recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**וַרְיוֹלָה סִיסִית** (שם מדעי: *Variola louti*, שם עממי: **לוקוס וריולה**) הוא מין דג גרם טורף מהסוג וריולה שבתת-משפחת הדקרים. תפוצתו בישראל בים סוף של אילת, נמשכת לאורך דרום יבשת אפריקה ועד אוסטרליה.

תיאור
-----

ממדיו המקסימליים עשויים להגיע לאורך של כ-83 ס"מ ולמשקל של כ-12 ק"ג, אולם נפוץ בגדלים קטנים יותר. ההשערה כי מגיע לבגרות מינית באורך 43 ס"מ. מאופיין בפס צהוב בצורת סהר בקצוות סנפיר הזנב. קצה האחורי של סנפיר הגב וקצוות יתר סנפיריו גם הם בצהוב. צבעו גופו כחול-אדמדם וגופו מכוסה נקודות כחולות-סגלגלות. הצבע משתנה במהירות מכחול כהה ועד אדום, שינוי זה עשוי לבלוט בשעות הדמדומים.

בצעירותו דומה למין *Parupeneus forsskali* ממשפחת המוליתיים, ועשוי לעקוב אחריהם בזמן שהם ניזונים, הצעירים מאופיינים בפס לבן העובר מהחוטם עד סנפיר הגב.

צילום חזית של פרט צעיר, עם בגרותו הפס הלבן יעלם, צולם בטאבה

תזונה ותפוצה
------------

תזונתו מורכבת בעיקר מדגים, אולם הוא ניזון גם מסרטנאים, מחסילונים ומטרפידים.
וריולה סיסית הוא דג טריטוריאלי אולם בניגוד לדקרים אחרים תחום הטריטוריה שלו נרחב. נצפה באזורי מים צלולים בעומקים של מתחת ל-15 מטר ומעדיף מים פתוחים באזור שוניות אלמוגים ואיים מאשר חופי יבשות. תפוצתו באזורים טרופיים מים סוף ולאורך דרום יבשת אפריקה ואיי פיטקרן, צפונה עד דרום יפן ואוסטרליה.

כדג מאכל
--------

בשרו נחשק בשל טעמו העדין והאיכותי. המסחר בדג זה נפסק במאוריציוס עקב מקרי הרעלת סיגואטרה בשוקי הדגים החיים בהונג קונג. סיגואטרה היא סוג הרעלה שמקורה באכילת דגים או פירות ים המזוהמים בסיגואטוקסין. התסמינים להרעלה כוללים עקצוצים בשפתיים, חולשה, בחילות והקאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וריולה סיסית** בוויקישיתוף
* וריולה סיסית, באתר ITIS (באנגלית)
* וריולה סיסית, באתר NCBI (באנגלית)
* וריולה סיסית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* וריולה סיסית, באתר FishBase (באנגלית)
* וריולה סיסית, באתר GBIF (באנגלית)
* החי והצומח של ארץ-ישראל : אנציקלופדיה שימושית מאוירת כרך 3 - החי במים מאתר כותר

הערות שוליים
------------

1. ↑  וריולה סיסית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אריה לאופולד דורסט** (נולד ב-1934) הוא כירורג ישראלי ופרופסור אמריטוס בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. הקים את יחידת ההשתלות הראשונה בישראל, עמד בראש המערך הכירורגי ויחידת הטראומה בבית החולים הדסה עין כרם וניהל את המחלקה הכירורגית בבית החולים ביקור חולים בירושלים.

ביוגרפיה
--------

דורסט נולד בעיר לבוב בפולין. במהלך רוב מלחמת העולם השנייה והשואה הסתתר עם אמו בוורשה תחת זהות בדויה. אביו פרידריק דורסט, גויס בכפיה כרופא והועבר לברית המועצות, שירת בצבא אנדרס ולאחר שחרורו עבד בישראל כרופא. ב-1946 התאחדה המשפחה בתל אביב. בישראל החל דורסט ללמוד בכיתה ו' בבית ספר כרמל בתל אביב, מבלי שידע את השפה ומבלי שלמד קודם לכן בבית ספר.

ב-1952 החל לימודי רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וסיים אותם ב-1959. הוא שירת בצה"ל החל מ-1960 כרופא בגדוד 51 של חטיבת גולני, בפברואר 1961 ביצע ניתוח שדה בחייל שנפצע באורח אנוש בתאונת דרכים באזור הגבול עם סוריה, דורסט שנקלע למקום ולא היה עם ציוד מתאים, ביצע ניקוז אוויר מחזהו של החייל תוך שימוש באולר, פנס כיס וצינורית גומי ששימשה במקור לשאיבת בנזין והציל את חייו של הפצוע. במהלך הטיפול בפצועים החלו הסורים לטווח את אזור התאונה, דורסט המשיך את הטיפול עד פינוי הפצועים תחת אש לבית חולים. על פועלו קיבל את צל"ש אלוף ממפקד פיקוד הצפון. בהמשך שירת כרופא חטיבתי, ב-1969 היה ממקימי בית חולים שדה זירתי וגיבש עקרונות חדשים לרפואת השדה בקרב. 

ב-1972 הקים בירושלים את יחידת ההשתלות הראשונה בישראל. הוא ניהל את מחלקת כירורגיה ב' ועמד בראש המערך הכירורגי בבית החולים הדסה עין כרם במשך 20 שנה במהלכן הקים בבית החולים את יחידת הטראומה. בשנת 1999 עבר לנהל את המחלקה הכירורגית בבית החולים ביקור חולים. בשנים 1985 עד 1990 כיהן כיו"ר איגוד הכירורגים בישראל. 

ב-1970 קיבל דרגת מרצה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, ב-1975 קודם לדרגת פרופסור חבר ב-1979 לפרופסור מן המניין והחל משנת 2002 הוא פרופסור אמריטוס. 

דורסט היה מנתחם של ראשי הממשלה אריאל שרון (כריתה של לולאת המעי) ושל בנימין נתניהו (בקע טבורי).

ב-2015 זכה לעיטור יקיר ירושלים.

ב - 2015 זכה בפרס אות מפעל חיים של משרד הבריאות.

ב-2019 העלה את זכרונותיו על הכתב בספר "ילדות בצל השואה" שיצא לאור בהוצאת כרמל ירושלים 

דורסט נשוי לפסיכיאטרית ד"ר רמונה דורסט והם הורים לשלושה. בנו פרופסור רונן דורסט הוא קרדיולוג זוכה פרס ביטחון ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה דורסט, באתר הגבורה
* שיחה ביתית עם פרופ' אריה דורסט וד"ר רמונה דורסט(הקישור אינו פעיל), אתר האוניברסיטה העברית בירושלים
* אריה דורסט באתר האוניברסיטה העברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אפרת פורשר ונורית רובין, "שרון יצא מכלל סכנה אחרי הניתוח", באתר nrg‏, 11 בפברואר 2006
2. ↑  אריאל כהנא, ראש הממשלה בנימין נתניהו יעבור ניתוח חירום במהלך הלילה, באתר nrg‏, 10 באוגוסט 2013
3. ↑  נבחרו יקירי ירושלים לשנת תשע"ה, אתר עיריית ירושלים
4. ↑  אות מפעל חיים של משרד הבריאות, באתר www.health.gov.il
5. ↑  ילדות בצל השואה; זיכרונותיו של פרופסור אריה דורסט מלבוב ומוורשה בימי מלחמת העולם השנייה, באתר הוצאת כרמל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007419520305171

 |
**גיא בן ציוני** (נולד ב-1974) הוא ויולן ישראלי.

חייו
----

### לימודים

בן ציוני נולד בקריית טבעון בנו של הוטרינר יאיר בן ציוני. הוא החל ללמוד נגינה בכינור בגיל תשע, אצל ויולה הכהן ובגיל 13 עבר לנגן בוויולה. אחרי לימודים בתיכון לאמנויות תלמה ילין שירת בצה"ל כמוזיקאי מצטיין. מוריו לוויולה בישראל היו דוד חן, חיים טאוב וגד לברטוב. בשנים 1997–2001 למד אצל טבאה צימרמן בפרנקפורט. להשלמת לימודיו השתלם אצל טטיאנה מזורנקו בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג.

### קריירה

גיא בן ציוני הוא הוויולן הראשי בתזמורת קאמרטה נורדיקה בשוודיה ובאנסמבל סולני תל אביב ומוזמן כאורח לתזמורות שונות. ב-2004 הקים עם חברים מ"קאמרטה נורדיקה" את רביעיית המיתרים "גולד", שהייתה כעבור שנה לרביעיית הבית של התזמורת. בן ציוני הוא נגן קבוע בפרויקט הקאמרי הישראלי מייסודו של הקלרינטן טיבי צייגר. כסולן הפיע בן ציוני עם תזמורות רבות בישראל ובעולם ובפסטיבלי מוזיקה חשובים ברחבי העולם, בהם פסטיבל לוקנהאוז באוסטריה, פסטיבל דבוס בשווייץ, פסטיבל רוויניה בשיקגו, פסטיבל דוברובניק בקרואטי, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון בכפר בלום והפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים. הוא הקליט לחברות הקלטה צ'אנדוס וקלאסיקו.

בן ציוני הוא פרופסור לוויולה ולמוזיקה קאמרית בבית הספר הגבוה למוזיקה בלייפציג. הוא מגיש כיתות אמן בשוודיה, אוסטריה, ישראל והונגריה.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* פרס מיוחד בתחרות ליונל טרטיס לשנת 2000
* פרס שני בתחרות D.A.A.D בפרנקפורט
* פרס תחרות "קרן זלהיים" בהנובר לשנת 2002
* מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל במשך שנים רבות ברציפות

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של גיא בן ציוני באתר "הפרויקט הקאמרי הישראלי"
* ביוגרפיה של גיא בן ציוני באתר של "אורורה מוזיקה קאמרית"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302625305171

 |
**גיא פדר** הוא מנצח ישראלי. מנצח על תזמורות נוער וילדים ועל תזמורות והרכבים מקצועיים כמו התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, אנסמבל מיתר ועוד.

ביוגרפיה
--------

פדר נולד וגדל בבאר שבע ובילדותו למד נגינה בחצוצרה. למד לתואר ראשון בניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בהדרכתו של יבגני צירלין. בשנת 2000 סיים את לימודיו. בוגר תואר שני בניצוח מהאקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה בקופנהגן, בהדרכתם של פרופ' פרנס רסמוסן ופרופ' מישל טבצ'ניק משווייץ. ניצח על התזמורת הפילהרמונית של קופנהגן.

פדר הוא מנהלה המוזיקלי והמנצח של קונסרבטוריון קריית אונו, מנהלה המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הבין-דורית מהוד השרון והמנצח של התזמורת הסימפונית תלמה ילין. הוא מנצח על תזמורות רבות, יצירות בנות זמננו, ביניהן יצירות ישראליות וביניהן כמה ביצועי בכורה עולמיים. הוא ניצח על התזמורת הסימפונית ירושלים את היצירה של רונן שפירא "רוק-קונצ'רטו לגיטרה חשמלית וחליל", ניצח על אנסמבל המאה ה-21 ביצוע בכורה עולמי של "חמישה שירים טראגיים" מאת המלחין יליד אורוגוואי ליאון ביריוטי, על ידי זמרת האופרה ברכה קול ויצירה של איתן שטיינברג.

הוא ניצח בתוכניות רדיו בשידור חי במרכז למוזיקה ירושלים במשכנות שאננים.

ב-2007 ניצח על התזמורת הסימפונית הבין-דורית את הפסקול של הסרט "המוסד הסגור", שמורכב מלחנים מקוריים של אלון גור אריה ובועז שחורי. שיר הנושא של הסרט, "שיר אהובת הסוכן", שרה מיקי קם. השיר הולחן על ידי גור אריה ועובד על ידי שרון לוי.

בפסטיבל ישראל 2011 ניצח על התזמורת הקאמרית הישראלית במופע "אדיפוס 2011: תיאטרון-אופרה", שחקן יפתח אופיר
במאי יגיל אלירז, מלחין עידו אהרוני בשיתוף עם האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים וקבוצת התיאטרון הירושלמי. תהליך העבודה על המופע נמשך קרוב לשנתיים והוא כלל עיבוד של הטקסט המקורי לליברטו.

את חג המוזיקה הישראלית שנערך באוקטובר 2011 פתח בקונצרט עם התזמורת הסימפונית ירושלים.

בספטמבר 2022 ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית בסדרה לכל המשפחה של חמישה קונצרטים בנושא סיפורי התנ"ך, שכתבה וביימה הדס קלדרון ביחד עם עודד אהרליך, "תיבת נוח" עם אלי גורנשטיין, "בראשית" עם מיכאל הנגבי, "יציאת מצריים" עם יניב סוויסה, "החצוצרה" עם טל מוסרי, "דוד וגוליית" עם עידו מוסרי.

חיים אישיים
-----------

פדר נשוי, אב לשלושה ומתגורר בכפר סבא.

ועדות
-----

* חבר ועדת השיפוט של אקו"ם בתחום המוזיקה הקונצרטית, בפרס ע"ש פאול בן-חיים

מלגות ופרסים
------------

* מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל לניצוח תזמורת: 2001 ו-2002
* זוכה מלגת ממשלת דנמרק 2003
* זוכה מלגת אמנים ע"ש תאודור אלפרד כריסטיאן

קישורים חיצוניים
----------------

* נעם בן זאב, כמו לפגוש דמות מספר אגדה, ב"חג המוזיקה הישראלית", באתר הארץ, 1 באוקטובר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  לירן גורקביץ', חג המוזיקה: קרוב לשלמות, באתר ynet, 2 באוקטובר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012332373905171

 |
**ענאן ח'לאילי** (בערבית: **عنان خلايلة**;) נולד ב-3 בספטמבר 2004) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מכבי חיפה מליגת העל, בנבחרת עד גיל 20, בנבחרת הצעירה עד גיל 21 ובנבחרת הבוגרת.

קריירת מועדונים
---------------

### מכבי חיפה

ח'לאילי נולד בחיפה למשפחה שהגיעה במקור מסח'נין. גדל במחלקות הנוער של בית"ר חיפה, מ.כ. נווה יוסף ומכבי חיפה. את עונת 2022/23 סיים עם 11 שערי ליגה והיה שותף לזכייה של מכבי חיפה באליפות ליגת העל לנוער.

ב-2 בפברואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה, בניצחון 2–0 על הפועל חדרה במסגרת שלב רבע הגמר של גביע המדינה לעונת 2021/2022. ב-11 ביולי 2023 כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 4–0 על חאמרון ספרטנס במוקדמות ליגת האלופות.

ב-22 ביולי 2023 כבש בניצחון 3–1 של חיפה בגמר אלוף האלופים מול בית"ר ירושלים והיה שותף לזכייה בתואר. ב-3 בספטמבר 2023 ערך הופעת בכורה בליגת העל, בניצחון 1-2 על הפועל ירושלים.

ב-24 בדצמבר 2023 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל בכדורגל בניצחון 5-1 על הפועל חדרה.

קריירה בינלאומית
----------------

ח'לאילי החל לשחק בנבחרת ישראל עד גיל 19 בשנת 2022.

בשנת 2023 נכלל בסגל נבחרת ישראל לטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20. בשמינית הגמר מול נבחרת אוזבקיסטן, כבש את שער הניצחון בדקה השביעית של תוספת הזמן, לפני שריקת הסיום. הקלטת שדרן המשחק מאותו שער נשמעת בפתיחת הסינגל חוץ מכדורגל, של חנן בן ארי. חלאילי סיים את הטורניר כמלך שערי הנבחרת בטורניר לאחר שכבש שער גם ברבע הגמר מול נבחרת ברזיל, ושער נוסף במשחק על המקום השלישי בו ניצחה ישראל את קוריאה הדרומית 3–1 בו אף הוסיף בישול.

לקראת טורניר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2023, זומן לסגל נבחרת ישראל. חלאילי כבש את הפנדל שלו בדו-קרב הפנדלים במהלך שלב רבע הגמר מול המארחת גאורגיה, וסייע לנבחרת לעלות לשלב חצי הגמר ולהעפיל לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).

ב-15 בנובמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בשיוויון 1-1 נגד נבחרת שוויץ במסגרת מוקדמות יורו 2024.

תארים
-----

**מכבי חיפה**

* אלוף האלופים: 2023

קישורים חיצוניים
----------------

* ענאן ח'לאילי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* איתי קאשי, ‏"הכי מהיר בחיפה". הכירו את ענאן חלאיילי, כוכב נבחרת הנוער, באתר ערוץ הספורט, 21 בינואר 2023
* שמעון אלבז, ממריא: הפריצה המדהימה של ענאן חלאילי, באתר ynet, 18 בפברואר 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתי קאשי, ‏"הכי מהיר בחיפה". הכירו את ענאן חלאיילי, כוכב נבחרת הנוער, באתר ערוץ הספורט, 31 במאי 2023
2. ↑  יובל בר, ‏מכבי חיפה אלופת הנוער בפעם ה-17 בתולדותיה, באתר ONE‏, 22 באפריל 2023
3. ↑  עירד צפריר, מוקדמות ליגת האלופות | מכבי חיפה הביסה את חאמרון ספרטנס, באתר הארץ, 11 ביולי 2023
4. ↑  דורון בן דור, ‏הראשון לעונה: מכבי חיפה זכתה באלוף האלופים, באתר ONE‏, 22 ביולי 2023
5. ↑  אוסקר גלוך בחוץ: סגל ישראל למונדיאליטו, באתר ערוץ הספורט, 7 במאי 2023
6. ↑  ynet ספורט, מדהים: נבחרת ישראל ניצחה בדקה ה-97 ועלתה לרבע גמר המונדיאליטו, באתר ynet, 31 במאי 2023
7. ↑  ליאב נחמני, מסע הקסם נמשך: הנבחרת הצעירה גברה על גיאורגיה בדרך לחצי גמר היורו, באתר ישראל היום, 1 ביולי 2023
**אַבְּרֶק אַרְקָדיֶיבִיץ' בּאַרְְשְט** (ברוסית: **Абрек Аркадьевич Баршт**; ‏2 בדצמבר 1919 - 21 במרץ 2006) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כמפקד טייסת בלהק סיור וכוונון מס' 118 בתוך ארמיית האוויר השנייה של החזית האוקראינית הראשונה במהלך מלחמת העולם השנייה.

קורות חיים
----------

נולד בכפר זבורייבקה הישנה שבברית המועצות במשפחתו של פקיד. ב-1934 המשפחה עברה לולדיווסטוק ולכן הוא סיים את בית הספר שם. ב-1937 שילב את לימודיו בבית הספר עם האימונים במועדון לתעופה. התגייס לצבא האדום ב-1938 ונשלח לבית הספר הצבאי האווירונפטי הגבוה לטייסים בצ'יטה. במהלך הלימודים בית הספר הועבר לבאטאיסק וגם זכה באליפויות בתי הספר הצבאיים באגרוף במשקל בינוני. ב-1940 לאחר שסיים את בית הספר קיבל דרגת קצונה והמשיך לשרת כמדריך טיסה.

עם תחילת המלחמה נשלח ללהק מילואים ואימן בו טייסים למטוסים החדשים שהגיעו מסוגים מיג-3 והוקר הוריקן. לאחר שביקש רבות להישלח לחזית הגיע לחזית המערבית ב-17 באפריל 1942 וצורף ללהק מס' 179 של מטוסי קרב שטס תחילה על הוקר הוריקנים ובהמשך גם על יאק-1, יאק-7 ב' ויאק-9. באותה השנה הצטרף למפלגה הקומוניסטית. הלהק היה מצורף להארמייה ה-49 ועסק בתמיכה אווירית לכוחות קרקע, ליווי מפציצים ומטוסי קרב אחרים ניהול סיור וכיוון אש.

מאפריל 1944 הועבר לחזית האוקראינית הראשונה במסגרת להק מס' 118 למרחקים ארוכים של ארמיית האוויר השביעית. עד סוף המלחמה ביצע 369 טיסות מבצעיות. חיסל 4 מטוסי לופטוואפה ונפצע פעמיים. על פועלו בזמן המלחמה ב-10 באפריל 1945 קיבל עיטור "גיבור ברית המועצות", עיטור לנין וכוכב הזהב. את העיטורים קיבל על שיפור כוונון אש התותחים והורדת כמות המטוסים הנדרשים לכך למטוס תקיפה אחד.

לאחר המלחמה המשיך את שירותו. ב-1949 סיים את אקדמיית הטייס. בהמשך שירת במחוז הצבאי צמוד קרפטים, נשלח לסין העממית, פיקד על להק של מטוסי מיג-17 במחוז הצבאי של אוקיינוס השקט וכמפקד המחלקה למוכנות צבאית במחלקת מטוסי קרב של מחלקת נ"ט באי סחלין. בהמשך מונה להיות המפקח הבכיר במחלקה האווירית של יחידת נ"מ בלנינגרד.

ב-1965 שוחרר מן הצבא. עבד כמנהל מוכנות אזרחית במפעל גדול בלנינגרד והיה גם מפקד בסיס האימונים של אוניברסיטת מזג האוויר והמים. היה סגן נשיא אגודה לחובבי טייס של רוסיה ומפקד המחלקה הצפון-מערבית של קרן "ניצחון-1945". נפטר ב-21 במרץ 2006 בסנט פטרבורג. נטמן בבית הקבורה "ניקולסקויה" בעיר.

משפחתו
------

שני בנים: ולדימיר וקונסטנטין. ולדימיר עבד כטייס אזרחי, קונסטנטין מתמחה בחקר יצירותיהם של פיודור דוסטויבסקי ואנדריי פלטונוב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כעת אוקראינה
2. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
3. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
4. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
5. ↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)
6. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
7. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
8. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
9. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
10. ↑  ראיון איתו בעיתון "הכוכב האדום" מ-19 ביולי 2003 (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:מיון   
פרמטרים [ מינין ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מזותהיירוס** (שם מדעי: *Mazothairos*; משמעות השם: "הציר של נחל מזון") הוא סוג חרק נכחד שהתקיים במשך הקרבון הפנסילבני שלפני 309 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית. היה זה אחד החרקים הגדולים ביותר שהתקיימו מעולם.

סוג זה תואר ב-1983 בידי החוקרים: Jarmila Kukalová-Peck- ו-Eugene S. Richardson ונכלל בו מין יחיד - *Mazothairos enormis*.

המאובנים החלקיים של חרק זה התגלו בערוגת נחל מזון (אנ') שבאילינוי, כשלצידו נמצא גם המאובן הלאומי של אילינוי – הטולימונסטרום ופאונה שלמה נכחדת שהתקיימה באקלים טרופי.

מאפיינים
--------

חרק זה היה שונה מהחרקים המודרניים והשתייך לסדרה הקדומה Plaeodictyoptera, הקרובה מעט לאודונטופטרה, בה השפיראים ולבריומאים. הוא היה גדול ביותר ביחס לחרק ומוטת כנפיו עשויה להגיע לאורך של 56 ס"מ, כך שהיה אחד מהגדולים שבחרקים, קטן רק מהמגאנוירופיס והמגאנוירה שהתקיימו לצידו.

הממצאים שלו כללו חלקי פה דמויי-מקור שדמה לקשית כשל היתושים ואולי היה בעל מעין "משאבה" שאיתה ניקב רקמות צמחים כדי לשתות מהנוזלים שלהם, כפי שעושים כמה חיפושיות או פשפשים. לחרק זה היו ארבע כנפיים גדולות כשל שפירית ועוד זוג קטן מאחורי הראש. הדבר מעניק לו את הכינוי: "חרק בעל שש כנפיים".

למעשה מאפיינים אלה בעיקר משוערים מאחר שאינם השתמרו במאובנים, למעט חלק משריון הגב שלו (אנ') ואזורים קשורים, אך נראה שהיה ניחן בהם בהתבסס על חרקים בעלי מבנה דומה.

חרק זה היה אולי חי כבריום או שפירית ואולי לפרק זמן קצר, תוך שהוא חי כזחל במים. ככל הנראה לא היה יבשתי לחלוטין כמו חרקים מאוחרים יותר שהיו גם קטנים בהרבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מזותהיירוס** בוויקישיתוף
* מזותהיירוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kukalová-Peck, Jarmila; Richardson, Eugene S. (1983). "New Homoiopteridae (Insecta: Paleodictyoptera) with wing articulation from Upper Carboniferous strata of Mazon Creek, Illinois". Canadian Journal of Zoology. 61 (7): 1670–1687. doi:10.1139/z83-218.
2. ↑  Parzer, Harald; Stansbury, Matthew (22 October 2018). "Enriching Undergraduate Entomology Coursework through the Integration of Evolutionary Developmental Biology". The American Biology Teacher. 80 (8): 561–569. doi:10.1525/abt.2018.80.8.561. S2CID 92618669.
3. ↑  Tomoyasu, Yoshinori (January 2018). "Evo–Devo: The Double Identity of Insect Wings". Current Biology. 28 (2): R75–R77. doi:10.1016/j.cub.2017.12.004. PMID 29374449.
**ערוץ "לוּלי"** הוא ערוץ טלוויזיה לגיל הרך השייך ל"קבוצת מדיה הופ!" ומיועד לגילאים 0 עד 3. הערוץ משודר באפיק 76 ב-HOT וב-NEXT TV.

היסטוריה
--------

ערוץ "לוּלי" החל את שידוריו ב-2004 ופותח בהתייעצות עם פסיכולוגים, אנשי חינוך ומומחים להתפתחות הילד. תוכניות הערוץ מציגות לפעוטות אותיות, מספרים, אומנות, מוזיקה, תנועה, צבעים, צורות, חיות, כלי נגינה, פירות, ירקות וכלי תחבורה.

ב-2010 נמכר ערוץ "לוּלי" לחברת התקשורת הפולנית Orange ברשת IPTV ומאז משודר בדיבוב מלא לפולנית. פעם הערוץ שודר בשפות ערבית, אנגלית, ספרדית, טורקית ורומנית (השפה שגם הייתה בערוץ "הופ!") והם נקראו תחת השם "Luli tv".

הלוגו והדמותג של הערוץ הוא אפרוח ששמו כשם הערוץ. 

סביב הדמות יצאה סדרת בובות, ספרים ומוצרים נוספים.

את שיר הערוץ ביצעה ליאורה שלזינגר שאומרת את המשפט "לוּלי" במעברוני הערוץ, והופיעה גם בסדרות "רגע של חיבוק", "דברים שלולי אוהב" ועוד ודיבבה גם בסדרה "כדוריקים".

מלבד תוכניות, שודרו בערוץ גם שירים מתוך קלטות וידאו/DVD. 

שודרו שירים מסרטי "הד ארצי" כגון: 

* "חיות בפזמון של דוד ושרון"

* "הפיציקט של רינת"

* "אמא משחקושקוש"
* "נשיבוק".

החומרים מבית "קלסיקלטת" שמהם שודרו שירים, מקורם בעיקר ביצירות: 

* "עץ השירים"
* "דיג דיג דוג - שלוש, ארבע, לעבודה!"
* "בלי חיתולים"
* "שירון הקסמים"
* "בוא אלי פרפר נחמד".
* 

הסדרה "רגע של חיבוק" הופצה על ידי MCI (מאוחר יותר על ידי "פליי רקורדס") בקלטות וידאו וב-DVD, וסדרות הערוץ הופצו ב-DVD בהפצת "קלסיקלטת" ו"פליי רקורדס".

ערוץ "לולי" שיתף פעולה עם הסופרת מיריק שניר ושודרו בערוץ סיפורים של הסופרת בשלוש סדרות:

* "סיפור": סדרה ובה כל הסיפורים של מיריק שניר מסדרת הספרייה הקטנה שלי בקולו של דורי בן זאב.
* "סיפורים שלולי אוהב": סדרה ובה כל הסיפורים של מיריק שניר בכיכובו של לולי על רקע של איורים של המאיירים הבאים: אליאור שניר, דנה נחום, מיכל פרנקל, סופי עדן, רוני בסיק ושירה אבני.
* ערוץ "לולי" שידר גם סדרה ובה מיריק שניר מספרת על הספרים שכתבה.

תוכניות מקור ורכש
-----------------

בנוסף לתכני רכש מדובבים כגון הגן הקסום... וטלטאביז, ערוץ לולי משדר גם תוכני מקור ישראלים, כמו: 

* טוקטוק ותותי
* "בלבולי
* גרגירי הקסם
* קוקו הארנב
* תנועה וצליל
* פיצי פוגש חיות
* מילה ועוד מילה
* הצבעים של קשת
* "רגע של חיבוק
* דיג דיג דוג - שלוש, ארבע, לעבודה!
* עץ השירים

וכן תוכנית רכש כמו:

* פוקויו
* יו גאבה גאבה!

* טלטאביז
* הגן הקסום...
* מיילו
* צ'ארלי דוב קטן
* וויבולו
* משפחת קוקוריקו
* קמי
* רה רי האריה
* אוזי בו!
* טוטו דפנה ודוק'
* שעון העכברונים'
* לואי
* עולם קטן
* קאיו
* חבורת אבאדס
* מישמיש העכביש

רוב תוכניות הרכש של ערוץ לולי מקורן ב-cbeebies, אך גם מ- PBS KIDS וניק ג'וניור.

רוב תוכניות המקור של ערוץ לולי נוצרו בשיתוף עם חברות אנימציה ישראליות (ממש כמו ערוץ הילדים, ערוץ בייבי, ערוץ הופ! וערוץ הופ! ילדות ישראלית) כגון: פיל אנימציה והיילנדר הפקות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של לולי
* ynet, ערוץ "לולי" נמכר במלואו לשידור בפולין, באתר ynet, 20 ביוני 2010
* סרטונים בערוץ של לולי, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ערוצי לולי בשפות השונות, באתר www.youtube.com
**בונפרטה מבקר את קורבנות המגפה ביפו** (צרפתית: Bonaparte visitant les pestiférés de Jaffa) היא תמונת שמן על קנבס שהוזמנה בידי נפוליאון וצוירה בשנת 1804 על ידי אנטואן-ז'אן גרו. התמונה מנציחה אירוע שהתרחש כביכול ביפו ב-11 במרץ 1799, שבה ביקר המצביא הצרפתי חיילים חולים בדבר שהשתכנו במנזר ניקולאס הקדוש. התמונה נועדה להאדיר את דמותו של נפוליאון ולמוגג דיווחים לפיה נפוליאון הורה להמית באופיום את חולי הדבר ביפו במהלך נסיגתו מהמסע הסורי. ב-18 בספטמבר 1804 התמונה הוצגה בסלון של פריז. התמונה כיום היא חלק מהאוסף הצרפתי במוזיאון הלובר.

היסטוריות
---------

הסצנה המתוארת מבוססת על אירוע אמיתי שדווח על ידי קצין הרפואה הראשי של המשלחת הצרפתית:

> 
> הגנרל ביקר בבית החולים, דיבר אל כמעט כל חיילים שהיו מספיק בהכרה כדאי לשמוע אותו, ולמשך שעה וחצי, ברוגע מושלם, העסיק עצמו במורכבות ניהול המוסד. בזמן ששהה במחלקה קטנה וצפופה במיוחד, הוא עזר להרים, או למעשה לסחוב, גופה מבחילה של חייל אשר המדים הקרועים שלו הוכתמו על ידי התפרצות ספונטנית של בובון מורסה.
> 
> 
> 
> — רנה-ניקולס דסגנטס
> 

בנסיגתו הנמהרת חזרה ליפו לאחר המצור הכושל על עכו, ביקר נפוליאון שוב במחלקת החולים. הגנרל הציע לקצין הרפואה שלו דסגנטס לבצע המתת חסד ב-50 החולים הנותרים באמצעות אופיום מכיוון שהיו חלשים מדי מכדי להביא אותם חזרה למצרים ואחרת ייפלו כשבויים לטורקים הסדיסטים. לפי נפוליאון החיילים לא הורעלו אלא הלאודנום הונח לצד מיטות החולים על מנת שאנשיו יוכלו להתאבד ברגע הנכון. בפועל נראה שאף חייל לא התאבד באמצעות הלאודנום. עם זאת, השמועה לפיה נפוליאון המית את החיילים שלו נוצלה בידי תועמלנים בריתים ועות'מאנים. תמונת השמן נועדה בין היתר להוות נזר לשמועות אלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בונפרטה מבקר את קורבנות המגפה ביפו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Martin Kramer, WHAT "BONAPARTE VISITING THE PLAGUE-STRICKEN IN JAFFA" TEACHES ABOUT OUR OWN PLAGUE-STRICKEN TIME, April 21, 2020
2. ↑  James C. Harris, Napoleon Bonaparte Visiting the Plague-Stricken at Jaffa

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Joconde: 000PE001377

 |
**לולנד** ( בדנית: **Lolland**; בעבר השם נכתב כ- **Laaland**, בעברית: "אדמה נמוכה"), הוא אי בדנמרק. שטחו של האי הוא 1,243 קילומטרים רבועים, והוא האי הרביעי בגודלו בדנמרק. האי ממוקם בים קטגט, והוא חלק ממחוז שלן (אנ'). נכון ל-1 בינואר 2022 מתגוררים באי כ-57,618 תושבים.

סקירה כללית
-----------

האי לולנד ידוע גם בשם "אי הפנקייק" מכיוון שמדובר באי שטוח במיוחד: הנקודה הגבוהה ביותר באי היא בגובה של 25 מטרים מעל פני הים, והיא ממוקמת מחוץ לכפר הורסלונה (אנ'). סלק סוכר הוא גידול חקלאי מרכזי בלולנד, ובאי יש מספר רב של שדות סלק סוכר.

העיירה הגדולה ביותר בלולנד היא נקסקוב (אנ'), שבה מתגוררים כ-12,495 תושבים נכון ל-2022. בין מקומות היישוב העיקריים האחרים באי ניתן למנות את: מריבו (אנ') (6,000 תושבים), סקסקובינג (אנ') (3,500 תושבים) ורודבי (אנ') (2,500 תושבים).

מ-1 בינואר 2007, האי לולנד מנוהל על ידי שתי רשויות, נפת לולנד אחראית על מערב ומרכז האי ושטחה מכסה שני שלישים משטח האי, ונפת גולבורסון מכסה את השליש המזרחי של האי וכוללת בתוכה גם את האי השכן פאלסטר (אנ').

האי לולנד מקושר גם באמצעות כבישים וגם באמצעות מסילות רכבת לאי פאלסטר ממזרח, ולגרמניה (האי הגרמני פמרן) באמצעות מעבורת. הכביש האירופי E47 שמקשר בין קופנהגן להמבורג שבגרמניה עובר דרך לולנד.

כביש E47 מקופנהגן חוצה את מיצר גולדבורגסונד בין לולנד לפאלסטר דרך מנהרה, אך הכביש המהיר מסתיים ברודבוהאון, שם מעבורת נושאת כלי רכב לפרמן. אפשר לנסוע באמצעות רכבת מלולנד לאירופה, הרכבת מלולנד עוברת דרך גשר החגורה הגדולה, ולאחר מכן דרך האי פין ויוטלנד.

ממשלות דנמרק וגרמניה מתכננות לחבר את לולנד עם פמרן על ידי מנהרה תת-ימית עתידית שצפויה להיפתח ב-2029.

שני גשרים ישנים יותר משתרעים על המצר בין לולנד ופאלסטר, גשר פרידריך התשיעי וגשר גולדבורגסונד בקצה הצפוני של המיצר. גשר פרידריך התשיעי הוא גשר רכבת לפאלסטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לולנד** בוויקישיתוף
* לולנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  statistikbanken.dk. People. Population. (Table) BEF4 (Islands). Danmarks Statistik. Retrieved 25 August 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555214205171
* GND: 4036291-7
* LCCN: n83800811
* NDL: 001116211
* VIAF: 130230591
* WorldCat: lccn-n83800811

 |
**בית הכנסת נובי סאד** (בסרבית: **Новосадска синагога**, **Novosadska sinagoga**) הוא אחד ממוסדות תרבות רבים בנובי סאד, מחוז וויבודינה בסרביה. בית הכנסת ממוקם ברחוב היהודים (Jevrejska Street) במרכז העיר. בית הכנסת שירת בעבר את הקהילה הנאולוגית המקומית ומוכר כנקודת ציון היסטורית.

בית הכנסת החדש, שבנייתו החלה ב-1905 והסתיימה ב-1909, היה החמישי שהוקם באותו מקום מאז המאה ה-18 והוא הפך למקום מרכזי לכל הקהילה היהודית של נובי סאד. הוא תוכנן על ידי האדריכל ההונגרי באומהורן ליפוט, והוא היה חלק ממכלול מבנים גדול יותר שכלל משני צידי בית הכנסת שני בניינים המעוטרים בתבנית דומה: בניין אחד שימש כבית הספר היהודי והשני כמשרדים של הקהילה היהודית. בית הכנסת בנוי בסגנון אר נובו.

יותר מ-4,000 יהודים חיו בנובי סאד לפני מלחמת העולם השנייה, מתוך אוכלוסייה כוללת של 80,000. רק כ-1,000 מהם שרדו את השואה שבאה בעקבות פלישת גרמניה ליוגוסלביה ב-1941 וסיפוח אזור באצ'ה על ידי הונגריה. רבים עברו לישראל לאחר המלחמה. כיום חיים בנובי סאד כ-400 יהודים. כיום, בעוד שבית הכנסת אינו משמש לטקסים דתיים, הוא משמש לקונצרטים ולאירועי תרבות רבים.

בשנת 1991 נוסף בית הכנסת נובי סאד לרשימת בנייני תרבות-היסטוריות בעלי חשיבות רבה, והוא מוגן על ידי הרפובליקה של סרביה.

גלריה
-----

* כיפת בית הכנסת מבחוץ כיפת בית הכנסת מבחוץ
* בית הכנסת מבחוץבית הכנסת מבחוץ
* כיפת בית הכנסת מבפניםכיפת בית הכנסת מבפנים
* חלק מהכניסה הראשיתחלק מהכניסה הראשית
* הכניסה הראשית לבית הכנסתהכניסה הראשית לבית הכנסת
* הכניסה לבית הכנסתהכניסה לבית הכנסת
* בית הכנסת מבפנים בית הכנסת מבפנים

ראו גם
------

* יהודים בסרביה
* בית הכנסת בלגרד
* בית הכנסת סובוטיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת נובי סאד** בוויקישיתוף
* בית הכנסת של נובי סאד, סרביה - מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jewish Virtual Library (Novi Sad)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 4994151172702839210007
* WorldCat: viaf-4994151172702839210007

 |
**דו-קרב באו. קיי. קוראל** (באנגלית: **Gunfight at the O.K. Corral**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1957 בבימוי של ג'ון סטרג'ס עם ברט לנקסטר וקירק דאגלס בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי לאון יוריס והוא מבוסס חלקית על אירוע אמיתי שנודע בשם "קרב האקדחים באו. קיי. קוראל" שהיה ב-26 באוקטובר 1881.

המוזיקה היא של דימיטרי טיומקין ולשיר הנושא חוברו מילים של נד וושינגטון. השיר הפך ללהיט בביצועו של פרנקי ליין.

תקציר העלילה
------------

קבוצת אקדוחנים נכנסת לבר בפורט גריפין (אנ'), טקסס ובראשם אד ביילי (לי ואן קליף). ביילי מחפש את "דוק" הולידיי (אנ') (קירק דאגלס) כדי לנקום בו על שהרג את אחיו.

הולידיי נמצא במלון סמוך עם חברתו קייט פישר (ג'ו ואן פליט) והיא מודיעה לו על כך ומבקשת ממנו שלא ילך לבר מחשש לחייו אך הוא לא נענה, מגיע לבר ואחר עימות קצר דוקר את ביילי למוות. הוא חוזר למלון אך אנשי המקום מאשימים אותו ברצח ורוצים לעשות בו לינץ'. ויאט ארפ (ברט לנקסטר), השריף של דודג' סיטי עוזר לו לברוח.

הולידיי וקייט מגיעים לדודג' סיטי למורת רוחו של ויאט שמתרה בהולידיי שלא יעשה שם צרות. לעיירה מגיעה בחורה יפהפייה בשם לורה דנבו (רונדה פלמינג) שמתחילה להמר בקלפים בבר וויאט עוצר אותה כי זה אסור על נשים. בהמשך הוא מתאהב בה והם נישאים.

היחסים בין איש החוק ויאט ארפ לאקדוחן/שתיין/מהמר, הולידיי יודעים עליות ומורדות. למרות מגרעותיו של הולידי יודע ויאט שאפשר לסמוך עליו בעת הצורך. כאשר הולידי מצטרף אליו במרדף אחרי שודדים, הם שוכבים לישון והשודדים מנסים לחסל אותם אבל הולידיי מתעורר בזמן ומחסל אותם קודם. קייט עוזבת את הולידיי ועוברת לגור עם אויבו גרינגו (ג'ון איירלנד).

ויאט מקבל מכתב מאחיו וירג'יל המשמש כשריף בעיירה טומבסטון באריזונה ובו הוא מבקש ממנו לבוא ולעזור לו במלחמה נגד סוחרי בקר גנוב ממקסיקו, משפחת קלנטון שבראשם אייק קלנטון (לייל בטגר). הולידיי מצטרף אליו וויאט מקבלו בחוסר רצון. ויאט תופס את בילי קלנטון הצעיר (דניס הופר) ומנסה לשכנע אותו להימנע ממלחמה אך ללא הועיל. הוא מחזיר אותו לחוות הקלנטונים ומודיע להם שהוא כעת השריף של טומבסטון ולא ייתן להם להעביר את הבקר הגנוב.

הקלנטונים הורגים את ג'יימס ארפ (מרטין מילנר), אחיו של ויאט והוא מכריז עליהם מלחמה.

הולידי נמצא במצב רע, שיכור, חולה בשחפת עם שיעול טורדני. ויאט מבקש את עזרתו בקרב והוא מתאושש ומצטרף לויאט ושני אחיו, וירג'יל ומורגן. הקרב מתנהל ליד אורוות סוסים בשם או. קיי קוראל. שני אחיו של ויאט נפצעים אבל הם מצליחים להרוג את החוואים. בילי קלנטון נמלט פצוע לחנות וויאט רודף אחיו. בילי מנסה לירות בו אבל מחוסל על ידי הולידיי.

לבסוף מודה ויאט להולידיי שממשיך לשחק קלפים כמנהגו. ויאט רוכב לקליפורניה לפגישה עם לורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דו-קרב באו. קיי. קוראל** בוויקישיתוף

* "דו-קרב באו. קיי. קוראל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דו-קרב באו. קיי. קוראל", באתר נטפליקס
* "דו-קרב באו. קיי. קוראל", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דו-קרב באו. קיי. קוראל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דו-קרב באו. קיי. קוראל", באתר Metacritic (באנגלית)
* "דו-קרב באו. קיי. קוראל", באתר אידיבי
* "דו-קרב באו. קיי. קוראל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דו-קרב באו. קיי. קוראל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קדימון לדו-קרב באו. קיי. קוראל, באתר יוטיוב
* פרנקי ליין שר או. קיי. קוראל, באתר יוטיוב
* דו-קרב באו.קיי. קוראל, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4126026
* VIAF: 305889098
* WorldCat (עם VIAF): 305889098

 |
**ירחמיאל לוקאצ'ר** (**לוקא**) (1898 – 1942?), היה מהמפקדים הבולטים של הארגון הצבאי המחתרתי "הקיבוץ".

ביוגרפיה
--------

נולד בטשקנט שבאימפריה הרוסית, וגדל בבית מסורתי וציוני. בשנת 1913, בגיל 15, הגיע לטיול לפלשתינה, הודיע להוריו שהוא נשאר בארץ והחל ללמוד בגימנסיה הרצליה. בשנת 1917 ביקר ג'מאל פאשה בגימנסיה והציע לצעירים להתגייס לצבא הטורקי. לוקאצ'ר התנדב ושירת בצבא כמדריך טירונים ומתורגמן. בתום המלחמה שב ארצה לסיים את לימודיו. הוא התקבל לארגון "השומר", שהיה בשלבי פירוק, ובשנת 1921 הגיע לקיבוץ כפר גלעדי.

עם פירוק ארגון "השומר" ואיחודו עם "ההגנה", הקים לוקאצ'ר ביחד עם ישראל שוחט וחברים נוספים מגדוד העבודה את ארגון "הקיבוץ", שלא קיבל על עצמו את מרות 'ההגנה'. לוקאצ'ר תכנן וביצע את ההתנקשות בקצין המשטרה הערבי תאופיק ביי א-סעיד, שאותו ראו כאחראי לטבח היהודים בבית העולים ביפו במאורעות תרפ"א (בשיתוף חברו לספסל הלימודים בנימין בוכמן). בנוסף, לוקאצ'ר תכנן וביצע את פעולת ה"אכס" (קיצור המילה "אכספרופריציה" - החרמה), שבה החרימו אנשי הקיבוץ 12,000 לירות זהב ממבריחים, כשהם מתחזים לחיילים איריים מהצבא הבריטי.

בכסף שהוחרם השתמשו לבניית סליק נשק גדול בכפר גלעדי, ונרכש נשק רב ותחמושת בישראל ומחוצה לה. בשנת 1924 נשלח לוקאצ'ר לגרמניה לרכוש נשק וללמוד באקדמיה הצבאית. בשהותו בגרמניה נתפס לרעיון הקומוניזם. בשובו ארצה ארגן מספר קורסים לאימון צבאי לחברי הקיבוץ. בגלל התקרבותו לקומוניזם הוא סולק מכל תפקיד בקיבוץ, עזב עם משפחתו לתל אביב והתחבר למפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (פ.ק.פ). הוא קשר קשרים עם ערבים, דיבר ערבית וסייר בארצות ערב והעביר נשק לדרוזים במלחמתם בצרפתים. בשנת 1930 נלכד על ידי הבריטים בעבר הירדן, אך בהשתדלות חבריו, שזכרו לו את חסד נעוריו, הסכימו הבריטים לשחררו, בתנאי שיעזוב את הארץ עם משפחתו.

לוקאצ'ר עבר לברית המועצות ביחד עם משפחתו, ולמד שלוש שנים באקדמיה הצבאית. בשנת 1936 הואשם בבגידה, ונשלח לחמש שנות עבודת כפייה בסיביר.

בשנת 1941 שוחרר ושב למשפחתו, אך ב-1942, בהיותו בן 43, נאלץ להתגייס לצבא האדום למרות רצונו; לדברי אשתו הוא אמר לה "בשביל קומוניזם כזה לא ראוי להילחם, ובטח לא למות". הוא נשלח לחזית סטלינגרד, משם לא חזר.

בבית הקברות בכפר גלעדי יש אבן זיכרון ללוקאצ'ר, ובה מצוין כי הלך לעולמו ב-1937. מסתבר שעובדה זו נקבעה על סמך עדות מוטעית של המרגל ישראל בר, שראה, לדבריו, מטוסים גרמניים מפציצים את מכוניתו של לוקאצ'ר במלחמת האזרחים בספרד. רק לאחר שחזרה אשתו של לוקאצ'ר ארצה בשנת 1989, כשהיא מעל 90, נודעה האמת על סופו.

לקריאה נוספת
------------

* **ספר תולדות ההגנה**, חלק א' כרך ב', הוצאת מערכות, 1975
* **על ירחמיאל לוקאצ'ר**, ארץ וטבע, גיליון 110, 2007
* אמנון לורד, **פרשת לוקאצ'ב**, א' אורן, 2020, 253 עמ'

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* עודד ישראלי, ירחמיאל לוקצ'ר - איש העלייה השנייה שנפל בקרבות סטאלינגרד, באתר "סיפורי ארץ-ישראל - מצבות מדברות 1950–1850", 26 במאי 2009
* Secret Kibutz
* Rakhel Ben Zvi "Before Golda"
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008757034905171
* VIAF: 3159818535213810362
* WorldCat (עם VIAF): 3159818535213810362

 |
**דרור שבתאי סופר** (נולד ב-12 באפריל 1961) הוא רופא ישראלי מומחה לכירורגיה כללית, מנהל מערך הטראומה בבית החולים איכילוב וממונה על הוראת סטודנטים ישראלים בקורס לרפואה דחופה-טראומה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

נולד בפתח תקווה וגדל בתל אביב ובבת-ים.

את לימודי הרפואה החל ברומניה ולאחר מכן המשיך בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. ב-1999 סיים התמחות בכירורגיה כללית, בכירורגית ב', בבית החולים איכילוב.

בין השנים 2004-2002 התמחה סופר בטראומטולוגיה וטיפול נמרץ כירורגי, במרכז הטראומה על שם ראיידר שבבית החולים ע"ש ג'קסון במיאמי, ארצות הברית.

במסגרת פעילותו ביחידת הטראומה של המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב), היה בין המפתחים של מודל ייחודי המתבסס על ראייה מרחבית ורב-ממדית של הפצוע, הדורש טיפול רפואי רב-תחומי ותמיכה נפשית צמודה.

החל משנת 2005 הוא מנהל את מחלקת הטראומה של בית החולים איכילוב. בין עיסוקיו: ניתוחי קיבה וושט.

סופר השתתף בסדרת הטלוויזיה הדוקו-דרמה "גיבורים", העוקבת אחר חייהם של כוחות הצלה והביטחון. כמו כן, תועד בסרט התיעודי "מסביב לשעון" של הבמאי השווייצרי אלכסנדר גוצ'מן, שבו מתוארת שגרת בית החולים ועבודתו כרופא טראומה.

חיים אישיים
-----------

סופר נשוי ליעל ומתגורר ברמת השרון, לזוג ארבעה ילדים. בתם סהר נשואה לשחקן דניאל סטיופין.

אקדמיה ומחקר
------------

סופר אחראי על הוראת סטודנטים ישראלים בקורס לרפואה דחופה/טראומה באוניברסיטת תל אביב, לסופר תואר "מרצה" בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
פרסם כ-70 עבודות מחקר.

מספריו
------

* **גוזז את מחלפות הזמן** - הוצאת יסוד, 2009
* **קוטפי הזיכרונות** - הוצאת ידיעות ספרים, 2017
* **בשבוע הבא** - הוצאת משכל (ידיעות ספרים), אוגוסט 2019, 296 עמודים

קישורים חיצוניים
----------------

* סרט על עבודתו של ד"ר דרור סופר, באתר You tube

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר דרור סופר מומחה לכירורגיה כללית, מנהל היחידה לטראומה, החטיבה הכירורגית  אתר בית החולים איכילוב
2. ↑  ריאיון עם ד"ר דרור סופר על לימודי רפואה לאתר "לימודים בישראל"
3. ↑  אתר למנויים בלבד רותם אליזרע, חיים של גיבורים, באתר "ידיעות אחרונות", 8 ביוני 2016
4. ↑  מסביב לשעון – Carte Blanche, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
5. ↑  ד"ר דרור סופר - סגל בית ספר לרפואה תל אביב
6. ↑  רשימת הפרסומים המדעים של ד"ר דרור סופר באתר PubMed
7. ↑  גוזז את מחלפות הזמן - דרור סופר אתר סימניה
8. ↑  דרור סופר - קוטפי הזיכרונות החיים לצד המוות ואי הוודאות גיבשו אצל ד"ר דרור סופר, מנהל מערך הטראומה בבית החולים איכילוב שכיכב בסדרה "גיבורים", תפיסת עולם של "אין מחר" • כך, בין היתר, גם נולד רומן הביכורים שלו "קוטפי הזיכרונות" • ראיון ישראל היום, רן פוני, 16 במרץ 2017
9. ↑  "בשבוע הבא" הוצאת משכל (ידיעות ספרים), אוגוסט 2019 - דרור סופר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290742405171

 |
**סטייק נוסח פירנצה** (באיטלקית: **Bistecca alla fiorentina**) הוא מנת סטייק איטלקי העשוי מעגל צעיר (vitellone) או פרה צעירה בגיל 15/16 חודשים שמעולם לא הייתה בהריון (scottona) והיא אחת המנות המפורסמות ביותר במטבח האיטלקי הטוסקני. זהו סטייק (נקרא סינטה בבריטניה, אוסטרליה ודרום אפריקה) loin בארצות הברית, נתח של סטייק בקר המורכב משריר שעושה עבודה מועטה על עצם, צלוי על גריל עד שהוא רייר (50 מעלות צלזיוס).

היסטוריה
--------

המילה ביסטקה באיטלקית הושאלה מהביפסטייק האנגלי בתחילת המאה ה-19. מילון משנת 1863 מגדיר זאת כך:

> 
> ... פרוסה גדולה של בשר, חתוכה מהגב לכיוון העכוז או מקום אחר ליד, צלוי קלות על גריל, ונאכל חצי צלוי.
> 
> 
> 
>

הגדרה
-----

 אזור הסינטה והצלע שמהם נובע חתך הבשר.
סטייק נוסח פירנצה (Bistecca alla fiorentina) מתקבלת מחיתוך הסינטה (החלק המתאים לחוליות המותנית, חצי הגב בצד הזנב) של עגל או פרה צעירים מגזע Chianina: באמצע יש לו את העצם בצורת ה-T, כלומר סטייק T-bone, עם הפילה בצד אחד והסינטה בצד השני.

הגסטרונום האיטלקי פלגרינו ארטוסי (אנ') במדריך הבישול שלו משנת 1891 בשם "מדע במטבח ואמנות האכילה היטב" (La scienza in cucina e l'arte di mangiar bene), מגדיר את חתך הסטייק באופן הבא:

> 
> "סטייק פלורנטיני הוא מבשר בקר - סטייק, מילה באנגלית ששווה צלע של שור, ומכאן הגיע שמו של הסטייק שלנו, שהוא לא יותר מנתח עם העצם שלו, אצבע או אצבע וחצי בעובי, חתוך מסינטה של פר צעיר".
> 
> 
> 
>

הכנה
----

 בשר סטייקים נוסח פירנצה בתצוגה.
 סטייקים על הגריל.
הבשר - שהתיישן קודם לכן לפחות שבועיים בחדרי קירור - חייב להיות בטמפרטורת החדר בזמן הצלייה. החתך הוא בערך 1-1.5 ק"ג, הגובה כ-5-6 ס"מ.

לחימום הגריל משתמשים בכמות נדיבה של גחלים מפחמי עץ, רצוי אלון או זית. הפחמים חייבים להיות לוהטים היטב, בקושי מכוסים בשכבה קלה של אפר, ללא להבה. הבשר בהתחלה, חייב להיות קרוב מאוד לגחלים, כך שייווצר קרום ארומטי מהר ככל האפשר באמצעות תגובת מייאר, ולאחר מכן לאחר הדקה הראשונה יש להעלות אותו לחום נמוך יותר.

את הבשר הלא מתובל הופכים פעם אחת, וצולים אותו כ-3–5 דקות לכל צד. לבסוף, הוא צלוי במצב של "עומד על צד העצם" (הסטייק חייב להיות עבה מספיק כדי לעמוד כך לבד), במשך 5/7 דקות, עד שעקבות הנוזלים נעלמים מהעצם.

הבשר שחום היטב מבחוץ ורייר מבפנים. הוא צריך להיות אדום, רך ועסיסי מבפנים, אבל גם חם. מסיבה זו לא הופכים אותו במזלגות. נלווים מסורתיים הם שעועית קנליני מתובלים שמן זית, או סלט. על השולחן, זה משתלב עם יין אדום טוב, כמו קיאנטי קלאסיקו.

הסטייק נמכר במסעדות בפירנצה בדרך כלל לפי משקל, בטרם צלייה.

לקריאה נוספת
------------

* המטבח האיטלקי-טוסקני
* רשימת מנות בקר
* מפלגת הנטיסטים האיטלקית, הידועה גם בשם מסיבת הסטייק
* סטייק טי בון

ביבליוגרפיה
-----------

* Regione Toscana (a cura di), *Viaggio in Toscana. Alla scoperta dei prodotti tipici*, Firenze, Giunti, 2001, p. 127. ISBN 978-88-09-02452-6.
* Paolo Petroni, *Il libro della vera cucina fiorentina*, Firenze, Il Centauro, 2004. ISBN 978-88-86540-01-8.
* Sandro Pintus, *Elogio della bistecca. La fiorentina dalla Chianina alla tavola. Storia, ricette, curiosità*, 2ª edizione, StreetLib, 2016. Windows/Linux. ISBN 9786050436051 – Mac (interattivo) id1027888456.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטייק נוסח פירנצה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pellegrino Artusi (2003). *La scienza in cucina e l'arte di mangiar bene*. Florence: Giunti. ISBN 978-88-09-03190-6.
**מאיר צור** (נולד ב-12 ביוני 1964) הוא פוליטיקאי ישראלי, המשמש כראש המועצה אזורית הערבה התיכונה.

ביוגרפיה
--------

שירת בצה"ל כקצין בצנחנים
ב-2011 נבחר בבחירות מיוחדות לשמש ככמזכ"ל תנועת המושבים, בתקופת כהונתו פרשה תנועת הנוער בני המושבים מהנוער העובד והלומד. לאחר התפטרות קודמו בתפקיד איתן בן דוד, בתפקיד זה החזיק עד 2021 אז נבחר לראשות המועצה האזורית ערבה תיכונה בבחירות מיוחדות. כמו כן שימש כיושב ראש התאחדות החקלאים.
היה חבר מפלגת העבודה עד ל-2018 אז הצטרף למפלגת כולנו.

בעברו שימש יושב ראש אגדות השיווק של חקלאי עין יהב, בכיר באגרקסקו וחבר מועצת המנהלים של תנובה.

באפריל 2021 מונה לתפקיד ראש המועצה על ידי שר הפנים אריה דרעי לאחר שלא היו מתמודדים נוספים לתפקיד במקומו של אייל בלום שהתפטר.

בבחירות לרשויות המקומיות 2024 נבחר לקדנציה שנייה לאחר שגבר על יריבו מור זילברשטיין בסיבוב הראשון.

צור תושב עין יהב נשוי ואב ל-2.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמירם כהן, מאיר צור ממושב עין יהב נבחר למזכ"ל תנועת המושבים, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2011
2. ↑  עמירם כהן‏, מאיר צור ממושב עין יהב נבחר למזכ"ל תנועת המושבים, באתר וואלה!‏, 26 בינואר 2011
3. ↑  מאיר צור נבחר לקדנציה שנייה בתנועת המושבים
4. ↑  מזכ"ל תנועת המושבים הצטרף ל"כולנו"
**קונסטנטין מיכאילוביץ' סימונוב** (ברוסית: **Константи́н Миха́йлович Си́монов**‏; 28 בנובמבר 1915, פטרוגרד, האימפריה הרוסית – 28 באוגוסט 1979, מוסקבה, ברית המועצות), היה סופר, משורר, עיתונאי ומחזאי סובייטי ממוצא רוסי שעיקר כתיבתו נסבה סביב מלחמת העולם השנייה.

ילדותו
------

סימונוב נולד בפטרוגרד, אימו הייתה בת אצולה משושלת רוריק ואביו קצין בצבא הצאר שנמלט מרוסיה לפולין לאחר מהפכת אוקטובר ושם הלך לעולמו. אימו נישאה בשנית לקצין צבא שהוצב כמדריך בבית הספר הצבאי בעיר ריאזן. בהמשך עברה המשפחה לסראטוב, שם סיים קונסטנטין את השכלתו היסודית. בהמשך למד סימונוב בבית ספר מקצועי, הוסמך כחרט והחל לעבוד במפעל תעשייה בעירו. ב-1931 עברה משפחתו למוסקבה וקונסטנטין עבד במפעל תעשייה עד 1935, מועד בו החל לכתוב שירה אשר מקצתה התפרסמה בכתבי עת שונים. במהלך קרב חלקין גול הועסק סימונוב ככתב צבאי.

תקופת מלחמת העולם השנייה
------------------------

ב-1940 כתב מחזה ראשון מפרי עטו שהוצג בתיאטרון בלנינגרד. ב-1942 מונה לקומיסר גדוד ובהמשך הועלה לדרגת לויטננט קולונל, תוך שהוא ממשיך בתפקידו ככתב צבאי. כתבותיו פורסמו בעיתון הכוכב האדום. הוא דיווח מבולגריה, רומניה, יוגוסלביה, פולין וגרמניה ונכח בקרב על ברלין. במהלך המלחמה כתב סימונוב שלושה מחזות, שני ספר שירה ונובלה בשם ימים ולילות שנסבה סביב קרב סטלינגרד. עם סיום המלחמה הועלה סימונוב לדרגת פולקובניק.

בארץ ישראל הוצג הוצג המחזה פרי עטו - "אנשי רוסיה" בשנת 1943 בהבימה בבימוי צבי פרידלנד, אולם הוא התפרסם בזכות שירו "את חכי לי" בתרגומו של אברהם שלונסקי ובלחנו של שלמה דרורי.

לאחר המלחמה
-----------

עם תום המלחמה הועסק סימונוב במשך שלוש שנים בשירות החוץ הרוסי. בין 1958 ל-1968 התגורר בטשקנט וכיהן ככתב לענייני הרפובליקות המרכז אסייתיות של הפראבדה. ב-1952 פרסם את הרומן "אחים לנשק" שהיה הראשון מפרי עטו ועד ל-1970 כתב עוד 2 רומנים ומחזה ובמקביל כיהן כעורך במספר עיתוני תרבות. מ-1967 ועד מותו כיהן כמזכיר התאחדות הסופרים הסובייטית. סימונוב זכה שש פעמים בפרס ברית המועצות וב-1974 גם בפרס לנין. הוא היה חבר של הסובייט העליון בשנים 1946–1954 ופעיל במנגנון המפלגתי. לאור תפקידו הרם הוא הצליח להביא להוצאה לאור חוזרת של מספר יצירות ספרותיות שהיו אסורות בתקופת יוסיף סטלין. עם זאת הוא השתתף באופן פעיל במאבק נגד הקוסמופוליטיות, השתתף ברדיפות של אנה אחמטובה וחתם על מכתבי גנאי נגד אלכסנדר סולז'ניצין ואנדריי סחרוב.

קונסטנטין סימונוב הלך לעולמו במוסקבה ב-1979 והוא בן 64 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטין סימונוב** בוויקישיתוף
* קונסטנטין סימונוב-ביוגרפיה, באתר simonov.co.uk (באנגלית)
* קונסטנטין סימונוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מילות השיר "את חכי לי" והאזנה לו, באתר זמרשת
* קונסטנטין סימונוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007510088005171
* BIBSYS: 90096808
* BNE: XX846808
* BnF: cb12567456z (data)
* GND: 118614533
* ISNI: 0000 0001 2320 0353
* LCCN: n80022857
* MusicBrainz: 4cf6e022-b17d-46c5-a5c3-0abf3eddc088
* NDL: 00526215
* NKC: jn19990210565
* NLG: 92425
* NLK: KAC201770685
* NLP: a0000001180361
* NTA: 069065160
* SELIBR: 210000
* SNAC: w6jh41bc
* SUDOC: 034981454
* Trove: 975846
* VcBA: 495/336077
* VIAF: 22259265
* WorldCat: lccn-n80022857

 |
**ג'ון גרנספילד** (באנגלית: **John Grunsfeld**;‏ נולד ב-10 באוקטובר 1958 בשיקגו) הוא יהודי-אמריקאי, אסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

ג'ון גרנספילד נולד בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי למשפחה יהודית. אביו וסבו היו אדריכלים ידועים בעיר. בשנת 1976 הוא סיים לימודי בית ספר בהיילנד פארק והחל לימודי תואר ראשון בפיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא המשיך ללימודי תואר שני (1984) ותואר שלישי (1988) באוניברסיטת שיקגו. לאחר סיום הלימודים גרנספלד עסק במחקרים בתחום קרני רנטגן, קרני גמא וקרינה קוסמית ומוסדות שונים.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1992 גרנספלד נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות טכני של נאס"א. בשנת 1995 הוא השתתף במשימת STS-67 כמומחה משימה של מעבורת החלל אנדוור (סטפן אוסוולד היה מפקד צוות). משימה זו הוקדשה לביצוע תצפיות בעל-סגול על ידי טלסקופים מיוחדים שהוצבו במעבורת. במשימת STS-81 בשנת 1997 (מייקל בייקר היה מפקד צוות) הוא היה מומחה משימה של מעבורת החלל אטלנטיס. במהלך המשימה בוצע עגינה לתחנת החלל מיר לביצוע מחקרים משותפים, אספקת מצרכים והחלפת צוות. בשנת 1999 גרנספלד היה מומחה משימה של STS-103 במעבורת החלל דיסקברי (קרטיס בראון היה מפקד צוות). זו הייתה משימה תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. במהלך המשימה גרנספיד ביצע פעילות חוץ-רכבית פעמיים. אורך כולל של פעילויות אלו היה כ-16 שעות. בשנת 2002 גרנספלד טס לחלל בפעם הרביעית כמומחה משימה של STS-109 על מעבורת החלל קולומביה (סקוט אלטמן היה מפקד צוות). זו הייתה משימה תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. במהלך המשימה גרנספיד ביצע פעילות חוץ-רכבית שלוש פעמים. אורך כולל של פעילויות אלו היה כ-21 שעות. בשנת 2009 גרנספלד טס לחלל בפעם החמישית כמומחה משימה של STS-125 על מעבורת החלל אטלנטיס (סקוט אלטמן היה מפקד צוות). במהלך המשימה גרנספיד ביצע פעילות חוץ-רכבית שלוש פעמים. אורך כולל היה כ-21 שעות.

בשנים 2003–2004 הוא כיהן כ"מדען ראשי של נאס"א". בשנת 2010 גרנספלד עזב את נאס"א ועבד במכון למדעי טלסקופ החלל בבולטימור. ביולי הוא מונה לפרופסור באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בשנת 2012 הוא חזר לנאס"א לתפקיד ניהולי ופרש סופית בשנת 2016.

גרנספלד חובב טיפוס הרים. הוא עלה פעמיים על פסגת הר דנאלי בגובה מעל ל-6,000 מ'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון גרנספלד** בוויקישיתוף
* 

* ג'ון גרנספלד, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ביוגרפיה, באתר "SPACEFACTS" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121305902X
* ISNI: 0000 0004 4875 9921
* LCCN: nb2017004412
* NTA: 392056321
* SUDOC: 185073182
* VIAF: 315734004
* WorldCat (עם VIAF): 315734004

 |
נקניק דיולאי
**נקניק דיולאי** (בהונגרית: **Gyulai kolbász** או **Gyulai pároskolbász**) הוא סוג של נקניק חריף העשוי ממרכיבים ספציפיים ואופייניים ייחודיים להונגריה, בעל כינוי מקור מוגן, כלומר מיוצר רק בגבולות המנהליים של הערים דיולה ובקשצ'בה.

תיאור
-----

נקניק דיולאי, שנמצא תחת הגנה על זכויות תעשייתיות, עשוי מבשר חזיר קצוץ וסאלו קשה מגזע חזיר גדול-לבן הונגרי המוצלב עם גזעי מנגליצה ואחרים כמו גזעי המפשייר, Duroc ו-Pietrain ברביית כלאיים שלהם. החזירים מפוטמים עד 135 ק"ג לפחות. איכות הבשר התקינה הנדרשת לייצור מובטחת על ידי טכנולוגיית הוצאת העצם הידנית מתוך הבשר, המאפשרת הסרה מקצועית של הגידים במהלך עיבוד הבשר התעשייתי. הנקניק כולל כמעט את כל חלקי הבשר של בשר החזיר החתוך.

נקניק דיולה מכיל לפחות 15% חלבון ללא רקמת חיבור ומורכב מבשר חזיר ובייקון קשה קצוצים לגודל 4–6 מ"מ, ממולאים לתוך המעי הדק של חזיר. מוצר הבשר מתובל במלח, פפריקה מתוקה וחריפה, שום, פלפל שחור וכרוויה תרבותית טחונה, מעושן בעיקרו עם עץ בוק, מיושן ומשומר בייבוש.

בהשוואה לנקניק צ'באי, ההבדל הגדול ביותר של נקניק דיולאי טמון בעובדה שהדיולאי מפולפל (פלפל שחור), בעוד שהצ'באי לא. יתר על כן, דיולאי כבר מזמן מיוצר תעשייתית בעוד שצ'באי יוצר בעיקר בבית, עד שנת 2000, דיולאי היה מוכר יותר בכל הונגריה מאשר צ'באי.

### הרכב כימי

* פעילות מים עד 0.91
* יחס המים-חלבון אינו עולה על 1.5
* יחס שומן-חלבון של עד 2.7
* תכולת חלבון ללא רקמת חיבור לפחות 15%
* תכולת נתרן כלוריד עד 5.0%

היסטוריה
--------

משנות ה-80 של המאה ה-19, הסביבה הקרובה של דיולה ובקשצ'בה הפכה למקום מנוחה חשוב עבור שיירות שהגיעו מהבלקן בדרכן לירידים לווינה. היערות והנהרות היוו מקום אידיאלי למלווי בעלי החיים לנוח, להאכיל, להשקות ולרחוץ. בעיר ניתן היה לשחוט ולעבד בעלי חיים פצועים. הקצבים, ובעלי הפונדקים התארגנו לאספקת המספר הרב של הזרים ובכך הניחו את היסוד לתעשיית הבשר המאוחרת יותר של העיר.

לאחר מלחמת העולם השנייה, ולאחר ההלאמה ומיזוג חברות, הם המשיכו בייצור נקניק דיולאי, כמובן תוך שמירה על המסורת בת מאות השנים, בנוסף לפיתוח המתמשך של הטכנולוגיה והטכניקה, כפי שמעידות הצלחות הרבות ופרסי האיכות.

ראו גם
------

* נקניק צ'באי

לקריאה נוספת
------------

* Gyulai Húskombinát Zrt.
* *A gyulai kolbász története – újratöltve!*; szerk. Durkó Károly, Csarnai József, Dinya Imre; Gyulai Évszázadok Alapítvány, Gyula, 2017
* *Valódi gyulai hentesáruk készítésének könyve*; összeáll. Szabó József, szerk. Durkó Károly; Gyulai Évszázadok Alapítvány, Gyula, 2018 (*Gyula anno könyvek*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקניק דיולאי** בוויקישיתוף
* מתכוני נקניקים וסלמי (בהונגרית)
* המרכיבים החשובים ביותר של תיאור המוצר - "נקניק דיולאי" או "Gyulai pároskolbász" - פרסום הבקשה תקנת המועצה 510/2006/EC על הגנה על אינדיקציות גיאוגרפיות וסימני מקור של מוצרים חקלאיים ומזון 6. על בסיס פסקה (2) של סעיף (16 באוקטובר 2009)
* תקנה 530/2010/EU של הנציבות האירופית בדבר רישום שם במרשם של סימני מקור מוגנים וציונים גיאוגרפיים (Gyulai kolbász/Gyulai pároskolbász OFJ) (19 ביוני 2010)
* www.gyulaihentesek.hu – איגוד הקצבים Gyulai של אנשי שימור מסורתיים
* זולטאן ארפאשי: ספר דיולה