recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ניקולוז בָּרַתַשווילי** (בגאורגית: **ნიკოლოზ ბარათაშვილი**‏; 4 בדצמבר 1817 – 21 באוקטובר 1844), היה משורר גאורגי. אחד מראשוני המשוררים הגאורגים שאימץ את הנציונליזם המודרני עם הרומנטיזם האירופי והביא את הניחוח האירופי לספרות הגאורגית. למרות מותו המוקדם והמורשת הספרותית הקטנה של פחות מארבעים שירים ליריים, פואמה ארוכה ומספר מכתבים פרטיים, נחשב ברתשווילי למשורר הגאורגי הרומנטי הבולט ביותר.

ביוגרפיה
--------

ברתשווילי הידוע בכינוי החיבה טאטוֹ (ტატო) נולד בטביליסי שבפלך טביליסי, בירת מלכות המשנה של הקווקז. אביו, הנסיך מליטון ברתשווילי (1795-1860) היה אציל מרושש שעבד במנהלה הרוסית. אימו, אפמיה אורבליאני (1801-1849), הייתה אחותו של המשורר הגאורגי הגנרל גריגול אורבליאני ונצר אחרון של המלך ארקלה השני.

ברתשווילי סיים את חק לימודיו בגימנסית האצילים בטביליסי בשנת 1835. אחד ממוריו היה סולמון דודאשווילי, פילוסוף ליברל ופטריוט גאורגי. האיכות הטרגית של שירתו הייתה תוצאה של חייו הטראומתיים האישיים כמו גם של המצב הפוליטי במולדתו באותם ימים. בהיותו תלמיד בית ספר, נאלץ לחזות בכישלון הקונספירציה האנטי-רוסית בשנת 1835 של אצילי גאורגיה, שאותה אהד. הוא נאלץ לראות את אובדן התקווה האחרונה לעצמאות, כמו רבים מהקושרים, ולהשלים עם האוטוריטה הרוסית. הקינה על העבר האבוד ועל נפילת שושלת הילדים קיבלה את ביטויה בשירתו הרומנטית. המחסור בכסף מנע ממנו מלהמשיך את לימודיו באוניברסיטאות הרוסיות. בנוסף לזה, הצליעה שלו, פגיעה פיזית מוקדמת, מנעה ממנו שירות צבאי כפי שרצה. בסופו של דבר החל ברתשווילי לעבוד בשרות הבירוקרטיה הרוסית ושרת כפקיד מן השורה בעיר גנג'ה מוכת המחלות שבאזרבייג'ן. אהבת חייו, הנסיכה אקתרינה צ'בצ'בדזה, דחתה אותו ונישאה לדוד דאדיאני, נסיך מגרליה.

ברתשווילי מת בגנג'ה ממלריה בעודו בגיל 27. איש לא התאבל על מותו והוא נותר לא ידוע במותו. ההכרה ביצירתו התעכבה זמן רב ורק דור המשוררים הבא גילה את שירתו מחדש. הוא התפרסם לאחר מותו, בין השנים 1861-1876, בהערצה. בשנת 1893, הועברה גופתו של ברתשווילי מגנג'ה ונקברה מחדש בטביליסי בחגיגה לאומית. בשנת 1938 הועברה גופתו לפנתאון מתאצמינדה בטביליסי.

יצירתו
------

המפתח להבנת השקפת עולמו של ברתשווילי ניתן למצוא בפואמה ההיסטורית בֶּדי כָּרתליסָה (ბედი ქართლისა, "הגורל של כארתלי" או "הגורל של גאורגיה", 1839). קינה רהוטה ומלאת השראה על ביש המזל של גאורגיה באותם ימים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ניקולוז ברתשווילי** |

* דונלד ראיפילד (2000), הספרות הגאורגית: היסטוריה, עמ' 297, מסת"ב 0700711635, (באנגלית)
* ניקולוז ברתשווילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשנת 1948, יצא לאור בצרפת, עיתון בינלאומי המתמחה ב"לימודי גאורגיה", בשם בדי כרתליסה על שם הפואמה. העיתון נוסד על ידי המהגרים הגאורגים, שהיגרו מברית המועצות, ופעל עד לשנת 1984.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301034805171
* BIBSYS: 90715416
* BnF: cb106959760 (data)
* GND: 11885948X
* ISNI: 0000 0001 1021 0552
* LCCN: n85147740
* LNB: 000140732
* MusicBrainz: 32ff151a-d9ea-4698-ad14-43bb59d2ec8c
* NKC: xx0008081
* NTA: 106896016
* SUDOC: 187537445
* VIAF: 10643345
* WorldCat: lccn-n85147740

 |
**חנה פניכל**, לבית **היילבורן** (**Johanna Fenichel**; 21 באוקטובר 1897, ברלין, גרמניה- 12 באוקטובר 1975, לוס אנג'לס, קליפורניה) הייתה פסיכולוגית ילדים ופסיכואנליטיקאית גרמניה-יהודיה.

קורות חיים
----------

חנה פניכל, הידועה גם בשם האנה, הייתה בתו של ארנסט היילבורן, מנהל ארגון AEG, ראשי תיבות המסמנים בגרמנית את המילים: "חברת החשמל הכללית", ואמהּ, אנטוני היילבורן. היא הוסמכה לעבודה סוציאלית בשנת 1916 לאחר שלמדה בבית ספר פרטי בשם ספרינגלשן (Sprengelschen) בברלין. לאחר שנים שבהן הועסקה כעובדת סוציאלית, היא עבדה במסגרת האוניברסיטה הטכנית בברלין, שם קיבלה מאוחר יותר את הדוקטורט בכימיה בשנת 1932. כעבור שנה עברה לפריז ושם המשיכה בלימודיה. שנה נוספת לאחר מכן היא עברה לפראג, שם הייתה חלק מהאגודה הפסיכואנליטית של פראג, ושם הכירה את בעלה לעתיד, אוטו פניכל. 

בשנת 1938, קודם לנישואיה, היגרה היילבורן ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם הפכה לחברה בקבוצת המחקר הפסיכואנליטי של לוס אנג'לס. התמחתה בפיתוח ולימודים בגיל הרך, כמו גם בניתוח הוראה. הייתה חברה מובילה במכון הפסיכואנליטי בלוס אנג'לס. חקרה ילדים מגיל שמונה עשרה חודשים עד חמש שנים, במטרה לאפיין את הדרך בה הם פועלים, מגיבים וחושבים.

בשנת 1940 נישאה לאוטו פניכל. ב־12 באוקטובר 1975 נפטרה מסרטן בברנטווד, לוס אנג'לס, קליפורניה.

לאחר מותה, הוקם "מרכז חנה פניכל" על ידי החברה והמכון הפסיכואנליטי של סן דייגו. תכלית התוכנית היא "ליצור קהילה מטפחת שתומכת בתחושת העצמי המתפתחת של כל ילד ובתשוקה המולדת ללמידה [...] באמצעות סביבה עשירה בגירויים חברתיים, חינוכיים ואומנותיים.

עבודות
------

פניכל כתבה עבודות מעמיקות לאורך שנות הארבעים והחמישים עם הדור השני של חוקרים ופסיכואנליטיקאים פרוידיאנים. עבדה עם ריצ'רד לואנברג (Richard Loewenberg) על פרויקט אחר ויש גם להם אוסף נפרד של עבודות.

* The collected papers of Otto Fenichel (אוסף המאמרים של אוטו פניכל) בשיתוף עם דייוויד רפפורט.

בשנת 1938, חנה פניכל הציגה את המחקר שערכה בנושא הבעייתיות של קשרי אובייקטים ארכאיים, כחלק מהאגודה הפסיכואנליטית הווינאית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פניכל חנה
* חנה פניכל
* Dr Hanna (Johanna) Fenichel, geni\_family\_tree

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  David Fisher (2018). *Cultural Theory and Psychoanalytic Tradition*. Taylor & Francis. p. 180. ISBN 978-1-351-52449-0.
3. ↑  Hanna Fenichel Center for Child Development

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261022905171
* LCCN: n92119746
* NKC: nlk20050167929
* VIAF: 20692719
* WorldCat (עם VIAF): 20692719

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**הודיה בונן-אלק** (נולדה בשנת 1987) היא סופרת ישראלית.

חייה
----

בונן-אלק גדלה בעיר נהריה, בעלת תואר ראשון במדעי המדינה ובתקשורת מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני בספרות בהתמחות בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת חיפה, תלמידת מחקר בחוג לספרות עברית והשוואתית שבאוניברסיטת חיפה.

ספריה
-----

בונן-אלק כתבה את ספרה הראשון, "כח 12", בגיל 18 בשיתוף עם אבי רט. הספר יצא בהוצאת ידיעות אחרונות וזכה בפרס "ספר הזהב" לשנת 2011 של התאחדות הוצאות הספרים בישראל, לציון מכירת 20,000 עותקים[דרוש מקור: זה פרס אחד בשנה, או כל ספר שעבר מכירות מסוימות?]. שנה לאחר הם המשיכו בשיתוף הפעולה עם ספר לבני נוער, "שלם יותר מלב שבור".

במהלך השנים האחרונות היא מעבירה סדנאות כתיבה יוצרת לילדים מצטיינים. הילדים בסדנאות עובדים לאורך השנה על ספר משלהם ובסופה מוציאים אותו לאור.

ספרה השלישי, "שבועיים בכפר", נכתב לאחר מעברה מן העיר למושב בעמק יזרעאל.

חיים אישיים
-----------

נשואה ואם לשלוש בנות. מתגוררת במושב שדה יעקב שבעמק יזראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* הודיה-בונן-אלק, אתר סימניה
* שלם יותר מלב שבור, אתר עברית
* כח 12, צומת ספרים
* עדי דוד, נוגע ללב - ביקורת על הספר "שלם יותר מלב שבור", באתר ynet, 15 בינואר 2008
* שבועיים בכפר באתר נוריתה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007511671705171
* VIAF: 308263063
* WorldCat (עם VIAF): 308263063

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתערובת תבלינים. אם התכוונתם לצמח המשמש להכנת התערובת, ראו אזוב מצוי.

אזוב מצוי המשמש לייצור הזעתר
**זַעֲתַר** (בערבית: **زَعْتَر**) הוא תערובת תבלינים שמוצאה במזרח התיכון.

עיקרה של התערובת מורכב בדרך כלל מאזוב מצוי (Origanum syriacum), המכונה לעיתים בשם "זעתר". בנוסף מצויים בזעתר, בריכוז נמוך יותר, קורנית מקורקפת (Thymus capitatus), בת קורנית פשוטה (Thymus vulgaris), צתרנית משובלת (Thymbra spicata) או צתרה ורודה (Satureja thymbra). בנוסף, מכיל הזעתר אוג הבורסקאים ("סומאק") (והוא מקורו של הטעם החמצמץ שמורגש בזעתר), פירות אלה ארצישראלית ("בוטום") וזרעי שומשום קלויים. לעיתים מוסיפים לתערובת גם קצח, מלח, וזרעי שומר.
אך יש חנויות תבלינים שמציעות למכירה זעתר טהור טחון.

בזעתר משתמשים לתיבול חומוס, לבנה, סלט ירקות ולזרייה על פיתה, יחד עם שמן זית.

בתימן ובין חלק מיוצאי תימן בארץ, משתמשים בצמח הקורנית ליצירת תבלין פופולרי (בתוספת סחוג ומלח) בין היתר לתיבול תבשיל הזום. ונקרא בפיהם צ'עתר (בהגיה ישראלית-סעתר)
שתי הצורות: (זעתר וצ'עתר) נזכרו בכתבי הראשונים ובזיהוי האזוב כתב הרמב"ם זעתר. ורבינו עובדיה מברטנורא כתב צ'עתר. וכנראה לא הבדילו בין הקורנית לאיזוב המצוי.

התערובת פופולרית בסוריה, בלבנון, בישראל, בירדן, וכן במסגרת המטבח הערבי ובמטבחים שונים בארצות צפון אפריקה.

בלבנון נפוצה אמונה לפיה התבלין מפתח ומשפר את החשיבה ומחזק את הגוף. מסיבה זו נהוג לתת לילדים זעתר לפני צאתם לבית הספר.

ברפואה העממית זעתר מסייע בטיפול בדלקות גרון, הצטננויות, נפיחות במעיים וכאבי בטן. הרמב"ם החשיב את הזעתר כבעל סגולות ריפוי רבות: חיטוי וחיסון הגוף, הקלה על כאבי ראש, חיזוק הזיכרון וכוח הגברא[דרוש מקור].

גלריית תמונות
-------------

* אזוב מצוי ("זעתר")אזוב מצוי ("זעתר")
* בת קורנית פשוטהבת קורנית פשוטה
* צתרנית משובלתצתרנית משובלת
* קורנית מקורקפתקורנית מקורקפת
* סומאקסומאק
* קצחקצח
* תבלין זעתר בתפזורתתבלין זעתר בתפזורת
* פיתה עם זעתרפיתה עם זעתר

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **זעתר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **זעתר** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  רותי קינן, שדות זעתר לנצח, באתר ynet, 6 במאי 2003
**תומאש ברדיך** (בצ'כית: **Tomáš Berdych**; נולד ב-17 בספטמבר 1985) הוא טניסאי צ'כי. בשיאו (18 במאי 2015) דורג רביעי בעולם בדירוג סבב ה-ATP. זכה ב-13 תארים ביחידים ו-2 בזוגות. 

ברדיך, הגיע לשלב הגמר באליפות וימבלדון (2010) ולשלב חצי הגמר, ביתר שלושת טורנירי הגראנד סלאם. הוא זכה ב-12 טורנירים בסבב היחידים, ובשני טורנירים בסבב הזוגות.

ביוגרפיה
--------

ברדיך נולד בולסקה מזיריצי. הוא החל לשחק טניס בגיל 5. את הקריירה המקצוענית שלו הוא החל בשנת 2002 בגיל 17.

### 2010

בשנת 2010 בטורניר הרולאן גארוס ניצח ברדיך בסיבוב השלישי את ג'ון אייזנר מארצות הברית, בשלב שמינית הגמר את אנדי מארי מבריטניה (4 בעולם), בשלב רבע הגמר את מיכאיל יוז'ני מרוסיה ובשלב חצי הגמר הפסיד לרובין סודרלינג משוודיה 3–6, 6–3, 7–5, 3–6, 3–6.

בווימבלדון אותה שנה הגיע ברדיך לשלב הגמר והפסיד לרפאל נדאל מספרד (1 בעולם) 6–3, 7–5, 6–4. בדרך לגמר הוא ניצח את אנדריי גולובב מקזחסטן ובנג'מין בקר מגרמניה בשלוש מערכות, את דניס איסטמין אוזבקיסטן ב-5 מערכות ואת דניאל ברנדס מגרמניה ב-4 מערכות. בשלב רבע הגמר הוא ניצח את רוג'ר פדרר משווייץ (2 בעולם) 6–4, 3–6, 6–1, 6–4 ובשלב חצי הגמר את נובאק ג'וקוביץ' (3 בעולם) 6–3, 7–6(9), 6–3.

### 2011

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2011 הגיע ברדיך לשלב רבע הגמר בו הפסיד לג'וקוביץ' שזכה בטורניר. באליפות צרפת הפתוחה אותה שנה הוא הפסיד באופן מפתיע כבר בסיבוב הראשון לסטפן רובר מצרפת (140 בעולם) ב-5 מערכות, לאחר שהחמיץ נקודת משחק במערכה החמישית. באוקטובר זכה בטורניר בייג'ינג, לאחר שניצח בגמר את מרין צ'יליץ' מקרואטיה בשלוש מערכות.

### 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) ברדיך הודח בסיבוב הראשון, לאחר שהפסיד בשתי מערכות לסטיב דרסיס הבלגי (75 בעולם).

### 2013

באליפות וימבלדון הגיע ברדיך עד לשלב רבע הגמר בו הודח על ידי נובאק ג'וקוביץ' שדורג ראשון בעולם.

### 2014

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2014 הגיע ברדיך לראשונה לשלב חצי הגמר בו הפסיד לסטאן ואוורינקה משווייץ (8 בעולם) ב-4 מערכות (6-3, 6-7, 7-6, 7-6). בשלב רבע הגמר הוא ניצח את דויד פרר מספרד (3 בעולם) ב-4 מערכות (1–6, 4-6, 6-2, 4-6)

### 2015

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2015 הגיע ברדיך לשלב חצי הגמר בו הפסיד לאנדי מארי (6 בעולם) ב-4 מערכות (6–7, 6-0, 6-3, 7-5). בשלב רבע הגמר הוא ניצח את רפאל נדאל (3 בעולם) ב-3 מערכות (2–6, 0-6, 6-7).

ב-18 במאי דורג ברדיך במקום רביעי בעולם, דירוג השיא שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאש ברדיך** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תומאש ברדיך
* תומאש ברדיך, ברשת החברתית פייסבוק

* תומאש ברדיך, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* תומאש ברדיך, ברשת החברתית אינסטגרם

* תומאש ברדיך, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* תומאש ברדיך, באתר olympedia.org

* תומאש ברדיך, באתר ה-ATP

* תומאש ברדיך, באתר ה-ITF

* תומאש ברדיך, באתר גביע דייוויס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5849 3865
* NKC: js20070119002
* VIAF: 84260685
* WorldCat (עם VIAF): 84260685

 |
**קזרקה חלודית** או **טדורנה חלודית** או רק **קָזַרְקָה** (שם מדעי: *Tadorna ferruginea*) הוא מין עוף מים ממשפחת הברווזיים.

מאפיינים
--------

אורכה של הקזרקה החלודית 58-70 ס"מ, מוטת כנפיה 110-135 ס"מ ומשקלה 1-1.6 ק"ג. היא בעלת נוצות בצבע הקינמון וכנפיים בגוונים ירוקים, לבנים, כחולים ושחורים. הראש והצוואר בהירים והעיניים והמקור שחורים ועדינים. הזנב שחור. הזכר והנקבה דומים. 

ברווז זה מצוי ברחבי מרכז אסיה ודרום אסיה, צפון אפריקה עד לאתיופיה ודרום אירופה. הוא נמצא גם במזרח אמריקה הצפונית.
בישראל הוא חורף נדיר. הוא שוחה בנהרות, ביצות, בריכות ואגמים, אך הוא אינו מיטיב לצלול. הוא גם רועה ביבשה ואוכל עשבים צעירים. לפעמים הוא נמצא במים מליחים ובחופי ים, וגם באגמים הרריים מעל גובה 5,000 מטר.

תזונתה של הקזרקה החלודית כוללת בעיקר עשבים ודגנים וכן שורשים רכיכות, חרקים ואצות.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* קזרקה חלודית מעופפת בהודוקזרקה חלודית מעופפת בהודו
* 
* 
* Museum specimenMuseum specimen

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קזרקה חלודית** בוויקישיתוף
* קזרקה חלודית, באתר ITIS (באנגלית)
* קזרקה חלודית, באתר NCBI (באנגלית)
* קזרקה חלודית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קזרקה חלודית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* קזרקה חלודית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* קזרקה חלודית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קזרקה חלודית באתר הרשימה האדומה של IUCN

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546154505171
* GND: 4566055-4

 |
**אפרים** "**אפי**" **דרעי** (נולד ב-30 בספטמבר 1952) הוא איש ציבור ופוליטיקאי ישראלי, אשר כיהן כראש עיריית כפר יונה בין 1977 ל-2018.

ביוגרפיה
--------

דרעי נולד בכפר יונה, והתחנך בבית הספר "בר-אילן" שבנתניה. את שירותו בצבא עשה בנח"ל, שם היה קצין. הוא למד חינוך גופני במכון וינגייט, ובעת שנתו השלישית ללימודים, ב-1977, הוא הצליח להדיח את זכאי סימן טוב מראשות המועצה של כפר יונה, ומיד לאחר מכן נבחר במקומו.

דרעי התמודד לראשות המועצה בכל הבחירות לרשויות המקומיות, וזכה לרוב גדול בבחירות של 2008 ו-2013. ב-2006 הצטרף למפלגת קדימה. כחלק מפועלו במועצה, הוא ליווה את תהליך הכרזתה כעיר ב-2014. בנוסף, הוא נאלץ להתמודד עם ענני שחיתות סביב עבודתו, ובמיוחד מתחקיר שפורסם ב-2017 והצביע על כך שהוא פעל לטובת תחנת דלק של חברו.

בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו ב-2018, לאחר 41 שנים בתפקידו, דרעי הודח על ידי יריבתו שושי כחלון-כידור.

בדצמבר 2022 נודע כי נשקל להעמיד לדין את דרעי בשל עבירות של טוהר המידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אפרים דרעי - מתמודד לראשות מועצת כפר יונה, באתר נענע 10, ‏16 באוקטובר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמה גלבוע, הודח ראש מועצת כפר יונה, באתר מעריב, ‏19 בדצמבר 1977
2. ↑  טל גוטמן, כפר יונה: אפי דרעי ממשיך בתפקיד, באתר mynet, נובמבר 2008
3. ↑  רועי אלמן, כפר יונה: אפי דרעי ניצח, באתרmynet, אוקטובר 2013
4. ↑  אילאיל שחר, הרשויות מחזקות את אולמרט, באתר nrg‏, 2 בפברואר 2006
5. ↑  שר הפנים הכריז על כפר יונה כעיר בישראל, באתר ynet, 12 בפברואר 2014
6. ↑  משה ליכטמן, ‏ראש עיריית כפר יונה פעל לטובת תחנת דלק של חברו, באתר גלובס, 7 במרץ 2017
7. ↑  רענן בן צור ואמיר אלון, מהפך בכפר יונה: אישה הדיחה את ראש העיר ב-41 השנים האחרונות, באתר ynet, 31 באוקטובר 2018
8. ↑  ראש העיר כפר יונה לשעבר יועמד לדין בכפוף לשימוע בגין עבירות טוהר המידות, באתר ynet, 28 בדצמבר 2022
**ליאור ורוצלבסקי** (נולדה ב-16 באפריל 1984) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת לענייני חינוך בחדשות 13. בעבר עבדה כשחקנית וזמרת.

ביוגרפיה
--------

ורוצלבסקי נולדה וגדלה ברמת גן. בילדותה למדה נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון העירוני. את שנות התיכון עשתה במגמת מוזיקה בתיכון בליך בעיר. בשנים 1999–2006 למדה פיתוח קול ולימודי פיתוח שמיעה.

היא בוגרת בית הספר לאומניות הבמה "בית צבי" משנת 2007 ולמדה אחר כך שנה גם באוניברסיטת תל אביב.

בשנות לימודיה ב"בית צבי" שיחקה בהצגות "כישרונות ומעריצים" בתפקיד אלכסנדרה נייגינה, "מגנוליות מפלדה" בתפקיד שלבי, "אגנס של אלוהים" בתפקיד ד"ר מרתה ליווינגסטון, "הנשים" בתפקיד מרי היינס, "שירת הלוויתן" בתפקיד קרוליין ו"טומי תם" בתפקיד המשרתת. בנוסף, ורוצלבסקי השתתפה במספר מחזות זמר כמו: "קופקבנה" (בתפקיד לולה ובתפקיד סמנתה), "מיקה שלי" (בתפקיד המלכה ובתפקיד הרבנית), "קברט" (בתפקיד פרנצ'י), "אאידה" (בתפקיד אמנריס), "אחים בדם" (בתפקיד גברת ליונס), "שיער" (בתפקיד הכוהנת) ו"ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד" (בתפקיד אמה קרו).

בשנות לימודי התיאטרון זכתה במספר מלגות ופרסים:

* תחרות שירים ממחזות זמר ע"ש ג'ורג' ואל - מקום ראשון (2005)
* מלגה ע"ש חיים גמזו - תלמידה מצטיינת שנה א' (2005)
* "קרן שרת" (קרן התרבות אמריקה-ישראל) - מלגת לימודים למצטיינים בתחומי האמנויות (2006)
* מלגה ע"ש בלהה דייוויס למצטייני קרן שרת בבית צבי (2006)

בשנת 2008 שיחקה בקברט מוזיקלי "איש הרוח, הזונה והליצן" בתפקיד הזונה ב"קפה תיאטרון" של התיאטרון הקאמרי. שנה אחר כך שיחקה במחזמר לילדים "עלי באבא וארבעים השודדים", בתפקיד אשת עלי באבא, ובשנת 2010 שיחקה בהצגה "ציפור הנפש" בתיאטרון המדיטק. 

שיחקה גם בהרכב "פסק זמן" שהופיע ב"פסטיבל תיאטרון הרחוב הבינלאומי" בבת ים ובפסטיבל עכו, וכן בפרויקט "צליל ראשון" לילדים.

### כעיתונאית

את דרכה העיתונאית החלה בתוכנית הבוקר "אורלי וגיא" בערוץ 10 כתחקירנית וכמגישת פינות שבועיות בנושאי צרכנות ותרבות.

ב-2016 הצטרפה לחדשות 10, שם מונתה לרכזת כתבים ובהמשך לרכזת מערכת "ברקוד".

ב-2017 הצטרפה לצוות המבזקנים של חדשות עשר והחלה לערוך ולהגיש מבזקי טלוויזיה.

החל מ-2020 משמשת ככתבת לענייני חינוך ב"חדשות 13". ב-2022 החלה לשמש מעת לעת כמגישה-מחליפה בתוכנית "היום שהיה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאור ורוצלבסקי** בוויקישיתוף
* 

* ליאור ורוצלבסקי, ברשת החברתית פייסבוק

* ליאור ורוצלבסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ליאור ורוצלבסקי, ברשת החברתית אינסטגרם
* ליאור ורוצלבסקי, באתר חדשות 13
**עיצום כספי** הוא עונש כספי המוטל על ידי רשות מנהלית ללא שימוש בהליך הפלילי. העיצום הכספי משמש כלי רך יותר לכפיית ציות לרגולטור, מאשר הקנס המהווה חלק מההליך הפלילי.

השימוש בעיצום כספי מיועד כלפי גופים מפוקחים אשר בהתאם לרישיון שקיבלו אמורים להיות מודעים לחובות החלות עליהם ועל כן אין צורך בהליך פלילי לבירור מודעות לחובות אלו.

ישראל
-----

במדינת ישראל הוחל בשימוש בעיצום כספי בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. מאז, הוכנסו עיצומים כספיים למעל 40 חוקים, למשל לחוק להסדרת הטיפול באריזות. גובה העיצום הכספי נקבע בחוק המסמיך את הטלתו, ומגיע לפעמים למיליוני ש"ח. במקביל לסמכות להטיל עיצום כספי מתקיימת הסמכות לפתוח בהליך פלילי, וההחלטה על מסלול הענישה נתונה לגוף המפקח. 

### ערעור

בתחילה נהגה הכנסת לקבוע בחוק שערעור על עיצום כספי יוגש לבית משפט השלום וכי ערעור על פסק הדין דורש בקשת רשות מבית המשפט המחוזי. בשנת 2007 תוקן חוק בית המשפט לעניינים מנהליים ונקבע בו שערעורים על עיצום כספי לפי חוק התקשורת יוגשו לבית המשפט המחוזי בשבתו כבית משפט לעניינים מנהליים, וערעור על החלטת בית המשפט המחוזי יוגש בזכות לבית המשפט העליון. הנימוק לקביעה שהערעור יוגש לבית המשפט המחוזי היה שסכומי העיצום הכספי על פי חוק התקשורת גבוהים מאוד והסוגיות מסובכות. בהמשך, הוספו עיצומים כספיים אחרים לרשימת העיצומים הכספיים שערעור עליהם יוגש לבית המשפט לעניינים מנהליים, מבלי שהנימוק של סיבוך או סכום גבוה חל עליהם. במקביל, בחוקים נוספים נקבעו עיצומים כספיים שערעור עליהם יוגש לבית משפט השלום, מבלי שנקבע בחוק הליך הערעור על החלטת בית המשפט השלום. בית המשפט העליון קבע שעל פסקי דין לגבי עיצומים כספיים אלו יש זכות ערעור לבית המשפט המחוזי.

קישורים חיצוניים
----------------

* עו"ד ליז ברלב-מונטיליו, עיגון אכיפה חלופית בחקיקה – עקרונות מנחים, ספטמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  עו"ד ליז ברלב-מונטיליו, עיגון אכיפה חלופית בחקיקה – עקרונות מנחים, ספטמבר 2018, עמוד 8-9
2. 1 2  רע"א 7855/17 מדינת ישראל - המשרד להגנת הסביבה נ' קיבוץ בית אלפא, ניתן ב־6 באוגוסט 2019
**פיגוע הדריסה בניו יורק** היה פיגוע דריסה אסלאמיסטי שהתרחש ב-31 באוקטובר 2017 במנהטן תחתית בניו יורק, ארצות הברית, ובו נרצחו 8 בני אדם. 

מחבל מוסלמי בן 29 דרס למוות באמצעות טנדר רוכבי אופניים בנתיב אופניים ייעודי במנהטן תחתית שבניו יורק. לאחר מכן התנגש באוטובוס תלמידים, ויצא מהרכב בקריאות "אללה אכבר" ובהנפת רובה פיינטבול ורובה אוויר. הוא נורה בבטנו והועבר לטיפול רפואי ולחקירה משטרתית. בפיגוע נרצחו 8 בני אדם ונפצעו 11.

זה פיגוע הטרור החמור ביותר בניו יורק מאז פיגועי 11 בספטמבר.

הפיגוע
------

שעה לפני הפיגוע, שכר הרוצח טנדר בהום דיפו בניו ג'רזי, משם הגיע לגשר ג'ורג' וושינגטון ונכנס לניו יורק. הוא המשיך בנסיעה בכביש המערבי של ניו יורק, וברחוב האוסטון סטה לעבר נתיב אופניים והחל לדרוס רוכבי אופניים והולכי רגל. המחבל המשיך בדריסה לאורך מייל אחד של הכביש המערבי של ניו יורק עד לרחוב צ'אמברס בסמוך לתיכון סטויווסאנט, שם פגע באוטובוס תלמידים. אזור זה ממוקם סמוך למרכז הסחר העולמי החדש ולאנדרטה לפיגועי 11 בספטמבר.

המחבל
-----

המחבל הוא סייפולו סייפוב, מוסלמי בן 29 שהיגר לארצות הברית מאוזבקיסטן בשנת 2010 באמצעות אשרת כניסה שקיבל לאחר זכייתו בהגרלת הגרין קארד. בחקירתו הודה כי ביצע את הפיגוע בשם ארגון המדינה האסלאמית.

ראו גם
------

פיגועי דריסה אסלאמיים דומים שאירעו באירופה:

* פיגוע הדריסה בסטוקהולם (2017)
* פיגועי הדריסה בקטלוניה (2017)
* פיגוע הדריסה בניס (2016)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיגוע הדריסה בניו יורק** בוויקישיתוף
* פיגוע במנהטן: שמונה בני אדם נדרסו למוות; הנהג נורה ונעצר, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2017
* AP, מהגר אוזבקי ש"נשבע אמונים לדאעש": זהו המחבל מהפיגוע בניו יורק, באתר ynet, 1 בנובמבר 2017
טנק TAM
**TAM** (בספרדית: **Tanque Argentino Mediano**, "טנק ארגנטינאי בינוני") הוא טנק בינוני תוצרת ארגנטינה, המתבסס על תובה של נגמ"ש הלחימה הגרמני מארדר.

טנק זה מהווה בסיס לכלי רק"ם נוספים, ביניהם תומ"ת (TAM Palmaria VCA-155) ונגמ"ש לחימה, בסך הכול יוצרו 280 טנקים וכלי רק"ם אחרים המבוססים עליו.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### יצור

עלפי בקשה מארגנטינה שנדרשה עוד משנות השישים לחדש את ציוד הצבא המיושן שלה ובעיקר את הטנקים חפשה אחר אפשרויות רכש מחו"ל שלרוב לא צלחו לבסוף הוחלת כי יפותח טנק מקומי. עקב תעשיית הנשק הלא מפותחת בארגנטינה נחתם חוזה בין היצרני הרק"ם מרדר לתעשיית הנשק בארגנטינה לשיתוף פעולה בפיתוח הטנק שהחל משנות השבעים עד תחילת שנות השמונים עם כניסת הטנק הראשון לשירות בשנת 1981. היצור של הטנקים נמשך עוד עשור קדימה עקב בעיות כלכליות.

בשנים הראשונות לשירות הטנק נחשב לבין הטנקים באמריקה הלטינית אבל עד מהרה איבד את מעמדו לטובת רכישות מערביות של המדינות השכנות.

בשנת 2015 צבא ארגנטינה חתם על חוזה של 111 מיליון דולר עם ישראל לשדרוג 74 טנקים תוצרת ארגנטינה. לצבא הארגנטינאי הוצע שני עיצובים לשדרוג הטנק: TAM-2IP ,TAM-2C.

### לחימה

הטנק TAM מעולם לא לכך חלק בקרב מלבד מספר טנקים שהוצבו בקרואטיה מטעם שליחות של האו"ם.

### יצוא

לאורך השנים היו מספר ניסיונות ליצא את הטנק למדנות במזרח התיכון, בדרום מזרח אסיה, ובדרום אמריקה, אבל כל ניסיונות אלה כשלו.

מבנה ומאפיינים (TAM-הטנק)
-------------------------

הטנק שוקל כ-30 טון, צוות הטנק מכיל 4 אנשים מחירו 1,500,000 דולר. ומידות הטנק הם: אורך הטנק כולל תותח 6.75 מ', רוחב 3.25 מ', 2.42 מ'.

### הנעה ועבירות

הטנק מגיע למהירות מרשימה של 75 קמ"ש לנסיעה קדים ואחור כאחד, טווה הפעולה של הטנק עד 800 ק"מ עם תוספת מכילה דלק.

### חימוש

לטנק תותח חרוק קנה 105 מ"מ FM K.4 Modelo 1L עם 50 פגזים, שניי מקלעים 7.62 מ"מ.

### מיגון

שריון הטנק הומוגני ונחשב דליל ביותר לימנו הוא כולל: השריון בקדמת התובה משופעת במיוחד ועד 50 מ"מ, צידי ואחורי התובה 10–20 מ"מ. קדמת הצריח עד 25–50 מ"מ וצדיו עד 30 מ'. בנוסף המנוע נמצא מלפנים מה שהוסיף סיכויי הישרדות ולרשות הטנק מדוכות עשן.

יש המכנים את TAM בשם ננס מרכבה על שם דמיון העיצוב המזכיר את הדגמים הראשונים של המרכבה: עם מנוע מקדימה, צריח בצורת מעוין תותח 105 מ"מ, ועל כך שעבר שיפורים בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **TAM** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tanque Argentino Mediano (TAM) - Tanks Encyclopedia, Tank Encyclopedia, ‏23 במאי 2020 (באנגלית)
2. ↑  JTA, Israel signs $111 million deal to upgrade Argentinian tanks, Times Of Israel (באנגלית)
**טדורנה עדנית** (שם מדעי: *Tadorna variegata*) הוא עוף מים ממשפחת הברווזיים ומהסוג טדורנה. ברווז זה חי בניו זילנד בטבע. מקור שמם הוא ממאורית שם הם מכונים "pūtangitangi" - "ברווזי גן עדן".

מיני הטדורנה הם ברווזים גדולי המזכירים אווזים בצורתם ושני המינים בעלי גוף בגודל דומה. הזכרים בעלי נוצות שחורות בגופם וכן על הצוואר והראש. המקור שחור והכנפיים בעלות קצוות ירוקים, אדמדמים ולבנים. לנקבות כנפיים בצבע דומה אך גוף אדמדם עם ראש וצוואר לבנים. למרות מראם האווזי, הם בעלי מקור דמוי ברווז.

ברווזים אלה חיים רק בניו זילנד וחיים בשדות ואדמות מרעה ניזונים מעשב וצמחייה וכן מזרעים וחרקים. הם חיים יחדיו בזוגות, לעיתים עד סוף חייהם. עונת הרבייה נמשכת מאוגוסט עד דצמבר ובמהלכה הם בונים קנים על עשבים גבוהים, בין עצים או שיחים ומתחת גזעים נרקבים. הם מטילים בערך תשע ביצים. הברווזים מגיעים לבגרות בתוך שנתיים.

ברווזים אלה הופצו על ידי האירופאים שהגיעו לניו זילנד, בכך שכרתו יערות והפכו אותם מאדמות מרעה או אגמים בהם יכלו הברווזים לנוח וככה צדו אותם. למרות הציד האוכלוסייה לא בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טדורנה עדנית** בוויקישיתוף
* טדורנה עדנית, באתר ITIS (באנגלית)
* טדורנה עדנית, באתר NCBI (באנגלית)
* טדורנה עדנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* טדורנה עדנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* טדורנה עדנית, באתר GBIF (באנגלית)

ברווזה עם ברווזונים ליד המים

הערות שוליים
------------

1. ↑  טדורנה עדנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מישל-ז'וזף מונורי** (בצרפתית: **Michel-Joseph Maunoury**;‏ 17 בדצמבר 1847 – 28 במרץ 1923) היה גנרל צרפתי. פיקד על הארמייה השישית במלחמת העולם הראשונה.

תולדות חייו
-----------

### תולדות חייו לפני המלחמה

בוגר האקול פוליטקניק ובית הספר הצבאי לארטילריה ומרצה לארטילריה באקדמיה הצבאית סן-סיר. עלה בסולם הדרגות וב-1906 מונה לגנרל מפקד דיוויזיה, מפקד התותחנים של ביצורי פריז ומפקד בית הספר הגבוה למלחמה (l'École supérieure de guerre). ב-1910 מונה למפקד הצבאי של פריז וחבר מועצת המלחמה העליונה. ב-1912 יצא לגמלאות. 

### במלחמת העולם הראשונה

באוגוסט 1914, בגיל 67, נקרא חזרה לשירות. באופן מקורי תוכנן לפקד על "ארמיית לורן", אך בפועל הופקדו תחת פיקודו שבע דיוויזיות המילואים של פריז. גיוס הדיוויזיות החל ב-21 באוגוסט ועד ה-26 באוגוסט נוצרה הארמייה השישית. לאחר מעורבות בסיוע בקרב לה קאטו, הוחזרה הארמייה לפריז ב-1 בספטמבר והועברה לפיקודו של המפקד הצבאי של העיר, ז'וזף גליאני. 

 ערך מורחב – **הקרב הראשון על המארן**  

גליאני הבחין בפרצה בין הגייסות הגרמניים המתקדמים לעבר פריז והורה למונורי לתקוף את אגף הארמייה הגרמנית הראשונה של אלכסנדר פון קלוק. בהמשך עיבה גליאני את שורותיו של מונורי באמצעות מגויסים שהובלו מפריז לחזית באמצעות מוניות. הארמייה השישית בפיקודו של מונורי הצטיינה בקרב הראשון על המארן, שהציל את פריז מפני פלישה גרמנית. הארמייה נלחמה בהמשך אותו חודש גם בקרב הראשון על האן.

ב-11 במרץ 1915, שעה שסייר מונורי בחזית, נפצע קשה בעינו ופרש מפיקוד אך לא שוחרר מהצבא (הוא שוחרר רשמית רק ב-1920).

לאחר מותו ב-1923, הוענק לו תואר מרשל צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מישל-ז'וזף מונורי** בוויקישיתוף
* מי ומי במלחמת העולם הראשונה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12977224p (data)
* GND: 1038239176
* ISNI: 0000 0000 0174 9129
* LCCN: nb2019004234
* Léonore: 255643
* NLP: a0000001059900
* SUDOC: 161792367
* VIAF: 24734342
* WorldCat: lccn-nb2019004234

 |
**סומרלד** (**Somerled**, נורדית עתיקה: *Sumarliði*, סקוטית: *Somhairle*, ‏סביב 1100 - 1164) היה מנהיג פוליטי וצבאי של האיים הסקוטיים במאה ה-12. הוא היה ידוע בגאלית גם כ: *ri Innse Gall* - "מלך האיים ההברידיים".

סומרלד מופיע לראשונה ברשומות ההיסטוריות בשנה 1140 כמלך קינטייר, שם הוא נשא לאישה את ריינלט (Raghnailt), בתו של אולאף הראשון, מלך האי מאן. בשנת 1153 מתו שני מלכים: דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד, ואולאף הראשון. כתוצאה מכך היה בלבול רב וסומרלד ניצל את המצב בכך שהחל לתקוף את סקוטלנד ואת האי מאן, בו מלך גיסו, המלך גודפרד החמישי. ב-1156 גודפרד הובס בקרב נגד 80 ספינות מהצי של סומרלד ושני האויבים חילקו את האיים ביניהם. גודפרד שמר על האיים שמצפון לחצי האי ארדנאמורכן וסומרלד קיבל את כל השאר. אולם שנתיים לאחר מכן סומרלד חזר לאי מאן עם 53 ספינות מלחמה. הוא הביס את גודפרד שוב והפעם הכריח אותו להימלט לנורווגיה. כעת ממלכתו של סומרלד התפרשה מהאי מאן ועד לקצה הצפוני ביותר של האיים ההברידיים.

כך התושבים הוויקינגים והסקוטים יצרו עם אחד, הגאלו-נורמנים, תחת מנהיג אחד וחלקו בתרבות אחת. היה להם כוח ימי רב והם הצליחו לא רק להדוף את תקיפותיו של בית סטיוארט אלא אף לכבוש חלק משטחיו. בקרב שנערך במרכז שטח סטיוארט, בעיר רנפרו, סומרלד נהרג, ולאחר מותו צבאו היה מדוכא ונסוג מהאזור.

בעקבות מותו של סומרלד מספר שליטים חזקים הופיעו בממלכתו. שתי משפחות נאבקו על המנהיגות באיים: משפחתו של סומרלד וצאצאיו וצאצאיו של גודפרד החמישי. במהלך המאות ה-12 וה-13 העולם הסקנדינבי ראה שינויים רבים בשיטות השלטון והממשל שהסתיימו בממלכות מרוכזות ומאוחדות כמו דנמרק ונורווגיה. אולם התפתחות זו לא קרתה בממלכת האיים הסקוטיים, שסופחה לממלכת סקוטלנד, על אף שנאמנות תושביה למלך סקוטלנד נשארה מעורערת במשך מאות רבות.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 140230335
* ISNI: 0000 0000 7376 9778
* LCCN: n90697373
* VIAF: 9012280
* WorldCat: lccn-n90697373

 |
**היסטוריה ותיאוריה: הפרוטוקולים** הוא כתב עת אקדמי מקוון שמתמחה בתולדות האמנות, תרבות חזותית ותיאוריה ביקורתית של האמנות והתרבות.

תולדות כתב-העת ותכניו
---------------------

כתב-העת רואה אור מטעם המחלקה להיסטוריה ותיאוריה בבצלאל אשר יזמה את הקמתו בשנת 2005 "*כבמה לברור, חידוד ועדכון רעיונות ומושגים, ואמצעי ליצירת ממשקים חדשים בין ממדי הפרקטיקה והתיאוריה של דיסציפלינות הלימוד בבצלאל....*" כתב-העת מפרסם ארבעה גיליונות בשנה (חורף, אביב, קיץ וסתיו), אשר שלושה מתוכם פתוחים לקהל החוקרים והיוצרים בכלל, ואילו הרביעי (גיליון הקיץ) מוקדש לעבודתם של הסטודנטים בבצלאל. רוב הגיליונות מאורגנים סביב נושא שמהווה את כותרת הגיליון ("על החושני באמנות", "קומיקס וקריקטורה" וכיוצ"ב) אף שישנם גיליונות רב-נושאיים ("רוחות אפריל", וכל גיליונות הסטודנטים). קבלת החומרים לפרסום בכתב-העת נעשית באמצעות תהליך של שיפוט וביקורת אשר מבדיל בין סוגי החומרים השונים שמתפרסמים בכתב-העת: (1) מאמרים אקדמיים, (2) מסות, (3) ביקורות ו(4) תערוכות וירטואליות. פרט לגיליונות הסטודנטים שכל חומריהם עוברים בדיקה פנימית בלבד, המאמרים המתפרסמים בכתב-העת עוברים תהליך של ביקורת עמיתים לפני קבלתם לפרסום, ואילו החומרים האחרים עוברים תהליך של בדיקת עריכה עניינת ולשונית. 

### עורכי כתב-העת וחברי מערכת בהווה ובעבר

* פרופ' דנה אריאלי-הורוביץ, יו"ר כתב-העת ועורכת ראשית
* ד"ר בן ברוך בליך, עורך ראשי בפועל בין 2005 ל-2009, חבר מערכת
* ד"ר גל ונטורה, עורכת וחברת מערכת
* ד"ר נעמי מאירי-דן, עורכת ראשית בפועל החל משנת 2011 וחברת מערכת
* ד"ר דרור פימנטל, עורך וחבר מערכת
* ד"ר בעז תמיר, חבר מערכת, מנהל אתר כתב-העת
* ד"ר משה אלחנתי, עורך לשעבר, חבר מערכת ומנהל שותף של אתר כתב-העת בין 2005 ל-2011

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיון כתב העת

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות כתב-העת באתר היסטוריה ותיאוריה: הפרוטוקולים
2. ↑  ארכיון כתב-העת
**יוזף קרמולין** (בצ'כית: **Josef Kramolín**;‏ 11 באפריל 1730 – 27 באפריל 1802) היה צייר וישועי צ'כי. הוא צייר בעיקר ציורי קיר בנושאים דתיים.

ביוגרפיה
--------

רישומי קהילת נימבורק מציגים תיעוד של הטבילה שלו ב-12 באפריל 1730. הוא הוטבל בשם יוזף קארל. הוריו התיישבו דרך קבע בנימבורק. אביו יוזף ג'ורג' קרמולין (1706 - 1733) ואימו ברברה, לבית ווייט (1701-1751). ליוזף היו שני אחים, ואצלב (1733–1799), שהיה גם צייר ואחותו ברברה, דורותי (1732 -?).

קרמולין הונחה על ידי הוריו לקריירה בשירה, ובשנת 1743 עבד זמן קצר במקהלה בקתדרלה בפראג. הוא גם גר במנזר בנדיקטיני בכנסייה. הוא חזר לזמן קצר לנימבורק, ואז נסע לקוטנה הורה, ללמוד בסמינר בכנסייה כדי להשלים את השכלתו. בקוטנה הורה הוא קיבל את יסודות אמנות הציור מהאמן ויט הרדליקה. בשנת 1751 נפטרה אמו והוא חזר לנימבורק והפך לצייר. מאוחר יותר עבר לפראג, שם הפך לחניך של פרנץ פאלקו, שעבד על ציורי הקיר בכנסיית סנט ניקולס הישועית בפראג. מהניסיון שצבר למד לערבב צבעים ושכלל את סגנון הציור שלו. בשלב זה, הוא קיבל את החוזה האישי הראשון שלו.

### קריירה

בשנת 1757 נסע לווינה, שם למד באקדמיה הקיסרית והמלכותית של ציירים, פסלים ואדריכלות. באקדמיה של וינה הוא נשאר רק חודשים ספורים, ובאפריל של השנה שלאחר מכן התקבל כטירון במסדר הישועי בפראג. בארכיון ניתן למצוא תיעוד על שהותו במסלול המסדר - בשנת 1758 נרשם כטירון בברנו.

בין השנים 1760 - 1770 הוא היה רשום כאח בקולג' בסנט קלמנט בעיר העתיקה של פראג (קלמנטינום), בשנת 1771 שוב בסנט ניקולס, ובשנת 1772 בחומוטוב. בתקופה זו צייר בעיקר אדריכלות מזבח בכנסיות נזיריות.

הוא השתייך לדור של אמני הבארוק הצ'כיים המאוחרים. ניתן למצוא כמה מיצירותיו ששרדו במריאנסקה טיניצה ובכנסיית עליית מרים הבתולה.

לאחר ביטול המסדר הישועי הפך לאמן עצמאי.

במהלך לימודיו הוא פגש את קתרין ווצ'רשיץ', איתה נסע לעיר הולדתה קרלובי וארי, והתחתן ב-2 במאי 1775. בקרלובי וארי הם קנו בית. בשנת 1802 הפך לצייר שמועסק על ידי העיר.

הוא מת בקרלובי וארי מדלקת ריאות באפריל 1802.

גלריה
-----

* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף קרמולין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rendlová, Magda, Fresco painting of Joseph Kramolna in northern Bohemia (thesis), Masaryk University in Brno, Brno, 2006.
2. ↑  Preiss Paul illusive painting Baroque architecture in the Czech Republic and its stylistic origins (dissertation), Department of Art History at Charles University, Prague, 1949.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129643734
* ISNI: 0000 0000 5544 6609
* NKC: ola200208899
* VIAF: 55232899
* WorldCat: viaf-55232899

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יוזף קרמולין"**.
**ריצ'רד נואל (דיק) ריצ'רדס** (באנגלית: **Richard N. Richards**;‏ נולד ב-24 באוגוסט 1946, קי וסט) הוא טייס קרב, קצין צי, טייס ניסוי, מהנדס כימיה ואסטרונאוט לשעבר של נאס"א. ריצ'רדס השתתף בארבע משימות של מעבורות החלל.

קורות חיים
----------

ריצ'רד ריצ'רדס נולד בקי וסט שבמדינת פלורידה. בשנת 1964 סיים בית ספר בסנט לואיס והחל ללמוד הנדסת כימיה באוניברסיטת מיזורי והשלים תואר ראשון בשנת 1969. הוא המשיך ללימודי תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה והשלים את לימודיו בשנת 1970. באותה שנה הוא סיים קורס טיס. בשנים 1970–1973 הוא היה טייס "דאגלס A-4 סקייהוק" ו-"מקדונל דאגלס F-4 פנטום". בהמשך הוא הוצב בנושאות מטוסים America ו- Saratoga. בשנת 1976 הוא עבר קורס טייסי ניסוי. לאחר סיום הקורס הוא היה טייס ניסוי של מטוס "מקדונל דאגלס F/A-18 הורנט".

פעילות בתחום החלל
-----------------

בשנת 1980 ריצ'רדס נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר בצוות קרקע של מספר משימות. במשימת STS-28 בשנת 1989 הוא היה טייס של מעבורת החלל אטלנטיס (ברוסטר שו היה מפקד צוות). 1990 הוא היה מפקד צוות של משימה STS-41 שהמריא על סיפון מעבורת החלל דיסקברי. המשימה העיקרית של הטיסה הייתה הצבת גשושית אוליסוס. בשנת 1992 הוא היה מפקד צוות של STS-50 על מעבורת החלל קולומביה. בשנת 1994 ריצ'רדס היה מפקד צוות של STS-64 על מעבורת החלל דיסקברי.

החל משנת 1995 ריצ'רדס עבד במרכז החלל ג'ונסון.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

בשנת 1998 ריצ'רדס פרש מנאס"א ועבד בבואינג. הוא פעל במספר תפקידים עד לפרישה בשנת 2007.

כיום הוא מתגורר ביוסטון עם משפחתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד ריצ'רדס** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* ריאיון עם ריצ'רדס
**סטיבן נגל** (באנגלית: **Steven Ray Nagel** ;‏ 27 באוקטובר 1946, קנטון – 21 באוגוסט 2014, קולומביה) היה טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה נשוי ללינדה גודווין איתה השתתף במשימת STS-37.

קורות חיים
----------

סטיבן נגל נולד עיירה קנטון שבמדינת אילינוי. הוא למד בבית ספר בעיירה בה נולד. בשנת 1969 הוא קיבל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובשנת 1978 תואר שני בהנדסת מכונות מאוניברסיטה בקליפורניה.

לאחר סיום תואר ראשון נגל התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית ובשנת 1970 סיים קורס טיס. לאחר שירות במספר יחידות הוא נשלח כמדריך טיס לתאילנד. בשנת 1972 הוא חזר לארצות הברית. בשנת 1975 נגל סיים קורס טיסי ניסוי והיה מדריך לטיסה במטוס "ווט A-7 קורסייר II".

פעילות בתחום החלל
-----------------

בשנת 1979 נגל נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר בצוות קרקע של מספר משימות. במשימת STS-51-G בשנת 1985 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (דניאל ברנדנסטיין היה מפקד צוות). באוקטובר 1985 הוא היה טייס צוות של משימה STS-61-A (הנרי הרטספילד היה מפקד צוות) שהמריאה על סיפון מעבורת החלל דיסקברי. בשנת 1991 הוא היה מפקד צוות של STS-37 על מעבורת החלל אטלנטיס. בשנת 1993 הוא היה מפקד צוות של STS-55 על מעבורת החלל קולומביה. במהלך הטיסה הוצב בחלל טלסקופ החלל האבל.

בשנת 1995 נגל פרש משירות בחיל האוויר. הוא מונה לתפקיד ניהולי במרכז החלל ג'ונסון. נגל פרש מנאס"א בשנת 2011.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

בשנת 2011 נגל עם משפחתו עברו לקולומביה. אשתו קיבלה מינוי של פרופסור באוניברסיטת מיזורי וסטיבן נגל היה מדריך באוניברסיטה. נגל נפטר בשנת 2014 מסרטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיבן נגל** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* ריאיון עם סטין נגל
* סטיבן נגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**רוברט קבאנה** (באנגלית: **Robert Donald Cabana**;‏ נולד ב-23 בינואר 1949, מינאפוליס) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה מנהל מרכז החלל קנדי.

קורות חיים
----------

רוברט קבאנה נולד במינאפוליס שבמדינת מינסוטה. בשנת 1971 הוא סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה באקדמיה הימית של ארצות הברית. בהמשך הוא התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית ונשלח לקורס נווטים. קבאנה היה נווט של מטוס A-6 אינטרודר. בשנת 1975 הוא סיים קורס טיס ובשנת 1981 קורס טיסי ניסוי. תקופה מסוימת הוא שירת ביפן.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1985 קבאנה נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1990 הוא השתתף במשימת STS-41 כטייס של מעבורת החלל דיסקברי (ריצ'רד ריצ'רדס היה מפקד צוות). המשימה פעלה לפי תוכנית שכללה הצבת גשושית אוליסס במסלול. בשנת 1992 הוא השתתף במשימת STS-53 כטייס של מעבורת החלל דיסקברי (דייוויד ווקר היה מפקד צוות). הצוות פעל לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-65 בשנת 1994 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל קולומביה. צוות פעל לפי תוכנית ניסויים ובעיקר בחקר חוסר כבידה והשפעתה על בעלי חיים. בשנת 1998 קבאנה היה מפקד משימה STS-88 של מעבורת החלל אנדוור. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה הרכבת חלקים של תחנת החלל הבינלאומית.

בשנים 1994–1997 קבאנה היה מנהל משרד האסטרונאוטים של נאס"א.

לאחר טיסה זו קבאנה עבר לתפקידי ניהול בנאס"א. כ-3.5 שנים הוא היה סגן מנהל של מרכז החלל קנדי. בשנים 2007–2008 הוא היה מנהל מרכז החלל סטניס. בשנת 2008 הוא מונה למנהל מרכז החלל קנדי וניהל אותו עד לשנת 2021. בשנת 2021 הוא עבר לתפקיד ניהולי אחר בנאס"א.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט קבאנה** בוויקישיתוף
* 

* רוברט קבאנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קורות חיים
* ריאיון עם רוברט קבאנה
**ג'ון בלאהה** (באנגלית: **John E. Blaha**; נולד ב-26 באוגוסט 1942) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל לשעבר של נאס"א.

קורות חיים
----------

ג'ון בלאהה נולד סן אנטוניו שבמדינת טקסס. לאחר לימודי בית הספר בנורפוק הוא סיים תואר ראשון באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1965. בשנת 1966 הוא קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת פרדו. לאחר סיום הלימודים, בשנת 1967 הוא סיים קורס טיס והחל שירות בחיל האוויר של ארצות הברית. הוא היה טייס ב"מקדונל דאגלס F-4 פנטום", "קונבאייר F-102 דלתא דאגר", "קונבאייר F-106 דלתא דארט". במהלך שירותו במלחמת וייטנאם הוא ביצע 361 טיסות מבצעיות.

בשנת 1971 בלאהה סיים קורס טיסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. בשנים 1973–1976 בלאהה שירת בבריטניה וביצע טיסות ניסוי עבור חיל האוויר המלכותי. בשנת 1976 הוא הועבר לשירות במטה חיל האוויר.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1980 בלאהה נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. במשימת STS-29 בשנת מרץ 1989 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (מייקל קואוטס היה מפקד צוות). באוקטובר 1989 הוא היה טייס של משימה STS-33 של מעבורת החלל דיסקברי (פרדריק גרגורי היה מפקד צוות). בשנת 1991 בלאהה היה מפקד צוות של טיסת STS-43 של מעבורת החלל אטלנטיס. בין היתר במהלך המשימה הוצבו במסלול מספר לווייני תקשורת. בשנת 1993 הוא היה מפקד צוות של STS-58 על מעבורת החלל קולומביה. המשימה הוקדשה למחקרים בתחום מדעי החיים. בשנת 1994 בלאהה החל ללמוד רוסית. בהמשך הוא עבר למרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים הרוסי כהכנה לטיסה לתחנת החלל מיר. הטיסה של STS-79 בוצע בספטמבר 1996 ובלאהה היה בתפקיד של מומחה משימה (ויליאם רדי היה מפקד צוות). לאחר שהייה בתחנת החלל של כ-4 חודשים בלאהה חזר לכדור הארץ בטיסת STS-81 של מעבורת החלל אטלנטיס (מייקל בייקר היה מפקד צוות).

לאחר הטיסה האחרונה בלאהה כיהן במספר תפקידי ניהול במערכת נאס"א ופרש ממנה בשנת 1997.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

לאחר פרישה מנאס"א בלאהה חזר לסן אנטוניו ומונה לתפקיד ניהולי בחברה מסחרית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון בלאהה** בוויקישיתוף
* 
* קורות חיים
* ראיון עם ג'ון בלאהה
**רשם המשכונות** הוא בעל תפקיד ברשות התאגידים שבמשרד המשפטים בישראל, המפעיל מאגר מידע על משכונות שנרשמו על פי דין.

מישכון
------

מישכון הוא שעבוד נכס כערובה לחיוב. על פי חוק המשכון, תשכ"ז-1967, ברוב המקרים יפה כוחו של משכון רק עם רישומו בהתאם לתקנות. ההצדקה לכך היא ליצור מצב בו ניתן יהיה לצד שלישי הרוכש את הנכס לוודא אם קיים עליו משכון אם לאו. כך, למשל, אם אדם רכש מכונית לאחר קבלת הלוואה מהבנק, ולשם הבטחת ההלוואה רשם הבנק משכון על המכונית עד להחזרת ההלוואה, נכנס המשכון לתוקף עם רישומו אצל רשם המשכונות. אם צד ג' רכש מאותו אדם את המכונית מבלי לבדוק אצל רשם המשכונות, לא יוכל לבוא בטענות כאשר ירצה הבנק לממש את המשכון. ולהפך - אם בדק צד ג' את הרישום ולא נמצא שם משכון, אין כוחו של המשכון יפה כלפיו ברוב המקרים.

היסטוריה
--------

על אף שחוק המשכון, תשכ"ז-1967 נחקק עוד בשנת 1967, הוסדר מעמד רשם המשכונות באופן בו הוא מקובל כיום רק עם התקנת תקנות המשכון (סדרי רישום ועיון), התשנ"ד-1994, אשר הסדיר מערכת ארצית של רישום משכון, בחמש לשכות בירושלים, תל אביב, חיפה, נצרת ובאר שבע. רשם המשכונות כמאגר מידע ממוחשב וארצי הוקם ב-1 באפריל 1994. בשנת 2006, רשם המשכונות יחד עם רשמים נוספים במשרד המשפטים, אוגדו תחת רשות התאגידים. החל משנת 2007 עומד לרשות הציבור מאגר מידע ממוחשב שמפעיל רשם המשכונות.

סמכויות
-------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

רשמים
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
רשם המשכונות ממונה על ידי שר המשפטים.

| שם | התחלת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
|  ? |  ? |  ? |
|  ? |  ? |  ? |
|  ? |  ? |  ? |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רשם המשכונות

| רשות התאגידים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| רשם החברות • רשם השותפויות • רשם המשכונות • רשם העמותות • רשם ההקדשות • רשם המפלגות |

 |
נסים אלשיך מנצח על תזמורת כלי הנשיפה באר שבע - 2008
**נסים אלשיך** (נולד ב-17 בדצמבר 1926) הוא מוזיקאי ומנצח ישראלי. שימש כמנצח תזמורת כלי הנשיפה בבאר שבע עד שנת 2010.

ביוגרפיה
--------

אלשיך נולד בדצמבר 1926 בעיר הנמל וידין שבבולגריה, על נהר דנובה. סיים את לימודיו המוזיקליים באקדמיה למוזיקה בבירה סופיה. ב-1949 עלה לישראל וב-1950, עם גיוסו לצה"ל, הצטרף לתזמורת צה"ל בניצוחו של שלום רונלי-ריקליס כנגן קרן יער, כינור וויולה. ב-1955, עם שחרורו מצה"ל, החל ללמוד בסמינר למורים למוזיקה בתל אביב ובאותה עת החל מלמד מוזיקה בבתי ספר בתל אביב וביפו, ואף השתתף בזמריה ה-2 שהתקיימה באותה שנה.

ב-1958, שנה לאחר שסיים את לימודיו, עבר אלשיך לבאר שבע והיה ממייסדי ומפתחי החינוך המוזיקלי בבתי הספר ובסמינר למורים, כולל הקמת מקהלות (בבתי הספר ומקהלה עירונית), תזמורות בבתי ספר, תזמורת סימפונית ראשונה (לחובבים) בבאר שבע והיה בין מקימי הקונסרבטוריון העירוני. ב-1961 הקים את תזמורת הנוער העירונית של הקונסרבטוריון וניצח עליה.

ב-1973 הקים את התזמורת הקאמרית באר שבע (כיום הסינפונייטה הישראלית באר שבע), ניצח עליה בהופעותיה הראשונות ואף שימש גם כמנצח משנה. בשנים 1993-1983 ניהל את הקונסרבטוריון העירוני בבאר שבע, ובמקביל סייע בהקמת קונסרבטוריונים בנתיבות, ירוחם, ואופקים לפי בקשתם של ראשי המועצות המקומיות.

ב-1996 הקים את תזמורת כלי הנשיפה על שם נסים אלשיך באר שבע והוא שימש כמנהלה המוזיקלי וכמנצחה עד שנת 2010.

אלשיך הוא דמות מרכזית בפיתוח החינוך המוזיקלי בבאר שבע ובנגב, ובשנת 1996 זכה בתואר יקיר באר שבע.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבני דרך בחייו של ניסים אלשיך, מייסד, מנהל ומנצח התזמורת באתר של נורית אגם
* מר נסים אלשיך – מנצח התזמורת עד שנת 2010, באתר תזמורת כלי הנשיפה באר שבע ע"ש נסים אלשיך
**ז'ורז' ז'אן פרנץ קלר** (17 באפריל 1946 - 1 במרץ 1995) היה ביולוג גרמני. קלר חלק את פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה ב-1984 עם נילס ק. ג'רן וסזר מילשטיין על "עבודתם על מערכת החיסון וייצור נוגדנים מונקלוניים (נוגדנים חד שבטיים)".

קריירה
------

קלר נולד במינכן. באפריל 1974 הוא החל מחקר פוסט-דוקטורט במעבדה לביולוגיה מולקולרית בקיימברידג', בריטניה, שם עבד עם סזר מילשטיין על פיתוח כלי מעבדה, שיכול לעזור בחקר מנגנון הפעולה של מגוון נוגדנים. במהלך העבודה הם המציאו טכניקה לייצור נוגדנים. קלר המשיך בעבודה שלו על הטכניקה כשחזר למכון בזל לאימונולוגיה באפריל 1974. קלר נשאר במכון בזל עוד תשע שנים, שבמהלכן המשיך לחקור את מגוון הנוגדנים, בתחילת שנות ה-80 החל לעבוד על פיתוח עכברים מהונדסים ככלי להבנת המנגנון העומד בבסיס ה-self-tolerance. בשנת 1986 הפך קלר למנהל מכון מקס פלנק לאימונוביולוגיה בו עבד עד מותו בשנת 1995.

חיים אישיים
-----------

קלר התחתן עם קלאודיה ריינטס ב-1968. נולדו להם שלושה ילדים, קתרינה, לוסיה ופביאן. בנובמבר 1994 הוא החל להרגיש רע ולסבול מקוצר נשימה במאמץ, הוא נפטר ב-1 במרץ 1995, בגיל 48, בעיר פרייבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'ורז' קלר** בוויקישיתוף
* ז'ורז' קלר, באתר פרס נובל (באנגלית)
* ז'ורז' קלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Köhler's death". *Köhler's Invention*. Birkhäuser. 2005. pp. 169–172. doi:10.1007/3-7643-7413-6\_15. ISBN 3764371730.
2. ↑  **Köhler’s death**, Basel: Birkhäuser, 2005, עמ' 169–172, מסת"ב 978-3-7643-7413-6. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124564127
* HDS: 046541
* ISNI: 0000 0001 0953 1594
* LCCN: n2005035031
* NKC: xx0226128
* SUDOC: 09949499X
* VIAF: 9254166
* WorldCat: lccn-n2005035031

 |
**פיונגיאנג טיימס** (באנגלית: **The Pyongyang Times**; בקוריאנית: **평양 타임스**) הוא שבועון בבעלות ממשלת קוריאה הצפונית, אשר יוצא לאור בשפה האנגלית והצרפתית. מדובר למעשה במהדורה הזרה של העיתון פיונגיאנג סינמון, המפורסם בקוריאנית ומיועד לתושבי קוריאה הצפונית.

מערכת העיתון פועלת מפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית, ומכך נובע שם העיתון.

היסטוריה ותפוצת העיתון
----------------------

הפיונגיאנג טיימס הושק לראשונה ב-6 במאי 1965 כצהובון. נכון לשנת 2018, מופץ העיתון בכמאה מדינות שונות ברחבי העולם הדוברות אנגלית או צרפתית, כאשר מדי שנה מתפרסמים 52 גיליונות של העיתון. בנוסף למהדורה המודפסת, הפיונגיאנג טיימס מתפרסם גם על גבי אתר אינטרנט ייעודי, וכולל תוכן במספר שפות. 

על מנת להבטיח את המשך קיומו, זוכה צוות העיתון להכשרה מיוחדת באנגלית ובצרפתית, המתקיימת מחוץ לקוריאה הצפונית. נכון לספטמבר 2017 קיים אתר אינטרנט חדש לעיתון: pyongyangtimes.com.kp.

בקוריאה הצפונית גופה, מחולק העיתון לרוב במבואות של בתי מלון המיועדים למבקרים זרים, במהלך טיסות זרות הנוחתות בקוריאה הצפונית, וכן באתרים נוספים אליהם מגיעים מבקרים מחו"ל באופן תדיר.

מבנה ותוכן העיתון
-----------------

באופן מסורתי, מוקדש דף השער של העיתון בדרך כלל למנהיג העליון של קוריאה הצפונית (נכון לשנת 2018, קים ג'ונג-און), וכולל התייחסות לביקוריו במוסדות שונים במדינה, ולשבחים על יכולותיו וכישוריו הרבגוניים ועל כושר מנהיגותו הסוחף את האומה הצפון-קוריאנית.

הדפים הבאים כוללים לרוב דיווחים על פיתוחים טכנולוגיים, ואירועים שונים בעלי גוון אידאולוגי, המציגים את גדולתה של קוריאה הצפונית.

בד בבד, נוהג העיתון לכלול תעמולה שלילית כלפי אויבותיה המסורתיות של המדינה, קוריאה הדרומית, יפן וארצות הברית, וכן כלפי מדינות אחרות, אשר נתפסות כעוינות כלפי קוריאה הצפונית (ביניהן ישראל).

ראו גם
------

* פיונגיאנג סינמון

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פיונגיאנג טיימס

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yonhap News Agency, Seoul (27 בדצמבר 2002). *North Korea Handbook*. M.E. Sharpe. p. 416. ISBN 978-0-7656-3523-5. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  "KWP Propaganda and Agitation Department" (PDF). *North Korea Leadership Watch*. בנובמבר 2009. p. 2. נבדק ב-27 במאי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "North Korea This Week No. 435 (8 February 2007)." Yonhap Yonhap.
4. ↑  2,000th issue of Pyongyang times .סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית. 2 March 1999.
5. ↑  North Korea Tech - 노스코리아테크, The Pyongyang Times has a new address, ‏14-9-2017
6. ↑  Wee, Teo Cheng (1 May 2006). Passage to Pyongyang: Key information. Asiaone Travel / *The Straits Times*.
**שכונת מחנה יהודה** הייתה שכונה יהודית שקמה צפונית-מזרחית ליפו בשנת 1896. נקראה בשם זה משום שהתימנים מיוחסים לשבט יהודה או ע"ש ר' יהודה מרגוזה.

היסטוריה
--------

בדומה לשכונת כרם התימנים שקמה מצפון לה, נוסדה מחנה יהודה על ידי יהודי תימן שעלו לארץ ישראל בשנות-80 ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-19. רוב העולים התיישבו בירושלים ובמושבות היהודיות ברחבי הארץ, אך קהילה קטנה קמה גם ביפו ומאוחר יותר הקימו בניה את מחנה יהודה. מקימי השכונה רכשו חלקות קרקע קטנות בשטח של 100 עד 150 מ"ר כל אחת, דבר שהתאפשר הודות לנכונותו של אהרן שלוש למכור להם את הקרקע במחירים אטרקטיביים. על אף שהשכונה נועדה בעבור יוצאי תימן, רוב תושביה היו יוצאי המגרב וטורקיה.

בתי השכונה הראשונים הוקמו בשטח שמשתרע כיום בין רחוב אלרואי וסמטת שלום שעל הגבול בין נווה צדק ושכונת שבזי. בתים אלה היו רעועים ונבנו מקרשים ומפח. בחלקם לא הייתה רצפה ואחרים כוסו ברעפים ששימשו להם כתקרה ישירה. הבתים הוקמו כגוש צפוף ללא רחובות ביניהם. רק בסופו של העשור הראשון של המאה ה-20 קמו בשכונה בתים עשויים חרס וכורכר. בשטחה של השכונה היו 2 בתי כנסת, האחד בסגנון תימני והשני בסגנון מוגרבי. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה התפשטה השכונה מערבה עד לרחוב שבזי של ימינו ואף מעבר לו, והשתרעה על שטח כולל של שבעה דונם. במקום התגוררו כ-300 איש. עם השנים הלכה השכונה, ויחד עם מחנה יוסף הסמוכה לה מצפון, הפכה לשכונת שבזי.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מרדכי אלקיים, **יפו-נוה צדק, ראשיתה של תל-אביב.**, משרד הבטחון, 1990, עמ' 233

| השכונות שקדמו לתל אביב |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אחוזת בית • כרם התימנים • נווה צדק (אהל משה • נווה שלום • שכונת אחווה) • שכונת שבזי (מחנה יהודה • מחנה יוסף) • יפה נוף |

 |