recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **שלום אולמן** הידוע בכינוי **רבי שלום חריף** (ט"ז באדר ה'תקט"ו, 27 בפברואר 1755 – ט"ז באדר ה'תקפ"ה, 6 במרץ ה'תקפ"ה) היה רב העיר ואב"ד באנסבך ובלקנבך, ומחבר הספר **דברי ר"ש**.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת תקט"ו לרבי ישראל איסר שהיה פרנס בעיר פיורדא ומחותנו של ר' יוסף שטיינהארט בעל "זיכרון יוסף". 

בצעירותו למד אצל הרב שטיינהארט, ולאחר מכן נשלח על ידי אביו לפרנקפורט ללמוד אצל ר' פנחס הורוביץ בעל ה"הפלאה". היה לו משא ומתן הלכתי עם המהרי"ט אלגזי ועם בעל שאגת אריה. אחר כך הלך ללמוד אצל רבי נתן אדלר. 

נישא לרעכיל בתו של רבי רפאל ריס אב"ד ענדינגען שבשווייץ. בתחילה ישב שם, ובשנת ה'תקל"ד (1774 לערך) עבר לכהן כרב קהילת אנסבך והמדינה. אז, כמו רבנים מסורתיים רבים אחרים בנסיכויות הגרמניות, עזב את גרמניה מפחד המודרניזציה וההתערות בחברה הגויית: לפי המקובל, נמלט עם משפחתו בבהלה לאחר שבתו ביקשה לצאת אל התיאטרון.
בחשון תקנ"ב עבר לעיר שטאמפען (אנ') שבסלובקיה עד שנת ה'תקנ"ח. לאחר מכן כיהן כרב בנאדי-אטרד ובפראונקירכן. בהיותו רב בפראונקירכן נלקח בשבי על ידי חייליו של נפוליאון בונפרטה, ושוחרר תמורות כופר כספי גבוה. 

בתשרי תקס"ז היה בין שלושת המועמדים לכהן כרב בפרשבורג אולם למעשה התקבל למשרה רבי משה סופר, בעל חתם סופר.

בשנת ה'תקס"ט עבר לכהן כרב בלקנבך עד לפטירתו, והקים בה ישיבה חשובה.

כתב חידושים רבים חלקם נדפסו בספרו דברי ר"ש. 

נולדו לו שני בנים, רבי אברהם (מחבר ספר שו"ת בית אברהם ואב"ד סאבאדקא ולקנבך) ורבי שלמה זלמן אולמן (מחבר ספרי יריעות שלמה). תלמידו היה רבי שמעלקא אב"ד סעליש ומחבר ספר צרור החיים.

נפטר בט"ז באדר ה'תקפ"ה. בנו רבי אברהם מילא את מקומו כרב וראש ישיבה בלקנבך, ואחריו נכדו רבי דוד.

לקריאה נוספת
------------

* הקדמה לספר **יריעות שלמה – ארבעים דרושים** ברוקלין תש"מ, מעמ' כד ואילך.
* ראובן ברים, **למעלה בקודש**, בני ברק תשע"ט. על תולדות רבי שלום חריף וחותנו ותולדות בית אבותם.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלום חריף אולמן (1755-1825), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על אולמן ואחרים, ראו מיכאל ק' סילבר, **שורשי הפילוג ביהדות הונגריה: תמורות תרבותיות וחברתיות מימי יוסף השני עד ערב מהפכת 1848**, עבודת דוקטור, תשמ"ה. עמ' 14.
2. ↑  s:ליקוטי חבר בן חיים/חלק ב/תולדות הגאון חתם סופר
3. ↑  דברי ר"ש באתר היברו בוקס.
4. ↑  משה אלכסנדר זושא קינסטליכער, **ה'חתם סופר' ותלמידיו עמוד תקלח**, תשס"ה

| תקופת חייו של הרב שלום אולמן על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306300705171
* ISNI: 0000 0000 6692 4389
* LCCN: n96061903
* VIAF: 23865416
* WorldCat: lccn-n96061903

 |
**דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-15** היא דיוויזיית כוחות מיוחדים בצבא הסורי, המשתייכת לקורפוס הראשון ושוכנת באזור הר הדרוזים בדרום-מערב סוריה. למרות השיוך של הדיוויזיה ככוחות מיוחדים, היא למעשה מורכבת משני רגימנטים של כוחות מיוחדים ורגימנט משוריין אחד, מה שהופך את הרכבה לדומה יותר לדיוויזיה ממוכנת.

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1994 עם הארגון מחדש של פיקוד הכוחות המיוחדים, דבר קיומה של הדיוויזיה נגלה לציבור העולם המערבי רק עם תחילת מלחמת האזרחים בשנת 2011. יעודה של הדיוויזיה הוא לאבטח את האזור דרומית לדמשק, לאורך הגבול עם ירדן, אימונם של לוחמי הכוחות המיוחדים בלוחמה הררית נותן להם יתרון בהגנה על האזור ההררי של הר הדרוזים.

מלחמת האזרחים בסוריה
--------------------

במהלך הלחימה במלחמת האזרחים, הצבא הסורי העביר יחידות של כוחות מיוחדים להשתתף בקרבות לצד יחידות צבא רגילות, במטרה למנוע עריקות ביחידות הרגילות. כחלק מתפיסה זו, כוחות הדיוויזיה התפרסו במוקדי הלחימה השונים. בתחילת 2011, הועבר הרגימנט ה-35 לאזור דרעא יחד עם הרגימנטים ה-41 וה-47. ישנם דיווחים על כך שלרגימנטים אלו סופחו גדודים רגילים שנלחמו תחת פיקודם. ישנם דיווחים על כך שככל הנראה לוחמי הרגימנט ה-35 הרגו מפגינים בלתי חמושים באזור דרעא באפריל 2011.

באוקטובר 2012 הגיעו דיווחים כי הרגימנט ה-35 בפיקודו של לִואא' רמדאן מחמוד רמדאן, למעשה הושמד בקרבות באזור אידליב בצפון המדינה כאשר הבסיס בו הוא שכן נכבש על ידי צבא סוריה החופשית. כחודש לאחר מכן נכבש 'בסיס 46' של הרגימנט ה-46, מהמעוזים החשובים של השלטון הסורי באזור חלב, הרגימנט ככל הנראה פעל יחד עם כוחות הדיוויזיה.

שני הרגימנטים האחרים של הדיוויזיה, ה-127 וה-404, נשלחו ללחימה באזור חומס בפברואר 2012.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרגימנט ה-35 ככל הנראה הושמד באוקטובר 2012.
2. 1 2  מתוך דו"ח ארגון זכויות האדם 'Human Rights Watch'.
3. ↑  Al Arabia, *Syrian rebels set up camp on hilltop Base 46*, ה-21 בנובמבר 2012.
**סורביטול** (או **glucitol**) הוא סוכר אלכוהולי המשמש כממתיק מלאכותי בעל מטבוליזם איטי במיוחד בגוף האדם. סורביטול הוא חלק מקבוצת הסוכרים הכוהליים (ה-polyols), שהם סוכרים טבעיים. הממתיק סורביטול קיים באבוקדו, באצות אדומות, בפירות יער, ובפירות שונים כגון תפוחים, אגסים, שזיפים ודובדבנים.

הסורביטול בנוי מכ-60% סוכרוז. בזכות המאפיינים שלו, נמצא בשימוש נרחב בתעשיית המזון בתור ממתיק. היתרון המשמעותי בשימוש בסורביטול כממתיק הוא שחיידקים הגורמים לעששת אינם מסוגלים לעשות בו את חילוף החומרים. בזכות התכונה של שמירה על המים הוא משמש למניעת התייבשות של מזון חשוף לאוויר.

הממתיק חסר תופעות לוואי בכללות, אך לעיתים יכול לגרום לשלשול. השימוש בו, עם זאת, לא מומלץ לילדים מתחת לגיל שנה. הסורביטול הופך, בתוך האורגניזם האנושי, חד-סוכרים (בעיקר פרוקטוז) ללא התערבות של אינסולין ולכן יכול להיות נוכח בתזונה של סוכרת. עוצמת המתיקות של סורביטול היא כ- 60% מעוצמת המתיקות של סוכר והערך הקלורי שלו נמוך מזה של סוכר (2.4 קק"ל/g). החומר יכול להיות מסונתז במעבדה

לקריאה נוספת
------------

* קיי. פי. סי. Vollhardt, N. E. Schore *, כימיה אורגנית*. Zanichelli. מסת"ב 88-08-07521-4
* W. H. בראון, C. S. פוט, ב. ל אייברסון, *כימיה אורגנית*. EdiSES מסת"ב 88-7959-368-4
* אשיל מוזיקה:; וינצ 'נזו Pedicino, מילון, מזון תזונה, מילאנו, א. בחיים: מוזיקה, 1986, עמ'. 787.
* What are the Polyols?‎, פוסט מהבלוג הרשמי של אוניברסיטת מונאש מאוסטרליה, בה פותחה דיאטת Low-FODMAP שמבוססת על בדיקת רגישות לקבוצות סוכרים שונות, ביניהן קבוצת ה-polyols

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סורביטול** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בסורביטול - PubChem
**קבוצת לולו אינטרנשיונל** (בערבית: **مجموعة لولو الدولية**; באנגלית: **LuLu Group International**) היא קונגלומרט אמירתי המפעילה רשתות מרכולים במפרץ הפרסי ובהודו.

מטה החברה הראשי נמצא בעיר אבו דאבי, איחוד האמירויות, מעסיקה כ-57,000 עובדים ושולטת ברשת המרכולים לולו היפרמרקט (Lulu Hypermarket).

קבוצת לולו אינטרנשיונל דורגה כחלק מחמישים החברות הצומחות ביותר בעולם, כשהיא מפעילה כ-215 מרכולים, מרכז כנסים, 13 קניונים ובית מלון.

היסטוריה
--------

קבוצת לולו אינטרנשיונל הוקמה בשנת 2000 על ידי יוסוף עלי מוסאליאם, אך פעלה באופן פרטני מתחילת שנות התשעים.

בשנת 1995, פתחה החברה את המרכול הראשון שלה באבו דאבי, איחוד האמירויות.

בסוף שנות ה-90, הקימה החברה את חנויות הכלבו לולו סנטר (Lulu Center).

בשנת 2000, פתחה החברה את סניף ההיפרמרקט הראשון שלה באבו דאבי ועד מהרה פתחה עוד מספר סניפים ברחבי איחוד האמירויות, כווית, קטר, ערב הסעודית, בחריין, עומאן ותימן.

בשנת 2007, החלה לנהל את קניון ח'אלידיה באיחוד האמירויות.

בשנת 2013, פתחה החברה את קניון לולו (Lulu) בקוצ'י, הודו.

בשנת 2014, רכשה קבוצת לולו אינטרנשיונל כ-10 אחוזים ממניותיה של חברת איסט אינדיה (East India Company) ו-40 אחוזים מחברת פיין פודס (Fine Foods) תמורת כ-85 מיליון דולר.

בשנת 2021, פתחה החברה את קניון נוסף בעיר טריוונדרום, הודו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של LuLu Group International

הערות שוליים
------------

1. ↑  Naazneen Karmali, Middle East Retailer Yusuff Ali Emerges As Billionaire, Forbes (באנגלית)
2. ↑  Lulu named fastest growing retailer, Arab News, ‏2013-02-02 (באנגלית)
3. ↑  You are being redirected... yusuffali.com
4. ↑  India's largest mall in Kochi: Lulu Mall - Lulu Mall Kochi, The Economic Times
5. ↑  Sananda Sahoo, Lulu launches into luxury sector with investment in UK’s East India Company, The National, ‏2014-10-09 (באנגלית)
6. ↑  Haseeb Haider, LuLu to build India's second biggest mall for $300m in Kerala, Khaleej Times (באנגלית)
**סורבייבר** (באנגלית: **Survivor**) היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה בשיקגו בשנת 1978 על ידי הגיטריסט/הכותב ג'ים פטריק.

היסטוריה
--------

הלהקה הגיעה להצלחה רבה בשנות ה-80 וסינגלים רבים שלה כיכבו ברשימת המצעדים, בעיקר בארצות הברית. הלהקה ידועה בעיקר בזכות הלהיט "Eye of the Tiger" שיצא בשנת 1982 והיה לשיר הנושא של הסרט "רוקי 3". השיר היה בראש מצעד הפזמונים במשך 6 שבועות. על להיטי הלהקה נמנים השירים "Burning Heart", "The Search Is Over", "High On You", "Is This Love", "I Can't Hold Back".

הצלחת הלהקה החלה לדעוך בשנת 1988 לאחר יציאת האלבום "Too Hot To Sleep" ובעקבות כך הלהקה התפרקה.

לאחר פירוק הלהקה, המשיך הסולן ג'ימי ג'יימיסון להשתמש בשם הלהקה בסיבובי הופעות מבלי שקיבל רשות מיתר חברי הלהקה. בשנת 2000 חזר לשתף פעולה עם הגיטריסט פרנקי סאליבן. הלהקה התאחדה בשנת 2006 לאלבום נוסף בשם "Reach" אך ג'יימיסון עזב את הלהקה שנית. הלהקה מצאה סולן חלופי שאיתו הופיעה עד שנת 2011, שנה בה חזר ג'יימיסון לסיבובי הופעות עם הלהקה. בשנת 2013 יצאה הלהקה בסיבוב הופעות עם יתר חברי הלהקה המקורית כולל 2 הסולנים המובילים של הלהקה, דייב ביקלר וג'ימי ג'יימיסון .

ב-1 בספטמבר 2014 מת ג'יימיסון בביתו בממפיס.

בשנת 2015 צירפה הלהקה סולן נוסף בנוסף לדייב ביקלר, קמרון ברטון בן ה-21. הם המשיכו להופיע במשותף עד שבמרץ 2016 פיטרה הלהקה את הסולן דייב ביקלר והלהקה המשיכה להופיע עם הסולן ברטון בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סורבייבר** בוויקישיתוף
* 
* סורבייבר, ברשת החברתית פייסבוק

* סורבייבר, ברשת החברתית טוויטר

* סורבייבר, ברשת החברתית אינסטגרם

* סורבייבר, סרטונים בערוץ היוטיוב

* סורבייבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סורבייבר, באתר אייטונס (באנגלית)

* סורבייבר, באתר ספוטיפיי

* סורבייבר, באתר AllMusic (באנגלית)

* סורבייבר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סורבייבר, באתר דיזר

* סורבייבר, באתר Discogs (באנגלית)

* סורבייבר, באתר Songkick (באנגלית)

* סורבייבר, באתר בילבורד (באנגלית)

* סורבייבר, באתר טיידל (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Frankie Sullivan Reunites Four Original "Survivor" Members including Dave Bickler and Jimi Jamison". Survivor. 2013-04-18. אורכב מ-המקור ב-2013-09-01. נבדק ב-2013-09-13.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007417493105171
* BIBSYS: 9029149
* BnF: cb139068552 (data)
* GND: 5563791-7
* ISNI: 0000 0001 1034 3160
* LCCN: n90723559
* MusicBrainz: 55ef024a-6cc0-49ed-8ce2-2e12193c0f46
* VIAF: 155751227
* WorldCat: lccn-n90723559

 |
**דיוויזיית המילואים ה-21** (בגרמנית: **21. Reserve-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים ה-18 בפיקוד קונו פון שטויבן, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות ובקרב הארדנים (1914), ולאחר מכן השתתף במרוץ אל הים. הדיוויזיה לחמה בקרב שמפאן הראשון, ובהמשך בקרב ורדן שבמהלכו ספגה אבדות כבידות. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב השני על האן ובקרב קמברה, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ונגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-3 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

מפקדים
------

* הרמן פון רמפאכר (2 באוגוסט 1914–1 בספטמבר 1914)
* לודוויג פון שוורין (2 בספטמבר 1914–6 בספטמבר 1914)
* ארנסט פון איידטמן (7 בספטמבר 1914–8 בספטמבר 1914)
* לודוויג פון שוורין (9 בספטמבר 1914–28 ביוני 1916)
* קרל ברייזה (29 ביוני 1916–3 בינואר 1919)

לקריאה נוספת
------------

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
**דיוויזיית המילואים ה-24 (הסקסונית ה-2)** (בגרמנית: **24. Reserve-Division‏ (2. Königlich Sächsische)**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-12 (הסקסוני ה-1), שהיה חלק מהארמייה השלישית. הדיוויזיה נטלה חלק במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתף בקרב על המארן. במהלך שלוש השנים לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות בחזית המערבית, ונטלה חלק בקרב שמפאן השני ובקרב על הסום. במאי 1917 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במתקפת קרנסקי, אולם באוקטובר 1917 היא חזרה לחזית המערבית והשתתפה בקרב קמברה. הדיוויזיה השתתפה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-10 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

מפקדים
------

* אוסקר פון אהרנטל (2 באוגוסט 1914 – 31 במרץ 1916)
* מקס מורגנשטרן-דרינג (1 באפריל 1916 – 29 בינואר 1918)
* מרטין פון אולדרסהאוזן (30 בינואר 1918 – 2 בנובמבר 1918)
* אלפרד מילר (3 בנובמבר 1918 – 10 בינואר 1919)

לקריאה נוספת
------------

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
פטרונוסטר
**מערכת חניה אוטומטית** (APS) היא מערכת מכנית שנועדה למזער את השטח או הנפח הנדרשים לחניית מכוניות. המערכת מספקת חניה למכוניות במספר מפלסים הממוקמים אנכית כדי למקסם את מספר מקומות החניה תוך צמצום השימוש בקרקע. בשונה מחניונים מרובי מפלסים רגילים, מערכת החניה האוטומטית, מובילה באופן מכני מכוניות אל מקום החניה וממנו (ללא נהג) ובכך נכנס הרבה מהשטח המבוזבז לעומת חניון רב קומות רגיל. הפטרנוסטר (מוצג מונפש משמאל) הוא דוגמה לאחד הסוגים המוקדמים והנפוצים ביותר של המערכת.

מערכת חניה אוטומטית יידועה בשמות נוספים כגון: מתקן חניה אוטומטי (APF), מערכת אחסון ושליפה אוטומטית של כלי רכב (AVSRS), מערכת חניה לרכב, חניה מכנית וחניה רובוטית.

היסטוריה
--------

מערכת חניה חצי אוטומטית
הרעיון של מערכת החניה האוטומטית נולד בעקבות שני גורמים: צורך במקומות חניה ומיעוט קרקע זמינה. השימוש המוקדם ביותר של מערכת חניה אוטומטית היה בפריז, בשנת 1905 בחניון Rue de Ponthieu. המערכת כללה מבנה רב קומות מבטון עם מעלית מכוניות פנימית להובלת מכוניות למפלסים העליונים, שם החנו את המכוניות.

בשנות ה-20 הוקמה מערכת חניות דמוית גלגל ענק (עבור מכוניות ולא אנשים) בשם מערכת פטרנוסטר אשר הפכה לפופולרית מכיוון שהיא מאפשרת להחנות שמונה מכוניות בשטח המשמש בדרך כלל לחניית שתי מכוניות. המערכת הייתה פשוטה מבחינה מכנית עם והייתה קלה לשימוש במקומות רבים, כולל בתוך מבנים.

החניון הראשון ללא נהג נפתח בשנת 1951 בוושינגטון די. סי. אך הוחלף לטובת שטחי משרדים עקב עלייה במחירי הנדל"ן באזור.

בסוף שנות ה-40 וה-50 חל זינוק בשימוש במערכות חנייה בארצות הברית. וחלק ממערכות אלה נותרו פעילות עד היום. עם זאת, העניין במערכות האלה דעך עקב בעיות מכניות תכופות וזמני המתנה ארוכים לקבלת הרכב בחניון. החניון הרובוטי האמריקאי הראשון נפתח בשנת 2002 בהובוקן, ניו ג'רזי.

מערכת חניה אוטומטית גדולה
בעוד העניין במערכות חנייה אוטומטיות פחת בארצות הברית עד שנות ה-90, אירופה, אסיה ומרכז אמריקה התקינו מערכות מתקדמות יותר מבחינה טכנית מאז שנות ה-70. בתחילת שנות ה-90, כמעט 40,000 מקומות חניה נבנו מדי שנה באמצעות מערכות חניה אוטומטיות ביפן. נכון לשנת 2012, יש כ-1.6 מיליון מקומות חניה אוטומטיות ביפן.

המערכות הגדולות ביותר
---------------------

מתקן החניה האוטומטי הגדול בעולם נמצא באל-ג'הראא, כווית, ומספק 2,314 מקומות חניה.

מערכת חניה אוטומטית בטיבינגן, גרמניהמערכת החניה האוטומטית המהירה בעולם נמצאת בוולפסבורג, גרמניה, עם זמן שליפה של דקה ו-44 שניות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Patrascu, Daniel (2010), "How Automated Parking Systems Work", *Autoevolution*, נבדק ב-2012-11-16
2. ↑  "64 years ago, the world's first driverless parking garage opened in DC".
3. 1 2  Beebe, Richard S. (2001), *Automated Parking: Status in the United States* (PDF), אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-06-17, נבדק ב-2012-11-15
4. ↑  "Robot parking garage to open in New York". USA Today.
5. ↑  Guinness World Records "Largest Automated Parking Facility"
6. ↑  Guinness World Records "Fastest Automated Parking Facility"
לוגו SACD
דיסק SACD היברידי
**SACD** (ראשי תיבות של Super Audio Compact Disc) הוא פורמט לתקליטור המכיל מוזיקה רב-ערוצית (5.1 ערוצים: חמישה רמקולים וסאב וופר) באיכות טובה בהרבה מאיכות הקול ב-CD רגיל.

בדומה ל-DVD נשמר על ה-SACD פסקול של 5.1 ערוצים, אך בניגוד ל-DVD, במקום לשמור על הדיסק סרט ופסקול של 5.1 ערוצים בעומק דגימה של 16 ביט, אין ב-SACD מידע חזותי, רק אות אודיו אך בעומק דגימה ובקצב דגימה טובים בהרבה: פי 64 מ-CD.

יש שלושה סוגי דיסקים של SACD:

* הנפוץ ביותר (היברידי) מכיל שתי שכבות של נתונים: אחת באורך גל של DVD ומתחתיה שכבה נוספת באורך גל מתאים ל-CD. כאשר מכניסים דיסק כזה לנגן CD, קרן הלייזר שקוראת אותו עוברת דרך השכבה הראשונה וקוראת את השכבה הפנימית יותר. שכבה זו מכילה פסקול סטריאופוני בלבד. אך כאשר מכניסים את הדיסק לנגן SACD, הקרן הקוראת מוחזרת מהשכבה החיצונית, וקוראת רק את הפסקול הרב-ערוצי.
* סוג שני הוא חד-שכבתי וצרוב רק באורך גל של DVD. דיסק כזה מכיל 4.7GB של נתונים ואי אפשר לשמוע אותו כלל בנגן CD רגיל.
* הסוג השלישי דומה ל-DVD דו שכבתי, ומכיל 8.5GB. גם אותו לא ניתן לקרוא בנגן CD.

את הפסקול הרב-ערוצי המוקלט על הדיסקים ניתן לשמוע רק בנגן DVD שתומך בפורמט SACD. אולפני המוזיקה דרשו למנוע העתקות דיגיטליות של הפסקול, וכמעט כל הנגנים התומכים ב-SACD אינם מוציאים אותו למקלט בפורמט דיגיטלי (אופטי או קואקסיאלי) אלא בשישה מחברים אנלוגיים (אחד לכל רמקול). נגנים חדישים (בדרך כלל HTPC) המכילים מחבר HDMI (שתומך בהצפנה) יכולים להוציא את האות הרב-ערוצי בפורמט דיגיטלי (מוצפן), אך לשם כך נדרש מקלט (מפענח) מתאים.

למרות שתקן SACD יצא בשנת 2000, הוא זכה עד היום להצלחה מעטה. לכך תרמו מספר גורמים: תחרות עם הפורמט המתחרה DVD-Audio (אף הוא לא הצליח בשוק), העובדה שנגינת הפסקול הרב-ערוצי דרשה לחבר את הנגן למגבר בשישה חוטים נפרדים במקום בכבל דיגיטלי יחיד, והעובדה שלרוב הגדול של קהל הקונים התועלת בפורמט החדש הייתה קטנה מדי ביחס להשקעה הנדרשת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **SACD** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **SACD** |

* Janssen, E.; Reefman, D. "Super-audio CD: an introduction". *Signal Processing Magazine, IEEE* Volume 20, Issue 4, July 2003, pp. 83–90. (באנגלית)
פתח אוהל מועד בדגם המשכן בתמנע.
**מסך פתח אוהל מועד**, המופיע בתורה גם כ**מסך פתח האוהל**, הוא מסך שנתלה בכניסה למשכן שיצרו בני ישראל במדבר ושימש להפרדה בין חצר המשכן לבין אוהל מועד. המסך היה תלוי במזרח האוהל על חמישה עמודי שיטים. את המסך נשאו בני גרשון על ידי העגלות. הציווי לעשיית המסך מופיע בתורה בספר שמות, פרק כ"ו, פסוקים ל"ו–ל"ז ועשייתו בפועל מופיעה בספר שמות, פרק ל"ו, פסוקים ל"ז–ל"ח.

המסך
----

המסך היה עשוי מחוטי צמר- הצבועים בתכלת, ארגמן ותולעת שני- ומפשתן. חוטים אלו היו שזורים יחד כך שעל המסך היו ציורים של חיות. המסך היה מעשה רוקם, כלומר שמשני הצדדים נראתה אותה הצורה על המסך, שלא כמו הפרוכת שהייתה מעשה חושב. גודלו של המסך היה כגודל הפרוכת- 10 אמות על 10 אמות, כך שהוא כיסה את כל הפתח.

העמודים
-------

את המסך תלו על גבי חמישה עמודי שיטים המצופים בזהב. עמודים אלו היו גבוהים 10 אמות, כגודל המסך, וניצבו על חמישה אדני נחושת, אדן לכל עמוד. לעמודים חיברו ווים מזהב שעליהם הונחה קורה ארוכה שעליה תלו את המסך.

ראו גם
------

* חצר המשכן
* כלי המשכן
* בצלאל בן אורי
* קרשי המשכן

קישורים חיצוניים
----------------

* משמעות המסך על פי יוסף בן מתתיהו (אורכב 15.02.2016 בארכיון Wayback Machine)- מאת ד"ר אברהם-אופיר שמש.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר במדבר, פרק ג', פסוק כ"ה.
2. ↑  רש"י על ספר שמות, פרק כ"ו, פסוק ל"ו בדיבור המתחיל "רוקם".
3. ↑  על פי רש"י על ספר שמות, פרק כ"ו, פסוק ל"א דיבור המתחיל "כרבים".

| המשכן וכליו |
| --- |
| מבנה המשכן | אוהל מועד • חצר המשכן • קרשי המשכן • יריעות המשכן • עמודי המשכן • קלעי החצר • אדני המשכן | ציור של המשכן |
| מָסַכִים | הפרוכת • מסך פתח אוהל מועד • מסך שער החצר |
| כלי המשכן | ארון הברית • הכרובים • כפורת • המנורה • שולחן הפנים • מזבח הזהב • מזבח הנחושת • הכיור |
| בגדי כהונה | מכנסיים • אבנט • כתונת • מצנפת/מגבעת • מעיל • אפוד • חושן • ציץ |
| נושאי המשכן | שבט לוי • גרשון • קהת • מררי |
| אדריכלי המשכן | בצלאל בן אורי • אהליאב בן אחיסמך |
| אוהלי המשכן | משכן משה • משכן גלגל • משכן שילה • משכן נוב • משכן גבעון |
**סימון זכטר** (בגרמנית: **Simon Sechter**;‏ 11 באוקטובר 1788 – 10 בספטמבר 1867) היה תאורטיקאי מוזיקה, מורה, נגן עוגב, מנצח ומלחין. הוא היה אחד המלחינים הפורים ביותר מאז ומעולם, אף כי המוזיקה נשכחה ברובה וכיום זוכרים אותו בעיקר כמורה קפדן למוזיקה, שהנודע בתלמידיו היה אנטון ברוקנר.

קרל כריסטיאן מילר ליקט וערך את Die richtige Folge der Grundharmonien של סימון זכטר, "הסדר הנכון של הרמוניות יסודיות: מסה על בסים יסודיים, והיפוכיהם וחלופותיהם" (א. פונד, 1871; ג. שירמר, 1898).

חייו
----

זכטר נולד בפרימבורק, ממלכת בוהמיה, אז חלק מן הקיסרות האוסטרית, ועבר לווינה בשנת 1804, שם תפס את מקומו של יאן וצלב וורישק כנגן העוגב של החצר הקיסרית בשנת 1824. ב-1810 התחיל ללמד פסנתר ופיתוח קול באקדמיה לסטודנטים עיוורים. ב-1828 נתן לפרנץ שוברט החולה שיעור אחד בקונטרפונקט. בשנת 1851 התמנה זכטר לפרופסור להלחנה בקונסרבטוריון של וינה. מממשיכו בקונסרבטוריון היה אנטון ברוקנר, תלמידו לשעבר, ששיטות ההוראה שלו התבססו על אלה של זכטר.

שיטות הוראה
-----------

בין תלמידיו של זכטר היו אנרי וייטאן, פרנץ לכנר ואדוארד מרקסן (שלימד את יוהנס ברהמס פסנתר וקונטרפונקט.

שיטות ההוראה של זכטר היו מחמירות וקפדניות. לדוגמה, הוא אסר על ברוקנר לכתוב יצירות מקוריות בזמן שלמד אצלו קונטרפונקט. החוקר רוברט סימפסון סבור, ש"זכטר הוציא שלא מדעת מן הכוח אל הפועל את המקוריות של ברוקנר בכך, שעמד על דיכויה עד שמן הנמנע היה עוד להכיל אותה." זכטר לימד את ברוקנר באמצעות הדואר מ-1855 עד 1861 וראה בברוקנר את תלמידו המסור ביותר. לסיום לימודיו של ברוקנר, חיבר זכטר פוגה, שהקדיש לתלמידו.

בחיבורו בן שלושת הכרכים על עקרונות ההלחנה, "Die Grundsätze der musikalischen Komposition", כתב זכטר עבודה ראשונית, שהשפיעה על תאורטיקאים רבים שבאו אחריו. זכטר שאב את רעיונותיו מן התאוריות של ז'אן-פיליפ ראמו על הבס היסודי, הדיאטוני תמיד גם כאשר הרובד העליון מצטיין בכרומטיות; היסטוריונים של תאוריית המוזיקה רואים קשר מובהק בין זכטר לבין התפיסה הווינאית של תאוריית הבס היסודי.

כמלחין
------

זכטר היה גם מלחין, ובתור שכזה הוא זכור בעיקר כמי שחיבר כ-5,000 פוגות (הוא השתדל לכתוב לפחות פוגה אחת ביום), אבל הוא כתב גם מיסות ואורטוריות. נוסף לכך, הלחין גם חמש אופרות - Das Testament des Magiers (1842),‏ Ezzeline, die unglückliche Gegangene aus Deli-Katesse (1843), ‏ Ali Hitsch-Hatsch (1844), ‏ (Melusine {1851 ו-Des Müllers Ring (?) בשנים 1823–1824, היה זכטר אחד מ-51 מלחינים שחיברו וריאציה על ואלס מאת אנטון דיאבלי בשביל Vaterländischer Künstlerverein.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימון זכטר** בוויקישיתוף

* סימון זכטר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* סימון זכטר, באתר Discogs (באנגלית)
* ביוגרפיה של סימון זכטר באתר אולמיוזיק
* סימון זכטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלפרד איינשטיין, Music in the Romantic Era, ו. ו. נורטון ושות', ניו יורק 1947, עמ' 76
2. ↑  אתר אולמיוזיק, ביוגרפיה של סימון זכטר
3. ↑  אופרהגלאס, "מלחיני אופרה, סימון זכטר", הוצאת סטנפורד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007346544605171
* BNE: XX1735220
* BnF: cb10331817g (data)
* CiNii: DA10521010
* GND: 118612514
* ISNI: 0000 0000 8087 8200
* LCCN: n79150268
* MusicBrainz: 48499dc6-7116-4cfd-bab0-dc4d0b8c39b9
* NKC: xx0008356
* NTA: 074313592
* SNAC: w6gq78w1
* SUDOC: 080690564
* VcBA: 495/313910
* VIAF: 8180432
* WorldCat: lccn-n79150268

 |
**אירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה** (Europe of Freedom and Direct Democracy-EFDD) הייתה מפלגה פוליטית אירוסקפטית בפרלמנט האירופי. המפלגה מהווה באופן עקיף המשך לקואליציית החירות והדמוקרטיה (EFD) שהייתה בפרלמנט האירופי השביעי, עם שינויים משמעותיים בחברים שבמפלגה.

היסטוריה
--------

### קואליציית "אירופה של חופש ודמוקרטיה"

"אירופה של חופש ודמוקרטיה" (EFD) הייתה קואליציה פוליטית ימנית אירופאית בפרלמנט האירופי. הקבוצה הוקמה לאחר הבחירות לפרלמנט האירופי ב-2009, והורכבה בעיקר מאלמנטים של שתי קואליציות מפלגתיות בין לאומיות, האחת נקראת "עצמאות / דמוקרטיה" (Independence/Democracy-IND / DEM) והאחרת נקראת "האיחוד למען אירופה של האומות" (UEN-Union for Europe of the Nations) - שתיהן התקיימו במהלך הפרלמנט האירופי ה-6.

ה- EFD הייתה קואליציה של עשר מפלגות פוליטיות - הגדולות שבהן הן מפלגת העצמאות הבריטית (UKIP) עם 11 מושבים, והליגה הצפונית האיטלקית, עם תשעה מושבים - יחד עם מושב אחד עצמאי. ה-EFD התנגדה למגמת חיזוק האינטגרציה האירופית ותמכה בצמצום ההגירה לשטח האיחוד האירופי.

ב-24 ביוני 2014 קבוצת ה-EFD התארגנה למפלגת "אירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה" (EFDD) עבור הפרלמנט האירופי השמיני, עם המשך החברות של רק אחת מתוך כל המפלגות הפוליטיות שיצרו את ה-EFD.

### כינונו של הפרלמנט האירופי ה-8

בעקבות הבחירות לפרלמנט האירופי ב-2014, נתקלה קבוצת אירופה של חופש ודמוקרטיה (EFD) בקשיים ברפורמה בפרלמנט האירופי ה-8, עם מפלגות שונות וחברי הפרלמנט האירופי של ה-EFD של המונח הקודם, או שגורמים לקבוצות פרלמנטריות שונות או שלא נבחרו מחדש.

ב-4 ביוני 2014, מפלגת העם הדנית ופינס (פינלנד) הודהו בשמרנים האירופיים והרפורמיסטים (ECR) ולכן לא היו קשורים עוד ל-EFD. 

ב-12 ביוני 2014, תנועת חמשת הכוכבים (M5S) של איטליה, שנדחתה על ידי קבוצות הירוקים / EFA וברית של הליברלים והדמוקרטים לאירופה, הציעה לפעילים שלה משאל עם מקוון מוגבל לבחירה קבוצת הפרלמנט האירופי למפלגה, שבה 78% מהפעילים המשתתפים הצביעו בעד ה- EFD.

ב-16 ביוני 2014, חברת הפרלמנט הולנדית מס בלדר של המפלגה הרפורמית הפוליטית (SGP) עבר מן EFD לקבוצת ECR.

קבוצת ה- EFD תוקנה ב -18 ביוני 2014 עם חברי הפרלמנט האירופי (MEP) ממפלגות החברות הקיימות: בריטניה, המפלגה העצמאית בבריטניה (בריטניה) והסדר והצדק (ליטא), בנוסף לשותפים חדשים: תנועת חמשת הכוכבים, השוודיה הדמוקרטים (שוודיה), מפלגת האזרחים החופשיים (הרפובליקה הצ'כית), איגוד האיכרים הלטבים (לטביה) וחברת MEP צרפתית עצמאית, לשעבר של החזית הלאומית.

ב-24 ביוני 2014, שם הקבוצה EFD תוקן לאירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה (EFDD), ודייוויד בורלי מתנועת חמשת הכוכבים נבחר כנשיא החדש של הקבוצה הנכנסת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה
* אירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה, ברשת החברתית פייסבוק

* אירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה, ברשת החברתית טוויטר

* אירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה, סרטונים בערוץ היוטיוב
**דיק וג'יין עושים את זה** (באנגלית: **Fun with Dick and Jane**) הוא סרט קומי משנת 2005 והוא תחדיש לסרט הקולנוע בעל אותו שם מ-1977. בסרט מככבים ג'ים קארי וטיאה ליאוני בתור דיק וג'יין הרפר, זוג נשוי מהמעמד הבינוני-גבוה אשר מאבדים את מקור ההכנסה שלהם אחרי פיטוריו של דיק ובעקבות כך מדרדרים למעשי שוד כדי להמשיך לממן את אורח חייהם הקודם.

עלילת הסרט
----------

דיק הרפר (ג'ים קארי) מקודם לתפקיד בכיר בחברת מדיה גדולה גלובודיין. ביום למחרת הוא מתראיין לתוכנית כלכלית בטלוויזיה שבמהלכה נחשף בפעם הראשונה לעובדה שמניית החברה צונחת בפתאומיות. בעקבות כך, העובדים מאבדים את עבודתם ואת הפנסיות שלהם. דיק מגיע הבייתה ומגלה שאשתו ג'יין (טיאה ליאוני) עזבה את עבודתה כסוכנת נסיעות אחרי הקידום שלו בשביל לבלות יותר זמן עם בנם בילי.
למרות מאמציו, דיק מתקשה למצוא עבודה חדשה. ג'יין מבשרת לו שהם עומדים לאבד את נכסיהם כיוון שהונם התבסס בעיקר על מניית החברה.

אחרי השלמה עם היותם עניים, דיק וג'יין פונים למשרות בעלות שכר-נמוך. דיק שפוטר גם מעבודות אלה מקבל צו פינוי מביתם ומחליט לפנות לפשע. הוא מנסה לשדוד חנות נוחות אבל מאבד את האומץ. אחרי מספר ניסיונות כושלים, הם מצליחים לשדוד חנות קטנה. הם מתחילים לאמץ את המנהג ורוכשים מיומנות. הם צוברים מספיק כסף כדי לכסות את החובות שלהם. בפשעם האחרון, דיק וג'יין שודדים בנק מקומי אבל כמעט נתפסים כאשר קבוצת שודדים אחרת, גם היא ממפוטרי גלובודיין, מנסה לשדוד את הבנק גם היא באותו הזמן.

לאחר מכן דיק נתקל בפרנק (ריצ'רד ג'נקינס) בפאב מקומי, מנהל הכספים הראשי לשעבר בגלובודיין כאשר הוא שתוי. בלחץ דיק, פרנק מספר שמנכ"ל החברה, ג'ק מקליסטר (אלק בולדווין), מכר את כל נכסיה של גלובודיין ואז נטש את המניה, בורח עם הון של 400 מיליון דולר. פרנק קיבל 10 מיליון דולר ממקליסטר בתמורה לכך שישתוק.

אחרי שגילו את מזימתו השלושה מתכננים לנקום במקליסטר. פרנק מספר להם שמקלסיטר מתכנן להעביר את הונו לחשבון אחר כדי להתחמק ממיסים. כדי להעביר את הכסף לחשבון מזויף שפרנק יצר, הם צריכים להחליף אחד מהטפסים במהלך הפרוצדורה הבנקאית. אחרי פעולה נועזת שבה הצליחו להחליף את הטופס, מקליסטר מגלה שמספר החשבון שגוי ומבקש לבצע את הפעולה מחדש. דיק חושף את עצמו למקליסטר בתוך הבנק ודורש ממנו לחתום על המחאה. מקליסטר נענה לו וחותם לו על סכום של 100 דולר ועוזב את המקום. דיק מספר לג'יין שזו הייתה תוכנית המגירה שלו וכעת הם יכולים לזייף את חתימתו של מקליסטר.

ביום למחרת, מקליסטר מגלה שהמון עיתונאים ועובדי גלובודיין לשעבר התקבצו מסביב לביתו, משבחים אותו על נדיבותו. בלחץ השידור החי, דיק נותן למקליסטר פתק בה הוא מקריא כי העביר 400 מיליון דולר לקרנות הפנסיה של החברה כדי לתמוך בעובדיו לשעבר.

צוות השחקנים
------------

* דיק הרפר: ג'ים קארי
* ג'יין הרפר: טיאה ליאוני
* ג'ק מקליסטר: אלק בולדווין
* פרנק בסקומב: ריצ'רד ג'נקינס
* ורוניקה קלימן: אנג'י הארמון

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דיק וג'יין עושים את זה (באנגלית)

* "דיק וג'יין עושים את זה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "דיק וג'יין עושים את זה", באתר נטפליקס

* "דיק וג'יין עושים את זה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "דיק וג'יין עושים את זה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "דיק וג'יין עושים את זה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "דיק וג'יין עושים את זה", באתר Metacritic (באנגלית)

* "דיק וג'יין עושים את זה", באתר אידיבי

* "דיק וג'יין עושים את זה", באתר HBO Max (באנגלית)

* "דיק וג'יין עושים את זה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**סימון באלאר** (בצרפתית: **Simone Ballard**;‏ 1895 – 1978) הייתה זמרת מצו-סופרן ואלט אופראית, ששרה בתפקידים ראשיים, לרבות ביצועי בכורה, בלה מונה, בריסל.

ביוגרפיה
--------

### ילדות ולימודים

סימון באלאר נולדה בפריז. שני הוריה עבדו באופרה של פריז, אביה לואי באלאר היה זמר בס מ-1894 עד 1897, ואילו אמה, ברת' ברונוויל (נולדה ב-6 במרץ 1865 בפריז), הופיעה לראשונה כסופרן בתפקיד אליס ב"רוברט השד" של ג'אקומו מאיירבר, אבל ויתרה על הקריירה עם נישואיה בשנת 1891.

באלאר החלה בלימודי פסנתר בגיל צעיר ולמדה פיתוח קול בקונסרבטואר הלאומי של פריז אצל אז'ן לורן וז'אק איזנארדון. הופעת הבכורה שלה הייתה בתיאטרון לה מונה בשנת 1921, בתפקיד אמנריס באאידה של ורדי. בעקבות הופעתה זו משכרה לעבוד בלה מונה, שם שרה עד 1940.

### קריירה

באלאר הופיעה בביצועי בכורה: ב-2 במאי 1926 שרה בתפקיד הגיסה בLes malheurs d'Orphee של מיו; ב-28 בדצמבר 1927 שרה את התפקיד הראשי ב"אנטיגונה" של הונגר ב-1929 הופיעה ב"Le Joueur" (המהמר) של פרוקופייב. היא הופיעה בהפקות הראשונות של כמה אופרות בלה מונה, בהן כאומנת של קסנייה בבוריס גודונוב (1921) ו**חיביירה** ב"יריד סורוצ'ינצי" (1925), שתיהן של מוסורגסקי, **טקאצ'יכה** ב"סיפורו של צאר סאלטאן" של רימסקי-קורסקוב (1926), האם, השפירית וספל החרסינה ב"הילד והקסמים" של ראוול (1926), **דבורה** ב"דבורה ויעל" של פיצטי (1929), ואורסולה ב"La farsa amorosa" של זנדונאי (1933). מכלול תפקידיה, כ-70 במספר, כללו את **אזוצ'נה** באיל טרובטורה של ורדי, **דלילה** בשמשון ודלילה של קאמי סן-סאנס והתפקיד הראשי ב"הרודייאדה" של מאסנה. היא ביצעה תפקידים באופרות מאת וגנר, כגון **מגדלנה** בהמייסטרזינגר מנירנברג, **בראנגנה** בטריסטן ואיזולדה ו**פריקה** בטבעת הניבלונגים. כמו כן הופיעה כרוזנת במלכת העלה מאת צ'ייקובסקי, כ**אנינה** ב"אביר הוורד" של ריכרד שטראוס, כסבתא ב"La Vida breve" של מנואל דה פאיה, וכ**יונו** ב"אורפיאוס בשאול" של אופנבאך.

באלאר פרשה מן הבימה עם נישואיה למלחין והמנצח אלברט וולף בשנת 1940.

קישורים חיצוניים
----------------

* סימון באלאר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "סימון באלאר", אלמנך גרארדו קאזליה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 89261865-abba-4e13-bbf1-c5015059473c

 |
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ליו. 
**ליו צ'ינג** (בסינית: **柳青**, פין-יין: **Liǔ Qīng**; ידועה באנגלית בשם **Jean Liu**, **ג'ין ליו**; נולדה ב-1978 בבייג'ינג), היא אשת עסקים סינית ונשיאת DiDi (בעבר דידי קאויידי), פלטפורמת התחבורה הניידת הגדולה ביותר של סין. היא עבדה במשך 12 שנים בגולדמן זאקס אסיה, והתקדמה עד תפקיד מנכ"ל הפעילות באסיה ב-2012, לפני המעבר לתפקיד מנכ"לית של דידי דאש ביולי 2014.

לאחר שהצטרפה לדידי דאש, היא הובילה את אסטרטגיית המיזוג בין דידי דאש והמתחרה העיקרית שלה קאויידי דאש, אשר הובילה ליצירת ענקית התחבורה דידי קואיידי (מאוחר יותר שונה שמה לדידי צ'ושינג ב-2015, ואחר כך לסתם דידי - DiDi). היא גם עזרה לדידי בייזום השקעה של מיליארד דולר מאפל, ותכננה את רכישת חטיבת הפעילות של Uber סין ב-2016.

היא בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת בייג'ינג ושני מאוניברסיטת הארוורד, שניהם במדעי המחשב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליו צ'ינג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  宋静丽. "Didi Chuxing receives $600m investment from China Life Insurance - Business - Chinadaily.com.cn". *www.chinadaily.com.cn*. נבדק ב-2016-09-08.
2. ↑  "Tencent-Backed Didi Dache Pursues Buses, Government Cars After Daughter of Lenovo's Liu Chuanzhi Joined". *Forbes*.
3. ↑  Clover, Charles; Hook, Leslie. "Jean Liu: Splashing the cash". *Financial Times*. ISSN 0307-1766. נבדק ב-2016-09-08.
**אמורפאה** (עד 2012 נקראה באנגלית **Unikonts** על שם השוטון היחיד של המינים הנמצאים בה) היא אחת מעל-הקבוצות שמרכיבות על פי החלוקה המודרנית את האיקריוטים ומורכבת משלושה ענפים עיקריים, ענף ה-Amoebozoa (המכיל בעיקר את הריריות ואת האמבות), ענף ה-Opisthokonta אשר כולל את על-הקבוצות אשר מכילות את הפטריות ואת בעלי החיים, ושתי קבוצות קטנות עם ענפים משלהן בשם Apusomonadida ו-Breviatea. החלוקה בתוך קלייד זה הוצעה על ידי תומאס קלבייר-סמית ב-2002.

האגודה הבינלאומית לפרוטיסטים, המליצה בשנת 2012 לשנות את המונח Unikonta שהיה נהוג עד כה למונח החדש Amorphea. החלטה זאת באה מכיוון שהמונח "Unikont" היה מבוסס על ההשערה שלאב הקדום של קבוצה זאת היה רק שוטון אחד, השערה שנדחתה יותר מאוחר.

מאפיינים
--------

הקבוצה מכילה שלוש קבוצות מורפולוגיות: חד-תאיים בעלי שוטון אחד, אמבות ללא שוטון וקבוצת ה-opisthokonta (המכילה את בעלי חיים הפטריות וקבוצות קרובות) בה השוטון מתבטא רק בתאי-המין, לדוגמה בתא זרע. לקבוצות האיקריוטיות הקרובות יש לרוב שני שוטונים ומעלה (אם כי יש רבים יוצאים מן הכלל) והן מכונות לעיתים Biknots, נציגים בולטים של קבוצה זאת הן על-קבוצת SAR וה-Archeapastida המכילה את הצמחים וקרוביהם.

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cavalier-Smith T (במרץ 2002). "The phagotrophic origin of eukaryotes and phylogenetic classification of Protozoa". *Int. J. Syst. Evol. Microbiol*. **52** (Pt 2): 297–354. doi:10.1099/00207713-52-2-297. PMID 11931142. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
2. ↑  Cavalier-Smith, Thomas (2003). "Protist phylogeny and the high-level classification of Protozoa". *European Journal of Protistology*. **39** (4): 338–348. doi:10.1078/0932-4739-00002.
3. ↑  "The revised classification of eukaryotes". *J Eukaryot Microbiol*. **59** (5): 429–93. בספטמבר 2012. doi:10.1111/j.1550-7408.2012.00644.x. PMC 3483872. PMID 23020233. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Evolution: revisiting the root of the eukaryote tree". *Current Biology*. **19** (4): R165–R167. 2009. doi:10.1016/j.cub.2008.12.032. PMID 19243692.
**אוניברסיטת סאו פאולו** (בפורטוגזית: **Universidade de São Paulo**; בראשי תיבות: **USP**) היא אחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה החשובים בברזיל ובאמריקה הלטינית. האוניברסיטה פעילה במחקר ובהוראה בכל תחומי מדעי הרוח, מדעי החברה, מדעי הטבע, המדעים המדויקים, רפואה והנדסה. מוצעות בה גם תוכניות לימודי-חוץ לקהל הרחב. 

רשומים בה כ-75,000 סטודנטים לתארים בוגר, מוסמך ודוקטור. לאוניברסיטה 11 קמפוסים, 4 מהם ממוקמים בעיר סאו פאולו (הקמפוס הראשי מכונה "קמפוס אָרְמָנְדוֹ דֶה סָלֶס אולִיבֶירָה" ושטחו 7,443,770 מ"ר). שאר הקמפוסים מפוזרים בערים אחרות במדינת סאו פאולו (באורו, לורנה, פירסיקאבה, פירסונונגה, ריביירו פרטו, סאו קרלוס, סנטוס וסאו פאולו). המבנה האקדמי של USP מאורגן ב-42 בתי ספר, 6 מכונים מתמחים וארבעה מוזיאונים חשובים. היא השיגה במהירות תפקיד מוביל בתחומים רבים ושונים כמרכז מחקר והיא אחראית לכ- 20% מכלל התפוקות האקדמיות בברזיל. 
היא נחשבת למוסד האקדמי המחקרי הטוב בברזיל. בעבר היא דורגה במקום ה-94 בפריון מחקרי בין האוניברסיטאות בעולם. לפי אותו דירוג, מדורגת USP ראשונה בין האוניברסיטאות באמריקה הלטינית. מאידך, על פי הדירוג של טיימס לשנת 2007 מדורגת USP במקום ה-176 בין האוניברסיטאות הטובות בעולם. על פי דירוג השוואתי אחר עבור פריון מחקרי, מוקמה USP במקום ה-45 בעולם.

מעמדה כאוניברסיטה הוכר ב-25 בינואר 1934, כאשר חברו יחד מספר פקולטות שפעלו מזה מספר שנים כמוסדות עצמאיים, ביניהן הפקולטה למשפטים שהוקמה עוד ב-11 באוגוסט 1827, הפקולטה לרפואה ובית הספר הפוליטכני. לאלה הצטרפו פקולטות חדשות לפילוסופיה, מדעי הרוח ומדעים, אשר קלטו פרופסורים מצרפת, איטליה, גרמניה ומדינות אחרות באירופה. בית הספר הפוליטכני כלל מחלקות להנדסה אזרחית, הנדסת חשמל, הנדסת מחצבים, הנדסה מטלורגית, הנדסה ימית והנדסה כימית. מאז נוספו עוד פקולטות ומחלקות לאוניברסיטה. 

**בניין היחידה להנדסה אזרחית** בבית הספר הפוליטכני של האוניברסיטה.
USP היא אוניברסיטה ציבורית והלימודים בה מוצעים בחינם. על פי החוק הברזילאי, אסור על אוניברסיטה ציבורית בברזיל לגבות תשלום עבור קורסים אקדמיים. כל אדם שסיים לימודים תיכוניים זכאי להשתתף בבחינות הכניסה של האוניברסיטה. קיימת תחרות רבה על כל מקום ובכל שנה מתמודדים 150,000 מועמדים על כ-10,000 מקומות.
המוטו של האוניברסיטה הוא "*Scientia Vinces*" (מלטינית: "באמצעות המדע תנצח").
האוניברסיטה שותפה מייסדת בקונסורציום הבינלאומי של מיזם טלסקופ מגלן הענק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניברסיטת סאו פאולו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת סאו פאולו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Top Universities, Universidade de São Paulo
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269120405171
* BIBSYS: 90841762
* BNE: XX128136
* BnF: cb11882184z (data)
* CiNii: DA0294453X
* GND: 1010570-0
* ISNI: 0000 0004 1937 0722
* LCCN: n79143148
* NKC: kn20030918006
* NLA: 36138909
* RERO: 02-A000193870
* SUDOC: 026606585
* ULAN: 500312838
* VIAF: 138319002
* WorldCat: lccn-n79143148

 |
**Million roz** (ברוסית: **Миллион роз**, ובעברית: **מיליון ורדים**) הוא מיני-אלבום של זמרת הפופ הרוסית אלה פוגצ'ובה.

המיני אלבום יצא בברית המועצות על ידי חברת "מלודיה" בדצמבר 1982 ושמו ניתן לו מהשיר שהוצב בצד הראשון שלו. על פי הדיסקוגרפיה הרשמית של הזמרת, זה הסינגל ה-13 שלה. הצד האחורי מכיל את השיר "השיבה" (Возвращение), ומחבר המוזיקה של שתי היצירות הוא ריימונד פאולס. האלבום פורסם גם בגרסת מונו במתכונת של תקליט גמיש. עד דצמבר 1983 התפוצה של המיני-אלבום הייתה 6 מיליון עותקים.

בשנת 1985, השיר "מיליון ורדים" (Миллион роз) נכלל באוסף האלבומים של אללה פוגצ'בה "הו, איך רוצה לחיות" (Ах, как хочется жить). השיר "השיבה" פורסם באותה גרסה באלבום המפוצל "המאסטרו אצלנו בביקור" (У нас в гостях Маэстро), וגרסת האולפן יצא רק בשנת 1996 באחד מ -13 התקליטורים של "האוסף".

רשימת רצועות
------------

כל המוזיקה נכתבה על ידי ריימונד פאולס. 

### סינגל סובייטי


| צד א' |
| --- |
| מס' | שם | מילים | משך |
| 1. | Million roz | אנדריי ווזנסנסקי | 5:30 |

| צד ב' |
| --- |
| מס' | שם | מילים | משך |
| 1. | Dve zvezdi | איליה רזניק | 4:20 |

### סינגל יפני


| צד א' |
| --- |
| מס' | שם | מילים | משך |
| 1. | Million roz | אנדריי ווזנסנסקי | 5:30 |

| צד ב' |
| --- |
| מס' | שם | מילים | משך |
| 1. | Starinnie chasi | איליה רזניק | 4:38 |

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Million roz באתר MusicBrainz
* מיני אלבום Million roz, באתר Discogs

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 5611a7a8-3d7a-4cfd-8648-d8181ce0307f
* MusicBrainz work: 95b7b10b-7349-3299-be9b-1983b8b4deec

 |
**דנגריגה** (**Dangriga**, לשעבר: **Stann Creek Town**) היא בירת מחוז סטאן קריק שבדרום בליז. זוהי העיר הגדולה ביותר בחלקה הדרומי של בליז.

היסטוריה
--------

דנגריגה יושבה לפני 1832 על ידי הגרינגו (או גריפונה - שחורים מהקריביים, כפי שכונו על ידי הבריטים), מהונדורס. במשך שנים הייתה זו העיר השנייה בגודלה במושבה לאחר בליז סיטי, אך בשנים האחרונות עקפה אותה אורנג' ווק טאון. מאז ראשית שנות השמונים תרבות הגריפונה עוברת תחיה, כחלק מאותו תהליך שבמסגרתו שונה גם שם העיר לדנגריגה, מילה בשפת הגריפונה שמשמעותה "מים עומדים".

תרבות
-----

דנגריגה היא ביתה של תרבות הגריפונה, שהיא קבוצה אתנית ותרבותית, שאנשיה הם צאצאי עבדים אפריקאים וילידי הקריבים. הגריפונה אימצו את שפת ילידי הקריבים אך שמרו על דתם והמורשת המוזיקלית האפריקאית. דנגריגה היא גם מקורה של מוזיקות הפונטה האופיינית לבני הגריפונה. בשנת 2001 הודות לפעילות של אנדי פאלאסיו התקבלה החלטת אונסקו להכיר בשפה גאריפונה ובמוזיקה והריקודים של תרבות בני גאריפונה ב"נסכי צאן ברזל של המורשת בעל פה של האנושות, שנועדת לשימור". לראשונה נלקח צעד כזה לגבי מורשת תרבות מן האיים הקריבים.

בכל שנה, בחודש נובמבר, מתקיים פסטיבל בן שבוע של בני הגריפונה מכל רחבי האזור. הפסטיבל כולל מצעד לפידים וטקס הנחת זרים על פסלו של הפטריוט והפעיל החברתי, תומאס וינסנט רמוס, בחירת מלכת היופי של הגריפונה, מצעדים ותפילות מיוחדות בכנסיות ומרוץ אופניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דנגריגה** בוויקישיתוף
* דנגריגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד האוכלוסין של בליז 2010, עמוד 8

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557228105171
* GND: 7543957-8
* LCCN: n80110477
* VIAF: 157106845
* WorldCat (עם VIAF): 157106845

 |
פרופ' **ארתור סטפן "ארטק" נכט-סמבורסקי** (בפולנית: **Artur Stefan "Artek" Nacht-Samborski**; ‏26 במאי 1898 – 9 באוקטובר 1974), היה צייר ומרצה אקדמאי יהודי-פולני.

קורות חיים
----------

**ארתור נכט** נולד בקרקוב, בנם של יואל ושרה נכט לבית ויינדלינג.

בין השנים 1917–1924 למד באקדמיה לאמנויות בקרקוב, ב-1924 עזב מפולין לפריז כחלק מקבוצת "הקפיסטים", קבוצת ציירים פוסט-אימפרסיוניסטים פולנים בה היה היהודי היחיד.

בשנת 1939, זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, הקפיסטים חזרו לפולין.

נכט התגורר בוורשה בזהות בדויה של נוצרי בשם "סטפן סמבורסקי", תחת זהות בדויה זו הציל ועזר לבני משפחתו בשואה.

לאחר המלחמה נכט שילב את השם "סטפן סמבורסקי" שהציל את חייו לתוך שמו האמיתי, הוא שימש כפרופסור ומרצה בבית הספר הגבוה לאמנויות בגדנסק בין השנים 1946–1949, שם עמד בראש הפקולטה לציור ואדריכלות.

ב-1949 עבר ללמד כמרצה באקדמיה לאמנויות יפות בוורשה, שם לימד עד פרישתו בשנת 1968. נכט נפטר ב-9 באוקטובר 1974 בוורשה.

דודנו היה המשפטן הישראלי משה נכט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור נכט-סמבורסקי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265868405171
* BNE: XX1435379
* BnF: cb16179616t (data)
* GND: 124947964
* ISNI: 0000 0000 7691 8425
* LCCN: nr98028499
* NKC: zmp2013780292
* NLP: A12268057
* RKD: 206492
* SUDOC: 060703067
* ULAN: 500120425
* VIAF: 47708004
* WorldCat: lccn-nr98028499

 |
**אוסקר פונגסט** (21 באפריל 1874 - 14 באוגוסט 1933) היה ביולוג ופסיכולוג גרמני שחי במאה ה-20. פונגסט ידוע בעיקר בשל המחקר שביצע בהנס החכם, סוס אשר בעליו טען כי הוא ידוע לחשב תרגילים מתמטיים.

מחקרו על הנס החכם
-----------------

 ערך מורחב – **הנס החכם**  

הנס החכם בהופעה
בעת שעבד בברלין כלבורנט בהתנדבות במעבדה של הביולוג קארל שטומפף, הוטלה על פונגסט האחריות לחקור את הנס החכם ולגלות כיצד מצליח הסוס לבצע חישובים מתמטיים. לאחר מחקר מעמיק אשר במסגרתו נבדקו הן בעלו של הסוס והן הסוס עצמו, קבע פונגסט והדגים כי החישובים לא התבצעו בזכות יכולתו המתמטית של הסוס, אלא בזכות יכולתו לקרוא תגובות בלתי רצוניות זעירות אשר אפשרו לו להגיע לתשובה הנכונה. המחקר, אשר פורסם בשנת 1907, קבע את המונח **אפקט הנס החכם** - מונח אשר מתאר מצב שכזה, ועודו נמצא בשימוש.

ראו גם
------

* הנס החכם

קישורים חיצוניים
----------------

* עבודות של או על אוסקר פונגסט באתר Internet Archive
* כתבי אוסקר פונגסט בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007342022405171
* BnF: cb13594935d (data)
* GND: 116173823
* ISNI: 0000 0001 1658 8134
* LCCN: n82216071
* NTA: 09745401X
* VIAF: 64176259
* WorldCat: lccn-n82216071

 |
**קאסה רוסאדה** (בספרדית: **Casa Rosada**; מילולית: "הבית הוורוד") הוא כינויו של מקום העבודה המרכזי של נשיאי ארגנטינה. הקאסה רוסאדה ממוקם בצדה המזרחי של פלאסה דה מאז'ו בבואנוס איירס, והוא זכה לכינוי זה בשל צבעו הוורוד. מעונם הרשמי של נשיאי ארגנטינה, קינטה דה אוליבוס, שוכן בעיר אוליבוס, השייכת לפרובינציית בואנוס איירס. העיר סמוכה לבירה הפדרלית בואנוס איירס.

היסטוריה
--------

במקום בו שוכן היום הקאסה רוסאדה שכן בעבר מבצר שהוקם ב-1594 כדי להגן על בואנוס איירס. ב-1713 הורחב המבצר עד לכדי שטח של כ-10 דונמים, נבנו בו צריחים, והוא החל לשמש את מושלי המושבה, ועם כינונה של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה ב-1776 - את מושליה של זו. 

לאחר עצמאות ארגנטינה שימש המבצר את נשיאיה, אך במחצית המאה ה-19 הוא חדל לתקופה קצרה מלשמש את הנשיאים, מרביתו נהרס כדי לאפשר את הסבתו למבנה שייעודו אדמיניסטרטיבי, והמבנה החדש נבנה בסגנון נאו-קלאסי. כשנבחר ברטולומה מיטרה לנשיא ארגנטינה ב-1862 הוא שב לקאסה רוסאדה. המבנה נצבע בוורוד במהלך כהונתו של דומינגו פאוסטינו סרמיינטו, ב-1873. בשנה זו גם הוחל בהרחבתו של המבנה. לפי האמונה המקובלת, הצבע הוורוד סימל את האיחוד בין שתי התנועות הפוליטיות הבולטות באותה העת - הפדרליסטים שדגלם היה אדום, והאוניטריוס שדגלם היה לבן. עם זאת, הסיבה האמיתית לצבע הוורוד נעוצה בכך שהצבע היה עירוב של סיד ודם בקר, ששימש לייצוב הצבע. כמו כן, צבע דגלם של האוניטריוס לא היה לבן לגמרי, וכלל גם כחול. 

בשנות ה-90 של המאה ה-19 נערכו בקאסה רוסאדה שיפוצים נוספים, והמבנה במראהו הנוכחי נחנך ב-1898. ב-1957 נחנך במבנה מוזיאון הכולל מידע אודות נשיאי ארגנטינה לדורותיהם וחפציהם האישיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאסה רוסאדה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קאסה רוסאדה (בספרדית)
* קאסה רוסאדה באתר נשיאי ארגנטינה
* אתר המוזיאון בקאסה רוסאדה (בספרדית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: sh98002727
* NKC: olak2004203601
* VIAF: 123659878
* WorldCat (עם VIAF): 123659878

 |
חזית ארמון הדוכס הגדול בלוקסמבורג וביתני השמירה שבכניסה אליו
שומר בכניסה לארמון הדוכס הגדול בלוקסמבורג
**ארמון הדוכס הגדול** (בלוקסמבורגית: **Groussherzogleche Palais**) הוא ארמון בעיר לוקסמבורג, בירת לוקסמבורג. הוא משמש כמעונו הרשמי של הדוכס הגדול, ראש המדינה של לוקסמבורג.

הארמון ניצב באתר בלתי מבודד בליבה של העיר וצמוד למבנים אחרים באותו אזור. חזית החלק העתיק ביותר שבו, הנמצא בין שני צריחים, בנויה בסגנון הרנסאנס. החלק המרכזי של הארמון שנבנה בסגנון הבארוק מתוארך לתחילת שנות ה-40 של המאה ה-18.

היסטוריה
--------

לאחר שנחרב בשנת 1554 בהתפוצצות אבק שרפה, שוקם המבנה ושימש כבניין העירייה של העיר מ-1572 ועד ל-1795, ולאחר מכן כמטה הממשל בלוקסמבורג כולה עד לשנת 1817. מאז שימש כמעון מושל לוקסמבורג מטעם הולנד.

עם העברת השלטון בדוכסות לידי בית נאסאו-וילבורג ב-1890, יועד המבנה לשמש למגורי הדוכס הגדול ומשפחתו בלבד. בהנהגתו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג שופץ והותאם המבנה לייעודו וב-1859 נוסף לו אגף חדש.

במהלך הכיבוש הגרמני של לוקסמבורג במלחמת העולם השנייה, שימש הארמון לגרמנים כאולם קונצרטים וכמסבאה. נזק רב נגרם למבנה, ריהוטו ואוספי האומנות שבו. לאחר שובה מהגלות של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ב-1945, חזר הארמון לשמש את ייעודו הקודם. הוא שופץ בשנות השישים וחודש כולו בשנים 1991–1996.

הארמון משמש למגורי הדוכס הגדול וכאתר למילוי חובותיו הרשמיות. לדוכס הגדול משרדים בבניין והוא מקבל בו אורחים רשמיים ומקיים בו נשפים לכבודם. ראשי מדינות המבקרים בלוקסמבורג לנים בארמון. בכל חג מולד משודרת מהחדר הצהוב בארמון ברכה מאת הדוכס לכל תושבי המדינה. 

משנת 1945 ועד 1966 ניצבו אנשי משמר הדוכס הגדול במשמר טקסי בחזית המבנה. מאז ואילך ממלאים תפקיד זה חיילי צבא לוקסמבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון הדוכס הגדול** בוויקישיתוף
* הארמון באתר הדוכס הגדול של לוקסמבורג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 261494759
* WorldCat (עם VIAF): 261494759

 |
**ד"ר סבייטסו** (אנגלית: Dr. Sbaitso) היא תוכנת בינה מלאכותית וסינתזת דיבור שיצאה לאור בשנת 1991, ונוצרה על ידי חברת Creative Labs. התוכנה הייתה סימולציה של פסיכולוג שניהל דיאלוג עם המשתמש. התוכנה יועדה למחשבים אישיים מבוססי מערכת ההפעלה MS-DOS.

היסטוריה
--------

Creative Labs הפיצה את ד"ר סבייטסו יחד עם כרטיסי הקול של החברה בשנות ה-90 המוקדמות. שם התוכנה הוא ראשי תיבות באנגלית של המשפט "מפעיל טקסט-דיבור מבוסס בינה מלאכותית וכרטיס קול" (Sound Blaster Artificial Intelligent Text to Spech Operator).

התוכנה לא ידעה לנהל אינטראקציה מורכבת עם המשתמש, ורוב הקלטים האפשריים נענו בתשובות כגון "מדוע את/ה מרגיש/ה ככה?". כאשר המשתמש הקליד משפט שהתוכנה לא הבינה, התוכנה ענתה לעיתים קרובות "זו לא הבעיה שלי". בנוסף ידעה התוכנה לחזור בקול רם על קלט המשתמש שהופיע לאחר המילה "תגיד" (Say). אם המשתמש קילל את התוכנה או התבטא בצורה מעליבה, התוכנה הייתה "קורסת" ומאתחלת את עצמה.

בתחילת כל שיחה הציג עצמו ד"ר סבייטסו כך:

`שלום [שם משתמש], שמי הוא דוקטור סבייטסו.`

`אני כאן כדי לעזור לך. אמור בחופשיות כל מה שתרצה, השיחה שלנו תישאר פרטית לחלוטין. תוכן הזיכרון יימחק כשתעזוב.`

`ובכן, ספר לי על הבעיות שלך.`

התוכנה נבנתה כדי להדגים את יכולות הדיבור הסינתתי של כרטיסי הקול של Creative Labs, אף שאיכות הקול שלהם הייתה רחוקה מלהיות כמו-אנושית. לתוכנה הייתה גרסה נוספת שרצה על מערכת ההפעלה חלונות של חברת מיקרוסופט, ונקראה "התוכי פרוֹדי" (Prody Parrot); לגרסה זו היה ממשק משתמש גרפי עשיר יותר.

ראו גם
------

* סירי
* אלייזה
* מבחן טיורינג
* צ'אטבוט

קישורים חיצוניים
----------------

* גרסת אמולטור של המשחק באתר ClassicReload.
* "Dr. Sbaitso Was My Only Friend". X-Entertainment. 2006-10-04. אורכב מ-המקור ב-2013-01-11. נבדק ב-2010-02-26.
* "Dr. Sbaitso". Home of the Underdogs. נבדק ב-2010-02-26.
* "Dr. Sbaitso Online". OneWeakness. נבדק ב-2013-08-26.
נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון מתארח בלוס פינוס עם אנריקה פניה נייטו, 2015
**לוס פינוס** (בספרדית: **Los Pinos**, בתרגום חופשי לעברית: "האורנים") הוא בית הארחה במרכז מקסיקו סיטי המשמש כמשכנו ומקום מגוריו של נשיא מקסיקו, מאז 1934, עת נחנך בידי הנשיא לאסרו קארדנאס. המונח 'לוס פינוס' מהווה גם מטונימיה לנשיא מקסיקו.

היסטוריה
--------

הארמון נבנה ב-1853 בסגנון האמנות האקלקטית, נרכש והיה למעונם הרשמי של נשיאי מקסיקו בשנת 1934. מאז היה הארמון בית ל-13 נשיאי מקסיקו ובני משפחותיהם במשך עשרות שנים. בשנת 2000 פתח הנשיא ויסנטה פוקס את הארמון לציבור הרחב ועבר להתגורר בווילה סמוכה.
עד שנת 1940, התגוררו ראשי המדינה של מקסיקו בטירת צ'פולטפק, במקום סמוך. בשנת 1934, נכנס הנשיא לזרו קרדנס לתפקידו וסירב לגור בטירת צ'פולטפק בטענה כי הטירה ראוותנית מדי ואינו רוצה בה כמעונו הרשמי. הוא הציע להקים בית קטן יותר בסמוך לטירה, גם הוא בפארק צ'פולטפק, בשם "Rancho La Hormiga". בהמשך שינה את שם המשכן ל"לוס פינוס".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוס פינוס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לוס פינוס (בספרדית)
* לוס פינוס, ברשת החברתית טוויטר

* לוס פינוס, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  הצצה למעונות של מנהיגי העולם, באתר mako