recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**האיגרת אל פילימון** היא אחת מאיגרות הרועה (שלוש מהאיגרות מבין איגרות פאולוס) שנכתבה על ידי השליח פאולוס (שאול התרסי). האיגרת היא אחד מספרי הברית החדשה – כתבי הקודש של הנצרות.

האיגרת, שדנה בעיקר בנושא המחילה, היא הקצרה מבין איגרות פאולוס וכוללת רק 355 מילים (ביוונית) ו-25 פסוקים.

מחבר האיגרת
-----------

מרבית החוקרים סבורים כי איגרת זו אכן נכתבה על ידי פאולוס.
האיגרת נכתבה בעת שהותו של פאולוס בכלא - ככל הנראה ברומא או באפסוס, והוא כותב לנוצרי בשם פילימון (אשר התגורר ככל הנראה בקולוסאה) וכן לאישה בשם אפיה (ככל הנראה אשתו של פילימון) ולאדם נוסף בשם ארכיפוס.

תוכן האיגרת
-----------

פילימון היה בעל עבדים עשיר, ולכן נערכו בביתו רחב הידיים מפגשים של הקהילה הנוצרית המקומית. פאולוס כותב לפילימון בשמו של אונסימוס, עבדו של פילימון - עבד אשר "הופרד" מביתו של פילימון לאחר שהיה "חסר תועלת" עבורו (משחק מילים עם שמו של אונסימוס, שמשמעו "בעל תועלת"). 

החוקרים סבורים כי אונסימוס ברח מבית אדונו, פגש את פאולוס והתנצר - ופאולוס שולח אותו חזרה לבית אדונו ובמכתב דן בסליחה שהאדון צריך לסלוח לעבד.

פרשנויות
--------

מרטין לותר כינה את האיגרת בשם "חנופה קדושה". פאולוס מצווה על פילימון לפעול מתוך רחמים נוצריים, ומאידך משתמש בסמכותו כשליח ומורה לו, מתוך חובת ציות רוחנית, לפעול לפי הנחיותיו ולקבל את אונסימוס שוב לביתו - "לא כעבד, אלא כיותר מעבד, כאח אהוב" (פסוק 16). לותר טוען כי פאולוס לא שינה את מעמדו של העבד ושמר על הסטטוס קוו. השאלה האם האיגרת מטיפה לשוויון של פילימון מול אונסימוס או רק למחילת האדון לעבד, נותרה במחלוקת.

בעת הוויכוח בשאלת העבדות בארצות הברית, קודם למלחמת האזרחים האמריקאית, הסתמכו שני הצדדים בוויכוח זה על האיגרת, כל אחד לפי פירושו, במטרה לבסס את טענותיהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיגרת אל פילימון** בוויקישיתוף
* האיגרת בעברית תרגום: פרנץ דליטש
* האיגרת אל פילימון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| ספרי הברית החדשה |
| --- |
| **הבשורות** | הבשורה על-פי מתי • הבשורה על-פי מרקוס • הבשורה על-פי לוקאס • הבשורה על-פי יוחנן |  |
| **מעשי השליחים** | מעשי השליחים |
| **איגרות פאולוס** | אל הרומאים • הראשונה אל הקורינתים • השנייה אל הקורינתים • אל הגלטים • אל האפסים • אל הפיליפים • אל הקולוסים • הראשונה אל התסלוניקים • השנייה אל התסלוניקים • הראשונה אל טימותיוס • השנייה אל טימותיוס • אל טיטוס • אל פילימון • אל העברים |
| **האיגרות הכלליות (קתוליות)** | איגרת יעקב • איגרת פטרוס הראשונה • איגרת פטרוס השנייה • איגרת יוחנן הראשונה • איגרת יוחנן השנייה • איגרת יוחנן השלישית • איגרת יהודה |
| **חזון יוחנן** (ההתגלות) | חזון יוחנן |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90156604
* BNE: XX3591768
* BnF: cb12008439h (data)
* GND: 4075950-7
* LCCN: n80098138
* SUDOC: 028201213
* VIAF: 179400679
* WorldCat (עם VIAF): 179400679

 |
הדמיה של האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר בתכנונו של ארד
**מיכאל (מייקל) סהר ארד** (באנגלית: **Michael Arad**; ‏ נולד ב-21 ביולי 1969) הוא אדריכל ישראלי-אמריקאי. ארד תכנן את האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר בניו יורק.

קורות חיים
----------

ארד נולד בלונדון, בנם של משה ארד ששימש באותה תקופה כדובר השגרירות הישראלית, ורבקה לבית וירצמן. מכיוון שאמו, דור חמישי בארץ ישראל, רצתה שבנה ייוולד בישראל, חכרה השגרירות הישראלית את חדר הלידה בבית החולים במחיר סמלי, כך שיירשם שהתינוק נולד בשטח ריבוני ישראלי. את שמו השני "סהר" קיבל לכבוד הנחיתה הראשונה של בני אדם על הירח במשימת אפולו 11 בסמוך ללידתו.

ארד גדל בירושלים, למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה ושירת בצה"ל בסיירת גולני. את השכלתו האקדמית רכש בארצות הברית והוא בוגר תואר ראשון בממשל מדארטמות' קולג' ותואר שני באדריכלות מהמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה. את הסטאז' שלו עשה ב-1998 בישראל, במשרד האדריכלים "ספקטור עמישר".

ב-1999 עבר לניו יורק ועבד במשרד האדריכלים Kohn Pedersen Fox, ובמשרד Leclere Associate Architects. אחר כך עבד במחלקת השיכון של עיריית ניו יורק והיה שותף לתכנון תחנות משטרה של משטרת העיר ניו יורק ברובע הברונקס ובברוקלין. משנת 2004 הוא שותף במשרד האדריכלים הנדל (Handel).

ב-2003 נבחרה עבודתו Reflecting Absence ("השתקפות ההיעדרות"), מבין 5,201 תוכניות של אדריכלים מכל העולם, לאחת משמונה העולות לגמר התחרות לתכנון האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר. חבר השופטים הפציר בארד שניגש לתחרות שלא כחלק מצוות וללא שותפים, לבצע שיפורים בתכנונו, והוא חבר לאדריכל הנוף האמריקני פיטר ווקר לשם ביצוע המלאכה. התכנון הסופי שכלל שתי בריכות שקועות במקום שבו עמדו מגדלי התאומים, רחבה גדולה מרוצפת באבן ושדרת עצי אורן, נבחר כזוכה בינואר 2004. האנדרטה נחנכה ב-2011 במסגרת האירועים לציון עשור לפיגועי הטרור.

ארד מתגורר באיסט וילג' שבניו יורק עם אשתו וילדיהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסתר זנדברג, ההשתקפות שלא רואים, באתר הארץ, 7 בינואר 2004
* איתן עמית, הישראלי שינציח את "התאומים", באתר ynet, 8 בינואר 2004
* מיכל דניאל, יש לו אתר, באתר ynet, 4 בפברואר 2004
* טלי ליברמן, ‏האדריכל הישראלי שתכנן את אתר ההנצחה בגראונד זירו, באתר ‏מאקו‏‏, ‏26 ביוני 2011‏
* חיים הנדוורקר, מפלי הזיכרון במקום שעמדו מגדלי התאומים בניו יורק, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2011
* חגית פלג רותם, ‏האדריכל מיכאל ארד: "לא נותר מה לשמר בגראונד זירו", באתר גלובס, 28 באוגוסט 2013
* רוני דורי, "ישראל צריכה לחשוב מה זה להיות יהודי", באתר כלכליסט, 25 בדצמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  גבריאל שטרסמן, מיכאל סהר נולד בלונדון על "אדמה ישראלית", מעריב, 27 ביולי 1969
2. ↑  The Breaking of Michael Arad, אתר nymag.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 271143
* NLI: 987012124755805171
* LCCN: no2014066170
* VIAF: 309563969
* WorldCat: lccn-no2014066170

 |
**מיכאל ארליצקי** (24 בנובמבר 1924-ספטמבר 2011) היה פרופסור בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון שמחקריו עסקו בזרם חזק.

ביוגרפיה
--------

מיכאל ארליצקי נולד בלודז', פולין, בשם סווק ארליך. לימודיו התיכוניים הופסקו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והוא הועבר לגטו לודז', שם עסק בתיקון מנועים חשמליים. עם חיסול הגטו באוגוסט 1944 הועבר ארליצקי לאושוויץ, שם הועסק בתיקון טנקים גרמניים. הוא השתתף בצעדת המוות ושוחרר על ידי הצבא האדום במאי 1945. אז שינה את שמו מארליך לארליצקי.

ארליצקי למד הנדסת חשמל בפוליטכניקה של לודז', והשלים תואר שני בשנת 1949. את הדוקטורט בנושא: The Influence of magnetic saturation upon the parasitic torque of induction motors קיבל בשנת 1954 מאותו מוסד.

ארליצקי עלה ארצה בשנת 1957 והצטרף לפקולטה להנדסת חשמל בטכניון כמרצה בכיר. בשנת 1965 קודם לפרופסור חבר, ובשנת 1971 הפך לפרופסור מן המניין.

מחקריו של ארליצקי התמקדו בתחום הזרם חזק: תכנון ואופטימיזציה של מערכות הספק גבוה, ובמעגלים אלקטרומגנטים.

בהמשך השנים הנחה ארליצקי 14 סטודנטים לתואר שלישי ו-60 סטודנטים לתואר שני. הוא פרסם מעל 70 מאמרים ורשם על שמו 6 פטנטים. בין המצאותיו: כבל ירוק שמקטין את השדה המגנטי סביבו ומכשיר מגן למנועים חשמליים. בין תלמידי הדוקטורט שלו: הפרופסורים אברהם אלכסנדרוביץ, יוסף אפלבוים ודוד שיבר ובכירים בחברת החשמל.

ארליצקי כיהן גם כיושב ראש ועדות החקירה לבדיקת הסיבות להפסקות החשמל הגדולות שאירעו באוקטובר 1979 וביוני 1980.

בשנת 2005 קיבל תואר עמית כבוד של התאגדות מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה בישראל.

היה נשוי להלנה ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' מיכאל ארליצקי ז"ל, אתר הטכניון

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Michael Erlicki, webee.technion.ac.il
2. 1 2  קורות חיים - מיכאל ארליצקי (באנגלית), באתר green cables, ‏1991
3. ↑  כבלים "ירוקים" בעלי שדה מגנטי מופחת, באתר המעגל - חברת החשמל, ‏2017
4. ↑  ⁨מכשיר־מגן למנועים הומצא בטכניון בחיפה ⁩ | ⁨דבר⁩ | 1 אוקטובר 1972 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
5. ↑  ⁨"השאלה עקרונית שתיבדק היא - אם יש ליקוי יסודי במערכת החשמל" ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 11 אוקטובר 1979 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
6. ↑  ⁨,, "הקצר הגדול" נגרם בגלל מפסק חדש ש,טעה' ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 13 יוני 1980 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
7. ↑  מקבלי אותות הוקרה של ההתאגדות | התאגדות מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה בישראל, באתר www.seeei.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260973105171

 |
**יקוב ואן מופס** (בהולנדית: **Jacob van Moppes**;‏ 18 באוגוסט 1876 – 26 במרץ 1943) היה מתאבק בסגנון יווני-רומי אולימפי יהודי-הולנדי באולימפיאדת לונדון (1908), שנספה בסוביבור.

ביוגרפיה
--------

ואן מופס עבד כשוחט.

### קריירה של ספורטאי

בין השנים 1895–1917 זכה ואן מופס ב-20 טורנירים. בשנת 1905 זכה באליפות אמסטרדם. באולימפיאדת לונדון (1908) הודח ואן מופס בסיבוב הראשון וסיים במקום 17 בטורניר ההיאבקות יווני-רומי במשקל קל (עד 66 ק"ג).

### עסקן ספורט

בשנים 1895–1934 שימש ואן מופס יו"ר איגוד ספורט הכוח (KDO).

ב-12 ביולי 1903 הוא ייסד את ארגון הגג לענפי ספורט הכוח (NKB), שכלל הרמת משקולות, היאבקות, פיתוח גוף, אימון בחדר כושר, סומו.

לאחר הפצצת רוטרדם ב-14 במאי 1940 הוא ארגן סיוע כלכלי לספורטאים בענפי הכוח שאיבדו את ביתם.

חיים אישיים
-----------

ואן מופס התחתן עם שרה הרינגמן ב-9 ביולי 1902. לאחר מותה של אשתו באפריל 1930 הוא התחתן עם מיטייה הרינגמן ב-27 במאי 1931. בלילה של ה-18 במרץ 1943 הגיע הזוג לווסטרבורק וב-26 במרץ 1943 הם נרצחו בסוביבור.

קישורים חיצוניים
----------------

* יקוב ואן מופס, באתר olympedia.org
* יקוב ואן מופס, באתר Joods Monument (באנגלית)
* יעקב ואן מופס, באתר Sobibor Interviews (בהולנדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יקוב ואן מופס"**.
**מיכאל אלבק** (נולד באוקטובר 1934) הוא כימאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לכימיה באוניברסיטת בר-אילן, אשר כיהן כנשיאה החמישי של האוניברסיטה.

ביוגרפיה
--------

נולד בגרמניה לחוקר המשנה והתלמוד פרופסור חנוך אלבק ולהניה (הנדל). סבו הוא חוקר התלמוד שלום אלבק.

עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1935.

אלבק למד באוניברסיטה העברית ובשנת 1959 קיבל בה תואר מוסמך בכימיה. בשנת 1962 הוענק לו תואר דוקטור.

בשנים 1962-‏1964 שימש כחוקר ראשי במכון לסיבים ולעצי יער בירושלים. מ-1964 ועד 1965 היה ראש המעבדות הכימיות בחברת מקורות.

בשנת 1965 הצטרף לסגל אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1978 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין וב-2003 היה לפרופסור אמריטוס.

אלבק מילא תפקידים רבים באוניברסיטה: שימש פעמיים כדיקן הפקולטה למדעי הטבע (1967-‏1969, 1972-‏1975).

בשנת 1982 מונה לרקטור האוניברסיטה ולחבר בוועד המנהל ובמועצת הנאמנים של האוניברסיטה (כיהן כחבר בהם עד 1999). בשנת 1986 סיים את תפקידו כרקטור ומונה לנשיא האוניברסיטה, תפקיד בו כיהן עד 1989.

אלבק שימש גם כנשיא החברה הישראלית לכימיה וכחבר במועצות הנאמנים של מוסדות שונים - חברת טבע, מפעלי ים המלח, מוסד ויצמן לפרסומי מדע והקרן הדו-לאומית גרמניה-ישראל (GIF).

תחומי מחקריו
------------

מחקריו של אלבק עוסקים בכימיה, ביולוגיה ויישומים רפואיים של תרכובות טלור אורגניות ואי-אורגניות. פרסם והוציא כ-120 פרסומים מדעיים ופטנטים.

משפחתו
------

אלבק נשוי לדוקטור שולמית אלבק, שכיהנה כחברת סגל בית הספר לעבודה סוציאלית של אוניברסיטת בר-אילן, ולהם ארבעה ילדים, וביניהם אמנון אלבק, פרופסור לכימיה אורגנית, המכהן כרקטור אוניברסיטת בר-אילן (החל משנת תשפ"א).

אחיו של מיכאל אלבק, הוא פרופסור שלום אלבק, הקרוי על שם סבו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל אלבק באתר המחלקה לכימיה באוניברסיטת בר-אילן

| **נשיאי אוניברסיטת בר-אילן**  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פנחס חורגין • יוסף חיים לוקשטיין • משה ימר • עמנואל רקמן • מיכאל אלבק • צבי ארד • שלמה אקשטיין • משה קוה • דניאל הרשקוביץ • אריה צבן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007455829105171
* VIAF: 9402149108515668780004
* WorldCat: viaf-9402149108515668780004

 |
"עצי תפוח בפריחתם ברוסיה הקטנה" ציור מ-1895 של ניקולאי אלכסנדרוביץ' סרגייב
**רוסיה הקטנה** (ברוסית: **Малая Россия** או **Мала Русь**) היה שמו של חבל ארץ היסטורי במזרח אירופה, באזור שמרביתו נכלל כעת בתחומי אוקראינה, אזור בו דיברו ניב של רוסית, שהתפתח עם הזמן לשפה האוקראינית.

המונח "רוסיה הקטנה" מקורו ביוונית, כשהכנסייה הביזנטית תיארה בשם זה, Μικρὰ Ῥωσία, חבל ארץ במזרח אירופה וכדי להבדילו מחבל ארץ אחר, רוסיה רבתית, ביוונית Μακρά Ρωσία.

השם מוזכר בכתובים לראשונה במכתב משנת 1335 המיוחס לבולסלאב יורי השני מגליציה, שכתב לראש המסדר הטבטוני - בולסלאב חותם בלטינית במילים "dux totius Rusiæ Minoris" (מנהיג כל רוסיה הקטנה). השם "רוסיה הקטנה" שב לשימוש בסוף המאה ה-16 והתייחס לטריטוריות המיושבות רוסים בממלכת פולין. ב-1654 התאחדה ההטמאנות הקוזאקית עם רוסיה, תוך קבלת מעמד אוטונומי בענייני פנים, כולל שיפוט וגביית מיסים.

במאה ה-20, לאחר הקמתה של ברית המועצות, אסרו שלטונותיה את השימוש בשם "רוסיה הקטנה" וקדמו את השימוש בשם "אוקראינה".

מפות
----

* רוסיה הקטנה לפי התיאור הכנסייתי הביזנטיני בשנת 1357רוסיה הקטנה לפי התיאור הכנסייתי הביזנטיני בשנת 1357
* רוסיה הקטנה לאחר האיחוד עם ברסט, בערך בשנת 1600רוסיה הקטנה לאחר האיחוד עם ברסט, בערך בשנת 1600
* רוסיה הקטנה תחת שלטון חמלניצקי בשנת 1654רוסיה הקטנה תחת שלטון חמלניצקי בשנת 1654
* רוסיה הקטנה לאחר חלוקת פולין בשנת 1799רוסיה הקטנה לאחר חלוקת פולין בשנת 1799

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוסיה הקטנה** בוויקישיתוף
**מיכאל ארלנגר** (בצרפתית: **Michel Erlanger**, **מישל ארלאנז׳ה**; 1828, צרפת -27 בספטמבר 1892) היה יהודי-צרפתי, ממייסדי "כל ישראל חברים" (אליאנס), יועץ לברון אדמונד דה רוטשילד, גזבר ופעיל תנועת "חובבי ציון".
ייסד עם קרל נטר את בית הספר החקלאי הראשון בארץ ישראל, "מקווה ישראל".

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1828 בעיירה ויסמבור שבאלזס. קיבל חינוך יהודי מסורתי וגם חינוך כללי מאביו, ישראל זיסקינד ארלאנז׳ה, שהיה רב ואב בית דין. מקור המשפחה בפרנקפורט. בשנת 1835 עבר לפריז. עבר הכשרה מקצועית במסחר. שלט בצרפתית, עברית, גרמנית ואנגלית.
נשלח על ידי מעסיקו לאלכסנדריה שבמצרים, להקים שם נציגות. באלכסנדריה התוודע למצבם של יהודי היישוב הישן ורכש מיומנות בשפות האיטלקית והערבית.
ב-1854 ביקר בארץ ישראל בלווית אלברט כהן.
מאוחר יותר הצטרף כחבר בתנועת "חובבי ציון" לפעילות יישוב הארץ.
ארלאנז׳ה יעץ לברון אדמונד דה רוטשילד בנושא צדקה והשפיע על תרומות הברון ליהודי ארץ ישראל.
בסביבות 1870 ייסד עם קרל נטר את בית הספר "מקווה ישראל", בית הספר החקלאי הראשון בארץ ישראל.
שמואל הירש, מנהל מקווה ישראל, דיווח במכתבים שבועיים (מסוף 1882 ועד סוף 1884) על מצבו של בית הספר לארלאנז׳ה, שהעביר מידע זה ישירות לברון.

לאחר מותו של אלברט כהן ב-1877, קיבל ארלאנז׳ה את תפקידו בניהול ארגוני הצדקה הנרחבים של הברון רוטשילד.

ביולי 1883 ביקר ארלאנז׳ה בארץ ישראל, בין השאר במושבה ראשון לציון, נפגש עם האיכרים בעלי הקרקע והציג להם את תנאיו של הברון בתמורה לסיוע למושבה. לבסוף חתם עם נציגיה על העברת המושבה לחסותו (האדמות נרשמו על שמו), כנציג הברון.
בסוף דצמבר 1883 חתם ארלאנז׳ה כנציג הברון בראש פינה על חוזים לבנית בתי מגורים בזכרון יעקב ("על הגבעה ממול") עם קבלן מביירות וקבלן ערבי מחיפה.

לאחר הפוגרומים ברוסיה ב-1882 יצא עם איזידור לב מטעם כי"ח לברלין במטרה להקים ועד לסיוע ליהודי רוסיה. בפעילותם בברלין תמך כספית הברון הירש.

ארלאנז׳ה הגיע לביקור בארץ ישראל באביב 1887 כנציגו האישי של הברון רוטשילד ומנהל נכסיו בא"י. יחד עם פקידי הברון ואליעזר בן-יהודה יצאו לבקר במושבה מזכרת בתיה.

שימש גם כסגן מנהל בית המדרש הרבני של צרפת בפריז.
שימש כחבר ההנהלה וגזבר "החברה לחקר היהדות" (Société des études juives) שהקים הברון רוטשילד בפריז ב-1880.
שימש כסגן-נשיא הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת.
אחיו הצעיר, ז'ול (1830–1895), היה מלחין אופרטות.
מישל ארלאנז׳ה נפטר ב-1892 בפריז. הותיר אחריו ילדים.

ב-28 באוקטובר 1892 התאספו כמאה איש בבית הספר העברי ביפו והספידו את ארלאנז׳ה. בין המספידים היה גם מאיר דיזנגוף.

בפברואר 1905 החליטה המושבה ראשון לציון לקרוא רחוב על שמו.
בשנת 1934 נקרא רחוב על שמו בשכונת נוה שאנן בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* Isidore Singer, A. Rhine, ביוגרפיה, באתר "האנצילופדיה היהודית"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ⁨ארלנגר היה מנוי של העיתון העברי המגיד; דוד גורדון. ⁩ | ⁨העולם⁩ | 11 יוני 1926 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית
2. ↑  גצל זליקוביץ, בעת לימודיו בפריז, שימש כמורה פרטי לילדיו,
3. ↑  ⁨ההספד על האדון \_\*ארלנגר. ⁩ | ⁨הצבי⁩ | 28 אוקטובר 1892 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית
4. ↑  ⁨חדשות כלליות ⁩ | ⁨השקפה⁩ | 3 פברואר 1905 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית
5. ↑  מעל במת המועצה העירונית ⁩ | ידיעות עירית תל אביב⁩ | 15 ינואר 1934 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 311793823
* WorldCat (עם VIAF): 311793823

 |
**הפרופסור המטורף** (באנגלית: **The Nutty Professor**) הוא סרט הנפשה קומי משנת 2008 וסרט המשך של הפרופסור המטורף משנת 1963 בכיכובו של ג'רי לואיס שחזר לגלם את פרופסור ג'וליוס קלפ בסרט ההמשך בעוד שדרייק בל גילם את נכדו, הרולד קלפ. לסרט אין שום קשר עם הפרופסור המטורף משנת 1996.

עלילה
-----

הרולד קלפ, נכדו של הפרופסור ג'וליוס קלפ, הוא ממציא צעיר אשר נאבק על המצאותיו. לעיתים קרובות הוא מותקף בידי בחזיונות של הפחד שלו, אשר הופך למפלצת גדולה ושחורה. לאחר שהתמודד עם המון זועם על המצאותיו, נשלח הרולד אל אקדמיית מדי בידי אביו. כאשר הגיע לאקדמיה, פגש הרולד בחורה יפה בשם פולי מקגרגור והתאהב בה. בעוד שרצה להרשים אותה, הרולד לקח את השיקוי הסודי של סבו, שיקוי האהבה, אשר האמין כי הוא יצליח עם בנות. הוא שותה את השיקוי והופך לג'ק, בחור מגניב אשר גורם צרות. ג'ק החל להיות פופולרי עם התלמידים, אולם התנהגויותיו והאגו שלו היו מוגזמים. הודות לג'ק, הרולד נכשל במקצועותיו. כאשר הבין את הבעיה של הרולד, ג'וליוס השתנה לבאדי לאב כדי ללמד את הרולד להיות עצמו. מאוחר יותר, הפחד של הרולד הקים לתחייה את אחת מהמצאותיו של ג'וליוס, החליט הרולד להתמודד עם הפחד והציל את כל חבריו. לאחר מכן, ג'ק נפרד מהרולד ונעלם, והרולד הפך להיות להתמודד עם פחדיו וזכה בנשיקה מחברתו פולי.

מדבבים
------

* ג'רי לואיס - פרופסור ג'וליוס קלפ / באדי לאב
* דרייק בל - הרולד קלפ / ג'ק
* טבית'ה סנט ג'רמיין - רובין
* בריט אירווין - פולי מקגרגור
* לוגאן מקפרסון - זיק / מלצר / פחד / נד
* אנדרו פרנסיס - הדיקן וון וו
* דניאל לואיס - סוזי פרקינס

ראו גם
------

* המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד

קישורים חיצוניים
----------------

* "הפרופסור המטורף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הפרופסור המטורף", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הפרופסור המטורף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הפרופסור המטורף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**קרלוס חאבייר קוויאר חימנס** (בספרדית: **Carlos Javier Cuéllar Jiménez**; נולד ב-23 באוגוסט 1981) הוא כדורגלן עבר ספרדי אשר שיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

קוויאר נולד במדריד ושיחק במחלקות נוער שונות בקבוצות מקומיות. קוויאר החל את הקריירה בבוגרים בקלהורה לאחר שהושאל ממנה מנומנסיה. ב-23 בספטמבר 2000 ערך את הופעתו הבכורה בבוגרים בהפסד 1–2 לחרס. ב-12 במאי 2001 הבקיע את שערו הראשון בקריירה בניצחון 0–4 על ראסינג דה פרול. בשתי העונות הבאות חזר לנומנסיה והיה לשחקן הרכב בקבוצה.

ב-29 באוגוסט 2003 חתם לשלוש שנים באוססונה מהלה ליגה. ב-19 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–2 על ריאל מורסיה. ב-2 בפברואר 2005 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–3 על סביליה בגביע הספרדי בהמשך טורניר הגביע העפיל עם הקבוצה לגמר, וסיים במקום הרביעי בליגה.

ב-5 ביולי 2007 חתם בגלאזגו ריינג'רס הסקוטית. ב-31 ביולי ערך את הופעתו הבכורה בריינג'רס בניצחון 0–2 על זטה. ב-1 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–4 על גרנטה.

ב-12 באוגוסט 2008 חתם באסטון וילה מהפרמייר ליג. ב-18 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–2 על ליטקס לובץ' בגביע אופ"א. ב-21 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בפרמייר ליג בניצחון 1–2 על וסט ברומיץ' אלביון. ב-7 בנובמבר 2009 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–5 על בולטון וונדררס.

ב-2 ביולי 2012 חתם לשנתיים בסנדרלנד ושב לשתף פעולה עם המאמן האירי מרטין אוניל, תחתיו שיחק בוילה. ב-18 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד ארסנל. ב-18 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון בסנדרלנד בניצחון 1–3 על פולהאם.

ב-20 באוגוסט 2014 חתם קוויאר בנוריץ' סיטי מהצ'מפיונשיפ. ב-26 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–3 על קרוולי טאון בגביע הליגה. ב-8 בנובמבר ערך את הופעתו הבכורה בצ'מפיונשיפ בהפסד 1–2 לנוטינגהאם פורסט.

ב-10 באוגוסט 2015 חתם לעונה באלמריה מהליגה הספרדית השנייה. ב-23 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–3 על לגאנס.

ב-12 באוגוסט 2016 חתם במכבי פתח תקווה.

ב-22 במאי 2017 חתם בעירוני קריית שמונה.

ב-15 במאי 2018 חתם בבית"ר ירושלים, אך ב-16 באוגוסט שוחרר מהקבוצה.

ב-7 בספטמבר 2018 חתם לעונה אחת בבני יהודה תל אביב, ובסוף העונה זכה איתה בגביע המדינה. ב-27 במאי 2019 שוחרר מהקבוצה.

ב-17 באוקטובר 2019, בגיל 38, הודיע קוויאר על פרישה ממשחק פעיל.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2015, החל לאמץ אורח חיים טבעוני.

תארים
-----

בני יהודה תל אביב
* גביע המדינה: 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרלוס קוויאר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרלוס קוויאר
* קרלוס קוויאר, ברשת החברתית טוויטר

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר BDFutbol

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר לוי, ‏פרסום ראשון: קרלוס קוויאר שוחרר מבית"ר, באתר ערוץ הספורט, ‏16 באוגוסט 2018
2. ↑  אופיר סער ושלמה וייס‏, בני יהודה ביקשה לשאול את זנטי לעונה נוספת, קוויאר נפרד, באתר וואלה!‏, 27 במאי 2019
3. ↑  בגיל 38: קרלוס קוויאר הודיע על פרישה מכדורגל, באתר ONE‏, 17 באוקטובר 2019
4. ↑  אתר למנויים בלבד רועי בית לוי, קרלוס קואייר, הכדורגלן הטבעוני שמאיים לסחוף את מסי ואגוארו, באתר הארץ, 25 ביולי 2017
**מיכאל בּוֹכְנֶר** (בסרבו-קרואטית: **Mihael Bohner**‏;  21 בספטמבר 1924, בראטיסלבה, צ'כוסלובקיה - 6 בדצמבר 2008, כפר סבא, ישראל) היה תת-ניצב במשטרת ישראל, אשר כיהן כמפקד מרחב הנגב, דובר המשטרה ונספח משטרת ישראל בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

מיכאל בוכנר נולד בברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה. בילדותו עברו הוריו לזאגרב, קרואטיה אשר בממלכת יוגוסלביה ושם גדל. בזמן מלחמת העולם השנייה ותחת הכיבוש הגרמני הסתתרו הוא ומשפחתו בהרי סרביה וחייהם ניצלו תודות לכפריים סרביים. לקראת סוף המלחמה הצטרף לפרטיזנים של טיטו ולאחר המלחמה שירת בצבא היוגוסלבי.

לאחר הקמת מדינת ישראל, עלה עם משפחתו ארצה, ומספר חודשים לאחר מכן, התגייס למשטרת ישראל. בוכנר כיהן בשורת תפקידי קצונה במשטרה. ב-1958 מונה לראש המחלקה לתפקידים מיוחדים במשטרת ירושלים. ב-1964 מונה לראש הענף לתפקידים מיוחדים במחוז הדרומי. כמו כן שימש במקביל כדובר משטרת ירושלים ודובר המחוז. ב-1959 הצליח, בעזרת קשריו עם אנשי האו"ם, למנוע את הסגרתו של כושי רימון לידי הירדנים. לאחר מלחמת ששת הימים, הוביל את הקמתה מחדש של המשטרה בירושלים המזרחית ושילובה במשטרת ישראל. ב-1967 מונה למפקד נפת פתח-תקווה השרון. ב-1970, מונה למפקד מרחב הנגב. ב-1973 מונה על ידי המפכ"ל שאול רוזוליו לדובר המשטרה. ב-1974 מונה לראש המחלקה לתפקידים מיוחדים באגף החקירות.

באוגוסט 1977 מינה המפכ"ל חיים תבורי את בוכנר לראש ועדה לבדיקת את סוגיית הפשע המאורגן בישראל. הוועדה, שנודעה כ"ועדת בוכנר", קבעה כי אין פשע מאורגן בישראל ברמת ארגון כולל, אך ציינה בנספח את שמותיהם של 11 עבריינים בכירים במדינה. רשימה זו הודלפה בהמשך לעיתונות.

ב-1977 מונה לתפקיד נספח משטרת ישראל בארה״ב וקנדה. עם חזרתו ארצה ב-1981 מונה לממונה על הביקורת הפנימית ותלונות הציבור והועלה לדרגת תת-ניצב. ב-1983 מונה למפקד המכללה לקצינים בכירים. ב-1984 סיים את שירותו במשטרה ומונה לשליח מטעם קרן היסוד בגרמניה המערבית. כמו כן, כיהן כיועץ מיוחד למשטרת סינגפור בנושאי מודיעין משטרתי.

מיכאל בוכנר הלך לעולמו ב-2008 והוא בן 84. נטמן בבית העלמין כפר נחמן שברעננה. הוא היה נשוי לגרדה לבית בוטנר ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ועדת בוכנר, מעריב, 15 באוגוסט 1977
* חומר גלם לוועדת חקירה, דבר, 1 בספטמבר 1977
* וועדת בוכנר לבדיקת הפשע המאורגן בישראל, ינואר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  שינויים במשטרת ירושלים, הארץ, 16 בפברואר 1958
2. ↑  הבעיה העיקרית של המשטרה בירושלים המורחבת: השימוש בסמים, מעריב, 31 באוגוסט 1967
3. ↑  המשטרה: לא נתקבלה בקשה להפגנה באשקלון, מעריב, 12 בנובמבר 1970
4. ↑  הילד שנחטף ביהוד נתגלה בתל אביב, דבר, 29 ביוני 1973
5. ↑  תכנית סודית לכיבוש הכנסת, מעריב, 11 באוקטובר 1985
6. ↑  מיכאל בוכנר, באתר הלקסיקון היהודי הביוגרפי של קרואטיה (בקרואטית)
במתמטיקה, **רזולוציה** היא סדרה של מודולים, עם העתקות ביניהם, המייצגת מודול נתון. רזולוציות הן אחד המושגים הטכניים המרכזיים באלגברה הומולוגית.

אם לכל המודולים ברזולוציה נתונה יש תכונה מסוימת, אומרים שלרזולוציה יש את אותה התכונה. רזולוציות נפוצות הן רזולוציות חופשיות, רזולוציות פרויקטיביות, רזולוציות אינג'קטיביות ורזולוציות שטוחות.

הגדרה
-----

**רזולוציה** של מודול M מעל חוג R היא סדרה מדויקת מאחת מהצורות הבאות:

{\displaystyle 0\rightarrow M\rightarrow E\_{0}\rightarrow E\_{1}\rightarrow \dots \rightarrow E\_{n}\rightarrow \dots }
{\displaystyle \dots \rightarrow E\_{n}\rightarrow \dots \rightarrow E\_{1}\rightarrow E\_{0}\rightarrow M\rightarrow 0}
הרזולוציה נקראת סופית אם לכל n גדול מספיק מתקיים {\displaystyle E\_{n}=0}.

תכונות
------

לכל מודול יש רזולוציה חופשית (כלומר, רזולוציה שבה לכל n, המודול {\displaystyle E\_{n}} הוא חופשי). בפרט, לכל מודול יש רזולוציה פרויקטיבית. לכל מודול יש גם רזולוציה אינג'קטיבית. רזולוציות פרויקטיביות ואינג'קטיביות משמשות להגדרת פונקטורים נגזרים.

מדיוק הסדרות לעיל נובע כי אפשר למחוק את המודול M, מבלי לאבד מידע. במקרה הראשון, M איזומורפי לגרעין של ההעתקה בין {\displaystyle E\_{0}\rightarrow E\_{1}}. במקרה השני, M איזומורפי לקו-גרעין של ההעתקה {\displaystyle E\_{1}\rightarrow E\_{0}}.

קוואזי-איזומורפיזם
------------------

העתקת קומלפקסים {\displaystyle f:C\rightarrow D} נקראת **קוואזי-איזומורפיזם** אם לכל מספר טבעי i, ההעתקה המושרית על ההומולוגיה {\displaystyle H^{i}(f):H^{i}(C)\rightarrow H^{i}(D)} היא איזומורפיזם. בעזרת טרמינולוגיה זו, נוכל להגדיר באופן כללי שקומפלקס P הוא רזולוציה של קומפלקס M אם קיים קוואזי-איזומורפיזם {\displaystyle f:P\rightarrow M} או {\displaystyle f:M\rightarrow P}. לדוגמה, בהינתן מודול M ורזולוציה פרויקטיבית {\displaystyle \dots \rightarrow P^{2}\rightarrow P^{1}\rightarrow P^{0}\rightarrow M\rightarrow 0\rightarrow \dots } ההעתקה {\displaystyle P^{0}\rightarrow M} משרה קוואזי-איזומורפיזם בין הקומפלקס {\displaystyle \dots \rightarrow P^{2}\rightarrow P^{1}\rightarrow P^{0}\rightarrow 0\rightarrow \dots } (שנקרא רזולוציה של M) לבין הקומפלקס {\displaystyle \dots \rightarrow 0\rightarrow M\rightarrow 0\rightarrow \dots } המהווה ייצוג של M כקומפלקס. תחת הגדרה זו ניתן להוכיח שלכל קומפלקס M החסום מלמעלה (כלומר {\displaystyle M^{i}=0} לכל i גדול מספיק) יש רזולוציה פרויקטיבית (כלומר קוואזי-איזומורפיזם מקומפלקס חסום מלמעלה המורכב כולו ממודולים פרויקטיביים). בדומה, לכל קומפלקס חסום מלמטה יש רזולוציה אינג'קטיבית.

לקריאה נוספת
------------

* Rotman, Joseph J. (1979), An introduction to homological algebra, Pure and Applied Mathematics, 85, Boston, MA: Academic Press
* Weibel, Charles A. (1994), An introduction to homological algebra, Cambridge Studies in Advanced Mathematics, 38, Cambridge University Press,
פרופ' מיכאל אביעוז
**מיכאל אביעוז** (נולד ב־1967) הוא חוקר מקרא ישראלי. אביעוז מכהן כפרופסור מן המניין במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר־אילן ושימש כראש המחלקה בין השנים תשע"ז-תש"ף.

ביוגרפיה
--------

מיכאל אביעוז השלים בשנת 1996 תואר שני במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר־אילן. עבודת המוסמך שלו עסקה בנושא "בעיות מבנה ועריכה בסיפורי המצור על ירושלים בספר ירמיה ומשמעותם התאולוגית וההיסטורית", ונכתבה בהנחייתו של פרופ' שאול זלבסקי. בשנת 2002 הגיש את עבודת הדוקטור שלו, שנכתבה גם היא באותה מחלקה. העבודה עסקה בנושא "המשא ומתן בין דוד ובין נתן בעניין בניית בית המקדש (שמ"ב ז) והשתקפותו בהיסטוריוגרפיה המקראית", ונכתבה בהנחייתו של פרופ' משה גרסיאל.

תחומי התמחותו הם היסטוריוגרפיה מקראית (בייחוד ספרי שמואל, מלכים ודברי הימים), ספרות הנבואה (בייחוד ספר ירמיהו) ופרשנות המקרא הקדומה (בדגש על יוסף בן מתתיהו).

אביעוז מרצה במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר־אילן ועד שנת 2020 כיהן כראש המחלקה. במהלך השנים לימד גם במכללת יהודה ושומרון, במכללת אשקלון ובמכללת מורשת יעקב.

### משפחתו

נשוי לד"ר חגית אביעוז, מרצה במחלקה ללשון העברית וללשונות שמיות באוניברסיטת בר־אילן. המשפחה מתגוררת בפתח תקווה.

ספריו
-----

* **נבואתו של ירמיהו**, תל אביב 2005

* *Nathan's Oracle (2 Samuel 7) and Its Interpreters*, Bern 2005
* *I Sat Alone: Jeremiah among the Prophets*, Piscataway, NJ, 2009
* *Josephus' Interpretation of the Books of Samuel*, London and New York 2015
* Legal Exegesis of Scripture in the Works of Josephus, London and New York 2020

קישורים חיצוניים
----------------

* דף מרצה באתר המחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר־אילן

* מיכאל אביעוז, באתר Academia.edu
* מיכאל אביעוז, **פרשנותו של יוספוס לספר שמואל – ספר חדש של מיכאל אביעוז**, בתוך: ד"ר לאה מזור – על מקרא, הוראה וחינוך, 29 ביוני 2015
* מיכאל אביעז (1967-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258069105171
* BIBSYS: 13011346
* BnF: cb150604099 (data)
* GND: 130568511
* ISNI: 0000 0000 7846 0032
* LCCN: n2005081240
* NTA: 298596334
* RERO: 02-A023782832
* SUDOC: 186114346
* VIAF: 39664527
* WorldCat: lccn-n2005081240

 |
אוטובוס של החברה בקו טאלין-שטוטגרט
**יורוליינס** (באנגלית: **Eurolines**) הוא ארגון של חברות אוטובוסים המפעילות קווים בינלאומיים למרחקים ארוכים ברחבי אירופה. נכון ל-2008, החברות בארגון מפעילות כ-500 קווים בינלאומיים העוברים ב-25 מדינות באירופה. יורוליינס מפעילה גם קווים המחברים בין אירופה למרוקו אך זו המדינה היחידה מחוץ לאירופה שיורוליינס פועלת בה. בנוסף מציעה יורוליינס לציבור נוסעיה כרטיסים לנסיעה בלתי מוגבלת בין 40 ערים אירופיות למשך 15 או 30 יום המכונים "יורוליינס פאס" (Eurolines Pass).

המדינות בהן עוברים קווי יורוליינס
---------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * אוסטריה
* איטליה
* אירלנד
* אסטוניה
* בולגריה
* בוסניה-הרצגובינה
* בלגיה
* בריטניה
* גרמניה
 | * דנמרק
* הולנד
* הונגריה
* טורקיה
* לטביה
* ליטא
* מרוקו
* סלובקיה
 | * ספרד
* פולין
* צ'כיה
* צרפת
* קרואטיה
* רומניה
* שווייץ
* שוודיה
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורוליינס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יורוליינס (באנגלית, בגרמנית ובצרפתית)
* יורוליינס, ברשת החברתית טוויטר
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחבר ביל"ו, ממייסדי גדרה. אם התכוונתם לאיש צבא, מפקד גדוד 72 במלחמת העצמאות ומפקד בית הספר לקצינים, ראו צבי גילת (קצין).

**צבי הורביץ** (**בן יעקב**; י"ח באייר תרכ"ג, מאי 1863 – כ"ב באייר תרצ"ח מאי 1938) היה מאנשי ביל"ו, נמנה עם קבוצת מייסדי גדרה.

ביוגרפיה
--------

נולד בסלוצק, בלארוס, לרבקה ויעקב הורביץ, מצאצאי השל"ה. בצעירותו התייתם מאביו וגדל בבית סבתו. למד בבית המדרש למורים בהנהלתו של יהושע שטיינברג. התגורר במינסק והתחבר לאנשי חובבי ציון ובהם יהושע דב בנינסון, לימים חותנו.

בשנת 1883 הצטרף לביל"ו, עזב את רוסיה ועלה לארץ ישראל. בתקופה הראשונה שהה עם חבריו בבית אנטון איוב שבסמוך ליפו ועבד במקוה ישראל. נבחר להנהלה המרכזית של ביל"ו והיה הגזבר של התנועה.

ב-14 באפריל 1884 השתתף בישיבה בביתו של יחיאל מיכל פינס בירושלים שבה דנו על ייסוד מושבה ביל"ויית. למחרת יצא לבדוק את אדמת גדרה (אז: קטרה), שנרכשה על ידי פינס. כמומחה חקלאי הוא הביע את דעתו החיובית על המקום ובעקבות זאת הוחלט להקים שם את המושבה הביל"ויית. היה בין שבעת אנשי ביל"ו שעלו לגדרה בכ"ה בכסלו תרמ"ה (15 בדצמבר 1884).

בשנת 1886 נסע לרוסיה לשאת את לאה בנינסון, בתו של יהושע דב בנינסון. כששבו לארץ הוא חזר לגדרה לבנות את ביתו ואילו אשתו שהתה בינתיים בראשון לציון, אצל דודה יהודה צלליכין. בשנת 1887 נולד בראשון לציון בנו אמנון. כעבור שנה הצטרפו אליו אשתו ובנו התינוק. תקופה מסוימת שימש מנהל הכספים של ועד המתיישבים בגדרה.

הורביץ היה בר-סמכא בתחום החקלאי ועסק במיכון החקלאות. התמחה בנטיעת גפנים ושקדים ובתעשיית היין, והדריך רבים מבני הקיבוצים והמושבים, ובהם נהלל, דגניה וגן שמואל.

בניו הם אמנון ואבינועם הורביץ. נכדתו, בת בתו ימימה, היא העיתונאית ומבקרת התיאטרון הדה בושס.

כתיבה
-----

הורביץ פרסם רשימות על גדרה ב"הארץ" וב"המגיד", וכן מאמרים מקצועיים בתחום החקלאות ב"דער קאלאניסט" שבעריכת מנשה מאירוביץ ואברהם משה לונץ.

בין השנים 1883 – 1892 כתב יומן אישי ובו תיעד את קורותיו. קטעים ממנו התפרסמו ב"הארץ" ובירחון "עתידות". בשנת 1935 פרסם חלק מזכרונותיו בירחון "מימים ראשונים" שבעריכת אלתר דרויאנוב, בשם "מרשימותיו של אחד משרידי הבילויים".

בנו, אמנון, המשיך במפעלו התיעודי של אביו ועסק בחקר תולדות הביל"ויים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "צבי הורביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 484

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007518991805171

 |
**הנס בלדונג גרין** (בגרמנית: **Hans Baldung Grien** או **Grün**; בין 1470 ל-1490 – ספטמבר 1545) היה צייר גרמני מתקופת הרנסאנס ואחד מתלמידיו החשובים של אלברכט דירר. הוא פיתח סגנון ציור מובחן, מלא רגש והבעה ויצר במגוון תחומים, בהם ציור פורטרטים, תחריטי עץ, אריגים וקישוטי כנסיות.

קורות חייו
----------

הוא נולד בשוואביה שבגרמניה בתאריך שאינו ידוע במדויק למשפחת אינטלקטואלים. אביו היה עורך דין, דודו היה רופא וגם אחרים ממשפחתו המורחבת החזיקו במקצועות אקדמיים. את הכשרתו הבסיסית בציור רכש אצל אמן בשטרסבורג החל מ-1500 בערך.

הוא החל לעבוד כשוליה של דירר בנירנברג ב-1503, ושם קיבל את הכינוי "גרין" שהוצמד לשמו.

ב-1507 הגיע להאלה וביצע שם עבודות לקישוט כנסיית העיר שכללו את ציורי המזבח.
ב-1509 חזר לשטרסבורג, היה לאזרח בעיר והחל להתפרנס מציור באופן עצמאי. ב-1510 נישא למרגרט הרלין, הצטרף לגילדה מקצועית, פתח בית מלאכה והחל לחתום על עבודותיו בראשי התיבות HBG (הנס בלדונג גרין). מ-1512 עבד במשך כארבע שנים על עיטורי המזבח בקתדרלת פרייבורג. ב-1533 התמנה לחבר מועצת העיר.

עבודתו
------

בתחילת עבודתו עסק בעיקר בקישוטי כנסיות, אך לאחר מכן עבר לביצוע עבודות שהוזמנו על ידי לקוחות פרטיים, דבר ששינה את סגנון יצירתו. הוא עבר מהתמקדות בציורי המדונה וקדושים אחרים לציור של סצנות מהמיתולוגיה וציורי דיוקנאות.

הוא חיבב את היופי העירום של הגוף האנושי, במיוחד נשי, עד ליצירת אווירה ארוטית בציורים אלו. בגרמניה של זמנו היה זה חידוש והעזה להציג ארוטיות כזו, כאשר הנשים אצלו הוצגו בדמות חוה, אלות שונות או מכשפות. עם זאת, ברבים מציורים אלה הוסיף גם מימד אפל בדמותו של המוות האורב בסופם של החיים. דמויות שלדים, מלאך המוות או זיקנה, יוצרות ניגוד ליופי הצעיר והמושך שבמרכז הציורים. ציורים שלו הם הראשונים שמשתמשים במוטיב שהתפתח בהמשך ונקרא "מוות והעלמה". כמו כן, יצר ציורים שמתארים את תהליך ההתבגרות וההזדקנות של האדם, בהם נראים נשים כשהן צעירות, בוגרות ומבוגרות.

נושא המכשפות העסיק אותו רבות. תופעת ציד מכשפות החלה להיות ממוסדת בתקופתו לאחר שהאפיפיור הוציא בולה בעניין. כתוצאה מכך, גירה הנושא את דמיונו והוא הרבה לצייר מכשפות כשהן בתנוחות מפתות ובעירום וכשהן עוסקות בפעולות המיוחסות להן באגדות כגון רקיחת שיקויים, מעוף על מטאטא, יחסים מיניים עם השטן או עם שדים וטקסי נשיקת הבושה.

* מוות והעלמהמוות והעלמה
* חמש מכשפותחמש מכשפות
* מדונה והילדמדונה והילד
* הוצאה להורג של דורותאה הקדושההוצאה להורג של דורותאה הקדושה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס בלדונג** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה וסקירת עבודות של בלדונג
* קולקציה של יצירותיו ומידע על חייו באתר All art
* הנס בלדונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  באתר המוזיאון הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281916405171
* BIBSYS: 90114277
* BNE: XX1139613
* BnF: cb119605981 (data)
* CANTIC: a10573288
* CiNii: DA06408207
* DSI: 236
* GND: 118506188
* ISNI: 0000 0001 2123 5974
* KulturNav: b2decb6c-e076-4af2-b33d-14d368fa178a
* LCCN: n50017621
* LNB: 000209119
* MusicBrainz: 5094bab5-ce0d-4c55-9bf3-9f1936422284
* NGV: 5128
* NKC: xx0048062
* NLA: 36195434
* NLP: A18103236
* NSK: 000471145
* NTA: 069299633
* RKD: 3999
* SELIBR: 176639
* SNAC: w67w7b4j
* SUDOC: 027601137
* TePapa: 31711
* Trove: 1227304
* ULAN: 500024290
* VcBA: 495/991
* VIAF: 22150893
* WorldCat: lccn-n50017621

 |
**קאפררה** (איטלקית: **Caprera**) הוא האי השני בגודלו בארכיפלג איי מדלנה (איטליה), המצוי במצר בוניפאצ'יו, בין האי סרדיניה לבין האי קורסיקה. שטח האי כ-16 קמ"ר, אורך חופיו כ-45 ק"מ, והנקודה הגבוהה ביותר בו היא הר טייאלונה (Monte Teialone), שגובהו 212 מטרים מעל פני הים. האי מחובר לאי לה מדלנה בכביש מוגבה באורך כ-600 מטר.

תיירות כללית
------------

האי הוא מוקד תיירותי, שחופיו ניחנו במפרצים ומעגנים נוחים לספינות. צבע מי הים הוא ירוק צלול, הודות לעובדה שזרמי הים החזקים במקום מנקים את פני הים. אין בו בתי מלון, אך יש כפר של בקתות נופש (בונגלו).

אתר מורשת
---------

עיקר פרסומו בא לו בשל היותו המקום אליו פרש ג'וזפה גריבלדי ב-1856, והתגורר בו עד למותו בשנת 1882. גריבלדי רכש את האי בשנת 1855 והקים בו אחוזה חקלאית. הוא נטע בו יער אורן המכסה היום את פני האי. בתחום האחוזה הוקם מוזיאון למורשת ג'וזפה גריבלדי, בשם קומפנדיו גריבלדינו די קאפררה.

טבע
---

האי הוכרז כשמורת טבע, בשל מיני עופות ים נדירים החיים בו: שחף מלכותי, קורמורן ובז נודד. כמו כן חיות בו עזי בר שעל שמן נקרא האי (capra באיטלקית פרושה עז). 

קרקעית הים בקרבת האי מהווה מוקד משיכה לחובבי טבע ולחוקרי ארכאולוגיה ימית. באי נמצאו שרידים של אוניות מטען מהתקופה הרומית. לדעת חוקרי תולדות האי, מאז שניטש על ידי הרומאים, שהו בו רועי צאן בלבד.

גלריה
-----

* עצי האורן ליד אתר המורשת של גריבלדיעצי האורן ליד אתר המורשת של גריבלדי
* עץ אורן עתיק בשמורהעץ אורן עתיק בשמורה
* בסיס תותח חוף בביצורי Poggio Rasuבסיס תותח חוף בביצורי Poggio Rasu

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאפררה** בוויקישיתוף
* קאפררה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551466905171
* LCCN: sh91001523
* VIAF: 143276019
* WorldCat: viaf-143276019

 |
**יוז'ף בורשודי** (במקור **קליין**, בהונגרית: **Borsodi József**; שאיוסנטפטר, 15 במרץ 1878 – קצ'קמט, 5 ביוני 1943) היה רב הונגרי.

ביוגרפיה
--------

בשנים 1895 עד 1905 היה תלמיד בית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1904 קיבל את הדוקטורט במדעי הרוח מאוניברסיטת בודפשט (משנת 1951 שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובשנת 1906 קיבל סמיכה לרבנות. בשנת 1906 הוא הפך לרב של סרווש, בשנת 1908 לרב הראשי של העיר בת כ-10,000 התושבים נאג'אטאד ובשנת 1922 של קצ'קמט. עבודתו העיקרית הייתה: Commentarius Maimonidae in Mischnam ad Tractatum Shekalim 1904). פירוש משניות של הרמב"ם על מסכת שקלים. בודפשט, 1904). מאמריו פורסמו ב"משמר השפה ההונגרית" (Magyar Nyelvőr), ב"ישראל ההונגרית" (Magyar Izrael), ב"לוח השנה המשפחתי היהודי" (Izraelita Családi Naptár).

ראו גם
------

* פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים 1939–1944
* אילונה קרשי: לקסיקון ביוגרפי של קצ'קמט. דפי קצ'קמט –עריכת מונוגרפיה של 1992
* ספר זיכרון לציון יובל לבית המדרש לרבנים פרנץ יוזף 1877–1927. הוצא על ידי לאיוש בלאו, שמעון הבשי, דנס פרידמן. 1927

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. יוז'ף בורשודי
* נתוניו במאגר הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258934605171

 |
**הפדרציה העולמית לבדמינטון** (באנגלית: **Badminton World Federation**, בקיצור **BWF**) היא הגוף הבינלאומי של ספורט הבדמינטון.

הפדרציה יוסדה בשנת 1934 תחת השם "**הפדרציה הבינלאומית לבדמינטון**" (באנגלית: **International Badminton Federation**) בה היו חברות תשע מדינות: קנדה, דנמרק, אנגליה, צרפת, אירלנד, ניו זילנד, הולנד, ווילס וסקוטלנד. מאז התרחב הארגון ל-176 מדינות חברות בכל העולם. בפגישה הכללית ב-24 בספטמבר 2004, שבה נפגשו נציגי כל המדינות החברות, הוחלט לאמץ את השם החדש (BWF).

מאז הקמת הארגון עד ל-1 באוקטובר 2005 היה משרדו הראשי בצ'לטנהאם, אנגליה. נכון להיום הוא נמצא בקואלה לומפור, בירת מלזיה.

נשיא הפדרציה הראשון היה ג'ורג' אלן תומאס (1934-1955). נשיאה הנוכחי הוא פול אריק הוייר לרסן.

בשנת 2007 השיקה הפדרציה לוגו חדש במהלך אחת מתחרויותיה.

לוגוים שאינם בשימוש
-------------------

* הלוגו שהיה בשימוש בין השינים 2007-2012הלוגו שהיה בשימוש בין השינים 2007-2012
* הלוגו הישן, שהיה בשימוש עד 2007הלוגו הישן, שהיה בשימוש עד 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפדרציה העולמית לבדמינטון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הפדרציה העולמית לבדמינטון
* הפדרציה העולמית לבדמינטון, ברשת החברתית פייסבוק

* הפדרציה העולמית לבדמינטון, ברשת החברתית טוויטר

* הפדרציה העולמית לבדמינטון, ברשת החברתית אינסטגרם

* הפדרציה העולמית לבדמינטון, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11875846v (data)
* GND: 6527186-5
* ISNI: 0000 0001 2156 5308
* NKC: mzk2016931207
* VIAF: 129756942
* WorldCat: viaf-129756942

 |
שימוש בתרמיט לריתוך פסי רכבת
**תרמיט** (באנגלית: **Thermite**) הוא תערובת של תחמוצת מתכתית (למשל תחמוצת ברזל) עם אבקת אלומיניום. כשמציתים את התערובת, החומר עובר תגובה אקסותרמית הקרויה תגובה אלומינותרמית או תגובת תרמיט. במהלך התגובה הופכת התחמוצת למתכת. התרמיט יכול לבעור בטמפרטורה גבוהה (עד קרוב ל-2,500 מעלות צלזיוס) בזכות נקודת הרתיחה הגבוהה של אלומיניום.

תרמיט התגלה 1893 על ידי הכימאי הגרמני האנס גולדשמידט. בשנת 1899 נעשה השימוש המסחרי הראשון בחומר לצורך ריתוך פסי רכבת קלה באסן.

שימושים אזרחיים
---------------

תרמיט אינו משמש כחומר נפץ, אך תגובת תרמיט יכולה ליצור טמפרטורה גבוהה מאוד בצורה ממוקדת, ומכאן שימושיה בריתוך מתכות. בעזרת החום המשתחרר ניתן להתיך מקטע צר של מתכת, וכך לחתוך אותה, ואילו המתכת הנוזלית הטהורה הנוצרת כתוצאה מהתגובה יכולה לשמש לחיבור רכיבים מתכתיים.

היישום הנפוץ של תרמיט הוא בקטיעה וריתוך פסי רכבת, כיוון שהתהליך מאפשר לתקן מקטע של הפסים מבלי להוציא אותו ממקומו. תרמיט הכולל תחמוצת נחושת משמש לריתוך כבלי חשמל. 

בנוסף להיבט האנרגטי של התגובה, אחד התוצרים שלה היא מתכת טהורה. לאור זאת נעשה שימוש בתגובת תרמיט כדי להפיק מתכות טהורות. כך למשל, כחלק מפרויקט מנהטן פותח תהליך של הפקת אורניום טהור ממלחי אורניום.

שימושים צבאיים
--------------

רימוני תרמיט משמשים בשדה הקרב, במיוחד לצורך הרס כלי ארטילריה של האויב. כיוון שתגובת תרמיט אינה מלווה בפיצוץ, ניתן לחבל בציוד בחשאיות יחסית. בעזרת תרמיט, ניתן לפגוע בקנה התותח או לסתום אותו לחלוטין. כדי להגביר את היעילות של תרמיט כאמצעי לחימה, מערבבים אותו עם רכיבים פירוטכניים, כגון בריום חנקתי וגופרית.

תרמיט קיבל שימוש רחב בעת מלחמת העולם השנייה, בעיקר בתור חומר מילוי לפצצות תבערה. הפצצות היו בנויות כמצרר של פצצות קטנות הממולאות בתרמיט עם מרעום מגנזיום, והן גרמו לשריפות ענק בערים רבות (ראו למשל השרפה הגדולה השנייה של לונדון, הפצצת דרזדן).

סכנות
-----

תגובת תרמיט מסוכנת מאוד בגלל הטמפרטורות הגבוהות הנוצרות בתגובה וחוסר השליטה בתגובה מרגע ההצתה. במהלך התגובה נפלטת קרינה על-סגולה מסוכנת, ולכן אסור להסתכל על התגובה ישירות. סכנה נוספת נובעת מכך שמתכות אשר נקודת הרתיחה שלהן נמוכה בהרבה מטמפרטורת התגובה, כגון אבץ, עלולות להפוך לטיפות חמות, שעפות באוויר ואף יכולות להתחיל לבעור כתוצאה מחשיפה לחמצן. 

הערמת מנת תרמיט חדשה במקום שבו כבר התרחשה תגובה יכול להביא להצתה מיידית וחזקה במיוחד, אשר יכולה לגרום לכוויות אצל אדם שנמצא במרחק שנחשב לבטיחותי בתנאים רגילים.

תרמיט מגיב

הכנה
----

את אבקת התרמיט אפשר לקבל בדרך פשוטה של ערבוב חלודת ברזל עם אלומיניום.  

התגובה מנוסחת כך:  

Fe2O3 + 2Al -> 2Fe + Al2O3 + Heat

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תרמיט** בוויקישיתוף
* תרמיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ה-"**שושנתא**" היא כינויו של הדפס שנוצר בשנת 1862 ב"דפוס סלומון" בירושלים. היא מציגה את המקומות הקדושים בארץ ישראל ומעוצבת כמגזרת נייר בצורה של שושנה.

היסטוריה
--------

ה"שושנתא" - שנחשב להדפס הליתוגרפי הראשון שנעשה בארץ ישראל - הודפסה בשנת 1862 בבית הדפוס של יואל משה סלומון ומיכל הכהן בירושלים. הייתה זו העבודה הראשונה שהודפסה בבית הדפוס. העבודה נסמכת על יצירות דומות שהודפסו באירופה במחצית השנייה של המאה ה-19 ויועדו לעולי רגל ולקהילות ישראל. בשונה מעיטורים יהודיים אחרים, ה"שושנתות" הודפסו משני עברי הדף, משום שנהגו ליצור מהן, בעזרת קיפול למשולשים וגזירות, צורה של שושנה. הדפס של שושנה אף מופיע בצידו האחורי של הדף. מבנה עיטורי זה שימש, בין היתר, כעיטור מקובל לסוכה. 

שני צדיה של ה"שושנתא" של דפוס סולומון מכילים תיאורים של המקומות הקדושים המסודרים בשני מעגלים. במעגל הפנימי, המכיל תיאורים במסגרת עגולה, מופיעים תצלומים מעובדים של מקומות כגון יד אבשלום, מגדל דוד ועוד. המעגל החיצוני מכיל תיאורים במסגרת אליפטית ובהם הכותל המערבי, בית המקדש, ירושלים המתוארת מארבעה כיוונים שונים ועוד.

השושנתא זכתה לפרסום רב בקרב קהילות ישראל. טוביה סלומון אף כינה את ספר שיריו משנת 1883 - "למנצח על שושנים" - בעקבות ה"שושנתא".

קישורים חיצוניים
----------------

* ניר פלדמן, בעקבות ה"שושנתא" הירושלמית, עת־מול 234, תשע"ד, עמ' 8-6

הערות שוליים
------------

1. ↑  פישר, יונה (עורך), **אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979, עמ' 207
2. ↑  פרידמן, ניר, "בעקבות השושנתא הירושלמית", **עת־מול**, מס' 234,
3. ↑  ראו: פישר, יונה (עורך), **אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979, עמ' 207
**אנטואן-מארי-בנואה בסון** (בצרפתית: **Antoine-Marie-Benoit Besson**;‏ 14 בספטמבר 1876 – 23 ביולי 1969) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה אשר פיקד על קבוצת הארמיות השלישית שהוצבה לאורך נהר הריין ואיישה את קו מאז'ינו.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

בסון נולד ב-14 בספטמבר 1876 בפומה, והיה בנם של בנדיקטוס בסון, חקלאי וראש העיר של פומה, ומארי דוראן. אחיו הגדול היה קולונל אנטואן בסון, ובנוסף הוא היה דודו של אנטואן פינאי, מדינאי. 

בשנת 1895 הוא התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1898 הצטרף לרגימנט הזואבים ה-4. ב-29 באוקטובר 1901 בסון התחתן בסלון-דה-פרובנס עם קרוליין מנס, ממנה נולדו לו שני ילדים. בשנת 1905 הוא שירת ברגימנטים של הארטילריה ה-6 וה-13, ולאחר מכן הצטרף לרגימנט השאסורים האפריקניים ה-4. בדצמבר אותה שנה הוא הצטרף לרגימנט הרגלים ה-90, ובשנת 1907 הוא הצטרף לרגימנט הרגלים ה-99. לאחר מכן הוא הצטרף למטה הקורפוס ה-14, ובשנת 1908 הצטרף לרגימנט הרגלים ה-52 והועלה לדרגת קפיטן. 

### מלחמת העולם הראשונה

במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בסון בתחילה במטהו של מפקד הארמייה החמישית, שארל לנרזאק, ולאחר מכן מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-61. בינואר 1917 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ובאוגוסט אותה שנה מונה למפקד רגימנט הזואבים ה-4. במרץ 1918 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-8, וביוני אותה שנה הוא הועלה לדרגת קולונל.

### בין המלחמות

ב-15 ביוני 1919 מונה בסון לראש מטה הקורפוס ה-15, וב-22 ביולי 1922 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-141. ב-21 בדצמבר 1926 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה, וב-9 בפברואר 1927 הוא מונה למפקד החטיבה ה-58. ב-4 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה ומונה למפקד הדיוויזיה ה-15, וב-12 בדצמבר 1933 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס ומונה למפקד הקורפוס ה-16. ב-25 במאי 1936 הוא מונה למפקד האזור הצבאי פריז, וב-8 ביולי 1937 הוא הועלה לדרגת ז'נרל ד'ארמה ומונה לחבר במועצת המלחמה העליונה. 

### מלחמת העולם השנייה ואחריתו

ב-3 בספטמבר 1939 הוא מונה למפקד הארמייה השישית, וב-18 באוקטובר 1939 הוא מונה למפקד קבוצת הארמיות השלישית שכיסתה את קטע קו מאז'ינו לאורך נהר הריין וגבול שווייץ. הוא ופיקודיו נכנעו לאחר ה-25 ביוני כאשר יחידות הפאנצר הגרמניות הגיעו לגבול שווייץ וניתקו את קו מאז'ינו משאר צרפת. 

ב-28 ביולי 1940 הוא מונה למנהל ארגון הסיוע לשבויי המלחמה, וב-20 באוגוסט אותה שנה הוא פרש מהצבא. בשנת 1943 הוא פרש מתפקידו בארגון הסיוע לשבויים, וב-23 ביולי 1969 הוא מת בביתו בפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטואן-מארי-בנואה בסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Biography of General Antoine-Marie-Benoit Besson (1876–1969), France".
2. ↑  Georg Zivkovic Army- and Navy-leaders of the world: 1971 - Page 158 1940 6. Armee: Besson, Antoine-Marie-Benoît AG. lX.-X. 1939

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Léonore: 19800035/976/13122

 |
**טקרולימוס** (באנגלית: **Tacrolimus**, שמות מסחריים בישראל: **פרוגרף** - **prograf** ו**פרוטופיק** - **protopic**; שמות נוספים: **FK-506** ו-**Fujimycin**) היא תרופה מדכאת מערכת חיסון (אימונוסופרסיבית) המשמשת בעיקר למניעת דחיית שתל כבד או כליה. התרופה מורידה את פעילות מערכת החיסון של המטופל ובכך מקטינה את הסיכון שזו תזהה ותפעל כנגד השתל כאל גורם זר. התרופה, במשחה, משמשת גם לטיפול במקרים חמורים של התקפי דלקת עור אטופית ("אסתמה של העור"), כטיפול במחלת ויטיליגו ולעיתים בטיפול בבעיות עיניים שונות, כגון: אובאיטיס כתוצאה מהשתלת מח עצם, נאווסקולריזציה של הקרנית, דלקת של הקרנית והלחמית ועוד, במיוחד כאשר הרקע לבעיות בעין הוא אוטואימוני או אטופי.

למרות שאינו אנטיביוטיקה, טקרולימוס הוא לקטון של מקרוליד שהתגלה ב-1984 בתסיסה של הבקטריה *Streptomyces tsukubaensis*.

היסטוריה
--------

טקרולימוס התגלה ב-1987 על ידי צוות חוקרים יפני בראשות ט' גוֹטוֹ, ט' קינוֹ, ו-ה' הַטַנקַה. זהו המקרוליד הראשון שהתגלה כמדכא מערכת החיסון. בדומה לציקלוספורין, הוא התגלה בפטריית קרקע, למרות שהוא מיוצר על ידי הבקטריה *Streptomyces tsukubaensis*. השם Tacrolimus נגזר מהמילים '**T**sukuba m**acrol**ide **im**m**u**no**s**uppressant'.   

התרופה היא תרופה אתית (עדיין מוגנת בפטנט)[דרושה הבהרה] ושייכת לחברת התרופות היפנית Astellas Pharma Inc. בשמות פרוגרף (בקפסולות ובתמיסה להזרקה) ופרוטופיק (במשחה). התרופה אושרה לראשונה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב-1994 לשימוש במניעת דחיית שתל למושתלי כבד. השימוש הורחב בהדרגה וכיום היא מאושרת גם למושתלי כליות, מושתלי לב, מושתלי מעי, מושתלי לבלב, מושתלי ריאות, מושתלי מח עצם ועוד.

פרמקולוגיה
----------

קומפלקס חלבונים וטקרולימוס   
מולקולה צהובה: טקרולימוס. חלבון סגול: קלצינורין, חלבון כחול: קלמודולין (החלבון קושר גם יוני סידן), חלבון חום: FKBP
מנגנון הפעילות של טקרולימוס אינו ברור. מנגנון משוער אחד מבוסס על עיכוב עקיף של גורם השעתוק NF-AT (בדומה למנגנון הפעולה של ציקלוספורין): נמצא שטקרולימוס מעכב את פעילותם של תאי T על ידי קישור לחלבון התוך-תאי (FKBP-12 (FK-binding protein, לאחר מכן נוצר קומפלקס בין טקרולימוס, FKBP-12, קלמודולין (calmodulin), קלצינורין (calcineurin) וסידן. הקומפלקס גורם לאובדן יכולתו של קלצינורין לגרום לפוספורילציה. בכך גורם השעתוק NF-AT (nuclear factor of activated T-cells) לא עובר די-פוספורילציה (הסרת זרחן) ואינו מסוגל לעבור אל הגרעין. ללא פקטור השעתוק NF-AT לא מבוטאים הגנים המקודדים לציטוקינים מסוג אינטרלוקין (IL-2, IL-4, IL-5), אינטרפרון גאמה, TNF, ו-GM-CSF. כל החלבונים הללו מעורבים בשלבים הראשונים של הפעלת תאי T כך שטקרולימוס מדכא את התגובה החיסונית הנוצרת כתוצאה מפעילותם של תאי T.

בנוסף נמצא שטקרולימוס מעכב את פעילותם של תאי לנגרהרסט, באזופילים ותאי פיטום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טקרולימוס** בוויקישיתוף
* נתוני התרופה מתוך אתר מנהל המזון והתרופות האמריקאי
* דף מידע של היצרן פרמנטק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549156305171
* LCCN: sh94005977

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.