recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ציור הומוריסטי הנשים החותרות בסטוקהולם והסירות המפוארות שלהן. פורסם בשנת 1855.
השטת מוניות היה מקצוע נשי בסטוקהולם, שוודיה, מן המאה ה-15 עד תחילת המאה ה-20. החותרות שניהלו את מוניות המים המוקדמות והשיטו נוסעים בין האיים של סטוקהולם, אל האיים של הארכיפלג של סטוקהולם, וכן בין אתרים סביב אגם מלארן בצדה השני של העיר, נקראו
**הנשים החותרות** (בשוודית: **Roddarmadam**, במשמעותו המילולית: "הגברת החותרת").

היסטוריה
--------

הנשים החותרות של סטוקהולם מוזכרות לראשונה בטקסט מן המאה ה-15. בשנת 1638 הן ייסדו קבוצה מיוחדת בתוך הגילדה של משיטי המעבורות השוודית. הן היו אחראיות לרוב התחבורה הימית באזור הבירה. החותרות עבדו בצוותים של שתיים, כשהן משיטות נוסעים בין האיים, לאגם מלארן ולארכיפלג של סטוקהולם. הן היו נשואות או רווקות, והורישו את סירותיהן מאם לבת, או קנו אותן מקולגה שפרשה. הן התפרסמו כנשות עסקים בעלות דיבור גס ובוטה. ב-1759 עלתה הצעת חוק שדרשה שהחותרות יחויבו להיות פיכחות ולדבר בשפה ראויה. הן חבשו כובעים גדולים, שהתאימו לכל מזג האוויר והיו לסימן זיהוי שלהן. 

החותרות השאירו רושם עז על זרים שהגיעו לסטוקהולם. בשנות התשעים של המאה ה-16, מבקר איטלקי התרשם מהכוח ומהמהירות גדולה של הנשים החותרות. בשנת 1763, המשורר השוודי קארל מיקאל בלמן משך תשומת לב כאשר הסתכסך עם אחת החותרות וניצח. במהלך ביקורו בשוודיה בשנת 1787 של איש הצבא פרנסיסקו דה מירנדה (Francisco de Miranda), הוא תיאר את הנשים החותרות כ"נשים טובות ששרות כמו שדים!".

במהלך המאה ה-19, הנשים החותרות התמודדו עם תחרות גוברת והולכת. בעקבות החוק משנת 1846, אשר ביטל את כל זכויות היתר של חברי הגילדות ואיפשר לכל אחד לפתוח חברה פרטית בכל תחום. חברה פרטית רכשה רישיון, בשנת 1848, עבור הפעלת קו הסעות בסטוקהולם באמצעות סירות מונעות על ידי גלגל הנעה (Paddle wheel) במקום משוטים. החברה העסיקה נשים לא נשואות מדלרנה. הנשים לבשו לבוש מסורתי והיו נחמדות ואדיבות ללקוחות. כמה שנים מאוחר יותר סירות קיטור התחילו נגסו חלקים נרחבים מקווי ההסעות והתחרו עם הנשים שהפעילו הסעות בשני סוגי הסירות.

בשנת 1856 היו 96 סירות משוטים שנוהלו על ידי נשים, עם יכולת הובלה של 20–25 אנשים בכל סירה. בשנת 1875, כאשר מקצוע החותרת בוטל באופן רשמי (אף על פי שהן הורשו להמשיך להשיט סירות), היו חמש תחנות של סירות משוטים בסטוקהולם, בהן 23 סירות שנוהלו על ידי נשים. המספר המשיך להצטמצם עם השנים, ולא ידוע בדיוק מתי נשים הפסיקו להפעיל סירות. עם זאת, על פי ההיסטוריון השוודי פר אנדש פוגלסטרם (Per Anders Fogelström), נשים המשיכו להפעיל סירות משוטים עד מלחמת העולם הראשונה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Allan Pred: *Lost words and lost worlds* Cambridge University Press 1990, page 69.
2. 1 2  Niklas Ericsson, Magnus Hansson, Christer Jörgensson . **Stockholm- historien om den stolta staden (Stockholm - history of the proud city)**, B. Wahlströms. 2002
3. ↑  Rolf Söderberg, *Stockholmsspegel*, Liber förlag (1984), מסת"ב 91-38-90460-8
4. ↑  Christine Bladh, *Rodderskor på Stockholms vatten*, Stockholmia förlag (2008), מסת"ב 91-7031-207-9
**תמאש שנדור** (בהונגרית: **Tamás Sándor**; נולד ב-20 ביוני 1974) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת הקשר. את מרבית הקריירה עשה בקבוצת דברצן ו.ס.ק. ובישראל שיחק בקבוצת בית"ר ירושלים.

קריירה
------

שנדור גדל בקבוצה ההונגרית דברצן ו.ס.ק. ושיחק תקופות קצרות בקבוצת טורינו האיטלקית ובקבוצת גנצ'לרבירליגי מטורקיה.

שנדור הגיע לישראל בשנת 1998 וחתם בבית"ר ירושלים, לאחר שזכתה באליפות שנייה ברציפות. שנדור הגיע לקבוצה לאחר עזיבתו של אישטוון פישונט, והצטרף לאישטוון שאלוי ואישטוון האמר, שקיבלו את הכינוי "הלגיון ההונגרי" והיוו את רוב הזרים בקבוצה. שנדור שיחק בבית"ר עד לעונת 2001/02, והפך לאחד מחביבי הקהל.

שנדור הסתמן כאחד מהזרים הטובים והבולטים ביותר ששיחקו בישראל ובבית"ר ירושלים בתקופתו. הוא עזב את בית"ר ירושלים לאחר 4 שנים במועדון וחזר לקבוצת נעוריו, דברצן, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בדצמבר 2008.

לשנדור 11 הופעות במדי נבחרת הונגריה. את משחק הבכורה בנבחרת ערך ב-1994 נגד נבחרת דנמרק.

בתרבות
------

ב-2018 הוזכר באלבומם של האחים צברי - "על תמאש ועל העוקץ", ובשיר הנושא מתוכו "תמאש", העוסק במסעם של קבוצת חברים אחר קלף הסופרגול של שנדור. השיר זכה גם במקום השני ברשימת שירי השנה של רדיו הקצה לאותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
כרזת הסרט
**תמונות צייד מבוואריה התחתית** (מגרמנית: **Jagdszenen aus Niederbayern**) הוא מחזה שנכתב על ידי מרטין שפר בשנת 1965. המחזה עובד לסרט הנושא את אותו שם בשנת 1969.

עלילת המחזה
-----------

במחזה מדובר על השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, בכפר גרמני שנמצא בבוואריה התחתית. 

אבּרם ההומוסקסואל מגיע לכפר בעקבות אמו, ברברה. הוא מחפש עבודה ומוצא אותה אצל מריה האיכרה, אם לילד אוטיסט וחברה של פולקר. אברם מנסה להשתלב בחברה על ידי ניהול מערכת זוגית עם טונקה, הנחשבת לזונת הכפר. עם הזמן תושבי הכפר עורכים פוגרום בביתה של מריה. אברם מגיע למצב אינטימי עם רובו, הילד האוטיסט של מריה. אברם נפרד מטונקה, וכשהיא אינה מוכנה לקבל זאת ומאיימת לספר כל הכפר על נטיותיו המיניות, הוא רוצח אותה. כל הכפר יוצא לצייד אחרי אברם, מסגיר אותו ומקבל את כספי הפיצויים.

בימוי בישראל
------------

* ביים ותרגם את המחזה, פרופ' תום לוי, במסגרת החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, בשנת 1981.
* יורם פאלק ביים בבית צבי, בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה, בשנת 1985.
* מיכה לבינסון ביים את המחזה בתרגום תום לוי, בתיאטרון באר שבע, בשנת 1987.
* יצחק נאמן (בבי), ביים, בתרגום הנ"ל, במסגרת סטודיו למשחק ניסן נתיב בשנת 1989.
* כפיר אזולאי ביים, בתרגום הנ"ל, בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב בשנת 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

* על ההפקה בסטודיו למשחק ניסן נתיב
* דיאלוג מתוך המחזה, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4733395-9

 |
**מוב דיפ** (mobb deep) היו צמד היפ הופ מקווינסברידג, קווינס שבניו יורק. חברי ההרכב הם האבוק (Havoc) ופרודיג'י (Prodigy). הצמד הפך לאחד מהרכבי ההיפ הופ המצליחים בכל הזמנים כשהם מכרו מעל 3 מיליון תקליטים. ב-20 ביוני 2017 מת הראפר פרודיג'י (אנ'), מה שהביא לפירוק ההרכב.

ביוגרפיה
--------

### התחלה

האבוק ופרודיג'י נפגשו בבית הספר לעיצוב ואומנות בניו יורק שבמנהטן, בתחילה נקראו פואטיקל פרופיטס (Poetical Prophets) ומאוחר יותר שינו את שמם למוב דיפ. בשנת 1993 כשהיו בני 19 יצא אלבום הבכורה שלהם "*ג'ובנייל הל*" (Juvenile Hell) אשר היה לכישלון הן מבחינת מכירות והן מבחינת הביקורות שקיבל. ב-1994 שחרר הצמד סינגל שנקרא "Shook Ones Part 1" אשר חלקים מתוכו נכללו מאוחר יותר בשיר "Shook Ones Part 2" שהיה ללהיט הגדול ביותר של הצמד.

### ההצלחה

הצמד זכה לראשונה להצלחה לאחר שחרור אלבומם השני "*The Infamous*" ב-1995. הצמד זכה להצלחה אדירה בסצנת ההיפ הופ בשל העובדה שבשיריהם קריינו את חיי הרחוב בניו יורק.
אלבומם השלישי של מוב דיפ, "*Hell on earth*" יצא ב-1996 והגיע למקום שישי במצעד הבילבורד. בעקבות הצלחת האלבום הגיעו מוב דיפ לקדמת הבמה בסצנת ההארדקור היפ הופ של ניו יורק יחד עם אומנים כמו הנוטוריוס בי. איי. ג'י. ג'יי זי, נאז ווו טאנג קלאן. כמו כן נאס ומת'וד מן מה"וו טאנג קלאן" התארחו באלבום.
1996 השתתף הצמד באלבום "America is Dying Slowly" לקידום המודעות לאיידס בקרב האוכלוסייה האפרו-אמריקנית בארצות הברית, האלבום חשב להצלחה גדולה והוגדר כ"יצירת מופת" על ידי מגזין "המקור" ("The Source"). ב-1998 השתתף הצמד בשיר "Deadly Zone" מתוך הפסקול של הסרט בלייד ("blade").
ב-1999 יצא אלבומם הרביעי של הצמד "Murda Muzik", שירים רבים מהאלבום דלפו, מה שגרם לעיכוב בשחרורו, כששוחרר לבסוף הגיע למקום השילישי במצעד הבילבורד 200, ותוך זמן קצר הגיע למעמד של אלבום פלטינה.

### דיסקוגרפיה

* Juvenile Hell :1993
* The Infamous :1995
* Hell on Earth :1996
* Murda Muzik :1999
* Infamy :2001
* Amerikaz Nightmare :2004
* Blood Money :2006
* The Infamous Mobb Deep :2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוב דיפ** בוויקישיתוף
* 
* מוב דיפ, ברשת החברתית פייסבוק

* מוב דיפ, ברשת החברתית טוויטר

* מוב דיפ, ברשת החברתית אינסטגרם

* מוב דיפ, סרטונים בערוץ היוטיוב

* מוב דיפ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מוב דיפ, באתר אייטונס (באנגלית)

* מוב דיפ, באתר ספוטיפיי

* מוב דיפ, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* מוב דיפ, באתר Last.fm (באנגלית)

* מוב דיפ, באתר AllMusic (באנגלית)

* מוב דיפ, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* מוב דיפ, באתר דיזר

* מוב דיפ, באתר Discogs (באנגלית)

* מוב דיפ, באתר Songkick (באנגלית)

* מוב דיפ, באתר Genius

* מוב דיפ, באתר SecondHandSongs

* מוב דיפ, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb139806651 (data)
* GND: 10308378-9
* ISNI: 0000 0001 0299 2507
* LCCN: no98076548
* MusicBrainz: d75d1f08-bbb8-4eae-9877-399ca9121197
* VIAF: 153776900
* WorldCat: lccn-no98076548

 |
**אווז אורינוקו** (שם מדעי: *Neochen jubata*) הוא מין של עוף ממשפחת הברווזיים, החי באזור הטרופי של אמריקה הדרומית. לפי המיון העכשווי הוא שייך לסוג נאוצ'ן שיש בו רק עוד מין אחד - אווז האנדים. בעבר היו עוד שלושה מינים בסוג זה, שנכחדו. שני המינים הקיימים שייכים לתת-משפחת ברווזי צדפות (Tadorninae), בהם מיני הטדורנה. לפיכך מסתבר, שלמרות שמו ומראהו ה"אווזי", אווז אורינוקו איננו אווז אלא ברווז גדול. 

אווז האורינוקו מגיע לאורך 61–76 ס"מ. הוא בעל ראש חיוור וצוואר גדול ועבה בצבע אפור בהיר. הגוף כתום, הכנפיים ירוקות כהות והרגליים אדומות. המקור אפור והלסת התחתונה ורודה. הזוויגים דומים, אך הזכרים גדולים יותר. הם מגעגעים בקול רם, ומראם וקולם מזכירים מעט את היאורית.

ברווזים אלה חיים בעיקר ביבשה ולא שוחים הרבה. הם גם מעופפים חלשים למעט בדאייה ארוכה. הם חיים באגמים וביצות מיוערות וכן בשדות וביערות פתוחים באמריקה הטרופית מוונצואלה עד ארגנטינה.

המין מוגדר קרוב לסיכון בעיקר עקב סכירת הנהרות בהם הוא חי, ועקב כריתת יערות ופגיעה במקווי המים. בטבע נותרו 25,000–100,000 פרטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אווז אורינוקו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אווז אורינוקו באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אווז עורבני** (שם מדעי: *Anseranas semipalmata*) הוא מין יחיד בסוגו והיחיד ששרד ממשפחתו שבסדרת האווזאים. נפוץ באגמים, ביצות וחופים בצפון אוסטרליה ובגינאה החדשה. האווז אינו נמצא בסכנה אך החל להיעלם מכמה אזורים באוסטרליה. הוא נחשב כעת חיה מוגנת במדינה, לאחר שבעבר ניצודו רבים מבני מינו על ידי האבוריג'ינים.

מאפיינים
--------

למרות שהוא קרוי אווז, הוא לא משתייך למשפחת הברווזיים אלא למשפחה אחרת - אווזים עורבניים - בה כל שאר המינים נכחדו. המינים הקרובים אליו ביותר הם הקמיקיים בדרום אמריקה.

לאווז נוצות שחורות-לבנות ורגליים צהובות. יש לו שטח עור חשוף ורוד על הפנים ומקור ורוד וארוך, בעל בליטה מעוקלת ייחודית. לראשו כרבולת שחורה. אורכו 75-90 ס"מ, מוטת כנפיו 125-185 ס"מ ומשקלו 2.8 ק"ג בממוצע. הנקבות מעט יותר קטנות מהזכרים אך דומות להם במראה. הצעירים בעלי פלומה אפורה-לבנה ועור הפנים החשוף שלהם אפור ולא ורוד. 

אווז זה חי בלהקות ומקנן על הקרקע. הנקבה מטילה 5-14 ביצים בממוצע. הוא אינו מונוגמי כמיני אווזים אחרים, והזכר מזדווג עם נקבות רבות. משערים, שתופעה זו מקטינה את הסיכון שהאפרוחים ייטרפו על ידי תנינים, נחשים, שחפים ועופות אחרים.

גלריה
-----

* אווז עורבני במעוףאווז עורבני במעוף
* 
* 
* 
* Museum specimenMuseum specimen

ראו גם
------

* אווזאים
* פאונה של אוסטרליה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אווז עורבני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אווז עורבני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אווז עורבני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אווז מקורנן כנף** (שם מדעי: ***Plectropterus gambensis***) הוא מין עוף מים ממשפחת הברווזיים החי בביצות באפריקה שמדרום לסהרה. מין זה שייך לקבוצה קדומה של ברווזים בתת-משפחה ייחודית (Plectropterinae) וכן הוא מין יחידי בסוגו.

מאפיינים
--------

אווז זה הוא מין המקורב לאווזים (Anserinae) מצד אחד ולברווזי הצדפות (Tadorninae) מצד שני אולם שונה משניהם. אורכו הממוצע 75–115 ס"מ ומשקלו 6.8-4 ק"ג ולעיתים נדירות עד 10 ק"ג, כשהזכרים גדולים יותר מהנקבות. מוטת הכנפיים מגיעה ל-150–200 ס"מ ולמעשה הם הגדולים מבין ברווזי אפריקה ושוקלים יותר מכל אווז אחר בטבע כמעט.

הם בעלי פלג גוף עליון שחור עם פנים לבנות ומקור ורוד וארוך. הרגליים גבוהות וארוכות בצבע ורוד עדין. לתת-המין P. g. *gambensis* ישנה בטן לבנה והוא קטן יותר מתת-המין הניגרי (*P. g. niger*). הזכרים שונים מהנקבות גם בגודלם וגם בגידול העור הוורוד שעל פרצוף הזכר. על הכנפיים הגדולות יש להם זיז עצם קטן המשמש להרתעת יריבים, דבר שאיננו קיים אצל כמעט שום עוף למעט ההואצין.

באופן חריג ביותר לעופות, רקמות האווזים מכילים רעלים שונים, כתוצאה מתזונתם מחיפושיות ארסיות ממשפחת הרפואניתיים. אכילה של בשר האווז עלולה להסתיים במוות.

אקולוגיה
--------

הברווז חי ברחבי הביצות של אפריקה וחי גם בערבות, אגמים רדודים, דלתות, אגמים מלוחים ונהרות. הם מינים חברתיים המתקהלים בלהקה של עד 50 פרטים. הם ניזונים בעיקר מרעה עשב או מגומא, גרגירים או פירות אך גם יצודו חרקים שונים כולל ארסיים וכן דגים קטנים.

האווזים הופכים לאגרסיביים בעונת הרבייה וזכרים תוקפים זכרים אחרים בכנפיהם הגדולות. הם מקננים בדרך כלל בין צמחייה ליד המים, אך גם בחורי עצים, חללים בסלע, תילי טרמיטים, מאורת שנבובים או קני עופות אחרים כמו טגואן או האורגים החברתיים, אך גובה הקן לא יעלה על 3–4 מטרים מהקרקע. אווזים אלה מטילים 6–15 ביצים.

ישנם 2 תת-מינים לאווז:

* *Plectropterus gambensis gambensis* - נפוץ מגמביה עד אתיופיה ומאנגולה עד מוזמביק
* *Plectropterus gambensis niger* - נפוץ בנמיביה, זימבבואה ודרום אפריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אווז מקורנן כנף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אווז מקורנן כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  אווז מקורנן כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN

* להקת אווזים רועה בבוטסואנהלהקת אווזים רועה בבוטסואנה
* בתעופהבתעופה
* 
*
**אנגאדה** (באנגלית: **Anegada**) הוא הצפוני מבין איי הבתולה הבריטיים שבאיי הבתולה. האי אנגאדה נמצא כ-22 ק"מ צפונית לאי וירג'ין גורדה, והוא היחיד מבין האיים שלא נוצר כתוצאה מפעילות געשית. האי הוא אטול המורכב מאלמוגים ואבן גיר.

גאוגרפיה
--------

בשל היות האי שונית אלמוגים, בניגוד לשאר איי הבתולה ההרריים, האי שטוח ומישורי, ושיא גובהו כ-10 מטרים מעל פני הים. פירוש שמו של האי "הארץ הטבועה", בשל היותו שטוח.

שטחו של האי כ-39 קמ"ר, והוא הגדול באיי הבתולה הבריטיים, אולם מתגוררת בו אוכלוסייה מועטה ביותר, כ-300 תושבים (2010), מרביתם גרים בעיירה הנקראת "היישוב" (The Settlement) - העיירה היחידה באי.

כלכלה
-----

כלכלת האי מתבססת על תיירות. מדי יום מגיעים לאי כ-200 תיירים (ומכפילים את אוכלוסיית האי). כמו כן, תושבים רבים מתפרנסים מדיג, בעיקר דיג סרטנים.

הייחוד התיירותי של האי הוא נידחותו. התיירים באים לחופי האי, שבשל מספר התיירים המועט יחסית בהם, מאפשרים לתיירים לשהות בבדידות על החוף.

אל האי ניתן להגיע דרך שדה התעופה אוגוסט ג'ורג' ובאמצעות מעבורות.

שוניות אלמוגים
--------------

### שונית הורסשו

שונית הורסשו, דרומית מערבית לאי
בקרבת האי מצויה שונית הפרסה (שונית הורסשו - "Horseshoe Reef") - הגדולה בשוניות הים הקריבי, והשונית השלישית בגודלה על פני כדור הארץ.

בשל מיקומה של השונית, יש קושי רב להגיע בספינה את האי אנגאדה, ועל כן ספינות טיולים ממעטות להגיע אל האי.

מאות ספינות נטרפו על השונית, ועל כן היא מהווה אתר צלילה פופולרי.

חי וצומח
--------

במרכז האי אנגאדה מצוי אגם מלח בו גדלים צמחייה ובעלי חיים ייחודיים. עד שנות ה-40 של המאה ה-19 חיו באזור מושבות של אלפי ציפורי פלמינגו אולם בשל צייד נרחב נעלמו הציפורים מהאזור. כיום מנסים להשיב את הציפורים הללו לסביבתן הטבעית. על אף היות מושבות הציפורים אטרקציה תיירותית, מנסים השלטונות להגן על המושבות ולהגביל את מספר המבקרים.

בעל חיים נוסף המצוי בסכנת הכחדה הוא מין של איגואנת הסלע הייחודי לאנגאדה - *Cyclura pinguis'. כמו כן מצויים באי צבי ים נדירים וכמה מיני סרטנים ייחודיים. סביב האי נפוצות הקונכיות והסרטנים.*

במשטחי העשב באי רועות פרות ועזים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנגאדה** בוויקישיתוף
* מפת אנגאדה
* ניווט ימי לאנגאדה
* אנגאדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאמרו של טייג בליטמאן בנושא

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 234360850
* WorldCat (עם VIAF): 234360850

 |
**ניקולאה אואידה** (ברומנית: **Nicolae Oaidă**, שכונה גם בשם "אוליסה" על שם גיבור האודיסאה‏, שנולד ב-9 באפריל 1933) היה חלוץ כדורגל ומאמן כדורגל רומני, שבשנת 2008, בגיל 75, נבחר לנשיא כבוד של מועדון הכדרגל הרומני פרוגרסול בוקרשט. אואידה שיחק שבעה פעמים במשחקים של נבחרת רומניה והבקיע גול אחד.

אואידה נולד בכפר בוד, באזור בראשוב והתחיל לשחק כדורגל בנוער של המועדון הדגל האדום בראשוב, שם שיחק בשנים 1946 - 1950. בשנים 1951 - 1953 שיחק במועדון לוקומוטיבה בראשוב, בשנים 1953 - 1956 הופיע במדי דינמו בראשוב ובעונת 1956/1957 במדי דינמו בקאו. מכאן עבר ב-1957 לקבוצה פרוגרסול בוקרשט, איתה זכה בגביע המדינה של רומניה.

במהלך שנותיו כשחקן כדורגל הופיע אואידה ב-222 משחקים בליגה העליונה של רומניה וב-14 משחקים בליגה השנייה והבקיע 76 גולים. הוא פרש ב-1969 ועבר לקריירה של מאמן כדורגל. את הקריירה כמאמן כדורגל התחיל כמו בקבוצה הלהבה האדומה בוקרשט, בליגה השלישית ומ-1971 עבר לאמן את נבחר לוב ואת קבוצת עלי בנגאזי למשך שנתיים. בשובו לרומניה אימן את מורשול דבה מהליגה השנייה, המשיך לוייטורול וסלוי ואז הגיע לפרוגרסול בוקרשט. ברשימת הקבוצות שאימן מופיעות גם טרקטורול בראשוב, ז'יול פטרושאן, אוטובוזול בוקרשט, קבוצה במרוקו, מטלול בוקרשט, שוב מרוקו, נבחרת מצרים ושוב מרוקו.

בגיל 75 הוענק לו תואר כבוד של נשיא מועדון הכדורגל פרוגרסול בוקרשט.

קישורים חיצוניים
----------------

* Oaidă, Nicolae (באנגלית)
* Nicolae OAIDĂ (ברומנית)

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams
**ניקולאוס אוגוסט אוטו** (בגרמנית: **Nikolaus August Otto**;‏ 10 ביוני 1832, הולצהאוזן אם דר היידה - 26 בינואר 1891, קלן) היה ממציא גרמני שפיתח את מנוע הבעירה הפנימית הראשון ששרף דלק באופן יעיל בחלל הבוכנה של מנוע בעל מחזור ארבע פעימות. תכנון זה מהווה אבטיפוס לרוב מנועי המכוניות הנמצאים בשימוש מאז תחילת המאה ה-20.

חייו
----

אוטו היה בנו של איכר שניהל גם את משרד הדואר המקומי בעיירה קטנה. בבגרותו עבר אוטו הכשרה במסחר והחל לשמש כאיש עסקים בפרנקפורט ואחר כך בקלן. במקביל, גילה אוטו התעניינות במנועים ובמיוחד במנוע של אטיין לנואר ששימש במכונות תעשייתיות והיה מנוע הבעירה הפנימית השימושי הראשון. אוטו שאף לשפר את יעילותו של מנוע זה והחליט לפרוש מעסקיו האחרים ולהתמקד בפיתוח מנועי גז קטנים שיהוו תחליף למנועי הקיטור הגדולים.

ב-1864 פגש אוטו את אויגן לנגן והקים איתו בשותפות חברה בשם N. A. Otto & Cie לייצור מנועים נייחים (החברה קיימת עד ימינו בשם Deutz). בשנות ה-70 של המאה ה-19 נחשבה החברה לגדולה ביותר בעולם בייצור מנועים, והעסיקה מהנדסים שעסקו בפיתוח ושיפור דגמי המנועים. בין המהנדסים היו כמה מחלוצי תעשיית הרכב כדוגמת גוטליב דיימלר ווילהלם מייבאך. דיימלר ומייבאך גילו התעניינות במנועים ניידים לכלי רכב אך לא הצליחו לעניין את אוטו בכיוון זה. ב-1876 הגיש אוטו בקשת פטנט בארצות הברית והוא נרשם ב-1877. כותרת הפטנט הייתה "שיפורים במנועי דלק". ב-1880 פיטר אוטו את דיימלר על רקע סכסוך אישי ומייבאך עזב את החברה איתו. שניהם חברו להמשך פיתוח מנועים המיועדים לכלי רכב. אוטו המשיך בשיפור דגם המנוע שלו ורשם פטנטים נוספים בשנים הבאות.

אוטו נישא לאנה גוסי ונולדו להם שבעה ילדים. בנו, גוסטב אוטו, שעסק בבניית מטוסים, היה מחלוצי עולם התעופה והקים את אחת משתי החברות שהפכו לימים לחברת BMW.

מחזור אוטו ופטנטים מוקדמים
--------------------------

המנוע שאוטו פיתח לא היה מנוע הבעירה הפנימית הראשון אך היה הראשון שפעל לפי מחזור ארבע הפעימות. רעיונות דומים של מנועים הפועלים לפי עקרון של כמה מחזורים כבר החלו להתפתח באותה עת אך אוטו היה הראשון שיישם את הרעיון באופן מעשי. עקרון פעולה זה מכונה לעיתים בשם "מחזור אוטו" על שמו של אוטו. אף על פי שהשימוש הנרחב ביותר במנוע זה היה ברבות הימים בכלי תחבורה, אוטו לא הגה אותו כמנוע נייד אלא פיתח ומכר אותו כמנוע נייח, המיועד בעיקר למכונות תעשייתיות.

מחקרים היסטוריים מראים שאוטו לא היה הראשון לרשום פטנט על מחזור ארבע הפעימות אך כנראה היה הראשון שייצר מנוע כזה בעל יעילות גבוהה. הממציאים האיטלקים מטוצ'י וברסנטי רשמו ב-1854 פטנט באנגליה על מנוע בעירה פנימית, אך רישומי הפטנט אבדו ולא ידוע במדויק מה כלל תכנון מנוע זה. ב-1860 רשם האוסטרי רייטמן פטנט בגרמניה בנוגע למנוע ארבע פעימות וב-1862 רשם הצרפתי רושס פטנט על שיפור במנוע הנוגע לדחיסת אוויר ודלק לפני ההצתה. בכל המקרים לא ידוע עד כמה הושפע אוטו מתכנוני המנועים שהציגו הממציאים שהקדימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאוס אוטו** בוויקישיתוף
* קטע קול רן לוי, החיפושית של היטלר – על ההיסטוריה של המכונית הגרמנית, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו)
* ניקולאוס אוטו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ניקולאוס אוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17709965k (data)
* GND: 118590855
* ISNI: 0000 0000 2628 6116
* LCCN: n82025169
* NKC: xx0241150
* NSK: 000058295
* NTA: 070876266
* SNAC: w6df8ztd
* SUDOC: 169611299
* VIAF: 18014523
* WorldCat: lccn-n82025169

 |
**ניקולאוס מֶרְקָטוֹר** (גרמנית: **Nicolaus Mercator**;‏ סביבות 1620 – 14 בינואר 1687), שנודע גם בשמו הגרמני **ניקולאס קַאוּפְמן**, היה מתמטיקאי ומדען.

ביוגרפיה
--------

ניקלאוס קאופמן נולד בערך בשנת 1620 בדוכסות הולשטיין, בן למרטין קאופמן, מנהל בית ספר באולדנבורג. בשנת 1632 החל ללמוד באוניברסיטת רוסטוק, סיים לימודיו בשנת 1641, ועבר לזמן קצר לליידן. שינה את שם משפחתו למרקטור (בלטינית: סוחר). בשנים 1648-1642 התגורר בהולנד. בשנים 1654-1648 לימד באוניברסיטת קופנהגן ופרסם ספרי לימוד לטריגונומטריה, גאוגרפיה ואסטרונומיה. נאלץ לעזוב את האוניברסיטה לאחר שזו נסגרה מחמת מגפה. בשנים 1657-1655 התגורר בפריז. בשנים 1682-1658 לימד מתמטיקה בלונדון וקיים קשרים עם ויליאם אוטרד, ג'ון פל וג'ון קולינס. בשנת 1664 יצא לאור ספרו Hypothesis astronomica nova, שבו הציג את חוקי קפלר יחד עם רעיונות משלו. תכנן כרונומטר ימי עבור צ'ארלס השני, מלך אנגליה, לשם איתור מדויק של קווי אורך בים. בזכות זאת הצטרף בשנת 1666 לחברה המלכותית ופעל בשיתוף פעולה עם רוברט הוק, ולאחר מכן גם עם אייזק ניוטון. בשנת 1682 עבר לפריז, לאחר שלא הצליח לקבל משרה נאותה באנגליה, ובשנים 1687-1682 תכנן והקים את המזרקות בארמון ורסאי. נפטר בוורסאי בשנת 1687.

במתמטיקה נודע בעיקר בזכות חיבורו *Logarithmo-technica*, על לוגריתמים, אותו פרסם בשנת 1668. בחיבור זה תיאר את טור מרקטור, שהתגלה באופן עצמאי גם על ידי גרגואר דה סן-וינסנט והוא למעשה טור מקלורן של לוגריתם טבעי:

{\displaystyle \ln(1+x)=x-{\frac {1}{2}}x^{2}+{\frac {1}{3}}x^{3}-{\frac {1}{4}}x^{4}+\cdots }
חיבור זה הוא החיבור הידוע הראשון שבו נעשה שימוש במושג 'לוגריתם טבעי' (בצורה הלטינית: log naturalis). השימוש שלו במושג זה מפתיע, משום שקדם לפיתוח החשבון האינפיניטסימלי, שבמסגרתו מופיעות מרבית תכונות הטבעיות של הלוגריתם. 

לעולם המוזיקה תרם תיאור מדויק של כוונון מושוה ל-53, שהיה בעל חשיבות תאורטית, אך לא נכנס לשימוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאוס מרקטור** בוויקישיתוף

* ניקולאוס מרקטור, באתר MacTutor (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271359305171
* BNE: XX1692340
* BnF: cb12371114m (data)
* GND: 118783335
* ICCU: UFIV122805
* ISNI: 0000 0001 0898 8904
* LCCN: n85035132
* NKC: ntk20201087956
* NTA: 376972246
* RERO: 02-A003584778
* SUDOC: 087308924
* VcBA: 495/32112
* VIAF: 49303208
* WorldCat: lccn-n85035132

 |
**תמ"א 52/1** היא תוכנית מתאר אזורית (חלקית) לכרייה וחציבה של אבן לניסור (אכח"נים) בשטחי יהודה ושומרון, שהוכנה על ידי המנהל האזרחי ביהודה ושומרון.

התוכנית מקבילה באופן חלקי לתמ"א 14ב'- תוכנית מתאר ארצית לכרייה ולחציבה החלה בכל שטח מדינת ישראל חוץ מיהודה ושומרון מאז אפריל 2018.

התוכנית מגדירה 11 אזורים מתוחמים המיועדים לחציבה בשטח כולל של כ-14 אלף דונם בשטחי C, אך היא מחילה את הוראות התוכנית על כלל שטחי C ביהודה ושומרון. 

באופן חריג, מבקשת התוכנית לאשר מחצבות לניסור אבן בשטחים של עד 20 דונם ללא צורך בהכנת תוכנית מפורטת (תב"ע) על כל דרישותיה, אלא לאפשר להוציא היתר חציבה מכוח התמ"א עצמה. 

התוכנית פורסמה להפקדה באוקטובר 2021 והיא נמצאת בשלב הדיון בהתנגדויות בוועדת התכנון העליונה ביהודה ושומרון. תוקפה המוצע יעמוד על 10 שנים מיום אישורה, אלא אם מועצת התכנון העליונה תחליט אחרת.

שימושים באבן הנסורה
-------------------

כרייה וחציבה של אבן נסורה מתבססת על שכבת גיר רכה ואחידה, המאפשרת חציבה של קוביות אבן גדולות. בסיום ההליך הכולל ניסור וייצור לוחות אבן, מייעדים את התוצרים לחיפוי חיצוני של מבנים כדוגמת "אבן ירושלמית", שיש לחיפוי מדרגות, מעקות, לריצוף פנימי ול'שיש חברוני'.

הסיבות להכנת התמ"א
------------------

התוכנית נועדה להכשיר מחצבות פלסטיניות שפועלות ללא היתרי כרייה וחציבה באזורים שהגדירה התוכנית, לאחר שלא בוצעה אכיפה כנגדן לאורך שנים או שהאכיפה כנגדן לא הייתה יעילה. מגישי התוכנית הצהירו בדיון ההפקדה כי הדרישה של עיריית ירושלים לחפות את כל המבנים בעיר באבן נסורה טבעית יוצרת ביקוש גדול שמצדיק את הכשרת המחצבות בדיעבד.

ההתנגדויות לתוכנית
------------------

כנגד התוכנית הוגשו עשרות התנגדויות של גופים ממשלתיים, מועצות אזוריות ויישובים, עמותות וגופי הגנה על הסביבה כגון החברה להגנת הטבע, כולם ישראלים. עם זאת, המחצבות צפויות לפגוע בעיקר בבריאותם של התושבים הפלסטינים המתגוררים בצמוד לשטח המחצבות. 

בחלק מהאזורים גבולות המחצבות מגיעות ממש עד לבתים פלסטינים קיימים.

עיקר ההתנגדויות מבוססות על פגיעה בסביבה בצורה בלתי הפיכה. בניגוד לסטנדרט התכנון הישראלי שמחייב הכנת תסקיר השפעה על הסביבה, תמ"א 52/1 אינה דורשת לבצע תסקיר השפעה על הסביבה. בעיות בריאותיות חריגות של פלסטינים כתוצאה מחציבה בקרבה לבתי מגורים היא תופעה מוכרת, הכוללות מחלות נשימה, סרטן, דלקות עיניים ועוד.

עמדת ועדת חוץ וביטחון לגבי התוכנית
----------------------------------

ב-2 פברואר 2022 נערך דיון בוועדת החוץ והביטחון בכנסת בנושא מחצבות בשטחי C. לאחר הדיון פנה יו"ר הוועדה, ח"כ רם בן ברק ממפלגת יש עתיד במכתב לעוזרת שר הביטחון בני גנץ, בדרישה לעצור את הליך אישור התמ"א "לצורך ביצוע בחינה מקיפה של כלל הקריטריונים הדרושים לטובת הפעלתן של מחצבות בשטח".

לקריאה נוספת
------------

מסמכי התוכנית באתר מנהל התכנון

ניר חסון, הארץ, 27.9.2021 - "המחצבים מדולדלים, האדריכלים מתוסכלים: האם ירושלים נמצאת בסוף עידן האבן שלה?"

הערות שוליים
------------

1. ↑  [1  תוכנית תמ"א 14ב]
2. ↑  [  הודעה על הפקדת תוכנית תמ"א 52/1]
3. ↑  למשל החלטתה של גב' דלית זילבר ראש מנהל התכנון במשרד הפנים לגבי תכולת סקירת השפעה על הסביבה בתכניות של מחצבות בישראל, מיום 1/11/2020
4. ↑  כתבה על ההשפעות והסכנות הבריאותיות
5. ↑  סיכום הדיון באתר הכנסת
**תמונת ISO** או ISO image, הוא כינוי לקובץ בינארי המכיל את כל המידע על מדיה מסוימת (בדרך כלל תקליטור).

אפיון שמירה זה שונה ממבנה הקבצים הרגילים כיוון שהוא מכיל את המידע כפי שהוא מופיע פיזית על המדיה, ולא במבנה של קבצים (אשר עלולים להיות חסרי כל סדר על המדיה עצמה). מכאן גם נובע השם, שכן הקובץ הוא כמו דמות המשתקפת מהמראה של מבנה הקבצים במדיה. דמויות ISO אינם קובצי ארכיון מכווצים (כגון ZIP ו-RAR), למרות הדמיון בשמירת מספר קבצים בקובץ אחד, שכן גודלם בדרך כלל זהה או גדול מגודל המדיה המקורית.

השימוש העיקרי של קובצי דמות ISO הוא להעברת עותקי תקליטורים ברשת האינטרנט. הפצות של GNU/לינוקס אימצו בחום את הפורמט הנ"ל להפצת תוצריהם ברשת, כדרך נוחה וקלה. הלקוח שמקבל את המוצר בדמות ISO, יכול להשתמש בו כתקליטור רגיל על ידי תוכנות לדימוי כוננים וירטואליים כמו DAEMON Tools.

לרוב דמויות ISO הן כבדות משקל (אם מדובר בתקליטור - כ־700 מגה בית של מידע), ולכן רבים ממפיצי הקבצים מציגים באתריהם את תוצאת תוכנת MD5SUM (אשר, בתור סיכום ביקורת באמצעות אלגוריתם MD5, משייכת לכל קובץ מחרוזת תווים ייחודית), כדי שמורידי הדמויות יוכלו להשוות את המחרוזת המתקבלת על הקובץ שהורד ולבדוק אם שום דבר לא נפגם בזמן ההורדה.

פורמט ISO הוא אחד הנפוצים בתחום הדיסקים, ניתן למצוא גם את סיומת img. על חלק מקבצי תמונת ISO. עם זאת, קובצי img נוהגים להיות בעלי תוכן שונה במקצת. בנוסף משתמשים בסיומת UDF. כדי לציין שמערכת הקבצים בתוך תמונת ISO היא למעשה UDF ולא ISO 9660.

ישנם פורמטים נוספים לדמויות של תקליטורים, ביניהם BIN, פורמט nrg של חברת Nero ועוד, אך הם נפוצים פחות ופועלים על עקרון שונה.

מקור השם הוא בתקן ISO 9660 של ארגון התקינה הבין-לאומי (בר"ת ISO). מספר התקן (9660) נשמט מהשם.

קישורים חיצוניים
----------------

* EMCA-119 - התקן שעליו מבוססת הגרסה הראשונית של התקן - ISO9660:1988
* פרטים נוספים על ISO9660:1999 - גרסה מאוחרת יותר של התקן
מערכת הדם האנושית
**אנגיולוגיה** (ביוונית: **ἀγγεῖον**), הידועה גם כ**רפואת כלי דם** (באנגלית: **Vascular Medicine**), הוא תחום ברפואה אשר עוסק בכלי הדם ובמחזור הדם. 

אנגיולוגיה עוסקת בטרשת עורקים ובתוצאותיה באיברים השונים (למשל צליעה לסירוגין או מפרצת באבי העורקים). כחלק מההתעסקות בטרשת עורקים, קיים העיסוק בתפקוד אנדותל. תחומים נוספים אשר בהם עוסקת האנגיולוגיה כוללים איזון גורמי סיכון למחלת לב, קרישת יתר, מחלות לימפה, מחלות ורידים כולל פקקת ורידים ותסמונת בתר פקקת (תסמונת פוסט פלביטית; Postphlebitic syndrome ופגמים מולדים שונים במערכת כלי הדם.

אנגיולוגיה בעולם
----------------

באירופה אנגיולוגיה קיימת מאז שנות הארבעים של המאה העשרים. לעומת זאת בארצות הברית זהו תחום חדש יחסית מאז שנות השמונים המאוחרות בלבד. מרכזים שונים בוחרים להתייחס למקצוע האנגיולוגיה באופנים שונים. לכן, אפשר למצוא רופאים אשר טוענים שהם עוסקים במקצוע זה תוך גישה פולשנית (צנתורים, למשל) ובמקומות אחרים אילו יהיו רופאים אשר מרבית עיסוקם במרפאה או ליד מיטת החולה.  
קיימים עיתונים מקצועיים שונים אשר מפורסמים בעולם ואשר קשורים לתחום רפואת כלי הדם. דוגמאות הם העיתון Angiology והעיתון Vascular Medicine. קיימים גם איגודים שונים אשר עוסקים בתחום האנגיולוגיה וביניהם ה International Union of Angiology וה Society for Vascular Medicine and Biology.

הכשרה נדרשת לאנגיולוג
---------------------

אנגיולוג הוא רופא אשר עוסק באנגיולוגיה. בארצות הברית אותו רופא ייקרא רופא כלי דם (בשונה ממנתח כלי דם). בחלק מהמקרים אנגיולוג יהיה קרדיולוג אשר בחר להרחיב את ידיעותיו בכיוון זה, ובאחרים יהיה רופא פנימי ואף רופא כללי אשר המשיך לכיוון זה אחרי תום לימודיו.

הכשרת אנגיולוג אורכת בין שנתיים לבין שלוש שנים וכוללת מרכיבים תאורטיים ומעשיים רבים. על אנגיולוג להכיר את תחומי העיסוק של רופאים שונים איתם בא במגע יומיומי ואשר איתם יטפל בחולים מורכבים. לכן, מרבית האנגיולוגים מבינים היטב בבדיקות הדמיה של כלי דם כגון אולטרה סאונד מסוג דופלקס ודופלר, סי טי של כלי הדם (המכונה CTA או Computed Tomographic Angiography) ודימות תהודה מגנטית של כלי דם, המכונה "MRA" (שזה Magnetic Resonance Angiography).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנגיולוגיה** בוויקישיתוף
* האנגיולוג - רפואת כלי דם למומחים ולציבור הרחב.

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb135430318 (data)
* GND: 4112527-7
* NKC: ph118429

 |
**ג'ון אוהנלון** (באנגלית: **John O'Hanlon**;‏ 23 באפריל 1876 – 20 בפברואר 1960) היה שחמטאי אירי.

קריירה
------

אוהנלון זכה תשע פעמים באליפות השחמט של אירלנד. בפעם הראשונה בשנת 1913 ובפעם האחרונה בשנת 1940. הוא גם שיחק באליפות בריטניה שם חלק מקום 8–9 בתחרות אוקספורד בשנת 1910 וחלק מקום 7–9 בתחרות סטרטפורד בשנת 1924; בשתיהן ניצח הנרי ארנסט אטקינס.

אוהנלון חלק מקום ראשון עם מקס אויבה בתחרות ברודסטיירס בשנת 1921, הגיע למקום השמיני בתחרות הייסטינגס 1921/22 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ'), חלק מקום 1–3 עם מרסל דושאן וויטלי הלברשטט בתחרות בדרום צרפת בשנת 1928 והגיע למקום ה-12 בתחרות ניס בשנת 1930 (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר).

אוהנלון השתתף בנבחרתה האולימפית של אירלנד במספר אולימפיאדות, אך ללא הצלחה יתרה.

השתתפות באולימפיאדות
--------------------

ג'ון אוהנלון השתתף ב-2 אולימפיאדות השחמט כחלק של קבוצת אירלנד.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד יכולת | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1935 | 3 | אירלנד |  | 1.5 מ-19 | 0+ 3= 16- | 7.9 | 20 קבוצתי |
| 1939 | 1 | אירלנד |  | 1 מ-5 | 1+ 0= 4- | 20 | 23 קבוצתי |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון אוהנלון, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* תוצאות ג'ון אוהנלון באולימפיאדות השחמט מאתר olimpbase.org
* תוצאות אוהנלון במוקדמות 1924
* תוצאות אוהנלון בבית הניחומים 1924
* מידע כללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  John O'Hanlon 1876-1960, www.icu.ie

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9055 3225
* NTA: 306195550
* VIAF: 284180498
* WorldCat: viaf-284180498

 |
**אנימטה ודראוגו** (בצרפתית: **Aminata Ouédraogo**) היא במאית קולנוע ומנהלת בורקינאית. היא המנהלת הכללית של האיחוד הפאן-אפריקאי של נשים בתעשיית הקולנוע (UPAFI).

ביוגרפיה
--------

ודראוגו למדה במכון האפריקאי ללימודי קולנוע (INAFEC), ב אוניברסיטת ואגאדוגו, והמשיכה אחר כך במכון ללימודי אדריכלות ותקשורת (IMAC) בפריז.

ודראוגו שימשה כיועצת עבור הפסטיבל הפאן-אפריקאי לקולנוע וטלוויזיה של ואגאדוגו (FESPACO). ב-1991, במהדורת FESPACO ה-12, היא יסדה את העמותה לנשות מקצוע אפריקאיות בקולנוע, הטלוויזיה והווידאו (AFAPCTV). ב-1995 העמותה התארגנה מחדש בתור האיחוד הפאן-אפריקאי של נשים בתעשיית הקולנוע (UPAFI), ומונתה למנהלתו. היא גם יועצת טכנית של שר התרבות והתיירות בבורקינה פאסו.

פילמוגרפיה
----------

* *L'impasse*, 1988. סרט עלילתי.
* *A qui le tour?*, 1991. סרט תיעודי.
* *Ak Patashi (Qui m'a poussé)*, 1992. סרט תיעודי.
* *Alcoolisme*, 1992. סרט תיעודי.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  'Interview with Aminata Ouédraogo', in Ellerson, Beti, ed. *Sisters of the Screen: Women of Africa on Film Video and Television*, NJ: Africa World Press, 2000. Reprinted online at .
2. ↑  Sophie Hoffelt (1998). "Les femmes réalisatrices en Afrique subsaharienne". *L'Afrique politique*: 24. ISBN 978-2-86537-843-2.
3. ↑  Claire Diao, Aminata Ouedraogo : « Un jour, une femme remportera l’Étalon de Yennenga ! », *africultures*, 2 June 2009.
**הנרגנים** היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בת 8 פרקים ששודרה בערוץ yes דוקו, המבוססת על הסדרה הבריטית המצליחה "Grumpy Old Men" (אנ'), מבית ה BBC, ששודרה אף היא ב yes דוקו. ב-2009 שודרה הגרסה הנשית של הסדרה "הנרגנות". 

כך מתוארת הסדרה על ידי יוצריה:

> 
> גברים מעל גיל 40 הם היצורים הכי נרגנים בארץ. הם נרגנים יותר מההורים שלהם, שעדיין חושבים שישראל היא המקום הכי טוב ליהודים, ונרגנים הרבה יותר מהילדים שלהם, שלא אכפת להם מכלום כל עוד יש להם אינטרנט ו-mp3. למעשה, הנרגנים מקטרים על הכל. בכל פרק משתפים הנרגנים את הצופים במסע אסוציאטיבי, הסובב סביב נושא כללי ומגיע לפרטי הפרטים המעצבנים והמקוממים ביותר שמשגעים אותם על בסיס קבוע. בין הנושאים בהם עוסקת הסדרה: קריסת הגוף, ההבדלים המשונים בין גברים לנשים, הדרך הנלוזה שבה מתנהגים ומתלבשים הצעירים, טירוף החגים הישראלי והפחד מפני חידושים והמצאות טכנולוגים.
> 
> 
> 
>

הפרקים
------

**פרק ראשון** - מהר יותר.

**פרק שני** - גברים חדשים, נשים ישנות.

**פרק שלישי** - אבאל'ה.

**פרק רביעי** - מהון להון.

**פרק חמישי** - פולחנים.

**פרק שישי** - יומן הפקיד.

**פרק שביעי** - יום יום חג.

**פרק שמיני** - טרנטה, אבל אחריך.

קישורים חיצוניים
----------------

* הנרגנים באתר וואלה!

ביקורות

* חגי חיטרון, היי נפתלי, מה נשמע, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2007
* אביגיל שושני, עכבר העיר, הבורגנים הנרגנים, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2007
* ניר קיפניס, ‏הבט קדימה בזעם, באתר גלובס, 16 בדצמבר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  מריאנה בננסון, עכבר העיר, מה שלומך? חרא!, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2007
2. ↑  רותה קופפר, גרסה עברית ל"הנרגנות", באתר הארץ, 28 באפריל 2008
3. ↑  חגי חיטרון, הטלוויזיה החינוכית?, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2007
**הורסט פאול סילבסטר פישר** (בגרמנית: **Horst Paul Silvester Fischer**; ‏31 בדצמבר 1912 – 8 ביולי 1966), היה רופא בכיר במחנה הריכוז אושוויץ מונוביץ. הורשע כפושע מלחמה והוצא להורג בגרמניה המזרחית.

ביוגרפיה
--------

נולד בדרזדן. בגיל צעיר התייתם מהוריו וגדל בבית דודו בברלין. בשנת 1932 החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת הומבולדט, אותם סיים בשנת 1937. עוד בהיותו סטודנט התקבל כחבר באס אס ובשנת 1937 התקבל למפלגה הנאצית. 

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, שירת כרופא בואפן אס אס. השתתף בפלישה הגרמנית לברית המועצות. בשנת 1942 חלה בשחפת והועבר לטיפול בבית חולים בגרמניה. לאחר שהחלים נשלח לשרת כרופא באושוויץ בירקנאו. השתתף בביצוע סלקציה של האסירים המגיעים למחנה ושלח אל תאי הגזים את הזקנים, החולים והילדים. בשנת 1943 מונה לסגן הרופא הראשי של המחנה. בספטמבר 1944 הועבר למחנה אושוויץ-מונוביץ לתפקיד הרופא הראשי של המחנה. בינואר 1945, עם פינוי המחנה מפני הצבא האדום המתקרב, ברח הורסט פישר לברלין. שם שירת בתפקיד מנהלי במפקדה של האס אס.

### לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר תום מלחמת העולם השנייה עבד כרופא בעיר ברנדנבורג על נהר האבל שבמזרח גרמניה. הוא אפילו לא שינה את שמו, בחושבו כי לא היה בתפקיד מספיק בכיר, כדי שיחפשו אחריו. בסוף שנות ה-50 אף מונה לרופא ראשי של נפת שפרינהאגן (Spreenhagen). 

בתחילת שנות ה-60 הוא עורר את חשדה של שטאזי (המשטרה החשאית של מזרח גרמניה) בכך שביטא בכמה הזדמנויות אמירות פרו-מערביות. בשטאזי החלו לחקור את קשריו ואת עברו. כך התגלה כי הורסט פישר שירת כרופא באושוויץ. ב-11 ביוני 1965 הוא נעצר ונחקר בקשר לשירותו באושוויץ. לאחר החקירה הוחלט להעמיד אותו לדין. הנהגת מזרח גרמניה החליטה לערוך לו משפט פומבי, לכן הוא נשפט על ידי בית המשפט העליון של גרמניה המזרחית.

משפטו של הורסט פישר נפתח ב-10 במרץ 1966. הוא נמצא אשם בביצוע פשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות וחברות בארגון פושע. ב-25 במרץ הוא נידון למוות. בקשת החנינה נדחתה על ידי הנשיא ולטר אולבריכט. ראשו של הורסט פישר נערף באמצעות גיליוטינה ב-8 ביולי 1966 בבית הסוהר בלייפציג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הורסט פישר** בוויקישיתוף
* רופא-לשעבר מאושוויץ נידון למוות במזרח גרמניה, מעריב, 27 במרץ 1966

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007449731005171
* BnF: cb15055871t (data)
* GND: 124276776
* ISNI: 0000 0001 1567 3564
* LCCN: n2006010973
* NLP: A11872822
* NTA: 213891573
* SUDOC: 106015427
* VIAF: 37847082
* WorldCat: lccn-n2006010973

 |
**הורציו קארו** (באנגלית: **Horatio Caro**;‏ 5 ביולי 1862, ניוקאסל – 15 בדצמבר 1920, ברלין) היה שחמטאי אנגלי ממוצא יהודי.

קריירה
------

הקריירה השחמטאית של קארו התנהלה ברובה בגרמניה. קארו עורר תשומת לב רבה כאשר בשנת 1890 ניצח את אלוף העולם לעתיד עמנואל לסקר ב-14 מסעים בלבד.

בשנת 1892 סיים בתיקו דו-קרב עם קורט פון ברדלבן +2 =2 -2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), הפסיד לשמעון אברמוביץ וינוור +2 -3 =1. בשנת 1898 הפסיד לז'ק מיזס +3 -4 =3. בשנת 1903 סיים בתיקו עם קורט פון ברדלבן +4 -4 =0 ובשנת 1906 ניצח את מוריץ לויט +4 -3 =5.

קארו ניצח בתחרויות ברלין בשנים 1888, 1891, 1894, 1903 ובשנת 1898 חלק מקום ראשון. בשנת 1883 הגיע למקום העשירי בתחרות ברלין, בשנת 1887 למקום הרביעי, בשנת 1889 למקום השלישי ובשנת 1890 למקום השני. בתחרות נירנברג בשנת 1888 חלק מקום 2–3.

בשנת 1897 הגיע למקום התשיעי בתחרות ברלין, בשנת 1898 למקום ה-17 בתחרות וינה, בשנת 1899 למקום הרביעי בתחרות ברלין, בשנת 1902 חלק מקום 6–7 בתחרות ברלין, ב-1904 חלק מקום 11–12 בתחרות קובורג, ב-1905 חלק מקום 7–8 בתחרות ברמן וגבר בתחרות זו על רודולף שפילמן ואהרון נימצוביץ', ב-1907 הגיע למקום התשיעי בתחרות ברלין, ב-1908 חלק מקום 3–5 ובשנת 1911 הגיע למקום הרביעי.

שמו מונצח בהגנת קארו-קאן,  אותה ניתח בעיתונו Täglichen Rundschau בשנת 1886 ביחד עם חברו מרקוס קאן.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 | צריח שחור | פרש שחור | רץ שחור | מלכה שחורה | מלך שחור | רץ שחור | פרש שחור | צריח שחור |
| 7 | רגלי שחור | רגלי שחור |  | רגלי שחור | רגלי שחור | רגלי שחור | רגלי שחור | רגלי שחור |
| 6 |  |  | רגלי שחור |  |  |  |  |  |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 4 |  |  |  |  | רגלי לבן |  |  |  |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2 | רגלי לבן | רגלי לבן | רגלי לבן | רגלי לבן |  | רגלי לבן | רגלי לבן | רגלי לבן |
| 1 | צריח לבן | פרש לבן | רץ לבן | מלכה לבנה | מלך לבן | רץ לבן | פרש לבן | צריח לבן |
|  | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח |

 |

הגנת קארו-קאן

שמו מונצח גם בפתיחה האנגלית
1. ג4 פו6 2. פג3 ג6 3. ה4 ד5

קישורים חיצוניים
----------------

* הורציו קארו, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מידע כללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  
1.Nf3 d5 2.d4 Bf5 3.c4 c6 4.Qb3 Qc8 5.cxd5 cxd5 6.Nc3 e6 7.Bf4 a6 8.Na4 Ra7 9.Nb6 Qd8 10.Bxb8 Qxb8 11.Qa4+ Ke7 12.Rc1 g5 13.Ne5 Nh6 14.Nc8+ 1-0

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8860 947X
* NTA: 243231075
* VIAF: 281839441
* WorldCat: viaf-281839441

 |
המגדלור על רקע מושבת הפינגוונים
**האי מגדלנה** (בספרדית: **Isla Magdalena**) הוא אי קטן במצר מגלן בדרום צ'ילה. האי הוא אזור רבייה חשוב עבור פינגווינים מהמין פינגווין מגלן. הוא מאוכלס כל השנה על ידי כוח קטן של שומרי הפארק: 6 בקיץ, 3 בחורף. לטירונים או לשומרים בשנתם הראשונה אסור להתנדב לתפקיד זה בתנאי החורף הקשים. הם מתגוררים במבנה המשמעותי היחיד הצמוד למגדלור של האי מגדלנה.

היסטוריה
--------

ההיסטוריונים משוכנעים שפרדיננד מגלן ראה את האי ב-1520 כשהוא עבר לראשונה במצר, בדרכו להקיף את העולם. תיאור של האי מופיע ביומנו של אנטוניו פיגאפטה, עוזרו האיטלקי של מגלן שיצא לאור בשם "המסע הראשון סביב העולם" (Relazione del primo viaggio intorno al mondo).

בשנת 1902 הוקם מגדלור בנקודה הגבוהה ביותר של האי. המגדלור מופעל על ידי טורבינת רוח מאז שנת 1955. בשנת 1976 המבנה צורף לרשימת המבנים ההיסטוריים של צ'ילה. כיום המגדלור עובד באופן אוטומטי לחלוטין ומשמש גם כמגדל תצפית ומרכז מידע.

גאוגרפיה ואקלים
---------------

האי שוכן במצר מגלן במחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה, כ-32 קילומטרים צפונית-מזרחית לבירת המחוז פונטה ארנס. האי שטוח למדי. אורכו 1.7 קילומטרים, רוחבו 650 מטרים וגובהו המקסימלי 27 מטרים מעל גובה פני הים. שטח האי 850 דונם.

אקלים האי הוא האקלים הממוזג והקר האופייני לדרום צ'ילה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא סביב 8°C. בחודשי החורף הטמפרטורות הן סביב 0°C. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 14.9°C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא בסביבות 300 עד 400 מילימטרים.

צמחייה ובעלי חיים
-----------------

הצמחייה של האי מוגבלת לעשבים הגדלים בדלילות.

האי מגדלנה הוא אתר רבייה חשוב עבור פינגווינים, קורמורנים וכמה מינים של שחפים. מאוקטובר ועד מרץ מאכלסים את האי מעל ל-60,000 זוגות של פינגווין מגלן. אריה ים דרום-אמריקאי ודוב ים דרום-אמריקני חיים בחלק הדרום-מערבי של האי.

שימור ותיירות
-------------

ב-1966 הוכרזו האי מגדלנה והאי מרטה (Isla Marta) הסמוך כפארק תיירות לאומי (Parque Nacional de Turismo). ב-1982 הוכרזו שני האיים כמונומנט לאומי בשם "המונומנט הטבעי לוס פינגווינוס" (Los Pingüinos Natural Monument).

הדיג אסור ברדיוס של 30 קילומטרים סביב האי. משנת 1998 פועל באי פרויקט מעקב אחרי התפתחות אוכלוסיית הפינגווינים והשפעות התיירות עליהם בחסות ממשלת צ'ילה, ובשיתוף הממשלה האנגלית. החוקרים משווים את התוצאות למצבם של הפינגווינים באיי פוקלנד, שבהם מותר דיג מסחרי, ונקבע כי בעלי החיים באי מגדלנה מראים חיוניות משמעותית, הם צעירים יותר וכי אוכלוסיית האי הכוללת גדלה בהתמדה. לשינויי האקלים הייתה השפעה שלילית על הפינגווינים, כמו העלייה באוכלוסיית החמסניים הניזונים מביצי הפינגווינים ומהאפרוחים.

ניתן להגיע אל האי מגדלנה במעבורת מפונטה ארנס. מדי שנה מבקרים מעל ל-23,000 תיירים באי, במיוחד כדי לצפות בפינגווינים הרבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדלנה** בוויקישיתוף
* תמונות וקטע וידאו מהשיט לאי

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Isla Magdalena. Monumento Natural los Pinguinos
2. ↑  Dr Mike Bingham, *Los Pingüinos de Isla Magdalena 1998 – 2019*
3. 1 2  Isla Magdalena, paraíso de los pingüinos, amenazada por clima
**מגדלי תל אביב** הם ארבעה מגדלי מגורים בשכונת נחלת יצחק שבתל אביב-יפו, בגוש שבין רחוב נחלת יצחק מספר 18, לבין רחוב תוצרת הארץ מספר 11. המגדלים הצפוניים הוקמו בשנת 2000. הם בני 34 קומות ומתנשאים לגובה של 107.75 מטרים. בשנת 2014 הושלמה בנייתם של צמד מגדלים נוסף בגובה 115.1 מטרים, בחלקו הדרומי של מגרש הפרויקט.

היסטוריה
--------

המגדלים הוקמו על שטח בית החרושת לשמן "יצהר". בית החרושת "יצהר" הוקם באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי קבוצת יזמים שרכשו קרקע בשכונה והקימו בה בית חרושת גדול לשמן ולמוצרים נלווים, כמו סבון. בית החרושת העסיק מאות עובדים, חלקם תושבי השכונה ורכש לעצמו מוניטין טוב למוצריו במשך עשרות שנים של עבודה. בשנת 1989 רכשה חברת מבני תעשייה את קרקע לאחר שמפעל "יצהר" נקלע לקשיים, באותה עת כבר החלה חברת יצהר בתכנון פרויקט בנייה על השטח. 

בינואר 1997 זכתה חברת הבניה ש.א.פ במכרז של חברת מבני תעשייה לבניית שלב א' של הפרויקט (שני המגדלים הצפונים), תמורת 190 מיליון שקל. בניית הפרויקט החלה בסוף 1997 ובנייתם של המגדלים הצפונים הסתיימה בשנת 2000.

בניית שני המגדלים הדרומיים החלה ביוזמת קבוצת רכישה שארגנו החברות "אקרו נדל"ן" ו"קבוצת חג'ג'", בשנת 2010 והם אוכלסו בשנת 2014.

מאפיינים
--------

מגדלי תל אביב תוכננו על ידי המשרד "ריסקין אדריכלים". שני המגדלים הצפוניים מכילים 23,000 מטר רבוע של שטחי מגורים ובהם 225 יחידות דיור ב-34 קומות. שני המגדלים הצפוניים היו עם חנוכתם מגדלי המגורים הגבוהים בישראל (המשמשים למגורים בלבד) וב-2010 נטל מהם מגדל W את התואר הזה. ליד מגדלי המגורים נבנה בניין משרדים בגובה תשע קומות, המכיל 13,500 מטר רבוע של שטחי משרדים. 

הפרויקט כולל גם קניון וכן קאנטרי קלאב. בכניסה ישנה רחבה גדולה ובה בריכת מים לנוי ובירכתיים גינה ציבורית. בבריכה נמצא הפסל "אקוויליבריום" של הפסלת יעל ארצי. בכל אחד מהמגדלים פועלות ארבע מעליות. בשטח המגדלים ארבע קומות של חניון תת-קרקעי המכילות כ-1,800 מקומות חניה. השימוש במגדלים הבנויים מעל שטחי החניה, הקניון ומועדון הספורט הוא למגורים.

גלריה
-----

* הפסל "אקווליבריום" של הפסלת יעל ארצי ברחבת הכניסה הצפונית של מגדלי תל אביבהפסל "אקווליבריום" של הפסלת יעל ארצי ברחבת הכניסה הצפונית של מגדלי תל אביב
* רחבת הכניסה למגדלי תל אביב מרחוב נחלת יצחקרחבת הכניסה למגדלי תל אביב מרחוב נחלת יצחק
* מגדלי תל אביב הדרומייםמגדלי תל אביב הדרומיים
* קאנטרי מגדלי תל אביבקאנטרי מגדלי תל אביב

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל האדריכלות** |
|  | **פורטל תל אביב-יפו** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדלי תל אביב** בוויקישיתוף
* מגדלי תל אביב, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב יצחק, פחות מ־10 מיליון דולר מוכנה מבני תעשיה לשלם עבור מגרש יצהר, מעריב, 31 ביולי 1989
2. ↑  שרה פרידמן, "יצהר' מכרה הקרקע שקנתה מעת"א ברווח של כ־3 מיליון ד, מעריב, 20 בנובמבר 1989
3. ↑  אלעזר לוין, ‏ש.א.פ זכתה במיכרז חברת מבני תעשיה לבניית מתחם יצהר בת"א, באתר גלובס, 13 בינואר 1997
4. ↑  חברת ש.א.פ מקימה את חניון מגדלי תל-אביב, באתר גלובס, 1 בדצמבר 1997
5. ↑  רז סמולסקי, קבוצת חג'ג' ואקרו נדל"ן רכשו מפישמן קרקע למגדל בת"א ב-95 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 12 בדצמבר 2009
6. ↑  קובי ישעיהו, ‏מבני תעשיה: רווח של 70 מיליון שקל ממכירת מגדל D, באתר גלובס, 12 במאי 2010
7. ↑  מבני תעשיה מכרה 20 דירות ראשונות ב-8 מיליון דולר ב"מגדלי תל אביב", באתר גלובס, 25 באוגוסט 1997
8. ↑  קאנטרי מגדלי תל אביב
רבי ברוך לאווסקי, מחבר "מנחת ברוך"
רבי **ברוך לאווסקי** (ה'תר"א, 1841, לומז'ה - ה'תרס"ג, 1903, קריניק) היה רב ולמדן ליטאי, רבה של קריניק. נודע על שם ספרו, **ה"מנחת ברוך"**.

ביוגרפיה
--------

נולד בלומז'ה לרב שמואל מאיר לאווסקי, בצעירותו למד אצל אביו, ועמד בקשרים תורניים עם רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין, שכיהן אז כרבה של לומז'ה. בהמשך למד בישיבת וולוז'ין אצל הנצי"ב מוולוז'ין ורבי רפאל שפירא.

לאחר נישואיו בלומז'ה, התמנה בשנת תרמ"ג (1883) לכהן כרבה של קריניק, בהמלצת ידידו רבי זלמן סנדר כהנא שפירא שכיהן אז כרבה של קוברין.

הוא נחשב למומחה בדיני ממונות, במשפט העברי ובמשפט הכללי ושימש כבורר במקרים משפטיים סבוכים רבים, והיה מקובל על אנשי עסקים ועשירים גדולים כמו חרשתן הטבק שרשבסקי מהורדנה.

ספרו הראשון והיחיד שיצא בחייו, "מנחת ברוך", הוא ספר שאלות ותשובות בהלכות חלק אורח חיים, ובו גם חידושים על הלכות קרבן פסח ושיעורי תורה. הספר היה פופולרי בין למדני ליטא מיד עם צאתו בוורשה בשנת תרנ"ו, הקנה למחברו שם בקהילה הלמדנית והוא קיבל כתבי רבנות מקהילות נחשבות כמו קהילת פוניבז', אך שמר אמונים לקהילתו, וכיהן בקריניק במשך עשרים שנה עד פטירתו בחורף תרס"ג. הוא נקבר בקריניק במעמד קהל רב מהעיירות הסמוכות. וידידו רבי זלמן סנדר כהנא שפירא בא למלא את מקומו ברבנות קריניק.

לאחר פטירתו, הופיע בוורשה בשנת תרס"ד ספר שני מעזבונו, בשם "נחלת ברוך" המכיל 22 פרקים מחידושיו וקטעי שו"ת על חלק יורה דעה. שאר כתביו אבדו.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' ברוך לאווסקי, **דור רבניו וסופריו**, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ג, עמוד 23, באתר היברובוקס
* משה צינוביץ, 'על שני אב"דים': ר' ברוך לאווסקי, בתוך: דב רבין (עורך), **פנקס קרינקי**, תל אביב תש"ל, עמ' 48–49 (ספר יזכור לקהילת קרינקי, בספריית העיר ניו יורק, תמונות 52–53).

ספריו
* ****מנחת ברוך - נחלת ברוך****, ורשה, תרנ"ו - ורשה, תרס"ד, באתר היברובוקס
* ברוך בן שמואל מאיר לבסקי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: רבי אברהם ישעיהו קרליץ, "חזון איש", או"ח סי' ל"ט. המסתמך על עמדתו בענייני שיעורי תורה וכותב עליו: "אשר הוא מרי דכולי תלמודא ולבו כלב הארי".
2. ↑  בתשנ"א פרסם מכון ירושלים הודעה לפיה: "נודע לנו כי כתביו של גאון ישראל רבי ברוך לאווסקי זצ"ל רבה של קרינק ומח"ס "מנחת ברוך" היו בארה"ק [=בארץ הקודש] לפני שנים אחדות". (מוריה, שנה יז גיליון רא-רב, שבט תשנ"א, עמ' צא).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308038905171
* LCCN: no2013076355
* VIAF: 305040190
* WorldCat: lccn-no2013076355

 |