recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לביידז'ייב** (בבלארוסית: **Ле́бедзева**, לביידזייבה; בפולנית: **Lebiedziew**; ברוסית: **Лебедево**, לבדבו; ביידיש: **לעבעדעווע;** בעברית: **לבדוב** או **לבדובה**) היא עיירה במחוז מינסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1387, והתל הסמוך ליישוב מתוארך לסביבות שנת 1000 לפני הספירה. במהלך המאה ה-16 שימש היישוב כעיר מלכותית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

1323-1790 היישוב היה חלק מהממלכה הפולנית לאטבית.

1790-1915 היישוב השתייך לאימפריה הרוסית.

1915-1920 בזמן מלחמת העולם הראשונה ולאחריה התחלפה השליטה בעיירה בין גרמניה, פולין וברית המועצות.

1921-1939 בין שתי מלחמות העולם היה היישוב חלק מפולין.

1939-1941 בתחילת מלחמת העולם השנייה היישוב סופח בידי הסובייטים.

1941-1944 נכבש על ידי השלטון הנאצי.

בשנת 1944 עם סיום מלחמת העולם השנייה נכבש היישוב על ידי ברית המועצות עד שבשנת 1990 הוכרזה עצמאות למדינת בלארוס לה משתייך היישוב עד היום.

יהודי לביידז'ייב
----------------

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-900 יהודים, קרוב למחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לרבות סניף של תנועת "החלוץ הצעיר", בית ספר עברי שהיה שייך לרשת "תרבות", רשת בתי ספר עבריים ציוניים שפעלה בארצות מזרח אירופה. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

בית ספר "תרבות" בלביידז'ייב
בסוף יוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו תוך מספר ימים את הגברים היהודים בה, והובילו אותם למחנה שבויים ממנו לא שבו.

בסוף אוקטובר 1941 רוכזו יתר יהודי העיירה ויהודי כפרי הסביבה בגטו מגודר שהוקם ביישוב, בו גויסו בני 14 ומעלה לעבודות כפייה, תוך רצח 15 נערים מהגטו בדצמבר 1941.

ב-24 ביוני 1942 הוכנסו כ-650 עד 800 יהודי הגטו שבעיירה לרפת גדולה בסמוך לכפר הסמוך מרקוב, ושם נשרפו חיים לאחר העלאת המתחם באש בידי הגרמנים. בהמשך ניהלו גרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים מהעיירה, ורצחו עשרות מהם.

אוכלוסייה
---------

* במאה ה-19, שנת 1866- היישוב מנה 1,099 תושבים.
* במאה ה-20, שנת 1997- היישוב מנה 1,172 תושבים.
* במאה ה-21, שנת 2010- היישוב מנה 1047 תושבים.

אתרים
-----

* כנסיית השילוש הקדוש
* בית קברות יהודי עתיק
* כנסיית המולד של הבתולה הקדושה מרי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לביידז'ייב** בוויקישיתוף
* לביידז'ייב (Lebiedziew), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "לביידז'ייב", באתר JewishGen (באנגלית)
* מוניקה טומקייביץ' ומרטין דין (אנ'), לביידז'ייב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1221–1222), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* אתר מידע על משפחות יהודיות בלביידז'ייב
**נמל התעופה הבין־לאומי אדיס אבבה בולה** הוא נמל תעופה השוכן ברובע בולה, כ־8 ק"מ דרומית־מזרחית למרכז העיר אדיס אבבה, בירת אתיופיה, ומשמש כנמל הבית של חברת התעופה האתיופית אתיופיאן איירליינס ומשכנו של משרדה הראשי. הנמל הוא שער הכניסה האווירי המרכזי של המדינה, ויוצאות ממנו טיסות לכל רחבי אתיופיה ואפריקה, למספר יעדים באירופה ובאסיה וכן לוושינגטון בירת ארצות הברית. עוד שוכנים בנמל משרדיה של רשות התעופה האזרחית של אתיופיה.

היסטוריה
--------

יעדים מנמל התעופה
אולם ה-Check In
הנמל שהוקם בשנת 1961, נקרא תחילה על-שמו של היילה סילאסי, ושופץ לראשונה בשנת 1971. בחודש מאי 2003 נחנך מבנה הטרמינל החדש (טרמינל 2), ובד בבד הושלמה סלילת מסלול הטיסה השני (מסלול 07R/25L) במקביל ומדרום לקודמו. הנמל מסוגל כיום לקלוט טיסות המבוצעות במטוסי איירבוס A380. עוד הסתיימה הקמתו של מגדל פיקוח חדש וחידוש שירותי כיבוי האש, ועלות השיפוצים הכוללת הגיעה ל-130 מיליון דולר. מבנה הטרמינל החדש שבו שבעה שערי עלייה למטוס, חמישה מהם באמצעות גשרים, משרת כיום את התעבורה הבינלאומית; בעוד שהמבנה הישן (טרמינל 1) שבו ארבעה שערים מטפל בקווי הפנים ובמספר טיסות בינלאומית ליעדים אזוריים.

סטטיסטיקה
---------

השיפוצים המקיפים הביאו בתוך ארבע שנים להכפלת תנועת הנוסעים בנמל שעמדה בשנת 2004 על 1.6 מיליון נוסעים, והנמל הפך לצומת אווירי חשוב בתנועת הנוסעים האווירית אל אפריקה ובתוכה. בשנים 2006-2007 עברו דרכו 2,552,546 נוסעים, ובשנים 2007-2008 גדל הנתון ל-3,092,186, מהם 2,504,646 בטיסות חברת אתיופיאן איירליינס. בשנת 2010 עברו בנמל 3,780,928 נוסעים, והוא ניצב במקום ה-11 בהיקף תנועת הנוסעים ביבשת ובמקום השישי באפריקה שמדרום למדבר סהרה. קיבולתו המרבית עומדת כיום על 6 עד 7 מיליון נוסעים בשנה, בהשוואה לחצי מיליון עד שנת 2003. בשנת 2009 עברו בנמל 1,420,997 טונות של מטען, והוא החמישי בהיקף תנועת המטען באפריקה.

גלריה
-----

* הצד היבשתי בטרמינל הבין-לאומיהצד היבשתי בטרמינל הבין-לאומי
* מטוס בואינג 737 של חברת אתיופיאן איירליינס בשערמטוס בואינג 737 של חברת אתיופיאן איירליינס בשער
* כביש הגישה לטרמינל הבין-לאומיכביש הגישה לטרמינל הבין-לאומי
* הצד האווירי בטרמינל הבין-לאומיהצד האווירי בטרמינל הבין-לאומי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אדיס אבבה בולה
* אודות הנמל באתר אתיופיאן איירליינס

הערות שוליים
------------

1. ↑  airport technology
2. ↑  SECTION H. TRANSPORT AND COMMUNICATIONS

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 1783 9996

 |
**בוסרון** (נקרא לעיתים גם **ביוכרון** או **רועה צרפתי**), הוא כלב רועים עתיק, שמקורו במישורי מרכז צרפת.

היסטוריה
--------

כלב הבוסרון היה ידוע מאוד במשך השנים במערב אירופה, וגם ידוע בתור אחד מגזעי הכלבים שיצר את גזע הכלבים דוברמן פינצ'ר. למרות הדומי בין כלב הבוסרון לכלב הדוברמן, פרוותם של גזע הבוסרון נוטה להיות מחוספס יותר, ולכלבי הבוסרון יש זוג טלפים בעוד שלכלבי דוברמן יש טלף אחד.

ב-1809, אבה רוזיר כתב מאמר בו הוא מסביר על כלבי רועים צרפתים, ושם תיאר את ההבדל בין כלבי בריארד לכלבי בוסרון.

ב-1893, פאול מגנין הבדיל בין 2 גזעי הכלבים בוסרון ובריארד, בעזרתו של עמנואל בול.

ב-2008, כלב הבוסרון הופיע לראשונה בתערוכת הכלבים של מועדון המלונות של ווסטמינסטר (אנ').

### היסטוריה בתור כלב שמירה

לכלבי הבוסרון יש היסטוריה ארוכה בתור כלבי שמירה וכלבי פיקוח של בעלי חיים כמו כבשים ובקרי בית, הבוסרון היה מאוד שימושי גם כנגד זאבים בזכות פרצופו העוין. הזן הוכח כיעיל ב-2 מלחמות העולם, בתור כלב שליח, כלב איתור וגילוי, כלב חיפוש, כלב משטרה ואף כלב הצלה.

כלבי הבוסרון היו מאוד יעילים בחיפוש והצלה לאחר ששני בנייני התאומים התפוצצו בפיגועי 11 בספטמבר.

מראה
----

כלבי הבוסרון הם כלבים שחורים בגבם ובגופם, וצבועים בצבעי חום-טאן ברגליהם, אפיהם וסביב פיהם. גובה הבוסרון הוא בין 66 ל-71 ס"מ ובמשקלם, ושוקלים בין 32 ל-45 ק"ג בממוצע. כלבי הבוסרון הם שריריים ברגליהם, פרוותם מחוספסת והם גדולים ביחס לגובה כלב ממוצע. צבע עיניהם של הבוסרון הוא חום.

האוזניים של הבוסרון בדרך כלל עולות כלפי מעלה, ויש לו זוג טלפים ברגל.

התנהגות
-------

כלבי הבוסרון טובים בתור כלבי שמירה ופיקוח, הם כלבים דומיננטיים, קשוחים, חזקים וגדולים אך נחמדים ביותר כלפי הבעלים שלהם. כלבי הבוסרון שומשו זמן רוב לאורך ההיסטוריה בתור כלבי שמירה ופיקוח על בעלי חיים כמו כבשים ובקרי בית. כלבי הבוסרון מאוד אוהבים לעשות סוגי ספורט מגוונים ואוהבים להישאר בפעילות גופנית מתמדת. הם בריאים, רגועים, מנומסים ונועזים. כלבי בוסרון זכרים הם חשדנים שאנשים חדשים נכנסים לבית אך מסוגלים להיות מאוד לא ידידותיים במצבים מסוימים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוסרון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Beauceron: Weird Facts/Did You Know?, web.archive.org, ‏21 בדצמבר 2014
2. ↑  Beauceron Dog Breed Information, American Kennel Club (באנגלית)
3. ↑  Difference Between Doberman and Beauceron, Compare the Difference Between Similar Terms (באנגלית)
4. ↑  Beauceron : Dog Breed Selector, Animal Planet (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282406805171
* BnF: cb11944061v (data)
* LCCN: sh85012710

 |
**בית ספר שדה שקמים** הוא בית ספר שדה של החברה להגנת הטבע בישראל, הממוקם ליד היישוב ניצן, וקיבוץ ניצנים, במישור החוף הדרומי של מדינת ישראל.

מקור השם "שקמים"
----------------

בית הספר נקרא כך על שם עצי השקמה הענפים הצומחים באזור. שקמים אלה הן חלק משדרת עצי פרי ובוסתנים שנשתלו לאורך דרך החוף העתיקה שהובילה מעזה ועד לתל אביב של ימינו.

סיפור המקום
-----------

 ערך מורחב – **הארמון בניצנים**  

בית הספר הוקם ב-1983 ויושב בבית שזכה לכינוי "הארמון". זהו בית באר שהוקם ב-1917 על ידי ערבי אפנדי אמיד. בית הבאר הכיל באר בקומתו הראשונה, חלל לאיסוף ואריזת תפוזים, אותם גידל בפרדסים סביב ביתו, וחדרי מגורים ומרפסות למגוריו ומגורי ארבע נשותיו וילדיו.

בשנת 1942 רכשה קק"ל את הבית והאדמות שסביבו. בחנוכה 1943 התיישבה במקום קבוצת ניצנים - קבוצת עולים יוצאי רומניה, ופולין. חברי הקבוצה שמנו כ-70 חברים בחרו בניצנים כיוון שהייתה זמינה להתיישבות מיידית, והייתה קרובה לים, ממנו קיוו להתפרנס מדיג ולהביא מעפילים. ואכן, בשנת 1947, סייעו חברי הקיבוץ בהעלאת ספינת המעפילים שבתאי לוז'ינסקי לחוף הצמוד לקיבוץ.

הקרב על ניצנים
--------------

 ערך מורחב – **הקרב על ניצנים**  

תוכנית החלוקה של האו"ם בשנת 1947 נכללה ניצנים בגבולות המדינה הערבית. כמו שאר היישובים שהוצאו מגבולות המדינה היהודית של ההכרזה, החליטו אנשי ניצנים שלא לנטוש את יישובם ולהילחם עליו.

בעת התקדמות צבא מצרים לעבר תל אביב במלחמת השחרור, נכבש הקיבוץ על ידי הצבא המצרי. הצבא המצרי היה מצויד בטנקים ובארטילריה ונהנה מסיוע אווירי, ומולו עמדו חברי הקיבוץ ותגבורת שנשלחה אליהם כשהם מצוידים בנשק דל. לאחר שרבים מלוחמי ניצנים נהרגו בקרב, ב-7 ביוני 1948, התבצרו אחרוני הלוחמים בתוך "הארמון", ולאחר 14 שעות לחימה ו-33 הרוגים, נכנעו תושבי ניצנים ונלקחו בשבי המצרי למשך 9 חודשים. בקרב זה השתתפו שלוש נשים לוחמות. אחד מהסיפורים המפורסמים מקרב זה הוא סיפורה של אחת הלוחמות בקרב, מירה בן-ארי שהפגינה בגבורתה רוח לחימה, גאווה והקרבה עצמית, הפך למיתוס האישה הלוחמת.

סמוך לסוף מלחמת העצמאות, בנובמבר-דצמבר 1948, כבש צה"ל את האזור מחדש. שלדי הלוחמים נאספו ונקברו בקבר אחים בבית הקברות ב"ניצנים הישנה", ולאחר המלחמה הוקם הקיבוץ מחדש 3 ק"מ דרומה משם.

במתחם בית הספר
--------------

טיול בחולות
* ה"ארמון" - בית הפרדס הישן שהפך למבנה הקיבוץ וכיום הוא מבנה היסטורי מוכר לשימור.
* עמדות משוחזרות מימי תש"ח ואנדרטאות לזכרם של לוחמי ניצנים שנפלו במלחמת השחרור כולל אנדרטת קבר האחים המספרות של סיפורם של לוחמי הקיבוץ במלחמה.
* אנדרטת הברונזה "יד לאישה הלוחמת", המוקדשת לנשים הלוחמות בקרב ניצנים ולנשים הלוחמות במערכות הביטחון בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית ספר שדה שקמים** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שקמים
* בית ספר שדה שקמים (ניצנים), דף שער בספרייה הלאומית

  


|  בתי ספר שדה בישראל |
| --- |
| בתי ספר שדה של החברה להגנת הטבע | בית ספר שדה חרמון • בית ספר שדה גולן • בית ספר שדה הר מירון • בית ספר שדה אלון התבור • בית ספר שדה אכזיב • בית ספר שדה עפרה (יחידת הדרכה בלבד) • שקמים (יחידת הדרכה בלבד) • בית ספר שדה חצבה • בית ספר שדה הר הנגב • בית ספר שדה עין גדי • בית ספר שדה אילת |
| בתי ספר שדה אחרים | בית ספר שדה כרמל • בית ספר שדה כפר עציון • בית ספר שדה שדה בוקר • בית ספר שדה הר גילה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303486805171

 |
**לַבְלָר** (שם מדעי: *Sagittarius serpentarius*) הוא מין יחיד במשפחת ה**לבלריים** שבסדרת דורסי היום. הוא ייחודי בין שאר חברי הסדרה ברגליו הארוכות במיוחד, בנוצותיו הארוכות ובאופן התנהלותו על הקרקע.

השם "לבלר" (שפירושו: פקיד, רשם) ניתן לו בשל הנוצות הארוכות המזדקרות מראשו, שהזכירו לחוקרי המין את עטי הנוצה שהיו מעטרים במאה ה-19 את ראשי הפקידים. יש סברות שהשם הלועזי נגזר מהביטוי בערבית לעוף דורס – "טאיר ג'ארח" (طائر جارح). שם המין בלטינית (*Sagittarius serpentarius*) מתורגם כקשת (איש הדורך קשת) של הנחשים.

מאפיינים
--------

הלבלר מצוי בשטחי יבשת אפריקה, דרומית למדבר סהרה. הוא נמצא בעיקר בשטחי עשב פתוחים אך גם בכל קרקע שאינה סבוכה מצמחייה, אפילו אדמות חקלאיות. את עיקר תנועתו הוא עושה בהליכה ובריצה מהירה, ובשיטה זו הוא עובר ביום 30 ק"מ לפחות.

הלבלר ניזון ממגוון בעלי חיים אותם הוא מוצא וצד על הקרקע: יונקים קטנים, מכרסמים, לטאות, נחשים, צבים, חרקים, ציפורים וביצים.

את הטרף הורג הלבלר בעזרת כפות רגליו החזקות, ובעיקר בעזרת הטופר החיצוני שאותו מכוון הלבלר אל חיבורי הגולגולת. הלבלר פורש את כנפיו וציצית ראשו עומדת, בשעה שהוא מקפץ במהירות על הטרף ונועץ בו את טפריו. במידה והטרף גדול מכדי להיבלע בשלמות, הלבלר מקפץ עליו קדימה ואחורה עד אשר הוא נקרע לחתיכות הניתנות לבליעה.

נוצות חזהו אפורות וקצוות כנפיו שחורות. סביב עיניו כתם כתום-אדום. משערים כי צבע בוהק זה מטעה מיני נחשים מסוימים, אותם תוקף הלבלר. ידוע שעופות דורסים רבים, הניזונים מנחשים הם בעלי צבעים דומים באזור הפנים.

ללבלר שיטת הטעיה נוספת עבור נחשים. בהתקרבו לנחש הוא מצמיד את זנבו הארוך לאדמה. הנחש התוקף, שאינו מבדיל בין רגלו של העוף לבין זנבו, מבזבז את ארסו על נוצות הזנב החלולות שאינן מוליכות ארס.

הלבלר נשאר עם בת זוגו לכל החיים, אך אורח חייו אינו חברתי ובני הזוג שומרים מרחק אחד מהשני ולעיתים רחוקות נצפים ביחד, למעט בתקופת החיזור ובתקופת גידול הצאצאים.

על אף שהותו הרבה על הקרקע, הלבלר מיטיב לעוף ומעופו נאה ביותר. בעת סכנה הוא מזנק במהרה באוויר ומעופף הרחק מהסכנה.

הוא ישן ומקנן בעצים רחבים, לרוב עצי שיטה. קינו עשוי להגיע לשני מטרים בקוטרו, אך מוטלות בו 2 עד 3 ביצים בלבד. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 45 ימים. הגוזלים נשארים בקן כ-3 חודשים, ועוזבים את הקן כשבוע לאחר שלומדים לעוף.

הלבלר שקט בדרך כלל ומשמיע קולות המזכירים קרקור לעיתים נדירות, בעיקר בתקופת החיזור. הגוזלים מטים את ראשם לאחור כאשר הם משמיעים את צווחותיהם, בדומה למיני עיטים ועיטמים מסוימים.

הלבלר הוא העוף הלאומי של סודאן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* איור של לבלראיור של לבלר
* סמל סודאןסמל סודאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבלר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* לבלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לבלר באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נמל התעופה דאלאס לאב** (באנגלית: **Dallas Love Field**) הוא נמל תעופה השוכן בתוך תחומי העיר דאלאס במדינת טקסס שבארצות הברית. עד שנת 1974, עת נפתח נמל התעופה הבינלאומי דאלאס/פורט וורת', הוא שימש כנמל תעופה בינלאומי וכנמל העיקרי של העיר. מאז הוא משרת בעיקר טיסות פנים. בשנת 2019 עברו בו 16,754,262 נוסעים. הנמל משמש כבסיס פעולה מרכזי של חברת סאות'ווסט איירליינס.

היסטוריה
--------

נמל התעופה נוסד בשנת 1917, כאחד מעשרות שדות תעופה קטנים שהקים שירות האוויר של צבא ארצות הברית לאחר כניסתה למלחמת העולם הראשונה. הוא נקרא על שמו של הטייס מוס לאב (Moss L. Love), אחד מחלליו הראשונים של השירות. השדה שימש לאימון טייסים. לאחר המלחמה נמכר השדה לעיריית דאלאס והחל לשמש לתעופה אזרחית. במלחמת העולם השנייה שימש שוב את חילות האוויר של הצבא.

בשנים שלאחר המלחמה התפתחה פעילות אווירית אזרחית נרחבת בנמל, שהביאה לצמיחתו. בשנת 1973 כבר פעלו בטרמינלים שבו 70 שערי עלייה למטוס.

ב-22 בנובמבר 1963 הגיע לנמל נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי בדרכו לביקור בדאלאס. קנדי נרצח בדאלאס פחות משעה לאחר נחיתתו בנמל. בהמשך היום הועלה ארונו של הנשיא המת על המטוס הנשיאותי שחנה בנמל. לפני שהמריא המטוס מהנמל בדרכו חזרה לוושינגטון די. סי. הושבע על סיפונו סגן הנשיא לינדון ג'ונסון לנשיא החדש.

לאחר פתיחת נמל התעופה דאלאס/פורט וורת' ירדה קרנו של הנמל כבסיס לטיסות בינלאומיות, אך הוא עדיין משמש כנמל תעופה חשוב לטיסות פנים.

### תאונות

בשנים 1936–2000 אירעו בנמל ובסביבתו 19 תאונות מטוסים אזרחיים, שבהן נספו 53 בני אדם. בתאונה החמורה ביותר, ב-29 בנובמבר 1949, סטה מטוס דאגלס DC-6 של חברת אמריקן איירליינס מהמסלול במהלך נחיתה, התנגש במבנים בנמל ועלה באש. 28 מיושבי המטוס נספו, 18 ניצלו.

מתקנים ופעילות
--------------

במרכז נמל התעופה ממוקם טרמינל הנוסעים היחיד שבו, אשר החליף את הטרמינלים הרבים שנבנו בו לאורך השנים. בטרמינל זה 20 שערי עלייה למטוס. משני עברי הטרמינל ולאורך שטח הנמל משתרעים שני מסלולי הטיסה המקבילים שלו.

לאחר פתיחת נמל התעופה דאלאס-פורט וורת' הופעלה חקיקה פדרלית במטרה למנוע תחרות כלפיו מצד נמל התעופה לאב. כתוצאה מכך החברה העיקרית הפעילה בנמל (מטיסה יותר מ-90% מהנוסעים העוברים בו) היא סאות'ווסט איירליינס, אשר השכילה לעקוף את המגבלות המשפטיות. מלבדה פועלות בנמל חברות תעופה בודדות. סאות'ווסט מפעילה מהנמל טיסות לעשרות יעדים בכל רחבי ארצות הברית וכן לפנמה סיטי וליעדים מעטים בקנדה.

בשנה שמאפריל 2019 ועד מרץ 2020 היו קווי התעופה העמוסים ביותר מהנמל אלו שבינו לבין הערים יוסטון (556,000 נוסעים), אטלנטה (370,000), דנוור (330,000) וסן אנטוניו (321,000).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה דאלאס לאב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה דאלאס לאב (באנגלית)
* נמל התעופה דאלאס לאב, ברשת החברתית טוויטר
* תרשים הנמל(הקישור אינו פעיל), באתר רשות התעופה הפדרלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n85189308
* VIAF: 129073824
* WorldCat: lccn-n85189308

 |
**נמל התעופה הבינלאומי אליניקון** (ביוונית: **Διεθνής Αερολιμένας Ελληνικού**) היה נמל התעופה של העיר אתונה, בירת יוון, במשך כשישים שנה, עד לסגירתו בשנת 2001.

תולדות הנמל
-----------

נמל התעופה נפתח ב-1938 כשבעה קילומטרים מדרום למרכזה של אתונה. בתחילה נקרא קלמקי (Kalamaki). בהמשך נקרא על שם הכפר אליניקו שלידו שכן.

במהלך הכיבוש הגרמני של יוון במלחמת העולם השנייה השתמש החיל האוויר הגרמני בשדה. לאחר המלחמה התירה ממשלת יוון לחיל האוויר של ארצות הברית להשתמש בו, ונוכחות זו נמשכה עד לשנת 1991.

פאתו המערבית של נמל התעופה גבלה בחוף הים. הוא שימש בבסיס פעולה מרכזי של חברת אולימפיק איירליינס היוונית. היו בו שני טרמינלים: הטרמינל המערבי שירת את חברת אולימפיק והטרמינל המזרחי, שתוכנן על ידי האדריכל אירו סארינן, שירת את יתר החברות שפעלו בנמל.

הנמל נסגר בחודש מרץ 2001, עם הפעלת נמל התעופה החדש של אתונה, שהוקם ממזרח לעיר. ערב סגירתו עברו בנמל כ-13.5 מיליון נוסעים מדי שנה והוא שירת 57 חברות תעופה שונות.

### הנמל לאחר סגירתו

לאחר סגירת הנמל הועבר ניהול המתחם לידי חברת Hellinikon SA. בחלק משטח המתחם הוקמו מתקני ספורט לצורך אירועי אולימפיאדת אתונה. גם אחד ממוסכי המטוסים בנמל הוסב למטרה זו.

בשנת 2005 נערכה תחרות מתכננים בינלאומית להסבת שטח הנמל לפארק מטרופוליטני. תוכנית זו טרם מומשה, בין השאר משום ששלטונות יוון שוקלים לפתח את הנמל במקום זאת לאזור מסחרי.

בשנת 2011 נפתח במבנה הטרמינל המערבי מוזיאון של חברת אולימפיק איירליינס. אוספו כולל גם שלושה מטוסים שחנו בנמל מאז שנסגר.

במהלך משבר ההגירה באירופה השתכנו במבני הנמל הסגור מהגרים ופליטים מאפגניסטן, פקיסטן, איראן, מרוקו וממדינות אחרות. במרץ 2016 שהו בו 4,120 אנשים.

תאונות ופעולות טרור
-------------------

מספר תאונות אוויריות התרחשו בנמל ובסביבתו במהלך שנות פעילותו. בחמורה שבהן התרסק ב-8 בדצמבר 1969 מטוס של חברת אולימפיק איירליינס (מטוס DC-6 בטיסה 954 מכרתים) לתוך הר במהלך גישה לנחיתה בנמל. כל 90 יושבי המטוס נספו.

ב-26 בדצמבר 1968 ירו מחבלים בנמל התעופה לעבר מטוס של חברת אל על שהתכונן להמריא מהנמל. אדם אחד נהרג ואחרת נפצעה קשה.

ב-27 ביוני 1976 נחטפה טיסה 139 של אייר פראנס מתל אביב לפריז על ידי מחבלים שעלו עליה במהלך חניית ביניים בנמל. המטוס החטוף נחת באנטבה שבאוגנדה, חלק מנוסעיו שוחררו על ידי המחבלים. מרבית האחרים, ישראלים, שוחררו על ידי צה"ל במבצע יונתן ב-4 ביולי.

ב-23 בנובמבר 1985 נחטף מטוס של חברת איג'יפטאייר שהמריא מהנמל אל קהיר שבמצרים והונחת באי מלטה. פעולת קומנדו מצרית להשתלטות על המטוס במלטה ב-25 בנובמבר הסתיימה במותם של רוב נוסעי המטוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבינלאומי אליניקון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אליניקון
* תרשים של נמל התעופה, באתר Flickr
* כתבה על הפליטים המתגוררים בשטח נמל התעופה, באתר CNN
* אתר חברת Hellinikon SA (אורכב 24.09.2016 בארכיון Wayback Machine), ובו צילומים של שטח הנמל
**משרד הפנים ויחסי הממלכה** (בהולנדית: **Ministerie van Binnenlandse Zaken en Koninkrijksrelaties**, בקיצור: **BZK**) הוא משרד ממשלתי בהולנד האחראי על מדיניות הפנים, השירות האזרחי, המינהל הציבורי, ניהול הבחירות, השלטון המקומי, המודיעין וקשר עם המלוכה ההולנדית.

בראש המדרג עומד שר הפנים ויחסי הממלכה שמתוקף תפקידו חבר בקבינט של הולנד קייג'ה אולונגרן משמש כשר המכהן בתפקיד מאז אוקטובר 2017.

המשרד הוקם בשנת 1798, כמחלקת המשטרה הפנימית לפקח על מצב הכבישים והמים של הרפובליקה הבטאווית. בשנת 1876 המשרד הפך למשרד הפנים. מאז התרחשו כמספר שינויים בשמו של המשרד, עד שאימץ את שמו הנוכחי בשנת 1998.

בשנת 2018 תקציב המשרד היה כ-3.8 מיליארד אירו והועסקו בו כ-3,000 איש. מטה המשרד ממוקם בהאג.

תחומי אחריות
------------

המשרד מכונה גם "אם כל המשרדים" משום שרוב המשרדים, כמו משרד החקלאות, איכות הטבע והאוכל לשעבר ומשרד החינוך, התרבות והמדע התפצלו ממנו בשלב זה או אחר. המשרד מכונה גם "המשרד השיורי", כי הוא נותר עם מגוון אחריות אחרי שלל פיצולים אלה. המשרד עוסק בנושאים הבאים:

* שימור הדמוקרטיה ושלטון החוק
* מינהל ציבורי
* איכות כוח האדם וההנהלה בממשל המרכזי
* החוקה ההולנדית ומערכת השלטון החוקתי
* השותפות עם קוראסאו, סנט מארטן וארובה
* דיור ציבורי ומבני ממשל

מכיוון שהיא חולקת כל כך הרבה תחומי אחריות, ויש לה בניינים תאומים (ישנים וחדשים) עם משרד המשפטים והביטחון, הם נקראים לפעמים משרדי התאומים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משרד הפנים ויחסי הממלכה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משרד הפנים ויחסי הממלכה (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של משרד הפנים ויחסי הממלכה (בהולנדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Vicepremier Kajsa Ollongren (D66), een vertrouweling van Rutte" (בהולנדית). NOS. 21 באוקטובר 2017. נבדק ב-13 בינואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Ministry of the Interior and Kingdom Relations". *Government.nl*. נבדק ב-8 בינואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 12008235
* BnF: cb13495227x (data)
* GND: 1086923510
* ISNI: 0000 0001 0682 2636
* LCCN: nr2004019600
* NLA: 36544267
* SUDOC: 078658543
* Trove: 1283527
* VIAF: 126393092
* WorldCat: lccn-nr2004019600

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"משרד הפנים ויחסי הממלכה (הולנד)"**.
**משרד הפנים של בולגריה** (בבולגרית: **Министерството на вътрешните работи**) הוא משרד ממשלתי בבולגריה האחראי בין היתר על ביטחון הפנים, לחימה בפשע ושמירה על הסדר הציבורי במדינה. המשרד אחראי על מספר גופים העוסקים בביטחון פנים ובכללם משטרת בולגריה, משטרת הגבולות, יחידות ללחימה בפשע המאורגן ושירותי כיבוי האש. שר הפנים הנוכחי (2011) הוא צבטאן צבטאנוב ממפלגת השלטון, אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה.

היסטוריה
--------

משרד הפנים הבולגרי הוקם ב-5 ביולי 1879 על ידי אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה כשטודור בורמוב מונה לראש הממשלה ושר הפנים של הנסיכות. ב-1925 הועבר מנגנון ביטחון הפנים לאחריות הד"ס (השירות החשאי לשעבר של בולגריה).

ב-10 בספטמבר 1944, לאחר ההפיכה במדינה ועליית חזית המולדת הבולגרית לשלטון הוקמה יחידת "המיליציה העממית" והיא שימשה זרוע ביצועית משטרתית של הקומוניסטים בתהליך השתלטותם על בולגריה ורדיפת מתנגדיהם. ב-1991 לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בוצעה רפורמה במשרד, בוטלו צווי חירום אשר מכוחם התנהל המשרד וחוקקו חוקים ותקנות המסדירות את התנהלותו. ב-1993 אושר חוק שהסדיר את פעילותה של המיליציה העממית ובכלל זה שינוי שמה למשטרה הלאומית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של משרד הפנים (באנגלית)
* משרד הפנים, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n81012062
* SUDOC: 146359933
* VIAF: 148929040
* WorldCat: lccn-n81012062

 |
**לוגול** (Lugol) הוא שְׁמָן של טבליות שנועדו לצמצם את הנזק הבריאותי הנובע מדליפה של קרינה רדיואקטיבית מכור גרעיני. טבלית לוגול מכילה תערובת של יודיד האשלגן (Potassium Iodide - KI) בשילוב עם היסוד יוד ביחס משקלי של 2 ל-1. הטבליות קרויות על-שמו של הרופא הצרפתי ז'אן גיום אוגיסט לוגול (1786–1851) אשר גילה כי תערובת כזו יוצרת תרכובת של אשלגן תלת-יודי (KI3) מסיסה במים.

אחד מהחומרים הרדיואקטיביים העלולים להיפלט מכור גרעיני בעת פגיעה חמורה בכור הוא איזוטופ רדיואקטיבי של יוד (יוד 131). היוד הרדיואקטיבי נכנס למחזור הדם ועלול להגיע לבלוטת המגן (בלוטת התריס), ולפגוע בה וברקמות הסובבות אותה. נטילת טבליות המכילות יוד תביא לכך שהיוד שבטבלייה ייקלט בבלוטת המגן, יביא אותה לרוויה מבחינת כמות היוד שהיא מסוגלת לספוג, ובכך תימנע קליטת היוד הרדיואקטיבי והנזק הכרוך בכך.

בעקבות התקלה בכור בצ'רנוביל, בשנת 1986, נפגעו אלפי אנשים מסרטן בבלוטת המגן. הלוגול מספק הגנה מפני סיכון זה, אך אינו מספק כל הגנה בפני סיכוני קרינה אחרים, כגון הסיכון לחלות בסרטן באיברים אחרים. בעקבות אסון צ'רנוביל ניתנו בפולין טבליות לוגול ל-10.5 מיליון ילדים ול-7 מיליון מבוגרים.

על פי המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן, בדרך כלל ההוראה של הרשויות במקרה של סכנה מקרינה היא לקחת מנה אחת של 130 מ"ג של אשלגן יודי למבוגרים, ו-65 מ"ג לילדים. כמות זו מספקת הגנה לכ-24 שעות ואחריה הרשויות מורות אם יש לקחת פעמים נוספות.

השימוש בישראל
-------------

בישראל מיוצרות טבליות לוגול על ידי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.

כיוון שההתראה במקרה של פגיעה בכור גרעיני קצרה ביותר, המליצה מערכת הביטחון בשנת 2002 לחלק לוגול לתושבי היישובים הסמוכים לכורים הגרעיניים בדימונה (קמ"ג) ובנחל שורק (ממ"ג), כך שהטבליות יהיו זמינות באופן מיידי בשעת חירום.

בהתאם לעוצמתו של כל כור, הוחלט לספק לוגול למתגוררים ברדיוס של 30 ק"מ מהקמ"ג וברדיוס של 3.5 ק"מ מהממ"ג. ממשלת ישראל אישרה את החלוקה ב־27 ביולי 2004 והחלוקה החלה ב-8 באוגוסט.

פיקוד העורף הוציא הנחיה חד-משמעית: "אין כל תועלת בנטילת הטבליות מראש ללא הודעה מפורשת, ולכן אין לקחת לוגול על דעת עצמכם אלא לאחר הודעה של פיקוד העורף באמצעי התקשורת".

תושבי היישובים שבהם מחולק לוגול חוששים מפגיעה תדמיתית ביישובם ובפגיעה בערך הדירות, משום שחלוקה זו מדגישה את הסכנה המיוחדת שמרחפת, אמנם בסבירות נמוכה, על יישובים אלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מערכת וואלה! בריאות‏, 42 נסיינים יבחנו תרופה נגד קרינה רדיואקטיבית. ככה זה יעבוד, באתר וואלה!‏, 5 ביוני 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשלגן יודי באתר המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**משרד פנים** (לעיתים: משרד לענייני פנים; משרד לענייני "בית") הוא משרד ממשלתי האחראי בדרך כלל על שיטור, ביטחון לאומי ונושאי הגירה. בראש המשרד עומד בדרך כלל שר הפנים. במדינות פדרליות יש לעיתים משרדי פנים הן ברמת הפדרציה והן ברמת המדינות; קיימים משרדי פנים לעיתים קרובות גם באזורים אוטונומיים ובשטחי חסות שלהם אין עצמאות.

משרדי פנים היוו חלק מן הקבינט ה"קלאסי" שהיה קיים גם בתקופת המונרכיה האבסולוטית, לצד משרד ביטחון (או: משרד מלחמה; משרד הגנה), משרד אוצר, משרד משפטים ומשרד החוץ.

כמו ששמו מרמז, מתמקד משרד הפנים בנושאי מדיניות פנים. קיימים משרדי ממשלה נוספים, אשר מתמקדים בהיבט אחד של מדיניות פנים, ולמעשה צמחו מתוך תחום הפעילות של משרד הפנים, כמו משרדים ממשלתיים העוסקים באיכות הסביבה ובסעד ורווחה.

קיימים יוצאי דופן, אשר אינם עוסקים במדיניות פנים בהיבטה הרחב. מחלקת הפנים של ארצות הברית עוסקת בנושאי קרקעות פדרליות ונושאים מצומצמים אחרים, בעוד שהמחלקה לביטחון המולדת ומחלקת המשפטים עוסקות בתחום פעילותם המסורתית של משרדי פנים ברחבי העולם. גם בשווייץ, עוסקת המחלקה הפדרלית לענייני פנים בענייני תרבות, בריאות ומחקר, בעוד שנושאי שיטור נמצאים תחת המחלקה הפדרלית לענייני משפט ומשטרה. בישראל הופרדו בחלק מן הממשלות הסמכויות של משרד הפנים ואלו של משרד הקליטה (העוסק בקליטת הגירה); המשרד לביטחון הפנים; ומשרד המשטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משרד הפנים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph521467
* VIAF: 256542929
* WorldCat (עם VIAF): 256542929

 |
**קריתי קראנת** (באנגלית: **Krithi Karanth**) היא ביולוגית שימור שבסיסה בבנגלור, הודו. מדענית עמיתה באגודה לשימור חיות הבר, במדינת ניו יורק, ארצות הברית ומנכ"לית המרכז ללימודי חיות בר בבנגלור. היא עובדת על נושאים כגון קונפליקטים בין אדם וחיה, ושינוי באופני שימוש הקרקע.

רקע
---

העניין של קראנת בביולוגיה מקורו בבית אביה, שהוא ביולוג טיגריסים ידוע בהודו, ופועל למען שימור הטבע. גם סבה היה סביבתן ידוע. החל מילדותה, כבר למדה את היערות, החיות והמשאבים הטבעיים.

היא השלימה שני תארים ראשונים במדע באוניברסיטת פלורידה, ואת הדוקטורט שלה עשתה באוניברסיטת דיוק, על הכחדות זני יונקים בהודו בין 1850 ל-2000.

קראנת חוקרת סוגיות שימור בהודו מאז 2001. עבודתה כוללת חקר היכחדות של יונקים, אפקטים של לחצים אנתרופוגניים, התיישבות מחדש רצונית של בני אדם, מגמות בתיירות,, קונפליקטים בין אדם לטבע, שינויים בשימוש במשאבים וקרקע בפארקים ההודים.

נכון ל-2018, היא עובדת על פרויקט בשם Wild Seve, אותו השיקה ב-2015, דרכו היא עוזרת לבין 7000–10000 משפחות לקבל פיצויים על קונפליקטים עם בעלי חיים מוגנים, כמו פילים וטיגריסים, ובכך מסייעת במניעת הרג של החיות ושימורן. פירוש השם הוא *Wild*, כלומר "בר" (במובן של חיות בר וטבע) באנגלית, והמילה בשפת קנאדה, *Seve*, שפירושה "שירות", כלומר שירות לטבע, או לחי.

בדצמבר 2017, היא סייעה ביצירת הסרט *From Killer Roads to Humane Highways* של יוצרת הקולנוע הסביבתנית שקאר דטארי. הסרט מתאר את ההתפתחות המהירה של כבישים בהודו, אשר מאיימת על חיות הבר, ואמצעים הננקטים כדי למגר את הבעיה ולמנוע אסון טבע.

פרסים והכרה
-----------

קרנאת מונתה כעמיתת INK, והייתה הדוברת המרכזית בכנס INK של 2013. היא גם הייתה דוברת באירוע TEDxMAIS ב-2013 וב-TEDxGateway ב-2014.

* ב-2011 זכתה קרנאת במלגת נשיונל ג'יאוגרפיק. היא הייתה הזוכה ה-10,000.
* היא מונתה בתור Emerging Explorer של נשיונל ג'יאוגרפיק ב-2012.
* היא נבחרה כאחת הנשים המשפיעות, Power Women, של ארגון פמינה ב-2012.
* אשת השנה של מגזין Elle הודו 2013.
* פרס Women Of Discovery 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קריתי קראנת
* קריתי קראנת, ברשת החברתית פייסבוק

* קריתי קראנת, ברשת החברתית טוויטר

* קריתי קראנת, ברשת החברתית אינסטגרם
* האתר הרשמי של ארגון Wild Seve

הערות שוליים
------------

1. ↑  שימור ביולוגי הוא מדע בינתחומי המשלב את מדעי הטבע עם מדעי החברה שמטרתו היא לשמר את הגיוון בטבע, למנוע הכחדה של בעלי חיים והשמדת אזורי המחיה שלהם.
2. 1 2 3  Bhumika, K. (2014-07-19). "Queen of conservation". *The Hindu*. India.
3. ↑  Krithi, K Karanth (2005-11-12). "Addressing Relocation and Livelihood Concerns". *Economic and Political Weekly*. **40**: 4809–4811. doi:10.2307/4417388.
4. ↑  Wildlife Conservation Scientist Dr. Krithi Karanth Wins 2019 Women Of Discovery Award, IWB, December 27, 2018
5. ↑  Bagchi, Apeksha (27 בדצמבר 2019). "Wildlife Conservation Scientist Dr. Krithi Karanth Wins 2019 Women Of Discovery Award". *IWB*. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007342503805171
* LCCN: no2017012159
* VIAF: 161039078
* WorldCat: lccn-no2017012159

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קריתי קראנת"**.
**קריקסוס** (נפטר בשנת 72 לפנה"ס) היה ממנהיגי מרד העבדים השלישי נגד האימפריה הרומית יחד עם ספרטקוס ואוינומאוס.

קריקסוס היה גאלי (אזור צפון צרפת של ימינו). משמעות השם קריקסוס בגאלית הוא בעל שיער מתולתל. הוא היה עבד אשר הוכשר בבית הספר לגלדיאטורים (לודוס) ליד העיר קפואה שהיה שייך לקווינטוס לנטולוס בטיאטוס.

קריקסוס ברח במהלך מרד הגלדיאטורים בלודוס של בטיאטוס יחד עם עוד 70 גלדיאטורים ועבדים אחרים בנוסף לספרטקוס ואוינומאוס. יחד הם הקימו צבא של עבדים שהתקוממו כנגד הרומאים. המרד הוכח תחילה כמוצלח מאוד כשצבא המורדים הצליח להביס שני לגיונות רומאיים שנשלחו לדיכוי המרד. הם המשיכו לפשוט על אחוזות ובעלי עבדים וצבאם מנה בשיא כוחם כ-70,000 אנשים (אולם לא ברור כמה מהם היו לוחמים).

לאחר כשנה החליט קריקסוס להיפרד מצבאו של ספרטקוס, לאחר חילוקי דעות לגבי המשך המאבק. מטרת ספרטקוס הייתה עלייה צפונה והחזרת העבדים לביתם באזור גאליה ותראקיה (בולגריה ואזור הבלקן של היום), ואילו קריקסוס החליט להישאר להשתקע באזור דרום איטליה.

באביב של שנת 72 לפנה"ס, שני לגיונות רומאיים בהנהגתם של גאנוס קורנליוס לאנטולוס קלאודיוס ולוסיוס גאליוס פובליקולה נשלחו לחסל את המרד. הם ארבו לקריקסוס ולצבאו, שהיה מורכב מלוחמים קלטים וגרמנים באזור פוליה (דרום מזרח איטליה). בקרב המכריע למרגלות הר גרגנוס, שלח קריקסוס את השבטים הגרמניים לשם ריכוך ההגנה הרומית לפני התקיפה, בעזרת הגלדיאטורים הקלטים המאומנים בהנהגתו, אולם השבטים הגרמניים בגדו בו וברחו משדה הקרב. לבסוף נהרגו בקרב קריקסוס ויתר הלוחמים.

היסטוריונים רומאים מאותה תקופה טוענים שספרטקוס "כיבד" את מותו של קריקסוס בעריכת משחקים, במהלכם אילץ 300 שבויי מלחמה רומאים להילחם עד המוות כגלדיאטורים.
הגיגאנוטוזאורוס, הגדול שבבני המשפחה ואחד הטורפים הגדולים מעולם.
מינים שונים בהשוואה לאדם.
**קרכרודונטוזאוריים** (שם מדעי: Carcharodontosauridae) היא משפחה של דינוזאורים טורפים המשתייכים לתת-סדרת תרופודה ולקבוצת הקרנוזאורים. המשפחה הוגדרה ב-1931 בידי החוקר ארנסט שטרומר. משמעות שמם הוא: "לטאות שן-כריש", עקב מבנה השיניים הארוכות, החדות והמשוננות שלהם שנועד לקרוע בשר ולגרום ולחתכים עמוקים במיוחד. ייתכן שטורפים אלה לא רק הרגו את הטרף אלא גם חיכו שימות מדימומים או מזיהום חיידקים, בדומה לכוח ענק. ייתכן שהם אף גנבו טרף לטורפים קטנים מהם.

הקרכרודונטוזאורים היו טורפי-על ששגשגו בעיקר באמריקה הדרומית ואפריקה במשך הקרטיקון. 

טרפם העיקרי כלל בעיקר זאורופודים ענקיים, לרוב טיטאנוזאורים אף שהם יכלו לטרוף כל דינוזאור או אף חיות אחרות באמצעות לסתותיהם החזקות. 

החוקרים סבורים שישנו קשר בין הימצאות זאורופודים ענקיים להימצאות הקרכרודונטוזאורים במספר אזורים, מה שגרם להיעלמותם עם היעלמות הזאורופודים מהם ניזונו. כך הגיגאנוטוזאורוס והמפוזאורוס מפטגוניה נעלמו עם הכחדת הארגנטינוזאורוס והסלטזאורוס, הקרכרודונטוזאורוס מצפון אפריקה נעלם עם הכחדת הפרליטיטאן והאקרוקנתוזאורוס נעלם לצד הכחדת הזאורופוסידון.

מיון המשפחה
-----------

* משפחה **קרכרודונטוזאוריים** (Carcharodontosaurida)
	+ - סוג אקרוקנתוזאורוס (*Acrocanthosaurus*)
		- סוג אלטיספינקס (*Altispinax*)
		- סוג קונקוונטור (*Concavenator*)
		- סוג אאוקרכאריה (*Eocarcharia*)
		- סוג *Kelmayisaurus*
		- סוג *Lajasvenator*
		- סוג זאורוניאופס (*Sauroniops*)
		- סוג שאוצ'ילונג (*Shaochilong*)
		- סוג *Siamraptor*?
		- סוג וטרופריסטיזאורוס (*Veterupristisaurus*)
		- סוג *Taurovenator*
		- סוג מרקסס (*Meraxes*)
	+ תת-משפחה Carcharodontosaurinae
		- סוג קרכרודונטוזאורוס (*Carcharodontosaurus*)
		- סוג גיגאנוטוזאורוס (*Giganotosaurus*)
		- סוג מפוזאורוס (*Mapusaurus*)
		- סוג טירנוטיטאן (*Tyrannotitan*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרכרודונטוזאוריים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**אַרְטַפְרֶנֵס** בן ארטפרנס (ביוונית: Ἀρταφέρνης) היה מצביא פרסי, שפעל בראשית המאה ה-5 לפנה"ס תחת דריווש הראשון מלך פרס ואחר כך תחת קסרקסס יורשו. אביו, ארטפרנס בן היסטספס, היה אחיו של דריווש והסטרפ של סרדיס במהלך המרד האיוני.

לאחר כישלון המסע של מרדוניוס ליוון ב-492 לפנה"ס, מינה דריווש את דאטיס ואת ארטפרנס בראש מסע מלחמה נוסף להכנעת האיים במרכז הים האגאי ולהענשת אתונה וארטריה על סיוען למרד האיוני. חיל המשלוח נאסף בקיליקיה שבאסיה הקטנה, ומכאן יצא לדרכו ב-600 טריארות. הצי הפליג תחילה אל סאמוס ומשם אל האיים הקיקלאדיים. לאחר כיבוש נאקסוס, הכנעת דלוס והחרבת קאריסטוס וארטריה שבאי אובויה, נחת הצבא הפרסי במרתון. בקרב המפורסם שניטש במישור מרתון נחלו הפרסים מפלה (490 לפנה"ס), ולאחר ניסיון כושל לתקוף את אתונה מן הים שבו לאסיה.

בעת פלישת קסרקסס ליוון, ב-480 לפנה"ס, פיקד ארטפרנס על חילות הלידים והמיסים.

מקורות
------

* הרודוטוס, **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. תל אביב, פפירוס - בית ההוצאה של אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ד-1998.
* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. 2 כרכים. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה-1945. העתק דיגיטלי באתר "דעת".

קישורים חיצוניים
----------------

* "Datis" in: Livius.org.
* *s.v.* "Artaphernes" (2) in: Smith, W. (editor), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology,* 1867. Digitized copy in: Perseus.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרודוטוס, ספר ו', 94 ואילך.
2. ↑  הרודוטוס, ספר ז', 74.
**רוסאנרגואטום** (ברוסית: **Росэнергоатом**) היא מפעילת תחנות הכוח הגרעיניות ברוסיה, חברת-בת של אטומאנרגופרום, שבעצמה מהווה סוכנות בת של רוסאטום והיא אחת החברות החשובות במגזר האנרגיה הגרעינית.

בעלות
-----

החברה הוקמה ב-7 בספטמבר 1992 על פי צו נשיא רוסיה "אודות הפעלת ארגון של תחנות כוח גרעיניות בפדרציה הרוסית". על פי הצו מיום 8 בספטמבר 2001 שולבו כל תחנות הכוח הגרעיניות האזרחיות ברוסיה, כמו גם כל החברות התומכות בהן, תחת חברה בשם רוסאנרגאטום. 

ב-19 בינואר 2007 אימץ הפרלמנט הרוסי חוק שהוביל ליצירת אטומאנרגופרום - חברת החזקות של התעשייה הגרעינית האזרחית ברוסיה. באוגוסט 2008 רוסאנרגואטום אורגנה מחדש לחברת מניות משותפת פתוחה ושמה שונה לאנרגואטום. כל מניות החברה הועברו לאטומאנרגופרום בסוף שנת 2008 ובשנת 2009 הוחזר השם הישן.

פעילויות
--------

רוסאנרגואטום מפעילה 11 תחנות כוח גרעיניות עם 33 כורים ויש תוכנית להגדיל את מספר הכורים הפעילים ל-59 עד 2030. רוסאנרגואטום תכננה וייצרה את תחנות הכוח הניידות הצפות לצורף אספקת אנרגיה לעיירות בחוף הצפוני של רוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רוסאנרגואטום (ברוסית ובאנגלית)
* רוסאנרגואטום, ברשת החברתית פייסבוק

* רוסאנרגואטום, ברשת החברתית טוויטר

* רוסאנרגואטום, ביישום טלגרם

* רוסאנרגואטום, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Russian civil nuclear reorganisation proceeds". World Nuclear News. 2008-08-12. אורכב מ-המקור ב-2008-11-21. נבדק ב-2008-08-19.
**גודנס אוהרימן אג'אי** (באנגלית: **Goodness Ohiremen Ajayi**; נולד ב-6 באוקטובר 1994) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בקיריאת בעמדת החלוץ.

קריירה
------

אג'אי התחיל את הקריירה שלו כחניך באקדמיה לכדורגל אבוג'ה ובגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של רייקה מליגת העל הקרואטית. ב-18 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של רייקה בניצחון 0-5 נגד פרייסטאטין טאון מליגת העל הוולשית. ב-10 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-5 נגד לוקומוטיבה זאגרב.

ב-27 ביולי 2015 הושאל לשירוקי ברייג מליגת העל של בוסניה והרצגובינה עד לסיום העונה. בשירוקי רשם את תקופת השיא שלו בקריירה, עם 5 שערים ב-15 הופעות בליגה.

ב-3 בספטמבר 2017 הושאל להפועל אשקלון מליגת העל עד לסיום העונה. ב-23 בספטמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו באשקלון בניצחון 0-3 נגד הפועל רעננה ובכך שבר בצורת של 18 חודשים ללא שער.

ביוני 2018 חתם באינטר זאפרשיץ'.

ביולי 2019 אג'אי חתם באסטרה ג'יורג'יו מליגת העל הרומנית.

ביולי 2020, אג'אי חתם בכזמה מליגת העל הכווייתית.

תארים
-----

רייקה
* ליגת העל הקרואטית: 2016/2017
* הגביע הקרואטי: 2013/2014, 2016/2017
* הסופר קאפ הקרואטי: 2014/2015

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  דור ביטון, ‏אג'אי חתם לעונה באשקלון, ספורי מועמד להגיע, באתר ONE‏, 3 בספטמבר 2017

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גודנס אג'אי"**.
**גודל נייר** הוא מידות האורך והרוחב של ניירות שונים.

תקנים שונים לגודלי נייר
-----------------------

בזמנים ומדינות שונות התקיימו מספר תקנים לגודל של נייר. תקני גודל הנייר התבססו מאז המצאת הדפוס. שני גודלי נייר נפוצים שימשו כתקן דה פקטו להדפסת ספרים:

* **פוליו**, גודל גיליון דפוס של 15 על 12 אינץ'; 38.2 × 30.5 סנטימטר
* **קוורטו**, גודל הדף הוא  12 × 91/2 אינץ' ;30.5 × 24.15 סנטימטר

תקנים מודרניים מתייחסים לנייר כתיבה, כרטיסים, מסמכים מודפסים ומעטפות.

בתחום הדפוס בישראל נפוצים הגדלים רבע גיליון (500 - 350 מ"מ), חצי גיליון (700 - 500 מ"מ) וגיליון (1000 - 700 מ"מ).

### תקן ISO

הגדלים התקניים של הנייר על פי תקן ISO 216 והיחס ביניהם
 ערך מורחב – **ISO 216**  

תקן ISO 216 של ארגון התקינה הבינלאומי, הוא אחד התקנים הנפוצים לגודלי נייר. הוא מבוסס בעיקרו על התקן הגרמני DIN 476 משנת 1922.

דפי A4 הם השימוש הנפוץ ביותר של התקן להדפסת דברי דפוס משרדיים. גליונות A5 (שגדלו מחצית מ-A4) משמשים כתקן עבור מחברות ו-A3 (כפליים מ-A4) משמשים לרוב עבור הדפסת שרטוטים ותמונות.

לפי התקן, היחס בין אורך ורוחב הדפים הוא 1:{\sqrt {2}} ומעוגל למילימטר הקרוב. אורכו של A1 הוא רוחבו של A0 והיחס קבוע. כך שטחו של כל דף הוא מחצית מדף הקודם לו (A1 הוא חצי מ-A0, ו-A2 הוא חצי מ-A1, וכך הלאה), ומידות האורך והרוחב קטנות ביחס קבוע של שורש 2.

### תקן ANSI

תקן הנייר של ANSI.
מכון התקנים האמריקני ANSI אימץ את התקן ANSI/ASME Y14.1 עבור גודלי נייר. הגדלים הנפוצים ביותר של תקן זה, הם Letter ו-Legal.

התקן של ANSI דומה לתקן ISO בכך שחיתוך גודל מסוים לחצי יפיק שני דפים ממידת הגודל הקטנה יותר שאחריו, אך נבדל בכך שיחסי הפרופורציה של האורך והרוחב של הדפים אינם נשמרים במעבר בין מידות שונות.

ראו גם
------

* מהדורת קוורטו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גודל נייר** בוויקישיתוף
* הסבר מקיף על גודלי הנייר של ISO (אנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4195469-5

 |
**רואים 6/6** (רואים שש שש) הייתה רצועה יומית אינטראקטיבית לילדים ונוער, במתכונת של תוכנית בקשות, ששודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית (הערוץ הראשון) משעות הבוקר עד אחר הצהריים בכל קיץ החל משנת 1987 ועד שנת 1992. בין מנחי התוכנית היו: קובי מידן, ארז טל, מרב מיכאלי (לימים שרת התחבורה והבטיחות בדרכים), אורלי יניב, גיל קומר, עודד מנשה, רונית כפיר, ננסי ברנדס, מירי נבו, רון לוינטל ויאיר ניצני.

במסגרת הרצועה התארחו אמנים ישראלים מובילים, שודרו אירועי ספורט, וידאו קליפים וסדרות רכש טלוויזיוניות שונות שנבחרו באמצעות משאלים טלפוניים או דרך משלוח גלויות על ידי הצופים (לוח השידורים נבנה למעשה על ידי הצופים בבית). בחירות אלו לוו בפרשנות של סטטיסטיקה מפי חנוך סמית ומינה צמח.

רבות מהסדרות ברצועה זכו עם השנים למעמד של סדרות פולחן, בין השאר משום שבמשך שנים רבות הן הוקרנו בשידורים חוזרים במהלך חופשות הקיץ.

בין תוכניות הילדים ברצועה שודרו "הלב", "נילס הולגרסון", "פינוקיו", "רכבת ההפתעות" ועוד.

בין סדרות הרכש ברצועה שודרו: "ילד הקראטה", "בועות", "שלגיה במאה העשרים", "אלף","משימה בלתי אפשרית", "צמד לעניין", "קאטס והכלב", "ילדת הפלא", "האסיר", "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", "חץ וקשת", "מנהרת הזמן", "ג'ק הולבורן", "דיק טרפין", "בנות המזל", "איים אבודים", "החמישייה הסודית" ותוכניות רבות נוספות.

בין סדרות המקור ברצועה שודרו: "קרובים קרובים" ו"רגע עם דודלי".

הרצועה הכילה גם פינה שנקראה "כבלים על הגל", שבה נהגו לשדר פרקים בודדים מתוכניות רכש נבחרות ששודרו באותה העת רק בערוצי הכבלים (בערוץ 3 ובערוץ 6), כגון: "מרפי בראון", "פרקר לואיס" ו"בוורלי הילס 90210".

במסגרת התוכנית הופקו גם חולצות של התוכנית, אשר חולקו לצופים, וחוברות של התוכנית, אשר נמכרו בחנויות הספרים. הן בחולצות והן בחוברות הופיעה דמות בשם "חופשוש" בעלת מראה חייזרי – ראש צר בצבע ירוק, אף אדום גדול ועגיל.

בתרבות
------

* התכנית הופיעה בשני עלילונים של "זבנג!". בראשון ירון ממציא מכונה שגורמת למחשב של התכנית לחשוב שקיבל 1,000 קולות מאשר קול אחד. ובשני חברי להקת "אחותי הצולעת" משתתפים בתוכנית עצמה ובכמה מפינותיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "רואים 6/6", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* רואים 6/6, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית סרטונים
* אילנה באום, 600 אלף ראו 6/6, מעריב, 4 בספטמבר 1989
* ליקי אגיגסק, צילום: אלכס ליבק, קרב בצהרי היום, חדשות, 29 באוגוסט 1990
* סמדר שילוני, "רואים 6/6": המרענן הרשמי של קיץ 1987, באתר ynet, 4 ביולי 2015
* רואים 6/6 ב YouTube
**רואירו** היא עיר במחוז קיאמבו בקניה. ממוקמת במרחק של שלושה קילומטרים (1.9 מייל) מגבול העיר נאירובי וכ 0.5 ק"מ מן הקמפוס הראשי של אוניברסיטת קניאטה. רואירו היא עיר מעונות של בירת האומה והיא מחוברת הן על ידי רכבת והן על ידי כביש. העיר משתרעת על שטח של 292 ק"מ (113 מ"ר) כאשר קאהווה וונדאני, קאהווה סוקארי ומיהוקו מהווים חלק ממחוז הבחירות של רואירו.

היסטוריה
--------

נכון לשנת 2019, אוכלוסיית רואירו מנתה 490,120 איש כאשר גידול האוכלוסייה המהיר היה תגובה למחסור בדיור זמני בניארובי. העיר חוותה קשיים להסתגל לכמות האנשים. רואירו היא עיר תעשייתית עם מספר מפעלים גדולים הכוללים את Devki Steel Mills, Super Foam, מפעל הבגדים Spinners & Spinners ומאכלי רואירו. העיר שופעת בבנקים וקניונים ונכון להיום, נהנת מעליית מחירי דיור כאשר הרבה מאזורי הקפה הופכים לאזורי מגורים ובין היתר, כוללים את אחוזת טאטו (Tatu). עסקי ICT גם כן מתקדמים באזורים אלה הכוללים מרכזי SmartEdge PASHA וכן כפר דיגיטלי של מועצת KICT בה האוכלוסייה יכולה לקנות מחשבים ולקבל הכשרה בתחום המחשב בחינם.

אזור זה היה מחוז גדל של קפה ואגבת הסיסל כאשר אגבת הסיסל נמצאת משני צדי הנהר מימין לכביש הראשי לתיקה. כיום, זהו אזור מגורים. בעבר היו ארבעה בתים ראשיים באזור הצד הדרומי של הנהר. השטח הועבר למאגד אפריקאי שפותח באחזקות קטנות בשנות ה-70. בין השנים 2013 עד 2017 חבר הפרלמנט היה הון אסתר גאטהוגו (Hon Esther Gathogo). הון סימון נאגאגא קינג'ארא (Hon. Simon Ng'ang'a King'ara) הוא חבר הפרלמנט הנוכחי שזכה בבחירות הכלליות של אוגוסט 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רואירו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ruiru population statistics
2. ↑  Kenya National Bureau of Statistics

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 148667689
* WorldCat (עם VIAF): 148667689

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רואירו"**.
**AEC 761T** הייתה שלדת טרוליבוס דו-צירית כפולה, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הכבד **Associated Equipment Company** (אנ') (AEC) בין השנים 1934–1933 בבריטניה

על השלדה הורכב מרכב אוטובוס חשמלי, מסוג טרוליבוס דו-קומתי, בעל דלת כניסה בודדת.

יוצרו 5 יחידות. שלוש שלדות יוצאו לסידני, אוסטרליה. הרכבת הגוף בוצעה על ידי חברה מקומית "Sydney Wood of Bankstown".

דגם "AEC 761T" צולם לסרט הדוקומנטרי "Roads at Work" שיצא לאקרנים באוסטרליה בשנת 1966

טרוליבוס
--------

טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל בתקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית.

על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי.

בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר.

נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית).

בניגוד ל-חשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה.

באיטלקית "טרוליבוס" קרוי : "Filobus".

ראו גם
------

* טרוליבוס
* AEC רגאל VI

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **AEC 761T** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברת ssociated Equipment Company (AEC) הייתה יצרנית כלי רכב בריטית שבנתה אוטובוסים, שלדות אוטובוסים ומשאיות משנת 1912 ועד 1979. כמעט ולא נעשה שימוש בשם Associated Equipment Company, במקום זאת החברה נסחרה תחת המותגים AEC ו- ACLO
2. ↑  Lockwood, Stephen (2017). A-Z of British Trolleybuses. Marlborough: Crowood Press. מסת"ב 9781785002885
3. ↑  סידני טרוליבוס בין השנים 1934–1959 / ראו שלדות "AEC 761T": שלדה מספר 761T005, שלדה מספר 761T004, שלדה מספר 761T002 fleetlists.busaustralia.com/sydtrolleys
4. ↑  דגם "AEC 761T" בסרט "Roads at Work" imcdb.org/v001385281
5. ↑  שני מוטות מובילים את האנרגיה אל בסיסם ומשם היא מועברת אל המנוע. המוטות מתחברים באמצעות תופסנים אל חוט החשמל, וכאשר אינם בשימוש ניתן לקבעם אל גג הרכב. שני חוטים מתוחים מושכים את המוטות אל מרכז הרכב לאחר שאלה נעים לצדדים בשל אילוצי הדרך, והחוט מאוחסן בשני תופים
**אחריות להגן** (מקוצר על פי ראשי התיבות באנגלית לR2P או RtoP) הופיעה כיוזמה לראשונה בדו"ח של הוועדה הבינלאומית להתערבות וריבונות מדינית (ICISS) שפורסם בשנת 2001. לאחר-מכן, בשנת 2004 הופיעה לראשונה באג'נדה של האומות המאוחדות כחלק מהדו"ח הקרוי: "A More Secure World: Our Shared Responsibility" (בתרגום חופשי: "עולם בטוח יותר: האחריות המשותפת שלנו"). יש לציין שהיוזמה, בשימושה על ידי האו"ם, שונתה במקצת ואינה כוללת את הדיון שנעשה בוועדה הבינלאומית להתערבות וריבונות מדינית באשר ליחס הקהילה הבינלאומית להתערבות במעשי זוועה, כאשר מועצת הביטחון נכשלת מלעשות כן. היא מבוססת על נורמה מתעוררת, או סט של עקרונות, המבוססים על הרעיון של הריבונות לא כזכות-יתר אלא כאחריות. R2P מתמקדת במניעה של ארבעה פשעים עיקריים: רצח עם, פשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות, וטיהור אתני. פשעים אלה נכנסים תחת מונח המטריה פשעי זוועה המוניים (Mass Atrocity Crimes).

האחריות להגן נשענת על שלושה "עמודים":

1. למדינה אחריות להגן על אזרחיה מזוועה המונית.
2. לקהילה הבינלאומית אחריות לסייע למדינה שלא מצליחה להגן על אזרחיה בעצמה.
3. אם המדינה לא מגנה על אזרחיה מפני זוועה המונית ומוצו כל האמצעים המכוונים לשימוש בדרכי-שלום, לקהילה הבינלאומית אחריות להתערב באמצעות אמצעי כפייה כגון סנקציות כלכליות. פעולה צבאית תיחשב למוצא אחרון ובתנאי שמועצת הביטחון תאשר אותה כהחלטה מכח פרק 7 למגילת האומות-מאוחדות.

בקהילה הבינלאומית R2P היא נורמה, לא חוק. היא מספקת מסגרת לשימוש בכלים קיימים כגון תיווך, מנגנוני התרעה מוקדמת, סנקציות כלכליות והיכולות הנובעות מפרק 7 באמנת האומות המאוחדות על מנת למנוע זוועות המוניות. מדינות, ארגוני החברה האזרחית, ארגונים מקומיים ומוסדות בינלאומיים כולם משחקים תפקיד בתהליך R2P. הסמכות לנקוט במוצא האחרון ולהתערב צבאית דורש את החלטת מועצת הביטחון של האו"ם והעצרת הכללית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul R. Williams, J. Trevor Ulbrick & Jonathan Worboys, Preventing Mass Atrocity Crimes: The Responsibility to Protect and the Syria Crisis, **Case Western Reserve Journal of International Law** 45, 2012, עמ' 481
2. ↑  Paul R. Williams, J. Trevor Ulbrick & Jonathan Worboys, Preventing Mass Atrocity Crimes: The Responsibility to Protect and the Syria Crisis, **Case Western Reserve Journal of International Law** 45, 2012, עמ' 483-484

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007570469705171
* BNE: XX5396785
* BnF: cb167402446 (data)
* GND: 7742862-6
* LCCN: sh2011004274
* NKC: ph558094

 |
**קריקט** הוא הספורט הפופולרי ביותר בסרי לנקה, ואחריו כדורגל ורוגבי. סרי לנקה היא אחת מעשר המדינות שמשתתפות בקריקט עולמי, ואחת מחמש המדינות שזכתה בגביע עולם בקריקט. בסרי לנקה משחקים קריקט ברמה גבוהה ומקצועית, משחקי הקריקט של סרי לנקה נצפים ברמה בינלאומית על ידי אחוז גדול מהאוכלוסייה.

היסטוריה
--------

סרי לנקה (פעם נקראה סיילון) הוכרזה כמושבה בריטית ב-1802. כפי שהבריטים נהגו אז, קריקט עקב אחריהם לכל מדינה שאליה הגיעו. אפשר להניח שהמשחק כבר היה קיים על האי ב-1800. האזכור הכי קדום של קריקט בסיילון היה בדו"ח קולומבו ב-1832 שהתיר הקמת מועדון הקריקט הראשון בסרי לנקה. מועדון הקריקט קולומבו הוקם מיד לאחר מכן והמשחקים התחילו ב-1832. מאז הספורט פרח במדינה כספורט הבית וב-1975 שמם של השחקנים הסרי לנקים הופץ ברמה בינלאומית.

הנבחרת הלאומית
--------------

נבחרת הקריקט הלאומית של סרי לנקה היא The Sri Lankan Cricket Team.

הנבחרת שיחקה ב-1975 ביום הקריקט הבינלאומי וב-1981 זכו בגביע, אשר שם את סרי לנקה במקום ה-8 ברמה הבינלאומית.

הנבחרת הסרי לנקית הפכה את סרי לנקה למדינת קריקט רצינית במהלך שנות ה-90. סרי לנקה זכתה בגביע עולם ב-1996, גביע ה-ICC ב-002, גביע ה-ICC World Twenty ב-2014, גביע אסיה ב-1986, 1997, 2004, 2008, 2014, והיו קרובים לגביע עולם ב-2007.

ראו גם
------

* קריקט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קריקט בסרי לנקה** בוויקישיתוף
* Cricket Sri Lanka, האתר הרשמי לקריקט בסרי לנקה
* ESPN, רשימת שחקני הנבחרת המעודכנת