recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ארתור נברטה זנטי** (בפורטוגזית: **Arthur Nabarrete Zanetti**; נולד ב-16 באפריל 1990 בסאו קאטנו דו סול) הוא מתעמל ברזילאי המתמחה בתרגיל הטבעות. זנטי הוא האלוף האולימפי בתרגיל זה באולימפיאדת לונדון (2012).

זנטי התחרה לראשונה באליפות העולם בהתעמלות בשנת 2007, באליפות שנערכה בשטוטגרט, אך לא הגיע להישגים גבוהים. בשנת 2009, באליפות שנערכה בלונדון. העפיל לשלב הגמר מהמקום השמיני, ובגמר סיים במקום הרביעי.

בשנת 2011 זכה במדליית הזהב באוניברסיאדה שנערכה בשנז'ן, והיה למתעמל הברזילאי הראשון שרושם הישג כזה. בהמשך השנה זכה במדליית הכסף באליפות העולם שנערכה בטוקיו. בכך רשם תקדים נוסף, כשהיה לברזילאי הראשון שזוכה במדליה בתרגיל הטבעות באליפות העולם. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה זכה במדליית כסף נוספת, וכן היה שותף לזכייתה של נבחרת ברזיל במדליית הזהב בתחרות הקבוצתית. באולימפיאדת לונדון (2012) רשם זנטי היסטוריה נוספת, כשהיה למתעמל הברזילאי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליה אולימפית, לאחר שזכה במדליית זהב בתרגיל הטבעות.

באוניברסיאדה שנערכה ב-2013 בקאזאן שמר על תוארו, וזכה במדליית הזהב בטבעות. בהמשך השנה זכה באליפות העולם שנערכה באנטוורפן, גם כן בתרגיל הטבעות. באליפות העולם שנערכה ב-2014 בנאנינג איבד את תוארו לסיני ליו יאנג, אך זכה במדליית הכסף. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו ב-2015 זכה במדליית זהב נוספת בתרגיל הטבעות, וכן היה שותף לזכייתה של נבחרת ברזיל במדליית הכסף. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליה האולימפית השנייה שלו, מדליית הכסף, בתרגיל הטבעות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור זנטי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארתור זנטי (בפורטוגזית)
* ארתור זנטי, ברשת החברתית פייסבוק

* ארתור זנטי, ברשת החברתית טוויטר

* ארתור זנטי, ברשת החברתית אינסטגרם

* ארתור זנטי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* ארתור זנטי, באתר olympedia.org

* ארתור זנטי, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* ארתור זנטי באתר התאחדות ההתעמלות הבינלאומית
**וליקה קלדושה** היא עיר בצפון-מערב בוסניה והרצגובינה ליד הגבול עם קרואטיה. במפקד התושבים שנערך בשנת 1991 חיו בעיר 52,908 תושבים. וליקה קלדושה כוללת בתוכה מספר כפרים והיא המרכז האדמיניסטרטיבי שלהן.

היסטוריה
--------

וליקה קלדושה התפתחה מכפר עתיק. היא הוזכרה לראשונה בשנת 1280 בשם *קלדושה*. בתקופת האימפריה הרומית החלה האוכלוסייה בכפר לגדול. בסוף המאה ה-13 חיו בכפר כ-1,500 תושבים. בשנת 1633 היא נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית והפכה לעיר חשובה. ממנה המשיכו הצבאות העות'מאנים לכיבוש קרואטיה. בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית תושבי וליקה קלדושה קיימו מחתרות על מנת להילחם בכיבוש.

במהלך מלחמת העולם השנייה האזור היה מלא בפרטיזנים שנלחמו בנאצים ומנעו מהם לכבוש את העיר. בשלב מסוים הפרטיזנים נסוגו לאחור והנאצים כבשו את העיר אך במהרה גילו שטמנו להם פח והפרטיזנים משכו אותם בכוונה לעיר על מנת להרוג כמות גדולה שלהם ולהדוף אותם. תושבי האזור תמכו מאוד ביוסיפ ברוז טיטו וקומוניזם. 

במהלך מלחמת בוסניה העיר הייתה המרכז של הפרובינציה האוטונומית של בוסניה. העיר עצמה לא נפגעה במלחמה וכמעט ולא התחוללו קרבות בתחומה או בקרבתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וליקה קלדושה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וליקה קלדושה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2010031663
* VIAF: 143817184
* WorldCat (עם VIAF): 143817184

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**גמדא** היה מותג דגמי מכוניות שיוצר לסירוגין משנת 1958 עד שנות ה-70 במפעל היציקות "הבונים" בקיבוץ כפר הנשיא.

בראשית דרכו, ייצר המפעל את המכוניות מקרטון, וב-1961 עבר לייצור דגמים ממתכת. חלק מהדגמים נוצרו בדמותם של רכבים שהיו נפוצים באותה העת בישראל, ובהם רכבי צה"ל ומשטרת ישראל ואוטובוסים של אגד. באמצע שנות ה-60 הפסיק המפעל לפעול, לאחר שלא עמד בתחרות עם דגמי המכוניות המיובאים, אך ב-1967 נפתח מחדש, בשם "גמדא-כור אקספורט", בשותפות עם קונצרן כור ועם החברה האמריקאית קרגסטן. פס הייצור, שכונה "סברא", יועד הפעם לייצוא, והוא התמקד בדגמי מכוניות אמריקאיות (אך ייצר גם דגמי חיפושית). במהלך שנות ה-70 נקלע המפעל לקשיים כלכליים ונסגר.

כיום נחשבים דגמי "גמדא" ו"סברא" לפריטי אספנות, שמחירם עשוי להגיע לאלפי שקלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מכוניות גמדא באתר נוסטלגיה און ליין
* יואל זהר, האוטו שלנו קטן וירוק, באתר הארץ, 1 ביולי 2005
* דוד שליו, צעצועים מישראל לארה"ב, דבר, 28 ביוני 1967

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר אבידר, צעצועים זה לא משחק, מעריב, 11 במרץ 1966
קאדילק סיאן. מבט מאחור
**קאדילק סיאן** (באנגלית: **Cadillac Cien**) היא מכונית קונספט בתצורת קופה, של חטיבת קאדילק בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית. הדגם הוצג לראשונה בשנת 2002 בסלון המכוניות של דטרויט.

קאדילק סיאן
-----------

דגם ה"קאדילק אסקאלה" הוגדר כמכונית ספורט בתצורת קופה, 2 דלתות.

דגם ה"קאדילק סיאן" האיץ בין 0 - 100 קמ"ש ב-3.5 שניות.

יוצרה יחידה אחת בלבד של אב טיפוס של הדגם.

קאדילק סיאן בסרטים
------------------

דגם ה"קאדילק סיאן" כיכב בסרט "איילנד", שיצא לאקרנים בשנת 2005. (במקור: **The Island**) הוא סרט מדע בדיוני בבימויו של מייקל ביי ובכיכובם של יואן מקגרגור וסקרלט ג'והנסון.

בנוסף הופיע דגם ה"קאדילק סיאן" בשנת 2005 בסרט "Midnight Club 3: Dub Edition".

בשנת 2014 דגם ה"קאדילק סיאן" הופיע בסרט פעולה ומדע בדיוני "רובוטריקים 4: עידן ההכחדה".

ראו גם
------

* קאדילק שש-עשרה
* קאדילק אבוק

לקריאה נוספת
------------

* קאדילק סיאן ( 2002 Cadillac Cien Concept - specifications, photo, price)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאדילק סיאן** בוויקישיתוף
* קאדילק סיאן (3:39 דקות), יו-טיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  קאדילק סיאן Cadillac Cien Concept - Car and Driver
2. ↑  קאדילק סיאן (EN) A Look Back: Cadillac Cien Concept, automoblog.net, 24 luglio 2006. URL consultato il 18 dicembre 2016.
3. ↑  קאדילק סיאן 2002 2002 Cadillac Cien Review - Top Speed
**היינריך קספאר שמיד** (בגרמנית: **Heinrich Kaspar Schmid**;‏ 11 בספטמבר 1874 – 8 בינואר 1953) היה מלחין גרמני.

ביוגרפיה
--------

שמיד נולד בלנדאו. בנעוריו למד מוזיקה אצל אביו, שהיה מורה בבית ספר ומנצח מקהלה. במשך שנים אחדות גם שר במקהלת נערים בקתדרלה של רגנסבורג. הוא נכנס לאקדמיה למוזיקה במינכן, שם למד הלחנה אצל לודוויג טואילה. ב-1905 קיבל משרת הוראה באקדמיה של מינכן וב-1919 קודם לדרגת פרופסור מן המנין. אחרי מלחמת העולם הראשונה החלה תקופה מצליחה במיוחד בקריירה של שמיד, הן כנגן והן כמלחין. הוא סייר באוסטריה, סקנדינביה ורוסיה. ב-1921 התמנה למנהל הקונסרבטוריון של קרלסרוהה וב-1924 קיבל לידיו את הנהלת בית הספר למוזיקה של אאוגסבורג (כיום קונסרבטוריון). שמיד פרש מעבודתו האקדמית בשנת 1932.

היינריך קספאר שמיד מת בגייזלבולאך, סמוך למינכן, בשנת 1953.

יצירתו
------

מבחינה סגנונית, השתייכו יצירותיו של שמיד לשלהי התקופה הרומנטית יותר מאשר לחידושי המאה ה-20. השפעתו של ברהמס, במיוחד, ניכרת מאוד ברגישותו היוצרת של שמיד. הדבר ניכר ביותר בסונאטות לכינור ופסנתר (1920, 1939). יצירתו הטובה ביותר היא, קרוב לוודאי, הסימפוניה ברה מינור (1947), שזכתה להערכה רבה על רעננותה ועל הטיפול המיומן שלה בחומרים מוזיקליים מסורתיים. יסודות של מוזיקה עממית בווארית מופיעים במוזיקה למיסות הכפריות, בחיבוריו הכוראליים, בלידר שלו, ביצירותיו הקאמריות ובאופרה שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך קספאר שמיד** בוויקישיתוף

* היינריך קספאר שמיד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* היינריך קספאר שמיד, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנדרו מקקרדי, הערך "היינריך קספאר שמיד" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  מקקרדי, שם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007592454905171
* GND: 117498920
* ISNI: 0000 0000 8413 4727
* LCCN: n81005178
* MusicBrainz: 30dc438b-76eb-434c-bbd6-ade77ce2efa9
* NKC: mzk2015856943
* NLP: A30718855
* NTA: 160182247
* SUDOC: 257680888
* Trove: 1541415
* VIAF: 116713463
* WorldCat: lccn-n81005178

 |
**ארתור האצ'ינס** (אנגלית: **Arthur Hutchins**;‏ 15 בספטמבר 1890–1948) היה כדורגלן אנגלי.

קריירה
------

האצ'ינס נולד בעיירה בישופס ולת'אם שבהמפשייר, ובתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה שיחק עבור המועדון החובבני קרוידון קומון. בזמן המלחמה הוא השתתף כשחקן אורח בכ-100 משחקים של ארסנל, ולאחר חידוש המשחקים הרשמיים ב-1919 הוא חתם על חוזה קבוע במועדון, שקודם בחזרה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג. האצ'ינס ערך את הופעת הבכורה במשחק מול סנדרלנד ב-13 בספטמבר, והיה למגן השמאלי הקבוע במהלך עונת 1919/1920, לאחר שתפס את מקומו של פרנק ברדשו שעבר לעמדת החלוץ השני.

האצ'ינס המשיך להופיע בהרכב ארסנל בקביעות גם בעונת 1920/1921 ובעונת 1921/1922, והחמיץ רק שלושה וחמישה משחקי ליגה בהתאמה. אולם, הוא השתתף בעשרה משחקים בלבד בעונת 1922/1923, ולאחר מכן איבד את מקומו בהרכב לאנדי קנדי. הוא לא הצליח לזכות במקומו בהרכב בחזרה, וביולי 1923 עבר לצ'רלטון אתלטיק. הוא השתתף ב-108 משחקים במדי ארסנל, והבקיע שער אחד.

הוא שיחק בצ'רלטון (אז בליגה השלישית הדרומית) במשך שלוש עונות, וב-1926 פרש מכדורגל.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)
**ארתור (אשר) הוברט** (באנגלית: **Arthur Hubert**; ‏~1904 - 11 באוקטובר 1991) היה איש עסקים ונדבן יהודי בריטי - גרמני.

קורות חיים
----------

נולד בשליכטרן (אנ'), גרמניה, לאב סוחר מתכות. למד בפולדה ונישא. בשנת 1938 נשלח למחנה בוכנוואלד, ומיד עם שחרורו נמלט מאימת הנאצים לאנגליה עם אשתו ובנו הקטן. הזוג הוברט הגיע יום לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה והתיישב בבלקברן. עם כניסת בריטניה למלחמה (מבצע דינמו) הוגלו יחד עם פליטים יהודים ונתיני אויב אחרים לאי מאן בגלל היותם נתיני מדינת אויב.

בתחילת דרכו באנגליה עסק במסחר מתכות, הוא הצטרף כבר בשנת 1944 לחברה שעסקה בגרוטאות מתכת, ובהמשך נעשה שותף עם אחיו ולטר וכמה מידידיו בחברת מתכות גדולה שהונפקה לבורסה בשנת 1964 כשהוברט משמש יו"ר החברה. בשנת 1976 מכר הוברט את החברה. ובשנת 1987 עלה לישראל והשתקע בירושלים שבה חי עד מותו באוקטובר 1991.

הוברט תמך בעיקר במוסדות חינוך יהודיים אורתודוקסיים ברחבי אנגליה, אירופה ושאר העולם. בין היתר תרם בבשתנ 1971 רבע מיליון ל"י לישיבת פוניבז'. על שמו נקרא אחד מחדרי הישיבות הגדולים בקומת הכניסה לבניין הישיבה המרכזי "אולם הוברט". בשנת 1978 זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן בשל תרומותיו למוסד זה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הוברט, ארתור, ב"מילון פלגרייב להיסטוריה אנגלית-יהודית" (Palgrave Dictionary of Anglo-Jewish History), ‏2011, עמ' 441. (באנגלית)
* פרטים ביוגרפיים(הקישור אינו פעיל) ופרטים על שישה "מפתחות כבוד" שהוענקו לאחים הוברט בשל תרומותיהם לקהילות יהודיות בהיילוק ובווייטפילד, מנצ'סטר; ולישיבת גייטסהד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  במבט חטוף, מעריב, 4 בפברואר 1971
2. ↑  סוד הלמדנות, מעריב, 18 בפברואר 1971.
3. ↑  רשימת מקבלי התואר לדורותיהם באתר אוניברסיטת בר-אילן.
**היינריך קארו** (בגרמנית **Heinrich Caro**;‏ 13 בפברואר 1834 - 11 בספטמבר 1910) היה כימאי יהודי גרמני.

ביוגרפיה
--------

קארו נולד בפוזנן פולין לשמעון קארו ועמליה לבית שניצלר, יהודים חילונים מהמעמד הבינוני גבוה, שהיו ספוגים בתרבות הגרמנית

קארו למד בבית ספר בפוזן, ובשנת 1842 עברה המשפחה לברלין, כדי לעקוף את המגבלות שהוטלו על יהודים בפוזן.

בספטמבר 1852 סיים קארו את לימודיו התיכוניים, ובאוקטובר 1852 החל ללמוד כימיה בבית הספר המקצועי המלכותי בברלין. במקביל הוא לקח קורסים באוניברסיטת הומבולדט.

בשנת 1855, בהמלצת מוריו, הוא לקח משרה של שוליה במחקר כימי בתחום דפוס הטקסטיל, במילהיים על הרוהר. חוזה ההעסקה כללה התחייבות לשלוש שנים, בהכנסה נמוכה, אך המשכורת שיכל לקבל לאחר ההכשרה הייתה מאוד גבוהה.

במשך 10 חודשים בשנים 1857–1858 יצא קארו לשירות צבאי בברלין, ועל כן עבודתו במילהיים התארכה עד אוקטובר 1859.

בשנת 1859 עבר למנצ'סטר אנגליה, ויצר קשרים עם אוגוסט וילהלם פון הופמן, פיטר גרייס (Peter Griess), וויליאם הנרי פרקין (William Henry Perkin), שהשפיעו על עבודתו.

במהלך שהותו באנגליה מצא דרך חדשה לייצור מובאין, גילה את האינדולין המומס באלכוהול, והוציא עם עמיתים פטנט על צבע צהוב המכונה הצהוב של מנצ'סטר.

בשנת 1866 שב לגרמניה למשרה בכימיה בהיידלברג. בשנת 1868 הוא מונה למנהל הטכני של BASF, תפקיד בו החזיק עד 1890. גם לאחר מכן, המשיך קארו בקשרים לחברת BASF, בתור יועץ. לקארו מיוחסת התפתחות החברה מחברה יחסית קטנה לחברת ענק חובקת עולם. בכתבה בעיתון בתחילת 1920 נמנתה עבודתו עם אלו של פריץ הבר ונתן גרינשטיין כאחראיות להתפתחות המואצת של התעשייה הכימית הגרמנית לאחר מלחמת העולם הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך קארו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Heinrich Caro and the Creation of Modern Chemical Industry, pages 1-4
2. ↑  Heinrich Caro and the Creation of Modern Chemical Industry, pages 36-37
3. ↑  Carsten Reinhardt ,Anthony S. Travis, Heinrich Caro and the Creation of Modern Chemical Industry, page 47
4. ↑  E.R. **Heinrich Caro** in American Chemical Journal, XLIV, No. 6, December 1910, page 557-558
5. ↑  Jewish Inventive Genius, שיקגו סנטינל, 30 בינואר 1920

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259569705171
* BnF: cb14454911j (data)
* GND: 118668471
* ISNI: 0000 0000 6675 2900
* LCCN: n00005065
* NTA: 212920804
* SNAC: w6jd85hr
* SUDOC: 061619566
* VIAF: 15563415
* WorldCat: lccn-n00005065

 |
**היינריך ריזו** (בגרמנית: **Heinrich Riso**;‏ 30 ביוני 1882 – אוגוסט 1952) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הבלם. הוא שיחק באליפות גרמניה הראשונה שהתקיימה ב-1903.

ביוגרפיה
--------

ריזו נולד ב-30 ביוני 1882 בלייפציג שבגרמניה. אחיו הקטן, האנס ריזו, היה גם כן כדורגלן ששיחק בעמדת השוער.

במהלך הקריירה שיחק בוו.פ.ב. לייפציג משנת 1900, וזכה עימה בשבעה תוארי אליפות גאום שבצפון מערב סקסוניה. ריזו השתתף וזכה גם באליפות גרמניה הראשונה ב-1903 כשהוא מסיים ככובש המצטיין עם 6 שערים. במשחק הגמר שנערך ב-31 במאי אותה שנה כבש שלושער בניצחון 2–7 על ד.פ.צ. פראג. שלוש שנים אחר כך זכה פעם נוספת בתואר, כשהוא כובש את שער הניצחון במשחק הגמר נגד פ.צ. פפורצהיים שנגמר בתוצאה 1–2.

במדי נבחרת גרמניה ריזו ערך את הופעת הבכורה ב-7 ביוני 1908 בהפסד 3–2 לאוסטריה בווינה. הופעה אחר כך הייתה האחרונה שלו והיא נעשתה נגד הונגריה ב-4 באפריל 1909 בתיקו 3–3.

תארים
-----

וו.פ.ב. לייפציג
* אליפות גרמניה (2): 1903, 1906
* אליפות מרכז גרמניה (4): 1903, 1907, 1910, 1911
* אליפות גאום שבצפון מערב סקסוניה (7): 1903, 1904, 1906, 1907, 1909, 1910, 1911

אישיים
* מלך השערים באליפות גרמניה: 1903 (6 שערים)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**מיג-8** (ברוסית: **Микоян и Гуревич МиГ-8**‏ "אוטקה" (ברווז)) היה מטוס ניסוי סובייטי. מטוס זה נבנה מעץ ולא מחלקי מתכת, הוא נהגה ויוצר בשנת 1945 מתוך רצון לבדוק את יכולת הטיסה של מטוס בעל סט כפול של כנפיים. למטוס היו שלושה גלגלי נחיתה קבועים שלא היה ניתן לקפלם בעת ההמראה או הטיסה, היה זה הדגם הראשון בעל תצורת גלגלים זו שהמשרד לתכנון ניסויי בחן. כמו כן, טיסות הניסוי שנערכו למטוס באו לבחון תכנונים שונים של מיצבים אנכיים וקצות כנפיים שונים.

תכנון ופיתוח
------------

כינויו של המיג-8 בברית המועצות היה אוטקה ("ברווז" ברוסית) שכן המטוס היה בעל סט כפול של כנפיים - סט ראשון שיצא ממרכז גוף המטוס וסט נוסף מקדמת המטוס. כמו כן, תכנון זה של מטוס בעל סט כנפיים כפול מכונה באנגלית "קנרד" ופירוש המילה בצרפתית הוא ברווז. מטוס זה היה מטוס ניסוי של המשרד לתכנון ניסויי, ייעודו היה בדיקת שליטה וטיסה במטוס מסוג קנרד וכן בדיקה של כנף קבועה המשוכה לאחור (להבדיל ממטוס רגיל לזמנו שבו הכנפיים היו מאונכות לגוף המטוס). למטוס היה יתרון על פני מטוסי סילון "רגילים", שכן תצורת הכנפיים הכפולה הורידה את כמות האוויר שנפלטה מן המנועים לעבר חלקו האחורי של המטוס. על גוף המטוס הותקן מנוע רדיאלי בעל 5 בוכנות מדגם שבטסוב M-11.

היסטוריה מבצעית
---------------

נעשה שימוש במיג-8 כשפן ניסיונות לצורך פיתוח הכנפיים המשוכות לאחור של המיג-15, ולאחר מכן המטוס שימוש את המשרד לתכנון ניסויי כמטוס תקשורת ותובלה. מאחר שהמטוס היה עשוי בעיקר מעץ ומסיבים משקלו היה קל מאוד, על כן טיסי הניסוי חיבבו את המטוס ואת יכולת התמרון המשובחת שלו.

מפרט טכני
---------

* צוות: טייס יחיד
* נוסעים: 2 אנשים
* אורך: 6.995 מטר
* מוטת כנפיים: 9.5 מטר
* שטח הכנף: 15 מטר רבוע
* פרופיל אווירודינמי: Clark YH 12%
* משקל ריק: 642 קילוגרמים
* משקל מלא: 1,150 קילוגרמים
* קיבולת דלק: 195 ליטרים
* הנעה: מנוע רדיאלי בעל 5 בוכנות, שבטסוב M-11FM, ‏ 82 קילו-וואט

* + ביצועים:
	+ מהירות מרבית: 205 קילומטרים לשעה
	+ מהירות נחיתה: 77 קילומטרים לשעה
	+ טווח טיסה: 500 קילומטרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיג-8** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיג-8 - מידע נוסף
2. ↑  סרטון טיסת ניסוי במיג-8

| מטוסי המיג |
| --- |
| מטוסי קרב | מיג-1 • מיג-3 • מיג-5 • מיג-9 • מיג-15 • מיג-17 • מיג-19 • מיג-21 • מיג-23 • מיג-25 • מיג-29 • מיג-29M/מיג-33 • מיג-29K • מיג-31 • מיג-35 • מיג-41 | מיג 35 |
| מטוסי תקיפה | מיג-6 • מיג-23 • מיג-27 |
| אבות טיפוס | מיג-8 • מיג-110 • מיג I-270 • מיג 1.44/1.42 |
| מטוסי אימון | מיג AT |
**היינריך פרייהר קומר פון פאלקנפלד** (בגרמנית: **Heinrich Freiherr Kummer von Falkenfeld**;‏ 22 באפריל 1852 – 8 בדצמבר 1929) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

קומר נולד ב-22 באפריל 1852 בעיר פרשבורג שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. כיום נקראת העיר ברטיסלאבה והיא בירת סלובקיה המודרנית. הוא למד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, ולאחר מכן באקדמיה הצבאית בווינה. ב-1872 הוא התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, ובמאי 1894 מונה לראש מטה הקורפוס העשירי והחזיק בתפקיד עד אפריל 1900. במאי של אותה שנה הוא קודם לדרגת גנרל מיור ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט פלדמרשל. בפברואר 1910 מונה למפקד הקורפוס העשירי, ובמאי של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא שימש כמפקד הקורפוס העשירי עד תחילת שנת 1914.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה קומר למפקד יחידה מיוחדת אשר נקראה "קבוצת קומר" על שמו. הקבוצה כללה 3 דיוויזיות, ונכללה באגף השמאלי של הארמייה הראשונה בפיקודו של ויקטור דנקל. היא הוצבה בגליציה על הגבול עם האימפריה הרוסית, ומטרתה הייתה לפלוש לפולין ולעורר מרד פולני נגד הרוסים. הקבוצה הוצבה בסמוך לקורפוס הלאנדווהר הגרמני בפיקודו של רמוס פון ווירש, אשר נשלח לפולין לצורך מטרות דומות. הקבוצה חדרה לפולין עם פרוץ המלחמה, אולם התקבלה בקרירות בידי הפולנים שלא ראו באוסטרים או בגרמנים משחררים. חלק מיחידות הקבוצה לחמו בקרב קרשניק, אולם הקבוצה פורקה ב-22 בספטמבר בעקבות הכישלון האוסטרי בקרב גליציה. קומר הוצב בתפקידי מטה ומנהל במשרד המלחמה, ובמאי 1915 ניהל את משפטו של שר המלחמה לשעבר מוריץ פון אופנברג, אשר נשפט על הדלפת מידע. אופנברג זוכה מכל האישומים. קומר פרש מהצבא ב-1 באוגוסט 1916.

קומר נפטר בזלצבורג ב-8 בדצמבר 1929 בגיל 77.

קישורים חיצוניים
----------------

* היינריך קומר פון פאלקנפלד (באנגלית)
* היינריך קומר פון פאלקנפלד (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1017110069
* ISNI: 0000 0001 3960 2306
* VIAF: 214901830
* WorldCat (עם VIAF): 214901830

 |
**טסיה טלס** (באנגלית: **Tasya Teles**; נולדה ב-1 בפברואר 1985) היא שחקנית קנדית, אשר מוכרת בעיקר מתפקידה בתור אקו בסדרת המדע-בדיוני "המאה" ברשת The CW.

ביוגרפיה
--------

טלס נולדה בטורונטו, אונטריו שבקנדה. אמה נולדה באדמונטון, אלברטה, ואילו אביה הוא ברזילאי במקור ממינאס ז'ראיס. היא ומשפחתה עברו לוונקובר, קולומביה הבריטית כשהייתה בת חמש. 

טלס בוגרת לימודי תואר ראשון בחוג לאמנויות הדרמה באוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול, קוויבק.

קריירה
------

בשנת 2013 קיבלה את תפקידה הראשון בסרט המתח בסגנון פאונד פוטג' "*Afflicted"* בתפקיד מריה. בשנת 2014 שיחקה בתפקיד חוזר בסדרת הדרמת המשטרתית של DirecTV "חוצה את הקווים". באותה שנה שיחקה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה שונות, ביניהם "ראש" של רשת שואוטיים, "רצף הזמן", "המכשפות מאיסט אנד" ו"פולשים". שיחקה גם במספר סרטי טלוויזיה של ערוצים כמו הולמרק ולייפטיים; בין היתר בסרט "חג המולד הגרוע ביותר של גראמפי קאט" בכיכובו של גראמפי החתול.

בשנת 2015 התארחה בסדרות הטלוויזיה "על טבעי" ו"איי זומבי"; שתיהן של רשת The CW. באותה שנה הצטרפה לצוות השחקנית בעונה השנייה של סדרת המדע-בדיוני "המאה" בדמותה של אקו. בעוד בעונות 2&3 דמותה הופיעה כאורחת, בעונה הרביעית היא קיבלה יותר זמן מסך, ומהעונה החמישית ואילך דמותה הפכה לאחת הדמויות הראשיות של הסדרה, עד שזו הסתיימה לאחר שבע עונות. 

בשנת 2016 היא דיבבה את סיטארה במשחק הווידאו "Watch Dogs 2". בשנת 2017 שיחקה בפרק מתוך הסדרה "נמלטים" של רשת פוקס, ובשנת 2018 שיחקה בסרט האימה הטלוויזיוני של לייפטיים; "גופה באמבטיה".

פילמוגרפיה
----------

### סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | *Afflicted* | מריה |  |
| 2014 | סחר בבני אדם | רוזה קסידי |  |
| 2019 | *37-Teen* | קארי |  |
| 2020 | *The Perfect Pickup* | טרייסי |  |
| *Break Even* | ז'אק ואריק |  |
| TBA | *The Morning After the Night Before* | אמבר |  |
| *Inn Deep* |  |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | *Untold Stories of the E.R.* | שרלין | פרק: "Deep Trouble" |
| 2014 | *Package Deal* | אישה | פרק: "Danny's New Job" |
| רצף הזמן | עצמאית #2 | פרק: "The Dying Minutes" |
| המכשפות מאיסט אנד | אחות | פרק: "A Moveable Beast" |
| חוצה את הקווים | קנדרה | 4 פרקים |
| ראש | מייגן | פרק: "Learning to Fly" |
| פולשים | דניאלה | 2 פרקים |
| חג המולד הגרוע ביותר של גראמפי קאט | ניקול | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| *The Christmas Secret* | פרמדיקית | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| *Damaged* | קייט לאק | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | איי זומבי | הולי וויאט | פרק: "Flight of the Living Dead" |
| על טבעי | נני | פרק: "The Bad Seed" |
| *Autumn Dreams* | ג'ובאנה יורגנסן | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2020-2015 | המאה | אקו | תפקיד אורח (עונות 3-2)
תפקיד משני (עונה 4)
תפקיד ראשי (עונה 7-6); 54 פרקים |
| 2017 | נמלטים | טריסיה | פרק: "Phaecia" |
| 2018-2017 | הנוסעים בזמן | פייק | 2 פרקים |
| 2018 | גופה באמבטיה | טרי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2022 - הווה | *Shoresy* | נאט | תפקיד ראשי; 6 פרקים |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טסיה טלס** בוויקישיתוף

* טסיה טלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------
היינריך פון שטפן
**היינריך פון שטפן** (בגרמנית: **Heinrich von Stephan**; ‏7 בינואר 1831 – 8 באפריל 1897) היה מנהל הדואר של האימפריה הגרמנית אשר אחראי לארגונו של שירות הדואר הגרמני. לפון שטפן תפקיד מכריע ביסודו של איגוד הדואר העולמי בשנת 1874, ובשנת 1877 היה אחראי להכנסת שירות טלפון לגרמניה.

פון שטפן, יהודי גרמני, החל את שירותו בדואר הגרמני כפקיד דואר מקומי. בשנת 1866 הוא התמנה על ידי ממשלת פרוסיה להלאמת שירות הדואר. עד לאותה תקופה נוהל שירות הדואר בגרמניה על ידי משפחת האצולה טורן אונד טקסיס. בשנת 1870 הוא התמנה למנהל שירותי הדואר לקונפדרציה של צפון גרמניה שהיא הורתה של האימפריה הגרמנית (אשר נוסדה בשנת 1871}. בשנת 1876 הוא התמנה למנהל הכללי של הדואר באימפריה הגרמנית ובשנת 1880 לסגן מזכיר המדינה הממונה על משרד הדואר. בשנת 1895 התמנה למזכיר המדינה של האימפריה הגרמנית.

כאשר פון שטפן החל את עבודתו כפקיד דואר הייתה גרמניה מחולקת ל-17 מחוזות דואר, כאשר לכל מחוז היו כללים משלו ותעריפים משלו למשלוח דואר. כבר מעת שהתמנה למשרת הניהול הראשונה הוא פעל לאיחוד כללי הדואר בכל גרמניה ובכך לסייע למשלוח דואר מהיר יותר. במסגרת מטרתו לאחד את כללי הדואר בכל גרמניה הוא דאג גם לאחד את שירותי הדואר עם שירות הטלגרף בגרמניה. הוא היה הרוח החיה מאחורי ארגון כנס הדואר הבינלאומי בעיר ברן בשנת 1874, לשם הגשמת שאיפתו להאחדת כללי הדואר בכל העולם. בכנס זה נוסד איגוד הדואר העולמי. בשנת 1870, לאחר שקודם בתפקידו על ידי קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק, פון שטפן היה הראשון להכניס את הגלויה לשירות הדואר (רעיון שהוא הציע עוד בשנת 1865). הגלויה זכתה לשימוש נרחב בתקופת מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871 לצורך תקשורת בין יחידות צבאיות בשדה. פון שטפן היה הראשון שהכניס שרות טלפון לגרמניה. 

בשנת 1872 הוא קידם הקמת מוזיאון הדואר הקיסרי.

פון שטפן, אשר הלך לעולמו בשנת 1897 בברלין, הותיר את חותמו על איחוד כללי שירותי הדואר בעולם כולו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך פון שטפן** בוויקישיתוף
* היינריך פון שטפן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278878605171
* BIBSYS: 90407600
* CiNii: DA08766321
* GND: 118798715
* ISNI: 0000 0001 1065 1307
* LCCN: n88613056
* NLP: A11377434
* NTA: 074293974
* SUDOC: 117550590
* VIAF: 59880350
* WorldCat: lccn-n88613056

 |
**הרי שניידר**  (באנגלית **Harry Schneider**, ‏12 בינואר 1910 - ?) היה אתלט אמריקאי-יהודי, בעל מדליית ארד באליפות ארצות הברית בזריקת דיסקוס (1931) ואלוף המכביה הראשונה (1932) בזריקת דיסקוס ובהטלת כידון.

ביוגרפיה
--------

שניידר בוגר אוניברסיטת ניו יורק. נישא לגובה של 2.00 מטר.

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1930 סיים שניידר במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 43.76 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1931 הוא זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 45.00 מטר.

### אלוף המכביה הראשונה

הנסיעה למכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 לקחה כשלושה שבועות, באוניה וברכבות. במכבייה זכה שניידר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 47.00 מטר, לפני דב רבינוביץ' (38.18 מטר) וגרינמן (38.02 מטר), שניהם מישראל ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 48.30 מטר, תוצאה טובה יותר מהשיא האולימפי שקבע באד האוזר מארצות הברית באמסטרדם 1928, לפני דוד אידלמן מארצות הברית (41.36 מטר) וזאב שטיל מפולין (40 מטר). מדליית כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.09 מטר, אחרי דוד אידלמן (13.40 מטר) ולפני קרל גולדפינגר מצ'כוסלובקיה (11.34 מטר).

בתחרות שנערכה תל אביב ב-1 באפריל אותה שנה הוא קבע בהדיפת כדור ברזל תוצאה של 15.24 מטר.

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1945 סיים שניידר במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 44.04 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרי שניידר, באתר *Track and Field Statistics* (באנגלית)
* טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965
* היום נכנסת לדורית ישראל המכביה הראשונה, דואר היום, 29 במרץ 1932

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדור הספורט - תוצאות ההתחרויות במכביה, דואר היום, 8 באפריל 1932
2. ↑  המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברכס הרים באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רכס קלארק.

**הרי קלארק** (באנגלית: **Clark Mountains**) הם קבוצה של הרים נמוכים, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.

גובהם של ההרים עולה על 1,200 מטרים מעל פני הים.

ההרים ממוקמים 16 קילומטרים מזרחית להרי אולג'ני.

אתרים בהרי קלארק
----------------

| אתרים בהרי קלארק שברכסי פורד |
| --- |
| הרים | אטווד • אקבלו • ברנהאם • ג'ונס • ואן וולקנברג • מאליונה | מפת רכסי פורד. הרי קלארק בחלק הימני העליון של המפה. |
| נונאטאקים | קלי |
| עמקים | מסקוויט |

היסטוריה
--------

### גילוי ההרים

ההרים התגלו בטיסות של השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940.

### מקור השם

ההרים נקראים על שמה של אוניברסיטת קלארק, שבווסטר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית.

לקריאה נוספת
------------

• Sugden, David. (2003).**Holocene Deglaciation of Marie Byrd Land, West Antarctica**
• C.J. ADAMS, D. SEWARD and S.D. WEAVER, **Geochronology of Cretaceous granites and metasedimentary basement on Edward VII Peninsula, Marie Byrd Land, West Antarctica**, Antarctic Science 7 (3): 265-277 (1995)
• C.J. Adams (1987), **Geochronology of granite terranes in the Ford Ranges, Marie Byrd Land, West Antarctica**, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 30:1, 51-72, DOI: 10.1080/00288306.1987.10422193
• GEORGE A DOUMANI; ERNEST G EHLERS, **Petrography of Rocks from Mountains in Marie Byrd Land, West Antarctica**, GSA Bulletin (1962) 73 (7): 877–882. [877:PORFMI]2.0.CO;2 
• International Symposium on Antarctic Earth Sciences 5th : 1987, **Geological Evolution of Antarctica**, Cambridge, England

קישורים חיצוניים
----------------

* הרי קלארק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הרי קלארק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הרי קלארק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי

| אתרים ברכסי פורד |
| --- |
| רכסי הרים | אסמן • דנפלד • היינס • מקיי • סארנוף • פוסדיק • פיליפס • קלארק | מונוליט בילבורד |
| הרים | אלכסנדר • אקבלו • ביואנג'ל • ביטגוד • בירד • ברנהאם • ג'ון • ג'ונס • דאגלס • דרלינג • ואן וולקנברג • לוקהארט • מאליונה • סווארטלי • פייג' • קארבון • קולומבו • קופר • ריאה • ריצ'רדסון |
| מצוקים | ביילי |
| נונאטאקים | ברידינג • קיידי |
| מונוליתים | הבילבורד (לוח המודעות) |
| קרחונים | אוקס • ארתור • באלצ'ן • בויד • האמונד |
| מעברי הרים | ריס |
זכוכית גורילה על טלפון חכם
**זכוכית גורילה** (באנגלית: **Gorilla Glass**) הוא השם המסחרי של זכוכית מחוזקת המיוצרת מאלומינוסיליקאט אלקלי על ידי חברת הטכנולוגיה האמריקאית קורנינג (אנ'). זכוכית זו משמשת בעיקר ככיסוי למכשירים אלקטרונים ניידים כגון טלפונים סלולריים, מחשבים ניידים ומסכי טלוויזיה, בעיקר בשל היותה דקה, קלילה ועמידה בפני פגיעות ונזקים.

הזכוכית מיוצרת בעזרת שקיעת מלחים אלקליים, על ידי חילוף יונים. כך נוצר לחץ שארית דחוס על המשטח, שמונע היווצרות סדקים.

היסטוריה
--------

קורנינג עבדה עם הנדסה כימית של זכוכיות מחוזקות בשנת 1960. תוך כמה שנים החברה פיתחה זכוכית מחוזקת בשם זכוכית ״כמקור״. המוצר היה בשימוש עד תחילת שנות התשעים במספר שימושים מסחריים ותעשייתיים, ובעיקר במכוניות מרוץ, בהן משקל כלי הרכב הוא קריטי.

פיתוח
-----

קורנינג המשיכה בפיתוח חומרים למגוון טלפונים חכמים ומכשירים אלקטרוניים נוספים למגוון רחב של חברות. לטענתם, תכונותיו העיקריות של החומר ממנו מורכבת זכוכית הגורילה הן עמידות גבוהה לשריטות (כיסוי מגן), וקשיחות גבוהה (לפי שיטת ויקרס קיבלה ציון של 622 מתוך 701), המאפשרת יצירת זכוכית דקה אך לא שבירה. כמו כן, החומר עצמו ניתן למיחזור.

עד שנת 2010 זכוכית גורילה הייתה בשימוש בכ-20% ממכשירים ניידים ברחבי העולם, כלומר כ-200 מיליון יחידות.

**זכוכית גורילה 2** יצאה לשוק בשנת 2012. זכוכית זו דקה ב-20% מזכוכית הגורילה המקורית שיוצרה.

ב-2012 הודיעה קורנינג שמעל מיליארד מכשירים ניידים משתמשים בזכוכית גורילה. באותה שנה הציגה קורנינג את זכוכית ערבה (Willow Glass)[דרושה הבהרה], זכוכית גמישה המתבססת על זכוכית בורוסיליקט.

**זכוכית גורילה 3** יצאה לשוק בשנת 2013. היא עמידה לנזק פי 3 יותר מזכוכית גורילה 2, כיוון שהיא עמידה בפני שריטות עמוקות שמחלישות את הזכוכית. היא גמישה יותר ועמידה ב-40% יותר לשריטות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זכוכית גורילה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של זכוכית גורילה (באנגלית)
* זכוכית גורילה, ברשת החברתית טוויטר
**פסטיבל אקטיביזם** או **פסטיבל פעילים** הוא אירוע שנערך בישראל, וכולל מפגש של תנועות אקטיביסטיות, מכמה ממרכיבי האוכלוסייה, מרביתן מזוהות עם השמאל הפוליטי הכלכלי והחברתי. במפגשים מוצגות דרכי פעולה, צורות חשיבה ודעות של המשתתפים. הפסטיבל פתוח לארגוני אקטיביסטים במגוון תחומי פעילות:

* צדק חברתי.
* זכויות אדם וזכויות בעלי חיים.
* שוויון בחינוך ובתעסוקה.
* קידום מודעות ועשייה סביבתית.

סמל הפסטיבל השלישי
* צמצום פערים חברתיים כלכליים.
* זכויות נשים ופמיניזם.
* התנגדות לניצול ודיכוי של עובדים.
* התנגדות לכיבוש.
* מאבק בגזענות ובדיכוי.
* התנגדות לגלובליזציה התאגידית וקידום כלכלה אלטרנטיבית.
* נושאים רבים אחרים.

היוזמה לקיום הפסטיבל היה של עמותת פעולה ירוקה והוא הופק בתמיכתם הכספית של ארגונים רבים ובראשם: אוקספם (Oxfam), הקרן לסביבה ירוקה, הקרן החדשה לישראל והאיחוד האירופי.

הפסטיבל מתקיים אחת לשנה מאז 2002 (עם הפסקה של 4 שנים), ואירועיו התמקדו בשלושה ימים מרוכזים של סדנאות, הופעות של אמנים מחאתיים, הפגנות ופעולות ישירות, ובעיקר היכרות עם פעילים. אחת המטרות העיקריות של הפסטיבל הייתה ליצור כנס סיום שבו יוחלט על התארגנויות ויוזמות שיאחדו בתוכם את כל הגופים שהשתתפו בפסטיבל, אך באף אחד מהפסטיבלים מטרה זו לא הושגה.

כל אחד ואחד מהפסטיבלים התקיים באופן שלא יזיק לסביבה - לא נעשה שימוש בכלים חד פעמיים, בתי השימוש של הפסטיבל היו שירותי קומפוסט, האוכל היה טבעוני ולאחר קיום הפסטיבל לא נותר לו זכר. בכך היווה הפסטיבל ניסיון לחיות באופן השונה מחיי היום יום הרגילים.

הפסטיבלים
---------

1. "**הפסטיבל הראשון לאקטיביזם**": אפריל 2002, שדרת האקליפטוסים בחולות ניצנים.
2. "**הפסטיבל השני לאקטיביזם**": מאי 2003, יער עופר.
3. "**הפסטיבל השלישי לאקטיביזם**": אפריל 2004, גבעת חביבה.
4. "**פסטיבל אקטיביזם הרביעי**": אפריל 2005, לוד.
5. "**פסטיבל אקטיביזם 2010**": מאי 2010, יער עמינדב.
6. "**פסטיבל אקטיביזם 2011**": מאי 2011, יערות מנשה

יוזמת הפסטיבל הייתה של עמותת פעולה ירוקה. אך מדי שנה ההפקה נעשתה ביוזמת פעילים חברתיים שלקחו עליהם באופן ספונטני את האחריות. מאז הפסטיבל הרביעי בלוד, שנערך ב-2005 אף אחד לא לקח את האחריות לקיים פסטיבל נוסף, וניתנו לכך הסברים אחדים. אחד מהם הוא הכישלון שביצירת כנס סיום. הסבר אחר שנפוץ בקרב קהילת השמאל הרדיקלי בישראל הוא שהפסטיבל שיקף תקופה מסוימת שעברה על הקהילה, ושכיום הפסטיבל פחות רלוונטי. עם זאת, כיום מתקיים הפסטיבל בפעם השישית במאי 2011.

בפסטיבל החמישי השתתפו מעל 180 ארגונים, העוסקים במגוון נושאים שונים, ובהם: אנימלס, אחותי - למען נשים בישראל, מגמה ירוקה, גוש שלום, הקשת הדמוקרטית המזרחית, השומר הצעיר, זוכרות, אדם טבע ודין, יש גבול, ככר הלחם, פרופיל חדש, סדאקה-רעות, בנק"י, מאבק סוציאליסטי, זנגביל - מרכז קהילתי לצמחונות ואחרים.

רעיון הפסטיבל
-------------

הרעיונות המרכזיים העומדים מאחורי הפסטיבל הם: "התנדבות", "שמירת סביבה", "לקיחת אחריות על חיינו" וכדומה. מטרת הפסטיבל היא הקטנת הוצאות למינימום ואי קביעת מחיר כרטיס בכניסה או ביציאה, תוך ניסיון להבהיר למשתתפים את עלות הפסטיבל. בשנת 2011 עלות הפסטיבל הייתה 250 אלף שקל. המארגנים הצליחו לאסוף פחות. נוצר מצב של גירעון שמעמיד בספק את המשך קיומו בעתיד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסטיבל אקטיביזם השישי 2011
* פסטיבל אקטיביזם החמישי 2010
* תמונות מהפסטיבל הרביעי
* תמונות מהפסטיבל השלישי
להקת אודיאוסלייבז מנגנת בפסטיבל הג'אז במונטרה
**פסטיבל הג'אז במונטרה** (באנגלית: **Montreux Jazz Festival**) מתקיים ביולי מדי שנה בעיר מונטרה שבשווייץ, ובפירוט, בקנטון וו, על גדות אגם ז'נבה, למרגלות הרי האלפים. 

פסטיבל הג'אז במונטרה הוא אחד מפסטיבלי הג'אז המוכרים והמוערכים. למרות שמו, כיום הפסטיבל פתוח לסגנונות רבים מאוד של מוזיקה, כשג'אז הוא רק העיקרי, ולא היחידי. הוא נמשך שלושה שבועות כל שנה, ומגיעים אליו מאות אלפי מאזינים.

היסטוריה
--------

פסטיבל הג'אז במונטרה נוסד בשנת 1967 על ידי קלאודה נובס, גאו ורמאד ורנה לנגאל. תחילה הוא היה מתקיים בקזינו מונטרה למשך שלושה ימים כל פעם, והיו מנגנים בו נגני ג'אז בלבד. בין המוזיקאים הבולטים שהשתתפו בפסטיבל בתקופה ההיא נמנים מיילס דייוויס, קית' ג'ארט, ביל אוונס, ות'ר ריפורט, נינה סימון ואלה פיצג'ראלד.

בשנות השבעים הפסטיבל פתח את עצמו לעוד סגנונות מוזיקליים, בעיקר רוק, בלוז ומוזיקת נשמה. בשנת 1971, בזמן הופעה של פרנק זאפה, הקזינו בו התנהל הפסטיבל עלה בלהבות, אירוע שהונצח בשירם של דיפ פרפל Smoke on the Water. הפסטיבל נדד בין אולמות במונטרה, עד שהקזינו החדש נבנה רק בשנת 1975.

בשנת 1990 הופיעה בפסטיבל עפרה חזה עם שירים מאלבומיה הבינלאומיים. ההופעה תועדה על גבי דיסק וDVD שיצאו לאחר מותה.

במשך השנים המשיך הפסטיבל להיפתח לסגנונות, בדגש על מוזיקה ברזילאית. 

בין המוזיקאים הבולטים שניגנו בפסטיבל, מלבד אלו שצוינו לעיל, ניתן למנות (בסדר אקראי) את: מקס רואץ', ארט בלייקי ושליחי הג'אז, ויין שורטר, סאני רולינס, אוסקר פיטרסון, דיזי גילספי, צ'ארלי מינגוס הרבי הנקוק, צ'יק קוריאה, ג'אקו פסטוריוס, וינטון מרסליס, מרווין גיי, ריי צ'ארלס, ג'יימס בראון, לאונרד כהן, ג'ת'רו טאל ד"ר ג'ון, אריק קלפטון, רינגו סטאר, ג'ו סטריאני, גרי מור, סטיבי ריי ווהן, סיגור רוס, טורי איימוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל הג'אז במונטרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הג'אז במונטרה (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הג'אז במונטרה (בצרפתית)

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הג'אז במונטרה
* פסטיבל הג'אז במונטרה, ברשת החברתית פייסבוק

* פסטיבל הג'אז במונטרה, ברשת החברתית טוויטר
* פסטיבל הג'אז במונטרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* Montreux Jazz Festival
* Claude Nobs Foundation
* Live at Montreux on YouTube
* Claude Nobs Revealed on CNN.com International

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1033960152
* MusicBrainz: 4cbd4796-35e9-4ca7-8dba-7333d9ba31dc
* NKC: pna2007418278
* SUDOC: 157361934
* VIAF: 140642281
* WorldCat: lccn-n87812485

 |
**dict.cc** הוא אתר אינטרנט המספק שירותי תרגום בין מספר שפות. לאתר אפליקציה לאנדרואיד ול-iOS.

היסטוריה
--------

בשנת 2001 החל מפתח האינטרנט האוסטרי פאול המטסברגר (Paul Hemetsberger) לעבוד על האתר, אשר נקרא תחילה Knowhowbase, וב-6 בנובמבר 2002 האתר עלה לאוויר. מטרת האתר הייתה להוסיף כמה שיותר שפות בכמה שפחות זמן. בשנת 2004 החל האתר לאפשר למשתמשים בו להוסיף תרגומים משל עצמם לביטויים שעדיין לא נמצאים במסד הנתונים. 

בתחילת פברואר 2005 נוספה אפשרות להוריד רשימות של אוצר מילים, תחת זכויות הרישיון הציבורי הכללי של גנו, אבל מאוחר יותר הזכויות התחזקו והפכו לזכויות. למרות זה התרומות שנתרמו על ידי משתמשים אחרים, בלי קשר לאתר, הן תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו

מבנה האתר
---------

באתר, כל אחד יכול להוסיף ערכים, והקלטות. אבל הם לא נוספים מיד, בניגוד למילונים כמו ויקימילון, הם נוספים אחרי בדיקה דו שלבית של משתמשים אחרים, כל אחד מצביע לערך האם הוא נכון או לא, וככל שלערך מסוים יש יותר הצבעות חיוביות, ככה יש לו יותר סיכויים לעבור את הבדיקה. כמו כן, באתר ישנה גם אפשרות להוסיף מילים לרשימת השינון, לתרגל אותן, וככה רוב הסיכויים שהן יישמרו בזיכרון לטווח ארוך של המשתמש. באתר יש גם אפשרות לחלק את המילים לפי נושאים, ויש גם אפשרות להתכתב עם אנשים בפורום כדי לבקש עזרה בבעיות במהלך הוספת הערכים.

שפות
----

כיום מאפשר האתר תרגומים מהשפות אנגלית וגרמנית ל: אנגלית, גרמנית, ספרדית, צרפתית, צ'כית, דנית, קרואטית, שוודית, איטלקית, אלבנית, איסלנדית, סרבית, יוונית, פינית, רומנית, נורווגית, בוסנית, אספרנטו, פולנית, סלובקית, רוסית, פורטוגזית, טורקית, לטינית ובולגרית. המילון הגדול ביותר הוא המילון האנגלי-גרמני, שממנו התפתח האתר כולו. בנובמבר 2009 התחילו להתווסף שפות חדשות למילון. אם משתמש מסוים רוצה להוסיף שפה חדשה למילון, הוא יכול לבקש אותה ב"רשימת הבקשות" ואנשים אחרים יכולים להגשים לו את בקשתו, בתור מתנדבים או בתשלום. 

נכון ל-2018 קיים באתר מילון גרמני-עברי קטן המכיל כמעט 17.000 מילים. יש גם מילון אנגלי-עברי המכיל 1,000 מילים.

סטטיסטיקה
---------

בממוצע נוספים לאתר 11,277 ערכים ביום, (נכון לאפריל 2021) 279,147 אלף משתמשים רשומים, 18.8 מיליון צפיות בחודש, 98,085,461 ערכים בסך הכל בכל השפות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Dict.cc
**טוטו משפחתי** הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי נושא פרסים בהפקת ערוץ 3 ששודר בין השנים 1992 עד 1995. מנחי התוכנית היו דודו טופז ולאחריו ציפי שביט.

התוכנית מבוססת על פורמט אמריקאי בשם Family Feud אשר משודר בארצות הברית החל משנות ה-70, וזוכה להצלחה רבה יחסית לאורך השנים. גרסאות נוספות של השעשועון שודרו גם בארצות נוספות לאורך השנים.

המשחק
-----

נציגי המשפחות מוצבים בפני שאלה שנענתה קודם לכן על ידי מאה איש. תשובה נחשבת נכונה אם היא אחת מהתשובות המוסתרות על לוח המשחק, או שנקבעה כמקבילה לכזו על ידי חבר השופטים. נקודות נוספות ניתנות על תשובות שנענו על ידי יותר אנשים בסקר. על תשובה להיענות על ידי שני אנשים לפחות (מן המאה) כדי להיכלל בלוח המשחק. ישנם חמישה בני משפחה בכל קבוצה. דוגמאות לשאלות יכולות להיות: "משהו שעושים בבית הספר", "מה המאכל האהוב", או "מה עושים בזמן הפסקת הפרסומות".
המתמודדים אינם נשאלים שאלות בנוגע למה נכון או כיצד דברים מתקיימים במציאות. על פני כן, הם נשאלים שאלות בנוגע למה האדם הממוצע יחשוב שנכון.
בצורה זו, תשובה הגיונית לחלוטין עלולה להתברר כשגויה משום שלא עברה את סף הסקר (לדוגמה: בשאלה "מה עושים בבית הספר?", דבר הגיוני לעשות בבית הספר הוא ללמוד מתמטיקה, אך ייתכן שתשובה זו לא ניתנה על ידי יותר מאדם אחד, ועל כן תיחשב כשגויה.)

קישורים חיצוניים
----------------

* "טוטו משפחתי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
הרב **אברהם ויינברג** (תרל"ב - כ' באלול תש"ב) היה רב בפולין לפני השואה, תלמיד מובהק של רבי אברהם בורנשטיין מסוכטשוב. נרצח ביריות לאחר שסירב לעלות על הרכבת מגטו ורשה לטרבלינקה.

לפני השואה
----------

נולד בסטוצין בפולין לישראל ניסן, מחסידי קוצק. למד בצעירותו בישיבתו של רבי אברהם מסוכטשוב, חתנו של רבי מנחם מנדל מקוצק. רבו שכנע אותו להעביר בקביעות שיעורים לבחורים מוכשרים. התחתן עם בתו של משה קובלסקי, מחסידי קוצק.

בשל מצבו הכלכלי הקשה, השפיעו עסקני אגודת ישראל על רבו המובהק לשכנעו להיות חבר בוועד הרבנים של ורשה. רבים שלחו אליו שאלות הלכתיות. היה בקיא גם בקבלה. היה ראש ישיבת "בית אברהם" בורשא.

בתר"ץ הוציא לאור את ספרו ראשית ביכורים על מסכת בכורות. שאר כתביו, ובהם חיבור על מסכת זבחים, אבדו בשואה.

מתלמידיו: רבי שמואל שלמה ליינר, שלימים הוכתר לאדמו"ר מראדזין, והרב שמחה עלברג.

בימי השואה
----------

על אף התנאים הקשים בגטו ורשה, המשיך ללמד את קבוצת הבחורים, עם הרב אריה צבי פרומר, בבונקר ברחוב מילא 14. סירב לאכול מתבשילים שהוכנו במיוחד לרבנים והורה לבני משפחתו לאכול רק ממה שהוכן לכלל הציבור.

כשהחלו המשלוחים להשמדה המשיך ללמד את תלמידיו וסירב לקבל עבודה בבתי המלאכה של הגרמנים, למרות שמי שלא היה לו כרטיס עבודה חייו היו בסכנה. בכ' באלול תש"ב לקחו הנאצים כמה תלמידים כדי לשולחם ברכבת לטרבלינקה. הרב ויינברג הלך בראשם לכיוון הרכבת. הרב התנגד לעלות על הרכבת ונורה למוות. עמו נספו גם רעייתו ובנו היחיד.

חלק מתלמידיו שניצלו המשיכו בלימודם ובהמשך הצטרפו למרד גטו ורשה.

לקריאה נוספת
------------

* הרב פרופ' יצחק לוין (עורך), **אלה אזכרה : אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה**, חלק ג', "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשי"ט
* יחיאל גרנטשטיין, **הגבורה האחרת : היהודי הדתי במאבק גבורה ובמרי נגד גזירות הנאצים בשנות השואה**, ירושלים תשמ"ח (1988)
* **אנציקלופדיה שמע ישראל**, חלק א'
* הרב יהושע משה אהרונסון, **עלי מרורות**, בני ברק תשנ"ו, עמ' 27, 63, 382-380
* אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, חלק ו, בני ברק, תשמ"ח, עמ' ט-כה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אברהם ויינברג (סטוצ'ינר) – ורשה, באתר "זכור - אמונה בימי השואה"
* ערכו באתר "רבנים שנספו בשואה" מאת פנינה מייזליש
* אברהם בן ישראל ניסן וינברג (1872-1942), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  אברהם ויינברג, **ראשית ביכורים**, באתר היברובוקס
3. ↑  על פי "אלה אזכרה".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282803705171
* LCCN: n2008028898
* WorldCat (עם LCCN): n2008-028898

 |
**פסטיבל אלדבורו** (באנגלית: **Aldeburgh Festival**) הוא פסטיבל אמנויות אנגלי, המוקדש בעיקר למוזיקה קלאסית. הפסטיבל מתקיים מדי שנה באזור אלדבורו בסאפוק, ומרכזו באולם הקונצרטים הראשי בסנייפ מלטינגס.

תולדות פסטיבל אלדבורו
---------------------

את הפסטיבל ייסדו בשנת 1948 המלחין בנג'מין בריטן, הזמר פיטר פירס והלבריתן **אריק קרוזייר**. כוונתם המקורית הייתה לתת בית ללהקת האופרה שלהם, "קבוצת האופרה האנגלית", אבל החזון התרחב עד מהרה וכלל הקראות שירה, ספרות, דרמה, הרצאות ותערוכות אמנות. הפסטיבל הראשון התקיים בין 5 ל-13 ביוני 1948 ואולם היובל של אלדבורו, במרחק בתים אחדים מביתו של בריטן רחוב קראב, שימש כאתר המופעים העיקרי. בפסטיבל הראשון היו הצגה של "אלברט הרינג" בביצוע "קבוצת האופרה האנגלית"; "קנטטת סנט ניקולאס" החדשה של בריטן, אופוס 42; והופעה של הפסנתרן קליפורד קרזון ורביעיית זוריאן.

במשך השנים גדל הפסטיבל והתפשט אל אתרים חדשים, כמו כנסיית סנט פיטר וסנט פול מן המאה ה-15 באלדבורוואולמות באורפורד, בלית'בורו ופראמלינגהם הסמוכות. באמצע שנות ה-60' קיבל הפסטיבל אולם קונצרטים חדש וגדול בהרבה עם השינוי בייעוד של **סנייפ מאלטינגס**, הכולל מבשלת מאלט שעורים מאמצע המאה ה-19, מן הגדולות ביותר בתקופה ההיא באיסט אנגליה. רוב מאפייניהם המקוריים של הבניינים, כגון פתחי האוורור המרובעים, הייחודיים, של בית המבשלה, נשמרו. האולם החדש נחנך על ידי המלכה ב-2 ביוני 1967, עם פתיחת הפסטיבל ה-20 של אלדבורו.

כעבור שנתיים, בליל הפתיחה של פסטיבל 1969, כילתה שרפה את האולם. רק קליפת הקירות החיצוניים נותרה על עומדה. אותה שנה הועבר הפסטיבל למקומות אחרים בסביבה, אך בשנה שלאחריה כבר היה האולם בנוי מחדש ונחנך שוב בידי המלכה, הפעם בראשית פסטיבל 1970.

הפסטיבל כיום
------------

כיום מפעילה את הפסטיבל Aldeburgh Music האחראית גם לניהול "תוכנית פירס-בריטן לאמנים הצעירים" (קודם "בית ספר בריטן-פורס ללימודי מוזיקה מתקדמים"), "השתלמויות אלדבורו" - תוכנית המציעה הכשרה והזדמנויות פיתוח לפי הזמנה לאמנים מן הממלכה המאוחדת ומארצות חוץ - כמו גם תוכנית חינוכית מקיפה.

הפסטיבל שומר על אופיו הייחודי, במידה רבה הודות למיקומו בסאפוק הכפרית. הוא ממשיך גם לשים דגש על הצגת מוזיקה חדישה, פרשנויות חדשניות וגילוי מחודש של מוזיקה נשכחת. יצירות משל בריטן עלו בו בביצועי בכורה - האופרות "חלום ליל קיץ") ב-1960; "מוות בוונציה" ב-1973, כמו גם האופרה "פאנץ' וג'ודי" של הריסון ברטוויסל ב -1968.

המנהל האמנותי הנוכחי של הפסטיבל הוא המלחין תומאס אדס, שהתמנה לתפקידו בשנת 1999, בגיל 28.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל אלדבורו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007375601805171
* BnF: cb12912330f (data)
* GND: 5115796-2
* MusicBrainz: 5415c9bd-0c5f-4ec6-8652-8e7f7e0853c0
* VIAF: 129821734
* WorldCat: lccn-n82243117

 |
**Ich glaube, lieber Herr, hilf meinem Unglauben** (בעברית: אני מאמין, עזור נא לי בחסרון אמונתי), רי"ב 109, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-21 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-17 באוקטובר 1723.

רקע
---

באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.

במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.

קנטטה זו הייתה התשע-עשרה שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 48.

ב-1876 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 23 של פרסומיה.

מילים ומוזיקה
-------------

סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל האפסים ומהבשורה על-פי יוחנן בהם מתואר כיצד ריפא ישו את בן אחד מאנשי המלך. הלברית שמחברה לא ידוע, עוסקת באמונה שיש לתת בישו ובאל, כמו בסיפור המובא בבשורה. החלק הראשון הוא ציטוט מהבשורה על-פי מרקוס שגם הוא מתוך סיפור ריפוי של ישו, ומביע גם הוא את הצורך בחיזוק האמונה. המשך הקנטטה הוא מעין דיאלוג בין הספקנות והייאוש לבין תקווה וביטחון באל. החלק האחרון לקוח ממזמור של לזרוס שפנגלר (Lazarus Spengler).

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט וטנור, בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, קרן יער (מסוג corno da caccia), שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שישה חלקים:

1. מקהלה: *Ich glaube, lieber Herr, hilf meinem Unglauben* (אני מאמין, עזור נא לי בחסרון אמונתי)
2. רצ'יטטיב לטנור: *Des Herren Hand ist ja noch nicht verkürzt* (יד אלהים עדיין אינה קפוצה)
3. אריה לטנור: *Wie zweifelhaftig ist mein Hoffen* (מה מסופקת היא תקוותי)
4. רצ'יטטיב לאלט: *O fasse dich, du zweifelhafter Mut* (הו התעשת, לב ספקן)
5. אריה לאלט: *Der Heiland kennet ja die Seinen* (כי המושיע יודע את עמו)
6. כורל: *Wer hofft in Gott und dem vertraut* (מי שתקוותו באלהים ובו יבטח)

הקלטות
------

היצירה הוקלטה במלואה 16 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1979), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-2000) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן
2. ↑  ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן
3. ↑  על קנטטות באך, עמוד 6
4. ↑  רשימת פרסומי באך באתר IMSLP
5. ↑  יוחנן, ד, 46-54
6. ↑  מרקוס, ט, 24
7. ↑  רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576885905171
* BNE: XX5043633
* BnF: cb13925814n (data)
* LCCN: no90014844
* MusicBrainz work: 96d8ccba-18b2-4947-920b-2d1bdf6d82e5
* VIAF: 182329245
* WorldCat (עם VIAF): 182329245

 |
**אברהם ואן דן קרקהובן** (בפלמית: Abraham van den Kerckhoven; ‏ סביבות 1618 -סביבות 1701) היה נגן עוגב ומלחין פלמי.

חייו
----

קרקהובן נולד במכלן שליד בריסל בפלנדריה (היום בלגיה), למשפחה שבין בניה היו ציירים, זמרים ונגני עוגב רבים. בשנת 1633 התמנה קרקהובן לנגן עוגב בכנסיית קתרינה הקדושה (Sint-Katharinakerk) בבריסל, במקום פייר קורנה. בשנת 1648 החליף את יוהאן קספר קרל כנגן העוגב בלשכת הארכידוכס לאופולד וילהלם מאוסטריה ומשנת 1659 כיהן כנגן העוגב של החצר האוסטרית למשך 14 שנים לפחות. קרקהובן מת בשנת 1701. 

רוב יצירותיו נמצאו בשנת 1905 בכתב-יד, בכרך של יצירות לעוגב משנת 1741 שערך וכינס ז'. קוקיאל, נגן עוגב וכומר בכנסיית וינסנטיוס הקדוש בסואניי. כתב היד הזה נקרא לעיתים על שם קוקיאל ונמצא כיום בספרייה המלכותית על שם אלברט הראשון בבריסל, מס' קטלוגי Ms II 3326. את יצירותיו של קרקהובן הוציא לאור בפעם הראשונה בשנת 1933 י. ואטלה ככרך השני של סדרת Monumenta Musicae Belgicae; בשנת 1982 יצאה לאור פקסימיליה של כתב היד של קוקיאל עם מבוא מאת חודליבה ספיסנס, וזו ההוצאה המקובלת כיום בשימוש.

מכלול יצירותיו של קרקהובן ששרדו מורכב בעיקר מיצירות לעוגב: פנטזיות, פוגות, פרלודים, מיסות ועוד. במוזיקה שלו ניכרת השפעה של סגנונות איטלקיים וצרפתיים; הפוגות והפנטזיות מזכירות את יוהאן יאקוב פרוברגר ולא מעט יצירות מכילות ציוני רגיסטרציה של העוגב, כגון: dessus de tierce ,plein-jeu ,cornet.
פרלודים בפרקים אחדים עם קונטרפונקט חופשי וחיקויי לסירוגין, עשירים בהרמוניות ורחבי-יריעה, מזכירים את מסורת העוגב הצפון-גרמנית.

לקריאה נוספת
------------

* *Orgelmuziek van Abraham van den Kerckhoven e.a in facsimile uitgegeven naar het handschrift in de Koninklijke Bibliotheek te Brussel*. Introduction by Godelieve Spiessens. "Documentatiecentrum voor Orgel", Vleeshouwersstraat 23, B-8480 Veurne (Belgium), Veurne 1982.

* וילי אפל, **תולדות המוזיקה לכלי מקלדת עד 1700**, עמ' 768-70, בתרגום הנס טישלר, הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה 1972
* "אברהם ואן דן קרקהובן", מרי ארמסטרונג פרארד, במילון גרוב המקוון 2006

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם ואן דן קרקהובן** בוויקישיתוף

* אברהם ואן דן קרקהובן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אברהם ואן דן קרקהובן, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 2094557
* BNE: XX1772251
* BnF: cb139701972 (data)
* GND: 103909664
* ISNI: 0000 0001 1022 5703
* LCCN: n79084670
* MusicBrainz: 8c83b6dc-68f4-4b65-b9f8-0c68133b405e
* NKC: xx0150935
* NLP: A18276209
* NTA: 096820454
* SNAC: w6zk6xkf
* SUDOC: 170391469
* VIAF: 22335342
* WorldCat: lccn-n79084670

 |