recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ענבר שרי מארק** (נולדה ב-11 בפברואר 1998, ט"ו בשבט ה'תשנ"ח) היא שחיינית ישראלית, אלופת ישראל בשחייה המתמחה בסגנון גב.

ביוגרפיה
--------

מארק נולדה וגדלה במיתר, למשפחה דתית לאומית, בתם של שלמה ודקלה ואחות בכורה במשפחה של 4 אחים. היא החלה לשחות בגיל 6 ולהשתתף באליפויות ישראל לילדים מגיל 11. היא התאמנה בבריכת השחייה בגני עומר בהדרכתם של עדי ולפמן, רוני סנדלר וברק עטר בקבוצת הפועל דולפין נתניה. היא בוגרת מדרשת אמי"ת קמה ירוחם. בספטמבר 2016 עברה מארק להתאמן במכון וינגייט בהדכתם של לירן ועקנין, חנן גלעד ולאוניד קאופמן. במהלך הקריירה שלה זכתה מארק באליפויות הגילאים של ישראל לנערות. בשנים 2019-2023 מארק לומדת מדעי הרפואה באוניברסיטת המדינה בוולינג גרין (Bowling Green State University) וחברה בנבחרת השחייה של האוניברסיטה.

### 2012

בתחרות "רב אומות" לנוער שנערכה בקורפו, יוון באפריל 2012 זכתה מארק בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:24.04 דקות ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:31.69 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.99 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באותה שנה היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:07.12 דקות, במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 31.19 שניות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:07.12 דקות.

### 2013

בתחרות "רב אומות" שנערכה בקייב, אוקראינה באפריל 2013 השתתפה מארק ב-4 משחים, במשחה ל-50 מטר גב (31.14 שניות), במשחה ל-100 מטר גב (1:07.17 דקות), במשחה ל-200 מטר גב (2:25.56 דקות) ובמשחה ל-50 מטר חזה (37.13 שניות).

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפוזנן, פולין ביולי אותה שנה היא השתתפה ב-3 משחים, במשחה ל-50 מטר גב (31.24 שניות), בשמחה ל-100 מטר גב (1:07.70 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב (2:26.30 דקות).

### 2014

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט זכתה מארק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 29.65 שניות, אחרי אור תמיר מהפועל עמק חפר (29.30 שניות) ודקל שחף מהפועל בית שמש (29.46 שניות).

### 2015

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2015 סיימה מארק במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 31.16 שניות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:23.99 דקות.

### 2016

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר 2016 זכתה מארק לראשונה במדליית זהב, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.77 שניות, לפני אור תמיר (30.02 שניות) ואיריס פאור מבני הרצליה (30.22 שניות). כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 29.69 שניות ועלתה מהמקום הראשון. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:02.94 דקות, במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.65 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:04.41 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ענבר מארק באתר *Swimrankings* (באנגלית)
* ענבר מארק באתר *Swimrankings* (באנגלית)
* ענבר מארק באתר *Swimrankings* (באנגלית)
* הקליניקות המשפטיות בשערי משפט ממשיכות את המאבק להזזת תחרויות ספורט לימי חול, מאתר רשת מורשת, קול ישראל, בארכיון האינטרנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  2022-23 Women's Swimming & Diving Roster - Inbar Mark, Bowling Green State University (באנגלית)
2. ↑  3 מדליות כסף לבראון בתחרות רב אומות בקורפו, באתר *one*‏ 1 באפריל 2012
**שארל הרביעי, דוכס אלנסון** (בצרפתית: **Charles IV d'Alençon**;‏ 2 בספטמבר 1490 - 11 באפריל 1525), הייתה דוכס אלנסון בין השנים 1492–1525, וגיסו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת.

ביוגרפיה
--------

שארל נולד ב-2 בספטמבר 1489 באלנסון, לרנה, דוכס אלנסון ולמרגריט מלורן, בתם של פרי השני, רוזן וודמון ויולנד, דוכסית אנז'ו. בשנת 1492 מת אביו, ושארל קיבל את התארים דוכס אלנסון, רוזן פרש, ארמניאק, פזנסאק, רודז, פזנסגו, איל'ס ז'ורדן, ופרדיאק.

בשנת 1509 התחתן שארל עם מרגריט מאנגולם, אחותו של פרנסואה, דוכס ולואה, אשר בשנת 1515 הפך למלך צרפת, אולם לא היו להם ילדים. לאחר שגיסו עלה לשלטון מונה שארל כמושל נורמנדי, ותחת פיקודו של גיסו הוא לחם בקרב מריניאנו, ובשנת 1521 בשמפאן בבלימת צבאות האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1525 הוא לחם יחד עם פרנסואה המסע לאיטליה, ולאחר התבוסה בקרב פאביה נסוג עם שרידי הצבא לצרפת. שארל נתפס כשעיר לעזאזל על התבוסה, וב-11 באפריל אותה שנה הוא מת בליון.

לאחר מותו הייתה אמורה אחותו פרנסואז ד'אלנסון לרשת את נחלותיו, אולם פרנסואה הראשון, מלך צרפת הרשה לאחותו, מרגריט מאנגולם, אלמנתו של שארל, לשמור עליהם, אף שלא היו להם ילדים.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ז'אן הראשון, דוכס אלנסון |   | מארי מברטאן, גבירת לה גרשה |   | ז'אן הרביעי, רוזן ארמניאק |   | איזבלה מנווארה, רוזנת ארמניאק |   | אנטואן, רוזן וודמון |   | מארי, רוזנת ארקור |   | רנה מאנז'ו |   | איזבל, דוכסית לורן |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | ז'אן השני, דוכס אלנסון |   |   |   |   |   | מארי מארמניאק |   |   |   |   |   | פרי השני, רוזן וודמון |   |   |   |   |   | יולנד, דוכסית אנז'ו |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | רנה, דוכס אלנסון |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | מרגריט מלורן |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **שארל הרביעי, דוכס אלנסון** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* שארל הרביעי, דוכס אלנסון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17850094q (data)
* SUDOC: 195466020
* VIAF: 45147602587457641604
* WorldCat (עם VIAF): 45147602587457641604

 |
**מטריצת בלוקים אלכסונית** היא מטריצה אשר על האלכסון שלה מוצבים "בלוקים" שהם גם מטריצות (מסדר נמוך יותר), וכל שאר ערכי המטריצה הם אפסים.
דוגמה לכך היא צורת ז'ורדן או הצורה הרציונלית קנונית.

דוגמה
-----

להלן דוגמה של מטריצה 4 על 4, שבנויה משני בלוקים 2 על 2 באלכסון:

סכום ישר
--------

דרך נוספת לכתוב מטריצת בלוקים אלכסונית היא באמצעות סכום ישר של מטריצות הריבועיות: {\displaystyle {A}\_{1}\oplus ...\oplus {A}\_{k}}.
פירוש הסימון הוא שמציבים את המטריצות {\displaystyle A\_{1},...A\_{n}} באלכסון של מטריצה אלכסונית בלוקים (לפי הסדר). כך למשל, בדוגמה לעיל ניתן לכתוב בקיצור {\displaystyle A\oplus B}.

פעולות
------

חלק מן הפעולות הטבעיות על מטריצות ניתן לבצע בכל בלוק בנפרד.

* **עקבה (מאנגלית - Trace)**: {\displaystyle tr({A}\_{1}\oplus ...\oplus {A}\_{k})=tr({A}\_{1})+...+tr({A}\_{k})}.

* **דטרמיננטה**: {\displaystyle det({A}\_{1}\oplus ...\oplus {A}\_{k})=det({A}\_{1})\cdot ...\cdot det({A}\_{k})}.

* **מטריצה הופכית** - {\displaystyle {({A}\_{1}\oplus ...\oplus {A}\_{k})}^{-1}={{A}\_{1}}^{-1}\oplus ...\oplus {{A}\_{k}}^{-1}}.

נוסחאות אלו עוזרות בחישובים מסוימים, כמו חישוב הפולינום האופייני של מטריצה - מכפלת הפולינום האופייניים של המטריצות באלכסון; והפולינום המינימלי - הכפולה המשותפת המינימלית של הפולינומים המינימליים בבלוקים.

ראו גם
------

* מטריצת בלוקים
מפת קבוצת M94
**קבוצת M94**, נקראת גם **קבוצת כלבי ציד I** ולפעמים **ענן כלבי ציד**, היא קבוצת גלקסיות שנמצאת במרחק של כ-13 מיליון שנות אור משביל החלב ומשתרעת על קבוצת הכוכבים כלבי ציד וגולשת קצת גם לקבוצות השכנות שערות ברניקי והדובה הגדולה. הקבוצה מונה בין 30 ל-40 גלקסיות, רובן גלקסיות ננסיות, אשר מושפעות מכוח כבידה הדדי הפועל ביניהן. במרכז הקבוצה נמצאת הגלקסיה הגדולה והבהירה יחסית M94, שעל שמה נקראת הקבוצה. זו אחת מקבוצות הגלקסיות הסמוכות לקבוצה המקומית והיא חלק מצביר-על הנקרא צביר-על הבתולה, שמכיל קבוצות גלקסיות וצבירי גלקסיות רבים.

מבנה ותכולה
-----------

קוטרה של קבוצת M94 הוא כ-5 מיליון שנות אור, מסתה הכוללת היא בין ‎1.9×1012‎ מסות שמש ל-‎3.6×1012‎ מסות שמש והיא מכילה 40-30 גלקסיות. הגלקסיות מפוזרות ברחבי הקבוצה כאשר במרכזה, סביב הגלקסיות NGC 4395 ו-NGC 4244, יש ריכוז יותר צפוף של מספר גלקסיות. ברקע של קבוצת M94 נמצאות מספר גלקסיות בולטות נוספות, ביניהן גלקסיית החמניה, גלקסיית העין השחורה, גלקסיית גלגל הרוח ו-M106 שכולן לא שייכות לקבוצה אלא נמצאות במרחק גדול בהרבה מעבר לה, חלקן שייכות לקבוצת M101.

### גלקסיות בולטות בקבוצה

M94 במרכזה של קבוצת M94

| שם הגלקסיה | סוג | סיווג מורפולוגי | בהירות נראית | מרחק (במליוני שנות אור) | קבוצת כוכבים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| M94‏ (NGC 4736) | גלקסיה ספירלית | (R)SA(r)ab‏ | 0082A8.2‏ | 0165A16.5 | כלבי ציד | הגלקסיה הבהירה ביותר בקבוצה |
| NGC 4244 | גלקסיה ספירלית | SA(s)cd ‏ | 0104A10.4‏ | 0134A13.4 | כלבי ציד | הגלקסיה הגדולה ביותר בקבוצה |
| NGC 4214 | גלקסיה לא סדורה | IAB(s)m‏ | 0099A9.9‏ | 0097A9.7 | כלבי ציד | מתרחשת בה יצירת כוכבים אינטנסיבית |
| NGC 4395 | גלקסיה ספירלית | SA(s)m | 0101A10.1‏ | 0138A13.8 | כלבי ציד | גלקסיית סייפרט מסוג 1 |
| IC 4182 | גלקסיה ספירלית ננסית | SA(s)m‏ | 0116A11.6‏ | 0137A13.7 | כלבי ציד |  |
| NGC 4449 | גלקסיה לא סדורה | IBm‏ | 0096A9.6‏ | 0126A12.6 | כלבי ציד |  |
| NGC 5204 | גלקסיה ספירלית | SA(s)m‏ | 0116A11.6‏ | 0170A17.0 | הדובה הגדולה | ייתכן ששיכת לקבוצת M101 |
| NGC 3738 | גלקסיה לא סדורה ננסית | Im‏ | 0120A12.0‏ | 0133A13.3 | הדובה הגדולה | ייתכן ששיכת לקבוצת M81 |
|

סביבת הקבוצה
------------

מעבר לקבוצת M94 נמצאת קבוצת M101 שמרחקה משביל החלב כמעט כפול ממרחקה של קבוצת M94. חלק מהגלקסיות נמצאות במרחק של 20-17 מיליון שנות אור משביל החלב וקשה לקבוע לאיזו קבוצה הן שייכות. במרחק של כ-8.7 מיליון שנות אור בכיוון ניצב לקו המחבר את קבוצת M94 עם הקבוצה המקומית, נמצאת קבוצת M81 ובכיוון ההפוך לקבוצת M81, במרחק של כ-5.5 מילון שנות אור ממרכז הקבוצה, נמצאת גלקסיית העין השחורה שככל הנראה אינה שייכת לקבוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבוצת M94** בוויקישיתוף
* ריצ'רד פאוול: קבוצת M94 באטלס השמים
* קבוצת M94, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. 1 2  I. D. Karachentsev, M. E. Sharina, A. E. Dolphin, E. K. Grebel, D. Geisler, P. Guhathakurta, P. W. Hodge, V. E. Karachentseva, A. Sarajedini & P. Seitzer: Galaxy flow in the Canes Venatici I cloud, Astronomy & Astrophysics, vol. 398, p. 473-4 (2003)
2. ↑  M. L. McCall: A Council of Giants, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 440, Iss. 1, p. 18-9 (2014)
**קבוצת אלעד** (באנגלית: **El-Ad Group**) היא חברת פיתוח נדל"ן אמריקאית שמבוססת בישראל. הקבוצה שולטת בחברות בנות רבות, כולל אלעד נכסים (Elad Properties), שממוקמת בניו יורק, אלעד פלורידה (Elad Florida) ואל-עד קנדה (Elad Canada), שבסיסה בטורונטו.

ביחד, קבוצת אל-עד מחזיקה בנכסים רבים ברחבי צפון אמריקה, כולל מלון פלאזה ההיסטורי, גרנד מדיסון ומגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף בניו יורק. קבוצת אל-עד נמצאת בבעלות יצחק תשובה, איש עסקים ישראלי.

במאי 2007 רכשה אלעד נכסים את המלון והקזינו החדש בלאס וגאס תמורת 1.2 מיליארד דולר. הפרויקט פשט את הרגל, ונעצר ללא הגבלת זמן.

חברות בנות
----------

### המזרח התיכון

מלונות אלעד בע"מ נטלה את גרעין השליטה ברשת מלונות שרתון מוריה ישראל בת 6 המלונות.

### צפון אמריקה

אלעד נכסים היא חברה לפיתוח נדל"ן שממוקמת בניו יורק, עם אחזקות נרחבות בארצות הברית, בעיקר ניו יורק. נכס הדגל של אלעד נכסים, ניו יורק, הוא מלון פלאזה בסנטרל פארק דרום, שנרכש על ידי חברת השלוחות ElAd CPS One LLC, ונפתח מחדש ב-1 במרץ 2008. אלעד נכסים מנוהלת על ידי המנכ"ל אודי ארז.

הוקמה בשנת 2004 כדי להרחיב את חוד החנית לדרום-מזרח, אל עד נכסים לאומיים (El Ad National Properties) החלה כזיקה בין קבוצת אלעד פלורידה לבין קבוצת אלעד-קנדה, וכיום היא מנהלת נכסים בעשר מדינות עם דגש על דרום, המערב התיכון וצפון-מזרח ארצות הברית. 55% מתיק הנכסים של אלעד נכסים לאומיים הם נכסי שכירות. באמצעות מיזם משותף, אל עד נכסים לאומיים שולטת בחברה Element National Management הפועלת בתחום ניהול נכסים.

בשנת 2007 הרחיבה החברה את אחזקתה בלוס אנג'לס, ורכשה קרקעות בין בוורלי הילס לווסטווד כחלק מעסקת פיתוח של 330 מיליון דולר.

מיקי נפתלי, המנכ"ל לשעבר, השיק והנחה את הפעולה המוצלחת של אלעד בניו יורק ואת התרחבותה ברחבי הארץ וברחבי העולם. גולת הכותרת בתיק הנכסים של אלעד הוא מלון פלאזה בניו יורק. רב הקומות עבר שיפוץ של 450 מיליון דולר. אלעד ירחיב גם את המותג פלאזה לערים ברחבי העולם, כולל בוסטון, לוס אנג'לס, פריז, לונדון, טוקיו ושנגחאי. נפתלי מפתח את דירת היוקרה הגבוהה האחרונה במסדרון וילשייר בלוס אנג'לס ומתכנן רבי קומות יוקרתיים בעיר ניו יורק, בתכנון דניאל ליבסקינד. הוא מוביל את אלעד לסינגפור על ידי יצירת מתחם מגורים, מסחר, קמעונאות ובתי מלון גדולים שתוכנן על ידי סר נורמן פוסטר. נפתלי מפקח גם על פעילותו של אלעד בשווקים מובילים אחרים בצפון אמריקה. פיתוח המגורים והמסחר של אלעד קנדה ממוקם בעיקר באזורי מונטריאול, טורונטו ואוטווה, וכולל יותר מ-12,000 יחידות דיור, רבות בשכונות אטרקטיביות שנוצרו לאחרונה, ומעל 560,000 מ"ר של שטחי מסחר, קמעונאות ותעשייה. ל-El Ad National נוכחות הולכת וגוברת בפלורידה, טקסס, מרילנד, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה, ג'ורג'יה, מישיגן, אילינוי, אינדיאנה ומסצ'וסטס.

### המזרח הרחוק

קבוצת אלעד מנהלת מספר מיזמים משותפים עם חברות מקומיות בהודו ובסינגפור. בשנת 2007 הוקם אלעד המזרח הרחוק באמצעות עסקת שותפות עם "השקעות זג" הסינית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת אלעד (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Elad Group reopens New York's Plaza". Taipei Times. 2008-03-03. נבדק ב-2019-12-05.
2. ↑  Michael Stoler (2004-08-26). "Plaza is Israeli's Latest New York Deal". נבדק ב-2019-12-05.
3. ↑  "About". Element National Management. נבדק ב-2019-12-05.
4. ↑  "Corporate Information". אורכב מ-המקור ב-2011-09-22.
5. ↑  Sikuler, Naama (2007-08-15). "Elad Group branches into China". Yedioth Ahronoth. נבדק ב-2019-12-05.
מיילס לאמפסון
סר **מיילס ודרברן לאמפסון** (אנגלית: Miles Wedderburn Lampson, 1st Baron Killearn; ‏ 24 באוגוסט 1880 – 18 בספטמבר 1964) היה דיפלומט אנגלי. את שירותו המשמעותי ביותר עשה כנציב העליון האחרון והשגריר הבריטי הראשון במצרים.
התחנך באיטון וב-1903 הצטרף למשרד החוץ הבריטי. מ-1906 שרת ביפן בתפקיד זוטר וכמזכיר שני בשגרירות ביפן (1908–1910) ובשגרירות בבולגריה (1911). ב-1916 שרת כמזכיר ראשון בשגרירות בבייג'ינג וב-1920 כנציב הבריטי העליון בסיביר. בהמשך היה ציר בריטניה בסין.

באוגוסט 1933 הוכרז על מינויו לנציב העליון במצרים. כיהן כנציב העליון במצרים ובסודאן בין השנים 1934–1946. ב-1936 חתם על ההסכם האנגלו-מצרי. לאמפסון נודע במדיניות התקיפה שלו במצרים, במיוחד לאורך שנות המלחמה, אשר אלו השנים בהן המעורבות הבריטית במצרים הייתה הרבה ביותר. הדבר קרה בשל האינטרסים הבריטים בעת המלחמה, ובשל החשש מהתנגדות פנימית מצרית. בשל החשש מהיות המלך פארוק פרו-גרמני (ופרו-איטלקי), הציב לאמפסון בפברואר 1942 אולטימטום למלך פארוק וכפה עליו את מינוי מוסטפא א-נחאס פאשה ממפלגת אל-ופד הפרו-בריטית לראש הממשלה. כפיית האולטימטום, שהתבצעה כשלאמפסון הגיע לארמון המלוכה בראש טור טנקים, עוררה אצל לאומניים מצריים רבים תחושות כעס ונחשבה כפגיעה בכבוד הלאומי. לאמפסון לא חשש מלהטות את המערכת הפוליטית והכוחות שבה, לטובת האינטרסים הבריטיים. הוא התערב רבות בממשל המצרי והשתמש במפלגת הוופד בעת הצורך, ובמשפחת המלוכה וניסה לעיתים לשנות את המאזן בין השניים, לכן נודע לימים כלורד קילירן, בשל מדיניותו התקיפה.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עריכת מיילס לאמפסון** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נציב מצרים החדש, דבר, 21 באוגוסט 1933
2. ↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, יח' 11–12, חלק שני, ספר ה', האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 366

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278229105171
* BnF: cb128191683 (data)
* GND: 119558874
* ISNI: 0000 0001 2138 1840
* LCCN: n50062793
* NKC: jx20081204014
* NTA: 167576348
* SNAC: w6pg5xrs
* SUDOC: 030451108
* VIAF: 69057717
* WorldCat: lccn-n50062793

 |
**Justizwache** (בגרמנית: **משמר המשפט**) הוא שמו הרשמי של שירות בתי הסוהר של אוסטריה. החיל מהווה מחלקה של משרד המשפטים ומשימותיו הן שמירה על בתי הכלא, שמירה על אסירים וביטחון בתי משפט באוסטריה. המשמר מפעיל גם יחידה מיוחדת, "Justizwache Einsatzgruppe ,JEG"; מגרמנית: "כוח המשימה של משמר המשפט").

ניידת של Justizwache

ארגון ומבנה
-----------

 הכניסה למבנה האקדמיה של המשמר בווינה
"Justizwache" הוא חיל אבטחה שאנשים עוטים מדים, מאורגן בצורה צבאית ולו סמכויות ביצוע והוא שווה ערך בכוחו למשטרה הפדרלית. בנוסף, מוסד ההכשרה נקרא "Strafvollzugsakademie" (מגרמנית "האקדמיה למערכת העונשין").

### יחידות מיוחדות

#### Justizwache Einsatzgruppe - JEG

כיחידה מיוחדת, "Justizwache Einsatzgruppe" ‏(JEG) פעילה מאז 1997 במצבים מסוכנים במיוחד. כוח המשימה אינו ממוקם בכלא ספציפי.

#### יחידת ההסגרה של שירות בתי הסוהר

מאז שנת 2019, "יחידת ההסגרה של שירות בתי הסוהר", היא "יחידת ההעברה" המיוחדת של "Justizwache". יחידת ההסגרה של שירות בתי הסוהר מעבירה אסירים זרים מאוסטריה לארצות מולדתם כדי לרצות את עונשם בארצות מולדתם. ההובלה מתבצעת דרך היבשה ברכבים מיוחדים.

חימוש
-----

 אוטובוס של "Justizwache"
הציוד הכללי כולל אפוד, אלה וריסוס פלפל MK-3. במהלך שירות הלילה ובמידת הצורך נושאים הפקידים גם את אקדח השירות גלוק 17. רובה הסער Steyr AUG A3 9mm, אקדח הגז המדמיע, מרסס גז מדמיע וריסוס הפלפל OJ 400a הם בין כלי הנשק שיש להזמין ספציפית עבור חיילי המשמר.

בנוסף, השימוש באקדח ההלם החשמלי טייזר X26 בבתי הכלא האוסטריים הותר באופן זמני בין 10 בנובמבר 2004 ל־20 בפברואר 2008, אך לאחר הפגנות אדירות, שר המשפטים חזר לשימוש בכלי הנשק הלא קטלני. ביוני 2009 שר משפטים חדש התיר להשתמש בהלם חשמלי בתנאים מחמירים במיוחד.

חברי היחידה המיוחדת JEG מצוידים גם במגני מגן ובקסדות בנוסף לאלה, על מנת להיות מסוגלים לבצע משימות אבטחה במידת הצורך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משמר המשפט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑  "Chronik: Eigene Einheit für "Haft in Heimat"". *wien.orf.at*. 6 באוקטובר 2019. נבדק ב-19 בנובמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  BMJ-Pr7000/0069-Pr 1/2008 - Anfragebeantwortung „Entwaffnung von Justizwachebeamten" (german)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 2175758-6
* VIAF: 149817832
* WorldCat (עם VIAF): 149817832

 |
**צבי ליבונטין הכהן** (תקצ"ב, 1832 – י' בטבת תרנ"ח, 1898) היה מאנשי העלייה הראשונה, ממייסדי ראשון לציון.

ביוגרפיה
--------

נולד בניקולייב שברוסיה (כיום באוקראינה) לזאב הכהן ליבונטין. קיבל חינוך תורני וחינוך כללי. בצעירותו הצטרף לתנועת חובבי ציון. התעשר מעיסוקו במסחר.

בשנת תרמ"ב (1882) עלה בן אחיו זלמן דוד ליבונטין לארץ ישראל כציר מטעם משפחות מקרמנצ'וג ומחרקוב. הוא כונן ביפו ועד בשם ועד חלוצי יסוד המעלה, אשר הציב לו מטרה לרכוש קרקע בארץ ישראל ולייסד בה מושבה של עובדי אדמה. לאחר שאיתר אדמות ב"עיון קרא" שבדרום יפו, פנה לדודו העשיר והציע לו לרכוש את האדמות. צבי ליבונטין נענה לבקשתו ורכש בכספו למעלה ממחצית אדמות "עיון קרא", שעליהן קמה ראשון לציון.

זמן קצר לאחר מכן עלה צבי ליבונטין עם אשתו לאה לארץ ישראל. מיד עם בואו הצטרף לקבוצת ועד חלוצי יסוד המעלה, וכעבור מספר חודשים עלו חברי הקבוצה על הקרקע וייסדו את המושבה ראשון לציון. צבי ליבונטין נחשב "זקן המייסדים". את מחצית השטח מכר לחבריו ומחציתו השאיר לעצמו. מחלקו הפריש 360 דונם לשש משפחות חסרות אמצעים. את תמורת הקרקע הקדיש לבניית בית הכנסת הגדול של המושבה.

בשנת תרמ"ג (1883) קיבל צבי ליבונטין מוועד חלוצי יסוד המעלה תואר "חבר נכבד" מטעם הוועד ואף הוגשה לו תעודת הוקרה על פועלו. באותה שנה החל יחד עם שני חברים נוספים בנטיעת גפנים, ובעקבותיהם הלכו שאר המתיישבים.

כיו"ר ועד המתיישבים חתם בשנת תרמ"ג (1883) על המכתב הראשון שנשלח מבני המושבה אל הברון רוטשילד, בו סיפרו על המצב הקשה של המתיישבים. לימים סירב ליבונטין לקבל את מרות פקידות הברון, ובעקבות זאת מכר את רכושו ונשאר להתגורר במושבה, יחד עם אשתו לאה, כאזרחים מן השורה עד יומם האחרון. בהיותם חשוכי ילדים תרמו את עיזבונם למוסדות הציבור במושבה.

נקבר בבית הקברות הישן בראשון לציון, ולצדו אשתו לאה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ליבונטין הכהן (לבונטין) צבי באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון
**יאסברן** (בהונגרית: **Jászberény**) היא עיר במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בהונגריה, על נהר זאג'בה, יובל של הנהר טיסה, כ-80 ק"מ ממזרח לבודפשט.

היסטוריה
--------

ממצאים ארכאולוגיים מהאזור שסביב יאסברן מקורם בעם נוודים מתקופת האבן והם מתוארכים ל-18,500 שנה לפני זמננו. בחפירות באזור, שנועדו להתחקות אחר ממצאים שהשתייכו לציידים-לקטים מתקופת האבן התיכונה באירופה, נמצאו שרידי יישובים. בתקופה זו החלה התחממות אזורית והצמחייה עברה אבולוציה והפכה מיערות מחטניים ליערות נשירים. בתקופה זו ומאוחר יותר, וייתכן שעקב לחצי הסביבה, הפכו הנוודים ליושבי קרקע וחקלאים. הם נטעו צמחייה ובייתו בעלי חיים. יש המשערים שהם מהראשונים באירופה שעשו זאת.

לפני כ-8,000 שנה כבר התקיימו יישובי קבע לאורך הנהר זאג'בה. לפני כ-5,000 שנה החלו להתיישב באזור מתיישבים ששלטו באמנות יציקת הברונזה. יש עדויות להתיישבות של קלטים באזור במאות ה-4 וה-3 לפני הספירה. ביצורים מתקופת האימפריה הרומית (מהמאה הראשונה והשנייה לספירה) נמצאים באזור. האזור היה חלק מהלימס הרומי בצפון מזרח אירופה.

יישובו מחדש של המקום החל במאה ה-13, בתקופת שלטונו של המלך בלה הרביעי. לפי מחקרים בלשניים, בקרב תושבי האזור היו השפעות הודו-איראניות וטורקיות. במאה ה-15 נבנתה במקום כנסייה, ובמאה ה-16 היה האזור נתון להתקפות האימפריה העות'מאנית, שאף שלטה באזור היישוב יאסברן עד תחילת המאה ה-18. אז עבר האזור לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, שאפשרה למסדר הטבטוני לשלוט במקום. השלטון האוסטרו-הונגרי נמשך גם בעת המרד הכושל של פרנץ ראקוצי בתחילת המאה ה-18. לאחר מכן קנו תושבי האזור מהמלכה מריה תרזה זכויות יתר בתחומי המסחר והדיור.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 הואץ פיתוחה התעשייתי של יאסברן, שעד אז התאפיינה בתוצרת חקלאית. עקב כך התפתחו המסחר והתעסוקה בעיר, ועלתה רמת החיים של תושבי העיר.

ספורט
-----

בעיר משחקת קבוצת הכדורסל יאסברני KSE שמשחקת בליגת העל ההונגרית בכדורסל.

הקהילה היהודית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
בינואר 1941 נמנו ביאסברן 574 תושבים יהודים, רובם נאולוגים.
ב-1938 התחזקו הציונים בעיר עקב החקיקה ההונגרית האנטישמית, וגברה הפעילות הציונית. ב-1942 גויסו יהודים לשירות העבודה ורבים מהם נספו בטרנסניסטריה ובבור. במרץ 1944 כבש הצבא הגרמני את הונגריה, ובמאי רוכזו יהודי העיר וסביבתה, ביניהם גם יהודי יאסלדאן בגטו שהוקם ביאסברן. ביוני הועברו יהודי הגטו לנקודת איסוף ושילוח, משם נשלחו, עם 8,000 יהודים אחרים, למחנה ההשמדה אושוויץ.

ילידי המקום
-----------

* **מיהאי סקיי** מקודם **ספגטנר**- (1901 – 1963) היה זמר אופרה יהודי-הונגרי (בס) זוכה פרס קושוט.
* **לאסלו היי** (1891 – 1975) היה כלכלן, דוקטור לרפואה, פוליטיקאי, שר בממשלת הונגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאסברן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יאסברן
* קהילת יאסברן' באתר בית התפוצות
* "יאסברן", באתר JewishGen (באנגלית)
* יסברנייה (Jászberény), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Róbert Kertész (2002) Mesolithic Hunter-Gatherers in the Northwestern Part of the Great Hungarian Plain; PRAEHISTORIA vol. 3 (2002)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564687105171
* LCCN: n83023543
* MusicBrainz: c64560f6-f7cb-4cb9-b565-78291883200d
* NKC: ge1064106
* VIAF: 133725561
* WorldCat: lccn-n83023543

 |
**סרגס**, נקרא גם **גירטאב** או **θ בעקרב** הוא הכוכב השלישי בבהירות נראיתו בקבוצת הכוכבים עקרב, ואחד מהכוכבים הבהירים בשמי הלילה. הכוכב נמצא לקראת קצה הזנב של העקרב, במקום בו הוא מתעקל בחזרה לכיוון צפון. זהו הכוכב הבהיר הדרומי ביותר בקבוצה ובשל מיקומו, לא ניתן לראותו בצפון אירופה. 

מקור השם סרגס הוא שומרי ומשמעותו אינה ידועה. שמו האחר, גירטאב, הוא "עקרב" בשפה השומרית. ציון באייר θ (תטא) בעקרב ניתן לו למרות בהירותו כנראה בשל מיקומו הקרוב לאופק שהוריד את נראותו ואת חשיבותו.

מאפיינים
--------

סרגס הוא ענק לבן-צהבהב מטיפוס ספקטרלי F1 II, שסיים להתיך מימן בליבתו שהפכה ברובה להליום. היתוך מימן מתבצע בשכבות חיצוניות יותר וגורם להתנפחות הכוכב ולירידה בטמפרטורת פני השטח שלו. בעבר, לפני כמאה מיליון שנים היה הכוכב חם בהרבה, ככל הנראה מסוג ספקטרלי B, בדומה לכוכבים אחרים באותו אזור. בעתיד צפוי הכוכב להתנפח עוד ולהפוך למשתנה קפאידי. 

מסתו של סרגס היא כ-3.7 מסות שמש ורדיוסו כ-20 רדיוסי שמש. הוא מאיר בעוצמה גדולה פי 1,000 מעוצמת ההארה של השמש.

### סרגס B

לסרגס יש בן זוג עמום עם בהירות נראית מדרגה 5.3 שנקרא סרגס B. המרחק ביניהם הוא כ-640 יחידות אסטרונומיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרגס באתר של ג'ים קלר

| הכוכבים הבהירים בקבוצת עקרב |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (אנטארס) • λ (שאולה) • θ (סרגס) • ε‏ • δ (דשובה) • κ‏ • β (גרפיאס) • υ (לסאת') • τ (אל-ניאט) • π‏ • σ (אל-ניאט) |  |

 |
**הרצל הלאלי** (נולד ב־1951) שירת כקצין קשר ראשי בצה"ל, בדרגת תת-אלוף.

ביוגרפיה
--------

הרצל הלאלי נולד בשנת 1951 בנתניה, להורים שעלו מעיראק. גדל במעברת אור יהודה, ברמת גן ובפרדס כץ. למד בבית הספר המקצועי "מקס פיין" בתל אביב, במגמת טכנאות אלקטרוניקה. ב־1970 התגייס לצה"ל ושירת כטכנאי בית מלאכה קשר. בשנת 1972 סיים קורס קציני קשר. שירת כקצין קשר בגדוד 'ברק' של חטיבת גולני, ובתפקידו זה השתתף במבצע קלחת 4 בדרום לבנון. במלחמת יום הכיפורים שירת בחטיבה זו כסגן קצין קשר חטיבתי, ולחם בקרבות ברמת הגולן ובמובלעת הסורית.

שירת כמפקד צוות בקורס קציני קשר בבה"ד 7 ולאחר מכן כקצין קשר חטיבתי בחטיבה 188. למד הנדסת חשמל בטכניון ולאחר מכן שירת כקצין מטה במחלקת תכנון ארוך טווח במפקדת קצין קשר ואלקטרוניקה ראשי (מקשר"ר). במלחמת שלום הגליל היה קצין קשר במסוק הרמטכ"ל. בשנת 1983 עלה לדרגת סא"ל ומונה לקצין קשר באוגדה 162 שהייתה בתעסוקה מבצעית בלבנון. בשנת 1984 מונה לסגן מפקד קשר ואלקטרוניקה פיקודי (מקשא"פ) של פיקוד המרכז ובשנת 1986 מונה למפקד גדוד הקשר הפיקודי. בשנת 1987 עלה לדרגת אל"ם ומונה למקשא"פ מרכז, תפקיד אותו מילא באינתיפאדה הראשונה. שירת כמפקד מרכז התקשורת הנייחת הצבאית (גם בתקופת מלחמת המפרץ). למד במכללה לביטחון לאומי ולאחר מכן מונה לרמ"ח אג"ם במקשר"ר. בשנת 1994 קודם לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת המחשוב, שאותה הקים, ואליה הועברו ממר"ם, יחידת אג"ם למחשב, בית הספר למקצועות המחשב ועוד.

בספטמבר 1996 מונה לקצין קשר אלקטרוניקה ומחשבים ראשי. בתקופה זו נדרש צה"ל, כמו יתר העולם, להתמודד עם "באג 2000". ביוני 1999 הוכפף החיל, על-פי החלטת הרמטכ"ל שאול מופז ובניגוד לעמדתו של הלאלי לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה, וחלק מתפקידיו הועברו לחטיבת תקשוב שהוקמה ובאגף המבצעים. הלאלי סיים את תפקידו זה ביולי 1999.

לאחר שחרורו מצה"ל מונה לסמנכ"ל לטכנולוגיות ופיתוח עסקי תקשורת בחברת דנקנר השקעות, ולאחר מכן סמנכ"ל בחברת תדיראן מערכות אלקטרוניות. ביוני 2004 מונה למנכ"ל תדיראן טלקום, ושימש בתפקיד זה עד מרץ 2007.

חבר הוועד המנהל של העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב.

בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מהטכניון בחיפה, ותואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה, בוגר קורס מח"טים והמכללה לביטחון לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

* דניאל רוזן, תא"ל הרצל הלאלי – מפקדו הארבעה־עשר של חיל הקשר, האלקטרוניקה והמחשבים, באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, יוני 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  עופר לוי, ‏הרצל הלאלי - מנכ"ל תדיראן טלקום במקום רני ברגמן, באתר גלובס, 7 ביוני 2004
2. ↑  איתן ליבנה ימונה בתחילת מרץ למנכ"ל חברת תדיראן טלקום, באתר ערוץ 7, 4 בפברואר 2007

|  קצין קשר ותקשוב ראשי  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יעקב ינאי • יצחק אלמוג • אריאל עמיעד • ישעיהו לביא • זלמן שלו • משה גדרון • שלמה ענבר • ישראל זמיר • צבי אמיד • מוטי בר דגן • בני מידן • שלמה וקס • אביהו דיסטלמן • הרצל הלאלי • משה מרקוביץ • ארנון זו-ארץ • שמואל קינן • נחום בסלו • אייל זלינגר • נתנאל כהן • יריב ניר • יוסי כראדי |

 |
תחריט מאסאם מ-1850 המתאר את שלבי גידול התה ועיבודו
**תה אסאם** הוא תה שחור שנקרא על שם האזור בו הוא מיוצר בהודו. סוג תה זה ידוע בטעם הלתת והצבע הבהיר והחזק שלו. תה האסאם הפך להיות אזור ייצור התה השני לאחר סין והחל בייצור המוני של תה מקומי לאחר המחצית השנייה של המאה ה-19.

גאוגרפיה
--------

צמח התה (קמיליה סיננסיס ואר אסאמיקה) גדל באזורים הנמוכים של אסאם, שלא כמו תה דרג'לינג או תה נילגיריס, שגדלים באזורים הגבוהים של המדינה.

היסטוריה
--------

קיים טקסט רפואי בסנסקריט מהמאה ה-10 על תה אסאם בשם נידאנה שמזכיר עלים בשם שאמאפטרה שמכינים מהם שאמאפאני. זהו כנראה האזכור הראשון לתה בהודו.

לפני המסחור של התה באזור אסאם עלי התה שימשו אנשים לאחר תהליך עיבוד מועט. שיטה זו של שתיית תה נמשכת באזורים מבודדים ליד אסאם.

גילוי התה
---------

מסופר שרוברט ברוס גילה את הצמח גדל בר בטבע. על פי סיפור אחר איש אצולה אסאמי בשם מאנירם דיואן הוביל את רוברט ברוס אל הצמח ב-1823. לפני מותו ב-1825, ברוס העביר את הידע שלו לאחיו צ'ארלס ששלח את זרעי הצמח חזרה לכלכותה ב-1831. ב-1833 הבריטים איבדו את בלעדיות הסחר עם סין ומועצת התה שלחה את המזכיר ג'ורג' גורדון לסין כדי ללמוד את שיטות גידול התה ולהקים שדות תה באסאם. הוא חזר עם ידע רב ופועלים מסין. התברר שהזן המקומי של צמח התה התאים לאקלים המקומי טוב יותר מהזן הסיני. ב-8 במאי 1838 נשלחו 160 ק"ג תה אסאם ללונדון ונמכרו בבית הודו בלונדון ב-10 בינואר 1839. חובבי התה התרשמו מטעמו וכך נולדה תעשיית תה האסאם. צ'ארלס ברוס ואחרים, ובהם מאנירם דיואן, החלו לפנות את הג'ונגל וליצור שטחים לגידול תה.

ב-26 בפברואר 1858 נתלה מאנירם דיואן, מגדל התה המקומי היחיד, על בסיס מכתב ששלח באשמת קשירת קשר והשתתפות במרד הפועלים ההודים נגד הבריטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תה אסאם** בוויקישיתוף
הבדלי הגאות והשפל בנמל פורטיסהד בתעלת בריסטול מהווים דוגמה לתהודת גאות.
באוקיינוגרפיה פיזיקלית, **תהודת גאות** (באנגלית: **Tidal resonance**) מתרחשת כאשר מחזור הגאות והשפל העולמי מעורר את אחד מאופני התנודה הטבעיים של מקווה מים המחובר לאוקיינוס הפתוח. האפקט בולט במיוחד כאשר אורך המדף היבשתי ועומקו מכתיבים זמן מחזור תנודה טבעי של גוף המים השווה למשך הזמן שחולף בין גאות לגאות העוקבת באותו אזור. במצב כזה, גל גאות הפוגע במקווה המים דרך הקצה הפתוח (המחובר לאוקיינוס) שלו נמצא באותו מופע כמו המופע של התנודה של מקווה המים, כך שאודות לעובדה שהאנרגיה הנכנסת למקווה המים ברובה נכלאת בתוכו ולא יכולה לברוח (אודות להחזרה מן החוף וקצה המדף היבשתי) נוצרת התאבכות בונה בין התנודה העצמית לגאות החיצונית, מה שמפיק מנעד גאות רחב בהרבה בחוף של מקווה המים. את מקווה המים בכללותו ניתן למדל כמהוד חצי-פתוח של גלי מים רדודים, אשר הטריגר החיצוני לפעולתו הוא הגאות והשפל העולמיים.

דוגמאות מפורסמת לאפקט הזה כוללות את מפרץ פאנדי, שם תנודות הגאות החזקות ביותר בעולם מתחוללות בעקביות, ואת תעלת בריסטול. רבים מהאזורים הרזוננטיים הללו אחראים לנתחים גדולים מכמות האנרגיה הכוללת של גאות ושפל הנשחקת ואובדת באוקיינוסים. למשל, מידע לוויני מעיד על כך שהגאות M2 שוחקת אנרגיה בהספק של 2.5 טרה-ואט, אשר מתוכה 261 ג'יגה-ואט נאבדת במפרץ הדסון, 208 ג'יגה-ואט במדפים היבשתיים האירופיים (כולל תעלת בריסטול), 158 ג'יגה-ואט במדף האוסטרלי הצפון-מערבי, 149 ג'יגה-ואט בים הצהוב ו-112 ג'יגה-ואט במדף הפטגוני.

תאוריה בסיסית
-------------

הגאות והשפל נגרמת כתוצאה מהמשיכות הכבידתיות שמפעילים הירח והשמש על מימי כדור הארץ. "הגבעה האוקיינית" (והגבעה הנמצאת בצדו המנוגד של כדור הארץ) במימי הארץ עוקבת בקירוב אחרי מסלולו המורכב של הירח; מכיוון שמסלול הירח אינו קבוע אלא משתנה כל הזמן אודות להפרעה הכבידתית של השמש (בעיית שלושת הגופים), תופעת הגאות והשפל מורכבת מאוד ונשלטת על ידי תדירויות דומיננטיות מסוימות הנגזרות מזמני המחזור של אי-רגולציות משמעותיות במסלול הירח. בעיני צופה על כדור הארץ המסתובב נדמה שהגאות והשפל מגיעה לחופים במחזוריות של פעמיים ביממה, אף על פי שבפועל הגבעה האוקיינית מתקדמת על כדור הארץ לאט יותר, בקצב שעוקב אחר תנועת הירח.

המהירות *v* של גלי מים ארוכים (גלי מים רדודים) באוקיינוס תלויה בעומק המקומי *h* שלו על ידי הנוסחה: {\displaystyle v={\sqrt {gh}}}. במאגרי מים סגורים (אגמים) מתרחשות תנודות קולקטיביות של גוף המים כדרך קבע (תנודות אלו מכונות "*Seiche*"), אשר ניתן למדלן כגלים עומדים - ולכן מחזור התנודה היסודית שלהן שווה לפעמיים אורך האגם *L* חלקי מהירות הגל האופיינית בו. במקרה של תהודת גאות, המודל המתאים למצב שונה במקצת, ונקרא "*open harbor*" - המהוד הוא רק חצי סגור, כלומר יש לו קצה אחד חופשי וקצה סגור. כתוצאה מכך, זמן המחזור היסודי הוא כזה שאורך גוף המים שווה לרבע אורך גל של תנודת גוף המים:

{\displaystyle T={\frac {4L}{\sqrt {gh}}}}
למשל, לגוף המים במפרץ פאנדי לוקח בערך 13 שעות להשלים תנודה מלאה; מכיוון שהגאות האוקיינית מציפה את המפרץ כל 12 שעות ו-25 דקות, היא מחזקת את התנודות בגוף המים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תנודות כוללניות של גופי מים מהוות גלי מים רדודים, אשר מהירותם יחסית לשורש הריבועי של עומק המים. לכן, בקצה המקווה המחובר לאוקיינוס, פערי העומק העצומים גורמים לגידול עצום במהירות הגלים - מה שמביא להחזרה גמורה.
**דאנבאלו מולמאטיוס** (באנגלית: **Dunvallo Molmutius**; בוולשית: **Dyfnwal Moelmud**; ‏380 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".

אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.

על פי ג'פרי, הוא היה בנו של קלוטן, מלך קורנוול, והיה הראשון שהצליח להשיב סדר לממלכה בעקבות מלחמת האזרחים שהחלה בין פורקס הראשון לבין אחיו פרקס.

דאנבאלו הביס את פינר (Pinner) מלך לואגריה בקרב. לאחר תבוסה זו חברו נגדו ראדאוקוס (Rudaucus) מלך קאמבריה וסטאטריוס (Staterius) מלך אלבה ופלשו לארצו: לאחר קרב שהסתיים בתיקו, לבש דאנבאלו ו-600 מאנשיו את מדי חיילי הצבאות שיצאו נגדו ובהסוואה זו חדר למחנה אויביו והרג את שני המלכים.

בעקבות ניצחונו הכריז דאנבאלו על עצמו כמלך בריטניה וחוקק חוקים שנקראו חוקי מולמאטין על שמו.

דאנבאלו שלט 40 שנה בממלכה ולאחר מותו נקבר במקדש השלום בטרינוואנטום (לימים לונדון). לאחר מותו החלה מלחמת אזרחים בין שני בניו - בלינוס וברניוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיארוך מלכי בריטניה האגדיים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פורקס הראשון** | **המלכים האגדיים של בריטניה** | **הבא**:**מלחמת אזרחים בין  בלינוס לבין ברניוס** |
**קדמוני הפה** (שם מדעי: *Protostomia*) היא קבוצה גדולה של בעלי חיים הכוללת את מרבית בעלי החיים הקיימים כיום כמו תולעים נימיות, פרוקי-רגליים, תולעים שטוחות, תולעים טבעתיות ורכיכות.

תיאור
-----

קדמוני הפה נבדלים מקבוצת שניוני הפה (*Deuterostomia*) בהתפתחות העוברית; בשניוני הפה הפתח הראשוני שנוצר בבלסטולה במהלך הפיכתה לגסטרולה יהפוך בהמשך לפי הטבעת בעוד שבקבוצת קדמוני הפה פתח זה יהפוך לפה; בעוד שבשניוני הפה ההתלמה (חלוקת התאים בעובר הצעיר) אינה דטרמיניסטית ורדיאלית, ההתלמה בקדמוני-הפה היא בדרך כלל דטרמיניסטית וספירלית; כמו כן, אופן יצירת חלל הקרביים (צלום; coelom) שונה - בשניוני-הפה חלל הקרביים מתפתח מכיסים בולטים פנימה מהקיר הדורסו-לטרלי של המעי הקדום, לעומת זאת בקדמוני-הפה חלל הקרביים מתפתח מנימים שצומחים מתוך המזודרם שאחר כך הופך לחלל פנימי (תהליך המכונה schizocoely).

מיון
----

קדמוני הפה מחולקים לשתי קבוצות: אקדיסוזואה (*Ecdysozoa*) הכוללת פרוקי-רגליים, תולעים נימיות וקבוצות נוספות כמו נושאי ציפורניים וספירליה (*Spiralia*) הכוללת רכיכות, תולעים טבעתיות וקבוצות נוספות כמו תולעים שטוחות ותולעים קוצניות ראש.

האב הקדמון המשותף של קדמוני הפה ושניוני הפה היה כנראה בעל חיים דמויי תולעת. קדמוני הפה כוללים יותר מינים משניוני הפה והם התפצלו משניוני הפה לפני כ-600 מיליון שנה בתקופת האדיקר. הקבוצה כוללת את המערכות:

* תולעים קוצניות ראש (*Acanthocephala*)
* תולעים טבעתיות (*Annelida*)
* פרוקי-רגליים (*Arthropoda*)
* ברכיופודים (*Brachiopoda*)
* חיטחבים (*Bryozoa*)
* סיקליופורה (*Cycliophora*)
* אכיורה (*Echiura*)
* אנטופרוקטה (*Entoprocta*)
* גסטרוטריכה (*Gastrotricha*)
* גנתוסטומולידה (*Gnathostomulida*)
* קינורהינכה (*Kinorhyncha*)
* לוריסיפרה (*Loricifera*)
* מיקרוגנאטוזואה (*Micrognathozoa*)
* רכיכות (*Mollusca*)
* תולעים נימיות (*Nematoda*)
* תולעי שיער-סוס (*Nematomorpha*)
* תולעי חוטם (*Nemertea*)
* נושאי ציפורניים (*Onychophora*)
* אורתונקטידה (*Orthonectida*)
* פורונידה (*Phoronida*)
* תולעים שטוחות (*Platyhelminthes*)
* פריאפולידה (*Priapulida*)
* רומבוזואה (*Rhombozoa*)
* גלגיליות (*Rotifera*)
* תולעים סיפוניות (*Sipuncula*)
* דובוני מים (*Tardigrada*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קדמוני הפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
 |

* קדמוני הפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4476477-7
* NKC: ph205115

 |
**מריו פאצ'י** (באיטלקית: **Mario Paci**; בסינית: **梅帕器**;‏ 4 ביוני 1878 - 3 באוגוסט 1946) היה פסנתרן ומנצח איטלקי, שמילא תפקיד חשוב בהבאת מוזיקה קלאסית אירופאית לסין.

חייו
----

פאצ'י נולד בפירנצה. הוא למד בקונסרבטוריון של נאפולי ובשנת 1895 זכה פרס פרנץ ליסט. לאחר זאת יצא לסיורים ממושכים על פני אירופה כולה. בעזרת ג'אקומו פוצ'יני התקבל ללימודי הלחנה וניצוח בקונסרבטוריון של מילאנו.

בדצמבר 1918 נסע פאצ'י לשאנגחאי, לכמה הופכות בתיאטרון האולימפי. הוא חלה במידה כזאת, שנאלץ להתאשפז בבית חולים, ומסיבות שונות, נשאר בסופו של דבר בשאנגחאי. בשנת 1919, קיבל עליו את הנהלת מה שהפכה ברבות הימים להתזמורת הסימפונית של שאנגחאי, התזמורת הסימפונית הוותיקה ביותר באסיה, שנוסדה בשנת 1879 כתזמורת צבאית של כלי נשיפה מעץ. פאצ'י הצליח להגדיל את התזמורת מ-22 ל-37 נגנים וב-23 בנובמבר 1919 נתן את הקונצרט הסימפוני הראשון באסיה. התוכנית כללה את הסימפוניה החמישית של בטהובן, הסרנדה לכלי מיתר "המערב הרחוק" מאת גראנוויל באנטוק, ו"סוויטת פר גינט" מס' 1 מאת אדוורד גריג.

בשנת 1992 שונה שמה של התזמורת והיא נקראה "התזמורת הסימפונית של המועצה העירונית של שאנגחאי". בזמן הראשון, היה הקהל כל-כולו זרים שהתגוררו בשאנגחאי, כ-20,000 במספר; בשלב זה נאסר על הסינים להאזין לקונצרטים. עתירות חוזרות ונשנות מצד פאצ'י אל השלטונות הביאו להרפיית הגבלות אלה. כך קרה גם עם התזמורת עצמה, שבמקור כללה זרים בלבד, אך מאוחר יותר השתלבו בה גם נגנים סינים.

תמיכתו של פאצ'י תרמה גם לייסוד בית הספר הלאומי המיוחד למוזיקה (國立上海音樂專科學校), שהיה מאז 1956 לקונסרבטוריון של שאנגחאי, מייסודם של קאי יואנפיי ושאו יומיי. בין המורים, שהיו גם נגנים בתזמורת, היה המלחין הגרמני וולפגנג פרנקל (1983-1897), שנמלט מגרמניה ב-1938, והכנר טאן שוז'ן.

אירוע שיא בתולדות התזמורת היה ביצוע הבכורה הסיני של הסימפוניה התשיעית של בטהובן ב-14 באפריל 1936, בניצוחו של פאצ'י; בשלב זה היו סינים רבים בין נגני התזמורת, אם כי לא בין הזמרים.

עם תחילת פלישת יפן לסין ומלחמת העולם השנייה, הורע מצב התזמורת. בתנאים אלה, נאלץ פאצ'י לבסוף להיפרד מן התזמורת בקונצרט אחרון ב-31 במאי 1942, שאחריו התפרקה התזמורת. היא התגבשה מחדש באוקטובר 1950, אבל במועד זה כבר מת פאצ'י בשאנגחאי.

לקריאה נוספת
------------

* Sheila Melvin and Jindong Cai, *Rhapsody in Red: How Western Classical Music Became Chinese*, New York 2004, מסת"ב 0-87586-179-2

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריו פאצ'י** בוויקישיתוף

* מריו פאצ'י, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* Website of the Shanghai Orchestra, with short historical overview

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניו יורק טיימס, "מסעו של כנר סיני לאורך המאה" 3 בדצמבר 1999

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2016061150
* MusicBrainz: df3e4673-e5a8-41cf-bd67-6dd1f40b3f6f
* VIAF: 101146331987118692934
* WorldCat (עם VIAF): 101146331987118692934

 |
**ניקולאס לפרוויטולה** (בספרדית: **Nicolás Laprovíttola**; נולד ב-31 בינואר 1990) הוא כדורסלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת ברצלונה.

ביוגרפיה
--------

לפרוויטולה נולד במורון שבפרובינציית בואנוס איירס. אמו, מרגריטה סטולביסר, היא עורכת דין המכהנת כחברה בבית הנבחרים של ארגנטינה מטעם מפלגת השמאל החזית הפרוגרסיבית הרחבה.

לפרוויטולה החל לשחק כדורסל בעיר מגוריו מורון, במועדון קלוב דפורטיבו מורון. בגיל 17 הצטרף ללנוס, ששיחקה אז בליגת הארגנטינאית השנייה, ובסיום העונה עלה עמה לליגת העל הארגנטינאית (LNB). הוא שיחק במדי לנוס חמש עונות נוספות, ובעונת 2012/2013 העפיל עמה לסדרת גמר הפלייאוף, בה הפסידה לרגאטאס קוריינטס.

בסיום העונה הצטרף למועדון פלמנגו מליגת העל הברזילאית. הוא היה שותף לזכייתה של פלמנגו בשתי אליפויות (2014 ו-2015), ובגמר הפלייאוף של 2015 נבחר ל-MVP. בנוסף, זכה במדי פלמנגו בליגת האמריקות של פיב"א (2014), ובטורניר הגביע הבין-יבשתי שנערך ב-2014 בריו דה ז'ניירו, בו גברה על אלופת היורוליג, מכבי תל אביב. גם בטורניר זה נבחר ל-MVP.

לאחר שתי עונות בפלמנגו הצטרף, בשנת 2015, לריטאס וילנה. ב-2016 הצטרף לסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA. ב-2017 חתם בסאסקי בסקוניה.

בנבחרות ארגנטינה
----------------

לפרוויטולה שיחק במדי נבחרת ארגנטינה עד גיל 18 שזכתה במקום הראשון באליפות דרום אמריקה שנערכה בפורמוסה ב-2008. בעקבות הישג זה העפילה הנבחרת לאליפות העולם עד גיל 19 שנערכה בניו זילנד בשנת 2009, ובה סיימה במקום החמישי.

בשנת 2011 שיחק במדי נבחרת ארגנטינה במשחקים הפאן-אמריקאיים בריו דה ז'ניירו. ב-2012 היה שותף לזכייתה במקום הראשון באליפות דרום אמריקה שנערכה ברסיסטנסיה. ב-2013 זכה עם הנבחרת במקום השלישי באליפות אמריקה שנערכה בקראקס, ב-2014 זכה עמה במקום השני באליפות דרום אמריקה שנערכה במרגריטה, וב-2015 שיחק במדי הנבחרת במשחקים הפאן-אמריקאיים בטורונטו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאס לפרוויטולה** בוויקישיתוף
* ניקולאס לפרוויטולה, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* ניקולאס לפרוויטולה באתר פיב"א
* יהונתן אליהו‏, הבן העובד: ניקו לפרוביטולה מגיע לכבוש את אירופה, באתר וואלה!‏, 4 באוגוסט 2015
ניקולאיה מברוקורדט, נסיך מולדובה ונסיך ולאכיה
לכידת מברוקורדט בידי חיילים אוסטרים בשנת 1716
**ניקולאיה מַבְרוֹקוֹרְדַט** (ברומנית: **Nicolae Mavrocordat**, ביוונית: **Νικόλαος Μαυροκορδάτος**;‏ 3 במאי 1670 – 3 בספטמבר 1730) היה שליט נסיכות מולדובה בין ה-17 בנובמבר 1709 לנובמבר 1710 ובין 1711 ל-5 בינואר 1716; ושליט ולאכיה בין ה-21 בינואר 1716 ל-25 בנובמבר 1716 ובין מרץ 1719 ל-3 בספטמבר 1730. בפי הטורקים נודע כ"איסְקֶרלֶט זאדה ניקולה".

חייו
----

ניקולאיה נולד בקונסטנטינופול למשפחה יוונית חשובה. אביו היה המלומד אלכסנדרוס מברוקורדטוס (1641-1709), ששימש יועץ הסתרים ("אקספוריטיס") של הסולטאן הטורקי. אבי סבתו מצד אמו, סולטאנה, היה אלכסנדרו איליאש, שליט ולאכיה.

ניקולאיה למד פילוסופיה ותאולוגיה וידע כמה שפות ובהן מעט רומנית. הוא כתב את הספרים: Sfaturi (עצות), כתב היד Despre datorii (על החובות), שהודפס בלונדון, Cuvânt împotriva nicotinei (מילה נגד הניקוטין), ו-Precuvântări la actele patriarhaliceşti (דברי מבוא לתעודות הפטריארכים) משנת 1786 ביאשי.

ניקולאיה היה אחד מהנסיכים הפאנאריוטים והיה מעורב במאבקי התקופה כנאמן האימפריה העות'מאנית ואף נשבה לתקופת מה. על פי מסמכים רומניים, בשנת 1730 ניקולאיה מברוקורדט נתן אישור לייסוד הקהילה היהודית הספרדית של בוקרשט וזאת לבקשת יועציו, הרופא דניאל דה פונסקה ו**מנטש באלי** (Mentes Bally, אבי סבו של דוויצ'ון באלי).

ניקולאיה מברוקורדט מת מדבר ונקבר במנזר **וקרשט** שהוקם על ידו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאיה מברוקורדט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12301626j (data)
* GND: 103468609
* ISNI: 0000 0000 3405 2133
* LCCN: n90687614
* NKC: jx20121102002
* NLG: 23951
* NTA: 264384695
* SUDOC: 031884326
* VcBA: 495/225111
* VIAF: 61612142
* WorldCat: lccn-n90687614

 |
**פיודור פיודורוביץ' בוכהולץ** (ברוסית: **Фёдор Фёдорович Бухгольц**‏; 9 ביוני 1857 – 7 במאי 1942) היה צייר רוסי יליד פולין, גרפיקאי ומורה לאמנות ממוצא גרמני. הוא התמחה בסצינות ז'אנריות והיסטוריות. חלק מיצירותיו הפכו לגלויות פופולריות.

ביוגרפיה
--------

פיודור בוכהולץ נולד בוולוצלב (זאז היה בשטחה של האימפריה הרוסית) בשם תאודור אלכסנדר פרדיננד בוכהולץ, לאלונורה לבית פוטקה וטיאדור גוסטב בוקולץ, שהיו בעלי בית דפוס. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר בעיר הולדתו, הוא נרשם לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנקט פטרבורג, שם למד בין השנים 1878–1886 בהדרכתם של פאבל צ'יסטיאקוב ולרי ג'ייקובי.

מאוחר יותר, במשך זמן רב, פיודור עצמו הרצה באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג. משנת 1880 עד 1882 הוענקו לו שלוש מדליות כסף. בשנת 1885 הוענקה לו מדליית זהב ותואר "אמן" על עיבודו של דדלוס ואיקרוס. לאחר 1888 השתתף בתערוכות האקדמיה וכן בתערוכות של "אגודת צבעי המים הרוסים".

עוד בהיותו סטודנט, החל לעבוד כגרפיקאי: סיפק איורים לכתב עת ספרותי ולכתב עת מדעי/היסטורי. בשנת 1891 הצטרף ל"אגודת המאיירים הרוסים". בין השנים 1893–1919 היה מורה בחברה הקיסרית לעידוד האמנויות.

ב־1902 הוא זכה בתחרות לעיצוב מדליית סנט פטרסבורג. בעיקר יצר ציורי קרב, נוף, בסגנון אר נובו. הוא הציג את מרבית ציוריו בסנט פטרסבורג, תוך שהוא מציג גם בגלריה הלאומית לאמנות בוורשה.

לאחר המהפכה הרוסית הוא היה מעורב ביצירת תעמולה וסייע בעיצוב החגיגות לחגים מהפכניים. בשנת 1918 פיתח איורים לקישוט לחגיגות השנה בפטרוגרד (סנט פטרסבורג), שכללו קשת ניצחון באי וסילייבסקי. בשנת 1924 הוא היה חבר באיגוד אמני רוסיה המהפכנית, ומשנת 1932 היה באיגוד האמנים הרוסים.

בין השנים 1919–1932 לימד בבתי ספר תיכוניים שונים ובתי תרבות.

אשתו הייתה הפסלת המקצועית הראשונה של רוסיה, מריה דילון.

הוא נפטר במהלך המצור על לנינגרד ונקבר בבית העלמין הלותרני סמולנסקי שבאי דקבריסטוב (אנ'), סנקט פטרבורג.

גלריה
-----

* מול האשמול האש
* מפגש חברותמפגש חברות
* אשהאשה
* סרגי קירוב עם ילדיםסרגי קירוב עם ילדים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיודור בוכהולץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brief biography(הקישור אינו פעיל)
2. ↑  "Teodor Buchholz (1857 – 1942)", poishartcorner.wordpress.com
**פיודור יקובלביץ' קוסטנקו** (ברוסית: **Фёдор Я́ковлевич Косте́нко**; 22 באוקטובר 1896 - 26 במאי 1942) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר נהרג במהלך קרב חרקוב השני.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

קוסטנקו נולד ב-22 באוקטובר 1896 בכפר בולשאיה מרטינובקה שבאימפריה הרוסית למשפחת איכרים אוקראינית. ב-1915 התגייס לצבא האימפריה הרוסית ובמלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המזרחית כמש"ק בכיר. ב-1918 התגייס לצבא האדום ובמלחמת האזרחים ברוסיה לחם עם ארמיית הפרשים הראשונה. באפריל 1931 הוא מונה לסגן מפקד רגימנט הפרשים ה-23, וביולי 1936 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-19. שנה לאחר מכן הוא הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים השביעית. מאוחר יותר מונה למפקד דיוויזיית הפרשים המיוחדת ולאחר מכן למפקד דיוויזיית הפרשים ה-36. באפריל 1939 מונה למפקד קורפוס הפרשים השני, ולחם עמו במהלך פלישת ברית המועצות לפולין כחלק מהארמייה השישית של פיליפ גוליקוב. במהלך המערכה כלל הקורפוס שלו שלוש דיוויזיות פרשים ובריגדת טנקים אחת. ב-4 ביוני 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל לייטננט, וב-26 ביולי של אותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-26.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

עם פתיחת המתקפה הגרמנית ביוני 1941, נכללה הארמייה של קוסטנקו כחלק מהחזית הדרום-מערבית. הארמייה השתתפה בקרב קייב, ולאחר מכן נסוגה אל מעבר לדנייפר. בספטמבר 1941 מונה קוסטנקו לסגן מפקד החזית הדרום-מערבית תחת סמיון טימושנקו, והשתתף עמה במתקפת נגד סובייטית במהלך דצמבר של אותה שנה. ב-18 בדצמבר הוא קיבל פיקוד על החזית הדרום-מערבית, עד 8 באפריל 1942 עת חזר להיות סגן המפקד תחת ניקולאי ואטוטין. הוא לחם עם החזית במהלך קרב חרקוב השני, אשר הסתיים בתבוסה סובייטית מוחצת. ב-26 במאי 1942 קוסטנקו נעדר במהלך הקרב, וככל הנראה נהרג וגופתו אבדה.

בנו, פיוטר, היה טייס קרב. גאורגי ז'וקוב הכיר אותו וכתב עליו בזיכרונותיו ש"אי אפשר היה שלא לאהוב אותו". פיוטר נהרג בקרב אווירי בשמי סטלינגרד. לאחר המלחמה הוא נקבר בקרב אחים בוולגוגרד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פיודור קוסטנקו באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
* פיודור קוסטנקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**פיודור אלכסייב** (ברוסית:**Фёдор Алексеев**‏; 23 בנובמבר 1753–1824) היה צייר רוסי.

ביוגרפיה
--------

הוא היה בנו של עובד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות, שם התקבל בשנת 1764 בעקבות בקשה של אביו. בשנת 1767, הוא למד פיסול ולאחר מכן ציור נופי אצל אנטוניו פרסינוטי. מ-1773 עד 1777, הוא חי בוונציה במלגה, שם למד אמנות תיאטרון. עם זאת, הנושא לא משך אותו, והוא בילה רוב זמנו בציור נופים והעתקת המאסטרים הישנים. 

לאחר שננזף על ידי רשויות האקדמיה האימפריאלית, כשחזר לרוסיה הוצב בעבודה כתפאורן בתיאטרונים הקיסריים עד 1786 ולא הורשה להמשיך בלימודיו האקדמיים. למרות זאת הוא המשיך לצייר את מה שמצא חן בעיניו ולאט לאט זכה להכרה. בשנת 1794, הציור "נוף סוללת הארמון מהמבצר" זיכה אותו בתואר אקדמאי.

בשנת 1800, הצאר פאבל הראשון הטיל עליו ליצור ציור של רחובות והארכיטקטורה של מוסקבה. משנת 1803, הוא לימד באקדמיה, אך גם נסע רבות, וביקר בחרסון, מיקולאיב, ובמקומות אחרים בדרום שבהם ביקרה יקתרינה הגדולה, שם הפיק סקיצות נופיות בצבעי מים של אזורים מסביב. בשנת 1810, הוא הפיק סדרה של יצירות המתארות את סנקט פטרסבורג.

בשנותיו המאוחרות, תהילתו ירדה בהתמדה והוא מת בעוני, והותיר מאחוריו משפחה גדולה. האקדמיה שילמה את הוצאות הלוויה שלו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיודור אלכסייב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kenneth, Fyodor Alexeyev, www.rusartnet.com (ב־British English)
2. ↑  Работы на сервере, www.artonline.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007603852105171
* GND: 130492779
* ISNI: 0000 0001 2284 6160
* LCCN: no2005079327
* NKC: hka20201065578
* RKD: 208881
* SUDOC: 148151701
* ULAN: 500120613
* VIAF: 121780936
* WorldCat: lccn-no2005079327

 |
**התיכון המקצועי דב הוז** הוא תיכון חברתי בתל אביב ובעל ייחודיות במבנה יום הלימודים ובשיטות ההוראה המקובלות, הוא הוקם בשנת 1980 על ידי תנועת הנוער העובד והלומד. ומפוקח וממומן באמצעות משרד התעשייה והמסחר.

מדיניות בית הספר היא שבאמצעות השקעה וגישה חינוכית נכונות ניתן להגיש אלטרנטיבה בריאה לכל מי שאינו מתאקלם במסגרת החינוכית הפורמלית מטעם משרד החינוך. התיכון מאפשר ללמוד מקצוע מבוקש תוך צבירת ניסיון בעבודה עם חברות בתעשייה במסלולי לימוד כמו: סאונד, גרפיקה, לוגיסטיקה ומנהל. תלמידים המעוניינים בתעודת בגרות, מקבלים ליווי מתאים, בנוסף על הכשרה המקצועית בכל מגמת לימוד.

ההוראה בבית הספר אינה כוללת מבחנים או מתן ציונים, ומבוססת על חקר אישי והתקדמות אינדיבידואלית של תלמיד ותלמיד. הכיתות בבית הספר הן קטנות ביחס לממוצע בשאר ישראל, כשבכל כיתה ישנם שני מחנכים. אזורי הלימוד מותאמים למסלולי הלימוד, וכך גם מערכת השעות השונה בצורתה מהנהוג במוסדות חינוך והוראה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תיכון מקצועי דב הוז
* ריאיון עם מנהלת בית הספר, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  לומדים לשנות: הכירו את ביה"ס החברתי החדש בתל אביב יפו, באתר גל גפן, ‏3 באוגוסט 2020
2. ↑  התיכון החברתי, באתר אתר דרור-ישראל.