recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלכסיי אלכסייביץ' ונדיקטוב** (ברוסית: **Алексей Алексеевич Венедиктов**; נולד ב-18 בדצמבר 1955 במוסקבה) הוא עיתונאי רוסי, עורך ראשי, מארח ובעלים משותף של תחנת הרדיו הד מוסקבה.

ביוגרפיה
--------

אלכסיי ונדיקטוב נולד במוסקבה, ברית המועצות. סבו מצד אביו, ניקולאי אנדריאנוביץ' ונדיקטוב, שירת בנ.ק.ו.ד. וזכה למסדר הכוכב האדום בגין השתתפות בלחימה בבתי משפט ויצירת כוחות מחסום במהלך מלחמת המולדת הגדולה. אביו, אלכסיי ניקולאביץ' ונדיקטוב, היה קצין צוללת חיל הים שנהרג בסערה זמן קצר לפני לידתו של אלכסיי. אמו של ונדיקטוב, אלונורה אברמובנה דיכוביצ'נאה, הייתה רופאה ממוצא יהודי; היא הגיעה מדור של מהנדסים בולטים. בשנת 1983 היגרה יחד עם אחותו של אלכסיי לארצות הברית.

ונדיקטוב סיים את לימודיו במחלקת הערב של האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית במוסקבה בשנת 1978. לאחר סיום הלימודים עבד כדוור במשך זמן מה, ואז כמורה להיסטוריה במשך 20 שנה ברציפות, 19 מתוכן בבית הספר למוסקבה מס' 875.

מאז 1990 הוא עובד בתחנת רדיו הד מוסקבה. הוא התחיל כמתבונן וככתב בעיתון ובהמשך עמד בראש חטיבת החדשות. הוא משמש כעורך הראשי של הד מוסקבה מאז שנת 1998. במהלך כהונתו ראיין את הנשיאים ביל קלינטון, ז'אק שיראק, פרנסואה הולנד, קרסטי קליולאיד ואילהם אלייב; קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל; מזכירות ארצות הברית הילרי קלינטון וקונדוליזה רייס; ראש ממשלת ארמניה ניקול פשיניאן ורבים ממנהיגים פוליטיים בולטים אחרים.

משנת 2002 ועד 2010 שימש ונדיכטוב גם כנשיא הד TV, ערוץ טלוויזיה רוסי.

ב-22 באפריל 2022, משרד המשפטים של רוסיה הכניס את ונדיקטוב לרשימה של "סוכנים זרים" בתקשורת ההמונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי ונדיקטוב** בוויקישיתוף
* אלכסיי ונדיקטוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אלכסיי ונדיקטוב, ביישום טלגרם
* אלכסיי ונדיקטוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* אלכסיי ונדיקטוב, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1048244180
* ISNI: 0000 0004 0150 8201
* LCCN: no2013017732
* SUDOC: 167755463
* VIAF: 296313290
* WorldCat: lccn-no2013017732

 |
**קארלו טודורוב לוקאנוב** (בבולגרית: **Карло Тодоров Луканов**‏; 20 באוקטובר 1897, פלבן, נסיכות בולגריה - 15 ביולי 1982, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה פוליטיקאי ומשפטן בולגרי, אשר בין השנים 1956–1962 כיהן כשר החוץ של הרפובליקה העממית של בולגריה.

קורות חייו
----------

קארלו לוקאנוב נולד בפלבן. אביו טודור לוקאנוב (1946-1874) כיהן כחבר האספה הלאומית הבולגרית. הוא סיים בית ספר תיכון בעיר הולדתו, לחם במלחמת העולם השנייה, ובהמשך ב-1917 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של בולגריה. לוקאנוב רכש השכלה אקדמית במשפטים באוניברסיטת סופיה. ב-1925, לאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה נעצר, הועמד לדין בשל פעילות חתרנית ונדון לארבע וחצי שנות מאסר. שנה מאוחר יותר זכה לחנינה ושוחרר. בין השנים 1926 - 1944 התגורר בברית המועצות ושם הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בין השנים 1936–1938 לחם בשורות הבריגדות הבינלאומיות במהלך מלחמת האזרחים בספרד. לאחר שובו למוסקבה הועסק בקומינטרן ובתחנת הרדיו המחתרתית הבולגרית "חריסטו בוטב".

ב-1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה שב לוקאנוב לבולגריה והשתלב במנגנון המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. הוא נבחר לוועד המרכזי של המפלגה, ובין 1952–1954 כיהן כסגן ראש ממשלת בולגריה. בין 1954 - 1956 כיהן כשגריר בולגריה בברית המועצות, פינלנד ומונגוליה. בין 1956 - 1957 כיהן שוב כסגן ראש הממשלה, ובמקביל בין 1956 - 1962 כיהן כשר החוץ של בולגריה. בין 1963–1966 כיהן כשגריר בולגריה בשווייץ. הוא המשיך לכהן בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית עד 1976. בנו אנדריי לוקאנוב כיהן כראש ממשלת בולגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארלו לוקאנוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנהיגי בולגריה, באתר zarate.eu (באנגלית).
2. ↑  קארלו לוקאנוב ביוגרפיה, באתר policefiles.archives.bg (בבולגרית).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מינצ'ו נייצ'ב** | **שר החוץ של בולגריה** 20 באוגוסט 1956 – 27 בנובמבר 1962 | **הבא**:**איוואן באשב** |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121069168
* ISNI: 0000 0000 1195 6260
* VIAF: 42684969
* WorldCat: viaf-42684969

 |
|  |
| --- |
| **בלגיה** |
| סמל בלגיה |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של בלגיה** |
| * **חוקה**
* **מונרך**
	+ **פיליפ, מלך הבלגים**
* **ראש הממשלה**
	+ אלכסנדר דה-קרו
* **פרלמנט**
	+ בית עליון - הסנאט הבלגי
	+ בית תחתון - בית הנבחרים של בלגיה
* **מפלגות בלגיה**
* **חלוקה מנהלית של בלגיה**
* **יחסי חוץ**
 |

**ראש ממשלת בלגיה** (בהולנדית: **Eerste minister van België***;* בצרפתית: **Premier ministre de la Belgique**; בגרמנית: **Premierminister von Belgien**) הוא המשרה הפוליטית הבכירה ביותר בבלגיה. למרות שהמשטר בבלגיה הוא מונרכיה חוקתית, במרוצת השנים החשיבות הפוליטית של מלך בלגיה נחלשה לאורך זמן, ואילו משרת ראש הממשלה הפכה בהדרגה ליותר חשובה. 

באופן פורמלי, ראש הממשלה ממונה על ידי המלך, לצד השרים האחרים ומזכירי המדינה של הממשל הפדרלי. בפועל, המינוי משקף את תוצאות הבחירות לפרלמנט, ונעשה לאחר התייעצויות עם ראשי הסיעות הגדולות ואישי ציבור נוספים. כראש הממשלה, הוא הראשון להתמנות מבין כל השרים. בעוד המלך לא יכול לבצע כל פעולה ביצועית ללא הסכמה והאחריות של אותו שר האחראי על תחום הפעולה הביצועית שבכוונת המלך לעשות.

מינוי של ראש ממשלה חדש נחתם על ידי ראש הממשלה המתפטר. לאחר מכן, ראש הממשלה החדש חותם על ההתפטרות של ראש הממשלה המתפטר. כמו כן, ראש ממשלת בלגיה חבר במועצה האירופית.

ראש הממשלה הראשון היה אטיין קונסטנטין דה ז'רלאש שכיהן בתפקיד בשנת 1831. נכון לשנת 2021, ראש ממשלת בלגיה הנוכחי הוא אלכסנדר דה-קרו.

סמכויות
-------

ראש הממשלה אחראי על תיאום מדיניות הממשלה. מלבד זאת, ראש הממשלה אחראי על ביצוע ההסכם הקואליציוני. הוא נוכח בכל ישיבות מועצת השרים. בנוסף, ראש הממשלה מייצג את הקואליציה בפומבי, הן בבלגיה והן מחוץ לבלגיה. ראש הממשלה אמון ליצור קשר עם המלך ולעדכן אותו במצב הפוליטי של המדינה.

ראש הממשלה מציג את מדיניות הממשלה בפרלמנט הפדרלי של בלגיה- בסנאט הבלגי ובבית הנבחרים. הוא גם יכול להעלות בפרלמנט הצבעת אמון בממשלתו. אם הצבעת האמון לא עוברת, דבר זה יוביל להתפטרות של הממשלה. הממשלה כולה מתפטרת אך ורק אם הממשלה נפלה בהצבעת אי אמון, אך אם ראש הממשלה מתפטר מסיבות אישיות או בריאותיות הממשלה ממשיכה לכהן תחת ראש ממשלה חדש.

ראש הממשלה מייצג את בלגיה בארגונים הבינלאומיים שונים ובמדינות שונות, לצד שר החוץ. בשל רפורמת המדינה. לראש הממשלה יש משימות נוספות, כגון שמירה על היחסים בין האזורים והקהילות בבלגיה.

ראו גם
------

* מלכי בלגיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראש ממשלת בלגיה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ראש ממשלת בלגיה שארל מישל (באנגלית, בהולנדית, בצרפתית ובגרמנית)
* ראש ממשלת בלגיה, באתר וואלה! NEWS

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראש הממשלה נתניהו שוחח עם ראש ממשלת בלגיה, באתר משרד ראש הממשלה
**בית הכנסת הגדול באוני** (בגאורגית: **ონის სინაგოგა**) הוא בית כנסת ברחוב וחטנג השישי בעיר אוני שבחבל רצ'ה בגאורגיה. בית הכנסת נבנה בשנת 1895, והוא בית הכנסת הפעיל העתיק ביותר בגאורגיה.

היסטוריה
--------

### בנייה ומבנה בית הכנסת

מבט עילי על בית הכנסת, ניתן להבחין בציור הקיר המתאר את מעמד הר סיני מעל לארון הקודש
בית הכנסת נבנה בשנת 1895 בסגנון אקלקטי. בית הכנסת אוני הוא בית הכנסת השלישי בגודלו בכל גאורגיה אחרי בית הכנסת הגדול של טביליסי ובית הכנסת כותאיסי.

בית הכנסת עוצב בהשראת בית הכנסת של קהילת לוצק שבפולין. חבר הקהילה באוני, אליהו אמשיקשוילי אשר נסע לפולין התרשם מבית הכנסת שבלוצק ורצה להעתיק את צורתו לאוני.

בבית הכנסת שלושה ציורי קיר המראים את מעמד הר סיני, ארבעת המינים ומנורת שבעת הקנים.
עמודי בית הכנסת מעוטרים בתבליטי עלים וכיפת בית הכנסת מעוטרת בתבליטי מגן דוד.

### רעידת האדמה ברצ'ה (1991)

 ערך מורחב – **רעידת האדמה ברצ'ה (1991)**  

במהלך רעידת האדמה החמורה שהתרחשה ברצ'ה בשנת 1991, נפגע בית הכנסת בצורה חמורה וסדקים רבים נפערו בקירותיו. ארבע שנים לאחר הרעידה, שופץ בית הכנסת וחודש בעזרת כסף שהגיע מהממשלה הגאורגית ומארגון הצדקה היהודי אמריקאי הג'וינט. בטקס הפתיחה המחודשת השתתף גם נשיא גאורגיה בזמנו, אדוארד שוורדנדזה. את מלאכת השיפוץ ושחזור בית הכנסת הוביל האדריכל פרופסור שׁוֹתָּה בּוֹסתַנִשווִילִי.

### חגיגות ה-120 לבית הכנסת

ב-2 בספטמבר 2015 נערך בבית הכנסת טקס לציון מאה עשרים שנה לבית הכנסת. הטקס נערך בהשתתפות ראש ממשלת גאורגיה, אִירָאקְלִי רָ'רִיבַּאשְוִוילִי (אנ').

יהדות אוני
----------

 ערך מורחב – **יהדות אוני**  

יהדות גאורגיה מנתה בשיאה כרבע מיליון יהודים שהשתייכו לקהילה עתיקה בעלת מנהגים מיוחדים. אך, בשנות השבעים והתשעים רבים מבני הקהילו עלו לישראל ובגאורגיה נשארו מספר מועט של יהודים.

יהדות אוני, שבשנת 1972 מנתה כ-3150 יהודים, מונה, נכון לשנת 2015 רק כ-16 יהודים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת הגדול באוני** בוויקישיתוף
* בית הכנסת החדש אוני, אתר מסע אל המורשת היהודית של בית אבי חי ומרכז זלמן שזר

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ראש ממשלת גאורגיה השתתף בטקס חגיגת 120 שנה לבית הכנסת באוני, כתבה באתר ה-JTA
2. ↑  שותה בוסתנישווילי: שרטוטים של בית הכנסת
3. 1 2  אוני הבודדת, בכתב הכת העת טאבלט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: zmp20211128156

 |
**יום אפריקה**, בעבר **יום החופש האפריקאי** ו**יום השחרור האפריקאי**, הוא אירוע הנצחה שנתי של הייסוד של ארגון אחדות אפריקה (OAU; נודע בהמשך בשם האיחוד האפריקאי) ב־25 במאי 1963. הוא נחגג במדינות שונות ביבשת אפריקה, כמו גם ברחבי העולם.

רקע
---

הקונגרס הראשון של מדינות אפריקה העצמאית התקיים באקרה בגאנה ב־15 באפריל 1958. הוא כונס על ידי ראש ממשלת גאנה, ד"ר קוואמה נקרומה, והשתתפו בו נציגים של מצרים (אז חלק של הרפובליקה הערבית המאוחדת), אתיופיה, ליבריה, לוב, מרוקו, סודאן, תוניסיה, איחוד עמי קמרון ושל המדינה המארחת גאנה. איחוד דרום אפריקה לא הוזמן. הוועידה הציגה את התקדמות תנועות השחרור ביבשת אפריקה, וכן סימלה את נחישותם של תושבי אפריקה להשתחרר משליטה זרה וניצול. אף על פי שהקונגרס הפאן־אפריקאי פעל למען מטרות דומות מאז היווסדו בשנת 1900, הייתה זו הפעם הראשונה שהפגישות הללו התקיימו על אדמת אפריקה.

הוועידה קראה להקמת "יום חופש אפריקאי", יום כדי "... לציין מדי שנה את התקדמותה המתמשכת של תנועת השחרור, ולסמל את נחישותם של תושבי אפריקה להשתחרר משליטה זרה ומניצול".

הכנס הניח את הבסיס לפגישות הבאות של ראשי מדינות וממשלות באפריקה במהלך עידן קבוצת קזבלנקה וקבוצת מונרוביה, עד להרכבת ארגון אחדות אפריקה בשנת 1963.

היסטוריה
--------

חמש שנים לאחר מכן, ב־25 במאי 1963, נפגשו באדיס אבבה נציגים של שלושים מדינות אפריקאיות, כאורחים של הקיסר היילה סלאסי. בזמן הזה יותר משני שלישים מהיבשת השיגו עצמאות, בעיקר ממדינות אירופיות אימפריאליות. בפגישה זו הוקם ארגון האיחוד האפריקאי, עם המטרה הראשונית לעודד את פירוק השליטה הקולוניאלית על אנגולה, מוזמביק, דרום אפריקה ורודזיה הדרומית. הארגון התחייב לתמוך בעבודה של לוחמי חופש ולחסום את הגישה לצבאות האומות קולוניאליות. נוסחה אמנה שנועדה לשפר את רמת החיים של המדינות החברות. סלאסי קרא: "הלוואי שהאיחוד יחזיק 1,000 שנה".

האמנה נחתמה ב־26 במאי על ידי כל המשתתפים למעט מרוקו (הייתה נוכחת רק כמשקיפה בשל סכסוך גבולות מתמשך עם מאוריטניה. בפגישה הזאת, השם "יום חופש אפריקה" שונה ל"יום שחרור אפריקה". בשנת 2002 הוחלף ארגון אחדות אפריקה באיחוד האפריקאי. עם זאת, יום אפריקה המשיך להיחגג ב־25 במאי לזכר הקמת ארגון אחדות אפריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום אפריקה** בוויקישיתוף
* Africa Day (African Union website)
* Grayson, Taylor. "Videos from Africa Day 2014 in Limerick". Today.ie. אורכב מ-המקור ב-2014-05-27.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "African Liberation Day: A Celebration of Resistance". *Pambazuka News*. 10 במאי 2012. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  jonas (2012-05-24). "The History of Africa Day - 25 May". *South African History Online* (באנגלית). נבדק ב-2019-01-04.
3. 1 2  "1963: African States Unite Against White Rule". BBC On This Day. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Allison, Simon (26 במאי 2015). "Africa Day: Is the African Union worth celebrating?". *Daily Maverick*. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**בית הכנסת יקר** הוא בית כנסת אורתודוקסי אשכנזי ברחוב הל"ה בשכונת קטמון שבירושלים. 

בית הכנסת נוסד על ידי הרב שמואל מאיר (מיקי) רוזן בלונדון בשנת 1978 ועבר לירושלים בשנת 1992. בבית הכנסת ישנו ריכוז גבוה של מתפללים אנגלו-סקסיים. בעבר בית הכנסת נחשב למרכז משמעותי של "הביצה הירושלמית". 

רב בית הכנסת ומנהל הקהילה הוא הרב ד"ר שלמה דב רוזן. רבנים נוספים הפועלים בקהילה הם שאול (של) בסל, מנחם קאלוש, חיים קורנברג, חיים ברובנדר והרבנית גילה רוזן. 

בערב שבת יש בבית הכנסת שני מניינים – מניין בוגר ומניין של אוכלוסייה צעירה יותר. שני המניינים פרוסים בשתי קומותיו של בית הכנסת. 

בנוסף על התפילות בשבתות ובימים טובים, פועלות בבית המדרש תוכניות לימוד שונות. הרב שלמה קרליבך למד באחרית ימיו במקום. בתקופת הקורונה החל לפעול "בית מדרש שישי" - חבורות לימוד וניגונים לצעירים על ידי תלמידי הרב עדין אבן ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת יקר
* בית הכנסת יקר, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  קהילה בשבוע: ה"ביצה הירושלמית" - בית יקר, באתר ynet, 5 באוגוסט 2007
2. ↑  חתונה מאוחרת, באתר הקיבוץ הדתי
3. ↑  צביקה קליין, טרנד חדש בביצה: בית כנסת מיוחד לרווקים, באתר מקור ראשון, ‏17 ביולי 2013
4. ↑  מי אנחנו, באתר yakarjerusalem (באנגלית)
5. ↑  בתי הכנסת הירושלמים שאסור לכם לפספס, באתר כיפה, ‏8 במאי 2013
6. ↑  בית הכנסת יקר, באתר iTravelJerusalem
7. ↑  יאיר שלג, הרב שלמה קרליבך: מקרן הרחוב אל לב המיינסטרים, באתר מקור ראשון, ‏13 בנובמבר 2019
**הרֻבַּאעִיַּ֫את של עומר ח'יאם** (באנגלית: **Rubáiyát of Omar Khayyám**) הוא ספר הכולל לקט משיריו של המשורר והמתמטיקאי הפרסי עומר ח'יאם. השירים בספר לוקטו ותורגמו לאנגלית בידי אדוארד פיצג'רלד.

משמעות השם "רובאעיאת" בפרסית הוא "מרובעים". פיצג'רלד בחר לקרוא לספר כך משום שהשירים בספר מורכבים על פי משקל פרסי של יחידות בעלות ארבע שורות. שורשי המרובעים נעוצים בשירה העממית הפרסית, וח'יאם שכלל וגיבש את הצורה השירית הזאת.

הספר יצא לאור בבריטניה ב-1859 ובתחילה לא זכה לפרסום רב. עם זאת, החל משנת 1861 הספר הפך לפופולרי מאוד בבריטניה. ב-1872 פיצג'רלד הדפיס מהדורה שלישית לספר והוא החל להתפרסם גם בארצות הברית. בתקופת מפנה המאה העשרים הספר הפך לפופולרי כל כך עד שקמו "מועדוני עומר ח'יאם" ו"מועדוני הרובאעאיאת". הוא תורגם לשפות רבות, בין היתר לעברית.

בשמו של הספר נקשרו במהלך השנים מספר מקרי מוות מסתוריים. ב-1945 התאבד ג'ורג' מרשל, אחיו של דייוויד מרשל, כשהספר מונח על חזהו. ב-1948 נמצאה גופה בסומרטון פארק שבאדלייד. זהותו של האיש, ונסיבות מותו, נותרו בגדר תעלומה עד ימינו. הרמז היחיד של המשטרה בפרשה הייתה חתיכת נייר שנתלשה מהספר ונמצאה בכיסו של האיש. על הנייר היו מודפסות המילים "תמאם שוד" (تمام شد, קרי "תם ונשלם") החותמות חלק מהשירים בספר. האירוע ידוע עד ימינו בתור "פרשת תמאם שוד".

תרגומים לעברית
--------------

* **מרובעים**, תרגם בנציון בנשלום. תל אביב: הוצאת גזית, תשי"ב.
* **ארבעים מרובעים**, תרגם שמואל פרידמן, הוצאת ש. פרידמן, 1982.
* **המרובעים**, תרגום עיבוד וציור: שלמה אחדות, טבריה, הוצאה עצמית, ספטמבר 2020. הספר כולל גם מיניאטורות לכל מרובע, צבעונית ושחור-לבן לסירוגין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובאעיאת** בוויקישיתוף
* תרגום לעברית בפרויקט בן-יהודה
* הספר בפרויקט גוטנברג
* גרסה ווקאלית של הספר
**מצודת בני חמאד** (בערבית: **قلعة بني حماد** - "קלעת בני חמאד"; צרפתית **Kalâa des Béni Hammad**) היא מצודה ואתר מורשת עולמית של אונסק"ו מאז שנת 1980 באלג'יריה. המצודה שוכנת בגובה של כ-1,000 מטר בהרי ג'בל מאדיד ליד העיירה בצ'ארה (בישארה) במחוז מסילה, כ-225 ק"מ דרומית-מזרחית לאלג'יר. 

האתר שימש כבירתה הראשונה של האימפריה החאמדית הברברית והוקף בחומה באורך של 7 ק"מ. המצודה הוקמה בשנת 1007 על ידי חאמד איבן בולוגין, בנו של מייסד העיר אלג'יר. היישוב שגשג במהלך המאה ה-11 אך ננטש בשנת 1090 כאשר נשקפה לו סכנה מצד ההילאלים. המצודה נהרסה באופן חלקי בשנת 1152 בידי שושלת אל-מוואחידון. 

באתר שוכנים שרידיו של המסגד הגדול ובו 13 מעברים והמינרט הנישא לגובה של 25 מטר. המסגד הוא אחד הגדולים באלג'יריה, והוא מזכיר את המסגד הגדול בקירואן. עוד נמצאים במקום מספר ארמונות שהגדול שבהם הוא "דאר אל-באחר", גנים ומערכת לאגירת מים. האתר זכה להכרת ארגון אונסק"ו שכן:

> 
> "הוא מספק תמונה אותנטית של עיר מוסלמית מבוצרת".
> 
> 
> 
>

ההיסטוריה היהודית
-----------------

בתקופה בה התקיימה עיר זו, חיו ויצרו בה חכמים רבים, כגון ר' יצחק אלפסי (הרי"ף), רבנו אפרים ור' שלמה אבן פרחון שהיו ילידי המקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצודת בני חמאד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר אונסק"ו

| Flag of AlgeriaFlag of Algeria סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית באלג'יריה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מצודת בני חמאד • תיפאזה • ג'ימילה • עמק מזאב • טאסילי נאג'ר • תימגאד • הקסבה באלג'יר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007577033305171
* VIAF: 311738661
* WorldCat: viaf-311738661

 |
**דורותי פ. רייס** (1922–2017) הייתה סטטיסטיקאית אמריקנית, שהתמחתה בניתוח נתוני בריאות. היא תרמה תרומה מכרעת לייסוד תוכנית הביטוח הרפואי הפדרלית – מדיקר.

ביוגרפיה
--------

רייס סיימה את לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת ויסקונסין במדיסון. לאחר סיום לימודיה החלה לעבוד במוסדות ממשלתיים. ב-1960 החלה לעבוד במוסד לביטוח לאומי של ארצות הברית (social security), שם הייתה אחת מהמדענים הראשונים שחקרו את העלויות הנגרמות עקב מחלות. כן עסקה בניתוח נתוני בריאות של קשישים.

ב-1964 פרסמה מחקר פורץ דרך על מצבם הבריאותי של קשישים באמריקה. היא חשפה כי למחצית מהקשישים באמריקה אין ביטוח רפואי – בסך הכל כ-8.5 מיליון איש. היא הראתה כי האוכלוסייה הזו התאפיינה באנשים קשישים במיוחד, שיעור הנשים בה היה גבוה משיעורן באוכלוסייה הכללית, הכנסתם נמוכה במיוחד, והמצב הבריאותי שלהם היה גרוע במיוחד. היא הראתה כי אנשים אלה שוהים בבתי חולים יותר מאשר קבוצות אוכלוסייה אחרות.

לכך נוספו מחקרים כלכליים שהעריכו את העלויות הציבוריות של מחלות לב ומחלות בכלל. המסקנה הייתה שיש להקים ביטוח בריאות פדרלי לקשישים, גם משום שאין להזניח ציבור זה בשעתם הקשה, וגם מפני שהעלות הכספית של ביטוח כזה נמוכה מהעלויות הנגרמות עקב אשפוזים וטיפולים שניתן למנוע.

מחקר נוסף שביצעה שפך אור על העלות הכלכלית שנגרמת עקב נשים שבוחרת להיות עקרות הבית, והראתה כי יציאת נשים לעבודה תביא לתועלת כלכלית לכל.

ב-1976 עברה לנהל את המרכז הלאומי לסטטיסטיקת בריאות. בעקבות קיצוץ תקציב המרכז על ידי הנשיא רייגן בשנת 1982, עברה לאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, שם כיהנה כמרצה לסטטיסטיקה. במקביל להוראה, ביצעה מחקר מקיף על העלויות הכלכליות הנגרמות מעישון. התברר כי בשנת 1993 נגרמו הוצאות בריאותיות בסך כ-73 מיליארד דולר, כאשר 13 מיליארד דולר מהסכום שולמו על ידי ביטוח הבריאות הפדרלי מדיקייד. בעקבות מחקר זה תבעה ממשלת ארצות הברית את חברות הטבק. התביעה הסתיימה בהסדר פשרה בו שילמו חברות הטבק לממשלה 206 מיליארד דולר.

רייס נשארה חברת סגל בדרגת פרופסור באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו עד מותה ב-2017. לאורך הקריירה שלה היא פרסמה מעל ל-200 מחקרים מדעיים, ספרים ופרקים בספרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Dorothy Rice, Pioneering Economist Who Made Case for Medicare, Dies at 94 - The New York Times
* Dorothy Rice, economist whose research paved the way for Medicare, dies at 94 - The Washington Post
* Dorothy P. Rice - Statisticians in History, Amstat News
* 1998 Cigarette makers and states draft a $206 billion deal - The New York Times, 14 November
* In Memoriam: Dorothy Rice - University of California San Francisco


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301230205171
* ISNI: 0000 0000 8439 9143
* LCCN: n80113833
* VIAF: 35759951
* WorldCat: lccn-n80113833

 |
**רודפתסערה** הוא הספר השני בסאגת טוויג, בסדרה "קורות קצעולם".

עלילה
-----

טוויג יוצא עם אביו למרדפסופה כדי להביא סופראקס שייצב את האבן עליה בנויה סנקטפראקס. סופראקס הוא למעשה ברק מוצק, הנוצר במהלך סופת ברקים כאשר ברק פוגע באדמה ביערות הדמדומים. ככל שעובר הזמן נעשה הברק כבד, ושוקע באדמה - לכן חייבים לקחת אותו לפני שישקע באדמה. דבר זה הופך את רדיפתסופה לדבר קשה מאוד, שהרבה פיראטי רקיע לא שבו ממנו, מכיוון שבנוסף לקושי לקחת את הסופראקס לפני שישקע, קיימת סכנה נוספת - מי שנכנס ליערות הדמדומים מתחיל לדמיין דברים ועלול לא לצאת משם לעולם. סנקטפראקס זקוקה נואשות לספראקס, משום שכל הסופראקס נגנב, ונשגב בחירי האקדמיה הפך חלק ממנו לאבפראקס - חומר ההופך כל נוזל למים צלולים. זאב העננים מורה לטוויג להישאר בעירתחתונה, אך טוויג לא שומע לעצת אביו, ומתגנב לספינה ללא ידיעתו. רודפתסערה נעה לכיוון יערות הדמדומים. כשהם כמעט מגיעים, מאיים סילבו ספלית' על זאב העננים שיהרוג את טוויג אם לא ייתן לו את הסופראקס שישיג. זאב העננים נלחם עם ספלית', ובגלל חוסר תשומת הלב רודפתסערה מושלכת לתוך הסופה, למקום בו נוצר הברק. חברי הצוות קופצים מהספינה ונוחתים על הקרקע, אך זאב העננים לא נוטש את רודפתסערה. כשהם הולכים ביערות הדמדומים, הם מאבדים חברי צוות שהולכים אחרי דמיונותיהם. כשהם יוצאים מיערות הדמדומים, הם פוגשים יצור המכונה סקריד - או בכינויו המלא - סקריד נוטל הבהונות. סקריד אומר שיהיה מורה הדרך שלהם בביצה, אך הוא רוצח חלק מהצוות ולוקח את בהונותיהם. רק טוויג, נווט האבן והפרופסור לאור נשארים, ולאחר שטוויג מבין מה סקריד עשה, הוא נלחם איתו והורג אותו. לאחר שסקריד מת, הם מגלים שסקריד היה האביר הקודם שנשלח להביא סופראקס, ומכיוון שספינתו התרסקה הוא המשיך לגור בביצה וכל מי שטעה ביערות הדמדומים היה הורג אותו, לוקח את בהונותיו, והיה מוציא מהם גרגרי סופראקס שנתקעו בציפורניים, כדי שיוכל לאסוף את הסופראקס שנשבע להביא כאביר. הם מגלים קופסה מלאה גרגירי סופראקס, ומתחילים לתקן את הספינה. הפרופסור לאור מת, אך הם לא מתייאשים ומצליחים לתקן את הספינה. הם חוזרים לסנקטפראקס, ושמים את הסופראקס בבית האוצר. הספר נגמר בכך שטוויג מגייס צוות חדש, ויוצא לחפש אחרי אביו, שנודע לו שנסחף מעבר לקצה.

| **קורות קצעולם** |
| --- |
| ספרים ראשיים | מעבר ליערעבות • רודפתסערה • חצות מעל סנקטפראקס • קללת הגלואמגלוזר • אחרון פיראטי הרקיע • ווקס • קרחופשי • אבירי החורף • התנגשות ספינות הרקיע • המגילות האבודות • בני האלמוות |
| ספרים משניים | זאב העננים • נווט האבן • מפות קצעולם |
| סופרים | פול סטיוארט • כריס רידל |

קישורים חיצוניים
----------------

* רודפתסערה, באתר OCLC (באנגלית)
**רוח נושבת על הירח** (באנגלית: **The Wind on the Moon: A story for children**) הוא ספר הילדים הראשון שחיבר אריק לינקלייטר (מחברם של רומנים למבוגרים, ספרי היסטוריה צבאית ועוד). הספר ראה אור לראשונה ב-1944 וזיכה את מחברו במדליית קרנגי. הספר משלב פנטזיה, אבסורד, הומור וסוריאליזם על רקע מדיני מומצא המזכיר את העולם בתקופת מלחמת העולם השנייה. הספר תורגם לעברית על ידי צבי ארד וראה אור בשנת 1977 במסגרת ספריית דן חסכן של הוצאת עם עובד.

עלילה
-----

גיבורות הספר הן שתי אחיות, דינה ודורינדה, שאביהן, קצין בצבא, יצא לשליחות לארץ רחוקה. על אף שהאב הזהיר את הילדות שיתנהגו יפה, כיוון שרוח נושבת על הירח, והדבר טומן בחובו סכנות, נקלעות שתי הילדות עד מהרה להתפתקאות שונות ומשונות. הן נפגשות עם מכשפה, הופכות לזוג קנגורו הנכלאים בגן החיות ומשחררות ממנו פומה זהובה ונץ כסוף. בהמשך יוצאות האחיות להציל את אביהן משביו של הרודן האכזר הוגלו בלוט ונפגשות עם דמויות שונות, בהן שני חיילים זקנים מחיל החפרים של מלחמת העולם הראשונה. 

יחיעם פדן כתב על הספר: "ההומור המרומז והפנטזיה הצנועה, שאינה נדרשת לכשפים רעשניים, השפה היפהפייה והשילוב הייחודי המעניין בין ילדים ובין בעלי חיים".

קישורים חיצוניים
----------------

* ביקורת באתר goodreads.com
* רוח נושבת על הירח, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יחיעם פדן, "ספרים חסרי מזל"
**רועי** הוא רומן אשר נכתב על ידי אסתר שטרייט-וורצל, יצא לאור בשנת 2003 והפך לרב-מכר.

עלילה
-----

בספר מתוארים חייו של רועי, אשר גדל ללא אב. בנעוריה, אמו דליה הייתה המאהבת של רפי, מפקד בצה"ל - אביו הביולוגי של רועי.

בחלוף השנים, דליה נישאת לרופא בשם מייק. בעת טיול במדבר יהודה, דליה פוגשת את רפי ומוזמנת יחד עם מייק לארוחה משותפת. בתום הארוחה, מייק מגלה כי רפי הוא אביו הביולוגי של רועי, שאינו יודע דבר על כך. בנו של רפי, עמרי, מפתח קשר חברי עם רועי, ומזמין אותו לביקור במושב בעמק יזרעאל בו הוא גר עם משפחתו. הגילוי מעורר את זעמו של מייק, שרב עם דליה. מאותו הרגע יחסיהם של מייק ורועי משתנים, והופכים לקרים מאוד. למייק ודליה נולדים תאומים. מייק אוהב את ילדיו ומפנק אותם, מה שמדגיש את יחסו הרע לרועי.

כעבור שנתיים, רועי מקבל מכתב מעמרי, ומחליט לנסוע למושב. באותה עת, מייק מקבל הזמנה להשלים את לימודי הפרופסורה שלו בארצות הברית. הוא מסרב לקחת את רועי עמו, לאחר הידרדרות ביחסיהם. בעקבות כך, דליה מסרבת לטוס ביחד עם מייק, ומותירה את מייק לבדו. במהלך חופשת הפסח מייק חוזר לביקור, שנגמר בפתאומיות, כאשר מסתבר שהוא לקח את התאומים איתו לארצות הברית. דליה טסה לשם אך לא מצליחה להחזיר אותם לארץ. בינתיים רועי עובר לגור בקביעות עם סבו וסבתו, חיים ורות, אצלם נהג להתארח בזמן שמייק הגיע לביקוריו בארץ. בין היתר הוא פוגש את סמדר, נערה בבית ספר התיכון שבו הוא לומד, בה הוא מתאהב. אחרי כמה שנים מייק דליה והתאומים חוזרים לארץ.

בסיוע של חברתו, רועי מגלה את האמת אודות זהותו האמיתית של אביו הביולוגי, דבר אשר גורם למשבר במשפחתו של רפי. אשתו ובנותיו מתכחשות לקיומו של רועי. היוצרות מתהפכות, כאשר הוא מתפייס איתן. בינתיים, יחסיהם של דליה ומייק עולים על שרטון. לבסוף הם מתגרשים. דליה מוצאת נחמה בכך שתוכל להחזיר את רועי אליה. היא משלימה עם רפי ורעייתו.

במהלך הספר רועי מתאר את ההתרחשויות בארץ, ביניהם האינתיפאדה השנייה, אשר גובה מחירים רבים. חברו של רועי, ליאור, אשר גורש מביתו ועבר לפנימייה, נרצח על ידי מחבל, דבר המקשה על חייו של רועי. הוא וסמדר מחזיקים בדעות פוליטיות שונות אך הדבר אינו מעיב על מערכת היחסים שלהם.

ערכי משפחה
----------

הספר מציג מערכות יחסים סבוכות בכל הרבדים. רועי גדל במשפחה חד הורית. אמו בחרה במערכת היחסים החדשה שלה, תוך כדי וויתור על בנה. מייק הוא גבר קנאי, וברגע שהכיר את רפי שינה את יחסו אל דליה ורועי. רועי גדל עם סבו וסבתו המשמשים עבורו כהורים. הוא מכיר נערה וחווה אהבה ראשונה. הוא אף חווה שכול. רועי פוגש את אביו ומשפחתו בטיול, ומיד חש קשר רגשי עמוק איתם, למרות שלא ידע מדוע. זהו מאפיין קבוע בספריה של אסתר, הזיקה החזקה למשפחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* רועי, באתר OCLC (באנגלית)
**רקוויאם גרמני: יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933** (באנגלית: **The pity of it all**, "מה חבל על כל זה") הוא שמו העברי של ספרו של עמוס אילון.

הספר יצא לאור בארצות הברית ובאירופה בשנת 2002, ובשנת 2004 יצא לאור בישראל בהוצאת דביר, בתרגומו של דני אורבך. כותרתו של הספר לקוחה מהפואמה "רקוויאם גרמני" מאת ג'יימס פנטון, המשמשת כמוטו לספר.

הספר סוקר את תולדותיה של יהדות גרמניה בעידן המודרני, החל משנת 1743 כאשר נכנס משה מנדלסון לעיר ברלין, אירוע שמסמל את התעוררות תנועת ההשכלה וההשתלבות בחברה הכללית, ומסתיים בהימלטות הפילוסופית חנה ארנדט לחוץ לארץ לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933. את שאירע בין שני האירועים, פריחה תרבותית ושגשוג כלכלי וחברתי שהוציא מתוכו אישים מובילים בתחומי הרוח, המדעים והחברה ולבסוף הידרדרות לאבדון, סוקר אילון דרך עיון בקורות חייהם של אישים כמנדלסון, היינריך היינה, רחל ורנהגן, ברתולד אוארבך, שלמה בובר, קורט טוכולסקי, חנה ארנדט, לודוויג במברגר, אלזה לסקר-שילר, וילי ליברמן פון ואלנדורף ורבים אחרים. הספר אינו מחקרי ונושאו נסקר באופן אישי-רגשני דרך קורות חיי האישים המתוארים בו, ולא כרצף של עובדות היסטוריות.

אילון היה עיתונאי מוביל בישראל, והפך לסופר וביוגרף. בשנותיו האחרונות חי בטוסקנה, עקב אכזבתו ממדינת ישראל. עם צאתו לאור בישראל עורר הספר עניין רב, ושהה זמן מה ברשימת רבי-המכר.

במסע קידום המכירות שליווה את צאת הספר התראיין אילון לעיתונאי "הארץ" ארי שביט והסביר כי הספר הוא מספד לתרבות רפובליקת ויימאר; כי הקורא את הספר אינו מגיע למסקנה כי סופו הטראגי של מה שתיאר כ"מפעל ההשכלה" של יהדות גרמניה היה מחויב המציאות; וכי ביחסים בין גרמניה ובין יהודיה לא היה דבר מה שחייב את סופם המחריד. עם זאת, מבקרים טענו כי הפופולריות הרבה של הספר נובעת דווקא מכך שהוא מוכיח בעיני קוראים רבים את חוסר התוחלת שב"מפעל ההשכלה" ובהשתלבות של היהודים בתרבות הגרמנית.

כתיבתו של אילון מתבטאת בהזדהות עמוקה עם מושאיו, בסלחנות ואף באהדה להתבוללותם של רבים. הוא לא נרתע מלהביע ביקורת על היהודים השמרנים בגרמניה מחד גיסא, ומאידך על הציונות, שביקרה בחריפות את תחושת הזהות הלאומית-גרמנית של היהודים.

קישורים חיצוניים
----------------

* רקוויאם גרמני, באתר OCLC (באנגלית)
* הספר "רקוויאם גרמני", באתר "סימניה"
* ארי שביט, געגועים לגן עדן הייקי, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2004
* אריאנה מלמד, יסודות הטרגדיה, באתר ynet, 11 בינואר 2005
* דן לחמן, רקוויאם גרמני - מספד על יהדות שהייתה ואיננה, באתר אימגו, 10 ביוני 2005
* גדעון גרייף, רקוויאם גרמני – יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933, באתר יד ושם (ביקורת ספרים)
* גיא מירון, מנקודת מבט אישית, ביקורת על הספר "רקוויאם גרמני"
**שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר**, הוא ספר הרפתקאות לילדים המספר את עלילותיו של **ויליאם לאבר** (באנגלית: William Lubber), צייד שודדי ים בדיוני, שחי במאה ה-18.

הספר
----

"שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר צייד שודדי-ים" הוא ספר הרפתקאות לילדים שנכתב בשנת 2006 על ידי הסופר הבריטי דוגלד א סטיר (אנ'). עלילת הספר מבוססת על יומנו (הדמיוני) של שודד הים קפיטן ויליאם לאבר, אשר התגלה בתוך תיבה עתיקה, שהועלתה ממעמקי הים.

הספר כרוך באריזה מיוחדת הכוללת, בנוסף לטקסט הכתוב, אוסף של חפצים כגון: "מפת אוצר עתיקה" לפענוח, גלויות ומעטפות, אבקת "זהב" ופיסות בד. הקורא מתבקש לפענח במהלך הקריאה שורה של חידות, תוך שהוא נעזר בערכה הכלולה במארז.

הספר תורגם מאנגלית על ידי אריה חשביה, ויצא לאור בישראל על ידי הוצאת שוקן.

עלילה
-----

כחלק מיצירת סיפור הרקע הדמיוני של הספר, כתב הסופר, כי ב-16 באפריל 2006, פורסם בטיימס כי צוללנים גילו תיבה עתיקה, ליד חופי גרנד בנקס בניו פאונדלנד. בתיבה נמצאו יומן מסע, מכתב מסמיואל שוט (Samuel Shute), מושל מסצ'וסטס (שהיה אמיתי ולא בדוי), לקפיטן לאבר, שקית קטנה עם אבקת זהב, דגל שודדי ים שחור, רישום של שודדת-ים ומתחתיו הכיתוב "ארבלה דראמונד, אימת הימים", ספר ניווט ספרדי ופיסה של מפת אוצר שחלק ממנה נתלש.

ב-13 בספטמבר 1723 הפליג קפיטן לאבר בספינה "חתול הים" למרדף נועז אחר שודדת הים הפראית ארבלה דראמונד. הוא כתב יומן, בו תיאר את המסע שעבר עם ספינתו בחיפוש אחר השודדת, יחד עם מידע אודות שודדי-ים ויורדי-ים, על ספינות מארצות שונות, ניווט וכדומה. מטרתו העיקרית, מלבד לכידת השודדת דראמונד והעלאתה לגרדום, הייתה מציאת האוצר ששמע כי טמנה, על מנת לפצות את הרבים שנפלו קורבן לאכזריותה.

ב-1 ביוני 1726 התחולל קרב בין ספינתה של דראמונד "הרפתקה נועזת" לבין קפיטן לאבר. בעודו כלוא בספינתו לאחר שנלכד בידי השודדת, כתב צוואה ובה ביקש ממי שימצא את תיבתו להשתמש בפרטים שיש בכתב היד שטמן בתוכה, על מנת להביא את דראמונד למשפט, וכן לנסות לאתר את המטמון על פי שני קטעי המפה שהותיר.

ביקורת על מתכונת הספר
---------------------

הצורה בה נכתב ונארז הספר עוררה ביקורת, הטוענת כי מתכונת זו מגישה לילד מוצר "ארוז ומוכן לבליעה" שאינו מעודד אותו לפעילות.

לקריאה נוספת
------------

* דוגלד א סטיר, **שודדי-הים : יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר צייד שודדי-ים. בוסטון. מסציוסטס**, תל אביב, שוקן

קישורים חיצוניים
----------------

* שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר, באתר OCLC (באנגלית)

* Captain William Lubber
* Avast, ye pirate fans! A bounty of tales afloat

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוגלד א סטיר, **שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר, צייד שודדי-ים, בוסטון, מסצ'וסטס: המרדף אחר שודדת-הים הנועזת**, תל אביב: שוקן, 2006-01-01, מסת"ב 9789651907234
2. ↑  שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר צייד שודדי-ים
3. ↑  הידיעה על הפרסום היא חלק מן העלילה וכמובן לא הייתה ולא נבראה.
4. ↑  קובי ניב, ‏לא לזוז, זה שוד!, באתר גלובס, 10 בדצמבר 2007
**אוסי** ו**וסי** (בגרמנית: **Ossi** **und** **Wessi**) הם כינויי סלנג בגרמניה שנפוצו לאחר האיחוד של 1990 – לאזרחים לשעבר של גרמניה המזרחית ואזרחים לשעבר של גרמניה המערבית, בהתאמה.

**אוסי** ("מזרחי") הוא כינוי לאזרח לשעבר של גרמניה המזרחית בעוד **וסי** ("מערבי") הוא כינוי לאזרח לשעבר של גרמניה המערבית.

כינויים אלה מייצגים את ההבדלים התרבותיים שנוצרו בין האזרחים של שני חלקי גרמניה בפיצול בן ארבעים השנים.

הסטריאוטיפ אודות אוסים הוא של אנשים גזענים, עניים ומושפעים מהתרבות הרוסית. לעומת זאת, הסטריאוטיפ אודות וסים הוא של אנשים סנובים, נוכלים, עשירים ואנוכיים.

התרבות הפופולרית בגרמניה כוללת בדיחות וקלישאות רבות על שני הטיפוסים, "אוסי" ו"וסי".

הכינוי **בסרווסי**, **Besserwessi**, שפירושו "מערבי טוב יותר" והוא מהווה משחק מילים על הכינוי **בסרוויסר**, **Besserwisser**, שפירושו "יודע טוב יותר", משמש להתנשאות של וסים כלפי אוסים.

אוסים רבים חשים כי הווסים אינם מכבדים אותם ואת תרבותם, ושגרמניה המזרחית סופחה לזו המערבית במקום שהשתיים יתאחדו כשוות, טענה שמבחינה משטרית נכונה, מפני ש"איחוד" המזרח והמערב היה למעשה החלת ריבונות המערב על המזרח.

העיתון "דר שפיגל" בחר בצמד מילים אלו למילות השנה של 1991.
**ששון יצחקי** (1932 – יוני 2018) היה קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. פיקד על חטיבה 401 במלחמת ההתשה ועל כוח אוגדתי במלחמת יום הכיפורים.

חייו
----

יצחקי נולד וגדל בעיראק, ב-1949 נמלט עם קבוצת צעירים מעיראק לאיראן במטרה לעלות לישראל, הקבוצה נתפסה והושמה בכלא בדרום איראן. כשהגיע לישראל נקלט בקיבוץ קדמה. התגייס לצה"ל ב-1951 ושירת בחיל השריון. לאחר קורס קצינים שירת בגדוד חרמ"ש 79 כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה. שימש מפקד פלוגה בגדוד 9 ומפקד קורס מכ"ים. 

במלחמת סיני פיקד על פלוגת חרמ"ש בגדוד 52, גדוד בפיקודו של אורי רום שעבר מחטיבת גבעתי לחטיבה 7 והיה בהליכי הסבה לחרמ"ש. הפלוגה השתתפה בקרב סכר הרואיפה בו נכבש מוצב צבא מצרים. לאחר המלחמה פיקד על קורס מפקדי טנקים בבית הספר לשריון, שימש קצין אג"ם של חטיבה 7, סמג"ד בגדוד 9 ומפקד קורס קציני שריון. 

ב-1965 מונה למפקד גדוד 52, תחת פיקודו השתתף הגדוד בקרב על המים מול הסורים ובפעולת סמוע בו תקף הגדוד את משטרת רוג'ם אל מדפע בדרום הר חברון. 

במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 52 במסגרת חטיבה 14 הגדוד לחם בקרב אום-כתף בו הובקע המערך המצרי בסיני בקרבות השתתפו טנקים מסוג שרמן מ-50 ומ-51 וגם AMX-13. 

באוקטובר 1968 מונה למפקד חטיבה 401 ופיקד עליה עד יולי 1970, בתקופתו לחמה החטיבה במלחמת ההתשה בגזרת תעלת סואץ וקלטה את ראשוני טנקי המגח 6 בחיל השריון. אחר כך שירת כראש מטה אוגדה 146, ב-1971 יצא לארצות הברית לקורס פיקוד ומטה. בשובו הדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמקביל למד באוניברסיטת תל אביב. 

באוגוסט 1973 מונה יצחקי לראש מטה פיקוד הדרום בדרגת תת-אלוף. במלחמת יום הכיפורים, לאחר שקלמן מגן מונה למפקד אוגדה 252 במקום אלברט מנדלר שנהרג, מונה יצחקי במקום מגן למפקד הגזרה הצפונית של סיני, עם כוח בסדר גודל אוגדתי, שכלל את חטיבה 11 וחטיבה 204, וזכה לכינוי "כוח נמר" או "כוח ששון". בקרב השריון של ה-14 באוקטובר הדפו החטיבות את מתקפת חטיבה 15 המצרית והשמידו 40 טנקים ללא שנגרמו להן אבדות. למחרת הצטרפה לכוח גם חטיבה 274.

קישורים חיצוניים
----------------

* עדות ששון יצחקי בפני ועדת אגרנט, באתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
* עדות תא"ל יצחקי ששון - מפקד כח על עוצבתי בסיני, בפני אוספי החומר בוועדת אגרנט, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* ששון יצחקי, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

| מפקדי חטיבה 401  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אורי בר-און • ששון יצחקי • דב תמרי • אברהם רותם • דן שומרון • אהוד ברק • עמנואל סקל •מנחם עינן • חגי רגב • יצחק רבין • זאב ליבנה • עוזי לבצור • יצחק אשל • מוטי פז • עוזי דיין • שלמה ינאי • איל בן ראובן • אודי שני • אביגדור קליין • אבי מזרחי • עוזי זגורי • אלי רייטר • גיא צור • יעקב ברק • מוטי כידור • יצחק תורג'מן • יגאל סלוביק • עינב שלו • סער צור • יאיר וולנסקי • אוהד נג'מה • דודו סונגו • אוהד מאור • בני אהרון |

 |
**שטוחלנדיה: רומאנסה רבת-ממדים** (באנגלית: **Flatland**) היא נובלה מאת אדווין אבוט אבוט שנכתבה ב-1884. כסיפורת, שטוחלנדיה נחשבת לסאטירה מז'אנר הפנטזיה, המתארת חיים בעולם מישורי בעל שני ממדים, ובנוסף מותחת ביקורת על ההיררכיה החברתית בחברה הוויקטוריאנית בה חי אבוט. הספר עודנו פופולרי בקרב מתמטיקאים וסטודנטים הלומדים את המקצוע, בייחוד אלו הלומדים את רעיון הממדים המרובים.

מספר סרטים יצאו בעקבות הסיפור, כולל שני סרטים שונים שיצאו ב-2007.

עלילה
-----

איור של בית טיפוסי בשטוחלנדייה. משמאל דלת רחבה לגברים (מצולעים), ומימין דלת צרה לנשים (קווים ישרים): אלגוריה להבדל המעמדי בין גברים לנשים בחברה הוויקטוריאנית
הסיפור מתאר עולם דו-ממדי שתושביו הם מצולעים המתחלקים לקאסטות שונות בהתאם למספר צלעותיהם. העיגולים הם בני המעמד הגבוה ביותר, והנשים הן קווים ישרים. המְסַפֵּר, ריבוע צנוע (קאסטת הריבועים הוא מעמד הג'נטלמנים ואנשי המקצוע בשטוחלנדיה), מספר לקוראים על כמה מן השלכותיהם של החיים בשני ממדים. הריבוע חולם על ביקור בעולם בעל ממד אחד, בו הוא מנסה לשכנע את שליט הממלכה הבוּר כי אכן קיימים שני ממדים, אך מוצא כי לגרום לשליט החד-ממדי לראות מחוץ לקו הישר האינסופי בו הוא חי, הוא דבר בלתי אפשרי.

לאחר מכן מבקר כדור תלת־ממדי את הריבוע, שאינו מסוגל לתפוס את דבר נפחו של הכדור עד שרואה הוא את חללנדיה (*Spaceland*, בתרגום חופשי: "ארץ המרחב") במו עיניו.
הכדור מבקר בשטוחלנדיה בתחילת כל אלף שנים, כדי לשלוח מבשר חדש של רעיון הממד השלישי, בתקווה שיתחנכו סוף כל סוף תושבי שטוחלנדיה ויכירו בקיומה של חללנדיה.  

מחללנדיה הבטוחה, יכולים הכדור והריבוע להשקיף על העיגולים מנהיגי שטוחלנדיה המספרים בחשאי על ניסיונות קודמים להציג את דבר קיומה של ארץ אחרת, וקובעים שכל מי שיספר שזכה לביקור או להתגלות מארץ כזו גזר דינו יהיה מוות או מעצר (בהתאם לקאסטה שאליה הוא משתייך).

לאחר שמוחו של הריבוע נפתח לממדים חדשים (תרתי משמע), הריבוע מנסה לשכנע את הכדור שקיימים ארבעה ממדים מרחביים, ואולי אף יותר. הכדור נעלב מעזות השערתו של הריבוע ואיננו יכול לתפוס את רעיון קיומם של ממדים אחרים ומסלק את תלמידו מחללנדיה בבושת פנים.

כעבור זמן מה, חולם הריבוע שהכדור חוזר לבקרו, הפעם כדי להציג בפניו את נקודלנדיה, ארץ הנקודה (Pointland), לה אין ממדים כלל. הנקודה (תושבה היחיד של הארץ ושליטה) רואה בעצמו את כל היקום, ואינו מעלה על דעתו קיומם של ממדים או יצורים אחרים מלבדו. הריבוע נכשל לשכנע את הנקודה בקיומם של אלו, משום שהנקודה אינו מכיר בו כלל וסבור שהוא המדבר אל עצמו. לאחר מכן מתנצל הכדור בפני הריבוע על שכעס עליו, ומסכים שייתכנו עולמות בעלי ארבעה ממדים ואף יותר.

בסופו של הסיפור, הריבוע נכשל בהפצת רעיון שלושת הממדים בשטוחלנדיה. הוא מושלך למאסר, ומגלה שעם הזמן גם הוא עצמו מתקשה יותר ויותר לדמיין בעיני רוחו צורות תלת-ממדיות.

ראו גם
------

* משל המערה של אפלטון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטוחלנדיה** בוויקישיתוף
* Flatland - המקור האנגלי באתר ויקיטקסט
* הפרק הראשון של הספר מתוך האתר מכונת קריאה
* שטוחלנדיה, באתר OCLC (באנגלית)
* ספר שמע - שטוחלנדיה באנגלית מאתר Librivox

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקרא גם "**מישוריה**" בהוצאה מחודשת של הוצאת בבל, 2000.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 87bdf98d-a1f1-4c66-a256-0f4c0e9a0646
* MusicBrainz work: 23998a46-f052-4fd1-b339-97070a5f4570

 |
**Double Fine Productions,** היא חברה אמריקאית לפיתוח משחקי וידאו, שבסיסה בסן פרנסיסקו, קליפורניה.

החברה נוסדה על ידי המפתח טים שייפר (אנ') והחל משנת 2020 החברה משתייכת לחטיבת מפתחי המשחקים של Xbox (אנ').

שמה של החברה נגזר מאזור הקנס הכפול (double fine zone) על גשר הזהב, שמזהיר אופנוענים מפני נהיגה במהירות מופרזת.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה על ידי מספר מפתחים לשעבר של LucasArts, ובראשם טים שייפר (אנ') ביולי 2000.

הסיבה לעזיבתם הייתה שינוי הכיוון של LucasArts מכיוון של פיתוח משחקי פאזלים והרפתקה לאקשן ופעולה, וזאת למרות ההצלחה של גרים פנדנגו.

לאחר מספר חודשים החברה החלה בגיוס עובדים חדשים יצירת משחק הרפתקה חדש, שיקרא לימים Psychonauts.

אחרי Psychonauts החברה התרכזה ביצירת מספר משחקים קטנים במקביל תוך כדי קבוצות קטנות, וכן החלה לשווק משחקי אינדי.

עם תחילת הפיתוח של 2 Psychonauts (אנ') אוחדה החברה מחדש לכדי סטודיו אחד.

ביוני 2019, בכנס E3 השנתי הוכרז כי החברה תהיה חלק מ-Xbox Game Studios.

הסיבה לכך היא הקושי של למצוא חברת שיווק גדולה מספיק. דבר שלא עלה בידה של החברה בעבר.

פרויקטי Amnesia Fortnight
-------------------------

בשנת 2007 ובמהלך פיתוח משחק האסטרטגיה Brütal Legend (אנ') ניסתה החברה לפתח אבות טיפוס של משחקי אינדי בפרק זמן קצר (כשבועיים).

הפרויקט היה מוצלח מאוד, וארבעה אבות טיפוס מתוכו הפכו למשחקים באורך מלא באחד מהוצאות המשחקים הידועות, THQ (אנ'):

Costume Quest (אנ') ("קווסט מסכות"), Stacking (אנ') ("ערימה"), Iron Brigade (אנ') ("חטיבת הברזל") וSesame Street: Once Upon a Monster (אנ') (המבוסס על רחוב סומסום).

במהלך השנים, החברה ביצעה את הפרויקט שלוש פעמים נוספות: בשנת 2012 (אנ'), בשנת 2014 (אנ') ובשנת 2017 (אנ').

רשימת משחקים שפיתחה החברה (רשימה חלקית)
---------------------------------------

* Psychonauts משנת 2005
* Brütal Legend (אנ') משנת 2009
* Costume Quest (אנ') משנת 2010
* Stacking (אנ') משנת 2011
* Iron Brigade (אנ') משנת 2011
* Sesame Street: Once Upon a Monster (אנ') משנת 2011
* Amnesia Fortnight 2012 (אנ') משנת 2012
* The Cave (אנ') משנת 2013
* Broken Age (אנ') משנת 2014
* Amnesia Fortnight 2014 (אנ') משנת 2014
* Hack 'n' Slash (אנ') משנת 2014
* Costume Quest 2 (אנ') משנת 2014
* Grim Fandango Remastered משנת 2015
* Massive Chalice (אנ') משנת 2015
* Day of the Tentacle Remastered משנת 2016
* Headlander (אנ') משנת 2016
* Psychonauts in the Rhombus of Ruin (אנ') משנת 2017
* Amnesia Fortnight 2017 (אנ') משנת 2017
* Full Throttle Remastered משנת 2017
* Psychonauts 2 משנת 2021 (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Double Fine** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Double Fine (באנגלית)
* Double Fine, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* האתר הרשמי של Double Fine (אורכב 13.05.2017 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15116076x (data)
* MusicBrainz: a0b9f085-e2d8-4774-820a-29408847b247
* MusicBrainz: 27fd8459-6241-4672-a7ad-9a5f845736a5
* VIAF: 145826960
* WorldCat: viaf-145826960

 |
**G4S plc** (בעבר: **Group4Securicor**) היא חברת שירותי אבטחה בינלאומית, אשר הוקמה בשנת 1901 ובסיסה בבריטניה. היא נחשבת לחברת האבטחה הגדולה בעולם והיא פועלת ביותר מ-125 מדינות ומעסיקה יותר מ-625,000 עובדים. אחרי החברות וולמארט ופוקסקון, היא המעסיקה הפרטית השלישית בגודלה בעולם מבחינת כמות מועסקים. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בלונדון ובבורסה של קופנהגן.

אודות
-----

החברה הוקמה בשנת 1901 בקופנהגן על ידי מריוס הוגרף ופיליפ סורנסן. שמה המקורי היה Kjøbenhavn Frederiksberg Nattevagt (משמר הלילה) והוא שונה בהמשך. בשנות השלושים החברה פתחה נציגות בשוודיה ובשנות החמישים החלו לפעול גם בבריטניה.

משנות השישים החברה בבריטניה פעלה תחת השם Group4 ונוהלה על ידי אחד מהנכדים של פיליפ. בשנת 2000 חברת Group4 מוזגה עם החברה הדנית Falck ונקראה Group4Falck. בשנת 2004 החברה מוזגה עם החברה הבריטית Securicor ושמה שונה ל־Group4Securicor.

החברה מספקת שירותי אבטחה למגוון אתרים בהם נמל התעופה לונדון הית'רו. היא עוסקת גם בשמירה על מאגרי נפט ואנרגיה וכן עוסקת בשירותי לוגיסטיקה שונים.

בשנת 2002, רכשה החברה כמחצית ממניות חברת האבטחה הישראלית הוותיקה חברת השמירה, ואחר כך החזיקה ב-90.5% מבעלות על החברה. בשנת 2016, נכנעה לתנועת חרם על ישראל ומכרה את פעילותה בישראל.

ביקורת
------

החברה הייתה מעורבת במספר תקריות אבטחה בארצות הברית, בריטניה ודרום אפריקה.

כמו כן מספר פעמים נמתחה ביקורת על פעילויות החברה בישראל. G4S מספקת ציוד ושירותי אבטחה לשימוש בבתי כלא, מחסומים והתנחלויות ביהודה ושומרון. בין השאר, דזמונד טוטו ואחרים מחו בחודש יוני 2014 על מעורבותה של G4S בפעילויות אלה.

לקריאה נוספת
------------

* Security Beyond the State: Private Security in International Politics, Rita Abrahamsen,Michael C. Williams

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **G4S** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של G4S
* G4S, ברשת החברתית פייסבוק

* G4S, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* G4S, ברשת החברתית אינסטגרם

* G4S, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר החברה בישראל
* אתר החברה בישראל, חטיבת המוקדים
* אתר החברה בישראל, פתרונות למניעת גניבות ואבדן

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד השר ארדן האשים את חברת האבטחה הבריטית כי נכנעה לתנועת החרם כשמכרה את פעילותה בישראל, באתר TheMarker‏, 20 באוקטובר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 6099279
* LCCN: nb2010007397
* VIAF: 139818725
* WorldCat: lccn-nb2010007397

 |
**GoDaddy** היא חברה ציבורית אשר מתמחה בעיקר ביצירת שמות תחום אינטרנטיים ואחסון אתרי אינטרנט.

היסטוריה
--------

בשנת 1997 הוקמה החברה בשם *Jomax Technologies* על ידי בוב פרסונס, חייל לשעבר במארינס בצבא ארצות הברית ואיש מחשבים. השם שנבחר לה בתחילה היה **Big Daddy**. אך מאחר ששם התחום הזה כבר היה תפוס, נבחר השם **Go Daddy**.

בשנת 2006 שכרה החברה את ליהמן ברדרס ותכננה לצאת להנפקה ראשונה במטרה להגדיל את שווי החברה ולגייס כ-100 מיליון דולר, אך הדבר בוטל עקב אי ודאות בשוק.

בשנת 2010 דיווחה החברה על מעל לכ-45 מיליון שמות תחום, דבר שהפך אותה לחברה הגדולה ביותר בעולם אי-פעם מסוגה. בשנת 2011 גדלה הכמות לכ-50 מיליון שמות תחום.

ב-2011 נמכרה השליטה בחברה לקבוצת משקיעים בראשות קרן ההשקעות הפרטיות Kohlberg Kravis Roberts וקרן Silver Lake. בדצמבר 2011 בוב פרסונס פרש מתפקיד מנכ"ל החברה והעביר אותו לווארן אדלמן (Warren Adelman), חצי שנה לאחר מכן התפטר אדלמן ולתפקיד מונה בינואר 2013 בלייק אירווינג, בכיר לשעבר בחברת yahoo.

ב-11 בספטמבר 2012 קרסו שרתי Go Daddy וגרמו לנפילתם של מיליוני אתרים. פעיל אנונימוס טען לאחריות לתקלה, אך לא סיפק לכך הוכחות.

מאז 2008 מפרסמת החברה בסופרבול, הנחשב לאירוע הטלוויזיוני בעל הרייטינג הגבוה ביותר בארצות הברית; ב-2013 פרסמה החברה במהלך המשחק, תשדיר פרסומת, בו צפו 111 מיליון צופים. בתשדיר נראתה נשיקה של דוגמנית-העל בר רפאלי, עם שחקן שמנמן בתפקיד מהנדס ב-Go Daddy. הפרסומת הייתה מהמדוברות ביותר באותה תקופה, הביאה לחברה כבר בתוך ימים ספורים 10,000 לקוחות חדשים, ובהמשך הגדילה את מכירותיה בתחום אחסון האתרים באופן משמעותי.

ב-1 באפריל 2015 החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בניו יורק לפי שווי של 4.5 מיליארד דולר.

לפי נתוני מאי 2015, החברה מחזיקה בנתח שוק של 5.81% משוק אחסון האתרים העולמי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **GoDaddy** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של GoDaddy (באנגלית)
* GoDaddy, ברשת החברתית פייסבוק

* GoDaddy, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* GoDaddy, ברשת החברתית אינסטגרם

* GoDaddy, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vance, Ashlee (May 24, 2012), "The Challenge of Classing Up Go Daddy", Bloomberg Businessweek: businessweek.com, retrieved June 16, 2012
2. ↑  גו דדי - Godaddy, באתר www.efind.co.il
3. ↑  GoDaddy עומדת לפני הנפקה בבורסה, באתר של "רשת 13", 14 באפריל 2006 (במקור, מאתר "nana10")
4. ↑  The Register, 29th September 2011
Go Daddy flogs 50 MILLION domain
5. ↑  Go Daddy CEO Warren Adelman Steps Down
6. ↑  Ex-Yahoo Product Boss Blake Irving Named Go Daddy CEO, אתר businessinsider
7. ↑  אהוד קינן, אתרים נפלו בגלל תקלה בשרת האחסון גו-דדי, באתר ynet, 10 בספטמבר 2012
8. ↑  אסף לבנון‏, שרתי GoDaddy נפלו - האם אנונימוס תקפה?, באתר וואלה!‏, 11 בספטמבר 2012
9. ↑  שירות גלובס, ‏צפו: בר רפאלי מתנשקת עם מהנדס בפרסומת ל"גו דדי", באתר גלובס, 1 בפברואר 2013
10. ↑  עודד ירון, הנשיקה || מזל טוב טמבלים, גו דדי ניצחה, באתר הארץ, 6 בפברואר 2013
11. ↑  GoDaddy IPO values company at $4.5 billion, ראוטרס, 1 באפריל 2015
12. ↑  נתח שוק חברות אחסון אתרים, אתר הוסט אדוויס
**אסטריט סלמני** (בשוודית: **Astrit Selmani**; נולד ב-13 במאי 1997) הוא כדורגלן קוסובורי יליד-שוודיה המשחק בגטנבורג, בהשאלה מהפועל באר שבע, ובנבחרת קוסובו.

קריירה
------

סלמני החל לשחק כדורגל במועדון של עיר הולדתו השוודית, מאלמה. בגיל 12 הוא נפצע ברצועה הצולבת ועזב את המועדון לטובת Kulladals IF. בגיל 17 הצטרף סלמני ל-BK Olympic, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים בליגה השוודית החמישית. בסך הכל הוא שיחק 37 משחקים וכבש 14 שערים עבור הקבוצה. לפני תחילת עונת 2016, סלמני הצטרף לאנגלומס מהליגה השנייה בשוודיה.

ב-17 ביולי 2016 סלמני הצטרף לקבוצת קריסטיאנסטד מהליגה השוודית השלישית.

ב-24 בנובמבר 2016 הצטרף לרוזנברג מהליגה השוודית הראשונה.

ב-8 בפברואר 2018 הצטרף סלמני לטורנס מליגת העל השוודית. חודשיים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 על לונדס.

ב-21 בינואר 2019 חתם ב-Varbergs BoIS מהליגה השוודית השנייה. ב-30 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מיאלבי וכבש את השער היחיד של קבוצתו בניצחון 0–1. בסך הכל כבש סלמני 15 שערים ב-27 משחקי ליגה, והוביל את הקבוצה לעלייה ראשונה בהיסטוריית המועדון לליגה הבכירה.

את עונת 2020 סיימה ורברג במקום ה-11, בעונתה הראשונה אי פעם בליגה השוודית העליונה. במהלך העונה הבקיע סלמני 15 שערים ב-24 משחקים וסיים כסגן מלך השערים השני של הליגה, לאחר כריסטופר נימאן ("טוטה").

ב-18 בדצמבר 2020 עבר סלמני להמארבי בחוזה לארבע שנים, והפך לרכש היקר בתולדות המועדון.

ב-18 ביולי 2022 חתם סלמני על חוזה לשלוש שנים בהפועל באר שבע, ששילמה תמורתו להמארבי 650 אלף אירו. ב-4 באוגוסט 2022 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון קבוצתו 2–0 בחוץ על לוגאנו במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האזורית.

ב-31 בינואר 2023 הושאל לקבוצה הדנית מיטיולן.

ב-11 באוגוסט 2023 חזר לשבדיה והושאל לגטנבורג.

נבחרת קוסובו
------------

סלמני, שנולד וגדל בשוודיה, הוא ממוצא אלבני-קוסובורי, ממיטרוביצה. הוא זכאי היה לייצג שלוש מדינות, אלבניה, קוסובו ושוודיה. ב-17 במרץ 2021 התאחדות הכדורגל של קוסובו הודיעה שסלמני החליט לייצג את נבחרתה הלאומית.

הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו נערכה ב-9 באוקטובר 2021 במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד שוודיה. ב-24 במרץ 2022 סלמני כבש את שערו הראשון עבור הנבחרת בניצחון במשחק ידידות 0–5 על בורקינה פאסו.

תארים
-----

**המארבי**

* הגביע השוודי: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסטריט סלמני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Här är ÄFF:s historiska U19-lag, HD (בשוודית)
2. ↑  Officiellt: FC Rosengård värvar Astrit Seljmani, fotbolltransfers.com
3. ↑  Selmani skriver på fyraårskontrakt, www.aftonbladet.se (בשוודית)
4. ↑  יניב טוכמן‏, אסטריט סלמאני חתם לשלוש שנים בהפועל באר שבע: "תודה על האמון בי", באתר וואלה!‏, 18 ביולי 2022
5. ↑  איציק כלפי, ‏רשמית: חלוץ הפועל באר שבע הושאל למיטווילנד, באתר ONE‏, 31 בינואר 2023
6. ↑  Selmani kan välja mellan tre landslag: "Haft turen att slippa ta beslut", fotbollskanalen (בשוודית)
7. ↑  Selmani har gjort sitt landslagsval, www.aftonbladet.se (בשוודית)