recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שרון עידן** (נולד ב-15 במרץ 1974) הוא עיתונאי ישראלי המשדר בתאגיד השידור הציבורי.

ביוגרפיה
--------

שרון עידן נולד בבת ים. במהלך לימודיו בתיכון החל לשדר במשדרי הרדיו של קול ישראל המיועדים לנוער, במסגרת רשת א' של קול ישראל.

שירת בצה"ל כקצין חילוץ קרבי. בשנת 1994 במהלך שירותו הצבאי נפצע ברגלו. בעקבות הפציעה נקטע חלק מכף רגלו והוא הוכר כנכה צה"ל. לאחר פציעתו חזר לפקד כקצין חילוץ על יחידות מילואים שונות.

בסוף שנת 1994 החל לעבוד כעורך ומגיש בקול ישראל, וב-1997 סיים את קורס הקריינים של קול ישראל והוסמך כקריין.

בתחילת שנות ה-2000 שימש עידן כיושב ראש ועד עיתונאי קול ישראל בתל אביב.

בשנים 2002–2007 הגיש את תוכנית הבוקר "אור ראשון" ברשת ב'. בשנים 2013–2017 היה ממגישי התוכנית הכלכלית "צבע הכסף". כמו כן ערך והגיש את תוכנית הרדיו "תרבות זה כל העניין" ברשת א'. ב-2016–2017 היה מעורכי יומן הערב של רשת ב'. כמגיש ברשת א' וברשת ב' פרסם בין היתר סדרת ראיונות עם אישים שהכירו אישית את המשורר חיים נחמן ביאליק. בנוסף שידר הקלטות גנוזות מריאיון עם המשוררת לאה גולדברג.

עידן שימש ככתב ברשת ב' לענייני משטרה, פלילים, מדע ומשפט. תפקידו האחרון ברשת ב' היה כתב כלכלה עד לסגירת רשות השידור. במקביל הוא הגיש וערך יומני ערב ולילה ומשדרים מיוחדים. בחודש מאי 2017 ערך את משדר החדשות האחרון בקול ישראל לפני שזה החל לפעול במסגרת תאגיד השידור הישראלי, בשם "כאן קול ישראל".

בשנת 2017 הצטרף לתאגיד השידור הציבורי והחל משמש ככתב לענייני משטרה ופלילים, מגיש ועורך מבזקי חדשות ומשדרים ברדיו ובערוץ כאן 11. בהמשך מונה לכתב לענייני תחבורה, תעופה ותיירות, והוא העורך הראשי של דסק זה.

עידן מרצה על נושאים היסטוריים בדגש על ההיסטוריה של תל אביב ואנשי התרבות בה בראשיתה של המאה ה-20.

חיים אישיים
-----------

לשרון עידן תואר ראשון ושני במשפטים מהאוניברסיטה העברית. הוא נשוי ואב לשלושה, מתגורר בתל אביב. אחיו הוא העיתונאי אלון עידן, עורך מדור הדעות של עיתון "הארץ".

קישורים חיצוניים
----------------

* שרון עידן, ברשת החברתית פייסבוק
* שרון עידן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* עידן שרון, דף שער בספרייה הלאומית
* אלעד מן, באל-על עשרה אחוזים מהעובדים מרוויחים חמישים אחוז מהשכר בחברה. זה אומר דרשני, באתר העין השביעית, 1 במאי 2020
* יאיר קראוס, מצב טיסה: שרון עידן מסכם שנה מטלטלת בנתב"ג ובטוויטר, באתר מקור ראשון, 29 במרץ 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  כאן בלוג, באתר תאגיד השידור כאן, 12 ביולי 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007336494105171

 |
**ירון סיטבון** (נולד בשנת 1976) הוא קצין צה"ל במילואים. בשירותו הסדיר שימש מפקד מרום, מפקד יחידת הלוט"ר, מפקד היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים ומפקד יחידת עוקץ.

ביוגרפיה
--------

סיטבון התגייס לצה"ל בשנת 1994, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס מונה למפקד מחלקת "דרגון" בפלוגה המסייעת של גדוד 101, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד צוות בגדוד גפן. לאחר מכן חזר לגדוד 101 ומונה למפקד פלוגת מסלול - פלוגת "גרזן". לאחר הנסיגה מלבנון מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 101, ושימש בתפקיד עד תחילת האינתיפאדה השנייה כולל. לאחר גמר התפקיד יצא ללימודי מנהל עסקים ומערכות מידע, לימודים שתוכננו להיות במשך שלוש שנים, לאחר שנתיים התבקש לחזור לשירות, ולהתמנות לסגן מפקד יחידת מגלן, ושימש בתפקיד בין השנים 2003–2004. לאחר מכן חזר ללימודיו לשנה נוספת. בסיום הלימודים מונה לסגן מפקד גדס"ר צנחנים בין השנים 2005–2006 כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר המלחמה יצא ללימודים בפו"ם במשך כשנה. לאחר הלימודים מונה לראש לשכת ראש אמ"ץ, טל רוסו, בין השנים 2007–2009.

בשנת 2009 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד יחידת עוקץ, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. בשנת 2012 מונה למפקד היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת אפרים. בשנת 2016 שימש כשופט צבאי בפרשת אלאור אזריה. באוקטובר 2016 מונה למפקד יחידת הלוט"ר, ושימש בתפקיד עד מאי 2017. ב-24 במאי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד מרום, ב-19 באוגוסט 2020 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל. לאחר שחרורו כיהן במשך חודשיים כקצין אג"ם של מפקדת אלון במילואים.

חיים אישיים
-----------

סיטבון מתגורר במושב גבעת נילי, נשוי לענבל ואב לשלושה. בעל תואר ראשון במנהל עסקים ובמערכות מידע מהמרכז האקדמי רופין.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלומי גבאי‏, "בושה שגיבור שלחם במחבלים זקוק לאבטחה צמודה עקב משפט אזריה", באתר וואלה!‏, 5 בינואר 2017
* משה כהן, ‏"אנחנו ערוכים מעל ומתחת לקרקע": מפקד חטיבת מרום מכין את צה"ל למלחמה הבאה, באתר מעריב אונליין, 23 בספטמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  "תחכום, יצירתיות ואומץ לב", באתר ערוץ 7, 29 באוגוסט 2017
2. ↑  יותם קניספל, חושפים שיניים, ביטאון ביבשה, גיליון 14, יולי 2010
3. ↑  ירון שרוני, מלחמת לבנון השנייה - 2006, אתר עורב צנחנים
4. ↑  יהושע בריינר‏, יחידה עם שיניים: "עוקץ" זכתה בפרס הרמטכ"ל, באתר וואלה!‏, 28 בדצמבר 2010
5. ↑  יואב זיתון, אלאור אזריה מול התובע, ראש בראש, באתר ynet, 25 ביולי 2016
6. ↑  יוחאי עופר, ספסלים צפופים וטכנולוגיה מקרטעת: רשמים ממשפט אזריה, באתר nrg‏, 18 ביולי 2016
7. ↑  יוסי יהושוע, יש שופטים בקריה, באתר ynet, 3 בינואר 2017
**האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב** (ברוסית:Российский экономический университет имени Г. В. Плеханова) הוא מוסד להשכלה גבוהה בכלכלה בפדרציה הרוסית, מבחינת מספר ההתמחויות בתחום הכלכלה, הוא הגדול במדינה. המוסד להשכלה גבוהה הוותיק ביותר של תחומי כלכלה ברוסיה.

הוא נוסד בשנת 1907 על ידי היזם אלכסיי וישניאקוב כמוסד ההשכלה הגבוהה המתמחה הראשון שהפיץ חינוך מסחרי באימפריה הרוסית. כיום זהו המרכז החינוכי והמדעי הגדול ביותר להכשרת מומחים מוסמכים בתחום הכלכלה, מדע הסחורות והטכנולוגיה.

האוניברסיטה מעסיקה יותר מ-1,400 מורים, כולל יותר מ-270 דוקטורים למדע, יותר מ-170 פרופסורים, למעלה מ-760 מועמדים למדעים ו-490 פרופסורים חברים. באוניברסיטה לומדים כ-17,500 אלף תלמידים.

האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב נכללת בעקביות בעשרת האוניברסיטאות הטובות ביותר במוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב

הערות שוליים
------------

1. ↑
**אלפי שון דיוויין** (באנגלית: **Alfie Sean Devine**; נולד ב-1 באוגוסט 2004 בוורינגטון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פורט וייל מהפוטבול ליג הראשונה, בהשאלה מטוטנהאם הוטספר.

קריירת מועדונים
---------------

דיוויין גדל במחלקות הנוער של ליברפול, ויגאן את'לטיק וטוטנהאם הוטספר. ב-10 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של טוטנהאם הוטספר, בניצחון 5-0 על מארין במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת 2020/2021. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.

ב-25 באוגוסט 2023 הושאל דיוויין לפורט וייל מהפוטבול ליג הראשונה למשך עונת 2023/2024.

קריירה בינלאומית
----------------

דיוויין נכלל בסגל נבחרת אנגליה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, וערך ארבע הופעות בטורניר, בהן הבקיע שני שערים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Port Vale sign Tottenham Hotspur defender on loan באתר BBC, ‏ 25 באוגוסט 2023 (באנגלית)
2. ↑  Fifa Under-20 World Cup: England name squad for tournament באתר BBC, ‏ 11 במאי 2023 (באנגלית)
**קיישה לאנס בוטומס** (באנגלית: **Keisha Lance Bottoms**; נולדה ב-18 בינואר 1970) היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כראש עיריית אטלנטה בין 2 בינואר 2018 עד ל-3 בינואר 2022

ביוגרפיה
--------

בוטומס נולדה באטלנטה, בתם של סילבי רובינסון ושל זמר הרית'ם אנד בלוז מייג'ור לאנס. נשואה לדרק בוטומס ואם לארבעה.

בוטומס סיימה תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת פלורידה A&M ותואר במשפטים מאוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה. עבדה כעורכת דין במגזר הפרטי, כשופטת במחוז פולטון (אנ') בג'ורג'יה וכפרשנית משפטית בגופי מדיה שונים.

בינואר 2010 החלה לכהן במועצת העיר אטלנטה כנציגת המחוז ה-11, אזור הצבעה בדרום-מזרח העיר. בבחירות לראשות העיר בנובמבר 2017 סיימה במקום הראשון עם 26% מקולות המצביעים, בסיבוב השני שנערך בדצמבר גברה על יריבתה מרי נורווד ברוב של 50.4%. היא הושבעה לתפקיד ב-2 בינואר 2018. במאי 2021 הודיעה כי לא תתמודד לתקופת כהונה נוספת והיא סיימה את תפקידה בינואר 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיישה לאנס בוטומס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קיישה לאנס בוטומס
* קיישה לאנס בוטומס, ברשת החברתית פייסבוק

* קיישה לאנס בוטומס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קיישה לאנס בוטומס, ברשת החברתית אינסטגרם

* קיישה לאנס בוטומס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר האינטרנט של קיישה לאנס בוטומס
* קיישה לאנס בוטומס באתר העיר אטלנטה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1211644138
* SNAC: w6427p14
* VIAF: 3830159248386904870006
* WorldCat (עם VIAF): 3830159248386904870006

 |
**ארנס פדראביציוס** (בליטאית: **Arnas Fedaravicius** נולד ב-21 ביוני 1991 בווילנה) הוא שחקן ומדובב ליטאי .

ביוגרפיה וקריירה
----------------

פדראביציוס נולד בנולד בוווילנה. הוא בוגר האקדמיה הליטאית למוזיקה ותיאטרון. הוא לקח על עצמו את התפקיד הראשי של *קולימה* בסרט *"חינוך סיבירי"* מ-2013, המבוסס על ספר באותו שם. לאחר שלוהק לסרטים קצרים ועלילתיים, ב-2016 הופיע *כאנדרוס* בשבעה פרקים של סדרת הטלוויזיה *"Before We Die"* .

מאז 2017 הוא מגלם את התפקיד של סיהטריק בסדרת הטלוויזיה הממלכה האחרונה. ב-2023 שב לשחק את דמותו בסדרה בסרט הדרמה היסטורי בריטי שבעה מלכים צריכים למות, שייצא בקרוב בבימויו של אדוארד בזלגט, שנכתב על ידי מרתה הילייר, ומבוסס על "הסיפורים הסקסונים" מאת ברנרד קורנוול. זהו סרט המשך לסדרת הטלוויזיה "הממלכה האחרונה"

קישורים חיצוניים
----------------

* ארנס פדראביציוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ארנס פדראביציוס, באתר AllMovie (באנגלית)
* ארנס פדראביציוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  IMDb: Biografie Arnas Fedaravicius, abgerufen am 23. April 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2013139501
* VIAF: 305943385
* WorldCat: lccn-no2013139501

 |
**קמבוזולה** (בגרמנית: **Cambozola**) היא גבינת חלב פרה שהיא שילוב בסגנון של גבינת שמנת המשולשת הצרפתית בהבשלה רכה והגורגונזולה האיטלקית.

היסטוריה
--------

קמבוזולה קיבלה פטנט וייצור תעשייתי עבור השוק העולמי על ידי החברה הגרמנית Hofmeister-Champignon. הגבינה נמכרת מאז 1983 ועדיין מיוצרת על ידי שמפיניון. במדינות דוברות אנגלית, קמבוזולה משווקת לעיתים קרובות **כברי כחול**.

הגבינה עשויה משילוב של פטריות עובש Penicillium camemberti ואותו עובש כחול Penicillium roqueforti המשמש לייצור גורגונזולה, רוקפור וסטילטון. לחלב מוסיפים שמנת נוספת, מה שמעניק לקמבוזולה מרקם עשיר האופייני לגבינות קרמים משולשים (גבינת משולשת קרם או פרומאז' טריפל קרם היא גבינה המכילה יותר מ-75% שומן בחומר היבש שלה), בעוד שהקליפה הפורחת האכילה ("קליפה פורחת" היא קליפת גבינה רכה ונימוחה וצבעה לבן) דומה לזו של הקממבר. קמבוזולה עדינה במידה ניכרת מהגורגונזולה פיקנטה (שהיא מעט חריפה) וכוללת מרקם חלק וקרמי עם טעם גבינה כחולה מאופק.

שמה של הגבינה הוא הלחם בסיסים (פורטמנטו) של קממבר וגורגונזולה. השם מתייחס גם לקמבודום, השם הרומי של קמפטן (Kempten), העיר שבה שוכנת חברת שמפיניון.

ראו גם
------

* המטבח הגרמני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמבוזולה** בוויקישיתוף
* אתר www.cambozola.com/

הערות שוליים
------------

1. ↑  "PRESS RELEASE No 11/99 : "CAMBOZOLA" EVOKES THE PROTECTED DESIGNATION "GORGONZOLA"". *curia.europa.eu*. נבדק ב-24 ביולי 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**שאדי ריאד דנאנו** (בערבית: **شادي رياض دنانو**, בתעתיק מדויק: **שאדי ריאצ' דנאנו**, בספרדית: **Chadi Riad Dnanou**; נולד ב-17 ביוני 2003 בפלמה דה מיורקה שבספרד) הוא כדורגלן מרוקאי-ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ברצלונה מלה ליגה.

קריירת מועדונים
---------------

ריאד גדל בפלמה דה מיורקה שבספרד להורים מרוקאים. הוא שיחק במחלקות הנוער של אתלטיקו ראפאל, מיורקה וסן פרנסיסקו. בחודש פברואר 2019 חתם על חוזה לשלוש שנים בברצלונה החל מחודש יולי. בשנת 2020 הושאל למשך שנה לסבאדל, ושיחק במחלקת הנוער של המועדון.

ב-16 בדצמבר 2020 ערך ריאד את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סבאדל, בניצחון 2-0 על איביסה מהליגה הספרדית הרביעית במסגרת גביע המלך הספרדי לעונת 2020/2021. ב-11 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית השנייה, בתיקו 1-1 נגד לוגו במסגרת המחזור ה-21 לעונת 2020/2021.

בקיץ 2022 החל ריאד לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים שלברצלונה, במסגרת פרימרה דיויסיון RFEF. ב-8 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2-1 על אוססונה במסגרת המחזור ה-14 בלה ליגה לעונת 2022/2023.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-13 במרץ 2023 זומן ריאד לראשונה לסגל נבחרת מרוקו על-ידי המאמן וליד רגראגי, לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות ברזיל ופרו.

הוא נכלל בסגל נבחרת מרוקו עד גיל 23 לטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023.

תארים
-----

ברצלונה
* אליפות ספרד (1): 2022/2023

קישורים חיצוניים
----------------

* שאדי ריאד, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chadi Riad, otra joya que se escapa באתר Última Hora, ‏ 15 בפברואר 2019 (בספרדית)
2. ↑  El Barça ficha a la joya marroquí del Mallorca באתר ספורט, 10 בפברואר 2019 (בספרדית)
3. ↑  El Juvenil 'A' estrena la temporada en División de Honor באתר הרשמי של סבאדל, 31 באוקטובר 2020 (בספרדית)
4. ↑  Regragui unveils his Atlas Lions list for March friendlies באתר HES Press, ‏ 13 במרץ 2023 (באנגלית)
**בנג'מין אטווד סמית' השני** (באנגלית: **Benjamin Atwood Smith II**‏; 16 במרץ 1916 – 26 בספטמבר 1991) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שהיה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קהיליית מסצ'וסטס בשנים 1960–1962.

ביוגרפיה
--------

סמית', שנקרא על שם סבו, בנג'מין א. סמית', נולד בעיר גלוסטר שבמסצ'וסטס לר. ראסל וגרייס סמית'. הוא נישא לברברה מיצ'ם, תושבת לייק פורסט שבאילינוי. סמית' למד בבית הספר הציבורי גלוסטר. הוא היה קפטן קבוצת הפוטבול של בית הספר התיכון גלוסטר מ-1933 תחת המאמן נייט רוס. בהמשך סיים את לימודיו ב"אקדמיית המושל" ובאוניברסיטת הרווארד. בהרווארד שיחק סמית' בנבחרת הפוטבול וחלק את חדרו במעונות הסטודנטים עם ג'ון פיצג'רלד קנדי, לימים נשיא ארצות הברית. סמית' שירת בצי ארצות הברית במשך ארבע שנים במהלך מלחמת העולם השנייה. בעת שירותו בצי, שימש סמית' בזירת האוקיינוס השקט כמפקד של כלי שיט נגד-צוללות ונגד טורפדו.

הוא כיהן כחבר בוועדת בית הספר של גלוסטר, במועצת עיריית גלוסטר ואף חבר במועצת הנאמנים של בית החולים אדיסון גילברט. ב-1954 החל לכהן כראש העיר של גלוסטר, ומילא תפקיד זה עד לשנת 1955. עם זאת, בזמן שסמית' עמד בראשות העיר, ראש העירייה החזיק בסמכויות טקסיות וסמליות. ראש העיר היה חבר מועצה שנבחר על ידי אותו הגוף, וניהול העיר דה פקטו הופקד בידי מנהל עירוני מקצועי. במשך שנים רבות היה סמית' המנהל הכללי של בית העסק המשפחתי שלו — חברת הסוחרים של גלוסטר.

ב-22 בדצמבר 1960, התפטר הנשיא הנבחר ג'ון פיצג'רלד קנדי מהסנאט האמריקאי לאחר שנבחר לנשיא ארצות הברית. קנדי, שנבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה בת שש שנים בסנאט ב-1958, המליץ למושל מסצ'וסטס למנות את סמית' למלא את שארית תקופת הכהונה "לטובת קידום אחדות המפלגה". מבקריו של קנדי גרסו כי סמית', ידיד קרוב של משפחת קנדי, נועד "לחמם את הכיסא" עד שאחיו של הנשיא הנבחר טד קנדי יגיע לגיל 30 (הגיל המינימלי לחבר בסנאט האמריקני לפי חוקת ארצות הברית). סמית' כיהן כסנאטור עד ראשית נובמבר 1962, אז נבחר טד קנדי, בבחירות מיוחדות לסנאט.

ב-1963 הנשיא קנדי ​​מינה את סמית' ליושב ראש המשלחת האמריקאית לוועידת הדיג הצפון-פסיפית בה השתתפו ארצות הברית, ברית המועצות, קנדה ויפן. סמית' הלך לעולמו אחרי מאבק במחלה ממושכת בבית החולים אדיסון גילברט שבגלוסטר. הוא נטמן בבית העלמין קלברי שבעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנג'מין סמית'** בוויקישיתוף
* בנג'מין סמית' באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* בנג'מין סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Benjamin Smith, 75, U.S. Senator in 1960's, באתר הניו יורק טיימס, 28 בספטמבר 1991 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr2002023461
* NARA: 10612021
* US Congress: S000517
* VIAF: 27000647
* WorldCat: lccn-nr2002023461

 |
**לאסלו רייק** (בהונגרית: **Rajk László**; ‏ 8 במאי 1909 בסקייאודברהיי – הוצא להורג ב-15 באוקטובר 1949 בבודפשט) היה פוליטיקאי קומוניסטי הונגרי בן למשפחה בעלת שורשים גרמניים וסקלריים מטרנסילבניה.

יחד עם יאנוש קאדאר היה מנהיג פלג "הפנים" של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בימי מלחמת העולם השנייה (לעומת הפלג המוסקבאי). אחרי השלטת הקומוניזם בהונגריה היה לשר הפנים ואחר כך לשר החוץ של הרפובליקה העממית ההונגרית. הוצא להורג על ידי עמיתו האידאולוגי, הדיקטטור הסטליניסטי מתיאש ראקושי.

בניגוד לאחיו המבוגר אנדרה שהצטרף לתנועות ימניות קיצוניות, הוקסם לאסלו רייק על ידי האידאולוגיה הקומוניסטית, ובשל כך גורש מאוניברסיטת בודפשט שם היה סטודנט לפילולוגיה הונגרית וצרפתית. אחרי סילוקו מהלימודים עבד כפועל בניין. בשנת 1936 יצא לספרד ונלחם במלחמת האזרחים בספרד לטובת הצד הרפובליקני במסגרת הבריגדות הבינלאומיות. לאחר התבוסה במלחמה נמלט לצרפת, ושב להונגריה בשנת 1941. עם שובו נעצר בידי השלטונות, ושהה בכלא עד לשחרור הונגריה מידי הנאצים בידי הצבא האדום.

הונגריה שלאחר מלחמת העולם השנייה הייתה תחת כיבוש סובייטי שאיפשר למפלגה הקומוניסטית להשתלט על המדינה בין השנים 1945 ו-1949. בתחילה היו הקומוניסטים חברים בממשלת קואליציה בראשה עמד זולטאן טילדי, ובתהליך מהיר דחקו את רגלי שותפיהם, עד שהשתלטו על הממשלה לחלוטין. בראש המפלגה עמד הסטליניסט מתיאש ראקושי. רייק שירת בממשלות אלו בתפקיד שר הפנים. הוא הקים את המשטרה החשאית ההונגרית, אשר שימשה כלי בטיהורים שערך רייק כלפי מתנגדיו הן במפלגה והן מחוצה לה. לאחר הבחירות בשנת 1948 ראקושי העביר את רייק לתפקיד שר החוץ.

רייק עורר את איבתו של ראקושי אשר בחר בו לקרבן ראשי לטיהורים שיזם בהשראתו של סטלין. רייק נעצר בחודש ספטמבר 1949 ואולץ להודות במשפטו כי היה סוכן בשירותם של מיקלוש הורטי, טיטו, ליאון טרוצקי וממשלת ארצות הברית. לאחר משפט זה הוצא להורג.

בנאומו בוועידה העשרים של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית, גינה מנהיג ברית המועצות ניקיטה סרגייביץ' חרושצ'וב את פשעי סטלין, ובהם מנה את הוצאתו של רייק להורג. ראקושי הודה בפומבי שהוצאתו להורג של רייק הייתה "טעות" והסכים לטיהור שמו. נאום זה ערער גם הוא את מעמדו של ראקושי אשר הוכרח, בקיץ שנת 1956 להעביר את השלטון לידי הצמד ארנו גרו -אנדרש הגדוש. לבקשת האלמנה יוליה השלטונות הסכימו לאפשר קבורתו מחדש של רייק, בטקס ממלכתי, ב־6 באוקטובר 1956. זה היה בין האירועים שהובילו למרד בהונגריה בשנת 1956.

בנו, שמו לאסלו רייק אף הוא, היה פעיל בתנועת הרפורמות וההתנגדות למשטר הקומוניסטי של יאנוש קאדאר בשנות השמונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאסלו רייק** בוויקישיתוף
* לאסלו רייק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  היום אודורהייול סקוייסק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277259305171
* BNE: XX4889135
* BnF: cb12223394x (data)
* GND: 118834525
* ISNI: 0000 0001 2212 0677
* LCCN: n82058998
* NKC: xx0005523
* NLP: a0000002504289
* NTA: 145803945
* SNAC: w6qw8b82
* SUDOC: 03091311X
* VIAF: 67262647
* WorldCat: lccn-n82058998

 |
**עינב שיף** (נולד ב-1986) הוא עיתונאי, פובליציסט ומבקר טלוויזיה ומוזיקה ככל הנראה לא שרת בצבא ו/או בשירות הלאומי. ישראלי. כיום משמש כמבקר הטלוויזיה של עיתון "ידיעות אחרונות" ומגיש רדיו בתחנת רדיו תל אביב, 102FM. בעבר היה סגן עורך מוסף "7 לילות" של ידיעות אחרונות, עורך מדור התרבות של אתר וואלה, ונמנה עם צוות הכותבים של האתר במשך כעשור ככתב במדורי התרבות, החדשות והספורט.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

לפני שהתמנה למבקר הטלוויזיה של ידיעות אחרונות, שימש גם כפובליציסט בנושאי תרבות במוספי העיתון: "7 לילות" ו"24 שעות", היה סגן עורך מוסף "7 לילות". בנוסף שיף מילא תפקידים שונים קרוב לעשור במדור התרבות של "וואלה!": היה כתב התרבות, סגן עורך ולבסוף עורך מדור התרבות.

שיף מציין שהוא מושפע בכתיבתו מאהוד אשרי, יובל נתן, אורנה לנדאו ורוגל אלפר. שיף: "תמיד רציתי שהטקסטים שלי יהיו שילוב של האסכולות האלה, אבל בצורת הקול והמילים שלי. מקווה שזה מצליח". נוסף על כך, הוא מציין שהוא מעריך את עבודתם של עיתונאים ותיקים כמו יהודה סתיו (מבקר הקולנוע של ידיעות אחרונות), מיכאל הנדלזלץ ועוד, שעוסקים במקצוע וכותבים על תחום זה שנים רבות.

שיף על העבודה כמבקר טלוויזיה: "אנשים מדמיינים את ביקורת הטלוויזיה כחופשה בלתי מוגבלת (...). אין דבר יותר רחוק מהאמת. חשוב להגיד שביקורת טלוויזיה היא עבודה עיתונאית לכל דבר ועניין (...). אתה צריך לברור כל יום כמות עצומה של חומר". הוא עצמו הוזמן פעמים רבות להשתתף בתוכניות טלוויזיה וסירב כמעט לכל הבקשות. שיף מציין שהוא רואה את עצמו שותף לשיח של תחומים שעניינו אותו מגיל צעיר מאוד.

בנוסף לביקורות על טלוויזיה התבטא שיף בעבר גם בנושאים פוליטיים. באוגוסט 2019 כתב על הקמפיין של מפלגת ישראל ביתנו: "כמות הרעל שנשפכת בסרטונים ובראיונות על הציבור החרדי היא מהמבחילות שנראו כאן". בפתיחה לטור שלו כתב כי "הקמפיין של ישראל ביתנו בבחירות הללו גורם ל"שינוי" של טומי לפיד להיראות כמו פלג קנאי של חסידות גור". בסיום הטור הוא מציין: (...) "הסתה מנצחת לא מחליפים: ערבים, חרדים, מה זה משנה(...) והפראיירים התורנים הם גוש אנטיביבי - לליברמן יש מספיק שנאה בשביל כולם".

### מוזיקה

שיף מגדיר את עצמו כ"איש של מוזיקה". הוא הגיש בעבר תוכניות בתחום בתחנות רדיו שונות בישראל וכותב סקירות על אלבומים חדשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* עינב שיף, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ביקורות הטלוויזיה של עינב שיף, אתר האינטרנט של ynet
* מאחורי הקלעים - על ביקורת טלוויזיה עם עינב שיף, מאחורי הקלעים עם רותי קרן בנושאי עולם התרבות והאמנות, פודקאסט כאן11
* עינב שיף ברשת החברתית טוויטר
* כתבות על עינב שיף, "העין השביעית"
* עינב שיף באתר אידיבי
* אתר למנויים בלבד עינב שיף, "כפיתי על עצמי לשכוח את מה שבן היה", באתר "ידיעות אחרונות", 14 בינואר 2019
* עינב שיף על שינויים בתחום הטלוויזיה, בתוכנית האחרונה של תיק תקשורת, 8 באוגוסט 2018
* עינב שיף על מוזיקה ברדיו הבינתחומי
* עינב שיף בהעין השביעית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד אברהם‏, שעת ביקור, באתר וואלה!‏, 12 בספטמבר 2013
2. ↑  humans.txt, עינב שיף - בית ספר בסיס לאמנות, באתר www.basis.org.il
3. ↑  כל התשובות נכונות, באתר www.facebook.com
4. 1 2 3  *מאחורי הקלעים - על ביקורת טלוויזיה עם עינב שיף – מתוך ההסכת (פודקאסט) "מאחורי הקלעים" | כאן*, נבדק ב-2020-04-15
5. ↑  'ידיעות' על ההסתה: מהמבחילות שנראו כאן, באתר כיכר השבת
טירת פושימי
**טירת פושימי** (ביפנית: 伏見城) ידועה גם בשמות **טירת מומויאמה** או **טירת מומויאמה-פושימי**, היא טירה ברובע פושימי בעיר קיוטו, יפן. המבנה הנוכחי הוא העתק משנת 1964 של הטירה שנבנתה במקור על ידי טויוטומי הידיושי.

היסטוריה
--------

בניית הטירה המקורית התחילה בשנת 1592, שנה אחרי פרישת הידיושי משירות בשלטון, והושלמה שנתיים אחר כך, ב-1594. פועלים מ-20 מחוזות עמלו כדי לרהט את הטירה, מספרם נע בין 20,000-30,000.

למרות שהמראה החיצוני של הטירה היה צבאי במיוחד, היא הייתה אמורה להיות מעון הפרישה של הידיושי, והיא רוהטה וקושטה בהתאם לכך. היא מפורסמת במיוחד בגין החדר המיוחד שבה לטקס התה, שקירותיו וכליו קושטו בעלי זהב. הטירה הייתה אמורה להיות אתר נופש ומקום שבו ניהל הידיושי שיחות שלום עם דיפלומטים סינים, שחיפשו לסיים את המלחמה בת שבע השנים בקוריאה, אבל רעידת אדמה השמידה כליל את הטירה שנתיים בלבד לאחר השלמת בנייתה.

היא נבנתה מחדש מיד לאחר שנהרסה, וניתנה לטוריאי מוטוטאדה, שהיה וסל של טוקוגאווה איאיאסו. בשנת 1600, הטירה נפלה לאחר מצור לידיו של אישידה מיצונרי. טורי מוטוטאדה הגן על הטירה במשך אחד עשר ימים, כאשר הוא משהה עקב כך את כוחותיו של אישידה ומאפשר ללורד טוקוגאווה לגייס את צבאו. למעשה זה הייתה השפעה עמוקה על קרב סקיגהארה, שנערך זמן קצר לאחר המצור, וסימן את ניצחונו הסופי של טוקוגאווה איאיאסו על יריביו.

הטירה פורקה בשנת 1623 ורבים מחדריה ומבניה הועברו לטירות ומקדשים ברחבי יפן. היא לא נבנתה מחדש עד שנת 1964, כאשר העתק מדויק שלה נבנה קרוב למיקומה המקורי. המבנה החדש שימש כמוזיאון על חייו ומלחמותיו של טוטויומי הידיושי, אבל המוזיאון נסגר לציבור בשנת 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת פושימי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 254233234
* WorldCat: viaf-254233234

 |
**קרינקי** (בפולנית **Krynki**) היא עיירה בפרובינציית ביאליסטוק בפולין, על גבול בלארוס, ובה כ-2,700 תושבים, רובם פולנים ומיעוטם בלארוסים.

תולדות העיר
-----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
העיירה קיבלה זכויות עיר בשנת 1569, איבדה אותן ב-1950 אך שבה וקיבלה אותן ב-2009.

יהודי קרינקי
------------

בעיירה קיים אחד מבתי הקברות היהודיים העתיקים ביותר במזרח אירופה. בעיר כיהנו מספר רבנים ליטאים בולטים, הרב ברוך לאווסקי ה"מנחת ברוך", הרב זלמן סנדר כהנא שפירא והרב חזקיהו יוסף מישקובסקי.

בשנת 1905 קמה בעיר תנועת פועלים יהודיים שביטאה שאיפות מהפכניות אך לא הגיעה לכדי מרד באימפריה הרוסית.

בין מלחמות העולם חיו בקרינקי כ-9,000 יהודים, שהיוו כ-90% מתושבי העיירה, אך רבים מהם היגרו לארצות הברית וליעדים אחרים באירופה ובעולם. ערב מלחמת העולם השנייה היו בקרינקי כ-3,500 יהודים מתוך כ-5,000 תושבי היישוב, שרובם היו פולנים ומיעוטם בלארוסים. 

עם פלישת הגרמנים לפולין בספטמבר 1939 נכבשה קרינקי על ידי הגרמנים אך הם העבירו את השליטה בעיירה לסובייטים בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. יהודים רבים מהעיירה הוגלו לסיביר אך במקומם הגיעו פליטים יהודיים מאזורי פולין שנותרו בידי הגרמנים, ומספר היהודים בעיירה עלה בכמה מאות. 

במבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941 כבשו הגרמנים שוב את קרינקי. עשרות יהודים נהרגו בקרב שבמהלכו נכבשה העיירה. עם הכיבוש חויבו היהודים לענוד טלאי צהוב. בדצמבר 1941 הוקם בעיירה גטו מגודר. 

באפריל 1942 נרצחו בגטו עשרות יהודים ולאחר מספר שבועות הובאו לגטו כ-1,200 יהודים מבז'וסטוביצה ויילקה. בנובמבר נשלחו רוב יהודי הגטו, כ-5,000 נפש, למחנה קלבסין (Kielbasin) ומשם גורשו למחנה ההשמדה טרבלינקה. עשרות צעירים יהודים נמלטו בעת האקציה וכ-350 יהודים הושארו בחיים לשם עבודה. בינואר 1943 נשלחו יהודים אלה לגטו סוקולקה ומשם גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. באקציה זו נמלטו מספר יהודים וחלקם הצליחו להצטרף לפרטיזנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרינקי** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת קרינקי, בספריית העיר ניו יורק
* קרינקי (Krynki), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "קרינקי", באתר השטעטל הווירטואלי
* מרטין דין (אנ') ולאורה קרגו, קרינקי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 911–913), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* קרינקי (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590342905171
* GND: 1048213773
* VIAF: 306376207
* WorldCat (עם VIAF): 306376207

 |
**אריה כהן** (נולד ב-14 בינואר 1960) הוא ראש מועצה אזורית מגילות ים המלח מאז נובמבר 2015.

ביוגרפיה
--------

נולד באיסטנבול, ועלה ארצה בגיל 10. למד בבית הספר התיכון של רשת אליאנס. שרת כחובש בנח"ל. למד מינהל עסקים באוניברסיטה העברית וב-INSEAD. בשנת 1970 היה ממייסדי קיבוץ מצפה שלם, שבו הוא חבר עד היום.

ממייסדי חברת הקוסמטיקה AHAVA, ובשנים 2004–2014 עמד בראשה. הוא הרחיב את פעילותה לכ-25 מדינות ברחבי העולם. שימש כמנכ"ל חו"ל של חברת סליקר וכידרקטור ב"משקי הנגב". ייעץ לעסקים שונים, והיה מלווה כלכלי לעמותות ומיזמים חינוכיים, בין השאר דרך עמותת נובה. חבר בוועד המנהל של עמותת "אור למשפחות" המלווה משפחות של חללי צה"ל.

ב-11 בנובמבר 2015 גבר על גבי פלקסר מקליה בבחירות לראשות המועצה האזורית מגילות ים המלח, במקומו של מרדכי (מוצי) דהמן שהתפטר בשל מעורבותו בפרשת השחיתות בישראל ביתנו. הוא החל, לראשונה בתולדות המועצה, לשתף פעולה עם מועצת יש"ע, ולהשתתף בישיבותיה.

בעבר היה חבר מפלגת העבודה. בשנת 2017 הצטרף למפלגת יש עתיד

חיים אישיים
-----------

ב-1984 נישא לאסתי (נפטרה ב-2022). לזוג נולד בן אחד,
נמרוד, שנהרג בשעותיה הראשונות של מלחמת לבנון השנייה בעת שפיקד על הכוח שניסה לחלץ את אהוד גולדווסר ואלדד רגב, לאחר שנחטפו בגבול לבנון, וזכה על כך בצל"ש מח"ט הנח"ל, ובן מאומץ נוסף.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה כהן, ברשת החברתית פייסבוק
* אריה כהן, ברשת החברתית פייסבוק
* אריה כהן, מדרום תבוא הטובה?, אתר "אקולוגיה וסביבה".
* היבטים ואתגרים של המועצה האזורית מגילות ים המלח, סרטון באתר YouTube.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנחנו, באתר העמותה
2. ↑  מאיה הורודניצ'אנו‏, מתנחלי השמאל, באתר וואלה!‏, 26 באפריל 2018
3. ↑  פוסט בעמוד הפייסבוק של המפלגה.
4. ↑  הלכה לעולמה אסתי כהן מקיבוץ מצפה שלם, אמו של החייל נמרוד כהן ז"ל, באתר mynet‏ קיבוץ, 2 באוקטובר 2022
5. ↑  חופי עמוס, "נמרוד נסע לצפון והרגשתי שזאת הייתה פרידה", אתר הגבורה
6. ↑  סמל נמרוד כהן ז"ל, אתר הגבורה
מדינות עם דת ממלכתית:
  בודהיזם
  אסלאם
  אסלאם שיעי
  אסלאם סוני
  הכנסייה האורתודוקסית
  נצרות פרוטסטנטית הכנסייה האנגליקנית
  נצרות קתולית
**דת ממלכתית** או **דת מדינה** היא דת המאושרת ונתמכת על ידי ממשלה של מדינה מסוימת כדת הראשית של המדינה, לרוב ברמה החוקתית. מדינה עם דת ממלכתית אינה בהכרח תאוקרטיה, אלא אם למנהיגים דתיים יש סמכות אזרחית ולהפך. 

רוב המדינות המכירות בדת ממלכתית נמצאות במזרח התיכון ובאירופה, אך קיימות גם מספר מדינות בעלות דת ממלכתית רשמית באמריקה הצפונית והמרכזית ובמזרח אסיה.

אירופה
------

### הממלכה המאוחדת

בממלכה המאוחדת, הכנסייה האנגליקנית והכנסייה של סקוטלנד מוכרות כדת הממלכתית במדינות התואמות שלהן, אך כנסיית אירלנד וכנסיית וויילס פורקו בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. עד 1920 נהנתה כנסיית אנגליה ממעמד זהה גם בווילס, וכנסיית אירלנד החזיקה באותה עמדה באירלנד.

הכנסייה האנגליקנית היא הדת הממלכתית של אנגליה, ומלך הממלכה המאוחדת (כיום צ'ארלס השלישי) מנהיג את הכנסייה. בפועל, הכנסייה כפופה לממשלת בריטניה.

כנסיית סקוטלנד היא הכנסייה הממלכתית של סקוטלנד מאז המהפכה המהוללת, אך היא עצמאית לחלוטין מהמדינה. מעמדה הוענק לה כאשר המלך וויליאם השלישי ואשתו מרי השנייה הגיעו לאנגליה והחליפו את ג'יימס השני, וקבעו שכנסיית סקוטלנד תוכר כגוף נפרד.

### ארצות צפון אירופה

החוקות של המדינות דנמרק, איסלנד ונורווגיה מגדירות את הנצרות הלותרנית כדת המדינה.

### יוון

החוקה של יוון מגדירה את הנצרות יוונית-אורתודוקסית כדת המדינה.

ישראל
-----

 ערכים מורחבים – **דת בישראל**  

למרות שלישראל אין דת ממלכתית רשמית, לדת היהודית יש מעמד חזק ביותר בחיים הציבוריים בישראל. לדת ביטויים שונים בחוק, כמו קביעת תבחינים דתיים להגירה בחוק השבות וקיומה של עדה דתית (מילת) מוכרת ובעלת אוטונומיה מסוימת תחת הרבנות הראשית, שכל האזרחים היהודים משויכים אליה מלידה, לצד מילתים נוספים למספר כנסיות נוצריות. המדינה גם תומכת במוסדות הדת כלכלית, בין היתר בתקציבים המועברים למפלגות האורתודוקסיות, ואף מממנת חינוך דתי ליהודים במדינות זרות[דרוש מקור].

ראו גם
------

* הפרדת הדת מהמדינה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Denmark – Constitution: Section 4 State Church, International Constitutional Law.
2. ↑  Constitution of the Republic of Iceland: Article 62, Government of Iceland.
3. ↑  "Constitution of Norway (English)". Stortinget (Norwegian Parliament). אורכב מ-המקור ב-2011-06-29. נבדק ב-4 בנובמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  THE CONSTITUTION OF GREECE : SECTION II RELATIONS OF CHURCH AND STATE, Hellenic Resources network.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555294105171
* GND: 4305723-8
* LCCN: sh85044932

 |
**מרדכי "מוֹצי" דהמן** (נולד ב-27 בינואר 1957) הוא פוליטיקאי ישראלי, ממייסדי קיבוץ מצפה שלם וראש המועצה האזורית מגילות ים המלח מיום הקמתה ב-1993 ועד לפרישתו ב-2015 בשל מעורבותו בפרשת השחיתות בישראל ביתנו.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1957 בבת ים להורים שעלו מלוב. למד בתיכון אורט מלטון בעיר, והיה שייט מפרשיות חובב. היה חבר בתנועת הנוער העובד והלומד.

בסביבות שנת 1975, בסוף שנות התיכון שלו הצטרף לתנועת "המתנחל הצעיר", תנועה על-מפלגתית שגייסה צעירים להתיישבות, ובמסגרתה התגייס לגרעין נח"ל שהקים את האיחזות הנח"ל במצוקי דרגות שהשתקעה ואוזרחה כעבור כמה שנים במיקום אחר והפכה לקיבוץ מצפה שלם. כיהן במספר תפקידים בקיבוץ, בהם גזבר ומרכז המשק. בשנת 1993, כשיישובי צפון ים המלח שמחוץ לקו הירוק הופרדו מהמועצה האזורית תמר (בעקבות הסכמי אוסלו) והוקמה המועצה האזורית מגילות ים המלח – נבחר דהמן לעמוד בראשה. מאז, נבחר שלוש פעמים נוספות לתפקיד, האחרונה שבהן בשנת 2012.

### פלילים

בדצמבר 2014 נעצר יחד עם מנכ"ל המועצה דוד בלאו, ונחקר באזהרה בחשד למתן שוחד לחברת הכנסת פאינה קירשנבאום ולגורמים נוספים תמורת תקציבים לפעילות המועצה. דהמן חתם על הסכם עד מדינה. בעדותו סיפר כי העביר כסף מזומן, בתוך מארזים של תמרים ומוצרי קוסמטיקה של חברת AHAVA מקיבוצו לשדלן ישראל יהושע, מקורבה של חברת הכנסת קירשנבאום, וכן לעיתון הישראלי ברוסית "יזרוס" המזוהה עם מפלגת ישראל ביתנו, ובתמורה דאגה קירשנבאום להעברת תקציב למועצה מכספים קואליציוניים של המפלגה.

ב-17 באוגוסט 2015 הודיע על התפטרותו מראשות המועצה. במכתב לתושבי המועצה כתב דהמן שכל מעשיו היו לטובת המועצה, בשל הסבך הביורוקרטי המקשה על רשות מקומית להתנהל, ולא לשם השגת רווח אישי.

חיים אישיים
-----------

נשוי לאביבה ואב לארבעה.

דודו יוסף "כאני" דהמן נפל בעת שירותו הצבאי בשנת 1963.

קישורים חיצוניים
----------------

* שאלה מקומית – מוצי דהמן, ראש המועצה האזורית מגילות ים המלח. תכנית מלאה, סרטון בערוץ "חדר החדשות ירושלים", באתר יוטיוב (אורך: 27:29)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חן גלעד, אביבה דהמן - מצפה שלם, יש"ע שלנו, 25 במאי 2016
2. ↑  זיו קריסטל, פרשת ישראל ביתנו: עבודות שירות וקנס ללוביסט ישראל יהושע, באתר "פוסטה", 19 במרץ 2020
3. ↑  נחמן גלבוע, מגילות ים המלח: התפטר ראש המועצה מוצי דהמן, באתר mynet‏ קיבוץ, 19 באוגוסט 2015
**ניר זמיר** (נולד ב-17 בדצמבר 1957) הוא ראש מועצה אזורית בני שמעון, חבר קיבוץ להב.

ביוגרפיה
--------

ניר זמיר נולד בקיבוץ להב שבצפון הנגב, לרבקה, מורה וספרנית, ולצבי, שהיה מנהל החשבונות הראשי של הקיבוץ.

את שירותו הסדיר עשה בחטיבת הצנחנים. בשירות המילואים לחם במלחמת לבנון הראשונה.

סיים תואר ראשון בגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עבר קורס דירקטורים מטעם איגוד התעשייה הקיבוצית, קורס יושבי ראש בתעשייה הקיבוצית בבית הספר לניהול באוניברסיטת תל אביב והשתלמויות שונות במיומנויות ניהול ושיווק.

### משפחה

בשנת 1985 נישא לגלית לבית ארזי, בת קיבוץ עין החורש. לזוג ארבעה ילדים.

תפקידים ציבוריים
----------------

בשנים 1991–1994 כיהן כמזכ"ל תנועת השומר הצעיר בישראל וכיו"ר מועצת תנועות הנוער בישראל.

בשנים 1995–1998 שימש כמזכיר וכמנהל הקהילה בקיבוץ להב.

החל מ-2002 שימש כמנכ"ל תשלובת שוקת. בשנת 2011 נבחר ליו"ר פעיל של תשלובת שוקת וחברת קלב, וב-2016 כיו"ר פעיל של חברת קלב מחקר ופיתוח ויו"ר קיבוץ להב עסקי, כלכלי וקהילתי.

בשנת 2018 נבחר בבחירות לרשויות המקומיות בישראל לראש מועצה אזורית בני שמעון, לאחר שהשיג רוב של 53.77% (2,647 קולות) מול שגב כהן מבית קמה.

בתקופת כהונתו בנתה המועצה האזורית את מפעל מיון ומיחזור הפסולת הגדול בישראל ב"דודאים", והקימה שני מרכזים מועצתיים: בקמפוס בקיבוץ שובל הכולל מרכז צעירים ויזמות, תיכון "עדני הנגב" לחינוך מיוחד הצמוד לתיכון מבואות הנגב, מרכז ותיקים מחודש ומרכז חברתי לנוער; ובמרכז ג'ו אלון ביער להב מרכז לחיבורים בחברה הישראלית, המהווה מוקד אזורי לחיים משותפים בנגב ולפעילות חינוכית לקבוצות מגוונות בחברה הישראלית, בדגש על חיבור לטבע.

המועצה הקימה מרכז חוסן קהילתי להתמודדות עם מצבי חירום, וחממה טכנולוגית חדשה. זמיר שם את נושא השלכת הפסולת על סדר היום הציבורי ושיפר את נושא הביטחון האישי.

זמיר התנדב בתפקידים ציבוריים שונים, בהם יו"ר התיכון האזורי "מבואות הנגב" (7 שנים), חבר במליאה ובהנהלת המועצה האזורית בני שמעון (15 שנים), דירקטור במועצות המנהלים של מפעל "דולב", מפעל "סולב", מעדני בשר השוקת, חבר ההנהלה המשקית של קיבוץ להב ודירקטור בהנהלת אזור תעשייה עידן הנגב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניר זמיר** בוויקישיתוף
* ניר זמיר, ברשת החברתית פייסבוק
* דבר ראש המועצה, אתר מועצה אזורית בני שמעון
* ברכת ראש השנה - ניר זמיר ראש מועצת בני שמעון, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:30)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דברי ראש המועצה האזורית בני שמעון, עיתון מועצה אזורית בני שמעון
2. ↑  זו חוכמה קטנה, חדשות, 5 באוקטובר 1990
3. ↑  ברכות לניר זמיר בסיום תפקידו בחברת קלב מחקר ופיתוח, שבועון איגוד התעשייה הקיבוצית, 22 בנובמבר 2018
4. ↑   ניר זמיר לראשות מועצה אזורית בני-שמעון, ברשת החברתית פייסבוק
5. ↑   שגב כהן לראשות מועצת בני שמעון, ברשת החברתית פייסבוק
6. ↑  מירן שפילברג, ‏מפעל למיון פסולת ביתית הגדול בארץ נחנך בנגב, באתר מעריב אונליין, 3 במרץ 2021
7. ↑  מרגש: סיום שנת הלימודים הראשונה ב"עדני הנגב", באתר מועצה אזורית בני שמעון
8. ↑  יוסי הטוני, ‏יוזמה טכנולוגית שעתידה לסייע בהפרחת הנגב, באתר "אנשים ומחשבים"
9. ↑  ניר זמיר, דעה | הנגב הפך למזבלה של המדינה – האחריות לתקן היא של כולנו, באתר ישראל היום, 10 באוגוסט 2021
10. ↑  ניר זמיר, דעה השלכת פסולת בנייה בשטח פתוח: כך נראה מחדל, באתר כלכליסט, 25 במרץ 2022
11. ↑  נועה גבאי, קורונה, מהפכה ירוקה וביטחון אישי ניר זמיר ראש מועצת בני שמעון בראיון מיוחד, באר שבע נט, 11 ינואר 2021
**יעקב ביננסון** (1974-) הוא שחיין ומאמן נבחרת השחיה הפאראלימפית של ישראל ואחד מחתני פרס מפעל חיים מטעם משרד התרבות והספורט ומכון וינגייט בקטגוריית מאמני השנה לשנת 2022.

קורות חייו
----------

ביננסון נולד באורנבורג שברוסיה בשנת 1974. הוא בוגר תואר ראשון בחינוך גופני מרוסיה. הוא עלה לארץ לפני שנת 2000 עם אשתו ובנו התינוק איליה.

עם עלייתו מצא עבודה באיל"ן חיפה כמאמן מציל. שם נתקל לראשונה בספורטאים פאראלימפיים. הספורטאית הראשונה שאימן, בשיתוף פעולה עם אביה פיטר, הייתה ענבל פיזרו. לאחר מכן החל לאתר ספורטאים פאראלימפיים נוספים באופן יזום. כל ילד וילדה שמגיעים לאיל"ן חיפה זוכים למספר שיעורי שחיה אצלו.

לדבריו של רון בולוטין, המאמן המקצועי של הוועד הפאראלימפי, ביננסון הוא מאמן טוטאלי, המעורב בכל היבטי חייהם של הספורטאים אותם הוא מאמן. הוא משיג תוצאות מצויינות עם מאתר התחלתי מצומצם מאד של שחיינים.

שחיינים פאראלימפיים זוכי מדליות שאימן
-------------------------------------

* ענבל פיזרו (ארבע כסף, חמש ארד)
* עמי דדאון (שתי זהב ואחת כסף)
* מארק מליאר (שתי זהב ואחת ארד)
* אריאל מליאר
* איאד שלבי (שתי זהב)
* אראל הלוי
* בשאר חלבי
* יוליה גורדיצ'וק

הוקרה
-----

ביננסון זכה בפרס מפעל חיים מטעם משרד התרבות והספורט ומכון וינגייט בקטגוריית מאמני השנה לשנת 2022. בנימוקי הוועדה נרשם כי הוא זכה בו בשל "היותו מאמן פורץ דרך אשר גידל דורות רבים של מדליסטים פראלימפיים, אלופי עולם ושיאנים במשחקים הפראלימפיים".
"יעקב פרץ דרך באימון ושילוב ספורטאים עם מוגבלות ומגוון לקויות באמצעות השחייה" נכתב בהודעת הפרס. "חניכיו זכו להישגים יוצאי דופן, כאשר בין היתר ראוי לציין את שמונה המדליות הפראלימפיות מהאולימפיאדה האחרונה בטוקיו – מדליות אשר הסבו גאווה גדולה לאזרחי מדינת ישראל".

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביחי חיים, "שיקם וגידל אלופים": פרס מפעל חיים בספורט ליעקב ביננסון, באתר שווים, ‏2022-03-27
2. 1 2  הדרך לענף וזיהוי כוכבים: ביננסון קבלן ההצלחה, באתר ONE - מספר אחת בספורט, ‏2021-08-30
הרב **אברהם שדמי-פשדמייסקי** (כ"ד בכסלו ה'תרע"א, 25 בדצמבר 1910 - י"ג בתמוז ה'תשל"א, 6 ביולי 1971) היה ראש ישיבת בית זבול בירושלים, מחבר ספרים, מזכה הרבים, ותלמידו וחתנו של הרב יעקב משה חרל"פ.

ביוגרפיה
--------

נולד במינסק לרב אריה לייב שדמי ולבתיה לאה. למד בישיבת "שואבי המים" במינסק אצל ר' יהושע הורדנר (צימבליסט) מתוך מסירות נפש מפני רדיפת המשטר הסובייטי. בתקופה זו למד בחברותא עם הרב דוד סלומון, לימים רב שכונת כפר אברהם שבפתח תקווה ועם הרב שאול ישראלי, לימים ראש ישיבת "מרכז הרב" בירושלים.

ברצותם לעלות לארץ ישראל ובשל הסיכון הרב הכרוך בבריחה מהמדינה, פנו שלושת הבחורים לרב יעקב קלמס ממוסקבה (לימים חבר מועצת הרבנות הראשית) על מנת שיכריע בעניין. הרב קלמס התחבט בשאלה והחליט לערוך עבורם "גורל הגר"א". הגורל נפל על הפסוק "פנו וסעו לכם ובאו הר האמרי ואל כל שכניו בערבה בהר ובשפלה ובנגב ובחוף הים ארץ הכנעני והלבנון עד הנהר הגדל נהר פרת" (ספר דברים, פרק א', פסוק ו'), ובכך הותר הספק והשלושה החליטו לחצות את הגבול.

בכ"ג בשבט ה'תרצ"ג (1933) יצאו באישון ליל כשהם מכוסים בסדינים לבנים וחצו את נהר פרוט הקפוא הגובל עם פולין. הם נתפסו על ידי משמר הגבול הפולני והובאו למעצר. בתחילה רצו הפולנים למסור אותם לידי הרוסים, אולם לאחר מכן הסכימו לבקשת העצורים לסרטיפיקטים – אישורי כניסה לארץ. הם פנו במכתב לרב אברהם יצחק הכהן קוק רב יפו והמושבות וראש ישיבת מרכז הרב, שינסה להשיג להם את האישורים הנצרכים. הרב קוק נענה לפנייתם וביקש מהנציב הבריטי העליון את האישורים. לאחר קבלת הסרטיפיקטים לארץ ישראל הם שוחררו.

עם עלייתו לארץ החל ללמוד בישיבת מרכז הרב ונעשה תלמידו של הרב יעקב משה חרל"פ, עמו למד רבות בחברותא. כמו כן סייע לרבו בסידור כתביו ומאמריו.

נישא לבתו של הרב חרל"פ, מרים דבורה, ולזוג נולדו חמישה ילדים. אחד מהם הוא הרב אהרון שדמי שהמשיך את מפעל חייו בראשות הישיבה בית זבול בירושלים. בן נוסף, הרב זבולון שדמי, היה חבר הרבנות בתל אביב וראש מחלקת כשרות אולמות בעיר.

בשנים 1964 ו-1971 הוענק לו פרס הרב קוק לספרות תורנית מקורית על ספרו "דברי אברהם"

הרב שדמי הוציא לאור כמה ספרים, ולאחר פטירתו הקים בנו רבי אהרון שדמי מכון בשם 'יד אברהם' להוצאת ספרי אביו וכתבי ידו שלו והן תשובותיו בהלכה וכן חידושים שנשא ונתן עם חמיו הרב חרל"פ.

בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל היה הרב אברהם שדמי חבר בצוות שגיבש הרב הראשי יצחק הרצוג ליצירת חוקה לישראל על פי התורה.

ספריו
-----

* **דברי אברהם** - ארבעה כרכים, חידושים על התלמוד בהלכה ואגדה.
* **שיחות על פרשיות השבוע : שנאמרו בסעודה שלישית בשעת רעוא דרעוין / מאת מרן יעקב משה חרל"פ** - ירושלים תשכ"ט, מוסד הרב קוק.
* **אברהם במחזה** (תשל"ח) - חידושים מהתכתבויות של הרב שדמי עם תלמידי חכמים מגדולי דורו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  היה מראשוני התלמידים בישיבת טלז ולימים רב ברחובות, נפטר ד' בניסן תשל"ב
2. ↑  שו"ת "דברי אברהם" חלק רביעי עמ' 10.
3. ↑  הצפה ,27 במרץ 1964; עמוד 6
4. ↑  עיתון דבר, 17 בספטמבר 1971.
5. ↑  תחוקה לישראל על פי התורה חלק ג עמ' 272.
6. ↑  "החקיקה על פי משפט התורה/ בית המדרש למשפט התורה" עמ' 12.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301965305171
* ISNI: 0000 0000 7331 5725
* LCCN: n96000353
* VIAF: 101619706
* WorldCat: lccn-n96000353

 |
**ג'מאל עטאיא זיד אבו סמהדאנה** (8 בפברואר 1963 - 9 ביוני 2006), כונה גם "אבו עטאיא" היה טרוריסט פלסטיני מייסד וראש ועדות ההתנגדות העממיות ברצועת עזה, שימש כאחראי על המשטרה מטעם משרד הפנים הפלסטיני תקופה מסוימת. היה מבכירי המבוקשים ברצועת עזה, ונהרג ב-2006 במהלך תקיפת מחנה אימונים פלסטיני ברצועת עזה בידי חיל האוויר הישראלי.

חייו
----

סמהדאנה נולד ב-1963 והתגורר ברפיח. היה בן לחמולת סמהדאנה הגדולה, המקושרת היטב עם מבריחים בדואים מסיני. אחיו היו פעילי טרור ושנים מהם (טארק וסאגר) נהרגו בעת פעילותם, אחד מהם במלחמת לבנון. ב-1982 ברח למצרים, משם הוא עבר לסוריה, מרוקו ותוניס. מאוחר יותר יצא לגרמניה להשתלמות במכללה לקצינים, מטעם הזרוע הצבאית של הפת"ח, ושהה שם עד 1989. הוא שב לרצועת עזה אחרי הגעתו של יאסר ערפאת ב-1994. 

בשנות אוסלו היה סמהדאנה פעיל ב"ביטחון הלאומי" הפלסטיני ופעיל בתנועת הפת"ח, אך בשנת 2000, עם פרוץ האינתיפאדה השנייה, עזב אותו עקב מחלוקות על הקו המתון יחסית שנקט בו הפת"ח וההאשמות על שחיתות שפשתה בארגון. אז הקים סמהדאנה את ועדות ההתנגדות העממיות - ארגון טרור ברצועת עזה שריכז פעילי חמאס, גא"פ, פת"ח ופעילים במנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית לביצוע פעולות טרור כנגד ישראל. כדי לחמש את הארגון ניצל סמהדאנה את קשריו עם המבריחים הבדואים בסיני והחל בחפירת עשרות מנהרות הברחה מתחת לציר פילדלפי, באזור הנמצא בין רפיח הפלסטינית לרפיח המצרית. לטענת ישראל, ארגון הוועדות העממיות זכה לתמיכה ומימון מצד איראן, חזבאללה וחמאס וכך נהפך לאחד הארגונים המשפיעים ברצועה.

סמהדאנה אחראי למספר רב של פיגועי טרור כנגד ישראלים וכן לפיגוע בו נרצחו שלושה מאבטחים אמריקנים. בנוסף לפיגועי ירי (בהם רצח טלי חטואל ובנותיה), מטעני חבלה (הפיגוע באוטובוס הילדים בכפר דרום), מטעני גחון (הגדולים שבהם פגעו ב-4 טנקים ישראלים והרגו את אנשי צוותם) ונ"ט אחראי הארגון גם לירי עשרות רקטות מדגמי קסאם ו"אל-נאסר" לעבר ישראל.

תחת ממשלת החמאס ברשות הפלסטינית, ובעוד ארגון ועדות ההתנגדות מוסיף לבצע פיגועים, מונה באפריל 2006 ג'מאל אבו סמהדאנה לתפקיד בכיר במשרד הפנים הפלסטיני, כאחראי על פעילות המשטרה. אבו מאזן הוציא וטו כנגד המינוי, שנחשב להתרסה גדולה כנגד ישראל וארצות הברית, אך החמאס סירב לבטלו.

ב-9 ביוני 2006 הורה אלוף פיקוד הדרום, יואב גלנט, על ביצוע תקיפה אווירית של מבנה (באזור ההתנחלות לשעבר שליו) ששימש לאימוני מחבלי ועדות ההתנגדות העממית. כלי טיס של חיל האוויר ביצע את התקיפה ובמהלכה נהרגו ארבעה מחבלים, בהם גם סמהדאנה עצמו, אשר בא לצפות באימוני המחבלים.

סמהדאנה היה נשוי ואב לחמישה ילדים. אחיו הוא בכיר הפת"ח סמי אבו סמהדאנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברק רביד, מי אתה ג'מאל אבו-סמהדאנה?, באתר nrg‏, 9 ביוני 2006
* פרופיל של ג'מאל אבו סמהדאנה ושילובו בממשלת החמאס, באתר המרכז למורשת המודיעין

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוס הראל, צה"ל כנראה לא ידע שסמהדנה שהה במחנה שהופצץ ברצועה, באתר הארץ, 11.06.2006  
 "אלוף פיקוד הדרום, יואב גלנט, אמר שלשום כי ג'מאל אבו סמהדנה, מפקד הוועדות שנהרג בהפצצה יחד עם שלושה מפעילי ארגונו, בא לבסיס כדי לצפות בחוליה המתרגלת את החדירה לארץ. מקורות צבאיים בישראל סירבו לומר אם היה ידוע לצה"ל מראש על נוכחותו של אבו סמהדנה במקום. ככל הנראה, עובדה זו לא הייתה ידועה מבעוד מועד והדיווח על מותו הפתיע את צה"ל".
גרפיטי של וגינה דנטטה, קריית המלאכה, תל אביב
חגורת צניעות משוננת מוונציה.
**וגינה דנטטה** (מלטינית: נרתיק משונן) מתאר סיפור פולקלורי ובו נאמר כי נרתיק של אישה מכיל שיניים, תוך המשמעות האסוציאטיבית כי קיום יחסי מין עלול לגרום לפציעה או סירוס עבור הגבר המעורב.

בפולקלור
--------

לעיתים קרובות, סיפורים עממיים שכאלו מסופרים כסיפורי אזהרה, המתריעים על הסכנות הטמונות בחוסר הידע אודות נשים וכדי להרתיע גברים מביצוע מעשי אונס.

הפסיכולוג אריך נוימן מתבסס על מיתוס אחד שכזה, בו "דג שוכן בתוך נרתיק של אמא איומה; הגיבור הוא האדם שמתגבר על אמא הנוראה, שובר את השיניים אל מחוץ לנרתיק שלה, וכך הופך אותה לאישה".

האגדה מופיעה גם במיתולוגיה של שבטי צ'אקו וגיאנה שבדרום אמריקה. בחלק מהגרסות, הגיבור משאיר שן אחת. סיפור בשפת איינו, המכיל רכיב זה, יצא לאור בשם "*The Island of Women*" מאת בזיל הול צ'מברלין, שבו הוא מתואר כסיפור יפני ידוע היטב מאת אדוארד טיילור.

### הינדואיזם

בהינדואיזם, אנדהקה, בנם של שיווה ופרוואטי, נהרג על ידי שיווה, כשהוא מנסה להכניע את שיווה המחופש, ולאלץ אותו לשחרר את פרוואטי. אדי, בנו של אנדהקה לובש את הצורה של פרוואטי, על מנת לפתות ולהרוג את שיווה, תוך שימוש בנרתיק משונן, על מנת לנקום את מותו של אנדהקה, אך הוא נכשל ומת.

שימוש מטאפורי
-------------

בספרה רב-המכר השנוי במחלוקת "*Sexual Personae*"‏ (1991), קמיל פאליה כתבה:

> 
> הנרתיק המשונן איננו הזיה סקסיסטית: כל פין הולך ופוחת מכל נרתיק, בדיוק כמו שבני אדם, זכר ונקבה, נטרפים על ידי אמא טבע.
> 
> 
> 
> 

בספרו "*The Wimp Factor*", סטיבן ג'יי דוקט מביע דעה דומה, שהמיתוסים אלה מבטאים את האיום שקיום יחסי מין מציבים בפני גברים, אשר למרות תרועות ניצחון, תמיד עוזבים פחותים.

ברפואה
------

במקרים נדירים, ניתן למצוא שיניים בנרתיק. ציסטות נוצרות מהשכבות החיצוניות של תאי עור. תאים אלו מסוגלים להתפתח ולהפוך לעצמות שיניים או שיער, וציסטות אלה מסוגלות להיווצר בכל מקום שבו קיים עור, או קפלי עור כלפי פנימה, כגון באוזן או בנרתיק.

ציסטות לרוב נוצרות בשחלה. אם הציסטה נקרעת שם, השן עשויה לנוע דרך הנרתיק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וגינה דנטטה** בוויקישיתוף
* ד"ר דין אדל, באתר Health Central
* מאמר ב-BBC‏ - h2g2

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Rankin, Lissa (2010). *What's Up Down There?: Questions You'd Only Ask Your Gynecologist If She Was Your Best Friend*. St. Martin's Press. p. 59. ISBN 978-0-312-64436-9. נבדק ב-2012-02-11.
2. ↑  Neumann, Erich (1955). *The Great Mother*. translated by Ralph Manheim. Princeton: Princeton University Press. p. 168.
3. ↑  Leach, Maria (1972). "vagina dentata". *Funk & Wagnalls Standard Dictionary of Folklore, Mythology and Legend*. entry by Erminie W. Voegelin. New York: Funk & Wagnalls. pp. 1152. ISBN 0-308-40090-9.
4. ↑  Chamberlain, B. H. "The Island of Women" *Aino Folk-Tales*, 1888. pp. vii, 37.
5. ↑  O'Flaherty, Wendy Doniger (1981). *Śiva: The Erotic Ascetic*. London & New York: Oxford University Press. p. 188. ISBN 0-19-520250-3. נבדק ב-21 באפריל 2013. `{{cite book}}`:  (עזרה)
6. ↑  Paglia, Camille (1991). Sexual Personae: Art and Decadence from Nefertiti to Emily Dickinson, NY:Vintage; p. 47
7. ↑  Ducat, Stephen J. (2004). *The Wimp Factor*. Boston: Beacon Press. pp. 115–149.
**פיקודון** (בצרפתית: **Picodon**) היא גבינה צרפתית מחלב עיזים המיוצרת באזור סביב נהר הרון בדרום צרפת. פירוש השם באוקסיטנית הוא "חריף".

מאפיינים
--------

הגבינה עצמה מיוצרת במספר סוגים, כל אחד קטן, שטוח וצורתה עגולה, החל מצבע לבן מנומר ועד לצבע זהוב. בין 8.5 ס"מ בקוטר, 2.5-1.8 ס"מ בגובה, הגלילים נעים בין 40 לבין 100 גרם. פאטה (תוך) הגבינה מתובל ויבש בצורה יוצאת דופן, תוך שמירה על מרקם חלק ועדין.

בעודה צעירה לגבינה יש קליפה לבנה רכה ובעלת טעם עדין ורענן. אם מיושנת זמן רב יותר, הגבינה עלולה לאבד מחצית ממשקלה וכתוצאה מכך הקליפה זהובה עם מרכז הרבה יותר קשה וטעם מרוכז יותר.

סוגים
-----

פיקודון מיוצרת במספר סוגים, כל אחד תואם את תקנות ה-AOC (כינוי מקור מוגן - הצרפתי). אלה כוללים:

* **Picodon de l'Ardèche** - (60-40 גרם) הסוג הנפוץ ביותר, עם חומציות ניכרת.
* **Picodon de Crest** - (60 גרם) עשויה מהחלב האיכותי ביותר המעניק טעם חזק יותר.
* **Picodon du Dauphiné** - נמכרת בדרך כלל מיושנת היטב.
* **Picodon de Dieulefit** - (90-40 גרם) נמכרת בסוגים צעירים ומיושנים כאחד.
* **Picodon de la Drôme** - (45 גרם) חומציות נמוכה, עם טעמים מלוחים ומתוקים כאחד.
* **Picodon à l'huile d'olive** - כבושה בשמן ער אציל ושמן זית.

ייצור
-----

העמק התחתון של הרון לרוב יבש מדי לייצור יין, אבל אידיאלי לעיזים לרעות על הדשא הדליל והשיחים העמידים הפזורים לאורך הגבעות.

פיקודון עשויה מחלב עם כמות קטנה בלבד של אנזים הגבנה והאנזים מוסף בטרם החלב ניצוק לתבניות קטנות מנוקדות חורים זעירים. חלבון לקטי, קצף קפוא וחלב מרוכז או אבקת חלב אסורים לשימוש על פי התקנות. את הגבינה ממליחים פעמיים באמצעות מלח דק ויבש. הגבינה נשארת לייבוש לפחות ארבעה עשר ימים, אם כי ארבעה שבועות נפוץ יותר.

גבינות שמסומנות בשיטת הבשלה Dieulefit (על פי הקומונה של Dieulefit) מעידות על כך שההבשלה כללה שטיפת פני הגבינה במים באמצעות הידיים ולאחר מכן הגבינה נשארת להתיישן בצנצנות חרס מכוסות למשך חודש לפחות.

הייצור הוא משלושה סוגים (fermier, artisanal, industriel) :

* פרמייר - כלומר בחווה חקלאית,
* ארטיזנלי כלומר - מלאכת יד
* תעשייתי

והמוצר הסופי הוא מינימום של 45% שומן (מהחומר הבש). פיקודון מיוצר לאורך כל השנה, אם כי ייצור פרמייר מתרחש רק בין האביב לסתיו. בסך הכל ייוצרו 584 טון בשנת 2005. הייצור מתבצע בעיקר במחוזות ארדש ודרום (Drôme), אם כי התקנות מתירות גם את קנטון Barjac ב-Gard ו-Valréas בווקלוז.

מעמד AOC הוענק בשנת 1983.

ראו גם
------

* פלרדון
* רשימה של גבינות מחלב עיזים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיקודון** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. ↑  Masui, Kazuko; Tomoko Yamada (1996). *French Cheeses*. Dorling Kindersley. p. 170. ISBN 0-7513-0896-X.
2. ↑  "Le Picodon". maison-du-lait.com. אורכב מ-המקור ב-2007-10-21.
3. ↑  "AOC Picodon". INAO.