**טוני קוקוץ'** (בקרואטית: **Toni Kukoč**; נולד ב-18 בספטמבר 1968 בספליט, קרואטיה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר קרואטי, שהיה אחד מהבולטים בכדורסל האירופי, ולאחר מכן עבר לשחק בליגת ה-NBA וזכה בשלוש אליפויות.

בשנת 2021 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.

בכדורסל האירופי
---------------

קוקוץ' נולד בספליט ועסק בספורט מגיל צעיר. הוא שיחק כדורגל וטניס שולחן ולבסוף בגיל 15 החל לשחק כדורסל. הוא היה שחקן מוביל בנבחרות יוגוסלביה שזכו באליפויות העולם של פיב"א עד גיל 16 (ב-1986) ועד גיל 18 (1987). בזו האחרונה נבחר קוקוץ' לשחקן המצטיין לאחר שקלע 11 שלשות מול נבחרת ארצות הברית החזקה בחצי הגמר. 

קבוצתו הראשונה הייתה יוגופלסטיקה ספליט, וכבר בעונתו השנייה היה בורג מרכזי בקבוצה שעתידה הייתה להיות הטובה באירופה. באותה שנה זכה עם יוגוסלביה במקום השלישי באליפות אירופה לנבחרות. ב-1988 זכתה יוגופלסטיקה באליפות הליגה וקוקוץ' אף הוסיף למניין המדליות ההולך וגדל שלו מדליית כסף אולימפית, לאחר הפסד בגמר לנבחרת ברית המועצות. 

בשלוש השנים הבאות זכה קוקוץ' בכל תואר אפשרי, בתור הזהב של הכדורסל היוגוסלבי. יחד עם שחקנים כזוראן סאביץ', דינו ראדג'ה ופטר נאומוסקי הוביל קוקוץ' את יוגופלסטיקה לשלוש אליפויות אירופה רצופות, לאחר ניצחונות בגמר על מכבי תל אביב וברצלונה (פעמיים). נוסף על אליפויות אירופה זכו גם באליפויות הליגה והגביע המקומיים ועם הנבחרת בשתי אליפויות אירופה. גולת הכותרת הייתה הזכייה באליפות העולם לנבחרות ב-1990. הייתה זו שעתה הגדולה האחרונה של הנבחרת המאוחדת, לפני התפוררותה של יוגוסלביה. ברמה האישית נבחר קוקוץ' לשחקן המצטיין ביבשת שלוש שנים ברציפות.

רבים ציפו שקוקוץ' יעבור לשחק ב-NBA לאחר שכבר לא נותרו לו עוד מטרות להשיג באירופה. הוא אכן נבחר בדראפט של 1990 על ידי השיקגו בולס (כבחירה אחרונה בסיבוב השני), אך העדיף להמשיך לשחק באירופה במשך שנתיים נוספות, אותן עשה במדי בנטון טרוויזו האיטלקית. עם בנטון הוא זכה ב-1992 באליפות הליגה וב-1993 בגביע האיטלקי ובסגנות האירופית, לאחר הפסד צורב בגמר גביע אירופה ללימוז'. באולימפיאדת ברצלונה (1992) הוביל את נבחרתה החדשה של קרואטיה לזכייה במדליית כסף.

ב-NBA
-----

לקראת עונת 1993–1994 הצטרף לבולס, שהיו אלופי ה-NBA שלוש פעמים ברציפות אך איבדו את מייקל ג'ורדן שפרש מכדורסל על מנת לשחק בייסבול. בלעדיו היו הבולס לא יותר מקבוצת פלייאוף, אך קוקוץ' הצליח להעמיד מספרים נאים בשביל רוקי: 10.9 נק' 4 ריב' ו-3.4 אס' ב-24.1 דקות למשחק, כמחליפם הראשון של הפורוורדים סקוטי פיפן והוראס גרנט. הוא נבחר לחמישיית הרוקיס השנייה של העונה. בעונת 1994–1995 הוא קיבל יותר דקות משחק ואף פתח בחמישייה ברוב המשחקים, לאחר שגרנט עזב את הקבוצה. בעונה זו היה שני לפיפן בשלוש הקטגוריות הסטטיסטיות החשובות. במדי הנבחרת זכה במדליה הקבוצתית השמינית והאחרונה שלו: ארד באליפות אירופה לאומות. 

חזרתו (הראשונה) של ג'ורדן לפעילות, יחד עם צירופו של דניס רודמן, דחקו את קוקוץ' מהחמישייה בעונת 1995–1996. הוא נולד מחדש בתפקיד של "שחקן שישי" העולה מהספסל ותרומתו הסטטיסטית נחלשה אך במעט. הבולס נתנו את העונה הסדירה הטובה ביותר בהיסטוריה של הליגה דאז (72-10) והשיבו לעצמם את תואר האליפות - רביעי מתוך שישה של המועדון, וראשון מבין שלושה רצופים לקוקוץ'. תרומתו האישית זכתה להכרה כשהוא נבחר לשחקן השישי של השנה ב-NBA. 

בשתי עונות האליפות הנותרות הוסיף קוקוץ' למלא את תפקיד השחקן השישי שהועיד לו פיל ג'קסון, להיות המוציא לפועל השלישי בחשיבותו בקבוצה, ולהתעלות ברגעי הצורך. במשחק החמישי של סדרת הגמר של 1998 מול יוטה ג'אז הוא קלע 30 נקודות באחוזים גבוהים (11\13) כדי לחפות על יום חלש של פיפן החולה. הבולס הפסידו אמנם משחק ביתי זה, לאחר שדווקא ג'ורדן החטיא זריקה עם הבאזר, אך הצליחו לזכות בסדרה בכל זאת.

ב- 1998–1999 נותר קוקוץ' לבדו כאשר כוכבי הבולס עזבו או עברו והקבוצה החלה תהליך ארוך של בנייה מחדש. בעונה מקוצרת זו הוא פתח בחמישייה כמעט בכל המשחקים, שיחק למעלה מ-37 דקות בממוצע והעמיד את השורה הסטטיסטית הטובה ביותר מכל שנותיו בבולס (18.8 נק', 7 ריב' ו-5.3 אס' למשחק). אך הקבוצה כבר לא הייתה דומה בכלום לזו האימתנית של השנים הקודמות. באמצע עונת 1999–2000 הוחלט בבולס לוותר עליו תמורת ג'ון סטארקס ובחירת דראפט בסיבוב הראשון, והוא הועבר לפילדלפיה 76'. בפילדלפיה הוא היה שוב חלק מקבוצה מנצחת והמשיך להעמיד שורות סטטיסטיות דומות לאלה שסיפק בעבר. אולם בעונת 2000–2001 הוא שוב היה לקלף מיקוח במשא ומתן כשנשלח יחד עם שחקנים אחרים לאטלנטה הוקס, תמורת דיקמבה מוטומבו. כך נמנעה ממנו הופעה נוספת בגמר ה-NBA, משום שהסיקסרס היו זקוקים נואשות לשחקן ציר חזק כדי להתמודד עם שאקיל אוניל והלייקרס בגמר, שאותו הפסידו לבסוף.

קוקוץ' המשיך לשחק באטלנטה ואחר כך במילווקי באקס אולם מתקופה זו ואילך חלה ירידה מתמדת, אם גם מתונה, בדקות המשחק שלו ובנקודות שקלע. עונת 2005–2006 היא עונתו הרביעית בבאקס ובגיל שלושים ושבע הוא שותף ב-65 משחקים, אך לא פתח בחמישייה וקלע כחמש נקודות למשחק. עם פתיחת עונת המשחקים 2006–2007, הודיע קוקוץ' כי הוא לא מעוניין להעביר את משפחתו מאזור אילינוי בו הוא גר מאז שיחק במדי הבולס המקומיים, וכי לאור חוסר העניין מצד הקבוצות הקרובות (שיקגו, דטרויט ומילווקי), יתלה, כנראה, את הנעלים, ויסיים את קריירת המשחק שלו.

ב-9 בינואר 2007 הודיע קוקוץ' רשמית שהוא פורש. הוא אומנם קיבל הצעות מ-5 קבוצות NBA אבל הוא רצה לסיים את הקריירה בשיקגו בולס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוני קוקוץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר ESPN
* טוני קוקוץ' באתר NBA.com
* סוכנויות הידיעות, רשמית: טוני קוקוץ' פורש מכדורסל, באתר ynet

| השחקן השישי של העונה ב-NBA |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1983: ג'ונס • 1984: מקהייל • 1985: מקהייל • 1986: וולטון • 1987: פירס • 1988: טארפלי • 1989: ג'ונסון • 1990: פירס • 1991: שרמפף • 1992: שרמפף • 1993: רובינסון • 1994: קרי • 1995: מייסון • 1996: קוקוץ' • 1997: סטארקס • 1998: מאנינג • 1999: ארמסטרונג • 2000: רוג'רס • 2001: מקי • 2002: ויליאמסון • 2003: ג'קסון • 2004: ג'יימיסון • 2005: גורדון • 2006: מילר • 2007: ברבוזה • 2008: ג'ינובילי • 2009: טרי • 2010: קרופורד • 2011: אודום • 2012: הארדן • 2013: סמית' • 2014: קרופורד • 2015: ויליאמס • 2016: קרופורד • 2017: גורדון • 2018: ויליאמס • 2019: ויליאמס • 2020: הארל • 2021: קלארקסון • 2022: הירו • 2023: ברוגדון |

 |

| MVP של גביע העולם בכדורסל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1950: פורלונג • 1954: סטראטון • 1959: מרקס • 1963: פאסוס • 1967: דנאו • 1970: בלוב • 1974: קיצ'נוביץ' • 1978: דליפאגיץ' • 1982: ריברס • 1986: פטרוביץ' • 1990: קוקוץ' • 1994: אוניל • 1998: בודירוגה • 2002: נוביצקי • 2006: גאסול • 2010: דוראנט • 2014: אירווינג • 2019: רוביו • 2023: שרדר |

 |

| MVP של פיינל פור היורוליג |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1988: מקאדו • 1989: ראדג'ה • 1990: קוקוץ' • 1991: קוקוץ' • 1992: דנילוביץ' • 1993: קוקוץ' • 1994: פספליה • 1995: סאבוניס • 1996: וילקינס • 1997: ריברס • 1998: סאביץ' • 1999: אדני • 2000: רבראצ'ה • 2001: מקדונלד (סופרוליג) / ג'ינובילי (יורוליג) • 2002: בודירוגה • 2003: בודירוגה • 2004: פארקר • 2005: יאסיקביצ'יוס • 2006: פאפאלוקאס • 2007: דיאמנטידיס • 2008: לנגדון • 2009: ספאנוליס • 2010: נבארו • 2011: דיאמנטידיס • 2012: ספאנוליס • 2013: ספאנוליס • 2014: רייס • 2015: נוצ'יוני • 2016: דה קולו • 2017: יודו • 2018: דונצ'יץ' • 2019: קלייבורן • 2021: מיציץ' • 2022: מיציץ' • 2023: טבארש |

 |