recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דונלד "דון" קוג'יס** (באנגלית: **Donald "Don" Kojis**;‏ 15 בינואר 1939 – 19 בנובמבר 2021) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1963–1975. לאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר (1968 ו-1969), והעמיד ממוצעים כוללים של 12.2 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.

קריירת מכללות
-------------

קוג'יס נולד וגדל במילווקי שבוויסקונסין, ובין השנים 1957–1961 למד באוניברסיטת מרקט אשר במילווקי. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל אדי היקי, ורשם ממוצעים של 18.6 נקודות ו-15.1 ריבאונדים למשחק.

קריירת משחק
-----------

בדראפט ה-NBA‏ 1961 נבחר קוג'יס בבחירה ה-21 על ידי שיקגו פקרס, אך בחר לשחק עבור קבוצת "פיליפס 66" מליגת ה-AAU החובבנית.

בשנת 1963 השתתף בטורניר אליפות העולם בכדורסל כשחקן נבחרת ארצות הברית, אשר סיימה במקום הרביעי. לאורך הטורניר היה הקלעי השני של נבחרתו, עם ממוצע של 13.6 נקודות למשחק.

לקראת עונת 1963/1964 עבר לשחק ב-NBA, וב-4 עונותיו הראשונות בליגה קלע 7.6 נקודות בממוצע למשחק במדי בולטימור בולטס, דטרויט פיסטונס ושיקגו בולס.

בדראפט ההרחבה של שנת 1967 נבחר על ידי סן דייגו רוקטס, לקראת עונת הבכורה של הקבוצה. בעונתו הראשונה עם הרוקטס הציג שיפור משמעותי כשקלע 19.7 נקודות והוריד 10.3 ריבאונדים בממוצע למשחק, והוא נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. גם בעונה העוקבת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, לצד חברו לקבוצה אלווין הייז, לאחר שרשם ממוצעים של 22.5 נקודות ו-9.6 ריבאונדים למשחק.

באפריל 1970, לאחר 3 עונות בסן דייגו, נמכר קוג'יס לסיאטל סופרסוניקס. בשתי עונותיו בקבוצה קלע 13.1 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן לני וילקינס. בין השנים 1972–1975 שיחק עבור קנזס סיטי קינגס, ובסיום עונת 1974/1975 פרש ממשחק, בגיל 36.

נפטר ב-19 בנובמבר 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דון קוג'יס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של קוג'יס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות המכללות של קוג'יס, באתר sports-reference.com
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1961, באתר basketball-reference.com
4. 1 2  קוג'יס נזכר בקריירת המשחק, באתר sandiegouniontribune.com,‏ 23 בפברואר 2013
5. ↑  נבחרת ארצות הברית באליפות העולם 1963, באתר USA Basketball
**מיוזיקלי** (באנגלית: **musical.ly**) הייתה אפליקציית רשת חברתית סינית שאיפשרה יצירה ושיתוף של סרטוני וידאו ולשידור חי.

היסטוריה
--------

הגרסה השנייה של האפליקציה הושקה באפריל 2014 והגרסה הרשמית יצאה באוגוסט אותה שנה, ומאז צברה פופולריות רבה, ובשיאה היו לה מעל 130 מיליון משתמשים. מדי יום הועלו כ-11 מיליון סרטונים באמצעות האפליקציה.

האפליקציה איפשרה למשתמשים, בין השאר, ליצור סרטוני וידאו באורך של 5–60 שניות, ולהוסיף פסקול לסרטונים במהירויות שונות, להשתמש בפילטרים ולהוסיף אפקטים. באפליקציה ניתן "לעקוב" אחרי משתמשים אחרים, לכתוב תגובות לסרטונים שהם העלו וגם ללחוץ על כפתור Like.

לשלושת המשתמשים הכי פופולריים במיוזיקלי היו יותר מ-25 מיליון עוקבים.

ב-10 בנובמבר 2017 פורסם כי האפליקציה נמכרה לחברת בייטדאנס הסינית תמורת כמיליארד דולר. החברה מנהלת בנוסף גם אפליקציה בשם TikTok, וב-2 באוגוסט 2018 האפליקציה התמזגה עם מיוזיקלי, והשאירה את השם TikTok.

מיוזיקלי בישראל
---------------

על פי סקר שנערך בפברואר 2017, כ-48% מבני הנוער בישראל משתמשים באפליקציה.

במהלך 2017 נערכו כמה תחרויות ואירועי "מיוזיקלי" שונים שאורגנו על ידי גופים מסחריים.

"כוכבי מיוזיקלי" בולטים בישראל: אנה זק, שזכתה במקום הראשון ב"אירוע אליפות המיוזיקלי" הראשון שנערך בסינמה סיטי גלילות באפריל 2017 ויש לה מעל 4 מיליון עוקבים, אלין כהן, שהנחתה את אליפות המיוזיקלי (לצדו של לאון שניידרובסקי) ולה קרוב למיליון עוקבים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיוזיקלי (באנגלית ובסינית)
* מיוזיקלי, ברשת החברתית פייסבוק

* מיוזיקלי, ברשת החברתית אינסטגרם

* מיוזיקלי, ברשת החברתית טיקטוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד בן שלו, ברוכים הבאים לעולם שבו שירים נמשכים 15 שניות, באתר הארץ, 27 באפריל 2017
2. ↑  רינה זיסמנוביץ, כשכוכבי הטיקטוק יצאו לעולם האמיתי, באתר ynet, 4 באפריל 2017
3. ↑  לאה, מיוזיקלי: כשהילדים לא מפסיקים לשיר ולרקוד, באתר ynet, 27 בפברואר 2017
4. ↑  עמרי ברק, ‏מיוזיק.לי נמכרה לחברה סינית, באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2017
5. ↑  עומר כביר, כלכליסט, חברה סינית רוכשת את אפליקציית מיוזיקלי תמורת כמיליארד דולר, באתר ynet, 10 בנובמבר 2017
6. ↑  דורין רוטנשטרייך רובין, ‏לעשות עם השפתיים ולהרוויח כסף, באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2017
7. ↑  ורד חג'ג', אנה זק האשדודית זכתה מקום הראשון בתחרות מיוזיקלי, באתר אשדוד online, ‏6 אפריל 2017
**כביש 2411** הוא כביש המוביל מאופקים מזרחה אל כביש 25 ומתחבר אליו צפונית לשדה תימן. אורכו 7.2 קילומטר והוא נפתח לתנועה ב-30 בנובמבר 2022.

תוואי הכביש מחולק לקטע עירוני וקטע בין-עירוני. הכביש הוא דו-נתיבי ודו-מסלולי לכל אורכו. אורכו של הקטע העירוני הוא 2.5 קילומטר ושל הקטע הבין-עירוני הוא 4.7 קילומטר. עיריית אופקים קראה לחלק העירוני של הכביש בשם "**דרך משה כחלון**" לכבוד שר האוצר לשעבר, משה כחלון. הכביש כולל גם שלושה גשרים: אחד החוצה את נחל אופקים ושניים החוצים את נחל פטיש .

היסטוריית הכביש
---------------

הכביש נועד להקל על עומסי התנועה שנוצרו בכביש 241 באזור צומת גילת ובכביש 25 באזור צומת הנשיא. כמו כן, הוא נועד לתמוך בהתרחבות העיר אופקים ובעיקר בשכונות שנבנות במזרח העיר. תחילת העבודות היו באפריל 2020 והכביש נפתח לתנועה ב-30 בנובמבר 2022. עלות סלילתו היא 230 מיליון ש"ח והיא בוצעה על ידי חברת נתיבי ישראל באמצעות החברה הקבלנית א.מ.צ. שמש.

קישורים חיצוניים
----------------

* כביש 2411, באתר נתיבי ישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  כביש 2411, באתר נתיבי ישראל
2. 1 2  עודד בר-מאיר, בשעה טובה: כביש חדש שיקצר את הנסיעה לבאר שבע נפתח לתנועה, באתר mynet באר שבע והסביבה, 30 בנובמבר 2022
ב-24 בנובמבר 2015 הפילו מטוסי F-16 של חיל האוויר הטורקי, באמצעות טיל AIM-9 סיידוויינדר, מפציץ מסוג סוחוי Su-24 רוסי ליד גבול טורקיה–סוריה, בעת שהיה בפעילות סיוע למשטרו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד בצפון סוריה.

הטייס והנווט הצליחו להפליט את עצמם בהצלחה. הטייס נהרג מאש שנורתה אליו מהקרקע במהלך הצניחה, והנווט, שנתפס על ידי מיליציות מורדים לאחר הצניחה, חולץ במבצע של יחידת חילוץ רוסית. במהלך החילוץ נהרג אחד החיילים מהכוח המחלץ.

הפלת הסוחוי הייתה ההפלה הראשונה של מטוס רוסי על ידי מדינה חברה בנאט"ו מאז שנות ה-50 של המאה ה-20.

תגובת רוסיה הייתה נזעמת, והיא כינתה את הפלת המטוס "נעיצת סכין בגב". טורקיה לא התנצלה על האירוע, אולם לאחר מספר ימים של לחץ ורטוריקה אלימה מצד רוסיה הודיע נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן כי הוא "מצטער על נסיבות האירוע", אך לא התחרט על עצם המעשה. רוסיה מצדה הגיבה בשורה של צעדים כלכליים נגד טורקיה.

רקע
---

 ערך מורחב – **מעורבות רוסית במלחמת האזרחים בסוריה**  

המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה החלה ב-30 בספטמבר 2015 לאחר בקשות התערבות רשמיות מצד ממשלת סוריה, במטרה לכבוש מחדש שטחים מארגוני המורדים. ראשיתה הייתה תקיפות אוויריות, בתחילה בצפון-מערב סוריה, של מטרות הכוללות קבוצות מיליטנטיות המתנגדות לממשלת סוריה, כולל ג'בהת א-נוסרה, דאעש וצבא פתח הכיבושים.

טענות סותרות בדבר מיקום המטוס
-----------------------------

מסלולי מטוס הסוחוי:  
אדום - על פי רוסיה  
טורקיז/שחור - על פי טורקיהבהודעה רשמית של טורקיה נטען כי מטוס הקרב הרוסי היה במשך זמן קצר (17 שניות) במרחב האווירי של טורקיה, והוזהר 10 פעמים לשנות את נתיב טיסתו.

לטענת רוסיה, המטוס לא נכנס כלל לשטחה של טורקיה, ועל כל פנים, הוא היה בוודאות כקילומטר אחד מהגבול בשטחה של סוריה כאשר הופל. גם גורמים רשמיים אמריקניים אישרו את הטענה שהמטוס הופל מעל שמי סוריה, אך הוסיפו כי הוא שהה 2 או 3 שניות במרחב האווירי של טורקיה.

לאחר שחולץ, סיפר הנווט הרוסי כי הם לא קיבלו שום התרעה או אזהרה לפני ההפלה, וכי אילו היו הטורקים רוצים להזהיר, היו יכולים לטוס במקביל אליהם כנהוג, אך בפועל, עד להפלה לא היו הטייסים מודעים כלל למטוסי ה-F-16 הטורקיים, מפני שבאו מאחוריהם, כפי שעושים כאשר מתכוונים להפיל מטוס אויב, ובניגוד מוחלט לנהלים המקובלים של ליווי מחוץ לתחום או מתן אזהרה.

לאחר ההפלה
----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפלת ה-SU-24 הרוסי על ידי טורקיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Downing of SU-24: Turkish Stab in the Back, באתר ספוטניק, נובמבר 2015 (באנגלית)
2. ↑  AP ורועי קייס, מסר חריף מרוסיה: "טורקיה בוגדנית, נגיב בהתאם לאיום", באתר ynet, 28 בנובמבר 2015
**קוויאר ועדשים** (באיטלקית: **Caviale e lenticchie**) הוא מחזה קומי, אשר עלה לראשונה על הבמה בשנת 1956, מאת הכותבים האיטלקים ג'וליו סקארניצ'י ורנצו טאראבוזי (Scarnicci, Tarabusi). למחזה קיימת גם גרסה טלוויזיונית.

ההצגה זכתה להצלחה בישראל והועלתה מספר פעמים בתיאטראות שונים בארץ. לראשונה בשנת 1983 בתיאטרון הבימה, בתרגומו של נסים אלוני ובבימויו של מיכאל גורביץ' ורצה במשך 154 הצגות. ההצגה הועלתה בתיאטרון הקאמרי בשנת 2003 בבימויו של אילן רונן ובתרגומו של דורי פרנס, והייתה מועמדת לשישה פרסי התיאטרון הישראלי בשנת 2004. בשנת 2006 הועלתה ההצגה בבית צבי בבימויו של גילי אמיתי. בשנת 2010 הועלתה ההצגה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בבימויו של דור צויגנבום. בשנת 2011 הועלתה ההצגה בתיאטרון הבימה בבימויו של מוני מושונוב.

עלילת המחזה
-----------

עלילת המחזה מתרחשת בנאפולי שבאיטליה. אבי משפחה ענייה בעיר עושה את פרנסתו בכך שמגיע לחתונות שהוא אינו מוזמן אליהן, שם אוסף מאכלים ומוכר אותם בעזרת אשתו. בהמשך הוא מגדיל לעשות והופך את ביתו ל"בית תמחוי" במטרה לאסוף תרומות שיגיעו לכיסו.

קישורים חיצוניים
----------------

* קוויאר ועדשים באתר הבימה
* קוויאר ועדשים באתר תיאטרון הקאמרי
* תוכנית ההצגה באתר של מיכאל גורביץ'

הערות שוליים
------------

1. 1 2  קוויאר ועדשים, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2003
2. ↑  שוש אביגל, ביקורת תיאטרון - בורקס נוסח איטליה, כותרת ראשית, 12 באוקטובר 1983
3. ↑  מיכאל הנדלזלץ, כל כך עני שזה מצחיק, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2003
4. ↑  ציפי שוחט, 18 מועמדויות לתיאטרון הקאמרי בפרס התיאטרון, באתר הארץ, 24 במרץ 2004
5. ↑  יובל בן עמי, עכבר העיר, קוויאר ועדשים: המסיבה של מושונוב, באתר הארץ, 6 במאי 2012  
טל פרי, ‏הנסיכה על העדשה, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2011
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אלברט יוחאי** (6 בדצמבר 1931 - 10 ביולי 2008) היה צייר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד באלכסנדריה והיה חבר בתנועת השומר הצעיר במצרים.

בשנת 1950 עלה לישראל והתגורר בקיבוץ משמר העמק. בשנת 1958 למד במכון אבני. בין מוריו במכון היו הציירים יחזקאל שטרייכמן, אביגדור סטימצקי ומשה מוקדי. 

בשנת 1962 נסע להשתלמויות בפריז בציור ובחריטה באקדמיה אקול נסיונל סופרייר דה בוזאר. מ-1963 ועד 1965 היה חבר אגודת הציירים והפסלים בתל אביב.

עבודותיו הוצגו ב-19 תערוכות יחיד בין השנים 2005-1975 ובהן שתי תערוכות שהוצגו ב"סיטה" הבינלאומי לאמנות בפריס בין השנים 1999-1997 ובשנת 2000. כמו כן הציג ב-19 תערוכות קבוצתיות בארץ ובעולם. ביניהן: תערוכה בפרנקפורט בשנת 1981, תערוכה בזגרב בשנת 1993, תערוכה במקסיקו בשנת 1995, תערוכה במסגרת הפסטיבל הבינלאומי ה-28 במוזיאון קאן-סור-מר בצרפת בשנת 1995 ותערוכה בסלון הסתיו בפריז בשנת 2000.

שימש כאוצר לתערוכת אמני ישראל, לציון 60 לבת ים שהוצגה במוזיאון בת ים בשנת 1987, וכאוצר "בחירת אמן" שהוצגה בבית האמנים בתל אביב ב-1993.

הציירת שרה גלבוע הייתה בין תלמידיו.

בשנת 1963 זכה במדליית כסף ותעודת דיפלומה בתערוכה לאמנים צעירים ברומא.

נפטר בשנת 2008.

לקריאה נוספת
------------

* קטלוג התערוכה "אלברט יוחאי: מדע ההוויה" 2010 אוצרת: ד"ר דורית קדר, בית האמנים ע"ש זריצקי, תל אביב-יפו.

קישורים חיצוניים
----------------

* Albert Yohai - אלברט יוחאי - אתר המוקדש ליצירתו של אלברט יוחאי ומכיל עבודות, מאמרים וביקורות
* אודות יוחאי, באתר ה"סיטה" הבינלאומי לאמנות בפריז
* אלברט יוחאי (1931-2008), באתר האינטרנט של קבוצת האמנים "צבע בטבע"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282792205171
* ISNI: 0000 0000 4630 2101
* LCCN: no2008056417
* ULAN: 500479849
* VIAF: 36724597
* WorldCat: lccn-no2008056417

 |
**רונלד צ'ארלס "רון" ברואר** (באנגלית: **Ronald Charles "Ron" Brewer**; נולד ב-16 בספטמבר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1978–1986. ממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו בליגה הם 11.9 נקודות, 1.9 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.

אביו של כדורסלן העבר רוני ברואר.

קריירת מכללות
-------------

ברואר נולד וגדל בעיר פורט סמית' שבארקנסו, ובין השנים 1975–1978 למד באוניברסיטת ארקנסו. לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שני חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד – המאמן אדי סוטון והשחקן סידני מונקריף. בעונת 1977/1978 הובילו ברואר ומונקריף את הקבוצה להעפלה הראשונה מזה 33 שנים לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות; במשחק חצי הגמר הפסידה ארקנסו מול אוניברסיטת קנטקי, ובמשחק על המקום השלישי גברה על אוניברסיטת נוטרדאם, בה שיחקו קלי טריפיוקה, ביל ליימביר, אורלנדו וולרידג' וביל הנזליק. לאורך אותה עונה קלע ברואר 18.0 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).

קריירת משחק מקצועית
-------------------

בדראפט ה-NBA‏ 1978 נבחר ברואר על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה השביעית, מיד אחרי לארי בירד שנלקח שישי. בסיום עונתו הראשונה בפורטלנד נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, לאחר שקלע 13.3 נקודות בממוצע למשחק. בעונה העוקבת הציג שיפור קל, וסיים כקלעי השלישי של קבוצתו, עם ממוצע של 15.7 נקודות למשחק.

בדצמבר 1980, לאחר כשתי עונות וחצי בפורטלנד, הועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס. ב-7 בנובמבר 1981 קלע שיא קריירה של 40 נקודות בניצחון הספרס מול ניו יורק ניקס, ושלושה ימים לאחר מכן שבר את שיאו כשקלע 44 נקודות בניצחון מול לוס אנג'לס לייקרס.

בדצמבר 1981 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, במדיה קלע 19.4 נקודות בממוצע למשחק עד לסיום העונה. על אף הצטיינותו, סיימו הקאבלירס את עונת 1981/1982 עם המאזן הגרוע ביותר בליגה; 15–67.

בדצמבר 1982 נשלח בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לוורלד בי. פרי, ובינואר 1984 הועבר בחזרה לסן אנטוניו, תמורת בחירת דראפט עתידית. בשנתיים הבאות שיחק לתקופות קצרות גם עבור ניו ג'רזי נטס (1985), שיקגו בולס (1985) וקליבלנד קאבלירס (1986) בטרם פרש ממשחק בקיץ 1986, בגיל 30. בכך, שיחק עבור שתי קבוצות שונות בכל אחת מ-6 עונותיו האחרונות בליגה. ב-4 מהעונות העפיל עם קבוצתו לפלייאוף ה-NBA, אולם בכל המקרים הודח כבר בסיבוב הראשון.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות המשחק של ברואר בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  הסטטיסטיקות של ברואר בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1978, באתר basketball-reference.com
4. 1 2  ברואר נשלח בחזרה לספרס, באתר upi.com,‏ 21 בינואר 1984
5. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין הספרס לניקס, באתר basketball-reference.com
6. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין הספרס ללייקרס, באתר basketball-reference.com
7. ↑  ברואר נשלח בטרייד לקאבלירס, באתר הניו יורק טיימס, 24 בדצמבר 1981
8. ↑  ברואר נשלח בטרייד לווריורס, באתר upi.com,‏ 16 בדצמבר 1982
**גן אלנבי** הוא גן בעיר העתיקה של באר שבע, השוכן בפינת הרחובות העצמאות והרצל. שטחו של הגן המלבני הוא כשלושה דונם וחצי, ואורך כל אחת מצלעותיו כ-55 מטרים. בחלקו הצפוני רחבה מרוצפת גדולה, המוקפת בדשא ועצים מכל צדדיה, ובמרכזו ניצבת אנדרטה לזכרו של הגנרל אדמונד אלנבי. אחד מהגנים הוותיקים בישראל.

היסטוריה
--------

### התקופה העותמאנית

הגן היה אחד הגנים הציבוריים הראשונים שניטעו בארץ ישראל, והוא הוקם בשנת 1902, כשנתיים לאחר ייסודה של העיר בידי העות'מאנים. הגן הוקם במרכזה של העיר, בצמוד לבית הסראייה ששכן ממערב לו, ושימש להתכנסויות ולטקסים. בשל כך שלא היה מגודר הלך מצבו והתדרדר בשל רעיית העיזים והגמלים בשטחו, ובגלל מנהגם של הבדואים לקושש בו עצים לבערה. בשנת 1915, לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, יזם אחמד ג'מאל פאשה, שליט וילאייט סוריה שכלל גם את ארץ ישראל, תוכנית לייעור המדבר. לשם כך שכר את שירותיהם של חקלאים, רובם יהודים בוגרי מקוה ישראל ותושבי המושבות היהודיות, והורה להם לטפח גנים בכל מקום בו ימצאו מקור מים. החקלאים הסדירו בגן ארבעה שבילים המוליכים אל מרכזו מכל אחת מארבע כניסותיו, טיפחו בו ערוגות והקיפו אותו בגדר. במרכז הגן הוצב עמוד שיש ועליו נחקקו סמל האימפריה העות'מאנית וכתובת המנציחה את ניצחונות הצבא הטורקי על הבריטים בקרב עזה הראשון והשני בחודשים מרץ ואפריל 1917. 

### ימי המנדט ואחריו

לאחר כיבוש העיר בקרב באר שבע ב-31 באוקטובר 1917, פיסל הפסל אברהם מלינקוב פרוטומה של הגנרל אלנבי וזו הוצבה בראש עמוד שיש הטורקי. האנדרטה החדשה נחנכה בידי הנציב העליון הרברט סמואל במרץ 1923. בשנת 1938, במהלך המרד הערבי הגדול, הפילו מורדים ערביים את הפרוטומה ממקומה והשחיתו אותה לחלוטין. שרידי הפסל אותרו לאחר תום המרד, אך מצבו לא איפשר להציבו במקומו מחדש. בשנת 1947 הקימו הבריטים מבנה הנצחה רבוע מאבן ירושלמית, ללא פסל דמות, וחרטו עליו את שמו של "אלנבי" באנגלית ובערבית בלבד, וכן את ציון שנות שהותו בארץ ישראל ("1917-1918"). הם עיצבו את הגן מחדש והקיפוהו בחומת אבן שבה קבעו שני שערים בלבד - האחד ברחוב העצמאות והאחר ברחוב הרצל. לימים התגלו חלקים מהאנדרטה המקורית בשימוש משני בבתים בעיר. לאחר קום המדינה הגן שוקם, ובשנת 2006 הוצבה על כן האבן פרוטומה חדשה של אלנבי שהוכנה על ידי הפסל אטיאן מילנר.

בשנת 2015 שופץ ונחנך גן אלנבי שוב, בעלות של מאות אלפי שקלים.

גלריה
-----

* מראה מכיוון דרום - הגן בימי מלחמת העולם הראשונה. במרכז הגן נראה עמוד ההנצחה הטורקי ומשמאלו ניצב בית הסראייהמראה מכיוון דרום - הגן בימי מלחמת העולם הראשונה. במרכז הגן נראה עמוד ההנצחה הטורקי ומשמאלו ניצב בית הסראייה
* הפרוטומה של הגנרל אלנבי בראש עמוד השיש הטורקיהפרוטומה של הגנרל אלנבי בראש עמוד השיש הטורקי
* האנדרטה לזכר אלנביהאנדרטה לזכר אלנבי
* שחזור כיבוש באר שבע על לוח בגןשחזור כיבוש באר שבע על לוח בגן
* גן אלנבי, מאי 2020גן אלנבי, מאי 2020

ראו גם
------

* גן רמז

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גן אלנבי (באר שבע)** |

* פיתוח ושימור גן אלנבי
* גן אלנבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  גן אלנבי בבאר שבע שופץ בעלות של מאות אלפי דולרים, באתר באר שבע סיטי, 25 במאי 2015
**ת'ולאני קיילב סררו** (באנגלית: **Thulani Caleb Serero**; נולד ב-11 באפריל 1990) הוא כדורגלן דרום-אפריקאי המשחק בעמדת הקשר בח'ור פקאן.

קריירת מועדונים
---------------

סררו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סאנואנה גונרס ובגיל 14 הצטרף לאייאקס קייפטאון. בעונת 2008/2009 הצטרף לקבוצה הבוגרת וכבש ארבעה שערים. בעונת 2010/2011 סררו הבקיע 10 שערי ליגה וקבוצתו סיימה במקום השני.

ב-22 במאי 2011 סררו חתם לארבע שנים באייאקס מליגת העל ההולנדית תמורת 2.5 מיליון אירו. ב-7 באוגוסט 2011 סררו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד דה חראפסחאפ. בעונתו הראשונה באייאקס, רשם רק 6 הופעות עקב פציעה. ב-25 באוגוסט 2012 סררו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד נאק ברדה. שבועיים לאחר מכן הוא כבש שני שערים נגד הירנפיין ואף ספג כרטיס אדום. ב-26 בנובמבר 2013 הבקיע בניצחון 1-2 נגד ברצלונה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, שהיה שער הבכורה שלו בזירה אירופית.

ב-14 ביוני 2017, סררו חתם לשלוש שנים בויטסה ארנהיים.

ב-25 באוגוסט 2019 חתם באל-ג'זירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.

ב-11 בספטמבר 2023 הצטרף לח'ור פקאן.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, סררו שיחק בנבחרות הצעירות של דרום אפריקה.

ב-9 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. ב-15 בנובמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד סודאן.

סררו השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2013 וגביע אפריקה לאומות 2019.

תארים
-----

אייאקס
* ליגת העל ההולנדית: 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014
* מגן יוהאן קרויף: 2013

אל-ג'זירה
* ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות: 2020/2021

אישיים
* כדורגלן העונה בליגת העל של דרום אפריקה: 2011
* כדורגלן העונה של השחקנים בליגת העל של דרום אפריקה: 2011
* הכדורגלן הצעיר החם של השנה בליגת העל של דרום אפריקה: 2011
* הכדורגלן הצעיר של השנה של SAFA: 2009

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ת'ולאני סררו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**הנווארים** הם ממוצא, הנחשבים כתושביו המקוריים של עמק קטמנדו. שפתם של הנווארים נקראת נווארית או נפאל בהאסה. הנווארים, המהווים רק כחמישה אחוזים מאוכלוסיית נפאל, הם הקבוצה האתנית השישית בגודלה במדינה נכון ל-2001, אך עקב התיישבותם הקדומה בעמק קטמנדו, המהווה את ליבה הפוליטי והתרבותי של נפאל, השפעתם גדולה בהרבה. חלקם הגדול של המונומנטים ההיסטוריים בעמק נבנה בתקופת שושלת מאלה, שושלת ממוצא נווארי ששלטה בעמק במאות השתים עשרה עד החמש-עשרה ותרמה רבות לעיצוב דמותו כיום. 

בנפאל המודרנית, הנווארים מהווים מיעוט בעמק קטמנדו, יחסית לבני הפַּרְבָּטִייָא שמוצאם הינדו-ארי, המהווים את הקבוצה השלטת. השפה הנווארית נדחקת כיום לטובת הנפאלית, גם בקרב הנווארים, והשפעות נוספות ניכרות בתחום התרבות והדת. באזור קטמנדו ישנן תנועות הפועלות לשימור השפה הנווארית, בעיקר על ידי הוצאת ספרים, עיתונים, ועידוד חיי תרבות בשפה זו. עם זאת הנווארים גם משתלבים במערכת השלטון ומחזיקים במשרות ממשלתיות.

דת ומבנה חברתי
--------------

הנווארים הם בחלקם בודהיסטים ובחלקם הינדים, והרוב משלבים את שתי הדתות. עם זאת, ישנם אלמנטים דתיים רבים המשותפים לנווארים בכללם, אלמנטים שייתכן שמקורם קדום יותר בקרב הנווארים מאשר השפעות שתי הדתות. מקומות רבים הקדושים לנווארים משמשים הן לפולחן בודהיסטי והן לפולחן הינדי, שילוב המושפע מהדו-קיום של בודהיזם והינדואיזם המאפיין את נפאל, ואף תרם לגיבושו במהלך ההיסטוריה.

השפעות הנווארים על הפולחן בנפאל הן רבות. בין השאר, שימוש באבנים כמייצגים של אלים ושדים אופייני לתרבות הנווארית (לעומת פסלים ותמונות המרכזיים יותר בהודו). תחילת העונה הגשומה (עונת המונסונים) נחגגת בלליטפור בפסטיבל שמקורו נווארי. מקורו של פולחן האלה החיה קומארי, מהמאפיינים הייחודיים לאזור, אף הוא נווארי. 

באופן מסורתי, בבית נווארי חיה משפחה מורחבת, לעיתים ארבעה דורות באותו הבית. 

לנווארים שיטת קאסטות מורכבת שהתפתחה במאות השתים עשרה עד החמש-עשרה. המעמד הנמוך ביותר הוא של טמאים (דיאהְּלה), שביאה במגע עימם דורשת היטהרות. בני מעמד זה עוסקים במקצועות נמוכים, כמו ניקיון ודיג. חקלאים ובעלי מלאכה משתייכים לקבוצת קאסטות גבוהה יותר. לקאסטות העליונות יש מעמד של סנגהות בודהיסטיות אליהן יכול להשתייך רק מי שנולד לתוכן. קאסטות אלו הן השאקיה והוג'ראקאריה. בני קאסטות אלו הם חברי המנזרים הנווארים, והם משמשים בהם כנזירים בתורנויות קצרות, כאשר מרבית הזמן הם משמשים בעיסוקם הרגיל לפרנסת המשפחה. רק בני הוג'ראקאריה יכולים לשמש בתפקידי כהונה בכירים. האלה החיה, הקומארי, נבחרת תמיד מקאסטות אלו. הקאסטה העליונה של הנווארים ההינדים (מקבילה במידה מסוימת לברהמינים ההודים) נקראת ראג'ופדהיאיה, והיא מצומצמת ביותר. מרבית הנווארים בעלי המקצועות החופשיים וגם הכהנים הטנטרים משתייכים לקאסטת סְרַשְטהַא, שהיא גדולה, רב גונית, ומחולקת בעצמה לקבוצות רבות. קבוצה זו היא הקבוצה שאורח חייה הושפע במידה הגדולה ביותר מתרבות הפַּרְבָטִייָא וכן מתרבות המערב, ובמקרים רבים הוא רחוק מסגנון החיים הנווארי המסורתי.

לקריאה נוספת
------------

* David N. Gellner, **Monk, Householder, and Tantric Priest**, Cambridge University Press, 1992
* K.R. Van Kooij, Iconography of Religions XIII, 15: **Religion in Nepal**, Leiden, E. J. Brill, 1978

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נווארים** בוויקישיתוף
* נווארים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529294405171
* BnF: cb11948667j (data)
* LCCN: sh85091539
* LNB: 000330251
* NGV: 16241
* NKC: ph117942

 |
רחל אלבוים דרור
**רחל אלבוים-דרור** (1939 – 6 בינואר 2020) הייתה חוקרת והיסטוריונית של החינוך, פרופסור לחינוך, תרבות והיסטוריה בחוג לחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. זוכת פרס א.מ.ת לחינוך בשנת 2008.

ביוגרפיה
--------

נולדה בפולין ב-1939 ועלתה לארץ עם הוריה כשהייתה בת חמש. היא גדלה בבית יוסף שבעמק בית שאן ואחר-כך בכפר יחזקאל. למדה במחזור הראשון של העתודה האקדמית בצה"ל באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר בוגר בחינוך, בסוציולוגיה ובספרות ולתעודת הוראה לבתי ספר תיכוניים. בצה"ל סיימה קורס קצינות. היא זכתה במלגת לימודים באוניברסיטת הרוורד, ושם סיימה לימודי תואר מוסמך וכן תואר דוקטור.

בשובה לארץ החלה ללמד בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית. באוניברסיטה ייסדה את המגמה למדיניות, מינהל ותכנון החינוך ועמדה בראשה שנים רבות. ב-1989 הוענק לה מעמד של פרופסור מן המניין, ובכך הייתה לאישה הראשונה שקיבלה את הדרגה הזו בתחום החינוך באוניברסיטה העברית.

זכתה בפרסים שונים, בהם פרס ירושלים לחינוך בשנת 1992 על ספרה "החינוך העברי בארץ ישראל" ובפרס ארנולד וישניצ'ר בשנת 1993 על ספרה "המחר של האתמול: האוטופיה הציונית".

בשנת 2003 פרסמה רומן באנגלית בשם "מוות נקי בתל אביב".

הייתה חברה במערכת כתב העת "עולם קטן" לחקר ספרות ילדים.

נפטרה ב-6 בינואר 2020. הייתה נשואה לחתן פרס ישראל יחזקאל דרור, פרופסור למדע המדינה באוניברסיטה העברית.

ספריה
-----

* **החינוך העברי בארץ ישראל, כרך א, 1914-1854**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1986
* **החינוך העברי בארץ ישראל, כרך ב, 1920-1914**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1986
* **המחר של האתמול - כרך ראשון: האוטופיה הציונית**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1993
* **המחר של האתמול - כרך שני: מבחר האוטופיה הציונית**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1993
* **מדיניות ומינהל: תאוריה ויישומים לחינוך - מקראה**

* **The relationship of teacher salary levels to the selection of elementary school teaching as a vocation in Israel**, Harvard Graduate School of Education, 1959

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה באתר פרס א. מ.ת
* ריאיון עם רחל באתר פרס א. מ.ת
* דף אישי באתר האוניברסיטה העברית
* רחל אלבוים-דרור, המלצות לשר החינוך, באתר הארץ, 6 באפריל 2009
* רחל אלבוים-דרור, זהירות, תיאולוגיה חילונית, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2009
* רחל אלבוים-דרור (1939-2020), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260889205171
* LCCN: n86010262
* WorldCat (עם LCCN): n86-010262

 |
**ברקודזאורוס** (שם מדעי: **Barracudasaurus**; מילולית: "לטאת ברקודה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאורים, אשר התגלה בסין של תור הטריאס ותואר בידי החוקר D. Y. Jiang וצוותו (W. C. Hao‏, M. W. Maisch‏, A. T. Matzke ו-Y. L. Sun) בשנת 2005. לדעת חוקרים מסוימים סוג זה הוא מוטל בספק מדעי.

היה זה מהפרימיטיביים שבאיכתיוזאורים, קרוב מעט למיקסוזאורוס וכמה חוקרים גם משייכים אותו לאותו הסוג וכן קרוב לסוג *Barracudasauroides*. המאובנים שלו התגלו בתצורות גואלינג (אנ') שבדרום-מערב סין והם הכילו בעיקר עצמות לסת עליונה ובתוכה שורות של שיניים עליונות חרוטיות בעלות עם קצה מעוגל וביניהם מרווח קצר. מבנה הלסת היה קצר יותר מלפנים ודמה מאוד ללסת של ברקודה, מה שנתן לסוג את שמו. לא נמצאה גולגולת מושלמת שלו. אורכו משוער לפי ממצאי הלסת באורך של מטר עד 2 מטרים.

זוחל זה היה כנראה מותאם לחיים באוקיינוס והוא נע במהירות במים. ככל הנראה היה טורף של דגים, סרטנים ורכיכות ימיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברקודזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jiang, D. Y.; Hao, W. C.; Maisch, M. W.; Matzke, A. T.; Sun, Y. L. (2005). "A basal mixosaurid ichthyosaur from the Middle Triassic of China". Palaeontology. 48 (4): 869–882. doi:10.1111/j.1475-4983.2005.00481.x.
2. ↑  Maisch, M. W. (2010). "Phylogeny, systematics, and origin of the Ichthyosauria – the state of the art" (PDF). Palaeodiversity. 3: 151–214
3. ↑  Barracudasaurus". Palaeobiology Database
**אפרים ג'וזף "רד" רוצ'ה** (באנגלית: **Ephraim Joseph "Red" Rocha**;‏ 18 בספטמבר 1923 – 13 בפברואר 2010) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1947–1957. בעונת 1954/1955 זכה באליפות ה-NBA כשחקן סירקיוז נשיונלס, ולאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 10.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.

במשחק השני של סדרת חצי גמר המזרח 1953 בין סירקיוז לבוסטון, אשר נגרר ל-4 הארכות, שיחקו רוצ'ה ופול סימור 67 דקות – ומאז הם מחזיקים יחדיו בשיא למספר דקות במשחק פלייאוף.

קריירת משחק
-----------

רוצ'ה נולד וגדל בעיר הילו שבהוואי, ובין השנים 1943–1947 למד באוניברסיטת המדינה של אורגון. בעונת 1946/1947 סייע לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה להעפיל לטורניר אליפות המכללות, לראשונה בתולדותיה, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).

בדראפט ה-BAA‏ 1947 נבחר רוצ'ה על ידי קבוצת טורונטו האסקיז, אשר מיד לאחר מכן התפרקה, וב"דראפט הפיזור" שנערך על שחקניה נבחר על ידי סנט לואיס בומרס. במשך 43 שנים היה השחקן היחיד בתולדות ה-NBA שמוצאו בהוואי, עד שהצטרף לליגה סדריק סבאלוס בשנת 1990. ב-3 עונותיו בקבוצה קלע 11.6 נקודות למשחק. באפריל 1950 התפרק גם מועדון הבומרס, ורוצ'ה עבר לבולטימור בולטס במסגרת דראפט הפיזור. לאורך עונתו היחידה בבולטימור קלע 13.1 נקודות למשחק, ובמהלכה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר הראשון של ה-NBA.

לקראת עונת 1951/1952 הועבר רוצ'ה בטרייד לסירקיוז נשיונלס, בתמורה לפרד סקולארי ואלכס האנום. בעונת 1954/1955 קלע 11.3 נקודות למשחק והיה אחד משחקני המפתח של הקבוצה, לצד דולף שייס, פול סימור, ג'וני קר וארל לויד, אשר הובילו את סירקיוז לזכייתה הראשונה באליפות ה-NBA. בעונת 1956/1957 שיחק עבור פורט ויין פיסטונס, בטרם פרש ממשחק בגיל 33.

קריירת אימון
------------

במהלך עונת 1957/1958 מונה למאמן דטרויט פיסטונס, במקומו של צ'ארלס אקמן. בפלייאוף של אותה עונה הודחו הפיסטונס בגמר האזור המערבי, ובפלייאוף 1959 הפסידו כבר בסיבוב הראשון. לאחר שפתחה את עונת 1959/1960 עם מאזן שלילי 13–21, פיטרה דטרויט את רוצ'ה ומינתה במקומו את דיק מקגווייר. בתקופתו בקבוצה רשמו הפיסטונס מאזן כולל של 65 ניצחונות ו-88 הפסדים (42.5%).

בין השנים 1963–1973 שימש כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת הוואי במנואה. בעונת 1971/1972 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות המכללות.

ב-13 בפברואר 2010 נפטר רוצ'ה כתוצאה ממחלת הסרטן, בגיל 86.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רד רוצ'ה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* רד רוצ'ה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של רוצ'ה, באתר basketball-reference.com
2. ↑  מחזיקי השיא למספר דקות במשחק פלייאוף, בדף הטוויטר של ה-NBA,‏ 3 במאי 2013
3. ↑  סיכום המשחק בין הנשיונלס לסלטיקס, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 5 במרץ 1979
4. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין הנשיונלס לסלטיקס, באתר basketball-reference.com
5. ↑  ביוגרפיה, באתר היכל התהילה של הספורט באורגון
6. ↑  סטטיסטיקות האימון של רוצ'ה ב-NBA, באתר basketball-reference.com
7. ↑  ההודעה על פטירתו של רוצ'ה, באתר gazettetimes.com,‏ 13 בפברואר 2010
8. ↑  ההודעה על פטירתו של רוצ'ה, באתר oregonlive.com,‏ 15 בפברואר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 141369221
* VIAF: 120958738
* WorldCat: viaf-120958738

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במעצב אופנה יהודי אמריקאי. אם התכוונתם לחברת אופנה שהקים קלווין קליין, ראו קלווין קליין (חברה).

חנות של חברת האופנה "קלווין קליין" בטורונטו
**קלווין ריצ'רד קליין** (באנגלית: **Calvin Richard Klein**; נולד ב-19 בנובמבר 1942) הוא מעצב אופנה יהודי-אמריקאי. הקים את חברת האופנה הנושאת את שמו, "קלווין קליין". כן הקים על שמו סדרות בשמים.

ביוגרפיה
--------

נולד ברובע הברונקס, ניו-יורק להורים מהגרים יהודים. הוא למד במכון לאופנה וטכנולוגיה בניו יורק בין השנים 1959–1962; מאוחר יותר, ב-2003, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם מכון זה. בתקופת לימודיו במכון פגש את ג'יין סנטר, הם נישאו ב-1964 ונולדה להם בת. לפני שהחל לעבוד כמעצב עצמאי הוא עבד כשנתיים כעוזר למעצב דן מילשטיין, שם סייע בעיצוב חליפות לגברים.

ב-1968 הקים את חברת האופנה "קלווין קליין", עם חברו מילדות בארי שוורץ; קליין עסק בעיצוב בחברה ואילו שוורץ התמקד בניהול העסקי שלה. תחילה מכרה החברה מעילי נשים, בהמשך התפתחה לביגוד ספורט, ובשנות ה-70 צברה פופולריות ומכרה קולקציות הכוללות מגוון רחב של בגדי נשים. בתקופה זו השיק קליין גם את קולקציות מכנסי הג'ינס הידועות שלו, ובחר בדרכי פרסום חדשניות יחסית לשיווקן – פרסומות בעלות אופי מיני ופרקטי. ב-1982 החל לעצב תחתוני גברים ושיווק גם אותם באופן חדשני, בכך שהפך את תחתוני הגברים ממוצר פונקציונלי ופשוט למוצר אופנתי ונחשק.

בשנות ה-70 וה-80 השיק קליין מספר סדרות בשמים פופולריות, בהן "Obsession",‏ "Eternity" ו-"Escape". ב-1993 השיק את סדרת הבשמים החדשנית "cK One", בושם יוניסקס המתאים לנשים וגברים כאחד. במקביל, בשנה זו זכה קליין בפרס השנתי של מעצבי האופנה הן עבור קולקציית הנשים שלו והן עבור קולקציית הגברים, ובכך היה הראשון שזכה בשני הפרסים באותה שנה. כמו כן, משנת 2005 לערך השיק בושם פופולרי נוסף ושמו Euphoria.

קליין הרחיב את עסקיו מעבר לארצות הברית, וכיום קיימים סניפים של החברה גם באירופה, אסיה ויפן. החברה כוללת שלושה ענפים: קולקציית קלווין קליין לגברים, נשים ובית; cK לגברים ונשים; ו"ג'ינס cK" לגברים, נשים וילדים. סלבריטאים רבים נוהגים ללבוש את עיצוביו, בהם ג'סטין ביבר ג'וליה רוברטס, גווינת' פלטרו וסנדרה בולוק.

חלק ממסעות הפרסום החדשניים של קליין עוררו ביקורת, כגון פרסומות שנויות במחלוקת מ-1993 בהן הופיעה קייט מוס בעירום בסגנון ה"הרואין שיק" (אנ'), שכללו ביקורת של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון על השימוש בסגנון זה; וכן פרסומות משנת 1995 שכללו מתבגרים בסצנות מיניות שונות.

ב-1986 נישא קליין בשנית לקלי רקטור, שעבדה בחברה שלו. הם התגרשו ב-2006.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **קלווין קליין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קלווין קליין** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קלווין קליין (באנגלית)
* קלווין קליין, באתר bio
* קלווין קליין, באתר Fasion Informat
* קלווין קליין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007399131405171
* BIBSYS: 8070906
* GND: 119262649
* ISNI: 0000 0001 2140 589X
* LCCN: no94014600
* NKC: xx0097671
* SNAC: w67095k3
* SUDOC: 241154626
* ULAN: 500276080
* VIAF: 77121842
* WorldCat: lccn-no94014600

 |
**ניקיטה ולדימירוביץ' נגורני** (ברוסית: **Никита Владимирович Нагорный**; נולד ב-12 בפברואר 1997) הוא מתעמל מכשירים רוסי אלוף אולימפי (טוקיו 2020) וסגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) בתחרות הקבוצתית, זוכה מדליות ארד (טוקיו 2020) בקרב רב אישי ובתרגיל המתח ואלוף העולם (שטוטגרט 2019) בקרב רב אישי.

קריירה
------

נגורני התחיל להתאמן בגיל 6 בעקבות עידוד סבתו.

נגורניי זכה במדליית ארד בקרב רב באליפות רוסיה לנוער בשנת 2014. הוא היה חלק ממדליית הכסף הקבוצתית של נבחרת רוסיה באליפות אירופה לנוער וזכה במדליית זהב בקפיצות באותה האליפות. לאחר מכן נגורני נבחר לייצג את רוסיה במשחקים האולימפיים לנוער בנאג'ינג וזכה במדליית זהב בסוס הסמוכות, מקבילים, וטבעות. בכסף בקרב רב ובארד בקפיצות.

בשנת 2015 נגורני הוגדר כמתעמל מבוגר. בשנת 2016 נגורניי השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ויחד עם נבחרת רוסיה זכה במדליית הכסף בתחרות הקבוצתית במרחק של 2.47 נקודות מנבחרת יפן אשר זכתה במדליית הזהב.

בשנת 2019 נגורני זכה לראשונה במדליית זהב באליפות העולם- בקרב רב ובתחרות הקבוצתית.

בשנת 2021 נגורני הציג בתרגיל הקרקע באליפות אירופה תרגיל חדש אשר נקרא על שמו (נגורני) נגורני השתתף באולימפיאדת טוקיו בה ייצג את הוועד האולימפי הרוסי, נגורני והנבחרת הרוסית עלתה לגמר הקבוצתי מהמקום השלישי ולבסוף זכתה במדליית הזהב, בקרב רב נגורני עלה לגמר מהמקום השני וזכה בגמר במדליית הארד בהפרש של 0.464 נקודות ממדליית הזהב בתרגיל המתח מהמקום החמישי ובגמר סיים במקום השלישי וזכה במדליית הארד, הוא עלה לגמר בתרגיל הקרקע מהמקום השני אך סיים במקום השביעי בלבד, הוא עלה לגמר בתרגיל הקפיצות מהמקום השלישי אך סיים במקום החמישי.

חיים אישיים
-----------

סבתו של נגורני היא מודל ההשראה שלו, כשהיה בן 6 סבתו לקחה אותו למועדון להתעמלות שבאותה תקופה אחד מחבריה אימן בו. לנגורני יש ערוץ יוטיוב בו הוא מעלה סרטוני ולוגים ב-18 בדצמבר 2018 נישא נגורני למתעמלת דריה ספירידינובה המתעמל האהוב על נגורניי בכל הזמנים הוא אלכסיי נמוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקיטה נגורני** בוויקישיתוף
* ניקיטה נגורני, ביישום טלגרם
* ניקיטה נגורני, ברשת החברתית אינסטגרם
* ניקיטה נגורני, ברשת החברתית VK
* ניקיטה נגורני, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ניקיטה נגורני, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* ניקיטה נגורני, באתר olympedia.org
* ניקיטה נגורני, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר התעמלות המכשירים האמריקאי, תוצאות הקרב רב באליפות העולם בשטוטגרט
2. ↑  ערוץ היוטיוב של ניקיטה נגורניי, באתר יוטיוב
3. ↑  GYMNOVOSTI, ניקיטה נגורני ודריה ספירידונובה התחתנו
**אריאל דולינקו** (נולד ב-10 במרץ 1976), הוא שחיין עבר ישראלי. אלוף ישראל וחבר נבחרת ישראל. ייצג את ישראל בתחרות בינלאומיות כמו תחרות שמונה האומות.

ביוגרפיה
--------

דולינקו גדל ומתגורר בקיבוץ יזרעאל. הוא החל להתאמן בשנת 1985 בקבוצת הפועל גלבוע בהדרכתו של ארנון אבני. בהמשך עבר עם מאמנו לקבוצת מכבי חיפה.

### 1990

באליפות ישראל שנערכה ביולי 1990 קבע דולינקו במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 17:27.29 דקות.

### 1992

בתחרות "משחה נועם" שנערכה בנהריה (בריכת 25 מטר) ב-24 בדצמבר 1992 קבע דולינקו שיא גילאי 16 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:21.79 דקות, תוך כדי משחה ה-1500 מטר חופשי. 

### 1993

#### אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באפריל 1993 זכה דולינקו ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.79 דקות, לפני מורן זומרפלד ממכבי נהריה (4:04.33 דקות) וברק עטר מהפועל נהריה (4:13.80 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:23.32 דקות, לפני לירן אורן מהפועל נהריה (16:24.36 דקות) ושוהם גרשנובל. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.61 דקות, אחרי מורן זומרפלד (1:56.39 דקות) ולפני רז דר מהפועל הוד השרון בית ברל (1:59.24 דקות).

בשנת 1995 פרש דולינקו משחייה תחרותית לאחר 10 שנות פעילות.

חיים אישיים
-----------

נשוי ואב לארבעה. אביו, צ'רלי, הוא שופט בינלאומי בשחייה ומשמש כשופט ראשי באליפויות ישראל בשחייה. כיום משמש כרואה חשבון.

לקריאה נוספת
------------

* אלכס פרלסמן, נופצה הדקה ב-100 מטר, מעריב, 20 באפריל 1993
* אלכס פרלסמן, שני שיאים ומיקי אחד, מעריב, 21 באפריל 1993 (כולל תמונה של אריאל דולינקו עם מאמנו ארנון אבני)
* אלכס פרלסמן, רגאל - כוכבת האליפות שננעלה אתמול, מעריב, 23 באפריל 1993

קישורים חיצוניים
----------------

* הישגים לשחיינים בהונגריה, מעריב, 21 ביולי 1991

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכס פרלסמן, גלעד חן ועוד 3 שיאי סוף שבוע, מעריב, 22 ביולי 1990
**יעקב מזרחי** (16 ביולי 1937, ח' באב תרצ"ז – 28 באוקטובר 1955, י"ב בחשוון תשט"ז) הוא לוחם בעל עיטור הגבורה. היה שחקן הפועל ירושלים בכדורגל.

קורות חייו
----------

יעקב מזרחי נולד בירושלים ב-16 ביולי 1937. בגיל צעיר הפסיק את לימודיו וסייע בפרנסת המשפחה. במסגרת תנועת הפועל, היה שחקן כדורגל מצטיין ושיחק בקבוצת הפועל ירושלים בעמדת החלוץ. באחד ממשחקי הקבוצה, איבד ארבע משיניו בהתנגשות עם שחקן קבוצה יריבה במרדף אחר הכדור.

באוקטובר 1954 התגייס לשירות צבאי והיה לוחם בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים. למרות דלקת ריאות קשה בתקופת האימונים בחר להמשיך ולשרת בחטיבה. באוקטובר 1955 השתתף במבצע אגד בכונתילה. בסיום המבצע בהצלחה ונטרול האויב, הבחין בקבוצת לוחמים והסתער עליה בגפו. מזרחי נפצע אנושות וחולץ על ידי מפקד הגדוד, אריאל שרון. לאחר מכן מת מפצעיו. אומץ הלב שהפגין זיכה אותו, לראשונה מאז מלחמת העצמאות, בעיטור הגבוה ביותר המוענק לחיילים: 

> 
> ביום ה-28 באוקטובר 1955, בפשיטת כונתילה, נמנה טור' יעקב מזרחי ז"ל עם כוח משנה, שהסתער על המיבנים במגמה ללכוד שבויים. תוך כדי ההסתערות, המשיכה קבוצת חיילי אויב לגלות התנגדות. טור' יעקב מזרחי ז"ל רדף בעצמו, תוך גילוי אומץ לב, אחרי לוחמי האויב. בעת הסתערותו נפצע אנושות, ובעת ששב הכוח לבסיסו מת מפצעיו.
> 
> 
> 
> — עיטור הגבורה ליעקב מזרחי
> 

מזרחי נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של יעקב מזרחי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* עיטור הגבורה שהוענק ליעקב מזרחי, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
* עוזי דן, חלוץ בימים שהתקפה הייתה באמת עניין של חיים ומוות, באתר הארץ, 19 באפריל 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב מזרחי באתר GRAVEZ

| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- |
| מלחמת העצמאות(אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |
זיל 114

**זיל 114** (ברוסית: **ZIL-114)** היא מכונית סלון (לימוזינה), מפוארת, מתוצרת יצרנית הרכב **זיל** (ברוסית: "Zavod imeni Likhachova"), מברית המועצות, אשר יוצרה בין השנים 1967–1978.

הזיל 114 הייתה המכונית הסובייטית הראשונה אשר יוצרה עם בלמי דיסק בכל 4 הגלגלים.

סך הכול יוצרו כ-150 יחידות.

היסטוריה חברת זיל
-----------------

חברת זיל החלה את דרכה כמפעלי הרכב של משפחת ריאבושקינסקי העשירה, שהקימה את המפעל ב-1915 ותכננה לייצר סדרת רכבי FIAT-15 Ter, ברישיון פיאט האיטלקית, אבל התוכנית סוכלה על ידי הלאמת המפעלים בידי השלטון הסובייטי.

ב-1925 חברת הרכבים המוסקבאית הולאמה ונקראה בשם "מפעל הרכבים הממלכתי מ' 1". ב-1927 מונה איוואן אלכסייביץ' ליחאצ'וב למנהל המפעל ובתקופתו החלו התפוקה והייצור לשגשג. ב-1933 הוקמו מפעלי זיס מאיחודן של מפעלי רכב באזור מוסקבה (כמו מפעל הרכבים של ירוסלבל) על ידי השלטון הקומוניסטי, והדגם הראשון של מכונית נוסעים היה ה**זיס 101**, בהשראת דגמי פאקארד האמריקניים.

זיל 114
-------

דגם הזיל 114 נחשב למכונית רשמית של המדינה. זיל 114 היה זמין לחברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית בלבד. תקופה קצרה שימש כרכב שרד של מזכירי הוועד המרכזי, שימש כרכב ליווי של שיירת ראשי המדינה, ושימש את המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית.
הגה הזיל 114 היה "הגה כוח", ובלם היד הופעל באמצעות דוושה.

מאבזרי הרכב המפואר: מיזוג אוויר, חלונות חשמל.

בספר השיאים של גינס מאוקטובר 1971 - אוקטובר 1974 הוגדרה הזיל 114 כמכונית הרחבה ביותר והכבדה ביותר בייצור.

תמונות
------

* זיל 114, שנת 1972 זיל 114, שנת 1972

ראו גם
------

* זיל
* זיל 118, (הדגם קרוי גם: ZiL-118 Yunost)
* זיל-3250
* זיס 101
* זיל 111
* זיל 115
* זיל 117
* זיל 4104
* זיל-4112R
* לימוזינה

לקריאה נוספת
------------

* זיל 114 של ברז'נייב מוכנה לפעול

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תמונות של רכבי ЗиЛ** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תמונות של רכבי ЗиС** |

* אתר החברה - ברוסית ובאנגלית
* זיל 114 (2:11 דקות), יוטיוב
**קים בורג** (בפינית: **Kim Borg**;‏ 7 באוגוסט 1919 – 28 באפריל 2000) היה זמר בס-בריטון, מורה ומלחין פיני.

ביוגרפיה
--------

בורג, יליד הלסינקי, למד פיתוח קול ושירה אצל **הייקי טייטינן** באקדמיה על שם יאן סיבליוס בהלסינקי (מ-1936 עד 1941 ומ-1945 עד 1947). באקדמיה למד גם תאוריה והלחנה אצל **לאו פונטק** ו**ארה מריקנטו**, ובהמשך עבר ללמוד פיתוח קול אצל **אנדרייבה דה סקילונדז** בסטוקהולם (בשנים 59–1950). במקביל למד גם ביוכימיה באוניברסיטה לטכנולוגיה של הלסינקי וקיבל דיפלומה ב-1946.

ב-1947 ערך את הופעתו הרשמית הראשונה בקונצרט בהלסינקי וב-1951 הופיע לראשונה באופרה בארהוס בתפקיד **קולינה** בלה בוהם של פוצ'יני. נוסף להופעותיו הקונצרטיות, שר בקביעות באופרה בהלסינקי ובקופנהגן (1952-1970), סטוקהולם (1963-1975) והמבורג (1964-1970). באוקטובר 1959 הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בתפקיד **הרוזן אלמביבה**, ונשאר בסגל הזמרים שם עד 1962. ב-1961 הופיע בתפקיד הראשי בבוריס גודונוב של מוסורגסקי במוסקבה.

ב-1953 הופיע בישראל בביצוע הרקוויאם של ורדי עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית והמקהלה הפילהרמונית תל אביב (בהדרכתו של איתן לוסטיג) בניצוחו של פרנץ פריצ'אי.

בורג פרש מן הבימה בשנת 1980. משנת 1972 עד 1989 היה פרופסור בקונסרבטוריון הדני המלכותי למוזיקה בקופנהגן. הוא פרסם כמה ספרים, כתב יצירות תזמורתיות, מוזיקה קאמרית, "סטבאט מאטר" ושירים. כמו כן תזמר יצירות של מוסורגסקי ווולף.

נוסף ל**בוריס גודונוב**, נחל הצלחה גם בתפקידים כמו **אוסמין** ב"החטיפה מן ההרמון", דון ג'ובאני, **המלך מארקה** (טריסטן ואיזולדה), **הנס זאקס** (המייסטרזינגר מנירנברג), **דון קרלוס** ("דון קרלוס"), **פימן** (בוריס גודונוב), **גרמין** (יבגני אונייגין), **דון בזיליו** (הספר מסביליה) ו**ארקל** (פלאס ומליסאנד של דביסי).

מתוך הספד בכתב העת "גראמופון" (יולי 2000): "היה לו מנעד רחב, תהודה, קול חם ומוזיקליות ראויה להערכה."

בורג מת בהומלבק, דנמרק בשמת 2000.

דוגמת קול
---------

* Kim Borg performing Franz Schubert's lied Litanei (1952)(הקישור אינו פעיל) - (RealAudio)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קים בורג** בוויקישיתוף

* קים בורג, באתר AllMusic (באנגלית)
* קים בורג, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קים בורג, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276272705171
* BIBSYS: 2056456
* BNE: XX4802975
* BnF: cb13926793r (data)
* CiNii: DA11214287
* GND: 103846050
* ISNI: 0000 0001 1628 7438
* KulturNav: 29496e8b-966c-4020-8275-d75687d48aef
* LCCN: n83165876
* LNB: 000265912
* MusicBrainz: 59359efa-9d95-4586-a808-9701d384ee04
* NKC: xx0012515
* RERO: 02-A003026000
* SELIBR: 211714
* SUDOC: 156597853
* Trove: 1580046
* VIAF: 42027840
* WorldCat: lccn-n83165876

 |
האפסיס בכנסיית סן אפולינר אין קלאסה ברוונה, איטליה
איור של שווה בקתדרלת אמיין, צרפת
שווה בקתדרלת ריימס, צרפת
**אפסיס** (בלטינית: **apsis**, ביוונית: **ἀψίς**; בריבוי: אפסידים) הוא גומחה, לרוב חצי מעגלית, השוכנת בקיר המזרחי בכנסיות קלאסיות, בעיקר באלו הבנויות בצורת בזיליקה. לרוב ימוקם המזבח המרכזי באפסיס, עליו עורך הכומר את טקס התפילה ("ליטורגיה" אצל האורתודוקסים ו"מיסה" אצל הקתולים).

משמעות המילה אפסיס ביוונית היא "קשת". כנסיות נוצריות עתיקות נטלו את מודל האפסיס מהבזיליקה הרומית. ניתן למצוא כנסיות חד אפסידיאליות ותלת אפסידיאליות. במקרה של כנסייה תלת אפסידיאלית לרוב באפסיס המרכזי ימוקם המזבח המרכזי ובאפסידות הצדדיות מזבחות משניים. בשל חשיבותו וקדושתו של האפסיס ישנה הקפדה רבה בקישוטו, דבר הבא לידי ביטוי בויטראז', פסיפס, ציור, פיסול, תבליטים ועוד.

לעיתים תימצא מתחת לאפסיס קומת מרתף או מערה, בה טמונים החפצים או השרידים הקדושים. לעיתים ימצא שם גם קבר של קדוש.

כאשר האמבולטוריום סביב האפסיס מוקף בזר קפלות הקורנות ממנו כמו עלי כותרת של פרח קוראים לתצורה זו "שווה" (צרפתית: Chevet). אפסיסים בתצורת שווה היו נפוצים בקתדרלות גותיות צרפתיות.

חלקי השווה (Chevet) הגותי
-------------------------

חלקי השווה (Chevet) של קתדרלת ויטוס הקדוש, פראג:

ראו גם
------

* אדריכלות של כנסיות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אפסיס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אפסיס** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294029205171
* BnF: cb11941964n (data)
* GND: 4142832-8
* LCCN: sh85006198

 |
**TVNorge** (בעבר נקרא **TVN**) הוא ערוץ טלוויזיה נורווגי, הנמצא בבעלות האחים וורנר דיסקברי (אנ').
הערוץ החל לשדר ב-5 בדצמבר 1988, והיה לערוץ הכלל-נורווגי הראשון הממומן משידור פרסומות, עד שנת 1992.

היסטוריה
--------

הערוץ התחיל את שידוריו ב-5 בדצמבר 1988 עם שידור תוכנית בידור בשידור חי.

בשנת 2011 סך ההשקעות בתוכן מקורי עמד על 489.9 מיליון דולר בשנת 2011, עלייה מ-367.6 מיליון דולר כמה שנים קודם לכן.

בשנת 1995 שינו בערוץ את שמו מ-TVN ל-TvNorge.

לערוץ יש כיום כ-160 עובדים, עם כיסוי של 95.4%. הערוץ הוא השלישי בגודלו בנורווגיה, מבחינת מספר הצופים. TVNorge מופץ באמצעות שידורים בלוויין, בכבלים וברשת הדיגיטלית היבשתית. הערוץ פונה בעיקר לקהל יעד בגילאי 15 עד 50, ובשנים האחרונות גדל בצורה רבה מספר הפקות המקור בערוץ, יחד עם עיסוק נרחב בתוכניות הומוריסטיות.

### השינויים בשנת 2009

במאי 2009 הודיע הערוץ כי הוא מפסיק את שידורי החדשות שלו, את שידור תחזית מזג האוויר והספורט במהלך סתיו 2009. לפיכך, תוכניות שונות ירדו מהמסך, וזאת לאחר שמאז 1991 משדר הערוץ חדשות. שידור החדשות האחרון של הערוץ היה ביום ראשון, 27 בספטמבר. מנהל התקשורת דאז, דיטלף מג'ייקובסון הצדיק את ההחלטה בכך שהערוץ רצה לשנות את הפרופיל שלו כערוץ בידור, וזאת נוסף על התחרות הגוברת בין אמצעי התקשורת. כמו כן הוא ציין כי בערוץ לא הייתה נכונות לבצע שידורי חדשות שעלותם יקרה לעומת NRK, תאגיד השידור הנורווגי ו-TV 2, וכי נתוני הרייטינג של השנה האחרונה בחדשות היו נמוכים מהצפוי.

מנכ"ל הערוץ דאז טען כי ההחלטה איננה קשורה למשבר פיננסי של הערוץ אלא לרצון לבנות את הערוץ כערוץ בידור משמעותי. לדבריו "ההחלטה נשענת על הרצון לצפות את פני העתיד ולהשקיע בתחומים בהם אנחנו הכי טובים. אנחנו חייבים להילחם איפה שיש לנו את השרירים המתאימים ביותר להילחם".

"כשאתה בא הביתה ויושב על הספה, אתה כבר מעודכן באמצעות האינטרנט וערוצים אחרים."

מנכ"ל הערוץ, הרלד סטרום, מאי 2009.

שידורים בהפרדה גבוהה (HD)
-------------------------

ב-3 באוקטובר 2008 השיק הערוץ שידורים בהפרדה גבוהה והחל משנת 2009 החל הערוץ להפיק תוכניות חדשות ב-HD. הפרקים הראשונים ששודרו ב-HD היו הסדרה של HBO, רומא. לאפיק ה-HD שידורים זהים לאלו של אפיק ה-SD, ושידורים שאינם זמינים ב-HD, משודרים באיכות סטנדרטית.

ראו גם
------

* TV 2
* TV3
* Viasat 4

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **TVNorge** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של TVNorge
* TVNorge
* תוכניות TVNorge
* שידורי SBS

הערות שוליים
------------

1. ↑  "TVNorge legger ned nyhetene". *VG* (בנורווגית). נבדק ב-2018-02-15.
2. ↑  TVNORGE, ‏2009-05-23
**אסון הרכבת בנישאפור** היה פיצוץ גדול שהתרחש ב-18 בפברואר 2004 בכפר כיאם ליד נישאפור באיראן. 295 בני אדם נהרגו והכפר כולו נהרס כאשר קרונות רכבת שיצאו משליטה התרסקו לתוך הקהילה באמצע הלילה והתפוצצו. זהו אסון הרכבת הקטלני ביותר של איראן אי פעם. לא ידוע כיצד הרכבת החונה השתחררה, והצליחה לנסוע מרחק כה רב ללא נהג או שומר.

תחילת האירוע
------------

התקרית החלה בעיר נישאפור, שם 51 קרונות רכבת שהובילו גופרית, דשן, בנזין וצמר גפן השתחררו בתחנה, והתגלגלו במורד המסילה במשך כעשרים קילומטרים עד שירדו מהפסים בעיירה כיאם. בזמן התאונה לא היה איש שאייש את הקרונות. שירותי הצלה מקומיים מעיירות סמוכות הגיעו כדי לחלץ ולכבות מספר שריפות שפרצו.

דליפה כימית
-----------

החומרים בקרונות היו כולם חומרי נפץ או דליקים (למרות שרשות הרכבת האיראנית לא סיווגה אף אחד מהם כ"מסוכן" לפני התקרית), והם דלפו בעקבות התאונה. כשהשריפות הקטנות התפשטו, התאסף קהל מקומי גדול, כולל כמה פוליטיקאים מקומיים ובכירי רכבת, לצפות במאמצי החירום.

הפיצוץ
------

במהלך פעולת הניקוי, מטען הקרונות התפוצץ - לפי הדיווחים הפיצוץ היה שווה ערך של 180 טון של TNT - והרס את כיאם, ופגע קשות בערים הסמוכות ואף הורגש בעיר משהד, 70 קילומטרים משם. הכפר כולו נהרס, וכל אנשי שירותי החירום המקומיים ואנשי הממשל שהיו באזור נהרגו או נפצעו קשה בפיצוץ. הריסות הרכבת והכפר המשיכו לבעור ולהתפוצץ במשך מספר ימים, למרות מזג האוויר הקר.

מניין הרוגים
------------

רשויות המדינה זיהו 295 הרוגים ויותר מ-460 פצועים, ביניהם 182 עובדי הצלה ופקידי מדינה.

גורם
----

דיווחים ראשוניים לפיהם "רעידות אדמה" גרמו לקרונות להתחיל לנוע, בוטלו מאז, וחקירה מעמיקה לא הצליחה לגלות כיצד בדיוק הצליחו הקרונות לנסוע מנישהפור לכיאם בעצמם, מדוע כל כך הרבה מטענים דליקים מאוד אוחסנו והובלו יחד, ומדוע פרטי התאונה לא התגלו מוקדם יותר אולי כדי לארגן פינוי. בהצהרה של שר התחבורה האיראני אחמד חורם זמן קצר לאחר התקרית דווח כי סיבות טבעיות לא יכלו לגרום לאסון, וכי מתנהלת חקירה על מנת לקבוע אם מדובר בחוסר כשירות או זדון של צוות הרכבת שאפשרו את הקרונות להשתחרר מהמקום הם חנו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Iran train blast kills hundreds" (באנגלית). 2004-02-18.
2. 1 2 3 4  "'Error' caused Iran train blast" (באנגלית). 2004-02-25.