recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Building with lots of windows in a pre-modern style בנסקי דבורי, מטה ממשלת הרפובליקה של קרואטיה
**ממשלת קרואטיה** (בקרואטית: **Vlada Hrvatske**) היא הרשות המבצעת בקרואטיה. ראש ממשלה (שמכונה גם "נשיא הממשלה") ממונה על ידי נשיא קרואטיה, לאחר שקיבל את תמיכת הרוב בפרלמנט הקרואטי. בממשלה מכהנים כ-20 חברי ממשלה (ובהם סגני ראש ממשלה ושרים). חברי הממשלה נבחרים על ידי ראש הממשלה ומקבלים את אישור הפרלמנט. הממשלה פועלת מתוקף החוקה הקרואטית והחוקים שנחקקו בפרלמנט הקרואטי. ראש הממשלה הנוכחי הוא אנדריי פלנקוביץ'.

הממשלה הקרואטית הוקמה לראשונה לאחר פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית והקמת ממלכת יוגוסלביה בשנת 1918. שום ממשלה לא התקיימה בזמן מלחמת העולם השנייה. בקרואטיה הקומוניסטית (שהייתה חלק מיוגוסלביה) התקיימה ממשלה קרואטית אוטונומית עם סמכויות מוגבלות (למעט יחסי הגנה ויחסי חוץ שהוכפפו לשלטון הארצי). עם יצירת החוקה החדשה בשנת 1990, אומצה השיטה הממשלתית הנוכחית, וסטייפן מסיץ' היה ראש הממשלה הלא-קומוניסטי הראשון. עם עצמאותה של המדינה בשנית, נבחר ג'וסיפ מנוליץ׳ לראש הממשלה הראשון של קרואטיה העצמאית. מאז סתיו העמים היו לקרואטיה ארבע-עשרה ממשלות בראשות שנים-עשר ראשי ממשלה שונים. תשע ממשלות הוקמו על ידי האיחוד הדמוקרטי בקרואטיה, שלוש על ידי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קרואטיה, בראש אחת עמד ראש ממשלה לא מפלגתי ואחת הייתה ממשלת אחדות לאומית (שהוקמה במהלך שיאה של מלחמת העצמאות של קרואטיה).

כיום מכהנים בממשלה ארבעה סגני ראש הממשלה (שנבחרו על ידי הפרלמנט הקרואטי) המשמשים גם כשרים בממשלה, וכ-16 שרים נוספים שמונו על ידי ראש הממשלה באישור הפרלמנט. שרי הממשלה אחראים כל אחד על תחום פעילות מסוים.

הממשלה אחראית גם על הצעת חקיקה ותקציב, ביצוע החוקים והנחיית מדיניות החוץ והפנים של הרפובליקה. המטה המרכזי של הממשלה נמצא בבנסקי דבורי שבזאגרב. אף על פי שהקבינט נפגש בדרך כלל בבנסקי דבורי, מדי פעם ישיבותיו מתקיימות במקומות אחרים בארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממשלת קרואטיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ממשלת קרואטיה (בקרואטית)

* אתר האינטרנט הרשמי של ממשלת קרואטיה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Political Structure". Croatian Government. 6 במאי 2007. נבדק ב-14 באוקטובר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Tamara Opačak-Klobučar (28 ביולי 2011). "Unatoč nezadovoljstvu SDP-a, Jakovčić će sutra potpisati projekt" [Despite dissatisfaction of the SDP, Jakovčić signs the project tomorrow]. *Večernji list* (בקרואטית). נבדק ב-14 בנובמבר 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0409 6118
* VIAF: 305602261
* WorldCat (עם VIAF): 305602261

 |
סמלה הראשון של יחידת הצנחנים
**יחידת הצנחנים הראשונה בצה"ל** הוקמה ב-2 בספטמבר 1948 במחנה בריטי לשעבר בשכונת אחוזה בחיפה, ופורקה ב-24 במאי 1949. במסגרת היחידה נערכו מספר קורסים לצניחה, והוכשרו בהם כמאה צנחנים ומדריכים. היחידה לא השתתפה במשימות קרביות כלשהן.

רקע
---

הקמת יחידת צנחנים נדונה במטה הכללי עוד לפני הקמת המדינה, והוצעו תוכניות שונות לארגונה. ביולי 1948 התקיים בצ'כוסלובקיה קורס צניחה לאנשי מח"ל ולמתנדבים מישראל, בפיקודו של חיים גורי.

מפקד היחידה וחייליה
-------------------

למפקד היחידה מונה יואל פלגי (נוסבכר), חבר קיבוץ מעגן, שנמנה עם צנחני היישוב במלחמת העולם השנייה. כגרעין ליחידה, רוכזו בוגרים של קורס הצניחה בצ'כוסלובקיה, ביניהם שמשון בר-נוי, קרל כהנא, דן אבני, ג'ורג' פרלוס, וחיים גורי. 

נקבע כי טיסות ההצנחה ימריאו משדה התעופה ברמת דוד. היחידה התמקמה ב"מחנה הלגיון" בשכונת אחוזה בחיפה, ששימש בעבר כבית ספר לקומנדו של הצבא הבריטי. אנשי הג"א מחיפה הוקצו לה כפלוגת שירותים.

המטכ"ל הודיע לכל יחידות צה"ל על ריכוז מתנדבים ליחידת הצנחנים, אך יחידות רבות מנעו מאנשיהן להתנדב. ביחידה נקלטו, לצד מתנדבים בעלי ערכים וצנחנים שהוכשרו בצבאות אחרים, גם בעלי עבר פלילי והרפתקנים פורקי עול. הרכבה היה חריג בצה"ל, והיא כונתה "לגיון הזרים היהודי". היחידה סבלה מבעיות משמעת חמורות שלא נפתרו עד לפרוקה. 

לקראת סוף 1948 היו ביחידה 219 אנשים, מהם 28 קצינים.

אימוני צניחה
------------

היחידה התארגנה לקיום קורסים לצניחה. המצנחים וציוד הצניחה (רצועות, ווים ורתמות) הגיעו מעודפי הצבא הבריטי. בין השאר, הושמשו מצנחים שנמכרו לסוחרי בדים. מתקני האימונים החיוניים אולתרו או נבנו על ידי היחידה. כשלא נמצא מטוס דמה לתרגול יציאה ממטוס, השתמשו המדריכים בדלת הכניסה של השק"ם. לקראת פתיחת קורס הצניחה הראשון, היו ביחידה 12 מדריכי צניחה שהוכשרו בשיטות שונות, חלקם חסרי ניסיון. בהמשך, הגיעו מדריכים נוספים. הצניחות בוצעו ממטוס תובלה מדגם "קומנדו", משנת 1941, אך לטייסים לא היה ניסיון בהצנחת חיילים. 

קורס הצניחה הראשון נפתח באוקטובר 1948, והשתתפו בו 14 חניכים. בתאונת צניחה ב-16 בנובמבר נהרג סרן איתמר גולני. ב-18 בדצמבר, במהלך הקורס השני, נהרג בתאונת צניחה סגן בנימין קורין. התאונות פגעו קשות במורל היחידה ובלכידותה.

פרוק היחידה
-----------

צמצום הצבא בסוף מלחמת העצמאות, והתאמתו לתקופת רגיעה, השפיעו גם על יחידת הצנחנים. מפקד היחידה, רס"ן יואל פלגי, עזב את תפקידו והשתחרר מצה"ל בסוף אפריל 1949. מחליפו, סרן יהודה הררי, הגיע למסקנה כי חוסר המשמעת ביחידה אינו מאפשר את המשך קיומה. הוחלט לפרק את היחידה, שהייתה מאורגנת כיחידה לוחמת, לפזר את רוב אנשיה, ולהקים בית ספר לצניחה שיהיה כפוף למחלקת ההדרכה של צה"ל. צו חיסול היחידה הוצא ב-24 במאי 1949. מיד לאחר מכן הוקמה היחידה מחדש על ידי יהודה הררי בבסיס תל נוף. לאחר הקמת בית הספר לצניחה, הוקם גם גדוד 890 ובהמשך גם שתי פלוגות מילואים - הכול בפיקודו של סא"ל יהודה הררי.

המחנה בו שכנה היחידה הושמש מחדש, והחל משנת 1953 שכנה בו הפנימייה הצבאית לפיקוד.

סמל היחידה
----------

סמלה הראשון של יחידת הצנחנים היה עשוי בד שחור רקום בחוטים אדומים ולבנים, עשוי בצורת חרוט כיפתי הדומה למצנח פתוח בעת הרחיפה. על הסמל מופיעה חרב בעלת כנפיים, המבטאת את רעיון הצניחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תוכניות להקמת יחידת צנחנים באתר "הצנחנים בעשור הראשון"
* יחידת צנחנים ראשונה במחנה אחוזה באתר "הצנחנים בעשור הראשון"
* בניה ראשונה של יחידת הצנחנים באתר חטיבת הצנחנים
**טריבוניאנוס** (ביוונית: Τριβωνιανός; בקירוב 485 – 542) היה משפטן בזמן שלטונו של הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון. הוא נחשב כמי שכתב את הקורפוס יוריס סיוויליס – הקוד המשוכתב של המשפט הרומי, אשר מהווה את הבסיס למשפט הקונטיננטלי, אחת משתי השיטות המשפטיות הנפוצות ביותר בעולם כיום.

טריבוניאנוס נולד בפמפיליה בסביבות שנת 500. הוא נעשה עורך דין מצליח בקונסטנטינופול, ומונה על ידי יוסטיניאנוס ב-528 לאחד המפקחים שיועדו להכין את הקוד המשפטי הקיסרי החדש, הקורפוס יוריס סיוויליס, אשר פורסם בשנת 529. בשנת 530 הוא נעשה קוואיסטור והעורך הראשי של הפרשנויות על הקוד המשפטי הרומאי הישן.

הגרסה המקוצרת של הקוד החדש, שנודעה בשם "דיגסטה", פורסמה ב-533. בשעה שעבד עליה, המשתתפים במהומות ניקה ב-532 קראו להדחתו בשל שחיתות. הוא הודח זמנית על ידי יוסטיניאנוס, עד שהמהומות דוכאו.

ב-534 פורסם מלוא ה"קודקס יוסטיניאנוס", יחד עם אוסף חוקים של יוסטיניאנוס, ה"נובלות".

בכתביו של פרוקופיוס מוזכרים חיי טריבוניאנוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* טריבוניאנוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגיית השם ביוונית: טריבוניא**נוס**, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272684505171
* BnF: cb12371619q (data)
* GND: 118802739
* ISNI: 0000 0000 8344 6438
* LCCN: n91102720
* NTA: 070849781
* SUDOC: 073923605
* VcBA: 495/92005
* VIAF: 73039345
* WorldCat: lccn-n91102720

 |
**חוליו פרס** (בספרדית: **Julio Pérez**;‏ 19 ביוני 1926 – 22 בספטמבר 2002) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי.

ביוגרפיה
--------

פרס, שנולד בשכונת לאוואלה שבמונטווידאו, התחיל את דרכו בקבוצת הנוער של ראסינג מונטווידאו בשנת 1944. שנה אחר כך המאמן לורנסו פרנדדס העלה אותו לקבוצה הבוגרת. פרס שיחק בעמדת החלוץ השמאלי ולבש את חולצה מספר 10. בשנת 1948 הושאל לריבר פלייט מונטווידאו ושיחק לראשונה בליגה האורוגוואית הבכירה. פרס שחוזקתו הייתה בכדרור הכדור, בילה את התקופה המוצלחת ביותר שלו במדי נסיונל בין השנים 1950–1957, עימה זכה ארבע פעמים בליגה האורוגוואית. הוא נאלץ לעבור אחריה לאינטרנסיונל הברזילאית על פי החלטת המאמן אונדינו ויירה, שם שיחק לתקופה קצרה עד ששב בשנת 1958 למונטווידאו עבור סוד אמריקה מליגת המשנה. את הקריירה סיים פרס ברוצ'ה בשנת 1963.

במדי נבחרת אורוגוואי ערך פרס 22 הופעות וכבש 9 שערים.  
הוא לקח חלק בזכייתה במונדיאל 1950 וכבש בניצחון 0–8 על בוליביה בסיבוב הראשון. אחר כך גם היווה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 1954, אם כי לא שותף כלל.

### מחוץ לכדורגל

פרס התגורר במשך כל חייו בשכונה לוואליה שבמונטווידאו. הוא נישא ב-26 באוגוסט 1950 לגלדיס קסטרו. לשניים שלושה ילדים; כריסטינה, חוליו ווילסון. פרס נפטר ב-22 בספטמבר 2002 ונקבר בבית הקברות דל בוצ’או. להלווייתו הגיעו מספר בולטים ובהם רוקה מספולי, אוסקר מיגס, אלברטו ספנסר והקטור נונייז.

תארים
-----

נסיונל
* אליפות אורוגוואי (4): 1950, 1952, 1955, 1956

נבחרת אורוגוואי
* גביע העולם: 1950

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוליו פרס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
סוכני היחידה בעת תרגול
**יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI** (שם רשמי באנגלית: **Hostage Rescue Team**) היא יחידה מיוחדת ב-FBI שבין תפקידיה תגובה לאירועי לקיחת בני ערובה, לוחמה בטרור ופעולות מיוחדות נוספות לאכיפת החוק הפדרלי של ארצות הברית. היחידה פועלת גם ברחבי העולם בשיתוף עם פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים של הכוחות המזוינים.

היסטוריה
--------

היחידה הוקמה ב-1983 במסגרת ההכנות לקראת אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), כחלק מהלקחים של אירוע טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972. משום שנאסר על יחידה צבאית לפעול בתוך גבולות ארצות הברית ללא אישור מראש של הנשיא או החוק, נדרשה הקמה של מסגרת פדרלית לפעולות לוחמה בטרור.

מאז הקמתה נבחרו לשרת בה כ-300 סוכנים בלבד. הם עוברים הכשרות מיוחדות הכוללות בין השאר השתלשלות ממסוקים, צניחה עם ציוד משימה מלא, צלילה, צליפה, שימוש בחומרי נפץ ולוחמה במתחמים סגורים.

בין הפעולות שהיחידה השתתפה בהן היו אבטחת המשחקים האולימפיים, חילוץ בני הערובה לאחר מרד האסירים בבית הכלא הפדרלי טלדגה שבאלבמה ב-1991, חטיפת היאכטה "SY Quest" במפרץ עדן ב-2011 (אנ'), מעצר החשודים בביצוע ההתקפות על שגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה ב-1998 ומעצרם של הצלפים מוושינגטון ב-2002 (אנ'). היחידה השתתפה גם במספר אירועים מעוררי מחלוקת, בהם המצור על רובי רידג' באיידהו ב-1992 והמצור בווייקו ב-1993, שהסתיימו בהרג חפים מפשע על ידי סוכניה.

ראו גם
------

* צוות משא ומתן משטרתי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI** בוויקישיתוף
* סקירה על היחידה באתר ה-FBI
**מריאן גורצקי** (נולד ב־1940) הוא מדען ישראלי ממציא ויזם בתחום הנדסה גנטית. מאבות הביוטכנולוגיה בישראל.

קורות חיים והשכלה
-----------------

גורצקי נולד להלנה (לבית וגמן) ויונה קליינר בבוריסלב, עיירה פולנית תחת הכיבוש הרוסי, כיום בשטח אוקראינה. אביו גויס להצבא האדום ואמו נשארה בעיירה עם התינוק. כאשר הגרמנים כבשו את העיירה האם החליטה למסור את בנה בן השנה לאישה פולניה על מנת להצילו. מיכאלינה טושקביץ (סודיק) קיבלה את הילד וגידלה אותו כפולני קתולי. היא הוכרה ב־18 בפברואר 1982 על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

בתום מלחמת העולם השנייה מריאן הוחזר לאמו והתגורר איתה ועם בעלה השני תאודור הרצל שמר, אשר בסוף המלחמה שינה את שמו לגורצקי. המשפחה עברה לוורשה וגרה שם עד עליית האם האלמנה והבן לישראל, ב־1958, במסגרת עליית גומולקה. רק כשנה לפני עלייתם לישראל, גילה את זהותו היהודית. בארץ התקבל לטכניון למחלקה לכימיה. שם סיים תואר אקדמי של בוגר אוניברסיטה.

לאחר מכן שירת שירות חובה בצה"ל ככימאי, במדור דלקים בחיל ההספקה, כיום חיל הלוגיסטיקה.

אחרי השרות הצבאי סיים תואר אקדמי שלמוסמך אוניברסיטה בטכניון ותואר אקדמי של דוקטור במחלקה לביופיזיקה במכון ויצמן למדע בהדרכת פרופסור אברהם פצ'ורניק ופרופסור מאיר וילצ'ק. את ההשתלמות במסגרת פוסט-דוקטורט עשה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס MIT וחזר למכון ויצמן למדע כאיש סגל אקדמי.

עבודתו המדעית
-------------

מחקריו של פרופסור גורצקי התמקדו בתחומי ביולוגיה מולקולרית והנדסה גנטית. הוא כתב למעלה מ-75 מאמרים.

קידום תחום הביוטכנולוגיה
------------------------

ב-1980, הצטרף לעמיתו פרופסור חיים אביב בהקמת חברת "ביוטכנולוגיה כללית בע"מ" (BTG), הראשונה בארץ שפיתחה חלבונים רקומביננטים בשיטות הנדסה גנטית. הוא שימש בשלב ראשון כמדען ראשי ואחראי לענייני מו"פ ואחר כך כמנהל כללי, עד שנת 2000.

ביוזמתו ובפיקוחו פיתחה BTG מספר תרופות ביולוגיות ביניהן: הורמון גדילה לטיפול בילדים נמוכי קומה (BioTropin); חומצה היאלורונית לטיפול בניתוחי עיניים (Biolon); תרופה לטיפול בשחיקת סחוס במפרק (Arthease); ותרופה ביולוגית לטיפול במחלת השיגדון (Puricase). תרופות אלה אושרו לשימוש ברחבי העולם, וכיום מיוצרים בישראל בחברת Ferring Pharmaceuticals.

בנוסף, פיתחו גורצקי וצוותו, בBTG, תהליכים חדשניים [ ליצור סוגים שונים של אינסולין לסוכרת וכן חיסון חדשני לצהבת ויראלית מסוג B - הנמכרים במספר ארצות בעולם.

בשנת 2000 גורצקי ביחד עם ליאור רוזנברג היה שותף להקמת חברת הזנק Mediwound - שפיתחה תרופה לטיפול בכוויה (Nexobride).

לאחר שפרש לגמלאות, ייסדו גורצקי, יהודה זליג וסול משל, את חברת Valin אשר עוסקת פיתוח תרופות ביולוגיות גנריות בשיטות הנדסה גנטית.

פרופסור גורצקי שימש כחבר בוועדות ממשלתיות לקידום הביוטכנולוגיה בישראל וכ - 18 פטנטים רשומים על שמו בתחום הביוטכנולוגיה.

משפחה
-----

למריאן ואלכסנדרה (אולה) גורצקי יש שני ילדים: עורך דין גיא גורצקי, סגן מנהל כללי ולין טכנולוגיות, בעבר היה מנהל כללי של פארמה ישראל, וד"ר נטע תמיר – רופאת משפחה, ושישה נכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מריאן גורצקי, ברשת החברתית LinkedIn
* חברת פרינג
* אתר חברת מדיוונד
* אתר חברת ולין

הערות שוליים
------------

1. ↑  .
2. ↑
3. ↑  עמוס כרמל, על דוקטורים וחיידקים, דבר, 19 באוקטובר 1981
4. ↑  .
איש מלטף טריגון ענק
**טריגון נהרות ענק** (שם מדעי: ***Urogymnus polylepis***) הוא מין של טריגון ענקי החי בנהרות ושפכי נהרות בדרום-מזרח אסיה, ובייחוד בבורנאו ואינדונזיה.

מאפיינים
--------

זהו טריגון גדול מאוד שיכול להגיע לאורך של 5 מטרים עם הזנב, לרוחב 1.5 מטר ולמשקל של 300 ק"ג, גדול גם יותר מטריגון קצר-זנב. הוא בעל ראש חרוטי עם חוטם מחודד ובעל "כנפיים" עצומות שטוחות השטות על הקרקעית. הפה נמצא מתחת הגוף והעיניים מעל. מאחורי הפה העצום נמצאים הזימים איתם הוא נושם. ביוני 2022 נתפס הפרט הכבד ביותר שהיה גדול גם משפמנון המקונג, מה שהופך אותו לכבד שבדגי המים המתוקים. פרט זה הגיע למשקל 300 ק"ג, לאורך 3.98 מטרים עד הזנב ולרוחב 2.2 מטרים.

הטריגון שוחה בצמוד לקרקעית הנהר ומחפש טרף קטן. הוא אוכל דגים קטנים, רכיכות, תולעים, וסרטני מים מתוקים שונים. הוא משתמש באמפולות לורנציני כדי לחוש בטרפו ומועך אותו עם לסתותיו הקשוחות. 

הטריגונים משריצים ולדות חיים.

ראו גם
------

* טריגון מנגרובים - קרוב לסוג החי במי הים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריגון נהרות ענק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑   World's largest freshwater fish found in Mekong, scientists say
**חוליגניזם** או **חוליגניות** (מאנגלית: **Hooligan**, על פי האקדמיה ללשון העברית: **בִּרְיוֹנוּת**) היא התנהגות ציבורית חסרת משמעת והרסנית, בדרך כלל של חבורות צעירים. מקור השם לא ברור, אבל ידוע שנעשה בו שימוש בדו"ח משטרה מלונדון בשנת 1898. תאוריה אחת אומרת שהשם בא מבריון אירי מלונדון בשם פטריק הוליגן, תאוריה אחרת אומרת שהשם בא מכנופיית רחוב מאיסלינגטון שנקראה "הולי", תאוריה שלישית אומרת ש"הולי" היא מילה אירית שמשמעותה פראי. לעברית הגיעה המילה דרך הרוסית, ומכאן צליל החי"ת בתחילתה. 

לרוב[דרוש מקור] המילה מקושרת בציבור עם ענפי ספורט, ובראשם הכדורגל, והמילה במשמעותה המקורית, חבורות רחוב של צעירים, לא הייתה בשימוש נרחב מאז שנות ה-80.

האלימות בספורט היא עתיקת יומין. כבר בשנת 532 יריבות בין קבוצות מרוצי סוסים כחולות וירוקות בקונסטנטינופול הובילה ל-30,000 הרוגים בשבוע באירוע שידוע בשם "מהומות ניקה".

משחק הכדורגל והאלימות הלכו ביחד מאז תחילת המאה ה-13 באנגליה. משחקי כדורגל של ימי הביניים עירבו מאות שחקנים, ופעמים רבות הובילו לקרבות בין הצעירים של כפרים יריבים. רק שתי תקופות בהיסטוריה הבריטית היה נקיות מאלימות בכדורגל: השנים בין שתי מלחמות העולם ולאחר מכן בתקופת מלחמת העולם השנייה.

ההתנהגות שידועה בתור "חולגיניזם בכדורגל" מקורה באנגליה בשנות ה-50 המוקדמות, ואילו במדינות אירופאיות אחרות, דפוסים דומים של התנהגות הגיעו בשנות ה-70 המוקדמות. אוהדים איטלקים יצרו סוג של חדשה של אהדה פנאטית לקבוצה שידועה בתור אולטרה. אולטראס הם כח משמעותי במשחקי הכדורגל באיטליה ובמדינות אירופאיות אחרות.

ראו גם
------

* בריונות
* ונדליזם

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חוליגניות** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חוליגן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חוליגניות** |

* גיא שפר, החוליגן שבתוכנו, באתר כלכליסט, 18 באוגוסט 2011
* אתר למנויים בלבד צח יוקד, חוליגן כדורגל? יש סיכוי שאתה קצת טרוריסט, באתר הארץ, 30 במאי 2018
* חדשות החוליגנים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1081772

 |
**טְרִיגוֹן בָּרֹד** (שם מדעי: ***Neotrygon kuhlii***) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הטריגוניים החי במימי האזור האינדו-פסיפי בין חופי מזרח אפריקה ומדגסקר, דרך ים סוף להודו ועד דרום-מזרח אסיה, אוסטרליה ולאורך האוקיינוס השקט, כשהוא מדרים עד חופי דרום אפריקה וצפונה עד לים הצהוב וים יפן. טריגון זה מכונה באנגלית: "bluespotted stingray", אך שם זה ניתן גם למין דומה - מחבטן הספירים. את שמו המדעי קיבל על שם החוקר הגרמני היינריך קאל (אנ') שחקר אותו לראשונה בג'אווה, אינדונזיה.

תיאור
-----

טריגון זה הוא דג קטן יחסית, באורך 70 סנטימטרים לרבות הזנב ורוחב סנפירי החזה שלו עד 47 סנטימטרים. הוא בעל גוני ירוק-כהה עד חום בהיר שעליו כתמים כחולים המזהירים טורפים, אך מרבית הגוף מתאים להסוואתו על רקע החול או הבוץ הימי. בקצה הזנב ישנו עוקץ משונן עם ארס חזק.

הטריגון חי על קרקעית הים או בין סלעים ואלמוגים והוא נפוץ במימי חופים ושוניות אלמוגים עד עומק 90 מטרים. לעיתים הוא יימצא בקבוצות קטנות אך לרוב הוא חי בבדידות. הטריגון הוא טורף הניזון מחסרי חוליות ימיים כמו תולעים, צדפות וסרטנים שונים וכן דגים קטנים שהוא חופר בעזרת פיו מהחול. שיניו השטוחות עוזרות לו לרסק גם טרף קשיח ביעילות.

הטריגון ארסי ואין לו הרבה טורפים. הטורפים העיקריים שלו בטבע הם הפטישניים הלוכדים טרף מהקרקעית. הוא ניצוד גם בידי אנשים למטרות סחר בחיות מחמד ומגודל באקווריומים שונים. בנוסף משתמשים בעורו כדי לייצר תופים לאורך חופי המזרח התיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריגון ברוד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ARKive
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טריגון ברוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
**גבי ודבי** (**Gabby & Debby**) הייתה תוכנית ללימוד אנגלית לכיתה ז' שהופקה על ידי הטלוויזיה החינוכית בשנת 1976. התוכנית יועדה לשנה השלישית של לימודי האנגלית. לסדרה הופקו חמישה פרקים.
הסדרה צולמה בשחור-לבן. היא שודרה בשידורים חוזרים, עד סוף שנות ה-80.

עלילה
-----

הסדרה מתמקדת באח ואחות בגיל העשרה בשם גבי ודבי (גבריאל אוטרמן ורוזי ניומן אסטרמן), השניים מוצאים במהלך משחק חפש את המטמון מקל קסמים במבנה נטוש (מבצר שוני) וכתב חידה מסתורי. כתב החידה מרמז להם כי בעזרת מקל הקסמים הם יכולים לנוע במרחב ולהגיע לכל מקום בעולם על ידי נגיעה בחוד המקל במפה כלשהי. בכתב החידה אזהרה כי אם הנסיעה במרחב לא תסתיים בתוך שעתיים הנוסע יעלם לעולם.
בכל פרק מגיעים האחים לאזור אחר בעולם ומסייעים לחילוץ חולים ולכודים בעזרת מקל הקסמים כשמעליהם מרחף הסיכון של היעלמות אם לא יחזרו בתוך שעתיים. בפרק האחרון גבי מחליט לחפש מטמון נוסף בבית הנטוש שבו הם מצאו את המקל. דבי מוצאת מפה עתיקה, המקל נופל בטעות על המפה וכתוצאה מכך מקל הקסמים והמפה נעלמים למיקום לא ידוע. 

לסדרה הופקה סדרת המשך בשנת 1978 בשם "Debby In Hospital" (דבי בבית חולים), שבה הופיעה רק דמותה של דבי, המאושפזת בבית החולים כתוצאה מתאונת דרכים.

פרקי הסדרה
----------

1. The Wrong Treasure
2. The Flying Doctor
3. The Rescue
4. The Secret Room
5. The Stolen Paintings

הגרסה המחודשת
-------------

בשנות השמונים עלתה בטלוויזיה החינוכית גרסה מחודשת בצבע בשם "Signal C.Q". שינוי נוסף משמעותי היה שבמקום מקל קסמים, בגרסה המחודשת השתמשו הגיבורים, מיקי ודונה, בכדור בדולח. בגרסה המחודשת שיחקו ברוך דרור ויהונתן סגל בתור מיקי ולימור שיינפלד בתפקיד דונה.

מחווה מוזיקלית
--------------

בשנת 2003 הוציאה להקת הדג נחש את השיר "גבי ודבי", הנכלל באלבומה השני, "לזוז".

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * גבי ודבי תוכנית ראשונהגבי ודבי תוכנית ראשונה
* פתק הוראותפתק הוראות
* גבי ודבי תוכנית בצבעגבי ודבי תוכנית בצבע
* גבי ודבי תוכנית בצבעגבי ודבי תוכנית בצבע
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבי ודבי** בוויקישיתוף

* "גבי ודבי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גבי ודבי, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית
* דבי בבית חולים, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית, סדרת המשך לתוכנית "גבי ודבי"
* ירון ביטר, ילד פלא, באתר ynet, 25 ביולי 2008
* יריב פלג, ‏עידן התמימות, באתר ישראל היום, 17 ביוני 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  על השיר גבי ודבי, מתוך מימה
פירוש נוסף ערך זה עוסק במדד למספר הפיזורים והבליעות שעוברת קרינה בעת מעבר דרך תווך. אם התכוונתם למדד לשקיפות של גוף כלשהו, ראו שקיפות (אופטיקה)#מדדים לשקיפות.
**עומק אופטי** (אנגלית: **Optical depth**) באסטרופיזיקה הוא גודל פיזיקלי חסר ממדים המתאר את הפיזורים והבליעות שעוברת קרינה בעת מעבר דרך תווך. בהכללה ניתן לראות זאת כרמת השקיפות של תווך. כאשר קרינה אלקטרומגנטית או קרינת חלקיקים עוברת דרך תווך, חלק מהפוטונים או החלקיקים נבלעים או מפוזרים בתווך, בזמן שאחרים עוברים דרכו. כך שטף הקרינה מונחת על ידי מעבר בחומר. עומק אופטי הוא מדד למספר הפיזורים והבליעות שעוברת הקרינה, כלומר מדד לעוצמת ההנחתה של הקרינה.

לרוב מגדירים עומק אופטי לגרמי שמים גזיים כמו כוכבים או ענקי גזים. עומק אופטי תלוי בספיגות של החומר ממנו מורכב הגרם והקשר בין עומק פיזי (המסומן לרוב באות z) לבין עומק אופטי (המסומן לרוב באות \tau) יכול לעזור בתיאור של המבנה הפנימי של הגרם.

הגדרה מדויקת
------------

עומק אופטי מוגדר כאינטגרל באופן הבא:

{\displaystyle \tau \equiv \int \kappa \rho dr=\int \sigma ndr}
כאשר:

* \kappa  -אטימות (או "מקדם ההנחתה")
* \rho - צפיפות החומר
* \sigma  - חתך פעולה לפיזור
* n -מספר החלקיקים המפוזרים ליחידת נפח

שתי ההגדרות האינטגרליות למעשה שקולות, מכיוון שמהלך חופשי ממוצע באסטרופיזיקה מוגדר על ידי:

{\displaystyle \ell =(n\sigma )^{-1}=(\kappa \rho )^{-1}}
כאמור, עומק אופטי נותן עומדן לרמת ההנחתה של הקרינה במעברה בתווך. עוצמת הקרינה ("ראדיאנס") כתלות במרחק המעבר בחומר קטנה מעריכית:

{\displaystyle I=I\_{0}e^{-\tau }}
אם מניחים תווך אחיד מבחינה אופטית לאורך התקדמות האלומה, ניתן לנוון את האינטגרל למכפלה:

{\displaystyle I=I\_{0}e^{-\kappa \ell }}

קירוב אדינגטון ועומק הפוטוספירה
-------------------------------

על מנת להגדיר את הגבול בין הפוטוספירה לבין הכרומוספירה, הוחלט על ידי קירוב, להגדיר גבול זה כמקום בו {\displaystyle \tau ={\frac {2}{3}}}. הקירוב, שנוסח על ידי ארתור אדינגטון לוקח בחשבון הימצאות של יוני מימן {\displaystyle H^{-}} באטמוספירת הכוכב והוא אינו תלוי באורך גל של הקרינה. במקרה כזה מתקיים הקשר הבא:

{\displaystyle T^{4}={\frac {3}{4}}T\_{e}^{4}\left(\tau +{\frac {2}{3}}\right)}
כאשר T זו טמפרטורה וT\_{e} טמפרטורה אפקטיבית, כלומר טמפרטורה המתאימה לקרינת גוף שחור. 

כך לפי הגדרה זו, מתקיים שבפוטוספירה, בעומק האופטי של {\displaystyle \tau ={\frac {2}{3}}}, טמפרטורה של הפוטוספירה שווה לטמפרטורה האפקטיבית של הכוכב. במקרה כזה, פוטוספירה מוגדרת בשכבה דקה בה כל פוטון יעבור פיזור בודד או פחות לפי יציאתו מהכוכב.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "עומק אופטי", באתר אסטרופדיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Optical Depth - from Eric Weisstein's World of Physics
2. ↑  ערכו תלוי בסוג החומר, צפיפותו, אורך הגל של הקרינה וכוון התקדמותה.
**פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה** היה פיגוע טרור שבוצע ב-11 באפריל 2002 באמצעות משאית תופת שהתפוצצה בחזית בית הכנסת העתיק "אלגריבה" באי ג'רבה שבתוניסיה. בפיגוע נהרגו 21 בני אדם.

היה זה הפיגוע השני בבית הכנסת לאחר שבמהלך חג שמיני עצרת (שמחת תורה) תשמ"ו (1985), פתח אחד השוטרים שהיו מופקדים על ביטחון המקום באש על המבקרים, ורצח שלושה מהם.

הפיגוע
------

מחבל בשם ניזאר בן מחמד נאסר נוואר, יליד 1978, הסיע משאית עמוסה בבלוני גז וחומרי נפץ, פרץ את מחסומי הביטחון שלפני בית הכנסת העתיק "אלגריבה" באי ג'רבה שבתוניסיה, והתפוצץ בחזית בית הכנסת.

בפיגוע נרצחו 21 בני אדם, מהם: שלושה מקומיים, 14 תיירים מגרמניה ושני תיירים מצרפת ויותר מ-30 נפצעו.

החקירה
------

למרות שבשעות הראשונות שלאחר האירוע הייתה הנחת המשטרה המקומית הרשמית כי מדובר בתאונה, התברר בחקירת המקרה כי מדובר בפיגוע תופת מכוון. בהמשך חקירה נתגלה כי עמדו מאחרי הפיגוע מוסלמים קיצוניים שהיו קשורים לאל-קאעידה.

במרץ 2003 נעצרו בספרד חמישה בני אדם בחשד לשותפות במימון הפיגוע. באפריל אותה שנה נעצר בפריז לאחר מאמץ מודיעיני משותף של ממשלות באירופה, אזרח גרמני ממוצא פולני שהתאסלם, בשם מישל גנסארסקי, בחשד למעורבות בפיגוע, הוא נכלא והועמד לדין ובפברואר 2009 נידון ל-18 שנות מאסר.

תמונות מאירוע הזיכרון לנרצחי הפיגוע
-----------------------------------

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

* דיאנה בחור ויגאל צור, פיצוץ ליד בית כנסת בטוניסיה, באתר ynet, 11 באפריל 2002
* Al-Qaeda claims Tunisia attack, ‏BBC‏, 23 ביוני 2002

הערות שוליים
------------

1. ↑  פיגוע סמוך לבית כנסת באי ג'רבה בדרום תוניסיה - חמישה נהרגו ו-20 נפצעו, באתר גלובס, 11 באפריל 2002
2. ↑  שר הפנים הגרמני ידון בפיצוי קורבנות ג'רבה, באתר הארץ, 22 באפריל 2002
3. ↑  דניאל סובלמן, תוניסיה: הפיצוץ בבית הכנסת - "תאונה", באתר הארץ, 12 באפריל 2002
4. ↑  דניאל בן סימון, בישראל סבורים: הפיצוץ בבית כנסת בתוניסיה - פיגוע, באתר הארץ, 12 באפריל 2002
5. ↑  יוסי מלמן, הפיגוע בתוניסיה: נמצא קשר לאל-קאעדה, באתר הארץ, 21 באפריל 2002
6. ↑  BBC, Two jailed over Tunisia bombing, February 5, 2009
**נשואה למאפיה** (באנגלית: **Married to the Mob**) הוא סרט קומדיית פשע משנת 1988 בבימויו של ג'ונתן דמי עם מישל פייפר, מת'יו מודין ודין סטוקוול בתפקידים הראשיים.

דין סטוקוול היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.

מישל פייפר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.

תקציר העלילה
------------

אנג'לה דה מרקו (מישל פייפר) נשואה לפרנק "המלפפון" דל מרקו (אלק בולדווין). פרנק עובד למען הבוס המאפיונר שלו, טוני "טייגר" רוסו (דין סטוקוול) ומבצע עבורו "חיסולים".

אנג'לה אינה מרוצה מעבודתו העבריינית של בעלה למרות העושר שהוא מרעף עליה ועל בנם. הוא אינו מוכן לוותר על עבודתו ומעמדו במאפיה אבל עובר את הגבול בכך שהוא מתנה אהבים עם חברתו של הבוס.

טוני מפתיע את שניהם ומחסל אותם. נערכת להם הלוויה מפוארת ובה משתתף טוני בצער רב ומתחיל להראות עניין באלמנה תוך שהוא משתדל להסתיר זאת מאשתו הדעתנית קוני (מרסדס רוהל). אנג'לה דוחה אותו, מוכרת את תכולת דירתה, עוברת עם בנה לדירה זולה ומוצאת עבודה כספרית.

אנשי ה-FBI רוצים לתפוס את טוני ולהפליל אותו בעזרת אנג'לה. הם שולחים שני סוכנים לעקוב אחריה ולצותת לשיחות מדירתה.
הסוכנים הם מייק דאוני (מת'יו מודין) ואד בניטז (אוליבר פלאט).

מייק פוגש את אנג'לה ומציג את עצמו כאחד הדיירים בבניין ושותל מכשירי ציתות בדירתה. בינתיים מגלה טוני את כתובתה ומגיע לשם. גם אשתו של טוני מגיעה לשם ומזהירה את אנג'לה שלא תעז לפתח יחסים עם טוני.

בינתיים מתפתח רומן אהבה בין אנג'לה למייק. אנשי ה-FBI עוצרים את אנג'לה ולוחצים עליה באיומים שתעבוד למענם אחרת הם יפעלו שתאבד את המשמורת על בנה. אז היא גם מגלה שמייק הוא סוכן FBI.

אנג'לה משתפת אתם פעולה ומתחילה שוב להיפגש עם טוני ולהרעיף עליו אהבה. טוני מרוצה ואינו חושד ומזמין אותה להתלוות אליו לכינוס עברייני המאפיה בסוויטה מהודרת במלון במיאמי.

לאותו מקום מגיעים גם מייק עם סוכני FBI וקוני שגילתה שאנג'לה נסעה עם בעלה. אנג'לה נותנת במתנה לטוני, טבעת שבתוכה נמצא מכשיר ציתות.

טוני מגלה שאנג'לה בוגדת בו ושמייק הוא סוכן FBI. מתפתח עימות וקרב יריות בין המאפיונרים, ה-FBI וקוני. לבסוף טוני נתפס ונאסר, אנג'לה חוזרת לעבוד במספרה ומספרת את מייק שהתאהב בה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "נשואה למאפיה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נשואה למאפיה", באתר נטפליקס
* "נשואה למאפיה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "נשואה למאפיה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "נשואה למאפיה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "נשואה למאפיה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "נשואה למאפיה", באתר אידיבי
* "נשואה למאפיה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט נשואה למאפיה, באתר יוטיוב
* נשואה למאפיה, באתר TCM
**פלורנס אמילי דאגדייל** (באנגלית: **Florence Emily Dugdale**;‏ 12 בינואר 1879 - 17 באוקטובר 1937) הייתה סופרת ילדים אנגלייה ואשתו השנייה של הסופר תומאס הרדי. היא כתבה את הביוגרפיה של הרדי.

ביוגרפיה
--------

דאגדייל נולדה ברובע אדמונטון שבלונדון, בתו של מנהל בית ספר אדוארד דאגדייל. היא למדה בבית הספר "National Infants School" ברובע אנפילד במשך שנתיים עד 1886, ואחר כך למדה בבית הספר לבנות סיינט אנדרו. כשהייתה בת 20 שילמו הוריה 9 פני לשבוע עבור לימודיה בבית הספר "Higher Grades School".

החל משנת 1895 התמקדו חייה של דאגדייל בהוראה. היא התחילה ללמוד בבית הספר לבנות סיינט אנדרו, שם זכו היא ואחותה אתל בפרסים מטעם מועצת החינוך של הבישופות על "ידע דתי ומיומנות בנושאים חילוניים". ב-1897 הוסמכה כמורה בבית הספר של אביה. דאגדייל הייתה בת לוויה לליידי סטוקר, אשתו של סר ת'ורנלי סטוקר אחיו של ברם סטוקר, מחבר הספר "דרקולה".

ב-1905 בהיותה בת 26 פגשה דאגדייל לראשונה את הסופר תומאס הרדי. היא הפכה לידידה ועוזרת שלו, וב-1908 הפסיקה ללמד, הן כדי שתוכל לסייע להרדי והן כדי לפתוח בקריירת כתיבה משלה. ב-1912 פרסמה את ספרה הראשון "The Book of Baby Birds" שלו תרם גם הרדי. באותה שנה מתה אֶמָה אשתו של הרדי. ב-1913 עברה דאגדייל לגור בביתו של הרדי "מקס גייט" בדורצ'סטר שבמחוז דורסט. שנה אחר כך ב-1914 הם התחתנו בכנסיית סיינט אנדרו באנפילד, על אף פער הגילים ביניהם שהיה 39 שנה.

במהלך הנישואים מצאה פלורנס את עצמה חיה בצלה של אֶמָה, שלמרבה האירוניה הרדי הזניח אותה כשהייתה בחיים. שירי האהבה הנלהבים שכתב הרדי אחרי מותה של אֶמָה, הביכו ואמללו את פלורנס. עם זאת כשהרדי נפטר ב-1928 בגיל 87, היא הייתה מוכת יגון עד כדי כך שנדרש רופא לטפל בה.

בני הזוג הרדי היו חברים של ת.א. לורנס, ופלורנס השתתפה בהלוויה שלו.

פלורנס הרדי נפטרה במקס גייט מסרטן בגיל 58. גופתה נשרפה בקרמטוריום ווקינג, ואפרה נטמן בחצר הכנסייה סטינספורד, שם נקברו לבו של הרדי ואשתו הראשונה.

ספריה
-----

* Dugdale, Florence Emily (1912). *The Book of Baby Birds*. Hodder & Stoughton. Illustrated by Edward Julius Detmold.
* Hardy, Florence Emily (1928). *The Early Life of Thomas Hardy, 1840–1891*. Macmillan, London.
* Hardy, Florence Emily (1930). *The Later Years of Thomas Hardy, 1892–1928*. Macmillan, London.

קישורים חיצוניים
----------------

* פלורנס דאגדייל באתר של תומאס הארדי
* פלורנס דאגדייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Genealogy for Florence Emily Hardy (Dugdale) (1879 - 1937) family tree on Geni

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463432705171
* BIBSYS: 97039064
* GND: 119431483
* ISNI: 0000 0000 8362 9402
* LCCN: n50022339
* LNB: 000105721
* NDL: 01241512
* NTA: 07364191X
* SNAC: w6bc4hh5
* SUDOC: 081293275
* Trove: 850669
* VIAF: 20490704
* WorldCat: lccn-n50022339

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר פרס.

מפת רכס סנטינל; הר פרס נמצא במרכז החלק הימני   
 של הרביע השני משמאל בשורה העליונה של רביעי המפה
**הר פְּרֶס** (באנגלית: **Mount Press**) הוא פסגה בצפון חלקו המרכזי של רכס סנטינל בהרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.

גובהה של הפסגה 3,830 מטרים מעל פני הים.

אוכף זבגור מקשר בין הר פרס לפסגת אייר.

ההר מתנשא מעל קרחון אמברי שמצפון לו; ומעל קרחון אלן שמדרום-מזרח לו.

הר פרס הוא ההר הגבוה ביותר ברכס פרובודה.

ההר ממוקם 4.42 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית לפסגת אייר; 8.78 קילומטרים צפונית-מזרחית להר אנדרסון; 7.19 קילומטרים מזרחית-צפונית להר דייוויס; ו- 3 קילומטרים דרומית - מערבית להר טוד.

היסטוריה
--------

### מיפוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי משלחת החצייה של ארץ מרי בירד (Marie Byrd Land Traverse Party), אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958 בפיקודו של צ'ארלס בנטלי. המיפוי עודכן על ידי סוקרים אמריקאיים בשנת 1961, ומופה בשנית בשנת 1988. ההר מופה שוב בשנת 2006 על ידי דמיאן גילדאה.

### מקור השם

הפסגה נקראת על שמו של פרנק פרס (Frank Press), סגן יושב ראש הפאנל הטכני לחקר הקרחונים של הוועד הלאומי האמריקני למען השנה הגאופיזית הבינלאומית; ומאוחר יותר (לאחר שנת 1977) היה היועץ המדעי של הבית הלבן (היועץ לענייני מדע של נשיא ארצות הברית, העומד בראש משרד המדע והטכנולוגיה של ארצות הברית (Office of Science and Technology Policy)).

### הטיפוס על הפסגה

הראשונים שטיפסו לפסגה היו ג'ד בראון (Jed Brown) האמריקני והצ'יליאנים קמילו ראדה (Camilo Rada) ומריה פז "פאצ'י" איבארה (Maria Paz 'Pachi' Ibarra) ב־31 בדצמבר 2006.

לקריאה נוספת
------------

* קורות חייו של פרנק פקס באתר הוושינגטון פוסט

• Damien Gildea, **Ellsworth Moutains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide**

קישורים חיצוניים
----------------

* הר פרס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר פרס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר פרס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור הר פרס, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix
* הר פרס באתר peakbagger

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע גאוגרפי על אוכף זבגור
3. ↑  תואר המקביל ל"שר המדע" במדינות אחרות.
**טֶבַח** הוא סרט עלילתי בלארוסי בבימויו של אנדריי קודיננקו. זהו סרט האימה הבלארוסי הראשון.

עלילת הסרט מתרחשת על אדמות בלארוס בשנות ה-60 של המאה ה-19, לאחר הדיכוי האכזרי של מרד קונסטנטין קלינובסקי בשנים 1863–1864. התסריט מבוסס על הרומן "לוקיס" מאת פרוספר מרימה על דוב זאב ומוטיבים של אגדות בלארוסיות ישנות. מרבית הסרט צולם בארמון סביטאפולק-צ'טרוורטינסקי ובמתחם הפארק בכפר ז'לודק (במחוז שצ'וצ'ינסקי, מחוז הורדנה).

עלילה
-----

בשנות השישים של המאה ה-19 בבלארוס (בשטח הצפון-מערבי של האימפריה הרוסית), דוכאה באכזריות התקוממות לאומית. נוצרת אווירה של פחד ויגון, אחוזות אבות מועברות לבעלים החדשים.

ניקולאי קזנצב, צעיר שמתכוון ללמוד אמנות יפה באיטליה, מגיע לאחוזתו המסתורית של הרוזן ולדימיר פזורקביץ', עם משרתו גרישקה. אך אין לו אמצעים, הוא מחליט לנסות להמר. מטרת ההרפתקה למכור ספרים ישנים ולטייל באיטליה, ללמוד אמנות יפה. לאחר שהציג את עצמו כפרופסור, קזנצב מעמיד פנים שהוא לומד את הספרייה הנרחבת של הרוזן, ובאותה עת הוא מצליח להתקרב לכלתו של פזורקביץ', אנה היפה, ויש לו רגשות רציניים כלפיה.

עם זאת, האירועים המוזרים המתרחשים באחוזה גורמים לאורח לחוות אירוע מיסטי ונורא, והוא הופך להיות עד ומשתתף בטרגדיה שמתרחשת לאחר הגעתו של רוכש האחוזה, הגנרל בלוזרסקי. התושבים המקומיים חוששים מאוד מהגנרל והם מתפללים לדוב שיציל אותם. ברם, הרוזן מנסה לשבור את הקשר העתיק בין כדור הארץ לבין תמצית החיה, הדוב שאליו הם מתפללים. האהבה לשכנה אנה מובילה אותו להחלטה למכור את האחוזה ולעזוב איתה ממקומות אלה. הרוזן רק רוצה דבר אחד - להפוך לגבר כדי להיות עם אנה.

שחקנים ודמויות
--------------

* דמיטרי מילר - ולדימיר פזורקביץ'
* אנדריי נזימוב - ניקולאי קזנצב
* מריה קורדנביץ' - אנה
* פולינה סירקינה - ורקה
* סבטלנה זלנקובסקאיה - אוסטרובסקאיה
* סרגיי ז'ורבל - אוסטרובסקי
* ויאצ'סלב פאבליוט - משרת
* איוון מצקביץ' - בוכארין, צייד
* אלכסנדר קשפרוב - הגנרל
* סרגיי ולסוב - גרישקה
* אולג גרבוז - פאן סוקול
* אלכסיי סנצ'ילו - בנו של הגנרל
* אוקסנה לסנאיה - הרוזנת

קישורים חיצוניים
----------------

* "טבח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "טבח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
רבי **יעקב יצחק אונגר** (ה'תקצ"ח – י"ג בכסלו ה'תרנ"ב) היה רב ואדמו"ר חסידי בדז'בנה, מצאצאי רבי מרדכי דוד אונגר, ומייסד חסידות דז'בנה.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת ה'תקצ"ח לרבי ישראל אלימלך אונגר מדומברובה ולמאטיל בתו של רבי יחיאל קוריצר. נישא לחנה בתו של רבי מאיר הורוביץ מדזיקוב (**האמרי נועם**). 

לאחר פטירת אביו בז' באלול ה'תרכ"ז מונה רבי יעקב יצחק למלא את מקומו ברבנות דז'בנה בה גם כיהן כאדמו"ר, אך רוב חסידי אביו נסעו לאחיו רבי משה אליקים בריעה שכיהן בדומברובה. 

רבי יעקב יצחק נפטר בשנת ה'תרנ"ב ואת מקומו באדמו"רות מילא בנו רבי שלום דוד אונגר בעיר רקוב. בניו הנוספים כיהנו באדמו"רות וברבנות בערים ריישא, רודלוב, סוקולוב פודלסקי, טרנוב וניימארקט שבגליציה.

צאצאיו
------

* רבי שלום דוד אונגר (ה'תר"ך – א' באלול ה'תרפ"ג) האדמו"ר השני מדז'בנה.
* רבי יהודה אונגר, רב בסוקולוב פודלסקי (נפטר בי"ז בסיון ה'תרצ"ט)
* רבי חיים אליעזר אונגר, רב ברודלוב. חתן רבי נפתלי הורוביץ (נפטר ה'תר"ף)
* רבי ישראל יוסף אונגר, רב בטרנוב. חתן רבי ראובן הורוביץ (נפטר בל' בסיון ה'תש"ב)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נינו של החוזה מלובלין
**הוט פוט** (בסינית מסורתית: **火鍋,** בסינית מפושטת: **火锅**, פיניין: ***huǒguō**,* שמשמעו "קדרה באש") הוא מאכל מהמטבח הסיני. מאכל זה כולל ציר המתבשל בקדרה עשויה מתכת, המונח במרכז שולחן הארוחה, וסביבו מונחים מרכיבים שונים, בהם בשר פרוס, ירקות, פטריות, כיסוני וון טון, כופתאות, ופירות ים, והסועדים טובלים את המרכיבים השונים ומבשלים אותם בציר.

המאכל נאכל בסין מזה למעלה מ-1,700 שנים, ולא ברור מאין מקורו. ישנה סברה כי מדובר במאכל שמוצאו ממונגוליה, וכי מדובר בתבשיל שהוכן על ידי הלוחמים המונגולים אשר בישלו ירקות ובשר בתוך הקסדות שלהם מעל המדורה.

המאכל התפשט ברחבי סין החל מתקופת שושלת טאנג, ובתקופת שושלת צ'ינג היה למאכל מקובל בכל רחבי סין.

מרכיבי המאכל
------------

סוגי הבשר המשמשים במאכל זה כוללים טלה, בקר, עוף, ברווז וחזיר.
סוגי הירקות כוללים: באק צ'וי, תרד, שעועית ירוקה, נבטים, בצלי אשקלון, זנגביל, תפוחי אדמה, טארו, עגבניות ודלעת.

לעיתים כוללים המרכיבים המבושלים גם טופו ואיטריות.

המרק מתובל ברוטב הויסין, רוטב סויה, חומץ, כוסברה, שום, שמן שומשום, פלפל לבן, פלפל צ'ילי, פלפל שחור ולעיתים גם בוטנים או חמאת בוטנים.

ראו גם
------

* פונדו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוט פוט** בוויקישיתוף
* רונן מדזיני, אוכל סיני אמיתי: מאגרול ועד מרק כלבים, באתר ynet, 11 בנובמבר 2007
* רונית ורד, אייל טואג, העונג הבא | התבשילים הלוהטים של החורף, באתר הארץ, 16 בינואר 2009
**הוייא** (שם מדעי: ***Heteralocha acutirostris***) היא מין של ציפור נכחדת ממשפחת הדבלולניים, שחיה בניו זילנד באי הצפוני. ציפור זו הייתה הגדולה שבבני משפחתה, והיא הזכירה במראה עורב משונה בעל מקור מוזר. היא נקראה בידי החוקר ג'ון גולד ב-1837, ופירוש שמה המדעי הוא: "אשה בעלת מקור שונה". שם המין פירושו: "בעל קצה מחודד". השם הוייא הגיעה מהשפה המאורית.

תיאור
-----

ההוייא הייתה ציפור דמוית עורב באורך של 45 סנטימטרים בזכרים ו-48 סנטימטרים בנקבות הגדולות יותר. הייתה לה דו-צורתיות זוויגית גדולה כשמקור הזכרים היה לבן וישר, דומה למקור עורב, בעוד לנקבות המקור התארך והתעקל ודמה למקור של צופית, כשמצידי המקור שלהם השתלשל דלדל בצבע כתום. שאר הגוף נראה דומה עם נוצות שחורות עד כחולות כהות, והזנב שלהם היה ארוך ומפואר עם קצוות לבנים רחבים.

לא ידוע מספיק על התנהגות ההוייא, אך היא ניזונה כאוכלת כל מחרקים ועכבישים בינות ליערות ההרריים או בשפלות, תלוי באקלים ובעונות, וייתכן שניזונה גם מפירות או זרעים של כמה מצמחי ניו זילנד. מקור הזכר התאים לשלוף מזון מבין הענפים וגזעים רקובים בעוד הנקבות יכלו לשלוף מזון מאזורים עמוקים יותר, כמו מסדקי סלעים, ואולי אף השתמשו בו כמו במקור הנקריים.

הכחדה
-----

ההויא נכחדה עקב ציד יתר אנושי למען נוצותיה, וכן עקב כריתת היערות בהם היא חיה. הפרטים האחרונים שנראו ממנה נצפו ב-1907, אם כי נראה ששרדה עד ל-1960. היא הייתה נדירה עוד לפני הגעת האירופאים ונמצאה בעיקר סביב רכסי ההרים Kaimanawa‏, Remutaka‏, Tararua ו-Ruahine, כולם באי הצפוני.

ציפור זו נודעת בתרבות של המאורים ובייחוד במיתולוגיית המאורים, בו היא נחשבת לקדושה, והיה טאבו על נגיעה באיש שנשא את עורה או את נוצותיה, לאחר שצדו מספר פרטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוייא** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוייא באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531295305171
* GND: 1094922900
* LCCN: sh85062814

 |
פורט תשיעי .
**הטבח בקובנה ב-29 באוקטובר 1941**, הידוע גם בשם **האקציה הגדולה**, היה הרצח ההמוני הגדול ביותר שבוצע ביהודי ליטא בתקופת השואה. 

בהוראת קרל יגר, שטנדרטנפיהרר באס אס וקצין האס-אס הלמוט ראוקה, רצחו אובר-שטורמפיהרר יואכים האמאן (Joachim Hamann) ו-8 עד 10 אנשי צוות של איינזצקומנדו 3 מאיינזצגרופה A‏, 2,007 גברים יהודים, 2,920 נשים ו-4,273 ילדים ביום אחד בפורט התשיעי, בקובנה שבליטא.

הנאצים חיסלו את הגטו הקטן בקובנה ב-4 באוקטובר 1941 והרגו כמעט את כל תושביו בפורט התשיעי. מאוחר יותר באותו חודש, ב-28 באוקטובר, ניהל ראוקה את הסלקציה בגטו קובנה. כל תושבי הגטו אולצו להתכנס בכיכר המרכזית של הגטו. ראוקה בחר 9,200 גברים, נשים וילדים יהודים, כשליש מאוכלוסיית הגטו. למחרת, 29 באוקטובר, כל אלה נורו למוות בפורט התשיעי בבורות ענק שנחפרו מראש.

ראו גם
------

* שואת יהודי ליטא
* פוגרום קובנה
* טבח פונאר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nikzentaitis, Alvydas; Nikžentaitis, Alvydas; Schreiner, Stefan; Staliūnas, Darius (2004). *The Vanished World of Lithuanian Jews By Alvydas Nikžentaitis, Stefan Schreiner, Darius Staliūnas, Leonidas Donskis*. ISBN 9042008504. נבדק ב-2014-01-03.
2. ↑  Eilat Gordin Levitan. "Elchanan Elkes, Kovno Stories". Eilatgordinlevitan.com. נבדק ב-2014-01-03.
3. ↑  Nikzentaitis, Alvydas; Nikžentaitis, Alvydas; Schreiner, Stefan; Staliūnas, Darius (2004). *The Vanished World of Lithuanian Jews By Alvydas Nikžentaitis, Stefan Schreiner, Darius Staliūnas, Leonidas Donskis*. ISBN 9042008504. נבדק ב-2014-01-03.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007407417605171
* LCCN: sh2014100208

 |
**אלונסו אלוורס דה פינדה** בספרדית: **Alonso Álvarez de Pineda**‏; 1494 – 1519) היה קונקיסטאדור וקרטוגרף ספרדי, שתועד לראשונה בתולדות טקסס. בשנת 1519 הוא הוביל מספר משלחות למיפוי קווי החוף המערביים של מפרץ מקסיקו, מחצי האי יוקאטן ועד נהר פאנוקו, צפונית לוורוצ'וז. חואן פונסה דה ליאון מיפה בעבר חלקים מפלורידה, שלדעתו הוא אי. החקירה של אנטון דה אלמינוס ביטלה את האזורים המערביים כאתר המעבר, והשאירה את השטח בין נהר פאנוקו לפלורידה.

אלמינוס שכנע את מושל סנטיאגו, פרנסיסקו דה גאראי, לממן משלחת למיפוי בשאר מפרץ מקסיקו. גאראי קיבל שלוש אוניות עם מאתיים ושבעים חיילים, והציב אותן בפיקודו של דה פינדה. הם עזבו את סנטיאגו בתחילת 1519 והפליגו מערבה לאורך קו החוף הצפוני של המפרץ. בקצה המערבי של דרום פלורידה הוא ניסה להפליג מזרחה, אך הרוחות לא היו מתאימות. במקום זאת, הוא הפליג מערבה לאורך חוף מפרץ המפרץ.

ב־2 ביוני 1519 נכנס אלוורס דה פינדה למפרץ גדול עם ההתיישבות צפופה של ילידים אמריקאיים בחוף אחד. הוא הפליג במעלה נהר המיסיסיפי. תיאור הארץ והתיישבותה, הביאו היסטוריונים רבים להאמין שהוא תיאר את מפרץ מוביל ואת נהר אלבמה.

אלונסו אלוורס דה פינדה המשיך במסעו מערבה. ב־24 ביוני 1519, ביום החג הרומי הקתולי של קורפוס כריסטי, הפליג אל מה שהוא כינה מפרץ קורפוס כריסטי. אין שום עדות אמינה לכך שאי פעם הגיע לחופי טקסס, אך הוא עגן מווילה ריקה דה לה וראקרוס, זמן קצר לאחר שהרנן קורטס עזב.

קורטס חזר כששמע על בואו של דה פינדה. דה פינדה ביקש לסמן גבול בין האדמות שהוא טוען כשייכות לגאראי לאלה שקורטס כבר טען לבעלות עליהן. קורטס לא היה מוכן להתמקח, ודה פינדה עזב כדי לחזור צפונה. זמן קצר לאחר מכן הפליג במעלה נהר ששמו לאס פלמאס, שם בילה למעלה מארבעים יום בתיקוני ספינותיו. לאס פלמאס היה ככל הנראה נהר פאנוקו ליד טמפיקו של ימינו, טאמוליפס, מקסיקו.

אף על פי שדה פינדה נהרג בקרב עם ילידי נהר פאנוקו, המפה שלו הגיעה למושל גאראי.

המשלחת סימנה את גבולות מפרץ מקסיקו, תוך שלילת הרעיון של מעבר ים לאסיה. המיפוי גם אימת שפלורידה הייתה חצי אי במקום אי, ואפשרה לאלוורס דה פינדה להיות האירופי הראשון שראה את אזורי החוף של מערב פלורידה, אלבמה, מיסיסיפי, לואיזיאנה וטקסס, אדמות שכינה "עמיחל." "

המפה שלו היא המסמך הידוע הראשון בהיסטוריה של טקסס והייתה המפה הראשונה של אזור חוף מפרץ המפרץ בארצות הברית והיא מאוחסנת בארכיב הכללי דה אינדיאס בספרד.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Weber, David J. (1992), The Spanish Frontier in North America, Yale Western Americana Series, New Haven, CT: Yale University Press,.p. 32
2. ↑  Diaz, B. 1963, The Conquest of New Spain, London: Penguin Books, p. 133
3. 1 2  Chipman, Donald E. (1992), Spanish Texas, 1519-1821,p.24
4. ↑  Atkins, Leah Rawls (1994) "European Exploration and Colonization in Alabama" in William Warren Rogers, Robert David Ward, Leah Rawls Atkins and Wayne Flint. Alabama: The History of a Deep South State. Tuscaloosa, Alabama: University of Alabama Press, p. 18.
5. ↑  Diaz, B. 1963, The Conquest of New Spain, London: Penguin Books, pp. 132-4
6. ↑  Robert S. Weddle, "ALVAREZ DE PINEDA, ALONSO," Handbook of Texas Online (http://www.tshaonline.org/handbook/online/articles/fal72), accessed February 26, 2013. Published by the Texas State Historical Association.
7. ↑  Chipman (1992), p. 243
**טבח בית הכנסת אלמנשה בדמשק 1949** אשר ברובע היהודי בדמשק, סוריה, התרחש בליל שבת נחמו תש"ט, 5 באוגוסט 1949, ובו נרצחו 12 יהודים ושישים נפצעו.

רקע
---

בית כנסת אלמנשה הוא אחד מבתי הכנסת העתיקים בעיר. בניינו היכל מפואר. הוא ממוקם במרכז השכונה היהודית, בסמטה מהרחוב הראשי "תלת אלחיג'רה" סמוך לבית אלמעלם פרחי.

כישלון תוקפנותו של צבא סוריה במלחמת העצמאות, מלחמה שפרצה משום דחייתם של מדינות ערב וערביי ארץ ישראל את החלטה 181 של האו"ם לחלוקתה של ארץ ישראל למדינה יהודית ומדינה ערבית, הוליד תסכול רב בסוריה.

הטבח
----

התסכול הסורי הניע פורעים ערבים חברי קבוצת "כתאיב אלפדא אלערבי" - גדודי הלוחם הערבי, שלימים הפך לארגון החזית העממית[דרושה הבהרה], להטיל שלושה רימוני יד לתוך בית הכנסת בזמן קבלת שבת של ילדי תלמוד התורה. מרבית הנפגעים היו מקרב הילדים. 12 יהודים נרצחו ושישים נפצעו. בזמן מנוסתם הטילו הרוצחים רימון נוסף לעבר כמה יהודים שרדפו אחריהם. הרוצחים מצאו מקלט במסגד אומיה.

כעבור כמה חודשים שבו ופעלו הרוצחים בשכונה היהודית והשליכו רימוני יד לכמה בתים. נזק רב נגרם לרכוש.

ראו גם
------

* פליטים יהודים ממדינות ערב
* פרעות חלב (1947)

קישורים חיצוניים
----------------

* בית הכנסת אלמנשה, סרטון באתר שער בנימין
* **Why Jews Fled the Arab Countries**, by Ya'akov Meron, Middle East Quarterly, September 1995, pp. 47-55

הערות שוליים
------------

1. ↑  ב-28 בנובמבר 1947, הזהיר שגריר מצרים באו"ם, יוסף היכל פאשה: "מיליון יהודים חיים בשלום במצרים (וביתר ארצות האסלאם) ונהנים מכל זכויות האזרח. בהחלט אין הם רוצים להגר לפלשתינה. אולם אם מדינה יהודית תיווצר אף אחד לא יוכל למנוע צרות. פרעות תפרוצנה בפלשתינה, תתפשטנה על כל ארצות ערב ותובלנה אולי למלחמה בין הגזעים. ...אם יחליטו האומות המאוחדות על חלוקת פלשתינה הן תשאנה באחריות לצרות חמורות ביותר ולטבח של מספר רב של יהודים", יעקב מירון, **הפיצוץ ברובע הקראי בקאהיר ב 19 ביוני 1948**, פעמים, 70, חורף תשנ"ז, עמ' 141-156
2. ↑  בית הכנסת אלמנשה באתר שער בנימין
**אִירוּס הַסַּרְגֵּל** או **אִירִיס הַסַּרְגֵּל** (שם מדעי: *Iris vartanii*) הוא מין בסוג אירוס בתת-הסוג הרמודקטילואידס (*Hermodactyloides*).

מאפיינים
--------

אירוס הסרגל הוא גאופיט רב-שנתי בעל בצל, סביבו מתפתחים בצלי ריבוי קטנטנים - כגרגרי חיטה. עליו בינוניים באורכם - כ-30 ס"מ, חתכם מרובע או דמוי צלב וצבעם ירוק רענן. הפרחים צומחים על עמודי פריחה קצרים המהווים בעצם גלגול של צינור העטיף. צבע הפרח כחול בהיר, עלי העטיף החיצוניים מעוטרים באיור לבן כשבמרכזם כתם צהוב. צידם החיצוני של עלי העטיף מנוקדים ארגמן. במרכז העלה רכס אורך זהוב. יש לו שישה עלי כותרת. השחלה תחתית, ולעיתים קרובות היא נותרת בתוך הקרקע. הפריחה בתחילת החורף, מיד אחרי הגשמים הראשונים. לעיתים הפרחים מציצים עוד קודם לעלים.

אירוס הסרגל אנדמי לארץ ישראל, וגדל בחבל הים תיכוני של הארץ באזורי ההרים שמצפון לבקעת באר שבע. קיימות אוכלוסיות רבות שלו בכרמל. הצמח מוגן על פי חוק.

תואר המין המדעי ניתן לו על שם פקרדוני קלוסט ורטן, רופא מיסיון מנצרת שגילה לראשונה את המין בשנת 1883.
תואר המין העברי מתאר את צורת עליו הישרים.

אירוס הסרגל דומה ביותר לאירוס הלבנון, אך הציור בעלי העטיף החיצוניים חסר עורקים כהים. אף מספר הכרומוזומים שלהם שווה - 2n=20. בין המינים נוצרות צורות כלאיים. אירוס הסרגל ואירוס הלבנון הם שני נציגיה היחידים של הסקציה הרמודקטילואידס (*Hermodactyloides*) בארץ ישראל.

לקריאה נוספת
------------

* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א' עמוד 22, עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אירוס הסרגל** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Iris vartanii** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* ד"ר אורי פרגמן-ספיר, ישר כמו סרגל, "בשביל הארץ" (רשות הטבע והגנים), 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אירוס הסרגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
3. ↑  חדשות - פריחה מקומית nrg - ...הולך ישר: הפרויקט לשימור איריס הסרגל, ד"ר אורי פרגמן-ספיר, 15.12.2011

אירוס הסרגל