recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ievan polkka** (מפינית סבונית: "הפולקה של חווה") הוא שיר פיני פופולרי שנכתב בשנת 1937 על ידי איינו קטונן (Eino Kettunen). מילות השיר מושרות לצלילי מנגינת פולקה פינית. המילים עצמן מושרות בניבים סבונים מזרחיים המדוברים בצפון קרליה. השיר מסופר מנקודת מבטו של גבר צעיר, המספר על אישה בשם איבה (אווה בפינית סטנדרטית) שמתגנבת החוצה למקום בו כולם רוקדים לצלילי הפולקה ורוקדים כל הלילה.

מקור
----

המנגינה של Ievan Polkka דומה מאוד לזו של שיר אחר, "**Polita Savitaipaleen**", עקב כך בדרום קרליה Ievan polkka ידוע גם בשם "**Savitaipaleen polkka**". למנגינה יש דמיון בולט למנגינה העממית הרוסית "**Смоленский гусачок**" (הסמוליאנין גוסלינג) המוכרת היטב באזור סמולנסק שבמערב רוסיה, אך גם בצד הפיני.

מקור המנגינה הוא במחוז וייפורי במאה ה-18[דרוש מקור], כאשר הגבול עם ממלכת שוודיה עבר מערבית למחוז. מספר החיילים הרוסים שהוצבו באזור הגבול כדי לאבטח את סנקט פטרבורג עלה על המקומיים במשך עשרות שנים רבות. בתחילת המאה ה-19 היסטוריוני מוזיקה פינית כותבים כי הריקודים שהחיילים הרוסיים נהגו לרקוד באזור לומאקי-סביטאיפאלה היו ריקודי-עם רוסיים ולא היו פינים. המנגינה של Ievan Polkka דומה מאוד לזו של Savitaipaleen polkka. אך עם זאת, ז'אנר הפולקה הידוע כיום הוא מאוחר בהרבה. הפולקה הופיעה בצפון אירופה בשנות ה-30 של המאה ה-19, מה שמרמז כי המנגינה כפי שהיא מוכרת כיום מקורה בתקופה זו.

פופולריות
---------

"ילדת הלוטימה", אינואה אוריהימה, מסובבת את הכרישה שלה באנימציית הפלאש
בגלל חשיפתו הוויראלית בתרבות הפופולרית, Ievan polkka הפך לאחד השירים הפיניים המפורסמים ביותר בעולם.

השיר נהיה פופולרי מאוד לאחר מלחמת העולם השנייה, עם זאת, הוא נשכח כמעט בסוף שנות השבעים והשמונים. אך צץ מחדש לאחר הופעת הא-קפלה של הרביעייה הפינית "Loituma", שיצא לראשונה באלבום הבכורה שלה, לויטומה, בשנת 1995. האלבום יצא בארצות הברית בשם "Things of Beauty" בשנת 1998.

גרסת הא-קפלה של השיר זכתה לפופולריות בינלאומית גדולה יותר כחלק מתופעת אינטרנט באביב 2006 כאשר ילדת הלוטימה (הידועה גם בשם Leekspin), באנימציית פלאש של דמות האנימה אינואה אוריהימה מסדרת האנימציה Bleach המסובבת כרישה בלופ. הסרטון הפך במהרה ללהיט עולמי והשיר זכה במהרה לפופולריות רבה בגלל האנימציה. לאחר פרסום האנימציה, Ievan polkka התפרסם ברחבי העולם, עם עלייה משמעותית של עניין והכרה שהוכחו על ידי מנועי החיפוש.

בשנת 2020 זכה השיר לתפוצה מחודשת כאשר המתופף הטורקי בילאל גורגן ביצע גרסת כיסוי שזכתה לעשרות מילוני צפיות ביוטיוב ובתורה זכתה לגרסאות כיסוי נוספות.

ראו גם
------

* Leekspin
* Säkkijärven polkka

קישורים חיצוניים
----------------

 Ievan polkka, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 29:37), 11 שפות

הערות שוליים
------------

1. 1 2  National Library of Finland; Eino Kettunen. "Eino Kettusen savo-karjalaisia y.m. humoristisia lauluja : 9:s vihko". Retrieved January 1, 2021.
2. ↑  Hakutulos haulla 'ievan polokka'
3. ↑  Carl Dennis. "Смоленский гусачок [Smolenskiy gusachok]". SecondHandSongs. Retrieved January 1, 2021.
4. ↑  Gennady Petrovich Gusev (2012). Народный танец [Folk dance]. ВЛАДОС. p. 488. מסת"ב 978-5-04-021452-5.
5. ↑  Hei me tanhutaan
6. ↑  "Web Search interest: Ievan Polkka, Ievan Polka, Levan Polkka, Levan Polka - Worldwide, 2004 - present". Google Trends.
7. ↑  השיר בערוץ היוטיוב של בילאל גורגן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: c6b3acae-f8bf-4981-ba67-246d36466e9e

 |
**איתן תבור** (1962 - 26 במאי 1999) היה מחלוצי התקליטנים בישראל. בשנות השמונים היה סולן להקת "קסבה". שימש תקליטן במועדונים התל אביביים "שירוקו" ו"אליזבת". נחשב מהראשונים שהכירו לקהל הישראלי את סגנונות האסיד טכנו והטכנו. בשנות התשעים שידר בגלגלצ.

איתן טויטו נולד בלוד כבן הזקונים במשפחה בת עשרה ילדים. משפחת טויטו עלתה לישראל מתוניסיה ב-1954 והתיישבה בלוד. האב עבד באל על.
המשפחה הייתה מסורתית ואילו איתן התרחק מהדת, דבר שהביא לעימותים עם אביו. בגיל צעיר עברו לבת ים שם החלה אהבתו למוזיקה.
כילד היה מופנם ולא נטה לשתף חברים או בני משפחה בנושאים שהעסיקו אותו. 

לאחר שסיים את השירות הצבאי נסע ללונדון. שם הלך להופעות, קנה בגדים ובעיקר רכש הרבה תקליטים, שאת חלקם לא ניתן היה להשיג בישראל.
באותה תקופה הייתה הלהקה הסקוטית "The Associates" אהובה עליו ובמיוחד סולן הלהקה בילי מקנזי.
באמצע שנות השמונים שימש כתקליטן ב"נואיבה ים-תיכונית", כפר נופש שפעל במכמורת. שם הכיר את גיל קומר, לימים שדרן בגלי צה"ל.
לאחר מכן עבר לתל אביב והחל לעבוד כתקליטן בלובי של מלון ימית בעיר.
תבור הצטרף בשנת 1986 כסולן ללהקת הגל החדש "Indirect Speech" (החליף את דלית קהן). לאחר הפקת סינגל, שלא הצליח ברדיו, עזב תבור את הלהקה.
בעקבות המלצתו של יעקב גלעד, צורף תבור ב-1988 לערך כסולן ללהקת "קסבה". הלהקה כללה גם את הגיטריסטים זיו גולנד ואורן אליעזרי והמתופף ז'אן ז'אק גולדברג, חתמה על חוזה הקלטות בהד ארצי, הופיעה והוציאה שני סינגלים. לאחר כשנה וחצי הוחלף תבור בסולן אחר.
בסוף שנות ה-80 החל לעבוד כתקליטן במועדון "זמן אמיתי", שנפתח אז והיה גדול בהרבה מהמועדונים שעבד בהם לפני כן.

בשנת 1994 יצא לאמסטרדם ולאחר ששב לישראל הפסיק לעבוד כתקליטן, שב לגור אצל הוריו בבת ים ועבר תקופה ארוכה של התבודדות.

תבור נטל את חייו בהצתה עצמית בחוף הים של בת ים ב-26 במאי 1999, ונפטר בבית החולים לאחר שלושה ימים ב-29 במאי 1999. 

נטמן בבית העלמין הדרום. השאיר אחריו אם ותשעה אחים ואחיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד בן שלו, איתן תבור, שהתאבד לפני 20 שנה, הוא הגיבור הנשכח של תרבות המועדונים הישראלית, באתר הארץ, 11 ביולי 2019
* ביקורת על הופעה של להקת קסבה
* ביקורת על הופעה נוספת
* הופעה חיה של להקת קסבה בלילות יפו 1988

הערות שוליים
------------

1. ↑  תבור איתן פרץ באתר חברה קדישא ת"א–יפו
עובדי משרד בלנק. במרכז עומד אדולף הויזינגר. לשמאלו עומד תיאודור בלנק
**משרד בלנק** (בגרמנית: **Amt Blank**) היה כינויו של משרד ההגנה של גרמניה המערבית בין אוקטובר 1950 ליוני 1955. מכיוון שבאותה תקופה לגרמניה עדיין נאסר להחזיק צבא, המשרד לא תפקד באופן רשמי כמשרד הגנה. הוא נקרא על שם מי שעמד בראשו - תיאודור בלנק.

המשרד שכן בתחילה בבניין מאולתר במוזיאון קניג שבבון. בהמשך הוא עבר לצריף ארמקיל, גם כן בבון.

תולדות המשרד
------------

בראשית ימיה, נמנעה ממשלת גרמניה המערבית בעיסוק בנושאים צבאיים. במאי 1950 מינה הקנצלר קונרד אדנאואר את הגנרל גרהרד פון שוורין כיועצו המיוחד לענייני צבא. בהמשך, הקים אדנאואר את "המרכז לשירות המולדת" (Zentrale für Heimatdienst) ומינה את שוורין למפקדו. כעבור זמן קצר נאלץ אדנאואר לפטר את שוורין מתפקידו כיוון שלא שמר על החשאיות הנדרשת ושוחח על תפקידו עם העיתונות. ב-26 באוקטובר מינה אדנאואר את חבר הבונדסטאג תיאודור בלנק ליועצו לענייני ביטחון. בלנק קיבל משרד משלו וסיפח אליו את המרכז לשירות המולדת.

בלנק צירף למשרד את הגנרל אדולף הויזינגר, שהביא עמו יוצאי צבא נוספים. הבולטים שבהם היו הנס שפיידל וארנסט וירמר. יחד, הם החלו להניח בחשאי תשתית להקמת צבא גרמני עצמאי. הצעד נעשה ללא אישור מצד שלטונות הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה. עם זאת, בעלות הברית ידעו על כך ובחרו להעלים עין. מתוך הנחה שצבא מערב-גרמני חזק יסייע להם בעתיד במערכה מול ברית המועצות. במקביל, פעל אדנאואר לתיקון חוקת גרמניה כדי שניתן יהיה להקים צבא בעתיד באופן חוקי.

המשרד כלל בתחילה 20 איש בלבד, אולם עד 1953 כבר מנה 700 איש. במרץ 1956, בברכת בעלות הברית, עבר באופן רשמי החוק שאפשר את הקמתם מחדש של כוחות מזוינים גרמניים. בלנק הפך לשר ההגנה הראשון של גרמניה, והויזינגר הפך למפכ"ל הראשון של הבונדסוור.

קישורים חיצוניים
----------------

* Bundesarchiv: Auf dem Weg zum Verteidigungsministerium. Die Zentrale für Heimatdienst und das Amt Blank 1950–1955
* Matthias Molt: *Von der Wehrmacht zur Bundeswehr. Personelle Kontinuität und Diskontinuität beim Aufbau der Deutschen Streitkräfte 1955–1966* Univ.-Diss. Heidelberg 2007
* *Militärische Aufbaugenerationen der Bundeswehr 1955 bis 1970* (hrsg. vom MGFA 2011), eingeschränkte Buchvorschau


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4323848-8

 |
**המלך צב-צב** הוא סיפור מאוייר מאת הסופר האמריקני דוקטור סוס, שתרגמה לאה גולדברג ויצא לאור בשנת 1965 בהוצאת ספריית פועלים בספר בשם "המלך צב-צב וסיפורים אחרים". תרגום נוסף שכותרתו "יאצק הצב: הזנב של יוכבד שרגיל", נעשה על ידי אבירמה גולן ויצא לאור בשנת 1991 בהוצאת דביר.

ספר המקור נכתב בשפה האנגלית, פורסם בשנת 1958 בהוצאת רנדום האוס, ונכתב בסגנונו האופייני של ד"ר סוס: שורות חרוזות בטטרמטר אנאפסטי.

בסיפור צב-צב, מלך האגם, עומד על גב מגדלים הולכים ומתגבהים של נתיניו, בשאיפתו למקם את עצמו גבוה מעבר לגובה הירח. בסופו של דבר לצב התחתון נמאס והוא משהק, המגדל מתמוטט והמלך נופל לביצה.

הספר במקורו האנגלי נבחר בשנת 2001 על ידי השבועון Publishers Weekly כאחד מספרי הילדים רבי המכר שבכל הזמנים בארצות הברית, עם מכירות של מעל מיליון עותקים.

עלילה
-----

מלך האגם הצב צב-צב אינו מסתפק בכס האבן שלו. הוא שואף גבוה ומצווה על נתיניו להערם מתחתיו כדי שיוכל לראות למרחקים ולהרחיב את מלכותו. אך המוני הצבים העומדים זה על גב זה במגדל כואבים. הצב התחתון, צב פשוט ששמו מק, נושא ברוב הנטל וסובל יותר מכולם. הוא שואל את המלך עד מתי ישב על גבם ומתלונן שעצמותיו כואבות. צב-צב משתיק אותו וגוער בו על שהוא בוכה בלי רשות. אז מחליט המלך שאינו יודע שובע להרחיב את מלכותו עוד יותר, ופוקד על צבים נוספים להסתדר לגובה המגדל. הם רוגזים אך פוחדים להמרות את פיו. וכך מטפסות משפחות-משפחות על גבו של הצב התחתון המסכן. ושוב מק בוכה ומסביר שצבי המגדל נמעכים והולכים, והם רעבים וצמאים. כמו קודם, גוער בו המלך ומשתיק אותו.

ואז, כשהערב יורד, מבחין צב-צב בירח העולה - מעליו! הוא נמלא זעם על החוצפה ומחליט לזמן עוד ועוד צבים בניסיון לגבוה יותר מהירח. אך עוד לפני שהוא מספיק לצוות על כך, מק מחליט להתמרד. הוא משהק, והשיהוק מרעיד את הכס הגבוה ומפיל את מלך הצבים לתוך הביצה. וכך הוא הופך למלך הבוץ ושאר הצבים זוכים בחופש, המגיע להם כמו לכל יצור בעולם.

היסטוריה
--------

איור של מגדל צבים שייצר דוקטור סוס הופיע לראשונה בשנת 1942, בימי מלחמת העולם השנייה, לאחר הצטרפותה של ארצות הברית למלחמה בנאצים. האיור הופיע כקריקטורה בעיתון הניו יורקי PM, בו עבד ד"ר סוס כקריקטוריסט של מאמר המערכת. באיור נראים שני מגדלי צבים היוצרים את האות V מעל צב גדול.
המחבר הסביר, כי הסיפור על צב-צב מייצג את אדולף היטלר ומשטרו הרודני ואת הפלישה לחלקים נרחבים של אירופה.

קריקטורת הצבים שפרסם ד"ר סוס בתקופת מלחמת העולם השנייה
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.

עיבודים
-------

צב-צב מהווה דמות בסדרת טלוויזיה משנת 1997 ובמחזמר שהועלה בברודוויי. כמו כן נכתבה לסיפור כוריאוגרפיה שהוצגה בסרט משנת 1994. הסיפור עובד גם לסרט אנימציה.
להקת רד הוט צ'ילי פפרס עיבדה את הסיפור לשיר באלבומה Freaky Styley משנת 1985.

קישורים חיצוניים
----------------

* המלך צב-צב, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שורה הכתובה בטטרמטר אנפסטי היא שורה בעלת ארבע "רגליים" (מקטעים) שכל אחד מהם כתוב במשקל אנאפסט. ר' הרחבה בערך דוקטור סוס בסעיף 2 - סגנון השירה של דוקטור סוס
2. ↑  שבועון של מוציאים לאור המתפרסם ברציפות משנת 1872
3. ↑  השיר ביוטיוב בערוץ של הלהקה
**יצחק (איצ'ה) בר-און** (22 ביולי 1921 - 7 בינואר 2013) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, כיהן כנספח צה"ל בצרפת בשנות ה-60 של המאה ה-20 וכמנהל היחידה לסיוע ולקשרי חוץ במשרד הביטחון. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל אוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

בר-און נולד בצ'כוסלובקיה, בנם של בלה וברוך בראון. עלה לארץ ישראל ב-1939. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי ושירת בגדוד השני של הבריגדה היהודית, בין השאר כמפקד כיתת צלפים. לאחר המלחמה עסק בסיוע לניצולי השואה ובתנועת הבריחה. בשובו לארץ ישראל שירת בארגון ההגנה בתפקידי הדרכה ופיקד על קורס צליפה. במקביל למד היסטוריה וכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים.

במלחמת העצמאות התגייס לצה"ל ושירת בתפקידי הדרכה. היה ראש ענף נשק קל וצלפים באגף ההדרכה, ב-1950 מונה לראש ענף תוכניות אימונים באגף. ב-1951 נשלח להשתלמות בצרפת ובשובו היה ממייסדי בית הספר לפיקוד ולמטה. ב-1955 הושאל למוסד. באוגוסט 1956 מונה למפקד גדוד 52, גדוד שעבר מחטיבת גבעתי לגייסות השריון והיה בהליכי הסבה לגדוד חרמ"ש, הגדוד שימש ככוח עתודה במבצע שומרון באוקטובר 1956 בעקבות הסתבכות הפעולה הוחלף באורי רום. לאחר מלחמת סיני שירת בר-און כסגנו של מפקד מרחב שלמה מתי פלד, ב-1957 מונה למפקד בה"ד 4 וב-1958 מונה לסגן מפקד חטיבה 99, חטיבת חיל רגלים במילואים. במרץ 1960 מונה לסגנו של עוזי נרקיס, הנספח הצבאי בצרפת, הולנד, בלגיה ולוקסמבורג, ביוני 1962 החליף את נרקיס בתפקיד וכיהן כנספח הצבאי עד יולי 1964. בתפקידו הבא שירת כראש מחלקת ארגון באגף המודיעין. ב-1968 מונה למנהל היחידה לסיוע ולקשרי חוץ במשרד הביטחון במקומו של נחמן קרני. 

לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל אוניברסיטת תל אביב בשנים 1972 עד 1976, היה חבר הנהלת של המי"ל, נציג הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית בארצות הברית.

מחבר הספר **מטריה ביום סגריר - יחסים ביטחוניים בין לצרפת לישראל, 1956-1948** שיצא לאור בהוצאת אפי מלצר ב-2010. הספר זיכה אותו בציון מיוחד מטעם ועדת פרס יצחק שדה לספרות צבאית.

קישורים חיצוניים
----------------

* עופר אדרת, מת תא"ל (במיל') יצחק בר-און, נספח צה"ל בצרפת בשנות ה-60, באתר הארץ, 9 בינואר 2013
* דף הנצחה באתר נשמה

**מכּתביו**
* הצנחנים מדכאים את הטרור, **מערכות** 245, יולי 1975 .

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב גלבר, גרעין לצבא עברי סדיר, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ו, 1986, עמ' 175
2. ↑  אורי בן ארי, מאבק על דרך השריון, הוצאת מערכות, 1998, עמ' 230-246

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300074005171
* BnF: cb16584805d (data)
* ISNI: 0000 0001 1999 6408
* LCCN: no2010159686
* VIAF: 144786986
* WorldCat: lccn-no2010159686

 |
**המעגל הארי** (באנגלית: **Aryan Circle**) היא תנועה גזענית אנטישמית הדוגלת בעליונות הגזע הלבן, אשר נפוצה בקרב אסירים בבתי כלא בארצות הברית.

מקור התנועה
-----------

התנועה נוסדה על ידי **מארק "קאובוי" גאספרד** (באנגלית: **Mark "Cowboy" Gaspard**) במהלך שנת 1985, וזאת במטרה לספק הגנה עבור אסירים לבנים בבתי כלא ברחבי ארצות הברית מפני התנכלויות מצד אסירים ממוצא אפרו-אמריקאי והיספני.

אידאולוגיה וחברות במעגל
-----------------------

על מנת להיחשב כחבר במעגל, האסיר המועמד נדרש לרוב לתקוף את אחד מאויביו של הארגון, דהיינו אסיר ממוצא לא לבן, או גורם המתנכל לחברי מעגל אחרים. 

המעגל הארי מתבסס על ארבעה עקרונות: אחווה, סולידריות, נאמנות ומסירות; אמונות אלו מיוצגות על ידי ארבעת הקצוות של טלאי יהלום המשולב בצלב קרס, אשר במרכזו מוצגות האותיות **AC** (ראשי תיבות של שם הארגון). זהו הסמל הרשמי של המעגל, ורבים מחברי המעגל בוחרים לקעקעו על גופם.

האידאולוגיה של המעגל מתבססת על גזענות ואנטישמיות. מסיבה זו, רבים מחברי המעגל נושאים גם סימני היכר אופייניים כגון צלב קרס, שני ברקים המייצגים את תג היחידה של ארגון האס אס, וכן סמלים נאציים למיניהם. עם זאת, מאחר שרשויות הכלא בארצות הברית מגדירות את פעילות המעגל הארי כאיום ביטחוני, ונוטות להתייחס באופן נוקשה לחברי המעגל, אסירים רבים בוחרים להימנע מלקעקע סימנים אלו על גופם. 

סימן נוסף לחברות במעגל, אשר נפוץ בעיקר בקרב אסירים מבוגרים, הוא קעקוע של עיגול קטן, מעט מתחת לחזה השמאלי שלהם.

פעילות פלילית
-------------

חברים שונים במעגל מעורבים באופן מתמשך בפעילות פלילית מגוונת, הן בתוך בתי הכלא בארצות הברית והן מחוצה להם, כאשר הממשל הפדרלי בארצות הברית מייחס חשיבות רבה למאבק בפעילות זו, ומשקיע משאבים ניכרים לצורך כך.

בתאריך ה-10 באוגוסט 2007, חבר המעגל הארי **דניס לייטון קלם** רצח שני שוטרים במוטל בעיר באסטרופ שבמדינת לואיזיאנה במהלך קרב יריות, שבסופו אף הוא נהרג. קלם והחברה שלו היו במנוסה לאחר שקלם ירה לעבר רכב שטח עם בני נוער שחורים, אשר חודש קודם לכן פתחו באש על מכר של קלם בחזית ביתו ביוסטון, ופצעו אותו פצעים קשים. שניים מבני הנוער נהרגו במהלך התקיפה, ואחד נוסף נפצע. 

כמו כן, חברים במעגל הארי הורשעו בקשירת קשר לייצור ולהפצת כמויות גדולות של הסם הבלתי חוקי מתאמפטמין.

ראו גם
------

* האחווה הארית
* צוות 211
* נאו-נאציזם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aryan Circle Blamed for Two Cop Killings
2. ↑  Louisiana slaying suspect caught in Harris County
3. ↑  Aryan Circle defendants win appeals
4. ↑  Feds bust up Aryan Circle meth ring
דם שעבר הפרדת סרום מתאי הדם, התאים (רובם תאי דם אדומים) יוצרים קריש ושוקעים בעוד הסרום צץ בשכבה העליונה. הסרום מופרד מן הקריש על ידי גמיש
הכנת נסיובים
**נַסְיוּב** או **סרום** (**Serum**) הוא מרכיב של הדם, המופרד ממשקע המרכיבים התאיים (תאי דם אדומים, תאי דם לבנים וטסיות) באמצעות סרכוז, ללא פיברינוגן וחומרים אחרים שמשתתפים בתהליך קרישת דם. זהו נוזל צלול צהבהב, שההבדל בינו לבין הפלזמה הוא שאין בו נוכחות גורמי הקרישה. הנסיוב כולל את כל החלבונים שאינם משמשים לקרישה, בהם נוגדנים, אנטיגנים והורמונים, אלקטרוליטים, וגם חומרים ממקור חיצוני, כמו למשל תרופות ומיקרואורגניזמים. הצבע הצהבהב של הנסיוב מוענק לו על ידי הבילירובין. מחקר הנסיוב נקרא סרולוגיה ויש לו תחומי השקה עם הפרוטאומיקה.

הנסיוב משמש למבחנים אבחנתיים רבים, וכן בסיווג הדם. הוא נבדק בבדיקות מעבדה (אנליזה של הדם) לצורך גילוי זיהומים, הערכת יעילות חיסונים (רמת נוגדנים) ובאנליזה כימית של הדם. מנסיובים מייצרים מוצרי נסיוב למניעה וטיפול (סרותרפיה) במחלות זיהומיות, כמו טטנוס, דיפתריה ושפעת ובטיפול נגד הרעלות זיהומיות, כמו בוטוליזם, או נסיוב נגד ארס נחשים. למטרות טיפול ומניעה אלה השימוש בנסיובים עדיף על הפלזמה, מפני שהוספת חומרים אחרים אינה גורמת לקרישה.

הדם הקרוש כולל את הנסיוב ללא פיברינוגן, אך כמה גורמי קרישה עדיין נשארים בו.

אצל האדם אוסמולריות הנסיוב היא 281–297 mOsmol/L. הרכב הנסיוב באדם הוא:

* מים – 91%
* חלבונים – 7%, מתוכם:
	+ אלבומין – 63%
	+ גלובולינים שונים:
		- גלובולין α1 (מוביל שומנים) – 3%
		- גלובולין α2 (מוביל ברזל ונחושת) – 7%
		- גלובולין β – (מוביל ברזל ושומנים) – 9%
		- גלובולין γ – (על פי רוב, נוגדנים) – 17%
* אלקטרוליטים, חומרי מזון, מטבוליטים (למשל שתנן), הורמונים וכו' – 2%.

ראו גם
------

* אלבר קלמט
* נסיוב נגד ארס
* קרום נסיובי
* אנטיסרום

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סרום** |

* נסיוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534073505171
* BnF: cb12507591h (data)
* GND: 4146088-1
* LCCN: sh85120332
* NDL: 00565640
* NKC: ph922332

 |
תה מותסס ודחוס מסוג פו-אר "המלון המוזהב".
**תה מותסס** (אנגלית: **fermented tea** או **post-fermented tea**) הנקרא גם בסינית **הייצ'ה** (סינית: 黑茶, פין-יין: *hēichá*, מילולית: "תה שחור") ובמערב נקרא לעיתים **פּוּ־אֶר** (מסינית: 普洱, פין-יין: Pǔ'ěr), הוא אחד מששת סוגי התה הקלאסיים. עלי תה מסוג זה עברו התססה על ידי מיקרואורגניזמים במשך מספר חודשים עד מספר שנים.
סוג התה המותסס המפורסם ביותר הוא תה פו-אר, תה מותסס ממחוז יונאן אשר בסין. תה זה נפוץ במערב ביחס לשאר סוגי התה המותסס עד כי לרוב משתמשים במושג "פו-אר" כשם נרדף לתה מותסס.

ישנם שני סוגים מרכזיים של תה מותסס, בוסרי ובשל, הנקראים בסינית שֶנְג (סינית: 生, פין-יין: Shēng, מילולית: חי) ושוּ (סינית: 熟, פין-יין: shú, מילולית: בשל או מבושל) בהתאמה. הפו אר הבוסרי הוא הצורה העתיקה יותר להתססת תה. לפי שיטה זו מיישנים את העלים ללא התערבות, תהליך שלוקח שנים (ולמעשה, לא נעצר לעולם). פו-אר בשל הוא תה בו מאיצים את תהליך התסיסה על ידי שמירת העלים בסביבה לחה וחשיפתם למיקרואורגניזמים האחראים על תהליך התסיסה, בדומה לדשונת. פו-אר בשל אינו דורש זמן רב להתיישנות, ובאופן כללי נחשב יציב ושטעמו אינו משתנה גם לאורך שנים, בניגוד לפו-אר בוסרי, דבר שהפך אותו לזול ופופולרי. היחס לפו-אר הבוסרי היקר דומה ליחס למשקאות אלכוהוליים מיושנים במערב. אלו הרוכשים אותם מאכסנים אותם בתנאים אידיאלים להמשך תהליך התיישנותם, וטועמים אותם כל זמן מה כדי לחוש בשינוי הטעמים שחל עם תהליך ההתיישנות.

התססת עלי התה משנה את הרכב התה ברמה הכימית, ומשנה את טעמו וריחו. לרוב ההתססה מעדנת את עפיצות משקה התה ואת מרירותו, ומשפרת את טעם הלוואי ותחושת הפה במהלך שתיית התה.

רובו המוחלט של התה המותסס מיוצר בסין, וחלקו הקטן ביפן.

תה מותסס הוא סוג התה היחיד שנהוג לדחוס כיום. היסטורית היו מספר סוגי תה שהיו נדחסים לצורך הובלה, אך מנהג זה דעך בכל שאר סוגי התה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תה מותסס** בוויקישיתוף
**אמיר ספאהיץ'** (בבוסנית: **Emir Spahić**; נולד ב-18 באוגוסט 1980) הוא כדורגלן עבר בוסני ממוצא מוסלמי, ששיחק בעמדת הבלם. לזכותו של ספאהיץ' 94 הופעות במדי נבחרת בוסניה והרצגובינה, שם הוא שימש כקפטן הנבחרת.

קריירת מועדונים
---------------

קריירת הכדורגל של ספאהיץ' החלה בשנת 1998 בצ'ליק זניצה ולאחר שנה עבר לג.ו.ש.ק. דוברובניק. ב-2001 עבר ל-נ.ק. זאגרב הקרואטית, עימה זכה באליפות בשנת 2002. בשנת 2004 עבר לשחק בליגת העל הרוסית, שם שיחק בקבוצות שיניק ירוסלאבל, טורפדו מוסקבה ולבסוף – לוקומוטיב מוסקבה, עימה זכה בגביע הרוסי ב-2007.

ב-2009 עבר ספאהיץ' למונפלייה מליגת העל הצרפתית. בעוד שבקבוצתיו הקודמות מיעט ספאהיץ' להבקיע, וכבש 11 שערים בלבד בשמונה שנים, ספאהיץ' החל להבקיע במדי מונפלייה כבר במשחקו הראשון, מול פריז סן-ז'רמן.

בקיץ 2011 חתם בסביליה הספרדית תמורת 2 מיליון אירו עד ליולי 2014, ב-26 בספטמבר 2013 הושאל לאנז'י מחצ'קלה מליגת העל הרוסית. ב-14 באפריל 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד וולגה ניז'ני נובגורוד.

ב-28 ביוני 2013 חתם בבאייר לברקוזן לשנתיים. ב-12 באפריל 2015 שוחרר מהקבוצה, לאחר שהכה באיש ביטחון של המועדון אשר סירב להכניס את חבריו לחדר ההלבשה.

ב-5 ביולי 2015 חתם בהמבורג לעונה אחת. בינואר 2017 שוחרר מהקבוצה.

קריירה בינלאומית
----------------

ספאהיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה ב-7 ביוני 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד רומניה. מאז הופעת הבכורה שלו הפך ספאהיץ' לשחקן חשוב בנבחרת. ספאהיץ' היה קפטן החל מיורו 2008 ועד מונדיאל 2014. ספאהיץ' העפיל עם הנבחרת למונדיאל 2014 לראשונה בתולדותיה ונכלל בסגל הנבחרת לקראת הטורניר. ב-7 באוגוסט 2014 הודיע על פרישה מהנבחרת, אך חזר בו בהמשך והוא שיחק גם במוקדמות יורו 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אמיר ספאהיץ'** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת בוסניה והרצגובינה – מונדיאל 2014** |
| --- |
| 1 בגוביץ' • 
2 ורשאייביץ' • 
3 ביצ'אקצ'יץ' • 
4 ספאהיץ' • 
5 קולאשינאץ • 
6 וראנייש • 
7 בשיץ' • 
8 פיאניץ' • 
9 איבישביץ' • 
10 מיסימוביץ' • 
11 דז'קו • 
12 פייזיץ' •
13 מוידז'ה • 
14 ט. סושיץ' •
15 שוניץ' •
16 לוליץ' •
17 איבריצ'יץ' •
18 מדוניאנין •
19 ויסצ'ה •
20 האירוביץ' •
21 האדזיץ' •
22 אבדוקיץ' •
23 סליהוביץ' •
מאמן: ס. סושיץ' | בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה |
**אסון ברנדן פארק**, מכונה לפעמים גם "**אסון בולטון**", הוא אירוע אשר התרחש ב-9 במרץ 1946, באצטדיון ברנדן פארק שבבולטון (מחוז לנקשייר), אנגליה, אז אצטדיונה הביתי של קבוצת בולטון וונדררס. במהלך האסון נמחצו למוות 33 אוהדי בולטון, ומאות נפצעו. היה זה האסון הגדול ביותר באצטדיון כדורגל עד לאסון אייברוקס ב-1971. האסון התרחש במהלך משחק בסיבוב השישי של גביע ה-FA בין בולטון לסטוק סיטי. המשחק נמשך עד סופו למרות האסון, ונגמר בתוצאה 0-0. לאחר האסון נכתב דו"ח על ידי מולווין יוז, אשר המליץ על דרכים לשליטה יותר טובה בקהל במהלך אירוע המוני כגון משחק כדורגל.

רקע
---

בולטון וונדררס וסטוק סיטי נפגשו למשחק בסיבוב השישי של הגביע האנגלי באצטדיון ברנדן פארק – מגרשה הביתי של בולטון וונדררס. בתקופה המדוברת לא היה שליטה על מספר הקהל והאוהדים שנכנסו למשחקים, והיו נכנסים עד אשר האצטדיון היה מלא פיזית. מספר דיווחים מצביעים על כך שהיה עודף של 85 אלף אנשים ששהו באצטדיון, שיכל להכיל סביב ה-15–25 אלף אנשים בלבד.

הייתה כניסה אחת צרה לאצטדיון, והיציע שהיה מורכב ממדרגות בטון היה חלקו שבור ומרוסק מפגיעות הפצצות גרמניות ממלחמת העולם השנייה שהסתיימה זה מכבר, ועוד לא הספיקו לתקן, עם חלק מהכניסות לאצטדיון סגורות בשל ליקויי בטיחות. בנוסף, בתקופה זו האוהדים היו קונים כרטיסים במקום עצמו מהקופות הקטנות, ולא היו קונים כרטיסים מראש.

האסון
-----

כל הליקויים החמורים בזרימת קהל, וליקויי הבטיחות שהיו באצטדיון, בתוספת משחק עמוס ופופולרי במיוחד גרמו להיווצרות תורי ענק בקופות, וגודשי אנשים בכניסות ליציעים. גם לאחר סגירת היציעים והקופות מחשש לפגיעה באנשים, לא הייתה למארגני האירוע כל שליטה ואנשים המשיכו להיכנס לאצטדיון, ובנוסף הם טיפסו מכיוון תחנת הרכבת ועמדו על גבי הבטון המשקיף לכר הדשא.

גודש האנשים והדוחק היה כה גדול עד אשר אנשים החלו להיכנס לכר הדשא עצמו ונכנסו לתוך תחומי המגרש, מה שגרם להפסקה זמנית של המשחק על מנת לפנותו. עם זאת בשלב זה שני מחסומי קהל קרסו והקהל נפל קדימה, והאנשים שהיו מתחת המחסום נמחצו, חלקם למוות. לאחר מכן המשחק הופסק שוב וקצין משטרה נזעק לדבר עם השופט, ג'ורג' דיוטון והודיע לו שהיו נפגעים ואף הרוגים במהלך ההמולה שנוצרה. השופט קרא אליו את שני הקפטנים של הקבוצות והודיע להם שיש לרדת מכר הדשא ולהפסיק את המשחק וכך עשו.

הפצועים פונו, ונוצר מראה ביזארי ומזעזע כאשר 33 ההרוגים מהמקרה פונו לצידי המגרש, וכוסו במעילים בלבד, כאשר קצת מעל לחצי שעה מאז עצירת המשחק, הוא חודש, ובין המשחק שהתחדש וגופות ההרוגים הפריד הקו הלבן של תחומי המגרש בלבד (שנצבע מחדש). המשחק הסתיים בתוצאת תיקו מאופסת בין הקבוצות.

לאחר האסון
----------

בעקבות האסון נכתב דו"ח של מולווין יוז, שהמליץ על שליטה קפדנית יותר בגודל הקהל שבאצטדיון. ועידה בנושא רישוי והסדרה של מגרשי ספורט המליצה כי באופן התנדבותי על הרשויות המקומיות לסקור אצטדיונים עם תכולה של 10 אלף, והסכימו כי ככלל אצבע, מגבלת הבטיחות המוסכמות צריכות להתקיים בשטח שיכול להכיל יותר מ-25 אלף צופים. על הקרוסלות לרשום מכנית את מספר הצופים ובשטח יש להציב מערכות טלפון פנימיות לשליטה יותר טובה בקהל הנכנס. אסון ברנדן פארק היה הטרגדיה הגדולה ביותר בכדורגל הבריטי עד לאסון אייברוקס ב-1971.

ב-1992 נחשף לוח זיכרון באצטדיון לנספי האסון. בשנת 2000 עברה בולטון וונדררס לאצטדיון חדש, ולוח הזיכרון הועבר אליו.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור האירוע
**מעבדה גמולוגית** היא גוף עצמאי ואובייקטיבי המתמחה בזיהוי, דירוג וסיווג אבני חן, יהלומים ותכשיטים משובצים.

בכל מעבדה גמולוגית עצמאית ואובייקטיבית ישנם מספר אנשי מקצוע בעלי הכשרה מקצועית מדעית (גמולוגים), ביניהם לפחות שני גמולוגים מוסמכים, כאשר לבכיר שבהם חייב להיות ניסיון של 10 שנים ומעלה והשכלה מתאימה ממוסד בינלאומי מוכר וידוע. המעבדה הגמולוגית מחויבת לעמוד בתקן הבינלאומי, לפיו על המעבדות הגמולוגיות לפעול ללא משוא פנים תוך תיאור מלא ומדויק של כל אשר נמצא בבדיקתן, בכפוף לאיסורים החמורים החלים עליהן: לא לעסוק במסחר ובמתן הערכות כספיות לאבנים ולתכשיטים הנבדקים, זאת על מנת לשמור על אובייקטיביות מקצועית.

במעבדה הגמולוגית מנפיקים לאבנים תעודות לדירוג יהלומים לפי ארבעת הקריטריונים המקובלים בענף לדירוג והערכת אבני חן ויהלומים ה:4C'S‏ - צבע=Color, ניקיון=Clarity, משקל=Carat, חיתוך=Cut. דרגת הניקיון במעבדה נקבעת בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים בציוד אופטי מתקדם ובהגדלה של פי 10, הבדיקה מתבצעת באמצעות ציוד מדעי הכולל שימוש במכשירים אופטיים ואלקטרו אופטיים מדעיים, המאפשרים לזהות את האבן הנבדקת להעריך את איכותה על פי הממצאים.
בהתאם לממצאי הבדיקות, נקבעות המסקנות הסופיות על ידי הצוותים הבודקים ומונפקת תעודה גמולוגית בה נרשמים כל הממצאים לפריט הנבדק.

מעבדה גמולוגית חייבת להחזיק בסט אבני בוחן ((master stones) לצורך השוואת צבעי היהלומים ודירוגם בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים, אבני בוחן הן אבנים בעלות קריטריונים מיוחדים המתאימים להיות אבני בוחן: דרגת צבע הגבוהה או הנמוכה ביותר באותו תחום, ללא זריחה, דרגת ניקיון של מעל SI1 ומעלה, בעלות פרופורציות סבירות ולא חריגות ומשקל של מינימום 0.25 קרט.

בישראל חייבת מעבדה גמולוגית רישיון מטעם המפקח על היהלומים ואבני החן במשרד המסחר והתעשייה של מדינת ישראל. המעבדות הגמולוגיות נועדו להגן על רוכשי יהלומים ולעודד נוהלי כתיבה ותיעוד בענף.
בישראל פועלות מספר מעבדות גמולוגיות. מקובל כי המעבדות הגמולוגיות המוכרות בעולם, יגיעו לתוצאות דירוג דומות מאוד.

תעודה גמולוגית
--------------

התעודה הגמולוגית היא מסמך רשמי הנכתב על ידי גמולוג, המפרט באופן מדעי את מאפייני היהלום, אבן החן או התכשיט על פי ממצאי הבדיקות שנעשו, בכפוף לקריטריונים בינלאומיים ובהתאם לחובת הגילוי הנאות החלה על המעבדה הגמולוגית- לפיה יש לציין את כל ממצאי הבדיקות.

הבדיקה נעשית בתשומת לב מרבית על מנת להבטיח תוצאה מדויקת ככל הניתן. התעודה מכילה דו"ח מפורט של הניקיון, צבע, סימטריה, ברק ותכונות נוספות של היהלום.

ראו גם
------

* ג'י. סי. איי. - מרכזים גמולוגים בינלאומיים

קישורים חיצוניים
----------------

* דוגמה לתעודת זיהוי של אבן חן
* דוגמה לתעודה של תכשיט

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארגון סטנדרטים בינלאומי
2. ↑  ארבעת הCS מנקודת מבט מדעית
3. ↑  בדיקת צבע ביהלומים
**מיכאל שטיגליץ** (7 בספטמבר 1948 – 20 בנובמבר 1996) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. שימש כנספח צה"ל ברוסיה, ופיקד על גדוד תותחנים 411 באגד ארטילרי 282 ועוצבת אדירים.

ביוגרפיה
--------

מיכאל שטיגליץ נולד בברית המועצות לסבטלנה וסמיון ב-1948. בברית המועצות סיים את התואר השני בארכאולוגיה ובהיסטוריה. ב-1973 עלה לישראל, אחרי מאבק עם השלטונות הסובייטים על זכותו לעלייה. בנובמבר 1974 התגייס לצה"ל כשהוא בן 26 ושובץ בחיל התותחנים. עבר הכשרה כלוחם ובשנת 1978 עבר קורס קציני מילואים.

ביוני 1980 חזר לשירות הקבע ושירת במגוון תפקידי פיקוד והדרכה. בין השנים 1986–1987 פיקד על גדוד קרן (411) השייך לאגד ארטילרי 282. בשנת 1988 יצא לקורס קציני תותחנים מתקדם בארצות הברית. בין השנים 1991–1993 פיקד על עוצבת אדירים.

בין השנים 1992–1996 שימש כנספח צה"ל ברוסיה. לאחר מכך השתחרר מן השירות בדרגת אלוף-משנה.

ב-17 בנובמבר 1996 התנדב לשירות מילואים, כדי לשמש מלווה למשלחת נציגים מאקדמיית "פרונזה" ברוסיה, אשר ביקרה בישראל.

ב-20 בנובמבר 1996 נפטר מדום לב והוא בן 48. הובא למנוחות בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

משפחה
-----

בשנת 1980 התחתן עם אניטה ונולדו להם שני בנים, דניאל צבי ואבינועם משה. בני הזוג התגרשו בהמשך. אחותו של מיכאל שטיגליץ היא אביטל שרנסקי, אשתו של נתן שרנסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של מיכאל שטיגליץ, באתר "יזכור" של משרד הביטחון

* אל"ם מיכאל שטיגליץ באתר חיל התותחנים ועמותת יד לתותחנים
**קוליברי כוכב-גבהים אנדי** (שם מדעי: *Oreotrochilus estella*) הוא מין עוף קטן ממשפחת הקוליבריים החי בטבע באמריקה הדרומית שסמוך להרי האנדים בבוליביה, ארגנטינה, צ'ילה ופרו. הוא תואר ב-1838 בידי החוקר הצרפתי אלסיד ד'אורביני.

תיאור
-----

קוליברי זה מגיע לאורך של 13 עד 15 ס"מ ומגיע למשקל של כ-8.8 גרם בזכרים ו-8 גרם בקירוב בנקבות. הוא בעל מקור ארוך ושחור המעוקל מעט מטה ובעל ראש אפור, גב חום-ירקרק ובטן אפורה. הכנפיים והזנב ארוכים ושחורים והזכרים בעלי "סינר" ירוק מבריק שתחתיו פס סגול ומתחתיו חזה לבן. הנקבות חומות עמומות בחלק העליון ואפורות בבטן ובעלות גרון חיוור שעליו כתמים כהים.

הקוליברי מצוי בטבע לאורך ערבות הפונה שלאורך רכס האנדים הארוך מבוליביה ועד לארגנטינה, צ'ילה ופרו. לעיתים קרובות הקוליברים נמצאים סמוך לצמחי *Polylepis* או *Puya raimondii*. הם נפוצים גם ביערות הרריים ומורדות סלעיים.

הקוליברים הם יונקי צוף המחפשים צוף פרחים שונים של עצים, שיחים ואף קקטוסיים והם מחבבים במיוחד את פרחי הצמח *Chuquiraga spinosa* וכן ניזונים מחרקים בעודם באוויר. בניגוד לקוליבריים רבים הם מעדיפים לינוק צוף בעודם נחים על הפרח, דבר המסייע להם לחסוך באנרגיה. בנוסף הם נכנסים בכל לילה למעין תרדמת חורף העוזרת להם לחסוך באנרגיה חיונית.

קוליברי זה די נפוץ בטבע ואיננו בסכנת הכחדה, אף שהוא מין מוגן במדינות חיותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוליברי כוכב-גבהים אנדי** בוויקישיתוף
* קוליברי כוכב-גבהים אנדי, באתר ITIS (באנגלית)
* קוליברי כוכב-גבהים אנדי, באתר NCBI (באנגלית)
* קוליברי כוכב-גבהים אנדי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* קוליברי כוכב-גבהים אנדי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוליברי כוכב-גבהים אנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294727805171

 |
הרב **לוי בן יצחק ירושלמי** (1681, ירושלים, האימפריה העות'מאנית - 11 באוגוסט 1752, טימישוארה, ממלכת הבסבורג) היה הרב הראשי האשכנזי ובהמשך גם הספרדי של יהודי בלגרד. ב-1739 עבר לטימישוארה, וכיהן בה כרב הראשי האשכנזי עד מותו.

קורות חייו
----------

לוי בן יצחק ירושלמי נולד בירושלים ובה הוסמך לרבנות. ב-1699 עבר לבלגרד וכיהן כדיין בקהילה האשכנזית. ב-1720 נמנה עם עשרת הדיינים אשר חתמו על כתב מינויו של הרב בנימין זאב (וולף) יפה מרגליות שלזינגר לרב הראשי האשכנזי של בלגרד. הרב שלזינגר עזב את התפקיד תוך זמן קצר יחסית, ככל הנראה מחמת גילו ומצב בריאותו, והרב לוי בן יצחק ירושלמי מונה במקומו לרב הראשי של הקהילה האשכנזית בבלגרד. המועד המדויק בו התמנה לרב אינו ידוע, אך בספרי שאלות ותשובות מ-1724 הוא כבר מתועד כרב הראשי האשכנזי. הרב ירושלמי שלט ביידיש ובלאדינו.

ב-1724 התחולל סכסוך בתוך הקהילה הספרדית, שהתפצלה לשני קהלים: בראש האחד עמד הרב הספרדי הראשי, ששמו או כינויו היה מוֹרֶנוֹ; ואילו הקהל השני פנה לרב ירושלמי כדי שיעמוד בראשו. הדבר הוביל לסכסוך אישי בין הרב מורנו לרב ירושלמי, והסכסוך מתועד בשאלות שהופנו לרב משה אמריליו מסלוניקי. הרב מורנו החתים את בני הקהל הספרדי אשר בראשו עמד, על כתב הסכמה, בו נכתב שחל איסור למנות רב לקהילה שאינו ספרדי. ככל הנראה מרבית החותמים לא ידעו על מה חתמו. לאחר מספר חדשים התפייסו שני הרבנים; הרב מורנו החליט לעלות לארץ ישראל, והמליץ בפני קהל הספרדים לקבל באופן זמני את לוי יצחק ירושלמי כרב הקהילה הספרדית, משום שהוא "דיין מצוין, מכיר את לשוננו, בקיא במנהגינו ואינו נדמה לשאר האשכנזים".

הרב מורנו יצא לקושטא ושם חיפש לו מחליף, אך הקהילה בבלגרד לא יכלה לשאת בעלויות השכר שדרשו הרבנים השונים. עד 1728 כיהן הרב ירושלמי כממלא מקום הרב הספרדי הראשי ללא שכר. בשנה זו הודיע לקהילה הספרדית שאינו יכול לשאת בנטל המשרה ללא שכר, וכי עליהם למנותו במינוי קבע או למצוא לו מחליף. לאחר מספר ניסיונות כושלים למצוא מחליפים, החליטו הספרדים למנות את הרב ירושלמי לרבם. עם זאת, בשל כתב ההסכמה עליו חתמו ארבע שנים קודם לכן, התעורר קושי הלכתי במינוי. העניין הובא להכרעתו של הרב משה אמריליו, אשר ביטל את כתב ההסכמה. ב-1730 מונה הרב ירושלמי רשמית גם לרב הראשי הספרדי.

מתועד כי בעת מתן פסקי הלכה בקהלי הספרדים נהג לפי הלכות הרמב"ם, ובעת שפסק הלכה בקהל האשכנזי נהג לפי הלכות הרמ"א. הרב לוי בן יצחק ירושלמי התייעץ, ניהל דיונים הלכתיים, וזכה להערכה מרבנים אשכנזים וספרדים. מאוזכר על ידי הרב מאיר איזנשטט בספר השאלות והתשובות שלו "פנים מאירות" וכן על ידי הרב משה אמריליו בספר השו"ת "דבר משה". הוא מתואר כ"תלמיד חכם מובהק ובעל הוראה מוסמך". ב-1735 הוצא לאור על ידי בית הדפוס העברי בזוּלְצְבָּאך (אנ') (בגרמנית: Sulzbach-Rosenberg) ספרו "בן אבות הלוי" העוסק בפרקי אבות. הספר אבד. 

ב-1739, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739), השתלטו העות'מאנים מחדש על בלגרד. הרב לוי בן יצחק ירושלמי עזב לטימישוארה, ומונה בה לרב הראשי של הקהילה האשכנזית. ב-1752 נפטר הרב ירושלמי בטימישוארה, ובה נקבר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ני לבל, **עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמוד 86–90, 228.
2. ↑  **הקהילה היהודית בבלגרד, חילופי שלטון**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 61-60.
3. ↑  נתן צבי פרידמן, **אוצר הרבנים**, 12461.
**מייקל ג'ונתן קלאוד** (באנגלית: **Michael Jonathan Cloud**; נולד ב-13 במאי 1975) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-27 של מדינת טקסס. קלאוד, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר לראשונה אל הקונגרס בבחירות מיוחדות שנערכו בשלהי יוני 2018.

ביוגרפיה
--------

קלאוד נולד בבאטון רוז', עיר הבירה של מדינת לואיזיאנה. בשנת 1997 השלים קלאוד באוניברסיטת אוראל רוברטס, השוכנת בטלסה, לימודי תואר ראשון בתקשורת המונים. ממאי 2010 עד מאי 2017 היה קלאוד יושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז ויקטוריה.

בראשית אפריל 2018 התפטר בלייק פרנהולד, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-27 של טקסס, מהקונגרס על רקע שערורייה ציבורית בדבר הסדרת תביעה בגין הטרדה מינית בכספי ציבור. בעקבות זאת החלה מערכת בחירות מיוחדות, בהן התמודד קלאוד. קודם לכן קלאוד כבר זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית לבחירות הרגילות, בעזרת תמיכות ממועדון הצמיחה ומרון פול, שייצג בעבר חלקים מהמחוז בקונגרס. ב-30 ביוני 2018 נבחר קלאוד למלא את מקומו של פרנהולד בקונגרס לאחר שכבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית אריק הולגווין ברוב של 55% מקולות הבוחרים. לאחר מכן ניצבו השניים זה מול זה פעם שנייה ביום בחירות אמצע הכהונה ב-2018, בהן ניצח פעם נוספת קלאוד.

בדצמבר 2020 נמנה קלאוד בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.

בקונגרס ה-117 קלאוד חבר בוועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל ובוועדת הפיקוח והרפורמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל קלאוד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מייקל קלאוד בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* מייקל קלאוד, ברשת החברתית פייסבוק

* מייקל קלאוד, ברשת החברתית טוויטר

* מייקל קלאוד, ברשת החברתית אינסטגרם

* מייקל קלאוד, ברשת החברתית LinkedIn

* מייקל קלאוד, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מייקל קלאוד באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael Cloud wins special election to fill U.S. Rep. Blake Farenthold's seat, באתר The Texas Tribune‏, 1 ביולי 2018 (באנגלית)
2. ↑  Lawmaker behind secret $84K sexual harassment settlement unmasked, באתר פוליטיקו, 1 בדצמבר 2017 (באנגלית)
3. ↑  שון סאליבן, Republican wins Texas special election for House seat, באתר וושינגטון פוסט, 1 ביולי 2018 (באנגלית)
4. ↑  מייקל ר. בלוד וניקולס ריקרדי, Biden officially secures enough electors to become president, באתר AP‏, 5 בדצמבר 2020 (באנגלית)
5. ↑  הניו יורק טיימס, ביהמ"ש העליון בארה"ב דחה את התביעה של טקסס נגד תוצאות הבחירות, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: C001115

 |
**תַפְסיר אל-גַ'לאלַיְן** (בערבית: **تفسير الجلالين**) הוא תפסיר סוני קלאסי לקוראן, שתחילת חיבורו בעבודתו של גַ'לאל א-דִּין אל-מַחַלִּי (1389–1459). אל-מחלי כתב פרשנות על פסוקי הקוראן, מתחילת סורה 18 (סורת אל-כהף) ועד הפסוק המסיים את הקוראן, הפסוק השישי של סורה 114 (סורת א-נאס). הוא כתב פרשנות גם על הסורה הראשונה, סורת אל-פאתחה, אך נפטר לפני שסיים את עבודתו. התפסיר הושלם על ידי תלמידו של אל-מחלי, גַ'לאל א-דִּין א-סֻיוּטי (1445–1505), הסופר הפורה ביותר במאה ה-16 במצרים ובסוריה, שכתב פרשנות על סורות 2–17, כל זאת בארבעים יום בלבד. מקור שמו של הפירוש, "תפסיר אל-ג'לאלין", שפירושו "תפסיר שני הג'לאלים", הוא בשם הזהה של שני מחבריו: שמות שניהם "ג'לאל א-דין".

התפסיר מזוהה כאחת הפרשנויות הפופולריות ביותר לקוראן כיום, בשל הסגנון הפשוט שלו ובשל התמציתיות שבה נכתב: כל תוכן הפירוש נכנס בכרך אחד בלבד. הוא נכתב לאורך טקסט הקוראן, וכולל מידע מהחדית', וכן מידע ממקורות פרשניים קודמים לו. הוא כולל ביאור בלשני, והוראות כיצד יש לקרוא מילים שונות.

"תפסיר אל-ג'לאלין" תורגם לשפות רבות, בהן אנגלית, צרפתית, בנגלית, אורדו, פרסית, מלאית, אינדונזית, טורקית ויפנית.

ראו גם
------

* תפסיר א-טברי

קישורים חיצוניים
----------------

* "תפסיר אל-ג'לאלין" באנגלית
* מיזם "הקוראן" הכולל את תפסיר אל-ג'לאלין עם פרשנות מוערת
* טקסט התפסיר בערבית
* קוראן עם תפסיר אל-ג'לאלין
* לירון נונה, "פרשנות ג'לאל אלדין אלסיוטי (נפ' 1505/911) לפסוקים האנתרופומורפיים בקוראן: מתודולוגיה וגישות הרמנויטיות", עבודה לקבלת תואר מוסמך באוניברסיטת בר-אילן, רמת גן תשע"ד

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Oliver Leaman, The Qur'an: An Encyclopedia, *Al-Suyuti*, p. 619
2. ↑  יוסף דרורי, ‏ההיסטוריוגראפיה הממלוכית ותרומתה לתולדות ארץ ישראל, **קתדרה** 1, עמ' 132
3. 1 2  *Tafsir al-Jalalayn*, Altafsir.com
4. ↑  Al-Mahalli and Al-Suyuti (2008). *Tafsir al-Jalalayn*. Translated by Dr. Feras Hamza. Louisville: Fons Vitae. ISBN 9781891785160.
5. ↑  Al-Mahalli and Al-Suyuti (2007). *Tafsir al-Jalalayn*. Translated by Aisha Bewley. London: Dar al Taqwa. ISBN 1870582616.
6. ↑  tafsir al-jalalayn (l'exégèse simplifiée du coran), Dar al-Fiqr al-Islami al-Hadîth, 2000, 1285 pages.
קברו של ארי רט בבית הקברות גבעת השלושה
**ארי רט** (6 בינואר 1925 – 13 בינואר 2017) היה עיתונאי ישראלי, שימש כעורך ראשי של הג'רוזלם פוסט (יחד עם ארווין פרנקל) בשנים 1975–1989.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **ארנולד רט** (בגרמנית: **Arnold Rath**) כבן שני ללאורה לבית גרוס וליוסף רט, סוחר נייר, בווינה.
אמו סבלה ממחלת גרייבס והתאבדה בשנת 1929. כילד, היה בעל אזרחות פולנית וקיבל אזרחות אוסטרית ב-1931.
בסתיו 1934 החל לימודיו בגימנסיה בווינה, בכיתה היהודית. לאחר האנשלוס, הצטרף לתנועת הנוער "המכבי הצעיר" באפריל 1938.
במאי אותה שנה נעצר אביו ונשלח למחנה הריכוז דכאו. איש אס אה המשיך את ניהול החברה המשפחתית.
בספטמבר עבר הכשרה בת ארבעה שבועות ונמנה עם 50 בני נוער שנבחרו מתוך 200 לקבל סרטיפיקט לעלייה לארץ ישראל.
בסוף אוקטובר נשלח לעבודות כפייה, אולם הצליח להימלט יחד עם שני חברים באותו היום. רט הצליח לצאת ברכבת מווינה לטריאסט עם אחיו הבכור.
עלה ב-8 בנובמבר לארץ ישראל באניה איטלקית, כשהוא רק בן 13.

היה ממקימי קיבוץ חמדיה, שם התגורר במשך 16 שנים. ב-1946 נשלח מטעם תנועת "הבונים" לארצות הברית. למד היסטוריה וכלכלה. בשנת 1957 החל לעבוד בעיתון "ג'רוזלם פוסט", בשנת 1975 מונה לעורך בעיתון ובשנת 1979 מונה לעורך הראשי. לאחר מכירת העיתון לאיל העיתונות קונרד בלק, בשנת 1989, עזב את ה"פוסט" והחל לשמש כעיתונאי פרילאנסר וללמד באוניברסיטת פוטסדאם בגרמניה.

נמנה במשך שנים רבות עם ועדת העורכים, ובסוף שנות ה-70 אף עמד בראשה.

בשנת 2005 זכה ב"צלב השירות המצוין" (Bundesverdienstkreuz) של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בעבור תרומתו לדיאלוג הישראלי-גרמני, בשנים 2005 ו-2006 קיבל עיטורי כבוד מהעיר וינה ובשנת 2011 זכה ל"עיטור הכבוד הגדול" של רפובליקת אוסטריה.
בעקבות בקשה שהגיש ב-2005, הושבה לו אזרחותו האוסטרית בינואר 2007.
ב-2012 פורסמו בווינה זכרונותיו תחת השם "ארי משמעו אריה":.

הסרט הדוקומנטרי "A Life of Many Lives" נעשה על חייו על ידי הבמאית הלגה אמבאכר.

ארי רט נפטר בגיל 92 בווינה ונטמן בסמוך לאחיו הבכור בבית הקברות גבעת השלושה.

העיר וינה קראה כיכר על שמו ברובע התשיעי, ברחוב בו גדל.

ממאמריו
-------

* ארי רט, ברונו קרייסקי שלא הכרנו, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארי רט** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, מת ארי רט, העורך לשעבר של ג'רוזלם פוסט, באתר הארץ, 14 בינואר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארי רט, כך נמכר ה"ג'רוזלם פוסט", באתר העין השביעית, 1 בספטמבר 1998
2. ↑  בגין לעורכי העיתונים:ישראל תורמת לבטחון הלאומי של ארה"ב, דבר, 14 ביולי 1977
3. ↑  *Ari heißt Löwe. Erinnerungen*. Paul Zsonlay Verlag, מסת"ב 978-3-552-05585-8
4. ↑  חיים מלאים A LIFE OF MANY LIVES, באתר "עכבר העיר"

| עורכי עיתון ג'רוזלם פוסט |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גרשון אגרון • טד לוריא • לאה בן דור • ארי רט וארווין פינקל • נ. דייוויד גרוס • דיוויד בר-אילן • ג'ף ברק • דייוויד מקוסבי • קרל סצרק • ברט סטיבנס • דייוויד הורוביץ • סטיב לינדי • יעקב כץ • אבי מאיר |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007473196605171
* GND: 130237426
* ISNI: 0000 0000 2068 341X
* LCCN: no2013008869
* NKC: xx0265866
* NTA: 135516056
* RERO: 02-A022423405
* SUDOC: 180369865
* VIAF: 23241287
* WorldCat: lccn-no2013008869

 |
**חופית מערבית** (שם מדעי: *Calidris mauri*) היא מין של עוף מהסוג חופית ממשפחת החרטומניים והיא מצויה לאורכה של אמריקה הצפונית שלחופי האוקיינוס השקט וכן בסיביר.

חופית זו דומה מאוד למינים חופית אמריקאית וחופית להקנית ולעיתים קרובות מצויה לצידם. היא מגיעה לאורך ממוצע של 14 עד 17 ס"מ, למשקל של 22 עד 35 גרם בקירוב ובעלת מוטת כנפיים של 35 עד 37 ס"מ בממוצע. החופית בעלת גוף בהיר-אפרפר עם נוצות גב וכנפיים חומות-אדמוניות והבטן לבנה. הראש אפור מהכיפה ואחורה כשהלחיים אדמוניות ופס לבן עובר מאחורי העיניים. המקור ארוך ושחור והסנטר והחזה לבנים.

החופית מצויה לאורך האזור הארקטי שבקנדה ואלסקה ומגיעים גם למזרח סיביר. בחורף היא נודדת דרומה לאורך קנדה, ארצות הברית, מקסיקו ואמריקה המרכזית לעבר אמריקה הדרומית. פרטים תועים מגיעים גם למערב אירופה והקריביים, אך זה נדיר.

בעונת הרבייה החופיות ממלאות את עתודות השומנים שלהן לחורף, לפני הנדידה הגדולה. הן מלקטות מהחופים מזון של ביופילם על משטחי בוץ חופי. הן משחרות למזון הן בטונדרה ובכרי דשא והן לאורך החופים.

חופית זו מקננת בקן מוסווה על הקרקע הארקטית, לרוב מתחת לצמחייה. הנקבה מטילה עד 4 ביצים המטופלות על ידי שני ההורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חופית מערבית** בוויקישיתוף
* חופית מערבית, באתר ITIS (באנגלית)
* חופית מערבית, באתר NCBI (באנגלית)
* חופית מערבית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חופית מערבית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חופית מערבית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551658605171

 |
עטיפת הספר במהדורה העברית מס' 17
**עקרונות הרפואה הפנימית של הריסון** (או: **הריסון, עקרונות הרפואה הפנימית**; באנגלית: **Harrison's Principles of Internal Medicine**) הוא ספר לימוד אמריקאי לרפואה פנימית. הספר נחשב לאחד הסמכותיים בתחומו ומקובל להתייחס אליו כספר הנודע ביותר בעולם הרפואה. הספר קרוי על שם טינסלי ראנדולף האריסון, רופא פנימאי והעורך הראשי של חמש המהדורות הראשונות.

הספר שמהדורתו הראשונה ראתה אור ב-1950 נדפס במהדורות רבות ומתעדכנות. מהדורתו העדכנית ביותר היא המהדורה ה-21 שנדפסה באנגלית בשנת 2022 על ידי בית ההוצאה לאור מקגרו-היל (McGraw-Hill Education) ומופיעה בשני כרכים. לצד הספר מופיעה בדרך כלל מהדורה מרוכזת שלו כספרון הדרכה בפורמט נוח לנשיאה.

למרות ייעודו של הספר לכל רופא, הוא פופולרי במיוחד בקרב רופאים צעירים, מתמחים וסטודנטים לרפואה.

החל מהמהדורה ה-6 באנגלית, כריכת הספר תמיד מכילה סמל של אור עגול ובוהק. סמל זה נועד לייצג את זווית המטופל כאשר הוא נבדק באמצעות אופתלמוסקופ (מכשיר המאיר לתוך עינו של המטופל). סימול זה נועד להזכיר לקורא כיצד האור שהוא הידע מאפשר לרופא לאבחן ולטפל טוב יותר במחלות השונות הפוגעות באדם.

מהדורה עברית
------------

* אנתוני פאוסי [ואחרים] (עורכים), **הריסון: מדריך עקרונות הרפואה הפנימית**; עורך ויועץ מדעי: יהודה שיינפלד; תרגום: מירב ברזילי [ואחרים]; ייעוץ רפואי: מאיר מועלם, מהדורה עברית יז, תל אביב: דיונון, 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של עקרונות הרפואה הפנימית של הריסון

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Harrison's principles of internal medicine**, 21th edition, 2022, מסת"ב 978-1264268504

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007361196305171
* LCCN: n82251693
* NLA: 35152434
* VIAF: 313410415
* WorldCat (עם VIAF): 313410415

 |
**קופייהורוד** (באוקראינית: **Копайгород**; ברומנית: **Kopaihorod**; ביידיש: **קיפּאַרעד**) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

קופייהורוד נוסדה בשנת 1624, ובתקופה זו הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.

יהודי קופייהורוד
----------------

יהודים התיישבו בעיירה מהמאה ה-17, ובשנת 1897 נמנו בה 1,720 יהודים, מתוך 2,950 תושבים. בשנים 1918 עד 1920, בעת מלחמת האזרחים ברוסיה, נערכו ביהודי העיירה מספר פוגרומים, ובתקופה הסובייטית הצטמצם מספר היהודים בה, ופעלו בה קולחוז יהודי ובית ספר יידי.

ב-20 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו שדדו מיד את רכוש יהודיה. עם סיפוח העיירה לחבל טרנסניסטריה הרומני ב-1 בספטמבר 1941, הביאו אלו ליישוב כ-6,000 יהודים שגורשו מבסרביה ומבוקובינה, ורובם שוכנו בבתי היהודים ביישוב בצפיפות רבה. כתוצאה מרעב וממגיפות, מתו מאות מיהודי העיירה בחורף 1942-1941. בד בבד הועסקו יהודי העיירה בעבודות כפייה.

ב-5 ביולי 1942 גורשו רוב יהודי העיירה למחנה מוקף גדר תיל שהוקם ביער סמוך, בו מתו מאות מהם מרעב וממחלות. יהודי המחנה סבלו מיחס אכזרי שהנהיג מפקד המקום, הקצין הגרמני האנס מייטרט, ומעת לעת הוצאו להורג יהודים מהמחנה. בספטמבר 1942 הורשו לחזור לעיירה כ-2,500 יושבי המחנה ששרדו בו, ואלו רוכזו בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בעיירה. יושב ראש היודנרט המקומי, פביוס אורנשטיין, התגייס לעזרת פליטים יהודים מאזור הכיבוש הגרמני שהגיעו לעיירה, ודאג להסתירם מעיני השלטונות, וכן הקים בגטו בית תמחוי. בסתר הצליחו יהודי הגטו גם לקיים תפילות בבתיהם. קופייהורוד שוחררה בידי הצבא האדום ב-22 במרץ 1944.

לקריאה נוספת
------------

* אובידיו קראנגה ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), קופייגורוד, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך III, עמ' 644–646), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופייהורוד** בוויקישיתוף
* קופייגורוד (Kopaygorod), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* קופייהורוד באתר JeiwshGen
**אורי קרני** (14 באפריל 1927 - 18 באוקטובר 1999) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. היה לקפטן הפועל פתח תקווה באמצע שנות ה-50, ומאוחר יותר המזכיר הכללי של הקבוצה.

חייו
----

קרני, יליד פתח תקווה, החל את דרכו בכדורגל בקבוצת הפועל המקומית כשהיה בן 11. ב-1943 הוא עלה לקבוצה הבוגרת מכיוון שרוב שחקני הקבוצה התגייסו לצבא הבריטי, והיה צורך למלא את מקומם בשחקנים צעירים. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1947, הוא לקח חלק במסע משחקים של נבחרת "הפועל" לארצות הברית, כאחד משלושת נציגיה של הפועל פתח תקווה. לאורך השנים שיחק קרני גם במדי קבוצות אחרות במסגרת מסעות ידידות בינלאומיים, כשהזכור מביניהם הוא עם מכבי תל אביב לטורקיה ב-1952.

ב-1953 הוא זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל במסגרת משחקיה נגד יוון ויוגוסלביה. אף על פי כן, הוא שימש כשחקן ספסל בלבד ומעולם לא זכה לשחק במדי הנבחרת. לעומת זאת, הוא שיחק בארבעה משחקים עם נבחרת המשנה של ישראל מול קפריסין.

בעונת 1954/1955, תחת הדרכתו של המאמן-שחקן משה וארון, זכתה הפועל פתח תקווה באליפות הראשונה בתולדותיה והייתה לקבוצה העברית הראשונה מחוץ לתל אביב שזכתה בתואר זה. קרני, ששימש כקפטן הקבוצה, לקח חלק בכל 26 משחקי הליגה באותה עונה.

שנתיים אחר כך, בעונת 1956/1957, הוסיפו קרני והפועל פתח תקווה גם זכייה ראשונה בגביע המדינה, לאחר שגברו 2–1 על מכבי יפו במשחק הגמר. בקיץ של אותה עונה ערכה הקבוצה מסע באירופה ובאסיה, שכלל בין היתר משחקים מול פורטונה 54 ההולנדית, נבחרת סינגפור ונבחרת בורמה.

בסיום עונת 1957/1958, כשהוא בן 31, פרש קרני ממשחק פעיל. באותה תקופה הוא כבר שימש כמזכיר הקבוצה, והמשיך בתפקיד גם לאחר פרישתו. בשנים שחלפו הוא הפך לאיש החזק במועדון, ובמקביל גם היה חבר בהנהלת ההתאחדות לכדורגל. במסגרת תפקידיו בהתאחדות, הוא זכה כמנהל הנבחרת הלאומית בגביע אסיה ב-1964, שימש בשנות ה-70 כיושב ראש הוועדה המקצועית, וב-1982 אף יזם את הקמת גביע ליליאן.

באוקטובר 1999, כשהוא בן 72, נפטר קרני מדום לב. בדיוק עשור לאחר מכן, ב-26 באוקטובר 2009, חנכה עיריית פתח תקווה רחוב על שמו בשכונת כפר גנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי קרני באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  אורי קרני, באתר מוזיאון הפועל פתח-תקוה
2. ↑  שי ארצי, הפועל פ"ת: שמו של אורי קרני הונצח בעיר, באתר ynet, 26 באוקטובר 2009