recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סאמולי ארו בתמונת יצרן רשמית בפתיחת עונת 2009
**סאמולי ארו** (פינית: Samuli Aro; נולד ב-11 באפריל 1975 בג'ארבנפה שבדרום פינלנד) הוא רוכב מרוצי אופנועי אנדורו פיני שזכה חמש פעמים בתואר אלוף עולם באנדורו וחמש פעמים ניצח, כשהוא רוכב במסגרת נבחרת פינלנד, את מרוץ אנדורו ששת הימים הבינלאומי (ISDE).

קריירה
------

ארו החל להתחרות בשנת 1989 בתחום המוטוקרוס המקצועי והתחרה בתחום זה בלבד במשך 9 שנים. ב-1998 החל להתחרות גם באליפות העולם באנדורו (World Enduro Championship). הוא זכה בתואר הראשון שלו בשנת 2002 כשהוא רוכב בחסות קבוצת הוסקוורנה. בשנת 2003 עבר לרכב עבור KTM וסיים במקום השני אחרי סטפן מרימן, רוכב קבוצת הונדה. שנה לאחר מכן ב-2004, זכה בתואר אלוף העולם בקטגוריית E3. ב-2005 ו-2006 גרף ארו גם את אליפות קטגוריית ה-E2. ב-2007 סיים במקום השני אחרי מיקה אהולה, וב-2008 זכה שוב בתואר האליפות ב-E3. בכך הפך ארו לאחד מהרוכבים היחידים שמחזיקים בחמישה גביעי אליפות עולם באנדורו.

### סיכום הישגים ב-WEC

| עונה | אליפות | קטגוריה | קבוצה | ניצחונות | דירוג סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | אליפות העולם באנדורו | 125 סמ"ק | ימאהה | 0 | 19 |
| 1999 | אליפות העולם באנדורו | 125 סמ"ק | ימאהה | 0 | 9 |
| 2000 | אליפות העולם באנדורו | 250 סמ"ק | ימאהה | 0 | 8 |
| 2001 | אליפות העולם באנדורו | 250 סמ"ק | הוסקוורנה | 3 | 3 |
| 2002 | אליפות העולם באנדורו | 250 סמ"ק | הוסקוורנה | 11 | 1 |
| 2003 | אליפות העולם באנדורו | 250 סמ"ק | KTM | 5 | 2 |
| 2004 | אליפות העולם באנדורו | E3 | KTM | 11 | 1 |
| 2005 | אליפות העולם באנדורו | E2 | KTM | 5 | 1 |
| 2006 | אליפות העולם באנדורו | E2 | KTM | 6 | 1 |
| 2007 | אליפות העולם באנדורו | E2 | KTM | 2 | 2 |
| 2008 | אליפות העולם באנדורו | E3 | KTM | 5 | 1 |

### סיכום הישגים באנדורו ששת הימים הבינלאומי

| עונה | קטגוריה | נבחרת | מיקום סופי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 2000 | גביע העולם | פינלנד | 18 |
| 2001 | גביע העולם | פינלנד | 16 |
| 2002 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 2003 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 2004 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 2005 | גביע העולם | פינלנד | 2 |
| 2006 | גביע העולם | פינלנד | 1 |

כיום
----

לאחר שהתחרה במהלך עונת 2009, בשורות קבוצת המרוצים הרשמית של KTM בקטגוריית ה-E3 של אליפות העולם באנדורו על גבי אופנוע שתי פעימות בנפח 300 סמ"ק, פרש ארו ממרוצים. ב-2010 חתמה עמו KTM הסכם להמשך ייצוג היצרנית באירועים שונים ברחבי העולם למטרות קידום מכירות ויחסי ציבור. 
באוקטובר 2010 הגיע סאמולי ארו לישראל, בהזמנתה של היבואנית המקומית, להשתתפות בהפנינג KTM שנערך במשך 3 ימים ברחבי הארץ. במסגרת האירועים, השתתף ארו עם רוכבי השטח המקומיים בקורס רכיבת מרוצים וכן ברכיבה משותפת עימם במסלולי השטח שבצפון ובדרום הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאמולי ארו** בוויקישיתוף
* אתר הבית הרשמי של סאמולי ארו (באנגלית)
* דף הפרופיל של סאמולי ארו באתר קבוצת המרוצים של KTM
* גלריית תמונות שצולמה בעת ביקורו של סאמולי ארו בישראל (הקישור אינו פעיל, נובמבר 2018)
* סאמולי ארו, ברשת החברתית פייסבוק

* סאמולי ארו, ברשת החברתית טוויטר

* סאמולי ארו, ברשת החברתית אינסטגרם

* סאמולי ארו, ברשת החברתית LinkedIn
**גייל קרסון לוין** (באנגלית: **Gail Carson Levine**; נולדה ב-17 בספטמבר 1947) היא סופרת יהודייה-אמריקאית של ספרי נוער ומבוגרים. ספרה אלה המכושפת היה מועמד למדליית ניוברי, פרס יוקרתי לספרות ילדים, ועובד לסרט קולנוע בשם הקסם של אלה.

ביוגרפיה
--------

לוין היא בת למהגרים יהודים, שהגיעו לארצות הברית מיוון. אביה דייב ואמה סילביה, מורה שכתבה מחזאות לתלמידיה, עודדו את בנותיהם לעסוק ביצירה, שתיהן גדלו להיות יוצרות.

כשהייתה לוין תלמידה בבית הספר היסודי, הקימה מועדון כתיבה. בתיכון כתבה שירים ופרסמה אותם. לדבריה, היא מעולם לא רצתה להיות סופרת. במהלך קורס לאיור וכתיבה של ספרי ילדים, שהבינה את ייעודה האמיתי, הכתיבה. לוין כתבה ספרים רבים ברוח המעשיות שקראה כילדה, בעיקר קובצי האגדות של אנדרו לאנג.

בעלה, דייוויד לוין, הקים חברה לתוכנה אותה הוא מפעיל מביתם שבניו יורק.

ספריה
-----

גייל קרסון לוין פרסמה 18 ספרים, מתוכם שלושה תורגמו לעברית:

* אלה המכושפת
* אבק-פיות והמסע להצלת הביצה
* מראת הקסמים של קיירה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גייל קרסון לוין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גייל קרסון לוין
* גייל קרסון לוין, ברשת החברתית Goodreads
* ריאיון עם גייל קרסון לוין, דצמבר 2000 (באנגלית)
* הספרים של גייל קרסון לוין, באתר "סימניה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302326405171
* BIBSYS: 5088599
* BnF: cb135378270 (data)
* GND: 1056089490
* ICCU: RAVV236156
* ISNI: 0000 0001 2017 9579
* LCCN: n96072520
* LNB: 000070938
* NDL: 00851632
* NKC: xx0037941
* NLK: KAC200510804
* NLP: A16953812
* NTA: 185898521
* SNAC: w6fv1sqs
* SUDOC: 050680889
* VIAF: 46922854
* WorldCat: lccn-n96072520

 |
**אמברוז מקארתי פטרסון** (באנגלית: **Ambrose McCarthy Patterson**‏; 29 ביוני 1877 – 26 בדצמבר 1966) היה צייר ויוצר הדפסים.

ביוגרפיה
--------

פטרסון נולד בדיילספורד, ויקטוריה. הוא למד בבית הספר לאמנות במלבורן בניהולו של עמנואל פיליפס פוקס וטיודור סנט ג'ורג' טאקר, בבית הספר לאמנות בגלריה הלאומית במלבורן והמשיך את לימודיו בפריז באקדמיה קולארוסי ובאקדמיה ז'וליאן בהנהלת לוסיין סיימון, אנדרה להוטה ומקסים מאופרה. בפריז הוא הפך לחבר של נלי מלבה, זמרת הסופרן המפורסמת. אחיו של פטרסון, טום, היה נשוי לבל אחותה של מלבה. דרך השפעתה של מלבה הוא הצליח להמשיך את לימודיו אצל ג'ון סינגר סרג'נט. והפך לחלק מעולם האמנות בפריז והציג בתערוכות הראשונות של סלון ד'אוטום. היו לו חמישה ציורים בסלון פריז 1905 בו הציג גם אנרי מאטיס.

הוא הגיע להוואי בשנת 1916 בעצירת ביניים מסידני לניו יורק, והחליט להישאר אצל חבר פריזאי שהתגורר בהונולולו. במהלך 18 החודשים הבאים יצר פטרסון הדפסי עץ וציורים עם עניין מיוחד בקילאואה. עבודתו נכללה בתערוכת אגודת האמנים ההוואית השנתית בשנת 1917. הוא עזב לקליפורניה בשנת 1918 והתיישב בסיאטל.

בתערוכת האביב השנתית של איגוד האמנות בסן פרנסיסקו (SFAA) בשנת 1918 נאמר כי הדפסי העץ שלו היו "בצבעים עדינים במיוחד." באותו קיץ הנערכה לעבודתו תערוכת יחליד בגלריות SFAA.

בסיאטל עבד פטרסון כאמן עצמאי, אולי האמן המודרני הראשון בעיר, ובסתיו הציג תערוכת יחיד בחברה לאמנות בעיר, הראשונה מבין תערוכות רבות במדינת וושינגטון. בשנת 1919 הקים את בית הספר לציור ועיצוב באוניברסיטת וושינגטון.

פטרסון התחתן עם הציירת והסטודנטית שלו ויולה הנסן בשנת 1922, והשניים הפכו לדמויות מרכזיות בתחום האמנויות באזור צפון מערב ארצות הברית. פטרסון לימד עד פרישתו בשנת 1947.

הוא נפטר בסיאטל בשנת 1966 והשאיר אחריו שיא מרשים של פרסים שקיבל בתערוכות ברחבי ארצות הברית, כולל: המכון לאמנות בשיקגו, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון ובירידים העולמיים בסן פרנסיסקו ובעיר ניו יורק.

הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס (סידני, אוסטרליה), מוזיאון הונולולו לאמנות, גלריית הדיוקנאות הלאומית (אוסטרליה) (קנברה), מוזיאון פילדלפיה לאמנות, המוזיאון לאמנות בסיאטל ומוזיאון האמנות טאקומה הם בין האוספים הציבוריים. שמחזיקים יצירות מאת אמברוז מקארתי פטרסון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמברוז פטרסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Haese, Richard (1988). "Patterson, Ambrose McCarthy (1877–1966)". Australian Dictionary of Biography. 11. Melbourne University Press.
2. ↑  "American Impressionism and Realism: Virtual tour"
3. ↑  Hughes, Glenn (Editor), Hawaii, Twelve Woodcuts by Ambrose Patterson, Seattle, University of Washington Book Store, 1928.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: patterson-ambrose-mccarthy-7981
* AGSA: 6240
* DAAO: ambrose-patterson
* ISNI: 0000 0000 6705 7416
* LCCN: n87837035
* NGV: 2011
* RKD: 62115
* SNAC: w69c7qjx
* Trove: 1469451
* ULAN: 500024038
* VIAF: 35976466
* WorldCat: lccn-n87837035

 |
אגוגה באומנות, התוכנית נועדה לבנים אבל עודדו את הבנות להצטרף לאימוני היאבקות, כאן קבוצת בנות קוראת תיגר כנגד הבנים, דגה, שמן על בד, 1860, הגלריה הלאומית
ה"**אגוגה**" (ביוונית עתיקה: ἀγωγά) היה משטר השכלה ואימונים לבנים מגיל 7 בספרטה העתיקה. האימונים היו כרוכים בלימוד כישורים צבאיים כגון כושר התגנבות, טיפוח נאמנות, עבודת צוות בקבוצה וסיבולת וכן נלמדו כישורים חברתיים כמו ריקוד ושירה. למילה "אגוגה" משמעויות רבות ביוונית עתיקה, ביניהם "השתלטות" או "חטיפה", אך ההקשרים הנכונים במקרה זה הם הנהגה, הדרכה ואימונים. 

הקמת ה"אגוגה" משויכת לספרטני ליקורגוס וזמן הקמתו היה ככל הנראה במאה השישית לפני הספירה, כשספרטה החלה לאמן אזרחים מגיל 7 עד 21. מערכת חינוך זו שגשגה בערך עד סוף העשור של 270 - 280 לפנה"ס. האגוגה הוחזרה על ידי הרפורמות של קלאומנס השלישי ב-226 לפנה"ס. במתכונת זו פעלה עד 188 לפנה"ס. האגוגה הוחזרה שוב, הפעם תחת שלטון רומי ב-146 לפנה"ס ושרדה עד המאה ה-4 לספירה.

מטרת מערכת האימונים הייתה ליצור גברים חזקים פיזית ונפשית שיוכלו לשרת בצבא ספרטה. הספרטנים עודדו נאמנות וחשיבות המדינה על האינטרס של היחיד ולכן ספרטה הפכה להיות מעריה החזקות של יוון העתיקה. המשמעת בקרבם הייתה חזקה והגברים נלחמו בינם לבין עצמם על מנת לקבוע מיהו החזק בקבוצה.

האגוגה היה משטר יוקרתי ברחבי העולם היווני העתיק, ומשפחות אריסטוקרטים רבות מערים שונות שלחו את בניהם על מנת להשתתף באגוגה לתקופות זמן מסוימות.

הספרטנים היו בררניים מאוד לגבי אותם ילדים אשר יתאפשר להם להתאמן באגוגה, וכבוד כזה ניתן לעיתים לילדיהם של שגרירים בספרטה וכמה משפחות שמוצאם משושלת אצולה.

הבנים הבכורים מבתי המלוכה יוריפונטידס ואגיאד, לא השתתפו באגוגה.

לקריאה נוספת
------------

* Nigel M. Kennell, **The Gymnasium of Virtue : Education & Culture in Ancient Sparta Studies in the History of Greece and Rome**, University of North Carolina Press, 1995

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul Cartledge and Antony Spawforth, Hellenistic and Roman Sparta, Routledge, second ed, 2002, p. 38
2. ↑  Kennell, pp 13 - 14
3. ↑  Kennell, pp 135
**שמורת סאמבורו** היא שמורה הממוקמת על גדת הנהר החום (Ewaso ngiro) בקניה. בצד השני של הנהר ממוקמת השמורה באפלו ספרינגס. השמורה בשטח של 165 קילומטרים רבועים והיא ממוקמת כ-350 ק"מ מניירובי. גובה השמורה הוא בין כ-800 ול-1,230 מטרים מעל פני הים.

במרכז השמורה, זורם הנהר בין כפות דום מצרי וצמחייה עבה. הנהר מספק מים, שבלעדיהם השמורה באקלים צחיח זה לא תוכל לשרוד.

בשמורה זו גידלו ג'ורג' וג'וי אדמס את אלסה הלביאה שעליה נכתב הספר והסרט "לחופש נולדה". בנוסף השמורה היא ביתה של קאמוניאק, לביאה שאימצה גורי ראמים.

בית גידול
---------

לאחר הכניסה לשמורה ניתן לראות שני הרים: הר קויטוגור (Koitogor) ואולולוקווה (Ololokwe. סאמבורו היא שמורה שקטה המושכת בעלי חיים רבים בשל הנהר החום שזורם בתוכה, עצי השיטה, הצמחייה על גדות הנהר, העצים הקוצניים וערבות העשב. הנהר זורם דרך השמורה על ביצת לוריאן. שלוות השמורה אינה מופרת בשל המרחק מהתעשייה ואי הגישה אל השמורה זמן רב. עם זאת, רועי צאן ובקר מקומיים מכניסים את המקנה שלהם אל תוך השמורה, ומהווים תחרות לבעלי החיים המקומיים.

פאונה
-----

יש מגוון רחב של בעלי חיים וציפורים בשמורת סאמבורו. מספר מינים גדולים הנפוצים בקניה נמצאים בשפע שם, כולל את הפאונה שחיה באזורים הצחיחים יותר כגון: צבי ג'ירפי, זברת גרבי, ראם ביסה, וג'ירף מרושת. ניתן למצוא בשמורה אריה מסאי, ברדלס מזרח אפריקני ונמר בנוסף לתאו, פיל אפריקני והיפופוטם.

יונקים נוספים הנפוצים בשמורה הם: בבון זית, צבי גראנט, חזיר יבלות, דיקדיק קירקי, אימפלה וקובוס המים. הקרנף כבר לא חי בשמורה בשל ציד בלתי חוקי כבד.

בשמורה יש מעל 350 מינים של ציפורים. זה כולל את הצופיתיים, שרקרק, מרבו אפריקני, שלדג, עיט סוואנות, עיט שחור, חיוויאי להטוטן, פניניית החושן, פרנקולין צהוב גרון, כחל לילכי, לבלר, זהריר הדור, טוקוס נקוד ומספר מיני נשרים, בהם נשר הדקלים (אף שאינו נשר).

על גדות הנהר ניתן למצוא תניני יאור מתחממים.

גלריה
-----

* נמר על עץ בשמורהנמר על עץ בשמורה
* צבי ג'ירפיצבי ג'ירפי
* פיל אפריקני על גדות הנהר החוםפיל אפריקני על גדות הנהר החום
* ג'ירפות מרושתות וזברות גרביג'ירפות מרושתות וזברות גרבי
* זכר אריה עם רעמה מועטהזכר אריה עם רעמה מועטה
* עדר גדול של פילים חוצה את הנהרעדר גדול של פילים חוצה את הנהר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאמבורו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4755254-2

 |
**אמברוזיה** או **אמברוסיה** (באנגלית: **Ambrosia**) היא קינוח פופולרי במטבח האמריקאי. הקינוח כולל סלט פירות המכיל קצפת או שמנת מתוקה, ולעיתים שמנת חמוצה או יוגורט. הסלט נקרא על שם מאכל ה"אמברוזיה" - מאכל האלים על פי המיתולוגיה היוונית.

הפירות בהן נעשה לרוב שימוש בהכנת סלט הפירות הם: אננס, מנדרינה, וקוקוס, וכן נהוג להוסיף לסלט מרשמלו. לעיתים הסלט מכיל גם בננות, תותים ואגוזי פקאן מרוסקים.

הסלט מוגש לאחר קירור במשך מספר שעות במקרר.

היסטוריה
--------

מקורו של הקינוח בשלהי המאה ה-19 בארצות הברית. השימוש בקוקוס בבישול הפך פופולרי בארצות הברית בראשית המאה ה-20 אולם כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19 המוצר (קוקוס יבש) היה נפוץ, ולכן סלט פירות זה לא קדם לשנים אלה.

סלט האמברוזיה הופיע בספר הבישול "Buckeye Cookery" משנת 1877 (ממיניאפוליס), וכן בספר הבישול "מזון בלתי מבושל" (Uncooked Foods) מאת יוג'ין כריסטיאן, משנת 1904 ובספר הבישול "ספר הבישול הכלכלי" (Economical Cook Book) מאת שרה פול, משנת 1905.

ספר הבישול "מתכונים דרומיים ישנים" (Old Southern Recipes) מאת מרי פרטלו משנת 1930 מדגיש כי יש להשתמש בכמויות שוות של קוקוס מגורד ופרוסות תפוזים, וכי אסור להשתמש בקוקוס משומר.

מתכון לסלט זה אף מופיע ב"ספר הבישול היהודי" מאת פלורנס קרייסלר גרינבאום, משנת 1931.

שמו של המאכל מופיע לראשונה בספר הבישול "בישול לצד האש" (Fireside Cook Book) מאת ג'יימס בירד משנת 1949.

קישורים חיצוניים
----------------

* מתכון באתר ynet. קישור לא פעיל.
* מתכון (אורכב 24.12.2008 בארכיון Wayback Machine) באתר "מתכונט". קישור לא פעיל.
* היסטוריה של המאכל
**סומאטופילקס** (ביוונית עתיקה: **σωματοφύλαξ**) הייתה דרגה בכירה בצבא המוקדוני. התרגום המילולי של מילה זו היא "שומרי ראש", אם כי אין מדובר בשומרי ראש במובן המודרני של המושג, אלא בקצינים בכירים מלווים את המלך ומשמשים למעשה כקציני המטה שלו.

בספרטה הייתה קיימת יחידה שנקראה "היפיס", אשר כללה 300 איש ואנשיה היו שומריו של המלך, ובין יתר תפקידיהם פינו לו את הדרך כאשר עבר. ההיפיס מפורסמים כיום בעיקר בשל קרב תרמופילאי שבו הושמדה היחידה כליל. גם בממלכה האחמנית הייתה יחידה של שבעה קצינים מובחרים שליוו את המלך ונקראו "אנושיה" (anûšiya). סביר להניח שהסומאטופילקס הוקמו בהשראת אחת מן היחידות הנזכרות לעיל. אולם בעוד שבספרטה ופרס לא הייתה אבחנה ברורה בין שומרים ממשיים המגנים על המלך לבין אנשי המטה שלו, במוקדון הייתה חלוקה מסודרת. אלו שלחמו לצד המלך בקרב והגנו עליו נקראו "הטיירוי" ("רעי המלך"), בעוד הסומאטופילקס היו למעשה קצינים בכירים שקיבלו בדרך כלל משימות חשובות ואף פיקוד אד-הוק על חלקים מהצבא.

היו תמיד רק שבעה סומאטופילקס והם באו מקרב האצולה המוקדונית, ונבחרו מבין ההטיירוי. הסומאטופילקס הראשונים ידועים לנו מתקופת מלכותו של פיליפוס השני, מלך מוקדון. בנו, אלכסנדר הגדול, נתן להם משימות חשובות מאוד במהלך מסעות המלחמה שלו, וכך הם צברו יותר ויותר כוח. בשנת 326 לפנה"ס הוא אף מינה סומאטופילקס שמיני, ונתן את התואר לפאוקסטאס, אשר הציל את חייו במהלך המצור על עיר המאלים. 

להלן תבנית של הסומאטופילקס במהלך תקופת שלטונו של אלכסנדר הגדול:

| הסומאטופילקס במהלך תקופת שלטונו של אלכסנדר הגדול |
| --- |
| שנה | שמות |
| 336-334 לפנה"ס | אריסטונאוס, ליסימכוס, פאיתון, אריבס, בלקרוס, דמטריוס, תלמי |
| 333 לפנה"ס | אריסטונאוס, ליסימכוס, פאיתון, אריבס, בלקרוס, דמטריוס, הפאיסטיון |
| 332 לפנה"ס | אריסטונאוס, ליסימכוס, פאיתון, אריבס, מנס, דמטריוס, הפאיסטיון |
| 331 לפנה"ס | אריסטונאוס, ליסימכוס, פאיתון, ליאונאטוס, מנס, דמטריוס, הפאיסטיון |
| 330-327 לפנה"ס | אריסטונאוס, ליסימכוס, פאיתון, ליאונאטוס, פרדיקס, תלמי סוטר, הפאיסטיון |
| 326-324 לפנה"ס | אריסטונאוס, ליסימכוס, פאיתון, ליאונאטוס, פרדיקס, תלמי סוטר, הפאיסטיון, פאוקסטאס |
| 323 לפנה"ס | אריסטונאוס, ליסימכוס, פאיתון, ליאונאטוס, פרדיקס, תלמי סוטר, פאוקסטאס |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Niese, B. Geschichte der Griechischen und Makedonischen Staaten seit der Schlacht bei Chaeronea, Vol. I, Darmstadt, 1963, p. 43.
2. 1 2 3  סומאטופילקס באתר ליוויוס
**אמבלודון** (שם מדעי: ***Amebelodon***) הוא סוג של יונק גדול קדום שהיה קרוב רחוק של הפילים והממותות הקיימות, אך השתייך למשפחה הנכחדת גומפותריומיים. בסוג זה נמצאו 2 מינים: *Amebelodon floridanus* ו-*Amebelodon fricki* אשר חיו לאורך המישורים הגדולים וחוף המפרץ של אמריקה הצפונית בתקופת המיוקן לפני 9 עד 5 מיליון שנה. בעבר גם הסוג *Konobelodon* אשר חי בסין ובאמריקה הצפונית היה משויך לסוג.

פיל קדום זה היה בעל זוג חטים גדולים ונמוכים ולסת גדולה בהרבה מאשר לפילים הקיימים. בקצה הלסתות בלטו זוג ניבים שטוחים ורחבים שהתעקלו מעט מטה. הוא השתמש בהם אולי כדי לחפור שורשים באדמה או כדי לאכול צמחי מים בביצות, בעודו מחזיק את ראשו מעל המים. דימוי רווח של היצור מציג אותו עם חדק שפוף המחובר לפה. בעת האחרונה הופיעו ראיות שליצור היה חדק גמיש הדומה לחדק הפילים המודרניים ואולי הוא השתמש בו גם לאכילה ושתייה.

היצור היה קטן מהפילים הקיימים, בגובה 2.5 מטר ומשקל של 3–5 טון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמבלודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**אגדת המחפש** (באנגלית: **Legend of the Seeker**) היא סדרת פנטזיה אמריקאית. הסדרה מבוססת באופן רופף על הספרים הראשונים בסדרת הספרים חרב האמת מאת טרי גודקיינד.

תקציר העלילה
------------

הסדרה מתרחשת בעולם הפנטזיה שנבנה בסדרת הספרים חרב האמת של טרי גודקיינד. שמות הדמויות זהים גם כן, אולם העלילה שונה באופן מהותי וכך גם תפקיד הדמויות.

הסדרה מתמקדת בריצ'רד סייפר (קרייג הורנר), מורה דרך אשר מגלה כי הוא "המחפש" אשר אמור להגן על העולם מפני הרודן המרושע דארקן רהאל (קרייג פארקר) שליט ממלכת ד'הארה. דארקן רהאל מנסה להשתלט על "תיבות אורדן" - חפצים קסומים אשר מעניקים למחזיק בהם שליטה מוחלטת על כל אדם באשר הוא. ריצ'רד יוצא לעצור את רהאל כשהוא מלווה בסבו, קוסם זדיקוס זול זורנדר (ברוס ספנס), ובקאהלן אמנל (ברידג'ט רגן) "האם המוודה". המוודות הן נשים מכושפות אשר מסוגלות במגע קסום להפוך כל אדם לעבד נרצע שלהן לצמיתות. במהלך מסעם, ריצ'רד וקהאלן מתאהבים, אולם לא מסוגלים לממש את אהבתם שכן במקרה כזה קאהלן תאבד את השליטה על כוחותיה ותהפוך את ריצ'רד לעבד. בסוף העונה הראשונה מצליח ריצ'רד לאסוף את התיבות ולהרוג את ראהל.

במהלך העונה השנייה מתגלה כי ריצ'רד הוא למעשה אחיו של רהאל, ולאחר מותו הוא היורש לכס ד'הארה. ריצ'רד דוחה את הכס ופונה להילחם באיום החדש על העולם: שומר העולם התחתון אשר מקים את המתים לתחייה כדי לכבוש את עולם החיים. הדרך היחידה לעצור אותו היא באמצעות אבן הדמעות אשר תנעל את השומר בעולם התחתון. במסעם למציאת האבן, מצטרפת לחבורתו של ריצ'רד המורד סית' קארה מייסון (טברט בת'ל). המורד סית' הוא מסדר של נשים לוחמות אשר נחטפו ועונו בילדותן כדי להפוך למשרתות סדיסטיות של דארקן רהאל. לאחר מותו של דארקן רהאל ניסתה קארה להפוך למנהיגה בעצמה, אולם נבגדה בידי חברותיה והופקרה למוות. חייה ניצלו תודות לריצ'רד, ולפיכך היא מצטרפת לחבורתו. במהלך העונה גם דארקן רהאל קם לתחייה ובשלב מסוים אפילו משתף פעולה עם ריצ'רד כדי לעצור את השומר. בסוף העונה מגלים ריצ'רד וקאהלן כי אהבתם חזקה מדי ולכן הם יכולים להיות יחד בלי שכוחותיה של קהאלן יתפרצו.

דמויות מרכזיות
--------------

* ריצ'רד סייפר (קרייג הורנר) – מורה דרך מהנפה המערבית אשר מגלה שהוא המחפש הנלחם ברוע. נכדו של זדיקוס ואחיו של דארקן ראהל. אהובה של קאהלן.
* קאהלן אמנל (ברידג'ט רגן) – מוודה המסוגלת להפוך אנשים לעבדיה. אהובתו של ריצ'רד.
* זדיקוס זול זורנדר (ברוס ספנס) – קוסם מהמסדר הראשון, סביו של ריצ'רד.
* קארה מייסון (טברט בת'ל) – בילדותה נחטפה ועונתה עד שהפכה לאחת מנשות מסדר המורד סית' האכזרי. בסוף העונה הראשונה מסייעת בדיעבד לריצ'רד להביס את דארקן רהאל, ובמהלך העונה השנייה הופכת לבת בריתו הקרובה.
* דארקן רהאל (קרייג פארקר) – השליט המרושע של ממלכת ד'הארה המעוניין להשתלט על כל שאר העולם. בסוף העונה הראשונה נהרג בידי ריצ'רד, אולם בעונה השנייה חוזר להופיע כרוח. במהלך עונה זו מתגלה גם כן כי רהאל היה למעשה שליחו של שומר העולם התחתון. באמצע העונה הוא בוגד בשומר ומצליח לחזור לחיים, ולזמן מה אפילו משתף פעולה עם ריצ'רד כדי לעצור את השומר.

סקירת סדרה
----------

| עונה | פרקים | שודרה לראשונה |
| --- | --- | --- |
| הפרק הראשון | הפרק האחרון |
| 1 | 22 | 1 בנובמבר 2008 | 23 במאי 2009 |
| 2 | 22 | 7 בנובמבר 2009 | 22 במאי 2010 |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אגדת המחפש (באנגלית)

* "אגדת המחפש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "אגדת המחפש", באתר Metacritic (באנגלית)

* "אגדת המחפש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**סומה** הוא הר השוכן בנפת נאפולי במחוז קמפניה שבאיטליה. ההר הוא חלק מהמתחם הגעשי סומה-וזוב וגובהו המקסימלי 1,132 מטרים.

גאוגרפיה
--------

הר סומה הוא שריד להר געש גדול, שבתוך הקלדרה שלו שהתמוטטה צמח הר הגעש הפעיל וזוב. שרידיו של ההר מקיפים את הווזוב בחצי מעגל מצפון ומצפון-מזרח לו.

ההר בנוי מהרכסים הבאים (ממזרח למערב):

* **קוניאולי די טרוקיה** ("Cognoli di Trocchia")‏ – 961 מטרים.
* **קוניאולי די סנט'אנסטסיה** (*Sant'Anastasia*)‏ – 1,086 מטרים.
* **פונטה דל נסונה** (*Punta del Nasone*)‏ – 1,132 מטרים
* **קוניאולי די אוטאוויאנו** (*Cognoli di Ottaviano*)‏ – 1,112 מטרים.

### פונטה דל נסונה

המקום הגבוה ביותר בהר סומה, 1,132 מטרים, קרוי "פונטה דל נסונה" (*Punta del Nasone*) שפירושו באיטלקית "קצה האף", בשל הדמיון בצורתו לאף של פרופיל פנים השוכבות על פסגת ההר. ניתן לחזות בדמיון זה כשצופים בהר סומה מפסגת הווזוב.

### קילוח הלבה של 1944

במרץ 1944, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, התפרץ הווזוב, ובהתפרצות נפלטו קילוח לבה גדולים. קילוחי לבה אלה שינו את המתאר של הר סומה והגיעו עד הכפר סן סבסטיאנו דל ווזוביו (San Sebastiano al Vesuvio) וגרמו שם להרס. שביל טיול מספר 9 במפת השבילים של הפארק הלאומי של הווזוב (Parco Nazionale del Vesuvio) חוצה את הקילוח לאורך כ-200 מטרים.

### עמק אוליוולה

עמק אוליוולה (Cupa dell'Olivella) הוא עמק קטן בגובה של מעל ל-400 מטרים מעל פני הים על המדרון הצפוני של הר סומה בתחומי הקומונה סנט'אנסטסיה (Sant'Anastasia). העמק נוצר מסחיפה של מי גשמים בחומר הפירוקלסטי שנפלט מהר הגעש. צורתו דמוית אמפיתיאטרון ונתגלו בו לא מעט מינרלים, אחד מהם (המיקרוסומיט) נתגלה לראשונה בו.

מינרלוגיה
---------

הר סומה עשיר במינרלים. נכון לשנת 2012 כוללת הרשימה 212 שמות של מינרלים שנתגלו בהר, מתוכם 125 מינרלים מוכרים רשמית. 21 מתוכם נתגלו לראשונה בו. בין השאר נתגלו בהר המינרלים: וזוביאניט, הומיט, אנורתיט, פורסטריט, מונטיצ'ליט, נפלין וחבזיט.

היסטוריה
--------

העדות הראשונה לפעילות געשית באזור מתוארכת לפני 400,000 שנים, אך ההתפרצות הראשונה המשמעותית הייתה לפני 25,000 שנים. ההתפרצות יצרה חרוט פומיס. התרוקנות תא המאגמה של סומה גרמה לקריסה של תקרת התא במהלך התפרצות געשית שהתרחשה לפני כ-18,300 שנים. במרכז הקלדרה שנוצרה נותר החרוט הגעשי של וזוב. שרידי סומה, ביחד עם וזוב, מרכיבים את המתחם הגעשי סומה-וזוב (Somma-Vesuvio). שוליו התלולים של לוע סומה הקיפו את חרוט וזוב עד להתפרצות הגדולה בשנת 79, שהרסה חלק משולי הקלדרה. כיום מוקף וזוב בשולי סומה רק מצפון וממזרח.

הר סומה הוא חלק מהפארק הלאומי של הווזוב (Parco Nazionale del Vesuvio) מאז 1955

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סומה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Global Volcanism Program
2. ↑  תיאור חציית הר סומה (באיטלקית)
3. ↑  העמק באתר mindat
4. ↑  הר סומה באתר mindat

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4102167-8
* VIAF: 247208832
* WorldCat (עם VIAF): 247208832

 |
**אנגלה פּוֹסְטְמָה** (בהולנדית: **Angela Postma**; נולדה ב-6 באוגוסט 1971 באדה) היא שחיינית עבר הולנדית. אלופת אירופה (בריכת 25 מטר) (סטוונגר 1994) במשחה ל-50 מטר פרפר.

קריירה
------

### 1994

#### אלופת אירופה (בריכת 25 מטר)

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בסטוונגר, נורווגיה בשנת 1994 זכתה פוסטמה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.48 שניות, לפני מרטינה מורבצובה מסלובקיה (27.84 שניות), מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.52 שניות, אחרי סנדרה וולקר מגרמניה (25.29 שניות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4X50 מטר חופשי, אחרי גרמניה ושוודיה.

### 1995

#### סגנית אלופת עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בשנת 1995 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי. בתוצאה של 25.10 שניות, אחרי לי ג'ינגהי מסין (24.62 שניות) ולפני סנדרה וולקר (25.21 שניות).

באליפות אירופה שנערכה בווינה באותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.86 שניות, אחרי לינדה אולפסון משוודיה (25.76 שניות) ופרנציסקה ואן אלמסיק גרמניה (25.80 שניות). 

### 1996

באולימפיאדת אטלנטה (1996) היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.82 שניות.

### 1998

באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1998 היא סיימה פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.67 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.64 שניות, כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.85 שניות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.73 דקות, לאחר ששחתה את סגנון הגב בתוצאה של 1:05.18 דקות.

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשפילד, אנגליה בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4X50 מטר חופשי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנגלה פוסטמה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אנגלה פוסטמה, באתר olympedia.org
**דייגו ולאסקס דה קוּאֶיָאר** (בספרדית: **Diego Velázquez de Cuéllar**; ‏1465, קואיאר - 12 ביוני 1524, סנטיאגו דה קובה) היה קונקיסטאדור ספרדי ומושלה הראשון של קובה.

ולאסקס השתתף במסעו השני של כריסטופר קולומבוס לעולם החדש ב-1493, התמקם בהיספניולה, וסייע בהפיכתה למושבה בהנהגתו של ניקולאס דה אוונדו. ב-1511 יצא לכבוש את קובה, ולאחר שדיכא את ההתנגדות המקומית במהלך 1512, השלים את כיבושה. מנהיג הילידים, אטואי, הוצא להורג בשריפה ב-2 בפברואר 1512. במהלך ההשתלטות על האי ייסד ולאסקס כמה ערים ובהן ברקואה (1512), סנטיאגו דה קובה (1514) והוואנה (1515).

בשלב זה היה ולאסקס למושל קובה. התושבים החדשים לא היו מעוניינים להיות כפופים למושל איי הודו המערבית, דייגו קולומבוס, וולאסקס הקים ממשל מקומי שהיה כפוף ישירות לספרד. ב-1518 מונה באופן רשמי למושל הכללי של קובה.

ולאסקס תמך במסעו של הרנאן קורטס לכיבוש מקסיקו, אך משנוכח כי קורטס מתכוון להתנער מחסותו, ולעשות לו מה שעשה לקולומבוס, שלח את פאנפילו דה נווארס לעצרו. קורטס תקף את נווארס עוד קודם לכן, ניצח אותו, ושכנע את כוחותיו להצטרף אליו. ולאסקס נותר ללא כל השפעה במקסיקו.

ביתו של ולאסקס בסנטיאגו דה קובה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייגו ולאסקס דה קואיאר** בוויקישיתוף
* דייגו ולאסקס דה קואיאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1520384
* ISNI: 0000 0000 8117 7289
* LCCN: no2005034581
* SUDOC: 137402627
* VIAF: 39106071
* WorldCat: lccn-no2005034581

 |
**אנדרס טורגיר אנדרסן** (בנורווגית: **Anders Torgeir Andersen**; נולד ב-7 באוקטובר 1966) הוא שחקן ובמאי נורווגי. היה חלק מהניהול האמנותי בטורשובטרט מאז 2007. בעבר זכה להכרה כבמאי סדרת הטלוויזיה Berlinerpoplene.

קריירה
------

לאנדרסן יש השכלה בתחום התיאטרון מבריטניה, והחל כניצב בתיאטרון הלאומי בשנת 2000. ואז שיחק ב"הגברת מהים". שנתיים לאחר מכן הוא היה חלק מהפקת "מה שאתה רוצה". שימש כבמאי תיאטרון כעבור כמה שנים, שיחק גם בפאוסט בתיאטרון Torshovteatret בשנת 2007.

בשנת 2008 ביים את ההצגה "גברים חסרי ערך" של ג'וקה, שנכתב על ידי כריסטופר נילסן. אנדרסן השתתף גם בסדרת האנימציה "שני סוגים עייפים" של נילסן ובסרט האנימציה "לשחרר את ג'ימי".

אנדרס אנדרסן השתתף גם בסרט "חידת קנוט המסון" (1996), בו גילם את ארילד המסון. היו לו גם מספר תפקידי משנה בסרטים נורווגיים שונים. בשנת 2021 הופיע כקארל בסדרת הטלוויזיה הישראלית "אזהרת מסע" שהופקה על ידי נטפליקס, ועלתה לשידור ב-11 באפריל 2021, ב-HOT וב-TV 2 נורווגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנדרס אנדרסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אנדרס אנדרסן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אנדרס אנדרסן, באתר AllMovie (באנגלית)
* אנדרס אנדרסן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007351898805171
* BIBSYS: 1101185
* ISNI: 0000 0000 4226 3352
* LCCN: no98033218
* VIAF: 75930142
* WorldCat: lccn-no98033218

 |
**קפוצ'ין מצויץ** (שם מדעי: ***Sapajus apella***) הוא מין קוף מסוג קפוצ'ין כהה מאמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.

מאפיינים
--------

אורכו של הקפוצ'ין 32–57 סנטימטרים ומשקלו 1.9–4.7 קילוגרם. הוא בעל גוף כתום-חום עם "כיפה" שחורה ופנים ורודות ונקיות יחסית משיער. הגפיים שחורות והזנב גדול ויכול להיתפס בענפים.

קופים אלה חיים בין יערות הגשם של האמזונאס באמריקה הדרומית. הם אוכלי כל הניזונים בעיקר מפירות וכן מחרקים, זחלים, ביצי ציפורים, דו-חיים וזחלים קטנים ואפילו עטלפים.

קופים אלה פעילים ביום בקבוצות קטנות של בין 5 ל-15 פרטים ובראשן זכר אלפא. הזכר יתקוף כל זכר מסיג גבול.

תת-מינים
--------

* *Sapajus apella apella*
* *Sapajus apella fatuellus*
* *Sapajus apella macrocephalus* - ייתכן ששייך למין עצמאי
* *Sapajus apella margaritae*
* *Sapajus apella peruanus*
* *Sapajus apella tocantinus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפוצ'ין מצויץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ARKive
* ITIS
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284983505171

 |
שאמוני
**בית הילדים בשאמוני** שבצרפת שימש כבית מקלט לילדים יהודים בתקופת השואה. משנת 1942 ועד 1944 שהו בו עשרות ילדים, שנותרו בחיים בסיום המלחמה. הבית פעל בעיירה שאמוני במחוז סבואה עילית במזרח צרפת.

בית הילדים הוקם על ידי מרינט גי (Marinette Guy) וז'ולייט וידאל (Juliette Vidal) מהעיר סנט אטיין. בימי המלחמה ניהלו השתיים בעיר מרפאת סיוע לאמהות וילדים. הן הפכו את המרפאה למרכז סיוע לארגון אוז"ה ולארגון הצלה של הצופים היהודים בצרפת - "השישית" (La Sixieme), כדי ליטול חלק בהצלת יהודים.

ממחצית 1942 הפעילו השתיים בשאמוני קייטנה לילדים, נוצרים ויהודים כאחד. הוא הוסב לבית ילדים לאחר שנודע לגי ולוידאל שילדים רבים איבדו את הוריהם, אשר גורשו למחנות ההשמדה. בית הילדים עבר מצריף בשאמוני אל מלון "השלום" המקומי (כיום סופרמרקט ברחוב Joseph Vallot [אנ']). סיפור הכיסוי שלו היה ששימש כבית חופש לילדים מאזורים מסוכנים. 

באוקטובר 1943 נמצאו בבית הילדים 42 ילדים, מהם 37 יהודים. הילדים היו בגילאי שלוש עד 14. מרביתם הגיעו מהעיר סנט אטיין. כדי להגן עליהם הם קיבלו שמות צרפתיים והוכנו עבורם מסמכים מזויפים. חלקם למדו בבית הספר המקומי תחת שמות בדויים. בבית הילדים הוכנו גם מסמכים מזויפים שונים עבור אנשי המחתרת הצרפתית. אנשי הצוות של בית המקלט, מרביתם יהודים, טיפלו בילדים במסירות. בין השאר למדו הילדים להחליק על השלג במקום.

בין אנשי צוות הבית הייתה הגרמנייה הנוצרייה קלר ברוויצקי, אשר פעילותה סייעה רבות לקיום ביטחונו של המעון ולאי חשיפתו.

גי ווידאל דאגו לכך שהילדים ישמרו על זהותם היהודית ואת ליל שבת ציינו כיהודים, בנפרד מחבריהם הנוצרים. הם גם חגגו את החגים היהודים במידת האפשר ובחנוכה הדליקו נרות בחנוכייה מאולתרת. הילדים לא ביקרו בכנסייה ולא עסקו בפעילות הנוצרית בבית הספר, כשלמקומיים נמסר שהוריהם הם אתאיסטים.

ב-27 באוגוסט 1944 שוחררה שאמוני על ידי ארגון המאקי. כבר באביב של אותה שנה הועברו עשרה ילדים מבית הילדים לספרד ומשם עלו לארץ ישראל. לאחר השחרור הוסעו הילדים בחזרה לסנט אטיין כדי להתאחד עם הוריהם, אך רק מעטים מאלו שרדו.

בית הילדים בשאמוני פעל עד אוקטובר 1947. חמישים ילדים חיו בו. רבים מהם עלו לארץ ישראל והיתר נותרו לחיות בצרפת.

מרינט גי וז'ולייט וידאל וכן קלר ברוויצקי הוכרו - ב-1969 וב-1991 בהתאמה - כחסידות אומות העולם.

מקור
----

* בית הילדים בשאמוני, באתר יד ושם (תאריך כניסה: 5 במאי 2016)

קישורים חיצוניים
----------------

* דליה מזורי, היינו לבד': הילדים שניצלו בזכות הוריהם, שנרצחו, באתר Nrg, ‏4 במאי 2016
* על מרינט גי וז'ולייט וידאל ועל קלר ברוויצקי, באתר יד ושם
**דייגו הרנן ואלרי** (בספרדית: **Diego Hernán Valeri**; נולד ב-1 במאי 1986 בלנוס שבפאתי בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בשורות פורטלנד טימברס. ואלרי מחזיק בדרכון איטלקי. ואלרי דובר בנוסף לשפת אמו ספרדית גם אנגלית וגרמנית.

קריירה
------

### לנוס

ואלרי גדל במחלקת הנוער של לנוס. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת ב-27 בספטמבר 2003 אך סבל מקרע ברצועות הצולבות בברכו הימנית בנובמבר 2005. הוא התפרסם בזכות יכולתו במהלך אפרטורה 2007, אז מילא תפקיד מרכזי בזכייתה של לנוס באליפות.
אקוסטה משחק בעיקר באגף השמאלי ויכול לשחק גם כקשר מרכזי. הוא ניחן ביכולת טכנית גבוהה. רבים בארגנטינה משווים את סגנון משחקו לזה של חואן רומן ריקלמה. יכולתו הביאה מספר מועדוני צמרת מאירופה להתעניין באפשרות לרכוש את כרטיסו, בין המתעניינות אלופת איטליה אינטר מילאנו.

ב-16 ביולי 2009 הושאל לקבוצה הפורטוגזית פורטו למשך עונה אחת וזכה איתה בגביע המדינה. ב-2010 הושאל שוב לקבוצה הספרדית אלמריה למשך שישה חודשים. ב-2011 חזר לאחר שתי ההשאלות לקבוצתו לנוס אשר שימש כקפטן הקבוצה.

### פורטלנד טימברס

בינואר 2013 ואלרי הושאל לקבוצה האמריקאית פורטלנד טימברס, באוגוסט 2013 נקנה באופן קבוע על ידי פורטלנד ושוחרר מלנוס לאחר 10 שנים. ב-2015 זכה עם הקבוצה באליפות ה-MLS הראשונה של פורטלנד, וזכה ב-MPV של גמר הפלייאוף בניצחון 2-1 על קולומבוס קרו. על ההופעות שלו בעונת 2017 הוא זכה בפרס ה-MVP של ה-MLS.

### חזרה ללאנוס

ב-20 בינואר 2022 חזר לקבוצת נעוריו לאנוס לאחר תשע שנים. ביוני 2022 הודיע על פרישה ממשחק.

### נבחרת

ואלרי משתייך לסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה. הוא נכלל ברשימת 56 המועמדים למשחקים האולימפיים שנערכו בקיץ 2008 אך לבסוף לא זכה להיות בין 18 שחקני הסגל שזומנו על ידי המאמן סרחיו בטיסטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייגו ואלרי** בוויקישיתוף
* דייגו ואלרי, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5464621
* VIAF: 315072818
* WorldCat: viaf-315072818

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר באיטליה הקדומה. אם התכוונתם לסרט מבית וולט דיסני, ראו קפואה (סרט).

**קפואה** (**Capua**) הייתה העיר הראשית בקמפניה, ואחת הערים החשובות ביותר של איטליה הקדומה. 

העיר החדשה של קפואה שוכנת כ-25 קילומטר מצפון-מזרח לנאפולי. קפואה החדשה נוסדה לאחר שהעיר העתיקה נחרבה על ידי צבאות הסרצנים בשנת 841 לספירה. הריסות קפואה העתיקה נמצאות בשטחה המוניציפלי של העיירה סנטה מריה קפואה וטרה (Santa Maria Capua Vetere - מרים הקדושה (איטלקית), קפואה העתיקה (לטינית)) (איט').

היסטוריה
--------

קפואה הייתה בעת העתיקה הגדולה בערי קמפניה. על פי הממצאים הארכאולוגיים, מיוחסים הקמת קפואה, כמו גם שמה, לאטרוסקים. האטרוסקים ייסדו עוד ערים בקמפניה, כנולה, נוקריה ופומפי. קאטו הזקן העריך שהעיר נוסדה כ-260 שנים לפני ההשתלטות הרומית עליה, כך שייסודה מתוארך לסביבות 600 לפנה"ס. 

בסביבות 423 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הסאמניטים, שעד מהרה השתלטו על מרבית קמפניה, אך אנשיה של העיר כרתו ברית הגנה עם רומא והפכו לאזרחיה, אם כי ללא זכות הצבעה. קפואה הפכה לעיר הראשית של אגד-ערים שהתאגדו לצורכי הגנה, ובהן אטלה, קאלאטיה, וקאסילינום. 

היחסים בין הרומאים לסאמניטים באזור הוסדרו בהסכם משנת 354 לפנה"ס, אך משגברו הצקותיהם של האחרונים ליישובי קמפניה פרצה ב-343 המלחמה הסאמניטית הראשונה. המלחמה הוכרעה על ידי הרומאים בקרב אחד לא הרחק מקפואה. השלום לא שרר זמן רב, וב-326 פרצה המלחמה הסאמניטית השנייה, במהלכה (321) נחלו הרומאים תבוסה ניצחת ומשפילה במיצרים הקאודינים. במהלך המלחמה צירפה רומא את העיר לבעלות בריתה, וב-312 החל הקנזור אפיוס קלאודיוס לסלול את הדרך הרומית הראשונה - ויה אפיה, בין רומא לקפואה. ב-304 נחתם הסכם שלום, שהחזיק מעמד כחמש שנים, עד לפרוץ המלחמה השלישית, שבה הוכרעו הסאמניטים סופית.

בתקופת המלחמה הפונית השנייה פרשה קפואה, שהגיעה למעמד של העיר העשירה באיטליה, מהברית עם רומא וכרתה ברית עם חניבעל. רומא מצדה הגיבה במצור על העיר (212). ניסיונות חניבעל לבוא לעזרתה, בכלל זה מסע לעבר רומא עצמה, לא עלו יפה וב-211 נכנעה העיר, חברי הסנאט וחלק מבני האצולה הוצאו להורג והעיר הוכרזה כשטח המדינה (publicus Ager) והושמה תחת שלטון רומאי. חלקים משטחה ניתנו לתושבי מושבות רומיות בקרבת החוף - Volturnum ו-Liternum.

בסביבת קפואה היו בתי ספר לגלדיאטורים, שבאחד מהם התאמן ספרטקוס.

בשנת 841 הותקפה העיר על ידי סרצנים וחרבה, למעט כנסיית סנטה מריה מג'ורה, ששרדה. ב-856 הוקמה קפואה החדשה במרחק מה מחורבותיה של זו הישנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפואה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קפואה
* קפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קפואה (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557386905171
* BNE: XX457180
* BnF: cb119569015 (data)
* GND: 4009455-8
* LCCN: n50051118
* MusicBrainz: 91ecbd6c-d675-4568-817b-45c8f61572c6
* NKC: ge565851
* SUDOC: 027552993
* VIAF: 143035254
* WorldCat: lccn-n50051118

 |
**בית-החלוצות בחיפה** היה בית החלוצות הראשון שהוקם בארץ ישראל במטרה להיות מקום מגורים ראשוני לנשים עולות. המבנה משמש מאז 2016 כבית ספר לבנים של חסידות בעלז.

היסטוריה
--------

בית החלוצות בחיפה הוקמה ביוזמתן של קבוצת נשים ציוניות, בראשות גב' גוטהייל, שפרשו מההסתדרות הציונית הדסה ובקשו להקים מיזם משלהן בארץ ישראל. בהמלצתה של רחל ינאית בן-צבי, שספרה להן על הקושי של נשים למצוא דיור במחיר סביר, החליטו להקים בית חלוצות ביוזמה משותפת של "ליגת הנשים למען ארץ ישראל באמריקה" וההסתדרות. הן החלו באיסוף כספים בשנת 1926 ואספו 25,000 דולר לצורך הבנייה. פיק"א הקצתה להן מגרש ברחוב יל"ג בחיפה. ב-19 באוגוסט 1930 הונחה אבן פינה לבניין. את המבנה תכנן בנימין צ'ייקין. המבנה כלל 21 חדרים בשלוש קומות, שני אולמות: חדר אוכל וספרייה, 3 חדרי מלאכה ומכבסה על הגג. בינואר 1931 הועבר סכום ראשוני לתחילת הבנייה שנוהלה על על ידי גוסטה רכב.

בתחילת 1932 הושלם הבניין והוחל ברישום דיירות, שנכנסו למגורים החל מ-10 בפברואר 1932. בית החלוצות נחנך בפברואר 1932. בבית התגוררו עולות חדשות למשך מספר חודשים עד התבססותן בעבודה. לצד המגורים התקיימו בו מספר יוזמות קואופרטיביות שכללו מסעדה, מכבסה, בית אריגה ומתפרה.

בשנים 1936-1937 התנהלה בבית החלוצות פעילות של האצ"ל.

בשנת 1961 הוקמה בבניין תחנת הסתכלות להשמת נכים בעבודה.

לאחר שהיה נטוש במשך מספר שנים המבנה שופץ בעשור השני של המאה ה-21 ומשמש כבית ספר לבנים של חסידות בעלז. במסגרת השיפוץ נפגעו חזיתות המבנה, הגינה שהייתה בחזיתו נעקרה והוא הוקף בגדרות גבוהות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית החלוצות** בוויקישיתוף
* אלבום בתי החלוצות - בית ליגת נשים למען ישראל, פרויקט "ישראל נגלית לעין", אתר יד יצחק בן צבי

הערות שוליים
------------

1. 1 2  גילה לבני-זמיר, החלוצה, החלוץ והשימוש הציני והמבזה בסיפור בית החלוצות בחיפה, באתר חי פה - תאגיד החדשות של חיפה והסביבה, ‏1 בינואר 2022
2. 1 2  בית החלוצות, דבר, 17 בינואר 1932
3. ↑  הרצאת הרצפלד על הפעולה באמריקה, דבר, 23 בנובמבר 1926
4. ↑  הנחת אבן הפנה לבנין בית החלוצות, דואר היום, 19 באוגוסט 1930  
הנחת אבן הפנה ל"בית החלוצות" בחיפה, דבר, 28 באוגוסט 1930
5. ↑  במועצת הפועלות, דבר, 1 בפברואר 1931
6. ↑  בבית החלוצות, דבר, 1 בפברואר 1932
7. ↑  בבית החלוצות, דבר, 9 בפברואר 1932
8. ↑  חנוכת בית החלוצות בחיפה, דבר, 29 בפברואר 1932
9. ↑  בית החלוצות בחיפה, דבר, 13 ביוני 1934
10. ↑  יהודה לפידות, האצ"ל בחיפה האדומה, ההתחלה, אתר דעת
11. ↑  תחנת הסתכלות למוגבלים בכושר עבודתם, על המשמר, 7 בפברואר 1961
**אַלְפְרֶד קֶר** (במקור **קמפנר**, בגרמנית: **Alfred Kerr**;‏ Kempner); ‏25 בדצמבר 1867 – 21 באוקטובר 1948) היה מבקר ספרות ותיאטרון רב השפעה, משורר ומסאי גרמני-יהודי.

ביוגרפיה
--------

קר היה אחד משני ילדים במשפחה יהודית מצליחה בברסלאו, שלזיה. אביו, מאיר עמנואל קמפנר, היה סוחר יין ובעל מפעל. הוא שינה את שם משפחתו לשם קֶר בשנת 1887, והשינוי נעשה רשמי בשנת 1909. למד ספרות גרמנית ופילוסופיה באוניברסיטת ברלין והיה מבקר התיאטרון בעיתונים נחשבים כמו הברלינר טאגבלאט. רעייתו הראשונה, אינגבורג תורמלן, לה נישא ב-1917, מתה בגל השפעת בשנת 1918. בשנת 1920 נישא בשנית לפסנתרנית יוליה לבית וייסמן.

עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נמלט עם אשתו יוליה וילדיהם מגרמניה לשווייץ. שם שהו כחצי שנה בתקווה שיוכל להמשיך לכתוב ולפרסם בשפה הגרמנית. המולי"ם השווייצרים חששו לפרסם ביקורת נגד המשטר הנאצי (בנימוק שמירת הנייטרליות) ועל כן עזבו לפריז. ספריו נשרפו בגרמניה. קר הצליח למכור תסריט בבריטניה וקיווה להפיק שם סרט, על כן עזבה המשפחה ללונדון ב-1935.

ב-1947 קיבלה משפחת קר אזרחות בריטית. ב-1948 בתחילת סיור מתוכנן בכמה ערים גרמניות, עבר קר אירוע מוחי בעת ביקורו בהמבורג. הוא שם קץ לחייו באמצעות מנת יתר של "ורונל" שרכשה עבורו אשתו. הוא נקבר בבית הקברות אולסדורף ללא אזכור דתו, לפי בקשתו.
הותיר אחריו את רעייתו, בן ובת. הבן, מייקל (1921–2006), היה השופט היחיד בבית הדין העליון (High Court of Justice), שנולד מחוץ לבריטניה והבת ג'ודית (1923–2019) הייתה סופרת ומאיירת.
אפרה של אשתו נקבר למרגלות קברו לאחר פטירתה בשנת 1965.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד קר** בוויקישיתוף
* אלפרד קר ב"אנציקלופדיה של השואה" באתר מוזיאון השואה הלאומי של ארצות הברית
* אלפרד קר (1867-1948), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263726305171
* BIBSYS: 90061341
* BnF: cb12026684t (data)
* CiNii: DA0446202X
* GND: 11856157X
* ISNI: 0000 0001 0913 5460
* LCCN: n82017306
* MusicBrainz: dccba9fd-070d-4172-a923-286757dd6585
* NKC: kup19960000047819
* NLA: 35886059
* NLP: A26661500
* NSK: 000093726
* NTA: 068737564
* RERO: 02-A003450583
* SELIBR: 227114
* SNAC: w6n58v4m
* SUDOC: 028429753
* Trove: 1131332
* VIAF: 71404845
* WorldCat: lccn-n82017306

 |
**אלפרדו פוני** (באיטלקית: **Alfredo Foni**;‏ 20 בינואר 1911 – 28 בינואר 1985) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת הבלם. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1938.

ביוגרפיה
--------

פוני (עומד, באמצע) עם קבוצת יובנטוס בעונת 1940/41
פוני נולד ב-20 בינואר 1911 באודינה שבאיטליה. תחילה שיחק עבור הקבוצה אודינזה שמעיר הולדתו, וערך את הופעת הבכורה שלו בגיל 16 בלבד, בשנת 1927. לאחר מכן שיחק עבור הקבוצות לאציו ופאדובה. בשנת 1934 נרכש על ידי יובנטוס והחליף שם את בלמה הוותיק וירגיניו רוסטה. פוני שיחק בהגנה לצד פייטרו ראבה, ובזכות מערכת היחסים המאוד טובה ביניהם הם היו לבין צמד הבלמים הטובים ביותר בעולם בתקופתם. פוני זכה עם יובנטוס בליגה האיטלקית בשנת 1935, ופעמיים בגביע בשנים 1938 ו-1942. הוא שיחק בקבוצה במשך כ-13 שנים, שבמהלכן לא פספס אפילו לא משחק אחד במשך שבע עונות רצופות. בסך הכל ערך פוני 226 הופעות בליגה עם יובנטוס, ו-370 בסך עם כל הקבוצות בהן שיחק.

פוני ערך את הופעות הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה ב-3 באוגוסט 1936, נגד ארצות הברית, במהלך המשחקים האולימפיים שנערכו בברלין. באותו טורניר זכה עימה במדליית זהב אולימפית.

במונדיאל 1938 שנערך בצרפת החליף בתפקיד את הבלם ארלדו מונצליו, ושיחק בהגנה לצד חברו מיובנטוס פייטרו ראבה. בסיום הטורניר איטליה זכתה ושמרה על תוארה. פוני נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר. פוני הוא מבין ארבעת השחקנים האיטלקיים היחידים שזכו גם במדליית זהב אולימפית וגם במונדיאל, כאשר גם סרחיו ברטוני, אוגו לוקאטלי ופייטרו ראבה עשו זאת.

לאחר פרישתו מקריירת המשחק פנה פוני לקריירת אימון, ואימן קבוצות מאיטליה ומשווייץ. הוא היה המאמן של נבחרת איטליה בין השנים 1954–1958, אך נכשל עימה כאשר לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות למונדיאל 1958. פוני אימן את אינטר וזכה עימה פעמיים ברצף בליגה האיטלקית בשנים 1953 ו-1954. היה המאמן של נבחרת שווייץ במונדיאל 1966.

פוני נפטר ב-28 בינואר 1985 בלוגאנו שבשווייץ, בגיל 74.

תארים
-----

### כשחקן

יובנטוס
* אליפות איטליה: 1934/35
* הגביע האיטלקי (2): 1937/38, 1941/42

נבחרת איטליה
* מדליית זהב אולימפית: 1936
* מונדיאל: 1938

אישיים
* הנבחרת המצטיינת של המונדיאל: 1938

### כמאמן

אינטר
* אליפות איטליה (2): 1952/53, 1953/54

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרדו פוני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת איטליה – מונדיאל 1938 (מקום ראשון)** |
| --- |
| 1 אנדראולו • 
2 ברטוני • 
3 ביאבאטי • 
4 סרסולי • 
5 צ'יזו • 
6 קולאוסי • 
7 דונאטי • 
8 פרארי • 
9 פראריס • 
10 פוני • 
11 ג'נטה • 
12 לוקאטלי •
13 מסטי • 
14 מאצה •
15 מונצליו •
16 אוליביירי •
17 אולמי •
18 פסינאטי •
19 פיזיאולו •
20 פיולה •
21 ראבה •
22 סרנטוני •
מאמן: פוצו | איטליהאיטליה |
מושב של הסיים בטירה המלכותית בוורשה, 1622.
**ליברום וטו** (בלטינית: **liberum veto** - "הווטו החופשי") היה הליך פרלמנטרי באיחוד הפולני-ליטאי. היה זה מעין הליך הצבעה פה אחד שאיפשר לכל חבר סיים (הרשות המחוקקת באיחוד) לכפות סיום מיידי של המושב הנוכחי, ולבטל כל חקיקה שכבר התקבלה במושב בקריאת **סיסטו אקטיביטטם!** (Sisto activitatem!‎ - "אני מפסיק את הפעילות!") או **נייה פוזוולם!** (Nie pozwalam!‎ - "איני מרשה!"). החוק יושם מאמצע המאה ה-17 ועד סוף המאה ה-18 בדיוני הסיים. הוא מבוסס על ההנחה שכל האצולה הפולנית שווה במעמדה, ולכן כל הצעה שבאה בפני הסיים חייבת לעבור פה אחד. חוק ה"ליברום וטו" היה חלק מרכזי במערכת הפוליטית של האיחוד הפולני-ליטאי. הוא חיזק את המרכיבים הדמוקרטיים שבמערכת, גרם לבדיקת המלוכה כל העת, והציע חלופה לרעיון הפוליטי בעל התפוצה הרחבה באירופה, של כוח רב בידי המנהיגים (מונרכיה אבסולוטית).

היסטוריונים רבים מחזיקים בדעה שה"ליברום וטו" היה אחד הגורמים להתדרדרות המערכת הפוליטית של האיחוד – בעיקר במאה ה-18, אז החלו כוחות זרים לשחד חברי סיים על מנת לשתק את ההליכים שהתרחשו בפרלמנט. לבסוף התפרק האיחוד עם חלוקת פולין וכיבושה, והשטחים נשלטו על ידי כוחות זרים למשך 200 השנים הבאות. במהלך השנים 1573–1763 נערכו כ-150 מושבים של הסיים, שמתוכם בכשליש לא עבר אף ניסיון חקיקה, לרוב בשל "ליברום וטו". הביטוי "פרלמנט פולני" (אנ') מתאר בשפות אירופיות רבות כאוס וחוסר סדר, ומקורו בשיתוק לכאורה של המערכת שמוצג כאן.

ראו גם
------

* קבלת החלטות בקונצנזוס
* פיליבסטר

לקריאה נוספת
------------

* Jerzy Lukowski, "Political Ideas among the Polish Nobility in the Eighteenth Century (To 1788)", **The Slavonic and East European Review** 82, 2004, pp. 1–26
* John Gilbert Heinberg, "History of the Majority Principle", **The American Political Science Review** 20, 1926, pp. 52-68

קישורים חיצוניים
----------------

* ליברום וטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אלפרד רולר** (בגרמנית: **Alfred Roller**‏; 2 באוקטובר 1864 - 21 ביוני 1935) היה מעצב תפאורה, צייר ואמן גרפי אוסטרי.

חיים ועבודה
-----------

רולר נולד בברנו שבמוראביה. תחילה למד ציור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה אצל כריסטיאן גריפנקרל ואדוארד פיתנר פון ליכטנפלס, אך בסופו של דבר עזב את האקדמיה. בשנת 1897 הקים את הזצסיון הווינאי יחד עם קולומן מוזר, יוזף מריה אולבריך, יוזף הופמן, גוסטב קלימט ואמנים אחרים שדחו את הסגנון האקדמי הרווח של האמנות. הוא הפך לפרופסור לציור באוניברסיטה לאמנויות יישומיות בווינה בשנת 1899, ונשיא הזצסיון בשנת 1902.

בתחילת דרכו רולר היה פעיל מאוד כמעצב גרפי ושרטט. הוא עיצב מספר עטיפות ותמונות עבור כתב העת Ver Sacrum של הזצסיון, כמו גם את הכרזות לתערוכות הרביעית, הארבע עשרה והשישה עשר. הוא גם תכנן את עיצוב התערוכות עצמן.

בשנת 1902 הוצג רולר בפני המלחין גוסטב מאהלר על ידי קרל מול. רולר הביע עניין בעיצוב הבמה והראה למהלר כמה רישומים שהוא עשה עבור טריסטן ואיזולדה של וגנר. מאהלר התרשם והחליט להעסיק את רולר לעיצוב הסטים להפקה חדשה של היצירה. ההפקה, שהועלתה לראשונה בפברואר 1903, זכתה להצלחה גדולה. רולר המשיך לעצב תפאורות להפקות של מאהלר.

בשנת 1906 התחתן עם ציירת הזצסיון הווינאי מילבה רולר ונולדו להם שני בנים דיטריך (1909–2001) שהפך לרופא, אולריך (1911–1941) שהפך למעצב במה ומת במלחמת העולם השנייה בקרבות בברית המועצות, זמן קצר לאחר חג המולד 1941.

בסופו של דבר רולר עזב את הזצסיון ואת תפקיד ההוראה שלו כדי להתמנות למעצב הבמה הראשי באופרה הממלכתית של וינה, תפקיד אותו מילא עד 1909.

רולר היה אחראי על הציוד והתפאורה של האופרות של ריכרד שטראוס בווינה. מאוחר יותר התקיים שיתוף פעולה הדוק עם מקס ריינהרדט, איתו הוא היה גם מורה בסמינר בווינה משנת 1929.

ככל הנראה המעריץ הידוע ביותר של עבודתו של רולר היה אדולף היטלר, שבמקור רצה לעשות חניכה אצל רולר בשנת 1908 לאחר שעבר מלינץ לווינה. לצורך כך חבר מלינץ כתב מכתב המלצה לרולר. ורנר מייזר כתב בביוגרפיה שלו על היטלר כי רולר קיבל אז את היטלר לראיון. על פי המחקר של בריג'יט המן (וינה של היטלר, 1998), היטלר החמיץ הזדמנות זו. הוא פגש את רולר עשרים וחמש שנים לאחר מכן, לאחר שכבר הפך לקנצלר גרמניה.

בשנת 1920 ייסד רולר יחד עם ריכרד שטראוס ומקס ריינהרדט את פסטיבל זלצבורג.

בשנה שלפני מותו בשנת 1934, על פי בקשתו של היטלר, יצר רולר את התפאורה של פרסיפל של ביירות.

הוא נפטר בווינה בשנת 1935.

גלריה
-----

* כרזהכרזה
* כרזת תערוכה כרזת תערוכה
* שער של מגזין הזצסיוןשער של מגזין הזצסיון
* כרזה למלווה מלחמה כרזה למלווה מלחמה
* עיצוב במה לאופרה של וגנרעיצוב במה לאופרה של וגנר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד רולר** בוויקישיתוף
* אלפרד רולר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Roller, Alfred", daten.digitale-sammlungen.de
2. ↑  Vereinigung Bildender Künstler Österreichs Secession [Hrsg.: Ver sacrum: Mittheilungen der Vereinigung Bildender Künstler Österreichs (1.1898)], digi.ub.uni-heidelberg.de (בגרמנית)
3. ↑  Nachlassverzeichnis - U. Roller, data.onb.ac.at

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301512705171
* BNE: XX1331399
* BnF: cb12479042p (data)
* GND: 118791036
* ISNI: 0000 0001 1062 3568
* LCCN: n96037438
* LNB: 000011866
* NKC: ola200206639
* NTA: 162455305
* RKD: 67816
* SNAC: w6dv1wkx
* SUDOC: 086007033
* ULAN: 500043465
* VIAF: 51790418
* WorldCat: lccn-n96037438

 |
**ג'יינס אינפורמיישן גרופ** (**Jane's Information Group**) (או בקיצור **ג'יינס**) היא חברת פרסום מידע שמתמחה בנושאי תחבורה וצבא. היא נוסדה על ידי פרד ת. ג'יין ב-1898. ג'יין התחיל בהכנת סקיצות של ספינות כחובב, והדבר התפתח בהדרגה לידע אנציקלופדי, שהגיע לשיאו בפרסום "כל ספינות הקרב בעולם" ("All the World's Fighting Ships"). החברה שג'יין ייסד הסתעפה בהדרגה לתחומי התמחות צבאיים אחרים. 

הספרים והמגזינים המפורסמים על ידי ג'יינס נחשבים דה פקטו למקורות המודיעין הגלוי למידע על מערכות נשק, טרור, ויציבות משטרים. בתוכנית 60 דקות של CBS תוארה ג'יינס כ"הדבר הקרוב ביותר לסוכנות מודיעין מסחרית". ג'יינס הוכרה על ידי ה-Government Accountability Office‏ (GAO) כמומחית בתחום הטרור ואיום הטרור על התשתיות בארצות הברית. ג'יינס הוכרה גם על ידי המעבדות הלאומיות סאנדיה כמקור מומחה למידע הנוגע לאיומים על תשתיות לאומיות בארצות הברית. 

ג'יינס אינפורמיישן גרופ נמצאת כיום בבעלות וודברידג' קומפני, לאחר שהייתה בבעלות ת'ומסון קורפוריישן במשך מספר שנים. בסיסה שוכן בלונדון ויש לה גם משרדים בוושינגטון, לוס אנג'לס, דובאי, סינגפור, טוקיו, סידני, בייג'ינג, ניו דלהי ואוטווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יינס אינפורמיישן גרופ

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יינס אינפורמיישן גרופ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007592319505171
* BnF: cb12286955n (data)
* CiNii: DA11084421
* ISNI: 0000 0001 2295 2457
* LCCN: no89009668
* NKC: ntk2010571570
* SUDOC: 031704239
* VIAF: 147558292
* WorldCat: lccn-no89009668

 |