recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
צילום מסך המדמה משימת מחקר באמצעות חללית
**Systems Tool Kit** (בעבר **Satellite Tool Kit**; מוכרת בדרך כלל בקיצור **STK**) היא חבילת תוכנות מפיתוח חברת Analytical Graphics Inc. מארצות הברית, המאפשרת תכנון וביצוע סימולציות דינמיות מורכבות של אירועים מהעולם האמיתי. במקור פותחה תוכנת STK לשם תכנון משימות לוויינים, הדמיית מסלולים ושיגורים לחלל, אולם ברבות השנים התווספו יישומים רבים מאוד, במיוחד בתחום הביטחוני. התוכנה מאפשרת הצגת תרחישים יבשתיים, ימיים, אוויריים וחלליים, כמו גם אינטראקציות מורכבות בין הסביבות הללו.

התוכנה הפכה להיות כלי מרכזי לתכנון וניהול משימות חלל, והיא נמצאת בשימוש סוכנויות חלל רבות, ובהן סוכנות החלל האמריקנית נאס"א, סוכנות החלל האירופית, הרוסית, הצרפתית ואחרות. התוכנה מהווה כלי עיקרי לתכנון משימות חלל בחברות רבות העוסקות בבניית לוויינים, חלליות ומשגרים חלליים.

יישומי התוכנה
-------------

צילום מסך של התוכנה להגנה מפני טילים
התוכנה התפתחה מתוכנה ליישומי חלל בלבד למגוון פתרונות המחשה למשתמשים מגוונים. נכון ל-2010 מוצעות חבילות תוכנה העוסקות בתחומים הבאים:

* תקשורת לוויינים
* משימות מחקר במערכת השמש
* לוחמה אלקטרונית
* משימות של כלי טיס בלתי מאוישים
* תכנון משימות חלל ושיגורים
* הגנה מפני טילים
* תפעול משימות חלל
* ניהול משימות ימיות
* ניווט לווייני
* הגנה על לוויינים
* ניהול כולל של מודיעין, פיקוד, שליטה ובקרה על כוחות משימה צבאיים

מגבלות ייצוא ומכירה
-------------------

התוכנה הבסיסית ניתנת לשימוש ביכולות מופחתות לכל קונה. אולם, רכישה, התקנה ושימוש ביישומים הביטחוניים המתקדמים (דוגמת הגנה מפני טילים, לוחמת חלל ולוחמה אלקטרונית) דורשים אישור של מחלקת המדינה בארצות הברית, שכן על התוכנה הוחלו מגבלות הסחר בנשק ITAR. רכיבים מסוימים של התוכנה אינם נמכרים למדינות מחוץ לארצות הברית, ובמקרים בהם נמכרים חלקים שבפיקוח, על המדינה הרוכשת להתחייב בפני ארצות הברית על מטרות השימוש בתוכנה וכן על אי מכירתה לגורם אחר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Systems Tool Kit
* אתר התוכנה
**וילם "וים" קוק** (בהולנדית: **Willem "Wim" Kok**,‏ 29 בספטמבר 1938 - 20 באוקטובר 2018) היה פוליטיקאי הולנדי שעמד בראש מפלגת העבודה ההולנדית בשנים 1986–2001 וכיהן כראש ממשלת הולנד בשנים 1994–2002.

ביוגרפיה
--------

קוק נולד בספטמבר 1938 במחוז דרום הולנד. בשנת 1961 סיים לימודי מנהל עסקים והחל לעבוד באיגודים מקצועיים. הוא ניהל איגוד מקצועי סוציאליסטי גדול בשנים 1973–1986. בשנת 1986 עזב קוק את האיגוד על מנת להיכנס לפוליטיקה. ב-3 ביוני של אותה השנה הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים. עם כניסתו של קוק לבית הנבחרים, הודיע מנהיג מפלגת הלייבור על פרישתו, וקוק נבחר להחליפו. הוא שימש כמנהיג המפלגה והאופוזיציה לממשלתו של רוד לוברס. בשנת 1989 הוביל את המפלגה בבחירות הארציות. אמנם המפלגה נחלשה במעט, אך הצטרפה לממשלתו השלישית של לוברס, ובכך אפשרה את קיומה. קוק עצמו התמנה לשר הכלכלה ולסגנו של לוברס. הוא החזיק בתפקיד זה עד סוף כהונת הממשלה בשנת 1994.

בבחירות שהתקיימו ב-3 במאי 1994 מפלגת הלייבור הפכה למפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. לאחר משא ומתן ארוך, קוק הצליח להרכיב ממשלה עם המפלגות הליברליות מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה ודמוקרטים 66. ממשלתו של קוק נחשבה לפורצת דרך מכיוון שזו הייתה הממשלה הראשונה מאז שנת 1908 שבה לא הייתה חברה שום מפלגה נוצרית-דמוקרטית.

מטרה מרכזית של ממשלתו של קוק הייתה להוריד את אחוז האבטלה, לאחר מיתון כלכלי קשה של שנים. מדיניות הממשלה הייתה הפחתת מס, תמיכה בתעסוק ושיפור תשתיות. בתקופה זו התרחש טבח סרברניצה בבוסניה והרצגובינה אשר עורר סערה גדולה בשל נוכחותם של חיילי הולנד בבוסניה. הסערה גרמה לנפילתה של הממשלה בשנת 1998. בבחירות שהתקיימו באותה השנה קוק ניצח שוב ושימר את הממשלה במבנה זהה.

ב-15 בדצמבר 2001 הכריז קוק על פרישתו מהפוליטיקה הלאומית לאחר הבחירות שיתקיימו במאי 2002. לאחר עזיבתו, המשיך קוק בפיקוח על עסקים רבים (בין השאר גם של ו-KLM).

קוק היה נשוי ואב לשלושה ילדים. בשנת 2003 קיבל תואר של כבוד מאוניברסיטת מינסטר.

נפטר ב-20 באוקטובר 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וים קוק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285018005171
* BIBSYS: 4030558
* BnF: cb150425236 (data)
* CANTIC: a10403309
* GND: 119394553
* ISNI: 0000 0001 2314 5120
* LCCN: no98043329
* NKC: xx0009886
* NTA: 071749977
* RERO: 02-A009584461
* SUDOC: 075529947
* VIAF: 54431638
* WorldCat: lccn-no98043329

 |
**וימפל R-73** (קוד נאט"ו: **AA-11 ארצ'ר**), הוא טיל אוויר-אוויר לטווח קצר, מתוצרת וימפל הסובייטית, ונחשב לטיל הרוסי המתקדם ביותר מסוגו, ואחד מכלי הנשק המאיימים ביותר בקרבות אוויר.

פיתוח ויכולות
-------------

הארצ'ר פותח החל משנת 1973 על מנת להחליף את טיל הR-60 (קוד נאט"ו: AA-8 אפיד), כטיל אוויר-אוויר לטווח קצר, לשימוש מטוסי הקרב של הגוש הסובייטי.

זהו טיל בעל ראש ביות מצונן-חנקן, המאתר חום תת אדום. לטיל זווית נעילה רחבה של 120 מעלות, עם קישוריות לכוונת הקסדה, שבעזרתה יכול הטייס לנעול על כל מטרה שביכולתו לראות (אם כי אין לטיל יכולת לפנות בכל זווית, להבדיל מטיל הפיתון 5 הישראלי). הטיל נדרך רק לאחר 300 מטר, והטווח המקסימלי שלו הוא 30 קילומטר (בגובה רב).

על פניו, לארצ'ר יכולת תמרון עדיפה על פני ה-AIM-9M סיידווינדר מתוצרת ארצות הברית, שנמצא בשימוש נרחב בכלל החילות האוויר המערביים, עובדה שתרמה רבות לפיתוח פרויקטים מערביים בתחום טילי האוויר-אוויר לטווח קצר: AIM-132 אסראם, פיתון 5, איריס-טי, ואף לדגם ה-X החדש של הסיידווינדר.

החל משנת 1994 החל ייצור של דגם חדש - R-74EM (במקור: R-73M), בעל טווח מוגדל, יכולת נעילה רחבה יותר, ואמצעי חסימת לוחמה אלקטרונית מתקדמים. ההצטיידות בדגם החדש בקרב חבר המדינות החלה בשנת 1997.

הארצ'ר ניתן לשימוש בכלל מטוסי הקרב החדישים של הגוש המזרחי, וחלק מהדגמים הישנים הושבחו לצורך נשיאתו. כמו כן הוא ניתן לשיגור ממספר מסוקי קרב רוסיים.

ראו גם
------

* פיתון 5
* AIM-132 אסראם
* איריס-טי
* AIM-9 סיידווינדר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וימפל R-73** בוויקישיתוף
**וילתריום** (שם מדעי: ***Huilatherium***) הוא סוג של יונק נכחד, שחי באמריקה הדרומית והשתייך לסדרה הקדומה נוטונגולאטויים. יונק זה היה קרובו של ההומלודותריום, והוא חי באזור קולומביה וצפון אמריקה הדרומית של תקופת המיוקן לפני 15.9 עד 11.8 מיליון שנה מזמננו. הוא התגלה במשלחת לקולומביה בשם "קבוצת הונדה" (Honda Group, Colombia), אשר חשפה מאובנים של יצורים רבים מקולומביה באזור הקרוי "לה ונטה" (La Venta (Colombia)). במקור הוא נקרא "Laventatherium", עקב התצורות בהם התגלה, אך השם לא עמד בכללי "הוועדה למתן שמות מדעיים" - ICZN. עקב זאת הוא קיבל את שם מחוז וילה, בו התגלו המאובנים (מילולית: "הבהמה של מחוז וילה").

יונק קדום זה היה קרובם של הטוקסודוניים, והיה כמותם בעל מבנה גולגולת רחבה ונמוכה בעלת ניבים בולטים יחסית ושיניים חותכות שהתגמדו באופן בולט, מה שמרמז על תזונה צמחונית. היונק הקדום הגיע למשקל 800 קילוגרם בקירוב, והיה בעל פרסות על רגליו.

היונק הקדום היה נפוץ לאורך אמריקה הדרומית, אך ההתייבשות של הצמחייה וסביבות המחיה גרמו להיעלמותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילתריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**רינלדו "דינדו" קאפלו** (באיטלקית: **Rinaldo "Dindo" Capello**; נולד ב-17 ביוני 1964) הוא נהג מרוצי מכוניות מקצועני לשעבר מאיטליה.

במהלך קריירת המרוצים שלו זכה קאפלו 3 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן ו-5 פעמים במרוץ 12 השעות של סברינג.

קריירה
------

קאפלו נולד ב-17 ביוני 1964 בעיר אסטי באיטליה. את קריירת המרוצים שלו החל בשנת 1976 במרוצי הקארטינג. את המעבר לקטגוריית המכוניות החד מושביות ביצע בשנת 1983 כאשר החל להשתתף בפורמולה פיאט-אבארת'. בשנת 1990 רשם קאפלו הישג נאה לאחר שזכה באליפות הסופר-טוריסמו האיטלקית כאשר נהג במכונית פולקסווגן גולף. בשנת 1996 זכה בתואר זה שוב הפעם כאשר נהג במכונית האאודי A4. את הפריצה הגדולה שלו ביצע בשנת 1997 לאחר שזכה במרוץ הסיבולת היוקרתי 6 השעות של וללונגה באיטליה כאשר שוב נהג במכונית הפולקסווגן גולף.

בשנת 1998 השתתף קאפלו לראשונה במרוץ 24 השעות של לה מאן כאשר נהג עבור קבוצת גולף-דווידוף במכונית המקלארן F1.

בשנת 1999 חתם קאפלו בקבוצת אאודי ונהג עבורה בשנה זו במרוץ לה מאן אותו סיים במקום הרביעי במכונית האאודי R8R. בשנת 2000 השיג קאפלו את הפודיום הראשון שלו במרוץ לה מאן לאחר שסיים יחד עם צוות הנהגים השותפים לו במקום השלישי במכונית האאודי R8 (מרוצים) החדשה של החברה.

בשנת 2003 רשם את הישגו הגדול ביותר בקריירת המרוצים שלו לאחר שזכה בניצחון בכורה במרוץ לה מאן כאשר התחרה עבור קבוצת בנטלי לצד הנהגים טום קריסטנסן וגיא סמית'. בשנה שלאחר מכן זכה שוב במרוץ הפעם תחת קבוצת אאודי, ובשנת 2008 רשם ניצחון נוסף במרוץ כאשר נהג במכונית האאודי R10 לצד הנהגים השותפים טום קריסטנסן ואלן מקניש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רינלדו קאפלו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של רינלדו קאפלו

* רינלדו קאפלו, באתר DriverDB לנהגי מרוצים
מתחרה בתחרות השיט
מתחרה בתחרות השיט
**שיט הדלעות של וינדזור** (באנגלית: **Windsor Pumpkin Regatta**) הוא שיט תחרותי המתרחש מדי שנה באוקטובר באגם פיסקוויד שבעיר וינדזור הממוקמת בנובה סקוטיה שבקנדה.

המסלול
------

אורכו של המסלול הוא 800 מטרים, והשיט בו מותר בסירות העשויות מדלעת בצבעים בהירים בלבד.

היסטוריה
--------

התחרות יוסדה בשנת 1999 על ידי דני דיל, שהיה בנו של הווארד דיל, מגדל דלעות ענקיות.

בשנים 1999–2007 שלט בתחרות החקלאי ליאו סווינמר, עם תשעה ניצחונות רצופים. בשעת הניצחון האחרון שלו, ב-14 באוקטובר 2007, היה סווינמר בגיל 73.

התחרות זכתה לפרסום רב בשנת 2005 לאחר שמרתה סטיוארט הודיעה כי תשתתף בה, אך השתתפותה נמנעה לבסוף בשל הפרשה הפלילית בה הסתבכה.

בשנת 2008 כבר היו בתחרות 60 מתחרים ולמעלה מ-10,000 צופים.

תחרויות נוספות
--------------

התחרות גרמה לתחרויות נוספות דומות כשהמפורסמות שבהן הן התחרות שנערכת באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון מדי שנה משנת 2005, וכן תחרות הנערכת באגם בעיר קולצ'סטר שבורמונט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיט הדלעות של וינדזור** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של שיט הדלעות של וינדזור

הערות שוליים
------------

1. ↑  Farmers Almanac The Great Pumpkin Raft Race! (אורכב 08.12.2009 בארכיון Wayback Machine)
2. ↑  USA Today, Scott Bryson congratulates Leo Swinamer, October 14, 2007
3. ↑  CBC, "Leo Swinimer a winner in Martha Stewart's absence", October 10, 2005
4. ↑  UPI "Racers compete in big floating pumpkins", October 13, 2008
**שיחן שכיח** (שם מדעי: *Stylophora pistillata*) הוא מהאלמוגים הנפוצים ביותר במפרץ אילת.

מאפיינים
--------

רביית המין מתבצעת על ידי שחרור פלנולות – תוצאה של רבייה מינית מושבתית.

המושבה בנויה מקבוצת פוליפים. מקורה מפלונלה שהתיישבה על מצע נח וייצרה ריבוי א-מיני מושבתי. במושבה קיימים תאי מין זכריים ונקביים ואלה יוצרים הפריה פנימית. הפלנלות משתחררות בלילה, במאות ואלפים, בחודשים ינואר-יוני.

אלמוג שיחני זה מאופיין בקצוות מעוגלים ובהירים והסתעפויות לשני ענפים בלבד. ובגבשושים חדים או כהים. ישנם הבדלים בין עוביי הענפים ואורכם. צבעו משתנה מצהבהב בהיר עד חום. 

השיחן מקיים יחסי סימביוזה עם אצות שיתופיות הנקראות זואוקסנטלות היושבות עליו – הן מייצרות חמצן בתהליך הפוטוסינתזה והשיחן נושם אותו ומספק להן מושב מוגן. מעניין לגלות שצבעו בצל כהה יותר – האצות מכילות יותר כלורופיל כדי לבצע יותר פוטוסינתזה.

השיחן שימש "שפן ניסיונות" בניסוי שנוי במחלוקת אשר בדק את נזק כלובי הדגים באילת לאוכלוסיית האלמוגים במפרץ. אחת הטענות הייתה כי השיחן הוא אלמוג שמתפתח מהר וקצר חיים יחסית לאלמוגים איטיים יותר אך בעלי אורך חיים גדול יותר, את השיחן משווים לעיתים לעשב שוטה. בנוסף נטען שהשיחנים פוריים יותר כי ייצרו הרבה ביציות. אך לא נמדדה כמות הפלנלות אשר נוצרו, והן המדד הרלוונטי. כנגד הניסוי נטען גם כי מצעי הניסוי נתלו בגובה מעל פני הקרקע וכך נמנעו מענני האבק ועומס חומרי הדשן המתאספים בקרקעית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיחן שכיח** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אתר למנויים בלבד אסף רונאל, אטלס תאים ראשון מסוגו יסייע להציל שוניות בים סוף, באתר הארץ, 3 במאי 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיחן שכיח באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מיכאל רומניגה** (בגרמנית: **Michael Rummenigge**, נולד ב-3 בפברואר 1964 בליפשטאט שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ, בעיקר בבאיירן מינכן ובבורוסיה דורטמונד.

מיכאל רומניגה הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן הגרמני הנודע קרל היינץ רומניגה.

קריירת מועדונים
---------------

### באיירן מינכן

רומניגה החל את הקריירה שלו בבורוסיה ליפשטאט מעיר הולדתו, ובשנת 1981 עבר לשחק בנוער של באיירן מינכן. כעבור שנה עלה לבוגרים, וסבל תחילה מהשוואות בלתי פוסקות לאחיו הגדול קרל היינץ, שכבר היה כוכב גדול בבאיירן מינכן באותם ימים, שהקשו עליו להתקדם. עם זאת, החל לתפוס מקום של קבע בקבוצה, ושיחק בה שש עונות, בהן כבש 44 שערים ב-152 הופעות, וזכה בשלוש אליפויות הבונדסליגה ברצף, שני גביעים מקומיים וסופר קאפ אחד. כמו כן, פתח בהרכב הקבוצה בהפסד 2-1 לפורטו בגמר גביע אירופה לאלופות 1987.

### בורוסיה דורטמונד

בקיץ 1988 חתם רומניגה בבורוסיה דורטמונד, שאוהדיה היו חשדניים כלפיו תחילה עקב ייחוסו המשפחתי וקבוצתו הקודמת. עם זאת, כבר בעונתו הראשונה זכה עם בורוסיה דורטמונד בגביע הגרמני ובסופר קאפ, בו דורטמונד ניצחה בגמר את באיירן מינכן. בשנת 1992 מונה רומניגה לקפטן הקבוצה על ידי המאמן אוטמאר היצפלד. בשנת 1993, בעונתו האחרונה בבורוסיה דורטמונד, העפיל רומניגה עם הקבוצה לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה דורטמונד ליובנטוס במפגש כפול. סך הכל שיחק רומניגה חמש עונות בבורוסיה דורטמונד, בהן צבר 157 הופעות וכבש 36 שערים.

### אוראווה רד דיימונדס

בשנת 1993 עבר רומניגה לליגת העל היפנית שרק החלה לפעול באותה תקופה, וחתם באוראווה רד דיימונדס מהעיר סאיטאמה. רומניגה שיחק שנתיים במועדון היפני, צבר 42 הופעות וכבש 13 שערים. עם זאת, נאלץ לפרוש בשנת 1995 בגיל 31, עקב פציעה.

קריירה בינלאומית
----------------

לרומניגה שתי הופעות בנבחרת גרמניה המערבית, אך מעולם לא שיחק בטורניר גדול.

חיים אישיים
-----------

לאחר הפרישה, עבר רומניגה לתחום העסקים והפיננסים, ולקח חלק בעסקים שונים, ביניהם הקמת בית ספר לכדורגל הקרוי על שמו בדורטמונד.

רומניגה לקח חלק בקמפיין נגד שימוש בסמים, ובקמפיין אחר לעמותה המסייעת לילדים החולים במחלות סופניות ולילדים מעוטי יכולת.

רומניגה הוסמך לאימון כדורגל בשנת 2007 באוניברסיטת קלן לספורט.

רומניגה נשוי לקרוליין, ולהם שלושה בנים.

תארים
-----

עם באיירן מינכן:

* אליפות הבונדסליגה (3): 1984/85, 1985/86, 1986/87
* הגביע הגרמני (2): 1983/84, 1985/86
* הסופר קאפ הגרמני: 1987

עם בורוסיה דורטמונד:

* הגביע הגרמני: 1988/89
* הסופר קאפ הגרמני: 1989

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל רומניגה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 101368009X
* ISNI: 0000 0001 2310 4660
* VIAF: 172793330
* WorldCat: viaf-172793330

 |
ארטיום מיכאלקוב (2017)
ארטיום מיכאלקוב (2012)
**ארטיום ניקיטיץ' מיכלקוב** (ברוסית: **Артём Никитич Михалков**; נולד ב-8 בדצמבר 1975 במוסקבה) הוא שחקן ובמאי קולנוע רוסי, בנו של ניקיטה מיכאלקוב.

הוא היה נשיא פסטיבל סרטי הביכורים הלאומי של דוויז'ניה, המתקיים מדי שנה באומסק מאז 2013. בשנת 2016, סרט הבכורה שלו הוצג מחוץ לתחרות בפסטיבל. מיכאלקוב שיחק ביותר מ-25 סרטים עלילתיים.

קריירה
------

הוא למד במכללה האמריקאית באיטליה בשנים 1992–1993. בשנת 1993, למד במכון הלאומי לקולנוע. במחצית השנייה של שנות התשעים הוא היה עוזר במאי לסרטו של ניקיטה מיכאלקוב "הספר מסיביריה" (הצילומים נמשכו שלוש שנים, הסרט יצא לאקרנים בשנת 1998). בשיתוף פעולה עם איליה חרז'אנוב, הוא השלים בשנת 1999 סרט קצר בשם "סטופ", שזכה בכמה פרסים, כולל בפסטיבל הסטודנטים וסרט הבכורה של סנט אן במוסקבה ובפסטיבל הקולנוע הבינלאומי מולוד בקייב.

בתחילת שנות האלפיים הקים מיכאלקוב את חברת הסרטים קינודום (Kinodom), המפיקה מוזיקה, פרסומות וסרטים תיעודיים. בשנים 2014–2015 הנחה את תוכנית הטלוויזיה של רשת OTR "תנועת הקולנוע", אודות הקולנוע הרוסי.

בשנת 2016, בעת ציון 70 שנה לאביו ניקיטה מיכאלקוב, יצר סרט תיעודי "האם קשה להיות מיכאלקוב?".

בשנת 2016 הושלם סרטו העלילתי הראשון - המלודרמה הקומית "הימור על אהבה".

חיים אישיים
-----------

דודו של ארטיום מיכלקוב הוא אנדריי קונצ'לובסקי ובן דודו יגור קונצ'לובסקי הם יוצרי קולנוע, סבא וסבתא סרגיי מיכאלקוב ונטליה קונצ'לובסקאיה היו סופרי ילדים, הסב פיוטר קונצ'לובסקי והסבא וסילי סוריקוב היו ציירים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארטיום מיכאלקוב** בוויקישיתוף

* ארטיום מיכאלקוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ארטיום מיכאלקוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אתר חברת הסרטים Kinodom

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1051751004
* LCCN: no2011159289
* VIAF: 3939159477573327990005
* WorldCat: lccn-no2011159289

 |
כריכת גיליון אפריל 2006 של כתב העת
**American Journal of Mathematics** הוא כתב עת מדעי דו-חודשי למתמטיקה המודפס בהוצאה לאור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. 

כתב העת נוסד בשנת 1878 על ידי ג'יימס ג'וזף סילבסטר. במהלך השנים פורסמו בכתב העת מאמרים פורצי-דרך בתחום המתמטיקה. כתב העת אינו מתמחה בתחום מסוים של המתמטיקה, אלא מפרסם מאמרים בקשת רחבה המכסה את כל תחומי המחקר המרכזיים של המתמטיקה המודרנית.

כתב העת American Journal of Mathematics הוא העיתון הוותיק ביותר בתחום המחקר המתמטי שעדיין יוצא לאור בארצות הברית באופן רציף מאז היווסדו. שני עיתונים אחרים קדמו לו: The Mathematical Corresponent נוסד ב-1804 אך הפסיק להתפרסם לאחר מספר שנים, וכתב העת Annals of Mathematics נוסד בשנת 1874 (בשם The Analyst; השם הוחלף בשנת 1884) ועדיין יוצא לאור, אך חלו מספר הפסקות בהוצאתו לאור מאז שנוסד. יושבת הראש של כתב העת בשנים האחרונות היא קרן ווגטמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של American Journal of Mathematics (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של American Journal of Mathematics

* אתר האינטרנט הרשמי של American Journal of Mathematics

* אתר האינטרנט הרשמי של American Journal of Mathematics
**מקום המפגש אינו ניתן לשינוי** (ברוסית: **Место встречи изменить нельзя**) היא מיני-סדרה של הטלוויזיה הסובייטית שהוקרנה בטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות בסוף שנת 1979. מייד עם הקרנתה הראשונה הסדרה זכתה בפופולריות רבה והיא מוקרנת בערוצים שונים ברוסיה עד היום. למרות הפופולריות הרבה, הסדרה לא זכתה בשום פרס. רק בשנת 1987, כבר לאחר מותו של ולדימיר ויסוצקי הוענק לו פרס ברית המועצות על השתתפותו בסרט.

הסדרה צולמה על פי רומן של אחים ויינר שיצאה לאור בשנת 1975. גם התסריט לסדרה נכתב על ידם. הצילומים החלו בשנת 1978 באולפנים באודסה וחלקית נמשכו במוסקבה כולל בבתים העגולים במוסקבה. במקור צולמו שבעה פרקים אך במהלך העריכה הם צומצמו לחמישה בלבד. בתפקידי משנה במיני-סדרה השתתפו יבגני יבסטיגנייב, סרגיי יורסקי, ארמן ג'יגרחניאן, זינובי גרדט. הפרק הראשון הוקרן ב-11 בנובמבר 1979, ב"יום המיליציה הסובייטית".

בשנת 2000 יצאה לאור גרסת הסדרה על תקליטור. בשנת 1999, לציון עשרים שנים מההקרנה הראשונה צולם סרט תיעודי על הסדרה.

תיאור הסדרה
-----------

העלילה מתרחשת במוסקבה זמן קצר לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. למדור הפלילי של משטרת מוסקבה הגיע קצין מודיעין צבאי לשעבר מפקח ולדימיר שרפוב (ולדימיר קונקין) והוא הוצב לעבוד ביחד עם חוקר בעל ניסיון רב ראש מפלג ללוחמה בפשיעה וכנופיות פקד גלב ז'יגלוב (ולדימיר ויסוצקי). ביומו הראשון של השרות, אחד השוטרים הוותיקים נרצח במהלך פעילות מבצעית. ז'גלוב ושרפוב ממשיכים בחקירה ומגלים את הקשר בין הרצח לבין כנופיית "החתול השחור" שנוהגת להשאיר ציור של חתול שחור במקומות בו הם ביצעו שוד.

החקירה נמשכת ולקראת סיומה הוחלט להחדיר את שרפוב לכנופיה תוך העברת מסר מחבר הכנופיה שנעצר. להפתעתו מתברר לו שאחד מחברי הכנופיה הוא חייל שלו מתקופת המלחמה. חייל זה עזר לשכנע את ראש הכנופיה ששרפוב הוא איש בעל ניסיון פלילי רב ואכן יכול לעזור לשחרר את חבר הכנופיה מהמעצר.

בסוף הסרט חברי הכנופיה נעצרים, אך דווקא חייל לשעבר של שרפוב נהרג בשוגג במהלך ניסיון בריחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקום המפגש אינו ניתן לשינוי** בוויקישיתוף

* "מקום המפגש אינו ניתן לשינוי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מקום המפגש אינו ניתן לשינוי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מקום המפגש אינו ניתן לשינוי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* המיני-סדרה ביו-טיוב
**American Me** הוא סרט קולנוע משנת 1992 שבויים על ידי אדוארד ג'יימס אולמוס (סרטו הראשון כבמאי) ואשר נכתב על ידי פלויד מוטרוקס ודזמונד נאקאנו. אולמוס גם מככב כדמות הראשית בסרט. הסרט מתאר את ההיווסדות הבדיונית של המאפיה המקסיקנית במערכת בתי הסוהר של קליפורניה בין שנות ה-50 של המאה ה-20 אל תוך שנות ה-80 של המאה ה-20.

עלילת הסרט
----------

הסרט אשר מציג שלושים שנה בחיי כנופיות הרחוב המקסיקניות במזרח לוס אנג'לס תוך שמתמקד בנער מקסיקני-אמריקאי בשם מונטוייה סאנטנה (מגולם על ידי אדוארד ג'יימס אולמוס) ובידידיו - מונדו וג'יי.די (שאינו ממוצא מקסיקני אלא "לבן"). בתחילת הסרט, בעודם בגיל 16, ג'יי.די מקים את הכנופיה שלהם. הכנופיה נעצרת זמן קצר לאחר מכן לאחר במהלך שוד אותו ביצעו והם נשלחים לבית מעצר לקטינים (Youth detention center). בהמשך סאנטנה מסתבך שוב ומועבר אל בית הסוהר "Folsom State Prison" בקליפורניה למאסר ארוך טווח, שם הוא מעביר שמונה עשרה שנים מחייו והופך למנהיג של כנופיה בעלת השפעה בתוך כותלי הכלא ומחוצה לו. כאשר הוא משתחרר לבסוף הוא מנסה להסתגל לחיים בחוץ ומגלה שהעולם השתנה רבות מאז שהוא נכנס לכלא.

רקע
---

### הבסיס לסרט

דמותו של מונטיה סאנטנה התבססה באופן רופף על סיפור חייו של רודולפו קדנה, מנהיג כנופיית בית סוהר אשר כונתה "La Eme", אשר מוכרת כמאפיה המקסיקנית. קאדנה נדקר למות על ידי חברי הכנופיה היריבה "Nuestra Familia" לאחר שניסה לאחד את כנופיית "La Eme" עם כנופיית "Nuestra Familia". דמותו של ג'יי.די מבוססת על ג'ו מורגן אשר נחשב כ"סנדק" של המאפיה המקסיקנית אשר מוצאו היה קרואטי-אמריקאי.

### ליהוק

אדוארד ג'יימס אולמוס ליהק בסרטו אסירים אמיתיים כניצבים כאשר צילם את הסצנות בבית הסוהר.

צוות השחקנים
------------

* אדוארד ג'יימס אולמוס (מונטוייה סאנטנה)
* ויליאם פורסיית' (ג'יי.די)
* פפה סרנה (מונדו)
* דניאל הארו (הוארו)
* סאל לופז (פדרו סאנטנה)
* וירה מונטז (אספרנצה סאנטנה)
* רוברטו מארטין מארקיז (אצ'ה)
* דיאנה אורטלי (יולנדה)
* אבלינה פרננדז (ג'ולי)

קישורים חיצוניים
----------------

* "American Me", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "American Me", באתר נטפליקס
* "American Me", באתר AllMovie (באנגלית)
* "American Me", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "American Me", באתר Metacritic (באנגלית)
* "American Me", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**העופר** (באנגלית: **The Yearling**) הוא סרט קולנוע אמריקאי לכל המשפחה משנת 1946 בבימויו של קלרנס בראון עם גרגורי פק, ג'יין ויימן וקלוד ג'רמן (אנ') בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הספר רב המכר "העופר" מאת מרג'ורי קינן רולינס (אנ') משנת 1938 שזיכה אותה בפרס פוליצר.

העלילה היא על ילד הגר עם הוריו, חקלאים קשי יום, במקום מבודד בפלורידה, מאמץ עופר ונאלץ לבסוף להיפרד ממנו.

ב-1994 הופק סרט טלוויזיה בשם העופר (אנ') המבוסס על אותו ספר, עם פיטר שטראוס (האב) וג'ין סמארט (האם).

פרסים
-----

הסרט זכה בשני פרסי אוסקר:

* פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר - צבע
* פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר - צבע

כן היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: השחקן הטוב ביותר (גרגורי פק), השחקנית הטובה ביותר (ג'יין ויימן), הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר.

תקציר העלילה
------------

עזרא "פני" בקסטר (גרגורי פק) חייל משוחרר מצבא הקונפדרציה, מגיע לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית ביחד עם אשתו אורי (ג'יין ויימן) למקום מבודד ביער בפלורידה ומקים שם משק חקלאי קטן. שלושת הילדים שלהם מתו וכעת בשנת 1878 הם מגדלים את בנם היחיד, ג'ודי (קלוד ג'רמן) בן ה-12. ג'ודי הוא בקשר טוב עם אביו לו הוא קורא Pa ובקשר פחות טוב עם אמו לה הוא קורא Ma. היא חמורת סבר ודיכאונית בעקבות מות בניה. ג'ודי משוטט הרבה לבדו ביער ונתקל בחיות רבות כמו דביבון אותו הוא רוצה לאמץ אבל הוריו מסרבים.

בעת טיול ביער מוכש פני על ידי נחש ארסי. הוא הורג צביה ומבקש מג'ודי לחתוך את בטנה ולשים את הכבד על מקום הנכישה. גודי עושה זאת וממהר אל בית משפחה פורסטר להזעיק את הרופא. פני ניצל אך ג'ודי חוזר למקום ההכשה ומוצא שם עופר צעיר כבן שנה. הוא מבקש לאמץ אותו כחבר משום שהוא בודד. לאחר היסוס מאשר לו אביו לאמץ את העופר ומזהיר שיכולות להיות צרות ממנו.

במשפחת פורסטר יש מספר אחים מבוגרים וילד קטן המכונה Fodderwing הסובל ממום ברגלו. ג'ודי מגיע לשם ורוצה לשאול אותו בקשר לשם לעופר. אחד אחד האחים, באק פורסטר, (צ'יל וילס) אומר לו שהוא מת ולפני מותו הציע לתת לעופר את השם "דגל" בגלל זנבו הלבן.

העופר אוכל את שתילי התירס והאב שנפצע בעבודה בשדה, מסכים להשאיר אותו בתנאי שג'ודי יזרע שוב תירס ויבנה מכלאה לעופר. ג'ודי עושה זאת אך בלילה העופר מדלג מעל המכלאה ומחסל שוב את שתילי התירס.

האב מצווה על ג'ודי להרוג את העופר אך ג'ודי מסרב. האם יורה בעופר, פוצעת אותו ופוקדת על ג'ודי לשים קץ לעופר הפצוע. ג'ודי יורה בו ובורח ליער שם הוא משוטט רעב ועייף עד שמוצא סירת קאנו קטנה שמשיטה אותו בנהר שם הוא נמצא על ידי ספינה וניצל.

הוא חוזר לביתו לאחר שהוריו התייאשו למצוא אותו בחיים. הוא מבקש סליחה מהאב וגם האם סולחת לו ובפעם נדירה מחבקת אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העופר** בוויקישיתוף

* "העופר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "העופר", באתר נטפליקס
* "העופר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "העופר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "העופר", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "העופר", באתר אידיבי
* "העופר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט העופר 1946, באתר יוטיוב
* העופר, באתר TCM
**Desire** הוא אלבום האולפן ה-17 של בוב דילן, שיצא ב-5 בינואר 1976 על ידי קולומביה רקורדס. מרבית האלבום נכתב בשיתוף עם ז'אק לוי.

זהו אחד מהאלבומים מרובי המשתתפים של דילן, בהשתתפות המוזיקאים שליוו אותו בסיבוב ההופעות שקיים בשנים 76–1975. רבים מהשירים כוללים קולות רקע של אמילו האריס ורוני בלקלי.

השירים באלבום נכתבו כסיפורים ארוכים. שניים מהשירים עוררו מחלוקת: "Joey" בן 11 הדקות, שנראה כמפאר את הפושע האלים "ג'ואי המשוגע" גאלו.‏ "Hurricane", הרצועה הפותחת, מתארת את מקרה הרצח בו הואשם המתאגרף רובין קרטר (אנ'), שהשיר טוען כי הופלל. קרטר שוחרר בשנת 1985, לאחר סדרת ערעורים.

האלבום שהה במקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד במשך חמישה שבועות, והפך לאחד מאלבומי האולפן הנמכרים ביותר של דילן, במעמד פלטינה כפולה; האלבום הגיע למקום השלישי בבריטניה, ונבחר לאלבום השנה של NME. הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-174 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.

רשימת שירים
-----------

1. Hurricane
2. Isis
3. Mozambique
4. One More Cup of Coffee
5. Oh, Sister
6. Joey
7. Romance in Durango
8. Black Diamond Bay
9. Sara

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Desire באתר ספוטיפיי
* YouTube Desire באתר YouTube
* MusicBrainz Desire באתר MusicBrainz
* Discogs Desire באתר Discogs
* AllMusic Desire באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: fc325dd3-73ed-36aa-9c77-6b65a958e3cf

 |
**מקרא משוכתב** (Rewritten Bible) או **סיפור מקראי משוכתב** הוא סוגה ספרותית שהייתה נפוצה בתקופת בית שני. ייחודה בכך שהסופרים השונים כותבים את המקרא מחדש בפרפרזה. גזה ורמש (Geza Vermes), שהיה הראשון לעמוד על טיבה של סוגה זו, מגדיר אותה כסיפור שעוקב אחר הרצף המקראי אבל כולל גם תוספות והרחבות רבות. יעקב כדורי (ג'יימס קוגל) סבור כי מאחורי השכתוב המקראי עומד לעיתים קרובות גם רקע פרשני. כלומר, השכתוב לא נעשה מתוך דחף יצירתי סתמי אלא מתוך רצון לפרש את סיפורי המקרא. הגדרתה של סוגה זו היא הגדרה מודרנית, ואין משמעותה שהכותבים של הספרים השונים מסוגה זו ראו את עבודתם כבעלת מצע ומאפיינים משותפים לספרים האחרים מאותה סוגה.[דרוש מקור]

בשיטה זו המחבר מנסח מחדש את המקרא בסגנונו הוא ובתוך כך הוא מפרש מילים קשות, ממלא פערים בסיפור המקראי, ומשלב אגדות שונות ברצף הסיפור. לסוגה זו משויכים החיבורים הבאים: ספר היובלים, החלקים הראשונים של קדמוניות היהודים ליוסף בן מתתיהו, קדמוניות המקרא, המגילה החיצונית לבראשית, דברי הימים של משה רבנו וכן ספר הישר המאוחר. 

דוגמה לכך ניתן להביא מספר הישר המשכתב את ספר בראשית, פרק ד', פסוק ח': "וַיֹּאמֶר קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיְהִי בִּהְיוֹתָם בַּשָּׂדֶה וַיָּקָם קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיַּהַרְגֵהוּ", סיפור זה קצר וסתום. לא נאמר כלל מה אמר קין להבל ומהו המעשה שאירע בשדה שהוביל לרצח. הפרשנים והמדרשים השונים מתמודדים עם הקושי כל אחד על פי דרכו. וכך מתמודד עמו ספר הישר:

> 
> ויהי מימים ויצאו קין והבל אחיו בשדה ביום לעשות מלאכתם   
> 
> ויהיו שניהם בשדה ויהי קין עובד וחורש אדמתו והבל רועה צאנו  
> 
> ויעבור הצאן על מקום החרישה אשר חרש קין בארץ ויחר לקין מאד על הדבר הזה  
> 
> ויגש קין אל הבל אחיו בחמתו ויאמר אליו מה לי ולך כי באת אתה וצאנך לעבור ולרעות בכל ארצי  
> 
> ויען גם הבל את קין אחיו ויאמר אליו מה לי ולך אשר תאכל את פרי צאני ולובש את צמרם  
> 
> ועתה הסר מעליך את צמרי אשר לבשת ושלם את פרים ואת בשרם אשר אכלת  
> 
> ויהי כאשר תעשה את הדבר הזה גם אנכי אצא מארצך כאשר אמרת או אעוף בשמים אם אוכל
> 
> 
> 
> 

ספר הישר אינו מביא את הפסוק כלשונו ומפרשו כפי שעושים מדרשי אגדה, אלא נוקט בדרך אחרת: הוא מרחיב ומשכתב את הכתוב, מציע את הדברים בפרפרזה משלו ומשלב מסורת אגדה המשלימה את הפערים שהותיר המספר המקראי.

לקריאה נוספת
------------

* Geza Vermes, **Scripture and Tradition in Judaism**, Leiden 1973
* עלי יסיף, **סיפור העם העברי**, עמ' 64-58, ירושלים תשנ"ד
* יהושע לוינסון, **הסיפור שלא סופר, אמנות הסיפור המקראי המורחב במדרשי חז"ל**, ירושלים תשס"ה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph138436

 |
**אֶלטָנִין** (מערבית: **التنين** - א-תנין - "הדרקון") או **γ בדרקון** הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים דרקון ונקרא על שמה. בשל מיקומו הוא נצפה בזנית עבור תושבי לונדון ולכן באנגליה הוא נקרא גם "כוכב הזנית".

בשנת 1728, האסטרונום האנגלי ג'יימס בראדלי ניסה למדוד את ההיסט של אלטנין וגילה תוך כדי כך את תופעת האברציה הכוכבית שנגרמת מתנועת כדור הארץ סביב השמש.

אלטנין נע לעבר מערכת השמש במהירות רדיאלית של כ-28 קילומטרים בשנייה ובעוד כ-1.5 מיליון שנים יגיע למרחק של כ-28 שנות אור ממערכת השמש, לעומת מרחקו הנוכחי של כ-154 שנות אור. אם ישמור על עוצמת ההארה שלו עד אז, הוא יהפוך לכוכב הבהיר ביותר בשמי הלילה עם בהירות דומה לזו של סיריוס.

אלטנין הוא כוכב־התקן של המחלקה הספקטרלית K5III.

תכונות
------

אלטנין הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K5 III, עם מסה של כ-3 מסות שמש, רדיוס של כ-48 רדיוסי שמש - כמחצית רדיוס המסלול של כוכב חמה, טמפרטורת פניו כ-3,900 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 244 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה יחסית חלק משמעותי מקרינתו היא בתחום התת-אדום ועוצמת הארתו הכוללת היא בערך פי 535 מעוצמת ההארה של השמש.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלטנין באתר של ג'ים קלר
* אלטנין, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Eltanin, SIMBAD
2. 1 2 3  L. Piau, P. Kervella, S. Dib & P. Hauschildt: Surface convection and red-giant radius measurements, Astronomy & Astrophysics, Vol. 526, id. A100, p. 5 (2011)
3. ↑  R. D. Robinson, K. G. Carpenter & A. Brown: Goddard High-Resolution Spectrograph Observations of Cool Low-Gravity Stars. IV. A Comparison of the K5 III stars α Tauri and γ Draconis, The Astrophysical Journal, Vol. 503, Iss. 1, p. 398 (1998)
**דנטה לאטס** (או: דאנטה לאטס) (באיטלקית: **Dante Lattes**;‏ 1876–1965) היה רב, עיתונאי פובליציסט ועורך יהודי-איטלקי, איש-ציבור ומחנך. מנציגיה הבולטים של הקהילה היהודית האיטלקית.

פעילותו העיתונאית
-----------------

משנת 1897 ואילך עבד כעיתונאי "Corriere Israelitico" בטריאסטה, ונתמנה לעורך העיתון בשנת 1903. בפיקוחו, התמקד העיתון "קורייר ישראל" בתנועה הציונית ובתרבות היהודית של יהודי איטליה, וכלל דיונים במחקר בהיסטוריה ובפילוסופיה יהודית. 
לאטס (ביחד עם Alfonso Pacifici) ייסד (בפירנצה בשנת 1916) את השבועון "Israel". בשנת 1922 ייסד את הירחון "Israel Review" ונשאר עורכו עד פטירתו.

הפצת הגות ציונית באיטליה
------------------------

לאטס היה פעיל מרכזי של התנועה הציונית באיטליה. מאז שנת 1918 היה מזכיר הפדרציה הציונית באיטליה.

הוא תמך בחינוך יהודי המבוסס על שילוב בין תרבות ההומניזם האיטלקי ומורשת ההגות היהודית.
לאטס עמד בקשר עם אחד העם, יוסף קלוזנר, ישראל זנגוויל, והכיר את יצירתם הספרותית של אדמון פלג ושל הקלאסיקונים הגדולים של ספרות היידיש המודרנית. הוא תרגם לאיטלקית מתוך כתביהם של הוגי וסופרי דור התחייה הלאומית היהודית והתנועה הציונית: אחד העם, משה הס, יהודה לייב פינסקר, חיים נחמן ביאליק, מרטין בובר. 
לאטס לימד עברית שפה וספרות במכון לשפות המזרח (Institute of Oriental Languages) ברומא. בשנת 1939, בעקבות עליית הפאשיזם, עקר לארץ ישראל עם משפחתו, אך בתום המלחמה, חזר לאיטליה בשנת 1946, ייסד וניהל ברומא את מרכז התרבות היהודית מטעם איגוד הקהילות.

בהנהגת הקהילה היהודית באיטליה
-----------------------------

לאטס למד בבית המדרש היהודי של אליהו בן-אמוזג (Benamozegh) בליוורנו. משנת 1933 שימש במועצת המנהלים של איגוד הקהילות היהודיות של איטליה, ובשנת 1936 היה אחד המייסדים של ארגון הקונגרס היהודי העולמי בז'נבה. בין השנים 1952-1956 שימש סגן נשיא איגוד הקהילות היהודיות באיטליה. לאטס היה מנהל הסמינר לרבנים באיטליה.

כתביו
-----

* **סיפורה של היהדות** (1923)
* **הציונות** (1928)
* **אני מאמין של פילוסוף יהודי** : על אליהו בן-אמוזג / דברי הקדמה – ד.ב. בקי (ירושלים : הוצאת הספרים הארץ-ישראלית, תש״ג)
* פירושים על התורה, הנביאים, תהילים. ועל פרקי אבות.

באמצעות כתביו, הפך לאטס למורה ומדריך לשלושה דורות של יהודים באיטליה, אבל ממרחק השנים דומה כי מורשתו לא זכתה להכרה רבה על ידי הממסד היהודי האיטלקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי דנטה לאטס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* דנטה לאטס, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* דנטה לאטס (1876-1965), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארכיוני הקהילות באיטליה באתר academia.edu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264236605171
* BNE: XX1338739
* BnF: cb12723038g (data)
* GND: 127153152
* ICCU: LO1V088160
* ISNI: 0000 0000 7950 2863
* LCCN: n80150039
* NTA: 212763601
* RERO: 02-A003498726
* SUDOC: 15920805X
* VcBA: 495/162493
* VIAF: 120699830
* WorldCat: lccn-n80150039

 |
"**מתפללים ליד הכותל המערבי**" הוא ציור שיצר שמואל בן-דוד.

תיאור
-----

העבודה "מתפללים ליד הכותל המערבי", מציגה קבוצת מתפללים ליד הכותל המערבי. בן דוד יוצר מרחב תלת־ממדי בעזרת המרצפות ואבני הכותל, המתוארות בפרספקטיבה. תיאור זה עשוי לרמוז על שימוש בתצלום, כבסיס לתכנון הקומפוזיציה. היא נעשתה בשילוב של טכניקת אפליקציה (Appliqué) עם רקמה. שימוש בבדים לשם יצירת תמונה הייתה טכניקה פופולרית ב"בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות", ובן-דוד הרבה לעשות בה שימוש ביצירותיו. במרכז חלקו התחתון של הציור רקומה הכתובת "שִׂימָה דִמְעָתִי בְנֹאדֶךָ" (תהילים נ"ו, ט'). סביב העבודה מסגרת ובה רקמה עיטורית בדגם של ציפורים דמויות טווס, שדמעה נוטפת מעייניהן אל גביעים. שימוש במוטיב זה מדגיש את הציור כביטוי של אבל על חורבן בית המקדש ושל גלות.

אפליקציה נוספת של בן דוד, בנושא דומה, הוצג בשנת 1982 בתערוכה "בצלאל של שץ" שהתקיימה במוזיאון ישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: שילה-כהן, נורית (עורכת), **"בצלאל" של שץ, 1903-1929**, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ג, עמ' 21; וגם: ראו: **"בצלאל" של שץ: רשימה קטלוגית של החפצים בתערוכה**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1982, פריט 63
איור אפשרי
**אלטירינוס** (שם מדעי: ***Altirhinus***; מילולית: "חוטם גבוה") הוא סוג דינוזאור צמחוני מקבוצת האורניתופודים אשר חי במונגוליה של הקרטיקון התחתון. במראהו הוא הזכיר את בני משפחת האיגואנודוניים. הוא תואר ב-1998 בידי החוקר הבריטי דייוויד ב. נורמן ונמצא ממנו מין אחד - *Altirhinus kurzanovi*. נחשפו ממנו מאובני בוגרים וגם כמה שלדי צעירים.

דינוזאור זה היה גדול ובעל גולגולת גדולה עם חוטם עגלגל ומוגבה מאוד, ממנו קיבל את שמו. אורך הגולגולת הגיע ל-760 מ"מ והדינוזאור עצמו הגיע לאורך 6.5 מטר ולמשקל של 1.1 טון. הוא היה בעל מבנה של הליכה על ארבע אך אולי הזדקף כדי לאכול מצמרות עצים. בתוך פיו היו שורות של שיניים טוחנות רבות ששימשו ללעיסת עלים או פירות. 

המבנה של האף הגדול אולי עזר לו לצורכי רבייה כמו אצל פיל הים או ששימש לשיפור הנשימה, לעזור בהרחה או לאגור מים כמו חדק. מבנה האף שלו דמה לקרובו האוסטרלי - המוטבורזאורוס.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלטירינוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**נובי מיר** (ברוסית: **Но́вый Ми́р**, מילולית: "עולם חדש") הוא ירחון ספרותי שראה אור בברית המועצות וברוסיה שלאחר התפרקות ברית המועצות. הירחון נודע בקו הליברלי שלו, שלא היסס למתוח ביקורת על השלטונות ולאתגר את גבולות חופש הביטוי.

היסטוריה
--------

הירחון נוסד בשנת 1925. שמו ניתן כהמשכיות וקריאת תיגר לשמות הירחונים הספרותיים "מיר בוז'י" ("עולם האלוהים"; ראה אור בשנים 1892-1906) ו"סוברמני מיר" ("עולם העכשיו"; 1906-1917). בתחילה שמר הירחון על נאמנות לקווי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.

בשנת 1950 התמנה אלכסנדר טברדובסקי לעורכו הראשי של הירחון. מיד לאחר מות סטלין החל לפרסם בירחון דברי ביקורת במסגרת ספרותית. ב-1954 אולץ להתפטר. אולם ב-1958, עם ההפשרה של חרושצ'וב, הושב לתפקידו. החל מאותה עת הפך הירחון לבמה לפרסומים ביקורתיים, שאיתגרו את גבולות חופש הביטוי. המגמה הגיעה לשיא ב-1962 עם פרסום הנובלה "יום אחד בחיי איוואן דניסוביץ'" מאת אלכסנדר סולז'ניצין, שתיאר חיים בגולאג. מגמה זו נמשכה עד 1970, אז אולץ טברדובסקי להתפטר מתפקיד העורך.

בעת הפרסטרויקה גיבש הירחון קו ביקורתי ביותר נגד מוסדות המדינה והמפלגה, כולל מתיחת ביקורת על מיכאיל גורבצ'וב. כן התפרסמו בו לראשונה יצירות אנטי-סובייטיות בולטות של כותבים כג'ורג' אורוול, יוסף ברודסקי, בוריס פסטרנק וולדימיר נבוקוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נובי מיר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נובי מיר (ברוסית)
* נובי מיר, ברשת החברתית פייסבוק

* נובי מיר, ביישום טלגרם

* נובי מיר, ברשת החברתית VK
* גליונות לקריאה חופשית
* נובי מיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297805405171
* BIBSYS: 90572880
* GND: 4172109-3
* LCCN: n81115881
* SUDOC: 027583414
* VIAF: 218372274
* WorldCat (עם VIAF): 218372274

 |
בניצנה הכבושה לאחר מבצע חורב. מימין: דני אגמון, נחום שריג, אבי זכאי
שר הביטחון אריאל שרון מסביר ליצחק רבין. ראשון משמאל (יושב על הקרקע) אל"ם דני אגמון, לבנון אוקטובר 1982
**דֶני (דניאל) אגמון (קלימן)** (14 בדצמבר 1924 - 5 באפריל 2006) היה מראשוני אנשי המודיעין בפלמ"ח ובצה"ל.

ביוגרפיה
--------

אגמון נולד לחנה וישראל בירושלים. בגיל ארבע עבר עם משפחתו לקיבוץ עין חרוד. באפריל 1945 התגייס לפלמ"ח, עבר קורס מפקדי כיתות ומפקדי מחלקות, ובשנת 1946 עבר קורס קציני מודיעין של ההגנה, שנמשך שישה חודשים.

באוגוסט 1946 התמנה על ידי יגאל אלון למפקד המחלקה הערבית (מחלקת "השחר") של הפלמ"ח. אנשי המחלקה היו ממוצא מזרחי, בעלי חזות ערבית שיכלו להיטמע בקרב אוכלוסייה ערבית (מסתערבים). הם השתתפו באסיפות ובכינוסים ערביים ומסרו דוחות ישירים על הלך הרוחות אצל הערבים (בניגוד לש"י של ההגנה, שהסתייע במשתפי פעולה ערבים).

המחלקה יזמה התנקשויות בראשי המסיתים הערביים בחיפה (מבצע "זרזיר") מתוכן בוצעה התנקשות בראש המסיתים, שייח' נימר אל-ח'טיב, שנפצע קשה ונאלץ לעזוב את הארץ.

בתחילת מלחמת העצמאות הצליחו הערבים להחדיר מספר פעמים מכוניות תופת לשטח היהודי שגרמו להרוגים ופצועים רבים. מורל היהודים ירד.

בפברואר 1948 הגיעה ידיעה שהערבים מכינים מכונית תופת גדולה באחד המוסכים בעיר התחתית בחיפה. איש המחלקה יצחק שושן חדר לצד הערבי והצליח לאתר את המכונית במוסך "אבו שעם". על היחידה הוטל לפוצץ את המכונית במוסך בטרם יצליחו הערבים לבצע את זממם. מכונית גנובה ובה 300 ק"ג חומר נפץ הוכנה בחצר הטכניון. דני אגמון ביחד עם יוחאי בן נון הכינו את מערכת ההשהיה. ב-22 בפברואר 1948 הצליחו שני אנשי היחידה הערבית להכניס את מכונית התופת למוסך הערבי, להחנות אותה ליד מכונית התופת הערבית ולהסתלק. בהתפוצצות נהרגו 30 ערבים ו-70 נפצעו.

אגמון הצליח להחדיר מסתערבים מהמחלקה ללבנון ולסוריה כפליטים פלסטינים בתוך זרם הפליטים מפלשתינה. יחידה זו עזרה בפעולת הפיגוע בספינה "איגריס" (ספינת הטיולים של היטלר) בנמל ביירות (מבצע דוד).

ב-אפריל 1948 העביר אגמון את הפיקוד על המחלקה לשמריה גוטמן והוא עבר לתפקיד קצין המודיעין של חטיבת הראל עד סוף המלחמה. ב-1953 מונה (במילואים) לתפקיד קצין מודיעין של עוצבת געש ובתפקיד זה שימש במלחמת סיני, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. במלחמה זו קיבל ידיעה שבנו נעדר בחזית סיני אך הוא סירב לבקשת רפאל איתן לעזוב את המערכה.

ב-1957 עבר לקיבוץ חפציבה. בשנת 1964 מונה למזכיר הקיבוץ. החל משנת 1969 שימש ארבע שנים כעוזרו של יגאל אלון ופעל בתכנון וביצוע תוכנית אלון.

ב-1978 גויס לחמש שנות שירות קבע לצד הרמטכ"ל רפאל איתן ושימש כראש מחלקת תו"ל (תורת הלחימה) בחטיבת המחקר באמ"ן. בסיומן חזר לשירות מילואים עד לפרישתו מצה"ל בגיל 75 בדרגת אלוף-משנה.

דני אגמון נפטר בקיבוצו ונטמן בבית העלמין חפציבה בבית אלפא.

לקריאה נוספת
------------

* **גמליאל כהן: המסתערבים הראשונים**, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2002

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דני אגמון** בוויקישיתוף
* דני אגמון, באתר הפלמ"ח
* דני אגמון באתר "פרש"
* נדב מן, צילומי דֶני אגמון: מחלוצי מודיעין השדה של צה"ל, באתר ynet, 10 באוקטובר 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308535705171
* ISNI: 0000 0000 7739 896X
* VIAF: 120135080
* WorldCat: viaf-120135080

 |
מתלה לנייר טואלט
מוט אנכי להחזקת נייר טואלט
**מתקן לנייר טואלט** (לעיתים נקרא גם "מחזיק נייר טואלט" או "מתלה לנייר טואלט") מיועד להחזיק גליל אחד או יותר של נייר טואלט.

ישנם כמה סוגים טיפוסיים של מחזיק נייר טואלט:

1. מתלה - מוט אופקי (ביחס לרצפה) המקביל לקיר ומונח בתוך גומחה ייעודית בקיר חדר השירותים.
2. מתלה - מתקן המכיל מוט אופקי (ביחס לרצפה) המקביל לקיר, אך אינו חלק ממנו (המתקן מחובר לעיתים לקיר ולעיתים לא). מתקנים כאלה הומצאו כבר בתחילת המאה העשרים ויש להם וריאציות רבות.
3. מוט אנכי (ביחס לרצפה) – המונח בתוך גומחה ייעודית בקיר חדר השירותים. פחות שכיח.
4. מוט אנכי (ביחס לרצפה) – המונח על גבי מתקן עצמאי. מתקנים אלה נועדו בראשיתם להחזיק כמה גלילים להחלפה. אולם בבתים רבים משמש מתקן זה כמתקן היחיד להחזקת גלילי נייר טואלט.
5. מתקן, לעיתים סגור, ובו מוט אופקי (ביחס לרצפה) המאונך לקיר. אופייני למקומות ציבוריים.
6. מתקן עשוי תיל מכופף שבמרכזו ציר להנחת הגליל, הניתן לתלייה על הקיר או על הדלת.

יש לציין שבנוסף על המתלה קיימים מתקנים לשם אחסון נייר טואלט רזרבי בחדר השירותים. ישנו מתקן אנכי עם פתח קדמי בתחתית כך שלקיחת גליל גורמת לגליל מעליו לתפוס את מקומו.

קיימים פטנטים על מחזיקי נייר טואלט שבכוחם להחזיק בו זמנית יותר מגליל אחד, כך שכאשר גליל אחד מסתיים ניתן לעשות שימוש באחר ללא צורך בהחלפה.

נייר טואלט נפוץ כרוך סביב גליל קרטון בקוטר 5 ס"מ, והמתקן להחזקת הנייר עובר דרך גליל זה. עם תום השימוש בנייר, הקרטון מושלך לאשפה (ולעיתים רחוקות ממוחזר). כדי למנוע יצירת פסולת קרטון זו, יצרה חברת "סנו" נייר טואלט ללא טבור קרטון, שאותו תיארה "חוסך פסולת ומסייע בשמירה על איכות הסביבה". חלק מהמתקנים להחזקת הנייר אפשרו התאמה לשיטה החדשה, אך מתקנים רבים לא התאימו לשימוש בו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתקן לנייר טואלט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  פטנט מספר 1,897,266 משנת 1933, רשם הפטנטים האמריקני ; פטנט מספר 277,347D משנת 1985, רשם הפטנטים האמריקני
2. ↑  פטנט מספר 311,106D משנת 1990, רשם הפטנטים האמריקני
3. ↑  נייר טואלט, באתר "סנו"
**מקסנס קאקרה** (בצרפתית: **Maxence Caqueret**; נולד ב-15 בפברואר 2000) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר באולימפיק ליון.

קריירת מועדונים
---------------

קאקרה הוא תוצר מחלקת הנוער של אולימפיק ליון. ב-5 בינואר 2019, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון החוץ 0–2 על בורז' במסגרת הגביע הצרפתי. באותו המשחק הוא שותף בהרכב הפותח עד שהוחלף על ידי חוסאם עוואר בדקה ה-72. ב-30 בנובמבר, קאקרה שיחק את משחק הליגה הראשון שלו, כשבישל את השער למקסוול קורנה בניצחון 1–2 על שטרסבורג. ב-4 בינואר 2020, קאקרה כבש את שערו הראשון בקריירה הבוגרת בניצחון החוץ 0–7 על בורק-אן-ברס במסגרת הגביע הצרפתי. ב-7 באוגוסט, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במשחק הגומלין של שמינית הגמר, שבו קבוצתו הפסידה ליובנטוס בטורינו 2–1. למרות ההפסד, קאקרה וליון העפילו לשלב הבא בזכות הניצחון 0–1 במפגש הראשון ובזכות שער החוץ שנכבש בגומלין. באותה העונה, הקבוצה הגיעה עד לשלב חצי הגמר, כשבדרך היא חלפה על פני מנצ'סטר סיטי ברבע הגמר, אך נכנעה לבאיירן מינכן והודחה מהתחרות. באותם המשחקים נגד מנצ'סטר סיטי ובאיירן מינכן הוא היה שותף במלוא תשעים הדקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקסנס קאקרה** בוויקישיתוף
* מקסנס קאקרה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליגת האלופות: מקסנס קאקרה הרוויח את מקומו ביושר בעמדה המעוטרת ביותר של ליון, עמדת הקישור בל'אקיפ (בצרפתית)
**המאחה העירומה** (בספרדית: **La maja desnuda**) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר פרנסיסקו דה גויה שצויר בין השנים 1797–1800. היצירה מוצגת במוזיאון הפראדו במדריד.

היסטוריה
--------

דייגו ולאסקס, ונוס מול המראה, שנתלה לצידה של "המאחה העירומה" באוסף מנואל דה גודו
בית הדין של האינקוויזיציה, ציור ביקורתי כנגד האינקוויזיציה שצויר בין השנים 1812–1819
בול שהונפק בשנת 1930
היצירה הוזמנה ככל הנראה על ידי מנואל גודוי, ראש ממשלת ספרד אשר תלה אותה בחדר פרטי, לצד "המאחה הלבושה", גם היא של גויה, ו"ונוס מול המראה" של דייגו ולאסקס.

הציור מוזכר לראשונה בשנת 1800 כתלוי מעל דלת אחוזתו של גודוי, ללא אזכור "המאחה הלבושה". הוא מוזכר שוב בשנת 1808, יחד עם "המאחה הלבושה", במלאי רכושו של מנואל גודוי, בידי סוכן של ז'וזף בונפרטה שהוכתר כמלך ספרד בידי אחיו נפוליאון בונפרטה. בשנת 1813 מתוארים שני הציורים במלאי נכסי גודוי שהוחרם על ידי פרננדו השביעי, מלך ספרד. הם עברו למוזיאון הפראדו בשנת 1901 מן האקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו (אנ'), שם שכנו משנת 1808 עד 1813, ושוב משנת 1836 עד 1901. בהפסקה בין שתי התקופות הם הוחרמו על ידי האינקוויזיציה הספרדית.

בשנת 1815, בעקבות החרמת היצירה, האינקוויזיציה העמידה את גויה למשפט. הוא חמק מעונש רציני. גויה תיעב את האינקוויזיציה ותיאר אותה בצורה בוטה מספר פעמים, כגון בציור "בית הדין של האינקוויזיציה" שצויר בין השנים בין השנים 1812–1819.

בשנת 1930 הנפיק הדואר הספרדי בול בדמותה של "המאחה העירומה". זו הייתה הפעם הראשונה בה הופיע עירום נשי על בול בספרד.

תיאור היצירה
------------

דמותה של המאחה העירומה קצרה וזוויתית והיא מציגה עירום חזיתי ישיר, לעומת ונוס הארוכה והמתפתלת של ולאסקס, הנראית מאחור.

במשך מאות שנים בתרבות המערבית, עד גויה, ציורי עירום כמעט תמיד יוחדו לדמויות מיתולוגיות. ציור "המאחה העירומה" מציג אישה אמיתית, בשר-ודם, המתבוננת ישירות בצופה ונראה שהעירום לא מפריע לה. היא נראית מחוייכת ומרוצה, עובדה המודגשת על ידי הנחת שתי הזרועות מאחורי העורף ומיקומו של שיער הערווה במרכז התמונה. זוהי יצירת האמנות הראשונה (הידועה) בה נראה שער ערווה נשי גלוי, ללא הקשרים שליליים ברורים (כמו למשל בתמונות של זונות). עם היצירה הזו גויה לא רק הרגיז את שלטונות הכנסייה, אלא גם השפיע על הציבור והרחיב את האופק האמנותי של זמנו.

המאחה נשענת על ספת קטיפה ירוקה אשר מכוסה סדין וכרית תחרה. בין משיכות המכחול המאפיינות את גויה, הוא הקדיש תשומת לב רבה לטיפול בגוף העירום על רקע תצורתם העדינה של הבדים. הצביעה נעשית במשחק מוקפד של ניגודיות בין הצבע הירוק לבין הצבעים ורוד ולבן. באופן זה המאחה נראית כמעט כמו תלויה בחלל מוחשך, שאותו היא מאירה.

המילה "מאחה" (צורה נקבית של "מאחו (אנ')") שימשה בתקופתו של גויה לתיאור אישה מהמעמדות הנמוכים בספרד, ובמיוחד במדריד. הדוגמנית היא ככל הנראה פפיטה טודו (אנ'), פילגשו הצעירה של גודוי.

ראו גם
------

* המאחה הלבושה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המאחה העירומה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  
"The Naked Maja". מוזיאון הפראדו. (באנגלית)
2. ↑  
"La Maja Desnuda". Fundation Goya en Argon. (באנגלית)
3. ↑  The Clothed and The Naked Maja by Goya
4. ↑  
"Portrait of Ms Ruby May". סלייט. (באנגלית)
5. ↑  
"Spanish Word of the Day: Majo". The Local, Spain. 24 במאי 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה) (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKDimages ID: 226425

 |
**וילקינסון סורד** (באנגלית: **Wilkinson Sword**, חרב וילקינסון) היא חברה המייצרת סכיני גילוח וסכינים, שבעבר ייצרה חרבות. מוצרי של החברה, אשר נוסדה ב-1772 בלונדון, כללו אקדחים, חרבות, כידונים (עבור רובים) ומוצרים רבים כגון מכונות כתיבה, מספרי דשא, ומספרים. וילקינסון יצרה את מוצריה באנגליה במשך השנים במפעלים בצ'לסי, לונדון ואקטון. המפעל באקטון נסגר ויצור החרבות נפסק ב-15 בספטמבר 2005.

היסטוריה
--------

וילקינסון סורד נוסדה בשנת 1772 על ידי הנרי נוק (Nock), יצרן רובים. בשנת 1804 מונתה החברה על ידי מלך אנגליה, ג'ורג' השלישי, ליצרנית הנשק המלכותית וג'יימס וילקינסון נהפך לשותפו של נוק לאחר נישואיו עם ביתו.

לאחר מותו של נוק ב-1805 ירש וילקינסון את העסק. וילקינסון הרחיב את העסק מיצור כידונים ליצור חרבות. ב-1879 עבר העסק לצ'לסי ונהפך לחברה פרטית בשם **Wilkinson Sword Co Ltd**. 

משנת 1890 הרחיבה החברה בהתמדה את מגוון מוצריה, ולקראת סוף המאה מכרה החברה מעל 5,000 מוצרים מכידונים וחרבות עד מכשירי גילוח לצוואר, וב-1898 הציגה החברה את מוצרה ה"חדש": "מכשיר הגילוח הבטוח".

במהלך מלחמות העולם, התמקדה החברה ביצור נשק. במלחמת העולם הראשונה התמקד יצור הנשק בכידונים וחרבות, ובמלחמת העולם השנייה התמקדה החברה ביצור מערכות הגנת אש אוויריות, סכיני קומנדו, ואפודי מגן ששווקו אף לצבא האמריקני. לאחר סיום המלחמה בעקבות חוסר במתכות יצרה החברה רק כלי עבודה לגן, וחזרה ליצור סכיני גילוח לאחר מכן. 

בשנת 1956 הציגה החברה את סכין הגילוח בעל הלהב הכפול העשוי מפלדת אל-חלד.

מוצרים
------

כיום החברה מתמקדת ביצור מוצרי גילוח ועיקר השוק שלה נמצא בבריטניה וגרמניה.

* **סכיני גילוח רב פעמיים:** סכין גילוח קלאסי בעל להב כפול (משני צדדיו), סכין גילוח בעל ציפוי "יהלום" (FX Diamond), סכין גילוח בעל 3 להבים גמישים (Xtreme 3), סכין גילוח בעל 3 להבים גמישים, ציפוי יהלום (Protector 3D Diamond), סכין גילוח בעל 4 להבים גמישים (Quattro), סכין גילוח בעל 4 להבים גמישים, ציפוי טיטניום (Quattro Titanium).
* **סכיני גילוח חד פעמיים:** סכין גילוח בעל להב בודד (Pronto), סכין גילוח בעל 2 להבים (Duplo), סכין גילוח בעל 2 להבים עם פס הגנה (Protector Express), סכין גילוח בעל 2 להבים (Extra 2 Sensitive), סכין גילוח בעל 3 להבים גמישים (Xtreme 3 Comfort Plus).
* **מוצרים לגילוח:** קצף גילוח, ג'ל לגילוח, סבון לגילוח, מברשות גילוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילקינסון סורד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וילקינסון סורד