recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מִזְכָּר** (בלועזית: **מֵמוֹרַנְדּוּם**, מלטינית: **memorandum**"(זה) שיש לזכור", בקיצור **memo ,** או **mem,** וברבים **memoranda**) הוא הודעה כתובה המשמשת בדרך כלל במסגרת מקצועית. הודעות אלו הן בדרך כלל קצרות ונועדו להיות מובנות בקלות ובמהירות, במטרה לתקשר מידע חשוב ביעילות על מנת לבצע שינויים בארגון. לעיתים נעשה שימוש גם במילה **תזכיר** להודעות מסוג זה.

במשפט, מזכר הוא תיעוד של תנאי העסקה או החוזה, כגון מזכר מדיניות, מזכר הבנות, מזכר הסכם או מזכר התאגדות. בעסקים, תזכיר או מזכר משמש בדרך כלל על ידי חברות וארגונים לתקשורת פנימית בתוך הארגון, בעוד שמכתבים הם בדרך כלל לתקשורת חיצונית.

פורמטים אחרים של מזכרים כוללים הערות תדרוך, דוחות, ומכתבים. שעשויים להיחשב ספרות אפורה. עיצוב התזכיר עשוי להשתנות לפי המשרד או המוסד. לדוגמה, אם הנמען המיועד הוא שר בממשלה או מנהל בכיר, הפורמט עשוי להיות מוגדר בצורה נוקשה ומוגבל לעמוד אחד או שניים. אם הנמען הוא עמית, דרישות העיצוב לרוב גמישות יותר. 

האקדמיה ללשון העברית מגדירה את המילה "מזכר" כסיכּום דברים לזיכָּרון ולעדות.

מטרות
-----

למזכרים מטרות רבות, בין השאר: הבאת תשומת לב לבעיות, וסיוע בפתרונן באמצעות תקשורת ברורה ותמציתית. מזכרים תומכים בקבלת החלטות וכדי לעזור (או לפעמים להשפיע) על מקבל החלטות לקבל החלטה טובה יותר במצב מסוים ממה שהוא יכול היה לקבל אחרת ללא הניתוח שמהזכר מספק. מטרות נוספות כוללות: העברת מידע; יידוע החלטות, הגשת בקשה, מתן מענה לשאלה, מתן הצעה, הצגת דוח לא רשמי, הצעת פתרון לבעיה או תיעוד הפניה לשימוש עתידי.

מסמכים משפטיים
--------------

מסמכים משפטיים רבים משתמשים במילה מזכר (memorandum), ביניהם:

* מזכר הבנות (באנגלית: Memorandum of understanding) סוג של הסכם בין שני צדדים או יותר, המבטא הסכמה ורצון לשיתוף פעולה בין הצדדים. הוא משמש לעיתים קרובות במקרים בהם הצדדים אינם מבקשים לייצור עדיין התחייבות משפטית או במצבים בהם הצדדים אינם יכולים ליצור הסכם בר אכיפה משפטית. זוהו מעין חלופה רשמית יותר להסכם ג'נטלמני. מזכר הבנות משמש לרוב בעולם העסקים ובעולם הדיפלומטיה בין מדינות.
* מזכר התאגדות (באנגלית: Memorandum of association) המסמך המקימים תאגיד ומהווה את הסכם הבסיס שלו, ומסדיר את מערכת היחסים המשפטית בין חברי התאגיד ובינם לבין התאגיד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מזכר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  memorandum | Search Online Etymology Dictionary, www.etymonline.com
2. ↑  מזכר, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4229113-6
* NARA: 10629352

 |
**טרנגנו** (במלאית: **Terengganu**) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בקלנטן בצפון-מערב, ים סין הדרומי במזרח ופהנג בדרום-מערב. בירתה, המשמשת גם כבירה המלכותית שלה (מקום מושבו של הסולטאן), היא קואלה טרנגנו.

שמה המורחב של המדינה הוא **טרנגנו דרול אימן** (במלאית: **Terengganu Darul Iman**, בג'אווי: **ترڠڬانو دار الإيمان**).

היסטוריה
--------

מיקומה של טרנגנו בחוף ים סין הדרומי הפך אותה למרכז מסחרי חשוב כבר במאה ה-6. האזור המשיך לשגשג במאות שלאחר מכן תחת שליטת אימפריית סריביג'איה (Srivijaya) ובהמשך תחת אימפריית מג'פהיט. בשלב מסוים טרנגנו הפכה למדינה וסאלית של סולטנות מלאקה, אך היא הצליחה לשמור על מידה רבה של אוטונומיה.

בתחילת המאה ה-18 צמחה בטרנגנו סולטנות אשר הייתה נתונה להשפעה רבה של סולטנות ג'והור. במאה ה-19 טרנגנו נהפכה למדינה וסאלית של סיאם, אם כי בפועל היא קיבלה מידה רבה של אוטונומיה. הסיאמים קראו לאזור טרנגקנו (ตรังกานู).

ב-1909 נחתם חוזה בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם טרנגנו, לידי הבריטים. התושבים המקומיים לא קידמו בברכה את שלטון בריטניה ואף ביצעו ניסיון מרידה ב-1928 שדוכא על ידי הבריטים.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, טרנגנו נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את טרנגנו עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד, שהשיבה את השם טרנגקנו. ב-1945, עם סיום המלחמה, טרנגנו הוחזרה לבריטניה.

ב-1946 טרנגנו צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.

כלכלה
-----

כלכלת טרנגנו מסתמכת על הפקה ועיבוד של נפט וגז טבעי, המנוהלים בעיקר על ידי חברת הנפט הלאומית פטרונס, תיירות, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול בננות, רמבוטן ואבטיחים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרנגנו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טרנגנו
* טרנגנו, ברשת החברתית פייסבוק

* טרנגנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* טרנגנו, סרטונים בערוץ היוטיוב
* טרנגנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מדינות מלזיה |
| --- |
| מדינות | מלאקהמלאקה מלאקה • סבהסבה סבה • סראוואקסראוואק סראוואק • פננגפננג פננג | מפת מדינות מלזיה |
| סולטנויות | ג'והור (מלזיה)ג'והור (מלזיה) ג'והור • טרנגנוטרנגנו טרנגנו • סלנגורסלנגור סלנגור • פהנגפהנג פהנג • פרקפרק פרק • קדהקדה קדה • קלנטןקלנטן קלנטן |
| ממלכות | נגרי סמבילןנגרי סמבילן נגרי סמבילן • פרליספרליס פרליס |
| טריטוריות פדרליות | לבואןלבואן לבואן • פוטרג'איהפוטרג'איה פוטרג'איה • קואלה לומפורקואלה לומפור קואלה לומפור |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009165437805171
* GND: 4308110-1
* LCCN: n2014044875
* MusicBrainz: 915dd65b-5f2e-4f96-a02d-32deb7989de7
* VIAF: 248682835
* WorldCat: viaf-248682835

 |
**מרטין פשקו** (28 בינואר 1972) הוא כדורגלן עבר סלובקי ששיחק בעמדת השוער.

קריירה
------

פשקו נולד בסלובקיה כשזו עוד הייתה חלק מצ'כוסלובקיה ואת קריירת המשחק שלו החל בקבוצת פ.צ. ניטרה הסלובקית. הוא שיחק במדיה שש עונות, עד שעבר לקבוצת רימבסקה סובוטה, גם היא בסלובקיה.

בעונת 1997/98 עבר לשחק בישראל בקבוצת הפועל אשדוד ואחרי שנה עבר לקבוצת צפרירים חולון ששיחקה בליגה הלאומית בכדורגל, אז הליגה הבכירה בישראל. פשקו ירד עם צפרירים חולון באותה עונה לליגת המשנה, אך המשיך במדיה שנה נוספת ועזר לה לעלות חזרה לליגה הבכירה. בעונת 2000/01 עבר לשחק במדי קבוצת מכבי קריית גת, אז בליגה הלאומית, מאותה שנה ליגת המשנה, ועזר לה לעלות לליגה הבכירה, ליגת העל.

בשנת 2001 עבר פשקו לקבוצת ליגת העל מכבי נתניה. בעונתו הראשונה בנתניה סיימה הקבוצה במקום השביעי כשפשקו החזיק בבלעדיות באפודת השוער הראשון. בשנה שלאחר מכן, בעונת 2002/03, הובא לקבוצה גיא סולומון והתחרות על תפקיד השוער הראשון גברה. לקראת סוף העונה סבל פשקו מפציעה שהשביתה אותו עד סוף העונה ובכך השיג סולומון את תפקיד השוער הראשון. בסוף אותה עונה, בה סיימה נתניה במקום הרביעי בטבלה, ניסתה הנהלת נתניה לאזרח את פשקו כתושב ישראלי בשל העובדה שהוא שהה בישראל עד אותה עת 6 שנים ברצף, אחרי שבערך באותה תקופה אוזרחו בישראל מוראד מגמאדוב ממכבי פתח תקווה ואלכסנדר אובארוב ממכבי תל אביב, אך הקבוצה לא הצליחה להשיג את האיזרוח ולכן פשקו עזב את הקבוצה בחזרה לסלובקיה.

לאחר פרישתו החל לעבוד כסוכן שחקנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
מטס מסונכרן
סנכרון בעולם החי
**סנכרון** הוא יצירה של קואורדינציה בין אירועים לצורך הפעלת מערכת באופן אחיד.

מערכות שפועלות כך שכל החלקים שלהם נמצאים בסנכרון הן **מערכות מסונכרנות**.

לעומת זאת, מערכות שפועלות שחלקיהם אינם נמצאים בסנכרון, הן **מערכות לא מסונכרנות**.

סנכרון במדעי המחשב
------------------

 ערך מורחב – **סנכרון (מדעי המחשב)**  

במדעי המחשב, סנכרון מתייחס לשני נושאים שונים אך קשורים: 

* **סנכרון תהליכים** מתייחס לרעיון שלמספר תהליכים קיימת נקודה משותפת בה הם חוברים יחדיו או נפגשים כדי ליישם סדר פעולות מסוים.
* **סנכרון נתונים** מתייחס לרעיון של שמירת מספר עותקים של מבנה נתונים כך שיהיו עקביים זה לזה, או כדי לשמור על אמינות הנתונים. סנכרון תהליכים משמש רבות למטרת סנכרון נתונים.

סנכרון של מערכות ביולוגיות - מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
---------------------------------------------------------

מרכיביה השונים של מערכת החיסון קיימים יחסי גומלין ענפים, המאפשרים להם לפעול באופן מסונכרן ומתואם נגד פולשים זרים שמהם נשקפת סכנה לגוף.

לסנכרון בין תאי עצב יש תפקיד חשוב לאינטגרציה של יחידות תפקודיות במוח.

הסנכרון העצבי מושפע רבות מה"רעשים" של המוח.
ייתכן שרעשים אלו אף תורמים ליכולת הסנכרון העצבי במוח.

גרעיני הבסיס פועלים בתיאום עם קליפת המוח הקדמית כדי לסנכרן ולבצע התנהגויות מתוכננות ורצוניות המצריכות את מערכות השליטה הלימביות, הקוגניטיביות והמוטוריות.

סנכרון בין בני אדם
------------------

סנכרון בין בני אדם
ריקוד קבוצתי מצריך יכולת סנכרון בין בני אדם
סנכרון נדרש במקרים רבים של שיתוף פעולה בין בני אדם. לעיתים מתבצע סנכרון עצמי בין המשתתפים בפעילות, ולפעמים מתייחסים כל המשתתפים לבסיס זמן המסופק על ידי סנכרון חיצוני.

במוזיקה, הרכבים קטנים יכולים לנגן תוך סנכרון עצמי, אך בהרכבים גדולים יותר משתמשים בסנכרון חיצוני - לדוגמה, מנצח העוסק בניצוח על הרכב מוזיקלי מספק בסיס זמן משותף לכל הנגנים.

פעילויות ספורטיביות קבוצתיות מחייבות תיאום זמן בין המשתתפים. לדוגמה, שחייה צורנית דורשת סנכרון בין השחייניות. ברוב סוגי הספורט מתבצע הסנכרון ללא מקור חיצוני. בחתירה אקדמית יש בכל סירה הגאי שתפקידו לסנכרן בין החותרים.

בכבישים, במצב של עומס תנועה, נהגים נדרשים להתאים את מהירותם לנהגים אחרים, ולמעשה לבצע סנכרון עצמי של התנועה. רמזור הוא מקור סנכרון חיצוני לתנועת כלי רכב בצומת.

זמן אוניברסלי מתואם הוא בסיס לסנכרון שעונים ברחבי כדור הארץ (ובחלל הקרוב אליו), ואליו מתואמים השעונים במדינות השונות. אזורי זמן מסביב לעולם מתוארים כהיסטי זמן ביחס לשעון הזה.

סנכרון בין לוויינים
-------------------

על מנת שמערך לוויינים יפעל כראוי, יש צורך בסנכרון מלא בין כל הלוויינים במערך. חלק מסנכרון זה נעשה באמצעות הרכיב האלקטרוני שעון אטומי שדרוש לדיוק המיקום הספציפי של לוויין, וסנכרון התקשורת בין הלוויינים.

ראו גם
------

* סיבוכיות סנכרון
* אפקט מקלינטוק
* מסלול מסונכרן-שמש
* סנכרון בין אישי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנכרון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Ward, L. M. Doesburg, S. M. Kitajo, K. MacLean, S. E. & Roggeveen, A. B. (2006). Neural synchrony in stochastic resonance, attention, and consciousness. Canadian Journal of Experimental Psychology/Revue canadienne de psychologie expérimentale, 60(4), 319.
2. ↑  Mai, J. K. & Paxinos, G. (Eds.). (2012). The human nervous system. Academic Press.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555938505171
* NDL: 00576881

 |
**טשנד** (רומנית: **Tășnad**; הונגרית: **Tasnád**; גרמנית: **Trestenburg**; יידיש: **טאָשנאַד**) היא עיירה במחוז סאטו מארה שבטרנסילבניה, מערב רומניה. שם העיירה הוא, כנראה, בהונגרית, ופירושו "אזור ביצות וסוף" (Tó-és-Nád). אגדה אחרת מספרת כי האזור ניתן על ידי המלך ארפאד לאחוזה לאחד מגיבוריו, "טש" (Tas), שקרא למקום על שמו.

כ-2 קילומטר ממרכז העיירה נמצאים המרחצאות התרמיים של טשנד (Băile termale Tăşnad), הידועים ברומניה ומחוצה לה במעיינות החמים שלהם.

דמוגרפיה
--------

על פי מפקד האוכלוסין של 2011, היו 8,411 תושבים בעיירה.

מתוכם, 51.1% רומנים, 36.2% הונגרים, 11.4% צוענים ו-1,1% אחרים.

היסטוריה
--------

ליד האתר הארכאולוגי של טשנד-סרה בספא באזור, נמצאו ממצאים מן התקופה הנאוליתית של תרבויות קורוס, פישקולט ובאדן, כמו גם שרידים מתקופת הברזל המאוחרת ונדידת העמים. מאז 2012, אולריקה זומר מן המכון לארכאולוגיה בלונדון מבצעת חפירות של האתר יחד עם מוזיאון סאטו מארה.

האזכור הראשון של העיר בשמה נמצא במסמך שנכתב על ידי הכומר המקומי, בשנת 1021. העיר ניזוקה על ידי הטטרים בשנת 1566, אולם כבר ב-1570 ישנה עדות על מבצר אבן במקום. מגפות שתקפו את העיירה במחצית השנייה של המאה ה-17 ובמחצית הראשונה של המאה ה-18 הביאו להתיישבות גרמנים "שוואבים" באזור בשנים 1754–1760.

יהודים ישבו בטרנסילבניה מאז גירוש ספרד, אך ידיעות על היישוב היהודי בטשנד קיימות רק מן המאה ה-18. הרב הראשון של טשנד היה הרב חיים בצלאל פנט, בנו של הרב יחזקאל פנט, שנתמנה בשנת 1833. בית הכנסת המרכזי נבנה בשנת 1867, ובית מדרש חסידי נוסד בראשית המאה ה-20. בשנת 1919 נתמנה הרב מרדכי בריסק לרבה של טשנד, והקים בה את ישיבת מהר"ם בריסק. הקהילה היהודית חוסלה בשואה באופן סופי בשנת 1944.

לקריאה נוספת
------------

* פנקס הקהילות רומניה ב, יוסף שוויצר, עמוד 157–159
* אברהם פוקס, טאשנד וישיבת מהר"ם בריסק, 1973
* טאשנאד, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 168–169. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טשנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טשנד
* אברהם פוקס, **טאשנד וישיבת מהר"ם בריסק**, באתר אוצר החכמה
* היסטוריה של טשנד
* טשנד (רומניה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502431405171
* GND: 1189782952
* NKC: ge1103721
* VIAF: 692156253561208110007
* WorldCat (עם VIAF): 692156253561208110007

 |
מפת נתיב דרך הדואר הגדולה
תמונה של קטע מדרך הדואר הגדולה, מאוסף המוזיאון הטרופי באמסטרדם
**דרך הדואר הגדולה** (באינדונזית: **Jalan Raya Pos**, בהולנדית: **De Grote Postweg**) הייתה דרך ראשית באורך של כ-1,000 קילומטר, אשר השתרעה לאורך חופו הצפוני של האי ג'אווה, בעת שהשתייך למושבת איי הודו המזרחיים ההולנדיים.

הדרך נסללה בתוך שנה אחת, 1808, במהלך ימי שלטונו של הרמן וילם דנדלס (אנ') כמושל המושבה. היא נסללה בפקודתו של לואי בונפרטה, שהיה שליט ממלכת הולנד הנפוליאונית בשנות קיומה, 1806-‏1810. למרות שמה היא נועדה בעיקר לאפשר העברה מהירה של חיילים ואספקה לרוחב החוף הצפוני של האי, על מנת להתמודד עם אפשרות של התקפה בריטית עליו ממלזיה במהלך המלחמות הנפוליאוניות בינה לבין צרפת. בחלקו המערבי של האי השתרעה הדרך בפנים הארץ על מנת לעקוף מכשולים טבעיים ליד קו החוף.

המצב הכספי של המושבה היה דחוק, והמושל בג'אווה התמודד גם עם התקוממויות מקומיות ביישובים באנטן (אנ') וצ'ירבון (אנ') שבחוף הצפוני. בעקבות זאת החליט המושל דנדלס לסלול את הדרך באמצעות העבדת עובדי כפייה מקומיים. תנאי העבודה הקשים הביאו למותם של רבים מהם (ההערכה הגבוהה ביותר נקבה במספר של 12,000 מתים).

סלילת הדרך לא מנעה בסופו של דבר את פלישת הבריטים לג'אווה, והם שלטו בה בשנים 1811-‏1814.

הדרך היוותה עורק תחבורה חשוב באי במהלך המאה ה-19 ולאחריה. היא חיברה בין רוב עריה החשובות של ג'אווה, וביניהן בטאוויה (היום ג'קרטה), סמרנג וסורביה. קיומה גם תרם להתפתחותן של ערים נוספות ששכנו לצידה, וביניהן באנדונג.

דרך החוף הצפונית של ג'אווה, אחד הכבישים הראשיים של האי, שאורכו 1,430 קילומטר, משתרעת כיום על פני מרבית התוואי המקורי של דרך הדואר הגדולה. באתרים מסוימים באי מצויים קטעים מן הדרך המקורית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרך הדואר הגדולה** בוויקישיתוף
* מאמר על דרך הדואר הגדולה מאתר אוניברסיטת ליידן, באתר Internet Archive (באנגלית)
* דרך הדואר הגדולה, באתר ויקימסע (באנגלית)
* על הציור "דרך הדואר הגדולה" (1828) מאת אוגוסט אנטואן ג'וזף פאיין, באתר הרייקסמוזיאום
שרידי בית הקברות של יאג'ור
**יאג'ור** (בערבית: **ياجور**), היה כפר ערבי במחוז חיפה, בגבול עמק זבולון והכרמל, כ-8 קילומטרים דרומית-מזרחית לחיפה, בין קיבוץ יגור ליישוב נשר (ההיסטורי), לצד הכביש מחיפה לג'נין ולנצרת במקום בו נמצא כיום הקאנטרי קלאב של נשר מול בית חרושת נשר. הנוסע הבריטי ג'יימס סילק בקינגהאם בעת מסעו בשנת 1816 ליד הכרמל, מזכיר את שם הכפר בספרו "Travels in Palestine" שיצא בשנת 1821.

הכפר היה קטן ולתושביו היו סביב הבתים שדות ומשקי בית. את המים הם קיבלו מבורות מים. מפעל נשר הוקם סמוך לכפר ב-1923, וחלק מהתושבים מצאו בו פרנסה.
לאחר שחפר מפעל נשר באר מים באזור מחצבת נשר הישנה מול בית החרושת, התחילו התושבים לקבל את המים מבאר זו.

בין השנים 1908-1907, סייר בכפר אברהרד פון מילינן. בספרו שיצא בשנת 1908 הוא מציין שהכפר מנה 153 תושבים. לא היה בו כול מסגד. אדמות הכפר נרכשו מספר שנים לפני ביקורו על ידי סלים אל-ח'ורי. רק הבתים נשארו בבעלות התושבים. במישור על אדמות הכפר ניטעו עצי תות במטרה לגדל זחלי משי. בקרבת בתי הכפר הוקמו מתקנים לגידול הזחלים. בכפר לא היה קיים מפעל לטווית משי.

על פי מפקד 1931 היו בו 554 מוסלמים אריסים שחיו בבקתות רעועות ועיבדו את אדמת משפחת ח'ורי בסמוך ליישוב.

בשנת 1937 הוטל על הכפר קנס של 50 לא"י בגלל ירי מהכפר על קיבוץ יגור, שפצע תלמיד. 

על פי סקר הכפרים 1945 שנערך בידי רשויות המנדט היו שטחי אדמותיו 2,720 דונם טורקי והכפר מנה 610 נפשות. מתוך השטח הכולל של אדמות הכפר הוגדרו 1,890 דונם כקרקע ציבורית, כנראה הקדש של הווקף, 486 דונם היו בבעלות יהודית ו-344 דונם בבעלות ערבית. 

לאחר כ"ט בנובמבר 1947 החלו תקריות בין תושבי נשר ותושבי יאג'ור.
ב-25 באפריל 1948, במהלך מלחמת העצמאות, תושבי הכפר עזבו אותו והוא נזנח. חלק מתושבי הכפר התגוררו בשנות ה-50 בפחונים ליד גשר פז ואחרים השתכנו בכפר מנדא.

לאחר שהיישוב נזנח, נחרשו האדמות עליהן שכן בידי קיבוץ יגור, והן הפכו לחלק משדות הקיבוץ. מהכפר נשאר כשריד בית קברות קטן ובו מספר קברים ביניהם נטועים עצי זית, וכן מספר רצפות של בתים במעלה ההר. בית קברות זה שוכן בין קו הגבול של הר הכרמל והגדר הדרומית של הקאנטרי קלאב של נשר. שטחי הכפר שייכים היום לקיבוץ יגור ונמצאים על קו הגבול בין שטח השיפוט של העיר נשר ושטח השיפוט של המועצה האזורית זבולון אליה משתייך הקיבוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאג'ור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Travels in Palestine p.114
2. ↑  אהרון גבע קלינברגר ויוסי בן ארצי, עריכה ההדרה ותרגום, הכרמל של פון מולינן, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים 2013, עמ'202
3. ↑  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמוד 2665
4. ↑  בצפון, דבר, 5 בנובמבר 1937  
הקנס נגבה, דבר, 9 בנובמבר 1937
5. ↑  Sami Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970 דפים סרוקים באתר פלסטין רממברד
6. ↑  בני מוריס, **לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949**, עמ' 589, סעיף 143 ברשימה.
7. ↑  ק. מנחם, נערה מוסלמיה נחטפה ליד גשר „של" בחיפה, דבר, 11 בפברואר 1954
**גוויניד'** (בוולשית: **Gwynedd**) הוא מחוז ממחוזות ויילס, בצפון-מערב ויילס, בממלכה המאוחדת. המחוז נוצר בשנת 1974 על בסיס מחוז קרנארבונשייר ההיסטורי וחלק ממחוז מריונת'שייר, כאשר הגבולות כיום נקבעו בשנת 1996. המחוז נקרא כך על שם ממלכת גוויניד' שהתקיימה בין המאה ה-5 למאה ה-12.

הבירה האדמיניסטרטיבית של המחוז נמצאת בעיירה קרנארבון בעוד שהעיר הגדולה ביותר היא בנגור (שניהם בחלק הצפוני, לצד מצר מנאי).

גאוגרפיה
--------

מחוז גוויניד' גובל מצפון עם מחוז אנגלסי (אי המופרד מגוויניד' באמצעות מצר מנאי), מדרום-מערב הוא גובל עם מחוז קרדיגיון, מדרום-מזרח עם מחוז פוויס וממזרח עם דנבישייר וקונווי. המחוז נמצא בפינה הצפון-מערבית של ויילס, הדופן המערבית מורכבת מחוף הים האירי והדופן המערבית נמצאת לחופי מצר מנאי.

מעבר לרצועת החוף בצד הצפון-מערבי של המחוז, פנים המחוז מאופיין באזורים הרריים כאשר במחוז נכלל רוב שטחי סנודוניה, שכוללת את רכס הרי סנודון ואגם באלה, השמורה גם מרכיבה את חלק הארי של המחוז. המחוז כולל גם את חצי האי ל'ין (Llŷn), חצי אי באורך 48 קילומטרים היוצא מוויילס לתוך הים האירי.

מלבד עיר הבירה של המחוז קרנארבון (Caernarfon) עם 9,611 תושבים, ערים ועיירות נוספות המחוז כוללות את בנגור (Bangor) עם 16,358 תושבים, פסטיניוג (Ffestiniog) עם 5,500 תושבים, פורת'מדוג (Porthmadog) עם 4,764 תושבים, בת'סדה (Bethesda) עם 4,327 תושבים, פול'הלי (Pwllheli) עם 3,861 תושבים, טיווין (Tywyn) עם 3,264 תושבים, דולגל'אי (Dolgellau) עם 2,678 תושבים, נווין (Nefyn) עם 2,602 תושבים, ברמות' (Barmouth) עם 2,522 תושבים, אברדווי (Aberdyfi) עם 1,282 תושבים, באלה (Bala) עם 1,980 תושבים והרלך (Harlech) עם 1,952 תושבים.

עיירה נוספת שראויה לציון היא אברגווינגרגין השוכנת בפינה הצפון-מזרחית של המחוז ואשר שימשה במאה ה-13 בתור עיר הבירה של נסיכות ויילס ואחת ממרכזי השלטון החשובים בממלכת גוויניד' ההיסטורית.

תושבי גוויניד' מוכרים
---------------------

* תומאס אדוארד לורנס (לורנס איש ערב) - נולד בכפר טרמד'וג (Tremadog).
* דייוויד לויד ג'ורג' - פוליטיקאי וראש ממשלת בריטניה, נולד במנצ'סטר אך גדל בכפר ל'אניסטרומדווי (Llanystumdwy).

ראו גם
------

* ממלכת גוויניד'

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גוויניד'** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גוויניד' (בולשית)
* עמוד הבית הרשמי של המחוז.
* גוויניד', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתוני האוכלוסייה מתייחסים לשנת 2011.

| מחוזות ויילס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אנגלסי • גוויניד' • קונווי • דנבישייר • פלינטשייר • רקסהאם • קרדיגיון • פוויס • פמברוקשייר • קרמרת'נשייר • סוונסי • נית' פורט טלבוט • ברידג'אנד • רונד'ה קינון טף • מרת'יר טידפיל • קרפילי • בלייני גוונט • ת'ורפן • מונמות'שייר • עמק גלמורגן • קארדיף • ניופורט |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554820905171
* LCCN: n50044093
* MusicBrainz: 33a9cc60-fc72-4397-bd95-a94777d9e939
* WorldCat (עם LCCN): n50-044093

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכפר בלבנון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ינוח (פירושונים).

**יאנוח** (בערבית: **يانوح**) הוא כפר לבנוני בנפת צור, במחוז דרום לבנון, כארבעה ק"מ מזרחית לצור, כק"מ מזרחית לאל-באזוריה (ער'), מדרום למערכה ומצפון לוואדי ג'ילו (ער').

אטימולוגיה
----------

על פי המחקר, מקורם של תושבי יאנוח שבנפת צור הוא מהכפר יאנוח (ער') שבמחוז הר הלבנון, נפת גְ'בּייל, והם אלו שהביאו עמם את השם. מקור השם הוא מילה שמית שנגזרה מהשרש YNO, שמשמעותו מנוחה, הרגעה וכן: שקט. שם זהה מוזכר, לדעת החוקרים, במקרא, בתיאור גבולות נחלת שבט אפרים: "וַיְהִי גְּבוּל בְּנֵי אֶפְרַיִם, לְמִשְׁפְּחֹתָם... וְעָבַר אוֹתוֹ, מִמִּזְרַח יָנוֹחָה. וְיָרַד מִיָּנוֹחָה, עֲטָרוֹת... וְנַעֲרָתָה; וּפָגַע, בִּירִיחוֹ, וְיָצָא, הַיַּרְדֵּן", וכן גם: "בִּימֵי פֶּקַח מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל בָּא תִּגְלַת פִּלְאֶסֶר מֶלֶךְ אַשּׁוּר וַיִּקַּח אֶת... וְאֶת יָנוֹחַ וְאֶת קֶדֶשׁ... וַיַּגְלֵם אַשּׁוּרָה".

גאוגרפיה ונתונים
----------------

הכפר יאנוח בנוי על רכס בגובה ממוצע של כ-210 מ' מעל פני הים. שטח הכפר הוא כ-300 דונם שרובם חקלאיים על מורדות הרכס ובוואדיות הסמוכים. בין הגידולים העיקריים: דגנים, ירקות ופרי הדר.

אוכלוסייה
---------

מספר תושביה הרשומים ביאנוח הוא כ-1,200 איש, מתוך כ-400 הם בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני.

המשפחות הגדולות הן: גָ'אבֶּר (جابر) וחיידַר (حيدر) – שקרוביהם נמצאים ביאנוח הצפונית, ו-סָלָאמי (سلامي).

חינוך
-----

ביאנוח פועלים שני בתי ספר: בית ספר יסודי ובית ספר תיכון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אין פרטים על אודות מועד ונסיבות עזיבת הצפון והירידה דרומה
2. ↑  ספר יהושע, פרק ט"ז, פסוקים ה'–ז'
3. ↑  ספר מלכים ב', פרק ט"ו, פסוק כ"ט
4. 1 2 3 4  طوني مفرّج, **موسوعة قرى ومدن لبنان**, دار نوبليس, עמ' 252
**יאנושהאזה** (בהונגרית: **Jánosháza**) היא עיירה במחוז ואש במערב הונגריה. גבולה המזרחי של העיירה שטוח ברובו ויורד לנהר מרצל, ואילו המערבי הוא אזור הררי. רוב שטחי העיירה ניתנים לעיבוד חקלאי.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
בית הכנסת בעיר

הקהילה היהודית
--------------

יהודים התיישבו בעיירה במחצית הראשונה של המאה ה-18. רובם התפרנסו ממסחר, מיעוטם היו בעלי מלאכה, חקלאים, עובדי תעשייה ופקידים. הקהילה התארגנה ב-1836 והקימה מוסדות צדקה וגמילות חסדים. בשנת 1840 נבנה בית הכנסת הראשון. בעקבות הקרע ביהדות הונגריה ב-1868, הצטרפה הקהילה לזרם הקהילות האורתודוקסיות.

במלחמת העולם הראשונה גויסו חלק מיהודי הקהילה לצבא הונגריה וחלקם אף נהרגו בקרבות.

בתקופת ה"טרור הלבן" (פרעות ביהודים של גורמים ימניים בשנים 1919–1921 אחרי נפילת הממשלה הקומוניסטית בהונגריה) נרצחו שתי נשים יהודיות ביאנושהאזה.

בשנת 1930 חיו ביאנושהאזה 466 יהודים.

### תקופת השואה

מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוקים היהודיים", אשר נועדו להגדיר מיהו יהודי, לצמצם את מספר היהודים ולהגבילם בכמה תחומי חיים. ב-1941 נמנו בעיירה 389 יהודים.

הצבא של גרמניה הנאצית נכנס להונגריה (שהייתה בעלת בריתה של גרמניה הנאצית) במרס 1944. בסביבות 10 במאי או 20 במאי הוקם גטו בעיירה, ואליו הובאו גם יהודי הכפרים הסמוכים. יציאה מן הגטו הותרה רק לשם קניית מזון. ב-12 ביוני גויסו הגברים היהודים לעבודות כפייה. ב-17 ביוני 1944 הועברו שאר היהודים לגטו שארוואר, ומשם הובלו למחנה ההשמדה אושוויץ.

### אחרי השואה

אחרי המלחמה חזרו למקום כ-50 יהודים שניצלו, בעיקר מבין המגויסים לעבודות כפייה, וחידשו את חיי הקהילה. אולם התפילה שהוחרב במלחמה סודר מחדש ובעיירה הוקם גלעד לזכר הקורבנות. ב-1956 נמנו במקום 25 יהודים. כיום לא ידוע על הימצאותם של יהודים בעיירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאנושהאזה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יאנושהאזה
* "יאנושהאזה", באתר JewishGen (באנגלית)
* ינושהזה (Jánosháza), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
* קהילת יהודי יאנושהאזה באתר בית התפוצות
* דף קהילת יאנושהאזה במפקד קהילות הונגריה

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאודור לוי, **פנקס קהילות הונגריה**
2. 1 2  ינושהזה (Jánosháza), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
3. ↑  קהילת יהודי יאנושהאזה באתר בית התפוצות
רבי משה אבן דנאן (משמאל)
הרב **משה אבן דנאן** (סיוון ה'תרל"ט, 1879 – ט"ו בסיוון ה'תש"ד, 8 במאי 1944) היה פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של פאס בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

נולד בפאס לאביו הרב שלמה שהיה אב בית הדין ורבה של העיר. למד אצל אביו. לימים שימש כסופר בית הדין של פאס. סמוך לפטירת אביו התמנה לדיין בעיר. באייר תש"א החל לשמש בתפקיד אב בית הדין ורבה הראשי של פאס תחת קודמו הרב משה בן סמחון. בבית דינו ישב עם חביריו הדיינים רבי אהרן בוטבול ורבי ידידיה מונסונייגו. בתפקידו הרבני לימד הלכות שחיטה, והסמיך את תלמידיו לרבנות.

בשנת תר"ץ, הוציא לאור את ספרו של אביו 'בקש שלמה' יחד עם אחיו הרב שאול.

באדר תרצ"ה, במלאת שמונה מאות שנה להולדת הרמב"ם, הכריזה ממשלת ספרד על ימי עיון וחגיגות המוקדשים לכבוד הרמב"ם. ימי עיון אלו פשטו גם לפאס, ורבי משה אבן דנאן נאם אודות גדלותו של הרמב"ם הן ברמה ההלכתית והן ברמה ההיסטורית.

מפסיקותיו ידוע שלא התנגד למנהג הרווח במרוקו לערות מים רותחים לתבשיל שמצטמק בשבת. כמו כן פסק שמותר להתנות על נר שבת שהאדם לא מסיח דעתו ממנו בכל זמן בין השמשות, ובכך יהיה מותר לטלטל את הנר בשבת לאחר שייכבה, ללא חשש מוקצה.

נפטר בפאס בט"ו סיוון תש"ד. בפטירתו ספד לו הרב יוסף בן נאיים.

נכדו הוא הרב שלמה אבן דנאן לשעבר רבה של שכונת קריית היובל.

חיבורו
------

* **זיכרון משה** – לקוטי דינים ושו"ת, נדפס כנספח לספר 'תדשן אדמה', מכון 'מלכי רבנן', תשנ"ח.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ראו: 'תאמרו ליוסף' (בן נאיים) עמ' 373: "דרוש שדרשתי בפטירת הרה"ג ראב"ד כמוה"ר משה אבן דנאן זצ"ל שנתבש"מ ביום ט"ו סיון שנת תש"ד פ"ק". ולא כפי שכתוב בכמה ספרים שנפטר בתרצ"ז או בת"ש. וכן בהסכמה ל'וזאת ליהודה' אבן דנאן, חתום הוא בשנת תש"ג. ואם כן העיקר שנפטר בתש"ד. וראו עוד 'מן הגנזים' חלק יא עמ' רנד.
2. ↑  ראו מלכי רבנן ח"ב (נדפס בתקנות חכמי מכנאס חלק ב עמ' תרי).
3. ↑  ראו: עץ יוסף (ואענונו) עמ' לז. ראו גם: תור הזהב 36 אייר תשע"ח, עמ' ז.
4. ↑  ראו הקדמה לספר 'נוהג בחכמה' [מהד' עמאר] עמ' 100-111.
5. ↑  ראו: מגן אבות או"ח, רשימת קצת מנהגי פאס מרבי שלמה אבן דנאן (נכדו של רבי משה), סעיף טז.
6. ↑  ראו: זיכרון משה הל' שבת אות ד.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008553303005171
* VIAF: 56271547
* WorldCat (עם VIAF): 56271547

 |
**יעל דרזניק** (נולדה ב-19 באוקטובר 1978) היא רופאה, מומחית בכירורגיית ילדים, העובדת במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל. בעברה הייתה כלכלנית ומנהלת מחלקה במשרד האוצר. מחברת ספרים על חוויותיה כרופאה.

ביוגרפיה
--------

יעל דרזניק נולדה ב-1978 ברמת גן. היא בוגרת תיכון בליך בעיר. שירתה בצה"ל בחיל השריון כמאבחנת מחקר, ולאחר מכן בשירות מילואים בהתנדבות כרופאה בפלה"ק 179 וכמדריכת קורס טראומה - ATLS.

בשנים 2002–2005 למדה לתואר ראשון ושני בכלכלה באוניברסיטת תל אביב, והחלה לעבוד במשרד האוצר במחלקת ביטוח חיים, באגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון. בשנת 2004 מונתה למנהלת מחלקת ביטוח חיים.

בשנת 2006 החליטה על הסבה ללימודי רפואה, והחלה ללמוד בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. 

היא סיימה את לימודיה כדוקטור לרפואה בשנת 2013. ב-2014 סיימה את שנת הסטאז' בבית החולים תל השומר והחלה התמחות במחלקת כירורגיה ב' שם. בשנת 2017 המשיכה להתמחות ישירה בכירורגיית ילדים בבית החולים שניידר בפתח תקווה, והחל משנת 2021 עובדת כרופאה בכירה במחלקת כירורגיית ילדים במרכז הרפואי שניידר.

במרץ 2022 יצא לאור ספרה הראשון, "עשרים ושש" בהוצאת ידיעות ספרים. הספר מתאר בגוף ראשון את זיכרונותיה במהלך תורנות אחת שנמשכת עשרים ושש שעות. הספר שהה ברשימת רבי המכר לשנה זו ותורגם גם לאנגלית לאמזון, בשם "And the night has yet to come". בהמשך, פרסמה באמזון את טרילוגיית הספרים "Surgeon’s life", הכוללת אספקטים בחיי הכירורגיה הכללית וכירורגיית ילדים. 

דרזניק עוסקת במחקר רפואי – בין היתר בתחום הכירורגיה האונקולוגית, ובמחלות מעי דלקתיות.

היא נשואה ואם לשתי בנות. מתגוררת ביהוד-מונוסון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעל דרזניק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יעל דרזניק
* יעל דרזניק, ברשת החברתית פייסבוק

* יעל דרזניק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* יעל דרזניק, ברשת החברתית טיקטוק

* יעל דרזניק, ברשת החברתית LinkedIn

* יעל דרזניק, ברשת החברתית Goodreads

* יעל דרזניק, באתר ResearchGate
* מנטורים לרפואה באוניברסיטת תל אביב • תל אביב אונליין, באתר תל אביב אונליין, ‏20 באפריל 2023
* אילת אלגור גורפינקל, השפעה מהדהדת - ראיון עם ד"ר יעל דרזניק, מדור ראיונות - בקהילה שלי, אוניברסיטת תל אביב
* ענת לב-אדלר, "בתורנות הראשונה שלי נתתי למטופל מינון כפול של מורפיום", באתר ynet, 22 במרץ 2022
* Yael Dreznik, באתר אמזון
* מידע על יעל דרזניק בקטלוג הספרייה הלאומית

**מכּתביה**:

* "השעה עוד לא שש בבוקר ואני עייפה כל כך. אבל לא שחוקה", באתר הארץ, 9 בפברואר 2020
* כשהייתי צריכה להסביר לאמא שהבן שלה עלול למות על השולחן", באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2023
* "אני חושבת על התינוקת שיצאה בנס מהפיגוע ועל הילדים שנמצאים בחושך ואימה כבר חודש שלם", באתר ‏מאקו‏, 9 בנובמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעל דרזניק פורשת מהאוצר, עדיף, 24 ביולי 2006
2. ↑  "עשרים ושש" **בהוצאת ידיעות ספרים**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ORCID: 0000-0003-3076-8304

 |
**קרון מתים** היא מכונית לוויות המותאמת להנעה ושינוע של ארונות מתים. נהוג להשתמש במכוניות אלה לשינוע המתים ממקום הימצאם (מקום המוות, בית חולים או אגף נתיחה שלאחר המוות) אל מקום קבורתם או שרפתם.

היסטוריה
--------

קרון המתים התפתח לראשונה ככל הנראה בימי הביניים, כאשר הובלת המתים בארון שכזה לקבורה הייתה פריווילגיה יוצאת דופן. עם השנים החל הדבר להיות נגיש יותר, וכך התפתח המנהג של הסעת המתים למקום הקבורה בעזרת הקרון (בעיקר בנצרות, אך גם ביהדות). קרון המתים היה במקור קופסת עץ או מתכת, שעמדה על שלושה או ארבעה גלגלים. לקופסה חוברו "דוקרנים" רבים ששימשו להחזקת נרות או לפידים. הדוקרנים דמו מאוד לשיניים של משדדה, ועל כן נקרא אז במילה הלטינית herpex, שמשמעותה "זוועה". בתחילה היו בני המשפחה והקרובים שסחבו וגררו את הקרון אל עבר מקום הקבורה, אך משנת 1650 בערך החל הארון להיות מקושט ויוקרתי יותר, ובכך גם כבד יותר, ועם הזמן החלו מארגני הלוויה להשתמש בסוסים לשינוע הקרון. בראשית המאה העשרים הוצג לראשונה קרון מתים ממונע. משנת 1907 החל קרון המתים הממונע להיות מקובל יותר, אך עדיין לא נפוץ עקב מחירו היקר. רק בשנות ה-20 המאוחרות החל שימוש רחב בקרון מתים העובד על מנוע בעירה פנימית. מאז כניסתם של קרונות המתים הממונעים לשוק, החלו להיווצר דגמים ייחודיים שכיום כמעט שאין דגמים שלא נראים ככה: לרוב מכסה המנוע, "הפרונט", הוא ארוך ודק, והבגאז' של הקרון הוא ארוך מאוד. פנים המכונית ריק מלבד כיסא הנהג, וישנם כמה "תופסנים" על קירות המכונית המאפשרים לכידה של ארון הקבורה ובכך למנוע ממנו להטלטל.

גלריה
-----

* פנים הקרוןפנים הקרון
* קרון מתים ידניקרון מתים ידני
* קרון מתים המונע על ידי בנזיןקרון מתים המונע על ידי בנזין
* קרון מתים מעוצבקרון מתים מעוצב
* קרון מתים מהמאה התשע עשרה, המונע בידיי סוסיםקרון מתים מהמאה התשע עשרה, המונע בידיי סוסים
* קרון מתים מעוצבקרון מתים מעוצב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרון מתים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tenebrae Hearse, **Catholic Encyclopedia** Volume 7
2. ↑  How Hearses Work, HowStuffWorks, ‏2009-03-30 (באנגלית)
3. ↑  Justin Nobel, A history of hearses, plus the tale of the man who set Elvis’s hearse on fire, Digital Dying, ‏2012-03-03 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553152505171
* BnF: cb13537084m (data)
* GND: 4195947-4
* LCCN: sh85059630
* NDL: 00576035

 |
**יוסף דה לה וגה** (באנגלית: **Josseph de la Vega**;‏ 1650 – 13 בנובמבר 1692) היה סוחר, משורר ופילנתרופ יהודי-הולנדי ממוצא ספרדי-פורטוגזי. זכה לפרסום בזכות ספרו Confusion of Confusions, שנחשב לספר הראשון בהיסטוריה על בורסה לניירות ערך.

קורות חייו
----------

יוסף נולד בשנת 1650 לערך, בעיירה אספחו שבמחוז קורדובה בספרד, למשפחה יהודית-פורטוגלית, בנם החמישי של אייזיק פליקס ואסתר דה לה וגה, אשר את שם משפחתה אימץ יוסף. יוסף היה בן למשפחת אנוסים. אביו נעצר ונכלא על ידי האינקוויזיציה הפורטוגזית. לאחר יציאתו מהכלא, ברח האב לאנטוורפן ואחר כך הגיע לעיר מידלברג שבהולנד. בצעירותו באמסטרדם, יוסף למד והתחנך אצל יצחק אבוהב דה-פונסיקה ומשה רפאל ד'אגילר.

למרות שמשפחתו דחפה אותו לעולם הרבנות, יוסף נעשה לסוחר מצליח ולמשורר ונבחר למספר תפקידי מפתח בקהילה היהודית והעסקית באמסטרדם. בשנת 1667, בהיותו בן 17 בלבד, השלים את כתיבת הדרמה הראשונה שלו בעברית בשם "פרדס שושנים", שפורסמה באמסטרדם בשנת 1673. יוסף נבחר כנשיא Academia de los Sitibundos, אשר נוסדה על ידי מנואל דה בלמונטה בשנת 1676. בשנת 1685, הקים מועדון דיבייט בתחום הספרות בשם Academia de los Floridos והפך למזכיר המועדון.

Confusion of Confusions
-----------------------

בשנת 1688 כתב אייזיק את יצירתו Confusion of Confusions. היא נחשבת לספר הראשון בעולם שנכתב על הבורסה לניירות ערך. על אף העובדה שהספר אינו מפרט את ההליך הטכני של מסחר בניירות ערך, הוא מתאר את ההיסטוריה של ספקולציות במניות ואת הכלים המתוחכמים של אותה תקופה אשר אפשרו לבצע זאת. הספר בנוי בצורה של שיחה בין פילוסוף, סוחר ובעל מניות. השיחה מתארת את דרך הפעולה של הבורסה לניירות ערך של אמסטרדם, שהייתה לבורסה הראשונה בעולם, את השחקנים השונים שלוקחים חלק במסחר ואת המורכבות הרבה הקיימת בתחום של ספקולציות במניות.

בספר מציין יוסף מספר הנחות יסוד בסיסיות הקשורות למסחר במניות:

1. אין להמליץ לאדם לקנות או למכור מניות, וזאת בשל העובדה כי היכולת לנחש נכונה מגמה של מניה שקולה למעשה כשפים.
2. יש לדעת לקבל רווחים בבורסה כמו גם חרטות. עדיף לדעת לקבל את מה שמגיע ליד, מאשר להמשיך ולסחור מנקודת הנחה שהמזל הטוב והנסיבות החיוביות ימשיכו.
3. רווח בבורסה משול לאוצר מכושף. רגע אחד יש ברשותך אבן חן, ורגע אחר האבן הופכת לפחם.
4. מי ששואף להתעשר בבורסה צריך שיהיה לו גם כסף וגם סבלנות.

מורשת
-----

החל משנת 2000 מעניקה הפדרציה האירופאית לניירות ערך את "**פרס דה לה וגה**" כהוקרה לפועלו. הפרס ניתן לחוקרים אירופאים מצטיינים בנושא הבורסות לניירות ערך באירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף דה לה וגה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יוסף דה לה וגה
* מאיר בניה, יהדות ותרבות הבארוק: יוסף פינסו די לה ויגה וההקשר ההיסטורי- תרבותי של יצירתו
* ד"ר אושי קראוס, מבוך המבוכים: היהודי שכתב מדריך בורסה ראשון, 13 באוגוסט 2010, באתר ynet
* גרסה סרוקה של הספר Confusion of Confusions
* יוסף פינסו די לה ויגה (1650-1692), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266313105171
* BNE: XX869088
* BnF: cb12096342h (data)
* BPN: 64567903
* CANTIC: a10292512
* CiNii: DA06919002
* GND: 114722692
* ICCU: MILV253395
* ISNI: 0000 0001 1029 299X
* LCCN: n79071407
* NTA: 070593256
* SUDOC: 068681275
* VcBA: 495/374508
* VIAF: 72104742
* WorldCat: lccn-n79071407

 |
**מירב שמיר** (נולדה ב-18 בינואר 1988) היא שוערת כדורגל ישראלית-אמריקאית, המשחקת כיום במועדון הבונדסליגה 2 הגרמני MSV Duisburg והיא השוערת הפותחת של נבחרת ישראל בכדורגל נשים.

ראשית חייה
----------

שמיר נולדה בישראל, למשפחה יהודית. היא גדלה בעיר נתניה, עד שמשפחתה עברה איתה לארצות הברית, כשהייתה בת שנתיים.

שמיר החלה לשחק כדורגל כשהייתה רק בת ארבע וכילדה צעירה החלום שלה היה "לשחק כדורגל במכללה ובסופו של דבר לשחק בנבחרת הלאומית".

כדורגל מקצועי
-------------

### קריירת מועדונים

לאחר ששיחקה בנבחרת ארצות הברית במשחקי המכביה השמונה-עשרה, פנה צוות הנבחרת הלאומית לשמיר בדבר הצטרפותה לקמפיין שלהם להעפיל לגביע העולם בכדורגל נשים 2011. לאחר מכן שמיר עזבה את בבוסטון קולג' כדי להצטרף לנבחרת הלאומית ולהשלים את התואר באוניברסיטת תל אביב בזמן ששיחקה באס"א תל אביב. לאחר שלוש שנים ב- אס"א תל אביב, לאחר שלקחה שלוש אליפויות ליגה עליונה וגביע ישראל, הצטרפה מירב לטלסטאר של ארדיוויזי (הליגה הראשונה) בהולנד. לאחר שתי עונות מוצלחות עם טלסטאר, עשתה שמיר את המעבר לגרמניה וחתמה במועדון הבונדסליגה השני, 1. FC Lübars, הידוע גם כמועדון הרטה BSC.

במועדון FC Lübars, הייתה לשמיר עונה מוצלחת. שמיר שמרה על הרשת נקייה בעשרת המשחקים הראשונים שלה, ושברה את שיאו של מנואל נוייר במספר המשחקים הרב ביותר, מבלי לספוג שער. היא סיימה את העונה עם 15 שערים נקיים ב-20 משחקים, ועזרה ללובארס לסיים במקום הראשון ולזכות בליגה. בשל בעיות כלכליות, מועדון FC Lübars לא הצליח לעלות לליגה הראשונה.

שמיר חתמה ב-דיסבורג לקראת 2015–16. MSV מתחרה גם בבונדסליגה השנייה לאחר שהודחה מהבונדסליגה הראשונה לאחר עונת 15–2014.

### קריירה בינלאומית

שמיר הופיעה לראשונה בנבחרת הלאומית ב־24 באוקטובר 2009 במשחק מוקדמות גביע העולם לנשים פיפ"א 2011 נגד קזחסטן בנס ציונה, שהסתיים בניצחון ישראל בתוצאה 1–0.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מירב שמיר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ASA תל אביב
* פרופיל, באתר בוסטון קולג'
* אורי קופר, הנבחרת השקופה / על נבחרת הנשים בכדורגל, באתר ynet, 8 בינואר 2014
* ynet ספורט, כדורגל נשים: הפסד לאס"א ת"א בליגת האלופות, באתר ynet, 27 בספטמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Shamir Mairv". The Israel Football Association. אורכב מ-המקור ב-31 בדצמבר 2014. נבדק ב-10 בספטמבר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מירב שמיר"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכתונת לילה. אם התכוונתם לזמרת סרבית, ראו בייבי דול.
בייבידול ורוד
בייבידול לבן
**בייבידול** או **בייבי דול** (מאנגלית: **babydoll**) היא כתונת לילה קצרה ורפויה המשמשת כבגד שינה עבור נשים. על פי רוב לבייבידול שרוולים קצרים ונפוחים, אורכה קצר והיא מגיעה עד הירכיים.

לעיתים מעוטרים צווארון הכתונת והשרוולים הקצרים בתחרה, פרווה מלאכותית וסרטי עיטור. הבייבידול עשוי כותנה, ניילון או שיפון.

היסטוריה
--------

לא ברור מקור שמה של הכתונת, אולם פרסומה מקורו בסרט משנת 1956 "בייבי דול" בכיכובה של קרול בייקר. ייתכן שמקור שמה של הכתונת בסוג השמלות שלבשו בובות (באנגלית "doll") של תינוקות (באנגלית "baby") בשנות ה-30 של המאה ה-20.

בעקבות הסרט משנת 1956 החל הבייבידול להיחשב כאביזר מיני מעורר. גזרות מיניות של הכתונת מבליטות את החזה ומציגות את הרגליים (בשל אורכה הקצר של הכתונת).

בייבידול נהפכה בשנות ה-90 למזוהה עם תרבות הגראנג' הנשי כאשר קאט ביילנד, סולנית להקת בייבס אין טוילנד, וקורטני לאב, סולנית להקת הול, החלו ללבוש בייבידולים לעיתים קרובות, שכן הבייבידול הייתה חלק מסגנון שיצרה ביילנד, שנקרא "קינדרהור". הסגנון נהפך למזוהה יותר בעקבות פריצתה של הול למיינסטרים וכן בשל נישואיה של קורטני לאב לסולן להקת נירוונה קורט קוביין, שני דברים שחיזקו את מעמדה של לאב כסלבריטאית בכלל ובסצנה האלטרנטיבית בפרט. באלבומה הראשון של הול, "Pretty On The Inside", יש שיר על שם הבגד.

ראו גם
------

* פיג'מה
* כתונת לילה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בייבידול** בוויקישיתוף
**נמרוד פלמה** (נולד ב-23 בינואר 1980) הוא אלוף ישראל בשחייה, אלוף ושיאן המכביה (2001) בעבר וכיום מאמן שחייה.

ביוגרפיה
--------

פלמה נולד וגדל בקיבוץ כפר הנשיא. הוא התאמן בקבוצת הפועל גליל עליון, בהדרכתם של חנן גלעד ואבישי פלג. למד באוניברסיטת הוואי.

### 1995

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בבאת', אנגליה בשנת 1995 זכה פלמה בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.93 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.66 דקות.

### 2001

#### אלוף ושיאן המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה השש-עשרה שנערכו ביולי 2001 זכה פלמה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא מכביה חדש של 55.73 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.79 דקות.

### 2002

באליפות ישראל שנערכה ב-2002 זכה פלמה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.33 שניות, אחרי גלעד קאופמן מהפועל עמק חפר 55.98 שניות ולפני נדב כוכבי ממכבי קריית אונו (56.44 שניות).

### 2004

באליפות אירופה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004 סיים במקום 16 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.87 דקות דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי של 2:01.95 דקות, התוצאה השלישית בטיבה של ישראלי, באותה העת. נוסף לכך, הוא סיים במקום 23 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.50 שניות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אהוד סגל, דב מלניק ושי לבנת בתוצאה של 3:47.99 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה שבועיים לאחר מכן, זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.99 שניות, אחרי נדב כוכבי (55.98 שניות) ולפני גלעד קאופמן (56.01 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.88 דקות ובמקום שישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.99 שניות.

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכביה, היום השלישי: ישראל וארה"ב בגמר הכדורסל, באתר ynet, 20 ביולי 2001
2. ↑  שחייה: נמרוד פלמה סיים במקום ה-16, באתר וואלה!‏, 12 במאי 2004
3. ↑  Nimrpd Palma, *LosDeportes.info* (בספרדית)
4. ↑  שחייה: פינקלר ואיילון מצטייני אליפות ישראל, באתר ynet, 31 ביולי 2004
**האזור הצפוני** (בפורטוגזית: **Região Norte do Brasil**) הוא אזור הכולל את המדינות אמאפה, אמזונאס, אקרי, טוקנטינס, פארה, רונדוניה ורוריימה שבצפון ברזיל. האזור משתרע על פני כ-3.85 מיליון קמ"ר, שהם כ-45% משטחה של ברזיל כולה. עם זאת הוא דל באוכלוסין, ורק כ-9% מתושבי ברזיל (כ-15 מיליון תושבים) מתגוררים בו. גם חלקו בתמ"ג של ברזיל נמוך.

גאוגרפיה
--------

נהר האמזונאס זורם במדינות אמזונאס ופארה, ואגן הניקוז שלו כולל את רוב שטח האזור הצפוני. יער האמזונאס מכסה את מרבית האזור הצפוני. מדינת טוקנטינס יוצאת דופן בהקשר זה, ורובה נכללת במערכת האקולוגית של הסראדו, המאופיינת באזורי סוואנה. הסראדו מכסה גם שטחים נרחבים ברונדוניה וברוריימה, ושטחים מצומצמים יותר בפארה ובמקאפה. לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי.

כמות המשקעים השנתית הממוצעת באזור הצפוני עולה על 1,000 מ"מ, ברובו היא גבוהה מ-1,500 מ"מ, ובאזורים מסוימים היא אף עולה על 3,000 מ"מ. ברוב האזור הצפוני הטמפרטורה הממוצעת עולה על 24°C.

דמוגרפיה
--------

הערים הגדולות ביותר באזור הצפוני הן ערים אלו:

| עיר | מספר תושבים |
| --- | --- |
| מנאוס | כ-1.61 מיליון |
| בלם | כ-1.41 מיליון |
| אננינדאואה | כ-480 אלף |
| פורטו וליו | כ-430 אלף |
| מקאפה | כ-370 אלף |
| ריו ברנקו | כ-290 אלף |
| סנטרם | כ-270 אלף |

מבחינה אתנית, רובם המכריע של תושבי האזור (כ-69%) הם ממוצא מעורב, שיעור גבוה בהרבה מהממוצע בברזיל (כ-38%). פחות מרבע מהתושבים הם לבנים (לעומת 54% בברזיל כולה), כ-6% שחורים (שיעור דומה לשיעור הכללי בברזיל) וכ-0.7% אינדיאנים (לעומת 0.4% בברזיל כולה).

כלכלה
-----

כלכלת האזור הצפוני מבוססת בעיקר על חקלאות ומוצריה, ובכלל זה לטקס, אסאי, עץ ואגוזים. בין המחצבים הנכרים או מופקים באזור - זהב, קסיטריט, בדיל וברזל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **האזור הצפוני של ברזיל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **האזור הצפוני (ברזיל)** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נכון ל-2007

| אזורים בברזיל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| האזור הצפוני • האזור הצפון-מזרחי • האזור הדרום-מזרחי • האזור הדרומי • האזור המרכזי-מערבי |

 |
**לרה** (בספרדית: **Lara**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון-מערב ונצואלה, גובלת בפלקון בצפון, בסוליה במערב, בטרוחיו ובפורטוגסה בדרום ובקוחדס וביארקוי במזרח.

המדינה משתרעת על שטח של 19,800 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 1,774,867 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא ברקיסימטו.

היסטוריה
--------

ב-1528 קרלוס הראשון, מלך ספרד, מסר חלקים נרחבים מוונצואלה של היום לידי משפחת ולזר (Welser), משפחת סוחרים גרמנית מאאוגסבורג. מאז ועד שנות ה-40 של המאה ה-16 הוולזרים שלחו אל האזור משלחות שטבחו במרבית הילידים ושיעבדו את היתר. האזור הוחזר לידי הספרדים ב-1556 והם שלטו בו עד המאה ה-19.

ב-1824 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה. לאחר שרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 האזור צורף לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית ברקיסימטו, שכללה גם את שטחי מדינת יארקוי של היום. ב-1856 שטחי מדינת יארקוי של היום פוצלו לפרובינציית יארקוי.

ב-1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת ברקיסימטו. ב-1881 מדינות ברקיסימטו ויארקוי אוחדו למדינת נורטה דה אוקסידנטה, ובהמשך אותה שנה השם שונה ללרה על שמו של חסינטו לרה, גיבור מלחמה במלחמת העצמאות של ונצואלה. ב-1899 המדינה פורקה למרכיביה, כששטחי מדינת ברקיסימטו המשיכו להיקרא מדינת לרה.

כלכלה
-----

כלכלת לרה מתבססת על תעשייה, בעיקר תעשיות טקסטיל ועיבוד מתכות, גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול קנה סוכר, קפה, תפוחי אדמה, עגבניות, תירס, בננות ושעועית מצויה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לרה
* לרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת לרה, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).

| מדינות ונצואלה |
| --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו | מפת מדינות ונצואלה |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559834905171
* BnF: cb12066516w (data)
* MusicBrainz: 9b047cfa-9856-4d12-a848-91094039aeee

 |
**אליהו** (**אליאס**) **חיים חִינִיץ'** (בתחילה נכתב: **חִינִיטְשׁ**; ביידיש: **אליהו** (**עליאס**) **כיניטש**; בספרדית: **E. Jinich**;‏ ז' בטבת תרמ"ד, 5 בינואר 1884 – ט"ו באב תשל"ג, 13 באוגוסט 1973) היה סופר, עיתונאי ומתרגם יידי ועברי.

ביוגרפיה
--------

אליהו חיים חיניץ' נולד בסְטַארוֹבִּין שבפלך סלוצק, רוסיה (רוסיה הלבנה). קיבל חינוך יהודי מסורתי, למד ב'חדר', והמשיך לימודיו בישיבה, ומשם עבר ללימודי חול והשלים קורס למורים בגרודנו. עבד כמורה בבית ספר ממשלתי באזור מגוריו, ובהמשך עבר לעיר ורשה, שם לימד בגימנסיה לבנות "יהודיה".

בשנת 1921 השתתף בייסודה ובעריכתה של הספרייה העברית המצוירת לילדים "שיבולים" (שִׁבֳּלִים) שהופיעה בהוצאת א. גיטלין, וכללה עשרות חוברות של מעשיות לילדים, בהן גם מעשיותיו של מקס נורדאו. בשנת 1922 הופיעה בהוצאת גיטלין אנתולוגיה של מעשיות יפניות בתרגומו.
בשנת 1922 היגר למקסיקו, שם השתקע בעיר מקסיקו סיטי וחי בה עד פטירתו. במקסיקו פרסם עשרות מאמרים בעיתונות היידיש, ייסד וערך עיתון קצר-ימים בשם "אונדזער וואָרט" ('מילתנו'). פרסם עשרות מאמרים ביידיש, וכתב גם מדור קבוע בעברית בעיתון "דער וועג".

במשך שנים רבות שימש כיו"ר וכנשיא כבוד של ברית עברית עולמית במקסיקו ("המרכז העברי"), פעל רבות להנחלת הלשון העברית, להפצת ספרים וכתבי עת עבריים ולהעמקת היסודות העבריים בחינוך, והיה הכתובת לכל דובר עברית שם. השתתף במועצות הפדגוגיות של בתי הספר העבריים.

המחנך אבנר אליפז ספד לו ב"הדואר" (ניו יורק) וב"עם וספר", שם כתב כי חיניץ'

היה הכתובת לכל דורש עברית במקסיקו. מר חיניץ' היה הסניף של הברית העולמית. בעקביות רבה עסק בפעולה זו. הייתה זו אהבה עמוקה. [...] מחנך דגול היה [...] במשך שנים רבות היה מר חיניץ' משתף פעולה עם המועצה הפדגוגית של בית תספר, היה מתווכח על תוכניות הלימודים, מביא הצעות משלו [...] כל שנות חייו שמר אמונים לשפה ולתרבות העברית. מקומו לא נבצר באף אשפה עברית, בכל שיחה השתתף [...] בסגנון דיבורו ובכתיבתו היה חיניץ' בן המאה הקודמת. בקושי היה עובר מהמבטא האשכנזי למבטא הספרדי, אך היה בו משהו מכוחו של הבלשן והיה מתפעל מיופיה של השפה.[...] [נהג] לספר ולחדש ולתבל את דבריו בדברי חכמים ובאגדות התלמוד. [...] עד יומו האחרון ממש דיבר אליהו חיניץ' עברית. לא משה השפה והתורה מפיו בחינת "והגית בה יומם ולילה".
חיניץ' נפטר במקסיקו סיטי בשנת 1973, בגיל 89.

מספר כתבי יד ומכתבים של חיניץ' נמצאים היום בארכיונו של ישראל זמורה המופקד בארכיון גנזים - אגודת הסופרים בבית אריאלה תל אביב.

ספריו
-----

* **שבלים**: ספריה לילדים ולנערים, ורשה: א. גיטלין, [1920-22?].
* **מעשיות יפוניות: לבני הנעורים**, ורשה: א. גיטלין, תרפ"ב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליהו חיים חיניטש(הקישור אינו פעיל) באתר "ים הספר"

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף קלוזנר, אריה טרטקובר, אייזיק רמבה (עורכים), **השגריר העברי הנודד: אלכסנדר רוזנפלד: פרשת חיים ומעש**, תל אביב: ש' זימזון, תשי"ז, "116", עמ' 116; יצחק איזנברג (עורך), **במצוות שליחות: פרשת חייו ופעלו של אלכסנדר רוזנפלד**, תל אביב: מלוא, תשל"ה, עמ' 123.
2. ↑  אבנר אליפז, 'עד יומו האחרון דיבר עברית: ר' אליהו-חייץ חיניץ ז"ל', **עם וספר** מט—נ (תשל"ג), 77.
**היו** (באסטונית: **Hiiu maakond**), הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. המחוז כולל את האי היומאה (האי השני בגודלו באסטוניה) ומספר איים קטנים יותר מסביב. המחוז גובל במחוז לאנה ממזרח ובמחוז סארה מדרום.
המחוז כולל נפה כפרית אחת, ששמה גם הוא "היו" (Hiiu vald). 
מושל המחוז מאז שנת 2004 הוא הנס מאסל.

גאוגרפיה, פלורה ופאונה
----------------------

המחוז כולל את האי היומאה (980 קמ"ר) וקאסארי (19 קמ"ר) ומספר איים קטנים מסביב. הנקודה הגבוהה ביותר היא גבעת טורנימאגי (68 מטר מעל פני הים), והנהר הארוך ביותר הוא לוגוזה (21 ק"מ). 

בנוף ניתן למצוא יערות מחטניים, ביצות ואחו בקרבת חוף הים. עצי אורן מהווים חצי מהיערות במחוז. ישנם מעל 900 מינים של צמחים במחוז, מתוכם כ-100 מוגנים. מתוך 30 זני יונקים, איילים, שועלים, חזירי-בר וחתולי-בר משוטטים חופשי באיים והם נפוצים מאוד באזור. ישנם 250 זני ציפורים על האיים, מתוכם 195 מקננות באופן קבוע.

היו הוא המיוער ביותר מבין מחוזות אסטוניה כאשר יותר מ-60% משטח המחוז מכוסה ביערות. 7% של המחוז מכוסה בביצות, ורק 23% משטחו מעובד ומיושב.

סמל ודגל המחוז
--------------

הסמל נוצר ב-23 במאי 1994, והפך להיות הסמל הרשמי ב-25 בנובמבר 1996. ארבע החבצלות (פלר דה ליס) מייצגות את ארבע הנפות הכפריות, ומקור החבל מתוך אגדה מקומית. הסיבה מדוע ישנם שלושה קשרים אינה ידועה, כמו גם מדוע השתמשו בחבצלות, שכידוע, מקורן בצרפת.

בבולים של רשות הדואר המקומית של מחוז היו, בקצה מצוירת חבצלת יחידה וחבל אשר מקיף אותה ונקשר מתחתיה.

דגל מחוז היו נוצר ב-25 בנובמבר 1996, לפי הסמל שנוצר שנתיים קודם. בדגל מופיע הסמל על הרקע הירוק-לבן שמשותף לכל דגלי מחוזות אסטוניה.

נפת היו
-------

בשנת 2013 הוקמה הנפה הכפרית היו, אליה מוזגו כל הנפות האחרות באוקטובר 2017.
שטח הנפה כולל 1,032 קמ"ר והוא מנה 9,387 תושבים בתחילת ינואר 2018.

### נפות לשעבר

בשנים 1992–2013 כלל המחוז 5 נפות:

* נפה עירונית אחת (באסטונית: linn, עיר): קרדלה

4 נפות כפריות (vallad):

* אמאסטה
* קורגסארה
* קיינה
* פהלפה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היו** בוויקישיתוף
* האי היומאה והמחוז היו - הפורטל (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוכלוסייה לפי מין, השתייכות לאומית אתנית ומחוז ב-1 בינואר, סטטיסטיקות אסטוניה.

| הנפות והיישובים של מחוז היו |
| --- |
| נפות כפריות | היומאה | סמל מחוז היו |
| נפות לשעבר | אמאסטה • היו • פיהאלפה • קורגסארה • קיינה (נפה כפרית) • קרדלה (נפה עירונית) |
| יישובים | קורגסארה • קיינה • קרדלה |

| מחוזות אסטוניה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| האריו • היו • אידה-וירו • יארבה • ייגבה • לאנה • לאנה-וירו • פרנו • פילבה • ראפלה • סארה • טרטו • ולגה • ויליאנדי • וורו | מפת מחוזת אסטוניה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13562723r (data)
* MusicBrainz: c4bce950-b02e-4239-8429-83665e2d5ac1

 |