recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ספר אבן העזר** (נודע גם בשם **ספר ראב"ן** או **צפנת פענח**) הוא ספר הלכתי מאת רבי אליעזר בן נתן נכתב במאה ה-12. רבי אליעזר בן נתן משלב בתוך ספרו כמה וכמה זכרונות, מדבר על מנהגי בני דורו, ומצטט הרבה רבנים בשמם וכתוצאה מכך, אבן העזר הוא ספר מלא מידע היסטורי רב ערך. אבן העזר כולל שאלות ותשובות ופסקי הלכה מאורגנים בסדר המסכתות.

שם הספר ומטרתו
--------------

שם הספר, "אבן העזר", הוא ביטוי הלקוח מהמקרא (שמואל א', ז', י"ב) שבו הוא מתייחס לשמו של מקום. הוא נבחר כשם הספר בשל היות המילה "אבן" נוטריקון של שם המחבר: **א**ליעזר **ב**ן **נ**תן. רבי אליעזר בן נתן קושר את שמו של חיבורו לתוכנו דרך הפתיחה:

> 
> אקרא לספר הזה אבן העזר על כי עזרני צורי לגלות בו טעמי מנהגי ראשונים, וגם עמקי סתרי דינין, ופירוש עמקי הלכות ואיסור והיתר, וחיבורי הלכות של ג' סדרים הצריכות לעתים לדעת בינה.
> 
> 
> 
> — ספר אבן העזר, פתיחה
> 

לפי שלום אלבק, "פירוש עמקי הלכות", פירוש "איסור והיתר", "וחיבורי הלכות של ג' סדרים" מהווים את שלשת החלקים הבסיסיים של ספר אבן העזר. אפרים אורבך מתאר את שלשת חלקי הספר בצורה קצת שונה בכתבו שחלק הראשון של הספר הוא ביאור טעמי מצות, חלק השני הוא גם פירוש על "עמקי הלכות" וגם על "איסור והיתר", וחלק השלישי הוא סדרת חיבורים הלכתיים.

כתיבת הספר
----------

במקור כתב רבי אליעזר בן נתן את ספרו אבן העזר בסדרה של קונטרסים. רבי אליעזר בן נתן כתב כמה וכמה הוספות לספרו עוד בחייו ושילב אותם לתוך הטיוטות הקדמונות של ספרו בגלוינות ובסוף החלקים, איפה שנמצאו רווחים בכתב יד. הוא גם התכתב עם חכמי בני דורו, והערותיהם לעבודתו של רבי אליעזר בן נתן גם השתלבו לתוך טיוטות חדשות של ספר אבן העזר.

מהדורות
-------

הספר נדפס לראשונה בה'ש"ע (1610) בפראג. שלום אלבק ערך והדפיס מהדורה חדשה בורשה ב-1905, אך מהדורה זו כולל רק את חומר הספר עד מסכת נדה. רבי אריה ליב רשקעס הדפיס חלק מן הספר בירושלים ב-1915. רבי שלמה זלמן אהרנרייך ערך והדפיס מהדורה מלאה עם הרבה הערות בשאמלויא ב-1927. בראשית המאה ה-21, ההדיר הרב דוד דבליצקי מחדש את הספר במהדורה תורנית-מדעית, על פי כתבי יד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליעזר בן נתן, **ספר אבן העזר**, פראג, 1610, באתר היברובוקס
* אליעזר בן נתן, **ספר אבן העזר, חלק א, מהדורת אלבק**, ורשה, 1905, באתר היברובוקס
* אליעזר בן נתן, **ספר אבן העזר, חלק ראשון, מהדורת עהרענרייך**, שאמלויא, 1926, באתר היברובוקס
* אליעזר בן נתן, **ספר אבן העזר, חלק שני, מהדורת עהרענרייך**, שאמלויא, 1926, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  A. Kaminka, **Eliezer B. Nathan of Mayence**, The Jewish Encyclopedia, 1912, עמ' 118-119
2. 1 2  דוד אקרמן, חייו וזמנו של ר' אליעזר בן נתן ממגנצא (ראב"ן), **דברי הקונגרס העולמי למודעי היהדות. חטיבה ג: היצירה הרוחנית. כרך ראשון: ספרות תלמודית ורבנית.**, האיגוד העולמי למדעי היהדות, תשנ"ג (1993), עמ' 57-64
3. 1 2 3 4 5  **Eliezer ben Nathan of Mainz**, Encyclopedia Judaica Volume 6, 1973, עמ' 626-628
4. ↑  **אבן העזר הוא ספר ראב"ן - חלק ראשון**, 1926, עמ' מבוא ז.
5. ↑  א. א. אורבך, **בעלי התוספות: תולדותיהם, חיבוריהם, שיטתם. כרך ראשון.**, ירושלים: מוסד ביאליק, 1986, עמ' 174
6. 1 2 3  אליעזר בן נתן, **ספר אבן העזר, חלק א, מהדורת אלבק**, 1905, עמ' מבוא ז
7. ↑  א. א. אורבך, **בעלי התוספות: תולדותיהם, חיבוריהם, שיטתם. כרך ראשון.**, ירושלים: מוסד ביאליק, 1986, עמ' 177
8. ↑  ספר ראב"ן : הוא אבן העזר ... / לרבינו אליעזר ב"ר נתן יו"ל עפ"י דפוס ראשון וכת"י, עם הגהות והערות, על ידי דוד בהגאון ר' שריה דבליצקי
מנגנונים פעילים וסבילים להובלת חומרים דרך תאי דופן של נפרון. משאבות נתרן-אשלגן (6) מבצעות הובלה פעילה ראשונית של יוני נתרן מהתאים, בצד הרחוק מהנפרון, בעזרת אנרגיה וכנגד מפל הריכוזים. נתרן שואף להיכנס לתוך התאים מצד הנפרון ועושה זאת בפעפוע, בין היתר דרך תעלות בקרום התא(1). תנועת הנתרן פנימה לתאים מנוצלת להובלה פעילה שניונית של גלוקוז מהנפרון לתא(3) ושל יוני מימן מהתא לנפרון(2).
בביולוגיה, **הובלה פעילה** מתארת רתימת אנרגיה לשם הובלתם של חומרים דרך קרום התא, בכיוון המנוגד לסך כוחות מפל הריכוזים, לכוח החשמלי וללחצים המשפיעים על מעבר אותם חומרים. הובלה פעילה נערכת בעזרת חלבונים טראנסממברנלים המנצלים אנרגיה כימית זמינה באופן ישיר או עקיף, כדי לקשור אליהם חומרים ולהובילם דרך קרום התא. מנגנוני חלבונים המובילים חומרים באופן פעיל דרך קרומים מכונים משאבות.

הובלת חומרים כנגד מפל הריכוזים היא חיונית לתפקוד התא ולתפקוד כל אורגניזם המורכב מתאים. בעזרתה נוצרים התנאים לתפקוד התאים הודות להובלת יונים כגון אשלגן, נתרן וכלור ובניית יחס מסוים בין ריכוזם בתוך התא לריכוזם מחוץ לתא ומתאפשר מטבוליזם בתאים עם הובלתם של חומצות אמינו וסוכרים לתוך התאים.

חומרים בריכוז גבוה נמצאים במצב אנרגטי גבוה יותר מחומרים בריכוז נמוך. כדי להוביל חומרים מריכוז נמוך לגבוה יש להוסיף אנרגיה למערכת. האנרגיה מגבירה או מפחיתה את האפיניות של אתרי הקשירה בחלבונים הטראנסממברנלים לחומרים אותם הם מובילים ומאיצה את קצב תנועת אתרי הקשירה מפני החלבון הפונים לחוץ התא אל פני החלבון הפונים לפנים התא ובכיוון ההפוך.

לאנרגיה הנדרשת להובלה פעילה שני מקורות אפשריים. המקור הראשון הוא שימוש ישיר באנרגיה הכימית הגלומה במולקולות אדנוזין תלת-זרחתי (ATP). משאבות העושות שימוש באנרגיה זו כוללות חלק המתפקד כ-ATPase המפרק את האדנוזין. פירוק קבוצת זרחה מאדנוזין תלת-זרחתי משחרר אנרגיה רבה המנוצלת לתהליך ההובלה. הובלה מסוג זה מכונה הובלה פעילה ראשונית.

מקור אנרגיה נוסף להובלה גלום במפל הריכוזים שיוצרת הובלה פעילה ראשונית. יוני נתרן שנשאבו אל מחוץ לתא בעזרת האנרגיה של מולקולות האדנוזין תלת-זרחתי שוהים בריכוז גבוה מחוץ לתא ושואפים להיכנס לתוכו בחזרה כדי לאזן בין ריכוזם מחוץ לתא לבין ריכוזם בתוכו. מספר משאבות מאפשרות ליוני נתרן לחזור לתוך התא אך מצמידות לתהליך או מתנות אותו בהובלה של חומרים נוספים לנתרן אל מחוץ לתא או לתוכו. הובלה מסוג זה מכונה הובלה פעילה שניונית.

ראו גם
------

* אנדוציטוזה
* אקסוציטוזה

לקריאה נוספת
------------

* Guyton AC, Hall JE. **Textbook of Medical Physiology**, 9th Ed. W.B. Saunders Company, 1996, p. 51
* Vander A, Sherman J, Luciano D. **Human physiology**, 7th Ed. McGraw-Hill, 1998, pp. 121-122

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הובלה פעילה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00570452

 |
Whoami & id -un
**whoami** (אנגלית: **Who am I**; "מי אני?") היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס ו-Microsoft Windows המדפיסה את שם המשתמש הנוכחי המחובר אל המערכת.

גרסת היוניקס הראשונה פותחה במערכת BSD 2.9, גרסת הגנו נכתבה על ידי ריצ'רד מלינריק כחלק מכלי העזר של הליבה (coreutils). 

פקודה זו הופיעה לראשונה במערכות Windows החל מגרסת Windows Server 2003 באופן רשמי, כמו כן הייתה הפקודה חלק מחבילות עדכונים, שהציעה חברת מיקרוסופט, לגרסאות Windows 2000 - Resource Kit, Windows XP - SP2.

שימוש
-----

### סביבת Unix

השימוש הסטנדרטי בפקודת `whoami`, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:

```
# whoami
root

```

בסביבת יוניקס קיימת פקודה מקבילה, `id -un`, המבצעת פעולה זהה לזו של `whoami` ותבוצע כדלקמן: 

```
# id -un
root

```

### Microsoft Windows

השימוש בפקודת `whoami` בסביבת חלונות יתבצע בממשק שורת פקודה, כדלקמן:

```
C:\Users\username>whoami
workgroup\username

```

קישורים חיצוניים
----------------

רשימת פקודות יוניקס (באנגלית)

רשימת פקודות CMD (באנגלית)

| פקודות בסביבת Unix ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס |
| --- |
| מערכת קבצים | 
bzip • cat • cd • chmod • chown • chgrp • cksum • cmp • cp • dd • du • df • file • fsck • gzip • ln • ls • mkdir • mount • mv • pwd • rm • rmdir • tar • tee •  tree • touch • umask • zip
 |
| תהליכים | 
at • chroot • cron • htop • kill • killall • nice • pgrep • pkill • ps • pstree • time • top
 |
| סביבת משתמש | 
dig • env • exit • finger • passwd • su • sudo • uptime • talk • uname • w • wall • who • whoami
 |
| עיבוד טקסט | 
awk • basename • cut • diff • ed • ex • head • less • more • paste • sed • sort • strings • tail • tr • uniq • vi • vim • wc • xargs
 |
| מעטפת | 
alias • echo • expr • printf • sleep • test • wait
 |
| רשת | 
ifconfig • inetd • ip • netcat • netstat • nload • nmap • nslookup • ping • rlogin • route • ssh • traceroute
 |
| חיפוש | 
find • grep • locate
 |
| שונות | 
man • bc • cal • date • parted • seq
 |
**Widerstehe doch der Sünde** (בעברית: עמוד נא בפני החטא), רי"ב 54, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר. התאריכים המדויקים של ההלחנה והביצוע הראשון שנויים במחלוקת, אבל מוסכם שהיה זה בין השנים 1713–1715. הקנטטה קצרה יחסית לשאר הקנטטות של באך, והיא בין הבודדות שנועדו לביצוע על ידי סולן יחיד.

היסטוריה ומילים
---------------

הטקסט נכתב על ידי המשורר הגרמני גאורג כריסטיאן להמס (Georg Christian Lehms) לכבוד יום ראשון השלישי של התענית, ופורסם ב-1711. הוא מתמקד בהימנעות מהחטא ובחלקו השלישי ציטוטים מאיגרת יעקב ומאיגרת יוחנן הראשונה.

באך מונה למנהל המוזיקה בחצר הדוכס מוויימאר ב-2 במרץ 1714. על פי חלק מהסברות הוא ביצע את הקנטטה ביום ראשון השלישי של התענית בשנת 1714 או 1715. מועד זה ב-1714 חל יומיים לאחר מינויו לתפקיד, ועל כן מניחים שהוא הלחין אותה תקופה מסוימת לפני כן ורק ביצע אותה אז. הנחה אחרת היא שהוא ביצע אותה בשנה שלאחר מכן.

חוקרים אחרים ובראשם אלפרד דירר סבורים שהביצוע היה ביום ראשון השביעי שלאחר חג השילוש הקדוש, 1714 ומחשיבים אותה כקנטטה החמישית מתוך שמונה שהלחין באותה שנה לאחר רי"ב 182, רי"ב 12, רי"ב 172 ורי"ב 21. 

באך השתמש באריה הראשונה ביצירתו מרקוס פסיון (רי"ב 247).

מבנה והרכב מבצע
---------------

הקנטטה נכתבה עבור הרכב מצומצם של סולן אלט אחד, שני כינורות, שתי ויולות ובאסו קונטינואו. בקנטטה שלושה חלקים:

1. אריה: *Widerstehe doch der Sünde* (עמוד נא בפני החטא)
2. רצ'יטטיב: *Die Art verruchter Sünden* (חטא נתעב נראה)
3. אריה: *Wer Sünde tut, der ist vom Teufel* (כל מי שחוטא הוא איש השטן)

שתי האריות מבוצעות בסולם מי במול מז'ור.

הקלטות
------

היצירה הוקלטה כ-50 פעמים על ידי מנצחים רבים, בהם הרמן שרכן (ב-1952), גוסטב ליאונהארדט (ב-1954), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1996) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Widerstehe doch der Sünde, רי"ב 54** בוויקישיתוף
* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Cantatas of J. S. Bach: With Their Librettos in German-English Parallel Text, Alfred Dürr, Richard D. P. Jones, עמוד 254
2. ↑  איגרת יעקב, פרק ד, 7
3. ↑  איגרת יוחנן הראשונה, פרק ג, 8
4. ↑  רי"ב 54, עמוד 9, ג'ון אליוט גרדינר
5. ↑  Mincham, Julian
6. ↑  קטלוג זוואנג
7. ↑  באתר Bach-Digital
8. ↑  רשימת הקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520944505171
* BnF: cb13909660t (data)
* GND: 300007361
* LCCN: n87126140
* MusicBrainz work: 582b6710-4858-4b6c-ab04-adeea8e35436
* VIAF: 179504144
* WorldCat (עם VIAF): 179504144

 |
תכשיט דמוי סל עשוי זהב, עם אבני ההולדת של אם, אב וילדיהם, עטורות ביהלומים
**אבן הולדת** (מאנגלית: **birthstone**) היא אבן חן או אבני חן המסמלות את חודש הלידה בלוח הגרגוריאני הניתנות כמתנה כשהן משובצות בתכשיט. מנהג זה מקובל בעיקר בארצות הברית ואומץ גם באוסטרליה ובתאילנד. גם בישראל ניתן לפגוש אותו בחנויות תכשיטים.

המנהג לענוד אבני חן כאמצעי מיסטי שנועד להעניק מזל ובריאות הוא כנראה עתיק. כך למשל נטען כי באירופה נהגו לענוד אבני חן על פי חודש הלידה החל מהמאה ה-15, אם כי לצורפים שונים היו רשימות שונות של אבני חן על פי החודש, וכי קיימות גם רשימות אחרות עתיקות יותר, מטיבט או ממסורת האיור ודה ההודית. חלק מהטענות בדבר המזל שמביאות 12 אבני החן משתמשות בסיפור המקראי על 12 אבני החושן.

המנהג צבר תאוצה בשל תכסיס שיווקי של איגוד התכשיטנים הלאומי של ארצות הברית (American national association of jewelers). האיגוד ניצל את המסורת וקבע ב-1912 טבלה שתשמש כתקן מודרני בנושא אבני ההולדת. טבלה מודרנית זו מצויה בשימוש נרחב בארצות הברית. לכל חודש נקבעה אבן החן המתאימה לו (בדרך כלל אבני החן היקרות ביותר). למעט חודש יוני, שנקבע כי אבן ההולדת שלו היא פנינה, שאר אבני החן הן מינרלים. על מנת להרחיב את שוק הקונים נקבעה לכל חודש בנוסף לאבן הראשית גם אבן או אבנים אלטרנטיביות זולות יותר.

אבני ההולדת לפי חודשים
----------------------

| חודש | אבן הולדת | תחליף |
| --- | --- | --- |
| ינואר | גארנט | רוז קוורץ |
| פברואר | אמטיסט | אוניקס |
| מרץ | אקוומרין | ישפה או גם אבן־דם |
| אפריל | יהלום | קוורץ |
| מאי | אזמרגד | כריזופראס |
| יוני | פנינה (היחידה שאינה מינרל) | אלכסנדריט או אבן ירח |
| יולי | אודם | ירקן או קרנליאן |
| אוגוסט | פרידוט | ספיר, סרדוניקס או אוונטורין |
| ספטמבר | ספיר | לפיס לזולי |
| אוקטובר | אופאל | טורמלין (ורוד) |
| נובמבר | טופז (צהוב) | טורקיז או סיטרין |
| דצמבר | זירקון (כחול) | טורקיז לפיס לזולי או טנזניט |

קישורים חיצוניים
----------------

התייחסות לאבני ההולדת קיימת באתרי תכשיטנות רבים בארצות הברית המוכרים את האבנים. להלן מדגם מייצג המוסיף מידע על הכתוב בערך:

* טבלה המכילה גם רשימות נוספות ביניהם של אבני החושן ששובצו לחודשים של השנה האזרחית
* רשימות נוספות ומידע נוסף
* טבלת אבני ההולדת בצירוף תצלומים של האבנים (אורכב 29.04.2007 בארכיון Wayback Machine)
* אבני ההולדת לפי חודשים, וצבעיהם
* אבן הולדת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  BIRTHSTONE CHOICES
2. ↑  The History of Birthstones
3. ↑  הטנזניט נוסף כאבן הולדת לחודש דצמבר על ידי איגוד סוחרי אבני החן של אמריקה הידוע בראשי התיבות AGTA‏ (American Gem Trade Association) באוקטובר 2002 תוך הסכמה עם איגודי תכשיטנות אמריקנים נוספים. השינוי הראשון שבוצע בטבלת אבני ההולדת, 90 שנה אחרי שנקבעה.
**אנרי דזירה לאנדרו** (בצרפתית: **Henri Désiré Landru**;‏ 12 באפריל 1869 – 25 בפברואר 1922) היה רוצח סדרתי צרפתי ו"כחול זקן" אמיתי.

ביוגרפיה
--------

לאנדרו נולד בפריז. לאחר שנטש לימודיו שירת במשך ארבע שנים בצבא צרפת, מ-1887 עד 1891, ואז נכנס למערכת זוגית עם בת דודתו שהובילה ללידת בת. כעבור שנתיים נישאו והביאו לעולם עוד שלושה ילדים. בעקבות מעשי מרמה של מעסיקו, פתח במעשי נוכלות בעצמו והונה בעיקר קשישות. על מעשי ההונאה והנוכלות שלו הוא נכלא לשנתיים ב-1900, תקופת מאסר ראשונה מבין רבות בחייו. מ-1914 החל להתנכר לאשתו, כשהוא מתפרנס ממכירת רהיטי יד שנייה.

הוא נהג לפרסם מודעות שידוכים בעיתוני פריז כפתיון להשגת שידוך, לדוגמה: "אלמן עם שני ילדים בן 43, בעל הכנסה גבוהה, רציני ומעורה בחברה טובה, מחפש אלמנה הרוצה להתחתן". בעקבות מלחמת העולם הראשונה נמצאו אלמנות רבות שנענו למודעתיו. הוא היה מפתה את הנשים, משתלט על נכסיהן ואז רוצח אותן ושורף בביתו את גופותיהן המבותרות. בין 1914 עד 1919 הוא רצח לפחות 10 נשים ואת בנה המתבגר של אחת מהן. המשטרה לא הצליחה לייחס את מעשי הרצח ללאנדרו כיוון שנהג להשתמש בשמות בדויים רבים. הוא ניהל פנקס ובו השמות בהם הציג עצמו בפני כל "מאהבת".

ב-1919 אחות אחת מקרבנותיו ניסתה לאתר אותו; היא לא ידעה את שמו האמיתי, אך הכירה את מראהו החיצוני, וכן את מקום מגוריו, והצליחה לגייס את המשטרה לעזרתה. תחילה הוא הואשם רק בהונאה ומעילה כספית וסירב לתקשר עם המשטרה; בהיעדר גופות (המשטרה חפרה היטב בחצר ביתו אך לא מצאה דבר) לא היו מספיק ראיות כדי להעמידו לדין באשמת רצח. ואולם, אז מצאו השוטרים את הפנקס עם שמותיו הבדויים ורשימת הנשים שרצח והונה. היה בכך די כדי להביאו למשפט.

### משפט והוצאה להורג

איור המטבח שצייר לאנדרו
לאנדרו הועמד לדין בגין 11 סעיפי רצח בנובמבר 1921. הוא נמצא אשם בכל הסעיפים, נידון למוות והוצא להורג בגיליוטינה כעבור שלושה חודשים בורסאי. בזמן המשפט הוא צייר את מטבח ביתו עם הכיריים, כשמאחורי הציור כתב בצרפתית: "Ce n'est pas le mur derrière lequel il se passe quelque chose, mais bien la cuisinière dans laquelle on a brûlé quelque chose" ("זה לא הקיר שמאחוריו התרחשו דברים, אלא הכיריים בהם נשרף משהו"). הציור ניתן לאחד מעורכי הדין ונחשב כהודאה בעבירה.

ראו גם
------

* המרטש מאטלנטה
* המפלצת מפירנצה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנרי דזירה לאנדרו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוצחים סדרתיים ופסיכופתים
2. ↑  ידיעה על הוצאתו להורג בעיתון משנת 1922

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007342351105171
* BnF: cb119637880 (data)
* GND: 119041480
* ISNI: 0000 0001 1668 4812
* LCCN: nr89005262
* NKC: jn20000701002
* NTA: 072509716
* SUDOC: 027639452
* VIAF: 71399777
* WorldCat: lccn-nr89005262

 |
**Wii Chess** הוא משחק וידאו של שחמט לקונסולת ה-Wii. הוא פותח על ידי נינטנדו ויצא לאור באירופה ב-18 בינואר 2008. ביפן, המשחק יצא תחת השם "Tsūshin Taikyoku: World Chess (通信対局 ワールドチェス)" ב-30 בספטמבר 2008 בתור כותר להורדה ב-WiiWare. המשחק מעולם לא יצא לאור בצפון אמריקה או באוסטרליה, והוא המשחק היחיד בסדרת משחקי Wii שלא יצא באזורים הללו. המשחק הזה הוא גם המשחק היחיד בסדרה שלא מאפשר לשחק בתור דמויות Mii.

Wii Chess משתמש במנוע השחמט Loop Express.‏

מהלך המשחק
----------

המשחק משוחק באמצעות שלט ה-Wii, אך נעשה שימוש ב-D-pad על השלט במקום בפונקציית הסמן על מנת להזיז את כלי השחמט.

המשחק מכיל הסברים על איך להזיז את כלי השחמט שמיועדים לשחקני שחמט חדשים. השחקנים יכולים גם להקליט משחקי שחמט ולנגן אותם מחדש במועד מאוחר יותר. בנוסף, היה אפשר לשחק באופן מקוון נגד שחקנים אחרים באמצעות שירותי ה-Wi-Fi של נינטנדו, כאשר שחקנים בגרסה האירופאית של המשחק יכלו לשחק גם נגד שחקנים בגרסה היפנית ולהפך.

ביקורת
------

המשחק זכה לביקורות מעורבות. המבקרים שיבחו את היכולת לשחק נגד אנשים אחרים, אך העבירו ביקורת על הגרפיקה הפשוטה מאוד של המשחק ועל כך שהמשחק לא מכיל מספיק פיצ'רים שהיו עשויים להצדיק את המחיר שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Wii Chess (ביפנית)
* Wii Chess, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wii Chess PEGI, אתר PEGI (באנגלית)
2. ↑  "Euro Wii/DS release dates yet again". GoNintendo. 2007-08-22. נבדק ב-2007-08-22.
3. ↑  News: Nintendo gives out massive '08 schedule - ComputerAndVideoGames.com
4. ↑  Wii Chess Comes to WiiWare in Japan
5. ↑  Wii News: Wii Chess Screens - Official Nintendo Magazine
6. ↑  Nintendo.jp *World Chess* Wi-Fi overview
7. ↑  Wii Chess Review
8. ↑  Wii Review: Wii Chess - Official Nintendo Magazine

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb166560324 (data)

 |
**דוריס בורס** (בגרמנית: **Doris Bures**, נולדה ב-3 באוגוסט 1962) היא פוליטיקאית סוציאל-דמוקרטית אוסטרית, המשמשת כיושבת ראש השנייה של המועצה הלאומית של אוסטריה, הבית התחתון של הפרלמנט האוסטרי. קודם לכן כיהנה כיושבת ראש הפרלמנט, וכן הייתה זמנית יחד עם קרלהיינץ קופף ונורברט הופר חברה בקולגיום משולש שמילא את מקום נשיא אוסטריה בין 8 ביולי 2016 - 26 בינואר 2017 כשנכנס לתפקיד הנשיא אלכסנדר ואן דר בלן, בעקבות בחירתו בבחירות נשיאותיות חוזרות.

ביוגרפיה
--------

דוריס בורס נולדה בווינה ולמדה בבית ספר מקצועי. בשנת 1980 הייתה מזכירה של ארגון הנוער הסוציאליסטי, ובמסגרת התפקיד מצאה תעסוקה לצעירים מובטלים.

בשנת 1987 הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, ונבחרה לפרלמנט המחוזי של מחוז מגוריה בווינה. בשנים 1995 עד 2000 הייתה יו"ר ועד שוכרי הדירות של אוסטריה. מ-2000 עד 2008 הייתה מזכירת המפלגה.

בשנת 2007 שימשה כשרה בממשלתו של אלפרד גוזנבאואר, תחילה כשרה בלי תיק ולאחר מכן כשרה לענייני נשים ותקשורת. משנת 2008 עד 2014 הייתה שרת התחבורה, החדשנות והטכנולוגיה בשתי ממשלות בראשותו של ורנר פיימן.

ב-2 בספטמבר 2014 נבחרה ליושבת ראש הפרלמנט האוסטרי, לאחר מותה של ברברה פראמר (אנ'), שכיהנה בתפקיד משנת 2006.

ב-8 ביולי 2016, לאחר סיום הקדנציה השנייה של היינץ פישר כנשיא אוסטריה, הוחלט לחלוק את התפקיד בין הנציגים של שלוש המפלגות הגדולות במסגרת קולגיום זמני שכלל את דוריס בורס, קרלהיינץ קופף ונורברט הופר.

בפברואר 2016 היה אמור להיערך בפרלמנט האוסטרי אירוע הוקרה לנשים ששרדו את מלחמת העולם השנייה, בהן הדי אפשטיין (אנ'), יהודיה אוסטרית אנטי ציונית הפעילה בתנועת הסולידריות הבינלאומית. האירוע התבטל ברגע האחרון. אפשטיין נפטרה במאי 2016.

ב-26 בספטמבר 2016 ביקרה בורס ביקור רשמי במשכן הכנסת ונפגשה עם יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, ועם אגודת הידידות הבין פרלמנטרית ישראל-אוסטריה בראשות חבר הכנסת עמיר פרץ.

ב-30 בספטמבר 2016 הייתה בין המשתתפים בהלוויית שמעון פרס.

משנת 1984 דוריס בורס הייתה במערכת יחסים זוגית עם איש העסקים וולפגנג יאנסקי ליארט, ולשניים בת. הם נפרדו בתחילת שנת 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוריס בורס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Austrian parliament nixes event honoring pro-Hamas, anti-Israel Jew who fled Nazis, באתר הג'רוזלם פוסט, ‏21 בפברואר 2016 (באנגלית).
2. ↑  יו"ר הכנסת: נשמח לסייע לאוסטריה בתחום ההגירה; יו"ר פרלמנט אוסטריה: נקים צוות משותף, באתר הכנסת, ‏26 בספטמבר 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1019059419
* ISNI: 0000 0003 6695 1477
* VIAF: 311574319
* WorldCat (עם VIAF): 311574319

 |
שיעור בבית הספר לבישול ריימונד בלאן באוקספורד, אנגליה
סדנת סושי לחובבנים. מן התקרה נתלית מראה גדולה הנטויה בזווית, ובכך מאפשרת לתלמידים לראות את עבודת השף ממקום ישיבתם
**בית ספר לבישול** הוא מוסד להשכלה באמנות ומדע הבישול והכנת האוכל. ישנם סוגים רבים ושונים של בתי ספר לבישול ברחבי העולם, חלקם להכשרת שפים, אחרים מיועדים לחובבי בישול, וחלקם הם שילוב של השניים.

תוכניות הלימוד יכולות להשתנות בין מספר שעות ועד למספר שנים. חלק מהתוכניות מובילות לתואר אקדמי או הסמכה מקצועית מוכרת. תוכניות רבות כוללות התנסות מעשית במטבח מוסדי, לעיתים של מסעדה צמודה לבית הספר או תקופה של התנסות בעבודה במסעדה בבעלות פרטית.

בבתי הספר המקצועיים נלמדות טכניקות קולינריות, מנהגים גסטרונומים, מדעי המזון, התמודדות עם לקוחות ועקרונות כלכליים בסיסיים לקיום עסקי בתחום. בתי ספר לבישול לחובבים לעומת זאת, קשורים בתיירות קולינרית (אנ') במדינות רבות בעולם[דרוש מקור].

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה: ההיסטוריה לא התחילה בארצות הברית.
בארצות הברית, חינוך קולינרי הוא מושג חדש למדי ביחס לחינוך הקולינרי באירופה. ב-1898 הוציא צ'ארלס רנהופר, השף של מסעדת דלמוניקו'ס, מגזין בתפוצה ארצית בשם "Chef". במגזין הייתה אחת הקריאות הראשונות להקמת בית ספר להכשרת טבחים בארצות הברית. רנהופר פנה רנהופר לאירופה כדי לפתור את בעיות כוח האדם שלו. ב-1911 קידמה ארצות הברית מערכת דומה לזו האירופית, שבה מתלמדים יצטרכו להשלים התחייבות של 6,000 שעות עבודה כדי לקבל הסמכה כשף.

בית הספר לבישול הפרטי המשמעותי הראשון באמריקה היה בית הספר לבישול בבוסטון (Boston Cooking School), אשר נוסד בשנת 1877. אחד הבולטים שבהם היה המכון הקולינרי של אמריקה (The Culinary Institute of America) שנוסד בשנת 1946. המכון הקולינרי של אמריקה הביא דרך חדשה וחינוך טוב יותר לאנשי מקצוע בתחום הקולינריה, על ידי לימוד התיאוריה מאחורי עבודתם העתידית וגם דרישה מהם להשלים בתשלום התמחות (internship) בת 18 שבועות במסעדה המאושרת על ידו, המחייבת אותם ליצור מאפס לפחות 51% מהמוצר שלהם. בית הספר משתמש בעיקר בהוראה מעשית, מה שמבטיח שהתלמידים ילמדו באמצעות התנסות מקצועית.

תוכניות לימודים
---------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
### הסמכה

 עבודה קולינרית בבית הספר לניהול מלונות באוניברסיטת ולס בצ'נאי, הודו
חלק מבתי ספר, כמו קורדון בלו, הסטודנט נדרש לפגין את הידע והכישורים שלו על מנת לקבל הסמכה. אחרים, כמו המכללה הבינלאומית של בולטימור, אוניברסיטת סטרטפורד, אוניברסיטת ג'ונסון ווילס והמכון הקולינרי של אמריקה מציעים תוכניות לפיהן סטודנטים זוכים לתעודה מקצועית או תואר ראשון. יש גם כמה שבהם התלמידים מקבלים עם סיום הלימודים לא רק תעודה מקצועית אלא גם הסמכה על ידי הפדרציה האמריקאית לקולינריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ספר לבישול** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Le Cordon Bleu - Why attend Le Cordon Bleu". Cordonbleu.edu. 2014-03-28. נבדק ב-2014-04-13.
2. ↑  "CIA Leads the Way :: The Culinary Institute of America". Ciachef.edu. 2014-01-27. נבדק ב-2014-04-13.
3. ↑  "Culinary Connection Culinary Arts Academy". Culinaryconnection.com. נבדק ב-2014-04-13.
4. ↑  "Who We Are". Acfchefs.org. 2005-04-19. נבדק ב-2014-04-13.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562865605171
* LCCN: sh85032171

 |
**כנגד כל הסיכויים** (בספרדית: **Contra viento y marea**) היא טלנובלה מבית טלוויסה. הטלנובלה היא גרסה מחודשת לטלנובלה "La Loba Herida", משנת 1993. כוכבי הטלנובלה הם: מרלן פבלה וסבסטיאן רולי.

עלילה
-----

נטליה ריוס היא נערה יפהפייה אשר גרה עם דודתה אינס ועם בעלה הרשע של דודתה, ארקדיו. אחרי שניסה לאנוס את נטליה, מוכר אותה ארקדיו לקבוצת בריונים. ולנטה אורטיגוזה, אחד מחברי הקבוצה, מרגיש רחמים על הנערה, ועוזר לה לברוח בחזרה לביתה. נטליה חוזרת שבורה לביתה, רק כדי למצוא את דודתה על ערש דווי. לאור בקשתה האחרונה של דודתה, עוברת נטליה לגור בבית משפחת סרנו, שם היא מתקבלת בברכה על ידי דיירי הבית, אולם אפולוניה, בעלת הבית, מתייחסת אליה בזלזול ועוינות. סבסטיאן קארדנס הוא בן למשפחה ענייה. הוא אחיו של אדוארדו ובנה של אמפרו, אשר מעולם לא קיבלה אותו והעדיפה על פניו את אחיו, אדוארדו. יום אחד, באחד מהערבים, אדוארדו מותקף על ידי שיכור. סבסטיאן מגיע ומציל אותו ומשאיר את השיכור חסר הכרה, אך כאשר השיכור נמצא חסר חיים, סבסטיאן נשלך לכלא. השנים עוברות, ונטליה ואדוארדו, אשר לומדים יחדיו בקולג', הופכים לחברים טובים ללימודים. יום אחד, סבסטיאן משתחרר מהכלא ופוגש את נטליה. השניים מתאהבים זה בזאת, אך גורמים בלתי צפויים גורמים לכך שאהבתם תעמוד בקשיים רבים.

צוות שחקנים
-----------

* מרלן פבלה - נטליה ריוס
* סבסטיאן רולי - סבסטיאן קארדנס
* אדריאנה פונסקה - סנדרה סרנו רודל
* אזלה רובינסון - אפולוניה רודל דה סרנו
* קיקה אדגר - רחינה קמפוס/לונה הצוענייה/אלברו קמפוס
* ארנסטו דאלסיו - אדוארדו קארדנס
* ארמנדו אריזה - אימנול בלמסדה
* אלברטו אסטרז'ה - ולנטה אורטיגוזה/פרנקו גלארדו
* אויטה מונוז - דונה קרוס
* ביאטריס שרידן - קרלוטה רודל
* לואיס קוטורייר - תאודורו סרנו
* סילביה מנריקה - אמפרו קרדנס
* אלקסיס איילה - ריקרדו סנדובל
* חוליו קמחו - סאול טרחו "וננו"
* מרקו מנדס - רנאטו אלדי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כנגד כל הסיכויים

* "כנגד כל הסיכויים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "כנגד כל הסיכויים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
בית ספר לונגי למוזיקה
**בית ספר לונגי למוזיקה** (באנגלית: **Longy School of Music of Bard College**) הוא קונסרבטוריון השוכן בהרווארד סקוור בקיימברידג', מסצ'וסטס. הוא נחשב לרביעי בטיבו בדירוג בתי הספר למוזיקה באזור בוסטון, שאינם מסונפים לאוניברסיטה (אחרי הקונסרבטוריון של ניו אינגלנד, מכללת ברקלי למוזיקה, והקונסרבטוריון של בוסטון).

את בית הספר ייסד בשנת 1915 ז'ורז' לונגי, אבובן יליד צרפת, שהצטרף לתזמורת הסימפונית של בוסטון ב-1898. הקונסרבטוריון מציע לימודי תואר ותעודה לתואר ראשון ושני, לצד תוכנית מכינה לילדים ולתלמידי תיכון ושיעורים למוזיקאים חובבים מבוגרים.

בשנת 1937 עבר בית ספר לונגי לבית אבן, שבנה איל הרכבות אדווין הייל בשנת 1889, וביסס את קשריו הקרובים עם אוניברסיטאות הרווארד ורדקליף. רבים מתלמידי המוזיקה המחוננים ביותר של הרווארד, ביניהם אליוט קרטר, דניאל פינקהם ורוברט פרימן, ביקרו דרך קבע בבית ספר לונגי הסמוך ללמוד אצל מורי הפקולטה ידועי השם, ביניהם המלחין וולטר פיסטון, נגן העוגב א. פאואר ביגס, במאית האופרה שרה קולדוול, הפסנתרן גרגורי טאקר וזמרת הסופרן אולגה אוורינו.

הפדגוגית והתאורטיקאית הנודעת נדיה בולאנז'ה לימדה בלונגי בין 1938 ל-1944 הרמוניה, הלחנה וקונטרפונקט בקורסים למתקדמים וקבעה מסורת של התמקדות בתאוריה של המוזיקה ובהלחנה, שמאפיינת את בית הספר עד היום. המחנך והכנר רומן טוטנברג ניהל את המוסד משנת 1978 עד 1985 וממשיך ללמד שם גם כיום.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית ספר לונגי למוזיקה (באנגלית)
* בית ספר לונגי למוזיקה, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0384 6861
* LCCN: nr2002023679
* MusicBrainz: c9b522ee-291e-4393-9209-d577ee7d7312
* VIAF: 130647791
* WorldCat: lccn-nr2002023679

 |
**מבצע מירון** היה מבצע סריקות שנערך בגזרת החרמון בימים 23-22 ביוני 1967 במטרה לאתר ישראלי שנחטף ללבנון מאזור חוות שבעא.

תיאור האירוע
------------

ב-21 ביוני 1967 יצאו שני אזרחים חובבי טבע מבית ספר שדה שבהר מירון לאסוף דוגמאות של צמחים בפתחת נחל שיאון (ואדי עַסַל). בעודם מסיירים בנחל פתחו רועים לבנוניים באש אוטומטית לעברם. השניים ניסו להימלט, אך רק אחד מהם הצליח להיחלץ ולדווח למשטרה על התקרית. השני, יחיאל מדור-חיים, נעדר. 
ב-22 ביוני בשעה 18:00 הורה אג"ם פיקוד הצפון לחטיבת גולני לצאת ל'מבצע מירון' - סריקת כל המזרעות (חוות חקלאיות) ומשכנות הרועים שעל מורדות החרמון משני צידי ואדי עַסַל.

אזור זה אומנם נכלל בהתאם להסכם הפסקת האש בתוך השטח שבשליטת צה"ל, אך מעולם לא נסרק. בשעה 21:00 התכנסה קבוצת פקודות בגדוד 13, ועליו הוטלה המשימה. למילוי המשימה הוקצו לגדוד מחלקה מסיירת גולני ומסוק תובֶלֶת סער סיקורסקי S-58 שינחת בקֻנֵיטְרַה באור ראשון, וכן יימצא מטוס קל לקישור ולממסר בשדה הנחיתה בקֻנֵיטְרַה. הגדוד התארגן בחמישה כוחות סריקה, ולכל אחד מהם נקבע אזור סריקה. כמו כן היה כוח עתודה גדודי בפיקוד המג"ד, ומניינם של כל הלוחמים עמד על 160. 

בשעה 02:00 במשוער הגיעו כוחות הגדוד לכפר הדרוזי עֵין קֻנִיֶה. לאחר תדריך קצר שנתנו המפקדים ללוחמים הם החלו לטפס המעלה ההר. פלוגה ד' בפיקודו של סרן יעקב בז'ה, פשטה על כפר קטן בשם מַזְרַעַת גַ'בֶּל סִירִי. בדרכה לשם עברה דרך הכפר הנטוש ג'וּבַּתַּה אֶ-זֵית (כיום נווה אטי"ב) וממנו ירדה בשביל סלול, חצתה את נחל ג'וּבַּתַּה, והמשיכה לנוע בשביל המוביל לבִּרְכֶּת חַפוּר. ממנה פילסה דרכה מערבה כשלוש שעות במורדות התלולים והמכוסים בצמחייה סבוכה מאוד ובסלעים משוננים. מעט לפני עלות השחר הגיעה לקרבת היעד, שהתברר שהיה נטוש. לאחר התארגנות קצרה המשיכה הפלוגה לסרוק לאור היום את שלוחת סירין שעליה נמצאה, עד שהגיעה לערוצו העמוק של ואדי עַסַל. לאחר ירידה במדרון התלול הגיעה הפלוגה לערוץ הנחל שהייתה בו זרימה די חזקה של מים צלולים וקרים, והלוחמים יכלו לשטוף את פניהם ולהרוות את צימאונם ממימיו. 

בו בזמן סרקו עוד ארבעה כוחות את החוּרבות (ח'ירבות) שעל גדתו המערבית של הוואדי. צלפי 'המחלקה המיוחדת' של הפלוגה המסייעת ירו ירי מונע לעבר בתים חשודים. במהלך הבוקר נסרקו כל ה'מזרעות' והחורבות בכללן: חַ'לֶת אֶל-עַ'זַלֶה, מַזְרַעַת קַפְוַה, מַזְרַעַת זֵבְּדִין, פַשְׁכּוּל, רַמְתַא וגַ'בֶּל רוּאוּס, שלימים נקרא הר דב. במהלך הסריקות נפתחה אש לעבר תושב חַ'לֶת אֶל-עַ'זַלֶה שניסה להימלט, והוא נהרג. כל התושבים שנמצאו בחורבות נחקרו, עשרה בתים פוצצו לוחמי הסיירת שהונחתו ממסוק סיקורסקי S-58. שישה תושבי מַזְרַעַת זֵבְּדִין נעצרו לחקירה. רוב תושבי ה'מזרעות', רועים לבנונים מהכפרים הלבנוניים שַׁבְּעַה ושׁוּבַּא, נמלטו לכפריהם. הנעדר לא נמצא. לאחר שכוחות הגדוד סיימו לסרוק את הערוץ שבמעלה הנחל, הם ירדו לעבר פתחת הנחל, סמוך לקיבוץ דן, שאליו הגיעו בשעות אחר-הצהריים. ארבעה ימים לאחר מכן הודיע ארגון הצלב האדום למשרד החוץ שנמצא בידם שבוי ישראלי בשם יחיאל מדור-חיים.

לקריאה נוספת
------------

* משה גבעתי, **הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעיים ממלחמות ישראל**. רעות: הוצאת 'רעות', תשע"ג-2013, עמ' 58-56.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**משה קַניוּק** (1 במרץ 1899; י"ד באדר ה'תרנ"ט - 17 באפריל 1972) היה מנהלו של מוזיאון תל אביב לאמנות וממייסדי כפר הילדים גבעת המורה.

ביוגרפיה
--------

קניוק נולד בשנת 1899 בטרנופול שבגליציה המזרחית (בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית) למרדכי ומלכה בת זלמן שטטמוייאר. למד בגימנסיה בעירו, ולאחר מכן באוניברסיטאות פראג, ברלין והיידלברג. בתקופת לימודיו היה חבר הוועד של הפדרציה הציונית בברלין. ב-1925 עלה לארץ ישראל והצטרף לקבוצת דגניה א'. מאוחר יותר התגורר בחיפה ובתל אביב.

בשנת 1927 נישא קניוק לשרה, בתו של שמחה בראוורמן. בשנת 1931 מונה כמנהל כפר הילדים בגבעת המורה. במקביל עסק כחבר בהנהלת החברה לתערוכות ו"יריד המזרח". בעקבות היכרותו עם מאיר דיזנגוף, שקניוק שימש כמזכירו, מונה קניוק למנהל האדמיניסטרטיבי של מוזיאון תל אביב החדש. הוא שימש בתפקידו לצד קרל שוורץ, אויגן קולב וחיים גמזו ב-1949. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1962. לאחר פרישתו של גמזו, מונה קניוק למנהלו הכללי של מוזיאון תל אביב לאמנות. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1952.

ילדיו של קניוק הם הסופר יורם קניוק (1930 – 2013) ומרים (מירה) קניוק שפריר (1936 - 2021).

קניוק נפטר בשנת 1972 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "משה קניוק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3338
* אורי קיסרי, הטיוטות שלי: מאזן וקו־ישר, מעריב, 4 באפריל 1969

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "שמחה ברורמן (בראוורמן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1169.
2. ↑  דף הנפטר באתר חברה קדישא תל אביב והמחוז.
**בית ספר מירון** הוא בית ספר יסודי ממלכתי דתי הנמצא בצפון תל אביב, על גדות הירקון.

היסטוריה
--------

בית הספר נוסד בשנת 1957 כצריף ועבר למבנה קבע בשנת 1960. בית הספר מחנך לאחריות ומעורבות הדדית, יצירת קשר ושותפות עם הקהילה, והוא נבחר להוביל יוזמה חינוכית בתחום הסייבר.[דרוש מקור] תוכנית הסייבר בבית הספר משלבת את הטמעת ערכי "דרך ארץ" ו"אהבת הארץ" בזיקה למעגלי השייכות בתחומי הדעת השונים. התוכנית תורמת להוראת מקצועות היהדות בדרכים מגוונות של למידה בסביבה מתוקשבת. 

קמפוס בית הספר מכיל את האגף הצפוני שהוקם בשנת 1960 שבו נמצאים חלק מחדרי הכיתות, המזכירות וחדרי ההנהלה, ואת האגף הדרומי החדש שנחנך בספטמבר 2016. אגף זה כולל שתי קומות של כיתות לימוד ומעבדות המאורגנות סביב חצר פנימית מקורה וכן אולם ספורט הנמצא בקומה השלישית ומיועד לשימושם של תלמידי בית הספר ולשימוש הקהילה בשעות אחה"צ והערב. המבנה תוכנן על ידי האדריכלים מוטי בודק ודנה אוברזון.

גלריה
-----

* האגף הצפוני הישןהאגף הצפוני הישן
* מבט מערבהמבט מערבה
* מבט מגג המבנה לדרום מזרחמבט מגג המבנה לדרום מזרח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ספר מירון תל אביב** בוויקישיתוף
* בית הספר מירון - אתר האינטרנט של בית הספר
* בית הספר מירון גלריה
**חֲסִידַת עֵצִים** (שם מדעי: *Mycteria americana*) היא עוף מים גדול ממשפחת החסידתיים בעלת ראש וצוואר שחורים וגוף לבן. היא חיה בטבע באמריקה הדרומית וגם באמריקה המרכזית. אורכה 83-115 ס"מ ומשקלה 2.5-3.3 ק"ג. היא מזכירה מעט מגלן אך שייכת למשפחה אחרת.

החסידה מקננת על עצים (ומכאן שמה) ברחבי דרום ומרכז אמריקה ובאיים הקאריביים והיא היחידה שחיה גם בדרומה של אמריקה הצפונית, בעיקר בביצות פלורידה. היא מקננת במושבות צפופות על עצים ובהרבה מקרים גם מעל נהרות, ביצות וביצות מנגרובים, קרוב למקורות המזון שלהם. הם מקננים גם עם עופות בעלי הרגלים דומים כמו הכפן הורוד, מגלן שני שונות וחסידת היאבירו הגדולה. מושבות ידועות שלהם הם על גדת נהר הפרנה.

היא שולה את טרפה שכולל חרקים, דגים, תולעים וצפרדעים מהמים או מצמחייה נמוכה. 

בני הזוג של החסידות בונים קן עשוי ענפים בעיקר ומטילים 3-5 ביצים שבוקעות אחרי 27-32 יום. האפרוחים עלולים ליפול מהקנים הבטוחים אל הקרקע שם מחכים להם טורפים כמו ראקונים, פומות ואליגטורים או קיימנים בדרום אמריקה. בשל הרעשנות של הקהילה היא מושכת את הטורפים שממתינים לרגע נפילתו של אפרוח מהקן.

חסידת עצים עפה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חסידת עצים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חסידת עצים באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חסידתיים |
| --- |
| פשוק מקור | פשוק-מקור אסייתי • פשוק-מקור אפריקני |  |
| חסידה | חסידה שחורה • חסידה אבדימית • חסידה לבנת-גרון • חסידת סטורם • חסידת מגווארי • חסידה לבנה • חסידה מזרחית |
| חסידת אוכף | חסידת האוכף • חסידה שחורת-צוואר |
| יאבירו (סוג ומין יחיד) | יאבירו |
| מרבו | מרבו אפריקני • מרבו קטן • מרבו ענק |
| חסידן | חסידן מילקי • חסידן אפריקני • חסידן צבוע • חסידת עצים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563447905171
* LCCN: sh85147907

 |
המבנה הכימי של DMSO
**דימתיל סולפוקסיד** (**dimethyl sulfoxide**; בראשי תיבות: **DMSO**) הוא תרכובת אורגנית קטנה המשמשת את האדם כממס אורגני יעיל במיוחד.

היסטוריית סינתזה
----------------

DMSO התגלה בשנת 1866 על ידי הכימאי הרוסי אלכסנדר מיכיאלוביץ זייצב לאחר חמצון דימתילסולפיד על ידי חומצה חנקתית. הוא דיווח על התגלית כבר בשנת 1867, אך לא הייתה התעניינות רבה בחומר עד שבשנת 1958 התגלתה תכונת ההמסה שלו.

אנזים דימתיל סולפוקסיד רדוקטז המכיל מוליבדניום המזרז חיזור של דימתיל סולפוקסיד לדימתיל סולפיד.

מבנה ותכונות פיזיקליות
----------------------

DMSO מורכב משתי קבוצות מתיל (**CH3**) הקשורות לקבוצת סולפוקסיד (**S=O**). נקודת ההתכה של DMSO היא 18.5 מעלות צלזיוס ונקודת הרתיחה - 189 מעלות. התרכובת מתחילה לבעור ב-95 מעלות, והיא רעילה למדי וגורמת לגירוי העיניים, העור ומערכת הנשימה.

שימוש
-----

DMSO משמש בתעשייה הכימית כממס בתגובות כימיות רבות וכן כממס של חומרים לקראת בדיקתם בשיטות אנליטיות שונות, כגון NMR. בנוסף משמשת התרכובת כמסיר צבע וכחומר ניקוי בתעשיית האלקטרוניקה. DMSO מסוגל לחדור בקלות דרך ממברנת התא ביצורים חיים ולשאת עמו תרכובות המומסות בו. ברפואה מנוצלת תכונה זו לשם הקלת הספיגה של תרופות בגוף, ומספר תרופות ניתנות בתוספת DMSO. בנוסף משמש לעיתים DMSO כתרופה אנטי-דלקתית. בביולוגיה המולקולרית משתמשים ב-DMSO על מנת להחדיר תרכובות שונות לתאים; במיוחד מדובר בהחדרת DNA זר לתאי חיידקים לשם שכפולם (תהליך הקרוי טרנספורמציה). DMSO מסוגל גם לעיתים לשפר את יעילותן של תגובות PCR; התרכובת מקלה על הפרדת שני גדילי ה-DNA בשלב הראשון של ה-PCR.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דימתיל סולפוקסיד** בוויקישיתוף
* דימתיל סולפוקסיד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555402205171
* GND: 4070482-8
* LCCN: sh85038040
* NDL: 00574755
* NKC: ph1002166

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במחבר ספר "אור פני משה". אם התכוונתם למייסד חסידות פשעווארסק, ראו משה יצחק גווירצמן.

רבי **משה הלוי מפשוורסק** (מכונה גם **משה סופר סת"ם מפשוורסק**; ה'ת"פ – י"ב בטבת ה'תקס"ו) מצדיקי החסידות בדור השלישי בתנועת החסידות, סופר סת"ם ומחבר ספר "אור פני משה".

ביוגרפיה
--------

רבי משה נולד בערך בשנת ה'ת"פ לרבי יצחק הלוי ואסתר. בצעירותו עבד כמנהל בית חרושת לייצור יין שרף. התגורר בפשוורסק. נסע למגיד ממעזריטש ויש אומרים שהיה נוסע גם לרבי אלימלך מליז'נסק אך אין לזה מקור ברור. חיבב ביותר את ספרי רבי משה אלשיך וכמעט בכל קטע מספרו מזכיר את פירוש האלשיך, החוזה מלובלין כותב בהסכמתו לספרו: "ומנעוריו היה לו מדריגה שהגאון המנוח מוהר"ר משה אלשיך ז"ל היה מתגלה אליו"

היה מפורסם בקדושתו וצדקותו, הליכותיו היו בהצנע לכת, והסתיר את ידיעתו בתורה,[דרוש מקור] ואף לא התיר לפרסם את ספרו 'אור פני משה' כל עוד הוא חי. 

היה סופר סת"ם והרבה מגדולי החסידות בדורו רכשו אצלו תפילין בשבילם. ביניהם נמנו רבי אלימלך מליז'נסק, רבי ברוך ממז'יבוז', רבי מרדכי מנשכיז, החוזה מלובלין, רבי דוד מללוב, רבי אורי מסטרליסק, ורבי יצחק אייזיק מזידיטשוב.

נפטר בי"ב בטבת ה'תקס"ו בפשוורסק ושם נטמן. לאחר פטירתו הדפיס חתנו רבי ישראל דוב (בשנת ה'תק"ע) את ספרו "אור פני משה".

מתלמידיו
--------

* רבי צבי מנחם אוירבך
* רבי צבי אלימלך מדינוב
* רבי משה מסאמבור
* רבי יעקב ממוגלניצא

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלחמי, ****רבי משה סופר סת"ם מפשבורסק****, בספר "חכמי ישראל", תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' קצ"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* ספרו **אור פני משה** באתר היברובוקס
* ראה אשכול אודותיו בפורום היידי אידישע וועלט פארומס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראה אשכול על זה, ר' משה סופר סת"ם מפשעווארסק בעל אור פני משה מי היו רבותיו, באתר בפורום אוצר החכמה.
2. ↑  **תורת הרמ"ז**, מכון פינת יקרת, ירושלים תשע"ו, עמ' תלא
3. ↑  כן מעיד רבי צבי אלימלך בספרו בני יששכר, תמוז אב, מאמר א' סימן י'.
**חסידן מילקי** (שם מדעי: *Mycteria leucocephala*) הוא עוף מים מהסוג חסידן שבמשפחת החסידתיים החי בדרום-מזרח אסיה.

מאפיינים
--------

גובה החסידן כ-91-97 ס"מ ומשקלו 2-2.5 ק"ג. הוא בעל מקור מעוקל צהוב עם עיניים שחורות מוקפות טבעת צהובה והעור ורוד. שאר הגוף לבן למעט קצוות הזנב והכנפיים השחורים והרגליים הוורודים.

החסידן חי בביצות ובחופים בסומטרה, ג'אווה, סולאווסי, מלזיה, קמבודיה, דרום וייטנאם, באלי, כמה איים קטנים באינדונזיה וכנראה שגם בדרום תאילנד. החסידנים מחטטים בביצות ובחופים ומחפשים יחדיו מזון.

הם ניזונים בעיקר מדגים (בייחוד מיבשתנים החיים על החוף), מחסילונים ומסרטנים.

עוף זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב פגיעה בבתי גידולם, גידול אנושי מואץ ולעיתים גם ציד וסחר בגוזלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חסידן מילקי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חסידן מילקי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חסידתיים |
| --- |
| פשוק מקור | פשוק-מקור אסייתי • פשוק-מקור אפריקני |  |
| חסידה | חסידה שחורה • חסידה אבדימית • חסידה לבנת-גרון • חסידת סטורם • חסידת מגווארי • חסידה לבנה • חסידה מזרחית |
| חסידת אוכף | חסידת האוכף • חסידה שחורת-צוואר |
| יאבירו (סוג ומין יחיד) | יאבירו |
| מרבו | מרבו אפריקני • מרבו קטן • מרבו ענק |
| חסידן | חסידן מילקי • חסידן אפריקני • חסידן צבוע • חסידת עצים |
הרב **משה ניימן** (ה' בתמוז ה'תרט"ז – ט' בטבת ה'תרצ"ג; 8 ביולי 1856 – 7 בינואר 1933) היה רב הונגרי, רבה של ז'מבורקט (אנ'), פוסק ומחבר תורני. מחבר שו"ת **הלכה למשה**.

ביוגרפיה
--------

נולד בפרשבורג, לאביו הרב דוד ניימן לקנבך, ראב"ד בעיר פרשבורג ומגיד שיעור בישיבה. שהיה תלמיד של החתם סופר והכתב סופר, ולאמו ברכה לבית ורטהיימר. למד בישיבת פרשבורג אצל רבו בעל הכתב סופר ואחר כך אצל בנו רבי שמחה בונים סופר. כבר בצעירותו התכתב עם גדולי הדור במשא ומתן של הלכה.. 

בשנת תר"מ, בגיל 24, התמנה רבה של העיירה ז'מבורקט (אנ') (זאמבאקרעט) במחוז ז'ילינה, אז בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום בסלובקיה, תפקיד בו כיהן עד פטירתו.

פרסם בחייו את ספריו **הלכה למשה חלק א'**, חידושים על הש"ס (וינה, תרפ"ג), **הלכה למשה חלק ב'** (וינה, תרפ"ז), שהוא למעשה חלק השו"ת הראשון. בדיוק שנה לאחר פטירתו הוציאו בני משפחתו את חלק השו"ת השני, **הלכה למשה חלק ג'** (טירנוי, תרצ"ה). בספריו הוא מרבה לשאת ולתת בהלכה עם גדולי הרבנים בהונגריה. לאחרונה ראה אור ספר דרשותיו **שי למשה** (בני ברק, תשע"ו) מכת"י. פרסם גם מאמרים בכתבי עת תורניים, בהם תל תלפיות.

לקריאה נוספת
------------

* שמעון חיים מיללער, 'הלכה למשה', **אפריון**, בודפשט תרפ"ד, עמ' 83–84
* יצחק יוסף כהן, **חכמי הונגריה והספרות התורנית בה**, מכון ירושלים תשנ"ז, עמ' 171, 462–463

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחכמי הונגריא עמ' 461. שנפטר י"ג בסיוון.
2. ↑  **חכמי הונגריה והספרות התורנית בה**, עמ' 171
3. ↑  שו"ת יד רמה סימן עה, וסימן פ.
4. ↑  ר' משה ניימן, Rav of Shambakret, באתר geni\_family\_tree
5. ↑  **תל תלפיות - מפתח**, עמ' קסב
**תאודור ויש** (בגרמנית: **Theodor Wisch**‏; 13 בדצמבר 1907 – 11 בינואר 1995) היה קצין בוואפן אס אס במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

ויש נולד בוסלבורנרקוג ב-13 בדצמבר 1907, וסיים את לימודיו כחקלאי. בשנת 1930 הצטרף למפלגה הנאצית ולאס אס, וב-28 ביולי 1933 הוא הועלה לדרגת אונטר-שטורמפיהרר.

במהלך הפלישה לפולין הוא לחם בדרגת האופטשטורמפיהרר, וב-30 בינואר 1940 הועלה לדרגת שטורמבאנפיהרר. כמפקד הגדוד ה-2 ברגימנט "LSSAH" הוא השתתף בקרבות במערב ובקרבות בבלקן. בקיץ 1941 הוא נלחם במהלך מבצע ברברוסה, ועל כך הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-15 בספטמבר 1941. בסתיו 1942 הוא הפך למפקד רגימנט הפאנצרגרנדיר אס אס השני, וב-30 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר. ב-25 בפברואר 1943 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב על גבורה אישית במהלך קרב חרקוב השלישי. ב-1 ביולי 1943 הוא הועלה לדרגת אוברפיהרר, ובסוף יולי 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר אס אס הראשונה. בספטמבר 1943 רצחו חייליו 50 יהודים בטבח אגם מג'ורה. במהלך הקרבות בז'יטומיר, קורסון וברדיצ'ב בחורף 1943/44, ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות, אך הצליחה להשיג כמה הצלחות, ועל כך הוא הועלה ב-12 בפברואר 1944 לדרגת בריגדפיהרר והוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר האבדות הקשים בקרב קורסון-צ'רקאסי, אורגנה הדיוויזיה מחדש בצרפת והיא לחמה במהלך המערכה בנורמנדי מיוני 1944. בקרב פאלז הוא נפצע בשתי רגליו ונאלץ למסור את הפיקוד על הדיוויזיה. ב-30 באוגוסט 1944 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל על הישגי מנהיגותו. הוא היה בבית חולים צבאי עד תום המלחמה, ואז נכלא בשבי על ידי הבריטים ושוחרר בשנת 1948. לאחר שחרורו הוא התגורר בנורדרשטדט, עד מותו ב-11 בינואר 1995.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1073706583
* ISNI: 0000 0004 3656 9987
* LCCN: n2014034034
* VIAF: 310519791
* WorldCat: lccn-n2014034034

 |
**תאודור ואגנר** (בגרמנית: **Theodor Wagner**;‏ 6 באוגוסט 1927 – 21 בינואר 2020) היה כדורגלן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

ואגנר נולד בווינה שבאוסטריה בשנת 1927, וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה נגד שווייץ במשחק ידידות בנובמבר 1946. הוא היה חלק מהנבחרת שהגיע למקום השלישי במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ, תוך כדי שהוא כובש שלושער ברבע גמר נגד מארחת הטורניר שווייץ, במשחק שזכור למשחק בו נכבשו כמות השערים הרבה ביותר בהיסטוריית המונדיאל. את הופעתו האחרונה ערך נגד גרמניה המערבית במשחק ידידות במרץ 1957. בסך ערך 46 הופעות וכבש 22 שערים עבור הנבחרת.

במהלך רוב הקריירה שלו שיחק ואגנר בקבוצה ואקר ויין בה ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1946, ושנה אחר כך זכה עימה בדאבל מקומי. הוא גם הגיע עימה עד לגמר גביע זנטרופה של 1951, בו הפסידו לראפיד ויין. בסך ערך במדיה 292 הופעות ליגה, בהן כבש 175 שערים. בשנת 1958 עבר ואגנר ללינץ, שמשם עבר לואקר אינסברוק בה הוא סיים את הקריירה שלו.

קריירת האימון של ואגנר שנמשכה למשך עונה אחת בלבד לא הייתה מוצלחת, כאשר אימן את ואקר ויין וירד איתה לליגה השנייה. הוא גם היה גם למוכר נעליים, ועבד בעבודה זו עד 1998. ואגנר נפטר ב-21 בינואר 2020, בגיל 92.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1203313535
* VIAF: 4289158005999902100002
* WorldCat (עם VIAF): 4289158005999902100002

 |
**יוזף מוקארובסקי** (בצ'כית: **Josef Mukařovský**;‏ 6 באפריל 1851 – 1 בנובמבר 1921) היה צייר ומאייר צ'כי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בגרמניה, למשפחתו של קצין צבא שהוצב שם. כשהיה בן שמונה הם חזרו לפראג. הוא למד בבתי ספר שם ובווינה, וסיים את לימודיו באקדמיה לציור אולי בכל אחת מהערים. לאחר 1870, הוא תרם איורים למגזינים שונים, בעיקר Světozor. הוא פרסם מעל 400 איורים במהלך ארבע עשרה שנים. עבודותיו האחרות כללו קישוט גרם המדרגות בארמון בפראג.

בשנות ה-1880 הוא ביקר במינכן. לבסוף השתקע שם, הקים משפחה והתערב בחיי התרבות שלה.

גם שם הכין איורים עבור כתבי עת גרמניים, ושימש כאורח של אנשי תרבות גרמנים וצ'כיים רבים. כאן הוא קיבל את הכינוי "מוקי".

חבריו כללו את הציירים פרנטישק הלוואטי (1859–1917) ואוטו פיטרס. הוא גם אייר את הרומן, "בנו של צייד הדובים", מאת קרל מאי.

זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא חזר הביתה. הוא רכש בית למשפחתו בדומז'ליצה. הוא המשיך לספק איורים לפרסומים גרמניים עד שהמלחמה הפסיקה זאת. לאחר המלחמה הוא התרכז בציור פורטרטים של האנשים המקומיים.

הוא לא הושפע ממגמות מודרניות, עבודתו המשיכה להיות בעלת אופי מעשי.

הוא נפטר בבית חולים מקומי ונקבר בבית העלמין העירוני.

גלריה
-----

* העיר לובלייאנה, 18887העיר לובלייאנה, 18887
* איור לספר של קארל מאיאיור לספר של קארל מאי
* אוגוסט ביאלובסקיאוגוסט ביאלובסקי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף מוקארובסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Josef Mukařovský", in: Světozor, 1884, Vol.7, #18
2. ↑  Olga Fastrová, "Povídka o šťastném člověku", in: Národní politika, 1921, Vol.11, #19

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1081305819
* ISNI: 0000 0000 5834 9951
* LCCN: nr93046687
* NKC: jo20000082623
* VIAF: 84120012
* WorldCat: lccn-nr93046687

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יוזף מוקארובסקי"**.
ה**מלאכים** היא קבוצה חסידית קטנה שהתפלגה מחסידות חב"ד, השוכנת בוויליאמסבורג ובמונסי. מייסד הקבוצה הוא הרב דובער לוין. הקבוצה מחזיקה בהשקפה המבוססת על תורת חב"ד בדורות הראשונים, עד האדמו"ר הרביעי רבי שמואל שניאורסון. אנשיה מאופיינים גם בהתנגדות קנאית לציונות.

היסטוריה
--------

המנהיג הראשון של הקבוצה היה הרב חיים אברהם דוב בער לוין הכהן, המכונה "המלאך", שהיגר לניו יורק בשנת 1923. הוא היה חסיד של רבי שמואל שניאורסון, אולם התנגד לבנו, רבי שלום דובער שניאורסון. בהגיעו לניו יורק מונה לוין לרב קהילת 'נוסח האר"י' בברונקס. הרב שרגא פייבל מנדלוביץ', ראש מתיבתא תורה ודעת, למד עימו תניא, ועודד את תלמידי הישיבה לבקרו וללמוד ממנו. "תורה ודעת" שילבה בין קרבה לרעיונות תורה עם דרך ארץ למסורות המזרח-אירופאיות, ושירתה קהל של מהגרים ששאפו להיטמע באמריקה. קבוצה מבין התלמידים שביקרו אצל "המלאך" החלו להעריץ אותו, ובהשפעתו החלו לאמץ לבוש חסידי, האריכו את פאותיהם וגידלו זקנים. התפתחות כזו בקרב ילידי ארצות הברית הייתה חסרת תקדים, ועוררה את מורת רוחם של הורי שאר התלמידים ב"תורה ודעת", שחששו שילדיהם יושפעו מהחבורה, שכונתה "מלאכים". הרב מנדלוביץ' הורה להם לעזוב את הישיבה. בשנת 1936 עזבו "המלאכים" את ישיבת תורה ודעת והקימו ישיבה חדשה בשם "נתיבות עולם".

קבוצת "המלאכים" למדה את תורת חב"ד המוקדמת, ללא ספריהם של אדמו"רי חב"ד האחרונים, מהרב שלום דובער שניאורסון ואילך. השקפת הקבוצה היא אנטי ציונית, בדומה לחסידות סאטמר.

לאחר מותו של הרב לוין בשנת 1938 מילא הרב יעקב שור את מקומו. בחלוף השנים הקבוצה התדלדלה. רבים מצאצאי ה"מלאכים" הצטרפו לחסידות סאטמר בשל השקפותיהם הדומות, ואחרים חזרו לזרם המרכזי של חסידות חב"ד.

ישיבת נתיבות עולם נמצאת בשכונת ויליאמסבורג. היא התנהלה על ידי הרב מאיר ווברמן. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החליפו בנו הרב מרדכי זאב, איש נטורי קרתא.

מנהיגה הנוכחי של הקבוצה הוא הרב מלך פלור ממונסי.

קישורים חיצוניים
----------------

* דיון על דמותו של 'המלאך', בפורום אוצר החכמה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Hasidic people: a place in the new world, עמ' 21–26. עמ' 26: Jerome R. Mintz - 1992 "They were too conscious of the Malach's sense of rejection from Lubavitch. Instead, new leadership of the M'lochim came from within the group. Rabbi Yankev Schor, one of the early students, was named as rabbi, but he shared..."
2. ↑  הרב יהושע בוימל פסק כי אכן בסמכותו לעשות זאת. ראו: שו"ת עמק הלכה, חלק ב סימן כח
3. ↑  Untitled, web.archive.org, ‏2005-11-23
4. ↑  Rabkin, Yakov M. (2006). *A Threat from Within: A Century of Jewish Opposition to Zionism*. Fernwood Publishing. p.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007517151605171

 |
**משה (מושון) מצליח** הוא לשעבר מנהל הערוץ הראשון בשנים 2013-2007.

ביוגרפיה
--------

מצליח הוא בעל תואר בוגר במינהל עסקים ומינהל ציבורי. למד תיאטרון באוניברסיטה העברית.

בשנים 1966–1968 היה מצליח מנהל הצגה ומנהל ייצור (מפיק) בתיאטרון החאן הירושלמי.

בשנת 1968 הצטרף מצליח לצוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית כמעצב תפאורה ואחראי על ביצוע תפאורות.

בשנים 1973–1996 כיהן מצליח כמנהל מחלקת אמנות בערוץ הראשון שמנתה כ-60 עובדים, בשלל תחומים: גרפיקאים, מעצבי תפאורות, מאפרות, מלבישים, ארטס ומבצעי תפאורות.

משנת 1996 ועד שנת 2007 הוא כיהן כמנהל חטיבת המבצעים וההפקה של הערוץ הראשון והופקד על 350 עובדים במחלקות השונות.

בשנים 2007–2013 מצליח ניהל את הערוץ הראשון. בתוקף תפקידו היה חבר בצוות המשותף עם משרד האוצר לתוכנית הרפורמה ברשות השידור. באפריל 2013 החליט לפרוש לגמלאות.

מצליח זכה יחד עם בנו אבנר מצליח בפרס הראשון לכתיבת התסריט הקצר הטוב ביותר לשנת 2017 מטעם עיתון הארץ, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי ובית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה מצליח, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* משה מצליח, באתר ספר הקולנוע הישראלי