recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ועדת הבית הנבחרים של ארצות הברית למדע, חלל וטכנולוגיה** היא ועדה של בית הנבחרים האמריקאי. יש לה סמכות שיפוטית לגבי מחקר ופיתוחים מדעיים שלא עוסקים בתחומי הגנה, למעשה לוועדה יש סמכות שיפוטית על הסוכנויות הפדרליות הבאות: נאס"א, המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה, הקרן הלאומית למדע, מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי, רשות התעופה הפדרלית, הסוכנות להגנת הסביבה וסוכניות ורשויות נוספות.

נכון ליוני 2023, יו"ר הוועדה הוא פרנק דין לוקאס.

היסטוריה
--------

בעקבות תוכנית הלוויינים הסובייטית, תוכנית ספוטניק שהופעלה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, החליט הקונגרס האמריקאי ב-1958 להקים את הוועדה לאסטרונאוטיקה וחקר החלל, ראש הוועדה היה מנהיג הרוב בבית הנבחרים, ג'ון ויליאם מק'קורמק (אנ'), ועדה זו הייתה הוועדה שניסחה את חוק האווירונאוטיקה והחלל הלאומי שבעקבותיו הוקמה סוכנות החלל האמריקאית, נאס"א.

היא הפכה לוועדת הקבע למדע ואסטרונאוטיקה כבר בינואר 1959. הוועדה הייתה הוועדה הקבועה הראשונה שהוקמה בבית הנבחרים מאז 1946, כבר ב-1974 הוחלט לשנות את שם הוועדה ל"**וועדת המדע וטכנולוגיה של בית הנבחרים**", עשור לאחר מכן ב-1987 הוחלט לשנות את שמה הוועדה בשנית ל"**וועדת המדע, חלל והטכנולוגיה של בית הנבחרים** ", אך המאבק על שמה של הוועדה נמשך גם ב-1994 כאשר המפלגה הרפובליקנית זכתה ברוב בקונגרס והחליט לשנות את שמה של הוועדה ל"**וועדת המדע של בית הנבחרים**", שינוי השם האחרון של הוועדה נעשה ב-2007 כאשר הדמוקרטים הפכו את הקערה על פיה וזכו ברוב בסנאט, לאחר החזרת הרוב הדמוקרטי בסנאט ב-2007 הוחלט להחזיר את שם הוועדה ל"**וועדת המדע והטכנולוגיה של בית הנבחרים** ".

בקונגרס ה-112 החליט יו"ר הוועדה, ראלף הול להוסיף את המילה "החלל" לשמה של הוועדה ומאז שמה של הוועדה הוא "**ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים**".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים של ארצות הברית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים של ארצות הברית
* כתבי ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים של ארצות הברית בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "History and Jurisdiction". House Committee on Science, Space and Technology.

| ועדות בית הנבחרים של ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אנרגיה ומסחר • ביטחון הפנים • חוץ • חיילים משוחררים • חינוך ועבודה • חקלאות • מדע, טכנולוגיה וחלל • מודיעין • משפט • עסקים קטנים • פיקוח ורפורמה • תחבורה ותשתיות • תקציב • הקצאות • מינהל • משאבים טבעיים • כללים • מיסים • אתיקה • שירותים פיננסים • זכויות האדם • הכוחות המזוינים |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269262705171
* GND: 16140067-X
* ISNI: 0000 0001 0739 8750
* LCCN: n79029813
* NLA: 35565233
* VIAF: 126015136
* WorldCat: lccn-n79029813

 |
**האפיפיור הילריוס הקדוש** (בלטינית: **Hilarius**; מת ב-29 בפברואר 468) כיהן כאפיפיור בין 19 בנובמבר 461 ועד מותו. לאחר מכן הוכרז כקדוש נוצרי.

הילריוס או הילרוס נולד בסרדיניה ונבחר לכהונת האפיפיור ב-17 בנובמבר. טקס הקדשתו נערך ב-19 בנובמבר 461.

הילריוס כיהן כארכידיאקון תחת האפיפיור לאו הראשון ונאבק יחד עמו להגברת ההשפעה של האפיפיור הרומאי. במצוות לאו נכח הילריוס בוועידת אפסוס השנייה בשנת 449 והתנגד למינויו של פלביאנוס מקונסטנטינופול. בשל התנגדות זו נאלץ להימלט מהוועידה על מנת לבשר ללאו על תוצאותיה.

במהלך כהונתו כאפיפיור המשיך לבסס את מעמד האפיפיורות, המשיך במאבקו של לאו בהילריוס מארל. חלק ניכר מכהונתו הוקדשו לשמירה על המשמעת הכנסייתית, וביישוב סכסוכים בין הבישופים של גאליה וספרד.

כאשר בנרבון מונה הארכידיאקון הרמס לתפקיד בישוף ביוזמת קודמו, ובלא הסכמה של האפיפיור, כינס הילריוס ועידה בשנת 462 וביטל את סמכויותיו של הרמס.

ברומא פעל הילריוס לבטל את הצו הסובלני של הקיסר שהוצא בשנת 467 ובעת ביקור של הקיסר אנתמיוס בבזיליקת פטרוס הקדוש ציווה הילריוס על הקיסר למנוע אסיפות בהן מושמעות דעות פלגניות.

הילריוס בנה ברומא מספר כנסיות ומבנים.

הילריוס נקבר בבזיליקת סן לורנזו שמחוץ לחומות.

לאחר מותו הוכרז כקדוש נוצרי ויום חגו הוא 17 בנובמבר או 28 בנובמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הילריוס** בוויקישיתוף
* הנרי וייס, **מילון וביוגרפיה של ספרים ואישים נוצריים עד סוף המאה השישית** (באנגלית)
* הילריוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תואר בהיררכיה הכנסייתית. בעל מעמד דתי בכיר מכומר אבל זוטר מבישוף.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**לאו הראשון** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**סימפליכיוס** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1613774
* GND: 119221764
* NKC: xx0025797
* RERO: 02-A012407787
* ULAN: 500355758
* VIAF: 250367776
* WorldCat: viaf-250367776

 |
**פר** היה שליט מצרי במצרים העליונה בתרופה הקדם-שושלתית, בסביבות שנת 3250 לפנה"ס, והוא כלול בקבוצת השליטים הקדומים שקיומם מוטל בספק.

שמו
---

השם "פר" הוא שם זמני, בהתבסס על דמות של פר המופיעה בשמו של המלך, שעדיין אין הסכמה על הגייתה. השם מוכר בעיקר מלוחות שנהב שנמצאו בקבר המכונה U-j באום אל געב ומתחריט בסלע מגבל ג'אוטי (הר באזור המדבר בין נקאדה לאבידוס, מערבית לתבי).

זיהויו
------

האגיפטולוג גינטר דרייר הסיק את קיומו מחריטות על פסל של האל מין שהוא פענח כשמות שליטים. הוא גם שיער שכלי קבורה שנמצאו בקבר U-j, קברו של המלך עקרב הראשון, הגיעו מאזור בשליטתו של "פר", מאחר שסמלי הפר הופיעו עליהם. לממצאים אלו נוסף ב-1995 תחריט הסלע בגבל ג'אוטי שמציג ניצחון צבאי, ואת הסימנים בו ניתן לפרש כניצחון של המלך עקרב הראשון על המלך פר. ייתכן שהעימות בין השניים היה חלק מההמאבק הכללי לריכוז הכוח במצרים הפרהיסטורית, ובמסגרתו המלך עקרב הראשון מתיניס כבש את נקאדה שהייתה בשליטתו של המלך פר.

ביקורת על הזיהוי
----------------

אלו המבקרים את זיהוי הסימן "פר" כשם של מלך מציינים שנהוג היה לצרף לשמות מלכים בתקופה הטרום שושלתית את ציור הבז של הורוס או פרח מוזהב, אולם הסימן "פר" אף פעם אינו מלווה באף אחד מהמזהים הללו. המומחה לכתבים לודוויג מ. לורנץ, והאגיפטולוג יוכם קאהל גם מוסיפים כי הכתיבה המצרית עדיין הייתה בשלב מאוד ראשוני בתקופה זו, ללא צירופים שמזהים משמעות, ולכן התייחסות לסימן מן הכתב כמזהה ספציפי היא פרקטיקה מסוכנת. משמע, ציור הפר יכל לסמל את המלך כבעל כוח, אך גם יכל לציין עיר או אזור, בעיקר אם התאפיינו בגידול פרים. בנוסף יכלה דמותו של הפר יכלה לציין גם הקשר לטקס העתיק של "לכידת שור הבר", שמאוחר יותר הפך לטקס המקושר לאל אפיס. כל אלו מערערים מאוד את הקביעה כי סימן הפר מייצג מלך נקודתי.

יש לציין כי דרייר אינו פוסל את האפשרות שהסימן מציין גם שמות מקומות, אך טוען כי שמות מלכים הופיעו גם כחלק משמות מקומות בעלי שיוך מלכותי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  באתר של פרנצ'סקו רפאל,  כפי שנצפה ב-21.12.2020
**קווינטה** היא המרווח המוזיקלי החמישי (מלטינית: quinta - חמישית). **קווינטה זכה** היא המרווח הנשמע בין שני צלילים שיחס התדירויות ביניהם הוא 2:3 (בכוונון מושווה יחס התדירויות 27/12, כך שהיא מעט "צרה" יותר מקווינטה טהורה). בסולם דיאטוני, קווינטה היא המרווח בין שני צלילים שההפרש ביניהם הוא ארבע מדרגות בסולם. 

אם, לדוגמה, מתחילים בצליל רה בסולם דו-מז'ור, וצועדים ארבעה צעדים: למי, לפה, לסול וללה, מקבלים מרווח של קווינטה, בין רה ללה. אם מתחילים בצליל סי, מתקדמים לדו, רה, מי ומגיעים לפה - גם זוהי קווינטה, אם כי מסוג אחר.

הקווינטה השכיחה ביותר, דוגמת זו שבין רה ללה, היא הקווינטה ה**זכה**. בדרך כלל כשלא מציינים באיזה סוג קווינטה מדובר, הכוונה היא למרווח זה. גודל הקווינטה הזכה הוא 3.5 טון, והיא נחשבת ברוב הסגנונות המוזיקליים כקונסוננס. 

קווינטה נוספת שמופיעה במערכת הדיאטונית, כמו זו המתקבלת בין סי לפה בסולם דו מז'ור, היא הקווינטה ה**מוקטנת**. קווינטה זו מכונה גם "טריטון", היות שהיא מונה 3 טונים. בכל סולם דיאטוני יש קווינטה מוקטנת אחת בלבד, ומכאן חשיבותה של קווינטה זו – היא מגדירה את הסולם.

קווינטה נוספת, המופיעה בסולמות המינור ההרמוני והמלודי, היא הקווינטה ה**מוגדלת**. בסולם דו מינור הרמוני, למשל, מרווח זה מתקבל בין מי במול לסי בקר. מרווח זה מונה 4 טונים.

אלו הם כל סוגי הקווינטות המופיעות בסולמות ובמודוסים המערביים השכיחים, אם כי בסולמות אחרים תיתכנה גם קווינטות אחרות (קווינטות מוקטנות פעמיים, מוגדלות פעמיים, וכדומה) - ובלבד שניתן לעבור בין הצלילים על ידי ארבעה צעדים בסולם. 

על-פי-רוב, המרווח המשלים (או "ההפכי") של הקווינטה הוא הקוורטה.

הסולמות הדיאטוניים דומים לעצמם בהזזה של קווינטה. כלומר, אם מתחילים לטייל על סולם דיאטוני החל מהמדרגה החמישית, מקבלים סולם דומה מאוד לראשון. ניתן "לתקן" סולם זה ולהופכו להשאה מדויקת של הראשון על ידי הגבהה של צליל אחד בלבד. עובדה זו הביאה להתפתחות המושג של מעגל הקווינטות.

את מיתריהם של כלי קשת ממשפחת הכינור נוהגים לכוון לפי קווינטות, מסיבות היסטוריות.

| מרווחים במוזיקה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פרימה • סקונדה • טרצה • קוורטה • טריטון • קווינטה • סקסטה • ספטימה • אוקטבה |

 |
| **תאוריית המוזיקה** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווינטה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4128873-7

 |
**הדרך הקלה להפסיק לעשן** (באנגלית: **The Easy Way to Stop Smoking**) הוא ספר עזרה עצמית מאת הסופר והיועץ הבריטי אלן קאר, אשר מטרתו להביא לגמילה מעישון. זהו ספרו הידוע ביותר של קאר, והנמכר ביותר בין ספריו, אשר זכה לתהודה נרחבת בעולם, והפך לרב-מכר עולמי.

כתיבת הספר
----------

 ערך מורחב – **אלן קאר**  

לאחר שנים רבות של עישון כבד, החל משנתו ה-18, הפסיק קאר לעשן בשנת 1983, בגיל 48. בעקבות זאת עזב קאר את עבודתו כרואה חשבון באותה שנה ופתח את "מרפאת הדרך הקלה" הראשונה, כדי לעזור למכורים אחרים. בנוסף לספרו זה כתב קאר עוד מספר ספרים אשר נועדו להוביל לגמילה מעישון, וכן ממשקל עודף, אשר חלקם היו אף הם רבי מכר.

תוכן הספר
---------

בדברי ההקדמה לספר כותב קאר כי שיטתו להפסקת העישון, "שיטת הדרך הקלה" המוצגת בספר, אינה מבקשת לגרום למעשן להפסיק לעשן כתוצאה מהפחדות והדגשת נזקי העישון, אלא מבקשת לחלופין להתמודד ישירות למול ההתמכרות הפסיכולוגית, שהא, לפי קאר, הגורם המשמעותי ביותר בהתמכרות לסיגריות. 
הספר עצמו מחולק ל-44 פרקים, אשר נועדו להוביל את המעשן, עם סיום הקריאה בספר, להחלטה להפסיק לעשן, וזאת, לטענת קאר, כמעט וללא חסכי גמילה פיזיים ופסיכולוגיים.

השפעת הספר
----------

הספר זכה להימנות על רשימת הספרים רבי המכר בארצות רבות, ביניהן צרפת, ספרד, דרום אפריקה, אוסטרליה, קולומביה, ארצות הברית וישראל, כאשר בסופו של דבר למעלה מ-7 מיליון עותקים נמכרו ברחבי העולם. כמו כן הספר תורגם למספר שפות, ביניהן צרפתית, ספרדית ועברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הדרך הקלה להפסיק לעשן (באנגלית)
* הספר "הדרך הקלה להפסיק לעשן", באתר "סימניה"
* שיר-לי גולן, הדרך הקלה להפסיק לעשן - ספר חדש, באתר ynet, 20 בנובמבר 2006
* האתר הרשמי של שיטת "הדרך הקלה להפסיק לעשן"
* הדרך הקלה להפסיק לעשן, באתר OCLC (באנגלית)
במדעי המחשב, **סְגוֹר** (באנגלית: **Closure**) היא פונקציה יחד עם סביבת ייחוס עבור המשתנים שאינם מקומיים בפונקציה. המינוח **סְגוֹר** משמש גם להגדיר תכונה של שפה, המאפשרת קיום של פונקציות סְגוֹר (או מחלקות).

סְגוֹר מאפשר לפונקציה לגשת למשתנים שהם מחוץ לטווח-ההכרה הלקסיקלי המיידי שלה. כלומר, משתנים שאינם מוגדרים בפונקציה הנוכחית, וגם אינם משתנים גלובליים. משתנים כאלה שנכרכו על ידי הסגור נקראים "upvalues". סביבת הייחוס כורכת שמות שאינם לוקליים אל המשתנים המתאימים בטווח ההכרה בזמן שבו נוצרה הפונקציה, ובכך מאריכה את משך החיים שלהם להיות לפחות כמשך החיים של פונקציית-הסְגוֹר עצמה. כאשר בקרת הזרימה נכנסת לפונקציה בשלב מאוחר יותר – כלומר, כאשר הפונקציה נקראת בפועל – ההתייחסות לשמות הללו היא התייחסות למשתנים הלא-מקומיים המקוריים שנלכדו על ידי הסְגוֹר.

היסטוריה
--------

רעיון הסגור פותח בשנות ה-60, ומומש במלואו לראשונה בשנת 1975, כתכונה של שפת תכנות בשפה Scheme במטרה לתמוך בפונקציות ממדרגה ראשונה בעלות טווח הכרה לקסיקלי. מאז עוצבו שפות רבות כך שיתמכו בסְגוֹר. שימוש מפורש בפונקציות-סְגוֹר נקשר לרוב עם תכנות פונקציונלי ושפות תכנות כדוגמת ML או LISP. שפות תכנות אימפרטיביות מסורתיות (כגון ALGOL, פסקל או C) אינן תומכות במימוש סְגוֹר כיוון שאין בהן תמיכה בשמות שאינם מקומיים (שקיימים רק בפונקציות מקוננות או אנונימיות – מבנים שלרוב אף אינם קיימים בשפות אלה) או בפונקציות מסדר גבוה – העברת פונקציה כפרמטר לפונקציה אחרת, או החזרת פונקציה כפרמטר מפונקציה אחרת (בניגוד להעברת מצביעים לפונקציה). שפות תכנות אימפרטיביות מודרניות, הכוללות מנגנון איסוף זבל (כגון Smalltalk, שפת התכנות מונחת העצמים הראשונה, #C, ובאופן מוגבל גם Java) ושפות מפורשות או שפות סקריפטים רבות כן כוללות תמיכה בפונקציות מסדר גבוה, ולכן גם בסְגוֹר.

עצמים (אובייקטים) בתכנות מונחה-עצמים הם מבחינה מסוימת סְגוֹר, כאשר ההתייחסות אל האובייקט עצמו (לרוב, באמצעות המילים השמורות: "this", "self" או "current") הכולל את אוסף הפונקציות השייכות לאובייקט, היא הכריכה הלא-לוקלית של הסְגוֹר.

דוגמה
-----

קטע הקוד הבא בשפת פייתון 3 מגדיר פונקציה counter עם משתנה מקומי x ופונקציה מקוננת increment, בעלת גישה ל-x, כאשר מבחינתה הוא משתנה גלובלי. הפונקציה counter מחזירה את הפונקציה increment עם התייחסות למשתנה הלא-לוקלי x.

```
def counter():
    x = 0
    def increment(y):
        nonlocal x
        x += y
        print(x)
    return increment

counter1\_increment = counter()
counter2\_increment = counter()

counter1\_increment(1) # prints 1
counter1\_increment(7) # prints 8
counter2\_increment(1) # prints 1
counter1\_increment(1) # prints 9

```
**ענת גואטה** (נולדה ב־1967) היא כלכלנית ישראלית, כיהנה כיושבת ראש רשות ניירות ערך מינואר 2018 ועד אפריל 2023.

ביוגרפיה
--------

גואטה נולדה בנתניה להורים מסורתיים שעלו מלוב. גואטה למדה בבני עקיבא ולאחר מכן עשתה שירות לאומי. 
היא בעלת תואר מוסמך במנהל עסקים עם התמחות במימון מהמכללה האקדמית נתניה משנת 2005, ותואר בוגר במדע המדינה ובכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן משנת 1993.

בשנים 1993 עד 2005 מילאה גואטה תפקידים שונים בבנק מזרחי טפחות. במסגרת עבודתה ככלכלנית בחטיבה העסקית בבנק, היא פיתחה וניהלה את תחום נגזרי האשראי, מכירות אשראי למשקיעים מוסדיים ועסקאות מימון מורכבות.

בשנת 2005 הובילה גואטה את הקמת אלקו, אשר נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב, וכיהנה כמנהלת הכללית של החברה ממועד ההקמה ועד לשנת 2008.

בדצמבר 2010 הייתה שותפה להקמת אנטרופי שירותי מחקר כלכלי, המייעצת למשקיעים מוסדיים בנושאי ממשל תאגידי, הצבעה באספות כלליות ופעילות בשוק ההון, וכן כיהנה כמנהלת הכללית של החברה ממועד ההקמה ועד אוגוסט 2017.

במסגרת זו, ייעצה למשקיעים מוסדיים, בנתה מסגרת לשיתוף פעולה עם הגוף המקביל לאנטרופי בארצות הברית (ISS) והובילה פיתוח מדיניות הצבעה בנושאי ממשל תאגידי, מודל לדרוג ממשל תאגידי ומדיניות ניהול חוב.

### יושבת ראש רשות ניירות ערך

ב־3 בינואר 2018 מונתה ענת גואטה על ידי שר האוצר משה כחלון לתפקיד יושבת ראש הרשות לניירות ערך, כמחליפתו של פרופסור שמואל האוזר.
עם כניסתה לתפקיד, החלה גואטה בתהליך גיבוש החזון והיעדים האסטרטגיים של הרשות לשנים הקרובות, כולל בחינה יסודית של תפקידי הרשות; תפיסת הפיקוח של הרשות; צורכי המשקיעים והשוק בכללותו; המאפיינים של שוקי הון מצליחים בעולם; והמאפיינים המיוחדים של הכלכלה הישראלית. 

ב-2018 נבחרה כאחת מ-100 המשפיעים של המגזין דה מרקר.

סיימה את תפקידה ב-16 באפריל 2023 וציינה עם פרישתה כי "אנליסטים מרכזיים של גופי השקעות ובנקים זרים הביעו דאגה בשבועות האחרונים מהשפעת מהלכים פוליטיים על יציבות המשק, והורדת תחזית דירוג האשראי של ישראל מ"חיובי" ל"יציב" על ידי סוכנות הדירוג מודי'ס אשר התבשרנו עליה ביום שישי האחרון מהווה תמרור אזהרה אליו יש להתייחס בכובד ראש".

גואטה נשואה ואם לשניים. מתגוררת בנתניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רחלי בינדמן, ענת גואטה: "שוק ההון מכיר את כוחה של הרשות - וזה מיותר לנפנף בו", באתר כלכליסט, 6 בפברואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עידו באום, ענת גואטה - שומרת סף שאינה חברה במועדון ההון, באתר TheMarker‏, 28 בנובמבר 2017
2. ↑  אתר למנויים בלבד ראש הממשלה הבאה? רשימת 100 המשפיעים והמשבשים של TheMarker נחשפת, באתר TheMarker‏, ספטמבר 2018
3. ↑  100 המשפיעים של מגזין TheMarker, באתר themarker
4. ↑  "תקופה מדאיגה למשק הישראלי": יושבת ראש רשות ניירות ערך פורשת ומזהירה מפני התדרדרות כלכלית | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il
5. ↑  דון סוסונוב, סיכום הקדנציה של ענת גואטה: נכשל!, באתר כלכליסט, ‏4 במאי 2023
**צרמט** (בגרמנית: **Zermatt**) היא עיירת נופש בשווייץ, הנמצאת למרגלות הר המטרהורן בקנטון ואלה שבדרום מערב שווייץ, כ-10 קילומטרים מהגבול עם איטליה. רוב תושבי הכפר הם נוצרים-קתולים דוברי גרמנית. צרמט מוכרת בעיקר בזכות היותה אתר סקי המושך אליו גולשי סקי מכל רחבי העולם בשל גובהו הרב (3,820 מטר), המאפשר גלישה על קרחון לאורך כל השנה, הנוף המרהיב, וכן בזכות הקרבה להר מטרהורן המפורסם. 

האוכלוסייה הקבועה בצרמט כוללת בסביבות 4,000 אנשים, אף על פי שמספר התושבים משתנה במידה ניכרת במשך עונות השנה בשל תיירים, מטפסי הרים, וגולשי סקי הפוקדים את המקום ומשמשים בה כמקום לינה. הכפר ממוקם בתוך עמק בין כמה הרים, ובגובה 1620 מטרים.

כלכלתה של צרמט מושתתת כמעט כולה על תיירות, והיא מוכרת כאתר סקי ונופש. 

ההעפלה הראשונה לפסגת המטרהורן בוצעה בשנת 1865 על ידי משלחת בראשותו של מטפס ההרים הבריטי אדוארד וימפר.

כדי למנוע זיהום אוויר שיהרוס את התדמית הנאה של הכפר והאזור, אין כלל אפשרות להיכנס עם מכוניות לצרמט. התנועה בתוך הכפר היא עם רכבים המונעים על חשמל וכרכרות סוסים. 
אפשר להגיע לצרמט עם רכבת שיניים העושה דרכה מהעיר ויספ (Visp) או לחנות בכפר הסמוך טש (Täsch) ומשם להגיע ברכבת או בהסעות.

אתר הסקי של צרמט מציע מסלולים באורך 185 ק"מ. הוא מקושר לאתר הסקי האיטלקי צ'רוויניה, ויחד הם מציעים מסלולים באורך 313 ק"מ. האתר מורכב משלושה אזורי גלישה - קליין מטרהורן, גורנרגרט ורוטורן פרדייז. באזור קליין מטרהורן יש קרחון המאפשר גלישה לאורך כל השנה. אל אזור גורנרגרט מגיעים בנסיעה ברכבת שיניים.
הרכבלים לקליין מטרהורן ולרוטורן פרדייז ורכבת השיניים לגורנרגרט פועלים כל השנה, ומשרתים בקיץ את המטיילים הרבים המגיעים לצרמט.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **צרמט** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צרמט** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **ZZSS** |

* אתר האינטרנט הרשמי של צרמט
* מידע מפורט על צרמט בוויקיטיולים (באנגלית)
* צוות "מגלים", זרמט (Zermatt), באתר ynet, 5 בדצמבר 2005
* ליאת בן-צור, ‏אתר הסקי ועיירת הסקי צרמט, באתר GoTravel
* אסף רוזן, שווייץ, מסע ל"הר הטובלרון" ועיר המוזיאונים של שווייץ, באתר ynet, 19 בדצמבר 2017
* צרמט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

בתי צרמט והמטרהורן ברקע

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564784005171
* BnF: cb121842076 (data)
* GND: 4108981-9
* HDS: 002822
* LCCN: n83215353
* MusicBrainz: a2a2571a-f79f-4f74-b22d-658b4c2edebe
* VIAF: 157148337
* WorldCat: lccn-n83215353

 |
**מגדל טויוטה** הוא גורד שחקים השוכן ברחוב יגאל אלון 65 בתל אביב-יפו, בצמוד ממזרח לנתיבי איילון. הבניין הוקם בין השנים 1999 ל-2001, בעלות כוללת של כ-80,000,000 דולר, בתכנון משרד "פירסט מזור אדריכלים".

המבנה
-----

המגדל הוקם על ידי "קבוצת ב.ס.ר" והקבלן אורי דורי, שרכשו את המגרש שעליו הוקם המגדל מעיריית תל אביב-יפו, תמורת 23.7 מיליון דולר בשנת 1997.

שלוש הקומות התחתונות של המבנה משמשות כבסיס לשני המבנים הגבוהים הניצבים מעליהן. צורתן כשל משולש - הן מוארכות ומסתיימות בצידן הצפוני בחוד בשל התקרבותם של נתיבי איילון ורחוב יגאל אלון זה לזה. בקומות אלה משלבת מעטפת הבניין חיפוי בגוון בהיר שבו קבועים החלונות.

שני המגדלים משלבים מעטפת זכוכית כהה בחלקם המערבי, עם קירוי בגוון תכלת בצידם המזרחי. גובה המגדל הדרומי הוא 93.15 מטרים ובו 23 קומות. במבנה הצפוני ארבע קומות בלבד והוא נישא לגובה 36.1 מטר. שני המגדלים מעוצבים בצורה דומה - בצידם המערבי פינותיהם מעוגלות בעוד שבצידם המזרחי הן עשויות בצורת זוויות חדות. שטחו הכולל של המבנה הוא 36,000 מ"ר, שרובו משמש כמשרדים. יתר השטח מיועד לשימוש מסחרי (שלוש הקומות הראשונות), וכמגרש חניה תת-קרקעי שבו 1,080 מקומות חניה בארבעה מפלסים.

כפי שמרמז עליו שמו, בבניין שוכנים, בין היתר, סוכנות שיווק וסלון תצוגה של חברת הרכב היפנית טויוטה. בראש המגדל שלטים מוארים בצבע אדום המציגים את הלוגו של חברת טויוטה.

עד 2016 שכן מדרום לבניין אולם הסינרמה.

גלריה
-----

* מבט מצפון - ניתן לראות את החוד שבקצה הצפוני של המבנהמבט מצפון - ניתן לראות את החוד שבקצה הצפוני של המבנה
* חוד המבנהחוד המבנה
* המגדל במבט מדרום. בחזית התמונה אולם הסינרמה שנהרס (צולם בין השנים 2002 ל-2006)המגדל במבט מדרום. בחזית התמונה אולם הסינרמה שנהרס (צולם בין השנים 2002 ל-2006)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל טויוטה** בוויקישיתוף
* מגדל טויוטה, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית)
* המבנה, באתר skyscraperpage.com
* תמונות המבנה, באתר משרד ג. טרכטנברג
* תמונות המגדל בלילה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ועדת המיכרזים בעיריית ת"א אישרה מכירת המגרש ביגאל אלון לקבוצת דורי, באתר גלובס, 5 בנובמבר 1997  
קבוצת ב.ס.ר שילמה לעיריה 9.5 מיליון דולר על חשבון מגרש מגדל טויוטה, באתר גלובס, 29 בדצמבר 1997
**דן זיסקינד** (נולד ב-7 בפברואר 1944) הוא מנהל ודירקטור ישראלי, מבכירי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.

ביוגרפיה
--------

זיסקינד למד כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. קיבל תואר במנהל עסקים מהשלוחה בתל אביב בשנת 1968. בשנת 1968 עתר לבג"ץ נגד ההגבלה על רווקים שעומדים להנשא להשתתף בהגרלת מגרשים בגבעת המבתר. לאחר תום לימודיו עבד במשך כשנה במשרד התחבורה ככלכלן, באגף שעסק בתחבורה ציבורית. 

לאחר תקופת לימודים בארצות הברית חזר לישראל לתפקיד ב"אינטרנשיונל קונסלטנטס" (חברת בת של בנק לאומי). בתפקיד זה ייעץ ב-1976 לעסקת המיזוג בין החברות "אסיא", "צורי" ו"טבע", מיזוג שיצר את החברה המאוחדת - "טבע תעשיות פרמצבטיות". בעקבות זאת, התבקש על ידי אלי הורביץ להצטרף לטבע. כעבור שנה מונה למנהל הפיננסי של החברה, ושימש בתפקיד במשך 31 שנים, עד 2008 ותחת שלושה מנכ"לים: אלי הורביץ, ישראל מקוב ושלמה ינאי. החליף אותו איל דשא, שכיהן בעבר כמשנה שלו. זיסקינד הצטרף לטבע כששווי השוק שלה היה 37 מיליון דולר וכשפרש הוא הגיע ל-37 מיליארד דולר.

כיהן כדירקטור במספר חברות, ובהן: טבע (בשנים 1981-2001 ושוב מ-2010), חברת הביטוח מגדל, נס טכנולוגיות, החברה לישראל ועוד. זיסקינד היה ממייסדי פורום מנהלי כספים ראשיים CFO וחבר ועדת ההיגוי שלו, ובשנת 2000 קיבל אות הוקרה מיוחד של הפורום על תרומתו להצלחתה של טבע והיותו דוגמה לתפקודו של CFO בחברה.

ביוני 2008 הוערך הונו של זיסקינד על ידי העיתון TheMarker בסכום שבין 70 ל-100 מיליון דולר.

הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת מסצ'וסטס.

נשוי לציפי ואב לשניים.

בספטמבר 2017 חזר זיסקינד לדירקטוריון טבע.

קישורים חיצוניים
----------------

* גתית פנקס, ‏זיסקינד, המנהל הפיננסי הפורש של טבע: "לא אחלק את הזמן שלי בין גידול נכדים ובילוי בספא", באתר גלובס, 30 באוקטובר 2007
* עופר לוי, "רציתי לפרוש לפני 4 שנים-אבל נשארתי בן ערובה", באתר nrg
* אחרי 31 שנה האחראי על מניית טבע פורש, באתר TheMarker
* ראיון בירחון הבורסה
* באתר חדשות מחלקה ראשונה

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  מקבלי התעודות במנהל עסקים, למרחב, 3 במרץ 1968
3. ↑  צעיר מבקש צו לעיכוב הגרלת מגרשים בגבעת־המבתר בבירה, מעריב, 15 ביולי 1968
4. ↑  מנהלים בכירים מספרים על עבודתם הראשונה, באתר ynet, 4 בנובמבר 2003
5. ↑  יורם גביזון, אחרי 31 שנה האחראי על מניית טבע פורש; "2006 היתה שנה של פעם בחיים, נראה שגם 2007 כזו", באתר TheMarker‏, 30 באוקטובר 2007
6. ↑  חברי ועדת ההיגוי של הפורום
7. ↑  פרויקט 500 האנשים העשירים בישראל 2008, באתר TheMarker
8. ↑  אתר למנויים בלבד יורם גביזון, טבע ממנה את דן זיסקינד לכהונה שלישית כדירקטור, באתר TheMarker‏, 25 בספטמבר 2017
**פאל בירו** (במקור **בריל** עד 1898, בהונגרית: **Bíró Pál**; בודפשט, 7 ביולי, 1881 – ניו יורק, ארצות הברית, 6 במאי 1955) היה כלכלן, פוליטיקאי, איש עסקים ממוצא יהודי. דודיו היו דיולה לאנצי ולאו לאנצי. גיסו היה בלה זרקוביץ.

קורות חיים
----------

פאל בירו (בריל) נולד כבנם של ארמין בריל (1849–1917) ושל אנה לאנצי (1858–1939). הוא סיים את בתי הספר היסודיים והתיכוניים בבודפשט. הוא היה סטודנט למשפטים בבודפשט ואחר כך המשיך את לימודיו באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת פרייבורג. בשנת 1902 קיבל את הדוקטורט. משנת 1903 היה עובד של מפעלי הפלדה Rimamurány-Salgótarjáni Vasmű Rt. בשנת 1912 מונה למנהל העסקים ובשנת 1917 (אחרי מות אביו) למנהל הכללי של החברה. משנת 1927 היה הנשיא ויו"ר מועצת המנהלים. הוא היה אחד המובילים בחיים הכלכליים של המערכת לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. הוא היה חבר הנהלה באיגוד התעשיינים הלאומי (GYOSZ), בלשכת המסחר והתעשייה ובמרכז למדיניות המכס. משנת 1922 ועד 1939 (במשך 17 שנים) היה חבר האספה הלאומית ההונגרית מטעם המפלגה המאוחדת ואף הוענק לו תואר "יועץ מסחרי ראשי". לפני הבחירות לפרלמנט בשנת 1935 הוא עזב את מפלגת השלטון של אישטוואן בתלן ונבחר כעל מפלגתי. לאחר פרסום החוקים היהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) הוא ומשפחתו ברחו לשווייץ.

משפחתו
------

אשתו הראשונה הייתה מריה וייס (1889–1927), בתם של פילפ וייס ושל פלורה גאראי, אותה נשא ב-5 בינואר 1909 בבודפשט. הוא התאלמן בשנת 1927. אשתו השנייה הייתה אליס מריה אבאפי (1894–1972).

ילדיו:

* יאנוש בירו (1909–1943)
* מריאטה בירו (1916–1980)

לקריאה נוספת
------------

* Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי)
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. פאל בירו
* Magyar politikai lexikon. Szerk. T. Boros László. Budapest, Európa Irodalmi és Nyomdai Rt. 1929. (לקסיקון פוליטי הונגרי)
* A magyar feltámadás lexikona. Szerk. Szentmiklóssy Géza. Budapest, 1930. (לקסיקון התחייה ההונגרית. בודפשט, 1930)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 128751/1898. Forrás: MNL-OL 30790. mikrofilm 1032. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1898. év 16. oldal 57. sor
2. ↑  Népszabadság - Pest Megyei Krónika melléklet, 1997. február 4.
3. ↑  "Bíró Pál és Weisz Mária házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 18/1909. folyószáma alatt".
**האח הגדול: מבוגרים בלבד** (במקור בשם "האח הגדול Uncut" עונה 1–5) הייתה תוכנית ריאליטי אוסטרלית לא מצונזרת ששודרה ברשת עשר מ-23 ביולי 2001 עד ל-19 ביוני 2006.

היסטוריה
--------

התוכנית הייתה תוכנית late-night למבוגרים בלבד, שכללה צילומים של דיירי הבית מתקלחים, דיונים על סקס ועל נושאים אחרים. כל פרק היה באורך שעה. במהלך העונות הראשונות של "האח הגדול" שודרה ב-21:30, בימי חמישי. לאחר מכן עברה ל-21:30 ביום שני, ומאוחר יותר ל-21:40 ביום שני. התוכנית הייתה מדורגת MA15+ (מיועדת לצופים מעל לגיל 15), בהנחיית גרטל קילין.

סדרת 2006 של "*האח הגדול: מבוגרים בלבד"* הסתיימה מוקדם אחרי שפוליטיקאים הזהירו את רשת עשר כי הקרנתה של התוכנית עלולה לפגוע בדחיפה שלה לרפורמות תקשורת. הפרק האחרון של "מבוגרים בלבד" שודר ב-19 ביוני 2006. התוכנית לא הופקה בשנת 2007. למרות שהמופע היה שנוי במחלוקת, גרטל קילין והמפיק כריס נובל, ציינו את חסרונה של התוכנית כסיבה לרייטינג המופחת של עונת האח הגדול ב-2007.

התוכנית הציגה קטעים נבחרים מהשבוע החולף שצולמו במסגרת האח הגדול אוסטרליה, אשר כוללים קטעים בעלי קונוטציה מינית כלשהי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ראש ממשלת אוסטרליה נגד תוכנית "האח הגדול", באתר ynet, 3 ביולי 2006
* כתב גלובס, ‏אוסטרליה נגד האח הגדול, באתר גלובס, 6 ביולי 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Big Brother (Australia)". tv.com/shows/big-brother-australia. נבדק ב-21 באוקטובר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| האח הגדול (זיכיון) |
| --- |
| אוסטרליה | אוסטרליה (מבוגרים בלבד) | מיקומי תוכנית המציאות "האח הגדול" מסביב לעולםמיקומי התוכנית מסביב לעולם |
| אירופה | אוקראינה • בריטניה • גרמניה • דנמרק • הבלקן • פולין • פינלנד • שוודיה |
| אמריקה | ארגנטינה • ארצות הברית • ברזיל |
| אפריקה ואסיה | ישראל |
"**ונוס המנצחת**" (בלטינית: **Venus Victrix**) או "**פולין בונפרטה כוונוס המנצחת**" הוא פסל בסגנון נאו-קלאסי, המציג את דמותה של פולין בונפרטה, ונוצר על ידי הפסל האיטלקי אנטוניו קנובה בראשית המאה ה-19.

תיאור
-----

הפסל "ונוס המנצחת" מציג את דמותה של פולין בונפרטה בדמות האלה ונוס. היא מתוארת בעירום חלקי, יושבת בהסבה כשבד מכסה את מבושיה ורגליה. על ידה האחת צמיד, ובידה השנייה היא מחזיקה בתפוח, המהווה סמל (אטריביוט) לדמותה של ונוס (אפרודיטה) ב"משפט פאריס". הדמות שוכבת על גבי מזרן מפוסל, המוצב על גבי כן בצורה של ספה רומית, המעוטרת בקישוטים מוזהבים ובחיקוי של בד.

הפסל הוזמן על ידי בעלה של בונפרטה, קמילו בורגזה, הנסיך השישי מסולמונה, אציל רומאי מבית בורגזה, ששימש גם כשליחו של האפיפיור פיוס השביעי. הוא שואב את השראתו ממסורת אמנותית הלקוחה מן האמנות הרומית של גילום אלים על ידי בני אצולה. למרות זאת, העירום בפסל איננו שכיח בעבודות מסוג זה. קנובה התבקש בתחילה לתאר את בורגזה כאלת הציד דיאנה, אולם על פי המסורת בורגזה צחקה מהצעה זו, משום שהאלה דיאנה היא אחת משלוש "האלות הבתולות", ואילו בורגזה נתפשה כבעלת מיניות חופשית.[דרוש מקור]

הפסל נוצר בשיש על ידי קנובה בין השנים 1805–1809 ברומא. הוא הוצב בתחילה בבתיו של קמילו בורגזה בטורינו ובגנואה, ובשנת 1838 בקירוב הועבר אל גלריה בורגזה ברומא, שם הוא מוצג כיום. פסל גבס ששימש כמודל עבודה מוצג כיום במוזיאון קנובה, הנמצא בפוסגנו (Possagno) שבאיטליה. פסל זה ניזוק בשנת 1917 מהפצצה בזמן קרב מונטה גראפה, אז נקטע ראשו של הפסל. בשנת 2020 נקטעו אצבעות רגלי הפסל, בשל תייר שישב על היצירה, בזמן שניסה לצלם סלפי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ונוס המנצחת** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד משה גלעד, יום הולדת לוונוס ממילו, נכס תרבות עולמי ואלת הפורנו הראשונה, באתר הארץ, 6 באפריל 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Clumsy Museum Visitor Snapped the Toes Off a Historic Sculpture in Italy While Trying to Pose for a Selfie in Its Lap, artnet News, ‏2020-08-03 (באנגלית)
**אריאנה וילהלמינה מקסימה אינס** (בהולנדית: **Ariane Wilhelmina Máxima Ines**; נולדה ב-10 באפריל 2007) היא נסיכת הולנד. בתם השלישית של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד, והשלישית בסדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה.

חיים
----

הנסיכה אריאנה נולדה ב-10 באפריל 2007 בשעה 15.45 (שעון מקומי), בבית החולים ברונובו שבהאג, הולנד. בבית חולים זה נולדו גם שתי אחיותיה. ראש ממשלת הולנד יאן פיטר בלקנאנדה בירך את הלידה, ולמחרת הופיע אביה בטלוויזיה ההולנדית אוחז את התינוקת. אביה רשם את לידתה ב-13 באפריל בבניין העירייה הישן בהאג. הנסיכה אריאנה היא בת של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד. מצד אביה היא נצר לשושלת אורנג'-נסאו ונכדה לביאטריקס, מלכת הולנד. מוצאה של אמה הוא מארגנטינה. ב-20 באוקטובר הוטבלה לנצרות בכנסייה בהאג, תוך שימוש במי נהר הירדן מארץ ישראל. בין סנדקיה נמנה גיום, נסיך הכתר של לוקסמבורג. זמן קצר לאחר לידתה היא אושפזה בגלל דלקת ריאות, ושוחררה כעבור כמה ימים.

אריאנה היא בתם השלישית של המלך והמלכה. יש לה שתי אחיות גדולות: קתרינה אמליה ואלכסיה. קתרינה אמליה היא יורשת הכתר הנוכחית. אריאנה מתגוררת בטירה מלכותית הממוקמת בעיירה במערב הולנד ביחד עם הוריה ואחיותיה. הנסיכה דוברת הולנדית, אנגלית וקצת ספרדית. היא מתעניינת בנגינה בפסנתר, בלט, שחייה וג'ודו.

שם
--

הוריה רצו שכל בנותיהם יקראו בשמות המתחילים באות A, והשם "אריאנה" מצא חן בעיניהם. היא קרויה גם "וילהלמינה" - על שם וילהלמינה, מלכת הולנד, "מקסימה" - על שם אמה, ו"אינס" על שם אחותה הצעירה של אמה.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קלאוס פליקס פון אמסברג |   | הברונית גסטה פון דם בושה-הדנהאוזן |   | ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד |   | יוליאנה, מלכת הולנד |   | חואן זוריגיאטה |   | צ'יזיריה סטפניני |   | ז'ורז' צ'רוטי |   | מריה דל כרמן האם |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | קלאוס פון אמסברג |   |   |   |   |   | ביאטריקס, מלכת הולנד |   |   |   |   |   | חורחה הורסיו זוריגיאטה |   |   |   |   |   | מריה דל כרמן |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | וילם-אלכסנדר, מלך הולנד |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | מקסימה, מלכת הולנד |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **אריאנה, נסיכת הולנד** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריאנה, נסיכת הולנד** בוויקישיתוף
* תמונות של הנסיכה

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוד הפייסבוק המשותף של שלושת הנסיכות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NTA: 393741486
* VIAF: 317185218
* WorldCat (עם VIAF): 317185218

 |
פסל קליאוביס וביטון
"**קליאוביס וביטון**" הם דמויות מן המיתולוגיה היוונית. זהו גם השם המקובל לשני פסלי אבן המתארים דמויות אלה. הפסלים, אשר נוצרו בארגוס, פוסלו בשנת 580 לפנה"ס בקירוב וגובהם כ-2 מטרים. הם נמצאו בעת חפירה ארכאולוגית בעיר דלפי והם מוצגים כיום במוזיאון הארכאולוגי בה. כתובת בבסיס הפסלים מזהה אותם כבני דמותם של ביטון וקליאוביס ואת פולימידס מארגוס כפסל. קיומה של כתובת כזו היא ייחודית לתקופת עשייתם המוקדמת של הפסלים. מלבד כתובת זו, אין הוכחות נוספות לקשר בין פסלים אלו לדמויות.

במיתולוגיה, קליאוביס וביטון היו בניה של קידיפה, כוהנת של האלה הרה. על פי המיתולוגיה היוונית הסיעו השניים את אמם לראות את פסל האלה מאת פוליקליטוס, אשר הוצב במקדש בארגוס. לאחר מות השוורים אשר נשאו את העגלה, נשאו הבנים את העגלה ועליה אימם. בסופו של המסע המפרך התפללה האם לאלה וביקשה מהרה להשיב לבניה כגמולם ולהעניק להם את המתנה הטובה ביותר שיכול אל להעניק לבני אדם. הרה גרמה לבנים למות בשנתם ואכן בנייה של קידיפה נפלו על הארץ מתים ועל פניהם חיוך. הרודוטוס אשר תיאר את הסיפור בכרך הראשון של "היסטוריה", מציין כי תושבי ארגוס תרמו צמד פסלים בדמותם למקדש אפולו בדלפי.

צמד פסלים אלו, מטיפוס פסלי "הקורוס", מציג עדיין את השפעתו של הפיסול המיצרי על האמנות היוונית. הדמויות מפוסלות בעירום - הן ניצבות כדמויות חזיתיות, רגלם השמאלית מושטת קדימה, בדומה לפסלים המצריים. גופם מוצק ומרובע, ופרטים אנטומיים שונים מופיעים כחריטה על הפסל ולא כפיסול ניפחי. דוגמאות לכך ניתן לראות למשל בעיצוב הברכיים או צלעות הגוף או בתיאור העיניים. פניהן מציגות מבט אטום וניתן להבחין בניצוצי "החיוך הארכאי". שיערם הוא גושי ומעוצב כדגם, באופן המזכיר את תיאור מצנפת הראש של פסלים מצריים.

ניג'ל ספיוי, בספרו אודות הפיסול היווני, טוען כי הקרבה החזותית בין שני הפסלים מעידה על יצירתם כהעתק מתוך מקור משותף, או לחלופין כהעתקה של דמות פסל אחת למשנהו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קליאוביס וביטון** בוויקישיתוף
* קליאוביס וביטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: הרודוטוס, **היסטוריה**, פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998, תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. וגם: המילטון, ע. "ביטון וקליאוביס", **מיתולוגיה**, הוצאת מסדה, 1982, עמ' 249.
2. ↑  Spivey, Nigel, **Understanding Greek Sculpture**, Thames and Hudson, London, 1996, p.70

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12534342n (data)
* SUDOC: 078600588
* VIAF: 316437542
* WorldCat: viaf-316437542

 |
**תור ונסלן** (**Tor Wennesland**; נולד ב-21 באוגוסט 1952) הוא דיפלומט נורווגי המכהן כמתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון.

ביוגרפיה
--------

ונסלן בעל תואר ראשון בפילוסופיה וסוציולוגיה מאוניברסיטת אוסלו ותואר שני (Master of Divinity) מבית הספר הנורווגי לתאולוגיה.

הוא הצטרף למשרד החוץ הנורווגי ב-1983. בין תפקידיו היו הצבה במוסדות האו"ם בארמון האומות בז'נבה ובשגרירות נורווגיה בדבלין. ב-1992 מונה למזכיר הכללי של התנועה לשיתוף פעולה אירופאי בנורווגיה. ב-1994 שימש יועץ לדסק המזרח התיכון של שר החוץ הנורווגי בתקופה בה היו התהליכים שהובילו להסכמי אוסלו. ב-1996 מונה ליועצו של שר המינהל והתכנון טריה לארסן. לאחר התפטרותו של לארסן ב-1999 חזר למשרד החוץ. ב-2007 מונה ליועצו של טוני בלייר בתפקידו כשליח הקוורטט לענייני המזרח התיכון. ב-2008 הוצב בשגרירות נורווגיה בישראל ושימש ראש הנציגות הנורווגית לענייני הרשות הפלשתינאית. בשנים 2011–2015 כיהן כשגריר נורווגיה במצרים וכשגריר לא תושב בלוב. לאחר מכן שימש שליח נורווגיה למזרח התיכון.

ב-2020 מונה למתאם מיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון.

באוקטובר 2023, בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, נפגש עם שר החוץ של איראן, זאת לאחר שלא גינה את מתקפת הפתע על ישראל. בתגובה לכך, הודיע שגריר ישראל באומות המאוחדות גלעד ארדן על ניתוק קשריו עם ונסלן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תור ונסלן** בוויקישיתוף
* Mr. Tor Wennesland of Norway - Special Coordinator for the Middle East Peace Process, United Nations Special Coordinator for the Middle East Peace Process (UNSCO)



1. ↑  ארי טננבוים, ‏השגריר במסר לשליח האו"ם: "לא אפגוש אותו עד שיגנה את הרצח והטרור", באתר כיכר השבת, 14 באוקטובר 2023
תצלום מלוח השנה של 1984
**לוח השנה של פירלי** הוא לוח שנה היוצא לאור מדי שנה, מאז 1964 בידי החברה בת הבריטית של חברת הצמיגים האיטלקית פירלי. לוח השנה לא יצא לאור בשנים 1975–1983 עקב משבר כלכלי שדחף את החברה לקיצוץ בהוצאותיה.

לוח השנה מחולק בתפוצה מוגבלת כשי עסקי ללקוחות נבחרים של פירלי ולאח"מים. כל לוח שנה כולל תצלומים של דוגמניות נודעות (ולעיתים נדירות דוגמנים) בלבוש מזערי ואף בעירום, והוא מצולם בידי צלם בעל מוניטין (ולעיתים שני צלמים). עם הדוגמניות והידועניות המפורסמות שהופיעו בלוח השנה במהלך השנים נמנות נעמי קמפבל, ג'יזל בונדשן, קייט מוס, סינדי קרופורד, היידי קלום, סופיה לורן, פנלופה קרוז, קרולינה קורקובה, אדריאנה לימה, הילרי סוונק, דיאנה דונדואי, אדיטה וילקויקיוט ועוד. עם הצלמים שצילמו את לוח השנה נמנים אנני ליבוביץ', טרי ריצ'רדסון, קרל לגרפלד והלמוט ניוטון.

בלוח השנה לשנת 2016 חרגה החברה ממנהגה, ובלוח, המצולם בידי אנני ליבוביץ', יופיעו נשים נודעות שאינן דוגמניות, בלבוש מלא. עם נשים אלה נמנות הטניסאית סרינה ויליאמס, הקומיקאית איימי שומר, המוזיקאית פטי סמית' והאמנית יוקו אונו.

לקריאה נוספת
------------

* Philippe Daverio (editor), **Pirelli - The Calendar. 50 Years And More**, Taschen, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של לוח השנה של פירלי
* לירוי שופן‏, העירום הבוטה בלוח השנה של פירלי, באתר וואלה!‏, 7 בדצמבר 2011
* נעם וינד, ‏פירלי סוגרת יובל של לוחות שנה סקסיים, באתר ‏מאקו‏, 27 בנובמבר 2013
* איתי יעקב, ספרות זולה: לוחות השנה הסקסיים של פירלי הפכו לספר עב כרס, באתר Xnet‏, 16 ביוני 2015
* איתי שטרן, לוח השנה של "פירלי": מתמונות עירום של דוגמניות לייצוג נשי חזק, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2015
* רות פרל בהריר, הלן מירן, שרלוט רמפלינג וג'וליאן מור מככבות בלוח השנה של "פירלי", באתר הארץ, 1 בדצמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכל הניג, מיתולוגיה מודרנית: לאגרפלד מציג את לוח השנה של "פירלי", באתר nrg‏, 5 בדצמבר 2010
2. ↑  BIBBY SOWRAY, Pirelli calendar 2014: Helmut Newton's 1986 Pirelli portraits brought back to life, Telegraph, 21 NOVEMBER 2013
3. ↑  תמר שקולניק, ‏השינוי המפתיע שעבר על לוח השנה הסקסיסטי בעולם, באתר onlife,‏ 24 בספטמבר 2015  

אתר למנויים בלבד לא תאמינו מי מופיעות בלוח השנה של פירלי ל-2016, באתר TheMarker‏, 26 בספטמבר 2015
**אליזה בנצ'וק** (נולדה ב-28 ביוני 2007) היא מתעמלת אומנותית ישראלית.

קריירה
------

בשנת 2021 נכללה בנצ'וק יחד עם שני בקנוב, אלונה הלל, אמילי מלכה וסימונה רודניק בנבחרת הצעירות שזכתה במדליות הארד בתחרויות הקרב-רב ו-5 חישוקים.

בשנת 2023 נכללה בנצ'וק בנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית יחד עם אופיר שחם, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, ושני בקנוב. בחודש מרץ היא השתתפה בתחרות סבב גביע העולם באתונה שביוון, בה זכתה הנבחרת במדליות זהב בתחרויות הקרב-רב ו-5 חישוקים, ובמדליית כסף בתחרות 3 סרטים ו-2 כדורים. בתחרות שנערכה בחודשים מרץ-אפריל בסופיה שבבולגריה ובתחרות שנערכה בחודש אפריל בבאקו שבאזרבייג'ן הן זכו במדליית כסף בתחרות הקרב-רב, ובמדליות זהב בתחרויות 5 חישוקים ו-3 סרטים ו-2 כדורים.

באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה בחודש מאי בבאקו שבאזרבייג'ן זכתה הנבחרת במדליית ארד בתחרות הצוותית יחד עם עדי כץ ודניאלה מוניץ, במדליות כסף בתחרויות הקרב-רב ו-3 סרטים ו-2 כדורים, ובמדליית זהב בתחרות 5 חישוקים.

בתחרות סבב גביע העולם שנערכה בחודש יולי במילאנו שבאיטליה זכתה יחד עם הנבחרת במדליות כסף בתחרויות הקרב-רב ו-3 סרטים ו-2 כדורים, ובמדליית זהב בתחרות 5 חישוקים.

באליפות העולם בהתעמלות אמנותית שנערכה בחודש אוגוסט בולנסיה שבספרד זכתה הנבחרת במדליות זהב בתחרות הקרב-רב בתוצאה של 70.800 נקודות ובתחרות 3 סרטים ושני כדורים בתוצאה של 34.800 נקודות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליזה בנצ'וק** בוויקישיתוף

* ליזה בנצ'וק, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  European Rhythmic Gymnastics Championships Junior Group All-Around Results,‏ 9 ביוני 2021 (באנגלית)
2. ↑  European Rhythmic Gymnastics Championships Junior Group 5 Ribbons Final Results,‏ 10 ביוני 2021 (באנגלית)
3. ↑  Gymnastics - World Cup Rhythmic Gymnastics - Athens 2023 - Results באתר The Sports (באנגלית)
4. ↑  Gymnastics - World Cup Rhythmic Gymnastics - Sofia 2023 - Results באתר The Sports (באנגלית)
5. ↑  Gymnastics - World Cup Rhythmic Gymnastics - Baku 2023 - Results באתר The Sports (באנגלית)
6. ↑  2023 Team Results,‏ 20 במאי 2023 (באנגלית)
7. ↑  2023 Groups All-Around,‏ 20 במאי 2023 (באנגלית)
8. ↑  Gymnastics - Milan - 2023 - Detailed results באתר The Sports (באנגלית)
9. ↑  רותם פלדברג, ‏היסטוריה: זהב לנבחרת ההתעמלות האמנותית, באתר ערוץ הספורט, 25 באוגוסט 2023
10. ↑  רותם פלדברג, ‏ענקיות: זהב לישראל בתרגיל המשולב באליפות העולם, באתר ערוץ הספורט, 27 באוגוסט 2023
**צילום שיער ערווה נשי**
 הגדלהclass=notpageimage|הצגה

**פטיש לשיער ערווה** (באנגלית נקרא גם **pubephilia**) הוא תופעה של פטיש שבה אדם נמשך מינית לשיער ערווה אנושי, או מתגרה מינית למראה או לתחושה של שיער ערווה, של זכר או נקבה.
עוררות מינית יכולה לקרות ממראה או ממגע בשיער ערווה. אדם עם פטיש זה עשוי ליהנות משיער ערווה פלומתי, עבה, או מסגנון אחר של שיער ערווה. יכולה להיות העדפה לצבע מסוים, כגון שיער ערווה שחור, בלונדיני או ג'ינג'י. למרות שזה עשוי להיחשב פטיש, רבים רואים בשיער ערווה דבר אסתטי, המאפיין אדם בוגר - זכר או נקבה.

התניה חברתית
------------

בגיל התבגרות, בנות רבות מרגישות חוסר נוחות עם ההופעה הפתאומית של שיער ערווה. לעיתים הן חשות שזה דבר מלוכלך, משום שבמקרים רבים מראה של שיער ערווה נמנע מהן על ידי המשפחה והחברה.
לעומתן, נערים צעירים נוטים שלא להיות מוטרדים מצמיחת שיער הערווה שלהם, משום שברוב המקרים הם ראו קודם את שיער הגוף של אביהם. עם זאת, עבור ילד צעיר מראה של אזור הערווה הנשי הוא בדרך כלל "מסתורי", משום שנערות צעירות לומדות "לשמור" על "השטח הפרטי" שלהן מעיניים או ידיים צעירות וסקרניות. בנוסף, במקרים רבים ילדות מחונכות לכך שהמראה של אזור הערווה של בנים הוא דבר גס, בלתי מוסרי ואפילו דוחה.

מחקר שבוצע בארצות הברית על ידי אלפרד קינסי מצא כי 75% מהמשתתפים ציינו כי מעולם לא היה עירום בבית שגדלו בו, 5% מהמשתתפים אמרו שהיה בביתם עירום "לעיתים רחוקות", 3% אמרו "לעיתים קרובות", ו-17% אמרו שזה היה "רגיל". המחקר מצא כי לא היה הבדל משמעותי בין מה שדווח על ידי גברים ועל ידי נשים מבחינת תדירות של עירום בבית.

בסקירה ספרותית משנת 1995, פול אוקאמי הסיק שאין ראיות אמינות המקשרות חשיפה לעירום של ההורים להשפעה שלילית כלשהי. 3 שנים לאחר מכן סיים צוותו מחקר מתמשך של 18 שנה שהראה כי לחשיפה כזו הייתה השפעה מועילה מסוימת, בייחוד לגבי בנים.

ראו גם
------

* פטישיזם (סקסולוגיה)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דזמונד מוריס, The Naked Woman (באנגלית)
2. ↑  John Bancroft (2003), Sexual Development in Childhood, Indiana University Press, pp. 146–147, מסת"ב 0-253-34243-0 (באנגלית)
3. ↑  Okami, P. (1995), "Childhood exposure to parental nudity‚ parent-child co-sleeping‚ and 'primal scenes': A review of clinical opinion and empirical evidence", Journal of Sex Research 32: 51–64, (באנגלית)
4. ↑  Okami, P.; Olmstead, R.; Abramson, P.; Pendleton, L. (1998), "Early childhood exposure to parental nudity and scenes of parental sexuality ('primal scenes'): An 18-year longitudinal study of outcome", Archives of Sexual Behavior 27 (4): 361–384 (באנגלית)
|  |
| --- |
| **ערך מחפש מקורות** |
| רובו של ערך זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

מלון אהבה ללא חלונות, לשמירה על הדיסקרטיות
בתחום המלונאות והארחה, **חדר לפי שעה** היא שיטת אירוח בה החדר מושכר למספר שעות במשך היום בתעריף הנקבע על פי מספר השעות שהאורח שהה בחדר (בניגוד לשיטה בה התעריף נקבע על פי מספר לילות).

השכרת חדר לפי שעה משמשת לשתי מטרות עיקריות:

* בבתי מלון הסמוכים לנמל תעופה, עומדת השכרה כזו לרשותם של נוסעים במעבר, המעוניינים לנצל למנוחה את שעות ההמתנה שבין טיסה לטיסה. כיוון שמדובר בזמן מצומצם, של שעות אחדות, למעבר מהיר מנמל התעופה לבית המלון ובחזרה חשיבות גדולה.
* לשימושם של זוגות לשם קיום מפגש הכולל יחסי מין בתנאים נוחים. בתי מלון וחדרי הארחה המציעים שירות זה מקפידים להדגיש את הדיסקרטיות שבקבלתו – האפשרות להגיע אל החדר, לשהות בו ולעזוב אותו ללא כל מפגש עם צוות המלון.

חדרים לפי שעה מוצעים ברמות יוקרה שונות, מחדר זול, פרקטי ושימושי, המספק את הצרכים הבסיסיים בלבד כמו שינה במיטה, מצעים נקיים, חדר רחצה וכדומה. ועד חדרים יוקרתיים עם מראות בתקרה, מיטות ענק, מכונות קריוקי, ג'קוזי זוגי, תאורה רומנטית, נרות ריחניים, בקבוקי משקה אלכוהולי (יין ויין נתזים, בעיקר), ועוד.

ברחבי העולם
-----------

במזרח אסיה, במדינות כמו יפן, קוריאה הדרומית ובהונג קונג. נקראים מלונות המשכירים חדרים לפי שעה **מלון אהבה**. השוהים במלון הם, בדרך כלל, זונות ולקוחותיהן, או עוברי אורח המגיעים למקום למטרות מין, וכן עובדים הנמצאים בהסדר כלשהו עם מקום העבודה שלהם המאפשר שהייה קצרה במלון[דרוש מקור].

המלונות שוכנים בדרך כלל הרחק ממרכז העיר על מנת לוודא את הדיסקרטיות והאנונימיות של הלקוחות. בטוקיו, למשל, ניתן למצוא אותם באזור שנקרא דוגנזקה שייבואה, ליד כביש ראשי או בפרוורים בפאתי העיר או אפילו באזורים תעשייתיים. היו מספר הצעות לבניית מלונות אהבה בבנייני מגורים אך ניסיונות אלה כשלו.

לעיתים המבנה האדריכלי של מלונות האהבה רועש וצעקני, ויש בהם מבנים בצורת ארמון וטירה, בצבעי ורוד וסגול זוהרים, עם תאורת ניאון מסנוורת. אחרים אינם מתבלטים אך ניתן לזהותם במספר החלונות הקטן. ניתן למצוא מלונות אהבה מיוחדים שפונים לכל פנטזיה מינית, החדרים מעוצבים להפליא ולכל חדר יש מוטיב מרכזי, כגון חדרי BDSM או חדרים רומנטיים, המאובזרים במיטב המוצרים ומכונות המין.

מלון האהבה המפורסם ביותר ביפן הוא מלון "הקיסר מגורו" הנמצא בלב אזור מגורו שבטוקיו. המלון בנוי כמצודה מימי הביניים, וכיאה לטירה שכזו הוא מצויד בצריחים, בחרכי ירי, בחומות מגן, בתעלות מים ובשערים מתרוממים. במלון שישים ושניים חדרים בעלי שמות כמו "תאווה ספרדית", "נדנדה איטלקית".

בעבר נועדו מלונות האהבה היפניים בעיקר לזוגות לא נשואים, כאשר ההורים הגבילו את החופש המיני.

ראו גם
------

* HotelsByDay

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מלון אהבה** |

* אריק מירובסקי, ‏ביהמ"ש המחוזי: השכרת חדרים לפי שעה היא מלונאות, באתר גלובס, 13 בפברואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  דידי רפאלי, ‏מתפשטים בעולם: הצצה למלונות האהבה, באתר ‏מאקו‏, 7 במרץ 2013
**יחידות העונג** (בקוריאנית: **기쁨조**, קיפּוּמג'וֹ) הן קבוצות נשים ונערות, כ-2,000 במספר, המוחזקות בידי שליט קוריאה הצפונית ומשמשות כאמצעי בידור ולסיפוק תענוגותיו (בעלי אופי מיני בעיקרן) של השליט ומקורביו בצמרת המפלגה השלטת. יחידות העונג נוסדו ב-1978 בזמן שלטונו של קים איל-סונג, סבו של השליט הנוכחי, ולאחר מותו ב-1994 עברו לשמש את קים ג'ונג-איל, הבן שהחליפו בשלטון.

לפי דיווחים בעיתונות הדרום קוריאנית, יחידות העונג ששימשו את קים ג'ונג איל פורקו בעקבות מותו בדצמבר 2011. הנשים "המפוטרות" נדרשו לחתום על הסכם סודיות בנוגע לפעילותן ביחידה וקיבלו סכום של כ-4,000 דולר ומתנות שונות ששימשו ככל הנראה כדמי שתיקה. לפי מספר עדויות, השירותים ניתנים לעיתים במסגרת מסיבות רוויות אלכוהול והימורים.

מבנה יחידות העונג
-----------------

כל יחידת עונג הורכבה משלוש קבוצות בעלות תפקידים שונים:

1. מאנג'וֹקג'וֹ (만족조) - קבוצת סיפוק (המעניקה שירותים מיניים)
2. הֵנגבּוֹקג'וֹ (행복조) – קבוצת שמחה (המעניקה שירותי עיסוי)
3. גאמוּג'וֹ (가무조) – קבוצת ריקוד ושירה (שחברותיה נדרשות לעיתים לרקוד בעירום חלקי)

נערות ונשים צעירות גויסו ליחידות העונג בהתאם לקריטריונים ממשלתיים (אחד מהם שהן חייבות להיות בתולות). לאחר גיוסן הן עברו תקופת אימונים מפרכת, כאשר חלקן נשלחו מעבר לים כדי להשתלם בטכניקות העיסוי. הנשים בילו את תקופת שירותן במתחם סגור, כמעט ללא קשר עם משפחותיהן או העולם החיצון. חברות יחידות העונג פרשו בדרך כלל בגילאי 22–25 ופעמים רבות נישאו לחברים בצמרת השלטון או לקציני צבא, כאשר חברוּתן לשעבר ביחידות העונג נשמרת בסוד.

באפריל 2015 דווח בעיתונות הדרום קוריאנית כי השליט הנוכחי של קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און מגייס חברות חדשות ליחידות העונג שהוא רוצה ליצור לעצמו; לפי הדיווח, הנשים מתאמנות בבית הקיץ של קים ויחתמו על הסכם סודיות כדי לקבל סיווג ביטחוני, שיאפשר להן להיות לצדו בכל עת; הן אמורות לקבל מתנות וכסף בעבור שירותיהן.

קישורים חיצוניים
----------------

* שפחות מין בנות 18: "יחידת העונג" של קים ג'ונג און, באתר גלובס

הערות שוליים
------------

1. ↑  North Korea reportedly recruiting women to join 'pleasure squad' for Kim Jong Un, באתר Fox News
**יוסף זונדל וסרמן** (ה' באלול תר"ס 30 באוגוסט 1900 - י"ב בטבת תשל"ט 11 בינואר 1979) היה מורה וסופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

וסרמן נולד בקהיר בשנת 1900 למשפחה שהייתה מקושרת עם היישוב הישן בירושלים ועסקה רבות בהכנסת אורחים. בהיותו בן שנה וחצי חלה והרופאים יעצו למשפחה לעבור למקום עם אוויר יותר בריא. בעקבות זאת עלתה המשפחה לירושלים, שם פתח האב מכולת ברחוב יפו, בשכונת אבן ישראל. בגיל עשר התייתם מאביו ובשנת תרע"ג (1913) יצא עם אימו לאמריקה. אך אימו מתה שם מספר שבועות אחרי הגיעם והוא שב לקרוביו בירושלים ולמד בישיבת עץ חיים. אחרי מלחמת העולם הראשונה החל ללמוד ב"ישיבת המשתלמים" בה ניתנה לתלמידים גם השכלה כללית ופדגוגית כדי להיות מורים בבתי ספר דתיים. המוסד התמזג עם בית המדרש למורים של תנועת המזרחי ובו המשיך ללמוד, עד שהוסמך למורה בתרפ"ב.

בשנת 1923 נשא לאישה את חנה בת אליהו לנדא "נכד הגר"א" ובמשך עשר שנים היה מורה בתלמוד תורה שערי תורה.

הצטרף למזרחי הצעיר והשתתף עם חבריו בייסוד החלק שלהם בשכונת מונטיפיורי שליד תל אביב, שם בנה את ביתו בין הראשונים בשכונה. בתרפ"ד היה מיוזמי ובוני בית הכנסת שבשכונה "בני ציון" ואחר כך שימש כגבאי בית הכנסת. בשנת 1932 ייסד וניהל בית ספר פרטי שמומן כנראה על ידי מסדר אחים נאמנים. בהמשך הוכנס בית הספר לרשת החינוך של הוועד הלאומי.

הוא היה פעיל בחיים הציבוריים והחברתיים בשכונה, חבר מועצה, וחבר ועדת הביקורת. השתתף בייסוד הארגון הספורטיבי הדתי אליצור והתמסר ביחד לניהול הפעולות התרבותית שבו. היה מזכיר סניף המזרחי בשכונה וחבר סניף "התאחדות בני היישוב" בשכונה. כן היה ממקימי ומנהלי סניף האגודה החשאית "אחים נאמנים" (בני ציון) בתל אביב, לאחר שהקים סניף של הארגון בניו יורק בעת שהותו שם.

כתביו
-----

עסק במחקר גנאלוגי וחיבר את הספרים:

* מגילת היחס: שישה דורות לבית רבי מאיר ומרת מנדל מנדלמן: למלאת מאה שנה לעלייתם ארצה, תרי"ז-תשי"ז, הוצאת "ציון" תשי"ז
* "רשימת היחס 140 שנה בירושלים -8 דורות מצאצאי הגאון הצדיק רבי יוסף זונדל סלנט זצ"ל תקצ"ח-תשל"ח, ירושלים תשל"ח שבו הציג את רשימת צאצאיו של הרב הראשי של ירושלים במאה ה-19 יוסף זונדל מסלנט.
* "מיקירי ירושלים: דמויות מתלמידי הגר"א מווילנא, ותלמידי הראי"ה קוק ואחרים, הוצאת מסלול תשל"ג 1973 (הספר כלל נספחים: בתי הכנסת הגדולים בעיר העתיקה, סיפורים קטנים על אישים גדולים).

היה שותף בפעילות ספרותית ותרבותית עם שכנו בשכונת מונטיפיורי, הסופר יעקב רימון וביחד ערכו את **ירושלים העתיקה : לקט ספורים, אגדות ותאורי חיים**, בהוצאת המכון לאיסוף סיפורי א"י ואגדותיה, ירושלים, תשי"ח.

ביחד כתבו וסרמן ורימון את "שמואל בדורו: רבי שמואל סלנט, זצ"ל רבה של ירושלים תר"א-תרס"ט: חייו ופעלו / הוצאת מסלול, תשכ"א 1961 

כן עסק בהכנת רשימות גנאלוגיות על בני משפחות נוספות כמו צאצאי הרב ישעיה ברדקי ובני משפחת וולפנזון ולוריא. אך אלו לא יצאו לאור כספר ונשארו בכתובים.

בנו הוא משה אשד מלוחמי מלחמת העצמאות וממגלי דרך בורמה לירושלים. מנכדיו הוא "בלש התרבות" אלי אשד.

### קישורים חיצוניים

* כתבי יוסף זונדל וסרמן בפרויקט בן-יהודה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515312905171
* ISNI: 0000 0000 5356 5153
* LCCN: no95040099
* VIAF: 6977618
* WorldCat: lccn-no95040099

 |