recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'לאל א-דין עבד א-רחמן בן אבו בכר בן מחמד אלח'דירי א-סוּיוּטי** (שם מלא בערבית: **جلال الدين عبد الرحمن بن أبي بكر بن محمد الخضيري السيوطي**) חי בין השנים 1445–1505 לספירה.

היה איש דת מצרי, מורה ומומחה בתחום ההלכה והמשפטים, ואחד מהסופרים הבולטים בתקופתו, אשר הקדיש את כתביו לתאולוגיה והלכה אסלאמית. מזוהה עם האסכולה השאפעית, ונחשב לאחד מפוסקי ההלכה המכובדים ביותר באסכולה השאפעית בפרט, ובאסלאם בכלל.

חייו
----

א-סויוטי נולד ב-3 באוקטובר 1445 בקהיר. אמו הייתה ממוצא צ'רקסי, ואילו אביו ממוצא פרסי, בעוד שעל פי א-סויוטי בעצמו, הוא למעשה נצר לשושלת מבגדאד. משפחתו היגרה לאסיוט שבמצרים הממלוכית, ולכן הוא זכה לשם "אסויוטי". אביו, אשר למד ולימד הלכה אסלאמית על פי האסכולה השאפעית, נפטר כשג'לאל א-דין היה בגיל חמש.

ג'לאל א-דין התמחה בהלכה האסלאמית, בעיקר באסכולה החנפית ובאסכולה השאפעית. הוא התמחה גם בחדית', פרשנות הקוראן, תאולוגיה, היסטוריה, רטוריקה, פילוסופיה, פילולוגיה, אריתמטיקה, וברפואה.

בגיל 18 החל ללמד הלכה אסלאמית על פי האסכולה השאפעית, באותו מסגד שבו אביו נהג ללמד. בד בבד הצטרף א-סויוטי למסדר הסופי השאד'לי (בערבית: الطريقة الشاذلية).

במהלך חייו זכה ג'לאל א-דין א-סויוטי לתואר הנכסף "מוג'דד" (בערבית: مجدد) אשר משמעותו: "המחדש", והכוונה בזה היא לאדם אשר מחיה מחדש את הדת.

א-סויוטי מת ב-18 באוקטובר 1505.

כתביו
-----

ג'לאל א-דין א-סויוטי כתב על נושאים רבים. את דבריו הוא העלה על כתב על פני כ-900 יצירות.

את יצירתו הראשונה הוא כתב בהיותו בן 17.

אבן עמאד אמר עליו: "רוב יצירותיו נעשו מפורסמות כבר בתקופת חייו. יכולתו לכתוב הייתה פנומנלית".

אחד מתלמידו אמר "הייתי פעם עם השייח' א-סויוטי, והוא השלים באותו יום שלושה כרכים".

בנוסף ליצירותיו בנושא הדת, כתב א-סויוטי גם בנושא הרפואה. כמו אבן אל-ג'ווזי, גם כתביו הרפואיים של א-סויוטי מבוססים כמעט לחלוטין על מסורות של הנביא מוחמד.

בין יצירותיו המפורסמות ביותר ניתן למצוא את:

* תפסיר אלג'לאליין ( تفسير الجلالين), אשר נחשב לאחת מפרשנויות הקוראן המקובלות ביותר בקרב המוסלמים.
* א-טיב א-נבווי (الطب النبوي), אשר בנוי כלקסיקון רפואי.
* אלג'אמע אלכביר ( الجامع الكبير)
* אלג'אמע אלסע'יר (الجامع الصغير)
* דר אלמנת'ור ( درالمنثور)
* תדריב א-ראווי (تدريب الراوي)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'לאל א-דין א-סויוטי** בוויקישיתוף
* ג'לאל א-דין א-סויוטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ג'לאל אלדין אלסיוטי (1445-1505), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Spevack, Aaron, **The archetypal Sunnī scholar : law, theology, and mysticism in the synthesis of al-Bājūrī**, Albany, New York: SUNY Press, 2014
2. ↑  **The Encyclopaedia of Islam.**, Leiden: Brill, New edition, 1960-2009
3. ↑  **Medieval Islamic civilization : an encyclopedia**, New York: Routledge, 2006
4. ↑  **Encyclopedia of the history of Arabic science**, London: Routledge, (2000 printing)
5. ↑  **Encyclopedia of Arabic literature**, London: Routledge, 1998
6. ↑  **The Qurʼan : an encyclopedia**, London: Routledge, 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007256831905171
* BnF: cb119257968 (data)
* CiNii: DA00609454
* GND: 118757954
* ICCU: MILV182940
* ISNI: 0000 0001 2143 157X
* LCCN: n80081636
* NTA: 073196533
* SELIBR: 199130
* SUDOC: 027152278
* TDVİA: suyuti
* Trove: 1139018
* VcBA: 495/30619
* VIAF: 90051632
* WorldCat: lccn-n80081636

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בערך זה עוסק באפיפיור שנפטר בשנת 946. אם התכוונתם לאדם אחר בעל שם דומה, ראו אגאפטוס.

**האפיפיור אגפטוס השני** (בלטינית: **Agapetus II**; מת ב-8 בנובמבר 955) היה האפיפיור מ-10 במאי 946 עד מותו.

ביוגרפיה
--------

אגפיטו נולד ברומא למשפחת אצולה רומאית, אביו היה רומאי (צאצא של הקונסול אניקיוס בסיליוס) ואמו הייתה יוונית. אגפטוס נבחר לאפיפיור ב-10 במאי 946, לאחר מותו של האפיפיור מרינוס השני. באותה העת קיומה של רפובליקה עצמאית של רומא, הנשלטת על ידי אלבריק השני מספולטו, בנה של מרוזיה ו"הנסיך והסנטור של הרומאים", מנעה מאגפטוס מלהפעיל כוח זמני או חילוני ברומא ובמדינת האפיפיור, והוא היה מוגבל במידה רבה לניהול ענייני הכנסייה הפנימית. אפילו הזמנתו של אגפטוס לאוטו הראשון להתערב בעניינים האיטלקיים ב-951 נעשתה בהנחייתו של אלבריק, שחשש יותר ויותר נוכח כוחו הגובר של ברנגריוס. עם זאת, כאשר שליחי אוטו, הבישופים של מיינץ וכור, נשלחו על ידי האפיפיור לדון בקבלה של אוטו ברומא ושאלות אחרות יותר חשובות, הם נדחו על ידי אלבריק.

במהלך המחלוקת על משרת הארכיבישוף של ריימס בין איג מוורמנדואה לבין ארטולד מריימס בשנת 948, תמך אגפטוס ברטולד שנתמך גם על ידי לואי הרביעי, מלך צרפת. בשנת 949 כינס אגפטוס סינוד, שבמהלכו גינה את איג ואת אביו ארבר השני, רוזן ורמנדואה. בסביבות 948, אגפטוס, העניק לארכיבישוף של המבורג את הזכות לקידוש הבישופים בדנמרק ובמדינות אחרות בצפון אירופה במקום האפיפיור. האפיפיור התבקש כנראה גם על ידי המלך פרוד השישי מיוטלנד לשלוח מיסיונרים לממלכתו. אגפטוס התבקש להתערב גם בסכסוך בין הרולד, הארכיבישוף של זלצבורג וגרהרד, הבישוף של לוריאקום, ששתיהן טענו בתואר המטרופוליטני של כל פאנוניה, והוא הצליח לבסוף לפשר ביניהם.

ב-8 בנובמבר 955 מת אגפטוס ברומא, ולאחר מותו מונה אוקטביאנוס, בנו של אלבריק השני, לאפיפיור בשם יוחנן השנים עשר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגפטוס השני** בוויקישיתוף
* אגפטוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מרינוס השני** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**יוחנן השנים עשר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397568305171
* GND: 100935540
* ISNI: 0000 0000 1315 7905
* LCCN: nb2007019927
* NKC: kup19980000000597
* VcBA: 495/45978
* VIAF: 311313754
* WorldCat (עם VIAF): 311313754

 |
**המלאך הכחול** (באנגלית: **The Blue Angel**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1959 בבימויו של אדוארד דמיטריק, עם קורט יורגנס, מיי בריט ותיאודור ביקל בתפקידים הראשיים.

זה רימייק לסרטו של יוזף פון שטרנברג, "המלאך הכחול" (1930) בו כיכבו מרלן דיטריך ואמיל יאנינגס המבוסס על הרומן של היינריך מאן, "פרופסור אונרט".

התפקידים הראשיים הוצעו למרילין מונרו וספנסר טרייסי אבל הם דחו אותם.

מיי בריט שרה בסרט שני שירים:

* "לולה-לולה" שחובר עבור הסרט הזה.
* "להתאהב שוב" אותו שרה מרלן דיטריך בסרט בגרמנית ואחר כך באנגלית והיה אחד השירים המפורסמים והמזוהים איתה.

העלילה בסרט מתרחשת ב-1956 בעיירה לנצבורג (שם פיקטיבי) בגרמניה. הצילומים בגרמניה נערכו בעיירה רוטנבורג על הטאובר.

תקציר העלילה
------------

גרמניה, 1956, פרופסור עמנואל ראט (קורט יורגנס) הוא מורה לביולוגיה בבית הספר התיכון בלנצברג. הוא רווק בן 50 שסדר יומו קבוע כשעון ולפי צאתו מביתו מכוונים האזרחים את שעוניהם.

יום אחד הוא מגלה אצל תלמיד אחד תמונות של בחורה צעירה לובשת בגד חושפני בתנוחה אירוטית. מתברר לו שזו זמרת בשם לולה (מיי בריט) שמופיעה במועדון הלילה "המלאך הכחול" ששם מגישים כוסות בירה גם לקטינים.

הוא מגיע למקום כדי "לתפוס" את תלמידיו וצופה בהופעה של לולה ששרה "לולה-לולה חיה בשביל האהבה". היא מעוררת בו רגש חבוי ולאחר ההופעה הוא נפגש איתה בחדרה ואף מבריח מבקר שיכור שמטריד אותה. באותה פגישה הוא מתוודע למנהל הלהקה, קליפרט (תיאודור ביקל).

הוא ממשיך לללכת למועדון ולהיפגש עם לולה ונשבה בקסמיה. הוא מציע לה נישואים אבל היא מזהירה אותו שאהבה אצלה זה משהו זמני אבל הוא מתעלם מהאזהרה.

תלמידיו צוחקים עליו ומציירים על הלוח ציורים מבזים שלו ושל לולה. מנהל בית הספר (ג'ון באנר) מבקש ממנו להפסיק להתראות עם לולה אבל הוא מחליט להתפטר ולשאת אותה לאישה.

לולה עוזבת לפי דרישתו את הלהקה שנודדת בערי גרמניה אבל ראט לא מצליח למצוא עבודה. מפקח בתי הספר התיכוניים (לודוויג סטוסל) דוחה אותו. מצבם הכלכלי מידרדר עד שקליפרט מגיע ומשכנע את ראט להרשות לאשתו לחזור ללהקה וההוא מסכים מחוסר ברירה. ראט מקבל תפקיד - למכור תמונות חושפניות של אשתו.

לבסוף הלהקה חוזרת ללנצבורג. ליצן הלהקה מת וקליפרט משכנע/כופה על ראט להחליף אותו. באותו זמן מחדשת לולה יחסים עם המאהב הצעיר שלה, רולף (פבריציו מיוני). ראט מתחפש לליצן וקליפרט מדגים עליו דברים מצחיקים כמו שבירת ביצים על קרקפתו. הקהל צוחק וראט המיוסר מבחין בקהל בלולה מתגפפת עם מריו. הוא משמיע קול זעקה, רודף אחרי לולה לחדרה ומנסה לחנוק אותה. מריו משחרר אותה ומנהל בית הספר שנכח בהופעה לוקח אותו משם כשברגע שומעים את לולה שרה "להתאהב שוב".

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| קורט יורגנס | עמנואל ראט | מורה |
| מיי בריט | לולה | זמרת קברט |
| תיאודור ביקל | קליפרט | מנהל להקה |
| ג'ון באנר |  | מנהל בית ספר |
| פבריציו מיוני | רולף | מאהב של לולה |
| לודוויג סטוסל | ד"ר היינה | מפקח בתי ספר תיכוניים |

קישורים חיצוניים
----------------

* "המלאך הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המלאך הכחול", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המלאך הכחול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "המלאך הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* המלאך הכחול 1959, באתר TCM
* מיי בריט שרה "לולה-לולה", באתר יוטיוב
* מיי בריט שרה "להתאהב שוב", באתר יוטיוב
**מאט ג'נינג** (באנגלית: **Matt Janning**; נולד ב-22 ביוני 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלעי.

ג'נינג שיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת נורת'איסטרן הוא סיים את שנותיו במכללה עם 1,836 נקודות, שבאותו זמן היה שיא הנקודות לשחקן במכללה. הוא לא נבחר בדראפט 2010. ולאחר מכן שיחק בליגות הקיץ של בוסטון סלטיקס ושל פיניקס. באוגוסט הוא חתם על חוזה רב שנתי אצל פיניקס סאנס אולם בנובמבר החוזה שלא הותר, ללא ששיחק משחק אחד ב-NBA. בשנת 2010–2011 שיחק בקבוצות מליגת הפיתוח של ה-NBA. הוא עלה לגמר עם ריו גראנדה ואלי וייפרס אך הפסיד במשחק הגמר.

ב-2011 חתם בקבוצת Junior Libertas Pallacanestro ששיחקה בליגה האיטלקית הראשונה. את עונתו הראשונה בליגה האיטלקית סיים עם
ממצוע של 12.6 נקודות, 3.6 כדורים חוזרים ו־1.7 אסיסטים. באוגוסט 2012, חתם במונטפסקי סיינה איתה זכה באליפות וגביע בשנת 2013. באוגוסט 2013 חתם בציבונה זאגרב אולם בגלל בעיות כלכליות של הקבוצה הוא שוחרר בדצמבר אותה שנה. לאחר השחרור הוא חתם מחדש בסיינה שם סיים את העונה.

לקראת עונת 2014/15 הוא חתם על חוזה לשנתיים באנאדולו אפס הוא זכה עם הקבוצה בגביע ובתום העונה הראשונה של חוזהו, ניסה להגיע שוב ל-NBA אך לבסוף חתם בהפועל ירושלים באוקטובר 2015. בפברואר 2016 שוחרר מהפועל ירושלים וכעבור יומיים חתם על חוזה לשנה וחצי בלוקומוטיב קובאן.

בספטמבר 2017 חתם על חוזה לחודשיים עם סאסקי בסקוניה על מנת להחליף את ג'ורדן מקריי בליגה הספרדית וביורוליג. בנובמבר העריך את חוזהו עד לסוף השנה ולאחר מכן המשיך להאריך את חוזהו כל שנה. ביולי 2020, הודיע בסקוניה כי ג'נינג שוחרר מהקבוצה. בדצמבר 2020 הוא חתם בבאסקט מנרסה על לתום העונה וביוני 2021 חתם בקבוצת קווסאקי בראב ת'ונדר (Kawasaki Brave Thunders) מהליגה השנייה ביפן.

נבחרת לאומית
------------

בספטמבר 2018, ג'נינג קיבל דרכון גאורגי ושיחק עם נבחרת גאורגיה בטורניר מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019. את משחקו הראשון שיחק עוד באותו החודש בניצחון נגד נבחרת ישראל 85–80. במשחק קלע 15 נקודות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאט ג'נינג** בוויקישיתוף
* מאט ג'נינג, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה על החתימה של ג'נינג באנאדולו אפס
2. ↑  כתבה ב־euroleague.net על הארכת חוזהו של ג'נינג בבסקוניה
3. ↑  ההודעה על שחרורו של ג'נינג מבסקוניה
4. ↑  משחק ישראל-גאורגיה במוקדמות גביע העולם 2019 באתר פיב"א
**אדאודטוס הראשון** או **דאודטוס הראשון** (בלטינית: **Adeodatus I** או **Deodatus I**; מת ב-8 בנובמבר 618) כיהן כאפיפיור מ-13 בנובמבר 615 ועד מותו. הכומר הראשון שנבחר לתפקיד מאז יוחנן השני. לימים הוכרז כקדוש נוצרי. אדאודטוס היה הראשון שחתם את הצווים שהוציא בבולה (חותמת אפיפיורית) ומאז נקראו הצווים בשם "בולות אפיפיוריות)".

חייו
----

אדאודטוס נולד ברומא שבאותה עת הייתה חלק מהאימפריה הביזנטית בתאריך לא ידוע, והיה בנו של תת-דיאקון. בלידתו נקרא בשם דאוסדדיט.

אדאודטוס החל לכהן כאפיפיור ב-19 באוקטובר 615.

אדאודטוס כיהן ככומר 40 שנים בטרם נבחר (מאז שנת 575), והיה הכומר הראשון שנבחר לתפקיד אפיפיור מאז בחירתו של יוחנן השני בשנת 533, ובעת כהונתו התנגד לנוהגו של קודמו, בוניפקיוס הרביעי, למנות נזירים לתפקידי אדמיניסטרציה בכנסייה, והעדיף למנות כמרים.

לפי המסורת, אדאודטוס היה הראשון שחתם את הצווים שהוציא בבולה (חותמת אפיפיורית) ומאז נקראו הצווים בשם "בולות אפיפיוריות)". בולה אחת מתקופת שלטונו נשמרה, כשעל צד אחד מוטבע רועה בין כבשיו עם האותיות אלפא ואומגה מתחת, ובצד השני הכיתוב Deusdedit Papæ.

אדאודטוס מת ב-8 בנובמבר 618 ולימים הוכרז כקדוש נוצרי. יום חגו הוא ב-8 בנובמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדאודטוס הראשון** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* אדאודטוס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 100939902
* ISNI: 0000 0000 5702 424X
* NKC: kup19980000021177
* VIAF: 84483276
* WorldCat: viaf-84483276

 |
**אדגר** (באנגלית: **Edgar**, בגאלית סקוטית: **אטגר מק מאל קולים** - **Étgar mac Maíl Choluim** באיות עתיק, **Eagar mac Mhaoil Chaluim** באיות מודרני, כלומר "אדגר בנו של מלקולם";‏ 1074 לערך - 8 בינואר 1107) היה מלך סקוטלנד בין השנים 1097 ועד מותו.

קורות חיים
----------

אדגר היה בנם של מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד ושל מרגרט מווסקס (לימים הוקדשה וכונתה "מרגרט הקדושה").

בעקבות הירצחו של אחיו למחצה דאנקן השני בשלהי שנת 1094 טען אדגר לכס המלכות של סקוטלנד בראשית 1095. דאנקן השני נרצח על ידי מאל פטייר, תומך של טענת דודו דונלד השלישי לכתר. אדמונד, אחיו הבכור של אדגר תמך דווקא בטענת דונלד השלישי לכתר - ככל הנראה בתמורה להכרתו כיורשו (מאחר שלדונלד לא היו צאצאים שיירשו אותו).

בטענת אדגר לכתר תמך מלך אנגליה ויליאם השני, אולם בשל מרד רוברט דה מוובריי בוויליאם, רוזן נורת'מבריה, לא יכל ויליאם לשלוח כוחות שיסייעו לאדגר (ככל הנראה רוברט פתח במרד על מנת לסייע לדונלד השלישי).

ויליאם ניהל מסע צבאי בצפונה של ממלכת אנגליה בשנת 1095, מסע שסייע לאדגר להשתלט על לותי'אן. אחיו האחרים של אדגר תמכו בתביעתו לכתר (בהם היה אלכסנדר - לימים המלך אלכסנדר הראשון, ודייוויד - לימים המלך דייוויד הראשון). בשנת 1096 שהה ויליאם השני בנורמנדי, ורק בשנת 1097 שב לאנגליה וסייע לאדגר בכוחות צבאיים שאפשרו לו להביס את דונלד ואת אדמונד.

ישנם היסטוריונים הסבורים שבתמורה לסיוע הפך אדגר לווסאל של ויליאם השני, אולם אחרים סותרים טענה זו בעובדה שבעת שאדגר שהה בחצר הכתר האנגלי (כך, למשל, ב-29 במאי 1099 נכח אדגר בטקס החנוכה של אולם וסטמינסטר) שילם לו ויליאם השני את מחייתו (40 או 60 שילינגים ליום). לאחר מותו של ויליאם השני לא שב אדגר לבקר בארמון המלוכה האנגלי.

לאחר תבוסתם של דונלד ואדמונד, התבסס שלטונו של אדגר. לא ידועים פרטים רבים על תקופת מלכותו, למעט העובדה שנתן גמל או פיל במתנה למלך אירלנד.

בשנת 1098 חתם אדגר על הסכם עם מאגנוס השלישי, מלך נורווגיה, וקבע את הגבול בין סקוטלנד ונורווגיה (אדגר הכיר בטענת נורווגיה לשליטה באיים ההברידיים ובקינטייר). באותה שנה ייסד אדגר מנזר בקולדינגהאם.

אדגר נפטר באדינבורו ב-8 בינואר 1107 ונקבר במנזר דנפרמליין. אדגר לא נישא, ובטרם מותו לא היו לו צאצאים, ולכן הכיר באחיו, אלכסנדר, כיורשו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדגר, מלך סקוטלנד** בוויקישיתוף
* אדגר, מלך סקוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מלכי סקוטלנדבית אלפין ← **בית דאנקלד** ← בית מוריי ← **בית דאנקלד** ← בית באליול |
| --- |
| דאנקן הראשון | מלקולם השלישי | דונלד השלישי | דאנקן השני | דונלד השלישי | אדגר |
| 1034–1040 | 1058–1093 | 1093–1094 | 1094–1094 | 1094–1097 | 1097–1107 |
| אלכסנדר הראשון | דייוויד הראשון | מלקולם הרביעי | ויליאם הראשון | אלכסנדר השני | אלכסנדר השלישי |
| 1107–1124 | 1124–1153 | 1153–1165 | 1165–1214 | 1214–1249 | 1249–1286 |
**הרפובליקה של מרילנד** (ידועה גם כ"המדינה העצמאית של מרילנד") הייתה מדינת אפרו-אמריקאים קטנה באפריקה שהתקיימה מ-1854 עד 1857 ואז אוחדה עם המדינה שהיא כיום ליבריה.

היסטוריה
--------

בדצמבר 1831 הקציב בית הנבחרים של מדינת מרילנד כ-10,000 דולרים במשך 26 שנים על מנת להעביר שחורים חופשיים ועבדים לשעבר מארצות הברית לאפריקה, ליישום מטרה זו נבחרה חברת ההתיישבות של מדינת מרילנד.

### ההתיישבות של כף פלמס

תצריב של כף פלמס, בערך 1853
המיסיון של כף פלמס, בערך 1840
במקור הייתה תנועת ההתיישבות של מרילנד סניף של תנועת ההתיישבות האמריקנית שייסדה את ליבריה ב-1822. תנועת ההתיישבות של מרילנד החליטה להקים בעצמה התיישבות חדשה שתוכל לקלוט את המהגרים מתחומה. האזור הראשון שיושב היה כף פלמס (הנקודה הדרום מערבית ביותר בחציה הצפוני של אפריקה), ב-1834, שהייתה מעט דרומית משאר ליבריה. הכף הוא חצי אי קטן וסלעי המחובר ליבשת במצר חולי. מערבית לכף וצמוד אליו נשפך הנהר הופמן (Hoffman) לים. 21 קילומטרים מזרחית לכף נשפך הנהר קוולה (Cavalla), המהווה את הגבול בין ליבריה לחוף השנהב, לאוקיינוס האטלנטי. הכף מסמן את הגבול המערבי של מפרץ גינאה, על פי ההגדרה של הארגון הבינלאומי להידרולוגיה (IHO ראשי תיבות של International Hydrographic Organisation).

מרבית המתיישבים היו עבדים אפרו-אמריקאים משוחררים ואפרו-אמריקאים שנולדו חופשיים בעיקר ממדינת מרילנד. המושבה נקראה מרילנד באפריקה (וגם "מרילנד בליבריה") ב-12 בפברואר 1834.

### ג'ון בראון רוסוורם

ג'ון בראון רוסוורם, המושל השחור הראשון של מרילנד באפריקה מ-1836 עד 1851.
ב-1836 המושבה מינתה את המושל השחור הראשון, ג'ון בראון רוסוורם (John Brown Russwurm)‏ (1851-1799), שנותר מושל עד מותו. רוסוורם עודד הגירה של אפרו-אמריקאים למרילנד ותמך בחקלאות ובסחר. הוא החל את הקריירה שלו כמזכיר המושבות של תנועת ההתיישבות האמריקנית בין 1830 ל-1834. הוא עבד גם כעורך העיתון "ליבריה הרלד" ("Liberia Herald"), אם כי התפטר ממשרה זו ב-1835 במחאה על מדיניות ההתיישבות האמריקנית.

ב-1838 התאחדו ההתיישבויות האמריקנית-אפריקנית האחרות על החוף המערבי של אפריקה ויצרו את חבר המדינות של ליבריה, שהכריזה על עצמאותה ב-1847. עם זאת, המושבה מרילנד בליבריה נותרה עצמאית, שכן חברת ההתיישבות של מדינת מרילנד רצתה לשמור על מונופול המסחר באזור. ב-2 בפברואר 1841 הוענק למושבה מעמד של מדינה והיא הפכה למדינת מרילנד. ב-1847 הדפיסה חברת ההתיישבות של מדינת מרילנד את "החוקה והחוקים של מרילנד בליבריה", המבוססת על חוקת ארצות הברית.

### הצהרת העצמאות והסיפוח על ידי ליבריה

ב-29 במאי 1854 הכריזה מדינת מרילנד על עצמאותה כ"מרילנד בליבריה" (וגם כרפובליקה של מרילנד), כשהעיירה הרפר נבחרה כבירה. המדינה השתרעה לאורך החוף בין העיירה גרנד קס (Grand Cess) ונהר סן פדרו (San Pedro). אך המדינה החדשה שרדה שלוש שנים בלבד כמדינה עצמאית.

זמן קצר אחר כך תקפו לוחמים מהשבטים המקומיים של הקרו והגרבו את מדינת מרילנד כגמול על הפגיעה בסחר בעבדים. כיוון שלא הייתה מסוגלת להגן על עצמה פנתה מרילנד לליבריה, שכנתה החזקה יותר, בבקשת עזרה. נשיא ליבריה ג'וזף ג'נקינס רוברטס שלח סיוע צבאי, והברית של הכוחות של מרילנד והמיליצה הליברית הדפו בהצלחה את בני השבטים המקומיים. עם זאת היה ברור כי הרפובליקה של מרילנד לא תוכל לשרוד כמדינה עצמאית, ב-18 במרץ 1857 סופחה מרילנד לליבריה והפכה למחוז מרילנד.

ראו גם
------

* היסטוריה של ליבריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרפובליקה של מרילנד** בוויקישיתוף
**ברנרד דאבורדייא** (בצרפתית: **Bernard Dubourdieu**; ‏28 באפריל 1773 – 13 במרץ 1811) היה אדמירל צרפתי שהוביל את הכוחות הצרפתיים-ונציאניים בקרב באי ליסה ב-1811, שבמהלכו הוא מצא את מותו.

ביוגרפיה
--------

דאבורדייא החל את דרכו בגיל 16 על ספינת סחר. בשנת 1792 הצטרף דאבורדייא לצי ועלה במהירות בסולם הדרגות לסמל. הוא התגלה כבעל תושייה ויוזמה כאשר פיקד על הספינה האנטרפרנן (Entreprenant). הוא הועבר לפריגטה טופז (Topaze) ובשנה שלאחר מכן הוא פיקד על בלאטאוצ' ט.ר. משייטת של ו.י.ל..

דאבורדייא נלכד בטולון על ידי ספינה הבריטית והועבר לגיברלטר, משם דאבורדייא הצליח לנוס על נפשו ללוריאנט. בעקבות המהלך הועלה בדרגה סגן של ואיסאיא enseigne de vaisseau, דאבורדייא הפליג על ספינת הקורבטה גאיאט (Gaieté). הספינה נלכדה ודאבורדייא נכלא בבית סוהר עד שנת 1799.

דאבורדייאנלכד בפעם השלישית באלכסנדריה בשנת 1800, הוא קודם לסגן של ואיסאיא de vaisseau. בשנת 1805 הועלה לדרגת סרן של פריגטה. ב-1807, במהלך פיקודו על הפריגטה Pénélope, לכד 13 אוניות סוחר – משא בריטיות. ב-27 בפברואר 1809, ביחד עם הפריגטה פאולין Pauline, לכד את אוניית הוד מלכותו פרוסארפין (HMS Proserpine) אשר הייתה במשימה להטיל מצור על טאולון.

ב-23 באוקטובר 1810 פשט דאבורדייא על האי ליסה ולכד 6 אניות בריטיות בנמל. משימתו של דאבורדייא הייתה לכבוש את האי ולהקים שם בסיס. דאבורדייא הועלה לדרגת אדמירל ויצא להפלגה עם שש פריגטות לקרב ליסה, שבמהלכו הביסו הבריטים את הצי הצרפתי ודאבורדייא נהרג בגיל 38.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנאר דאבורדייא** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb10546390x (data)
* ISNI: 0000 0001 0755 9075
* The Léonore id LH//815/77 is not valid.
* VIAF: 160189744
* WorldCat: viaf-160189744

 |
**ג'יי סילבריה** (באנגלית: **Jay B. Silveria**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

סילבריה סיים ב-1985 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. עבר קורס טיס בבסיס ויליאמס באריזונה והוכשר כטייס קרב. 

שירת כמדריך טיסה של מטוסי T-37. עבר הכשרה בטייס F-15E ושירת כמדריך טיסה בטייסת 334. בשנים 1995–1995 הוצב באנגליה כטייס F-15E בכנף 48. בתפקידו הבא שירת כעוזרו של מפקד כוחות נאט"ו ומפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר חזר לאנגליה ושירת בטייסת הקרב 492 ובכנף 48. 

ביוני 2005 קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד מרכז מבצעי האוויר והחלל בבסיס רמשטיין שבגרמניה. בינואר 2006 מונה לסגן מפקד כנף 48. ביולי 2007 מונה לעוזר מפקד פיקוד אירופה. באוגוסט 2008 מונה למפקד כנף 48. 

ביולי 2010 מונה למפקח הכללי של חיל האוויר וקודם לדרגת בריגדיר גנרל. באפריל 2013 מונה לסגן מפקד חיל האוויר ה-14 הפועל במסגרת פיקוד החלל של חיל האוויר. 

בפברואר 2014 מונה למפקד מרכז הלוחמה של חיל האוויר ובתפקיד זה קודם לדרגת מייג'ור גנרל. באפריל 2016 מונה לסגן מפקד פיקוד כוחות האוויר של פיקוד המרכז. 

באוגוסט 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. הוא פרש מהשירות בספטמבר 2020.

במהלך שירותו צבר סילבריה למעלה מ-3,900 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15 איגל, F-15E, ‏F-35 לייטנינג II ומסוקי סיקורסקי HH-60.

סילבריה בעל תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת סירקיוז, בוגר המכללה הלאומית למלחמה של חיל האוויר, בוגר קורס בכירים באוניברסיטת הרווארד וקורס נשיאי מוסדות חינוך בהרווארד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יי סילבריה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר אקדמיית חיל האוויר
תותח סביבול במצודת קריסברוק באי וייט.
**תותח סביבול** (באנגלית: **swivel gun**) הוא תותח קטן שהוצב על חצובה מזלגית סובבת על ציר, אשר איפשרה לצודד אותו בקשת רחבה. אין לבלבל בינו לבין תותחי ציר (pivot gun), שהיו כלי נשק גדולים פי כמה ונשענו על ציר סיבוב אופקי. תותח הסביבול נקרא לפנים גם בשם "פטררו" או "פדררו" (peterero, paterero, pedereo), מן pedrero, "אבן" בספרדית, שהייתה תחמושתם של התותחים הראשונים.

צורת המבנה
----------

תותחי סביבול היו קטני-מידות. אורך הקנה שלהם לא עלה בדרך כלל על 1 מטר וקוטר קדח הקנה (קליבר) היה עד 3.5 ס"מ (¼1 אינץ'). הם יכלו לירות כמה סוגי תחמושת. בדרך כלל השתמשו בהם לירי קלעי אשכול (grapeshot) וסוגים דומים של קלעים קטני-קוטר, אך גם לירי קלעים כדוריים קטנים (round shot). רוב תותחי הסביבול נטענו מן הלוע. הם כוונו אל המטרה באמצעות ידית עץ שחוברה אל המכנס (breech).

תותחי סביבול בעלי טעינת מכנס יוצרו כבר במאה ה-16, והם נמנים עם כלי הנשק הראשונים מסוג זה. לתותחי הסביבול נטעני המכנס היה מכנס שצורתו כשל קנקן בירה, אותו היו טוענים באבק שרפה ובקלע, והתותחן היה אוחז בידית המכנס ומחבר אותו אל אחורי התותח כשפתחו פונה קדימה. ניתן היה להשיג קצב אש גבוה למדי לזמן קצר אם הוכנו ונטענו מראש כמה מכנסים.

שימושים
-------

תותח סביבול על סיפון הסקונר האמריקני "לינקס"
תותחי סביבול שימשו בעיקר באוניות מפרשים כנשק נגד אדם. לא היה בכוחם להטביע כלי שיט בשל הקליבר והטווח הקטנים, אך הם יכלו לגרום פגיעות חמורות ביותר לכל מי שנקלע לקו האש שלהם. בשל גודלם הקטן יחסית קל היה לטלטל אותם ממקום אחד למשנהו על סיפון האונייה, דבר שהיה קשה פי כמה עם סוגי התותחים האחרים. על פי רוב הם הוצבו על מעקות הסיפון העליון או בדוכניות הלחימה במרומי התרנים, ושימשו להגנה מפני פושטים על הסיפון ולקטילת מלחי האויב כשהאוניות נצמדו או היו קרובות זו לזו.

בשל ממדיהם הקטנים התאימו תותחי הסביבול למגוון רחב של כלי שיט, ובהם כאלו שהיו קטנים מכדי שיחומשו בתותחים הגדולים יותר, והשימוש בהם התרחב גם ליבשה. הם היו כלי נשק נפוץ במצודות בצפון אמריקה במאה ה-18, ולואיס וקלארק נטלו עימם תותח אחד שכזה במסעם המפורסם אל לב יבשת אמריקה ב-1804. לתותחי סביבול היו שימושים גם בעתות שלום, כמו איתות בירי, ירי מטחי כבוד, ציד לווייתנים (אז הוצבו בחרטום הספינה וירו צלצלים) וציד עופות מים מתוך דוגיות.

תותחי סביבול היו נפוצים ביותר בממלכות ובקיסרויות של אסיה, אליהן הגיעו מאירופה, ובמיוחד בסין ובקוריאה. הסינים ייצרו תותחי סביבול יצוקים כבר ב-1520, והקוריאנים עשו זאת לראשונה בסביבות 1560. במהלך הפלישות היפניות לקוריאה (1598-1592) השתמשו אוניות הצי הקוריאני בהצלחה בתותחי סביבול ובתותחים גדולים יותר כדי להדוף את צי הפלישה היפני.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **תותח סביבול** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תותחי סביבול** |

* "Swivel Guns and Swivel Gun Harpoons" in: whalecraft.net.
* "Artillery Piece" in: Discovering Lewis & Clark.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chase, Kenneth. *Firearms: A Global History to 1700.* Cambridge University Press, 2003. p. 143.
2. ↑  Haynes, Michael. *Lewis & Clark Tailor Made, Trail Worn: Army Life, Clothing & Weapons of the Corps of Discovery.* Farcountry Press, 2003. p. 263.
3. ↑  Chase, Kenneth. *Firearms: A Global History to 1700.* Cambridge University Press, 2003. pp. 174-175.
**הרפובליקה של לוקה** (באיטלקית: **Serenissima Repubblica Lucense**; בלטינית: **Respublica Lucensis**) הייתה ישות מדינית קטנה, סביב העיר לוקה שבאיטליה. הרפובליקה התקיימה כיישות עצמאית בין 1160 ל-1805, אז הועברה לשליטת אליזה בונפרטה, אחותו של נפוליאון בונפרטה במסגרת נסיכות לוקה ופיומבינו. ב-1814 העביר קונגרס וינה את השליטה בלוקה לידי מארי לואיז, דוכסית פארמה מבית הבסבורג, רעייתו השנייה של נפוליאון, כדוכסות לוקה.

היסטוריה
--------

בתקופת שלטון השושלת הקרולינגית עד שנת 1000 לערך, הייתה העיר לוקה בירת טוסקנה, אז עברה הבירה לפירנצה. עם זאת, העיר נותרה מושב המושל הצבאי מטעם האימפריה הרומית הקדושה (המארקגראף) וככזו העניק לה היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1084, בעת מאבק האינווסטיטורה, מידה של אוטונומיה. לאחר מותה של מטילדה רוזנת טוסקנה ב-1115 החלה העיר לפתח מעמד של קהילה אוטונומית רפובליקאית, בראשותו של מנהיג נבחר (Capitano del popolo), מעמד שהוכר ב-1160 על ידי המארקגראף של טוסקנה, ולף השישי. עד 1328 היוותה לוקה יריבה שווה לפירנצה, אך נקרעה במאבקים בין מפלגות הגואלפים והגיבלינים. לאחר שעברה מיד ליד במהלך המאה ה-14, קבע קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שיותר ללוקה לשמור על מעמד עצמאי יחד עם הרפובליקה של ונציה והרפובליקה של ג'נובה. הרפובליקה של לוקה הצליחה לשמור על מעמדה העצמאי, גם כאשר עוד ועוד ערי מדינה נטמעו לתוך ישויות רחבות יותר, בראש ובראשונה הדוכסות הגדולה של טוסקנה שיצרה עד 1555 שטח רציף כמעט על כל המרחב הטוסקני, כאשר המובלעת היחידה בצפונו נותרה לוקה. ב-1628 הפך השלטון בעיר מדמוקרטי לאוליגרכיה.

בפברואר 1799, במסגרת מלחמות המהפכה הצרפתית נכבשה העיר על ידי הצרפתים ויעקובינים צרפתים הקימו בה מדינה דמוקרטית-חוקתית ברוח המהפכה הצרפתית. אולם הקרבות שהתחוללו בין כוחות הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה לבין הצרפתים בחצי האי הצריכו את השעיית החוקה הדמוקרטית לטובת שלטון ריכוזי לשעת החירום, ביולי עברה העיר מיד הצרפתים לידי ממלכת הבסבורג ובסוף 1800 חזרה לידי הצרפתים. ב-1805 נטל נפוליאון את השלטון והעביר את לוקה ואת נסיכות פיומבינו לידי אחותו, אליזה בונפרטה. ב-1814 העביר קונגרס וינה את השליטה בלוקה לידי מארי לואיז, דוכסית פארמה מבית הבסבורג, רעייתו השנייה של נפוליאון, כדוכסות לוקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרפובליקה של לוקה** בוויקישיתוף
* מידע היסטורי וגאוגרפי
* דגלים ומידע נוסף
* הרפובליקה של לוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפות התפתחות שטח השליטה של טוסקנה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICCU: UBOV480036

 |
**נהר ג'ייהאן** (טורקית **Ceyhan**; ערבית **ג'יחאן** **جيحان**; בעבר ביוונית **פירמוס Πύραμος**) הוא נהר בדרום טורקיה. הנהר נובע בהרי הטאורוס וזורם לאורך 509 ק"מ בכיוון כללי דרומה, עד שהוא נשפך בדלתה גדולה במרכזו של מישור צ'וקורובה אל מימי מפרץ איסכנדרון שבים התיכון. לאורך הנהר הוקמו מספר סכרים וסכר מנזלט (Menzelet Barajı) מצפון לעיר קהרמאנמרש הוא הגדול שבהם. הסכר גרם להיווצרות אגם בשטח של 42 קמ"ר.

החל בשנות ה-90 התקיימו מגעים בין טורקיה לישראל כמו גם עם ירדן וערב הסעודית בדבר יצוא מים מטורקיה למדינות אלה. הפרויקט אשר יועד להזרים את מי הג'ייהאן והסייהאן הסמוך לו בצינור או באמצעות מכליות אל מדינות אלה זכה לשם "נהר השלום" (Barış Suyu), אך הוא לא יצא לבסוף אל הפועל, בין היתר בשל עלותם הגבוהה של המים.

הנהר נזכר על ידי סטראבון שטען כי הוא נושא כמות כה גדולה של בוץ עד שהקרקע שהוא משקיע בשפכו תגיע יום אחד עד לאי קפריסין ותחבר אותו ליבשה. אגדה טורקית מספרת כי שמו של נהר ג'ייהאן ושמו של הנהר הסמוך לו סייהאן באו משמם של שני אחים אשר שלטו בעבר באזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ייהאן** בוויקישיתוף
* ג'ייהאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315133645
* WorldCat (עם VIAF): 315133645

 |
קבלת פנים שערכו ניקולאה צ'אושסקו והצמרת הקומוניסטית של רומניה בחזית ארמון סנגוב
**ארמון סנגוב** (ברומנית: **Palatul Snagov**) הוא ארמון ברומניה, על חוף אגם סנגוב, ששימש בתקופות שונות את הנסיך ניקולאה (בונה הארמון), יון אנטונסקו וגאורגה גאורגיו-דז'.

הארמון נבנה בשנות השלושים של המאה העשרים על ידי האדריכלית הנרייטה דלאוורנצ'אה להזמנתו של הנסיך ניקולאה, אח של קרול השני, מלך רומניה. ניקולאה הודח ממעמדו והוגלה מרומניה על ידי אחיו ב-1937 ובהמשך, לאחר שעלה לשלטון, יון אנטונסקו התמקם בארמון. כשהשלטון ברומניה עבר לידי הקומוניסטים ויון אנטונסקו הוצא להורג, גאורגיו-דז' התמקם בארמון עד מותו. לאחר מותו של גאורגיו-דז' תכנן ניקולאה צ'אושסקו להפוך את הארמון למקום כינוס של ממשלת רומניה, אך לשם כך נדרשה הרחבה. 

עבודות ההרחבה נערכו בשנות השבעים של המאה העשרים ונמשכו שבע שנים תחת פיקוחו של פרופסור ניקולאה ולדסקו. מהמבנה המקורי נותרו רק המבוא, הפרוזדור והמדרגות. ניקולאה צ'אושסקו השתמש בארמון לצורכי כינוסים וזה היה המקום הראשון אליו נמלט עם פרוץ המהפכה הרומנית (1989). כעת הארמון מנוהל בידיים פרטיות ואולמותיו משמשים לכנסים, אירועים וחגיגות לכל המזמינים ומשלמים. בספטמבר 2012 נערכה בארמון חתונת בתו הצעירה של נשיא רומניה, טראיאן בססקו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון סנגוב** בוויקישיתוף
* Palatul Snagov (ברומנית)
* Palatul Snagov האתר הרשמי (ברומנית)
**לילית אמריקנית** (שם מדעי: *Strix varia*) היא מין של לילית המצויה באמריקה הצפונית ביערות.

מאפיינים
--------

אורכה של הלילית 40–63 ס"מ ומשקלה 500–1,500 גרם. מוטת כנפיה מגיעה ל-96–125 ס"מ. הלילית לבנה ובעלת שרטוטים אפורים על גופה ועל כיפת ראשה. המקור צהוב וקטן והעיניים גדולות עם פרצוף-שמע אפור גדול ועיניים שחורות. היא חיה בתפוצה דומה לתפוצת הלילית המנוקדת, אך היא גדולה ממנה ולעיתים דוחקת אותה משטחי מחייתה.

הלילית האמריקאית חיה ביערות מחטניים וביערות נשירים ברחבי מערב ארצות הברית, צפון מקסיקו ודרום קנדה. היא מעדיפה יערות עבותים, אך תתפשר על שטחי יער פותחים יותר.

היא ציידת לילית הניזונה בעיקר מנברנים ועוד מכרסמים קטנים. היא מגוונת אותם ביונקים קטנים נוספים (בעיקר חדפים), עופות שונים, נחשים, לטאות, סלמנדרות ויצורי מים וגם חרקים.

זוהי לילית מונוגמית החיה עם בן זוג לכל החיים. הזכר צד נברנים לנקבה וגוזליה בזמן שהיא מטפלת בהם.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לילית אמריקנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לילית אמריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556138705171

 |
החזית של הארמון
כניסה לאזור המוזיאונים שבארמון
**ארמון עאבדין** (בערבית: **قصر عابدين**) הוא ארמון היסטורי במרכז קהיר, בירת מצרים, מהווה מעון ממשלתי רשמי ומשרד ראשי עבור נשיא מצרים.

הארמון הוקם בין השנים 1863 ו-1873 על ידי השליט המצרי והח'דיו איסמעיל פאשה, ונחנך רשמית ב-1874. הארמון החליף את מצודת קהיר כמקום מושבה הרשמי של הממשלה המצרית. הארמון נקרא על שמו של המצביא המצרי ממוצא אלבני עאבדין ביי, אשר פעל בתקופתו של שליט מצרים מוחמד עלי.

הארמון, שבו 500 חדרים, נבנה על שטח של 24 פדאנים (כ-0.1 קילומטר רבוע), ותוכנן על ידי האדריכל הצרפתי רוסו, בשיתוף עם מעצבים מצרים, איטלקים, צרפתים וטורקים. עלות הקמת הארמון הייתה כ-700 אלף לירות מצריות, ו-2 מיליון לירות עלה הריהוט. הארמון הוא בין המפוארים בעולם, ובו אוסף מרשים של חפצי ערך, ציורים, שעונים, רבים מהם מעוטרים בזהב טהור.

כיום הארמון משמש כמוזיאון. הקומות העליונות, ששימשו בעבר למגורי משפחת המלוכה, שמורות כיום לאירוח אורחים רמי דרג ממדינות זרות. הקומות התחתונות מאכלסות את מוזיאון הכסף, מוזיאון הנשק, מוזיאון משפחת המלוכה ומוזיאון המתנות הנשיאותי. בשנת 2005 נפתח בארמון מוזיאון המסמכים ההיסטוריים, אשר בו מוצג לראווה הפירמן (צו מלכותי) העות'מאני אשר העניק את סמכויות השליטה על מצרים למוחמד עלי ומשפחתו, סרטיפיקט עבור מסדר כתר הברזל וכן מסמכים רשמיים של ממלכת אראוקניה ופטגוניה מהמאה ה-19.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון עאבדין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307571605171
* GND: 7664081-4
* LCCN: n00049671
* VIAF: 246328757
* WorldCat: lccn-n00049671

 |
**METI** (ראשי תיבות באנגלית של **M**essaging **E**xtra **T**errestrial **I**ntelligence) הוא מיזם שמטרתו לשגר מסרים אל עבר כוכבי לכת במערכות כוכבי-לכת אחרות, זאת באופן הפוך לפרויקט סט"י אשר מחפש גלי רדיו המשוגרים אלינו ממרחבי היקום. 

בעבר נעשו מספר ניסיונות לשלוח הודעות למרחבי החלל, הבולטת מביניהם הייתה הודעת ארסיבו בשנת 1974, אך הן לא היו מכוונות אל עבר ציוויליזציות זרות. מיזם METI מתכנן אפוא לשגר מסר עד תום שנת 2018 ובו יודגשו אלמנטים בסיסיים במתמטיקה ובמדע. מטרתו של המיזם הוא לבחון סוגיות שונות הקשורות בחיפוש אחר צורות חיים תבוניות בכוכבי לכת אחרים ולשגר את המסרים עוד בטרם יתגלו אותן ציוויליזציות זרות, תוך דגש על מחקר של שלושת המרכיבים האחרונים בנוסחת דרייק:

* f\_{{i}}: הסיכוי שבכוכב לכת עם חיים, יופיעו בשלב כלשהו חיים אינטליגנטיים, שיפתחו ציוויליזציה.
* f\_{{c}}: אותו חלק של ציוויליזציות שיפתחו טכנולוגיות שפולטות אותות ניתנים לגילוי לחלל.
* L: משך הזמן הממוצע שציוויליזציה כזו תמשיך לפלוט לחלל אותות ניתנים לגילוי.

מדענים הטיחו ביקורת כלפי מיזם זה בטענה שחיים חוצניים שיקבלו את המסר יהיו בהכרח יותר מתקדמות טכנולוגית ועלולות לנסות ולכבוש את כדור הארץ, אולם נשיא METI, דאגלאס וקוץ', הדף את הביקורת בטענה שלדעתו יצורים תבונתיים ממתינים למסר מאיתנו על מנת לחלוק את הידע ולהתחיל לדבר איתנו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר המיזם

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מחפשים חייזרים: מדענים ישלחו אותות לחלל, באתר ynet, 29 בדצמבר 2016
**SHL גזאלה** (בפולנית : **SHL Gazela**, קרוי גם : **SHL M17 Gazela**) הוא אופנוע מתוצרת יצרנית האופנועים הפולנית **SHL** (אנ') אשר יוצר בין השנים 1970–1968 בפולין

היסטוריה
--------

העבודה על יורשו של דגם ה-"SHL M11" נמשכה בין השנים 1963–1968 וכתוצאה מכך נוצרה "SHL M17 Gazelle" עם מערכת הנעה חדשה לחלוטין, הקשורה בהתאמה לסגנון האופנוע החדש.

ייצור הדגם התחיל במפעלי מוצרי המתכת "Huta Ludwików" (אנ'). המנוע עם ייעודו "W-2" נבנה על ידי "Wiesław Wiatrak" בשיתוף עם אוניברסיטת קרקוב לטכנולוגיה (אנ'), עם קיבולת גדלה ב־1 סמ"ק (ל־174 סמ"ק) התאפיין, בין השאר ב-4.5 כ"ס יותר כוח מאשר מנוע "WFM S-32", המתקבל על ידי אופטימיזציה של מילוי הצילינדר, כמו גם הגדלת העמידות של מערכת הארכובה.

לראשונה בייצור הפולני שלאחר מלחמת העולם השנייה, היה האופנוע מצויד במנגנון הצתה של סוללה ובאלטרנטור של 12 וולט (הספק 50 ואט).

המתלה הקדמי התבסס עדיין על מתלה הדחף, אך אורכו התקצר ובולמי הזעזועים הטלסקופיים הוחבאו באלמנטים הנושאים של המסגרת, אשר שיפרו גם את האסתטיקה. בגזלה, לראשונה בפולין, נעשה שימוש בבולמי זעזועים אחורי עם כוונון קשיות דו-שלבי, כמו גם משקף מובנה עם מכל דלק.

דגם התיירות "M17" יוצר מספטמבר 1968 עד 5 ביוני 1970, במספר של כ 50,000 יחידות, מתוכם כ־15,000 לייצוא.

אופנוע זה לא שונה מעיצובים מודרניים באותה תקופה, החיסרון העיקרי היה מחירו הגבוה - 17,300 זלוטי. חוסר ביקוש תרם להפסקת הייצור.

ממאפייניו
---------

* 1 צילינדרים, מחזור שתי פעימות
* סוג צילינדר - יצוק סגסוגת קליל עם שרוול ברזל יצוק פנימי, קוטר הצילינדר - 61 מ"מ, שבץ בוכנה - 59.5 מ"מ
* מאייד - "GM-26 U3"
* מצמד - רטוב, ארבעה דיסקים, שמן משומן בתיבת הילוכים
* תיבת הילוכים - נעולה עם המנוע, ארבעה הילוכים, עם גלגלים עם רשת תמידית

תמונות
------

* דגם "SHL גזאלה" דגם "SHL גזאלה"
* דגם "SHL גזאלה" דגם "SHL גזאלה"
* דגם "SHL גזאלה" דגם "SHL גזאלה"
* דגם "SHL גזאלה" דגם "SHL גזאלה"
* דגם "SHL גזאלה" דגם "SHL גזאלה"

ראו גם
------

* SHL M11

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **SHL גזאלה** בוויקישיתוף
* SHL גזאלה, סרטון באתר יוטיוב
* SHL גזאלה, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zakrzewski, Adam (2010). Auto-moto PRL: władcy dróg i poboczy ("Auto-moto Polish People's Republic: kings of streets and roadsides") (in Polish) (2010 ed.). Demart, Warsaw. מסת"ב 978-83-7427-484-5.
2. ↑  דגם "SHL גזאלה" olx.pl/motoryzacja/motocykle-skutery/q-shl-gazela
3. ↑  דגם "SHL גזאלה" - היסטוריה (פולנית) swiatmotocykli.pl/motocykle/historia-modelu-shl-m17-gazela-polski-tropik
4. ↑  דגם "SHL M11" ardorauctions.pl/en/shl-m11
**קסימירו קסטרו** (בספרדית: **Casimiro Castro**;‏ 24 באפריל 1826 – 8 בינואר 1889), היה צייר וליטוגרף מקסיקני, שנחשב לאמן גרפי ונוף חשוב במקסיקו של המאה ה-19.

ביוגרפיה
--------

קסימירו, בנם של כריסטובל קסטרו ומריאנה פליסיאנה בלנקס, נולד זמן קצר לאחר שמקסיקו רכשה את עצמאותה וחוותה תקופה של טלטלות פוליטיות וחברתיות – מלחמות, פלישות וסכסוכים. עבודתו היא תיעוד גרפי של השלב החשוב הזה בהיסטוריה של מקסיקו.

קסימירו למד באקדמיית סן קרלוס במקסיקו סיטי אצל האמן יליד איטליה פייטרו גואלדי, והושפע גם מקלאודיו לינאטי, שהביא את הליטוגרפיה למקסיקו. הליטוגרפיות הראשונות של קסטרו הופיעו בפרסומים דתיים וספרותיים כמו "המוזיאון המקסיקני" ב-1843 ו"אל גאלו פיתגורס" 1845. ב-1849 הפיק איורים לטקס האזכרה של גיבור העצמאות המקסיקנית, אגוסטין הראשון, קיסר מקסיקו.

הפרויקט החשוב ביותר שלו היה México y Sus Alrededores ("מקסיקו וסביבותיה"), שפורסם במקסיקו ב-1855, שכלל 42 לוחות של מקסיקו סיטי והסביבה. הלוחות כללו תצוגות אוויריות שצוירו מבלונים פורחים ומגגות בתים. העבודה ניתנה למקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, כשהתכונן להיות קיסר מקסיקו.

עבודתו של קסטרו מתעדת את השינויים באופנה במקסיקו מהצנע הרפובליקאי ועד למהפכה התעשייתית.

קסימירו הפיק את "Album del Ferrocarril Mexicano, Colección de Vistas Pintadas del Natural ("אלבום הרכבות המקסיקני") המכיל 25 לוחות, כאשר אנטוניו גרסיה קובאס כתב את הטקסט. העבודה נועדה להנציח את חנוכת קו הרכבת הראשון שנמתח מנמל וראקרוס על חוף המפרץ למקסיקו סיטי. הוא תיאר נופים לאורך תוואי מסילת הברזל, ופורסם ב-1877 על ידי ויקטור דבריי.

לאחר נסיעתו לאירופה, עשה קסטרו הדפסים של מקומות באיטליה ובספרד. הוא הפיק רישומים אדריכליים והדפסים של עיירות ועיצובי פנים במקסיקו, כמו גם פוסטרים לירידים ובתי אופנה, רבים מהם מציגים מגמות בסגנון אר נובו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסימירו קסטרו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biography
2. ↑  "J. Campillo"
3. ↑  Kari E. Horowicz, [ Art 20C: the Thames and Hudson multimedia dictionary of modern art.
 London: Thames and Hudson, 1998. 1
 computer laser optical disc: sd. col.: 4¾ in. £69.95.], **Art Libraries Journal** 24, 1999, עמ' 41–43 doi: 10.1017/s0307472200019489
4. ↑  **Oles, Mexican Art and Architecture, p. 182.**
5. ↑  México y Sus Alrededores 41 Litografías, Libros MX (בספרדית)
6. ↑  Casimiro Castro, www.museocjv.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1308026
* GND: 134161394
* ISNI: 0000 0000 6637 2174
* LCCN: n85814695
* SUDOC: 187451109
* ULAN: 500118515
* VIAF: 67935449
* WorldCat: lccn-n97864985

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קסימירו קסטרו"**.
**שירי רבר פריאנט** (נולדה ב-1981), ידועה בשם הבמה **MC שירי**, היא ראפרית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

רבר פריאנט החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנת 2000, כאשר השתתפה באלבום האוסף של מאד מאן "מיקרופון למקסימום", בשירים "חלום חיי" עם בזוקה ובשיר "מיקרופון למקסימום". ב-2001 השתתפה באלבום השני, "מיקרופון למקסימום 2" בשיר "מי הדיווה" עם שורטי.

באותה שנה התארחה באלבום הזהב של מוקי "שמע ישראל", בשיר "תן לפה ת'מיקרופון". ב-2003 התארחה באלבום הזהב של להקת הדג נחש "לזוז", בשיר "לזוז". באותה התקופה, שיתפה פעולה עם אמנים שונים, כמו שורטי, סאבלימינל, כלא שש ונוספים.

ב-2005 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "נסיכת המיקרופון" תחת חסותה של חברות הד ארצי ולבנטיני. באותה השנה, התארחה באלבומם של הדג נחש "חומר מקומי", בשיר "שביתה".

ב-2006 התארחה באלבומם של להקת טיפקס, "רדיו/מוזיקה/עברית", בשיר "עוכר שמחה".

ב-2017, לאחר למעלה מעשור של חוסר פעילות, התארחה בשירו של גיא מר, "עשר שנים".

החל משנת 2018, החלה להתקרב ליהדות בעקבות בעלה, והיא שומרת מצוות, חובשת כיסוי ראש ועובדת ככתבת באתר ומנהלת סושיאל מדיה בארגון הקירוב הידברות.

דיסקוגרפיה
----------

* 2005: נסיכת המיקרופון

קישורים חיצוניים
----------------

* MC שירי, באתר ספוטיפיי
* MC שירי, באתר Discogs (באנגלית)
* מירי גריי, הנסיכה הלוחמת שירי, באתר ynet, 13 בינואר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר שניידר, לאן נעלמה mc שירי? "בעקבות התהליך שעברתי, התחלתי לראות את החיים כמתנה", באתר הידברות, ‏29 באוקטובר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 297194732
* WorldCat (עם VIAF): 297194732

 |
**SES** (באנגלית: The **Science and Engineering South**) הוא קונסורציום של 6 אוניברסיטאות ציבוריות עתירות מחקר בדרום מזרח אנגליה, שנוסד בשנת 2013. האוניברסיטאות מאגדות את המשאבים והמתקנים שלהן לקידום מחקר בתחומי המדע וההנדסה.  חברי הקונסורציום היוו שליש מכלל הוצאות מועצת המחקר להנדסה ומדעים פיזיים (אנ') בשנת 2013, שבה הוקם הקונסורציום. אוניברסיטת קינג'ס קולג' לונדון הצטרפה לקונסורציום בשנת 2016, והפכה למוסד החבר השישי. במרץ 2017 הצטרפה אוניברסיטת קווין מרי בלונדון לקונסורציום ואוניברסיטת קיימברידג', אחד מהמוסדות המייסדים, פרשה. לרשות חברי הקונסורציום עומדים מרכזי מיחשוב הן בתוך מוסדות הלימוד והן מרכזי מיחשוב אזוריים הנתמכים על ידי מוסדות ממשלתיים וגורמים פרטיים מהתעשייה.
SES מאפשרת רשת של מחשבים בעלי ביצועים גבוהים הזמינים לחישובים מחקריים ומדעיים בכל האוניברסיטאות החברות בה, כמו אשכול מחשבים של 12,000 ליבות מדגם IRIDIS אינטל Westmere.
חברי SES מסוגלים לגשת לשני מרכזי מחשוב אזוריים בעלי ביצועים גבוהים; JADE ו- MMM Hub הנתמכים על ידי מועצת המחקר להנדסה ומדעים פיזיים (The Engineering and Physical Sciences Research Council, בראשי תיבות: EPSRC), בנוסף לחמישה מרכזים חדשים

רשימת האוניברסיטאות
-------------------

להלן רשימת האוניברסיטאות נכון לשנת 2020*:*
(בסוגריים חברה מייסדת מתוך חמש)

* אוניברסיטת אוקספורד (2013)
* אוניברסיטת סאות'המפטון (2013)
* אוניברסיטת קווין מרי בלונדון שנת הצטרפות (2017)
* אימפריאל קולג' (2013)
* יוניברסיטי קולג' לונדון (2013)
* קינגס קולג' לונדון שנת הצטרפות 2016

ראו גם
------

* TU9
* איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות
* ברית אוניברסיטאות יורו-טק
* ברית N5T
* ברית GW4
* הברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות
* המכון הטכנולוגי ההודי
* ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם
* חדשנות מידלנדס
* ליגת IDEA

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של SES (באנגלית)
* אתר רשמי של מועצת המחקר להנדסה ומדעים פיזיים (באנגלית)
* אתר הקונסורציום ברשת החברתיתית טוויטר (באנגלית)
* אתר הקונסורציום ביוטיוב (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  SES, What is SES?
2. ↑  SES, Who we are.
3. ↑  SES, High Performance Computing.

| אוניברסיטאות החברות בארגון SES |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| קינגס קולג' לונדון • יוניברסיטי קולג' לונדון • אימפריאל קולג' • קווין מרי בלונדון • סאות'המפטון • אוקספורד |

 |
פורד מודל T, שנת ייצור 1910
**פורד מודל T** (באנגלית: **Ford Model T**; באנגלית ידוע בכינויים **Tin Lizzie**, **Flivver**, או **T**) היא מכונית מבית פורד בסגנון מכונית עידן פליז שיוצרה בין השנים 1908–1927. תחילת יצור מודל T בשנת 1908 מהווה אבן דרך היסטורית בתעשיית הרכב העולמית. זהו דגם הרכב הראשון ששווק באופן המוני.

תחילה, הדגם נמכר במחיר של 900 דולר, אך הוא ירד עם השנים, עד שהגיע לכ-300 דולר בשנות הייצור האחרונות. עם הורדת המחיר, נפתח שוק הרכב אף לבני המעמד הבינוני בארצות הברית. המחיר הנמוך הושג הודות לכושר ההמצאה של הנרי פורד. פורד פיתח פס ייצור לרכב, והרכבת הרכב מחלקים זהים לכל המכוניות בדגם. המכונית הראשונה בייצור המוני ממודל T יוצרה ב-12 באוגוסט 1908 ועזבה את שטח המפעל בדטרויט ב-27 בספטמבר 1908.

מודל T הוא הדגם ה-19 של חברת פורד, אף שחלק מדגמים אלה היו בגדר אבטיפוס בלבד ולא שווקו לציבור. על דגם זה אמר הנרי פורד: "אני אבנה מכונית להמונים. היא תהיה גדולה דיה למשפחה, וקטנה דיה להפעילה ולטפל בה. היא תיבנה מן החומרים הטובים ביותר, על ידי האנשים הטובים ביותר שניתן להעסיק, ובהתאם לעיצובים הפשוטים ביותר שההנדסה המודרנית יכולה לתכנן. אבל מחירה יהיה כה נמוך עד שכל אדם המרוויח משכורת הוגנת יהיה מסוגל לרוכשה - ולהנות יחד עם משפחתו מברכת שעות של הנאה במרחבים הגדולים של אלוהים."

הדגם הוצע למכירה בצבע שחור בלבד. הלצה ידועה של פורד בהתייחסו לנושא היא: הציבור יכול לקבל אותה בכל צבע שירצה. כל עוד הוא שחור...

דגם הטנק "פורד 3 טון M1918" שיוצר על ידי פורד בשנת 1918 צויד ב-2 מנועים של "פורד מודל T".

דגם "פורד מודל T" יוצא לאוסטרליה, והתחרה עם המכונית האוסטרלית שישה אוסטרלים, שיוצרה משנת 1919. בסופו של דבר גרם דגם "פורד מודל T" להפסקת ייצורה בשנת 1925.

ב-18 בדצמבר 1999 נבחרה פורד מודל T למכונית המאה.

ראו גם
------

* פורד מודל TT
* פורד מודל K

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פורד מודל T** |

* ניר בן-טובים‏, ה-T סוגרת 100, באתר וואלה!‏, 27 ביולי 2008
* פורד מודל T, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  p. 72. Chapter IV, : Remark about the Model T in 1909; this has often been paraphrased, e.g.: "You can have any color as long as it's black."
2. ↑  "שישה אוסטרלים (מכונית)" - היסטוריה (ספרדית) autopasion18.com/HISTORIA-AUSTRALIAN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4398153-7

 |
משטחי MDF
**MDF** (ראשי תיבות של: **medium-density fiberboard**), הוא עץ תעשייתי, חומר נגרות מלאכותי העשוי משאריות נסורת ואבק שיוף, מסיבי תאית, או מעירוב של שניהם, הנותרים לאחר ניסור גזע העץ העיקרי. יוצר לראשונה בארצות הברית בשנת 1966.

תהליך הייצור
------------

בתהליך ייצור ה-MDF, מועברות שאריות העץ תהליך של סינון וניפוי, המיועד להפרידן לסיבים עדינים ואחידים. סיבים אלו מיובשים בתנור ומעורבים בדבק שרפי, ולאחר מכן נוצקים לתבניות שטוחות בהן ה-MDF נדחס בלחץ גבוה ומחומם לקבלת משטח אחיד וחלק הנחתך למידה המבוקשת.

שימושים אופייניים
-----------------

MDF משמש על פי רוב לייצור רהיטי פנים כארונות, מטבחים ודלתות.

בדומה לחומרי נגרות מלאכותיים אחרים כגון עץ לבוד ושבבית, מצטיין ה-MDF בשטח פנים חלק ודחוס היטב אשר מהווה בסיס מצוין להדבקת פורמייקה, מלמין ופורניר. MDF הוא המומלץ ביותר לצביעה אטומה (שלייף לאק). ה-MDF אינו משנה צורתו במשך הזמן כעץ טבעי, ושומר על שטח פנים חלק וישר. בשל אחידותו המוחלטת ניתן ליצור ממנו כמעט כל צורה.

MDF מצטיין גם במחירו הזול לעומת עץ טבעי, אך בניגוד לעץ, חומר זה סופח מים ומתנפח במהירות. לבעיה זו, ישנו פתרון שנקרא MDF דוחה-לחות (שבדרך-כלל צבוע בירוק).

MDF משמש לייצור תבניות עבור עיצוב בריק (Vacuum forming (אנ')).

ראו גם
------

* עץ תעשייתי
* עץ לבוד
* שבבית
* מזוניט
* לוח בנאים (OSB)
* עץ רב שכבתי
* צמנטבורד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **MDF** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצומת כבישים באזור חיפה. אם התכוונתם לסרט ישראלי בשם זה, ראו צומת וולקן (סרט).

**צומת ווּלקָן** הוא צומת ראשי באזור מפרץ חיפה. שמו הרשמי של הצומת במדריך רחובות חיפה הוא **הל"ט** והוא מוגדר ככיכר.

הצומת הוא מקום המפגש של כביש 4 - שדרות ההסתדרות עם רחוב החרושת הפונה צפון-מערבה לכיוון מרכז הקניות "חוצות המפרץ" ולבתי המלאכה של הרכבת, דרום-מערבה לרחוב משה דיין המוביל לבית הספר הטכני של חיל האוויר ומספר דרכי-שרות.

הצומת קיים לפחות משנות ה־30 של המאה ה־20, אז קישר בין כביש חיפה - עכו ובתי המלאכה של הרכבת. בעבר הצומת הוסדר באמצעות מעגל תנועה.

שמו הרשמי של המקום, כיכר הל"ט (השלושים ותשעה), מציין את זכרם של 39 עובדי בתי הזיקוק היהודים שנרצחו בידי פועלים ערבים בטבח בתי הזיקוק ב-30 בדצמבר 1947‏. שמו הפופולרי יותר של הצומת ניתן לו על שם בית-היציקה ומפעל האמבטיות וולקן, ששכן בעבר במקום שבו נמצא היום מרכז הקניות. המפעל הוקם בשנת 1934 ונקרא על שם וולקן, שמו הרומי של הפייסטוס אל האש, הנפחים וחרשי הברזל במיתולוגיה היוונית. בניית מרכז הקניות במקום בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 השפיעה על המורכבות והעומס של הצומת.

מחלף ההסתדרות (נחנך ב־2012) ממוקם מעט מדרום לצומת, ומקשר בין אזור הצומת לכביש 22 (עוקף קריות). בסמוך למחלף מפגש מסילת ברזל של מסילת שירות קצרה המוליכה לבתי הזיקוק ומפעל דשנים.

בצומת ישנה תחנת אוטובוס לכל הקווים הנוסעים מחיפה צפונה (לעכו, שפרעם ועיירות הגליל, נהריה, כרמיאל וצפת), ותחנות לכל קווי המטרונית בשני כיווני הנסיעה.

בשנת 1999 יצא לאקרנים הסרט "צומת וולקן" בבימויו של ערן ריקליס, המגולל את סיפורה של קבוצת צעירים בקריות בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים. במרכז הקבוצה עומדת להקת הרוק שחלקם חברים בה, "צופן גנטי", והפאב המקומי הקרוי "צומת וולקן" בשל קרבתו לצומת.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | **ראו גם פורטל חיפה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צומת וולקן** בוויקישיתוף
* כביש 22 (ותמונות המחלף), באתר נתיבי ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  כיכר ל"ט במדריך רחובות חיפה
2. ↑  מופיע במפת 1:20,000 בריטית משנת 1932, גיליון 15-24
3. ↑  מדריך הרחובות העירוני
**וילהלם הילזה** (בגרמנית: **Wilhelm Heinrich Hilse**;‏ 26 ביוני 1878 - 30 בנובמבר 1940), שחמטאי גרמני.

חייו
----

הילזה חלק מקום 12-13 בתחרות קובורג 1904 (ניצח: אוגוסטין נוימן), חלק מקום ראשון בתחרות ברמן 1906, הגיע למקום הרביעי בתחרות הנובר 1907, ניצח בתחרות בארמבק 1911 והגיע למקום ה-13 בתחרות המשנה במאנהיים 1914 (ניצח: הלגואה).

לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק הילזה מקום ראשון בתחרות המבורג בשנת 1921, מקום שביעי בתחרות קיל 1922, מקום 11 בתחרות באד-אוינהאוזן 1922 (ניצח: ארהרדט פוסט), חלק מקום 4-5 בתחרות פרנקפורט 1923 (ניצח: ארנסט גרינפלד ), חלק מקום 3-5 בתחרות וינה 1926 (ניצחו: קארל גילג והיינריך וגנר), חלק מקום 10-11 בתחרות מגדבורג 1927 (ניצח: רודולף שפילמן) וחלק מקום שלישי בתחרות ברמן 1927 (ניצח: יפים בוגוליובוב).

הילזה ייצג את גרמניה בדו-קרב מול אוסטריה, דו-קרב שהתקיים בווינה בשנת 1926 וכמו כן ייצג אותה באולימפיאדה לשחמט שהתקיימה בהאג בשנת 1928.

קישורים חיצוניים
----------------

* וילהלם הילזה, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* תוצאות אישיות באולימפיאדה לשחמט שהתקיימה בהאג בשנת 1928
* מידע כללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  2nd Chess Olympiad: The Hague 1928, Germany, באתר OlimpBase