recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**המחאות בסרי לנקה ב־2022** היו סדרת מחאות בסרי לנקה נגד ממשלתו של נשיא סרי לנקה, גוטביה רג'פקסה. הממשלה ספגה ביקורת על ניהול כושל של הכלכלה, המשבר הכלכלי הממושך והאינפלציה החמורה, הפסקות אספקה יומיות, כמו גם מחסור בדלק ופריטים חיוניים אחרים. הדרישה המרכזית של המפגינים היא שהממשלה המנוהלת על ידי משפחת רג'פקסה תתפטר. למרות מעורבותן של מספר מפלגות אופוזיציה, רוב המפגינים מחשיבים את עצמם לא-פוליטיים, וחלקם הביעו אי שביעות רצון מהאופוזיציה הפרלמנטרית. במהלך ההפגנות, המפגינים קראו בסיסמאות כמו "לך הביתה גוטה" ו"לך הביתה רג'פקסה". המחאות נערכו בעיקר על ידי הציבור הרחב, כאשר צעירים ממלאים תפקיד מרכזי בניהול המחאות.

הממשלה הגיבה בפעולות אוטוריטריות, כמו הכרזה על מצב חירום, מתן אפשרות לצבא לעצור אזרחים, הטלת עוצר, הגבלת גישה לרשתות חברתיות ותקיפת מפגינים, עיתונאים ופעילים מקוונים. הממשלה גם הפרה את החוק והחוקה בניסיון לדכא את ההפגנות. גם הפזורה הסרי-לנקית בעולם החלה בהפגנות נגד דיכוי זכויות האדם הבסיסיות. ועדת זכויות האדם של סרי לנקה גינתה את חסימת הרשתות החברתיות במדינה וזימנה גורמים אחראים לחסימה ולהתעללות במפגינים.

ב־3 באפריל, כל 26 חברי הממשלה של גוטביה רג'פקסה התפטרו, למעט ראש הממשלה מהינדה רג'פקסה. מתנגדי הממשלה אמרו כי ההתפטרות אינה תקפה מכיוון שהם לא פעלו לפי הפרוטוקול החוקתי. כמה מהשרים ש"התפטרו" הוחזרו למחרת לעמוד בראש משרדים אחרים. ההפגנות הביאו להדחת פקידים ושרים, כולל בני משפחת רג'פקסה ומקורביה, מינוי של פקידים מוסמכים וותיקים יותר והקמת הקבוצה המייעצת למעורבות רב-צדדית וקיימות חובות.

ביולי 2022, מפגינים השתלטו על מעונו של הנשיא, מה שגרם לרג'פקסה לברוח ולראש הממשלה רניל ויקרמסינגה להכריז על נכונותו להתפטר. כשבוע לאחר מכן, הפרלמנט של סרי לנקה בחר ברניל וויקרמסינג להיות נשיא סרי לנקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המחאות בסרי לנקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dhillon, Amrit (1 באפריל 2022). "Sri Lanka: 50 injured as protesters try to storm president's house amid economic crisis". *The Guardian* (באנגלית). נבדק ב-3 באפריל 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Main opposition SJB to hold mass protest rally in Colombo". *NewsWire*. 13 במרץ 2022. נבדק ב-1 באפריל 2022. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Nadeera, Dilshan. "The betrayal of the young" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-3 באפריל 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Social media ban backfires : Anti Govt slogans trends in other countries". *NewsWire*. 3 באפריל 2022. נבדק ב-3 באפריל 2022. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Sri Lanka lifts social media ban, HRCSL summons officials". *NewsWire*. 3 באפריל 2022. נבדק ב-3 באפריל 2022. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Sri Lanka's Leaderless Protests". *The Diplomat*. נבדק ב-14 במאי 2022. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  "Sri Lanka: Protesters 'will occupy palace until leaders go'". *BBC News* (באנגלית בריטית). 2022-07-10. נבדק ב-2022-07-11.
**ניב טל** (נולד ב-31 במרץ 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

טל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. ב-4 בדצמבר 1993, טל ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה, בניצחון 0-4 נגד הפועל חיפה. בשלוש השנים שלאחר מכן, הושאל להפועל קריית אונו, הפועל כפר שלם ובית"ר תל אביב בהתאמה.

בקיץ 1997, הושאל להפועל כפר סבא במדיה שיחק שנתיים. בעונת 1998/1999, טל הבקיע 10 שערי ליגה, ועם סיום העונה חזר לפתח תקווה.

בשני עונותיו הראשונות מאז שחזר, טל הבקיע 13 ו-11 שערים בהתאמה, אך בעונת 2002/2003 הבקיע רק שער אחד ב-16 הופעות ליגה.

בקיץ 2003, חזר לקדנציה שנייה בכפר סבא ושיחק שם עונה אחת. בקיץ 2004 עבר להפועל רמת השרון, ולאחר מכן פרש מכדורגל.

לאחר הפרישה
-----------

בשנת 2016 יזם רעיון לפיו הפועל פתח תקווה תעבור לבעלות אוהדיה.

באפריל 2019, טל חזר להפועל פתח תקווה כמנהל המקצועי של המועדון. בנובמבר 2020, סיים את תפקידו במועדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

הערות שוליים
------------

1. ↑  קריסת מערכות: הצלילה החופשית של הפועל פתח תקוה, באתר mynetpetahtikva, ‏2021-03-12
**מלחמת ציריך העתיקה** (בגרמנית: **Alter Zürichkrieg**), 1440–1446, הייתה סכסוך בין קנטון ציריך לבין שבעת הקנטונים האחרים של הקונפדרציה השווייצרית הישנה על הירושה של הרוזן מטוגנבורג.

סקירה כללית
-----------

בשנת 1436 מת פרידריך השביעי, רוזן טוגנבורג, ולא הותיר אחריו לא יורש ולא צוואה. קנטון ציריך, בראשות הבורגומאסטר רודולף שטוסי, תבע את אדמות טוגנבורג; הקנטונים של שוויץ וגלרוס הגישו תביעות נגד, בגיבוי שאר הקנטונים. בשנת 1438 כבשה ציריך את האזור השנוי במחלוקת וניתקה את אספקת התבואה לשווייץ ולגלרוס. ב-1440 גירשו שאר הקנטונים את ציריך מהקונפדרציה והכריזו מלחמה. ציריך נקמה על ידי כריתת ברית עם פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג.

ראש עיריית ציריך, רודולף שטוסי, מגן על הגשר של סנט יקוב, ליד ציריך, מפני כוחות הקונפדרציה השווייצרית הישנה במהלך קרב סנט יעקב אן דר סיהל (1443). איור מתוך הכרוניקה של ורנהר שודלר, 1515.
מצור ועריפת ראשים של מגיני ציריך/הבסבורגים של גריפנזה (1444), קפלת זיכרון מימין
חיילי ראפרסוויל/הבסבורג מציירים ברכת קרב מאוישת על ידי כנראה חיילים משווייץ באגם ציריך באנדיגרהורן בראפרסוויל, טירת ראפרסוויל בראש גבעת לינדנהוף משמאל (~1445)
כוחות ציריך הובסו בקרב על סנט יקוב אן דר סיהל ב-22 ביולי 1443 והוטל מצור על ציריך. פרידריך פנה אל שארל השביעי, מלך צרפת בבקשה לתקוף את הקונפדרציות והאחרונים שלח כוח של כ-30,000 שכירי חרב של ארמניאק בפיקודו של הדופין דרך בזל כדי להקל על העיר. בקרב על סנט יקוב אן דר בירס ליד בזל ב-26 באוגוסט 1444 הובס כוח חוסם של כ-1,600 חברי קונפדרציה שווייצריים, אך הוא הנחיל אבדות כה כבדות לצרפתים (2,000 הרוגים), עד שהדופין החליט לסגת. הקונפדרציה והדופין סיכמו שלום באוקטובר 1444, וצבא השכירים שלו נסוג מהמלחמה כליל.

במאי 1444, הקונפדרציה הטילה מצור על גריפנזה וכבשה את העיירה לאחר ארבעה שבועות, ב-27 במאי, תוך עריפת ראשים של כל 64 המגינים מלבד שניים למחרת, כולל מנהיגם, Wildhans von Breitenlandenberg, במה שכונה רצח גריפנזי. אפילו בתקופה זו של מלחמה, הוצאה להורג המונית כזו נחשבה לרוב מעשה אכזרי ולא צודק.

עד 1446, שני הצדדים היו מותשים, ושלום ראשוני נחתם. הקונפדרציה לא הצליחה לכבוש אף אחת מערי ציריך מלבד גריפנזה; ראפרסוויל וציריך עצמה עמדו בהתקפות. ב-1450 עשו הצדדים שלום מוחלט וציריך התקבלה שוב לקונפדרציה, אך נאלצה לפרק את בריתה עם ההבסבורגים.

משמעות המלחמה היא שהיא הראתה שהקונפדרציה גדלה לברית פוליטית כל כך קרובה שהיא לא סבלה עוד נטיות בדלניות של חבר אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלחמת ציריך הישנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Clifford J. Rogers (2010). *The Oxford Encyclopedia of Medieval Warfare and Military Technology, Volume 1*. Oxford University Press. p. 327. ISBN 9780195334036.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4142036-6
* HDS: 008877
* NKC: ph1093142

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתוכנית הימורי ספורט ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו וינר (פירושונים).
Winner
**וינר** היא תוכנית הימורי ספורט ישראלית באחריות הטוטו. במסגרת תוכניות ההימורים צריך לנחש תוצאות של משחקי ספורט מענפים שונים: כדורגל, כדורסל, טניס ועוד. ההשתתפות בהימורי הווינר היא מגיל 18 ומעלה.

היסטוריה
--------

עד 2002 הפעילה המועצה להסדר ההימורים בספורט בעיקר את תוכנית הספורטוטו (לימים הוינר 16). ב-20 במרץ 2002 הפעילה לראשונה המועצה את הווינר (לימים הווינר ליין) כתוכנית הימורי ספורט יומית. בשנת 2012 איחדה המועצה להסדר ההימורים את כל תוכניות ההימורים שהיא מפעילה תחת השם וינר.

בתובענה ייצוגית נגד המועצה להסדר הימורים נטען שהמועצה עורכת שינויים בתכנייה ביחס ליחסי זכייה ללא עדכון כנדרש, ובמסגרת הסכם פשרה הוחלט ביולי 2020 שכספי פיצויים מתביעה זו יועברו למאבק וטיפול בהתמכרות להימורים.

טוטו
----

### Winner 16

המותג ,שנוסד בשנת 1968, הוא המותג הוותיק והמזוהה ביותר של הטוטו (נקרא בעבר טוטו). זהו משחק הימורים שבועי בו יש לנחש 16 תוצאות של משחקי ליגת העל בנוסף למשחקים מליגות זרות מובילות. הפרסים במשחק זה מחולקים בין הזוכים בפרסים השונים (12-16 ניחושים נכונים) לפי מפתח קבוע. הפרס הראשון מצטבר משבוע לשבוע עד לזכייה (למעט בפגרת הקיץ בה אין זוכים הפרס הראשון קבוע ועומד על 4 מיליון שקלים). בשנת 2013 התווסף משחק נוסף לטופס (הפלוס - 17 במספר), עליו היה ניתן לבחור להמר ולזכות בעשרה מיליון שקלים נוספים במידה והמנחש ניחש נכון את שאר 16 התוצאות, אך לאחר כמה חודשים ביטלה המועצה את משחק הפלוס.

### עולמי Winner

תוכנית הקיימת מספר פעמים בשבוע שבה המשתתף מתבקש לנחש 15 תוצאות מליגות שונות בעולם, בדומה לווינר 16. הפרס משתנה מתוכנית לתוכנית.

### מחצית Winner

תוכנית שבועית שבה המשתתף מתבקש להמר על תוצאת המחצית ב-14 תחרויות הראשונות מהווינר 16. הפרס מצטבר משבוע לשבוע ומחולק בין הזוכים.

### מיליונר

תוכנית שבועית שבה המשתתף מתבקש להמר 7 תחרויות מתוך 33 שיסתיימו בתוצאת תיקו. (נקרא בעבר טוטו תיקו). הפרס הראשון עומד על מיליון שקלים.

### Winner BIG

בתוכנית הווינר ביג על המשתתף לנחש את התוצאה המדויקת בכל שלושת המשחקים שבתוכניה. הפרס מצטבר מסיבוב לסיבוב.

וינר
----

### Winner LINE

בווינר ליין ניתן להמר על ניצחון קבוצה מסוימת או על נתונים סטטיסטיים, כמו מספר הקרנות, כמות השערים שנכבשו או הסלים שנקלעו, הקבוצה הראשונה שספגה כרטיס צהוב והקבוצה שהובילה במחצית המשחק. בווינר ליין ניתן להמר על משחקי כדורגל, כדורסל, כדור יד, טניס ועוד מליגות שונות ברחבי העולם.  

כל תחרות מקבלת יחס זכייה משלה לפי ההסתברות שמעניק לו מלכתחילה מפעיל המשחק, בסוף כל יחסי הזכייה מוכפלים בסכום שהושקע בהימור (מחיר הטופס) וכך נקבע סכום הזכייה. ניתן להמר החל מ-10 ש"ח ועד 5,000 ש"ח לכל טופס. סכום הזכייה הוא קבוע ולא קשור בהצלחת או בכישלון מהמרים אחרים.  

דוגמה: השקעה של 100 שקל חדש וניחוש נכון של שלושה משחקים שיחס הזכייה שלהם הוא 9.75, 1.70 ו-1.40, יניבו סכום זכייה של 2,321 ש"ח, שכן: 2,321 = 100 × 9.75 × 1.70 × 1.40.

כללי
----

הפירוש המילולי של וינר (מאנגלית לעברית) הוא מנצח, והוא משמש כסלנג בשפה העברית.

ראו גם
------

* ליגת וינר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הטוטו

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הטוטו" יעבירו כספי פיצויים לטיפול בנזקי תופעת ההתמכרות להימורים, באתר GOV.IL
2. ↑  דו"ח שנתי על פעילות המועצה להסדר ההימורים בספורט - 2013
קברו של שי קיפניס בקיבוץ עין חרוד
**שי קיפניס** (21 בספטמבר 1925 – 2 בנובמבר 2014) היה חבר הפלמ"ח, חייל בצה"ל ועסקן ציבור ברמת השרון.

ביוגרפיה
--------

קיפניס נולד בראשון לציון כבן בכור ללוין ומרים קיפניס (בתו של אחד ממייסדי המושבה דב חביב לובמן). הוא נחשב לילד הראשון בארץ ישראל בעל השם שי. לאחר לידתו עברה המשפחה לתל אביב שם למד. לאחר מספר שנים החל האב לבנות את ביתו בראשון לציון. בשנת 1935 הסתיימה בניית הבית והמשפחה חזרה למושבה למרות פטירתה של אימו באותה שנה. לאחר המעבר עבר קיפניס ללמוד בכפר הנוער בן שמן.

בשנת 1942 התגייס לפלמ"ח והוצב לפלוגה א' של הגדוד הראשון שם היה מעורב בפעילות בעמק יזרעאל ועמק הירדן. ב-1945 השתתף בפריצה למחנה המעצר בעתלית וליווה את המעפילים במסע ליגור. במלחמת העצמאות הוצב לפקד על היאחזות הפלמ"ח "ג'יב יוסף" (שהפכה לימים לקיבוץ עמיעד). בהמשך השתתף בקרבות על משמר הירדן ובבלימת הסורים. נפצע בניסיון הפריצה למנרה הנצורה.

לאחר סיום המלחמה גויס קיפניס לצה"ל ושירת בתפקידי פיקוד ומטה בנח"ל שם הגיע לדרגת סא"ל והשתחרר ב-1970.

לאחר שחרורו מצה"ל עבד קיפניס במועצת רמת השרון במספר תפקידים (מנהל מחלקת תרבות, נוער וספורט במועצת העיר, חבר מזכירות מועצת הפועלים, חבר הנהלת רשת המתנ"סים, יו"ר רשת המרכזים הקהילתיים, יו"ר הסתדרות הגמלאים ברמת השרון, חבר המועצה המקומית ועוד).

משפחתו
------

קיפניס היה הבכור להוריו ולאחריו נולדה אחותו ניצה ב-1930. לאחר מות אימו ב-1935 נשא אביו בשנית את דבורה קרסנוב. ב-1959 נשא קיפניס לאשה את ציונה יזרעאלי בת קיבוץ עין חרוד, שהייתה אלמנת הטייס עמרי אריאב, ואימץ את בנה ירום אריאב. לזוג נולדו 2 בנות: מילי ולימור. המשפחה גרה ברמת השרון ובשנת 2005 הוענק לקיפניס תואר יקיר העיר. קיפניס נפטר ב-2 בנובמבר 2014 ונקבר בעין חרוד.

ספרים שערך
----------

* חלק מן הערכים על מלחמת העצמאות ופלמ"ח אצל מרדכי נאור ב**לקסיקון כח המגן – ההגנה**, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992

לקריאה נוספת
------------

* שי קיפניס, **לנשק ולמשק - תנועות הנוער והפלמ"ח**, מתוך "תנועות הנוער 1920-1960", הוצאת יד יצחק בן-צבי, עמוד 146

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שי קיפניס** בוויקישיתוף
* שי קיפניס, באתר מוזיאון ראשון לציון
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, הילד הראשון ששמע את שירי לוין קיפניס, באתר הארץ, 5 בפברואר 2015
* אלי אלון, הלך לעולמו איש הפלמ"ח שי קיפניס בנו של המשורר לוין קיפניס, קפה דמרקר, 5 בנובמבר 2014 (אורכב)
* שי קיפניס, באתר הפלמ"ח
* בית הורי - ריאיון עם שי קיפניס על בית אביו, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  לאחר פטירת האם המשיכה המשפחה לגור כשנה במושבה ואז חזרו לתל אביב
3. ↑  בבן שמן התחנך על ידי מורים כמו אריה סימון ויזהר סמילנסקי
4. ↑  במעורבותו בסיוע להעפלה סגר קיפניס מעגל שהחל כשכתב אביו, ב-1919 את המילים לשיר המעפילים
5. ↑  אחותה של ציונה, גלילה עזריאלי, נישאה לטוביה ריבנר
6. ↑  רמת השרון יקירי העיר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583158905171

 |
**תאוריית מצבי הרגולציה או "המודים" של הרגולציה (Regulatory mode theory)**, יחד עם תאוריית הרגולציה של המיקוד (regulatory focus theory) פותחה על ידי פרופסור א. טורי היגיניס, חוקר מוטיבציה מאוניברסיטת קולומביה.

התיאוריה מתארת שתי גישות עיקריות למצבים שונים: תנועתיות (Locomotion) והערכה (assessment)

התיאוריה
--------

התיאוריה מתארת כיצד אנשים ניגשים למצבים שונים כדי להשיג את המטרה שלהם. על פי התאוריה אנשים שונים ניגשים לממש את מטרתם ב2 מצבי עצמי יסודיים.

אנשים במצב של "תנועתיות" על פי היגינס מרוכזים בביצוע הדברים בפועל וברצון למימושם בשטח. מנגד, אנשים במצב של "הערכה" יעדיפו לברר מה הדבר הנכון ביותר לעשות וינתחו דרכים שונות לעשות אותו.

לדוגמה - בנסיעה בחניון. אדם במצב של "תנועתיות" יכנס לחניה הראשונה שיראה כדי שלא יתפסו אותה לפניו וכדי לבצע את המשימה לשמה הגיעה לחניון - מציאת חניה לרכב. אדם במצב של "הערכה" ינסה לחפש את החניה הכי מתאימה ו"נכונה" במצב הנתון (קרובה לפתח, מוצלת וכו')

בנוסף, אנשים במצב של "הערכה" עסוקים יותר בערכם העצמי ובצורה בה הם נתפסים בעוד אנשים במצב של "תנועתיות" שמים את לבם יותר על המטרה מאשר על ערכם העצמי. בהקשר לכך, זיי, בולג'ר, והיגינס הראו כי אנשים במצב של "הערכה" מרוויחים מכך שהתמיכה הניתנה להם על ידי בני זוגם איננה בולטת בעוד אנשים במצב של "תנועתיות" מרוויחים מכך שהם רואים שבן זוגם מסייע להם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Higgins, Tory (2012). *Beyond Pleasure and Pain: How Motivation Works*. New York: Oxford University Press. p. 131.
2. ↑  Arie W. Kruglanski, Erik P. Thompson, E. Tory Higgins, M. Nadir Atash, To "do the right thing" or to "just do it": Locomotion and assessment as distinct self-regulatory imperatives. **Journal of Personality and Social Psychology** 79, 2000, עמ' 793–815 doi: 10.1037/0022-3514.79.5.793
3. ↑  Katherine S. Zee, Justin V. Cavallo, Abdiel J. Flores, Niall Bolger, Motivation moderates the effects of social support visibility. **Journal of Personality and Social Psychology** 114, 2018-05, עמ' 735–765 doi: 10.1037/pspi0000119
**מלחמת שלזוויג הראשונה** (בגרמנית: **Schleswig-Holsteinischer Krieg**, בדנית: **Treårskrigen**) הייתה מלחמה שהתנהלה בשנים 1848–1852 בין ממלכת דנמרק לבין הקונפדרציה הגרמנית. המלחמה פרצה עקב דרישת דוכסויות שלזוויג-הולשטיין להשתחרר מתלותם בממלכת דנמרק, והסתיימה בניצחון דני, שהשאיר את הדוכסויות תחת שלטון דני, עד לאחר מלחמת שלזוויג השנייה בשנת 1864.

רקע היסטורי
-----------

דוכסויות שלזוויג-הולשטיין היו מאוחדות תחת הכתר הדני, אולם, רק הולשטיין שהייתה גרמנית לחלוטין השתייכה לקונפדרציה הגרמנית, ללא שלזוויג שהייתה דנית בחלקה. בשנת 1848 עלה פרדריק השביעי, מלך דנמרק על כס המלוכה הדני, ומכיוון שלא היו לו ילדים, נוצרה תסבוכת רצינית. בדנמרק היה אמור לעלות אחריו על כס המלוכה כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג שהיה הקרוב ביותר מהצד הנקבי, ואילו דוכסויות שלזוויג הולשטיין שלט בהם החוק הסאלי, ולפיכך לא הסכימו לשלטונו של כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. בעקבות המהפכה בצרפת פרצו מהומות אף בגרמניה, וב-24 במרץ 1848 הכריזו הדוכסויות על ניתוק קשריהם עם דנמרק ופנו בקריאת עזרה אל הקונפדרציה הגרמנית.

מהלך המלחמה
-----------

### פרוץ הקרבות

ב-10 באפריל 1848 חצו כוחות פרוסיים את גבול הדוכסויות, ועד סוף אפריל סילקו את הכוחות הדניים מהדוכסויות. ב-2 במאי חצו הכוחות הפרוסיים ליוטלנד, אולם בעקבות מחאות מעצמות אירופה עצרו הפרוסים, וביולי חתמו על שביתת נשק עם דנמרק. אולם המפקד הפרוסי בדוכסויות ביטל את שביתת הנשק, ורק לאחר הוראה מפורשת מפרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, נחתמה שוב שביתת נשק במאלמו ב-26 באוגוסט. בעקבות שביתת הנשק נסוגו הן הכוחות הפרוסיים והן הכוחות הדניים מהדוכסויות, והם נמסרו לוועדה פרוסית-דנית משותפת.

### חידוש הלחימה

במרץ 1849 חידשו הדנים את הלחימה, ולאחר כמה ניצחונות נחתם ב-10 ביולי 1849 שוב הסכם שביתת נשק, בתנאים יותר נוחים עבור הדנים. ב-2 ביולי 1850 חתמה פרוסיה הסכם שלום עם דנמרק, ובו הסתלקה מתביעותיה לדוכסויות. לאחר מכן כבשו הדנים במהירות את שלזוויג, והכניעה את הולשטיין עם עזרה מהקונפדרציה הגרמנית.

### ועידת לונדון

ב-8 במאי 1852 נחתם חוזה לונדון, שעל פיו נבחר כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג להיות היורש בכוח לכתר לאחר פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ובנוסף נקבע פיצוי כספי לכריסטיאן אוגוסט השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג בתמורה לויתור על תביעותיו לשליטה בדוכסויות.

לקריאה נוספת
------------

* א.י.פ. טיילור, **המאבק על השלטון באירופה**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1975, פרק ראשון - "הדיפלומאטיה של המהפכה" ופרק שני - "הדיפלומאטיה של הריאקציה", עמ' 17–51

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלחמת שלזוויג הראשונה** בוויקישיתוף
* אתר המוקדש למלחמה
* מפת אירופה בתקופת המלחמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכיוון שלפי ההסכמים הם היו נתיני מלך דנמרק, והלה דרש "פעולה פדרלית" נגד נתיניו המתמרדים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560703305171
* BnF: cb11997200z (data)
* GND: 4070332-0
* LCCN: sh85118185
* SUDOC: 028061519

 |
**ג'ורג' אלברט פרוסט** (באנגלית: **George Albert Frost**‏;  23 בדצמבר 1843 - 13 בנובמבר 1907) היה אמן אמריקאי. ציוריו היו בעיקר נופים, והוא נחשב לחבר בקבוצת ציירים בשם ציירי ההרים הלבנים (אנ').

חיים וקריירה
------------

פרוסט נולד בבוסטון בשנת 1843. הוא עזב את בית הספר בגיל אחת עשרה לעבוד בחווה, ולא הייתה לו אפשרות לפתח אחר נטיותיו האמנותיות. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא התגייס ושירת במשך יותר משנתיים. בשנת 1865 הצטרף למשלחת הקולונל פרנקלין פופוס בקולומביה הבריטית שעבורם הפיק רישומים. בשנת 1866 הוא הוצב בסיביר במטרה לבחור מסלול לחיבור קו טלגרף מסן פרנסיסקו למוסקבה (טלגרף רוסי-אמריקאי).

הוא הציג באגודת האמנות בסן פרנסיסקו בשנת 1874, ואז למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות באנטוורפן, אצל ניקולה דה קייזר בין השנים 1874 עד 1876, ובמשך עשר השנים הבאות היה לו סטודיו בצפון קיימברידג', מסצ'וסטס. בשנת 1883 הפיק את עבודתו המוקדמת ביותר של ההרים הלבנים.

בשנת 1885 ליווה את ג'ורג' קנאן בנסיעה שנייה לסיביר כדי לתעד את חיי הגולים הרוסים, ופרוסט צייר כמה סצנות סיביריות. הנסיעה הוזמנה על ידי "מגזין המאה", ופרוסט וקנאן צילמו מספר רב של צילומים שהועברו לאחר מכן לספריית הקונגרס וכעת הם שוכנים באגף ההדפסים והצילומים של הספרייה. רישומיו של פרוסט, שחלקם הועתקו מצילומים שצולמו במהלך הנסיעה, שימשו לאיור ספרו של קנאן, "סיביר ומערכת ההגליות".

ג'ורג' אלברט פרוסט, נמל פנימי
במשך הרבה שנים, היה לפרוסט בית קיץ בבראונפילד, מיין, ליד אזור קונווי בניו המפשייר. הוא צייר סצינות רבות לאורך נהר סאקו. הוא היה חבר במועדון האמנות של בוסטון והציג שם בשנים 1896 עד 1908

עבודותיו נמצאות בספרייה הממלכתית של קליפורניה ובאגודה ההיסטורית של קליפורניה

חיים אישיים
-----------

ג'ורג' פרוסט התחתן בשנת 1882 עם אדליה דנהאם. נולדו להם שני בנים: פול רובנס פרוסט (1883–1957), מעצב גנים, ונורמן וונטוורת' פרוסט, מורה וחבר במועדון האספרנטו האמריקני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' אלברט פרוסט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Artist Frost Dies Suddenly". The Boston Evening Transcript. 1907-11-13.
2. ↑  George Albert Frost biography, web.archive.org, ‏2007-08-23
3. ↑  Meeting of Frontiers: Collections from the Library of Congress: Photographs, frontiers.loc.gov

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 106574725X
* ISNI: 0000 0003 8590 1432
* LCCN: no2012136190
* RKD: 29650
* SNAC: w6bz7r3p
* ULAN: 500002817
* VIAF: 246486285
* WorldCat: lccn-no2012136190

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ורג' אלברט פרוסט"**.
קורניצ'לו אדום
קורניצלו כסוף.
**קורניצלו** (באיטלקית cornicello מבוטא: [korniˈtʃɛllo]) או **קורנו פורצ'ונה** (corno portafortuna, מילולית "קרן מביאה מזל" באיטלקית) הוא קמע איטלקי הנענד כדי להגן מפני עין הרע. באופן היסטורי השתמשו בו כדי לעודד פיריון וכוח גברי. בנפוליטנית קוראים לקמע curniciello. הקמע מכונה לפעמים גם **הקרן האיטלקית**.

הקורניצ'לו נענד לרוב על ידי גברים איטלקים באזור קמפניה, כמו גם לאציו, אפוליה, בזיליקטה, ובמידה פחותה יותר בסיציליה ובקלבריה. ניתן למצוא אותו גם בקרב צאצאים של מהגרים איטלקים.

תנועת ידיים
-----------

ייתכן ותנועת יד הנהוגה באיטליה כנגד עין הרע המכונה 'המאנו קורנוטה *או "יד קרניים" קשורה לקורנו. מחווה זו מבוצעת כשהיד מפולסת או מופנית כלפי מטה, או לפחות מעט כלפי מטה, בדרך כלל בתנועת סיבוב או תנודה.*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורניצ'לו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maberry, Jonathan and Janice Gable Bashman (בספטמבר 2010). *Wanted Undead Or Alive: Vampire Hunters and Other Kick-Ass Enemies of Evil*. New York, NY: Kensington Publishing Corp. pp. 165–166. ISBN 978-0-8065-2821-2. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**אוליב בילר**, באנגלית: **Olive Biller** ‏ 1879-1957 אמנית ומאיירת קנדית. היא פרסמה איורים תחת שם נעוריה אוליב אלן ושמה לאחר הנישואים אוליב אלן בילר.

קריירה
------

בילר למדה בתחילה עיצוב, איור ואומנויות ומלאכות שונות בבית הספר לארכיטקטורה ואמנות שימושית באוניברסיטה קולג' בליברפול, החל מאוקטובר 1898. שם לימד אותה רוברט אנינג בל, והונחה במיוחד על ידי הרברט מקנייר. בשנת 1900, לאחר תקופה קצרה בבית הספר לאמנות, לונדון, היא למדה בבית הספר סלייד לאמנות, לונדון. היא למדה בעיקר אצל הנרי טונקס, ועשתה רישום סאטירי שלו. משנת 1901, בתור אוליב אלן, היא הייתה מאיירת של מגזינים, ספרי ילדים ואיורים לוחות שנה לחג המולד. חלק מהכותרים תורגמו לגרמנית ונהנו מתפוצה רחבה.

האיורים שלה תואמים לאלו של מאיירים בריטים אחרים הקשורים לתנועת האמנויות והאומנות, כמו וולטר קריין; מאיירי הספרים עתירי הדמיון, כגון ארתור רקהם ואוברי בירדסלי; והרגישויות הקומיות של נשים מאיירות כמו מייבל דיארמר. בילר הציגה בגלריה לאמנות ונקובר ובמקומות אחרים בקנדה. קורפוס ניכר מעבודותיה נתרם על ידי ג'יל סימס, בתו של האמנית, לאוניברסיטת קולומביה הבריטית.

ב-1912 היא היגרה לקנדה ונישאה לג'ון בילר (חבר ותיק) בססקצ'ואן. עבודתה המסחרית פסקה למעשה בשלב זה, אך היא המשיכה לתעד את חייה וסביבתה במכתבים ובספרי סקיצות. לאחר מותו של בעלה במלחמת העולם הראשונה, בילר התיישבה עם שני ילדיה באי ג'יימס בשנת 1919. בשנת 1927 עברה לוויקטוריה, שם הייתה חברה פעילה באגודת האמנויות והאומנות של האי שנוסדה על ידי ג'וזפין קרייז. 

היא עברה לוונקובר ב-1934, למדה ציור שמן אצל ג'וק מקדונלד, פרדריק וארלי ורישום חיים אצל טונשק אוסטינוב בקולג' הבריטי לאמנות של קולומביה. בית הספר לאמנות הוקם בשנת 1933 על ידי אמנים ממורמרים מבית הספר לאמנויות דקורטיביות ואמנויות שימושיות בוונקובר, מבשר בית הספר לאמנות של ונקובר, הידוע כאוניברסיטת אמילי קאר לאמנות ועיצוב.
​

עבודתה המאוחרת של בילר מורכבת בעיקר מנופים וסצנות ז'אנר בסגנון אקספרסיוניסטי, הדומה לאמילי קאר בת זמנה. דוגמאות נוספות לציורים ולרישומים שלה נמצאות בגלריה לאמנות של ויקטוריה רבתי, באוניברסיטת קולג' בלונדון ובאוספים פרטיים בקנדה ובבריטניה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Research Pages on Olive Allen Biller compiled by Jaleen Grove
2. ↑  E. Johnson, *Fact and Fable* (London, 1901) [illus. by Olive Allen]; M. Edgeworth, retold and illus. by O. Allen,, *The Birthday Present* (London, 1908).
3. ↑  Victoria, British Columbia, Archives & Record Service, Department of Visual Records, documents and records of the Island Arts and Crafts Society, 1909–41.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7405 9647
* LCCN: no2008170061
* SNAC: w6s20jdn
* ULAN: 500027939
* VIAF: 7219758
* WorldCat: lccn-no2008170061

 |



​
**קיפוד אירופי** (שם מדעי: *Erinaceus europaeus*) הוא מין ממשפחת הקיפודיים ומהסוג קיפוד שמצוי באירופה, מחצי האי האיברי ואיטליה עד לסקנדינביה. זהו מין נפוץ מאוד, שמתוסגל לחיים בבתי גידול שונים. למרות שאוכלוסייתו יציבה ברוב אירופה, בממלכה המאוחדת אוכלוסייתו קטנה במהירות. מין זה אינו מצוי בישראל.

הקיפוד האירופי הוא מין פעיל לילה. ההליכה שלו הססנית: הוא עוצר ללא הרף ומרחרח את האוויר. זהו מין אוכל-כל, שניזון בעיקר מחסרי חוליות כמו חשופיות, שלשולים, חיפושיות, זחלים וחרקים אחרים. לעיתים, הקיפודים אוכלים גם פירות ופטריות, המשלימים את התזונה שלהם.

עונת הרבייה מתרחשת לאחר תרדמת החורף, כאשר רוב ההריונות הם בין מאי ליולי. ההיריון נמשך בין 31 ל-35 ימים. הנקבה מגדלת את 4-6 גוריה לבדה, ללא עזרה מהזכר. תוחלת החיים של הקיפודים היא כ-3 שנים בממוצע, אם כי פרטים עשויים להגיע אף לגיל 10 שנים.

תיאור
-----

רוב גופו של הקיפוד חום; הגב מכוסה בכ-6,000 דרבנות. אורכו של הקיפוד האירופי כ-16 ס"מ, ובפרטים גדולים במיוחד האורך עשוי להגיע ל-26 ס"מ. זנבו קצר מאוד, וניתן לתארו כשריד לזנב - אורכו 2 עד 3 ס"מ בלבד. המשקל לאחר הלידה הוא כ-120 גרם, ולאחר ההתבגרות, משקלו של הקיפוד מגיע ליותר מ-1.1 ק"ג. המשקל הגובה ביותר שנמדד במין זה הוא 2 ק"ג. משקלם של בוגרים בקיץ קטן בדרך כלל ממשקלם בסתיו, ונע בדרך כלל בין 500 ל-800 גרם. הזכרים גדולים מעט מהנקבות, אבל פער קטן זה במשקל זניח לעומת השינויים העונתיים במשקל גופו של הקיפוד.

ישנם מספר קיפודים שגופם בצבע לבן; תופעה זו מתרחשת בגלל לאוציזם (היעדר מלנין). עם זאת, קיפודים אלה לא לבקנים ממש. קיפודים לבנים נדירים מאוד, מלבד באיים צפון רונלדסיי ואולדרני, בהם הקיפודים הלבנים מהווים כ-25% מהאוכלוסייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיפוד אירופי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיפוד אירופי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560308405171

 |
**יעקב אגור** (1911–1996) היה צלם ישראלי, יליד האימפריה הרוסית.

ביוגרפיה
--------

יעקב אגור נולד ברובנו שבאוקראינה בשנת 1911 בשם יעקב גולדפרב. בנעוריו עבר לדנציג, שם נחשף לראשונה לצילום. בין השנים 1926-1923 שלחוהו הוריו לארץ ישראל ללימודים בבית הספר הריאלי בחיפה ובגימנסיה הרצליה בתל אביב. סיים את לימודיו התיכוניים בדנציג. לאחר מכן נרשם ללימודי ציור בנירנברג, גרמניה. בשנות ה-30 עבר לפולין.

בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת אגור כקצין בצבא הפולני ומאוחר יותר ברח לברית המועצות, עסק בעיצוב תפאורות לסרטים ושירת כקצין מודיעין בצבא האדום. בני משפחתו נספו בשואה.
לאחר המלחמה שב לפולין במסגרת הרפטריאציה ונשלח בשנת 1945 מטעם בית הספר הפולני לקולנוע בלודז' לברלין לרכוש ציוד צילום.
את אשתו הרקדנית הלנה וולנסקי (שמה המקורי היה שרה לבקבוביץ') הכיר בלודז' עוד לפני המלחמה.
עסק בצילום תיאטרון החל משנת 1956. 
השתתף ב"תערוכת הצילומים העולמית" באמסטרדם.

בשנת 1958 עלה לישראל עם משפחתו למעברת העולים פרדס רובין. משם עברו לתל אביב-יפו. 
כבר בשנת 1959, בעקבות מפגש עם עיתונאי מ"על המשמר" הציג גולדפרב את תערוכתו הראשונה בארץ בבית סוקולוב בתל אביב. אורי קיסרי שיבח את גולדפרב על כישרונו במאמר ב"הארץ".
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפך אגור לצלם הראשי של תיאטרון הבימה. בנוסף, תצלומיו פורסמו בעיתונים כגון "העולם הזה" (1962-1960) ו-"הארץ" (1980-1963). האמנית מיכל היימן שימשה כעוזרת שלו תקופה מסוימת.
בשנת 1986, בעקבות החלשות ראייתו, נטש את הצילום והחל לעסוק בציור ורישום.

חלקה הגדול של יצירתו התמקד בתיעוד תיאטרון ומחול. תצלומיו התיעודיים נמנעו מביום סצנות ועשו שימוש בתאורה טבעית בלבד (סירב להשתמש במבזק). בנו העיד על עבודתו של אביו: ""הצילום של אבי הוא דבר בלתי רגיל. הוא אף פעם לא חשב על עצמו, רק על האובייקט, הבן-אדם שמולו ואופיו. הוא ידע להוציא מהם את הבפנים."

היה נשוי להלנה, רקדנית ומורה לריקוד. לשניים נולד הבן אלכסנדר אגור (נולד ב-1948), אף הוא צלם המתגורר בניו יורק.
בסוף 1991 הוצגה תערוכת צילומים שלו (מן השנים 1948-1982) בקמרה אובסקורה (אוצרת: מיכל היימן).

רעייתו נפטרה כחודש לפניו. יעקב אגור נפטר ב-1996. ציווה את גופתו למדע.
בנו תרם את ארכיון צילומיו, כולל למעלה מ-60,000 תשלילים למרכז הישראלי לתיעוד אמנויות הבמה באוניברסיטת תל אביב.
שמעון לב-ארי ניהל את עיזבונו של אגור ושקד על הכנת ספר לזכרו, אולם לא סיים את מלאכתו מסיבות בריאותיות.

בשנת 2011 הוצגו תמונות היסטוריות שלו בתערוכה במוזיאון תל אביב. במקביל יצא לאור הספר, "יעקב אגור, צלם", הכולל מבחר מתצלומיו. את הספר ערכו פרופ' שמעון זנדהאוז ודני קרוון. גם מיכל היימן, שהייתה מיודדת עם אגור הייתה מעורבת במשך שנתיים ביצירת הספר.
התערוכה והספר מומנו מטעם מועצת הפיס לתרבות ולאמנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעקב אגור** בוויקישיתוף
* יעקב אגור, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* אלי ערמון אזולאי, תערוכה חדשה לצלם הישראלי יעקב אגור, באתר הארץ, 14 ביולי 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  מצלמתי דגם 1917, מעריב, 13 בספטמבר 1974

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 269933
* NLI: 987007306115705171
* BnF: cb16701672z (data)
* ISNI: 0000 0004 0219 3715
* LCCN: n97866095
* MusicBrainz: 926cb3a2-ceb6-4908-a83d-1c453ae61fd5
* ULAN: 500480972
* VIAF: 63310200
* WorldCat: lccn-n97866095

 |
**קיפוד אמור** (שם מדעי: ***Erinaceus amurensis***) הוא מין של יונק קטן מהסוג קיפוד שבמשפחת הקיפודיים, הקרוב לקיפוד המצוי החי בישראל. מין זה נפוץ רק במזרח הרחוק באזור מנצ'וריה שבסין, חצי האי הקוריאני ובסיביר בפרימוריה ובמחוז אמור. הוא נמצא דרומה עד ליאנגצה, ומערבה עד לנהר אמור, ממנו קיבל את שמו.

קיפוד זה דומה מאוד לקיפוד האירופי, ומעט גדול ממנו. הוא מגיע לאורך 16 עד 29 סנטימטרים, ומשקלו הממוצע 600 עד 1,000 גרם. הקיפוד בעל שערות נוקשות אפורות, כשחלקם בהירות עד צהובות לאורך גבו ומרבית שטחו העליון, אך ישנו חלל קטן מאחורי המצח, הנקי מקוצים קשים. הפנים, הרגליים והבטן מכוסים בשיער רך ובהיר. לקיפוד חוטם קצר וכהה ועיניים שחורות גדולות. הוא פעיל במשך הלילה לרוב, אז הוא יוצא לחפש מזון.

הקיפוד הוא אוכל כל הניזון בעיקר מתולעים, חרקים ושאר פרוקי רגליים אך גם מחולייתנים קטנים וכן מפירות. לרוב הוא חי לבדו, אך נצפו גם פרטים החיים יחדיו. במקרה שטורף מתקיף את הקיפוד הוא יתגונן לכדור קוצני. כמה מקורות סינים טוענים שהדלק הסיבירי מצליח לטרוף את הקיפוד ולהתחמק מקוציו, אולם אין על כך הסכמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיפוד אמור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיפוד אמור באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קיפודן חרטומני מזרחי** (שם מדעי: ***Zaglossus bartoni***) הוא מין של קיפודן נמלים, ואחד משלושה מינים בסוג קיפודן חרטומני שחיים בגינאה החדשה. הוא חי על ההרים של פפואה גינאה החדשה בטווח של 2,000-3,000 קילומטרים וחי ביערות גשם טרופיים או ביערות סבוכים ואף ביערות אלפינים. הוא נחבא אל הכלים ומוגדר במצב שימור פגיע.

מאפיינים
--------

אורכו של קיפודן זה 60–100 סנטימטרים ומשקלו עד 10 קילוגרם. הוא בעל גוף קוצני בצבע חום כהה ובעל אף ארוך ומחודד. הוא יכול להתגלגל לכדור בעת סכנה.

הקיפודן ניזון מנמלים, טרמיטים, חרקים קטנים ותולעים, אותם הוא מחפש באדמה ולוכד עם לשונו הארוכה.

מין זה מצוי בסכנת הכחדה קשה בעיקר עקב כריתת היערות בהם הוא חי.

תת-מינים
--------

* *Z. bartoni bartoni*
* *Z. bartoni clunius*
* *Z. bartoni smeenki*
* *Z. bartoni diamondi*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיפודן חרטומני מזרחי** בוויקישיתוף
* |  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 

	+ IUCN
	+ EOL
	+ ARKive
	+ ITIS
	+ NCBI
	+ GBIF |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיפודן חרטומני מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| יונקי הביב |
| --- |
| ברווזניים |
| ברווזן | ברווזן |  |
| קיפודניים |
| קיפודן נמלים אוסטרלי | קיפודן נמלים אוסטרלי |
| קיפודן חרטומני | קיפודן חרטומני מערבי • קיפודן חרטומני אטנבורו • קיפודן חרטומני מזרחי |
מסגד בזביד
**זביד** (בערבית: **زبيد**) היא עיר בת כ-50,781 תושבים בדרומו של מחוז אל חודיידה במערב תימן. העיר הקרויה על שם הואדי הסמוך, היא אחת הערים העתיקות במדינה, ושימשה כבירתה בין המאה ה-13 והמאה ה-15 וכמרכז בעולם הערבי והמוסלמי. בשנת 1993 הוכרזה העיר כאתר מורשת עולמית, ובשנת 2000 הוספה לבקשת ממשלת תימן אל רשימת האתרים בסיכון, וזאת בשל שימור לקוי והריסת 40% מבתיה העתיקים ובניית בתי בטון תחתיהם. כיום העיר נמצאת בשוליים התרבותיים והכלכליים של המדינה, וזוהר העבר אינו ניכר בה על נקלה.

היסטוריה
--------

קיר מעוטר
העיר שוכנת על משטח מורם במרכזו של אזור חקלאי פורה. מועד יסודה המדויק של העיר אינו ידוע בוודאות, אבל בשנת 631 כהשלטון המוסלמי באזור התבסס, היא הייתה לבירת מחוז. היא התפתחה בתקופתו של מייסד השושלת הזיידית החל בשנת 820, והוא העניק לה את צורתה המעגלית, ביצר אותה והקים מערכות שסיפקו לה מים. המסגד הגדול בעיר נבנה בשנים אלה ומסגד אלאסליר הקיים הורחב. למרות שזביד חרבה בשתי הזדמנויות בידי קנאים דתיים היא נבנתה בכל פעם מחדש. במאה ה-11 ובמחצית הראשונה של המאה ה-12 העיר הצטמצמה בגודלה, וחלק מביצוריה והארמון שהיה בה נהרסו. 

עם סיפוחה של תימן לאימפריה של צלאח א-דין ב-1173 התבססה בה שליטי השושלת הרסולית אשר היו למושליה ולאחר מכן לשליטיה. אלה קבעו את בירתם בזביד, ומ-1216 ועד 1429 קידמו את החינוך הדתי ואת המחקר במדינה, והקימו בתי ספר, מדרסות, מעונות ומבנים קשורים. מתוך 62 מדרסות שהוקמו בעיר, 22 עדיין פעילות. עוד הקימו הרסולים ארמונות לעצמם והרחיבו את מבני הציבור הקיימים בעיר. 

באמצע המאה ה-15 איבדה העיר את מרכזיותה השלטונית אך המשיכה והתקיימה כמרכז לימודי. עם השתלטות האימפריה העות'מאנית על תימן ב-1538, איבדה העיר את חשיבותה וצנעא ירשה את מקומה.

העיר
----

צורתה של העיר היא אליפטית ושטחה כ-1,350 דונם. רשת צפופה של רחובות וסמטאות צרים, חלקם ברוחב של 2 מטר בלבד, מרשתת את העיר, ואלה מתרחבים מדי פעם לכיכרות קטנות. רחובות רחבים יותר מקיפים את מרכזה של העיר, עדות לתוואי קווי ההגנה הקודמים של העיר. הכיכר הגדולה היחידה שוכנת בסמוך למצודה שבמזרח העיר. המסגד הראשון בזביד, מסגד אלאסליר, ניצב בליבה של העיר וככל הנראה הוקם במקום פולחן קודם. המסגד הגדול שוכן במערבה של זביד והשוק משתרע בין שני המסגדים. בעיר 86 מסגדים, רובם פשוטים, והם בנוים מלבנים ומצופים במעטפת סטוקו לבנה. מסגדים אלה נותרו מ-236 מסגדים ששכנו בעיר בשיאה. 

הבתים ערוכים סביב חצרות מרכזיות שבפינותיהם בארות, מטבחים, מתקני רחצה ושירותים. החצרות נבדלות מהרחוב בחומות גבוהה, והיחידה המשפחתית מתבססת על חדר מלבני המכונה "מורבע". בתי העשירים מכילים מספר חדרים, נישאים לגובה של שתיים או שלוש קומות וחזיתותיהם מעוטרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זביד** בוויקישיתוף
* אודות זביד וסביבתה באתר לשכת התיירות של תימן
* זביד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| Flag of YemenFlag of Yemen סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בתימן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אתרי ממלכת סבא העתיקה • העיר ההיסטורית של זביד • העיר העתיקה בצנעא • העיר העתיקה מוקפת החומה של שבאם • ארכיפלג סוקוטרה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562166805171
* BnF: cb13172411f (data)
* LCCN: n81130645
* SUDOC: 035178884
* VIAF: 139568787
* WorldCat: lccn-n81130645

 |
**מירפָק** או **α בפרסאוס** הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים פרסאוס והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים.

פרוש שמו בערבית הוא "מרפק" וזהו קיצור של שמו המקורי בערבית - "המרפק של הפליאדות". מירפק הוא חלק מצביר פתוח שנקרא על שמו "צביר אלפא בפרסאוס" ומכיל כוכבים רבים מהסוגים הספקטרלים O ו-B. את הצביר ניתן לראות בקלות באמצעות משקפת. בשל מיקומו הצפוני, הוא אינו שוקע אף פעם ברוב אירופה.

תכונות
------

מירפק הוא על-ענק צהוב מסוג ספקטרלי F5 Ib במרחק של כ-590 שנות אור ובהירות נראית נראית מדרגה 1.79. מסתו בין 7 ל-8 מסות שמש ורדיוסו גדול בערך פי 60 מרדיוס השמש. עוצמת ההארה שלו היא יותר מפי 5,000 מהשמש. בעבר, לפני כ-30 מיליוני שנים היה מירפק כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי B, בדומה לשאר הכוכבים בצביר. לאחר שכילה את המימן שבליבתו הוא מתיך מימן בשכבות חיצוניות יותר, תהליך שהביא להתנפחותו ולהתקררותו.

תכונותיו של מירפק דומות לאלו של כוכבים משתנים קפאידיים, אך השתנותו קטנה ביותר וכמעט שלא ניתנת להבחנה. מסיבה זו הוא נושא למחקר ההגדרות המדויקות של כוכבים מסוג זה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מירפק באתר של ג'ים קלר
* מירפק, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| הכוכבים הבולטים בקבוצת פרסאוס |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (מירפק) • β (אלגול) • ζ‏ • ε‏ • γ |  |

 |
מפת הנציבויות העירוניות של הרפובליקה העממית של סין

**נציבות עירונית** (בסינית: **地级市**; פיניין: **Dìjíshì**; באנגלית: **Prefecture-level city**) ידועה בעבר כ-省辖市 ("עיר בניהול פרובינציאלי") משנת 1949 עד 1983, בחלוקה המנהלית של סין העממית היא מחלקה של רמת היררכיה מנהלית של הרפובליקה העממית של סין, המדורגת מתחת למחוז (省级 - Province) ומעל לנפה (县级 - County) במבנה המנהלי. נציבויות עירוניות מהוות את הרמה השנייה של המבנה המינהלי (לצד נציבות, ליגות ומחוזות אוטונומיים). ראשי מנהלים (ראשי ערים) בנציבות עירונית הם בדרך כלל בעלי דרגה זהה למפקד אוגדה (司长) של משרד לאומי.

נציבות עירונית היא "עיר" (市; פיניין: *shì*) ו"מחוז" (地区; פיניין: *dìqū)* שאוחדו לתחום שיפוט אחוד. ככזו, היא בו זמנית עיר, המורכבת ממחוזות כפופים, וכן מחוז אליו שייכות ערים המוגדרות נפות עירוניות.

נציבות עירונית היא לרוב לא "עיר" במובן המקובל של המונח (כלומר יישוב עירוני רציף גדול), אלא יחידה מנהלית הכוללת, בדרך כלל, אזור עירוני מרכזי גדול (עיר במובן הרגיל, בדרך כלל בשם זהה לעיר המפלסית המחוזית), ואזור כפרי הגדול בהרבה שמכיל ערים, עיירות וכפרים קטנים יותר. הערים הגדולות יותר ברמה המחוזית משתרעות על פני 100 קילומטרים.

קריטריונים שמחוז חייב לעמוד בהם כדי להפוך לנציבות עירונית:

* מרכז עירוני עם אוכלוסייה שאינה כפרית מעל 250,000 אנשים
* תפוקה גולמית של התעשייה בשווי 200,000,000 יואן (32 מיליון דולר)
* תפוקת המגזר השלישוני עולה על זו של המגזר העיקרי ותורמת למעלה מ־35% מהתמ"ג

15 נציבויות עירוניות קיבלו מעמד של עיר תת-מחוזית, מה שמעניק להן אוטונומיה גדולה בהרבה.

שה-ג'יאג'וואנג וג'נגג'ואו הן הנציבויות העירוניות הגדולות ביותר עם אוכלוסיות שמתקרבות או עולות על ערים תת-מחוזיות.

נכון ליוני 2020 היו בסך הכל 299 נציבויות עירוניות בסין.

ראו גם
------

* נפה עירונית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נציבות עירונית** בוויקישיתוף
**קיפודג רב-קוצי** (שם מדעי: ***Cyclichthys spilostylus***) הוא מין של דג ממשפחת הדו-שיניים, שידוע בגופו המכוסה קוצים וביכולתו להתנפח כשהוא חש מאוים. הקיפודג חי באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט, כשתפוצתו במערב מגיעה לים האדום ולדרום אפריקה, ובמזרח תפוצתו מגיעה ליפן, אוסטרליה, הפיליפינים וקלדוניה החדשה. קיימת גם אוכלוסייה מבודדת באיי גלאפגוס, ואוכלוסייה בים התיכון כתוצאה מהגירה לספסית.

מאפיינים
--------

קיפודגים מגיעים לאורך של 34 סנטימטר, וגופם קשיח ומכוסה קוצים. פיהם מעוצב כמקור קשיח, שנועד לפיצוח השריון של רכיכות, סרטנאים וחסרי חוליות אחרים, שמהווים את עיקר מזונם. על מנת להסוות את עצמם, גבם בגוון חום, ובטנם בהירה בגוונים לבנים יותר, כמו אצל דגים רבים אחרים. בשרם מכיל טטרודוטוקסין, רעלן עצבי חזק שיכול לגרום למוות, ואכילתם גורמת גם לסיגואטרה. למרות זאת, קיפודגים נחשבים למעדן ביפן, כמו נפוחיתאים אחרים, וישנם שפים שמתמחים בבישולם תוך כדי הוצאת הרעלן העצבי.

הקיפודגים חיים בקרבת חופים בשוניות אלמוגים, בעומקים של 3 עד 90 מטר. הם מעדיפים לחיות בקרבת שדות עשב ים או מרבצי ספוגים. הקיפודגים הם בעיקר פעילי לילה, במהלך היום הם מסתתרים בין הסלעים או האלמוגים. הקיפודג הוא דג שנוטה להתבודד. הצעירים חיים בים פתוח. כמו נפוחיתאים אחרים, כאשר הם מאוימים הם יכולים לנפח את עצמם לממדים גדולים פי שלושה מממדיהם הרגילים, אך לניפוח זה יש השלכות קשות על גופם, ואם הקיפודג נאלץ להתנפח לעיתים קרובות הוא עלול למות מהמאמץ הכרוך בכך.

בישראל הקיפודג הרב-קוצי חי במפרץ אילת בשונית האלמוגים, ובמאה ה-21 הוא נצפה גם בים התיכון, כתוצאה מהגירה לספסית. קיפודגים מוצגים באקווריום ישראל ובפארק המצפה התת-ימי באילת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיפודג רב-קוצי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------
**אווז כף ברן** (שם מדעי: *Cereopsis novaehollandiae*) הוא מין של אווז יחידי בסוגו המצוי באזורים הדרומיים ביותר באוסטרליה ובטסמניה. הוא קרוי על שם האתר בו התגלה המין ב-1801 על ידי החוקר ג'ון לתם (1740 – 1837) - איי כף ברן שליד טסמניה. הוא משויך לתת-משפחת האווזאים (Anserinae) והוא קרוב לסוג הנכחד אווז ניו זילנד (Cnemiornis), שלעיתים משויך לתת-משפחה עצמאית.

אווז זה מגיע לאורך 75–100 ס"מ ולמשקל 3–7 ק"ג. מוטת הכנפיים מגיעה ל-150–190 ס"מ והזכרים גדולים יותר מהנקבות, למרות שהם דומים להן במראה. האווזים בעלי פלומה אפורה לגמרי עם מעט כתמים שחורים עגולים. נוצות התעופה הן שחורות. הרגליים ורודות עם כפות-רגליים שחורות. המקור קטן וצהוב עם קצה שחור והנחיריים והעיניים שחורים. הוא מזכיר מין ביניים בין אווז לברבור ומקורב בעיקר לברבור קוסקורובה מדרום אמריקה.

אווז זה חי בדרום אוסטרליה ומערב טסמניה ומשוטט בקבוצות קטנות בערבות וסמוך לחופים. באופן חריג הוא מסוגל לשתות מי ים, מה שעוזר לו להתקיים באיים קטנים. רוב הזמן הוא רועה באחו ונכנס למים לעיתים נדירות. 

אווז זה אינו מצוי בסכנת הכחדה, אך חלה ירידה קלה בתפוצת אווזי מזרח אוסטרליה.

**תת-מינים**:

* Cereopsis novaehollandiae novaehollandiae
* Cereopsis novaehollandiae grisea - מצוי בסכנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אווז כף ברן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אווז כף ברן באתר parks.tas

* 
* 
* Museum specimenMuseum specimen

הערות שוליים
------------

1. ↑  אווז כף ברן באתר הרשימה האדומה של IUCN
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "יעילות קוונטית".
**הנצילות הקוונטית** (מסמנים \Phi  או {\displaystyle QY}) של תהליך שנוצר על ידי קרינה היא מספר הפעמים שמתרחש אירוע ספציפי לכל פוטון שנספג על ידי המערכת. "האירוע", הוא בדרך כלל סוג של תגובה כימית.

יישומים
-------

הנצילות הקוונטית של התפרקות מולקולת מגיב בתגובה כימית מוגדרת באופן הבא:

{\displaystyle \Phi ={\frac {\rm {\#\ molecules\ decomposed}}{\rm {\#\ photons\ absorbed}}}}

כלומר, היחס בין מספר המולקולות שהתפרקו לבין מספר הפוטונים שנבלעו.

הנצילות הקוונטית באירוע אחר, פלואורסצנציה, מוגדרת באופן הבא:

{\displaystyle \Phi ={\frac {\rm {\#\ photons\ emitted}}{\rm {\#\ photons\ absorbed}}}}

כלומר, היחס בין מספר הפוטונים שנפלטו לבין מספר הפוטונים שנבלעו.

דוגמאות
-------

נצילות קוונטית משמשת במידול פוטוסינתזה:

{\displaystyle \Phi ={\frac {\rm {\mu mol\ CO\_{2}\ fixed}}{\rm {\mu mol\ photons\ absorbed}}}}

בתהליך פירוק פוטוכימי, כאשר מולקולה מתפרדת לאחר בליעת אור, הנצילות הקוונטית היא היחס בין מספר המולקולות המפורקות לבין מספר הפוטונים שנבלעים על ידי המערכת. מאחר שלא כל הפוטונים נספגים באופן פרודוקטיבי, הנצילות הקוונטית האופיינית תהיה קטנה מ -1.

נצילויות קוונטיות גדולות מ-1 אפשריות עבור תגובת שרשרת מבוססת קרינה או פוטוניקה, כאשר פוטון בודד מעורר שרשרת של טרנספורמציות. דוגמה אחת היא תגובה של מימן עם כלור שבה ניתן לייצר {\displaystyle 10^{6}} מולקולות של מימן כלורי פר מנה של אור כחול שנבלע.

בספקטרוסקופיה אופטית, נצילות קוונטית היא ההסתברות שמצב קוונטי מסוים ייווצר ממצב קוונטי התחלתי נתון. לדוגמה, במעבר ממצב סינגלט למצב טריפלט, הנצילות נקבעת על פי מספר המולקלות שעברו על ידי עירור אופטי ממצב אחד למשנהו.

באופן אמפירי, ניתן למדוד נצילות קוונטית פלאורסצנטית יחסית (לדוגמה מסוימת) בהשוואה לנצילות קוונטית ידועה (למשטח ייחוס):

{\displaystyle \Phi =\Phi \_{\mathrm {R} }\times {\frac {\mathit {Int}}{{\mathit {Int}}\_{\mathrm {R} }}}{\frac {1-10^{-A\_{\mathrm {R} }}}{1-10^{-A}}}{\frac {{n}^{2}}{{n\_{\mathrm {R} }}^{2}}}}

כאשר R מציין ערכי ייחוס, *Int* הוא אינטגרל המהווה את השטח תחת "פיק" הפליטה, *A* היא הצפיפות האופטית באורך גל הבליעה ו-*n* הוא מקדם השבירה של התמיסה.

ראו גם
------

* יעילות קוונטית

הערות שוליים
------------

1. 1 2   Lakowicz, Joseph R. *Principles of Fluorescence Spectroscopy* (Kluwer Academic / Plenum Publishers 1999) p.10. מסת"ב 978-0-387-31278-1
2. ↑  Skillman JB (2008). "Quantum yield variation across the three pathways of photosynthesis: not yet out of the dark". *J. Exp. Bot.* **59** (7): 1647–61. doi:10.1093/jxb/ern029. PMID 18359752.
3. ↑   Laidler K.J. *Chemical Kinetics* (3rd ed. Harper & Row 1987) p.289 מסת"ב 0-06-043862-2
4. ↑  Albert M. Brouwer, Standards for photoluminescence quantum yield measurements in solution (IUPAC Technical Report), Pure Appl. Chem. Vol. 83, No. 12, pp. 2213–2228, 2011. doi:10.1351/PAC-REP-10-09-31.
**נקע של מפרק גליל-מסרק** (באנגלית: **Metatarsophalangeal joint sprain**) הוא מקרה של פגיעה ברקמת החיבור בין כף הרגל לאחת מאצבעות כף הרגל. במקרה שהפגיעה היא בחיבור כף הרגל עם הבוהן הפגיעה מכונה "בוהן דשא (turf toe)".

הפציעה
------

הפציעה נפוצה בעיקר אצל ספורטאים המשחקים על מגרש המכוסה בדשא מלאכותי, והיא נפוצה ביותר אצל שחקני פוטבול.

לעיתים קרובות הפגיעה מתרחשת כאשר מישהו או משהו נופל על גב כף הרגל בזמן שהברך וקצות אצבעות הרגליים נוגעות בקרקע. הבוהן נעה בצורה לא טבעית, וכך המפרק נפגע. בנוסף, נעלי ספורט עם סוליות גמישות מאוד בשילוב סוליות ש"תופסות את הדשא" עלולות לגרום לפגיעה בבוהן, אך הפציעה יכולה להתרחש גם על אצבעות הרגליים הקטנות יותר.

אף על פי שהפציעה נפוצה בעיקר בקרב שחקני פוטבול, היא נפוצה גם אצל שחקני כדורגל, כדורסל, כדורעף, רוגבי וטאקוונדו. זו הסיבה המרכזית לכך שרוב הספורטאים מעדיפים לשחק על משטח דשא טבעי, מכיוון שהוא רך יותר.

טיפול
-----

הפציעה יכולה להיות מתישה עבור ספורטאים מענפי ספורט רבים הזקוקים להאיץ, לשנות כיוון במהירות או לקפוץ. השימוש באצבעות הרגליים אינו אפשרי בתהליך הריפוי. מכיוון שבהונות הרגליים הכרחיות לדחיפה נכונה בעת האצה, יש לצמצם כמעט את כל הפעולות האתלטיות הללו.

נעילת נעל עם סוליה קשיחה ומדרס יעזרו למזער את הנזק למפרק. מומלץ להשתמש בתרופות אנטי דלקתיות ובפיזיותרפיה.

זמן ההחלמה הוא בין שבועיים לחודש, אך המצב עלול להחמיר באם הפגיעה לא מטופלת.

קישורים חיצוניים
----------------

* נקע של מפרק גליל-מסרק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Allen Lr, Flemming D, Sanders Tg, Turf Toe: Ligamentous Injury of the First Metatarsophalangeal Joint, Military medicine, ‏2004-11 (באנגלית)
2. ↑  Kubitz Er, Athletic Injuries of the First Metatarsophalangeal Joint, Journal of the American Podiatric Medical Association, ‏2003-07 (באנגלית)
3. ↑  Bowers Kd, Martin Rb, Turf-toe: A Shoe-Surface Related Football Injury, Medicine and science in sports, ‏Summer 1976 (באנגלית)
4. ↑  Childs Sg, The Pathogenesis and Biomechanics of Turf Toe, Orthopedic nursing, ‏2006-07 (באנגלית)
5. ↑  Sahin N, Atici T, Bilgen Sm, Bilgen Of, Turf Toe in a Taekwandoo Player: Case Report, Journal of sports science & medicine, ‏2004-06-01 (באנגלית)
6. ↑  Rebecca E. Frimenko, W. Lievers, Michael J. Coughlin, Robert B. Anderson, Etiology and biomechanics of first metatarsophalangeal joint sprains (turf toe) in athletes, **Critical Reviews in Biomedical Engineering** 40, 2012, עמ' 43–61 doi: 10.1615/critrevbiomedeng.v40.i1.30
7. ↑  "Turf Toe – Every Athlete's Nightmare". Joint, Aches, and Pain Org. נבדק ב-3 במרץ 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
8. ↑  "Metatarsophalangeal Joint Pain". *Merck Manuals Professional Edition*. נבדק ב-5 באפריל 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
9. ↑  "Turf Toe: Symptoms, Causes, and Treatments". WebMD.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נקע של מפרק גליל-מסרק"**.
**אלאונורה מרויס-קוסטריץ, מלכת בולגריה** (בגרמנית: **Eleonore Reuß zu Köstritz**, בבולגרית: **Елеонора, принцеса Ройс цу Кьостриц** ‏; 22 באוגוסט 1860, טרבשן, ממלכת פרוסיה – 12 בספטמבר 1917, ארמון אבקסינוגרד סמוך לווארנה, ממלכת בולגריה) הייתה הצאריצה של בולגריה בין 1908 ל-1917.

ביוגרפיה
--------

אלאונורה נולדה בממלכת פרוסיה לנסיך היינריך הרביעי ולנסיכה לואיזה קרולינה מרויס-קוסטריץ. מקור בית האצולה הגרמני רויס קוסטריץ הוא מנסיכות רויס-גרה אשר שטחיה מצוים בתורינגיה אשר בגרמניה המודרנית.

ב-1899 נפטרה רעייתו של פרדיננד הראשון, נסיך בולגריה, מריה לואיזה. ב-1908, לקראת ההכרזה על עצמאותה דה יורה של בולגריה והפיכתה לממלכה, ביקש המלך בת לווייה למילוי חובותיו המלכותיים והטקסיים ועל כן ביקש להינשא בשנית. המלך פרדיננד כבר העמיד צאצאים, היה ידוע בנטיותיו ההומוסקסואליות ולא הייתה לו כל כוונה לממש את נישואיו. לאחר שנבחנו מספר מועמדות החליט פרדיננד להינשא לאלאונורה, גם בגלל גילה המבוגר יחסית.

המלכה אלאונורה נותרה במעמד טקסי בלבד ושימשה כאם אומנת לילדיו של פרדיננד מרעייתו המנוחה מריה-לואיזה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה ומלחמת העולם הראשונה שירתה אלאונורה כאחות בבתי חולים צבאיים וזכתה להערכה רבה על פועלה. ב-1917 חלתה הצאריצה אלאונורה ובספטמבר נפטרה והיא בת 57 שנים. היא נקברה בכנסיית בויאנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלאונורה מרויס-קוסטריץ, מלכת בולגריה** בוויקישיתוף
* אלאונורה מרויס-קוסטריץ, מלכת בולגריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb149776300 (data)
* GND: 1044571314
* ISNI: 0000 0004 2337 0979
* LCCN: n2014181492
* SUDOC: 18456011X
* VIAF: 305855435
* WorldCat: lccn-n2014181492

 |
**ברוך ויניצקי** (16 במרץ 1918 – נובמבר 2000) היה ממקימי סניף האצ"ל בפתח תקווה, כתב בעיתון "המשקיף" ואחד מגולי האצ"ל והלח"י ששהו במחנות המעצר הבריטים באפריקה.

קורות חיים
----------

נולד בפתח תקווה לליפא ומרים ויניצקי, ממקימי המושבה, אח לשישה. למד בבית-הספר נצח ישראל במושבה ובבית הספר תחכמוני בתל אביב. נישא לשושנה סנדרוב ולזוג נולדו שלושה ילדים.

החל את פעילותו המחתרתית בגיל 15. בשנת 1938 הקים את סניף אצ"ל בפתח תקווה עם עוד שישה אנשים. עיקר פעילותו הייתה בהברחת נשק.

ב-19 באפריל 1944 כשהתחיל מרד האצ"ל, נעצר במערכת עיתון "המשקיף" יחדיו עם אחיו יוסף ויניצקי, אף הוא כתב העיתון. השניים הובלו לבית הכלא המרכזי במחוז, "הקישלה" שביפו.

הם היו אסורים במשך יותר מ-4 שנים במספר מקומות שונים: תחילה שישה חודשים בלטרון, ומבוקר חמישי ב' בחשוון תש"ח הוטסו למחנות המעצר בסודאן, קניה ואריתריאה (לאריתריאה הוא הוגלה בקבוצת ה-251 עם שני אחיו). מכיוון שהיה כבר אב לילד, לא השתתף ויניצקי בבריחות ממחנות המעצר באפריקה. האחים שבו לארץ ביולי 1948.

משנת 1952 שימש כגבאי וחבר הנהלת בית הכנסת הגדול בפתח תקווה. היה חבר בהנהלת חברה קדישא. בשנת 1983 הוא היה מועמד לראשות העיר מטעם הליכוד, ופעל כחבר במועצת העיר. בשנת 1988 הוענק לו התואר "יקיר פתח תקווה".

נפטר בנובמבר 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "ברוך ויניצקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3330

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיבת העיטור באתר עיריית פתח תקווה
2. ↑  אתר חברה קדישא פתח תקווה - בית עלמין סגולה