recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**איזולאוצין** (**Isoleucine**) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע. תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז איזולאוצין ולכן היא מהווה **חומצת אמינו חיונית**, אותה מוכרח האדם לצרוך דרך המזון.

כימיה
-----

השייר של איזולאוצין זהה בהרכבו לשייר של חומצת אמינו אחרת, **לאוצין**, אך שונה בסידור האטומים (שני השיירים מהווים, אם כן, איזומרים מבניים). לאיזולאוצין שייר פחמימני הכיל ארבעה אטומי פחמן; זוהי חומצת האמינו ההידרופובית ביותר. שיירי איזולאוצין נמצאים בדרך-כלל באזורים הפנימיים של חלבונים, כדי שלא יבואו במגע עם המים המקיפים את החלבון בסביבה התאית. איזולאוצין יוצרת **אינטראקציות הידרופוביות** עם חומצות הידרופוביות אחרות, ותורמת בכך רבות לייצוב המבנה התלת-ממדי של החלבון.

מקורות תזונה
------------

איזולאוצין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.

ביולוגיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
לאיזולאוצין תפקיד חיוני במעגל קרבס, כמו כן היא ממלאת תפקיד משמעותי בגלוקונאוגנזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזולאוצין** בוויקישיתוף
* איזולאוצין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תכולת האיזולאוצין במזונות על פי משרד החקלאות האמריקאי

| עשרים חומצות האמינו הסטנדרטיות הנפוצות בטבע |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| איזולאוצין (Ile, I) • אלנין (Ala, A) • אספרטט (Asp, D) • אספרגין (Asn, N) • ארגינין (Arg, R) • גלוטמט (Glu, E) • גלוטמין (Gln, Q) • גליצין (Gly, G) • היסטידין (His, H) • ולין (Val, V) • טירוזין (Tyr, Y) • טריפטופן (Trp, W) • לאוצין (Leu, L) • ליזין (Lys, K) • מתיונין (Met, M) • סרין (Ser, S) • פנילאלנין (Phe, F) • פרולין (Pro, P) • ציסטאין (Cys, C) • תראונין (Thr, T) | המבנים הכימיים של 20 חומצות האמינו הסטנדרטיות. |

 |
מגדל HSBC
**כיכר קנדה 8** או **מגדל HSBC** (באנגלית: **8 Canada Square** או **HSBC Tower**) הוא גורד שחקים הממוקם בקנרי וורף שבמזרח לונדון. המבנה משמש את ההנהלה העולמית של הבנק HSBC. בבניין עובדים כ-8,000 עובדים.

המבנה תוכנן על ידי קבוצת האדריכלים בראשותו של סר נורמן פוסטר. הקמתו של המבנה החלה בשנת 1997 והסתיימה בשנת 2002. במבנה 45 קומות, וגובהו 210 מטרים. מבנה זה הוא השלישי בגובהו בממלכה המאוחדת, יחד עם המבנה הסמוך אליו - מרכז סיטיגרופ.

התוכניות להקמת המבנה
--------------------

בשנת 1993 עברה הנהלת בנק HSBC מהונג קונג ללונדון. עם מעבר זה הוחלט לרכז את משרדי הבנק שהיו מפוזרים במבנים שונים ברחבי העיר אל מבנה אחד. בין השנים 1995 ו-1997 נבחנו מספר הצעות של אדריכלים שונים. המיקום בקנרי וורף נבחר בשל השטח הנרחב הפנוי באזור. סר פוסטר, שתכנן את מבנה הנהלת הבנק בהונג קונג נבחר לתכנן את המבנה בלונדון.

הקמת המבנה
----------

הקמת המבנה החלה בינואר 1999, ובשנת 2000 החלו בהתקנת 4,900 חלונות המבנה.

במאי 2000 התמוטט מנוף בראש הבניין והביא למותם של שלושה עובדים. רשות הבטיחות והבריאות של בריטניה ומשטרת לונדון ניהלו חקירה לבדוק מדוע ארעה ההתמוטטות אולם סיבותיה לא הובררו. בדרום המבנה הוצבה מצבת זיכרון לעובדים שנהרגו.

העבודה על המבנה הסתיימה במרץ 2002, והמבנה נפתח רשמית ב-2 באפריל 2003.

אמנות במבנה
-----------

### קיר ההיסטוריה

בקומה הראשונה של המבנה מצוי קיר המתאר את ההיסטוריה של הבנק. גובהו של הקיר 6.6 מטרים ועליו 3,743 תמונות, מסמכים וציורים המתארים את הצוות והבניינים של הבנק לאורך ההיסטוריה שלו.

### אריות

בחזית המבנה, בדומה למבני הנהלה אחרים של HSBC ניצבים שני אריות עשויים ברונזה המכונים "סטפן וסטיט" (Stephen and Stitt). אריות אלה עמדו לפני מבנה ההנהלה של הבנק בדרך קווינס מאז שנת 1935 והועברו למבנה זה לאחר הקמתו. בבסיס כל אחד מהאריות הונחו שמונה מטבעות, על פי האמונה הסינית כי הדבר מביא מזל.

נתוני המבנה
-----------

* **גובה המבנה**: 210 מטרים.
* **שטח המבנה**: 102,190 מ"ר.
* **קומות**: 45 קומות מעל הקרקע.
	+ **קומות מסחר** - שטח קומות המסחר הוא 4,180 מ"ר - שטח המסחר במניות הגדול ביותר באירופה. בשטח זה עובדים 570 עובדים בכל קומה.
* **כמות הבטון במבנה**: 180,000 טונות.
* **כמות הפלדה במבנה**: 14,000 טונות.
* **כמות הזכוכית במבנה**: 45,000 מ"ר.

תחבורה
------

המגדל מקושר לתחנת הרכבת התחתית קנרי וורף שעל קו ג'ובילי באמצעות מרכז קניות.

גלריה
-----

* 
*

ראו גם
------

* גורדי שחקים בלונדון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר קנדה 8** בוויקישיתוף
* כיכר קנדה 8 באתר גורדי השחקים העולמי
* כיכר קנדה 8 באתר Skyscrapernews
* אתר פוסטר ושות'
* כתבת ה-BBC על התאונה

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **פורטל האדריכלות** |

| טאוור האמלטס |
| --- |
| שכונות | אולד פורד • אייל אוף דוגס • בואו • בלקוול • ברומלי שליד בואו • בת'נל גרין • וופינג • וייטצ'אפל • ליימהאוס • מייל אנד • מילוול • פופלאר • רטקליף • סטפני • שיידוול • ספיטלפילדס |
| אתרים בעלי חשיבות | מצודת לונדון • רציפי סנט קת'רין • מוזיאון הילדות • מוזיאון בדוקלנדס |
| שווקים | פטיקוט ליין • בריקליין • שוק ספיטלפילדס הישן • שוק ספיטלפילדס החדש |
| ראו גם | אתרים נוספים בטאוור האמלטס |
מריה תרזה עם בעלה אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, וקציני צבא לוקסמבורגים נוספים
**מריה תרזה מסטרה** (**Maria Teresa Mestre**; נולדה ב-22 במרץ 1956) היא הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, מכוח היותה אשתו של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.

ביוגרפיה
--------

מריה תרזה נולדה ב-22 במרץ 1956 בעיר מאריאנאו במחוז הוואנה שבקובה. אביה הוא חוסה אנטוניו מסטרה אי אלווארס ואמה היא מריה תרסה באטיסטה אי פאיה. משפחת מסטרה היא משפחה ממוצא ספרדי בעלת שורשים עתיקים עד פרננדו הראשון, מלך לאון. בשנת 1830 עברה המשפחה לקובה. גם מצד אמה היא נצר למשפחה ספרדית אצילית ועתיקה, משפחת בטיסטה. סבא רבא שלה מצד האם היה לוריאנו פאיה גוטיירס אשר היה איש עסקים עשיר שהחזיק ברשותו בנקים וטחנות סוכר. עם פרוץ המהפכה הקובנית ב-1959, נמלטה המשפחה מקובה, ומרבית נכסיה הוחרמו בידי המהפכה. 

המשפחה התיישבה בניו יורק, ומריה תרזה למדה בבית הספר מרימונט (Marymount School) ולאחר מכן בבית הספר הצרפתי בניו יורק (Lycée Français de New York). לאחר מכן החלה ללמוד מדעי המדינה באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ. במהלך לימודיה, היא נפגשה עם אנרי, נסיך לוקסמבורג, בנו של שליט לוקסמבורג הדוכס הגדול ז'אן אשר היה גם כן סטודנט למדעי המדינה. במשך ארבע שנים הם ניהלו לעיתים קרובות על מחקרים דומים ועבדו באותן קבוצות לימוד. ב-1980 סיימו שניהם תואר ראשון במדעי המדינה, וב-14 בפברואר 1981 הם נישאו. ב-7 באוקטובר 2000 התפטר מתפקידו אביו של אנרי והוריש את התואר לאנרי. מריה תרזה קיבלה את התואר "הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג".

כחלק מתפקידיה, משמשת מריה תרזה כנשיאת הצלב האדום הלוקסמבורגי. היא פעילה במסגרת UNICEF, וכחלק מפעילתה ביקרה ב-2007 בברזיל, שנה לאחר מכן בסין, ושנה לאחר מכן בבורונדי. היא חברה במועצת הכבוד של הוועד הפאראלימפי הבינלאומי. באוקטובר 2016 קיבלה הדוכסית הזמנה להצטרף למועצת הפטרונים הבינלאומית החשובה של האוניברסיטה האסייתית לנשים (AUW) בצ'יטגונג, בנגלדש.

שפת אמה של מריה תרזה היא ספרדית. מכיוון שגדלה בניו יורק היא דוברת גם אנגלית, ומכיוון שלמדה בשווייץ היא דוברת גם צרפתית, גרמנית ואיטלקית. לאחר נישואיה לאנרי היא למדה גם לוקסמבורגית.

משפחתה
------

לאנרי ולמריה תרזה ישנם 5 ילדים:

* גיום, נסיך הכתר של לוקסמבורג (נולד ב-1981)
* פליקס, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1984)
* לואי, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1986)
* אלכסנדרה, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1991)
* סבסטיאן, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1992)

תואר
----

תארה הרשמי הוא "הוד מעלתה המלכותית הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג". היא מחזיקה בשלל עיטורי כבוד ממדינות שונות ברחבי אירופה. בין היתר היא מפקדת עליונה במסדר לאופולד הבלגי, ואבירת מסדר הפיל הדני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  HRH Grand Duchess of Luxembourg becomes Eminent Advocate for Children
2. ↑  UNICEF Eminent Advocate for Children visits AIDS projects in São Paulo
3. ↑  Summer camp aims to help children in China affected by AIDS
4. ↑  Grand Duchess Maria Teresa of Luxembourg visits Burundi
5. ↑  IPC Honorary Board
6. ↑  Her Royal Highness Grand-Duchess of Luxembourg Joins the Asian University for Women Council of Patrons

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133326632
* ISNI: 0000 0000 7878 0669
* LCCN: no00100394
* NKC: xx0008649
* VIAF: 63561536
* WorldCat: lccn-no00100394

 |
ניקוי רצפות היא חלק מהאחזקה השוטפת של מבנה
צביעת קירות היא חלק מעבודות האחזקה של מבנה
**תחזוקת מבנים** היא התחום שבמסגרתו מתבצעות עבודות ופעולות עבודות במבנה לשם שמירה על תפקוד תקין של מסד המבנה ומערכותיו.

רמות תחזוקה
-----------

### תחזוקה שוטפת

כוללת ביצוע פעולות בתדירות קבועה בדרך כלל, כגון ניקיון, גינון, שימון וגירוז מערכות וכיוצא בזה. ישנן מערכות כגון מעליות, גנרטורים ומאגרי מים אשר אופן התחזוקה השוטפת שלהם מוסדר בחוק ומתבצע על ידי בעלי מקצוע מוסמכים המחזיקים ברישיון מתאים. מעבר לתחזוקה השוטפת, מערכות מסוימות - בעיקר מהסוג המשמש בשעות חירום ותקלות או כאלה הנוגעות לבטיחות וחיי אדם - טעונות ביקורת קבועה המתבצעת על ידי בדיקות תקופתיות והפעלות יזומות המדמות את מצב החירום שבו המערכת אמורה לפעול וספק מענה. 
תחזוקה שוטפת מבטיחה הארכת חיי מערכות הבניין השונות ומסייעת בהפחתת עלויות תיקונים באמצעות איתור תקלות כבר כשהן מתחילות להופיע ובמקרים מסוימים אף לפני הופעתן, מה שמאפשר לבצע טיפולי מנע.

### תחזוקת שבר

הוא כינוי לדרך תחזוקה בה פעולות מבוצעות אד-הוק, אך ורק במקרה של תקלה, קלקול או שבר, מבלי לבצע תחזוקת מנע. לשיטה זו עלויות נמוכות בטווח הקצר הודות להימנעות מפעולות מנע, טיפולים וביקורות, אך קיים בה סיכון כלכלי גבוה יחסית, שכן במקרים של קלקול, תקלה או שבר, עלולה עלות התיקון להיות גבוהה משמעותית מהעלות שנחסכה באי ביצוע פעולות תחזוקת המנע, וכן עלות התיקון עלולה להיות גבוהה יותר מאשר העלות שהייתה נדרשת אילו בוצעה תחזוקת מנע שוטפת.

תפעול
-----

בעבר העיסוק בתחום היה מצומצם בעיקר למבנים תעשייתיים ומסחריים דוגמת מפעלים, בתי מלון וכיוצא בזה. תמורות שחלו בענף הבניה הביאו להתרחבות של התחום גם אל בנייני משרדים וכיום אף לבנייני מגורים. בבניינים מודרניים המתאפיינים בשטח נרחב, ריבוי קומות ומערכות מורכבות, ענייני התחזוקה מופקדים בידי חברות המתמחות בתחום.

בבניינים משותפים מרובי דירות, שבהם ועד הבית המסורתי אינו בעל הכלים, הידע והזמן להתמודד עם המשימה, נהוג לשכור שירותים של חברת ניהול ותחזוקה. חברות מסוג זה, בשונה מחברות תחזוקה "רגילות", מטפלות גם בהיבטים ניהוליים של הנכס כגון גביית דמי ניהול מבעלי הנכסים, ממשק מול רשויות מוניציפליות, עניינים משפטיים וכיוצא בזה.

ראו גם
------

* שרת (מקצוע)
* שימור מבנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחזוקת מבנים** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד נעמה ריבה, "תמ"א 38 הפכה את מי שמשפץ את הנכס שלו לפראייר": למה החזיתות בישראל אינן מתוחזקות?, באתר TheMarker‏, 5 באפריל 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565339805171
* BnF: cb12126099c (data)
* GND: 4372194-1
* LCCN: sh85046812
* NDL: 01036748
* NKC: ph216779

 |
**פרעות חמה** התרחשו באפריל 1964 בעיר חמה שבסוריה והיו הראשונות בין שלטון מפלגת הבעת' לתנועת האחים המוסלמים, כשנה לאחר עליית הבעת' לשלטון בהפיכה. המהומות דוכאו באמצעות כוח צבאי רב, שהוביל לכ-70 עד 100 הרוגים בקרב האחים המוסלמים, והרס חלקי של שכונות העיר חמה. חמה המשיכה להיות מרכז אסלאמיסטי גם בשנים שלאחר מכן במרד האיסלאמי.

רקע
---

מפלגת הבעת' עלתה לשלטון בהפיכה שהתרחשה במרץ 1963. השלטון החדש דיכא את הכוחות המרקסיסטיים והנאצריסטים בסוריה. בשנת 1964 הוצאה תנועת האחים המוסלמים אל מחוץ לחוק. במקביל נערכו שביתות והפגנות המוניות ברחבי הערים הגדולות בסוריה, ובהן חמה שהיוותה מרכז איסלאמיסטי שמרנני. הפגנות ושביתות אלו דוכאו במהרה על ידי הצבא.

מהלך המהומות
------------

המהומות החלו באפריל 1964, כחלק מהפרות סדר בכל סוריה. המהומות בחמה מומנו בחלקן על ידי סוחרים מקומיים שתמכו ברעיונות המחאה. המורדים האיסלאמיסטים בעיר הקימו מחסומים, אגרו מזון וכלי נשק, פגעו בחנויות יין. אחד המסגדים המקומיים הפך למפקדת המורדים ולמחסן נשק.

המרד הסתיים כמספר מים לאחר התפרצותו, כאשר נשיא סוריה, אמין אל-חאפז הורה לצבא לדכאו. המשמר הלאומי בחמה קיבל בתחילה תמיכת טנקים ותחמושת מהצבא ולאחר מכן, הותקפו שכונות בהן המורדים השתלטו באש טנקים ותותחים. ההפגזות אילצו את המורדים לנסוג למסגד הראשי, אשר הופגז גם הוא.

לאחר המרד
---------

הפגזת המסגד של המורדים עוררה את זעמם של מוסלמים רבים במדינה, והובילה למספר הפגנות ברחבי סוריה. המחאות הובילו את הממשל להבטיח בפומבי שיגן על חירויות האזרח ולהכריז על חוקה זמנית חדשה. בנוסף על כך, כמה מן הבכירים בבעת' התפטרו מתפקידם. הפעלת הכוח העזה בדיכוי המרד הויבלו למחלוקת בקרב הבכירים שנותרו, והנשיא העתידי חאפז אל-אסד תמך באופן מוחלט בשיטות שננקטו.

ראו גם
------

* ההפיכה בסוריה (1966)
* מהפכת התיקונים בסוריה
* מלחמת האזרחים בסוריה
* הפיכת הבעת' בסוריה (1963)
**קורנליוס קול** (**Cornelius Cole**; ‏17 בספטמבר 1822 - 3 בנובמבר 1924) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן בבית הנבחרים ובסנאט של ארצות הברית. הוא הגיע לגיל המבוגר ביותר מבין הסנאטורים לשעבר של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

קורנליוס קול נולד בעיירה לודי (Lodi) שבמדינת ניו יורק. הוא למד משפטים באוניברסיטת וסליין (Wesleyan) שבקונטיקט וב-1848 התקבל כחבר בלשכת עורכי הדין של מדינת ניו יורק. ב-1849 העתיק את מקום מגוריו לקליפורניה ולאחר תקופת עבודה קצרה ככורה זהב עסק בעריכת דין שם, תחילה בסן פרנסיסקו ולאחר מכן בסקרמנטו.

ב-1856 ייסד קול את הסניף הקליפורני של המפלגה הרפובליקנית ושימש כמזכירו. באותה שנה ייסד את העיתון קצר הימים דיילי קליפורניה טיימס (Daily California Times). הוא התמודד מטעם מפלגתו בבחירות לתפקיד פקיד בית המשפט בסקרמנטו, אך לא נבחר. ב-1858 נבחר לתפקיד פרקליט מחוז סקרמנטו. ב-1862 עבר לגור בעיר סנטה קרוז שבמפרץ מונטריי.

בנובמבר 1862 נבחר קול לכהן בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן בו במשך תקופת כהונה אחת, מ-1863 ועד 1865. במהלך מלחמת האזרחים הוסמך לקצין בצבא האיחוד. בהמשך נבחר לכהן כסנאטור מטעם קליפורניה, גם כן לתקופת כהונה אחת (1867-‏1873) ושימש כיושב ראש ועדת ההקצבות של הסנאט. לאחר מכן שב לעבודתו כעורך דין בסן פרנסיסקו ואחר כך בלוס אנג'לס.

בשנת 1880, עם פרישתו מעריכת דין, עבר קול לגור בנחלה באזור לוס אנג'לס, באתר המוכר כיום כהוליווד. ב-1908 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו.

קול היה נשוי לאוליב קולגרוב (Olive Colegrove), שנפטרה בשנת 1918 בגיל 85. נולדו להם חמישה ילדים. אחיו ג'ורג' שירת בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים והגיע לדרגת מייג'ור גנרל.

קול מת בקליפורניה ב-3 בנובמבר 1924, בגיל 102 שנים ו-47 ימים.

מספר רחובות באזור מגוריו לשעבר של קול בהוליווד קרויים על שמו ושמות בני משפחתו. גם היישוב קולוויל שבמזרח קליפורניה נקרא על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורנליוס קול** בוויקישיתוף
* קורנליוס קול, במדריך הביוגרפי של הקונגרס
* קורנליוס קול, באתר Find a Grave
* קורנליוס קול באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* קורנליוס קול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279836605171
* ISNI: 0000 0000 2190 5053
* LCCN: n80153791
* SNAC: w6794x2p
* US Congress: C000607
* VIAF: 72703840
* WorldCat: lccn-n80153791

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קורנליוס קול"**.
**שחף פסיפי** (שם מדעי: ***Larus pacificus***) הוא מין של שחף גדול השוכן בחופי אוסטרליה מקרנרבון עד סידני ובאיים קטנים ברחבי מזרח האוקיינוס השקט.

מאפיינים
--------

השחף מגיע לאורך 58–66 סנטימטרים ובעל מוטת כנפיים באורך 137–157 סנטימטרים. המשקל מגיע ל-900–1,180 גרם, דבר ההופך אותו לאחד הגדולים שבשחפיים. לעיתים מבלבלים בינו לשחף הקלפ החולף באוסטרליה ואייה, והוא קרוב אליו בגודלו. השחף בעל מקור צהוב כבד שבקצהו אדום. הלסת התחתונה שלו בולטת ביותר בצורתה המרובעת. הוא בעל בלוטות נחיריים גדולות הפולטות מלח ובעל עיניים צהובות. גופו של השחף לבן והכנפיים אפורות כהות, שחורות בקצותיהן. גם הזנב שחור. ביחס לשחפים אחרים הכנפיים רחבות מאוד. הצעירים בוקעים כשנוצותיהם אפורות משורטטות.

השחף הוא אוכל נבלות או תופס יצורים קטנים לאורך החוף ולא יהסס לחטוף טרף של עופות אחרים.

שחף זה מקנן בזוגות או במושבות לאורך החופים ובני הזוג מכסים את הקן בעשבי ים ומקלות. הם מטילים 2 ביצים. הגוזלים מגיעים לבגרות בגיל 4 שנים.

### תת-מינים

לשחף יש 2 תת-מינים:

* *Larus pacificus pacificus* - מצוי בדרום-מזרח אוסטרליה ובטסמניה
* *Larus pacificus georgii* - מצוי במערב אוסטרליה ודרום אוסטרליה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף פסיפי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחף פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שחף שנהב** (שם מדעי: *Pagophila eburnea*) הוא מין יחיד בסוגו של עוף ים ממשפחת השחפיים החי באזורי הצפוניים של גרינלנד, אירופה, סיביר וצפון אמריקה, למעט אלסקה.

מאפיינים
--------

שחף השנהב הוא קרוב רחוק של הריסה, שחף ממוזלג זנב ושחף רוס. הוא בעל גולגולת ואגן צרים יותר.

אורכו הממוצע 43 ס"מ והוא מזכיר מאוד יונה לבנה במראהו. המקור צר ומעוקל וכתום מעט בקצה והרגליים בעלות קרום שחייה. הנוצות לבנות כמעט לחלוטין כמו רוב יצורי הקוטב והגב איננו כהה. הצעירים יותר כהים מהפרטים הבוגרים והגוף שלהם מנומר בנוצות שחורות. אין הבדלים גדולים בטווחים הגאוגרפים של המין.

שחפים אלה מקננים על פני צוקים ארקטיים בלהקות גדולות. המושבה הגדולה ביותר היא באי סיימור שליד נונאווט שבקנדה. עוד מושבות גדולות נצפו באיים: אלסמיר, דבון והאי קורנווילס וכן בצפון האי באפין. כנראה שיש עוד כמה מושבות פחות נצפות.
בחורפים הם נוטים לשהות בלגונות פתוחות או לעוף לים הפתוח. חלק מהאוכלוסיות נודדות דרומה עד לקליפורניה, בריטניה או גאורגיה וחוזרים בקיץ צפונה. עם זאת רובם נשארים במקומם.

השחפים הם אוכלי כל הניזונים מדגים, סרטנים, נבלות, מכרסמים, ביצים ועופות ים צעירים. בין השאר, הם עוקבים אחרי דובי קוטב כדי לאכול את שרידי טרפם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף שנהב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחף שנהב באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551661005171

 |
**שחף אדום-מקור** (שם מדעי: *Ichthyaetus audouinii*) הוא מין של עוף ימי מהסוג שחף דגים שבמשפחת השחפיים, החי לאורך חופי הים התיכון בין חצי האי האיברי למערב צפון אפריקה. שמו המדעי של מין זה מנציח את החוקר הצרפתי ז'אן ויקטור אודואן.

בישראל הוא מזדמן נדיר בעיקר בחופי הים התיכון, זאת על-אף שהוא מקנן בקפריסין.

שחף זה מגיע לאורך ממוצע של 51 ס"מ כשהוא דומה בגודלו לשחף אפרורי. הוא בעל נוצות בהירות עם כנפיים אפורות בעלות קצוות שחורים. הראש גדול והמקור כבד ומעוקל וצבעו אדום עז עם קצה שחור והרגליים כהות.

השחף מתרבה באיים ושוניות סביב חופים לאורך מערב הים התיכון במדינות: אלג'יריה, צרפת, יוון, איטליה, מרוקו, ספרד, תוניסיה וטורקיה. מושבה הצפונית ביותר נמצאה בים הטירני מול ליבורנו. השחף נודד לרוב לאורך הים הפתוח והחופים ובחורף מדרים מעט עד למאוריטניה או סנגל, כשבקיץ הוא לעיתים נמצא אף בהולנד ואוסטריה, אך מדובר במקרים נדירים. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.

זהו שחף אוכל דגים בעיקרו, אותם הוא מחפש מעל הימים ועט עליהם במהירות. עם זאת הוא מגוון גם בחולייתנים קטנים, פרוקי-רגליים ושאריות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף אדום-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), **לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל**, מפה הוצאה לאור, 2003
2. ↑  ד"ר יואב פרלמן, שחף אדום-מקור, Ichthyaetus audouinii, באתר מרכז הצפרות הישראלי

* 
* 
* 
*
**פוקושי מאסאיצ'י** (ביפנית: **福士 政一**; ‏30 בינואר 1878 – 3 ביוני 1956) היה רופא, פתולוג ופרופסור אמריטוס יפני שהיה יו"ר האגודה היפנית לפתולוגיה. הוא היה בעל אוסף הקעקועים היחיד הידוע שנלקח מהמתים, וידוע בכינויו "ד"ר קעקוע (刺青博士)".

ביוגרפיה
--------

מאסאיצ'י נולד בשנת 1878 במחוז ימאגוצ'י. הוא למד בבית הספר לרפואה באוניברסיטת טוקיו, ולאחר מכן עבר ללמוד בגרמניה. בשנת 1914 הפך לפרופסור ומרצה באוניברסיטת קנאזווה ובבית הספר לרפואה של ניפון. בהמשך מונה ליו"ר האגודה היפנית לפתולוגיה.

מחקרו המרכזי היה על כך שעגבת גורמת לדלקת באבי העורקים ולמחלות בבלוטת התריס.

בשנת 1907 החל לנהל מחקר על העור האנושי, לאחר שראה שהדיו של הקעקוע מונע את נגעי העור שנגרמים עקב העגבת, ובמהלכו פגש בהרבה אנשים בעלי קעקועים. בשנת 1926 החל לנהל נתיחות לאחר המוות, במהלכן הסיר את העור מהגופה ושימר אותו. עד לשנת 1945 צבר כ-2,000 עורות משומרים וכ-3,000 תמונות נוספות.

את העורות שבהם השתמש לתערוכות ולהצגה לאנשים שונים בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 שמר מאסאיצ'י במקלט המוגן מהתקפות אוויריות. עורות אלה הם החלקים היחידים ששרדו את ההפצצות של בעלות הברית במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופסור פוקושי מאסאיצ'י, סרטון באתר יוטיוב, 21 במרץ 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hardy 1988, p. 74
2. ↑  LIFE 1950, p. 14
3. ↑  Hardy 1988, p. 75
4. ↑  Quigley 1998, p. 152
5. ↑  Beeler 2005, p. 79

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 7570 3723
* NDL: 00349683
* VIAF: 252634922
* WorldCat: viaf-252634922

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביצור במיתולוגיה הוולשית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פוקה (פירושונים).
משמאל לימין: אוברון, טיטניה, פּאק ושלוש פיות, ציור מאת ויליאם בלייק, 1786 בערך
**פוקה** (**Púca**, **Pooka**, **Phooka**, **Phouka**, **Púka**, **Pwca**, **Phouka**) הוא יצור שמקורו בפולקלור הוולשי, בעיקר מאירלנד ומוויילס. הפוקה הוא אחד מחברי קהילת הפיות, וכמו רבים מהם - יש המכבדים אותו, ויש החוששים מפניו.

תיאורי גוף ושפה
---------------

לפי האגדה, הפוקה מסוגל לשנות את צורתו החיצונית. הוא יכול להופיע כנשר או כעז גדולה ושחורה (כפי שהופיע במחזהו של שייקספיר, "חלום ליל קיץ"), אך הצורה הנפוצה ביותר שלו היא של סוס שחור או לבן, בעל רעמה שופעת ועיניים צהובות בורקות.

רבים מאמינים כי הפוקה הוא היצור המפחיד ביותר בממלכת הפיות, הן בשל צורתו החיצונית, והן בשל כוחותיו. האמונה היא כי הפוקה משוטט בדרכים ומחפש אחר מטיילים ועוברי אורח, אותם הוא אוסף על גבו, ולכל הפחות מארגן להם את הרכיבה של חייהם, ממנה הם לא יחזרו להיות כשם שהיו.

הפוקה מסוגל לדבר בשפת האדם, ונוטה לחפש אחר אלה שסטו מהחברה, גורשו מבתיהם, וכדומה, אותם הוא אוסף על גבו לרכיבה. במידה והוא אינו מוצא כאלה, הוא עלול לזרוע כאוס והרס.

הפוקה הארווי בצורת ארנב גדול בלתי נראה, נמצאת במרכז העלילה של הסרט הארווי משנת 1950 עם ג'יימס סטיוארט.

מסורות חקלאיות
--------------

הפוקה מקושר בין השאר לפסטיבל הסמהין, שהוא פסטיבל הקציר הפגאני השלישי, כאשר סוף היבול נאסף. השאריות הנשארות בשדה נחשבות כ"פוקה", כלומר "נבולי פיות", ולכן אינן אכילות. מספר אגדות מקומיות גורסות כי החקלאים משאירים במיוחד חלק מהיבול בשדה, כדי לשכך את זעמו של הפוקה הרעב. 
לפוקה יש גם יום מיוחד משלו - ה-1 בנובמבר, שהוא "יום הפוקה" - היום היחיד בשנה בו מצופה מהפוקה שיתנהג באופן תרבותי.

גרסאות מקומיות
--------------

באזורים מסוימים, הפוקה זוכה להתייחסות שנובעת בעיקר מכבוד, והאמונה היא כי בתור יצור ההרים והעמקים, אם פוגשים אותו ביום הפוקה (הלא הוא ה-1 בנובמבר) הוא מנבא נבואות ומזהיר אזהרות את כל מי שבוחר להתייעץ עמו.

גרסאות משתנות
-------------

בתחילת המאה ה-21, השתנתה דרך תפיסת היצור - במקום הישות המאיימת והמפחידה שהאמינה בה עד כה, נתפס הפוקה כדמות ביישנית ובלתי מזיקה, הדומה לגמד גינות (גנום). דמות הפוקה אף כיכבה כדמות משנה בקומדיה "High Spirits" כפוני לבן ומדבר. 
הדמות הופיעה גם במחזות נוספים, לרוב כיצור שדה שאין הצופים מסוגלים לראותו.
**רנה שטטקביץ** (גרמנית: René Stadtkewitz; נולד ב-9 בינואר 1965) הוא פוליטיקאי גרמני, מייסד מפלגת החופש הגרמנית, ומנהיג המפלגה לשעבר.

שנותיו הראשונות
---------------

שטטקביץ נולד בברלין המזרחית.

לאחר שגויס בצעירותו לצבא גרמניה המזרחית סירב שטטקביץ לשרת בגבול המערבי עקב פשעי המלחמה שבוצעו על ידי השלטון נגד העם הגרמני, דבר שגרם לחקירות אישיות כנגדו על ידי ארגון השטאזי אשר היה המשטרה החשאית של גרמניה המזרחית.
עם נפילת חומת ברלין נמלט שטטקביץ עם משפחתו להונגריה, שם התגורר עד אשר חזר לגרמניה עם איחוד גרמניה.

פעילותו הפוליטית
----------------

### הקמת מפלגה

לאחר שהיה חבר מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית בבית הנבחרים של ברלין בין השנים 2001 עד 2011, עזב שטטקביץ את המפלגה עקב אירוע שבו הזמין את הפוליטיקאי ההולנדי חרט וילדרס לביקור פוליטי בגרמניה. חרט וילדרס אשר ידוע כפוליטיקאי ימני המעביר ביקורת חריפה מאוד על האסלאם באירופה, לא התקבל בברכה על ידי שאר חברי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, דבר שגרם לעזיבתו של שטטקביץ ולהקמת מפלגת החופש הגרמנית בשנת 2010.

### איום על חייו

בליל התאריך 10 באוגוסט 2006 נזרק בקבוק תבערה לביתו של שטטקביץ כתגובה להתנגדותו לבנייתו של מסגד חדיג'ה בגרמניה, עוד לפני אירוע זה קיבל שטטקביץ מכתבי איום על דעותיו הימניות הביקורתיות כנגד האסלאם.

### תפקידיו השונים

בזמן "שערוריית הבנקים בברלין" היה שטטקביץ חבר בוועדת החקירה של בית הנבחרים בברלין, עם השנים היה ראש קבוצת פיתוח בנייה שיכון ותחבורה, ובנוסף כדובר מדיניות הבינוי והשיכון.

אהדתו לישראל
------------

שטטקביץ ידוע כאוהד ישראל, ובשנים האחרונות ביקר בישראל כמה פעמים, חלק מביקוריו היו פרטיים וחלקם היו פוליטיים. באחד מביקוריו היה שטטקביץ חלק ממשלחת נציגי מפלגות ימניות אירופאיות אשר ביקרו בישראל במטרה להעניק תמיכה פומבית במדיניות הממשלה הישראלית ובעידוד ההתנחלויות ביהודה ושומרון. שטטקביץ אף נפגש עם חיילי צה"ל, והודה להם מול מצלמות התקשורת על שירותם בצבא, דבר אשר היה כחלק מהמדיניות של מפלגתו התומכת והאוהדת את ישראל.

פעילות חברתית
-------------

שטטקביץ פעיל בארגונים ימניים לשמירה על התרבות האירופאית ועל ערכי החופש והדמוקרטיה, כמו כן הוא פעיל בתנועה לשמירת התרבות הנוצרית יהודית, דבר אשר מהווה כבסיס התנגדותי לאסלאמיזציה הפועלת באירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנה שטטקביץ** בוויקישיתוף
* רנה שטטקביץ, כתבה באתר nrg
**שטח חסות רוס** (באנגלית: **Ross Dependency**) הוא שטח ביבשת אנטארקטיקה (הכולל מספר איים באוקיינוס הדרומי) שניו זילנד טוענת לשליטה בו.
השטח מוגדר על ידי גזרת עיגול שמרכזו בקוטב הדרומי, זרועותיו הם קווי אורך 160° מזרח ו- 150° מערב, ובסיסו בקו רוחב 60° דרום. שטח החסות נקרא על שם ג'יימס קלארק רוס, מגלה ים רוס.

השטח נכלל בממלכת ניו זילנד, אין לו תושבים קבועים ואין לו שלטון עצמי.

היסטוריה
--------

הממשלה הבריטית הכריזה על שליטתה באזור בשנת 1923 והעבירה אותו לניהולה של ניו זילנד. הן ארצות הברית והן רוסיה אינן מכירות בהכרזה על השליטה בטריטוריה, ובהתאם לאמנת אנטארקטיקה הוחלט שלא להחליט בשאלה.

ממשל
----

המושל הכללי של ניו זילנד מכהן גם כמושל הטריטוריה. מדי שנה המושל ממנה את גופי השלטון של שטח החסות.

גאוגרפיה
--------

שטח החסות כולל בשטחו את ארץ ויקטוריה ומרבית מדף הקרח רוס, וכן את האי רוס, האי סקוט, האי רוזוולט ואיי באלני. בשטח החסות נמצאים הבסיסים המדעיים בסיס סקוט (ניו זילנד) ותחנת מקמרדו (ארצות הברית). פרט לשני בסיסים אלה אין התיישבויות קבע בשטח החסות.
ארגון גרינפיס הפעיל בשטח החסות, על האי רוס, תחנה שנקראה בסיס וורלד פארק בין השנים 1987–1992. מהיות הארגון ארגון לא ממשלתי, לא הוענק לו כל סיוע בהתאם לאמנת אנטארקטיקה.

### תחבורה

בשטח החסות מסלול נחיתה עשוי שלג בשדה ויליאמס, וכן, בהתאם לעונות השנה, שני מסלולי נחיתה עשויים קרח.

אזכורים בתרבות הפופולרית
------------------------

שטח חסות רוס מוזכר בשירה של הזמרת אניה - **זרם האורינוקו**, בו הוא משמש בכפל משמעות.

בולי דואר
---------

במקור, שם שטח החסות היה ארץ אדוארד השביעי - שם שעדיין בשימוש לאזור הנמצא סביב כף קולבק במערב מדף הקרח. בשנת 1908 הונפקו 23,492 בולים לרגל משלחת הסקר הבריטית לאנטארקטיקה הנושאים שם ארץ זו.
מאוחר יותר, מששונה שם שטח החסות, הונפקו בולים תחת השם החדש. הוצאת הבולים הופסקה בשנת 1987 כחלק מייעול דואר ניו זילנד אולם בשל הביקוש החלו שוב להנפיק בולים בשנת 1994.

דגל
---

הדגל שעיצב דיגנן
רשמית, דגל ניו זילנד משמש כדגל הרשמי של שטח החסות. ג'יימס דיגנן עיצב עבור שטח החסות דגל אשר טרם קיבל מעמד רשמי, אולם הונף מספר פעמים בשטח החסות. דגל זה זהה לדגל ניו זילנד, למעט הרקע הבהיר יותר, המסמל את צבע מדף הקרח שבשטח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטח חסות רוס** בוויקישיתוף
* היסטוריית שטח החסות - אתר אוניברסיטת קנטרברי(הקישור אינו פעיל)
* מידע על שטח החסות
* בולי שטח חסות רוס

הערות שוליים
------------

1. ↑  295 בחורף - 1,370 בקיץ  

10–80 (Scott Base)  

200–1,000 (McMurdo Station)  

85–200 (South Pole Station)  

0–90 (Zucchelli Station)
2. ↑  מילות השיר "זרם האורינוקו" של הזמרת אניה

| אנטארקטיקה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  ארץ אדלי •  אנטארקטיקה הארגנטינאית • אוסטרליהאוסטרליה הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית   הטריטוריה האנטארקטית הבריטית • צ'ילהצ'ילה אנטארקטיקה צ'ילנה • ניו זילנדניו זילנד שטח חסות רוס  ברזילברזיל "אזור האינטרסים" של ברזיל באנטארקטיקה • נורווגיהנורווגיה ארץ המלכה מוד ואי פטר הראשון   שוואביה החדשה (1939–1945)  ארץ מרי בירד |  |

 |

| תחומי ניו זילנד |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| איי קוק • איי קרמדק • טוקלאו • ניו זילנד • ניואה • שטח חסות רוס | דגל ניו זילנד |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567400705171
* GND: 4704516-4
* LCCN: n90685347
* VIAF: 144379592
* WorldCat: lccn-n90685347

 |
**מועדון כדורגל שטיארנן** (באיסלנדית:**Ungmennafélag Stjarnan** או בקיצור **.Stjarnan F.C** C; בתרגום לעברית: "אגודת הנוער שטיארנן") הוא מועדון כדורגל איסלנדי, המשחק בעיר גארדבאיר. נכון לעונת 2015, המועדון משחק בליגת העל האיסלנדית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1960 ושיחק בליגה השלישית באיסלנד עד עונת 1988 שבסיומה עלה לליגה השנייה באיסלנד. בסוף עונת 1989 סיים במקום הראשון בליגה השנייה ועלה בפעם הראשונה ליגת העל האיסלנדית. בעונת 1990 הגיע לרבע גמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצת וייקינגור. המועדון שיחק בליגה הראשונה שנתיים וירד לליגה השנייה.

המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה מעונת 1992 ועד עונת 2008. בעונת 2004 הגיע לשמינית גמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצת איי. בי. וי. בסוף עונת 2008 הגיע למקום השני בליגה השנייה ועלה לליגת העל האיסלנדית. המועדון משחק ברציפות בליגת העל האיסלנדית מעונת 2009.

בעונות 2012, 2013 הגיע לגמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצות קיי. אר. רייקיאוויק ופראם רייקיאוויק, בהתאמה. בעונת 2013 הגיע לחצי גמר גביע הליגה האיסלנדית והפסיד לקבוצת ואלור.

הקבוצה סיימה את הליגה בעונת 2013 במקום השלישי ובעקבות כך שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופאים במסגרת שלב המוקדמות של הליגה האירופית בעונת 2014/2015. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת בנגור סיטי מויילס. בסיבוב המוקדמות השני ניצחה את קבוצת מאת'רוול. בסיבוב המוקדמות השלישי ניצחה את קבוצת לך פוזנן. בשלב הפליי אוף הפסידה לקבוצת אינטר מילאנו והודחה מהטורניר.

בעונת 2014 הגיעה לרבע גמר גביע הליגה האיסלנדית וזכתה בפעם הראשונה באליפות איסלנד. בעקבות זכייתה באליפות הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות בעונת 2016/2015. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת סלטיק והודחה מהטורניר.

תארים והישגים
-------------

* **אליפות איסלנד: 1**
	+ 2014
* **הגביע האיסלנדי**:
	+ גמר: 2012, 2013

שחקנים בולטים
-------------

* איסלנדאיסלנד רגנר ארנסון
* איסלנדאיסלנד גויון בלדוינסון
* איסלנדאיסלנד וייגר פול גונרסון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטיארנן** בוויקישיתוף
* שטיארנן, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר אופ"א
* פרופיל, באתר Soccerway

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2725152140027711100004
* WorldCat (עם VIAF): 2725152140027711100004

 |
גנרל **פרידריך מטרנה** (בגרמנית: **Friedrich Materna**;‏ 21 ביוני 1885 – 11 בנובמבר 1946) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

מטרנה נולד ב-21 ביוני 1885 בהוף שבמוראביה, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית.

בשנת 1904 התגייס מטרנה לצבא האוסטרו-הונגרי, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה הצטרף מטרנה לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1921 הועלה מטרנה לדרגת אוברסט לויטננט, ב-1 ביוני 1929 הועלה לדרגת אוברסט ובשנת 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור.

ב-1 באפריל 1938, לאחר סיפוח הצבא האוסטרי לורמאכט, מונה מטרנה למפקד הדיוויזיה ה-45, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה מטרנה מפקד הדיוויזיה ה-45, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14. במהלך המערכה על צרפת לחם מטרנה עם הדיוויזיה שבפיקודו במהלך מבצע אדום כחלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה השנייה, וב-5 באוגוסט 1940 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 באוקטובר מונה מטרנה למפקד הקורפוס ה-20, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

במהלך מבצע ברברוסה לחם מטרנה עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה ומהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם תחת פיקוד הארמייה הרביעית. בפברואר 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמאי הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית. ב-10 בספטמבר 1942 פרש מטרנה מתפקידו, וב-15 בדצמבר 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-31 בינואר 1943 מונה מטרנה למפקד המחוז הצבאי ה-18 בזלצבורג, וב-10 בדצמבר 1943 פרש מתפקידו.

לאחר המלחמה התגורר בווינה עד למותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרידריך מטרנה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**פרס גונקור** (בצרפתית: **Prix Goncourt**) הוא הפרס הגבוה ביותר בספרות הצרפתית, הניתן למחבר/ת יצירת הפרוזה ה"טובה ביותר והמקורית ביותר" בכל שנה. מאז 1989 ניתן גם פרס מיוחד לרומן ביכורים.

היסטוריה
--------

הפרס נקרא על שמו של אדמון דה גונקור, שהיה סופר, מוציא לאור ומבקר ספרות והותיר את הונו לטובת הקמת "אקדמיית גונקור". הפרס הראשון הוענק בדצמבר 1903, ומאז בדצמבר כל שנה. חבר המושבעים הבוחר את הזוכה נפגש במסעדת "דרואן" ומחליט שם. והפרס מקנה לזוכה מעמד של ידוען ועלייה במכירות ספריו. מאז 1987 קיים גם "פרס גונקור של הגימנסיות (ה-lycée)", שבו תלמידי תיכונים מצרפת בוחרים בזוכה מתוך רשימת ספרים שהוטל עליהם לקרוא. 

הפרס מוענק לכל סופר רק פעם אחת בחייו ומעולם לא הוענק פעמיים מלבד בפעם אחת: רומן גארי זכה ב-1956 תחת שמו, עבור ספרו "שורשי השמים" ופעם נוספת ב-1975 תחת שם העט אמיל אז'אר, עבור "כל החיים לפניו". בין הזוכים האחרים בפרס גונקור: מרסל פרוסט, סימון דה בובואר, ז'ורז' דיאמל ופטריק מודיאנו. הבחירה בפרוסט ב-1919 עוררה שערורייה זוטא, שכן פרוסט לא לחם במלחמת העולם הראשונה (בשל מחלת האסתמה ממנה סבל) וכן היה כבן 48 - הפרס בעיקרו היה מיועד ל"ספרות צעירה". 

בשנת 1997 זכה בפרס גונקור לרומן ביכורים הסופר והרופא ז'אן-כריסטוף רופין, על ספרו "החבשי" (הוא זכה גם בפרס הראשי, ב-2001). בשנת 2006 זכה בפרס הסופר היהודי-אמריקאי ג'ונתן ליטל, על ספרו נוטות החסד, המתאר בגוף ראשון את סיפורו של קצין אס אס בדיוני. בשנת 2017 זכתה לילה סלימאני על ספרה "שיר ענוג" ובשנת 2020 הרווה לה טלייה, חבר קבוצת אוליפו, על ספרו "אנומליה".

ראו גם
------

* פרס מאן בוקר
* פרס ספיר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרס גונקור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרס גונקור (בצרפתית)
* פרס גונקור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבנר שביט‏, רגע לפני שהוא הופך לסדרה הכי חמה על המסך, מהרו לקרוא את רב המכר הזה, באתר וואלה!‏, 12 במאי 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538705505171
* BnF: cb12062858p (data)
* GND: 4214152-7
* LCCN: sh85107071
* NKC: ph757453

 |
**סלמנדרת ענק דרום-סינית** (שם מדעי: *Andrias sligoi*) היא מין מסוג סלמנדרת ענק האנדמית לסין. סלמנדרה זו היא הדו-חיים הגדול ביותר בעולם כיום, אם כי היא מצויה בסכנת הכחדה חמורה ואולי אף נכחדה לחלוטין מהעולם. היא דומה מאוד לסלמנדרת ענק סינית ובעבר סווגה תחת אותו המין.

הסלמנדרה מצויה בטבע רק בגדות הרי ננלינג (Nanling Mountains) שעל גדת נהר הפנינה בגואנגשי וגואנגדונג שבדרום סין. הסלמנדרה תוארה למדע ב-1924 בידי החוקר הבלגי-בריטי ג'ורג בולנגר (George Albert Boulenger), לאחר שהוחזקה במספר גנים זואולוגים ובוטניים בהונג קונג ובהמשך גם בגן החיות של לונדון לאחר שג'ורג ברון (אנ'), המרקיז של מחוז סלייגו שבאירלנד, שעל שמו קרויה הסלמנדרה, השיג אותה.

סלמנדרה זו מגיעה לפי המדידות שנעשו לאורך 1.8 מטר ולמשקל של 25–50 ק"ג והיא טורפת שטוחה החיה בעיקר בנהרות רדודים על קרקעית חצץ, בהם היא אורבת לטרף. כשאר הסלמנדרות הענקיות היא יכולה לשהות זמן רב מתחת למים ולהאריך ימים.

הסלמנדרה נפגעה עקב ציד שלה לצורך הכנת תרופות עממיות ומזון ועקב תערובת של סלמנדרות כלאיים, המחלישות את המאגר הגנטי. הסלמנדרה נדירה מאוד וייתכן שאף נכחדה מהעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלמנדרת ענק דרום-סינית** בוויקישיתוף
**גראנד ביי** (באנגלית: **Grand Bay**, או בשם הרשמי **ברקואה** – **Berekua**, או **בריקואה** – **Berricoa**) היא בירת מחוז סנט פטריק שבדומיניקה. העיירה שוכנת בדרומו של האי והיא היישוב הגדול ביותר במחוז.

גראנד ביי, או כפי שהיא מכונה "העיר הדרומית" (South City), הבירה התרבותית של דומיניקה, היא קהילה תוססת השוכנת לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי בחלקה הדרום-מזרחי של דומיניקה. בשכנות לה, מעבר למיצר המפריד ביניהם, שוכן האי מרטיניק.

העיירה מוקפת בכמה רכסי הרים, בואה דן מדרום, פלמיסטה ממערב, מורן פלה פאיי מצפון-מערב, מורן אנגליז ומורן וואט מצפון, ורכס פאונדלנד מצפון-מזרח וממזרח. במורד המדרונות של הרכסים הללו שוכנים כפרים שונים. חלקה העיקרי של גראנד ביי מתאפיין ברחוב ארוך ומפותל הקרוי לאלי, ולאורכו מתגוררים רוב תושבי העיירה. בנוסף קיימים רחובות שבהם מתגוררת האוכלוסייה המבוגרת של העיירה. לאחר סופה טרופית שאירעה בשנת 1979 התמזגו לגראנד ביי יישובים נוספים מהסביבה.

גראנד ביי הייתה היישוב הראשון בדומינקה שהוקמו בו תחנת רדיו משל עצמו, המשדרת מאז אמצע שנות השמונים. תושבי גראנד ביי ידועים בתור אלה שמשמרים את המורשת התרבותית של דומיניקה בתחומי המחול, המוזיקה, האומנות, מלאכת היד והשפה. 

כלכלת העיירה מבוססת בעיקר על ענפי החקלאות כמו שורשים, בננות ירקות ופירות אחרים לשיווק מקומי ולייצוא. תעשיית ייצור רהיטים קטנה קיימת במקום ופועלות בו חנויות קטנות רבות. חלק מכוח העבודה מועסק בייצור מזכרות לתיירים.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריה של העיירה
* פתיחת פסטיבל בגראנד ביי, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד האוכלוסין של דומיניקה - 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 147517615
* WorldCat (עם VIAF): 147517615

 |
**ספר המעלות לדרגות ימות המשיח** (בשפת המקור: **כתאב אלמראקי אלי רתב ימות משיח**) הוא ספר מחשבה של חכם יהודי-תימני. שמו של המחבר לא נכתב בכתב היד, כמנהג חכמי תימן ולא ידוע מי מחברו..הספר כתוב בשפה הערבית, וכולל ביטויים יהודיים-ערביים.

על הספר
-------

בספר ניכרת השפעה מסוימת של רבי נתנאל בירב פיומי מחבר גן השכלים, בעיקר בסגנון הכתיבה והלשון. כמו כן, הספר הושפע מספרי פילוסופיה, מוסר ומידות גם ערביים, ובעיקר מן הספר "מבחר הפנינים" לרבי שלמה אבן גבירול. הספר מכיל עשרה שערי מידות, ביניהם שער הייחוד, שער הביטחון ושער הפרישות.

הספר פורסם לראשונה על ידי האגודה להצלת גנזי תימן, בתרגומו וביאורו של הרב יוסף קאפח, יחד עם שני חיבורים נוספים של רבני תימן - גן השכלים של ר' נתנאל בירב פיומי ושו"ת רבנו חטר בן שלמה אלד'מארי. כמו כן, הספר יצא בשתי מהדורות נוספות במכון משנת הרמב"ם. הרב קאפח תרגם את הספר מכתב יד עתיק, שלפי השערתו נכתב במאה השלישית לאלף החמישי לספירה היהודית (המאה ה-16).

ראו גם
------

* גן השכלים

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב יוסף קאפח, **ספר המעלות לדרגות ימות המשיח**, הוצאת מכון מש"ה, באתר אוצר החכמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבוא לספר המעלות לדרגות ימות המשיח, הוצאת מכון משנת הרמב"ם תשס"א
**אלכסנדר פריץ** (בגרמנית: **Alexander Fritz**‏; 15 בינואר 1857 – 22 באפריל 1932) היה עורך דין ושחמטאי גרמני.

ביוגרפיה
--------

פריץ מיעט בתחרויות עקב עבודתו המשפטית, והופעתו הראשונה בשחמט הייתה בלייפציג 1877.

פריץ חלק, יחד עם וילפריד פאולסן מקום 5–6 בתחרות פרנקפורט 1878 (ניצח: לואיס פאולסן) היא ניצחונו של פריץ מתחרות זו על וילפריד פאולסן, הגיע תשיעי בתחרות בראונשויג 1880 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום ה-13 בתחרות ויסבאדן 1880 (ניצחו: ג'וזף הנרי בלקברן, אדולף שוורץ וברטולד אינגליש), להלן ניצחונו של פריץ מתחרות זו על לואיס פאולסן.

פריץ השתתף חמש פעמים בקונגרס DSB, והגיע למקום ה-16 בתחרות נירנברג 1883 (ניצח: שמעון אברמוביץ וינוור) להלן ניצחונו המרשים של פריץ מתחרות זו על ג'יימס מייסון, על וילפריד פאולסן ועל אמיל שאלופ, הגיע למקום ה-20 בתחרות פרנקפורט 1887 (ניצח: ג'ורג' הנרי מקנזי), חלק מקום 13–14 בתחרות וורצלאב 1889 (ניצח: זיגברט טאראש), הגיע למקום ה-15 בתחרות קלן 1898 (ניצח: עמוס ברן) והגיע למקום ה-16 בתחרות דיסלדורף 1908 (ניצח: פרנק מרשל).

פריץ היה שחקן חזק של משחק עיוור ונהג לשחק משחק סימולטני עיוור מול עשרה יריבים במקביל.

על שמו קרויה הסתעפות פריץ בהגנת שני הפרשים: 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 4. רג4 פו6 4. פז5 ד5 5. ה:ד5 פד4

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר פריץ** בוויקישיתוף

* אלכסנדר פריץ, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מידע כללי

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑  ECO C57: two knights defence, Fritz, Gruber variation
**נואל ואן 'ט אנד** (בהולנדית: **Noël van 't End**; נולד ב-15 ביוני 1991) הוא ג'ודוקא הולנדי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג, אלוף העולם (2019).

קריירה
------

בנובמבר 2013, ואן 'ט אנד זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי אבו דאבי. בנובמבר 2014, הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי צ'ינגדאו לאחר שניצח בגמר את אלון ששון הישראלי. במרץ 2015 זכה במדליית הזהב השנייה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה בגראנד פרי סמסון. במאי 2015 הוא זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך באותה השנה ברבאט.

ואן 'ט אנד התחרה במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו 2016 בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג אך הודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד ללחגואסורנגין אוטגונבטאר המונגולי. באותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טביליסי כאשר ניצח בגמר את מרקוס ניימן השוודי. באליפות אירופה בשנת 2018 שנערכה בתל אביב, סיים ואן 'ט אנד במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לתאודורוס צלידיס היווני. באותה השנה הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם אוסקה היוקרתי שביפן.

באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה ואן 'ט אנד במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג והפך לג'ודוקא ההולנדי השישי מנבחרת הגברים שזוכה בתואר אלוף העולם והראשון מזה 10 שנים. הוא הגיע לאליפות כשהוא מדורג עשירי בדירוג העולמי והפתיע כאשר ניצח את כל 6 קרבותיו. את שלושת הקרבות הראשונים הוא ניצח באיפון וברבע הגמר הוא ניצח בניקוד ווזארי את אקסל קלרז'ה הצרפתי לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי. בחצי הגמר הוא ניצח באיפון את נמניה מאידוב הסרבי שוב לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי מוצלח במיוחד. בגמר ואן 'ט אנד התמודד מול שויצ'ירו מוקאי היפני וניצח בווזארי כאשר 35 שניות לסיום ביצע תרגיל בשם קוסוטו-גרי. באותה השנה הוא זכה גם בגראנד סלאם יקטרינבורג כשניצח בגמר את בקה גוויניאשווילי הגיאורגי.

באולימפיאדת טוקיו 2020, ואן 'ט אנד סיים במקום השביעי. הוא החל את דרכו בסיבוב השני בו ניצח באיפון תוך 33 שניות את פאולו פרסוגליה מסן מרינו. בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את אקסל קלרז'ה הצרפתי וברבע הגמר הפסיד למיכאל זגאנק הטורקי בזמן ניקוד זהב. הוא נשר לקרבות בית הניחומים, שם הפסיד בווזארי לכריסטיאן טוט ההונגרי והודח.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | גראנד פרי | צ'ינגדאו | הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין סין |
| 2015 | גראנד פרי | סמסון | טורקיהטורקיה טורקיה |
| 2016 | גראנד פרי | טביליסי | גאורגיהגאורגיה גאורגיה |
| 2019 | גראנד סלאם | יקטרינבורג | רוסיהרוסיה רוסיה |
| 2021 | מאסטרס | דוחה | קטארקטאר קטאר |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נואל ואן 'ט אנד** בוויקישיתוף
* נואל ואן 'ט אנד, ברשת החברתית אינסטגרם
* נואל ואן 'ט אנד, באתר olympedia.org
* נואל ואן 'ט אנד, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* נואל ואן 'ט אנד, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
איגואנת גרנד קיימן (*Cyclura lewisi*) - איגואנה הייחודית לאי.
**גראנד קיימן** (באנגלית: **Grand Cayman**, "קיימן הגדול") הוא הגדול מבין שלושת איי קיימן. שטחו 197 קמ"ר, ומתגוררים בו כ-53,000 תושבים (2010). הגדולה בערי האי היא ג'ורג' טאון, בה מתגוררים כ-20,636 תושבים (1999). צפיפות האוכלוסין באי היא 224.6 נפשות לקמ"ר.

עיקר כלכלת האי מתבססת על התיירות ועל שירותי בנקאות הניתנים לחברות חוץ. באי אתרי צלילה ודיג רבים, המושכים תיירים רבים.

גאוגרפיה
--------

האי גראנד קיימן מישורי ברובו. הנקודה הגבוה באי מגיעה לגובה של 24 מטרים מעל פני הים. באי אין מקורות מים מתוקים טבעיים, ואספקת מי השתייה של האי מתבססת על איסוף מי גשמים ועל התפלת מי ים.

תחבורה
------

באי פועל שדה התעופה הבינלאומי אוון רוברטס המשמש את הטיסות הבינלאומיות המגיעות אל האי. שדה תעופה זה משמש כמרכזה של חברת התעופה קיימן איירוויז.

השכלה
-----

באי שמונה בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים אחת ושני בתי ספר תיכוניים המנוהלים על ידי ממשלת האי. בנוסף באי חמישה בתי ספר פרטיים.

באי פועלות שלוש אוניברסיטאות: אוניברסיטת סנט מתיוס היא אוניברסיטה פרטית המלמדת רפואה; וכן פועלות שתי אוניברסיטאות ציבוריות: המכללה האוניברסיטאית של איי קיימן (University College of the Cayman Islands, ובקיצור: UCCI), והמכללה הבינלאומית של איי קיימן (International College of the Cayman Islands ובקיצור: ICCI).

האי בתרבות
----------

חלק מעלילת ספרו של ג'ון גרישם "הפירמה" (וכן עלילת הסרט שצולם על בסיס הספר) מתרחשת באי. גם עלילת סרטו של פרנק אי. פלוורז "הייבן" בכיכובו של אורלנדו בלום מתרחשת באי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גראנד קיימן** בוויקישיתוף
* ספר הנתונים של ה-CIA

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10036935

 |
**ווטר איילנד** (באנגלית: **Water Island**; "אי המים") הוא האי הרביעי בגודלו באיי הבתולה של ארצות הברית שבים הקריבי. האי נוצר עקב פעילות געשית ונמצא דרומית לאי סנט תומאס, במפרץ העיר שארלוט אמאלי.

גאוגרפיה
--------

שטח האי 1.989 קמ"ר, והוא הקטן מארבעת האיים המרכזיים של איי הבתולה. האי מהווה, מבחינה אדמיניסטרטיבית, חלק ממחוז סנט תומאס. באי מתגוררים 182 תושבים (נכון ל-2010). כלכלת האי מתבססת על התיירות. באי מספר חופי רחצה. אתר תיירות נוסף באי הוא מוצב סגארה - שנבנה במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

המתיישבים הראשונים היו אינדיאנים משבט הטיינו שהתיישבו באי במאה ה-15. 

שמו של האי "אי המים" ניתן לו על ידי המתיישבים האירופאים הראשונים בשל אגמי המים המתוקים המצויים בו. בשל אגמים אלה - הנדירים באיי האנטילים הקטנים, שימש האי בסיס לשודדי ים.

חברת איי הודו המערבית הדנית טענה לבעלות על האי בשנת 1769. במאות 18 וה-19 התגוררו באי עבדים שחורים ששוחררו. הם עבדו במטעי האי וגידלו כותנה. בשנת 1905 נמכר האי לחברה המזרח אסייתית הדנית. האי נרכש על ידי ארצות הברית בשנת 1944 על מנת להגן על בסיס הצוללות המצוי בסנט תומאס, מחשש לתקיפה גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה.

עד שנת 1950 היה האי בשליטת מחלקת ההגנה של ארצות הברית, אשר ביצע עליו ניסויים בחומרים כימיים, ובהם אייג'נט אורנג'. בשנת 1950 הועבר האי לשליטת משרד הפנים של ארצות הברית שהחכיר את האי לדיירים.
ב-12 בדצמבר 1996 עבר האי לממשלת איי הבתולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ווטר איילנד** בוויקישיתוף
* מידע באתר מרשם האוכלוסין של ארצות הברית
* מדריך למבקר באי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Water Island History - The Military History of Water Island, www.waterislandhistory.com

| טריטוריית איי הבתולה של ארצות הברית |
| --- |
| בירה | שארלוט אמאלי | דגל איי הבתולה של ארצות הברית |
| ערים | שארלוט אמאלי • כריסטיאנסטד • פרדריקסטד • קרוז ביי |
| איים | סנט קרואה • סנט ג'ון • סנט תומאס • ווטר איילנד |
| פארקים לאומיים | הפארק הלאומי איי הבתולה • המונומנט הלאומי שונית האלמוגים של איי הבתולה • המונומנט הלאומי שונית האלמוגים של האי באק • האתר ההיסטורי הלאומי כריסטאנסטד • הפארק ההיסטורי הלאומי והשמורה האקולוגית מפרץ סולט ריבר |
| גאוגרפיה • כלכלה • דמוגרפיה • היסטוריה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541625005171
* LCCN: sh88003420
* VIAF: 315162263
* WorldCat (עם VIAF): 315162263

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת ספרי פלפול מאת רבי ברוך בער לייבוביץ. אם התכוונתם לספר דרושים על התורה מאת רבי שמואל קאיידנובר, ראו שמואל קאיידנובר.
שער הספר
**ברכת שמואל** היא סדרה בת ארבעה ספרים העוסקת בפלפולים על התלמוד בבלי בשיטת בריסק שנכתב על ידי רבי ברוך בער לייבוביץ, ראש ישיבת קמניץ.

בשם הספר, "ברכת שמואל", הנציח המחבר את אביו הרב שמואל דוד. הרב ליבוביץ טיפל בעצמו בסידור חידושיו והכנתם לדפוס. בחורף תרצ"ה עסק בכתיבת חידושיו לבבא מציעא, אבל לא הגיע להשלמתם, כי בינתיים פרצה מלחמת העולם השנייה ונפטר ללא שזכה לראות את חידושיו בדפוס.

תוכן הספר
---------

הספר נחשב לקשה יחסית, מכיוון שבניגוד להסברתו של רבי ברוך בער, כתיבתו הייתה בקיצור נמרץ ובביטויים מיוחדים.

רבי ברוך בער היה דייקן בדבריו. כתב על כך חתנו רבי ראובן גרוזובסקי: "היה אצלו עיקר גדול באיזה אופן ובאיזה מילים להביע את הקושיא והתירוץ או את החקירה, ולזאת בכל פעם שחקר את אותה החקירה עצמה הייתה בעיניו כחקירה חדשה, ואם הביעה במילים אחרות או שנתווספה אצלו איזו הרגשה חדשה נחשב הדבר בעיניו כדבר חדש וחידוש הפלא."

בישיבות רבות נחשב הספר לאחד מספרי היסוד מבין ספרי האחרונים.

בתשע"ח יצא כרך נוסף מכתב ידו, "כתבי ברכת שמואל - על מסכת שבת", שנערך על ידי נכדו, הרב עוזיאל ליבוביץ.

ספרי עזר
--------

נכדי המחבר הוציאו את "חידושי ושיעורי רבי ברוך בער", שיעוריו של רבי ברוך בער כפי שנרשמו על ידי תלמידיו. הספר נועד בעיקר להסביר את שיעוריו של רבי ברוך בער כפי שנרשמו על ידו ב"ברכת שמואל".

קישורים חיצוניים
----------------

* ברוך בער לייבוביץ, **ברכת שמואל על יבמות קידושין ובבא קמא**, ה'תשל"ב, באתר היברובוקס
* ברוך בער לייבוביץ, **ברכת שמואל על בבא מציעא**, ה'תשי"ד, באתר היברובוקס
* ברוך בער לייבוביץ, **ברכת שמואל על גיטין ונדרים**, ה'תשי"ז, באתר היברובוקס
* ברוך בער לייבוביץ, **ברכת שמואל על בבא בתרא וכתובות**, ה'תשל"ב, באתר היברובוקס
* "ברכת שמואל" המבואר, טקסט הספר ברכת שמואל עם ביאורים והוספות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ר' חיים שלום לייבוביץ, בהקדמה לברכת שמואל על בבא מציעא.
2. ↑  הקדמה לברכת שמואל על מסכת בבא מציעא.
3. ↑  הקדמת הספר חו"ש רבי ברוך בער.