recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יֵגוֹר איוואנוביץ' מקובסקי** (ברוסית: **Егор Иванович Маковский**;‏ 14 באפריל 1802 – 9 באוגוסט 1886) היה רואה חשבון ואמן רוסי, ממייסדי בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה.

ביוגרפיה
--------

מקובסקי נולד ב-1802 בזבניגורוד. הוא היה בנו של איוואן מקובסקי, פולני רוסי מפולין-ליטא. הוא גדל בזבניגורוד, עד גיל אחת עשרה בעיקר בביתו של הסנדק וסילי קורוטקוב. כאשר עברה המשפחה למחוז דנקובסקי מצא עצמו מקובסקי משרת בבית המשפט המחוזי. בהיותו בדנקוב למד שיעורי ציור אצל אמן בשם נאומוב. ב-1818 הגיע למוסקבה, שם בילה את שארית חייו. הוא הפך לעוזרו של רואה חשבון במשרד הוועדה לבניית קתדרלת ישו המושיע, פרויקט שהיה עדיין בשלביו הראשונים, וכן למד באותו הזמן אמנות ציור מיניאטורות .

### קריירה

ב-1827 מונה מקובסקי כרואה חשבון במשרד בנייני הקרמלין, בראשות הנסיך ניקולאי יוסופוב, ושירת שם עד גיל מבוגר. 

בזמן שעבד כרואה חשבון, המשיך מקובסקי לעבוד כצייר חובב של דיוקנאות מיניאטוריות וגם העתיק ציורים שנשמרו בארמון הקרמלין הגדול. הוא ירש את אוסף התחריטים של אביו והוסיף לו משלו.

מקובסקי היה ידידם של הציירים קארל ברולוב, ואסילי טרופינין, סרגיי זריאנקו ופיוטר סוקולוב, והפסל איוואן ויטלי .

ב-1832 ייסדו מקובסקי ואחרים "כיתת טבע", שעד 1842 הפכה לבית ספר פרטי לאמנות. ב-1865 מוזג בית הספר עם בית הספר לאדריכלות, שהוקם ב-1749 על ידי דמיטרי אוכטומסקי, כדי ליצור את בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. 

אשתו של מקובסקי, 1820 בערךמקובסקי נפטר בדירתו במוסקבה בשנת 1886 ונקבר בבית הקברות וגאנקובו .

חיים אישיים
-----------

בשנת 1835 נשא מקובסקי לאישה את לובוב קורנילובנה מולנגאואר (1800–1893), ממוסקבה, בתו של סוחר גרמני מקוניגסברג שיצר כלי נגינה. היא הייתה זמרת מוכשרת ושרה כסופרן בקונצרטים. לאחר נישואיה שרה בערבים מוזיקליים בבית.

דיוקנאות שלה צוירו על ידי ברולוב וטרופינין. עם זאת, הנישואים הסתיימו בגירושים. בשנת 1866 מונתה כמורה לזמרה על ידי ניקולאי רובינשטיין עם הקמת הקונסרבטוריון במוסקבה.

למשפחת מקובסקי היו חמישה ילדים: מריה (נולדה ב-1836); אלכסנדרה (1837–1915), ציירת נוף; קונסטנטין (1839–1915), צייר; ניקולאי מקובסקי (1841–1886), צייר; ולדימיר (1846–1920), צייר וגרפיקה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  МАКОВСКИЙ Егор Иванович (1802-1886) Статьи о живописи. Художественная галерея АртПанорама. www.artpanorama.su
2. ↑  Маковский Егор Иванович", in *Большая Российская Энциклопедия* (1992) (in Russian)
3. ↑  M. D. Artamonov, *Vagankovo* (Moscow, 1991), p. 155
4. ↑  S. K. Makovsky, Portraits of Contemporaries (New York, 1955), p. 123

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 450257

 |
**שמחה מעוז (האוס)** (17 ביולי 1935 - 1 בפברואר 2017) היה קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה ועוטר בעיטור המופת על פועלו במלחמת יום הכיפורים. כיהן כראש מועצת הוד השרון בשנים 1979 עד 1982.

ביוגרפיה
--------

מעוז נולד בתל אביב וגדל בכפר סבא. התגייס לצה"ל ב-1953 ושירת בחטיבת גולני. הוא עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים וקורס קציני חי"ר. לאחר שחרורו הוא התגייס מחדש לשירות קבע כקצין בחטיבת הצנחנים, פיקד על פלוגה בחטיבה ושימש קצין מבצעים. סיים תואר ראשון ושני בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ושירת ככלכלן במערך משק לשעת חירום, בממשל הצבאי ביהודה ושומרון ובהג"א. מונה לראש מחלקת תכנון וכלכלה ביחידה למחקר ופיתוח של משרד הביטחון. במלחמת יום הכיפורים התנדב להצטרף לכוחות הלוחמים ושובץ במטה אוגדה 143 כעוזרו של סגן מפקד האוגדה ג'קי אבן. תפקידו היה לדאוג לנושאים לוגיסטיים כגון תכנון ושמירה על צירי תנועה פתוחים והוא היה בצוות שארגן את הקמת ראש הגשר לצליחת תעלת סואץ. על פועלו במלחמה עוטר בעיטור המופת. בשלהי מלחמת ההתשה במובלעת הסורית שימש כנציג הבכיר של צה"ל במפקדת המטה המשותף עם כוחות האו"ם וצבא סוריה שתיאמה את נסיגת כוחות צה"ל והפרדת הכוחות. בהמשך שירותו כיהן כעוזר ראש אגף התכנון. ב-1976 השתחרר משירות הקבע.

לאחר שחרורו שימש יועץ כלכלי. ב-1978 עמד בראש רשימת המערך לבחירות למועצת הוד השרון וכיהן כראש המועצה בשנים 1979 עד 1982. לאחר פחות מקדנציה מלאה אחת התפטר והיגר לארצות הברית.

ב-2012 יצא לאור הספר "בנקודת הכובד - המצביאות בחזית התעלה במלחמת יום הכיפורים" שכתב יחד עם מפקדו במלחמה יעקב אבן (ג'קי). הספר זיכה אותם בפרס מולדובן לספרות צבאית חדשה מטעם אוניברסיטת אריאל בשומרון.

נפטר בפברואר 2017 והובא למנוחות בבית העלמין בזכרון יעקב.

קישורים חיצוניים
----------------

* עיטור המופת שהוענק לשמחה מעוז, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
* דורית גרי, אלוף-משנה (מיל.), חטיבת לוס-אנג'לס, מעריב, 10 בינואר 1986
* אל"מ שמחה מעוז, באתר הגבורה

| ראשי עיריית הוד השרון |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **כמועצה מקומית** | בנימין אבן | משה ינוביץ' | שמחה מעוז | יצחק קדמי | אליהו שמעוני | עזרא בנימיני |
| 1964–1969 | 1969–1978 | 1979–1982 | 1982–1983 | 1983–1989 | 1989–1990 |
| **כעיר** | עזרא בנימיני | חי אדיב | אמיר כוכבי |
| 1990–2003 | 2003–2018 | 2018 ואילך |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289580505171
* BnF: cb16677450t (data)
* GND: 1147332746
* ISNI: 0000 0004 0293 8254
* LCCN: no2012113529
* SUDOC: 221498931
* VIAF: 299015870
* WorldCat: lccn-no2012113529

 |
**יגאל גודקוב** (נולד ב-30 בדצמבר 1970) הוא סופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

גודקוב נולד בסנקט פטרבורג שברוסיה, בנם היחיד של גלינה, כלכלנית במקצועה, ושל אולג, שהיה סופר.

עלה לישראל בשנת 1977 עם אמו. הם התיישבו במעון עולים בבת ים ובשנת 1979 עברו לדירת עמידר בעיר. בשנות ה-90 של המאה ה-20 עברו להתגורר בתל אביב.

גודקוב למד בבית הספר היסודי "יד מרדכי" בבת ים וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון "אורט יד שפירא", הממוקם בין יפו לשכונת נווה עופר בתל אביב.

משנת 2017 מתגורר גודקוב עם בת זוגו ביישוב הקהילתי מכמנים בתחומי המועצה האזורית משגב בגליל התחתון.

על ספרו "ישראל הרפד" נכתב כי הוא זורבה היווני של הספרות העברית, תמצית הישראליות – איש אוהב חיים ואדם, שהמשפחה והמדינה במרכז עולמו, אבל גם אדם תחמן ואגנוצנטרי, זוהי נובלה שהיא שיר הלל לחיים לחוף היום התיכון, חגיגה חושית מלאת אהבה לים הנפקד כל כך מהספרות העברית". מבקר הספרות יובל גלעד (שהוא גם העורך של כל ספריו) כתב: "ספרו השני של יגאל גודקוב, הנובלה "ישראל הרפד", בנוי על פי אב הטיפוס של טוביה החולב מחד, וזורבה היווני מאידך. בספר זה יצר גודקוב גיבור ישראלי שורשי עממי, חכם וטוב לב אבל גם תחמן ואגואיסט, המוני משהו אבל גם חובב שקט, בקיצור – מר ישראלי. גדולתו נעוצה במקומיותו – המזח של חוף בת ים מככב ברגישות תיאורים פואטיים, ובאהבתו לדמות ישראלית, תוך עמידה על שורשי המורכבות הישראלית".

באתר "יקום תרבות" נכתב על ספרו "המיותרים": "המיותרים" הנו רומן מעמיק הבונה נפשות של ארבע דמויות מרכזיות ועוד דמויות משנה, כשמשפט יחיד מספיק למחבר להעמיד דמות עגולה ומוחשית. זהו רומן היונק מן המסורת הרוסית הריאליסטית הגדולה, בעידן בו דף נייר עמוק יותר ממרבית הספרים היוצאים לאור. גודקוב, יליד רוסיה, חש את הרצינות שבה ספרות יכולה לשקף מציאות. מקורות השפעה נוספים הנם ההומור הבוטה של ראבלה והדמיון של דון קיחוטה".

קטעים נרחבים מהרומן "המיותרים" פורסמו בבלוג הספרותי של רן יגיל באתר nrg, ופרקים מספריו פורסמו בכתב העת "עמדה".

מספריו
------

* "המיותרים", הוצאת חבצלת החוף 2011
* "ישראל הרפד", הוצאת חבצלת החוף, 2012
* "פעימות הים התיכון", הוצאת חבצלת החוף, 2018
* "המשוטט", הוצאת חבצלת החוף, 2020

### פרוזה

* "הגולש בפברואר"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל הרפד books.google.co.il
2. ↑  יובל גלעד, הסיפורת המחתרתית של יגאל גודקוב, **יקום תרבות**
3. ↑  המיותרים / יגאל גודקוב, הוצאת חבצלת החוף, 2011 יקום תרבות
4. ↑  "ישראל הרפד" - יגאל גודקוב, עורך: יובל גלעד הוצאת חבצלת החוף, 2012
5. ↑  ישראל הרפד, יגאל גודקוב, פותחים נובלה ופתיחתא של יובל גלעד, אתר nrg, רן יגיל, 17 ביוני 2012
6. ↑  פעימות הים התיכון / יגאל גודקוב אינדיבוק
7. ↑  המשוטט - יגאל גודקוב אתר יקום תרבות, 9 במרץ 2020
8. ↑  הגולש בפברואר / יגאל גודקוב streamer.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524123505171
* ISNI: 0000 0004 3608 2343
* LCCN: n2014044244
* VIAF: 309826003
* WorldCat: lccn-n2014044244

 |
**עוזי לוי** (נולד ב-1959) הוא קצין משטרה בדרגת ניצב, המכהן כמפקד מחוז ש"י במשטרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

לוי נולד וגדל בחבל התענכים, בן להורים חקלאים ומגדלי בקר. למד בבית ספר חקלאי מקיף "ויצו קנדה נהלל". עם גיוסו לצה"ל בשנת 1977, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, בנוסף עבר קורס מ"כים חי"ר ולחם במבצע ליטני. 

בדצמבר 1981 התגייס לימ"מ, ושירת ביחידה כלוחם. במהלך מלחמת לבנון הראשונה השתתף במספר מבצעים חסויים בתוך לבנון.

לאחר תקופה ביחידה, יצא לקורס קצינים חי"ר בבה"ד 1, בסיום הקורס חזר ליחידה ושירת בתפקידים שונים: מפקד צוות, מפקד פלגה, קצין מבצעים, קצין הדרכה, קצין אג"ם וסגן מפקד הימ"מ. במהלך שירותו בימ"מ, השתתף בעשרות מבצעים חסויים שעדיין אסורים בפרסום. ב-1999 יצא ללימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.

באוגוסט 2000 מונה למפקד ימ"ס איו"ש. סמוך לכניסתו לתפקיד פרצה האינתיפאדה השנייה, לוי הוביל את היחידה עד אמצע 2007, תקופה של לחימה מתמדת במהלכה השתתפה בכ-1,200 מבצעים, חיסלה כ-130 מחבלים ועצרה עוד מאות אחרים. במהלך תקופת פיקודו על יחידת הימ"ס, עוטרה היחידה ולוחמיה בצל"שים רבים, בין היתר, צל"ש הרמטכ"ל, צל"ש אלוף פיקוד המרכז וצל"ש מפקד האוגדה והייתה היחידה המעוטרת ביותר בצה"ל ובמשטרה באותה תקופה. בשנים אלה עוטרו כ-15 לוחמים ביחידה בצל״שים אישיים על סיכון חייהם.

בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד מג"ב איו"ש וב-2010 מונה למפקד מג"ב צפון. בתקופה זו מג"ב צפון כלל את מרחב צפון ואת מרחב חוף. בהמשך פוצל מרחב צפון במג״ב לשני מרחבים - צפון וחוף. 

בפברואר 2012 הועלה לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מג"ב איו"ש. בספטמבר 2015 פרץ גל הטרור הפלסטיני, במהלכו התרחשו פיגועי טרור כמעט מדי יום, כאשר חלק גדול מהם התרחש בירושלים ובשטחי יהודה ושומרון. לוי הוביל את מג"ב איו"ש בתקופה מורכבת ומאתגרת של פיגועי טרור, החל מפיגועי דקירה, פיגועי דריסה והשלכת בקבוקי תבערה ועד לפיגועי ירי והשלכת מטענים.

ביולי 2016 מונה לסגן מפקד משמר הגבול. 

בדצמבר 2020 עת מונה מפקדו במשמר הגבול קובי שבתאי לממלא מקום מפכ"ל המשטרה, כיהן כממלא מקום מפקד מג"ב. 

בינואר 2021, הועלה לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז ש"י.

לוי נשוי ואב לשניים. בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במדעי היהדות מהקריה האקדמית אונו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עוזי לוי** |

* טל וולבוביץ, "הם חיים בתחושה של נרדפות", באתר nrg‏, 23 במרץ 2007
* אסף זוהר, מיומנו של מסתערב, באתר של "רשת 13", 24 במרץ 2007 (במקור, מאתר "nana10")
* אפרת וייס, מפקד מסתערבי מג"ב: אנחנו במשחק חתול ועכבר, באתר ynet, 23 במרץ 2007
* גור סלומון, ה-ע' של המדינה, מתוך מקור ראשון, 1 ביוני 2007 (כעת, מתוך ארכיון האינטרנט)
* ניבה גולדברג, אבישי חורי, "נוצר פה סיר לחץ", במחנה, 16 ביוני 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  גור סלומון, ה-ע' של המדינה, מקור ראשון, ‏ 1 ביוני 2007.
2. ↑  אפרת וייס, מפקד מסתערבי מג"ב: אנחנו במשחק חתול ועכבר, באתר ynet, 23 במרץ 2007.
3. ↑  סבב מינויים בסגל הפיקוד הבכיר של משטרת ישראל, באתר השירותים והמידע הממשלתי, 18 בינואר 2021

| מפקדי מחוז יהודה ושומרון של משטרת ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אליק רון • יוסי סדבון • יצחק אהרונוביץ' • מיקי לוי • שחר איילון • ישראל יצחק • שלומי קעטבי • חגי דותן • עמוס יעקב • קובי כהן • שלומי מיכאל • משה ברקת • עוזי לוי |

 |
פסל לינגאם ויוני, המורכב מאגן היוני ועליו חפץ גלילי פאלי, דימוי נפוץ לחיבור של שיווה ושאקטי, הכוח הגברי והנשי בעולם
**יוני** (מסנסקריט: **योनि**; נהגה: yoni) הוא מונח שמתייחס לאיבר המין הנקבי, או לדבר מה שמזכיר אותו בצורתו. 

מקבילו הזכרי הידוע יותר הוא פאלוס, איבר המין הזכרי, או סמל פאלי, דימוי ויזואלי שלו.

מקור המילה
----------

מקור המונח יוני מסנסקריט, והוא עשוי להתייחס לכל מערכת הרבייה של הנקבה: הן לאיברי המין החיצוניים (הפות), והן לפנימיים (הנרתיק והרחם). השימוש בו בהשאלה מגוון, וכולל משמעויות רבות כגון: מקור, מעבר שמימי, מקדש, בית, קן, מקום מפלט, מיכל, מעין ועוד. 

שימוש ראשון במונח במערב מתועד בשנת 1778.

יוני בדתות הודיות
-----------------

בהינדואיזם, המונח מופיע במגוון טקסטים עתיקים בפרשנויות שונות. במסורת הטנטרית היוני הוא מקור החיים. בטקסטים הינדואיים קאנוניים כגון הבהגאוואד גיטה והודות, יוני היא צורת חיים, או מין ביולוגי. בעולם קיימים 8,400,000 יונים, ובתהליך של גלגול נשמות ניתן להתגלגל ליונים שונים, לפי מעשים שנעשו בגלגולי חיים קודמים (קארמה). 

לעיתים משמש יוני כיצוג של האנרגיה הנשית בעולם, הכוח היוצר והבונה, השאקטי והדווי. פסלי הלינגאם הנפוצים בהודו, הקרויים גם לינגה-יוני, מורכבים מחפץ גלילי (שפעמים רבות מפורש כסמל פאלי) המונח על אגן ובו מגרעת, בשם יוני. פסלים אלה, המשמשים לפולחן האל שיווה, מסמלים את חיבור הכוחות הגבריים והנשיים בעולם, המיוצגים בהתאמה על ידי שיווה ושאקטי. לעיתים מיוחס היוני לבת זוגו של שיווה, פרוואטי.

סמל יוניקי
----------

רבקה משקה את העבד ליד הבאר. ציור של ברטולומיאו אסטבן מורילו, אמצע המאה ה-17
בדומה לסמל פאלי, סמל יוניקי (או יוניני) הוא דימוי צורני לאיבר המין הנקבי. דימויים נפוצים יכולים להיות מערות, בורות, שערים, פרחים, צדפות, מקווי מים וכדומה. רעיונית, מזוהה הסמל היוניקי עם תכונות כמו הכלה ורכות. 

### דימויים יוניקים בתנ"ך

בתנ"ך ובתלמוד נפוץ השימוש הספרותי בדימויים יוניקים לייצוג נשיות ומיניות נשית:

* "גַּן נָעוּל אֲחֹתִי כַלָּה, גַּל נָעוּל מַעְיָן חָתוּם" (שיר השירים ד, יב).
* "אֲנִי חֲבַצֶּלֶת הַשָּׁרוֹן, שׁוֹשַׁנַּת הָעֲמָקִים. כְּשׁוֹשַׁנָּה בֵּין הַחוֹחִים, כֵּן רַעְיָתִי בֵּין הַבָּנוֹת" (שיר השירים ב, א-ב).
* רבקה, רחל וצפורה המקראיות מוצאות להן זיווג בסמוך לבאר מים.

### בתרבות המערבית

בציור הולדת ונוס מאת סנדרו בוטיצ'לי, אלת היופי ונוס עולה מהגלים בצדפה, שמפורשת כסמל יוניקי.

הציירת האמריקאית ג'ורג'יה אוקיף (1887-1986) הייתה ידועה בציורי פרחים המדמים את איבר המין הנשי. 
המיצב הפמיניסטי המפורסם "ארוחת הערב" של האמנית ג'ודי שיקגו מציג דימויים יוניקים רבים. 

סרטו של גיירמו דל טורו, המבוך של פאן, שבמרכזו נערה צעירה, רווי דימויים יוניקיים בהם מבוך, שער, גן, באר ודימויים לוסת.

ראו גם
------

* פאלוס
* הינדואיזם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוני** בוויקישיתוף
* גלריית דימויים יוניקים, באתר פליקר
* יוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגילת שיר השירים, פרק ד', פסוק י"ב.
2. ↑  מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוקים א'–ב'.
3. ↑  Clair, Jean. **Picasso érotique**, Prestel, 2001, p.71

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1059089718

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**על הקו** (באנגלית: **Round Trip**) הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 2003 בבימויו של שחר רוזן, עם ענת וקסמן, נתתי מושש ואייל רוזלס בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אישה ישראלית החיה בנפרד מבעלה ומתאהבת בעובדת זרה שחורה.

הסרט זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לסרטים שצולמו בווידאו במסגרת פסטיבל טורינו השנתי לקולנוע הומו-לסבי. הסרט הוקרן עד כה בפסטיבל הסרטים היוקרתי Fipa שבביאריץ, בפסטיבל Inside out בטורונטו, בפסטיבל Newfest בניו-יורק וסן פרנסיסקו ובפסטיבל Outfest בלוס-אנג'לס הנחשב לאחד מפסטיבלי הסרטים ההומו-לסבי החשובים בעולם.

תקציר העלילה
------------

נורית כהן (ענת וקסמן) היא נהגת אוטובוס בקריית שמונה. לה ולבעלה יוסי (אייל רוזלס) יש שני ילדים - הילה (רעות כחלון) וזוהר (עידו פוטס). יוסי מחליף עבודות היות שברוב הזמן הוא מובטל. עול הפרנסה נופל על נורית. יוסי מבלה יותר זמן איכות עם הילדים והם נקשרים אליו יותר.

נורית מחליטה לעשות שינוי בחייה, להיפרד מיוסי, לשכור דירה בתל אביב ולעבור לשם עם הילה וזוהר. יוסי נשאר בקריית שמונה ובטוח שכעבור זמן הם יחזרו אליו.

נורית שוכרת דירה זולה ברחוב ישראל מסלנט בשכונת שפירא. היא נפגשת עם עובד חברת דן, אבשלום (נתן זהבי) שעורך לה נסיעת מבחן, מקבל אותה לעבודה ובמשך הזמן מנסה להתחיל אתה.

העבודה בדן שוחקת אותה, היא חוזרת עייפה ומותשת, הילדים מוזנחים וכן הדירה. במצב של חוסר ברירה היא מפרסמת מודעות ברחובות השכונה בבקשה לעוזרת בית ללא תשלום תמורת דיור ואוכל חינם.

מגיעה אליה צעירה שחורה (נתתי מושש), בתחילה נרתעת נורית מלהעסיק אותה אבל לאחר מספר ימים היא נשברת וכשהיא רואה אותה שוב, היא מציעה לה לבוא ולגור אתה ועם ילדיה. הילדים מקבלים אותה בתחילה בהסתייגות אבל אחר כך מתחילים לחבב אותה. שמה מושידי והיא עובדת זרה מניגריה שם נמצא בנה היחיד. לפרנסתה היא עובדת ניקיון בבית החולים איכילוב וגם תופרת בגדים ומוכרת אותם.

היחסים בין נורית למושידי מתהדקים, הן יוצאות לבלות בשפת הים ואחר כך מתפתחים ביניהן יחסים אינטימיים והן שוכבות יחד במיטה אחת. מצב רוחה של נורית משתפר עד שיום אחד מגלה הילה את שתיהן במיטה ומוסרת זאת ליוסי.

יוסי מגיע ומאיים על נורית שתיתן לו מיד את הילדים אחרת יפרסם ברבים על יחסיה עם מושידי. נורית מודיעה לה בכאב על הפסקת יחסיהם. מושידי יורדת לרחוב, נעצרת על ידי משטרת ההגירה ומגורשת לניגריה.

נורית נשארת לבד בדירה אך לא יכולה לשאת זאת. היא חוזרת לדירה נפרדת בקריית שמונה כדי להיות שוב עם ילדיה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ענת וקסמן | נורית כהן |  |
| אייל רוזלס | יוסי כהן |  |
| נתתי מושש | מושידי |  |
| נתן זהבי | אבשלום |  |
| רעות כחלון | הילה כהן |  |
| עידו פוטס | זוהר כהן |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "על הקו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "על הקו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "על הקו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "על הקו", באתר אידיבי
* "על הקו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "על הקו", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* על הקו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* על הקו, באתר אידיבי
* מרב יודילוביץ', 3 זוכים ישראלים בפסטיבל הקולנוע ההומו-לסבי בטורינו, באתר ynet, 2 במאי 2004
* על הקו, בארכיון הסרטים הישראלי
**זאב מילוא** (1 בפברואר 1922 - 2 במאי 2020) היה מהנדס אלקטרוניקה ישראלי, קצין בחיל הקשר והאלקטרוניקה בדרגת אלוף-משנה, חתן פרס ביטחון ישראל לשנת 1960.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **ולדימיר מילר** בשנת 1922 לאלכסנדר ואנקה בממלכת יוגוסלביה. לסבו הייתה טחנת קמח גדולה בווירוביטיצה, שם חיו גם קרובי משפחתו.
גדל בזאגרב, בירת קרואטיה. בנעוריו היה פעיל כחובב רדיו. מדינות הציר פלשו ליוגוסלביה במלחמת העולם השנייה באפריל 1941. במאי אותה שנה שלחו אותו הוריו למשפחתו בווירוביטיצה. הוא נשלח לעבודות כפייה, אולם זכה לפטור מרופא ושב להוריו בזאגרב.
ב-1942, בעקבות הסכם שבו הבטיחו האוסטשה לגרש את יהודי קרואטיה למחנות ההשמדה, נשלחו לאושוויץ חמישה מבני משפחתו שהתגוררו בווירוביטיצה. עקב כך החליטה משפחתו לברוח לאזור הכיבוש האיטלקי בקרואטיה בדלמטיה. באותה שנה הצליחו הוריו להשיג מסמכי מעבר מזויפים דרך חברה שעבדה במשטרת זאגרב. עם מסמכים אלה הגיעו לאזור הכיבוש האיטלקי (בסושאק, סמוך לרייקה) והוכרו שם כקתולים.
בעקבות כיבוש דרום איטליה בידי האמריקאים וחתימת איטליה על שביתת נשק עם בעלות הברית בספטמבר 1943, עזבו הכוחות האיטלקים את דלמטיה והשטח נתפס על ידי הפרטיזנים. מילר הצטרף אליהם. במסגרת הפרטיזנים התיידד עם קצין פרטיזני, יהודי גם הוא, שפינה אותם דרומה, כאשר הכוחות הגרמנים התקרבו לעיירה שבה גרו. לאחר מכן שהו קצרות בקריקווניצה (Crikvenica), סן (Senj), ליקה (Lika), נובי וינודולסקי (Novi Vinodolski) והגיעו לקורדון (Kordun). בהמשך התקבל לפרטיזנים שם כטכנאי רדיו ושירת בתפקידו למעלה משנה.

בתום המלחמה שב עם משפחתו לזאגרב והתחיל ללמוד הנדסת חשמל. משכורתו של האב לא הספיקה לכסות את הוצאות הקיום ומצבה הכלכלי של המשפחה היה קשה, לכן החליטו לעלות לישראל, למרות שזאב היה קרוב לסיום לימודיו. את אשתו לעתיד, סטודנטית גם היא, הכיר במהלך לימודיו.

בסוף יוני 1949 עלה לישראל. הוא סיים לימודי הנדסת חשמל בטכניון. הצטרף לחיל הקשר והאלקטרוניקה כאזרח עובד צה"ל. בשנת 1960 זכה בפרס ביטחון ישראל, יחד עם סא"ל אלכסנדר רוזן וסרן צבי ורדיאל, על פיתוח בתחום ההצפנה. התגייס לצה"ל בדרגת רב-סרן, המשיך כראש ענף מחשבים במפקדת קצין קשר ואלקטרוניקה ראשי והתקדם לדרגת אלוף-משנה במפקדה זו.

לאחר סיום שירותו בצה"ל מונה בשנת 1978 למנכ"ל "כור תקשורת והתראה", ובתחילת 1986 מונה לסגן מנהל חטיבת איתות ובקרה ב"מוטורולה ישראל".

נפטר ב-2 במאי 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

* זאב מילוא - פרטיזן יהודי ביוגוסלביה, סרטון באתר יוטיוב
* זאב מילוא, באתר מוזיאון הלוחם היהודי
* מר ולדימיר מילר - זאב מילוא, באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי דן, 8 עובדי ביטחון זכו בפרסים על פיתוח אמצעי לחימה וקשר, מעריב, 12 במאי 1960
2. ↑  "כור" נכנסת לתחום מערכות מתוחכמות, דבר, 10 באוגוסט 1978
3. ↑  התמנה לסגן מנהל חטיבת איתות ובקרה במוטורולה, מעריב, 14 בינואר 1986
**אולכסיי הריהורוביץ' בייליק** (באוקראינית: **Олексій Григорович Бє́лік**; נולד ב-15 בפברואר 1981 בדונצק) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדות החלוץ בקבוצות שחטאר דונצק ודניפרו מליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה. לאחר שפרש ממשחק פעיל פנה לקריירת אימון.

קריירת מועדונים
---------------

בייליק גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל שחטאר דונצק, בגיל 17 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון ובהמשך עבר לקבוצה הראשית של שחטאר. בייליק כמעט ולא שותף במשחקים כשחקן ההרכב הפותח, המאמן מירצ'ה לוצ'סקו העדיף לשתפו במשחקים כשחקן מחליף, אשר עשוי לשנות את התוצאה לקראת סוף המשחק.
בתחילת 2008 הושאל לקבוצת בוכום הגרמנית. באוגוסט 2008 נמכר תמורת 5.5 מיליון דולר לקבוצת דניפרו. בקבוצתו החדשה שוב שובץ בייליק לתפקיד דומה לזה שהיה לו בשחטאר. לאחר 3 שנים בדניפרו עזב לקבוצת מטאלורג זפוריז'יה, שם הפך לשחקן הרכב קבוע. בסוף עונת 2011/2012 פרש ממשחק פעיל בשל פציעה.

קריירה בינלאומית
----------------

בייליק שיחק בנבחרת הנוער במשך שנתיים והיה לאחד מכוכבי הנבחרת - השתתף ב־24 משחקים בהם הבקיע 15 שערים.

מנבחרת הנוער המשיך לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 27 משחקים, הבקיע 17 שערים. בשנת 2001 היה בסגל הנבחרת באליפות העולם לנבחרות צעירות. הוא השתתף בכל ארבעת משחקי הנבחרת בטורניר, בהם הבקיע 3 שערים.

בייליק זומן לנבחרת הלאומית של אוקראינה בשנת 2004. במשחקו הראשון במדי הנבחרת (מול קזחסטן) גם הבקיע שער.
הוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך לא השתתף במשחקים, פרט למשחק רבע הגמר מול איטליה, בו נכנס כמחליף בדקה 70.

לאחר פרישה ממשחק פעיל
---------------------

בייליק עבד כסוכן שחקנים בשנים 2015–2020. החל משנת 2022 עובד בייליק בצוות האימון של שחטאר דונצק. הוא משמש כמאמן קבוצת הנוער של המועדון.

תארים
-----

* אליפות אוקראינה (3): 2001/2002 ,2004/2005, 2005/2006
* הגביע האוקראיני (2): 2001/2002, 2003/2004

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולכסיי בייליק** בוויקישיתוף
* אולכסיי בייליק, ברשת החברתית פייסבוק
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת אוקראינה – מונדיאל 2006** |
| --- |
| 1 שובקובסקי • 
2 נסמצ'ני • 
3 יצנקו • 
4 טימושצ'וק • 
5 יזרסקי • 
6 רוסול • 
7 שבצ'נקו • 
8 שלאייב • 
9 גוסב • 
10 וורונין • 
11 רברוב • 
12 פיאטוב •
13 צ'יהרינסקי • 
14 גוסין •
15 מילבסקי •
16 וורוביי •
17 ואשצ'וק •
18 נזרנקו •
19 קליניצ'נקו •
20 בייליק •
21 רוטאן •
22 סבידרסקי •
23 שוסט •
מאמן: בלוחין | אוקראינהאוקראינה |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**עקיצה ב-60 שניות** (אנגלית: **Gone in 60 Seconds**) הוא סרט פעולה אמריקאי בכיכובם של ניקולס קייג', ג'ובאני ריביסי ואנג'לינה ג'ולי אשר מבוסס על להיט קולנועי משנות השבעים. הסרט החדש בבימויו של דומיניק סנה, יצא לאקרנים בשנת 2000.

עלילה
-----

עלילת הסרט עוקב אחר רנדל ריינס (קייג'), גנב מכוניות המכונה "ממפיס". ריינס עשה לעצמו שם כגנב המהולל ביותר בלוס אנג'לס, עד אשר החליט לפרוש מחיי הפשע ולעזוב את העיר, בהותירו אחריו את אמו ואחיו הצעיר קיפ (ריביסי). מספר שנים לאחר מכן נקרא ריינס לחזור ללוס אנג'לס לאחר שאחיו, אשר החליט ללכת בצעדיו, שהתחייב לגנוב 50 מכוניות יוקרתיות עבור קליטרי, בכיר בארגון פשע. קיפ מנסה להשיג המטרה, אך נכשל בעקבות התערבות המשטרה אשר מחרימה את המכוניות שגנב בטרם הספיק להביאן לקליטרי. קליטרי מטיל איפא את המטלה על ריינס, ומקציב לו שלושה ימים לעמוד בתאריך היעד של אחיו ולא - יהרוג את קיפ.

ריינס ממהר לגבש צוות משותפיו לשעבר לפשיעה, אליהם הוא מצרף את צוותו הבלתי מנוסה. כדי להימנע מכישלון בידי המשטרה מחליטים אנשי הצוות לגנוב את כל המכוניות בלילה אחד, כדי להקשות על המשטרה להגיב בזמן. בלשי המשטרה מסתמכים על מידע מודיעיני לפיו ריינס מתכנן לגנוב מכוניות מרצדס לצורך ה"ג'וב", לאחר שגילו כי השיג מפתחות מיוחדים המאפשרים את פתיחתן. ריינס מזהה את המעקב ובמקום זאת גונב את המכוניות ממגרש העיקול של המשטרה - אותן מכוניות אשר נגנבו על ידי קיפ וצוותו והוחרמו על ידי המשטרה.

הבלשים המתוסכלים פושטים על זירות בהן שהה הצוות ומוצאים לבסוף את רשימת המכוניות שעליהם לגנוב. הם מתרכזים במכוניות הנדירות ביותר ולבסוף מתמקדים בפורד מוסטנג שלבי GT-500, אשר לפי רשומות המשטרה ישנו דגם אחד בלבד באזור השוד. המשטרה מאתרת את מכונית המוסטנג כאשר ריינס מנסה לפרוץ אליה. בין ריינס למשטרה מתפתח מרדף מכוניות מהיר עד אשר ריינס מצליח לחמוק מהם, אך במחיר איחור של 12 דקות לזמן שהקציב קליטרי, ובנזק למוסטנג.

קליטרי מורה להרוג את ריינס כעונש על האיחור והנזק שספגה המוסטנג, אך הוא ניצל בזכות קיפ ואנשי הצוות שהרכיב. ריינס רודף אחרי קליטרי ולבסוף מפילו מגובה רב למותו. בלשי המשטרה מחליטים להניח לריינס לאחר זה הציל אחד הבלשים מקליטרי. הסרט מסתיים בחגיגת הצוות על עמידתם במשימה וקיפ מעניק לריינס את מכונית המוסטנג כמתנה.

מכוניות
-------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
אלמנט מרכזי בסרט הוא, באופן מובן, המכוניות השונות. בין המכוניות שגיבורי הצוות גונבים מספר רב של מכוניות יוקרה וספורט, חלקן נדירות.

* פורד מוסטנג שלבי GT-500פורד מוסטנג שלבי GT-500
* אסטון מרטין DB7אסטון מרטין DB7
* פרארי 275פרארי 275
* פורשה 996פורשה 996
* למבורגיני דיאבלולמבורגיני דיאבלו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עקיצה ב-60 שניות** בוויקישיתוף

* "עקיצה ב-60 שניות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "עקיצה ב-60 שניות", באתר נטפליקס
* "עקיצה ב-60 שניות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "עקיצה ב-60 שניות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "עקיצה ב-60 שניות", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "עקיצה ב-60 שניות", באתר Metacritic (באנגלית)
* "עקיצה ב-60 שניות", באתר אידיבי
* "עקיצה ב-60 שניות", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "עקיצה ב-60 שניות", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "עקיצה ב-60 שניות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**SELinux** (ראשי תיבות של Security Enhanced Linux, פירוש מילולי: לינוקס עם אבטחה מתקדמת) הוא יישום של Mandatory Access Control עבור מערכות לינוקס, שמגיע עם חלק מהפצות לינוקס כברירת מחדל וכאופציה להתקנה באחרות. לדוגמה, רוב הפצות Red Hat כוללות בתוכן את SE Linux (בהפצות Debian ,Ubuntu וכדומה ניתן להתקין את SE Linux).

למעשה, מדובר בהרחבה לליבת לינוקס שנועדה לספק מערכת הרשאות שחלה על כל העצמים במערכת ולא רק על מערכת הקבצים עצמה, כלומר עוד שכבת הגנה על יישומי המערכת. המערכת מבוססת על כמה פרויקטים קודמים של הסוכנות לביטחון לאומי.

רקע
---

כל מערכת לינוקס מממשת מנגנון DAC (בראשי תיבות: Discretionary Access Control). בשיטה זו לכל קובץ יש משתמש שהוא הבעלים של הקובץ וקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ. לכל משתמש יש שליטה מסוימת (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ) בקובץ ולכל המשתמשים בקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ יש שליטה מסוימת בו (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ). במידה ומוגדר כך אמור להיות למשתמש-על (root) יש יכולת שליטה מלאה בכל הקבצים במערכת.

במידה ורץ שרת על המערכת והוא נפרץ באופן שמאפשר לפורץ להשתמש בהרשאות המשתמש שמריץ את השרת, הגורם הפורץ לא יוגבל על ידי דבר. במילים אחרות, לגורם הפורץ יהיו הרשאות זהות לחלוטין להרשאות המשתמש שמריץ את השרת. כאמור, במידה ומדובר במשתמש-על, לגורם הפורץ תהיה שליטה מלאה ובלתי מוגבלת במערכת.

סקירה
-----

בניגוד ל-DAC, ב-SELinux, שמממש MAC, לכל יישום מוגדר סט הפעולות המותרות לביצוע עבורו. כך, גם אם קיים על המערכת שרת שמורץ על ידי משתמש-על, גורם זדוני שישתלט על השרת לא יוכל לבצע פעולות שלא הוגדרו כמותרות לביצוע על ידו. המשמעות של כך היא שעל אף שהשרת מורץ על ידי משתמש-על, לגורם הפורץ לא יהיו הרשאות בלתי מוגבלות במערכת.

כאשר SELinux פועל, מנגנוני ההגנה שלו פועלים בנוסף למנגנוני ההגנה המובנים של מערכת הקבצים (DAC). אם משתמש מנסה לגשת לקובץ ואין לו הרשאות, המערכת תחסום את הגישה לקובץ. אם יש לו הרשאות, המערכת תיבחן את מדיניות ה-SELinux המתאימה ובהתאם לה תאשר או תחסום את הגישה של המשתמש לקובץ.

מבנה
----

SELinux מורכב משתי ישויות: נתין (subject) ואובייקט (object). נתין הוא למעשה תהליך במערכת. אובייקט הוא משאב במערכת שניתן להגדיר הרשאות גישה של נתינים אליו: קבצים, תיקיות, התקנים, שקע, פורט, תהליכים אחרים ועוד. מדיניות SELinux מאפשרת לקבוע הרשאות של נתינים לביצוע פעולות באובייקטים. כך, ניתן לתת לנתין מסוים רק את ההרשאות המדויקות שהוא צריך לשם ביצוע פעולתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **SELinux** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של SELinux

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4805017-9

 |
**קודי קאלום פייר דראמה** (באנגלית: **Cody Callum Pierre Drameh**; נולד ב-8 בדצמבר 2001 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת ברמינגהאם סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, בהשאלה מלידס יונייטד.

קריירת מועדונים
---------------

דראמה גדל במחלקות הנוער של פולהאם ולידס יונייטד. ב-26 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של לידס יונייטד, בהפסד 2-0 לארסנל במסגרת גביע הפוטבול ליג לעונת 2021/2022. ב-31 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בניצחון 2-1 על נוריץ' סיטי במסגרת המחזור העשירי לעונת 2021/2022.

ב-12 בינואר 2022 הושאל דראמה לקארדיף סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת 2021/2022. ב-15 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לבלקברן רוברס במסגרת המחזור ה-27 בליגה. בסך הכל ערך 22 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה.

ב-29 בינואר 2023 הושאל ללוטון טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת 2022/2023. ב-31 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על קארדיף סיטי במסגרת המחזור ה-29 בליגה. הוא ערך 19 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בסופה העפילה לוטון טאון לפרמייר ליג.

ב-1 בספטמבר 2023 הושאל לברמינגהאם סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ למשך עונת 2023/2024. ב-2 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד מילוול במסגרת המחזור החמישי בליגה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Loan: Cody Drameh is a Bluebird באתר הרשמי של קארדיף סיטי, 12 בינואר 2022 (באנגלית)
2. ↑  Cardiff sign Leeds' Drameh on loan באתר BBC, ‏ 12 בינואר 2022 (באנגלית)
3. ↑  Leeds defender Drameh joins Luton on loan באתר BBC, ‏ 29 בינואר 2023 (באנגלית)
4. ↑  Birmingham City: Blues sign Leeds' Cody Drameh and Oliver Burke from Werder Bremen on loan באתר BBC, ‏ 1 בספטמבר 2023 (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פאולה** (באנגלית: **Paula**) הוא סרט אפל ומלודרמטי אמריקאי משנת 1952, בבימויו של רודולף מאטה, עם לורטה יאנג בתפקיד הראשי.

תקציר העלילה
------------

פאולה רוג'רס (לורטה יאנג) מאושפזת בבית חולים לאחר הפלה טבעית שנייה. היא מדוכאת מאוד אך לא מגלה את רגשותיה לבעלה ג'ון (קנת סמית') שזה עתה התמנה לדיקן הפקולטה לאנגלית באוניברסיטה. רופא המשפחה ד"ר פרייזר (אלכסנדר נוקס) מנסה לעודד אותה.

הגניקולוג מגלה לה שהיא לא תוכל יותר להיכנס להיריון ונותן לה לשתות משקה אלכוהולי כדי לעודד אותה. פאולה נוהגת בלילה כשהיא עצבנית וקצת שתוייה, עוקפת מכוניות בקו לבן ולבסוף פוגעת בילד שחוצה את הכביש.

פאולה עוצרת וניגשת לילד, למקום מגיע גם החוואי ריימונד בסקום (וויל רייט) שהיא עקפה אותו מקודם. הוא מתבונן בה, צועק עליה שהיא שיכורה ומפנה את הילד לבית חולים. פאולה ממהרת שבורה ומזועזעת למסיבה שנערכת לג'ון בכניסתו לתפקיד הדיקן. היא לא מגלה לו דבר.

למחרת מתפרסמת התאונה בעיתון והמשטרה מתחילה לחקור. בעזרת ד"ר פרייזר מתקבלת פאולה לעבודה כמתנדבת במחלקת הילדים בה מאושפז הילד ששמו דייוויד לרסן. דייוויד הוא יתום והיה מקודם בבית יתומים.

דייוויד נפגע בראשו ואיבד את כושר הדיבור. פאולה נקשרת אליו ובהסכמתו המהוססת של ג'ון ותמיכתו של ד"ר פרייזר, חיא לוקחת אותו לביתה במטרה לאמץ אותו כעבור זמן.

בתמיכת ד"ר פרייזר מתחילה פאולה ללמד את דייוויד לדבר. בינתיים מזהה המשטרה את סוג הרכב הפוגע, פורד 51, והבלש דארגן (אוטו יולט) מגלה לאחר תיאורו של החוואי כי המדובר בפאולה אך בעצת ד"ר פרייזר הוא נמנע בשלב זה לעצור אותה.

דייוויד מתקדם בדיבור וגם ג'ון מתחיל לחבב אותו אבל לילה אחד כאשר פאולה משכיבה אותו לישון וגוחנת לעברו, הוא מבחין בתכשיט על צווארה ומזהה את האישה שדרסה אותו שענדה אותו תכשיט.

מאז חלה נסיגה בהתנהגותו בבית ובלימודים. פאולה מתוודה לפניו ומבינה שהוא שונא אותה.

לבית מגיע החוואי בסקוט, מזהה את פאולה ורוצה לקחת את דייוויד בכוח. דייוויד נופל ונפגע שוב בראשו.

לבית מוזעקים ד"ר פרייזר והבלש דארגן ששואל את דייוויד "מי זאת האישה זאת"? דייוויד מצליח להוציא בקושי את המילים: "זאת החברה שלי" מסתכל על פאולה וקורא "אמא" והיא מחבקת אותו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| לורטה יאנג | פאולה רוג'רס |  |
| קנת סמית' | ג'ון רוג'רס | בעלה של פאולה |
| אלכסנדר נוקס | ד"ר פרייזר | רופא |
| טומי רטיג | דייוויד לרסון | ילד |
| וויל רייט | ריימונד בסקום | חוואי |
| אוטו יולט | לוטננט דארגן | בלש משטרה |

קישורים חיצוניים
----------------

* "פאולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פאולה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פאולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פאולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פאולה, באתר TCM
* קדימון לפאולה, באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פורשים בסטייל** (באנגלית: **Going in Style**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית פשע משנת 1979, בבימויו של מרטין ברסט, עם ג'ורג' ברנס, ארט קרני ולי סטרסברג בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על שלושה קשישים חברים ששודדים בנק כדי להכניס עניין בחייהם המשעממים.

ב-2017 הופק רימייק על בסיס הסרט הזה בכיכובם של מורגן פרימן, מייקל קיין ואלן ארקין.

תקציר העלילה
------------

ג'ו (ג'ורג' ברנס), אל (ארט קרני) ווילי (לי סטרסברג) הם קשישים שגרים ביחד בדירה קטנה במנהטן ומתקיימים על הקצבה החודשית של הביטוח הסוציאלי אותה הם מקבלים בבנק, פעם בחודש. את זמנם הם מבלים בשיחות על ספסל בפארק ובוויכוחים אין סופיים על ההוצאות הכספיות שלהם וניהול משק הבית.

כשהם מגיעים לבנק לקבל את הקצבה, מתבונן ג'ו בשליח שמביא שטרות כסף לבנק ונרקמת במוחו מזימה איך להכניס עניין בחיים המשעממים. הוא מציע לחבריו לשדוד את הבנק הזה ולעשות חיים עם הכסף. חבריו נרתעים אבל לבסוף הם מסכימים.

ארט יודע שלאחיינו פיט (צ'ארלס הלאהאן) יש במרתף אוסף של אקדחים ותחמושת. הוא מגיע לשם "ביקור ידידותי" ובאפשרות הראשונה הוא חומק למרתף ולוקח שלושה אקדחים ותחמושת. בבית הם מכניסים את הקליעים לאקדחים המתאימים. הם מצטיידים במשקפיים המסתירות את זהותם ונכנסים לבנק. בתחילה מתייחסים אליהם בזלזול אבל לאחר שג'ו יורה ופוגע בשעון הגדול מבינים הפקידים שזה באמת שוד ותוך זמן קצר נאסף הכסף והם נמלטים במונית שמחכה להם.

בדירה הם סופרים את הכסף – 35,000 דולר. וילי נרגש מאוד ולמחרת בפארק הוא מתמוטט ומת מהתקף לב. הם מחליטים לתת לפיט 25,000 דולר "מכספי ביטוח החיים של וילי".

ג'ו מציע לאל לטוס ללאס ווגאס להמר שם ו"לעשות חיים". הם נכנסים לקזינו ומתחילים לשחק ב"קוביות" (אנ'). ג'ו מהמר ואל זורק את הקוביות. במשך הערב הם מצליחים להרוויח 70,000 דולר. מחשש שישדדו אותם הם ממהרים לחזור לניו יורק אבל אל מת בשנתו בגלל המתח שהיה בו.

ג'ו מגיע לפיט ונותן לו את כל הכסף שהרוויחו בתנאי שיחביא אותו ולא יגלה זאת לאף אחד. כעבור זמן קצר נעצר ג'ו אך לא מגלה לשוטרים היכן הכסף. פיט מבקר אותו במעצר וג'ו אומר לו כי דווקא עכשיו טוב לו. כולם דואגים לו ומשוחחים אותו והוא אינו בודד.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ורג' ברנס | ג'ו |  |
| ארט קרני | אל |  |
| לי סטרסברג | וילי |  |
| צ'ארלס הלהאן | פיט | אחיינו של אל |
| פמלה פייטון-רייט | קייטי | אשתו של פיט |

קישורים חיצוניים
----------------

* "פורשים בסטייל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פורשים בסטייל", באתר נטפליקס
* "פורשים בסטייל", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פורשים בסטייל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פורשים בסטייל", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "פורשים בסטייל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פורשים בסטייל (1979), באתר TCM
* קדימון לפורשים בסטייל (1979), באתר יוטיוב
* סצנת השוד בבנק, באתר יוטיוב
חברת **נתיבי רוסיה** (ברוסית: **Государственная компания «Российские автомобильные дороги»**; מרוסית: **החברה הממלכתית "כבישים רוסיים"**, בקיצור: **«ГК Автодо́р»**) היא חברת ממשלתית לשירותי תשתית לבנייה וניהול הכבישים המהירים ברוסיה. החברה הוקמה בשנת 2009 ומשרדיה ממוקמים במוסקבה. החברה נמצאת בבעלות משרד התחבורה של רוסיה והיא מקצה ומנהלת כספים מהתקציב הפדרלי להקמה, פיתוח ותפעול כבישים מהירים. היא מושכת השקעות מהמגזר הפרטי ביישום פרויקטים ארוכי טווח של תשתיות.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה ביולי 2009 על פי צו של נשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב, שנועד להאיץ פיתוח תשתיות תחבורה יבשתיות ברוסיה, בעיקר בענף סלילת הכבישים. בפברואר 2019 ראש ממשלת רוסיה מדבדב פיטר את ראש החברה סרגיי קלבאך בעקבות שערורייה שבה נתקלו ליקויים בתקצוב פרויקט כביש הטבעת המרכזי של מוסקבה, במקומו מונה ויאצ'סלב פטושנקו. במרץ אותה שנה פטושנקו הודיע כי העיכובים והליקויים בבנייה נבעו משאלות בענייני האדמות וסכסוכים פנימיים במחוז בו נסלל הכביש ושאינם קשורים לחברה.

בשנים 2013–2016 הודיעה החברה על מכרזים לעשרה פרויקטים רחבי היקף, כולל מימון, הקמה ותפעול של ארבעה מקטעים המובילים לכביש הטבעת של מוסקבה כמו גם בניית הכביש המהיר החדש בין מוסקבה לסנקט פטרבורג והכביש לצמדולינה, המהווה חלק ממערך התחבורה של נובורוסייסק. כמו כן הוצאו מכרזים לתכנון, שיפוץ ותפעול של קטע כביש M1 וחוזי הפעלה לשני קטעי כביש M4.‏

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתיבי רוסיה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נתיבי רוסיה
* נתיבי רוסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* נתיבי רוסיה, ביישום טלגרם

* נתיבי רוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם

* נתיבי רוסיה, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The State Company Russian Highways". *Bloomberg*. נבדק ב-9 באוקטובר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  "Russia - Road Construction". *Export.gov* (באנגלית). נבדק ב-9 באוקטובר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Сергея Кельбаха убрали с дороги
4. ↑  "«Автодор» назвал причины срыва сроков строительства ЦКАД". www.kommersant.ru.
**אלמו נוגאנן** (באסטונית: **Elmo Nüganen**; נולד ב-15 בפברואר 1962, ייהבי) הוא במאי תיאטרון אסטוני.

ביוגרפיה
--------

אלמו נוגאנן נולד בייהבי (אסטוניה הסובייטית) ולמד משחק באקדמיה לתיאטרון ומוזיקה בטאלין אותה סיים בשנת 1988. לאחר סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד בתיאטרון בויליאנדי. בשנת 1992 הוא עבר לתיאטרון בטאלין.

עד עבודתו כבמאי נוגאנן זכה לפרס "הבמאי הטוב ביותר" האסטוני בשנים 1992, 1995, 2000, 2007 ו-2010. בנוסף לכך הוא זכה בפרס התרבות האסטוני בשנים 1996, 1999 ו-2009.

בנוסף לעבודה בתיאטרון נוגאנן ביים מספר סרטים. סרטו Names in Marble שצולם בשנת 2002 מתאר את אירועי מלחמת העצמאות של אסטוניה. הסרט זכה להצלחה רבה באסטוניה והוקרן בפסטיבל קולנוע באיטליה. בשנת 2015 הוא סיים עבודה על סרט 1944.

בשנים 1998–2002 ו-2008–2012 נוגאנן היה פרופסור באקדמיה לתיאטרון ומוזיקה בה למד.

הוא נשוי לשחקנית אנה ראמן שעובדת בתיאטרון בטאלין והצטלמה בסרטים של נוגאנן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלמו נוגאנן** בוויקישיתוף

* אלמו נוגאנן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קורות חיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5335779
* GND: 1102187852
* ISNI: 0000 0001 0993 887X
* LCCN: no2004083106
* NKC: js20051107030
* SUDOC: 197159664
* VIAF: 84241771
* WorldCat: lccn-no2004083106

 |
המפל כפי שהוא נראה ממחנה רטון
**מפל אנחל** (בספרדית: **El Salto Ángel**; שמות מקומיים: Kerepakupai Merú או Parekupa Vena) הוא מפל המים הגבוה בעולם. גובהו 979 מטרים, כאשר 807 מתוכם הם נפילה חופשית. המפל נמצא בחלק המערבי של הפארק הלאומי קנאימה שבוונצואלה, שם נמצא אחד ההרים השטוחים הגבוהים בעולם. מפל אנחל הוא אחד ממוקדי התיירות המפורסמים בוונצואלה.

היסטוריה
--------

אף שתואר לראשונה בתחילת המאה ה-20 על ידי החוקר ארנסטו דה סנטה קראז, התפרסם המפל בעולם רק משנת 1933 כאשר נתגלה מחדש על ידי הטייס האמריקאי ג'ימי אנג'ל (בהיגוי בשפה הספרדית: "אנחל"). 

ג'ימי אנג'ל נולד בספרינגפילד שבמיזורי ב-1899. בשנת 1936, בעת שחיפש זהב, הנחית את מטוסו על ראש המפל. המפל קרוי כיום על שמו. משמעות המילה "אנחל"/"אנג'ל" היא "מלאך", אולם ילידי המקום קראו למפלים "פה השטן". 

הגובה הרשמי של המפל נקבע על ידי אגודת נשיונל ג'יאוגרפיק ב-1949. ספרו של דייוויד מוט "Angels Four" מתאר את הטיפוס הראשון אל ראש המפל.

תיירות
------

מפל אנחל ממוקם באזור ג'ונגל מבודד בוונצואלה, וטיול אליו אינו דבר פשוט. המטייל יצטרך לטוס אל הפארק הלאומי קאנאימה, לצאת מהעיירה קאנאימה, שעל גדות נהר קאראו, ומשם לשוט בסירה עד המפל. המסע עשוי להימשך עד 24 שעות. בימים מעוננים, שבהם הראות מוגבלת, ייתכן שהמפל לא ייראה. בחודשים החמים יש יותר סיכוי לראות את המפל, אך זרימת המים עלולה להיות חלשה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפל אנחל** בוויקישיתוף
* נתוני מפל אנחל, באתר World Waterfall Database (באנגלית)
* מאמר על ג'ימי אנג'ל
* הוגו צ'אווס: יש להשיב למפל הגבוה בעולם את שמו הילידי, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2009
* מפל אנחל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיאי העולם של גינס, Tallest single drop in a waterfall
2. ↑  Highest Waterfalls of the World

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1031833161
* NKC: ge799855
* VIAF: 315134318
* WorldCat (עם VIAF): 315134318

 |
ד"ר **דוד איגוס** (באנגלית: **David B. Agus**; נולד ב-19 בינואר 1965) הוא רופא וסופר יהודי-אמריקאי, המשמש כפרופסור לרפואה והנדסה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא עומד בראש מרכז וסטסייד לחקר הסרטן והמרכז לרפואה מולקולרית יישומית, השייכים גם הם לאוניברסיטה. בנוסף, הוא מייסד ומנכ"ל מכון לורנס ג'יי אליסון של USC לרפואה טרנספורמטיבית והוא נמנה עם מקימיהן של שתי חברות בתחום הרפואה המותאמת-אישית, Navigenics ו-Applied Proteomics. הוא עומד בראש המועצה העולמית לגנטיקה של הפורום הכלכלי העולמי. הוא זכה בפרסים שונים, ביניהם פרס "כוכב הרוק של המדע" מטעם המגזין GQ.

ביוגרפיה
--------

איגוס סיים את לימודיו בהצטיינות בביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1987 וקיבל את התואר הרפואי בבית הספר לרפואה באוניברסיטת פרלמן בשנת 1991.

הוא סיים את הכשרתו למגורים בבית החולים ג'ונס הופקינס וסיים את לימודיו במלגת אונקולוגיה במרכז הסרטן ממוריאל סלואן-קטרינג בניו יורק.

קריירה
------

במכון לורנס ג'יי אליסון לרפואה טרנספורמטיבית של USC, הוא מוביל את צוות המחקר למניעה וטיפולים בסרטן. במרכז למחלת הסרטן Memorial Sloan-Kettering בניו יורק, הוא היה רופא מטפל במחלקה לאונקולוגיה רפואית וראש המעבדה לביולוגיה של גידולים. הוא היה גם עוזר פרופסור לרפואה במרכז הרפואי של אוניברסיטת קורנל. איגוס שימש בעבר כמנהל המרכז לסרטן הערמונית בקליפורניה וכרופא מטפל במחלקה לאונקולוגיה רפואית במרכז הרפואי ארז-סיני בקליפורניה. הוא היה גם פרופסור חבר לרפואה באוניברסיטת קליפורניה. איגוס זכה בהצטיינות ופרסים רבים, כולל מדליית הכבוד של אליס איילנד (2017), פרס מחקר הרופאים של האגודה האמריקאית לסרטן, פרס מלומד קליני מטעם מכון סלואן-קטרינג ופרס האגודה האמריקאית למלגת אונקולוגיה קלינית. הוא חבר בכמה אגודות מדעיות ורפואיות, כולל המועצה ליחסי חוץ בארצות הברית, האגודה האמריקאית לחקר הסרטן, הקולג' האמריקאי לרופאים והאגודה האמריקאית לאונקולוגיה קלינית. איגוס הפך לתורם לחדשות CBS בשנת 2013 ומופיע באופן קבוע ב- CBS This Morning ובפלטפורמות חדשות של CBS בנושאי בריאות.

חיים אישיים
-----------

איגוס נשוי לאיימי ג'ויס פוביץ', שחקנית ובתו של מארח תוכנית הטלוויזיה המאוחדת בארצות הברית מאורי פוביץ'. אמה החורגת, קוני צ'אנג, היא לשעבר אושיית CBS News. סבו, הרב יעקב אגוס, היה ממנהיגי היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית. לאיגוס יש שני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד איגוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462489105171
* BIBSYS: 12014178
* BNE: XX5253926
* BnF: cb16681973m (data)
* CANTIC: a11534321
* GND: 103183334X
* ISNI: 0000 0003 5735 3280
* LCCN: n2011065193
* NDL: 001146789
* NKC: jo2012735493
* NLG: 313510
* NLK: KAC201226247
* ORCID: 0000-0002-7499-7822
* SUDOC: 172621496
* VIAF: 187540353
* WorldCat: lccn-n2011065193

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**צעירה מדי לנשיקה** (באנגלית: **Too Young to Kiss**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1951 בצבעי טכניקולור של מטרו גולדווין מאייר עם ג'ון אליסון, ואן הפלין וגיג יאנג בתפקידים הראשיים.

ג'ון אליסון זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.

תקציר העלילה
------------

אריק ויינרייט (ואן הפלין) הוא אמרגן ניו יורקי מוצלח ועשיר. רבים מתדפקים על דלתו אך הוא דוחה אותם. אחת מהם היא סינתיה פוטר (ג'ון אליסון) פסנתרנית בשנות העשרים שלה שלא מצליחה להתקבל אליו לראיון.

כשהיא חוזרת מדוכאת לדירתה היא רואה בעיתון מודעה על תחרות נגינה לכישרונות צעירים עד גיל 14 בה ישפוט אריק. היא מחליטה להתחפש לבת 14, שמה גשר בשיניים, גורבת גרבים לבנות, מסרקת שיער וחובשת כובע ונראית כבת 14. היא אומרת למארגני התחרות ששמה מולי פוטר וכאשר הם מסרבים להכניס אותה היא פורצת בצעקות ובבכי ומתקבלת לתחרות. אריק כבר עייף אבל נשאר להאזין לה. היא מנגנת בכישרון את אטיוד המהפכה של שופן ואריק מרגיש שיש לו ילדת פלא שיוכל להפיק ממנה רווח גדול.

הוא פורש עליה את חסותו. היא אומרת לו שהיא גרה עם אחותה הגדולה סינתיה ולא מגלה לו שיש לה חבר עיתונאי בשם ג'ון (גיג יאנג). אריק לוקח אותה למסעדה שם פוגש אותם במקרה פול והיא מציגה אותו כדודה. כאשר אריק יוצא לרגע ומבחין שהם מתנשקים הוא חובט בסנטרו ולוקח את "מולי" לביתו, שם תוכל להתכונן להופעות.

עם הזמן היא מתחילה להתאהב בו ופעם אחת הוא נושק לה אך נרתע. ג'ון לוחץ עליה להפסיק את ההתחזות ולהתחתן אתו. הוא מחליט לפרסם סקופ על התרמית שלה. לפני הקונצרט הגדול מתלבטת "מולי" אך לבסוף מופיעה. בינתיים מתפרסת הידיעה בכל העיתונים. אריק הנדהם מודיע לקהל כי הוא מצטער על התרמית ומציע להם בכל זאת להאזין לנגינתה של הפסנתרנית המחוננת סינתיה פוטר.

סינתיה מנגנת את הקונצ'רטו לפסנתר של אדוורד גריג וזוכה לתשואות הקהל. היא ממהרת לפגוש את ג'ון כדי לנסוע ברכבת להתחתן. אריק מגיע במהירות, עוצר את הרכבת וסינתיה מחליטה לבחור בו במקום ג'ון. אז היא מתנשקת עם אריק כאישה בוגרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צעירה מדי לנשיקה** בוויקישיתוף

* "צעירה מדי לנשיקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "צעירה מדי לנשיקה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "צעירה מדי לנשיקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "צעירה מדי לנשיקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לצעירה מדי לנשיקה, באתר יוטיוב
* "מולי פוטר" "מנגנת" את אטיוד המהפכה, באתר יוטיוב
* צעירה מדי לנשיקה, באתר TCM
**אייבי פורסטר** (באנגלית: **Ivy Forster**;‏ 1907 – יוני 1997) הייתה פוליטיקאית מג'רזי ואחת מ-29 מקבלי אות גיבור השואה הבריטי. במהלך מלחמת העולם השנייה היא ובני משפחתה הגנו על עובדי כפייה רוסים שהובאו לאיים על ידי הנאצים. בשל פעילות הצלה זו, נרצחה אחותה לואיזה גולד במחנה ריכוז. לאחר המלחמה, נבחרה פורסטר לאספה הלאומית, בית הנבחרים של האי ג'רזי והייתה לאישה הראשונה שנבחרה לבית הנבחרים באי.

ביוגרפיה
--------

פורסטר נולדה בשנת 1907, אחת מתשעה ילדיו של וינסנט לה דרולינק.

במהלך מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני באיי התעלה, היא ואחותה לואיזה סיפקו מחסה לעובדי כפייה רוסים. פורסטר ובעלה ארתור נתנו מחסה לגריגורי קוסלוב בדצמבר 1942, כאשר הוא מתחבא בעליית הגג שלהם. בשנת 1944 יורט מכתב בו נודע לגרמנים כי לואיזה נותנת מחסה לעובד כפייה אחר פיודור בוריי. לואיזה נעצרה ב־25 במאי ואייבי שבוע לאחר מכן בעקבות הסתרתו. אחיהם הרולד נעצר מאוחר יותר כיוון שנחזה מבקר את לואיזה. שלושתם הורשעו; לואיזה והרולד נכלאו בתחילה בצרפת, לפני שנשלחו למחנות ריכוז; לואיזה נפטרה במחנה הריכוז רוונסברוק, בעוד הרולד ניצל לאחר שהוחזק במחנה הריכוז ברגן-בלזן. אייבי ניצלה מגירוש מפני שקיבלה פטור מטעמי בריאות לאחר שרופא העמיד פנים שהיא סובלת משחפת ובמקום זאת ריצתה את עונש המאסר שלה בג'רזי. קוסלוב ובוריי שרדו שניהם את המלחמה. סיפורן הופק מאוחר יותר לסרט הקולנוע "בן של אם אחרת" שיצא לאקרנים בשנת 2017.

בשנת 1948 התמודדה בבחירות לאספה הלאומית במחוז סנט הלייר והפכה לאישה הראשונה שנבחרה לבית המחוקקים של האי. היא נבחרה מחדש בשנת 1951, אך איבדה את מקומה בפרלמנט בשנת 1954. היא נפטרה ביוני 1997 בגיל 90. לאחר מותה היא קיבלה את אות גיבור השואה הבריטי על פעולתה בזמן מלחמת העולם השנייה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lyn Smith (2013) *Heroes of the Holocaust: Ordinary Britons who Risked Their Lives to Make a Difference p103*
2. 1 2  Paul Sanders (2004) *The ultimate sacrifice: The Jersey islanders s who died in German prisons and concentration camps during the Occupation 1940–1945*, pp65–71
3. ↑  Louisa Mary Gould née Le Druillenec Frank Falla Archive
4. ↑  Harold Osmond Le Druillenec Frank Falla Archive
5. ↑  Prominent women States of Jersey
6. ↑  Courage of four Island heroes Jersey Evening Post
**מצר קיתרה** (באנגלית: **Kythira Strait**) הוא נתיב ימי בין האי קיתרה ודרום יוון. מצר קיתרה הוא חלק מהקשת ההלנית המערבית. אורכו כ־100 קילומטרים ורוחבו כ־31 קילומטרים. הוא ממוקם בין הפלופונסוס לאי כרתים.

ספינות רבות טבעו במיצר קיתרה, כולל המשחתת של הוד מלכותה HMS גרייהאונד (H05) (אנ') , הסיירת הקלה של הוד מלכותה HMS גלוסטר (62) (אנ') , ואניית הקיטור SS איברניה (אנ') שהוטבעה על ידי צוללת גרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה בשעה שהובילה 2,400 חיילים בריטים לאלכסנדריה .

סכנת ניווט
----------

תנועת אניות בין הים האגאי לים היוני נכון לתאריך 5 פברואר 2022 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מצר קיתרה מהווה את אחד מאזורי הניווט המסוכנים ביותר בים התיכון. המצר בין קיתרה לכף מליאס תואר כמסוכן כבר בימים הקדומים על ידי יורדי הים היוונים. רוב התנועה הימית מאתונה, איסטנבול והים השחור למרכז ומערב הים התיכון עוברת דרך המצר ולעיתים קרובות הוא נתון לרוחות חזקות בכף מליאס. כדי לעקוף זאת, הנתיב הקצר והבטוח יותר עובר דרך מצר קורינתוס שהיה בשימוש מאז העת העתיקה הקלאסית, תחילה באמצעות מסלול דיולקוס היבשתי  ובעת החדשה, דרך תעלת קורינתוס.

רעידות אדמה וצונאמי
-------------------

 ערך מורחב – **הקשת ההלנית**  

מצר קיתרה ממוקם מבחינה גאולוגית בתוך הקשת ההלנית המערבית. בקשת ההלנית המערבית מתקיימת פעילות סייסמית ברמה גבוהה , כתוצאה מהעתקים פעילים הנובעים ממפגש הלוחות של הלוח האפריקאי הנע צפונה ונוחת מתחת ללוח האירואסייתי. באזור המצר התנועה הסייסמית שנרשמה היא בסדר גודל של 0.3 סנטימטר בשנה. כמו כן, מדווח במצר על רעידות אדמה בעומקים רדודים ובינוניים, בדרגות עוצמה של עד 8.0 בסולם ריכטר.

מערכת אזהרת הצונאמי (TWS) של מצר קיתרה כוללת שני אלמנטים הקשורים זה בזה. האחת מבוססת על התצפיות הסיסמוגרפיות והשנייה קשורה להקלטות של מדי הגאות והשפל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kíthirai Strait, Mapcarta (באנגלית)
2. ↑  Eleni Kokinou, Evangelos Kamberis, The structure of the Kythira–Antikythira strait, offshore SW Greece (35.7°–36.6°N), 2009-01-01 doi: 10.1144/SP311.14
3. ↑  HMS Greyhound, destroyer, www.naval-history.net
4. ↑  Crew of HMS Gloucester remember her WWII loss, GOV.UK (באנגלית)
5. ↑  James E. Gould, Why Should Captains Go Down With Their Ships?, The Atlantic, ‏2015-05-07 (באנגלית)
6. ↑  John Freely, **The Ionian Islands: Corfu, Cephalonia and Beyond**, Bloomsbury Academic, 2008-04-30, מסת"ב 978-1-84511-696-5. (באנגלית)
7. ↑  Joan Cecelia Campbell, Benoît Standaert, **Phoebe: Patron and Emissary**, Liturgical Press, 2009, מסת"ב 978-0-8146-5281-7. (באנגלית)
8. ↑  Gerald T. Hebenstreit, **Tsunami Research at the End of a Critical Decade**, Springer Science & Business Media, 2013-03-14, מסת"ב 978-94-017-3618-3. (באנגלית)
9. ↑  Sergey L. Soloviev, Olga N. Solovieva, Chan N. Go, Khen S. Kim, **Tsunamis in the Mediterranean Sea 2000 B.C.-2000 A.D.**, Springer Science & Business Media, 2013-03-14, מסת"ב 978-94-015-9510-0. (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מצר קיתרה"**.