recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אַדְמָה** הוא שם עיר הנזכרת במקרא ואשר שכנה באזור כיכר סדום ("כיכר הירדן") בדרום-מזרח ים המלח.

בתנ"ך
-----

האזכור הראשון בתנ"ך לעיר אדמה הוא בתיאור גבולות הכנעני: "וַיְהִי גְּבוּל הַכְּנַעֲנִי מִצִּידֹן בֹּאֲכָה גְרָרָה עַד-עַזָּה בֹּאֲכָה סְדֹמָה וַעֲמֹרָה וְאַדְמָה וּצְבֹיִם עַד-לָשַׁע" (ספר בראשית, פרק י', פסוק י"ט), כלומר הגבול הדרום-מזרחי של הכנעני לפי המקרא עבר סמוך לאדמה ולערי הכיכר בכלל.

אזכור נוסף לעיר נמצא במלחמת ארבעת המלכים את החמישה, בתור אחת מהערים שחברו למלך סדום במלחמתו נגד ארבעת מלכי מסופוטמיה: "וַיְהִי בִּימֵי אַמְרָפֶל מֶלֶךְ-שִׁנְעָר אַרְיוֹךְ מֶלֶךְ אֶלָּסָר כְּדָרְלָעֹמֶר מֶלֶךְ עֵילָם וְתִדְעָל מֶלֶךְ גּוֹיִם: עָשׂוּ מִלְחָמָה אֶת-בֶּרַע מֶלֶךְ סְדֹם וְאֶת-בִּרְשַׁע מֶלֶךְ עֲמֹרָה שִׁנְאָב מֶלֶךְ אַדְמָה וְשֶׁמְאֵבֶר מֶלֶךְ צְבֹיִים וּמֶלֶךְ בֶּלַע הִיא-צֹעַר: כָּל-אֵלֶּה חָבְרוּ אֶל-עֵמֶק הַשִּׂדִּים  הוּא יָם הַמֶּלַח:" (ספר בראשית, פרק י"ד, פסוקים א'–ג'). הסיפור המקראי על המלחמה מסתיים בהפסד לחמשת המלכים ובלקיחת הרכוש מסדום ומעמורה.

העיר אדמה נחרבה, לפי המקרא, בידי אלוהים במהפכת סדום ועמורה יחד עם כל ערי כיכר הירדן, מלבד העיר צוער.

פעמיים בתנ"ך מוזכר גורל העיר כאזהרה לעם: בפעם הראשונה בספר דברים, פרק כ"ט, פסוק כ"ב "גׇּפְרִ֣ית וָמֶ֘לַח֮ שְׂרֵפָ֣ה כׇל־אַרְצָהּ֒ לֹ֤א תִזָּרַע֙ וְלֹ֣א תַצְמִ֔חַ וְלֹא־יַעֲלֶ֥ה בָ֖הּ כׇּל־עֵ֑שֶׂב כְּֽמַהְפֵּכַ֞ת סְדֹ֤ם וַעֲמֹרָה֙ אַדְמָ֣ה וּצְבוֹיִ֔ם אֲשֶׁר֙ הָפַ֣ךְ יְהֹוָ֔ה בְּאַפּ֖וֹ וּבַחֲמָתֽוֹ׃" ובפעם השנייה בספר ספר הושע, פרק י"א, פסוק ח' "אֵ֞יךְ אֶתֶּנְךָ֣ אֶפְרַ֗יִם אֲמַגֶּנְךָ֙ יִשְׂרָאֵ֔ל אֵ֚יךְ אֶתֶּנְךָ֣ כְאַדְמָ֔ה אֲשִֽׂימְךָ֖ כִּצְבֹאיִ֑ם נֶהְפַּ֤ךְ עָלַי֙ לִבִּ֔י יַ֖חַד נִכְמְר֥וּ נִֽחוּמָֽי׃"

המידע הארכאולוגי וההיסטורי
--------------------------

באזור כיכר סדום התקיימו חמש ערים גדולות בתקופת הברונזה הקדומה, ורק בתקופה זו, באלף ה-3 לפנה"ס, יש המשערים כי המספר המקראי כיוון לאחת מהן כאשר ציין את **אַדְמָה**, על אף שכיכר הירדן מזוהה היום בצפון ים המלח ולא בדרומו. לפי טענה אחת חמשת ערי הכיכר המקראיות נזכרות בארכיון העיר אבלה שבסוריה, גם הוא מהאלף ה-3 לפנה"ס, ואף באותו סדר, אך לאחר מכן גילו שאדמה וצבויים נזכרו בלוח אחר. בנוסף לכך, אם מקבלים את השערת מיקומן של חמשת ערי הכיכר, נשללת אפשרות קיומה של מלחמת ארבעת המלכים את החמישה כפי שהיא מתוארת במקרא, שכן ארבעת המלכים המשוערים חיו מאות רבות של שנים אחרי נטישתן הסופית של ערי הכיכר, ומאות שנים מפרידות מבחינה היסטורית גם בינם לבין עצמם. ייתכן כי תיאור המלחמה נכתב במאה ה-7 לפנהס שכן זה זמן קיומן של הערים "עֵין מִשְׁפָּט הִוא קָדֵשׁ" ו"תָּמָר" הנזכרות בו (ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק ז'). בנוסף בארכיון העיר מוזכר גם "ב-אר-שע", שלפי מקור זה היה מלך אדמה, ולא מלך עמורה כמו שמוזכר בספר בראשית, פרק י"ד, פסוק ב'.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים ברמנט ומיכאל ויצמן. אבלה: תעלומה ארכאולוגית. כתר, ירושלים: עמודים 7, 181.
2. 1 2  ראו עוד בערך מלחמת ארבעת המלכים את החמישה.
3. ↑  ראו פינקלשטיין וסילברמן, ראשית ישראל, פרק 1, עמודים 58–59.
**קרב הסולווי מוס** (Solway Moss) הוא קרב שהתרחש ב"סולווי מוס" (אזור ביצות) ליד נהר אסק (Esk) שנמצא בצד האנגלי של הגבול האנגלו-סקוטי, בנובמבר 1542, בין כוחות אנגליים לכוחות סקוטיים.

רקע
---

כאשר הנרי השמיני, מלך אנגליה התנתק מהכנסייה הקתולית, הוא ביקש מג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד, אחיינו, לנהוג כמוהו. ג'יימס התעלם מדרישתו של דודו והוסיף ועלב בו בסירובו להיפגש עם הנרי ביורק. כשהוא זועם, הנרי השמיני שלח כוחות צבא נגד סקוטלנד. בתגובה לפלישה האנגלית המסיבית לסקוטלנד, ג'יימס מינה את רוברט, לורד מקסוול - האחראי על הגבול המערבי (Warden of West March), להקים צבא שיפלוש לאנגליה.

הקרב
----

ב-24 בנובמבר 1542, צבא המונה 15,000-18,000 לוחמים סקוטיים התקדם לתוך אנגליה. לורד מקסוול, למרות שמעולם לא מונה למפקד הכוח, הכריז כי הוא יוביל את המתקפה באופן אישי. על פי כמה דיווחים היסטוריים מאוחרים יותר, בהיעדרו של מקסוול, אוליבר סינקלייר (Oliver Sinclair), חביבו של ג'יימס החמישי, הכריז כי הוא המפקד שנבחר על ידי ג'יימס. על פי אותם דיווחים, המפקדים האחרים סירבו לקבל את פיקודו והמבנה הפיקודי התפרק. 

ההתקדמות הסקוטית לתוך אנגליה נתקלה בלורד וורטון (אחד המפקדים האנגליים) ו-3,000 אנשים. הסקוטים, לאחר ההתנגשות עם חיל הפרשים האנגלי ב- Oakshawhill ("גבעת אוקשו") נסוגו לכיוון ה-Arthuret Howes. הם מצאו את עצמם לכודים מדרום לנהר אסק, בשטח אנגלי בין הנהר והביצות. לאחר לחימה אינטנסיבית נכנעו הסקוטים ומסרו את רוביהם לחיל הפרשים האנגלי. ייתכן וכמה מאות סקוטים טבעו בביצות ובנהר.

ג'יימס, שלא היה נוכח בקרב, נסוג לארמון פוקלנד (Falkland Palace) כשהוא מושפל וקודח מחום. החדשות שאשתו ילדה בת, מרי, במקום בן ריסקו את רוחו עוד יותר ומסופר שהוא אמר שבית סטיוארט "התחיל עם עלמה ויסתיים עם עלמה" (הוא התייחס לשושלת סטיוארט, שזכתה בכס המלוכה באמצעות מרג'ורי, בתו של רוברט דה ברוס). הוא מת בפוקלנד שבועיים לאחר מכן בגיל שלושים. על פי ג'ורג' דאגלאס, בעת שהזה, הוא התאבל על נפילתם בשבי של דגלו ואוליבר סינקלייר ב"סולווי מוס" יותר מאשר על אבדותיו האחרות.

קישורים חיצוניים
----------------
**חומצת לואיס** היא תרכובת אשר יכולה לקבל זוג אלקטרונים וליצור קשר קוולנטי קואורדינטיבי. היא נקראת על שמו של הכימאי האמריקאי גילברט לואיס. 

תאוריית חומצות ובסיסי לואיס היא אחת מתאוריות התגובות של חומצה-בסיס. לכן המונח "חומצה" מעורפל ובעל מספר משמעויות, וזו אחת הדרכים לפרשו. תמיד יש להבהיר אם מדובר בחומצת לואיס, או בחומצת ברונסטד לאורי (Brønsted-Lowry). 
אלקטרופיל, או חומר מקבל אלקטרונים הוא חומצת לואיס. בשונה מחומצות מסורתיות, חומצת לואיס אינה דורשת פרוטון (יון מימן חיובי - H+) בתור האלקטרופיל (למעשה אין פרוטונים חופשיים בתמיסה, והן מועברים בצורת יון הידרוניום), ותפקיד זה נעשה על ידי כל אלקטרופיל. אמנם כל החומצות הן חומצות לואיס, אך נהוג להשתמש במושג זה לציון חומצות שאינן חומצות ברונסטד לוארי בלבד.

חומצות לואיס נפוצות: אלומיניום כלורי, ברזל(III) כלוריד, בורון טריפלואוריד, ניוביום פנטכלוריד ואיטרביום(III) טריפלייט. חוזק חומצת הלואיס ניתן לקביעה בעזרת תאוריית HSAB.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומצת לואיס** בוויקישיתוף
* חומצת לואיס במונחון IUPAC

| חומצות ובסיסים |
| --- |
| לפי חוזק | חומצה (חלשה, חזקה, סופר חומצה) • בסיס (חלש, חזק, סופרבסיס) |
| לפי סוג | חומצה (מינרלית, אורגנית) • בסיס (מינרלי, אורגני) |
| לפי קאורדינטיביות | בסיס לואיס •  חומצת לואיס |
| אחר | חומצה מצומדת • בסיס מצומד • ערך הגבה • אמפוטריות |
| צורונים במערכת המימית | הידרוניום • הידרוקסיד |
| תגובות | פרוטונציה • דה-פרוטונציה • סתירה |
| אנליזה כימית | אינדיקטור pH • מד pH • טיטרציה • בופר • משוואת הנדרסון-האסלבאך |
| חומצות תעשייתיות חשובות | חומצה גופרתית • חומצה זרחתית • חומצה חנקתית • חומצה הידרוכלורית |
| בסיסים תעשייתיים חשובים | נתרן הידרוקסידי • סידן הידרוקסידי • אמוניה • נתרן תת-כלורי |
|  |
**אדמאנטיוס** (ביוונית: **Αδαμάντιος**, תחילת המאה ה-5 לספירה) היה רופא קדום, שנשא את התואר *Iatrosophista*,‏ (ιατρικων λόγων σοφιστής; באופן כללי, "מורה לרפואה").

מעט ידוע על ההיסטוריה האישית שלו, פרט לכך שהיה יהודי מלידתו, וכי הוא היה אחד מאלה שברחו מאלכסנדריה בזמן גירוש היהודים מהעיר על ידי הפטריארך של אלכסנדריה קירילוס בשנת 415. הוא נסע לקונסטנטינופול, שוכנע לאמץ את הנצרות, ככל הנראה על ידי הארכיבישוף אטיקוס מקונסטנטינופול, ואז חזר לאלכסנדריה.

אדמאנטיוס הוא מחברה של מסה יוונית בנושא פיזיונומיה (φυσιογνωμονικά, פיזיוגנומוניקה) בשני ספרים. היא עדיין קיימת, ומבוססת במידה רבה (כפי שמודה אדמאנטיוס עצמו) מיצירתו של פולמון באותו נושא. היא מוקדשת ל"קונסטנטיוס", אשר על פי יוהאן אלברט פבריציוס (אנ'), אמור להיות אותו קונסטנטיוס שנישא לפלקידיה (כלומר קונסטנטיוס השלישי), בתו של תאודוסיוס הגדול, שמלכה במשך שבעה חודשים בשילוב עם הקיסר הונוריוס. היא פורסמה לראשונה ביוונית בפריס בשנת 1540. כמה מהמרשמים הרפואיים שלו נשמרו על ידי אוריבאסיוס (אנ') ואאטיוס מאמידה.

עוד אחד מחיבוריו של אדמאנטיוס, "על רוחות" (ביוונית: Περί Ανέμων, בלטינית: *De Ventis*), מצוטט על ידי הסכוליה להסיודוס, ותמצית ממנו ניתנת על ידי אאטיוס. הטקסט פורסם בשנת 1864 על ידי ולנטין רוזה (אנ') ב-*Anecdota Graeca*.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ADAMA'NTIUS, בעמ' 18 במילון לביוגרפיה ומיתולוגיה יוונית ורומית בעריכת ויליאם סמית' בויקיטקסט באנגלית
2. ↑  סוקרטס מקונסטנטינופול, **תולדות הכנסייה**, ספר 7, פרק 13.
3. ↑  Valentin Rose, **Anecdota graeca et graeco-latina**, Das buch des Adamantius vom Ursprung der winde

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 95005483
* BNE: XX5351561
* BnF: cb11996127g (data)
* GND: 100003893
* ICCU: BVEV035861
* ISNI: 0000 0001 2120 1301
* LCCN: n92072374
* NLP: A24111740
* NTA: 067460798
* SUDOC: 028047443
* VcBA: 495/7374
* VIAF: 9856805
* WorldCat: lccn-n92072374

 |
**מתיחה נגד מתיחה** (באנגלית: **PrankVsPrank**; בעבר נודע בקיצור **PVP**, כיום ידוע כ-**Jesse**) הוא ערוץ יוטיוב של הקומיקאי **ג'סי מ. ולנס** (נולד ב-25 בספטמבר 1982 בפרבר של פילדלפיה) ובת זוגו לשעבר, **ג'ינה סמית'** (נולדה ב-15 במרץ 1983 בפרבר של פילדלפיה).

ג'סי וג'ינה התגוררו בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית. שניהם גדלו בניו ג'רזי, בפרברים של פילדלפיה. ג'ינה וג'סי החלו לצאת בדצמבר 2005. בשנת 2007 החלו השניים למתוח אחד את השנייה, ולהעלות סרטונים שלהם ל-YouTube. ב-9 בנובמבר 2009 פתחו את הערוץ PrankVsPrank. ג'סי צילם את בת זוגו, ג'ינה, מנסה את אתגר הקינמון והעלה את הסרטון לאינטרנט, ולאט לאט החלו עם סרטונים בהם הם מתחו אחד את השנייה, ופרסמו ביוטיוב.

הסרטונים מראים איך הם מתכוננים למתוח אחד את השנייה, ומצלמים את תגובתם. לערוץ היוטיוב יש כ-2 מיליארד צפיות וכ-10.6 מיליון משתמשים רשומים (נכון למאי 2018) והערוץ ממוקם במקום ה-99 ברשימת הערוצים בעלי מספר העוקבים הגבוה ביותר ביוטיוב.

ב-1 באפריל 2013, העיתון האמריקאי "USA TODAY" דירג את הערוץ כ"ערוץ המתיחות הטוב ביותר ביוטיוב".

לבני הזוג יש גם ערוץ ולוגים ביוטיוב הנקרא **BFvsGF**, שבו הם מעלים סרטונים באופן יומי על חייהם. הסרטונים בדרך כלל מראים אותם מטיילים בפילדלפיה, מבקרים בניו-יורק, בלוס אנג'לס ועוד.

הזוג הציג את הדמות **צ'יפ-צ'וקלט** (**Chip Chocolate**) בסרטון "**Fruit Assassin**".

ב-30 במרץ 2016 יצאה סדרת יוטיוב חדשה בשם "**אקדמיית המתיחות - Prank Academy**" בחסות "YouTubeRed" בכיכובם של ולנס וסמית'. הסדרה בת 18 פרקים. הקונספט שלה הוא שיוטיוברים יקבלו משימות בזמן שימתחו יוטיוברים אחרים, בעוד שהם צריכים לעמוד במשימות כדי לעבור את "אקדמיית המתיחות".

ב-18 במאי 2016 הודיעו באופן פומבי על פרידתם. ג'סי עבר לגור לבד בשכונת ונציה שבקליפורניה, וג'ינה נשארה בפילדלפיה ושניהם ממשיכים להעלות סרטונים ליוטיוב בנפרד. בשנת 2017, בעקבות פרידתם של בני הזוג שונה שם הערוץ ל-**Jesse**, ומאז הערוץ שייך רק לולנס והוא מעלה בו בעיקר ולוגים.

מועמדויות ופרסים
----------------

* זכו ב"Streamy Award" על **ערוץ המתיחות הטוב ביותר** (17 בספטמבר 2015).
* זכו ב"Shorty Award" על **ההרכב הטוב ביותר ביוטיוב** (11 באפריל 2016).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **PrankVsPrank** בוויקישיתוף
* PrankVsPrank, ברשת החברתית פייסבוק
* PrankVsPrank, ברשת החברתית טוויטר
* PrankVsPrank, ברשת החברתית אינסטגרם
* PrankVsPrank, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ערוץ המתיחות ביוטיוב "PrankvsPrank"
* ערוץ הווידאו-בלוג היומי ביוטיוב "BFvsGF"
גנרל של ארמייה **אדמון אלפונס לאון ביאה** (בצרפתית: **Edmond Alphonse Léon Buat**;‏ 17 בספטמבר 1868 – 30 בדצמבר 1923) היה גנרל בצבא צרפת שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן היה ראש המטה הכללי החמישי של צבא צרפת.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

ביאה נולד ב-17 בספטמבר 1868 בעיר שאלון-אן-שמפאן, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. אביו לאון, היה קצין הנדסה. אמו מרי הייתה מהעיר מץ, ולפיכך מלחמת צרפת–פרוסיה שבסופה סופחה מץ בידי הקיסרות הגרמנית, הניעה אותו להתגייס לצבא צרפת. בשנת 1887 הוא למד באקול פוליטקניק, וסיים אותו בשנת 1891 כלוטננט בחיל הארטילריה. זמן קצר לאחר מכן נישא לז'אן בובה, בתו של קצין בחיל הארטילריה. בשנת 1895 הוא הועלה לדרגת קפטן, ובמרץ 1909 הועלה לדרגת קומנדנט ומונה למפקד ברגימנט התותחנים ה-25. בשנת 1912 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל והוצב בלשכתו של שר המלחמה.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הוא מונה לראש המטה הכללי של ארמיית אלזס. בנובמבר 1915 מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-245, ובינואר 1916 מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-7, ופיקד עליה עד 18 ביוני של אותה שנה עת מונה למפקד הדיוויזיה ה-121, ופיקד עליה במהלך הקרב על הסום. ב-14 באפריל של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, ב-29 בדצמבר הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה ומונה למפקד הקורפוס ה-2. הוא פיקד על הקורפוס עד 2 בינואר 1917 עת הועבר לפקד על כוחות הארטילריה של המילואים. ב-18 בפברואר 1918 מונה למפקד הדיוויזיה ה-33.

ב-29 במרץ של אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-17, וב-10 ביוני מונה למפקד הארמייה החמישית, אשר פרט ליחידות צרפתיות כללה גם את הקורפוס האיטלקי השני בפיקוד אלבריקו אלבריצ'י, והבריגדה הבריטית ה-19 בפיקוד ברנרד מונטגומרי. ב-5 ביולי של אותה שנה הועבר למטכ"ל ומילא תפקידי ניהול ומטה עד סוף המלחמה.

### ראש המטה הכללי

ב-24 בינואר 1920 הוא מונה לראש המטה הכללי של צבא צרפת, והחזיק בתפקיד במשך כשלוש שנים עד מותו. בואה היה משוכנע שמלחמה נוספת בין צרפת לגרמניה היא רק עניין של זמן, והעריך שהמלחמה תפרוץ תוך 20-30 שנים (כפי שאכן היה במציאות). בואה שאף לחולל רפורמה בצבא הצרפתי ולצייד אותו בכלי נשק חדישים מאמציו סוכלו עקב קיצוצים דרסטיים בתקציב המלחמה בתקופה של בין מלחמות העולם. הוא מת בפתאומיות במרפאה בפריז ב-30 בדצמבר 1923 בגיל 55.

רחוב בעיר נאנט נושא את שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדמון ביאה** בוויקישיתוף
* אדמון ביאה (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007461299605171
* BnF: cb129975138 (data)
* GND: 133562921
* ISNI: 0000 0000 7139 0764
* LCCN: n90677728
* The Léonore id LH//387/14 is not valid.
* NKC: jn19990001181
* NLG: 239554
* NTA: 067622291
* SUDOC: 090491637
* VcBA: 495/162471
* VIAF: 51823560
* WorldCat: lccn-n90677728

 |
אדיס דה פיליפ ופאולו גורין באופרה העממית בהצגה "לה טראוויאטה", 1945
פאולו גורין ראשון משמאל בהצגה "מנון" באופרה הישראלית 1948
**פאולו (פנחס) גורין** (בלועזית: **Paulo Gorin**;‏; 19 באפריל 1916 – 1 באפריל 1992) היה זמר בריטון אופראי וחזן.

קורות חייו
----------

נולד בשם פאול גורין בלייפציג שבגרמניה להורים ילידי רוסיה. החל לשיר בילדותו ובגיל 16 הופיע לראשונה בקונצרט בעיר מגוריו.
בשנים 1932–1935 למד זמרה ברומא ובמילאנו. כמו כן שר ביידיש כממלא מקום החזן בבית הכנסת הגדול של פירנצה.
בשנים 1936–1939 הופיע בבתי האופרה בפראג, בטריאסט ובפארמה. 
במהלך מלחמת העולם השנייה, זמן קצר לפני הופעת הבכורה המתוכננת באופרה "לה סקאלה" שבמילאנו, נעצר ונכלא. בשנת 1944 שוחרר על ידי בעלות הברית ממחנה בקלבריה וביוני אותה שנה עלה לארץ ישראל.

בארץ ישראל הצטרף לאופרה הארצישראלית העממית והופיע שם ב"טוסקה", ב"לה טראוויאטה" ובתפקיד הראשי באופרה "דן השומר".
עם הקמת האופרה הישראלית נמנה עם סולניה והופיע באופרות "מנון", "הספר מסביליה" ו"לה בוהם".
במקביל הופיע בקונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית.
בסביבות שנת 1950 השתתף בהקלטת האופרה דן השומר לרדיו יחד עם אברהם וילקומירסקי, שושנה שושן, תזמורת רשות השידור, מקהלת קול ישראל ובניצוחו של מרק לברי.
באוקטובר אותה שנה השתתף ב"קונצרט לשירה ישראלית", שכלל את שיריו של נחום נרדי. בקונצרט שרו אמנים נוספים, ביניהם אהובה צדוק ונעמה נרדי, בהופעת הבכורה שלה.

בשנת 1951 עזב את ישראל ועבר לאמסטרדם שבהולנד. 
לראשונה הופיע באוגוסט אותה שנה כזמר אורח באופרה של הולנד (De Nederlandse Opera) ב"לה טרוויאטה". מאוחר יותר התקבל ללהקה הקבועה של האופרה, נמנה עם הסולנים הבולטים בה והופיע בכ-50 תפקידים עד שנת 1965.
בין האופרות בהן הופיע בהולנד ניתן למנות את "ריגולטו", "דון קרלו", "נשף המסכות", "מאדאם באטרפליי", "האיטלקייה באלג'יר" (L’Italiana in Algeri), "כך עושות כולן", "כרמן", "דולי הפנינים" (Les pêcheurs de perles), "טנהויזר", דון פסקואלה ו"פיק דאם".
בשנת 1960 השתתף בהופעת הבכורה של האופרה "מרטין קורדה" מאת המלחין ההולנדי הנק בדינגס. 
במקביל השתתף בכל שנה ב"פסטיבל הולנד" ובקונצרטים של מוזיקה קלאסית.
בשנת 1962 קיבל אזרחות הולנדית.
ביוני 1964 הגיע לישראל לסדרת קונצרטים עם התזמורת הסימפונית חיפה.
בשנות ה-60 הופיע בתפקיד טביה החולב במחזמר "כנר על הגג" שהוצג בברלין, המבורג ודיסלדורף.
מסוף קיץ 1968 החל לשמש כמחליפו של החזן הקבוע בבית הכנסת "אדם" של הקהילה הליברלית באמסטרדם ומ-1969 ירש את מקומו. בתפקידו זה הופיע גם בבתי כנסת מחוץ לעיר וסייע בהכשרת צעירים בתחום החזנות.

פאולו גורין נפטר ב-1992 באמסטרדם. הוא הותיר אחריו את רעייתו ושני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פאולו גורין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פאולו גורין, באתר זמרשת
* פאולו גורין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פאולו גורין, באתר Discogs (באנגלית)
* פאולו גורין, דף שער בספרייה הלאומית
* ביוגרפיה ותמונות, באתר המוקד לכוכבי אופרה הולנדים (בהולנדית)
* הקלטות של מזמורים לימים הנוראים משנות ה-70, באתר בית המדרש הליברלי להכשרת רבנים בהולנד
* רשימת ההקלטות של פאולו גורין, באתר WorldCat
* המלכה הריעה לגורין, מעריב, 29 במרץ 1956

הערות שוליים
------------

1. ↑  מזכרונות הילדות של ד"ר אנצו ניצני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281612705171
* BnF: cb141825472 (data)
* GND: 135915856
* ISNI: 0000 0000 3913 6002
* LCCN: no88003709
* MusicBrainz: eb021920-b994-4304-9f95-61b184a6425a
* VIAF: 63562495
* WorldCat: lccn-no88003709

 |
הוצאת האינטרונים מה-pre-mRNA (הגדיל העליון), תהליך הקרוי שחבור
**pre-mRNA** (קיצור באנגלית של **Precursor messenger RNA**; בעברית: **קדם RNA שליח**) הוא חומצת גרעין חד-גדילית שהיא העתק של ה-DNA המצוייה בעיקר בתאים איקריוטיים. ה-pre-mRNA הוא הסוג העיקרי של "RNA גרעיני הטרוגני" ( hnRNA**-** Heterogenous nuclear RNA‏), חומצות RNA אשר נשארות בגרעין ולא מגיעות לציטופלזמה. 

ה-pre-mRNA קיים באיקריוטיים, אך לא נמצא בפרוקריוטיים (הכוללים בקטריות וחיידקים קדומים). מולקולות אלה נוצרות כחלק מתהליך השיעתוק ומתקיימות זמן קצר מאוד קודם להפיכתן למולקולות mRNA בוגרות. pre-mRNA בנוי מאינטרונים ומאקסונים. האקסונים מהווים חלק מה-mRNA הסופי והם המקודדים לו ומתורגמים בסופו של דבר לחלבון, בעוד האינטרונים מופרדים בתהליך השחבור ואינם מקודדים לחומצות אמינו.

בתהליך השעתוק נוצר גדיל של pre-mRNA לפי תבנית ה-DNA. ה-pre-mRNA עובר שחבור באמצעות מבנה הקרוי ספלייסוזום, במהלכו מבוצע חיתוך של הגדיל, הסרת האינטרונים וחיבור האקסונים האחד לשני. לאחר השחבור, וכן לאחר מספר שינויים נוספים אשר מגבירים את יציבות ה-RNA (פוליאדנילציה, בין השאר), נחשב הגדיל ל-mRNA (או ל-"mRNA בוגר"). בעוד ה-pre-mRNA עדיין נמצא בתוך גרעין התא, ה-mRNA לאחר השחבור המולקולה עובר לציטופלזמה ולריבוזומים ושם הוא מתורגם לחומצות אמינו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פוענח המבנה של 'העורך הגנטי'", מאמר של מכון ויצמן מ-2004
* שחבור רנ"א - מפתח להעברה אמינה של מידע תורשתי, מתוך סנונית

| חומצות גרעין |
| --- |
| אבני בניין | נוקלאוזיד • נוקלאוטיד • דהאוקסינוקלאוטיד | סליל DNA |
| פורין | אדנין (A) • גואנין (G) |
| פירימידינים | תימין (T) • ציטוזין (C) • אורציל (U) |
| RNA | **רנ"א מקודד**: mRNA • pre-mRNA
**רנ"א שאינו מקודד** **תרגום**: tRNA • rRNA • tmRNA
**בקרה**: miRNA • siRNA • piRNA • RNAi
**עריכת רנ"א**: snRNA • snoRNA |
| DNA | cDNA |
**אלמון הודי** (שם מדעי: ***Quisqalis indica***) הוא שיח מטפס, הזקוק לסוג של גדר כדי לטפס ולהיכרך סביבו.

תיאור
-----

צמיחתו של האלמון ההודי איטית בשנה-שנתיים הראשונות, אך הופכת בהמשך למהירה יותר. האלמון ההודי זקוק להשקיה סדירה ומרובה, הוא רגיש לקור, לשרב ולמליחות אך עמיד לקרינת שמש ישירה. גובהו נע בין 6–12 מטרים, רוחבו מעל 2 מטרים ומרווחי השתילה הם 2-1.5 מטרים. יש לשתול אותו במקום שאין בו פעילות גננית או במשטחים מרוצפים. בתנאים טובים הצמח שולח שלוחות ומופיע בכל מיני מקומות בגינה גם במרחק של כמה מטרים מהצמח המרכזי. ניתן לשתול אותו צמוד לגדר, קיר, פרגולה או בעציץ גדול במרפסת.

האלמון מצל על סביבתו ובכך מסייע לצמחים שמסביב להתמודד עם חום הקיץ. כדי לטפל בשיח, יש לגזום אותו בתחילת החורף. לעיתים החלק התחתון של הפטוטרת מתקשה, נעשה דומה לקוץ שאינו נושר גם לאחר שהעלים נושרים ונדמה שהצמח בעל קוצים. "קוצים" אלו מופיעים בעיקר על ענפי המים שהם ענפים היוצאים מבית השורשים והצומחים במהירות.

האלמון ההודי הוא שיח נשיר, וצמח בושם בעל ריח חזק.

פריחה
-----

פריחת האלמון ההודי בצורת אשכולות המופיעים מסוף האביב ועד אמצע הסתיו, כל אשכול מורכב ממספר פרחים קטנים. אורך חיי הפרח הוא שלושה ימים, הוא נפתח לראשונה בלילה בצבע לבן ובריח עדין ומשכר. הפרח נשאר לבן עד הבוקר וממשיך להפיץ ניחוח, במהלך היום משתנה צבעו לוורוד, והופך לאדום עמוק בערב. כך נוצר מופע מרהיב המושך אליו צופיות ומאביקים אחרים לרוב.

מקור השם ומוצא הצמח
-------------------

שמו הבוטני של האלמון ההודי בלטינית מסביר את מקור שמו העברי. שמו הלטיני Quisqalis indica מתחלק לשני חלקים: indica בתרגום פשוט משמע הודי. המילה Quisqalis מורכבת משתי מילים נפרדות – quis פירושו "מי", qualis פירושו "איזה". את הצמח תיאר לראשונה הבוטנאי ההולנדי ג'ורג' אדוארד רומפפ ושמו של האלמון מבטא את קריאות התפלאותו לנוכח הצמח החדש. המתרגם העברי של השם ויתר על התרגום המילולי "מי איזה" וקרא לו אלמון מלשון אלמוני, כלומר אינו מוכר.

מוצא הצמח בבורמה, מלאיה ואיי הפיליפינים.

רבייה
-----

באלמון הודי קיימת אי התאמה עצמית, המונעת האבקה עצמית. תאי הרבייה הזכריים בגרגירי האבקה לא יכולים להפרות ביציות שמקורן באותו הצמח. ואם אין הפריה, לא נוצרים זרעים. הפרפר שבדרך כלל מאביק את האלמון לא נמצא בארץ ישראל ולכן אין מי שיעביר את גרגרי האבקה בין צמחים שונים של אלמון. לכן, בישראל מגדלים את האלמון ההודי בשיטה של ייחור (גיזום ענפים, ושתילתם באדמה עד שהם מצמיחים שורשים ומתפתחים לצמח חדש).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלמון הודי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  צמחים מטפסים הפורחים בקיץ, באתר מנהל המחקר החקלאי/מרכז וולקני, משרד החקלאות
2. ↑  ערן רודה, אלמון הודי: בושם בריח משכר, פורסם בXnet ב-3 ביוני 2011
3. ↑  אלמון הודי בישראל, באתר מטח
בית הכנסת בפרארה כיום משמש כמוזיאון ליהדות העיר
רבי **יוחנן בן יוסף טרייוויש** (נולד: 1490 ה'ר"ן איטליה נפטר: 1557 ה'שי"ז) היה רב מחכמי איטליה, דיין, פוסק, מורה, מגיה ספרים, משורר, ומראשי קהילת יהדות איטליה. ידוע בעיקר בשל חיבורו **קמחא דאבישונא** על התפילות והפיוטים בנוסח איטליה, שנדפס במחזור בולוניה ש"א.

על פי מסורת משפחתו, שהגיעה לאיטליה מצרפת, היה טרייוויש בן לשושלת רבנים, דור אחר דור עד לרש"י (שם המשפחה טרייוויש, התקבל על שם טרוייש עירו של רש"י).

ייסד את בית הכנסת האשכנזי בפדובה. למרות גדולתו בתורה, ולמרות שנחשב כפוסק בולט, לא שימש טרייוויש ברבנות. לפרנסתו, הוא בחר לו כמקצוע את ההוראה, בבתיהם של יהודים עשירים באיטליה, אשר תמורת הקניית תורה לילדיהם, סיפקו לו מגורים כלכלה ושכר.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוחנן בן יוסף טריביש, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דניאל גולדשמידט, מבוא לשד"ל, **מבוא למחזור בני רומא**, תל אביב, תשכ"ו, עמ' 13.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286768205171
* GND: 142403415
* ISNI: 0000 0000 8429 7753
* LCCN: nr93045219
* NTA: 408069546
* VIAF: 17101274
* WorldCat: lccn-nr93045219

 |
**יוחנן (יואנס) מאנטיוכיה** (ביוונית: Ιωάννης της Αντιόχειας) היה כרוניקן מהמאה ה-7, שכתב ביוונית. הוא היה נזיר, כנראה בן זמנו של הקיסר הביזנטי, הרקליוס (שלט בשנים 610–641).

הכרוניקה של יוחנן מאנטיוכיה, *Historia chronike*, היא היסטוריה אוניברסלית, המתחילה באדם ומסתיימת במותו של הקיסר הביזנטי פוקאס; זהו אחד מהעיבודים והחיקויים הרבים של הכרוניקה הידועה יותר של יואנס מלאלס. מקורותיו כוללים את סקסטוס יוליוס אפריקנוס, אוסביוס ואמיאנוס מרקלינוס. אולם שרדו ממנה רק פרגמנטים.

הפרדמנטים מהכרוניקה כלולים בשני אוספים, הקודקס פריסינוס 1763, שפורסם במהדורה של קלאודיוס סלמאסיוס (אנ') (המאה ה-17), והאנציקלופדיה להיסטוריה ב-53 פרקים שנכתבה בהוראתו של הקיסר קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס (912–959), המכונה "קטעי היסטוריה" (*Excerpta Constantiniana*). רק חלקים מהאוסף הקונסטנטיני שרדו. שני פרקים, "על סגולה ומוסר" ו"על מזימות נגד קיסרים" מכילים את השרידים הספרותיים של יוחנן מאנטיוכיה. קושי נובע מהעובדה שחלק גדול מהקטעים הללו שונה במידה ניכרת מהציטוטים המקבילים באוסף הסלמאסי. הקטעים הקונסטנטיניים הם בעלי אופי הכתיבה היוונית הישנה של ההיסטוריה, ואילו הקטעים הסלמאסיים הם בעלי אופי ביזנטי ונוצרי למדי. האוסף הסלמאסי ישן יותר, וכך נראה גם הטקסט המקורי; האוסף השני הוא ללא ספק עיבוד מחדש שנעשה בהשפעת הרנסאנס ההלני שהחל בו הפטריארך פוטיוס (המאה ה-9). אבל כמה בני-סמכא רואים בהם שני מקורות שונים ומדברים על יוחנן מאנטיוכיה "קונסטנטיני" ו"סלמאסי".

קישורים חיצוניים
----------------

* C. Muller, "'Fragmenta Historicorum Graecorum'", vol. IV, Paris, 1883, pp. 535-622; vol. V, pp. 27-37

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Fortescue, A. (1910). "John of Antioch". In *The Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. New Advent

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007367352005171
* BIBSYS: 9021204
* GND: 118902733
* ICCU: PUVV240050
* ISNI: 0000 0000 7977 0681
* LCCN: no2006001957
* NTA: 08948777X
* RERO: 02-A000095014
* SELIBR: 265525
* SUDOC: 095305084
* VcBA: 495/50960
* VIAF: 311006053
* WorldCat: lccn-no2006001957

 |
**יוחנן של האלוהים** (בפורטוגזית: **São João de Deus**; בספרדית: **San Juan de Dios**; ‏8 במרץ 1495 - 8 במרץ 1550) היה קדוש נוצרי שנולד במונטמור או נובו, פורטוגל בתור ז'ואאו סידאדה דוארטה (João Cidade Duarte). יוחנן של האלוהים היה נזיר אשר הפך לאחת הדמויות החשובות בתולדות הדת בספרד והקים מסדר דתי, האחים ההוספיטלרים של יוחנן של האלוהים.

משפחתו של ז'ואאו דוארטה הייתה משפחה שירדה מנכסיה, אימו מתה בצעירותו ואביו הצטרף למסדר דתי בספרד. יוחנן עצמו לא ניהל אורח חיים דתי במיוחד עד ששמע בגיל 40 דרשה של היהודי המומר יוחנן מאבילה, ששינתה את חייו, והוא החליט להקדיש את חייו לטיפול בחולים.

יוחנן של האלוהים נפטר בגרנדה שבספרד. ב-1690 הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור אלכסנדר השמיני. הוא נחשב לקדוש המגן על גרנדה, בתי חולים, החולים והעוסקים בסיעוד וברפואה, וכן כמגינם של סוחרי הספרים והעוסקים בדפוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוחנן של האלוהים** בוויקישיתוף
* יוחנן של האלוהים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272822405171
* BNE: XX983596
* BnF: cb12050719t (data)
* CANTIC: a10487153
* GND: 118557998
* ISNI: 0000 0001 0887 8860
* LCCN: n50038832
* NKC: mzk2005300799
* NLP: A11817872
* NTA: 083719237
* RERO: 02-A003180566
* SNAC: w6pc4s8f
* SUDOC: 027513513
* ULAN: 500353732
* VcBA: 495/17712
* VIAF: 36936680
* WorldCat: lccn-n50038832

 |
**יוחנן (יוסף) מזרחי** (שממה) (ה'תר"ס, 1900, אורמיה איראן - י"ז בשבט ה'תרצ"ח, 18 בינואר 1938, ירושלים) היה איש ציבור בשכונת בית ישראל החדשה, מחללי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.

ביוגרפיה
--------

יוחנן מזרחי (שממה) בן שרה ויוסף מזרחי נולד בשנת ה'תר"ס, 1900, באזור אורמיה שבצפון איראן, אז בשליטת הטורקים העותמאנים.

בשנת 1914 עלה לארץ ישראל בגפו ממניעים ציוניים. הוא עשה דרכו ברגל, עם עוד משפחות, דרך עיראק וסוריה, ולבסוף התיישב בירושלים. למד תקופה מסוימת בתלמוד תורה, אך כבר בגיל צעיר החל לעסוק במסחר ובפעילות ציבורית. בהשפעתו עלו ארצה גם אחיו ואחותו.

בשנת 1923 התחתן. היה חבר בארגון ההגנה והתנדב כשוטר מוסף במשטרת ירושלים - דבר שאפשר לו לסייע ליהודי העיר גם בעת עוצר.

הוא נתמנה להיות מוכתר שכונת בית ישראל החדשה. פתח בית-מסחר למנופקטורה (בדים ותפירה) בעיר, ששירת יהודים וערבים. תרם תרומות רבות [דרושה הבהרה] לבית הכנסת "יבנה" בשכונת בית ישראל רחוב הרב שמשון אהרון פולנסקי, שבו שימש כגבאי.

ביום ח' בשבט ה'תרצ"ח, כאשר היה בדרכו לעיר העתיקה לשם גביית חובות מתושבים ערבים, נורה בקרבת תחנת משטרת בית הסראייה מן המארב ונפצע קשה. עשרה ימים נאבק על חייו. ביום ט"ז בשבט (או י"ז בשבט) ה'תרצ"ח (18 בינואר 1938) מת מפצעיו. הוא השאיר אישה בהיריון, ארבעה בנים, בת, שני אחים ואחות.

מזרחי נקבר בחלקת הקדושים שבבית-העלמין שעל הר הזיתים. על מצבתו כתוב: "מצבת קבורת הקדוש יוחנן בן יוסף מזרחי (שממה), נפצע מהמארב על ידי מרצחים בירושלים העתיקה, ביום ח' שבט תרצ"ח, נפטר ט"ז שבט תרצ"ח תנצב"ה". בהלווייתו השתתפו ראשי המוסדות הלאומיים ובאי כוח של עדות שונות[דרוש מקור] והושמעו קריאות כלפי המשטר הבריטי בצפייה שידאג למצות את הדין עם האשמים. מספר חודשים לאחר מותו, נעצר ערבי החשוד ברצח שלו ובמספר מקרי רצח נוספים של יהודים.

מזרחי מונצח באנדרטה בהר הרצל בלוח מס' 81. עיריית ירושלים קבעה על שמו רחוב בשכונת בית ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* וירושלים מלווה את קרבנה החדש, דבר, 19 בינואר 1938.
* נעצר חשוד ברצח מזרחי בירושלים, הבוקר, 04 באפריל 1938.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רחוב מזרחי יוסף יוחנן, באתר עיריית ירושלים.
2. ↑  לפי נוסח המצבה
3. ↑  לפי הלוח לזכרו בהר הרצל
4. ↑  נקבר באזור: חברה קדישא הראשית והכללית, גוש: קדושים, חלקה: א, שורה: 10
5. ↑  מזרחי ואשכנזי, הבוקר 15 במאי 1961.
**כותח הבבלי** הוא שמו העברי של מאכל שהיה נפוץ בעיקר בבבל וסביבתה. בארמית בבלית היה נקרא **כמכא**.
מרכיביו היו בעיקר חלב או מי חלב, פירורי לחם יבש או קמח שעורים מגובל במים ומיובש על גבי רמץ, מלח, ולפעמים גם מעט מים. טעמו היה חמוץ מאוד ולא היה אפשר לאוכלו כשלעצמו על פי רוב היה עשוי רך ונוזלי ושימש כמטבל.

הכותח מוזכר רבות בספרות חז"ל ונראה שחכמים הסתייגו מאכילתו ויחסו לו השפעות שליליות. במסכת פסחים כתוב שכותח הבבלי סותם את הלב ומחליש את הראיה ומכחיש את הגוף. במסכת כריתות המליץ רב משרשיא לבניו שעדיף לאכול דג כמעט מקולקל ולא כותח ששובר את האבן מרוב חריפותו.
במקום אחר מובא שבני ארץ ישראל היו סולדים מהכותח הבבלי.

בהלכה
-----

אף שהיו בו רק מי חלב, הכותח נחשב לחלבי ואסור לאוכלו עם בשר. כמו כן יש בו דין תערובת חמץ ואסור בפסח. לגבי ברכתו לא מופיעה התייחסות בחז"ל אולי כיוון שהיה נאכל כטפל עם דברים אחרים לא בירכו עליו כלל. לגבי איסור פת עכו"ם ההלכה מתירה את הלחם שבכותח אף שנקנה מגוי.

ראו גם
------

* ביעתא בכותחא
* זום (תבשיל)
* רוטב לחם

קישורים חיצוניים
----------------

* כותחא, באתר פורטל הדף היומי

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף מ"ד
2. ↑  תשובות הגאונים הרכבי סי' שנב
3. ↑  רבי עובדיה מברטנורא
4. ↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קי"א, עמוד ב'
5. ↑  משנה, מסכת פסחים, פרק ד'
דגם F102
דגם F102
דגם F102
לוגו DKW ו- Auto Union
**F102 DKW** היא מכונית משפחתית שיוצרה על ידי חברת DKW במשותף עם חברת Auto Union הגרמנית, בין השנים 1963–1966. יוצרו 53,053 יחידות.

היסטוריה דגם F102 DKW
---------------------

ה-F102 DKW היה המודל האחרון שפותח לפני השתלטות קבוצת פולקסווגן על חברת Auto Union

דגם ה-F102 DKW גרם לחברה הפסדים ניכרים ודגם ה-DKW F102 תוכנן מחדש כדי להתאים מנוע ארבעה צילינדרים, ארבע פעימות, אשר פותח על ידי חברת מרצדס בנץ. בשלב זה מותג DKW ננטש בחודש מרץ 1966 והתחיל ייצור F103 אאודי.

חברת המכוניות והאופנועים DKW
----------------------------

דה-קה-וו: DKW) Dampf-Kraft-Wagen)

חברת DKW נוסדה ב-1916 כחברה לאביזרי קיטור ומכוניות קיטור. ב-1920 הייתה DKW יצרנית האופנועים הגדולה בעולם.

בשנת 1932, אוחדו אאודי, DKW, הורך וונדראר (Wanderer) לחברה אחת - אוטו אוניון AG) Auto Union). סמל החברה - ארבע טבעות שלובות נועד לסמן את איחוד בין ארבע החברות.

קונצרן הרכב הגרמני פולקסווגן רכש את החברה בשנת 1964.

דגמי F102 DKW
-------------

* 2 דלתות
* 4 דלתות (יוצר משנת 1965)

מפרט טכני ומידות
----------------

* מנוע 4 צילינדרים, 2 פעימות בנפח 1,175 סמ"ק, בהספק של 60 כ"ס
* אורך הרכב - 4,280 מ"מ
* רוחב - 1,618 מ"מ
* גובה - 1,449 מ"מ
* בסיס גלגלים - 2,489 מ"מ
* משקל - 910 - 945 ק"ג

ראו גם
------

* F1 DKW
* F4 DKW
* F7 DKW
* DKW מונזה
* DKW Schnellaster
* F11 DKW / DKW F12
* DKW ג'וניור
* אאודי
* פולקסווגן

לקריאה נוספת
------------

* דה-קה-וו F102 (אורכב 24.07.2014 בארכיון Wayback Machine) (אנציקלופדיית רכב)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **F102 DKW** בוויקישיתוף
**כותרת** היה בית-הספר לעיתונאות ולתקשורת שהוקם באוניברסיטת תל אביב בשנת 1990, והתמזג לתוך החוג לתקשורת בשנת 2015.

היסטוריה
--------

בית הספר הוקם בשנת 1990 על ידי דב יודקובסקי, לשעבר העורך הראשי של "ידיעות אחרונות" ו"מעריב", בשיתוף קרן ברטלסמן הגרמנית. תחילה שכן בית הספר בבניין ברחוב ברודצקי ברמת אביב, עד שעבר בשנת 2006 למתכונת חדשה כחלק מאוניברסיטת תל אביב. 

מ-1991 ועד 2007 ניהל את בית הספר העיתונאי רומן פריסטר.

יודקובסקי שימש כיו"ר מועצת המנהלים של "כותרת", עד מותו ב-2010. 

בשנת 2015, לאחר ירידה במספר הסטודנטים ולאחר שבית הספר נקלע לקשיים כלכליים, הוחלט על מיזוגו של בית הספר לתוך מסגרת החוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב, וזאת במסגרת רפורמה בתוכנית הלימודים לתואר ראשון בחוג.

בשנת 2016 החל החוג לתקשורת "פיילוט" להקמת מגזין מקוון, ובשנת 2017 הושק באופן רשמי מגזין "כותרת" של החוג לתקשורת, אליו יוצרים סטודנטים תכנים עיתונאיים באופן שבועי ושוטף.

תוכנית לימודים
--------------

בית הספר מציע שתי תוכניות לימודים:

* לימודי עיתונאות, המשלבים סדנאות רדיו, טלוויזיה וכתיבה עיתונאית, וכוללים שיעורים עיוניים לצד תרגול מעשי. הלימודים מתבצעים בשני מסלולים: מסלול דו שנתי, לסטודנטים הלומדים לתואר ראשון בכל מוסד אקדמי מוכר, ומסלול חד-שנתי לבוגרי תארים.
* לימודי ייעוץ תקשורת, דוברות ויחסי ציבור, המשלבים סדנאות מעשיות לצד שיעורים עיוניים. הלימודים מתקיימים במסלול חד שנתי, לבעלי תואר ראשון ומעלה.

מורי בית הספר הם אנשי תקשורת מוכרים, וכיום מלמדים שם, בין היתר, העיתונאי הוותיק זאב פרי, איש הרדיו קובי מידן, עיתונאי "מעריב" לשעבר ד"ר רפי מן, כתבי "חדשות 10" צבי יחזקאלי וברוך קרא, ויו"ר מועצת הרשות השנייה לשעבר נורית דאבוש. את בית הספר מנהל כיום העיתונאי ואיש התקשורת הוותיק דוד גלבוע. 

בית הספר נחשב לגוף המוביל בארץ בהכשרת עיתונאים: כ-84 אחוז מהבוגרים מועסקים כיום בכלי התקשורת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר "כותרת", מגזין החוג לתקשורת.
* רן רימון, ‏לאחר 17 שנה: בית הספר לעיתונות "כותרת" מעתיק את מושבו לתוך אוניברטיסת ת"א, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2006
* בית הספר לתקשורת "כותרת" לקראת סגירה, באתר וואלה!‏, 12 באוגוסט 2014.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטודנטים ילמדו עיתונות במקביל ללימודי תואר ראשון, מעריב, 2 באוגוסט 1990
2. ↑  ענת באלינט, ביה"ס לעיתונות "כותרת" יאומץ בידי אוניברסיטת תל אביב, באתר הארץ, 8 ביוני 2006
3. ↑  עופר אדרת, העיתונאי שניהל יחסים מלאי תשוקה עם ישראל, פולין ואינספור נשים, באתר הארץ, 9 בפברואר 2015
4. ↑  ביה"ס "כותרת" ניצל: יתמזג עם אוניברסיטת תל אביב, באתר וואלה!‏, 28 בינואר 2015
צעירה פיליפינית משבט אָטי
**נגריטו** הוא שם כולל לתושבים הילידים של דרום-מזרח אסיה אשר נבדלים מבני האוכלוסיות הגדולות הסובבות אותם במראם החיצוני ובאורח חייהם.

בני הנגריטו כוללים את ה"אטי" (Ati), ה"אטה" (Aeta) ולפחות עוד ארבעה שבטים אחרים בפיליפינים, ה"סמאנג" (Semang) של חצי האי המלאי, ה"מאני" (Mani) של דרום תאילנד ו-12 שבטים של איי אנדמן. המונח המלאי לשבטים אלה הוא "אורנג אסלי", מונח שמשמעותו "האנשים המקוריים". סביר להניח, שהם הילידים המקוריים של דרום מזרח אסיה, כולל גינאה החדשה[דרוש מקור].

קומתם כשל הפיגמים, דהיינו גובהו הממוצע של גבר בוגר בקבוצות אוכלוסייה אלה אינו עולה על 150 סנטימטר. בני הנגריטו מתאפיינים בעור כהה מאוד, שיער מקורזל ותווי פנים דומים מאוד לאלה של השחורים באפריקה, בעיקר בקרב ילידי איי אנדמן. אצל שבטי הנגריטו אפשר למצוא מאגרים גנטיים של DNA מיטוכונדריאלי (mtDBA) שהם בין הטהורים ביותר בכל המין האנושי, כך שה-mtDNA שלהם משמש כיסוד לחקר הסחף הגנטי. 

המילה היא צורת ההקטנה הספרדית של "נגרו" (negro), כלומר, "שחור קטן", ונטבעה על ידי חוקרי ארצות מוקדמים, שסברו כי בני הנגריטו באו מאפריקה.

בני הנגריטו של הפיליפינים ידעו להבעיר אש, ידיעה שלא הייתה לבני אנדמן. לפי הרשומות, בני סמאנג ייצרו לבוש מקליפות עצים כתושות וחיו הן במערות והן בסוכות מקורות עלים. הסברה היא, שהנגריטוס הם תושביהם הילידים, המקוריים, של הפיליפינים. הם נבדלים מן האוכלוסייה הפורמוזית-אינדונזית-מאלאית או אוסטרונזית, שהגיעה לאיים בסירות או "בלנגאי" (סוג של סירות). אזכור לכך - ברכישת זכויות התיישבות באי פנאי בשנת 1212 על ידי מלאיים מידי ראש שבט הנגריטוס.

לרוב שבטי הנגריטו אין שפה משלהם והם מדברים בשפות של עמים הסובבים אותם. יוצא מן הכלל הם ילידי איי אנדמן שמדברים בשפות שאינן קרובות לשום קבוצה לשונית ידועה בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נגריטו** בוויקישיתוף
* על שבטי הנגריטו באיי אנדמן באנגלית
* על הנגריטוס בדרום תאילנד באנגלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563288305171
* BnF: cb11945146g (data)
* LCCN: sh85090657
* NKC: ph957873
* SUDOC: 027401375

 |
**מת'יו ניית'ן "מאט" דראדג'** (נולד ב-27 באוקטובר 1966) הוא היוצר והעורך של אתר החדשות האמריקאי "דראדג' ריפורט" (אנ'). באתר פורסמו לראשונה מספר סיפורים חדשותיים חשובים, כגון פרשת מוניקה לווינסקי,. דראדג' מגדיר את עצמו כשמרן וכפופוליסט. כמו כן, דראדג' הנחה תוכניות רדיו וטלוויזיה ואף הוציא לאור ספר. דראדג' פגש את אנדרו ברייטברט בשנות ה-90 בלוס אנג'לס והפך למורה הרוחני של ברייטברט, שעזר לדראדג' בניהול האתר.

ספרו
----

דראדג' כתב עם ג'וליה פיליפס את הספר דראדג' מניפסט שיצא לאור בשנת 2000. הספר היה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הספר כולל תמליל של שאלות ותשובות שנערכו במועדון העיתונות הלאומי ב -2 ביונים 1998, שפורש את סיבת פועלו של דראדג' בתחום החדשות.
הספר מכיל גם עותקים של הודעות דואר אלקטרוני שנשלחו לדראדג' על ידי קוראיו, תיאור מקיף של מסיבות בהן דראדג' נכח וכן האופן שבו הסלבריטאים במסיבות הללו הגיבו אליו.
בביקורת על הספר בוושינגטון פוסט נאמר ש "אכן, בעוד שאורכו של הספר הוא 247 עמודים ... מה שמשאיר, בסופו של דבר, 112 דפים של מידע חדש, כולל תשעה דפים של שירה".

לקריאה נוספת
------------

* Drudge Manifesto

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאט דראדג'** בוויקישיתוף
* מאט דראדג', ברשת החברתית טוויטר
* מאט דראדג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד צח יוקד, "כשמאט דראדג' פרסם את הסיפור הזה הוא שינה את פני התקשורת לנצח", באתר הארץ, 9 באוגוסט 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Newsweek Kills Story On White House Intern" DrudgeReportArchives 1998

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007428421705171
* ISNI: 0000 0000 3896 4471
* LCCN: no00080809
* VIAF: 58629358
* WorldCat: lccn-no00080809

 |
איור והשוואה לאדם של קרניוצרס (*Cranioceras*)
**פלאומרכיים** (שם מדעי: Palaeomerycidae) היא משפחה נכחדת של מכפיל פרסה מקבוצת הפקוריים, אשר חיה בין תקופת האאוקן עד תחילת הפליוקן. המאובנים שלהם התגלו בכל היבשות, אך מרביתם התגלו ברחבי אירופה ותחום תפוצתם מספרד עד לסין של ימינו. מינים מאוחרים יותר כמו הקרניוצרס (*Cranioceras*) הגיעו לאמריקה הצפונית, כשהסוג סוראמריקס (*Surameryx*) הגיע עד לאמריקה הדרומית. מינים אלה נחשבים למינים הדומים לאיילים ולאיילי המושק, אך שונים מעט משניהם.

הפלאומרכיים היו בעלי קרניים ענפות דומות לקרני האיילים, אך דמו מעט גם לאנטילופות ובייחוד לאנטילוקפרה, אם כי חלק מהם נשאו קרניים הדומות לקרני ג'ירפה ופנו מעט אחורה מעצם המצח. לחלק מהמינים היו ארבעה בסיסי קרניים שדמו לקרני ג'ירף. ואצל כמה סוגים כמו הקסנוקריקס (*Xenokeryx*), בלט בקצה הגולגולת הגדולה קצה דמוי "עטרה", אשר עזר לזכרים להילחם על נקבות.

מינים אלה דמו במבנה גופם לצבאיים, אך היו כבדים יותר, כשהגדולים שבהם הגיעו למשקל 350 עד 500 קילוגרם. הם היו בעלי רגליים ארוכות ושריריות וככל הנראה חיו ביערות וניזונו מצמחייה רכה או מצמחי מים, בהסתמך על מבנה שיניהם הדומה לג'ירפיים פרימיטיבים.

מיון
----

* סוג *Amphitragulus*
* תת-משפחה Dromomerycinae
	+ סוג *Asiagenes*
	+ שבט Aletomerycini
		- סוג *Sinclairomeryx*
		- סוג *Aletomeryx*
		- סוג *Surameryx*
	+ שבט Dromomerycini
		- סוג *Drepanomeryx*
		- סוג *Rakomeryx*
		- סוג דרומומריקס (*Dromomeryx*)
		- סוג *Subdromomeryx*
	+ שבט Cranioceratini
		- סוג *Barbouromeryx*
		- סוג *Bouromeryx*
		- סוג *Procranioceras*
		- סוג *Cranioceras*
		- סוג *Pediomeryx*
		- סוג *Yumaceras*
* תת-משפחה Palaeomerycinae
	+ סוג *Palaeomeryx*
	+ סוג אמפלומריקס (*Ampelomeryx*)
	+ סוג טריצרומריקס (*Triceromeryx*)
	+ סוג קסנוקריקס (*Xenokeryx*)
* תת-משפחה Lagomerycinae
	+ סוג *Lagomeryx*

ייתכן שגם הסוגים *Ligeromeryx* ו-*Stephanocemas* משויכים לכאן, אך חוקרים אחרים משייכים אותם למשפחת האיילים כקרובי המונטיאקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלאומרכיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
תזמורת הג'אז Birdland בהופעה במועדון הBirdland
**The Birdland Big Band (בתרגום חופשי: להקת "ארץ הציפור")** היא תזמורת ג'אז אמריקאית בעלת 15 חלקים (ארבעה סקסופונים, ארבעה טרומבונים, ארבע חצוצרות, פסנתר, בס ותופים) שבסיסה בניו יורק, ומופיעה באופן שבועי במועדון הג'אז "בירדלנד". מאז היווסדה, מנחה את התזמורת המתופף טומי איגו (תומאס רוברט איגו; נולד ב-1964).

לעיתים מנחה את התזמורת רוב מידלטון, אחד מנגני הסקסופון-טנור של התזמורת.

היסטוריה
--------

התזמורת, שנקראה במקור "The Friday Night Big Band" (בעברית: "תזמורת הג'אז של שישי בערב" או "הביג בנד של שישי בערב"), הוקמה בשנת 2006 על ידי טומי איגו. שבעת המוזיקאים המובילים בה היו חברים זמן רב בביג בנד במועדון הג'אז בירדלנד ביום שישי, אשר הוקמה ונוצחה על ידי לו אנדרסון (נפטר ב-14 במאי 2006).

כמה חודשים אחרי ההשקה, בשלהי 2006, איגו מתג מחדש את הלהקה עם שמו של המועדון והחל לבנות ספרייה ורפרטואר של "סטנדרטי ג'אז", אשר חלקם עובדו מחדש, חלקם עיבודים מקוריים וחלקם קטעים היסטוריים שנשכחו או קטעים נדירים.

אמנים רבים הבולטים בניו-יורק הגיעו כאורחים מפתיעים, כולל וויל לי (הבסיסט של דייוויד לטרמן), ג'יימס סוג (הבסיסט של תוכנית המערכונים "סטרדיי נייט לייב"), קונרד קורש (הבסיסט של רוד סטיוארט).

התזמורת מופיע ביום שישי במועדון הג'אז בירדלנד במנהטן, בעיקר מול מועדון מלא — המועדון בעל 238 מקומות, כולל הבר.

טומי איגו הוא בנו של המתופף סוני איגו (né Owen Joseph Igoe; 1923–2012).

דיסקוגרפיה נבחרת
----------------

* The Birdland Big Band, The Lew Anderson Tribute Concert (live), I.E.G. Inc. ( ביוני, 2007); OCLC 271753259

הוקלט בהופעה חיה במועדון הבירדלנד, 23 במרץ 2006, ניו יורק
נגנים:
כריס ג'אודס (חצוצרה מובילה), ניק מרצ'יונה, ג'ו מוסלו, ליאון פטרוזי, גלן דרוז (פלוגלהורן, חצוצרה), ליאו אורסיני, ויני ריצ'יטלי (סקסופון אלט), מייקל בושן, בנג'מין טאבר גריפין, ווין וולש (טרומבון), דייל טורקי (טרומבון בס), קני אשר (פסנתר), פול אדמדי (בס), טומי איגו (מנצח, תופים).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Esther L. Callens, "Musical Notes", *Birmingham Times*, February 23, 2012
2. ↑  Tim McClelland, "Eleven – Tommy Igoe and the Birdland Big Band", *Jazz Fidelity*, May 22, 2012
3. ↑  *Biography Index. A cumulative index to biographical material in books and magazines*, volume 18: September 1992 – August 1993, H.W. Wilson Company, New York (1993)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 72004647-03c7-4910-b3f2-0cd6a479222b

 |
**פלאולמה** (שם מדעי: ***Palaeolama***; מילולית: "למה עתיקה") הוא סוג נכחד של יונק ממשפחת הגמליים אשר היה קרוב ללמה המודרנית. הוא התקיים במשך תקופת הפליסטוקן שלפני 1.8 עד 0.011 מיליון שנה מהיום באמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית, אליה היגר לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה. סוג זה הוגדר ב-1869 בידי החוקר הצרפתי פול ז'רווה. הוא כלל מין יחיד - *Palaeolama mirifica* שבמקור הוגדר בידי ג'ורג' גיילורד סימפסון ושויך לסוג *Auchenia* שבוטל.

המאובנים של הפלאולמה התגלו ברחבי אמריקה בדרום קליפורניה ובפלורידה, שם נמצא הריכוז הגדול ביותר של גמל זה, דרך מקסיקו ואל סלוודור וברחבי אמריקה הדרומית: בארגנטינה, אקוודור, בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי, ברזיל, צ'ילה, ונצואלה ופרו.

למה קדומה זאת הייתה גדולה יחסית למיני הלמות הקיימות והגיעה למשקל 190 עד 280 קילוגרם. בדומה לשאר הלמות הייתה חסרת דבשת והייתה בעלת רגליים ארוכות וחזקות שעזרו לה לברוח במהירות מטורפים כמו שנחרבים, ברדלס אמריקני, דוב הבולדוג וזאבים.

יונק זה נכחד מעט לפני תחילת ההולוקן וייתכן שניצוד בידי שבטי פלאו-אינדיאנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלאולמה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**נֶגְרוֹס** (בטאגאלוג: **Negros**) הוא האי הרביעי בגודלו של הפיליפינים, הנמצא בויסאיאס, עם שטח קרקע 13,310 קילומטרים רבועים. תושבי האי נקראים *נֶגְרֶנִים.* משמעות שמו של האי הפיליפיני בספרדית הוא *שחורים*.

גאוגרפיה
--------

מבחינה פוליטית והן מבחינה לשונית, נגרוס מחולק לשני מחוזות: נגרוס מערב (Negros Occidental) ונגרוס מזרח (Negros Oriental), המרכיבים את "אזור האיים נגרוס". חלוקה זו של האי, אשר תואמת ברובה את קו רכס ההרים במרכז האי, תוחמת שתי קבוצות אתנו-לשוניות. החלק המערבי (Occidental) בו נמצאים דוברי היליגאינון\אילונגו, והחלק המזרחי (Oriental) היא ביתם של דוברי הסבואנו. למרות החלוקה המרכזית, במקומות מסוימים בנגרוס מערב, ישנו רוב של דוברי סבואנו, בעוד במקומות מסוימים בנגרוס מזרח מדברים גם אילונגו. יחד, תושבי האי נקראים כולם בשם "נגרנים".

הנוף לכיוון נגרוס מסֶבּוּ
האי מחולק לחלוקה פנימית של 19 ערים, ו-38 רשויות מקומיות. הערים הראשיות על האי הם בקולוד בנגרוס מערב ודומגטה בנגרוס מזרח.

נגרוס בולט בהיותו המפיק המרכזי של סוכר במדינה. מטעי קנה סוכר נראים בשפע בשטחים החקלאיים של האי. האי מייצר גם כותנה, ועץ.

הר הגעש קנלאון השוכן בחלקו הצפוני של האי הוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר בפיליפינים אשר משקיף על בקולוד ועוד מספר התיישבויות. זוהי הפסגה הגבוהה ביותר על האי (2,465 מטרים), ואף של כל אזור ויסאיאס. ישנם אגמים רבים המנקדים את האי, בין הבולטים הם צמד האגמים באלינססאיאו (Balinsasayao Twin Lakes) בנגרוס מזרח.

הפעילות הגעשית בנגרוס נקצרת להפקת חשמל באמצעות שתי תחנות כוח גאותרמיות. אחת ממוקמת בפלינפינון בנגרוס מזרח, והשנייה במאילום שבנגרוס מערב.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נגרוס** בוויקישיתוף
* נגרוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "2010 Philippine Yearbook" (PDF) (23rd ed.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11992372w (data)
* GND: 4288702-1
* NARA: 10036989
* NDL: 00628920
* VIAF: 233816354
* WorldCat: viaf-315126233

 |
**Bit error ratio** (בראשי תיבות: **BER**) הוא מדד המשמש להערכת הטיב של תהליכי שידור-וקליטה או עיבוד נתונים במערכת. מדד זה מציין את היחס בין כמות הסיביות שחלה בהן שגיאה לאורך התהליך, לבין סך כל הסיביות שהיו מעורבות בתהליך.
מדד זה, יחד עם יחס אות לרעש, רגישות קליטה וספרת רחש, מהווים תמונת מצב לגבי איכות הקליטה והפיענוח של אותות שמעובדים במערכת מסוימת.

גורמים המשפיעים על BER
----------------------

אות בינארי מכיל רק שני מצבים: '0' או '1'. שינוי באות הבינארי בעקבות הפרעה או רעש קטנים - עדיין מאפשרים לשחזר את הסיבית המקורית. לפיכך, קלקול ה-SNR עד רמה מסוימת, עדיין יאפשר לשחזר את הסיביות המקוריות ללא פגיעה ב-BER. ספרת הרחש של המקלט, כמו גם שיטת האפנון וטיב גלאי האפנון - יאפשרו גם הם להקטין את ה-BER, או לפחות לא לקלקל אותו מעבר לקיים.

גורמים ש-BER משפיע עליהם
------------------------

רוב המערכות הדיגיטליות לא מייחסות חשיבות לסיבית בודדת, והן מעבדות נתונים ברמת המילה או המסגרת (אוסף של מילים) ועד לרמה של חבילת מידע. ברמות אלו של שליחת נתונים, נהוג לשלב סיבית זוגיות אחת או יותר, ואף קוד תיקון שגיאות. תוספות אלו מאפשרות למערכת לקבל אוסף של סיביות, שחלקן שגויות (כלומר עם יחס BER מסוים), ולזהות האם חלה השגיאה. כאשר מזוהה שגיאה, המערכת יכולה לבקש ממקור המידע שישלח שוב את הנתונים. שליחה חוזרת מהווה למעשה תקורה ולכן היא משפיעה על קצב הנתונים של המערכת. במצבים מסוימים המערכת יכולה אף לבצע תיקון שגיאות ע"ב קוד תיקון שגיאות ללא שליחה חוזרת של המידע. לאחר התיקון ניתן לומר שחל שיפור ב-BER של האות שבמערכת. תיקונים אלו באים ע"ח מורכבות וסיבוכיות המערכת, ולעיתים הם נדרשים על פי פרוטוקול התקשורת.

מדידה
-----

ניתן למדוד BER של מערכת קיימת על ידי שליחת רצף סיביות ידוע דרך המערכת. השוואה בין הסיביות שנשלחו לסיביות שהתקבלו תציין את כמות השגיאות שחלו ברצף הסיביות. היחס בין כמות הסיביות הכוללת שנשלחה, לבין כמות הסיביות שהתקבלו בצורה שגויה - הוא ה-BER.
**ניצחון המוות** (1562) הוא ציור שמן על לוח עץ, מאת פיטר ברויגל האב. התמונה מוצגת כיום במוזיאון הפראדו במדריד. 

זוהי יצירה גדולה, 117 × 162 ס"מ, הנחשבת כאחד מחזיונות הזוועה המונומנטליים שהביעה האמנות. היצירה מביאה את הצופה למבט פנורמי אל המוות בעוצמה רגשית רבה ומעוררת חלחלה. השמים במרחק משחירים מעשן של ערים העולות באש, ובים המרוחק נמצאים שברי ספינות מוטבעות. צבא של שלדים מתים מכתר את הנותרים בחיים חסרי האונים, שרובם נראים משותקים בבעתה ופחד או מנסים לנוס על נפשם. השלדים שבציור הורגים את החיים במספר דרכים: שיסוף גרונות, תלייה, הטבעה, ואפילו ציד על ידי שלדים דמויי כלבי טרף. בצד שמאל נראים שלדים גוררים עגלה המלאה בגולגולות במה שנראה כטקס הלוויה תקופתי, תוך צלצול בפעמון המוות. 

בשוליה הימניים הקדמיים של התמונה יושבים גבר ואשה צעירים העסוקים במוזיקה: הגבר פורט על לאוטה, האישה שרה מן התווים. הם אינם רואים את המתרחש וצוואר הלאוטה, במחווה נוגעת ללב, פונה מן הציור וזוועותיו ימינה והחוצה. אולם נראה שגם בני הזוג, שאינם מבחינים במוות או מתעלמים ממנו, אינם חסינים מפניו. מאחוריהם יושב שלד, אחד מנציגיו של המוות, המעיין גם הוא בתווים בתשומת לב ואוחז בכלי נגינה. מכתפו הימנית של השלד הזה נודדת העין אל חרבו של גבר השולף חרב. הוא עומד ופוער את פיו במצוקה אינסופית אל מול כל המצוי בציור מעליו. בו בזמן מנקר שלד של כלב את פניו של ילד; שלד אחר תופס אישה המנסה להימלט; וארונות מתים נפתחים על ידי השלדים. נראה שאף לשוכנים בארונות המתים אין מנוחה. במרכז התמונה מנסים אחדים מן האנשים לקפוץ אל התעלה על מנת להימלט, ומעליהם עומד בבדידות צלב שאינו מגן עליהם. 

בציור נראים שלדים החמושים בחרב, גרזן וחנית וכן שני שלדים החמושים בחרמש - כלי הנשק המיתולוגי של מלאך המוות.

הציור מתאר אנשים מרקע חברתי שונה: מאיכרים וחיילים ועד לאצילים, ואף כומר וקרדינל, כאשר כולם נלקחים על ידי המוות ללא אבחנה. 

למרות נושאו הקיצוני של הציור, נראה שהוא משקף מבחינה היסטורית את אירופה של מחצית המאה ה-16. הבגדים בציור מתאימים לתקופה, וכן מופיעה בתמונה דרך ענישה קיצונית שנהגה באותה תקופה כלפי פושעים: גלגל שבירה. בתמונה מופיעים תחביבים ועיסוקים שהיו נהוגים באותה תקופה, כדוגמת משחקי קלפים. גם סוג כלי הנגינה בציור, השעונים המכניים המצויים בו, ואף טקס ההלוויה המפורט, מספקים מידע חשוב להיסטוריונים על אורח החיים במאה ה-16 באירופה.

ראו גם
------

* גרניקה (ציור)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ניצחון המוות מאת ברויגל** |

* ניצחון המוות מאת ברויגל: הציור בהגדלה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4594089-7
* RKDimages ID: 56714

 |