recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פולין ופולט** (צרפתית: **Pauline & Paulette**) הוא סרט קולנוע בלגי דובר פלמית וצרפתית משנת 2001, המספר על ארבע אחיות מבוגרות: פולין, שסובלת ממוגבלות שכלית התפתחותית קשה ומתפקדת כילדה בת ארבע, פולט, בעלת חנות פרחים ושחקנית חובבת, המשמשת מושא להערצתה של פולין, ססיל, האחות הצעירה שעקרה אל העיר הגדולה ומרתה, האחות הבכורה, שירשה את כל רכוש ההורים ועוסקת רק בטיפול בפולין.

עלילה
-----

מרתה מטפלת במסירות בפולין. אך כשמרתה נפטרת, מגלות פולט וססיל, שזה בלתי אפשרי למצוא לפולין מוסד טיפולי בקרבת מקום מגוריה של פולט. הן מגלות גם, שאף אחת מהן לא תצליח לטפל בפולין במסירות הראויה בה הצליחה לטפל בה מרתה, גם אם הן יפרשו מכל עיסוקיהן האחרים.

מרתה הורישה את ההון המשפחתי למי שיטפל בפולין והאחיות ססיל ופולט מנסות לחלק את הטיפול בפולין ביניהן אך גם חלוקת הטיפול ביניהן נכשלת. פולט לא יכולה להמשיך בעיסוקיה הקודמים גם כמטפלת חלקית של פולין וססיל לא מצליחה להמשיך באורח חיים תקין עם אהוב ליבה, אלבר, כאשר פולין נמצאת בהשגחתה.

אלבר מדבר צרפתית בלבד ואילו פולין מדברת פלמית בלבד. מעבר לזאת, אלבר הוא אדם אנוכי, שמסרב להתחשב בפולין. החיים בבריסל, לצד אלבר וססיל גם מרחיקים את פולין מפולט – מושא ההערצה שלה. פולין בורחת בחזרה אל עיירת הולדתה ואל אחותה פולט. פולט קוראת לססיל לפגישה אצל הנוטריון ומודיעה, שהיא בוחרת להעניק את ירושת המשפחה למוסד טיפולי טוב ומרוחק, המיועד לאנשים עם לקות אינטלקטואלית, שיטפל בפולין בימי השבוע. פולט תגור בקרבת המוסד ותטפל בפולין בסופי השבוע. ססיל, שמעוניינת בהון המשפחתי, מנתקת את קשריה עם אחיותיה, לאחר שההון יוצא מידיהן.

כדי להצליח לשמור על קשר עם פולין בסופי השבוע, פולט מוותרת על אורח חייה הקודם. היא מוכרת את החנות, פורשת מתיאטרון החובבים, שהיה מרכז חיי החברה שלה ושוכרת דירה בקרבת המוסד. היא מנסה לשקם את חיי החברה שלה במקום מגוריה החדש, אך מתחילה להבין, שהאדם היחיד שבאמת אכפת לו ממנה הוא אחותה פולין. פולט משלימה עם המצב החדש וחופשות סוף השבוע עם אחותה, בעלת הלקות האינטלקטואלית, הופכות להנאה הגדולה של חייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פולין ופולט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פולין ופולט", באתר נטפליקס
* "פולין ופולט", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פולין ופולט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פולין ופולט", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "פולין ופולט", באתר Metacritic (באנגלית)
* "פולין ופולט", באתר אידיבי
* "פולין ופולט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
גיליון 165 של כתב העת שראה אור בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים
**בית יעקב: ירחון לענייני חנוך ספרות ומחשבה** היה כתב העת של תנועת בית יעקב בישראל. הירחון ראה אור מאז סוף שנות ה-50 ועד ראשית שנות ה-80 של המאה ה-20.

עורך העיתון היה משה פראגר, ובין הכותבים היו דוד זריצקי, פנינה ליכטשיין ("א. מרגלית"), אהרן סורסקי וסופרים חרדים נוספים.

בין כותבי הטורים בירחון במשך השנים נמנו גם רבנים וראשי ישיבות, כמו: הרב שלמה וולבה, הרב מרדכי גיפטר ואחרים.

רקע
---

תנועת בית יעקב בפולין הדפיסה במשך חמש עשרה שנה עד השואה את הירחון "בית יעקב ז'ורנאל" בעריכת אליעזר גרשון פרידנזון, שהיה במה ספרותית חרדית מרכזית ורבים מן הסופרים והוגי הדעות החרדים פרסמו בו את מאמריהם.

עם התבססות בתי הספר של בית יעקב בישראל, לאחר עשרים וחמש שנות פעילות (מסוף שנות ה-30), נוצר מקום לחידוש הבמה הספרותית שהיווה הירחון היידי, והוא הודפס בעברית.

מטרות
-----

עורכי כתב העת קיוו לעשות בו שימוש כדי לשמור קשר עם בוגרות מוסדות הלימוד של התנועה, עדכון על הנעשה במוסדות ובחיי הבוגרות, והעברת מסרים חינוכיים ברוח התנועה.

בהתאם לכך פורסמו בו מאמרי זיכרון וסקירות על חיי גדולי תורה, מייסדי בית יעקב ומנהיגי "אגודת ישראל", שנספו בשואה. לצד דפי עדכון וחדשות מהנעשה בחיים הציבוריים החרדיים בישראל ובעולם, בתנועת אגודת ישראל ונשי אגודת ישראל.

בין המדורים הקבועים נקבעו מדורים למחשבת ישראל, חינוך, מוסר יהודי, פרשת השבוע, אמרות חסידיות, ספרות חרדית ובקורת ספרים של ספרות זו.

כן פורסמו בגליונות כתב העת מאמרי תעמולה שקראו להורים לשלוח את בנותיהם ללמוד במוסדות התנועה.

קישורים חיצוניים
----------------

* **בית יעקב: ירחון לענייני חנוך ספרות ומחשבה**, כל הגליונות, באתר אוצר החכמה
* **בית יעקב: ירחון לעניני חנוך ספרות ומחשבה - גליון ראשון**, ירושלים, סיון תשי"ט, באתר אוצר החכמה
* **בית יעקב בית יעקב: ירחון לענייני חנוך ספרות ומחשבה - גיליון המאה**, ירושלים תשכ"ז, באתר היברובוקס
* **בית יעקב: ירחון לענייני חנוך ספרות ומחשבה - גיליון 200 (חוברת א' - מפתח לגליונות 100–199)**, ירושלים, תשל"ז, באתר היברובוקס
**מאהלון ברספורד בקר רומאו** (באנגלית: **Mahlon Beresford Baker Romeo**; נולד ב-19 בספטמבר 1995) הוא כדורגלן אנטיגואי המשחק בעמדת המגן הימני בקארדיף סיטי.

רומאו, הוא הוא בנו של ג'זי B, סולן להקת ה-R&B, סול II סול.

קריירת מועדונים
---------------

רומאו, נולד בווסטמינסטר שבלונדון. רומאו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארסנל ובקיץ 2012 הצטרף למחלקת הנוער של ג'ילינגהאם. בינואר 2013, רומאו חתם בדובר את'לטיק מהנשיונל ליג דרום. יממה לאחר מכן, רומאו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–5 לפארנבורו. כעבור זמן קצר, רומאו חזר לג'ילינגהאם וב-27 באפריל ערך את הופעת הבכורה המקצועית בקבוצה בהפסד 2–3 לבורטון אלביון.

בקיץ 2015, רומיאו חתם במילוול מהפוטבול ליג הראשונה. ב-6 בפברואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד וולסול. רומאו היה שותף לחזרה של הקבוצה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ בתום עונת 2016/2017.

ב-31 באוגוסט 2021, רומאו הושאל לפורטסמות' עד לסיום העונה.

ב-15 ביוני 2022 הצטרף לקארדיף סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-10 ביוני 2015 רומאו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנטיגואה וברבודה בהפסד 1–3 לסנט לוסיה.

תארים
-----

מילוול
* פלייאוף העלייה לפוטבול ליג הראשונה: 2017

קישורים חיצוניים
----------------

* מאהלון רומאו, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**בית ישראל** היא קהילה בגאנה, אשר חבריה טוענים כי הם יהודים, צאצאיהם של עשרת השבטים האבודים של ישראל.

הקהילה אינה מוכרת על ידי הזרם המרכזי של היהדות כקהילה יהודית.

היסטוריה
--------

חברי בית ישראל מייחסים את הגעתם לגאנה בהגירה יהודית שחצתה את מדבר סהרה למאלי. במאלי תועדה קהילה יהודית בטימבקטו אשר המשיכה להגר לחוף השנהב ולגאנה. המהגרים נקראו ספווים והיו לשבט בספווי אשר צאצאיו הם חברי הקהילה כיום.

הקהילה חיה כאלפיים שנה על פי מנהגי היהדות[דרוש מקור] אך רק בשנת 1977, החלו לקשר בין המנהגים של הקהילה לבין היהדות. באותה שנה נתגלה לאדם בשם אהרון טואקייראפה חיזיון אשר גרם לו להאמין כי הספוויים הם צאצאי השבטים האבודים של ישראל. הוא הוביל משלחת מחקר של חברי הכפר לחוף השנהב שם עלו על עקבותיהם של אבותיהם הספוויים.
בעקבות הגילויים הללו אנשי הכפר ספווי סואי וכפר נוסף בשם אדיאמברה החלו ללמוד את המנהגים והאמונות היהודיות והחלו להטיף לחזרה ליהדות. התנהגות זו התקבלה באופן שלילי בקרב הנוצרים באזור אשר הכו וכלאו רבים מחברי הקהילה.

אהרון טואקייראפה מת מדקירה ב-1991 בחוף השנהב. את ההנהגה על הקהילה לקח שכנו דוד אהנקורה אשר העביר את הקהילה לשטח חדש בסמוך לעיר ספווי וויאוסו. מקומם החדש נקרא "אדיאמברה החדשה" וכיום עומד בו בית הכנסת הראשי של הקהילה.

זיקה ליהדות מנהגים ואמונות
--------------------------

כאמור, הספוויים קיימו מנהגים יהודיים במשך אלפי שנים ובהם:

* הקפדה על שמירת יום השבת וענישה כבדה כנגד אלו שאינם שומרים אותו.
* קיום ברית מילה לילדי הקהילה.
* איסור על אכילת חזיר.
* הקפדת על קיום מצוות ואיסורי הנידה.

הקהילה כיום
-----------

כיום הקהילה מתגוררת בשני אזורים עיקריים - ספווי סואי ואדיאמברה החדשה בספווי וויסאוסו.

ראו גם
------

* ארץ ישראל בעת העתיקה
* ביתא ישראל
* יהדות מערב אפריקה
* ממלכת ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* מיתוס עשרת שבטי ישראל האבודים

הערות שוליים
------------

1. ↑   Gone to Ghana
2. 1 2  The House of Israel Community of Ghana (הקישור אינו פעיל, 9 בספטמבר 2019)

| יהדות אפריקה |
| --- |
| צפון אפריקה | אלג'יריה • הרי האטלס • לוב • מצרים • מרוקו • סודאן • תוניסיה (יהדות ג'רבה • יהדות קרתגו) | אפריקה |
| אחרות | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה •גאנה • ג'יבוטי • גינאה ביסאו • דרום אפריקה • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • כף ורדה • לסוטו • מאוריציוס • מאלי • מוזמביק • ניגריה • נמיביה • קניה |
| ראו גם | אבאיודאיה • האיגבו • למבה |
הראפר אקזיביט, בהופעה באדלייד, 2007
**הארדקור היפ הופ** (אנגלית: **Hardcore hip hop**), הוא תת-סגנון מוזיקלי המשתייך לסגנון הראפ והיפ הופ. סגנון זה מאופיין כראפ קשוח העוסק בסקס, בסמים ובאלימות.

רקע
---

בשנת 1986, החל סקולי די (Schoolly D), מאפיונר מפילדלפיה, להשתמש בשיריו בקללות ומילים גסות, דבר שלא היה נפוץ בשירי ראפ.
בתחילת 1987 להקת Boogie Down Productions ובראשה הראפר KRS-One המציאו ז'אנר חדש של ראפ מחתרתי ופוליטי עם האלבום (Criminal Minded) הנקרא "Hardcore Rap". מאוחר יותר אותה שנה להקת פאבליק אנמי (Public Enemy), להקת ראפ מניו יורק, אימצה את הסגנון הזה והפכה אותו לפופולרי מאוד עם אלבומה "Yo! Bum Rush the Show". לדעת מעריציה הלהקה גרמה לשינוי מהותי בסגנון הראפ.
עם זאת, ההארדקור ראפ נחלש כאשר אייס קיוב (Ice Cube) מלוס אנג'לס יצר תת-סגנון להארדקור ראפ הנקרא גנגסטה ראפ, שהוא ייחודי לחוף המערבי בארצות הברית ונחשב ליותר בוטה מהארדקור ראפ. ניתן להתייחס לחלוקה בין סגנונות הראפ לפי אזורים גאוגרפים בארצות הברית: בחוף המזרחי הראפ הוא בסגנון הארדקור ראפ, ובחוף המערבי הסגנון הוא גנגסטה ראפ. להקת הגנגסטא ראפ N.W.A, זכתה להצלחה גדולה והפכה להיות במרכז הבמה של הראפ.

אף על פי שפאבליק אנמי המשיכו בקריירה שלהם גם אחרי אלבומם המצליח ב-1988, הם כבר לא זכו להצלחה גדולה ואת מקומם תפסה להקת N.W.A. ראפרים רבים המשיכו ליצור הארדקור ראפ, אך N.W.A היו במרכז הבמה.
כאשר אייס קיוב (חבר להקת N.W.A) פרש, להקת ה-N.W.A איבדה קצת מהפופולריות שלה ולהקת הארדקור ראפ מניו יורק בשם EPMD הצליחה לנצל דעיכת N.W.A ורכשה לעצמה שם. האלבום הראשון של אייס קיוב הוקלט בניו יורק בשיתוף פאבליק אנמי וכתוצאה מההשפעות הפוליטיות שלהם על האלבום, האלבום נחשב להארדקור ראפ.

רק אחרי תקופת הזהב (1986-1993), ב-1994, אחרי שורה של אלבומי הנחשבים הצלחות של הגנגסטה ראפ מצד ד"ר דרה, אייס קיוב וסנופ דוג, נאז (Nas), הראפר הצעיר מקווינס, ניו יורק, הוציא את אלבומו "Illmatic" שהיה ה"אלבום הרשמי" שהחזיר את תשומת הלב להארדקור ראפ.
עם תום תקופת הזהב נחלש ז'אנר הגנגסטא ראפ וזאת ניצל הראפר הנוטוריוס בי. איי. ג'י. (The Notorious B.I.G) מברוקלין, ניו יורק, עם האלבום "Ready To Die" ב-1994 שנחשב לאחד מאלבומי הראפ הטובים ביותר של כל הזמנים.
הנוטוריוס בי. איי. ג'י. נהפך לדמות המדוברת ביותר בראפ באותה שנה, והחלו בעיות בינו לבין הגנגסטא ראפר טופאק שאקור. ייתכן שזו הסיבה למלחמת החופים בין החוף המערבי (גנגסטא ראפ) לבין החוף המזרחי (הארדקור ראפ).

כאשר ב-1996 נסתיימה תקופת הגנגסטה ראפ בשל מותם של שני גנגסטא ראפרים מהחוף המערבי (Eazy-E וטופאק), ד"ר דרה סיים את עידן הגנגסטא ראפ באלבום מחווה לשני חבריו. כל אותם ראפרים מהחוף המערבי שעד עתה ניגנו גנגסטא ראפ משייכים את עצמם כעת לגנגסטא ראפרים בצורה לא רשמית. כל ראפר מהחוף המערבי שהתחיל את הקריירה שלו לאחר תקופת הגנגסטא ראפ (1996) נחשב להארדקור ראפר (בין ההארדקור ראפרים ה"טהורים" מהחוף המערבי נמנים: מאסטר פי, אקזיביט ודה גיים).

לאחר 1996 עשרות ראפרים מסוג הארדקור ראפ התחילו להופיע כמו DMX ואמינם, ויותר מאוחר ד"ר דרה שהפך באותה תקופה למפיק ראפ שהפיק בשנות האלפיים לראפר ההארדקור 50 סנט.

כיום ההארדקור ראפ נהפך למינסטריים ולסגנון הראפ הנפוץ ביותר, ויש אלפי הארדקור ראפרים ברחבי ארצות הברית ורובם גרים בניו יורק.
**מורין חור** (במונגולית: **Moрuн Хүүp**, ᠮᠣᠷᠢᠨ  
ᠬᠤᠭᠤᠷ) הוא כלי נגינה מונגולי מסורתי ממשפחת כלי הקשת. פירוש השם במונגולית הוא "כלי סוס". זהו כינור העשוי עץ ומגולף בצורת ראש סוס בעל שני מיתרים העשויים שערות סוס, שאחד מהם עבה יותר מהשני. לעיתים מכונים המיתרים ה"זכר" וה"נקבה", והם מכילים בין 105 ל-130 שערות סוס כל אחד.
בעבר הייתה מכוסה תיבת התהודה של המורין חור בעור גמל או כבש, וכיום היא עשויה מעץ מחורר, בדומה לכינור או לצ'לו.

בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו במוזיקה של המורין חור כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.

הלהקה מונגולית חורד שיוצרת מוזיקה בסגנון הבי מטאל משלבת כלי מגינה זה במוזיקה שלה.

מקורות
------

המיתוסים על מקורותיו של המורין חור מספרים כי אחד מהאלים שהתאבל על סוסו המת יצר מגופו את הכלי, והשתמש בו על מנת לנגן שירי קינה לזכרו של הסוס המת.

החוקרים מאמינים כי כלי המיתר הראשונים הגיעו למונגוליה במאה ה-5 לפני הספירה בידי הנוודים של מרכז אסיה. הממצאים מראים בוודאות, כי בחצרו של קובלאי חאן היה כבר שימוש במורין חור, וזאת במאה ה-13.

טכניקות נגינה
-------------

טכניקות הנגינה במורין חור משתנות בין אזור לאזור, אך הטכניקה הבסיסית דומה. האצבע המורה והאמה עוצרות את המיתרים בתנועות זריזות, בזמן שהקמיצה והזרת פורטות באמצעות כרית האצבע והציפורן. צידו השמאלי של האגודל משמש לניגון המיתר הדק. לעיתים משתמשים בזרת לפריטה על המיתר הדק, כשמעבירים אותה תחת למיתר העבה. המיתר על הקשת עשוי שיער סוס רפוי, ועל מנת לנגן יש למתוח אותו באמצעות יד ימין, על מנת ליצור את הלחץ המתאים.

 מורין חוור באחד מכפרי הבוריאט במחוז זקמנסקי בבוריאטיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורין חור** בוויקישיתוף

  

* אחת מהאגדות על מקורו של המורין-חור
* קטע נגינה במורין חור בפורמט MP3, מתוך "אטלס דרך המשי"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546066505171
* LCCN: sh85087273
* MusicBrainz: 1bf9e39f-5ffc-4588-990b-d48609613f8f

 |
**טרינקסודון** (שם מדעי: ***Thrinaxodon***) הוא סוג של זוחל נכחד מקבוצת התראפסידה שחי בראשית תקופת הטריאס לפני 247–251 מיליון שנה באנטארקטיקה ודרום אפריקה. הוא שרד בתקופה שלאחר הכחדת פרם-טריאס, אולי בגלל מאורותיו שהצילו אותו.

מאפיינים
--------

זה היה יצור באורך 50 סנטימטרים ששקל בערך 3 קילוגרם ודמה בהתנהגותו לשועל. הוא היה יצור מכוסה פרווה מקבוצת הקיינודונטיים שמהם התפתחו היונקים המודרניים. ליצור זה היו לסתות קטנות בעלות שיניים מורכבות והוא היה טורף של לטאות, תראפסידים קטנים ויצורים קטנים נוספים.

היצור חי במאורות עם בת זוגו, שהטילה ביצים והצעירים שבקעו ינקו חלב מאמם. ואולם היצור לא יכול היה לשמור על חום גופו כמו יונק וגופו נע לצדדים ולא ישר כמו רוב היונקים.

יצורים אלה היו מאחרוני קבוצתם בתקופת הטריאס שלפני עליית הדינוזאורים והם נכחדו לאחר המאבק על השליטה איתם.

בתרבות
------

יצור זה הופיע בסדרות פלאווורלד וללכת עם דינוזאורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרינקסודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* טרינקסודון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אליהו לֶהמַן** (1914 (תרע"ד), נירנברג – 6 במרץ 2011 (ל' אדר א', תשע"א), ירושלים) היה רופא פנימאי, מראשוני הרופאים בנגב. ייסד וניהל את בית החולים הראשון בבאר שבע (בית החולים "הדסה"). להמן היה מנהלה הראשון של מחלקה פנימית א' במרכז הרפואי סורוקה במשך כ-20 שנה. בשנת 1975 היה לאזרח הראשון שקיבל את התואר "יקיר העיר באר שבע".

ביוגרפיה
--------

להמן נולד בנירנברג שבגרמניה למשפחת רופאים. הוא החל את לימודי הרפואה בשנת 1932 באוניברסיטת היידלברג. עם סיום לימודיו בשנת 1936 נמנע ממנו לקבל את תעודת הרופא בשל שלילת הזכויות מיהודים באותה תקופה בגרמניה הנאצית. אי-לכך, התעודה ניתנה לו לאחר שהשלים את לימודיו באוניברסיטת ברן שבשווייץ. בהיותו סטודנט היה גם ספורטאי, ואת עבודת הגמר שלו כתב בתחום רפואת הספורט. בשל יהדותו נמנע ממנו לעבוד כרופא, ולכן עבד כמורה לספורט עד עלייתו לארץ ישראל בשנת 1937.

הבריטים שהגבילו את מספר הרופאים היהודים בארץ, מנעו ממנו לעסוק ברפואה ולכן עבד כמורה לחינוך גופני, במספר בתי ספר בירושלים. בבקרים לימד רופאים קורס ברפואת ספורט והתנדב כעוזר רופא בבית החולים שערי צדק בירושלים.

במלחמת העולם השנייה התגייס ד"ר להמן למשטרת היישובים העבריים. לאחר שעבר קורס קציני רפואה נשלח לשרת בחזית מצרים ובטריפולי שבצפון אפריקה. בהמשך עבר לסיציליה שבאיטליה, שם ניהל לראשונה בית חולים של הצבא הבריטי. עם שובו לארץ הצטרף ל"הגנה" בירושלים, ובמלחמת העצמאות ניהל את "בית חולים 10", בית החולים הצבאי שבחיפה.

בשנת 1950 עבר להמן עם משפחתו לבאר שבע על מנת לנהל את בית החולים "הדסה" שנפתח חצי שנה קודם לכן בעיר העתיקה. הוא הקים במקום בית כנסת, לזכרם של חללי שיירת הדסה להר הצופים, שנרצחו על ידי מתפרעים ערבים בדרכם להחליף את צוות בית החולים הדסה.

בשנת 1954 שימש להמן כרופאו האישי של דוד בן-גוריון שפרש מראשות הממשלה ועבר לגור בצריף בשדה בוקר. 

בשנת 1960 עם פתיחתו של בית החולים החדש בבאר שבע, מונה ד"ר להמן למנהל מחלקה פנימית א' בבית החולים המרכזי לנגב, שהחליף את בית חולים הדסה ובהמשך הפך למרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. בשנת 1972, עם פתיחת בית הספר לרפואה, היה אחד הראשונים שקיבל בו את התואר פרופסור, על מפעל חיים ותרומתו לרפואה ולנגב. 

להמן גידל דורות של רופאים והיה זה שהביא לישראל את שיטת האבחון בעזרת הלפרוסקופיה.

בשנת 1975 זכה להיות ראשון מקבלי עיטור "יקיר העיר באר שבע". 

בשנת 1979 יצא להמן לגמלאות, אך המשיך לשמש כרופא יועץ בבית החולים ובמשרדי ממשלה שונים.

נפטר בשנת 2011 (תשע"א) בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' אהוד זמורה, "זקן השבט" (סיפורו של פרופ' אליהו להמן בן ה-93)(הקישור אינו פעיל), **אצבע על הדופק**: מגזין המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, דצמבר 2007, גיליון 8, עמ' 17

הערות שוליים
------------

1. ↑  הילה טל, **לתולדות שירותי הרפואה בנגב תש״ח־תש״ל (1948–1970)**, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1993, עמ' 16.
**מחוז (אובלסט) מונטנה** (בבולגרית: **Област Монтана**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה ושוכן בצפון מערב המדינה. המחוז משתרע על כ 3.2% משטח המדינה ועיר הבירה שלו היא מונטנה.

היסטוריה
--------

במאה ה-1, היה האזור חלק מפרובינציית מואסיה, של האימפריה הרומית המערבית ועם פיצולה עבר לחזקת האימפריה הרומית המזרחית, תוך שהוא מחליף ידיים, כתוצאה מפלישת ההונים, ובהמשך הגירה מאסיבית של שבטים סלבים ופרוטו-בולגארים, אשר ייסדו את האימפריה הבולגרית הראשונה. ב-108, לאחר קריסת האימפריה הראשונה, נשלט האזור שוב על ידי הביזנטים, עד להקמת האימפריה הבולגרית השנייה בסוף המאה ה-12 וידע קרבות לא מעטים במסגרת המאבק להגמוניה אזורית בין הבולגרים לדספוטט סרביה. בסוף המאה ה-14 נכבש שטח המחוז על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ונותר בחזקתם עד ל-1878. עם תום המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). השטח עבר לשליטת נסיכות בולגריה שהפכה בהמשך, למדינת הלאום בולגריה.

טופוגרפיה ואקלים
----------------

שטח המחוז מהווה 3.2% משטחה של בולגריה, בצפונו הוא נתחם בנהר הדנובה וגובל ברומניה, במערבו הוא גובל בסרביה ובדרומו מצויים המורדות הצפוניים של הרי הבלקן. האקלים הוא אקלים ממוזג עם השפעה יבשתית, להוציא רצועה צרה לאורך הדנובה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.1oc.

כלכלה
-----

בשטח המחוז מספר מפעלים לעיבוד שבבי, ייצור מזון וטקסטיל. מגזר השירותים הוא המוביל מבחינת תוצר מקומי גולמי. במחוז מונטנה עוברים שני עורקי תחבורה של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. עורק מספר 7 העובר לאורך הדנובה ועורק מספר 4, המחבר את מזרח אירופה לסלוניקי שביוון. העיר לום היא עיר נמל חשובה לאורך נהר הדנובה ומהווה שער כניסה ויציאת סחורות מרחבי אירופה. תעבורת המסחר דרך הנמל בלום מהווה כ-40% מתעבורת הסחורות בבולגריה, המתבצעת דרך נהר הדנובה. תנאי המחוז נוחים גם לחקלאות ובאזורים שונים מגדלים חיטה, תירס, חמניות, גפנים, פירות וכן ישנן חוות לגידול צאן ובקר לתעשיית המזון. באזור הכפרי ישנם מעיינות מרפא, המושכים אליהם תיירים, גם מחוץ למדינה.

דמוגרפיה
--------

אוכלוסיית המחוז, מהווה כ-2.3% מכלל אוכלוסיית בולגריה ונמצאת במגמת ירידה כמותית וממוצע גיל בעלייה. מבחינה אתנית, 84.6% מהאוכלוסייה הם בולגרים ו 12.5%, הם צוענים. 92.3% מקרב תושבי המחוז הם נוצרים אורתודוקסים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוז מונטנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "כלכלת מחוז מונטנה" באתר מחוז מונטנה ובהתייחס לשנת 2004 (בבולגרית).

| **רשויות מקומיות וערי מחוז מונטנה שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| מונטנה • לום • ברקוביצה • בויצ'ינובסצי • ברוסאצי • צ'יפרובצי • גאורגי דמיאנובו • מדקובץ • ולדצ'דרם • ורשץ • יקימובו | מחוז מונטנה |

 |

| דגל בולגריהדגל בולגריה **מחוזות בולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלגואבגרד • בורגס • דובריץ' • גברובו • חאסקובו • קרדז'אלי • קיוסטנדיל • לובץ' • מונטנה • פאזארדז'יק • פרניק • פלבן • פלובדיב • ראזגרד • רוסה • שומן • סיליסטרה • סליבן • סמוליאן • סופיה • העיר סופיה • סטארה זאגורה • טרגובישטה • וארנה • וליקו טרנובו • וידין • וראצה • ימבול |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 709386ec-07d7-4427-8917-b3e63fd4140d

 |
שרידי מצבות מבית העלמין שרוכזו לאחר שלאומנים בולגרים פרעו באתר
**בית הקברות היהודי בקיוסטנדיל** (בבולגרית: **Еврейскo гробища на Кюстендил**) הוא בית קברות יהודי, השוכן בעיר קיוסטנדיל במערב בולגריה. בית העלמין הוקם ב-1900 ופעל עד 1951.

רקע היסטורי ותיאור האתר
-----------------------

 ערכים מורחבים – **יהדות קיוסטנדיל**  

קהילה יהודית התקיימה בקיוסטנדיל מהמאה ה-16 ועד אמצע המאה ה-20. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 הגיעה הקהילה לשיא גודלה ומנתה כ-2,700 נפשות. בראשית העשור השלישי של המאה ה-21 התגוררו בעיר כמה עשרות יהודים, אך לא הייתה קהילה מאורגנת.

בית הקברות היהודי הישן שהוקם במאה ה-16, פעל עד 1894 ונהרס לטובת פיתוח עירוני והקמת שכונות מגורים. מבית עלמין זה לא נותר שריד. בית הקברות "החדש" הוקם ב-1900 ושוכן קילומטר וחצי ממרכז העיר. שטחו 1.9 הקטר ופזורות בו כ-600 מצבות. בית העלמין לא מגודר, הוא חולל מספר רב של פעמים ומצבות נבזזו ממנו לשימוש משני.

ב-1994 פרעו בבית העלמין לאומנים בולגרים, ניתצו כ-80 אחוזים מהמצבות ועל חלקן ציירו צלבי קרס. משטרת בולגריה לא הצליחה לשים את ידה על הפורעים. לאחר האירועים נטל הסניף המקומי של ארגון שלום שהוא ארגון הגג של יהודי בולגריה, את האחריות לתחזוקת המקום. עם זאת, ניסיונות לשקם את בית הקברות לא יצאו אל הפועל בשל העלויות הגבוהות.

לקריאה נוספת
------------

* בית העלמין בקיוסטנדיל, בתוך: Jewish Historic Monuments and Sites in Bulgaria 2011 Part One, עמודים 31–32 (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי בקיוסטנדיל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, **A Guide to Jewish Bulgaria**, Vagabond Media Ltd, 2011, מסת"ב 9549230635, pages 136-141
2. ↑  הקהילה היהודית בקיוסטנדיל, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
3. ↑  צבי קרן, הקהילה היהודית בקיוסטנדיל, באתר "כולנו בולגרים".
**מארק הדלו** (באנגלית: **Mark Hadlow**; נולד ב- 1957) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה, זמר, קומיקאי, תסריטאי, מפיק ובמאי ניו זילנדי ששיחק בסרטיו של פיטר ג'קסון "פגוש את הפיבלס", "ההוביט: מסע בלתי צפוי" ו" "קינג קונג".

זכה להצלחה גדולה בארצו בזכות יכולות השירה שלו ובזכות תפקידיו הקומיים בסדרות טלוויזיה בניו זילנד.
התפרסם בקולנוע ולעולם בזכות שיתוף פעולה רב שנים עם הבמאי המצליח פיטר ג'קסון.
בשנת 1989 דיבב את הדמויות הראשיות בקומדיה השחורה של ג'קסון "פגוש את הפיבלס".
ב-2005 השתתף הדלו בתפקיד קטן בסרטו של ג'קסון "קינג קונג" בתור השחקן הארי.
בשנת 2012 צירף ג'קסון את הדלו לפרויקט שלו "ההוביט: מסע בלתי צפוי", בסרט הופיע בתפקיד דורי מחבורת 13 הגמדים. בשנת 2018 שיחק בסרט הפוסט-אפוקליפסי "מנועי התמותה" לצד סטיבן לאנג. 
מלבד עבודות בקולנוע ובטלוויזיה עובד הדלו גם ב"תיאטרון קורט" בניו זילנד שם הוא מפיק, מביים ומשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* מארק הדלו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מארק הדלו, באתר AllMovie (באנגלית)
* מארק הדלו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4621 8655
* LCCN: no2001022931
* VIAF: 34102593
* WorldCat: lccn-no2001022931

 |
**טרינידד חימנס גרסיה אררה** (**Trinidad Jiménez García-Herrera** נולדה ב-4 ביוני 1962) היא פוליטיקאית ספרדית, חברת מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE). שרת החוץ של ספרד בשנים 2010 - 2011.

ביוגרפיה
--------

חימנס נולדה ב-1962 במאלגה, שלישית בין תשעה אחים. בילדותה עברה המשפחה למדריד כאשר אביה מונה לשופט בבית המשפט העליון. למדה משפטים באוניברסיטה האוטונומית של מדריד והתמחתה ביחסים בינלאומיים. הצטרפה למפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית והייתה חברה בארגוני צעירים וסטודנטים מפלגתיים וכלליים בהם מילאה תפקידים רבים הקשורים ליחסי חוץ וקשרים בינלאומיים.

חימנס נישאה לדיפלומט והתגוררה איתו בגינאה, ישראל וקמרון לפני שהתגרשה וחזרה לספרד.

קריירה
------

בין השנים 1996–2000 הייתה אחראית על הקשרים עם אמריקה במזכירות לקשרי חוץ של המפלגה הסוציאליסטית, ומ-2000 ל-2004 הייתה חברה בוועד הפועל של המפלגה ומזכירה לעניינים בינלאומיים.

ב-2003 הייתה מועמדת המפלגה הסוציאליסטית לראשות עיריית מדריד. היא הפסידה בבחירות אך הגבירה את כוחה של המפלגה במועצת העירייה. היא כיהנה במועצה עד 2006, אז מונתה לסגנית שר (Secretario de Estado) במשרד החוץ לענייני אמריקה הלטינית.

ב-7 באפריל 2009 מונתה לשרת הבריאות והמדיניות החברתית בממשלתו של חוסה לואיס רודריגס ספאטרו ובלטה בטיפולה בהתפרצות שפעת החזירים ואכיפת האיסור לעישון במקומות ציבוריים.

ב-20 באוקטובר 2010 מונתה לשרת החוץ במקומו של מיגל מורטינוס, במסגרת סבב מינויים נרחב שביצע ספאטרו בממשלתו בשל ירידה חדה בפופולריות שלה, וכיהנה עד סיום כהונת הממשלה, ועלית ממשלת מריאנו רחוי השמרנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרינידד חימנס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Siempre sonriente, Trinidad se define como una mujer de pocos excesos, hiperactiva y ordenada.
2. ↑  זעזוע בספרד: שינויים נרחבים בממשלה
**רוברט ג'ון בורק** (באנגלית: **Robert John Burck**; נולד ב-23 בדצמבר 1970) הידוע בכינויו **הקאובוי העירום**, הוא נגן רחוב מניו יורק.

קריירה
------

בורק נולד בסינסינטי, אוהיו. במשך שנים ניסה לזכות בפרסום ותהילה, בשל כך השתתף במספר תוכניות טלוויזיה אמריקניות, כשהבולטת שבהן היא "אמריקן איידול", בה השתתף במבחני הבמה של העונה הראשונה, אולם לא עבר לשלב הבא. הוא עבר לניו יורק בשל אוכלוסייתה הרבה, הכוללת קהל פוטנציאלי לשיריו.

בורק קנה את פרסומו בזכות היותו נגן רחוב בסמוך ל"טיימס סקוור", הלבוש באופן קבוע בתחתונים, בכובע ובמגפי בוקרים בלבד (גם בימי החורף הקרים של ניו-יורק), ובידיו גיטרה. לדבריו הוא חי מהנדבות אותן הוא מקבץ מהעוברים והשבים. בשנים האחרונות הפך "הקאובוי העירום" לאחד מסמליה של כיכר טיימס. ההערכה היא, כי הוא משתכר כאלף דולר מדי יום, בעיקר מתיירים שנהנים לצפות בו ומבקשים להצטלם עמו. עם זאת, סירב בורק בעבר לחשוף את חשבונות הבנק ומקורות ההכנסה שלו, ואף ויתר בשל כך על כוונות לרוץ למשרות פוליטיות.

בנוסף לפעילותו בניו יורק, הוא מופיע גם בקרנבל ברובע הצרפתי בניו אורלינס ובאוסטין, טקסס כאשר מתקיימים שם פסטיבלים.

בורק משווק אלבומים של שיריו, חולצות הנושאות את תמונתו ורינגטונים באמצעות מספר אתרי אינטרנט ייעודיים לכך.

בורק רשם סימן מסחרי על דמותו. דמותו מופיעה בפרסומת לחברת המכוניות שברולט ובפרסומת למותג M&M's של החברה מרס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקאובוי העירום** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקאובוי העירום
* הקאובוי העירום, ברשת החברתית פייסבוק

* הקאובוי העירום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* The Tao Of The Naked Cowboy - כתבה נרחבת על "הקאובוי העירום" באתר האינטרנט - www.orato.com
* ארצות הברית: "הקאובוי העירום" חוזר, יתמודד לנשיאות, באתר ynet, 5 באוקטובר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקאובוי העירום לא יתמודד על ראשות העיר ניו יורק, באתר ynet, 6 בספטמבר 2009
**מרקוס פרנק (מארק) הרליק** (באנגלית: **Marcus Frank "Mark" Harelik**; נולד ב-5 ביוני 1951) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ומחזאי יהודי-אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

הרליק נולד בעיר המילטון שבטקסס. ב-1987 עבר ללוס אנג'לס. בשנת 1990, הופיע לראשונה בקולנוע בסרט הקומדיה "A Gnome Named Gnorm" בתור בלש. ב-1994, דיבב את דמותו של לורד רוג'רס בסרט "סוד הממלכה הקסומה". בשנת 1997, שיחק את דמותו של מילוס בסדרה "סיינפלד". ב-1998, שיחק ב"מסע בין כוכבים: וויאג'ר". ב-1999 שיחק בקומדיה השחורה "בחירות או לא להיות".

ב-2001 השתתף בסרט המדע הבדיוני "פארק היורה 3" בתור בן הילברנד, בן זוגה של אמנדה קירבי (טיה ליאוני) והוא הופיע רק בפתיחה.
ב-2004 השתתף בקומדיה "Eulogy" בתור ברט. ב-2006, שיחק בסרט "והזוכה הוא..." והתארח בפרק בסדרה "האנטומיה של גריי".
בין השנים 2007–2008, שיחק ב"המפץ הגדול", את דמותו של ד"ר אריק גייבלהאוזר.

בשנת 2010, שיחק את דמותו של הרופא בסדרה "שובר שורות".
ב-2013 שיחק בסרט "42", המבוסס על חיי שחקן הבייסבול ג'קי רובינסון, השחקן השחור הראשון בקבוצה MLB.
-2015 שיחק בסרט "טרומבו" בכיכובו של בריאן קראנסטון, ובסרט "זה לא מצחיק". בנוסף, התארח בסדרת הטלוויזיה "הנותרים". 
בין השנים 2016–2019, שיחק את דמותו של אלוהים בסדרה "פריצ'ר".
ב-2017 שיחק בדרמת הספורט "קרב המינים", מאת צמד הבמאים ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס, בתפקיד שחקן הבייסבול האנק גרינברג. בשנת 2018, שיחק את דמותו של גורדון בסדרה "קאסל רוק". ב-2019, התארח בשני בפרקים בסדרה "תוכנית הבוקר" בכיכובן של ג'ניפר אניסטון וריס וית'רספון.

בנוסף הוא השתתף במספר סדרות טלוויזיה: "ויל וגרייס", "NCIS", "ילד פוגש עולם", "בונז", "חופשי על הבר", "אנג'ל", "להתעורר".

בנוסף לשחקן קולנוע וטלוויזיה הוא גם שחקן תיאטרון ומחזאי. סבו היה יהודי-רוסי שהגיע ב-1909 לעיר גלווסטון, בטקסס והוא כתב מחזה על סבו בשם: "The Immigrant". מחזה זה עובד לסרט מוזיקלי באותו שם.

### חיים פרטיים

הוא נשוי לשחקנית ספנסר קיידן, שעבדה בתיאטרון לצידו. לזוג יש ילד אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארק הרליק** בוויקישיתוף

* מארק הרליק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מארק הרליק, באתר AllMovie (באנגלית)
* מארק הרליק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271408005171
* GND: 135455715
* ISNI: 0000 0003 9905 5492
* LCCN: n86142603
* VIAF: 80195250
* WorldCat: lccn-n86142603

 |
מטבע מתקופת שלטונו של הקאטומנוס
**הקאטומנוס** (ביוונית: **Ἑκατόμνος**; המאה ה-4 לפנה"ס) היה סטראפ קאריה הראשון מטעם הממלכה האחמנית.

ביוגרפיה
--------

הקאטומנוס היה בנו של הייסלדומוס, הפחה של העיר מילאס. משפחתו לא הייתה ממוצא פרסי אלא קארי-יווני. למרות זאת באזור שנת 395 לפנה"ס, עקב המלחמה עם אואגורס מלך סלמיס שבקפריסין, החליט מלך פרס ארתחששתא השני לאחד כמה סטרפיות באזור אסיה הקטנה לסטראפיה חדשה שתיקרא "קאריה", והקאטומנוס מונה לסטראפ הראשון שלה, במטרה לארגן משלוח כוחות למאבק באואגורס.

דיודורוס טוען שהוא למעשה שיתף פעולה עם אואגורס ושלח לו כסף. איסוקרטס מזכיר אותו כמרדן, וכבעל ברית אפשרי של היוונים במהלך המלחמה שהוא חזה בפרס. אולם הדבר אינו מסתבר, שכן להקאטומנוס לא היו סיבות רבות למרוד במלכו. הקאטומנוס הושפע רבות מהתרבות היוונית (במחוז שלו התגוררו יוונים רבים), ומעידה על כך העובדה שאחד מבניו נשלח ללמוד באתונה. אולם המטבעות מתקופת שלטונו כולן בעלות אופי קארי מובהק.

הוא מת בשנת 337 לפנה"ס או 336 לפנה"ס. הוא הותיר אחריו שלושה בנים מאוסולוס, איבריוס ופיקסודרוס. ושתי בנות ארטמיסיה ואדה. שתי הבנות נישאו, כמקובל באותה תקופה בקרב משפחות הסטרפים הפרסיים, לאחיהן. ארטמיסיה למאוסולוס, ואדה לאיבריוס. ארטמיסיה ומאוסולוס שלטו יחד בקאריה עד מותם. לאחר מכן ירשו אותם איבריוס ואדה. אולם לאחר מותו של איבריוס גירש פיקסודורוס את אדה ושלט בקאריה עד שהודח בעצמו בידי אורנוטובטס. בתקופת המלחמה הייתה אדה תומכת נלהבת של המוקדונים, ואף הוכרה בידי אלכסנדר הגדול כאמו המאמצת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקאטומנוס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר ליוויוס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ביוגרפיה באתר ליוויוס
2. ↑  דיודורוס, ספר ארבעה עשר, 15, 2.
3. ↑  איסוקרטס, נאומים ומכתבים, 4, 162.
4. ↑  סטראבון, "גאוגרפיקה", ספר ארבעה עשר, 2.
5. ↑  תואר זה העניק אלכסנדר לנשים אצילות רבות ששיתפו עמו פעולה, ביניהן אמו של מלך פרס דריווש השלישי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1203387180
* VIAF: 2997158005995902100006
* WorldCat (עם VIAF): 2997158005995902100006

 |
**ברונו שיירו** (בצרפתית: **Bruno Olivier Cheyrou**; נולד ב-10 במאי 1978 בסירן) הוא כדורגלן עבר צרפתי, ששיחק בעמדות הקישור. הוא אחיו של כדורגלן העבר בנואה שיירו.

קריירה
------

שיירו שיחק במחלקת הנוער של ליל, יחד עם אחיו, בנואה. בשנת 1998 הוא נקלט בקבוצה הבוגרת וגם בה שיחק לצד אחיו. בשנת 2002 עבר שיירו לליברפול וכונה אז "הזיידן החדש". שיירו לא עמד בציפיות ובהחלטת מאמן הקבוצה דאז, רפאל בניטס, הוא הושאל בשנת 2004 למרסיי (כדורגל) ועונה לאחר מכן הושאל לבורדו. בשנת 2006 נמכר לסטאד רן בה שיחק מספר עונות. בשנת 2010 שיחק שיירו באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית.

בשנת 2010 עבר שיירו לנאנט שם שיחק שנתיים. בשנת 2015 שיחק בליגה האזורית בצרפת עד לפרישתו ממשחק פעיל.

בשנים 2002–2004 שיירו שיחק בנבחרת צרפת ורשם 3 הופעות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  ז'ראר הוייה על שיירו
**דה ריבר קפה** (באנגלית: **The River Café**) היא מסעדה ברובעי לונדון בהאמרסמית' ופולהאם, לונדון, אנגליה, המתמחה במטבח האיטלקי. היא בבעלותה ובניהולה של רות רוג'רס ועד ל-2010, שותפתה הייתה רוז גריי.

פעילות
------

המסעדה ממוקמת על הגדה הצפונית של התמזה בהאמרסמית' (ליד תחנת הרכבת האמרסמית'), בדאקהמז, במחסן לשעבר של חברת הנפט של דאקהמז, שהותאם בידי הארכיטקט לורד ריצ'רד רוג'רס, בעלה של רות רוג'רס (ליידי רוג'רס). הוא נפתח ב-1987 כבית קפה לפועלים בבעלות משותפת האדריכלים, עם גן שמשקיף על נהר התמזה. 

"דה ריבר קפה" הביאה ללונדון את טעמי הבישול האיטלקי הביתי עם דגש על המרכיבים המובחרים ביותר, ותפריט יין על טהרת יינות איטליה. המסעדה גם הביאה ללונדון את המטבח המודרני והפתוח וחדר אוכל עם אווירה תוססת. "מקורות, מקורות, מקורות" היא המנטרה של רוג'רס וגריי. התפריטים משתנים בהתמדה (לפעמים פעמיים ביום) על-מנת לתת מענה לשינויי העונות ולמוצרים הטובים ביותר בשוק, כשהמפתח הוא פשטות. תבשילים מוכרים הם כוללים: ריזוטו פטריות בר, סול דובר ודג ג'ון דורי מעושן בתנור העץ של המסעדה, וקינוחים איטלקיים עשירים הכוללים עוגת שקדים ולימון או עוגות שוקולד "נמסיס".

המסעדה זכתה בכוכב במדריך מישלן האדום וזוכה לתשבחות רבות, אם כי לפעמים נמתחת עליה מביקורת בשל מחיריה הגבוהים.

גריי ורוג'רס כתבו שישה ספרים מצליחים מאוד, בכללם Italian Easy ו- The London River Café Cook Book. הספר הראשון שלהן, Italian Country Cookbook, זכה גם בפרס גלנפידיך עבור ספר האוכל הטוב ביותר של השנה וגם בפרס BCA לספר המאויר הטוב של השנה. רוג'רס וגריי הגישו תוכנית טלוויזיה בת תריסר פרקים בערוץ 4 בשם The Italian Kitchen.

"דה ריבר קפה" גם ידועה בזכות מספר שפים מוצלחים שהתלמדו במטבחיה. אלו כוללים את סם קלארק מ"מורו", אד ביינס מ"רנדאל אנד אובין", אפריל בלומפלד ב"ספוטד פיג" (בניו יורק) והשפים הידוענים ג'יימי אוליבר, יו פירנלי-וויטינגסטול וטובי פוטוק. 

ב-2008 נסגרה המסעדה זמנית בעקבות שרפה שפרצה ביום שבת ה-5 באפריל. לפי אתר האינטרנט של הסנדיי מירור, השרפה החלה בסביבות שעה 19:30 ולקח שעתיים להשתלט עליה. במאמר נכתב כי בסביבות עשרה אחוזים מקומת הקרקע נאכלה באש. המסעדה נפתחה בסתיו 2008 אחרי שיפוץ נרחב שכלל מטבח פתוח לחלוטין ובו מותקן תנור עץ וחדר פרטי חדש. 

רוג'רס וגריי נבחרו כחברות מסדר האימפריה הבריטית ב-2010. 

ב-28 בפברואר 2010, גריי (ששמה המלא קלמנסי רוז גריי) הלכה לעולמה כתוצאה ממחלת הסרטן בגיל 71.

לקריאה נוספת
------------

* שגיא כהן, **מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם**, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 51.

* Rose Gray and Ruth Rogers - The River Café Cook Book, (Ebury Press, 1996) מסת"ב 0091812550

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דה ריבר קפה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דה ריבר קפה
* ביקורת על דה ריבר קפה באתר Square Meal
* הנבחרים למסדר האימפריה הבריטית בשנת 2010
* רונאן בנט, "הספד לרוז גריי", גארדיאן, 28 בפברואר 2010
* "המייסדת-שותפה של דה ריבר קפה רוז גריי נפטרה בגיל 71",‏ BBC‏, 1 במרץ 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 1505149368787785980009
* WorldCat: viaf-1505149368787785980009

 |
תג ברונט בריטי
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתואר אצולה בריטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ברונט (פירושונים).
ה**ברונט** (אנגלית: Baronet) הוא תואר אצולה העובר בירושה המוענק על ידי הכתר הבריטי. התואר הוצג לראשונה באנגליה של המאה ה-14 ושימש את ג'יימס הראשון, מלך אנגליה בשנת 1611 כאמצעי לגיוס כספים. הברונט הראשון היה ניקולס בייקון.

ברונט הוא תואר אצולה לשם כבוד, והתואר היחיד העובר בירושה שאינו ממעמד האצילים. נוסח הפניה אל ברונט הוא "סר", כמו אל אביר, אך התואר נמצא מעל כל דרגות האבירות למעט מסדר הבירית ומסדר הדרדר.

רשימה חלקית של מחזיקי תואר הברונט
---------------------------------

* סר ג'ורג' יאנג, מנהיג בית הנבחרים הבריטי (נולד ביולי 1941).
* יעקב רוטשילד, בן למשפחת רוטשילד הבריטית ובנקאי בריטי (נולד באפריל 1936).
* ברוק ווטסון, סוחר פוליטיקאי וראש עיריית לונדון (1735–1807).
* דניס תאצ'ר, בעלה של ראש ממשלת בריטניה לשעבר מרגרט תאצ'ר ואיש עסקים (מאי 1915 - יוני 2003).
* ג'ורג' סטוקס, פיזיקאי ומתמטיקאי בריטי (אוגוסט 1819 - פברואר 1903).
* הנרי רויס, מייסד חברת המכוניות רולס-רויס (מרץ 1863 - אפריל 1933).
* עבדאללה (אלברט) דוד ששון, בן למשפחת ששון, (יולי 1818 – אוקטובר 1896)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברונט** בוויקישיתוף
* ברונט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**כלב מוסבכנסיס** או **זאב מוסבך** (שם מדעי: ***Canis mosbachensis***) הוא מין טורף נכחד, שהשתייך לסוג כלב, והיה קרובו של הזאב המצוי ואולי אף היה אביו הקדמון. הוא חי במשך הפליסטוקן התיכון של אירואסיה שלפני 660,000 עד 300,000 שנה מימינו. הוא תואר לראשונה ב-1925 מממצאים בשטחי ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. לעיתים הוא נכלל יחד עם מיני הכלבים קסנוקיון שאולי משויכים לסוג נפרד. חלק מהחוקרים רואים בו אף תת-מין קדום של הזאב האפור, אך אין הסכמה על כך.

כלב זה דמה במראהו לזאב, אך היה קטן יותר, בגודל של זאב הודי או של קויוט, ובמשקל של עד 20 עד 35 קילוגרם. המבנה הדומה לזאב הודי מרמז על קשר בין שני המינים ואולי הוא גדל לאורך הזמן והיגר לאמריקה דרך מעבר יבשתי קדום. עם זאת הזאבים האמיתיים הראשונים הופיעו לפני 0.5-0.3 מיליון שנה מהיום, כך שהתאריכים חופפים.

ממצאים נוספים מרפובליקת סאחה-יקוטיה הרוסית ומסין כנראה השתייכו למין זה, אך אולי שייכים למין נפרד - *Canis variabilis*. ההבדל העיקרי בינו לזאבים הוא מבנה המלתעות והטוחנות שהיו בעלי צורות רכסים שונות מספיק על מנת להגדירו כמין נפרד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלב מוסבכנסיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
כלב תקיפה צבאי בעת אימון
**כלב תקיפה** הוא כלב אשר מאומן או משמש לתקיפה של מטרה בין אם בפקודה או על ידי מראה. כלבי תקיפה משמשים הן בקרבות כלבים והן בתפקידים משטרתיים או צבאיים.

אימונים
-------

אימון כלבי תקיפה, היא וריאציה של אילוף כלבים רק שבמקום לשים דגש על פורצים, הכלב מאולף לרדוף, לתפוס, לאחוז, לפצוע, ואף להרוג מטרה עוינת.

כלבי תקיפה מאולפים לפרש מצב, ולפעול בהתאם. בהכשרה פורמלית הכלבים נחשפים לירי אקדח, תנועת מכוניות, וגם הסחות דעת אחרות וזאת כדי להגדיל את האפקטיביות וזמן התגובה שלהם. מחקר אמריקאי משנת 1975 מראה כי לפחות 10% מכלבים אשר ביצעו נשיכות קיבלו אימוני תקיפה בשלב כלשהו.

שימושים בכלבי תקיפה
-------------------

כלבים אשר משתמשים בהם בקרבות בדרך כלל מקבלים אימוני הכשרת קרב כדי לעשותם אכזריים יותר, ולשפר את יכולת הלחימה שלהם. כלבים אלו, בדרך כלל מאומנים באמצעות פתיונות חיים כגון ארנבים, חתולים, וכלבים קטנים יותר. בדרך כלל משתמשים בכלבים מגזע מעורב עם כלבי תקיפה כמו פיטבול.

קבוצות צבאיות שונות אימצו את השימוש בכלבי תקיפה, בעיקר לשימושי שמירה. כלבים אלו אומנו להגן ולשמור על עמדה, ולתקוף כל פולש אפשרי. ישנם דיווחים אשר מראים על שימוש בכלבי תקיפה בעינויים פסיכולוגיים אשר מופעלים כנגד שבויי מלחמה.

### במשטרה

 ערך מורחב – **כלב משטרה**  

כמעט בכל משטרה וביחידות רבות ללוחמה בטרור עושים שימוש בכלבי תקיפה במעצרים והכנעת מטרות. הכלבים מאומנים לזהות מצבים בהם אזרחים נתונים בסכנה ולהגיב בהתאם. כלבי משטרה מאומנים לאחוז במטרות יותר מאשר לפצוע אותם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיר בוחבוט‏, לסת הברזל של צה״ל, באתר וואלה!‏, 5 במרץ 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  Animal welfare improvement act of 1975, ‏20 בנובמבר 1975 (באנגלית).
2. ↑  רויטרס, "המודיעין אישר שימוש בכלבים", באתר nrg‏, 11 ביוני 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4284565-8

 |
**יקונו אמלק** היה קיסר אתיופיה הראשון מקרב השושלת הסולומונית. אמלק שנולד בארבגאנו שבטרה הנמצאת בשאווה היה בנו של טאספה ייאסוס מלך שאווה. אמלק אומץ וחונך על ידי אזזאז כאלה. אמלק הוכתר כקיסר אתיופיה ב-10 באוגוסט 1270 בעיר דברה ברהן תחת שם אביו "טאספה יאסוס".

חייו
----

המסורת מספרת שאמו של אמלק הייתה שפחה של מלך שאווה בעיירה סגרט, אמלק חונך ואומץ על ידי אזזאז כאלה במנזר יסטיפנוס שעל חופה של אגם היאק שבאמבסל שם פגש את הקדוש תקלה היימנות והוא זה שעזר לו יותר מאוחר להדיח את אחרון קיסרי הזאגווה. מסורות אחרות גורסות שזה היה ראש המנזר, ייאסוס מועא אשר עזר לאמלק להדיח את הקיסר. המסורת ממשיכה ומספרת שאמלק הדיח את הקיסר הזאגווי "זא-ילמקנון" ("הלא ידוע") בעיירה מלוט שם הוא הצליח לברוח. לאחר מכן יקונו הצליח לאסוף תמיכה באימפריה בעיקר מצד התגרים והאמהרים הנוצרים והצליח להביס את הקיסר. שמו של הקיסר שהודח לא ידוע והיסטוריונים מתווכחים ביניהם, רובם גורסים שזה היה הקיסר יטברק וחלק נאקוטו לאב. אחת המערכות הצבאיות המתועדות שניהל היה כנגד ממלכת דמות השוכנת דרומית לנילוס הכחול.

בתקופתו האימפריה החלה לצאת מהקיפאון במערכת יחסי החוץ והיו קשרים מסחרים עם הקיסר הביזנטי מיכאל השמיני. לעומת זאת מערכת היחסים עם המדינות השכנות המוסלמיות הייתה מעורבת, בתחילה ידידותית, אך לאחר שהיה צורך במינוי אבונא לכנסייה האתיופית, אדם שהגיע ממצרים האסלאמית, שבאותו הזמן סולטאן מצרים ביברס צר על פטאריך אלכסנדריה היה לא לרוחו. לאחר מספר בקשות אמלק החל להאשים את סולטאן תימן בעיכוב השליח למצרים.

לאור עובדה זו אמלק שלח את שני בניו לפטאטריך אנטיוכה שזה יימנה אבונא חדש. באותו הזמן הפטריארכים של אלכסנדריה ואנטיוכיה נאבקו ביניהם על מינוי פטריארך ירושלים. עד אז הייתה זו הזכות המיוחדת של פטריארך אנטיוכיה. אמלק קיבל את מבוקשו ופטאריך אנטיוכה מנה צליין אתיופי לאבונא, אך זה מעולם לא קיבל עליו את התפקיד ולכן אמלק החל להסתמך על בישופים סוריים שהגיעו לקיסרותו.. אמלק היה זה שיזם את בנייתה של כנסיית גאנטה מריאם שלד לליבלה שמכילה את הציורים המוקדמים ביותר של וויכוחי דת.

יקונו אמלק נפטר בדברה ברהן ב-19 ביוני 1285 ונקבר בכנסיית גאורגיוס הקדוש שבמנזר אטרסנה אגזאטנה מריאם שבסאינט.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיירה הממוקמת בדרום וולו שבאמהרה דהיום.
2. ↑  נראה שהמסורת התבלבלה מכיוון שבתקופה הזו מנזר יסטיפנוס היה יותר מפורסם ורק לאחר התקופה הזו מנזרו של תקלה היימנות דברה ליבנוס נהפך למפורסם יותר.
3. ↑  Getachew Mekonnen Hasen, Wollo, Yager Dibab, p. 28-29
4. ↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, p. 68
5. ↑  Wallis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, p. 285
6. ↑  Taddesse, Church and State, p. 69
7. ↑  Paul B. Henze, Layers of Time, A History of Ethiopia, p. 59

| השושלת הסולומונית |
| --- |
| תור הזהב | יקונו אמלק • יאגבה ציון • סינפה ערד הרביעי • חיזבה אסגד • קידמה אסגד • ג'ין אסגד • סבא אסגד • וואדם ערד • עמדה ציון הראשון • ניואיה קראסטוס • ניואיה מריאם • דווית הראשון • תוודרוס הראשון • יסחק הראשון • אנדראיאס • תקלה מריאם • סארוו ייאסוס • עמדה ייאסוס • זרע יעקב • באדה מריאם הראשון • אסכנדר • עמדה ציון השני • נהואד |
| תקופת השפל | דווית השני • גלאוודיוס • מינאס • סרצה דנגל • יעקב • זה דנגל • יעקב |
| ענפים | השושלת הגונדרית • השושלת השאוונית • השושלת התיגראינית • השושלת הגוג'אמית |
| האימפריה האתיופית |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יטברק** | **קיסר האימפריה האתיופית** 10 באוגוסט 1270 - 19 ביוני 1285 | **הבא**:**יאגבה ציון** |
כנסיית סאן לורנצו אין מירנדה שנבנתה במאה ה-17 על שרידי המקדש, ושולבו בה עמודי חזית המקדש
מבט מצפון מערב
**מקדש אנטונינוס ופאוסטינה** היה מקדש שעמד בפורום של העיר רומא בשיאה של האימפריה הרומית. המקדש עמד בפורום לצד הויה סאקרה (הדרך הקדושה), אל מול הרֶג'ה.

המקדש הוקם בשנת 141 על ידי הקיסר אנטונינוס פיוס והוקדש לאשתו פאוסטינה, שהוכרזה כאלה לאחר מותה. לאחר מותו של הקיסר, שהוכרז אף הוא כאל בשנת 161 ביוזמת יורשו מרקוס אורליוס הוקדש המקדש גם לו.

בשנת 1602 הפך המבנה לכנסיית סאן לורנזו ממירנדה. נעשה ניסיון בימי הביניים להרוס את חזית המבנה שנותרה בסגנון יווני קלאסי באמצעות הפלת העמודים. מאחר שהעמודים היו שקועים בשפכים שהצטברו בויה סאקרה במשך השנים, ובשל חוזקם העמודים נותרו עומדים. ניתן לראות עליהם גם בימינו את החריצים שנוצרו בעת ניסיונות אלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקדש אנטונינוס ופאוסטינה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX183550
* GND: 4698822-1
* LCCN: no94022516
* VcBA: 494/14342
* VIAF: 130656795
* WorldCat: lccn-no94022516

 |
**ארנה שאלאמון** (בהונגרית: **Salamon Ernő**; סגהאלום, 2 בדצמבר 1888 – אושוויץ, 1944) היה מורה, מחנך יהודי-הונגרי, כתב מומחה פדגוגי שניספה בשואת יהודי הונגריה.

ביוגרפיה
--------

ארנה שאלאמון נולד במשפחה יהודית בעיירה בת כתשעת אלפים תושבים בדרום מזרח הונגריה. הוא סיים את בחינות הבגרות בגימנסיה הריאלית הראשית הממלכתית ברובע 5 בבודפשט (1901); לאחר מכן למד באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וקיבל תואר במתמטיקה ובפיזיקה (1906). בין השנים 1906 לבין 1908 לימד בבית הספר חטיבת הביניים בשאטוראליאויהיי. בין השנים 1908 ל-1918 בבית הספר המחוזי חטיבת הביניים באוראדיה, ובשנת הלימודים 1918–1919 בבית הספר התיכון לבנות המקומי. משנת 1920 היה מורה בליציאום (בית הספר התיכון) היהודי באוראדיה, ומשנת 1928 היה מנהל המוסד. הוא גורש ב-1944 וניספה בשואה במחנה הריכוז אושוויץ.

פועלו באגודות ובספרות
---------------------

ארנה שאלאמון היה חבר ב:

* הנהלת אגודת המדע
* הנהלת אגודת הקצרנות

עבודותיו פורסמו בכתבי עת פדגוגיים וכן בכתבי עת בנושא הקצרנות.

לקריאה נוספת
------------

* Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés V. (S–Zs). Főszerk. Dávid Gyula. Bukarest–Kolozsvár: Kriterion; Kolozsvár: Erdélyi Múzeum-Egyesület. 2010. (לקסיקון הספרות ההונגרית ברומניה. 2010)
* A Tegnap városa (העיר של אתמול). תל אביב, 1981. עמוד 198. בהוצאת יוצאי העיר אוראדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארנה שאלאמון, באתר Uniopedia
* ארנה שאלאמון, באתר moly

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ארנה שאלאמון (מחנך)"**.
**רכס צ'חאלתָה** (בגאורגית: **ჩხალთის ქედი**, צ'חאלתיס כֶּדי) או **רכס אבחזיה** (აფხაზეთის ქედი) הוא רכס הרים ברפובליקה הבדלנית של אבחזיה גאורגיה, בשיפוע הדרומי שרשרת הרי הקווקז הגדול. במדרונותיו הדרומיים זורם נהר צ'חאלתה.

גאוגרפיה
--------

בצמוד לרכס ממזרח נמצא רכס הבזיב המופרד ממנו על ידי עמק נהר הקלאסורי המגיע עד למעבר אמטקלי (ამტყელი) והוא נכלל בעמק קודורי. באזור בו נוצר נהר הקלאסורי נוצרים גם נהר הבזיב וצ'חאלתה. כל אחד מהם זורם בעמק הקרוי על שמו.

אורכו של הרכס הוא כ-60 ק"מ ופיסגתו הגבוהה ביותר היא הר צ'חאלתה בגובה 3,156 מטר מעל פני הים. הפיסגה היא בעלת מבנה תלול שאיננו ניכר כיום היות שהיא מוקפת בשלוש שכבות של קרחונים בעומק של מעל לק"מ. המדרונות הדרומיים בעלי נטייה עדינה ונחתכים בערוצי הנהר העמוקים: אמטקֶלִי (ამტყელი), גָ'אמגַלִי (ჯამბალი), כּוּאבּצָ'רי (ქუაბჩარი) ופלגיהן. באמצע ההר ישנם מספר אגמים אלפיניים הקשורים לנהר צ'חאלתה.

הרכס מורכב מסלעים מותמרים ופיריט יורי. מדרונות ההר מכוסים יערות אורן, אשוח ואשור (Fagaceae). תהליכים קארסטיים יוצרים מערות ונהרות תת-קרקעיים.

הרים נוספים ברכס
----------------

* שחָאפִּידזגָה (შხაფიძგა)‏, 3,026 מטר
* שוֹאוּדִידִי (შოუდიდი)‏, 2,756 מטר
* אצגַרָה (აწგარა)‏, 2,735 מטר
* ז'וּרגִיאָה (ჟურგი)‏, 2,295 מטר

מקורות
------

* ניקולאי בונדרייב (1981), **בהרי אבחזיה**, (ברוסית)
* מפות טופוגרפיות, (ברוסית) ו-(באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **סלע מותמר** - סלע מטמורפי, סלע יסוד או משקע שעבר תהליך התמרה - תהליך שינוי כימי או מינרלוגי (או שניהם) עקב תנאים סביבתיים קיצוניים.
צ'זרה קולפמינה**צֶ'זַרֶה קוֹלפֶֿמינָה** (באיטלקית: **Cesare Giorgio Colafemmina**;‏ 13 באפריל 1933, מחוז ונטו, איטליה – 12 בספטמבר 2012, נפת בארי, פוליה, איטליה) היה היסטוריון, סופר וחוקר מקרא איטלקי.

קורות חייו ופועלו
-----------------

צ'זרה קולַפֶֿמינָה למד במכון האפיפיורי למקרא ברומא והוסמך לכמורה (אך לימים פרש ונשא אישה). הוא המשיך בלימודי פילוסופיה באוניברסיטת אלדוֹ מוֹרוֹ בעיר בּארי, לימד היסטוריה של עם ישראל במכון ללימודים קלאסיים ולימודי נצרות שם. ב-1975 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנים 2002–2010 לימד שפה וספרות עברית באוניברסיטה של קלבריה.
עיקר מעייניו של קולפמינה היו נתונים לחקר קהילות ישראל במחוזות דרום איטליה (פוליה, בסיליקטה וקלבריה) בעת העתיקה ובימי הביניים. בעבודתו שילב כלים שונים: סקרים ארכאולוגיים (כאלה שניהל באתרי קבורה היסטוריים של יהודים בדרום איטליה, בוֶנוֹסה ובאוֹרִיָה), חֶקֶר ופענוח כתובות, איתור ולימוד של תעודות היסטוריות ושל חיבורים ספרותיים.
קולפמינה שיתף פעולה עם חוקר יהדות איטליה שלמה סימונסון מאוניברסיטת תל אביב ונמנה עם חוקרי ההיסטוריה התיעודית של היהודים באיטליה במיזם "איטליה יודאיקה" של המרכז לחקר התפוצות ע"ש גולדשטיין-גורן. במסגרת זו ערך את הכרך "קלבריה". הכרך "בסיליקטה" בעריכתו נמצא בהכנה לדפוס.

צ'זרה קולפמינה ייסד בשנת 1985 את כתב העת Sefer Yuḥasin, המוקדש לחקר יהודי דרום איטליה. הוא פעל להקמת מוזיאון יהודי בעיר טראני בבניין בית הכנסת סקוֹלַגרַנדֶה שמימי הביניים, שהפך במאה השש-עשרה לכנסייה (Sinagoga-museo Sant'Anna). עבודות השיקום החלו שם ב-1992, וב-2009 נפתח המוזיאון למבקרים. קולפמינה נמנה עם חבר הנאמנים של האגודה האיטלקית ללימודי יהדות. אחרי מותו הוקם "המרכז למחקר ולתיעוד היהדות בארצות הים התיכון על שם צ'זרה קולפמינה" (CeRDEM). ספרייתו וארכיון מסמכיו הועברו לרשות מוסד זה.

כתביו
-----

צ'זרה קולפמינה היה חוקר פורה, ועד מותו ב-2012 פרסם למעלה ממאתיים מאמרים, מונוגרפיות וספרים.

* רשימה מקיפה של כתביו באתר האגודה האיטלקית ללימודי יהדות (AISG)
* רשימת כתביו באתר המרכז למחקר ולתיעוד היהדות בארצות הים התיכון (CeRDEM)(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיזם "איטליה יודאיקה" מטרתו איתור, זיהוי והוצאה לאור של חומר תיעודי השייך לתולדות היהודים באיטליה ומפוזר בארכיונים ברחבי איטליה
2. ↑  כרך זה יראה אור לאחר עריכת המוציאים לפועל של עזבונו
3. ↑  קולפמינה תִרגם לאיטלקית את ספר היוחסין–מגילת אחימעץ
4. ↑  AISG – Associazione Italiana per lo Studio del Giudaismo
5. ↑  CeRDEM - Centro di Ricerche e Documentazione sull'Ebraismo nel Mediterraneo, "Cezare Colafemmina"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259953205171
* BnF: cb12038007d (data)
* GND: 132908395
* ICCU: CFIV018499
* ISNI: 0000 0000 6628 940X
* LCCN: nr88001404
* NKC: zmp2016918690
* NLA: 50213447
* NTA: 185215130
* SUDOC: 02857088X
* VcBA: 495/95611
* VIAF: 46777493
* WorldCat: lccn-nr88001404

 |
"**קוטלי הטיראנים**" או "**הארמודיוס ואריסטוגיטון**" הוא פסל של הפסל היווני אנטנור (ביוונית: Ἀντήνωρ), אתונאי בן המאה השישית לפנה"ס. הפסל מוצג כיום במוזיאון הארכאולוגי של נאפולי, איטליה.

הפסל מציג את דמותם של הארמודיוס (ביוונית: Ἁρμόδιος) ואריסטוגיטון (ביוונית: Ἀριστογείτων), זוג נאהבים אשר נחשבו לגיבורי אתונה כיוון שהחזירו את הדמוקרטיה בעיר בעקבות רציחתו של הטיראן היפרכוס (ביוונית: Iππαρχος) בשנת 514 לפנה"ס ונודעו בשם "קוטלי הטיראנים".

הדמויות מופרדות האחת מן השנייה אך הוצבו זו לצד זו. הארמודיוס, הצעיר יותר, עומד מימינו של אריסטוגיטון. הם ניצבים בתנוחה של צעידה קדימה, גופם נוטה לסיבוב עדין, ידיהם מונפות קדימה, אוחזות בחרב. עיצוב הגוף מדגיש את השרירים יתר על המידה ביחס לפיסול הקלאסי, אך הוא מדויק מבחינה אנטומית. פניו של הארמודיוס מעט קפואות וחסרות הבעה ותלתלי שיערו מעוצבים ברוח הפיסול הארכאי. ראשו של אריסטוגיטון אינו מקורי ומשוחזר על פי פסל אחר. 

הפסל, אשר הוצג באגורה באתונה, נגנב על ידי הפרסים אשר כבשו את העיר בשנת 480 לפנה"ס. היוונים הזמינו אנדרטה חדשה לכבוד הזוג מאת הפסלים קריטיוס ונסיוטס. אנדרטה זו הוצבה באגורה בשנת 447. הפסל המקורי הוחזר ליוון על ידי אלכסנדר הגדול.

ראו גם
------

* הומוסקסואליות ביוון העתיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוטלי הטיראנים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי-יונה, מיכאל, **תולדות האמנות הקלאסית**, מוסד ביאליק, ירושלים, 2004, עמ' 77.