recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סמליל הוצאת קוראים
**הוצאת קוראים** היא הוצאת ספרים העוסקת בהוצאה לאור של ספרות ילדים ונוער, ספרי עיון, ספרי בישול ולימוד. בכל שנה הם מוציאים 70–100 כותרים.

בשנים האחרונות התרחבה ההוצאה גם לתרגומים של רומנים, ביניהם "חברים ובעלים" מאת ננסי תאייר, ספרי מתח (מאת לי צ'יילד, פיטר ג'יימס ועוד) וספרות ארוטיקה למבוגרים בלבד (טרילוגיית "הסתערות - עוצרי נשימה" מאת מאיה בנקס ו"סאבית" מאת טרה סו מי) וספרות יפה למבוגרים ולנוער.

הוצאת קוראים נוסדה בשנת 1996 על ידי אבנר פחימה ומאיר כהן, שהחלו את דרכם בהפצת ספרים ומילונים והחליטו להקים הוצאה לאור בשפה העברית. פחימה הוא אחיו של דני פחימה, שהקים עוד קודם לכן את דני ספרים.

משרדי החברה ומחסניה שוכנים בקריית גת.

כותבים בולטים בהוצאה הם: פרופ' מאיה פרוכטמן, פרופ' עמירם רביב, ד"ר מירי ברוך, דבורה עומר, נורית זרחי, שלומית כהן-אסיף, יהודה אטלס, סמדר שיר, מירה מאיר, זאב ענר, דורית אורגד, יונה זילברמן, דליה קורח שגב ודנית סלומון. ד"ר מירי ברוך משמשת גם כיועצת חינוכית לספרות הילדים והנוער.

בספרות לבני הנוער בולטים רבי המכר "בת-עשרה – מדריך לנערה המתבגרת" מאת דנית סלומון וסדרת הקלאסיקה; "אן מאבונלי", "טום סויר" ו"אי המטמון", לצד ספרי פנטזיה כגון סדרת נפילת הממלכות

בתחום ספרי העיון וההעשרה בולטים סדרת מילוני "אריאל" בעריכתה של פרופ' מאיה פרוכטמן. האלבום "ישראל 50" וספר העיון "נתניהו – הדרך אל הכוח", שניהם בעריכת בן כספית ויהודה שיף.

בתחום ספרי הבישול, נמצאים ספריה רבי-המכר של דנית סלומון: "שוקולד ושושנים", "עוגות בקלי קלות", "פשטידות בקלי קלות" ו"בקלי קלות" וספריהם של השפים אביב משה, שגב משה ועזרא קדם.

הוצאת קוראים חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הוצאת קוראים
* הספרים של הוצאת קוראים, באתר סימניה
* 
* שירי לב-ארי, עכבר העיר אונליין, קורעים את השוק, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2008
**לודוויג דראנגאדאגה סקוטי** (באנגלית: **Ludwig Derangadage Scotty**; נולד ב-20 ביוני 1948) היה נשיא נאורו פעמיים, בשנת 2003 ובין השנים 2004 ו-2007.

חייו
----

סקוטי למד משפטים באוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט בפיג'י. הוא נבחר לראשונה לפרלמנט ב-1983, ובמקביל לכהונתו שימש גם כיושב ראש הבנק של נאורו וכחבר במועצת המנהלים של חברת התעופה "אייר נאורו". 

במהלך שנות ה-90 וראשית שנות האלפיים שימש סקוטי כיושב ראש הפרלמנט, כשר הבריאות וכשר המשפטים.

הוא נבחר לראשונה לנשיא ב-29 במאי 2003, אך ממשלתו נפלה בהצעת אי אמון כבר ב-8 באוגוסט אותה שנה. עריקה של אחד מ-18 חברי הפרלמנט אפשרה את חזרתו לשלטון ב-2004.

המשימות העיקריות שנטל על עצמו סקוטי עם היבחרו היו חיזוק הכלכלה, לאחר שהמדינה כבר הייתה על סף פשיטת רגל, תשלום משכורותיהם של עובדי המדינה, שהוקפאו בשל המצב הכלכלי וחיזוק היחסים עם ארצות הברית. בתוך פחות מחודשיים הכריז על מצב חירום במדינה עקב המצב הכלכלי הקשה ופיזר את הפרלמנט. לאחר שבבחירות שהתקיימו ב-23 באוקטובר 2004 התחזקה מפלגתו הליברלית, הוא נהנה מאז מרוב מוצק יותר בפרלמנט, שאפשר לו לבצע מספר שינויים פרסונליים בממשלתו.

ב-19 בדצמבר 2007, סקוטי הודח שנית בהצעת אי אמון. הוא המשיך לכהן בפרלמנט, ונבחר לכהונה נוספת כחבר הפרלמנט בשנת 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג סקוטי** בוויקישיתוף
**צ'יפס** (באנגלית: **Chips**;‏ 1940 – 1946) היה כלב מגזע האסקי סיבירי-רועה גרמני מעורב. הוא היה כלב תקיפה ושמירה של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, והוא נחשב ככלב המעוטר ביותר לאחר המלחמה.

היסטוריה
--------

בזמן מלחמת העולם השנייה, גם כלבים אזרחיים גויסו למשימות צבאיות. אדוארד ג'יי וורן, תושב העיירה פלזנטוויל שבמדינת ניו יורק, שלח בשנת 1942 את כלבו למרכז אילוף כלבים צבאי בעיירה פרונט רויאל שבוירג'יניה.

הוא החל את דרכו ככלב שמירה, ולאחר מכן הצטרף לדיוויזיית החי"ר השלישית, שפעלה בצפון אפריקה, סיציליה, איטליה, צרפת וגרמניה. מאמנו היה טוראי ג'ון פי רואל.

צ'יפס שימש ככלב שמירה במהלך ועידת רוזוולט-צ'רצ'יל בשנת 1943. ביולי 1943 השתתף צ'יפס בפלישת בעלות הברית לסיציליה. צ'יפס ומפעילו הוצבו ליד מוצב בו התבצרו ארבעה מקלענים איטלקיים. צ'יפס ברח ממפעילו, זינק לתוך הבונקר ואילץ את המקלענים להימלט ולהיכנע לחיילים האמריקאים. כתוצאה מהתקיפה הוא סבל מפציעה בקרקפת ומכוויית אבקה. בהמשך אותו יום הוא עזר בשביית עשרה חיילים איטלקים נוספים.

בדצמבר 1945 הוא שוחרר משירותו הצבאי והושב לבעליו.

בשנת 1990 עשתה חברת וולט דיסני סרט על חייו, בשם "Chips, the War Dog".

עיטורים
-------

על אומץ ליבו ותרומותיו למאמץ המלחמתי זכה צ'יפס לעיטור צלב השירות המצוין, לעיטור כוכב הכסף ולעיטור לב הארגמן. העיטורים בוטלו לאחר מכן בשל מדיניות הצבא החדשה שלא להעניק עיטורים לבעלי חיים.

באופן לא רשמי העניקה לו היחידה בה שירת עיטור "ראש חץ" על סיועו בשעת הנחיתה והפלישה, והעניקה לו גם שמונה כוכבי שירות, על כל אחת מהגיחות שלו.

בשנת 2018 קיבל צ'יפס את מדליית דיקין על מאמציו במהלך המלחמה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Honoring the first dog to be awarded the Purple Heart". Yahoo News. 13 במרץ 2015. נבדק ב-12 באפריל 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Amazing Animals Chips the Dog World War II Hero, www.trivia-library.com
3. ↑  "Chips: War Dog Hero of the 3rd Infantry Division - Defense Media Network".
4. ↑  צ'יפס חוזר לביתו לאחר המלחמה, באתר i2.wp.com, ‏דצמבר 1945
5. ↑  *Chips, the War Dog (TV Movie 1990) - IMDb* (באנגלית), נבדק ב-2019-12-02
6. ↑  PDSA Dickin Medal for WWII hero dog, www.pdsa.org.uk (באנגלית)
**הוצאת סרג'ו בונלי** (באיטלקית: **Sergio Bonelli Editore**) היא הוצאה לאור של חוברות קומיקס שהוקמה באיטליה בשנת 1940 על ידי ג'אנלואיג'י בונלי. היא נקראת על שם סרג'ו בונלי, בנו של מייסד החברה.

היסטוריה
--------

החברה מפרסמת את יצירותיה בפורמט Bonelliano שהוא ספרון שחור-לבן בעל 98 דפים. החברה הוקמה בשנת 1940 במילנו בשם Casa Audace Editrice. סרג'ו בונלי, בנו של מייסד החברה, החל לנהל את החברה בשנת 1957, וב-1990 היא שינתה את שמה לשם הנוכחי.

החל משנת 1948, החברה פרסמה סדרות קומיקס בכיכובו של טקס וילר, איש המערב הפרוע. הסדרה מתפרסמת עד היום (2022). כל שנה מתפרסמות בין 11 ל-17 מהדורות. במרוצת השנים הוצאו גם סרטים ומשחקי מחשב עם הדמות.

בשנת 1961 החל פרסום של סדרת "זאגור". הדמות הראשית מתגוררת ביער בפנסילבניה. בשנת 1996 הצטרף לחברה פאולו ביזי, שהמשיך ביצירת איורים לסדרה. הסדרה זכתה לפופולריות רבה גם מחוץ לאיטליה.

בשנות ה-70 של המאה ה-20 סדרות "זאגור" ו-Tex Willer שווקו בישראל.

על בסיס דמויות הקומיקס החברה יצרה מספר סרטי הנפשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוצאת סרג'ו בונלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת סרג'ו בונלי (באיטלקית)
* אלי אשד, טקס גיבור המערב הפרוע, באתר המולטי יקום של אלי אשד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011120328
* VIAF: 182167411
* WorldCat: lccn-no2011120328

 |
**70** (במילים: **שבעים**) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 69 ולפני 71. בספרות יווניות הוא מיוצג על ידי האות אומיקרון.

במתמטיקה
--------

* 70 הוא מספר הרשאד
* 70 הוא המספר המוזר הראשון
* 70 הוא מספר פל
* 70 הוא מספר שמח

במדע
----

* 70 הוא המספר האטומי של איטרביום.

בספורט
------

* 70 הוא מספר הדקות בו משחקים כדורגל בליגות הילדים (כולל משחקי גביע).

ביהדות
------

המספר 70 בבול לכבוד 70 שנה לעליית ביל"ו
70 הוא מספר טיפולוגי להצגת קבוצה גדולה, למשל בביטויים "שבעים לשון", שבעים פנים לתורה. ברשימת בני נח בפרשת נח יש שבעים שמות של צאצאי נח כנגד שבעים אומות העולם. בנוסף, חז"ל אומרים על שבעים הפרים המוקרבים בחג הסוכות שהם כנגד שבעים אומות העולם. המספר 70 הוא גם מספר הנפשות של יעקב ובניו אשר ירדו למצרים. התורה גם מציינת בפרשת בשלח שבני ישראל הגיעו ל"אילים" ושם מצאו שתים עשרה עינות מים ו**שבעים** תמרים, ויש הרואים בשבעים התמרים כמקבילים לשבעים המשפחות בעם ישראל. חז"ל גם מקשרים בין שבעים אומות העולם לשבעים המשפחות בישראל. 

על ירושלים נאמר כי יש לה שבעים שמות.

שבעים גם מציין בספר תהילים, פרק צ', פסוק י', את תוחלת החיים של האדם: "ימי שנותינו בהם שבעים שנה ואם בגבורות שמונים שנה". בספר שמואל ב', פרק ה', פסוק ד', מצוין שדוד המלך חי שבעים שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **70** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ס"ה, עמוד א'; ראו גם: משה ציפור, בשבעים נפש ירדו אבותיך מצרימה, אוניברסיטת בר-אילן

|  |
| --- |
| **מספרים טבעיים** |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| 30 | 31 | 32 | 33 | 34 | 35 | 36 | 37 | 38 | 39 |
| 40 | 41 | 42 | 43 | 44 | 45 | 46 | 47 | 48 | 49 |
| 50 | 51 | 52 | 53 | 54 |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 | 70 | 80 | 90 | 100 | 200 | 300 | 400 | 500 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1,000 | 2,000 | 10,000 | 100,000 | 600,000 | 1,000,000 |

 |
| **אחרים** |
| שמות מספרים | ...0.999 | 666 | 1089 | 1729 | קבוע קפרקר | גוגול | גוגולפלקס | מספר גרהאם |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534065505171
* GND: 4751655-0
* LCCN: sh85120441

 |
הבנק הפדרלי, הבנק המרכזי של ארצות הברית. בנק זה ביצע סטריליזציה במהלך מלחמת הפנים שהובילה לשפל הגדול.
במקרו-כלכלה, **סְטֵרִילִיזַצְיָה** (מכונה גם **עיקור**) מתייחסת לפעולת הבנק המרכזי בשוק פתוח שמטרתה לנטרל השפעות של שוק הכסף על שוק המטבע העולמי.

ברוב המקרים מבצע הבנק המרכזי פעולה זו על מנת לנטרל השפעות פוגעות של תנועות הון נכנסות כמו ייסוף שער החליפין, אובדן תחרות בייצוא ואינפלציה. באופן כללי, הסטריליזציה מתייחסת לכל מדיניות מוניטרית שמבקשת להותיר את כמות הכסף במשק ללא שינוי במהלך זעזועים כלכליים או שינויים אחרים, כולל תנועות הון יוצאות.

לשם דוגמה, נניח כי ערך המטבע של מדינה מסוימת ירד (במדינה משטר שער חליפין נייד). על מנת למנוע זאת, הבנק המרכזי של אותה מדינה מחליט להעלות את ערך המטבע על ידי יצירת ביקוש מלאכותי למטבע המקומי בשוק מטבע החוץ. הדבר נעשה באמצעות שימוש ביתרות המט"ח של הבנק המרכזי לקניית מטבע מקומי. הביקוש המתואר אכן גורם לעצירת ירידת ערך המטבע המקומי, אך יוצר גרעון במאזן התשלומים עקב ירידת שער החליפין. שער החליפין הנמוך יותר במונחי מטבע מקומי מגדיל את הייבוא, אך מקטין את הייצוא. הגרעון במאזן התשלומים גורם לירידה בכמות הכסף במשק. לכן, במטרה לקזז את ההשפעה השלילית הזו של ירידה בכמות הכסף הנזיל, הבנק המרכזי יבצע פעולות בשוק הפתוח שיגרמו להגדלת כמות הכסף במשק. פעולות אלו של קניית איגרות חוב מקומיות באמצעות מטבע מקומי "ינטרלו" את ההשפעות השליליות של הפעולות בשוק המט"ח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul Krugman and Maurice Obstfeld, "International Economics, Theory and Policy", Addison Wesley, 2003, 6th Edition, pgs. 488-489.
**הקורפוס ה-14 (באדן)** (בגרמנית: **XIV. Armee-Korps**) היה קורפוס של צבא באדן, אשר היה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-30 בספטמבר 1870 לקראת המצור על שטרסבורג במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, והועמד תחת פיקודו של גנרל חיל הרגלים אוגוסט פון ורדר. לאחר נפילת שטרסבורג, השתתף הקורפוס במצור על בלפור ובקרב וילרסקסל. ב-15 בינואר 1871 תקף גנרל שארל דניס בורבאקי את הקורפוס לאורך נהר ליסאיין, אולם לאחר קרב בן שלושה ימים הוא נסוג עם צבאו לשווייץ. במרץ 1871 פורק הקורפוס, אולם ב-1 ביולי אותה שנה הוא הוקם מחדש, והצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית כקורפוס ה-14.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה הקורפוס חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב מילוז ולאחר מכן בקרב לורן. בסוף ספטמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית באזור אראס, ולחם בקרב אראס (1914). לאחר מכן הועבר הקורפוס לשמפאן, שם נטל חלק בקרב שמפאן השני בשנת 1915, ובשנת 1916 הוא השתתף לתקופה קצרה בקרב על הסום. בהמשך השתתף הקורפוס בקרב איפר השלישי ובמתקפת האביב הגרמנית כחלק מהארמייה השנייה. לאחר מכן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הראשונה, ובמהלך מתקפת מאה הימים הוא נלחם כחלק מהארמייה ה-18.

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים אוגוסט פון ורדר (30 בספטמבר 1870 - 14 באפריל 1879)
* גנרל חיל הרגלים הוגו פון אוברניץ (15 באפריל 1879 - 19 באוגוסט 1888)
* גנרל חיל הרגלים זיגיסמונד פון שליכטינג (20 באוגוסט 1888 - 1 בינואר 1896)
* גנרל חיל הפרשים אדולף פון בילו (2 בינואר 1896 - 26 בינואר 1902)
* גנרל חיל הרגלים מקס פון בוק אונד פולאך (27 בינואר 1902 - 10 בספטמבר 1907)
* גנרל חיל הרגלים ארנסט פון הוינינגן (11 בספטמבר 1907 - 31 באוגוסט 1914)
* גנרל לוטננט תאודור פון ואטר (1 בספטמבר 1914 - 9 במרץ 1915)
* גנרל לוטננט קרל היינריך פון האניש (10 במרץ 1915 - 11 באוגוסט 1916)
* גנרל לוטננט מרטין צ'אלס דה בוליו (12 באוגוסט 1916 - 4 בספטמבר 1917)
* גנרל לוטננט אלפרד פון בוקמן (5 בספטמבר 1917 - 1 בנובמבר 1917)
* גנרל לוטננט פרידריך פון גונטרד (2 בנובמבר 1917 - 28 ביוני 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הקורפוס ה-14 (האימפריה הגרמנית)** |
**לודוויג אלואיס פרדיננד ריטר פון קכל** (בגרמנית: **Ludwig Alois Friedrich Ritter von Köchel**; ‏14 בינואר 1800 - 3 ביוני 1877) היה מוזיקולוג, סופר, מלחין, בוטניקאי ומוציא לאור. נודע בעיקר בכך שקיטלג את יצירותיו של מוצרט, ועל שמו נקרא "מספור קכל" המציין את מספר היצירה בקטלוג.

חייו
----

קכל נולד בעיירה שטיין (Stein) שבקרמס, השייכת למדינת אוסטריה התחתונה. הוא למד משפטים בווינה ובמשך 15 שנה היה המחנך של ארבעת בניו של הארכידוכס קרל. הגמול לו זכה ממעבידו היה תואר אבירות וסכום כסף נאה, שאיפשר לו להקדיש את שארית חייו למחקר. הוא ביצע מחקרים מרשימים לזמנו בבוטניקה בצפון אפריקה, חצי האי האיברי, בריטניה, נורדקאפ ורוסיה.

נוסף על עיסוקו בבוטניקה, הוא גילה עניין בגאולוגיה ומינרלוגיה, אך גם אהב מוזיקה והיה חבר באוניברסיטת מוצרטיאום אשר בזלצבורג. 

בשנת 1862 פרסם את רשימת קכל - רשימה כרונולוגית-נושאית של כל יצירותיו של מוצרט. הקטלוג היה הראשון בקנה מידה שכזה ואיכותו הייתה גבוהה ושיקפה למדנות והבנה. מאז פרסומו עבר הקטלוג מספר שינויים. כיום נוהגים להתייחס ליצירותיו של מוצרט לפי המספור בקטלוג, המוכר כ"מספר קכל" (*K*, ראו אופוס). כך למשל, הסימפוניה מס' 41 ("יופיטר") של מוצרט היא K.551.

קכל גם ארגן את יצירותיו של מוצרט לכדי 24 קטגוריות ששימשו את בית ההוצאה לאור *Breitkopf & Härtel* כאשר פרסמו את המהדורה השלמה של יצירותיו של מוצרט, בין השנים 1877 עד 1905 (יוזמה שמומנה בחלקה על ידי קכל עצמו).

קכל מת מסרטן בגיל 77 בווינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג פון קכל** בוויקישיתוף
* לודוויג פון קכל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי לודוויג פון קכל בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280808305171
* BIBSYS: 90512437
* BNE: XX1295144
* BnF: cb12409545n (data)
* GND: 116274352
* ISNI: 0000 0001 1020 9295
* LCCN: n89652796
* MusicBrainz: f9b06d99-9ace-4840-b115-5cb081c38d11
* NDL: 01225503
* NKC: jn20020524010
* NLA: 35277830
* NLP: A24849625
* NSK: 000045945
* NTA: 067926797
* SELIBR: 136717
* SNAC: w6cn7fs4
* SUDOC: 033205590
* Trove: 894302
* VIAF: 9935400
* WorldCat: lccn-n89652796

 |
**הקורפוס ה-19** (באנגלית: **XIX Corps**) היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### הקמת הקורפוס

ב-10 באוקטובר 1943 הוקם הקורפוס ה-19 על בסיס קורפוס השריון ה-3 שהוקם ב-7 ביולי 1942, ולמפקדו מונה ויליס קריטנברגר. בינואר 1944 מונה רוסקו וודרוף למפקד הקורפוס, ובמרץ אותה שנה החליפו צ'ארלס קורלט.

### צרפת וגרמניה

ב-10 ביוני 1944 נחת הקורפוס בנורמנדי, שם השתתף בקרבות הקשים שהתחוללו באזור. לאחר מכן השתתף הקורפוס במבצע קוברה ובקרב פאלז, וב-28 באוגוסט חצה את נהר הסן. לאחר מכן השתתף הקורפוס בשחרור בלגיה, וב-14 בספטמבר חדר אל גרמניה. הקורפוס השתתף בקרב על אאכן, וב-15 באוקטובר החליף ריימונד מק'ליין את קורלט בפיקוד על הקורפוס. בדצמבר השתתף הקורפוס בקרב על הבליטה, ולאחר מכן לחם בקרב על גרמניה כחלק מהארמייה התשיעית עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה

ב-5 בספטמבר 1945 פורק הקורפוס, אולם חזר והוקם שוב ב-12 ביולי 1950, וב-1 באפריל 1968 פורק באופן סופי.

מפקדים
------

* ויליס קריטנברגר (10 באוקטובר 1943 - ינואר 1944)
* רוסקו וודרוף (ינואר 1943 - מרץ 1944)
* צ'ארלס קורלט (מרץ 1944 - 15 באוקטובר 1944)
* ריימונד מק'ליין (15 באוקטובר 1944 - 5 בספטמבר 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-19
**חמוצית** (שם מדעי: *Vaccinium Oxycoccos*, שם נוסף בעברית: קַפְטָה) היא מין צמח ממשפחת האברשיים, קרוב משפחה לאוכמנית, הצומח בטבע בביצות כבול חומציות באזורים הקרירים בחצי הכדור הצפוני. הכינוי *חמוציות* מתייחס בדרך כלל לפרי הצמח, המופק ברובו בגידול מסחרי.

מאפיינים
--------

צמח החמוצית הוא בן-שיח ירוק עד נמוך (בדרך כלל פחות מ-10 ס"מ), בעל גבעולים דקים וקשיחים ועלים קטנים. הפרחים בצבע ורוד כהה עם עלי כותרת קטנים, שעמודי העלי והאבקנים חשופים ובולטים מתוכם. הפרי ענבה מדומה, גדול מהעלים וצבעו לבן עד להבשלה, אז הוא הופך אדום.

היסטוריה
--------

חמוציות נאכלו על ידי תושבי ארצות הצפון ועדיין נחשבות לפרי בר פופולרי בסקנדינביה ורוסיה. בסקוטלנד היה נפוץ איסופן מהבר, אך עם צמצום אזורי הצמיחה הטבעיים שלהן הן הפכו נדירות. הילידים באמריקה הצפונית אכלו את החמוציות, וייתכן שהם שהכירו אותן למתיישבים האנגלים במסצ'וסטס בראשית המאה ה-17, שהפכו אותם לאחד המרכיבים בסעודת חג ההודיה.

גידול ושימושים
--------------

אסיף חמוציות בניו ג'רזי
כיום נעשה רוב גידול החמוציות באמריקה הצפונית בשדות חפורים ומוקפים סוללה המאפשרת את הצפתם במים. עם הבשלת הפרי מציפים את השדות, מנערים את השיחים ואוספים את הפירות הצפים על פני המים.

חמוציות נאכלות בדרך כלל כלפתן פירות או רוטב חמוציות. הן משמשות גם באפיית מאפינס ועוגיות, אך לא מקובל לאכול אותן בנפרד כמו אוכמניות, פטל או תותים. חריג לכך הן החמוציות המיובשות, ששמן המקובל בארצות הברית נגזר משם המותג "קרייזינס" (craisins; הלחם של cranberry ו-raisin), שמרקמן דומה לזה של צימוקים אך טעמן חמוץ יותר ונאכלות כפי שהן. מרבית החמוציות המיובשות מומתקות בתהליך הייצור כדי לטשטש את חמיצותן הטבעית.

בישראל נמכרים שני מיני חמוציות מיובשות: חמוציות זרש (Berberis vulgaris), קטנות, חמוצות ובעלות חיי מדף קצרים יותר; וחמוציות גדולות ומתוקות יותר.

ניתן להשיג גם מיץ חמוציות, שהוא בדרך כלל מומתק ומעורב במיצי פירות אחרים כמו מיץ תפוחים. למיץ מיוחסות תכונות רפואיות הקשורות בהפחתת סיכוי לדלקת בדרכי השתן ומניעת התפשטותה של קנדידה מערכתית. כמו כן יש המשתמשים בחמוציות במקרים של שיתוק עמוד השדרה.

מיץ חמוציות הוא מרכיב בקוקטיילים כגון סי בריז, סקס על החוף, קוסמופוליטן.

ראו גם
------

* רוטב חמוציות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חמוצית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חמוציות** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Linsenmeyer TA, Harrison B, Oakley A, Kirshblum S, Stock JA, Millis SR (2004). **"Evaluation of cranberry supplement for reduction of urinary tract infections in individuals with neurogenic bladders secondary to spinal cord injury. A prospective, double-blinded, placebo-controlled, crossover study"**. J Spinal Cord Med 27 (1): 29–34. PMID 15156934
2. ↑  Waites KB, Canupp KC, Armstrong S, DeVivo MJ (2004). **"Effect of cranberry extract on bacteriuria and pyuria in persons with neurogenic bladder secondary to spinal cord injury"**. J Spinal Cord Med 27 (1): 35–40. PMID 15156935
3. ↑  Lee BB, Haran MJ, Hunt LM, et al. (August 2007). **"Spinal-injured neuropathic bladder antisepsis (SINBA) trial"**. Spinal Cord 45 (8): 542–50. doi:10.1038/sj.sc.3101974. PMID 17043681
 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531387805171
* LCCN: sh85033725

 |
**The Gutter Twins** (הגאטר טווינז) היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית, שהוקמה על בסיס שיתוף פעולה מוזיקלי בין גרג דולי ומרק לאנגן. שירי הלהקה מתאפיינים בצליל אפל ולעיתים גותי, ומילים שמושפעות מהביוגרפיות המורכבות של שני המוזיקאים.

רקע
---

הקריירה המוזיקלית של גרג דולי ומארק לאנגן החלה בשנות ה-80, דולי כמנהיג האפגן ויגס ולאנגן כסולן סקרימינג טריז. שתי הלהקות היו חתומות בחברת סאב פופ, ופעלו מחוץ לסצנת הגראנג' המרכזית באותה תקופה שהייתה ממוקמת בסיאטל. השניים נפגשו כבר בשנת 1989, אך לא שיתפו פעולה עד לשנות ה-2000, לאחר ששתי הלהקות שלהם התפרקו. באותו הזמן לאנגן הקליט אלבומי סולו ושיתף פעולה עם אמנים רבים, ודולי הזמין אותו להקליט ולהופיע עם הטוויילייט סינגרז, להקתו החדשה. במקביל השתתף דולי באלבומי הסולו של לאנגן.

בשנת 2003 התגבש הרעיון שהשניים יקימו פרויקט חדש. דולי מספר ששמע לראשונה על שיתוף הפעולה ביניהם כשנשאל על כך בריאיון עם עיתונאי איטלקי, לו סיפר לאנגן על הרעיון וקבע את שם הלהקה. ההקלטות לקראת אלבום חדש החלו בסוף אותה שנה.

### Saturnalia

לאנגן ודולי הקליטו שיר אחד בשנת 2003, אך זנחו את ההקלטות לתקופה ארוכה בעקבות פרויקטים אחרים בהם היו מעורבים - דולי עם הטוויילייט סינגרז והלהקה האיטלקית Afterhours, ולנאגן כסולן קווינז אוף דה סטון אייג' ואמנים נוספים. השניים הופיעו לראשונה כ-The Gutter Twins בשנת 2005 במועדון ברומא. בשנת 2006 השתתף לאנגן בשני אלבומים של הטוויילייט סינגרז ואף הצטרף לסיבוב ההופעות שלה. באותו הזמן חזרו השניים לעבוד על הפרויקט המשותף ולהקליט שירים חדשים. הלהקה חתמה בלייבל איתו התחילו את דרכם, סאב פופ. בספטמבר 2007 הודיעו כי העבודה על האלבום הסתיימה, ו-*Saturnalia* יצא מספר חודשים לאחר מכן, במרץ 2008.

בספטמבר 2008 הוציא ההרכב מיני-אלבום בשם *Adorata* הכולל שמונה שירים, שישה מתוכם הם גרסאות כיסוי לשירים של אמנים שונים. מרבית ההקלטות לאלבום נערכו בזמן העבודה על אלבום הבכורה של הלהקה.

The Gutter Twins יצאו לסיבוב הופעות בארצות הברית ובאירופה באוגוסט 2008, ובמסגרתו הופיעו בישראל.

דיסקוגרפיה
----------

אלבומי אולפן
* Saturnalia ‏ (2008)

מיני אלבומים
* Adorata ‏ (2008)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של The Gutter Twins
* ביקורת על האלבום Saturnalia, באתר Pitchforkmedia
* סיימן קוסינס, We meet The Gutter Twins, הסאן, 28 בפברואר 2008
* אור ברנע, לנגן עם דולי, באתר ynet, 22 באוגוסט 2008
* ליאת שי, גאטר טווינז הצליחו בזכות הקהל, באתר nrg‏, 7 בספטמבר 2008

* The Gutter Twins, באתר AllMusic (באנגלית)

* The Gutter Twins, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* The Gutter Twins, באתר Discogs (באנגלית)

* The Gutter Twins, באתר Songkick (באנגלית)

* The Gutter Twins, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 7029 2731
* MusicBrainz: 19a2a56f-fd53-4dea-8cec-88046efb0fd5
* NKC: xx0082499
* VIAF: 311847838
* WorldCat (עם VIAF): 311847838

 |
**הקורפוס ה-21** היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

ב-2 בדצמבר 1943 הוקם הקורפוס ה-21, והועמד תחת פיקודו של פרנק מילבורן.

הקורפוס שנכלל במסגרת הארמייה השביעית של אלכסנדר פאץ' שהייתה חלק מקבוצת הארמיות השישית של ג'ייקוב דיוורס השתתף במבצע דרגון, אשר במסגרתו נחתו בעלות הברית בדרום צרפת, ולאחר מכן התקדם עם הארמייה עד אלזס. ב-19 בינואר 1945, הפקיע דיוורס את הקורפוס מידיו של פאץ', והעביר אותו תחת הארמייה הראשונה הצרפתית בפיקודו של ז'אן דה לאטר דה טסיני. לאטר היה, לפיכך, הגנרל הלא אמריקני היחיד שפיקד על כוחות אמריקניים גדולים במלחמת העולם השנייה, אך בד בבד הארמייה שלו הייתה כפופה לקבוצת הארמיות של הגנרל דיוורס, ובכך הייתה הכוח הצרפתי הגדול ביותר בהיסטוריה שלחם תחת פיקוד זר. בינואר 1945 השתתף הקורפוס בבלימת המתקפה הגרמנית באלזס, ובפברואר היה לקורפוס חלק מכריע בחיסולו של כיס קולמר.

ב-15 במרץ 1945 פתח הקורפוס במתקפה גדולה לעבר גרמניה, יחד עם הקורפוס ה-6 והקורפוס ה-15. ב-20 במרץ פרץ הקורפוס דרך קו זיגפריד, וכבש את זארבריקן, וב-26 במרץ חצה את נהר הריין. ב-5 באפריל כבש הקורפוס את וירצבורג, וב-12 באפריל כבש את שוויינפורט. ב-18 באפריל כבש הקורפוס את אנסבך וב-22 באפריל הקים גשר על הדנובה באזור דילינגן על הדנובה. ב-28 באפריל כבש הקורפוס את אאוגסבורג, וב-1 במאי כבש את באד טלץ ושבה את גנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט. ב-3 במאי נכנס הקורפוס לאוסטריה, ולמחרת נפגשו כוחות הקורפוס עם רגימנט הרגלים ה-409 מהדיוויזיה ה-103 מצפון-מזרח לאינסברוק. ב-6 במאי נכנעו כל הכוחות הגרמניים באזור, וב-8 במאי נכנסו כוחות הדיוויזיה המוטסת ה-101 שהשתייכו לקורפוס לברכטסגאדן.

לאחר המלחמה שהה הקורפוס בגרמניה, וב-30 בספטמבר פורק הקורפוס. בספטמבר 1957 הוקם הקורפוס מחדש, וביוני 1970 פורק הקורפוס באופן סופי.

מפקדים
------

* פרנק מילבורן (2 בדצמבר 1943 - 30 בספטמבר 1945)
**חֲמוּטַל בַּת־יִרְמְיָהוּ** הייתה דמות מקראית, אשת יאשיהו ואמם של יהואחז וצדקיהו, מלכי יהודה בסוף המאה ה-7 ותחילת המאה ה-6 לפנה"ס.

חייה
----

חמוטל נולדה בלבנה. היא ילדה ליאשיהו את יהואחז וצדקיהו. דעת מקרא מזהה את חמוטל עם הלביאה שבנבואת יחזקאל, ועפ"י זיהוי זה, חמוטל הייתה מעורבת במינויים של בניה למלכים, כי הייתה חברה מרכזית ב"עם הארץ" (גוף שייצג את גדולי המלכות).

מסיפור גלות יהויכין בספר מלכים, ניתן ללמוד כי היה קיים הרמון נשים בזמנו[דרוש מקור][דרושה הבהרה]. חמוטל בת ירמיהו, הנזכרת בו לצד זבודה בת פדיה, אם יהויקים, מרמזת כי ליאשיהו היו כמה נשים.
חמוטל קשרה קשרים עם גוף הנקרא "עם הארץ", כדי להמליך את בנה יהואחז. נראה כי ניצלה את מוצאה של זבודה בת פדיה, אשר לא הגיעה משבט יהודה אלא הייתה מזוהה עם שבטי הצפון. יש הסוברים כי שיקוליה היו אישיים וזאת כדי לזכות בתואר "גבירה", באמצעות המלכת בנה. אך לאחר זמן מה יהואחז הודח והוגלה למצרים בידי פרעה-נכה ואת מקומה תפסו זבודה, אשר בנה הומלך תחתיו, ונחשתא בת אלנתן. הכתוב בספר יחזקאל מרמז כי חמוטל הייתה מעורבת בהמלכתו של צדקיהו, בנה הצעיר, במקום יהויכין. ייתכן שלאחר המלכתו של צדקיהו, שבה חמוטל למעמדה הגבוה עם הגלייתה של נחושתא. לאחר 11 שנים הוגלתה גם חמוטל לבבל.
ייתכן כי בניו של יאשיהו משתי נשותיו אלו מייצגים שתי תפישות מדיניות: הפרו-בבלית, אותה מייצג יהואחז בנה של חמוטל בת ירמיה, שהודח על ידי פרעה נכה. ותפישה פרו-מצרית, אותה מייצג יהויקים בן זבודה שהומלך על ידו. ייתכן כי זאת הסיבה לבחירתו של נבוכדנצר בצדקיהו.

זיהוי דמותה במשל הלביאה בספר יחזקאל
-----------------------------------

במשל הלביאה וגורי הכפירים המופיע בספר יחזקאל, נמשלה הלביאה לחמוטל בת ירמיהו אם שני המלכים, וכך גם רש"י בפירושו: "מה אמך לביא - כמה הייתה חשובה אמך אתה צדקיהו שנמשלה ללביאה". אמנם מחמוטל יצאו שני מלכים, אך יש הסוברים כי אין לראות בה את זו שמשחה אותם למלכות. יהואחז הומלך על ידי גוף שנקרא "עם הארץ" וצדקיהו הומלך על ידי מלך בבל לאחר שיהויכין הוגלה. מנגד, יש הטוענים שהלביאה במשל מייצגת את בית המלוכה ואין לייחס לה דמות מסוימת. זאת ועוד, ליאשיהו היו מספר נשים והן ילדו לו מספר ילדים. לדעת גרשון ברין, ספר יחזקאל השתמש ביצירה עתיקה יותר כאשר הוא עורך בה כמה שינויים למטרתו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  81 שנה לפני המלכת צדקיהו:הוא מלך בגיל 21 והיא הייתה לכל היותר בגיל 60 (אבות ה כא)
2. ↑  35 שנה לפני המלכת יהואחז:הוא מלך בגיל 23 והיא הייתה לכל הפחות בגיל 12 (יבמות יב ב)
3. 1 2 3  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק ל"א.
4. 1 2  שנת המלכת צדקיהו, על פי דעת מקרא מלכים ב כד יח (שאומר שחמוטל הייתה מעורבת במינוי זה)
5. ↑  שנת המלכת יאשיהו, שאז כבר יכולה להיות אשת המלך
6. ↑  שנת הולדת יהואחז, שאז כבר הייתה אשת המלך
7. 1 2  דעת מקרא מלכים ב עמ' תתי"א
8. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"ח, פסוק ב'
9. ↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ד, פסוק ט"ו.
10. ↑  חיה כץ, **ארץ דגן ותירוש ... ארץ זית יצהר ודבש: הכלכלה בממלכת יהודה בימי בית ראשון**, ירושלים, יד יצחק בן צבי, 2008, עמ' 143
11. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"ט, פסוקים ה'–ח'.
12. ↑  גרשון גליל, **עולם התנ"ך: יחזקאל**, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 89.
13. ↑  בוסתנאי עודד, **עולם התנ"ך: מלכים ב'**, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 211.
14. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"ט, פסוקים ב'–ט'.
15. ↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק ל'.
16. ↑  גרשון ברין, **מחקרים בספרות הנבואה הקלאסית**, ירושלים, מוסד ביאליק, 2006, עמ' 347-334
**הקורפוס ה-11** (בגרמנית: **XI. Armee-Korps**) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. שלחם במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-30 באוקטובר 1866 וכמפקדו הישיר מונה היינריך פון פלונסקי. מטה הקורפוס היה בקאסל, וחייליו גויסו מפרובינציית הסן-נסאו (שטחי נסיכות הבוחר מהסן 
ודוכסות נסאו לשעבר). במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה כלל הקורפוס את הדיוויזיות ה-21 וה-22, והיה תחת פיקודו של יוליוס פון בוזה. לאחר מכן חזר היינריך פון פלונסקי להיות מפקדו הישיר של הקורפוס, ותחת פיקודו הפך הקורפוס לחלק מהארמייה השלישית בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. תחת פון פלונסקי השתתף הקורפוס בקרבות ויסמבורג, וורת' וסדאן.

בשנת 1871 צורפה הדיוויזיה ה-25 (הדוכסות הגדולה של הסן) לקורפוס. בשנת 1899 הוקם הקורפוס ה-18 והועברו אליו הדיוויזיות ה-21 וה-25. בתמורה קיבל הקורפוס ה-11 את הדיוויזיה ה-38.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב הקורפוס בחזית המערבית כחלק מחלק מהארמייה השלישית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן הועבר לחזית המזרחית, שם לחם פון בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן בקרבות נוספים, ביניהם מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה. בשנת 1915 הועבר שוב לחזית המערבית, שם לחם בקרבות שונים בזירה. בשנת 1918 השתתף הקורפוס במתקפת האביב, ובאוגוסט הותקף בקרב אמיין. לאחר מכן לחם הקורפוס כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה, ולאחר תבוסת גרמניה במלחמה פורק הקורפוס ב-30 בספטמבר 1919.

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים היינריך פון פלונסקי (30 באוקטובר 1866 - 17 ביולי 1870)
* גנרל חיל הרגלים יוליוס פון בוזה (18 ביולי 1870 - 6 באוגוסט 1870)
* גנרל חיל הרגלים היינריך פון פלונסקי (7 באוגוסט 1871 - 7 בינואר 1871)
* גנרל חיל הרגלים יוליוס פון בוזה (8 בינואר 1871 - 5 באפריל 1880)
* גנרל חיל הפרשים לודוויג פון שלוטהיים (6 באפריל 1880 - 21 במרץ 1889)
* גנרל חיל הרגלים וילהלם פון גרולמן (22 במרץ 1889 - 10 באוגוסט 1892)
* גנרל חיל הרגלים אדולף פון ויטיך (11 באוגוסט 1892 - 23 באפריל 1904)
* גנרל חיל הרגלים וילהלם פון לינדה (24 באפריל 1904 - 23 בספטמבר 1906)
* גנרל חיל הפרשים אלברכט, דוכס וירטמברג (24 בספטמבר 1906 - 24 בפברואר 1908)
* גנרל חיל הרגלים ריינהרד פון שפר-בויאדל (25 בפברואר 1908 - 31 בדצמבר 1913)
* גנרל חיל הרגלים אוטו פון פליסקו (1 בינואר 1914 - 12 במרץ 1917)
* גנרל לוטננט ויקטור קיהנה (13 במרץ 1917 - 26 באוגוסט 1917)
* גנרל חיל הרגלים פרנץ פון זודן (27 באוגוסט 1917 - 16 בנובמבר 1917)
* גנרל חיל הרגלים ויקטור קיהנה (17 בנובמבר 1917 - 30 בספטמבר 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס ה-11** בוויקישיתוף
* הקורפוס ה-11
**אסלאם יאשוייב** (ברוסית: **Исла́м Яшу́ев**; נולד ב-23 בינואר 1993) הוא ג'ודוקא רוסי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, אלוף אירופה (2018).

בנובמבר 2016 יאשוייב זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי צ'ינגדאו. במרץ 2017 הוא זכה במדליית ארד בגראנד פרי טביליסי לאחר שניצח את בן-ארצו אלברט אוגוזוב הרוסי בקרב על המדליה. ב-6 באוקטובר הוא זכה במדליית כסף בגראנד פרי טשקנט. במרץ 2018 זכה לראשונה במדליה בתחרות מסוג גראנד סלאם, כשזכה בכסף בגראנד סלאם יקטרינבורג.

באליפות אירופה 2018 שנערכה בתל אביב, זכה יאשוייב במדליית הזהב. הוא התחיל את התחרות בשלב שמינית הגמר וניצח בווזארי את פאבל פטריקוב הצ'כי, ברבע הגמר הוא ניצח בעונשים את אשלי מקנזי הבריטי ובחצי הגמר גבר בווזארי על אמירן פאפינשווילי הגיאורגי. בגמר יאשוייב ניצח באיפון את יאניסלב גרצ'ב הבולגרי לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסלאם יאשוייב, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* אסלאם יאשוייב, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
**הקורפוס ה-12 של הצבא הבריטי** היה קורפוס בריטי אשר במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המקדונית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם בחזית המערבית.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הקורפוס הוקם בצרפת ב-8 בספטמבר 1915 בפיקודו של הנרי פולר וילסון, ובנובמבר 1915 הועבר הקורפוס מהחזית המערבית לחזית המקדונית כדי לתגבר את כוחות מדינות ההסכמה בחזית, והיה חלק מארמיית סלוניקי הבריטית. במסגרת זו לחם הקורפוס בקרב דויראן השני שהסתיים בתבוסה בריטית. בספטמבר 1918 במסגרת מתקפת הווארדאר של כוחות מדינות ההסכמה, כלל הקורפוס את הכוחות הבריטיים בגזרה המערבית של אגם דויראן ובמהלך קרב דויראן השלישי ספגו כוחותיו אבדות כבדות ולא עלה בידם לפרוץ את קווי הבולגרים. לאחר חתימת שביתת הנשק של סלוניקי עם ממלכת בולגריה והפסקת האש של מודרוס עם האימפריה העות'מאנית פסקה הלחימה ופולר וילסון מונה למפקד כוחות מדינות ההסכמה בחצי האי גליפולי ובאזור הבוספורוס. ב-11 בפברואר 1919 פורק הקורפוס, ווילסון מונה למפקד כוחות הצבא הבריטי בחזית המקדונית ובחזית הים השחור.

### מלחמת העולם השנייה

ביולי 1940 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מכוחות הבית בבריטניה, ותחת פיקודו נכללו הדיוויזיה ה-56 והדיוויזיה ה-45. ביוני 1944 נשלח הקורפוס לצרפת, שם לחם במהלך המערכה בנורמנדי, ובכלל זה נטל חלק במערכה סביב העיר קן ובקרב פאלז. בספטמבר 1944 השתתף הקורפוס גם במבצע מרקט גארדן הכושל בהולנד, ולאחר מכן נטל חלק בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* הנרי פולר וילסון (ספטמבר 1915 – פברואר 1919)

### מלחמת העולם השנייה

* אנדרו ת'ורן (יוני 1940 – אפריל 1941)
* ברנרד מונטגומרי (אפריל 1941 – נובמבר 1941)
* ג'יימס גאמל (נובמבר 1941 – ספטמבר 1942)
* מונטגיו סטופפורד (נובמבר 1942 – נובמבר 1943)
* ניל ריצ'י (דצמבר 1943 – מאי 1945)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 253375241
* WorldCat: viaf-253375241

 |
**אז'ן למורל**, ובתוארו הרשמי **אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר** (בצרפתית: **Eugène II Frédéric Marie Lamoral, 11e prince de Ligne**,‏ 10 באוגוסט 1893 – 26 ביוני 1960) היה אציל מבית לינייה (אנ'), בית אצולה בלגי, וחסיד אומות העולם.

ביוגרפיה
--------

הנסיך מישל דה לינייה (אנ') נכדו של אז'ן בטקס בבית הנשיא עם ראובן ריבלין ושישה ניצולי שואה שניצלו על ידי סבו: אברהם ברומברג, אלברט רסימורה, אברהם סביון, אברהם קפוטקה, יצחק ירושלמי ואפרים אלקוך
### ראשית חייו

אז'ן השני נולד ב-10 באוגוסט 1893 בבראילפון, והיה בנם הבכור של ארנסט, נסיך לינייה העשירי ודיאן דה קוסה-בריסאק (de Cossé-Brissac). הוא למד פילוסופיה, הוכשר כדיפלומט וסיים את לימודיו בהצטיינות. הוא נשלח לבוקרשט, פריז, מדריד, לונדון ווושינגטון הבירה. בשנת 1917 נישא לפיליפין דה נואייה (de Noailles), ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.

עם מות אביו בשנת 1937, הפך אז'ן לנסיך אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר.

### מעורבותו בפעילות הצלה בתקופת השואה

בעת כיבוש בלגיה בידי הגרמנים בשנת 1940 לחם אז'ן בצבא הבלגי. לאחר שפורקה בלגיה מנשקה עבדו אז'ן ואשתו בסיוע חומרי לנזקקים במדינה. הם הפכו את טירת בלל (Château de Belœil) שבמערב בלגיה למקום מקלט לילדים יהודים, בהם בלגים וכן זרים. איז'ן ואשתו דאגו לחינוכם של הילדים והקנו להם טיפול רפואי ככל שנדרש. אז'ן היה בן דודו של לאופולד השלישי, מלך הבלגים, וכך התאפשר לו לזמן את רופאו האישי של המלך בכל עת שנדרשו לכך הילדים החולים שתחת חסותו.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היה אז'ן השני שגריר בלגיה בהודו ובספרד. ב-26 ביוני 1960 מת אז'ן בבלאיל, ובנו בודואן, נסיך לינייה השנים עשר ירש את תאריו.

בשנת 1975 העניק יד ושם לאז'ן השני לבית לינייה את אות חסידי אומות העולם.

משפחתו
------

ב-28 בפברואר 1917 התחתן אז'ן עם פיליפין דה נואייה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:

* בודואן, נסיך לינייה השנים עשר (1918–1985)
* איזבלה, נסיכת לינייה (1921–2000)
* יולנדה, נסיכת לינייה (נולדה ב-1923), התחתנה עם קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה
* אנטואן, נסיך לינייה השלושה עשר (1925–2005)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אז'ן השני, נסיך לינייה האחד עשר** בוויקישיתוף
* על פועלו של אז'ן השני לבית לינייה להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית)
וולטר לנגלי, בין הגאות והשפל, 1901
**אסכולת ניולין** (באנגלית: **Newlyn School**) הייתה מושבת אמנות של אמנים שבסיסה בניולין (אנ') או בסמוך לה. היה זה כפר דייגים הסמוך לפנזנס (אנ'), בחוף הדרומי של קורנוול, משנות השמונים של המאה ה-19 ועד תחילת המאה העשרים.

היסטוריה
--------

הקמת אסכולת ניולין הזכירה את אסכולת ברביזון בצרפת, שם נמלטו אמנים מפריז כדי לצייר בסביבה כפרית יותר המדגישה את האור הטבעי. אסכולות ומושבות כאלה יחד עם תנועה מקבילה בקליפורניה היו ידועים גם בשם En plein air (אנ').

כמה מהאמנים הבריטים הראשונים שהתיישבו באזור כבר ביקרו בברטאן, אך מצאו בניולין סביבה אנגלית דומה עם מספר דברים שמשכו אותם: אור נעים, מגורים זולים ושפע של דוגמנים בזול. האמנים הוקסמו מחיי העבודה של הדייגים בים, ומחיי היומיום בנמל ובכפרים הסמוכים.

כמה מהציורים שהם ציירו, הראו את הסכנות והטרגדיה בחיי הקהילה, כמו נשים שמסתכלות בדאגה לים בזמן שהסירות יוצאות, או צעירה שבוכה כששמעה את החדשות על אסון בים.

וולטר לנגלי מוכר בדרך כלל כחלוץ מושבת האמנים בניולין, אך גם סטנהופ פורבס, שהתיישב שם בשנת 1884, נחשב כאבי המושבה. בית הספר לציור שהוקם על ידי פורבס ורעייתו אליזבת בשנת 1899, קידם את לימודי ציור הדמויות.

בית הספר לאמנות של ניולין (אנ') בהווה, הוקם בשנת 2011 במימון מועצת האמנויות והוא מספק קורסים לאמנות שניתנים על ידי אמנים ידועים העובדים בקורנוול.

בסוף המאה ה-19 – תחילת המאה ה-20, למורנה (אנ'), כפר דייגים סמוך, מדרום לניולין, הפך פופולרי בקרב אמני אסכולת ניולין והוא קשור במיוחד לאמן סמואל ג'ון "למורנה" בירץ' שהתגורר שם בשנת 1908.

אלה האמנים שהתיישבו במקום:

* למורנה בירץ'
* פרנק בראמלי
* מרג'ורי פרנסס ברופורד
* אליזבת פורבס
* סטנהופ פורבס
* נורמן גרסטין
* קרולין גוטץ'
* תומאס קופר גוטץ'
* פרדריק הול
* גרטרוד הארווי
* הרולד הארווי
* אלינור יוז
* איירסט אינגרם
* הרולד נייט
* לורה נייט
* וולטר לנגלי
* קארי מוריס
* אלפרד מנינגס
* דוד פרוקטר
* צ'ארלס סימפסון
* רות סימפסון
* אלברט שבלייה טיילר
* הנרי סקוט טיוק
* אנני ווק
* מילדרד אן באטלר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסכולת ניולין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Newlyn School of Landscape Painting, Cornwall, www.visual-arts-cork.com
2. ↑  Newlyn artists, web.archive.org, ‏2012-09-26
**הקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1)** (בגרמנית: **XII. (I. Königlich Sächsisches) Armee-Korps**) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. שלחם במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-23 בפברואר 1867 בצבא ממלכת סקסוניה כחלק מארגון מחודש של צבא הקונפדרציה הצפון-גרמנית, ולמפקדו מונה אלברט, נסיך סקסוניה. מטה הקורפוס היה בדרזדן, וחייליו גויסו מהאזור של ממלכת סקסוניה. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה היה הקורפוס שכלל את הדיוויזיות ה-23 וה-24 בפיקודו של אלברט, נסיך סקסוניה, כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. במהלך המצור על מץ מונה אלברט למפקד הארמייה הרביעית - ארמיית המז, שהוקמה לצורך המצור, וכללה את הקורפוסים ה-4, ה-12, וקורפוס המשמר, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס אחיו גאורג, נסיך סקסוניה, שפיקד עליו עד לשנת 1900.

ב-1 באפריל 1887 הוקמה הדיוויזיה ה-32 (הסקסונית ה-3) וצורפה לקורפוס, ובשנת 1902 הוקם הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2) והועברו אליו הדיוויזיות ה-24 וה-40, והקורפוס ה-12 הפך לאזור הגיוס של החלק המזרחי של הממלכה.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב הקורפוס בחזית המערבית כחלק מהארמייה השלישית ולחם בחזית המערבית. ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתף בקרב על המארן. לאחר מכן השתתף הקורפוס בקרבות שונים בחזית המערבית, ובסוף המלחמה הוא היה חלק מפלגת הארמייה B.

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים אלברט, נסיך סקסוניה (23 בפברואר 1867 - 18 באוגוסט 1870)
* גנרל חיל הרגלים גאורג, נסיך סקסוניה (19 באוגוסט 1870 - 21 במרץ 1900)
* גנרל חיל הרגלים מקס פון האוזן (22 במרץ 1900 - 25 באוגוסט 1902)
* גנרל חיל הרגלים פרידריך אוגוסט, נסיך סקסוניה (26 באוגוסט 1902 - 17 באוקטובר 1904)
* גנרל חיל הפרשים הרמן פון ברויזאם (18 באוקטובר 1904 - 25 בספטמבר 1910)
* גנרל לוטננט קרל לודוויג ד'אלזה (26 בספטמבר 1910 - 16 באפריל 1916)
* גנרל חיל הרגלים הורסט אדלר פון דר פלניץ (17 באפריל 1916 - 7 בספטמבר 1917)
* גנרל חיל הפרשים הנס קרוג פון נידה (8 בספטמבר 1917 - 10 ביולי 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-12
**הקורפוס ה-16** (בגרמנית: **XVI. Armeekorps**) היה קורפוס שריון של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### הקמה ראשונה

הקורפוס הוקם בברלין ב-4 בפברואר 1938 בשם "הקורפוס ה-16", והועמד תחת פיקוד היינץ גודריאן, וב-24 בנובמבר 1938 החליפו אריך הפנר.

במהלך הפלישה לפולין, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה העשירית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו, וכלל את דיוויזיות הפאנצר ה-1 וה-4, והדיוויזיות ה-14 וה-31. הקורפוס השתתף בקרב בעיירה מורקה, ב-1 בספטמבר 1939, ועוכב על ידי הכוחות הפולנים מבלי שהצליחה לפרוץ את קווי ההגנה, אולם, אף על פי כן היו אנשיו בין הראשונים שפרצו את הגנת ורשה, והביאו לנסיגת הכוחות הפולנים אל מחוץ לוורשה.

במהלך המערכה על צרפת, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה השישית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו, וכלל את דיוויזיות הפאנצר ה-3 וה-4. הקורפוס השתתף בכיבוש בלגיה, ולחם בקרב ז'מבלו. בהמשך פעל הקורפוס במהלך מבצע אדום, כחלק מהארמייה השישית.

ב-17 בפברואר 1941 הפך הקורפוס לארמיית הפאנצר הרביעית.

### הקמה שנייה

ב-16 ביולי 1944 הוקם הקורפוס ה-16 מחדש, ולמפקדו מונה פיליפ קלפל. הקורפוס לחם כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-20 באוקטובר 1944 מונה הורסט פון מלנתין למפקד הקורפוס, וב-21 בנובמבר 1944 מונה פיליפ קלפל שוב למפקד הקורפוס. ב-16 בדצמבר 1944 מונה ארנסט-אנטון פון קרוסיג למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך הקרבות כחלק מקבוצת ארמיות קורלנד. ב-15 במרץ 1945 החליפו גוטפריד ובר, שפיקד על הקורפוס עד לכניעת כל הכוחות הגרמנים בכס קורלנד בסוף המלחמה.

מפקדים
------

### הקמה ראשונה

* היינץ גודריאן (4 בפברואר 1938 - 24 בנובמבר 1938)
* אריך הפנר (24 בנובמבר 1938 - 17 בפברואר 1941)

### הקמה שנייה

* פיליפ קלפל (16 ביולי 1944 - 20 באוקטובר 1944)
* הורסט פון מלנתין (20 באוקטובר 1944 - 20 בנובמבר 1944)
* פיליפ קלפל (20 בנובמבר 1944 - 16 בדצמבר 1944)
* ארנסט-אנטון פון קרוסיג (16 בדצמבר 1944 - 15 במרץ 1945)
* גוטפריד ובר (15 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

סדר הכוחות
----------

### המערכה בפולין

במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* דיוויזיית הפאנצר ה-1
* דיוויזיית הפאנצר ה-4
* הדיוויזיה ה-14
* הדיוויזיה ה-31

### המערכה בצרפת

במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* דיוויזיית הפאנצר ה-3
* דיוויזיית הפאנצר ה-4
* הדיוויזיה ה-62

### 8 במאי 1945

ב-8 במאי 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* דיוויזיית הלופטוואפה ה-21
* הדיוויזיה ה-81
* הדיוויזיה ה-300
* הדיוויזיה ה-218
* הדיוויזיה ה-205

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-16 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
**אז'ן בודן** (בצרפתית: **Eugène Boudin**;‏ 12 ביולי 1824 – 8 באוגוסט 1898) היה צייר צרפתי.

טרוביל, 1864
מתרחצים בחוף טרוביל, 1869, שמן על עץ. מוזיאון אורסיי, פריז

חייו
----

אז'ן בודן נולד בעיירה אונפלר, שלחוף התעלה בנורמנדי, לאב שהיה מלח. בילדותו שימש נער שירות בספינת קיטור בקו שבין אונפלר לעיר הנמל לה האבר. ב-1835 העתיקה משפחתו את מושבה אל העיר לה האבר, ואביו פתח שם חנות למכשירי כתיבה ולמסגרות לציורים. בודן הצעיר עבד בחנות זו לפני שפתח חנות דומה משלו, שבה בא במגע עם אמנים שציירו בסביבה והציג בה את ציוריהם. ציירים אלה, בהם ז'אן פרנסואה מילה, עודדו את בודן לנסות את כוחו בציור. ב-1846 נטש בודן את המסחר והחליט להיות צייר. ב-1847 נסע לפריז ובשנה שלאחריה סייר בפלנדריה. ב-1850 זכה במלגה שאפשרה לו להעתיק את מקום מגוריו לפריז, אם כי שב לצייר לסירוגין בנורמנדי, והחל ב-1855 בחבל ברטאן.

על פי עצת ידידו, הצייר ההולנדי יוהאן ג'ונקינד, החל בודן לצייר בחיק הטבע. ב-1857 פגש בצייר קלוד מונה, והם נשארו ידידים כל חייהם (מאוחר יותר הודה קלוד מונה בהשפעתו של בודן על אמנותו). ב-1859 פגש בודן בצייר גוסטב קורבה שהפגיש אותו עם המשורר והסופר שארל בודלר, שעסק גם בביקורת האמנות. בודלר הביא לידיעת הציבור את ציוריו של בודן, שהציג אותם בראשונה בתערוכה בפריז באותה שנה. בודן הצטרף לקלוד מונה ולחבריו הצעירים שהציגו את ציוריהם בתערוכה הראשונה של הציורים האימפרסיוניסטים בפריז ב-1874.

שמו של בודן הלך לפניו והוא ערך מסעות בבלגיה, בהולנד ובדרום צרפת. הוא המשיך להציג את ציוריו בתערוכות בפריז, וזכה במדליית זהב בתערוכה העולמית בפריז ב-1889. ב-1892 זכה בתואר "אביר מסדר לגיון הכבוד". בין 1892 ל-1895 נסע לעיתים קרובות לוונציה. כאשר הזיקנה החלה לתת את אותותיה ניסה לבלות את זמנו בדרום צרפת, אך לבסוף שב לביתו בעיר דוביל שבנורמנדי. הוא נפטר שם ב-1898, ונקבר בבית הקברות של מונמארטר שבפריז.

מציוריו החשובים
---------------

* טרוביל (1864)
* המזח בדוביל (1865)
* מתרחצים בחוף טרוביל (1869)
* תעלה בבריסל (1871)
* החוף של פורטרייה (1874)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אז'ן בודן** בוויקישיתוף
* אז'ן בודן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אז'ן בודן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258813505171
* AGSA: 2999
* BNE: XX863769
* BnF: cb11893199f (data)
* CiNii: DA08956994
* GND: 118816640
* ICCU: CFIV096014
* ISNI: 0000 0000 8100 5508
* KulturNav: 6dd1d503-c108-47e5-a02c-f6ec985a9750
* LCCN: n81139753
* LNB: 000204258
* The Léonore id LH//309/51 is not valid.
* NDL: 00548715
* NGV: 857
* NKC: ola2002113758
* NLA: 36555369
* NLP: A18560027
* NTA: 070340269
* RKD: 11369
* SNAC: w6rx9x9k
* SUDOC: 026742586
* TePapa: 263
* Trove: 1289817
* ULAN: 500004513
* VcBA: 495/18049
* VIAF: 22138922
* WorldCat: viaf-5856150

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפרוור בסידני. אם התכוונתם לפירושים אחרים, ראו צ'יפנדייל.

אוניברסיטת נוטרדאם, בצ'יפנדייל
**צ'יפנדייל** (באנגלית: **Chippendale**) הוא פרוור בסידני, והוא מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).

גאוגרפיה
--------

צ'יפנדייל ממוקם כ-2 ק"מ דרומית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל ברחובות ברודוויי מצפון (בגבול עם הפרוור אולטימו), קליבלנד מדרום (בגבול עם הפרוורים דרלינגטון ורדפרן), אוניברסיטת סידני במערב (בסמוך לפרוורים גליב וקמפרדאון) ותחנת הרכבת סנטרל במזרח, בסמוך לסארי הילס. צדו המערבי של צ'יפנדייל מוקצה לבנייני מגורים, אך למרות זאת הוא הפרוור הצפוף ביותר (על פי נתוני העיתון סידני מורנינג הראלד) עם הכמות המינימלית של מקום מחיה לאדם מכל פרוורי סידני.

היסטוריה
--------

שטר הקניין הראשון באזור ניתן בשנת 1819 לוויליאם צ'יפנדייל, לבניין אחוזה על שטח של 95 אקרים. הפרוור כיום קרוי על שם אותה אחוזה. השטח נמכר שוב ושוב (חלק משטח אחוזת צ'יפנדייל המקורית נמצא בפרוור רדפרן מדרום) עד שלבסוף הגיע לידי ויליאם הצ'ינסון ב-1833, בתצורתו הנוכחית.

תרבות
-----

בצ'יפנדייל מצויה תחנת רכבת היסטורית, שהפכה ב-1989 מתחנת רכבת פעילה לאתר בשימור. שמה הרשמי הוא תחנת ריג'נט סטריט, אך היא מכונה תחנת בית העלמין (Mortuary Station), שכן בה היו יוצאות רכבות לבית העלמין רוקווד. בית עלמין זה הוא הגדול ביותר בחצי כדור הארץ הדרומי, וכולל חלקות לקבורה קתולית, אנגליקנית, מוסלמית ויהודית, בין השאר. כיום מקיף את התחנה הישנה גן מטופח.

בצ'יפנדייל מצויה אחת ממבשלות הבירה העתיקות ביותר בניו סאות' ויילס, קרלטון אנד יונייטד (Carlton & United Breweries) אם כי זו סגורה החל מ-2007, אז האתר נקנה על ידי חברת נדל"ן.

צ'יפנדייל סמוך למספר קמפוסים חשובים, בין השאר אוניברסיטת נוטרדאם אוסטרליה בגבולו הצפוני, ואוניברסיטת הטכנולוגיה של סידני (University of Technology Sydney) ואוניברסיטת סידני בקרבת צדו המערבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'יפנדייל** בוויקישיתוף
* צ'יפנדייל באתר "Dictionary of Sydney"
* צ'יפנדייל באתר "Sydney Suburbs"(הקישור אינו פעיל)

| פרוורי סידני העיר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אווליי • אולטימו • אליזבת' ביי • אלכסנדריה • אננדייל • ארסקינוויל • ברנגרו • ביקונספילד • גליב • דוז פוינט • דרלינגהרסט • דרלינגטון • היימרקט • וולומולו • וטרלו • זטלנד • מור פארק • מילרס פוינט • ניוטאון • סארי הילס • מע"ר סידני • סנטניאל פארק • פדינגטון • פוטס פוינט • פורסט לודג' • פירמונט • צ'יפנדייל • קמפרדאון • ראשקטרס ביי • רדפרן • רוקס • רוסברי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540345305171
* LCCN: nr93023987
* VIAF: 123906232
* WorldCat (עם VIAF): 123906232

 |
**אלי סינַי** (1927 – פברואר 2008) היה מעצב במה ותלבושות, אמן ומחנך ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אלי סיני נולד בשנת 1927 בעיר קניגסברג שבגרמניה בשם **לודוויג שוטנברג**.

בשנת 1939 עלה לארץ ישראל. התחנך בפרדס חנה ורכש חינוך מקצועי בנגרות בקיבוץ יגור, ובשנת 1948 השתתף במלחמת העצמאות. 

בתחילת שנות החמישים למד אמנות בבצלאל בירושלים, התוודע אל עולם התיאטרון ולקח חלק בפעילותיהן של להקות חובבים. בפעילותו התיאטרונית באותן שנים שימש בערבוביה כשחקן, מאייר כרזות ומעצב במה מתחיל.

באמצע שנות החמישים, לצד עבודה בסדנאות ייצור תפאורות ומשחק כסטטיסט בהפקות "הקאמרי", החל לעצב במות ל"תיאטרון זירה" בניהולו של מיכאל אלמז.

בשנת 1959 שב לגרמניה ללמוד עיצוב במה באקדמיה של מינכן. בתחילת שנות השישים עיצב הפקות תיאטרון, אופרה וטלוויזיה בגרמניה (קובלנץ).

בשנת 1965 חזר לישראל, ומאז עבד ועיצב עשרות רבות של הפקות בכל התיאטראות המוכרים. בתקופה מסוימת שימש תפאורן הבית של "הבימה". בין ההפקות הרבות שעיצב מבחר של מחזאות קלאסית (שיקספיר, מולייר, איבסן) ומודרנית (ברכט, ויליאמס, או'קייסי, יונסקו), וכן מחזות ישראלים רבים בהעלאתם הראשונה (יהושע סובול, יוסף בר-יוסף, שולמית לפיד, מוטי לרנר ואחרים).

מבין למעלה מ-150 ההפקות להן עיצב במה ותלבושות בכל התיאטראות הישראליים בלטו במיוחד:

בתיאטרון הבימה: קשה להיות יהודי, מעבר לגבולין, צוואתו של כלב, אמא קוראז', המלך ג'ון, ריצ'רד השלישי, מקבת', הנפש הטובה מסצ'ואן, המטבח, ליל כלולות, יומן חוף ברייטון, טירונות, הפרדס, מירל'ה אפרת.

בתיאטרון הקאמרי: ביקור הגברת הזקנה, קוריולנוס, יוליוס קיסר, הצל, החתונה, אנה קריסטי, רכוש נטוש, חבלי משיח, לילה טוב אמא, פליישר, סוגרים את הלילה.

בתיאטרון באר שבע: האביב מתעורר, הסערה, אגדות וינה, תופים בלילה, כותרת ראשית, מותו של סוכן, זינגר, מפיסטו.

בתיאטרון חיפה: פיגמליון, המרפסת, סוף משחק, איש הקרח, מראה מעל הגשר, קריזה.

באופרה הישראלית: המדיום.

כמו כן עיצב הפקות רבות בתיאטרון הילדים והנוער, בצוותא, בבימת הקיבוץ, בחאן הירושלמי, ובבית הספר למשחק בית צבי, שם הרבה לעבוד עם אשתו השחקנית, הבמאית והמורה ניקול קסל.

סיני עבד עם במאים כמו יוסף מילוא, אברהם ניניו, יוסף מונדי, עדנה שביט, דוד ברגמן, דוד לוין, עמרי ניצן, עמית גזית, איציק ויינגרטן, אופירה הניג, מיכה לבינסון, אילן רונן ורבים אחרים, ושיתף פעולה עם במאים אורחים מחו"ל.

בשנת 1996 זכה בפרס משה הלוי לאמנות הבימה מטעם עיריית תל אביב.

במקביל לעבודות העיצוב שימש שנים רבות כמורה לעיצוב במה בסמינר הקיבוצים, בבית צבי ובאוניברסיטת תל אביב.
ניסיונו הרב הקנה לו את היכולת לגבש שיטות לימוד מדויקות, שהעניקו לתלמידיו הרבים מקצועיות ומשמעת. רבים מבין המעצבים הישראלים הם תלמידיו.

שנים רבות עמד בראש איגוד מעצבי הבמה בישראל (אמב"י) ושימש נציג ישראל בארגון התיאטרון הבינלאמי (I.T.I.).

אלי סיני נפטר בראשית חודש פברואר 2008 לאחר מחלה ממושכת והוא בן שמונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי סיני, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* דף הבית של אלי סיני
* אלי סיני, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  ציפי שוחט, מת מעצב הבמה אלי סיני, באתר הארץ, 3 בפברואר 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007517179605171

 |