recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
גשר רפאים שבו מסילת הרכבת יפו–ירושלים חולפת מתחת לכביש 386 במקום שבו נחל רפאים נשפך לנחל שורק
פיתולי נחל רפאים ומסילת הרכבת יפו–ירושלים למרגלות הר רפאים ושלוחת קאבו
זרימת מים בנחל רפאים בשלג 2015, בסמוך לעין יעל
**נַחַל רְפָאִים** הוא נחל אכזב בהרי יהודה, המנקז את כל אזור דרום מערב ירושלים וסביבותיה.

אורך הנחל כ-20 ק"מ והוא מתחלק לשלושה חלקים עיקריים: בחלקו העליון עובר הנחל בתוך העיר ירושלים, בתחומי עמק רפאים דרך המושבה הגרמנית ויתר שכונות העמק (במקביל לנתיב רחוב עמק רפאים), וממשיך דרך שכונת קטמונים עד לאזור קניון מלחה וגן החיות התנ"כי. בחלק זה הנחל מתון יחסית אך יוצר חציצה בין שכונת גילה הדרומית לחלקי העיר האחרים. החלק השני של הנחל ידוע גם בשם "עמק לבן". בקטע זה הנחל יוצא מהשטח הבנוי ומתחתר לעמק בעומק 200–300 מטר. על מדרונותיו נובעים הרבה מאוד מעיינות שכבה דוגמת עין לבן ועין חניה, ועל מדרונותיו בנויים המושבים אורה ועמינדב והכפרים הפלסטיניים ואלאג'ה ובתיר. חלקו האחרון של הנחל הוא קטע יפה, עמוק ומפותל. מהכפר בתיר ואילך מכוסים מדרונות הנחל התלולים ביערות קק"ל (יער עמינדב ויער בגין) ונוצרים בו נפתולים רבים. סיומו של הנחל במפגש עם נחל שורק, מתחת לכביש ירושלים–בר־גיורא.

זרימת מים בנחל רפאים, בסמוך לעין יעל – ינואר 2015
לאורך כל מסלולו של הנחל מלווה אותו מסילת הרכבת הוותיקה מירושלים לבית שמש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחל רפאים** בוויקישיתוף
* גן לאומי נחל רפאים, באתר רשות הטבע והגנים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yuval Baruch, Salvage Excavations and Survey at Refaim Valley, Jerusalem, **Hadashot Arkheologiyot, ESI 118**, 2006-01-01

| דגל ישראלדגל ישראל מחוז ירושלים |
| --- |
| נפות | נפת ירושלים חופפת את שטח המחוז | מפת מחוז ירושליםמפת מחוז ירושלים |
| ערים | בית שמש • ירושלים |
| מועצות מקומיות | אבו גוש • מבשרת ציון • צור הדסה • קריית יערים |
| מועצות אזוריות | מטה יהודה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475797805171
* VIAF: 316601973
* WorldCat (עם VIAF): 316601973

 |
**לאופולד לופלר**, (בפולנית: **Leopold Löffler**‏; 27 באוקטובר 1827 – 6 בפברואר 1898) היה צייר ריאליסטי פולני של התקופה הרומנטית המאוחרת. הוא היה צייר פופולרי במחצית השנייה של המאה ה-19 כשפולין הייתה מחולקת ותחת שלטון זר.

ביוגרפיה ועבודתו
----------------

לאופלר נולד ב־27 באוקטובר 1827 בז'שוב בזמן השליטה האוסטרית, בנו של קצין מינהלי יאן לופלר ואשתו דומיסלה לבית דוברובסקה. אביו היה מנהל משרד בעיר לפני שהעביר את משפחתו ללבוב במטרה להיכנס לתפקיד מזכיר המחוז. ליאופולד למד בבית הספר ברדימנו, שם היה דודו פיליפ לופלר מנהל. עם סיום לימודיו הוא נרשם למחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת לבוב. בערך באותה תקופה הוא גילה מחדש את התעניינותו בציור ובשנת 1845 עזב את פולין המחולקת לווינה, כדי להמשיך בלימודיו באקדמיה לאמנויות שם.

במשך 30 השנים הבאות גר לופלר מחוץ לפולין, בעיקר באוסטריה, אך גם במינכן ובפריז, שם המשיך את לימודיו באקדמיות המקומיות לאמנות.

גליציה, בה התגוררה משפחתו, הפכה למחוז המזרחי ביותר של האימפריה ההבסבורגית. לופלר החל קריירה מצליחה כאמן, וצייר סצינות קרב עבור הארכידוכס רודולף בין שאר המשימות היוקרתיות. עבודתו זכתה להערכה רבה על ידי אנשי החצר של פרנץ יוזף הראשון מאוסטריה. בשנת 1866 הפך לחבר באקדמיה לאמנויות בווינה. עם זאת, לופלר עזב את בירת האימפריה לקרקוב בשנת 1877, לאחר שהוזמן על ידי יאן מטייקו לכהן כפרופסור בבית הספר לאמנויות יפות. המוסד התרחב בשנת 1873 כמוסד עצמאי להשכלה גבוהה. בין תלמידיו הבולטים היו אמני העתיד של תנועת פולין הצעירה, כולל סטניסלב ויספיאנסקי, ליאון קובלסקי וּויצ'ך וייס.

הוא נפטר בקרקוב ב־6 בפברואר 1898 בגיל 70.

מחלוקת
------

אף על פי שליאופולד לופלר החשיב את עצמו כתומך גדול בחופש ובריבונות לאומית, לפחות חלק מעבודותיו שצוירו לחצר המלכות האוסטרית מהללות גם את הניצחונות הצבאיים של ההבסבורגים על מדינות פחות ברות מזל.

בשנת 1860 הפיק לופלר ציור זירת קרב עבור הארכידוכס רודולף, שהראה את הקיסר המנצח רודולף הראשון מגרמניה בשנת 1278, שהשמיד את השליט הצ'כי אוטוקאר השני של בוהמיה בקרב על מרצפלד. הקרב הוכרע עקב מתקפה מהמארב, מעשה לא מכובד לפי כללי האבירות.

ההפסד לקח את תקוות החופש הצ'כית במשך מאות שנים.

תיאורים אמנותיים כאלה, המונעים אידאולוגית של ההיסטוריה האימפריאלית של אוסטריה-הונגריה לא תרמו לפופולריות של לופלר בארץ מולדתו תחת שליטה זרה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאופולד לופלר** בוויקישיתוף
* לאופולד לופלר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Loeffler, Leopold (1827-1898), web.archive.org, ‏2012-02-02
2. 1 2  Leopold Loeffler z Radymna - piewca polskiego sarmatyzmu. archive.is, ‏2013-04-16
3. ↑  "Leopold Löffler" (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 137701977
* ISNI: 0000 0000 7014 2902
* RKD: 50599
* ULAN: 500004168
* VIAF: 95706044
* WorldCat: viaf-95706044

 |
**לודייק מרולד** (בצ'כית: **Luděk Marold**;‏ 7 באוגוסט 1865 – 1 בדצמבר 1898) היה צייר ומאייר צ'כי, הידוע בעיקר בזכות הפנורמה שלו המתארת את קרב ליפאני, שנערך ב-1434. זהו הציור הגדול ביותר בצ'כיה, ולו ביתן משלו בגני התערוכה Výstaviště.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד מחוץ לנישואין וקיבל את שם המשפחה של אמו. אביו, שהיה קצין בצבא שנהרג בשנה שלאחר מכן במהלך מלחמת אוסטרו-פרוסיה ואמו מתה שש שנים מאוחר יותר. תשע השנים הבאות לחייו אינן מתועדות ברובן, ככל הנראה ניסה להיכנס לבית הספר לצוערים, אך נכשל בבחינות. בגיל שש עשרה הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות, אך למד רק שנה וגורש.

לימודיו התחדשו שנרשם לאקדמיה לאמנויות יפות, במינכן, שם מדריכיו היו לודוויג פון לופץ וניקולאוס גיזיס. כשהיה שם, הוא החליף רעיונות עם ציירים צ'כים אחרים כמו מיקולש אלס ואלפונס מוכה. הצלחותיו המקצועיות הראשונות הגיעו כמאייר עבור מספר מגזינים גרמניים וצ'כיים.

במהלך תקופה זו החל לסבול מקדחת שיגרון ולכן שב לפראג בשנת 1887, שם עבד בסטודיו של מקסימיליאן פירנר וערך פרסומים ל"איגוד מאנס החדש לאמנויות יפות", בראשות על ידי חברו הוותיק מיקולש אלס. שנתיים לאחר מכן, הוא קיבל מלגה ממלכתית ללימודים בפריז, שם מצא משרה בסטודיו של פייר-ויקטור גאלנד.

לודייק מרולד, קטע מציור קרב ליפאני, 1898
בשנת 1891 הוא התחתן. בשנה שלאחר מכן, לאחר מותו של גאלנד, הוא ויתר על המלגה שלו כדי להפוך לאמן עצמאי. הוא המשיך ליצור איורים לכתבי עת וספרים של סופרים צ'כים וקיבל מדליית זהב בתערוכה במינכן בשנת 1892. מאוחר יותר אימץ את סגנון האר נובו והחל לקבל הזמנות לפוסטרים. בשנת 1895, הוא נבחר כחבר ב"האקדמיה הצ'כית לאמנויות ולמדעים".

ב־1897 חזר לפראג, שם הציע ליצור לתערוכה פנורמה ענקית של קרב ליפאני, שהתרחש ליד פראג במאה ה-15. הצעתו התקבלה ולאחר שערך סקיצות של שדה הקרב, הוא החל לעבוד עליה בתחילת 1898. הוא שיתף פעולה עם קארל רשקה (1861–1918), צייר הנוף ואצלב יאנסה, האמן תיאודור הילשר (1866–1930).

הפנורמה הוא ציור ענק: גובהו 11 מטרים ואורך 95 מטרים. ללחץ להשלמת העבודה הענקית הזו על פי לוח הזמנים הייתה השפעה קטלנית על בריאותו השברירית ממילא והוא מת זמן קצר לאחר שהוצגה הפנורמה ב-1898.

רטרוספקטיבה גדולה של עבודתו נערכה בשנה שלאחר מכן.

שלושה רחובות נקראו על שמו; בדצ'ין, קלדנו ופראג.

גלריה
-----

* שוק הביצים בפראגשוק הביצים בפראג
* יושב על כורסהיושב על כורסה
* נהג הכרכרהנהג הכרכרה
* מודעת פרסוםמודעת פרסום
* על מדרגות המבצר החדשעל מדרגות המבצר החדש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודייק מרולד** בוויקישיתוף
* כתבי לודייק מרולד בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Rodon - knihovna, umění, hudba, fotogalerie, www.rodon.cz
2. ↑  V. Kratinová: "Marold Luděk". In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Vol. 6, Austrian Academy of Sciences,

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412696505171
* BNE: XX5431807
* BnF: cb135173721 (data)
* GND: 121474704
* ISNI: 0000 0001 0867 4059
* LCCN: n90636251
* NKC: jk01080280
* NTA: 069304327
* RERO: 02-A003563756
* RKD: 52756
* SUDOC: 067058485
* ULAN: 500094150
* VcBA: 495/345330
* VIAF: 7545002
* WorldCat: lccn-n90636251

 |
**אלון בלוּם** (נולד ב-12 בספטמבר 1985), הידוע בשם הבמה **סול ג'יי** (Soul J), הוא זמר רגאיי ודאנסהול ישראלי ששר בעברית ובאנגלית.

קריירה מוזיקלית
---------------

בלום החל את הקריירה המוזיקלית שלו בהרכב ההיפ הופ "713".

כנער, נהג להופיע עם סאונד סיסטמים ישראלים כמו Rudeboy Sound ו-Unity Sound.

תחת אמתחתו שיתופי פעולה רבים ויוצאי דופן (התארח בלהיט "Warrior" של סקאזי, "נגרום לזה לקרות" עם סאבלימינל, התארח באלבום של ההרכב סוליקו וגם באלבומם של סאבו וקותי, Better Days).

פרויקט שיצא בספטמבר 2012 הוא אלבום הבכורה של ההרכב "Realeyez" (שיתוף פעולה בין בלום לדי ג'יי/מפיק ריג'וייסר) שנקרא "When I Rise" והוא כולו באנגלית.

בדצמבר 2012, הוציא בלום את אלבום הבכורה שלו בעברית, "**משהו חייב לקרות**" בהפקה משותפת עם צ'ולו (ממייסדי ועמודי התווך של הרגאיי וההיפ-הופ הישראלי[דרוש מקור]). האלבום משלב סגנונות של רגאיי שורשי, היפ הופ ודאנסהול עם ניחוחות ישראליים.

בספטמבר 2014, הוציא בלום EP שהוקלט בג'מייקה ובארצות הברית ונקרא "**Journey Called Life**".

שיתף פעולה באלבומו של טונה "גם זה יעבור" שיצא באוגוסט 2015, בשיר "בון וויאג'" ביחד עם שי 360 ואורטגה.

במהלך 2016 הוציא לאור סינגלים מהאלבום "נשמיה" שיצא במרץ 2017.

בספטמבר 2022 הוציא שיר משותף עם רביד פולטניק ״תעביר את זה הלאה״. בנובמבר של אותה שנה הוציא את הסינגל "פוליטיקה", ובינואר 2023 סינגל נוסף, "לילית".

דיסקוגרפיה
----------

### שיתופי פעולה

* 2011 - **קלאנולוגיה** (עם 713)
* 2012 - **When I Rise** (עם Realeyez)

### אלבומי סולו

* 2012 - **משהו חייב לקרות**
* 2017 - **נשמיה**

### מיני אלבומים

* 2014 - **Journey Called Life**

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סול ג'יי
* סול ג'יי, סרטונים בערוץ היוטיוב

* סול ג'יי, דף שער בספרייה הלאומית

* סול ג'יי, באתר בנדקמפ
* עמוד היוטיוב הרשמי של סול ג'יי
* אסף וטאשסקי, סול ג'יי - משהו חייב לקרות, באתר חבית הדגים
* קול הקמפוס, אני רק שאלה - סול ג'יי, באתר 106fm

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007360931805171
* VIAF: 6802150943162426760009
* WorldCat (עם VIAF): 6802150943162426760009

 |
**ציר הרשע** הוא כינוי לאנומליה מתמשכת במדידות קרינת הרקע הקוסמית של היקום (CMB). אנומליה זו, כך נראה, מעניקה למישור הסיבוב של מערכת השמש (הידוע גם כמישור המילקה), ולמיקומו של כדור הארץ חשיבות משמעותית יותר מאשר היה ניתן לצפות על ידי אקראיות בלבד.

קרינת הרקע הקוסמית מציגה את מבנה היקום כפי שהוא בסדרי הגודל הרחוקים ביותר הניתנים למדידה. תוצאות המדידות שביצעו לוויינים ייעודיים לבדיקה זו, אשר האחרונים ביניהם הם WMAP וטלסקופ החלל פלאנק, מעידות על מספר אנאיזוטרופיות בלתי צפויות במבנה הכללי של היקום. לגבי תצפיות אלו נטען כי הן מנוגדות לעקרון הקופרניקי, שהוא מעין "קו מנחה" הקובע כי לא אמורים לצפות בשום חוסר אחידות במבנה הכללי של היקום בטווחים הגדולים ביותר, וכי אין משמעות יוצאת דופן לאף נקודה מסוימת בתוך היקום עצמו על פני שאר הנקודות.

התצפיות מציגות התאמה בין תנועת מערכת השמש, מישור המילקה של מערכת השמש, לבין תכונות במפת קרינת הרקע השמימית. על פי החשיבה הקונבנציונלית, תכונות קרינת הרקע נגרמות מהמבנה הכללי של היקום עצמו, ולכן אין סיבה מיוחדת לצפות שיושפעו ממערכת השמש שלנו (בעיקר מפני שעל פי הידע הנוכחי, מערכת השמש טרם נוצרה בזמן שנקבעו תכונות קרינת הרקע שאנו מודדים כיום). ליתר דיוק, ביחס למישור המילקה, החצי ה"עליון" של מפת קרינת הרקע הוא מעט קר יותר מאשר החצי ה"תחתון". בנוסף לכך, החלוקה של המפה לרבעונים ול־8 חלקים מקבילים אחד לשני, דבר שסבירותו הסטטיסטית נמוכה. ישנה גם "התקבצות" דומה בין חלוקה זו לחלוקה לחצאים ומישור המילקה.

על הנתונים הללו התבטא הפיזיקאי לורנס קראוס:

> 
> "אך כאשר מביטים על מפת קרינת הרקע, מבחינים כי המבנה הנצפה מקביל, באופן מוזר, עם מישור הסיבוב של הארץ סביב השמש. האם זה קופרניקוס שבא לרדוף אותנו? זה מטורף. אנו מסתכלים על כל היקום. אין דרך שבה אמורה להיות קורלציה בינו לבין סיבוב כדור הארץ סביב השמש. זה יצביע על כך שאנחנו באמת נמצאים במרכז היקום."
> 
> 
> 
>

הערות שוליים
------------

1. ↑
**מוחמד עות'מאן א-סייד** (בערבית: **محمد عثمان الصيد**; תעתיק מדויק: מחמד עת'מאן אלציד; אוקטובר 1922 –‏ 31 בדצמבר 2007) היה ראש ממשלת לוב (אנ') בין ה-17 באוקטובר 1960 לבין ה-19 במרץ 1963.

בפולטיקה
--------

### בתור שר בממשלת לוב

בממשלתו של מחמוד אל-מונתסר (אנ'), הוא היה שר הבריאות מ-24 בדצמבר 1951 עד ל-18 בפברואר 1954.

בממשלתו של מוסטפא אחמד בן חלים (אנ'), הוא היה שר הבריאות מ-11 באפריל 1954 עד ל-26 במאי 1957.

בממשלתו של עבד אל-מג'יד כובאר (אנ'), הוא היה שר הבריאות מ-26 במאי 1957 עד ל-24 באפריל 1958, שר הכלכלה מ-15 בפברואר 1960 עד ל-29 בספטמבר 1960, ושר במשרד האוצר של לוב מ-29 בספטמבר 1960 עד ל-16 באוקטובר 1960.

### בתור ראש ממשלת לוב

מוחמד דאג לתקן את חוקת לוב (אנ') בכך שיסדיר את מעמדם של חבלי הארץ טריפוליטניה (אנ'), קירנאיקה ופזאן במחוזות לוב. בנוסף, ממשלתו תיקנה את חוקי העושר מהטבע, בעיקר של חוקי נפט, אשר לפי השיטה הפדרלית, הממשלה סיפקה לכל חבל ארץ את הזכות ל-30 אחוזים מרווחי הייצוא שלה לכל עושר מהטבע. יתר 70 האחוזים הוקדשו לשיקום כל חבלי הארץ באופן שווה. תיקון החוקה הביא להכנסות גבוהות יותר של הממשלה (אנ').

מותו
----

למוחמד היו קשרים חזקים עם מלך מרוקו חסן השני, ושם בילה את השנים האחרונות לחייו. מדי פעם, הוא היה אחד מהאנשים שעזרו לנורמליזציה ביחסים בין לוב למרוקו (אנ') אף על פי שמדינתו התנגדה לזאת. חסן השני, לא פעם הציע למוחמד לחזור ללוב. מוחמד התנגד לחזור, אך מדי פעם שלח את בניו לבקר בלוב. בשנותיו האחרונות לחייו, הוא התגורר בביתו שברבאט. מוחמד נפטר ב-31 בדצמבר 2007 בביתו שברבאט ב-9 בבוקר (שעון מקומי).

לקריאה נוספת
------------

* Мухаммед бен Осман Сейд. Люди и политика. // Новое время. — М. 1961. — Вып. № 24.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד עות'מאן א-סייד** בוויקישיתוף

* Libya, www.worldstatesmen.org
* Political Leaders: Libya, archive.is, ‏2012-12-11

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Limited, Europa Publications (15 בדצמבר 1978). "The Middle East and North Africa". Europa Publications – via Google Books. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  December 2007, www.rulers.org
3. ↑  "Movistar: Internet, Móvil, TV y ¡Ofertas exclusivas! 900 104 871". *www.movistar.es*.
4. ↑  תיקון זה הסתיים בתקופת שלטונו של מוהודין פיקני (אנ')

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007404719105171
* BnF: cb151276045 (data)
* ISNI: 0000 0000 8414 9224
* LCCN: n98950044
* VIAF: 118734920
* WorldCat: lccn-n98950044

 |
**שובו של מרטין גר** (בצרפתית: **Le Retour de Martin Guerre**) הוא סרט צרפתי משנת 1982 שבוים בידי דניאל ויניי ומבוסס על סיפור אמיתי שאירע בצרפת במהלך המאה ה-16 (ראו "מרטן גר"). הסרט מתאר מקרה של גנבת זהות לאחר מלחמה. אדם הופיע בכפרו שנים מספר לאחר עזיבתו, ואשתו קיבלה אותו כשלוש שנים בתור בעלה. במהלך הזמן התעוררו בקרב חבריו לשעבר ספקות לגבי זהותו.

דרך היווצרות הסרט
-----------------

נטלי זימון דייוויס, היסטוריונית אמריקאית המתמחה בראשיתה של צרפת המודרנית, הייתה בשנת 1977 בשנתה האחרונה כפרופסור באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, כשאחד מתלמידי המחקר שלה הראה לה את הספר מן המאה ה-16 "צו ראוי לציון", אותו שאל מן הספרייה למשפטים שבאוניברסיטה, מחבר הספר היה השופט ז'אן דה קורה. בו ברגע החליטה ההיסטוריונית, שחלמה בעת היותה סטודנטית לביים סרטים תיעודיים, כי הסיפור יהפוך לסרט.

בשנת 1980 טסה זימון דייוויס לפריז על מנת לחפש במאי לסרט. כבר בשבוע הראשון לשהותה בעיר נתקלה בבמאי דניאל ויניי ובתסריטאי ז'אן-קלוד קרייר, שתכננו לעשות סרט על אותו נושא. יחדיו הם כתבו את התסריט וזימון דייוויס נכחה בצילומים והדריכה את השחקנים וצוות ההפקה.

הסרט יצא לאקרנים בשנת 1982. שנה לאחר מכן הוציאה זימון דייוויס ספר בשם "שובו של מרטין גר", בו היא מספרת את הסיפור פעמיים, משתי נקודות מבט. פעם אחת כרונולוגית, כפי שנחווה על ידי בני הכפר, ופעם שנייה כפי שסופר על ידי השופטים ועורכי הדין ובכללם כותב הזכרונות עליו התבסס השופט דה קורה שכיהן במשפט.

סרט מחודש
---------

הסרט "סומרסבי" הוא וריאציה אמריקאית לסרט הצרפתי, השומרת על התשתית העלילתית המקורית אך מעתיקה את ההתרחשות למקום אחר ולזמן אחר. הסרט מתרחש בארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים. בסרט כיכבו ריצ'רד גיר וג'ודי פוסטר.

ראו גם
------

* מיקרו היסטוריה

קישורים חיצוניים
----------------

* "שובו של מרטין גר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שובו של מרטין גר", באתר נטפליקס
* "שובו של מרטין גר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שובו של מרטין גר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שובו של מרטין גר", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "שובו של מרטין גר", באתר אידיבי
* "שובו של מרטין גר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb121387739 (data)
* GND: 7699953-1
* LCCN: no2017107962
* VIAF: 316755963
* WorldCat (עם VIAF): 316755963

 |
**אלישע אַבַּס** (נולד ב-10 בדצמבר 1971 בירושלים) הוא פסנתרן, מלחין וכדורגלן עבר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אבס הוא בנו של סופר הילדים שלמה אבס ובן-נינתו של המלחין והפסנתרן הרוסי אלכסנדר סקריאבין. הוא נולד בירושלים וגילה כישרון נדיר למוזיקה - שר יצירות קלאסיות שלמות בעל פה. בעקבות המלצת מורה למוזיקה שהכיר אותו החל בגיל 4 ללמוד נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון בירושלים. בגיל 6 עבר ללמוד אצל פנינה זלצמן - אשר ליוותה אותו לאורך כל הקריירה.

בגיל 11 הופיע בקרנגי הול יחד עם ליאונרד ברנשטיין בעוד אייזק שטרן "מזיל דמעות התרגשות באולם". הוא הוגדר על ידי רבים כ"יחיד בדורו".

אבס גדל בהוד השרון ושילב נגינה בפסנתר עם משחק כדורגל. בגיל 9 החל גם לשחק בקבוצות הילדים של הפועל פתח תקווה, תחת המאמן אברהם גרנט. כאשר הרגיש שהקריירה הבינלאומית מעיקה עליו החליט להפסיק לנגן בגיל 14. כשהיה אבס בן 18 החל בקריירה מקצועית ככדורגלן. הוא שיחק כמגן ימני ולאחר שעזב את הפועל פתח תקווה שיחק גם בהפועל כפר סבא, מכבי אחי נצרת, עירוני ראשון לציון והפועל חדרה. במשך רוב הקריירה שיחק בליגה לאומית ובחלקה בליגת העל, ולאחר שנולדו ילדיו פרש ממשחק פעיל. אחיו הצעיר, דניאל, גם כן שיחק כדורגל בהפועל פתח תקווה.

אבס עשה תואר ראשון במשפטים ובשלב מסוים החליט לחזור לנגינה בפסנתר. הוא יצר קשר עם פנינה זלצמן וחזר לנגן. לאחר מספר שנים החל בקריירה מחודשת ובמסגרתה אף חזר להופיע בקרנגי הול. כיום הוא מתגורר לסירוגין בישראל ובארצות הברית ומופיע ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלישע אבס כילד בקונצרט עם זובין מהטה והתזמורת הפילהרמונית הישראלית
* אלישע אבס: רק אם מאמינים בגלגול נשמות, מעריב, 6 במרץ 1987
* יעקב בר-און, ‏אלישע אבס: "יש נסיגה תרבותית, מאריק איינשטיין לאייל גולן", באתר מעריב אונליין, 28 בינואר 2019

* אלישע אבס, באתר AllMusic (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאירה יסמין, שיחה עם הפסנתרן אלישע אבס, אפוק טיימס, 5 בינואר 2009
2. ↑  עודד בר מאיר, בטי קנוט־לזרוס - סיפורה של לוחמת נשכחת, ידיעות הנגב, 5 במאי 2011
3. ↑  נעם בן זאב, לפסנתר חוקים משלו, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2007
4. ↑  ריאיון עם משה דץ בערוץ 2, 16 במרץ 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010889406505171
* ISNI: 0000 0004 4456 2005
* LCCN: no2015002106
* VIAF: 313410151
* WorldCat: lccn-no2015002106

 |
**מועדון כדורגל דאמברטון** (באנגלית: **Dumbarton Football Club**) הוא מועדון כדורגל סקוטי. המועדון מייצג את העיר דאמברטון שבמערב מחוז דאנברטונשייר ומגרשה הביתי הוא אצטדיון סטראת'קלייד הומס הנמצא בסמוך לטירת דאמברטון.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1872 והיה ממייסדי התאחדות הכדורגל הסקוטית ב-1873 ואחד מהמועדונים הגדולים באותה התקופה. המועדון הגיע לגמר הגביע הסקוטי בשנים 1881 ו - 1882. בשנת 1883 המועדון זכה בפעם היחידה בגביע הסקוטי. המועדון הגיע לגמר הגביע הסקוטי בשנת 1887. המועדון זכה במשותף עם גלאזגו ריינג'רס באליפות הליגה הסקוטית ב-1891 ובאותה שנה המועדון הגיע לגמר הגביע הסקוטי. ב-1892 זכה באליפות בשנית כאשר במאי של אותה שנה הנחילו לריינג'רס את הפסד הליגה הגבוה ביותר שלהם בתוצאה 0–6. בשנת 1897 המועדון הגיע לגמר הגביע הסקוטי בפעם האחרונה עד כה.

בעת הקמת הקבוצה היו מספר קבוצות נוספות בעיר דאמברטון ובסביבתה, אך הם נשארו המועדון ה"בכיר" היחיד באזור (למרות שקבוצות הנוער של וייל וקליידבאנק אינן רחוקות מאחור). הקבוצה משחקת במדים זהובים עם מדים שחורים ומכונה "הבנים" (The Sons), נגזרת מהביטוי "בני הסלע" (Sons of the Rock) - כינוי לילידי העיר דאמברטון, כאשר הסלע הוא הר הגעש הקדום עליו בנויה טירת העיר.

במאי 2000 עזבה הקבוצה את מגרשה הביתי המסורתי והידוע לשמצה בבוגהאד פארק בצפון-מזרח העיר, ולאחר תקופה קצרה בה חלקו מגרש עם אלביון רוברס בקואטברידג', הם עברו למגרש החדש שלהם באצטדיון סטראת'קלייד הומס, על גדות נהר הלוון מתחת לסלע דאמברטון (Dumbarton Rock). המעבר לאצטדיון החדש חפף לגדילה בהונו של המועדון, בעקבות עלייתו מהליגה השלישית לשנייה וכן בשל ריבוי האוהדים עקב הצלחת הקבוצה.

תארים
-----

* **אליפות סקוטלנד (2)**: 1890/1891, 1891/1892
* **הגביע הסקוטי: (1)**
	+ **זוכה (1):** 1882/1883
	+ סגנית (5): 1880/1881, 1881/1882, 1886/1887, 1890/1891, 1896/1897
* **גביע האתגר הסקוטי (1)'**: 2017/2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאמברטון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דאמברטון
* אתר קרן אוהדי המועדון.
* אתר מעריצים לא רשמי.

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  תואר משותף עם גלאזגו ריינג'רס
**מעברת עמק חפר** התקיימה בשנות ה-50 בסמוך למושב חיבת ציון בעמק חפר.

היסטוריה
--------

המעברה הוקמה כשכונת אוהלים ביולי 1950 בסמיכות לאלישיב. בהמשך הועברו התושבים לבדונים שהוצבו בין גבעת חיים וחיבת ציון, אך כ-20 משפחות סירבו לעבור ונותרו באוהלים ליד אלישיב. אוהלים אלו קרסו במטרות הגשם של דצמבר 1951. לקראת סוף שנת 1951 הוצע להקים צריפים פיניים עבור תושבי המעברה בתור שיכון הקבע שלהם, אך תושבי המעברה סירבו לקבל צריפים אלו ודרשו מגורי קבע בבלוקים. בסוף 1951 התגוררו במעברה 100 משפחות מעיראק ו-300 משפחות מתימן ונוצרו במעברה סכסוכים בין העדות. תושבי המעברה עבדו במשקי הסביבה ולא חסר להם עבודה. באוקטובר 1952 התגוררו במעברה 330 משפחות מעולי תימן, 100 משפחות יוצאי עיראק ו-40 משפחות מאיראן.

על היחסים בין תושבי המעברה לחקלאי הסביבה העיבו טענות על סחיבת פרי בכמויות גדולות על ידי תושבי המעברה. ב-25 באוקטובר 1952 התפתח עימות בין תושבי המעברה לשומר של פרדסי הסביבה. לטענת השומר הוא הותקף על ידי תושבי המעברה וסוסו נשדד ממנו בגלל שמנע מתושבי המעברה לגנוב פירות מהעצים. לעומת זאת, תושבי המעברה טענו שהשומר היה מבצע חיפושים בלתי חוקיים בכליהם ומשסה בהם את כלבו. כוח משטרה שהגיע למעברה הותקף על ידי תושבי המעברה וגם תגבורת שהגיעה למקום גורשה. בעקבות זאת פשטה המשטרה על המעברה למחרת לפנות בוקר עם כוח של 200 שוטרים ועצרה מעל 100 מתושבי המעברה. בעקבות תלונות של תושבי המעברה על חד צדדיות של המשטרה והפעלת כוח מוגזם שלח ראש הממשלה דוד בן-גוריון את ישראל ישעיהו ונחמיה ארגוב כוועדת בדיקה לבחון את האירועים. ישעיהו טען שהמשטרה שגתה בפשיטה על המעברה וגם ראש מועצת עמק חפר האשים את המשטרה בפשיטה מיותרת במקום לפנות למועצה ולמנהל המעברה.

כבר בשנת 1951 הוקצה שטח לבניית מבני קבע ועובדה תוכנית מפורטת לשיכון. על פי התכנית, כל יחידת דיור תהיה על שטח של 2 דונם לצורך משק עזר. המועצה האזורית קיבלה על עצמה להקים מכון מים לשכונה. בסוף פברואר 1953 דווח על התחלת בניית מבני קבע באליכין עבור תושבי המעברה. חלק מתושבי המעברה, יוצאי תימן, היו בין מקימי מושב תנובות.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מכתב ח. בן צבי לשרת העבודה, 19 בדצמבר 1951, בתיק: עמק חפר - תכנון השיכון, ארכיון המדינה
2. ↑  מטרות עוז וסופת־רוחות בכל הארץ, דבר, 16 בדצמבר 1951
3. ↑  למעלה מ־ 3000 ילד נרשמו לאיכסון במוסדות "קורת גג", על המשמר, 19 בנובמבר 1951
4. ↑  מכתב ח. בן צבי למר צבי גבעון, מנהל אגף השיכון של משרד העבודה, 16 בנובמבר 1951, בתיק: עמק חפר - תכנון השיכון, ארכיון המדינה
5. ↑  נפגעי השטפונות במעברות הפגינו ליד הסוכנות בת"א ותבעו צריפים, קול העם, 26 בדצמבר 1951
6. ↑  השנה הקשה ביותר, דבר, 4 במאי 1973
7. 1 2  צבי וולמוט, עובדי אדמה בצנעה, הַבֹּקֶר, 4 בפברואר 1955
8. 1 2  התפרעות תושבי המעברה בעמק חפר, דבר, 27 באוקטובר 1952
9. ↑  נעצרו 105 תושבי מעברה, מעריב, 25 באוקטובר 1952
10. ↑  תושבי מעברת עמק־חפר מאשימים, דבר, 3 בנובמבר 1952
11. ↑  הצד הציבורי בפרשת המעברה של עמק חפר, דבר, 7 בנובמבר 1952
12. ↑  מועצת חפר מגנה התנגדות תושבי המעבדה והתנהגות המשטר, על המשמר, 20 בנובמבר 1952
13. ↑  המשטרה מודה בשגיאתה באי־קיום קשרים הדוקים עם העתונות, הַבֹּקֶר, 4 בנובמבר 1952
14. ↑  החלה בניית שיכון ליושבי מעברת עמק חפר, דבר, 27 בפברואר 1953
**ויליוט תיאו סוודברג** (נולד ב-1 בפברואר 2004), הוא כדורגלן שוודי המשחק כקשר התקפי בסלטה ויגו מהלה ליגה.

קריירה
------

סוודברג נולד וגדל בסטוקהולם, וגם התגורר תקופה מסוימת בילדותו בולנסיה שבספרד. הוא החל לשחק כדורגל נוער במועדון המקומי סיקלה, וב-2011 בגיל 7 הצטרף לאקדמיית הנוער של המארבי. ב-2020 הושאל לקבוצת פריי מליגת המשנה השוודית, שם ערך את הופעת הבכורה שלו בכדורגל מקצועני.

ב-11 ביולי 2021, ערך סוודברג את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המארבי בליגה הראשונה בניצחון 5 - 1 על דגרפורס, כשנכנס כמחליף וכבש שני דקות לאחר מכן. באוגוסט אותה שנה חתם על חוזה מקצוען ראשון בקריירה. סוודברג רשם עונה חזקה ב-2022 עם 5 שערים ב-5 משחקי הליגה הראשונים, ונבחר לשחקן החודש באפריל בליגה השוודית.

ב-17 ביוני 2022, חתם סוודברג בסלטה ויגו מהלה ליגה על חוזה עד קיץ 2027. הסכום ששילמה סלטה להמארבי דווח כ-5 מיליון אירו בתוספת בונוסים, שיא מועדון עבור העברה יוצאת.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Williot Swedberg till Celta Vigo, hammarbyfotboll
**ז'אן דה שנטל** (בצרפתית: **Jeanne de Chantal**; בשמה המלא ז'אן פרנסואז דה רבוטין הברונית דה שנטל;‏ 22 בינואר 1572, דיז'ון, צרפת – 13 בדצמבר 1641, מולן צרפת) הייתה נזירה, בת אצולה צרפתייה, שיסדה מסדר של נזירות וקדושה של הכנסייה הקתולית.

קורות חיים
----------

ז'אן פרנסס דה שנטל נולדה בדיז'ון ב-28 בינואר 1572. אביה בנינגה פרמיאו (Bénigne Frémyot) היה נשיא (président à mortier) הפרלמנט של בורגון, אמא נפטרה כשז'אן הייתה בת שנה וחצי.
בגיל 21 נישאה לברון דה שנטל וקיבלה תואר ברונית. לזוג נולדו 4 ילדים. הברון נהרג בתאונת צייד בשנת 1601, כשז'אן הייתה בת 28.

בתקופת התענית של שנת 1604 ז'אן פגשה את הבישוף של ז'נבה, פרנציסקוס הקדוש מסאל, שהטיף בכנסייה בדיז'ון. הבישוף הפך לרועה הרוחני שלה. בהשפעתו, ובתמיכת אחיה שהיה הארכיבישוף של בורז', עברה לאנסי והקימה שם קהילה של מסדר הביקור של מרים (Ordo Visitationis Beatissimae Mariae Virginis). למסדר התקבלו נשים שנדחו על ידי מסדרים אחרים מפאת גיל או בריאות לקויה. המסדר התפתח בקצב מהיר, ועד מותה של דה שנטל כבר כלל המסדר 86 מנזרים.

ביום שהוקדשה כבר היו במסדר 164 מנזרים.

מותה וקבורתה
------------

דה שנטל נפטרה במולן ב-13 בדצמבר 1641. נקברה באנסי, במנזר הראשון שהקימה.

הליך הקדשתה
-----------

דה שנטל הוכרזה כמבורכת ב-21 באפריל 1751 על ידי האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר והוכרזה כקדושה ב-16 ביולי 1767 על ידי האפיפיור קלמנס השלושה עשר.

יום החג שלה נחגג ב-12 באוגוסט.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ז'אן דה שנטל** |

* ז'אן דה שנטל באתר CatholicSaints (באנגלית)
* ז'אן דה שנטל באתר santie beati (באיטלקית)
* ז'אן דה שנטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי ז'אן דה שנטל בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311106205171
* BNE: XX890584
* BnF: cb120519664 (data)
* CANTIC: a10478000
* GND: 118675540
* ICCU: CFIV034305
* ISNI: 0000 0000 8132 455X
* LCCN: n80056891
* NKC: skuk0001996
* NLA: 50213376
* NLG: 161600
* NLP: a0000001183943
* NSK: 000094814
* NTA: 075216620
* RERO: 02-A000093901
* SUDOC: 028746759
* Trove: 1506904
* VcBA: 495/43384
* VIAF: 54166816
* WorldCat: lccn-n80056891

 |
**מייקל רוג'רס אולדפילד תומאס** (באנגלית: **Michael Rogers Oldfield Thomas**‏; 21 בפברואר 1858 – 16 ביוני 1929), או בקיצור **אולדפילד תומאס** היה זואולוג וטקסונום אנגלי ועמית החברה המלכותית (FRS). תומאס עבד יותר מ-50 שנה במוזיאון הבריטי בלונדון ובמחלקה להיסטוריה של הטבע של המוזיאון, לימים המוזיאון להיסטוריה של הטבע, בתחום היונקים, מהם גילה כ-2,000 מינים ותת-מינים שתוארו לראשונה.

ביוגרפיה
--------

אולדפילד תומאס נולד ביישוב הקטן מילברוק, בבדפורדשייר שבאנגליה, בשנת 1858 לכומר ג'. ה. תומאס, שלימים נקרא לשמש ככומר בקייפטאון, דרום אפריקה. אולדפילד תומאס בילה את נעוריו בדרום אפריקה והחל ללמוד שם ביולוגיה. הוא אסף חרקים באזור הר השולחן. עם שובו לאנגליה, אביו הפך לוויקאר בהילינגדון ליד אוקסברידג' (אנ') במערב לונדון.

תומאס נשלח למכללת הייליברי (Haileybury College) בהרטפורד (אנ'), אך היה סטודנט גרוע יחסית. בגיל 18 החל חניכה במשרד המוזיאון הבריטי בבלומסברי, בו אוספי המדע היוו חלק גדול. תומאס קיווה לעבודה כעוזר במחלקה הזואולוגית, שבראשה עמד אז הזואולוג הגרמני אלברט גינתר (אנ'). מתוך מטרה זו, הוא השתתף בהרצאות של תומאס הנרי האקסלי בדרום קנזינגטון במשך שנתיים. בשנת 1878 הוא הועבר למעשה למחלקה הזואולוגית כעוזר, ולאחר שהתחיל עם חסרי חוליות, ובעיקר קווצי עור, החל את דרכו במחלקת הממלוגיה בהוראת גינתר.

בשנת 1891 הוא התחתן עם מרי קיין (Mary Kane), בתו של סר אנדרו קלארק, שירשה מאביה הון קטן. האמצעים הכספיים שלהם אפשרו לתומאס לשלם לאספנים עבור המוזיאון ולרכוש מספר רב של פריטי אספנות של יונקים, אותם תיאר בהדרגה. הוא גם יצא למסעות מחקר בעצמו במערב אירופה ובאמריקה הדרומית. אשתו הייתה שותפה בהתעניינותו בהיסטוריה של הטבע, וליוותה אותו בטיולי איסוף הדגימות.

תומאס פרש לגמלאות בשנת 1923, אך עבד במוזיאון עד מותו. אף על פי שהיו שמועות נפוצות שהוא התאבד בירי אקדח בזמן שישב ליד שולחן המוזיאון שלו, הוא בפועל מת בביתו בשנת 1929, בן 71, כשנה לאחר מות אשתו, "מכה קשה. ממנה הוא מעולם לא התאושש".

לקריאה נוספת
------------

* William Thomas Stearn: *The Natural History Museum at South Kensington. A history of the British Museum (Natural History)*. Heinemann, London 1981, מסת"ב 0-434-73600-7
* John Edwards Hill: *A memoir and bibliography of Michael Rogers Oldfield Thomas, R.F.S.* Bulletin of the British Museum (Natural History) 18, 1990; S. 25–113. (Digital version)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולדפילד תומאס** בוויקישיתוף
* כתבי אולדפילד תומאס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Haddon, Alfred Cort (1929). "MR. M. R. Oldfield Thomas, F.R.S". *Nature*. **124** (3116): 101–102. doi:10.1038/124101a0. ISSN 0028-0836.
2. ↑  Flannery, T. (6 בנובמבר 2012). *Among the Islands: Adventures in the Pacific*. Grove/Atlantic, Incorporated. ISBN 978-0-8021-9404-6. OCLC 793838823. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Portch, Lorraine (18 בנובמבר 2015). "Michael Rogers Oldfield Thomas – a resolved ending to a suicide mystery". London: Blogs from the Natural History Museum. אורכב מ-המקור ב-4 בפברואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007320136705171
* BnF: cb12560063f (data)
* GND: 117349496
* ICCU: CUBV153027
* ISNI: 0000 0000 4950 2416
* LCCN: no2003122067
* NTA: 075063271
* SNAC: w6pz7gj9
* SUDOC: 149231660
* VIAF: 54263584
* WorldCat: lccn-no2003122067

 |
**ולדיווסטוק רבתי** הוא כינויו של **אגלומרט ולדיווסטוק** ולפרויקט של ממשלת פרימוריה למיזוג העיר ולדיווסטוק עם עיירות הלוויין הסמוכות שלה לעירייה עירונית אחת: מיזוג מחוזות העיר ולדיווסטוק וארטיומובסקי ובהמשך - מיזוג עם אוסוריסק ונחודקה.

אוכלוסיית השטח, בהתאם להרכב השטחים הכלולים בה, מוערכת בין 0.8 ל-1 מיליון תושבים. לערים ולדיווסטוק-נחודקה, שאינה עומדת בכל קריטריוני האגלומרט, מונה כ-1.2 מיליון תושבים.

ולדיווסטוק עם ערי הלוויין, שמקורן בתקופה הסובייטית, הפכה לאחת ממיליון המטרופולינים הרוסים הבודדים שאוכלוסייתה עדיין לא הגיעה למיליון איש. בעידן שלאחר התפרקות ברית המועצות העיר וסביבתה חווים פיתוח ניכר משמעותי בשל המרחק מהמרכזים הכלכליים העיקריים של רוסיה, העניין הנמוך של המשקיעים מאזור אסיה-פסיפיק, והשוק הקטן של סחורות מקומיות, שמחריף את היציאה התמידית של האוכלוסייה מהמזרח הרחוק.

לראשונה נדון בשנת 1997 אודות פרויקט ולדיווסטוק רבתי לאיחוד העיר עם עיירות הלוויין. הפרויקט נכלל בתוכנית האב של ולדיווסטוק, שאומצה בשנת 2008. המכשול הראשון להתפתחות ולדיווסטוק רבתי הוא היעדר כבישים ותחבורה עירונית מודרנית.

התקוות העיקריות בדרך ליישום הפרויקט נקשרו בעת ההכנות לפסגת APEC בשנת 2012 בוולדיווסטוק, אז שופצו כבישים ושדה תעופה בינלאומי באזור. בנוסף, תוכנן לארגן בניית רכבת עירונית במהירות גבוהה שתחבר את ולדיווסטוק עם פרבריה.

בכפוך להיקף המימון, תוכנית פעולה ברורה עם קווי המתאר העיקריים של "ולדיווסטוק רבתי" תוכנן להיות מיושם עד לשנים 2025–2030.

הפרויקט נתמך על ידי תוכניות ממשל פדרליות (של המשרד לפיתוח אזורי והמשרד לפיתוח כלכלי) ליצור את מה שמכונה "ערים תומכות".

אגלומרט ולדיווסטוק
------------------

ב-28 באוקטובר 2014 נחתם הסכם בין ארבע עיריות להקמת אגלומרט ולדיווסטוק. האגלומרט כולל את העיר ולדיווסטוק ואת שלוש העיריות הקרובות לה. המחוזות העירוניים של אוסוריסק (194,250 תושבים בשנת 2015), בולשוי קאמן (39,879 תושבים), פוקינו (23,077 תושבים), נחודקה (156,649 תושבים), שרחוקה יחסית מהעיר ולדיווסטוק, מתפרשים כחלק מפיתוח עירוני היקפי נרחב. אגלומרט ולדיווסטוק יכול להגדיל את אוכלוסיית העיר וסביבתה לכדי 1.2 מיליון תושבים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ведомости (2010-11-16). "Правительство и администрация президента задумали передел России". www.vedomosti.ru. נבדק ב-2019-08-22.
2. ↑  Ведомости (2010-11-16). "Правительство и администрация президента задумали передел России". www.vedomosti.ru. נבדק ב-2019-08-22.
3. ↑  Скорость объединит города | Номер газеты «Гудок» от 20.12.2007 | Газета «Гудок»
4. ↑  "В России появятся 14 денежных супергородов". אורכב מ-המקור ב-2008-06-29. נבדק ב-2019-08-22.
5. ↑  "На месте российских городов вырастут мегаполисы". *Известия*. אורכב מ-המקור ב-2012-08-03. נבדק ב-2019-08-22.
6. ↑  ""Новосибирск исчезнет с карты России": обзор новосибирских СМИ" (ברוסית). ИА REGNUM. נבדק ב-2019-08-22.
7. ↑  "Все в город! - РБК daily - Статьи". archive.is. 2012-09-11. נבדק ב-2019-08-22.
8. ↑  "В Приморье создана Владивостокская агломерация". *РИА "Восток-Медиа"*. אורכב מ-המקור ב-2016-03-05. נבדק ב-2019-08-22.
**פיאם פילי** (בפרסית: پیام فیلی, נולד ב-1985) הוא משורר, סופר ופעיל זכויות אדם איראני.

ביוגרפיה
--------

פיים פיילי נולד בשנת 1985 בעיר כרמאנשאה, באיראן. הוא התחיל לכתוב בשנות העשרה המוקדמות שלו. ספר שיריו הראשון "עריסת השמש", התפרסם בשנת 2005, רק לאחר שהצנזורה מחקה ממנו שירים מסוימים. אחרי שלוש מהודרות נשלל רישיון ההדפסה. לאחר מכן, יצירותיו נאסרו לפרסום באיראן. הרומן הראשון שלו - מגדל ובריכה וכן אוסף של מאמרים קצרים פורסמו על ידו בפלטפורמה להוצאה עצמית, Lulu.com בארצות הברית. ספרו השני - "אני אצמח ואניב פירות...תאנים", פורסם בגרמניה על ידי הוצאת גרדון. מחוץ לאיראן התפרסמו יצירות אחרות ובהן הרומן "בן השנים המעוננות" ואוסף שירים "חסנאק". הוא מופיע ברשימה השחורה באיראן לא רק בגלל עבודותיו, אלא גם כיוון שהוא הומוסקסואל מוצהר. הוא חי מספר שנים בגלות בטורקיה.

בסוף 2015 ביקר פיילי בישראל כאורח משרד התרבות והספורט. הביקור נערך בעזרת שרת התרבות והספורט מירי רגב ושר הפנים סילבן שלום, שהנפיקו היתר כניסה לישראל מיוחד, בגלל מגבלות נסיעה בכניסת אזרחים איראנים.

בשנת 2016, פיילי הגיש בקשה למקלט מדיני בישראל, אותו תיאר כמקום "מעניין, יפה ומדהים". לדבריו ישראל היא "לא סתם עוד מדינה. מבחינתי זה כמו מקום אגדות". אולם לאחר כ-5 שנים בישראל הוא עדיין ממתין לאישור רשמי של בקשת המקלט שלו ומעמדו בישראל.

ספריו
-----

**בעברית:**

* **אני אצמח ואניב פירות; תאנים**, תרגמה מפרסית: אורלי נוי. הוצאת רסלינג, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* פיאם פילי, הבלוג הרשמי
* אורלי נוי, הסופר האיראני פיאם פילי: "חברי בישראל, אני רוצה לספר לכם סיפור", באתר "שיחה מקומית", 19 במאי 2014 - ראיון שנערך עם פילי כשנה וחצי לפני שהגיע לישראל.
* אתר למנויים בלבד פיאם פילי, אני בן עשרים ואחת. אני הומו. ואיראני, באתר הארץ, 19 ביוני 2015
* ארנון בן דרור, ‏"משמרות המהפכה שיתקו לי את החיים", באתר "Time Out ישראל", 1 באוקטובר 2014

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אתר למנויים בלבד אלי אליהו, הרומן של המשורר האיראני עם ישראל, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2015
2. ↑  ביקורות:  
 אתר למנויים בלבד תמר מרין, בנובלה של פיאם פֵילי היופי צובט בלב, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2015  
מוטי פוגל
, ‏פיאם פילי בנובלה מופתית על חייו של גבר גיי באיראן, באתר "Time Out ישראל", 29 ביוני 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007570379105171
* ISNI: 0000 0004 5222 5076
* LCCN: n2015071660
* VIAF: 317133346
* WorldCat: lccn-n2015071660

 |
**אמיר ויסברוד** (נולד ב-1968) הוא דיפלומט ישראלי אשר כיהן כשגריר ישראל בירדן. קודם לכן כיהן כראש חטיבת המזרח התיכון במרכז למחקר מדיני של משרד החוץ.

ביוגרפיה
--------

ויסברוד הוא בוגר תואר ראשון ותואר שני בערבית ובספרות ערבית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת התזה שלו בהנחיית עמנואל סיון הייתה בנושא מנהיג האחים המוסלמים בסודאן חסן א-תוראבי, ויישום אסלאם קיצוני במדינה.

את שירותו במשרד החוץ החל ב-1995 במסגרת קורס הצוערים. לראשונה הוצב כמזכיר שני בנציגות הישראלית ברבאט שבמרוקו. בשנים 2001–2004 שימש מזכיר ראשון ודובר שגרירות ישראל בעמאן. הוא מילא מגוון תפקידים באגף המזרח התיכון במשרד, כולל מנהל לשכת סגן ראש האגף, ראש דסק סוריה ולבנון, סגן ראש האגף לענייני המגרב, סוריה ולבנון, ומנהל מחלקת סוריה ולבנון.

בשנים 2008–2011 היה חבר במשלחת הישראלית למוסדות האו"ם ושימש יועץ מדיני בנושאי המזרח התיכון ומועצת הביטחון. ב-2011 מונה למנהל מחלקת סוריה, לבנון והפלשתינאים במרכז למחקר מדיני. בדצמבר 2013 מונה לראש חטיבת המזרח התיכון במרכז.

בפברואר 2018 אישרה הממשלה את מינויו לשגריר ישראל בירדן. ב-16 באפריל 2018 החל בכהונתו.

ויסברוד נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיר ויסברוד, תראבי: דובר האסלאם הקנאי(הקישור אינו פעיל), הוצאת מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מינויים בשירות החוץ, החלטה מספר 3594 של ממשלת ישראל השלושים וארבע, משנת 2018, באתר של משרד ראש הממשלה
ליווי משטרתי של ראש ממשלת ישראל החלופי ושר הביטחון בני גנץ, יום הבחירות לכנסת ה-24, מרץ 2021
ליווי משטרתי לרכבה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בעת ביקורה בברלין, גרמניה
**ליווי משטרתי** הוא ליווי מטעם מרשויות אכיפת החוק, שמיועד להסיע אנשים חשובים.

הליווי מתבצע באמצעות הקצאת רכבי משטרה, במרבית המקרים ניידות או אופנועים במטרה לעקוף כלי רכב פרטיים בפקקים (דבר שחוקי במרבית מדינות העולם רק לניידות משטרה, כבאיות ואמבולנסים). ישנם גופים נוספים המספקים שירותי ליווי, כגון משטרה חשאית ומשטרה צבאית.

ליווי משטרתי משמש אישים הממלאים תפקידים בכירים, כגון ראשי מדינות או שרים ושגרירים, אישים שנשקפת סכנה לחייהם או עבור אנשים העושים דרכם להלוויה. לעיתים אפילו ידוענים שלא מחזיקים בתפקיד רשמי כלשהו דורשים ליווי משטרתי, אך לא פעם הם סופגים ביקורת ציבורית.
ליווי משטרתי, בניגוד לדעה הרווחת, לא משמש כליווי לצידו של מושא הליווי, אלא מטרתו להבטיח שהמלווה יגיע ליעדו בשלום.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Engber, Daniel (2 במאי 2006). "Where's My Police Escort?". Slate.com. נבדק ב-2008-07-07. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  כפר סבא ביקשה ליווי לאוהדים, המשטרה סירבה, באתר וואלה!‏, 2 בדצמבר 2007
3. ↑  יוסי אלי, ליווי משטרתי ונסיעה באדום: כך הגיע הרב קנייבסקי לכותל • צפו, באתר חדשות 13, 16 באוקטובר 2019
**גדי לסין** הוא נשיא ומנכ"ל קבוצת שטראוס לשעבר.

ביוגרפיה
--------

גדי לסין נולד בקיבוץ רמת דוד להורים שעלו מארגנטינה, גדל בדימונה ובנתניה ושימש כקצין ביחידה מובחרת בחיל האוויר. לסין הוא בוגר MBA מאוניברסיטת בן-גוריון, BA במנהל עסקים מהמכללה למינהל ובוגר קורס המנכ"לים בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.

לסין החל לעבוד בקבוצת שטראוס ב-1993 כמקדם מכירות ובתקופה של עשרים שנים שימש במספר תפקידים ובהם מנהל אזורי למכירות והפצה, מנהל הפצה ארצי, מנכ"ל חטיבת המכירות וההפצה של שטראוס ישראל, מנכ"ל מחלבות שטראוס ומנכ"ל שטראוס ישראל. בנוסף, עם כניסתה של קבוצת שטראוס לשוק הסלטים והמטבלים בארצות הברית, לסין שימש כמנכ"ל של חברת הסלטים של שטראוס בארצות הברית – סברה, בתוך שנה הפכה החברה למובילת שוק החומוס בארצות הברית.

לסין כיהן בתפקיד נשיא ומנכ"ל קבוצת שטראוס בין השנים 2009 ו-2018. מונה לתפקיד בגיל 41 ובתפקידו היה אחראי לסין על כלל הפעילות של קבוצת שטראוס, על חברותיה, בישראל ובכעשרים מדינות ברחבי העולם. קבוצת שטראוס צמחה בשנים האלו מהכנסות של 6.3 מיליארד ש"ח בשנת 2009 ורווח נקי של 233 מיליון שקלים ועד להכנסות שיא של 8.5 מיליארד ש"ח ורווח נקי של 489 מיליון שקלים בשנת 2018. רוב ההכנסות מגיעות מפעילות הקבוצה מחוץ לישראל, בעיקר בשל פעילותה בתחום הסלטים והמטבלים ובאמצעות חברת הקפה הבינ"ל של שטראוס. לסין הוביל את קבוצת שטראוס משווי שוק של 3.9 מיליארד ש"ח ביום כניסתו לתפקיד ועד לשווי שוק של 8.65 מיליארד ש"ח ביום פרישתו. מאז שנת 2012 נבחר לאחד מחמישים המנהלים הטובים בישראל בדירוג העיתון כלכליסט כאשר בשנת 2017 דורג במקום ה-7.

בנוסף לתפקידו בשטראוס, שימש כיו"ר איגוד המזון (2008-2013), כיו"ר מועצת התעשיינים בהתאחדות התעשיינים (2014-2015). וכחבר בפורום השולחן העגול הממשקי בראשות ראש הממשלה ובהשתתפות בכירי המגזר העסקי והמגזר השלישי.

כיהן בהתנדבות כיו"ר הקרן למיזמים לאומיים לשינוי חברתי, וייעץ כמנטור לסטודנטים בבי"ס למנהל עסקים MBA של המרכז הבינתחומי הרצליה. בעבר שימש כדירקטור וחבר הנהלה בעמותת שובל המספקת רפואת שיניים לילדים נזקקים.

לסין נשוי לקארן ואב לשלוש בנות, גילי, נועה ודנה.

בתחילת מאי 2018 יצא לחופשת מחלה וכחודשיים לאחר מכן בתחילת יולי 2018 הודיע על פרישה מתפקיד מנכל הקבוצה.

נכון לשנת 2021 מכהן כדירקטור בחברות ICL, אוריין, אלקטרה מוצרי צריכה. במקביל, חזר לספק ייעוץ עסקי לחברות בארץ ובעולם[דרוש מקור][מפני ש...].

לקריאה נוספת
------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גדי לסין** בוויקישיתוף
* גיא קצוביץ', ‏גדי לסין: "אנו חיים במדינה יקרה", באתר גלובס, 19 ביוני 2011
* נורית קדוש, לסין: "מכירת חברה ישראלית לבעלות זרה היא איום אסטרטגי על ישראל", באתר כלכליסט, 15 ביוני 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביב לוי, ‏זינוק במכירות חומוס שטראוס בארה"ב: כבשה 40% מהשוק, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2009
2. ↑  רועי ברגמן, ‏עקף את הוותיקים, רועי ברגמן, באתר גלובס, 2 באפריל 2009
3. ↑  אילנית חיות, ‏שטראוס: מכירות הרבעון הרביעי עלו ב-9.7% ל-1.71 מיליארד שקל, באתר גלובס, 24 במרץ 2010
4. ↑  אביב לוי, ‏שטראוס: רווח נקי של 489 מיליון שקל ב-2018 - עלייה של 17.8%, באתר גלובס, 13 במרץ 2019
5. ↑  אביב לוי, ‏ענקיות המזון שטראוס ואסם מסכמות שנה של שיפור ברווח הנקי, באתר גלובס, 20 במרץ 2013
6. ↑  אתר הבורסה - נתונים היסטורים, באתר info.tase.co.il
7. ↑  נורית קדוש, מנכ"ל קבוצת שטראוס, גדי לסין, פורש מסיבות רפואיות, באתר כלכליסט, 9 ביולי 2018
8. ↑  מוסף מנהלים: מקומות 20-11, באתר כלכליסט, 25 בדצמבר 2012
קרון רתום לסוסים ישן בטביליסי
**החשמלית של טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის ტრამვაი**) היא חשמלית בטביליסי, גאורגיה, שנחנכה בשנת 1883 כקרון רתום לסוסים ופסקה לפעול בשנת 2006. במחצית השנייה של המאה ה-20 היו מעל ל-10 מסלולים, אולם לאחר מכן מספרם פחת.

היסטוריה
--------

הקרון הרתום לסוסים נוסד בטביליסי בשנת 1883. במקור עמד המרחק בין שני פסי הרכבת על 914 מ"מ, שהיה קטן יותר מהמקובל ברחבי האימפריה הרוסית (1,000 מ"מ או 1,524 מ"מ). קו הקרון הרתום לסוסים הראשון חיבר בין שדרות מיכאילסקי לרובע וורורנצוב ותחנת הרכבת. זמן קצר לאחר מכן נמתח קו נוסף לכיכר ירוואנסקי (כיום כיכר החירות ומספר הכרכרות גדל ל-556, מתוכן 439 כרכרות רתומות לשני סוסים ו-117 רתומות לסוס אחד. בשנת 1904 נסלל רחוב מכיכר מרג'ינשווילי לכיוון מעלה ונקרא רלוה מרג'ינשווילי והקרון עבר בה.

גשר מיכאיל וורונצוב ופסי הקרון על הגשר. ברקע הר מתאצמינדה וכנסיית מאמאדוויתי. המאה ה-19
למרות התפתחות הקרון, בתחילת המאה ה-20 היה ברור כי הוא עתיד לחלוף מן העולם, ולכן הוחלט לבנות חשמלית מונעת בחשמל. החברה שבנתה את החשמלית הייתה חברה בלגית בשם "חברת החשמל הליוס" מהעיר קלן, שמוקדם יותר, בשנת 1902, הייתה שותפה בהקמת החשמלית של וולדיקווקז (וולדיקווקז). ב-25 בדצמבר 1904 נחנך קו החשמלית הראשון של טביליסי על קו קרון קודם כאשר הרוחב בין פסי המסילה היה 1,000 מ"מ. בשנת 1910 הופסק השימוש בקרון רתום לסוסים לגמרי. טביליסי הפכה לעיר השלוש-עשרה ברחבי האימפריה הרוסית שבה הופעלה חשמלית.

בשנת 1933 החלו לעבוד על העברת החשמליות למסילות רחבות יותר (1524 מ"מ), עבודות אלה הסתיימו רק בשנת 1942. בין השנים 1965-1970 הגיע אורך המסילות לכדי 105 ק"מ ו-299 קרונות. מאוחר יותר החל השימוש בחשמלית לקטון בהדרגה עד שבשנת 2000 היו רק 8 קרונות פעילים ובשנת 2003 רק ארבעה. בשנת 2005 נותר רק קרון אחד פעיל וגם הוא הפסיק לפעול בשנת 2006. 

ההיסטוריה של החשמלית בטביליסי הסתיימה בסוף 2006. ב-30 בנובמבר של אותה שנה עדיין הפריך סגן ראש עיריית טביליסי, גיאורגי מלדזה, שמועות כי פעילות החשמלית עומדת להיסגר, אולם ביום למחרת יצאה עיריית טביליסי בהצהרה על החלטתה לסגור את החשמלית. ב-4 בדצמבר 2006 הפסיקו החשמלית של טביליסי והטרוליבוס של טביליסי לפעול.

מקורות
------

* "חשמליות בערי ברית המועצות לשעבר". אורכב מ-המקור ב-2012-12-16. (ברוסית)
* אלנה אורגוולידזה, כל כך מיותרת החשמלית לעיר, נובמבר 2004 (ברוסית)
* נהגי החשמליות והטרוליבוסים בטביליסי נותרו מחוסרי עבודה, 4 בדצמבר 2006 (ברוסית)

ראו גם
------

* הרכבת התחתית של טביליסי
* הפוניקולר של טביליסי
* הטרוליבוס של טביליסי

קישורים חיצוניים
----------------

* תמונות חשמליות וטרוליבוסים בגאורגיה (ברוסית)
**חוטפריט רוּמֵרָאטוּ** (בהולנדית: **Godfried Roemeratoe**; נולד ב-19 באוגוסט 1999 באוסט-סוברח (אנ') שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ואלבייק.

קריירת מועדונים
---------------

רומראטו גדל במחלקת הנוער של טוונטה. ב-21 בדצמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-90 בניצחון 0–2 על נאק ברדה במסגרת המחזור ה-19 בליגת המשנה ההולנדית לעונת 2018/2019. הוא ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון בעונה זו, בה העפיל המועדון לליגת העל ההולנדית. ב-3 באוגוסט 2019 ערך רומראטו את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית, בתיקו 1-1 נגד פ.ס.וו. איינדהובן במסגרת המחזור הראשון לעונת 2019/2020. הוא ערך 45 הופעות בליגת העל ההולנדית בשתי עונותיו עם המועדון, ובסך הכל ערך 48 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-23 באוגוסט 2021 הושאל רומראטו למשך עונה אחת לווילם II מליגת העל ההולנדית. ב-28 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על זוולה במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2021/2022. ב-10 בדצמבר הוא הבקיע את שערו היחיד במועדון, שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 1–3 לקמבור במסגרת המחזור ה-16 באותה עונה. הוא ערך 21 הופעות ליגה במדי וילם II במהלך תקופת ההשאלה.

ב-26 ביוני 2022 חתם רומראטו על חוזה לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  Godfried Roemeratoe naar Tilburg באתר הרשמי של וילם II, ‏ 23 באוגוסט 2021 (בהולנדית)
2. ↑  איציק כלפי, רומראטו חתם בהפועל ת"א לשנתיים, אלו לעונה, באתר ynet, 26 ביוני 2022
חזית בניין מעוטרת בסגרפיטו מתקופת הרנסאנס, מדלינג, אוסטריה
ציור סגרפיטו על קיר האמפיתיאטרון ברחוב שרת ברמת גן
סגרפיטו של דן ליבני, תל-אביב, 1970
**סגרפיטו** (באיטלקית: **Sgraffito**, הגייה מדויקת: **זְגְרָפִיטוֹ**) היא טכניקה של ציור על גבי קירות. הפירוש המילולי של המילה הוא "מגורד בעומק".

טכניקה
------

בבסיסו של הסגרפיטו עומד ציפוי הקיר בשתי שכבות או יותר של טיח. הקיר מטויח בשכבות בצבעים שונים. **בטרם התייבשות הטיח**, מתבצע הציור על ידי גירוד או חריצת הטיח, המביאים לחשיפתן מחדש של השכבות העמוקות יותר, שלהן צבע שונה.

היסטוריה
--------

עיצובי הסגרפיטו הראשונים בוצעו בשחור-לבן. הקיר היה מטויח בטיח מעורב בפיח (ומכאן התקבל הגוון השחור), ומעל הטיח סויד הקיר בסיד רגיל (לבן). הציור בוצע על ידי חריטה בחרט. הראשונים שיישמו טכניקה זו היו בנאים ולאו דווקא ציירים, והדגמים אותם ציירו היו קישוטים גרפיים פשוטים ואף חיקויי ציפוי אבן, בתים כאלו ניתן למצוא גם ביוון ובמיוחד באי כיוס בים האגאי.

במאה ה-13 החלו להשתמש בטכניקה גם ליצירות אמנות. הציורים הראשונים בטכניקה זו צוירו במנזרי הקתדרלה של מגדבורג. בציורים אלה ניתן לראות גם שלב נוסף בהתפתחותה - צביעה נוספת במכחול מעל לתרשים החרוט. במקרים רבים שימשו יצירות של אמנים מפורסמים כבסיס לציורי הקיר, אשר הועתקו בהגדלה מיצירות אלו.

שימוש נרחב בשיטה זו נעשה בתקופת הרנסאנס. הריכוז הגדול ביותר נמצא בצ'כיה.

סגרפיטו בישראל
--------------

בישראל פעלו למעלה משלושים אמני ואמניות סגרפיטו.

ציור "העמלים" של מאיר שטיינגולד בחזית מפעל "עשת" בקיבוץ אילון, הוא ציור הסגרפיטו הראשון ששומר בישראל.

האמן דן לבני יצר בשנת 1970 את תבליט הסגרפיטו הגדול בארץ, בבניין בן חמש קומות בשדרות ח"ן מס' 24 בתל אביב.

לקריאה נוספת
------------

* ב.מ. יכטהימר, **ציור ורישום**, הוצאת אחיאסף, 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סגרפיטו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סגרפיטו** |

* סגרפיטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי פרקש, גמלים כחולים, **אתרים**, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 67-72
2. ↑  נירית שלו־כליפא, ארץ ושמים - מספר יצירה: #0757, באתר סקר אמנות הקיר בישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4126868-4
* NKC: ph116137

 |
**רישיון עסק** הוא היתר של רשות מוסמכת שניתן לניהול עסק בכפוף לתנאים. סוג העסקים הטעונים רישיון ותנאי הרישיון אינם זהים במדינות השונות. עסק שהפר את תנאי הרישיון עשוי להיסגר ובעליו יחויב בתשלום קנס. לרוב רישיון עסק ניתן רק לעסק שנרשם כדין, ועמד בסדרת דרישות שונות, שנקבעו לפי סוג העסק, מספר המועסקים ועוד.

רישיון עסק בישראל
-----------------

בישראל ניתן רישיון עסק מכוח חוק רישוי עסקים, תשכ"ח-1968. חוק זה מסמיך את שר הפנים לקבוע בצווים עסקים טעוני רישוי ולהגדירם. שר הפנים הוציא צו רישוי עסקים (עסקים טעוני רישוי), תשע"ג-2013, ובו רשימת עסקים טעוני רישוי. ניהול עסק ללא רישיון מהווה עבירה פלילית. עסק שפועל ללא רישיון צפוי לסגירה מנהלית, ועל בעליו יוטלו קנסות ואף עונשי מאסר.

בשנת 2006 התקבלה החלטת ממשלה מס' 4152 להקים ועדה לבחינת רישוי עסקים בישראל. בהתאם להחלטה זו הוקמה "ועדת הבר" בראשות הממונה על התקציבים לשעבר קובי הבר. מטרת הוועדה הייתה לפשט וליעל את הליך רישוי העסקים. הוועדה המליצה על שורת צעדים. בשנת 2010 התקבל תיקון מס' 27 לחוק רישוי עסקים. נקבע כי בנובמבר 2013 ייכנסו הוראות הרפורמה לתוקף בהדרגה. הרפורמה כוללת הקלות שונות, ובהן מעבר לרישיונות עסק תקופתיים, מסלול ירוק (מזורז), גיבוש מפרט אחיד לרישוי עסקים וקביעת "מנגנון ערר מנהלי".

גם כיום, יש חוקרים המותחים ביקורת על המצב הקיים, וטוענים שנדרשת רפורמה נוספת.

### תהליך קבלת רישיון עסק

**בקשה לקבלת מידע** - ניתן להגיש בקשה לקבלת מידע מקדמי על דרישות הרשויות השונות מהעסק המבוקש. הבקשה כרוכה בתשלום אגרה 326 ש"ח (נכון לנובמבר 2019).
הרשות מחויבת למסור את המידע המקדמי בתוך 30 יום.

**הגשת הבקשה לרישיון עסק** נעשית באמצעות הגשת טופס בקשה מיוחד. יש לצרף לבקשה מסמכים שונים ובהם, תרשים סביבת העסק, מפה מצבית, תוכנית עסק הנדסית ואישור תשלום אגרה.

**הטיפול בבקשה** - על רשות הרישוי להחליט תך 21 יום האם היא דוחה את הבקשה, ואז יש לנמק את הדחייה בכתב, או ממשיכה בהליך. אם הבקשה לא נדחתה, היא מועברת לבדיקת גורמים מקצועיים שייתנו חוות דעת. בתום הבדיקה הרשות מחליטה האם לדחות את הבקשה או לאשר אותה ובאלה תנאים. הרשות מוסמכת להנפיק היתר זמני או מוגבל בזמן שיש לחדשו בתום התקופה. ניתן להגיש השגה או ערעור על החלטת הרשות או הגורמים המוסמכים.

ארצות הברית
-----------

בארצות הברית לכל מדינה כללים שונים בנוגע לרישום ולרישיון עסק. הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית מתחזקת רשימה של רישיונות נדרשים, ובתחומי עיסוק מסוימים כמו סחר בבעלי חיים או אנרגיה גרעינית נדרשים אישורים של גופים פדרליים.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק רישוי עסקים, תשכ"ח־1968, באתר ויקיטקסט
* רישוי עסקים, באתר משרד הפנים בישראל
* היסטוריית החקיקה של החוק, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* תהליך קבלת רישיון העסק, באתר משרד הכלכלה והתעשייה
* חוברת מידע בנושא רישוי עסקים, באתר משרד הפנים
* הרפורמה ברישוי עסקים, באתר משרד הפנים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד קובי בר-לב, הרפורמה ברישוי תקל על בעלי העסקים הקטנים, באתר TheMarker‏, 7 באוגוסט 2013  
אליצפן רוזנברג, מנובמבר: הקלה בביורוקרטיה לעסקים קטנים, באתר ynet, 29 באוקטובר 2013
2. ↑  ערן יוגב, מדוע נדרשת רפורמה ברישוי עסקים?, **פורום קהלת**, 29 במאי 2022
3. ↑  SBA: Where to Obtain Business Licenses

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.