recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שהזאדה מהמט** (בטורקית: **Şehzade Mehmed**; ‏31 באוקטובר 1522 – 7 בנובמבר 1543) היה בנם הראשון של הסולטאן סולימאן המפואר והורם סולטן. הוא נשלח לשלוט בעיר מניסה לאחר שאחיו שהזאדה מוסטפא נשלח משם לאמסיה.

ביוגרפיה ותאורית מוות
---------------------

שהזאדה מהמט נולד ב-31 באוקטובר 1522 בארמון העתיק במהלך מסעו של סולימאן לרודוס. לידתו נחגגה במחנה עם קורבנות וחלוקת נדבות.

מהמט נימול יחד עם אחיו שהזאדה מוסטפא ושהזאדה סילים (העתיד להיות סולטאן סלים השני) ב-27 ביוני 1530. בחודש פברואר 1534, מוסטפא התמנה למושל מניסה. מהמט לעומת זאת נשאר בבירה, ובשנת 1537 הצטרף לאביו במסעו לקורפו. בשנת 1541, הוא ואחיו הצעירים, שהזאדה סלים ושהזאדה בייזיד, ליוו את אביהם למסעו לבודה.

סולימאן העדיף את מהמט, שהיה בנה של אשתו המועדפת הורם, ויעד אותו להיות יורשו בניגוד למסורת המקובלת, למנות כיורש את הבן הבכור. זמן קצר לאחר שובם מקורפו באוקטובר 1542, מינה סולימאן את מהמט בהשפעת הורם למושל מניסה ואת בנו הנוסף סלים מינה למושל קרמאן. לפני המינוי נשלח שהזאדה מוסטפא לאמאסיה ב-16 ביוני 1541. מהמט החל את תפקידו רשמית כמושל זמן קצר לאחר הגענו למניסה ב-12 בנומבר 1542.

אביליה צ'אליבי מתאר את מהמט כ"נסיך בעל תכונות מעודנות יותר אפילו ממוסטפא. היה לו אינטלקט נוקב ושיקול דעת עדין"

היסטוריונים מעריכים כי שהזאדה מהמט היה דומה מאוד לאחיו למחצה הבכור, שהזאדה מוסטפא והחשיב אותו למודל לחיקוי. ישנן גרסאות שונות למותו של מהמט. לדברי מספר היסטוריונים, הוא מת מאבעבועות שחורות. על פי דעה אחרת, הוא מת מוות טבעי. יש האומרים כי הוא נרצח תחת פיקודה של מאהידווראן סולטאן, שראתה בו איום עצום שיהפוך לסולטאן אחרי אביו ולא בנה מוסטפא. לאחר מות בנו, ציווה סולימאן המפואר לאדריכל הקיסרי מימר סינאן לבנות את מסגד שהזאדה באיסטנבול כדי להנציח את זכרו. למהמט הייתה בת אחת בשם הומשאה סולטאן, שנולדה לו ולאשתו, אסמהאן באהרנז סולטאן.

מותו
----

שהזאדה מהמט חלה במניסה ביום רביעי, 31 באוקטובר 1543. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן ביום רביעי בלילה, 7 בנובמבר, כנראה מאבעבועות השחורות, למחרת לקחו לאלה פאשה ודפטרדר איברהים צ'לבי את גופתו לאיסטנבול. לאחר מותו אחיו הצעיר סלים החליף אותו כמושל מניסה.

אחרי מותו של שהזאדה מהמט, סולימאן היה האדריכל הקיסרי של בניית המסגד באיסטנבול להנצחת מהמט. כמו כן, סולימאן הלחין אלגיה עבור מהמט וסיים אתהשיר בשורה "הנכבדים מבין הנסיכים, הסולטאן מהמט שלי."

בתרבות הפופולרית
----------------

בסדרת הטלוויזיה הטורקית "הסולטן", מגולם שהזאדה מהמט על ידי השחקן הטורקי גורביי אילרי.
**יודית מבוואריה, דוכסית שוואביה** (19 במאי 1100 - 27 באוגוסט 1130) הייתה אשתו של פרידריך השני, דוכס שוואביה ואמו של פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הידוע לאורך ההיסטוריה כ"ברברוסה".

ביוגרפיה
--------

יודית נולדה ב-19 במאי 1100, בתו הבכורה של היינריך התשיעי, דוכס בוואריה ווולפהילדה מסקסוניה, בתם של מגנוס, דוכס סקסוניה וסופיה מהונגריה, ובשל כך חברה בבית ולף. היו לה שלושה אחים: היינריך העשירי, דוכס בוואריה, קונרד ו-ולף; ושלוש אחיות: סופיה, מתילדה ווולפהילד. היה לה בנוסף לשבעת אחיה הלגיטימיים, אח אחד למחצה, אדלברט, שנולד לאביה מחוץ לנישואים.

בתאריך לא ידוע בין 1119 ו-1121, היא נישאה כאשתו הראשונה של פרידריך השני, דוכס שוואביה; נישואים שושלתיים אלה איחדו את בית ולף ובית הוהנשטאופן, שתי המשפחות החזקות והמשפיעות ביותר בגרמניה.

בשנת 1125, אביה תמך בתחילה במועמדותו של בעלה לרשת את היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כמלך גרמניה, אולם בסופו של דבר שינה את תמיכתו ללותאר השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. עריקתו של אביה של יודית יצרה איבה בין הוולפים והשוואבים שתהיה לה השלכות מרחיקות לכת בגרמניה שתימשך לאורך המאה ה-12. לא ידוע כיצד זה השפיע על היחסים בין יודית לבעלה.

היא מתה ב-27 באוגוסט 1130 ונקברה בוולדבורג בהייליגן פורסט, אלזס. זמן קצר לאחר מותה של יודית התחתן פרידריך עם אשתו השנייה, אגנס מזארבריקן.

צאצאיה
------

* פרידריך הראשון ברברוסה (1122–1190)
* ברטה (נקראה גם יודית) משוואביה (1123–1195), התחתנה עם מתייה הראשון, דוכס לורן

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו |   | קוניגונדה מאלטדורף |   | בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה |   | אלינור מנורמנדי |   | אורדולף, דוכס סקסוניה |   | וולפהילד מנורווגיה |   | בלה הראשון, מלך הונגריה |   | ריקסה מפולין, מלכת הונגריה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | ולף הראשון, דוכס בוואריה |   |   |   |   |   | יודית מפלנדריה |   |   |   |   |   | מגנוס, דוכס סקסוניה |   |   |   |   |   | סופיה מהונגריה |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | היינריך התשיעי, דוכס בוואריה |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | ווּלפהילדה מסקסוניה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **יודית מבוואריה, דוכסית שוואביה** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יודית מבוואריה, דוכסית שוואביה** בוויקישיתוף
בחזית תיאטרון הקומדיה בשנת 1905. הקיצוני מימין הוא מיקלוש פלודי והקיצוני משמאל הוא ינה הלטאי בן דודו של בנימין זאב הרצל.
**מיקלוש פלודי** (במקור **משה ואטרסדורף**, בהונגרית: **Faludi Miklós**,‏ 3 בפברואר 1870, דווצ'ר – 1 בפברואר 1942, בודפשט) היה מנהל תיאטרון, מחזאי הונגרי-יהודי, הוא בנו של גאבור פלודי, אחיהם של התאומים ינה פלודי ושאנדור פלודי.

ביוגרפיה
--------

מיקלוש (משה) פלודי נסע בסיום בית הספר התיכון לצרפת ולאנגליה, שם למד צרפתית וגם אנגלית. במשך שנים רבות היה פקיד ב"בנק אנגליה" בלונדון. בשנת 1896, כשאביו גאבור פלודי, נכנס כשותף ב"תיאטרון העם" (Népszínház) הוא חזר מאנגליה ושימש כמזכיר התיאטרון עד שנת 1901 תחת ניהולו של קלמן פּורז'ולט. מאותו זמן ועד שנת 1926 היה מעורב בניהול תיאטרון הקומדיה של בודפשט, תחילה כמחזאי ובהמשך כמנהל אמנותי. בנדיבותו וביחסו העדין ומלא הטקט השיג את אהדת כל צוות התיאטרון.

### בעולם הסרטים

בשנת 1911 ייסד פלודי את חברת הוניה ( Hunnia ) ופיקח באופן אישי על בניית אולפן הקולנוע הראשון בבודפשט שהיה ברחוב פנוניה. החברה הפיקה מספר סרטים עד שהפסיקה לפעול בשנת 1913.

פלודי גם כתב ותירגם דרמות ומחזות. בין היתר את הדרמה של בלסקו "מאדאם באטרפליי". משנת 1929 הקשר שלו עם התיאטרון היה גם כמוציא לאור של יצירות תיאטרליות ומוזיקליות. בין השנים 1936–1939 עבד כמחזאי וכמזכיר ב"תיאטרון מרכז העיר" (Belvárosi Színház). פלודי הכיר היטב את הספרות והדרמה של תקופתו ולכן הכניס לרפרטואר של התיאטראות בהם עבד את החשובים והמוצלחים מהמחזות על הבמות בעולם.

גלריית תמונות
-------------

* מיקלוש פלודי בתמונה קבוצתיתמיקלוש פלודי בתמונה קבוצתית
* קברו של מיקלוש פלודיקברו של מיקלוש פלודי

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון הונגרי לאומנות הבמה Magyar színházművészeti lexikon
* לקסיקון לתיאטרון Magyar színművészeti lexikon
* *Bárdi Ödön: A régi Vígszínház (Bp. 1957)*
* *Hunyady Sándor: A Vígszínház 40 éve (Bp. 1936)*
* *Szi. Kellér Andor: Bal négyes páholy (r. Bp. 1960)*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקלוש פלודי** בוויקישיתוף
**באיאזיד** (בעות'מאנית טורקית: **شهزاده بايزيد**, 1525 - 25 בספטמבר 1561) היה בנם של סולימאן הראשון והורם סולטאן.

באיאזיד נולד בשנת 1525 בקושטא (איסטנבול) בתקופת שלטונו של אביו סולימאן המפואר. אמו הייתה הורם סולטאן, בתו של כומר אורתודוקסי, שהייתה פילגשתו של הסולטאן באותה התקופה. בעת לידתו היו לבאיאזיד ארבעה אחים מלאים גדולים: מחמד (יליד 1521), עבדאללה (יליד 1522), מיהרימה סולטאן (ילידת 1523) וסלים (יליד 1524). היה לו גם אח בכור למחצה מוסטפא (יליד 1515) ומאוחר יותר אח מלא צעיר אחד, ג'אהנגיר (יליד 1531). בשנת 1533 או 1534, תוך שבירת מסורת, אביו שחרר את אמו ונישאה כחוק.

לאחר הוצאתו להורג של אחיו הגדול שהזאדה מוסטפא (שהיה היורש לכס המלוכה העות'מאני) בשנת 1553, הפך באיאזיד ליורש העצר הפופולרי בקרב הצבא.

במהלך כל שנות ה-50, כשסולימאן כבר היה בשנות ה-60 לחייו, התבררה תחרות ממושכת על כס המלוכה בין באיאזיד לאחיו הגדול שהזאדה סלים. לאחר שהובס בקרב ליד קוניה בשנת 1559 על ידי סלים וסקלו מהמט פאשה (בעזרת צבא הסולטאן), נמלט באיאזיד לאימפריה הספווית הסמוכה, שם התקבל בזריזות על ידי תהמאספ הראשון.

בשנת 1561, לאחר ניסיונות ממושכים מצד הסולטאן העותמאני, שכללו גם העברות כספים ומתנות אחרות, אחפשר תהמאספ לבאי כוחו של הסולטאן להוציא להורג את באיאזיד ואת ארבעת בניו באזור קזווין שבפרס. מאוחר יותר הם נקברו בעיר סיוואס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Manimugdha Sharma, **Allahu Akbar: Understanding the Great Mughal in Today's India**, Bloomsbury 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135739179
* ISNI: 0000 0000 5557 5179
* LCCN: no2001044625
* TDVİA: bayezid-sehzade
* VIAF: 43949697
* WorldCat: lccn-no2001044625

 |
**קרב אספינדזה** (בגאורגית: **ასპინძის ბრძოლა**) היה קרב בין הגאורגים, בראשות ממלכת כארתלי-קאחתי ארקלה השני, כנגד האימפריה העות'מאנית. הקרב התקיים ב-20 באפריל 1770, בתקופת מלחמת רוסיה-טורקיה, 1774-1768 והסתיים בניצחונם של הגאורגים. 

במרץ 1770 חנו בסוראמי צבאות רוסיים וגאורגיים, הצבא הרוסי שמנה כ-1,200 איש, היה בפיקודו של הגנרל ג. טוֹטלֶבֶּני. הצבא הגאורגי שמנה כ-7,000 איש, היה בפיקודו של המלך ארקלה השני. ב-24 במרץ הצבא המשותף החל לנוע דרך בורג'ומי לכיוון אחלציחה, וב-14 באפריל כבשו את מצודת סדגרי (სადგერის ციხე). ב-17 באפריל הקיפו את מצודת אצע'ורי (აწყურის ციხე), ולא הצליחו לכבוש אותה. עקב העיכוב התעשת הפשה של אחלציחה ושלח, ב-18 באפריל 2,000 איש לעזרת הנצורים במצודה. בעקבות חילוקי הדעות שנתגלעו בין הגנרל הרוסי והמלך הגאורגי, עזב לפתע ב-19 באפריל טוטלבני את הקרב וחזר כלעומת שבא. בעקבות זאת, התקיפו המבוצרים את הגאורגים. ארקלה הצליח לחסות את ההתקפה ופנה לכיוון אספינדזה כדי לחסום את הדרך. הפשה של אחלציחה אסף 1,500 לוחמים ממצודת אחלכלכי ומצודת חבסורתי. ארקלה הצליח לנצח את הלוחמים החדשים. בינתיים שלח הסולטאן העות'מאני מוסטפא השלישי צבא האימפריה העות'מאנית לאספינדזה בכוח המונה כ-8,000 איש. ארקלה איפשר להם לחצות את נהר הקורה. בלילה, בסיועם של האריסתווים, סווימון מוחרנבטון (სვიმონ მუხრანბატონ) וחוּדיה בּוֹרבַּצַ'לוֹאֶה (ხუდია ბორბაჩალოე) הוא בנה גשר פשוט על הנהר, כך שאם יעלו עליו כוחות כבדים הוא יקרוס. ב-20 באפריל נערך הכוח הגאורגי לקרב כשמימין הכוחות בראשות דוית אורבליאני (დავით ორბელიანი), ומשמאל גיאורגי בטונישווילי (לימים מלך ממלכת כארתלי-קאחתי בשנים 1798-1800, והיורש של ארקלה השני), ובמרכז ארקלה בעצמו. 

בקרב עצמו הצליחו הגאורגים לגרום לנסיגת העות'מאנים, שנסוגו היישר לגשר החדש. הגשר החדש קרס כצפוי, והגאורגים ניצחו ניצחון גדול, כשהם מנחילים לאויביהם כ-4,000 הרוגים ויתר הלוחמים נלקחו בשבי.
**גיגאטיטאן** (שם מדעי: *Gigatitan*; מילולית: "טיטאן ענקי") הוא סוג נכחד של חרק קדום שהשתייך לסדרה הנכחדת Titanoptera, מהקבוצה בעלי גלגול חסר, הקרוב מעט לחגבאים שהיה מהחרקים הגדולים ביותר בקבוצתו. הוא התקיים במשך הטריאס של מרכז אסיה שלפני 242 מיליון שנה מזמננו ותואר למדע ב-1968 בידי החוקר הרוסי אלכסנדר גריגורוביץ' שרוב (אנ') כשהסוג הכיל 3 מינים.

המאובנים של חרק זה התגלו בתצורות מדיגן (אנ') שבקירגיסטן ואלה הראו שהיה חרק גדול עם מוטת כנפיים באורך של 40 ס"מ, גדולה יותר מכל חרק שלאחר הפלאוזואיקון.

במראהו הזכיר מעט גמל שלמה אך מבנה הגוף דמה יותר לזה של החרגוליים ושאר חגבים. בדומה לשאר קרוביו היה לו חריצים לאורך החלק העליון של הגב, מהם ניתן היה כנראה להפיק קולות. לחרק זה היה גוף דומה לגמל שלמה משובץ (*Blepharopsis mendica*), שאולי היה מפוספס להסוואה מטורפים וכמותו היה בעל גפי טריפה ארוכות שנועדו ללפות בחוזקה טרף שאליו ארב במחבוא. כמו כן נמצאו בקצה בטנו רכסים מחודדים בעלי עוקץ, שכנראה שימשו את בעליהם לחירור צמחייה כדי להטיל בה ביצים, בדומה לחגבאים המודרניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיגאטיטאן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Béthoux, O. (2007). "Cladotypic Taxonomy Applied: Titanopterans are Orthopterans". Arthropod Systematics & Phylogeny. 65 (2): 135–156. ISSN 1863-7221. S2CID 8775265.
2. ↑  Park, Tae-Yoon S.; Kim, Do-Yoon; Nam, Gi-Soo; Lee, Mirinae (2022-05-06). "A new titanopteran Magnatitan jongheoni n. gen. n. sp. from southwestern Korean Peninsula". Journal of Paleontology: 1–8. doi:10.1017/jpa.2022.30. ISSN 0022-3360. S2CID 248592776

### גלריה

*
*Emberiza Hortulano*
**גִּבְּתוֹן גנים** (שם מדעי: *Emberiza hortulana*) היא ציפור שיר במשפחת הגיבתוניים, ילידית באירופה ובמערב אסיה, נודדת בסתיו לאפריקה הטרופית וחוזרת בסוף אפריל או תחילת מאי. בישראל חולפת מצויה בסתיו ובאביב.

אורכה 16 סנטימטר ומשקלה 20–25 גרם. ראשה ירוק-אפור.

מקננת על האדמה או בקרבתה. ניזונה מזרעים, ובעת האכלת גוזלים - גם מחיפושיות וחרקים קטנים אחרים.

גיבתון הגנים במטבח הצרפתי
-------------------------

במטבח הצרפתי הציפור קרויה **אורטולאן** (בצרפתית: **Ortolan**) והיא נחשבת מזה מאות שנים למעדן. כיום (2022) הציפור אסורה לציד, סחר ומאכל. עד 1972 כל אלה היו מותרים ותפריטי המסעדות בצרפת כללו גיבתוני-גנים בקאסולט. בלחץ מדינות מהאיחוד האירופי נאכפו בצרפת בהדרגה איסורים הקשורים בגיבתון זה: עד 31 בדצמבר 2000 הציד היה מותר, אבל הפיטום והמכירה נאסרו. החל מ-1 בינואר 2001 – הכול אסור.

רק בצרפת קיימת מסורת פיטום והיא נחשבת למעדן במטבח הצרפתי, ביוון צדים גיבתוני-גנים בלתי מפוטמים ואוכלים אותם בתוך עלי גפן.

הציד נעשה באזור לאנד, בדרום-מערב צרפת. עונת הציד היא מאמצע אוקטובר עד אמצע נובמבר. על מנת לצוד את הציפורים מגדלים חמניות וכשהן מבשילות מפזרים בחצרות את גרעיניהן לפני עונת הציד, ומציבים לידן מלכודות קטנות. מעליהן תלויים כלובים ובהן ציפורי שיר, הציפורים שורקות וכשגיבתוני-הגנים יורדים לקרקע הן רואות גרעינים, טועמות ונשבות. ציפורי השיר (הפיתיון) נלכדות, מואכלות ומושקות היטב (בלי פיטום) במשך 10.5 חודשים בשנה, עד שמגיעה עונת הציד, ואחרי שהן משרתות את הציידים משחררים אותן.

גיבתוני-גנים שנועדו למאכל מוחזקים בכלובים במרתף אפל ומפוטמים בתריסר ארוחות ביום בתערובת של דוחן ציפורים, פאניס ודוחן. ביום האחרון מאכילים אותם בלי מים ולמחרת משקים אותם בארמניאק והורגים אותם, בדרך כלל בהטבעה.

לפני הבישול מוציאים בעזרת סיכה את הזפק המר, מכניסים את הגיבתון בשלמותו לכלי חרס קטן בתיבול פלפל ומלח, ואופים בתנור.

המנה מכונה בשם "המרחשת המזמרת" בשל הקול שמשמיע השומן, הרוחש בתחתית הכלי בתום האפייה. הכלי מוגש הישר מהתנור לסועד. נהוג לאכול את הגיבתון כאשר ראשו מכוסה בכיסוי כלשהו, בדרך כלל מפית. הסועד אוחז בראש המכוסה או במקור ואוכל את הציפור בשלמותה החל מהרגלים. מקובל לאכול גם את העצמות או לפלוט אותן בעדינות לכלי המיועד לכך. בסיום האכילה נשארים בידי הסועד רק הראש או המקור, לפי בחירתו.

לקריאה נוספת
------------

* אביטל ענבר, **התענוגות של דרום-מערב צרפת**, הוצאת כתר, ירושלים, 2005. עמ' 148, 190-186, 195-192.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גיבתון גנים** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Emberiza hortulana** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* גיבתון גנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* עזריה אלון (עורך), גיבתון גנים, מתוך "לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל", באתר "כותר"

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיבתון גנים באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553350105171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במבנה פולחן נוצרי קטן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו קפלה (פירושונים).
קפלות סביב האמבולטוריום
**קָפֵּלָה** (בלטינית: Cappellae, גלימה) היא מבנה פולחן נוצרי קטן, סוג של כנסייה קטנה לשירות אישי. קפלה נבנתה לעיתים באחוזה כבית תפילה עצמאי קטן ולעיתים במסגרת של קומפלקס מבנים גדול יותר כגון קתדרלה גדולה, אוניברסיטה, ארמון או אפילו בית קברות. שימוש נוסף במושג הוא חלל משני כחלק מכנסייה. בכנסיות רבות, בעיקר גדולות, נהוג לבנות קפלות מסביב לאמבולטוריום (בתרשים משמאל) או בצידי הספינות המשניות, ולעיתים בטרנספט. במקרה כזה הקפלה היא גומחה או חלל קטן ללא מוצא, המוקדש למטרה משנית כלשהי.

המשרת בקודש בקפלות האישיות בתקופה הפיאודלית נקרא "קפלאנוס" והוא היה הכומר האישי של הסניור ולעיתים קרובות נלווה אליו במסעותיו.

מסופר על מרטין הקדוש שעבר ביום חורף וראה איש עני עירום. פשט את גלימתו, חילק אותה לשניים ונתן מחציתה לעני. החלק שנשאר מרטין לבוש בו היה זה שהיה בו הכובע (בלטינית cappa, קפושון). הגלימה של מרטין נשמרה כשריד קדוש בארמון המלך הפרנקי, במקום שזכה לשם קפלה כנגזרת של השם cappa. מאז כל חדר תפילה פרטי בארמון נקרא קפלה, ואחר כך הורחב המושג לחדר תפילה בכלל.

קפלות נבנו לכבוד קדוש מסוים, מלך או אציל חשוב, איש דת חשוב, תורם כספים או אפילו סיפור כלשהו שאותה כנסייה מצאה לנכון לציין. הקפלה מאפשרת פולחן אישי של המתפלל, ובה הוא לרוב מדליק נרות לכבודו של הקדוש. בקפלה ישנם ציורים או פסלים של אותה אישיות, ולעיתים רבות גם ממוקמים בה קברים אמיתיים של אותם אישים או קדושים. בניית הקפלות נעשית, על פי רוב, לאחר השלמת מבנה הכנסייה, ולעיתים מתווספות קפלות חדשות לאחר שנים.

בזרמי הנצרות השונים, למושג קפלה משמעויות מעט שונות. קיימים הבדלים בין המשמעויות בנצרות הקתולית, הנצרות הפרוטסטנטית וזרמי הנצרות בבריטניה ואירלנד. נעשה שימוש במילה קפלה גם בהקשרים אחרים שאינם קשורים לכנסייה.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קפלות** |

* אדריכלות כנסיות
* סנט שאפל
* הקפלה הסיסטינית

קישורים חיצוניים
----------------

* קפלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284935505171
* BNE: XX526037
* BnF: cb119822058 (data)
* GND: 4029551-5
* LCCN: sh85022579
* NARA: 10676268
* NKC: ph121446

 |
**אנדראו בוסק אי ז'ירונה** (בקטלאנית: **Andreu Bosch i Girona**, לעיתים נקרא בשם הספרדי "אנדרס" (Andrés);‏ 1 באוגוסט 1903 - 5 ביולי 1978) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בשנות ה-20 של המאה ה-20 בברצלונה. הוא זכה עם הקבוצה שלוש פעמים בגביע הספרדי וכן במהדורה הראשונה של הליגה הספרדית. בנו, אנדראו בוסק אי פוז'ול, היה כדורגלן גם הוא, והוא שיחק במדי ברצלונה בשנות ה-50.

קריירה
------

בוסק החל את הקריירה שלו בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 בקבוצה ז'ופיטר. ב-1922 הצטרף לברצלונה. לרוב שיחק רק במשחקי ידידות, אך הוא היה חלק מקבוצה מוצלחת ביותר, שבמהלך תקופתו שם זכתה 5 פעמים באליפות קטלוניה. ברצלונה זכתה בשתי מהדורות רצופות של הגביע הספרדי בשנים 1925 ו-1926, אך בוסק לא שותף במשחקי הגמר. בגמר של 1928 פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד, ולאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 1-1, ללא השתתפותו של בוסק, נקבע משחק חוזר. במשחק החוזר פתח בוסק בהרכב, אך גם משחק זה הסתיים בתיקו 1-1 ונערך משחק חוזר שני, בו ניצחה ברצלונה וזכתה בתואר, ללא בוסק בהרכבה.

הליגה הספרדית הוקמה בסוף 1928, וברצלונה זכתה באליפות הראשונה של ספרד. בוסק שיחק ב-3 משחקים במהלך העונה. הראשון שבהם היה ב-3 במרץ 1929, בתיקו 2-2 עם ארנס גצ'ו, והאחרון שבהם היה בהפסד 5-1 לאתלטיק בילבאו ב-31 במרץ. בוסק השתתף במשחק אחד של נבחרת קטלוניה במהלך השנה. בסוף העונה עזב את ברצלונה וחזר לז'ופיטר, שם סיים את הקריירה שלו כעבור שנה.

תארים
-----

### ברצלונה

* אליפות ספרד (1): 1928/1929
* הגביע הספרדי (3): 1925, 1926, 1928
* אליפות קטלוניה (5): 1924, 1925, 1926, 1927, 1928

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר BDFutbol
* Los Bosch en la historia azulgrana,‏ La Hemeroteca de Mundo Deportivo,‏ 27.4.1968, עמ' 19
Calcarius lapponicus
**גיבתון לפלנד** (שם מדעי: *Calcarius lapponicus*) הוא מין של ציפור שיר החי באזור הארקטי ונודד בחורף דרומה. הוא שייך למשפחת הגיבתוניים אך לעיתים משייכים אותו גם למשפחת הקלקרידיים.

מאפיינים
--------

זוהי ציפור גדולה יחסית למשפחתה ובעלת מקור חזק היכול לפצח זרעים בצבע צהוב. בקיץ לזכרים יש פנים שחורות מוקפות פס לבן עם "זקן" מתחת למקור ועורפם כתום. הנקבות לעומתם נשארות לבנות מנוקדות כמו בצבעי החורף. גם לזכרים צבע גוף דומה עם גב שחור-לבן מפוספס. אורכם הממוצע 25-28 ס"מ ומשקלם עד 25 גרם.

הגיבתונים חיים בטבע באירופה ואסיה הארקטיות וכן בצפון קנדה וארצות הברית, ובחורף נודד דרומה לארצות הברית המרכזית, ערבות רוסיה ובאירופה לאזור דרום סקנדינביה עד לשוודיה, בריטניה ודנמרק.

מזונו של הגיבתון בחורף הוא זרעים שהוא מסוגל לפצח ובקיץ הוא אוכל חרקים שונים שחזרו לפעילות בסוף החורף. הוא אוכל אותם בעיקר מבין הפרחים בהם הם מחטטים בקיץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיבתון לפלנד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיבתון לפלנד באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549343105171

 |
מבט חיצוני על קפלת הגולגולות
החלק הפנימי הכולל עצמות ושרידי אדם על הקירות והתקרה
**קפלת הגולגולות** (בפולנית: **Kaplica Czaszek**), או **כנסיית ברתולומיאו הקדוש**, היא קפלת גלוסקמאות ברובע צ'רמנה בקודובה, עיירה במחוז קלודזקו, שלזיה תחתית, פולין. המקדש נבנה ברבע האחרון של המאה ה-18 על גבול מחוז גלאץ הפרוסי, ומשמש כקבר אחים ובו אלפי גולגולות ושרידי שלד ה"מעטרים" את קירותיו הפנימיים, וכן את הרצפה, התקרה והיסודות. קפלת הגולגולת היא האנדרטה היחידה כזו בפולין, ואחת מתוך שישה בכלל אירופה.

היסטוריה
--------

הקפלה נבנתה בשנת 1776 על ידי כומר הקהילה הבוהמיינית המקומית ואצלב טומאשק. זהו קבר אחים של אנשים שמתו במהלך מלחמת שלושים השנים (1618–1648), המלחמות השלזיות (1740–1763), ושל אנשים שמתו בגלל מגפות כולרה, עגבת ורעב.

יחד עם "הסקריסטאן" י' שמידט וחופר הקברים י' לנגר, האב טומאשק, בעקבות השראה שקיבל מבית הקברות בקפוצ'ין בעת עלייה לרגל לרומא, אסף את עצמות הנפגעים, ניקה והכניס אותן לקפלה במשך 18 שנה (החל מ-1776 עד 1794). קירות הכנסייה מלאים בשלושת אלפי גולגולות, ויש גם עצמות של עוד 21 אלף איש שנקברו במרתף. גולגולותיהם של אנשים שבנו את הקפלה, כולל טומאשק, הוצבו במרכז הבניין ועל המזבח בשנת 1804. בפנים יש צלב ושני מלאכים מגולפים עם כתובות לטיניות "קומו מן המתים" ו"בואו לדין". הקלטה בתוך הכנסייה הזמינה בשלוש שפות (פולנית, צ'כית וגרמנית) מסבירה את ההיסטוריה של הקפלה.

במהלך מלחמת העולם השנייה, המערה של הגולגולת סבלה מהזנחה כתוצאה מכיבוש גרמני של פולין. אך לאחר שהמלחמה נגמרה בשנת 1945, קבוצה של מתנדבים התמקדה בשיפוץ המערה כדי להחזיר אותה לתהילתה הקודמת. המאמצים שלהם השתלמו, והמערה של הגולגולת הוחזרה בהצלחה בקרוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפלת הגולגולות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קפלת הגולגולות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Perrin Doniger. "This Creepily Beautiful Chapel in Czermna, Poland, Is Constructed Out of Thousands of Human Bones". *Smithsonian*. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Koźmiński, Andrzej (18 באוגוסט 1973). "Duszniki Zdrój, Kudowa Zdrój, Polanica Zdrój, Zieleniec i okolice". Sport i Turystyka. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  S.A. Wirtualna Polska Media (17 בדצמבר 2015). "Kaplica Czaszek - najbardziej niezwykłe miejsce Polsce". נבדק ב-27 באוקטובר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Eerie Skull Chapel in Poland Made of 3,000 Bones (PHOTOS)". *The Weather Channel*. 4 בנובמבר 2013. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Kaplica Czaszek: The Chapel of Skulls". *Atlas Obscura*. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Czermna's Skull Chapel: The Fascinating Exhibit of 3000 Skulls and Countless Bones, ‏2023-04-18 (ב־American English)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קפלת הגולגולות"**.
הרב **משה אריה לייב בלוך** (בהונגרית**: Bloch Mózes**) (1909–1815) רב הונגרי-יהודי, מנהלו הראשון של בית המדרש לרבנים בבודפשט, חוקר התלמוד וספרות המדרש.

חייו
----

בנערותו למד בלוך תורה מפי רבה המחוזי של פלזן, הרב פיליפ קוהנר (Kohner) תלמידו של הרב יחזקאל לנדא (הידוע על שם ספרו, הנודע ביהודה), ואחר כך (1834-1828) אצל דודו, הרב בנימין וולף לעוו, מחבר הספר 'שערי תורה'. בלוך מרבה לצטט את דודו בחיבוריו. בשנת 1840 השלים את חוק לימודיו בגימנסיה של פלזן, החל ללמוד באוניברסיטת קארל בפראג, ושנה לאחר מכן (1841) נתמנה לרב ב-Wotitz, שם גם התחתן עם אנה ויסהוט (Weishut). ב-1852 עקר לקהילת הז'מאנוב מייסטץ (Heřmanův Městec) בבוהמיה ושימש שם ברבנות, ומשם עקר לעיירה ליפניק על הבצ'ווה במוראביה (שם כיהן בין השנים 1856-1877). בשנת 1877 נתמנה למנהל בית המדרש לרבנים בבודפשט. בבית המדרש בבודפשט היה בין המורים המרכזיים, יחד עם דוד קאופמן ובנימין זאב בכר, ושלושתם שימשו כוועדת הסמיכה לרבנות של בית המדרש. בלוך לימד שם תלמוד והלכה. הוא פרש מניהולו של הסמינר לרבנים בשנת 1907, כשנתיים לפני פטירתו.

ספריו וחיבוריו
--------------

* שערי תורת התקנות (מהדורה ראשונה: 1902-1879, מהדורה שנייה: 1902)
* שערי המעלות
* שערי תשובות מהר"ם [מרוטנבורג] (ברלין 1891)

חיבורים שלו בגרמנית הופיעו בקובצי השנתונים השונים של בית המדרש בבודפשט, ושם גם תורגמו להונגרית. ביניהם: על שיטור ואכיפה בתורת משה ובספרות חז"ל (1879); האתיקה בהלכה (1886); דיני הירושה בתורת משה ובתלמוד (1889); דיני חוזים בהלכה (1893); דיני קניין בהלכה (1997).

קישורים חיצוניים
----------------

* משה אריה בלוך (1815-1909), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302403505171
* GND: 143345397
* ISNI: 0000 0001 1094 2788
* LCCN: n86860822
* NKC: zmp20191033216
* NLA: 35134391
* NTA: 298464365
* SELIBR: 264852
* Trove: 837143
* VcBA: 495/169708
* VIAF: 44689475
* WorldCat: lccn-n86860822

 |
עמי גלעד (2012)
להקת הנח"ל בתוכניתה "לא לצאת מן הכלים", 1959. עמי גלעד עם האקורדיון בשורה הראשונה. לימינו - אריק איינשטיין
**עמי גלעד** (נולד בתל אביב, 27 בפברואר 1939), מלחין ואקורדיוניסט ישראלי.

ביוגרפיה
--------

גלעד החל את דרכו בנגינה באקורדיון בגיל 11 ותוך מספר שנים רכש מיומנות. הוא נתגלה על ידי שמואל צמח שעבד אז במחלקת התרבות בפתח תקווה, שהזמין אותו ללוות להקות מחול של העיר. הוא ליווה גם להקות ריקודי עם של יואב אשריאל ואת להקת המחול "הפועל תל אביב" שנחשבה אז ללהקת המחול הבולטת ביותר בישראל.

עם גיוסו לצה"ל, התקבל כאקורדיוניסט של להקת הנח"ל והחליף בזאת את יוסף אורג. בלהקה השתתף בתוכניות "עד מאה ועשרים", "צריך לחיות" ו"לא לצאת מהכלים" לצידם של אורי זוהר, יהורם גאון, גברי בנאי, אריק איינשטיין ועוד.

לאחר שחרורו הצטרף כמלווה ללהקת כרמון שנבחרה להשתתף בתוכניתו של אד סאליבן. הוא נשאר בניו יורק ולמד ניצוח במכללת מאנס (אנ'), שם למדו גם דובי זלצר, אמיתי נאמן וגיל אלדמע. הוא ליווה אמנים ישראלים בהופעותיהם בארצות הברית: שושנה דמארי, יפה ירקוני, גאולה גיל, אריק לביא, ג'ו עמאר ורביעיית מועדון התיאטרון. כן עיבד מוזיקלית ריקודי עם שיצאו בעשרה תקליטים בארצות הברית.

ב-1969 חזר ארצה והשתלב כמלווה מוזיקלי להפקות של אברהם דשא (פשנל): "צץ וצצה", "שירי החומש", "חיי כלב" (עם גדי יגיל) והמופע "ג'אמבו".

גלעד הלחין שירים ללהקות צבאיות: ללהקת פיקוד צפון - "שמור לי על משמר הגבול" ו "לילה בלי מקלט", ללהקת פיקוד דרום - "בסיני מותר", לצוות הווי הנדסה קרבית - "מה שרצוי ומה שמצוי", לבועז שרעבי - "את ואני" ועוד.

ב-1980 חזר לארצות הברית ועסק בחינוך מוזיקלי בבתי ספר ובתוכניות רדיו של מוזיקה ישראלית לקהילות היהודיות בדרום פלורידה.

ב-2009 שב לישראל והוא ממשיך בהלחנה ובהופעות.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמי גלעד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* עמי גלעד, באתר Discogs (באנגלית)
* "לילה בלי מקלט", להקת פיקוד צפון, 1971, סרטון באתר יוטיוב
* עמי גלעד שר את שירו "ספרי לי כנרת", סרטון באתר יוטיוב
* "את ואני", שר נסים בר חיים, סרטון באתר יוטיוב
* "את ואני" – ריקוד עם, סרטון באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011113970
* MusicBrainz: 40170e16-963f-487d-92e3-0ee57aaec0e8
* WorldCat (עם LCCN): no2011-113970

 |
**מריה תרזה** היא שונית פנטום הנמצאת באוקיינוס השקט. שונית זו ידועה גם בשם "האי תבור" או "שונית תבור" במפות הצרפתיות.

היסטוריה
--------

ב-16 בנובמבר 1843 דיווח קפטן אסף פ. טבר, שהיה על ספינת צייד לווייתנים בשם "מריה תרזה", שמקורה בניו בדפורד שבמסצ'וסטס, על שונית זו. הוא מיקם את השונית ב-37°00′S 151°13′W﻿ / ﻿37.000°S 151.217°W﻿ / -37.000; -151.217, אך ב-1957 לא נמצאה השונית. ב-1983 חושב מחדש המיקום ונקבע ל-36°50′S 136°39′W﻿ / ﻿36.833°S 136.650°W﻿ / -36.833; -136.650, מזרחה ביותר מ-1,000 ק"מ. מאז חיפשו אותה שוב ולא מצאו. קיומה מוטל בספק.

עיתונאי רדיו חובבני של CQ פרסם ב-1966 תמונה ותיאור של דון מילר המשדר ממקום שטען שהוא השונית מריה תרזה. אך זאת התבררה כמתיחה. העיתון HMNZS Tui הניו זילנדי ערך חיפוש רציני של האזור בסביבות שנת 1970 ולא מצא זכר לשונית.

עומקו של האזור בו, לכאורה, ממוקמת השונית הוא 5,000 מטר (2,734 פאתום). אחרים דיווחו על שוניות שונות אשר גם כן לא נמצא להם תיעוד: שונית ג'ופיטר (Jupiter Reef), שונית וושוסט (Wachusett Reef), שונית ארנסט לגוב (Ernest Legouve Reef), ושונית רנגיטיקי (Rangitiki Reef). העדויות ההיסטוריות של שוניות אלו היו כנראה בהשראת קיומה כביכול של השונית מריה תרזה. אפילו במאה ה-21 יש מספר מפות ואטלסים המדפיסים את קבוצת השוניות האלה.

השונית מופיעה בספרים של ז'ול ורן: "ילדי רב החובל גרנט" ו"אי התעלומות".

בספר "ילדי רב החובל גרנט" מסופר על הקפטן גרנט שיחד עם שני מלחים מוצא מחסה ב"סנטה תרזה". הוא שולח בקבוק ובו פתק על גורלו. באנגליה מצאו את הבקבוק, אך הכתב לא היה ברור. ילדיו עם הלורד גלֶנֶרבָאן ומספר אנשים נוספים יצאו למסע חיפוש על האניה דנקן. בסופו של דבר הם הגיעו לשונית, שם הם השאירו את הבוגד איירטון באי והבטיחו לקחת אותו בעוד מספר שנים. שם גם הם מוצאים לבסוף את רב החובל גרנט, ושני מלחיו.

בספר "אי התעלומות" מסופר על קבוצת אנשים שהגיע לאי על ידי כדור פורח, הם מכנים את האי - אי לינקולן. במהלך שהותם שם הם מגלים את השונית "סנטה תרזה" ומוצאים שם את איירטון. איירטון מצטרף אליהם, ולומד להיות אדם טוב, בזכות טוב לבם של קבוצת אנשים זו. בסוף הספר, לורד גלֶנֶרבָאן מהספר ילדי רב החובל גרנט מגיע לאסוף אותו כפי שהבטיח, וכך כל קבוצת האנשים ואיירטון חוזרת הביתה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר גרמני ומפה (בגרמנית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**מונוציטים** (באנגלית: **Monocytes**) הם תאים השייכים למערכת החיסון. המונוציטים זורמים בדם ובולעים פתוגנים, אך הם בעיקר ידועים כתאי-האם של המקרופאג'ים, התאים הבלעניים החשובים ביותר במערכת החיסון; כשמונוציט נודד מהדם אל רקמה כלשהי הוא עובר התמיינות והופך למקרופאג'. המונוציטים מהווים אם כן את אחד משלושת סוגי הפגוציטים במערכת החיסון.

תאי מערכת החיסון. התאים הכחולים מהווים את מערכת החיסון המולדת, והאדומים - את מערכת החיסון הלומדת. התאים המוקפים במסגרת צהובה הם פגוציטים. חץ סגול מציין שתא המוצא הופך, או מתמיין, לתא היעד.
המונוציטים הם תאי הדם הלבנים הגדולים ביותר, והם גדולים פי שניים עד שלושה לערך מתאי דם אדומים; קוטרם נע בין 15 ו-25 מיקרומטר. אורך חייהם ארוך מאוד ומגיע למספר חודשים אבל הם נשארים בדם רק שלושה ימים. מהדם הם יוצאים לרקמות השונות, והופכים בהן למקרופאג'ים (או לתאים דנדריטים, במקרה שהם מגיעים לעור או לריריות). שכיחות המונוציטים בדם נעה בין 4% ו-8% מסך כל תאי הדם הלבנים. למונוציטים גרעין תא גדול בצורת U. בשיטות שונות לצביעת תאים נצבעים המונוציטים באפור-כחול, ואילו הגרעין נצבע בסגול כהה.

המונוציטים הם אגרנולוציטים - הציטופלזמה שלהם אינה מכילה גרנולות הספציפיות להם, אלא רק גרנולות המשותפות לכלל תאי הדם הלבנים. זאת בניגוד לגרנולות הספציפיות המופיעות בציטופלזמה של תאי דם לבנים ממשפחת הגרנולוציטים - הנויטרופילים, האאוזינופילים והבאזופילים. המונוציטים נמשכים באופן כימוטקטי אל אתר הזיהום, בולעים חיידקים ופתוגנים אחרים וממסים אותם (פגוציטוזה). בנוסף הם בולעים תאים עצמיים הנגועים בנגיפים או בחיידקים תוך-תאיים.

כשמתרחש זיהום ברקמה כלשהי, חלה נדידה מסיבית של מונוציטים מהדם אל הרקמה. אותות כימיים המשתחררים בסביבת הזיהום גורמים למונוציטים לגדול מעט; כמות הליזוזומים בתוכם גדלה בצורה דרסטית, והם הופכים למקרופאגים (הליזוזומים אחראיים להמסת הפתוגן לאחר שהפגוציט בלע אותו).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מונוציט** בוויקישיתוף

| תאי דם |
| --- |
| תאי דם אדומים | אריתרוציטים • רטיקולוציטים | תא דםתא דם |
| תאי דם לבנים | נויטרופילים • אאוזינופילים • באזופילים • מקרופאגים • לימפוציטים • מונוציטים • פגוציטים |
| ראו גם | טסיות דם • פלזמה • דם • מחזור הדם |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543394605171
* BnF: cb12314044r (data)
* GND: 4285013-7
* LCCN: sh85086902
* TH: H2.00.04.1.02010

 |
**הנרי דלוניי** (בצרפתית: **Henri Delaunay**;‏ 15 ביוני 1883 – 9 בנובמבר 1955) היה מנהל כדורגל צרפתי אשר כיהן בתפקידים בכירים בהתאחדות הצרפתית, פיפ"א ואופ"א, הוגה גביע העולם, אליפות אירופה וגביע אירופה לאלופות, ואשר על שמו נקרא גביע אליפות אירופה.

ביוגרפיה
--------

דלוניי נולד בפריז שבצרפת ושיחק בצעירותו בקבוצת כדורגל בעיר הולדתו ובהמשך היה שופט כדורגל, אך פרש עקב פציעה במהלך משחק כדורגל כאשר כדור פגע בפניו והוא בלע את המשרוקית ושבר את שיניו.

ב-1905 החל את דרכו כעסקן ספורט כאשר מונה לתפקיד נשיא קבוצת הכדורגל בה שיחק בעבר ובהמשך מונה למזכיר הכללי של הוועדה האינטר-פדרלית הצרפתית (CFI). כאשר התאחדות הכדורגל הצרפתית הוקמה והחליפה את ה-CFI ב-1919, מונה למזכיר הכללי של ההתאחדות החדשה.

דלוניי כיהן בדירקטוריון פיפ"א מ-1924 עד 1928, והיה מחלוצי הרעיון להקמת תחרות גביע העולם בכדורגל יחד עם נשיא פיפ"א ז'יל רימה, ודחף להקמת אליפות אירופה בכדורגל וגביע אירופה לאלופות כבר ב-1927, ועל שמו נקרא הגביע באליפות אירופה.

הוא היה ממייסדי אופ"א וכיהן כמזכיר הכללי של הארגון מיום הקמתו ב-15 ביוני 1954 עד יום פטירתו ב-9 בנובמבר 1955. בנו פייר דלוניי ירש את תפקידו כמזכיר הכללי לאחר מותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי דלוניי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1168345480
* VIAF: 3589153895179002410001
* WorldCat: viaf-3589153895179002410001

 |
**אוואדאג'ין פראט** (באנגלית: **Awadagin Pratt** נולד ב-6 במרץ 1966) הוא פסנתרן קונצרטים אמריקאי, יליד פיטסבורג, פנסילבניה.

חייו
----

כשהיה בן שלוש, עבר פראט עם הוריו לנורמל, אילינוי, שם הציעה אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין לאמו משרת פרופסור לעבודה סוציאלית ולאביו תאודור, יליד סיירה לאון משרת פרופסור לפיזיקה. פראט החל את לימודי הפסנתר בגיל שש, אצל לזלי סומפונג. מגיל תשע למד גם נגינה בכינור, אבל עניינו העיקרי רוב שנות ילדותו היה בטניס, שבו השיג דירוג ב"יו.אס. מידווסט". בסופו של דבר בחר להתרכז בכשרונותיו המוזיקליים, ובגיל 16 דחה מלגות טניס בבתי ספר אחרים כדי לקבל מלגת לימודים בכינור באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, לשם נרשם לשנת הלימודים הראשונה. בהמשך עבר למכון פיבודי למוזיקה בבולטימור, שניאות, בניגוד לבתי ספר אחרים, לקבל אותו הן כפסנתרן והן ככנר.

פראט היה הסטודנט הראשון בתולדות מוסד זה לקבל תעודות גמר הן בפסנתר והן בכינור ודיפלומת בוגר בניצוח.

הקריירה של פראט כשהיה בשנת 1992 לפסנתרן האפריקאי-אמריקאי הראשון שזכה בתחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש נאומבורג; מאז הופיע פראט כמעט עם כל תזמורת חשובה בארצות הברית, בבית הלבן בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון (פעמיים) ושוב לפני ברק ומישל אובמה בשנת 2009 וכן ב"סזאמי סטריט". הזכייה בתחרות נאומבורג הזניקה את פראט אל לוח הופעות מאומץ, שכלל כ-40 עד 50 קונצרטים אותה שנה ו-70 בשנה שלאחריה, כאשר חתם על חוזה עם סוכנות אמנים ניו יורקית. ב-1994 הופיע פראט לראשונה במרכז לינקולן עם הפילהרמונית של ניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוואדאג'ין פראט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוואדאג'ין פראט

* אוואדאג'ין פראט, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אוואדאג'ין פראט, באתר Discogs (באנגלית)

* אוואדאג'ין פראט, באתר Songkick (באנגלית)
* Pratt Music Foundation קרן פראט למוזיקה
* סוכנות CM אמנים, ביוגרפיה של אוואדאג'ין פראט
* יוטיוב, אוואדאג'ין פראט מנגן בבית הלבן נובמבר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוואדאג'ין>Awadagin Pratt Home Page אתר הבית של אוואדאג'ין פראט
2. ↑  אריה ורדי מארח את אוואדאג'ין פראט בערוץ 11 של הטלוויזיה הישראלית, 8 באוגוסט 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA12255009
* GND: 1014184479
* ISNI: 0000 0000 4170 4363
* LCCN: no95014733
* MusicBrainz: 2cf4bc5f-5a70-4c92-9840-621261e3c7e8
* SNAC: w64s05wq
* VIAF: 61126729
* WorldCat: lccn-no95014733

 |
**שיווי משקל וודרופ** (Wardrop) הוא כינוי לשני עקרונות, 'עקרון וודרופ הראשון' ו'עקרון וודרופ השני', העוסקים באופן כללי בשיווי משקל וזרימה אופטימלית ברשתות תנועה. העקרונות פותחו על ידי ג'ון גלן וודרופ, מנתח תנועה אנגלי, וקרובים במידה כלשהי לרעיון שיווי המשקל של נאש מתורת המשחקים. מכל מקום, בעוד 'שיווי המשקל של נאש' משמש לניתוח מערכת עם מספר קטן של שחקנים, זה של וודרופ מאפשר אנליזה מורכבת יותר, של רשתות תנועה רבות משתתפים. 

את העקרונות חשף וודרופ ב-1952. העקרונות מגדירים מצבי שיווי-משקל ברשתות תנועה (מושג שהוצע לראשונה ב-1924, על ידי פרנק נייט) ומציגים שתי הנחות התנהגות אלטרנטיביות למזעור העלות הכוללת של התנועה ברשת. 

**העיקרון הראשון של וודרופ** עוסק בבחירת נתיב תנועה. עיקרון זה זהה להגדרה של נייט מתורת המשחקים והתקבל כעקרון התנהגותי ברור ופשוט, המתאר את פיזור נתיבי הנסיעה על פני נתיבים חלופיים כתוצר של צפיפות. העיקרון קובע כי זמן הנסיעה בכל אחד מן המסלולים הנמצאים בשימוש יהא שווה או קטן מן הזמן שיידרש לרכב יחיד לנסוע בכל מסלול שאינו נמצא בשימוש. עיקרון זה מסתמך על ההנחה שכל משתמש, באופן עצמאי (לא-שיתופי), מבקש למזער את עלות הנסיעה שלו. זרימות תנועה שמאפשרות איזון אופטימלי מסוג זה מכונות בדרך כלל זרימות "שיווי משקל משתמש", שכן הן תוצאה של מצב בו כל משתמש בוחר את הדרך הטובה ביותר עבורו. באופן ספציפי, "שיווי-משקל משתמש" אופטימלי מושג כאשר אין בנמצא משתמש אשר יכול להפחית את עלות הנסיעה שלו על ידי פעולה חד-צדדית.

**העיקרון השני של וודרופ** קובע כי בשיווי משקל מערכתי, זמן הנסיעה הממוצע הוא מינימלי. מכך משתמע כי בבחירת מסלול הנסיעה כל משתמש משתף פעולה עם יתר המשתמשים, כדי להבטיח כי השימוש הכולל במערכת יהא היעיל ביותר. זרימות התנועה המקיימות את העיקרון השני של וודרופ נחשבות בדרך-כלל ל"אופטימליות עבור המערכת". כלכלנים טוענים כי ניתן להשיג זרימה אופטימלית שכזו על ידי תמחור הכביש לפי עלות שולית.  

המודל המתמטי עבור שיווי-משקל רשתי נוסח לראשונה על ידי בקמן, מקגווייר ווינסטן ב-1956.

הגדרה פורמלית
-------------

אומרים כי מצב 'y הוא שיווי משקל וודרופ כאשר כל האסטרטגיות הנבחרות מניבות עבור כל משתמש אותה עלות שולית, וכאשר העלות השולית המתקבלת עבור כל אסטרטגיה אחרת (שאינה בשימוש) היא נמוכה יותר.  

יהי {\displaystyle S'\subseteq S} קבוצת כל האסטרטגיות הנבחרות בחלוקת האסטרטגיות 'y, אזי   
שיווי משקל וודרופ מאופיין על ידי היחס הבא:

{\displaystyle \ F\_{i}(y')=F\_{j}(y')\forall i,j\in S'}

{\displaystyle \ F\_{i}(y')>=F\_{j}(y')\forall i\in S'andj\in S}

לקריאה נוספת
------------

* Wardrop, J. G.; Whitehead, J. I. (1952). "Correspondence. Some Theoretical Aspects of Road Traffic Research". ICE Proceedings: Engineering Divisions Volume 1, Issue 5, 1952
**שיווק קמעונאי** (**Trade Marketing**, לעיתים גם **Shopper Marketing**) הוא תחום בענף השיווק המתייחס להגדלת הביקוש למוצר מסוים בנקודת המכירה של קמעונאי או בנקודת ההפצה של סיטונאי. זאת, לעומת שיווק מסורתי המתייחס להגדלת הביקוש מצד הצרכן בטרם הגיע לנקודת המפגש שלו עם המוצר בחנות. שיווק קמעונאי עוזר ליצרן לנהל את המותג שלו בנקודת המכירה, ועשוי לכלול אלמנטים מתחום ניהול המכירות והסחר, כגון ניהול קטגוריות, מסחור חזותי, הנחות ומבצעים בנקודת המכירה, כמו גם אלמנטים פרסומיים כגון שילוט, כריזה, עיצוב אריזה, והטמעת טכנולוגיות פרסום בנקודת המכירה. שיווק קמעונאי נחשב לענף שיווק BTL ‏(Below the line), קרי ענף שאינו משתמש באמצעי תקשורת המונים ולעומת זאת בעל נקודת מגע אישית עם הצרכן.

### רקע

בעוד שיווק מסורתי מנסה ליצור ביקוש למוצר מסוים בטרם ההגעה לחנות באמצעות מיתוג או מחיר, שיווק קמעונאי מנסה ליצור הנעה לפעולה ברגע הקניה, ומיועד לחזק הטיות צריכה במהלך הקניה לטובת מוצר מסוים. כך לדוגמה, מחקרים מסוימים הראו ש-70% מהחלטות הקניה מתרחשות במעמד הרכישה בנקודת המכירה, וש-68% מהחלטות הקניה בנקודת המכירה נטועות בדחפים אימפולסיביים.

מחקרים אחרים מהעת האחרונה הראו ש-28% מהצרכנים מחליטים על המותג שאותו הם יצרכו בעת שהיה מול המדף במעמד הקניה. בנוסף לכך, כ-10% מהצרכנים רוכשים מותג שונה מזה שתכננו לרכוש, בזכות חשיפה לאלמנטים של שיווק קמעונאי בנקודת המכירה. אלמנטים נפוצים כאלה עשויים להיות שלט המודיע על הנחה במחיר או שלט החוזר על מסרים פרסומיים שהצרכן נחשף אליהם בטרם כניסתו לחנות.

### מגמות

מחלקות שיווק קמעונאי קיימות אצל רוב יצרני המזון ומוצרי הצריכה, ומסונפות למנהלי השיווק או הסחר של הארגון. בעת האחרונה קיימת מגמה בקרב חברות מוצרי צריכה בינלאומיות גדולות לשילוב הדוק יותר בין מאמצי השיווק הקמעונאי לבין מאמצע השיווק המסורתיים. חברות אלו מנסות ליצור גשר בין אסטרטגיית מותג ומסרים תדמיתיים, שמועברים לדוגמה בפרסומת בטלוויזיה או בתקשור ברשתות החבריות, לבין המסרים שצרכנים קולטים בעת שהות בנקודת המכירה והחלטה על רכישה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nick Handrinos et al. Shopper Marketing: Capturing a Shopper’s Mind, Heart and Wallet, Deloitte, Grocery Manufacturers Association
2. ↑  WPP, Shopper Decisions Made In-Store by OgilvyAction (ארכיון)
3. ↑  PwC, Reimagining shopper marketing (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb135064480 (data)

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באתר אוהלו. אם התכוונתם לסמינר אוהלו, ראו מכללת אוהלו.

האנדרטה באוהלו, 1951
אולם הכנסים והספרייה בעת הקמתם בשנת 1945
**אוהלו** הוא מתחם בדרום הכנרת, ליד המושבה כנרת. הוקם במקור כמרכז חינוכי אזורי בשם "אוהלו של ברל".

היסטוריה
--------

המוסד הוקם בשנת 1945 כמרכז חינוכי של ההסתדרות לזכרו של ברל כצנלסון, אשר במקום זה קבע את **אוהלו** בזמן שעבד בחצר כנרת. המבנים הראשונים במקום הושלמו במהלך השנים 1946 עד 1947, עת נפתח במתחם תיכון בית ירח. בנוסף נבנה במקום אולם כנסים אזורי. בעת הקמת המתחם נערכה חפירה ארכאולוגית בה נתגלה "מבנה המעגלים", מבנה גדול מתקופת הברונזה בארץ ישראל, שלא ידוע למה שימש. 

בשנת 1965 נפתחה במתחם מכללה להכשרת עובדי הוראה - מכללת אוהלו. בעקבות החלטת ממשלה לחזק את ההתיישבות ברמת הגולן, הסמינר עבר בסוף שנת 1997 לקצרין. כדי להסיר את התנגדות של המרצים והסטודנטים להעברת המכללה, הסכימה הממשלה לשלם עבור טיסות של מרצים ממרכז הארץ לקצרין ולסבסד כמעט באופן מלא את התשלום למעונות עבור הסטודנטים. 

במקום פועל כפר נופש השייך לקיבוץ כנרת, וסניף של מכללת רידמן לרפואה משלימה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוהלו** בוויקישיתוף
* סרטונים סמינר למנהלים בכירים במכללת "אוהלו", באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1957

הערות שוליים
------------

1. ↑  רן שפירא, כוחם של 1,500 טונות גרעיני תבואה, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2003
2. ↑  ידיעות אחרונות, ‏משרד החינוך יטיס מרצים מהמרכז לגולן, באתר גלובס, 7 באוקטובר 1997
**גיבתון אדום-מקור** (שם מדעי: *Emberiza caesia*) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הגיבתוניים.

בישראל הוא חולף מצוי למדי, גם בסתיו וגם באביב, מוקדם יותר מגיבתון גנים. הוא אף דוגר בישראל, בחרמון, בגולן, בגליל המזרחי, בגלבוע ובהרי יהודה דרומה עד לנגב הצפוני.

השם האנגלי Cretzschmar's מנציח את הרופא והמדען הגרמני פיליפ יעקב קרצ'מר שייסד את מוזיאון הטבע סננקנברג. שם הסוג *Emberiza* הוא מ-*Embritz*, גיבתון בגרמנית עתיקה. שם המין *caesias* הוא מלטינית *caesius*, "כחלחל-אפור".

הוא מקנן ביוון, טורקיה, קפריסין והלבנט. הוא מין נודד, חורף בסודאן ובצפון אריתריאה. מזדמן נדיר למדי למערב אירופה.

הגיבתון מקנן על גבעות חשופות שטופות שמש עם שיחים פזורים. הוא בעיקר חופי או מבודד, ולעיתים קרובות מתרבה ברום נמוך יותר מגיבתון הגנים הקשור אליו באופן הדוק, באזורי החפיפה של המינים. הוא מטיל ארבע עד שש ביצים בקן קרקע. מזונו מורכב בעיקר מזרעים, וכאשר מאכיל צעירים, חרקים.

גיבתון זה קטן במעט מגיבתון גנים. לזכר בלבוש קיץ ראש אפור ופס שפם כתום. חלקיו העליונים חומים ומפוספסים בכבדות, למעט העל-שת, וחלקיו התחתונים בגוון כתום חלוד. המקור המוצק ורוד.

לנקבות ולציפורים צעירות דגם ראש חלש יותר, והן דומות יותר לגיבתוני גנים. ניתן להבחין ביניהם על ידי טבעת העין הלבנה, לעומת הצהבהבה אצל גיבתון גנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיבתון אדום-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיבתון אדום-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  ד"ר יואב פרלמן, גיבתון אדום-מקור, פורטל צפרות - אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il
3. ↑  Beolens, Bo; Watkins, Michael (2003). *Whose Bird? Men and Women Commemorated in the Common Names of Birds*. London: Christopher Helm. p. 94.
4. ↑  Jobling, James A. (2010). *The Helm Dictionary of Scientific Bird Names*. London, United Kingdom: Christopher Helm. pp. 83, 145. ISBN 978-1-4081-2501-4.
**גִּבְּתוֹן עַרְמוֹנִי** (שם מדעי: *Emberiza rutila*) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הגיבתוניים המצוי במזרח האזור הפלארקטי.

בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר: התצפית היחידה הייתה של פרט שנלכד במהלך פעילות טיבוע ציפורים בפארק הצפרות באילת ב-3 בנובמבר 2021.

טקסונומיה ואטימולוגיה
---------------------

שם הסוג *Emberiza* מגיע מגרמנית העתיקה מהמילה *Embritz*, שמשמעותה גיבתון. שם המין הספציפי *rutila* מגיע מלטינית ומשמעותו זהוב, אדום, או ערמוני.

זהו מין מונוטיפי, כלומר לא הוגדרו תת-מינים שונים.

תיאור
-----

זהו גיבתון קטן וביישן, הנצפה בדרך-כלל מבעד לסבך של צמחייה עבותה בשיחים. אורכו 14–15 ס"מ, ומשקלו 12–24 גרם. לזכרים בלבוש קיץ יש חזה ובטן הצבועים בצהוב בולט עם פספוס חלש בצדדים, וראש וחלקים עליונים בצבע חום-ערמוני. זנבו קצר למדי עם מעט צבע לבן או ללא לבן כלל בנוצות החיצוניות. הזכרים בלבוש חורף דומים אך דהויים יותר, כשהצבע הערמוני מוסתר בחלקו על ידי שוליים בהירים של הנוצות. לנקבה צבע חום עמום ברובו עם פספוס כהה מעל ואילו החלקים התחתונים בצבע צהוב חיוור. השת בצבע ערמוני דהוי והגרון צהבהב. המקור ורדרד חיוור וחלקו העליון כהה.

השירה משתנה וגבוהה, מבוצעת מעמדה נמוכה בעץ. הקריאה היא "*זיק*" קצר, בדומה לקריאתו של הגבתון הגמדי.

תפוצה ואקולוגיה
---------------

הגיבתון הערמוני מקנן בסיביר, בצפון מונגוליה ובצפון-מזרח סין. הוא נודד למרחקים ארוכים, חורף בדרום סין, דרום-מזרח אסיה וצפון-מזרח הודו. ישנן מספר תצפיות באירופה, אך חלקן מיוחסות לפליטי שבי ולא למזדמנים אמיתיים. במהלך עונת הקינון הוא מעדיף יער פתוח עם שפע של מחסות קרקעיים ושיחים. פרטים חורפים ונודדים נצפים בשטחים חקלאיים, באזורי שיחים ובשולי חורשים. הוא ניזון מפרוקי-רגליים וזרעים.

סטטוס
-----

זהו מין בעל תפוצה נרחבת ואוכלוסייה גדולה ויציבה, ולכן ה-IUCN מסווג אותו במצב שימור "ללא חשש".

גלריה
-----

* זכר בתאילנדזכר בתאילנד
* ביצי גיבתון ערמוני, אוסף מוזיאון טולוזביצי גיבתון ערמוני, אוסף מוזיאון טולוז
* איור משנת 1842איור משנת 1842

לקריאה נוספת
------------

* אילנה קוריאל, לראשונה: גיבתון ערמוני, שהגיע מסיביר, תועד באילת, באתר ynet, 4 בנובמבר 2021
* יפתח כרמלי, **הסיפור העצוב של הציפור שנצפתה לראשונה בישראל**, באתר החברה להגנת הטבע, 7 בנובמבר 2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיבתון ערמוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* תצפיות, קטעי וידאו, תמונות וקולות של גיבתון ערמוני, באתר eBird
* הקלטות אודיו של גיבתון ערמוני, באתר xeno-canto

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיבתון ערמוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  פיקי איש שלום, גיבתון ערמוני, באתר מרכז הצפרות הישראלי
3. ↑  Jobling (2010) p. 145.
4. ↑  James A. Jobling, **The Helm dictionary of scientific bird names [electronic resource : from aalge to zusii]**, London : Christopher Helm, 2010, מסת"ב 978-1-4081-3326-2
5. 1 2  José Luis Copete, Chestnut Bunting (Emberiza rutila), version 1.0, **Birds of the World**, 2020 doi: 10.2173/bow.chebun1.01
6. ↑  Chestnut Bunting (Emberiza rutila) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
**אימוג'ן קינג** (אנגלית: **Imogene King**;‏ 30 בינואר 1923 - 24 בדצמבר 2007) הייתה חלוצה בפיתוח תאוריות בסיעוד. תאוריית המערכות שלה כמו גם תאוריית השגת המטרות נמצאים בכל טקסט העוסק בתאוריה סיעודית. התאוריות שלה נלמדות בבתי ספר לסיעוד ומיושמות במגוון רחב של אופנים.

השכלה וקריירה אקדמאית
---------------------

בשנת 1948 קיבלה תואר ראשון בסיעוד מאוניברסיטת סנט לואיס, שם גם קיבלה תואר שני, בשנת 1957. את הדוקטורט שלה היא קיבלה מהמכללה למורים, אוניברסיטת קולומביה. 

קינג לימדה בפקולטה של אוניברסיטת לויולה בין השנים 1961–1966 וכן בין השנים 1972–1980. היא ניהלה את תוכנית הסיעוד באוניברסיטת המדינה של אוהיו בין השנים 1968–1972. היא לימדה באוניברסיטת דרום פלורידה בין השנים 1980–1990.

התאוריות של קינג
----------------

קינג יוצאת מנקודת הנחה שמקצוע הסיעוד מבוסס על הקשר בין בני האדם לסביבתם. קשר זה משליך על מצבם הבריאותי של היחידים וליכולתם לתפקד במצבים חברתיים.

לפי קינג, מטרת הסיעוד היא לעזור ליחיד לשמור ולשמר את בריאותו. מהלך זה מושפע, בין השאר, מהקשר בין האחות והמטופל. 

בריאות הוא מצב בו האדם הסתגל למצבי הלחץ בסביבתו הפנימית והחיצונית. הסתגלות זו היא תוצר של שימוש מיטבי בכוחותיו האישיים. חולי, לעומת זאת, הוא מצב שמפריע לקיום התקין של החיים ומקשה על האיזון של האדם עם הלחצים הסובבים אותו.

### תאוריית המערכות

מודל זה משרטט את הגורמים שמרכיבים את ההתנהגות האנושית, והדינימיקה ביניהם. מטרת תאוריה זו היא להסביר את המערכות שבמסגרתן אחיות אמורות לתפקד.

**בתאוריה זו מגדירה שלוש מערכות:**

1. **מערכה אישית** - זוהי מערכת שמבטאת את האדם עצמו. מערכת זו כוללת את הרצונות, הערכים והרעיונות של האדם.
2. **מערכת בין אישית** - מערכות בין-אישיות הן תוצר של קשר בין שני אנשים ויותר. אחות ומטופל, למשל, מהווים מערכת בין אישית. משפחות הן דוגמה לקבוצות קטנות שנחשבות למערכת בין אישית.
3. **מערכת חברתית** - אלו הן מערכות מורכבות, שמרכיבות את החברה. לדוגמה: מערכת החינוך, מערכת הבריאות, השפעתה של הקהילה על הפרט, וכדומה.

### תאוריית השגת המטרות

תאוריה זו עוסקת במערכת היחסים ובאינטראקציות שבין אנשים, ומתמקדת באלו שבין האחיות למטופל. תאוריה זו פועלת במצבים השונים של תהליך הסיעוד: הערכה, תכנון ויישום.

על פי תאוריה זו, בהליכים סיעודיים כל צד מתרשם מהצד השני ולפי התרשמות זו הוא פועל. פעולה זו גורמת לתגובה נגדית, וכך נוצרת אינטראקציה בין שני הצדדים. במידה והלך המחשבה שלהם דומה, אזי אין מכשולים ואפשר ליישם את ההתערבות הסיעודית. 

מערכת זו היא פתוחה ומקבלת פידבקים בכל אחד משלביה, פידבקים המאפשרים לשני הצדדים להבין אחד את השני.

פרסומים
-------

* King, Imogene (1981). A Theory for Nursing: Systems, Concepts, Process. J. Wiley

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007338104005171
* BIBSYS: 90576452
* ISNI: 0000 0000 8433 485X
* LCCN: n81018125
* NDL: 00445704
* NLK: KAC2018J2288
* NTA: 067788904
* SNAC: w68w6vnd
* SUDOC: 075155737
* VIAF: 23456693
* WorldCat: lccn-n81018125

 |