recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נומופוביה** היא פוביה (בעת) מאיבוד מגע עם הטלפון הנייד כתוצאה משכחה, אובדן, סוללה ריקה, תקלה וכיוצא בזאת.

היסטוריה
--------

המונח, קיצור של המילים **no-mo**bile-phone **phobia** (בעברית: בעת באין טלפון נייד), נטבע במהלך מחקר של משרד הדואר הבריטי שנערך בשנת 2008 במטרה למפות את החרדות מהן סובלים משתמשי הטלפונים הניידים. המחקר, בהקף של 2,163 נשאלים, העלה שכ-53% ממשתמשי הסלולר בבריטניה נטו להיכנס לחרדה כאשר הם איבדו את מכשירם, או לחלופין כאשר הסוללה שלו התרוקנה, אשראי השיחות שלהם נוצל עד תום או שהם לא הצליחו לגשת לרשת הסלולרית כדי להוציא שיחות. המחקר מצא שכ-58% מהגברים ו-48% מהנשים סבלו מהבעת, ותשעה אחוזים נוספים נכנסו ללחץ כאשר המכשיר הנייד שלהם היה כבוי. 55 אחוזים מהנשאלים העידו שהסיבה העיקרית לחרדה היא אובדן הקשר עם משפחתם וחבריהם, 10 אחוזים העידו שהם נדרשים להיות זמינים בשביל עבודתם. המחקר גם השווה את רמת הלחץ שנוצרה בממוצע בגין נומופוביה לזו שנוצרת ביום החתונה בקרב בני הזוג ולזו הנוצרת בשל נסיעה לרופא השיניים.

מחקר נוסף שנערך ב-2012 על ידי חברת SecurEnvoy העלה כי שיעור הסובלים מנומופוביה עלה ב-13% מאז בוצע המחקר הראשון, ומאפיין יותר נשים מאשר גברים (70% לעומת 61%), יותר צעירים מאשר מבוגרים (77% מבני העשרה).

ביקורת
------

למרות הממצאים שהעלו המחקרים השונים, פסיכולוגים נוטים שלא לראות בתופעה כ"פוביה", שכן גם אם נוצרת אצל הנומופוב חרדה, היא בגדר חרדה נורמלית שאינה מצריכה טיפול. כעדות לכך מציינים שאף מטופל לא הגיע למרכזים לטיפול בחרדה בשל סיבה זו.

ראו גם
------

* חרדת החמצה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nomophobia is the fear of being out of mobile phone contact - and it's the plague of our 24/7 age, (באנגלית), Dailymail.co.uk
2. ↑  מוריה בן ברק, רק להישאר זמין: נומופוביה, באתר nrg‏, 2 באפריל 2008
3. ↑  מפחדים שאיבדתם את הנייד? אולי יש לכם נומופוביה, חורים ברשת, גל מור
4. 1 2  Nomophobia—the fear of losing one's phone—is on the rise
**הדס מורנו** (נולדה ב-7 ביוני 1983) היא שחקנית ומנחה ישראלית. כיום היא מורה לספרות בתיכון רוטברג ברמת השרון.

ביוגרפיה
--------

מורנו נולדה בחיפה לתמי, מנהלת סניף בשמרת הזורע. בגיל 12 הצטרפה ללהקת הנוער הייצוגית של חיפה. היא שרתה בצה"ל כמפקדת קורסים בחיל הים. לאחר שחרורה משירותה הצבאי היא הצטרפה לקורס משחק בסטודיו של שרון אלכסנדר. מורנו בוגרת סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין (2006-2009).

### קריירה

בשנת 2004 השתתפה במחזמר "אלאדין" בתפקיד יסמין הנסיכה, לצידם של אלי יצפאן, תום אבני וצביקה הדר.

בשנת 2005 השתתפה במופע לילדים "שיר נולד" לצד עשרות זמרים ושחקנים. השתתפה בסדרה "טלנובלה בע"מ" בתפקיד עלמה אונגר, אחותו הצעירה של כפיר (עפר שכטר). ובאותה שנה התארחה בשעשועון "לא נפסיק לשיר", והנחתה תוכנית קיץ לבני נוער בערוץ המוזיקה בשם "קליפס".

בשנת 2006 החלה להנחות את התוכנית "אקזיט" ובעקבות כך השתתפה בסרט הקולנוע "NO אקזיט".

בשנת 2007 שיחקה בתפקיד משנה בסדרה "אגדת דשא" ששודרה בערוץ 10 וגילמה את מורן, וכן שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "מסודרים" וגילמה את סתיו. באותה שנה השתתפה במחזמר לחנוכה "סביב העולם בשמונים יום" לצד אלי יצפאן, ליאור אשכנזי, ומייקל לואיס, בו גילמה את אאודה וכיכבה בקמפיין לזהירות בדרכים ששודר בערוץ הופ!.

בשנת 2008 במהלך שנה ב' של מורנו בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, שיחקה לצד יוגב יפת במחזה "הטרילוגיה הבלגרדית" פרי עטה של ביליאנה סרביליאנוביץ' ובבימויו של רוני מנדלסון.

בשנת 2010 שיחקה בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים" בתפקיד עליזה. במקביל שיחקה בהצגות "מראה מעל הגשר" ו "מי מכיר את עמוס חפר" של תיאטרון בית ליסין.

בשנת 2011 השתתפה בעונה הראשונה של סדרת הנוער "אליפים" ששודרה בערוץ הילדים למנויי Yes וגילמה את קארין הדלידית.

בשנת 2013 השתתפה בהצגה "הגיבן מנוטרדאם" שהועלתה בתיאטרון באר שבע בתפקיד אסמרלדה[1]. באותה שנה שיחקה בסרט סטודנטים בשם "ששי קשת לא אוכל פלאפל" שם שיחקה בתפקיד הדס, מנהלת משמרת בפלאפליה שבחור בשם עידו (אותו משחק יון תומרקין) מאוהב בה ולא מסוגל להגיד לה מה הוא מרגיש כלפיה, עוד משחקים בסרט - ששי קשת, רועי אסף.

בשנת 2014 השתתפה בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "תא גורדין" ששודרה בYes, וגילמה את טלי. באותה שנה לקחה חלק בסדרת הרשת הקומית "שיחות יוצאות" של יוגב יפת, העוסקת בתקשורת דיגיטלית ובמה שהיא מעוללת לחיינו, עד כה יצאו 2 פרקים ומורנו השתתפה בפרק הראשון שיצא בסוף נובמבר 2014.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדס מורנו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* הדס מורנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יונתן אסתרקין, גיל התבגרות: ריאיון עם הדס מורנו, באתר nrg‏, 17 ביולי 2011
* שחר אורן, אל תלחצו, אני בדרך, באתר ynet, 2 בפברואר 2011
* מיכאלה אונגר, הדס מורנו, באתר ynet, 10 בדצמבר 2006
* נועה רום, המדריך לכוכבת המתחילה, באתר ynet, 23 בנובמבר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  טל פרי, ‏"ברור לי ששכחו אותי", באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2008
פלאטנו
**פלאטנו** (בספרדית: **Platano**) הוא פרי ומהווה את אחד מזני הבננה השייכים לסוג Musa, M. acuminata ו-M. balbisiana.

מאפיינים
--------

באמריקה הדרומית מבחינים בין בננות לבין פלאנטנו (השני מיועד בעיקר לבישול). באירופה, הפרי הזה המצוי בשוק הם בדרך כלל זני בננות שיש לצרוך מבושלות ולא טריות. הן נקראות גם בננות ירוקות או בננות לבישול. הפרי ניתן להשגה גם בישראל.

מקור השימוש לבישול הוא מוכתב יותר על ידי המנהג מאשר על ידי ההכרח. ניתן לאכול ישירות בננות מסוג פלאטנו גם כשהן בשלות מכיוון שהעמילן הכלול בפרי הופך לסוכר במהלך ההבשלה.

הפלאטנו מכיל יותר עמילן ופחות סוכר מבננות קינוח רגילות, וזו הסיבה שהם נצרכים בדרך כלל לאחר בישול או לאחר שעברו תהליך עיבוד מזון. אם הם עדיין ירוקים אז תמיד מבושלים או מטוגנים לפני האכילה. כשהם ירוקים (לא בשלים) העיסה שלהם מאוד דחוסה והקליפה כל כך קשה שניתן להסיר אותה רק בעזרת סכין.

 פלאטנו (ירוק) ובננה מצויה (צהובה)
ניתן להשתמש בפלאטנו צהובים עד שחורים גם להכנת מנות מתוקות. פלאטנו מאודים נחשבים למזינים מאוד.

פלאטנו נחשב למוצר יסוד באזורים טרופיים, הם מדורגים כמזון הבסיס העשירי בחשיבותו בעולם. באותו אופן כמו מזונות עיקריים אחרים, הם מטופלים כמו תפוחי אדמה ומזונות אחרים בעלי טעם ומרקם נייטרליים, שכן הפרי הבוסר מאודה, מבושל או מטוגן.

פלאטנו מטוגן
------------

 שבבי פלאטנו
לאחר הסרת הקליפה ניתן לפרוס פלאטנו בוסר ולטגן בשמן. בצורה מטוגנת זו, פלאטנו נקראים טוסטונים, פטקונים או פלאטנינות (באזורים מסוימים של מרכז ודרום אמריקה), פלאטנוטרס (פוארטו ריקו), מריקוויטס או צ'יצ'ריטאס (קובה), צ'יפלס (אקוודור ופרו) וטוסטונים (קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, גואטמלה, ונצואלה).

צ'יפס פלאטנו הוא חטיף פופולרי מאוד גם ב: קמרון, טוגו, ג'מייקה, גאנה, ניגריה, אל סלבדור, האיטי, גיאנה, פרו וארצות הברית.

ערכים תזונתיים
--------------

ערכים תזונתיים לכל 100 גרם מוצר של כמה מזונות בסיסיים. 

| ערך תזונתי | פלאטנו | תפוח אדמה | אורז לבן |
| --- | --- | --- | --- |
| מים (ג) | 65 | 79 | 12 |
| אנרגיה (kJ) | 511 | 322 | 1528 |
| חלבון (ג) | 1.3 | 2.0 | 7.1 |
| שומן (ג) | 0.37 | 0.09 | 0.66 |
| פחמימות (ג) | 32 | 17 | 80 |
| סיבים (ג) | 2,3 | 2.2 | 1.3 |
| סוכרים (ג) | 15 | 0.78 | 0.12 |
| סידן (מ"ג) | 3 | 12 | 28 |
| ברזל (מ"ג) | 0.6 | 0.78 | 0.8 |
| מגנזיום (מ"ג) | 37 | 23 | 25 |
| זרחן (מ"ג) | 34 | 57 | 115 |
| אשלגן (מ"ג) | 499 | 421 | 115 |
| נתרן (מ"ג) | 4 | 6 | 5 |
| אבץ (מ"ג) | 0.14 | 0.29 | 1.09 |
| נחושת (מ"ג) | 0.08 | 0.11 | 0.22 |
| מנגן (מ"ג) | - | 0.15 | 1.09 |
| סלניום (מ"ג) | 1.5 | 0.3 | 15.1 |
| ויטמין C (מ"ג) | 18.4 | 19.7 | 0 |
| תיאמין B1 (מ"ג) | 0.05 | 0.08 | 0.07 |
| ריבופלבין B2 (מ"ג) | 0.05 | 0.03 | 0.05 |
| ניאצין B3 (מ"ג) | 0.69 | 1.05 | 1.6 |
| חומצה פנטואנית B5 (מ"ג) | 0.26 | 0.3 | 1.01 |
| ויטמין B6 (מ"ג) | 0.3 | 0.3 | 0.16 |
| חומצה פולית B9 (ug) | 22 | 16 | 8 |
| ויטמין A (IU) | 1127 | 2 | 0 |
| ויטמין E (מ"ג) | 0.14 | 0.01 | 0.11 |
| ויטמין K1 (ug) | 0.7 | 1.9 | 0.1 |
| בטא קרוטן (ug) | 457 | 1 | 0 |
| לוטאין וזאקסנטין (ug) | 30 | 8 | 0 |
| שומן רווי (ג) | 0.14 | 0.03 | 0.18 |
| שומן חד בלתי רווי (ג) | 0.03 | 0.00 | 0.21 |
| שומנים רב בלתי רוויים (ג) | 0.07 | 0.04 | 0.18 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלאטנו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Food Composition Databases Show Foods List" (באנגלית).
**רונית פנקס קרמרסקי** (נולדה ב-29 בדצמבר 1958) היא פרופסור לנוירוביולוגיה. חברת סגל בפקולטה למדעי החיים, בית הספר לנוירוביולוגיה, ביוכימיה וביופיזיקה וכן חברת בית ספר סגול למדעי המח, באוניברסיטת תל אביב ומכהנת כראשת בית הספר לנוירוביולוגיה, ביוכימיה וביופיזיקה.

תחומי המחקר של פנקס קרמרסקי עוסקים בהבנת העברת סיגנלים בתוך תאים המובילים לחלוקה/מוות/שרידות וכן בחקר התהליך האוטפאגי (תהליך בו התא מפרק מרכיבים עצמיים) ומעורבות תהליכים אלה במחלות נוירודגנרטיביות ובמחלת הסרטן.

מחקרה
-----

במחקריה היא עוסקת בפיתוח גישות חדשניות לטיפול בסרטן. היא חקרה שלושה חלבונים התורמים להתפתחות של יותר מ-50% מסוגי הסרטן: Ras, ErbB ונוקלאולין. שני החלבונים הראשונים הם מחוללי סרטן התורמים גם לגדילתם של תאים באופן כללי, ולגבי החלבון השלישי הידע היה מועט יותר. במחקרים קודמים גילתה כי אינטראקציה בין שלושת החלבונים תורמת לגדילה בלתי מבוקרת של תאים המאפיינת גידולים סרטניים. השפעת האינטראקציה בין שלושת החלבונים עולה על השפעתו של כל חלבון בנפרד. בנוסף מצאה במחקרים כי עיכוב של האינטראקציה הזו על ידי שימוש בחומרים המעכבים שניים מהחלבונים הללו יעיל יותר מאשר עיכוב פעילותם של כל אחד מהחלבונים בנפרד. בנוסף עסקה באפיון התהליכים המולקולריים שבהם מעורבים חלבונים אלה כדי להבין כיצד ניתן יהיה לעכב את פעילותם.

במחקר שיצא ב-2015 התגלה כי התרופה FTS, שמעכבת את אחד משלושת החלבונים המדוברים, Ras, אינה רק מדכאת גדילת תאים אלא גם מעורבת בהצלתם ממוות על ידי הפעלת התהליך האוטופאגי, תהליך האחראי לשמירת איזון בין פירוק לסינתזה של חלבונים ואברונים פגומים ו/או לא נחוצים לתא ומחזור של תוצרי הפירוק. תוצאה זו עומדת בניגוד ליכולת התרופה לעכב גדילת תאים ולכן היא פחות יעילה לבדה לשימוש בטיפולים עתידיים. בעקבות התגלית נערכו ניסיונות לעכב את יכולת הצלה הזאת על ידי שילובים עם תרופה נוספת שחוסמת את התהליך האוטופאגי או מעכבת את פעילות החלבונים האחרים. הטיפול המשולב נמצא כיעיל יותר מטיפול עם כל תרופה לחוד.

על מחקרה זה קיבלה מלגה בשנת 2019 מהאגודה למלחמה בסרטן.

קישורים חיצוניים
----------------

* רונית פנקס קרמרסקי באתר אוניברסיטת תל אביב
* רונית פנקס קרמרסקי, ברשת החברתית פייסבוק

* רונית פנקס קרמרסקי, ברשת החברתית LinkedIn

* רונית פנקס קרמרסקי, באתר גוגל סקולר

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' רונית פנקס קרמרסקי | הפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז, באתר lifesci.tau.ac.il
2. ↑  הנהלת אפיק | Afikinacademia.org, באתר Afik
3. ↑  Israel Science Foundation/הקרן הלאומית למדע, גישה חדשה לטיפול בסרטן, באתר isf.org.il
4. ↑  האגודה למלחמה בסרטן - דין וחשבון - 2019, באתר user-1723486.cld.bz

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רונית פנקס קרמרסקי"**.
**גוני מרדור-בירן** (27 בספטמבר 1953 – 1 במאי 2016) הייתה שדרנית רדיו, מגישה וסופרת ישראלית. נחשבה כאחת המגישות הבולטות בגלי צה"ל ובקול ישראל.

ביוגרפיה
--------

גוני מרדור נולדה בשם עגניה מרדור, בתם של לאה ומוניה מרדור, מבכירי "ההגנה" ומי ששימש כמנכ"ל הראשון של רפא"ל. 

מרדור הייתה מגישה וקריינית בגלי צה"ל. ב-1991 היא הגישה את התוכנית "ערב טוב ישראל", ב-1992 את התוכנית "707", וב-1995 את התוכנית "יש עם מי לדבר". הגישה גם את "יומן הערב". כן הגישה את התוכנית "הכל דיבורים" ברשת ב'.

בשנת 2006 הצטרפה לרדיו ללא הפסקה, והגישה את "שש בערב עם גוני מרדור" - יומן אקטואליה וחדשות לסיכום אירועי היום וב-2010 את התוכנית "חמש בערב". כמו כן כתבה במגזין את.

מלבד פועלה כשדרנית ומגישה, כתבה מרדור כמה ספרים, ובהם ספרי ילדים הקרויים על שמות בנותיה: "מלאך הקסם של דנה", שעסק בקשיי ההירדמות של ילדים, ו"ענת קיץ חורף", על העצמאות שרכשה בתה הפעוטה בהתלבשויות הבוקר.

בשנת 2002 יצא לאור ספר שירה שלה, "פרקי מסע לשום מקום", על ידי הוצאת הקבוץ המאוחד.

בעלה הראשון של מרדור היה רוני סביר, ששימש כתב בקול ישראל. לבני הזוג נולדו שתי בנות.
לאחר גירושיה, נישאה לעורך הדין שרגא בירן אך התגרשה גם ממנו.

גוני מרדור נפטרה בגיל 62 ממחלה קשה. היא הובאה למנוחות בבית העלמין בכפר שמריהו והותירה אחריה שתי בנות.

ספריה
-----

* **מלאך הקסם של דנה**, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשמ"ז 1987
* **ענת, קיץ וחורף**, הוצאת מסדה, גבעתיים, 1989
* **פרקי מסע לשום מקום**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, בני ברק, 2002

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוני מרדור** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד איתי שטרן, השדרית גוני מרדור מתה בגיל 62, באתר הארץ, 1 במאי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  גוני מרדור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
2. ↑  אתי שכטמן‏, גוני מרדור מצטרפת לרדיו ללא הפסקה, באתר וואלה!‏, 28 באוגוסט 2006
3. ↑  הספר "פרקי מסע לשום מקום", באתר "סימניה"
4. ↑  אתר למנויים בלבד יורם גביזון, המיליארדר שמציג עצמו כסוציאליסט: מיהו שרגא בירן מבעלי השליטה במגה?, באתר TheMarker‏, 14 ביולי 2015
5. ↑  ליאורה גולדנברג שטרן, בית גיל הזהב: הזקנים הכי שווים, באתר nrg‏, 28 במרץ 2012
6. ↑  מעריב אונליין, ‏שדרנית הרדיו גוני מרדור הלכה לעולמה בגיל 62, באתר מעריב אונליין, 1 במאי 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302366705171
* BnF: cb150514189 (data)
* ISNI: 0000 0000 6661 6204
* LCCN: no2003124546
* VIAF: 32282199
* WorldCat: lccn-no2003124546

 |
**גיא לביא** (נולד ב-27 בפברואר 1992) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת בהפועל רמת-גן גבעתיים מהליגה הלאומית בכדורסל.

ביוגרפיה
--------

לביא גדל והתחנך ברעננה. הוא החל לשחק כדורסל בכיתה א' בבית ספר שקד בעיר, המשיך לשחק בקבוצות השונות של מחלקת הנוער במועדון הכדורסל עירוני רעננה. ברוב הקריירה שלו כשחקן בוגר שיחק במועדון בו גדל ובו הוא משחק כקפטן בעונת 2019/2020. במקביל לקריירת הכדורסל הוא לומד לתואר ראשון בחינוך וחברה עם התמחות בספורט בקריה האקדמית אונו.

קריירה
------

### בקבוצות הילדים והנוער

לאורך השנים שלו במועדון מכבי רעננה, שיחק בכל הקבוצות מגיל הילדים ועד קבצות הנוער. בין השאר, הגיעה הקבוצה בה שיחק למקום השני בלאומית ילדים לאחר הפסד בגמר למכבי ראשון לציון. בתיכון למד במגמת הכדורסל של מטרו-ווסט ברעננה עמה זכה כקפטן הקבוצה בעונת 2008/2009 במקום הראשון בגמר אליפות התיכונים לתלמידים עד כיתה י"א, הנבחרת זכתה בהמשך אותה שנה במקום השביעי באליפות העולם לתיכונים שנערכה באיסטנבול.
  
 שנה לאחר מכן שהוא בכיתה י"ב הגיע התיכון לגמר שני רצוף, הפעם הפסידו לנבחרת התיכון הריאלי חיפה. בכיתה י"ב החל לשחק גם בקבוצה הבוגרת במקביל למשחקיו בקבוצת הנוער ונבחרת התיכון.

### בקבוצות הבוגרים

בכיתה י"א חתם חוזה לשש שנים בקבוצת בני השרון מליגת העל בכדורסל. בעונת 2009/2010 החל לשחק כשחקן ספסל בקבוצת הבוגרים של בני השרון (איחוד של קבוצות הבוגרים של הערים רעננה והרצליה). בתום העונה הסדירה, הקבוצה הפסידה למכבי תל אביב בשלב רבע הגמר בסדרה של חמישה משחקים. הפסד נוסף למכבי תל אביב נרשם באותה שנה במעמד גמר גביע המדינה בכדורסל. בעונה שלאחר מכן הושאל להפועל לב השרון ואליצור רמלה מהליגה הלאומית בכדורסל. עונת הפריצה שלו בבוגרים הייתה שנה לאחר מכן כשחזר לבני השרון הרצליה בעונת 2011/2012 ושיחק בממוצע כ־19 דקות למשחק וקלע 4.6 נקודות. לביא המשיך לשחק במועדון ששינה את שמו לבני הרצליה עוד שנתיים נוספות עד שבעונות 2014/2015 עבור לשחק בהפועל עפולה.  
 בעונת 2015/206 חזר לשחק בעירוני רעננה, שם תחת המאמן ברק פלג שיחק במשך שלוש עונות רצופות. בשנה הראשונה 2015/2016 הקבוצה הגיעה עד לחצי הגמר והפסידה לקריית אתא. בשנה השנייה סיימה הקבוצה את הליגה במקום הראשון והפסידה בשלב רבע הגמר למכבי הוד השרון. בשנתו השלישית סיימה הקבוצה את הליגה במקום החמישי ובפלייאוף הודחה על ידי מכבי עירוני רחובות בחצי הגמר בתום שלושה משחקים. בעונות 2018/2019, אחרי שלוש שנים ברעננה חתם לביא במכבי חיפה שם שיחק חצי עונה שבסופה עבר לשחק באליצור נתניה. בעונת 2019/2020 חזר שוב לשחק בשורות עירוני רעננה שם משמש כקפטן הקבוצה. בענות 2020/21 עבר לשחק בהפועל רמת-גן גבעתיים.

### בנבחרות הלאומיות

שיחק ברציפות בכל נבחרות ישראל הצעירות מגיל קדטים שם שימש כקפטן דרך נבחרת הנוער ועד נבחרת העתודה. ב-2012, תחת הדרכתו של שרון דרוקר, סיימה הנבחרת את אליפות אירופה דרג ב' שנערכה בסופיה במקום השלישי שהקנה לה את החזרה לדרג א'.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל השחקן (אורכב 18.02.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר איגוד הכדורסל בישראל
* פרופיל השחקן, באתר ספסל

הערות שוליים
------------

1. ↑  דירוג הקבוצות בתום אליפות התיכונים 2009
2. ↑  כפיר אדר, ‏אלון ספיר חוזר להפועל גליל עליון, באתר ONE‏, 26 באוגוסט 2020
3. ↑  על אדמת בולגריה: העתודה חזרה לדרג א' לאחר 3 שנים, באתר ‏מאקו‏, 20 ביולי 2012
**לאופולד הורוביץ** (בגרמנית: **Leopold Horovitz**, בהונגרית: **Lipót Horovitz**;‏ ‏ 2 בפברואר 1837 – 16 בנובמבר 1917) היה צייר דיוקנאות יהודי, יליד האימפריה האוסטרו-הונגרית.

ביוגרפיה
--------

נולד בכפר רוזגוני שבהונגריה, החל משנת 1850 בהיותו בן 13, למד ציור באקדמיה לאמנויות היפות בווינה אצל קרל גייגר (גר') וקרל וורצינגר (אנ'). ב-1857 סיים את לימודיו בהצטיינות.

לאחר תקופת פעילות בברלין, דרזדן ומינכן, התיישב הורוביץ בפריז ב-1860, ונשאר בה עד 1868. בבירה הצרפתית, צייר דיוקנאות, במיוחד של ילדים, בהשפעת רמברנדט ומאוחר יותר גם בהשפעת אנתוני ואן דייק.

ב-1868 עבר לוורשה. הוא ביקר לעיתים קרובות בבודפשט, וינה וברלין כדי לצייר לפי הזמנה דיוקנאות של נשים אצילות. בוורשה צייר גם סצנות מהחיים היהודיים בעיירות וכפרי פולין.

הכרה רבה קנה בזכות הדיוקנאות שצייר של גאורג ברנדס, מור יוקאי, הנסיכה לבית ספייהה (אנ') והנסיך לבית זמויסקי. ב-1891 זכה במדליית זהב בתערוכה בברלין. משנת 1893 פעל בווינה, שם נפטר ב-1917.

בתו, סטפני הורוביץ, הייתה כימאית, כנראה נספתה בשואה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאופולד הורוביץ** בוויקישיתוף
* קונסטנטין פון וורצבאך, "הורוביץ, לאופולד", ערכו ב"Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich" (אנ') (לקסיקון ביוגרפי של האימפריה האוסטרית), כרך 9, וינה 1863, עמוד 307 (טקסט באתר ויקיטקסט בגרמנית)
* "הורוביץ (הורוויץ), לאופולד", הלקסיקון הביוגרפי האוסטרי 1815–1950 (אנ')‏, וינה 1959, כרך 2, עמ' 426.
* איזידור זינגר ויוסף זון, ‏הורוביץ, לאופולד, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515035805171
* BnF: cb14802623w (data)
* GND: 117010030
* ISNI: 0000 0001 1638 6479
* LCCN: no2018030567
* NKC: xx0268394
* RKD: 39801
* ULAN: 500012470
* VIAF: 49488546
* WorldCat: lccn-no2018030567

 |
**אל תשלח לי פרחים** (באנגלית: **Send Me No Flowers**) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1964, בבימויו של נורמן ג'ואיסון, עם רוק הדסון, דוריס דיי וטוני רנדל בתפקידים הראשיים.

התסריט של ג'וליוס אפשטיין מבוסס על המחזה "אל תשלח לי פרחים" מאת נורמן ברש וקרול מור (1960).

זאת הקומדיה הרומנטית השלישית והאחרונה בה הופיעו ביחד הדסון, דיי ורנדל, לאחר דו-שיח בחדר המיטות (1959) ואהובי חזור אלי (1961).

שיר הנושא "אל תשלח לי פרחים" נכתב על ידי האל דייוויד וברט בכרך ומושר בפי דוריס דיי.

תקציר העלילה
------------

ג'ורג' קימבל (רוק הדסון) נשוי שמונה שנים לג'ודי (דוריס דיי). הוא היפוכנדר כבד ובביתו יש עשרות בקבוקי תרופות. הוא חש בלחץ בבטנו ופונה לרופא המשפחה שלו, ראלף מוריסי (אדוארד אנדרוז), שמתקשה לשכנע אותו שהוא בריא. כשהוא ניגש לחדר סמוך לבלוע תרופה שרשם לו, הוא שומע שיחה של הרופא עם רופא אחר על חולה אחר שימיו ספורים וחושב שמדובר עליו וכי הוא עומד למות.

הוא מספר זאת לחברו ארנולד נאש (טוני רנדל) וממנה אותו למלא את צוואתו ולהקריא בהלוויה את ההספד שאותו כתב והקליט. הוא נפגש עם וינסטון בר (האל מארץ') רווק רודף נשים שאומר לו ששמע מהחלבן שידידתם לינדה בולארד (פטרישה בולארד) עומדת להתגרש וזה הזמן שלו להתחיל אתה.

ג'ורג' הולך למנהל חברת קבורה, מר אקין (פול לינד) ורוכש מקום לשלו קברים - לו, וג'ודי ולבעלה השני (לעתיד).

הוא דואג למצוא בעל שני לג'ודי ובוחר בברט (קלינט ווקר) שמכיר אותה מימי הקולג'. במסיבה הוא נפגש עם לינדה ומזהיר אותה מפני וינסטון והיא מודה לו ומנשקת אותו. ג'ודי רואה זאת ובטוחה שהוא בוגד בה.

כדי להצטדק הוא מגלה לה שימיו ספורים והיא מרחמת עליו, מטפלת בו ומסיעה אותו בכיסא גלגלים...

לבסוף מגלה הרופא לג'ודי כי ג'ורג' בריא והיא משוכנעת שג'ורג' המציא זאת כדי שתסלח לו על בגידתו.

היא בורחת וג'ורג' וארנולד אחריה. בעצת ארנולד "מודה" ג'ורג' כי בגד בה עם אישה בשם דולורס (שם פיקטיבי) והוא דורש שתמחל לו, אך היא מתנהגת להפך.

ג'ודי חוזרת לארוז אך לפתע מופיע הקברן ומגלה לה על רכישת הקברים וג'ודי מבינה שג'ורג' אכן חשב שהוא הולך למות. הם מתחבקים ופתאום מגיע וינסטון עם פרחים - הוא שמע מהחלבן שהם מתגרשים והגיע להתחיל עם ג'ודי.

ג'ורג' תוקע לו אגרוף בפנים, לוקח ממנו את זר הפרחים ומגיש אותו לג'ודי.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דוריס דיי | ג'ודי קימבל |  |
| רוק הדסון | ג'ורג' קימבל |  |
| טוני רנדל | ארנולד נאש | שכן של ג'ורג' |
| אדוארד אנדרוז | ד"ר מוריסי | רופא |
| קלינט ווקר | ברט | ידיד של ג'ודי |
| פטרישה בארי | לינדה בולארד |  |
| האל מארץ' | וינסטון בר | רודף נשים |
| פול לינד | מר אקין | קברן |
| דייב ווילוק |  | חלבן |

קישורים חיצוניים
----------------

* "אל תשלח לי פרחים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אל תשלח לי פרחים", באתר נטפליקס
* "אל תשלח לי פרחים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אל תשלח לי פרחים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אל תשלח לי פרחים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "אל תשלח לי פרחים", באתר אידיבי
* "אל תשלח לי פרחים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אל תשלח לי פאחים, באתר TCM
* קדימון לאל תשלח לי פרחים, באתר יוטיוב
* שיר הנושא אל תשלח לי פרחים בביצוע דוריס דיי, באתר יוטיוב
גבינה שווייצרית חתוכה לקוביות
**גבינה שווייצרית** הוא שם כולל למגוון סוגי גבינה הדומים בצורתם לגבינה השווייצרית אמנטל. צורת הגבינה מתייחדת בכך שהיא כוללת בועות (חורים) חלולות קטנות. הגבינות השווייצריות ידועות באיכותן בשווייץ ומחוצה לה. המונח "גבינה שווייצרית" נפוץ בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ישראל ומדינות נוספות.

בייצור גבינה שווייצרית נהוג להשתמש בשלושה סוגים של חיידקים: *Streptococcus thermophilus*, *Lactobacillus* ו-*Propionibacter*. לקראת סוף תהליך הייצור מכלה הפרופיוניבקטר את חומצת החלב שהפרישו החיידקים האחרים, ומשחרר פחמן דו-חמצני היוצר אט אט את הבועות החלולות. באופן כללי, ככל שהבועות גדולות יותר, כך ניכר יותר טעם הגבינה. הסיבה לכך היא שככל שיינתן לחיידקים יותר זמן "לעבוד" על הגבינה, כך יוכלו להעניק לגבינה יותר טעם.

גבינות שווייצריות נושאות את שם האזור בו הן מיוצרות, כשאזורים רבים בשווייץ מתמחים דווקא בייצור גבינה שווייצרית מסוימת, אותה הם משפרים מזה מאות שנים. השווייצרים גאים מאוד במסורת ובאיכות הגבינות שלהם ורואים בהן את הגבינות הטובות בעולם. הדחף לפתח ולשפר את איכות הגבינות, נובע מהצורך לחפות על הקושי של השווייצרים לייצא מוצרים חקלאיים פשוטים במחיר תחרותי. קושי זה נובע מהמחסור שלהם בקרקע מישורית נוחה לחקלאות ומקשיים בתובלת מוצרים באזור הררי. הקושי בהובלה גרם גם לבחירת מוצרים חקלאיים בעלי חיי מדף ארוכים, כמו גבינות קשות ויין, לענפי הייצוא של שווייץ. 

"גבינת ההלווטים" - הייתה ידועה עוד בתקופת האימפריה הרומית כגבינה הראויה לשולחנם של מלכים. השם מיוחס עד היום לגבינת אמנטל המיוצר בעמק (בגרמנית Tal) אמן (Emmen) על ידי שווייצרים הרואים בעצמם צאצאים ישירים של ההלווטים. גבינת גרוייר מאזור האלפים הצרפתיים מוזכרת במסמכים משנת 1115. גבינת אפנצלר היא בת אותה מאה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבינה שווייצרית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553544005171
* LCCN: sh85131269

 |
**יהדות אורוגוואי** היא אחת מקהילות היהודים בדרום אמריקה ומקום מושבה הוא באזור אורוגוואי של היום.

תולדות הקהילה
-------------

היהודים הראשונים שהגיעו לאורוגוואי היו אנוסים שהגיעו אליה במאה ה-16 והקימו קהילה בסתר במונטווידאו. בשנת 1813 בוטלה האינקוויזיציה באורוגוואי אך היא חזרה לפעול וחוסלה רק עם עצמאותה של אורוגוואי.

עם תחילת המאה ה-20 החלה הגירה משמעותית של יהודים לאורוגוואי. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו פליטים יהודים רבים מאירופה וכן לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה, אז הגיעו יהודים רבים ממרכז אירופה לאורוגוואי.

החל משנות ה-70 חלה ירידה במספר היהודים בקהילה כתוצאה מעליה לישראל, הגירה למדינות אחרות (בעיקר פנמה וקנדה) והתבוללות.

כיום מונה הקהילה כ-15,000 איש. רוב היהודים מתגוררים בעיר הבירה, מונטווידאו, אך יש מספר משפחות המתגוררות גם בפונטה דל אסטה, פייסנדו ורוצ'ה.

קהילת יהדות אורוגואי היא הרביעית בגודלה בדרום אמריקה אחרי יהדות ארגנטינה, ברזיל וצ'ילה בהתאם. 

### גודל הקהילה לאורך השנים

| שנה | מספר יהודים |
| --- | --- |
| 1910 | 150 |
| 1925 | 6,000 |
| 1938 | 25,000 |
| 1952 | 40,000 |
| 1971 | 54,000 |
| 1992 | 23,800 |
| 2007 | 15,000 |

מוסדות הקהילה
-------------

היישוב היהודי באורוגוואי מחולק לארבע קהילות: "קהילה" (אשכנזים), ספרדים, הונגרים ו-NCI (גרמנים, קונסרבטיבים).
קיים גוף נוסף, "יבנה", להם יש רב נפרד ובית כנסת נפרד אך הם אינם נחשבים באופן רשמי לקהילה כיוון שאין להם בית קברות.

ב1916 נוסדה ה "Kehila" כדי לספק את הצרכים של היהודים באורוגואי. 

ב1917 נוסד בית הקברות היהודי היחיד באורוגואי. הוא מחולק למספר מתחמים על פי המוצא של היהודים: אשכנזי, ספרדי,גרמני, הונגרי ועוד.

באורוגוואי שני בתי ספר יהודיים: "יבנה" (דתי) ו"אינטגרל".

באורוגוואי פעילות שמונה תנועות נוער יהודיות: השומר הצעיר, הבונים דרור, הנוער הציוני, חזית הנוער, מכבי, בית"ר, בני עקיבא וישראל הצעירה.

כמו כן קיים ארגון אוניברסיטאי, "הלל", המיועד ליהודים בני 18–30.

בשנים האחרונות הוקמה במונטווידאו קהילת "אור ישראל" (Or Israel) המפעילה מקווה טהרה, בית כנסת, שיעורי תורה, שחיטה כשרה, ומסעדה כשרה.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 יצא לאור העיתון היידי "היינט" שהוא גם הראשון שבו הוכנס מדור בשפה העברית. כך חוזק הקשר עם השפה העברית ועם ישראל.

הקשר לישראל
-----------

הקהילה באורוגוואי נחשבת לאחת הקהילות הציוניות ביותר בעולם והדבר מתבטא בשיעור עליה גבוהה, בהשתתפות של מרבית בני הנוער בתנועות הנוער ובהשתתפות בתוכניות שונות של הסוכנות היהודית כגון תגלית ומסע.

כמו כן הקהילה מציינת מדי שנה את יום הזיכרון לשואה ולגבורה, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות של ישראל.

ראו גם
------

* Holocaust Memorialאנדרטת מונטווידאו לשואה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "הקהילה" באורוגואי
2. ↑  אתר בית הקברות היהודי באורוגואי באתר וקיפדיה בספרדית
3. ↑  ראו גם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהדות אורוגוואי** בוויקישיתוף
* פרלה רייכר, ‏ספרות, עתונות, עלונים וכרוזים של יהדות אורוגוואי בשנים 1920–1966, **הציונות** א', 1970

| יהדות אמריקה הדרומית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אורוגוואי • אקוודור • ארגנטינה • בוליביה • ברזיל • גיאנה • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קולומביה |

 |
**שמחה לילד** היא עמותה ללא כוונות רווח שהוקמה בשנת 2004 כדי לעזור לילדים חולים ולמשפחותיהם, כאשר מרכז הפעילות הוא בליווי אישי של הילדים החולים לאורך תהליך האשפוז והשיקום, ובניית סביבה חברתית עבורם.

"שמחה לילד" מסייעת לילדים החולים במחלות כרוניות וגנטיות ולילדים הנמצאים בשיקום ממושך. דוגמאות למחלות הקיימות בקרב ילדי העמותה: דיאליזה, דיסאוטונומיה, C.F. טלסמיה, אפילפסיה, ניוון שרירים, תסמונות נדירות. את העמותה הקימו הלל וינר מארצות הברית ואילן גרובמן מירושלים.

תחומי הפעילות
-------------

העמותה פועלת בארבעה סניפים: ירושלים, מרכז, צפון ודרום.
פעילות בבתי החולים:

* הפעלת משחקיות, פעילות במחלקות והעברת חוגים על ידי בנות שרות ומתנדבים
* שמירות על ילדים חולים במהלך האשפוז שלהם בתוך בית החולים
* מסיבות ימי הולדת, חגים ואירועים סביב מעגל השנה.
* פעילות הפגתית בסופי שבוע

מפעילות העמותה בבתי החולים נהנים בשנה מעל ל-7000 ילדים.

פרויקט החונכות האישית
---------------------

פרויקט זה הוא מהפרויקטים המרכזיים של "שמחה לילד". לכל ילד חולה מוצמד חונך אישי אשר מלווה את הילד לאורך השנה בפגישות שבועיות, ביקורים בבית החולים וכן בליווי הילד במהלך מסיבות וימי כיף של "שמחה לילד". כל חניך וחונך שייך לקהילת חונכות אשר נפגשת פעם בשישה שבועות למפגש או יציאה קבוצתית. זאת על מנת לאפשר לילד מסגרת חברתית קבועה.
הקשר בין החניך לחונך משפיע לא רק על הצד הנפשי והחברתי של הילד אלא תורם גם למצבו הרפואי של הילד ומאפשר לו התמודדות טובה יותר עם המחלה. 
נכון לשנת 2013 פעילים במסגרת העמותה 250 חונכויות המחולקות ל-15 קבוצות.

ליווי משפחות
------------

"שמחה לילד" מלווה את משפחות הילדים בהתמודדות עם גידול ילד חולה. היא מקיימת ערבי הורים, נופשונים, קבוצות תמיכה ופעילויות משותפות להורים ולילדים. 
במסגרת העמותה מלוות 350 משפחות באופן שוטף.

אירועים
-------

הוצאת הילדים לפעילויות רבות מהנות ושוברות שיגרה, כגון:

* מחנה קיץ בן חמישה ימים גדוש באטרקציות, מופעים, טיולים וחוויות.
* טיול במסגרת פרויקט החונכות ומחנה חורף לחניכים עם חונכיהם.
* מחנות "להגשמת חלומות" לילדי מחלקות מיוחדות כדוגמת מחלקת דיסאוטונומיה ודיאליזה וטיול לאירופה.
* ימי כיף רבים ומסיבות סביב מעגל השנה.
* טיול בר מצווה ובת מצווה
* טיולים לילדי מחלקות וצוותם הרפואי הנמצאים בטיפולים מתמשכים.

מועדונית פנאי ורווחה
--------------------

ילדים הסובלים ממחלות כרוניות מתקשים לעיתים ליצור ולרקום רשת חברים. בנוסף, אפשרויות הבילוי שלהם בשעות אחר בית הספר מוגבלות הן בגלל המצב הפיזי שלהם והן בגלל מצבם הנפשי. המועדוניות נותנות מענה הן לילדים והן להורים אשר זקוקים לסיוע במציאת פתרונות פנאי עבור הילדים.

במסגרת פעילויות העמותה השונות פעילים בכל שבוע כ–400 מתנדבים.

פעילויות העמותה השונות נותנת מענה לקשת רחבה של צרכים של הילדים החולים ובני משפחותיהם: 

* יצירת קשר קבוע וקשוב לצרכים המיוחדים, התמודדויות היומיום, הכאב והקושי.
* סיוע לימודי לילדים הזקוקים להשלמות עקב היעדרותם הרבה מבית הספר.
* הקניית חוויה חברתית ושייכות לרשת חברתית יציבה, מקבלת וחמה.
* הזדמנות ל"שחרור" ההורים מהטיפול בילד להתרעננות ואגירת כוחות להמשך.
* ליווי לטיפולים, בדיקות ואשפוזים בבתי החולים
* ליווי וסיוע נפשי בהתמודדות עם המחלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שמחה לילד
* שמחה לילד, באתר "גיידסטאר ישראל"
**הדיוויזיה ה-83** (באנגלית: **83rd Infantry Division**) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1917 במחנה שרמן, אוהיו, וכללה מתגייסים מקנטקי, אוהיו ופנסילבניה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-165 שהורכבה מהרגימנטים ה-329 וה-330, ומהבריגדה ה-166 שהורכבה מהרגימנטים ה-331 וה-332. הדיוויזיה יצאה לאירופה ביוני 1918, והוגדרה כדיוויזיית המחליפים השנייה. היא סיפקה למעלה מ-195,000 קצינים וגייסה גברים כמחליפים ליחידות אחרות בצרפת מבלי להשתתף בפעולה כיחידה שלמה. יחידות מסוימות של הדיוויזיה השתתפו בקרבות מסוימים, כגון רגימנט הרגלים ה-332 באיטליה, שלחם בקרב ויטוריו ונטו. באוקטובר 1919 פורקה הדיוויזיה.

### בין המלחמות

הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיית מילואים ב-24 ביוני 1921 והוקצתה למדינת אוהיו. המטה אורגן ב-27 בספטמבר 1921.

### מלחמת העולם השנייה

ב-15 באוגוסט 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והיא כללה את הרגימנטים ה-329, ה-330 וה-331. דיוויזיית הרגלים ה-83, בפיקודו של מייג'ור גנרל רוברט מייקון, הגיעה לאנגליה ב-16 באפריל 1944, ולאחר אימון בוויילס, נחתה הדיוויזיה, שהשתתפה בפלישת בעלות הברית לנורמנדי, בחוף אומהה, ב-18 ביוני 1944, ונכנסה למאבק הגדרות מדרום לקרנטן ב-27 ביוני. לאחר תחילת ההתקפה, הגיעה הדיוויזיה ה-83 לכביש סן-לו-פרייר ב-25 ביולי, והתקדמה 8 מייל (13 ק"מ) מול התנגדות חזקה עם סיום המערכה בנורמנדי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במבצע קוברה כחלק מהקורפוס ה-15 במסגרת הארמייה השלישית, ובהמשך השתתפה בלחימה מול קו זיגפריד. בנובמבר לחמה הדיוויזיה בקרב על יער הירטגן, ובדצמבר השתתפה בקרב על הבליטה. לאחר מכן התקדמה הדיוויזיה אל הריין במהלך מבצע רימון, ובהמשך השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, ובכלל זה השתתפה בשחרור תחת מחנה של בוכנוואלד. במהלך הקרבות נהרגו 3,161 מחיילי הדיוויזיה ו-11,807 נפצעו.

### לאחר המלחמה

החל משנת 2014 מרכז הכשרת המילואים ה-83 של צבא ארצות הברית מאמן חיילים בתוכניות מנהיגים, תפקודיות ו-DMOSQ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה ה-83** בוויקישיתוף
* הדיוויזיה ה-83 באתר history
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכדורגלן. אם התכוונתם לספורטאי ספורט נכים, ראו ציון יעקב (כדורסלן).

ציון יעקב במכבי הרצליה (שני משמאל בשורה תחתונה)
**ציון יעקב** (נולד ב-15 ביוני 1953) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

ציון יעקב המכונה "פוגל", החל את קריירת הבוגרים שלו בקבוצת הפועל עליה כפר סבא בליגה ג', שהייתה קבוצת הבת של הפועל כפר סבא וייצגה את שכונת שיכון עליה. בעונת 1973–1974 העפיל עם קבוצתו לליגה ב' דרום א' אחרי שסיימה במקום הראשון במשחקי המבחן. בתחילת עונת 1976–1977 ניסתה קבוצת האם הפועל כפר סבא לצרפו לשורותיה, לאחר שהרשים את המאמן אריה רדלר במהלך משחק אימון. למורת רוחם של הנהלת עליה כפר סבא שזעמו על ההעברה שלבסוף בוטלה והשחקן נשאר בעליה כפר סבא.

בעונת 1977–1978 הצטרף למכבי הרצליה מליגה א' צפון, במדיה כבש ובישל שערים רבים תוך תפיסת מקום של קבע בהרכב. בסוף העונה העפיל עם מכבי הרצליה לליגה הארצית והמשיך עונה נוספת.

  

בעונת 1979–1980 הצטרף לקבוצת מכבי יבנה ששיחקה בליגה א' דרום. יעקב ניהל את משחקה של הקבוצה במרכז המגרש ובסיום העונה העפיל עימה לליגה הארצית. בסיום עונת 1981–1982 העפיל עם יבנה לליגה הלאומית, כשהוא מבקיע 12 שערים. ציון יעקב ששימש כקפטן הקבוצה, נחשב לשחקן הוגן ולא הרבה לקבל כרטיסים צהובים במהלך המשחקים.

בעונת 1984–1985 זכה ציון יעקב עם מכבי יבנה בגביע הטוטו. בסיום עונת 1986–1987 ירד עם יבנה לליגה הארצית. בסך הכל שיחק יעקב ביבנה 10 עונות ברציפות, מהן 5 עונות בליגה הבכירה. לזכותו בישולים ושערים רבים שהבקיע מעמדת הקשר.

את עונת 1989–1990 פתח עם מכבי יבנה ולאחר מספר מחזורים עבר לבית"ר רמלה מליגה א' דרום עד סוף העונה, אותה סיימה במקום ה-7.

קריירת אימון
------------

ציון יעקב מונה למאמן מכבי יבנה בעונת 1990–1991 ובסיום העונה העלה אותה בחזרה לליגה הלאומית מהמקום השני. בעונה שלאחר מכן בליגה הבכירה, התפטר יעקב לאחר הפסד החוץ במחזור ה-7 לקבוצת הפועל ירושלים. במהלך השנים אימן שוב את מכבי יבנה מספר פעמים, ללא הישגים בולטים. אימן גם בהפועל מרמורק ובית"ר יבנה. בשנת 2011 שימש בסקאוט של הפועל תל אביב ובעונת 2011–2012 אימן את קבוצת הנוער שלה.

חיים אישיים
-----------

נשוי לציונה. בנו עמיחי יעקב הוא שחקנה של מכבי יבנה בהווה.

תארים כשחקן
-----------

**גביע הטוטו**

* **זכייה (1)**: עונת 1984–1985

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראובן אהרונסון, המבחן לליגה ב', חדשות הספורט (עמוד 3) 21 ביולי 1974
2. ↑  ערכו מגבית כדי לאפשר ל"פוגל" לנסוע, בעיתון מעריב 10 באוגוסט 1976
3. ↑  עליה כפ"ס זועמת על הפועל כפר סבא בפרשת פוגל, בעיתון מעריב 22 באוגוסט 1976
4. ↑  מכבי יבנה - מכבי הרצליה 2-4, בעיתון מעריב 15 בספטמבר 1977
5. ↑  הפועל בת ים עלתה לליגה הארצית, בעיתון מעריב 28 במאי 1978
6. ↑  גם יבנה על המפה, בעיתון מעריב 13 ביולי 1980
7. ↑  בארבעה מטחים ללאומית, בעיתון חדשות הספורט (עמוד 6) 16 במאי 1982
8. ↑  השחקן הוגן, בעיתון מעריב 30 במאי 1983
9. ↑  תמונה מעונת 84–85, מעריב 26 באוגוסט 1984
10. ↑  ציון יעקב עוזב את יבנה, מעריב 19 בספטמבר 1989
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**אני אוהבת את מלווין** (באנגלית:**I Love Melvin**) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1953 בבימויו של דון ווייז, עם דבי ריינולדס ודונלד אוקונור בתפקידים הראשיים.

השירים הם של מאק גורדון (מילים) וג'וזף מירוב (מנגינה).

רוברט טיילור מופיע בתפקיד קמע.

תקציר העלילה
------------

ג'ודי שניידר (דבי ריינולדס) חולמת להיות שחקנית גדולה ונערצת בשם ג'ודי לרוי. היא חולמת שהיא מופיע בקטע "Lady Loves" וקוצרת תשואות והערצה ורוברט טיילור בא לקראת בהערצה. כעת היא מופיעה בחוסר ברירה ככדור פוטבול אנושי במחזמר.

היא מתהלכת בסנטרל פארק וחולמת על עתיד מוצלח ואז היא נפגשת במלווין הובר (דונלד אוקונור), עוזר צלם במגזין הנפוץ "לוק". מלווין מתאהב בה במבט ראשון, מגיע להופעה שלה ומתחיל לחזר אחריה. הוא מוצא חן בעיניה אף על פי שהיא נמצאת בקשר מתקדם עם הארי פלאק (ריצ'רד אנדרסון) שאביו הוא בעל מפעל גדול לקופסאות נייר.

אביה פרנק שניידר מעוניין שתתחתן עם הארי העשיר אך אחותה הקטנה קלרהבל (נורין קוקורן) ואמה (אונה מרקל) מחבבות את מלווין. מלווין וג'ודי רוקדים בחדר ושרים "היכן למדת לרקוד?".

הרומן עם הארי מתהדק ומלווין אומר שיעשה הכל למענה כדי שלא תתחתן עם הארי. היא מבקשת ממנו שידפיס את תמונתה על שער המגזין. לבקשתו מדפיס הצלם הראשי את תמונת ג'ודי באופן חד פעמי על גיליון בודד של המגזין. מלווין ממהר להראות לג'ודי ומבקש לא לפרסם אך היא מראה זאת לכל בני המשפחה והשמועה נפוצה. אביה הגאה מראה זאת לבוס שלו הממרר את חייו ומתפטר מעבודתו בחנות הדרגסטור.

האמת מתגלית במהרה והבושה גדולה. מלווין מתפטר מעבודתו ונעלם. הוא חי וישן בסנטרל פארק. פרנק שניידר מצליח לשכנע את עורך המגזין שידפיס את תמונת ג'ודי כתמונת שער עם כתבה "היכן נעלם מלווין"? כדי שמלווין ייצא ממחבואו וזה מצליח. מלווין רואה את תמונת השער של ג'ודי, מתחיל לצעוק משמחה ומתגלה על ידי השוטרים המחפשים. ג'ודי יוצאת לקראתו ושניהם מתחבקים לקראת עתיד מבטיח לשניהם.

### השירים

1. "Lady Loves" (דבי ריינולדס)
2. "We Have Never Met as Yet" (דבי ריינולדס ודונלד אוקונר)
3. "Saturday Afternoon Before the Game" (מקהלה)
4. "Where Did You Learn to Dance" (דבי ריינולדס ודונלד אוקונור)
5. "I Wanna Wander" (דונלד אוקונור)
6. "Life Has Its Funny Ups and Downs" (נורין קורקורן)

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דבי ריינולדס | ג'ודי שניידר/לרוי |  |
| דונלד אוקונור | מלווין הובר |  |
| אונה מרקל | גב' שניידר |  |
| ריצ'רד אנדרסון | הארי פלאק |  |
| נורין קורקורן | קלרהבל שניידר |  |
| אלין ג'וסלין | פרנק שניידר |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אני אוהבת את מלווין** בוויקישיתוף

* "אני אוהבת את מלווין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אני אוהבת את מלווין", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אני אוהבת את מלווין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אני אוהבת את מלווין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אני אוהבת את מלווין, באתר TCM
* קדימון לאני אוהבת את מלווין, באתר יוטיוב
* Lady Loves, באתר יוטיוב
* We Have Never Met as Yet, באתר יוטיוב
* Saturday Afternoon Before the Game, באתר יוטיוב
* Where Did You Learn to Dance, באתר יוטיוב
* I Wanna Wander, באתר יוטיוב
* Life Has Its Funny Ups and Downs , באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  בישראל הוא הוקרן בשעתו בשם "וידויה של נערה"
**גלריה שיתופית** היא גלריה המופעלת על ידי קבוצת אמנים שותפים באופן עצמאי. הגלריה השיתופית אינה מונעות ממניעים כלכליים אלא ממניעים אמנותיים־חברתיים. ניתן להבחין בין קולקטיבים – התאגדויות של אמנים למימוש מטרות אמנותיות ספציפיות, מטרות כלכליות, פוליטיות או אחרות, לבין קואופרטיבים שהם ארגונים שיתופיים שוויוניים שרובם ללא מטרות רווח, המספקים לחבריהם כל מה שאמנים צריכים - חלל תצוגה או סטודיו או יחסי ציבור וכדומה.

גלריות שיתופיות בישראל
----------------------

קבוצות אמנים החלו לפעול בישראל להקמת גלריות ללא מטרת רווח בתחילת שנות האלפיים. האמנים החברים משתתפים באופן פעיל בכל האספקטים של פעילות הגלריה, לרבות אוצרות, תפעול, השתתפות בהוצאות והצגת תערוכות.

תופעת הגלריות השיתופיות נבעה מרצון האמנים להיות עצמאיים ובלתי תלויים בגלריות המבוססות, המקיימות את שוק האמנות הישראלי. הגלריה השיתופית מאפשרת לחבריה מצע רחב של עשייה והתנסות הן בסוגי אמנות שונים והן בפעילויות רלוונטיות כמו אוצרות וניהול, כל זאת לצד הקידום האישי האמנותי של כל אחד מחבריה והאמנים האורחים המציגים בה (תוך מתן חלל תצוגה והפעלת יחסי ציבור). אופן פעולה זה מגדיל את שדה האמנות ומביא להרחבת השוליים שלו. האופי השיתופי של הגלריה מאפשר סביבה תומכת ודינאמית לאמנים להציג את עבודותיהם ולקדם את פעילותם המקצועית. אפשרות קידום זו עומדת בבסיס העלייה במספרן של הגלריות השיתופיות עם השנים.

הגלריות השיתופיות ברובן רשומות כעמותות הפועלות ללא מטרות רווח, ובכך מתאפשרת עקרונית תמיכת משרד התרבות, אם כי המהלך ממושך ותובעני.

הגלריה השיתופית הראשונה בישראל אגריפס 12, שהוקמה ב-2004 על ידי קבוצת אמנים ירושלמים. מייסדי הגלריה אמרו כי "חשבנו שגלריה קואופרטיבית תענה על שני צרכים: מקום תצוגה שבסיסו אינו מסחרי, ודרך אחרת להציג אמנים".  

בין הגלריות השיתופיות הפועלות בישראל: גלריה אלפרד, גלריה P8, גלריה "8 ביפו", "שלוש שלושים" גלריה אינדי, גלריה חנינא, גלריה מקום לאמנות, גלריה אגריפס 12, גלריה מרי, גלריה האגף, גלריה כברי וגלריה בנימין.

קישורים חיצוניים
----------------

* גלריות שיתופיות בתל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  רעות ברנע, 7 גלריות שיתופיות, באתר כלכליסט, 5 בפברואר 2012
2. 1 2  מייסדי הגלריה השיתופית אגריפס: "אנחנו נמצאים במצב בו כמות האמנים גדולה על השטח העומד לרשותם" | בית לאמנות ישראלית, באתר לימודי אמנות, קורסים באמנות, לימודי אוצרות | בית לאמנות ישראלית, ‏2 בפברואר 2020
**מנפרד הונק** (בגרמנית: **Manfred Honeck**; נולד ב-17 בספטמבר 1958) הוא מנצח אוסטרי.

בנעוריו למד הונק נגינה בכינור באקדמיה למוזיקה של וינה ובהמשך ניגן בוויולה בפילהרמונית של וינה ובאופרה של וינה. את עבודתו כמנצח החל בתזמורת הצעירה בווינה וכעוזר לקלאודיו אבאדו עם תזמורת הנוער על שם גוסטב מאהלר. 

משנת 1991 עד 1996 ניצח הונק בקביעות בבית האופרה של ציריך. מעונת 1997-1998 היה מנהל מוזיקלי של האופרה הלאומית של נורווגיה באוסלו. כמו כן עבד בקביעות בשנים 1996 עד 1999 עם התזמורת הסימפונית MDR (אנ') בלייפציג. בשנת 1998 התמנה למנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של אוסלו. משנת 2000 עד 2006 היה הונק מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של רדיו שוודיה. בעונת 2007-2008 התחיל הונק את תפקידו כמנהל מוזיקלי באופרה של שטוטגרט, בחוזה לארבע שנים.

במאי 2006 הופיע הונק לראשונה בארצות הברית, עם תזמורת פיטסבורג. בנובמבר 2006 חזר לפיטסבורג 
לנצח על התזמורת בעוד קונצרט, שקיבל ביקורות חיוביות. ב-24 בינואר 2007 מונה הונק למנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של פיטסבורג, לאחר פרישתו של סר אנדרו דייוויס מתפקידו כיועץ אמנותי. המינוי נכנס לתוקף בעונת 2008/2009.

הונק מתגורר בכפר אלטאך, פורארלברג, אוסטריה עם אשתו כריסטינה וששת ילדיהם. כמו כן הוא הוזכר כאחד מארבעה שעשויים להחליף את זובין מהטה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית באוקטובר 2019. התפקיד ניתן בסופו של דבר ללהב שני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנפרד הונק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מנפרד הונק (באנגלית)
* מנפרד הונק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מנפרד הונק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מנפרד הונק, באתר ספוטיפיי

* מנפרד הונק, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* מנפרד הונק, באתר Discogs (באנגלית)

* מנפרד הונק, באתר Songkick (באנגלית)
* מגזין אופוס, ריאיון עם מנפרד הונק(הקישור אינו פעיל) 19 בדצמבר 2014

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398672205171
* BIBSYS: 7046315
* BnF: cb141877334 (data)
* CiNii: DA1287760X
* GND: 134839048
* ISNI: 0000 0001 1085 6265
* LCCN: n91058812
* MusicBrainz: 25a960b3-4840-4ad8-91f1-f5837f9ea1ee
* NKC: js20020722022
* NLP: a0000002713784
* SNAC: w6wd4zgd
* SUDOC: 172538408
* VIAF: 117167120
* WorldCat: lccn-n91058812

 |
**רוטב צ'ילי** הוא מושג המתייחס לכל רוטב או קונדימנט המכיל פלפל חריף.

היסטוריה
--------

במשך אלפי שנים בני אדם השתמשו בפלפל צ‘ילי ותבלינים חריפים, ב-1807 במסצ'וסטס הופיעו בבקבוקים זמינים רטבים חריפים, עם זאת מותגים מעטים שרדו עד היום מאותה תקופה. רוטב הטבסקו הוא הרוטב המוקדם בתעשיית הרוטב החריף אשר הופיע לראשונה ב-1896. החל משנת 2010 זה היה התבלין ה-13 הנמכר ביותר בארצות הברית.

בישראל
------

בישראל הרטבים החריפים הפופולריים הם הסחוג התימני והעריסה הצפון אפריקאית ועם השנים נוספו אליהם רטבים חריפים
אמריקאיים כגון טבסקו ורטבים אחרים, במיוחד מתוצרת לואיזיאנה. ב-20 השנים האחרונות חדרו לשוק מוצרים מהמזרח הרחוק ובמיוחד
מתאילנד וכיום המונח רוטב צ'ילי מיוחס לרוב לאחד משני סוגים - רוטב סיראצ'ה, המכונה גם רוטב צ'ילי חריף; ורוטב צ'ילי מתוק. שניהם פופולרים היום במסעדות מזון מהיר והמבורגריות.
כליווי למאכלים שונים ובמיוחד כרכיב במנת כנפי עוף חריפות.

מרכיבים
-------

ישנם מתכונים רבים לרטבים חריפים אך המרכיב המשותף היחיד ביניהם הוא כל סוג של פלפל צ'ילי. קבוצת החומרים הכימיים הנקראת קפסאיצין אחראית על הטעם החריף. ישנם רטבים שהשימוש בבסיס הוא פלפל חריף והוספת מלח וחומץ, ואילו רטבים אחרים יכולים להשתמש בפירות או ירקות כבסיס והוספת פלפל חריף לטעם.

מרכיבים נפוצים אחרים כוללים חומץ ותבלינים. חומץ משמש כחומר משמר טבעי אך בעזרת החומץ ניתן להשתמש כדי להגיע לטעם שונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוטב צ'ילי** בוויקישיתוף
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**אני אחמד** הוא סרט תיעודי קצר משנת 1966, שתסריטו והפקתו בפועל נעשתה על ידי רם לוי, לימים זוכה פרס ישראל, ובימויו נעשה על ידי הבמאי אבשלום כ"ץ.

במרכזו של הסרט עומד אחמד יוסוף מסארווה, צעיר ערבי-ישראלי מהכפר ערערה שבמשולש, שמתקשה למצוא פרנסה בכפרו, ועובר לתל אביב. למרות שלאחמד תעודת בגרות – העבודה היחידה שהוא מצליח להשיג היא בתור פועל בניין. בעבודתו מתעמרים בו הקבלנים, וכשהוא מנסה לרכוש חדר אינו מצליח, וכל שהוא משיג הוא צריף דולף.

רם לוי, ממפיקי הסרט, החל בהיותו סטודנט לכלכלה באוניברסיטה העברית לעבוד ב"קול ישראל", והפיק סדרת תוכניות על יחסי יהודים–ערבים בישראל. התוכנית זכתה להצלחה, וההצלחה הובילה לפיתוח סדרה נוספת, שנעשתה בשיתוף אחמד סאבר מסארווה, שלימים היה עורך דין וראש עיריית טייבה. אבשלום כ"ץ, במאי סרטים דוקומנטריים, הציע ללוי ולמסארווה לפתח את התוכנית לסרט בבימויו.

הוחלט שהסרט יתבסס על פרק מתוכנית של לוי, שעסקה בחיי נוער ערבי בישראל. הפרק שדובר בו נקרא "הכפר שלי – העיר שלכם", והוא נכתב בהתבסס על זיכרונותיו של אחמד יוסוף מסארווה כפועל בניין בתל אביב. התסריט שוכתב מחדש בשיתוף עם מסארווה, שנבחר לשחק את עצמו בתפקיד הראשי. הצלם היה אוסטרלי בשם ג'ון בארנרד שפעל אז בישראל. המוזיקה נוצרה על ידי צבי בן-פורת, והקריין שנבחר היה שותפו של לוי לתוכנית הרדיו, אחמד סאבר מסארווה. הצטרף העורך דני שיק, והיהלומן תומך השמאל דוד ארנפלד הציע להפיק ולממן את הסרט.

הם פנו לשמואל טולדנו, היועץ לענייני ערבים במשרד ראש הממשלה, שמתוקף תפקידו נדרש למנוע הבעת סממנים לאומיים פלסטיניים וביקורת על המשטר. הם הגישו לו את תסריט הסרט בלבד, והוא הסכים, למעט משפט אחד בנושא הפקעת הקרקעות, אותו דרש להסיר. גם את המועצה לביקורת סרטים ומחזות הצליח "אני אחמד" לעבור עם תיקונים קלים בלבד. לאחר הקרנתו הועלתה נגדו ביקורת רבה, על שאינו מציג נאמנה את המציאות, ועל שהוא פוגע בדימויה של ישראל. יעקב כהן, ראש המחלקה הערבית בהסתדרות, צעק בהקרנת הסרט: "בושה וחרפה, אלה דברים מזויפים. לא אמיתיים". הממונה על עידוד הסרט הישראלי במשרד המסחר והתעשייה דחה את הבקשה להשתתף במימונו, כמקובל בסרטים ישראליים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אני אחמד", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* הסרט באתר Vimeo
* רפי מן, אני אחמד, באתר העין השביעית, 14 בנובמבר 2015
* צבי לביא, אני אחמד מערערה... מעריב, 30 בספטמבר 1966 (המשך)
* דני רוזברג, קולו של אחמד, **תקריב**

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוראים כותבים, מעריב, 30 במרץ 1967
2. ↑  צע"ת נגד הממונה על עידוד הסרט בענין "אני אחמד", דבר, 19 בינואר 1967
הרב שלום אליהו ננקנסקי. מאחור: הרב יהושע הוטנר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **שלום אליהו ננקנסקי (ננקובסקי)** (בערך תרס"ה - ד' בחשוון תשל"ז, 28 באוקטובר 1976) היה מחברי הצוות הראשון של מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומהעובדים ב"מפעל הש"ס הישראלי השלם" של מכון התלמוד הישראלי השלם.

תולדות חייו
-----------

נולד בגרודנה שבפולין ולמד בישיבת קמניץ. בשנת תרפ"ה עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת מרכז הרב. הוסמך לרבנות בידי הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב בכ"ו בניסן תרפ"ז ובידי הרב קוק בט' בשבט תרצ"ב. כן למד את מלאכת השו"ב.

בחורף תרצ"ב היה בין העשרה שבחר הרב קוק כדי להקים את "מכון הרי פישל". בתרצ"ו המליץ עליו הרב צבי יהודה הכהן קוק עבור העתקת כתבי הראי"ה והוא העתיק את "באר אליהו", ביאורו של הרב קוק לביאור הגר"א להלכות דיינים והלכות עדות בחלק חו"מ בשו"ע.

שימש כשוחט ביישוב מרבק שבמחוז תל אביב-יפו[דרוש מקור: מצאתי ברב נריה שהיה **אמור** לשמש שם, לא ששימש בפועל]. היה אמור לכהן כרבה של תל ליטוינסקי, אך במוצאי השבת הראשונה לאחר בחירתו, בין סוף אדר ב' לתחילת ניסן תרצ"ה, עזב את המקום. הוא נימק זאת בכך שאחד התושבים שם צחצח את נעליו בשבת. הרב ננקנסקי העיר לו על כך בנועם, והוא הפסיק אמנם לצחצח בנוכחותו, אולם אחרי שהרב עזב הוא המשיך לצחצח.

החל משנת תש"ג ובמשך כחמש עשרה שנה עבד במכון התלמוד הישראלי השלם. כותבי הערכים באנציקלופדיה התלמודית וביד הרב הרצוג הסתייעו במפתחות שערך.

לרב ננקנסקי נולדו ארבעה בנים. בנו הרב שמעון היה רב בית הכנסת הגדול בבני ברק. בנו הרב אפרים מרדכי היה ר"מ בכיתות הגבוהות בתלמוד תורה עץ חיים.

לקריאה נוספת
------------

* הרב משה צבי נריה, **ליקוטי הראי"ה**, כרך ג, כפר הרא"ה תשנ"ה, 'הרב שלום ננקנסקי ז"ל', עמ' 440–451

קישורים חיצוניים
----------------

* את צנועים חכמה, מאמר עליו באתר שורש

הערות שוליים
------------

1. ↑  'בעולם הרבני', **שערי ציון**, שנה טו ד-ו, טבת אדר תרצ"ה, עמ' עב
2. ↑  עדות בנו הרב שמעון ננקנסקי. ראו הפרק שהקדיש לו הרב משה צבי נריה בליקוטי הראי"ה ג' (ב"לקריאה נוספת") מובא גם במאמר "את צנועים חכמה" על הרב ננקנסקי באתר שורש.
3. ↑  שם.
4. ↑  פרסום נישואין, שערים, 16 בפברואר 1955, עמ' 3
**יוסי גולינסקי** (נולד בשנת 1966) הוא ספורטאי ישראלי בעבר. אלוף ישראל בקפיצה לרוחק (1987) ובקפיצה משולשת ושיאן ישראל בקפיצה משולשת.

ביוגרפיה
--------

גולינסקי גדל בבאר שבע ולמד בתיכון מקיף ג'. התאמן בקבוצת הפועל באר שבע בהדרכתו של ברוך שפירא.

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1987 זכה גולינסקי במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.04 מטר.

באליפות ישראל שנערכה ביולי 1988 זכה גולינסקי במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.45 מטר, אחרי רוגל נחום (16.11 מטר) ולפני פרדי נעים (14.80 מטר).

בתחרות שנערכה ב-13 במאי 1989 זכה גולינסקי במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 7.07 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ב-10 ביולי הוא זכה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 15.85 מטר, התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים של אתלט ישראלי, אחרי רוגל נחום שקבע שיא ישראלי ומכביה חדש של 16.77 מטר.

שיאים אישיים
------------

* קפיצה לרוחק: 7.07 מטר (1989)
* קפיצה משולשת: 15.85 מטר (1989)

קישורים חיצוניים
----------------

* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה, באתר *gbrathletics* (באנגלית)
* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה משולשת, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה לרוחק, באתר איגוד האתלטיקה בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכס פרלסמן, לחות גבוהה, איכות נמוכה, מעריב, 10 ביולי 1988