recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אולוס קלאודיוס כאראקס** (בלטינית: **Aulus Claudius Charax**) היה סנאטור והיסטוריון רומאי במאה ה-2 לספירה, שהחזיק במספר תפקידים בשירות הקיסר. הוא שירת כקונסול בנונדיניום (תקופת שירות קצרה משנה אחת) אפריל–יוני 147 לספירה, לצד עמיתו הקונסול קווינטוס פופיקיוס קורנוטוס (אנ'). כאראקס כתב חיבור היסטורי בארבעים ספרים בשם "הלניקה" (Hellenika), שמתוכו שרדו רק קטעים.

חייו
----

מסלול המשרות של כאראקס ידוע בחלקו מתוך כתובת יוונית שהוצבה בפרגמון. כתובות במקומות אחרים באסיה הקטנה ויוון מספקות פרטים אחרים על חייו.

ייתכן ובמהלך מסעותיו בפרובינקיות המזרחיות, הקיסר אדריאנוס פגש את כאראקס. יש שפע של עדויות שכאראקס היה אמיד מאד; נכסיו כללו מפעל גדול לאריחים. בהיותו די עשיר ואדם תרבותי, הוא ככל הנראה קסם לקיסר ההלנופיל (אוהב התרבות ההלניסטית) שהחליט להקל על בחירתו לקוואיסטור; משרה זו הכניסה אותו לסנאט. הכתובת מפרגמון מאשרת שכאראקס כיהן במשרתו בפרובינקיה של סיציליה, ואז מוסיפה את ההערה המתמיהה שהוא נבחר למלא מקום פנוי (אנ')‏ – inter aedilicios, או כאיידיל – מה שהיה הגיוני יותר אם כאראקס דילג על משרת הקוואיסטור. ייתכן, אם כן, שהאדם שכתב את הכתובת התבלבל לגבי בחירתו זו של כאראקס.

לאחר מכן התקדם כאראקס למשרת פראיטור, ולאחריה הוא קודם בקצב מהיר. הוא מונה לקוראטור של ויה לטינה (אנ'), וכיהן במשרה זו בין השנים 138–141 לערך. מיד לאחר מכן מונה ללגאטוס או מפקד הלגיון השני אוגוסטה, שהיה מוצב בפרובינקיה בריטניה, ובמשרה זו כיהן בין השנים 141–144 לערך. במרוצת השנים הללו היה הלגיון עסוק במלחמות של המושל קווינטוס לוליוס אורביקוס בסקוטלנד, ובבנייתה של חומת אנטונינוס. לאחר מכן היה כאראקס מושל פרובינקיה קיליקיה (אנ'), וכיהן במשרה זו עד סביבות זמן כהונתו כקונסול.

בשלב זה המידע בכתובת של פרגמון מסתיים, והדבר מצביע על כך שהיא נכתבה זמן קצר לאחר תקופת הקונסולות של כאראקס. כאן נוספים פרטי מידע מתוך הכתובות האחרות. כאראקס בנה על חשבונו את אולם הכניסה (propylon) לאסקלפיאיון (Asklépiéion) בפרגמון. כתובת אחרת מספרטה מעידה שהוא היה פאטרונומוס (Patronomos, "שומר החוק") בסביבות אמצע המאה ה-2; זו הייתה משרה שלעיתים החזיקו בה נכרים מכובדים.

### אזכור היהודים בחיבורו

סטפנוס מביזנטיון מצטט בערך "עברים" במילונו הגאוגרפי את כאראקס, שאומר ש"כך נקראים יהודים על שם אברמון (אברהם)". אולם לא ניתן לדעת באיזה הקשר התייחס כאן כאראקס ליהודים. ההסבר לפיו מקור השם "עברים" הוא בשם "אברהם", נמצא כבר בקטעים מתוך חיבורו של הסופר היהודי-הלניסטי ארתפנוס (המאה ה-2 לפנה"ס), אולם הצורה הכמו-יוונית "אברמון" אינה ידועה משום מקום אחר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  M. Stern, **Greeks and Latin Authors on Jews and Judaism**, Vol.2, CIII. Claudius Charax of Pergamum, pp. 160–161 (מנחם שטרן)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118836285
* LCCN: n85240506
* NTA: 069888981
* RERO: 02-A010065571
* SUDOC: 140819797
* VIAF: 38361842
* WorldCat: lccn-n85240506

 |
**סלומון קלאס** (**Salomon Klass**;‏ 17 באפריל 1907, הלסינקי, הדוכסות הגדולה של פינלנד (האימפריה הרוסית) – 22 במרץ 1985, סטוקהולם, שוודיה) היה מפקד פלוגה בדרגת סרן בצבא הפיני ואחד משלושת היהודים שסירבו לקבל את עיטור צלב הברזל הגרמני שהוענק להם במלחמת העולם השנייה.

קורות חייו
----------

סלומון קלאס נולד ב-1907 בהלסינקי לירחמיאל ובתיה-בריינה קלאס שהיגרו בסביבות שנת 1900 מלטביה. הוא התנדב לשירות במיליציית "המשמר הלבן" (אנ') הלאומנית הפינית והגיע בה לתפקיד מפקד פלוגה. בשל גילויי אנטישמיות נאלץ ב-1933 לעבור מיחידתו. ב-1935 עלה לארץ ישראל ובה הצטרף לשורות האצ"ל.

ב-1939, עוד לפני פרוץ מלחמת העולם, נקרא לשירות מילואים בארץ הולדתו, וכך נקלע למלחמת החורף נגד ברית המועצות. במהלך הקרבות פיקד על יחידה שהגנה על אחד האיים בימת לדוגה וספגה אבדות כבדות. ב-24 בפברואר 1940 נפצע ואיבד את הראייה באחת מעיניו. למרות נכותו חזר בסתיו אותה שנה לשירות פעיל בהדרכת טירונים. עם פרוץ מלחמת ההמשך, שבה לקח חלק הצבא הגרמני, מונה קלאס למפקד פלוגה בגדוד חי"ר שהוכפף לפיקוד ארמיית נורווגיה של הוורמאכט.

קלאס, ששלט בגרמנית, בא במגע יומיומי עם חיילים גרמנים ואוסטרים. למרות יהדותו זכה ליחס הוגן. בזכרונותיו סיפר קלאס שבביקור פתע של מפקד גרמני נשאל למוצאו לשמע המבטא הגרמני שלו. קלאס ענה ששפת אימו היא יידיש, והקצין ענה "אין לי שום דבר אישי נגדך כיהודי", הצדיע במועל יד ועזב את האוהל.

ב-1942 נמנה סלומון קלאס עם המומלצים להענקת עיטור צלב הברזל הגרמני (דרגה 2), אך ביקש ממפקדו למחוק את שמו מהרשימה. תחת זאת הוענק לו עיטור מסדר צלב החירות (אנ') הפיני (דרגה 3). שני יהודים נוספים מצבא פינלנד, קצין הרפואה רב-סרן ליאו סקורניק והחובשת דינה פוליאקוף (לימים דינה שטילר, תושבת ישראל), סירבו אף הם לקבל את העיטור הגרמני.

אחרי השחרור מהצבא בתום מלחמת העולם עקר קלאס לשוודיה שם עסק בפרוונות כאביו לפניו. הוא נפטר בסטוקהולם ב-1985.

סלומון קלאס העלה על הכתב את קורותיו במלחמה – "זיכרונות ממלחמת החורף וממלחמת ההמשך 1939–1945" (*Minnen från Vinterkriget och Fortsättningskriget 1939–1945*).

ראו גם
------

* יהדות פינלנד

לקריאה נוספת
------------

* Hannu Rautkallio, "Cast into the Lion's Den: Finnish Jewish Soldiers in the Second World War", *Journal of Contemporary History* 29 (1), 1994, pp. 53–94
* John B. Simon, *Strangers in a Stranger Land: How One Country's Jews Fought an Unwinnable War alongside Nazi Troops… and Survived*, 2019, pp. 175–186 מסת"ב 978-0-7618-7149-1

קישורים חיצוניים
----------------

* בני מיכלסון, "החיילים היהודים בצבא פינלנד במלחמת העולם השנייה", באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* אביבה לורי, האנו ריימה, יהודים לחמו בשורות הנאצים. זה קרה בפינלנד, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  לטביה הייתה עד 1918 חלק מן האימפריה הרוסית
2. ↑  בתחילת 1942 עברו הכוחות הגרמניים בפינלנד לפיקוד ארמיית לפלנד של הוורמאכט
3. ↑  חיבורו, שנכתב בשוודית, לא פורסם בדפוס; קטעים מופיעים באתר "Fenno Judaica"
**יבגני אלכסנדרוביץ' קפלניקוב** (ברוסית: **Евгений Александрович Кафельников**; נולד ב-18 בפברואר 1974 בסוצ'י) הוא טניסאי עבר רוסי. דורג במקום הראשון בעולם בטניס (3 במאי 1999) בדירוג הסבב ה-ATP. הוא אלוף אולימפי ביחידים (סידני 2000).

במהלך קריירת הטניס שלו, זכה קפלניקוב ב-53 תארים, מהם 6 תארים בטורנירי גראנד סלאם. 26 מהם תארים ביחידים (2 גראנד סלאם) ו-27 מהם תארים בזוגות (4 גראנד סלאם).

קפלניקוב הוא שחקן הטניס האחרון, שזכה באותה שנה בשני תארים בטורניר גראנד סלאם, הן בטורניר היחידים והן בטורניר הזוגות (אליפות צרפת הפתוחה בשנת 1996).

ביוגרפיה
--------

באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 1996 זכה קפלניקוב בתואר, לאחר שניצח במשחק הגמר את מייקל שטיך מגרמניה ב-3 מערכות, 7–6(7–4), 5-7, 7–6(7–4). בשלב חצי הגמר הוא ניצח את פיט סמפראס מארצות הברית (1 בעולם) ב-3 מערכות. הוא זכה גם בטורניר הזוגות, ביחד עם דניאל ואצק מצ'כיה.

בשנת 1997 זכה קפלניקוב בטורניר זוגות לגברים ביחד עם דניאל ואצק, הן באליפות צרפת הפתוחה והן באליפות ארצות הברית הפתוחה. בסוף השנה, הוא הגיע למשחק הגמר באליפות סבב המאסטרס העולמי שבו הפסיד לפיט סמפראס ב-3 מערכות (3–6, 2–6, 2–6).

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 1999 זכה קפלניקוב בתואר לאחר שניצח במשחק הגמר את תומאס אנקוויסט משוודיה ב-4 מערכות, 6-4, 0-6, 3-6, 7–6(7–1).

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 2000 הגיע קפלניקוב למשחק הגמר באליפות בו הפסיד לאנדרה אגאסי מארצות הברית ב-4 מערכות (6–3, 3–6, 2–6, 4–6) ולא הצליח להגן על תוארו.

### אלוף אולימפי

באולימפיאדת סידני (2000) זכה קפלניקוב במדליית זהב לאחר שניצח במשחק הגמר את טומי האס מגרמניה ב-5 מערכות (7–6(7-4), 6-3, 2-6, 6-4, 3-6).

באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 2002 זכה קפלניקוב בתואר זוגות גברים ביחד עם פול הרהויס מהולנד. שנה לאחר מכן, באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 2003 הוא הגיע שוב למשחק הגמר ביחד עם פול הרהויס אך הם הפסידו לאחים בוב ומייק בריאן מארצות הברית בשתי מערכות 7-6, 6-3.

### גביע דייוויס

בשנת 2002 זכה קפלניקוב בגביע דייוויס עם נבחרת רוסיה לאחר ניצחון 2-3 בטורניר הגמר, שנערך בהיכל הספורט פריז-ברסי שבצרפת לאחר ניצחון על הנבחרת המארחת.

לאחר קריירת הטניס
-----------------

לאחר פרישתו מקריירת הטניס, בשנת 2005 השתתף קפלניקוב באליפות העולם בפוקר וכן השתתף בסבב טורניר הגולף האירופי. בשנת 2008 השתתף באליפות רוסיה הפתוחה בגולף.

כיום, עובד קפלניקוב כפרשן טניס בטלוויזיה הרוסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יבגני קפלניקוב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יבגני קפלניקוב
* יבגני קפלניקוב, ברשת החברתית טוויטר

* יבגני קפלניקוב, באתר olympedia.org

* יבגני קפלניקוב, באתר ה-ATP

* יבגני קפלניקוב, באתר ה-ITF

* יבגני קפלניקוב, באתר גביע דייוויס

* יבגני קפלניקוב, באתר היכל התהילה של הטניס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122781295
* ISNI: 0000 0000 3836 7933
* LCCN: n2001108462
* VIAF: 41192337
* WorldCat: lccn-n2001108462

 |
**אולטן** (בגרמנית: **Olten**) היא עיר בקנטון זולותורן שבשווייץ והעיר הראשית של מחוז הנושא את שמה.

היסטוריה
--------

כמויות משמעותיות של ממצאים מהתרבויות המגדלניות (16,000 עד 14,000 שנים לפני זמננו) נתגלו ליד אולטן. קיימים גם ממצאים המתוארכים לתקופה המזוליתית ולתקופה הנאוליתית, אך אין בנמצא שרידי ישוב ולא ממצאים קרמיים. גם מספרם של ממצאים מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל מוגבל. במקום בו שוכנת אולטן היה ישוב (Vicus) בתקופה הרומית. שמו של היישוב לא ידוע, אך נראה שהייתה לו מידה מסוימת של חשיבות, וסביר להניח שהוא ייצג את קיומו של גשר על פני הנהר. היישוב הרומי נחרב ככל הנראה בסוף המאה ה-3 לספירה. באותה עת נבנו ביצורים על ראש הגשר בפינה הדרום-מזרחית של היישוב הקדום. מבצר זה ננטש במאה ה-4 ומאוחר יותר הוחלף בטירה גדולה יותר הדומה למבצרים מהתקופה הרומית המאוחרת שהגנו על מקומות חצייה של נהר הארה בזלותורן ובברוג.

היישוב מימי הביניים נבנה על יסודות הטירה הרומית. העיר מוזכרת לראשונה במקור משנת 1201 בשם Oltun. במאה ה-13 היה היישוב בבעלותם של רוזני פרובורג, ב-1377 הוא הועבר לבית קיבורג וב-1384 לבית הבסבורג. ב-1407 עברה אולטן לניהולה של העיר בזל, שהשקיעה בתשתיות, אך אלה נחרבו בשריפות שאירעו ב-1411 וב-1422. לאחר השריפה השנייה איבדה בזל את העניין בבנייתה מחדש של אולטן ומכרה אותה לזולותורן ב-1426.

במשך כל ימי הביניים, הייתה אולטן לא הרבה יותר מאשר ראש גשר מבוצר שבו ניתנו כמה שירותים, כמו נפחים ופונדקים. ההנחה היא שבשנת 1600 מנתה אוכלוסייתה כ-500 תושבים. ב-1653 היא איבדה את זכויותיה כעיר, כעונש על תמיכתה במורדים במלחמת האיכרים השווייצרית. מצב זה פתח מסורת ארוכה של מרידה בסמכות באולטן והעיר קיבלה בברכה את הפולשים הצרפתים כמשחררים ב-1798. ב-1814 דיכאה זולותורן מרד נוסף של הפטריוטים של אולטן כנגד החזרה של השלטון השווייצרי על כנו.

בסוף המאה ה-18 הגיעה אוכלוסייתה של אולטן ל-1,000 תושבים. גידול מהיר יותר חל לאחר חיבורה של העיר לרשת הרכבות ב-1856 והעיר הפכה למרכז תעשייתי ולצומת תשתיות וב-1900 מנתה אוכלוסייתה כ-7,000 תושבים. 

בשנות ה-80 של המאה ה-19 התפתחה אולטן להיות המרכז האורבני השני בגודלו בקנטון והיא משכה אליה תשתיות נוספות כמו את בית החולים של הקנטון שנבנה ב-1880, בית ספר לעסקים שנבנה ב-1912 ובית ספר תיכון מרכזי לקנטון שנבנה ב-1938. אוכלוסיית העיר שילשה את עצמה במהלך המאה ה-20 והגיעה ל-21,000 ב-1970, אך מאז היא הצטמצמה במעט.

גאוגרפיה ודמוגרפיה
------------------

שטחה של אולטן הוא 11.5 קמ"ר. מתוכם 12.7% משמשים לחקלאות, 41.9% הם שטחים מיוערים, 40.5% הם שטחים בנויים, 4.6% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.5% הם שטחים בלתי מעובדים. העיר העתיקה של אולטן שוכנת על רצועה שבין נהר ארה לבין נהר דינרן.

נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית אולטן 17,350 תושבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולטן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אולטן
* הערך אולטן במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
2. ↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564441905171
* GND: 4043506-4
* HDS: 001168
* LCCN: n82050869
* MusicBrainz: 917c2b81-3e85-421c-a290-cbaf743a6fc7
* NARA: 10045192
* NKC: ge1168372
* VIAF: 122633033
* WorldCat: lccn-n82050869

 |
**מוֹדוּלַרִיוּת בתוכנה** או **תכנות מודולרי** היא טכניקת עיצוב תוכנה המדגישה את הפרדת הפונקציונליות של תוכנה למודולים עצמאיים הניתנים להחלפה, כך שכל אחד מהם מכיל רק היבט אחד של כלל הפונקציונליות הנדרשת לביצוע.

טכניקה זו של מערכת מיחשוב מתארת את מידת הפריקות שלה, כדי לאפשר החלפה של חלקים או הוספה של חלקים שלא הוגדרו מראש. מערכת מודולרית היא מערכת הבנויה מיחידות משנה, שיכולות להיות זהות או שונות. הרכיבים שלכל אחד יש קיום נבדל ועצמאי, צריכים להיות מסוגלים להתחבר, לתקשר, לתפעל ולהחליף מידע באמצעות ממשק סטנדרטי, כאשר רצוי (אבל לא הכרחי) שיהיו בעלי צמידות רופפת.

בתחום התוכנה, הצורך במודולריות הוא מרכזי. תוכנת מחשב בנויה מסדרה של הוראות לביצוע בעלת מבנה לוגי מסוים. חלוקה של התוכנה לתת מערכות שמבצעות תת-משימות, ואבחנה ברורה בין חלקים שונים בתוכנה, באופן שתפקיד כל חלק מוגדר וברור היטב מאפשרת מודולריות.

אפיון ברור של תפקיד כל חלק ואופן השימוש בו מאפשרים שימוש בחלקים אלה גם בתוכנה אחרת, בצירוף עם חלקים אחרים. שפות תכנות רבות תומכות בצורות שונות של חלוקת התוכנה ליחידות בעלות תפקיד מוגדר, לדוגמה, פרוצדורה (או פונקציה), Unit, אובייקט, פרויקט, וחבילה (package או module). יש חשיבות גדולה להגדרת נקודת התפר בין יחידת תוכנה לשאר החלקים. נקודה זאת נקראת הממשק. מימוש של מודולריות אפשר לראות בשימוש בקובצי DLL שבהם הוכמסו פעולות שונות תוך חשיפת ממשק של פונקציות כלפי חוץ. הדבר אפשר לתוכנה מהודרת להשתמש בפונקציונליות שקיימת בקבצים חיצוניים, ואף איפשר החלפה של קבצים (לצורך שדרוג היכולות או אף שינויים) ללא צורך בהידור מחדש של המערכת הראשית. 

המעבר למתודולוגיה של תכנות מונחה-עצמים שיפר רבות את המודולריות של התוכנות, אף שלפני כן היה קיים מושג של יחידה בשפות פרוצדורליות. השימוש בטכנולוגיית OLE ו-COM של מיקרוסופט בסביבת חלונות אף הוא הוסיף יכולת נוספת למודולריות של התוכנות, כך שניתן להוסיף יחידות תכנותיות שהוגדרו מראש, ושאף נכתבו בשפות אחרות לסביבה קיימת. כך למשל, התפיסה הרווחת בשפת VB הייתה שימוש בפקדי OCX שנכתבו בשפות אחרות, בסביבת הפיתוח שלה. למעשה נוהג די רווח של מיקרוסופט הוא לייצר מנוע שקיים כרכיב ActiveX עצמאי כמו בנגן המדיה או בדפדפן ה-IE, ולפתח סביבו תוכנה שלמה. בשיטה זו מפתחים בסביבת חלונות יכולים לעשות אף הם שימוש באותו מנוע ללא הגבלה בשפה שהם כותבים. 

מלבד האפשרות ליצור תוכנה על ידי צירוף של יחידות תוכנה מוגדרות למערכת אחת, מודולריות בתוכנה מאפשרת גם גמישות בפיתוח התוכנה. כאשר קוד בנוי בצורה מודולרית, ניתן להחליף חלקים בו, בלי צורך לשנות את שאר חלקי התוכנה. לעיתים משתמשים באפשרות זאת בזמן הפיתוח, כאשר משלבים חלקי תוכנה מנוונים או מדומים (mock). שילוב חלק מדומה מאפשר לפתח את שאר חלקי תוכנה ולדחות את פיתוח החלק המדומה לשלב מאוחר יותר. בנוסף, כאשר הפיתוח הוא מודולרי, ניתן לבצע חלוקת משימה גדולה להרבה צוותים, כאשר כל צוות פיתוח יכול להתרכז במודול שלו, מבלי להיות תלוי בצוות אחר, ומבלי להשפיע על עבודה של צוות אחר. המודולריות מקילה על בדיקת נכונות של התוכנה, על תחזוקה שוטפת ועל מציאת תקלות. 

המודולריות גם מאפשרת ליצור תכנה שאחר כך מישהו אחר ירחיב את יכולתה, מבלי שיוצר התוכנה יכין מראש יכולות אלה. 
כך למשל נעשה שימוש במודולריות בתוכנה, בהרחבות של דפדפנים וסביבות פיתוח, עדכוני תוכנה והרכבות של משחקי מחשב.

ראו גם
------

* קופסה שחורה (הנדסה)
* מודול (תוכנה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541016305171
* BnF: cb133251240 (data)
* LCCN: sh85086464
* NDL: 00567885

 |
**ליאונינגוזאורוס** (שם מדעי: ***Liaoningosaurus***; מילולית: "הלטאה של ליאונינג") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האנקילוזאוריים אשר היה הסוג המוקדם ביותר למשפחתו והוא חי במשך הקרטיקון התחתון שלפני 122 מיליון שנה במזרח אסיה. הוא התגלה בתצורת יישיין שבמחוז ליאונינג בסין בידי החוקר הסיני שו שינג וצוותו והוא גם הגדיר את הדינוזאור בשנת 2001. סוג זה כלל מין אחד - *Liaoningosaurus paradoxus*.

דינוזאור זה התגלה מממצא בודד של פרט באורך 34 סנטימטרים שכלל רמזים לכך שהיה דינוזאור מימי והתבסס על שרידים שנמצאו בבטנו שאולי ניזון מדגים - דבר ייחודי לדינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף הנחשבים לצמחוניים, למעט המינים הפרימיטיביים ביותר של הפכיצפלוזאוריים ומשפחת ההטרודונטוזאוריים. הוא גם היה בעל שיניים חרוטיות מחודדות מאוד בניגוד לשיניים השטוחות והנמוכות של רוב האנקילוזאורים. הרגליים גם היו שטוחות יחסית והטפרים שלהם ארוכים מאוד באופן יחסי, כך שהדינוזאור אולי היה אוכל דגים או לפחות אוכל-כול בעל מבנה המתאים לשחייה.

דבר ייחודי נוסף של יצור זה הוא מעטה אוסטאודרם שהתגלה על בטנו והיה שונה בהרכבו מזה של כל אנקילוזאור אחר. הוא היה בעל חיפוי גבשושיות בצורת מעוינים לאורך הבטן. הוא היה גם בעל גבשושיות לאורך גבו עם דוקרנים קטנים לרבות דוקרן ארוך מעל כתפיו. דוקרנים אלה שימשו להרתעת טורפים יבשתיים ומימיים, בדומה לשריון הצבים אך מעט חלש יותר. עם זאת החוקרת ויקטוריה ארבור (אנ') בדקה ב-2013 מעטה משוריין על הבטן ומצאה רק שרידי עור מת שהשתמר.

מבנהו המשונה של אנקילוזאור זה היה שונה ממרבית האנקילוזאורים, אך הוא היה קרובם של האנקילוזאורוס והאאופלוצפלוס ושל אנקילוזאורים מסין כמו הגוביזאורוס, אך היה עתיק יותר ובעל מאפיינים של הנודוזאוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאונינגוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
דגלי ישראל מתנוססים ביום המצעד
**מצעד ההצדעה לישראל** (מכונה לעיתים בעיתונות בישראל: **הצעדה למען ישראל** או **המצעד למען ישראל** או **מצעד ישראל**, בשפת המקור באנגלית: **Celebrate Israel Parade** ובמקור נקרא: **Salute to Israel Parade**) הוא מצעד שנתי לתמיכה בישראל המתקיים בשדרה החמישית בניו יורק.

היסטוריה
--------

המצעד מתקיים כל שנה משנת 1964. מסלול המצעד הוא מרחוב 57 לרחוב 74.

על פי מארגני המצעד, זה הכינוס הגדול ביותר בעולם בתמיכה בישראל. בשנת 2011, שונה שמו של המצעד באנגלית מ-**Salute to Israel Parade** ל-**Celebrate Israel Parade** באירוע ההשקה באולם הנשפים אדיסון במרכז מנהטן. המצעד נע צפונה בשדרה החמישית מרחוב 57 לרחוב 74.

נציגויות של צועדים מגיעים מאזור המטרופולין של ניו יורק, כמו גם מחלקים אחרים ארצות הברית: בתי ספר יהודים, בתי כנסת, קבוצות נוער, נציגי ארגון הלל וארגונים אחרים, כולל מועדון רוכבי האופנועים היהודי "חי". חגיגות יום המצעד כוללות קונצרט בסנטרל פארק שבו גם מוצע אוכל כשר על ידי מוכרנים מקומיים. בניין האמפייר סטייט מדליק במיוחד לאירוע את אורות המגדל שלו בכחול-לבן.

בין הצועדים ניתן למצוא גם פוליטיקאים בולטים. לדוגמה, בשנת 2006 היו בין הצועדים ראש עיריית ניו יורק דאז מייקל בלומברג, הסנאטור של מדינת ניו יורק צ'אק שומר והילרי קלינטון, כמו גם מי שהיה אז מושל מדינת ניו יורק לעתיד, אליוט ספיצר.

תאריכי המצעד משתנים. לדוגמה, ב-2011 נערך המצעד ב-5 ביוני, ואילו המצעד ב-2014 נערך ב-1 ביוני.

ביולי 2007 מועצת המנהיגות היהודית בבריטניה, יחד עם קבוצות יהודיות אחרות בבריטניה, הודיעו כי מצעד הצדעה לישראל בריטי יתקיים במרכז לונדון ובמנצ'סטר ב-29 ביוני 2008, כחלק מחגיגות ה-60 להקמתה של המדינה ישראל. אירועים אלה משכו מעל 45,000 איש לשני אירועים מקבילים של תהלוכות רחוב, שאחריהם באו עצרות באוויר הפתוח בכיכר טרפלגר שבלונדון והיטון פארק במנצ'סטר.

במאי 2015, חמישה חברי הכנסת (אברהם נגוסה, יואב בן צור, רויטל סויד, קסניה סבטלובה ואופיר אקוניס) צעדו בצעדה ה-51 של ניו יורק יחד עם נציגים של ארגונים פרו-ישראלים מכל רחבי ארצות הברית. אקוניס הוביל את המצעד עם ראש עיריית ניו יורק ביל דה בלאזיו. כ-30,000 צועדים לקחו חלק במצעד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצעד ההצדעה לישראל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מצעד ההצדעה לישראל
* מצעד ההצדעה לישראל (מאמר שסוקר את ההיסטוריה של המצעד), מריסה גרוס, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 1 ביוני 2008 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  MKs march in New York's Celebrate Israel Parade - Diaspora - Jerusalem Post, www.jpost.com
2. ↑  Breaking News, World News, US and Local News - New York Daily News, nydailynews.com
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
**פער לייבניץ** (באנגלית: Leibniz's gap) הוא מונח בפילוסופיה של התודעה שנעשה בו שימוש כדי להתייחס לבעיה העקרונית שמחשבות לא ניתנות לצפייה או להבנה על ידי התבססות אך ורק על בחינת תכונות מוחיות, אירועים ותהליכים פיזיים. כאן המילה "פער" היא מטפורה לתת-שאלה של בעיית הגוף ונפש עליה יש לענות כדי להגיע להבנה טובה יותר של התודעה ותופעות נוצרות (emergent phenomena) קשורות. תאוריה שתוכל ליצור התאמה מלאה בין תופעות מוחיות לתופעות פסיכולוגיות "תגשר על הפער". המונח נקרא על שם גוטפריד לייבניץ שהציג לראשונה את הבעיה בעבודתו המונאדולוגיה מ-1714. הפסקה הבאה של לייבניץ, מתוך עבודה זו, מתארת את הפער:

> 
> "מן ההכרח הוא להתוודות, שתהליכי התפיסה, וכל מה שנגזר מהם, לא ניתנים להסבר ממצה באמצעות תהליכים מכניים, הווה אומר, באמצעות מספרים ותנועות, ואם נניח לשם דוגמא, שהיה קיים מנגנון מכני כה מורכב שביכולתו לחשוב, להרגיש ולתפוס, אז יכולנו להניח גם שניתן להיכנס אליו כמו לתוך טחנת רוח. מובטח הדבר איפוא, שכאשר נבקר אותה, כל מה שנמצא הוא רק חתיכות של חומר שדוחפות אחת את השנייה, אבל לא נמצא דבר שיכול להסביר תפיסה. את זאת יש לחפש, לא בדבר המורכב או במכונה, אלא במרכיב (substance) הפשוט."
> 
> 
> 
> 

לייבניץ עצמו חיפש לגשר על הפער באמצעות מושג המונאדות, אותן הציג באופן כזה שיאפשר להסביר את הקיום של נשמות בלתי חומריות ונצחיות. אף על פי כן, נעשה שימוש בפער של לייבניץ הן בתורות מטריאליסטיות והן בתורות דואליסטיות. זה הוביל מדענים מסוף המאה ה-19 למסקנה ששיטות הפסיכולוגיה חייבות להיבנות על בסיס אינטרוספקציה; כך האינטרוספקציוניזם נולד. התאוריה החישובית של התודעה מנסה לענות על הבעיה שהציג לייבניץ באמצעות ניתוח פונקציונלי של המוח והתהליכים שהוא מבצע. כיום המונח "הפער של לייבניץ" עדיין נמצא בשימוש נרחב בדיונים מדעיים שכן בעיית הגוף ונפש רחוקה מפתרון.

ראו גם
------

* פילוסופיה של הנפש
* גוטפריד וילהלם לייבניץ
**ליאונידס פָּארַאסְקֶבוֹפּוֹלוּס** (ביוונית: **Λεωνίδας Παρασκευόπουλος**;‏ 7 באוקטובר 1860, קיתנוס, ממלכת יוון – 16 במאי 1936, אתונה, ממלכת יוון), היה גנרל ופוליטיקאי יווני, מפקד אוגדה וגיס רגלים בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ובהמשך יושב ראש הסנאט היווני.

תחילת הקריירה
-------------

פאראסקבופולוס נולד למשפחת מהגרים מאיזמיר וב-1880 סיים את האקדמיה הצבאית היוונית באתונה והוסמך כקצין בדרגת סגן משנה. הוא לחם במלחמה העות'מאנית-יוונית (1897). בין השנים 1905 – 1908 שירת כנספח צבאי בעיר שטייר שבאימפריה האוסטרו הונגרית והיה אחראי על רכישת נשק לצבא היווני. ב-1909 הוצב לתפקיד במטה הכללי. ב-1912 הועלה לדרגת קולונל ושירת כמפקד חטיבה במלחמת הבלקן הראשונה. במלחמת הבלקן השנייה היה מפקד האוגדה ה-10 של צבא הממלכה. במהלך מלחמות הבלקן התכתבו פאראסקבופולוס ואשתו קולה ניקולס דיומד (1871–1964) ו-285 ממכתבים אילו שעסקו באהבה, געגועים לאשתו ובנו התינוק וגם בנושאי חולין פורסמו בספר שהופץ ביוון ב-1998.

מלחמת העולם הראשונה
-------------------

ב-1916 הועלה לדרגת מייג'ור ג'נרל ובמקביל, הצטרף לתנועה להגנת האומה בהנהגת אלפתריוס וניזלוס, אשר תמכה בכניסת יוון למלחמת העולם הראשונה לצד מדינות ההסכמה. ב-1917 לאחר הצטרפות יוון למלחמה, הועלה לדרגת לויטננט ג'נרל ומונה למפקד הגיס ה-1 היווני בחזית המקדונית.

ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, במתקפה כוללת לאורך עמק הוארדאר במטרה להבקיע את קווי כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של הגנרל הגרמני פרידריך פון שולץ. הגנרל ליאונידס פאראסקבופולוס פיקד על הגיס ה-1 היווני שמנה 4 אוגדות ויועד להיות כוח להתערבות מהירה כנגד תקיפה אפשרית מצד הארמייה השנייה של צבא בולגריה בפיקודו של איוון לוקוב או הארמייה הרביעית בפיקודו של סטפן טושב.

שלהי הקריירה ואחריתו
--------------------

פאראסקבופולוס לחם במהלך מלחמת טורקיה-יוון, במאי 1919 פיקד על הכוחות שכבשו את העיר איזמיר ולאחר חתימת הסכם סוור מונה למושל הצבאי של העיר. בתפקידו פעל להרחיב את אזור השליטה היווני וכוחותיו הגיעו עד לפאתי העיר בורסה. בנובמבר 1920 לאחר הפסדו של ראש הממשלה וניזלוס בבחירות התפטר פאראסקבופולוס מכהונתו כמושל איזמיר. לאחר פרישתו מהשירות הצבאי נכנס לזירה הפוליטית ביוון. ב-1929 נבחר לסנאט היווני מטעם המפלגה הליבראלית היוונית בראשות וניזלוס ומ-18 במרץ 1930 ועד ה-19 באוגוסט 1932 כיהן כיושב ראש הסנאט. פאראסקבופולוס הלך לעולמו ב-1936 והוא בן 76 שנים.

ראו גם
------

* יוון במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאונידס פאראסקבופולוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאונידס פאראסקבופולוס- מכתבים לאשתו במלחמות הבלקן, באתר elia.org.gr, קובץ DOC (ביוונית).
2. ↑  פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-מתקפת הוארדאר" באתר גוגל ספרים (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 123238854
* ISNI: 0000 0000 2226 4649
* LCCN: n00021793
* NLG: 50885
* NTA: 23956619X
* VIAF: 10748657
* WorldCat: lccn-n00021793

 |
**יבגני ולנינוביץ' קושלב** (ברוסית: **Евгений Валентинович Кошелев**; נולד ב-20 ביולי 1979, בדונצק, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) הוא מנהל ספורטיבי ומתורגמן אוקראיני-רוסי, המכהן כמנהל קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג.

קריירה
------

בשנת 2001 סיים את לימודיו בפקולטה לפילולוגיה גרמנית של האוניברסיטה הלאומית של דונצק עם תואר בשפות וספרות אנגלית וצרפתית. בשנת 2004 קיבל תעודה מאוניברסיטת קיימברידג' בידע המקצועי של השפה האנגלית.

הוא החל את הקריירה שלו בעולם הכדורגל שלו בשנת 2004, בגיל 25, כשמונה לעוזר במחלקה ליחסים בינלאומיים של מועדון הכדורגל שחטאר דונצק. מאז 2006 עבד כעוזרו של מנהל האקדמיה לכדורגל בשחטאר וסיפק תמיכה מנהלית למנהל האקדמיה בניהול השוטף של עבודתה. הוא היה מעורב בניהול הלוגיסטי של המועדון והיה אחראי לארגון משחקי ליגת האלופות וגביע אופ"א עבור שחטאר. בשלב זה הוא פגש את המאמן הנק ואן סטי שהיה זקוק למתורגמן מקצועי. ההולנדי העריך מאוד את הפוטנציאל של קושלב והציע לו הצעה עסקית. יחד עם ואן סטי עבר יבגני לסנקט פטרבורג ושימש כמתורגמן שלו.

בשנת 2009, ביום הולדתו ה-30, מונה לסגן מנהל האקדמיה של זניט סנקט פטרבורג, הידע מבשפות וניסיון רב בתחום היחסים הבינלאומיים סייעו לו ליצור שיתוף פעולה הדוק עם המנהל הספורטיבי של לוקומוטיב אריק שטופלהאוס. לבסוף ביוני 2014 מונה למנהל הקבוצה ומאז אחראי לניהולה השוטף והתקין של הקבוצה בעיקר בתחום הלוגיסטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* יבגני קושלב, באתר זניט סנקט פטרבורג
* יבגני קושלב, באתר ליגת העל הרוסית בכדורגל

הערות שוליים
------------

1. ↑  קושלב, באתר Zenit-fk.ru
**פער הטילים** (באנגלית: **Missile gap**) הוא כינוי שרווח בסוף שנות החמישים וראשית שנות השישים של המאה ה-20, לנחיתותה המשוערת של ארצות הברית ביחס לברית המועצות בפיתוח וייצור טילים בליסטיים בכלל, וטילים בליסטיים בין-יבשתיים (ICBM) בפרט. למעשה, נחיתות זו לא הייתה קיימת מעולם, אולם היא שימשה היטב את נִצי המפלגה הדמוקרטית, שביקרו את ממשל אייזנהאואר על שהשלים עמה כביכול. יותר מכל היא מילאה תפקיד בבחירות לנשיאות של 1960, כנשק תעמולתי בידיו של המתמודד הדמוקרטי, ואחר כך נשיא ארצות הברית, ג'ון קנדי.

רקע
---

אף ששתי המעצמות החלו לפתח טילים למטרות צבאיות ואחרות עוד בתום מלחמת העולם השנייה, לא עלה הנושא של פער טילים על סדר היום האמריקאי עד לשנות החמישים המאוחרות. הסנאטור הדמוקרטי הנרי ג'קסון התריע עליו לראשונה ב-1954, אך הבהלה האמיתית לא החלה אלא לאחר 4 באוקטובר 1957, היום שבו שוגר ספוטניק 1, הלוויין המלאכותי הראשון. ההישג הסובייטי המפתיע עורר את ארצות הברית לבחון מחדש את מוכנותה לעימות גרעיני עם ברית המועצות. במקביל דיווחה ועדת גייתר הסודית לנשיא, על פערים ההולכים ונפתחים בין ברית המועצות לבין ארצות הברית ביכולות גרעיניות, בין השאר גם ביכולת לשגר נשק גרעיני מיבשת אחת לרעותה.

באותה עת נתגלעה גם מחלוקת פנימית בין שירותי המודיעין, כאשר חיל האוויר האמריקני הזהיר מפני פער טילים וטען שיש בידי הרוסים כמה מאות טילים בליסטיים בין-יבשתיים, בעוד שה-CIA ראה הערכות אלה כמופרזות.

הפרכה
-----

החל ב-1956 החלו מצטברות ראיות, שמקורן היה בצילומים שסיפק מטוס הביון החדש, U-2, שהיה בהן כדי להפריך את החששות. אולם ראיות אלה לא נחשפו לציבור על ידי אייזנהואר, לא לפני משבר מטוס הריגול U-2 ואף לא לאחריו, כדי שלא לחשוף בפני הרוסים את כל שהיה ידוע והושג בזכות המטוס הסודי, ובעיקר כדי לא להודות בפומבי בטיסות הריגול. קנדי המשיך להתריע בנאומיו מפני פער, שהנשיא אייזנהאואר ידע במידה רבה של ודאות שלא היה קיים כלל.

לאחר שהפך לנשיא, הודה קנדי שהפער לא היה קיים מעולם, ודאי לא במידה שהוא בעצמו טען מספר חודשים קודם לכן. הוא טען שקיבל את המידע רק כשהפך לנשיא, אולם ייתכן שידע את האמת קודם לכן.

השלכות
------

בין אם ידע את האמת ובין אם לאו, קביעתו הכוזבת של קנדי בנאומיו, שאמריקה מפגרת אחרי ברית המועצות בטילים, גרמה לו להראות אגרסיבי בעיניהם של מנהיגי ברית המועצות, שידעו היטב את האמת. לפי ההיסטוריון של המלחמה הקרה, ג'ון לואיס גאדיס, הייתה זו תדמיתו התוקפנית של קנדי בעיני הרוסים, כתוצאה מהצהרותיו ומהפלישה למפרץ החזירים ב-1961, שהניעה אותם לבחון אותו במשבר הטילים הקובני.

הבהלה בנושא פער הטילים הביאה לתמורות רבות במערכת החינוך של ארצות הברית. הבהלה מהפער הטכנולוגי גרמה לניסיונות שונים לשפר את מערכת החינוך, בין השאר הכנסת המתמטיקה החדשה למערכת החינוך.

לקריאה נוספת
------------

* רוברט גורדון קאופמן, **Henry M. Jackson : A Life in Politics**, הוצאת אוניברסיטת וושינגטון, 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

* פער הטילים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  USATODAY.com - Intelligence information recalls 'missile gap' gambit, usatoday30.usatoday.com
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Tomiyama. 
**קיי טומיאמה** (יפנית: 富山敬‏; 31 באוקטובר 1938 - 25 בספטמבר 1995) היה שחקן ומדבב (סאייו) ותיק ופופולרי ביפן.

קריירה
------

באמצעות קולו הנדיב והמיוחד, קיי דיבב מספר סוגים של דמויות כמו גיבורים, בדרנים, צעירים וזקנים במהלך הקריירה שלו מאז שנות ה-60. הוא דיבב ב"גרנדייזר" (דוק פליד), "חלוצי החלל" (סוסומו קודאי = דרק ויילדסטאר), "נילס הולגרסון" (רקס השועל = שושו השועל), הקריין, החזיר ודמויות נוספות בסדרת "טיים בוקאן" שהיה יחד עם שותפתו נוריקו אוהארה (שראתה אותו כגאון), קפטן ה.מ. מרדוק בצוות לעניין, וכן ב"כח ג'י", "החתולים הסמוראים", "בלו בלינק", "פטלייבור - סדרת הווידאו השנייה" ועוד.

קיי נפטר מסרטן הלבלב בשינג'וקו, טוקיו, ב-25 בספטמבר 1995, בגיל 56. במרץ 2007, הוא זכה לאחרונה בפרס ההצלחה המיוחד לזכרו בטקס הראשון של פרסי הדיבוב שהפך כעבור שנה לפרס קיי טומיאמה שהוא דוגמה להשתתפות רבה בדמויות מסוימות שהפכו ללהיט ופופולריות באנימה ובסדרות הזרות ובסרטים הזרים.

לאחר מותו של קיי, מספר מדבבים יפנים החליפו אותו בתפקידים הממושכים שלו. ביניהם: טאקשי אאונו, קואיצ'י יאמאדרה, קאפיי יאמאגוצ'י ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* קיי טומיאמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קיי טומיאמה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קיי טומיאמה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קיי טומיאמה, באתר animenewsnetwork

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 2d4f3cc5-c38e-48f0-9f99-89b16b575a69
* NDL: 00128984
* VIAF: 257475030
* WorldCat: viaf-257475030

 |
**לויקרבאד** (בגרמנית: **Leukerbad**, בצרפתית: **Loèche-les-Bains**) היא עיירת מרחצאות וסקי, השוכנת במחוז לויק (Leuk) של קנטון ואלה בדרום-מערב שווייץ. העיירה שוכנת על רכס האלפים הברניים בגובה של 1,400 מטר מעל פני הים ומתגוררים בה 1,411 תושבים. בזכות המעיינות החמים הרבים שלה ומרחצאות מהגדולים ביותר באירופה היא אחד מיעדי הנופש הפופולריים ביותר בשווייץ ויש בה בתי מלון ודירות נופש רבים מאד.

מעל העיירה נמצא מעבר ההרים גמי (Gemmi), שגובהו 2322 מ'. מהמאה החמישית לספירה שימש המעבר כדרך המחברת את קנטון ואלה עם קנטון ברן והאלפים הברניים. כיום ישנה מעלית גונדולה שעולה מהעיירה למעבר ההרים וזהו אזור טיולים ונופש פופולרי מאוד.

אזור טורנט (Torrent) שמדרום לעיירה משמש בחורף כאתר סקי, וכאזור לטיולים ופעילויות ספורט בקיץ. גובה אתר הסקי 2,610 מטר. שתי מעליות גונדולה מעלים את גולשי הסקי מהעמק, ובאתר קרון נוסף, רכבל כיסאות (6 מושבים) ושני טי-ברים. באתר 17 מסלולי סקי, באורך כולל של 50 ק"מ, ויש בו גם פארק שלג. עיקר האטרקטיביות של אתר הסקי היא בשילוב שלו עם המרחצאות החמים.

מרחצאות הוקמו במקום כבר בתקופה הרומית. כיום יש בלויקרבאד מרחצאות גדולים וחדישים. בלויקרבאד 65 מעיינות חמים מהם זורמים כל יום 3.9 מיליון ליטר מים מינרליים, בחום של 51 מעלות צלזיוס. זהו אתר הספא הגדול ביותר בהרי האלפים עם 30 מרחצאות.

אל העיירה ניתן להגיע ברכב או באוטובוס מתחנת הרכבת של לויק (Leuk).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לויקרבאד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לויקרבאד
* כרמית וייס, ‏לויקרבאד - נופש סביב השעון, באתר GoTravel

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564293905171
* GND: 4099562-8
* HDS: 002721
* LCCN: n80160159
* NKC: ge338963
* VIAF: 144250507
* WorldCat: lccn-n80160159

 |
הרב דוקטור **ליאופולד רוֹקוֹנְשְטֶיין** (בהונגרית: **Rokonstein Lipót**, בגרמנית: **Leopold Rockonstein**;‏ 1822, פקש, האימפריה האוסטרית – 2 בפברואר 1872, בוקרשט, ממלכת רומניה) היה רב בקהילת אוראדיה, הרב הראשי השלישי של יהודי זאגרב בין השנים 1850–1858, והרב הראשי של סומבטהיי.

קורות חייו
----------

בין השנים 1847–1848 היה רב בקהילת אוראדיה. עבר לבוקרשט. השתתף במהפכת 1848 בהונגריה וזכה לעיטור כבוד על פועלו. לאחר הקרע ביהדות זאגרב שהוביל למינוי הרב מוריץ גולדמן תחת הרב אהרן פאלוטה חזרו הקהילות האורתודוקסית והנאולוגית לשתף פעולה, כחלק מהמאמץ המשותף להקים בית כנסת מרכזי לקהילה. הרב גולדמן שהיה אולטרא-רפורמיסט אולץ לסיים את תפקידו ובמקומו מונה ב-1850 ד"ר ליאופולד רוקונשטיין שהיה מקובל על שתי הקהילות.

מינויו נתמך על ידי יו"ר הקהילה ד"ר מאברו זק"ש והשניים שיתפו פעולה לאיחוד השורות. ב-30 במרץ 1856 הגיעו שתי הקהילות להסכמה על נוסחי התפילות והמחלוקת יושבה. ב-1858 פסקה הקהילה האורתודקסית לתפקד כקהילה נפרדת, והרב רוקונשטיין סיים את תפקידו. הוא עסק בתפקידי הוראה בנג'קניז'ה וב-1865 מונה לרב הראשי של יהודי סומבטהיי. ב-1861 ייסד את העיתון היהודי הראשון באזור הונגריה "Magyar Izraelita" אשר הופץ על ידי "החברה היהודית ההונגרית" (בהונגרית: Magyar Izraelita Egyesületet).

ב-1871 נבחר לרבנות בבוקרשט וכיהן כדרשן בית הכנסת הכוראלי של בוקרשט. ב-1872 הלך לעולמו בבוקרשט.

קישורים חיצוניים
----------------

* סניישקה קנז'ביץ', יהודי זאגרב (בקרואטית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאברו שוורץ, יהדות זאגרב, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
2. ↑  הרב ליפוט רוקונשטיין, עמוד 176 (בהונגרית).
3. ↑  ליאופולד רוקונשטיין, באתר ויקיסורס (בהונגרית).
4. ↑  ליאופולד רוקונשטיין, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית).
5. ↑  Raphael Patai,‏ The Jews of Hungary: History, Culture, Psychology, הוצאת אוניברסיטת ויין סטייט, 1996, עמוד 309 (באנגלית).
6. ↑  ליפוט רוקונשטיין, באתר arcanum.hu (בהונגרית).
**טריטוריית פפואה** (באנגלית: **Territory of Papua**) הייתה טריטוריה של אוסטרליה בין השנים 1902–1949.
הטריטוריה כללה את שטחי הרבע הדרום מזרחי של האי גינאה החדשה, ולפני הפיכת השטח לטריטוריה אוסטרלית כונה "גינאה החדשה הבריטית" (באנגלית: **British New Guinea**) ונוהל מלונדון.

כיום מהווה הטריטוריה חלק מפפואה גינאה החדשה.

דגל בריטניה מונף בשנת 1883 כאשר קווינסלנד סיפחה את שטח הטריטוריה.

היסטוריה
--------

שטח הטריטוריה סופח על ידי קווינסלנד בשנת 1883, על אף התנגדותה של בריטניה. ב-6 בנובמבר 1884 הפך השטח לשטח חסות בריטי, וב-4 בספטמבר 1888 סופח השטח לבריטניה וכונה "**גינאה החדשה הבריטית**" (**British New Guinea**), בעוד שחלקו הצפוני של השטח המהווה היום את פפואה גינאה החדשה נקרא אז "**גינאה החדשה הגרמנית**" (והיה בשליטה גרמנית מאז שנת 1884).

בשנת 1902 העבירה בריטניה את סמכויות השלטון בשטח לאוסטרליה ב"חוק פפואה" (Papua Act) משנת 1905 והשטח כונה "**טריטוריית פפואה**" (**Territory of Papua**). השלטון האוסטרלי באי החל באופן רשמי ב- 1906. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה קיבלה אוסטרליה שליטה על השטח הגרמני שנקרא "טריטוריית גינאה החדשה".

עם תחילת מלחמת העולם השנייה פלשו לאי כוחות יפניים. לאחר המלחמה נקבע בחוק בשנת 1949 כי שני השטחים (טריטוריית פפואה וטריטוריית גינאה החדשה) יהוו יחד את **טריטוריית פאפואה וגינאה החדשה** (**Territory of Papua and New Guinea**) ובהמשך הפכה הטריטוריה למדינה עצמאית בשם "פפואה גינאה החדשה".

הרשות המבצעת
------------

### מנהלן

* סר ויליאם מקגרגור, 1888-1895

### כיהנו בתפקיד משנה למושל

* סר ויליאם מקגרג, 1895-1897
* ג'ורג' לה הונט, 1898-1903
* סר הוברט מוריי, 1908-1940
**קייב פסז'רסקי** (באוקראינית: **Київ-Пасажирський**; מילולית: קייב [ל]נוסעים) היא תחנת הרכבת המרכזית של העיר קייב, בירת אוקראינה. לתחנה שתי כניסות, הנקראות "התחנה המרכזית" (Центрального вокзалу) ו"תחנת הרכבת הדרומית" (Південний вокзал), אף שהן אינן תחנות נפרדות אלא מחוברות לקומפלקס משותף. הקומפלקס מורכב ממסוף רכבות בין-עירוניות ובין-ארציות, מסוף רכבת פרברים, מסוף לרכבת המהירה לנמל התעופה בוריספול ושטחי שירות ומוסכי רכבות. בצמוד לתחנה נמצאים מסוף קווי החשמלית סטארווקזלנה (Старовокзальна) ותחנת הרכבת התחתית ווקזלנה (Вокзальна), המרכיבים את המרכז התחבורתי (האב) הגדול בעיר. נכון לשנת 2018 זוהי תחנת הרכבת העמוסה ביותר באוקראינה, ומשרתת 23.4 מיליון נוסעים בשנה.

היסטוריה
--------

בניית התחנה הראשונה באתר זה, מדרום למרכז העיר ההיסטורית, הושלמה ב-1870, כחלק מקוי הרכבת קייב-באלטה וקייב-קורסק. מבנה התחנה היה מבנה לבנים דו-קמתי בסגנון התחייה הגותית. 

המבנה הנוכחי הוקם בין השנים 1927-1932 בסגנון הקונסטרוקטיביזם הרוסי. המבנה שופץ באופן מקיף בשנת 2001, באותה עת הוקמה גם חזית הכניסה הדרומית.

התחנה סובלת מעומס רב ולפי התוכניות יוחלף המרכז התעבורתי של העיר ויועבר לגדה השמאלית (המזרחית) של הדנייפר עם הפיכת תחנת דרניצה (Дарниця) לתחנת הרכבת המרכזית של הבירה.

גלריה
-----

* 
* התחנה הדרומיתהתחנה הדרומית
* מראה התחנה הדרומיתמראה התחנה הדרומית
* מראה פניםמראה פנים
* תחנת רכבת הפרבריםתחנת רכבת הפרברים
* מגדל השעון בתחנת רכבת הפרבריםמגדל השעון בתחנת רכבת הפרברים
* מראה כללימראה כללי
* רכבות EJ 675 ו־HRCS2-004 בתחנהרכבות EJ 675 ו־HRCS2-004 בתחנה
* רכבת ChS4-74 ברציףרכבת ChS4-74 ברציף
* רכבת DPKr3 בתחנהרכבת DPKr3 בתחנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קייב פסז'רסקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קייב פסז'רסקי (באוקראינית)
* עשר תחנות הרכבת העמוסות ביותר באוקראינה, מקום שלישי (נכון ל-2014)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עשר תחנות הרכבת העמוסות ביותר באוקראינה, 2018
**האנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל** ממוקמת במרכז העיר ראשון לציון. מונצחים בה שמות 528 נופלים במערכות ישראל, וביניהם גם נפגעי פעולות האיבה. האלמנטים הבולטים באנדרטה הם מצבת אבן גדולה, שנתנה את השם העממי למקום - **"המצבה"**, תותח קרופ 75 וכיכר עגולה לפני האנדרטה, המשמשת לעריכת טקסים. מצפון למצבה נמצא "גן הבנים".

האנדרטה
-------

האנדרטה ממוקמת בדרום גן הבנים, במפגש הרחובות הרצל וז'בוטינסקי. לפניה, מצפון, ממוקמת רחבה מרוצפת גדולה.

במרכז שטח האנדרטה, על גבי בימה נמוכה ומאורכת שצידה הדרומי מעוגל, ממוקם מבנה מלבני גדול, המצופה אבן, שחלקו הצר פונה צפונה לעבר הרחבה ועליו נכתב: "לנופלים. ונתתי להם בביתי ובחומותיי יד ושם". מתחת לכיתוב קבועים ווי אבן לתליית זרי פרחים. על גבי עברו הדרומי והצר של המבנה מופיע סמל החרב ועלה הזית. על צידו המערבי הרחב של המבנה מופיע הכיתוב: "לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל". מצידו האחר, המזרחי, של המבנה נכתב: לבנינו תהילת נצח". בצד המבנה מוצבים שני תרני דגלים, שעליהם מונפים דגל ישראל ודגל ראשון לציון. ליד עברו הדרומי מוצב תותח שדה נגרר תותח קרופ 75 בקליבר 75 מילימטר, מתותחי מלחמת העצמאות, הצבוע בשחור.

מדרגות מעפילות מן הרחבה אל מבנה האבן, ומשני צידיהן, במפלס הרחבה, ניצבים קירות קשתיים שעל גביהם קבועות לוחיות זיכרון שחורות הנושאות את שמות הנופלים. השמות מוצגים מימין לשמאל בסדר כרונולוגי של שנות נפילתם.

האנדרטה הוקמה ביוזמת עיריית ראשון לציון ותוכננה על ידי משרד אדריכלי הנוף ברוידא-מעוז.

ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מתקיים מול האנדרטה משמר כבוד חמוש של מתנדבי המשמר האזרחי.

במרחק קצר מהאנדרטה ניצבות האנדרטה לחללי ההפצצה המצרית על העיר במלחמת העצמאות והאנדרטה לזכר הרוגי המלכות.

* התותח והמצבה, הצד המערביהתותח והמצבה, הצד המערבי
* התותח והמצבה, הצד הדרומיהתותח והמצבה, הצד הדרומי
* מבט על הקיר המזרחימבט על הקיר המזרחי
* הכיכר ולוח השמותהכיכר ולוח השמות
* לוח השמותלוח השמות
* "התותח" - תותח קרופ 75"התותח" - תותח קרופ 75

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל** בוויקישיתוף
* האנדרטה, באתר יזכור

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנתון מעודכן לחודש יוני 2022
**לנגור זהוב** (שם מדעי: ***Trachypithecus geei***) הוא מין של קוף אסייתי בן הסוג לוטונג האנדמי ליערות מערב אסאם שבצפון-מזרח הודו ואולי גם לקצה המערבי של בהוטן. קוף זה הוא אחד מהמאוימים בפרימטים של הודו והוא מצוי בסכנת הכחדה עקב כריתת יערות והצפיפות האנושית באזור. לעיתים קוף זה מכליא עם קרובו, לנגור הכיפה (*Trachypithecus pileatus*). הוא נודע לעולם בידי החוקר אדוארד גי, שקרוי בשמו המדעי של הקוף.

מאפיינים
--------

הקוף מצוי רק ביערות שממערב בראהמאפוטרה סביב נהר מנאס ונהר סאקוש באסאם וטריפורה ואולי גם בקצה המערבי של בהוטן. טווח המחיה שלו מסתכם ב-60 ק"מ בערך. הקוף נדיר ולא נמצא לעיתים רבות, כך שלא ידוע איפה הוא מצוי לרוב, אם כי חלק מהקופים חיים ביער השימור קקויג'נה (Kakoijana reserved forest).

אורך קוף זה מגיע ל-90 ס"מ ומשקלו ל-9-12 ק"ג. הזכרים גדולים מהנקבות ובעלי רעמת עבה סביב הפנים. צבע הפרווה לבנה-קרם עם חזה ופנים כתומות, מהם קיבלו את שמם. הקוף משמיע קריאות רועשות כדי להרתיע יריבים ולשמור על הנקבות שלעיתים נמצאות בקבוצות של 22 מתחת שלטון של זכר אחד. הלנגור הוא צמחוני וניזון מעלים, פרחים, פירות וכן מעשבי תיבול וירקות.

### תת-מינים

* *Trachypithecus geei geei*
* *Trachypithecus geei bhutanensis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגור זהוב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לנגור זהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN
**לנגור זנב-חזיר** (שם מדעי: ***Simias concolor***) הוא מין של קוף ממשפחת קופים בעלי זנב הקרוב לקופי הלנגור והלנגור האפור, אך שייך לסוג יחידי.

מאפיינים
--------

אורכו של הלנגור 50 ס"מ כשאורך זנבו 15 ס"מ. משקלו מגיע ל-7 ק"ג. הוא בעל פרווה שחורה לגמרי עם פנים כהות בעלות אף ועיניים קטנים ורעמת לחיים. הזנב קטן וכשמו מזכיר זנב של חזיר ומתפתל בקצוות. הקוף בעל זרועות ארוכות העוזרות לו להיאחז בענפים במקום הזנב.

הוא ניזון מעלים בתוספת פירות ופירות יער. הוא פעיל במשך היום ונע בחבורות קטנות ביערות הסבוכים. נדיר שהוא יורד לקרקע.

קוף זה מצוי רק ביערות של סומטרה שבאינדונזיה ומצוי בסכנת הכחדה חמורה. הם בסכנה עקב פגיעה בבית גידולם, סחר בחיות לגידול בשבי ותחרות עם אנשים. רבים מהם נהרגים בידי ציידים. קוף זה מצוי בין 25 הקופים המאוימים ביותר בעולם.

תת-מינים
--------

* *Simias concolor concolor*
* *Simias concolor siberu*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגור זנב-חזיר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* לנגור זנב-חזיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לנגור זנב-חזיר באתר הרשימה האדומה של IUCN
הסיירת המשוריינת **ברוקלין**, של צי ארצות הברית, 1898
**סיירת משוריינת** היא סוג של סיירת, שהייתה בשימוש במחצית השנייה של המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20.

במהלך המאה ה-19 החלו אוניות המלחמה לעבור להנעה בעזרת מנועי קיטור, והחלו בבניית אוניות משוריינות בברזל ופלדה. המושג "סיירת" החל לעבור גם לאוניות משוריינות, בצד מגוון פריגטות, סלופים וקורבטות שלא היו משוריינות, והונעו על ידי מפרשים, מנועים או צירוף שלהם.

האוניות המשוריינות הראשונות (שנקראו אוניות מחופות שריון) הוגדרו כפריגטות, משום שהיה להן רק סיפון אחד של תותחים; זאת, על אף שעלו בכוחן על כל אונייה אחרת, כולל אוניות הקו הגדולות ביותר, בעלות שלושה סיפונים ויותר מ-100 תותחים. הצרפתים בנו מספר אוניות משוריינות שנועדו לפעילות מעבר לים, הראשונה שבהן הייתה Belliqueuse, שהושקה ב-1865. אלו היו הסיירות המשוריינות הראשונות; במהלך העשור הבא של המאה השיקו ציים נוספים אוניות משוריינות מהירות, שנועדו לפעול באורח עצמאי, לסיור ולפשיטה. עם הזמן הוגדרו אוניות אלו כ"סיירות משוריינות", ואילו אוניות גדולות מהן החלו להיקרא "אוניות מערכה". עד סוף המאה עדיין הותקנו בסיירות תרנים ומפרשים, כדי לאפשר להן חופש פעולה ללא תדלוק. 

למרות העובדה שנבנו סיירות משוריינות, השריון עדיין הכביד, תרתי משמע, על אוניות אלה. משקל הברזל הגביל את טווחן של הסיירות, ולפיכך מנע מהן את ביצוע משימותיהן. בשל קושי זה היו עד סוף המאה סיירות רבות שעדיין היו בנויות מעץ, או משילוב כלשהו בין עץ, ברזל ופלדה; הסרת השריון אפשרה לסיירת למלא את תפקידה, אך למרות חימושה המוגדל, שכלל גם תותחים שירו פגזים נפיצים, לא היו יכולות סיירות אלה לעמוד בקרב מול אוניות משוריינות. בקרב פקוצ'ה (Pacocha), שהתנהל ב-6 במאי 1877 בדרום מזרח האוקיינוס השקט בין שתי סיירות בריטיות לבין אונייה משוריינת שהייתה בשליטת מורדים פרואנים, לא הצליחו האוניות הבריטיות להביס את האונייה הפרואנית על אף שפגעו בה יותר מ-50 פעמים, וזו חמקה בחסות החשכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיירת משוריינת** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ששה אלי קרב".
כפר לנגטאנג
אגם גוסאינקונדה
המנזר הבודהיסטי Kyanjin Gompa
**לנגטאנג** (בנפאלית: **लाङटाङ**) הוא אזור בנפאל הגובל בצפונה של נפת קטמנדו ובדרומה של טיבט. חלק מאזור זה מוגדר כשמורת טבע, המוכרת בשם הפארק הלאומי לנגטאנג, ומצויים בה מספר פסגות הרים, שהגבוהה מביניהן מתנשאת ל-7,246 מטרים.

בשמורה זו חיים כ-4,500 בני אדם ורובם משתייכים לשבט הטאמג (דוונאגרי: तामाङ). כ-25% מאזור זה מיוער (גדלים בו בעיקר עצי אלון, אורן, אדר ורודודנדרון) והוא מייצא לסביבתו עצים להסקה. האזור מאופיין במספר סוגי אקלים, מסובטרופי לאלפיני (אנ'). המגוון הביולוגי מכיל את הדוב השחור האסייתי, טאר ההימלאיה, קופי מקוק רזוס ופנדה אדומה. בנוסף, קיימים סיפורים על אנשים שראו באזור את יטי איש השלג.

הפארק הלאומי מכיל את אגמי הגוסאינקונדה, הקדושים לדת ההינדו, ובחודש אוגוסט נערכת עלייה לרגל לאזור זה. אתר רוחני נוסף הוא המנזר הבודהיסטי Kyanjin Gompa.

פעילויות תיירות באזור זה כוללות: טיפוס הרים, טרקים ורפטינג.

פסגות חשובות
------------

| פסגה | גובה (במטרים) |
| --- | --- |
| Langtang Lirung | 7,246 |
| Dorje Lakpa | 6,966 |
| Morimoto | 6,750 |
| Dragmarpo Ri | 6,578 |
| Kimshung | 6,500 |
| Langshisha Ri | 6,427 |
| Ganchempo | 6,387 |
| Naya Kanga | 5,846 |
| Yala Peak | 5,520 |
| Surya Peak | 5,144 |
| Tsergo Ri | 4,982 |
| Chyarkung Chuli | 4,858 |
| Cholangpati Danda | 4,788 |

תמונה פנורמית של גוסאינקונדה

תמונה פנורמית של גוסאינקונדה

אקלים
-----

| **אקלים בלנגטאנג** |
| --- |
| חודש | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר | שנה |
| טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°) | 2.0 | 3.0 | 8.0 | 14.0 | 17.0 | 18.0 | 19.0 | 18.0 | 16.0 | 15.0 | 9.0 | 8.0 | 12.3 |
| טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°) | -11.0 | -10.0 | -6.0 | -2.0 | 2.0 | 7.0 | 9.0 | 8.0 | 7.0 | 2.0 | -8.0 | -10.0 | -1.0 |
| מקור: thamel.com |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגטאנג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע קלימטולוגי עבור עיירות טרקינג נבחרות, באתר thamel.com
ה**אנדרטה לחללי הלח"י** ניצבת ביער לח"י ליד מושב משמר איילון שבשפלת יהודה. מונצחים בה שמות 127 חללי הארגון.

האנדרטה
-------

האנדרטה היא רחבה מרוצפת בין עצי היער, המוקפת בחומת בטון משלושה עברים. שביל מרוצף מוביל מהכניסה למתחם אל הרחבה. במרכזו מתמשך פס אבנים כהות, המוביל אל אמצעו של הקיר המרכזי ברחבה. במקום זה ניצבים שני קירות בטון משולשים גבוהים, היוצרים שקע משולש בחומה וצללית של מגדל. בראש אחד מהקירות רשום שם האנדרטה. בשקע בחומה לרגלי המגדל, בנקודת המפגש עם פס האבנים הכהות, ניצב גזע של עץ זית, ועל מדרגה מעליו ניצב גזע עץ נוסף. אל הקיר ליד הגזע מוצמדת הכתובת **הרי את מקודשת לי מולדת** - השורה הראשונה משיר מאת מפקד הלח"י אברהם שטרן.

על הכתלים משני עבריו של השקע הטקסי בחומה שבמרכז הרחבה נחרתו שמות חללי הלח"י וכינוייהם המחתרתיים. בצד השמות על הכותל משמאל נחרתה הכתובת **מצבת זיכרון לוחמי חירות ישראל-לח"י** בצירוף מובאה מדברי המשורר אורי צבי גרינברג. בצד השמות על הכותל מימין מופיע הבית הראשון של המנון הלח"י חיילים אלמונים.

בכניסה למתחם מוצבים לוח זיכרון לאברהם שטרן ועמדת הסברה קולית.

האנדרטה תוכננה על ידי הפסלת והמעצבת איילת ביתן שלונסקי והאדריכלית טובה שפירא והוקמה על ידי עמותת יער לוחמי חירות ישראל, העמותה להנצחת מורשת לוחמי חירות ישראל וחלליהם וקרן קיימת לישראל. היא נחנכה בשנת 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטה לחללי הלח"י** בוויקישיתוף
* האנדרטה, באתר יזכור
* ההקלטה בעמדת ההסברה הקולית באתר, באתר מסבירן קולי
* העמותה להנצחת מורשת לוחמי חרות ישראל (לח"י)
**לנגור נפאלי** (שם מדעי: ***Semnopithecus schistaceus***) הוא מין של קוף מהסוג לנגור אפור החי בתת-היבשת ההודית באזור של הרי ההימלאיה. הוא חי במדינות: נפאל, דרום-מערב טיבט (חלק מהרפובליקה העממית של סין), צפון הודו, צפון פקיסטן, בהוטן ואולי בצפון אפגניסטן ומגיע מזרחה עד למערב בנגל בהודו. הוא מצוי באזורי יער בגובה של 1,500 עד 4,000 מטרים מפני הים.

קוף זה בעל כסות פרווה אפורה עם פנים כהות וציצת שיער פנים זקורה. זהו מין הלנגור הגדול ביותר שהמתועד, כאשר הפרט הגדול ביותר היה זכר במשקל 26.5 קילוגרם. הוא צמחוני ברובו וניזון בעיקר מעלים, פרחים ופירות.

קופים אלה חיים בקבוצות טריטוריאליות ויתקפו זכרים מסיגי גבול. זכרים המשתלטים על להקה יהרגו את הצעירים של זכרי האלפא הקודמים.

באזורים מסוימים חלה ירידה באוכלוסייתו אך נכון להיום הלנגור איננו נמצא בסכנה בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגור נפאלי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לנגור נפאלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ה**אנדרטה לנופלי חטיבה 5 במלחמת ששת הימים** היא אנדרטה הניצבת ליד מושב ניצני עוז שבשרון. היא מנציחה את שמותיהם של 16 לוחמים מהחטיבה, שנפלו במלחמה.

רקע
---

חטיבה 5, הנקראת גם עוצבת השרון, הייתה מופקדת ערב מלחמת ששת הימים על הגנת אזור השרון, המותניים הצרים של ישראל, שבהם הפרידו רק כ-16 קילומטר בין חוף הים התיכון לבין הגבול עם ירדן.

ביום השני למלחמה יצאה החטיבה להתקפה, כבשה את הערים קלקיליה וטול כרם וכפרים שלידן והגיעה למבואות שכם. מקצת חלליה במלחמה נפלו בהפגזות ירדניות שהונחתו על יחידותיה בטרם החלה התקפתה.

האנדרטה
-------

האנדרטה ממוקמת לא הרחק מהעיר טול כרם, שבה לחמה החטיבה. היא ממוקמת בצד כביש 57, בכניסה למושב ניצני עוז.

האנדרטה שוכנת על גבי במה עגולה שלפניה משתרעת רחבה מרוצפת. במרכז הבמה ניצב סלע בזלת גדול המונח על צידו, ועליו ממוקם סלע בזלת נוסף, אנכי. הסלע העליון נושא את סמל החטיבה ואת המילים **כשחל וככפיר היו**. סלע קטן נוסף הממוקם מימין לאנדרטה נושא את שם האתר. על הבימה ממוקמים גם שלושה תרני דגלים. לוח גרניט הממוקם ברחבה שלרגלי הבמה נושא את שמות 16 הנופלים ואת תיאור תמצית פעולתה של החטיבה במלחמה.

האנדרטה תוכננה על ידי מרדכי כפרי ואברהם כוכבי ונחנכה בשנת 1969. לימים היא שופצה על ידי משרד הביטחון.

שמות 16 חללי חטיבה 5 במלחמת ששת הימים הונצחו גם באנדרטה הניצבת ביער המגינים. אותה אנדרטה הייתה ממוקמת במקור בחורבת צופין שממזרח לקלקיליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטה לנופלי חטיבה 5 במלחמת ששת הימים** בוויקישיתוף
* האנדרטה, באתר יזכור
**לנגור אדום** (שם מדעי: ***Presbytis rubicunda***) הוא פרימט מהסוג לנגור, החי רק על האי בורניאו ואולי גם באיי קארימאטה, לרוב ביערות של מתחת ל-2,000 מטר. קוף זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב ציד, שריפות יער, מסחר ופגיעה בבית גידולו.

תיאור
-----

קוף זה מגיע לאורך של 41 עד 57 סנטימטרים, בעל זנב באורך 67 עד 73 סנטימטרים ומשקלו הממוצע 5.7 עד 6.2 קילוגרם, כאשר הזכרים לרוב מעט יותר גדולים. הוא בעל פרווה אדמדמה ופנים כחולות-כהות עם עיניים שחורות גדולות והשפה התחתונה והסנטר ורודים. הגפיים שלו ארוכות וגמישות והזנב חזק ושרירי.

הקוף הוא שוכן יערות גשם טרופיים המותאם לחיים בין צמרות העצים, אם כי הוא מצוי גם בכמה ביצות מיוערות והוא מלקט לצד קבוצה של 3 עד 8 פרטים הנעים ביער בחיפוש מזון. הקוף הוא צמחוני בעיקרו הניזון מעלים, פירות, ניצנים, פרחים, זרעים וגם חסרי חוליות שהוא לוכד להשלמת תזונה חלבונית (בין השאר הם מחפשים תלי טרמיטים שוכני עצים). הקופים מתפזרים לאורך היום ביער, כדי לחפש עצים בעלי פירות מבשילים. בעונה החמה והיבשה השלל שלהם פוחת והם מתבססים בעיקר על עלים.

### תת-מינים

* *Presbytis rubicunda carimatae*
* *Presbytis rubicunda chrysea*
* *Presbytis rubicunda ignita*
* *Presbytis rubicunda rubicunda*
* *Presbytis rubicunda rubida*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגור אדום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לנגור אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN