recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**תימור כהן** (נולדה ב-16 במרץ 1989) היא שחקנית ישראלית. כתבת ופאנליסטית בקשת 12.

ביוגרפיה
--------

תימור נולדה וגדלה בתל אביב. היא למדה משחק בבית הספר היסודי לאמנויות ולאחר מכן למדה במגמת התיאטרון בתיכון עירוני א' בתל אביב.

ב-2009, בתום שירותה הצבאי בחיל המודיעין, החלה את לימודיה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
במהלך לימודיה שיחקה את "בטי הזונה" באופרת הרוק "שרוליק", פרי עטם של יוני זיכהולץ ושי להב, בשיתוף עם שחקני הקאמרי. בנוסף, שיחקה בהצגות "ילד הנה ציפור" בבימויה של חגית רכבי, "טרוריזם" בבימויו של כפיר אזולאי ו"ויברטור" בבימויו של ניר ארז. כמו כן הופיעה במספר קליפים של להקת בלקן ביט בוקס.

לאחר סיום לימודיה כהן שיחקה במספר הצגות ילדים בתיאטרונים מוכרים, ביניהן "התפקיד הראשי" בתיאטרון אורנה פורת, "החטיפה מן המנזר" בתיאטרון השעה הישראלי, וההצגה "מופע זוגי" בתיאטרון לצעירים במדיטק.

בשנת 2013 שיחקה בעונה הראשונה של הסדרה פצועים בראש בתפקיד ליאנה ובעונה השנייה של הסדרה נויורק בתפקיד אילנית. באותה שנה הקליטה את השיר "חמאה" במסגרת פרויקט "ווקמן בלוז" של הצמד שי להב ושי להב.

ב-2014 זכתה בתחרות המונולוגים של תיאטרון אורנה פורת.

ב-2015 הופיעה לראשונה על במת הבימה, בהצגות "אבא גוריו", "יחסים מסוכנים" ו-"משפחה עליזה". באותה שנה השתתפה במופע "הפסקת אש" של קבוצת הסאטירה "בורדל טוטאל" וב"מופע זוגי" של תיאטרון המדיטק.

מ-2021 משתתפת בתוכנית "מה הלו"ז" בקשת 12 לצד מעיין אדם.

חיים אישיים
-----------

כהן נישאה לבמאי קובי פלשמן באוגוסט 2018.

קריירת משחק
-----------

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2013 | פצועים בראש | ליאנה |
| נויורק | אילנית |
| 2014 | עממיות | ניקה |
| 2015 | חברות | מורה |
| 2017 | נבסו | קלינאית תקשורת |
| 2018 | ד"ר קראז' | שחקנית |
| 2020 | בואו לאכול איתי | מתמודדת |
| 2021 | המפקדת | סאלי |

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | רסיסי אהבה | תקווה |  |
| 2016 | יוקר המחיה | ויקי | סרט קצר |
| 2019 | דינה מלול עושה מלחמה | שירן | סרט קצר |

2022
קריוקי- משה רוזנטל
הבת של מאיר וטובה

### תיאטרון

| שנת בכורה | הצגה | תפקיד | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | אמא שלו | ג'סיקה | תיאטרון בית ליסין |
| 2013 | כלה על הנייר | טונקה גרינבוים | חג המחזמר בת-ים |
| 2014 | פאפעג'ינה | ימימה | התיאטרון הערבי-עברי ביפו |
| 2014 | אבא גוריו | ויקטורין | הבימה |
| 2015 | יחסים מסוכנים | אמילי |
| משפחה עליזה | מרי |
| 2018 | מן פנטזיה |  | תיאטרון הסימטה |
| 2021 | התחנה |  | תיאטרון חיפה |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תימור כהן** בוויקישיתוף
* תימור כהן, ברשת החברתית אינסטגרם
* תימור כהן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* תימור כהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* תימור כהן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* תימור כהן ב-ynet - השחקניות המבטיחות
* תימור כהן באתר "ייצוג 1"
* אור נוף, לא רק סאלי מ"המפקדת": תימור כהן היא הדבר הכי פאן באינסטגרם באתר "את", 13 ביולי 2021.
* תימור כהן, גיליתי את האינסטגרם. נחשפתי. חגגתי את עצמי בלי בושה באתר "timeout", נובמבר 2021.
**נעם קפלן** (נולד ב-1974) הוא תסריטאי, במאי ועורך תסריטים ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נעם קפלן נולד בעין החורש. בגיל 16 עבר עם הוריו לניו ג'רזי, שם סיים תיכון. למד בפקולטה למנהל עסקים באוניברסיטת מונטקלייר, ניו ג'רזי. בוגר בהצטיינות של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2003. סרט הגמר שלו, "צווארון כחול לבן", סרט מוקומנטרי באורך של 53 דק', הוקרן בהקרנות מסחריות בקולנוע "לב" ובפסטיבלים ברחבי העולם. הסרט זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל קרלובי וארי.

### קריירה

ב-2010 ביים (יחד עם איתי אוניק, יונתן ויניצקי, עדי קפלן ושחר כרמל) את הסרט התיעודי[דרושה הבהרה]-ניסיוני ה"גולם". הסרט מתחקה אחר גנבת הגולם מפראג על ידי סוכנים ישראלים ומנסה לברר מה אירע לו לאחר גנבתו. 

 ב-2013 היה בין התסריטאים שערכו את התסריט של הסדרה המוקומנטרית "המקוללים", שביים חגי לוי; הסדרה מורכבת מקטעי ראיונות שאמרו גיבוריה בהזדמנויות שונות (משה קרוי, יונה וולך, פנחס שדה ואביבה אורי) ומשוחקת בידי שחקנים המגלמים אותם.

ב-2014 ביים וכתב את סרט העלילה "מנפאואר", הטווה ארבעה סיפורים משולבים על ארבעה אנשי צווארון כחול בדרום תל אביב – עובד ניקיון אפריקאי (פמפס שמעון אודי), השוטר שנשלח לגרש אותו אך מתקשה בעצמו לגמור את החודש (יוסי מרשק)**,** נער פיליפיני-ישראלי שעובד בארומה ורוצה להתגייס לצה"ל (סאן אינטוספ), ונהג מונית שירות (שמואל קלדרון) שבנו ואשתו הפיליפינית עומדים להגר לקנדה עם נכדו האהוב ולהשאיר אותו לבד, כאחד מאחרוני הישראלים בשכונה.

"מנפאואר" זכה לאהדת המבקרים, והוקרן בתחרות בפסטיבל הסרטים חיפה ויוסי מרשק היה מועמד על תפקידו לפרס אופיר.

נעם קפלן משמש כעורך תסריטים, וכן כמרצה וחונך תסריטים בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

פילמוגרפיה
----------

* **מנפאואר** (סרט עלילתי; תסריטאי ובמאי, 2014)
* **המקוללים** (סדרה מוקומנטרית; עריכת תסריט פרק ראשון; במאי: חגי לוי, 2013)
* **הגולם** (סרט תעודי-ניסיוני, במאי - שותף, 2010)
* **צווארון כחול לבן** (סרט מוקומנטרי, במאי, סם שפיגל, 2003)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נעם קפלן** בוויקישיתוף

* נעם קפלן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אורי קליין, הסרטים הישראליים שכל שוחר קולנוע חייב לראות, הארץ, 1 במאי 2017
* Time Out תל אביבישראל היום: נעם קפלן בראיון על סרטו החדש, 12 באוקטובר 2014
* אורי קליין, "מנפאואר": גבר ישראלי הולך לאיבוד דרך משבר זהות, הארץ, 16 באוקטובר 2014
* יונתן יבין, נעם קפלן עושה היפ הופ ציוני, באתר הארץ, 12 במאי 2004
* דף הסרט מנפאואר, גם סרטים
* דף בוגר באתר בית הספר סם שפיגל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009831782805171
* GND: 1131730100
* LCCN: no2015150925
* VIAF: 11149485945893422726
* WorldCat (עם VIAF): 11149485945893422726

 |
**תמר שם אור** (נולדה ב-26 באוקטובר 1988) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

אביה הוא האדריכל יובל שם אור, ואמה, ענת לויט, היא משוררת. תמר היא אחות של הסופרת והמתרגמת דנה שם-אור, אחיינית של הסופרת והפזמונאית מירית שם אור ושל יונתן שם אור ובת דודה של שרונה פיק, דניאלה פיק (האחיות פיק) ושל העיתונאי בר שם אור. למדה בבית הספר לאמנויות תל אביב, בתיכון למדה ב"תלמה ילין". בצה"ל שירתה בלהקות הצבאיות של חיל החינוך ושל אגף התקשוב. למדה בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.

בגיל 17 החלה להופיע בפרסומות. ב-2005 גילמה את שלו בסדרת טלוויזיה "כל שבת שנייה" שכתב עפר קניספל וביים אבי כהן ושודרה בערוץ הילדים. בשנת 2007 גילמה את שרונה - התפקיד ראשי בעונה השלישית של הסדרה "ראש גדול" ששודרה בערוץ הילדים של yes. ב-2008 גילמה את רונה בסדרה "חקירה פנימית" שכתב עמית גור וביים אליאב לילטי. ב-2009 גילמה את דניאל בסדרה "עוד משפחה וחצי" שכתבה גלילה רון פדר עמית וביים אייל סלע; גילמה את נויה יוכפז בסדרה "גירושים נפלאים" שכתבה לימור נחמיאס וביים עופר ויצמן; וגילמה את נועה שטרן בסדרה "תיכון השיר שלנו" שביימה שירלי שטרן, ובספין אוף "היועצת" שכתב יריב גוטליב וביימה רונה מילוא. ב-2012 גילמה את שושנה בסרט "ברקיע החמישי" שכתבו עלמה גניהר ודינה צבי ריקליס שגם ביימה.

ב-2009 הופיעה בקליפ "ברחוב" של הזמר חן אהרוני.

### בתיאטרון

בתיאטרון אורנה פורת: ב-2009 גילמה את וונדי במחזמר "פיטר פן" שעיבדה וביימה צביה הוברמן. המחזמר הופק בשיתוף עם תיאטרון חיפה. ב-2014 שיחקה במחזמר לילדים "מבצע סבא" שכתבה שירילי דשא וביים עופר שפריר.

בתיאטרון הקאמרי: מ-2012 מגלמת את רחל במחזמר "קזבלן" מאת יואל זילברג ויגאל מוסינזון שביים צדי צרפתי. ב-2014 גילמה את שרית בהצגה "הפושעים החדשים" שכתבה וביימה עדנה מזי"א, וגילמה את דליה בהצגה "גורודיש" שכתב וביים הלל מיטלפונקט.

### בקולנוע

ב-2017 השתתפה בסרט אמור בבימויו של רפאל רביבו, לצדם של לירון לבו, נטלי עטייה ודן תורג'מן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תמר שם אור** בוויקישיתוף

* תמר שם אור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* תמר שם אור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* תמר שם אור, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* תמר שם אור, באתר AllMovie (באנגלית)
* תמר שם אור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* תמר שם אור, באתר שירונט
* מילים לשירים של תמר שם אור, באתר "שירונט"
* מאיה כהן, המחר של תמר, באתר ישראל היום, 17 בנובמבר 2009
* יעקב בר און, הרומן שלי עם קזבלן, באתר "מגפון", 16 בדצמבר 2012
* ריאיון עם תמר שם אור בעקבות ההצגה "גורודיש", באתר התיאטרון הקאמרי, דצמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑   חן אהרוני - ברחוב - קליפ, סרטון באתר יוטיוב
**סוזן מלודי ג'ורג'** (באנגלית: **Susan Melody George**; נולדה ב-26 ביולי 1950) היא שחקנית ומפיקה אנגלייה.

ביוגרפיה
--------

סוזן ג'ורג' נולדה בלונדון, אנגליה, החלה לשחק כבר מגיל ארבע, והופיעה בקולנוע ובטלוויזיה. תפקידיה המפורסמים ביותר כוללים את גילום דמותה של הנאנסת איימי סאמר בסרט כלבי הקש ‏ (1971), שם היא הופיעה לצידו של דסטין הופמן ואת משחקה כמארי קומבס בסרט Dirty Mary, Crazy Larry ‏(1974). בראשית שנות השבעים ג'ורג' נודעה בשל תפקידיה הפרובוקטיביים, לפעמים (כמו בכלבי הקש) שנויים במחלוקת, אליהם לוהקה. התסריטאי לסלי האליוול מתמצת את הקריירה שלה במילים האלו: "שחקנית בריטית מובילה, ילדה-שחקנית בעברה, בדרך כלל מלוהקת כחתיכה."

תפקידה של ג'ורג' ב"כלבי הקש" היה שנוי במחלוקת בזמנו והוא נותר כך גם היום מכיוון שהיא משחקת קורבן אונס שנראית נהנית ככל שהאלימות ממשיכה.

הצד הקליל של ג'ורג' נראה בכמה מהופעות הטלוויזיה שלה, כמו בפרק ב-The Persuaders‏ (1971) עם רוג'ר מור וטוני קרטיס.

הסרט הראשון שג'ורג' הפיקה היה Stealing Heaven. ב-1988.

סוזן ג'ורג' הייתה נשואה לשחקן הבריטי סיימון מקורקינדייל (Simon MacCorkindale) מאז 5 באוקטובר 1984, אין להם ילדים. נמסר שבני זוגה הקודמים היו ג'ק ג'ונס וצ'ארלס, נסיך ויילס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוזן ג'ורג'** בוויקישיתוף

* סוזן ג'ורג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סוזן ג'ורג', באתר AllMovie (באנגלית)
* סוזן ג'ורג', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* Susan George makes equestrian photography debut - Horse & Hound Online

הערות שוליים
------------

1. ↑  Halliwell, Leslie (1984). Filmgoer's Companion, 8th ed, 1984.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007364261705171
* BNE: XX1262398
* BnF: cb13948657h (data)
* CANTIC: a10331852
* GND: 1015695973
* ISNI: 0000 0001 0814 0372
* LCCN: no96050394
* NKC: xx0173634
* NLP: a0000001740530
* SUDOC: 085134465
* VIAF: 27257595
* WorldCat: lccn-no96050394

 |
**מור אלדר** (נולדה ב-13 באוקטובר 1973) היא מנהלת תוכן בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה בישראל.

נעוריה ותחילת דרכה
------------------

אלדר נולדה במהלך מלחמת יום הכיפורים, בת לאם אמנית וליוסף אלדר, איש צבא קבע, תת-אלוף במילואים וקצין חינוך ראשי. עד גיל 10 התגוררה עם משפחתה בראשון לציון. בגיל 10 הוריה התגרשו והיא עברה עם אמה ואחיותיה ליבנה. בגיל 15 עברה המשפחה לתל אביב שם התגוררה עד 2020. בוגרת בהצטיינות של תיכון עירוני ה' בתל אביב.

התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל האוויר בתור קצינת מגדל. השתחררה בדרגת סגן.

השכלה
-----

בעלת תואר BA, בוגרת בהצטיינות במסלול דו חוגי של קולנוע ותקשורת באוניברסיטת תל אביב.

קריירה
------

ב-1998 החלה לעבוד ברשת בתי קולנוע לב שם הקימה את מחלקת האירועים במקביל להיותה עוזרת מנהלת ההפצה של הרשת. ב-2000 הצטרפה ל-Yes הטלוויזיה בלוויין עם עלייתה לאוויר, בתור מנהלת רכש תוכן, תפקיד שמילאה במשך 3 שנים. ב-2003 הצטרפה למפיק מרק רוזנבאום ב"טרנספקס הפקות" בתור מפיצת סרטים ישראלים לחו"ל ומפיקת פוסט. ב-2005 חזרה לבתי קולנוע לב בתור מנהלת הפצה ושיווק. ב-2008 הקימה וניהלה את סינמטק חולון.

ב-2009 חזרה לYes הטלוויזיה בלוויין, בתור מנהלת עולם הסרטים ועורכת אחראית סרטי מקור.

באותן שנים שימשה מספר פעמים כלקטורית בקרן הקולנוע הישראלי במסלולים השונים ולימדה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה קורס העוסק בהפצת סרטים לקולנוע במסלול הפקה יוזמת. כמו כן, שימשה כשופטת בשלל מסגרות ביניהם פסטיבל הקולנוע ירושלים והפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטיות וסטודנטים תל-אביב של אוניברסיטת ת"א.

ב-2022 מונתה אלדר למנהלת חממות בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה הכוללת את החממה הבינלאומית לקולנוע ירושלים וחממת סדרות.

חיים אישיים
-----------

מתגוררת בפרדס חנה-כרכור.

הערות שולליים
-------------

1. ↑  בקרוב: סינמטק בחולון, באתר הארץ, 13 בפברואר 2008
2. ↑  סינמטק חדש ייפתח בחולון, אתר הבמה, 12/02/2008
3. ↑  ליאור ליברובסקי, בקיץ הקרוב ייפתח סינמטק בחולון, באתר ביזפורטל‏, 12 בפברואר 2008
4. ↑  אופיר בר-זהר, מור אלדר מונתה למנהלת ערוצי הסרטים של yes, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2009
5. ↑  אופיר בר-זהר‏, מור אלדר מונתה לתפקיד מנהלת ערוצי הסרטים של yes, באתר וואלה!‏, 25 בינואר 2009
6. ↑  מור אלדר מונתה למנהלת החדשה של חממות סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, אתר בית הספר סם שפיגל, נובמבר 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מור אלדר** בוויקישיתוף
* מור אלדר, ברשת החברתית LinkedIn
* מור אלדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מירושלים לנטפליקס: המחזור השני של חממת סם שפיגל לסדרות טלוויזיה: ראיון עם מור אלדר, אתר פורטפוליו, יובל סער, 27 ביולי 2023
* מור אלדר באתר סינמטק י-ם

ראיונות מוקלטים
* מור אלדר עם איריס קול ב-103 FM
* מור אלדר בתוכנית של רון פוגל "חי בסרט", רדיו קסם, 106 FM
**מיומנות**, במשחק מבוכים ודרקונים היא ייצוג של יכולות הנרכשות עם הזמן, מגוון מיומנויות, בהן הדמות עשויה להשתפר עם הזמן בכל פעם שהיא עולה דרגה.

קבלת מיומנויות
--------------

כל פעם כאשר דמות עולה דרגה היא מקבלת נקודות מיומנות, בעזרת נקודות אלה הדמות "רוכשת" מיומנויות אשר מייצגות את היכולות של הדמות שעקב אימון רב השתפרה בהן. כל דמות מקבלת מספר נקודות מיומנות שונה. זה תלוי בכמה דברים:

* מקצוע הדמות- כל מקצוע במבוכים ודרקונים מקבל מספר נקודות מיומנות שונה בכל פעם שהוא עולה דרגה.
* תבונה- תבונה גבוהה מוסיפה גם נקודות מיומנות.
* גזע- אם הדמות משחקת בן אדם אז הדמות מקבלת יותר נקודות המיומנות. (לפרטים: **ספר החוקים לשחקן**)

לכל מקצוע יש את המיומנויות שיש לו "פוטנציאל" בהן ולכן הוא צריך להשקיע נקודה אחת בלבד כדי לזכות במיומנות. אולם, ישנם מיומנויות שיותר קשה לו להשתפר בהן ולכן הוא צריך להשקיע שתי נקודות כדי להשתפר בה. יתר על כן, ישנן מיומנויות שהדמות כלל וכלל אינה יכולה לרכוש והן ייחודיות לדמויות העוסקות במקצועות מסוימים.

שימוש במיומנויות
----------------

כל פעם במשתמשים במיומנויות צריך לגלגל קובייה בעלת עשרים פאות ויחד עם סך הרמות שהצטברו של המיומנות. ככל התוצאה הסופית גבוהה יותר כך צלח יותר השימוש במיומנות. שליט המבוך קובע מהו דירוג הקושי, כלומר, מהו היעד המספרי אליו צריך להגיע לבסוף עם גלגול הקובייה כולל כל התוספים. בנוסף, ניתן להשתמש במיומנות מסוימות גם אם לא "נרכשו" רמות בעזרת הנקודות. מקצועות אלו הם מקצועות שלא חייבים להתאמן בהן. למשל אפשר לנסות לרפא מישהו גם הם לא נרכשו נקודות במיומנות זו, אך יהיה קשה יותר להצליח. לעומת זאת, לא ניתן לכייס מישהו אם אתה לא התאמנת.

לקריאה נוספת
------------

**ספר החוקים לשחקן** בהוצאת **כוכבי כסף**.

| מבוכים ודרקונים |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| קסם • מיומנות • כישרון • מהלך הקרב • לארפ • נוכל • לוחם • דמויות • נקודות פגיעה • נקודות ניסיון |  |

 |
**מיי בריט** (אנגלית: **May Britt**, נולדה ב-22 במרץ 1934) היא שחקנית קולנוע אמריקאית-שוודית-יהודייה שהתפרסמה בעיקר בסרטים בשנות ה-50 ובנישואיה המתוקשרים לשחקן סמי דייוויס ג'וניור.

קורות חיים
----------

נולדה בשוודיה בשם **Maybritt Wilkens**. היא עבדה כעוזרת לצלם בסטוקהולם. ב-1951 הגיעו לשם המפיק האיטלקי קרלו פונטי והבמאי מריו סולדטי שחיפשו מועמדת לבנה ובלונדינית לסרט "Jolanda, the Daughter of the Black Corsair" הם בחרו בה ולאחר שינוי שמה עברה לרומא שם השתתפה במספר הפקות באולפני צ'ינצ'יטה שהידועה ביותר היא מלחמה ושלום לצידה של אודרי הפבורן (1956).

לאחר מכן עברה להוליווד וחתמה חוזה עם פוקס המאה ה-20. היא הופיעה במספר סרטים בתוכם כפירי אריות (1958) לצידו של מרלון ברנדו וב-1959 שיחקה בסרט המלאך הכחול בתפקיד הראשי של זמרת הקברט לולה, תפקיד אותו ביצעה מרלן דיטריך בגרסה המקורית של הסרט מ-1930.

ב-1959 הכירה את סמי דייוויס ג'וניור והם נישאו ב-13 בנובמבר 1960. הנישואים האלה עוררו עניין בכל העולם. צעירה לבנה ובלונדינית נישאת לאפרו-אמריקאי שתום עין ויהודי. לפני הנישואין היא עברה גיור והטקס נוהל על ידי רב.

נולדה להם בת אחת ב-1961, טרייסי והם אימצו עוד שני בנים. הזוג נפרד ב-1968. לאחר הגירושין הופיעה במספר תוכניות טלוויזיה שהאחרונה בהן הייתה ב-1988. לאחר מכן פרשה ועסקה בציור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיי בריט** בוויקישיתוף

* מיי בריט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מיי בריט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* מיי בריט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מיי בריט, באתר Discogs (באנגלית)
* מיי בריט שרה "לולה-לולה" בסרט "המלאך הכחול (1959), באתר יוטיוב
* טרייסי דייוויס משוחחת על הוריה, באתר "יוטיוב"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14671114d (data)
* GND: 1019512431
* ISNI: 0000 0003 6761 902X
* VIAF: 232254898
* WorldCat: viaf-232254898

 |
**פיודור יורצ'יחין** (ברוסית:**Фёдор Николаевич Юрчихин** ‏, נולד ב-3 בינואר 1959 בבטומי) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף במספר טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והגיע ל-675 ימים בחלל. הוא היה מפקד צוות קבוע מס' 15, 37, ו-52 של תחנת החלל הבין-לאומית.

ביוגרפיה
--------

פיודור יורצ'יחין נולד בעיר בטומי, אז בגאורגיה הסובייטית שהייתה חלק של ברית המועצות. הוריו היו ממוצא יווני וכיום מתגוררים ביוון. הוא סיים בית הספר בשנת 1976. לאחר סיום הלימודים יורצ'יחין נסע למוסקבה והתקבל ללימודים במכון לתעופה. בשנת 1983 הוא קיבל תואר שני כמהנדס מכונות.

לאחר סיום הלימודים יורצ'יחין נקלט בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. הוא עסק בפרויקטים שונים.

בשנת 1996 יורצ'יחין החל הכנות במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא היה חבר צוות גיבוי במספר משימות.

באוקטובר 2002 יורצ'יחין היה חבר צוות של מעבורת החלל אטלנטיס STS-112 (ג'פרי אשבי היה מפקד צוות). מטרת המשימה הייתה להרכיב את חלק ה-S1 כהמשך בניית תחנת החלל.

בשנת 2006 יורצ'יחין היה מפקד טיסה של סויוז TMA-10 שהתחברה לתחנת החלל הבין-לאומית עם משלחת מס' 15 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקודו. במהלך השהות בתחנת החלל יורצ'יחין ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-19 שעות. הוא חזר לכדור הארץ ב-21 באוקטובר 2007 לאחר 196 ימים בחלל. במהלך נחיתה עקב בעיה טכנית צוות סבל מעומס יתר ונחיתה התרחשה כ-70 ק"מ מהאתר המתוכנן.

בשנת 2010 יורצ'יחין היה מפקד טיסה של סויוז TMA-19 שהתחברה לתחנת החלל הבין-לאומית עם משלחת מס' 24 בפיקוד של אלכסנדר סקבורצוב. הוא המשיך לפעול במסגרת משלחת מס' 25 בפיקוד של דאגלס וילוק. במהלך שהות בחלל יורצ'יחין ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של 13 שעות. הוא חזר לכדור הארץ בנובמבר 2010 לאחר 163 ימים בחלל.

בשנת 2013 יורצ'יחין היה מפקד טיסה של סויוז TMA-09M שהתחברה לתחנת החלל הבין-לאומית עם משלחת מס' 36 בפיקוד של פאבל וינוגרדוב. הוא המשיך לפעול במסגרת משלחת מס' 37 והיה מפקד הצוות. במהלך שהות בחלל יורצ'יחין ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של 20 שעות. הוא חזר לכדור הארץ בנובמבר 2013 לאחר 166 ימים בחלל.

בשנת 2017 יורצ'יחין היה מפקד טיסה של סויוז MS-04 שהתחברה לתחנת החלל הבין-לאומית עם משלחת מס' 51 בפיקוד של פגי ויטסון. הוא המשיך לפעול במסגרת משלחת מס' 52 והיה מפקד הצוות. במהלך שהות בחלל יורצ'יחין ביצע 3 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של 7 שעות. הוא חזר לכדור הארץ בספטמבר 2017 לאחר 135 ימים בחלל.

יורצ'חין עזב את יחידת הקוסמונאוטים בשנת 2019, בגיל 60.

בנוסף לעיטורים שהוענקו לו על ידי ממשלת רוסיה, הוא קיבל "עיטור הפניקס" היווני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיודור יורצ'יחין** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי
**סיגלית** (**סיגי**) **חזמה** (נולדה ב-30 במאי 1965 בירושלים) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה ליעקב חזמה (היה מנהל השידורים בערבית בקול ישראל) ולילית נגר. בצה"ל שירתה בלהקת פיקוד המרכז. למדה מוזיקה בבית הספר למוזיקה "רימון". למדה אמנות באוניברסיטת תל אביב.

### בתיאטרון

ב-1986 הייתה חברה לצד יעל דגן ושרה גילאון בהרכב הקומי "90-60-90" שכתב יואל ריפל וביים גדי יגיל.

בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל): ב-1989 שיחקה במחזמר "אוויטה" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס שביים קנט ארמסטון.

ב-1989 שיחקה במחזמר "קזבלן" שעיבדו יואל זילברג ויגאל מוסינזון וביים אורי פסטר.

ב-1996 שיחקה במחזמר "צלילי המוסיקה" שביים מנחם גולן.

בתיאטרון הבימה: ב-1988 גילמה את מאלנה (לסירוגין עם דורית פלד) בהצגה "ג'ון גבריאל בורקמן" מאת הנריק איבסן שביים ג'ק מסינג'ר. באותה שנה גילמה מלצרית בהצגה "סאלח שבתי" שכתב וביים אפרים קישון. החל מ-1998 מגלמת את מתילדה בהצגה "בוסתן ספרדי" מאת יצחק נבון שביים צדי צרפתי.

בתיאטרון יובל: ב-1993 שיחקה בהצגה "הכושי עשה את שלו".

ב-1998 השתתפה כזמרת ליווי בפסטיגל "חלומות" שבים משה קפטן.

בתיאטרון אורות: ב-2002 שיחקה בהצגה "אני עם אשתך גמרתי" שכתב וביים חנוך רעים.

בתיאטרון השדרה: ב-2008 שיחקה בהצגה "עליזה מזרחי" שכתב וביים מנחם גולן.

בקולנוע ובטלוויזיה
------------------

ב-1990 השתתפה בסרט הטלוויזיה "רגעים" - המתאר את אווירת שנות ה-30 בתל אביב דרך שיריו של נתן אלתרמן - שכתב וביים שמואל בונים. ב-1992 התארחה בפרק "המוביל הארצי" בתוכנית הטלוויזיה "הופה היי". בשנים 1993, 1995, 1996, ו2000 שרה בקלטות הילדים "קסם בג'ימבורי 1 ו2", "הקסם של ימבה 1 ו2", וב"ג'אמפי". ב-2007 גילמה את לייק'ה בסרט "מלך של קבצנים" שכתב וביים אורי פסטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* סיגי חזמה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* סיגי חזמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סיגי חזמה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* סיגי חזמה, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* סיגי חזמה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* סיגי חזמה, באתר Discogs (באנגלית)
* סיגי חזמה, בארכיון הבימה
* סיגי חזמה, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* אבי מורגנשטרן, מצחיקניות, בעיתון "מעריב", 14 בנובמבר 1986

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 4d26e6bb-65ef-4367-a9b2-7be0186594bb

 |
[[קובץ:ChtxCCW CW.png

כימוטקסיס בחיידקים
------------------

פעילות חלבוני Che
חיידקים כדוגמת *E. coli* מצוידים במספר שוטונים (בדרך כלל 4-10) המסוגלים להסתובב בשתי דרכים:

* סיבוב נגד כיוון השעון שבו הפלג'לות מסתובבות כגוף אחד והחיידק מתקדם בקו ישר.
* סיבוב בכיוון השעון שבו הפלג'לות מסתובבות כל אחת בנפרד ולכיוון שונה, והחיידק מתקדם ללא כיוון מוגדר (tumble).

כיוון התנועה הכללי של החיידק נקבע משילוב של החלפות בין תנועת התקדמות בקו ישר לתנועה סביב. בסביבה אחידה נראית תנועתו של החיידק כהליכת אקראי ובה תנועות בקו ישר המופרעות על ידי סיבובים אקראיים המשנים את כיוון התנועה של החיידק. חיידקים כדוגמת E. coli אינם מסוגלים לבחור את כיוון תנועתם, ואינם מסוגלים לנוע בקו ישר ליותר מכמה שניות (בגלל פעפוע). חיידקים מתגברים על כך ויכולים לנוע לעבר גירוי, באמצעות הערכה שוב ושוב של תנועתם, וכוונונה במקרה של תנועה בכיוון שגוי.

בנוכחות גרדיאנט כימי תנועתם הכללית של החיידקים תהא על פי הגרדיאנט. כאשר חיידקים חשים שהם בכיוון תנועה נכון (מתקרבים לאטרטקנט, או מתרחקים מרפלנט) הם ינועו זמן רב יותר בקו ישר לפי תנועה סיבובית, ואילו בתנועה בכיוון לא נכון הם יעשו תנועה סיבובית בשלב מוקדם יותר ויבחרו כיוון חדש באקראי. חישת הגרדיאנט הכימי נעשית על ידי קולטנים החוצים את הממברנה, הנקראים MCPs (חלבוני כמוטקסיס מקבלי מתיל; methyl-accepting chemotaxis proteins). חלבוני ה-MCP נבדלים זה מזה בסוג החומר שאותו הם מזהים. קולטנים אלו מעבירים סיגנל דרך קרום התא אל הציטוזול ומפעילים סדרת חלבונים הנקראים חלבוני Che. חלבונים אלו משפיעים על תדירות התנועה הסיבובית של החיידק וכן על הקולטנים עצמם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כימוטקסיס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כימוטקסיס** |

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph124474

 |
**גנרטור תרמואלקטרי** הוא מחולל חשמל, המשמש, בין השאר, משימות חלל ארוכות שנים. עקרון הפעולה שלו מבוסס על העובדה שיסוד רדיואקטיבי, כמו פלוטוניום, הוא יסוד לא יציב, אשר דועך ובסופו של תהליך הדעיכה, הוא הופך לאיזוטופ יציב של עופרת. תהליך הדעיכה הזה מייצר גם חום רב. 
במחולל התרמואלקטרי החום מנוצל לייצור חשמל. בארצות הברית, המחוללים הללו הם בדרך כלל מטיפוס SNAP והם שימשו במשימות חלל שונות.

עקרון עבודה
-----------

המחולל בנוי ממכל עמיד המכיל בתוכו את החומר הרדיואקטיבי. מצמדים חומניים ממוקמים בקירות המכל והם מחוברים למקרן חום. החום המיוצר על ידי דעיכת החומר הרדיואקטיבי, זורם דרך המצמדים החומניים אל מקרני החום, ויוצר תוך כדי כך חשמל.
החומר הרדיואקטיבי הוא לרוב פלוטוניום-238 מכיוון שהוא דורש את מינימום עמידות חומר המכל ויש לו את תוחלת החיים הגדולה ביותר. יש לו זמן מחצית החיים של 87 שנים, כך שהוא מספיק טוב עבור משימות מחקר של מערכת השמש. עם זאת, המצמדים החומניים מאבדים מאמינותם והם מקצרים את זמן החיים של גנרטור כזה.

שימושים במשימות חלל
-------------------

האפשרות להשתמש באנרגיה סולארית מוגבלת בחלל. הן בגלל מרחק רב מהשמש המוריד את הניצולת עבור חלליות, והן בגלל מעברי יום-לילה, ובלאי של מצברים עבור רוברים על כוכבי לכת שונים (בעיקר על מאדים).
מסיבות אלו רווח השימוש במחולל תרמואלקטרי במשימות חלל שונות, ומהווה פתרון אמין, המספק הספק חשמלי יציב, לאורך זמן ארוך, ובמקרים מסוימים אף לעשרות שנים.

* בחללית פיוניר 10 ששוגרה ב-1972, המחולל החזיק 31 שנים.
* פיוניר 11
* ויקינג 1
* ויקינג 2
* גלילאו
* (רובר) קוריוסיטי
* בחלליות וויאג'ר 1 ווויאג'ר 2 המחולל פועל מאז 1977, אך כנראה שיפסיק לספק אנרגיה מספקת בין 2020 ל-2026.

* בדיקת המחולל התרמואלקטרי של החללית קאסיני.בדיקת המחולל התרמואלקטרי של החללית קאסיני.
*. החללית ניו הורייזונס בחדר ההכנה. ניתן לראות צילינדר שחור הבולט מגוף החללית - זה המחולל התרמואלקטרי. החללית ניו הורייזונס בחדר ההכנה. ניתן לראות צילינדר שחור הבולט מגוף החללית - זה המחולל התרמואלקטרי

אזכורים
-------

* בסרט להציל את מארק וואטני מוזכר השימוש בגנרטור כזה לשם ניצול החום אותו הוא מפיק. עם זאת הסצנה איננה חפה מטעויות.

ראו גם
------

גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי

קישורים חיצוניים
----------------

* גנרטור תרמואלקטרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "How far can Voyager 1 go before we lose contact?". *YouTube - Primal Space channel*. נבדק ב-16 בינואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑
3. ↑   The Martian 2015 - Hot Stuff Clip, סרטון באתר יוטיוב
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534159305171
* LCCN: sh85134789

 |
איו (כעגלה) וארגוס. צד אחד מאמפורה יוונית. מתוארכת ל-530-540 לפנה"ס. נמצאה באיטליה ומוצגת במוזאון העתיקות במינכן.
ארגוס שומר על איו בפרסקו מפומפיי במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי
**ארגוס**, או **ארגוס פנופטס** (ביוונית: **Ἄργος Πανόπτης**), הוא ענק מהמיתולוגיה היוונית. ארגוס ידוע במאה עיניו (לעיתים אלף) שישנות לסירוגין, כך חלק מעיניו תמיד נותרות פקוחות. כפועל יוצא מכך הוצמד לו הכינוי **פנופטס**, שמשמעותו "רואה-כול".

ארגוס מצוין כבנו של ארסטור ועל כן, ככל הנראה, גם של אשתו מיקנה.

מיתוס איו והרמס
---------------

מרקוריוס וארגוס. רובנס 1636-1638.
המיתוס המוכר ביותר על ארגוס הוא שמירתו על איו מפני זאוס, שחיזר אחריה. הרה ירדה לארץ כדי למצוא את בעלה ומתוך חשש מהאלה הקנאית הפך זאוס את איו לעגלה לבנה. הרה ידעה שמדובר בנימפה, אך היא היתממה, ומכיוון שהחיה המקודשת לה היא פרה ביקשה שבעלה יעניק לה את העגלה במתנה. הרה לקחה את איו בדמות העגלה ומינתה את הענק ארגוס לשמור עליה, ציוותה עליו לקשור את העגלה לעץ זית. 

כדי לשחרר את איו, זאוס שלח את הרמס, שליח האלים. הרמס התחפש לרועה צאן שפגש בארגוס במקרה בדרכו. הרמס הרדים את כל עיניו של ארגוס, קיימות גרסאות רבות לאופן בו עשה זאת: על ידי סיפור סיפורים, נגינה בחליל או בעזרת המטה שלו. לאחר שנרדם ארגוס הרמס הרג אותו והציל כך את איו משומרה.

בעקבות מיתוס זה זכה הרמס לכינוי "ארגיפונטס" שפירושו 'קוטלו של ארגוס'.

### מקורותיו של המיתוס

האזכור הראשון למיתוס על ארגוס מופיע בפרגמנט שמיוחס להסיודוס. ארגוס מתואר בעדות זו כבעל ארבע עיניים הצופות לארבעה כיוונים שונים. בנוסף, נאמר שהרה היא זו שהביאה לו את כוחו המאפשר לו לא להירדם לעולם.

תיאורים של ארגוס במאה החמישית לפני הספירה הפכו את ערנותו המוחלטת למילולית על ידי כך שתיארו אותו כבעל מאה עיניים (לעיתים אלף). אז החל גם המיתוס שמתאר את ערנותו כך שכאשר חלק מעיניו ישנות ונחות יתר העיניים ממשיכות לצפות כל הזמן על המתרחש סביבו.

המיתוס מופיע בהרחבה ביצירה מטמורפוזות מהמאה הראשונה לספירה, בגרסתו הרומית. ביצירה זו נאמר שלאחר קטילתו של ארגוס, יונו (מקבילתה הרומית של הרה) הנציחה את זכרו של משרתה הנאמן בכך שאספה את עיניו וקישטה בהן את זנב הציפור המקודשת לה – הטווס.

מיתוס מותה של אכידנה
--------------------

יונו מקבלת את עיניו של ארגוס ממרקוריוס. הנדריק גולציוס 1615.
במקורות מאוחרים, למשל אצל פסאודו-אפולודורוס, מסופר כי המפלצת אכידנה הייתה חוטפת למאורתה עוברי אורח ועל כן ארגוס הגיע למאורתה והרג אותה בשנתה.

לפי טימותי גנץ, חוקר מיתולוגיה יוונית, אין זכר למיתוס הזה בספרות המיתית הקדומה.

ראו גם
------

* טווס
* איו (מיתולוגיה)
* הרמס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארגוס (מיתולוגיה)** בוויקישיתוף
* ארגוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פאוסניאס 2.16.3
2. ↑  הסיודוס – פרגמנטים. Aegimius פרגמנט מס' 5
3. ↑  אובידיוס, מטמורפוזות. ספר ראשון 720-723
4. ↑  ביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס) 2.1.2
5. ↑  Gantz, Timothy. Early Greek Myth, pp. 201

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011339853205171
* GND: 133153363
* LCCN: no2017065891
* SUDOC: 238362280
* VIAF: 77495947
* WorldCat: viaf-77495947

 |
**דוד נידם** (1937 – 26 ביולי 2016) היה מוזיקאי יהודי-מרוקאי-ישראלי, נגן, פזמונאי ומלחין, מחלוצי המוזיקה המרוקאית בישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד לחסיבה ולאלעזר במקנס שבמרוקו בשנת 1937. בגיל תשע החל לתופף על דרבוקה, ובגיל 13 החל לנגן על עוד. החל מהתקופה הזו הופיע באירועים ובחתונות בערים שונות.

בשנת 1963 עלה ארצה והשתכן בנצרת עילית (כיום נוף הגליל), שם עבד כנהג. לאחר תקופה עבר לשכונת מוסררה בירושלים, והמשיך לעסוק במוזיקה. הוא החל להופיע לצד סלימן אלמגריבי, אלברט סוויסה, מואיז קרוצ'י, נינו ביטון, ויקטור דרעי, צ'ארלי פרץ ועוד.

מלבד ההופעות בציבור ברחבי הארץ במגוון אירועים, נידם כתב והלחין שירים, וגם הקליט שני תקליטים אצל האחים אזולאי. הוא שר בערבית מרוקאית בסגנונות אלא אנדלוסיה, שעבי, "קסידה" ו"ג'ירי", ושימש כמורה דרך לבאים אחריו במוזיקה זו.

סגנונו של נידם היה ייחודי, והוא נחשב לאחד מחלוצי הזמר המרוקאי בישראל. אנשי אקדמיה נהגו ללמוד מהידע ומהניסיון שלו במוזיקה המרוקאית.

למרות ההצלחה הגדולה שנחל בקרב חובבי הז'אנר ויוצאי מרוקו בישראל, נידם לא קיבל הכרה במיינסטרים הישראלי.

הלך לעולמו ב-26 ביולי 2016 (כ"א בתמוז ה'תשע"ו).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, נגן החתונות מאצולת המוזיקה המרוקאית, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2016
* דף פייסבוק לזכרו של דוד נידם
* דוד נידם, ברשת החברתית פייסבוק

* דוד נידם, באתר אייטונס (באנגלית)

### שירים

* דוד נידם, פנית וואש אסבר קלבי, סרטון באתר יוטיוב
* דוד נידם, חראק דינאר, סרטון באתר יוטיוב
* דוד נידם, יא לחביבה, סרטון באר יוטיוב
* דוד נידם ושייח' מואיז'ו, סרטון באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576448505171
* VIAF: 41147266821235481377
* WorldCat (עם VIAF): 41147266821235481377

 |
**רבי אריה לייב מאמסטרדם**; (בערך ה'ת"ן (1690) - שביעי של פסח ה'תקט"ו (7 באפריל 1755)). היה רב ותלמיד חכם בולט ומגדולי יהדות אשכנז. שימש כראש ישיבה ומרא דאתרא ברישא, גלוגא, לבוב, ובקהילה האשכנזית באמסטרדם.

תולדות חייו
-----------

נולד לרבי שאול בנו של הרבי ר' העשיל מקרקא. אמו, אסתר, הייתה בתו של אריה לייב "הארוך" מקראקא. בילדותו למד תורה אצל אביו. בערך בגיל 15 השתדך עם מרים בתו של החכם צבי שכיהן אז כרבה של המבורג. באותה עת נקרא אביו רבי שאול לכהן כרבה של אמסטרדם אך נפטר בדרכו לשם ונקבר בעיר גלוגא. לאחר שנישא למד תורה אצל חמיו החכם צבי - ואף ערך את כתביו. הצטרף לחמיו כשעבר לאמסטרדם, שם הוציא לאור מחדש את שו"ת הרמ"א. בהסכמתו של החכם צבי לספר ניכרת הערכתו הגדולה לחתנו.

עם פרסומו הוזמן לכהן בקהילות חשובות, ואכן שימש כרבה של רישא ולאחר מכן בגלוגא ולבוב. בשנת ה'תק"א החל לכהן כרבה של הקהילה האשכנזית של אמסטרדם משרה בה החזיק כ 15 שנה עד שנפטר.

בי"ז בתמוז ה'תקי"ג נפטרה אשתו מרים, וכשנתיים אחר כך נפטר בערך בן 65 - בשביעי של פסח ה'תקט"ו (7 באפריל 1755). נספד על ידי גדולי דורו וגיסו רבי יעקב עמדין אף חיבר דרשת הספד מיוחדת בשם "שאגת אריה".

פועלו הציבורי והתורני
---------------------

מעבר להיותו רב קהילה נחשב רבי אריה לייב כאחד הרבנים החשובים בדורו. בפולמוס שהתעורר בעניין רבי משה חיים לוצאטו - בזמן שכיהן כרבה של גלוגא - פנו אליו רבני ונציה לחוות את דעתו. 

במחלוקת רבי יעקב עמדין ורבי יהונתן אייבשיץ - נקט עמדה ברורה לצד גיסו. בתקופה זו נאלץ רבי יעקב עמדין לברוח והתאכסן אצלו באמסטרדם.

כאביו אף הוא הסכים על הרבה מספרי האחרונים שנדפסו בתקופתו אך הוא לא הדפיס את תורתו. תשובות ממנו מפוזרות בספרי השו"ת של התקופה (שו"ת מאמר מרדכי סימן ס"ב ועוד).

מתלמידיו
--------

* רבי משה מרגלית מחבר הפירוש **פני משה** לתלמוד הירושלמי.

משפחתו
------

היה, כאמור, חתנו של החכם צבי וגיסו של רבי יעקב עמדין.

* **בנו** - רבי שאול מאמסטרדם. כיהן אחריו כרבה של אמסטרדם. מחבר ספר **בנין אריאל**. היה חתנו של רבי אברהם כהנא רבה של דובנא.
* **בנו** - רבי צבי הירש לוין. רב הקהילה בברלין.
* **בתו** - דינה. נישאה לרבי שאול אב"ד האג.
* **בתו** - שרה לאה. נישאה לרבי יצחק בן רבי מרדכי הלוי רבה של קראקא (בנם היה רבי מרדכי סג"ל רבה של טיקטין).
* **בתו** - נחמה (נייטשי). נישאה לרבי משה ב"ר יוסף שהיה פרנס קהילת לבוב. (בנם היה רבי מרדכי זאב אורנשטיין אב"ד לבוב, אביו של רבי יעקב משולם אורנשטיין מחבר הספר **ישועות יעקב**).

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי מרגליות (עורך כללי), ר' אריה ליב בר' שאול, **אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל**, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 232-233, באתר HebrewBooks

הערות שוליים
------------

1. ↑  ****שאגת אריה****, באתר היברובוקס.
2. ↑  בדעת קדושים עמוד 114 כתב ששמה היה אסתר אך בצילום כתובתה (מובא בתולדות רבי שאול מהאג בהקדמת ספר בנין שאול עמוד ס') כתוב דינה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520735705171
* GND: 1151258113
* ISNI: 0000 0000 4946 486X
* LCCN: nr99021821
* NTA: 298191873
* VIAF: 54070269
* WorldCat: lccn-nr99021821

 |
שנת 1937. צולם בכניסה לבית הקולנוע העירוני "אכספרס" שברחוב מיצקביצ'ה בקובל. נכבדי יהודי העיר קובל עם ושינסקי, העומד במרכז למעלה, שהגיע לעיר לביקור משפחתי.
**מיכל ושינסקי** (בפולנית: **Michał Waszyński**, נולד **משה וקס**; ‏29 בספטמבר 1904 – 20 בפברואר 1965) היה במאי, תסריטאי, מפיק ושחקן קולנוע פולני, יהודי מומר. הוא פעל בארצו ומאוחר יותר באיטליה, בארצות הברית ובספרד.

ביוגרפיה
--------

מיכל ושינסקי נולד ב-29 בספטמבר 1904 כמשה וקס (Mosze Waks) למשפחה יהודית פולנית בעיר קובל, עיר מחוז בווהלין (כיום באוקראינה), אשר באותה תקופה השתייכה לאימפריה הרוסית. הוריו, פיוטר וססיליה לבית פלץ, התגוררו ברח' לוצק 26, רחובה הראשי של העיר קובל.

כשגרמניה כבשה במלחמת העולם הראשונה את החלק הזה מאירופה, משה וקס עבר בתחילה לוורשה ומאוחר יותר לברלין. בעודו גבר צעיר, עבד כעוזר במאי לבמאי פרידריך וילהלם מורנאו. עם שובו לפולין שינה את שמו למיכל ושינסקי, ונטבל לנצרות הקתולית.

בשנות ה-30 הפך ושינסקי לבמאי הסרטים הפורה ביותר בפולין: הוא ביים 37 מתוך 147 הסרטים שנעשו בפולין באותו עשור. ברבים בסרטיו שיחק ויטולד זכרביץ', כוכב הקולנוע הפולני של התקופה. לצד הסרטים הפופולריים בפולנית, אותם ביים לקהל הרחב, הוא ביים גם סרט חשוב ביידיש: "הדיבוק", הנחשב כיום לאבן דרך בקולנוע היידי.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בזמן הפלישה הגרמנית למערב פולין, והפלישה למזרח פולין על ידי הרוסים, ושינסקי נמלט מוורשה המופצצת לביאליסטוק. עיר זו נכבשה על ידי הגרמנים בספטמבר 1939 והועברה כעבור שבועות ספורים לברית המועצות, תחת תנאי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ושינסקי החל קריירה חדשה כבמאי תיאטרון, בתחילה בביאליסטוק ומאוחר יותר במוסקבה.

בקיץ 1941, לאחר פלישת גרמניה לברית-המועצות, הצטרף ושינסקי לצבא הפולני שאורגן מחדש על ידי הגנרל ולדיסלב אנדרס (שהיה מנאמני הממשלה הפולנית הגולה בלונדון). בסופו של דבר הועבר לפרס (איראן), ומאוחר יותר, כחייל בגיס השני של הצבא הפולני, הוצב במצרים ובאיטליה. כחלק מיחידת הסרטים של הצבא צילם יומן תעמולה על הקרב על מונטה קאסינו, בו היה לפולנים תפקיד מרכזי. עם תום המלחמה נשאר באיטליה, והפיק שלושה סרטים באיטלקית.

מאוחר יותר עבד כמפיק עבור האולפנים האמריקניים הגדולים באיטליה ובעיקר בספרד; הוא הופיע בכתוביות כמייקל ושינסקי. בין הסרטים עליהם עבד: "האמריקני השקט" (1958) (מפיק שותף), "אל סיד" (1961), ו"נפילת האימפריה הרומית" (1964) (מפיק בכיר ומפיק שותף). עבד עם סופיה לורן, אורסון וולס וסמואל ברונסטין.

הוא ביים למעלה מחמישים ושניים סרטים (1929–1948), והפיק עוד שישה (1964- 1956), כתב תסריטים, שיחק בשני סרטים, ושימש בתפקידים נוספים הקשורים לקולנוע ולטלוויזיה.

ושינסקי נפטר מהתקף לב ב-20 בפברואר 1965 במדריד, ונקבר בטקס הלוויה קתולי ברומא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכל ושינסקי** בוויקישיתוף

* מיכל ושינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מיכל ושינסקי, באתר AllMovie (באנגלית)
* מיכל ושינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297826705171
* BnF: cb14704391v (data)
* GND: 135709113
* ISNI: 0000 0001 1691 3523
* LCCN: n93041225
* RERO: 02-A008854203
* SUDOC: 102465533
* VIAF: 98512553
* WorldCat: lccn-n93041225

 |
**מארני ניקסון** (באנגלית: **Marni Nixon**;‏ 22 בפברואר 1930 – 24 ביולי 2016) הייתה זמרת סופרן אמריקאית שהתפרסמה בעיקר בדיבוב זמרה בסרטי קולנוע. כן הופיעה בקולנוע, בטלוויזיה, באופרה ובמחזות זמר בברודוויי.

קורות חיים
----------

ניקסון נולדה בשם Margaret Nixon McEathron. בגיל צעיר למדה לנגן בכינור ולשיר. היא הופיעה עם מקהלת רוג'ר ואגנר וב-1947 אימצה את שם הבמה מארני ניקסון. הופעת הבכורה של הייתה בהוליווד בול בכרמינה בורנה עם התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס בניצוחו של לאופולד סטוקובסקי.

קולה הושמע לראשונה בסרטים ב-1948 בסרט ז'אן ד'ארק כמלאכים השרים לאזנה של אינגריד ברגמן. היא גם דיבבה בטונים הגבוהים את שירתה של מרילין מונרו בשיר "יהלומים הם החברים הטובים ביותר של האישה" מתוך הסרט גברים מעדיפים בלונדיניות (1953).

ב-1956 דיבבה את שירתה של דברה קר בגרסה הקולנועית למחזמר המלך ואני של רוג'רס והמרשטיין.

ב-1961 דיבבה את שירתה של נטלי ווד בגרסה הקולנועית לסרט סיפור הפרברים. זה היה אז סוד כמוס ובחוזה שלה התחייבה לא לגלות זאת.

ב-1964 דיבבה את שירתה של אודרי הפבורן בגרסה הקולנועית של המחזמר גבירתי הנאווה.

ב-1965 הופיעה לראשונה בתפקיד מצולם בסרט קולנוע, בתפקיד האחות סופיה בשיר "מריה" בסרט צלילי המוסיקה.

היא הופיעה בקונצרטים רבים עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של טורונטו, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועוד. הופיעה גם בתפקידי סופרן באופרות כמו נישואי פיגרו, החטיפה מן ההרמון ועוד. כן השתתפה בתפקידים קטנים בקולנוע ובטלוויזיה. הופיעה ביחד עם ליברצ'ה וויקטור בורגה.

היא הקליטה משירי ג'ורג' גרשווין אהרן קופלנד, ג'רום קרן, איגור סטרווינסקי, ארנולד שנברג ועוד. זכתה פעמיים בפרס גראמי על אלבומי קופלנד ושנברג.

מתה בגיל 86 מסרטן השד.

משפחה
-----

ניקסון הייתה נשואה שלוש פעמים. בעלה הראשון היה המלחין אמריקאי ארנסט גולד שעסק בעיקר בהלחנת סרטים והתפרסם בעיקר למוזיקה שהלחין לסרט אקסודוס. בנם אנדרו גולד התפרסם כזמר ויוצר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארני ניקסון** בוויקישיתוף

* מארני ניקסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מארני ניקסון, באתר AllMovie (באנגלית)
* מארני ניקסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מארני ניקסון, באתר ספוטיפיי
* מארני ניקסון, באתר Last.fm (באנגלית)
* מארני ניקסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מארני ניקסון, באתר Discogs (באנגלית)
* מארני ניקסון, באתר Songkick (באנגלית)
* מארני ניקסון, באתר Genius
* מארני ניקסון בשיר "מריה" מ"צלילי המוזיקה", באתר יוטיוב
* מארני ניקסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילת יגיל, הזמר אנדרו גולד הלך לעולמו, באתר ynet, 7 ביוני 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007334872805171
* BIBSYS: 3084529
* BNE: XX5581664
* BnF: cb139566546 (data)
* CiNii: DA09835598
* GND: 132869810
* ICCU: LIGV019629
* ISNI: 0000 0000 8113 8386
* LCCN: n83070039
* MusicBrainz: 4bc4aee5-3f5f-4af9-bce1-d89064ce2bcc
* NTA: 107916576
* RERO: 02-A018758304
* SNAC: w6vj8d1j
* SUDOC: 228486505
* VIAF: 34649765
* WorldCat: lccn-n83070039

 |
הרב **יחזקאל דאום** (י' בכסלו ה'תש"ב, 1 בדצמבר 1941 – ז' בתמוז ה'תשנ"ג, 26 ביוני 1993) כיהן כרבו של המושב רמת מגשימים, וכר"מ בישיבת הגולן. לצד פעילותו בגולן שימש כרב הראשון של תנובה, וכן מונה בזמנו ליו"ר ועדת השמיטה של הרבנות הראשית. בתפקידיו יצר סטנדרטים חדשים בנושא הכשרות ושיפר את רמת הכשרות בארץ בתחומים שונים.

חייו
----

יחזקאל דאום נולד במושבה מגדיאל כבן בכור לחנוך, חקלאי ומורה, ולפנינה. סבו, שמואל יונה דאום (1881–1953), יליד קאליש, שהיה סוחר ומעסקני "המזרחי" בוורשה עם היווסדה, עלה לארץ ישראל בשנת תרפ"ו (1924) ועלה על הקרקע עם ראשוני המתיישבים במגדיאל. הבית שבנה היה הראשון במושבה.

יחזקאל גדל במשפחה חקלאית המחנכת לאהבת הארץ. בצעירותו למד במדרשיית נועם, ולאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מרכז הרב שם למד שנים רבות, ונמנה עם תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא. במשך לימודיו ב"מרכז" התגייס לצה"ל שם שירת כמדריך נוער בגדנ"ע. התגורר בירושלים עד לאחר מלחמת יום הכיפורים, ואז עבר להתגורר עם משפחתו ברמת הגולן. הוא אף הקים עם חבריו את הכולל ברמת הגולן. כיהן כרבה של רמת מגשימים, שימש כר"מ בישיבת הגולן וכן היה רבם של תנובה, יקב רמת הגולן ומלון כינר.

בעת שלימד בישיבת הגולן, בשנת ה'תשמ"ז, התעוררה בעיה עם מחלבת "תל יוסף". המחלוקת בעניין התפתחה והיה חשש להסרת הכשרות מהמחלבה. בעקבות כך החליטה הנהלת תנובה למנות רב לחברה, אך הציבה תנאי: שיהיה הרב איש חקלאות, כדי שיהיה בקי בכל שלבי הייצור. הרב דאום הוצע כמועמד, ובמינויו תמכה הרבנות הראשית. בעקבות לחץ תושבי רמת מגשימים נשאר לכהן גם כרב המושב. בשאלות כבדות המשקל של המושב היה מתייעץ עם הרב אברהם אלקנה שפירא והרב מרדכי אליהו.
הרב דאום הקפיד בכשרות על רמה גבוהה, כדי לרכז את כל ההכשרים. מעבר להיותו הרב של תנובה, התייעצו עמו גם עובדי "תנובה" בבעיות אישיות, בעקבות ההערכה הגדולה אליו ואל אישיותו.

נפטר מהתקף לב בגיל 51, בז' בתמוז ה'תשנ"ג.

משפחתו
------

בניו הם הרב שי דאום, ר"מ בישיבת עוד יוסף חי, פרופ' חיים שקד, נשיא מכללת חמדת הדרום, והעיתונאי חנוך דאום. דאום היה בן דודם של הרב אהרן דאום ושל פרופ' תמר אלאור.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב יחזקאל דאום זצ"ל: "גדול תלמוד שמביא לידי מעשה", בעלון 'יש"ע שלנו', עמ' 10–11
* רשימת המאמרים של יחזקאל דאום, באתר רמבי"ש
* סרט על חייו ופועלו של הרב יחזקאל דאום באתר יו-טיוב.
* יום עיון לזכר הרב יחזקאל דאום בישיבת הגולן, סרטון באתר יוטיוב
* לקראת שנת השמיטה תש"מ ברמת מגשימים", הרב יחזקאל דאום, תחומין א'.
* הרב שי דאום מספר על אביו. בערוץ של ישיבת עוד יוסף חי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "שמואל יונה דאום", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טז (1967), עמ' 4904
2. ↑  מתוך דבריו של הרב שמואל אליהו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515274105171
* ISNI: 0000 0000 5090 9985
* LCCN: nr95045978
* VIAF: 22037433
* WorldCat: lccn-nr95045978

 |
**סקוט אריק ויינגר** (אנגלית: **Scott Eric Weinger**; נולד ב-5 באוקטובר 1975) הוא שחקן יהודי-אמריקאי, הידוע בזכות תפקידו של סטיב בסדרה "צער גידול בנות". בנוסף השתתף בסדרת ההמשך ״צער גידול בנות- הדור הבא״ בשנת 2016. כמו כן דיבב את דמותו של אלאדין החל מסרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני.

ביוגרפיה
--------

ויינגר נולד בניו יורק סיטי לזוג הורים יהודים, בייבס, מורה ואליוט ויינגר שעבד כמנתח.
גדל בפלורידה ועבר ללוס אנג'לס כדי לשחק באופן מקצועני. 
התגלה בפעם הראשונה בסיטקום "איש המשפחה", ויינגר קיבל מחמאות רבות על התפקיד.
הופיע בתחילת ואמצע שנות ה-90 ב-32 פרקים בסדרת הקאלט "צער גידול בנות", בתפקיד סטיב הייל החבר של די.ג'יי. טאנר.

בשנת 1992 נבחר ויינגר כשהיה בן 16 לדבב את קולו של אלאדין בשובר הקופות "אלאדין". 
ויינגר זכה בפרס סאטורן לשחקן הצעיר הטוב ביותר על ודיבב את אלאדין גם בשני סרטי ההמשך "שובו של ג'אפר" ו"אלאדין ומלך הגנבים".
זנח לאחר מכן את תחום המשחק כדי להתקבל וללמוד באוניברסיטת הרווארד, סיים את לימודיו בהצלחה בשנת 1998.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקוט ויינגר** בוויקישיתוף
* סקוט ויינגר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סקוט ויינגר, ברשת החברתית אינסטגרם
* סקוט ויינגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סקוט ויינגר, באתר AllMovie (באנגלית)
* סקוט ויינגר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סקוט ויינגר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007452237105171
* GND: 173802893
* ISNI: 0000 0000 5371 3734
* LCCN: no2005079410
* MusicBrainz: 4a08d4a4-f013-4e32-9b39-bf084ad733a9
* VIAF: 267361247
* WorldCat: lccn-no2005079410

 |
**עדי נאמן** (31 בינואר 1964 – 3 בדצמבר 1982) היה שחקן קולנוע, זמר ומלחין ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נאמן נולד בניו יורק בשנת 1964, לחנה ולמלחין אמיתי נאמן. כשהיה בן שנה, עלתה המשפחה ארצה.

הקריירה האמנותית שלו החלה בגיל תשע, כאשר השתתף בפסטיבל שירי ילדים מס' 3. במסגרת הפסטיבל ביצע נאמן, יחד עם אבי טולדנו, את השיר "חג יובל" שזכה במקום השלישי. שנה מאוחר יותר, בעקבות מלחמת יום כיפור, הועלה בחנוכה מופע בהשתתפות ילדי הפסטיבל שביצעו את מיטב השירים משלושת הפסטיבלים הראשונים. במופע זה, שנקרא "ילדים שרים משירי הפסטיבלים", חזר נאמן וביצע את "חג יובל".

צוות מתוך מקהלת צה"ל בפיקודו של עדי נאמן (שלישי מימין)
נאמן, אשר ספג מוזיקה מינקות, למד לנגן על גיטרה והחל להלחין שירים שכתב ושירי משוררים. בשלב מאוחר הופיע עמם בתוכניות טלוויזיה שונות, כסולן ובמסגרת מקהלה בה היה חבר. את כישרון המשחק שלו החל לממש בבית הספר היסודי א.ד. גורדון, כאשר הצטרף לחוג הדרמטי. במסגרת החוג השתתף בתפקיד הראשי במחזה "הקמצן" של מולייר.

את שנות התיכון העביר נאמן בבית הספר לאמנויות "תלמה ילין", ובמהלכן השתתף, בהמלצת מוריו, בשתי הצגות של תיאטרון "הבימה": "תיבת הצללים" (סטיב) ו"הדיבוק" (ילד). לפני סיום לימודיו גילם נאמן את דמותו של עוזי, בסרטו של יצחק (צפל) ישורון, "נועה בת 17", יחד עם חברי כיתתו ב"תלמה ילין", וזכה לתשבחות מהמבקרים. באותה תקופה היה חבר בסדנת קולנוע של מוזיאון תל אביב בה יצר מספר סרטים קצרים.

נאמן התנדב בשכונות מצוקה ועד לשירותו הצבאי, אף הקים קבוצת תיאטרון באקי"ם.

את שירותו הצבאי החל בענף הווי ובידור במפקדת קצין חינוך ראשי. אחר כך, שירת באחד הצוותים במסגרת "מקהלת צה"ל". בין החיילים עמם שירת בהרכבים אלה נמנו גיא מרוז, אופירה יוספי, שרון ליפשיץ, משה ואורנה דץ, רמי קלינשטיין, ריטה ומייקל בנסון.

מותו
----

נאמן סבל במשך שנות חייו ממחלת אסתמה קשה אשר הביאה למותו, בגיל 18, במהלך חופשה מהצבא.

עדי, אשר נפטר כשנה אחרי ש"נועה בת 17" יצא למסכים, לא הספיק לקצור את פירות ההצלחה של הסרט ושל התפקיד שעשה בו. לאחר מותו קיבלו הוריו את פרס כינור דוד עבור משחקו בו.

קישורים חיצוניים
----------------

* עדי נאמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* עדי נאמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עדי נאמן, בארכיון הבימה
* קורות החיים של עדי נאמן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* גיל יודילוביץ', השחקן והחייל עדי נאמן מת מהתקפת אסתמה, מעריב, 6 בדצמבר 1982
דוקטור **מוני (סולומון) גלרטר** (**Moni Ghelerter**;‏ 3 באוגוסט 1905 - 4 בנובמבר 1979) היה משפטן, במאי תיאטרון ופרופסור לאומנות הבמה יהודי רומני, אחיינו של לאון גלרטר. פרט לתחום התיאטרון, היה משפטן בהכשרתו.

קורות חיים
----------

### ילדות וצעירות

גלרטר נולד ב-1905 יאשי שברומניה, במשפחה של הרוקח והעיתונאי רחמיל (ירחמיאל) מילו גלרטר ושל אשתו, הלנה גלרטר, יהודים המזוהים עם הסוציאליזם. 
אביו התיידד עם הסופר שלום עליכם ואירח אותו בשנת 1906 בעת ביקורו ביאש. 
ההתוועדות הראשונה לאנשי תיאטרון הייתה לו בגיל שמונה כשבבית הוריו ביקרה השחקנית אלווירה פפוסקו. בסיום בית הספר התיכון נרשם גלרטר לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת יאשי ולמד במקביל בקורסים של הקונסרבטוריון לאומנות דרמטית ביאשי אצל מיכאיל קודריאנו. הוא קיבל תואר דוקטור למשפטים בפריז, אך גם שם התמיד להיצמד לתחום התיאטרון.

### הקריירה האמנותית

בשובו ליאש למשך עשור עבד גלרטר כעורך דין וכעיתונאי. הוא כיהן כמזכיר מערכת בעיתון "Le Moment" ("הרגע" בצרפתית) שהופיע בבוקרשט וכמזכיר של העורך דין והסופר הרומני דמוסטנה בוטז.

ב-1940, לאחר שהיהודים סולקו ממשרותיהם בתיאטראות הרומנים, מהתקשורת וממערכת החינוך מצא גלרטר עבודה בתיאטרון היהודי באראשאום, שם עבד כעוזר במאי. בבאראשאום התוודע לאמנים יהודים רבים כגון הצייר מקס הרמן מקסי והשחקנית והמורה תיאטרון ביאטה פרדנוב והיה לחניכו של הבמאי אלכסנדר פינצי וסיע בהעלאת המחזה "האבן הטובה" מאת מרגרת קנדי. בהמשך כעוזר במאי וכבמאי ביים מחזות רבים שזכו להצלחה. 

ב-1946 נשכר כבמאי בתיאטרון הלאומי בבוקרשט, שם הייתה לו הצלחה עם המחזה "Ultima oră" (השעה האחרונה) מאת מיכאיל סבסטיאן. מחזה זה הוצג בבכורה עולמית ב-23 בינואר 1946. אחרי הצגה זו ביים גלרטר שורה של מחזות קלאסיים, שדרכם הוכיח את כשרונותיו כבמאי תיאטרון מהשורה הראשונה. פעל בתיאטרון הלאומי בבוקרשט עד סוף חייו בנובמבר 1979. הוא הוזמן לביים כמה הצגות גם עבור התיאטרון העירוני וכן ביים את המחזה Celebrul 702 ( 702 המפורסם) מאת אלכסנדרו מירודן, בחנוכת התיאטרון לקומדיה בבוקרשט בשנת 1961. מחזה זה הוצג בהמשך גם בתיאטרון הלאומי ובפריז וזכה לשבחים בתקשורת הצרפתית. גלרטר ביקר עם להקת התיאטרון הלאומי גם בישראל, בסיור עם ההצגות Omul care a văzut moartea (האיש שראה את המוות) ו-Dragă mincinosule (יקירי השקרן). גלרטר ביים גם כמה מחזות עבור התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט.

מ-1950 היה גלרטר לפרופסור במכון לאומנות תיאטרלית.
מוני גלרטר נפטר בשנת 1979. הוא הובא לקבורה לצד אחיו, פליקס גלרטר, בבית העלמין פילנתרופיה בבוקרשט. מצבתו עוצבה בטרוורטין על ידי הפסל ניקולאיה רושו.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* פעיל מצטיין (אמריט) באמנות
* עיטור המסדר "ההצטיינות בתרבות" דרגה ב- עבור "זכויות מיוחדת בתחום האמנות הבמה"

חיים פרטיים
-----------

דודו מצד האב, ד"ר לאון (ליטמן) גלרטר היה רופא, ייסד בתי חולים ביאש ובבוקרשט ונודע כמנהיג של התנועה הסוציאליסטית ברומניה.
אחיו, פליקס גלרטר, היה מייסד ההוצאה לאור "פורום" שהולאמה ונסגרה על ידי השלטון הקומוניסטי בשנת 1952
גלרטר היה נשוי למשך שנים אחדות לשחקנית מרצ'לה רוסו, לימים אשתו של הפוליטיקאי אלכסנדרו ברלדיאנו ואחר כך של המחזאי אאורל בראנגה.

לקריאה נוספת
------------

* *Breviar biobibliografic Evrei din România*, București: Hasefer, 2008 (ברומנית)

קישורים חיצוניים
----------------

* Un strălucit regizor - Moni Ghelerter (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012250765005171
* VIAF: 2038167807382018130003
* WorldCat (עם VIAF): 2038167807382018130003

 |