recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**המלחמה הסורית השלישית** (ידועה גם בשם **המלחמה הלאודיקית**) הייתה המלחמה השלישית שפרצה בין בית סלאוקוס לבית תלמי, והתרחשה בין השנים 246–241 לפני הספירה.

רקע
---

בשנת 252 לפני הספירה נחתם הסכם שלום, שבו ברניקי, בתו של תלמי השני, נישאה לאנטיוכוס השני. הסכם זה לא החזיק מעמד בגלל מאבקי החצר באימפריה הסלאוקית. אנטיוכוס השני מת במסתוריות בזמן ביקור באחוזה של אשתו הראשונה, לאודיקה הראשונה. היא במהרה הכריזה על בנה סלאוקוס השני, למלך על אסיה הקטנה, וכן היא שכנעה את אנשי החצר באנטיוכיה להרוג את ברניקי ואת בנה הקטן, ולהכתיר את בנה סלאוקוס השני כמלך האימפריה הסלאוקית, אירועים אלו הביעו לפרוץ המלחמה הסורית השלישית.

אירועי המלחמה
-------------

המלחמה פרצה כשתלמי השלישי פלש לשטחי האימפריה הסלווקית, בזמן שסלאוקוס השני היה באסיה הקטנה כדי לבסס את שלטונו. תלמי השלישי פלש לצפון סוריה והשתלט על אנטיוכיה הבירה. סלאוקוס השני הצליח לגרש את התלמיים מהבירה והאזור. אולם התלמיים הצליחו להחזיק בעיר הנמל סלאוקיה פייריה. בזמן העימות פרץ גל של מרידות במזרח האימפריה, הארצות ממזרח לים הכספי התנתקו מהאימפריה הסלווקית ועברו לשלטונם של הפרתים. סלאוקוס השני הקדיש את כל מרצו לדכא את המרידות ממזרח.

לקריאה נוספת
------------

* בצלאל בר כוכבא, "המלחמות הסוריות" - מלחמת מאה השנים בין המעצמות הגדולות על גורל דרום סוריה וארץ ישראל: 200-301 לפנה"ס, **זירת קרב - קרבות הכרעה בארץ-ישראל**, 2007 (תשסז), עמ' 61–86
* Edgar, C.C. Zenon Papyri in the University of Michigan Collection p.4

הערות שוליים
------------

1. ↑  **תולדות התקופה ההלניסטית**, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 5 (כותבים: בנימין שימרון, רחל צלניק), לוח כרונולוגי, עמ' 19–20.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מיקרונזיה".

**מקרונזיה** (פורטוגזית **Macaronésia**; ספרדית **Macaronesia** - שניהם מיוונית **μακάρων νῆσοι** "האיים המאושרים") הוא שם קיבוצי מודרני לארבע קבוצות איים ממוצא געשי בצפון האוקיינוס האטלנטי, השוכנים לאורך חופיהן של אפריקה ואירופה. קבוצות איים אלה נמצאות בשליטתן של שלוש מדינות - פורטוגל, ספרד וכף ורדה. מקור שמם של האיים במונח שבו עשו שימוש גאוגרפים ביוון העתיקה כדי לכנות את האיים שמעבר למצר גיברלטר.

מקרונזיה כוללת ארבע קבוצות איים: 

* האיים האזוריים (פורטוגל)
* איי מדיירה (פורטוגל) (כולל איי הפרא - Ilhas Selvagens)
* האיים הקנריים (ספרד)
* איי כף ורדה

האקלים באיים הוא טרופי או סובטרופי, ומדיירה קרירה וגשומה יותר מהאיים הקנריים ומאיי כף ורדה הצחיחים למדי. אף לא אחת מקבוצות האיים הייתה בעברה חלק מיבשת כלשהי, כך שהתפתחו בהן פאונה ופלורה ייחודיים. חורש הלאוריסילבה כיסה בעבר את רובם של האיים האזוריים, האיים הקנריים המערביים ואת מדיירה, בגבהים שבין 400 ל-1200 מטר (איי כף ורדה והאיים הקנריים המזרחיים היו צחיחים מדי). נכון לשנת 2007 נפוצים יערות אלה בעיקר באיי מדיירה, ובהיקף קטן יותר באיים הקנריים, ובאיים האזוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקרונזיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4074476-0
* NKC: ge1149175
* VIAF: 316733212
* WorldCat (עם VIAF): 316733212

 |
**הטירה המלכותית בוורשה** (בפולנית: **Zamek Królewski w Warszawie**) היא טירה, ששימשה בעבר במשך מאות בשנים כמעונם הרשמי של מלכי פולין. הטירה ממוקמת בכיכר הטירה, בכניסה לעיר העתיקה בוורשה. משרדיו האישיים של המלך ומשרדי ההנהלה של בית המשפט המלכותי של פולין היו ממוקמים שם מן המאה ה-16 עד נפילת המונרכיה של פולין.

בתחילה שימש הארמון כמקום מגוריהם של דוכסי מזוביה, ומאז המאה ה-16 כמקום מושבו של האיחוד הפולני-ליטאי: המלך והפרלמנט (בית הנבחרים והסנאט). בהיסטוריה הארוכה שלה הטירה המלכותית נשדדה שוב ושוב ונהרסה על ידי צבאות פולשים, בין היתר של פרוסיה ושל הצאר. במאה ה-19, לאחר קריסת מרד נובמבר, היא שימשה כמרכז מנהלי על ידי הצאר ועוצבה מחדש לצרכים של הממשל הרוסי הקיסרי. במהלך מלחמת העולם הראשונה זה היה מקום המגורים של המושל הכללי הגרמני. בשנים 1920–1922 משנת 1926 ועד מלחמת העולם השנייה היה הבניין מגוריו של נשיא פולין, איגנצי מושצ'יצקי.

הבניין נשרף ונבזז על ידי הנאצים שפלשו לפולין בשנת 1939 ונהרס כמעט לחלוטין בשנת 1944. לאחר מרד ורשה שכשל, הטירה נבנתה מחדש לחלוטין ושוחזרה; בשנת 1965 שברים ששרדו של הטירה והספרייה המלכותית, ארמון גג הנחושת הסמוך ואולמות קוביקי נרשמו כמונומנטים היסטוריים על ידי הממשלה. שחזור של הטירה שבוצע בשנים 1971–1984 הובל על ידי הוועדה האחראית לבנייה מחדש של ורשה. בשנת 1980 הטירה המלכותית, יחד עם העיר העתיקה, נרשמו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. היום זה מונומנט היסטורי ולאומי, והוא מסווג כמוזיאון לאומי. מבקרים בו למעלה מ-500,000 אנשים בכל שנה.

הטירה המלכותית, בשל מראה האייקוני וההיסטוריה הארוכה שלה, היא אחד מציוני הדרך הבולטים ביותר של ורשה.

מול הארמון ממוקמת כיכר הטירה שבמרכזה מוצב עמוד המלך זיגמונט.

בכיכר הטירה מתחיל הרחוב המפורסם של ורשה, קרקובסקה פשדמיישצ'ה.

* מראה בחצר הפנימית של הטירהמראה בחצר הפנימית של הטירה
* אחד מחדרי הארמוןאחד מחדרי הארמון
* הארמון מופצץ, 1939הארמון מופצץ, 1939
* הארמון בשנת 1940, לאחר שהופגז על ידי הנאציםהארמון בשנת 1940, לאחר שהופגז על ידי הנאצים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הטירה המלכותית בוורשה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הטירה המלכותית בוורשה (בפולנית ובאנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270243005171
* BIBSYS: 90541550
* BnF: cb14625852t (data)
* GND: 1092766-9
* ISNI: 0000 0001 2359 0478
* LCCN: n81120653
* LNB: 000200392
* NKC: kn20030115013
* NSK: 000771420
* RERO: 02-A016542344
* SUDOC: 095856579
* VcBA: 494/42048
* VIAF: 152815748
* WorldCat: lccn-n81120653

 |
עטיפת חוק יסוד הונג קונג
**חוק יסוד הונג קונג** (בסינית מסורתית: 中華人民共和國香港特別行政區基本法 ; בסינית מפושטת: 中华人民共和国香港特别行政区基本法) או בשמו המלא **חוק יסוד של האזור המנהלי המיוחד של הונג קונג ברפובליקה העממית של סין** הוא החוק העומד בבסיס החוקה של הונג קונג מאז עברה המושבה הבריטית לשליטת הרפובליקה העממית של סין בשנת 1997. החוק נחקק ב-4 באפריל 1990 על ידי הקונגרס הלאומי העממי בהתאם להסכם עם הממלכה המאוחדת, ונוסח על פי ההצהרה המשותפת של סין-בריטניה בשאלת הונג קונג שנחתמה ב-19 בדצמבר 1984. החוק נכנס לתוקפו ב-1 ביולי 1997 והחליף את המסמכים החוקתיים שקדמו לו – מכתב ההרשאה של הונג קונג וההנחיות המלכותיות של הונג קונג.

החוק יוצר את הבסיס המשפטי עליו הוסכם לפי תופעל שיטת "מדינה אחת, שתי שיטות" אשר נותנת להונג קונג מידה רבה של אוטונומיה תחת השלטון הסיני, ומשאירה בתוקפה את השיטה הקפיטליסטית הכלכלית במושבה למשך 50 שנה, וכן את המשפט המקובל. חוק היסוד גם מגן על הזכויות והחירויות של תושבי הונג קונג.

ניסוח החוק
----------

החוק נוסח על ידי מועצה משותפת שבה היו חברים נציגים הונג קונגים ונציגים של סין העממית, שבראשה ישב ג'י פנגפיי. טיוטת החוק פורסמה באפריל 1988 וטיוטה שנייה בפברואר 1989. החוק עצמו נחקק ב-4 באפריל 1990, ובמקביל אושר הדגל של האזור המיוחד של הונג קונג והסמל של האזור המיוחד של הונג קונג.

נוסח החוק
---------

### עקרונות עיקריים

החוק קובע כי האזור המיוחד של הונג קונג מהווה חלק מהרפובליקה העממית של סין אולם נותן לאזור אוטונומיה רבה בתחום החקיקה הפנימית ומתיר על כנו את המשפט המקובל ואת דיני היושר שהיו במושבה, תוך שהוא קובע שלסמכות השופטת הגבוהה בהונג קונג סמכות שיפוט עליונה (היינו אי אפשר לערער על החלטותיה לבתי משפט בסין העממית, מחד, ומאידך בוטל המנגנון של ערעור לבית הלורדים).

החוק קובע כי השיטה הכלכלית בהונג קונג תישאר בלא שינוי (היינו שיטה קפיטליסטית למשך 50 שנה, והשיטה הסוציאליסטית של סין לא תופעל בהונג קונג לתקופה זו).

### זכויות יסוד

על פי חוק היסוד, כל אזרחי הונג קונג שווים בפני החוק. החוק מעניק לכולם זכות הצבעה וזכות בחירה. כמו כן חוק היסוד מבטיח חופש ביטוי, חופש עיתונות, חופש התאגדות, חופש הפגנה, חופש תנועה, חופש דת וחופש לשבות.

החוק אוסר על מאסר בלא סיבה, ועל חיפוש גופני בניגוד לחוק, ואוסר על עינויים.

### קשרי חוץ

החוק קובע כי הרפובליקה העממית של סין אחראית להגנת הונג קונג וליחסי החוץ שלה, אולם מתיר להונג קונג להשתתף בארגונים בינלאומיים ובכנסיים בינלאומיים בנושאים מסוימים.

תיקוני החוק ופרשנותו
--------------------

סעיף 158 של החוק מעניק לבתי המשפט של הונג קונג סמכות לפרש את החוק בהתאם למטרתו, ובהתאם לסמכויותיהם.

אופן תיקון החוק נקבע בסעיף 159, וקובע כי החוק לא יתוקן באופן המשנה את מטרתו היסודית. לתיקון החוק נדרש אישור של המועצה המחוקקת של הונג קונג, ושל שני שלישים של הנציגים של הונג קונג בקונגרס הלאומי של סין.

ראו גם
------

* חוק יסוד מקאו
* מכתב ההרשאה של הונג קונג וההנחיות המלכותיות של הונג קונג.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של חוק יסוד הונג קונג
* טקסט החוק
* ההיסטוריה של חקיקת החוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422695105171
* LCCN: nr92004743
* NLA: 36696566
* VIAF: 175713411
* WorldCat (עם VIAF): 175713411

 |
**חוק טיטיוס-בודה** (באנגלית: **Titius-Bode Law**) הוא כינויה של היפותזה העוסקת במרחקי כוכבי הלכת מהשמש. ההיפותזה הופרכה עם גילויו של כוכב הלכת נפטון ב-1846. ההתאמה החלקית, עבור מספר כוכבי לכת, בין המרחקים שמחושבים בעזרת החוק ובין המרחקים המדודים נחשבת כיום למקרית, ומקובל להניח שהחוק אינו מתאר תופעה פיזיקלית או אסטרונומית אמיתית.

ניסוח
-----

לפי חוק טיטיוס-בודה המרחק של כוכב לכת מהשמש ביחידות אסטרונומיות נתון על ידי:

{\displaystyle \,d=0.4+0.3\cdot 2^{i}}
כאשר i הוא מספר סידורי המקבל את הערכים:

{\displaystyle \,i=-\infty ,0,1,2,3,4,5,...}

גילוי החוק
----------

במאה ה-18 ניסו האסטרונומים למצוא חוקיות מתמטית המתארת את סידורם של כוכבי הלכת במסלוליהם סביב השמש. חוקיות כזו נמצאה ב-1766 על ידי יוהאן טיטיוס והתפרסמה בשנים הבאות על ידי יוהאן אלרט בודה. החוק ידוע כיום בשם "חוק טיטיוס-בודה". 

עד לגילויו של אורנוס על ידי ויליאם הרשל ב-1781 לא יוחסה חשיבות רבה לחוק טיטיוס-בודה. ההתאמה הגדולה בין התחזית לגבי מיקומו של אורנוס ובין מיקומו בפועל הפנתה את תשומת לבם של האסטרונומים לחוק, ומאז מיקומו של כל גרם שמים שהתגלה במערכת השמש הושווה לתחזית של חוק טיטיוס-בודה. כך למשל, מיקומו של כוכב הלכת הננסי קרס שנמצא בחגורת האסטרואידים התאים לחוק. גילויו של קרס בשנת 1801 סיפק חיזוק משמעותי נוסף למעמדו של חוק טיטיוס-בודה, במיוחד לאור העובדה שקיומו של כוכב לכת במיקום זה נחזה על ידי בודה כבר ב-1768.

הפרכת חוק טיטיוס-בודה
---------------------

עם גילוי נפטון התברר שהחוק שגוי, משום שמיקומו כלל לא התאים לחוק. כיום יודעים שחוק טיטיוס-בודה היה חוק מקרי לחלוטין עבור כוכבי הלכת שהיו מוכרים באותה עת. משערים שחוקיות פשוטה כגון זו המתוארת בחוק טיטיוס-בודה צפויה להתקיים במערכות בהן קיימת תהודה מסלולית כלשהי, אולם גם להשערה זו אין אישוש חד-משמעי.

טבלת השוואה
-----------

להלן טבלה שמשווה בין המרחקים לפי חוק טיטיוס-בודה לבין המרחקים המדודים:

| כוכב הלכת | מרחק טיטיוס-בודה | מרחק מדוד |
| --- | --- | --- |
| כוכב חמה | 0.4 | 0.39 |
| נוגה | 0.7 | 0.72 |
| כדור הארץ | 1 | 1.00 |
| מאדים | 1.6 | 1.52 |
| קרס | 2.8 | 2.77 |
| צדק | 5.2 | 5.20 |
| שבתאי | 10 | 9.54 |
| אורנוס | 19.6 | 19.2 |
| נפטון | 38.8 | 30.1 |
| פלוטו | 77.2 | 39.5 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוק טיטיוס-בודה** בוויקישיתוף
* חוק טיטיוס-בודה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**מקרוגריפוזאורוס** (שם מדעי: *Macrogryphosaurus*) הוא סוג של דינוזאור שהיה קרוב לאיגואנודון וחי בתקופת הטורון שבקרטיקון עליון. מאובנים של דינוזאור זה נמצאו בידי חברת ניוקוין (Neuquén Group) בחפירות פורטזולו שבמנדוסה, ריו נגרו ונאוקן, מערב ארגנטינה והוא תואר ב-2007. משמעות שמו היא: "לטאה גדולה אניגמתית". הסוג כלל מין אחד, *Macrogryphosaurus gondwanicus*.

יצור זה היה קרובו של האיגואנודון והוא התגלה ממספר שלדים וגולגולת גדולה. הוא היה שייך לקבוצה שונה מהאיגואנודון, אלסמריה והיה קרובו של הדינוזאור הארגנטינאי טלנקאוון (Talenkauen), אך היה גדול ממנו. אורכו הגיע לשישה מטרים והוא היה מהאורניתופודים הגדולים ביותר באמריקה הדרומית שלא ממשפחת ההדרוזאוריים. כמו קרוביו הוא הותאם לאכילת צמחים ונע על שתי רגליים.

הדינוזאור חי בארגנטינה של הקרטיקון, ניזון מצמחייה קרקעית והותקף בידי טורפים גדולים כמו הגיגאנוטוזאורוס.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע בסדרה נרדף בידי דינוזאורים שם מופיע פרט אחד שנטרף על ידי גיגאנוטוזאורוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקרוגריפוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**היינריך הרדר** (בגרמנית: **Heinrich Harder**‏; 2 ביוני 1858 – 5 בפברואר 1935) היה צייר נופים ובעלי חיים קדומים גרמני.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

לידתו של היינריך הרדר נרשמה בפנקס הלידות של הכנסיות בפוצאר (Putzar) בשנת 1858. בנו של קרל הרדר, איכר, שבילה את שנות ילדותו הראשונות בפוצאר, בהמשך למד בבית הספר לבנים הגבוה של ד"ר זאקס.

בשנים 1874–1876 למד בבית הספר המלכותי לאמנות בברלין, שמנהלו היה מרטין גרופיוס, ואז הלך לסטודיו של פאול גרופיוס להכשרה מעשית. מאפריל 1890 עד 1892 הוא למד ציור באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות ובתחילה עבד בעיקר כצייר נוף.

בשנת 1900 ייצר הרדר 60 ליטוגרפיות לסדרת בעלי החיים של יצרן הקקאו והשוקולד של המבורג תיאודור רייכארדט, המתארת דינוזאורים, טרילוביטים, אמוניטים ויונקים קדומים.

הסופר וילהלם בולשה (Wilhelm Bölsche) עבד איתו מאז 1898, ותיאר את החיות בגב הקלפים. בשנת 1906 פרסם בולשה מאמרים על כדור הארץ ב-Die Gartenlaube, שאוירו על ידי הרדר. הרדר היה מעורב גם כשרטט בספר החיות של בולשה (1908) ובצעדי בעלי חיים בעולם הקדום (1914). בשנת 1910 הוא סיפק עיצובים לתמונות אספנים של יצרן השוקולד של קלן לודוויג סטולוורק, כולל אלבומים בנוסף, הרדר לימד בשנים 1906 עד 1923, כפרופסור לאמנות, באוניברסיטת ברלין לאמנויות יפות.

עם פתיחת האקווריום של גן החיות של ברלין בשנת 1913, קישט הרדר את החזית בתיאורים של דינוזאורים, ארכילון (צב ים ענק שנכחד), אמוניטים, דו-חיים ראשוני ורכיכות. כאשר האקווריום ההרוס שוקם לאחר מלחמת העולם השנייה, לא ניתן היה לשחזר בתחילה את תמונות הפסיפס שנפגעו קשה בגלל חוסר בכספים.

בשנת 1977, 14 עיצובים מקוריים התגלו מחדש, ששימשו תבנית לשיקום ציורי הקיר בשנת 1978. העבודה הידועה ביותר של הרדר כוללות את פסל איגואנודון מול הכניסה לאקווריום בצד גן החיות.

הרדר נפטר בשנת 1935 בגיל 76. מקום המנוחה האחרון שלו הוא בבית העלמין בסטגליץ.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך הרדר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ernst Probst: Tiere der Urwelt. Leben und Werk des Berliner Malers Heinrich Harder, München 2014
2. ↑  Stollwerck-Sammelalbum No. 11 "*Das Tier im Dienste des Menschen*". Verlag Gebrüder Stollwerck, Berlin, Pressburg, New York, 1910.
3. ↑  Historische Fassaden des Zoo-Aquarium Berlin

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DSI: 1064
* GND: 1055235787
* ISNI: 0000 0000 1333 4510
* NTA: 403960312
* RKD: 219747
* SUDOC: 131050001
* VIAF: 310508891
* WorldCat: viaf-310508891

 |
משולש ההתייחסות (גם משולש סמנטי). איור מתוך עמוד 11 "של משמעות המשמעות"
**משמעות המשמעות: חקר השפעת הלשון על המחשבה ועל מדע הסימבוליזם** (1923) הוא ספר של צ'ארלס קיי אוגדן ואיוור ארמסטרונג ריצ'רדס. הוא מלווה בשני חיבורים משלימים של ברוניסלב מלינובסקי ו- פ. ג. קרוקשנק.

סקירה כללית
-----------

אף על פי שהטקסט המקורי פורסם ב-1923, הוא שימש כספר לימוד בתחומים רבים, כולל בלשנות, פילוסופיה, שפה מדע קוגניטיבי ולאחרונה סמנטיקה וסמיוטיקה. הספר נמצא בדפוס ברציפות מאז 1923. המהדורה העדכנית ביותר היא המהדורה הביקורתית הוכנה על ידי ו. טרנס גורדון ככרך שלישי מתוך חמשת הכרכים של *CK Ogden & Linguistics* (London: Routledge / Thoemmes Press, 1995). ההיסטוריה המלאה של הפרסום, כולל פרסום בהמשכים ב- *Cambridge Magazine* לפני המהדורה הראשונה של הספר, נמצאת בספרו של ו. טרנס גורדון*:* ס. ק. אוגדן מחקר ביבליוגרפי ביולוגי (Metuchen, NJ: Scarecrow Press, 1990).

ריצ'רדס קובע תאוריה של הקשר של סימנים: מילים ודברים מחוברים "באמצעות המופע שלהם יחד עם דברים, החיבור שלהם אתם בהקשר "כי סמלים משחקים תפקיד חשוב בחיינו [והם אפילו] המקור של כל כוחנו על העולם החיצוני "(47). במערכת הקשרים זו מפתח ריצ'רדס סמיוטיקה של שלושה חלקים - סמל, מחשבה ורפרנט עם שלושת היחסים ביניהם (מחשבה לסמל = נכון, מחשבה לרפרנט = הולם, סמל להתייחסות = אמת) (11). סמלים שהם "אותם סימנים בהם אנשים משתמשים כדי לתקשר אחד עם השני וככלי מחשבה, תופסים מקום יוצא דופן" (23). "כל הסימול הדיסקורסיבי כולל [...] אריגה של הקשרים להקשרים גבוהים יותר" (220). לכן, כדי שמילה תובן, "נדרשת ממנה יצירת קשר עם התנסויות נוספות" (210).

הספר השפיע מאוחר יותר על ספרו של אייר "שפה, אמת, והיגיון", מבוא לפוזיטיביזם לוגי, גם ספרם של ריצ'רדס - אוגדן וגם ספרו של אייר ישפיעו מאוחר יותר להשפיע על אלק קינג ומרטין קטלי בכתיבת ספרם "שליטה בשפה", שיצא לאור בשנת 1939, ואשר השפיע על ק.ס. לואיס בכתב ההגנה שלו על החוק הטבעי וערכים אובייקטיביים, בספרו "ביטול האדם" (1943).

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  Richards, IA and CK Ogden. *The Meaning of Meaning*. Harvest/HBJ 1989.
2. ↑  Menuge, Angus J. L. (ביוני 2000). "Just Sentiments". *Touchstone Magazine*. **13** (5). `{{cite journal}}`:  (עזרה)
~**עסק שחור** (לעיתים מכונה גם **העייסק**) הייתה תוכנית היפ-הופ ומוזיקה שחורה בתחנת הרדיו גלגלצ. התוכנית שודרה באופן שבועי בימי חמישי בחצות ברציפות מ-1996 ועד 2007 ומגישיה נודעו בסגנון ההומור הפרוע שלהם. למרות שהתוכנית לא הייתה תוכנית הרדיו הראשונה שעסקה באופן בלעדי במוזיקה שחורה והיפ הופ (קדמה לה תוכניתו של מומי לוי בתחנת הרדיו 88FM), היא הייתה פופולרית מאוד, בין השאר עקב סגנונה הייחודי. את התוכנית הנחו בתחילה לירון תאני ואייל פרידמן, ובהמשך גורי אלפי החליף את פרידמן.

על התוכנית
----------

התוכנית החלה בשידוריה ב-1996. אייל פרידמן, אז חייל צעיר בתחנת גלגלצ, חבר ללירון תאני, שדר ו-DJ והשניים החלו לשדר תוכנית היפ הופ שבועית. השם שנבחר לתוכנית, "עסק שחור", הוא שמו של שיר מאלבום ההיפ הופ הישראלי הראשון, "חומוס מטמטם" (בביצועו של נייג'ל האדמו"ר). שני השדרים הצעירים גם הצמידו לעצמם כינויים בזמן שידור התוכנית - אייל פרידמן כונה "קוואמי דה לה פוקס" ואילו לירון תאני כונה "דון ג'חנון" (עקב מוצאו התימני).

התוכנית התבלטה בתחנת הרדיו המונוליטית, הן בגלל תכניה המוזיקליים והן בגלל סגנון ההגשה הייחודי של מנחיה אשר שילב מוזיקה, סגנון הגשה הומוריסטי רווי בדיחות, אלכוהול, השמעה של תחנות רדיו המשדרות במקביל, ראיונות עם כוכבי היפ הופ ושירים היתוליים. מרבית כוכבי היפ הופ בארץ זכו לחשיפה ראשונה בתוכנית, ביניהם סאבלימינל והצל, הדג נחש, כלא שש, שאקה בלאקה זולו, השבט, הארכיון, סגול 59 ועוד רבים אחרים. רבים בקהילת ההיפ הופ העברי רואים בה את אחת מהסיבות המרכזיות להצלחתו של הז'אנר בארץ.

בשנת 2000 עזב פרידמן את התוכנית על מנת להקדיש את זמנו לפרויקט היפ הופ משלו, בויאקה, יחד עם נמרוד רשף וקוטג'. ביקורת נשמעה על התוכנית אשר קידמה בגלוי את בויאקה למרות עזיבתו של פרידמן. זמן קצר לאחר מכן, הפרויקט נחל כישלון ופרידמן חזר לתוכנית, אך ב-2004 עזב אותה שוב על מנת לעבוד על אלבום הסולו שלו, "כולם יודעים את התשובות". את מקומו תפס הקומיקאי וחבר להקת פאנקנשטיין לשעבר, גורי אלפי. ב-2007 בעקבות מעברו של לירון תאני למנהל התוכניות של רדיו תל אביב עזב תאני את גלגלצ וב-20 בספטמבר 2007 שודרה התוכנית האחרונה, שנמשכה 4 שעות ובה התארחו אמנים רבים שהתארחו בה בעבר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **עסק שחור** |

* סמדר שילוני, סבבה בבסיס, באתר ynet, 3 במרץ 2006
* נעמה סלומון, ריאיון עם לירון תאני, עיתון תל אביב
* רפי ברבירו, הדוגמניות נגד "עסק שחור", באתר ynet, 4 ביולי 2005
* רפי ברבירו, מירי בן ארי נגד "עסק שחור", באתר ynet, 14 באפריל 2007
* רפי ברבירו, מירי בן ארי ועסק שחור - הסולחה, באתר ynet, 15 באפריל 2007
* רפי ברבירו, עשו עסק טוב - על האיחוד של עסק שחור, באתר ynet, 28 במרץ 2010
* תומר גרשנמן‏, מדורה שחורה: הסיפור של "עסק שחור" מהדהד עד היום, באתר וואלה!‏, 18 באוגוסט 2015
**עכסן סנטה קטלינה** (שם מדעי: *Crotalus catalinensis*) הוא מין של עכסן קטן האנדמי לאי סנטה קטלינה שממזרח לחצי האי באחה קליפורניה. נחש זה מצוי בסכנת הכחדה חמורה.

אורכו של הנחש עד 73 ס"מ והוא בעל פסים חומים על גוף בצבע קרם. הוא מוסווה היטב בתחום מחייתו המדברי (למרות הקרבה לים). אמצעי הזיהוי העיקרי שלו הוא שזנבו בניגוד לשאר העכסנים אינו מוקף ב"עכס" אלא מסתיים בקצה דק. כך הוא יכול לארוב בשקט לטרף ואף לרדוף אחריו בלי להשמיע צליל חשוד.

כשחוקרים ראו את זנב העכסן לראשונה הם חשבו שהוא מתבסס בעיקר על ציד ציפורים והזנב עוזר לו לארוב להם בשקט. אך מבדיקה של תכולת הקיבה התגלה ש70% ממזונו מורכב מעכברים קטנים (כמו מהמין Peromyscus slevini) וכן מלטאות. ציפורים כמעט ולא נמצאו בקיבתו.

הנחש מצוי בסכנה גדולה בטבע עקב תחום המחייה הקטן שלו וכן עקב הבאת מינים פולשים כמו חתולים טורפים. בטבע נותרו כנראה כ-100 פרטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עכסן סנטה קטלינה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עכסן סנטה קטלינה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**עכסן מרכז-אמריקאי** (שם מדעי: *Crotalus simus*) הוא מין מהסוג עכסן החי בטבע במקסיקו ובאמריקה המרכזית ומכאן שמו. לעיתים הוא נחשב לתת-מין של עכסן דרום-אמריקאי.

תיאור
-----

העכסן בעל פנים מעוגלות וקצרות ולשון ארוכה באמצעותה הוא מרחרח את הסביבה. אורכו הממוצע 140-160 ס"מ אף שהגדולים ביותר הגיעו ל-180 ס"מ. הזכרים גדולים מעט מהנקבות. העכסן הוא בעל קשקשים מחוספסים וגדולים על פני גופו, צבעם אפור או צהוב. כמו רוב העכסנים קצה זנבו בעל "פעמון" באמצעותו הוא מקרקש כדי להפחיד את אויביו - בעיקר עופות דורסים, חתולים, לוטרות וראקונים. הקרקוש מזהיר את אויביו מפני היותו ארסי מאוד. מנה קטנה של ארס מנחש זה יכולה לגרום להתכווצות שרירים, בחילות והקאות, נפיחות של האזור המוכש ולעיתים גם נשירה של האיבר, אך רק לעיתים נדירות יביא העכסן למותו של אדם בריא. הנחש מעדיף לברוח מאנשים או להפחיד אותם ורק כמוצא אחרון ישתמש בארסו.

העכסן מסוגל לחוש חום על ידי גומות מיוחדות בצידי העיניים, דבר המסייע לו לאתר את מזונו: יונקים ועופות קטנים.

הוא חי ביערות פתוחים, מישורים, אזורי סלעים, מדבריות ואזורי חוף במקסיקו ממיצ'ואקאן עד וראקרוס ולאורך חצי האי יוקטן וכן במורד החוף האטלנטי וגם במרכז-אמריקה בבליז, גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס, ניקרגואה וקוסטה ריקה. ייתכן שהוא מופיע גם בקולומביה אף שהוא לא נמצא בפנמה.

תת-מינים
--------

* *C. s. culminatus*
* *C. s. simus*
* *C. s. tzabcan* - תת-המין של חצי האי יוקטן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עכסן מרכז-אמריקאי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עכסן מרכז-אמריקאי, ב-reptile-database

הערות שוליים
------------

1. ↑  עכסן מרכז אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**האוֹרְקֶסְטְרה של ראשון** היא התזמורת הראשונה בתקופת היישוב.
האורקסטרה (= תזמורת) של ראשון נוסדה בראשון לציון בשנת 1895 על ידי **בוריס דב אוסוביצקי**, שהיה יינן ביקב ומנצחה הראשון. היא פעלה בשנותיה הראשונות של המושבה, הייתה למרכז תרבותי ביישוב, ואף הוזמנה לחגיגות רשמיות ביפו ובירושלים. היא גם הוזמנה להופיע מדי פעם בפני השליטים הטורקיים. התזמורת קידמה בנגינתה את פניו של תאודור הרצל בביקורו בראשון לציון בשנת 1898.

העיתון הצבי פרסם ב־1896, (על ידי יונאס) את הכתבה **"ראשון לציון"**: "הלכתי לשמוע בהמושבה פה את התזמורת, ונפלאתי הפלא ופלא ! ... נפלא הדבר לראות את המראה הזה. כי קולונסתים, כצעירים וכבאים מעט בימים, הטרודים בכל יום בעבודתם ולא ידעו מעולם עד כה מה זה כלי שיר, ילמדו בתקופת שלֹשה חֹדשים, כמו שאומרים בשעה שאינה לא יום ולא לילה, לנגן בם, ולשמור חֹקי הזמרה והקומפנימה במקהלה "ארקֶסתר" בעלת 28 איש, בכנורות, בנבלים, בחצוצרות, בחלילים, בתופים ובמצלתים ולהוציא זמרה בטקטה מסודרת לכל משפטיה וחוקותיה, הנעימה לאזן השומע... מנהל התזמורת "דיריז'ור", הוא המשכיל ב' אסוביצקי דירקטור של המרתף שמה, ומקלו יגיד להם לכל אחד ואחד לשמור תפקידו, וכל איבריו ותנועותיו ברגש נמרץ מלא חיים מנצח בנגינות. יפה המראה מאד ! יפה, נחמד ונעים. כל מעשיכם אחי, כממקור מים חיים יקרו. עבדו אדמתכם בשמחה, שירו זמרו!".

שמה של התזמורת הפך למיתוס, ובשנות ה-60 נכתב על ידי דן אלמגור השיר "האורקסטרה של ראשון", שהולחן והושר על ידי שמעון ישראלי. בשיר נזכרים אוסוביצקי, אוסוביצקי וקוסביצקי, שהם יהושע אוסוביצקי, פקידו הראשי של הברון בראשון לציון, אחיו בוריס אוסוביצקי ("מאסטרו אוסוביץ") שהיה כאמור המנצח, וסרגיי קוסביצקי שהיה אז מנצח בתזמורת הסימפונית של בוסטון ואין לו כל קשר לראשון לציון. אנשים אחרים המוזכרים בשיר נמנים עם מייסדי המושבה (שמן הסתם חלקם לא ניגן באורקסטרה) כמו מנשה מאירוביץ, אהרן מרדכי פריימן, חיים חיסין ודב גיסין, שהיה ממייסדי האורקסטרה, (בנו של אריה לייב גיסין).

בוריס אוסוביצקי הוא בנו של הרב שמחה בונם אוסוביצקי.

בשנת 1991, הוקמה בראשון לציון "**האורקסטרה המתחדשת**" ומופיעה עד היום ולאורך ההיסטוריה של מדינת ישראל. מאז שהיא חודשה ניצחו עליה אהרון אלקלעי, לימור שיפוני ויעקב אלמוג. מנצח האורקסטרה הנוכחי הוא מיכאל יערן.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: מיהו קרנף?, באתר nrg‏, 13 בינואר 2011
* שמעון ישראלי מבצע את השיר "האורקסטרה של ראשון", סרטון באתר יוטיוב
* החברה העירונית של ראשון לציון: "קונצרט האורקסטרה המתחדשת של ראשון לציון"
* ישראל פרקר, הסיפור מאחורי האורקסטרה של ראשון לציון, "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, פברואר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונאס, "ראשון לציון", הצבי, 20 במרץ 1896

האורקסטרה של ראשון צועדת ברחובות, 1912
האורקסטרה של ראשון לציון, עם המנצח אוסוביצקי, 1897
**עכסן מערב מקסיקני** (שם מדעי: *Crotalus basiliscus*) הוא מין של נחש ממשפחת הצפעיים החי במערב מקסיקו באזורים יבשים. הוא שייך לקבוצת העכסנים המרשרשים בזנבם כדי להפחיד את אויביהם.

מין זה הוא אחד הגדולים שבעכסנים: אורכו הממוצע 150 ס"מ אך יכול להגיע גם ל-204 ס"מ. הנקבות גדולות וכבדות מהזכרים ומבנה הגוף מגושם וכבד. העכסנים לא מהירים מאוד בתנועה. כמו לרוב העכסנים יש לו שורה של 25-29 רצועות שחורות לאורך הגב ובקצה הזנב ישנו מעין "פעמון" לבן איתו הוא מקרקש. ראשו קטן ומעוגל ובתוכו ניבים ארוכים. צבעו חום בהיר או אפור עד חום כהה וראשו בעיקר אפור. הפרטים הבוגרים בסופו של דבר מקבלים גוון ירוק-זית. 

הנחש חי לאורך מישור החוף המערבי של מקסיקו מסונורה למיצ'ואקאן ויכול לחיות גם במדבריות קקטוסים. הוא יוצא לצוד בלילות כדי לא לאבד מים. הוא מחכה לטרף קטן במארב ומכיש אותו במהירות. הארס מכיל טוקסינים הפוגעים במערכת החיסון והדם והחיה הקטנה מתה מהר מקרישת דם. הכשת הנחש מסוכנת גם לבני-אדם, אך ניתנת לטיפול באמצעות נסיוב הנמצא בבתי-חולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עכסן מערב מקסיקני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עכסן מערב מקסיקני בreptile-database

  

* 
* 
* 
* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  עכסן מערב מקסיקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רכס דניאלס** (באנגלית: **Daniels Range**) הוא רכס הרים מרכזי בהרי USARP בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.

אורכו של הרכס 80 קילומטרים; ורוחבו 16 קילומטרים.

הרכס גובל בקרחון הארלין שמצפון לו, ובקרחון גרסיט שמדרום לו.

בדרום רכס דניאלס מצוי נונאטאק באונטי.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1963.

### מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הקרחון נקרא על שמו של השגריר פול סי. דניאלס (Paul C. Daniels ) אשר קידם מטעם ארצות הברית את ניסוח אמנת אנטארקטיקה בשנת 1959.

לקריאה נוספת
------------

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, **The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water**, P 110
• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, **Antarctic Earth Science**, P 113
• J.W.Sheraton, R.S.Babcock, L.P.Black, D.Wyborn, C.C.Plummer, **Petrogenesis of granitic rocks of the daniels range, northern victoria land, antarctica**, Precambrian Research Volume 37, Issue 4, December 1987, Pages 267-286 
• R. S. Babcock C. C. Plummer J. W. Sheraton C. J. Adams, **Geology of the Daniels Range, North Victoria Land, Antarctica**,

קישורים חיצוניים
----------------

* רכס דניאלס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* רכס דניאלס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* רכס דניאלס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת רכס דניאלס
* מזג אוויר נוכחי עדכני ברכס דניאלס
	+ תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור רכס דניאלס
	+ נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור רכס דניאלס

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  נונאטאק באונטי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
גולגולת אנושית בתוך מכשיר מדידה. צילום משנת 1902
**מדד הראש** (או **אינדקס צפאלי**, באנגלית: cephalic index) הוא היחס בין רוחבו המרבי של הראש לבין אורכו המרבי. לעיתים מוכפל הייחס ב-100 לשם נוחות.

המרכיבים הנמדדים לצורך חישוב מדד הראש הם הרוחב המרבי של העצמות המקיפות את הראש, מעל לעצמות הרקה (מאחורי עצם הלחי), והאורך המרבי בין הנקודה הבולטת ביותר בעצם המצח (בין הגבות) ובין הנקודה הבולטת ביותר בחלקו האחורי של הראש.

המדד הוגדר בידי הפרופסור לאנטומיה השוודי אנדרס רציוס (Anders Retzius) במחצית הראשונה של המאה ה-19 ונעשה בו שימוש באנתרופולוגיה פיזית לסיווג שרידים אנושיים שנתגלו באירופה. אמינותו ותועלתו של המדד עורערו בעקבות מחקריו של פרנץ בועז בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 והיחס המתואר במדד נחשב לתוצאה של השפעות סביבתיות. בשנת 2002 טען צמד חוקרים אשר בחן מחדש את מקורותיו של בועז באמצעות טכניקות סטטיסטיות כי צורת הראש נקבעת באופן יחסי במידה רבה הודות לתורשה.

כיום לא נעשה עוד שימוש במדד הראש לבוגרים, אלא לשם תיאור הופעה חיצונית של יחידים. בנוסף, לא נמצא קשר בין המדד לבין התנהגות. מאידך, עדיין נעשה שימוש במדד זה להערכת גילם של עוברים לצרכים משפטיים או למעקב הריון, תחום בו הבדלים בצורות גולגולת שונות בין אוכלוסיות שונות עדיין נחקר.

לפי הערכים של מדד הראש מוגדרות הקטגוריות הבאות:

* "דוליכוצפאליים" (dolichocephalic), או "מאורכי ראש": ערך קטן מ-75% בקרב נשים ומ־65% בקרב גברים.
* "מזוצפאליים" (mesocephalic), "מזוקרניאלים" (mesocranial), או "ראשים בינוניים": הערך בתחום שבין 75% - 80% בקרב נשים ובין 65% - 75% בקרב גברים.
* "ברכיצפאליים" (brachycephalic), "ברכיקרניאלים" (brachycranial), או "קצרי ראש": הערך גדול מ-80% בקרב נשים ומ־75% בקרב גברים.

ראו גם
------

* גולגולת
* פרנולוגיה

קישורים חיצוניים
----------------

* מדד הראש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Corey S. Sparks and Richard L. Jantz, "A reassessment of human cranial plasticity: Boas revisited", **PNAS**, November 12, 2002, vol. 99, no. 23; Ralph L. Holloway, "Head to head with Boas: Did he err on the plasticity of head form?", **PNAS**, November 12, 2002, vol. 99, no. 23
**פרוטודוס** המכונה גם **עמלץ מאקו חקיין** (שם מדעי: *Parotodus*) הוא סוג נכחד של כריש נכחד מהסדרה דמויי עמלץ אשר התקיים לאורך עידן הקנוזואיקון בין האאוקן לפליסטוקן לאורך כל היבשות ונראה שהיה שוכן אוקיינוסים פתוחים. כריש זה השתייך למשפחה הנכחדת Cardabiodontidae, שהייתה אולי קרוב לאוטודונטיים הענקיים. הוא תואר למדע ב-1980.

הפרוטודוס ידוע ממאובנים של שיניים רחבות יחסית שנמצאו לאורך כל היבשות, אך הם די נדירים מה שהופך אותם לאטרקטיבים לחובבי מאובנים. אלה התגלו בין השאר במיורקה, מלטה, לאורך אירופה, מדגסקר, קזחסטן, יפן, דרום קוריאה, דרום אפריקה, ניו זילנד, אוסטרליה, פרו, קליפורניה, מזרח ארצות הברית ועוד. נמצאו גם מאובנים שלו לאורך איים מרוחקים באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט, מה שכנראה נובע מכך שנדד לאורך האוקיינוסים בדומה לכריש כחול או כריש ארך-גף מודרניים.

כריש זה היה בעל שיניים חדות בעלות להב חלק ששימש לקריעת טרף ביעילות. הערכות על גודל גופו נעות על יותר מ-7.5 מטרים ולמשקל של 900 עד 4,800 ק"ג (לפי הערכות שונות), מה שהופך אותו לאחד מהכרישים הגדולים בתקופתו וכנראה שהיה טורף-על שניזון כמו עמלץ לבן או עמלץ כחול מטרף של כרישים אחרים, יונקים ועופות ימיים ודגים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוטודוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------
**סריקיפטרוס** (שם מדעי: ***Sericipterus***; משמעות השם מלטינית: "כנף משי, על שם דרך המשי") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הרמפורינקוסיים, אשר חי בסוף תור היורה שלפני 160 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בתצורת שישוגאו (Shishugou Formation) שבשינג'יאנג, בסין. הסוג הוגדר ב-2010 בידי החוקרים בריאן אנדרס, ג'יימס מתאו קלארק ושו שינג, ונכלל בו מין אחד - *Sericipterus wucaiwanensis*, על שם "מפרץ חמישה הצבעים" (Wucaiwan area).

מאפיינים
--------

הפטרוזאור הקדום היה בעל מוטת כנפיים של 1.73 מטר והוא היה קרובם של האנגוסטינריפטרוס והרמפורינקוס. הוא היה קטן ופרימיטיבי יחסית עם זנב מוארך, חרטום בעל שיניים מחודדות ועיטור דמוי קסדה או כרבולת בין תחילת החוטם לכיפת הראש. הפטרוזאור היה טורף בעל שני טורי שיניים חדות דמויות ניבים, עם שיניים קדמיות המתעקלות מעט אחורה, עיצוב שהקשה על טרף לברוח כשנתפס.

פטרוזאורים אלה נחשבו לאוכלי דגים בשל מבנה שיניהם וחרטומם הדומה למספר עופות או לווייתני שיניים. עם זאת הממצאים של פטרוזאור זה היו כנראה באזור יבשתי לחלוטין, מה שאומר שהוא ניזון מטטרופודים יבשתיים כמו לטאות ודו-חיים בעיקרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סריקיפטרוס** בוויקישיתוף
**דֶמונוזאורוס** (שם מדעי: *Daemonosaurus*) הוא סוג דינוזאור מקבוצת התרופודה שחי בתור הטריאס, כ-200 מיליון שנה לפני זמננו. פירוש שמו הוא "לטאה שֵׁד", והוא ניתן לו עקב ניביו הגדולים.

מאפיינים
--------

זה היה דינוזאור קטן באורך של 1.5 מטר ואולי עד 2.2 מטר ושקל 22 ק"ג בממוצע. הוא נע בזריזות בעזרת רגליו והיה בעל לסתות קצרות ובהם שיניים גדולות בלסתו העליונה שהזכירו שיני ערפד. הוא היה מקרוביו של הצלופיזיס שחי באותה תקופה, אך היה חסון יותר. כמו כן הוא דמה לאאורפטור.

מאובניו נמצאו בתצורת צ'ינלה בניו מקסיקו ועל פי מבנה המאובנים ייתכן שמדובר בצעיר. עד כה נמצא רק מאובן אחד שלו הכולל מספר עצמות שונות, חוליות, גולגולת ועצמות צוואר.

יצור זה חי בסוף הטריאס באקלים חמים וניזון מיצורים קטנים יותר. הוא היה הדינוזאור היחיד בבית הגידול שלו, לצד הצלופיזיס, והוא חי לצד ארכוזאורים גדולים ודמויי-תנינאים כמו ההֶספֶּרוסוכוס (*Hesperosuchus*) והרֶדונדָזאורוס (*Redondasaurus*).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמונוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
"**סטארטאפ**" הוא שם אלבום הבכורה של להקת סטארטאפ, שנוצרה בתוכנית המציאות פרויקט הלהקה.

האלבום שוחרר ב-21 ביולי 2013 והוא מכיל 11 שירים, רובם בוצעו ב"פרויקט הלהקה". המפיק המוזיקלי של האלבום הוא הנרי, שהיה גם המפיק המוזיקלי של העונה הראשונה של פרויקט הלהקה. הנרי כתב יחד עם אמיר פרישר גוטמן (מנחה העונה הראשונה של פרויקט הלהקה) את השיר "זה הזמן שלי עכשיו", השיר הראשון באלבום. "זה הזמן שלי עכשיו" היה גם שיר הפתיחה של פרויקט הלהקה בעונה הראשונה.

סינגלים
-------

השיר "יאללה בלאגן" יצא בתור סינגל ב-25 ביוני 2013. הלהקה צילמה קליפ לשיר זה בחיריה שהופיע בפרק 32, פרק הגמר, של העונה הראשונה של הפרויקט. 

הסינגל השני, "חוקים חדשים למשחק" יצא כסינגל בתאריך 18 ביולי 2013. להקת סטארטאפ הופיעה עם שיר זה בעונה הראשונה של התוכנית "הבנים והבנות" בערוץ הילדים. הקליפ לשיר שוחרר ב-24 באוגוסט 2013.

הסינגל השלישי, "תאמיני", שאותו ביצע ישראל מרמרוש, שוחרר ב-22 ביולי 2013 יחד עם השיר "בעיניים שלך" של שירה מרגלית.

רשימת שירים
-----------


| סטארטאפ |
| --- |
| מס' | שם | כותב(ים) | מבצע/ת | משך |
| 1. | זה הזמן שלי עכשיו (שום דבר לא יעצור אותי) | הנרי, אמיר פרישר גוטמן | סטארטאפ | 3:25 |
| 2. | יאללה בלאגן | סטארטאפ, שי להב, פרישר גוטמן | סטארטאפ | 3:07 |
| 3. | תאמיני | טל שגב | ישראל מרמרוש | 3:17 |
| 4. | איפה כתוב | מרב סמנטוב | איבון ונדימו | 3:44 |
| 5. | את שרה ברדיו | דן תורן, רמי קלינשטיין | סטארטאפ | 3:09 |
| 6. | קורא לך | ניר פייבל, מורן דויד | מירון וויליאמס | 3:17 |
| 7. | בעיניים שלך | שירה מרגלית | שירה מרגלית | 3:18 |
| 8. | כל הציפורים | קרן פלס | סטארטאפ | 3:21 |
| 9. | ביי ביי | פייבל, שגב | דניאל מזוז | 3:00 |
| 10. | מלאכית | שגב | כפיר פופוביץ | 4:07 |
| 11. | חוקים חדשים למשחק | פייבל, הנרי | סטארטאפ | 3:38 |
| **משך כולל:** | **36:03** |


| בונוס ספר וידאו דיגיטלי ב-iTunes |
| --- |
| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| 12. | ספר דיגיטלי-סטארטאפ | סטארטאפ |   |
**פרוטו-רנסאנס** (באיטלקית: **Trecento** - "שלוש מאות" על שמה של המאה ה-14 ששנותיה מתחילות ב-1300) היא תקופה באמנות איטליה, מסוף המאה ה-13 לתחילת המאה ה-14, שמציינת את ההתפתחויות שהביאו לסגנון הרנסאנס, ובמיוחד את תרומתו של הצייר ג'וטו די בונדונה שתיאוריו עוברים מגותיקה לנטורליזם. יש חוקרים המצרפים תקופה זו לרנסאנס.

הנצרות והפיאודליזם הגיעו לשיא כוחם באירופה במאות ה-12 וה-13 ופתחו קשרי מסחר פנים-אירופיים ועם המזרח התיכון, דבר שהעלה מעמד חדש של בעלי הון מלבד הכנסייה, מעמד הסוחרים.

באיטליה שבאותה תקופה התפלגה לערי מדינה עצמאיות נוצרה קרקע מתאימה לשינוי, שהתבטא באמנות בנטורליזם חדש. על יסוד האמנות הביזנטית והאמנות הגותית ערכו האמנים של איטליה שינויים שהציגו רגישות ואנושיות רבה יותר.

הצייר ג'וטו 1337-1267 השכיל לבטא רגישות זו והרחיב את ההסתכלות באדם ובטבע. מגמה זו של ג'וטו לא נמשכה אחריו ולמעשה רק בתחילת המאה ה-15 נמצא המשך סגנונו של ג'וטו, בציוריו של מאסצ'יו. מעובדה זו ניתן השם למאה ה-14 כמבוא, פרוטו רנסאנס.

קבוצה אחרת גורסת שמכיוון שאין רצף בין גישתו של ג'וטו לציירי הרנסאנס האחרים, מעמדו הוא של מבשר הרנסאנס, שהחל כמאה שנים מאוחר יותר, בתחילת המאה ה-15. לדעתם עליית מרכזי אמנות עצמאיים ותחילת התבטאות אינדיבידואלית הם ממאפייני הרנסאנס. המאה ה-15 מצטיינת באינדיבידואליזם החותר לשלמות אידיאלית, ולאידיאל יופי אוניברסלי.

מייצגי הזרם
-----------

* בסיינה: לורנצטי (Ambrogio Lorenzetti) (אלגוריה על השפעת הממשל הטוב והרע), סימון מרטיני (Simone Martini), דוצ'ו
* בפירנצה: ג'וטו, צ'ימבואה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוטו-רנסאנס** בוויקישיתוף

| פרוטו-רנסאנס על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |


| זרמים באמנות |
| --- |
| אמנות העת העתיקה | יוון העתיקה • רומא העתיקה • מצרים העתיקה • הסהר הפורה |  |
| אמנות ימי הביניים | אמנות מרובינגית • אמנות קרולינגית • אמנות רומנסקית • אמנות גותית • ביזנטיון |
| הרנסאנס | מנייריזם |
| אמנות מזרחית | אמנות סינית • אמנות יפנית |
| אמנות העת החדשה | בארוק • רוקוקו |
| אמנות מודרנית | נאו-קלאסיציזם • רומנטיציזם • פרה-רפאליטים • אר נובו • אר דקו • ריאליזם (אמנות) • פוינטיליזם • אימפרסיוניזם • פוסט-אימפרסיוניזם • נאו-אימפרסיוניזם |
| אמנות המאה ה-20 וה-21 | אמנות מופשטת • קוביזם • אקספרסיוניזם • פוטוריזם • קונסטרוקטיביזם • סוריאליזם • אקספרסיוניזם מופשט • פוביזם • פופ ארט • אופ ארט • נאו-גאו • דאדא • אסתטיקת יחסים |
| **פורטל האמנות** |
**סרינה הרייט סקוט תומאס** (באנגלית: **Serena Harriet Scott Thomas**; נולדה ב-21 בספטמבר 1961) היא שחקנית אנגלייה.

ביוגרפיה
--------

סקוט תומאס נולדה במחוז דורסט שבדרום-מערב אנגליה. אחותה היא השחקנית קריסטין סקוט-תומאס. 

בשנת 1993 היא גילמה את דיאנה, הנסיכה מוויילס בסרט ביוגרפי על חייה. ב-1999 היא התפרסמה כששיחקה את ד"ר מולי וורמפלייש בסרט הריגול העולם אינו מספיק שהיה הסרט התשעה עשר בסדרת סרטי ג'יימס בונד.

בשנת 2001 שיחקה סקוט תומאס בסדרת הדרמה הרפואית "כל הנשמות", שבוטלה לאחר עונה אחת. בשנת 2005 היא גילמה את אשתו של ברוס וויליס בסרט "בן ערובה". בשנת 2011 שיחקה את אמה של קתרין, דוכסית קיימברידג' בסרט "ויליאם וקייט". 

כמו כן, השתתפה סקוט תומאס בסדרות הטלוויזיה "NCIS" ו-"ניפ/טאק", ושיחקה תפקיד קבוע בסדרת המשטרה "נאש ברידג'ס" ברשת CBS.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרינה סקוט תומאס** בוויקישיתוף
* סרינה סקוט תומאס, ברשת החברתית פייסבוק
* סרינה סקוט תומאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סרינה סקוט תומאס, באתר AllMovie (באנגלית)
* סרינה סקוט תומאס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סרינה סקוט תומאס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007386265605171
* LCCN: no96051219
* MusicBrainz: 90a06729-6f7f-4207-8483-71348ddd38ff
* VIAF: 43895636
* WorldCat: lccn-no96051219

 |
**הסוכנות לאכיפת הסמים** (באנגלית: **Drug Enforcement Agency**, בראשי תיבות: **DEA**) היא סוכנות בממשלת ליבריה האחראית ללחימה בפשעים הקשורים לסמים. לפני הקמתה, היה המאבק בעבירות סמים נתון באחריות משרד ההגנה הליברי.

היסטוריה
--------

הסוכנות החלה את דרכה בשם הוועדה הלאומית לסמים שנוצרה ב-1993, בתקופת נשיאותו של איימוס סוייר. חמש שנים מאוחר יותר, הוועדה הוסבה לצורתה הנוכחית: הנשיא צ'ארלס טיילור חתם על הצעת החוק שיצרה את הסוכנות למלחמה בסמים כהשראה מהגוף האמריקאי ללוחמה בסמים.

הסוכנות לאכיפת הסמים נלחמת בהברחות סמים על גבולות המדינה, ומנהלת מעצרים של סוחרי סמים תוך השמדת סמים לא חוקיים. על פי מנהל הסוכנות, אנתוני סו (Anthony Souh), הסוכנות סובלת משמעותית משחיתות פנימית גואה.

מנהלי הסוכנות
-------------

ב-2011 היה מנהל הסוכנות היה הנרי שו, אשר הוחלף בשנת 2012 על ידי אנתוני סו. מנהלי הסוכנות ממונים על ידי הנשיא, בכפוף לאישור הסנאט של ליבריה. בניגוד למקבילה האמריקאית, הסוכנות לאכיפת הסמים אינה אחראית על הפיקוח על המסחר החוקי בתרופות; חומרים כאלה נמצאים בתחום השיפוט של מועצת התרופות של ליבריה (Pharmaceutical Board of Liberia).

ראו גם
------

* המנהל לאכיפת הסמים - המקבילה האמריקאית
* GUNK - המקבילה הרוסית לשעבר
* GSBNT - המקבילה בטורקמניסטן
* FECLN - המקבילה בבוליביה
* Sefeconar - המקבילה הארגנטינאית

הערות שוליים
------------

1. ↑  DEA Seeks U.S. $6 Million to Wage Drug War, *AllAfrica.com*, 2011-12-16. Accessed 2012-06-03.
2. ↑  "$20,000 Marijuana Destroyed", *New Liberian*, 1981-02-02, 7.
3. ↑  DEA Destroys Over LD$10 Million Drugs, *AllAfrica.com*, 2011-10-04. Accessed 2012-06-03.
4. ↑  "Operation Fake Drugs To Commence Soon". *The New National* 2004-10-19: 8/6.
**מייק ודייב מחפשים דייט** (באנגלית: **Mike and Dave Need Wedding Dates**) הוא סרט מסוגת קומדיה-רומנטית שבויים על ידי הבמאי ג'ייק זומנסקי.
הסרט צולם בלוס אנג'לס ויצא לאור ב-8 ביולי 2016.

עלילה
-----

האחים מייק (אדם דווין) ודייב (זאק אפרון) הם אנשי מכירות של משקאות שתעלוליהם הורסים התכנסויות משפחתיות. חתונתה של אחותם גיני מתקרבת, וההורים שלהם אומרים להם שהם חייבים להביא בנות זוג לחתונה כדי להימנע מתעלולים. מייק ודייב מפרסמים הודעה לנשים שמעוניינות להיות בנות זוגם ולבוא איתם לחתונה שבהוואי. המודעה נעשית ויראלית.

בינתיים, טטיאנה (אוברי פלזה) ואליס (אנה קנדריק) הן בנות עצלניות שאוהבות להשתכר. טטיאנה רואה את המודעה של האחים בטלוויזיה ומחליטה כי טיול חינם היא החופשה שהן צריכות. הן מנקות את עצמן ומנסות להיראות מכובדות ונשיות. כדי לקבל את תשומת הלב של מייק ודייב, טטיאנה משליכה את עצמה מול מכונית נוסעת מחוץ לבר שבו האחים נפגשים עם נשים. לאחר מכן האחים חושבים שמייק הציל את חייו של טטיאנה, וכל הרביעייה יצאו לדייט. טטיאנה התחזתה למורה בבית ספר, ומפלרטטת עם מייק. אליס, שמתחזה למנהלת קרן גידור, חושבת שלשכב עם דייב הוא בדיוק מה שהיא צריכה להתגבר על הארוס לשעבר שלה, שעזב אותה מתחת לחופה. לאחר הדייט מזמינים האחים את אליס ואת טטיאנה להוואי, כפי שציפו.

בהוואי, טטיאנה ואליס מקסימות אל משפחת האחים, ובמקביל מייק וטרי, דודו הדו-מיני, מתחילים להתחרות על תשומת הלב של טטיאנה.

במהלך החופשה נוצרים שקרים ומריבות בין האחים בשל הגילוי שהבנות ניצלו אותם רק בשביל החופשה.

שחקנים
------

|  |  |
| --- | --- |
| שחקן | דמות |
| זאק אפרון | דייוויד "דייב" |
| אדם דווין | מייקל "מייק" |
| אוברי פלזה | טטיאנה |
| ג'ייק ג'ונסון | רוני |
| אנה קנדריק | אליס |

הכנסות
------

הסרט היה בעל תקציב מוגבל בשווי $33מיליון דולר. הסרט זכה להצלחה רבה בקרב הקהל ואף הגיע להכנסה של $77 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מייק ודייב מחפשים דייט (באנגלית)
* מייק ודייב מחפשים דייט, ברשת החברתית פייסבוק

* מייק ודייב מחפשים דייט, ברשת החברתית טוויטר

* מייק ודייב מחפשים דייט, ברשת החברתית אינסטגרם

* "מייק ודייב מחפשים דייט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "מייק ודייב מחפשים דייט", באתר נטפליקס

* "מייק ודייב מחפשים דייט", באתר AllMovie (באנגלית)

* "מייק ודייב מחפשים דייט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "מייק ודייב מחפשים דייט", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "מייק ודייב מחפשים דייט", באתר Metacritic (באנגלית)

* "מייק ודייב מחפשים דייט", באתר אידיבי

* "מייק ודייב מחפשים דייט", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)

* "מייק ודייב מחפשים דייט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**פרוטולה** (באיטלקית: **frottola**) היה סוג של שיר איטלקי פופולרי, חילוני, שהתבלט במיוחד בשלהי המאה ה-15 וראשית המאה ה-16. הפרוטולה הייתה המבשרת החשובה והנפוצה ביותר של המדריגל. שיא הפעילות בהלחנת פרוטולות היה בתקופה שבין 1470 ל-1530. לאחר תקופה זו החליף המדריגל את הפרוטולה.

"פרוטולה" היא מונח גנרי, שממנו נגזרות כמה תת-קטגוריות, כפי שאפשר לצפות מצורה מוזיקלית, שהייתה בשימוש במשך כמאה שנים ובמשך יותר ממחצית הזמן הזה שמרה על מעמד איתן של פופולריות. בצורתה הטיפוסית ביותר, הפרוטולה היא חיבור לשלושה או ארבעה קולות (יותר לקראת סוף התקופה), כשהמלודיה בקול העליון. ייתכן שהיו גם תפקידי ליווי אינסטרומנטליים. השיר בנוי בדרך כלל בחריזה של א-ב-ב-א לרפריזה ובית של ג-ד-ג-ד-ד-א או ג-ד-ג-ד-ד-ה-ה-א, אף כי שוני רב בין תת-סוגים של פרוטולה. סביר להניח, שהצורות הפיוטיות מקורן בבאלאטה (Ballata) של המאה ה-14, אף כי המוזיקה מפתיעה בפשטותה, בהשוואה למה שהיה מקובל בסוף המאה ה-14.

מבחינה מוזיקלית, הפרוטולה נמנעת ממורכבות קונטרפונקטית ומעדיפה מרקמים הומופוניים, מקצבים ברורים וחוזרים על עצמם וטווח מלודי מצומצם. הפרוטולה היוותה מבשרת חשובה לא רק למדריגל, אלא גם לנהלים מאוחרים בהרבה בתקופת הבארוק, כגון מונודיה, וזאת הודות לתחזית של ליווי אקורדים, מלודיה בקול העליון ותחושה מוקדמת למה שהתפתח בהמשך להרמוניה פונקציונלית.

מעט מאוד ידוע על נוהלי ביצוע. הוצאות תקופתיות נכתבו לעיתים לריבוי קולות, עם טבלטורה ללאוטה או בלעדיה. פה ושם קיימת פרטיטורה לכלי מקלדת ששרדה. ייתכן שפרוטולות בוצעו כקול סולו בליווי לאוטה - ודאי שכך ביצע אותן מרקטו קארה בחצר בית גונזגה, כפי שמשתמע מן המוניטין שלו כנגן לאוטה, זמר ומלחין פרוטולות - וייתכן גם שבוצעו בשילובים אחרים של זמרים וכלי נגינה.

מלחיני הפרוטולה המפורסמים ביותר היו ברתולומאו טרומבונצ'ינו ומרקטו קארה, אף כי כמה מחיבוריו החילוניים הפופולריים של ז'וסקן (למשל "סקאראמלה" ו"אל גרילו") הם פרוטולות בסגנונם, גם אם לא בשמם.

לפרוטולה הייתה השפעה חשובה לא רק על המדריגל, אלא גם על השאנסון הצרפתי, שגם הוא נטה להיות צורה קלילה, ריקודית ופופולרית. מלחינים צרפתים רבים בני התקופה נסעו לאיטליה, אם כדי לעבוד בחצרות אצילים או בקאפלה של האפיפיור ברומא. בעת שהותם באיטליה התוודעו אל הפרוטולה ומיזגו משהו ממה ששמעו ביצירות החילוניות של ארצם.

מלחיני פרוטולה
--------------

* ברתולומאו טרומבונצ'ינו
* מרקטו קארה
* פיליפו דה לוראנו
* מיקלה פיזאנטי
* מיקלה ויצ'נטינו
* ג'ובאני ברוקו
* אנטוניו קפריולי
* פרנצ'סקו ד'אנה
* לודוביקו פוליאנו
* ג'אקומו פוליאנו
* אראסמוס לפיצ'ידה

פרט לטרומבונצ'ינו וקארה, שזכו לפרסום עצום, ידוע מעט מאוד על רוב המלחינים הללו; במקרים רבים, נותרו רק שמותיהם, וגם זאת רק משום שאוטביאנו פטרוצ'י, המו"ל הוונציאני החשוב, כלל את שמותיהם באוספים שהכילו את המוזיקה שחיברו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרוטולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552998005171
* BNE: XX554350
* BnF: cb12241496t (data)
* GND: 4155505-3
* LCCN: sh85052094
* LNB: 000310597
* NKC: ph291754
* SUDOC: 031141323

 |
**תיאודור "פאטס" נבארו** (באנגלית: **Theodore "Fats" Navarro**;‏ 24 בספטמבר 1923 - 6 ביולי 1950) היה חצוצרן ג'אז אמריקאי, מחלוצי סגנון הבי בופ בשנות ה-40. סגנונו של נבארו השפיע על נגנים רבים, אחד הבולטים בהם היה קליפורד בראון.

ראשית חייו
----------

נבארו נולד בקי וסט שבפלורידה, להורים ממוצא קובני, אפריקאי וסיני. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל שש, אך לא התעניין ברצינות במוזיקה עד שהחל לנגן בחצוצרה בגיל שלוש-עשרה. אחרי סיום לימודיו בבית הספר התיכון, נבארו רצה לעזוב את קי וסט והצטרף לתזמורת ריקודים בדרכה למערב התיכון.

קריירה
------

לאחר שהתעייף מסיבובי הופעות עם מספר להקות, בהן צבר ניסיון רב ערך והשפיע  על ג'יי ג'יי ג'ונסון הצעיר בתקופתם יחד בלהקתו של סנוקאם ראסל, השתקע נבארו בניו יורק ב-1946.
נבארו ניגן, בין השאר, עם צ'ארלי פארקר, אך לא הצטרף להרכביו כיוון שדרש שכר גבוה. נבארו ניגן עם הביג בנדז של אנדי קירק, בילי אקסטיין, בני גודמן וליונל המפטון והקליט בהרכבים קטנים עם קני קלארק, טאד דמרון, אדי "לוקג'ו" דייוויס, קולמן הוקינס, אילינוי ג'אקט, הווארד מק'גי ובאד פאוול.

מותו
----

נבארו פיתח התמכרות להרואין, חלה בשחפת וסבל מבעיית משקל (הוא אף כונה *Fat Girl* "שמנה"). תופעות אלו הובילו להתדרדרותו ומותו בגיל עשרים ושש בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאטס נבארו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פאטס נבארו (באנגלית)

* פאטס נבארו, באתר AllMusic (באנגלית)

* פאטס נבארו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פאטס נבארו, באתר Discogs (באנגלית)
* פאטס נבארו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פאטס נבארו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 3005726
* BNE: XX1501156
* BnF: cb138978779 (data)
* GND: 131777297
* ICCU: MODV150272
* ISNI: 0000 0000 6308 5882
* LCCN: n91009971
* MusicBrainz: d2a135f4-bb6b-4fb6-a09b-115e740b7fe0
* NLA: 35322020
* NTA: 074968882
* SELIBR: 242225
* SNAC: w6fn29bc
* SUDOC: 137026250
* Trove: 911182
* VIAF: 7574828
* WorldCat: lccn-n91009971

 |
**מכון זכרון אהרן** הוא מכון הוצאה לאור וההדרה, העוסק בספרות תורנית מגוונת מספרי מדרשי חז"ל, וכן בספרות הראשונים עד לספרות האחרונים.

המכון ופעילותו
--------------

מכון זכרון אהרן נוסד בראשית שנות התש"ס, כאשר מטרתו הראשונית הייתה לצורך הדפסת והפצת ספרי הרב יונתן שטייף, כאשר מייסד המכון הוא נכדו, שייסד לצורך כך את המכון.

המכון אף עוסק בחקר והוצאת כתבי יד של גדולי הראשונים והאחרונים, עידוד מחקרים תורניים, והפצת פרסומים תורניים בנושאי הלכה ואגדה. בנוסף מנהל המכון מרכז מחקר ספרותי הלכתי בשם כולל אהל יונתן ובלומא, על שם הרב יונתן שטייף.

תחומי עיסוק
-----------

סדרות שונות של ספרים יצאו לאור על ידי המכון, כמו סדרת ספרי שאלות ותשובות, ספרי הרב יהונתן אייבשיץ, ספרי הרב יעקב עמדין (היעב"ץ), ספרים אקטואליים.

המכון ידוע בעיקר בהוצאתם לאור של סדרת ספרי המדרשים, כדוגמת מכילתא דרשב"י, מכילתא דרבי ישמעאל, סדר עולם, מדרש תנחומא, פרקי דרבי אליעזר, עם פרשנים רבים, ועוד למעלה מארבעים כרכי מדרשים שונים.

ספרי המכון נערכים בתוספת הערות עדכניות, ציונים וכדומה, כפי הנהוג במכונים התורניים כיום.

ראשי המכון
----------

יו"ר המכון ומייסדו הוא הרב יהונתן בלייער, תושב ניו יורק.

המכון הוקם בראשיתו בערך בשנת תשס"ג, למען הפצת ספרי הרב יונתן שטייף, זקנו של הרב בלייער. בין ספריו: ספר מצוות השם, שו"ת מהר"י שטייף, ספר חדשים גם ישנים, ועוד. לאחר מכן התרחב המכון לספרים נוספים, ונכון ל-2019 מונה המכון מאות ספרים, ביניהם כמעט כל המדרשים הקיימים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכון זכרון אהרן
* סקירת המכון זכרון אהרן, באתר virtual geula
* "זיכרון אהרן" דפוס או מכון לעריכה? דיון בפורום אוצר החכמה על המכון ואיכות ספריו
* אורייתא, אתר ההפצה של המכון
* מכון זיכרון אהרון (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312659305171
* LCCN: nr2006003032
* VIAF: 236619471
* WorldCat: lccn-nr2006003032

 |