recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פלייריקס** (באנגלית: **Playrix**) היא חברה שמפתחת משחקי מחשב. החברה הוקמה בשנת 2004 ברוסיה וכיום המטה שלה ממוקם בדבלין, אירלנד.

מייסדי החברה הם האחים דמיטרי ואיגור בוכמן, שנולדו למשפחה יהודית ביער וולוגדה בצפון רוסיה. הם פיתחו את המשחק הראשון בשנת 2001, ופרסמו את המשחק Discovera באותה שנה. משחק נוסף שפותח בהמשך נתן לאחים הכנסה ממוצעת של 200 דולר בחודש. לקראת שנת 2004, לאחר שפותח משחק נוסף ושומרי מסך, המוצרים נתנו להם הכנסה של 10 אלף דולר בחודש. הם החליטו להקים חברה בעיר וולוגדה בה הם התגוררו ולהעסיק מספר עובדים. בסוף שנת 2007 רווחי החברה היו כ-300 אלף דולר בחודש.

בשנת 2009 הוחלט להפסיק לפתח משחקים למחשבים ולעבור לפיתוח משחקים לסמרטפונים. המשחק הראשון Township פורסם בשנת 2013. תוך שבע שנים הוא הורד 250 מיליון פעמים.

באפריל 2013 מטה החברה עבר לדבלין. החל משנת 2015 מספר משמעותי של מפתחי משחקים של החברה עובדים מרחוק. בשנים 2015–2020 החברה פרסמה משחקים נוספים. היא הגיעה לרווח של 1.5 מיליארד דולר בשנת 2019.

לאחר תחילת מגפת הקורונה החברה הודיעה על גידול משמעותי במכירות וברווחים. המשחק Gardenscapes הגיע ל-190 מיליון הורדות. באותה שנה כל עובדי החברה קיבלו בונוס להתמודדות עם המצב. בשנת 2021 שווי החברה היה כ-8 מיליארד דור והיא הייתה החברה הרביעית בעולם בתחומה עם רווח של 2.1 מיליארד דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלייריקס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פלייריקס (ברוסית)

* אתר האינטרנט הרשמי של פלייריקס (באנגלית)
* פלייריקס, ברשת החברתית פייסבוק

* פלייריקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פלייריקס, ברשת החברתית אינסטגרם

* פלייריקס, ברשת החברתית VK

* פלייריקס, ברשת החברתית LinkedIn

* פלייריקס, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Dean Takahashi, Playrix has become Europe’s quiet giant in mobile gaming, VentureBeat, ‏November 23, 2016
2. ↑  "Mobile-Gaming Billionaires Are Buying Rivals Instead of Selling Out". *Bloomberg.com* (באנגלית). 2019-12-05. נבדק ב-2022-07-07.
3. ↑  Iain Martin, This Russia-Born Billionaire Owns One Of The World’s Largest Game Developers. Amid The Ukraine War, He Navigates A Company In Turmoil, Forbes, ‏March 31, 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15651452h (data)
* GND: 16340839-7
* VIAF: 128280981
* WorldCat (עם VIAF): 128280981

 |
**פנדי** (באנגלית: **Fendi**) הוא בית אופנה איטלקי. החברה ידועה בעיקר בשל תיקי היד שלה ובנוסף לתיקים החברה מייצרת גם בשמים, משקפי שמש ושעונים.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
החנות הראשונה הוקמה על ידי אדל ואדוארדו פנדי בשנת 1925 ברומא והייתה חנות לעור ופרווה.

הבושם הראשון לאישה מבית פנדי הושק בשנת 1985. מאז הושקו בשמים נוספים לגברים ולנשים.

כיום החברה היא מותג בינלאומי בשליטתו של התאגיד LVMH משנת 1965 ועד מותו בשנת 2019, היה קרל לגרפלד המעצב והמנהל הקריאטיבי של בית האופנה, לאחר מותו החליף אותו קים ג'ונס. לגרפלד גרם לשערורייה בתצוגת אופנה במילאנו בשנת 1993 בה הוצג אוסף בגווני שחור ולבן של פנדי על ידי חשפניות ועל ידי מואנה פוזי (אנ'), שחקנית פורנוגרפיה איטלקייה. רבים מהצופים, ביניהם אנה וינטור, עורכת ווג, עזבו את התצוגה כאות מחאה.

בשנת 2012 השיקה החברה קולקציה של תיקי יד ממוחזרים העשויים מפחיות שתייה.

חנויות
------

לפנדי קיימות חנויות ברחבי העולם ובערים מרכזיות כדוגמת ניו יורק, מילאנו, הונג קונג ודובאי. החברה כוללת 117 חנויות ברחבי העולם נכון לשנת 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנדי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פנדי
* פנדי, ברשת החברתית פייסבוק

* פנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פנדי, ברשת החברתית אינסטגרם

* פנדי, ברשת החברתית טיקטוק

* פנדי, ברשת החברתית LinkedIn

* פנדי, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פנדי, באתר פינטרסט
בואינג 737-700 בצבעי "איירזנה"
בומברדיה CRJ-200LR של החברה
**ג'ורג'יאן איירווייז** (גאורגית: **ჯორჯიან ეარვეის**, אנגלית: **Georgian Airways**) היא חברת התעופה הגדולה ביותר בגאורגיה, וחברת התעופה הלאומית של גאורגיה, שנוסדה ב-1994 בטביליסי. החברה היא בבעלות פרטית, ומבצעת טיסות מגאורגיה לאירופה, ישראל ואיראן.

תולדות החברה
------------

חברת התעופה נוסדה והחלה לפעול בספטמבר 1994 בשם **אָיִירזֶנַה** (აირზენა). בתחילת פעילותה ביצעה טיסות עסקיות וטיסות צ'רטר. בשנת 1997 החלו שירותי טיסה סדירים לוינה דובאי וטשקנט, ומאז שיתפה פעולה עם אוסטריאן איירליינס ואוזבקיסטן איירליינס. בנובמבר 1999, התמזגה החברה עם **אייר גאורגיה** (נוסדה ב-1992), והפכה ל**איירזנה ג'ורג'יאן איירליינס**. שמה הנוכחי של החברה אומץ ב-1 באוקטובר 2004.

החברה הגישה בקשה לפשיטת רגל ב-31 בדצמבר 2021, כחלק מהליך של ארגון מחדש של החברה והיא עומדת למכירה מאז ינואר 2022. בשלב זה, חברת התעופה ממשיכה להפעיל מספר מוגבל של קווים רווחים, ביניהם הקו לנמל התעופה בן-גוריון.

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה, נכון למרץ 2023:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| C | Y | סה"כ |
| בואינג 737-700 | 2 | — | 12 | 120 | 132 | אחד המטוסים מוחכר לארמניה אייר-קומפני. |
| בומברדיה CRJ-100ER | 1 | — | 6 | 44 | 50 |  |
| סה"כ | 3 | — |  |

פעילות החברה בישראל
-------------------

החברה מבצעת 12 טיסות שבועיות בין נמל התעופה הבינלאומי של טביליסי לנמל התעופה בן-גוריון, ובנוסף מפעילה 2 טיסות שבועיות בקו נמל התעופה הבינלאומי בתומי - נמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות במטוסי בואינג 737-700 ולעיתים במטוסי CRJ-200.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג'יאן איירווייז** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ורג'יאן איירווייז
* ג'ורג'יאן איירווייז, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'ורג'יאן איירווייז, ברשת החברתית אינסטגרם
* גאורגיאן איירווייז באתר SKYTRAX
* זוהר בלומנקרנץ, משבר תעופה חריף מסתמן בין ישראל לגאורגיה; 120 נוסעים תקועים בשדה התעופה בגאורגיה, באתר TheMarker‏, 10 במאי 2007
* דרור מרום, ארקיע תמשיך להפעיל טיסות לגיאורגיה גם בחורף, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 באוקטובר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  Indebted Georgian Airways Up for Sale, Civil Georgia, ‏2022-01-18 (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  Airzena Georgian Airways Fleet Details and History, www.planespotters.net
3. ↑  נכון לדצמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2008074311
* VIAF: 138602870
* WorldCat (עם VIAF): 138602870

 |
**ג'יגה ספייסס טכנולוגיות בע"מ** היא חברת תוכנה ישראלית, העוסקת בפיתוח פתרונות המאפשרים שיתוף זיכרון בין מערכות מבוזרות, ומיועדים לניהול מערכות ארגוניות מרכזיות שמצריכות עיבוד נתונים בקצבים גבוהים וזמני תגובה מהירים.

היסטוריה
--------

ג'יגה ספייסס נוסדה בשנת 1999 על ידי נתי שלום, ששימש כמנהל טכנולוגיות ראשי, ויוסי גל און ששימש כמנכ"ל. בתחילת דרכה התמקדה בפיתוח פתרון למחשוב סריגי (Grid Computing), על ידי הצבת שכבה נוספת של תווכה (Middleware) על גבי בסיסי הנתונים הארגוניים, המאפשרת גישה מכל יישום לכל זיכרון תוך שימוש במשאבי מבוזרים של עיבוד וזיכרון בארגון. החברה קיבלה השקעה ראשונית של 2 מיליון דולר מחברת ההשקעות פורמולה ויז'ן טכנולוגיות של היזם דני גולדשטיין. בספטמבר 2003 מונה ירון בנבנשתי למנכ"ל.

בינואר 2005 קרן ההשקעות BRM שבשליטת האחים אלי וניר ברקת השקיעה כ-13 מיליון שקל בחברה, לפי שווי חברה של כ-10 מיליון דולר, תמורת החזקה של 23%. החזקותיה של פורמולה ויז'ן בחברה דוללו באותה עת ל-59%. במהלך 2006 גייסה עוד כ-9 מיליון דולר מ-BRM ואינטל קפיטל, לפי שווי חברה של כ-50 מיליון דולר. בסוף 2006 מכרה פורמולה ויז'ן עוד 20% מהמניות לחברת "קרדן טכנולוגיות" מקבוצת קרדן ישראל. בפברואר 2007 גייסה עוד 5 מיליון דולר.

בשנת 2008 דורגה במקום השלישי בין חברות הסטארט אפ עם שיעור הצמיחה הגבוה ביותר בישראל. עם זאת בעקבות המשבר הכלכלי העולמי חוותה האטה בעסקיה.

בשנת 2016, גייסה החברה כ-80 מיליון שקל, שמתוכם השקיעה חברת קלארידג' ישראל (שבבעלות משפחת ברונפמן) 47 מיליון שקל תמורת כ-16% ממניותיה. ב-2017 פיצלה ג'יגה ספייסס את הפעילות של המוצר המקורי שלה לחברה חדשה בשם "קלאודיפיי" (Cloudify), כאשר מייסד החברה נתי שלום עבר לחברה החדשה. ג'יגה ספייסס עצמה התמקדה בפיתוח מוצר לארגונים המשמש לעיבוד וניתוח Big data עבור יישומי בינה עסקית ובינה מלאכותית. במאי 2020 השקיעה קרן פורטיסימו קפיטל 12 מיליון דולר בחברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יגה ספייסס (באנגלית)
* ג'יגה ספייסס, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'יגה ספייסס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ג'יגה ספייסס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* גלי וינרב, ‏חוזה של כ-2 מיליון דולר לג'יגה ספייסס עם גוף ביטחוני מוביל בארה"ב, באתר גלובס, 9 באפריל 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירון בנבנשתי מונה למנכ"ל חברת GigaSpaces מקבוצת פורמולה ויז'ן, באתר TheMarker‏, 17 בספטמבר 2003
2. ↑  עידו אלון, דני גולדשטיין מוכר, מצרף משקיעים, מעלה דיווידנד ואפילו רושם אקזיט, באתר הארץ, 25 בינואר 2005  
בתיה פלדמן, ‏ג'יגהספייסס טכנולוגיות גייסה 3 מ' ד' מ-BRM קפיטל, באתר גלובס, 24 בינואר 2005
3. ↑  בתיה פלדמן, ‏פורמולה ויז'ן מוכרת לקרדן זכויותיה ב-5 חברות תמורת 21 מיליון דולר, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2006  
אפרת נוימן, קרדן טכנולוגיות הופכת לשותפה בחמש חברות של פורמולה ויז'ן תמורת 21 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 21 בדצמבר 2006
4. ↑  גיא גרימלנד, ההצלחה הנמשכת של ג'יגה ספייסס: החברה הישראלית גייסה עוד 5 מיליון ד', באתר הארץ, 1 בפברואר 2007
5. ↑  גיא גרימלנד, Fast 50: רנקום דורגה ראשונה מבין חברות הסטארט אפ עם שיעור הצמיחה הגבוה ביותר בישראל לשנת 2008, באתר TheMarker‏, 2 בנובמבר 2008
6. ↑  עומרי כהן, ‏נחשפה המשקיעה בחברת ההיי-טק הישראלית שגייסה 80 מ' ש', באתר גלובס, 20 בינואר 2016
7. ↑  מאיר אורבך, פורטיסימו משקיעה 12 מיליון דולר בגיגספייסס הישראלית, באתר כלכליסט, 5 במאי 2020
איירבוס A319-100 של החברה
**גרמניה** (בגרמנית: **Germania Fluggesellschaft mbH**) הייתה חברת תעופה גרמנית שבסיסיה היו בברלין, המבורג, ברמן ודיסלדורף, והיא העניקה שירות טיסות לכ-140 יעדים באירופה, אפריקה, והמזרח התיכון. החברה הפעילה טיסות בשירות מלא כולל ארוחה ומזוודה.

נכון לקיץ 2014 העסיקה החברה כ-850 עובדים ואף הפעילה מרכז שירות גדול נמל התעופה שנפלד בברלין.

גרמניה איירליינס הייתה חברה פרטית ומהוותיקות בגרמניה, החברה נוסדה בשנת 1976 על ידי ד"ר היינריך בישקוף ונוהלה על ידי משפחתו. החברה כללה בתחילת דרכה צי של שלושה מטוסים מסוג: SE-210 Caravelle.

החברה הפעילה טיסות רבות מטעם סיטונאי תיירות מובילים. בנוסף, היא הציעה טיסות שכר אד-הוק, חכירת מטוסים "רטובה" (כולל צוותי האוויר), טיסות לאירועים ספציפיים, והסעות עובדים מטעם חברות אירופיות.

ב-4 בפברואר 2019 הודיעה החברה על פשיטת רגל וביטול לאלתר של כל הטיסות.

פעילות החברה בישראל
-------------------

גרמניה איירליינס החלה את פעילותה בשוק התעופה בישראל במרץ 2015 עם פתיחת קו תעופה מנמל התעופה בן-גוריון לעיר המבורג. בנובמבר 2015 פתחה החברה קו תעופה נוסף מנמל התעופה בן-גוריון לעיר דיסלדורף. באוקטובר 2017, החברה החלה להפעיל ארבע טיסות שבועיות לדיסלדורף ושתי טיסות שבועיות להמבורג, ומנובמבר 2017 היא הפעילה גם שתי טיסות שבועיות לנירנברג ושש טיסות שבועיות לנמל התעופה ברלין טגל.

בסיסי החברה
-----------

* גרמניה: ברלין טגל, ברלין שנפלד, ברמן, דרזדן, דיסלדורף, ארפורט, פרידריכסהאפן, המבורג, מינכן, מינסטר/אוסנבריק, נירנברג, רוסטוק
* קוסובו: פרישטינה

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה בעת פשיטת הרגל (פברואר 2019):

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Y | סה"כ |
| איירבוס A319-100 | 19 | — | 144 | 144 |  |
| 150 | 150 |
| איירבוס A320neo | — | 25 | 180 | 180 | היו אמורים להתקבל משנת 2020 |
| איירבוס A321-200 | 6 | — | 215 | 215 |  |
| בואינג 737-700 | 5 | — | 148 | 148 | היו צפויים לצאת משירות בשנת 2020 |
| סה"כ | 30 | 25 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרמניה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גרמניה
* איתי בלומנטל, 'גרמניה איירליין' לישראל: טיסות ב-99€ לכיוון, באתר ynet, 30 בספטמבר 2014
* אילן גטניו, "גרמניה איירליינס" נסגרה וכל הטיסות בוטלו, באתר ישראל היום, 5 בפברואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  GERMANY TRAVEL, Germania Fluggesellschaft mbH (ארכיון)
2. ↑  דני מולכו, "גרמניה איירליינס" פשטה את הרגל וביטלה טיסותיה - גם לישראל, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 5 בפברואר 2019
3. ↑  "גרמניה איירליינס תפעיל קו סדיר מת"א לברלין החל מ-79 אירו לכיוון - Passportnews". *Passportnews*. 2017-10-25. נבדק ב-2017-10-25.
4. ↑  פרטי צי המטוסים של גרמניה (חברת תעופה), באתר airfleets.net (באנגלית)
**ניצת הדובדבן** היא רשת בתי הטבע הגדולה בישראל. הרשת נוסדה בשנת 1980 על ידי משפחת ביבי, ומונה למעלה מ-60 סניפים ובהם מגוון מוצרי טבע, מוצרים אורגניים, תוספי תזונה, ומוצרים אקולוגיים.

היסטוריה
--------

בשנות ה-30, עלה עזרא ביבי מעיראק לארץ ישראל והתמקם בירושלים. למחייתו ייבש פירות וקלה פיצוחים ומכרם בשוק מחנה יהודה. עם השנים גדל העסק, והמשפחה החלה לייבא את מרכולתה מטורקיה ואיראן. 
בשנת 1980 פתחו הרצל ביבי ואחיו יחזקאל את חנותם הראשונה בשוק מחנה יהודה בשם "ניצת הדובדבן", לאחר מספר שנים עברו לחנות גדולה בשוק ומגוון המוצרים גדל. עם הזמן הרצל הפך לבעלים והחל לייבא מוצרים אורגניים מהעולם, בהם קינואה, שהחל לייבא בשנת 2003, לפני שהפכה למוצר נפוץ ומוכר, בעקבות המהלך הוא פתח מחסן לוגיסטי בקיבוץ מעלה החמישה, ובשנת 2013 הועברו אליו משרדי הנהלת החברה.
בשנת 2005 נכנס ארבל שירן לתפקיד מנכ"ל הרשת שמנתה אז 4 סניפים. עם כניסתו לתפקיד הוחלט על הנגשת מוצרי טבע לכלל האוכלוסייה, מהלך שהוביל לפתיחת סניפים מקריית שמונה ועד אילת.

המותג הפרטי ומועדון הלקוחות
---------------------------

לניצת הדובדבן יש מותג פרטי תחת אותו השם. במותג למעלה מ-300 מוצרים, מרביתם חומרי גלם אורגניים או טבעיים, המיובאים מחו"ל או מיוצרים בשיתוף פעולה עם יצרנים מקומיים במטרה לעודד ייצור אורגני מקומי. לרשת מועדון לקוחות ובו למעלה מ-50,000 לקוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניצת הדובדבן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ניצת הדובדבן
* ליבן של חנויות הטבע, באתר EatWell

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת סניפי ניצת הדובדבן, באתר דפי זהב
מייסד דברי שיר רן שריד באירוע פתיחת חנות הדגל של החברה בתחנה מרכזית ירושלים
**דברי שיר - תרבות יהודית מקורית** היא חברה שהוקמה בשנת תשס"ה (2005), ועוסקת בהוצאה לאור, בשיווק, במכירה ובעידוד תרבות יהודית, וזאת באמצעות רשת חנויות, מרכזי הפצה, דוכנים ועמדות מכירה הפרוסים ברחבי הארץ בנוסף. החברה נמצאת כיום בבעלותו של מיכאל לב, והוא גם מנכ"ל החברה בפועל.

ספרות
-----

לחברה שלושה סניפים הנמצאים בירושלים, בנוסף לאתר אינטרנט המהווה גם חנות וירטואלית.

רבנים וסופרים רבים, בעיקר מהמגזר הדתי לאומי בוחרים להפיץ את ספריהם דרך 'דברי שיר', ביניהם; הרב שמואל אליהו, הרב שלמה אבינר, הרב יעקב אריאל, הרב יוסף צבי רימון, הרב משה שילת, אלישיב רייכנר, ליאור אנגלמן, רן ובר, אמיר מויאל, הרב ארל'ה הראל ועוד.

מוזיקה
------

בתחום המוזיקה דברי שיר מבוססת כחברה המרכזית במגזר הדתי-לאומי[דרוש מקור] ואף אמנים חרדיים ידועים בחרו בה לשיווק אלבומיהם. ביניהם שולי רנד, חיליק פרנק, אביתר בנאי, נאור כרמי, סדרת 'צמאה', סיני תור, ישי ריבו, הראל טל, ביני לנדאו, ציפי קולטניוק ועוד.

דברי שיר עובדת בשיתוף עם אולפנים ידועים דוגמת NMC, התו השמיני ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דברי שיר
* רבקי גולדפינגר, הטרנד החדש בתחנה המרכזית, באתר ערוץ 7, 6 באוגוסט 2009
* הפתיחה החגיגית של 'דברי שיר', סרטון באתר יוטיוב
* סרטונים נדב גלעד, ‏הפתיחה החגיגית של 'דברי שיר', בערוץ "אורות – טלוויזיה יהודית", 15 ביוני 2011
* נטעאל בנדל, ‏רן שריד מכר את חברת "דברי שיר", באתר כיפה, 25 במרץ 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007380343305171

 |
נעלי דיאדורה
**דיאדורה** (באיטלקית: **Diadora**) היא יצרנית איטלקית של נעליים, ציוד ובגדי ספורט עבור ענפי ספורט שונים: כדורגל, טניס, רוגבי, ציוד רכיבה על אופניים, ריצה ואתלטיקה. משרדי החברה הראשיים נמצאים בעיר קיירנו די סן מרקו, שבפרובינציית טרוויזו, איטליה, אך גם בעלת משרדים בארצות הברית, הונג קונג, ספרד ובריטניה.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 1948 על ידי מרסלו דניאלי והוכרה כחברה לייצור נעליים עבור טיפוס הרים.

בזכות טיב מוצריו הפכה חברתו לשם מוכר ברחבי השוק האיטלקי.

בשנות ה-60 של המאה העשרים החלה דיאדורה לייצר ציוד סקי, נעליים וסרבלי עור לאופנוענים.

בשנות ה-70 החלה החברה לייצר נעלי ריצה, בגדי כדורגל, טניס וציוד ספורט נוסף שאותם מייצרת עד היום.

באמצע שנות ה-70 סימנה דיאדורה את דריסת הרגל הראשונה שלה בעולם הכדורגל לאחר שהחלה בהתקשרות עם שחקן הכדורגל האיטלקי רוברטו באטגה שייעץ לחברה. בהמשך החלה בהתקשרות גם עם שחקנים נוספים ובהם: גיז'רמו וילאס, מרטין מאליגן ושחקן הטניס ביורן בורג. בזכות שיתופי הפעולה הרבים והציוד הטכנולוגי המתקדם של החברה, הפכה דיאדורה למותג משמעותי בשוק העולמי והאמריקאי.

בשנות ה-80 הרחיבה את פעילותה בייצור מוצרים לענפים חדשים: אופניים, כדורסל, כדורעף, מרוצי מכוניות ואיגרוף.

ב-30 ביוני 1998, רכשה דיאדורה את חברת Invicta, חברה המתמחה בציוד לאתלטיקה.

בשנת 2000 חתמה על חוזה עם מועדון הכדורגל שפילד וונסדיי, אנגליה.

בשנת 2007 חתמה על חוזים עם מועדון הכדורגל דינמו זאגרב, קרואטיה. מועדון הכדורגל מכבי נתניה, ישראל. ומועדון הכדורגל בית"ר ירושלים, ישראל. חוזים שנמשכו עד שנות ה-2000 המאוחרות.

בשנת 2008 חתמה דיאדורה על מיזם משותף עם חברת Win Hanverky והקימו חברה חדשה Winor International Company Limited שתהיה בעלת זכויות על המותג "דיאדורה" בסין, הונג קונג, ומקאו כדי שתוכל לייצר, לעצב ולשווק את מוצרי דיאדורה במדינות אלה ובשוק האסייתי.

ביוני 2009, נרכשה השליטה בחברה על ידי מריו מורטי פולגטו, המייסד והיו"ר של חברת Geox האיטלקית.

כיום נחשבת "דיאדורה" לאחת החברות המובילות בעולם בייצור בגדי ונעלי ספורט וציוד ספורט מתקדם. בעלת הכנסות של יותר מ-300 מיליון יורו בשנה ובעלת הסכמי חסות עם שחקני כדורגל מפורסמים בעבר ובהווה ובהם: פרנצ'סקו טוטי, רוי קין, ג'ורג' וואה, רוברטו באג'ו, ג'וזפה סיניורי ואנטוניו קסאנו.

מדי כדורגל של דיאדורה
בגדי אתלטיקה של דיאדורה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיאדורה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דיאדורה
* דיאדורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
**דידיום** (באנגלית: **Didiom**) הייתה חברת הזנק אמריקאית, שפיתחה מערכות תוכנה להזרמת מוזיקה וקובצי שמע אחרים, כגון פודקאסטים וספרים מוקלטים, ישירות ממחשבים ביתיים לטלפונים חכמים, על גבי רשתות אינטרנט סלולריות ורשתות Wi-Fi. 

מוצר הדגל של החברה, שהושק בשלהי שנת 2008 על בסיס טכנולוגיות הזרמת מדיה ועמית לעמית, ביטל את הצורך בכבלים ובכרטיסי זיכרון לצורך העתקה ואחסון של קובצי שמע אל הטלפון הנייד. אפליקציות המובייל של דידיום שווקו בחנויות היישומים של אפל, סמסונג, מיקרוסופט, בלקברי, אורנג' בריטניה, ורייזון ו-AT&T, והשירות היה זמין לשימוש בכל העולם.

חברת דידיום, שנוסדה על ידי רן אסף בשנת 2005, השיקה בתחילת שנת 2007, יחד עם ספקי תוכן מכל העולם, שירות ראשון מסוגו לרכישה ולהורדה של מוזיקה ממאגר של 2 מיליון שירים ישירות לטלפונים חכמים. השירות איפשר ללקוחות לקבוע את המחיר שישלמו עבור רכישת שירים ואלבומים, תוך קבלת משוב מיידי על הצעות מחיר, ומתן אפשרות לרכישה במחיר מוזל דרך האפליקציה של דידיום. בשנת 2011 נרכשה חברת דידיום על ידי חברת תוכנה ומחשוב ענן אמריקאית, שנקראת כיום SnapOne.

פרסים
-----

דידיום זכתה לכיסוי תקשורתי אוהד ברחבי העולם, לרבות במדורי הטכנולוגיה של הניו יורק טיימס, הגארדיאן ובילבורד. בשנת 2008 היא הייתה החברה הראשונה שזכתה בפרס הצטיינות על אפליקציית מובייל ממותגת ב-One Show, תחרות בינלאומית יוקרתית של תעשיית הפרסום, שנערכת מדי שנה בניו יורק. בשנת 2010 נבחרה דידיום בתחרות היוקרתית של מגזין הטכנולוגיה הבינלאומי, רד-הרינג, כאחת מחברות הטכנולוגיה המבטיחות בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של חברת .SnapOne, Inc שרכשה את דידיום
* הודעות לעיתונות של דידיום
* פרסומות של דידיום
* סרטון הדגמה של אפליקציית דידיום

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיא גרימלנד, Didiom Pro: מדיה מהמחשב האישי לטלפונים חכמים, באתר TheMarker‏, 14 בפברואר 2010
2. ↑  גיא גרימלנד, תוכנת "דידיום" תשולב במכשירי בלקברי, באתר TheMarker‏, 6 באוגוסט 2009
3. ↑  גיא גרימלנד, דידיום מציעה: להוריד שירים לטלפון הסלולרי החכם, באתר TheMarker‏, 15 באוגוסט 2007
4. ↑  גיא גרימלנד, איך להקים סטארט-אפ בארה"ב - ולהפוך למיליונר, באתר הארץ, 1 במרץ 2011
5. ↑  No More Syncing: Didiom Streams Music to Your iPhone From Anywhere, ניו יורק טיימס, 30 בנובמבר 2010
6. ↑  Elevator Pitch: Didiom plays your desktop music collection through your mobile (הגארדיאן, 12 ביוני 2009)
7. ↑  Finetunes Strikes Didiom Deal, מגזין בילבורד, 23 באוקטובר 2009
8. ↑  גד פרץ, ‏הסטארט-אפ דידיום יוצא לניסוי שיווקי להפצת מוזיקה למכשירים סלולריים, באתר גלובס, 19 באוקטובר 2008
9. ↑  Red Herring 100 Global, רד-הרינג, 2010
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחברה אמריקאית לייצור מכוניות. אם התכוונתם למכונת זמן בדיונית בסרטי "בחזרה לעתיד", ראו דלוריאן (מכונת זמן).

**דלוריאן** (**De Lorean Motor Company**) הייתה חברה אמריקנית לייצור מכוניות שלא האריכה ימים. הדגם היחיד שייצרה היה הדלוריאן DMC-12, מכונית ספורט חדשנית שהייתה עשויה כולה פלדת אל-חלד ודלתותיה נפתחו כלפי מעלה. מכונית הדלוריאן זכתה לפרסום עולמי כשכיכבה כמכונת הזמן של גיבורי הטרילוגיה הקולנועית "בחזרה לעתיד", שהסרט הראשון בה יצא ב-1985.

החברה הוקמה ב-1975 על ידי ג'ון דלוריאן (אנ'), איש תעשיית הרכב של דטרויט, שהיה ממנהליה הצעירים והמבטיחים של ג'נרל מוטורס. המימון הושג בחלקו על ידי הלוואות בנקאיות ובחלקו ממשקיעים פרטיים, כולל ג'וני קרסון. ב-1981, לאחר עיכובים רבים, החל ייצור כלי הרכב במפעל שנבנה בבלפסט, צפון אירלנד. כלי הרכב הראשונים שיצאו מפס הייצור סבלו בתחילה מבעיות רבות, בשל הבטחת איכות לקויה.

המכונית יועדה לשוק האמריקאי, אך מחירה היקר (25,000 דולר) ביחס לביצועיה הספורטיביים הבינוניים, יחד עם כשלי שיווק שונים, כמו מכירת מכוניות ללא אחריות ובצבע אחד בלבד, הפכו אותה לכישלון מסחרי. גם שינויים בשערי החליפין בין הליש"ט לדולר פעלו נגדה. רק כ-6,000 מכוניות דלוריאן נמכרו. בנוסף, הנפקת החברה בבורסה לא יצאה אל הפועל משום שהרשות לניירות ערך של ארצות הברית לא אישרה אותה.
ב-1982, רגע לפני קריסתה הסופית של החברה הואשם מייסדה בהברחת סמים. דלוריאן אמנם זוכה לבסוף מאשמה זו, אך התקשה לשקם את שמו הטוב.

החברה פשטה את הרגל ב-1982, עוד לפני שיצא הסרט הראשון בסדרת "בחזרה לעתיד". כך אבדו 2,500 מקומות עבודה וכ-100 מיליון דולר שהושקעו בה. כיום הדלוריאן היא רכב אספנות מבוקש, עם מועדוני מעריצים רבים.

החברה נמצאת כיום בבעלותו של היזם סטפן ויין מיוסטון, טקסס, ומייצרת מכוניות 'דלוריאן' במהדורות מוגבלות במיוחד או על פי דרישה. מחיר המכונית נע כיום בין 57,000 דולר ל-75,000 דולר. המכוניות מורכבות מחלקים מקוריים שיוצרו בשעתו במפעל בבלפסט, ומחלקים חדשים המיוצרים במיוחד. כמו כן עוסקת החברה בשיקום ושיפוץ מכוניות 'דלוריאן' מקוריות ובייצור ושיווק של חלפים עבורן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלוריאן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דלוריאן
* דלוריאן, ברשת החברתית פייסבוק

* דלוריאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דלוריאן, ברשת החברתית אינסטגרם

* דלוריאן, ברשת החברתית LinkedIn

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450535005171
* LCCN: n82015839
* VIAF: 146597699
* WorldCat: lccn-n82015839

 |
דיוקנו של קארלו רוציני.
**קארלו רוציני** (באיטלקית: **Carlo Ruzzini**; ‏ 11 בנובמבר 1653 - 5 בינואר 1735) היה הדוכס ה-113 של ונציה. רוציני כיהן כדוג'ה מאז בחירתו בשנת 1732 ועד פטירתו.

קורות חיים
----------

רוציני נולד בוונציה למרקו רוצינו וקתרינה צנו. רוציני היה בכור הבנים במשפחתו - שהייתה משפחת אצולה ותיקה ועשירה.

רוציני שירת את לה סרניסימה כדיפלומט בתקופה קשה בה איבדה הרפובליקה שטחים רבים לטובת האימפריה העות'מאנית. הוא החל את הקריירה הציבורית שלו בגיל 26, עת התמנה לנהל את הארסנאלה של ונציה (המספנות של העיר). החל משנת 1691 כיהן כשגריר הרפובליקה במדריד, ולאחר תום כהונתו, בשנת 1698 עבר לווינה לכהן בה כשגריר. רוציני ייצג את ונציה במהלך המשא ומתן בעת חתימה על הסכם קרלוביץ בין השנים 1698–1699. בשנת 1706 התמנה לשגריר הראשון של ונציה בהאג, וב-1707 עבר לאיסטנבול לכהן כשגריר הרפוליקה בחצר הסולטאן. בשנת 1712 השתתף כנציג ונציה בדיונים על הסכם אוטרכט. בסיום הלוחמה בין ונציה והאימפריה העות'מאנית בין השנים 1714–1718 השתתף רוציני בדיונים על שלום פוז'ארוואץ ביולי 1718 אשר הביא לסיום הלוחמה. לאחר החתימה על הסכם השלום (בו נאלצה ונציה, המפסידה בלוחמה, לוותר על שטחים רבים), נותר רוציני כשגריר באיסטנבול, אולם חלה ונאלץ לשוב לוונציה. 

רוציני היה מועמד לבחירה לתפקיד הדוג'ה בשנת 1722 אולם הובס על ידי סבאסטיאנו מוצ'ניגו. לאחר מותו של מוצ'ניגו, בשנת 1732 נבחר רוציני לתפקיד ברוב של 40 מתוך 41 קולות הבוחרים.

במהלך כהונתו שמרה ונציה על נייטרליות ונמנעה מלהצטרף לסכסוכים צבאיים באירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארלו רוציני** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סבאסטיאנו מוצ'ניגו** | **דוכסי ונציה** 1732–1735 | **הבא**:**אלוויזה פיזאני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1089924410
* ISNI: 0000 0000 6281 6866
* NKC: ntk20221157386
* SNAC: w6b87c71
* VcBA: 495/269206
* VIAF: 89767542
* WorldCat: viaf-89767542

 |
מיכה דפט, 2001
**מיכה דפט** (1936 - 1 ביוני 2021) היה מנהל הקריה למחקר גרעיני – נגב.

ביוגרפיה
--------

מיכה יוסף דפט נולד ב-26.9.1936 בווינה, אוסטריה להוריו רחל ואהרון דפט-שוורעט. בשנת 1940 עלה עם הוריו באונית המעפילים פאסיפיק אשר יצאה מנמל טולצ'ה ברומניה. האוניה נתפסה בידי השלטון הבריטי ונוסעיה הועברו לאוניה פאטריה, אשר פוצצה על ידי ההגנה וטבעה. בשעת פיצוץ הפאטריה טיילו מיכה והוריו על סיפון האונייה. עם טביעת האנייה, נפל מיכה בן ה-4 למים, ושכשך בהם עד שנאסף על ידי סירה של ההגנה. המשפחה עברה למחנה המעצר בעתלית, והשתקעה בעיר חיפה. אביו אהרון היה מורה ידוע.

ב-1961 התחתן מיכה דפט עם אורה ולזוג שני ילדים.

דפט למד בבית הספר הריאלי בחיפה, ושירת בצבא בחיל חימוש. עם שחרורו למד דפט בטכניון הנדסת מכונות, ועבד שנתיים בבתי הזיקוק בחיפה.

בשנת 1962 החל דפט לעבוד בקמ"ג, ועבר להתגורר עם משפחתו בבאר-שבע. בקמ"ג היה דפט, בין השאר, מנהל יחידה, וראש אגף מחקר ופיתוח. במהלך שנותיו בקמ"ג סיים דפט לימודי תואר שני בהנדסת חומרים בטכניון.
בשנים 1971–1972 השתלם דפט במסגרת שנות שבתון במעבדות הלאומיות ארגון במדינת אילינוי, ארצות הברית והתגורר בשיקגו.

בשנים 1996–2001 היה דפט מנהל קמ"ג. עם סיום תפקידו כמנהל קמ"ג והגעה לגיל פרישה, פרש לגמלאות.

לאחר פרישתו התמנה מיכה דפט לוועד המנהל של אוניברסיטת בן-גוריון וכיהן כיו"ר משותף של ועדת הכספים בשנים 2013–2015.  בנוסף, שימש בהתנדבות כיועץ של גופים ממלכתיים.

מיכה דפט נפטר ב-1 ביוני 2021 והובא למנוחות בבית הקברות מנוחה נכונה בבאר שבע.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  עידו דפט, מיכה דפט ביוגרפיה, ‏27.3.2022
2. ↑  דפט-שברט מיכה מיכאל, באתר בנתיבי העפלה
3. ↑  סופר דבר, נשיא המדינה יקבל מחר 129 אזרחים מצטיינים, **דבר 3.5.1961**
4. ↑  איתן הבר, רשימת ה-24, באתר ידיעות אחרונות, ‏4.5.2008
5. ↑  אוניברסיטת בן גוריון, תוכנית המושב ה-43 של חבר הנאמנים, ‏6.5.2013
פירוש נוסף ערך זה עוסק במצב נפשי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו שלווה (פירושונים).
אישה מנגנת במנדולינה בשלווה. ציור מלפני שנת 1943
שלווה בצהרי היום. ציור משנת 1898
**שלווה** היא מצב נפשי של רוגע ללא אי-שקט, התרגשות, או הפרעות. זהו מצב שבו האדם חסר דאגות או מתחים.

גורמים המעודדים יצירה של תחושת שלווה
------------------------------------

האדם הממוצע יכול לחוש שלווה בקלות במצב של מנוחה, אך תחושה זו יכולה להתקיים גם במצבי תודעה בעלי רמת עוררות גבוהה יותר. לעיתים ההתמקדות בדבר מה חיצוני או אף פנימי, כמו נשימה, יכולה להיות מרגיעה כשלעצמה. הצבע תכלת מקושר לתחושת השלווה.

ניתן לתרגל ולשפר את היכולת של האדם לחוש בשלווה . על פי רוב נדרשת תודעה מאומנת כדי להישאר במצב של שלווה גם כנגד מספר גבוהה של גירויים שונים והסחות דעת. הסחות דעת רגשיות עלולות להיות מאתגרות במיוחד בהקשר זה. הרגשות השליליים הם האתגר הכי גדול לאדם המנסה להגיע לשלווה עמוקה ומתמשכת. קימות מספר דיסציפלינות המיועדות לקדם ולפתח את היכולת לחוש בשלווה. כמו למשל תפילה, יוגה, אימון הרפיה, אימון נשימתי, מדיטציה.

שלווה וקשיבות
-------------

ג'ון קבט-זין קובע כי "ריכוז הוא אבן היסוד של אימון הקשיבות. הקשיבות שלך תהיה עמידה ככל שהמוח שלך יהיה רגוע ויציב. בלי השלווה פני השטח של מראת הקשיביות יהיו מחוספסים באופן שלא יאפשר להם לשקף דברים באופן מדויק."

ראו גם
------

* יישוב הדעת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלווה** בוויקישיתוף
* ציטוטים בנושא שלוות נפש, באתר ויקיציטוט

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Calm – Definition of Calm by Merriam-Webster".
2. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-13 במאי 2011. נבדק ב-23 באפריל 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה);  (עזרה)
3. ↑  "Quotes About Calmness".

| **רגשות** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אדישות • אהבה • אומץ • אושר • אימה • אכזבה • אכזריות • אמון • אמפתיה • אנטיפתיה • אקסטזה • אשמה • בדידות • בהלה • בוז • בושה • ביטחון • בלבול • גאווה • גועל • געגוע • דאגה • דו-ערכיות • דחייה • דכדוך • הודיה • היקשרות • הערצה • הפתעה • הקלה • השפלה • התאהבות • חוסר אונים • חיבה • חמדנות • חמלה • חרדה • חרטה • חשש • טינה • ייאוש • יראה • כאב • כמיהה • כעס • מבוכה • מועקה • מצוקה • מרירות • ניכור • נקמה • סבל • סיפוק • ספק • סקרנות • עדנה • עוינות • עונג • עלבון • עניין • עצב • עצבנות • פחד • פליאה • ציפייה • קבלה • קנאה • קתרזיס • רוגע • רחמים • ריקנות • רסנטימנט • שכול • שלווה • שמחה • שמחה לאיד • שנאה • שעמום • תבוסתנות • תסכול • תקווה • תשוקה |

 |
| מצב רוח • אפקט |
**נפאל איירליינס** (בנפאלית: **नेपाल वायुसेवा**, באנגלית: **Nepal Airlines**, בעבר נקראה **רויאל נפאל איירליינס**) היא חברת התעופה הלאומית של נפאל. משרדה הראשי נמצא בבניין NAC (לשעבר RNAC) שבקטמנדו, והבסיס המרכזי שלה הוא נמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן, קטמנדו.

תולדות החברה
------------

חברת התעופה הוקמה ביולי 1958 כחברת רויאל נפאל איירליינס (RNAC). המטוס הראשון של החברה היה DC-3 דקוטה אחד, ששימש כשרת נתיבים מקומיים ומספר יעדים בהודו. בשנת 1972 רכשה החברה את מטוסי הסילון הראשונים שלה מדגם בואינג 727. בשנת 2004 החליטה ממשלת נפאל למכור את 49% מהחזקותיה בחברת התעופה נפאל למגזר הפרטי.

נכון לשנת 2018 נפאל איירליינס נמנית עם החברות שאינן מורשות לטוס מעל מדינות האיחוד האירופי.

צי המטוסים
----------

איירבוס A330 נוחת בנמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2019:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| J | Y | סה"כ |
| איירבוס A320-200 | 2 | — | 8 | 150 | 158 |  |
| איירבוס A330-200 | 2 | — | 18 | 256 | 274 |  |
| דה הבילנד קנדה דאש 6 טווין אוטר | 3 | — | — | 19 | 19 |  |
| חרבין Y-12 | 4 | — | — | 19 | 19 |  |
| שיאן MA-60 | 2 | — | — | 56 | 56 |  |
| סה"כ | 13 | — |  |

יעדים
-----

**נפאלנפאל נפאל**

* קטמנדו (בסיס)
* כמה שדות תעופה מזעריים המיועדים לטיסות פנים

**איחוד האמירויות הערביותאיחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות**

* דובאי

**הודוהודו הודו**

* בנגלור
* מומבאי
* ניו דלהי

**הונג קונגהונג קונג הונג קונג**

**יפןיפן יפן**

* אוסקה

**מלזיהמלזיה מלזיה**

* קואלה לומפור

**קטארקטאר קטאר**

* דוחה

**תאילנדתאילנד תאילנד**

* בנגקוק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נפאל איירליינס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נפאל איירליינס

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  פרטי צי המטוסים של נפאל איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
3. ↑
4. ↑  "Nepal Airlines Corporation, Chinese company sign six aircraft deal, Aircraft in Nepal, Nepal Aircraft, Local Airlines, Nepal Airlines - Nepal Tours Destination". נבדק ב-24 באפריל 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑
**צונדאפ** (בגרמנית: **Zündapp-Werke GmbH**) הייתה יצרנית אופנועים גרמנית שפעלה בין השנים 1917–1984, והייתה אחת מיצרניות האופנועים החשובות בגרמניה.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 1917 בנירנברג על ידי פריץ נוימאייר ופרידריך קרופ מייסד מפעל הפלדה קרופ כחברה לנפצים תחת השם צונדר ואפ (Zünder-Apparatebau), והחלה לספק ציוד הצתה לצבא הגרמני עד לסוף מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918. בשנת 1919 שינתה החברה את שמה לצונדאפ והחלה לספק חלקי ציוד קל למכונות.

האופנוע הראשון של החברה מודל Z22 הוצג בשנת 1921 ונמכר בסדרות גדולות. החברה מיתגה את דגם זה תחת הסיסמה 'אופנוע לכולם' (*Motorrad für Jedermann*) מאחר שהיה בעל תכנון פשוט ונחשב לאמין.

בשנת 1931 בנה פרדיננד פורשה עבור "צונדאפ" את הדגם המשפחתי פורשה סוג 12. יוצרו 3 יחידות. בדגם הורכב מנוע כוכבי.

היסטוריית האופנועים הכבדים של החברה החלה בשנת 1933 כאשר הציגה את סדרת K אשר זכתה להצלחה גדולה, הכללה אופנועים בנפחי מנוע שונים בין 200–800 סמ"ק. הדגם צונדאפ 750 שימש כאופנוע שטח כבד למטרות סיור והובלת חיילים בתקופת מלחמת העולם השנייה.

בין השנים 1957–1958 בנתה "צונדאפ" את מכונית המיקרו צונדאפ יאנוס. נמכרו 6,902 יחידות.

ראו גם
------

* צונדאפ יאנוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צונדאפ** בוויקישיתוף
* אופנוע צונדאפ מדגם "comfort", מנוע 200 סמ"ק, שנת 1953 (1:06), יו-טיוב
* אופנוע צונדאפ מדגם "DB250", שנת 1937 (2:05 דקות), יו-טיוב
* אופנוע צונדאפ מדגם KS 601 (2:51 דקות), יו-טיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zündapp Motorcycle Registry and Technical Reference, www.zundapps.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph827625

 |
**צֶ'ס רקורדס** (באנגלית: **Chess Records**; כלומר תקליטי צֶ'ס או שחמט) הייתה חברת תקליטים אמריקאית משיקגו שהתמחתה בבלוז, רית'ם אנד בלוז, גוספל, הקלטות מוקדמות של רוק אנד רול ומספר תקליטי ג'אז.

היסטוריה
--------

את החברה הקימו זוג האחים היהודים שהיגרו מפולין, לאונרד ופיל צ'ס, בשנת 1952 בשם "**צֶ'קר רקורדס**", על בסיס יוזמה קודמת מ-1947 בשם "אריסטוקרט רקורדס". לאחר 1955 נקראה החברה צ'ס, אך המותג צ'קר נשמר והקלטותיהם של אריתה פרנקלין ובו דידלי למשל יצאו תחת המותג צ'קר או צ'קר/צ'ס.

נגן הבס והפזמונאי וילי דיקסון היה למפיק המוזיקלי המוביל בחברה והיה מעורב ברבות מהפקותיה. בין האמנים המזוהים עם החברה ניתן למנות את צ'אק ברי, באדי גאי, האולין' וולף, אטה ג'יימס, ג'ון לי הוקר, סאני בוי ויליאמסון, ממפיס סלים, ליטל מילטון, מאדי ווטרס ואחרים. כן הקליטו בה אמני הג'אז בני גודמן וסאני סטיט.

ב-1969, מעט לפני מותו של לאונרד צ'ס, נמכרה החברה לחברת GRT תמורת 6.5 מיליון דולר. בהמשך נמכר קטלוג ההקלטות של צ'ס ליוניברסל מיוזיק גרופ. החל מ-2005 מוציאה יוניברסל הקלטות קלאסיות של אמנים כצ'אק ברי, מאדי ווטרס ובו דידלי תחת המותג "צ'ס".

בשנת 2008 יצא לאקרנים הסרט "קאדילק רקורדס", סרט ביוגרפי אודות חברת ההקלטות, בו כיכבו הזמרת ביונסה שגילמה את דמותה של הזמרת אטה ג'יימס והראפר מוס דף שגילם את דמותו של הזמר צ'אק ברי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ס רקורדס** בוויקישיתוף
* שרון מולדאבי, פופ בשחור לבן, באתר ynet, 17 באוקטובר 2009
* צ'ס רקורדס באתר ההיסטוריה של הרוקנרול (באנגלית)
* הסיפור של צ'ס כולל דיסקוגרפיה מלאה (באנגלית)
* אולפן ההקלטות של צ'ס בין אתרי שיקגו (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007587720105171
* BnF: cb138795228 (data)
* GND: 4573168-8
* LCCN: no98122666
* MusicBrainz: 6c6eb4e5-f7c7-48bd-93d2-4901b4971e12
* VIAF: 158592425
* WorldCat: lccn-no98122666

 |
**גל השריפות ביוון** התחולל בימים 23 עד 26 ביולי 2018 במחוז אטיקה שבדרום מזרח המדינה, שבו מצויה גם בירת המדינה אתונה. עד ל-31 ביולי נמנו עקב השריפות 92 הרוגים ו-25 נעדרים. 187 בני אדם נפצעו.

זהו אסון הטבע החמור ביותר ביוון מאז גל השריפות ב-2007 (אנ'), שגבה את חייהם של 84 איש וגל השריפות השני הקטלני ביותר במאה ה-21 אחרי שריפות היער של השבת השחורה.

השרפות
------

בצהרי ה-23 ביולי פרצה שרפת חורש ליד העיירה קינטה, כ-40 קילומטר ממערב לאתונה. שעות ספורות לאחר מכן פרצה שרפה שנייה ליד העיר פנטלי, כעשרה קילומטרים מצפון מזרח לאתונה. רוחות עזות שהגיעו למהירויות של עד 124 קילומטר לשעה הביאו להתפשטות מהירה של האש. ליד קינטה עלו באש בתים, וליד פנטלי התפשטה האש מזרחה עד לחוף הים ופגעה בכפר מאטי וסביבתו. בתים ומכוניות במספר רב עלו באש ואנשים נלכדו בתוכם בטרם הושגה שליטה על האש באותו מוקד. במאטי נמצאו ליד הים גופות 26 אנשים שנלכדו באש. כלי שיט אספו מן החוף מאות אנשים שנמלטו מהלהבות. עשרה נספו כאשר סירה שהיו עליה התהפכה בים. בסך הכל פונו או חולצו כ-700 איש ולמעלה מאלף מבנים נפגעו מהאש.

יוון הפעילה את כל מטוסי הכיבוי שברשותה ופרסה 250 כבאיות וכ-600 כבאים. ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס הכריז על מצב חירום במחוז אטיקה. כיבוי השריפות הסתיים ב-26 ביולי.

ראש הממשלה הכריז על שלושה ימי אבל לאומי. הדגלים בפרלמנט היווני ובאקרופוליס הורדו לחצי התורן, וכך גם הדגלים במטה הנציבות האירופית בבריסל.

סיוע בינלאומי
-------------

יוון פנתה בבקשת עזרה ממדינות זרות באמצעות מכניזם ההגנה האזרחית של האיחוד האירופי (אנ'). המכניזם תיאם את העברת הסיוע ממדינות באיחוד האירופי.

עשרים ושש מדינות נענו והציעו סיוע או סיפקו אותו:

* קרואטיה, איטליה, ישראל[דרוש מקור], רומניה וספרד שיגרו ליוון מטוסים לכיבוי אש
* קפריסין שלחה ליוון כבאיות וכבאים. כבאים נוספים הגיעו מפולין
* ארצות הברית שיגרה ליוון כלי טיס בלתי מאוישים לשם מעקב אחרי התפתחות השרפות
* אלבניה, מקדוניה וקפריסין העבירו סיוע כספי ליוון
* מדינות נוספות שהציעו סיוע היו טורקיה, סרביה, מונטנגרו, מלטה, בולגריה, גאורגיה, ארמניה, הונגריה, אוסטריה, צ'כיה, שווייץ, צרפת, גרמניה, פורטוגל, רוסיה ואוסטרליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גל השריפות ביוון (2018)** בוויקישיתוף
* העיירה נשרפה, הרוגים נמצאו מחובקים, באתר ynet, 25 ביולי 2018
* אנגלה פריטז – וושינגטון פוסט, ‏כך פרץ גל השריפות הקטלני ביוון, בעיתון מקור ראשון, 25 ביולי 2018
* Greece wildfires: Dozens dead in Attica region, באתר חדשות ה-BBC, ‏24 ביולי 2018. תאריך כניסה: 26 ביולי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות ודנה ירקצי‏, שריפות ענק באזור אתונה: יותר מ-60 איש נספו; ישראל הציעה סיוע, באתר וואלה!‏, 24 ביולי 2018
2. ↑  כך פרץ גל השריפות הקטלני ביוון, באתר www.makorrishon.co.il
**סרגיי זליוטין** (ברוסית: **Сергей Викторович Залётин**; ‏‏נולד ב־21 באפריל 1962) הוא קוסמונאוט רוסי שטס לחלל מספר פעמים ושהה בתחנת החלל מיר ובתחנת החלל הבין-לאומית.

ביוגרפיה
--------

סרגיי זליוטין נולד בעיירה במחוז טולה ברוסיה הסובייטית שאז הייתה חלק של ברית המועצות. בשנת 1983 הוא סיים לימודים בבית ספר לטייסים של חיל האוויר הסובייטי וקיבל תואר "טייס-מהנדס". עד לשנת 1990 הוא שירת ביחידות החיל בסביבת מוסקבה.

בשנת 1990 זליוטין התחיל הכנות לטיסות חלל במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות חלל שהיו צריכות להגיע לתחנת החלל מיר. בשנת 2000 הוא היה מפקד צוות של חללית סויוז TM-30 שהתחברה לתחנת החלל מיר. המטרה הייתה להחיות את תחנת החלל להמשך פעילותה. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 72 ימי טיסה וביצוע פעילות חוץ רכבית.

באוקטובר 2002 זליוטין טס לחלל בפעם השנייה כמפקד צוות סויוז TMA-1. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא שהה בתחנת החלל 9 ימים וחזר לכדור הארץ בטיסת סויוז TM-34.

בשנת 2004 זליוטין נבחר לדומה מחוזית בטולה. הוא היה חבר דומה מחוזית מספר כהונות. 

בשנת 2011 הוא חזר ליחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסה חדשה. בסופו של דבר הוא לא נכלל בצוות טיסה.

בשנת 2023 הוא הודיע על התמודדות לראש העיר של מוסקבה בבחירות שצפויות להתקיים בסתיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגיי זליוטין** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה (ברוסית)
* ביוגרפיה באתר מרכז הכנת הקוסמונאטוים (ברוסית)
**עיתון העיתונאים** היה אירוע תרבות דו-שבועי מייסודה של אגודת העיתונאים בתל אביב, שנערך לראשונה ב-1939.

אודות
-----

אגודת העיתונאים בתל אביב נוסדה ב-1935. בדצמבר 1939 יזם היו"ר יוסף הפטמן אירועי שבועי, שבו עיתונאים ואנשי ציבור ידברו על ענייני השעה בפני קהל.
האירועים, שכללו גם חלק אמנותי, נערכו בימי שישי אחת לשבועיים החל מ-15 בדצמבר 1939 בקולנוע מוגרבי. מטרת האגודה הייתה להדק את הקשר עם ציבור הקוראים, ובמקביל לנצל את האירוע כמקור הכנסה.

בהיותו של עיתון העיתונאים אירוע חי, הוא לא היה כפוף לצנזורה של ממשלת המנדט הבריטי. בשלב מסוים דרשו השלטונות לקבל לידיהם מראש את שמות הדוברים והנושאים, וכן שלחו לאולם שוטרים. אלה התקשו לעיתים להבין את הנאמר, במיוחד כאשר נעשה שימוש ביידיש.

עם הזמן עיתון העיתונאים יצא מגבולות תל אביב ונערך גם בחדרה, נתניה, רחובות, באר שבע ועוד.
לאחר 1953 חדל העיתון להתקיים באופן קבוע. לאחר חנוכת בית העיתונאים על שם סוקולוב בתל אביב בשנת 1957, עברו אירועי עיתון העיתונאים אליו. 

אירועי "שבתרבות" הנערכים מאז 1973 ברחבי ישראל, ממשיכים במידה רבה את מסורת עיתון העיתונאים.

קישורים חיצוניים
----------------

* עיתון העיתונאים, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
* אלי אלון, סיפורו של "עיתון העיתונאים", באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 ביולי 2018
* יהושע כהנא, "עתון העתונאים" - בן שלושים, מעריב, 7 בינואר 1970
* סרטונים מפגש עיתון העיתונאים בתל אביב, 1959, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יהושע כהנא, "עתון העתונאים" - בן שלושים, מעריב, 7 בינואר 1970
יורם יעקבסון
**יורם יעקבסון** (27 בנובמבר 1944 – 16 באפריל 2017) היה מבכירי חוקרי הקבלה והחסידות ומחבר ספרים פופולריים בתחומים אלו.

ביוגרפיה
--------

נולד בחיפה למרגלית (מרגרטה) ומשה (פרידריך) יעקבסון שעלו לארץ ישראל מגרמניה חודשים ספורים אחרי ליל הבדולח. למד בתיכון ליאו בק בחיפה. משנת 1963[דרושה הבהרה] למד ספרות עברית אצל גרשום שלום ושפה וספרות ערבית אצל מאיר יעקב קיסטר באוניברסיטה העברית. בשנת 1967 סיים בהצטיינות תואר בוגר.

את לימודיו לתואר שני עשה במסגרת מסלול התמחות בקבלה וחסידות בחוג לספרות עברית. פרופ' קיסטר, אשר ראה בו בן טיפוחיו במגמת מזרחנות, ביכה את לכתו[דרוש מקור] בשל נהייתו אחר המיסטיקה היהודית.

בהמשך עבר יעקבסון למסלול הישיר לדוקטורט והיה לתלמידו של ישעיהו תשבי, שהנחה אותו בכתיבת עבודת הדוקטורט שלו, "תורת הגאולה של ר' מרדכי דאטו", אותה סיים ב-1983 בהצטיינות יתירה, אגב הוראת קבלה, חסידות וספרות מוסר יהודית במוסדות אקדמיים שונים, בהם האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בן-גוריון וקורס באוניברסיטה המשודרת.

בשנת 1984 התפרסם ספרו הראשון, "מקבלת האר"י עד החסידות", בהוצאת האוניברסיטה המשודרת ובשנת 1985 יצא ספר ההמשך, באותה הוצאה, "תורתה של החסידות".

במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 עבר יעקבסון ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1988 קיבל בה דרגת מרצה בכיר ובין השנים 1997–2006 שימש חבר בוועדת הדוקטורנטים של בית הספר למדעי היהדות וראש המדור לקבלה וחסידות. בשנת 2014 פרש מהאוניברסיטה.

שהה בשבתונים כפרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד בקיימברידג', ביוניברסיטי קולג' בלונדון, באוניברסיטת פוטסדאם, בגרמניה, באוניברסיטה היגלונית בקרקוב ובאוניברסיטת בולוניה באיטליה.

יורם יעקבסון נישא פעמיים והיה אב לארבעה. הוא הלך לעולמו בביתו שבמודיעין בגיל 72. הובא לקבורה בבית העלמין בעיר.

כתביו
-----

### ספרים

* מקבלת האר"י ועד החסידות, האוניברסיטה המשודרת, 1984
* תורתה של החסידות, האוניברסיטה המשודרת, 1985
* בנתיבי גלויות וגאולות: תורת הגאולה של מרדכי דאטו, מוסד ביאליק, 1996
* אמת, אמונה וקדושה: אסופת מאמרים בקבלה וחסידות, אדרא, 2018

### מאמרים

* רשימת המאמרים של יורם יעקבסון באתר רמב"י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורם יעקבסון** בוויקישיתוף
* העולם כדרמה רצופת משברים - שיחה על קבלה עם ד"ר יורם יעקבסון (1984)
* ראיון עם יורם יעקבסון בביתו שבמודיעין (2012)
* הסרטה של ערב ההשקה לכבוד צאת הספר 'אמת, אמונה וקדושה: אסופת מאמרים בקבלה וחסידות' במלאת שנה ללכתו
* יורם יעקבסון (1944-2017), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמדו בבחינות בהצטיינות, דבר, 19 בפברואר 1968
2. ↑  מדרך העקום לדרך הישר, דבר, 10 בספטמבר 1980
3. ↑  גלי צה"ל: האוניברסיטה המשודרת, מעריב, 31 בינואר 1980
4. ↑  קורותיה של תנועה נפשית, מעריב, 20 ביוני 1986

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263350205171
* BnF: cb12123760j (data)
* GND: 1159202745
* ISNI: 0000 0000 6665 9220
* LCCN: n84028654
* SUDOC: 029660165
* VIAF: 20097234
* WorldCat: lccn-n84028654

 |
**פירוזה בגום** (נולדה: סוזן סלומון, באנגלית: **Firoza Begum)** הייתה שחקנית הודית יהודייה. פירוזה כיכבה במספר סרטי בוליווד ומוליווד (זרם קולנועי שהתקיים בדרום הודו) .שיא הפופולרית שלה היה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. למרות שהיו שחקניות יהודיות נוספות באותה תקופה, היא בולטת במיוחד יחד עם אחרות כמו רובי מאיירס ואסתר ויקטוריה אברהם (פרמילה).

נולדה כ**סוזן סולומון**, כחלק מקהילת בני ישראל. היא השתמשה בשם המוסלמי פירוזה באגום כדי להסתיר את מוצאה היהודי. היא הייתה אחת מחמש שחקניות הודיות יהודיות מפורסמות שהופיעו בסרט התיעודי "שלום בוליווד: הסיפור שלא סופר על היהודים ובוליווד" מאת דני בן-משה שיצא לאקרנים ב-2017. בסרט הופיעו: נאדירה, אסתר ויקטוריה אברהם, סוזן סלומון, רמולה דווי ורובי מאיירס.

פילמוגרפיה
----------

* רוצח בוגדני
* prem veer
* יום לילה
* רייגר
* רוח רפאים רצה
* ילדת קרקס
* נור-י-ימן (1935)
* עולמו של אנוסן (1936)
* אדום של הודו (1936)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Danna Paz Prins, Bollywood’s Jewish Superstar Actresses, Museum of the Jewish People, ‏2017-08-23 (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  Danna Paz Prins, איצ'יק ודנה: הכוכבות היהודיות של בוליווד -, באתר Museum of the Jewish People, ‏2017-08-23
3. ↑  IndiaGlitz - Jews, the lost tribe of Indian Cinema (SPECIAL) - Bollywood Hindi Movie News, web.archive.org, ‏2006-05-19
4. ↑  "Jewish Stars of Bollywood". *Haaretz* (באנגלית). נבדק ב-2022-10-31.
5. ↑  *Shalom Bollywood - Official Trailer*, נבדק ב-2022-11-01
**אלדור אזמאט אוג'לי שומורודוב** (באוזבקית: **Eldor Azamat õğli Shomurodov**; נולד ב-29 ביוני 1995) הוא כדורגלן אוזבקי, המשחק בעמדת החלוץ בקליארי ובנבחרת אוזבקיסטן.

קריירת מועדונים
---------------

### אוזבקיסטן

בשנת 2011, שומורודוב החל את הקריירה שלו בקבוצת משעל מובארק מליגת העל האוזבקית. הוא שיחק בקבוצה זו בין השנים 2011 ל-2014, גם בקבוצה הצעירה וגם בקבוצה הבוגרת. שומורודוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה בליגה האוזבקית ב-12 באפריל 2014 במהלך משחק החוץ נגד אולמליק. בשנת 2015 הוא חתם בקבוצת בוניודקור, כשתחתיה שיחק שתי עונות, רשם 66 הופעות והבקיע 18 שערים.

### רוסיה

ב-15 ביולי 2017, דווח ששומורודוב חתם ברוסטוב מהליגה הרוסית. בפתיחת עונת 2019/2020 בליגת העל הרוסית בכדורגל בלט כמלך השערים של הליגה כשהוא מוביל את טבלת המבקיעים עם 8 שערים בעשרת המחזורים הראשונים. עם זאת, לאחר נישואיו ביוני 2020 מיעט להבקיע וצבר רצף של 15 משחקים ללא שערים, בצורת שנשברה במשחק הליגה האירופית בשלב המוקדמות השלישי נגד מכבי חיפה, כשהבקיע בדקה התשיעית.

### איטליה

באוקטובר 2020 חתם בגנואה מהסרייה א'. את שער הבכורה הבקיע ב-30 בנובמבר במחזור התשיעי מול פארמה בדקה ה-49, שבסופו של דבר הסתיים בהפסד קבוצתו בתוצאה 2–1.

ב-2 באוגוסט 2021 חתם ברומא. ב-7 בנובמבר כבש שער בכורה בהפסד קבוצתו 2–3 לונציה. ב-30 בינואר 2023 הושאל לספציה עד לסוף העונה. ב-27 ביולי 2023 הושאל לקליארי לעונה אחת עם אופציית רכישה.

קריירה בינלאומית
----------------

שומורודוב זומן לסגל הנבחרת הבוגרת ב-3 בספטמבר 2015 למשחק העפלה לגביע העולם 2018 נגד נבחרת תימן. באותו המשחק הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. חודש לאחר מכן, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון החוץ 0–4 על נבחרת בחריין במסגרת משחק העפלה לגביע העולם.

תארים
-----

משעל מובארק
* הגביע האוזבקי: 2014

רומא
* הליגה האזורית (1): 2021/22

### אישיים

* הכדורגלן האוזבקי של השנה (2): 2019, 2021
* כדורגלן החודש (1): אוגוסט 2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלדור שומורודוב** בוויקישיתוף
* אלדור שומורודוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלדור שומורודוב השלים את מעברו לרומא
**אולג אנטוליוביץ' טאראן** (באוקראינית:  **Олег Анатолійович Таран**;‏ נולד ב-13 בינואר 1960 בעיירה אןרדז'ניקידזה (כיום פוקרוב) במחוז דניפרופטרובסק) הוא כדורגלן עבר סובייטי- אוקראיני ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצות שונות בברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות, שיחק באוקראינה, מרוקו, שוודיה וישראל. לאחר פרישה ממשחק פעיל אימן מספר קבוצות בליגה האוקראינית השנייה.

קריירת השחקן
------------

טאראן גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל דינמו קייב. בשנת 1978, בגיל 18, עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. לאחר שנתיים בקבוצה עבר לצ'רנומורץ אודסה. בשנת 1981 גויס לשירות הצבאי ושיחק שנתיים בקבוצות של הצבא הסובייטי - סק"א אודסה וצסק"א מוסקבה. לאחר סיום השירות הצבאי חתם בקבוצת דניפרו דנפרופטרובסק. טאראן שיחק בשורות דניפרו במשך שש שנים. היו אלו השנים הטובות והמוצלחות ביותר בקריירת השחקן שלו. באותה תקופה זכה עם הקבוצה פעמיים באליפות ברית המועצות. בשנת 1988 נפצע טאראן באחד המשחקים ועובר מהרכב הקבוע לסגל המחליף של המועדון. כעבור שנה עוזב את דניפרו.

טאראן עובר לשחק בקבוצת מטאלורג זפוריז'יה מליגת המשנה הסובייטית. בקבוצה זו הוא ימשיך לשחק כמעט עד סוף הקריירה שלו, עם הפסקות לטובת ניסיונות להשתלב בקבוצות כדורוגול מחוץ לגבולות אוקראינה. כך בשנת 1990 שיחק טאראן חצי עונה במרוקו, בשורות הקבוצה וידאד קזבלנקה וזכה איתה באליפות הליגה. בהמשך שיחק עונה אחת בישראל, בקבוצת הפועל צפרירים חולון ובתום העונה שב למטאלורג. בשנת 1992 שיחק כמה חודשים בקבוצה השוודית מקרידס. בתחילת עונת 1994/1995 עזב סופית את מטאלורג זפוריז'יה ושיחק מספר חודשים בקבוצת דניפרו ואז פרש ממשחק פעיל.

קריירת אימון
------------

בשנת 1995 הצטרף טאראן לצוות המאמנים של קבוצת דניפרו דנפרופטרובסק והיה לעוזר המאמן של הקבוצה. בשנים 1997 - 2000 מילא תפקיד של מאמן ראשי בקבוצת קריוובאס קריבי ריג מליגת העל האוקראינית, בהנהגתו זכתה הקבוצה פעמיים במקום שלישי באליפות הליגה, מה שהקנה לה את הזכות להשתתף במשחקי גביע אופ"א. לאחר מכן מאמן במשך עונה אחת את קבוצת מטאלורג זפוריז'יה. בשנת 2003 מאמן במשך כחצי עונה את הקבוצה הסלובקית סלובן ברטיסלאבה. הוא מפוטר מהמעודן וב-4 שנים הבאות לא אימן אף קבוצה. בשנת 2007 פונים אליו מהנהלת קריוובאס קריבי ריג בהצעה לקחת את אימן הקבוצה כדי לנסות להשאירה בליגה הבכירה. טאראן מצליח לעשות זאת במשך שתי עונות. בעונת 2009/2010 שיחקה הקבוצה באופן גרוע והיה ברור כי אין סיכוי שהיא תישאר בליגה. טאראן הואשם בכישלון הקבוצה ופוטר מתפקיד המאמן.

כעבור שלוש שנים פונים אליו שוב עם ההצעה להתמנות לתפקיד מאמן הראשי של קריוובאס קריבי ריג. טאראן מסכים, אך עוזב את התפקיד כעבור חודשיים - הקבוצה נקלעה לקשיים כלכליים. הוא חזר לאמן את קבוצת מטאלורג זפוריז'יה, אך בשנת 2014 גם הקבוצה הזו מתפרקת בשל קשים כלכליים. בשנת 2018 מקימים מחדש את קבוצת מטאלורג זפוריז'יה וטאראן ממונה שוב לתפקיד המאמן הראשי שלה.

תארים
-----

* מקום ראשון באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 1978
* אליפות ברית המועצות : 1983, 1988
* אליפות מורוקו: 1990

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולג טאראן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**פוניבז'** (בליטאית: **Futbolo klubas Panevėžys**) הוא מועדון כדורגל ליטאי מהעיר פוניבז'.

היסטוריה
--------

לעיר פוניבז' יש מסורת של מועדוני כדורגל. עד לשנת 2014 העיר הייתה מיוצגת בליגת העליונה של ליטא על ידי קבוצת "אקרנאס". היא זכתה באליפות שבע פעמים. לקראת עונת 2015 התברר שלאור המצבה הכלכלי הקבוצה לא עונה לדרישות הליגה ונסגרה. בעקבות כך בתחילת שנת 2015 הוקם המועדון הנוכחי.

בשנת 2015 המועדון שיחק בליגת משנה וסיים את העונה במקום השמיני. בעונת 2017 המטרה הייתה לסיים במקום הראשון ולעלות לליגה הבכירה. כבר בתחילת העונה היה ברור שמטרה לא תושג. המאמן פוטר ומועדון סיים את העונה במקום ה-10. בעונת 2018 עם המאמן החדש אלכסנדרו קורטיאנו המועדון זכה באליפות הליגה ועלה לליגה הבכירה. העונה הראשונה בליגה הבכירה המועדון סיים במקום החמישי.

בעונת 2020 הקבוצה זכתה בגביע הליטאי ובשנת 2021 בסופר-קאפ. עונת 2021 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה ובתחרויות הגביע היא הגיעה למשחק הגמר.

בעקבות הצלחות ברמה הארצית המועדון העפיל לתחרויות של הליגה האזורית. בעונת 2021 המועדון הודח בסיבוב המוקדמות השני על ידי וויבודינה נובי סאד.

בעקבות הקמת המועדון וחזרתו לליגה הבכירה להרכבה חזרו כמה שחקנים ששיחקו עוד בקבוצת "אקרנאס" דוגמת רוקאס סטנולביצ'יוס ואליבלטו ריביירו. בשנת 2021 למאמן הקבוצה מונה ולדס אורבנס שבעבר היה מאמן "ארקראנס".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוניבז'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פוניבז' (בליטאית)

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net