recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לה פיגארו** (בצרפתית: **Le Figaro**) הוא יומון מוביל בצרפת. מאמרי המערכת שלו מתאפיינים בקו שמרני בדרך כלל, והעיתון נחשב היסטורית כתומך במפלגה הגוליסטית ויורשותיה האידאולוגיות (ובהם האיחוד למען תנועה עממית). מערכת העיתון יושבת בפריז.

העיתון נוסד ב-1826 כשבועון סאטירי. שמו ניתן לו מהמחזה הקומי של פייר בומרשה "נישואי פיגארו" (שגם הולחן מאוחר יותר לאופרה בידי מוצארט). גם מוטו העיתון – "ללא החופש לבקר, אין טעם בשבח" – נלקח מ"נישואי פיגארו". העיתון התפרסם באופן לא-סדיר עד 1854, ואז תחת בעלות חדשה שינה כיוון והפך לעיתון בעל התפוצה הרחבה ביותר בצרפת. ב-16 בנובמבר 1866 התפרסם הגיליון הראשון של לה פיגארו במהדורתו היומית, והופץ ב-56,000 עותקים.

עד תחילת מלחמת העולם השנייה ביסס לה פיגארו את מקומו כעיתון המוביל בצרפת. לאחר המלחמה נחשב כשופרה של הבורגנות הצרפתית המסורתית, ועד היום הוא שומר על קו שמרני.

העיתון החליף מספר בעלויות לאורך שנות קיומו. כיום נמצאת השליטה בעיתון בידיו של סרז' דאסו, איש עסקים ופוליטיקאי שמרני, השולט גם בענקית התעשייה האווירית הצרפתית דאסו תעופה, יצרנית מיראז'. בצרפת מוטחת ביקורת על כך שעיתון לאומי מוביל נמצא בשליטת אחד מגדולי הספקים של צבא צרפת, שבו בזמן הוא גם ראש עיר, סנטור מטעם מפלגת השלטון, ואביו של חבר האספה הלאומית מטעם אותה מפלגה אוליבייה דאסו. דאסו הודף את הביקורת נגדו ונגד קו העיתון המתיישר עם השלטון, בהסבר כי "תפקיד העיתונות לקדם רעיונות בריאים, ורעיונות שמאלנים אינם רעיונות בריאים".

בין הכותבים היותר ידועים בעיתון לדורותיו: אמיל זולא, מרסל פרוסט, אנדרה ז'יד, פרנסואה מוריאק, ז'אן-פול סארטר. 

תפוצת העיתון בשנת 2008 נעה בסביבות 320,000 עותקים ליום, והיא במגמת ירידה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה פיגארו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לה פיגארו (בצרפתית)
* לה פיגארו, ברשת החברתית פייסבוק

* לה פיגארו, ברשת החברתית טוויטר

* לה פיגארו, ברשת החברתית אינסטגרם

* לה פיגארו, ברשת החברתית LinkedIn

* לה פיגארו, סרטונים בערוץ היוטיוב

* לה פיגארו, ערוץ באתר Twitch.tv
* לה פיגארו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר העיתון (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb34355551z (data)
* GND: 4113556-8
* ISNI: 0000 0004 0634 7128
* MusicBrainz: c6ab822c-3be7-43fe-9c12-e02397297f3a
* SUDOC: 184103258
* VIAF: 183854137
* WorldCat (עם VIAF): 183854137

 |
**נס הנשיא** או **הנס של נשיא האיחוד** (גרמנית: **Die Standarte des Bundespräsidenten**) הוא דגלו האישי של נשיא גרמניה. הדגל מרובע ביחס 1:1 צבוע בצבעים הלאומיים של גרמניה שחור-אדום-זהב. שדה הדגל צבוע זהב עם גבול אדום ובמרכז עיט שחור בעל טלפיים ומקור אדומים.

הדגל הונף לראשונה עם כינון משרת נשיא הרייך בשנת 1921 בימיה של רפובליקת ויימאר. הדגל היה בשימוש בעיצובו הנוכחי בין 1921 ועד עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 אז שונה עיצובו של הדגל והגבול האדום הוחלף בגבול משולש בצבעי שחור-לבן-אדום, כצבעי הטריקולור האימפריאלי. עם ההאחדה בין משרד נשיא הרייך ולבין משרד הקאנצלר, בוטל למעשה דגל נשיא גרמניה והוחלף בדגלו האישי של אדולף היטלר.

עם הקמתה של הרפובליקה הפדרלית של מערב גרמניה, כונן מחדש מוסד הנשיאות והדגל הישן מתקופת הרפובליקה הוחזר לשימוש כדגל נשיא גרמניה המערבית, והחל משנת 1991 של נשיא גרמניה המאוחדת.

גרסאות היסטוריות
----------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |
| 1921 - 1926 | 1926 - 1933 | 1933 - 1935 |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל גרמניה** |

* נס הנשיא (גרמניה), באתר דגלי העולם (באנגלית)

| דגלי גרמניה |
| --- |
| הדגל הלאומי | הדגל הלאומי |  |
| דגלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה • סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |
| דגלים נוספים | דגל הצי הגרמני • נס הנשיא |
| דגלים היסטוריים | דגל באדן • דגל פרוסיה • דגל גרמניה המזרחית • דגל המלחמה של הרייך |
**נשיא ממשלת קטלוניה** (בקטלאנית: **President de la Generalitat de Catalunya**) הוא אחד המשרות המוגדרות בחוקת האוטונומיה של קטלוניה, נקבע במסגרת ז'נרליטט דה קטלוניה ולצד הפרלמנט, הממשלה, נציב קבילות הציבור הוא מהווה חלק מהרשויות החשובות באוטונומיה. הנשיא משמש גם כראש ממשלת קטלוניה, עומד בראש הרשות המבצעת של הז'נרליטט דה קטלוניה, היא ממשלת קטלוניה.

הנשיא הנוכחי הוא פר אראגנס (אנ'), שמונה בעקבות פסילתו של ז'ואקים טורה (אנ') מכהונת הנשיא ב-28 בספטמבר 2020.

הנשיאות הנוכחית
---------------

הנשיא נבחר על ידי הפרלמנט של קטלוניה וממונה על ידי מלך ספרד. למשרה תפקידים טקסיים וממשלתיים כאחד.

### סמכויות טקסיות

הנשיא מחזיק בנציגות הגבוהה ביותר של הז'נרליטט באזור. הוא גם אחראי על היחסים הפנימיים עם שאר גופי המדינה ועם הקהילות האוטונומיות של ספרד שקטלוניה חולקת איתן אינטרסים. הנשיא אחראי גם על קריאה לבחירות (שיש לעשות זאת לפחות כל ארבע שנים) ולמינוי השרים האזוריים (הנקראים רשמית קונסלרים או קונסיירוס) ומשרות גבוהות אחרות כמפורט בחוק. כנציג רגיל של המדינה באזור, הוא מפרסם חוקים בשם המלך.

### סמכויות ממשל

הנשיא חבר בממשלת קטלוניה ומוביל אותה ומתאם את פעילויותיה. הוא בוחר ויכול לפטר את הקונסולרים (שרי הממשלה), לקרוא לישיבת המועצה ולכהן כיו"ר שלה. יתר על כן, הוא חותם על צווים שניתנו על ידי המועצה המבצעת ומורה על פרסומם. הוא יכול גם לקרוא לישיבה יוצאת דופן של הפרלמנט הקטלוני, בהתחשב במקרה, ניתן להורות על פירוקה או לקיים דיון כללי.

יתר על כן, על הנשיא לתאם את סדר היום החקיקתי של ממשלתו, את פיתוח סדר היום הכללי ולתת את כל המידע שהפרלמנט עשוי להחליט לבקש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשיא ממשלת קטלוניה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נשיא ממשלת קטלוניה (בקטלאנית ובאנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "El Tribunal Supremo inhabilita a Quim Torra por unanimidad". *ELMUNDO* (בספרדית). 2020-09-28. נבדק ב-2020-09-28.
**ארגוס מצויץ** (שם מדעי: *Rheinardia*) הוא סוג של עופות ממשפחת הפסיוניים, הקרוב לטווס ולמין ארגוס גדול ובו 2 מינים השוכנים ביערות דרום-מזרח אסיה. בעבר היה בסוג מין יחיד - ארגוס מצויץ וייטנאמי.

תיאור
-----

הארגוס הוא עוף גדול המגיע לאורך 1.9-2.3 מ', בתוספת הזנב הארוך של הזכרים ומשקלו 1.5 ק"ג בממוצע. הארגוס הוא עוף חום ובעל נקודות לבנות לאורך גופו. הראש כתום עם עור כחול סביב לעיניים ומקור ורוד. הרגליים לבנות ועל הראש ציצות רחבות שהקנו לו את שמו. הנקבה לעומת הזכר הרבה יותר מוסווה אם כי צבעה חום מנוקד וראשה בעל פסים שחורים. כמו כן הזנב שלה קצר מאוד והיא קטנה מהזכר.

הארגוסים חיים בחבורות קטנות ביערות גבוהים בדרום-מזרח אסיה, בווייטנאם, לאוס ומלזיה. הוא מחפש ביער חסרי חוליות קטנים, זוחלים קטנים, רכיכות, פטריות ועלים למאכל. הוא מסוגל לעופף למרות אורך הזנב אך אינו מוצלח בכך ותעופתו מסורבלת. הוא עושה את זה בעיקר כדי לברוח מטורפים יבשתיים או כדי לעופף לעבר ענפים נמוכים. הוא עושה זאת בעיקר כדי למצוא נקבות ולקרוא להם.

מינים
-----

* ארגוס מצויץ וייטנאמי (*Rheinardia ocellata*)
* ארגוס מצויץ מלאי (*Rheinardia nigrescens)*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארגוס מצויץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
לה קופול, 2006
**לה קופול** (בצרפתית: **La Coupole**) הוא בראסרי הנמצא במונפרנאס ברובע הארבעה-עשר של פריז ויחד עם בית הקפה לה רוטונד שמולו היה מקום המפגש של הבוהמה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.

מקום מפגש לאמנים ואינטלקטואלים
------------------------------

לה קופול נפתח ב-20 בדצמבר 1927, בידי ארנסט פרו ורנה לאפון וזכה להצלחה בין לילה. אירוע הפתיחה היה מהודר מאוד ונכחו בו כל שמנה וסלתה של העיר פריז. היה זה הבראסרי הגדול בפריז באותה עת. נבנה בו מועדון ריקודים, טראסה פנתה לרחוב והוא הכיל בר אמריקני. המסעדה עוצבה בסגנון אר דקו, ציירים שונים עיטר את עמודי המסעדה, בהם אלכסנדר אופרה.

בין האמנים והאינטלקטואלים שנכחו בו ניתן למנות את ז'אן קוקטו, ג'וזפין בייקר, מאן ריי, ז'ורז' בראק ובראסאי. בשנות השלושים הפכו לבאי המקום ז'אן-פול סארטר וסימון דה בובואר (שהיה להם שולחן שמור), פיקאסו, סוניה דלונה, אנדרה מאלרו, ז'אק פרוור, מרק שאגאל ואדית פיאף. בשנות הארבעים והחמישים נהגו לפקוד את המקום ארנסט המינגוויי, מרלן דיטריך ואווה גרדנר.

לה קופול בימינו
---------------

בספרו, A Moveable Feast, מספר ארנסט המינגוויי על שנותיו בפריז, ומתאר את לה קופול.
לה קופול נרכש ב-1987 בידי תאגיד פלו, שבבעלותו בראסרי רבים נוספים. הבעלים החדש שיפץ את המקום על מנת להשיב לו את תהילתו הגסטרונומית. ב-1995 ז'אן פול בושה (Jean Paul Bucher) מכר את תאגיד פלו לאיש העסקים הבלגי אלבר פרר (Albert Frère).

לה קופול נבחר למסעדה ה-13 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם שערך המגזין רסטורנט בשנת 2002.

לקריאה נוספת
------------

* אביטל ענבר, **תענוגות פאריס**, הוצאת בבל, 2003; עמ' 55, 56, 64, 242, 250, 311.

* **Larousse Gastronomique**, Clarkson Potters Publishers, New York, 2001, p. 349.
* Françoise Planiol, **La Coupole : 60 ans de Montparnasse**, Denoël, coll. « Documents histoire », Paris, 1986, 234 p. (מסת"ב 2-207-23171-2)
* Pierre-Jean Rémy, Alain Weill et Emmanuelle Corcellet, **La Coupole**, Albin Michel, Paris, 1988, 33 p. (מסת"ב 2-226-03546-X)
* **Des artistes à la Coupole : Montparnasse 1918-1940**, Paris Musées, Paris, 1990, 64 p. (מסת"ב 2-901784-15-1) : catalogue de l'exposition, 1er juin-30 septembre 1990, musée Bourdelle
* Thomas Dufresne et Georges Viaud, **ABCdaire de La Coupole en Montparnasse**, Le Cherche midi, Paris, 2007, 168 p. (מסת"ב 978-2-7491-0918-3)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה קופול** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לה קופול
* האתר תאגיד פלו
* האתר של לה קופול לה קופול

הערות שוליים
------------

1. ↑  לה קופול במקום ה-13 בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12123872t (data)

 |
**נשיקה-סטירה**, או בשמו האחר **אחת שתיים שלוש 'תעוררו**, הוא משחק חברה שמשחקים במסיבות ובערבי כיתה בגילאי העשרה המוקדמים. בן ובת עומדים או יושבים גב אל גב כך שאינם רואים זה את זה. מארגן המשחק קורא "אחת שתיים שלוש 'תעוררו" (התעוררו), ובהישמע המילה האחרונה בקריאה, מסובבים השניים את ראשיהם לימין או לשמאל.

אם שניהם סובבו את הראש לאותו הכיוון: הבן נותן לבת נשיקה.

אם כל אחד סובב את ראשו לכיוון אחר: הבת נותנת לבן סטירה.

אם הסדר יוצא נשיקה סטירה נשיקה הבת נותנת לבן נשיקה והבן נותן לבת סטירה (הפוך) זה גם חל על הסדר סטירה נשיקה סטירה 

אפשרויות נוספות במשחק:

* נשיקה בפה/ריקוד סלואו: אם סובבו את הראש לאותו הכיוון שלוש פעמים.
* סטירה: אם סובבו את הראש לכיוונים שונים שלוש פעמים, הבת בועטת בבן.

גרסה נוספת של המשחק[דרוש מקור] היא כשהמארגן מחליט על שאלה עם שלוש תשובות אפשריות (לדוגמה: מהי הגלידה האהובה עליך? וניל, שוקולד או תות) ובן ובת יושבים גב אל גב. המארגן שואל את השאלה, אם השניים ענו תשובה זהה, עליהם לנשק את השני בלחי, אם הם ענו תשובות שאינן זהות עליהם לסטור אחד לשני.

למרות שמבחינה מתמטית הסיכוי לנשיקה או סטירה שווים (50 אחוזים), המשתתפים יכולים לסכם ביניהם שיתוף פעולה (כאשר מדובר למשל בבן או בת מושכים במיוחד) ובכך להפנות את ראשם לכיוון אליו פנה בפעם הקודמת. בתצורות מסוימות, ניתן לחוש בשרירי הגב את הכיוון אליו פונה בן הזוג, אם מתעכבים בתגובה ולפעול בהתאם.

המשחק חברתי, ומשפיע על דירוגם החברתי של המשתתפים בו. כך למשל, משתתף ש"זוכה" לנשיקות רבות יעלה במעלה ההיררכיה החברתית ומשתתף דחוי יפגע. ביקורת נמתחה על המיניות במשחק כאשר בהשפעת הלחץ החברתי, נדחקים משתתפי המשחק להתנסות אינטימית ראשונה עם שותף שכלל לא בחרו.

ראו גם
------

* אמת או חובה
* שבע דקות בגן עדן

קישורים חיצוניים
----------------

* משחקים באהבה, באתר ‏מאקו‏‏, ‏11 באוקטובר 2017‏
* ד"ר קרני גיגי, הבעיתיות במשחק נשיקה סטירה, באתר ynet, 30 ביולי 2019
**פֶּרִיפְּלוּס** (ביוונית: **περίπλους** - "שיט מסביב") הוא יומן או מדריך מסע ימי, שערכו קברניטים מהעת העתיקה, אשר שנועד להדריך ספנים אחרים בתוואי הדרך. מדריך מסע יבשתי נקרא בלטינית "איטינראריום" (אנ') וכלל רשימות יישובים ותחנות דרך.

בעת העתיקה לא היו מפות ימיות או מפות שהיה אפשר לנווט בעזרתן, ולכן קברניטים היו נוהגים לתעד את המראות שראו במהלך מסעם, כולל נקודות ראויות לעגינה. התיאור כלל נקודות ציון בולטות שיכולות לעזור בניווט וכן תיאור של זרמים חזקים.

המסמך הקדום ביותר שניתן לסווגו כפריפלוס הוא מגילת ון אמון אם כי חלק מדריך המסע הימי שבו מצומצם. המקור המתועד הידוע הראשון של פריפלוס מלא הוא "תיאור הקפת הארץ" של הקטאיוס ממילטוס, המצוטט אצל הרודוטוס ואצל סטפנוס מביזנטיון. דוגמאות לספרי הדרכה נוספים הם הפריפלוס של חנון הספן, הפריפלוס של פסאודו-סקילקס, "אודות האוקיינוס" של פיתאס, "אודות הנמלים" של טימוסתנס, וכן פריפלוס בתוך הההמנון ההומרי לאפולו, שם מתארים הספנים הכרתיים שמוצאם מקנוסוס מה ראו בהפלגתם.

מדריכים דומים היו גם אצל ספנים פרסים, שם נקרא המדריך رهنامه (Rahnāmag או Rahnāmeh).
ארץ כינרות
יבנאל וסביבתה
**אֶרֶץ כִּנְרוֹת** היא חלק מבקעת הירדן, הכוללת את הכנרת ואת העמקים הסובבים אותה.
גבולותיה נתחמים בדרום על ידי שפכי הירמוך ונחל תבור, בצפון על ידי רמת כורזים (רמת הבזלת שמדרום לעמק החולה), במזרח על ידי מורדות הגולן ובמערב על ידי הגליל המזרחי.

ארץ כינרות כוללת את בקעת גינוסר, בקעת יבנאל, בקעת בית צידה ואת נגב כינרות, שמדרום לכנרת והיא מגיעה עד דרומית לצומת כוכב הירדן. הבקעה היא חלק מהשבר הסורי אפריקאי. בקעות פוריות וחקלאיות אלו ריכזו סביבן יישובים עוד משחר ההיסטוריה.

כיסוי בשכבה דקה של בזלת מייחד את העמקים הסובבים את הכנרת. אל הבקעות מגיעים נחלים מההרים שמסביב. נחלים אלו חתרו בשכבת הבזלת הדקה וחשפו סלעי משקע שנוצרו בתקופות גאולוגיות קדומות יותר ולכן נמצא בשטח תערובת של סלעי משקע עם סלעי בזלת. הנחלים מביאים סחף רב מההרים שיוצר שכבת קרקע והופך את הבקעות לאזורים חקלאיים פוריים.

מאפיין ייחודי נוסף לאזור זה הם מעיינות חמים, עשירים במינרלים, הנובעים לאורך קווי השבירה של הבקע כגון מעיינות חמי טבריה וחמת גדר. מעיינות אלו משכו מתרחצים ומחפשי מזור למחלותיהם לאורך ההיסטוריה ותרמו לפריחת הערים גדר וטבריה.

ארץ כינרות שימשה כמו שאר חלקי הבקע ציר מעבר חשוב. דרך האורך החשובה עברה לאורך החוף המערבי של הכנרת וחצתה את העיר טבריה. דרכי הרוחב עקפו את האגם מדרום ומצפון. אפיק הירדן, המתחתר בקניון צר ועמוק מצפון לכנרת. והביצות שיצרו נחלי הגולן באזור הבטיחה לא אפשרו מעבר לאורך החוף הצפוני של הימה. בשל כך הדרך הראשית חצתה בעבר את הירדן רק צפונית יותר, באזור גשר בנות יעקב. כיום קיים נתיב תחבורה גם בסמוך לחוף הצפוני, המקשר את מערב הכנרת עם רמת הגולן. מדרום לכנרת נצמד המעבר הראשי בחלקו לאפיק נהר הירמוך, שם גם עברה מסילת הרכבת החיג'אזית שנבנתה על ידי האימפריה העות'מאנית והגיעה לדמשק ואל-מדינה. כפי הנראה, המעבר בתקופות הקדומות בין היישובים שהיו על שפת הכנרת התבצע באמצעות סירות.

כלכלת תושבי עמק כינרות התבססה לאורך הדורות במידה רבה על הכנרת. תושבי האזור משתמשים במי הכנרת להשקיה, לדיג ולפיתוח ענף התיירות באגם ובסביבתו.

לקריאה נוספת
------------

* ש' ייבין וח"ז הירשברג (עורכים), **ארץ כנרות**, ספרית קו לקו, ירושלים, תשי"א.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עמק הירדן** |

* שקיעתה של בקעת כנרות - על הגאולוגיה של הבקעה, מתוך כתב העת "מדע", באתר סנונית.
* ירדנה אתגר, טחנות קמח בפיתול הירדן: תיעוד וסקר ראשוני, פרוגרמה ראשונית לשימור, אתר רשות העתיקות – מינהל שימור, אפריל- יוני 2005.
* על בריכות הדגים שהיוו בעבר חלק בלתי נפרד מאזור בקעת כנרות- ארכיונתן: המדגה הבמוי מן העין בעמק הירדן.

| **אזורים בארץ ישראל** |
| --- |
| רמת הגולן וסביבתה | הר חרמון • טרכון • חורן • הבשן • רמת הגולן |  |
| הגליל והעמקים | הגליל העליון • אצבע הגליל • הגליל המערבי • הגליל התחתון • עמק יזרעאל |
| מישור החוף | מישור החוף הצפוני • הכרמל • השרון • מישור חוף יהודה • גוש דן • מישור החוף הדרומי |
| הבקע הסורי-אפריקני | בקעת הירדן • עמק החולה • ארץ כינרות • עמק בית שאן • הערבה • בקעת ים המלח |
| מרכז שדרת ההר המערבית | השומרון • הרי בנימין • השפלה • יהודה • מדבר יהודה |
| שאר עבר הירדן | הגלעד • ארץ המישור • עמון • מואב • הרי אדום |
| הנגב | הנגב הצפוני • חבל אשכול (חבל הבשור) • בקעת באר שבע • מכתשים בנגב • הר הנגב • מדבר פארן • הרי אילת |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007467985105171

 |
**סיגורנצה** (**Siguranţa** - "הביטחון") או בשם המלא **פוליציה דה סיגורנצה ג'נראלה א סטאטולוי** (Poliţia de Siguranţă Generală a Statului - משטרת הביטחון הכללית של המדינה) הייתה משטרת ביטחון רומנית שהוקמה ב-1907 בעקבות הקשיים שהיו לממשלת רומניה בדיכוי מרד האיכרים ברומניה.

על פי "חוק המשטרה הכללית של המדינה" מ-1 באפריל 1903 המשטרה ברומניה התארגנה ופעלה רק בערים. עם פרוץ מרד האיכרים של 1907 לא היה בידי השלטון כלי משטרתי לטיפול באיכרים המורדים. המשטרה העירונית כשלה, הן בגלל היעדרו של כוח שתוכל להעמיד מול המון מורד והן מחוסר שירות לאיסוף ידיעות מוקדמות על אירועים עתידיים. הפרפקטים המקומיים יזמו גיוסם והפעלתם של סוכנים לאיסוף מודיעין, חלקם מבין הבאים במגע עם האיכרים, אגרונומים, רוכלים וחלקם סוכני משטרה שהתחפשו לסטודנטים לשם איסוף מידע. שר הפנים באותה תקופה, ברטיאנו, ראה בעין יפה את ההתארגנויות האלה, עודד אותן והקציב את הכסף הדרוש לתפעולן, ודאג לכך שהמידע יזרום למרכז משטרתי ארצי בשם Direcţiunea administraţiei generale, a personalului, contenciosului, poliţiei generale şi statisticii - מנהל האדמיניסטרציה הכללית של הסגל, הייעוץ המשפטי, המשטרה הכללית והסטטיסטיקה. מגרעין זה, שהוקם מיד לאחר המרד, במרץ 1907, פותחה ה"סיגורנצה" כבר במהלך 1907, אך החוק הנוגע להקמת Direcţiei Poliţiei şi Siguranţei Generale "מנהל המשטרה והביטחון הכללי" חוקק רק ב-25 במרץ 1908.

הארגון המחודש זכה להצלחה תפעולית גדולה עד כדי כך שאחרי מלחמת העולם הראשונה הוזמן מנהלו לטורקיה לעזור בארגון המחודש של המשטרה הטורקית.

על סיגורנצה הוטלו ארבע מטלות עיקריות, והן:

1. תצפית והשגחה
2. פעילות לאיסוף מידע
3. פעילות מנע
4. פעילות דיכוי

פעילות סיגורנצה התבצעה דרך ארבע לשכות: לשכת הפיקוח על הזרים, לשכת הביטחון והמידע, לשכת משטרת הגבולות ולשכת העיתונות והמתרגמים.

קישורים חיצוניים
----------------

* SIGURANŢA ROMÂNĂ ÎN BASARABIA INTERBELICĂ סיגורנצה רומנית בבסרביה שבין מלחמות העולם. ברומנית


רומניה: ארגונים
**שועל-מעופף מנומר-כנף** או **שועל-מעופף לבן-כנף** (שם מדעי: *Desmalopex*) הוא סוג של עטלף ססגוני במשפחת עטלפי הפירות, בו 2 או 3 מינים שאנדמיים לאיי הפיליפינים. הסוג הוקם במקור בשנת 1907 על ידי הזואולוג האמריקני גריט סמית מילר, אולם דעתו של מילר לא התקבלה בתחילה והעטלף נחשב לחלק מהסוג שועל-מעופף במשך 100 השנים הבאות; בשנת 2008, מחקר גנטי ומורפולוגי העלה שהוא זכאי לסוג בפני עצמו, ואגב כך התגלה מין נוסף. מבחינה פילוגנטית, הוא קרוב יותר לסוגים אקרודון וקוף-מעופף מאשר לסוג שועל המעופף.

תיאור ואנטומיה
--------------

לשועל המעופף המנומר גוף גדול למדי, ראש חרוטי דמוי שועל, וחרטום צר וארוך. אוזניו המשולשות קטנות למדי, ועיניו ואפו גדולים. הסוג פוצל בעיקר על בסיס מאפיינים אנטומיים בגולגולת ומורפולוגיה שונה של נוסחת השיניים. כך למשל, הוא נבדל מהסוג שועל-מעופף בכך שחרטומו רחב יותר וארובות העין פונות מעט מעלה; החותכות העליונות שלו גדולות ומופרדות זו מזו, והניבים קצרים יחסית. הקדם-טוחנות שלו מפותחות היטב, ולטוחנות יש צורה מרובעת ולא מלבנית.

אורך הראש והגוף של השועל המעופף המנומר 13–24 ס״מ, אורך הזרוע 9–14 ס״מ ואורך האוזן 2–3 ס״מ. משקלם 129–375 גרם. כפי שאופייני לשועלים המעופפים, הסוג חסר זנב וקרום התעופה האחורי קצר ביותר ומסתכם בזוג רצועות בצידי הרגליים. המינים בסוג נבדלים זה מזה במידות הגוף.

הפרווה של המינים בסוג ארוכה, צפופה וצמרירית. הצבע הכללי של השועל המעופף המנומר בהיר למדי ונע בין צהבהב חיוור לזהב עד אוכרה או חום בהיר. הרגליים שעירות בצידן העליון וכמעט חשופות בצידן התחתון. אוזניו של העטלף שחורות, חוטמו ורוד ועיניו חומות. כפי שמרמז שמו, סוג זה בולט בעיקר בצביעה הייחודית של כנפיו; הצבע הבסיסי שלהן ערמוני-אדמדם או חום-בהיר כשהקצוות לעיתים קרובות לבנות לחלוטין. נוסף על כך, הכנפיים מנומרות בכתמים וחברבורות לבנות, ורודות ואדמדמות שהופכות אותו לססגוני במיוחד.

תפוצה וביולוגיה
---------------

מיני השועל המעופף אנדמיים לאיי פיליפינים ואין ביניהם חפיפה. האיים שבהם הם מצויים כוללים את לוזון, מינדורו, דינאגאט ופולילו. בית הגידול שלהם מורכב מיער עננים, יער גשם טרופי שפלתי, מטעים ושטחי מרעה מנוקדים בכיסי יער, כשהם נמצאים הן בשפלות והן ברכסים הרריים עד רום 1,480 מטר מעל פני הים.

אין מידע רב על האקולוגיה של הסוג; השועלים המעופפים פעילים בלילה, ניזונים מתאנים ובננות ומבלים את שעות היום בשינה בחללי עצים בבדידות או בקבוצות קטנות. המינים בסוג נוטים לעוף בגובה רב יותר מעטלפים אחרים, ונודדים מדי פעם בהתאם לזמינות המזון. הם מתרבים אחת לשנה, והנקבה ממליטה גור אחד או תאומים.

השועלים המעופפים המנומרים סובלים במיוחד מבירוא יערות שפלה וציד לבשר שמוביל לירידה באוכלוסייה שלהם, והם נתפסים בטבע לעיתים רחוקות. מין אחד מסווג כפגיע (VU) ומין אחד בסכנת הכחדה (EN), ואצל שניהם מגמת האוכלוסייה בירידה. המינים נמצאים במספר אזורים מוגנים, אך ברובם אין פיקוח או הגנה משמעותית.

מינים
-----

בסוג זה 2 מינים מוכרים:

* שועל-מעופף מנומר-כנף גדול (*Desmalopex leucopterus*) - מצוי בלוזון ופולילו.
* שועל-מעופף מנומר-כנף קטן (*Desmalopex microleucopterus*) - אנדמי למינדורו.

על פי מספר חוקרי טבע, האוכלוסייה המבודדת באי דינאגאט ליד מינדנאו מייצגת בסבירות גבוהה מין שלישי שטרם תואר מדעית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שועל-מעופף מנומר-כנף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
כלי מטבח מודרניים מצופים אמייל
כלי רחצה ונקיון מצופי אמייל בסרדיניה
כלי נוי ואמנות מצופים אמייל בחנות באספהאן, איראן**אמייל** (מצרפתית: **émail**) הוא חומר צבעוני הנוצר מהתכת אבקת זכוכית על שכבת מצע (כגון מתכת, זכוכית, קרמיקה, או אבן) על ידי אפייה (לרוב בטמפרטורה של 750 עד 850 מעלות צלזיוס).

ציפוי באמייל היא טכניקה שהייתה בשימוש כבר בימי המצרים הקדמונים, אצלם מוצאים כלי חרס ואבן בציפוי אמייל. גם ביוון העתיקה, בסין, יפן, רוסיה והקלטים, השתמשו בטכניקה זו.

ניתן להתיך אמייל על רוב סוגי המתכות. אבקת הזכוכית ניתכת, ולאחר שהיא מתקשה היא הופכת לחומר זגוגי, חלק ונוקשה, העמיד בפני אש וכימיקלים. האמייל עלול להיסדק או להישבר אם שכבת הבסיס עליו נוצר נמצאת תחת לחץ או מתעקמת. האמייל יכול להיות אטום או שקוף, וניתן ליצור אותו בשלל צבעים.

ישנם צבעים הנקראים *צבעי אמייל*, אף על פי שהם עשויים על בסיס שמן או לטקס, משום שאחרי הייבוש הם מקבלים תכונות הדומות לתכונות האמייל, ונותנים גימור חלק, מבריק ואטום למשטח הצבוע בהם.

שימושים
-------

בגלל עמידותו של האמייל, הוא אידיאלי כציפוי לחפצים שאמורים להיות עמידים בפני חום או רטיבות. לכן נעשה בו שימוש רב בציפוי החלק הפנימי או החיצוני של כלים ומכשירים כגון תנורים, ארגזי לחם, סירים וקומקומים, ציפוי אמבטיות, בשילוט חוצות ועוד. כיום ניתן למצוא בחנויות-פנאי אמייל קר אשר קל לשימוש ומשמש לעבודות אמנות.

בגלל צבעו המבריק של האמייל, נעשה בו שימוש רב גם לחפצי נוי ותכשיטים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אמיל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אמייל** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4152058-0
* NDL: 00563443
* NKC: ph361973

 |
**שועל-מעופף חד-שן** או **אקרודון** (שם מדעי: *Acerodon*) הוא סוג של עטלף בינוני-גדול במשפחת עטלפי הפירות, שכולל 5 מינים שמצויים באיי דרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1837 על ידי הזואולוג הצרפתי קלוד ז׳ורדן על בסיס מורפולוגיה שונה של השיניים, והמינים שבו קשורים באופן הדוק לסוג שועל-מעופף אליו השתייכו קודם לכן. הסוג מכיל את מין העטלף הגדול בעולם.

תיאור ואנטומיה
--------------

השועל המעופף חד השן מתאפיין בגוף מוארך וצר, ראש חרוטי דמוי שועל ועיניים גדולות וכתומות. האוזניים צרות ומשולשות. הלוע מחודד וארוך והאף רחב עם נחיריים גדולים. הגולגולת דומה מאוד לסוג שועל-מעופף, ונבדלת ממנה בעיקר במורפולוגיה של השיניים: כך למשל החותכות העליונות ארוכות וחדות יותר, הניבים קטנים יותר, הטוחנות מחורצות וגדולות ועל הקדם-טוחנות וחלק מהטוחנות גבשושיות בולטות וחדות.

השועל המעופף חד השן הוא סוג עטלף גדול למדי: אורך הראש והגוף 19–30 ס״מ, אורך הזרוע 13–20 ס״מ, ומוטת הכנפיים מגיע ל-1.7 מטר אצל המין הגדול בסוג. המשקל משתנה בחדות בין המינים ונע בין 374 גרם ל-1.2 ק״ג. כרבים מהשועלים המעופפים, גם לסוג זה אין זנב, וכנף הזנב מסתכמת בקרומים דקים לאורך פנים הרגליים. הזכרים גדולים וכבדים מן הנקבות.

הפרווה של השועל המעופף קצרה וחלקה, כשהשוקיים חסרי שיער והצוואר מוקף בשיער נוקשה. צבע הגוף הכללי משתנה בין חום אדמדם לחום צהבהב, אוכרה, אפרפר או חום שוקולדי-שחרחר, כשבדרך כלל יש צווארון אדמוני או כתום סביב הצוואר והכתף. העיניים והחרטום מוקפים בכתמים שחורים ולעיתים יש מסיכה שחורה על כל הפנים. הכנפיים שחורות, אדמדמות, חומות, זהובות או כתמתמות והאוזניים והאף שחורים.

תפוצה וביולוגיה
---------------

מיני השועל המעופף חד השן מצויים ברחבי האיים של דרום-מזרח אסיה באזור העולם המלאי. הם מצויים בעיקר באינדונזיה, בפיליפינים ובמזרח טימור. בין האיים שבהם הסוג נוכח ניתן למנות את סולאווסי, איי סונדה הקטנים, איי טלאוד, מינדנאו, לוזון, ויסאיאס ופלאוואן. בית הגידול של המינים בסוג מורכב מיער עננים, יער גשם טרופי, יער מנגרובים, יער במבוק, ולעיתים קרובות גם יערות משניים וכיסי יער בשטחי מרעה וסוואנה. מיני השועל המעופף מגלים העדפה ליער שפלתי, אולם נוכחים גם ברכסים הרריים עד רום 1,500 מטר מעל פני הים.

המינים בסוג פעילים בלילה ומבלים את שעות היום תלויים על ענפים וחללי עצים גבוהים - לרוב במושבות ענקיות. הם אינם מסוגלים לבצע איכון-הד, ומאתרים את מזונם באמצעות חוש הראייה המצוין. העטלפים ניזונים בעיקר מפירות (בפרט מתאנים, קוקוסים, גויאבות, בננות ופירות עצי הלחם), ומבצעים מדי לילה טיסות למרחק של 10–15 ק״מ בדרכם לאזורי האכלה. במהלך הטיסות הללו השועלים המעופפים מתקבצים בקבוצות קטנות, אולם הם מתפזרים לאחר מכן ומנסים למנוע זה מזה גישה לעצים מניבי פירות. הרבייה מתרחשת לאורך השנה ללא עונה קבועה. הנקבות מגיעות לבגרות לאחר שנתיים וממליטות צאצא אחד בכל פעם.

כל המינים בסוג מאוימים מפני ציד לבשר ובירוא יערות מתמשך שמוביל לאובדן בית גידול - בפרט ביערות השפלה המועדפים עליהם. שני מינים מסווגים בסכנת הכחדה (EN) ושלושה מינים במצב פגיע (VU). חלקם מצויים באזורים מוגנים.

מינים
-----

בסוג זה 5 מינים:

* שועל-מעופף זהוב-כיפה (*Acerodon jubatus*)
* שועל-מעופף טלאוד (*Acerodon humilis*)
* שועל-מעופף סולאווסי (*Acerodon celebensis*)
* שועל-מעופף סונדלי (*Acerodon mackloti*)
* שועל-מעופף פלאוואני (*Acerodon leucotis*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שועל-מעופף חד-שן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**לאיוש טיכי** (בהונגרית: **Tichy Lajos**; ‏21 במרץ 1935 – 6 בינואר 1999) היה כדורגלן ומאמן הונגרי, ששיחק בעמדת החלוץ. נחשב לאחד מגדולי חלוצי הונגריה בכל הזמנים.

ביוגרפיה
--------

טיכי (שורה ראשונה, שלישי מימין) עם בודפשט הונבד בזכייה בגביע מיטרופה ב-1959
טיכי נולד בשנת 1935 בבודפשט שבהונגריה. הוא החל את דרכו המקצועית בבודפשט הונבד בשנת 1953. באותה העת הייתה הונבד לאחת הטובות באירופה עם שחקנים דוגמת פרנץ פושקש, שנדור קוצ'יש וזולטן צ'יבור. הוא זכה עימה בשני תוארי אליפות בשנות החמישים. בעקבות מאורעות המרד ההונגרי ב-1956 איבדה הונבד את פושקש וקוצ'יש שעברו לשחק במערב אירופה. עזיבתם הפתאומית גרמה לבעיות כלכליות חמורות עבור הקבוצה. התואר הבא שטיכי זכה עימה היה גביע מיטרופה ב-1959 בו סיים כמלך שערי הטורניר עם תשעה שערים. הונבד ניצחה בגמר את יריבתה העירונית מ.ט.ק הונגריה, כשהוא כובש שלושער במשחק הראשון שנגמר בניצחון 3–4 ובמשחק השני כבש עוד אחד בתיקו 2–2. באותה שנה סיים גם כמלך שערי הליגה ההונגרית בצוותא עם שני שחקנים, ובשנות השישים המשיך לזכות בתואר האישי ובסך הכל רשם חמש זכיות בתואר. טיכי הספיק גם לזכות בגביע ההונגרי ב-1964 לפני פרישתו ב-1971, ובסך הכל ערך במדיה 320 הופעות ליגה בהן כבש 244 שערים.

### נבחרת הונגריה

לאחר ההפסד לגרמניה המערבית בגמר מונדיאל 1954 ומאורעות המרד ההונגרי בו עזבו אחדים מגדולי המדינה לשחק מחוץ להונגריה, החלו חילופי משמרות ונעשה ניסיון להחזיר את "נבחרת הזהב" על ידי שילוב השחקנים הוותיקים בה; יוז'ף בוז'יק, גיולה גרושיץ' ונאנדור הידגקוטי, עם כמה כישרונות צעירים חדשים ובהם לאיוס טיכי, פלוריאן אלברט ופרנץ בנה. הטורניר הגדול הראשון של טיכי היה מונדיאל 1958 בו כבש ארבעה שערים במשחקים נגד שוודיה המארחת, מקסיקו וויילס. הוא תרם להעפלתה למונדיאל 1962 עם שלושה שערים במוקדמות, ובטורניר עצמו כבש את אותה הכמות נגד הנבחרות אנגליה ובולגריה (צמד). ביורו 1964 טיכי הגיעה עימה למקום השלישי ובמונדיאל 1966 שהיה לטורניר האחרון הגדול בו שיחק לא השכיל לכבוש. בסך הכל ערך במדיה 72 הופעות בהן כבש 51 שערים המציבים אותו במקום ה-4 בטבלת הכובשים של הנבחרת בכל הזמנים.

### לאחר הפרישה

עם סיום הקריירה עזב טיכי את עולם הכדורגל למשך חמש שנים עד שמונה למאמן הונבד ב-1976. ב-1980 הוביל אותה לזכייה באליפות ובתואר ראשון מזה 16 שנים. תחתיו הצליחה הונבד לחזור לתקופה מוצלחת נוספת שהגיעה לשיאה עם שש אליפויות בשנות השמונים. ב-1982 עזב אותה טיכי ופרש לגמלאות. הוא נפטר ב-6 בינואר 1999 בבודפשט בגיל 63.

מצבתו בבית הקברות פארקשרטי

תארים
-----

### כשחקן

בודפשט הונבד
* אליפות הונגריה (2): 1954, 1955
* גביע מיטרופה: 1959
* הגביע ההונגרי: 1964

נבחרת הונגריה
* מקום שלישי באליפות אירופה: 1964

אישיים
* מלך השערים בליגה ההונגרית (5): 1958/59, 1960/61, 1961/62, 1963, 1964
* מלך השערים של גביע מרכז אירופה: 60–1955   
 (7 שערים)
* מלך השערים בגביע מיטרופה: 1959   
 (9 שערים)

### כמאמן

* אליפות הונגריה: 1980

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאיוש טיכי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* לאיוש טיכי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4168 4489
* LCCN: no2001061334
* VIAF: 58734252
* WorldCat: lccn-no2001061334

 |
גנרל חיל התותחנים **פריץ ברנד** (בגרמנית **Fritz Brand**;‏ 22 באפריל 1889 – 26 בנובמבר 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על דיוויזיה במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

ברנד נולד בברלין, הקיסרות הגרמנית. ב-1 באוקטובר 1907 הצטרף כצוער לצבא הפרוסי, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית. הוא סופח לרגימנט התותחנים ה-40, וב-27 בינואר 1909 הועלה לדרגת לוטננט. הוא לחם בשורות הרגימנט במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-24 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. מאביב 1915 הוא שימש כשליש של הרגימנט, וב-18 באוגוסט 1916 הועלה לדרגת האופטמן. בסוף 1916 הוא החל את הקריירה שלו במטכ"ל, ובשנים הקרובות מילא תפקידי מטה שונים. בנוסף לשני צלבי ברזל הוא קיבל גם מדליות רבות אחרות.

לאחר המלחמה הצטרף לרייכסווהר, ובאביב 1920 צורף למטכ"ל של הבריגדה ה-20, ולאחר מכן הועבר לדיוויזיה ה-1 בקניגסברג. במשך מספר שנים הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה, וב-1 בינואר 1928 הועלה לדרגת מיור. ב-1 בפברואר 1932 הועלה לדרגת אוברסטלויטננט, וב-1 באוקטובר 1933 קיבל פיקוד על רגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), ופיקד עליו עד 30 בספטמבר 1934. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-15 באוקטובר 1935 הוא קיבל פיקוד על רגימנט הארטילריה ה-12 (שוורין), ופיקד עליו עד 12 באוקטובר 1937. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בתחילת פברואר 1938, בעקבות פרשת בלומברג-פריטש, הועבר ל-OKH ומונה למפקח של בתי הספר הצבאיים. ב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

ב-26 בספטמבר 1939 מונה למפקד דיוויזיית הסער ה-78, שהייתה חלק מהקורפוס ה-25 שהיה חלק מהארמייה השביעית שהוצבה בחזית המערב. וב-1 באוקטובר של אותה שנה הפסיק לפקד על הדיוויזיה והוחזר למטה הכללי. ב-1 באוגוסט 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-23 בספטמבר 1943 הוענק לו צלב הכסף הגרמני. ב-1 באוקטובר 1944 הועבר לכוחות העתודה, וב-31 במרץ 1945 פרש מהכוחות המזוינים.

### אחריתו

לאחר פרישתו חי ברנד בוויילהיים שבמערב גרמניה עד מותו ב-26 בנובמבר 1967 בגיל 78.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריץ ברנד** בוויקישיתוף
* פריץ ברנד באתר ww2awards (באנגלית)
* פריץ ברנד באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1164613189
* VIAF: 311367014
* WorldCat: viaf-311367014

 |
**שועייב** (בערבית: **شعيب**) הוא נביא קדום בדת האסלאם, תושב מדין. יש המזהים אותו עם יתרו.

שועייב מוזכר בקוראן 11 פעמים. לפי הטקסט הקוראני, שלח אללה את שועייב כנביא לעמו (מדין). אנשי מדין היו אנשי מסחר וחקלאות, שנהגו להונות ולרמות. שועייב נזף בהם על נוהגם הפסול והורה להם לחדול ממעשיהם אלה, אך הם לא שעו לאזהרותיו. בנוסף, אנשי מדין היו עובדי אלילים ונקראו "אצחאב אל-אַיְכַּה" (עץ בעל ענפים משתרגים), ושועייב הזהיר אותם גם בעניין הזה: שיחדלו מן עבודת האלילים ויעבדו רק את אללה.

שועייב הוא אחד הנביאים הערבים שמוזכרים בשמם בקוראן (יחד עם צאלח, הוד, איסמאעיל ומוחמד). על שועייב נאמר כי היה "המטיף הרהוט ביותר בקרב הנביאים", כיוון שקיבל את ההשראה האלוהית ואת מסר הנבואה בשפתו שלו.

שועייב מזוהה לעיתים כיתרו המדיני, המוזכר במקרא, אך האירועים והסיפורים המיוחסים לו אינם חופפים בהכרח בשתי הדתות. לשועייב מקום מרכזי בדת הדרוזית, שם הוא נחשב לאב קדמון, לנביא ולמייסד רוחני.

ראו גם
------

* מתחם נבי שועייב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שועייב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוראן, סורת אל-אעראק, פס' 85.
2. ↑  קוראן, סורת אל-אעראק, פס' 88, 90–93.
3. ↑  יאקות, **מעג'ם אל-בלדאן**, ביירות 2011, כרך 1, עמ' 346.
4. ↑  קוראן, סורת א-שעראא, פס' 285-191.
5. ↑  אבן כת'יר, **קצץ אל-אנביא**, עמ' 220.
6. ↑  A. Rippin, "Shu`ayb," **Encyclopedia of Islam**, 2nd edition, s.v.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: suayb

 |
תרשים כללי המתאר את ההבדלים במבנה חיידקים גראם-חיוביים וגראם-שליליים. שימו לב להבדלים בגודל החלל הפריפלזמי (תכלת) ובעובי הדופן הפפטידוגליקנית
**פריפלזמה** (באנגלית: **Periplasm**) הוא חומר מרוכז המזכיר בהרכבו ג'ל ומכיל תערובת של יונים וחלבונים הנחוצים לחיידקים על מנת לבצע מגוון פעילויות מטבוליות וכן לשמור על לחץ אוסמוטי תקין. חומר זה מצוי בתוך חלל הקרוי **חלל פריפלזמי** (Periplasmic space) אשר "כלוא" בין קרום התא לקרום החיצוני בחיידקים גראם-שליליים ובין קרום התא לדופן הפפטידוגליקנית בחיידקים גראם-חיוביים. גודל החלל הפריפלזמי (וכפועל יוצא גם כמות הפריפלזמה) אינו זהה בקרב חיידקים גראם-שליליים וחיוביים; גודל החלל הפריפלזמי בחיידקים גראם-שליליים גדול בהרבה מזה של חיידקים גראם-חיוביים ועשוי לתפוס עד 40% מנפח התא החיידקי.

הרכב הפריפלזמה
--------------

תרשים כללי המתאר את מבנה התא החיידקי. החלל הפריפלזמי מסומן בספרה 3
הפריפלזמה מורכבת מתערובת של אנזימים, יונים וחלבונים תפקודיים אחרים שנחוצים לחיידקים על מנת לבצע מגוון פעילויות מטבוליות חיוניות. תערובת הפריפלזמה מכילה שלל אנזימים ליטיים שתפקידם לבצע מטבוליזם למקרומולקולות שונות (פרוטאזות, פוספטאזות, נוקלאזות, ליפאזות, וכיוצ"ב). אנזימים נוספים שנמצאים בפריפלזמה נוטלים תפקיד בשרשרת מעבר האלקטרונים בתהליך של זרחון חמצוני, בתהליך סינתזת הדופן הפפטידוגליקנית, בשינוע מטבוליטים בין הקרום החיצוני/דופן לקרום התא (סוכרים, חומצות אמינו, ויטמינים) וכן בשמירה ועזרה בקיפול יעיל של חלבונים חיידקיים (שפרונים).

בחיידקים פתוגניים מאוחסן חלק גדול מהאנזימים הליטיים (קולגנאזות, פרוטאזות, היאלורונידאזות), הטוקסינים והאנזימים שמקנים עמידות לאנטיביוטיקות (בטא לקטמאזות) בפריפלזמה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Patrick R. Murray, Ken S. Rosenthal, Michael A. Pfaller. *Medical microbiology* (5th ed.). Elsevier Mosby. 2005, p.17. מסת"ב 978-0323033039.
2. ↑  Matias VR, Beveridge TJ. (2005). *Cryo-electron microscopy reveals native polymeric cell wall structure in Bacillus subtilis 168 and the existence of a periplasmic space*. Journal of Molecular Biology. Apr;56(1):240-51. PMID 15773993.
3. ↑  Guntram Seltmann, Otto Holst. *The Bacterial Cell Wall*. Springer. 2002, p.178. מסת"ב 978-3540426080.

| בקטריולוגיה |
| --- |
| מונחי יסוד | פרוקריוטים • ארכאונים (חיידקים קדומים) • חיידקים אמיתיים • אנדוטוקסין |  |
| חלקי התא החיידקי ואברוניו | נוקלאואיד • פלסמיד • ציטופלזמה • ריבוזום • קרום התא • דופן התא: פפטידוגליקן (חומצה טיכואית) • פריפלזמה • קרום חיצוני: ליפופוליסכריד • קפסולה ו-Slime layer • שוטון • פילי • פימבריה • ביופילם |
| מורפולוגיה | נקד • מתג • סלילון |
| פיזיולוגיה | פליגה • קוניוגציה • טרנספורמציה • עמידות לאנטיביוטיקה |
| מטבוליזם | חיידקים אירוביים (אווירניים אובליגטוריים, אווירניים פקולטטיביים, מיקרואירופילים) • חיידקים אנאירוביים (אל-אווירניים אובליגטוריים, אל-אווירניים פקולטטיביים, אל-אווירני סובל אוויר) • תסיסה • חיזור סולפט מיקרוביאלי • חיידקים סגולים |
| שיטות בקטריולוגיות | צביעת גראם (חיידקים גראם-חיוביים, חיידקים גראם-שליליים) • צביעה יציבת חומצה • מבחן קטלאז • מבחן אוקסידאז • מבחן קואגולאז • סיווג לנספילד • מבחן CAMP |
| מיגור חיידקים | חיטוי • פסטור • עיקור • אנטיביוטיקה |
"**לוח חד גדיא**" הוא תבליט חומר, שנוצר בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, ומציג את הפיוט "חד גדיא".

תיאור
-----

לוח "חד גדיא" נוצר על פי רישום של זאב רבן בבית-המלאכה הקואופרטיבי "מנורה", שפעל תחת בית-הספר "בצלאל", ובו היו חברם מאיר גור אריה, שמואל פרסוב ורבן. הוא נעשה בטכניקה של לחיצת טרקוטה לתבנית. תבליט זה שובץ בתוך מסגרת העשויה פליז שעוטר בדגמים עיטוריים בטכניקה של בטיק, המוצמדת למסגרת עץ. במרכז הלוח מתוארת נישה ובה ניצבת דמות של יהודי, אוחז מקל הליכה ונושא על גבו גדי. מתחתיה מופיעה מגילה פתוחה ובה הטקסט "חַד גַּדְיָא, חַד גַּדְיָא, דְּזַבִּין אַבָּא בִּתְרֵי זוּזֵי, חַד גַּדְיָא, חַד גַּדְיָא", הלקוח מתחילת הפיוט. סביב הדמות מופיעים שמונה מדליונים, המציגים את הדמויות השונות מן הפיוט.

העבודה נמצאת כיום באוסף מוזיאון ישראל. היא הוצגה בתערוכה "מבחר מאוסף אלן ב' סליפקה במוזיאון ישראל", שהתקיימה במוזיאון בשנת 2008. לוח דומה הוצג במסגרת התערוכה '"בצלאל" של שץ' במוזיאון ישראל (ה'תשמ"ג). באוסף סטנלי בטקין היה תבליט זה בגרסה יצוקה בברונזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* לוח חד גדיא באתר מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: **מבחר מאוסף אלן ב' סליפקה במוזיאון ישראל**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2008, עמ' 95-94
2. ↑  ראו: **"בצלאל" של שץ: רשימה קטלוגית של החפצים בתערוכה**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1982, פריט 340
3. ↑  ראו: גולדמן אידה, בת-שבע, **זאב רבן: סימבוליסט עברי**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2001, עמ' 68, פריט מס' 66
**העינוי הלבן** הוא סוג של עינוי פסיכולוגי, הכולל בידוד קיצוני בסביבה לבנה לחלוטין. העינוי מיושם כיום כעונש לאמנים ומתנגדי משטר ברפובליקה האסלאמית של איראן. הענישה הזו תוארה בין היתר על ידי אמיר אבאס פרקהבר - אסיר איראני שהצליח לברוח, לטענתו, מהעינוי הלבן.

דרכי העינוי
-----------

המעונה מוכנס ללא ידיעתו לתא שהוא כולו לבן, המבודד לחלוטין מרעש, אור חיצוני או מגע עם סביבת הכליאה. האסיר מולבש בבגדים לבנים והאוכל אותו הוא מקבל דרך תא מיוחד הוא כולו בצבע לבן - ומתבסס על אורז וחלב. המטרה בעינוי היא לגרום לאומן או למתנגד המשטר באמצעים כביכול בלתי אלימים להפסיק את פעילותו על ידי איפוס החלק המרדני של מוחו.

העינוי הלבן בתרבות
------------------

הסרט הישראלי "לבן" ב-2011, בבימויו של גלעד אמיליו שנקר ובהפקת יוסי מאירי שנכתב בהשראת עדויות מ"העינוי הלבן". הסרט שהופק בתמיכת קרן רבינוביץ, והחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב בהשתתפות סיגל ראש, רזיה ישראלי ותומר גלרון, השתתף במעל ל-70 פסטיבלים לקולנוע ברחבי העולם, זכה ב-12 פרסים בינלאומיים ושודר ב-10 מדינות ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסרט לצפייה מקוונת באתר לשיתוף סרטוני וידאו vimeo.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה בוושינגטון פוסט
2. ↑  כתבה ב-CNN
**ננדור יוסיף גינגולד** (בלועזית: **Nandor Iosif Gingold**‏; 1905–1986) היה רופא רומני, יהודי מומר, שבתקופת שואת יהדות רומניה היה יושב ראש מרכז היהודים, ולאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 נעצר, נחקר והועמד למשפט בבית הדין העממי בבוקרשט כפושע מלחמה ונידון למאסר עולם. בהמשך הומתק גזר דינו ל-20 שנות מאסר.

ביוגרפיה
--------

אביו היה בן למשפחה יהודית מסוצ'אבה. עם אבותיה של אמו נמנה הרב יחזקאל פנט שפעל בטרנסילבניה במחצית הראשונה של המאה ה-19.
גינגולד התחיל את הקריירה המדעית שלו בגיל 25 (בשנת 1929) כעוזר מחקר במכון להיגיינה ולבריאות ציבורית בבוקרשט לצדו של הפרופסור אדוארד מזינצ'סקו, ובמקביל בעוזר מחקר לשם כבוד במכון לרפואה קלינית שעל יד בית החולים "פילנתרופיה" שבניהולו של פרופ' דניאל דניאלופולו. הוא סיים בשנת 1929 את עבודת הדוקטורט שלו תחת הדרכתו של דניאלופולו.
ב-1935 פרסם בעיר אוראדיה ספר מדע פופולרי עב כרס בתחום הרפואה, בשם Sănătatea în familie ("הבריאות במשפחה"). ב-1940 בעקבות החקיקה האנטי-יהודית פוטר גינגולד מתפקידיו המעדיים והאקדמיים בקליניקה של דניאלופולו. בדצמבר 1941 התנצר גינגולד בדת הנוצרית רומית-קתולית. גינגולד היה נשוי בשנית משנת 1934 לאישה נוצרייה ילידת בלגרד שמקור הוריה היה בחבל באנאט הסרבי.

בתקופת שלטונו של יון אנטונסקו, ב-16 בדצמבר 1941, התמנה לתפקיד מזכיר מרכז היהודים, ועם פרישת היושב ראש הנריק שטרייטמן התמנה במקומו בתאריך 8 בפברואר 1942 כשמרכז היהודים התארגן סופית. במסגרת תפקידו היה גינגולד כפוף להוראותיו של ראדו לקה, הממונה על ענייני היהודים מטעם ממשלת רומניה. בסוף מרץ 1944, ציית גינגולד לדרישתו של לקה לספק לו כספים מבלי לרשום זאת בספרים ומבלי לדרוש קבלה. לאחר שקיבל הכרה רשמית בהיותו נוצרי, התפטר מתפקידו והוחלף על ידי גרוסמן גרוזיה, שהיה עד אז מנהל הכספים ויד ימינו.

לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944, ב-20 בספטמבר, נעצר גינגולד לצורכי חקירה, ושוחרר ב-26 באוקטובר. ב-30 בינואר 1945 נעצר שוב, לשנה. בהמשך הועמד לדין על תפקידו כיושב ראש מרכז היהודים, וב-9 במאי 1946 נידון למאסר עולם ולהחרמת כל רכושו. בהמשך הומתק גזר דינו ועונש המאסר קוצר ל-20 שנה. שותפיו להנהלת מרכז היהודים, מתיאס גרינברג (וילמן), אדולף גרוסמן גרוזיה וז'אק לאון נידונו לעונשים בין 12–20 שנות מאסר.

אחרי שחרורו מהכלא, עסק בעיקר בהמטולוגיה ובשנת 1972 פרסם את הספר Cum tratăm leucemiile ("כיצד מטפלים בלוקמיות").

ספרים
-----

* **Sănătatea în familie: sfătuitor şi informator medical popular** - 1935 (הבריאות המשפחה: מדריך וסינופסיס רפואי לעם) עם פתח-דבר מאת ד. מזינצ'סקו
* 1972 - **Leucemiile** (הלאוקמיות) - עם פתח-דבר מאת ז'ורז' מאטה
* 1981 - **Eozinofilul, eozinofilia, eozinopenia** (האאוזינופיל, האאוזינופיליה, האאוזינופניה)

לקריאה נוספת
------------

* Gheorghe Brătescu - în Nicolae Cajal, Harry Kuller (coord.g-ală) - *Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație,* Editura Hasefer, București 2004 p.255
* Dennis Deletant - *Hitler's Forgotten Ally:Ion Antonescu and his Regime, Romania 1940-1944 Palgrave, MacMillan, Houndmills, Basingstoke, Hampshire and New York 2006*

קישורים חיצוניים
----------------

* התזכיר של גינגולד ברומנית

(14/11/1944)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  התזכיר של גינגולד
2. ↑  Deletant עמ' 122
3. ↑  משפט פושעי המלחמה ברומניה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008227687405171

 |
**הָאַם-נָגִי** (בוייטנאמית: **Hàm Nghi**, משמעות מילולית: "מלוא צדק";‏ 3 באוגוסט 1872 – 4 באוגוסט 1943), בשמו הפרטי **נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ'** (**Nguyễn Phúc Ưng Lịch**), היה קיסר וייטנאם השמיני משושלת נֵגוֹייְן אשר משל בין השנים 1884 – 1885. הָאַם-נָגִי פתח במרד נגד סמכויות השלטון בהודו-סין הצרפתית, מה שהוביל להדחתו בידי הצרפתים ולגירושו לגלות באלג'יריה הצרפתית. כיבוש הבירה הווייטנאמית הואה בידי הצרפתים בסוף שלטונו של הָאַם-נָגִי הוביל לנפילתה של הקיסרות הווייטנאמית תחת שלטון האימפריה הקולוניאלית הצרפתית.

ביוגרפיה
--------

נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' היה אחיינו של הקיסר טוּ-דּוּקּ, שמותו בשנת 1883 הוביל למשבר ירושה בין בניו המאומצים. שלושת בניו המאומצים נפטרו או נהרגו בטווח זמן קצר לאחר שירשו את הכס. היה זה במצב פוליטי בעייתי זה שהאימפריה הקולוניאלית הצרפתית ייצבה את מעמדה בתור שלטת על דרום וייטנאם והשיגה השפעה על הצפון לאחר מלחמת סין–צרפת. נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' על כס המלוכה באמצעות תככים פוליטיים של שני יועצים יריבים בחצר המלוכה הקיסרית בהואה, שראו בקיסר הצעיר פשרה פוליטית שתאפשר לממשל הווייטנאמי להעניק את מרב תשומת הלב למאבק בצרפת, אשר איימה על ריבונותה של וייטנאם. בהסכמת ממשלת הרפובליקה הצרפתית השלישית הוכתר נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' בן ה-14 לקיסר "אנאם" (וייטנאם) בשנת 1884, תוך שהוא לוקח את השם הקיסרי הָאַם-נָגִי.

ביוזמת יועצים בחצר המלוכה הקיסרית וחברי משפחת המלוכה, הריבון הצעיר עמד בראש התקוממות נגד הצרפתים שהחלה ב-4 ביולי 1885. הקיסר הצעיר פרסם את צו צְ'אַן ווּאוֹנְג (Cần Vương); "עזרו לריבון", אשר החל מרידה כללית ברחבי הארץ נגד הסמכות השלטונית הצרפתית. המטרה של המרידה הייתה להסדיר את מעמדה הבינלאומי הריבוני של וייטנאם בפני המעצמות האירופאיות. המרד נכשל, והָאַם-נָגִי נמלט ביחד עם יועציו ומקורביו, מהעיר הקיסרית בהואה אל מקלט הררי. הכוחות הצרפתים מצאו ועצרו את הָאַם-נָגִי והחליפו אותו רשמית עם אחיו דּוֹנְג קָ'אן, שהיה נאמן לשלטון הצרפתי. הָאַם-נָגִי גורש לאלג'יריה הצרפתית, שם נפטר בשנת 1944. בשנת 1965, בהצעתו של נשיא צרפת, שארל דה גול, בתו של הָאַם-נָגִי העבירה את קבר אביה למעון אצולה שהיה ברשותו במערב צרפת, שם הוא קבור עד היום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האם נגי, קיסר וייטנאם** בוויקישיתוף
* הָאַם-נָגִי, קיסר וייטנאם, באתר Find a Grave
* האם נגי, קיסר וייטנאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1079189599
* ISNI: 0000 0000 3166 6957
* LCCN: n96023507
* SUDOC: 134459288
* VIAF: 58341259
* WorldCat: lccn-n96023507

 |
שלמה זיידר
**שלמה זיידר** (Shlomo Seider;‏ 10 בדצמבר 1933 – 12 בספטמבר 1991) היה מבכירי הפרובלמאים והשחמטאים בקהילה הישראלית והבינלאומית. הישראלי הראשון אשר עוטר בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (1985) מטעם התאחדות השחמט הבינלאומית. כן שימש שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט.

ביוגרפיה
--------

שלמה זיידר נולד בשנת 1933 בעיירה בוחוש בחבל מולדובה שברומניה.

היה פעיל כשחמטאי עוד מילדותו. בחודש ינואר 1951, בגיל 17, עלה יחד עם משפחתו לישראל, ושהה במשך שנה בקיבוץ מענית, תקופה שהתבררה כמכריעה בעיצוב השקפת עולמו הפוליטית, החברתית, והתרבותית. לאחר תקופה זו התגייס לנח"ל, אך כעבור שנה עבר לחיל השריון, והגיע לתפקיד של סמל מחלקה בכיר בחרמ"ש, תפקיד בו לחם בשלוש מלחמות כמילואימניק. בדצמבר 1962 התחתן עם ורה. לזוג נולדו שלושה בנים.

בהיותו בן 40 לקה בליבו לראשונה. חיבתו לשחמט, שהחלה עוד בילדותו ברומניה, וליוותה אותו גם לאורך כל שנותיו בארץ, תפסה תאוצה בתקופה זו. מאז ועד מותו הקדיש את כל זמנו לעיסוק בשחמט. הוא התייחס לתחום חיבור בעיות השחמט כאל אמנות, והשקיע בה ממרצו בלהט ובדבקות.

הוא היה לישראלי הראשון שזוכה (בשנת 1985) בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (International Master for Chess Compositions) מטעם FIDE, התאחדות השחמט הבינלאומית. כן החזיק בתואר שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט (International Judge for Chess Compositions) החל משנת 1978. במהלך חייו חיבר כ-650 בעיות שחמט, רובן זכו בפרסים ובציונים לשבח.

מחלת הלב שבה לקה בגיל 40 המשיכה ללוות אותו ב-18 השנים האחרונות לחייו. בשנת 1991 סבל מהתקף לב נוסף ונפטר.

לקריאה נוספת
------------

* Theodor Tauber, *As In All Arts, Selected Chess Problems Of Shlomo Seider*, (Editions Feenschach - phénix), Ellinghoven, 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר היצירה השחמטית של שלמה זיידר
* אמנים בינ"ל בחיבור בעיות שחמט (ראו שלמה זיידר בשנת 1985)
* שופטים בינ"ל בחיבור בעיות שחמט (ראו שלמה זיידר באגף "ישראלים, שנת 1978")

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | לעוד מידע על שחמט ראו: פורטל שחמט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16733844c (data)
* ISNI: 0000 0003 9207 7250
* NTA: 212873466
* VIAF: 286089755
* WorldCat: viaf-286089755

 |
**ננדו מצוי** או **רִיאה מצויה** (שם מדעי: *Rhea americana*) הוא עוף גדול ממשפחת הראיים החי באמריקה הדרומית והוא חסר יכולת תעופה.

מאפיינים
--------

הננדו המצוי הוא העוף הגדול ביותר באמריקה ומשקלו 20–27 קילוגרם ולגובה 1.35 מטר, אף שפרטים גדולים מאוד הגיעו למשקל 40 ק"ג ולגובה 1.83 מטר, כאשר הזכרים גדולים יותר מהנקבות. 

צבעו חום בהיר. רגליו חזקות והאצבעות קצרות ודקות. בניגוד ליען, לננדו שלוש אצבעות בכל רגל במקום שתיים. צווארו וגם ראשו מכוסים נוצות. הננדו בעל יכולת ריצה מהירה מאוד וכן ניתור לגובה. אף על פי שאינו מסוגל לעוף, הוא מתרומם מעל פני הקרקע, אחרי ריצה מלווה בהנפת כנפיו, לשם שמירה על שיווי משקלו. הננדו גם מסוגל לשחות באגמים ונהרות.

הננדו חי בלהקות עד שישה פרטים ובעונת הרבייה אפילו עד 25. אז גם נלחמים הזכרים זה בזה בעזרת בעיטות ברגליהם החזקות, תוך שילוב צוואריהם ומכות במקורם. הזכר המנוצח נמלט בעוד מנצחו רודף אחריו, כדי למנוע את חזרתו. זכר אחד מזדווג עם מספר נקבות, לאחר חיזור מלווה בהילוך גאה, קידות וקפיצות. הקן בנוי בשוחה באדמה, המרופדת בעשב. ההטלה נעשית מחוץ לקן והזכר מגלגל את הביצים לתוכו בעזרת המקור. הזכר דוגר על הביצים לבדו ואילו הנקבות עוזבות את המקום. כמו כן הוא המטפל באפרוחים, שמיד עם היבקעם מהביצים, מסוגלים להלך.

תפוצת העוף באמריקה הדרומית, באזורים פמפס, סראדו, קמפוס ובגראן צ'אקו. הוא שוכן באזורים בהם הצמחייה גבוהה, ובעונת הרבייה שוכן בקרבת נהרות, אגמים וביצות.

הננדו הוא אוכל-כול (אומניבור), המעדיף עלים רחבים ותלתן. אולם ניזון אף מזרעים, שורשים ופירות. הננדו אוכל גם חרקים, חולייתנים קטנים כלטאות וצפרדעים, ציפורים קטנות ונחשים. הננדו אוכל תוך כדי תנועה. לננדו טורפים מעטים הכוללים בעיקר את הפומה ואת היגואר אך גם כלבים משוטטים וננדואים שוחים עשויים גם להיתפס בידי תנינאים או אנקונדה. ישנם גם מספר שבטי אינדיאנים המתבססים על ציד שלו. הביצים והאפרוחים פגיעים גם להתקפות של דורסים כמו קרקרה דרומית, גריזון גדול ואף ארמדיליים כמו ארמדיל שעיר הררי וארמדיל שש-החגורות, אך לרוב ההורים שומרים עליהם.

התטולה של הננדו כוללת 15-30 ביצים המצויות בקן על הקרקע עליו דוגרים שני ההורים למשך 5 שבועות.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* ננדו לבקןננדו לבקן
* ראש של ננדוראש של ננדו
* Museum specimenMuseum specimen

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ננדו מצוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* הננדו המצוי באתר IUCN (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ננדו מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| עופות קדומים חסרי שיניים |
| --- |
| יענאים |
| יעניים | יען (יען מצוי • יען סומלי) |   |
| קזואראים |
| אמואיים | אמו |
| קזואריים | קזואר מצוי • קזואר חד-גדיל • קזואר בנט |
| ננדאים |
| ננדיים | ריאה (ננדו מצוי • ננדו הפונה) |
| קיוואים |
| קיוויים | קיווי מנוקד גדול • קיווי מנוקד קטן • קיווי אוקריטו • קיווי חום דרומי • קיווי חום צפוני |
| טינמאים |
| טינמיים | Nothocercus • Crypturellus • טינמו • טינמו פטגוניה • Eudromia • Rhynchotus • Nothoprocta • Nothura • טינמו גמדי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551589205171

 |
ננו חוטים של חלקיקי זהב קטליטי כפי שנצפו במיקרוסקופ אלקטרונים
**ננו-חוט** הוא חומר שבשניים מממדיו הוא בסדר גודל ננומטרי, ורק "הממד הארוך" שלו אינו ננומטרי. ננו חוטים עשויים להועיל כמוליכים למחצה; אולם טרם התגלה מלוא המידע שיאפשר את השימוש המלא בהם בתעשיית האלקטרוניקה והאלקטרואופטיקה.

מחקרים
------

פרופ' ארנסטו יוסלביץ וחברי קבוצת המחקר שלו במכון ויצמן למדע, גילו דרך לגדל ננו-חוטים של חומר מוליך למחצה באופן אופקי על משטח, והצליחו לראשונה לכוון אותם לגדול במבנים מסודרים באורך מילימטר – ארוכים פי 100 מננו-חוטים המתקבלים בשיטות אחרות. מוליכים-למחצה בעלי מבנים מסודרים עומדים בבסיס מרבית הטכנולוגיות המתקדמות, ומחקר זה עשוי להוביל לפיתוח מוליכים למחצה בעלי תכונות חשמליות ואופטיות משופרות, המתאימים למגוון רחב של שימושים, כמו טרנזיסטורים, התקני LED, לייזרים, תאים פוטו-וולטאיים ונוספים.

ראו גם
------

* ננוטכנולוגיה
* ננו-חומרים
* ננו-צינורית פחמן
* ננו-סיב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ננו-חוט** בוויקישיתוף
* ננו-חוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ננו-חוטים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: חוק וסדר: מדעני המכון הצליחו לגדל ננו-חוטים ארוכים ומסודרים, באתר מכון ויצמן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566252005171
* GND: 4707308-1
* LCCN: sh97004111
* NKC: ph615514

 |