recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סלובודן אוּרוֹשֶׁבִיץ'** (בסרבית: **Слободан Урошевић**; נולד ב-15 באפריל 1994) הוא כדורגלן סרבי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בפרטיזן בלגרד ובנבחרת סרביה.

קריירה
------

אורושביץ' נולד בבלגרד שבסרביה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ראד בלגרד. לאחר שהושאל לחצי עונה לבאסק בלגרד מהליגות הנמוכות בסרביה, הוא חזר לראד לעונה וחצי, ושולב לעיתים בקבוצה הבוגרת.

בעונת 2014/2015 הוא עבר לקבוצת נפרדק קרושבץ, גם היא מליגת העל הסרבית, והפך לראשונה לשחקן הרכב. הקבוצה ירדה ליגה בתום העונה, ואורושביץ' הושאל לקבוצת לֵוֶון מליגת העל הבלגית, במדיה עלה כמחליף רק פעמיים לאורך כל העונה, לדקה בלבד בכל משחק.

בעונת 2016/2017 חזר אורושביץ' לנפרדק קרושבץ, ששבה לליגת העל הסרבית, ושיחק בהרכב שלה כמעט ברציפות בעונה וחצי העוקבות.

בינואר 2018 הוא נרכש על ידי פרטיזן בלגרד ב-80 אלף אירו בלבד, והשתלב בהרכב הקבוצה.

בעונת 2020/2021 שיחק אורושביץ' 32 משחקים במדי פרטיזן, כמעט כולם בהרכב, כולל שלושה משחקים במוקדמות הליגה האירופית. במהלך העונה הוא כבש שני שערים ובישל שניים נוספים.

אורושביץ' אמנם משחק כמגן שמאלי, אך שיחק מדי פעם כקיצוני שמאלי, ואף כבש חמישה שערים ב-17 משחקים בעמדה זו. לעיתים רחוקות הוא שיחק כבלם, מגן ימני וקשר.

### קריירת נבחרות

השחקן שיחק בנבחרות הנוער של סרביה, ואף זכה עם הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 לשנת 2013. הוא גם ערך שלוש הופעות בנבחרת הבוגרת, כולן במשחקי ידידות.

תארים
-----

פרטיזן בלגרד
* הגביע הסרבי: 2017/2018

נבחרת סרביה הצעירה בכדורגל
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2013

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Povećana kolonija Srba u Belgiji: Slobodan Urošević prešao u Leuven" (בסרבית). mozzartsport.com. 2 ביולי 2015. נבדק ב-1 באפריל 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Prvo ovozimsko pojačanje – Slobodan Urošević" (בסרבית). partizan.rs. 11 בינואר 2018. נבדק ב-1 באפריל 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "FOTKA GODINE: Srbi ludaci - evropski prvaci!!!" (בסרבית). mozzartsport.com. 2 באוגוסט 2013. נבדק ב-1 באפריל 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "DEBAKL "Orlovima" iz Superlige lekcija od Katara /FOTO/" (בסרבית). blic.rs. 29 בספטמבר 2016. נבדק ב-1 באפריל 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סלובודן אורושביץ'"**.
**כריסטופר "דופן" קרוגר הסטאד** (בנורווגית: **Kristofer "Doffen" Krüger Hæstad**; נולד ב-9 בדצמבר 1983) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

הסטאד שיחק במחלקות הנוער של רנדסונד ושל ויגור. בשנת 2001 חתם הסטאד בסטארט הנורווגית, ובשנת 2002 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הנורווגית, בעונה בה הסגל הצעיר של סטארט צבר 11 נקודות בלבד וירד לליגת המשנה. לאחר שתי עונות בליגת המשנה, סטארט העפילה בחזרה לליגת העל בשנת 2004, בה היה הסטאד אחד משחקני המפתח של הקבוצה. גם לאחר ההעפלה המשיך הסטאד בכושר המעולה שלו, ובחודש אפריל 2004 הוא נבחר לשחקן החודש של רשות השידור הנורווגית. ב-25 באוגוסט 2006 נחשף כי מנצ'סטר יונייטד צפתה בכישרון הנורווגי במהלך משחק נגד דרוהדה יונייטד במסגרת מוקדמות גביע אופ"א. היו שמועות נוספות שהסטאד מבוקש בבלקברן רוברס, בבולטון וונדררס, בווסטהאם יונייטד ובלידס יונייטד.

ב-29 בדצמבר 2006 הושאל הסטאד לוויגאן את'לטיק מהפרמייר ליג עד לתום עונת 2006/2007. העיתון הנורווגי VG חשף מאוחר יותר כי בעסקת ההשאלה נכלל גם סעיף רכישה. ב-13 בינואר 2007 ערך הסטאד את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק ליגה נגד צ'לסי, אך השאלתו הסתיימה בהסכמה הדדית בין הקבוצות בחודש אפריל, לאחר שערך שתי הופעות ליגה בלבד במדי ויגאן את'לטיק.

ב-2 בינואר 2008 חתם הסטאד על חוזה לארבע עונות בוולרנגה מליגת העל הנורווגית. ב-29 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק הפתיחה של הליגה נגד אלסונד. ב-1 ביולי 2014, לאחר שבע עונות במועדון, בהן ערך הסטאד 147 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים, הוא הודיע על פרישה מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-24 במאי 2005 ערך הסטאד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, במשחק ידידות נגד נבחרת קוסטה ריקה. ב-2 ביוני 2007 הוא הבקיע את שערו היחיד בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2008. בסך הכל ערך הסטאד 27 הופעות בנבחרת נורווגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטופר הסטאד** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Monday's gossip column באתר BBC, ‏ 28 באוגוסט 2006 (באנגלית)
2. ↑  Skrev under for 3,5 år באתר VG, ‏ 3 בינואר 2007 (בנורווגית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 8076657
* ISNI: 0000 0003 6051 9552
* VIAF: 222920001
* WorldCat: viaf-222920001

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"כריסטופר הסטאד"**.
**מנוף - המרכז למידע יהודי** הוא עמותה להסברת העמדה החרדית. "מחלקת הפרסומים והמחקרים" של העמותה מפרסמת ניירות עבודה על היחס בין החברה החרדית והחילונית, ועל האקטיביזם שיפוטי של בית המשפט העליון שלו מתנגדת העמותה. העמותה עוסקת גם בגישור והידברות בין חרדים וחילונים.

מנהל העמותה הוא ד"ר דניאל נשיא.

יסוד העמותה
-----------

העמותה נוסדה על ידי שי (ישעיה) הורוויץ, דתי שיצא בשאלה ולאחר מכן חזר בתשובה. בתקופה שבה היה חילוני יזם את הקמת עמותת הל"ל. בתחילה נועדה עמותת מנוף להוות תשובה לארגוני הסברה חילונים כדעת אמת, ובהמשך התרחבה פעילותה להסברה בנושאים נוספים, בהם אקטואליה מזווית חרדית ותורה ומדע.

ספרים ופרסומים
--------------

"מחלקת הפרסומים והמחקרים" של מנוף הוציאה בין היתר את הפרסומים הבאים:

* **הרפורמים - התנועה הרפורמית בעולם ובישראל: עובדות ונתונים**, תשנ"ח 1998
* שי (ישעיה) הורוויץ, **מילים מסוגלות לרצוח - ההסתה נגד הציבור החרדי בישראל 1985–1995**, תשנ"ו 1995
* **צדיק ורע לו**, תשס"ב 2002
* **הברית הנצחית**, משמעות לימוד התורה, תש"ס
* **היהדות החרדית ובניין הארץ**, תשס"א 2001
* **בג"ץ**, (70 עמ'), תש"ס 2000
* **דו"ח מנוף: פעילות אלימה נגד חרדים**, תש"ס 2000
* **פרות ההסתה**, תשנ"ט
* **דפוסי החשיבה של החרדים**, תשס"א 2001
* **השפעת הטלוויזיה**, תש"ס 2000
* **כיסוי ראש לגבר**, תשס"א 2001

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מנוף - המרכז למידע יהודי
* מנוף - המרכז למידע יהודי, באתר "גיידסטאר ישראל"
שנים-עשר השליחים
**שנים-עשר השליחים** (באנגלית: **The Twelve Apostles**) הוא כינוי לאוסף של סטאקים מאבן גיר, דמויי סלע אנכי בגובה עשרות מטרים, הממוקמים בים לחופו של הפארק הלאומי פורט קמפבל, סמוך לדרך האוקיינוס הגדולה, במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה. 

שם האתר נקבע ב-1950, על שם שנים-עשר השליחים הנוצרים, תלמידיו של ישו. עם זאת, במהלך השנים התבלו חלק מעמודי הסלע וקרסו לים, בעקבות סחיפת הגלים בבסיסם, וכיום נותרו מהם רק שישה. סחיפת אבן הגיר של הסלעים על ידי הגלים מוערכת בכשני סנטימטרים לשנה.

קרבתם של הסטאקים זה לזה הפכה את המקום לאחד מאתרי התיירות הפופולריים ביותר באוסטרליה, וכיום מבקרים בו כשבעה מיליון תיירים מדי שנה. בתחילת שנות ה-2000 נבנה במקום מרכז מבקרים ונחצבה גישה נוחה לנקודות תצפית על הסטאקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנים-עשר השליחים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שנים-עשר השליחים
* יוסי טסטסה, שנים-עשר השליחים: החוף המפורסם ביותר באוסטרליה, 23 בנובמבר 2009, אתר ynet

שנים-עשר השליחים לפני התמוטטות הסטאק הקדמי ביותר
שנים-עשר השליחים כשעה לאחר התמוטטות אחד הסטאקים, 3 ביולי 2005
**סטיבן אדוארד ביגן** (באנגלית: **Stephen Edward Biegun**; נולד ב-30 במרץ 1963) הוא דיפלומט אמריקאי שכיהן כסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית בשנים 2019–2021 וכשליח המיוחד של ארצות הברית אל קוריאה הצפונית במהלך ממשלו של הנשיא דונלד טראמפ.

ביוגרפיה
--------

ביגן נולד בדטרויט שבמישיגן. בשנת 1984 השלים באוניברסיטת מישיגן לימודי תואר ראשון ברוסית ובמדע המדינה, ובשנים 1992–1994 היה המנהל המקומי של המכון הרפובליקני הבין-לאומי במוסקבה, עיר הבירה של רוסיה. בנוסף היה ביגן חבר במועצת המנהלים של קרן ארצות הברית–רוסיה (U.S. Russia Foundation) כמו גם בגופים נוספים, בהם ללימודים פוליטיים במוסקבה; מועצת העסקים של ארצות הברית–רוסיה; הלשכה הלאומית למחקר אסיה; מועצת העסקים של ארצות הברית ואיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה ובמלכ"ר הממשלתי "פרידום האוס". בראשית דרכו המקצועית היה יועץ לענייני ביטחון לאומי עבור הסנאטור ביל פריסט מטנסי.

במהלך שירותו הציבורי מילא ביגן שורה של תפקידים בסוכנויות ממשלתיות בממשלה הפדרלית של ארצות הברית. בין תפקידים אלה ניתן למנות את המזכיר המבצעי של המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית תחת היועצת לביטחון לאומי קונדוליזה רייס בממשל ג'ורג' ווקר בוש. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 היה יועץ לענייני מדיניות חוץ עבור מושלת אלסקה שרה פיילין, מועמדת המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגנית נשיא ארצות הברית.

ב-1 במרץ 2018 דווח כי ביגן הוא מועמד מוביל להחלפת היועץ לביטחון לאומי בממשלו של דונלד טראמפ, הנרי מקמסטר. למרות זאת, ב-22 במרץ אותה שנה הוכרז כי את מקמסטר יחליף ג'ון בולטון. ב-23 באוגוסט 2018 מינה מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו את ביגן לנציג המיוחד של ארצות הברית בקוריאה הצפונית, תפקיד בו גיבש את המדיניות של ממשל טראמפ בנוגע לקוריאה הצפונית.

ב-7 באוגוסט 2019 דיווח העיתון "וול סטריט ג'ורנל" כי ביגן היה מועמד מוביל להחלפתו של ג'ון האנטסמן כשגריר ארצות הברית ברוסיה. משהוחלט לשלוח את ג'ון סאליבן למוסקבה במקומו של האנטסמן, מונה ביגן לסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית ב-31 באוקטובר 2019. מינויו אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ברוב של 90 תומכים מול שלושה מתנגדים ב-19 בדצמבר אותה שנה. כעבור יומיים הושבע לתפקידו. עם ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית נחתמה כהונתו במחלקת המדינה של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיבן ביגן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  FULL: Belfer Center and Korea Project Director's Lunch with Stephen Biegun, באתר Belfer Center for Science and International Affairs‏, 8 באפריל 2019 (באנגלית)
2. ↑  ג'ונתן מרטין, Palin allies: She's no diva, באתר פוליטיקו, 7 בנובמבר 2008 (באנגלית)
3. ↑  ניקול ואלאס, White House preparing for McMaster exit as early as next month, באתר NBC News‏, 1 במרץ 2018 (באנגלית)
4. ↑  Mike Pompeo to travel to North Korea, names Stephen Biegun as new special representative, באתר The Straits Times‏, 24 באוגוסט 2018 (באנגלית)
5. ↑  טל אקסלרוד, North Korea envoy Stephen Biegun sworn in as Pompeo’s No. 2 at State Dept. באתר The Hill‏, 21 בדצמבר 2019 (באנגלית)
**קרישנאסוואמי אלאדי** (באנגלית: **Krishnaswami Alladi**; נולד ב-5 באוקטובר 1955) הוא מתמטיקאי הודי-אמריקאי המתמחה בתורת המספרים. 

אלאדי הוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פלורידה, וכיהן כראש המחלקה למתמטיקה שם מ-1998 עד 2008. הוא משמש גם כעורך הראשי של כתב העת "רמנוג׳אן", (The Ramanujan Journal - Springer-Verlag) שנוסד על ידיו בשנת 1997.

חייו
----

אלאדי נולד בטירווננתאפורם ולמד תואר ראשון באוניברסיטת מדראס אותם סיים בשנת 1975. עוד בהיותו סטודנט לתואר ראשון, הוא כתב לפאול ארדש בנוגע למחקרו על פונקציה הממפה כל מספר שלם לסכום הגורמים הראשוניים שלו (עם חזרות); ארדש הגיע למדראס לפגוש אותו, ושיתוף הפעולה ביניהם
בנושא זה הוביל למאמרו  הראשון של אלאדי.  הדוקטורט של אלאדי הוענק לו מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנת 1978 תחת הדרכתו של ארנסט ג. שטראוס. לאחר ביקור באוניברסיטת מישיגן, המכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון, ואוניברסיטת הוואי, הוא מונה בשנת 1981 לפרופסור חבר במכון למדעי המתמטיקה ב-Chennai שנוסד על ידי אביו, אלאדי רמקרישנאן (Alladi Ramakrishnan). בשנת 1986 עבר לאוניברסיטת פלורידה.

בשנת 2012 נבחר לאחד העמיתים הראשונים של האגודה האמריקאית למתמטיקה.

במרץ 2016, לרגל יום הולדתו ה-60, נערך לכבודו כנס במשך חמישה ימים על תורת המספרים, בהשתתפות מתמטיקאים רבים מרחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרישנאסוואמי אלאדי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Curriculum vitae, retrieved 2015-01-11.
2. ↑  *The Ramanujan Journal*, Springer-Verlag, retrieved 2015-01-11.
3. ↑  Alladi, K.; Erdős, P. (1977), "On an additive arithmetic function", *Pacific Journal of Mathematics*, **71** (2): 275–294, doi:10.2140/pjm.1977.71.275, MR 0447086.
4. ↑  Krishnaswami Alladi and Paul Erdős, VarahaMihira Gopu, YouTube, December 28, 2013, retrieved 2015-01-11. Video of a talk in which Alladi recounts his story about meeting Erdős.
5. ↑  קרישנאסוואמי אלאדי באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
6. ↑  List of Fellows of the American Mathematical Society, retrieved 2015-01-11.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425092805171
* GND: 117706736
* ISNI: 0000 0001 1081 3812
* LCCN: n82085859
* MGP: 7565
* NKC: jo20181004300
* NTA: 069161968
* SUDOC: 083448136
* VIAF: 108802507
* WorldCat: lccn-n82085859

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קרישנאסוואמי אלאדי"**.
**סטיב ראסל** (באנגלית: **Steve Russell**; נולד ב-25 במאי 1963) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית שכיהן כנציג המחוז החמישי של אוקלהומה בבית הנבחרים של ארצות הברית. קודם לכניסתו לפוליטיקה שירת כקצין בצבא ארצות הברית, פיקד על גדוד שהיה חלק מהכוח שלכד את סדאם חוסיין במלחמת עיראק.

ביוגרפיה
--------

ראסל נולד באוקלהומה סיטי, בנם של קלייד ודונה. הוא למד באוניברסיטה הבפטיסטית וואשיטה בארקנסו במסגרת מלגה שקיבל מתוכנית הכשרת קציני המילואים של צבא ארצות הברית וסיים תואר ראשון בנאום ב-1985.

לאחר הלימודים גויס לצבא וב-1987 סיים מסלול בבית הספר של הריינג'רס. שירת כמפקד פלוגה רובאית, מפקד פלוגת מרגמות, מפקד פלוגת בראדלי ומדריך בבית הספר לחי"ר בפורט בנינג והוצב בין היתר באזור הארקטי. ב-1998 סיים לימודיו במכללה לפיקוד ומטה של הצבא בפורט לוונוורת' וכן תואר שני בהיסטוריה.

ביוני 1999 הוצב עם יחידתו בקוסובו כקצין מבצעים של הגדוד הראשון ברגימנט החי"ר 26. לאחר השלמת המשימה מונה לסגן מפקד הגדוד. ב-2001 מונה לעוזרו האישי של מפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית. בתפקידו הבא הוצב כקצין תכנון בכווית ובקאבול שבאפגניסטן ועסק בהכשרת צבא אפגניסטן. לאחר מכן נשלח למלחמת עיראק.

במאי 2003 מונה למפקד הגדוד הראשון של רגימנט 22 בדיוויזיה החי"ר הרביעית. הגדוד בפיקודו היה חלק מצוות קרב שנשלח לאזור תיכרית לאתר וללכוד את שליט עיראק סדאם חוסיין, משימה שהוכתרה בהצלחה בדצמבר 2003. על המבצע חיבר ספר בשם "We Got Him! A Memoir of the Hunt and Capture of Saddam Hussein" שיצא לאור בהוצאת סיימון ושוסטר. ביוני 2005 סיים את תפקידו כמפקד הגדוד ומונה למדריך ראשי בבית הספר לחי"ר בפורט בנינג. בספטמבר 2006 השתחרר בדרגת לוטננט קולונל. במהלך שירותו עוטר באות לגיון ההצטיינות, פעמיים בכוכב הארד כולל סימון V לאומץ לב.

לאחר שחרורו הקים עסק בתחום ייצור כלי נשק.

באוגוסט 2008 נבחר לסנאט של אוקלהומה. הוא כיהן בסנאט עד 2012. בנובמבר 2014 נבחר לנציג המחוז החמישי של אוקלהומה בבית הנבחרים של ארצות הברית. ובנובמבר 2016 נבחר לתקופת כהונה נוספת. בנובמבר 2018 הפסיד בבחירות לקנדרה הורן מהמפלגה הדמוקרטית.

ראסל נשוי לסינדי ואב לחמישה, שלושה מהם ילדים מאומצים מהונגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיב ראסל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטיב ראסל
* סטיב ראסל, ברשת החברתית פייסבוק

* סטיב ראסל, ברשת החברתית טוויטר

* סטיב ראסל, סרטונים בערוץ היוטיוב
* סטיב ראסל באתר בית הנבחרים
* סטיב ראסל באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  For Steve Russell, a Relaxing Post After Helping to Capture Saddam Hussein, הניו יורק טיימס, 9 במרץ 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2330 1373
* LCCN: n2011047315
* US Congress: R000604
* VIAF: 173027648
* WorldCat: lccn-n2011047315

 |
**Turn Back Time** הוא שיר מאת להקת הדאנס-פופ הסקנדינבית "אקווה". השיר יצא ב-1998 כסינגל השביעי של הלהקה, והשישי מתוך אלבום הבכורה שלהם, "אקווריום". השיר הפך לאחד מלהיטי הלהקה ברחבי העולם. הוא הוכלל במסגרת פסקול הסרט המצליח "דלתות מסתובבות".

בניגוד לסגנון הבאבלגאם דאנס, שאפיין את הסינגלים הקודמים של הלהקה, התאפיין Turn Back Time כשיר מיינסטרים מלודי ואיטי, והתקבל בהערכה בקרב מבקרי המוזיקה. בשיר מתבטא הטווח הקולי הרחב של הסולנית לינה ניסטרום. הסינגל מושפע ודוגם צלילים מתוך השיר "Heart" של פט שופ בויז (1988). 

השיר זכה להשמעות רבות ברדיו והצליח במצעדים ברחבי העולם. זהו הסינגל השלישי של הלהקה שהגיע ישירות למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי. בנוסף הגיע הסינגל למקום ה-18 במצעד "בילבורד טופ 40" בארצות הברית.

הקליפ שליווה את יציאת הסינגל כלל קטעים מתוך הסרט "דלתות מסתובבות", ובכך היה שונה מהקליפים הקודמים של הלהקה, שסגנונם היה קומי. רבים מהקטעים מהסרט שמופיעים בקליפ צולמו ברציף 5 הנטוש בתחנת הטיוב של השכונה הלונדונית הולבורן.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Turn Back Time" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Turn Back Time" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Turn Back Time" באתר Discogs
* סרטון השיר "Turn Back Time" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 1011a1dd-e5f0-3c5c-bf27-4ce5d96ab0a4
* MusicBrainz work: cc9b7db9-8787-4311-8cd1-c9851bdc78de

 |
**ארי-פקה ליוקונן** (בפינית: **Ari-Pekka Liukkonen**; נולד ב-9 בפברואר 1989) הוא שחיין פיני, אלוף אירופה (בודפשט 2021) במשחה ל-50 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

ליוקונן נולד בפיקסמקי.

### 2011

באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בסוף יולי 2011 סיים ליוקונן במקום 27 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.67 שניות

### 2012

באליפות אירופה שנערכה בדברצן הונגריה במאי 2012 סיים ליוקונן במקום רביעי, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא פינלנד חדש של 22.22 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 33 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.62 שניות.

באולימפיאדת לונדון (2012) סיים ליוקונן במקום 25 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.57 שניות.

### 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד באוגוסט 2013 סיים ליוקונן במקום 19 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.38 שניות

### 2014

#### מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 זכה ליוקונן במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.93 שניות, אחרי פלורן מנודו מצרפת שקבע שיא אליפות חדש של 21.32 שניות וקונרד צ'רניאק מפולין (21.88 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 38 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.45 שניות.

### 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיים ליוקונן במקום 22 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.54 שניות ובמקום 48 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.64 שניות.

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה סיים ליוקונן במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.39 שניות. נוסף לכך הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:25.39 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.70 שניות, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב (שתי שחייניות ושני שחיינים) בתוצאה של 1:31.93 דקות, במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב בתוצאה של 1:39.53 דקות, כשחיין אחרון הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.20 שניות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:35.76 דקות.

### 2016

באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי 2016 סיים ליוקונן במקום חמישי בתוצאה של 22.01 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא פינלנד חדש של 21.92 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 39 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.05 שניות.

### 2021

#### אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט במאי 2021 זכה ליוקונן במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.61 שניות, לפני בן פראוד מבריטניה (21.69 שניות) וכריסטיאן גולומייב מיוון (21.73 שניות).

חייו האישיים
------------

ב-2 בפברואר 2014 ליוקונן יצא מהארון בריאיון לתקשורת.

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 50 מטר חופשי: 21.58 שניות (2017), **שיא פינלנד**
* 100 מטר חופשי: 49.44 שניות (2016)

### בריכת 25 מטר

* 50 מטר חופשי: 21.20 שניות (2018), **שיא פינלנד**
* 100 מטר חופשי: 47.56 שניות (2012)

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |
|  | **פורטל להט"ב** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארי-פקה ליוקונן** בוויקישיתוף
* ארי-פקה ליוקונן, ברשת החברתית טוויטר
* ארי-פקה ליוקונן, באתר olympedia.org
* ארי-פקה ליוקונן, באתר Swimrankings
* ארי-פקה ליוקונן, באתר SwimSwam
**אלכסנדר בוגומזוב** (באנגלית: **Alexander Bogomazov**; באוקראינית: **Александр Константинович Богомазов**; ‏1880 – 1930) היה צייר אוונגרד רוסי מאוקראינה, בתחילת המאה ה-20. ב-1914 כתב אלכסנדר את חיבורו "אמנות הציור והאלמנטים". בו הוא ניתח את האינטראקציה בין אובייקט, אמן, תמונה וצופה והציב את הבסיס התאורטי של האמנות המודרנית. במהלך חייו האמנותיים שלט אלכסנדר בוגומזוב במספר סגנונות אמנות. הידועים ביותר הם קובו-פוטוריזם (1913–1917) וספקטרליזם (1920–1930).

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר בוגומזוב נולד בימפיל, מחוז חרקוב, כילד שני לקונסטנטין בוגומזוב. אמו אניסיה נטשה את המשפחה זמן קצר לאחר טבילתו. הרקע האתני שלו היה רוסי, אך אלכסנדר בילה כמעט כל חייו בקייב.

מ-1896 עד 1902 למד אלכסנדר בוגומזוב במכון לחקלאות בחרסון. מ-1902 עד 1905, הוא למד בבית הספר לאמנות בקייב, במקביל היה לו קשר הדוק עם אלכסנדר ארכיפנקו ואלכסנדרה אקסטר.

ב-1905 השתתף בהפגנות פוליטיות ובשביתות. באותה שנה גורש מבית הספר לאמנות בקייב. בוגומזוב הציג תערוכה בקייב, יחד עם ארכיפנקו. באותה שנה עבר למוסקבה והפך לתלמידם של פיודור רברג וקונסטנטין יואן.

ב-1907 חזר לקייב והציג בקייב קבוע בתערוכות, כולל באגודת האמנים הרוסים ואגודת האמנים העצמאיים של מוסקבה. ב-1908 השתתף בתערוכה עם קבוצת האמנים זבנו (הקישור) בקייב יחד עם דייוויד בורליוק, ולדימיר בורליוק, אלכסנדרה אקסטר ואחרים.

ב-1911 נסע לפינלנד. בשנים 1912 עד 1915 לימד בבית ספר לחירשים ואילמים בקייב. מ-1913 עד 1914, הוא למד את יצירותיהם של הפוטוריסטים האיטלקיים. בתקופה זו הוא פיתח תיאוריות אמנות, ופרסם את חיבורו "אמנות הציור והאלמנטים". ב-1914 הוא ארגן את התערוכה Kiltse ("הטבעת") בקייב, יחד עם אלכסנדרה אקסטר בין היתר. ב-1915 עבר בוגומזוב לקווקז, שם עבד כמורה וצייר.

ב-1919 לימד בסטודיו הממלכתי הראשון לציורים ואמנות דקורטיבית בקייב. בשנים 1919 עד 1920 היה ראש המחלקה לחינוך לאמנות בקומיסריון האוקראיני לאמנות חזותית. במקביל היה מייסד שותף של תנועת Agitprop האוקראינית, ויצר עיצובים עבורה.

מ-1922 עד 1930 לימד באקדמיה לאמנות בקייב יחד עם ואדים מלר, ולדימיר טאטלין, ויקטור פלמוב. ב-1927 היה חבר מייסד של אגודת המאסטרים המהפכניים של אוקראינה יחד עם דייוויד בורליוק, וסילי ירמילוב ואחרים. באותה שנה השתתף בתערוכה הכל-אוקראינית עשר שנים באוקטובר (חרקוב, קייב, אודסה), יחד עם טאטלין, מלר, פלמוב, אפשטיין בין היתר.

אלכסנדר בוגומזוב נפטר ב-3 ביוני 1930 בקייב.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר בוגומזוב** בוויקישיתוף
* אלכסנדר בוגומזוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alexander Bogomazov (1880-1930)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007420832705171
* BnF: cb15110686f (data)
* GND: 123419301
* ISNI: 0000 0000 6664 1645
* LCCN: nr93006446
* RKD: 9957
* SNAC: w6zp53fc
* SUDOC: 093330197
* ULAN: 500023043
* VIAF: 74149388
* WorldCat: lccn-nr93006446

 |
**רוס פרטרידג'** (באנגלית: **Ross Partridge**; נולד ב-26 בפברואר 1968) הוא שחקן קולנוע, במאי ותסריטאי אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד ב-26 בפברואר 1968 בקינגסטון שבניו יורק. הוא החל לשחק ב-1991, לרוב בסרטי חברת ההפקות "Trigger Street Productions" של השחקן והמפיק קווין ספייסי.

ב-1991 שיחק בסדרה הברק המבוססת על הקומיקס פלאש. בשנה לאחריה שיחק בסדרה זינוק לאתמול ובסרט הפעולה עצמאי בשטח בתפקיד רוברט. בשנה לאחר מכן שיחק בסרט האימה "Amityville: A New Generation" בתור הדמות הראשית, קייס טרי.

בשנת 1997 שיחק בסרט המדע הבדיוני של סטיבן ספילברג פארק היורה: העולם האבוד בתור איש המזהה את איאן מלקולם (ג'ף גולדבלום) ברכבת ומתלוצץ איתו.

בשנת 2001 הופיע בסדרת הדרמה המשטרתית חוק וסדר וב-2004 הופיע בסדרה CSI.

ב-2007 שיחק בסדרה כשהעולם מסתובב בתור מילו שאוגנסי. שנה לאחר מכן שיחק בסרט האימה ליל הבכורה כאיש עסקים. לאחר שנתיים שיחק בקומדיה "Feed the Fish".

בשנת 2015 שיחק בסרט הדרמה הסוד שבעיניים (אנ') בתור אליס. באותה שנה ביים והפיק את סרט הדרמה "Lamb" והוא מככב בו בתור דייוויד למב. שנה לאחר מכן שיחק בבסרט הסוריאלסטי "הלב הפגום של באסטר", ובסדרה "דברים מוזרים" בתור לוני באיירס, אביהם של ויל וג'ונתן באיירס. על עבודתו בסדרה זכה לשבחים ופרסים.

בשנת 2023 גילם את דון מידלטון במיני-סדרה "דייזי ג'ונס והסיקס" של שירות הזרמת המדיה "אמזון פריים וידאו". 

### חיים אישיים

בשנת 2016 נישא לשחקנית ג'ניפר לפלור (אנ') לאחר 10 שנות זוגיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוס פרטרידג'** בוויקישיתוף

* רוס פרטרידג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb141267329 (data)
* ISNI: 0000 0000 7366 5469
* LCCN: n2008084728
* VIAF: 38855854
* WorldCat: lccn-n2008084728

 |
ניידת המחלקה.
**מחלקת בתי הכלא הלאומית** (בפורטוגזית: **Departamento Penitenciário Nacional**, בראשי תיבות: DEPEN), היא סוכנות אכיפת חוק פדרלית האחראית על אבטחה ומינהל מערכת הכלא הפדרלית בברזיל (Sistema Penitenciário Federal).

סוכנות זו אורגנה מחדש בשנת 2006, עם תקינת מספר תקנות וחוקים חדשים ובניית בתי כלא חדשים.

תפקידים
-------

המחלקה אחראית

1. לאכיפת חוק ופיקוח על יישום כללי האכיפה הפלילית בכל השטחים ומתקנים בניהולה;
2. לשתף פעולה עם הסוכנויות הפדרליות באמצעות הסכמים, בהקמת מוסדות ושירותי עונשין, ביצוע השתלמויות לצוות בתי הסוהר וחינוך מקצועי של המורשעים והאסירים;
3. תיאום ופיקוח על מתקני עונשין ומעצר פדרליים.

מבנה
----

DEPEN אחראית גם לתחזוקה המינהלית והכספית של המועצה הארצית למדיניות פלילית ועונשין - CNPCP ולניהול קרן העונשין הלאומית - FUNPEN. ה-DEPEN מחולק למנהלת ביצוע, נציב תלונות ושלוש מנהלות, דהיינו: מועצה מנהלתית, מועצת מדיניות הכליאה, מועצת מערכת הכלא הפדרלית.

מערכת הכלא הפדרלית
------------------

מערכת הכלא הפדרלית נוצרה בשנת 2006, במטרה לאכלס אסירים בסיכון גבוה, עם הקמה וניהול של בתי כלא ביטחוניים מרביים בשטח ברזיל. בתי הכלא הפדרליים של ברזיל, שכל אחד מהם מאכלס 208 אסירים, כוללים מעקב באמצעות ציוד המזהה סמים וחומרי נפץ על בגדי המבקרים, גלאי מתכות, מצלמות נסתרות וחיישני נוכחות. כל אסיר מוחזק בתאים בודדים ומפוקח 24 שעות ביממה על ידי מעגל מצלמה בזמן אמת.

בתי כלא פדרליים
---------------

ישנם חמישה בתי כלא פדרליים:

* פורטו וליו - רונדוניה
* מוסורו - ריו גראנדה דו נורטה
* קמפו גראנדה - מאטו גרוסו דו סול
* ברזיליה - המחוז הפדרלי
* קטאנדובאס - פראנה

ראו גם
------

* המשטרה הפדרלית הברזילאית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחלקת בתי הכלא הלאומית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מחלקת בתי הכלא הלאומית
* אתר רשמי, בפורטוגזית
שחורי במרץ 2008
**אילן שחורי** (נולד ב-12 בינואר 1954) הוא עיתונאי, איש תיירות וחוקר תולדות ארץ ישראל, המתמחה בהיסטוריה של העיר תל אביב.

ביוגרפיה
--------

שחורי נולד בתל אביב ב-12 בינואר 1954. את דרכו העיתונאית החל ככתב בשבועון "מעריב לנוער", ובהמשך ככתב ספורט של "מעריב". בשנת 1977 הצטרף למערכת עיתון "הארץ" ושימש במשך כחמש שנים ככתב בנושאי משטרה ובתי-משפט, צבא וביטחון. לאחר מכן עבר לשמש ככתב הפוליטי של "הארץ" במשך 12 שנים. 
בשנת 1994 פרש שחורי מ"הארץ" והקים את חברת "תוריסט גייד" שהוציאה לאור את השבועון "תוריסט גייד" לענייני תיירות, נסיעות ורכב.

במסגרת תפקידו ב"הארץ" הירבה שחורי לסקר את העיר תל אביב, לעקוב אחר התכנון והבניה בה ולהשתתף במאבקים ציבורים למען שיפור ושימור פניה של העיר. הוא כתב סדרה ארוכה על ההיסטוריה של העיר וכך הפך לחוקר תולדות העיר תל אביב, במקביל ללימודיו האקדמיים בתחומי תולדות ארץ ישראל.

בשנות ה-2000, שחורי עורך ומפעיל אתר לחובבי תל אביב ועברה, בשם "תל אביב שלי". במקביל, הוא עורך סיורים בעיר וחבר בוועדת השמות לרחובות בעיריית תל אביב. נוסף על כל, פרסם מאמרים בנושא תל אביב בכתבי עת רבים ומשמש מרצה במספר מכללות ומרכזי חינוך. 

על ספרו "חלום שהפך לכרך", זכה בפרס נפתלי מטעם מועצת עיריית תל אביב ובפרס מטעם משרד הפנים.

שחורי בעל תואר ראשון ושני מאוניברסיטת תל אביב, בוגר לימודי מוזאולוגיה ואוצרות באוניברסיטת תל אביב וכן בוגר קורס "מורי דרך מוסמכים" מטעם משרד התיירות. הוא משלים דוקטורט בחוג לתולדות ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה. באוגוסט 2016 נבחר לכהונת סגן יו"ר אגודת מורי הדרך בישראל.

בראשית 2022, יזם לאחר שנתיים של הכנות, לשכה חדשה של ארגון "בני ברית" בשם "אבנך ונבנית", המתמקדת בתולדות תל אביב ונבחר כנשיאה הראשון. בפברואר 2023, לאחר שיזם והקים לשכות בני ברית נוספות בתל אביב, נבחר לכהן כיו"ר המועצה האזורית תל אביב וחבר הוועד המנהל של בני ברית ישראל.

ספריו
-----

* **חלום שהפך לכרך - העיר שהולידה מדינה: סיפור הקמתה של ת"א**, הוצאת אביבים, 1990
* **אבנך ונבנית**, הוצאת מלוא, ספטמבר 1991
* **הרצליה - סיפורה של עיר**, הוצאת אביבים, 1993
* **העיר שהולידה מדינה**, הוצאת "תל אביב שלי"
* סיפורה של חברת דן בתל אביב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אילן שחורי** בוויקישיתוף
* mytelaviv.co.il - אתר האינטרנט לתולדות תל אביב, ארץ ישראל וידיעת הארץ של אילן שחורי
* 'אָכוֹל וְשָׁתוֹ, כִּי מָחָר נָמוּת': עלייתה ונפילתה של קבוצת 'חבר'ה טראסק' בתל אביב הקטנה של שנות העשרים והשלושים, **ישראלים** ‏8, 2017, עמ' 26–48
* ידיעות עיריית תל אביב כמקור היסטורי לתולדות העיר, אילן שחורי - "גיליון קשר" מס' 39, סתיו 2009
* רשימת הפרסומים המלאה של אילן שחורי בנושא תולדות תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך עמוד הפייסבוק של אילן שחורי
2. ↑  מתוך אתר תל אביב אונליין
3. ↑  מתוך אתר תל אביב אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308684605171
* ISNI: 0000 0000 6789 0926
* LCCN: nr91018006
* VIAF: 71245498
* WorldCat: lccn-nr91018006

 |
**אוטו אינדיג** (בהונגרית: **Indig Ottó**; בראשוב, 18 בנובמבר 1890 – בלינצונה, שווייץ, 22 במאי 1969) היה מחזאי, תסריטאי, עיתונאי, סופר יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד במשפחה יהודית ולמד משפטים בקולוז'וואר, אך לא עסק בעריכת דין. הוא הפך לעיתונאי ואחר כך לעורך עיתון. בין 1916 לבין 1926, בקלוז'-נאפוקה, עבד בעיתון "האופוזיציה" (Ellenzék), ואז ב-1926 הפך לעורך הראשי של "בוקר יום שני" (Hétfő reggel).

שיריו, סיפוריו ומערכוניו פורסמו בכרכים שונים. הקומדיה הראשונה שלו הוצגה בקלוז' ב-1923, בשם "משחק". הוא עבר לבודפשט בסביבות 1930. שם כתב את מחזהו המפורסם בנושא טרנסילבניה, "הכלה מטורוצקו", שהוצג לראשונה ב-1931 בתיאטרון מרכז העיר, בתפקיד הראשי עם השחקנית תיאטרון והקולנוע המפורסמת לימים, מרגיט דייקה. המחזה הוצג גם בקלוז' ובכמה ערים טרנסילבניות נוספות. אשתו הראשונה, לילי נמני (Neményi Lili), מילאה את התפקיד הראשי. היצירה תורגמה למספר שפות והמחזה אף הופק לסרט ב-1937. הוא עבר לפריז ב-1938 ולמינכן ב-1951, שם עבד עבור רדיו אירופה החופשית עד 1961, אז פרש. לאחר מכן פרסם בעיקר בכתב העת Új látóhatár, המגזין הספרותי והפוליטי בהונגרית במינכן. ב-1969, בדרך לאסקונה, נפל מהרכבת ומת מייד.

יצירותיו
--------

1. סל נייר (קלוז', 1922)
2. משחק (1923) - קומדיה
3. הכלה מטורצקו, (1931) מחזה
4. שריפה במנזר (1932)
5. אדם מתחת לגשר (1933) - מחזה
6. בית ספר גבוה (1934) - מחזה
7. שני אנשים הולכים לאיבוד (בודפשט, 1936)
8. שלוש עשרה נערות מחייכות לשמיים (1938)
9. חום הקיץ (בודפשט, 1947), פורסם מחדש (2009)
10. פרח הפרג (בודפשט, 1948)

תסריטיו
-------

1. אדם מתחת לגשר (1936)
2. הכלה מטורוצקו (1937)
3. רוח ערבה (1937)
4. הצילו, ירשתי את זה! (1937)
5. אתה רק עשן את המקטרת, לדאני! (1938)

עיבודים
-------

ב-2006 הוכנה אופרטת כליזמרים על פי מחזהו "הכלה מטורוצקו" בכיכובה של השחקנית פירושקה מולנר וזכתה להצלחה גדולה בתיאטרון האופרטה של בודפשט.

לקריאה נוספת
------------

* ז'וז'ה טורי: חברים ויריבים (זכרונות, בודפשט, 1979).
* לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרי
* מאגר סרטים הונגרי
* מגזין תרבות מקוון Terasz.hu
* FANDANGO אוטו אינדיג פילמוגרפיה

קישורים חיצוניים
----------------

* אוטו אינדיג באתר Arcanum
* אוטו אינדיג ברדיו אירופה החופשית (בהונגרית)
* אוטו אינדיג בבסיס הנתונים של הקולנוע ההונגרי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Menyasszonytánc

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7855 0601
* LCCN: n81028297
* VIAF: 124145969909432250064
* WorldCat: lccn-n81028297

 |
ארון מרטון
**ארון מרטון** (בהונגרית: **Márton Áron**‏; 28 באוגוסט 1896 – 29 בספטמבר 1980), היה בישוף של הכנסייה הקתולית בטרנסילבניה במהלך מלחמת העולם השנייה ובתקופת המשטר הקומוניסטי ברומניה, וחסיד אומות העולם.

ביוגרפיה
--------

מרטון היה בן למשפחת איכרים מקבוצת הסקלרים ההונגרים מטרנסילבניה, אז בממלכת הונגריה (היום ברומניה). הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון בשנת 1915, וגויס לצבא האוסטרו הונגרי. הוא היה מעורב בקרבות מלחמת העולם הראשונה בזירות שונות ונפצע מספר פעמים. לאחר המלחמה עבד בתור חקלאי ועובד מתכת במפעל בבראשוב.

ב-1920 החל מרטון בלימודי תאולוגיה באלבה יוליה. לאחר מכן הפך לכומר ולאחר מכן - מורה לתאולוגיה ביישובים שונים בטרנסילבניה. משנות השלושים היה בתפקידים שונים בבישופות אלבה יוליה והכומר של אוניברסיטת קלוז'. בשנת 1938 מונה הגמון של אלבה יוליה על ידי האפיפיור פיוס האחד-עשר.

דבריו למען היהודים
------------------

מרטון היה אחד האינטלקטואלים הראשונים שקרא בגלוי - כבר ב-1938 - נגד ההכנות למלחמת העולם השנייה. הוא נשאר בדרום טרנסילבניה, אשר נותר חלק מרומניה אחרי תכתיב וינה. בנאום שנשא בכנסיית סנט מיכאל, במהלך ביקור בקלוז'-נאפוקה במאי 1944, גינה את גירוש יהודי רומניה והונגריה (ראו שואת יהודי הונגריה).

לאחר מספר ימים כתב מכתבים לממשלה ההונגרית, למשטרה ולרשויות אחרות, בבקשה לאסור על הגירוש. כתגובה, גורש מן העיר. על פעילותו במהלך תקופה זו, הוענק לו ב-1999, לאחר מותו, התואר "חסיד אומות העולם" על ידי יד ושם.

תחת הדיקטטורה הקומוניסטית
-------------------------

פרוטומה של ארון מרטון
בשנת 1945, לאחר מותו של החשמן יוסטיניאן סרדי (אנ'), האפיפיור פיוס השנים עשר ביקש להפוך את מרטון לקרדינל הבא של הונגריה, אבל המפלגה הקומוניסטית ההונגרית התנגדה לו ויוזף מידסנטי (אנ') נבחר לתפקיד.

מרטון נשאר במולדתו טרנסילבניה והמשיך להיות טוען נמרץ למען חופש הדת וזכויות האדם. בפעולותיו אלה הצטייר כאויב המפלגה הקומוניסטית של רומניה וכאויבו של המשטר הדיקטטורי שהוקם בשלהי 1947. הוא נעצר ביוני 1948 ונידון למאסר עולם; חמש שנים מאוחר יותר, עם שינוי האקלים הפוליטי ברומניה, תנאי מאסרו הפכו נסבלים יותר. הוא הועבר לווילה בפרבר של בוקרשט וקיבל בחזרה את ספר התפילה שלו, אבל נאסר עליו ליצור קשר עם העולם החיצון. הוא שוחרר ב-1955.

מרטון ביקר באזור הבישופות והתקבל על ידי קהל נלהב. הרשויות הובכו והוא הוגבל למעצר בית. נאסר עליו לעזוב את בניין הבישופות 11 שנה, ורק ב-1967 שוחרר, בעקבות משא ומתן שערך החשמן האוסטרי פרנץ קוניג Franz König בבוקרשט. לאחר מכן נזהר מרטון מהטרדות אפשריות על ידי הרשויות ולווה על ידי קבוצות של סקלרים מתנדבים בכל המסעות שערך בתפקידי כמורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארון מרטון** בוויקישיתוף
* (הונגרית) אתר אינטרנט לזכר ארון מרטון
* (הונגרית) פסל של ארון מרטון
* ארון מרטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארון מרטון, באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119043114
* ISNI: 0000 0000 7821 1431
* LCCN: nr91014795
* SUDOC: 069510709
* VcBA: 495/285578
* VIAF: 50026945
* WorldCat: lccn-nr91014795

 |
מד גשם שהוצב בעת מחקר של האוניברסיטה העברית במישור ים המלח, שמורת מצוק ההעתקים
מד גשם סטנדרטי
**מד גשם** הוא מכשיר מדידה שבאמצעותו מודדים את כמות המשקעים שיורדים במקום מסוים ובזמן מסוים. המכשיר יכול להיות אוטומטי או ידני, כלומר שאדם יצטרך לבוא ולבדוק את גובה המים במד הגשם. מד הגשם הוא כלי פשוט, המודד במילימטרים את כמות המשקעים ומאפשר מדידה אחידה. 

מדידת כמות המשקעים חיונית לצרכים שונים, החל בחקלאות וכלה באגירת מים במאגרים שונים.
מידע על כמות המשקעים הממוצעת באזור מסוים יכולה גם ללמד אודות המצב בו נמצאת מערכת אקולוגית באותו מקום, ומהווה גורם חשוב במחקר.

היות שהשונות המרחבית בתפרושת הגשמים גדולה, בגלל מבנה העננים והתפתחותם, מדידה של כמות משקעים אינה מבוססת על מד גשם יחיד וישנה עדיפות למדוד את הגשם באמצעות רשת מדי גשם, המוצבים במקומות שונים, מבחינת תנאי האזור: כדוגמת עוצמת רוחות וטמפרטורה, וכן גובה הקרקע.

בגלל השונות הזמנית הגבוהה, נהוג לפרסם גם מדידות שעתיות וגם מדידות יומיות ושנתיות.

ראו גם
------

* מטאורולוגיה
* מד רוח
* ברומטר
* מד לחות

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר אליהו בלנק, **ארץ-ישראל-ספר גאוגרפי**, ספריה תמצית מספר 4, תש"א, עמוד 34–36

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מד גשם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560600505171
* BnF: cb11933158s (data)
* LCCN: sh85111195

 |
מפה של כבלי מד נאוטילוס ונקודות החיבור שלהם
**מד נאוטילוס** (MedNautilus) היא מערכת כבלי תקשורת אופטיים תת-ימיים במזרח אגן הים התיכון. עד לראשית 2012, מערכת זו הייתה מערכת התקשורת העיקרית המחברת את ישראל לשדרת האינטרנט העולמי (כבל לב וכבל CIOS בבעלות חברת בזק סיפקו קיבולת נמוכה באופן משמעותי). רק בראשית 2012 נפרסו כבלים נוספים, שיצרו תחרות עם הכבל הקיים.

תשתית
-----

מערכת הכבלים היא באורך כולל של 5,729 ק"מ, הוקמה על ידי חברת מד נאוטילוס האיטלקית והחלה לפעול בשנת 2001. הכבלים מקשרים בין קטניה שבסיציליה, חאניה שבכרתים, אתונה שביוון, איסטנבול שבטורקיה, פאנטסקינוס שבקפריסין, ותל אביב וחיפה שבישראל. המערכת הימית מחוברת לכבלי תקשורת יבשתיים פנים אירופאים, ודרכם לכבלים תת-ימיים המחברים בין מערב אירופה לצפון אמריקה.

המערכת בנויה בצורה טבעתית, כאשר שני כבלים יוצאים מסיציליה, אחד צפוני ואחד דרומי, ומגיעים לחיפה ולתל אביב בהתאמה. הכבלים מחוברים ביניהם באמצעות כבל תת-ימי ובכבל יבשתי נוסף המחבר בין תל אביב לחיפה. צורת תכנון זו מסייעת לשרידות, שכן במקרה תקלה באחד הכבלים ניתן להשתמש בכבל השני כגיבוי. קצב העברת הנתונים במערכת הוא 3.84 טרה-ביט לשנייה, העוברים בשישה זוגות של סיבים אופטיים.

עד לשנת 2012, עברה כמעט כל תעבורת התקשורת והאינטרנט בין ישראל לאירופה ולארצות הברית דרך צמד כבלים אלו, דבר שהפך את חברת מד נאוטילוס, בעלת השליטה בכבלים, למונופול בתחום תעבורת האינטרנט בין ישראל לעולם, ויצר בעיה פוטנציאלית חמורה במקרה של תקלה או חבלה בכבלים. מסיבות פוליטיות, ישראל חייבת להסמך על כבלים תת-ימיים, ואינה יכולה להתחבר לשדרת האינטרנט העולמי באמצעות חיבור יבשתי דרך שכנותיה. זאת למרות הסכמי השלום עם מצרים, ומעבר כבלים רבים בחצי האי סיני ובתעלת סואץ. בשל חיוניותה של המערכת לתקינות התקשורת בין ישראל לעולם, כלולים מתקני מד נאוטילוס בצו להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (2007), שמשמעו מתן הנחיות אבטחה פיזית וחמושה על ידי משטרת ישראל והנחיות אבטחת מידע על ידי השב"כ לתשתיות חיוניות בישראל.

מודל עסקי
---------

ספקיות האינטרנט חוכרות את החיבור לחו"ל בשני מודלים. באחד, החברות מבצעות חכירה של קו ברוחב-פס של 10 ג'יגה-ביט (המכונה גם "צבע") בחוזה של 15 שנה, תמורת כ-30 מיליון דולר. ספקיות אינטרנט החוכרות כיום במודל זה הן בזק בינלאומי, 012 סמייל ו-013 נטוויז'ן, החוכרות 150 ג'יגה-ביט, כלומר 15 קווים, בחלוקה שווה ביניהן. מרבית החוזים במודל זה סגורים עד שנת 2017. מודל אחר הוא שכירות חודשית של STM1 - יחידה בנפח 155 מגה-ביט. מודל זה בשימוש בעיקר על ידי ספקיות האינטרנט הקטנות.[דרוש מקור]

כמה מדינות ערביות במזרח התיכון, כדוגמת לבנון, נמנעות מלהתחבר לכבל מסיבות פוליטיות, היות שהוא מחובר גם לישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר חברת מד נאוטילוס
* מפה של מערכת מד נאוטילוס

הערות שוליים
------------

1. ↑
ניקולאי קריוצ'קוב על בול רוסי (שנת לידה צוינה לפי הלוח היוליאני)
**ניקולאי קריוצ'קוב** (ברוסית: **Николай Афанасьевич Крючков**; ‏6 בינואר 1911 - 13 באפריל 1994) הוא שחקן קולנוע סובייטי. הוא זכה בפרס סטלין (1941) והוענק לו התואר  האמן העממי של ברית המועצות (1965). על הפעילות בתחום הקולנוע הוענקו לו מספר עיטורים ותואר גיבור העמל הסוציאליסטי.

חייו
----

ניקולאי קריוצ'קוב נולד במוסקבה. בגיל 14 הוא התחיל ללמוד בבית הספר המקצועי ליד מפעל טקסטיל ולאחר סיומו עבד במפעל. במקביל, שיחק בתיאטרון ליד המפעל. בשנים 1928-1930 קריוצ'קוב למד משחק במקביל לעבודה במפעל. בתחילת שנות ה-30 הוא שיחק בתיאטרון של הנוער העובד במוסקבה. בשנת 1933 קריוצ'קוב לראשונה הצטלם בסרט קולנוע. בשנת 1939 קריוצ'קוב השתתף בסרט של איוואן פירייב "הטרקטוריסטים" לצד בוריס אנדרייב ופיוטר אלייניקוב. הסרט זכה להצלחה גדולה. על השתתפות בסרט זה קריוצ'קוב קיבל בשנת 1941 פרס סטלין.

במהלך שנות ה-30 וה-40 קריוצ'קוב השתתף במספר רב של סרטים בהם גילם נער צעיר שפועל נמרצות לטובת המולדת הקומוניסטית. בשנת 1949 הצטלם בסרט "הכוכב" לפי רומן של עמנואל קזקביץ'. יוסיף סטלין לא אהב את הסרט והקרנתו נאסרה עד לשנת 1953.

בסך הכול השתתף בכ-120 סרטים, האחרון צולם בשנת 1993. על פעילותו בתחום הקולנוע הוענקו לו מספר עיטורי ברית המועצות כולל עיטור לנין, עיטור הדגל האדום, עיטור מהפכת אוקטובר ועוד. בשנת 1980 הוענק לו תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.

קריוצ'קוב היה נשוי 4 פעמים. אשתו השלישית נהרגה בשנת 1959 בתאונת דרכים לנגד עיניו. עם אשתו הרביעית הוא התחתן בשנת 1961, היא הייתה צעירה ממנו בכ-20 שנים והם היו נישואים מעל 30 שנים עד למותו. 

קריוצ'קוב נפטר במוסקבה בה התגורר כל חייו והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי קריוצ'קוב** בוויקישיתוף

* ניקולאי קריוצ'קוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ניקולאי קריוצ'קוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007370109405171
* BnF: cb14046490w (data)
* ISNI: 0000 0003 5774 3684
* LCCN: n85339240
* LNB: 000225135
* SUDOC: 097394327
* VIAF: 201745188
* WorldCat: lccn-n85339240

 |
**ניקולאי פרז'וואלסקי** (12 באפריל 1839 - 1 בנובמבר 1888) היה מגלה ארצות וביולוג רוסי, בין החוקרים הבולטים של מרכז אסיה.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1839 בכפר קימבורובו במחוז סמולנסק במשפחת קצין בגמלאות בשם מיכאיל קוזימיץ' פרז'וואלסקי (מת בשנת 1846). האם הייתה ילנה אלקסייבנה לבית קרטניקוב. יישוב הולדתו של פרז'וואלסקי שכן כ-4 ק"מ מהכפר מריגינו, שבו הוצב אות הנצחה. עם סיום בית הספר החל את השירות הצבאי.

משפחת פרז'וואלסקי השתייכה לאצילים מהשלאכטה הפולנית, שהחזיקו בסמל ההרלדי "קשת" והצטיינו בכיבוש פולוצק בעת המסע הצבאי של מלך פולין סטפאן באטורי נגד איוואן האיום. אחד מאבותיו של פרז'וואלסקי היה לוחם קוזקי מזפורוז'יה בשם קורניל אניסימוביץ' פארובלסקי ששירת את הכתר הפולני ושינה את שמו ל"פרז'וואלסקי". הוא הצטיין בימי מלחמת ליבוניה. בן משפחה אחר, לאון פרז'וואלסקי התגייס לצבא הפולני בפרובינציית ויטבסק בשנת 1698. במאה ה-19 התיישבה המשפחה בפלכים סמולנסק וויטבסק באימפריה הרוסית. הסב של ניקולאי פרז'וואלסקי התחנך בבית הספר הישועי בפולוצק אולם הפסיק את לימודיו שם, נמלט, המיר את דתו לנצרות האורתודוקסית ואימץ את השם קוזמה פומיץ'.

בשנת 1867 פרז'וואלסקי נשלח למזרח הרחוק הרוסי. במהלך המסע חקר את אזור נהר אוסורי.

בשנת 1871 התחיל את מסעו הראשון למרכז אסיה. הוא יצא מבייג'ינג לכיוון מזרח. במהלך המסע חקר את הרי סומה-הודי ואין-שאן כמו כן חקר את מקורות נהר היאנגצה. בהמשך הלך לכיוון טיבט ודרך מדבר צאידם הגיע למקורות היאנגצה. בשנת 1873 חצה את מדבר גובי וחזר לאחר מסע של כ-12 אלף ק"מ במהלך 3 שנים. במהלך המסע הוא אסף כ-5,000 צמחים, 1,000 ציפורים, 3,000 חרקים וכו'.

בשנת 1876 התחיל מסע נוסף דרך הרי טיין שאן לכיוון אגם לופ נור. באזור זה חקר, בין היתר, את נדידת הציפורים וחקר צפרות ככלל.

בשנת 1879 התחיל מסע חדש לכיוון טיבט. אך אף על פי שהיה רק כ-200 ק"מ מהעיר להסה הוא נאלץ לחזור בגלל המהומות שהיו במקום.

בשנת 1883 החל המסע הרביעי לאזור. הפעם חקר את הרי טיבט ומקורות נהר היאנגצה. המסע הסתיים בשנת 1886 באזור אגם איסיק קול.

פרז'וואלסקי נפטר מטיפוס זמן קצר לפני תחילת המסע החמישי למרכז אסיה.

במהלך המסעות צוירו מפות רבות והוא גילה מספר בעלי חיים (סוס פרז'וואלסקי, אייל ת'ורולד, צבי יעלי פרז'וואלסקי, יאק הבר, גמל דו-דבשתי החי בטבע, פרוש פרז'וואלסקי, הדב הטיבטי) וכן נאספו אוספים עשירים של החי והצומח באזור הנחקר.

לזכר המורשת שלו מחלקת החברה הגאוגרפית הרוסית מדליה על שמו.

בשנת 1951 צולם סרט על חייו בבימויו של סרגיי יוטקביץ'.

עד שנת 1992 נקראה העיר קרקול שבקירגיזסטן פרז'וואלסקי, על שמו של ניקולאי פרז'וואלסקי.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ניקולאי פרז'וואלסקי** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Nikolai Mikhailovich Przhevalskiy** |

קישורים חיצוניים
----------------

* ניקולאי פרז'וואלסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272630305171
* BIBSYS: 67499
* BnF: cb12091497v (data)
* Botanist: Przew.
* CiNii: DA0045313X
* GND: 118596802
* ISNI: 0000 0000 9997 3574
* LCCN: n85065884
* LNB: 000081716
* NDL: 00453418
* NKC: uk2017961609
* NLA: 49287952
* NLK: KAC200702641
* NLP: A17992163
* NTA: 271484616
* RERO: 02-A000133703
* RSL: 000032711
* SELIBR: 243567
* SUDOC: 095857486
* Trove: 1491054
* VIAF: 38341536
* WorldCat: lccn-n85065884

 |
**ניקולאי יעקבלביץ' קיסליוב** (ברוסית: **Николай Яковлевич Киселёв**; ‏1913–1974) היה מפקד יחידת פרטיזנים סובייטים באזור מינסק במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר הציל 218 יהודים. הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

קורות חיים
----------

ניקולאי קיסליוב נולד בבשקיריה. בשנת 1939 התגייס לצבא האדום ושירת בתפקיד קצין פוליטי. לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941, נשלח לחזית. הוא לחם באזור בלארוס ובאחד הקרבות נפל בשבי. לאחר שהות קצרה במחנה שבויים במינסק הצליח להימלט ליערות, שם ארגן יחידת פרטיזנים, אשר נקראה "הנוקם". בקיץ 1942 התנדב להוביל קבוצת ניצולים יהודים מהכפר דולגינובו לאזור שהיה מחוץ לשטח הכיבוש הנאצי. לאחר מסע לאורך כ-1,500 קילומטר הצליח קיסליוב להעביר לשטח ששוחרר על ידי הצבא האדום 218 יהודים. 
לאחר המלחמה עבד קיסליוב במוסקבה בתפקידים בכירים במשרד לסחר חוץ. הוא נישא בשנת 1946 ונולדו לו בת ובן, נפטר בשנת 1974.

מעשה הגבורה של קיסליוב
----------------------

בכפר דולגינובו (אשר חלק מתושביו הציל קיסליוב) התגוררו לפני המלחמה כ-5,000 יהודים. לאחר הכיבוש הנאצי הקימו הגרמנים גטו, בו רוכזו כל התושבים היהודים. בחורף 1942 נרצחו רוב תושבי הגטו ומעטים בלבד הצליחו להימלט ליערות שבסביבה ולהסתתר שם. היהודים ביקשו להצטרף ליחידת הפרטיזנים "הנוקם" שפעלה באזור. אך ליחידה זו לא הייתה כל אפשרות לכלכל כמות כה גדולה של אנשים. מפקד היחידה, ניקולאי קיסליוב, פנה אל המפקדה האזורית של הפרטיזנים בבקשה לעזרה בפתרון המצב. הפיקוד השיב, כי האופציה היחידה היא להוביל את הניצולים אל מחוץ לשטח הכיבוש הנאצי. קיסליוב החליט להתנדב למשימה זו ולהוביל בעצמו את היהודים. הוא יצא עם 270 יהודים (רובם זקנים, נשים וילדים - הגברים הצעירים נשארו כלוחמים ביחידת הפרטיזנים) למסע הארוך. לקבוצה הזו לא צורפו לוחמים ולמעשה היו בה רק שני אנשים חמושים - קיסליוב והקשרית שלו. המסע ארך כחודש, במהלכו עברה הקבוצה כ-1,500 קילומטרים. במהלך המסע אירעו מספר היתקלויות עם הגרמנים ומשתפי הפעולה שלהם, בהם נהרגו 52 יהודים. בסופו של דבר הצליח קיסליוב עם 218 יהודים להגיע לאזור בשליטת הצבא האדום. לאחר המפגש עם החיילים הסובייטים נעצר קיסליוב על ידי הנ.ק.ו.ד. באשמת עריקות. אך הודות לפניות הניצולים היהודים שוחרר מן המעצר. 

לאחר המלחמה לא סיפר קיסליוב לאף אחד על מעשה הגבורה שלו. הסיפור התגלה במקרה בסוף שנות ה-90, כאשר מנהלת מכון להיסטוריה ותרבות יהודית במינסק מצאה מסמך בנושא בארכיון המפלגה הקומוניסטית. המסמך שנמצא - דו"ח של קיסליוב אודות המסע שלו ורשימה שמית של הניצולים.

בשנת 2005 הוענק לקיסליוב על ידי "יד ושם" תואר "חסיד אומות העולם".

מורשת
-----

בשנת 2008 צולם בבלארוס סרט דוקומנטרי "רשימת קיסליוב" אודות האיש.

ב־2021 בבלארוס החלו צילומי הסרט העלילתי "צדיק" (Праведник) בכיכובם של אלכסנדר יאצנקו, דובלה גליקמן, ליובוב קונסטנטינובה, סרגיי מקובצקי, פיודור דוברונראבוב, יבגני טקאצ'וק, קונסטנטין חבנסקי, צ'ולפן חמאטובה בהפקת Weit Media, סנטרל פרטנרשיפ וערוץ הטלוויזיה רוסיה-1 מבית VGTRK, בתמיכת קרן הקולנוע הרוסי. הסרט צולם גם ברוסיה ובישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי קיסליוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניקולאי קיסליוב, באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. ↑  על גטו דולגינובו (דולהינוב) באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007336494405171
* GND: 1130661687
* LCCN: no2017021257
* VIAF: 4979148814305945330000
* WorldCat: lccn-no2017021257

 |
**הצוקים הלבנים של דובר** (באנגלית: **The White Cliffs of Dover**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית וסרט מלחמה משנת 1944 בבימויו של קלארנס בראון, עם איירין דאן ומרשל אלן בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס של הרומן "הצוקים הלבנים של דובר" של אליס דואר מילר (אנ') משנת 1944 הכתוב בצורת פואמה וחלקים ממנו מוקראים במהלך הסרט על ידי איירין דאן. העלילה מסופרת בפלשבק ומתארת את קורותיה של צעירה אמריקאית שמגיעה לבריטניה ובמשך הזמן מאבדת את בעלה במלחמת העולם הראשונה ואת בנה במלחמת העולם השנייה.

הסרט הופק במלחמת העולם השנייה ויש בו נטייה ברורה לפטריוטיזם בריטי בשתי מלחמות העולם.

תקציר עלילה
-----------

לונדון 1942, ליידי סוזן אשווד (איירין דאן) היא אחות בכירה בבית חולים וממתינה לקבלת 300 פצועים מהפשיטה על דייפ בהם בנה. היא נזכרת איך השתנו חייה כשהגיעה לראשונה מארצות הברית לבריטניה.

סוזן הגיע לבריטניה ב-1914 עם אביה חירם דאן (פרנק מורגן), בעל עיתון ברוד איילנד, לחופשה קצרה. בספינה הם פוגשים את סאם בנט (ואן ג'ונסון) שגם הוא מגיע לחופשה. חירם לא אוהב את הבריטים, בלשון המעטה, לאור ההיסטוריה של המלחמות לעצמאות ארצות הברית ורב על כך עם קולונל פורסיית הקשיש (אוברי סמית') בעת משחק שחמט. סוזן מוצאת חן בעיני הקולונל והוא מזמין אותה לנשף של החברה הגבוהה עם מלך ומלכת בריטניה ודואג שתיפגש עם סר ג'ון אשווד (אלן מרשל) ממשפחת אצולה עשירה ומכובדת שעומד להתארס עם אחת ממעמדו.

למרות שסוזן היא אמריקאית ללא ייחוס, הוא מתאהב בה ומקבל גם את הסכמת אמו ליידי ג'ין אשווד (גלדיס קופר) ואחיו רג'י (ג'ון וורברטון). זמן קצר לאחר החתונה פורצת מלחמת העולם הראשונה וג'ון נשלח לצרפת. לאחר שלוש שנים מתאפשר לסוזן להגיע לצרפת ולהיפגש עם ג'ון בדייפ. הם מבלים שם מספר ימים ובאותו זמן מתקבלת ידיעה שארצות הברית מצטרפת למלחמה. סוזן חוזרת ללונדון ויולדת שם בן בשם ג'ון אתו היא עומדת ליד החלון ומתבוננת בחיילים האמריקאים צועדים.

לקראת סוף המלחמה נהרג ג'ון וסוזן נשארת לגור באחוזת המשפחה שם היא מגדלת את בנה הצעיר ג'ון (רודי מקדואל) שאוהב לשחק עם בטסי (אליזבת טיילור), בתם של עובדים באחוזה.

כאשר ליידי ג'ין מתה וענני מלחמה נראים באופק, מחליטה סוזן למכור את האחוזה ולחזור לארצות הברית עם ג'ון אך הוא מתנגד ורוצה להישאר בבריטניה ולהילחם כמו אביו וסוזן נשארת. ג'ון הופך לעלם נאה (פיטר לופורד).

בחזרה להווה - סוזן מקבלת וממיינת את הפצועים ובהם בנה.

ג'ון פצוע קשה ונוטה למות. סוזן יושבת לידו ומביטה בחיילים האמריקאיים הצועדים מתחת לבית החולים ומתארת זאת לג'ון שמחייך ועוצם את עיניו לעולמים.

דמויות
------

| דמות | שחקן |
| --- | --- |
| ליידי סוזן אשווד | איירין דאן |
| דאן פורטר חירם | פרנק מורגן |
| סם בנט | ואן ג'ונסון |
| ליידי ג'ין אשווד | גלדיס קופר |
| סר ג'ון אשווד | אלן מרשל |
| ג'ון אשווד השני הנער | רודי מקדואל |
| ג'ון אשווד השני הבחור | פיטר לופורד |
| בטסי קני | אליזבת טיילור |
| אוברי סמית' | קולונל וולטר פורסיית |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "הצוקים הלבנים של דובר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הצוקים הלבנים של דובר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הצוקים הלבנים של דובר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הצוקים הלבנים של דובר", באתר אידיבי
* "הצוקים הלבנים של דובר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פתיחת הצוקים הלבנים של דובר, באתר יוטיוב
* סצנת הריב במשחק השחמט, באתר יוטיוב
* הצוקים הלבנים של דובר בTCM Movie Database