recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פליקס וידוולד** (בגרמנית: **Felix Wiedwald**, נולד ב-15 במרץ 1990 בתדינגהאוזן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

וידוולד שיחק החל מגיל תשע בורדר ברמן, ובשנת 2009 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בעונת 2009/10 החל לשמש שוער מחליף בקבוצה הבכירה של ורדר ברמן לעת מצוא, אך המשיך לשחק רק בקבוצת המילואים. בקיץ 2011 חתם וידוולד בדיסבורג ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. הופעת הבכורה שלו בדיסבורג הייתה בניצחון 3-0 על איינטרכט בראונשווייג בנובמבר 2011. וידוולד החל מאז להיות השוער הראשון של הקבוצה, ושיחק בה שתי עונות, בשתיהן דיסבורג סיימה במרכז הטבלה של הבונדסליגה השנייה. בקיץ 2013 עזב וידוולד את דיסבורג וחתם באיינטרכט פרנקפורט, כשוער המשנה לקווין טראפ. את הופעתו היחידה בבונדסליגה בעונת 2013/14 ערך וידוואלד בפברואר 2014 בתבוסה 5-0 לבאיירן מינכן. בעונת 2014/15 וידוולד ערך 11 הופעות רצופות החל מהמחזור החמישי עד לפגרת החורף של אותה עונה, שזו תקופה בה טראפ היה פצוע. 

בקיץ 2015, על אף שטראפ עזב את איינטרכט פרנקפורט לטובת פריז סן-ז'רמן, וידוולד לא נשאר לתפוס את מקומו בקבוצה, וחתם על פי העדפתו במועדון נעוריו ורדר ברמן, שסבל ממחסור בשוערים בגין פציעת השוער הראשי רפאל וולף. וידוולד תפס עד מהרה את עמדת השוער הראשון בקבוצה. בעונת 2015/16 וידוולד התמודד יחד עם ורדר ברמן במאבקי התחתית, אך הקבוצה ניצלה ממבחני הישרדות במחזור האחרון של העונה. את עונת 2016/17 פתחו וידוולד וברמן בצורה רעה, ודורגו במקום האחרון במשך תקופה ארוכה, אך התאוששו והשיגו רצף ניצחונות ארוך במהלך הסיבוב השני של העונה.

בקיץ 2017 חתם וידוולד בלידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ, בשורותיה ערך 28 הופעות ליגה.

בקיץ 2018, לאחר עונה אחת בלידס, חתם וידוולד באיינטרכט פרנקפורט. וידוולד הפך לשוער השלישי בהיררכיה עם חתימתם בקבוצה של השוערים קווין טראפ ופרדריק רונו, ולא ערך אפילו הופעה אחת במחצית הראשונה של עונת 2018/19. כתוצאה מכך, חתם בינואר 2019 עד סוף העונה בדיסבורג מהבונדסליגה השנייה, בה שיחק בעבר, כמושאל מאיינטרכט פרנקפורט. וידוולד ערך 15 הופעות עד לתום העונה, ולא הצליח למנוע את נשירתה של דיסבורג אל הליגה הגרמנית השלישית. בתום ההשאלה, חזר וידוולד לפרנקפורט, וחתם בהמשך הקריירה באמן ההולנדית, וס.ו. זנדהאוזן הגרמנית, בשתיהן שימש שוער משני. בספטמבר 2022 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית
----------------

לוידוולד הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה עד גיל 20, שנערכה בשנת 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס וידוולד** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
A large field of cirrocumulus clouds in a blue sky, beginning to merge near the upper left.מישור רחב של ענני צירוקומולוס
ענן **צירוקומולוס** (נקרא לעיתים **ענן כבשה** או **ענן נוצה**, וסימן סוג הענן שלו: **Cc**) הוא ענן ערמתי דק יחסית עם בסיס גבוה, מכיל גבישי קרח ונקרא גם ׳עב גבוה׳. צירוקומולוס מזכיר בצורתו פתיתים קטנים לבנבנים והוא מעיד על התקרבותה של חזית מזג אוויר. הצירוקומולוס (cirrocumulus) שייך לעננים הצירוסיים (cirriform) אך גם שייך לקטגוריית קומולוסיים-מוגבלי-קונבקציה או לסטרטוקומולוסיים. הצירוקומולוס הוא נדיר יחסית ולרוב לא יופיע בפני עצמו אלא כחלק מצירוס.

ענני צירוקומולוס מופיעים בתצורה המזכירה סריג, ואינם משרים צל תחתם. הם מופיעים לרוב כגלים או בשורות עם אזורים בהירים ביניהם. צירוקומולוס נוצר בתהליכים קונבקטיביים (הקשורים כאמור בנסיקת אוויר), כמו שאר העננים הקומולוסיים או הסטרטוקומולוסיים.

התפתחות משמעותית של סריגים אלה מעידה על אי יציבות בגובה רב, ועשויה להעיד על הרעה בתנאי מזג האוויר. גבישי הקרח בתחתית הצירוקומולוס נוטים להיווצר בצורת גלילים משושים. הם אינם מוצקים, ואולם בקצוות דומים בצורתם למשפכים תלולים. באזור פסגת הענן, לגבישים נטייה להתקבץ יחד.

עננים אלה אינם מתקיימים לאורך זמן ונוטים להפך לצירוס, מאחר שאדי המים ממשיכים להשתקע על גבישי הקרח, הם מתחילים ליפול והורסים בכל את הקונבקציה. כך הענן מומר לצירוס.

ענני צירוקומולוס באים בארבעה סוגים והם דומים לכל הזנים בעלי הקונבקציה המוגבלת או אלה המשתייכים לסטרטוקומולוסיים: שכבתיים (*stratiformis*), עדשתיים (*lenticularis*), מגדליים (*castellanus*) וצמריים (*floccus*). העננים עשויים להיות ססגוניים כטיפות המים בענן המצויות בקירור יתר הן בגודל דומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צירוקומולוס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צירוקומולוס

הערות שוליים
------------

1. ↑  Miyazaki et al. 2001, p. 364
2. ↑  Hubbard & Hubbard 2000, p. 340
3. ↑  Funk, Ted. "Cloud Classifications and Characteristics" (PDF). *The Science Corner*. National Oceanic and Atmospheric Administration. p. 1. נבדק ב-19 באוקטובר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Parungo 1995, p. 251
5. 1 2  "Common Cloud Names, Shapes, and Altitudes" (PDF). Georgia Institute of Technology. pp. 2, 10–13. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-05-12. נבדק ב-12 בפברואר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. 1 2  Ludlum 2000, p. 448
7. ↑  Parungo 1995, p. 252
8. ↑  Parungo 1995, p. 254
"**צֶדֶק לְפָנָיו יְהַלֵּךְ**" היא יצירת אמנות של האמן הישראלי משה גרשוני. היא חלק מהסדרה "קרמיקה יהודית", אותה יצר גרשוני בשנים 1987 ו-1988.

תיאור
-----

היצירה "צדק לפניו יהלך" מורכבת מארבע צלחות עשויות חרסינה (רדי מייד), המסודרות בצורה של ריבוע בגובה של 65 ס"מ, וברוחב של 60 ס"מ. על שתיים מן הצלחות צייר האמן בצבעים קרמיים את הטקסט "צֶדֶק לְפָנָיו יְהַלֵּךְ", שמקורו בספר תהילים, פרק פ"ה, פסוק י"ד. גרשוני הרבה להשתמש בפסוק זה, המשמש בטקס הלוויה היהודית לליווי גופת המת, ביצירותיו בשנים אלו. המילים "צדק לפניו" מצוירת בצבע כחול, המעטר גם את שולי הצלחת ואילו המילה "יהלך" מצוירת בצבע שחור. מתחתיה מופיע דימוי של מגן דוד שחור וכן כתם צהוב. גם סביב צלחת זו הוסיף האמן עיטור כחול לשולי הכלי. סגנון הציור של האותיות מושפע מעיצוב טקסט על גבי אריח מבית מרחץ יהודי באוסף מוזיאון ישראל וממחברת של אבי האמן. מעל שתי צלחות אלו מונחות שתי הצלחות הנוספות, עליהן צייר האמן צלב קרס בצבע שחור.

החיבור בין ה"צדק", המבטא את הגאולה האלוהית, לבין צלבי הקרס, מבטא ערעור של יסודות האמונה היהודית בתקוה שלאחר השואה, עמדה המופיעה ברבות מיצירותיו של גרשוני.

העבודה הוצגה בתערוכות הרטרוספקטיביות של גרשוני בתל אביב-יפו (2010) ובברלין (2014) ופורסמה בקטלוגים רבים.

לקריאה נוספת
------------

* איתמר לוי, "צדק לפניו יהלך", בתוך: **משה גרשוני: עבודות 1990-1987**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1990, עמ' 32

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה גרשוני, "קרמיקה יהודית", בתוך: שרה בריטברג-סמל, **גרשוני**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב 2010, עמ' 314
2. ↑  ראו: גדעון עפרת, "צדק לפני יהלך: לפני מי הצדק מהלך?", באתר "המחסן של גדעון עפרת", 7 במאי 2011

| **משה גרשוני** |
| --- |
| פיסול | הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור (1970) • אבי זקני (1970) • יד ענוגה (1978) • מי ציוני ומי לא (1979) • בדם ליבי (1980) • אטימה אדומה: תיאטרון (1980) • חייל! חייל! (1981) • תשיר, חייל: (1981) • איזה חייל נהדר (1982) • ח"י רקפות (1984) • אבינו מלכנו (1984) • קדיש (1984) • יצחק יצחק (1985) • במראה ובחידות (1986) • י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק (1987) • בודפשט (1988-1987) • צדק לפניו יהלך (1988-1987) • ללא כותרת (מגן דוד שחור) (1992) • ללא כותרת (אל מלא רחמים) (1996-1995) |  |
**אנצאר** היה מחנה מעצר שהקימה ישראל בשנת 1982 בדרום לבנון. המחנה פעל עד לשנת 1985 ובשיאו, הכיל כ-7,000 עצורים.

רקע
---

בתחילת מלחמת לבנון הועברו עצירים חשודים בחברות באחד מארגוני הטרור למחנה מעצר ליד ראש הנקרה. אולם, פרקליטות המדינה הודיעה לרמטכ"ל רפאל איתן כי צעד זה נוגד את החוק הבינלאומי וכי יש לעצרם במתקן כליאה בלבנון. כתוצאה מכך חיפש צה"ל מקום שנראה רחב דיו, לא רחוק מאחד מכבישי הרוחב, שלא נשלט על ידי הרים ולא מוקף אוכלוסייה פלסטינית, ובחר בציר ג'יה–נבטיה, שנחשב ידידותי באותו הזמן.

המחנה
-----

מחנה אנצאר היה ממוקם על הציר שיוצא מנבטיה לכיוון מערב, בין הכפר א-דוויר (אנ') לכפר אנצאר (אנ'). המתקן היה בנוי מאוהלים מוקפים גדר וסוללות עפר. האבטחה נעשתה על ידי חיילי מילואים שישבו במגדלי שמירה סביב הגדרות. במחנה ישבו גם מפקדה גזרתית ופלוגות בתעסוקה שביצעו פעילות בגזרה.

לאחר שהתגלו מנהרות שהאסירים חפרו, פונו האסירים למחנה חדש עם צריפים ומערכות מים וביוב מסודרות, הובאו יחידות אבטחה ברמה גבוהה, הונהגו מסדרים ופשיטות ואף מכשירים לאיתור חפירות. המחנה עצמו סודר ונכבש באספלט, על מנת למנוע חפירת מנהרות. הוצבו בו אוהלים חדשים ומגדלי שמירה, ונבנו גדרות חדשות וקו עצירה צהוב, אותו אסור היה לחצות, כמטר אחד מגדר המכלאה. נגמ"שים ביצעו את הסיורים בין המכלאות השונות.

ב-23 בנובמבר 1983, בעקבות עסקת השבויים עם הפת"ח (עסקת "זמירות חדשות"), פונה הכלא ונסגר זמנית. כמה שבועות לאחר מכן, החל מתקן המעצר לפעול מחדש והועברו אליו עשרות חשודים שנתפסו בפעילות טרוריסטית כנגד חיילי צה"ל. ב-2 באפריל 1985 פונו 1200 אסירים ביטחוניים שהיו כלואים בו לכלא עתלית בישראל, 600 נוספים שוחררו למחרת לכפריהם בדרום לבנון והכלא נסגר.

עם הפינוי לרצועת הביטחון, נחרש המתחם על ידי דחפורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* כאן דוקו | אנצאר - מחנה השבויים, הראשון והאחרון, שהקימה מדינת ישראל בשטח לבנון

הערות שוליים
------------

1. ↑  מחנה המעצר שהוקם בעזה בפלוגת החוף כונה אנצאר 2 וכלא קציעות בישראל מכונה אנצאר 3.
2. ↑  ב-23 בנובמבר 1983 שחררה ישראל בעסקת חילופי שבויים 4,700 עצירים ביטחוניים ממחנה אנצאר שבדרום לבנון ו-65 אסירים ביטחוניים שהיו כלואים בישראל תמורת שישה חיילי נח"ל.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012427573905171

 |
**ברבאט** (ברומנית: **Bărbat**;‏ ? - 1290) היה שליט (וויווד) ולאכיה בין השנים 1277/1279–1290 ככל הנראה בן של סנסלאו ואחיו הצעיר של ליטובוי.

ברבאט ירש את מעמדו של ליטובוי כשליט ולאכיה, לאחר שבשנת 1277 נהרג האחרון בקרב נגד ההונגרים. ברבאט עצמו נלקח לשבי אך הצליח להשתחרר תמורת התחייבות להכיר בחסותו של מלך הונגריה לסלו הרביעי ולשלם לו מס קבוע. האירועים הנזכרים מסופרים במכתב מ 8 בינואר 1285 שבו מלך הונגריה, לסלו הרביעי, העניק כפרים בקומיטאט שארוש (כיום בסלובקיה) למגיסטר ג'ורג', בנו של שימון, שלחם בהצלחה נגד ליטובוי.

בתו של ברבאט **אנה** התחתנה עם טוכומריוס. בהתחלה שליט של "ארץ ליטואה" בצפונה של אולטניה, המשיך במדיניותו של ליטובוי במגמה לאחד את כל הישויות המדיניות - ה"קנזאטים" - הוולאכים למדינה מאוחדת אחת.

לקריאה נוספת
------------

* ולאד ג'ורג'סקו - **הרומנים: היסטוריה** - הוצאת אוניברסיטה אוהיו, קולומבוס, 1991

Georgescu, Vlad (Author) – Călinescu, Matei (Editor) – Bley-Vroman, Alexandra (Translator): The Romanians – A History; Ohio State University Press, 1991, Columbus
* קונסטנטין ג'ורסקו, דינו ג'ורסקו - **תולדות הרומנים מימים הקדומים ועד היום** הוצאת אלבטרוס, בוקרשט 1975 (ברומנית)

Constantin C.Giurescu, Dinu C. Giurescu. *Istoria Romînilor din cele mai vechi timpuri pînă astăzi* Editura Albatros Bucureşti 1975
* אישטוואן ואשארי -  **קומנים וטטרים: אנשי צבא מזרחיים בבלקן הטרום-עות'מאני 1185 - 1365**.

Vásáry, István. Cumans and Tatars: Oriental Military in the Pre-Ottoman Balkans, (1185-1365) Cambridge University Press 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vlad Georgescu - 1991
2. ↑  Vásáry Istvan - 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 88913800
* WorldCat: lccn-n79115565

 |
מיקומה של אסוואטיני באפריקה
**יהדות אסוואטיני** היא הקהילה היהודית באסוואטיני, לשעבר סווזילנד. לפי הערכות הקהילה מונה כ-50 יהודים.

זמנים מודרניים
--------------

בשנת 2002, ראש ממשלת סווזילנד, ברנבאס דלמיני, אמר כי המדינה מעריכה את תרומתה של הקהילה היהודית שלה: "הקהילה היהודית קטנה, מונה עשרות ולא מאות, אך לאורך השנים הייתה לה השפעה רבה על התפתחות ארצנו, השמות קירש וגולדבלט ייזכרו הרבה אחרי זמנם" הכוונה לשני יזמים סוואזים יהודים ידועים. קלמן גולדבלט שלימים שינה את שמו לקאל גרנט הגיע מליטא ובנה את עושרו באמצעות מספר חנויות מסחר על ידי פיתוח העיירות הראשונות במדינה. נתן קירש הוא איש עסקים ומיליארדר העומד בראש קבוצת קירש, ונבחר על ידי פורבס כאדם העשיר ביותר באסווטיני.

בשנת 2019 מתועדת קהילה יהודית לפי הערכות של 14 משפחות ובערך כ-50 יהודים. יהודים אסוואטינים מילאו תפקיד חשוב במגזר העסקי והמשפטי של הכלכלה. הקהילה מורכבת מישראלים, יהודי דרום אפריקה וצאצאי פליטי מלחמת העולם השנייה. מספר ניצולי שואה התיישבו בסווזילנד. יהודים כמעט לא חוו אנטישמיות. יהודי בולט היה סטנלי ספיר, השופט הראשי של בית המשפט לערעורים של סווזי.

אחת הדמויות הבולטות ביהודי אסוואטיני הוא הרב נתן גאמדזה, רב ומרצה חרדי שנולד לשושלת המלכותית של שבט גמדזה של ממלכת סווזילנד, הוא התגייר, קיבל הסמכה לרבנות, ומרצה בפני קהל יהודי בכל רחבי העולם עם סיפורו האישי כיצד הפך נסיך אפריקאי לרב יהודי חרדי שחור.

ראו גם
------

* יחסי אסוואטיני–ישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "אסוואטיני". WJC.
2. ↑  "ברחבי העולם היהודי יהודי סווזילנד, אם כי מעטים, התהדרו בדמויות אקסצנטריות". JTA.
3. ↑  "סיור בהיסטוריה יהודית וירטואלית של סווזילנד". הספרייה היהודית הווירטואלית.
4. ↑  רוטמן, ישראל. "היהודי המלכותי מסווזילנד". *aish.com*.

| יהדות אפריקה |
| --- |
| צפון אפריקה | אלג'יריה • הרי האטלס • לוב • מצרים • מרוקו • סודאן • תוניסיה (יהדות ג'רבה • יהדות קרתגו) | אפריקה |
| אחרות | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה •גאנה • ג'יבוטי • גינאה ביסאו • דרום אפריקה • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • כף ורדה • לסוטו • מאוריציוס • מאלי • מוזמביק • ניגריה • נמיביה • קניה |
| ראו גם | אבאיודאיה • האיגבו • למבה |
**החברה הגאוגרפית** היא חברת תיירות ישראלית.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה על ידי מולה יפה ב-4 ביולי 1976. 

החברה הוציאה טיולים ליעדים שנחשבו חדשים כגון טורקיה, אפריקה, אסיה, דרום אמריקה, וכן שילבה קבוצות מומחים לאזורי הטיול, תוך שינוי הקונספט של טיולים מאורגנים שהיה עד אז.  

בשנת 1989 התמזגה החברה עם חברת נאות הכיכר. בשנת 1999 את החברה מייסדה מולה יפה. 

בנובמבר 2004, החברה הגישה בקשה להקפאת הליכים ופורסם שיש לה חובות בסך של 46 מיליון שקל. בהמשך היא נרכשה על ידי חברת תור לינק, ובשנת 2006 נרכשה על ידי חברת אופקים. 

בשנת 2012 התמזגה החברה הגאוגרפית עם חברת "ברק אפיק". בשנת 2014 קנתה את חברת "אקספלור".

פעילות
------

החברה עוסקות בתכנון ובבנייה של טיולים מאורגנים וטיולים פרטיים במגוון מסלולים באפריקה, באירופה, באמריקה ובדרום מזרח אסיה והפסיפיק; כן עוסקת החברה בתכנון ותפעול טיולי ג'יפים למספר יעדים בחו"ל. בנוסף משווקת החברה הפלגות בעולם ליעדים אקזוטיים, מהקוטב הצפוני ועד הדרומי. כן מפעילה החברה את תוכנית "מלכת המדבר" שעוסקת בתכנון ובתפעול מסעות תחרותיים לנשים.

### פרויקטים מיוחדים

החברה נחשבת לראשונה להגיע למספר יעדים בעולם שהיו סגורים לפני כן בפני ישראלים (למשל, בהוטן, סין ואינדונזיה)[דרוש מקור]. כמו כן, יזמה והפעילה שני פרויקטים ייחודיים בתחום התיירות בישראל:  

**איסוזו צ'אלנג'**: בשנת 1998 יצאה אל נמיביה ובוצואנה משלחת ראשונה של כ-50 משתתפים, ביניהם אנשי מחקר, מומחים בתחום האקולוגיה, הגאוגרפיה, רופאים, אנשי שטח ומומחי רכב, לצד משתתפים מן היישוב אשר נבחרו להצטרף למשלחת. אחרי המסע הראשון יצאו המסעות ללאוס ולווייטנאם ב-1999, לפטגוניה ב-2000, להימלאיה ההודית ב-2001, לדרך המאיה ב-2002, לאוסטרליה ב-2003 ולחבל יונאן בסין ב-2005. הפרויקט תמך לכל אורך הדרך במטרות אקולוגיות מגוונות. בכל שנה נבחרה מטרה שלה ניתנה תרומה, למשל רכב שטח לשבט ההימבה בנמיביה-בוצואנה ב-1998, ששימש לאכיפת חוקים נגד ציד בלתי חוקי של חיות בסכנת הכחדה, ותרומה של מערכת מעקב לוויינית לפרויקט מחקרי ללימוד והצלה של קרוקודיל המים המלוחים באוסטרליה.

**מלכת המדבר**: מסע מלכת המדבר הוקם בשיתוף עם טבע הדברים בשנת 1999, והוא מסע השטח התחרותי הנשי הראשון והגדול ביותר בארץ[דרוש מקור]. המסע כולל פעילויות הרפתקניות, נהיגה ברכב שטח, הגעה לאזורים שמחוץ למפת התיירות הרגילה ומפגש בלתי אמצעי עם התרבות המקומית. מאז החל יצא מסע מלכת המדבר ל-17 מסלולים ברחבי העולם. המסע פתוח לכל אישה מעל גיל 26 שברשותה רישיון נהיגה. בשנת 1999 יצא המסע הראשון לירדן בסימן של נשים ושלום, ומאז יוצאים מדי שנה למסלולים ביעדים שונים, ביניהם אוגנדה, דרום אפריקה, רכס הקרפטים ברומניה, חבל יונאן בסין, גואטמלה, לאוס והפיליפינים.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

* גם אני חזרתי מטואיצ'י, אתר ynet, ספטמבר 2016.
* אתר מלכת המדבר

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליטל דוברוביצקי, החברה הגיאוגרפית חייבת 46 מיליון ש', ynet, פורסם ביום 12 בנובמבר 2004
2. ↑  "החברה הגיאוגרפית ממזגת פעילות עם חברת ברק אפיק". אתר גלובס, 4 במרץ 2012.
3. ↑  "איסוזו צ'אלנג' - יוצאים לדרך". אתר nrg, אוקטובר 2005.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012379176705171

 |
**מייקל טוקורה** (באנגלית: **Michael Tukura**; נולד ב-19 באוגוסט 1988 באבוג'ה שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

כנער, שיחק טוקורה בקבוצת ספורטס ג'וס מניגריה, ובשנת 2007 החל לשחק כדורגל מקצועי וחתם בקבוצה הניגרית וויקי טיוריסטס. בקיץ 2008 הגיע לישראל וחתם בקבוצת הכח עמידר רמת גן בהשאלה עד תום העונה. ב-13 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק נגד בני יהודה תל אביב. בסוף העונה סיימה הכח עמידר רמת גן אחרונה בטבלה וירדה בחזרה לליגה הלאומית, וטוקורה חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת, שעלתה לליגת העל לאחר שניצחה את הכח עמידר רמת גן בפלייאוף. בעונת 2009/2010 כבש טוקורה שער אחד ב-24 הופעות במדי נצרת, ובאפריל 2010 חתם בקבוצת ונטספילס מליגת העל הלטבית.

טוקורה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ונטספילס במשחק נגד SK בלזמה. ב-2 ביוני 2010 כבש את שערו הראשון בקבוצה, במשחק נגד FK דאוגבה. בסך הכל ערך טוקורה בעונה זו 14 הופעות, בהן כבש שער אחד. באוגוסט 2011 הושאל לרובין קאזאן הרוסית, אך שיחק רק בקבוצת המילואים של המועדון, וכעבור מספר חודשים חזר לוונטספילס. ביולי 2012 עבר לשחק בקבוצה הרומנית וסלוי.

בעונת 2013/2014 חזר טוקורה להכח עמידר רמת גן ושימש כקפטן הקבוצה. ב-11 ביולי 2014 חתם לעונה אחת בהפועל פתח תקווה, העולה החדשה לליגת העל. ב-9 במאי 2015 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2–4 על מועדון ספורט אשדוד, אך בתום העונה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.

ב-13 ביולי 2015 חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, ולאחר עונה אחת חזר לקבוצת הפועל פתח תקווה, אך משלא הצליחו להשיג עבורו אשרת שהייה, שוחרר השחקן מבלי שלבש את מדי המועדון פעם נוספת.

תארים
-----

ונטספילס
* אליפות לטביה (1): 2010
* הגביע הלטבי (1): 2011

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעים, אבי (2015-07-14). "לאומית: מייקל טוקורה חתם בהפועל ר"ג". *Ynet*. נבדק ב-2021-10-01.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מייקל טוקורה"**.
Ioan Gheorghe Caragea
Ioan Gheorghe Caragea
**יואן גאורגה קאראג'ה** (ברומנית: **Ioan Gheorghe Caragea**; ביוונית
**Ιωάννης Καρατζάς** - **יואניס קאראדזאס** ‏, 
1754, איסטנבול - 1844) היה שליט ולאכיה בין השנים 1812–1818, מנציגי הפנריוטים. 

על פי דיווחי השגריר הצרפתי בקונסטנטינופול יואן גאורגה קאראג'ה קנה מהשער הנשגב את השלטון בוולאכיה תמורת 8,000 צרורות של מטבעות זהב (כ-4 מיליון לאי זהב). עם בואו לבוקרשט, בלילה הראשון לשהותו בארמון המלכותי פרצה שרפה חזקה שכילתה את הארמון. לאחר זמן לא רב, בשנת 1813, אחד מבני לווייתו חלה בדבר והמחלה התפשטה והייתה למגפה שבגללה מתו בוולאכיה 70,000 בני אדם, 40,000 מביניהם בבוקרשט. קאראג'ה עצמו שהה בתקופת המגפה במנזר **קוטרוצ'ן**, אך המגפה נקראה על שמו - "הדבר של קאראג'ה". קאראג'ה התפרסם גם בקובץ החוקים שפרסם בשנת 1818, תקנון הקרוי על שמו. על פי תקנון זה הוטלו מיסים פאודליים על האיכרים והנשים נודו מהחיים הפוליטיים.

ביום 26 במרץ 1814 קאראג'ה העניק במתנה לבנו קוסטאקה את העיר פלוישט, מעשה שגרר שביתת מסחר בעיר. קאראג'ה הגיב בתקיפות וכלא את ראשי המרידה, אך שינה את החלטתו לאחר שנודע לו שאחד מהם היה נתין רוסי.

בשנת 1816 נקשר קשר להפלתו, קשר שמנהיגיו נתפסו והוצאו להורג, כולל שני נתינים אוסטרים. כמה בויארים כולל הלוגופט הגדול גריגורה גיקה והוורניק קונסטנטין בלצ'אנו הוגלו לאחוזותיהם. קאראג'ה התעשר מאוד מהכנסות שהפיק בגביית מיסים, הענקת זיכיונות לגביית מכס ובמכירת 4,762 תוארי בויאר שרק עבורם קיבל כ-20 מיליון מטבעות טורקיים (פיאסטר).

בשנת 1818, בחששו מכך שהרוסים בתמיכת הבויארים עומדים להפילו, ברח מוולאכיה בחסותם של 300 שכירי חרב אלבנים. לפני בריחתו העביר סכומי כסף עצומים לשווייץ ובריטניה הגדולה. הוא קבע את מושבו בפיזה, איטליה וחי שם בעושר גדול. הוא תרם סכומי כסף לארגון היווני פיליקי אטריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואן גאורגה קאראג'ה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr97040032
* RERO: 02-A005687879
* SUDOC: 251119696
* VIAF: 36827270
* WorldCat: lccn-nr97040032

 |
**בית הדין של אבא** (ביידיש: **מיַין טאַטנס בית־דין־שטוב**) הוא מקבץ סיפורים אוטוביוגרפי של סופר היידיש חתן פרס נובל לספרות, יצחק בשביס-זינגר.

הסיפורים סובבים סביב בית דינו של אבי המחבר, הרב פינחס מנחם זינגר, בבית המשפחה ברחוב קְרוֹכְמַלְנָה 10 (פול') באזור היהודי של ורשה, ובמקומות נוספים אליהם התגלגלה המשפחה.

הספר
----

60 הסיפורים שבספר פורסמו לראשונה בידי בשביס-זינגר בעיתון פארווערטס כסדרה בהמשכים תחת שם העט "יצחק ורשבסקי", וקובצו על ידו בהמשך לספר אחד בשל התיאור הייחודי של סביבת החיים היהודית במזרח אירופה. ב"דבר המחבר" שהקדים לספר, כותב בשביס-זינגר שבית הדין היהודי ותשתית כוחו הוא הדגם האידיאלי למוסד בוררות ופסיקה וכי הוא מאמין "שהוא עתיד להשתקם ולהתפתח לממדים של מוסד אוניברסלי. אין לי ספק שאם העולם ישתפר מבחינה מוסרית ולא ייסוג לאחור, כל מוסדות השיפוט יאמצו את עקרונותיו".

הסיפורים בספר מבוססים על אירועים שחווה המחבר בילדותו, אך נוסף להם נופך רב של ספרות יפה.

הספר ראה אור לראשונה בניו יורק בשנת 1956 ותורגם לאנגלית לראשונה ב-1962 (*In My Father's Court*). בעברית ראה הספר אור בשם "בית הדין של אבא" לראשונה ב-1979 בתרגומו של צבי ארד, בהוצאת ספרית פועלים. מהדורה זו כללה תרגום של 30 סיפורים נבחרים מתוך הספר ולא הופיע בה דבר המחבר שכתב בשביס-זינגר בראשו. תרגום מלא מחודש, של בלהה רובינשטיין, ראה אור באותה הוצאה בשנת 2011.
הספר ראה אור גם בתרגומים לספרדית ולרוסית.

הפניות ביבליוגרפיות
-------------------

הספר בשפת המקור:

* יצחק באשעוויס, **מיין טאטנס בית דין שטוב**, ניו יורק: דער קוואל, תשי"ז 1956.
* יצחק באשעוויס-זינגער, **מיין טאטנס בית דין שטוב**, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ט 1979.
* יצחק באשעוויס-זינגער, **מיין טאטנס בית דין שטוב: (המשכים-זאמלונג)**; איינזאמלונג און אריינפיר: חנא שמערוק; צוגעגרייט צום דרוק: ווערא סאלאָמאָן, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס (יידישע ליטעראטור), תשנ"ו 1996.

בתרגום עברי:

* יצחק בשביס-זינגר, **בית הדין של אבא**; עברית: צבי ארד; ציורים: יחזקאל קמחי, תל אביב: ספרית פועלים, תש"ם 1979.
* יצחק בשביס-זינגר, **בית הדין של אבא**; מיידיש: בלהה רובינשטיין, בני ברק: ספרית פועלים, תשע"א 2011.

לקריאה נוספת
------------

* בלהה רובינשטיין, "מבט פנימה, אל שורש ה"אני"", אחרית דבר בסוף המהדורה העברית של 2011, עמ' 382–396.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "בית הדין של אבא", באתר "סימניה"
* סקירות על "בית הדין של אבא"(הקישור אינו פעיל) באתר "ספרות זולה"
* קטעים מהספר, מושמעים בשפת המקור

* Thomas Lask, Gone With Ninevah and Tyre, *הניו יורק טיימס*, May 9, 1966

* שירי צור, "בית הדין של אבא" מאת יצחק בשביס-זינגר | הכל נשאר במשפוחה, באתר הארץ, 22 ביוני 2011
* תלמה אדמון, הילד המתבונן: על "בית הדין של אבא", באתר nrg‏, 21 בפברואר 2011
**בלי לומר שלום** (באנגלית: **No Time For Goodbye**) הוא ספר המתח הראשון שכתב הסופר לינווד ברקלי.
בישראל הספר יצא לאור במהדורה העברית על ידי הוצאת מודן בשנת 2008.

הספר בוחן את אחד הפחדים האנושיים הבסיסיים ביותר: מה אם אתעורר יום אחד ואגלה שהכל ישתנה? שכל מי שאהב אותי אי פעם נעלם ולי לא ניתנה ההזדמנות אפילו לשאול למה?

תקציר העלילה
------------

במרכז הספר סיפורה של סינתיה ביג בת ה-14, אחרי לילה פרוע בו שתתה לשוכרה היא מתעוררת עם כאב ראש נוראי. בליל אמש היא רבה עם אביה, והיא חוששת כי הריב יחזור על עצמו גם היום. אולם אין בבית כל זכר לשאר המשפחה, הוריה ואחיה אינם וכך גם מכוניותיהם. היא מתלבטת אם הם החליטו להיעלם כדי להענישה על התנהגותה, והיא מתחילה לחפש אותם.

לאחר מספר ימים, אנשי המשטרה מרימים ידיים ומודים שאין להם מושג מה קרה לבני משפחתה, סינתיה עוברת להתגורר עם דודתה בלי לדעת מדוע משפחתה נעלמה ונטשה אותה מבלי לומר שלום, והיא נאלצת להמשיך בחייה.

לאחר עשרים וחמש שנים סינתיה נשואה לבעלה המורה טרנס ארצ'ר ויש להם ילדה בת שמונה, יחד הם מתגוררים במילפורד, קונטיקט, קרוב לבית ילדותה. אומנם עבר זמן רב, אך סינתיה עדיין רדופה על ידי היעלמותם של בני משפחתה והיא מחליטה
לקחת חלק בתוכנית תחקירים בטלוויזיה, על אף התנגדותו של בעלה, זאת בתקווה שיתגלה מידע חדש על היעלמותם המסתורית של בני המשפחה.

סינתיה מקבלת שיחת טלפון הגורמת לה להאמין כי קיימת אפשרות שמשפחתה בחיים, אולם טרנס מודאג מהתנהגותה של סינתיה ומאירועים מוזרים המתרחשים בביתם, הגורמים לו להאמין כי מישהו מנסה לשחק ברגשותיה של אשתו, וכן נראה כי בני המשפחה שנעלמו שמרו על סודות שסינתיה לא ידעה עליהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "בלי לומר שלום", באתר "סימניה"
* בלי לומר שלום, באתר OCLC (באנגלית)
**בלש זמני** הוא הרומן הראשון של שאול בצר שיצא בינואר 2014 בהוצאת ידיעות ספרים.

גיבור הספר הוא מיכאל קריגר, סופר כושל המשלים הכנסה כחוקר פרטי. הגיבור נקלע לתחום החקירות כמעט נגד רצונו ובכל הזדמנות מנסה לעזוב אך בכל פעם נאלץ להישאר עוד קצת, עד לפעם הבאה שינסה שוב לפרוש – תמיד ללא הצלחה.

למיכאל קריגר יש שני עוזרים: אלון, חברו הטוב, מלחין פסקולים לסרטי תדמית והאקר מחשבים, ואסתר, חברת ילדות, לבקנית העובדת כחשמלאית ובנוסף היא גם מטפסת קירות מקצועית. בתחילת הספר היא בהריון מתקדם.

הפרשה המרכזית בספר היא סביב היעלמותו של אמן קומיקס פוליטי בשנות השבעים. חקירה שמהר מאוד מסתבכת ושואבת את מיכאל למסע מסוכן רצוף בחידות מסתוריות. מועמד לראשות הממשלה עם סוד אפל, שחקנית קולנוע שהפכה למנהיגת ארגון סתרים, עיתונאי חובב קונספירציות ומדריך גמלים שיורה באנשים חצים זעירים הם רק חלק מהדמויות המפתיעות שהוא פוגש במהלך החקירה.

הרומן **בלש זמני** זכה למעמד של "ספר זהב" על מכירה של למעלה מ-20 אלף עותקים.

ב-2016 יצא ספר ההמשך בשם **בלש זמני – טעות כפולה**.

קישורים חיצוניים
----------------

* בלש זמני באתר ידיעות ספרים
* בלש זמני, באתר טקסט
* אתר למנויים בלבד מיה סלע, שאול בצר, בנו של גיבור מבצע אנטבה מוקי בצר, חוקר שערוריה צבאית ברומן חדש, באתר הארץ, 20 בפברואר 2014
* אלי אשד - לוחם סיירת מטכ"ל, בלש וסופר: שיחה עם שאול בצר
* ynet, שאול בצר בין דפים דיגיטליים, באתר ynet, 27 במרץ 2014
* בלש זמני – טעות כפולה באתר עברית
**במבי** (בגרמנית **Bambi. Eine Lebensgeschichte aus dem Walde** - במבי: חיים ביער) הוא רומן לנוער מאת הסופר היהודי אוסטרי פליקס זאלטן (שם העט של זיגמונד זלצמן). הספר ראה אור בווינה בשנת 1923 בעקבות מסע ציד ביערות וינה בו לקח המחבר חלק. הספר נחשב לקלאסיקה של ספרות ילדים ונוער. על פי הספר נוצר הסרט במבי של וולט דיסני. הפופולריות של הסרט האפילה מאז על זו של הספר עליו הוא מבוסס.

שם הספר היה ההשראה לקביעת פרס במבי, פרס גרמני המוענק על ידי הוברט בורדה מדיה (Hubert Burda Media) על הצטיינות בתחומי אמצעי התקשורת והטלוויזיה.

עלילה
-----

במבי הוא עופר איילים מזן אייל אדום, הנולד ביערות של האלפים האוסטריים. תחילת הספר מלווה אותו בילדותו, כאשר הוא פוגש איילים אחרים וכן חיות שונות כמו תנשמת, ארנב (טמפר בגרסה של דיסני) ואייל אציל. במבי פוגש איילה בת גילו, פלינה, ומתאהב בה. יחד הם פוגשים אייל זקן וחכם המתואר כעין מורה זן. במבי גם לומד להיזהר מ"ההוא", כלומר האדם, המביא איתו מוות וסכנות. 

לאחר מסע ציד נרחב של האדם, במהלכו נהרגות חיות רבות מחבריו של במבי וכן אימו, עלילת הספר קופצת לשנות בגרותו של במבי. הוא הופך למתבודד והולך בעקבותיו של האייל הזקן המדריך אותו בדרכי העולם. הוא זונח את חבריו הישנים ואת פלינה ועובר לחלק אחר של היער. הספר מסתיים בפגישתו של במבי המבוגר עם זוג איילים צעירים, מעין סגירת מעגל לפגישתו עם האייל הזקן כשהיה צעיר.

תרגומים לעברית
--------------

* תרגם מ.ח. בן-אברם, הקדמה מאת ג'והן גלסוורתי, מסדה בסיוע מוסד ביאליק, תש"א 1941.
* על פי הסרט של דיסני, תרגם פסח גינזבורג, תל אביב: מצפה. תאריך לא ידוע.
* תרגם צבי ארד, עם עובד, 1977
* תרגם מיכאל דק, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, הוצאות מודן ואוקיינוס, 2011

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **במבי (ספר)** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **במבי (ספר)** |

* אריאנה מלמד, האבא של במבי, באתר ynet, 7 בפברואר 2006
* במבי, באתר OCLC (באנגלית)

| במבי |
| --- |
| ספרים | במבי: החיים ביער (1923) הילדים של במבי (1939) |
| סרטים | במבי (1942) • במבי 2 (2006) |
| דמויות | במבי • פלין • טמפר |
| שונות | פליקס זאלטן • אפקט במבי • אולפני אבי רוד • במבי פוגש את גודזילה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4344074-5
* VIAF: 176189528
* WorldCat (עם VIAF): 176189528

 |
**בסימן החדקרן** (באנגלית: **Sign of the Unicorn**) הוא רומן מסוגת הפנטזיה, והשלישי בסדרת ספרי אמבר של הסופר רוג'ר זילאזני. הספר יצא לאור לראשונה בפורמט של סיפור בהמשכים בירחון "Galaxy Science Fiction"(אנ'). הספר ממשיך את עלילת סיפורו של קורווין שהשתלט בינתיים על כס המלוכה של אמבר, בהמשך לעלילת הספרים הקודמים בסדרה.

תקציר העלילה
------------

אריק נהרג בהגנה על אמבר וקורווין שולט בה כעת כעוצר. שלטונו הצעיר של קורווין מזדעזע כשקאיין נרצח וקורווין מופלל במעשה. ראנדום מספר את חלקו בסיפור שאת סופו למדנו בספר הראשון. קורווין מחליט למצוא מה אירע לבראנד שנעדר או מת ומתחיל להבין שהאובססיה שלו לכס המלכות היא חרב פיפיות שעלולה לעלות לו בחייו, כפי שעלתה לאריק בחייו.

עלילת הספר
----------

קורווין חוזר לטירת אמבר, כשהוא נושא את גופתו של אחד מהיצורים דמויי האנוש בעלי הדורבנות והעיניים האדומות שרדפו אחר ראנדום לביתה של פלורה על כדור הארץ. היצור רצח את אחיהם, קאיין. קורווין חושש שמותו של קאיין ייטפל עליו כחלק מעלילה נגדו, ומזמן את ראנדום שמספר לו (בגוף ראשון, הפעם היחידה בה המספר בספרי אמבר אינו הדמות הראשית בה) איך החל מרדף הצללים אחריו שבסופו מצא את עצמו בעיר ניו יורק.

ראנדום מספר שנהנה מחייו חסרי מחויבות בצל בשם טקסוראמי אותו בחר/יצר כמקום אידיאלי להימורים, גלישה אווירית ותיפוף, שלושת תחביביו העיקריים. באחד הימים קיבל קריאת טראמפ בעודו אוחז בקלף נסיך יהלום שהחל משוחח עמו כאילו הוא אחיו בראנד. בראנד ביקש מראנדום לחלץ אותו מצל לא מוכר.

קישורים חיצוניים
----------------

* בסימן החדקרן, באתר OCLC (באנגלית)
**דֶנִי הוֹצְ'קוֹ** (במונטנגרית: **Deni Hočko**, בסרבית קירילית: **Дени Хочко**; נולד ב-22 באפריל 1994 ) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירת מועדונים
---------------

הוצ'קו נולד בצטיניה שברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה לשעבר (כיום חלק ממונטנגרו). החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות פ.ק. לובצ'ן ובודוצ'נוסט פודגוריצה במסגרת ליגת העל המונטנגרית. במדי קבוצתו, בודוצ'נוסט פודגוריצה, הוא זכה באליפות מונטנגרו בעונת 2016/2017.

ב-21 ביולי 2017 חתם על חוזה לשנתיים בפמליקאו מהליגה הפורטוגלית השנייה. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 63 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. בתום עונתו השנייה במועדון העפילה פמליקאו עמו לליגת העל הפורטוגלית.

ב-28 ביוני 2019 חתם על חוזה לשלוש שנים במוסקרון מליגת העל הבלגית. ב-27 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על סנט טרוידן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2019/2020. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 53 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.

ב-14 ביולי 2021 חתם בפאפוס מליגת העל הקפריסאית. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על אפואל ניקוסיה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 34 הופעות ליגה. בתום עונת 2022/2023 שוחרר מהמועדון.

ב-23 באוגוסט 2023 חתם בבית"ר ירושלים מליגת העל הישראלית.

ב-13 בדצמבר 2023 התיר את חוזהו בבית"ר ירושלים המהלך הוגדר במועדון כ"החלטה משותפת ברוח טובה"

נבחרות מונטנגרו
---------------

ב-28 במאי 2018 ערך הוצ'קו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו הבוגרת, בתיקו 0–0 נגד נבחרת בוסניה והרצגובינה, במשחק ידידות.

תארים
-----

בודוצ'נוסט פודגוריצה
* אליפות מונטנגרו (1): 2016/2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דני הוצ'קו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* מיכאל יוכין‏, גוונים של אפור: מה הרכש הטרי דני הוצ'קו מסוגל להביא לבית"ר ירושלים?, באתר וואלה!‏, 22 באוגוסט 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hočko potpisao na dvije godine, באתר Vijesti, ‏ 21 ביולי 2017 (בסרבית)
2. ↑  Deni Hocko s'engage avec l'Excel Mouscron, באתר Notélé, ‏ 28 ביוני 2019 (בצרפתית)
3. ↑  Ο DENI HOCKO ΕΝΤΑΣΣΕΤΑΙ ΣΤΗΝ ΠΑΦΟΣ FC, בחשבון הפייסבוק הרשמי של פאפוס, 14 ביולי 2021 (ביוונית)
4. ↑  קשר אחורי חדש: דני הוצ'קו חתם לשנתיים בבית"ר ירושלים, באתר וואלה!‏, 23 באוגוסט 2023
**תיירי דובאי** (בצרפתית: **Thierry Doubaï**, ידוע גם בשם **מוסא דובאי טאפה**; נולד ב-1 ביולי 1988) הוא כדורגלן מחוף השנהב המשחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

### יאנג בויז

דובאי מימין בשנת 2005, דובאי החל את הקריירה המקצועית שלו בגיל 17 כאשר שיחק בקבוצת אתלטיק אדג'מי מעיר הולדתו. ב-22 באוגוסט 2007, מועדון הכדורגל יאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית החתים דובאי לאחר שנתיים באדג'מי. בשנת 2008, דובאי בן ה-21 נפצע ולא יכל לשחק מספר חודשים. באמצע 2009, הוא חזר להתאמן עם הקבוצה. הוא עבר פרק זמן של 4 שנים במדי יאנג בויז וסיים עם 77 הופעות ושני שערים.

### אודינזה

ב-2 ביולי 2011, חתם דובאי על חוזה של חמש שנים עם הקבוצה האיטלקית אודינזה מהסרייה א'.

### סושו

ב-17 בינואר 2012, שישה חודשים לאחר שחתם באודינזה, הוא הושאל למועדון הצרפתי סושו עד לסוף העונה. בסיום העונה, סושו החליטה להפוך את ההשאלה למעבר קבוע והחתימה את דובאי על חוזה של ארבע שנים. לאחר עונה נוספת בסושו, עבר דובאי למועדון הכדורגל השווייצרי לוצרן לעונה אחת.

### בני יהודה

ב-17 באוגוסט 2015, חתם דובאי בבני יהודה תל אביב. ב-22 באוגוסט, במשחק הבכורה שלו במדי בני יהודה כבש דובאי שער בניצחון החוץ 3-0 על מכבי חיפה. בהמשך העונה דובאי איבד את מקומו בהרכב ומיעט לשחק, ביולי 2016 בני יהודה הודיעה על שחרורו.

נבחרת חוף השנהב
---------------

ב-26 במרץ 2008, דובאי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הלאומית במשחק נגד תוניסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיירי דובאי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיירי דובאי מחוף השנהב חתם בבני יהודה, 17 באוגוסט 2015, ynet.
2. ↑  צפו בבני יהודה משפילה 0:3 את מכבי חיפה, 22 באוגוסט 2015, ONE.
3. ↑  סופית: בני יהודה בחרה לשחרר את תיירי דובאי, 19 ביולי 2016, אתר ערוץ הספורט.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"תיירי דובאי"**.
**בסאראב השני**,{ברומנית:Basarab al Doilea הידוע לפעמים כ"בסאראב ווייבוד" Basarab Voievod (נפטר ב - 1458), היה ווייבוד (שליט) של ולאכיה. הוא שלט ב-1443-1442.
בסאראב היה בנו של השליט לשעבר דן השני, ושלטונו התקיים בין שלטון מירצ'ה השני לבין חזרתו לכס המלכות של אביו של מירצ'ה, ולאד דראקול. 

מירצ'ה השני עלה לשלטון בשנת 1442, כשוולאד דראקול זומן לחצר העות'מאנית לשם משא ומתן על התמיכה העות'מאנית, תמיכה לה היה זקוק כדי להגן על שלטונו מפני יאנוש הוניאדי, הווייבוד של טרנסילבניה. אולם הסולטאן עצר וכלא אותו במבצר בגליפולי  

בעקבות הקרב של סנטימברו בשנת 1442, יאנוש הוניאדי נכנס בכוח לוולאכיה, מירצ'ה השני הודח מהשלטון על ידי צבאו של הוניאדי, ונאלץ לברוח. הוניאדי העלה לשלטון בוולאכיה את בסאראב השני.  

עם זאת, החזיק בסאראב השני את השלטון רק זמן קצר (מאוגוסט 1442 ועד הסתיו של שנת 1443), ואיבד אותו תוך שנה לוולאד דראקול, ששוחרר מן הכלא וחזר בתמיכת הסולטאן.
בסאראב השני נמלט לטרנסילבניה, ובשנת 1458 הוזכר שוב על ידי הסקסונים בטרנסילבניה כטוען לכתר וולאכיה נגד ולאד המשפד.

ראו גם
------

* ולאד המשפד
* יאנוש הוניאדי
* שליטי ולאכיה

לקריאה נוספת
------------

* Constantin C. Giurescu, Dinu C. Giurescu *Istoria românilor*, Editura ştiinţifică şi enciclopedică, Bucureşti, 1976 (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  C.Giurescu ע' 145

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מירצ'ה השני** | **שליט ולאכיה** 1443-1442 | **הבא**:**ולאד דראקול** |
**מגנטוביולוגיה** הוא תחום מדעי העוסק בהשפעת שדות מגנטיים חלשים על יצורים חיים, תחום זה החל להתפתח כמעט עם תגלית התופעה האלקטרומגנטית עצמה.
שנים רבות ישנו ניסיון להבין את הפיזיקה העומדת מאחורי השפעות אלה ששזור בהרבה סתירות.
התחום כולל גם שדות אלקטרומגנטיים הנוצרים על ידי תהליכים בתוך מערכות ביולוגיות.

מחקר ואופן הניסוי
-----------------

ענף זה עדיין אינו בעל תוצאות המוכחות בתצפיות ניסיוניות ברורות, ופיזיקאים רבים מנסים לאמוד את ההשפעות של שדה מגנטי על מערכות ביולוגיות. מחקרים מוצלחים בתחום עדיין לא הוצגו באופן ברור.
בעייתיות המחקר בתחום מתבטאת בריבוי משתני הבעיה וקיימות מספר תאוריות בתחום. שכן שדות בעוצמות של 1 גאוס ו/או תדר הנמוך מ-100 הרץ אינם יכול לבצע פעולות חימום ואו למסור אנרגיה המתאימה להתרחשות תהליך כימי.
חוקרים בתחום המגנטוביולוגיה אינם מסתירים את בעייתיות התצפיות הניסיוניות הסותרות בחלק מהמקרים ולא חזרתי במקרים אחרים. הסברים שנותנים לכך היא הסימולטניות הדרושה לקיומם של כל התנאים המגנטיים והפיזיולוגיים בו זמנית.
גישה שונה להגעה למסקנות על תצפיות ניסיוניות שפותחה עקב הקושי בקבלת תוצאות מובהקות בסדרת ניסויים דומים, מסתכמת בהסתכלות על תוצאות ניסיוניות מסוגים שונים וניסיון למצוא דמיון בתצפיות שניתנות. לכן יימצאו יותר הסברים תאורטיים לכל תופעות אלה וניסויים אלה אך לא תוצאות חותכות.
הבלבול הרב בתחום זה מתבטא בתחום הרפואי, שכן מצד אחד מוצעים מגוון שיטות של ריפוי תחת הכותרת מגנטותרפיה, אך מצד שני ידוע כי שדה מגנטי חזק ואו מעל תדר של 50 הרץ יכול להיות מעורב בתהליכים כימיים ואו תרמיים בסביבה ביולוגית ומכאן יכול להזיק ואף עלול להיות מעורב בהתפתחות סרטנית. מכאן שמדענים נוטים לא להתייחס בכובד ראש לתחום זה.

לקריאה נוספת
------------

* Binhi V N, Savin A V Usp. Fiz. Nauk 173 265 (2003) [Phys. Usp. 46 259 (2003)]
* Park R L Voodoo Science: the Road from Foolishness to Fraud (Oxford: Oxford Univ. Press, 2002)
* de Gennes P-G Scaling concepts in Polymer Physics (Ithaca, NY: Cornell Univ. Press, 1979) [Translated into Russian (Moscow: Mir, 1982)]
* Blyumenfel'd L A Problemy Biologichesko|¯ Fiziki (Problems of Biological Physics) 2nd ed. (Moscow: Nauka, 1977) [Translated into English (Berlin: Springer-Verlag, 1981)] 5. Kapitsa S P (Compiler) Zhizn' Nauki: Antologiya Vstupleni|¯ k Klassike Estestvoznaniya (Life of Science: Anthology of Preambles in Classical Natural Sciences) (Moscow: Nauka, 1973)
**הרפובליקה העממית הדמוקרטית של אתיופיה**, שמה הרשמי של אתיופיה בשנים 1987–1991, הוקמה על ידי הממשלה הקומוניסטית של מנגיסטו היילה מריאם ומפלגת הפועלים האתיופית, ממשיכת דרכה של החונטה הצבאית האתיופית. המדינה הזו הוקמה בעקבות חוקת 1987 ב-10 בספטמבר 1987 ופורקה בסיום מלחמת האזרחים האתיופית ב-27 במאי 1991, נכנסו כאשר כוחות האיחדג לבירה והשתלטו על הממשלה.

היסטוריה
--------

לאחר המהפכה האתיופית, קראו ארגונים ופלגים רבים באתיופיה להקמת "רפובליקה עממית". העימות העיקרי על רעיון זה היה בין המאיסון ליחאפה; המאיסון שתמך בחונטה הצבאית האתיופית, החל לצבור כוח, אך הדרג לא היה מעוניין בהקמת רפובליקה עממית, אף על פי שהחל לייצור תוכניות רבות שזכו לשם "הסוציאליזם האתיופי", שהיו אגרסיביות בהשוואה למונחים סיניים וסובייטיים. היחאפה לא ראה בדרג כממשל שמוכן להקמה של מדינה נוסח ברית המועצות אלא ראה בו שלטון דיקטטורי גרוע מהיילה סלאסי. שני המחנות, היחאפה, והדרג בתמיכת המאיסון, נלחמו רבות עד שהיחאפה שיגר את הטרור הלבן וכמעט התנקש בחיי שליט אתיופיה מנגיסטו היילה מריאם. בתגובה נתנו הדרג והצבא שבשליטתו הוראה להפעלת הטרור האדום, שהופנה לא רק ליחאפה השמאלני אלא גם לכלל הארגונים הלאומנים שהוקמו: השעביה, ג'אבחה, וויאנה והחזית לשחרור מערב סומליה, יחד עם המאיסון שצבר כוח שהחל לאיים על החונטה.

לברית המועצות, בעלת בריתה של אתיופיה, היה קושי עצום בשמירה על מערכת יחסים עם משטר זמני ועם מטרה לא ברורה, ולאחר לחץ מהגוש המזרחי ולחץ פנימי הקים הדרג את מפלגת הפועלים האתיופית ב-1984, כהכנה להקמת הרפובליקה העממית. הצעד הנוסף שעשתה אתיופיה הוא יצירת חוקה חדשה, שהובילה להקמת הרפובליקה העממית ב-10 בספטמבר 1987.

לקריאה נוספת
------------

* אנדרגצ'אוו טירונאה, המהפכה האתיופית 1974 - 1987, ISBN 0521430828 (באנגלית)
* ברהו זאוודה, ההיסטוריה המודרנית של אתיופיה, מסת"ב 0821409719 (באנגלית)
* מרינה ודוד אוטווי, אתיופיה: אימפריה במהפכה, מסת"ב 084190362X (באנגלית)
* אדמונד ג'וזף קאלאר, אתיופיה המהפכנית, מסת"ב 025335014X (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרפובליקה העממית הדמוקרטית של אתיופיה** בוויקישיתוף

| היסטוריה של אתיופיה |
| --- |
| התקופה הקדומה | פרהיסטוריה • ארץ פונט • שבא • סבא • ממלכת דעמת • קיסרות אקסום | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלהכנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| ימי הביניים | תקופת החושך • תקופת תור הזהב • תקופת השפל • תקופת התחייה • תקופת השופטים |
| אתיופיה המודרנית | תקופת הגיבוש • תקופת הכיבוש • תקופת השחרור |
| סוציאליזם | מלחמת האזרחים • החונטה הצבאית • הרפובליקה העממית |
| כיום | ממשלת המעבר • הפדרציה האתיופית |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**החונטה הצבאית** | **היסטוריה של אתיופיה** 10 בספטמבר 1987 - 27 במאי 1991 | **הבא**:**ממשלת המעבר** |

  

  

  

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* WorldCat: lccn-n79081279

 |
**קודאין** או **מתילמורפין** (**Codeine**, **Methylmorphine**) הוא סם ממשפחת האופיאטים ומשתיך לקטגורית הסמים הנרקוטיים. קודאין משמש כתרופה לשיכוך כאבים קלים עד בינוניים, דיכוי שיעול יבש (שיעול לא יעיל, שלא תורם להוצאת ליחה) וכתכשיר נוגד שלשול. קודאין משווק כמלח פוספאט, ולעיתים כמלח סולפט. הקודאין הוא אלקלואיד המצוי באופיום בריכוזים הנעים בין 0.7% ל-2.5%. ניתן להפיק קודאין מאופיום, אולם רוב הקודאין המשמש ברפואה מופק ממורפין. תכשירים המכילים קודאין נמכרים בישראל בשמות: ברונכולט פורטה, היסטפד קומפאונד לינקטוס, טוקאר סירופ, מיגרלב, נורופן פלוס, ספסמלגין, פרטוסול סירופ, קודאברול, קוד-אקמול, רקוד, רוקסט, רוקה-קאר.

שימושים ברפואה
--------------

השימוש בקודאין ברפואה מתרכז בעיקר בטיפול בסימפטומים הבאים:

* דיכוי שיעול יבש (שיעול לא יעיל, שלא תורם להוצאת ליחה)
* שלשול
* שיכוך כאבים חלשים עד בינוניים

קודאין משווק לעיתים בתערובת עם פרצטמול, אספירין או איבופרופן. ולעיתים גם בתוספת של קפאין. תערובות אלה מספקות שיכוך כאב חזק יותר מאשר שימוש בכל אחד מהמרכיבים בנפרד (אפקט סינרגיסטי).

מעמד חוקי
---------

ברוב מדינות העולם, קודאין הוא תרופה הניתנת למכירה ללא מרשם רופא, אך בפיקוח משרד הבריאות המקומי. כמו כן נזקק אדם הרוצה למכור קודאין לרישיון רוקחות. בישראל, על-פי פקודת הסמים המסוכנים הקודאין מותר לשימוש ואחזקה, ובלבד שלא יינתן בכמויות ובריכוז העולים על המפורט בפקודה זו ובפקודת הרוקחות. עם זאת, שר הבריאות יכול להוציא צו המכניס את הקודאין לרשימת הסמים המסוכנים (האסורים).

תופעות לוואי
------------

תופעות לוואי לשימוש בקודאין:

* אופוריה
* גירוד
* בחילה
* הקאה
* עייפות
* סחרחורת
* יובש בפה
* במקרים קיצוניים: קשיי נשימה ואף מוות

כמו כל האופיאטים, לאורך זמן השימוש מתפתחת עמידות לתופעות אלה, בנוסף לעמידות לשימושים הרפואיים, כאשר לכל תופעה ישנו קצב שונה של התפתחות עמידות. העמידות יורדת ואף נעלמת כאשר ישנו אי-שימוש ממושך בסם.

שימוש בסם למטרות הנאה
---------------------

בשל השפעותיו האופוריות והמרגיעות וכתוצאה מהיותו חוקי וקל להשגה בבתי המרקחת זכה הקודאין לפופולריות אצל צרכני סמים. מכורים משתמשים בו לעיתים כתחליף להרואין, זאת אף על פי שהשפעתו חלשה יחסית ותופעות הלוואי קשות יותר.

אחת הסכנות בשימוש בתרופות המכילות קודאין, מעבר להתמכרות, היא שברוב המקרים הן מכילות חומרים פעילים נוספים, כמו פרצטמול, איבופרופן או אספירין, אשר בכמויות גבוהות יכולים לגרום לנזק בלתי-הפיך ואיברים שונים בגוף האדם, בהם הכבד, הכליות ומערכת העיכול. תרופות המכילות קודאין בלבד כחומר פעיל עשויות להכיל אחוז גבוה של אלומיניום סיליקט ({\displaystyle \ AlSiO\_{2}}) אשר פוגע בכבד לאורך זמן.

שילוב החומרים הנוספים הביא להתפתחותן של טכניקות "ביתיות" מגוונות למיצוי הקודאין מהתרופה, בין היתר באמצעות מים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קודאין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קודאין** |

* 
* קודאין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  F. Mari, E. Bertol, Observations on urinary excretion of codeine in illicit heroin addicts, **The Journal of Pharmacy and Pharmacology** 33, 1981-12, עמ' 814–815 doi: 10.1111/j.2042-7158.1981.tb13947.x (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284043205171
* GND: 4148185-9
* LCCN: sh85027648

 |
**אילן מעוז** (נולד ב-16 במרץ 1944) הוא קצין צה"ל במילואים, אשר עוטר בעיטור המופת על פעולתו במהלך מלחמת ששת הימים.

ביוגרפיה
--------

מעוז (במקור מכטינגר) נולד בתל אביב. שירת כקצין בגייסות השריון. בשנת 1964 נכלל בקבוצה של קצינים אשר יצאה לגרמניה כדי להכיר את טנק פטון M48 האמריקאי לקראת הכנסתו לשירות בצה"ל. בשנת 1965 עבר קורס קציני שריון בבית הספר לשריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס שבקנטקי. עם חזרתו ארצה נמנה עם סגל גדוד 79, גדוד טנקי הפטון הראשון שהוקם בצה"ל.

לאחר תקופת שירות כמדריך בקורס מפקדי טנקים מגמת פטון חזר מעוז לגדוד 79 ומונה לשלישו, כשהוא מפקד על טנק, ויצא עם הגדוד למלחמת ששת הימים בחזית הדרום.

ב-5 ביוני 1967 השתתף הגדוד בקרב הג'יראדי בצפון סיני. במהלך הקרב ותחת הפגזה ארטילרית כבדה ראה מעוז לפניו את הטנק של מפקד הפלוגה אביגדור קהלני נפגע ומתלקח. קהלני קפץ ממנו כשבגדיו עולים באש. מעוז פקד על הטנק להתקרב לטנק הבוער, ירד ממנו, סייע לקהלני לכבות את האש ופינה אותו לקבלת טיפול רפואי. לאחר מכן שב לקרב, טיפל בנפגעים נוספים ואף העביר לסגן מפקד הגדוד חיים ארז, הוראה ממפקד החטיבה - שמואל גורודיש לקחת פיקוד עליו לאחר שמפקדו אהוד אלעד נהרג. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה של קהלני ועמד בראשה עד תום המלחמה. לאחר המלחמה ובמהלך כל מלחמת ההתשה הוסיף לשרת כמפקד פלוגת טנקים מבצעית ומונה כסגן מפקד גדוד 79 תחת פיקודו של אביגדור בן-גל.

על פעולתו של מעוז לפינויו של מפקד הפלוגה קהלני תחת הפגזה ארטילרית כבדה, הוענק לו ציון לשבח, אשר הומר בשנת 1973 לעיטור המופת.

במלחמת יום הכיפורים נקרא לשירות בחטיבת המילואים - חטיבת הצליחה 421 תחת פיקודו של חיים ארז, והיה סגנו של גיורא לב בגדוד 264 - הגדוד הראשון שצלח התעלה. בין השאר היה ממונה על גרירת הדוברות אל התעלה לקידום הצליחה.

בין השנים 1975 - 1984 גויס לחיל האוויר בתפקידי מנהלה - הקים את מדור שכר וגמלאות בחיל, שימש כקצין ניהול להק מודיעין וקצין ניהול בית הספר לטיסה ומפקד מגמת מינהלה בבית ספר לקצינים של חיל האוויר.[דרוש מקור]

פרש לגמלאות בשנת 1984.

בשנת 1999 היה ממקימי המועצה לביטחון לאומי, ושרת בה במשך 8 שנים בתקופת היועצים לביטחון לאומי דוד עברי, עוזי דיין, אפרים הלוי וגיורא איילנד.

לקריאה נוספת
------------

* "אילן מעוז-השליש שהיה לגיבור לחימה", ביטאון "צוות", 1997
* "המשלחת הסודית של חיל השריון והחימוש לגרמניה", ביטאון "צוות" מס.73, 2006
* "חשופים בצריח "-שבתי טבת -הוצאת שוקן 1968 פרק 28 .
* "אהוד אחי, שריונר"-גדעון אלעד-1977 "עם אילן מעוז,מ"פ בגדוד 79".
* "עז 77" -אביגדור קהלני -הוצאת שוקן 1977- עמוד69.
* "דרך לוחם" - אביגדור קהלני -הוצאת סטימצקי 1989- "בתוך הלהבות".
* "בהם יותר מכל" -אלישיב שמשי - משרד הביטחון – ההוצאה לאור -2005 עמ 108
* "צליחה" - עמירם אזוב -הוצאת דביר 2011-עמודים91 93-94 130-131 151
* "ינוש"-אילן כפיר ודני דור-הוצאת כנרת, זמורה-ביתן-2017 -פרק 7 "מפקד תחת אש במדבר".
* "מסע חיים"-אלוף חיים ארז -אילן כפיר ודני דור -הוצאת כנרת זמורה-ביתן 2017 - פרקים נבחרים ותמונות .

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח כתב העיטור שהוענק לאילן מעוז, באתר הגבורה
* כתבה על אילן מעוז בעיתון במחנה, 2009, באתר הגבורה
**ברזים ערופי שפתיים** הוא ספר השירה הראשון של דוד אבידן, שיצא לראשונה לאור בשנת 1954, בהיותו בן עשרים בלבד, בהוצאת "ארד".

הספר הציג לראשונה את סגנונו המהפכני והמרדני של אבידן בשירה, השונה מזה של המשוררים המקובלים באותה תקופה - נתן אלתרמן, אברהם שלונסקי ואחרים. מבקר הספרות ישראל זמורה פרסם ביקורת חריפה על הספר בה כתב:

> 
> ...התוכן חסר כאן לחלוטין, חסר בכל שורה לחוד, בבל בית ואף בכל שיר ושיר. לפעמים אפילו קצב של ניגון טוב, ומכאן שיש בכל בית מן השירים קצב, ויש גם חרוזים, כלומר — חריזה לא רעה. ופעמים אפילו מבריקה — אני נוטה להסיק כי דוד אבידן טעה כאן טעות פאטאלית, ובמקום לנסות את כוחו בנגינה הוא מנסה אותה בשירה. כי מה תוכן של דמיון פיוטי יש במשפטים כמו־ "הדם זורם לאור כמו תרדמה פושרת" וא "הרחוב המתאבד פתח ורידים בשמש"...מה כאן מתכונתו של מתחיל, שאתה עשוי לשער ולומר, כי עוד יתפתח הנער ויגיע אל מטרתו הנעלה? דומה עלי, כי אם התחלה היא זו, הרי זו התחלה שהיא גם סיום, אלא אם האיש ישנה את טעמו וכוחו בו מן הקצה אל הקצה.
> 
> 
> 
> 

לטענת המשורר משה דור, בשל חסרון כיס, התכוון אבידן להוציא את הספר ללא ניקוד, אלא בכתיב מלא, ואף בנה תאוריה המצדיקה זאת מבחינה אידאולוגית; אך כאשר נמצא התקציב להדפסת הספר עם ניקוד, הוא יצא לאור בסגנון המקובל בספרי שירה.

בשנת 2001 הוציאה הוצאת הספרים "בבל" מהדורה מחודשת של "ברזים ערופי שפתיים". במהדורה זו פורסמו גם גרסאות מאוחרות יותר של השירים "חלום רע" ו"בעניין אהבתו האומללה של אלפרד פרופרוק".

באפריל 2008 פרסם מוסף "שבעה לילות" של העיתון "ידיעות אחרונות" רשימה של היצירות החשובות בכל אחד מששת העשורים הראשונים של המדינה, וכלל בתוכה (בתחום ספרות שנות החמישים) את "ברזים ערופי שפתיים".

קישורים חיצוניים
----------------

* אבידן חוזר למדפים, באתר ynet, 21 ביוני 2001 (כולל טקסט של שלושה שירים מן הספר)
* דוד מרחב, כתב אשמה לחיים, ניתוח שירים מן הספר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אינסטלציה ספרותית - ספר שיריו של דוד אבידן "ברזים ערופי שפתיים", ביכורי עטו של משורר יליד הארץ בן 20, דבר, 29 באוקטובר 1954
2. ↑  ישראל זמורה, מתחיל או מסיים?, דבר, 17 בספטמבר 1954
3. ↑  משה דור, 1995 **גחלים בפה**, כמצוטט על ידי יאיר מזור בספרו (2005) "אהבה במושב האחורי: השירה העברית בשנות השישים", עמ' 105
4. ↑  הוצאה מחודשת לדוד אבידן, באתר הארץ, 5 ביוני 2001