recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "סיטאר".
סטארסטאר חוסיין עליזאדה והשוראנקיז (סטאר מודרני) שלו
**סֶטָאר** (בפרסית: **سه‌تار**) הוא כלי נגינה פרסי מסורתי. השם נגזר מ"seh" שפירושו "שלושה" ו"tār" שפירושו "מיתר". הסטאר שייך למשפחת הלאוטה, ומנגנים בו באצבע המורה של יד ימין. לפני מאתיים חמישים שנה נוסף מיתר רביעי לסטאר. יש לו 27-25 שָׂריגים (frets) זחיחים, עשויים בדרך כלל ממעיים של בעל חיים או ממשי. מקור הכלי בממלכת פרס בתקופה הקודמת לכיבוש הערבי והתפשטות האסלאם.

הגרסה האויגורית
---------------

ה**סאטאר** (בכתב סיני: 萨塔尔 באויגורית ساتار) הוא כלי נגינה חשוב, דומה ללאוטה. יש לו 13 מיתרים, אחד מוגבה לנגינה בקשת ו-12 מיתרים, המגיבים לצליל שמנוגן במיתר הקשת ומכווננים ליצירה המנוגנת.

גלריית ציורים
-------------

 ציור עתיק של בנות איראניות עליזות רוקדות לצלילי כלי הנגינה סטאר בנשפי וחגיגות לילה
 עלמה איראנית באיראן בשנת 1600 בערך מנגנת על כלי הנגינה סטאר
 ציור נערה איראנית בקגאר איראן בארמון מנגנת בכלי הנגינה סטאר (הציור צויר בין השנים 1800 ל-1850)

ראו גם
------

* סיטאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטאר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסד הנתונים של כלי המיתר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553899305171
* LCCN: sh96005270
* MusicBrainz: f1299271-c5d7-4f7c-8b72-d64aa152c3bb

 |
**דניס דיטון** (באנגלית:**Denis Dighton**‏; 1792 – 8 באוגוסט 1827) היה צייר אנגלי, הידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו הצבאיים וסצינות הקרב.

קורות חייו
----------

דניס דיטון היה בנו של הקריקטוריקן רוברט דיטון ואח צעיר יותר היה ריצ'רד דיטון. הוא נרשם כסטודנט של האקדמיה המלכותית בשנת 1807 והציג שם 17 תמונות בין השנים 1811 ו-1825.

הוא נהנה מחסותו של הנסיך מוויילס, שהיה חבר קרוב של אמו. באמצעות השפעת הנסיך הוא קיבל עבודה כצייר צבאי בשנת 1811, אולם הוא חזר במהרה לחיים האזרחיים. ב־1814 הוא קיבל את התואר צייר צבאי של הנסיך יורש העצר. הנסיך שלח את דיטון לדרום הולנד רגע לפני קרב ווטרלו, ונראה כי קנה את כל תמונותיו שצייר מקרב זה. דיטון ביקר בשדה הקרב בווטרלו חמישה ימים לאחר הניצחון וצייר תשעה ציורי קרב.

הוא איבד את פטרונות המלוכה כאשר הוחלף האחראי על הציירים בבית המלוכה, סר בנג'מין בלומפילד, ובמקומו התמנה סר ויליאם נייטון. לאחר שאיבד את החסות המלכותית, דיטון חלה במחלת נפש. הוא עבר עם אשתו ובנו לברטאני, שם גר בתמיכת קרן הכספים של האמנים, עד מותו בגיל 35 ב־8 באוגוסט 1827.

דיטון ידוע בעיקר בזכות ציורי סצינות קרב במיוחד את מלחמת חצי האי ווטרלו. הוא גם צייר תמונות של נלסון שנורה בקרב טרפלגר.

דניס התחתן עם אחותו של אוגוסטוס ארל, פיבי ארל, שהייתה בעצמה אמנית והציגה באקדמיה המלכותית, והפכה לציירת פרחים של המלכה אדלייד, בשנת 1812 ונולדו להם שני בנים.

גלריה
-----

* נפילתו של נלסון נפילתו של נלסון
* קרב ווטרלו קרב ווטרלו
*. חיילים פורטוגזים. חיילים פורטוגזים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניס דיטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  John Pye, **Patronage of British art, and historical sketch;**, London, Longman, Brown, Green, and Longmans, 1845
2. ↑  No. 16504". The London Gazette. 13 July 1811. p. 1300.
3. ↑  Hichberger, J.W.M. (1991). Images of the Army: The Military in British Art, 1815-1914. Manchester University Press.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb149729449 (data)
* GND: 1236442393
* ISNI: 0000 0000 6660 2945
* LCCN: n2002079523
* RKD: 22792
* SUDOC: 112727999
* ULAN: 500019407
* VIAF: 10121446
* WorldCat: lccn-n2002079523

 |
**ויליס סיבר אדמס** (באנגלית: **Willis Seaver Adams**‏; 1844 – 1921) היה צייר נוף אמריקאי, שלמד אצל ג'יימס אבוט מקניל ויסלר. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנויות באנטוורפן, בלגיה והיה חלק מתנועת הטונליזם שהתפתחה בסוף המאה ה-19.

ראשית חייו
----------

ויליס סיבר אדמס נולד בסופילד, קונטיקט, בשנת 1844. אביו היה סטיבן לורנצו אדמס, אמו הייתה סוזן אדמס. אביו היה חקלאי והפעיל גם בית מרזח שנמצא ליד הגשר המקורה אנפילד וסופילד מעל נהר קונטיקט. בילדותו של ויליס, אביו ניסה להפוך אותו לחקלאי ולמנהל בבית ספר, אך נכשל בשל חלומותיו של ויליס להיות מעורב באמנות. בין השנים 1857–1862 אדמס למד באופן ספורדי במכון הספרותי בקונטיקט, הידוע בשם אקדמית סופילד. בזמן שהיה בבית הספר אדמס מילא את ספריו ברישומי בעלי חיים והאנשים שראה סביבו.

בזמן שעבד בחנות תרופות בספרינגפילד, רופא עשיר בספרינגפילד בשם ד"ר הולמס מימן באופן פרטי את לימודיו של אדמס כדי שיוכל להשתתף באקדמיה המלכותית באנטוורפן בשנת 1868, אך אדמס נאלץ לחזור לספרינגפילד כאשר נותן החסות שלו נפטר זמן קצר לאחר מכן.

קריירה אמנותית
--------------

ויליס סיבר אדמס נסע לקליבלנד, אוהיו, לחופשה של שבועיים שנמשכה לשהות ולמגורים של שנתיים (1876–1878) שם פגש כמה אמנים צעירים נוספים, כאוטו הנרי באכר.

הוא היה חבר במועדון האמנות של קליבלנד ובאקדמיה לאמנויות של קליבלנד. הוא גם צייר דיוקן של המושל ומאוחר יותר של הנשיא רתרפורד הייז. בתקופת שהותו בקליבלנד, נמנע אדמס מלהנציח מוטיבים תעשייתיים בציוריו או בסצינות המתארות את ההתקדמות המודרנית בחיי המאה ה-19, מה שהוביל לאידאולוגיית הטבע שלו. הוא גם פיתח עניין ברוחניות.

בשנת 1878 נסע אדמס עם אוטו באכר לאירופה והפך לאחד מ"נערי דובנק", קבוצה צעירה של אמנים אמריקאים שלמדה אצל פרנק דובנק. הוא התיידד עם ג'יימס אבוט מקניל ויסלר בוונציה, איטליה.

כשחזר מאירופה, החל אדמס בקשר ארוך עם ג'יימס ד' גיל, שבגלריותיו הציג אדמס לעיתים קרובות. בסופו של דבר התיישב אדמס בעמק נהר קונטיקט והקדיש את שנותיו המאוחרות למיניאטורות שמן וכן לנופים של סצינות עמק נהר קונטיקט. נופים אלה משקפים את השפעתו של ויסלר. אדמס השתמש לעיתים קרובות בפלטת צבעים מופחתת ונמנע מפרטים במטרה לתפוס אווירה ומצב רוח.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליס סיבר אדמס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Willis Seaver Adams (1844-1921), www.suffield-library.org
2. ↑  Merrill, Linda (2003). *After Whistler: the artist and his influence on American painting*. Yale University Press. p. 40

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr2001015196
* RKD: 103258
* SNAC: w6420qnz
* VIAF: 59009000
* WorldCat: lccn-nr2001015196

 |
האיש הזקן מהוי,
 אורקני, סקוטלנד
**סטאק** הוא תצורת קרקע גאולוגית המורכבת ממדרון תלול ולעיתים עמוד סלע אנכי או כמעט אנכי, הנמצא בתוך הים בקרבת החוף. סטאקים נוצרים כאשר חלק מהכף מתבלה, ומותיר אחריו איון. 

סטאקים נוצרים גם כאשר קשתות טבעיות קורסות בגלל תהליכים על-קרקעיים וכבידה, והם עשויים לקרוס או להתפורר ולהותיר אחריהם אי קטן שיכול להיבלע בזמן גאות ושפל. הים תוקף מרווחים קטנים ופותח אותם, והמרווחים הללו גדלים בהדרגה והופכים למערות קטנות. כאשר המערה חוצה את המפרץ נוצרת קשת. בליה נוספת גורמת לקשת לקרוס, וקריסה זו גורמת ליצירתה של ערימת של סלעים קשיחים העומדים במרחק קטן מהחוף, וערימה זו היא הסטאק. כמו כן, סטאקים נוצרים בעיקר על צוקי קירטון בגלל ההתנגדות הנמוכה לבליה. צוקים העשויים מסלעים חלשים יותר כגון חרסית נוטים לקרוס במהירות רבה שאינה מאפשרת את יצירת הסטאק, ואילו סלעים קשים יותר כגון גרניט מתבלים בדרכים שונות. 

הסטאקים מהווים במקרים רבים אתרי קינון חשובים עבור עופות ימיים. חלקם מפורסמים כאתרי טיפוס צוקים.

ראו גם
------

* רייניסדראנגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטאק** בוויקישיתוף
דניס סוג N, שנת 1919
דניס סוג N, שנת 1916
**דניס סוג N** (באנגלית: **Dennis N-Type**) היא כבאית מתוצרת "Dennis Brothers of Guildford" אשר מאוחר יותר הפכה ליצרנית כבאיות ורכבים ייעודיים לשדות תעופה **Dennis Specialist Vehicles** (אנ') הבריטית אשר יוצרה כנראה בין השנים 1908–1930.

מפעל החברה מוקם ב"Guildford" (אנ') בבריטניה.

דגם ה"דניס סוג N" היה בסיס לכבאיות שפיתחה החברה במהלך השנים.

דניס סוג N
----------

שלדת הרכב "N-Type" נבנתה מפלדה מגולגלת מסומנת ומכווצת בנקודות המתאימות. המארז כלל מסגרת משנה שעליה הונחו המנוע ותיבת ההילוכים. 

באשר לדגמים מאוחרים יותר, משאבת המים הייתה משאבה צנטריפוגלית, ולא משאבת בוכנה שהייתה בשימוש על ידי יצרנים אחרים. במקום שבו המים סופקו בלחץ של ברז, במקום ביניקה מאגם, הועלה הלחץ הנוסף הזה באמצעות המשאבה הצנטריפוגלית, בעוד שמשאבת בוכנה הייתה מחניקה אותו. 

חסרונה של המשאבה הצנטריפוגלית היה כוח ציר ניכר שנוצר על ידי אימפלר המשאבה (pump impeller), המחייב דחף. היצרן פתר את הבעיה על ידי אימפלר כפול-צדדי המאזן את הכוח הכללי.

המנוע שהורכב בדגמי "דניס סוג N" היה מתוצרת "White and Poppe" (אנ') מקובנטרי.

ראו גם
------

* דניס סברה
* דניס דגר

לקריאה נוספת
------------

* "דניס סוג N" - תמונות
* "דניס סוג N" - תמונה (tripadvisor.co.uk/LocationPhotoDirectLink)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניס סוג N** בוויקישיתוף
* דניס סוג N, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר-דניס alexander-dennis
2. ↑  "דניס סוג N" dennisfire.co.uk
3. ↑  "דניס סוג N" union.ic.ac.uk/rcc/rcsmotor/mechanics/dennis-n-type-manual
4. ↑  חוברת הדרכה לדגם "דניס סוג N" שנת 1913 archive.org/details/instruction-book-for-dennis-n-type
**סהדי שקרי אאוגרייהו זילי** הוא פתגם ארמי, שמשמעותו היא שהעדים שנשכרים להעיד עדות שקר הם בזויים גם בעיני אלה ששוכרים את שירותם.

מקור הביטוי
-----------

הביטוי מופיע בתלמוד כאזהרה לעדים. לפני שהם מעידים, מזהירים אותם בטענה זו, שעדי שקר אינם חשובים גם בעיני שוכריהם. כך מפרש רב אשי בשם נתן בנו של מר זוטרא את דברי המשנה "כיצד בודקים את העדים היו מכניסין אותן לחדר ומאיימין עליהן. אמרינן להו סהדי שקרי אאוגרייהו זילי דכתיב והושיבו שנים אנשים בני בליעל נגדו ויעידוהו." (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"ט, עמוד א')

הביטוי המקראי עליו מסתמך הביטוי לקוח ממעשה כרם נבות, שם איזבל מיעצת לאחאב להשתמש בעדי שקר כדי להביא למותו של נבות. הביטוי בו איזבל משתמשת לגבי עדי השקר הוא "בני בליעל".

הרמב"ם ובעקבותיו השולחן ערוך הגדירו את האזהרה לעדים כך: "ומודיעין אותן כח עדות שקר ובושת המעיד בה בעולם הזה ובעולם הבא."

בספרות האחרונים הביטוי משמש לעיתים במשמעות שאפילו ההולכים בדרך מסוימת מכירים בשקרה, בדומה לביטוי ניכרים דברי אמת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בלשון המקורית נאמר שהם בזויים בעיני השוכרים אותם, אך כוונת המאמר היא ש**אפילו** השוכרים אותם ונהנים מעדות השקר מבזים אותם. ראו בתורת חיים לסנהדרין כט בשם הסמ"ג לאווין רטז
2. ↑  ספר מלכים א', פרק כ"א, פסוק י'
3. ↑  החת"ם סופר (בחידושיו לכתובות יט עמוד א) כתב שמכאן נלמד שאומרים ייהרג ואל יעבור כשהעבירה היא עדות שקר, שכל הסיבה שהם נקראים "בני בליעל" היא משום עדות זו, שאילו היו רשעים מקודם אי אפשר היה להוכיח שאאוגרייהו זילי, והרי איזבל יכלה להורגם, ומכאן שהיה להם להיהרג ולא להעיד עדות שקר ולכן הם נקראים בני בליעל
4. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות עדות, פרק י"ז, הלכה ב'
5. ↑  שולחן ערוך, חושן משפט, סימן כ"ח, סעיף ז'
6. ↑  ראו למשל ביביע אומר חלק ט סימן כז
**דניס ליאונידוביץ' מצוייב** (ברוסית: **Дени́с Леони́дович Мацу́ев**; נולד ב-11 ביוני 1975) הוא פסנתרן קלאסי רוסי.

ביוגרפיה
--------

דניס מצוייב נולד באירקוטסק שבברית המועצות בשנת 1975, בן יחיד לזוג הורים מוזיקאים. אמו היא מורה לפסנתר ואביו פסנתרן ומלחין. כבר בגיל צעיר מאוד גילה כישרון מוזיקלי, בגיל 3 ביצע על הפסנתר הביתי מנגינה ששמע בטלוויזיה. עד גיל 15 למד מוזיקה בעיר הולדתו ובשנת 1990 עבר ללמוד במוסקבה באמצעות מלגה שהוענקה לו לשם כך, הוא הופיע עם מוזיקאים צעירים מחוננים נוספים ברחבי אירופה וארצות הברית.

בשנת 1991 עברו גם הוריו למוסקבה כדי לאפשר לו להתמסר לקריירה המוזיקלית שלו. הוא למד בבית הספר המרכזי למוזיקה שעל-יד הקונסרבטוריון של מוסקבה. בתחרות הבינלאומית הראשונה שהשתתף בה ב-1994, ביוהנסבורג, דרום אפריקה, זכה בפרס הראשון. באותה שנה החל ללמוד בקונסרבטוריון של מוסקבה כתלמידו של אלכסיי נסדקין (אנ') ומ-1997 אצל הפסנתרן סרגיי דורנסקי (אנ'). בשנת 1998 בהיותו בן 23 לבד זכה בתחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית ה-11 (אנ').

מצוייב היה נושא לפיד באולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י. הוא תומך פומבי של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, גיבה בפומבי את התנהלותו מול אוקראינה בסיפוח חצי האי קרים ב-2014.

מצוייב הוא המנהל האמנותי של פסטיבלים אזוריים ובינלאומיים רבים ברוסיה. והוא מופיע בקונצרטים רבים ברחבי רוסיה ואירופה.

בשנים האחרונות מנגן מצוייב גם מוזיקת ג'אז, והיה הפסנתרן הקלאסי הראשון שהופיע עם קונצרט ג'אז באולם המופעים של קונסרבטוריון מוסקבה. הוא ציין את פסנתרן הג'אז הקנדי אוסקר פיטרסון כבעל השפעה מכרעת על סגנון הג'אז שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניס מצוייב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דניס מצוייב
* דניס מצוייב, ברשת החברתית פייסבוק

* דניס מצוייב, ברשת החברתית טוויטר

* דניס מצוייב, ביישום טלגרם

* דניס מצוייב, ברשת החברתית אינסטגרם

* דניס מצוייב, ברשת החברתית VK

* דניס מצוייב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* דניס מצוייב, באתר אייטונס (באנגלית)

* דניס מצוייב, באתר ספוטיפיי

* דניס מצוייב, באתר AllMusic (באנגלית)

* דניס מצוייב, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* דניס מצוייב, באתר Discogs (באנגלית)

* דניס מצוייב, באתר Songkick (באנגלית)
* דניס מצוייב, באתר "הבמה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007401139405171
* BnF: cb145815554 (data)
* GND: 131917005
* ISNI: 0000 0000 8370 8346
* LCCN: no2006047630
* MusicBrainz: 981e0034-de98-4680-9822-9fc3eda40f04
* SUDOC: 083048340
* VIAF: 34208483
* WorldCat: lccn-no2006047630

 |
כתר הרלדי של פרייהר כחלק משלט האצולה
**פֿרַייהֵר** (בגרמנית: **Freiherr**; מילולית: "אדון חופשי") הוא תואר אצולה במרחב הגרמני, האימפריה הרומית הקדושה ויורשותיה, פרוסיה, סכסוניה, בוואריה, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה וכו'. דרגת הפריהר היא השנייה במדרג האצולה, בין "אצולת השירות", מעל לתארים ריטר ואדלר ומתחת לתואר גראף. הפריהר היא הדרגה הבסיסית שבה מותר לשאת את הכינוי "פון" לפני שם המשפחה. הדרגה מקבילה בערך לתואר "ברון". תואר אשתו של הפריהר הוא "פרייפראוּ" (Freifrau) ובנותיו הבלתי-נשואות נקראות "פריין" (Freiin). הפניה הרשמית לבעל תואר זה היא Herr Baron.

שימוש בתואר
-----------

עד מלחמת העולם הראשונה, התואר פֿרַייהֵר היווה חלק משם המשפחה ובא לפני שם המשפחה לאחר השמות הפרטיים, יחד עם התחילית "פון" (von, מילולית: מ-) (ולפעמים "אונד צו", und zu), למשל קרל לודוויג פרייהר פון אונד צו גוטנברג. עם זאת, בפרוסיה היה נהוג להקדים את התואר לשם הפרטי (למשל: פרייהר הנס פון שוורץ).

לאחר מלחמת העולם הראשונה נאסר השימוש בתואר כתואר אצולה הן בגרמניה והן באוסטריה. בגרמניה הפך התואר, בהתאם לחוקת רפובליקת ויימאר, לחלק אינטגרלי משם המשפחה, אך ללא משמעות מעבר לכך. באוסטריה נאסר (עד היום) כל שימוש בתואר והוא הושמט משמות המשפחה שכללו אותו לפני כן (כך למשל פרידריך פרייהר פון שוורץ הפך לפרידריך שוורץ).

שורשי התואר בפיאודליזם וההבדל בינה לבין ברון
--------------------------------------------

במערכת הפיאודלית ניתן התואר ישירות על ידי הריבון למנהל חלקה "חופשית", כלומר בעל זכות אחזקה והנאה מנדל"ן, ללא חובה פיאודלית, תוך אוטונומיה שיפוטית כלפי תושבי החלקה. חלקתו של הפריהר יכלה להיות כלולה בנחלה גדולה יותר של גראף או הרצוג, אך הפריהר לא חב להם חובה פיאודלית. חלקת הפריהר הייתה חלק מ"נחלת הכתר".

תואר הברון, שקיים בשפה הגרמנית, יכול להתייחס הן לפרייהר (כך לרוב) או לבעל תואר-ביניים במסגרת המדרג הפיאודלי, שנמוך מגראף (וכפוף לו) כתואר אליו יכלו להתקדם אבירים או בני אצולת השירות, הכפופים לגראף.

כאשר תואר פרייהר ניתן מקיסר האימפריה הרומית הקדושה, נקרא התואר Reichsfreiherr (פרייהר של הרייך).

פרייהרים מפורסמים
-----------------

* הברון מינכהאוזן - Hieronymus Carl Friedrich **Freiherr** von Münchhausen
* "הברון האדום" מנפרד פון ריכטהופן - Manfred Albrecht **Freiherr** von Richthofen
* הברון מוריס דה הירש - Moritz, **Freiherr** Von Hirsch Auf Gereuth
* הברון מוריץ פון קניגסוורטר - Moritz **Freiherr** von Königswarter
* הברון פרדיננד פון רוטשילד - Ferdinand James Anselm, **Freiherr** von Rothschild

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרייהר** בוויקישיתוף
* שאלות ותשובות בנוגע לאצולה במרחב הגרמני (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרגה זו מסמלת העלאה למעמד אצולה של מצטיינים שאינם בני אצולה עקב השירות הצבאי הנושאים בתואר **Ritter** ("אביר") או השירות האזרחי, הנושאים בתואר **Edler** הניתן לבעלי משרות ציבוריות ולבורגנים בעלי ממון אותם מעוניין הכתר להוקיר.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4018333-6

 |
**אנדריי בלולי** (ברוסית: **Андрей Беллоли** ;‏ 1820–1881) היה צייר רוסי יליד איטליה; ידוע בעיקר בציורי העירום הנשי שלו.

ביוגרפיה
--------

הוא למד אמנות באקדמיה די סן לוקה. במהלך המהפכות של 1848 הוא עזב את איטליה. ב-1850 הוא התיישב בסנקט פטרבורג ועבד בתחילה כצייר דקורטיבי בכנסיות ובארמונות; הוא צייר כמעט כל דבר, החל מקישוטי דלתות קטנות ועד לתקרות. מאוחר יותר החל לצייר פורטרטים בעיקר של נשים וילדים, בצבעי שמן ובעפרונות צבעוניים.

הוא השתתף באופן קבוע בתערוכות וב-1861 זכה בתואר "אקדמי" לציור דיוקנאות על ידי האקדמיה הקיסרית לאמנויות. בשנת 1869, הוא ארגן תערוכה ומכירה, כשההכנסות לטובת תלמידים עניים ואלמנות ויתומים של אמנים.

בשנת 1870, לרגל יום הולדתו החמישים, הוענק לו אות מסדר סטניסלאוס הקדוש. באותה שנה תרם את אחת מיצירותיו הידועות ביותר "אחרי האמבטיה" למוזיאון האקדמיה. הוא יצר כמה וריאציות על נושא זה, אחת מהן נרכשה על ידי הדוכס הגדול ניקולאי קונסטנטינוביץ'. הוא נמצא כעת במוזיאון לאמנויות של אוזבקיסטן בטשקנט, שם מת הדוכס הגדול.

למרות שציוריו היו פופולריים בקרב הציבור, הם זכו בדרך כלל בביקורות גרועות. בשנת 1877, הסופר והמבקר, וסבולוד גרשין השמיץ את דיוקנותיו - כ"גברות נחמדות ויפות" ללא תוכן רגשי. 

במשך שנים רבות, הוא המשיך להיות מעורב בפעילויות שהועילו לאמנות ולאמנים רוסים, אך מסיבות לא ידועות הוא התאבד ב-1881.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריי בלולי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Татьяна Давидич, Выпускники Императорской академии художеств и Петербургского института гражданских инженеров - авторы харьковских зданий, **Scientific journal "ACADEMIA. ARCHITECTURE AND CONSTRUCTION"**, 2021-01-14, עמ' 93–107 doi: 10.22337/2077-9038-2020-4-93-107
2. 1 2  Беллоли, Андрей Францевич, Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary, **Wikipedia**, 2023-01-23
3. ↑  Русские художники. Беллоли Андрей Францевич. www.artsait.ru
4. ↑  Lib.ru/Классика: Гаршин Всеволод Михайлович. Вторая выставка "Общества выставок художественных произведений", az.lib.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 6283

 |
**פריטיגרן** (**Fritigern**, בלטינית: *Fritigernus*, פריטיגרנוס) היה מנהיג ולוחם גותי (מת ב-380 בערך).

פריטיגרן הנהיג את חציית נהר הדנובה לכיוון הגדה שבשליטת האימפריה הרומית (דרומה). בעקבות מתקפת ההונים, שהחלו לתקוף את השבטים הגותיים מצפון, ביצע פריטיגרן עסקה עם הקיסר הרומי ואלנס שיעזור לו לחצות את נהר דנובה ויתן לו להתיישב בצד הרומי של נהר דנובה, ובתמורה לזאת פריטיגרן יגייס שכירי חרב גותים לטובת הצבא הרומי, שילחמו לצדם נגד ההונים.

כשהגיעו הגותים לאזור חציית הנהר היו סירות מעטות ביחס למספרם של הגותים שהיה לערך כ-50,000.
בעת חציית הנהר טבעו ומתו מאות גותים בגלל האמצעיים הדלים שהעמידו לרשותם הרומים בעת חציית הנהר.

לאחר שחצו את הנהר הצבא הרומי לקח מהם את כל כלי נשקם וכספם.
ולקח אותם, בניגוד להסכם שפריטיגרן עשה עם הקיסר הרומי, כשבויים והרעיבו אותם במחנות פליטים.
בשלב מסוים החלה התקוממות של הגותים כנגד הצבא הרומי, לאחר שלקחו את פריטיגרן למעצר. ולאחר שחרורו, החל המרד כנגד הצבא הרומי בהנהגתו של פריטיגרן. 
המרד צלח, והגותים מתוך האימפריה הרומית החלו לכבוש חלקים ניכרים ממנה במשך שנתיים. עד שהגיעו מספר קילומטרים ספורים מהעיר אדריאנופול. שם, הצבא הרומי התארגן לקרב ומנה כ-30,000 לוחמים לעומת כ-15,000 של הגותים.
ב-9 באוגוסט 378 נערך קרב אדריאנופול, שהיה קרב ההכרעה.
פריטיגרן שידע שהרומים צועדים כבר כל היום לעברם מכיוון מזרח, הבעיר מדורות באזור שדה הקרב. זו הייתה אסטרטגיה שעזרה לגותים. הרומים שבאו עם הקיסר הרומי הגיעו עייפים ביום קיץ שהיה חם. והלהבות שהגותים הבעירו סייעו להם להביס את הרומים ולשרוף את קיסרם ואלנס בעודו בחיים.
מלבד הקיסר עצמו, הושמד גם כשני-שלישים מצבאו.

ראו גם
------

* Heather, Peter (2005). *The Fall of the Roman Empire. A New History of Rome and the Barbarians*. Oxford and New York: Oxford University Press. ISBN 978-0195159547.
* Kulikowski, Michael (2006). *Rome's Gothic Wars*. Cambridge University Press. מסת"ב 978-0521608688

קישורים חיצוניים
----------------

* פריטיגרן, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2004111077
* VIAF: 36638479
* WorldCat: lccn-no2004111077

 |
פירולידון
פירצטם
**רצטאמים** (באנגלית: **racetams**) היא קבוצת תרופות שיש בהן גרעין פירולידון. 
עם תרופות אלה נמנה הפירצטאם, הנחשב "נואוטרופי" (nootropic, משפר או מגן על התפקודים הקוגניטיביים), החומרים אוקסירצטאם ופנילפירצטאם בעלי תכונות "נואוטרופיות" ופסיכוסטימולנטיות ולבטירצטאם וסלטרצטאם בעלי השפעה אנטיפרכוסית.

מנגנון
------

אין הסכמה לגבי מהות מנגנון הפעולה של הרצטאמים. בדרך כלל יש להם אפיניות זניחה לקולטנים השכיחים של מערכת העצבים המרכזית, אולם ישנם דיווחים על מודולציה של מוליכים עצביים מרכזיים, כולל אצטילכולין וגלוטמאט. 
למרות שאנירצטאם ונברצטאם מראים אפיניות לקולטנים מוסקרינים, רק לנפירצטאם יש אינטראקציות נאנומולריות. השערה אחרת לגבי מנגנון פעולתם היא באמצעות שינויים במנגנונים הממוקמים בקרום התאים של מעבר אותות מרכזי. 
בדומה לכמה אמפקינים, רצטאמים אחדים כדוגמת פירצטאם ואנירצטאם הם מודולטורים אלוסטריים חיוביים של הקולטן AMPA. 

ייתכן כי רצטאמים פועלים על ידי שפעול קולטני גלוטמאט השוכנים בקרבת קולטנים כולינרגים והמגבירים על ידי כך את תדירות שפעולם של האחרונים.
משערים כי רצטאמים מעצימים זיכרון על ידי האינטראקציה עם 
קולטנים כולינרגים וקולטני גלוטמאט במערכת העצבים המרכזית.
חומר נוסף מקבוצה זו, מתילפנילפירצטאם, הוא מודלטור אלוסטרי חיובי של הקולטנים סיגמא-1.

קופקטורים
---------

במחקרים על חולדות מבוגרות, צוין שיפור בולט בביצועים הקוגניטיביים בקבוצות הניסוייות שקיבלו פירצטאם. הביצוע עלה עוד יותר בעזרת מתן פירצטאם יחד עם כולינים. עדויות ממחקרים על חולדות הצביעו על עלייה ביעילות הפירצטאם כשהוא ניתן יחד עם כולין.

לקריאה נוספת
------------

* F.Gualtieri, D.Manetti, M.N.Romanelli, C.Ghelardini *Design and study of piracetam-like nootropics, controversial members of the problematic class of cognition-enhancing drugs*. Curr Pharm Des. 2002;8(2):125-38.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רצטאם** בוויקישיתוף
* 

A.Copani, A.Genazzani,G.Aleppo,G.Casabona,,P.L.Canonico,U.Scapagnini,F.Nicoletti - *Nootropic Drugs Positively Modulate α-Amino-3-Hydroxy-5-Methyl-4-Isoxazolepropionic Acid-Sensitive Glutamate Receptors in Neuronal Cultures*, Journal of Neurochemistry vol.58 (4), april 1992, pp.1199-1204

הערות שוליים
------------

1. ↑  W.Löscher,A.Richter Piracetam and levetiracetam, two pyrrolidone derivatives, exert antidystonic activity in a hamster model of paroxysmal dystonia, European Journal of Pharmacology 2000 col.391,issue 3,p. 251
2. ↑  A.H.Ahmed,,R.E.Oswald - Piracetam Defines a New Binding Site for Allosteric Modulators of α-amino-3-hydroxy-5-methyl-4-isoxazole-propionic acid (AMPA) receptors J.Med.Chemistry 2010 11 march, 53 (5),pp.2197-2203
3. ↑  Edijs Vavers, Liga Zvejniece, Grigory Veinberg, Baiba Svalbe, Ilona Domracheva, Reinis Vilskersts and Maija Dambrova Novel positive allosteric modulators of sigma-1 receptor SpringerPlus 2015 4(Suppl 1):P51
4. ↑  Raymond T. Bartus, Reginald L. Dean III, Kathleen A. Sherman,Eitan Friedman ,Bernard Beer Profound effects of combining choline and piracetam on memory enhancement and cholinergic function in aged rats Neurobiology of Aging, Summer 1981, vol.2 (2), pp.105-111
**אנדריי לברוב** (ברוסית: **Андрей Иванович Лавров**; ‏26 במרץ 1962) היה שחקן כדוריד סובייטי ורוסי בעמדת שוער. הוא זכה ב-3 מדליות זהב אולימפיות והשתתף ב-5 אולימפיאדות תוך הגנת שער של 3 נבחרות (ברית המועצות, חבר המדינות, רוסיה). לברוב נחשב לגדול שחקני כדוריד של רוסיה ומהגדולים בעולם.

ביוגרפיה
--------

אנדריי לברוב נולד בעיר קרסנודר למשפחת מהנדס בניין ועובדת במרכז המיחשוב. כבר בגיל קטן הוא התחיל ללכת לחוגי ספורט שונים ובסופו של דבר בגיל 11 הגיע לכדור יד. הוא הוצב בעמדת שוער והתברר שיש לו כול הכישורים להגיע לספורטאי מצטיין. בגיל 15 לברוב התחיל להשתתף במשחקים של קבוצת בוגרים והוזמן לנבחרת הנוער של ברית המועצות. בשנת 1978, בגיל 16 הוא התחיל לשחק בקבוצת בוגרים שהשתתפה במשחקי ליגת העל בכדוריד.

רק בשנת 1988, כאשר שוער הנבחרת נפצע לברור נכלל בנבחרת ארצו ונשלח למשחקים האולימפיים. במעמד זה הוא זכה במדליית זהב והפך לשוער ראשי של נבחרת ברית המועצות. עם הנבחרת הוא השתתף בתחרויות שונות ובמקביל זכה עם מועדון שהוא שיחק בו בתואר אלוף ברית המועצות.

לאחר התפרקות ברית המועצות לברוב עם משפחתו נסע לגרמניה ושיחק בקבוצה המקומית. לאחר מכך הוא שיחק בקבוצות מצרפת וקרואטיה. במסגרת זו הוא זכה בתואר אלוף צרפת ותוארים נוספים.

לברוב המשיך בהופעות במסגרת נבחרת חבר המדינות ורוסיה. במסגרת זו הוא השתתף בסך הכול ב-5 משחקים אולימפיים.

לאחר סיום הקריירה הספורטיבית לברוב חזר לרוסיה. הוא מתגורר במוסקבה ומכהן בתפקיד בכיר בפדרציה הרוסית לכדוריד.

הופעות אולימפיות
----------------

לברוב השתתף ב-5 משחקים אולימפיים. השתתפות הראשונה הייתה בסיאול 1988 ובה קבוצתו זכתה במדליית זהב. במשחקים של שנת 1992 ושל שנת 2000 לברוב זכה במדליית זהב נוספות. במשחקים שהיו בשנת 1996 נבחרת רוסיה זכתה רק במקום החמישי, אך לברוב היה בין הספורטאים הבולטים. בשנת 2004 בגיל 42 לברוב השתתף בפעם החמישית ואחרונה במשחקים אולימפיים. יחד עם קבוצתו הוא זכה במדליית ארד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריי לברוב** בוויקישיתוף

* אנדריי לברוב, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אנדריי לברוב, באתר olympedia.org
* אנדריי לברוב, באתר פדרציית הכדוריד האירופאית
במיתולוגיה היפנית **אביסו** (יפנית: 恵比須, 恵比寿, 夷, 戎, אנגלית: Ebisu) הוא אל הדייגים, המזל הטוב והפועלים. שימש כאל המשגיח על בריאותם של הילדים, השומר על הבית ודואג לרווחת דייריו.

נקרא גם **הירוקו** (יפנית: 蛭子, אנגלית: Hiruko) או **קוטושירו-נושי-נו-קאמי** (יפנית:事代主神, אנגלית: Kotoshiro-nushi-no-kami). היה אחד משבעת אלי המזל (七福神, Shichifukujin) והיחיד מביניהם שמקורו ביפן.

בן בכור לאיזאנגי (האל הזכר) ולאיזאנמי (האלה הנקבה), נולד אביסו ללא עצמות ולפי סיפורים אחרים- ללא גפיים, בשם **הירוקו** (מילולית: 'ילד העלוקה'). פגמיו נבעו כתוצאה מפשעיה של אימו במהלך חתונתה. הירוקו נאבק כדי לשרוד אך היות שלא יכל אף לעמוד, הוא נשלח לים בסירת גומא טרם מלאו לו שלוש שנים. בסופו של דבר נשטפה סירתו לחוף ובני שבט האיינו אימצו אותו וגידלו אותו.

הילד הקטן והחלוש התגבר על מצוקותיו הרבות וגידל את רגליו ושאר חלקיו החסרים בגיל שלוש, אז הוכתר כאל אביסו. אמנם הוא נותר מעט נכה וחירש, אולם מלא שמחת חיים והצלחה, ומכאן משמעות שמו: **האל הצוחק**. הוא מתואר לעיתים כחובש כובע גבוה (Kazaori Eboshi ,風折烏帽子), אוחז במקל ובדג גדול. גם מדוזות מקושרות לאל הזה.

**פסטיבל אביסו** נחגג ביום העשרים לחודש היפני העשירי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אביסו** בוויקישיתוף
* אביסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16519220d (data)
* GND: 119152126
* LCCN: no2019142571
* VIAF: 18025383
* WorldCat (עם VIAF): 18025383

 |
**וָאלְפּוֹבוֹ** (בקרואטית: **Valpovo**) היא עיירה ורשות מקומית במזרח קרואטיה, השוכנת 25 קילומטרים צפונית מערבית לאוסייק וסמוכה לנהר דראווה.

היסטוריה
--------

קיימת עדויות ארכאולוגיות לקיומו של יישוב הסמוך לעיירה המודרנית, אשר תוארכו לתקופת הקיסרות הרומית. התיעוד הראשון בכתובים ליישוב בשם ולפובו הוא משנת 1332 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1543 נכבש היישוב על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג.

בהמשך, נכלל בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה עבר לחזקת ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, הועבר אזור ואלפובו לחזקת ממשלת בובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה.

לאחר המלחמה נכללה ואלפובו בשטחי יוגוסלביה. בין 1991 ל-1995, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה הפך האזור לזירת קרב. לאחר סיום המלחמה, נכללה ואלפובו בשטחי קרואטיה.

הקהילה היהודית
--------------

קהילה יהודית אשכנזית מתועדת בעיירה ממחצית המאה ה-19. ב-1860 נוסד בית העלמין וב-1898 הוקם בית הכנסת.
ב-1921 מנתה הקהילה 205 נפשות שהיוו 5.5 אחוזים מכלל האוכלסייה. מבחינה הלכתית נמסכה קהילת ואלפובו על רבני אוסייק. 

ב-1931 נמנו בוואלפובו 157 יהודים ובפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 140 נפשות. לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית הוחל ברדיפות יהודים. יהודי ואלפובו נעצרו וגורשו ל מחנות ריכוז: טניה, ג'קובו, ובהמשך לסטארה גרדישקה וליאסנובאץ. רובם המוחלט נרצחו.

בית הכנסת הוחרב ולאחר המלחמה לא חודשה הקהילה. שרידי בית העלמין עדיין מצויים במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואלפובו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ואלפובו
* רשימת נרצחים בשואה מהעיירה ואלפובו, במאגר המידע של יד ושם

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד האוכלוסין בוואלפובו, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של קרואטיה (באנגלית).
2. ↑  ואלפובו - תקציר היסטורי, באתר מחוז אסייק-ברניה (באנגלית).
3. 1 2  קהילת ואלפובו, באתר International Jewish Cemetery Project (באנגלית).
4. ↑  **הקהילה היהודית בוואלפובו**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 116.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008914381105171
* GND: 4499279-8
* NKC: ge1096396
* VIAF: 246951190
* WorldCat (עם VIAF): 246951190

 |
קוריאהקוריאה
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא קים. 
**קים לים-הוואן** (בקוריאנית: **김림환**; נולד ב-6 במאי 1992) הוא ג'ודוקא דרום קוריאני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג, סגן אלוף העולם (2019).

קריירה
------

במאי 2014 לים-הוואן זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם באקו. באליפות העולם בשנת 2017 שנערכה בבודפשט, הוא סיים במקום החמישי כאשר הפסיד בקרב על המדליה לואזה מרגוולשווילי הגיאורגי.

באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, התחרה לים-הוואן בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג וזכה במדליית הכסף לאחר שניצח 6 מתוך 7 קרבות. בחצי הגמר הוא ניצח באיפון את דניס ויירו המולדובי ובגמר הוא הפסיד לג'ושירו מארויאמה היפני. בגראנד סלאם פריז 2020 הוא זכה במדליית הכסף לאחר שהגיע עד שלב הגמר והפסיד לבן ארצו אן באול.

לים-הוואן לא התחרה באולימפיאדת טוקיו 2020 מאחר שאן באול נבחר להיות הנציג הדרום-קוריאני בקטגוריית המשקל של עד 66 ק"ג.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | גראנד פרי | סמסון | טורקיהטורקיה טורקיה |
| 2019 | גראנד פרי | חוחחוט | הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין סין |

קישורים חיצוניים
----------------

* קים לים-הוואן, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* קים לים-הוואן, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
**האיגרת אל הלאודיקיאנים** היא איגרת חיצונית, שאינה חלק מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.

האיגרת משויכת לשליח פאולוס (שאול התרסי) וממוענת לכנסייה הנוצרית בלאודיקיאה. האיגרת מוזכרת באיגרת אל הקולוסים המהווה חלק מספרי הברית החדשה. מספר איגרות הנושאות שם זה התקיימו בעת העתיקה, אולם כבר בעת העתיקה היה ברור שהן מאוחרות וכי לא נכתבו על ידי פאולוס.

רקע
---

פאולוס, המכונה "השליח אל הגויים", כתב מספר איגרות לכנסיות שונות אשר ייסד ביוון ואסיה הקטנה. מרבית איגרות אלה שרדו ומהוות חלק מהברית החדשה. באיגרת אל הקולוסים נאמר: "אחרי שמכתב זה הוקרא לכם, דאגו לכך שהוא יקרא גם בכנסייה של הלאודיקיאנים, וכי הם יקראו לכם את האיגרת נשלחה אליהם" (קולוסים, ד',  16). 

יש חוקרים הסבורים כי האיגרת שנשלחה אל הלאודיאינים היא למעשה האיגרת אל האפסים.

האיגרת המרקיוניסטית
-------------------

מרקיון סבר כי רק השליח פאולוס הבין את תורתו של ישו ולכן כלל בקאנון של ספרי הברית החדשה שיצר רק את הבשורה על-פי לוקאס ואת איגרות פאולוס שאף הן נערכו והוסרו מהן פסקאות אשר לא התאימו לעמדתו. קאנון זה כלל גם את האיגרת אל הלאודיקאנים, אשר נכתבה על ידו או אשר התאימה לדעותיו.

הוולגטה
-------

במספר גרסאות של הוולגטה מצויה איגרת בשם זה בת 20 פסוקים. גרסת איגרת זו נשמרה רק בלטינית ואין ספק שהיא פסאודואפיגרפית, ומורכבת מפסוקים שונים שנלקחו מאיגרות פאולוס האחרות (המקוריות). האיגרת הוצאה מהקאנון של הברית החדשה, מאחר שהיא כוללת רק פסוקים המפורטים בספרים אחרים, ואין בה כל דוקטרינה מקורית. איגרת זו לא הופיע בגרסאות ביוונית של הברית החדשה.

| ספרי הברית החדשה |
| --- |
| **הבשורות** | הבשורה על-פי מתי • הבשורה על-פי מרקוס • הבשורה על-פי לוקאס • הבשורה על-פי יוחנן |  |
| **מעשי השליחים** | מעשי השליחים |
| **איגרות פאולוס** | אל הרומאים • הראשונה אל הקורינתים • השנייה אל הקורינתים • אל הגלטים • אל האפסים • אל הפיליפים • אל הקולוסים • הראשונה אל התסלוניקים • השנייה אל התסלוניקים • הראשונה אל טימותיוס • השנייה אל טימותיוס • אל טיטוס • אל פילימון • אל העברים |
| **האיגרות הכלליות (קתוליות)** | איגרת יעקב • איגרת פטרוס הראשונה • איגרת פטרוס השנייה • איגרת יוחנן הראשונה • איגרת יוחנן השנייה • איגרת יוחנן השלישית • איגרת יהודה |
| **חזון יוחנן** (ההתגלות) | חזון יוחנן |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502094805171
* BnF: cb12068378c (data)
* GND: 4560331-5
* LCCN: no92024553
* SUDOC: 028955145
* VIAF: 217068629
* WorldCat (עם VIAF): 217068629

 |
|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| (מולטימדיה) | 

|  |
| --- |
| ואלס הדקה  
בביצוע מוריאל נגויאן שואן |

 |
| לעזרה בהפעלת הקבצים |

**הואלס ברה במול מז'ור, אופוס 64, מספר 1** המכונה לרוב **ואלס הדקה** הוא ואלס שנכתב לפסנתר סולו על ידי המלחין הפולני פרדריק שופן. הטמפו שסומן ליצירה הוא "מולטו ויוצ'ה" כלומר מהיר מאוד וחיוני. שופן כתב את הוואלס בשנת 1847 ופרסם אותו בלייפציג באותה השנה, כיצירה הפותחת את אופוס 64. הוואלס בוצע ככל הנראה בקונצרט האחרון של שופן בפריז, שהתקיים בשישה עשר בפברואר 1848.

משום שהואלס השני באופוס נכתב בדו דיאז מינור, ואלס הדקה מהווה לו ניגוד, שכן האחרון נכתב ברה במול מז'ור, שהוא המקבילה האינהרמונית המז'ורית.

למרות כינויו, ביצוע נפוץ של יצירה זו יימשך בין דקה וחצי לשתי דקות וחצי. הסיבה לכך נעוצה בעובדה שהמוציא לאור של שופן, שטבע את הכינוי, התכוון במילה "minute" ל"קטן" ולא ל"דקה". הואלס, על אף שנחשב בעיני רבים כמבריק, אינו גרנדיוזי ואינו ארוך. אחד מהביוגרפים של שופן ציין כי המלחין ניסה לתאר באמצעות הואלס כלב שרודף אחרי זנבו. אכן, במקור הקטע נקרא על ידי שופן "כלב קטן".

מספר אמנים הקליטו גרסאות מושרות של היצירה, לרוב על מנת להדגים את כישוריהם הקוליים. אחת ההקלטות המפורסמות היא של ברברה סטרייסנד. בישראל, דני בן ישראל הקליט גרסה בעברית.

כתב היד של היצירה שמור בספרייה הלאומית של צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואלס הדקה** בוויקישיתוף
* כתב היד של היצירה באתר הספרייה הלאומית של צרפת.
* מידע על היצירה "ואלס הדקה" באתר מיוזיק בריינז

* מידע על הקומפוזיציה "ואלס הדקה" באתר AllMusic
* הקלטה של הואלס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007447491605171
* LCCN: n82010137
* MusicBrainz work: 3ea59e6f-4d98-3ef2-93ed-b698fc38ada5
* WorldCat (עם LCCN): n82-010137

 |
ה-**C-1 Trader** הוא מטוס תפעול ותובלה אשר נועד לתפעול על נושאות מטוסים (carrier-onboard-delivery). היווה דגם מתקדם של מטוס ה-S-2 Tracker. הוחלף על ידי גרסה דומה של מטוס ה-E-2 הוקאיי, ה-C-2 Greyhound.

תכנון ופיתוח
------------

מטוס ה-C-1 Trader פותח על פי דרישות הצי האמריקני למטוס חדש נגד צוללות. על פי אותן דרישות החלה חברת גראמן לייצר אב טיפוס דו-מנועי.

היסטוריה מבצעית
---------------

ב-1952 קיבל הצי האמריקני את מטוס ה-**XS2F-1**, והשתמש בו לראשונה ב-4 בדצמבר באותה שנה. במהלך שנות ה-50, פותחו לו מספר גרסאות, ה-C-1 Trader היה אחד מהם. 

ה-C-1 (במקור כונה **TF-1**) תוכנן לשאת 9 נוסעים או כ-3500 פאונד של מטען. טס לראשונה בינואר 1955. בשנות ה-60 וה-70, ה-C-1 הוביל דואר ואספקה לנושאות מטוסים אשר הוצבו באוקיינוס השקט בזמן מלחמת וייטנאם. 

כ-83 יחידות של ה-C-1 יוצרו, ועוד ארבעה אשר הומרו למטוסי שיבוש אלקטרוניים שנקראו: **EC-1A Tracers**. ה-C-1 האחרון יצא משימוש בשנת 1988.

גרסאות
------

* **TF-1** - מטוס תפעול ותובלה אשר יועדו לשאת 9 נוסעים, פותח כמחליף של מטוס ה-S2F Tracker. שמם הוחלף ל-**C-1A** בשנת 1962. 87 יחידות יוצרו.

* **TF-1Q** - ארבעה ממטוסי ה-TF-1 הומרו כדי לשמש כמטוסי שיבוש אלקטרוניים. שמם הוחלף ל-**EC-1A**, ב-1962.

* **TF-1W**

מפעילות
-------

* ארצות הבריתארצות הברית **ארצות הברית**
	+ הצי האמריקני

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **C-1 Trader** |
**סיפורי הנביאים** (בערבית: **قصص الأنبياء**, תעתיק מדויק: קצץ אל-אנביאא) הם כל אוסף סיפורים אשר מבוסס על הקוראן, על חדית', או על ספרות אסלאמית אחרת אשר קשורה בקשר הדוק לקוראן ולחדית', ואשר מתארים את קורותיהם של הנביאים, מנקודת מבט אסלאמית.

בעוד שחלק מסיפורי הנביאים באים לתאר מאורעות היסטוריים, רובם באים על מנת ללמד מוסר ודרך ארץ.

סקירה כללית
-----------

באופן מסורתי, סיפורי הנביאים מתחילים בסיפור בריאת העולם, בריאת המלאכים, ובריאת אדם וחווה. לאחר מכן מופיעים סיפורים על משפחתו של אדם, קין והבל, אדריס, נוח, שם, הוד, סאלח, אברהם, ישמעאל, הגר, לוט, יצחק, יעקב, עשו, יוסף, שועייב, משה ואהרון, אל-ח'ידר, יהושע בן נון, אלישע, שמואל, דוד, שלמה, יונה, יחזקאל, ד'ו אל-קרניין, יוחנן, ישוע, מוחמד, ואחרים.

הספר תורגם לעברית על ידי אביבה שוסמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיפורי הנביאים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Weismann, Itzchak. **Islamic Myths and Memories : Mediators of Globalization.**, London: Taylor & Francis, 2016
2. ↑  Stories of the Prophets - SunnahOnline.com, sunnahonline.com
3. ↑  שוסמן, אביבה, סיפורי הנביאים - מוחמד בן עבד אללה אלכִּסַאאִי, תל-אביב: הוצאת אוניברסיטת תל-אביב, 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4669695-7
* TDVİA: kisas-i-enbiya

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סיפורי הנביאים (אסלאם)"**.
**ג'יימס ארנולד הורוביץ** (באנגלית: **James Arnold Horowitz**‏; 10 ביוני 1925 - 19 ביוני 2015), המוכר יותר בשם העט **ג'יימס סולטר** (**James Salter**) אותו אימץ בהמשך חייו גם כשם חוקי, היה סופר ותסריטאי אמריקאי ממוצא יהודי, וכן קצין וטייס בחיל האוויר של ארצות הברית.

קורות חיים
----------

סולטר נולד בפאסייק, ניו ג'רזי לאב איש עסקים שעודד אותו להירשם לאקדמיית וסט פוינט. ב-1945, לאחר שסיים את תקופת הלימודים המקוצרת בשל המלחמה, סולטר הוצב בחיל האוויר האמריקאי והחל באימוני טיסה, שלאחריהם הוצב בהוואי. לאחר מכן נרשם ללימודים מתקדמים אוניברסיטת ג'ורג'טאון אותם סיים ב-1950, ולאחריהם הוצב בפיקוד חיל האוויר בלאנגלי, וירג'יניה.

סולטר התנדב לשרת בחזית במלחמת קוריאה, במהלכה ביצע מעל 100 טיסות קרב. חוויותיו במלחמה שימשו בסיס לרומן הראשון שלו, The Hunters.

ב-1957, לאחר 12 שנות שירות בחיל האוויר, החליט סולטר לפרוש כדי להתמקד בכתיבה.

לסולטר ארבעה ילדים מאשתו הראשונה ובן מאשתו השנייה, וכולם להוציא הבכור עודם בחיים. הוא נפטר בשנת 2015, שבוע וחצי אחרי יום הולדתו ה-90, מהתקף לב.

קריירת כתיבה
------------

במהלך שנותיו פרסם סולטר שישה רומאנים, שני קובצי סיפורים, ממואר, קובץ מסות, וספר קולינריה בשם "החיים הם ארוחות: היומן לאוהבי האוכל" (בשיתוף אשתו השנייה, קיי סולטר). כמו כן כתב מספר תסריטים לקולנוע ואת אחד מהם גם ביים.

ספרו הראשון הוסרט בשנת 1958 והסרט זכה לשבחי המבקרים.

תורגמו לעברית הרומן משנת 1967, "משחקים ושעשועי שווא" (באנגלית: *A Sport and a Passtime*), שיצא לאור כחצי שנה לאחר מותו בהוצאת עם עובד, בתרגום יונתן דה-שליט, וקובץ סיפורים קצרים, "אמש, לילה אחרון" (באנגלית: *Last Night: Stories*) משנת 2005, בהוצאת "נהר ספרים", אף הוא בתרגום יונתן דה-שליט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס סולטר** בוויקישיתוף
* ג'יימס סולטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד אריאנה מלמד, משולש אהבה עם מספר מסתורי, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2015
* אריק גלסנר, על "משחקים ושעשועי שווא", המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 20 בנובמבר 2015
* ג'יימס סולטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ג'יימס סולטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ג'יימס סלטר (1925-2015), דף שער בספרייה הלאומית
* ג'יימס סולטר, ברשת החברתית Goodreads

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297918405171
* BIBSYS: 90849293
* BNE: XX1318247
* BnF: cb11923525q (data)
* CANTIC: a11735703
* GND: 12036428X
* ICCU: MODV173516
* ISNI: 0000 0001 2142 0635
* LCCN: n78094026
* NKC: xx0005037
* NLA: 35473142
* NLK: KAC201002276
* NTA: 071537171
* SELIBR: 337893
* SNAC: w6wz40c0
* SUDOC: 027120619
* VIAF: 85335264
* WorldCat: lccn-n78094026

 |
**האיגוד הישראלי לשיקום הפה** נוסד בסוף שנת 1968, איגוד ראשון מסוגו בתוך ההסתדרות לרפואת שיניים בישראל.

מטרות
-----

* לקדם את הידע המקצועי והמדעי של חברי האיגוד הישראלי לשיקום הפה על ידי ארגון כנסים, מפגשים והרצאות בתחומי שיקום הפה.
* לעודד את המחקר, ולשמש כפורום לדיון בנושאי שיקום הפה.
* לקדם את המודעות לתחומי העיסוק של המומחה לשיקום הפה בקהילה.
* לקדם קשרים מקצועיים בין האיגוד הישראלי לשיקום הפה לבין איגודים בינלאומיים בתחום שיקום הפה.

היסטוריה
--------

דחיפה גדולה להתפתחות האיגוד ניתנה בשנות השבעים כאשר חזרו ארצה ראשוני הבוגרים מבית הספר לרפואת שיניים מירושלים אשר נסעו להשתלם בארצות הברית. הוועד החדש ארגן כינוסים מקצועיים. בתחילת שנות השמונים נפתחה תוכנית ההתמחות הראשונה בארץ בשיקום הפה, בבית הספר לרפואת שיניים בירושלים. אחריה נפתחו תוכניות התמחות בבית הספר לרפואת שיניים בתל אביב ובמסגרת חיל הרפואה, במרכז לרפואת שיניים בתל השומר. חברי האיגוד יזמו והובילו את תוכניות ההתמחות שהשפיעו על האיגוד באופן בולט.

האיגוד הישראלי לשיקום הפה מקיים קשרים עם איגודים בינלאומיים בתחומי שיקום הפה, בהם האיגוד האירופאי לשיקום הפה - European Prosthodontic Association והאיגוד הבינלאומי לרפואת שיניים דיגיטלית - Digital Dentistry Society.

בעלי תפקידים
------------

יושב הראש הראשון של האיגוד היה פרופ' יצחק מיכמן. יו"ר האיגוד לשנת 2019–2020 הוא ד"ר ארבל שרן. יו"ר האיגוד שייכנס לתפקידו בכנס השנתי במרץ 2020 הוא ד"ר יוסי גלייטמן.

ראו גם
------

* האיגוד הישראלי לרפואת הפה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של האיגוד הישראלי לשיקום הפה
* האיגוד הישראלי לשיקום הפה, ברשת החברתית פייסבוק
**פארקוזאוריים** (שם מדעי: Parksosauridae) היא משפחה אפשרית של דינוזאורים צמחוניים מקבוצת האורניתופודים, שחיו בתור הקרטיקון שבעידן המזוזואיקון לפני 130 עד 66 מיליון שנה. בעבר כונו **תסקילוזאוריים** (*Thescelosauridae*). בעבר סברו שהיא משתייך לקבוצת האורניתופודה אך כיום רואים בהם חברים קדומים יותר, השייכים לנאורניתיסציה.

משפחה זו בעלת קירבה רבה למשפחת ההיפסילופודוניים וכן לג'יהולוזאוריים והננוזאוריים. היא הוגדרה בשנת 2002 תוך קיבוץ של מספר סוגים ששויכו בעבר למשפחת ההיפסילופודוניים ובשנות ה-90 החלו להיות מוטלים בספק מדעי כקבוצה פרפילטית, עם זאת המדענים חלוקים בדעתם על קיום משפחה זו.

המשפחה כוללת מינים דו-רגליים בעלי זנב ארוך לשיווי משקל וכולם ניזונו מצמחים רכים עד קשיחים. הם חיו לרוב בערבות עשב לאורך אירואסיה ובאמריקה הצפונית והם נכחדו בהכחדת הקרטיקון הגדולה, לפני 66 מיליון שנה. 

הסוגים הבולטים בקבוצה הם הפארקוזאורוס שהתגלה באלברטה, קנדה והתסקילוזאורוס מארצות הברית. סוגים נוספים נוספו לאורך המאה ה-21 עם גילויים חדשים מרחבי העולם.

מיון
----

* תת-משפחה Orodrominae
	+ סוג *Albertadromeus*
	+ סוג *Changchunsaurus*?
	+ סוג *Haya*?
	+ סוג קוריאנוזאורוס (*Koreanosaurus*)
	+ סוג אורודרומיאוס (*Orodromeus*)
	+ סוג אוריקטודרומאוס (*Oryctodromeus*)
	+ סוג זפירוזאורוס (*Zephyrosaurus*)
* תת-משפחה Thescelosaurinae
	+ סוג *Notohypsilophodon*
	+ סוג פארקוזאורוס (*Parksosaurus*)
	+ סוג תסקילוזאורוס (*Thescelosaurus*)
	+ קבוצה אלסמריה (Elasmaria)? - ייתכן ששייכת לקבוצה אחרת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארקוזאוריים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
צו מעצר נגד ברונו הימפקאמפ, חתום על ידי ארנסט קלטנברונר
**ברונו הימפקמפ** (בגרמנית: **Bruno Himpkamp**;‏ 28 בדצמבר 1925 – 8 בדצמבר 2008) היה פעיל בתנועת ההתנגדות הוורד הלבן ובקבוצת נערי הסווינג.

ביוגרפיה ופעילות אנטי נאצית
---------------------------

ברונו הימפקאמפ היה תלמיד בבית הספר ויצ'רן בהמבורג הורן. בשנת 1942 גורש מבית הספר בגלל מוצאו היהודי, בשל דעות שהשמיע נגד המשטר הנאצי ואהבתו לספרת אנגלית.

הימפקאמפ אהב ג'אז והאזין באופן קבוע לתחנות רדיו זרות אשר היו אסורות להאזנה בגרמניה הנאצית. הוא התוודע לדיכוי הפוליטי ולרדיפה האידאולוגית הגזעית של היהודים בגרמניה הנאצית והצטרף לקבוצת נערי הסווינג עם חבריו טורסטן מילר וגרד שפיצברט. קבוצה של נערים חובבי סווינג בגרמניה של שנות ה-30 וה-40, בעיקר מהמבורג ומברלין. גילם של הנערים נע בין 14 ל-18, רובם תלמידי תיכון, הגם שהיו בקרבם מבוגרים יותר. הימפקמפ הזמין את מי שהיה מורהו הפרטי, הנס לייפלט להצטרף לקבוצה ולהאזין למוזיקה במועדון "הפני קלאב". חברי הקבוצה הלא מאורגנת (מתוך אידאולוגיה, אין מנהיג) לבשו חולצות משובצות עם צווארון לבן ומכנסיים רחבים. הנערים לבשו מעיל ארוך שהגיע עד ברכיהם. נערי הסווינג חיפשו אחר דרך החיים הבריטית, ומצאו אותה במוזיקת הסווינג אשר הייתה אסורה בגרמניה הנאצית. בגרמניה שאז, מוזיקת הסווינג הוגדרה כ"מוזיקה מנוונת". חברי התנועה התנגדו לאידאולוגיה ולמשטר הנאצי, ובמיוחד לתנועת "הנוער ההיטלראי" (ה-Hitlerjugend)..

הוא וחבריו טורסטן מילר, גרד שפיצברט והנס לייפלט, שהיה מבוגר ממנו בארבע שנים ומי שהיה חונכו לפעמים, באו במגע עם קבוצת ההתנגדות של סניף המבורג של הוורד הלבן. המשתתפים שהיו בודדים ניהלו דיונים על ביצוע הפגנות ומצעדי מחאה נגד המשטר הנאצי. הם חשבו לארגן מצעד מעל יונגפרנשטיג ולפוצץ את מפקדת הגסטפו של המבורג בשטאדטהאוסברוק או את גשר לומברד הממוקם מעל נהר האלסטר. רעיונות אלה לא יושמו.

ב-12 במאי 1942 הוא נעצר לזמן קצר בגל מעצרים רחב היקף של הגסטפו. הוא הובא לבית המעצר שהיה ממוקם בברגדורף.

הימפקמפ שוחרר ונעצר שוב ב-1 בדצמבר 1944. הוא נכלא בכלא משטרת פוהלשבוטל ושוכן באגף C. הוא עונה בכלא וביוני 1944 הוא הועבר למחנה הריכוז נוינגמה שם שובץ לעבודות כפייה. משפטם שלו ושל חבריו לתנועה, חברי קבוצת נערי הסווינג ופעילי התנגדות של סניף תנועת ההתנגדות הוורד הלבן התקיים בהמבורג. באפריל 1945 הובאו בפני בית המשפט העממי בהמבורג. האסירים הוחזקו בשטאנדל. הצבא האמריקני התקדם לכיוון העיירה וב-12 באפריל 1945 שוחררו האסירים הצעירים ובכללם הימפקמפ על ידי מנהלת בית הסוהר.

לקריאה נוספת
------------

* ינינה אלטמן, **הוורד הלבן**, ישראל: פרדס הוצאה לאור, 2007.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ינינה אלטמן, **הוורד הלבן: סטונדנטים ואנשי רוח בגרמניה לפני ואחרי עלייתו של היטלר לשלטון**, תל אביב, הוצאת פרדס, 2007, עמ' 328
**תומאס אטווד** (באנגלית: **Thomas Attwood**; ‏23 בנובמבר 1765 - 24 במרץ 1838) היה מלחין ונגן עוגב אנגלי.

חייו
----

אטווד נולד בלונדון, בן לנגן בתזמורת המלכותית. בגיל תשע הצטרף למקהלת הקאפלה המלכותית. בשנת 1783 נשלח ללמוד מחוץ לאנגליה במימון הנסיך מוויילס (בהמשך ג'ורג' הרביעי), שהתרשם לטובה מכישורי הנגינה שלו בצ'מבלו. אחרי שנתיים בנאפולי, המשיך אטווד לווינה, שם היה לאחד מבחירי תלמידיו של מוצרט. בשובו ללונדון בשנת 1787 החזיק לזמן קצר במשרת נגן בהרכב הקאמרי של הנסיך מוולס. ב-1796 נבחר לנגן העוגב של קתדרלת סנט פול ובאותה שנה היה למלחין הקאפלה המלכותית. קשריו עם חצר המלוכה התחזקו עוד יותר הודות למינויו למורה למוזיקה לדוכסית מיורק ובהמשך, לנסיכה מוויילס. להכתרת ג'ורג' הרביעי חיבר את מזמור התפילה "שמחתי". המלך, שהסיר את חסדו ממנו לשנים אחדות מחמת קשריו עם הנסיכה מוויילס, האיר אליו שוב פנים ומינה אותו ב-1821 לנגן עוגב בקאפלה הפרטית שלו בברייטון. זמן קצר לאחר ייסוד האקדמיה המלכותית למוזיקה, בשנת 1823, נבחר אטווד לאחד ממוריה. כמו כן היה אחד החברים המקוריים באגודה הפילהרמונית המלכותית, שנוסדה בשנת 1813. הוא כתב את המזמור O Lord, Grant the King a Long Life, שבוצע בהכתרת ויליאם הרביעי, ועסק בחיבורה של יצירה דומה להכתרת המלכה ויקטוריה כשמת בביתו בצ'לסי, לונדון, ב-24 במרץ 1838. אטווד נקבר מתחת לעוגב בקתדרלת סנט פול.

חיבוריו של אטווד, שניכרת בהם השפעת מורו מוצרט, נשכחו ברובם הגדול, פרט לכמה מזמורים קצרים, בהם "O God who by the leading of a star",, "Teach me, O Lord" ."Turn Thy face from my sins" ,"Come, Holy Ghost. תומאס אטווד היה מורם של ג'ון גוס, צ'יפריאני פוטר ובן-סנדקותו תומאס אטווד ולמיזלי, ובשנותיו האחרונות התיידד עם מנדלסון.

וידאו קליפ
----------

* *Psalm 50* Anglican Chant by King's College Choir

תוכן הערך הזה לקוח מן האנציקלופדיה בריטניקה מהדורת 1911, שהיא נחלת הציבור.

לקריאה נוספת
------------

Nicholas Temperley: "Attwood, Thomas", *Grove Music Online* ed. L. Macy (Accessed 28 June 2005), 

* ניקולאס טמפרלי: "אטווד, תומאס", מילון גרוב המקוון בעריכת ל. מייסי

קישורים חיצוניים
----------------

* תומאס אטווד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* תומאס אטווד, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310662305171
* BIBSYS: 90588277
* BnF: cb14001509f (data)
* GND: 118650890
* ICCU: IEIV010918
* ISNI: 0000 0000 8369 6488
* LCCN: n82159236
* LNB: 000064875
* MusicBrainz: 773fc828-dcab-4781-b389-d263441c4cdf
* NKC: xx0011838
* NLK: KAC199601153
* NTA: 163706069
* SNAC: w6tf058d
* Trove: 1025605
* VIAF: 32194412
* WorldCat: lccn-n82159236

 |
**ג'יימס נורת'קוט** (באנגלית: **James Northcote**; ‏22 באוקטובר 1746 – 13 ביולי 1831) היה צייר אנגלי. התמחה בציור דיוקנאות, ציורי נושאים היסטוריים מן התנ"ך וההיסטוריה של אנגליה, ציורי בעלי חיים וציורי ילדים.

תולדות חייו ויצירתו
-------------------

נולד בפלימות', למד אצל ג'ושוע ריינולדס ובאקדמיה המלכותית לאמנויות והתמחה בציור דיוקנאות. ב-1775 עזב את הסטודיו של ריינולדס ושנתיים לאחר מכן עבר לאיטליה, שם שהה כשלוש שנים בסופן שב והשתקע בלונדון, שם הושווה למתחרהו, הצייר הנרי פוסלי. בשנת 1786 התקבל כחבר האקדמיה המלכותית לאמנויות. באותה עת החל להתמקד בציורים על נושאים מן היסטוריה של אנגליה. הראשונים שבהם היו על נושא שני הנסיכים שבמצודה: *Young Princes Murdered in the Tower* ("הנסיכים הצעירים שנרצחו במצודה" ו-*Burial of the Princes in the Tower* ("קבורת הנסיכים במצודה"). שני הציורים ושבעה נוספים נרכשו על ידי גלריית בוידל ליצירות שייקספיר (Boydell Shakespeare Gallery, (אנ')). ציור הענק שלו "מותו של ווט טיילר" מ-1787 פיאר את אולם הגילדהול בלונדון עד שנהרס במלחמת העולם השנייה. נוסף על יצירות בנושאים היסטוריים יצר גם ציורי בעלי חיים שזכו להצלחה כלכלית גדולה, בהם נמר, אנפה, כלב, חתול, נשר ואריה, וכן ציורי ילדים. על ציורו "מלאך מול אתונו של בלעם" העיר הנרי פוסלי: "נורת'קוט, אתה מלאך ב[ציורי] אתונות ואתון ב[ציורי] מלאכים".

למעלה מ-100 מיצירותו נמצאות בגלריית הדיוקנאות הלאומית (לונדון).

לקריאה נוספת
------------

* Mark Ledbury, **James Northcote, History Painting, and the Fables**, Yale Center for British Art in association with Yale University Press, New Haven, 2014 מסת"ב 9780300208139 דף הספר בהוצאה

* ויליאם הזליט, שיחות עם ג'יימס נורת'קוט (1830), באתר גוגל ספרים (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס נורת'קוט** בוויקישיתוף
* ערך ב-Dictionary of National Biography, 1885-1900, Volume 41
* 128 מציוריו באתר art-uk
* יצירותיו בגלריית הדיוקנאות הלאומית (לונדון)
* ג'יימס נורת'קוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הציור
2. ↑  Allan Cunningham, The Lives of the Most Eminent British Painters, Sculptors, and Architects, vol 2 p.308

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439876305171
* AAG: 1689
* AGSA: 9997
* BnF: cb149571488 (data)
* GND: 135631270
* ISNI: 0000 0000 8133 5187
* KulturNav: aafc24d5-37bb-4723-a800-f3e1bab2a4d5
* LCCN: n86143755
* NGV: 3579
* NKC: mzk2009532711
* NLA: 35391327
* NTA: 133461580
* RKD: 59980
* SELIBR: 381716
* SNAC: w61r6vdq
* SUDOC: 094379351
* Trove: 936183
* ULAN: 500003564
* VIAF: 54417213
* WorldCat: lccn-n86143755

 |