recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נַחַל נִצָּנָה** הוא מן הגדולים שבנחלי הר הנגב המערבי. בערבית הוא נקרא "ואדי אלעג'רם" ("נחל היפרוק"). אורכו של נחל ניצנה, מהר רמון עד גבול ישראל-מצרים, הוא כ-65 קילומטר.

ראשיתו של נחל ניצנה סמוך לפסגת הר רמון, שבפינתו הדרומית-מערבית נמצא מכתש רמון. מכאן נמשך הנחל בעמק רחב ושטוח, שלאורכו יש שרידי חקלאות עתיקה. במקביל לנחל עובר בחלק זה כביש 171 ובאפיק עוברת דרך עפר שהוכשרה בשנות ה-40 של המאה ה-20 על ידי חברת הנפט הבריטית, לצורך חיפושי נפט במכתש רמון. בדרך זו עברו כוחות מבצע עובדה, במרץ 1948, בדרך לשדה אברהם ולמפרץ אילת.

לאחר חציית הכביש, פונה הנחל לצפון-מערב, ומשם הנחל חוצה את רמות הגיר של מערב רמת עבדת. לאורך כ-30 קילומטר פזורים שרידים רבים: מדרגות חקלאיות עתיקות, מאגורות מים, מבנים מתקופת הברזל ומן התקופה הרומית וריכוזים של ציורי סלע. 

מעט מצפון לעיר הקדומה ניצנה, יוצא הנחל מתחום רמת עבדת הגירנית אל מישורי חולות עגור. שם, ליד באר מלכה, הוא מתחבר עם נחל לבן. ממפגש הנחלים ממשיך נחל לבן לתחום סיני, ושם הוא נקרא "ואדי אלחרידין". לאחר כמה קילומטרים נבלע הנחל בדיונות החול ונעלם.

ב-18 בינואר 2010, במהלך שיטפונות שאירעו בנחל, קרס הגשר שמעליו המוליך את כביש 211, ויישובי פתחת ניצנה נותקו. 
באגן נחל ניצנה (הגשר מעל נחל ניצנה אשר קרס בשיטפון זה), נמדדה ספיקת שיא של 1,420 מ"ק/שנייה. על פי חישובים ראשוניים מדובר בספיקה הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם בישראל. זוהי ספיקה של יותר ממחצית הספיקה הממוצעת של נהרות כדוגמת הריין (2,290 מ"ק/שנייה) והנילוס 2,830 (מ"ק/שנייה). לשם השוואה הספיקה הממוצעת בירדן העליון היא 16 מ"ק/שנייה.

גלריה
-----

* הגשר הטורקי והבריטי
* הגשר הטורקי והבריטי
* חרוטות סלע

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחל ניצנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  וואלה! - בגלל השיטפונות: תושבים נותקו ממים וחשמל
2. ↑  רשות המים, **הודעה לתקשורת: 1,420 מ"ק/שנייה - הספיקה הגבוהה ביותר שנמדדה בארץ אי פעם**, 1 בפברואר 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475796405171

 |
**פיטרבילט 379** (באנגלית: **Peterbilt 379**) היא סדרת משאיות מסוג "Tractor unit" (אנ') בתצורות סמי-טריילר ופול-טריילר, המשמשים לגרירה, מתוצרת פיטרבילט (אנ') (שם רשמי: **Peterbilt Motors Company**) האמריקאית אשר יוצרו בין השנים 1987–2007 בארצות הברית.

בארצות הברית מוגדרים דגמי "פיטרבילט 379" כמשאיות דרגה 8 ("Class 8") (אנ'), כלומר משאית שמשקל הברוטו שלה ("Gross vehicle weight rating", (אנ')) עולה על 33,001 ליברות (14,969 קילוגרם). המשאית מוצעת עם מספר דגמי מנועים לבחירת הלקוח, ובהם מנועי דיזל של קטרפילר, דטרויט דיזל וקאמינס. הספק המנועים יכול להגיע עד 600 כ"ס (450 קילוואט). הגורר כולל תא נהג עם 2 דלתות, וניתן לבחור האם להוסיף תא שינה מאחוריו או לא (פיטרבילט מציעה את שתי האפשרויות).

דגם זה זכה לפרסום בסרט "הרובוטריקים" בו הוא מופיע כצורת המשאית של מנהיג הרובוטריקים אופטימוס פריים. בנוסף לסרטי הרובוטריקים הוא הופיע בסרטי קולנוע אחרים, בהם "מהיר ועצבני".

"פיטרבילט 379"
--------------

דגם "פיטרבילט 379" הייתה משאית הדגל של היצרן "פיטבילט" משנת 1987 ועד שנת הדגם 2007, ושמרה על אף ארוך זמין באורכים סטנדרטיים ובאורך מכסה המנוע הארוך. לאחר שהחליף את דגם ה-"359" בשנת 1987, הדגם נשאר בייצור עד מרץ 2007 עם 1,000 יחידות אחרונות שהיו קרויות "Legacy Class 379".

החלק העיקרי בדגם ה-"פיטרבילט 379" הוא הגורר אליו ניתן לחבר נגררים שונים.

הדגם היה פופולרי מאוד ל"נהגים בעלים-מפעילים" (owner-operator drivers). בהובלות מדובר בנהג משאיות מסחרי עצמאי או בעסק קטן שמפעיל משאיות להובלת סחורות על כבישים מהירים עבור לקוחותיו. מרבית "מפעילי הבעלים" הופכים להיות נהגים לחברות הובלות תחילה על מנת לצבור ניסיון ולקבוע כי הקריירה מיועדת להם.

משאית "פיטרבילט 379" הושקה ב-2 תצורות: הורכב פגוש לחלק האחורי של הקבינה בגודל 119 אינץ' (302.26 ס"מ), ומכסה מנוע באורך מורחב עבור דגם עם פגוש לחלק האחורי של הקבינה בגודל 127 אינץ' (322.58 ס"מ).

דגם "פיטרבילט 379" נבדל מדגם "פיטרבילט 359" (מבחינה חיצונית) בשימוש בשמשה קדמית מוגדלת (המאפשר מגבים לשמשה אופקית). דגם "פטרבליט 379" הוצג עם אותות פנייה (וִינְקֶר, פנס איתות) רכובים על פנס (הועברו מהפגוש), מה שהופך את הפנסים המלבניים לסטנדרטיים.

תמונות
------

* ה"פיטרבילט 379" שמגלם את אופטימוס פריים ה"פיטרבילט 379" שמגלם את אופטימוס פריים
* "פיטרבילט 379" "פיטרבילט 379"
* "פיטרבילט 379" "פיטרבילט 379"
* "פיטרבילט 379" "פיטרבילט 379"
* "פיטרבילט 379" "פיטרבילט 379"
* "פיטרבילט 379" "פיטרבילט 379"
* "פיטרבילט 379" "פיטרבילט 379"
* "פיטרבילט 379" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "פיטרבילט 379" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים

ראו גם
------

* משאית סמי-טריילר
* פיטרבילט 281 ו-351
* פיטרבילט 389

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטרבילט 379** בוויקישיתוף
* תמונות של פיטרבילט 379 בפליקר
* פיטרבילט 379, סרטון באתר יוטיוב
* פיטרבילט 379, סרטון באתר יוטיוב
* 10 Things You Didn't Know About The Peterbilt 379, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 7:06)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "פיטרבילט 379" allstatepeterbilt.com/blog//peterbilt-379-performance-and-capabilities
2. ↑  "פיטרבילט 379", מנוע 14.6 ליטר barrett-jackson.com/Events/Event/Details/1992-PETERBILT-379-TRANSFORMERS
3. ↑  "פיטרבילט 379" כולל תא שינה truckpaper.com/listings/trucks
**פייג' אוהרה** (באנגלית: **Paige O'Hara**; נולדה ב-10 במאי 1956) היא שחקנית וזמרת אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

אוהרה נולדה בשם **דונה פייג' הלמינטולר** (**Donna Paige Helmintoller**) בפורט לודרדייל, אמה ממוצא אירי ולאביה שורשים אירים, בריטים, הולנדים וגרמנים. היא החלה להתעניין במשחק בגיל ארבע ולמדה בבית ספר לאמנויות, היא הופיעה בתיאטרון ילדים בעירה.

ב-1983 הופיעה לראשונה בברודוויי במחזמר "ספינת השעשועים", ב-1989 הופיעה באותו תפקיד בתיאטרון ביוסטון, אחרי כן הופיעה גם במחזמר "אוקלהומה!" וב-1995 שיחקה ב"עלובי החיים".

היא דיבבה את "בל" בסרט "היפה והחיה" של דיסני, הסרט היה מועמד למספר פרסי אוסקר והיא הופיעה בטקס של אותה שנה. היא ביצעה את התפקיד גם בסרטי ההמשך, "היפה והחיה 2: חורף קסום" ו"היפה והחיה: עולמה הקסום של בל", וכמו כן גם בסרט "ראלף שובר את האינטרנט".

היא שיחקה תפקיד קטן בסרט "מכושפת".

היא הייתה נשואה לשחקן מייקל פיונטק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייג' אוהרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פייג' אוהרה

* פייג' אוהרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פייג' אוהרה, באתר AllMovie (באנגלית)

* פייג' אוהרה, באתר אייטונס (באנגלית)

* פייג' אוהרה, באתר ספוטיפיי

* פייג' אוהרה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פייג' אוהרה, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* פייג' אוהרה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 143134809
* ISNI: 0000 0000 8330 6275
* MusicBrainz: ddea7bbb-afd6-404a-873f-eac152833cbf
* VIAF: 305232985
* WorldCat: viaf-305232985

 |
**The Cardigans** (הגייה: **ת'ה קרדיגנס**) היא להקת פופ רוק שוודית, שנוסדה בשנת 1992 בעיר ינשפינג. חברי הלהקה הם מגנוס סוונינגסון (בסיסט), פיטר סוונסון (גיטריסט), בנגט לגרברג (מתופף), לארס-אולוף יוהנסון (קלידן) ונינה פרסון (שירה).

בתחילת שנות התשעים גרה הלהקה בדירה קטנה והקליטה קלטת דמו. המפיק טורה יוהנסון שמע את הקלטת והזמין את הלהקה להקליט את האלבום הראשון שלה, Emmerdale, באולפן בעיר מאלמה. הדיסק יצא בשוודיה וביפן בשנת 1994, ובשאר העולם ב-1997.

ב-1995, הלהקה הוציאה את הדיסק Life שנמכר במיליון עותקים ברחבי העולם וזכה בתואר אלבום פלטינה ביפן. בעקבות הצלחת האלבום, הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים האמריקאית מרקורי רקורדס והוציאה שם את הדיסק First Band on the Moon ב-1996. דיסק זה היה מורכב ואפל יותר מקודמיו, ועסק בשברון לב, בגידה וייאוש. הסינגל הבולט בדיסק היה "Lovefool", שהפך ללהיט בכל העולם ועזר לדיסק להגיע לתואר אלבום זהב בארצות הברית, למרות שהיה שונה בסגנונו משאר שירי הדיסק.

בשנת 1998 הלהקה הוציאה את הדיסק Gran Turismo, שהיה אף יותר אפל מקודמו וממנו יצאו הסינגלים "My Favorite Game" ו"Erase/Rewind". אחרי הוצאת Gran Turismo יצאה הלהקה להפסקה מהקלטות. בזמן הפסקה זו הוציאה נינה פרסון דיסק תחת השם A Camp, פיטר סוונסון עבד על פרויקט בשם "Paus" ומגנוס סוונינגסון הקליט תחת השם Righteous Boy.

ב-2003 חזרה הלהקה לפעול ביחד והוציאה את הדיסק Long Gone Before Daylight, שהיה שקט ומלודי יותר. מדיסק זה יצאו הסינגלים "For What it's Worth" ו"You're the Storm".

בסוף שנת 2005 הלהקה הוציאה את הדיסק Super Extra Gravity.

בשנת 2008 יצא הדיסק The Best Of, המכיל בתוכו את השירים האהובים ביותר של הלהקה, כולל הלהיט Carnival, Lovefool ושירים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **The Cardigans** |

* אתר האינטרנט הרשמי של The Cardigans
* The Cardigans, ברשת החברתית פייסבוק

* The Cardigans, ברשת החברתית טוויטר

* The Cardigans, סרטונים בערוץ היוטיוב

* The Cardigans, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* The Cardigans, באתר אייטונס (באנגלית)

* The Cardigans, באתר ספוטיפיי

* The Cardigans, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* The Cardigans, באתר Last.fm (באנגלית)

* The Cardigans, באתר AllMusic (באנגלית)

* The Cardigans, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* The Cardigans, באתר דיזר

* The Cardigans, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* The Cardigans, באתר Discogs (באנגלית)

* The Cardigans, באתר Songkick (באנגלית)

* The Cardigans, באתר Genius

* The Cardigans, באתר SecondHandSongs

* The Cardigans, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

* The Cardigans, באתר בילבורד (באנגלית)

* The Cardigans, באתר טיידל (באנגלית)
* הקרדיגנס במוסיכיפדיה של רדיו מוסיכיף 69FM.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414409305171
* BnF: cb139805721 (data)
* GND: 5516405-5
* ISNI: 0000 0001 1533 6648
* LCCN: no97018278
* MusicBrainz: 3e55d51d-687f-4a9d-af96-2fabccf802e5
* NKC: mzk2004218510
* VIAF: 143374158
* WorldCat: lccn-no97018278

 |
**ג'יימס מדיו** (אנגלית:  **James Madio**; נולד ב-22 בנובמבר 1975) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. התפרסם בזכות תפקידו סרט "יומן נעורים" ובסדרה "אחים לנשק".

ביוגרפיה
--------

מדיו נולד ברובע הברונקס שבניו יורק.

ב-1992 הופיע בתפקיד קטן בדרמה הקומית "גיבור" וב-1995 התפרסם לצידם של לאונרדו די קפריו ומארק וולברג בדרמת הנעורים "יומן נעורים", בתור פדרו חברם הקטין הסוחר בסמים.

ב-2001 השתתף בסדרת המלחמה המופתית של סטיבן ספילברג וטום הנקס "אחים לנשק", בסדרה שיחק בתפקיד החייל פרנק פרקונטה מפלוגה ה', רגימנט 506, הדיוויזיה המוטסת ה-101. על מנת להיכנס לדמות, נפגש מדיו עם פרקונטה וקיבל ממנו עצות ופרטים אישיים. ב-2003 שיחק בסדרת הדרמה המשפטית "עליונות בקווינס", בתפקיד מייק פאוול, עוזר משפטי.

בשנת 2023 לוהק לדמות לא ידועה למיני-סדרה "הפינגווין" אשר תשודר במהלך 2024 ברשת HBO Max.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימס מדיו

* ג'יימס מדיו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ג'יימס מדיו, באתר AllMovie (באנגלית)

* ג'יימס מדיו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007353260505171
* BnF: cb15111356x (data)
* ISNI: 0000 0003 6263 4781
* LCCN: no2005038725
* SUDOC: 242307213
* VIAF: 225098452
* WorldCat: lccn-no2005038725

 |
כרזת הרצועה
**The Comic Strip** (בתרגום לעברית: **רצועת הקומיקס**) היא רצועת שידור אמריקאית ששודרה בשנת 1987, אשר כללה בתוכה ארבע סדרת טלוויזיה שונות, שאף על פי שם הרצועה אינן קשורות לקומיקס. סדרות הרצועה הופקו על ידי Rankin/Bass Productions, כאשר אילו הסדרות האחרונות שהחברה הפיקה, והונפשו על ידי Pacific Animation Corporation.

הרצועה שודרה במקור בסינדיקציה בארצות הברית בהפצת לורימר החל מ-7 בספטמבר 1987 עד 4 בדצמבר באותה שנה. כמו כן, סדרות הרצועה שודרו במספר מדינות ברחבי העולם, ביניהן אוסטרליה, הפיליפינים, מלזיה, טרינידד וטובגו, הונג קונג, ג'מייקה ואיטליה. בישראל כל הסדרות שודרו בערוץ הילדים בשנת 1994 בדיבוב עברי, מלבד הסדרה "צפרדעי הרחוב" ששודרה עם תרגום בלבד.

חלק מתכני הרצועה הופצו ב-VHS במהלך תקופת שידורה המקורי.

סדרות הרצועה
------------

* **מחנה מפלצות קטנות** (**The Mini-Monsters**) – הסדרה עוקבת אחר שני אחים תאומים שנשלחים למחנה קיץ, בו להפתעתם כל החניכים הם מפלצות אשר הם הצאצאים של המפלצות המפורסמות.
* **צפרדעי הרחוב** (**Street Frogs**) – הסדרה עוקבת אחר חמש צפרדעים מואנשות בגיל העשרה, אשר לומדות את חכמת הרחוב.
* **קראטה יאו** (**Karate Kat**) – הסדרה עוקבת אחר חתול שעובד כחוקר פרטי ומשתמש בקראטה כדי להילחם בפשע בעיירה שלו.
* **כוח כריש** (**TigerSharks**) – הסדרה עוקבת אחר חבורת גיבורי על שיכולים לשנות צורה לחיות ימיות.

ראו גם
------

* זמן דיסני

קישורים חיצוניים
----------------

* "The Comic Strip", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "The Comic Strip", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "The Comic Strip", באתר ויקיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנתוני מאת'רס, SATURDAY MORNING CARTOONS: TIGERSHARKS & THE COMIC STRIP, באתר The Two-Headed Nerd‏, 22 במרץ 2014
**פסטיבל הסרטים ג'ובה** הוא פסטיבל הסרטים הראשון אשר הוקם בדרום סודאן.

הפסטיבל נוסד בשנת 2016, חמש שנים לאחר ייסוד המדינה, אשר השיגה את עצמאותה מסודאן ב-2011. מטרת הפסטיבל הייתה לתת במה לעבודתם של יוצרים מקומיים, ולשנות את תפישת הציבור העולמי לגבי המדינה, ולהראות שהיא לא רק מוקד לזוועות המלחמה.

רקע
---

יוזם הפסטיבל הוא סימון בינגו, יוצר קולנוע אשר מבקש לעזור לדרום סודאן "למצוא זהות משלנו", ולהשיל את התיוג כשוחרי מלחמה. ההיסטוריה האישית שלו הייתה המקבילה של ההיסטוריה של ארצו: הוא נמלט כילד יחד עם משפחתו כשפרצה מלחמת האזרחים הסודאנית, ושהה עשר שנים במחנה הפליטים קקומה בצפון-מזרח קניה, עם עוד כ-57,000 פליטים, רבים מהם מדרום סודאן. הוא שב לארצו רק ב-2009. אך לאחר הסכם העצמאות של 2011, פרצה מלחמה חדשה בין תומכיו נשיא דרום סודאן הראשון, סלבה קיר, ותומכי סגן הנשיא, ריק מצ'אר, שהייתה בעצם מלחמה בין השבטים העיקריים של המדינה, הדינקה והנואר. בין 2013 ל-2015 נהרגו אלפים, וכ-2 מיליון דרום סודאנים נעקרו ממקומם.

אחרי הסכם השלום של 2015, החל תהליך של בנייה מחדש, ובינגו הוא בין המחזיקים בדעה שייסוד ובניית התרבות והאמנויות הוא חלק בלתי נפרד מבניית המדינה.

הפסטיבל
-------

הפסטיבל הראשון התקיים במרכז התרבות ניאקורון בעיר ג'ובה. הוא כלל רצועות סרטים קצרים וסרטים באורך מלא, סרטים עלילתיים וסרטים תיעודיים, למשך שלושה ימים. בערב הסגירה, נערך טקס פרסים במגוון קטגוריות, ביניהם בימוי, עריכה, ומשחק.

רבים מהסרטים עסקו בנושאים בעלי משמעות חברתית ופוליטית בדרום סודאן, ביניהם נישואי ילדות ונישואים בכפייה, שכן יותר ממחצית הנשים הדרום סודאניות נאלצות לתוך מסגרת נישואים לפני הגיען לגיל 18; וכן בפרקטיקה הנקרא דוחאן, בה נשים כורעות בפיסוק רגליים מעל גחלים בוערים, מתוך האמונה שבכך יספקו עונג מיני מוגבר לבעליהן.

בשנתו השנייה של הפסטיבל, התקבלו 75 סרטים על ידי מארגני הפסטיבל, לעומת 40 בשנה הראשונה.

הסרט הזוכה של הפסטיבל היה "ואג'ה טה ג'אנה", שפירושו "הכאב של הילד". הסרט מספר את סיפורה של נערה אשר נאלצת להפסיק לימודיה בשל מלחמת האזרחים, אך הוריה נאבקים שתוכל להמשיך ללמוד, ובתם משגשגת. נושא החינוך לבנות הוא מרכזי בשיח החברתי-פוליטי בדרום סודאן, מכיוון שכמו מדינות רבות באזור, פחות מושקע בחינוך בנות מלכתחילה, ורבות נאלצו לנשור מהלימודים בעתות המלחמה.

המהדורה השלישית של הפסטיבל נקבעה להיערך בין 10–15 בדצמבר 2018. גם בשנה זו, גדל מספר הסרטים הדרום סודאניים שהתקבלו על ידי ועד הפסטיבל, וכן התקבלו גם סרטים מלפחות 14 מדינות נוספות. הפסטיבל כולל פאנלים וסדנאות בנוסף להקרנות וטקס הפרסים.

קטגוריות הפרסים בפסטיבל
-----------------------

* הבימוי הטוב ביותר
* הצילום הטוב ביותר
* העריכה הטובה ביותר
* השחקנית הטובה ביותר
* השחקן הטוב ביותר
* שחקנית המשנה הטובה ביותר
* שחקן המשנה הטוב ביותר
* הסרט העלילתי הטוב ביותר
* הסרט התיעודי הטוב ביותר
* סרט הקומדיה הטוב ביותר
* הסרט הקצר הטוב ביותר
* התסריט הטוב ביותר
* הסאונד הטוב ביותר
* הסרט הזר הטוב ביותר
* הסרט הטוב ביותר על זכויות האדם
* הפרס ההומניטרי
* סרט הסטודנטים הטוב ביותר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הסרטים ג'ובה

הערות שוליים
------------

1. ↑  THE JUBA IDENTITY: South Sudan’s First Film Festival Recasts Its Image, Connor Gaffey, Newsweek, July 7, 2016
2. ↑  Juba Film Festival 2017, BBC, September 13, 2017
3. ↑  African Film Festivals You Can Attend In 2018, Film Blog Africa, April 3, 2018
4. ↑  Juba Film Festival set for December, Juba Monitor, Aug 31, 2018
**ולדיסלב אנטולייביץ' חורוחורין** (ברוסית: **Владислав Анатольевич Хорохорин**)(נולד ב-29 בספטמבר 1982) המכונה **BadB**, הוא האקר לשעבר וסוחר בינלאומי בנתוני כרטיסי אשראי, ישראלי יליד אוקראינה. הורשע בארצות הברית בשורה של פריצות והונאות אשראי ונידון לתקופת מאסר של שבע שנים.

ביוגרפיה
--------

חורוחורין נולד וגדל בדונצק, אוקראינה. בשנת 1999 עלה לישראל עם אמו, ושירת בצבא ההגנה לישראל.

חקירת פשעיו
-----------

השירות החשאי של ארצות הברית החל להתחקות אחר פועלו של חורוחורין, זאת כחלק ממבצע "פיירוול" (חומת אש) בה נבדקו פריצות והונאות אשראי בארצות הברית שיצא לדרך בשנת 2004. חורוחורין הפעיל אתר לסחר לא-חוקי בכרטיסי אשראי שהיה בשליטת ארגוני פשע מקוון, האתר סיפק גם מסמכים לא חוקיים ותעודות זהות מזויפות. לא רק שהאתר סיפק מידע כיצד לפרוץ או להפעיל כרטיס אשראי גנוב או מזויף, אלא גם סיפק כלים ואמצעים לעשות כן. אחד מהחוקרים העיקריים בצוות החקירה אמר: "הרשת שנוצרה על ידי מייסדי האתר (CarderPlanet), ובכללם גם ולדיסלב חורוחורין, נותרה אחת מארגוני פשעי הסייבר הפיננסים המתוחכמים ביותר בעולם". עוד הוסיף: "רשת זו התקשרה באופן חוזר לכל מקרה של חדירה גדולה למידע פיננסי, מתוך מקרים שדווחו לרשויות החוק כנדרש. מעצרו של ולדיסלב ממחיש את המחויבת של השירות החשאי לחצות את העולם במאבקו בפשע מקוון".

חורוחורין התרברב במעשיו והחל לפרסם סרטוני אנימציה בהם הוא לועג לכל אמריקאי המחזיק או עושה שימוש בכרטיס אשראי.

הוא היה מעורב בפשעים נוספים ובשנת 2013 הוגש נגדו כתב אישום. הוא יצא זכאי במשפט, שלא כמו פושעי סייבר מרוסיה שהועמדו לדין באותו משפט ונמצאו אשמים בפריצה לחברות ותאגידים גדולים במשק האמריקאי, דוגמת הנאסד"ק, דאו ג'ונס וחברות חשובות נוספות העוסקות באשראי, שוק ההון ועולם המסחר במניות. נכון לאפריל 2017, אף אחד משותפיו לפשע של חורוחורין הועמד לדין.

מעצר ומשפט
----------

חורוחורין זוהה בנובמבר 2009 כ-BadB על ידי רשויות החוק בארצות הברית. הוא נעצר ב-7 באוגוסט 2010 בניס שבצרפת, בעודו נוסע לשדה התעופה כדי להגיע לוורשה, פולין. לכידתו באירופה הקשתה על גורמי האכיפה, שכן הוא הוסגר לארצות הברית רק ב-6 ביוני 2012. הוא זומן למשפט ביום למחרת, ועד למשפטו הושם במעצר.

כדי לסייע להרשיע את ולדיסלב במשפט, חברו שלוחה של ה-FBI מאטלנטה, כוח משטרה וחוקרים מצרפת וכן צוות מיוחד של המחלקה לפשעי סייבר מהולנד. ב-25 באוקטובר 2012 הוא חתם על עסקת טיעון והודה באשמה בשניים מסעיפי האישום: קשירת קשר לביצוע עבירות זיוף אשראי וחדירה לא חוקית למערכות מחשוב.

ב-5 באפריל 2013 פסק בית הדין על חורוחורין תקופת מאסר של 88 חודשים על חלקו בגזל ובגנבה של יותר מ-9 מיליון דולר, ובמסחר בלתי חוקי בכרטיסי אשראי גנובים או כרטיסי אשראי נטענים. הוא שוחרר מן המאסר לאחר ארבע שנים, בפברואר 2017, וגורש מארצות הברית.

בהמשך חייו עבד כיועץ ומבקר אבטחת מידע.

קישורים חיצוניים
----------------

* רויטרס, צרפת: ישראלי נעצר בחשד ל"הונאת אשראי מתוחכמת", באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 12 באוגוסט 2010
* יוסי גורביץ, האקר ישראלי נעצר בצרפת בחשד להונאת אשראי, באתר כלכליסט, 12 באוגוסט 2010
* סוכנויות הידיעות, ישראלי נעצר בצרפת בחשד להונאת אשראי, באתר nrg‏, 12 באוגוסט 2010

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ולדיסלב חורוחורין"**.
**רשוּמה ביבליוגרפית** היא נקודת גישה במאגר נתונים ביבליוגרפי (או בקטלוג של ספרייה) המייצג ומתאר מקור ספציפי. רשומה ביבליוגרפית כוללת את הנתונים העיקריים הדרושים לעזרה למשתמשים כדי שיוכלו לזהות ולאחזר את המקור הזה, וכן מידע נוסף המיוצג בפורמט ביבליוגרפי פורמלי. מידע נוסף יכול לתמוך בתפקידי מסד נתונים מיוחדים כמו חיפוש, או דפדוף (למשל, על ידי מילות מפתח), או יכול לספק ייצוג מלא יותר של פריט התוכן (למשל, תקציר מאמר).

רשומות ביבליוגרפיות ניתנות לאחזור, בדרך כלל ממסדי נתונים ביבליוגרפיים לפי מחבר, כותר או מילת מפתח. ניתן, גם, להפנות לרשומות ביבליוגרפיות כרשומות חלופיות או Metadata רשומות ביבליוגרפיות יכולות לייצג מגוון רחב של תכנים שהוצאו לאור, כולל פרסומים מסורתיים על נייר, חומרים שעברו דיגיטציה או כאלה שהם במקורם דיגיטליים. התהליך של יצירה, המרה ושימור הרשומות הביבליוגרפיות הוא חלק מתהליך רחב יותר הנקרא בקרה ביבליוגרפית.

היסטוריה
--------

הרשומות הביבליוגרפיות המוקדמות ביותר מגיעות מקטלוגים (שנכתבו בכתב יתדות על לוחות חומר שעוסקים בטקסטים דתיים מ-2000 לפנה"ס שזוהו על מה שנראה כמילות מפתח בשומרית. ביוון העתיקה נרשמו רשומות ביבליוגרפיות על 120 מגילות בשיטה הנקראת פּינָקֶס (Πίνακες)

פורמטים
-------

הפורמטים של רשומות ביבליוגרפיות היום, מקורן מהזמנים בהן כללו הספריות חומר מסורתי מנייר והיו מבודדות, כל אחת בפני עצמה, באוספים שלהן ובמערכות הקטלוג שלהן. הפורמטים המודרניים, עם זאת שהם משקפים את מורשת הזו במבנה שלהם, הם מוזנים למחשב ומתאימים, בדרך כלל, לתקני MARC. מסדי הנתונים הביבליוגרפיים הנושאיים (כמו Chemical Abstracts, Medline, PsycInfo) לא משתמשים באותם תקנים ביבליוגרפיים של הספריות. 
ספריית הקונגרס מפתחת עכשיו BIBFRAME, סכמה חדשה של RDF לביטוי נתונים ביבליוגרפיים. 

BIBFRAME נמצא עדיין בשלבי טיוטה אך כמה ספריות כבר בוחנות קיטלוג בפורמט החדש. BIBFRAME ראוי לתשומת לב מיוחדת משום שהוא מתאר משאבים כשהוא משתמש בישויות שונות ובקשרים בשונה מרשומות ספריות סטנדרטיות שאוספות סוגים רבים של מידע לרשומה אחת עצמאית ומובנת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Reitz, Joan M. (2004). "bibliographic database". *Dictionary for Library and Information Science*. Westport, Connecticut: Libraries Unlimited. p. 70. ISBN 1-59158-075-7.
2. ↑  Taylor, Arlene G (2009). *The Organization of Information*. Westport, CT: Libraries Unlimited. p. 446. ISBN 9781591587002.
3. ↑  Carpenter, Michael (1994). "Catalogs and Cataloging". In Wiegand, Wayne A.; Davis, Jr. Donald G. (eds.). *Encyclopedia of Library History*. New York: Garland. pp. 107–108. ISBN 0-8240-5787-2.
4. ↑  Cowell, Stephanie (במאי 1998). "The legendary library at Alexandria". *Biblio*. **16**. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
5. ↑  Reitz, Joan M. (2004). "bibliographic record". *Dictionary for Library and Information Science*. Westport, Connecticut: Libraries Unlimited. p. 71. ISBN 1-59158-075-7.
6. ↑  "BIBFRAME Implementation Register". נבדק ב-30 במאי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph114143

 |
**פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטביליסי** (בגאורגית: **თბილისის საერთაშორისო კინოფეატივალი**) הוא פסטיבל הסרטים החשוב ביותר בגאורגיה, והוא מתקיים באוקטובר מדי שנה בטביליסי.

היסטוריה
--------

שני הפסטיבלים הראשונים, בשנים 2000 ו-2001, התקיימו במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לאמנויות שהתקיים בטביליסי; ומשנת 2002, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטביליסי. 

מארגן הפסטיבל הוא "המרכז לאמנות הקולנוע פרומתאוס"; ובין השותפים העיקריים נמנה פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין. המימון לפסטיבל ניתן על ידי "המרכז הלאומי לסינמטוגרפיה", "איגוד יוצרי הסרטים", עיריית טביליסי, משרד התרבות הגאורגי ומכון גתה.

הפסטיבל
-------

מטרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטביליסי הוא לקדם את תעשיית הסרטים הגאורגית ולעודד קשרים בתחום עם מדינות אחרות. 

הפסטיבל מציג כ-50 סרטים באורך מלא, סרטים דוקומנטריים וסרטים קצרים; וניתנים בו פרסים על פי הקטגוריות הבאות: "תחרות סרטים בינלאומית", "הבמה לקולנוע האירופאי", "פנורמה גאורגית", "דוקומנטריים", "סרטי רטרו" ו"ביצוע מיוחד". 

לכבוד התחרות נבחרים עשרה שופטים. השופטים נחלקים לשלוש צוותות המחליטות על הסרטים הזוכים בפרסים: "פרומתאוס הזהב" עבור הסרט הטוב ביותר ו"פרומתאוס הכסף" עבור הבימוי הטוב ביותר.

פרסים
-----

* "פרומתאוס הזהב" עבור הסרט הטוב ביותר
* "פרומתאוס הכסף" עבור הבימוי הטוב ביותר

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטביליסי
* פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטביליסי בIMDb

הערות שוליים
------------

1. ↑  **סינמטוגרפיה** - צילום סרטי קולנוע.
**טקיבּוּלי** (בגאורגית: **ტყიბული**) היא עיירה במחוז אימרתי שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת טקיבולי. טקיבולי ממוקמת בגובה 590 מ' מעל פני הים - בחלקו הצפוני, ההררי של אימרתי; העיירה מופרדת מחבל רצ'ה שמצפון לאימרתי על ידי הר נַכֵּרַלַה (1,570 מ') שבדרום רכס רצ'ה (אחד הרכסים הדרומיים של הקווקז הגדול).

טקיבולי מרוחקת ב-42 קילומטרים מהעיר כותאיסי שמדרום-מערבהּ. העיירה היא התחנה האחרונה בקו הרכבת כותאיסי-טקיבולי. טקיבולי מקושרת לכותאיסי (דרך העיירה תרג'ולה) גם על ידי כביש בעל חשיבות ארצית; אותו כביש נמשך מצפון לטקיבולי ומקשר אותה עם העיירה אמברולאורי.

לפי נתונים משנת 2014, אוכלוסיית טקיבולי מנתה אז 9770 נפש.

היסטוריה
--------

טקיבולי (או טקוויבולי) מוזכרת במקורות הכתובים החל מהמאה ה-13. בתקופת ימי הביניים הייתה העיירה כפר, שהשתייך למשפחת האצולה אגיאשווילי.

בשנת 1825, בתקופת שלטונה של האימפריה הרוסית, התגלו בעיירה מרבצי פחם; בשנת 1846 החלה כריית הפחם וטקיבולי הפכה לעיירה תעשייתית.

תחת השלטון הסובייטי, פעלו בטקיבולי ארבעה מכרות פחם ומפעל להעשרת פחם. הצרכנים העיקריים של הפחם מטקיבולי היו מפעל המתכות של רוסתווי ותחנת כוח מבוססת פחם של טקווארצ'לי. אחרי חידוש עצמאותה של גאורגיה (1991), מכרות הפחם הפסיקו לפעול, ואילו המפעל להעשרתו נהרס.

כלכלה
-----

בשנת 2006 שניים ממכרות הפחם של טקיבולי חזרו לפעול; גם המפעל להעשרת פחם הוקם מחדש. ענף הפחם מעסיק כ-1,000 מתושבי העיירה. בנוסף, בטקיבולי ישנו מפעל לעיבוד תה.

בטקיבולי פועל תחנת הכוח ההידרואלקטרית של שַׁאוֹרי, שמקבל את מימיו ממאגר המים של שאורי; ההספק הממוצע של תחנת הכוח הוא 28 מגה-ואט.

בריאות
------

בטקיבולי פועלים בית-חולים, מרכז אבחון ותחנת עזרה ראשונה.

חינוך, תרבות וספורט
-------------------

בטקיבולי ישנם חמישה בתי-ספר ציבוריים ושישה גני ילדים. מוסדות התרבות של העיירה כוללים חמש ספריות, מרכז תרבות (תיאטרון עממי) בן 500 מושבים, היכל התלמידים והצעירים, בית-ספר לאמנות ואולפן כוראוגרפי לילדים.

בטקיבולי פועל מועדון הכדורגל "מֵשַׁחטֵה", שהוקם בשנת 1930 ומשנות ה-70 של המאה ה-20 מארח את משחקיו באצטדיון עירוני בעל תכולה של 6,300 צופים. קבוצת הכדורגל "משחטה" טקיבולי משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה - אחרי ליגת העל).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טקיבולי** בוויקישיתוף
שבב הטאקוונצ'יפ
**טאקוונצ'יפ** הוא שבב (צ'יפ) אלקטרוני המשמש להזנת נתוני פגיעה במגיני טאקוונדו אלקטרוניים, כחלק ממערכת ה-Truescore System של חברת DaeDo.

עם כניסת המגינים האלקטרוניים לשימוש (החל מעונת התחרויות של 2011) מוזנים נתוני עוצמת הפגיעה למערכת הניקוד דרך הטאקוונצ'יפ שמחובר למגן על ידי כבל חשמלי הנמצא בתוך כיס פנימי במגן. הכיס ממוקם באזור השכמות של המתחרה.

על מנת לבדוק האם ישנה קישוריות טובה בין הצ'יפ למערכת הניקוד, ועל ידי כך לוודא שכל פגיעה נכונה במגן תיתן נקודה, מקובל לערוך לפני כל קרב בחינה של רגישות המגן למגע, על ידי בעיטת ניסיון במגן היריב. 

מלבד הצ'יפ שנמצא במגן הגוף -שהוא רגיש למגע- על מערכת הניקוד משפיעים גם הגורמים הבאים: מגיני כפות הרגליים (המצוידים באלקטרודות מובנות, שגורמות ליצירת הנקודות על ידי פגיעתן במגן הגוף ובאלקטרודות שבו), מגיני הראש בהם גם מצויות אלקטרודות (ואשר לא נמצאים בשימוש בישראל - החלו להיכנס לשימוש בשנה האחרונה), והג'ויסטיקים שבידי שופטי הפינה. ייתכנו מצבים בהם מלבד אישור הפגיעה במגן על ידי הציוד האלקטרוני, תצטרך הבעיטה לקבל אישור גם על ידי לחיצה מתאימה בג'ויסטיקים. (לדוגמה, בבעיטות בסיבוב או בעיטות לראש), כמו גם במקרים של הרמת כרטיס מצד המאמן.

באליפות ירושלים הפתוחה (עונת 2010), ולאחר מכן באליפות ישראל (עונת 2011), נעשה שימוש שוטף במערכת ה Truescore System, כשאת הטאקוונצ'יפ מחבר למגן האלקטרוני אדם שהוסמך לכך, סמוך לזמן העלייה לקרב.

כיום, כל תחרויות הטאקוונדו המובילות משתמשות במיגון אלקטרוני. השימוש במגינים אלקטרוניים היא אופציה החוסכת את כמות השופטים, ולמעשה מנטרלת את התחרויות מטעויות אנוש ומשחיתות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טקוואנצ'יפ** |
**טקוץ'** (ברומנית: **Tecuci**) היא עיר ברומניה, בחבל מולדובה, במחוז גאלאץ. בטקוץ', נכון ל-2011, היו 34,871 תושבים, העיר הגדולה במחוז אחרי גאלאץ - בעבר הייתה בירת מחוז טקוץ'.

טקוץ' מהווה צומת מסילות ברזל.

תולדות היישוב
-------------

במכתב מ-1 בספטמבר 1435 המופנה למלך פולין מוזכרת העיר. יש תזכורת מוקדמת יותר, מ-20 במאי 1134, במסמך הקרוי Diploma Bârlădeană, שנחשב על ידי ההיסטוריונים כזיוף מעשה ידיו של בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו. תזכורת נוספת בכתובים נמצאה במכתב מ-3 ביולי 1460.

היישוב התפתח בימי הביניים על בסיס חלוקת ההנהגה בין המנהיגות המקומית ובין נציג השליט. היישוב נהנה מאוטונומיה מקומית והונהג על ידי ועד נבחר בראשות "שויטוז" ותריסר "פרגארי". היישוב קיים את עצמו מגביית מיסים וגם הנהיג שיפוט מקומי.

הקהילה היהודית
--------------

 ערך מורחב – **יהדות טקוץ'**  

בשלהי המאה ה-18 התיישבו יהודים בטקוץ, בעיקר ברחוב הראשי, שהפך לרחוב יהודי מסחרי. היהודים, סוחרי ובעלי מלאכה, בנו בתים בהם בקומה הראשונה היה בית המסחר או בית המלאכה וביתר הקומות התגוררה המשפחה.

בימי מלחמת העולם השנייה אולצו יהודי היישובים הכפריים של הסביבה לעבור לטקוץ, לרחוב הראשי, שהפכה לסוג של גטו. ב-1947, לאחר המלחמה, היו בטקוץ' 2,600 יהודים. במהלך השנים היגרו יהודי טקוץ', מרביתם לישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טקוץ'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טקוץ'
* Discutând cu Iancu Aizic despre Strada Mare din Tecuci (ברומנית)
* טקוץ' (רומניה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנקס הקהילות רומניה, כרך ראשון, הוצאת יד ושם, תש"ל, עמוד 138

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007478056105171
* VIAF: 154152765
* WorldCat: lccn-no2002099720

 |
**פסטיבל הקיץ אוחריד** הוא פסטיבל בין-לאומי למוזיקה ולבמה שנערך באוחריד, בחסות נשיא מקדוניה הצפונית. הפסטיבל חבר באיגוד האירופי לפסטיבלים.

היסטוריה
--------

פסטיבל הקיץ באוחריד התחיל ב-4 באוגוסט 1961, עם הופעתה של זמרת האופרה אנה ליפסה טופוביץ', בליווי הפסנתרנית לדיסלב פרלדיק, שנערכה בכנסיית סיינט סופיה (מק'). בשנים הראשונות של הפסטיבל, הפסטיבל נערך בדרך כלל בכנסיית סיינט סופיה. בהדרגה החלו להגיע לפסטיבל אמני מוזיקה בעלי מוניטין רב כמו: ולדימיר רוז'האק מקרואטיה, מרטינה ארויו מארצות הברית, שמיניית סלובניה, מוזיקאי פראג, רביעיית שער הזהב, מילקה אפטימובה (מק'), טודור סקאלובסקי (מק') ואמנים אחרים. כנראה בתקופה זו, הפסטיבל הגיע לשיא עם הופעות של מוזיקאים בעלי שם עולמי - הכנר הרוסי לאוניד קוגן והצ'לן הצרפתי אנדרה נבארה. עם הזמן, הפסטיבל נהיה מעניין יותר, עשיר יותר בתוכן ומושך יותר עבור אמנים והרכבים ברחבי העולם. בשנות ה-70 וה-80, הופיעו בפסטיבל אישים מפורסמים רבים, כמו מסטיסלב רוסטרופוביץ', אלדו צ'יקוליני, גדעון קרמר, רוג'יירו ריצ'י, ויקטור טרטיאקוב, הנריק שרינג, סלבטורה אקרדו, אלנה אוברסקובה, קטיה ריצ'ארלי, ויקטוריה דה לוס אנג'לס, מקסים ונגרוב, ודים רפין, יוליאן רחלין, איוו פוגורליץ', התזמורת הקאמרית של מינכן, התזמורת הקאמרית "וירטואוזי די רומא", התזמורת הקאמרית של ג'ורג'ה אנסקו התזמורת הקאמרית הליטאית, תזמורת הרדיו של רדיו האוסטרי מקהלת "מדריגל" מבוקרשט, מקהלת גלינקה מסנט פטרסבורג, מקהלת הילדים מווינה וכו'.

בשנות ה-80, נושאי הפסטיבל החלו להתפתח. תחילה דרך התיאטרון, כמו למשל בביקור בתיאטראות מקדוניים, ובהמשך הפסטיבל נהיה מקום התכנסות אטרקטיבי עבור תיאטראות רבים ברחבי העולם ובעיקר ממדינות יוגוסלביה לשעבר. האירוע המרכזי בפיתוח פסטיבל הקיץ באוחריד הוא תחילת חברותו באיחוד הפסטיבלים האירופי ב-1994. מאוחר יותר, ב-2001, הוצג במה חדשה לפסטיבל - התיאטרון העתיק, בו הוצג פרויקט הבכורה של איוואן פופובסקי. מאז, טקס הפתיחה של הפסטיבל מתקיים באופן מסורתי במיקום הזה ב-12 ביולי, וטקס הסיום של הפסטיבל הוא ב-20 באוגוסט.

ארגון וניהול הפסטיבל
--------------------

הפסטיבל מנוהל על ידי הבמאי והדירקטוריון, ושני בוחרי התוכניות מקפידים על תוכנית האמנות בפסטיבל. מנהלת הפסטיבל היא נטשה פופוביץ'.

חברי מועצת הפסטיבל הם:

* נינה מומירובסקה (נשיאה)
* לילג'נה סטברסקה
* קתרינה מיטרסקה
* סוביה איזירוסקי
* לג'ופקו קוורובסקי

בוחרי התוכניות של הפסטיבל הם:

* וסו ריסטוב (בורר מוזיקה)
* אלכסנדר פופובסקי (מק') (בורר דרמה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל הקיץ אוחריד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הקיץ אוחריד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tallieu & Tallieu, European Festivals Association, European Festivals Association (באנגלית)
2. 1 2 3 4  59 Фестивал Охридско лето/ Ohrid Summer Festival – 12.07-20.08.2019.
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא מיקמי. 

**טָקָיוּקי מיקמי** (ביפנית: 三上 孝之, נולד ב-1933) הוא מאמן קראטה יפני בשיטת שוטוקאן, בעל דרגה של דאן 9 בשיטה זו. זכור במיוחד התיקו שחלק יחד עם הירוֹקָזוּ קָנאזאווה ב"אליפות קראטה לכל יפן" לשנת 1958. בשנה העוקבת היה מיקמי ל"אלוף הקוּמיטֶה", כמו גם "אלוף הקאטה". בשנת 1961 הצליח שוב להעפיל למקום הראשון בתואר "אלוף הקאטה". מיקמי היה הראשון שסיים את תוכנית האימונים למאמנים של ארגון JKA, אותו ייסדו מָסָטוֹשי נָקָיָמָה וגיצ'ין פוּנאקוֹשי.

ביוגרפיה
--------

מיקמי נולד ב-1933 בניאיגטה שביפן. בגיל 18, בשנת 1951, נרשם לאוניברסיטה והחל להתאמן בקראטה בשיטת שוטוקאן. את החגורה השחורה שלו (דאן 1) קיבל שנתיים בלבד לאחר שהחל את אימוניו. ב-1955 מונה מיקמי לקפטן הנבחרת של מועדון הקראטה של אוניברסיטת הוסיי. בשנה העוקבת, בהיותו בן 22, נרשם מיקמי לתוכנית האימונים למאמנים של ארגון JKA שנפתחה באותה שנה. בשנת 1957 היה לראשון שסיים את תוכנית האימונים והראשון שהיה למאמן מוסמך מטעם JKA. בין חבריו לכיתה ניתן למנות את הירוקזו קנאזאווה, טרויוקי אוקאזקי ואיג'י טאקורה. גם הם סיימו את אימוניהם בשנת 1957.

מיקמי ביקש להפיץ את אמנות הלחימה שלמד בכל רחבי העולם ולשם כך החל לטייל בעולם וללמד אחרים את מה שלמד בעצמו. תחילה נשלח על ידי ה-JKA ללמד באוניברסיטת פאר איסטן שבמנילה. לאחר שנתיים הוחזר ליפן על מנת שיוכל להתאמן ולהתחרות באליפויות שהתקיימו באותה שנה. מיקמי השתתף בשנת 1958 באחד הקרבות הזכורות ביותר בתולדות תחרויות ה-JKA. מיקמי והירוקזו קנאזאווה היו חברים לכיתה ושותפים לדירה לאורך כל קריירת הקראטה שלהם אך לא לחמו אחד נגד האחר בתחרויות הלאומיות מפני שמיקמי היה בפיליפינים. כשלחמו אחד נגד השני בסיבוב האחרון, הם השתמשו במעט מאוד טכניקות מכיוון שהכירו אחד את השני כל כך טוב. הם הקיפו אחד את האחר בחיפוש אחר פתיחות עד שתם הזמן. מסיבה זו הוחלט ששני המאמנים יהיו "אלופי הקומיטה" ב"אליפות קראטה לכל יפן" לשנת 1958. בשנה העוקבת היה מיקמי ל"אלוף הקומיטה" ול"אלוף הקאטה". ב-1961 היה "אלוף הקאטה" פעם נוספת.

מיקמי היגר לארצות הברית בשנת 1963. בתחילה פתח דוג'ו בקנזס, אך לאחר שנתיים החליט לפתוח דוג'ו חדש בניו אורלינס שבלואיזיאנה. דוג'ו זה מוכר בשם LKA ‏(Louisiana Karate Association). מיקמי הפך את ה-LKA למטה המרכזי של All South Karate Federation שפעל תחת ה-ISKF, השייכת בעצמה ל-JKA. מאז נשאר שם כמורה וכמנהל אזורי. מיקמי הגיע לדרגה של דאן 8 - הדרגה השנייה הגבוהה ביותר מבין המאמנים שעודם בחיים
בארגון ה-JKA.

בשנת 2011 קודם לדאן 9 על ידי הנהלת ה JKA.

תפקידים
-------

| ארגון | משרה | שנים |
| --- | --- | --- |
| ISKF אזור דרומי | מנהל | 1965 עד יוני 2007 |
| WUKO ועדת פיקוח על שופטים | חבר | 1984 עד 1990 |
| US National Federation Technical Progress Committee | יושב ראש | 1986 עד 1995 |
| US National Federation,(NGF) | איש השנה | 1989 |
| JKA Technical Instructor Committee (Shihan-Kai) | חבר | 1989 עד 1996 |
| Black Belt Magazine | מאמן השנה בקראטה אמריקאי | 1990 |
| WKF Technical Committee | חבר | 1991 עד 1995 |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר ארגון LKA שפתח מיקמי
* ראיון בפגישה של ה-"PUKO technical committee" (באנגלית)
* "What is Karate?" (באנגלית)
* "Mind Like Water" (באנגלית)
**צ'ארלס פלין** (באנגלית: **Charles A. Flynn**, נולד ב-19 באוקטובר 1963) הוא קצין בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית המכהן כמפקד כוחות הצבא בפיקוד האינדו-פסיפי.

ביוגרפיה
--------

פלין נולד במידלטאון שברוד איילנד, אחד מתשעה ילדים של הלן וצ'ארלס פרנסיס פלין. אביו שירת שנים רבות כאיש קבע בצבא ואחיו הגדול הוא מייקל פלין. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות במנהל עסקים מאוניברסיטת רוד איילנד בה למד במסגרת תוכנית הכשרת הקצונה של צבא ארצות הברית. 

סיים קורס קציני חי"ר ושירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה ברגימנט החי"ר השלישי. שירת כקצין לוגיסטי בגדוד הרביעי של רגימנט הצנחנים ה-325 המשתייך לדיוויזיה המוטסת ה-82 בתקופת מלחמת המפרץ ושימש מפקד פלוגה בגדוד במהלך במאמצי הסיוע בעקבות הוריקן אנדרו ב-1992. שירת כקצין כוח אדם ועוזר קצין מבצעים בגדוד השני של רגימנט הריינג'רס ה-75, והשתתף עמו ב"מבצע השבת הדמוקרטיה" בהאיטי. שירת כקצין המבצעים בגדוד הראשון של רגימנט החי"ר ה-27 וקצין המבצעים של החטיבה השנייה בדיוויזיית החי"ר ה-25 המוצבת בהוואי. 

במאי 2002 מונה למפקד הגדוד השני ברגימנט הצנחנים ה-504 והשתתף עמו במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. שימש עוזר קצין אג"ם של הדיוויזיה המוטסת ה-82. בשנים 2006–2008 על צוות הקרב החטיבתי הראשון (על בסיס רגימנט הצנחנים ה-504) של הדיוויזיה המוטסת ה-82 בעת שהוצב בעיראק. שימש עוזר למנהל המטות המשולבים, וביוני 2009 מונה לעוזרו של מפקד כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. בספטמבר 2010 מונה למפקד מרכז המצוינות לפיקוד המשימה בפיקוד האימונים וההדרכה של הצבא ובמהלך ביצוע תפקיד זה הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. באוגוסט 2011 מונה לממלא מקום מפקד מרכז האימונים המשולב של הפיקוד. בתפקידו הבאים הוצב בפורט בראג ושימש סגן קצין אג"ם בפיקוד כוחות הצבא וסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82. 

ב-2014 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד דיוויזיית החי"ר ה-25. באוגוסט 2016 מונה לסגן מפקד (דרום) של כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית ושירת בתפקיד עד ינואר 2018. ביוני 2019 מונה לעוזר ראש מטה צבא ארצות הברית. במהלך ההסתערות על הקפיטול בינואר 2021 היה פלין מעורב בשיחה של מנהל מטה הצבא וולטר פאייט עם גורמי מפתח בעיריית וושינגטון, משטרת הקפיטול והמשמר הלאומי לגבי אפשרות תגבור האבטחה על ידי כוחות המשמר הלאומי, אפשרות שנדחתה על ידי הצבא. ביוני 2021 קטדם לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות הצבא בגזרת פיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית. 

פלין בעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי ותואר שני בתכנון מבצעי ואסטרטגי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. הוא נשוי לקתלין ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס פלין** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט
* ביוגרפיה(הקישור אינו פעיל) באתר פיקוד האימונים וההדרכה
* ביוגרפיה באתר אוניברסיטת רוד איילנד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael Flynn: 5 Fast Facts You Need to Know, ‏heavy.com, ‏10 ביולי 2016
**השראה** (באנגלית: **Inspiration**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1931 בבימויו של קלרנס בראון, עם גרטה גרבו וג'ורג' מונטגומרי בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "סאפפו" מאת אלפונס דודה משנת 1884.

תקציר העלילה
------------

איבון ולברה (גרטה גרבו) היא מודל והשראה לציירים, פסלים וסופרים. כולם נפגשים במסיבה של הבוהמה עם הקורטיזות שלהם. למקום נקלע סטודנט ביישן לדיפלומטיה בשם אנדרה מונטל (רוברט מונטגומרי). דווקא מפני שאינו שייך לבוהמה, היא נמשכת אליו ומפעילה עליו את קסמיה כמו פאם פאטאל.

הוריו של אנדרה לוחצים עליו להתחתן עם חברתו מילדות, מדלין (ג'ואן מארש) אך הוא שבוי בקסמיה של איבון עד שמתגלה לו שהיא נשואה וחברתה אודט (ג'ודית ווסיל) מגלה לו על חייה המופקרים עם גברים רבים.

אנדרה מופתע ומנתק את קשריו עם איבון. דרכיהם נפרדות עד שיום אחד הוא פוגש אותה בבית קפה כשהיא מרוששת ואין לה כסף לשלם למלצר. הוא מרחם עליה, לוקח אותה תחת חסותו ושוכר עבורה בית בכפר.

אנדרה מתקדם בלימודיו, מתארס למדלין ועומד להישלח לאלג'יר. ריימונד דלבל (לואיס סטון) אחד מחבורת הבוהמים העשירים, נוטש את הקורטיזנה שלו ליאן (קארו מורלי) והיא מתאבדת בקפיצה מהדירה. זה עושה רושם עז על אנדרה שרוצה למנוע דבר כזה מאיבון. הוא מגיע לכפר ומודיע לאיבון שהחליט להפסיק את לימודו, לבטל את אירוסיו ולהתחתן איתה.

כעת יש לאיבון מאהב חדש שמוכן לקחתה לפריז ולתמוך בה. היא שוקלת בין האפשרויות ומחליטה לעזוב את אנדרה כדי לא להרוס את חייו. כשהוא ישן היא כותבת לו מכתב פרידה מנומק ועוזבת עם המאהב החדש שלה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גרטה גרבו | איבון ולברה | דוגמנית פסלים |
| רוברט מונטגומרי | אנדרה מונטל | סטודנט |
| לואיס סטון | ריימונד דלבל |  |
| מרג'ורי רמבו | לולו | קורטיזנה |
| ג'ודית ווסלי | אודט | קורטיזנה |
| קארן מורלי | ליאן | קורטיזנה |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השראה** בוויקישיתוף

* "השראה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "השראה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "השראה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* השראה (סרט), באתר TCM
* הפגישה בין איבון לאנדרה בסרט "השראה", בערוץ יוטיוב
* הסרט "השראה" באתר Garbo Forever
**צ'ארלס קאודן קלארק** (באנגלית: **Charles Cowden Clarke**;‏ 15 בדצמבר 1787 - 13 במרץ 1877) היה סופר וחוקר שייקספיר אנגלי.

חייו
----

אביו של קלארק, ג'ון קלארק, היה מנהל באקדמיית קלארק באנפילד, שבין תלמידיה היה ג'ון קיטס. צ'ארלס קלארק לימד את קיטס קרוא וכתוב ועודד את אהבתו לשירה. הוא הכיר את צ'ארלס ומרי לם, ובהמשך התוודע אל שלי, לי האנט, סמיואל טיילור קולרידג', ויליאם האזליט, ויליאם מקרדי, צ'ארלס דיקנס, ויליאם גודווין ודאגלס ג'רולד. קלארק היה למו"ל מוזיקה, שותפו של אלפרד נובלו, וב-1828 נשא לאישה את אחות שותפו, מרי ויקטוריה, בתו הבכורה של וינסנט נובלו, שתתפרסם בהמשך חייה בקונקורדנציה שלה לשייקספיר, עבודה בה החלה בשנה שלאחר נישואיה.

קאודן קלארק הוציא לאור מספר רב של ספרים שימושיים וערך את הטקסט למהדורה של ג'ון ניקולס של משוררים בריטיים. עבודתו החשובה ביותר עסקה בהרצאות שניתנו בין 1834 ל-1856 על שייקספיר ונושאי ספרות אחרים. כמה מן הסדרות הבולטות ביותר יצאו לאור, בהן "דמויות ממחזות שייקספיר", בעיקר המשניות שבהן (1863), ו"דמויות ממחזות מולייר" (1865). בשנת 1859 הוציא לאור כרך של שירים מקוריים בשם "כרמינה מינימה".

בשנת 1832 יזם שחקן הקריקט ג'ון ניירן שיתוף פעולה עם קלארק, שתיעד את זיכרונותיו של ניירן מתקופת המבלדון ופרסם אותם בהמשכים בכתב עת שנקרא "העיר". כעבור שנה, הופיעה סדרת המאמרים "שחקני הקריקט של זמני" כחלק ספר הדרכה בשם "המדריך לשחקן הקריקט הצעיר". הספר היה למקור חשוב להיסטוריה ולאישים של הקריקט בתקופת ג'ורג' השלישי והרביעי ועם הזמן נחשב לקלאסיקה הראשונה בספרות העשירה כיום של תולדות הקריקט.

קישורים חיצוניים
----------------

* צ'ארלס קאודן קלארק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275793205171
* GND: 133481409
* ISNI: 0000 0001 0988 7646
* LCCN: n50046903
* NKC: kup20030000118836
* NLA: 35028731
* NTA: 067572294
* SNAC: w6028v37
* SUDOC: 086195638
* Trove: 802046
* VcBA: 495/168548
* VIAF: 75043246
* WorldCat: lccn-n50046903

 |
**פולה אילרי** (Pola Illéry; ‏18 בדצמבר 1909 - 19 באוקטובר 1993) הייתה שחקנית רומנייה.

ביוגרפיה
--------

אילרי נולדה בחבל אולטניה שברומניה בשם פאולה איליסקו למשפחה יהודית, היא החליפה את שמה לפולה בעקבות השחקנית הפולנייה פולה נגרי, היא החלה את הקריירה הקולנועית שלה בצרפת, ב-1929 הופיעה בסרט "Le capitaine Fracasse" המבוסס על רומן מאת תאופיל גוטייה. ב-1930 שיחקה בסרט של הבמאי רנה קלייר "תחת גגות פריז" שם גילמה בחורה רומנייה בפריז שלה מספר מחזרים, ב-1933 שיחקה בסרט נוסף שלו "Quatorze Juillet". ב-1934 שיחקה בסרט "La Rue sans nom" המבוסס על ספר של מרסל אמה, היא נודעה בדמויות הפאם פאטאל שגילמה.

במהלך מלחמת העולם השנייה היא נישאה לאיש צבא אמריקאי ועברה לארצות הברית, הנישואים נמשכו מספר חודשים עד שהוא נהרג בתאונה. היא עבדה כאחות בצלב האדום האמריקאי במהלך המלחמה וקיבלה אזרחות אמריקאית, היא התחתנה בשנית ועברה לגור בפאלוס ורדס שבקליפורניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולה אילרי** בוויקישיתוף

* פולה אילרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פולה אילרי, באתר AllMovie (באנגלית)
* פולה אילרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פולה אילרי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4921920
* BnF: cb14684322h (data)
* GND: 1061674975
* ISNI: 0000 0000 0319 4788
* LCCN: no2016122060
* NKC: xx0160771
* SUDOC: 120292270
* VIAF: 29794763
* WorldCat: viaf-315523261

 |
צוקי האי.
**פולה** (באנגלית: **Foula**; בסקוטית: **Foola**; בסקוטית גאלית: **Fughlaigh**; בנורנית: **Fugløy** - "אי הציפור") הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי המיושב השייך לממלכה המאוחדת והמרוחק ביותר ממרכז הממלכה. אי זה נמצא באותו קו רוחב כמו העיר סנקט פטרבורג ברוסיה.

באי מתגוררים דרך קבע כ-40 תושבים, והוא המערבי ביותר באיי שטלנד.

גובהו של האי כ-400 מטרים מעל פני הים, וחופיו צוקיים. ציפורי ים רבות מקננות בחופיו ובהם שחפית הקוטב, צוללן אדום-גרון וחמסן גדול.

בקרבת האי נמצאות שוניות תת-מימיות המכונות **השאאלדים של פולה** ('Shaalds of Foula'), וספינות רבות נטרפו על שוניות אלה לאורך ההיסטוריה. בשנת 1986 נבנה מגדלור בקצהו הדרומי של האי על מנת להתריע על מיקום השוניות.

היסטוריה ותרבות
---------------

האי פולה היה ידוע כבר בתקופה הרומית. בשנת 1752, כאשר הממלכה המאוחדת אימצה את הלוח הגרגוריאני המשיך האי להשתמש בלוח השנה היוליאני, אולם בשנת 1900 לא הייתה באי שנה מעוברת, ולכן כיום לוח השנה של האי הוא יום אחד לפני הלוח היוליאני המקובל, ו-12 ימים אחרי הלוח הגרגוריאני (וכך, לדוגמה, חוגגים באי את חג המולד ביום המקביל ל-6 בינואר בלוח הגרגוריאני, ואת ראש השנה האזרחית ביום המקביל בלוח הגרגוריאני ל-13 בינואר).

האי היה האזור האחרון בסקוטלנד שהמשיך לפעול לפי החוק האודלי.

כלכלה ותחבורה
-------------

מעבורת מקשרת בין האי לאיים וולס ולמיינלנד. באי שדה תעופה קטן ממנו יוצאות טיסות לטינגוול.

מרבית כלכלת האי מתבססת על התיירות וגידול כבשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולה** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של פולה
* האי באתר Shetlopedia.com
* Foula: Britain's most remote inhabited island - מאתר ה-BBC
* פולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| איי שטלנד |
| --- |
| איים מיושבים | **מיינלנד** • בריסיי • בורה • פייר אייל • פטלאר • פולה • מקל רו • אאוט סקריז • פפא סטור • טרונדרה • אונסט • ויילה • וולסיי • יל | האי פייר - מבט אווירי |
| איים אחרים | מאוסה • נוס • פפא הקטן |
| ערים עיקריות | לרוויק |
| אתרים בעלי חשיבות | הרמנס • ראש סאמבורג |
| אתרים ארכאולוגיים | יארלסהוף • מאוסה ברוץ' |
| מפרצים | מפרצון באלטה • מפרצון בלומול • מפרץ סנט מגנוס |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 148542355
* WorldCat (עם VIAF): 148542355

 |
**קונסטנץ פון היינקיוס** (בגרמנית: **Konstanz von Heineccius**;‏ 26 בספטמבר 1859 – 3 ביולי 1936) היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון היינקיוס נולד ב-26 בספטמבר 1859 לבנו פון היינקיוס שהיה גנרל מיור בצבא הפרוסי. דודו היה הגנרל גאורג פון היינקיוס ובן דודו היה הגנרל הגרמני ריכרד פון היינקיוס.

ב-1878 הוא התגייס לצבא הפרוסי, ובשנת 1913 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-36.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון היינקיוס מפקד הדיוויזיה ה-36, אשר הייתה חלק מהקורפוס ה-17 בפיקוד אוגוסט פון מקנזן, אשר היה חלק מהארמייה השמינית. הדיוויזיה לחמה נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, והשתתפה בקרב גומבינן, ולאחר מכן השתתפה בקרב טננברג. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, עמה לחמה בקרב לודז'. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובאוקטובר 1915 הועברה לחזית המערבית והוצבה באזור הסום, שם לחמה בשנת 1916 במהלך הקרב על הסום.

ב-31 באוגוסט 1916 מונה פון היינקיוס למפקד הקורפוס ה-53, וב-8 במרץ 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-25. ב-23 בנובמבר 1917 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6, עליו פיקד עד סוף המלחמה. ב-19 בפברואר 1918 הוא נשלח עם כוחותיו, שכללו את הדיוויזיות ה-205 וה-219 להתקדם בליבוניה, כדי לאלץ את רוסיה הסובייטית לחתום על הסכם שלום. במסגרת תפקידו זה קודם פון היינקיוס ב-22 במרץ 1918 לדרגת גנרל חיל התותחנים. לאחר המלחמה פרש פון היינקיוס מהצבא וחי באיברלינגן, עד מותו ב-3 ביולי 1936.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 126604678X
* VIAF: 2384166172268490800005
* WorldCat (עם VIAF): 2384166172268490800005

 |
**ארפג'ונה** (באיטלקית: **Arpeggione**) הוא כלי נגינה בעל שישה מיתרים, מסורג ומכוונן כמו גיטרה, אבל הנגינה בו נעשית באמצעות קשת, כמו בצ'לו, בדומה לויולה דה גמבה. בצורתו, מכל מקום, גוף הכלי דומה יותר לכינור מימי הביניים מאשר לגיטרה או לויול בס.

שני בוני גיטרות, **יוהאן גאורג שטאופר** מווינה ו**פטר טויפלסדורפר** מפשט טענו להמצאת הארפג'ונה. שניהם כינו את הכלי "גיטרת קשת" ושניהם הציגו את הכלים שבנו באביב 1823. ייתכן שגם לבונה הכינורות הווינאי **יוהאן ארטל** היה חלק בהמצאת הארפג'ונה. עוד 20 שנה קודם לכן ערך י. ג. לב מפרסבורג ניסויים בבניית גיטרה בעלת קשת.

הכלי היה באופנה למשך תקופה קצרה, כעשור. היצירה היחידה החשובה לארפג'ונה ששרדה עד ימינו היא סונאטת ארפג'ונה של שוברט, בליווי פסנתר, ד. 821. הסונאטה יצאה לאור רק בשנת 1871, כשהארפג'ונה נזנח ונשכח זה מכבר. כיום מנגנים סונאטה זו, על פי רוב, בצ'לו או בויולה, אם כי קיימים עיבודים גם לכלים מלודיים אחרים.

בשנים האחרונות עוסק הצ'לן ונגן הארפג'ונה הצרפתי **ניקולא דלאטאי** בהשבת הכלי לחיים, בכך שהוא מנגן לא רק את הרפרטואר שנכתב לו (בעיקר הסונאטה של שוברט), אלא גם רפרטואר עכשווי ואף מעודד מלחינים לכתוב מוזיקה חדשה לארפג'ונה.

לא מעט מן הכלים שבנה שטאופר שרדו עד ימינו, יחד עם כמה כלים לא חתומים, שנבנו על פי הדגם שלו. שמו העכשווי של הכלי ניתן לו רק בשנת 1870, בעקבות הסונאטה של שוברט בשם זה, שנכתבה בנובמבר 1824.

ראו גם
------

* הרפרטואר לארפג'ונה
* סונאטת ארפג'ונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארפג'ונה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'רלד הייס/אסתר פונטנה, "ארפג'ונה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  הייס ופונטנה, שם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294980705171
* GND: 4794126-1
* LCCN: sh85007412
* MusicBrainz: 2db86733-2865-4053-ad8c-da93505275cc

 |
**שירות המידע הלאומי** (Serviço Nacional de Informações) ובראשי תיבות - SNI, היה שירות ביון שנוצר על ידי הדיקטטורה הצבאית בברזיל כיורש לשירות הפדרלי למודיעין וסיכול ריגול, בימי הנשיא אומברטו קסטלו ברנקו בשנת 1964. עם המעבר של ברזיל למשטר דמוקרטי פורק השירות. כיום ממלא תפקיד זה שירות בשם "סוכנות הביון של ברזיל" (ובראשי תיבות - ABIN).

היסטוריה
--------

ה-SNI התחיל את דרכו כשירות אזרחי בפיקודו של גנרל בדימוס בשם גולברי דו קוטו אה סילבה. הוא סיפק לנשיא אומברטו קסטלו ברנקו מקור מידע חיצוני, עצמאי משירותי הביון של הצבא. אנשי ה-SNI החלו את פעולתם כגוף הקרוי "המכון למחקר וללימודים חברתיים" שהוקם על ידי קוטו אה סילבה במטרה לחתור תחת שלטונו של ז'ואו גולאר, נשיאה האזרחי האחרון של ברזיל לפני השתלטות הכת הצבאית ב-1964.

ככל שכבדה ידו של המשטר הצבאי בברזיל על תושביה והשפעת הצבא חדרה לכל תחומי החיים; הצליח גם הצבא להשתלט על SNI, ולהפוך אותו לכלי חשוב בשליטתו בברזיל. למרות קיומה של משטרה חשאית בברזיל עוד מימי הרודן ז'טוליו ורגאס בשנות ה-30, השתלטות הצבא על ה-SNI הביאה נטיות אלו לשיאים חדשים.

בשנת 1973 הקים ה-SNI גוף משלו לאימון אנשי מודיעין. בשלב זה היה ה-SNI בעל עוצמה רבה שכללה מונופול על אימונם של סוכני ביון, והשפעה רבה במשרד הנשיא. השירות היה בעל אוטונומיה מוחלטת, ורבים מבוגריו ועושי דברו שימשו במשרות בעלות כוח והשפעה בממשל הברזילאי.

מבנה
----

באופן תאורטי תפקידו של ה-SNI היה לתאם בין פעולות גופי המודיעין של הצבא, כאשר לכל זרוע מזרועות צבא ברזיל, חיל האוויר, חיל הים וזרוע היבשה, היה שירות מודיעין אוטונומי משלו. למעשה, שירות המודיעין של חיל היבשה לא היה כפוף ל-SNI, והיה בעל שרשרת פיקוד מקבילה. גוף זה ניהל מדיניות משלו, והיה אחראי לרציחות, חטיפות ומעצרים בלתי חוקיים. כל שלושת גופי הביון הצבאיים היו אחראים לרדיפת מתנגדי משטר באופן לא דמוקרטי.

שיטות פעולה
-----------

ה-SNI היה אחראי למתן אישור לכל מינוי בשירות המדינה. באמצעות רשת של מודיעין והאזנות, צבר השירות מידע על אזרחי ברזיל.

מחקר היסטורי מעריך כי בשיאו כלל השירות 50,000 איש המועסקים בו (כיום, לדוגמה, מועסקים בשירות המקביל, ABIN, כ-1,600 עובדים).

כוחו של השירות היה כה חזק, עד ששניים מנשיאי ברזיל בתקופת המשטר הצבאי, אמיליו גרסטזו מדיסי וז'ואו פיגיירדו שימשו כראשי השירות בטרם קיבלו את משרת הנשיא.