recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אוטו קרצ'מר
**אוטו קרצ'מר** (בגרמנית: **Otto Kretschmer**;‏ 1 במאי 1912 – 5 באוגוסט 1998) היה מפקד צוללת גרמני מצליח במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן היה אדמירל בבונדסמרינה.

חיים וקריירה מוקדמת
-------------------

קרצ'מר נולד בהיידאו, שלזיה התחתית ב-1 במאי 1912. בגיל 17 בילה שבעה חודשים בבריטניה ושם למד לדבר באנגלית שוטפת.

קרצ'מר התגייס לרייכסמרינה בשנת 1930, אחרי תקופת אימונים קיבל דרגת צוער, ולאחר מספר הצבות הועבר בינואר 1936 לשייטת הצוללות. אחרי אימונים נוספים קודם לדרגת אובר-לויטננט צור זי.

תפקיד הפיקוד הראשון של קרצ'מר היה על הצוללת U-35 בשנת 1937, הוא ביצע איתה משימת סיור בחופי ספרד בזמן מלחמת האזרחים הספרדית. בספטמבר 1937 קיבל קרצ'מר את הפיקוד על הצוללת U-23.

מלחמת העולם השנייה
------------------

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה קרצ'מר וצוללתו נשלחו לפעילות מבצעים בים הצפוני ובחופי בריטניה, הצלחתו הראשונה הייתה ב-12 בינואר 1940, אז טיבע את האונייה הדנית "דנמרק". חודש לאחר מכן קרצ'מר טיבע את המשחתת הבריטית אה"מ דרינג בשעה שהייתה במשימת ליווי שיירה מנורווגיה.

באפריל 1940 אחרי שמונה משימות קרביות בים, הועברו קרצ'מר וצוותו לצוללת החדישה יותר U-99. אחרי חודשיים של אימונים על הצוללת החדשה, יצא קרצ'מר למשימה הקרבית הראשונה שלו ביוני 1940. בארבעת הסיורים הראשונים שלו קרצ'מר תקף והטביע ספינות סוחר, תוך שהוא תוקף את שיירותיהם בלילה, טקטיקה שנכנסה לשימוש נרחב על ידי צוללות הקריגסמרינה אחר כך.

בנובמבר-דצמבר 1940 קרצ'מר יצא למספר משימות קרביות שנחשבות המוצלחות ביותר בקריירה שלו, הוא הטביע את סיירות העזר אה"מ לאורנטיק, אה"מ פטרוקלוס ואה"מ פורפר. במהלך משימה במרץ 1941, אחרי שקרצ'מר הצליח להטביע עוד עשר אוניות, הצוללת שלו סבלה נזק כתוצאה מפצצות עומק שהטילה המשחתת הבריטית אה"מ ולקר. ב-17 במרץ קרצ'מר עלה על פני המים ונכנע לבריטים, הוא וצוותו הפכו לשבויי מלחמה.

בזמן שבייתו קרצ'מר היה מפקד הצוללת הגרמני המצליח ביותר במלחמה, הוא הטביע 44 ספינות בנפח של 266,629 טון. הישג שאף מפקד צוללת לא הצליח להתעלות מעליו במשך כל המלחמה.

אחרי המלחמה
-----------

בדצמבר 1947, אחרי שש שנים כשבוי מלחמה קרצ'מר שוחרר ושב לגרמניה. בשנת 1955 הצטרף לבונדסוור ושירת בצי החדש של גרמניה המערבית, הבונדסמרינה, בשנת 1957 מונה למפקד סיירת הליווי הראשונה ובשנה שלאחרי זה מונה למפקד לכוחות הנחתים של הבונדסמרינה. משנת 1962 קרצ'מר שירת כקצין מטה בנאט"ו ואחרי כך במאי 1965 כמפקד כוחות נאט"ו בקיל. הוא פרש מן הצבא בספטמבר 1970 בדרגת פלוטילנאדמירל.

אחרי פרישתו קרצ'מר בילה את זמנו כשהוא נותן ראיונות על חוויותיו בזמן המלחמה.

קרצ'מר נהרג ב-5 באוגוסט 1998, בתאונה במהלך שייט בזמן חופשה בבוואריה, בגיל 86. אפרו פוזר בים הצפוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוטו קרצ'מר** בוויקישיתוף
* אוטו קרצ'מר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11973802x (data)
* GND: 11937806X
* ISNI: 0000 0000 7859 4946
* NKC: xx0034824
* NLP: A20824968
* VIAF: 15578894
* WorldCat: viaf-15578894

 |
*Oenanthe leucopyga leucopyga*
**סלעית שחורת בטן** (שם מדעי: ***Oenanthe Leucopyga***) היא מין ציפור קטנה, המשתייכת למשפחת החטפיתיים. מקור שמה של הסלעית נובע מהסימן המבדיל אותה מסלעיות אחרות -הצבע השחור של בטנה. פירוש שמה המדעי הוא לבנת זנב. הסלעית היא ציפור "סהרו-ערבית" בשל תפוצתה ממרוקו ועד חצי האי ערב.

תפוצה
-----

תפוצתה של הסלעית שחורת הבטן משתרעת ממרוקו ומזרחה לחצי האי ערב. בישראל היא מצויה בנגב במדבר יהודה וניתן גם למצוא אותה בערבה. הציפור אינה נמצאת בסכנת הכחדה, קבועה במקומה (אינה נודדת). ניתן לראות את הסלעית מתקופת החורף ועד לתחילת הקיץ.

רבייה
-----

סלעית שחורת בטן מקננת לרוב בנקיקים הנמצאים בסלעים מתחת לאבנים. הנקבות הן אלה שבונות את הקן בעזרת עשבים, שערות וצמר. נקבת הסלעית מטילה בין שלוש לחמש ביצים בצבע קרם, או בצבעי ירקרק ותכלת.

מראה ויחוד הסלעית
-----------------

מראה הסלעית שחורת הבטן שונה משאר המינים בסוג. היא ציפור גדולה ושחורה המתאפיינת בכך שזנבה כולו בצבע לבן. אורכה מגיע עד 17 סנטימטרים, ומשקלה מגיע ל־40 גרם. המראה של הזכר והנקבה דומה - צבעם שחור כמו פחם, וכיפת ראשם וזנבם לבנים.

מזון
----

הסלעית שחורת הבטן ניזונה מנמלים, מזבובים קטנים, מחגבים, מצרעות מקרציות וממיני חרקים, ולעיתים אוכלת גם פירות. כדי לתפוס את מזונה, היא עומדת במקום גבוה ואז לוכדת את הטרף, או מלקטת את מזונה מן הקרקע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלעית שחורת-בטן** בוויקישיתוף
* סלעית שחורת-בטן, באתר ITIS (באנגלית)
* סלעית שחורת-בטן, באתר NCBI (באנגלית)
* סלעית שחורת-בטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* סלעית שחורת-בטן, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **סלעית שחורת בטן** באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3  מגדיר הציפורים של ישראל - סלעית שחורת-בטן, באתר הצפרות הישראלי
3. 1 2 3 4  סלעית שחורת בטן, באתר המרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר ובגינה
**אסה ברומה** (באנגלית: **Ese Brume**; נולדה ב-20 בינואר 1996) היא אתלטית ניגרית, זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), סגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022), סגניות אלופת העולם באולם (בלגרד 2022) ושלוש פעמים אלופת אפריקה (מרקש 2014, דרבן 2016 ואסאבה 2018) בקפיצה לרוחק.

ביוגרפיה
--------

ברומה נולדה בניגריה.

### 2014

#### אלופת אפריקה בפעם הראשונה

באליפות אפריקה שנערכה בחודש אוגוסט במרקש שבמרוקו זכתה ברומה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.50 מטר.

### 2016

#### אלופת אפריקה בפעם השנייה

באליפות אפריקה שנערכה בחודש יוני בדרבן שבדרום אפריקה זכתה ברומה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.57 מטר.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה בחודש אוגוסט בריו דה ז'ניירו שבברזיל סיימה ברומה במקום החמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.81 מטר.

### 2017

באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיימה ברומה במקום 17 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.38 מטר.

### 2018

#### אלופת אפריקה בפעם השלישית

באליפות אפריקה שנערכה בחודש אוגוסט באסאבה שבניגריה זכתה ברומה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.83 מטר.

### 2019

#### מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בחודש אוקטובר בדוחה שבקטר זכתה ברומה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.91 מטר, אחרי מלאיקה מיהמבו מגרמניה (7.30 מטר) ומרינה בך-רומנצ'וק מאוקראינה (6.92 מטר).

### 2021

#### מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת טוקיו שנערכה בחודש אוגוסט בטוקיו שביפן זכתה ברומה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.97 מטר, אחרי מלאיקה מיהמבו מגרמניה (7.00 מטר) ובריטני ריס מארצות הברית (6.97 מטר).

### 2022

#### סגנית אלופת העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ בבלגרד שבסרביה זכתה ברומה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.85 מטר, אחרי איוונה וולטה מסרביה (7.06 מטר) ולפני לוריין אוגן מהממלכה המאוחדת (6.82 מטר).

#### סגנית אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה בחודש יולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית זכתה ברומה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.02 מטר, אחרי מלאיקה מיהמבו מגרמניה (7.12 מטר) ולפני לטיסיה אורו מלו מברזיל (6.89 מטר).

### 2023

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה ברומה במקום הרביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.59 מטר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* קפיצה לרוחק: 7.17 מטר (2021)

### אולם

* קפיצה לרוחק: 7.85 מטר (2022)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אסה ברומה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* אסה ברומה, באתר olympedia.org

* אסה ברומה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

* אסה ברומה, באתר Track and Field (נשים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 283687

 |
**כרומיט** הוא מינרל שהוא תחמוצת של מגנזיום, ברזל, וכרום, השייך לקבוצת הספינל ונוסחתו Fe,Mg)Cr2O4). הכרומיט מורכב מגבישים בעלי מבנה אוקטהדרלי. מגנזיום בכמויות משתנות מצוי במינרל תמיד, לעיתים מחליף אלומיניום או ברזל את הכרום.

הכרומיט מצוי בפרידוטיט וסלעים פלוטוניים אולטרה-בסיסיים מאפיים (עשירים בברזל ומגנזיום) וגם בסלעים מותמרים כמו סרפנטיניט (סלע מותמר עשיר בסרפנטין שנוצר מהתמרה של סלעי יסוד בסיסיים). מרבצים של בצר הכרומיט נוצרים בשלבים הראשונים של ההפרדה המינרלוגית כאשר המגמה מתקררת (תהליך גיבוש מפריט). לעיתים קרובות מוצאים כרומיט יחד עם אוליבין, מגנטיט, סרפנטין וקורונדום. האזור העשיר במחצבים הקרוי מתחם בושוולד (Bushveld igneous complex), המשתרע על 66,000 קמ"ר, צפונית לפרטוריה בירת דרום אפריקה הוא גוף גדול מאוד של שכבות סלעי יסוד מאפיים (mafic כלומר מכילים מגנזיום וברזל) עד אולטרה-מאפיים כשחלק מן השכבות מכילים כ-90% כרומיט הבונה סוג סלע נדיר, כרומיטיט.

כרומיט משמש כחומר חסין אש, אבל בעיקר כמחצב היחיד להפקת כרום. בחצי הכדור המערבי[דרושה הבהרה] כורים כרומיט בברזיל וקובה בלבד. לשם השוואה כ-80% מהייצור העולמי של כרומיט מגיעים מהודו, איראן, פקיסטן, עומאן, זימבבווה, טורקיה ודרום אפריקה. דרום אפריקה לבדה מפיקה מחצית מכמות זו. גם בקפריסין מצוי מרבץ חשוב של כרומיט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרומיט** בוויקישיתוף
* כרומיט באתר webmineral
* כרומיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286324905171
* LCCN: sh85025349

 |
ג'קפרוט
**ג'קפרוט** (שם מדעי: ***Artocarpus heterophyllus*** או ***A. heterophylla***; בעברית **לחמן שונה עלים**, מאנגלית מדוברת: **Jackfruit**) הוא מין של עץ ממשפחת התותיים הגדל באזורי שפלה טרופיים בדרום ודרום-מזרח אסיה, אשר הפרי שלו נפוץ כמאכל.

תיאור
-----

הפרחים גדלים על גבי הגזע (קאוליפלורה). הפרי הגדל יוצא היישר מהגזע או מענף צידי. קליפתו החיצונית מגובששת וחרוצה בחריצים בכל חלקיה. הפרי מרובה זרעים העטופים בציפה בשרנית אכילה. פנים הפרי צהוב בעיקרו. טעמו ייחודי, ריחו חזק ואופייני ומרקמו סיבי ועדין. פירות העץ הם מבין פירות המאכל הגדולים ביותר בעולם. פרי בודד עשוי לעלות על משקל של 36 ק"ג, להגיע לאורך של 90 ס"מ ולקוטר של 50 ס"מ. בארצות שונות במזרח הרחוק הוא נחשב לפרי נפוץ, עממי וזול, הגדל בחצרות בתים ונמכר ברחובות. ג'קפרוט מוכר כפרי הלאומי של בנגלדש.

זנים
----

קיימים שלושה זנים:

1. **ג'קפרוט קשה** - הפרי נשאר קשה גם לאחר שהוא מבשיל.
2. **ג'קפרוט סוסו** (sosso) - הפרי נהיה רך לאחר שמבשיל.
3. **ג'קפרוט דבש** - תוך הפרי נוזלי וטעמו מתוק מאוד.

בישראל
------

העצים הראשונים הובאו לארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20 וניטעו ברחובות ובצריפין. העצים נשאו פירות במשך כמה עונות אך לבסוף מתו עקב הזנחה. בתחילה גידלו בארץ שני עצים בגן האיקלום שבפקולטה לחקלאות ברחובות ומספר עצים בודדים בסביבות הכנרת. עץ נוסף גדל באזור עתלית בכניסה הצפונית במקום שבו נמצאים עצי הוושינגטוניה הגבוהים, זכר לחוות הניסיונות של אהרונסון שהייתה באזור.

את פרי המאכל ניתן להשיג משומר בצורת לפתן או בצורה קפואה בחנויות המוכרות מצרכים מהמזרח הרחוק. הפרי הטרי אינו משווק בישראל נכון לשנת 2010.

ראו גם
------

* עץ הלחם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'קפרוט** בוויקישיתוף
* ג'קפרוט, באתר ITIS (באנגלית)
* ג'קפרוט, באתר NCBI (באנגלית)
* ג'קפרוט, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ג'קפרוט, באתר Tropicos (באנגלית)
* ג'קפרוט, באתר GBIF (באנגלית)
* ג'קפרוט, באתר The Plant List (באנגלית)
* ג'קפרוט, באתר IPNI (באנגלית)
* ג'קפרוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* העמותה לפירות אקזוטיים בישראל
* הליך ההכנה למאכל של ג'קפרוט, סרטון באתר יוטיוב
* Jackfruit the "vegan sensation" that saved Sri Lanka - מאתר ה-BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  "עץ הלחם וקרוביו", העמותה לפירות אקזוטיים בישראל
2. ↑  שם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590773905171
* GND: 4390049-5
* LCCN: sh2012002890

 |
**שני מזרחי** (נולדה ב-25 באפריל 1977) היא עיתונאית לשעבר בידיעות אחרונות, ynet, מעריב ודה מרקר, עורכת דין ואשת תקשורת.

ביוגרפיה
--------

נולדה בירושלים, בת זקונים במשפחה של שני אחים. למדה בבית הספר היסודי "מנשה אלישר" וסיימה לימודי תיכון בגימנסיה העברית בשכונת רחביה בעיר. שירתה בצה"ל כמ"כית בנים ללימודי רובאי 03 ו-04 לעולים חדשים, ולאחר מכן כמש"קית קליעה וצלפים.

מזרחי השלימה תואר ראשון במשפטים מהמכללה האקדמית קריית אונו בשנת 2008, והיא בעלת הסמכה בעריכת דין מטעם לשכת עורכי הדין משנת 2009.

### קריירה

שני מזרחי החלה את דרכה העיתונאית בשנת 2001 ב"עיתון ירושלים", המקומון של ירושלים מבית ידיעות אחרונות, ככתבת לענייני משפט ומשטרה. כמה שנים לאחר מכן החלה לסקר גם תחומים נוספים בעיר ירושלים, באתר האינטרנט ynet.

בשנת 2006 עברה לסקר את תחום המשטרה בידיעות אחרונות, סניף ירושלים. במסגרת זו סיקרה את פרשת ההטרדות ועבירות המין של נשיא המדינה לשעבר, משה קצב, ואת מלחמת לבנון השנייה בגבול הצפון. מיד עם תום מלחמת לבנון השנייה מונתה מזרחי לכתבת משפט כללי בעיתון מעריב, שם סיקרה את פרשת רשות המיסים, פרשת הולילנד ועוד.

בשנת 2008 החלה את התמחותה במשפטים במשרד עורכי הדין יהודה רסלר ושות'. בתום התמחותה בשנת 2009, ובו זמנית ללימודי ההסמכה, מונתה שני כדוברת וחוקרת ועדת החקירה הממלכתית לבדיקת טיפול הרשויות המוסמכות במפוני גוש קטיף וצפון השומרון, בראשותו של המשנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס, השופט אליהו מצא. בפרק "שלמי תודות" בדוח הוועדה (עמוד 5) נאמר: "... תודתנו נתונה גם לעורכת הדין שני מזרחי, שלצד מילוי תפקידה כדוברת הוועדה, שבגדרו קיימה קשר רצוף ויעיל עם נציגי התקשורת וגורמים חיצוניים, עסקה גם בעריכת חומר כתוב ובכך סייעה לנו בעבודתנו."

לאחר שוועדת החקירה הגישה את מסקנותיה לממשלה חזרה שני לעבודה העיתונאית ככתבת משפט בעיתון The Marker, שם חשפה את חקירות המשטרה בפרשת השחיתות של ראש עיריית רמת גן לשעבר, צבי בר, חשפה את חקירות המשטרה בפרשת תיאום המחירים של שופרסל וחשיפות רבות נוספות.

בעבודתה כעיתונאית חשפה מזרחי אי סדרים בימ"ר ירושלים, על רקע פרשת הרצח הכפול בנטף, שבמסגרתה הורשע משה קסטל, נהג מונית תושב העיר, ונידון לשני מאסרי עולם. בעקבות מעורבות של אחד החוקרים הבכירים בפרשה עם גורמים בפרשת הבנק למסחר ועם גרושתו של הנאשם, פרש החוקר ממשטרת ישראל. בהמשך השתתפה מזרחי בסדרה דוקומנטרית על פרשת הרצח הכפול (האזרח ק').

בינואר 2012 סיימה מזרחי את תפקידיה כעיתונאית ועברה לעבוד בחברת עורכי הדין גורניצקי ושות', שם מילאה את תפקיד מנהלת יחסי הציבור. לאחר כמה שנים עברה לעבוד כעצמאית, תוך שהיא ממשיכה ללוות את גורניצקי ושות' ולקוחות אחרים, חברות ופרטיים, בליווי יחסי ציבור ובניהול משברים.

שני מזרחי היא אם לילדה. מתגוררת עמה ועם עם בן זוגה, רמי מנור, ברמת גן.

קישורים חיצוניים
----------------

* שני מזרחי, ‏ללא מבוגר אחראי: היעד הממשלתי לאנרגיה ירוקה צפוי להסתיים בוועדת חקירה, באתר גלובס, 30 באוקטובר 2021
* שני מזרחי, באתר "TheMarker"

הערות שוליים
------------

1. ↑  רנן פריד‏, כתבים חדשים במעריב, באתר וואלה!‏, 23 בנובמבר 2006
2. ↑  דוח ועדת החקירה הממלכתית לבדיקת טיפול הרשויות המוסמכות במפוני גוש קטיף וצפון השומרון, ‏6 ביוני 2010
3. ↑  אמילי גרינצווייג‏, שני מזרחי מצטרפת ל-TheMarker, באתר וואלה!‏, 16 בנובמבר 2010
4. ↑  כתבות שאולי פספסתם - שני מזרחי, באתר TheMarker
5. ↑  "האם נהג המונית הופלל ברצח הכפול?", שני מזרחי, עיתון ירושלים, 10 בספטמבר 2004, עמ' 22-20
**שרלוטה בורשובה** (בצ'כית: **Charlotta Burešová**;‏ 1904, פראג - 1983, פראג) הייתה אמנית צ'כית יהודיה, ניצולת השואה.

חייה
----

בורשובה נולדה בפראג. אביה היה חייט. היא למדה בבית הספר לאמנות תעשייתית ובאקדמיה לאמנות יפה בפראג (אנ'). היא נישאה לראדים בורש, שהיה עורך דין ונוצרי. ב-1927 נולד בנם, שאף שמו היה ראדים.

ב-1941 החרימו הנאצים את ביתה של בורשובה, והיא אולצה לעזוב אותו. כמו כן, אולצה להפסיק לצייר. היא התגרשה מבעלה, ככל הרנאה כדי להגן על רכוש המשפחה, שהיה מוחרם אם היה בבעלותה, אך נשאר בבעלותו.

ב-1942 גורשה לגטו טרזין. היא שובצה לעבודות כפייה בציור גלויות ברכה. לאחר מכן הועברה לסדנת האמנים. בסדנה זו יצרה העתקים של יצירות קלאסיות. אחת מהן מצאה חן בעיני אחד הממונים הנאצים, והוא מנע את גירושה למחנות ההשמדה במזרח. בורשובה ציירה בחשאי ציורים המתארים את הגטו, פורטרטים של ילדים, רקדניות וטבע חי.

לקראת ביקור הצלב האדום בטרזין, ביוני 1944, פנתה בורשובה לקתרינה פרנק כזו שזו תהיה דוגמנית עבור ציור למשרד במנהלת הגטו. כשביקר אייכמן בגטו, זיהה את קתרינה בציור והכירה ממפגש קודם עמה. הוא הורה לשפר את תנאיה, וכך השתפרו סיכויי ההישרדות שלה ושל בנה התינוק.

לאחר שחרור גטו טרזין באביב 1945 שבה בורשובה לפראג. היא שבה ונישאה לבעלה מלפני המלחמה, והמשיכה לצייר.

הנצחה
-----

יד ושם מציג ציורים של בורשובה בתערוכת הקבע במוזיאון לאמנות בקמפוס יד ושם.

קישורים חיצוניים
----------------

* על יצירתה של בורשובה בכתב העת "בשביל הזיכרון" באתר יד ושם, גיליון 41, ע' 40 ואילך.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בורשובה באתר "אנציקלופדיה"
2. 1 2  על בורשובה באתר מכון לאו בק
3. ↑  על קתרינה פרנק ובורשובה, באתר יד ושם
4. ↑  על המוזיאון לאמנות ביד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1079293310
* NKC: xx0114242
* VIAF: 120120698
* WorldCat (עם VIAF): 120120698

 |
במכניקה, **פוטנציאל אפקטיבי** (או: **אנרגיה פוטנציאלית אפקטיבית**) מאפשר להעביר בעיה רב ממדית למימד אחד, על ידי שימוש בתכונות שימור של מערכות פיזיקליות, בפרט שימור תנע זוויתי ואנרגיה. הפוטנציאל האפקטיבי מסומן לרוב כ-{\displaystyle \ U\_{\text{eff}}}. יישום אנרגיה פוטנציאלית אפקטיבית מאפשר לפשט את בעיית שני הגופים המתארת תנועה של גופים בחלל כגון לוויינים, כוכבי לכת ואף כוכבים כפולים. השימוש בפוטנציאל אפקטיבי אפשרי כאשר פועל במערכת הפיזיקלית כוח מרכזי וניתן לתאר את התנועה סביב מרכזו באמצעות מערכת קואורדינטות קוטביות.

הגדרה
-----

הפוטנציאל האפקטיבי עבור בעיית כוח מרכזי מוגדר כ:


U

eff

(
r
)
=

L

2

2
m

r

2


+
V
(
r
)

{\displaystyle U\_{\text{eff}}(r)={\frac {L^{2}}{2mr^{2}}}+V(r)}

{\displaystyle U_{\text{eff}}(r)={\frac {L^{2}}{2mr^{2}}}+V(r)}
כאשר {\displaystyle V(r)} היא האנרגיה פוטנציאלית ה"רגילה" ו-L הוא התנע הזוויתי.

על ידי שימוש בפוטנציאל האפקטיבי ניתן לתאר את האנרגיה הכוללת של גוף בשדה מרכזי או בבעיית שני גופים רק כתלות במרחק ביניהם ובנגזרתו; שאר הגדלים בניסוח זה הם קבועי תנועה.

דוגמה: האנרגיה הפוטנציאלית האפקטיבית עבור גוף בשדה כבידה ניוטוני
----------------------------------------------------------------

גרף הפוטנציאל האפקטיבי בבעיה הדו-גופית
הפוטנציאל הכבידתי (על פי תורת הכבידה של ניוטון) נתון בנוסחה:

{\displaystyle V(r)=-G{\frac {mM}{r}}}

לכן הפוטנציאל האפקטיבי הוא:

{\displaystyle U\_{\text{eff}}(r)={\frac {L^{2}}{2mr^{2}}}-G{\frac {mM}{r}}\ }

צורת כתיבה זו מאפשרת כתיב מקוצר ויעיל עבור האנרגיה כפי שיתואר להלן:

האנרגיה של גוף בעל מסה m הנע תחת כוח הכבידה המרכזי הניוטוני (כלומר בהתאם לתורת הכבידה של ניוטון) מנוסחת במערכת הקואורדינטות הקוטביות כך:

{\displaystyle E={\frac {1}{2}}m\left({\dot {r}}^{2}+r^{2}{\dot {\phi }}^{2}\right)-{\frac {GmM}{r}},}

כאשר:

* r הוא המרחק בין המסות
* {\displaystyle {\dot {r}}} היא המהירות הרדיאלית (קצב שינוי המרחק בין המסות)
* {\displaystyle {\dot {\phi }}} היא המהירות הזוויתית
* G הוא קבוע הכבידה
* E היא האנרגיה הכוללת של הגוף

גודל נוסף הנשמר בתנועה בכוח מרכזי הוא התנע הזוויתי המסומן ב-L והמנוסח במערכת הקואורדינטות הקוטביות כך:

{\displaystyle L=mr^{2}{\dot {\phi }}}

מן התנע הזוויתי ניתן לחלץ את {\displaystyle {\dot {\phi }}} ולהציבו באנרגיה, וכך מתקבל:

{\displaystyle E={\frac {m{\dot {r}}^{2}}{2}}+{\frac {L^{2}}{2mr^{2}}}-{\frac {GmM}{r}},}

לפי האמור לעיל, את שני האיברים האחרונים אפשר להחליף בפוטנציאל האפקטיבי, ואז הביטוי לאנרגיה במערכת מקבל את הצורה:

{\displaystyle E={\frac {m{\dot {r}}^{2}}{2}}+U\_{\text{eff}}(r)}

צורת כתיבה זו אינה רק נוחה יותר, אלא גם משקפת נקודת מבט שונה, לפיה המערכת היא כאילו במנוחה, והאנרגיה שלה מורכבת מאנרגיה קינטית (של המהירות הרדיאלית בלבד) + האנרגיה הפוטנציאלית האפקטיבית, שהיא סכום של האנרגיה הפוטנציאלית "האמיתית" והחלק של האנרגיה הקינטית שנובע מן המהירות הזוויתית.

ראו גם
------

* מערכת ייחוס
* כוח מדומה
**אהרן ליפא אליעזר שווגר** (ה'תרמ"ב, 1882 בהוסיאטין אוקראינה – כ"ב בשבט ה'תשכ"א, 9 בפברואר 1961, תל אביב ישראל) היה בעליה של הוצאת ספרים "דובבי שפתי ישנים", וסוחר בכתבי יד ובספרים עתיקים. חסיד רבי ישראל מהוסיאטין.

קורות חיים
----------

נולד לר' יהודה שווגר שהיה מחסידיו ונאמניו של האדמו"ר מהוסיאטין, ולשרה לאה לבית רטר, שהייתה מיוחסת לרבי אלימלך מליז'נסק. משפחתו של ליפא שווגר הגיעה להוסיאטין מהעיירה סקאלאט, אותה עזבה אחרי פטירתו של רבי אורי השרף מסטרלינסק. ראש משפחת שווגר, היה הרב אהרן, שנמנה עם חבורת החסידים הקרובה לרבי ישראל מרוז'ין. הוא גם היה מהסייענים שהוציאו לפועל את בריחתו הנועזת של רבו, מהכלא הרוסי אל החופש באוסטריה. כשנחקר לאחר מעשה, ספג עינויים קשים ולא פתח את פיו, ומאז נתכנה "אהרן דער שוואגער" שפירושו: אהרן השתקן, ומכאן שם המשפחה שווגר*.*

בנו של אהרן, רבי דוד ("דודיא" בפי החסידים), נמנה עם עדת חסידי רוז'ין, ומאוחר יותר אף התמנה לגבאו המיתולוגי של הרבי מהוסיאטין. הוא היה אביו של יהודה שווגר אביו של ליפא, בנה אכסניה בעיירה הוסיאטין, עבור העולים לרגל לביתו של הרבי.

בנעוריו נשלח ליפא לסקאלאט, עיר אבותיו, שם למד תורה אצל הרב מסקאלאט. במלחמת העולם הראשונה ברחה משפחת שווגר לווינה. בשנת תרנ"ט (1899), הוא נישא לבתו של שלמה ליבמן, ועבר להתגורר לצד חותנו בקולומיאה.

### דובבי שפתי ישנים

בראשית המאה ה-20, בהיותו בן 20, הקים ליפא, יחד עם גיסו, הרב דוד פרנקל, רבה של הוסיאטין, הוצאת ספרים בשם 'דובבי שפתי ישנים' לכתבי יד ודפוסים נדירים, וכן בית מסחר לספרים. מקום ההוצאה היה בהוסיאטין, והיא התקיימה משנת 1906 ועד לכניסת הרוסים להוסיאטין במלחמת העולם הראשונה. דובבי שפתי ישנים, היה בית המסחר לספרים הגדול ביותר בגליציה, שהתמחה בספרים עבריים עתיקים וכתבי יד נדירים. בית המסחר נהרס במלחמת העולם הראשונה והועלה באש, ורק מעט כתבי יד וספרים ניצלו.

בית המסחר הדפיס קטלוגים ארבע פעמים בשנה. הקטלוגים נערכו על פי מדורים: אוניקה, אינקונבולה וקלף. המחירים נקובים במארקים ופפניגים. הרשימות מלוּוֹת בתיאורים ביבליוגרפיים מקצועיים, מגלות ידע והבנה עמוקה בספרים עבריים עתיקים. קטלוגים לא מעטים יוחדו לסוגה אחת: הגדות של פסח, ספרי קבלה, ספרי תפילות, ספרי שאלות ותשובות, ספרי דרוש, ספרי פוסקים ומפרשיהם, כתבי הקודש, כתבי יד בקלף, ובנייר, ועוד.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.

בשנות השלושים עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. לצד המשך עיסוקו בספרים ובכתבי יד, הרבה לשהות לצד רבו האדמו"ר מהוסיאטין.

שווגר נפטר ב-9 בפברואר 1961 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניצה פרילוק, האותיות שפרחו למוכר הספרים, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  הראשון במשפחת שווגר שנקרא בשם זה, נקרא על שמו של בנו של ר' אלימלך "ר' ליפא אליעזר וייסבלום".
2. ↑  שני בניו של רבי דוד, יוסף וליפא המשיכו במסורת הגבאות שהמשיכה גם לאחר עלותו של האדמו"ר רבי ישראל מהוסיאטין
3. ↑  ארכיון **אוסף ליפא שוגר**, בספרייה הלאומית
4. ↑  ליפא שווגר באתר GRAVEZ
**סת' מייקל מגזינר** (באנגלית: **Seth Michael Magaziner**; נולד ב-22 ביולי 1983) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת רוד איילנד מאז ינואר 2023. מגזינר, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז בחירה החולש על דרום ומערב רוד איילנד. בשנים 2023-2015 שירת כגזבר מדינת רוד איילנד תחת המושלת ג'ינה ריימונדו.

ביוגרפיה
--------

מגזינר נולד בבריסטול, רוד איילנד לאיירה וסוזאן מגזינר. סת' הוא בנם הבכור של הזוג ולו שני אחים. הוא למד בבית הספר הפרטי מילטון שבמילטון, מסצ'וסטס. את התואר הראשון שלו בהיסטוריה עשה מגזינר באוניברסיטת בראון, שם כיהן גם כנשיא תא הסטודנטים הדמוקרטים. הוא עשה תואר השני במנהל עסקים באוניברסיטת ייל. בין התארים עבד מגזינר בבית ספר יסודי באופלואסאס שבמדינת לואיזיאנה.

ב-22 באוקטובר 2013 הודיע מגזינר כי בכוונתו להתמודד על תפקיד הגזבר הכללי של מדינת רוד איילנד, הוא נבחר לתפקיד בנובמבר 2014.

ב-14 בספטמבר 2021 מגזינר הודיע על התמודדותו בבחירות לתפקיד מושל רוד איילנד. הקמפיין שלו התמקד בזכויות הפלה, אנרגיה ירוקה והגבלת השימוש בנשק חם. עם זאת, בינואר 2022 פרש מהמירוץ והודיע כי בכוונתו להתמודד על ייצוג מחוז הקונגרס השני של רוד איילנד (בעקבות פרישתו של חבר בית הנבחרים המכהן מטעם מחוז זה, ג'ים לנג'ווין). מגזינר היה תושב מחוז הקונגרס הראשון של רוד איילנד ולאחר ביקורת רבה מצד מתנגדיו שטענו כי הוא כלל לא תושב המחוז הוא עבר להתגורר בדירה שכורה בקרנסטון (עם זאת, החוק בארצות הברית מחייב מועמד להיות חבר המדינה אותו הוא מייצג בלבד). הוא גבר על חמישה מעומדים אחרים בפריימריז שנערכו בספטמבר 2022 ובבחירות הכלליות ניצח לאחר שקיבל יותר מ-50% מהקולות.

ב-3 בינואר 2023 הוא הושבע לתפקידו כחבר הקונגרס.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סת' מגזינר

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סת' מגזינר** בוויקישיתוף
* סת' מגזינר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* סת' מגזינר, ברשת החברתית פייסבוק

* סת' מגזינר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Seth Magaziner '06". *IE Executive MBA | Brown University* (באנגלית). נבדק ב-2 במאי 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "General Treasurer Seth Magaziner - Directory of Government Officials". Rhode Island Department of State. נבדק ב-11 באוקטובר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Gregg, Katherine. "Seth Magaziner announces candidacy for RI state treasurer". *The Providence Journal* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-11-09.
4. ↑  "Ned Lamont '80 Elected Governor of Connecticut". *Yale School of Management* (באנגלית). 7 בנובמבר 2018. נבדק ב-2 במאי 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Kuffner, Alex. "Magaziner ends Caprio’s comeback for general treasurer", *The Providence Journal*, Providence, September 9, 2014. (הקישור אינו פעיל, September 2022)
6. ↑  Machado, Steph (9 באוגוסט 2022). "Congressional candidate Seth Magaziner moves to house in 2nd District". *WPRI.com*. נבדק ב-9 בנובמבר 2022. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: M001223

 |
הנסיכה מריה אדלאידה (אנ')
בלבוש עות'מאני, שמן על בד, 1753 (אוסף גלריית אופיצי)
"השוקולטיירית היפה" (צר'), 1744, פסטל על קלף (אוסף מוזיאון הציירים הגדולים, דרזדן)
**ז'אן-אטיין ליוטאר** (**Jean-Étienne Liotard**; ‏22 בדצמבר 1702, ז'נבה, הרפובליקה של ז'נבה (צר') – 12 ביוני 1789, ז'נבה) היה צייר וסוחר ביצירות אמנות. נודע בדיוקנאות הפסטל שלו.

קורות חייו ופועלו
-----------------

ז'אן-אטיין ליוטאר נולד למשפחה הוגנוטית. אביו, צורף בעיסוקו, גלה מצרפת ב-1685 עם פרסום הקודקס השחור שאסר על בני דתות שאינן קאתוליות להתגורר בה. ליוטאר למד ציור בעיר הולדתו ז'נבה וכן בפריז. כל חייו נדד מבירה לבירה בארצות אירופה. ציורי הדיוקנאות שלו היו מבוקשים מאוד בחצרות מלכים, נסיכים ובני אצולה. ב-1736 הגיע לרומא, שם צייר את דיוקנאות האפיפיור קלמנס השנים עשר וכמה מהקרדינלים. בשנים 1738–1742 התגורר בקונסטנטינופול ושם צייר דיוקנאות של נכבדים עות'מאנים ושל אירופים, שגרירים וכן נוסעים ששהו בה, רובם ככולם בלבוש מזרחי, ומשום כך כונה בשם "הצייר הטורקי". ליוטאר עצמו המשיך לעטות תלבושת טורקית גם בשהותו באירופה.

בשנים 1743–1745 שהה בווינה כצייר החצר ההבסבורגית, ושם צייר את דיוקנאות הקיסרית מריה תרזה ובני משפחתה, בהם מרי אנטואנט בת השמונה. ב-1746–1756 עבד בפריז, וממנה נסע להולנד וללונדון, שבה צייר בין היתר את דיוקנאות הנסיך מוויילז ואוגוסטה אשתו וכובד בתצוגת ציוריו באקדמיה המלכותית לאמנויות. ליוטאר יצר לא מעט דיוקנאות עצמיים. בערוב ימיו חזר והשתקע בעיר הולדתו והִרבה בציורי טבע דומם ונופים.
ב-1784, בגיל 82, נבחר למועצת המאתיים (אנ') של ז'נבה.

ליוטאר היה אמן רב-צדדי, מלבד ציורי הפסטל המעודנים קנה לו שם בעבודות אמייל, בתחריטי נחושת ובציורי זכוכית. מלבד זאת עסק באספנות של יצירות אמנות. ב-1781 פרסם חיבור על אמנות הציור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן-אטיין ליוטאר** בוויקישיתוף
* ז'אן-אטיין ליוטאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)  (מהדורת 1911)
* Jean-Étienne Liotard catalog raisonné, 1978
* "מסע בין טורקיה לפריז", **מסעות בגארדרובה** (בלוג), 5 בדצמבר 2015
* אוסף ציוריו במוזיאון לאמנות ולהיסטוריה בז'נבה (אנ')

הערות שוליים
------------

1. ↑  ככלל, לבוש בן הזמן נחשב לבלתי מתאים ליצירות מסוגת ציורי היסטוריה (אנ')
2. ↑  אחרי נישואיו ב-1757, בגיל 54, ל-Marie Fargues, אף היא בת להוגנטונים, ציית לדרישתה של אשתו הצעירה וגילח את זקנו, כניכר בדיוקנאות העצמיים שיצר מאז
3. ↑  *Traitédes principes et des règles de la peinture* ("מסה על עקרונות וכללי הציור") (בצרפתית)

  

ריצ'רד פוקוק בקונסטנטינופול, שמן על בד, 1740
"הקוראת", פסטל על קלף, 1746 (אוסף הריקסמוזיאום)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454681405171
* BNE: XX947078
* BnF: cb128611148 (data)
* CiNii: DA07832497
* GND: 118780115
* HDS: 021960
* ICCU: RAVV024969
* ISNI: 0000 0001 2135 8288
* KulturNav: 205a2399-631e-489e-a6ba-dce2090b63ae
* LCCN: n50051951
* LNB: 000052471
* MusicBrainz: ffe184ab-92cf-4e87-85b4-0ea5203ce4de
* NKC: ola2003172286
* NLA: 35307687
* NLP: A17742031
* NSK: 000225725
* NTA: 069904693
* RERO: 02-A003524235
* RKD: 50314
* SIKART: 4023353
* SNAC: w63f574t
* SUDOC: 148429874
* Trove: 905916
* ULAN: 500003329
* VIAF: 61675695
* WorldCat: lccn-n50051951

 |
**עריקה** היא נטישה או נסיגה של אדם מגוף או מדינה כלשהי שיש לו חוב אמונים או אחריות אליהם.

ביחידות צבא, זוהי הפעולה של עזיבת היחידה מתוך כוונה שלא לחזור.

עריקה בצה"ל
-----------

 ערך מורחב – **עריקות בצה"ל**  

במדינת ישראל נוהג גיוס חובה, שאינו נעוץ רק בצורך ביטחוני אלא גם באתוס של צבא הגנה לישראל כצבא העם. על-פי אידיאל זה, תפקיד השירות הצבאי להוות בין היתר "כור היתוך", במסגרתו מגויסים נערים מכל שכבות האוכלוסייה ומשתלבים בחברה ובצבא. התפיסה הנוהגת היא אפוא שאידיאל זה, מצריך את העמדתם לדין של חיילים שאינם מתייצבים לשירות ולא קיבלו פטור חוקי, בין אם באמצעות השתמטות או באמצעות עזיבת הצבא במהלך שירות פעיל. לצורך הגשמת אידיאל זה, מעמיד צה"ל מדי שנה כ-1,300 נעדרים מן השירות לדין פלילי, מה שמביא אותם להשתחרר מן הצבא עם רישום פלילי. החל מ-2019, חלקם ישתחררו מהצבא עם רישום פלילי מופחת, המקביל בהשלכותיו לתוצאת אי-הרשעה בבית משפט אזרחי.

עריקה בצבא ארצות הברית
----------------------

בצבא ארצות הברית, אדם מוגדר עריק כאשר הוא נעדר מעמדתו ללא אישור מתאים. אותו אדם ייגרע מרשימת השמות של אותה יחידה לאחר 30 יום ויירשם כעריק.

אולם לפי חוק הצבא האמריקאי, עריקה אינה נמדדת לפי הזמן שהעריק נמצא מחוץ ליחידתו אלא לפי הקריטריונים הבאים:

* עזיבת היחידה או העמדה מתוך כוונה שלא לחזור לעולם.
* הימנעות מביצוע משימה מסוכנת או השתמטות מחובה חשובה.
* התגייסות או קבלת מינוי באותו חיל או בחיל אחר מבלי לגלות שלא עזב את יחידתו הקודמת בצורה מסודרת.
* הצטרפות לכוח לוחם זר שלא ברשות המדינה.

אדם שנעדר מיחידתו למשך יותר מ-30 יום אך חוזר מרצונו או מביע כוונה כנה לחזור עלול עדיין להחשב לעריק, בזמן שאדם שנעדר פחות מ-30 יום, שניתן להראות באופן אמין שאין בכוונתו לחזור (למשל, אם הצטרף לכוחות המזוינים של מדינה אחרת), עלול גם הוא להישפט על עריקות.

ראו גם
------

* מחמוד עבאס חילמי
* בסאם עאדל
* מוניר רדפא

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **עריקה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **עריק** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עריקה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550440305171
* BnF: cb11967199z (data)
* GND: 4153535-2
* HDS: 008595
* LCCN: sh85037160
* NKC: ph296987

 |
**שרפת הרכבת בפקיסטן (2019)** התרחשה ב-31 באוקטובר 2019, ברכבת שהייתה בדרכה מקראצ'י לרוואלפינדי שבפקיסטן, כתוצאה מפיצוץ שאירע באחד מקרונות הרכבת. מרשויות פקיסטן נמסר כי הפיצוץ נגרם ככל הנראה עקב שימוש בגזייה, בה השתמשו נוסעים כדי לבשל, אך נסיבות התקרית עדיין בחקירה. 75 בני אדם נהרגו באסון, ו-43 לפחות, נפצעו, 11 מתוכם במצב קשה.

זהו אסון הרכבת החמור ביותר בפקיסטן מאז אסון הרכבת בגוטקי בשנת 2005, בה נספו למעלה מ-150 בני אדם.

רקע
---

התקרית אירעה בשעה 6:18 בבוקר, במחוז ראהים יאר קאן, בחבל פנג'אב. שר הרכבות הפקיסטני, ראשיד אחמד, הודיע כי 2 גזיות התפוצצו, וגרמו להתלקחותה של הרכבת. אולם על פי דיווחים אחרים, המבוססים על עדויות ראייה, השרפה נגרמה עקב כשל חשמלי. שלושה מקרונות הרכבת נשרפו כליל.
הרכבת נשאה 933 בני אדם, מתוכם 207 שהתמקמו בקרונות שהתלקחו.

צבא פקיסטן נחלץ לסייע בזירת האסון. אלה שנפצעו באורח קשה הובהלו לבתי חולים בבהוולפור ובמולטאן, ואילו אלה שנפצעו באורח קל הובהלו לבתי חולים בראהים יאר קאן. על פי דיווחים ועדויות ראייה, לכוחות הכיבוי לקח כ-20 דקות עד שהצליחו להשתלט על האש. זמן מה לאחר מכן, הגיעה רכבת נוספת לזירה, והסיעה את אלה שנותרו לרוואלפינדי.

על פי דיווחים, הרכבת הגיעה לעצירה מוחלטת רק 20 דקות אחרי שפרצה השרפה, ומרבית ההרוגים מתו בעודם קופצים כדי להימלט מהקרונות הבוערים, זאת על אף הפעלת בלם החירום. 54 מן הקרבנות נכוו באורח קשה כה בגופם, שנדרש היה לערוך בדיקות DNA על מנת לזהות אותם.

תגובות לאירוע
-------------

ראש ממשלת פקיסטן, עימראן ח'אן, הורה על ועדת חקירה מיידית לבירור נסיבות התאונה. שר הרכבות, רשיד אחמד, הודיע על קרן פיצויים בסך של 1.5 מיליון רופי פקיסטני עבור משפחות ההרוגים. כמו כן הודיע על קרן פיצויים בסך של חצי מיליון רופי פקיסטני לפצועים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פקיסטן: 73 הרוגים בשרפה שפרצה ברכבת בשל פיצוץ בלון גז, באתר וואלה, ‏31 באוקטובר 2019
2. ↑  "Death toll from Tezgam train fire climbs to 74". *Geo News*. 31 אוק' 2019. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Tezgam fire death toll reaches 75". *The Express Tribune*. 3 בנובמבר 2019. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  פקיסטן: יותר מ-150 הרוגים בתאונת רכבות, באתר ynet, 13 ביולי 2005
נערים קובנים משחקים
ילדות משחקות עם קבוצת השווים שלהן.
ילדים מבלים עם קבוצת השווים שלהם.
שתי ילדות בנות אותו גיל.
**קבוצת השווים** היא קבוצה חברתית המורכבת מבני אותו גיל, אותו סטטוס חברתי או בעלי תחומי עניין משותפים.

השפעות על תהליך החיברות בתקופת ההתבגרות
---------------------------------------

לגיל ההתבגרות יש תפקיד בגיבוש הזהות האישית, ברכישת מעמד שונה במשפחה ורכישת אוטונומיה רבה יותר בעולם שמחוץ למשפחה. על תהליך החיברות של נערים בגיל ההתבגרות משפיעים ארבעה "סוכני חיברות": הוריו (משפחתו), בית הספר, אמצעי התקשורת וקבוצת השווים. עד גיל בית הספר, ההשפעה הרבה ביותר היא של המשפחה, מגיל הכניסה לבית הספר מתחלקת ההשפעה בין המשפחה לבית הספר בתוספת השפעה מהחברים הקרובים ובגיל ההתבגרות עולה השפעתה של קבוצת השווים על חשבון המשפחה ובית הספר, אם כי גם להם יש תפקיד.

למונח "קבוצת השווים" יש שלוש משמעויות:

1. קבוצת בני הגיל - שיוך טכני של כל המתבגרים בסביבה הקרובה והרחוקה, בארץ ובעולם, שנמצא יחד עם המתבגר בשלב התפתחותי דומה של ההתבגרות.   
קבוצה זו קובעת למתבגר נורמות אוניברסליות, מייצרת עבורו נושאים להזדהות וחיקוי בכל התחומים: עמדות, התנהגות, נטיות וכדומה. מאחר שמדובר בקבוצה ענקית היא יכולה להציע למתבגר מגוון רחב של אפשרויות לחיקוי והזדהות, מהן כל מתבגר יכול לבחור.
2. קבוצת החברים - קבוצת בני הגיל החברים במסגרות פורמליות והבלתי פורמליות בהן המתבגר נמצא (כיתה, תנועת נוער, שכונה). בחלק ממסגרות אלו יהיה מבוגר סמכותי (מורה, מדריך).   
 הפעילות המשותפת, התקשורת הבין אישית והאינטראקציה בין חברי הקבוצה נותנת למתבגר אפשרות לתרגל תפקוד של מבוגר בתוך חברה.  
לרוב המתבגר לא יכול לבחור את חבריו למסגרת, זוהי קבוצה פתוחה לכל מי שנמצא במסגרת, ולכן תפקידה הרגשי עבורו מוגבל.
3. קבוצת החברים מתוך בחירה - קבוצה המורכבת לעיתים ממספר תתי-קבוצות הקרויות "חבורות".

קבוצת השווים שונה ממשפחה בכך שהיא מאפשרת לילדים לפעול ללא השגחתם הישירה של ההורים, תוך עצמאות (חלקית). סוד קסמה של קבוצת השווים היא מתן היכולת לחבריה לעסוק בפעילויות שנאסרו עליהם על ידי עולם המבוגרים (לרוב הורים ומורים).

פעילות במסגרת חברת השווים מאפשרת לילדים ליצור לעצמם זהות עצמית המנותקת מהזהות השיוכית שקיבלו במשפחתם ומכשירה אותם ליצור לעצמם מארג של יחסים חברתיים בכוחות עצמם.

יחד עם זאת יש לזכור שהשפעת המשפחה על חבריה הצעירים נשמרת לרוב, ולכן המשפחה וחברת השווים מסוגלות לחיות בכפיפה האחת עם השנייה.

יש מקרים בהם קבוצת השווים הופכת לתחליף מלא (או כמעט מלא) למשפחה, והמתבגר רואה בה את קבוצת ההתייחסות הבלעדית שלו, התופעה מודגשת בחברות מהגרים, דוגמה היא תיאור המצב במחזמר סיפור הפרברים בו נוצרה חבורת רחוב בעלת תת-תרבות משלה.

ישנם מקרים בהם קבוצת השווים מפתחת לעצמה סוציולקט (שפה ייחודית).

ראו גם
------

* התפתחות חברתית
* קשרים בין-אישיים
* הקלה חברתית

לקריאה נוספת
------------

|  |
| --- |
| 
**עיינו גם בפורטל**

**פורטל החינוך** הוא שער למגוון נושאים הקשורים בחינוך ובהשכלה, בהם מוסדות, אישים, מושגים ועוד.
 |

* ג'ון משוניס, **סוציולוגיה**, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1999.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבוצת השווים** בוויקישיתוף
* דרק סיברס: איך להתחיל תנועה – הרצאה באנגלית על אומץ ומנהיגות חברתית בקבוצת השווים מאתר TED עם כתוביות בעברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4075968-4
* SUDOC: 040755819

 |
**ארווין הובר** (נולד ב-26 ביולי 1946) הוא פוליטיקאי גרמני. כיהן כנשיא המפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה (CSU) בין השנים 2007 עד 2009.

ראשית חייו
----------

ארווין הובר נולד ברייסבאך, במחוז דינגולפינג-לנדאו שבבוואריה. הוא למד בבית הספר היסודי ברייסבאך והמקצוע הראשון שלו היה ניהול כספים בשנת 1963. לאחר שעבר כמה משרות הוא החל לעבוד במשרד האוצר של מדינת בוואריה בשנת 1970. בתקופת חייו זו הוא למד כלכלה באוניברסיטת מינכן.

קריירה פוליטית
--------------

בין השנים 1967 ל-1983 היה הובר יושב ראש התאחדות הצעירים. מאז שנת 1988 היה הובר חבר במועצת CSU, ובין השנים 1993 עד 2008 הוא היה יו"ר CSU בבוואריה הנמוכה.

### נשיאות מפלגת האיחוד החברתי-נוצרי של בוואריה

לצד שר הפנים גונתר בקשטיין, הובר היה היורש המבטיח ביותר של אדמונד שטויבר, ראש ממשלת בוואריה, אם שטויבר היה עובר לממשלה הפדרלית של גרמניה לאחר הבחירות הכלליות ב-2002, אולם שטויבר נרתע מן המהלך. לאחר ההודעה על התפטרותו של שטויבר ב-2007, היה הובר בין המועמדים לנשיאות המפלגה, לצד שני מועמדים נוספים, והוא נחשב למועמד המוביל. ב-29 בספטמבר 2007 נבחר הובר לתפקיד נשיא המפלגה ברוב של 58.19% מקולות הבוחרים.

בשל ההפסד של מפלגתו בשנת 2008 בבחירות בבוואריה, הודיע הובר על התפטרותו מנשיאות המפלגה ב-25 באוקטובר 2008.

### תפקידים ציבוריים

באוקטובר 1994 מונה הובר לשר בממשלת בוואריה שבראשותו של אדמונד שטויבר. מנובמבר 1995 עד אוקטובר 1998 הוא היה שר האוצר של בוואריה. בדצמבר 2005 עבר הובר למחלקה לכלכלה ותחבורה בבוואריה.

בחודש פברואר 2008 הואשם הובר בהסתרת מידע אודות מצבה הכלכלה של BayernLB. בעקבות הפרשה דרשה האופוזיציה את התפטרותו לקראת הבחירות במדינה. עם הכישלון של טרנספיד וההכרזה על נתוני הרבעון הראשון שלה בשנת 2008 (שכללו הפסד של 2 מיליארד אירו) התחזקה הדרישה שיתפטר. לאחר שנודע שבעקבות המשבר הכלכלי העולמי תקבל BayernLB סיוע פדרלי בסכום של 5.4 מיליארד אירו הודיע הובר על התפטרות מתפקיד שר האוצר של בוואריה. באוקטובר 2017 החליט הובר להסיר את מועמדותו לפרלמנט של בוואריה בבחירות שיתקיימו בשנת 2018.

חיים אישיים
-----------

הובר הוא נוצרי קתולי. נשוי ואב לשני ילדים.

ראו גם
------

* אנגלה מרקל
* בוואריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארווין הובר** בוויקישיתוף
* הובר, ארווין
* ארווין הובר, MDL באתר CSU

הערות שוליים
------------

1. ↑  AP, בוואריה: שותפיה של מרקל ספגו מכה בבחירות, באתר ynet, 28 בספטמבר 2008
2. ↑  "אני נותן ל-CSU הזדמנות להתחיל מחדש", באתר WELT, ‏30 בספטמבר 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 123971063
* ISNI: 0000 0000 1511 3957
* NTA: 108292894
* VIAF: 77236002
* WorldCat: viaf-77236002

 |
איור המבנה כפי שנעשה על ידי האדריכל יעקב מודרן
**בית הכנסת של ורינג** היה בית כנסת של הקהילה היהודית ברובע ה-18 וורינג בווינה, בכתובת שופנהאורשטראסה 39 (בעבר נקרא הרחוב ווינרשטראסה).

בית הכנסת נבנה בשנים 1888 ו-1889 על פי תוכניות של האדריכל יעקב מודרן (1838–1912) (גר') ואיחד סגנונות מערביים ומזרחיים מאותה תקופה.

בית הכנסת נהרס בליל הבדולח, נובמבר 1938.

רקע
---

בסוף המאה ה-19, קהילת יהודי ורינג הייתה נפרדת מקהילת יהודי וינה. אבן היסוד הונחה באופן חגיגי ב-2 בדצמבר 1888, יום השנה ה-40 לשלטון הקיסר פרנץ יוזף הראשון.

עבודות הבנייה הופקדו בידי מהנדס העיר ג'וזף וורטס, ועבודות החפירה החלו באמצע 1889.

לאחר שרובע ורניג אוחד עם וינה, בית הכנסת, שבנייתו הסתיימה רק לאחרונה, הוכנס לניהול הקהילה היהודית.

המבנה נהרס לאחר ליל הבדולח.

רבני בית הכנסת היו: ויליאם סור (1889–1903) דוד פויכטואנג (1903–1933) וארתור זכריה שוורץ (מ-1933)

ארכיטקטורה
----------

חלל הבנייה של המקום היה חצר צרה יחסית בין בתים צמודים. בשל כך, אור טבעי יכול היה להיכנס אל המתחם רק מלמעלה.

תוכניות הבנייה התחשבו בהפרדה בין עזרת הנשים לגברים וגם בהגבלות הרשות המקומית:

1. המרחק של הבניין החדש מהבית הישן היה צריך להיות לפחות 5.85 מטר;

2. רוחב מושב לכל מתפלל 55 ס"מ, אורך המושב 85 ס"מ;

3. מספר מתאים של דלתות יציאת חירום;

4. רוחב מעבר בחדר התפילה 1.20 מטר לפחות;

5. התקנת מדרגות חירום מברזל לעזרת הנשים.

צורתו הבסיסית של המבנה תוכנן כבזיליקה המונחת בשתי קומות. במקום יכלו להתפלל בישיבה 328 גברים ועוד 176 נשים. היה גם מקום לתפילה בעמידה.

אדריכלות חיצונית
----------------

היטל צד של המבנה
חלונות הבניין היו עשויים מברזל, הזיגוג היה עשוי מזכוכית קתדרלה. מבחינה סגנונית, בית הכנסת היה תערובת של רנסאנס איטלקי ושל התנועה הרומנטית, מבפנים ומבחוץ. המתחם דמה לכנסיית גוסטב אדולף בווינה שנבנתה ב-1846 והוא תואר בשנת 1892 בכתב עת אדריכלי כ"דוגמה לבית תפילה שנבנה בצורה יוצאת דופן ובזול".

שלוש דלתות כניסה הובילו לפרוזדור של בית הכנסת. בפנים נתמך המבנה בעמודי ברזל יצוק.

כל חדרי בית הכנסת קושטו בערבסקות, חלק מהקישוטים, כולל על עמודי הברזל צופו בעלי זהב. מעקה עזרת הנשים נצבע בעץ אלון ישן, כותרות ופרופילים בודדים הוזהבו בעלי זהב.

האולם הראשי וחלקו הקדמי של המבנה חופו ברעפים, חלקי הגג הצידיים כוסו באבץ. ניתן היה לגשת לכל הגגות באמצעות סולמות ברזל והיה צורך לנקות אותם משלג.

ארון הקודש היה עשוי מעץ אורן, צבוע בצבע שמן לבן, עיטורים ופרופילים בודדים הוזהבו. כך גם לגבי הקירות המעוטרים משני הצדדים.

המסדרונות בקומת הקרקע היו ברוחב 1.5 מטר ומכוסים בלוחות בטון בשלושה צבעים.

רצפת אולם התפילה והכניסה היו מרוצפות באריחי מלט מאויירים.

בית הכנסת חומם על ידי שני תנורים גדולים מתוצרת מיידינגר, שהוצבו בשני החדרים האחוריים (חדר הרב והחזן). מערכת האוורור התבססה על צנרת קרה שסיפקה אוויר צח וצנרת מחוממת ששאבה החוצה אוויר מעופש.

תאורת הגז כללה נברשת, שתי מנורות (לצד הבמה), 21 נורות תלויות ועוד 24 מנורות לאורך הקירות.

עלות
----

עלות הבנייה הכוללת עמדה על 43,324.30 פורינט האוסטרו-הונגרי[דרוש מקור]

ראו גם
------

* יהדות אוסטריה
* בית הקברות היהודי בוורינג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת ורניג** בוויקישיתוף
**נסיכות ליכטנברג** (בגרמנית: **Fürstentum Lichtenberg**) שעל נהר הנאהה הייתה נסיכות קטנה בגרמניה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד בין השנים 1816–1826 ולדוכסות סקסוניה-קובורג-גותה בין השנים 1826–1834, ולבסוף פורקה לאחר שנמכרה לממלכת פרוסיה. כיום שטחי הנסיכות מצויים בשתיים ממדינות גרמניה - מחוז זנקט ונדל בחבל הסאר ומחוז בירקנפלד בריינלנד-פפאלץ.

היסטוריה
--------

לפני פרוץ המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות, רוב שטחי הנסיכות לעתיד הוחזקו על ידי הדוכסים מפפאלץ-צוויברוקן. אזור זנקט ונדל הוחזק בידי נסיכות הבוחר מטריר ואילו על גרומבך והאדמות ממערב לה שלט נסיך האימפריה הרומית הקדושה פון סלם. שאר שטחי הנסיכות השתייכו למרקיזות באדן, לרוזנות פון דן ליין ולנסיכות נסאו-אוזינגן. כאשר נפוליאון בונפרטה והגרנד ארמה השתלטו על כל אדמות נסיכות ליכטנברג לעתיד, הם סיפחו אותן לקיסרות הראשונה והפכו אותן למחוז הסאר. המחוז התקיים במשך 16 שנים, משנת 1798 ועד לשנת 1814, ולבסוף התפרק לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב ווטרלו.

לאחר מכן, בקונגרס וינה שנערך בשנת 1815, הועברה הגדה השמאלית של הריין לבוואריה, הסן ופרוסיה. בעקבות הקונגרס, ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, קיבל כתגמול על שירותיו כמצביא בקרבות נגד נפוליאון, אחוזה המשתרעת על שטח של כ-21 קמ"ר ואת 22,000 תושבי זנקט ונדל ובאומהולדר ושם האזור שונה לנסיכות באומהולדר.

ב-6 במרץ 1819, הוציא ארנסט הראשון צו, המורה כי שם הנסיכות ישונה לנסיכות ליכטנברג, על שם טירת ליכטנברג הממוקמת בין באומהולדר לקוזל.

העיר זנקט ונדל היוותה את ליבה של הנסיכות ושימשה בתור מקום מושבה של הממשלה. היא גם הייתה מקום מגוריה של לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהתגוררה בה מ-1824 ועד מותה ב-1831. לואיזה, נישאה לבן דודה הרחוק ארנסט הראשון, דוכס הנסיכות בשנת 1817 והתגרשה ממנו ב-1826. היא הייתה אמו של הדוכס ארנסט השני, הדוכס לעתיד של דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, ושל הנסיך אלברט, בעלה לעתיד של המלכה ויקטוריה, ששניהם בילו חלק מילדותם בזנקט ונדל.

בשנת 1817 חולקו שטחי הנסיכות לשלושה קנטונים וחמש עשרה רשויות מקומיות.

בשנת 1826 עברה נסיכות ליכטנברג מדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד לדוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, במהלך סידור מחדש נרחב של דוכסות ארנסטין והדוכס ארנסט הראשון.

לבסוף, בשל התסיסה הפוליטית בזנקט ונדל ב-31 במאי 1834 והמרחק הגדול משאר הדוכסות, מכר הדוכס, ארנסט הראשון, ב-15 באוגוסט 1834 את הנסיכות לממלכת פרוסיה תמורת סכום של כ-80,000 טאלר. רוב הסכום שימש להרחבת הרכוש הדוכסי בגריין שבאוסטריה עילית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Karte 1789 Nordrhein-Westfalen, www.hoeckmann.de

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4530479-8

 |
קליבר למדידת אחוזי השומן בגוף
**אחוז השומן בגוף** באדם וביצורים חיים אחרים הוא המסה הכוללת של השומן אשר מחולקת במסת הגוף הכוללת, כפול ב-100. שומן הגוף כולל הן את שומן הגוף החיוני (Essential body fat) ואת שומן האחסון (Storage body fat). שומן הגוף החיוני נחוץ לתפקוד המערכות. אחוז השומן החיוני בגוף של נשים גבוה מזה שנמצא בגוף של גברים, משום שהן זקוקות לשומן זה לצורך תקופת ההיריון ותפקודים הורמונליים אחרים. שומן האחסון בגוף מורכב משומן שהצטבר ברקמות השומן, אשר בחלקו מגן על האיברים הפנימיים בחזה ובבטן. קיימות מספר שיטות לקביעת אחוז השומן בגוף, כמו מדידה עם קליבר למדידת עובי השומן התת-עורי, באמצעות מכשיר מסוג Bioelectrical impedance analysis (אנ') אשר מעביר זרם חשמלי חלש בגוף על מנת להעריך את אחוזי השומן בגוף, או באמצעות מכשיר DEXA.

מדידת אחוזי השומן בגוף משמשים לעיתים רבות ככלי לפיקוח על שיפור בהרכב הגוף של אדם שמקפיד לאכול תזונה בריאה לאורך תקופת זמן ממושכת, ו/או אדם שעובר תוכנית כושר לאורך תקופת זמן ממושכת. מדידת אחוזי השומן מדויקים יותר כמדד לבריאות מאשר מדד מסת גוף (BMI) משום שבאופן זה מודדים ישירות את הרכב הגוף בעוד ש-BMI לוקח בחשבון רק את הגובה והמשקל (ולא את הפרופורציות בין משקל השומן למשקל השרירים). עם זאת, מדד ה-BMI פופולרי יותר כמדד לבקירות בעיקר מכיוון שרוב הטכניקות המשמשות למדידת אחוזי שומן בגוף דורשות ציוד מתקדם ומיומנויות מתקדמות.

הארגון האמריקני The American Council on Exercise הגדיר מספר קטגוריות לטווחים שונים של אחוזי השומן בגוף. לנשים בדרך כלל יש פחות מסת שריר מגברים ולכן יש להן לרוב אחוזי שומן גבוהים יותר בגוף בכל אחת מהקטגוריות השונות.

| תיאור | נשים | גברים |
| --- | --- | --- |
| שומן חיוני | 10%–13% | 2%–5% |
| ספורטאים | 14%–20% | 6%–13% |
| אנשים בכושר | 21%–24% | 14%–17% |
| אנשים עם משקל גוף ממוצע | 25%–31% | 18%–24% |
| השמנת יתר חולנית | 32%+ | 25% |

ראו גם
------

* הרכב הגוף
* רקמת שומן

הערות שוליים
------------

1. ↑  ACE (2009) *What are the guidelines for percentage of body fat loss?* American Council on Exercise (ACE). Ask the Expert Blog. December 2, 2009.
**תצוגת רטינה** (באנגלית: **Retina Display**) היא מותג מסכים של חברת אפל, המצטיין בצפיפות פיקסלים גבוהה במיוחד. המונח נמצא בשימוש במספר מוצרים של אפל: אייפון, אייפוד טאץ', אייפד, מקבוק פרו, אייפד מיני, אייפד אייר ו-iMac.

תצוגת רטינה 326 PPI (שמאל) מול תצוגה של 163 PPI (ימין)
מכיוון שמרחק המשתמש מהמסך משתנה ממכשיר למכשיר, מספר הפיקסלים לאינץ' (PPI) המוגדרים כתצוגת רטינה משתנה אף הוא. צפיפות הפיקסלים תהיה גבוהה יותר במסכים קטנים ונמוכה יותר במסכים גדולים. במכשירים מתקדמים יותר ובעלי שיפור גדול יותר במספר הפיקסלים או בצפיפותם, אפל משתמשת במונח תצוגת רטינה HD או תצוגת רטינה 5K:

| PPI | גודל מסך | דגמים |
| --- | --- | --- |
| 401 | 5.5 אינץ' | אייפון 6 פלוס |
| 326 | 3.5 אינץ' | אייפוד טאץ' (דור רביעי), אייפון 4 ואייפון 4S |
| 326 | 4 אינץ' | אייפון 5, אייפון 5c, אייפון 5s, אייפון SE ואייפוד טאץ' (דור חמישי) |
| 326 | 4.7 אינץ' | אייפון 6 |
| 326 | 7.9 אינץ' | אייפד מיני 2 |
| 302 | 1.5 אינץ' | Apple Watch - דגם 42 מ"מ |
| 290 | 1.32 אינץ' | Apple Watch - דגם 38 מ"מ |
| 264 | 9.7 אינץ' | The new iPad ואילך |
| 227 | 13 אינץ' | מקבוק פרו דור שלישי |
| 220 | 15 אינץ' | מקבוק פרו דור שלישי |
| 218 | 27 אינץ׳ | iMac עם תצוגת רטינה 5K |

המלבן הירוק מסמן פיקסל בודד, משמאל תצוגת רטינה, מימין תצוגה רגילה
המונח ״רטינה״ הוא סימן מסחרי רשום של אפל למסכי מחשבים ומכשירים ניידים, וזאת מה-27 בנובמבר 2012, עם אישור הרישום ע״י משרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית. המסכים מיוצרים ברחבי העולם על ידי LG וג'פאן דיספליי.

הסבר טכני
---------

כאשר סטיב ג'ובס הציג את האייפון 4, הוא אמר שמספר הפיקסלים הנדרשים לתצוגת רטינה הוא בערך 326 PPI למכשיר הנמצא במרחק של 10 עד 12 ס"מ מהעין. ניתן לבטא זאת כיחידת מידה של פיקסלים לכל מעלה (PPD), בה נלקחים בחשבון גם רזולוציית המסך וגם המרחק ממנו צופים בו. על פי ״מספר הקסם של ג'ובס״ 326, הסף לתצוגת רטינה מתחיל ב-57 PPD. הכוונה היא שמשולש עם גובה השווה למרחק הצפייה מהמכשיר וזווית עליונה של מעלה אחת יהיה בעל בסיס על מסך המכשיר, אשר מכסה כ-57 פיקסלים. כל מדידה לאיכות תצוגה ביחס למרחק צפייה יכולה להתבצע באמצעות PPD, החל ממסכי מכשירים ניידים קטנים ועד מקרני ענק. ה-PPD אינו משמש למדידת המסך עצמו, בשונה מרזולוציית פיקסלים מוחלטת (לדוגמה: 1920×1080 פיקסלים), או צפיפות פיקסלים (לדוגמה: 401 PPI), אלא הוא תלוי במרחק בין המסך לעיניים. קירוב העיניים למסך יפחית את ה-PPD, ולהפך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תצוגת רטינה** בוויקישיתוף
**מועדון ימי הכוח** (בספרדית: **Club Náutico Hacoaj**) הוא מועדון ספורט ארגנטינאי, שמרכזו נמצא ברובע טיגרה בבואנוס איירס רבתי. אף על פי שהמוסד נוסד כמועדון חתירה, הוא מארח מגוון רחב של פעילויות, כולל כדורסל, הוקי שדה, כדורגל, גולף, כדור סופט, טניס וכדורעף, בין היתר.

המועדון נחשב לאחד המוסדות החשובים בקהילה היהודית בארגנטינה, יחד עם מועדון מכבי.

היסטוריה
--------

מספר רב של יהודים הגיע לראשונה לארגנטינה באמצע המאה ה־19. באותם זמנים ארגנטינה עודדה הגירה מאירופה. היהודים הראשונים הגיעו מרוסיה, פולין, האימפריה האוסטרו-הונגרית וגרמניה, בעוד שיהודים אחרים הגיעו מהאימפריה העות'מאנית. קבוצות אלה הקימו את בתיהן בעיקר באזורים הכפריים של בואנוס איירס, אנטרה ריוס וסנטה פה, שם עבדו כחקלאים.

במהלך העשורים של שנות העשרים והשלושים הגיעה קבוצת מהגרים שנייה לארגנטינה, שפיתחו את הקריירה המקצועית בערים הגדולות במדינה, ועבדו כמורים, עיתונאים, שחקנים ופוליטיקאים. המחוזות שבהם התיישבו הכי הרבה יהודים היו וילה קרספו, בלוואנרה, פלורס, ברקאס, לה בוקה ואזורי פרברים. כפי שנהגו בדרך כלל, יהודים ארגנו את פעילותם החברתית בהקמת מוסדות משלהם כמו בתי תפילה, בתי קברות, בתי חולים, ועדים ומועדונים.

מאוריסיו שוורליך, מהנדס יהודי צעיר, ביקש להתקבל כחבר במועדון החתירה של טיגרה פרטידו, אך בקשתו נדחתה. בחשד שהדחייה נבעה ממוצאו היהודי, התקשר שוורליך לקרוביו וחבריו במטרה ליצור מועדון חתירה שייצג את הקהילה היהודית. בלילה של 24 בדצמבר 1935 התקיימה פגישה בה הוכרזה הקמת "קלוב נאוטיקו ישראליטה" ("מועדון חתירה ישראלי" בספרדית). המילה "נאוטיקו" (נאוטיקה) הייתה אמורה להדגיש את פעילות החתירה שלה, שכן באותה תקופה זה היה המועדון הראשון בו יהודים יכלו לעסוק בספורט זה. שנה לאחר מכן המועדון שינה את שמו ל"מועדון ימי הכוח" על שמו של מועדון הכוח (בווינה, אוסטריה), שפורק אחר כך על ידי הנאצים בשנת 1938. המועדון התחיל במקום שכור קטן בטיגרה, עם מעגן, כמה סירות, מגרשי טניס, כדורסל, כדורגל, בניין ראשי בסגנון קולוניאלי, מעונות ורחבת ריקודים מעץ.

מתקנים
------

* מגרש טיגרה "רוברטו מליאר" (המיקום המקורי, על שמו של נשיא ותיק של המועדון)
* קלאב דה קמפו (קאנטרי קלאב הממוקם ליד "מגרש טיגרה")
* לה איסלה (אי בדלתא פאראנה שאפשר להגיע אליו בחתירה ממיקום טיגרה)
* סדה קפיטל (בניין בבואנוס איירס, בו מתקיימות פעילויות חברתיות וספורטיביות במהלך השבוע)

מועדונים
--------

* אתלטיקה
* כדורסל
* כדורת
* הוקי שדה
* כדורגל
* גוֹלף
* התעמלות
* ג'ודו
* כדור רשת
* משוט
* חתירה
* כדור בסיס
* טניס
* כדורעף

חברים בולטים
------------

* דניאל בריילובסקי (כדורגל), ששיחק בנבחרות ארגנטינה וישראל
* דייגו שוורצמן (טניס) הגיע בשנת 2017 ו-2019 לרבע גמר אליפות ארצות הברית הפתוחה ורבע גמר רולאן גרוס בשמת 2018 ולחצי גמר רולאן גרוס 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מועדון ימי הכוח** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מועדון ימי הכוח (בספרדית)
* מועדון ימי הכוח, ברשת החברתית פייסבוק

* מועדון ימי הכוח, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מועדון ימי הכוח, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007373365605171
* LCCN: no2006004950
* VIAF: 134057269
* WorldCat: lccn-no2006004950

 |