recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק באי שנקרא גם "אי הנחש", עם הערך "אי הנחשים".

מפת האי
מבט על האי
**גולם גראד** או **אי הנחש** הוא אי שנמצא באגם פרספה. לאי יש משמעות תרבותית והיסטורית רבה, אחד ממספר איים במקדוניה הצפונית.

חי וצומח
--------

גולם גראד הוכרזה כשמורת טבע קפדנית בשל מאפייניה הגיאומורפולוגיים הספציפיים, החי והצומח האופייני והעבר ההיסטורי שלה. אורכו של האי הוא 750 מטר ורוחבו 450 מטר, כאשר הנקודה הגבוהה ביותר באי הוא 900 מטר מעל פני הים. מכל צדדיו, האי מוקף בסלעים וספירלות בגובה של 20–30 מטר. מעליהם, נמצאות 2 גבעות (אחת בצפון האי והשנייה בדרומו). בין הגבעות יש אוכף שמסתיים בחופי הים עם מפרצים קטנים. מפרצים אלו הם המקומות היחידים שאפשר לגשת אליהם אל תוך האי.

ברקע גאולוגי ובסמיכותו לים התיכון, יש לאי מיקרו אקלים מיוחד שהוא הגורם לצמחייה העשירה ולעיתים רחוקות, גם נפוצה.

באי, לדברי האקדמאי האנס אם (מק'), ישנם 2 יערות בולטים, הביארו טניופוליה-ג'יניפרטום אקסלסה והפרונו וובבי-סלטאטם גלברה.

סטטוס
-----

על פי ההכרזה על חוק הכרזת החלק מהר גאליצ'יצה כפארק לאומי, סעיף 4 לחוק הזה מדגיש כי האי גולם גראד באגם פרספה נופל גם הוא בגבולות הפארק.

בשל ערכי הטבע שנמצאים באי, תוכנית התכנון המרחבית של הפארק לאי קובעת כי יש להקים משטר הגנה מיוחד שיוצב באזור להגנה קפדנית. משטר ההגנה באזורים אלו מוגדר בסעיף 104 לחוק הגנת הטבע (Сл. Весник на РМ 67/04).

אנדרטאות היסטוריות באי
----------------------

מספר אנדרטאות תרבותיות והיסטוריות, וערכי הטבע מרוכזים באי על שטח קטן יחסית. מסלול המים שאורכו כ-2 קילומטרים מהכפר קונסקו (מק') מוביל לאי הטבעי הזה, המתנשא לגובה 30 מטר מעל מי האגם ושטח של כ-18 דונם. כיום הוא אינו מיושב, אך הוא עשיר בצמחים אנדמיים, ציפורים נדירות, וכמו כן מבנים, רשומות וממצאים המדברים על אוכלוסיות בנות מאות השנים שנמצאו על האי.

מלבד חובבי הטבע וחוקרי הטבע, האי גולם גראד הוא אחד מהמקומות האטרקטיביים ביותר עבור מי שמעוניין לגלות ולחקור את שרידי היישובים הנאוליתיים, ההלינסטים והרומאים (נקרופוליס). בנוסף לנקרופוליס הרומית, התגלו שרידים של שש כנסיות. האי היה מאוכלס ברציפות למשך כ-2000 שנה, וחיי הנזירות באי נמשכו בין המאה ה-10 למאה ה-14. בין כל הכנסיות שהתגלו, כנסייה אחת צוירה ב-XIV על יסודות מיכל מים רומי.

מלבד הכנסייה השמורה של כנסיית סווטי פטאר (מק'), כנסיית סווטי דימיטרייה, יש גם את הבזיליקה הנוצרית הקדומה שהוקמה בסוף המאה ה-4 ובתחילת המאה ה-5. בבזיליקה, התגלו שרידי רצפה עשויים מפסיפס.

על שטח האי, פועלים שלושה נמלים: סיינט פטאר, גוג'אריקה ובלג'יה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גולם גראד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Eadem, Golem Grad de Prespa, „Spartacus", II, Symposium 2002, Sandanski, Veliko Trnovo, 2006, 11-20*
2. ↑  "ОСТРОВ ГОЛЕМ ГРАД". אורכב מ-המקור ב-2012-12-01. נבדק ב-2012-08-29.
3. ↑  "НАционален парк Галичица". נבדק ב-2012-08-29.(הקישור אינו פעיל)
4. ↑  *Цв. Грозданов, Композиција Опсаде Цариграда у цркви Светог Петра на Преспи, ЗЛУ, 15, Нови Сад, 1979, 277-287*
5. ↑  *В. Битракова-Грозданова, Ископувања на Голем Град, 1981-1986, МАА, 10, Скопје, 1989, 101-133*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007597643905171
* LCCN: sh2011001819
* NKC: ge730029
* VIAF: 315168994
* WorldCat (עם VIAF): 315168994

 |
**צופית סווימנגה** (שם מדעי: *Cinnyris sovimanga*) היא מין של עוף מהסוג צופית ממשפחת הצופיתיים החיה בטבע באיי האוקיינוס ההודי בעיקר במדגסקר, איי גלורייז, איי סיישל ואלדברה.

צופית זו לצד המינים *Cisticola cherina* ו-*Zosterops maderaspatanus* היא מהנפוצות ביותר מהעופות בתחומי מחייתן.

תיאור
-----

הצופית היא ציפור קטנה יחסית באורך של 10 ס"מ בקירוב ובעלת מוטת כנפיים של עד 13 ס"מ. הצופית בעלת מקור מעוקל וכהה המותאם ליניקת צוף מפרחים. צבע הזכרים כחול-מתכתי עם חזה כהה ופס אדום על הצידיים לצד כתם צהוב מאחורי הגרון, בעוד הבטן בעלת פלומת ניצית לבנה. הנקבות לעומתם אפורות דהויות עם בטן וחזה בהירים. ישנם מספר הבדלים בין התת-מינים, כאשר לפרטים שונים גוונים עזים יותר.

תפוצת הצופית נרחבת לאורך תפוצתה בתי יערות גשם, מורדות הרים טרופיים ועד לביצות מנגרובים ושיחיות וכן בפארקים וגנים שונים. מזונם העיקרי הוא מצוף פרחים אך הם גם תופסים חרקים ועכבישים. לצופיות יש מעט טורפים וקיניהם חבויים ביותר בצמחייה להגנה.

הקן עשוי מצמחייה רכה או מסיבים של עצי קוקוס ולעיתים מקננים בין אלמוגים מתים על החוף. בתוך הקן הנקבה מטילה שתי ביצים עליהם היא דוגרת כ-13 עד 14 ימים עד הבקיעה. שני ההורים מטפלים בגוזליהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צופית סווימנגה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צופית סווימנגה באתר הרשימה האדומה של IUCN
רבי **שרגא פייבל דנציגר** (נפטר כ"ב בתשרי תר"ט, 19 באוקטובר 1848) מגריצא, היה אדמו"ר ורב פולני, מנהיג חסידי וורקא לאחר פטירת רבי יצחק מוורקא. בנו היה רבי יחיאל דנציגר, אבי שושלת אלכסנדר.

ביוגרפיה
--------

בנו של רבי צבי הירש מוורשה. אביו היה מתנגד. היה תלמידו של רבי יעקב מליסא, בעל ה"נתיבות המשפט" ו"חוות דעת" שחיבבו מאד ואף הפקיד בידו כתיבת וסידור חלק מספרו הגדול 'נתיבות המשפט'. בהשפעת גיסו רבי מאיר חיים, אחיינו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, לימים נמשך לבו לתנועת החסידות, ונסע לחצרו של הרבי מלובלין והיה לאחד מגדולי בני היכלו. לאחר פטירת הרבי מלובלין בט' באב שנת תקע"ה, דבק ברבי שמחה בונים מפשיסחה. היה אחד מחמשת התלמידים שנשלחו על ידי רבי בונים לחתונה הגדולה באוסטילה לייצג את שיטת פשיסחה. רבו שלחו לחתונה זו על תקן "חסיד". 

לאחר פטירת רבי בונים, קיבל יחד עם רבי יצחק מוורקא את בנו רבי אברהם משה מפשיסחה לאדמו"ר, שנקטף בדמי ימיו תקופה קצרה לאחר הכתרתו, היה בראש חסידי ממלא מקומו רבי ישראל יצחק מווארקא. לאחר פטירת הרבי הרבי הזקן מווארקא באחרון של פסח שנת תר"ח, נקבצו ובאו המוני חסידיו, ובראשם בניו רבי יעקב דוד מאמשינוב ורבי מרדכי מנחם מנדל מווארקא לנסיעה אל רבי שרגא פייביל שכיהן אז כאב"ד מקובה, והכתירוהו לאדמו"ר. ברם הוא לא האריך ימים וכעבור מחצית השנה, שמיני עצרת שנת תר"ט הוא נפטר, והאדמו"רות עברה לבני רבי יצחק, רבי מנחם מנדל מוורקא ורבי יעקב דוד מאמשינוב.

במהלך השנים כיהן ברבנות מספר קהילת בפולין, שעפס, גריצא, גומבין ומקובה.

אחִיו היה שלמה זלמן דנציגר, אביו של שלום דנציגר. 

בניו היו רבי לוי יצחק, חתנו של רבי שמחה בונים מפשיסחה ורבי יחיאל דנציגר, אבי שושלת אלכסנדר, שכיהן לאחר רבי דב בעריש מביאלה, ממלא מקומו של רבי מנדל מוורקא. חתנו היה רבי ראובן יהודה (לייב) נויפלד, רבה של קהילת נובידבור מזובייצקי. 

הוציא שו"ת בהלכה, וכן נותר ממנו כתב יד מדברי תורתו על התורה. מעט מזעיר מדברי תורתו הובאו על ידי אדמו"רי בית וורקא ואלכסנדר, בפרט בספר ישמח ישראל של נכדו רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, **אנציקלופדיה לחסידות - אישים**, כרך ג' בערכו.
* אברהם יצחק ברומברג, **מגדולי החסידות** חלק ד', על רבי שרגא פייבל דנציגר, רבי יחיאל דנציגר ורבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר. תשי"ד.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלחמי, ****רבי שרגא פייביל דנציגר אב"ד גריצה****, בספר "חכמי ישראל", תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רפ"א, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007523282005171

 |
**שרגא פייבל כהן** (לעיתים **שרגא פייוול כהן**) (1937 - חשוון ה'תשפ"ג, 20 בנובמבר 2022) היה רב ופוסק הלכה אמריקאי, מחבר הספר 'בדי השולחן'.

ביוגרפיה
--------

הרב כהן היה ר"מ בישיבת רבינו חיים ברלין בברוקלין ניו יורק, בתקופה בה עמד בראשה רבי יצחק הוטנר, והוכר כגאון וכבעל ידע גדול ורחב בתורה.

הרב כהן הקדיש את ימיו ללימוד ולכתיבת ספריו. במשך עשרות שנים שימש כרב בית הכנסת 'קהל תומכי תורה' בפלטבוש שבברוקלין. מספר שנים לפני פטירתו פרש מתפקידו, ועבר לגור בלייקווד שבניו ג'רזי.

ספריו מכילים תשובות בהלכה שנכתבו כמענה לשאלותיו על ידי הרב יוסף שלום אלישיב, אשר כיבדו והעריכו ושמר עמו על קשר מתמיד. הרב אלישיב התבטא שפסקי הדין של הרב כהן הם "המילה האחרונה" עבור יהדות ארצות הברית.

נפטר בחודש חשוון ה'תשפ"ג (20 בנובמבר 2022) בגיל 85.

בדי השולחן
----------

 ערך מורחב – **בדי השולחן**  

ספרו "בדי השולחן" הוא חיבור הלכתי על שולחן ערוך חלק יורה דעה. החיבור כולל 7 כרכים, העוסקים בענייני כשרות, אבלות, צדקה, נדרים, טבילה, ודיני נידה וטהרת המשפחה.

הספר נכתב במתכונת דומה לספר משנה ברורה. בראש כל עמוד מופיעים דברי השולחן ערוך, ומתחתיו פירוש מרכזי, עם כלל דעות הראשונים והאחרונים, וההלכה למעשה. חלק נוסף בשם ביאורים כולל עיון רחב ומעמיק בדברים הנוגעים לנושא בו דן בעל השולחן ערוך. החלק השלישי כולל מקורות והערות קצרות.

ספריו
-----

כהן כתב ספרים רבים, אך התפרסם בעיקר בזכות סדרת הספרים בדי השולחן:

* בדי השולחן על הלכות נדרים
* בדי השולחן על הלכות צדקה
* בדי השולחן על הלכות אבילות
* בדי השולחן על הלכות בשר בחלב
* בדי השולחן על הלכות תערובות
* בדי השולחן על הלכות נידה וטבילה
* דעת כהן א' וב' – מאמרים על מושגים בגמרא ונושאים הלכתיים מגוונים

קישורים חיצוניים
----------------

* יענקי פרבר, מהפוסקים הגדולים בארה"ב: הגאון הרב שרגא פייבל כהן זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 20 בנובמבר 2022
* שרגא פייוול בן אליעזר כהן (1937-2022), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  BDE: Rabbi Shraga Feivel Cohen Zts’l Passes Away At Age 85, **וואס איז נייעס?** (אנ'), ‏20 בנובמבר 2022 (באנגלית)
2. ↑  A Review of Rav Feivel Cohen’s New Sefer on Hilchos Tzedakah By R. Yair Hoffman, **Five Towns Jewish Times**, ‏19 במרץ 2013 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007479466505171
* ISNI: 0000 0000 2609 1431
* LCCN: n84036816
* VIAF: 8780185
* WorldCat: lccn-n84036816

 |
**בית אלאוסטא** (בתעתיק מדויק: **בית אלאצטא**) היה אחד מבתי הכנסת העתיקים והגדולים ברובע היהודי בצנעא שבתימן.

היסטוריה
--------

בית הכנסת נבנה בסוף המאה ה-17, ושופץ ידי מארי שלום עראקי, המכונה "אלאוסטא", ועל שמו נקרא בית הכנסת. בנוסף בנה בסמוך אליו מקווה טהרה.

בשנת ה'תקכ"ב (1762) נהרס בית הכנסת יחד עם שאר בתי הכנסת בעיר עקב גזירת חורבן בתי הכנסת של האימאם אלמהדי. מארי שלום קורח בספרו "רוגז הזמן" מתאר את יופיו של בית הכנסת על פי סיפורי הזקנים, ורואה בכך את המניע העיקרי להתעוררות רוח הקנאה של האימאם אלמהדי לגזור את גזירת החורבן.

לאחר ביטול הגזירה שופץ בית הכנסת, והמשיך לתפקד עד עליית יהודי תימן לארץ ישראל בשנת ה'תש"ט (1949) במבצע על כנפי נשרים.

מעמד ומבנה
----------

מבנה בית הכנסת היה רחב וקצר, והיו לו שתי כניסות, אחת ממזרח ואחת ממערב. בבית הכנסת היו 5 ארונות קודש ומאות ספרי תורה.

בית הכנסת היה מפואר ביותר, ומהרי"ץ הזכירו בקינתו על חורבן בית הכנסת: "אללי לי עת אזכור לשני מקדשות חרבות, **כנסת שר שלום הכהן** וכנסת ההקדש, אשר היו משכן לרוכב ערבות, עתה חרבים מיסוד גוי שבא לכבות".

בבית הכנסת התקיימה ישיבה גדולה. בתקופתם של מארי דוד משרקי (שהיה מנהיגה הרוחני של הקהילה) ושל מארי יחיא עראקי בן הנשיא מארי שלום עראקי, שימש בית הכנסת כמרכז רוחני של הקהילה בתימן.

התיבה של בית הכנסת הגיעה לארץ ישראל על ידי הרב יהודה עראקי ובניו חיים, שלום ושלמה, ונתרמה למוזיאון ישראל.

עמדת חכמי בית הכנסת
-------------------

עמדת חכמי בית הכנסת במאה ה-18 הייתה התנגדות להכנסת מנהגי הקבלה להלכה, למרות שלמדו קבלה ופסקו על פי השולחן ערוך.

במאות ה-19 וה-20 עמדת חכמי בית הכנסת תמכה בקבלה, ובהכנסת מנהגיה להלכה. בית הכנסת נחשב מעוזם של חכמי הקבלה והזרם השאמי בצנעא.

חכמי בית הכנסת חיברו את הספר אמונת ה', נגד הספר מלחמות ה' של מארי יחיא קאפח.

ממשיך דרכם של חכמי בית הכנסת היה הרב יוסף צוברי, שבעצמו התפלל בבית הכנסת. הרב צוברי הנציח את מנהגי בית הכנסת בספריו, וערך את החומש פרשה מפורשה על פי מנהגי הקריאה בבית הכנסת.

מנהיגים מפורסמים בבית הכנסת
---------------------------

* מארי דוד משרקי
* מארי יחיא עראקי
* מארי יחיא משרקי
* מארי יוסף קארה
* מארי שלום קורח
* מארי יחיא קורח
* מארי יחיא קארה
* מארי סלימאן קארה
* מארי יוסף עמר
* מארי סאלם אלג'מאל
* מארי חיים משרקי
* מארי סעיד עוזרי

לקריאה נוספת
------------

* יחיאל נחשון, **בתי כנסת בצנעא (מאות י"ח-י"ט)**, הוצאת האגודה לטיפוח חברה ותרבות, נתניה ה'תש"ס (2000), עמודים 95–96

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטונים בערוץ של בית אלאוסטא, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  יחיאל נחשון, **בתי כנסת בצנעא (מאות י"ח-י"ט)**, הוצאת האגודה לטיפוח חברה ותרבות, נתניה ה'תש"ס (2000), עמודים 95–96
2. ↑  תיבה לקריאה בתורה, באתר מוזיאון ישראל
3. ↑  תיבה, מרכז מורשת יהדות תימן
4. 1 2  הרב עמרם עוזירי, **מלאך ה' - מתולדות רבינו ישראל עזירי זתע"א**, ה'תש"ף (2020), עמוד קכ"ו
בול מרדונדה, שהונפק על ידי השירות הבולאי של אנטיגואה וברבודה
**רדונדה** (**Redonda**) הוא אי לא מיושב, המשתייך לאנטיגואה וברבודה שבאיים הקריביים. האי שוכן כ-56 ק"מ דרומית-מערבית לאנטיגואה, 22 ק"מ צפונית-מערבית למונטסראט ו-32 ק"מ דרומית-מזרחית לנוויס.

האי מהווה למעשה את פסגתו של הר געש כבוי, המתנשא בתלילות לגובה של 296 מטר מעל פני הים.

היסטוריה
--------

כריסטופר קולומבוס הגיע לאי במהלך מסעו השני לאמריקה, בשנת 1493, וקרא לו סנטה מריה לה רדונדה, על שום צורתו העגולה (משמעות המילה "רדונדה" בספרדית היא "עגולה"). אף שקולומבוס הכריז על בעלות ספרד על האי, הספרדים מעולם לא יישבו אותו. 

ממלכת רדונדה הוקמה על ידי מתיו דאדי שילאל ועשתה זאת באופן חוקי. בשנת 1865, שיאל, שהבחין באי בלתי-נטען לכאורה ובלתי-מאוכלס בקריביים שליד מונטסראט, הגיש עתירה למלכה ויקטוריה מלכת האי. המלכה הסכימה, ונוצרה שורת מלכים.

בשנות ה-60 של המאה ה-19 תפסו הבריטים את הבעלות על האי. זמן קצר אחר כך התגלו באי מצבורי גואנו, והוקמה בו מושבת כורים קטנה, שבשיאה הגיעה ל-120 תושבים, שכרו כ-7,000 טונות גואנו בשנה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הופסקה הכריה, התושבים עזבו את האי, ומאז הוא אינו מיושב.

ב-1967 הפכה רדונדה לשטח חסות של אנטיגואה וברבודה, שקיבלה אז מעמד אוטונומי מהבריטים. ב-1981 זכתה אנטיגואה וברבודה בעצמאותה, ורדונדה שמרה על מעמדה כשטח חסות שלה.

בולים
-----

אף שהאי אינו מיושב, ומטבע הדברים לא ניתנים בו שירותי דואר, מנפיק השירות הבולאי של אנטיגואה וברבודה בולים של האי, למטרות מסחריות.

ראו גם
------

* חוויאר מריאס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רדונדה** בוויקישיתוף
* רדונדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Atlas Obscura, Kingdom of Redonda

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529524905171
* GND: 4076576-3
* LCCN: sh85112127
* VIAF: 239898970
* WorldCat (עם VIAF): 239898970

 |
**משפט מילר** הוא משפט בתורת המעגלים האלקטרוניים, המתייחס לתהליך של יצירת מעגל שקול. הוא קובע כי אלמנט עכבה חשמלית צף, המסופק על ידי שני מקורות מתח מחוברים בטור, יכול להיות מחולק לשני אלמנטים מוארקים עם עכבות מתאימות. קיים גם 'משפט מילר כפול' המתייחס לשני מקורות זרם המחוברים במקביל. שתי הגרסאות מבוססות על שני חוקי קירכהוף למעגלים.

משפטי מילר אינם רק ביטויים מתמטיים טהורים. השקילות שהם מציגים מבהרת תופעות חשובות המתרחשות במעגל, ומשפיעות על העכבה (אפקט מילר, אדמה וירטואלית, bootstrapping, עכבה שלילית וכו') וכך עוזרים בתכנון והבנה של מעגלים סטנדרטיים שונים (מגברי משוב, ממירי התנגדות, תלויי זמן, ממירי עכבה שלילית וכו'). ). המשפטים שימושיים בניתוח מעגלים, במיוחד במעגלים עם משוב ומגברי טרנזיסטור מסוימים בתדרים גבוהים.

יש קשר הדוק בין משפט מילר לבין אפקט מילר: המשפט עשוי להיחשב כמקרה כללי של האפקט, ואילו האפקט יכול להיחשב בתור מקרה פרטי של המשפט.

ניסוח המשפט (עבור מתחים)
------------------------

### הגדרה

במעגל ליניארי, אם קיים ענף בעל עכבה {\displaystyle {Z}} ומשני צידיו מאולצים מתחים {\displaystyle {V\_{1}}} וגם {\displaystyle {V\_{2}}}, ניתן "לחתוך" אותו ולקבל 2 קצוות. את כל אחת מהקצוות ניתן לחבר לאדמה, והעכבה של כל אחד מהחצאים נתונה על ידי {\displaystyle {Z/(1-K)}} וגם {\displaystyle {KZ/(K-1)}} בהתאמה. כאשר{\displaystyle {K=V\_{2}/V\_{1}}}.

### הסבר

סכמה המתארת את המעבר המוצדק על ידי משפט מילר
משפט מילר גורס כי עבור רכיב עכבה הממומתח משני צידיו על ידי מקורות מתח שרירותיים (לא בהכרח תלויים) המחוברים בטור דרך קרקע משותפת, בפועל, אחד מהם פועל כמקור מתח ראשי (עצמאי) עם מתח {\displaystyle {V\_{1}}} והשני - כמקור מתח נוסף (תלוי ליניארי) עם מתח {\displaystyle V\_{2}=K{V\_{1}}}. הרעיון של משפט מילר (שינוי עכבות מעגלים שנצפו משני צידי מקורות הקלט והפלט) מתואר להלן על ידי השוואת שני המצבים - ללא חיבור של מקור מתח נוסף {\displaystyle {V\_{2}}}.

אם {\displaystyle {V\_{2}}} היה שווה לאפס, הזרם שיזרום דרך הרכיב ייקבע לפי חוק אוהם, וכתלות רק ב {\displaystyle {V\_{1}}}.

{\displaystyle I\_{in0}={\frac {V\_{1}}{Z}}}
ואימפדאנס הכניסה של המעגל יהיה:

{\displaystyle Z\_{in0}={\frac {V\_{1}}{I\_{in0}}}=Z.}
כאשר נוסף מקור מתח שני, זרם הכניסה תלוי בשני המתחים. לפי סימנו, {\displaystyle {V\_{2}}} נסכם או מחוסר ל {\displaystyle {V\_{1}}} כך שזרם הכניסה גדל / קטן:

{\displaystyle I\_{in}={\frac {V\_{1}-V\_{2}}{Z}}={\frac {(1-K)}{Z}}{V\_{1}}={(1-K)}{I\_{in0}}}
כתוצאה מכך אימפדנס הכניסה של המעגל, כפי שהוא נמדד מהצד של המקור, גדל / קטן גם הוא:

{\displaystyle Z\_{in}={\frac {V\_{1}}{I\_{in}}}={\frac {Z}{1-K}}.}
אם כך, משפט מילר מבטא את העובדה הבאה: חיבור מקור מתח {\displaystyle V\_{2}} בטור עם מקור מתח כניסה V\_{1}, כך שקיימת פרופורציה ביניהם
{\displaystyle V\_{2}=K{V\_{1}}}, משנה את המתח האפקטיבי ובהתאם את הזרם, כמו גם את ההתנגדות כפי שהיא נראית למקור הכניסה.

שימושים למשפט
-------------

למשפט מספר שימושים עיקריים:
* פישוט ניתוח מתחים וזרמים במעגל חשמלי מורכב
* סיוע במציאת קוטב דומיננטי של מעגל מסנן תדרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפט מילר** בוויקישיתוף
העטיפה המקורית של השיר "מזחלת עם פעמונים" (1937).
**מזחלת עם פעמונים** (ברומנית: **Sanie cu zurgălăi**) הוא שיר, שחיבר בשנים 1934 - 1936 המלחין היהודי רומני ריכרד שטיין. השיר נכתב בסגנון עממי ונועד, יחד עם שני שירים נוספים של אותו מלחין, במיוחד לזמרת מריה טנאסה. המנגינה חוברה למילות שיר מאת המשורר היהודי רומני ליביו דלאנו (Liviu Deleanu). טנאסה לא התרשמה מהשיר והחליטה לא לקבל אותו.

ב-1937 הודפסו שני תקליטים עם השיר, האחד בביצוע הזמר סילביאן פלורין (פיינשטיין) והשני בביצוע הזמר יונל פסקו. על עטיפת התקליט הודפס שם המלחין כ-S. Richard ובכך נידון מחבר המנגינה לאלמוניות. מתחת לשם השיר ניתנה כותרת משנה בשם Cling, cling, cling, צליל הפעמונים. המנגינה זכתה לפופולריות רבה, שפיתתה זמרים וזמרות לבצע פלגיאטים.

אחרי 1949, הזמרת מריה לטרצו (Maria Lătărețu), שהתמחתה במוזיקה עממית, הורידה מהשיר את הפזמון החוזר והוסיפה כמה בתים. עיבודים של מלחינים ומבצעים שונים נמשכו בעולם, כך ברפרטואר של אדית פיאף מופיע השיר תחת השם Johnny tu n'est pas un ange. המשורר היוגוסלבי "דראגומיר ריסטיק" (Dragomir Ristic) החליף את המילים ושינה את קצב השיר לסווינג. בשנות החמישים לקח לס פול את המנגינה ופרסם אותה תחת השם Johnny is the Boy for Me מבלי להזכיר את המלחין המקורי ועל כך תבע אותו שטיין למשפט וזכה במשפט, חרף העובדה שלא יכול היה להופיע בעצמו במשפט בארצות הברית בגלל מגבלות מסך הברזל.

השיר קיבל גם גרסה עברית (עם מנה גדושה של יידיש) תחת השם "גוי של שבת" ("גוני איז דה גוי פור מי") בביצוע רביעיית מועדון התיאטרון. ירדנה ארזי הקליטה את השיר "רוח ואש" על פי המנגינה של מזחלת עם פעמונים עם הטענה השגויה שמדובר בלחן צועני. אהוד מנור כתב את מילות השיר.

למרות הקביעה המשפטית, בציבור עדיין המחבר לא מזוהה, כך שבגרסת כיסוי שערכה הלהקה הבלגית Vaya Con Dios ב-1988 נתנה את הקרדיט ללס פול ואת התמלוגים המשיכו לשלם ליורשי לס פול במקום ליורשי שטיין. שטיין עצמו ביקר בישראל ומסר שיר בשם "פלאפל" ללסלו רוט, כאשר זה ביקר ברומניה, ב-1969, עם מקהלת הילדים על שם צדיקוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* גרסאות נוספות ל"מזחלת עם פעמונים" באתר SecondHandSongs
* Zici ca n-ai plagiat si, gata, ai scapat (ברומנית)
* Povestea unui cântec – Sanie cu zurgălăi (ברומנית)
* הביצוע של מריה לטרצו מ-1937 (ברומנית)
* הביצוע של לס פול ומרי פורד מ-1953 (באנגלית)
* הביצוע של Vaya Con Dios (באנגלית)
* הביצוע של יוני אילת (ביידיש)
* ביצוע של רביעית מועדון התיאטרון, סרטון באתר יוטיוב
* ביצוע של ירדנה ארזי תחת השם "רוח ואש" ומילים של אהוד מנור, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "השבוע הרומני" של ילדי מקהלת צדיקוב מאת זאב רב-נוף
**בית אונגר** הוא בית ברחוב עבו שבעיר העתיקה בצפת, שבו התגוררה משפחתו של אלתר אונגר, שנרצחה על ידי פורעים ערבים במרד הערבי הגדול. הבית גובל בבית עבו, שבו נפתחות בכל שנה חגיגות ל"ג בעומר בתהלוכה להר מירון. לאחר מאבק ציבורי הוכרז בית אונגר כמבנה לשימור.

היסטוריה
--------

הבית נבנה בתחילת המאה ה-20. מאז שנות ה-20 של המאה ה-20 התגוררה בבית משפחתו של אלתר אונגר, מצאצאי האדמו"ר רבי מרדכי דוד אונגר מדומברובה. אונגר, יליד צפת, היה בנו של הרב יעקב יצחק אונגר. גיסו הוא הרב בעריש זלץ, מגדולי רבני צפת. לאחר נישואיו היה סופר סת"ם.

ב-13 באוגוסט 1936, בשעה שמונה וחצי בערב, פרצו פורעים ערבים לבית ברובע היהודי בצפת וירו בשלושת הילדים, בני תשע, שבע ושש, שישנו על מחצלת בחדר. לשמע היריות התעורר אבי המשפחה, אלתר אונגר, שישן בחדר הסמוך, ונזעק לחדר הילדים. הפורעים השליכו עליו פצצה והוא נהרג במקום. אשתו, שרצתה אף היא להגן על ילדיה, נפצעה. הוא הובא למנוחות בבית העלמין בצפת.

ראשי העדה היהודית בצפת כתבו לנציב העליון: "העדה העברית בצפת מזועזעת עד היסוד לרגל הרצח האכזרי של משפחה שלמה על שלושת ילדיה".

במשך כמה שנים היה הבית נטוש. בשנות ה-40 שימש הבית את ארגון ההגנה כמקום תצוגה סודי לנדבני הקהילה הצפתית, שבו הוצגו להם כלי הנשק שנרכשו להגנת היישוב בכספי תרומותיהם.

לאחר קום המדינה שוב ננטש הבית וחלקו העליון נאטם. ב-2005 נרכש הבית על ידי אדם פרטי, שתכנן להרוס את המבנה לטובת בניית יחידות דיור. בעקבות זאת קמו גורמים שונים בצפת וניסו למנוע את הריסת הבית ואף חלקם דרשו להכריז עליו כמבנה לשימור לאור הרקע היסטורי של המבנה. בעקבות הלחץ הציבורי הורה ראש העירייה אילן שוחט על הפסקת העבודות. המועצה לשימור אתרים פנתה לוועדת ערר מחוזית לתכנון ובנייה בבקשה לבטל את ההיתר שניתן להריסת הבית.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביום ראשון: 70 שנה לרצח משפחת אונגר, באתר ערוץ 7, 17 באוגוסט 2006
* שמעון כהן, ביקשה למות עם התנ"ך, באתר ערוץ 7, 5 בספטמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי אשכנזי, הבית ששימש את ארגון ההגנה בצפת בסכנת הריסה, באתר הארץ, 16 ביולי 2009
2. ↑  יוסף עברון, שמים יד על זכרון האב וילדיו הנרצחים?, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 30 ביוני 2009
3. ↑  אלי אשכנזי, המבנה שבו נטבחו בני משפחת אונגר במאורעות 1936 בצפת לא ייהרס, באתר הארץ, 19 ביולי 2009
4. ↑  דותן לוי, בעקבות לחץ ציבורי: בית אונגר בצפת ניצל מהריסה, באתר כלכליסט, 19 ביולי 2009
**תאודורה דימיטרובה גנצ'ובסקה** (בבולגרית: **Теодора Димитрова Генчовска**;‏ נולדה ב-23 במאי 1971, פאבליקני, מחוז וליקו טרנובו, הרפובליקה העממית של בולגריה) היא פוליטיקאית והיסטוריונית בולגרייה אשר כיהנה כשרת החוץ של בולגריה בממשלתו של קיריל פטקוב.

קורות חייה
----------

תאודורה גנצ'ובסקה נולדה בכפר פאבליקני אשר סמוך לווליקו טרנובו. רכשה תואר בהיסטוריה באוניברסיטת סופיה, ובהמשך למדה באקדמיה הצבאית הבולגרית בסופיה. בהמשך התמחתה ביחסים בינלאומיים בארצות הברית. היא שימשה מומחית לביטחון ולאבטחה במטה הכללי של צבא בולגריה, ובהמשך כינה כנציגה קבועה של משרד ההגנה הבולגרי לנאטו ולאיחוד האירופי.

גנצ'ובסקה שירתה כמומחית הראשית לביטחון בצוותו של נשיא בולגריה רומן ראדב. במהלך המשבר הפוליטי בבולגריה בחודשים מאי - נובמבר 2021, הועלתה מועמדותה לתפקיד שרת ההגנה של בולגריה. עם זאת, לאחר הקמת ממשלתו של קיריל פטקוב בדצמבר 2021 מונה סטפן יאנב לתפקיד שר ההגנה, וגנצ'ובסקה לתפקיד שרת החוץ של בולגריה. שניהם, אנשי אמונו האישיים של הנשיא רומן ראדב. ב-13 ביוני 2022 התפטרה מתפקידה בעקבות פרישת מפלגתה מהקואליציה וב-2 באוגוסט מונה הדיפלומט ניקולאי מילקוב לתפקיד שר החוץ.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סווטלאן סטואב** | **שר החוץ של בולגריה** 13 בדצמבר 2021 - 2 באוגוסט 2022 | **הבא**:**ניקולאי מילקוב** |
חזית הקתדרלה, כפי שנראית מכיכר הקתדרלה
 הצד המזרחי של הקתדרלה ובית החולים המלכותי של גלאזגו כפי שנראה מ"עיר המתים" של גלאזגו.
ציור של דייוויד רוברט מהמאה ה-16 המראה את הקתדרלה בזמן המהפכה הפרוטסטנטית
**קתדרלת מנגו הקדוש**, הידועה גם כ**High Kirk of Glasgow** או פשוט כ**קתדרלת גלאזגו** היא אחת מ-4 קתדרלות בגלאזגו, סקוטלנד. היא קתדרלה של הכנסייה הסקוטית ובנויה בסגנון גותי. הקתדרלה ממוקמת קרוב למרכז העיר ליד בית החולים המלכותי של גלאזגו, במקום שבו לכאורה בנה מנגו הקדוש, הפטרון של גלאזגו את כנסייתו. קבר הקדוש הוא חלק מהקתדרלה. 

במקור הכנסייה הייתה רומית-קתולית ותולדותיה שזורות בתולדות העיר. הקתדרלה היא דוגמה מצוינת לאדריכלות גותית והיא אחת מהקתדרלות הסקוטיות המעטות שנבנו בימי הביניים ושרדו את הרפורמציה ללא פגע. המגדל מהמאה ה-13 הוא המגדל האחרון שנשאר שלם בכנסייה סקוטית מימי הביניים. החלקים המאוחרים יותר, והצריח המחודד הוקמו בידי הבישוף ויליאם דה לאודר, שמת ב-1425. במגדל המרכזי ישנו פעמון בהיקף ( 12 רגל ואינץ'), והוא בעל טון רציני ועמוק. ב-1789 הוא נסדק בטעות בידי אנשים שביקרו במגדל. הוא נשלח ללונדון ושם נוצק מחדש. ליד הפעמון חקוקה הכתובת הבאה:

In the year of grace
1594,
Marcus Knox,
a merchant of Glasgow,
zealous for the interests of the reformed religion,
caused me to be fabricated in Holland
for the use of his fellow citizens in Glasgow,
and placed me with solemnity
in the tower of their cathedral.
My function
was to announce, by the impress on my bosom,
(Me audito venias doctrinam sanctam ut discas;) *[Come, that ye may learn holy doctrine.]*
and
I was taught to proclaim the hours of unheeded time.
195 years had I sounded these awful warnings,
when I was broken
by the hands of inconsiderate and
unskilful men.
In the year 1790,
I was cast into the furnace,
refounded at London,
and returned to my sacred vocation.
Reader,
thou also shall know a resurrection,
may it be to eternal life.
מבחינה טכנית, הכנסייה לא מכהנת יותר כקתדרלה, מאחר שלא יושב בה בישוף מאז 1690. לעומת זאת, בניגוד לקתדרלות רבות שנהרסו ונותרו בשיממונן, הקתדרלה היא עדיין כנסייה פעילה ומשמשת לפולחן הנוצרי מטעם הכנסייה הסקוטית. המבנה עצמו שייך לכתר הבריטי, ומתוחזק בידי האגודה Historic Scotland. הוא יעד פופולרי עבור תיירים.

בגלאזגו יש 4 קתדרלות, לזרמים השונים. הקתדרלות האחרות הן קתדרלת אנדרו הקדוש (גלאזגו) של הכנסייה הרומית-קתולית, קתדרלת מריה הקדושה (גלאזגו) של הכנסייה הסקוטית האפסיקופלית וקתדרלת לוקאס הקדוש (גלאזגו) של הכנסייה האורתודוקסית היוונית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת מנגו הקדוש** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת מנגו הקדוש
* מידע על הקתדרלה
* Glasgow Cathedral Precinct (אורכב 28.06.2017 בארכיון Wayback Machine) - היסטוריה וציורים של הקתדרלה.
* תמונות של הקתדרלה
* תמונות של הקתדרלה


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4541566-3
* VIAF: 315945460
* WorldCat: viaf-315945460

 |
**משפט משקה** (**Maschke**) הוא אבן הפינה של תורת ההצגות של חבורות סופיות. את המשפט הוכיח המתמטיקאי הגרמני היינריך משקה ב-1898.

המשפט קובע שאם G חבורה סופית ו-k שדה שהמאפיין שלו אינו מחלק את סדר החבורה, אז אלגברת החבורה {\displaystyle \ k[G]} פשוטה למחצה. פירושו של דבר הוא שכל מודול מעל אלגברת החבורה מתפרק לסכום ישר של מודולים אי-פריקים, ובמלים אחרות, כל הצגה של החבורה מתפרקת לסכום ישר של הצגות אי-פריקות. עובדה זו הופכת את ההצגות האי-פריקות להצגות היחידות שיש צורך ללמוד, משום שדרכן אפשר לפענח כל הצגה אחרת. 

ככל אלגברה פשוטה למחצה ממימד סופי, כאשר המאפיין אינו מחלק את סדר החבורה, אלגברת החבורה עצמה מתפרקת לסכום ישר של חוגים פשוטים ארטיניים, שהם לפי משפט ודרברן אלגברות מטריצות מעל אלגברות חילוק. בפרט, אלגברת החבורה מעל שדה המספרים המרוכבים (או כל שדה סגור אלגברית אחר) היא סכום ישר של אלגברות מטריצות מעל שדה הבסיס עצמו, ומן הפירוק הזה אפשר לקרוא ישירות את ממדי ההצגות האי-פריקות.

משפט משקה נכון גם כאשר הפעולה באלגברת החבורה איננה טריוויאלית. *אלגברת החבורה בעלת הכפל המעוות* {\displaystyle F^{\sigma }[G]} היא האלגברה בעלת המבנה של אלגברת החבורה, פרט לכפל הנתון על ידי {\displaystyle r\_{g}\cdot r\_{h}=c\_{g,h}r\_{gh}}, עבור 2-קו-ציקלוסים {\displaystyle c\_{g,h}\in F^{\times }} המקיימים {\displaystyle c\_{g,h}c\_{gh,i}=c\_{h,i}c\_{g,hi}}. כעת, משפט משקה המוכלל קובע כי כאשר {\displaystyle |G|} הפיך ב-F, האלגברה {\displaystyle F^{\sigma }[G]} היא פשוטה למחצה.

אם המאפיין של השדה מחלק את סדר החבורה אז אלגברת החבורה לעולם אינה פשוטה למחצה, ובמקרה זה, המכונה "המקרה המודולרי", תורת ההצגות אכן מסובכת בהרבה. לדוגמה, באלגברת החבורה של חבורה ציקלית מסדר ראשוני p מעל שדה ממאפיין p, יש איבר נילפוטנטי מסדר p: 
{\displaystyle \ k[C\_{p}]=k[x|x^{p}=1]\cong k[t|t^{p}=0]} על ידי ההצבה {\displaystyle \ t=x-1}.

קישורים חיצוניים
----------------

* משפט משקה, באתר MathWorld (באנגלית)
בפיזיקה, **משפט העבודה-אנרגיה** קובע כי העבודה שנעשית על ידי שקול הכוחות על גוף מסוים, כאשר הוא נע מנקודה אחת לאחרת, שווה בדיוק להפרש באנרגיה הקינטית של הגוף, בין סופה לתחילתה של התנועה המדוברת. באופן פורמלי, {\displaystyle W\_{\Sigma F}=\Delta {E\_{k}}}.

הוכחה
-----

ההוכחה המוצגת כאן היא במסגרת המכניקה הניוטונית. נניח כי גוף נע מנקודה {\displaystyle a} אל נקודה {\displaystyle b} על פני מסילה {\displaystyle C}, תחת השפעת הכח השקול
{\vec {F}} כאשר ברגע t\_{a} הוא נמצא ב-a וברגע t\_{b} הוא ממוקם ב-b. העבודה שעושה הכח תוך כדי התנועה היא

{\displaystyle W=\int \_{C}{\vec {F}}\cdot d{\vec {r}}}

על ידי שימוש בחוק השני של ניוטון,
{\displaystyle {\vec {F}}=m{\vec {a}}}, מקבלים

{\displaystyle W=\int \_{C}m{\vec {a}}\cdot d{\vec {r}}=m\int \_{C}{\frac {d{\vec {v}}}{dt}}\cdot d{\vec {r}}}

באמצעות שימוש בקשר {\displaystyle d{\vec {r}}={\vec {v}}dt} ובפרמטריזציה לפי משתנה הזמן - {\displaystyle t}, מתקבל כי

{\displaystyle W=m\int \_{t\_{a}}^{t\_{b}}{\frac {d{\vec {v}}}{dt}}\cdot {\vec {v}}dt}

משימוש בהחלפת משתנים נובע כי

{\displaystyle W=m\int \_{v(t\_{a})}^{v(t\_{b})}{v}d{v}={\frac {mv^{2}(t\_{b})}{2}}-{\frac {mv^{2}(t\_{a})}{2}}}

והואיל והגודל {\displaystyle {\frac {mv^{2}}{2}}} מוגדר להיות האנרגיה הקינטית, הרי שניתן לכתוב 

{\displaystyle W={\frac {mv^{2}(t\_{b})}{2}}-{\frac {mv^{2}(t\_{a})}{2}}=\Delta {E\_{k}}}

ובכך המשפט הוכח.

קישורים חיצוניים
----------------

* עוד על משפט עבודה אנרגיה בבלוג רשימות בפיזיקה עיונית

הערות שוליים
------------
**קבלת החלטות קבוצתית** (הידועה גם כ**קבלת החלטות שיתופית** או **קבלת החלטות קולקטיבית**) היא תהליך שבו יחידים צריכים לנסח או לבחור ביחד חלופות העומדות בפניהם. לאחר מכן, ההחלטה אינה מיוחסת עוד לאדם יחיד שהוא חבר בקבוצה.

ההחלטות שמתקבלות על ידי קבוצות שונות לרוב מאלה שמתקבלות על ידי יחידים. דבר זה משמש במסגרות חברתיות שונות כמו מקומות עבודה, ארגוני התנדבות, קהילות, קבוצת מומחים, מדינות, פורומים בינלאומיים וכדומה.

על פי רעיון הסינרגיה, החלטות המתקבלות באופן קולקטיבי יכולות להיות יעילות יותר מהחלטות שמתקבלות על ידי אדם בודד. כמו כן, להסדרים שיתופיים מסוימים יש פוטנציאל ליצור תוצאות טובות יותר מאשר קבוצה שבה כל אחד פועל לגמרי על דעת עצמו. בתנאים יומיומיים רגילים, קבלת החלטות שיתופית או קבוצתית תהיה מועדפת לעיתים קרובות ותייצר יותר תועלת מאשר קבלת החלטות אינדיבידואלית כאשר יש זמן להתלבטות, דיון ודיאלוג ראויים. ניתן להשיג זאת באמצעות שימוש בוועדות, צוותים, קבוצות, שותפויות או תהליכים חברתיים שיתופיים אחרים.

במקרים מסוימים, יכולים להיות גם חסרונות לשיטה זו. במצבי חירום קיצוניים או במצבי משבר, צורות אחרות של קבלת החלטות עשויות להיות עדיפות שכן ייתכן שיהיה צורך לנקוט פעולות חירום עם פחות זמן להתלבטות. דוגמה נפוצה למצבים כאלה הם קבלת החלטות על ידי מפקדים בצבא או מפקדי כיבוש אש.

קיימים שיקולים נוספים להערכת ההתאמתה של מסגרת קבלת החלטות. לדוגמה, לעיתים עלול להתקיים קיטוב קבוצתי, דבר שגורם לכך שקבוצה תקבל החלטות קיצוניות יותר מאלה של חבריה הפרטיים. דוגמה אחרת לכשל של החלטה קבוצתית הוא חשיבת יחד כאשר השאיפה להשיג החלטה משותפת גורר להסכמה נמהרת או כאשר חברי הקבוצה מרגישים אחריות מופחתת שכן האחריות על נכונות ההחלטה מתחלקת על כלל חברי הקבוצה. דוגמה לכך היא ההחלטה על הפלישה למפרץ החזירים.

קיימות שיטות מובנות לקבלת החלטות בקבוצה כמו קבלת החלטות בקונצנזוס (כולל קונצנוזס רך), הצבעת רוב, הצבעת ניקוד (שבה כל אחד נותן ניקוד להצעה מסוימת וזו בעלת הניקוד הגבוה ביותר מנצחת) שיטת דלפי ועוד.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545767505171
* LCCN: sh85036201

 |
**ג'וזף מאגליוקו** (באנגלית: **Joseph Magliocco**‏; 29 ביוני 1898 - 28 בדצמבר 1963) אשר נודע בכינוי "**ג'ו עין הרע**" (**Joe Evil Eye**) היה מאפיונר אמריקני ממוצא איטלקי אשר הנהיג את משפחת פרופאצ'י, אחת מחמש משפחות הפשע בניו יורק. ב-1962 היה מעורב בניסיון של ג'וזף בוננו להשתלט על עולם הפשע הניו יורקי, ניסיון שנכשל ואילץ את מאגליוקו לפרוש מהנהגת המשפחה. הוא נפטר כעבור שנה מהתקף לב.

ביוגרפיה
--------

מאגליוקו נולד בשם **ג'וזפה מאגליוקו** ב-29 ביוני 1898 בעיירה פורטלה די מארה במחוז מיסיילמרי שבסיציליה. בגיל צעיר הוא היגר לארצות הברית והפך להיות מעורב בהימורים לא חוקיים ובאיסוף דמי חסות. ב-1928 הפך גיסו ג'ו פרופאצ'י לקאפו (בוס) של משפחת פשע עצמאית בברוקלין. פרופאצ'י מינה את מאגליוקו לסגן שלו. באותה שנה הוא נעצר בידי משטרת קליבלנד על אחזקת נשק לא חוקי. ב-1931 פרצה מלחמת הקסטלמארזים שסיבכה את כל מנהיגי הכנופיות הניו יורקיות. פרופאצ'י ומאגליוקו עשו מאמץ להישאר נייטרלים, ועם סיום המלחמה אושרר מעמדם כבוס וסגן בוס בהתאמה. הם שמרו על מעמד זה במשך 34 שנים.

ב-1957 השתתף מאגליוקו בוועידת אפלאצ'ין - ועידה של כל מנהיגי המאפיה האיטלקית בארצות הברית. הוועידה הפכה לפיאסקו כאשר ה-FBI פשט על הפגישה. המאפיונרים נמלטו לכל רוח, אולם 60 מהם נלכדו, ביניהם מאגליוקו. ב-13 בינואר 1960 הורשעו מאגליוקו ו-21 נוספים בקשירת קשר והוא נידון לחמש שנות מאסר. עם זאת, ב-28 בנובמבר 1960, בית משפט לערעורים של ארצות הברית ביטל את פסקי הדין. ב-27 בפברואר 1961 נחטף מאגליוקו יחד עם ארבעה בכירים נוספים במשפחת פרופאצ'י בידי ג'ו גאלו שדרש כופר תמורת שחרורם. בעזרת משא ומתן מוצלח הצליח פרופאצ'י להביא לשחרורם של החטופים. מיד לאחר מכן פתח פרופאצ'י במלחמה כנגד גאלו והצליח להרוג ולפצוע רבים מאנשיו.

ב-6 ביוני 1962 מת פרופאצ'י מסרטן הכבד ומאגליוקו הפך דה פקטו לראש המשפחה. עם זאת, ועידת המאפיה לא אישרה את מועמדותו לתפקיד. בניסיון לגרום לראשי שאר המשפחות להכיר בו כמנהיג המשפחה, מאגליוקו הגביר את קצב הלחימה כנגד גאלו ואנשיו. גאלו הגיב בסדרת ניסיונות התנקשות כנגד אנשיו של מאגליוקו.

זועם על שאר ראשי המשפחות, מאגליוקו כרת ברית עם ג'וזף בוננו - מנהיג משפחת בוננו. יחד הם תכננו לרצוח את טומי לוצ'זה, קרלו גמבינו, סטפנו מגדינו ופרנק דה סימון, ולהשתלט על ועדת ראשי המאפיה. מאגליוקו הטיל על ג'וזף קולומבו לרצוח את גמבינו, אולם קולומבו בגד בו וסיפר לגמבינו על כל פרטי התוכנית. גמבינו כינס ישיבת חירום של הוועדה, והתברר שהמוח האמיתי מאחורי הפרשה היה בוננו. הוועדה דרשה ממאגליקו ובוננו לבוא ולהסביר את מעשיהם. מאגליקו הופיע והודה בכל, ולאור מצבו הבריאותי הרופף הוחלט להטיל עליו עונש מקל יחסית: קנס של 43,000 דולר והעברת ההנהגה על משפחת קולומבו לידי ג'וזף קולומבו. בוננו נעלם ואיש לא ראה אותו במשך שנתיים. שבועיים לאחר מכן, ב-28 בדצמבר, מת מאגליוקו מהתקף לב.

בשנת 1969 נפלו לידי ה-FBI הקלטות של המאפיונר סם די קוואלקנטה בהן הוא טוען שמאגליוקו הורעל בידי בוננו. בעקבות כך, פתחו חוקרי ה-FBI את קברו של מאגליוקו וביצעו נתיחה של הגופה. החוקרים לא גילו עקבות רעל בגופה והיא נטמנה מחדש.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'וזף מאגליוקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Civil Rights Cited: Judges Find Evidence Not Sufficient to Prove Crime"
2. ↑  The last godfather : Joseph Massino and the fall of the Bonanno crime family
3. ↑  "L.I. Autopsy Finds No Poison in Body of a Mafia Leader"
**ג'וזף "ג'ו" א. טופאלו** (באנגלית: **Joseph "Joe" E. Tofalo**; נולד ב-18 בינואר 1962) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות הצוללות בצי, כמפקד כוח הצוללות באוקיינוס האטלנטי ומפקד פיקוד הצוללות של נאט"ו.

ביוגרפיה
--------

טופאלו גדל בעיירה וייטסבורו מדינת ניו יורק ובמדינות נוספות בארצות הברית בהן הוצב אביו. אביו פרנסיס שירת במשך 35 שנים כקצין בצי ארצות הברית ואמו מרגרט הייתה מהנשים הראשונים ששירתו בצי לאחר שהתנדבה לכך במהלך מלחמת העולם השנייה.

ב-1983 סיים לימודי תואר ראשון בהצטיינות במדעי המחשב מהאקדמיה הימית של ארצות הברית. הוא בעל תואר שני בניהול הנדסי מהאוניברסיטה הקתולית של אמריקה. 

לאחר הלימודים הצטרף לצי ארצות הברית והוכשר כאיש צוות בצי הצוללות. שירת כקצין בצוללת התקיפה "USS Flasher", בצוללת הטילים המונחים מסדרת אוהיו "USS מישיגן", ובצוללת התקיפה מסדרת לוס אנג'לס "USS מונטפלייר". פיקד על צוללת הטילים המונחים מסדרת אוהיו "USS מיין" ומספטמבר 2005 עד ספטמבר 2007 פיקד על פלגת הצוללות 3.

בדצמבר 2009 קודם לדרגת אדמירל משנה ומונה לעוזר לסגן לענייני מבצעים משותפים בפיקוד כוחות הצי. באוגוסט 2011 מונה למפקד קבוצת הצוללות 10. בדצמבר 2013 מונה לראש ענף לוחמה תת-ימית במטה הצי. 

בספטמבר 2015 מונה למפקד כוחות הצוללות של צי ארצות הברית, מפקד כוח הצוללות באוקיינוס האטלנטי ומפקד פיקוד הצוללות של נאט"ו. הוא מילא תפקיד זה עד אוגוסט 2018.

טופאלו נשוי לסוזן והם הורים לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וזף טופאלו** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הצי

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה באתר הזיכרון של הצי האמריקאי
2. ↑  Submarine Squadron 3 Changes Command, אתר צי ארצות הברית, 19 בספטמבר 2007
3. ↑  Suzanne L. Tofalo, CPLP
**ג'וזף מנסה** (באנגלית: **Joseph Mensah**; נולד ב-29 בספטמבר 1994) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הקשר השמאלי.

קריירה
------

מנסה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ליברטי פרופשיונלס מליגת העל הגנאית. בינואר 2014 הושאל לסלביה פראג מליגת העל הצ'כית.

ב-1 באוגוסט 2014, חתם מנסה בהורסנס מליגת העל הדנית. ב-13 בספטמבר 2015, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד קוגה.

בקיץ 2018 חתם בספסי ספאנטו ג'ורג' מליגת העל הרומנית.

ב-19 ביולי 2019, חתם באיסטנבולספור מהליגה השנייה בטורקיה.

ב-6 בפברואר 2020, חתם מנסה בבני יהודה. 3 ימים לאחר מכן, מנסה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד מ.ס. אשדוד. ב-15 ביוני, רשם את משחקו האחרון בקבוצה בו גם כבש את שערו היחיד בקבוצה, במשחק בו ניצחה בני יהודה 1-3 נגד מכבי נתניה.

ב-10 בספטמבר 2020, מנסה חתם בפוליטכניקה יאשי מליגת העל הרומנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאור רחמני, ‏יש רכש: מנסה חתם בבני יהודה עד לתום העונה, באתר ONE‏, 6 בפברואר 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'וזף מנסה"**.
**כריסטין סי. קווין** (באנגלית: **Christine C. Quinn**; ‏נולדה ב-25 ביולי 1966) היא פוליטיקאית אמריקאית, חברת המפלגה הדמוקרטית. יושבת ראש מועצת עיריית ניו יורק משנת 2006. היא הלסבית המוצהרת הראשונה והאישה הראשונה בתפקיד זה.

ביוגרפיה
--------

קווין נולדה בגלן קוב שבניו יורק.

בשנת 1991 ניהלה קווין את מסע הבחירות של תומאס דוויין, למועצת עיריית ניו יורק. לאחר שנבחר הייתה ראש הצוות שלו במשך 5 שנים. לאחר מכן עבדה כמנכ"לית מיזם נגד אלימות, בעיר ניו יורק בשנים 1998-1996 וכן התמנתה לחברה בקשרי הקהילה עם משטרת ניו יורק על ידי ראש העיר רודי ג'וליאני.

בשנת 1999 נבחרה קווין לחברת מועצת העיר ניו יורק, ממחוז 3, לאחר שהחליפה בתפקיד את דווין, שנבחר לסנאט במדינת ניו יורק וכיהן בתפקיד עד שנת 2012. בינואר 2006 לאחר 7 שנים כחברת מועצת העיר לתפקיד היא נבחרה לתפקיד יושבת ראש מועצת עיריית ניו יורק.

היא שימשה כיושבת ראש ועדת הבריאות של העיר. היא נבחרה שוב לחברת מועצה בשנת 2009 ונבחרה בשנית לתפקיד יושבת ראש מועצת העיר בשנת 2010.

ב-10 במרץ 2013 הודיעה קווין על מועמדותה לתפקיד ראש עיריית ניו יורק ואם תנצח תהיה ללסבית הראשונה ולאישה הראשונה בתפקיד זה. בפריימריס של המפלגה הדמוקרטית לקביעת מועמד/ת המפלגה לראשות העירייה נחלה תבוסה כשקיבלה רק כ-15.5 אחוז מקולות המצביעים.

חייה האישיים
------------

ב-19 במאי 2012 נישאה קווין לבת זוגה, עורכת הדין קים קטולו, באירוע מתוקשר. הזוג מתגורר בצ'לסי שבמנהטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטין קווין** בוויקישיתוף
* כריסטין קווין, ברשת החברתית טוויטר
* יצחק בן-חורין, תעשה היסטוריה? לסבית רצה לראשות ניו יורק, באתר ynet, 11 במרץ 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011134086
* VIAF: 179744031
* WorldCat: lccn-no2011134086

 |
**הווארד בריל** (באנגלית: **Howard Brill**; ‏14 באוקטובר 1915 - 1 בפברואר 1980), היה אתלט יהודי-אמריקאי, מקום רביעי באליפות ארצות הברית ומקום 11 בעולם (1938) בהדיפת כדור ברזל.

ביוגרפיה
--------

בריל נולד וגדל בניו יורק למשפחה יהודית.

בתחרות שנערכה בניו יורק ב-28 במאי 1938 קבע בריל בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 15.74 מטר. שבוע לאחר מכן, באליפות IC4A(אנ') שנערכה בניו יורק ב-2 ביוני הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.62 מטר ובאליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה הוא סיים במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.26 מטר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* הדיפת כדור ברזל: 15.74 מטר (1938)

לקריאה נוספת
------------

* **Day by day in jewish sports history**, עמוד 156

קישורים חיצוניים
----------------

* הווארד בריל, באתר *Track and Field Statistics* (באנגלית)
* HISTORY OF US NATIONALS RESULTS: SHOT PUT – MEN, באתר TRACK & FIELD NEWS

הערות שוליים
------------

1. ↑  IC4A CHAMPIONSHIPS 1876-1942, באתר *GBR Athletics* (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הווארד בריל"**.
**הוהנצולרן-הייגרלוך** (**Hohenzollern-Haigerloch**) הייתה ענף בשושלת הוהנצולרן. נסיכי השושלת שלטו בנסיכות קטנה בדרום מערב גרמניה עד לשנת 1849, בה סופחה הנסיכות לפרוסיה.

היסטוריה
--------

בשנת 1576 מת קרל הראשון, רוזן הוהנצולרן, ונחלתו חולקה בין שלושת בניו; אייטל פרידריך הרביעי, רוזן הוהנצולרן ירש את הוהנצולרן-הכינגן, קרל השני, רוזן הוהנצולרן-זיגמרינגן ירש את הוהנצולרן-זיגמרינגן, וכריסטוף, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך ירש את הוהנצולרן-הייגרלוך. בשנת 1634 מת קרל, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך ללא ילדים, ונחלתו עברה להוהנצולרן-זיגמרינגן.

בשנת 1681 הוקמה הוהנצולרן-הייגרלוך מחדש על ידי פרנץ אנטון, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך - בנו של מיינהרד הראשון, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן, והיא התקיימה שוב עד למותו של פרנץ כריסטוף אנטון, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך בשנת 1767.

טירת הייגרלוך

שליטי הוהנצולרן-הייגרלוך
------------------------

### הקמה ראשונה

* כריסטוף 1576-1592
* יוהאן כריסטוף 1592-1620
* קרל (1620-1634)

### הקמה שנייה

* פרנץ אנטון 1681-1702
* פרדיננד לאופולד 1702-1750
* פרנץ כריסטוף אנטון 1750-1767

קישורים חיצוניים
----------------

* הוהנצולרן-הייגרלוך
**תאודור ז'אק ראלי** (באנגלית: **Théodore Ralli**; ביוונית: **Θεόδωρος Ράλλης**; ‏  16 בפברואר 1852 – 2 באוקטובר 1909) צייר יווני בצבעי מים שעבד בעיקר בצרפת וצייר במצרים.

הוא צייר יצירות ז'אנר, פורטרטים, דמויות מקומיות, נושאים אדריכליים, פנים עם דמויות ובעלי חיים. אבל הוא ידוע בעיקר בזכות ציוריו האוריינטליסטיים.

ביוגרפיה
--------

הוא נשלח לפריז בחסות המלך אותון של יוון ולמד אצל ז'אן-לאון ז'רום, צייר ופרופסור צרפתי בבית הספר לאמנויות יפות, ואצל ז'אן-ז'ול-אנטואן לקומטה דו נואי, שניהם ידועים בציוריהם האוריינטליסטיים.

לאחר מכן נסע ראלי לצפון אפריקה ובמזרח התיכון, והתיישב לזמן מה בקהיר, מצרים. כאן הוא מצא את השראתו למיסטיקה הרומנטית ולחושניות של ציוריו האוריינטליסטיים הרבים. ציורי הז'אנר האחרים שלו היו לרוב זכרונות נוסטלגיים מהחיים והמנהגים של מולדתו היוונית, שאותם תיאר בחרדת קודש עדינה ומרגשת. ציוריו נעשו תוך תשומת לב רבה לפרטים, תוך הקפדה רבה על תלבושות והבעות פנים. מקורות האור המגוונים בציוריו כגון קרני אור, נרות או הגחלים הזוהרות באח מוצגים בצבעים רכים.

התערוכה הראשונה של ראלי הייתה בסלון בפריז בשנת 1875. מ-1879 הציג באופן קבוע באקדמיה המלכותית בלונדון. הוא היה חבר באגודת האומנים הצרפתית שם קיבל ציון כבוד ב-1885, ומדליית כסף ב-1889 על כל עבודתו. הוא הציג את ציוריו בסלון דה רואן (1897, 1903, 1906 ו-1909) וגם באתונה במהלך המשחקים האולימפיים של 1896. הוא גם שימש כשופט בתחרות ב-1900 בתערוכה העולמית של פריז. בשנת 1901 הוא הפך לאביר של לגיון הכבוד.

לאחר מותו הוא נשכח. שמו אפילו לא נכלל במילון גרוב לאמנות. רוב ציוריו נמצאים עדיין באוספים פרטיים ורק מוזיאונים בודדים רכשו אי פעם את יצירותיו. כמה מציוריו נמכרו במכירה פומבית במאה ה-20, אך קיבלו מחירים צנועים. עם זאת, במאה ה-21, ציוריו התגלו מחדש והם נמכרים במחירים שהם פי עשרה מאלה שהיו כמה שנים קודם לכן. הם ומשיגים מחירים מ-30,000 עד 100,000 אירו.

ב-14 בנובמבר 2007 נמכר ציור שלו ב-200,000 אירו בסותביס בלונדון, ובינואר 2008, הציור עצמו נמכר במחיר שיא של 670,000 אירו לאספן יווני במכירה פומבית בגנט, בלגיה. לאחר מכן, נמכר ציור שמן על בד שלו, על ידי בונהמס בלונדון ב-25 במאי 2008, והשיגה מחיר של 600,000 ליש"ט.

גלריה
-----

* אישה ממגארהאישה ממגארה
* צ'רקסית עושה אמבטיהצ'רקסית עושה אמבטיה
* על הספינהעל הספינה
* הקטורתהקטורת
* הפליטיםהפליטים
* שבעת הרבנים בירושליםשבעת הרבנים בירושלים
* מדיאהמדיאה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאודור ראלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rallis Theodoros (1852 Constantinople - 1909 Lausanne)
2. ↑  Benezit, E. Dictionnaire des Peintres, Sculpteurs, Dessinateurs et Graveurs - Librairie Gründ, Paris, 1976;
3. ↑  See Bonhams own catalogue, re. 'The Greek Sale' of 20/5/08, Lot 36, p42-45, four pages of illustration.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1075387752
* ISNI: 0000 0000 6706 881X
* LCCN: no00097064
* NLG: 199617
* RKD: 65498
* SUDOC: 118450530
* ULAN: 500063718
* VIAF: 51241966
* WorldCat: lccn-no00097064

 |
**תאודורה מאמסה** הייתה חברה בקבוצה אינטלקטואלית של נאופלאטוניסטים באלכסנדריה בסוף המאה ה-5 ותחילת המאה ה-6.

היא הייתה תלמידתם של איסידורוס ושל דמאסקיוס, שהקדיש לה את חיבורו הביוגרפי "חיי איסידורוס", הידוע גם בשם "היסטוריה פילוסופית", לאחר שכתב אותו לבקשתה.

ביוגרפיה
--------

תאודורה הייתה בתם של קירינה ודיוגנס, וכמו יאמבליכוס, הייתה צאצאית לשושלת מלכותית של אמסה (אנ') (כיום חומס שבסוריה).

האסכולה הנאופלאטונית האתונאית הצמיחה חסידים בקרב תלמידים פגניים סורים ומצריים בשלהי המאה ה-5, ותאודורה, יחד עם שלוש אחיותיה הצעירות, למדה פילוסופיה בבית הספר של איסידורוס באלכסנדריה. זה יכול היה להיות בשנות ה-480 של המאה הקודמת, כאשר איסידורוס כבר היה מבוסס היטב בתוך החוג האינטלקטואלי האלכסנדרוני, או בשנות ה-490, לאחר שובו מאתונה. היא הייתה מומחית גם בפואטיקה ודקדוק, מתמטיקאית בקיאה בגאומטריה ובאריתמטיקה גבוהה.

היא הייתה נאופלאטוניסטית מסוגו של יאמבליכוס, כלומר פגנית אדוקה. לדברי פוטיוס, שכתב שלוש מאות שנים מאוחר יותר, היא ביצעה טקסים פגניים ופעולות תאורגיות: הוא מתאר אותה בתור "הלנה באמונתה הדתית" ואת אבותיה, "כולם בדרגה הראשונה בהתנהגות לא יאה של עובדי אלילים".

החיבור "חיי איסידורוס" של דמאסקיוס ממחיש את הקלות בה עבר החוג הפילוסופי שאליו השתייכה תאודורה בסוף המאה ה-5 וראשית ה-6 בין אתונה, אלכסנדריה ואפרודיסיאס.

אין תיעוד לכך שתאודורה ברחה לפרס יחד עם הפילוסופים האחרים לאחר פקודתו של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, לסגור את בית הספר האפלטוני באתונה בשנת 529.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  פוטיוס, **ביבליותקה**, קודקס 181
**פרנץ מיכאל כץ** (בגרמנית: **Franz Michael Katz**‏; 1782 – 28 במאי 1851) היה צייר דיוקנאות גרמני וצייר מיניאטורות, שרטט, מורה לאמנות, סוחר אמנות ואספן אמנות.

ביוגרפיה
--------

כץ למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף במשך חמש שנים בהנהלת יוהאן פיטר לנגר.

בשנת 1805 התיישב בקלן כצייר פורטרטים ומיניאטורות. שם הקים גם "בית ספר לציור ומכון לציור" בשנת 1812, במוסדות אלה הכשיר אמנים צעירים משני המינים וזכה במהרה למוניטין כמוסד חינוכי פרטי טוב, בקרב המעמדות העשירים באוכלוסיית קלן.

בין התלמידיו היו קרל יוזף בגס, אוטו גרסהוף ופרנץ איטנבאך.

כץ היה חבר ב"אגודה האולימפית" שהוקמה בקלן בשנת 1809 על ידי פרדיננד פרנץ ולראף ויוהאן קספר שוג (1766–1818), שהוקדשה במיוחד לאמנות ולספרות.

כאספן פרטי הוא יצר אוסף חשוב של ציורים, תחריטים ויציקות גבס על בסיס פסלים עתיקים. אולם בשנת 1847 נאלץ כץ לפרק את האוסף ולמכור אותו כדי לכסות את חובות נושיו.

אשתו של כץ קרולינה (קרולינה) אופהוף הייתה גם ציירת וציירת מיניאטורית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Katz, Franz. In: Hans Vollmer (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 19: Ingouville–Kauffungen. E. A. Seemann, Leipzig 1926, S. 595.
2. ↑  Katz, Franz. In: Johann Jakob Merlo, Eduard Firmenich Richartz (Hrsg.), Hermann Keussen (Mitwirkung): Kölnische Künstler in alter und neuer Zeit. Nachrichten von dem Leben und den Werken kölnischer Künstler. Verlag L. Schwann, Düsseldorf 1895, Sp. 476

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14954221s (data)
* GND: 130461717
* RKD: 43617
* VIAF: 230691204
* WorldCat: viaf-230691204

 |
**כריסטין מבומה** (באנגלית: **Christine Mboma**; נולדה ב-22 במאי 2003) היא אתלטית נמיבית. היא סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020) בריצת 200 מטר ושיאנית אפריקה ובעלת תוצאת השנה בעולם (2021) בריצת 400 מטר.

ביוגרפיה
--------

### 2021

באליפות זמביה שנערכה בלוסקה, בירת זמביה ב-11 באפריל 2021 קבעה מבומה בריצת 400 מטר שיא אפריקה חדש, שיא עולם עד גיל 20 ואת תוצאת השנה בעולם של 49.24 שניות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן 30 שנים של גריט ברואר מגרמניה המזרחית (49.42 שניות). שבוע לאחר מכן, היא שיפרה את שיאה והעמידה אותו על תוצאה של 49.22 שניות. ביוני שיפרה אותו שוב ל-48.54 שניות.

#### סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה מבומה במדליית כסף בריצת 200 מטר בשיא עולם עד גיל 20 של 21.81 שניות, אחרי אליין תומפסון-הרה מג'מייקה שקבעה את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים של 21.53 שניות ולפני גבריאל תומאס מארצות הברית (21.87 שניות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 200 מטר: 21.78 שניות (2021), **שיא עולם עד גיל 20**
* ריצת 400 מטר: 48.54 שניות (2021), **שיא אפריקה**, **שיא עולם עד גיל 20**
* ריצת 800 מטר: 2:03.27 דקות (2021)

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* כריסטין מבומה, ברשת החברתית אינסטגרם

* כריסטין מבומה, באתר olympedia.org

* כריסטין מבומה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* אתר למנויים בלבד אמיר ענבר, בגלל רמות הטסטוסטרון שלה, אסרו עליה לרוץ 400 מטר. אז היא זכתה בכסף ב-200 מטר, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14913394

 |