recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
תמונה מן הסרט "הסימפוניה האלכסונית" (Diagonal-Symphonie)
"Basse générale de la peinture. Extension" - ליטוגרפיה משנת 1919.
**ויקינג אגלינג** (בשוודית: **Viking Eggeling**; ‏21 באוקטובר 1880 - 19 במאי 1925) היה אמן ויוצר קולנוע שוודי שפעל בתחומי האמנות הקונסטרוקטיביסטית והדאדאיסטית וכן בסוגת אמנות האבסטרקטית. אגלינג היה מראשוני האמנות האבסטרקטית בתחום הקולנוע, וידוע סרטו משנת 1924: "הסימפוניה האלכסונית" (Diagonal-Symphoni).

קורות חיים
----------

אגלינג נולד בלונד שבדרום שוודיה, ב-21 באוקטובר 1880. בהיותו בן 16 התייתם, ועבר לגרמניה שם החל ללמוד אמנות.
בין השנים 1901–1907 למד אגלינג היסטוריה של האמנות במילאנו שבאיטליה, ובאותה עת פרנס את עצמו כספרן.
בין השנים 1911–1915 התגורר בפריז, בה פגש והושפע מהאמנים אמדאו מודיליאני, האנס ארפ וליאופולד סורבז'.
בשנים אלה הושפעו יצירותיו מהקוביזם אולם בשנים שלאחר מכן החל ליצור יצירות אבסטרקטיות.

בשנת 1918 עבר לציריך והחל ליצור בסגנון הדאדא, וכן השתתף בתערוכות הקבוצה. אגלינג הפך לחברם של מרסל ינקו, ריכרד הולסנבק וסופי טאובר. כמו כן אגלינג פגש את האמן האנס ריכטר והשניים יצרו יחדיו מספר שנים.

ב-1919 הצטרף לקבוצת דס נאו לבן בבזל שיצרה בסגנון הקונסטרוקטיביסטי. באותה שנה אגלינג ייסד את קבוצת "האמנים הרדיקלים" (Artistes Radicaux) במטרה ליזום יצירות אמנות פוליטיות. בשלהי אותה שנה עזבו אגלינג וריכטר את שווייץ ועברו לברלין.

בברלין פגש אגלינג את האמנים ראול האוסמן והאנה הוך והצטרף ל"קבוצת נובמבר" - קבוצת אמנים פוליטיים.

לאחר מכן עבר לקליין קולזיג עם ריכטר והמשיך ליצור "גלילי תמונות" - גלילים של צורות גאומטריות שאורכם הגיע ל-15 מטרים, שהצפייה בהם הייתה כצפייה במגילה.

בשנת 1920 יצר אגלינג את סרטו הראשון - "*Horizontal-Vertikal-Messe*".

בשנת 1923 הפסיק אגלינג לעבוד עם ריכטר והחל לעבוד על סרטו השני - "הסימפוניה האלכסונית", כשהוא משתף פעולה עם ארנה ניימייר. הסרט הושלם בשנת 1924 והוקרן לראשונה לציבור במאי 1925 בברלין. אגלינג נפטר 16 ימים לאחר ההקרנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקינג אגלינג** בוויקישיתוף
* הסרט "הסימפוניה האלכסונית"
* ויקינג אגלינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272993805171
* BnF: cb15504478q (data)
* GND: 118529048
* ISNI: 0000 0001 2119 7146
* KulturNav: 8360ff71-6e17-4368-aaa3-20c99af4a468
* LCCN: n82139147
* NKC: xx0157448
* NTA: 070464138
* RKD: 255750
* SELIBR: 185806
* SIKART: 14168518
* SNAC: w6hx6254
* SUDOC: 073916609
* ULAN: 500070703
* VcBA: 495/359244
* VIAF: 7692181
* WorldCat: lccn-n82139147

 |
מראה נוף בקתיאוואר, נוסעים ומלוויהם, 1830
**קתיאוואר** (באנגלית: **Kathiawar**) הוא חצי אי החודר אל תוך הים הערבי, נמצא בצפון חופה המערבי של הודו ומהווה (להוציא מובלעת דיו, ר' בהמשך) כשליש משטחה של מדינת גוג'ארט. שטח חצי האי כ-61,000 קמ"ר, ומספר תושביו כ-15 מיליון, רובם דוברי גוג'ראטית, שהם כרבע ממספר התושבים בגוג'ארט. מקור השם בשבט הקאתיס, אשר היגר לאזור במאה השמינית, ושלט על חלק גדול מגוג'ארט. חצי האי מהווה גרעינו, ותופס את מרבית שטחו, של אזור סאוראשטרה (באנגלית: Saurashtra). 

 חצי האי קתיאוואר בצילום לוויין של נאס"א, 3 בפברואר 2015

היסטוריה
--------

ההיסטוריה של חצי האי היא חלק אינטגרלי של מההיסטוריה של גוג'ארט בכלל ושל סאוראשטרה בפרט. 

עד לעצמאות הודו ב-1947, היה האזור מחולק ברובו בין מספר רב של נסיכויות מקומיות אשר הכירו, מאז תחילת המאה ה-19, בשליטתה העליונה של האימפריה הבריטית. הבריטים מצדם, הכירו בזכויות השלטון הפנימי של אותן נסיכויות. שאר השטח, בדרום מזרח חצי האי, נשלט ישירות על ידי הבריטים. עם קבלת העצמאות, ניתנה לנסיכים המקומיים אפשרות הבחירה בין הצטרפות להודו או לפקיסטן. כל המחוזות פרט לאחד, ג'ונאגאדה, בדרום מערב חצי האי, ששליטו היה מוסלמי, בחרו להצטרף להודו. במחוז זה, בו רוב האוכלוסייה הינדית, פרצה התקוממות, השליט נמלט לפקיסטן, ובמשאל עם, הוחלט כי מחוז זה יצטרף להודו אף הוא. הנסיכויות השונות אורגנו מחדש כמחוז, ואחר כך, ב-1950, כמדינת סאוראשטרה. דיו (Diu) נותרה כמובלעת פורטוגזית בדרום מערב חצי האי, עד לכיבושה על ידי הודו ב-1961. לאחר הכיבוש, דיו לא צורפה לגוג'ארט, ובצוותא עם עוד מספר מובלעות פורטוגזיות לשעבר, צורפה ליחידה מנהלית נפרדת. 

מכאן ואילך, במבחינה פוליטית וארגונית, פרט לדיו, קורות חצי האי הם חלק מאלה של סאוראשטרה. 

נמר הודי
צבוע מפוספס בהודו

גאוגרפיה
--------

### מבנה פיזי

Indian Lion Girאריה אסייתי
צורת חצי האי, באופן גס, היא כשל מלבן, אשר צלעותיו הארוכות בולטות אל תוך הים בכיוון כללי דרומה-מערבה. חצי האי תחום מצפון מערב על ידי מפרץ קוץ' (ו' בשורוק), ומדרום מזרח, על ידי מפרץ חאמבהאט (ב' בשווא), שמכונה גם מפרץ קאמבאי.

רכס גיר (באנגלית: Gir), שרובו גבעות נמוכות תופס את רוב שטחו המרכזי והדרומי. הפסגה הגבוהה ברכס זה היא הר גירנאר (באנגלית: Girnar), שגובהו 1,119 מ'. 

### חי וצומח

רוב שטחו של חצי האי מכוסה צמחייה שיחים אופיינית לאזורים צחיחים-למחצה. ברכס גיר מתקיימת מובלעת ובה צמחייה האופיינית ליערות טרופיים רחבי עלים. כן שוכנת ברכס גיר אחת האוכלוסיות האחרונות של אריה אסייתי. בין הטורפים האחרים נמצאים נמר הודי, צבוע מפוספס ונמר. בין יתר היונקים נמצאים האנטילופה, אייל נקוד ואייל סמבר.

ערים ראשיות
-----------

חצי האי מחולק ל-11 מחוזות מנהליים, שמות כולם כשם העיר הראשית בהם.
הגדולות שבין אותן ערים הן:

* רג'קוט (Rajkot), במרכז חצי האי, העיר הראשית במחוז הנושא את שמה, כמו גם העיר החשובה ביותר בחצי האי. כ-1,560,000 תושבים.
* בהבנאגאר (Bhavnagar), על חופו המערבי של מפרץ תאמבהאט, העיר הראשית במחוז הנושא את שמה, כ-650,000 תושבים.
* ג'אמנאגאר (Jamnagar), על חופו הדרומי מזרחי של מפרת קוץ', העיר הראשית במחוז הנושא את שמה, כ-500,000 תושבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חצי האי קתיאוואר** בוויקישיתוף
* kathiawad.com
* חצי האי קתיאוואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הפינגווינים הקיסריים, באזור הציפורים בעל החשיבות
**חצי האי ריסר-לארסן** או **חצי האי רייסר-לארסן** (באנגלית: **Riiser-Larsen Peninsula**; בנורווגית: Riiser-Larsenhalvøya) הוא חצי אי גדול, המסמן את הגבול בין חוף הנסיכה ראגנהילד וחוף הנסיך האראלד, בארץ המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.

חצי האי מהווה את הגבול המערבי של פתחו של מפרץ לוצו-הולם.

גובהו של חצי האי 27 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### גילוי חצי האי

חצי האי התגלה על ידי קפטן היילמאר ריסר-לארסן, אשר גילה את חצי האי בטיסה מעליו, שיצאה מהאונייה נורווגיה (*Norvegia*), ב-21 בפברואר 1931.

### מקור השם

חצי האי נקרא על שם מגלהו.

### אזור ציפורים בעל חשיבות

שטח של 4,540 דונמים של מדף הקרח הצמוד לחצי האי, וכן חצי האי, הוגדר כאזור ציפורים בעל חשיבות על ידי ארגון BirdLife International, מאחר שבמקום מושבה של כ-4,600 פינגווינים קיסריים, (נכון לשנת 2009, בהתאם לתצלומי לוויין של האזור).

לקריאה נוספת
------------

• (1979) **Physical conditions of fast‐ice formation in East Antarctica**, Polar Geography, 3:1, 1-15, DOI: 10.1080/10889377909377097
• Akiko Kato, Kentaro Watanabe, and Yasuhiko Naito **Population changes of Ade´lie and emperor penguins along the Prince Olav Coast and on the Riiser-Larsen Peninsula**, Polar Biosci. 17, 177-122 ,2004.

קישורים חיצוניים
----------------

* חצי האי ריסר לארסן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חצי האי ריסר-לארסן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור חצי האי ריסר-לארסן
* מפת אזור חצי האי ריסר-לארסן
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור חצי האי ריסר-לארסן

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע גאוגרפי
3. ↑  מידע על אזור הציפורים בעל החשיבות המיוחדת באתר birdlife

| אזורי ציפורים בעלי חשיבות באנטארקטיקה |
| --- |
| ארץ גרהאם | כף אוונסן • האי בייטס • מפרץ הואופ (מפרץ התקווה) • כף וולסטון • מצוקי מאדר • האי מוריי |
| איי שטלנד הדרומיים | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |
| ארץ המלכה מוד | חצי האי ריסר-לארסן • חוף הנסיכה ראגנהילד |
| איי אורקני הדרומיים | חצי האי ווטסון • נקודת מרטין |
של יוהנסון נושא את האנס אלסר, שותפו לתוארי אליפות העולם בזוגות ב-1967 ו-1969
של יוהנסון משחק, עם פניו למצלמה
**של גונאר יוהנסון** (בשוודית: **Kjell Gunnar Johansson**;‏ 5 באוקטובר 1946 – 24 באוקטובר 2011) היה שחקן טניס שולחן שוודי.

חייו
----

יוהנסון, שכונה "הפטיש" ("Hammaren") בשל הנחתותיו החזקות, היה מפורצי הדרך (יחד עם האנס אלסר שנהרג בתאונה אווירית ב-1977) שהביאו את טניס השולחן השוודי לצמרת האירופית והעולמית בשנות ה-60 וה-70 ובכך סלל דרך לטניסאי שולחן שוודיים נוספים דוגמת: סטלאן בנגטסון (Stellan Bengtsson), אולף בנגטסון (Ulf Bengtsson), מיקאל אפלגרן (Mikael Appelgren), יורגן פרסון ( Jürgen Persson), יאן אובה ולדנר ופטר קארלסון. יוהנסון, יליד העיר אסקילסטונה, זכה להישגים רבים באליפות העולם בטניס שולחן ובאליפות אירופה בטניס שולחן, במיוחד בתחרויות הזוגות.

ב-1965 זכה יוהנסון בפרס מדליית הזהב של סוונסקה דאגבלאדט (Svenska Dagbladets guldmedalj) - פרס המוענק מדי שנה על ידי היומון השוודי סוונסקה דאגבלאדט לספורטאי השוודי בעל ההישג הספורטיבי הבולט באותה שנה. יוהנסון נודע בהגינותו הרבה. באליפות העולם בסטוקהולם ב-1967 פיגר יוהנסון מול הסובייטי סטניסלאב גומוזקוב במערכה השלישית והמכריעה 20:19. בכדור שלאחר מכן פסק השופט לטובת יוהנסון שהישווה ל-20:20 והשחקן הסובייטי לא מחה. יוהנסון ניגש לשופט ואמר לו שהכדור של גומוזקוב פגע בשולחן. השופט הפך את החלטתו וכך ניצח גומוזקוב במערכה ובמשחק כולו. על מעשהו זה זכה יוהנסון בגביע ההגינות בספורט של יוניצף. באותה אליפות הוא זכה לראשונה למדליית זהב בתחרות זוגות לצד האנס אלסר.

ב-1970 נוצח יוהנסון על ידי הישראלי יוסף שיפמן במסגרת התמודדות בין נבחרות שוודיה וישראל שנערכה בישראל. נבחרת שוודיה שהייתה אז אלופת אירופה ניצחה 1:5. ניצחונו של שיפמן על יוהנסון, שהיה באותה עת אלוף שוודיה ושותף לתואר העולמי בזוגות גברים, זכה לכותרות בישראל.

נפטר באקשה (Eksjö) בגיל 65 כתוצאה ממחלת מיאלומה נפוצה. לדברי בני משפחתו, אימוניו הארוכים והמפרכים בזמן היותו ספורטאי פעיל פגעו בבריאותו והביאו לכך שמפרישתו ב-1977 ועד מותו סבל מכאבים.

קישורים חיצוניים
----------------

* של יוהנסון, באתר הפדרציה העולמית לטניס שולחן
* סטטיסטיקת ההישגים של יוהנסון, אתר התאחדות הטניס שולחן הבינלאומית (באנגלית)
* Kjell Johansson 1946-2011, אתר התאחדות הטניס שולחן הבינלאומית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ש.סדן, שיפמן ניצח את השוודי יוהנסון, מעריב, 26 באפריל 1970
2. ↑  דף לזכרו של יוסף שיפמן, באתר איגוד טניס השולחן בישראל
3. ↑  Han var en pionjär, אפטונבלדט, 25 באוקטובר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5131 8853
* MusicBrainz: 50395fc9-9bf4-4599-89d5-69a7c3e0af88
* SELIBR: 191768
* VIAF: 36889449
* WorldCat: viaf-36889449

 |
קוודקופטר של חברת DJI מסדרת "phantom" הכולל מצלמה
**קוודקופטר** (באנגלית: **Quadcopter**) הוא סוג של כלי טיס אשר מונע באמצעות ארבעה רוטורים. ארבעת הרוטורים ממוקמים בדרך כלל על גפיים בצורת צלב. על מנת לכוון את תנועת הקוודקופטר, ישנו מנגנון שגורם לכך שזוג של מדחפים פונים לאותו כיוון.

תצורה זו שימשה כקוריוז עבור כלי טיס עד העשור השני של המאה ה-21 בו ההתקדמות בתחום האלקטרוניקה, ייצור מוזל של בקרי טיסה, מדי תאוצה, מערכות GPS ומצלמות דיגיטליות הובילו לשימוש בתצורה זו ברחפנים. הקוודקופטר הפך לאחד מכלי הטיס הבלתי מאוישיים הפופולריים ביותר בשוק הפרטי.

היסטוריה
--------

הקוודקופטר של ג'ורג' דה בוטזאט, 1923
הקוודקופטר של אוהמיכן, 1923
הקוודקופטרים היו בין כלי התעופה הכבדים הראשונים שהצליחו להמריא אנכית בהצלחה, למרות שלדגם הקוודקופטר הראשון היו ביצועים ירודים. ב-1922 הממציא האמריקאי ג'ורג' דה בוטזאט היה הראשון שהטיס קוודקופטר. אף על פי כן, הוא הצליח להטיס אותו רק בגובה מקסימלי של 5 מטרים מהקרקע ועל כן צבא ארצות הברית סיים בהמשך את החוזה עימו.

בתחילת שנות ה-20 נבנה באירופה הקוודקופטר של הממציא הצרפתי אטיין אוהמיכן אשר בשנת 1924 המריא לגובה 10 מטרים מהקרקע בטיסה שארכה שבע דקות.

כיום הקוודקופטרים משמשים בעיקר ככלי טיס בלתי מאוישים הנשלטים מרחוק.

שימושים
-------

### שימוש מסחרי

השימוש הגדול ביותר של קוודקופטרים ברחבי העולם הוא בתחום של צילום אווירי.

### צבא ומשטרה

קוודקופטרים משמשים בעיקר כוחות צבא ומשטרה למעקב אווירי, אך גם משימות חיפוש והצלה בסביבות עירוניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוודקופטר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Welcome to the Drone Age". *The Economist*. 2015-09-26. נבדק ב-2019-02-21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1051121949

 |
**סאלי סאר** (בצרפתית: **Sally Sarr**; נולד ב-6 במאי 1986) הוא כדורגלן עבר מאוריטני ששיחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

סאר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לה הבר, אך מעולם לא זכה לשחק עבור הקבוצה הבוגרת.

בשנת 2007 הצטרף לתרסיוולוס היוונית בה שיחק עונה אחת.

בשנת 2009 חתם בויל הליגת השווייצרית השנייה בה שיחק שנתיים.

בקיץ 2011 הצטרף ללוצרן מליגת העל השווייצרית. ב-20 בנובמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד גראסהופרס ציריך. בשתי עונותיו הראשונות במועדון הפך לשחקן הרכב בקבוצה, אך בשלוש העונות שלאחר מכן מעמדו התערער.

בקיץ 2017 חזר לליגה השנייה בשווייץ וחתם בסרבט ז'נבה.

קריירה בינלאומית
----------------

סאר נולד בצרפת ובשנת 2016 החליט לייצג את נבחרת מאוריטניה. ב-2 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד דרום אפריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאלי סאר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**קופיף פיליפיני** (שם מדעי: *Carlito syrichta*), הוא מין של קופיף, יחידי בסוגו.

מאפיינים
--------

יונק זה הוא חיה לילית, הפעילה ומחפשת מזון בשעות החשיכה, ומזונו העיקרי הוא חרקים. קופיפים אלו הם זעירים, וגובהם נע בין 118 ל-140 מילימטרים. גודלם הקטן מקשה את גילויָם. במשך היום קופיפים אלו ישנים בחללי עצים חשוכים סמוך לאדמה. סביבת המחיה הטבעית שלהם היא יער גשם טרופי ויער משני. הם מעדיפים את צמרות היער.

הקופיף הפיליפיני אנדמי לפיליפינים, והוא נחשב במשך זמן רב כמי שחי רק בפרובינציות סמר, לייטה ובוהול, למרות דיווחים רבים של בני שבטי הבלאן והטבולי על זיהויו בפרובינציית סרנגני. הקהילייה המדעית פטרה דיווחים אלו כמתיחות - עד שב-30 במרץ 2002 נלכדו זוג קופיפים פיליפיניים בהרים סמוך למאיטום וקאיאמבה, והוכיחו שהמין אכן קיים בסרנגני.

לקופיפים ראשים עגולים העשויים להסתובב 180 מעלות ואוזניים גדולות הנראות כאילו הן בתנועה מתמדת. עיניהם הגדולות נרשמו בספר השיאים של גינס כעיניים הגדולות ביותר של יונקים ביחס לגופם. הם משתמשים בזנבם, שאורכו כפול מאורך גופם, כדי לאזן את עצמם. הם נוהגים להיצמד לעצים בצורה אנכית, ומסוגלים לקפוץ מענף לענף. צבעה של פרוותם העבה והמשיית נע בין אפור לחום כהה, וזנבם נטול שיער כמעט לחלוטין. גפיהם האחוריות מוארכות, ומצוידות בכריות דמויות דסקה בקצות האצבעות, המאפשרות להם להיצמד לעצים בקלות יחסית. צורת ההתקדמות המועדפת עליהם היא קפיצה, והם משתמשים בכל ארבע גפיהם בבת אחת רק לעיתים רחוקות.

בני המין הם מתבודדים, אך לעיתים ניתן למצוא אותם במערכת יחסים מונוגמית או אפילו פוליגמית.

מין זה הוא טורף, וניזון רק ממזון מן החי. עיקר מזונו הוא חרקים כגון צרצרים ותיקנים, אך לעיתים הוא ניזון גם מבעלי חוליות קטנים - בעיקר לטאות קטנות, אך גם ציפורים ועטלפים. בשבי יאכל גם חסילונים, אם אלו יסופקו לו בקערה רדודה של מים.

אמונות טפלות, בשילוב יער גשם סמיך יחסית בפרובינציה זו, תרמו כנראה לשימור המין - המקומיים, המאמינים שקופיפים מביאים מזל רע, עוזבים אותם לנפשם כאשר הם פוגשים אותם ביער.

תושבי הפרובינציות שבהן הוא חי מתגאים לעיתים בהיות הקופיף הפיליפיני הקוף הקטן ביותר, אך הוא אינו קוף וגם אינו הקטן ביותר בסדרת הפרימטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופיף פיליפיני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* קופיף פיליפיני באתר IUCN (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קופיף פיליפיני באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph569171

 |
**אדם מריוט**  (בצרפתית: **Edme Mariotte**; ‏1620–1684), כומר ופיזיקאי צרפתי. ממיסדי האקדמיה הצרפית למדעים.

חייו
----

את רוב שנות חייו העביר מריוט בדיז'ון, בה כיהן כראש מנזר "מרטין סוס ביון". 

בשנת 1660 גילה את הכתם העיוור בעין האדם ובשנת 1676 קבע את חוק בויל-מריוט.
בשנת 1733 התפרסמה המהדורה הראשונה של כתביו (Histoire et memoires de l'Academie) שהכילו מגוון מאמרים בפיזיקה כגון: תנועת נוזלים, "טבע הצבעים", "צלילי החצוצרה", הברומטר, נפילה של גופים, מתיחות, נקודת הקיפאון של המים ועוד.

עבודותיו של אדם מריוט
---------------------

כריכת הספר Oeuvres de Mariotte מאת מריוט
עבודותיו של אדם מריוט (Oeuvres de Mariotte) יצאו בשני כרכים בשנת 1717 וכללו ארבעה מאמרים, שפורסמו בפריז (שלושת הראשונים פורסמו בין השנים: 1676–1679). 

במאמרו השני: De la nature de l'air ("טבע האוויר"), מתוך קובץ המאמרים בפיזיקה (Essais de physique), חקר מריוט את תורת הגזים והגיע לגילוי כי, מכפלת הנפח בלחץ של כמות קבועה של גז אידיאלי ב**טמפרטורה קבועה** היא קבועה. זאת ידוע כחוק בויל-מריוט אשר התגלה על ידי רוברט בויל כ-16 שנים מוקדם יותר. אולם, מריוט הגיע לתוצאות מדויקות יותר בעקבות המצאת מכשיר הקרוי "בקבוק מריוט". 

במאמרו הרביעי, מריוט דן ומעלה סוגיות, שהתקבלו מתוך ניסוייו הרבים, במחקרים על הקשת בענן, הילות, החזרה ושבירה של קרני אור והסברים לתופעות פיזיולוגיות של צבע. כמו כן, במאמר זה פרסם מריוט את גילויו על הכתם העיוור שבעין האדם. 

שני מאמריו האחרים עסקו בחישובים של תופעות שונות במכניקה של גופים, תצפיות ומחקר בתחום המחזוריות של הטבע, לרבות חילופי החומרים שבטבע ופוטוסינתזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדם מריוט** בוויקישיתוף
* אדם מריוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271400105171
* BIBSYS: 99017869
* BNC: 000167171
* BNE: XX1356402
* BnF: cb12286520w (data)
* GND: 117551988
* ICCU: TO0V039577
* ISNI: 0000 0001 1036 9440
* LCCN: n86825366
* NKC: mzk2007395117
* NLA: 35893649
* NLP: A24236111
* NTA: 073191418
* RERO: 02-A003562539
* SNAC: w6vm4gtv
* SUDOC: 03169926X
* Trove: 1134924
* VcBA: 495/232816
* VIAF: 7453054
* WorldCat: lccn-n86825366

 |
**חצי האי מוסון** (באנגלית: **Mawson Peninsula**) הוא חצי אי צר וגבוה, בחוף ג'ורג' החמישי, בארץ ג'ורג' החמישי שבאנטארקטיקה.

חצי האי מצוי בצידו המערבי של מדף הקרח סלאבה.

חצי האי מגובה לגובה של 455 מטרים מעל פני הים.

אורכו של חצי האי 56 קילומטרים, והוא בולט לכיוון צפון-מערב. הקצה הצפוני של חצי האי הוא כף הדסון.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי חצי האי

חצי האי צולם מהאוויר על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1946–1947.

חצי האי צולם מהאוויר ומופה לראשונה על ידי פיליפ לו ממשלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בפברואר 1959.

### מקור השם

שמו של חצי האי ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה.

חצי האי נקרא על שמו של סר דאגלס מוסון.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 267

קישורים חיצוניים
----------------

* חצי האי מוסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חצי האי מוסון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* חצי האי מוסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור חצי האי מוסון
* חצי האי מוסון באתר marineregions
* חצי האי מוסון באתר peakbagger

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  מידע גאוגרפי
**קופיף גורסקי** (שם מדעי: ***Tarsius spectrumgurskyae***) הוא מין של פרימט ממשפחת הטרסיוסיים, החי רק ביערות הגשם של האי סולאווסי באינדונזיה. הוא הוגדר ב-2017 בידי קבוצת פרימטולוגים שהפרידה אותו מהמין קופיף ממושקף מאותו האי, על סמך הבדלים קטנים, ובעיקר על בסיס הקול ועל סמך מבנה הפרווה הייחודי.

קופיף זה קרוי על שם ד"ר שרון גורסקי, שביצעה מחקרים מקיפים על חייו והאקולוגיה של פרימט זה (בעודו תחת שם המין קופיף ממושקף), אולם בגלל מחקרים אלה החוקרים הוסיפו את תחילת השם המדעי בשמו המדעי של הקופיף הממושקף (*Tarsius spectrum*).

קופיף זה חי בקבוצות קטנות לצידו של אחיו לסוג ולצד כמה פרימטים קטנים דומים. גודלו דומה מאוד באורך 4 עד 9.5 סנטימטרים ומשקל של עד 130 גרם. הוא מאופיין בזכות העיניים הגדולות המחזירות אור (כהתאמה לחיים בלילה), אוזניו הענקיות ובעיקר מבנה עצמות שורש הרגל הארוכות שלו, מהם קיבל את שם הסוג - Tarsus. מבנה הרגל עוזר לו לקפץ עד מעל חמישה מטרים בין הענפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופיף גורסקי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* GBIF
 |

* 
* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  קופיף גורסקי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Sharon Gursky
**אדם ג'יימס מת'יוס** (בוולשית: **Adam James Matthews**; נולד ב-13 בינואר 1992) הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדת המגן הימני באומוניה ניקוסיה.

קריירת מועדונים
---------------

מת'יוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קארדיף סיטי אליה הצטרף בגיל 8. בינואר 2009 חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון. ב-21 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד צ'רלטון אתלטיק. בתחילת עונת 2009/2010 פקדה מכת פציעות את המועדון ומת'יוס הפך לשחקן מפתח בהרכב של המועדון. ב-3 באוקטובר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-4 נגד ווטפורד. במהלך חלון העברות של ינואר 2010 מנצ'סטר יונייטד הביעה עניין בשחקן, אך קארדיף סירבה לשחרר את השחקן.

ב-25 בפברואר 2011, חתם בסלטיק ל-4 שנים והוא הצטרף אליה בסיום העונה. ב-7 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסלטיק בניצחון 0-1 נגד אברדין. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופאית בהפסד 2-0 לאתלטיקו מדריד. ב-12 בדצמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בסלטיק נגד ארבורת' במסגרת הגביע הסקוטי.

ב-5 ביולי 2015 חתם בסנדרלנד תמורת 2 מיליון פאונד. ב-8 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 4-2 ללסטר סיטי. כעבור שבועיים נפצע בקרסול ונעדר שלושה חודשים. מת'יוס חזר להתאמן אך נפצע שוב כעבור חודש ונעדר כחודשיים. ב-7 במרץ 2016 הושאל לבריסטול סיטי עד לסיום העונה. עם תום העונה הושאל לעונה נוספת בקבוצה.

בקיץ 2019 מת'יוס חתם בצ'רלטון את'לטיק.

ב-23 ביוני 2022 סיכם באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.

קריירה בינלאומית
----------------

מת'יוס שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של ויילס ואף שימש כקפטן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הבוגרת ב-25 במאי 2011, נגד סקוטלנד במסגרת גביע האומות.

תארים
-----

סלטיק
* אליפות סקוטלנד: 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדם מת'יוס** בוויקישיתוף
* אדם מת'יוס, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**סאלח סלים** (בערבית: **صالح سليم**; 11 בספטמבר 1930 - 6 במאי 2002) היה כדורגלן מצרי ונשיאה לשעבר של קבוצת הכדורגל המצרית אל-אהלי.

משפחה
-----

סלים נולד ב-1930 בקהיר. אביו, מוחמד סלים, היה רופא. היו לו שני אחים קטנים, עבדל וואהאב וטארק סלים. כמו כן, היו לו גם שני בנים, חאלם והישאם סלים, שהוא שחקן קולנוע מצרי מפורסם.

קריירה
------

סלים הצטרף למועדון אל-אהלי בשנת 1944 כשחקן. מאוחר יותר, הוא נעשה למאמן הקבוצה, ואחר כך לחבר בהנהלה. הודות לתהילה ולפרסום שצבר לעצמו כשחקן כדורגל, נכנס סלים לעסקי הבידור ושיחק בשלושה סרטי קולנוע. ב-1980, הוא נבחר להיות נשיא המועדון. הוא נבחר במהלך השנים לחמש כהונות רצופות נוספות בתפקיד. במהלך כהונתו כנשיא המועדון, אל-אהלי זכה בתואר מועדון הכדורגל האפריקני הטוב ביותר במאה. ב-22 במאי 2001, סאלח קיבל את התואר בעיר יוהנסבורג. הוא נפטר בשנת 2002 כתוצאה ממחלת סרטן הכבד. סאלח סלים היה הכדורגלן המצרי הראשון ששיחק באוסטריה אחרי שעבר לקבוצת גראצר א.ק. במדיה כבש 3 שערים ב-6 משחקי ליגה במהלך עונת 1962/1963.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאלח סלים** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 300236716
* WorldCat: viaf-300236716

 |
רלף טאונר
**ראלף טאונר** (אנגלית: **Ralph Towner** ‏ נולד במדינת וושינגטון ב-1 במרץ 1940) הוא נגן ומלחין ג'אז המנגן בעיקר בגיטרה (של 6 ובעיקר של 12 מיתרים), אך מנגן גם בכלים נוספים כפסנתר, סינטיסייזר, כלי הקשה וחצוצרה.

טאונר קיבל את הכשרתו כנגן גיטרה קלאסית, אך כאשר נחשף לנגינת הפסנתר של ביל אוונס החל לפנות לכיוון הג'אז. לקראת סוף שנות השישים הצטרף להרכב מוזיקת העולם של הסקסופוניסט פול וינטר, "קונסורט". ב-1970 עזב את ההרכב יחד עם עמיתיו, הבסיסט גלן מור, נגן כלי הנשיפה פול מק-קדנלס וקולין וולקוט (נגן כלי הקשה וסיטאר) ויחד הקימו את להקת "אורגון". הלהקה, הקיימת כמסגרת של מוזיקאים סולנים בעלי קריירות נפרדות משלבת בין מוזיקה הודית, מוזיקה קלאסית, ג'אז חופשי ועוד, הוציאה מספר תקליטים רבי השפעה בחברת התקליטים ECM. בחברה זו ממשיך טאונר להקליט כסולן וכמוביל הרכבים אחרים והפך לאחד מהאמנים המזוהים ביותר עם ECM.

טאונר מרבה לשתף פעולה בהרכבים קטנים למשל עם נגני הבס אברהרד וובר וגארי פיקוק, הסקסופוניסט יאן גרברק, הגיטריסט ג'ון אברקרומבי ורבים אחרים. הוא ניגן גם עם להקת הפיוז'ן Weather Report וכותב מוזיקה לתזמורות סימפוניות לסרטים ולמחול.

כמו אברהרד וובר, טאונר משתמש רבות בשיטת אובר-דאבינג עם עצמו, כאשר הוא מנגן (למשל באלבום "יומן" *Diary*) פסנתר בערוץ אחד וגיטרה בערוץ אחר. 

טאונר מתגורר ברומא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראלף טאונר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ראלף טאונר (באנגלית)

* ראלף טאונר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ראלף טאונר, באתר ספוטיפיי

* ראלף טאונר, באתר Last.fm (באנגלית)

* ראלף טאונר, באתר AllMusic (באנגלית)

* ראלף טאונר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ראלף טאונר, באתר דיזר

* ראלף טאונר, באתר Discogs (באנגלית)

* ראלף טאונר, באתר Songkick (באנגלית)
* ריאיון עם ראלף טאונר (באנגלית)
* יוסי חרסונסקי, ביקורת על הופעת להקת אורגון, פסטיבל הג'אז אילת (אוגוסט 2008)(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי הביוגרפיה באתר הרשמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007337132205171
* BnF: cb13900528w (data)
* CiNii: DA14171216
* GND: 133339556
* ISNI: 0000 0001 1642 0622
* LCCN: n81080883
* MusicBrainz: 610b8b96-faf7-4633-afd6-d6c338a81144
* NKC: xx0134150
* NTA: 073632619
* SUDOC: 136867758
* VIAF: 51876774
* WorldCat: lccn-n81080883

 |
**קופיף ממושקף** או **קופיף רפאים** (שם מדעי: *Tarsius spectrum*) הוא מין של פרימט ממשפחת הטרסיוסיים החי ביערות הגשם של אינדונזיה.

אורכו של הקופיף 9.5-4 ס"מ ואורך הזנב 20-26 ס"מ. משקלו 118-130 גרם בממוצע. הוא בעל פרווה אפורה והראש גדול עם עיניים ירוקות בולטות ושפתיים ורודות. האף קטן והפה גדול עם שיניים חדות. מצידי גופו אוזניים ורודות גדולות היכולות לנוע ושומעות כל רחש קל. לקופיף רגליים עצומות איתם הוא מסוגל לקפוץ לאורך הרבה יותר גדול מאורכו.

הוא מצוי בקבוצות קטנות ביערות של האי סליאר (Selayar Island) במחוז דרום סולאווסי שבאינדונזיה. הם חיים בין החורים של עצי יער גבוהים וענקיים ובהם ישנים במשך היום. הם פעילי לילה ציידים הניזונים מפרוקי רגליים שונים לרבות עכבישים, חגבים, חיפושיות, גמלי שלמה, עשים ויצורים נוספים. הם חוטפים את הטרף עם הכפות הגדולות והורגים אותו בנשיכה.

בשנת 2017 הופרד ממין זה למין עצמאי קופיף גורסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופיף ממושקף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קופיף ממושקף באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ראלף אליסר וייטסייד ארל** (באנגלית: **Ralph Eleaser Whiteside Earl**; נולד ב-1785 – 1788; נפטר ב-16 בספטמבר 1838), היה צייר אמריקאי, המכונה "צייר החצר" של הנשיא אנדרו ג'קסון. הוא גם צייר את דיוקנה של רייצ'ל ג'קסון.

ביוגרפיה
--------

ארל היה בנם של צייר הדיוקנאות ראלף ארל ואשתו השנייה אן וייטסייד, ובן למשפחת ארל. הוא נולד בין 1785–1788, כנראה בניו יורק, וככל הנראה קיבל את הכשרתו המוקדמת לציור פורטרטים מאביו, שסגנונו הנאיבי בא לידי ביטוי בעבודותיו הראשונות של ארל הצעיר.

הוא נסע ללונדון בשנת 1809, שם למד במשך שנה אצל ג'ון טרומבול וקיבל ייעוץ מבנג׳מין וסט, ולמד פרספקטיבה, אנטומיה וציור תלת־ממדי. הוא נשאר באנגליה עד 1814, התגורר אצל סבו מצד אמו בנוריץ׳ וביצע עבודות של ציורי דיוקן. לאחר מכן נסע לפריז לפני שחזר לארצות הברית בדצמבר 1815 מתוך כוונה ליצור ציורי היסטוריה גדולים במודל האירופי.

כהכנה לפרויקט מתוכנן המתאר את קרב ניו אורלינס, פגש ארל את הגנרל אנדרו ג'קסון וביקר אותו בביתו בטנסי, בהרמיטאז', בינואר 1817. ארל צייר דיוקנאות של ג'קסון ומשפחתו, והתחתן עם אחייניתה של גברת ג'קסון ג'יין קפהרי.

ב־19 במאי 1819. היא נפטרה בלידה בשנת 1820, וכך גם בנם.

לאחר מות אשתו, ארל הפך לחברו הקרוב של ג'קסון והתגורר איתו בהרמיטאז'.

כשג'קסון הפך לנשיא בשנת 1829, ליווה אותו ארל לבית הלבן, וצייר דיוקנאות רבים של ג'קסון עד שנודע בשם "צייר החצר" ו"צייר המלך".

ארל חזר לטנסי עם ג'קסון לאחר כהונתו השנייה, ומת בהרמיטאז' ב-16 בספטמבר 1838.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* ''
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראלף אליסר וייטסייד ארל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Focus Works of Art: Andrew Jackson" (ארכיון)
2. ↑  Aronson, Julie (1992). "Ralph E. W. Earl". In Chotner, Deborah (ed.). American naive paintings. Washington Cambridge, England: National Gallery of Art Cambridge University Press. pp. 103–104.
3. ↑  Mary C. (Mary C. Currey) Dorris, **Preservation of the Hermitage, 1889-1915 : annals, history, and stories : the acquisition, restoration, and care of the home of General Andrew Jackson by the Ladies' Hermitage Association for over a quarter of a century**, [Nashville? : Smith & Lamar?, 1915

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0552 5277
* LCCN: nr2001049857
* RKD: 25295
* SNAC: w6rf66hm
* SUDOC: 238719383
* ULAN: 500022904
* VIAF: 17154012
* WorldCat: lccn-nr2001049857

 |
**הקייטנה של קנלר** הוא סיפור מאת אתגר קרת, המופיע באסופת סיפורים, הקרויה באותו שם, שיצאה לאור בשנת 1998.

הספר עוסק, באופן הומוריסטי ושנון, בנושאים הרגישים של מוות, העולם הבא, התאבדות ואלוהים.

בשנת 2004 יצא קומיקס בשם "פיצריה קמיקזה" שהוא עיבוד לספר. העיבוד נכתב על ידי קרת, והקומיקס צויר על ידי אסף חנוכה.

בשנת 2006 יצא סרט על פי הספר בשם "חותכי ורידים: סיפור אהבה". הסרט בוים על ידי הבמאי גוראן דוקיק.

רשימת הסיפורים
--------------

1. נהג האוטובוס שרצה להיות אלוהים
2. הג'ננה של נמרוד
3. שפריץ מהגיהנום
4. רחם
5. הקייטנה של קנלר

סיפור העלילה של הסיפור המרכזי
-----------------------------

חיים הוא בחור צעיר שהתאבד והגיע לעולם הבא. מתברר לו שהעולם הבא כמעט זהה למציאות שאותה הכיר בחייו, מציאות משעממת ומדכאת של אנשים שהתאבדו ומצאו את עצמם באותו מצב מדכא שבו היו קודם לכן. חיים מגלה שחברתו התאבדה גם היא, והוא מחליט לצאת ולחפש אותה. הוא יוצא למסע בעולם הבא, ופוגש דמויות שונות, ביניהן דמותו של **קנלר**, בחור חביב אך מוזר המנהל מעין קייטנה פלאית לנודדים. הקייטנה של קנלר מעומתת עם קייטנה מקבילה, כת של מתאבדים, שבה חברה גם חברתו של חיים. מנהיג הכת מנסה להתאבד בשנית, בציפייה לשוב לחיים ולגאול את כל המתאבדים, אלא שתוכניתו נכשלת, והוא פשוט מת שוב.

פרשנויות
--------

קרת עוסק בשלושה נושאים בסיפור: נושא המוות וההתאבדות, נושא הריקנות המציאותית והפלא הדמיוני, ונושא האלוהים, הגאולה והמשיח.
**הקיוסק הראשון של תל אביב** הוקם בשנת 1910 בצומת הרחובות שדרות רוטשילד והרצל, והיה פורץ-הדרך של העיר תל אביב, בדרכה מפרוור שקט למרכז הכלכלי של המדינה.

בתחילה סירב ועד העיר להקמת הקיוסק, משום שאחוזת בית הייתה אמורה להיות שכונה ללא בתי עסק, אך לבסוף בישיבת ועד תל אביב בא' בסיוון תר"ע אושרה פתיחת קיוסק קטן, בתנאי שמידותיו של המבנה יהיו 2 על 2 מטרים, שימכרו בו רק משקאות קלים, והוא ייסגר בשעה 11 בלילה. רק לאחר מכן התיר הוועד למכור במקום גם משקאות חריפים. זה היה הקיוסק הראשון והיחיד בתל אביב עד שנת 1920, עת הוקמו שני קיוסקים נוספים.

את הקיוסק בנה אדם בשם קסילוב, ותכנן אותו האדריכל יוסף ברסקי. הוא נבנה בצורת משושה, והיה עשוי מעץ. לידו הוקם הפנס הראשון בתל אביב. הקיוסק נבנה ליד ביתו של מייסד העיר תל אביב וראש העירייה הראשון, מאיר דיזנגוף.
בקיוסק הוגשו משקה גזוז, מיץ צוף וברד מתוק. הקיוסק שימש כמקום מפגש מרכזי, וכן כנקודת יציאה למפגשים רומנטיים.

בשנות ה-20 מכר קיסילוב את הקיוסק לסוחר בשם פוגל. פוגל נרצח בשנות ה-30, והזכויות להפעלת המקום נרכשו על ידי האחים שור. לאחר מותם של האחים חזרו זכויות ההפעלה לעיריית תל אביב.

בימי העלייה הרביעית נפתחו בתל אביב קיוסקים רבים, ועלייה זו אף כונתה "עליית הקיוסקים".

בשנת 1989 נהרס הקיוסק לגמרי. לאחר שיחזור שלו ובנייתו מחדש נפתח שוב בשנת 2004 ובו הוצג חלק מהתפריט הנוסטלגי של פעם.

קישורים חיצוניים
----------------

* יובל קרני, הקיוסק הראשון של ת"א חוזר, באתר ynet, 18 במאי 2004
* הקיוסק הראשון באתר עיריית תל אביב-יפו.
* גילי מלניצקי, סיפורו של הקיוסק הראשון בתל אביב, באתר TheMarker‏, 28 בדצמבר 2017

| **שביל העצמאות בתל אביב-יפו** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הקיוסק הראשון של תל אביב • מזרקת הפסיפס של נחום גוטמן • בית עקיבא אריה ויס • הגימנסיה העברית הרצליה (כיום - מגדל שלום) • בית הכנסת הגדול • מוזיאון ההגנה • מרכז המבקרים של בנק ישראל • האנדרטה למייסדי העיר תל אביב • פסל מאיר דיזנגוף • בית העצמאות |

 |
**וילה טריסינו** (איטלקית: **Villa Trissino**) היא וילה הניצבת באתר קריקולי (Cricoli) בפאתי העיר ויצ'נצה שבאזור ונטו שבצפון איטליה. 

אף שהווילה הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, במסגרת ההכרזה אודות הווילות הפלדיאניות בוונטו, היא לא נבנתה בידי אנדראה פלאדיו, אך נודעת לה חשיבות לחקר ההיסטוריה והיצירה של האדריכל.

ג'יאנג'ורגו' טריסינו
--------------------

ג'יאנג'ורגו' טריסינו (1550-1478) היה האציל הוויצ'נטי שהביא את אנדראה פלאדיו אל תחום האדריכלות, וככל הנראה אירע הדבר בווילה טריסינו. כאן פגש את פלאדיו, עמד על כישוריו ועל הפוטנציאל היצירתי הגלום בו וכאן גרם למהפך שהפכו מבנאי לאדריכל מתכנן. טריסינו היה איש הרוח והאינטלקטואל המוביל של העיר ויצ'נצה. הוא כתב שירה ומחזות ברוח המורשת הקלאסית הקדומה. טריסינו היה האיש שהעניק לאדריכל הצעיר את השם "פלאדיו" (שמו המקורי היה אנדראה די פייטרו דלה גונדולה), שבאמצעותו ייחס לו את החכמה של פלאס–אתנה, אלת החכמה של היוונים הקדמונים. הקשרים עם טריסינו הביאו לכך שפלאדיו הפך להיות אדריכל מבוקש מאוד באזור הוונטו. המפנה החשוב אירע כאשר בשנת 1541 נסע, יחד עם טריסינו, בפעם הראשונה, לרומא. המפגש עם בניני רומא, העתיקים ובני זמנו, הוא שהאיר את עיניו של פלאדיו והביאו למה שהיה אחר כך. 

וילה טריסינו היא ציון דרך היסטורי, יותר מאשר אדריכלי, ומכאן מקומה במורשת העולמית. הווילה עצמה היא מבנה ששופץ והורחב על ידי טריסינו עצמו, שהיה בעל כישורים של מתכנן ושרטט.

לקריאה נוספת
------------

* Bruce Bucher, Andrea Paladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 16-17.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה טריסינו** בוויקישיתוף
**אדם נאג'** (בהונגרית: **Ádám Nagy**; נולד ב-17 ביוני 1995) הוא כדורגלן הונגרי המשחק כקשר בקבוצת פיזה.

קריירת מועדונים
---------------

נאג' החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של סנטלרינץ שה. בגיל 17, עבר לפורטוגל לאחר שהצטרף לקבוצת VSI ריו מאיור, מועדון שהוקם כפרויקט על ידי המוסד האקדמי האנגלי לקידום כדורגל, "VisionPro Sports Institute". הפרויקט הובל על ידי שחקני הפרמייר ליג לשעבר איאן רייט ומארק יוז, ששמו לעצמם למטרה לשבח כדורגלנים בין הגילאים 16–19 מהמדינות פורטוגל, הונגריה, אנגולה, ויילס, אנגליה, קונגו וספרד. הפרויקט עצמו נכשל והגיע לסיום במרץ 2013.

בסיום הפרויקט, נאג' חזר להונגריה, וחתם במחלקת הנוער של פרנצווארוש. בעונת 2013–2014, החל לשחק בקבוצת המילואים של מועדונו במסגרת הליגה ההונגרית השלישית. משחקו הראשון בקבוצת המילואים היה -24 באוגוסט 2013, בהפסד הביתי 0–2 מול פלסוטארקאני. ב-30 באוגוסט 2015, כבש את שערו הראשון, גם במסגרת קבוצת המילואים של פרנצווארוש, בניצחון 0–7 מול אבש. ב-12 במאי 2015, נאג' ערך בכורה רשמית בקבוצה הבכירה של מועדונו, כאשר שותף במשחק הניצחון הביתי 0–3 מול בודפשט הונבד במסגרת גביע הליגה ההונגרית. ארבעה ימים לאחר מכן, שיחק את משחקו הראשון בליגת העל ההונגרית, במשחק הניצחון 0–1 מול פאקס. ב-20 במאי 2015, נאג' סייע לקבוצתו לזכות בגביע ההונגרי, לאחר ששיחק 70 דקות במשחק הגמר. ב-2 באפריל 2016, נאג' זכה עם פרנצווארוש באליפות הונגריה, למרות הפסד 1–2 מול דברצן.

ב-14 ביולי 2016 חתם נאג' בבולוניה 1909 האיטלקית שם שיחק שלוש עונות. באוגוסט 2020 חתם בבריסטול סיטי מליגת המשנה האנגלית.

קריירה בינלאומית
----------------

נאג' ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת ההונגרית ב-7 בספטמבר 2015, לאחר שנכנס כמחליף בדקה ה-23 במקומו של אקוש אלק, במשחק תיקו ה-1-1 מול צפון אירלנד במסגרת מוקדמות יורו 2016. הוא נכלל על סגל הנבחרת ההונגרית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת, בעקבות כך, נכלל ברשימת 10 הכישרונות הצעירים של הטורניר שפורסמה על ידי ספורטס אילוסטרייטד יחד עם שחקנים דוגמת קינגסלי קומאן, יוליאן דרקסלר ורפאל גריירו. ב-14 ביוני 2016, שיחק את משחקו הראשון ביורו 2016, כאשר שותף במשחק הניצחון 0–2 של נבחרתו מול אוסטריה באצטדיון החדש של בורדו, בורדו, צרפת.

תארים
-----

### פרנצווארוש

* ליגת העל ההונגרית: 2015-2016
* הגביע ההונגרי: 2014-2015, 2015-2016
* גביע הליגה ההונגרית: 2014-2015
* הסופרקאפ ההונגרי: 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדם נאג'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת הונגריה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 קיראי • 
2 לאנג • 
3 קורהוט • 
4 קדאר • 
5 פיולה • 
6 אלק • 
7 ג'וג'אק • 
8 נאג' • 
9 סאלאי • 
10 גרה • 
11 נמאת' • 
12 דיבוס •
13 בדה • 
14 לוברנצ'יץ' •
15 קליינהייזלר •
16 פינטר •
17 ניקוליץ' •
18 שטיבר •
19 פרישקין •
20 גוזמיץ' •
21 בשה •
22 גולאצ'י •
23 יוהאס •
מאמן: שטורק | הונגריההונגריה |


| **נבחרת הונגריה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 גולאצ'י • 
2 לאנג • 
3 קצקש • 
4 אט. סאלאי • 
5 פיולה • 
6 אורבן • 
7 נגו • 
8 נאג' • 
9 אד. סאלאי • 
10 צ'רי • 
11 הולנדר • 
12 דיבוס •
13 שאפר • 
14 לוברנצ'יץ' •
15 קליינהייזלר •
16 גזדאג •
17 ר. ורגה •
18 סיגר •
19 ק. ורגה •
20 שאלאי •
21 בוטקה •
22 בוגדאן •
23 ניקוליץ' •
24 שן •
25 האן •
26 בולה •
מאמן: רוסי | הונגריההונגריה |
**גיל רביב** הוא אורולוג ישראלי, פרופסור לאורולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב, מנהל היחידה לפריון הגבר במחלקה האורולוגית במרכז רפואי שיבא.

מעיסוקיו המחקרים והקלינים: פריון הגבר (אנדרולוגיה).

ביוגרפיה
--------

רביב בוגר הפקולטה לרפואה, באוניברסיטת תל אביב.

רביב השתלם בכירורגיה אורולוגית של ניתוחי שופכה באוניברסיטת גנט (אנ') בעיר גנט, בבלגיה (1994).

בין השנים 1994–1996 רביב השתלם בכירורגיה אורולוגית, בטיפול בבעיות של אין אונות ופריון הגבר במרכז הרפואי במרכז הרפואי ERASME ("Erasmus Hospital" (אנ')) בבריסל, בלגיה.

רביב מונה לפרופסור-חבר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

רביב רופא בכיר במרכז לבריאות מינית בבית החולים שיבא ומנהל היחידה לפריון הגבר, במחלקה האורולוגית, בבית החולים שיבא.

רביב חבר באיגודים האורולוגים הישראלי והאירופאי, חבר באיגוד הישראלי, האירופאי והאמריקאי בחוג להפרעות בתפקוד מיני, חבר באיגוד הישראלי והאירופאי של ה- "AGING MALE "The Aging Male (אנ').

תחומי עניין של רביב: פריון הגבר, הפרעות בזקפה ובתפקוד מיני, בדיקות אולטרהסאונד טרנס רקטלי, גידולי שלפוחית השתן, גדלה שפירה של ערמונית.

ממחקריו של רביב
---------------

רביב פרסם עשרות מאמרים בספרות המקצועית בתחום האורולוגיה, פריון הגבר והפרעות בתפקוד המיני.

* ממחקריו של רביב באתר PubMed

### רביב שותף בניסויים קליניים

גישה חדשה שפותחה במכון ויצמן לגילוי של סרטן הערמונית ופורסמה בשנת 2010.

מסתבר שמדידת האבץ ומיפויו בערמונית עשויים להצביע הן על מיקומו המדויק של הגידול והן על מידת אלימותו.

הגישה החדשה התפתחה ממחקרים בני כ-30 שנה, שהראו כי ריכוז האבץ – יסוד כימי המצוי בשפע באופן טבעי בבלוטת הערמונית – נמוך יותר אצל חולים בסרטן הערמונית שהגידול בהם מצוי בשלב מתקדם. בעשור האחרון הושגו תובנות על התפקיד שממלא האבץ בערמונית – התברר כי לחומר זה, בין היתר, תפקיד חשוב בשמירה על הרכבו הכימי של נוזל הערמונית המופרש מתאי האפיתל של הערמונית.

פרופ' עמוס ברסקין וד"ר רחל צ'צ'יק, יחד עם ד"ר סנה שילשטיין ותלמיד המחקר מרקו קורטזי מהמחלקה לפיזיקה של חלקיקים ואסטרופיזיקה במכון ויצמן למדע, ובשיתוף עם ד"ר דוד ורצקי מהקריה למחקר גרעיני בנחל שורק, פיתחו באחרונה גישה חדשה לגילוי של סרטן הערמונית. שיטה זו נבחנה בניסויים קליניים בשיתוף עם הרופאים פרופ' יעקב רמון, ד"ר אדוארד פרידמן, ד"ר **גיל רביב**, ד"ר אלכסנדר וולקוב וד"ר ניר קליינמן מהמרכז הרפואי על-שם שיבא בתל-השומר, וד"ר אביתר מוריאל, ד"ר מוניקה הוסר, ד"ר גבריאל קוגן וד"ר ואלרי גלדיש מהמרכז הרפואי קפלן ברחובות

לקריאה נוספת
------------

* שאלות לד"ר רביב גיל - האגודה הישראלית לטרשת נפוצה (mssociety.org.il)

קישורים חיצוניים
----------------

* גיל רביב, באתר dblp

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' גיל רביב הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב
2. ↑  פרופ' גיל רביב אתר מרכז רפואי שיבא
3. ↑  פרופסור גיל רביב - אודות rofim.org.il/DoctorMiniSite
4. ↑  המרכז לבריאות מינית - בית החולים שיבא sheba.co.il
5. ↑  המרכז לרפואה מינית והשרות הסקסולוגי (שסק) – שיבא תל השומר (פרופ' גיל רביב) איט"ם
6. ↑  פרופ' גיל רביב - מנהל היחידה לפריון הגבר, שיבא infomed.co.il/expert
7. ↑  "להוציא את הערמונית מהאש - מוקדם ככל האפשר" הידען - מגזין מכון ויצמן, 6 בינואר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DBLP: 182/3592

 |
גנרל **הרמן-ברנהרד ראמקה** (בגרמנית: **Hermann-Bernhard Ramcke**;‏ 19 בספטמבר 1888 – 27 באפריל 1970) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ואחד מהבודדים שקיבלו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

ראמקה נולד ב-24 בינואר 1889 בשלזוויג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס ראמקה לצי הקיסרי הגרמני, ושירת בו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר ראמקה ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1934 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

ב-19 ביולי 1940 הועבר ראמקה לדיוויזיה האווירית ה-7, ובאביב 1941 לחם עמה בקרב על כרתים כשהוא משמש כמפקד רגימנט הצנחנים ה-1. לאחר הניצחון בכרתים מונה ראמקה למפקד חטיבת צנחנים מאולתרת, וב-22 ביולי 1941 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-21 באוגוסט 1941 קיבל ראמקה על פעולותיו בכרתים את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובשנת 1942 נשלח עם חטיבתו לצפון אפריקה. בשעת הנסיגה של קורפוס אפריקה לאחר התבוסה בקרב אל עלמיין, כותרה חטיבתו על ידי הכוחות הבריטיים, אולם במקום להיכנע, הוביל ראמקה את חייליו מערבה, תפס טור משאיות אספקה בריטיות והצליח לחבור לכוחותיו הציר הנסוגים בפיקוד רומל בשלהי נובמבר 1942. ראמקה נשלח לגרמניה, שם הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל באופן אישי על ידי אדולף היטלר. ב-21 בדצמבר 1942 הועלה ראמקה לדרגת גנרל לוטננט, וב-12 בפברואר 1943 מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-2. לאחר פלישת בעלות הברית לאיטליה נשלח ראמקה לאיטליה, והשתתף בכיבוש רומא, וכוח שלו השתתף בחילוץ מוסוליני מכלאו. לאחר הפלישה לנורמנדי נשלח ראמקה לצרפת, שם השתתף במערכה בנורמנדי. לאחר שכוחות בעלות הברית הצליחו לפרוץ החוצה מחצי האי נורמנדי, במסגרת מבצע קוברה, מונה ראמקה למפקד נמל ברסט, שבחבל ברטאן, כשתחת פיקודו כ-35,000 חיילים, וקיבל פקודה מהיטלר להפוך אותה למבצר ולהגן עליה עד הסוף (כמו ערי נמל נוספות בצפון צרפת, שנותרו מאחורי הקווים של בעלות הברית). ב-1 בספטמבר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הצנחנים, וב-19 בספטמבר 1944 קיבל תוספת חרבות ויהלומים לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. זמן קצר לאחר מכן נכנע ראמקה בראש כוחותיו לצבא האמריקני.

### לאחר המלחמה

בשנת 1951 הוסגר ראמקה לצרפת, שם רצו לדונו על פשעי מלחמה, אולם ראמקה הצליח לברוח לגרמניה. לאחר מכן הסגיר ראמקה את עצמו מרצון, ונשפט ל-5 שנות מאסר, אולם לאחר שטרוי מידלטון העיד לטובתו שוחרר ראמקה מהכלא. לאחר שחרורו התגורר ראמקה בקאפלן והיה חבר בתנועת אנשי האס אס לשעבר HIAG (אנ'), וב-4 ביולי 1968 מת והוא בן 79 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן-ברנהרד ראמקה** בוויקישיתוף
* הרמן-ברנהארד ראמקה באתר הספרייה הלאומית של גרמניה (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450925805171
* BnF: cb17782823b (data)
* GND: 123603358
* ISNI: 0000 0000 8190 1644
* LCCN: n90667105
* SUDOC: 243470800
* VIAF: 121677573
* WorldCat: lccn-n90667105

 |
סמל הממלכה המאוחדת מעל בית המשפט בגיברלטר
מערכת **המשפט בגיברלטר** היא מערכת של המשפט המקובל המבוססת כמעט לחלוטין על החוק האנגלי, מלבד מספר שינויים מינוריים המותאמים לאופי המקום.

החוק בגיברלטר
-------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

בתי משפט
--------

הערכאות הנמוכות הקיימות בגיברלטר הם בית המשפט לערכאה ראשונה, הדומה לבית המשפט של המחוז (County Court) באנגליה וויילס והוא דן בתביעות אזרחיות עד לגובה של 1,000 ליש"ט, בית המשפט לחקירת מקרי מוות (Coroners Court; תפקידו לחקור, לשמוע עדויות ולקבל הכרעות לגבי סיבת המוות) ובית המשפט של הממלכה (Magistrates' Court) הדן בעיקר בתיקים של דיני משפחה ומשפט פלילי. 

מתחת לבתי המשפט הללו, ישנם ערכאות נוספות הדנות בתביעות הקשורות לביטוח לאומי, למיסים, לסכסוכי אדמות, למסחר ולדיני עבודה.

בספטמבר 2012 נחנכו מבנים חדשים למערכת המשפט בגיברלטר, על ידי שר המשפטים גילברט ליקודי. הקומפלקס החדש מכיל 7 אולמות משפט; אולם אחד לחקירת מקרי מוות, שניים לבית המשפט של הממלכה וארבעה לבית המשפט העליון.

### בית המשפט העליון

אב בית הדין המכהן של גיברלטר, אנתוני דאדלי
בית המשפט העליון של גיברלטר מורכב משני שופטים - אב בית דין ושופט נוסף הממונה על ידי המושל. בית המשפט העליון שומע תביעות בנושאי משפט אזרחי ופלילי, בהם גם דיני משפחה ומשפט ימי. סמכותו הפלילית דומה לסמכות של בית המשפט של הכתר (Crown Court) וסמכותו האזרחית דומה לסמכות בית המשפט הגבוה לצדק (High Court of Justice). במשפטים אזרחיים יושבים בדין שני שופטים, אך במשפט פלילי מכנסים בנוסף חבר מושבעים.

בנוסף, משמש בית המשפט העליון של גיברלטר כבית משפט ליושר, ובסמכותו להחיל את עקרונות דיני היושר. בית המשפט העליון שומע ערעורים על תיקים שנידונו בבית משפט לערכאה ראשונה ובבית המשפט של הממלכה (Magistrates' court).

מבין אבות בתי הדין הידועים של גיברלטר ניתן למנות את סר ג'יימס קוקרן שכיהן במשרה זו למעלה מ-30 שנים במהלך המאה ה-19. מבין התיקים הידועים שנידונו בבית המשפט ניתן למנות את פרשת הספינה מרי סלסט; על בית המשפט הוטלה חקירת נסיבות היעלמות אנשי הצוות והנוסעים וכן קבלת הכרעה לגבי חלוקת זכויות הרכוש בין הצדדים השונים. אב בית הדין המכהן הוא אנתוני דאדלי; הוא מונה לתפקיד ב-1 בפברואר 2010, והוא הגיברלטרי הראשון המכהן בתפקיד.

### בית המשפט לערעורים

הערכאה הגבוהה ביותר בגיברלטר היא בית המשפט לערעורים. בית המשפט מורכב ממספר אי זוגי של שופטים, אך לכל הפחות שלושה, ואינו דן בתיק לראשונה מבלי שעבר בערכאה נמוכה יותר. אב בית הדין של גיברלטר משמש, מתוקף תפקידו (ex-officio), שופט בבית המשפט לערעורים, מלבד בערעורים על פסיקות שנתן הוא עצמו.

ערכאת הערעורים הגבוהה ביותר עבור תושבי גיברלטר היא הועדה השיפוטית של המועצה המלכותית (The Judicial Committee of the Privy Council) בלונדון, אליה ניתן להגיש ערעורים על פסיקות של בית המשפט לערעורים בגיברלטר.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Gibraltar's Law & Justice System", in the Government of Gibralter official site.
2. 1 2 3  "Organisation of justice - Gibraltar", in the European Comission official site.
3. ↑  Hardwicke, Lucy. "Gibraltar News September 17th 2012", gibbook.com
4. ↑  "First Gibraltarian Chief Justice appointed", Gibraltar Chronicle (2010-02-02).
5. ↑  "Court system", gibraltarlawyers.com
**למור לבן-ראש** (שם מדעי: *Eulemur albifrons*) הוא מין של פרימט מהסוג למור החי באי מדגסקר ונחשב בעבר לתת-מין של המין למור חום (*Eulemur fulvus*) אך הופרד למין עצמאי.

מאפיינים
--------

אורכו של הלמור לבן הראש עד 40 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו עד 50 סנטימטרים ומשקלו עד 2.3 קילוגרמים. לזכר של הלמור לבן הראש פרווה בצבע חום עד אפור, ראש, לחיים וסנטר בצבע לבן וזה מקור שמו של הלמור. לנקבה לעומת זאת יש ראש, לחיים וסנטר בצבע אפור. הלמור לבן הראש שוכן עצים וחי ביערות הגשם ההרריים ובשפלה של צפון-מזרח מדגסקר. הלמור לבן הראש ניזון בעיקר מפירות, עלים, פרחים, קליפות עצים, חרקים, עכבישאים, נדלים ומרבי רגליים. לא ידוע על עונת הרבייה של הלמור לבן הראש אך היא דומה למינים אחרים מסוגו. הלמור לבן הראש פעיל גם ביום וגם בלילה. הטורפים של הלמור לבן הראש הם טורפי מדגסקר כמו הפוסה, דורסי יום, דורסי לילה ונחשים גדולים כמו חנק קרקע מלגשי. הלמור לבן הראש נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד.

ראו גם
------

* הפארק הלאומי מרוג'ג'י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למור לבן-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

| למוריים |
| --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |

הערות שוליים
------------

1. ↑  למור לבן-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פוספט בופר סליין** או **Phosphate buffered saline** (ראשי תיבות: **PBS**) הוא תמיסת בופר המשמשת בביוכימיה. התמיסה מכילה יוני נתרן כלורי (מלח שולחן), נתרן פוספט, ואשלגן פוספט. הבופר שומר על רמת pH פיזיולוגית (7.4) והריכוז היוני דומה לזה הקיים ברקמת יונקים (תמיסה איזוטונית).

שימושים
-------

ל-PBS שימושים רבים בביולוגיה תאית ובביוכימיה בזכות אי רעילותו לתאים והעובדה כי אינו משנה את מבנה החלבונים המומסים בו. 

בין השימושים הנפוצים: 

* המסה ודילול של מולקולות ביולוגיות תוך שמירה מבנם המרחבי. המבנה המרחבי של חלבונים נשמר בזכות הצטברותם של יונים בשכבה דקה (פילם) מסביב לחלבון. PBS משמש למהילת נוגדנים בבדיקות חלבונים שונות כגון ELISA או תספיג חלבון.
* ניקוי תאים הגדלים בתרבית רקמה.
* ניקוי תאים מנוזלים ביולוגים (כגון דם).
* הפרדת תאים (לאחר הוספת EDTA).
* ריקוע (רפרנס) בבדיקות חלבונים שונות (PBS נחשב לתמיסה בה ריכוז 0 של חלבון).

הכנה וריכוזים
-------------

על מנת להכין 10 ליטרים PBS מרוכז פי 10 (PBSX10) יש להמיס ב-8 ליטר מים נקיים מיונים:

* 800 גרם NaCl ריכוז: 1.37M
* 20 גרם KCl ריכוז: 26.8mM
* 144 גרם Na2HPO4 ריכוז: 78.1mM
* 24 גרם KH2PO4 ריכוז: 14.7mM

לאחר התמוססות המלחים השונים יש להשלים את נפח המים ל-10 ליטר. חומציות התמיסה המרוכזת היא 6.8 אך לאחר דילול ל-PBSX1 רמת החומציות עולה ל-7.4.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **PBS** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בופר פוספט** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **PBS (ביוכימיה)** |