**תמרה יוֹבֵל ג'ונס** (נולדה ב-1945) היא מעצבת אופנה, יוצרת ומרצה ישראלית. ג'ונס הייתה במשך מעל לשלושה עשורים דמות משפיעה בסטודיו של רוברטו קוואלי, וכן הייתה במשך 30 שנה מרצה בכירה במכללת שנקר, וכיהנה בין השנים 2013 עד 2017 כראש המחלקה לצורפות ואופנה בבצלאל. ג'ונס ידועה בשילוב תחומי אמנות שונים בעיצוב, ונטייתה אל האסתטיקה של תחילת המאה העשרים.

קורות חיים
----------

ג'ונס נולדה בשנת 1945 בחיפה. בשנת 1962, לאחר סיום לימודיה התיכוניים בבית הספר הריאלי, לקחה ג'ונס קורס ערב בציור אופנה. בין השנים 1966–1967 השלימה ג'ונס את הכשרתה המקצועית בקורס מטעם מרכז האופנה של מכון היצוא הישראלי. לאחר סיום לימודיה עבדה תמרה בהתנדבות במפעל "תדמור" כאסיסטנטית למעצב ז'אק לימור, וכן השתלמה במשך שנה במוזיאון הילדות V&A בלונדון. לאחר מכן החלה ג'ונס לעבוד כמעצבת אופנה עצמאית. בשנת 1968 עיצבה ג'ונס דגמי אופנה עבור הבוטיק 'רפיפי' בתל אביב, שהתאפיינו במראה רומנטי־נוסטלגי. באותה שנה הקימה יחד עם נירה לונדון את חנות הבוטיק 'מאוד' בירושלים, שפעלה עד 1971. חנות זו, שכונתה בידי ירושלמים "הבוטיק הצהוב", הייתה חלוצית בשל לקיחת ההשראה מחנויות שונות בלונדון וכן בגלל היות המושג "בוטיק" חדש בארץ באותה תקופה, ועל כן זכתה בהצלחה מהירה. בשנת 1969 השתתפה ג'ונס בתחרות "הבגד הישראלי" מטעם מכון הייצוא. בשנת 1972 עברה ג'ונס מירושלים לתל אביב, והקימה שם את סטודיו האופנה "תמרה", וכן בוטיק בעל אותו שם שפעל ברחוב ש"ץ בירושלים. במקביל, זומנה ג'ונס על ידי רות דיין על מנת לעצב קו שמלות רקומות ומעוטרות בעבודת יד עבור חברת "משכית". בשנת 1972 עיצבה ג'ונס תלבושות עבור סרטו של דוד פרלוב "הגלולה". בתחילת שנות השבעים, יצרה ג'ונס תלבושות עבור להקת בת דור.

באותה שנה, מאסה ג'ונס באחריות הכרוכה בניהול שני בוטיקים, וכן נתקלה בקשיים כלכליים. ג'ונס החלה לעבוד על "קולקציית החלומות" שלה, ובה בגדי קטיפה בגנון רומנטי המעוטרים ברקמות מאויירות, אותם ג'ונס יצרה באופן עצמאי וללא שיקולי רווח. הבגדים הללו הוצגו בסרטו הקצר של עמוס גוטמן, "סיפורי בדים". בסוף אותה שנה לקחה ג'ונס את בגדי הקולקציה עמה למספר פגישות בפריז ולונדון. הבגדים זכו להתלהבות מצד הקהל, המבקרים והצלמים, אך לא נמכרו באופן מסודר, ועל כן החליטה ג'ונס לחזור לישראל, והשאירה את הבגדים בביתה של חברתה בפריז; משם, הגיעו הבגדים אל המעצב רוברטו קוואלי, דרך המלצה של בת זוגו דאז, הדוגמנית הישראלית חוה לוי. ג'ונס עבדה כמעצבת הבית של קוואלי בין 1975 ל-1981. בשנים 1978–1979 עבדה ג'ונס יחד עם רות דיין כיועצת אופנה עבור ממשלת גואטמלה, שקיימה באותם ימים את פרויקט "ארטיזנה" בו עוצבה קולקציה לייצוא מהטקסטילים של ילידים מתרבות המאיה. לאחר מכן שבה ג'ונס ארצה על מנת ללדת את בתה הבכורה, ופתחה שני בוטיקים ביפו, אשר נסגרו מסיבות כלכליות. בשנת 1987 פתחה ג'ונס בוטיק ברחוב גורדון בתל אביב, אשר נסגר אף הוא בשנת 1990. בשנת 1982 יצרה ג'ונס יחד עם האמנית אירה ריכווגר את תערוכת "ציפצ'ולה", בה הוצגו בובות בעיצובה של ריכווגר שהולבשו בתלבושות בעיצוב ג'ונס. התערוכה הוצגה בגלריה 13 ביפו, ובהמשך ב-Wearable Art Gallery בניו יורק כמו כן עיצבה ג'ונס באותה תקופה בגדים עבור מפעלי אופנה מקומיים, ביניהם "ג'ינג'ט", "רקמה""הלן נייט" ו"דורינא". כמו כן עיצבה ג'ונס קולקציית הלבשת בית עבור מפעל Bordou בירושלים.

בשנות התשעים שבה ג'ונס אל בית האופנה של קוואלי, ועבדה אצלו כמעצבת ראשית בין השנים 1992 - 1996 וכן עבדה כמנהלת הסטודיו של בית האופנה בשנים 1998–2000. החל משנת 1990, במקביל לעבודתה עם קוואלי, לימדה ג'ונס במכללת שנקר. בשנות האלפיים ג'ונס החליטה להתנתק מעיצוב האופנה ולהתמקד בתחומים אחרים, כגון עיצוב גופי תאורה מבד פליסה, אשר נמכרו והוצגו בתערוכות ובמגזינים בארץ ומחוצה לה וכן רהיטים. בין השנים 2004 עד 2006 כיהנה ג'ונס כראש מחלקת האופנה בשנקר, במקום לאה פרץ שיצאה מן הארץ. בשנת 2009 שבה ג'ונס בפעם השלישית אל בית האופנה של קוואלי, וניהלה במשך שנה את הסטודיו לפיתוח רעיונות של המותג. בימי המחאה החברתית בשנת 2011 יצאה ג'ונס כנגד שיטת המשגור המקובלת בתעשיית עיצוב האופנה הישראלית, בניגוד לשאר העולם, אשר לטענתה פוגעת בפרנסת המעצבים ובתעשייה בכלל בין השנים 2013 עד 2017 כיהנה ג'ונס כראש המחלקה לצורפות ואופנה בבצלאל. בשנת 2017 יזמה ג'ונס את תערוכת "Fashion as Art" בקניון רמת אביב, בה הוצגו יצירות של בוגריה מבצלאל. בשנת 2018 יזמה ואצרה ג'ונס את תערוכת "מקום לאופנה, מסע בעקבות הבגד הישראלי" במוזיאון ישראל. נכון לשנת 2019 מעניקה ג'ונס שירותי ייעוץ אופנה עבור מעצבים צעירים ובתי אופנה גדולים כאחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיון **תמרה יובל ג'ונס**, בספרייה הלאומית
* מידע על תמרה יובל ג'ונס בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* חיפוש תמרה יובל ג'ונס בעיתונות יהודית היסטורית
* נעה בר-לב דוידור, The Dreamer The Maker תמרה יובל ג'ונס, באתר Be Longing, ‏1 באוגוסט 2019
* ארכיון תמרה יובל ג'ונס במגזין פורטפוליו
* מיכל גלנטי, MUST REUNITE Israeli fashion icon Tamara Yovel Jones meets Roberto Cavalli in Italy, ג'רוזלם פוסט, ‏1 באוגוסט 2021 (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד אופיר חובב, "אנחנו חיים בתרבות השמטעס. אופנה היא מעולמות אחרים", באתר הארץ, 29 בספטמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  רוברטו קוואלי, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
2. 1 2  פעילות אקדמית - שנקר - בצלאל, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
3. 1 2  איתי יעקב, מיצג הסיום של בצלאל: העבודות המבטיחות של בוגרי האופנה, באתר Xnet‏, 05.07.17
4. 1 2 3 4  אתר למנויים בלבד שחר אטואן, תמרה יובל ג'ונס תופרת חזון, באתר הארץ, 13 ביוני 2013
5. ↑  ארכיון **תמרה יובל-ג'ונס**, בספרייה הלאומית
6. 1 2 3 4 5 6  אילה רז, אופנת הבוטיקים בתל אביב, **חליפות העתים : מאה שנות אופנה בארץ-ישראל**, תל אביב: ידיעות אחרונות, 1996, עמ' 204-205
7. ↑  סקיצות אופנה בצבע - קורס ערב - 1962-1963, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
8. ↑  סקיצות אופנה - לימודים במכון הייצוא - 1966–1967, 1 מתוך 3
9. 1 2  גליון ציונים 9: תמרה יובל ג'ונס, בעמוד הפייסבוק של בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים - Bezalel Academy of Arts and Design
10. ↑  אילה רז, אופנת הבוטיקים בתל אביב, **חליפות העתים : מאה שנות אופנה בארץ-ישראל**, תל אביב: ידיעות אחרונות, 1996, עמ' 181
11. ↑  תצלומים - דגמי אופנה לבוטיק 'רפיפי' ת"א - 1968, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
12. ↑  בוטיק 'מאוד' - 1968-1971, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
13. ↑  סקיצות - תחרות 'הבגד הישראלי' - 1969, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
14. ↑  סטודיו ובוטיק 'תמרה' - ת"א (דב הוז) וירושלים (ש"ץ) - 1971-1974, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
15. ↑  תצלומים ופרסומים - עיצובים למשכית, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
16. 1 2 3 4 5 6 7  הדס שואף, תמרה יובל ג'ונס: לא יוצאת מהאופנה, באתר כלכליסט, 19 באוגוסט 2008
17. ↑  תצלומים וקטע עיתונות - עיצוב תלבושות - 'הגלולה', ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
18. ↑  סקיצות - להקת מחול בת דור ו'בוטיק מאוד', ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
19. ↑  תצלומים - קולקציית החלומות - 1974, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
20. ↑  וידאו - קטעים מתוך הסרט 'סיפורי בדים', ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
21. ↑  איתי יעקב, חסד מופלא: על סרטו של עמוס גוטמן "סיפורי בדים", באתר nrg‏, 11 בדצמבר 2010
22. ↑  פרויקט 'ארטיזנה' גואטמלה, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
23. ↑  בית אופנה 'תמרה' - דולפין 8 ביפו 1983-1987, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
24. ↑  שולמית קיסרי, סגרה את הבוטיק, הארץ, 21 במרץ 1990
25. ↑  צ'פצ'ולה, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
26. ↑  ג'ינג'ט, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
27. ↑  רקמה, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
28. ↑  סקיצות - הלבשת בית - Bordou, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
29. ↑  עיצוב גופי תאורה בבד פליסה, ארכיון תמרה יובל ג'ונס, הספרייה הלאומית
30. ↑  יערה קידר, המחאה מתעצבת: תמרה יובל ג'ונס קוראת לאנשי האופנה להתאחד, באתר nrg‏, 7 באוגוסט 2011
31. ↑  מיכל גלנטי, הלאונג' ליאורה עופר תומכת באמנים צעירים, באתר tmi, מעריב, ‏28/03/2017
32. ↑  מקום לאופנה, באתר מוזיאון ישראל
33. ↑  חיה אלפסי, נשות המסע – עם תמרה יובל ג'ונס, באתר חיה אלפסי, ‏24 בנובמבר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010180674405171
* VIAF: 12162982754486062621
* WorldCat (עם VIAF): 12162982754486062621

 |