recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אַבַּאי אִיבְּרָהִים קוּנַנְבָּאיוּלִי** (בקזחית: **Абай (Ибраһим) Құнанбайұлы**‏; 10 באוגוסט 1845 - 5 ביולי 1904), הידוע גם כ**אַבַּאי קוּנַנְבָּאיֶב** (ברוסית: **Абай Кунанбаев**), היה משורר, מלחין ופילוסוף קזחי, דמות חשובה בפיתוח הקזחית כשפה ספרותית.

קורות חיים
----------

אבאי נולד בצ'ינגיס-טאו (קראול המודרנית), בנם של קוננבאי, אציל אמיד, ואשתו השנייה, אולז'אן. מעמדו של אביו אפשר לו ללמוד בבית ספר רוסי, אך רק לאחר שבילה זמן מה תחת השגחתו של מולא במדרסה אסלאמית. בבית הספר נפגש אבאי לראשונה עם כתביהם של מיכאיל לרמונטוב ואלכסנדר פושקין. 

תרומתו העיקרית של אבאי לתרבות הקזחית מרוכזת בשיריו, שנבעו מתוך התרבות העממית המקומית והביעו חוש לאומי מפותח. עד אז הייתה השירה הקזחית מדוברת בעיקר ומהדהדת בקולות הנוודים בערבות קזחסטן. ברם, בימיו אירעו תמורות חברתיות-פוליטיות וחברתיות-כלכליות חשובות. עם העמקת ההשפעה הרוסית במדינה, רבו האפשרויות החינוכיות, כמו גם החשיפה להשקפות עולם שונות מרוסיה, אסיה והמערב. קוננבאיולי התעמק בהיסטוריה התרבותית והפוליטית של אזורים אלו, ובכך השפיעה שירתו על השקפת עולמם של קזחים משכילים רבים. 

קוננבאיולי גם תרגם את ספריהם של מחברים רוסיים ואירופאיים לקזחית, רבים מהם בפעם הראשונה. 

איורים מודרניים של קוננבאיולי בדרך כלל מראים אותו מחזיק בדומברה, כלי הנגינה הלאומי של המדינה. הוא נחשב היום לאחד מגיבורי העם החשובים בתודעה הלאומית המחודשת. 

ישנו ספר מאת מוכתר אואזוב, הנחשב לביוגרפיה הרשמית של קוננבאיולי, ברם רבים טוענים שהמחבר, שפעל בתקופה הסובייטית, סילף עובדות על מנת לתאר את קוננבאיולי כמי שתיעב את התרבות הקזחית המקורית ורצה להופכה לרוסית יותר.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבאי קוננבאיולי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300318105171
* BIBSYS: 1051647
* BnF: cb13597236j (data)
* CANTIC: a11155942
* CiNii: DA18395204
* GND: 118646389
* ISNI: 0000 0003 5927 1561
* LCCN: n84127907
* LNB: 000281705
* NDL: 00446489
* NKC: xx0012997
* NLK: KAC201003925
* NLP: A17831118
* NTA: 070995303
* RSL: 000031351
* SUDOC: 131208233
* TDVİA: kunanbayev-abay
* VIAF: 217408622
* WorldCat: lccn-n84127907

 |
מראה רחוב במוסקבה ב-1888
**גירוש מוסקבה** (או **גלות מוסקבה**) הוא כינוי לגירוש היהודים ממוסקבה, כחלק מגירוש מקיף יותר של יהודים מתחומי "רוסיה הקדושה" לתחום המושב שאירע בשנת 1891 בפקודת סרגיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, עם מינויו לתפקיד המושל הראשי של העיר מוסקבה בידי אחיו הצאר אלכסנדר השלישי.

הגירוש המקיף יותר כלל גירוש כולל של יהודי אזור הסְפר, שהוגדר במרחק 50 ורסטאות מגבול האימפריה הרוסית, וכלל יהודים מקורלנד, אסטוניה ופינלנד.

הגירוש והשלכותיו
----------------

צו הגירוש פורסם בחג הפסח של שנת ה'תרנ"א, הגירוש המלא של 25,000–30,000 יהודי מוסקבה נמשך כשנה, במהלכה גורשו היהודים בשלבים: תחילה הרווקים וחסרי הילדים, אחריהם גורשו בעלי המשפחות הקטנות (עד 4 ילדים), ובסיום התהליך גורשו גם בעלי המשפחות הגדולות, שחלקן גרו בעיר יותר מ-40 שנה. נשים שביקשו להישאר בעיר, הוכרחו להירשם כזונות כתנאי להישארותן.

בעקבות הגירוש חלה גם הרעה חמורה במצבם הכלכלי של המגורשים, להרעה זו נודעה השפעה על מימוש תוכניות התיישבות של חובבי ציון בארץ ישראל; אגודת "מחניים" של הרב יעקב מזא"ה ונחום ז'ק, התפרקה בשל אי-יכולת חבריה לעמוד בתשלומים, וקרקעותיה נמכרו לברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. מזא"ה עצמו לקה ב"מחלת עצבים".

העיר ויטבסק יצאה נשכרת כלכלית מהגירוש בשני מישורים: סוחרים יהודים מוסקבאים גדולים הצליחו להעביר את עסקיהם לוויטבסק, וסוחרים שניהלו עסקים עם תושבי מוסקבה היהודים העבירו את התקשרויותיהם העסקיות שהתבטלו, להתקשרויות עם סוחרים תושבי ויטבסק.

הפחד שזרעה בשורת הגירוש בקרב יהודי רוסיה, שימש כזרז לתוכניותיו של הברון מוריס הירש להגירת יהודי רוסיה לארגנטינה.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק מאור, **התנועה הציונית ברוסיה**, ירושלים: הספרייה הציונית, הוצאת מאגנס, תשמ"ו-1986, עמ' 104-106.

* Yvonne Kleinmann, "Neue Orte – neue Menschen, Jüdische Lebensformen in St. Petersburg und Moskau im 19. Jahrhundert", Schriften des Simon-Dubnow Instituts,Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen, 2006 pp. 348-374.

קישורים חיצוניים
----------------

* מכתבים מרוסיה | (על יום בוא פקודת גלות מאסקווא), חבצלת, 26 ביוני 1891
* מכתבים מרוסיה, חבצלת, 10 ביולי 1891 (מכתב המתאר את תקופת הגירוש)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מזא"ה, **זכרונות**, תל אביב תרצ"ו, עמ' יז.
2. ↑  ישראל זאב וולפסון, מגילת ויטבסק: המצב הכלכלי של העיר, בתוך: ברוך קרוא (עורך), **ספר ויטבסק**, תל אביב תשי"ז.
**קוליברי מצויץ** (שם מדעי: *Heliactin bilophus*) הוא מין של קוליברי קטן החי באמריקה הדרומית והמין היחיד בסוגו. הוא חי בטבע בבוליביה, ברזיל וסורינאם ביערות פתוחים, סוואנות לחות כמו הסראדו ואזורים פתוחים דומים.

אורכו של הקוליברי 9.5-11 ס"מ ומשקלו 1.8-2.8 גרם בממוצע. הזכרים של מין זה מקושטים ופרחוניים בצבעים ירוקים לבנים והגרון שחור עם דלדול נוצות קטן מתחת. הראש כחול עם 2 "ציצות", מהם קיבל את שמו, בצבע צהוב ואדום. הזנב לבן ואברות הכנפיים חומות. הקוליברי בעל ראש קטן ומקור ארוך המיועד לשתות צוף והכנפיים מיוחדות במינם ומאפשרות לו לעשות שמיניות באוויר, לעוף במהירות ואפילו לאחור והוא יכול לנופף בהם עד 10,000 פעם בדקה.

צבעי הזכר נועדו לעזור לו למשוך נקבות, אך הוא טריטוריאלי ונלחם באכזריות עם זכרים אחרים שלא יתקרבו לגבולו.

הקוליברי צמחוני וניזון רק מפרחים ביערות ובסוואנות כמו Stachytarpheta ,Lantana ,Malvaviscus ,Palicourea ופירות הדר. עם זאת כשיש לו גוזלים הוא מאכיל אותם במגוון חרקים אותם הוא תופס במקורו הארוך. בלילות הקוליברי ישן על ענף בצורה נרפית לגמרי שבה רק המוח פועל עד הבוקר, דבר שאחרת היה מכלה את מאגרי החלבונים בגופו והורג אותו בטרם יאכל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוליברי מצויץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* קוליברי מצויץ בneotropical.birds

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוליברי מצויץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אַבָּאיַאנְג** (באנגלית: **Abaiang**), או **אַפָּאיַאנְג** (**Apaiang**), שנקרא בעבר "**הָאִי שַׁארְלוֹט**" (**Charlotte Island**), הוא אטול אלמוגים המהווה חלק מאיי גילברט ברפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט.

האטול התגלה על ידי רב החובל תומאס גילברט בשנת 1788, שקרא לאי על שם ספינתו, שארלוט. הוא מצוי בצפון איי גילברט וכולל 15 איונים, שאחד מהם מיושב. שטחו הכולל 15.5 קמ"ר. במרכז האטול מצויה לגונה ששטחה 26 ק"מ על 8 ק"מ. בדרום האטול נמצא מצר ים הנקרא "תעלת בינגהאם". המצר מאפשר גישה של כלי שיט אל הלגונה.

באי מספר יישובים, כולם על האיון הגדול ביותר של האטול: אונובואקה, בורוטיאם, קואינאוואה, אבנה, מוריקאו, טאבונטבייק, טאבווירואה, טאבוראו, טאקאראנו, טאנימאייקי, טבאנגה, טואראבו, אובאנטמאן.

באטול נמצאת מכללת סנט ג'וזף, שנוסדה בשנת 1939 ומהווה מוסד ההשכלה הגבוהה הטוב ביותר בקיריבטי.[דרוש מקור]

| שרשרת איי גילברט |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אבאיאנג • אבמאמה • אונטואה •אראנוקה • ארוראה • בוטאריטארי • ברו • טאביטאואה • טאמאנה • טאראווה • מאיאנה • מאראקיי • נונואוטי • ניקונאו • קוריה |  |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבאיאנג** בוויקישיתוף
* אבאיאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4508634-5
* SUDOC: 148461336
* VIAF: 234324744
* WorldCat (עם VIAF): 234324744

 |
**קוליוס ממושקף** (שם מדעי: *Colius striatus*) הוא המין הגדול בותר בסדרת הקוליוסאים, ואחד הנפוצים בהם.

מאפיינים
--------

אורכו הממוצע כ-35 ס"מ, בעוד הזנב מהווה חצי מאורכו. משקלו עד 57 גרם. תחום תפוצתו מתמשך מקמרון מזרחה לאריתריאה ואתיופיה, ודרומה אל דרום אפריקה. הוא מצוי ברוב בתי הגידול בתחום תפוצתו, מלבד ביערות גשם ובאזורים לחים ביותר; בתי הגידול המועדפים עליו הם סבכי שיחים, סוואנות וחורשות. הקוליוסים גם שכיחים באזורים עירוניים.

הגב והכיפה אפורים, על הראש יש ציצת נוצות אפורה. המקור שחור בחלקו העליון וורדרד בחלקו התחתון. זהו מין רעשני יחסית: הקוליוסים משמיעים קריאה דמוית "*טסו-טסו*" בעת מעוף, וקריאת האזהרה שלהם היא *"טסיק-טסיק"*.

עיקר תזונתו של הקוליוס הוא פירות, בין השאר פירות יער, עלים, זרעים וצוף. מין זה אינו משנה את הרכב תזונתו, גם לאחר מעבר לאזורים אחרים. זהו מין חברתי, שמחפשים מזון ומחזרים בקבוצות. גם אמבטיות האבק שלהם הן פעילות קבוצתית. לעיתים, הקוליוסים בולעים חלוקי נחל, על מנת שקיבתם תעכל צמחייה ביתר יעילות. הם ישנים בקבוצות של כ-20 פרטים.

הקוליוסים מתרבים לכל אורך השנה. הקן גדול יחסית, ומוקם בצורת קערה, מצמחייה וחומרים שונים של בעלי חיים; לעיתים, הקוליוסים משתמשים גם בנייר ובבגדים לבניית הקן. גודל התטולה נע בין ביצה אחת לשבע, אם כי בדרך כלל 3-4 ביצים מוטלות. שני ההורים מאכילים את הגוזלים; ומטפלים בהם; גם פרטים אחרים, בדרך כלל צעירים מתטולות קודמות, מסייעים בטיפול בגוזלים. הדגירה נמשכת 17-18 ימים בדרך כלל. כחוד לאחר מכן, הגוזלים יתחילו לחפש את מזונם בעצמם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוליוס ממושקף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוליוס ממושקף באתר הרשימה האדומה של IUCN
"ישו מגרש שד מאילם" מאת גוסטב דורה, 1865.

**ישו מגרש שד מאילם** הוא האחרון מתוך סדרת ניסים של ישו שתועדו בפרק ט' בבשורה על-פי מתי. נס גירוש שדים זה זה מופיע בבשורת מתי ט' 32–34, מיד לאחר סיפור ריפוי שני העיוורים מן הגליל (בשורת מתי ט' 27–31).

הציטוט מהברית החדשה
-------------------

> 
> 32 הֵמָּה יָצָאוּ וְהִנֵּה הֵבִיאוּ אֵלָיו אִישׁ אִלֵּם אֲחוּז שֵׁד׃ 33 וַיְגָרֶשׁ אֶת־הַשֵׁד וְהָאִלֵּם הֵחֵל לְדַבֵּר וַיִּתְמַהּ הֲמוֹן הָאֲנָשִׁים וַיֹּאמְרוּ מֵעוֹלָם לֹא־נִרְאֲתָה כָזֹאת בְּיִשְׂרָאֵל׃ 34 וְהַפְּרוּשִׁים אָמְרוּ עַל־יְדֵי שַׂר הַשֵׁדִים מְגָרֵשׁ הוּא אֵת הַשֵׁדִים׃
> 
> 
> 
> — הבשורה על-פי מתי, פרק ט', פסוקים 32–34, בתרגום דליטש
>

סיפור הנס
---------

על פי בשורת מתי, מיד לאחר ריפויים של שני העיוורים על ידי ישו, אדם אילם שהיה אחוז שדים הובא אל ישו על מנת שיגרש ממנו את השד. ולאחר שישו גירש ממנו את השד, החל האילם לדבר. המון האנשים שנכח באירוע נדהם ואמר: "מעולם לא נראה דבר כזה בישראל ". תגובה דומה לזו נאמרה על ידי המון האנשים שנכחו בעת ריפוי המשותק מכפר נחום (בשורת מרקוס ב' 12).

ספקנותם של הפרושים
------------------

בניגוד לפליאה של המון העם, הפרושים אמרו בספקנות, מתוך חוסר רצון להאמין, "על ידי שר השדים הוא מגרש את שדים". טענה דומה מופיעה גם בבשורת מתי י"ב 24, כאשר ישו גירש שד מתוך איש עיור ואילם וגם ריפא אותו מעיוורונו ואילמותו, שם אמרו אמרו הפרושים "אֵין זֶה מְגָרֵשׁ אֶת־הַשֵׁדִים כִּי אִם־עַל־יְדֵי **בַעַל זְבוּל** שַׂר הַשֵׁדִים" .

ראו גם
------

* ישו
* הברית החדשה
* הנסים של ישו
* משלי ישו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גירוש שד מאילם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Matthew* by Robert Horton Gundry (Oct 1, 1995) מסת"ב 0802807356 page 179
2. ↑  Ellicott's Commentary for Modern Readers on Matthew 9, accessed 31 December 2016
**איריק אולנהג** (בשוודית: **Erik Ullenhag**; נולד ב-20 ביולי 1972 באופסלה) הוא פוליטיקאי שוודי מהמפלגה העממית הליברלית, המכהן מאז ספטמבר 2020 כשגריר שוודיה בישראל.

ביוגרפיה
--------

אולנהג נולד ב-1972 באופסלה שבמרכז שוודיה. אביו היה חבר פרלמנט מטעם המפלגה הליברלית (בין השנים 1975–1985) וכן העורך הראשי של עיתון ליברלי שוודי נפוץ בשם ניה-אופסלה. אמו היא פרופסורית להיסטוריה כלכלית באוניברסיטת אופסלה. אולנהג התחנך בבית ספר דתי וסיים תואר במשפטים באוניברסיטת אופסלה. לאחר מכן התחיל לעבוד במשרד החוץ השוודי בסטוקהולם. בשנת 2002 נבחר לריקסדאג במסגרת המפלגה העממית הליברלית וכיהן כחבר פרלמנט עד בחירות 2006, ולאחר מכן משנת 2009 (לאחר שססיליה ויקסטרם, שהקדימה אותו ברשימה, נבחרה לפרלמנט האירופי).

ב-10 באוקטובר 2006, לאחר שערוריית הפריצה למחשבים (הריגול), התמנה למזכיר המפלגה הליברלית במקומו של יוהאן יאקובסון שנאלץ להתפטר לאחר חשיפת הפרשה. הוא נשאר בתפקיד מזכיר המפלגה עד לבחירות 2010, כשמונה לשר האינטגרציה (משרד ממשלתי שוודי הממונה על השתלבות ושמירת זכויות האדם של אזרחי שוודיה, בדגש על קהילות המיעוטים). באביב 2011 נבחר ליו"ר סניף המפלגה הליברלית במחוז סטוקהולם.

בשנת 2016 מונה לשגריר שוודיה בירדן, וכיהן בתפקיד עד 2020. בספטמבר 2020 מונה לשגריר שוודיה בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איריק אולנהג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות שוודיה בישראל
* איריק אולנהג, ברשת החברתית טוויטר
* שגרירות שוודיה בישראל, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על אמו של אולנהג, באתר אוניברסיטת אופסלה (בשוודית)
**יוהאן דייוויד כריסטופרסון** (באנגלית: **Johan David Kristoffersson**, נולד ב-6 בדצמבר 1988) הוא נהג מרוצים שוודי. בשנת 2012 זכה באליפות הסופרסטארס (Superstars Series). באותה שנה זכה גם באליפות סקנדינביה למכוניות תיור ובסבב גביע פורשה קאררה הסקנדיבי. בשנים 2017 ו-2018 זכה באליפות העולם בראלי-קרוס. מתחרה במקביל גם באליפות סקנדינביה למכוניות תיור ובשנת 2018 זכה בתואר האליפות בפעם השנייה.

אביו, טומי, היה נהג מרוצים ובעליה של קבוצת כריסטופרסון מוטורספורט (KMS).

קריירת מרוצים
-------------

כריסטופרסון החל להתחרות בקבוצת כריסטופרסון מוטורספורט, שניהל אביו. בשנת 2008 התחרה בקטגוריית הצעירים באליפות שוודיה למכוניות תיור וסיים את העונה במקום הרביעי. שנה לאחר מכן עבר לקטגוריה הבכירה באליפות וסיים את העונה ללא נקודות. בעונתו השנייה באליפות לקח חלק רק בשלושת המרוצים האחרונים של העונה עם קבוצת Biogas.se. בשנת 2011 התאחדה האליפות השוודית עם האליפות הדנית ונוצרה אליפות סקנדינביה. גם בעונה זאת התחרה באופן חלקי ולקח חלק רק במחצית השנייה של העונה. הוא צבר נקודות במרבית המרוצים בהם השתתף ואף סיים פעמיים בפודיום. במקביל, התחרה גם בסבב גביע פורשה קאררה הסקנדיבי. במהלך העונה היה במאבק צמוד עם רובין רודהולם, זכה בתואר בעונה הקודמת. בסיבוב האחרון של העונה היה לו סיכוי תאורטי לזכייה בתואר, אך הוא נפסל לאחר שזינק מוקדם מידי למרוץ הראשון. הוא הצליח לנצח את המרוץ השני, אך לא הצליח לזכות בתואר.

הפריצה הגדולה הגיעה בשנת 2012 בה זכה בחמישה תארים שונים. הוא זכה באליפות סקנדינביה למכוניות תיור ובגביע פורשה קאררה. בנוסף התחרה באליפות הסופרסטארס (Superstars Series) האיטלקית, בה זכה בתואר בשלוש קטגוריות שונות (האלוף הכללי, האלוף הבינלאומי ורוקי העונה).

בשנת 2013 הצטרף לקבוצת פטרי קורס (Petri Corse) עימה התחרה באליפות הסופר סטארס, כשהוא נוהג בפורשה פאנאמרה. באותה עונה לקח חלק לראשונה בראלי שוודיה במסגרת אליפות אירופה בראלי-קרוס. בשנת 2014 החל להתחרות באליפות העולם בראלי-קרוס, כחלק מהקבוצה המשפחתית. שנת 2015 הייתה השנה המלאה הראשונה שלו באליפות. הוא פתח אותה עם ניצחון בפורטוגל ובהמשך הגיע עוד ארבע פעמים לפודיום. את העונה סיים במקום השלישי. עונה לאחר מכן סיים במקום השני, כשהוא רושם ניצחון ושני פודיומים. רצף של חמישה ניצחונות העניק לו את תואר האליפות בשנת 2017, כשנותרו עוד שני מרוצים לסיום העונה. בעונת 2018 הפגין דומיננטיות כשניצח אחד עשר מתוך שנים עשר המרוצים בעונה וזכה בתואר בפעם השנייה ברציפות. במקביל זכה באותה השנה גם בתואר האליפות באליפות סקנדינביה למכוניות תיור.

בסיום עונת 2018 עזבו את אליפות העולם בראלי-קרוס כל קבוצות היצרנים הרשמיות. בעקבות כך עזב גם הוא את התחרות ועבר להתחרות בגביע העולם למכוניות תיור (WTCRׂׂׂ).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן כריסטופרסון** בוויקישיתוף
* יוהאן כריסטופרסון, ברשת החברתית טוויטר
* יוהאן כריסטופרסון, באתר DriverDB לנהגי מרוצים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Johan Kristoffersson to drive Petri Corse Porsche Panamera, Touring Car Times, 27 March 2013
2. ↑  Kristoffersson secures title with fifth straight win, Motorsport.com, 17 September 2017
3. ↑  Austin World RX: Kristoffersson wraps up second title with win, Motorsport.com, 30 September 2018
4. ↑  Johan Kristoffersson secures 2018 title as Robert Dahlgren retires, Touring Cara Times, 22 September 2018
5. ↑  Johan Kristoffersson confirmed alongside Rob Huff and Mehdi Bennani at SLR, Touring Car Times, 20 December 2018
**רות אירית מאירי** 1950) היא שחקנית וזמרת ישראלית.

קורות חיים
----------

מאירי, בתם של יעקב (יָשָה) מאירי-קנטורשצ'יק, פסנתרן קלאסי וג'אז, ודרורה דרורית (לבית גרינברג), זמרת אופרה (סופרן קולורטורה).

מאירי בוגרת סטודיו למשחק ניסן נתיב. בשנת 1972 הופיעה במופע "חור בהשכלה" שהועלה על ידי הסטודיו של ניסן נתיב. 

הופיעה ב"להקת האוניברסיטה" - להקת בנות שהוקמה בזמן מלחמת יום הכיפורים למטרת הופעה לחיילים בבסיסי חיל האוויר, והמשיכה להופיע אחרי המלחמה. בסוף שנות ה-70 הופיעה בתיאטרון העממי של אלי שגיא, יחד עם בעלה דאז מנשה ורשבסקי. בשנים 1979-1980 הופיעה בהצגות "זוגות לבילוי משותף" ו"הריון משותף". בשנת 1982 הופיעה בהצגה לילדים קריוס ובקטוס. 

שיחקה בקאמרי בהצגות "יסורי איוב" (מנהלת הקרקס), אמדאוס (קתרינה קווליירי הזמרת), מעגל הגיר הקווקזי, כמו גם בתיאטראות מסחריים. שיחקה בתיאטרון הסימטה בהצגות "התפוז המכני", "גאווה ודעה קדומה" ו"אבסורד. דוט. קום".

הופיעה בסרטי הקולנוע "המשכנע", "מיכאל שלי", "שדר מן העתיד" (דוד אבידן), מסג'יסט הצמרת", "כשנותנים - קח!", בסרט "הקול בסדר" (יעל הספרית), אשר זכה במקום הראשון ויצג את ישראל בלוס אנג'לס, בתחרות העולמית "פרויקט סרטים של 48 שעות" בשנת 2012 ועוד.
הופיעה בטלוויזיה ב"רמזור", בתפקיד מנהלת בי"ס ברנר, בסרט "פרקי אליק" (חברתו יעל), כאמא במספר תוכניות של "קשר משפחתי" ועוד.

אירית מאירי נישאה ב-1975 לשחקן מנשה ורשבסקי והיא אם לשניים.

פרסים ומלגות
------------

* פרס שחקנית השנה על שם מיכאל גור לשנת 1974
* מלגות קרן התרבות אמריקה ישראל בשנים 1972-1969

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אירית מאירי** |

* שדר מן העתיד - סרט, אתר "הבמה"
* פרקי אליק (1974), אתר "אישים"
* מיכאל שלי (1975)\*
* כשנותנים קח (1982)
* מנשה ורשבסקי, אתר "אישים"
* קרן התרבות אמריקה ישראל (אורכב 08.03.2014 בארכיון Wayback Machine)
* "הקול בסדר", יוטיוב
* רמזור (סדרת טלוויזיה), אתר "מאקו"

* אירית מאירי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אירית מאירי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונסקו בסטודיו של נתיב, מעריב, 22 באוקטובר 1972
2. ↑  ההצגה שאינה רוצה לרדת, מעריב, 9 בנובמבר 1978
3. ↑  הצגות בכורה, מעריב, 12 בינואר 1979  
יעקב ישראלי, טייס חתיך ובורסת הרווקות, מעריב, 12 בפברואר 1979
4. ↑  מיממה מתי תיאטרון, מעריב, 3 באוקטובר 1980  
בתו של נפוליאון, מעריב, 1 בספטמבר 1980
5. ↑  לילדים, מעריב, 15 באוקטובר 1982
6. ↑  הבעל הסכים האשה התפשטה, מעריב, 4 באוקטובר 1979
דימטרודון טורף ואראנוזאורוס.
**ואראנוזאורוס** (שם מדעי: *Varanosaurus*) הוא סוג של סינאפסיד קדום מהקבוצה פליקוזאוריה, שחי בתקופת הפרם שבסוף עידן הפלאוזואיקון לפני 280 מיליון שנה.

מאפיינים
--------

זוחל קדום זה היה קרובם של האופיאקודון והספנקודון והגיע לאורך מטר וחצי. הואראנוזאורוס חי באמריקה הצפונית והמאובנים שלו נמצאו בטקסס ואוקלהומה. הואראנוזאורוס היה דומה מאוד ללטאות הכוח אך לא היה קרוב אליהן. כמו קרוביו הואראנוזאורוס היה אוכל בשר שחי בביצות וניזון מדו-חיים ודגים. המאובנים של הואראנוזאורוס תוארו לראשונה בשנת 1904 על ידי החוקר פרדינדד ברזילי (אנ'). הואראנוזאורוס נכחד בסוף הפרם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואראנוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stuart Sumida: Reinterpretation of Vertebral Structure in the Early Permian Pelycosaur Varanosaurus acutirostris (Amniota, Synapsida). in: Journal of Vertebrate Paleontology, Vol. 9, No. 4 (Dec. 19, 1989), S. 451
**איריס שטיין כרמי** (שם נעוריה: **איריס כרמי**, נולדה ב-1961), טניסאית שולחן, 10 פעמים אלופת ישראל ליחידות, 9 פעמים אלופת ישראל לזוגות נשים ו-10 פעמים אלופת ישראל לזוגות מעורבים עם 5 שותפים שונים (מנחם שטיין, דרור פולק, יוסי בוגן, חמי גרינברג ויוסף שיפמן), יותר מכל שחקנית טניס שולחן ישראלית אחרת. השתתפה ב-3 אליפויות עולם (נובי סאד 1981, טוקיו 1983 וגטבורג 1985) כשחקנית בנבחרת ישראל. בעלת חמש מדליות זהב משתי מכביות (1981, 1985).

ביוגרפיה
--------

שטיין החלה לשחק בטניס שולחן בהיותה בת 10 בקבוצת מכבי צפון תל אביב, בהדרכתו של אלוף ישראל, מנחם שטיין, לימים בעלה. בשנת 1976 בהיותה בת 15 זכתה לראשונה באליפות ישראל בטניס שולחן ליחידות. שנה לאחר מכן, הייתה לשחקנית הראשונה ששיחקה בליגה העליונה לגברים, כיוון שבאותם ימים לא הייתה ליגה לנשים.

באליפות העולם בטניס שולחן שנערכה בנובי סאד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1981 הגיעה שטיין לשלב 64 השחקניות האחרונות. 

באליפות העולם בטניס שולחן שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1985 הגיעה שטיין להישג השיא שלה, בניצחון, יחד עם דרור פולק, על זוג קוריאני, לי סו יה וקים קי טק, שהיו מדורגים מקום 3 בעולם כזוג, וכל אחד מהם במקום ה-3-5 ביחידים ויחידות, דבר שהוביל אותם עד לשמינית הגמר. 

בשנת 1987 הובילה שטיין את נבחרת הנשים של ישראל לשלב רבע הגמר באליפות צרפת הפתוחה, שבו הפסידה לנבחרת סין החזקה.

בשנת 1988 פרשה שטיין מתחרויות לאחר לידת בנה הבכור. בשנת 2009, חזרה שטיין להשתתף בתחרויות והצטרפה למועדון הישגי כרמיאל, בליגת העל לנשים. היא סיימה עם קבוצתה במקום ה-4 בליגה והעפילה לגמר גביע המדינה.

חייה האישיים
------------

בשנת 1988 נישאה למאמנה מנחם שטיין. כיום, נשואה ואם ל-3 בנים, היא רכזת פרויקט אתנה (פרויקט קידום נערות ונשים) בטניס שולחן ומזכירה במשרד עורכי דין.

תארים והישגים
-------------

* בסך הכל זכתה שטיין בתואר אלופת ישראל בטניס שולחן ביחידות 10 פעמים.
* בסך הכל זכתה שטיין בתואר אלופת ישראל בטניס שולחן בזוגות נשים 9 פעמים.
* בסך הכל זכתה שטיין בתואר אלופת ישראל בטניס שולחן בזוגות מעורבים 10 פעמים.

קישורים חיצוניים
----------------

* איריס שטיין(הקישור אינו פעיל), באתר איגוד טניס שולחן בישראל
* ברוריה ביגמן, איריס כבר לא רצה לתואר, מעריב, 15 באפריל 1987

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שבוע שכולו מסיבות, מעריב, 31 במרץ 1988
**קוליברי צבוע-חזה** (שם מדעי: ***Archilochus***) הוא סוג של עוף ממשפחת הקוליבריים החיים באמריקה הצפונית מקנדה עד מקסיקו, וחורפים באמריקה המרכזית. בסוג שני מינים.

מאפיינים
--------

קוליברים אלה מחפשים פרחים ביערות, שדות, ערבות ומדרונות הרים ויכולים להימצא באזורים עם טמפרטורות נמוכות. הם פעילים רק ביום ומוצצים צוף ואבקה מהפרחים ברפרוף במקום. הם יצודו גם חרקים בעיקר לגוזלים.

לסוג זה יש חזה צבוע בשחור או באדום. מטרתו היא למשוך נקבות ולהרתיע יריבים המתקרבים לפרחים. נוצות גופם ירוקות בהירות.

חלק מהקוליברים נודדים לאורך קילומטרים בחיפוש אחר פרחים בבוא החורף.

מינים
-----

* קוליברי אדום-חזה מצוי (*Archilochus colubris*)
* קוליברי שחור-חזה (*Archilochus alexandri*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוליברי צבוע-חזה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553731005171
* LCCN: sh90002332

 |
**יוהאן מיכאל ויטמר** (בגרמנית: **Johann Michael Wittmer**;‏ 15 באוקטובר 1802 – 9 במאי 1880) היה צייר גרמני, שהגיע ממשפחה של ציירים ופסלים והיה קשור ל"דויטשרומר" – אמנים וסופרים גרמנים שחיו ברומא.

ביוגרפיה
--------

אביו נפטר לפני לידתו והוא גדל על ידי אב חורג שככל הנראה לא אהד את המקצוע המשפחתי. בשנת 1820 הוא השתמש בכסף שצבר כדי להשתתף באקדמיה לאמנויות יפות, מינכן, שם למד עד 1828. תחילה עם יוהאן פטר פון לנגר, ואחריו עם פטר פון קורנליוס, שהשיג עבודות עבורו והוא סייע לאמנים אחרים בעבודותיהם. עבודות אלה אפשרו לו לחסוך מספיק כסף כדי לנסוע לרומא, אף שהיה צריך לנסוע דרך ונציה ופירנצה.

כשהגיע לרומא, הוא הצטרף לחבריו הגרמנים הקתולים כחבר בקולג'יו טאוטוניקו. אולם היה לו קשה למצוא עבודה, ומצבו לא השתפר עד 1832, כאשר הוצג בפני נסיך הכתר (לימים המלך) מקסימיליאן מבוואריה. אחת המשימות הראשונות שלו הייתה ללוות את הנסיך בטיול לנאפולי ולהעתיק את ציורי הקיר שם. בשנה שלאחר מכן הוא ליווה את הנסיך בסיור גדול ב"אוריינט", ביקר וצייר אתרים היסטוריים רבים ברחבי יוון, לאחר ביקור עם אחיו של מקסימיליאן, אוטו, בקונסטנטינופול (איסטנבול) שם השפעתו של הנסיך אפשרה להם לראות חלקים מאיה סופיה שלא היו פתוחים לציבור. עם שובם לאיטליה בסוף 1833, ויטמר היה עסוק בהשלמת פרויקטים שונים עבור הנסיך ומשפחתו, כולל פרסקו בטירת הנסיך.

המשך הקריירה
------------

הטרגדיה שהתרחשה בשנת 1835 כאשר רוב מורנאו – עיר הולדתו בבוואריה, נהרסה בשרפה והשמידה את אוסף הציורים והרישומים הנרחב של משפחתו. בשנת 1839 נפטר חותנו, יוזף אנטון קוך, שהשפיע רבות על סגנון הציור שלו. לאחר מכן, הוא התערב יותר בעבודתו והתמסר כמעט לחלוטין לציורים עם מוטיבים נוצריים בנוסח התנועת הנצרתיים.

כשמקסימיליאן (שהיה כבר מלך) חזר לרומא, הוא תכנן שוויטמר ילווה אותו לטיול נוסף, אך הנסיעה מעולם לא יצאה לפועל.

חסותו של המלך נמשכה, עם זאת, ויטמר ערך טיולים לבוואריה כמעט בכל שנה. לאחר 1857, הוא דחה את הצעת הפרופסורה במינכן, והעדיף שלא לגרום לאשתו וילדיו להתמקם מחדש.

הוא חלה במהלך נסיעה למינכן ומת שם בשלווה זמן קצר לאחר הגעתו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן מיכאל ויטמר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, **Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 43**, München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1. 1898, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 645
2. ↑  Georg Kaspar Nagler, **Neues allgemeines Künstler-Lexicon**, 1852. (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007513581405171
* GND: 117428442
* ISNI: 0000 0000 6676 6245
* LCCN: no2006080705
* NKC: xx0191731
* RKD: 85240
* SUDOC: 126027986
* ULAN: 500065580
* VIAF: 37693451
* WorldCat: lccn-no2006080705

 |
**אסף קרן** (6 במאי 1971 - 14 באוקטובר 2002) היה מוזיקאי, זמר-יוצר ושדרן רדיו ישראלי.

ביוגרפיה
--------

קרן נולד בירושלים. אביו, דניאל קרן, היה שדרן בקול ישראל. בילדותו עבר עם הוריו לתל אביב, ולמד בגימנסיה העברית הרצליה. התגייס לחיל המודיעין והשתחרר מהצבא בדרגת רב-סרן. במקביל לשירותו הצבאי למד רפואה באוניברסיטת תל אביב, ובהמשך עבר ללימודי פסיכולוגיה וספרות. עבד במכוני הכנה לבחינה הפסיכומטרית והשתתף בכתיבת ספרי הכנה לבחינה.

קרן לא למד מוזיקה באופן מסודר. בגיל 17 הקים את ההרכב הראשון שלו, לצד חבריו הטובים דידי ארז ויאיר קז (לימים "ג'ירפות") ומיקי פזי. מאוחר יותר כתב קרן יצירות למחזות החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1999 החל לשדר בתחנת הרדיו 88FM, והגיש תוכנית בוקר קבועה שנקראה "טיסת בוקר".

בשנת 2000 הקים עם שגיא טריגר וגל אפלרויט את להקת הרוק "מוזיקת המקרה" (כשם ספרו של פול אוסטר), אליה צירף את שגיא אחיאל, ליאור טלמור וירון רוזנבלום. קרן כתב, הלחין ועיבד את מרבית שירי הלהקה והיה סולנה ונגן הבס שלה. בהמשך נמסר הניהול המוזיקלי לגיל סמטנה. במשך כשנתיים הופיעה הלהקה במועדונים רבים ברחבי הארץ.

ב-14 באוקטובר 2002 נמצא ירוי בפארק הירקון ואקדח בידו. בדירתו ברמת גן הותיר מכתב פרידה ובו נפרד מקרוביו, אולם לא הסביר את המניע למעשהו.

לאחר מותו
---------

לאחר מותו של אסף ערכה "מוזיקת המקרה" כמה הופעות לזכרו, כשגיל סמטנה ממשיך ומלווה אותה. בשנת 2003 יצא לחנויות התקליטור "אני" ובו 20 שירים וקטעי מוזיקה. את כולם, פרט לשניים, כתב קרן, חלקם עם אפלרויט ועם חברים אחרים בלהקה. את "עוד אבוא אל סיפך" הלחין אסף למילותיו של נתן אלתרמן ואת "אהבה ממבט ראשון" הלחין למילותיו של יהונתן גפן. חלק מהפסקול הוקלט תחילה בביתו, במכשיר הקלטה 8 ערוצים ומאוחר יותר עברה הלהקה לעבוד באולפן מקצועי ואת האלבום הפיקו מוזיקלית גיל סמטנה, שגיא טריגר והלהקה.

בשנת 2010 נכלל השיר "עוד אבוא אל סיפך" בביצועו של אסף בתקליטור הכפול "מותר לומר" שהופק במלאת 100 שנים להולדתו של נתן אלתרמן.

ב-17 במאי 2011, בחודש יום הולדתו ה-40, נערך קונצרט מחווה לזכרו בתיאטרון תמונע. יוזמי האירוע היו בועז כהן, דידי ארז ואמיר פרי, יחד עם אחותו ואחיו של קרן. הכנסות הערב יוחדו לקידום פעילותה של עמותת "בשביל החיים", התומכת במשפחות מתאבדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסף קרן, באתר שירונט
* אסף קרן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* איילת יגיל, מוזיקה - לגמרי לא במקרה, באתר MOOMA
* אסף קרן 1971-2002, בבלוג של בועז כהן
* מרב יודילוביץ', גופתו של שדרן הרדיו אסף קרן נמצאה בפארק הירקון, באתר ynet, 16 באוקטובר 2002
* כשהקרקע נשמטת. מופע לזכר המוסיקאי אסף קרן, באתר ynet, 16 במאי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414867205171
* VIAF: 8199156133240258430005
* WorldCat: viaf-8199156133240258430005

 |
**נמל התעופה שאנון** (באנגלית: **Shannon Airport**, באירית: **Aerfort na Sionainne**) הוא נמל התעופה השלישי בגודלו באירלנד (אחרי נמלי התעופה בדבלין ובקורק). הוא ממוקם ביישוב שאנון במחוז קלייר, ומשרת בעיקר את היישובים לימריק, אניס וגולווי, וכן את דרום מערב אירלנד. בשנת 2010 עברו בנמל התעופה 1,750,000 נוסעים. כיום חלק גדול מהפעילות האווירית בנמל הן טיסות צבאיות של ארצות הברית.

היסטוריה
--------

בשנת 1936 החלו העבודות להקמת שדה התעופה, ולשם כך נדרש ייבוש הביצות באזור. השדה נפתח ב-1942 ושימש בעיקר לטיסות טרנס-אטלנטיות.

בשנת 1947 נחנך בשדה התעופה שאנון הדיוטי פרי (ולמעשה גם אזור הסחר המיוחד) הראשון בעולם. מכיוון ששדה התעופה שימש בעיקר לטיסות טרנס-אטלנטיות, ובאותה תקופה לא הייתה אפשרות למלא דלק במטוסים כך שיספיק לאורך כל הטיסה מערי אירופה לאמריקה, היו מטוסים רבים עוצרים בשאנון כדי לתדלק בה (היא הייתה הנקודה הצפון-האירופאית הקרובה ביותר לאמריקה). בזמן תדלוק המטוס, נמכרו לנוסעים בשדה התעופה מוצרים ללא מכס. השיטה זכתה להצלחה מיידית והועתקה למרבית שדות התעופה ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה שאנון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה שאנון
* נמל התעופה שאנון, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n90687341
* VIAF: 129136883
* WorldCat: lccn-n90687341

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אירית אורבוך** (נולדה ב-1952) היא מרצה בכירה בדימוס ללימודי יפן בחוג ללימודי מזרח אסיה שבאוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה בתל אביב, למדה באוניברסיטה העברית לימודי יפן ואשורולוגיה לתואר הראשון אותו קיבלה ב-1976, והמשיכה לתואר שני במדע הדתות. מ-1978 למדה לתואר שני בדת השוואתית בהרווארד דיויניטי סקול, אותו סיימה ב-1980.

את הדוקטורט עשתה באוניברסיטת הרווארד בתוכנית למדעי הדתות. הדוקטורט שלה עסק בקגורה שהוא ריקוד ריטואלי דתי יפני עתיק. לצורך הדוקטורט שהתה במשך שלוש שנים וחצי ביפן, מ-1983 עד 1987, והשתתפה בריקודים, דבר שהוא נדיר, שכן אין נוהגים ללמד את הריקוד לזרים ובמיוחד לא לנשים. במחקר הדוקטורט עסקה באסכולה מסוימת של הקגורה מצפון יפן (אסכולת טאקה של הייצ'ינה קגורה) Hayachine Kagura, Take School. במסגרת המחקר גם השתתפה בהתבודדות סגפנית של היאמאבושי (yamabushi) בהר הגורו, בצפון יפן.

אורבוך קיבלה ב-1990 את הדוקטורט שלה. החל מ-1990 משמשת כמרצה באוניברסיטת תל אביב (משנת 2000 כמרצה בכירה), ובמשך מספר שנים גם לימדה באוניברסיטה העברית.

ספרה "The Gods Come Dancing" יצא ב-1995. בספר מסתמכת אורבוך בין היתר גם על המחקר המעשי שלה. היא מנתחת בספר חלק מהריקודים כטקסט דתי המגלם את השפעת תורת השוגנדו Shugendo. הריקודים מגלמים תורה, מלמדים את המיתוסים, הפילוסופיה וראיית העולם של השוגנדו (תנועת סגפני ההרים היפנים – הימבושי) המבוססת על הבודהיזם האזוטרי, פועלים כריטואל מאגי להגנה ממחלות ואסונות ולברכות פריון ושגשוג, ומשמרים את המקור השמאני של הקגורה.

אורבוך חוקרת כיום את הקגורה בכל יפן. היא אחת החוקרים הבודדים העוסקים בתחום זה מחוץ ליפן.

פרסומים נבחרים
--------------

* Irit Averbuch/ ***The Gods Come Dancing: A Study of the Japanese Ritual Dance of Yamabushi Kagura***. Ithaca, NY. Cornell East-Asia Series, 1995
* Irit Averbuch/ *"*Shamanic Dance in Japan: The Choreography of Possession in Kagura Performance"'**. *Asian Folklore Studies*,** Vol 57/2, 1998 (pp 293–329**).**
* Irit Averbuch/ "Performing Power: On the Nature of the Japanese Ritual Dance Performance of Yamabushi Kagura". ***Journal of Ritual Studies***, Vol. 10/2, 1995 (pp. 1–40)

קישורים חיצוניים
----------------

* אירית אורבוך על הבודהיזם
* אירית אורבוך על השינטו
* אירית אורבוך על הדאלאי למה קובץ PPT

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007442386205171
* BIBSYS: 99070938
* BnF: cb14476828w (data)
* CiNii: DA12285724
* ISNI: 0000 0000 3682 0888
* LCCN: n96062670
* NTA: 165710233
* ORCID: 0000-0002-9523-8796
* SUDOC: 085996858
* VIAF: 71619215
* WorldCat: lccn-n96062670

 |
**בעין החתול** הוא ספר פרוזה פרי עטה של חביבה פדיה, שראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 2008 ויצא במספר מהדורות.

התוכן והמבנה
------------

מסע חקירה של העיר באר שבע. סוג של אנתרופולוגיה וחקירה עצמית של הזרות, הנוודות וההומלסיות, תוך ניסיון להסתכל על חתול - חיה עירונית קרובה מאוד לבני האדם כמלמדת על האדם ובשלב מסוים (1998–2004) התבוננות בכלבים שהיו נודדים בעיר באר שבע.

הספר יצר משמעויות רבות סביב נחל באר שבע, העיר הטורקית, שכונות, השוק ובפרט זרק אור על תופעת הפסאז'ים בערי הפריפריה בפרק מרכזי שנקרא פריז – באר שבע המתייחס להקמת הפסאז', אבי אבות אבותיו של הקניון, ומתכתב עם המסה הנודעת של וולטר בנימין על הפסאז'ים בפריז.

הספר נע מהאורבניזם והפריפריה בישראל גם למסע בזמן, בעקבות אנשי השוליים בהיסטוריה היהודית, או תפיסות לא קאנוניות, או מומרים ואנוסים - כסוג של חתול.

הספר כתוב בצורה של פרגמנטים, במספר רב מאוד של סגנונות: פילוסופיה, ספרות, שירה, עיתונאות וספרות השו"ת ושואב מכל מקורות היהדות. הוא מנסה לגעת בשורשים של ההיסטוריה הסמויה.
הספר מרבה להשתמש במיתוסים ובתמות קבליים ומנסה לגעת בגלות הקיומית ולהעלות לפני השטח מקורות יהודיים שאינם במיינסטרים, אבל משקפים יחס מאוד סובלני כלפי החיה ומשקפים שלבים בציוויליזציה היהודית בהם יש קרבה יותר לחיים יחד עם החיות.

לקריאה נוספת
------------

* עינת יקיר. חתול שחור, חתול לבן. Time Out תל אביב, גיליון 320 (18 עד 25 בדצמבר 2008), עמ' 126.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורן יפתחאל, שבוע הספר, ספרים מומלצים: האיום התל אביבי, באתר הארץ, 9 ביוני 2009
* ורד לי, רחוב, חתול, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2008
* בילי מוסקונה-לרמן, הבלתי מקובלת: ריאיון עם חוקרת הקבלה פרופ' חביבה פדיה, באתר nrg‏, 7 בנובמבר 2008
* אריק גלסנר, על "בעין החתול", של חביבה פדיה, הוצאת "עם עובד". מעריב, תרבות - ספרות, ח' בכסלו תשס"ט, 5 בדצמבר 2008, עמ' 29.
* תהל פרוש, כמו הריון נצחי, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2008 - ריאיון עם הסופרת בצאת ספרה לאור
* 

* דויד פרץ, על הספר 'בעין החתול' מאת חביבה פדיה, באתר "תרבות•il"
* מתי שמואלוף, בדרך אל החתולים, באתר ynet,‏ 16 באוקטובר 2018
* נעם גל, ‏הערה על בעין החתול לחביבה פדיה ועל הלא-אנושי הבדיוני, **מכאן** י"ד, מרץ 2014, עמ' 395–417
* בעין החתול, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------
**סר בנג'מין "בן" הלפגוט** (באנגלית: **Sir** **Benjamin "Ben" Helfgott**;‏ 22 בנובמבר 1929 – 16 ביוני 2023) היה מרים משקולות יהודי בריטי, 3 פעמים ברציפות אלוף המכביה (1950, 1953 ו-1957), 4 פעמים אלוף בריטניה וזוכה מדליית ארד במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים (קארדיף 1958).

ביוגרפיה
--------

הלפגוט נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי שבפולין, המקום בו, לאחר כיבושו במלחמת העולם השנייה הקימו הגרמנים את הגטו הראשון על אדמת פולין. הוא נשלח לבוכנוולד, אך שרד את השואה. הוא שוחרר ב-1945, אך היה חלש מאוד. בשואה איבד את הוריו ואחת משתי אחיותיו. לאחר השואה נכלל בן בקבוצת יהודים, שקיבלו מקלט בבריטניה, שם התחיל ללמוד כלכלה. ב-1948 התחיל לעסוק בהרמת משקלות ובמהרה היה לאלוף אנגליה. 

### קריירה ספורטיבית

במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכה במדליית זהב בשיא מכביה חדש של 272.5 ק"ג (90, 75, 107.5), לפני עזרא ששון מישראל (257.5 ק"ג - 80, 75, 102.5) ודוידסון מבלגיה (175 ק"ג - (פסילה, 75, 100). 

במכביה הרביעית שנערכה ב-1953 זכה במדליית זהב בתוצאה של 305 ק"ג (100, 92.5, 112.5), לפני הרמרן כהן מארצות הברית (287.5 ק"ג - 90, 90, 107.5) וג'ו ברן מפינלנד (237.5 ק"ג - 72.5, 70, 95).

באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1954 זכה במדליית זהב לראשונה בקריירה שלו.

באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים במקום 13 בתוצאה של 340 ק"ג.

במכביה החמישית שנערכה בשנת 1957 זכה במדליית זהב בשיא מכביה חדש של 320 ק"ג.

במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקארדיף 1958 זכה במדליית ארד בתוצאה של 340 ק"ג, אחרי טאן האווה ליאנג (358 ק"ג) והארי וובר מדרום אפריקה (340 ק"ג).

באולימפיאדת רומא (1960) סיים במקום 18 בתוצאה של 337.5 ק"ג.

נפטר ביוני 2023.

סיפור חייו הוצג בסרט הבריטי ילדי וינדרמיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בן הלפגוט** בוויקישיתוף

* בן הלפגוט, באתר olympedia.org
* שאול אדר, ניצול השואה שייצג את בריטניה באולימפיאדה ובמכביה, באתר הארץ, 19 באפריל 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל - דרום אפריקה 0:4 בכדורגל, חרות, 28 בספטמבר 1953

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007410849605171
* GND: 1161472282
* ISNI: 0000 0004 5002 8490
* LCCN: no2015071383
* VIAF: 316390986
* WorldCat: lccn-no2015071383

 |
**בעיית תַּרְבּוּעַ העיגול של טרסקי** היא בעיה שהציג המתמטיקאי אלפרד טרסקי בשנת 1925, ובה דרישה לפרק עיגול נתון למספר סופי של חתיכות, שמהם יורכב ריבוע ששטחו שווה לשטח העיגול. בשנת 1990 הוכיח מיקלוש לצקוביץ שלבעיה יש פתרון. הוכחתו עושה שימוש נרחב באקסיומת הבחירה ולכן אינה קונסטרוקטיבית. בהוכחה יש בערך 10^{{50}} חתיכות.

אי אפשר לחתוך עיגול ולהרכיב מהחתיכות ריבוע, כאשר החיתוך נעשה באמצעות מספריים (כלומר לאורך עקום ז'ורדן). החתיכות בהוכחה של לצקוביץ הן קבוצות לא מדידות.

לצקוביץ הוכיח שלהרכבה די בהזזות בלבד, ואין צורך בסיבוב של חתיכות. במהלך ההוכחה הוכיח גם שכל מצולע ניתן לפירוק למספר סופי של חתיכות שמהן ניתן להרכיב ללא סיבובים ריבוע שווה בשטחו (אם מתירים סיבובים, ההוכחה לטענה פשוטה).
במרחב התלת-ממדי ניתן להגיע, על פי הפרדוקס של בנך-טרסקי, לפירוק של כדור למספר סופי של חתיכות כך שלאחר הזזה וסיבוב של החתיכות, ניתן יהיה להרכיב מהם שני כדורים מלאים, **זהים** במידותיהם לכדור המקורי. לתוצאה זו אי אפשר להגיע במישור, עקב קיומה של מידת בנך.

בעיית תרבוע העיגול, שבה עסקו היוונים הקדמונים, היא בעיה אחרת. בעיה זו דורשת לבנות ריבוע השווה בשטחו לעיגול נתון, באמצעות סרגל ומחוגה בלבד. בשנת 1882 הוכיח פרדיננד לינדמן את משפט לינדמן שממנו עולה שלבעיה זו אין פתרון.

ראו גם
------

* תרבוע העיגול
**ג'ון אלכסנדר "אלכס" גרהאם** (אנגלית: **John Alexander "Alex" Graham**;‏ 11 ביולי 1890 - אפריל 1943) היה כדורגלן סקוטי.

גרהאם בכפר הרלפורד שבסקוטלנד, אך החל לשחק במועדונים מקומיים בלנרקשייר. הוא נבחן בוולוויץ' ארסנל בדצמבר 1911, והוחתם במועדון בינואר שלאחר מכן. לאחר שנה בקבוצת המילואים הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה במשחק מול נוטס קאונטי ב-25 בדצמבר 1912, ובאותה עונה השתתף ב-11 משחקים נוספים. גרהאם שיחק בעמדת הקשר המרכזי או הקשר השמאלי, ובתחילת דרכו שימש כמחליפם של שחקנים מנוסים יותר כגון אנגוס מקינון.

בעונת 1914/1915 שיחק המועדון בליגה השנייה, ובמהלכה הפך גרהאם לשחקן הרכב קבוע. בעקבות מלחמת העולם הראשונה הופסקו משחקי הליגה באנגליה. גרהאם עזב את ארסנל וחזר לסקוטלנד, אך לאחר חידוש המשחקים ב-1919 הוא חתם במועדון הלונדוני מחדש (שזכה מחדש להעפיל לליגה הבכירה) וחזר לעמדת הקשר המרכזי בהרכב. הוא היה שחקן הרכב קבוע בשלוש העונות הראשונה שלאחר המלחמה (1919 - 1922) ואף הופיע במדי נבחרת סקוטלנד בניצחון 2 - 0 על נבחרת צפון אירלנד ב-26 בפברואר 1920. הייתה זו הופעתו היחידה במדי נבחרתו.

גרהאם נאלץ להיאבק על מקומו בהרכב לאחר הגעתו של ג'ק באטלר, ובתחילת עונת 1922/1923 הוא איבד את מקומו בהרכב. למרות זאת הוא המשיך להשתתף בחלק מהמשחקים בעונה זו ובעונה שלאחריה, בעיקר כמחליפם של השחקנים האחרים בחוליית הקישור של מערך המשחק של ארסנל. הוא הועבר לברנטפורד בדצמבר 1924, לאחר שהשתתף ב-179 משחקים במדי ארסנל והבקיע 20 שערים (רובם בבעיטות עונשין).

הוא שיחק בברנטפורד במשך עונה וחצי, והשתתף ב-47 משחקי ליגה שבהם הבקיע 10 שערים. הוא פרש מכדורגל בקיץ 1926, לאחר שהתמנה לתפקיד עוזר המאמן של ברנטפורד בדצמבר 1925. אולם, הוא לא התמיד בקריירת האימון ותוך זמן קצר פרש סופית מתחום הכדורגל.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)
**בן האטקה** (**Ben Hatke**; נולד ב-4 ביוני 1977) הוא אמן קומיקס אמריקאי, אשר בעיקר עובד על ספרי קומיקס לילדים, ביניהם "ג'ייק האדיר" ו"זיטה ילדת החלל".

ביוגרפיה
--------

האטקה נולד בלפייט, אינדיאנה, בן שלישי עם שתי אחיות בנות גדולות. הוריו של האטקה היו מאוד אנטרופוסופים ומעודדים של התנהגות יצירתית וחשיבתית, והאטקה נהג לבלות הרבה מילדותו בציור או במשחק בחוץ.

האטקה העיד בבגרותו כי ההשראה הראשונה שגרמה לו לרצות לצייר קומיקס היה הספר "Elfquest*"* של וונדי וריצ'רד פיני (אנ'). השפעות נוספות על סגנון הציור שלו שהוא ציין בראיונות עיתונאיים הם היוצרים מוריס סנדק, לאונרדו דה וינצ'י וטוד מקפרלן.

האטקה למד במכללת כריסטיאן (אנ') ובשנת 2000 קיבל תואר בוגר אוניברסיטה מהמכללה. בזמן לימודיו בילה סמסטר שלם באיטליה, שם למד על סגנון הציור האיטלקי. האטקה ציין את לימודיו באיטליה כגורם משפיע על סגנון הציור שלו.

קריירה
------

הסיפור הראשון שלו התפרסם כחלק מהאנתולוגיה "Flight vol 2", הספר השני של "Flight", ספרו זוכה פרס אייזנר של קאזו קיבואישי, בו השתתף האטקה כאמן אורח. הספר התפרסם ב-2006 בידי הוצאת אימג' קומיקס. הסיפור נקרא "הקרש".

### זיטה ילדת החלל

 ערך מורחב – **זיטה ילדת החלל**  

את סדרת הספרים המפורסמת ביותר שלו, זיטה ילדת החלל, פרסם בשנים 2014-2012 וזכה להצלחה גדולה. אלא שאת דמותה של זיטה, ילדה אמיצה ואופטימית שמצילה כוכבי לכת מהשמדה, המציאה בכלל אשתו של האטקה, אנה, בזמן היותה בבית ספר תיכון.

האטקה פרסם שלושה ספרים אודות זיטה ילדת החלל, שהפכו להצלחה גדולה ותורגמו לעשות שפות. ספרי הסדרה נכנסו לרשימת הספרים הטובים ביותר של קירקוס, וקיבלו תשבחות בכל העולם.

חיים אישיים
-----------

כיום האטקה מתגורר בפרונט רויל, וירג'יניה, עם אשתו אנה ובתם.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  K. W. Colyard, 'Zita The Spacegirl' Is Getting A Film Adaptation, Bustle (באנגלית)
2. ↑  Mighty Jack Cartoonist Ben Hatke on Juggling Art, Blowing Fire and Creating Ridiculously Charming Comics, pastemagazine.com, ‏2016-12-12 (באנגלית)
3. ↑  George Gene Gustines, Graphic Books Best Sellers: To the Rescue, ArtsBeat, ‏2012-09-21 (באנגלית)
4. 1 2  Christendom Alumnus Ben Hatke Scores Movie Deal at 20th Century Fox, Christendom College, ‏2016-09-15 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007471097805171
* BIBSYS: 10005759
* BNE: XX5628888
* BnF: cb157861593 (data)
* GND: 1043228799
* ISNI: 0000 0000 3565 1808
* LCCN: n2004030776
* NKC: xx0156704
* NLA: 54855718
* NSK: 000480322
* NTA: 408445815
* RERO: 02-A023895134
* SUDOC: 177551151
* VIAF: 37248235
* WorldCat: lccn-n2004030776

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכדורגלן אנגלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו בן דייוויס.
**בנג'מין קית' דייוויס** (באנגלית: **Benjamin Keith Davies**; נולד ב-11 אוגוסט 1995) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת בעמדת הבלם בגלאזגו ריינג'רס.

קריירה
------

דייוויס נולד בארו-ב-פורנס (Barrow-in-Furness), קאמבריה. הוא חתם במחלקת הנוער בפרסטון נורת' אנד בגיל 11. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ב-26 בינואר 2013 בתיקו 2–2. נגד קובנטרי סיטי כשהוא בן 17 בלבד.

דייוויס הושאל ליורק סיטי ב-19 ביולי 2013 לחודש אחד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–0 על נורת'האמפטון טאון ב-3 באוגוסט 2013, במשחק הראשון של עונת 2013/2014. ב-15 באוגוסט 2013 הוארכה הלוואתו עד ינואר 2014.

ב-19 בספטמבר 2014 הושאל לטרנמיר רוברס בהשאלה לחודש אחד, וערך את הופעת בכורה כבר למחרת בהפסד 1–2 לאקסטר סיטי. הוא השואל שוב ב-11 בספטמבר 2015 לחודש אחד לסאות'פורט, וערך את הופעת הבכורה שלו למחרת בהפסד 1–2 לפורסט גרין רוברס. ב-20 באוקטובר 2015 חזר לפרסטון נורת' אנד.

ב-7 בינואר 2016 הצטרף דייוויס בהשאלה לניופורט קאונטי לחודש אחד, לאחר מכן הוארכה תקופת ההשאלה עד לסיום עונת 2015/2016. ב-2 בינואר 2017, הושאל לפליטווד טאון עד לסיום עונת 2017/2018. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון באותו יום בניצחון קבוצתו 0–1 על שרוסברי טאון.

בפתיחת עונת 2018/2019 חזר דייוויס לפרסטון מהצ'מפיונשיפ, ובסך הכל ערך 135 הופעות ליגה במועדון במהלכן כבש שני שערים.

ב-1 בפברואר 2021 חתם דייוויס בליברפול מהפרמייר ליג.

ב-17 באוגוסט 2021 הושאל לשפילד יונייטד מהצ'מפיונשיפ.

ב-19 ביולי 2022 חתם בגלאזגו ריינג'רס תמורת שלושה מיליון אירו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בן דייוויס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ben Davies, 11v11.com
2. ↑  "York City bring in defender Davies". *BBC Sport* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-02-01.
3. ↑  "Tranmere bring in Preston's Davies". *BBC Sport* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-02-01.
4. ↑  "Davies joins Southport on loan". *BBC Sport* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-02-01.
5. ↑  PNE defender joins Newport - Lancashire Evening Post, web.archive.org, ‏2016-02-15
6. ↑  Ben Davies signs on loan from Preston North End, www.fleetwoodtownfc.com (ב־British English)
7. ↑  Liverpool seal signing of Ben Davies on long-term deal, Liverpool FC
מדורת ההבלים של ברנרדינו מסיינה
**מדורת ההבלים** (באיטלקית: **Falò delle vanità**) היא מדורה שמובערת בידי רשויות (לרוב דתיות) ובה נשרפים חפצים שעשויים לפתות אנשים לחטוא. המונח מתייחס לרוב למדורת ההבלים של הנזיר הדומינקני ג'ירולמו סבונרולה, אשר הובערה ב-7 בפברואר 1497. סבונרולה ואנשיו אספו מדלת לדלת מראות, קוסמטיקה, תמונות, ספרים אליליים, שולחנות הימורים, בגדים נאים, עבודותיהם של משוררים בלתי מוסריים (לפי הגדרתו) ואף יצירות אומנות. הכל הובער במרכז העיר פירנצה. עם זאת, אופן פעולה זה לא הומצא בידי סבונרולה, ובאותה מאה הבעיר גם ברנרדינו מסיינה מדורה דומה.

סבונרולה
--------

 ערך מורחב – **ג'ירולמו סבונרולה**  

ג'ירולמו סבונרולה היה כומר דומיניקני שפעל ברפובליקת פירנצה. לאחר התמוטטות שלטונם של בני מדיצ'י בעיר, הוא הפך בהדרגה לשליט הדתי של העיר, והיה לו אף משמר אישי שליווה אותו לכל מקום. סבונרולה הירבה להטיף נגד החיצוניות, המוגזמת לדעתו, שבה התאפיינה פירנצה באותם ימים. 

החל מפברואר 1497, החל סבונרולה לארגן את מדורת ההבלים שלו. נערים שהוסתו על ידו, עברו מבית לבית ואספו חפצים. בין הדברים שנאספו נמנו כתבי יד עתיקים שאין להם תחליף, פסלים עתיקים, ציורים עתיקים ומודרניים, שטיחי קיר שלא יסולאו בפז, פריטי אומנות יקרי ערך רבים אחרים, מראות, כלי נגינה, שמלות, אביזרי קוסמטיקה, שולחנות הימורים, קלפי משחק, ספרי הגדת עתידות, אביזרי אסטרולוגיה וקסם. בין הסופרים והמשוררים שהוגדרו על ידו כ"פסולים", נמנו אובידיוס, פרופרטיוס, דנטה ובוקאצ'ו. כה גדולה הייתה השפעתו, עד שהוא הצליח לרתום למטרה אף חלק מהאומנים שעל יצירותיהם הכריז חרם כמו לורנצו די כרדי וסנדרו בוטיצ'לי. זה האחרון, השליך את יצירותיו לאש במו ידיו. כל מי שסירב למסור את חפציו, אולץ לעשות זאת בידי אנשיו המשולהבים של סבונרולה שכינו עצמם "המקוננים". המדורה הובערה בפיאצה דלה סיניוריה ב-7 בפברואר לעיני כל העיר.

במהרה איבד סבונרולה את תמיכת ההמונים. בדרשה שנשא ב"יום העלייה לשמים" ב-4 במאי 1497, החלו קבוצות נערים לחולל מהומות, אשר הפכו למרד. בתי מרזח נפתחו מחדש, והבריות הימרו בפומבי. מעשיו של סובנרולה גם לא מצאו חן בעיני האפיפיור אלכסנדר השישי, אשר הוציא עליו גזירת נידוי, אך סבונרולה התעלם ממנה ולעג לאפיפיור. בתגובה איים האפיפיור על שלטונות פירנצה שאם לא ישתיקו את המטיף הוא ינדה את העיר כולה. סבונרולה עונה בפירנצה, ופעם נוספת בידי האינקווזיטורים של האפיפיור ברומא במאמץ לגרום לו "להודות" שרימה ושיקר. בשנת 1498 הוא הוצא להורג בידי השלטונות בפירנצה. למרבה האירוניה, מאוחר יותר ספריו של סבונרולה בעצמו נשרפו בפומבי, והוצא נידוי על מי שיחזיק בהם.

ראו גם
------

* שריפת ספרים
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהיסטוריון בן המאה ה-1 לספירה דָמוקריטוס. אם התכוונתם לפילוסוף היווני מהמאה ה-5 לפנה"ס, ראו דֶמוקריטוס.
**דָמוֹקריטוּס** (Damocritus, ביוונית: **Δαμόκριτος**) היה היסטוריון, שפעל ככל הנראה במאה ה-1 לספירה.
כתביו אבדו והוא ידוע לנו רק מהסודא, הלקסיקון הביזנטי מסוף המאה ה-10:

> 
> "דאמוקריטוס היסטוריון. (כתב חיבור) על תכסיסי מלחמה בשני ספרים (וגם חיבור) על היהודים, שבו הוא מציין כי הם משתחווים לראש חמור עשוי זהב, וכי מדי שבע שנים, בהיותם חסרי מעש, לכדו נוכרי והקריבוהו תוך גזירת בשרו לגזרים קטנים, וכך הרגוהו."
> 
> 
> 
> 

הניסוח הדחוס של הקטע המצוטט מעורר את המחשבה שמדובר בנוסח מקוצר או מקוטע, כנראה בגלל הזמן הרב שעבר מאז דמוקריטוס ועד ימי הסודא.
את החיבור בשם "על היהודים" ("Peri Ioudaion") כתב דמוקריטוס כנראה אחרי חורבן בית המקדש בשנת 70 לספירה. תארוך זה של פרופסור מנחם שטרן נעשה מתוך הנחה שמדובר בציטוט מילותיו של דמוקריטוס עצמו ("Ipsissima verba" (אנ')), תוך שימוש תכוף בלשון עבר ("בלתי מושלם", אימפרפקטום). לטענתו, שימוש לשוני זה היה מוכיח את התארוך, אם היה ביטחון שאלו אכן מילותיו שלו. שטרן מציין לעומת זאת, שהחוקר ס. א. שוורץ (C. E. Schwartz) ציין בכלליות שדמוקריטוס יצר את חיבורו זה לכל המוקדם במאה ה-1 לפנה"ס ולא מאוחר משנת 70 לספירה, אולם טוען כי שוורץ לא סיפק שום הוכחה לדעה זו.

דמוקריטוס חוזר בדבריו על עלילת פולחן החמור של היהודים וגם על עלילת הדם.
הוא הסופר היווני היחיד הידוע לנו מלבד אפיון שטען שהיהודים נהגו לבצע רצח פולחני של נוכרים, אולם הוא נבדל ממנו בפרטים: בזמן שאפיון מדגיש שהקורבן הוא יווני והטקס מתרחש בכל שנה, דמוקריטוס מתייחס לנוכרי באופן כללי והטקס מתרחש בכל 7 שנים. הדבר רומז שלא הייתה תלות הדדית קרובה בין שני הסופרים. ייתכן וציון המחזוריות של 7 שנים קשור לשנת השמיטה היהודית, שהייתה ידועה לכמה סופרים פגאניים.

ידוע היטב שקורבן אדם היה נפוץ בעולם העתיק. ההשקפה הנאורה ביוון ורומא ראתה בכך ביטוי גס של אמונה טפלה ברברית. השלטון הרומי אסר קורבן אדם ברומא וראה חובה לחסל את המנהג בקרב עמים אחרים שנפלו תחת שלטון רומא, בעיקר בקרב הגאלים. בתיוגו את הדת היהודית ככזאת שמעודדת את מנהג קורבן האדם, דמוקריטוס רומז שהיהדות מוחלת על אמונה טפלה ומיזנתרופיה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגיית השם ביוונית: ד**מו**קריטוס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
2. ↑  **דאמוקריטוס** הוא תעתיק רווח שנועד להבדילו מהפילוסוף דמוקריטוס.
3. ↑  במקום אחר בסודא: בכל 3 שנים – Suidas, s.v. Ἰούδας
4. ↑  סודא, דמוקריטוס – Suidas, s.v. Δαμόκριτος
5. 1 2  אריה כשר, (יוספוס פלאוויוס) **נגד אפיון**, כרך שני, פירוש לספר שני, פרק ח. עלילת הדם היוונית ופירכותיה, הערה 89, עמ' 390.
6. 1 2 3  מנחם שטרן – Menahem Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Jerusalem, 1976, Vol. I, LXXXV. Damocritus, pp. 530-531

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102389853
* VIAF: 69321096
* WorldCat (עם VIAF): 69321096

 |
**גירוש מהצבא** הוא אחד העונשים שרשאי להטיל בית דין צבאי בצה"ל על חייל שדרגתו אינה נמוכה מסמל ונדון למאסר. העונש של גירוש מהצבא יוטל בנוסף לעונש המאסר או במקומו. 

הסמכות להטיל עונש זה מופיעה בסעיף 27 לחוק השיפוט הצבאי. סעיף 28 לחוק קובע: "גירוש מן הצבא גורר אחריו גם שלילת הדרגה הצבאית של הנדון".

עונש זה הוטל במקרים מעטים בלבד, משום שבתי הדין הצבאיים ראו בו "אמצעי ענישה נדיר וחריג בחומרתו מכלל אמצעי הענישה המסורים בידי בתי-הדין הצבאיים". הסיבה לכך היא שעונש זה נושא בחובו ענישה כפולה: לצד ממד משמעותי של קלון וביזוי, כאשר המדובר במשרת קבע – נושא עונש הגירוש גם ממד כלכלי מובהק, שכן לעונש זה מתלווה שלילת
הדרגה הצבאית של הנדון, ולצידה שלילה של כל זכויות הגימלה. 

בהתאם לכך, העונש הוטל בשתי קטגוריות של מקרים: 

* עבירות העלולות לפגוע במישרין או בעקיפין בביטחון המדינה, במובנו הרחב של מושג זה.
* עבירות הטומנות בחובן יסוד בולט של חרפה או של קלון עד כי הדעת אינה סובלת שאותו אדם ימשיך להימנות על המסגרת הצבאית ויוסיף לשרת בצה"ל.

מקרה בולט של הטלת עונש גירוש מהצבא הוא מקרהו של תא"ל רמי דותן, ראש להק הציוד בחיל האוויר, שהורשע "בפרשיות שחיתות שאין להן תקדים בהיקף ובחומרה בתולדות המשפט בצה"ל", ובהן קבלת שוחד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ע/117/05 אל"ם זאהר נ' התובע הצבאי הראשי, ניתן ב-29 בספטמבר 2006
2. ↑  ע/440/81 סרן יוסף נ' התובע הצבאי הראשי, ניתן ב-1982
3. ↑  מ/1/91 התובע הצבאי הראשי נ' תא"ל דותן, ניתן ב-1991