recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**עמק ביקון** (באנגלית: **Beacon Valley**) הוא עמק שאינו מכוסה קרח, באזור חוף סקוט, באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

גאוגרפיה
--------

העמק ממוקם בין הר פירמיד ורמת ביקון.

### מאפיינים אסטרוביולוגיים

האזור המרכזי של עמק ביקון נחשב לאחד האזורים על פני כדור הארץ, המקבילים בתנאי הסביבה בהם, לתנאי הסביבה הקיימים על כוכב הלכת מאדים, ובכך מאפשר מחקר אסטרוביולוגי. וזאת בשל הנתונים:

* השלג מוגבל לשולי העמק, ובמרכז העמק על פי רוב הלחות בעמק היא בשכבות תמלחת קפואות.
* אדמת העמק עשירה במלחים אלקליניים.

### אתרים בעמק

בעמק ביקון מצויים האתרים:

| עמק ביקון |
| --- |
| מצוקים | מצוק הורייזן • מצוק פרופיל |
| רכסים | רכס וסטל • רכס רקטור |

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי העמק

חוקרים בעמק ביקון
העמק מופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.

### מקור השם

שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת חקר אנטארקטיקה של אוניברסיטת ויקטוריה שבוולינגטון, מאוניברסיטת ויקטוריה שבעיר ולינגטון, בירת ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959.

העמק נקרא על שם רמת ביקון, הסמוכה.

לקריאה נוספת
------------

• Dickinson, W. Williams, G. Hill, M. Cox, S. & Baker, J. (2017), **Granite erratics in Beacon Valley, Antarctica**, Antarctic Science, 29(4), 343-355. 
• Schaefer, J. & Baur, Heinrich & Denton, George & Ivy-Ochs, Susan & Marchant, David & Schlüchter, Christian & Wieler, Rainer. (2000), **The oldest ice on Earth in Beacon Valley, Antarctica: New evidence from surface exposure dating**, Earth and Planetary Science Letters. 179. 91-99. 
• Lorrey, Andrew. (2005), **Multiple remnant glaciers preserved in Beacon Valley, Antarctica**, Glacial Geology and Geomorphology. ISSN 1085-0554. RP-02.
• Eric Rignot Bernard Hallet Andrew Fountain, **Rock glacier surface motion in Beacon Valley, Antarctica, from synthetic‐aperture radar interferometry**, Volume29, Issue12 June 2002 Pages 48-1-48-4. 

• The Planetary and Space Sciences Research Institute, The Open University, UK, Louisa Preston, Monica Grady, Simeon Barber, **The Catalogue of Planetary Analogues**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמק ביקון** בוויקישיתוף
* עמק ביקון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* עמק ביקון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מזג אוויר נוכחי מעודכן בעמק ביקון
	+ תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור עמק ביקון
	+ סטטיסטיקות מזג אוויר ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור עמק ביקון

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. 1 2 3  ראו ב"לקריאה נוספת" במאמר TN2: The Catalogue of Planetary Analogues, בעמודים 14- 15

| הרי קווטרמיין |
| --- |
| עמקים | ארנה • ביקון • טרנאבאוט • פרידמן |
| קרחונים | טיילור |
| הרים | בנינגהוף • הנדסלי • טאבולר • טרה קוטה • נובהד • ניו • פד'ר • פינגר • פירמיד |
| רכסי הרים | ביקון • סיפל |
| הרי רמת ביקון | איסט (מזרח) • וסט (מערב) • סאות' (דרום) |
| אתרי עמק ביקון | 

|  |  |
| --- | --- |
| מצוקים | הורייזן • פרופיל |
| רכסים | וסטל • רקטור |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10047190

 |
מטבע כסף עם דיוקנו של ארדשיר
המלך ארדשיר הראשון עומד לפני אהורה מזדא ישות אלוהית המכתירה אותו. תחריט בנקש-י רוסתם.
**ארדשיר הראשון** (בפרסית אמצעית: , בפרסית חדשה: **اردشیر بابکان**) היה מדינאי פרסי בן המאה ה-3 לספירה. הוא מייסד האימפריה הסאסאנית.

חייו
----

הוא נולד בדרום פרס לפאפאכ, ובהיותו מבוגר במקצת, החל בגיבוש דעות פוליטיות שונות, עד שלבסוף הוא התמרד, ניצח את ארטבן הרביעי (אנ') והכריז על עצמו כמושל באזורו. מעט זמן לאחר מכן, הוא השתלט על שאר פרס, הכריז על עצמו כמושל על כולה, ובשנת 226 לספירה ייסד את מלכות פרס החדשה. באותה שנה הוכתר בתואר "מלך מלכי אירן".

כדי לקחת את המלוכה לידיו, נאלץ ארדשיר להילחם בשני אחיו, עד שלבסוף, לאחר קרבות רבים, הצליח לחסל את צבאותיהם של אחיו, שהתאחדו נגדו בכוח משותף. לאחר מות אחיו, היה ארדשיר לשליט היחידי של פרס משושלת הסאסאנידים (אנ'). ארדשיר חיזק את ממלכתו ואת מעמדו על ידי האצילים, שלמרות הכול לא הצליחו לאסוף כוח רב, והיו כפופים וכנועים לשליטתו.

למרות ההצלחה במלחמה נגד הפרתים ויסוד ממלכה חדשה, ארדשיר לא הצליח לכבוש את מסופוטמיה מידי הרומאים, ששלטו ברוב האזור באותה עת, ורק בימי בנו שאפור הראשון תצליח הממלכה לצמצם את שטחי הרומאים לסוריה.

ארדשיר שינה את שיטת האי-ריכוז הפיאודלי (שיטת הדצנטרליזציה הפיאודלית, שהייתה קיימת בפרס, אך הונהגה לראשונה אצל הפרתים), והנהיג שיטת ריכוז ופיקוח לשלטון הפרסי על הארצות והערים העצמאיות שבתחומה של פרס. 

|  |  |
| --- | --- |
| לפניו:ארטבן הרביעי | אחריו: **שאפור הראשון** |

ראו גם
------

* ספר המעשים של ארדשיר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארדשיר הראשון** בוויקישיתוף
* ארדשיר הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ארדשיר ה-1, (פעל במאה ה-3), מלך פרס, דף שער בספרייה הלאומית
* ארדשיר הראשון, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280477205171
* ISNI: 0000 0000 3321 0531
* LCCN: n90697595
* SUDOC: 241828570
* VIAF: 33625890
* WorldCat: lccn-n90697595

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מאיה שעיה** (נולדה ב-22 במאי 1973) היא יוצרת, תסריטאית, מחזאית ובמאית.

ביוגרפיה
--------

שעיה בוגרת בית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי" ובית הספר לתסריטאות בניהולה של עידית שחורי. 

בשנת 2002 כתבה לסדרת הדרמה "סיטי טאוור" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2004 החלה לכתוב לסדרת הדרמה המוזיקלית יומית של yes "השיר שלנו" וכתבה במשך ארבע עונותיה. 
בשנת 2005 כתבה לסדרה "אגדת דשא" בכיכובם של דניאלה וירצר, סמי הורי ונבו קמחי ששודרה בערוץ 10. 
בשנת 2007 כתבה לסדרה "הנפילים" ששודרה ב-yes במשך שתי עונותיה. 
בשנת 2008 כתבה לסדרה "דני הוליווד" ששודרה ב-yes.
עוד כתבה לסדרה "אליפים", "תנוחי" ועוד.

בשנת 2007 יצרה שעיה את המחזה "דולפינים", המחזה עלה בתיאטרון בית ליסין וזכה לאהדה רבה ולפרסים.
בשנת 2010 כתבה את המחזה "תרופה" (medicament) לתיאטרון "היידלברג" שבגרמניה, המחזה רץ שם בהצלחה.
בשנת 2012 ביימה את המחזה "מלאכים באמריקה" בתיאטרון תהל עם אלי דנקר בתפקיד רוי כהן.
בשנת 2017 כתבה וביימה את המחזה "שירות לקוחות" שעלה ב"בית צבי".
באותה שנה ביימה את המחזה תרופה שעלה בתיאטרון הספרייה שליד "בית צבי".

קישורים חיצוניים
----------------

* ציפי שוחט, כל אחת והגיבורה שלה, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2007
**ארדנגו סופיצ'י** (באיטלקית: **Ardengo Soffici**;‏ 7 באפריל 1879 – 12 באוגוסט 1964) היה צייר, משורר וסופר איטלקי.

ביוגרפיה
--------

סופיצ'י נולד בריניינו סול'ארנו הסמוכה לפירנצה.

לאחר שלמד באקדמיה לאמנויות בפירנצה, עבר בשנת 1900 לפריז, שם נעשה מיודד עם פיקאסו, בראק, דרן, גריס ואפולינר. ימי שהותו של סופיצ'י בבירת צרפת הטביעו את חותמם בשירתו: בשיריו שזורים משפטים בצרפתית ושמות עיתונים פריזאיים.

ב-1907 שב לאיטליה והשתקע בפוג'ו א קאיאנו שבמחוז טוסקנה. סופיצ'י מילא תפקיד חשוב בהפצת התרבות הצרפתית באיטליה כשפרסם בעיתון La Voce מאמרים על אמנות מודרנית, למשל על הקוביזם ושירת רמבו.

לאחר ביקור בתערוכה פוטוריסטית במילאנו, פרסם סופיצ'י ביקורת חריפה ב-La Voce. פגועים מדברי הביקורת, עלו האמנים הפוטוריסטים מארינטי, בוצ'וני וקרה על רכבת לפירנצה ותקפו את סופיצ'י וחבריו לעיתון בבית קפה בעיר. בשנת 1912 הצהיר במאמרו על תנועת הפוטוריזם שלמרות מגרעותיה הריהי תנועה חדשנית.

בשנת 1913 ייסד יחד עם ג'ובאני פאפיני את כתב העת השבועי Lacerba שהתמקד באמנות והיה מזוהה עם הפוטוריזם. ציוריו מהעת ההיא נטו מן הקוביזם אל הפוטוריזם.

מאוחר יותר פרשה קבוצת Lacerba מן הפוטוריזם בעקבות חילוקי דעות אמנותיים עם הזרם הראשי ממילאנו. סופיצ'י ניסה לעבד דוקטרינה פוטוריסטית עצמאית משלו.

אחרי ששירת במלחמת העולם הראשונה נשא סופיצ'י לאישה את מריה סדירגוטי. לזוג נולדו שלושה ילדים. בשנים שלאחר המלחמה, ובעקבות גילוים המחודש של נופי טוסקנה, דחה את האוונגארד ושינה את סגנונו. ציוריו הפכו נטורליסטיים והתמקדו בנוף.

ב-1925, כשמוסוליני בשלטון, חתם סופיצ'י על מניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים וב-1938 תמך בחוקי הגזע באיטליה. בתום מלחמת העולם השנייה ישב בשבי הבריטי כאסיר מלחמה למספר חודשים, ומצבו הבריאותי התדרדר. יחד עם אמנים אחרים שהואשמו בתמיכה בפשיזם, צייר וכתב מחזות במחנה המעצר. כששוחרר מחוסר ראיות שב לביתו בפוג'ו א קאיאנו, שם חי עד מותו.

ארדנגו סופיצ'י מת ב-12 באוגוסט 1964.

לקריאה נוספת
------------

* אריאל רטהאוז, **פוטוריסטים וחדשנים אחרים - מבחר שירה איטלקית**, המכון האיטלקי לתרבות, הוצאת כרמל, 1991.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארדנגו סופיצ'י** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277658105171
* BNE: XX1443348
* BnF: cb120589404 (data)
* CiNii: DA05436579
* GND: 118797905
* ICCU: CFIV004964
* ISNI: 0000 0001 2127 3057
* LCCN: n79039752
* NTA: 068786840
* RKD: 251562
* SNAC: w60g7bdt
* SUDOC: 028836073
* Trove: 1044864
* ULAN: 500020816
* VcBA: 495/176951
* VIAF: 34478013
* WorldCat: lccn-n79039752

 |
**מאיה קסיר** (נולדה ב-1981) היא עורכת דין וזמרת סופרן ישראלית.

ביוגרפיה
--------

קסיר סיימה לימודי תואר ראשון ושני בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה באנגליה, שם למדה אצל סוזן מקלוק וג'ון אוונס. כיום (2007) היא לומדת אצל אבי פורמנסקי במלגה של קרן התרבות אמריקה ישראל.

מאיה קסיר הרבתה להופיע באנגליה, בין השאר בוויגמור הול ובמרכז ברביקן בלונדון, בפסטיבל לידר באוקספורד ובפסטיבל צ'לטנהאם. כן הופיעה ברסיטלים באגם קומו באיטליה. בישראל שרה בתפקיד "קוריפין" באופרה **ארמיד** של גלוק בשנת 2006, עם התזמורת הקאמרית הישראלית ביצירה "יתום" של עודד זהבי ועם סימפונט רעננה ב"אלי שמע תחינתי", גם היא של עודד זהבי. היא הייתה חברה בתיאטרון הבימה, והייתה חברה בסדנת האופרה הבינלאומית בתל אביב בשנת 2006 הופיעה בתפקיד "בטי בות'" ב**ציד המכשפות** של וורד. 

ברפרטואר האופראי של קסיר "קלאופטרה" ב**יוליוס קיסר** של הנדל, "צרלינה" בדון ג'ובאני ו"סוזאנה" בנישואי פיגארו של מוצרט, האומנת ב**טבעת החנק** של בריטן ו"מריה" ב**סיפור הפרברים** של ברנשטיין.

בשנת 2007 פנתה מאיה לדרך חדשה, והחלה בלימודי משפטים במסלול האקדמי במכללה למנהל. היא סיימה את לימודיה בשנת 2010, התמחתה במשרד גלוזמן ושות’ (2012-2011) והתקבלה כחברה בלשכת עורכי הדין בישראל בשנת 2012. כיום, מאיה קסיר עובדת כעורכת דין עצמאית.

פרסים ומלגות
------------

* פרס לזכר סר אנטוני לואיס בתחרות באקדמיה המלכותית בלונדון
* מלגת הצטיינות מבית ספר גילדהול
* מלגת הצטיינות מטעם העמותה היהודית באנגליה
* מלגת לימודים בחו"ל של קרן התרבות אמריקה ישראל לשנת 2004-2005

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיה קסיר, ברשת החברתית פייסבוק
* מאיה קסיר, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
* מאיה קסיר, באתר האופרה הישראלית
* מידע בפורטל המוזיקה הישראלי

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מאיה קסיר"**.
**המשלחת הנורווגית-בריטית-שוודית לאנטארקטיקה** (באנגלית: **Norwegian–British–Swedish Antarctic Expedition**) שיצאה לחקור את היבשת בשנים 1952-1949 הייתה המשלחת האנטארקטית הראשונה שהורכבה מצוות בינלאומי של מדענים. חברי הצוות באו מנורווגיה, משוודיה ומחבר העמים הבריטי.

היסטוריה
--------

בראשות המשלחת עמד יוֹן שֶלְדֶרוּפּ יֵיבֶר (John Schjelderup Giæver), מדען נורווגי. מטרתה הייתה לקבוע, אם תנודות אקלים שנצפו בחוג הארקטי מופיעות גם באנטארקטיקה. בסיס שנודע בשם מאודהיים הוקם על מדף הקרח קואר בפברואר 1950. המשלחת הזאת הניחה את התשתית למשלחות האוסטרליות לאנטארקטיקה משנת 1954 עד ראשית שנות ה-60'.

תעבורה
------

המשלחת הגיעה לאנטארקטיקה על ספינה בת 600 טון של ציידי כלבי-ים בשם "נורסל", שצוידה במנוע דיזל של צוללת גרמנית. במקביל אליה השתמשה המשלחת באונייה בת 24,000 טון, משום ש"נורסל" הייתה קטנה מכדי לשאת את כל הציוד והאספקה שנדרשו למשלחת האנטארקטית.

נוסף לשתי האוניות, נכללו במשלחת שני מטוסי אוסטר קלים, שנועדו לטיסות סיור, וצוות של חמישה טייסים מחיל האוויר המלכותי הצטרף למשלחת לאייש אותם. ה"נורסל" יצאה לשלוש הפלגות הלוך-ושוב לאנטארקטיקה, בלוויית יחידה מוטסת נורווגית ושוודית לסייע בצילומי אוויר.

המידע שהשיגה המשלחת עזר לקידום חקר הקרחונים, מטאורולוגיה וגאולוגיה. היא מצאה, ש"מפלס הים העולמי נשלט בעיקר על ידי מצב תכסית הקרח האנטארקטי." כמו כן שיפרו ממצאיה את הבנת השפעתן של תכסיות הקרח האנטארקטי על ויסות האקלים העולמי. המשלחת מצאה גם ראיה המצביעה על כך, שחלק מאנטארקטיקה (ארץ דרונינג מוד) היה מחובר בעבר לדרום אפריקה. עוד מחקרים מדעיים מצאו ראיה מוצקה לכך, שמזרח אנטארקטיקה היה סמוך לדרום אפריקה עד שלהי עידן היורה.

סגל המשלחת
----------

* יון גייבר, נורווגי, מפקד קבוצת החורפים
* ולטר כיט, שוודי, חוקר קרחונים ראשי, סגן המפקד
* גורדון דה קטרוויל רובין, אוסטרלי, גאופיזיקאי, תת-סגן המפקד
* נילס יורגן שומאכר, נורווגי, מטאורולוג ראשי
* גסטה לילייקוויסט, שוודי, עוזר מטאורולוג
* ארנסט פרדריק רוטס, קנדי, גאולוג ראשי
* אלאן ריס, בריטי, עוזר גאולוג
* צ'ארלס סוויתינבנק, בריטי, עוזר לחוקר קרחונים
* נילס רור, נורווגי, סוקר טופוגרפיה
* אובה וילסון, שוודי, קצין רפואה
* ברטיל אקסטרם, שוודי, מהנדס מכונות
* אגיל רוגסטאד, נורווגי, אלחוטן
* פטר מלבי, נורווגי, כלבן
* שלברג נילסן, נורווגי, טבח

חברים נוספים שהצרטפו במועד מאוחר יותר:

* סטיג האלגרן
* לזלי קואר
* יון ילבארט
* ג'ון סנארבי

לקריאה נוספת
------------

* Giaever, J. (1969). *The White Desert: The official account of the Norwegian–British–Swedish Antarctic Expedition*. Greenwood Pub Group. מסת"ב 0-8371-1318-0
* Swithinbank, C. (1999). *Foothold on Antarctica*. Sussex, England: The Book Guild Ltd. מסת"ב 1-85776-406-4

קישורים חיצוניים
----------------

* Norwegian-British-Swedish Antarctic Expedition, 1949-1952
* Page for the Norwegian Maudheim medal

הערות שוליים
------------

1. ↑   מכון סקוט לחקר הקוטב
2. 1 2  מכון סקוט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1030404-6
* VIAF: 134148995744859750472
* WorldCat: viaf-134148995744859750472

 |
**דידי בשישי** היא תוכנית אירוח ישראלית המשודרת בערוץ רשת 13, בימי שישי, בהנחיית דידי הררי.

היסטוריה
--------

התוכנית עלתה לשידור בנובמבר 2017 לאחר פיצול ערוץ 2. 

ב-6 במרץ 2018 פורסם כי ברשת החליטו להזמין עונה נוספת של התוכנית, בת 24 פרקים שתעלה לשידור בחודש מאי.

ב-25 במרץ 2018 נודע כי ברשת מתכננים להעביר את התוכנית לשעות הפריים טיים ביום שישי בערב, בשל הרייטינג הנמוך לרוב לו זוכה רצועה זו בימי שישי.

ב-18 בינואר 2019 שודרה התוכנית האחרונה. בערוץ הממוזג החליפה אותה שי בשידור.

ב 25 באוקטובר 2020 התפרסם ברשת כי התכנית צפויה לעלות מחדש בעתיד הקרוב. עם זאת, התוכנית לא חזרה לשידור נכון למרץ 2021.

מבנה התוכנית
------------

התוכנית כוללת שיחות עם אומנים וזמרים ישראלים שונים ומוקלטת בנוכחות קהל, שפעיל במהלך התוכנית והמנחה גם משוחח עם אנשים בקהל שמספרים את סיפוריהם.

ראו גם
------

* הצנרת
* לפני החדשות
* העולם הבוקר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דידי בשישי

* "דידי בשישי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* סמדר שילוני, "דידי בשישי": כיבוי אורות לשתי האונות, באתר ynet, 4 בנובמבר 2017
* ניר יהב‏, בזמן שאייל ברקוביץ' צלב את ענבל אור, דידי הררי הביך את עצמו, באתר וואלה!‏, 7 בינואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר כץ, ברשת 13 ממשיכים עם דידי הררי: הזמינו עונה נוספת, באתר אייס, ‏6 במרץ 2018
2. ↑  ערן סויסה, דידי הררי יחליף את דביר בנדק, באתר ישראל היום, ‏25 במרץ 2018
פרט של ארואנה כסופה
**ארואנה כסופה** (שם רשמי: **גְּרוּם-לָשׁוֹן דּוּ-בִּינִי**, שם מדעי: *Osteoglossum bicirrhosum*) היא דג גרם גדול החי באמריקה הדרומית בנהרות טרופיים. היא ידועה עקב מנהגה לקפוץ באוויר ולהשיג טרף מחוץ למים, דבר שאינו אפשרי אצל רוב הדגים.

מאפיינים
--------

לדג זה גוף באורך 90 ס"מ, קשקשים גדולים וזנב מחודד בקצה עם "רעמת" קשקשים גדולה מתחילת הזנב למעלה ולמטה עד לקצה. בניגוד לקרוב משפחתו Osteoglossum ferreirai, הוא כסוף ולא שחור. מבנה גופו עוזר לו לקפוץ אל מחוץ למים לגובה כמה מטרים עד לענפים הנמוכים. הוא בעל 2 זיזים מתחת לשפתו התחתונה והלסת חסרת שיניים אלא בעלת לשון גרמית שמועכת את הטרף.

הם חיים בטבע במים מוצפים באמזוניה ובנהרות קטנים כמו ה-Rupununi או ה-Oyapock. הם מבלים ביערות מוצפים שם הם מחפשים יצורים קטנים וכן מתרבים ואחרי העונה הגשומה חוזרים לנהרות.

הם תופסים יצורים קטנים מהענפים הנמוכים, לאחר שהם אורבים להם במים ויכולים לתפוס עופות, עטלפים וזוחלים קטנים שטיפסו על עצים ביערות מוצפים, אך טרפם העיקרי הוא דגים קטנים, תולעים, סרטנים ויצורי מים קטנים אחרים ואף פירות שנפלו. 

דגים אלה נחשבו לדגי נוי נפוצים הרבה שנים עד שחלה ירידה במספרם. כיום הציד לא חוקי במדינות תפוצתם. עם זאת לא נראה שהם בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארואנה כסופה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* ארואנה כסופה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גְּרוּם-לָשׁוֹן דּוּ-בִּינִי במילון בעלי חיים: דגי מים מתוקים (תשמ"א), 1981, באתר האקדמיה ללשון העברית
תא יחידה של גליום ארסניד
**גליום ארסניד** (נוסחה כימית: **GaAs**, לעיתים נהגה בעברית כ"גאס") הוא חומר מוליך למחצה **מורכב** מסדרת III-V, כלומר - חומר המורכב משני יסודות מהטורים השלישי (III) והחמישי (V) בטבלה המחזורית - מגליום ומארסן. חומר זה הוא מוליך למחצה, בדומה לצורן ולגרמניום (השייכים לטור הרביעי). 

הגליום ארסניד הוא מוליך למחצה בעל פער אנרגיה ישיר, וזאת בניגוד לצורן ולגרמניום בעלי פער האנרגיה הלא-ישיר. תכונה זו מקנה לגליום ארסניד יתרונות במיוחד בהתקנים אלקטרואופטיים כגון לייזרים, דיודות פולטות אור (LED), תאים סולאריים ועוד. לגאליום ארסניד פער אנרגיה של 1.424 אלקטרון וולט, הגבוה מזה של סיליקון, 1.12 אלקטרון וולט ושל גרמניום, 0.66 אלקטרון וולט. ניתן להנדס את פער האנרגיה של גליום ארסניד באמצעות סגסוג. לדוגמה ניתן להקטין את פער האנרגיה באמצעות סגסוג של אינדיום, ולהגדיל את פער האנרגיה באמצעות סגסוג של אלומיניום.

פרוסה בקוטר 2 אינץ' של גליום ארסנייד חד-גבישי עם אוריינטציית פני-שטח (100). על גבי הפרוסה ניתן להבחין בהשתקפות של כפפת ניטריל בצבע סגול.

יישומים
-------

תהליך ההפקה והעיבוד של גליום ארסניד הוא תהליך יקר בהשוואה לזה של הצורן (סיליקון). עם זאת, לגליום ארסניד מספר יתרונות חשובים על פני הצורן, ועל כן משתמשים בו ביישומי מיקרואלקטרוניקה ואלקטרואופטיקה מסוימים, יש לחומר יתרונות על צורן:

* מעגלי מיתוג מהירים מאוד (בקצבי מיתוג של 10 ג'יגה הרץ ומעלה).
* מעגלי הספק גבוה בתדרי רדיו ומיקרו-גל.
* מעגלי צומת מעורב (Hetero-junction) בהם נעשה שימוש בגליום ארסניד ובתרכובות אחרות של גליום-אלומיניום-ארסניד או אינדיום-אלומיניום-גליום-ארסניד.
* מעגלים אלקטרו-אופטיים, בעיקר בתחום התקשורת האופטית באורך גל 1.3 מיקרון.

התקנים אלקטרוניים
-----------------

ההתקנים העיקריים שמיושמים בגליום ארסניד הם הטרנזיסטור הביפולרי והתקן ה-MES-FET על נגזרותיו. התקני MOSFET, שהובילו את שבבי הסיליקון לדומיננטיות מלאה בתחום המעבדים האלקטרוניים, הם בעייתיים ליישום בגליום ארסניד עקב הקושי להצמיד לגביש הגליום-ארסניד שכבת מבודד בעלת תכונות חשמליות מתאימות, בעוד שבסיליקון התהליך הוא קל ופשוט, בעיקר בהתבסס על תחמוצת סיליקון. לפיכך, הגליום ארסניד לא התפתח לתחום ה-VLSI ורמת האינטגרציה בו היא לרוב נמוכה. ישנם מקרים של מוצרים מסחריים, בהם קיימת דרישה לפונקציונליוּת לוגית בנוסף לרכיב גליום ארסניד. במקרים כאלה, משולבת פיסת גליום ארסניד לצד פיסת סיליקון המממשת את הפונקציה הלוגית. 

עם זאת, בשנים האחרונות נעשים מאמצים רבים להנדסה של תחמוצות מתאימות על גבי גליום ארסניד ואינדיום גליום ארסניד, על מנת ליצור התקני MOSFET על בסיס מוליכים למחצה אלה. עיקר המאמצים מתמקדים בהנדסה של פני השטח בין התחמוצת למוליך למחצה על מנת לצמצם את מספר מלכודות פני השטח והמצבים האלקטרוניים, אשר פוגעים בביצועים של התקני MOSFET.

בתחילת המאה ה-21 החלה מגמה של שימוש במוליך למחצה מורכב נוסף, אינדיום-פוספיד (InP), אשר לו מספר יתרונות על פני הגליום ארסניד. ב-2005 הצליחו חוקרים לבנות התקן משולב של שני חומרים אלו כדי ליצור טרנזיסטור בעל מהירות העולה על 600 גיגה הרץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גליום ארסניד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור מקיף לפרמטרים של מוליכים למחצה
2. ↑  Indium Phosphide and Indium Gallium Arsenide Help Break 600 Gigahertz Speed Barrier כתבה מ-13 באפריל 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551674705171
* GND: 4019155-2
* LCCN: sh95005279

 |
**מלחמת העולמות** (באנגלית: **The War of the Worlds**) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1953. עלילת הסרט מבוססת באופן רופף על רומן משנת 1898 באותו השם מאת הרברט ג'ורג' ולס.

עלילת הסרט
----------

עלילת הסרט מתרחשת בדרום קליפורניה בשנות ה-50 של המאה ה-20. ד"ר קלייטון פורסטר (ג'ין בארי), מדען אטומי נודע, נמצא בחופשת דיג יחד עם קולגות כאשר עצם בלתי מזוהה גלילי גדול נוחת ליד העיירה לינדה רוזה הסמוכה. יחד עם תושבים מקומיים שונים ד"ר קלייטון מגיע למקום, שם הוא פוגש את הספרנית המקומית סילביה ואן בורן (אן רובינסון) ודודה הכומר ד"ר מתיו קולינס (לואיס מרטין). משום שהגוף שנחת היה חם מדי כדי לבחון אותו מקרוב, קלייטון מחליט לחכות בעיירה עד שיתקרר. מאוחר יותר באותו לילה מתברר שמדובר בחללית חוצנית אשר ממנה מגיחים יצורים בתוך מכונות עגולות, מתחילים להרוג את כל האנשים בקרבת מקום באמצעות ירי קרני לייזר ובמקביל גורמים לכל המכשור האלקטרוני והטכני בעיר להפסיק לפעול באמצעות פעימה אלקטרומגנטית.

גדוד של חיל הנחתים האמריקני מקיף את אתר הנחיתה, כאשר במקביל מתקבלים דיווחים על חוצנים דומים שנוחתים ונלחמים בבני האדם בערים בכל רחבי העולם. הכומר קולינס ניגש אל אנשי המאדים בניסיון להתידד עימם אך הם יורים בו בקרן לייזר והוא מתפורר. בעקבות כך גדוד הנחתים תוקף את אנשי המאדים באמצעות ירי ארטילריה. אף על פי כן, אנשי המאדים מוגנים על ידי שדה כוח בלתי חדיר. אנשי המאדים מתקיף בחזרה את אנשי הצבא באמצעות ירי קרני לייזר אשר גורמים למותם של החיילים.

תושבי לינדה רוזה נמלטים בבהלה מבתיהם. קלייטון וסילביה נמלטים על מטוס קטן, אך נאלצים בהמשך לבצע נחיתת חירום בלב המדבר ומוצאים מסתור בבית נטוש. בהמשך מגיע לבית הנטוש יצור עם זרועות ציד אשר מחפש אם יש בו ניצולים. קלייטון קופץ על היצור וחותך את הזרוע המכנית שלו באמצעות גרזן. קלייטון וסילביה מצליחים להימלט מהמקום והם לוקחים עימם דגימת דם של החוצן כדי לבדוק אותה, בתקווה למצוא דרך להביס את הפולשים.

רבות מערי הבירה ברחבי העולם מושמדות על ידי אנשי מאדים, וממשלת ארצות הברית מקבלת את ההחלטה להנחית עליהם פצצה אטומית. אנשי המאדים לעומת זאת מציבים שדה הגנה אלקטרומגנטי שמונע מפצצת האטום להשפיע עליהם.

כוחות הצבא אינם מצליחים לעמוד בפני המתקפה, ולוס אנג'לס מתרוקנת מיושביה שנמלטים ממנה אחוזי בהלה.

ביום ה-21 לפלישה מושמדים אנשי המאדים בעקבות זיהום חיידקי, ולא בעזרת נשק או תחבולות אנושיות כלשהן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלחמת העולמות** בוויקישיתוף

* "מלחמת העולמות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מלחמת העולמות", באתר נטפליקס
* "מלחמת העולמות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מלחמת העולמות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מלחמת העולמות", באתר Metacritic (באנגלית)
* "מלחמת העולמות", באתר אידיבי
* "מלחמת העולמות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009950584605171
* BIBSYS: 9043599
* BnF: cb146624237 (data)
* LCCN: n83069057
* SUDOC: 183754042
* VIAF: 221441781
* WorldCat (עם VIAF): 221441781

 |
**זיזף ארך-לשון קטן** (שם מדעי: *Lichonycteris*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם לראשונה בשנת 1895 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, והיה מוכר במשך שנים רבות כטקסון מונוטיפי; בשנת 2008 הסוג פוצל לשני מינים בתום מחקר גנטי ומורפולוגי שהוכר על ידי IUCN, אך בטקסונומיות מסוימות הוא עדיין מופיע כטקסון מונוטיפי.

תיאור
-----

לזיזף ארך הלשון גוף קומפקטי וגולגולת חרוטית וצרה. החרטום מוארך ומחודד, והשפה התחתונה ארוכה מן העליונה ומכוסה ביבלות. האוזניים קצרות ועגולות עם אפרכסות רחבות וצפירים כמעט בלתי נראים והעיניים חרוזיות ושחורות. העיטור האפי בצורת זיז משולש וקטן. הלשון של הזיזף ארוכה במיוחד ומכוסה בגבשושיות, ומותאמת לליקוק צוף מתפרחות. הזנב זעיר ומכוסה בקרום תעופה אחורי גדול. הסוג ידוע בכך שהחותכות התחתונות שלו נעדרות ובמרפקיו השעירים.

אורך הראש והגוף של המינים בסוג 46–55 מ״מ, אורך הזרוע 31–35 מ״מ ואורך הזנב 6–10 מ״מ; המשקל 6–10 גרם. בכך, הם קטנים יותר מבני הסוג זיזף ארך-לשון.

הפרווה של הזיזף ארך הלשון צפופה, שעירה וצמרירית. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין, ונע בין חום שוקולד כהה לחום אפרורי, חום קפה עמוק, או חום קקאו בהיר. הפרווה שזורה לעיתים קרובות בשערות שחורות וזהובות ולאורך הגב יש פס כהה. הפנים, הזרועות ובסיס האוזניים בצבע בורדו או ורוד ואילו קצות האוזניים והכנפיים בצבע שחור-סגלגל.

ביולוגיה
--------

הסוג מצוי ביבשת אמריקה: מין אחד נפוץ בעיקר באמריקה המרכזית והמין השני באמריקה הדרומית; קולומביה ואקוודור הן המדינות היחידות שבהן מצויים שני המינים. בית הגידול של הסוג מורכב מיערות גשם ירוקי-עד לחים, יערות עננים, סוואנות טרופיות, בתה חופית, אזורים מוצפים ומטעי בננה וגומי, לרוב בשפלות עד רום 800 מטר מעל פני הים או ברכסים הרריים נמוכים. הרי האנדים משמשים כמחסום גאוגרפי המפריד בין תפוצת המינים.

הזיזף פעיל בשעות הלילה וישן ביום בחללי עצים ונקיקים. הוא ניזון בעיקר מצוף ואבקנים של פרחים ממשפחות הסרפדיים, ברומליים, בומבקיים, דקליים, סולניים, קטניות ומוזיים, ומשתמש בלשונו הארוכה כדי לחלץ את הצוף מהתפרחת; מדי פעם הזיזף מגוון את תזונתו גם בחרקים.

הרבייה מתרחשת בעיקר בעונה היבשה, וההמלטות נופלות בסמיכות לעונה הגשומה. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד. שני המינים בסוג נלכדים לעיתים נדירות בטבע, אך הרשימה האדומה של IUCN סבורה שהדבר נובע מאי הכרה מספקת של הדרישות האקולוגיות שלהם ולכן מגדירה את שניהם לעת עתה במצב השימור ללא חשש.

מינים
-----

בסוג זה 2 מינים:

* זיזף ארך-לשון אפלולי (*Lichonycteris obscura*) - מקסיקו, הונדורס, פנמה, גואטמלה, ניקרגואה, קוסטה ריקה, בליז, אקוודור וקולומביה.
* זיזף ארך-לשון בהיר (*Lichonycteris degener* ) - ברזיל, בוליביה, פרו, ונצואלה, סורינאם, גיאנה, גיאנה הצרפתית, אקוודור וקולומביה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף ארך-לשון קטן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביצירה מוזיקלית. אם התכוונתם לפרח המכונה "כריזנטמה", ראו חרצית.
ג'קומו פוצ'יני, מלחין היצירה
אמדאו די סבויה, 1845-1890, שבעקבות מותו הלחין פוצ'יני את היצירה
**ה"כריזנטמות" לכלי מיתרים** (**Crisantemi, per quartetto d'archi**) היא יצירה קאמרית מאת ג'קומו פוצ'יני, שנכתבה ב-1890.

במקור הייתה היצירה אלגיה (יצירה מוזיקלית בעלת משקל עצוב), במי מינור, כתובה לרביעיית מיתרים המורכבת משני כינורות, ויולה וצ'לו. פוצ'יני טען כי כתב אותה בלילה אחד, בעקבות מותו בטרם עת ב-18 בינואר 1890 של אמדאו הראשון, מלך ספרד, מבית סבויה, דוכס אאוסטה, בנו של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה. היצירה מוקדשת לזכרו של הדוכס: "Alla memoria di Amadeo di Savoia, Duca d'Aosta".

השם שפוצ'יני נתן ליצירה, "כריזנטמות" (חרציות), מוסבר על ידי המנהג הנוצרי-קתולי להניח פרחי חרציות על קבר, במהלך טקסי אבלות ולכיבוד זכר המתים - בלווייה או אזכרה ובליל כל הקדושים.

היצירה היא עצובה וסוחפת, כתובה בפרק אחד ארוך. אורכה כ-6–7 דקות, בטמפו "אנדנטה מסטו" (Andante mesto - "צועד ביגון"). היצירה כוללת שני רעיונות מלודיים הדומים לאלו ששימשו את פוצ'יני במערכה האחרונה של האופרה "מנון לסקו", שהושלמה בשנת 1893.

לאורך השנים עובדה היצירה עבור הרכבי כלי מיתר גדולים יותר מרביעיית מיתרים, והיא מוכרת יותר בעיבודים אלה מאשר כרביעיית מיתרים.

לקריאה נוספת
------------

* Blair Johnston in *All Music Guide to Classical Music*, ed by Chris Woodstra, Gerald Brennan and Allen Schrott, produced by All Media Guide, LLC, and Backbeat Books
* Wolfgang Marggraf (1977), *Giacomo Puccini*, Reclam Biographien, Verlag Philipp Reclam jun. Leipzig

קישורים חיצוניים
----------------

* "כריזנטמות" של פוצ'יני, בביצוע הרביעייה הבריטית "מנור האוס"
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסמל הסוציאליזם והקומוניזם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו דגל אדום.
דגלים אדומים מונפים מול המוזיאון הלאומי של סין
**הדגל האדום** הוא דגל מהפכני, בעיקר כאשר מדובר במהפכות על רקע סוציאליסטי. דגל זה הוא אדום בלא צבעים נוספים עליו - והוא מזוהה בתודעה הציבורית בעיקר עם הקומוניזם.

היסטוריה
--------

החל מהמאה ה-14 נהגו ספינות נורמניות להניף דגלים אדומים כדי לסמל שהם לא ייקחו שבויים. במאה ה-17 החלו ספינות שודדי ים להניף דגלים אלה (הנוהג היה להניף את דגל הגולגולות כדי להפחיד את הספינות הנשדדות על מנת שייכנעו, ורק אם לא נכנעו הניפו "דגל אדום" כדי להראות שלאחר תפיסתה של הספינה השודדים לא ישאירו בחיים את השבויים).

בהמשך הפך הדגל לסמל של מוכנות לקרב - ולסמל של התנגדות. נהגו להניף אותו בטירות ובערים שבמצור על מנת לסמל שהעיר או הטירה לא תיכנע לצרים.

משמעות מהפכנית ניתנה לדגל רק במאה ה-18. בשנת 1797 בעת מרד של מלחי הצי המלכותי הבריטי על האוניה נור שאירע בפתח נהר התמזה, הניפו המורדים את הדגל האדום על מנת לסמל שלא ייכנעו. לאחר אירוע זה הפך הדגל לסמל של מרידה. במהפכה של 1848 בצרפת הניפו המורדים את הדגל האדום, שהפך מאוחר יותר (1871) לסמל הקומונה הפריזאית ובהמשך לסמל הסוציאליסטי. 

בעקבות הפגנות האחד במאי ב-1886 בארצות הברית, שהסתיימו במותם של כ-60 מפגינים ו-7 שוטרים, הפכה התנועה הסוציאליסטית את הדגל האדום לסמלה הרשמי, לזכר "דם מעמד הפועלים שנשפך". ובעקבות זאת, הוזכר הדגל האדום בשירי מחאה ומהפכה רבים, כגון דגל אדום, קדימה ועל בריקדות.

לאחר מהפכת אוקטובר אומץ הדגל האדום, שעליו סמל הפטיש והמגל, כדגל ברית המועצות והתנועה הקומוניסטית.

ראו גם
------

* הכוכב האדום
* הפטיש והמגל
* דגל ברית המועצות
* קומוניזם
* דגל הרפובליקה העממית של סין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדגל האדום** בוויקישיתוף
**קונספסיון דל אורוגוואי** (בספרדית: **Concepción del Uruguay**) היא עיר בפרובינציית אנטרה ריוס בארגנטינה. קונספסיון דל אורוגוואי שוכנת על הגדה המערבית של נהר אורוגוואי, במרחק של 320 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

היסטוריה
--------

ב-1782 חואן חוסה דה ורטיס אי סלסדו, המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, רצה להגביר את הנוכחות הספרדית באזור, והטיל על תומאס דה רוקמורה לרכז אנשים מכפרים באזור ליישובים גדולים יותר. אחד היישובים שנוסדו על ידי רוקמורה היה ויז'ה דה נואסטרה סניורה דה לה אינמקולדה קונספסיון דל אורוגוואי ב-25 ביוני 1783. השם קוצר בהמשך לקונספסיון דל אורוגוואי, אם כי יש גרסאות לפיהן השם היה מלכתחילה "רק" קונספסיון דל אורוגוואי.

תושבי העיר תמכו במהפכת מאי שפרצה ב-1810 והובילה למלחמת העצמאות של ארגנטינה. במהלך המלחמה התקיימו מספר קרבות באזור העיירה, וכן במהלך הכיבוש הפורטוגזי של בנדה אוריינטל (כיום אורוגוואי) ב-1816.

ב-29 בספטמבר 1820 פרנסיסקו רמירס, מושל פרובינציית אנטרה ריוס, הקים בשטחי הפרובינציה ובשטחי פרובינציית קוריינטס את רפובליקת אנטרה ריוס העצמאית, וקונספסיון דל אורוגוואי נבחרה להיות בירתה. עם זאת כעבור שנה, זמן קצר לאחר מותו של רמירס, הרפובליקה התפרקה ושטחיה חזרו להיות חלק מהפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה.

ב-1826 חוסטו חוסה דה אורקיסה, שהיה אז נציג העיירה בקונגרס של הפרובינציה, קידם הצעת חוק שהעניקה לקונספסיון דל אורוגוואי מעמד של עיר. בעשורים שלאחר מכן היו ניסיונות להעביר את בירת הפרובינציה מפרנה לקונספסיון דל אורוגוואי, אך ב-1883 הבירה נקבעה סופית בפרנה.

כלכלה
-----

בקונספסיון דל אורוגוואי יש נמל נהר, שהיה גורם מרכזי בכלכלה המקומית עוד מהמאה ה-19. הנמל משמש בעיקר לייצוא סחורות מהאזור. בנוסף הכלכלה מסתמכת על תעשייה, בעיקר תעשיות עיבוד המזון והמתכות.

חינוך
-----

בקונספסיון דל אורוגוואי שוכנות האוניברסיטה הלאומית של אנטרה ריוס ואוניברסיטת קונספסיון דל אורוגוואי, וכן פקולטות של האוניברסיטה האוטונומית של אנטרה ריוס ושל האוניברסיטה הטכנולוגית הלאומית.

תחבורה
------

קונספסיון דל אורוגוואי מקושרת לעיר פרנה דרך מסילת רכבת העוברת בבסווילבסו.

העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 14, המקשר בין פרובינציית מיסיונס ודרום פרובינציית אנטרה ריוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונספסיון דל אורוגוואי** בוויקישיתוף
* קונספסיון דל אורוגוואי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  [Censo Nacional de Población, Hogares y Viviendas 2010 - Dirección General de Estadística y Censos". Dirección General de Estadística y Censos (בספרדית). בדיקה אחרונה ב-30 באוגוסט 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557550705171
* LCCN: n82116563
* MusicBrainz: b1f956a7-1cd1-47f7-9cfb-10dea9e4e115
* VIAF: 159471569
* WorldCat: lccn-n82116563

 |
**כריזמה רקורדס** (הידועה גם בשם **The Famous Charisma Label**) הייתה חברת תקליטים בריטית שנוסדה ב-1969 על ידי העיתונאי לשעבר טוני סטראטון-סמית' (אנ'). בעבר שימש כמנהל של להקות רוק כמו דה נייס, בונזו דוג דו-דה בנד (אנ') וגם ואן דר גראף ג'נרייטור. גייל קולסון הייתה מנהלת שותפה בחברת התקליטים.

האמנים המוצלחים ביותר של חברת התקליטים היו ג'נסיס, פיטר גבריאל, ג'וליאן לנון ומונטי פייתון. ההוצאה הראשונה הייתה תקליט מאת רר בירד, (כנראה) בנובמבר 1969, וההרכב הזה העניק לכריזמה רקורדס תהילה בזכות הלהיט הראשון שלה, "Sympathy", בתחילת 1970.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריזמה רקורדס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריזמה רקורדס

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Colin Larkin, ed. (1992). The Guinness Encyclopedia of Popular Music (First ed.). Guinness Publishing. p. 455. מסת"ב 0-85112-939-0.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13887725k (data)
* MusicBrainz: 924da91f-86a6-4f15-842f-b9afb645fe5c
* VIAF: 161842912
* WorldCat: viaf-161842912

 |
**Houses of the Molé** ("בָּתֶיהָ של החפרפרת") הוא אלבומה התשיעי של להקת האינדסטריאל מטאל האמריקאית **מיניסטרי**, אשר יצא בשנת 2004. אלבום זה הוא הראשון מתוך טרילוגיית אלבומי קונספט של הלהקה העוסקים במחאה כנגד ממשל ג'ורג' בוש.

סקירה כללית
-----------

שמו של האלבום, בדומה ל-*Dark Side of the Spoon*, הוא בחלקו פרודיה על שם של אלבום רוק קלאסי - *Houses Of The Holy* של לד זפלין, ובחלקו מהווה ככל הנראה מעין כותרת לאלבום הקונספט הזה, כשה"בתים" (הבית הלבן) מרמזים על הקדנציה/קדנציות של ה"חפרפרת", שמייצגת את הנשיא ג'ורג' וו. בוש. כל שמות השירים מתחילים באות W מלבד השיר הראשון שנקרא *.No W* (כנראה מתוך כוונה ללעוג לג'ורג' בוש הבן, שכינויו הרווח הוא "W") והוא יצא ב-22 ביוני 2002 בארצות הברית, יום אחד לאחר שיצא בשאר העולם. האלבום יצא קרוב לבחירות לנשיאות ארצות הברית והוא אלבום פוליטי באופן כמעט חסר תקדים לכל הדעות, כשרוב השירים מכילים ביקורת קשה על ג'ורג' וו. בוש, נשיאה של ארצות הברית באותה תקופה. הקטע הראשון, למשל, *.No W*, כולל מספר סימפולים סאטיריים של קטעים מתוך נאומיו של הנשיא בוש, בעיקר כאלו שנגעו במלחמתו בטרור.

ציטוטים מתוך האלבום:

* מתוך השיר **.No W** (תרגום מאנגלית):

"אם אלו הם באמת חיים, מדוע הם כל כך בלתי נסלחים, חצי עולם נשפך אל הביוב, החצי השני בדרכו לשם. ובכן, אם היה לי דולר על כל פעם שהוא צורח: "סימכו עלינו בלבבותיכם ובמחשבותיכם או שתשלמו על זה. סימכו עלי"... שאלו אותי מדוע אתם חשים מרומים ומופשטים מכל זכויותיכם, לא צריך גאון כדי להסביר זאת היום. סימכו עלי..."
* מתוך השיר **Wrong**:

"אתה טועה בכל פעם מחדש, מה גורם לך לחשוב שזו זכותך האלוהית לרצוח אנשים בקרב מיותר, אתה כמו אנס שמביט בקורבן - דמוקרטיה!"
* מתוך השיר **Waiting**:

"אני עדיין מחכה, מחכה ליום שבו הוא יצטרך אותי, מבזבז את חיי בארצות הברית, מחכה עד שאמות."

התגובות לאלבום
--------------

גישה פוליטית זו יצרה חילוקי דעות בקרב המעריצים של מיניסטרי, שחלקם הצביעו בעד הנשיא בוש, חלקם מסכימים עם דעותיו וחלקם חושבים שעל מיניסטרי להתרחק מפוליטיקה. חלקם גם מאמינים שהפוליטיקה מפריעה לחברי הלהקה להתרכז במוזיקה ולייצר אלבומים באיכות טובה.

לעומתם, מעריצים אחרים טוענים שמיניסטרי הייתה בין כה וכה להקה פוליטית במשך שנים רבות, עם דעות מוצהרות בגנותו של ג'ורג' בוש האב, המלחמה בסמים ומלחמת המפרץ הראשונה. מעריצים אלו גורסים גם שמוזיקה, כביטוי לדעותיו ולרגשותיו של האמן, לעיתים תגלוש בהכרח לפסים פוליטיים וגינוי של דעה כנה שמביע האמן גובל בצנזורה.

רשימת השירים
------------

כל השירים מאת מיניסטרי.


|  |
| --- |
| 1. "No W" (3:24)
2. "Waiting" (5:02)
3. "Worthless" (4:09)
4. "Wrong" (4:54)
5. "Warp City" (4:01)
6. "WTV" (4:25)
7. "World" (5:13)
8. "WKYJ" (5:14)
9. "Worm" (9:10)
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Houses of the Molé באתר MusicBrainz
* Discogs Houses of the Molé באתר Discogs
* AllMusic Houses of the Molé באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 3f6f23dc-c5ae-3d6f-8a9d-e214af4c0dbd

 |
**אארו פאיארי** (בפינית: **Aaro Pajari**;‏ 17 ביולי 1897 - 14 באוקטובר 1949) היה איש צבא פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

פאיארי נולד באסיקאלה שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). הוא הצטרף לתנועת "המשמרות הלבנים" ולחם בהצטיינות רבה במלחמת האזרחים הפינית. הוא התפרסם בשל אומץ ליבו, וכישרונו להחדיר מוטיבציה בחייליו. הוא הצטרף לצבא פינלנד עם הקמתו. בתחילת "מלחמת החורף" הוא היה כבר לוטננט קולונל, הוא התפרסם כאשר בתחילת המלחמה סבל מהתקף לב אולם חזר לקרב מיד כשהתאושש. הוא קנה פרסום נוסף במהלך קרב טולוואיירווי (שהיה למעשה הקרב הגדול הראשון במלחמה זו), אז השמידו הוא ופאבו טלוולה שתי דיוויזיות רוסיות מהארמייה השמינית. במלחמת ההמשך הוא פיקד על התקפה גדולה באזור קרליה, הדיוויזיה שלו נשלחה אל נהר הוויאוקסי במטרה לאיים על העיר ויפורי, שנכנעה לאחר זמן מה. לאחר מכן הוא זכה בצלב מנרהיים. הוא לחם בהצטיינות גם במלחמת לפלנד וזכה בצלב מנרהיים פעם שנייה.

אחר המלחמה נעצר פאיארי בחשד לביצוע פשעי מלחמה, אולם שוחרר מחוסר ראיות. הוא מת מהתקף לב בקוקולה בשנת 1949.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אארו פאיארי** בוויקישיתוף
* אל"ם (מיל') בני מיכלסון, ‏70 שנה למלחמת החורף - גוליית ניצח אבל בקושי, **מערכות** 430, 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקס הייסטינגס, **נפתחו שערי הגיהנום**, הוצאת מודן, 2015. עמ' 55.
2. ↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, **רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים**, הוצאת דביר עמ' 217.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2376 2586
* LCCN: n83073044
* VIAF: 75226304
* WorldCat: lccn-n83073044

 |
**How High the Moon** הוא סטנדרט פופולרי אצל נגני ג'אז, שנכתב על ידי נאנסי המילטון והולחן על ידי מורגן לואיס. הסטנדרט הופיע לראשונה במחזמר של ברודוויי Two for the show בשנת 1940, שם הוא שרו אותו אלפרד דרייק ופראנסס קומסטוק. 

הבסיס ההרמוני של הקטע, מהווה את הבסיס של קטעי בי בופ, כולל אורינתולוגיה מאת צ'ארלי פארקר קטע שנחשב ליצירת מופת של הבופ ומאבני היסוד של סוגה זו.

ביצועים שונים של הקטע
---------------------

ההקלטה המוקדמת ביותר של הקטע היא של בני גודמן והתזמורת שלו, מ-7 בפברואר 1940. בשנת 1947 הביצוע של סטן קנטון והביג בנד שלו זכה להצלחה מרשימה, וכיכב בראש רשימת הלהיטים במשך תשעה שבועות. גם הביצוע של לס פול ומרי פורד מינואר 1951 הצליח מאוד, ונהיה לאחד מסימני ההיכר של שניהם. גם זמרת הג'אז אלה פיצג'רלד ביצעה את הקטע עשרות, אם לא מאות פעמים, והוא נהיה לאחד מהשירים הכי מזוהים עמה. היא לראשונה הופיעה עם הקטע בשנת 1947 בקרנגי הול. בסוף אותה השנה היא גם הקליטה את השיר לראשונה. ביצוע שלה מ-1960 ששוחרר באלבום אלה בברלין זכה להיכנס היכל הכבוד של פרסי גראמי. גם גרסתה מ-1966 נחשבת לשם דבר, בזכות האלתור הארוך והמיוחד שבאמצע השיר.

מלבד כל אלה, ישנם ביצועים רבים מאוד לשיר. בין האמנים שהקליטו אותו ניתן למנות למשל את לואי ארמסטרונג, צ'ט בייקר, דייב ברובק, נט קינג קול, דיוק אלינגטון, דיזי גילספי, ליונל המפטון, בני גודמן, ג'ין קרופה, אניטה או'דיי, סטפן גרפלי ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "How High the Moon" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "How High the Moon" באתר AllMusic
* גרסאות נוספות ל"How High the Moon" באתר SecondHandSongs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: bbb45de0-50f9-3065-b712-6f97d42f9f5d

 |
**החלטה רצחנית** (בגרמנית: **Mörderische Entscheidung**) הוא פרויקט טלוויזיה בבימויו של אוליבר הירשביגל (Hirschbiegel), אשר הופק ושודר בשני ערוצים במקביל בטלוויזיה הגרמנית בשנת 1991. הפרויקט נכתב כעלילה סיפורית מרכזית אחת, המסופרת בשני סרטים המציגים שתי נקודות מבט שונות (האחת תוך ליווי דמות ראשית של אישה, השנייה תוך ליווי דמות של גבר). הצופה יכול היה להחליף בין הערוצים באמצעות השלט במהלך הצפייה, כלומר "לזפזפ" ולבחור בכל רגע את נקודת המבט שבאמצעותה הוא רוצה לקלוט ולחוות את העלילה הראשית.

הפרויקט נכתב על ידי טוני גריזוני (Grisoni), בוים על ידי אוליבר הירשביגל, ומככבים בו השחקנים מייקל ביירן (Byrne) ונינה פרנוצ'ק (Franoszek). שפת הסרטים, שנכתבו והופקו בגרמניה, היא גרמנית. 

אורכו של כל סרט בפרויקט הוא 95 דקות, והוא שודר בשני הערוצים המתחרים של הטלוויזיה הגרמנית, ZDF ו-ARD.

האינטראקטיביות בפרויקט
----------------------

בניגוד לאינטראקטיביות המקובלת לרוב בסרטים מסוג זה, שבה משפיע הצופה על מהלך ורצף האירועים, הרי שב"החלטה רצחנית", הצופה לא קבע מה יהיה הדבר הבא שיתרחש בסיפור, אלא רק איך הוא עצמו יחווה את הצפייה האישית שלו.

למרות שלצופה הייתה בחירה חופשית לעבור בין הערוצים, ולבחור לעצמו חוויית צפייה אישית, הוא במידה רבה כוון לעבר תבנית צפייה מסוימת באופן ההפקה של הסרט:

* בשני הסרטים בפרויקט היו הסצנה הראשונה והאחרונה זהות. כמו כן היו סצנות שבהן נפגשו שני הגיבורים הראשיים, במהלכן הצופה נחשף לאותן התרחשויות בדיוק.
* על מנת לא לפגוע בחוויית הצפייה על ידי החמצה של פריט מידע חשוב, הקפידו היוצרים להעביר פרטים משמעותיים במיוחד באותו הזמן בדיוק בשני הערוצים במקביל. כך לא נוצר מצב שבו צופה אינו יכול להבין את העלילה הראשית משום שבחר ברגע מסוים לצפות בערוץ ה"לא נכון".
* כאשר באחד הערוצים הוצגו התרחשויות מעניינות, חשובות או משמעותיות, הוקפד לערוך את הסרט שבערוץ המקביל כך שלא יהיו בו כל התרחשויות מעניינות. כך למעשה נמשך הצופה לצפות בערוץ שבו ההתרחשויות המעניינות יותר ברגע שבו הן התרחשו.

לקריאה נוספת
------------

* Nestingen, Andrew K. and Trevor Glen Elkington. Transnational cinema in a global north: Nordic cinema in transition. Detroit: Wayne State U P, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* "החלטה רצחנית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "החלטה רצחנית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הסבר נוסף על הפרויקט, אתר מדיה ארט
* קטע מתוך הפרויקט, אתר YouTube
בישראל, מוקנית לשר הביטחון סמכות **לגייס ציוד** פרטי של אזרחים לשירות צה"ל, וכן לעשות כן לשם אספקת שירותים חיוניים לציבור. בעבר נעשה הגיוס מכוח תקנות שעת חירום (תקנות שעת חירום (רישום ציוד וגיוסו), התשי"ז-1956), ובשנת 1987 הוא הוסדר בחוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל, התשמ"ז-1987. עד שנת 2008 הייתה תלויה הסמכות לגייס ציוד בקיומו של מצב חירום, ואולם באותה שנה נותקה הזיקה בין השניים. על הפעלת מערך הגיוס מופקד המרכז לגיוס אמצעים וריתוק משקי באט"ל (מרכז לאו"ם).

בניגוד לגיוס אזרחים, אין חובת גיוס כללית לציוד, והצבא מגייסו לפי צרכיו. ככלל, מדובר בציוד שעלות רכישתו והחזקתו בידי צה"ל דרך קבע גבוהה, והוא נדרש בעיקר בעתות חירום. החוק מאפשר לצה"ל לגייס כלי רכב, ציוד הנדסי, מתקני חשמל, קשר, רפואה, ומטאורולוגיה, מחשבים, מכונות, מנועים, ואף בתי מלאכה, מוסכים, מעבדות ומחסנים. עד 2008 ניתן היה לגייס בדרך זו גם בעלי חיים.

על החלטה לרשום ציוד כציוד בר גיוס, רשאי בעל הציוד להגיש ערר. משעה שנרשם, רשאי הצבא לגייסו לשם בדיקה, תרגול, אימון או בנסיבות חירום - לשם שימוש מלא בו. כן רשאי שר הביטחון לאסור את הוצאתו של הציוד לחוץ לארץ. לפי החוק, על הצבא לשלם לבעל הציוד דמי שימוש בעבור הציוד, וכן פיצויים במקרה שנגרם לו נזק. על גובה דמי השימוש או הפיצויים ניתן להגיש ערר בפני ועדה המורכבת משמאים שמינה שר הביטחון.

נוסף על הסמכות לגייס ציוד לשירות הצבא, מוקנית לשר הביטחון הסמכות לגייס את הציוד גם לשם אספקת שירותים חיוניים לציבור או טיפול באירוע חירום אזרחי. במקרה כזה, מוקנות סמכויותיו לשרים אחרים: לעניין כלי תחבורה - לשר התחבורה, לעניין ציוד הנדסי - לשר הבינוי והשיכון, לעניין ציוד לייצור חשמל - לשר התשתיות הלאומיות ולעניין ציוד הנדרש במקרה של אירוע אסון המוני - לשר לביטחון הפנים. כל הוראות החוק החלות על גיוס ציוד לצה"ל חלות גם על גיוס ציוד במקרים אלה.

גיוס ציוד בתרבות הפופולרית
--------------------------

המערכון "המכונית המגויסת" של הגשש החיוור עוסק באדם שבא לאסוף את מכוניתו, לאחר שגויסה לצה"ל, ומגלה כי נגרמו לה נזקים כבדים. במערכון נטבעו מטבעות לשון כגון "סע לשלום, המפתחות בפנים" ו"היה מנוע?".

ראו גם
------

* יחידת רכב מגויס
**זיכרון הדהודי** (או זיכרון אקואי) הוא זיכרון חושי, המתייחס לחוש השמיעה. מקור השם מהמילה הד (=אקו ביוונית). הזיכרון ההדהודי מכיל למשך זמן קצר את המידע הנקלט באוזניים מהסביבה, כך שבהמשך הוא יוכל לעבור לזיכרון לטווח קצר וזיכרון לטווח ארוך.

הזיכרון האקואי דועך במשך זמן איטי יותר מהזיכרון האיקוני. דבר זה מסייע בתפיסה של גירויים קוליים. זאת משום שהם לרוב מופיעים לזמן קצר יותר מהגירויים החזותיים ונוטים להתחלף במהרה בגירויים קוליים אחרים. לדוגמה, כמו שקורה בזמן דיבור. כך ניתנת למערכות עיבוד המידע שהות נוספת לעבד גירויים אלו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך ב – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.

| מסלול קידוד המידע בזיכרון |
| --- |
| זיכרון חושי (מיידי) | 

|  |  |
| --- | --- |
| זיכרון איקוני |  |
| זיכרון הדהודי |  |

 |
| זיכרון לטווח קצר | זיכרון עבודה |
| זיכרון לטווח ארוך | 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זיכרון מפורש | 

|  |  |
| --- | --- |
| זיכרון סמנטי |  |
| זיכרון אירועי |  |

 |
| זיכרון מרומז | 

|  |  |
| --- | --- |
| זיכרון נוהלי (תהליכי) |  |

 |

 |
**זיכרון בלתי נדיף** (באנגלית: nonvolatile memory) הוא אמצעי לאחסון נתונים של מחשב השומר על המידע שנכתב ללא תלות באספקת חשמל לצורך המשך השמירה על הנתונים. בשונה מזיכרון נדיף הזקוק לאספקת חשמל באופן מתמיד על מנת שהמידע שעליו לא ימחק.

סוגי הזיכרונות הבלתי נדיפים
---------------------------

על הזיכרון הבלתי נדיף נמנות כמה קבוצות:

דיסק קשיחאמצעי אחסון נתונים מגנטי מכני במחשב. דיסק קשיח יכול להכיל בדרך כלל כמות גדולה של נתונים לעומת זיכרונות אחרים, אך פעולתו איטית. הכונן הקשיח הוא התקן המאפשר אחסנה אמינה של נתונים דיגיטליים בנפח גדול ובזמן גישה קצר יחסית להתקני זיכרון מכניים אחרים. בהשוואה להתקני זיכרון אחרים באותה הקיבולת, הכונן הקשיח זול משמעותית, אולם זמן הגישה לנתונים בכונן ארוך בהשוואה לזיכרון הפנימי (RAM) - דיסק קשיח מכני איטי פי 100,000 מהזיכרון הפנימי.
תקליטוני ½3 אינץ', ¼5 אינץ', ו-8 אינץ'
תקליטון (דיסקט)אמצעי לאחסון נתונים וגיבוי קבצים, על דיסקה שטוחה מחומר פלסטי המצופה בשכבה של חומר הניתן למגנוט בדומה לסרט מגנטי עגול ושטוח. התקליטון ידוע יותר בשמו האנגלי, דיסקט (diskette), אשר זכה לתפוצה רבה יותר מאשר המקבילה העברית.
תקליטוראמצעי לאחסון נתונים הפועל בטכנולוגיה אופטית. תקליטור הוא דיסק פלסטי עגול בקוטר של עד 12 ס"מ עם חור במרכזו, שמצופה בשכבה דקיקה של אלומיניום כדי שיוכל להחזיר את האותות לקרן הלייזר שקוראת אותו. הנתונים מאוחסנים בצורת בורות (pits) ומישורים (lands) לאורך פס דקיק בצורת ספירלה הנמשך מן המרכז ועד לשולי התקליטור. הנתונים מוטבעים (בייצור המוני), או נצרבים (באמצעות צורב ביתי), על גבי התקליטור בשפה בינארית, כלומר 1 ו-0, כאשר הסימון 1 מיוצג על ידי שינוי בין בור ומישור והסימון 0 מיוצג על ידי חוסר שינוי (קידוד NRZI).
זיכרון לקריאה בלבד (ROM)אמצעי לאחסון נתונים, דמוי זיכרון מחשב, המכיל נתונים הנכתבים בו פעם אחת, ונקראים ממנו פעמים רבות. שבבים אלה אינם ניתנים לכתיבה חוזרת (בצורה פשוטה), ומכאן השם קריאה-בלבד. בניגוד ל-RAM, תוכן ה-ROM נשמר גם לאחר ניתוק מקור מתח. הגישה ל-ROM פשוטה יותר ומהירה בהרבה מאשר גישה לאמצעי אחסון מגנטיים ואופטיים כגון דיסק קשיח או תקליטור.
EPROMזיכרון בלתי נדיף לקריאה בלבד לאחר שתוכנת ולמחיקה באמצעות חשיפה לאור אולטרה סגול. ברוב שבבי ה-EPROM מותקן חלון שקוף המאפשר חשיפת שבב הצורן, לקרינה אולטרה-סגולה לצורך מחיקה.
התקן זיכרון הבזק
זיכרון הֶבְזֵק (Flash memory)הוא סוג זיכרון בלתי נדיף המאפשר כתיבה, מחיקה, וכתיבה חוזרת. להבדיל מזיכרון EEPROM, מחיקה וכתיבה לזיכרון הבזק מתבצעת בבלוקים בגדלים של עשרות קילו-בית ולעיתים אף מאות. משמעות הדבר היא שעל מנת לכתוב סיבית בודדת, יש לקרוא את כל הבלוק שמכיל את הסיבית לתוך זיכרון גישה אקראית, לשנות את הסיבית שם, למחוק את תוכן הבלוק כולו בזיכרון ההבזק, ואז לכתוב את הבלוק כולו חזרה לזיכרון ההבזק. בגלל מגבלה זו לא ניתן להשתמש בזיכרון הבזק כתחליף לזיכרון גישה אקראית, אם כי השימוש בזיכרון הבזק כתחליף לזיכרון לקריאה בלבד מקובל מאד.
כרטיס זיכרון / החסן נייד (Disk On Key)מבוססים על זיכרונות הבזק ובנויים מתאים אשר המידע המאוחסן בהם נשמר ללא תלות במתח החשמלי.
3D XPointהתקן זיכרון בלתי נדיף בגדלים בכפולות של 128 גיגה-בייט, ההתקן נועד במדרג הזיכרון להוות מדרגת ביניים בין זיכרון ה-RAM וזיכרון האחסון, ואף להחליף את זיכרון ה-RAM.

ראו גם
------

* Solid state drive
* Secure Digital
* MultiMediaCard
* xD-Picture Card

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4728810-3

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב צפון אפריקאי. אם התכוונתם לאם התכוונת לרב טורקי מאזמיר, ראו יעקב בן נעים.
רבי **יעקב חיים בן נאים** (או **אבן נאים**; נפטר בכ"ח בתשרי ה'תקס"ד, 1803) היה מחכמי צפון-אפריקה וממנהיגיה במאה ה-18. רב, מקובל ופוסק.

בקרב יהודי אלג'יר נהגו לכנותו בשם "שליח ירושלים ר' יעקב אבן נאים". חיבר פיוטים לפורים של יהודי אלג'יר.

קורות חיים
----------

נולד לרבי שמואל, כנראה בעיר פאס שבמרוקו, ובהמשך עלה לארץ ישראל וחזר לגולה ומכאן כינויו "שליח ירושלים". 

רבי יעקב חיים היה רב בפאס שבמרוקו, ונחשב לתלמידו של הרב יעקב אבן מלכא ושל רבי אפרים מונסונייגו. בשנת ה'תק"כ (1760) עזב את פאס בדרכו לארץ-ישראל, אך התעכב בעיר מסקרה, שם שימש כרב ודיין. עלה לארץ-ישראל וישב בה זמן קצר. בשנת ה'תקכ"ד (1764) ירד לאלג'יר, שם שימש כרב ודיין כעשר שנים. נהג בתקיפות ובחריפות ועורר נגדו מתנגדים, ועקב כך, נאלץ לעקור לליוורנו שבאיטליה, שם הדפיס את חיבוריו: "זרע יעקב" - שו"ת; "ישועות יעקב" - דרשות; "חסד ואמת" - מחידושיו לתלמוד. כן הדפיס את ספר הזוהר. באלג'יר נהגו להזכיר בליל יום הכיפורים את נשמת "שליח ירושלים ר' יעקב אבן נאים"[דרוש מקור].

### פורים אלג'יר

בתקופת הנהגתו של רבי יעקב חיים אירע חג הפורים של יהודי אלג'יר, שנחגג בעקבות הניצחון על הספרדים. בעקבות כך, חיבר רבי יעקב פיוטים לכבוד חג זה.

רבי יעקב נטמן, ככל הנראה, בליוורנו שבאיטליה, העיר האחרונה ברשימת נדודיו.

קישורים חיצוניים
----------------

חכם יעקב חיים בן נאים, באתר החכם היומי

* יעקב חיים בן נאים, באתר "החכם היומי"
* יעקב חיים אבן אבן נאיים (נפטר 1803), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אנציקלופדיה לבית ישראל, מאת רפאל הלפרין, בערכו
2. ↑  ראו מלכי רבנן בערך רבי יעקב אבן מלכא.
3. ↑  י. גליס, אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ארץ ישראל חלק ב', בערכו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007508020905171
* ISNI: 0000 0000 4730 9428
* LCCN: nr92010344
* VIAF: 66330848
* WorldCat (עם VIAF): 66330848

 |