recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יוהאן בנדרס** (בהולנדית: **Johan Benders**; ‏1 ביולי 1907 – 6 באפריל 1943) היה מורה הולנדי באמסטרדם ליסאום, שעודד את תלמידיו לזייף תעודות זיהוי וכרטיסי מזון עבור יהודים במטרה לעזור להם להימלט מרדיפות הנאצים. אשתו חריטדינה בנדרס-לטבוהר והוא סיפקו מחסה ליהודים בביתם.

יוהאן וחריטדינה נתנו מחסה לרוזאלי וקייטי וויינברג ולור פולק, ילדה יהודייה נוספת. בתחילת אפריל 1943 עצר הגסטפו את יוהאן ואת הילדות קטי ולור להם נתנו מחסה בני הזוג, בעקבות הלשנה של שכן. 

יוהאן נכלא. הוא נאשם בגניבה ממשרד הרשם בבית ספרו, ונכלא בכלא אמסטלבנסווג. שכנו לתא היה המשורר ההולנדי חריט קוונאר. מחשש שהוא יישבר תחת העינויים אליהם היה נתון, ונחוש שלא לחשוף את מקומות המסתור של היהודים שהוא ואשתו הסתירו, ניסה בנדרס להתאבד פעמיים בכלא. ב-6 באפריל 1943 התאבד בקפיצה מהקומה השלישית בבית הסוהר בו נחקר ועונה. 

כמחאה, רבים מתלמידיו לשעבר של יוהאן צעדו מעבר לחומות הכלא ושרקו את המנון בית ספרם, כך על פי יד ושם. בנדרס לא חשף את שמותיהם או כתובותיהם של היהודים שעזר להציל.
ב־27 במרץ 1997 יד ושם הוכרו יוהאן בנדרס ואשתו כחסידי אומות העולם.

בני הזוג זכו גם לכבוד כאשר רחוב באמסטלפיין נקרא על שמם, כהוקרה לפעילותם בזמן מלחמת העולם השנייה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fiore, Michaelle. "Johan Bender". The International Raoul Wallenberg Foundation.
2. 1 2  Johan Benders, The International Raoul Wallenberg Foundation.
3. ↑  Benders, Johan & Gerritdina (Letterboer), Righteous Among the Nations, Yad Vashem.
4. ↑  Johan Benders, The Righteous During the Holocaust, Holocaust Memorial Center, Zekelman Family Campus.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008575559005171
* GND: 1193456924
* LCCN: no2019098967
* VIAF: 9191155953612642630006
* WorldCat: lccn-no2019098967

 |
**דברי ימי האופל** (באנגלית: **Chronicles of Ancient Darkness**) היא סדרת ספרי פנטזיה שכתבה מישל פייבר, המתארים את עלילותיו של נער בשם טוראק, שנאלץ לשרוד לבדו ביער שורץ סכנות לאחר שאביו נהרג. בסדרה שישה ספרים, ששלושה מהם תורגמו לעברית בהוצאת כתר.

עולמו של טוראק
--------------

בעולמו של טוראק, שמבוסס בעצם על העולם של תקופת האבן, רוב האנשים חיים בשבטים, שמעניקים להם ביטחון וכל אנשי השבט עובדים ביחד כדי לשמור על שלמותו. לכל שבט יש חיית שבט, שתפקידה הוא לשמור עליו, ועל שמה הוא נקרא (למשל "שבט העורב", "שבט הזאב" וכדומה). בנוסף, לכל שבט יש מנהיג שמטרתו לקבל החלטות עבורו, אך סמכויותיו מוגבלות, והוא לא יכול לפקד על כל אדם בו. לכל שבט יש גם "מג" (סוג של מכשף, שמאן או חוזה עתידות) ראשי, שמשתמש בכוחותיו לטובת השבט - למשל על ידי חיזוי העתיד, מציאת פריטים שהשבט זקוק להם ועוד. לכל שבט יש קעקוע משלו, בדרך כלל על הפנים, ולכל בני השבט יש את הקעקוע הזה. ישנם שבטים נודדים, ושבטים שנשארים כל הזמן באותו מקום. בדרך כלל הגברים שבשבט יוצאים לצוד מחוץ לתחום המחנה, והנשים נשארות עם הילדים במחנה, מבשלות, מתקנות ותופרות בגדים ועוד.

דמויות מרכזיות
--------------

* טוראק - גיבור הספר. טוראק הוא ילד משבט הזאב, שאמו מתה בלידתו ואביו נהרג על ידי דוב כמה שנים לאחר מכן. לאחר מות אביו טוראק יוצא למסע ארוך שמטרתו להציל את אנשי היער.
* רן - בת שבט העורב. רן היא ציידת מוכשרת שלומדת כישוף מהמכשפת הבכירה בשבטה. רן היא חברתו הטובה של טוראק והיא הצטרפה למסעו.
* זאב - שמו של זאב שמלווה את טוראק במהלך הסיפור. כל להקתו נהרגה בשיטפון, וטוראק אימץ אותו.
* פין-קדין - ראש שבט העורב. פין-קדין הוא דודה ואביה המאמץ של רן, והוא אדם חכם וכריזמטי.
* סיאן - המכשפה הבכירה של שבט העורב.
* פה - אביו של טוראק. פה הוא מרפא ומכשף בשבט הזאב. הוא גידל את טוראק ביער הרחק מבני אדם.
* סשרו - מכשפת חזקה של שבט הצפע. סשרו היא אישה יפה אך בוגדנית, מרושעת ותחמנית.
* טיאזי - המכשף של שבט האלון והאדם החזק ביותר ביער. טיאזי הוא סאדיסט, ואדם סכסכן ומרושע, שתאב לשליטה.

הספרים בסדרה
------------

* אח זאב - 2004
* הולך הרוח - 2005
* טורף הנשמות - 2006
* Outcast -‏ 2007
* Oath Breaker -‏ 2008
* Ghost Hunter -‏ 2009

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דברי ימי האופל (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: afb24ef6-8dd8-4aa8-9af7-2a67e8105e44

 |
**תיארוך אשלגן-ארגון** או "**תיארוך K-Ar**" הוא שיטת תיארוך רדיומטרי אשר נועדה לתיארוך חומרים. השיטה מבוססת על ידיעת קצב הדעיכה הרדיואקטיבית של איזוטופים טבעיים, ושיעורו של קצב זה בעת המדידה. שיטת "אשלגן-ארגון" משמשת למציאת גילם של חומרים אשר בהרכבם הכימי מצוי היסוד כימי אשלגן, דוגמת נציץ, מינרלי חרסית, סלעי התאדות דוגמת מלח בישול, וטפרה – כלל החומר הנפלט מהר געש בעת התפרצות געשית ונופל לקרקע.

הרקע
----

כאשר מדובר בסלעים ממוצא מגמטי אין אפשרות להשתמש בשיטה המקובלת של התיארוך הרדיומטרי תיארוך פחמן-14, שכן בבזלת אין פחמן. ברם, הבזלת מכילה מעט אשלגן. אחד האיזוטופים של אשלגן 40K הוא חומר רדיואקטיבי טבעי וקיימת התמרה קבועה ויציבה שלו, על ידי לכידת אלקטרון תוך פליטת קרינת גמא לאיזוטופ של הגז האציל ארגון - 40AR. ההתמרה איטית מאוד - זמן **מחצית החיים** של האיזוטופ הרדיואקטיבי - הוא מיליארד ורבע שנים.

קיימת הבעיה כיצד להפיק אותו שכן, גז הארגון נוצר בתוך הסלע החל מרגע התגבשותו. בתוך הסלע הוא נלכד בתוך שריגי הגבישים של הסלע. לשם כך יהיה עלינו להמיס את השריגים ולשחרר את הגז.

שיטת העבודה
-----------

קביעת גיל הבזלת נעשית בשיטה הבאה:

1. חישוב כמות האשלגן בסלע.
2. התכת הבזלת בחום גבוה, למעשה נחזיר אותה למצב של לבה.
3. שחרור הגזים שבתוכה.
4. בידוד הגז ארגון 40AR.
5. מדידת כמותו.
6. היחס בין אשלגן 40K לבין 40AR תאפשר לחשב את הזמן שעבר מאז התגבשות הסלע, כלומר את גיל הבזלת מאז שיצאה לקרום כדור הארץ. גיל שייקבע בשיטה זו נקרא "גיל רדיגני".

הגיל הרדיוגני של בזלת הכיסוי
----------------------------

מדידות שנעשו בסביבות בקעת כנרות העלו כי גיל גג בזלת הכיסוי בממוצע הוא 4.29 מיליוני שנים +- 0.18, לפי הפירוט כדלקמן:

| מספר סידורי | שם האתר | גיל ממוצע במיליוני שנים |
| --- | --- | --- |
| 1 | חירבת גבול | 4.22 +- 0.21 |
| 2 | פוריה עילית | 4.30 +- 0.28 |
| 3 | מבוא חמה | 4.36 +- 0.34 |

לקריאה נוספת
------------

* דורון מור, **התופעות הוולקניות ברמת הגולן**, (מתוך) **ארץ גולן והחרמון** בעריכת אבי דגני ומשה ענבר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993.

1970

קישורים חיצוניים
----------------

* תיארוך אשלגן-ארגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529536905171
* LCCN: sh85105601

 |
**יוהאן בנדיקט ליסטינג** (בגרמנית: **Johann Benedict Listing**; ‏25 ביולי 1808 - 24 בדצמבר 1882) היה מתמטיקאי גרמני.

חייו
----

ליסטינג פרסם ב-1847 את הספר הראשון שהוקדש באופן בלעדי לטופולוגיה, ה-Vorstudien zur Topologie. המונח "**טופולוגיה**", נטבע בספרו זה, כתחליף לשם המקובל לטופולוגיה באותה תקופה, analysis situs. ספרו זה הציג לראשונה את המושג "קומפלקס", ועסק בהכללות של נוסחת אוילר לממדים גבוהים יותר. אחד המוקדים המרכזיים של הספר הזה היה חקר הכיראליות של קשרים, נושא עמוק שליסטינג היה ראשון לדון בו. ליסטינג הבחין שקשר השמונה ותמונת הראי שלו זהים. ב-1861 הוא פרסם מאמר שבו הוא הציג לראשונה את טבעת מביוס המפורסמת, וכן חקר מרכיבים של משטחים ואת תכונות הקשירות. מאוחר יותר הוא התקדם בחקירותיו וחקר רצועות מביוס מוכללות. הוא גם גילה אינווריאנטים טופולוגיים ראשונים, שנקראים כיום מספרי ליסטינג.

הכשרתו של ליסטינג הייתה כפרופסור לפיזיקה, והוא היה גם אחד מהאבות המייסדים של האופתלמולוגיה שכן הוביל את חקר התכונות האופטיות של העין במאמרו Beitrag zur physiologischen optik מ-1845; מאוחר יותר הוא הסביר את התוצאות של המאמר הזה באופן תאורטי במאמר נוסף שעדיין נחשב מדויק למדי כיום. הוא תרם גם תרומות אחרות בפיזיקה וכימיה: הוא חקר את צורת כדור הארץ, תרם למטאורולוגיה, מגנטיות ארצית וספקטרוסקופיה, כתב על הקביעה של כמות הסוכר בשתן של חולי סוכרת, ועוד.

ליסטינג טבע את המונחים: "geoid","telescopic system","entoptic phenomena", "nodal points","homocentric light".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן בנדיקט ליסטינג** בוויקישיתוף

* יוהאן בנדיקט ליסטינג, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* יוהאן בנדיקט ליסטינג, באתר MacTutor (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007458648205171
* BIBSYS: 90233894
* BnF: cb121397726 (data)
* GND: 117063193
* ISNI: 0000 0000 3768 5016
* LCCN: no00014148
* MGP: 19953
* NTA: 197878857
* SNAC: w6k07cmc
* SUDOC: 029859824
* VIAF: 19713655
* WorldCat: lccn-no00014148

 |
**קופה מרכזית לפיצויים** היא קופת גמל, שנועדה לשימושם של מעסיקים לשם צבירת כספים לתשלום פיצויי פיטורים לעובדיהם.

חוק פיצויי פיטורים קובע שעובד שפוטר לאחר שעבד שנה לפחות במקום עבודתו זכאי לפיצויי פיטורים בגובה משכורת חודש בגין כל שנת עבודה. זכות זו קיימת גם למי שהתפטר בנסיבות מיוחדות המפורטות בחוק, ובמסגרת הסכמי העבודה ניתנת לעיתים זכות זו גם למי שהתפטר בנסיבות רגילות. חובה זו של המעסיק מצטברת לסכומים נכבדים, ולכן נדרש פתרון שיבטיח צבירת כספים שייועדו למטרה זו.

אחד הפתרונות שניתנו לכך, החל משנות ה-60 של המאה ה-20, הוא קופה מרכזית לפיצויים - קופת גמל שבה המעסיק מפקיד מדי חודש 8.33% מהמשכורת ששילם באותו חודש - סכום השווה בקירוב לחבות הפיצויים שנוצרה באותו חודש. הפקדה זו, בהתאם לכללים שנקבעו בתקנות מס הכנסה (כללים לאישור וניהול קופות גמל) נחשבה להוצאה מוכרת, כך שהיה בה גם יתרון מיסוי. כאשר עובד סיים את עבודתו תוך זכאות לפיצויי פיטורים, משך המעסיק את סכום הפיצויים מהקופה ושילם אותו לעובד.

מסלול אחר להתמודדות עם חובת תשלום הפיצויים הוא הפקדת 8.33% מהמשכורת ששולמה מדי חודש בקופת פיצויים אישית על שם העובד. כיוון שמרבית ההסכמים לביטוח פנסיוני חייבו הפקדה של 6% בקופת פיצויים אישית התקיים גם פתרון משולב: 6% הופקדו בקופת פיצויים אישית, ו-2.33% הנותרים הופקדו בקופה מרכזית לפיצויים.

בשנת 2008, בתיקון 3 לחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל), החל מהלך לסגירתן של הקופות המרכזיות לפיצויים. מהלך זה נעשה בעקבות החובה להעניק ביטוח פנסיוני לכל עובד, ביטוח שחלקו מבוסס על הפקדה של לפחות 72% מחבות הפיצויים החודשית בקרן פיצויים על שם העובד. במסגרת מהלך זה נאסרה הפקדה של כספים לעובדים חדשים בקופה מרכזית לפיצויים, והותר המשך הפקדה, עד סוף שנת 2010, לעובדים שכבר נצברו בגינם כספים בקופות אלה. הקופות הקיימות המשיכו לפעול עד למשיכת כל הכספים מתוכן. בשנת 2017 פרסמה רשות המיסים הנחיות למשיכה או העברה של היתרות שנותרו בקופות מרכזיות לפיצויים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מהי קופת גמל מרכזית לפיצויים, באתר "מיטב דש"

הערות שוליים
------------

1. ↑   תקנות מס הכנסה (כללים לאישור ולניהול קופות גמל), תשכ״ד–1964, בספר החוקים הפתוח
2. ↑  חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 3), התשס"ח-2008, ס"ח 2130 מ-28 בינואר 2008  
מבזק מס 2008/4 : הרפורמה בשוק הפנסיוני יצאה לדרכה – החל מינואר 2008, באתר של "PwC קסלמן וקסלמן", 13 בפברואר 2008
3. ↑  חוזר מס הכנסה מספר 4/2017 רשות המיסים - יתרות צבורות בקופה מרכזית לפיצויים, באתר רשות המסים בישראל, 11 ביוני 2017  
חוזר מס הכנסה מספר 4/2017 בנושא: יתרות צבורות בקופה מרכזית לפיצויים – עדכון, באתר רשות המסים בישראל, 6 במרץ 2018
קופה רושמת מתחילת המאה ה-20
קופה רושמת משנת 1904
מגוון קופות רושמות במוזאון מחשוב בגרמניה
**קופה רושמת** היא מכשיר מכני או אלקטרוני המאפשר חישוב תשלומים המבוצעים בעת ביצוע מכירה המבוצעת בחנות או בית עסק, ולרוב מאפשר אחסון הסכום שניתן בגין המכירה (בין אם מדובר בסכום כסף המשולם במזומן, או בהמחאה), תשלום עודף ללקוח אם ישלם ביתר, והנפקת קבלה עבור הלקוח.

למרבית הקופות הרושמות מגירה ובה מאוחסן המזומן או ההמחאות, וזו נפתחת רק בתום ביצוע המכירה. הקופה הרושמת הומצאה במטרה למנוע מעובדי בית העסק לפתוח את קופת העסק ולגנוב ממנו כספים, ולכן היא נפתחת רק בתום ביצוע המכירה, או באמצעות מפתח הנמצא בידי אחראי החנות.

היסטוריה
--------

הקופה הרושמת הומצאה בארצות הברית על ידי ג'יימס ריטי. ריטי היה הבעלים של בית עסק בדייטון שבאוהיו, וסבל מגנבות מזומן שבוצעו על ידי עובדיו. הקופה הומצאה על ידו על מנת לפקח על גישת העובדים לקופת החנות. הדגם הראשון של הקופה הרושמת נקראה על שמו - "Ritty Model I" הומצאה בשנת 1879 ונרשמה כפטנט בשנת 1883 תחת השם "הקופאי שאינו מועל" (Ritty's Incorruptible Cashier). מסיבה זו הותקן בקופות אלה פעמון אשר צלצל כל פעם שבוצעה מכירה ונפתחת מגירת המזומנים, וזאת על מנת לייעל את הפיקוח על הקופאי. הקופות הרושמות הראשונות היו מכונות חישוב פשוטות שלא כללו אפשרות להדפסת קבלה.

הקופות הרושמות הראשונות שנמכרו לבתי עסק היו של חברת CASIO היפנית.

ריטר הקים חברה ליצור קופות רושמות, אולם מכר אותה זמן קצר לאחר מכן לג'ייקוב אקרט (Jacob H. Eckert) מסינסינטי, אשר קרא לחברה "National Manufacturing Company" ובשנת 1884 מכר אותה לג'ון פאטרסון (John H. Patterson). פאטרסון שינה את שם החברה ל"NCR Corporation" והוסיף לקופה הרושמת את גליל הנייר ואת האפשרות להדפסת קבלה, במטרה להגביר את הפיקוח על הקופאים ולמנוע גנבות.

בשנת 1906 פיתח צ'ארלס קטרינג (Charles F. Kettering) בהיותו עובד של החברה את הקופה הרושמת הראשונה עם המנוע החשמלי.

בשנת 1971 פיתח הנרי גרוס (Henry Gross) מבריטניה את הקופה הרושמת הראשונה שאיפשרה המרה של הלירה שטרלינג משיטת החלוקה הבלתי עשרונית, שהייתה נהוגה בבריטניה עד 15 בפברואר 1971, לשיטה העשרונית.

קופות רושמות מודרניות
---------------------

קופות רושמות התפתחו בהתאם להתפחות עסקי הקמעונאות, ומאז סוף המאה ה-20 הן כוללת מאזני שקילה על מנת לשקול מוצרים, וכן רכיב הקורא ברקודים ומסוגל לחייב כרטיסי אשראי. הקופות הרושמות של ימינו הן מערכת מחשבים המתקשרות למערכת המחשוב המרכזית של החנות ומעדכנות אותה במכירות המלאי. כמו כן לקופות רושמות רבות יש מסכי מגע במקום מקשים.

בימינו משמשות קופות רושמות גם לניהול שוטף של העסק. מעבר להוצאת חשבוניות וקבלות, ניתן בעזרתן לשמור מידע על כל לקוח, לנהל את מלאי החנות, לבצע מעקב אחר עובדים ועוד. כמו כן, ניתן גם לנהל מועדון לקוחות דרך הקופה הרושמת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופה רושמת** בוויקישיתוף
* Cash and Credit Registers, *Smithsonian Institution*
* קופה רושמת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284722205171
* BnF: cb14450771w (data)
* LCCN: sh85020586
* NDL: 00565873
* NKC: ph487758

 |
**זרח קולבורן** (באנגלית: **Zerah Colburn**; ‏1 בספטמבר 1804 - 2 במרץ 1840) היה ילד פלא בן המאה ה-19, שהתפרסם כגאון חישוב.

ביוגרפיה
--------

קולבורן נולד בקאבוט, ורמונט בשנת 1804. עד לגיל שבע נחשד שהוא סובל מפיגור שכלי. אולם שישה שבועות בלבד לאחר שהחל את לימודיו בכיתה א' שמע אותו אביו מדקלם את לוח הכפל. אביו לא היה בטוח אם הוא למד את לוח הכפל מאחיו ומאחיותיו והחליט לבחון את יכולותיו המתמטיות, להפתעתו גילה שבבנו טמון פוטנציאל לאחר שכפל נכונה את המספרים 13 ו-97.

יכולותיו של קולבורן הלכו והתחזקו ובמהרה היה יכול לענות על שאלות קשות יותר, כגון מהו מספר השניות ב-2,000 שנים, מהי המכפלה של 12,225 ב-1,223, או השורש הריבועי של 1,449. כבר בגיל שבע הצליח לחשב למשל את כמות השעות ב-38 שנים, חודשיים ושבוע, תוך 6 שניות בלבד.

מסופר על זרח שיכול היה לפתור בעיות מסובכות למדי. למשל, מספר פרמה השישי 225+1 (או 232+1) נחשב בתחילה לפי פרמה למספר ראשוני. מספר זה, בהצגה עשרונית 4,294,967,297, אינו ראשוני וזרח חישב בראשו שהמחלק הנמוך ביותר שלו הוא 641. המחלק הנוסף הוא 6,700,417 וניתן למצאו באמצעות מחשבון בקלות.

אביו ניצל את גאונות החישוב שלו בכך שלקח אותו למסעות בדרכים ובהמשך גם מעבר לים, במסעות אלו זרח הופיע והמחיש לקהל את יכולת החישוב המהירה שלו. השניים עזבו את ורמונט בחורף שבין השנים 1811-1810. בעוברם ליד הנובר, ניו המפשייר, נשיא דארטמות' קולג', ג'ון וילוק, הציע לממן את לימודיו של זרח אך אביו דחה את ההצעה. בבוסטון זכה זרח לקהל רב ועורר עניין גדול בקרב התושבים. פרופסורים מהארווארד קולג' וכן מומחים מתחומים שונים ועיתונים דנו בכוח החישוב המופלא שלו.

אחרי שעזבו את בוסטון הוצג זרח בפני קהל בעבור תשלום, במדינות מרכז ומזרח ארצות הברית, ובינואר 1812 הפליגו לאנגליה. בספטמבר 1813 הופיע זרח בדבלין שבאירלנד. קולבורן ניצב ראש בראש מול ויליאם רואן המילטון (אז בן 8 בלבד) בתחרות חישוב וניצח. בעקבות הפסדו, המילטון החליט להקדיש יותר זמן לאימון במתמטיקה מאשר ללימוד שפות. לאחר שסיירו ברחבי אנגליה, סקוטלנד ואירלנד שהו זרח ואביו 18 חודשים בפריז. שם החל ללמוד במוסד יוקרתי, אך בשנת 1816 לימודיו נקטעו על ידי אביו שנפל מנכסיו, והם חזרו לאנגליה.

הרוזן מבריסטול (פרדריק הארווי) גילה עניין בזרח ושלחו ללמוד בבית הספר הפרטי ווסטמינסטר, שם למד עד שנת 1819. אביו סירב להתניות שונות מצד הרוזן, קטע בשנית את לימודיו וייעץ לו ללמוד משחק. זרח פעל לפי עצת אביו והחל בלימודי משחק תחת הוראתו של צ'ארלס קמבל. הופעתו הראשונה הותירה טעם מר בפיו ובפי מורהו, הוא עזב את עולם המשחק, עבד תקופה כמורה מחליף ולאחר מכן פתח בית ספר משלו. במקביל, סייע בחישובים שונים בעבור תומאס יאנג שהיה מזכיר ועדת קו האורך.

בשנת 1824, עקב פטירת אביו, הוא הורשה לחזור לארצות הברית יחד עם מספר חברים על ידי הרוזן מבריסטול. על אף שלימודיו של זרח לא היו סדירים, הוא הפגין יכולת גבוהה גם בלמידת שפות. במרץ של אותה השנה לימד צרפתית בברלינגטון ובמקביל למד באוניברסיטת ורמונט. לקראת שנת 1825 חבר לתנועה המתודיסטית, לאחר תשע שנות חברות בתנועה השתקע בנוריץ' ובשנת 1835 קיבל מינוי פרופסור לשפות בדארטמות' קולג'.

ב-1833 פרסם ספר אוטוביוגרפי. כמו אביו, לזרח היו 12 אצבעות בידיים ו-12 אצבעות ברגליים. נפטר בגיל 34 מסיבוכי מחלת השחפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זרח קולבורן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1089939469
* ISNI: 0000 0000 3035 5153
* LCCN: n86864437
* SNAC: w6p8764q
* VIAF: 13813687
* WorldCat: lccn-n86864437

 |
**דיוקן הדוג'ה לאונרדו לורדאן** (באיטלקית: **Ritratto del doge Leonardo Loredan**) הוא דיוקן מעשה ידי האמן האיטלקי מתקופת הרנסאנס ג'ובאני בליני, משנת 1501, המתאר את הדוג'ה לאונרדו לורדאן. הדיוקן מוצג כיום בגלריה הלאומית, בלונדון בירת הממלכה המאוחדת.

הדיוקן מתאר את לורדאן כשהוא לבוש בבגדי השרד הטקסיים שלו, ולראשו הקורנו (**corno**), כתר הדוג'ים. ניתן לזהות את לורדאן בשל דמיונו בדיוקן לדיוקנו בציורים אחרים שצוירו בתקופת כהונתו.

החתימה המופיעה על התמונה היא: IOANNES BELLINVS, שמו של בליני בלטינית.

על פי המסורת הוונציאנית, נהגו הדוג'ים להזמין דיוקן רשמי שלהם כשהם לובשים את הכתר המסורתי ואת הבגדים הטקסיים. הסצנה המופיעה בציור דומה לפסלים של חצי הגוף העליון (פרוטומה), שהיו מקובלים בעת שהיצירה צוירה (תוך ניסיון לחקות את הפיסול הרומי). יחד עם זאת, דיוקן זה יוצא דופן וחדשני בכך שנשוא הדיוקן מישיר מבטו קדימה לעבר הצופה, וזאת בניגוד לנוהג שהיה מקובל לכל אורך ימי הביניים, לצייר את נשוא הדיוקן בפרופיל.

תמונה זו פרסמה את בליני, והביאה לפופולריות שלו בוונציה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוקן הדוג'ה לאונרדו לורדאן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דיוקן הדוג'ה לאונרדו לורדאן
**ג'ורג' מיכאל מוסר** (באנגלית: **George Michael Moser**;‏ 17 בינואר 1706 – 24 בינואר 1783) היה אמן ידוע מהמאה ה-18, אבי הציירת מרי מוסר. שניהם היו בין מייסדי האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768.

ביוגרפיה
--------

הוא היה בנו של מיכאל מוסר, מהנדס שווייצרי ועובד במתכות. מוסר נולד בשפהאוזן, שווייץ והתאמן בתחילה כמעצב בנחושת בז'נבה. בהמשך הוא למד מיומנויות נוספות כצורף וכחרט.

הוא עבר ללונדון במהלך שנות ה-1720 והתחתן עם מרי גווינייה.

יצירות המתכת שלו ששרדו כוללות קופסאות מעוצבות מזהב וארונות שעונים (כולל המנגנון של יוצרי השעונים הנודעים ג'ורג' פיליפ שטריגל וג'ון אליקוט), פמוטי כסף בסגנון הרוקוקו.

לאחר מכן הוא עלה להיות דמות מרכזית במקצוע שלו כמעצב זהב, מדליות ועבודות אמייל. הוא התפרסם במיוחד בזכות הקומפוזיציות מאמייל שבאמצעותם עיטר את גבם של שעונים, צמידים וקישוטים אחרים. דוגמה יפה ליצירה זו הייתה מארז שעונים עבור המלכה שרלוט, מעוטר בדמויות באורך שלם של שני ילדיה הגדולים, שעליו הוא קיבל תשלום נאה.

מוסר היה גם האמן של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, במהלך ילדותו, ועם הצטרפותו לכס המלוכה מוסר יצר את החותמת הגדולה הראשון. כאשר בית הספר לאומנויות שנקרא לאחר מכן האקדמיה של סנט מרטין ליין הוקם בסביבות 1736, בגרייהאונד קורט, סטרנד, הוא הפך למנהל וגזבר והמשיך בתפקיד זה עד שבית הספר התאחד עם האקדמיה המלכותית.

מוסר היה חבר מקורי, ואחר כך פעיל, באגודת האמנים, שאת חותמתה עיצב, והיה אחד מבין 21 האמנים שפרישתם, בשנת 1767, הובילה להקמת האקדמיה המלכותית. בגלל הקנאות והאנרגיה של מוסר האירוע האחרון התרחש במידה רבה בשיתוף עם ויליאם צ'יימברס, בנג'מין וסט ופרנסיס קוטס. הוא ניסח את החוקה של הגוף החדש, וב־28 בנובמבר 1768 הציג את האגודה למלך וביקש את חסותו.

הוא היה הראשון, שהוקצו לו חדרים בבית סומרסט. לתפקיד זה הוא התאים היטב ביכולותיו המקצועיות והאנושיות. יכולתיו ומסירותו כמורה זכתה בחיבתם העזה של התלמידים. הוא לימד אמנים בולטים רבים כולל ויליאם בלייק. תלמיד אחר היה אחיינו יוסף מוסר.

מוסר זכה להערכה רבה בחייו הפרטיים, ונהנה מידידותם של סמואל ג'ונסון, אוליבר גולדסמית' ועם אנשי ספרות אחרים בימיו.

הוא נפטר בבית סומרסט ב־24 בינואר 1783, ונקבר בחצר הכנסייה של סנט פול, בקובנט גארדן, בהלווייתו השתתפו כמעט כל חברי האקדמיה ותלמידיה. ביום שלאחר מותו של מוסר התפרסמה הודעה עליו פרי עטו של סר ריינולדס, בו תואר כבעל ידע אוניברסלי בכל ענפי הציור והפיסול, ובכל דבר. הוא הוצג כאבי דור האמנים הנוכחי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' מיכאל מוסר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Moser's entry at the UK National Portrait Gallery
2. ↑  O'Donoghue, Freeman Marius (1894). "Moser, George Michael". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 39. London: Smith, Elder & Co.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5449119
* GND: 1025201671
* HDS: 041382
* ISNI: 0000 0000 7004 4261
* RKD: 57935
* SIKART: 4031767
* SNAC: w62d3015
* ULAN: 500021097
* VIAF: 95811218
* WorldCat: viaf-95811218

 |
**קלייד ויליאם טומבו** (באנגלית: **Clyde William Tombaugh**‏; 4 בפברואר 1906 – 17 בינואר 1997) היה אסטרונום אמריקאי, שגילה את מה שנודע ככוכב הלכת פלוטו וכן אסטרואידים רבים.

טומבו קנה את פרסומו בגילוי כוכב הלכת הננסי פלוטו ב-1930. נוסף לפלוטו טומבו גילה אסטרואידים רבים ותמך במחקר מעמיק בנושא עצמים בלתי מזוהים.

בנעוריו רכש טלסקופ ואייר מראות רבים מבעד לו. טומבו שלח כמה מאיוריו של צדק ומאדים למצפה לואל ובעבורם הוצעה לו משרה במקום. בשנים 1929–1945 עבד טומבו במצפה לוול ולאחריהן המשיך בעיקר במשרות הוראה באוניברסיטאות שונות ובמכוני מחקר צבאיים. במהלך חיפושיו אחר פלוטו גילה טומבו 14 אסטרואידים וקרא לחלקם על שם אשתו, ילדיו ונכדיו. ב-1931 קיבל את מדליית ג'קסון-גווית מהאגודה האסטרונומית המלכותית בבריטניה.

גילוי פלוטו
-----------

מצפה הכוכבים לואוול בפלאגסטף אריזונה הוקם על ידי פרסיוול לוול אשר השתמש בו לחקירת תעלות מאדים וחיפוש אחר כוכב הלכת X. קלייד טומבו נשכר לצורך ביצוע סריקה שיטתית של אזורים שונים בשמיים לצורך חיפוש אחר כוכב הלכת X בהתאם לתחזיות שניתנו על ידי פרסיוול לואל וויליאם פיקרינג. טומבו השתמש באסטרוגרף בקוטר "13 וצילם את אותם אזורים בשמיים בהפרש של מספר לילות זה מזה, גרם שמימי הנמצע במערכת השמש יראה במקומות שונים באותו צילום בגלל תנועתו סביב לשמש. בעוד שלואוול הקדיש את העשור האחרון לחייו לחיפוש כוכב הלכת X, חיפוש שהתמשך מ-1905 ועד לבואו של טומבו, זה מצאו כחצי שנה בלבד לאחר תחילת עבודתו במקום. בעת שהשווה תמונות שצולמו בליל ה-18 בפברואר 1930 עם אלו שצולמו בינואר באותה שנה נוכח שאחת הנקודות בתצלום משנה את מקומה, לנקודה זו אנו קוראים כיום פלוטו.

עוד במהלך חייו טומבו נלחם על זכותו של פלוטו לשמור על מעמדו ככוכב לכת, אולם, בהתאם להחלטה של האגודה האסטרונומית הבינלאומית מ-2006 הגדרתו שונתה לכוכב לכת ננסי. החלטה נוספת מ-2008 הגדירה מחדש את פלוטו כראשון במעמד חדש: פלוטואיד.

אזכורים והקדשות
---------------

* על שמו נקרא האסטרואיד 1604 טומבו.
* בספרו של רוברט היינליין "חליפת חלל" מוזכר בסיס טומבו על שם המדען הראשי באותו בסיס שמטרתו לצלם את פלוטו.
* בסדרת המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים" מוזכרת החללית USS טומבו.
* מעט מאפרו נישא בחללית "ניו הורייזונס" במסעה אל פלוטו וקצוות מערכת השמש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלייד טומבו** בוויקישיתוף
* קלייד טומבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קלייד טומבו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007445914905171
* GND: 119016109
* ISNI: 0000 0000 6341 5757
* LCCN: n80070368
* NLA: 35214425
* NTA: 141201185
* SNAC: w6n58str
* SUDOC: 227513851
* Trove: 868340
* VIAF: 62844491
* WorldCat: lccn-n80070368

 |
הפעלת אינוולוציה פעמיים מחזירה את האיבר המקורי
במתמטיקה, **אינוולוציה** היא פונקציה שהיא ההופכית של עצמה. כלומר, פונקציה חד-חד-ערכית בין שתי קבוצות {\displaystyle f:A\to B}, המקיימת את התכונה {\displaystyle f(f(x))=x} לכל {\displaystyle x\in A}.

דוגמה יסודית לאינוולוציה היא הפעולה של לקיחת משלים של קבוצה, או הפעולה של שלילת פסוק לוגי. בתחומים מסוימים במתמטיקה יש לאינוולוציה משמעות מסוימת בהקשר בה היא מוגדרת. בתורת החבורות, למשל, כל איבר מסדר 2 הוא אינוולוציה (למעשה איבר {\displaystyle g\in G} הוא אינוולוציה אם ורק אם ההומומורפיזם {\displaystyle x\mapsto gx} הוא אינוולוציה כפונקציה).

תכונות
------

מן ההגדרה נובע שאינוולוציות הן תמיד פעולות אונאריות חד-חד-ערכיות. כלומר הן תמורות על תמונתן. תמורה היא אינוולוציה אם ורק אם בפירוק שלה למחזורים זרים מופיעים רק חילופים ונקודות שבת.

מספר האינוולוציות שמוגדרות על קבוצה סופית של n איברים נקרא מספר־טלפון ה-n-י. מספרים אלו מקיימים את נוסחת הנסיגה:

{\displaystyle a\_{0}=a\_{1}=1}
{\displaystyle a\_{n}=a\_{n-1}+(n-1)a\_{n-2}}
הוכחה: נניח ללא הגבלת הכלליות שהקבוצה היא {\displaystyle \{1,\ldots ,n\}}. יש {\displaystyle a\_{n-1}} אינוולוציות שבהן n נקודת שבת (כל אינוולוציה כזו מתאימה לאינוולוציה אחת על {\displaystyle \{1,\ldots ,n-1\}}). יש {\displaystyle a\_{n-2}} אינוולוציות שבהן n עובר ל-{\displaystyle k\neq n} (כל אינוולוציה כזו מתאימה לאינוולוציה אחת על {\displaystyle \{1,\ldots ,k-1,k+1,\ldots ,n-1\}}). יש n-1 ערכים אפשריים ל-{\displaystyle k\neq n}. 

מספרי־הטלפון הראשונים הם: 1, 1, 2, 4, 10, 26, 76, 232, 764, 2620, 9496.

דוגמאות
-------

* פונקציית הזהות היא אינוולוציה באופן טריוויאלי.
* הפונקציות הממשיות {\displaystyle -x} ו-{\displaystyle x^{-1}}. אלו דוגמאות פרטיות לפעולת לקיחת הופכי בחבורה, שהיא תמיד אינוולוציה.
* באופן כללי פונקציה ממשית היא אינוולוציה אם ורק אם הגרף שלה סימטרי ביחס לישר y=x.
* פעולת ההצמדה של מספר מרוכב ופעולת השחלוף ופעולת הצמדה של מטריצה. אינוולוציות אלה הן במובן של תורת החוגים.
* מבין האיזומטריות של המישור האינוולוציות הן: פונקציית הזהות, כל שיקוף וכל סיבוב של 180 מעלות.
* פעולת השלילה בלוגיקה היא אינוולוציה. באופן דומה, כך גם פעולת המשלים בתורת הקבוצות. באופן כללי יותר, פעולת המשלים באלגברה בוליאנית היא אינוולוציה.
* הצפנה באמצעות מכונת אניגמה היא אינוולוציה – תהליך הפענוח של טקסט מתבצע על ידי הפעלה חוזרת של המכונה על הטקסט המוצפן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אינוולוציה, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סדרה A000085 באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
**דיוקן אמיל זולא** (בצרפתית: **Portrait d'Émile Zola**) הוא ציור שמן משנת 1868, מאת הצייר הצרפתי אדואר מאנה. גודל הציור הוא 146×114 ס"מ, והוא מוצג במוזיאון ד'אורסי.

נושא הציור של מאנה הוא דיוקנו של אמיל זולא, המוצג יושב בכיסא בהסבה לכיוון פנים התמונה, ופניו מופנות הצידה ואל מחוץ לתמונה. הוא אוחז בידו ספר אמנות פתוח. על שולחן הכתיבה שלפניו מונחים עט ונוצה, קסת, מקטרת ואוסף ספרים וחוברות. מאחורי כיסאו, משמאל, ניצב פרגוד יפני ולמעלה מימין הדפסים קטני מידה הממלאים את הקיר האחורי של פינת החדר.

לכאורה מרמזים כל הפרטים הללו על משלח ידו של זולא, על טעמו ועל תחומי התעניינותו, אולם למעשה, כמה מן החפצים מצביעים על הנושאים שהעסיקו את מאנה יותר מאשר את זולא. חפצי אמנות יפניים, כמו הפרגוד וחיתוך העץ המתאר מתאבק מעשה ידי אוטאגאואה קוניאקי השני (אנ'), זכו להערכתם הנלהבת של אמני האוונגרד בשנות השישים של המאה ה-19, ומאנה בתוכם. בעיני מאנה היו הם בפרט והאמנות היפנית בכלל, התגלמות של פישוט הצורות וצורת ביטוי חלופית לתיאור חלל בפרספקטיבה, ששלט באמנות המערבית החל מתקופת הרנסאנס.

יחד עם ההדפס של המתאבק מופיעים שני דימויים אחרים: הדפס אבן של ציורו של דייגו ולסקס - "ניצחון בכחוס" (קטוע בחלקו), המוסתר מעט על ידי העתק של הציור "אולימפיה" מאת אדואר מאנה עצמו. כבר מראשית דרכו גילה מאנה עניין באמנות הספרדית, כפי שניכר מן הנושאים שבחר לצייר. בעיקר עשתה עליו רושם יצירתו של ולאסקס, על משיכות המכחול החופשיות, הרקעים הנייטרליים והניגודים הדרמאטיים שבה. לאחר שראה את ציורי ולאסקס בספרד בשנת 1865 כתב: "מצאתי ביצירה זו התגשמות של אידיאל בציור שלי".

בעיני זולא, נחשבה "אולימפיה" לאחת מיצירותיו הגדולות של מאנה. במאמריו על האמן הגן זולא בתוקף על ציור זה, שכה הרבו להשמיצו. כמחווה של הוקרה, ובניגוד לתמונה המקורית, הציג כאן מאנה את האישה העירומה כשהיא מרכינה ראשה כלפי הסופר. למעשה, כל שלוש הדמויות, בכל אחת מן התמונות, מפנות את מבטן כלפי זולא. ייתכן כי ניתן לראות בכך מעין גילוי סמלי של הערכה לאישיותו של זולא - לנכונותו להילחם (המתאבק), לריאליזם שלו (ולאסקס) ולחושניותו (אולימפיה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוקן אמיל זולא** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דיוקן אמיל זולא
* אתר למנויים בלבד יונתן הירשפלד, הצייר מכיר את עצמו כרפרודוקציה, באתר הארץ, 19 ביוני 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Joconde: 000PE003919

 |
**דיוקן** היא תוכנית טלוויזיה בריטית של ה-BBC, במקור "Star Portraits with Rolf Harris", ששודרה בישראל בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית.

הפורמט
------

בכל תוכנית מתארחת דמות מוכרת בציבור ונבחרים שלושה ציירים שמציירים את הדמות כפי הבנתם ופרשנותם האמנותית. לאחר שהציירים מסיימים את הציורים שלהם הם נאספים מחדש עם הדמות, ומראים לדמות את הציורים שלהם. הדמות צריכה לבחור רק בציור אחד.

הסדרה הצליחה בממלכה המאוחדת ויצרה מפגשים מרתקים ובלתי צפויים בין אישים שונים לבין האמנים שציירו אותם.

בישראל
------

דיוקן של תיקי דיין. הצייר זיו לנצנר נבחר על ידה במהלך התוכנית
הערוץ הראשון רכש את הזכויות מה-BBC, והתוכנית הופקה על ידי חברת "גיל הפקות". היא שודרה החל ממרץ 2008. את התוכנית בישראל הנחה אלדד זיו.

התוכנית שודרה במשך שלוש עונות, בימי חמישי. לאחר הפסקה, עלתה העונה השנייה של הסדרה בפברואר 2010. בסוף חודש ינואר 2012 סיימה התוכנית את עונתה השלישית ובמקומה שודרה בשידור חוזר העונה השנייה של התוכנית.

החל מהעונה השלישית התוכנית שודרה באיכות HD – איכות שידור בהפרדה גבוהה.

משתתפים
-------

משתתפי העונה הראשונה: שלי יחימוביץ', אריה אלדד, חנה לסלאו, איתן בן-אליהו, יגאל שילון, אביגדור פלדמן ולאורה ריבלין.

משתתפי העונה השנייה: ח"כ ראובן ריבלין, ח"כ אחמד טיבי, יהונתן גפן, ח"כ אנסטסיה מיכאלי, עינת שרוף ועורך הדין ציון אמיר.

בעונה השלישית השתתפו: שרית חדד, מוחמד בכרי, יוסי שריד, שלמה שרף, תיקי דיין, דניאלה וייס, נתן זך, ציפי פינס, אתגר קרת ואפרת גוש.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דיוקן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

**ביקורת**

* ניר קיפניס, ‏לראות או לא לראות, באתר גלובס, 15 בדצמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  דנה גילרמן, הרייטינג של המכחול, באתר הארץ, 18 במרץ 2008
2. ↑  אביטל בורג, חדשות האמנות, באתר הארץ, 27 בינואר 2010
3. ↑  ירון פריד, חנה לסלאו: פשוט נולדה לטלוויזיה, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2008
4. ↑  מורן שריר, דיוקן: נחשו מי בא לסעוד, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2011
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעורכת דין. אם התכוונתם לפסיכולוגית וחוקרת, ראו רחל בן-ארי (פסיכולוגית).

**רחל בן ארי (בר רב האי)** (נולדה ב-24 במרץ 1957) היא עורכת דין ישראלית, בין השנים 2008 ל-2014 כיהנה כנציגת לשכת עורכי הדין בוועדה לבחירת שופטים. בין השנים 2002 ל-2011 כיהנה כראש ועד מחוז חיפה של לשכת עורכי הדין בישראל. בן ארי היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.

ביוגרפיה
--------

בן ארי, ילידת חיפה, היא דור שלישי למשפחת משפטנים ופעילי ציבור חיפאית. סבה, עוה"ד דוד בר-רב-האי, היה חבר כנסת מטעם מפא"י מהכנסת הראשונה ועד הכנסת החמישית. סבא מצד אמה, צבי בוטקובסקי, היה ממייסדי חדרה ופעיל במוסדות היישוב. אביה עוה"ד מאיר בר רב האי היה שנים רבות חבר מועצת העיר חיפה. אחד השותפים במשרד בר רב האי היה תיאודור אור, שלימים התמנה לשופט בבית המשפט העליון. 

בן ארי סיימה את בית הספר הריאלי העברי בחיפה בשנת 1975 והיא בוגרת הפקולטה למשפטים שבאוניברסיטת תל אביב. עם סיום לימודיה התמחתה בבית המשפט המחוזי בתל אביב אצל השופט מרדכי בן דרור, ועם תום התמחותה חזרה לעיר חיפה והצטרפה למשרד עורכי הדין המשפחתי. בשנת 1998 הקימה משרד משלה, ביחד עם עורך הדין אדם פיש. בשנת 2002 נבחרה לראשונה לראשות ועד מחוז חיפה של לשכת עורכי-הדין, ובשנת 2007 שבה ונבחרה לתפקיד זה ברוב גדול.

משרד רחל בן ארי, אדם פיש ושות', שהיא עומדת בראשו, אותו הקימה לצד עו"ד אדם פיש, הוא אחד הגדולים בעיר חיפה. המשרד מתמחה בתחומי משפט שונים, משפט מנהלי, דיני תכנון ובנייה, דיני עבודה, משפט מסחרי, ליטיגציה ועוד. המשרד משמש כיועץ משפטי למרבית מוסדות החינוך הגדולים בארץ, ובין היתר מייצג במשך עשרות רבות של שנים, ועד עצם היום הזה, את הטכניון, האוניברסיטה הפתוחה, המכללה האקדמית תל-חי ועוד. 

בן ארי היא פעילת ציבור מזה שנים רבות, אף עוד קודם לתפקידה הנוכחי בלשכת עורכי-הדין. היא נמנית עם מייסדי מרכז השופט חיים כהן, בעבר עמדה בראש סניף חיפה של האגודה לזכויות האזרח ומשרדה מספק באופן שוטף שירותי פרו בונו (ללא תשלום) בתיקים עקרוניים.

בדצמבר 2008 נבחרה על ידי המועצה הארצית של לשכת עורכי-הדין לכהן בועדה למינוי שופטים. בשנת 2011, מונתה בן ארי פעם נוספת לנציגת לשכת עורכי הדין לוועדה, וזאת תוך כדי סערה ציבורית רחבה בקשר לוועדה זו, ובצד ניסיון של ח"כים להשפיע ולקבוע מי יהיו נציגי לשכת עורכי הדין בוועדה.

ראו גם
------

* נשים ראשונות בתפקידים ציבוריים בישראל

לקריאה נוספת
------------

* הערך "רחל בן ארי" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 69, 2018, חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* משרד עורכי הדין רחל בן ארי, אדם פיש ושות'
* נורית רוט, "אי אפשר להנהיג כאילו מרכז תל אביב זה העולם", באתר הארץ, 4 ביולי 2007
* כתבי "ידיעות אחרונות", עורכות הדין הכלכליות הבולטות במגזר הפרטי, באתר ynet, 4 באפריל 2004
* אסף כרמל, רחל בן-ארי לבג"ץ: לבני ואני הודחנו כי ניסינו למנוע מינוי בלתי ראוי, באתר הארץ, 24 ביוני 2007
* משרד רחל בן ארי-אדם פיש ממזג לתוכו את משרדו של עו"ד משה פרז'נצבסקי, באתר גלובס, 6 ביולי 2008
* נורית רוט, נציגת לשכת עורכי הדין בוועדה למינוי שופטים: "דיל זה לא בהכרח דבר שלילי", באתר TheMarker‏, 4 בפברואר 2009
**אוסטיליו ריצ'י** (**Ostilio Ricci**;‏ 1540–1603) היה מתמטיקאי איטלקי, שנודע בעיקר כמורהו של גלילאו גליליי.

ביוגרפיה
--------

יליד פרמו שבאיטליה. היה תלמיד של המתמטיקאי ניקולו טרטליה (1499–1557) בברשה. ראה במתמטיקה כלי שימושי לפתרון בעיות במכניקה והנדסה, ועם הזמן פיתח עניין בארכיטקטורה צבאית ובמתמטיקה שימושית.

ריצ'י שימש פרופסור באקדמיה לאמנויות הציור (Accademia delle Arti del Disegno) בפירנצה, שנוסדה ב-1560, ושם היה מורהו של הצייר לודוביקו קארדי. ב-1580 היה מתמטיקאי החצר של הדוכס פרנצ'סקו בפירנצה, ובמסגרת תפקידו העביר הרצאות באוניברסיטת פיזה, שאותן שמע גם גלילאו. בעקבות ההרצאות האלו, ביקש גלילאו מריצ'י לשכנע את הוריו לאפשר לו לזנוח את לימודי הרפואה, שלשמם נשלח לאוניברסיטה, ולעבור ללמוד מתמטיקה. ריצ'י, שהיה ידידו של אביו של גלילאו, וינצ'נציו גליליי (1520–1591 לערך), הבטיח להנחות את גלילאו בעצמו, ולמרות זאת נדרשה לוויצ'נציו שנה תמימה עד שהתרצה. גלילאו למד מריצ'י את המתמטיקה של אוקלידס ושל ארכימדס, שהשפיעה מאוד על עבודותיו ומחקריו של גלילאו בהמשך. כשלימד את תלמידיו הפרטיים בפדובה, נעזר בספרונים שכתב, "מבוא קצר לארכיטקטורה צבאית" ו"רשימות על ביצורים צבאיים".

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסטיליו ריצ'י, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124239056
* ICCU: CUBV161289
* ISNI: 0000 0000 1595 1731
* MGP: 136245
* VcBA: 495/161183
* VIAF: 23069124
* WorldCat: viaf-23069124

 |
**תנועה בראונית גאומטרית** (באנגלית: Geometric Brownian motion; ‏**GBM**) הוא תהליך סטוכסטי רציף בזמן שהלוגריתם שלו הוא משתנה מקרי המתנהג כמו תנועה בראונית עם סחף. זהי דוגמה חשובה של תהליך סטוכסטי המקיים משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית. אחד השימושים החשובים הוא במתמטיקה פיננסית בה יש מודלים רבים המניחים כי מחירי מניות מתנהגים כמו תנועה בראונית גאומטרית, כמו למשל במודל בלק ושולס.

הגדרה
-----

תנועה בראונית גאומטרית הוא תהליך שמקיים את המשוואה דיפרנציאלית הסטוכסטית: {\displaystyle dS\_{t}=\mu S\_{t}dt+\sigma S\_{t}dW\_{t}}

כאשר: {\displaystyle W\_{t}} היא תנועה בראונית ו-\sigma  (תנודתיות) ו-\mu  (סחף) הם קבועים.

פתרון המשוואה הדיפרנציאלית
--------------------------

את המשוואה הדיפרנציאלית הסטוכסטית הזו ניתן לפתור על ידי אינטגרל איטו ולהגיע לצורה אנליטית: 

{\displaystyle S\_{t}=S\_{0}\cdot e^{(\mu -0.5\sigma ^{2})t+{\sigma W\_{t}}}}

תכונות
------

מכיוון ש-{\displaystyle W\_{t}} היא תנועה בראונית סטנדרטית אז {\displaystyle W\_{t}} הוא משתנה מקרי שמתפלג נורמלי סטנדרטי ולכן ניתן למצוא כי {\displaystyle S\_{t}} שהיא תנועה בראונית גאומטרית מתפלגת התפלגות לוג-נורמלית כאשר התוחלת והשונות הם:

{\displaystyle \mathbb {E} (S\_{t})=S\_{0}e^{\mu t},}
{\displaystyle \operatorname {Var} (S\_{t})=S\_{0}^{2}e^{2\mu t}\left(e^{\sigma ^{2}t}-1\right),}
כך שניתן לראות שככל ש-t גדול יותר התוחלת גבוהה יותר.

במתמטיקה פיננסית
----------------

במתמטיקה פיננסית נהוג לתאר את השינוי שקורה במניות ומחיר סחורות כתנועה בראונית גאומטרית. הסיבות לכך:

* בטווח הרחוק המחירים עולים (נקבע על ידי הסחף) אולם בטווח קצר ייתכנו עליות וירידות.
* תנועה בראונית גאומטרית מאפשרת רק ערכים חיוביים כמו מחירי מניות (כאשר המחיר מגיע ל-0, החברה פושטת רגל ולכן הערך לא יכול להיות שלילי).
* במחקרים שעשו הראו כי מחירי מניות ואף מחירי מדדים מתארים עליה אקספוננציאלית.
* סיבה נוספת היא שחישוב המחירים הוא פשוט יחסית.

קיימות גם סיבות לאי שימוש בתנועה בראונית גאומטרית:

* בתנועה בראונית גאומטרית התנודתיות קבועה אולם בפועל התנודתיות משתנה.
* מחירי מניות אינם מתפלגים בהתפלגות נורמלית אלא יש להם זנבות עבים (זאת אומרת שהסיכוי לרווחים גדולים גבוה מהסיכוי החזוי לפי ההתפלגות הנורמלית ולכן אין התכנסות).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תנועה בראונית גאומטרית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  John Hull‏, "Options, Futures, and other Derivatives" פרק 12.3
**הרברט לנגה** (בגרמנית: **Herbert Lange**;‏ 29 בספטמבר 1909 – 20 באפריל 1945) היה קצין אס אס בדרגת שטורמבאנפיהרר, מפקדו הראשון של מחנה ההשמדה חלמנו עד לאפריל 1942. היחידה המיוחדת תחת פיקודו, זונדרקומנדו לנגה, הייתה היחידה שביצעה את פעולת הרצח של יהודי גטו לודז'. היה שותף למעשי רצח ופשעים רבים נגד האנושות, בכללם לקח חלק בתוכנית האותנסיה הגרמנית T4 בה נרצחו נכים פיזית או נפשית בגרמניה ובפולין.

ביוגרפיה
--------

לנגה החל בלימודי משפטים אך לא סיים תואר אקדמי, במקום זאת בחר להצטרף לשורות המפלגה הנאצית ב-1 במאי 1932. לאחר שלושה חודשים נרשם גם לתנועת האס אה ולאחר שנה נוספת הצטרף גם לשורות האס אס. לבסוף החליט להצטרף אל כוחות המשטרה ובשנת 1935 קודם לדרגת נציב.

פשעים נגד האנושות
-----------------

לנגה פלש לפולין יחד עם איינזצגרופן נוימן מיד עם התחלת המערכה על פולין בספטמבר 1939. ב-9 בנובמבר 1939, בעקבות הניצחון הגרמני, הוא קודם לדרגת אס-אס אונטר-שטורמפיהרר (מקביל לסגן משנה) ונהיה לאחראי על הגסטאפו בפוזנן. בשנת 1940 פיקד על יחידה מיוחדת שנקראה על שמו, זונדרקומנדו לנגה, תפקיד היחידה היה לרצוח אנשים מעוררים וחולים בנפשם וזאת בעקבות פקודה שניתנה על ידי וילהלם קופה. כבר באמצע שנת 1940, יחידתו של לנגה "התמחתה" בהריגת אנשים במשאית-גז, משאית שצינור הפליטה שלה חובר לתא המטען שלה. אל תא המטען הוכנסו הקורבנות ואנשי האס האס התניעו את המשאית מבלי להסיעה ולחצו על דוושת הגז. קודם לשיטת הריגה זו, הקורבנות נורו בעורפיהם. המשאיות עברו בין בתי חולים ולקחו משם את הלוקים בנפשם, הגז הרעיל שהוחזר לתא המטען של המשאיות היה פחמן חד-חמצני.

לאחר קידומו לדרגת אס-אס אובר-שטורמפיהרר (סגן) ב-20 באפריל 1940, יחידתו הוצבה במחנה הריכוז סולדאו. בדצמבר 1941 לנגה קודם פעם נוספת והיה לאס-אס האופטשטורמפיהרר (דרגה המקבילה לסרן) ומונה לפקד על מחנה ההשמדה חלמנו על ידי מפקד משטרת הביטחון והאס דה בפוזנן, ארנסט דמזוג. יחידתו הייתה אחראית על רצח של כ-100,000 היהודים מורתגאו ומגטו לודז'. מאפריל 1942 שם היחידה של לנגה שונה ל"יחידת קולמהוף" (שמה הגרמני של העיר חלמנו) ואופן הפעולה שלה, שיטת רצח האסירים, שונה בהתאם. לנגה הורה על הקמת בורות שרפה שיחליפו את קברי האחים. הנס בותמן ירש את מקומו והמשיך את רצח היהודים ושאר האסירים במחנה. לכל הפחות מספר הקורבנות של מחנה חלמנו נאמד בכ-152,000 איש, אולם השלטונות במערב גרמניה ציינו במשפט חלמנו כי מספר הנרצחים נאמד בכ-180,000 איש.

לאחר שלנגה סיים את תפקידו במחנה חלמנו הוא הגיע אל המשרד הראשי לביטחון הרייך, שם שירת תחת ארתור נבה כחוקר פלילי. עם סיום פועלו במשרד זה נשלח אל הבלקן כדי לסייע לצבא הגרמני לדכא את מרד הפרטיזנים. בעקבות קשר העשרים ביולי, הניסיון להתנקש בחייו של היטלר על ידי קצינים נאצים בכירים, הוחזר לגרמניה וסייע ללכוד את הקושרים. חקירת הנוגעים לקשר לרצח הובילה לקידום נוסף שלו, הפעם לדרגת אס-אס שטורמבאנפיהרר.

לנגה מת בעת הקרב על ברלין, בברנאו שליד ברלין ב-20 באפריל 1945.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרברט לנגה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרברט לנגה - הספרייה הווירטואלית היהודית
2. ↑  הרברט לנגה - מידע נוסף
3. ↑  קולמהוף - שמו הנשכח של מחנה חלמנו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 13575397X
* ISNI: 0000 0000 2285 1114
* VIAF: 33223236
* WorldCat (עם VIAF): 33223236

 |
**ג'רמיה ישראל סנט ג'וסטה** (בהולנדית: **Jeremiah Israël St. Juste**; נולד ב-19 באוקטובר 1996 בחרונינגן שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ספורטינג ליסבון.

קריירה
------

בהיותו ילד שיחק סנט ג'וסטה במחלקת הנוער של SV מארום. בקיץ של שנת 2007 הצטרף סנט ג'וסטה למחלקת הנוער של הירנפיין. ב-24 בינואר 2015 ערך סנט ג'וסטה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-90 בניצחון 1–4 על ויטסה ארנהם במסגרת המחזור ה-19. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך סט. יוסטה 13 הופעות ליגה ועזר לקבוצה לסיים במקום השביעי.

החל מעונת 2015/2016 הפך סנט ג'וסטה לשחקן הרכב בלתי מעורער בקבוצה. ב-16 בינואר 2016 הבקיע סנט ג'וסטה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-79 בהפסד 2–5 לזוולה במסגרת המחזור ה-18 בליגה. סנט ג'וסטה שיחק ב-28 משחקי ליגה בעונה זו, בה סיימה הירנפיין במקום ה-12, כשב-27 מתוכם הוא פותח בהרכב. בעונת 2016/2017, בה סיימה הירנפיין במקום השביעי בליגה, פתח סנט ג'וסטה בהרכב קבוצתו ב-28 משחקי ליגה. בסיום העונה חתם על חוזה לארבע עונות בקבוצת פיינורד.

בקיץ 2019, לאחר שנתיים בפיינורד, חתם סנט ג'וסטה במיינץ 05 מהבונדסליגה. בניצחון 1–2 על הרטה ברלין במחזור הרביעי של עונת 2019/20, הבקיע סנט ג'וסטה את שער הניצחון בדקה ה-88, שהיה שער הבכורה שלו בקבוצה.

חיים אישיים
-----------

סנט ג'וסטה נולד בחרונינגן שבהולנד לאם הולנדית ואב מסנט קיטס ונוויס. הוא גדל עם שלושה אחים. אחיו בנימין שיחק במחלקות הנוער של מועדוני הכדורגל הירנפיין וחרונינגן, וכיום משחק קטרגל בקבוצת VV פליקאן. אחיו השני, יושוע, משחק קטרגל בנבחרת הולנד. אחותו נעמי היא דוגמנית ושחקנית טלוויזיה בהולנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'רי סנט ג'וסטה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ST. JUSTE: ‘IK SPEEL GEWOON MET ST. JUSTE ACHTEROP' באתר Helden Online (בהולנדית)
2. ↑  Contract jeugdinternational Jerry St. Juste באתר הרשמי של הירנפיין, 7 במרץ 2014 (בהולנדית)
3. ↑  Feyenoord slaat defensieve dubbelslag, 18 July 2017
4. ↑  Onderwijzeres Heleen van Wijk (46) werd op 19 oktober 1996 moeder van Jeremiah Israël St. Juste. באתר Google Books (באנגלית)
5. ↑  St. Juste beseft: "Heerenveen kan niet tevreden zijn" באתר FC Update, ‏ 7 באפריל 2016 (בהולנדית)
6. ↑  DE ELF VRAGEN AAN BENJAMIN ST. JUSTE(PELIKAAN-S): HET ROKEN ROND DE VELDEN MOETEN ZE VERBIEDEN. באתר Puur Voetbal Online, ‏ 17 באוגוסט 2015 (בהולנדית)
7. ↑  De gebroeders St. Juste, een hechte BV באתר Dagblad van Het Noorden, ‏ 12 בפברואר 2016 (בהולנדית)
**צ'ונגראד-צ'נאד** (בהונגרית: **Csongrád-Csanád**) הוא מחוז בחלקה הדרום-מזרחי של הונגריה. מצפון הוא גובל במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק, ממזרח במחוז בקש, מדרום ברומניה ובסרביה וממערב במחוז באץ'-קישקון. בירת המחוז היא סגד.

גאוגרפיה
--------

מחוז צ'ונגראד-צ'נאד נמצא כולו במישור ההונגרי הגדול (אלפלד) ונופו מישורי לחלוטין. גובהו מעל פני הים נע בין 78 מטר (הנמוך ביותר בהונגריה) ל-125 מטר. נהר הטיסה חוצה את המחוז מצפון לדרום. בזכות אדמתו הפוריה נחשב המחוז לאזור החקלאי החשוב ביותר של הונגריה. מוצרי החקלאות המפורסמים ביותר של המחוז הם הפפריקה מאזור סגד ובצל הגינה מאזור מאקו. כמחצית ממקורות הגז הטבעי והנפט של הונגריה נמצאים במחוז. במחוז 10 ערים ובסך הכל 60 יישובים. יותר מ-70% מהאוכלוסייה חיים ביישובים עירוניים.

היסטוריה
--------

מחוז צ'ונגראד ההיסטורי (בלטינית: Chongradiensis, בגרמנית: Tschongrad), נוסד בתקופת ממלכת הונגריה על ידי אישטוון הראשון, מלך הונגריה. גבולותיו הנוכחיים של המחוז נקבעו ב-1950. למחוז צ'ונגראד ההיסטורי סופחו חבלים ממחוזות צ'נאד (Csanád) וטורונטאל (Torontál) ההיסטוריים. החלקים הנותרים של מחוזות צ'נאד וטורונטאל הועברו לרומניה ויוגוסלביה בעקבות הסכם טריאנון. לאחר הכיבוש העות'מאני, ב-1715, המחוז כמעט ולא היה מאוכלס וצפיפות האוכלוסין בו הגיעה לפחות מ-5 נפשות לקמ"ר. בתחילת המאה ה-18, האזור אוכלס מחדש על ידי מתיישבים הונגרים שהובאו ממחוזות מאוכלסים בצפיפות בצפון ובמערב הממלכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ונגראד-צ'נאד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צ'ונגראד-צ'נאד (בהונגרית)
* צ'ונגראד-צ'נאד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מחוזות הונגריה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| באץ'-קישקון • באראניה • בורשוד-אבאוי-זמפלן • בקש • גיור-מושון-שופרון • הווש • היידו-ביהר • ואש • וספרם • זאלה • טולנה • יאס-נאג'קון-סולנוק • נוגראד • סבולץ'-סטמאר-ברג • פייר • פשט • צ'ונגראד-צ'נאד • קומארום-אסטרגום • שומוג' |  |

 |
| עיר הבירה בודפשט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4357646-1
* NKC: ge1037280

 |
נהר ה**צ'וֹלוֹכּי** (בגאורגית: **ჩოლოქი**) הוא נהר בגאורגיה שמהווה את הגבול בין הרפובליקה האוטונומית אג'ריה ומחוז גוריה. במהלך זמן מה במאה ה-19 הוא היווה את הגבול בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרוסית.

מקור שם הנהר הוא כפי הנראה מהמילה טורקית "çöllük" שפירושו "יבש" או "רדוד".

הנהר זורם בגבול שבין אג'ריה וגוריה לפאתי כובולתי. 10 ק"מ צפונית לעיר נשפך לצ'ולוכי נהר אוצ'חאמורי. הנהר נשפך בסופו של דבר לים השחור כשהוא מתמזג עם שפך נהר נטאנבי.

היסטוריה
--------

במהלך מלחמת קרים, ב-4 ביוני 1854, הובילו, 13,000 חיילים של יחידות האימפריה הרוסית, שהיו ברובן מורכבות מגאורגים, תחת פיקודו של איוון מלחזוביץ' אנדרוניקוב, את הצבא העות'מאני שהיה מורכב מ-35,000 החיילים בראשות סינאן פאשה, לצידו השמאלי של נהר הצ'ולוכי, והנחילו להם תבוסה. בסוף הניצחון הצבאי הוענק לאנדרוניקוב עיטור אלכסנדר נבסקי.

התרחשות היסטורית נוספת התרחשה ב-16 באפריל 1918, כאשר המשמר הלאומי הגאורגי, תחת פיקודו של גיאורגי מזניאשווילי, מנע פלישה של כוחות עות'מאניים לרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.

הגשר על נהר הצ'ולוכי, שנמצא על הדרך הראשית המחברת בין אג'ריה לבין יתר גאורגיה, פוצץ ב-2 במאי 2004 בהוראת המנהיגות הגולה של אג'ריה בראשות אסלן אבשידזה, כאשר הוא קרא להחלטה להפציץ את הגשר שנמצא בנפת כובולתי "אמצעי מניעה כנגד פעולות צבאיות אפשריות של ההנהגה המרכזית הגאורגית".

מקורות
------

* צ'ולוכי, אנציקלופדיית ברוקחוס ואפרון, (ברוסית)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **נהר הצ'ולוכי** |
**אלכסנדר שַייחֶט** (ברוסית: **Александр Шайхет**; בכתב לטיני: **Alexander Schaichet**;‏ 23 ביוני 1887 – 19 באוגוסט 1964) היה מנצח וכנר שווייצרי יהודי ממוצא אוקראיני.

קורות חיים
----------

שייחט נולד ב-1887 בעיר ניקולאייב שבדרום-מערב רוסיה (כיום אוקראינה) במשפחה יהודית, בנם של ברטה לבית גַאוּברג וחיים שייחט. למד נגינה בכינור בקונסרבטוריון באודסה עד 1906, אז נסע לגרמניה ללמוד בבית הספר הגבוה למוזיקה בלייפציג. עם סיום לימודיו ב-1910 כיהן כקונצרטמייסטר וכנר ראשון של התזמורת של יינה וכמורה לכינור בקונסרבטוריון של העיר, עד שב-1914 היגר לשווייץ. הוא התיישב בעיר ציריך. הִרבה להופיע כנגן, וניהל את המחלקה לכינור באקדמיה למוזיקה בציריך. ב-1920 ייסד את התזמורת הקאמרית השווייצרית, וניהל אותה עד 1943.

ב-1919 נישא שייחט לאירמה לווינגר (Löwinger;‏ 1895–1988), פסנתרנית ילידת בודפשט.

ב-1962 זכה שייחט במדליית האנס-גאורג נגלי על פועלו המוזיקלי (Hans-Georg Nägeli-Medaille für Verdienste um das musikalische Schaffen) מטעם העיר ציריך.

שייחט נפטר בציריך ב-1964, בגיל 77.

אלכסנדר שייחט עם חברו יהויכין סטוצ'בסקי
ארכיונם של אלכסנדר ואירמה שייחט שמור בספרייה המרכזית של ציריך.

לקריאה נוספת
------------

* Verena Naegele, Franz-Liszt-Gesellschaft Schweiz-Japan (Hrsg.); mit Beiträgen von Richard Frank und Walter Labhart, *Irma und Alexander Schaichet. ein Leben für die Musik*, Zürich: O. Füssli, 1995. מסת"ב 9783280023129

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר שייחט** בוויקישיתוף

* אלכסנדר שייחט באתר WorldCat Identities
* כריסטוף באלמר, ‏אלכסנדר שייחט, באתר המילון ההיסטורי של שווייץ, בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית
* שייחט, אלכסנדר ואירמה באתר הספרייה המרכזית של ציריך (בגרמנית) (ביוגרפיה ותצלום משותף)
* אלכסנדר שייחט, אנציקלופדיה היהודית הרוסית (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כריסטוף באלמר, ‏אירמה שייחט, באתר המילון ההיסטורי של שווייץ, בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית .
2. ↑  שייחט, אלכסנדר ואירמה באתר הספרייה המרכזית של ציריך.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007288667005171
* GND: 119262592
* HDS: 046182
* ISNI: 0000 0000 3549 4873
* LCCN: n97017365
* VIAF: 32802685
* WorldCat: lccn-n97017365

 |
טבעות עצים
טבעות גדילה על חתך אופקי של עץ, שניזוק מפגעי מזג האוויר. העץ נכרת בסביבות שנת 1111 לספירה לשם בניית בתי הפואבלו בפארק הלאומי ההיסטורי של תרבות צ'אקו.
הדקליים נחשבים דמוי עץ, אין להם טבעות גדילה. כפי שניתן לראות בחתך גזע של תמר מצוי
**תיארוך באמצעות טבעות עצים** (בלועזית: **דֶּנְדְּרוֹכְּרוֹנוֹלוֹגְיָה**. במינוח האקדמיה: **גִּילָאוּת הָעֵץ**) הוא שיטת תיארוך המבוססת על מדידות עוביין של טבעות עצים שנתיות.

טבעות עצים נוצרות מדי שנה, אך עוביין מושפע מכמות המשקעים ומתנאים סביבתיים נוספים אליהם חשוף העץ. על פי סדר הטבעות והדגם שהן מתוות ברצף מסוים ניתן ליצור מתאם של טבעות עצים בין עצים שהתקיימו בתקופה חופפת כלשהי. שימוש בגזעי עצים שהתקיימו ביניהם חפיפות היוצרים יחד רצף ארוך בזמן מאפשר קביעת גיל של ממצאי עץ בחפירות. ניתן אף למשוך את הרצף הדנדרוכרונולוגי אל מעבר לזמן חייהם של עצים רצנטיים על ידי מציאת חפיפות בין ממצאי עץ מתוארכים. רצפים כאלה נערכו על ידי מעבדות שונות ברחבי העולם על טבעות עצים של עצים מאריכי ימים. בישראל שימשו לכך עצי ערער אדום (*Juniperus phoenicea*) המצויים במקומות מסוימים בנגב.

הדנדרוכרונולוגיה פותחה בארצות הברית על ידי אנדרו אליקוט דאגלס (Andrew Ellicott Douglass) בסוף המאה ה-19 על סמך טבעות עצים של "אורן האצטרובל הזיפני", המצוי בפסגות הגבוהות של ההרים הלבנים שבדרום קליפורניה. במין זה קיימים עצים שגילם מגיע ל־4,000 שנים ויותר והעץ הזקן ביותר בהם והזקן ביותר בעולם הוא בן כ־4,700 שנים ונקרא "מתושלח", ועל ידי מתאם בינם לבין עצים מתים, שרבים מהם מצויים באזור, ניתן היה לבנות כרונולוגיית על המגיעה עד יותר מ-8,000 שנה אחורה. באירופה נבנתה כרונולוגיה דומה על בסיס טבעות עצים של עצי אלון מגרמניה ומאירלנד. אלו אמנם מאריכי חיים פחות מהאורנים של דרום-מערב ארצות הברית, אולם, בכל זאת ניתן היה לבנות על פיהם כרונולוגיית על שהגיעה בשלב הראשון עד יותר מ־7,000 שנה אחורה, ובהמשך עד 10,000 שנה אחורה.

לקריאה נוספת
------------

* לב-ידון, ש. (1987). דנדרוכרונולוגיה ושטחי מחקר נלווים — תמונת מצב. מתקופת האבן, כ', 7-25.

ראו גם
------

* מדידה וציון של זמן
* פלסטוכרון
* ליבת קרח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיארוך באמצעות טבעות עצים** בוויקישיתוף
* שי שמש, סדרת הזמן העמוק: דנדרוכרונולוגיה, באתר מדע גדול, בקטנה, 15 ביולי 2018
* תיארוך באמצעות טבעות עצים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איך אומרים בעברית, באתר האקדמיה ללשון העברית.
2. ↑  סדרת הזמן העמוק: דנדרוכרונולוגיה, באתר מדע גדול, בקטנה, ‏2018-07-15

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007547999105171
* BnF: cb11971123g (data)
* LCCN: sh85036709
* NKC: ph119380

 |