב-1918 הוא הצטרף לקורפוס הדיפלומטי. לאחר שסיים את לימודי דוקטורט (1924–1928) בהיידלברג, רפובליקת ויימאר גרמניה, הוא חזר ליוון שם התמנה לפרופסור למשפטים ב-1933. ב-1940, הוא נעצר והוגלה בשל התנגדות למשטר 4 באוגוסט של יואניס מטאקסס. במהלך הכיבוש של מעצמות הציר ביוון בימי מלחמת העולם השנייה, צאצוס השתתף בתנועת ההתנגדות ובהמשך ברח למזרח התיכון, שבו פעלה ממשלת יוון הגולה.

לאחר סיומה של מלחמת העולם השנייה, ב-1945 חזר צאצוס ליוון ונכנס לפוליטיקה. הוא התמנה לשר שר הפנים בקבינט הראשון של סגן האדמירל פטרוס וולגריס (8 באפריל – 11 באוגוסט 1945). אולם ב-1946 על מנת להיות יותר מעורב בזירה הפוליטית, הוא התפטר מתפקידו באוניברסיטת אתונה והצטרף למפלגה הליברלית. אחרי הקמת האיחוד הרדיקלי הלאומי בראשות קונסטנדינוס קרמנליס, ב-1955 חבר למפלגה הזאת והיה לאחד ממקורביו של קרמנליס. אמנם, מבחינה אידאולוגית, היה יותר במרכז הליברלי ולא שמרן.

צאצוס כיהן כחבר בפרלמנט ובתפקידי שרים שונים עד לעלייה לשלטון של החונטה הצבאית בשנים 1967–1974. בממשלה הראשונה של קונסטנדינוס קרמנליס שימש צאצוס במשך שנים רבות כשר של המנהל הציבורי. לאחר המטאפוליטפסי ב-1974, הוא נבחר שוב כחבר של הפרלמנט ההלני והתמנה לשר התרבות. ב-1975, הוא נבחר על-ידי הפרלמנט לנשיא הרפובליקה. הוא פרש מהחיים הפוליטיים בסיום כהונתו בת חמש השנים. הוא מת ב-1987 באתונה. הוא נקבר בבית הקברות הראשון של אתונה. הוא הותיר אחוריו את אשתו, יואנה לבית ספריאדו, אחותו של חתן פרס נובל של המשורר יורגוס ספריס ,שמתה בשנת 2000.

צאצוס כמלומד
------------

צאצוס כיהן כפרופסור של פילוספית המשפטים מ-1933 עד 1946 כשהוא נכנס לפוליטיקה.
מאז שנת 1962 הוא היה חבר בהאקדמיה של אתונה. עבודת הכתיבה העצומה שלו כוללת ספרי לימוד של תיאוריה משפטית, סקרים על פילוסופיה והיסטוריה, כמו גם יצירות ספרותיות, שירים, מסות ותרגומים של קלאסיקות יווניות ורומיות עתיקות. בשנת 1974, הוא עמד בראש הוועדה הפרלמנטרית שהגישה את הטיוטה הראשונה של החוקה החדשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנדינוס צאצוס** בוויקישיתוף
* קונסטנדינוס צאצוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007594767405171
* BNE: XX1141658
* BnF: cb11927192q (data)
* CiNii: DA07556720
* GND: 119152746
* ISNI: 0000 0001 2148 1737
* LCCN: n84058420
* NLA: 35811638
* NLG: 30846
* NTA: 073988014
* RERO: 02-A000164035
* SNAC: w61g42f4
* SUDOC: 027170659
* Trove: 1098618
* VIAF: 113257497
* WorldCat: lccn-n84058420

 |
**אדוארד (אדי) פנק אדאמי** (באנגלית: **Edward Fenech Adami**; נולד ב-7 בפברואר 1934) היה ראש ממשלת מלטה ונשיאה השביעי.

ביוגרפיה
--------

פנק אדאמי הצטרף למפלגה השמרנית במלטה לאחר שסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מלטה, והיה לאחד ממנהיגיה הבולטים. תקופת כהונתו הראשונה כראש ממשלת מלטה (1987-1996) התאפיינה ביישום הפרטה מקיף במשק המלטזי בתחומי התקשורת, הפיננסים והתשתית. בשנת 1990 הגישה הממשלה בראשותו בקשה להצטרף לאיחוד האירופי, והחלה בביצוע הרפורמות המבניות כדי להתאימם לתקינה האירופית.

בבחירות בשנת 1996 הפסידה המפלגה השמרנית ופנק אדאמי הפך למנהיג האופוזיציה בפרלמנט. מפלגת הלייבור שניצחה בבחירות באותה שנה החליטה להקפיא את תהליך הצטרפותה של מלטה לאיחוד האירופאי בטענה שצעד זה יביא לאובדן זהותה הייחודית של המדינה. בשנת 1998 ניצחה המפלגה השמרנית בבחירות ופנק אדאמי נבחר שוב לתפקיד ראש הממשלה. תקופת כהונתו השנייה של פנק אדאמי כראש ממשלת מלטה התאפיינה בהשלמת המהלך להצטרפות מלטה לאיחוד האירופאי. לאחר משא ומתן מואץ אושר ההסכם ההצטרפות ואושר ברוב גדול במשאל עם שנערך במלטה במרץ 2003. חודש לאחר מכן הכריז פנק אדאמי על קיום בחירות חדשות, בהן הוא ניצח ברוב גדול. בחודש מרץ 2004 החליט פנק אדאמי להתפטר מתפקידו כראש ממשלת מלטה ולהתמודד על תפקיד הנשיאות. את מקומו כראש ממשלת מלטה ירש לורנס גונצי. פנק אדאמי הוא ראש הממשלה שכיהן תקופת כהונה הארוכה ביותר, מאז מלטה קיבלה את עצמאותה בשנת 1964.

באפריל 2004 נבחר פנק אדאמי לתפקיד הנשיא השביעי של מלטה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2009 כאשר הוחלף על ידי ג'ורג' אבלה. בשנת 2004 העניק העיתון "קול אירופה", שמקום מושבו בבריסל, את התואר "אירופאי השנה" לפנק אדאמי על נחישותו ותרומתו הרבה להצטרפות מלטה לאיחוד האירופי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד פנק אדאמי** בוויקישיתוף
* אדוארד פנק אדאמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1191917312
* ISNI: 0000 0000 5358 4733
* LCCN: no98002171
* NTA: 153878452
* VIAF: 7002998
* WorldCat: lccn-no98002171

 |
**עלי סייבאו** (בצרפתית: **Ali Saibou**;‏ 17 ביוני 1940 – 31 באוקטובר 2011) היה הנשיא השלישי של ניז'ר, משנת 1987 עד שנת 1993. הוא המשיך את הנשיא הקודם סייני קונצ'ה, שנפטר מגידול במוח.

ביוגרפיה
--------

### ילדות וחינוך

עלי סייבאו הוא אחד מבני הזרמה (אנ'). הוא נולד בכפר דינגז'יבנדה. אף על פי שגם הנשיא הקודם, סייני קונצ'ה, נולד באותו הכפר, הם לא קרובי משפחה. הוא למד במכינה קדם צבאית בעיר סן-לואי בסנגל משנת 1950 (כשהיה בן 10).

### קריירה צבאית

מאוחר יותר, הוא הצטרף לקלעים הסנגלים. הוא נפצע בקמרון בשנת 1960 עם הגדוד החמישי של צרפת. לאחר העצמאות של ניז'ר בשנת 1960, סייבאו הצטרף אל צבא ניז'ר בתור סמל. הוא עבר קורס מפקדים, ובשנת 1969 פיקד בנז'וויגמי (אנ'). לאחר שעבר ליחידה אחרת באגדז בשנת 1973, הוא קיבל דרגת קפטן. לאחר שעזר בהפיכה ב-1974, עבר עם חייליו לעיר ניאמיי, ובתור פרס קיבל דרגת מייג'ור, מונה לשר החברה הכפרית והסביבה, ונהיה הרמטכ"ל.

עם זאת, קונצ'ה חשד בנאמנותו של סייבאו. ביוני 1975 הוא פיטר את סייבאו מהקבינט וביקש ממנו לעזוב את תפקידו כרמטכ"ל. סייבאו הגיב בכך שפרש מהצבא לגמרי, מה שכנראה הרגיע את קונצ'ה. סייבאו נשאר נאמן לקונצ'ה עד מותו, ב-10 בנובמבר 1987.

### בתור הנשיא

לאחר מותו של קונצ'ה, הבטיח סייבאו את מועמדותו לממשיך של קונצ'ה בתפקיד הנשיא, בעזרת שליחת יריביו הצבאיים למדינות אחרות עם משימות דיפלומטיות. בשנת 1989, סייבאו היה המועמד היחיד, מכיוון שהקים את המפלגה החוקית היחידה, NMSD. כך הוא זכה בכל 93 המושבים של האספה הלאומית.

בתחילת שנת 1990, לאחר עלייה במתיחות בעקבות מתקפת הטוארג בצ'ינטאברדן, התקיימה ועידה לאומית שפירקה את שלטון המפלגה האחת, והותירה את סייבאו במצב לא טוב. במרץ 1991 סייבאו הצליח לשחזר על מעמדו כמנהיג MNSD, בעזרת תמיכה מהצבא. עם זאת, בהמשך השנה אסרה הועידה הלאומית על סייבאולהשתתף בבחירות הבאות לנשיאות, ובנובמבר 1991 הוחלף כמנהיג המפלגה על ידי טנדג'ה ממדאו (מאוחר יותר הנשיא השביעי של ניז'ר). לאחר בחירתו של מהאמנה אוסומנה לנשיא בשנת 1993, סייבאו פרש אל הכפר שבו נולד. עלי סייבאו נפטר ב-31 באוקטובר 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עלי סייבאו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3969 5234
* LCCN: n89614373
* NTA: 39532047X
* VIAF: 1614171
* WorldCat: lccn-n89614373

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלוח טקטוני. אם התכוונתם ללוח שנה, ראו לוח השנה הלאומי של הודו או לוח השנה ההינדי.
  הלוח ההודי מסומן באדום
בעקבות נדידת היבשות, הלוח ההודי התנתק ממדגסקר והתנגש בלוח האירו־אסיאתי. דבר זה גרם להיווצרות הרי ההימלאיה.
**הלוח ההודי** הוא לוח טקטוני קטן יחסית, שהיה במקור חלק מהיבשת הקדומה גונדוונה. לוח זה התאחד עם הלוח האוסטרלי לפני כ־50 עד 55 מיליוני שנים. כיום הלוח מהווה חלק בלוח האוסטרלי, וכולל את תת־היבשת ההודית וחלק מהאוקיינוס ההודי.

לאחר ההתנתקות של הלוח ההודי מגונדוונה, הלוח התנתק ממדגסקר לפי כ־90 מיליוני שנים, בתקופת הקרטיקון העליון. הלוח התחיל לנוע צפונה במהירות של 20 סנטימטרים בשנה, ולפני כ־50 עד 55 מיליוני שנים החל הלוח את התנגשותו עם אסיה, בתקופת האאוקן אשר בעידן הקנוזואיקון. עד ימינו, הלוח ההודי עבר מרחק הנע בין 2,000 ל־3,000 קילומטרים, ובכך הוא הלוח המהיר ביותר מכל הלוחות. גאולוגים גרמניים גילו כי הסיבה לתזוזתו המהירה של הלוח ההודי היא שעוביו הוא כחצי מעוביים של שאר הלוחות שהרכיבו בעבר את גונדוונה.

התנגשות הלוח ההודי עם הלוח האירו־אסיאתי לאורך הגבול בין הודו ונפאל עיצבה את החגורה האורוגנזית, שיצרה את הרמה הטיבטית ואת הרי ההימלאיה.

נכון להיום, הלוח ההודי נע בכיוון צפון־מזרח במהירות של 5 סנטימטרים בשנה, בעוד שהלוח האירו־אסיאתי נע צפונה במהירות של רק 2 סנטימטרים בשנה. דבר זה גורם ללוח האירו־אסיאתי להתעוות, וללוח ההודי להידחס בקצב של 4 מילימטר בשנה.

רעידת האדמה באוקיינוס ההודי בשנת 2004
-------------------------------------

 ערך מורחב – **רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004)**  

רעידת האדמה בעצמה 9.3 בסולם ריכטר באוקיינוס ההודי שאירעה ב־26 בדצמבר 2004 נגרמה עקב לחץ באזור ההפחתה בין הלוח ההודי והלוח האירו־אסיאתי באוקיינוס ההודי המזרחי. באזור זה, בו הלוח ההודי גולש מתחת ללוח האירו־אסיאתי בקצב של 6 סנטימטר בשנה, נמצאת שקע סונדה. רעידות אדמה באזור זה נגרמות כאשר ההעתק מחליק בזווית ישרה אל התעלה, או כאשר חומר הנמצא מזרחית להעתק מחליק לכיוון התעלה.

כמו בכל רעידות האדמה הגדולות הדומות, רעידת האדמה הזו נגרמה עקב החלקת ההעתק בזווית ישרה אל התעלה. סדק בעומק 100 קילומטר גרם לכ־1,600 קילומטר מההעתק להחליק 15 מטרים, ולקרקעית הים להעלות מספר מטרים.

ראו גם
------

* תת־היבשת ההודית
* טקטוניקת הלוחות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלוח ההודי** בוויקישיתוף
* ההתנגשות של הודו ואסיה (לפני 90 מיליוני שנים — היום), מאת כריסטופר ר. סקוטיס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  היבשת המהירה ביותר (באנגלית)

| טקטוניקת הלוחות |
| --- |
| לוחות | הלוח הערבי • הלוח האפריקאי • הלוח האירואסייתי • הלוח הלבנטיני • הלוח האנטולי • הלוח ההודי • הלוח האוסטרלי • הלוח האנטארקטי • הלוח הצפון-אמריקאי • הלוח הדרום-אמריקאי • הלוח הפסיפי • הלוח הקריבי • לוח סקוטיה • לוח נסקה • לוח קוקוס • לוח גורדה • לוח חואן דה פוקה • הלוח הפיליפיני • הלוח האדריאטי • לוח אוחוצק • לוח אוקינאווה • הלוח האמורי • לוח יאנגצה | טראם |
| העתקים ובקעים | הבקע הסורי-אפריקני • העתק סן אנדראס • העתק המלכה שארלוט • ההעתק הצפון אנטולי • ההעתק המזרח אנטולי • משולש עפר • הרכס המרכז-אטלנטי |
| שקעים אוקייניים | שקע טונגה • שקע מריאנה • שקע קוריל-קמצ'טקה • שקע יפן • שקע ננקאי • שקע אוקינאווה • שקע ריוקיו |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4273748-5

 |
**הדרך לגן העדן** (באנגלית: **Highway to Heaven**) הייתה סדרת טלוויזיה ששודרה ברשת NBC במשך חמש עונות בין השנים 1984–1989, וכללה 111 פרקים.

הסדרה יצרה תת-סוגה חדשה - דרמה פנטסטית דתית. מייקל לנדון הפיק את הסדרה, שיחק בתפקיד הראשי, ביים את רוב הפרקים, וכתב חלק מהם.

הדמויות המרכזיות בסדרה הן המלאך ג'ונתן סמית' (מייקל לנדון), הנמצא על פני האדמה בתקופת מבחן, וחברו האנושי מרק גורדון (ויקטור פרנץ'). "הבוס" (אלוהים) מטיל עליהם משימות בהן הם נדרשים לעזור לנשמות סובלות להתגבר על בעיות שונות.

משימות אופייניות היו סיוע בהתמודדות עם מחלות, עידוד עשירים קמצנים להשתמש בכספם למטרות טובות, ומאבק נגד אפליה ודעות קדומות.

לצד התמודדותה עם בעיות חברתיות, השתמשה הסדרה גם בהומור, בפרט לתיאור היחסים בין הגיבורים. ג'ונתן היה רגיש יותר ולעיתים תמים, ומרק היה פרגמטי ולעיתים ציני. ג'ונתן, המלאך, היה אמור לצבור מספיק מעשים טובים כדי שיוכל לקבל את כנפיו ולחזור לגן העדן. מרק, שלא רצה לאבד את חברו, ניסה לעיתים למנוע זאת.

עקב רייטינג נמוך החליטה רשת NBC, כבר ביוני 1988, להפסיק את שידור הסדרה בסוף העונה החמישית. הצילומים הסתיימו בסתיו 1988, והפרק האחרון שודר באוגוסט 1989 - אחרי מותו של השחקן ויקטור פרנץ', מסרטן הריאה, ביוני 1989.

ראו גם
------

* מגע של מלאכים

קישורים חיצוניים
----------------

* "הדרך לגן העדן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הדרך לגן העדן", באתר נטפליקס
* "הדרך לגן העדן", באתר Metacritic (באנגלית)
* "הדרך לגן העדן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסימון המתמטי אלף אפס. אם התכוונתם לרבעון אלף אפס, ראו אלף אפס (רבעון).
**\!\,\aleph \_{0}**  (**אָלֶף אֶפֶס**) הוא הסימון המקובל בתורת הקבוצות לעוצמה של קבוצת המספרים הטבעיים, שהיא העוצמה האינסופית הקטנה ביותר. כמו שמוכיח משפט קנטור, אף עוצמה אינה גדולה ביותר.

קבוצות שעוצמתן אלף אפס נקראות **קבוצות בנות מנייה**.

היסטוריה
--------

תורת הקבוצות נוסדה על ידי המתמטיקאי הגרמני גאורג קנטור בסוף המאה ה-19. הוא השתמש לראשונה בסימון אָלֶף אֶפֶס במאמר שנכתב בשנת 1893, וראה אור בדפוס בשנת 1895, בכותרת Die kleinste transfinite Cardinalzahl Alef-null (המספר המונה האינסופי הקטן ביותר אלף אפס), שהופיע בכתב העת Mathematische Annalen. במאמר כותב קנטור: \!\,\aleph \_{0} wir nennen die ihr zukommende Cardinalzahl, in Zeichen (נקרא למספר המונה הקשור בקבוצה זו בסימן \!\,\aleph \_{0}).

במכתב ששלח קנטור ב-30 באפריל 1895 הסביר את מניעיו לבחור באות א של האלפבית העברי: "נראה לי שלמטרה זו מערכות אלפבית אחרות כבר היו בשימוש נרחב מדי". פרשנים שונים ייחסו לקנטור כוונות עמוקות יותר, החל מהפירוש התמים שאלף, האות הראשונה באלפבית העברי, מציינת התחלה חדשה, המשך בפירושים שלפיהם קנטור, שהיה ממשפחה מתבוללת, ידע שאלף היא האות הראשונה של המילה העברית "אינסוף", וכלה בטענה שקנטור בחר באות אלף בשל משמעותה בקבלה.

בדומה לסימון \aleph \_{0} לעוצמה האינסופית הקטנה ביותר, מגדירים \aleph \_{1} כעוצמה הקטנה ביותר הגדולה מ-\aleph \_{0},
{\displaystyle \aleph \_{2}} כעוצמה הקטנה ביותר הגדולה מ-\aleph \_{1}, וכן הלאה. העוצמה {\displaystyle \aleph \_{\omega }} מוגדרת כעוצמה הקטנה ביותר הגדולה מכל {\displaystyle \aleph \_{n}}, וכך מוגדרת באינדוקציה טרנספיניטית העוצמה \aleph \_{\alpha } לכל מספר סודר \alpha .

את עוצמת הרצף, שהיא עוצמת הממשיים, סימן קנטור באות \!\,\aleph  (כיום משתמשים גם באות \!\,c, שהיא האות הראשונה של המלה continuum, לעוצמה זו). הוכחת האלכסון של קנטור מראה כי {\displaystyle \ \aleph \neq \aleph \_{0}}. הוכח שעוצמת המספרים הממשיים שווה לעוצמת קבוצת החזקה של המספרים הטבעיים, כלומר \!\,\aleph =2^{{\aleph \_{0}}}.

קנטור שיער ש-{\displaystyle \aleph \_{1}=2^{\aleph \_{0}}}, כלומר, יש רק עוצמה אינסופית אחת הקטנה משל הממשיים, והיא זו של הטבעיים. השערה זו נודעה בשם "השערת הרצף". בשנת 1940 הוכיח קורט גדל שהשערת הרצף אינה עומדת בסתירה למערכת האקסיומות של תורת הקבוצות. בשנת 1963 הוכיח המתמטיקאי פול כהן שגם שלילת ההשערה אינה סותרת את מערכת האקסיומות של תורת הקבוצות. יחד, מראות התוצאות האלה שהשערת הרצף עצמאית.

ב
-

 ערך מורחב – **ב (מתמטיקה)**  

גם לאות ב' יש שימוש בתורת הקבוצות.
הסימון \beth \_{1} מציין את עוצמת הרצף 2^{{\aleph \_{0}}}.

{\displaystyle \beth \_{2}} מציין את {\displaystyle 2^{2^{\aleph \_{0}}}}.

{\displaystyle \beth \_{3}} מציין את {\displaystyle 2^{2^{2^{\aleph \_{0}}}}}.

{\displaystyle \beth \_{4}} מציין את {\displaystyle 2^{2^{2^{2^{\aleph \_{0}}}}}}.

וכן הלאה ע"פ הנוסחה {\displaystyle \beth \_{\alpha +1}=2^{\beth \_{\alpha }}} עבור סודרים עוקבים, ו-{\displaystyle \beth \_{\lambda }=\sup\{\beth \_{\alpha }:\alpha <\lambda \}} עבור סודרים גבוליים.

ראו גם
------

* המלון של הילברט

קישורים חיצוניים
----------------

* Earliest Uses of Symbols of Set Theory and Logic
* Aleph Null and Cantor
* אלף אפס, באתר MathWorld (באנגלית)
**דלקת דרכי השתן התחתונות בחתול** היא מחלה נפוצה בקרב חתולים בוגרים. המחלה מתבטאת בבעיות שונות בדרכי השתן העלולות להוביל לחסימתה המוחלטת של מערכת השתן, אשר מובילה למוות אם אינה מטופלת כראוי.

הדלקת יכולה לקרות לשני המינים, אך היא יותר מסוכנת אצל זכרים מכיוון שצינור השופכה שלהם ארוך וצר יותר ולכן נוטה יותר להיסתם. לחתול שחלה בדלקת יש סיכויים גבוהים לחלות בה שוב.

תסמינים
-------

* גחינה ממושכת ומאמצים גדולים להשתין
* ביקורים תכופים בארגז החול או סירוב לעזוב את האזור שלו
* השתנה מחוץ לארגז החול
* הטלת כמות קטנה של שתן בכל ניסיון
* דם בשתן
* יללות, צרחות ושאר קולות

חתולים זכרים עלולים לסבול מחסימה מוחלטת של צינור השופכה, המובילה להתנפחות של שלפוחית השתן עד כדי כאב. לאחר מספר שעות מתרחש כישלון כלייתי, המוביל לאורמיה (זיהום הדם בשתנן). חתול זכר עשוי לדחוף החוצה את הפין שלו. החתול עשוי להתבודד, להפסיק לאכול ולשתות ולהקיא. אחר כך הוא נעשה תשוש ומתעלף עקב הצטברות רעלנים בדמו. זהו מצב חירום שמוביל למוות אם אינו מטופל על ידי וטרינר.

גורמים
------

מצבים המובילים לדלקת בשלפוחית השתן או ללחץ על צינור השופכה עשויים להוביל למחלה. בין מצבים אלה:

* טראומה
* לחץ פסיכולוגי
* עיוות מולד של מערכת השתן
* גביש סטרוביט - החומר הנפוץ ביותר שגורם לחסימת צינור השופכה
* אבנים בכליות או בשלפוחית השתן - מסטרוביט או ממינרלים אחרים
* היווצרות "פקק" מליחה או מתאי דם
* בעיות נוירולוגיות
* התייבשות
* משקל-יתר
* זיהום דלקתי
* גידול
* הימנעות מכוונת מהשתנה - התנהגות שכיחה אצל חתולים שאין להם מקום מתאים להטיל בו שתן

המחלה יכולה לנבוע גם משילוב של גורמים אלה. דיאטה של מזון יבש עם רמות גבוהות של מגנזיום או מינרלים אחרים וערך הגבה גבוה, בשילוב עם צריכה בלתי מספקת של מים, עשויה להוביל להיווצרות משקעים בדרכי השתן התחתונות. עם זאת, גורמים אלה משפיעים בצורות שונות על כל חתול. רוב החתולים יכולים לעמוד בדיאטה של מזון יבש, בלי לחלות בדרכי השתן.

טיפול
-----

בשופכה חסומה יש לטפל באופן מיידי. יש להסיר את ה"פקק" ולרוקן את השלפוחית. עיסוי עדין של הפין עשוי לפתוח את החסימה, ולעיתים צריך להשתמש בצנתר לריקון השלפוחית. כדי לרפא את הזיהום הדמי מבצעים בחתול עירוי. אחרי כן מתחילים לעיתים בטיפול אנטיביוטי ובדיאטה מיוחדת הכוללת מזון דל במגנזיום ורמת חומציות גבוהה יותר. לעיתים נדרש ניתוח לחתולים עם נטייה לחסימה, בו מתוקנים מומים במערכת השתן. במקרים חמורים הניתוח עשוי לכלול הסרה של הפין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלקת דרכי השתן התחתונות בחתול** בוויקישיתוף
**הרוזן אדוארד קלאם-גאלאס** (בגרמנית: **Eduard Graf Clam-Gallas**‏; 14 במרץ 1805 - 17 במרץ 1891) היה מפקד בכיר בצבא האימפריה האוסטרית במהלך מלחמת אוסטריה-סרדיניה ומלחמת אוסטריה–פרוסיה.

ביוגרפיה
--------

קלאם-גאלאס נולד בפראג ב-14 במרץ 1805. אביו היה הרוזן כריסטיאן כריסטוף קלאם-גאלאס (1771–1838), שהתפרסם כאחד מפטרוניו של בטהובן. אמו הייתה הרוזנת ג'וזפין קלארי-אלדרינגן (1777–1828). ב-1823 הוא התגייס לצבא האימפריה האוסטרית, וב-1831 כבר החזיק בדרגת ריטמייסר ברגימנט הקירסירים ה-1. ב-1835 הועלה לדרגת מיור, ב-1840 לדרגת אוברסט וב-1846 לדרגת גנרל מיור. באותה שנה מונה למושל הכללי של עיר הולדתו, פראג. ב-1848 קיבל פיקוד על בריגדה ולחם עמה במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה כחלק מהכוח של הפלדמרשל רדצקי. יחידתו הפגינה אומץ לב בקרבות סנטה לוצ'יה, גויטו וקוסטוצה. לאחר המלחמה הועלה קלאם-גלאס לדרגת לוטננט פלדמרשל וקיבל את העיטור הצבאי של מסדר מריה תרזה. ב-1849 מונה למפקד קורפוס טרנסילבניה של הצבא האוסטרי. הוא השתתף עם הקורפוס בהצלחה בדיכוי המרד ההונגרי. 

ב-1850 קיבל את הפיקוד על הקורפוס הבוהמי ה-1, וב-1859 השתתף עמו במלחמת אוסטריה-סרדיניה, בקרבות סולפרינו ומגנטה. הקורפוס שלו לא הפגין ביצועים מרשימים במיוחד, אולם למרות זאת הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים לאחר המלחמה. ב-1861 נעשה חבר בבית הלורדים האוסטרי. במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה ב-1866, הוא נחל תבוסה משפילה בקרב גיצ'ין מידי כוח פרוסי שהיה קטן בהרבה מהכוח שלו. הוא נשפט בפני בית דין צבאי, זוכה, אולם נאלץ לפרוש מהצבא. הוא פרש לאחוזותיו בבוהמיה, ונפטר בווינה ב-17 במרץ 1891, שלושה ימים לאחר יום הולדתו ה-86.

משפחתו
------

ב-1850 הוא נשא לאשה את קלוטיד פון דיטרשטיין (1828-1899), בתו של הנסיך יוזף-פרנץ פון דיטרשטיין (1798-1858) וגיסתו של הפוליטיקאי החשוב אלכסנדר פון מנזדורף-פואילי (1813-1871). היה להם בן אחד פרנץ (גר'), ושתי בנות; אדוארדין וקלוטיד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד קלאם-גאלאס** בוויקישיתוף
* אדוארד קלאם-גאלאס מתוך הספר Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich (בגרמנית)
* אדוארד קלאם-גאלאס מתוך הביוגרפיה הגרמנית הכללית (בגרמנית)

| **מלחמת אוסטריה–פרוסיה** (מלחמת שבעת השבועות) |
| --- |
| הצדדים הלוחמים ומפקדיהם | 

|  |  |
| --- | --- |
| האימפריה האוסטריתהאימפריה האוסטרית **האימפריה האוסטרית (צבא)**: | פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה • לודוויג פון בנדק • אדוארד קלאם-גאלאס • וילהלם פון רמינג • לודוויג פון גבלינץ • לאופולד לודוויג, ארכידוכס אוסטריה • וילהלם פון טגטהוף |
| פרוסיהפרוסיה **ממלכת פרוסיה (צבא):** | וילהלם הראשון, מלך פרוסיה • אוטו פון ביסמרק • הלמוט פון מולטקה הזקן • פרידריך, נסיך הכתר הפרוסי • פרידריך קרל, נסיך פרוסיה • קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד • יוליוס פון בוזה • קרל פרידריך פון שטיינמץ • אדולף פון בונין • אדוארד פוגל פון פלקנשטיין |

 | קרב קניגרץ |
| קרבות בולטים | הוינרווסר • פודול • נאחוד • טראוטנאו • בורקרסדורף • לאנגנזאלצה • סקאליץ • מינכנגראץ • שווינשנדל • גיצ'ין • קניגרץ • טאוברבישופסהיים • שלום פראג (1866) |
| ראו גם | איחוד גרמניה • מלחמת העצמאות האיטלקית השלישית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136186289
* ISNI: 0000 0000 5706 4735
* NKC: mzk2005295144
* VIAF: 80574136
* WorldCat: viaf-80574136

 |