recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מרי קיי ברגמן** (אנגלית: **Mary Kay Bergman**; ‏5 ביוני 1961 – 11 בנובמבר 1999) הייתה מדבבת אמריקאית יהודייה. ידועה בעיקר בזכות דיבוב מגוון דמויות מצוירות בסדרות טלוויזיה ובסרטים אמריקאים.

חייה
----

מרבית עבודתה התמקדה בסדרת ההנפשה למבוגרים, "סאות' פארק", שם סיפקה את קולה למרבית הדמויות הנשיות: בין הדמויות שדיבבה ניתן למצוא את ליאן קרטמן, אמו של אריק קרטמן, שילה ברופלובסקי, אמו של קייל ברופלובסקי, שרון מארש, אמו של סטן מארש, גברת מקורמיק, אמו של קני מקורמיק ווונדי טסטבורגר. ברגמן אף דיבבה דמויות אלו בסרט שנעשה על בסיס הסדרה, "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר". ברגמן הופיעה בקרדיטים של הסדרה כשנון קסידי, מכיוון שבאותו הזמן הייתה הקול הרשמי של הדמות שלגיה של דיסני, וחששה פן יקשרו את שמה לסדרה שנויה במחלוקת כמו סאות' פארק.

פרט לעבודתה בסאות' פארק ודיסני, ברגמן השתתפה כמדבבת במגוון סדרות אחרות, הבולטת בהן היא "סקובי דו", שם סיפקה את קולה לדמות דפנה בלייק. בנוסף, ברגמן סיפקה את קולה לסרטים של דיסני וחברות נוספות, בהם: "היפה והחיה", "הגיבן מנוטרדאם", "הרקולס", "משאלתה של אנאבל" ו"צעצוע של סיפור 2".

בנוסף לדיבוב סרטים דיבבה גם דמויות במשחקי מחשב, כמו למשל הדמות מיני ("סטרוני") גודסופ, במשחק קללת אי הקופים (אי הקופים 3), וכן הדמות ליידי קאגאמי במשחק טנקו 2.

מותה
----

בשיא הצלחתה ב-1999 סבלה ברגמן מהפרעה דו-קוטבית, נטלה תרופות והרבתה להסתגר בביתה. היא התאבדה בירייה בגיל 38 בתאריך 11 בנובמבר 1999 בביתה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ככל הנראה כתוצאה ממחלת נפש ומדיכאון. שמונה ימים לאחר מכן מתה מפצעיה. לאחר מותה הקים בעלה את "הקרן על שם מרי קיי ברגמן", אשר הקצתה כספים לטובת הקמת מרכז מניעת התאבדויות בקליפורניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי קיי ברגמן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מרי קיי ברגמן

* מרי קיי ברגמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מרי קיי ברגמן, באתר AllMovie (באנגלית)

* מרי קיי ברגמן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* מרי קיי ברגמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* מרי קיי ברגמן, באתר AllMusic (באנגלית)

* מרי קיי ברגמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* מרי קיי ברגמן, באתר Discogs (באנגלית)
* מרי קיי ברגמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tenchu 2: Birth of the Stealth Assassins.

| **סאות' פארק** |
| --- |
| יוצרים | טריי פארקר • מאט סטון |  |
| דמויות | סטן מארש • קייל ברופלובסקי • אריק קרטמן • קני מקורמיק • באטרס סטוץ' • שף • טרנס ופיליפ |
| מדבבים ראשיים | אייזק הייז • מרי קיי ברגמן • ורנון צ'אטמן • ג'ניפר האוול • מונה מרשל • טריי פארקר • מאט סטון • אלייזה שניידר • אפריל סטיוארט |
| מדיות נוספות בזיכיון | סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר • ממלכת הדמיון • Chef Aid: The South Park Album • Chocolate Salty Balls • מהדורות ה-DVD |
| קומדי סנטרל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1286269113
* ISNI: 0000 0000 4425 0635
* LCCN: no2003007557
* MusicBrainz: 3a006b5e-3e00-4c7c-9e49-5f4ae9a430a4
* NLP: A16328516
* VIAF: 56292974
* WorldCat: lccn-no2003007557

 |
**סרגיי מיכאילוביץ' סליאנוב** (ברוסית: **Серге́й Миха́йлович Селья́нов**; נולד ב-21 באוגוסט 21, אולונץ, הרפובליקה הקרלו-פינית, ברית המועצות) הוא במאי קולנוע סובייטי-רוסי, תסריטאי ומפיק. ראש חברת הסרטים CTB, מייסד שותף של אולפן האנימציה מלניצה.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-21 באוגוסט 1955 באולונץ (שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקרלו-פינית).

בשנים 1972—1975 למד במכון הפוליטכני של העיר טולה שהפך בהמשך לאוניברסיטת טולה, שם צילם סרטים באולפן קולנוע חובבני. בשנת 1980 סיים את לימודיו במחלקה לתסריטאות של המכון לקולנוע על שם גרסימוב, בשנת 1989 למד בימוי אצל רולאן ביקוב.

הוא צילם את סרט הבכורה שלו "יום המלאך" עם ניקולאי מקרוב ב-1980 (הסרט יצא לאקרנים ב-1988). בשנת 1992 יזם את הקמת חברת הסרטים CTB, שהפיקה יותר מ-40 סרטים עלילתיים ותיעודיים שהוקרנו בפסטיבלי קולנוע רוסיים ובינלאומיים. הוא הפיק תוכניות טלוויזיה לרשת ORT בתחום הקולנוע. זכה במספר פרסי קולנוע. בפברואר 2003, המגזין הכלכלי "אקספרט" כינה את סרגיי סליאנוב "המפיק הרוסי היחיד ששמו הפך למותג בתחום הפקת הסרטים".

במרץ 2013, מגזין "פורבס" התבטא בחריפות נגד הצעות חוק של הדומה, לפיהן תוכנן לבטל את הפטורים ממע"מ על הכנסות מהפצת סרטים זרים בבתי הקולנוע הרוסיים ולקבוע מכסות של 20% להפצת סרטים מתוצרת רוסיה. לדברי סליאנוב, חוקים אלו, אם יתקבלו, "יובילו לבידוד תרבותי של המדינה, לעלייה במחירי הכרטיסים ולסגירת בתי קולנוע".

 **סרגיי סליאנוב** עם סרגיי בודרוב בפסטיבל הסרטים קינוטאבר בסוצ'י, 2016.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

 **סרגיי סליאנוב** על הסט של הסרט "כבאי".
### בימוי

* 1988 - יום המלאך
* 1990 - יום הרוחות
* 1995 - זמן העצב עדיין לא הגיע
* 1995 - רעיון רוסי (סרט תיעודי)

### תסריט

* 1990 - יום הרוחות
* 1994 - טירה
* 1995 - זמן העצב עדיין לא הגיע

### הפקה

* 2002: מלחמה
* 2007: מונגול
* 2008: מורפיום
* 2012: ג'ונגל
* 2015: רוח הרפאים
* 2017: סאליוט 7
* 2018: הסקיתי
* 2020: שוער הגלקסיה
* 2022: סוסון גבנונון
* 2021: תא מספר 6
* 2021: מלחמה משלו
* 2022: נשמו לרווחה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגיי סליאנוב** בוויקישיתוף

* סרגיי סליאנוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סרגיי סליאנוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* האתר הרשמי של אולפן הסרטים CTB
* סרגיי סליאנוב באתר פרויקט Chapaev
* מאמרים על סרגיי סליאנוב באתר המגזין "סיאנס"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Сергей Сельянов (2013-03-29). "Кино и думцы: чем закончатся попытки ограничить прокат иностранных фильмов". *Forbes* (ברוסית). forbes.ru. ארכיון מ-2013-04-04. נבדק ב-2013-03-30.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397802505171
* BIBSYS: 70108
* BNE: XX4842188
* GND: 17437545X
* ISNI: 0000 0000 7140 963X
* LCCN: nr97043029
* NKC: jo2007416207
* SUDOC: 243899491
* VIAF: 49137280
* WorldCat: lccn-nr97043029

 |
**סרגיי קולוקולוב** (11 באפריל 1962 בחרסון, ברית המועצות - 25 בספטמבר 2008, חרסון, אוקראינה). הוא חותר קיאקים שהתאמן והתחרה בנבחרת הקיאקים של ברית המועצות. קולוקולוב זכה מספר מדליות באליפויות העולם לרבות מדליות זהב.

סרגיי קולוקולוב נולד בחרסון והחל להתאמן בקיאק בגיל צעיר. בשנת 1981 הוא ניצח באליפות ברית המועצות ובעקבות כך הצוות נשלח לאליפות העולם. באליפות העולם בנוטינהאם הוא זכה במדליית זהב במרחק 10,000 (ביחד עם אלכסנדר ירמילוב) ובמדליית כסף ב-1,000 מ'. בשנת 1982 הוא זכה באליפות ברית המועצות ב-500 מ' ו-1,000. באליפות העולם של אותה שנה הוא זכה במדליית זהב ב-500 מ'. גם באליפות ברית המועצות 1983 סרגיי קולוקלוב זכה בתחרויות 500 מ' ו-1,000 מ'. באליפות העולם הוא זכה במדליית כסף וארד.

לסרגיי קולוקלוב היו סיכויים טובים להופעה מוצלחת באולימפיאדת 1984, אך מסיבות פוליטיות משלחמת ברית המועצות לא השתתפה.

בשנת 1987 קולוקולוב ניצח בפעם האחרונה באליפות ברית המועצות, עזב את הספורט התחרותי והחל לעבוד כמאמן.

הוא נפטר בשנת 2008 ונטמן בעיר הולדותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* תוצאות של קולוקולוב באליפויות העולם
ריקוד הקארימבו
**קארימבו** (בפורטוגזית: **carimbó**) הוא סגנון ריקוד מסורתי שמקורו במדינת פארה שבצפון ברזיל. זהו ריקוד תוסס ואנרגטי המתאפיין בעבודת הרגליים המהירה והמורכבת שלו, כמו גם בשימוש בכלי הקשה ובשירה. הריקוד הוא חלק מהזהות התרבותית של תושבי פארה, והוא מבוצע לעיתים קרובות בחגיגות ופסטיבלים ברחבי האזור.

היסטוריה
--------

מקורותיו של ריקוד הקארימבו אינם מתועדים היטב, אך מאמינים שהוא התפתח מסגנונות הריקוד של העמים הילידים של אזור האמזונאס.

סגנון
-----

במהלך הריקוד הרקדנים נעים בתבנית מעגלית, כאשר המנהיג במרכז ושאר הרקדנים הולכים אחריו. הריקוד מתבצע בקצב מהיר ואנרגטי, והרקדנים מניעים את רגליהם במהירות ובדפוסים מורכבים. ריקוד הקארימבו ידוע בתנועות האקרובטיות והאתלטיות שלו, והרקדנים מבצעים פעמים רבות זינוקים וסיבובים מרשימים תוך כדי תנועה סביב המעגל.

הריקוד מבוצע באופן מסורתי על ידי גברים, אם כי במשך הדורות גם נשים החלו להשתתף בו. הרקדנים לובשים בגדים מסורתיים, הכוללים לרוב חולצות ומכנסיים בצבעים בהירים, ועשויים לכלול גם כיסויי ראש ופריטים דקורטיביים אחרים, והוא מלווה לרוב בשירה ובמזמורים.

ריקוד הקארימבו מבוצע לעיתים קרובות בפסטיבלים ובחגיגות ברחבי המדינה, ובנוסף לאופיו המסורתי הוא שימש גם כדרך של תושבי פארה לבטא את התנגדותם לדיכוי פוליטי וחברתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארימבו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Carimbó, basilio.fundaj.gov.br
2. ↑  Priscila Br, ãoMarapanim, PA, Conheça a história do carimbó, Agronegócios, ‏2015-12-20 (ב־Brazilian Portuguese)
3. ↑  Priscila Br, ãoMarapanim, PA, Conheça a história do carimbó, Agronegócios, ‏2015-12-20 (ב־Brazilian Portuguese)
4. 1 2  bregapop, Tradição e Modernidade no Carimbó Urbano de Belém (PAULO MURILO), Brega Pop - Música Paraense (ב־Brazilian Portuguese)
5. ↑  Comunicação poética e música popular : uma história do carimbó no Marajó | WorldCat.org, www.worldcat.org (באנגלית)
6. ↑  Carimbó e Brega: Indústria cultural e tradição na música popular do norte do Brasil - PDF Download grátis, docplayer.com.br

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: sh2018000427

 |
פסל של הופליט יווני - דוגמה מובהקת לחיל רגלים כבד. בתמונה החייל חובש קסדה קורינתית ומוגן במגן, מוקיים ושריון גוף מארד. ככל הנראה מתואר הופליט מהמאה ה-8 או ה-7 לפנה"ס
ציודו של החיל רגלים הכבד בסוף ימי הביניים ותחילת הרנסאנס: שלושה שריוני לוחות וברקע כלי נשק מהתקופה (קופיץ, רובה קשת ושלל נשקי מוט - חניתות, רנסואר, מוטות-גרזן והאלברדות) שפותחו במיוחד כדי לחדור את קופסאות הפלדה המשוריינות.
**חייל רגלי כבד** הוא סוג של חייל רגלים המוגן בשריון כבד. השריון כלל בדרך כלל שריון גוף, מגן, קסדה ופרטי מיגון נוספים. החיילים חומשו בדרך כלל בחנית דקירה חזקה או נשק מוט אחר, מוט-גרזן וחרב.

חיילים רגליים כבדים ידועים עוד מהתקופה העתיקה. החיל רגלים הכבד הופיע לראשונה בשומר. למרות כושר ההבקעה ושרידותו הרבה, צבאות הסהר הפורה לא השתמשו בחיילי חיל רגלים כבד, למעט הצבא המצרי וצבא אשור. הסיבה לכך היא מחירה הגבוה של המתכת בעולם העתיק.

בהתחלה חיילי חיל רגלים כבד נלחמו בגושים גדולים שנקראים פלנקס והיו חמושים במגן גדול, חנית או רומח רגלים וחרב קצרה. הפלנקס הומצאה לראשונה בשומר והתפתחה מאוד במצרים העתיקה, אך שיאה היה ביוון הקלאסית שם היא הורכבה מחיילים שנקראים הופליטים. הצבא הספרטני היה ידוע בהופליטים המצוינים שלו ויצאו לו מוניטין ששרדו עד עצם היום הזה. חיל הרגלים הכבד קיבל תנופה רבה ברומא העתיקה והצבא הרומי השתמש במספר גדול של חיילי חיל רגלים כבד במערך הלגיון. בהתחלה, הלגיונרים היו חמושים בדומה להופליטים בחניתות, אך עם הזמן הם זנחו את החנית ואימצו את חרב הגלדיוס בתור נשקם העיקרי.

בעקבות המשבר של המאה ה-3 האימפריה הרומית החלה לאבד מכוחה ונפלה תחת ההתקפות הברבריות. החיל רגלים הכבד פינה את מקומו לחיל הפרשים בתור הזרוע העיקרית של הצבא, אך עדיין שמר על יוקרתו במקומות שונים בעולם דוגמת שווייץ. לרוב שריונם של החיילים הרגלים היה דל יחסית לפרשים וכלל בדרך כלל מעיל מחוזק בפיסות מתחת שריון קשקשים או שרשראות.

חיל הרגלים הכבד בימי הביניים היה חמוש בדומה לפרשים, תלוי במעמדם ובעושרם של החיילים בו. לעיתים, חיל הרגלים הכבד הורכב מאבירים פרשים שאיבדו את סוסם ולא יכלו לממן או להשיג סוס אחר. חיל רגלים זה היה עטוי בשריון כבד (בדרך כלל שריון שרשראות או שריון לוחות) והיה חמוש בחרב, מגן וכלי נשק ייעודי בהתאם לצורך. עם שיפור ברמת המיגון, ובייחוד עקב כניסת שריון הלוחות שסיפק הגנה טובה כנגד מרבית כלי הנשק, המגן הוקטן ואף נזנח לטובת האפשרות לתת ללוחם להשתמש בנשק דו-ידני שתוכנן במיוחד לחדירת שריון: חרב דו-ידנית כבדה וארוכה, נשקי מוט (שנועדו בעיקר כנגד פרשים משוריינים), פטיש קרב ומוט-גרזן (Pollaxe). בנוסף לכלי נשק אלה רווח השימוש באלות, פטישי קרב ואף כוכב השחר שעקפו את בעיית חדירת השריון על ידי ריסוק העצמות שמתחתיו על ידי מכות כבדות וחזקות.

לוחמי החיל רגלים השווייצרי היו לבושים בשריון לוחות וחמושים בנשקי מוט (בעיקר בהאלברדות ורמחים), דבר שסייע להם בתוואי ההררי להדוף את הפרשים ההבסבורגים ויצר להם מוניטין רב באירופה.

עם התפתחות כלי הירי השריון האישי איבד מיעילותו, בשל כושר החדירה הרב של קליעי כלי-ירייה, המנטרל כל שריון שפותח בחשיבה הצבאית הקונבנציונית הישנה. בשל כך, הוא נזנח בהדרגה עד שנעלם כלל.

קישורים חיצוניים
----------------
**קליקה** (בצרפתית: **Clique**; החלופה העברית: **כְּנָוָה**) הוא מונח מתחום המחקר סוציולוגיה המתקשר לחברה, ומשמעו קבוצה סגורה, בדרך כלל מצומצמת, ובלעדית לחבריה שהקשר המתקיים ביניהם עמוק ואינטנסיבי יותר מאשר עם אנשים אחרים באותה הסביבה. הם לרוב אינם חברותיים כלפי אנשים מבחוץ שאינם תואמים את התדמית הסטריאוטיפית של הקבוצה או כלפי אלו שאינם מחזיקים באותן המטרות, ההשקפות ו/או תחומי העניין המאפיינים את חברי הקבוצה. 

תופעה זו נפוצה בעיקר בקרב צעירים בשלב טרום ההתבגרות ובקרב מתבגרים בגיל ההתבגרות עצמו, אולם קיימת בכל שכבות הגיל; אצל מתבגרים קליקה באה לידי ביטוי בקבוצות חברתיות בבתי הספר ולעיתים מחוצה לו, כמו ספורטאים, מוזיקאים, פאנקיסטים, אימואים, גותים, פריקים, מחוננים, היפסטרים, סקייטרים ועוד, ואצל שכבות גיל אחרות בחוגים של היפים, בוהמים, פמיניסטים, טבעונים, חוגי קריאה ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* Clique, באתר Oxford dictionary (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כְּנָוָה במילון פסיכולוגיה (תש"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556204005171
* GND: 4161684-4
* LCCN: sh94000050

 |
**תומאס טינדאל פיצ'י** (באנגלית: **Thomas Tindal Fitchie**‏; 11 בדצמבר 1881 - 17 באוקטובר 1947) היה כדורגלן סקוטי.

קריירה
------

פיצ'י שיחק בעמדת החלוץ, ונודע בכינוי "נסיך המכדררים" בזכות שליטתו הטובה בכדור ונחישותו ליד שער היריב. הוא נולד באדינבורו ושיחק כחובבן בשנות הקריירה הראשונות שלו, מאחר שהיו לו התחייבויות עסקיות שמנעו ממנו לשחק כמקצוען. ידוע עליו כי הוא נהג לעבור ממקום למקום בתדירות גבוהה, ולפיכך הקריירה שלו הייתה אקלקטית במידה מסוימת. הוא שיחק במספר מועדונים, לעיתים לתקופות קצרות מאוד של חודש.

הוא החל את הקריירה שלו בווסט נורווד, והצטרף לוולוויץ' ארסנל בנובמבר 1901. פיצ'י ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה השנייה מול גיינסבורו טריניטי ב-8 בפברואר 1902, והבקיע שני שערים שסייעו לארסנל לנצח 5 - 0. הוא שיחק בארסנל לסירוגין בגלל התחייבויותיו העסקיות, ולעיתים קרובות שיחק כשחקן אורח במועדונים אחרים מלונדון, בהם פולהאם, לונדון קלדוניאנס וטוטנהאם הוטספר.

מועדונו העיקרי של פיצ'י המשיך להיות ארסנל, והוא שיחק בעיקר שם כשהיה בלונדון. רק בעונת 1904/1905, הראשונה בתולדות המועדון בליגה הראשונה, הוא החל לשחק באופן סדיר בהרכב, והבקיע שישה שערים בתשעה משחקים. 

פיצ'י שיחק היטב באותה תקופה ובזכות כך זומן לנבחרת סקוטלנד. הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים הייתה ב-6 במרץ 1905, בהפסד 1 - 3 לנבחרת ויילס. הוא השתתף ב-4 משחקים במדי הנבחרת, ושערו היחיד במדיה הובקע במשחק מול נבחרת אירלנד ביום פטריק הקדוש של 1906. הוא המשיך לשחק בקביעות בארסנל, ובעונת 1905/1906 הבקיע 9 שערי ליגה והעפיל עם המועדון לחצי גמר גביע ה-FA.

פיצ'י עזב את ארסנל באמצע 1906 על מנת לחזור לסקוטלנד, ושיחק עבור קווינס פארק במשך שנתיים. בתקופה זו הוא חזר לדרום אנגליה לתקופה קצרה, ולעיתים שיחק עבור נוריץ' סיטי וברייטון אנד הוב אלביון. הוא חזר לארסנל ב-1908, ובהופעת הבכורה המחודשת שלו הבקיע את השער היחיד בניצחון על פרסטון נורת' אנד. פיצ'י שיחק בארסנל לאורך כל עונת 1908/1909, הבקיע עשרה שערים (תשעה בליגה ואחד בגביע) ב-21 משחקים, והפך למלך השערים של המועדון; באותה עונה סיים המועדון במקום השישי, שהיה הדירוג הטוב ביותר עד עונת 1925/1926. בסך הכל הוא השתתף ב-63 משחקים במדי ארסנל, בהם הבקיע 30 שערים.

לאחר שעזב את ארסנל הוא הצטרף לקבוצה שנודעה בכינוי "דה פילגרימס" (עולי הרגל), שהורכבה משחקנים בריטים וסיירה בארצות הברית באוקטובר ובנובמבר 1909. לאחר שחזר לאנגליה הוא שיחק עבור גלוסופ נורת' אנד עד 1911, ופעם נוספת עבור פולהאם ב-1912.

לקריאה נוספת
------------

* Tony Matthews, WHO'S WHO OF ARSENAL (pages 101 - 102), Hamlyn, 2008 (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* תומאס פיצ'י באתר London Hearts
**פלטיהו בן בניהו** היה משרי העם היהודי בירושלים ונזכר בתנ"ך בתקופה שלאחר גלות יהויכין.

התיאור בתנ"ך
------------

יחזקאל נישא ברוח אלהים מהגולה בארץ כשדים, אל בית המקדש בירושלים, מה שמתאר ״במראה, ברוח אלהים״, ושם ראה בחטאי העם היהודי, כשעובד עבודה זרה באופנים שונים. באחת מהמראות שנגלו לעיניו, הוא ראה 25 אנשים המפנים את אחוריהם לכיוון פתח ההיכל, נופחים ומטילים צואה לכיוונו, תוך כדי השתחוויה לשמש. בהמשך התיאור מופיע פירוט של שניים מהאנשים; יאזניה בן עזור ופלטיהו בן בניהו.

בשלב זה יחזקאל מתנבא, ובנבואה מוטחת ביקורת על שני האישים; הם מוצגים כמסיתי העם שלא לקבל את דברי נביאיו, וכמרגיעי העם באומרם כי נבואות הזעם של נביאיו לא יתממשו בעתיד הקרוב. בנבואה מובטח שאותם המבטיחים הבטחות שווא לשלווה, חלקם לא יסיימו את חייהם בירושלים באופן שגרתי, וחלקם יגלו וימותו מחוץ לגבולות ארץ ישראל.

תוך כדי הנבואה פלטיהו נופל ומת מול יחזקאל, וזה צועק בצער לה', כי מכלה הוא את עם ישראל. בתלמוד מופיעה מחלוקת בין רב לשמואל, האם צעקתו של יחזקאל נבעה מצער על מות פלטיה, משום שהציל יהודים מעבדות לאחר שתדלנות אצל נבוכדנצר, או שהסכים עם מותו בשל חטאיו, רק שכאב את צרות כל העם.

לאחר צעקת יחזקאל, ה' עונה לו תשובה על טענתו בנבואה, כי הצרות קורות בשל חטאי העם, והנבואה מסתיימת בתיאור עתידי של חזרה בתשובה, וקיבוץ גלויות.

קישורים חיצוניים
----------------

* גבריאל ברקאי, חפירות כתף - הינום בירושלים ראו פסקה "חותם עברי ומטבע קדום"

הערות שוליים
------------

1. ↑  יחד עם יאזניה בן עזור. ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוק א'
2. ↑  ספר יחזקאל, פרק ח', פסוק א' וראו ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוק א'
3. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוק כ"ד
4. ↑  ספר יחזקאל, פרק ח', פסוק ה' וכן י',י"ד,וט"ז
5. ↑  ספר יחזקאל, פרק ח', פסוק י"ז וראו פרשנות רש"י למילה "זמורה"
6. ↑  תלמוד בבלי מסכת סוכה נג:
7. ↑  ספר יחזקאל, פרק ח', פסוק ט"ז
8. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוק א'
9. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוק ב'
10. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוק ג'
11. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוק ו' וכן י"א
12. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוק י"ב
13. ↑  תלמוד בבלי מסכת קידושין עב:
14. ↑  ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוקים ט"ו–כ"א
**פלטיהיסטריקס** (שם מדעי: ***Platyhystrix***; מילולית: "דרבן שטוח") הוא סוג נכחד של דו-חיים מסדרת הטמנוספונדילים, אשר חי במשך הקרבון הפנסילבני עד לתחילת הפרם באמריקה הצפונית שלפני 299 עד 279.5 מיליון שנה מזמננו. הוא עטה מפרש מוזר דומה לסינאפסידים קדומים כמו הדימטרודון והאדפוזאורוס, דבר שנבע מאבולוציה מתכנסת שכן היה דומה במראהו לצפרדע או סלמנדרה יבשתית.

הסוג תואר בידי החוקר סמואל ונדל ויליסטון (אנ') ב-1911 והוא הכיל מין אחד - *Platyhystrix rugosus*, אשר התגלה בממצאים בטקסס. את שמו קיבל עקב מבנה המפרש שהזכיר קוצי דרבן.

יצור זה הגיע לאורך של מטר אחד לרבות הזנב והיה בעל רגליים קטנות וחוליות גב ארוכות דמויות מפרש הדומות לזה של הדימטרודון שכנראה שימשו לוויסות אקלים ולחימומו. הוא היה בעל גולגולת חזקה, מוארכת ושטוחה וגוף גלילי שהזכיר את קרובו, הקאקופס. מבנה הגוף מרמז שהיה יבשתי יותר מהדו-חיים המודרניים ואולי היה קרוב לראשוני הזוחלים.

הוא התקיים באזורי ביצות וגדות נהר בטקסס הקדומה ונשמר מטורפים גדולים כמו האירופס או זוחלים גדולים ששגשגו במשך הפרם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלטיהיסטריקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**סילימניט** הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקטים במבנה בצורת איים) שצבעו בדרך כלל לבן עד אפור. נוסחת המבנה הכימי של הסילמניט היא Al2SiO5. הסילימניט הוא חבר בקבוצה של מינרלים הקרויה על שמו **קבוצת הסילימניט**.

מבחינת תכונותיו האופטיות הסילימניט הוא דו-צירי, הדגימות הצבעוניות יותר ניחנות בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו). הוא נראה חום או צהוב חיוור מזווית אחת, ירוק או חום מזווית שנייה וחום כהה או כחול מזווית שלישית.

הסילימניט נתגלה לראשונה ב-1824 על גדות הוולטאבה, סמוך לעיירה סושיצה באזור פילזן, בוהמיה, צ'כיה וגם בעיירה צ'סטר במחוז מידלסקס, במדינת קונטיקט שבארצות הברית. המינרל קרוי על שמו של בנג'מין סילימן (Benjamin Silliman ‏ 1864-1779), פרופסור לכימיה ומינרלוגיה באוניברסיטת ייל שבקונטיקט ומייסד הז'ורנל האמריקני למדע. למינרל יש שמות נוספים: **בוכהולציט** (על שם הכימאי הגרמני בוכהולץ) ו**פיברוליט** - הסוג המאופיין בתצורת סיבים.

שימושי הסילימניט
----------------

לסילימניט יש ערך כלכלי מועט. לעיתים נעשה שימוש בסילימניט במצתים של מנוע בעירה פנימית. בסילימניט נעשה שימוש מועט כמינרלים שנמכר לאספנים, וכאבן חן. קשיות המינרל מתאימה לשמש כאבן חן אבל שימוש זה מוגבל בשל תכונת הפצילות המושלמת במישור האורך.

מקור ותפוצה
-----------

הסילימניט, הן הסוג הרגיל והן הסוג הסיבי המכונה פיברוליט, נפוץ בסלעים מותמרים שמקורם בסלעי יסוד עשירים באלומיניום שעברו התמרה מלאה כדוגמת שיסט, גנייס והורנפלס, לעיתים נדירות בפגמטיטים. הסילימניט הוא גם מינרל דטריטי. הסילימניט הוא אחד ממינרלי האינדקס המאפשר להעריך את הטמפרטורה, העומק, והלחץ שבו היה נתון הסלע בעת ההתמרה.

הסילימניט הוא מינרל נפוץ למדי. בין המקומות הבולטים בהם ניתן למצוא סילימניט: בטירול שבאוסטריה; במקום שבו נתגלה לראשונה, סמוך לעיירה סושיצה באזור פילזן בבוהמיה בצ'כיה; בבוואריה בגרמניה; סמוך לעיירה צ'סטר במחוז מידלסקס, ובמחוז ניו לונדון במדינת קונטיקט ובמחוזות דלאוור בפנסילבניה ואורנג' בניו יורק שבארצות הברית. בברזיל בסרי לנקה (כאבן חן) ובנקודת כריסטמס, אדמת אנדרבי באנטארקטיקה.

בין המקומות בארצות הברית שבו נתגלה הסילימניט נמצאת גם ברנדיווין ספרינגס (Brandywine Springs) במחוז ניו קאסל (New Castle ) שבמדינת דלאוור. על פי הצעתם של החברים באגודת המינרלוגיה של דלאוור נקבעה הסילימניט כמינרל הרשמי של דלאוור בחקיקה של בית הנבחרים של המדינה ב-1977.

בישראל ניתן למצוא סילימניט בסלעים המטמורפיים מגיל הפרקמבריון באזור מסיב אילת. בחצי האי סיני ניתן למצוא סילימניט בסלעים המטמורפיים מגיל הפרקמבריון באזור הוואדיות כיד וצחיח.

קבוצת הסילימניט
---------------

הסילימניט חבר בקבוצת מינרלים אלומו-סיליקטיים הקרויה על שמו. שלושת המינרלים הראשונים ברשימה הם פולימורפיים, כלומר לשלושתם יש אותה נוסחת המבנה הכימי: Al2SiO5. מסיבה זו יש הכוללים בקבוצת הסילימניט מינרלים אלו בלבד. הקבוצה כוללת את המינרלים הבאים:

* אנדלוזיט
* **סילימניט**
* קיאניט
* דיומורטיריט - Al6.5-7BO3(SiO4)3(O,OH)3
* טופז - Al2SiO4(F,OH)2
* מוליט - Al8[(O,OH,F)|(Si,Al)O4]4

לקריאה נוספת
------------

* יעקב ק. בן־תור, "לוחות הגדרה למינרלים יוצרי סלעים".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סילימניט** |

* אתר WebMineral
* אתר Mindat
* אתר Mineral Galleries
* פרויקט rruf
* סילימניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
**סילינדרוטאותיס** (שם מדעי: *Cylindroteuthis*) הוא סוג של רכיכה פרהיסטורית מקבוצת הבלמניטים שהתקיים בעידן המזוזואיקון מהיורה התחתון עד הקרטיקון התחתון. המאובנים שלו התגלו באסיה, אירופה, אמריקה הצפונית ובניו זילנד. הוא תואר למדע בשנת 1879 בידי החוקר הצרפתי אמיל בל (גר') ובסוגו נכללו 3 מינים:

* *Cylindroteuthis cuspidata*
* *Cylindroteuthis jacutica*
* *Cylindroteuthis puzosi*

לעיתים מאחדים את בני סוג זה עם הסוג הקרוב *Mesoteuthis*.

רכיכה זו ידועה בעיקר משרידים שאורכם 10 עד 22 ס"מ עשויי קלציט, אשר ככל הנראה היו המקור שלו, בדומה למקור דיונונים. מבנה זה הוא החלק היחיד בגופם של הרכיכות שהצליח להשתמר באדמה הימית. לעיתים משתמר במצב טוב גם המבנה של שק הדיו של הרכיכה, מה שמרמז על קשר קרוב בינה לבין הדיונונים החיים שמשפריצים מעין "דיו" כדי להימלט מטורפים.

הרכיכות נעו יחדיו לאורך זרמים עשירים במזון, בדומה לדיונוני הלוליגו. הם נעו בעיקר לאורך זרמים שופעי מזון שהזכירו את "זרם הגולף". זרמים אלה מצויים באזורים שונים מונקובר שבקנדה ועד לאוסטרליה. מאובנים התגלו גם בגרינלנד, אזור שבעבר היה חמים בהרבה.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בתרכובת אנאורגנית, צורן הידריד, עם הערך "סילאן", העוסק בסירופ מתמרים או מחרובים מתוקים.

**סילן** (נקרא גם **סילאן**; באנגלית: **Silane**) או **צורן הידריד** הוא תרכובת אנאורגנית שנוסחתה SiH4. זהו גז שקוף, דליק בעל ריח דוחה וחריף המזכיר חומצה אצטית. סילן הוא פירופורי - מתלקח ספונטנית באוויר ללא צורך בהצתה חיצונית.

החומר הוא אנלוג של מתאן CH4 אך בשל האלקטרושליליות הנמוכה של אטום הצורן (1.90 בהשוואה ל-2.55 בפחמן) קוטביות הקשר הפוכה (מטען שלילי חלקי על אטום המימן) בשל הבדל זה סילן נוטה יותר ליצור קומפלקסים עם יונים של מתכות המעבר. בטמפרטורה מעל 420 °C סילן מתפרק לצורן ולמימן ולכן משתמשים בו לייצור צורן נקי בשיטת (Chemical Vapor Deposition (CVD.

ייצור
-----

בתעשייה מפיקים סילן מצורן בתהליך דו שלבי. בשלב הראשון מגיבים צורן עם חומצת מימן כלורי ב 300°C לקבלת טריכלורוסילן ומימן גזי 

{\displaystyle Si\_{(s)}+3HCl\_{(g)}\longrightarrow SiHCl\_{3(l)}+H\_{2(g)}}

תוצר התגובה טריכלורוסילן מורתח בנוכחות זרז במזרז קבלת סילן וצורן ארבע כלוריד, הזרז המקובל הוא אלומיניום כלוריד AlCl3

{\displaystyle 4SiHCl\_{3(l)}\longrightarrow SiH\_{4(l)}+3SiCl\_{4(l)}}

בשיטה חלופית לייצור סילן בדרגת ניקיון גבוהה המתאימה להכנת צורן לתעשיית המוליכים למחצה חומרי הגלם הם צורן ברמת ניקיון מטלורגית (דרגה נמוכה מזו הנחוצה לתעשיית המוליכים למחצה), מימן וצורן טטרה כלוריד וכוללת סדרת תגובות בהם תוצרי הלוואי ממוחזרים וניקוי בזיקוק. התגובות בתהליך זה:

{\displaystyle Si+2H\_{2}+3SiCl\_{4}\longrightarrow 4SiHCl\_{3}}

{\displaystyle 2SiHCl3\longrightarrow SiH\_{2}Cl\_{2}+SiCl\_{4}}

{\displaystyle 2SiH\_{2}Cl\_{2}\longrightarrow SiHCl\_{3}+SiH\_{3}Cl}

{\displaystyle 2SiH3Cl\longrightarrow SiH\_{4}+SiH\_{2}Cl\_{2}}

פירוק תרמי של הסילן שהופק בתהליך זה נותן צורן בדרגת ניקיון גבוהה וגז מימן בתהליך חד שלבי 

תהליך תעשייתי נוסף להפקת סילן הוא חיזור של צורן דו-חמצני (SiO2) בתגובה עם אלומיניום ומימן בלחץ גבוה

{\displaystyle 3SiO\_{2}+6H\_{2}+4Al\longrightarrow 3SiH\_{4}+2Al\_{2}O\_{3}}

שימושים
-------

לסילן כמה יישומים תעשייתיים ומעבדתיים. משתמשים בסילן להצמדת סיבי זכוכית וסיבי פחמן למטריצות פולימריות לקבלת חומרים מרוכבים. הסילן מצפה את הסיב ומאפשר קישור לפולימר. באופן דומה משתמשים בסילן לקבע ציפוי יציב מבחינה ביולוגית לשתלי טיטניום. יישומים אחרים כוללים ציפויים דוחי מים, ציפוי לבנים וציפויים נוגדי גרפיטי לקירות. משתמשים בסילן לבניית שכבה של צורן פולי קריסטליני על פרוסות סיליקון, בייצור תאים פוטווולטאים משתמשים בסילן לריבוד שבכת צורן אמורפי המסומם במימן (a-Si:H) על זכוכית. 

משתמשים בחומר גם כראגנט מחזר בסינתזה אורגנית ואורגנו-מתכתית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילן** בוויקישיתוף
* סילן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551329805171
* GND: 4337259-4
* LCCN: sh90001654
* NDL: 00576443

 |
**סילינדרספיס** (שם מדעי: ***Cylindraspis***) הוא סוג נכחד של צבים אשר חיו באיי מסקריין (במאוריציוס, רודריג וראוניון) שבאוקיינוס ההודי. בסוג זה היו 5 מינים שונים (כמה חוקרים סוברים שיותר) שהיו ענקיים ודמו לצב הגלאפגוס, צב אלדברה וצב האטלס הנכחד הענקי. הם גדלו עקב מיעוט טורפים ומתחרים באיים שלהם.

מאפיינים
--------

צבים אלה הגיעו בגדולים שביניהם לאורך 50-110 ס"מ ולמשקל של מעל 130 ק"ג והיו בעלי ראש עם לסתות חדות וחזקות. הם היו בעלי דו-צורתיות זוויגית. 

בדומה לצבים של איי גלאפגוס גם לצבים אלה היו דוגמאות שריון השונות מעט אחת מהשנייה. חלק מהמינים היו בעלי שריון כפוף שדמה במראהו לקסדה ואחרים בעלי מבנה פשוט יותר. אחדים מהמינים היו בעלי מבנה שריון עבה שכיסה לחלוטין את חלקם האחורי.

האנשים שהגיעו לשלושת האיים ב-1663 כבר ראו חלק מהם וגילו שהם כבדים ואיטיים וכן חסרי פחד טבעי לבני אדם. דבר זה גרם לאנשים לצוד אותם למזון וגם הפצת מינים פולשים כמו חולדות וחיות טורפות דילדלו את אוכלוסיית הצבים. עד לשנת 1840 כבר נכחדו אחרוני צבים אלה.

מינים
-----

* *Cylindraspis indica* - חי באי ראוניון
* *Cylindraspis inepta* - חי באי מאוריציוס
* *Cylindraspis peltastes* - חי באי רודריגז
* *Cylindraspis triserrata* - חי באי מאוריציוס
* *Cylindraspis vosmaeri* - חי באי רודריגז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילינדרספיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
קהל מנופף בדגלי יפן לכבוד יום הולדתו של אקיהיטו, קיסר יפן
**יום הולדתו של הקיסר** (ביפנית: 天皇誕生日 - "טנו טאנג'ובי") הוא חג לאומי ביפן הנחוג ב-23 בפברואר לציון יום הולדתו של קיסר יפן, נארוהיטו. מועד החג משתנה כתלות בקיסר המכהן, והמועד הנוכחי נקבע לפי יום הולדתו של הקיסר נארוהיטו המכהן כיום.

יום הולדתו של הקיסר הקודם, אקיהיטו, נחוג במהלך תקופת כהונתו – תקופת הייסי (1989–2019) – ב-23 בדצמבר. לאחר מותו של הקיסר הירוהיטו, שונה שם החג ל"יום הירק" בשנת 1989, וליום שווה בשנת 2007, והוא עדיין נחוג כחג לאומי.

היסטוריה
--------

קודם למלחמת העולם השנייה נקרא החג בשם "天長節" ("טנצ'וסטצו" – "יום הולדת הקיסר") ורק לאחר המלחמה שונה השם לשמו הנוכחי, בעל המשמעות הדומה. בשנת 1948 נחקק חוק הקובע כי יום ההולדת יהיה חג לאומי. בהתאם לחוק, לאחר מותו של קיסר מכהן, ועלייתו לשלטון של יורשו, מתכנס הדיאט של יפן על מנת לקבוע את התאריך החדש של החג ולהפוך אותו ליום חג לאומי. עד לשינוי חקיקתי זה, נותר המועד הקודם על כנו אף אם התחלף הקיסר.

טקסים
-----

טקס חגיגי נערך בחזית הארמון הקיסרי, והקיסר, רעייתו ובני המשפחה הקיסרית מופיעים על מרפסת הארמון לפני החוגגים, עת הקיסר נושא ברכה לחוגגים. בנוסף, תאריך זה, הוא אחד משני המועדים היחידים, יחד עם 2 בינואר, שבהם מותרת כניסת מבקרים לחלקים של הארמון הקיסרי, הסגורים לציבור בשאר ימות השנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום הולדתו של הקיסר** בוויקישיתוף
**אווה קלי בורינג** (באנגלית: **Eva Kelly Bowring**‏; 9 בינואר 1892 — 8 בינואר 1985) הייתה חברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נברסקה.

ביוגרפיה
--------

בורינג נולדה בעיירה נוואדה (Nevada) שבמיזורי. ב-1928 נישאה לארתור בורינג, לימים חבר בית המחוקקים של מדינת נברסקה. הם התגוררו בחווה חקלאית בכפר הנידח מרימן שבצפון נברסקה. בדומה לבעלה, בורינג הייתה פעילה בפוליטיקה המקומית מטעם המפלגה הרפובליקנית. מ-1946 עד מינויה לסנאט שימשה כסגנית יושב ראש הוועדה הרפובליקנית המרכזית של נברסקה. ב-1954 מונתה לסנאט האמריקאי בידי מושל נברסקה רוברט ב. קרוסבי לאחר שבסנאט נותר מושב ריק עם מותו של הסנאטור דווייט גריזוולד, ובכך הפכה לאישה הראשונה שייצגה את נברסקה בסנאט. היא שירתה מאפריל עד נובמבר 1954.

בורינג הייתה חברה במועצה המייעצת הלאומית של המכונים הלאומיים לבריאות ומנהלת מחלקת הנשים של המפלגה הרפובליקנית בנברסקה. אחרי כהונתה בסנאט, המשיכה בורינג להתגורר בחוותה שבכפר מרימן. היא שירתה במועצת השחרורים המוקדמים של מחלקת המשפטים של ארצות הברית בשנים 1956–1964. ב-1985 נפטרה, יממה בלבד טרם יום הולדתה ה-93. לאחר מותה, החווה החקלאית בה התגוררה נתרמה לנציבות הפארקים של נברסקה וכיום היא מתופעלת כאתר היסטורי בידי הנציבות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אווה בורינג** בוויקישיתוף
* אווה בורינג באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* אווה בורינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אווה בורינג באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2013076372
* SNAC: w6k46k0s
* US Congress: B000709
* VIAF: 305130122
* WorldCat: lccn-no2013076372

 |
**צפרדע מצויה** (שם מדעי: ***Rana temporaria***) היא מין ממשפחת הצפרדעיים החיה באירופה ובאסיה מאירלנד וסקנדינביה עד אוראל, רוסיה באירופה ומזרחה עד ליפן. היא נפוצה לאורך רוב אירופה למעט בכמה חלקים מדרום אירופה.

צפרדע זו מגיעה לאורך 6 עד 9 ס"מ ולמשקל 22 גרם אצל הנקבות, הכבדות יותר מהזכרים. צבע הצפרדע ירוק-זית עם כתמים חומים לאורך הגב והרגליים. העיניים צהובות עם "מסיכה" כהה מאחוריהם. הצפרדע מיטיבה לקפוץ ועורה לח תמיד.

הצפדע היא ציידת של חרקים ושאר פרוקי רגליים או חלזונות ותולעים שהיא צדה בלשונה הדביקה. היא חיה לרוב בבריכות וביצות חמימות אך יכולה להצפין גם לאזור הארקטי. הצפרדעים מתרבות באביב בקבוצות גדולות לאחר שמספר זכרים מנסים לתפוס נקבות בגבם בחיבוק כלולות. ההתרבות חלה במים והנקבות מטילות ביצים רבות צפות יחדיו במים. 

הראשנים ניזונים הן מעשבים והן מבשר של חסרי חוליות ולפעמים מקניבליות. הצפרדעים אינם רעילות והן נטרפות בידי עופות שונים, יונקים טורפים ונחשים ואף מדו-חיים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע מצויה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* צפרדע מצויה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563116705171
* GND: 4158082-5
* LCCN: sh85111314
* LNB: 000312457

 |
**צפרדע הכיס** (שם מדעי: *Assa darlingtoni*) היא מין צפרדע ממשפחת המיובטרכיים החיה רק במזרח אוסטרליה בדרום קווינסלנד וצפון-מזרח ניו סאות' ויילס, והיא ייחודית מבין הצפרדעים בכך שהיא משריצה ולדות שמתפתחים אצלה ב"כיס". צפרדע זו יחידה בסוגה.

אורך הצפרדע עד 2.5 ס"מ וצבעה חום-אדמדם עם כמה כתמים דמויי V לאורך הגב. הראש נמוך והעיניים זהובות-חומות בדומה לגוף. הגוף בעל מבנה מוסווה בין פסולת העלים של קרקע היער. מעל הירך של הזכר ישנו "כיס" גדול בו הצפרדע מגדלת את צאצאיה. הצפרדע זוחלת ולא מקפצת כלל.

הצפרדע מסתתרת בין העלים, הסלעים והגזעים ביערות הגשם והיערות הפתוחים של דרום קווינסלנד וניו סאות' ויילס. הצפרדעים מתרבות על הקרקע והנקבות מטילות בחורי גזעים או מתחת הסלעים או העלים 1–50 ביצים המאוחסנות שם למשך כמה חודשים וההורים שומרים עליהם מטורפים. כשהראשנים בוקעים הזכר מכניס אותם לכיסו ושם הם מתפתחים עד לבגרותם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע הכיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע הכיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
*Bothriechis nigroviridis*
**צפעון דקל** (שם מדעי: ***Bothriechis***) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים ותת-משפחת צפעוני הגומה המצוי ביערות גשם לאורך מקסיקו ואמריקה המרכזית והמין צפעון דקל עפעפי מצוי גם באמריקה הדרומית דרומה עד קולומביה ופרו. תפוצתם העיקרית היא ביערות גשם טרופיים בתחומי תפוצתם.

צפעונים אלה דומים במראם לצפע בעלי ראש רחב, שפתיים בשרניות מסורטטות ועיניים גדולות והם בעלי "גומות" ליד עיניהם. אורכם הממוצע 60–80 ס"מ ולעיתים גם מטר אחד. נחשים אלה בעלי הסוואה בין העצים והענפים וצבעם בדרך כלל ירוק או צהוב בהיר אך לעיתים גם מגיע לגוונים אפורים, צהוב או אדמדם.

אלו נחשים ארסיים היכולים להרוג בקלות אדם שלא יקבל טיפול. עם זאת הטרף העיקרי שלהם הוא יונקים קטנים, עופות, לטאות ונחשים קטנים יותר, אותם הם מכישים ממארב מוסווה.

מינים
-----

* *Bothriechis aurifer*
* *Bothriechis bicolor*
* צפעון דקל ג'ויפרו (*Bothriechis guifarroi*)
* *Bothriechis lateralis*
* *Bothriechis marchi*
* *Bothriechis nigroviridis*
* *Bothriechis nubestris*
* *Bothriechis rowleyi*
* צפעון דקל עפעפי (*Bothriechis schlegelii*)
* *Bothriechis supraciliaris*
* *Bothriechis thalassinus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפעון דקל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541796605171

 |
**צפרדע זכוכית לה פלמה** (שם מדעי: *Hyalinobatrachium valerioi*) היא מין של צפרדע מהמשפחה צנטרולניים, החיה בין העצים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית וצפון אמריקה הדרומית שבין מרכז קוסטה ריקה, דרומה עד פנמה ולאורך חופי האוקיינוס השקט שלחופי קולומביה ואקוודור.

תיאור
-----

צפרדע זו היא קטנה מאוד, באורך של 24 מ"מ לזכרים ו-26 מ"מ בנקבות. צפרדע זו בעלת הסוואה חזקה והיא בעלת גב צהוב מנוקד, ועליו "רשת" ירוקה כמעט שקופה וסביבה מספר כתמים כהים. הגחון שקוף, אולם אזור הלב מכוסה ברקמה לבנה שאינו נראית לעין וכן הכבד ומערכת העיכול לבנים. העיניים גדולות ובעלות גוון זהוב. היא שוכנת על עצים ומשתמשת ברגליה הארוכות כדי לזנק בין העלים והענפים.

הצפרדע חיה בין העצים או השיחים והיא טורפת של חרקים קטנים כמו צרצרים, עשים, זבובים, עכבישים ואף צפרדעים קטנות אחרות.

הצפרדעים מטילים עד 40 ביצים בתטולה המוטלת על הצד התחתון של עלים מעל נחלים. בניגוד לרוב הצנטרולניים, הזכר נשאר לטפל בתטולה שלו בשעות היום, כשהטיפול בהם מתבצע 24 שעות ביממה ומטרתו להרחיק טורפים. הצפרדע משתמשת ברגליה כדי להסיט צרעות טורפות מביציהם ולבעוט אותם הרחק, תוך שהסוואתו מצילה אותו מהם. הראשנים שהתפתחו בצורה מוצלחת יכולים לבקוע למים שתחתיהם במקרה של הפרעה כמו תקיפה.

בתי הגידול הטבעיים של הצפרדע הם יערות גשם של שפלה ראשוניים ומשניים לחים. הצפרדע מסתגלת לשינוי בבית גידול, בתנאי שנשארת צמחייה מעל הנחלים. עם זאת הוא נפגע מעט מבירוא יערות ומזיהום וריסוס יבולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע זכוכית לה פלמה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע זכוכית לה פלמה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ה**צפרדע הסגולה** (שם מדעי: *Nasikabatrachus sahyadrensis*) היא מין אנדמי של צפרדע שהתגלה לראשונה באוקטובר 2003 באזור הרי סהידארי במערב הודו על ידי החוקרים ס. ד. ביז'ו (Sathyabhama Das Biju) ופרנקי בוסיט. מין זה הוא שריד לשושלת קדומה של דו-חיים שהתקיימה לפני 130 מיליון שנה ובעל מראה ומאפיינים ייחודיים ביחס למיני הצפרדעים והקרפדות המוכרים ולמעשה יכול להיחשב כמאובן חי. לפי המיון המדעי מ-2006 נמצא כי מין זה קרוב למיני הצפרדעים בסוג Sooglossus האנדמיים לאיי סיישל. המינים הללו התפתחו בנפרד במשך אלפי שנים לאחר היפרדותן של איי סיישל ומדגסקר מתת היבשת ההודית שהתנתקו מיבשת העל גונדוואנה לפני כ-120 מיליון שנה. כיום משייכים את הצפרדע הסגולה והצפרדעים מאיי סיישל למשפחה אחת, משפחת הסוגלוסיים.

מקור השם
--------

זהו המין היחיד בסוג *Nasikabatrachus* שמורכב מהמילה Nasika שמשמעותו אף בסנסקריט ו-batrachus שמשמעותו צפרדע ביוונית.
שם המין sahyadrensis הוא על שם רכס הרי הסהידארי שם נתגלתה מין זה לראשונה על ידי החוקרים.

תיאורה
------

צבעה סגול כהה. מבנה הגוף דומה לזה של צפרדעים רגילות אך ראשה קטן מאוד ביחס לגוף שהוא בעל מבנה עגלגל ונפוח וחרטום מחודד המשווה לה מראה גרוטסקי במקצת. אורכה מקצה החוטם ועד החלק האחורי (האורוסטיל) כ-7 ס"מ. הקרקורים שלה מזכירים קולות של תרנגולת.

תפוצה
-----

המין התגלה במחוז אידוקי של קראלה על ידי ס.ד. ביז'ו מהגן הטרופי הבוטני ומכון המחקר בפלודה, הודו ועל ידי פרנקי בוסוית מהאוניברסיטה החופשית של בריסל (Vrije Universiteit Brussel). עם זאת היא הייתה מוכרת כבר קודם לתושבים מקומיים באזור. תפוצתה נחשבה מוגבלת להרי סהידארי דרומית למעבר ההרים פלגהאט אך עדויות חדשות מצביעות על הימצאותה גם צפונית למעבר.

אורח חיים
---------

הצפרדע מבלה רוב חודשי השנה מתחת לפני האדמה כאשר היא מגיחה החוצה למשך שבועיים בלבד בעונת גשמי המונסון למטרות חיזור ורבייה. אורח חיים זה מסביר מדוע חמקה מגילוי החוקרים עד לאחרונה.
בניגוד למיני צפרדעים אחרות הניזונות מעל לפני השטח הצפרדע הסגולה משחרת לטרף מתחת לפני האדמה, מזונה העיקרי הוא טרמיטים אותם היא צדה בעזרת לשונה. 
חיבוק הכלולות מתבצע בברכות מים זמניות הנוצרות בעונת הגשמים כאשר הצפרדעים חבוקות זו לזו וצפות על פני המים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע סגולה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* סרטון קצר על הצפרדע, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע סגולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**צפרדע חץ שחורה-ירוקה** (שם מדעי: *Dendrobates auratus*) היא מין של צפרדע ממשפחת הדנדרובטיים המכונים גם צפרדעי חץ הרעל על שם רעלם החזק ששימש את האינדיאנים במשיכת חצים מורעלים. צפרדע זו חיה במרכז אמריקה וצפונה של דרום אמריקה וגם בהוואי שבאוקיינוס השקט. למרות תפוצתה הקטנה היא אינה נמצאת בסכנת הכחדה.

תיאור
-----

צבעיה של הצפרדע מהווים אות אזהרה לטורפיה בדבר היותה רעילה ביותר. הצפרדע ניזונה מקרדיות, חיפושיות ונמלים ארסיות ומשתמשת ברעל הקטלני שלהן על מנת להפוך לרעילה. בשבי צפרדע זו מאבדת את רעילותה. 

אורכה של הצפרדע ממוצע למשפחתה ומגיע ל-25–42 מ"מ. גוון עורה ירוק כהה עם כתמים כהים הנפרשים לאורך הגוף. הבולט ביניהם הוא הכתם שמתחיל מהעורף עד לקצה עמוד השדרה ומתלכד עם כתמים באזורי אגן הירכיים. למרות שמה, הצפרדע מופיעה לעיתים בצבעים נוספים כגון ירוק מתכתי, ירוק ברקת, טורקיז, צהוב חיוור, ואף כחול. הכתמים עשויים להיות חומים או שחורים ואף להופיע בדוגמת חברבורות כמו שיש לצפרדע Oophaga sylvaticus.

הצפרדע בעלת אצבעות ארוכות עם כריות הדבקה, המאפשרות לטפס במעלה העצים. היא חיה על העצים וישנה בחורים בעץ. 

צפרדעים ממין זה מתרבות על קרקע היער, שומרות על ראשניהן בתוך צמחים מטפסים הגדלים במקווי מים ומגינות עליהם מטורפים ומטפילים. הראשנים ניזונים מאצות וחסרי חוליות קטנים החיים בתוך הצמחים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע חץ שחורה-ירוקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע חץ שחורה-ירוקה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559131805171

 |
צמח **איזוהידרי** הוא צמח אשר חש את תכולת המים בעלה, ומסוגל לבצע פעולה של סגירת פיוניות, אשר מונעת איבוד מים, או לבצע פעולה שנועדה להגדיל את שטף המים מן הקרקע.

לצמח איזוהידרי יתרונות רבים, כגון הקטנת סכנת ההתייבשות והגדלת השרידות, לעיתים על חשבון יצרנות.

דוגמאות לצמחים בעלי התנהגות איזוהידירית: זית, גפן.

הסבר התהליך
-----------

צמח גפן נושא פירות ענב
התנהגות איזוהידרית היא דרך לתאר את התנהגות משטר המים של הצמח.

אם נסתכל על הצמח כמיכל מים, נראה כי עם אור ראשון, הצמח פותח פיוניות ומתקבל שטף מים החוצה, בצורה גזית. כעת, על הצמח לדאוג למאזן המים הדרוש להישרדותו, בעזרת הכנסת מים פנימה.

לכן ניתן לומר כי צמחים איזוהידרים סוגרים פיוניות בתכולת מים גבוהה יותר, ומצליחים לפי כך לשמור על פוטנציאל מים קבוע בעלה. לדוגמה- צמח התירס.

צמחים בעלי התנהגות איזוהידרית חשים את תכולת המים של העלה, וכאשר מורגש איבוד המים מגיבים בסגירת פיוניות או בעזרת הגדלת השטף מן הקרקע פנימה. לעיתים התנהגות זו, על אף שהיא מועילה לשרידות הצמח פגועת ביכולת היצרנית שלו.

חשוב לציין כי צמח מסוגל לאבד עד 40% מתכולת המים שלו ולהישאר ללא פגע.

התנהגות איזוהידרית היא התנהגות זהירה-הצמח מבצע פעולות הגורמות לו להפסיק להיות יצרני, ולהגדיל את יכולת ההישרדות. מנגד ישנם צמחים בעלי התנהגות אנאיזוהידרית אשר אינם מגיבים לאיבוד המים בסגירת פיוניות, וממשיכים לייצר סוכרים תוך לקיחת סיכון הישרדותי. קיים יתרון בהתנהגות הצמח האנאיזוהידרית והיא הקטנת הסיכון לאמבוליזם (בועות אוויר בצינורות ההובלה).

לדוגמה, לצמח החמניה התנהגות אנאיזוהידרית וכן עץ הזית אשר משנה את התנהגותו לאנאיזוהידרי על מנת לתמוך בפירות העץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* מחקר שנכתב בנושא על צמח הגפן וניהול של משטר המים (אורכב 09.10.2013 בארכיון Wayback Machine)
* מאמר ספרות מקצועי בנושא מאת ניוטון
* מצגת המתארת את תהליך ניהול משק המים והגורמים המשפיעים(הקישור אינו פעיל)
* מאמר(הקישור אינו פעיל)
* מאמר(הקישור אינו פעיל)
* מאמר ספרות מקצועי בנושא משק המים
* מאמר
* מאמר(הקישור אינו פעיל)
**צפרדע סוף צבועה** (שם מדעי: *Hyperolius marmoratus*) היא מין צפרדע קטנה ממשפחת ההיפרוליים החיה בדרומה של אפריקה.

אורך צפרדע זו 2.5–3.5 סנטימטר והיא בעלת עור לח בצבעים המתחלפים במהלך הלילה, אז הם בולטים יותר כשיש פחות טורפים. צבע הצפרדע ירוק חיוור עם נקודות לבנות על הגב ובלילה הצבע יכול להיות שחור מפוספס בצהוב ולבן והרגליים אדומות. מתחת לגרום הצפרדע מנפחת שק גרוני גדול מאוד ביחס למידותיה ויכולה להרעיש מאוד. הזכרים בעיקר פולטים קריאות בעונת הרבייה, כדי למשוך נקבות, המחפשות את הזכר הרועש ביותר. הם עולים על צמחי מים שונים כמו קנה וסוף ועליהם קוראים. ההזדווגות נערכת על הגבעולים ולאחר מכן הנקבה מטילה במים שורות ביצים שקופות.

הצפרדע נפוצה במגוון בתי גידול הכוללים יערות, סוואנות, ערבות עשב, ביצות, נהרות קטנים, אגמים ואפילו בכפרים וגנים עירוניים בדרומה של אפריקה בדרום אפריקה, מלאווי, מוזמביק, סווזילנד, זימבבואה, בוצואנה, לסוטו וטנזניה.

ראו גם
------

* צפרדע סוף מצויה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע סוף צבועה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע סוף צבועה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מיכאל שלוטהאואר** (בגרמנית: **Michael Schlothauer**; ‏21 ביוני 1943 – 5 בדצמבר 2022) היה גנרל-מיור מזרח-גרמני אשר שימש כראש המטה הראשי (מקביל לרמטכ"ל) האחרון של צבא העם הלאומי.

ביוגרפיה
--------

שלוטהאואר נולד בגרוסכירמה ב-21 ביוני 1943. עם סיום לימודיו ב-1962 התגייס לצבא העם הלאומי. עד 1965 הוא למד במכללת הקצינים ע"ש ארנסט תלמאן. ב-1964 הצטרף למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. הוא סיים את לימודיו ב-1965, וב-1971 מונה למפקד גדוד ברגימנט הממונע ה-16. לאחר מכן נסע לברית המועצות ולמד באקדמיה הצבאית פרונזה. ב-1975 חזר לגרמניה כסגן מפקד הרגימנט הממונע ה-16. ב-1977 מונה למפקד הרגימנט, וב-1978 הועבר לפקד על הרגימנט הממונע ה-24. ב-1979 מונה להיות סגן מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-4. ב-1982 חזר לברית המועצות ולמד באקדמיה הצבאית וורשילוב, וב-1984 חזר לגרמניה ומונה למפקד הדיוויזיה. במרץ 1987 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט ומונה למפקד המחוז הצבאי ה-3. ב-15 בספטמבר 1990, לאחר נפילת חומת ברלין, מונה שלוטהאואר לראש המטה הראשי (מקביל לרמטכ"ל) במקום מנפרד גרץ. בתפקידו זה, הוא פיקח על פירוקו של צבא העם הלאומי ושילובו בתוך הבונדסוור המערב-גרמני. הוא סיים את תפקידו באופן רשמי ב-2 באוקטובר, יום לפני שהוכרז רשמית על איחוד גרמניה מחדש.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל שלוטהאואר באתר bundesstiftung-aufarbeitung

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1275860087
* VIAF: 8618167202657867930002
* WorldCat (עם VIAF): 8618167202657867930002

 |
**כילותריום** (שם מדעי: *Chilotherium*) הוא סוג נכחד של יונק גדול ממשפחת הקרנפיים, אשר חי ברחבי אסיה ובארצות הים התיכון במהלך סוף המיוקן ותקופת הפליוקן לפני 13.7-3.4 מיליון שנה. משמעות שמו הוא: "הבהמה של צינג'י", על שם תצורות צ'ינג'י (Chinji Formation) הקיימות ברמת פוטוהר (אנ') בפקיסטן.

בסוג זה היו מינים רבים, חלקם עברו לסוגים דומים כמו אצרורינוס ו-*Hispanotherium* או אוחדו עם שאר המינים.

יונק גדול זה דמה במראהו לקרנף לבן מודרני, הגיע לגובה 1.5-1.8 מטר ולמשקל 1.5-2 טונות. עם זאת הוא היה שונה מהקרנפים החיים בכך שלא הייתה לו קרן על האף, היה לו מצח משופע ובעיקר בלט בזוג הניבים שבלטו מלסתותיו התחתונות. היה זה קרנף בעל רגליים קצרות שאולי חי בדומה להיפופוטם בביצות. הייתה לו דו-צורתיות זוויגית והזכרים היו בעלי אצבעות בעלות זיזים בולטים יותר מאצל הנקבות.

הכילותריום היה מותאם עם ניביו התחתונות לחפירה באדמה, באזורי ביצות או ערבות לחות, איתם הוציא מהאדמה שורשים. הרגליים התחתונות שלו נבעו מתזונתו מעשבים, אשר גדלים על הקרקע. בנוסף המבנה של הניבים והרגליים התחתונות עזר לו להתגונן מטורפים. הדינוקרוקוטה היה הטורף העיקרי עבורו באזור מחייתו, אך ממאובנים שנמצאו נראית עצם של כילותריום עם סימני נשיכה של דינוקרוקוטה, ואולם הפצע החלים, כך שהקרנף הצליח להימלט מטורפו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כילותריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
מפת חצי האי קרים
**מצר פרקופ** (אוקראינית **Перекопський перешийок**; רוסית **Перекопский перешеек**; טטרית של קרים **Or boynu**) הוא מצר יבשה המחבר את חצי האי קרים (השייך דה פקטו לרוסיה) אל אוקראינה. רוחבו של מצר היבשה המפריד בין הים השחור לבין ים אזוב נע בין 5 ל-8 ק"מ. מדרום למצר פרקופ שוכנים מספר אגמים מלוחים להם נודעה בעבר חשיבות כלכלית.

עקב מיקומו האסטרטגי ושליטתו על הגישה היבשתית אל חצי האי קרים, היה המקום לזירת קרבות מאז העת העתיקה, והיוונים והטטרים הקימו בו ביצורים. החל מ-1783 שלטה רוסיה באזור, ובמלחמת העולם השנייה שימש זירת קרב בין הצבא האדום לבין הוורמאכט והצבא הרומני, בעל בריתו. בספטמבר 1941 כבש הוורמאכט את המצר, והחזיק בו ובחצי האי קרים עד 9 במאי 1944, עת שוחרר על ידי הרוסים.

ב-1954 היה מצר פרקופ, יחד עם חצי האי קרים, לחלק מאוקראינה הסובייטית, וכיום הוא שייך לאוקראינה העצמאית.

על שמו של מצר פרקופ נקראים סרט מ-1930 מאת הבמאי האוקראיני איוון קוולריצה, וספר משנת 1952 מאת הפילוסוף האוקראיני אולס הונטשר.

ראו גם
------

* חצי האי קרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצר פרקופ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018122872
* VIAF: 315139653
* WorldCat (עם VIAF): 315139653

 |
**הפרלמנט הפלמי** (בהולנדית: *Vlaams Parlement)* הוא הרשות המחוקקת של פלנדריה, אחת מהיחידות הפדרליות של בלגיה. הפרלמנט מתעסק בחקיקה פנימית בתוך היחידה, מפקח על הממשלה הפלמית, מאשר את התקציב הפלמי ולמעשה דואג לרוב מאפייני החיים בפלנדריה (כלכלה, תרבות, תחבורה, וכו'). הפרלמנט בנוי בצורת בית מחוקקים חד-ביתי, והוא מכיל 124 נציגים (118 מפלנדריה, ועוד כשישה מבריסל) אשר נבחרים מדי 5 שנים. המפלגה הגדולה ביותר היא הברית הפלמית החדשה, אשר מחזיקה מטעמה 43 נציגים, והיא זו שמנהלת את הקואליציה ואת הממשלה פלמית.

הפרלמנט יושב בעיר הבירה של המדינה- בריסל.

הפרלמנט נוצר כחלק מתהליך פדרליזציה של בלגיה, אשר החל בשנת 1970 ובמהלכו (עד שנת 2001) אושרו חמש רפורמות שחיזקו את היחידות הפדרליות של המדינה. קודם לכן, היה פרלמנט אחד בבלגיה שהיה בעל שני בתים.

הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2014 והבחירות הבאות ייערכו בשנת 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפרלמנט הפלמי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפרלמנט הפלמי (בהולנדית)
* הפרלמנט הפלמי, ברשת החברתית פייסבוק

* הפרלמנט הפלמי, ברשת החברתית טוויטר

* הפרלמנט הפלמי, ברשת החברתית אינסטגרם

* הפרלמנט הפלמי, ברשת החברתית LinkedIn

* הפרלמנט הפלמי, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9834 133X
* LCCN: no97003625
* VIAF: 145724706
* WorldCat: lccn-no97003625

 |
**מצר צוגרו** (ביפנית: **津軽海峡**) הוא מצר ים בין האי הוקאידו לאי הונשו ביפן, המחבר בין ים יפן לאוקיינוס השקט הצפוני. המצר קרוי על שם חלקו המערבי של מחוז אאומורי שבאי הונשו. במצר ישנם שני מקומות צרים באותו אורך (כ-20 קילומטרים), כאשר עומקו המרבי של המזרחי בהם הוא 200 מטרים, ושל המערבי 140 מטרים. מתחת למצר עוברת מנהרת סייקן המחברת בין האיים וחוצה את המצר בחלק הצר ביותר בו לאורך 19.5 ק״מ.

בעבר, הדרך הנפוצה ביותר עבור נוסעים ומטען לחצות את המצר הייתה באמצעות מעבורת, בשיט שארך כ־4 שעות. מנהרת סייקן מאפשרת חצייה של המצר בכחצי הזמן, אם כי זוהי חלופה יקרה יותר בהשוואה לשיט במעבורת. מנהרת סייקן מתוכננת להיות מורחבת גם למסילת הרכבת של שינקנסן, דבר שיקצר את זמן חציית המצר לכ־50 דקות.

מצר צוגרו מהווה גבול זואוגאוגרפי, שכן כפי שגילה החוקר האנגלי תומאס בלקיסטון (Thomas Wright Blakiston), בעלי החיים בהוקאידו דומים למינים שבצפון אסיה, ואילו בעלי החיים בהונשו קרובים לאלו שבדרום אסיה. קו גבול זה נקרא קו בלקיסטון על שמו של החוקר.

ב־26 בספטמבר 1954 טבעה במצר המעבורת טויה מארו ולפחות 1,159 נוסעים קיפחו את חייהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצר צוגרו** בוויקישיתוף
* מצר צוגרו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553522105171
* LCCN: sh85138341
* NDL: 00641889
* VIAF: 252983604
* WorldCat: viaf-252983604

 |