recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אתרים בהם התגלו כתובות, פסלים או מקדשים לאלה סירונה.
**סירונה** (**Sirona**, ‏**Thirona** או **Đirona** - נהגה "צירונה") הייתה אלה במיתולוגיה הקלטית שפולחנה היה נפוץ במרכז ובמזרח גאליה ולאורך נהר הדנובה. האלה נחשבה לאלת המעיינות החמים. פסליה ותגליפה לוו בעיקר בזאבים וילדים.

במספר מקדשים היא זוהתה כזוגתו של האל אפולו גראנוס או אפולו בורוו.

מקדשה העיקרי היה בטרוורי שבעמק הנהר מוזל.

מקור שמה במילה הגאלית "סטר" משמעה "כוכב".

ברחבי גאליה (צרפת של ימינו) התגלו כתובות רבות ופסלים המוקדשים לאלה. לא התגלו מקדשים לאלה בבריטניה.

תיאור האלה
----------

באלזי שבגרמניה התגלה תגליף אבן בו מתוארת האלה כלובשת גלימה ארוכה, ואוחזת בידה הימנית כד שתייה פולחני (פטרה - patera) ובידה השמאלית שרביט.

פסל האלה שהתגלה בהוכשיד מתאר את האלה כמחזיקה בידה קערה מלאה ביצים, ונחש אורך מתפתל סביב זרועה. בפסל זה לובשת האלה גלימה ולראשה עטרה שבמרכזה כוכב (מקור שמה).

פסל האלה שהתגלה במאליין שבקוט-ד'אור משנת 280 לפנה"ס לערך מתאר את האלה כעירומה למחצה, ונחש מתפתל סביב זרועה השמאלית - מוטיב המסמל את היותה אלת הרפואה.

בויין-אן-ואל התגלה עמוד מרובע ועליו ארבעה תגליפים המייצגים את סירונה, אפולו, מינרווה והרקולס. בתגליף זה מתוארת האלה כלובשת שמלה ארוכה ולראשה עטרה. בידה השמאלית היא אוחזת קרן שפע ובידה הימנית פטרה (כד טקסי) ממנו היא משקה נחש מתפתל.

מקדשים
------

בחפירות ארכאולוגיות התגלו מספר מקדשים של האלה. מקדשים אלה כללו חדר פנימי ואכסדרה חיצונית. מקדשים אלה נבנו לרוב ליד מעיינות חמים או בארות.

אחד המקדשים התגלה בבודפשט ואחר בווייסבאדן שבהסה. מקדש מרכזי התגלה בהוכשילד - אשר נבנה סביב מעיין ושימש ככל הנראה אתר עלייה לרגל; מקדש זה נהרס בין השנים 250- 270 ולא נבנה מחדש.

אזכורים תרבותיים
----------------

האסטרואיד 116 סירונה (אנ') שהתגלה על ידי כריסטיאן היינריך פרידריך פטרס, נקרא על שמה של האלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סירונה** בוויקישיתוף
* תיאור האלה (בגרמנית)
* תיאור האלה (בצרפתית)

| המיתולוגיה הקלטית |
| --- |
| אלים כלל-אירופאיים | אוגמיוס • אווטה • אזוס • איאלונוס • אלאונוס • אליסאנוס • אנדארטה • אנקאסטה• אנקסטיומארוס • אפונה • ארטיו • ארקורה • בורוו • בלאטו-קאדרוס • בלנוס • בליסאמה • בריגנטיה • בריטניה • גראנוס • דאמונה • דיאה מטרונה • דיס פאטר • ויסוקיוס • וירוטוטיס • טאוטאטיס • טאראניס • לוגוס • ליטאוויס • לנוס • מאטרס • מאפונוס • מוגונס • נאנטוסואלטה • נמטונה • סגומו • סוקלוס • סירונה • קאמולוס • קונדאטיס • קיקולואיס • קיסוניוס • קרנונוס • רוזמרטה |
| אלים ייחודיים לבריטניה | אבנדינוס • איוגה • אלייסיאגאה • אנדרסטה • וטריס • ורביה • לאטיס • נודנס • סאטיאדה • סנונה • סוליס • קוונטינה • קוקידיוס • ריקאגומבדה |
| אלים ייחודיים לגאליה אקוויטניה | אבליו • פאגוס |
| אלים ייחודיים לגאליה בלגיקה | אבנובה • איוואנטוקארוס • אינטאראבוס • אינקיונה • איקוולאונה • אנקאמנה • ארדואינה • ארוורנוס • ווסגוס • וינדונוס • וראודונוס • קסולסיגיאה • ריטונה |
| אלים ייחודיים לגאליה קלטיקה | אטפומארוס • איקאוניס • בריקטה • טלו • לוקסוויוס • מוריטאסגוס • מולו • סוקונה • סמרטריוס • סקוואנה • רובור |
| אלים ייחודיים לגאליה נרבוננסיס | אמביסאגרוס • בוקסנוס • לרו • לרינה • נמאוסוס • קטובודואה • רודיאנוס |
| אלים ייחודיים לגרמאניה | אופאניה • גבריניוס • נהלניה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 180638831
* VIAF: 310751249
* WorldCat (עם VIAF): 310751249

 |
**הקורפוס ה-17** (בגרמנית: **XVII. Armee-Korps**) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-24 במרץ 1890 כחלק מהתרחבות כללית של צבא הקיסרות הגרמנית, ולמפקדו מונה אוגוסט פון לנצה. מטה הקורפוס היה בדנציג, וחייליו גויסו מפרוסיה המערבית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה הקורפוס שכלל את הדיוויזיות ה-35 וה-36 תחת פיקודו של אוגוסט פון מקנזן כחלק מהארמייה השמינית. הקורפוס לחם נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, והשתתף בקרב גומבינן, ולאחר מכן השתתף בקרב טננברג. לאחר מכן השתתף הקורפוס בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן הועבר תחת פיקוד הארמייה התשיעית, עמה לחם בקרב לודז'. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובאוקטובר 1915 הועבר לחזית המערבית והוצב באזור הסום, שם לחם בשנת 1916 במהלך הקרב על הסום. במהלך מתקפת האביב הגרמנית לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18, ולאחר מכן השתתף בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה, ולאחר סיום המלחמה בתבוסת גרמניה ב-1918 פורק הקורפוס ב-26 ביוני 1919.

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים אוגוסט פון לנצה (24 במרץ 1890 - 1 באפריל 1902)
* גנרל חיל הרגלים גאורג פון בראונשווייג (3 באפריל 1902 - 11 בינואר 1908)
* גנרל חיל הפרשים אוגוסט פון מקנזן (27 בינואר 1908 - 1 בנובמבר 1914)
* גנרל חיל הרגלים גינטר פון פאנוויץ (2 בנובמבר 1914 - 6 בספטמבר 1916)
* גנרל לוטננט פאול פלק (7 בספטמבר 1916 - 18 בפברואר 1918)
* גנרל לוטננט ריכרד פון וברן (19 בפברואר 1918 - 22 ביוני 1918)
* גנרל לוטננט גינטר פון אצל (23 ביוני 1918 - 26 באוגוסט 1918)
* גנרל לוטננט אקסל פון פטרסדורף (27 באוגוסט 1918 - 27 בדצמבר 1918)
* גנרל חיל הרגלים אוטו פון בלו (28 בדצמבר 1918 - 26 ביוני 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס ה-17** בוויקישיתוף
**לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט** (בגרמנית: **Ludwig Friedrich II. von Schwarzburg-Rudolstadt**;‏ 9 באוגוסט 1767 – 28 באפריל 1807) היה בין השנים 1793–1807 הנסיך הריבוני של שוורצבורג-רודולשטאדט.

ביוגרפיה
--------

לודוויג פרידריך נולד ב-9 באוגוסט 1767 ברודולשטאדט והיה הילד השני ובנם הראשון של פרידריך קרל, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט ואשתו הראשונה אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטאדט. באותה תקופה שלט סבו לודוויג גינתר השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט על הנסיכות. בשנת 1789 נסעו לודוויג פרידריך ואחיו קרל גינתר לז'נבה וליעדים נוספים לצורך השכלתם. במהלך מסע זה הם למדו על אירועי המהפכה הצרפתית.

ב-21 ביולי 1791 בהומבורג הוא התחתן עם קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג, בתו של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג.

בשנת 1793 מת אביו, ולודוויג פרידריך עלה לשלטון במקומו. ב-28 באפריל 1807 מת לודוויג פרידריך, ובנו פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט ירש את תאריו ונחלותיו.

משפחתו
------

 קרולינה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטדט
מנישואיו עם קרולינה נולדו הילדים הבאים:

* הנסיכה קרולינה אוגוסטה משוורצבורג-רודולשטאדט (1792–1794)
* פרידריך גינתר (1793–1867), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט
* הנסיכה תקלה משוורצבורג-רודולשטאדט (1795–1861), התחתנה עם אוטו ויקטור, נסיך שנבורג-ולדנבורג
* הנסיכה קרולינה משוורצבורג-רודולשטאדט (1796)
* אלברט (1798–1869), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט
* הנסיך ברנהרד משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1816)
* הנסיך רודולף משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1808)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 104183411
* ISNI: 0000 0000 4500 8103
* LCCN: no2006049768
* VIAF: 76748737
* WorldCat: lccn-no2006049768

 |
**סיראצַ'ה** או **סְריראצ'ה** (מתאית: ศรีราชา, להאזנה (מידע • עזרה)) הוא רוטב חריף הנקרא על שם העיר סי ראצ'ה שבמפרץ תאילנד. הרוטב עשוי פלפל חריף (לרוב חלפניו), חומץ, שום, סוכר ומלח, ונפוץ במספר מטבחים דרום-מזרח אסייתים, למשל במטבח התאילנדי, המטבח הווייטנאמי, המטבח האינדונזי ועוד.

שימושים
-------

בתאילנד, סירצ'ה משמשת לעיתים קרובות כמטבל, במיוחד עבור פירות ים ומנות המכילות חביתה. במטבח הווייטנאמי, הסירצ'ה מוגש לצד מרק פו ואטריות מוקפצות, עם ספרינג רול ובמנות נוספות.

בעשור של שנות ה-2010 הפך רוטב סיראצ'ה פופולרי במערב ומוגש לצד המבורגרים ומנות מזון מהיר נוספות. בנוסף הוא צבר מעמד פולחני בקרב פודיז במערב, ולכן משווקות גם ריבות, סוכריות על מקל, קוקטיילים וחטיפי תפוחי אדמה המכילים סיראצ'ה. 

בשנת 2013 הוציא הקולנוען האמריקאי גריפין האמונד סרט בשם סיראצ'ה, סרט דוקומנטרי על מקורו וייצורו של רוטב סיראצ'ה בארצות הברית, ספציפית על גרסתו המפורסמת ביותר המיוצרת על ידי חברת הוּי פוֹנג.

ראו גם
------

* טבסקו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיראצ'ה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lee, Jolie (26 February 2014). "Why do we love Sriracha? Science!". *USA Today*. Retrieved 23 October 2016.
2. ↑  Magazine Monitor (21 בדצמבר 2013). "Sriracha: How a sauce won over the US". *BBC News*. נבדק ב-29 ביוני 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Shyong, Frank (12 באפריל 2013). "Sriracha hot sauce purveyor turns up the heat". *Los Angeles Times*. נבדק ב-29 ביוני 2013. Roland Foods in New York makes its own variety, Sriracha Chili Sauce, in a similarly shaped yellow-capped bottle featuring two dragons instead of a rooster. Frito-Lay is testing a sriracha-flavored potato chip, and Subway is experimenting with a creamy sriracha sauce for sandwiches. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Anderson, L.V. (2013-12-12), "Sriracha the Movie: Griffin Hammond's documentary about David Tran, reviewed.", *Slate*, נבדק ב-2017-12-20
**לודוויג שמיט** (בגרמנית: **Ludwig Schmitt**; ‏15 באפריל 1902 – 1980) היה שחמטאי גרמני שחלק מקום ראשון באליפות גרמניה ה-15.

חייו
----

שמיט חי בוורוצלב, בסילסיה הפרוסית. הוא ניצח באליפות סילסיה בשנים 1927 ו-1933, והגיע למקום השישי בשנת 1930 (ניצח: יוסף פורת). בשנת 1939 הגיע למקום החמישי (ניצח: אריך וייניצקה). שמיט היה אלוף סקסוניה בשנים 1929, 1932 ו-1933 ואלוף ביירן בשנת 1953. 

שמיט הגיע למקום ה-13 בתחרות מגדבורג 1927 (ניצח: רודולף שפילמן) , חלק מקום 8-10 בתחרות ברנו (ניצח: סאלו פלור) , הגיע למקום ה-18 בתחרות בד אאכן בשנת 1934 (אליפות גרמניה השנייה (ניצח: קארל קארלס) , חלק מקום 5-7 בתחרות בד אוינהאוזן 1937 (אליפות גרמניה הרביעית (ניצח: גאורג קינינגר) , חלק מקום 12-14 בתחרות בד אוינהאוזן 1938 (אליפות גרמניה החמישית (ניצח: אריך אליסקסיס). 

לאחר מלחמת העולם השנייה הגיע למקום ה-16 בתחרות אוגסבורג 1946 (ניצח: וולפגאנג אונציקר ) , חלק מקום ראשון עם וולפגאנג אונציקר בתחרות לייפציג 1953 (אליפות גרמניה ה-15) והפסיד לו בדו-קרב על המקום הראשון 3.5-0.5 בינואר 1954.

קישורים חיצוניים
----------------

* לודוויג שמיט, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
**תיאודור ליאופולד ולר** (בגרמנית: **Theodor Leopold Weller**‏; 29 במאי 1802 – 10 בדצמבר 1880) היה צייר ז'אנר גרמני ונציג מרכזי של אסכולת מינכן.

ביוגרפיה
--------

הוא היה בנו השני של חבר המועצה, שרצה במקור שימשיך בקריירה משפטית, אך הוא הראה יכולת מוקדמת לציור ושאף להיות צייר.

בשנת 1818 החל את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, בהדרכתו של יוהאן פיטר פון לנגר. בעודו שם פגש את פטר פון קורנליוס, שנסיך הכתר לודוויג מבוואריה הביא לשם. עם זאת, ולר החליט שהוא מעוניין יותר בציור חיי היומיום וציור בטבע מאשר יצירת פנורמות מפוארות. את טכניקת הציור המפורטת והמוקפדת שלו הוא קיבל מפטר פון הס. הוא נסע לרומא בשנת 1825 עם חברו, צייר הנוף ארנסט פריז והתקבל לאקדמיה של סן לוקא. בעודו שם, טייל ברחבי איטליה והגיע עד נאפולי.

בשנת 1833 שב למנהיים. בשנת 1836 הוא התחתן עם בתו של איש עסקים ממוצא איטלקי ועבר למינכן. בין השנים 1839 עד 1848 הוא שב לאיטליה, ואז חזר למנהיים בשנת 1851, כאשר מונה למנהל האגודה לאמנות במנהיים ושימש כחבר הנהלה במשך עשרים ושלוש שנים, ובסופו של דבר הפך לאוצר. בתפקיד זה הכין קטלוג של עבודותיו, המפרט 124 פריטים.

הוא נפטר משבץ מוחי.

גלריה
-----

* הנזיר המבשר מתארח על ידי משפחה כפרית, 1830הנזיר המבשר מתארח על ידי משפחה כפרית, 1830
* דיוקן של גברת עם סיכה, המאה ה-19דיוקן של גברת עם סיכה, המאה ה-19
* שיבה הביתה של איכרים איטלקים, 1831שיבה הביתה של איכרים איטלקים, 1831
* חיזוי עתידות צועני, 1834חיזוי עתידות צועני, 1834
* ביקור בכלא, 1832ביקור בכלא, 1832
* שמחת קציר, 1865שמחת קציר, 1865
* נערה איטלקית עם כד מים, 1848נערה איטלקית עם כד מים, 1848

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאודור ליאופולד ולר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Friedrich von Boetticher, **Malerwerke des neunzehnten Jahrhunderts: Beitrag zur Kunstgeschichte**, F. v. Boetticher, 1898. (בgerman)
2. ↑  Ludwig Nieser (1896), "Weller, Theodor Leopold", Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (in German), 41, Leipzig: Duncker & Humblot, pp. 678–680

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117344567
* ISNI: 0000 0000 6678 1306
* RKD: 233858
* ULAN: 500014814
* VIAF: 62323699
* WorldCat: viaf-62323699

 |
**לודוויג פולץ** (בגרמנית: **Ludwig Foltz**;‏ 23 במרץ 1809 – 10 בנובמבר 1867) היה אדריכל, פסל ומאייר גרמני.

ביוגרפיה
--------

לודוויג פולץ היה בנו של הצייר לודוויג פולץ. אחיו היו פיליפ פון פולץ, גם הוא צייר חשוב, והשרטט והחרט פרידריך פולץ. לודוויג פולץ נסע לשטרסבורג בשנת 1825 בגיל 16, שם מצא עבודה בקתדרלה ובהקמת בית ספר חדש. הוא חזר לביתו לאחר שלוש שנים ושם משך את תשומת ליבו של יוהאן קלאודיוס פון לסולקס, שנתן לו את הרחבת טירת ריינק, אותה קיבל לידיו השר לעתיד מוריץ אוגוסט פון בתמן-הולווג.

על מנת לנהל את הבניין בהצלחה למד פולץ את שיטת הבניה במשך כשנה. לאחר מכן, הוא נסע למינכן בשנת 1830 לאקדמיה לאמנות. לאחר חמש שנים נוספות, השר יוזף לודוויג פון ארמנספרג הפקיד בידיו את השחזור והריהוט של טירתו ליד דגנדורף ביער בוואריה בשנת 1837.

לודוויג פולץ, הכנסייה ברגסבורג
בשנת 1837 מונה פולץ למורה בבית הספר למסחר ברגנסבורג. הוא בנה כאן את הוילה המלכותית בין השנים 1854–1856 בסגנון נאו-גותי, ואז מונה לפרופסור בפוליטכניק במינכן והופקד על בית המגורים המלכותי. בשנת 1852/55 נבנתה קפלת הקריפטה על אנטוניברג ליד סטפרג בהנחייתו מטעם משפחת האצולה ארקו.

בשנת 1860 הוא קיבל עבודה ברגנסבורג לסגור סופית את חזית הכנסייה המערבית, שנסגרה זמנית לאחר שנהרסה באמצע המאה ה-16. העבודה כללה הרחבת החלל הפנימי בכנסייה. פולץ פתר את המשימה ברגישות מבלי לפגוע בחלקים הישנים. נוצר אגף מערבי שמכיל גלריית עוגבים בת שתי קומות.

השנים האחרונות בחייו הוקדשו בעיקר לכנסייה המשוחזרת במינכן. נבנו בה 42 פסלי קדושים בגודל טבעי עשויים אבן וחימר, 40 פסלים קטנים יותר מגולפים בעץ, שתי נברשות גדולות, פריטי מזבח רבים ועוד.

לודוויג פולץ היה חבר באגודת מינכן לאמנות נוצרית.

הוא נפטר במינכן ב־10 בנובמבר 1867.

קברו של פולץ נמצא בבית העלמין הדרומי העתיק במינכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג פולץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peter Morsbach: *Regensburger Kirchen,* Verlag Friedrich Pustet, Regensburg 1990
2. ↑  Verein für christliche Kunst in München (Hrsg.): Festgabe zur Erinnerung an das 50jähr. Jubiläum. Lentner’sche Hofbuchhandlung, München 1910, S. 119.Meyers

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121063909
* RKD: 307272
* VIAF: 40225277
* WorldCat: viaf-40225277

 |
**אז'ן ז'וזף ורבוקהובן** (בצרפתית: **Eugène Joseph Verboeckhoven**‏; 9 ביוני 1798 – 19 בינואר 1881) היה צייר בלגי, שנולד בוורנטון במערב פלנדריה. הוא היה צייר, פסל, וליטוגרף של בעלי חיים, נופים ודיוקנאות.

ביוגרפיה
--------

אז'ן ורבוקהובן למד אצל אביו, ברטלמי ורבוקהובן, פסל. אז'ן ורבוקהובן היה אחיו הבכור של הצייר הימי צ'ארלס לואי ורבוקהובן (1802–1889), דודו של הצייר לואי ורבוקהובן (1827–1884) וסבה של הציירת מרגריט ורבוקהובן (1865–1949).

בשנת 1816 עבד אצל וויטורון בגנט. ורבוקהובן היה משתתף קבוע בגנט (1820 ו-1824) ובסלוני בריסל (1827–1860). הוא ביקר בארדנים, צרפת, בריטניה (1826), גרמניה (1828) ואיטליה (1841). הוא זכה למוניטין רב והיה חבר באקדמיות של בריסל, גנט, אנטוורפן, סנט פטרסבורג ואמסטרדם.

ורבוקהובן היה צייר בעלי חיים מצוין ונראה כי יחד עם תלמידיו היה החוליה האחרונה למסורת ציור עם שורשים עמוקים במאה ה-17, שקשרה בין תצפית על הטבע, וחקר קומפוזיציה אידיאלית של המציאות. כמו המאסטרים הישנים, הוא השיג את הצבע הכחול לשמים על ידי טחינת לפיס לזולי.

הוא היה אמן פורה וקפדן מאוד בהכנותיו: מאות סקיצות ומחקרים הופקו בשטח, שהרכיבו אלמנטים שונים כמו פיסות פאזל. הוא היה זריז מאוד, ואמנים רבים קראו לו להעשיר את יצירותיהם בכמה מחיותיו ודמויותיו. בשנים 1841 ו-1842 ביקר באיטליה, שווייץ וסקוטלנד. ההשראה שלו נותרה זהה והטכניקה שלו לא השתנתה, אך מחברותיו התמלאו כעת בשרטוטים של נופים שונים.

היופי שבוקע מציוריו מסתיר מדי פעם את הכישרון הבסיסי של ורבוקהובן לציור: בעבודות ההכנה מפורטות, ברישומים, בליטוגרפיות ובתחריטים שלו. גם דיוקנאותיו, נושאיו ההיסטוריים ופסליו זוכו לתשומת לב רבה.

פעילויות אחרות
--------------

הוא מילא תפקיד חשוב במהפכה הבלגית בשנת 1830 ומונה על ידי הממשלה הזמנית למנכ"ל המוזיאונים לאמנויות יפות בבריסל. עד סוף ימיו הוא היה חבר בוועדת המוזיאונים המלכותיים לאמנויות וכאשר המלך לאופולד הראשון יצר את הקטגוריה של אומנויות יפות באקדמיה בשנת 1848, הוא היה במועצה המייעצת.

ורבוקהובן היה מעורב גם בפוליטיקה המקומית. בין השנים 1861–1867 הוא היה סגן ראש העירייה של מועצת שארביק, בריסל.

כמו רבים מעמיתיו, גם ורבוקהובן היה ב"בונים החופשיים". הוא הצטרף אליהם בבריסל בשנת 1834 עם אחיו צ'ארלס לואי, צייר ימי ידוע. זמן קצר לאחר שהצטרף, הוא הציע להקים מוזיאון לבונים החופשיים. הוא היה קשור מאוד לרעיונות הפילוסופיים שלהם, ומשנת 1834 ובשיטתיות לאחר 1850 הוסיף לחתימתו את הסמל של "הבונים החופשיים".

אז'ן ורבוקהובן נפטר בבריסל, בשנת 1881.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אז'ן ז'וזף ורבוקהובן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Verboeckhoven, Eugène Joseph". Encyclopædia Britannica. 27 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 1016.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אז'ן ז'וזף ורבוקהובן"**.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286834105171
* AAG: 2217
* BnF: cb149665230 (data)
* GND: 117681857
* ISNI: 0000 0001 1578 7158
* KulturNav: ae836c20-d1a6-4499-9fe5-4e7520e89fc7
* LCCN: no2006080275
* The Léonore id LH//2686/33 is not valid.
* NGV: 5431
* NKC: xx0132639
* NLA: 35248871
* NTA: 070449546
* RKD: 80081
* SUDOC: 030275733
* ULAN: 500002047
* VIAF: 95692980
* WorldCat: lccn-no2006080275

 |
סר **תיאודור טיילור** (באנגלית: **Theodore Henry Tylor**;‏ 13 במאי 1900 - 23 באוקטובר 1968) היה עורך דין ושחמטאי בריטי ברמה בינלאומית. הישגיו בשחמט היו מרשימים במיוחד בשל היותו עיוור כמעט לחלוטין. בשנת 1965 הוענק לטיילור תואר אבירות כהוקרה על שירותיו לקהילת העיוורים. הוא היה מרצה למשפטים באוקספורד במשך קרוב לארבעים שנים.

ביוגרפיה
--------

טיילור למד לשחק שחמט בגיל 7, ויכולתו השתפרה כאשר למד בקולג' לעיוורים בווסטר בין השנים 1909–1918. ב-1918 הוא התחיל ללמוד באוקספורד, שם התמנה לקפטן מועדון השחמט. טיילור סיים ב-1922 בהצטיינות את לימודי המשפטים, וב-1923 החל ללמד בקולג' בליול באוקספורד. ב-1928 קיבל משרה קבועה כמרצה.

טיילור התמודד 12 פעמים באליפות בריטניה בשחמט; בהופעה הראשונה שלו, בשנת 1925 סיים במקום הרביעי. את התוצאה הטובה ביותר השיג בשנת 1933 כאשר סיים שני (ניצח: מיר סולטאן חאן). טיילור חלק מקום ראשון עם ג'ורג' קולטנובסקי בתחרות המשנית של הייסטינגס בשנת 1929/30 והקדים את סאלו פלור, קונל יו אודונל אלכסנדר, מילן וידמר, יוסף רג'פיר, לודוויג רלסטאב ודניאל נוטבום.

החל משנת 1930/31 שיחק טיילור בתחרות הראשית של הייסטינגס, שם השתתף תשע פעמים. התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום שישי בשנת 1936/37.

טיילור שיחק בנבחרתה האולימפית של אנגליה באולימפיאדת השחמט 1930, אולימפיאדת השחמט השלישית שאורגנה על ידי פיד"ה שהתקיימה בהמבורג בין 13 ביולי לבין 27 ביולי 1930. טיילור שיחק בלוח מילואים ראשון והשיג תוצאה של +1 -2 =4. (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) 

טיילור ניצח שלוש פעמים באליפות אנגליה בשחמט בהתכתבות, בשנים 1932, 1933 ו-1934. הוא שיחק בתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936.

טיילור היה נשיא מועדון השחמט של **Midland Counties** בין השנים 1947–1950 אך עבודתו האקדמית ופועלו למען רווחת העיוורים הגבילו את הזמן שיכל להקדיש לשחמט. טיילור גם נהנה ממשחק הברידג'.

תחרויות בהן השתתף
-----------------

 ערך מורחב – **תחרות השחמט בנוטינגהאם 1936**

משחקים בולטים
-------------

* ניצחונו של טיילור נגד ג'ורג' קולטנובסקי.
* ניצחונו של טיילור נגד סאלו פלור.
* ניצחונו של טיילור נגד ויליאם וינטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאודור טיילור, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* קטע קצר ותמונה של טיילור משחק מול מיר סולטאן חאן,bcmchess.co.uk

הערות שוליים
------------

1. ↑  Whyld, Ken (1986), Chess: The Records, Guinness Books, p. 168–9, מסת"ב 0-85112-455-0
2. ↑  Keene, Raymond (1977), "Tylor, Sir Theodore Henry", in Golombek, Harry, Golombek's Encyclopedia of Chess, Crown Publishing, p. 327, מסת"ב 0-517-53146-1
3. ↑  Sunnucks, Anne (1970), The Encyclopaedia of Chess, St. Martin's Press, p. 508, LCCN 78-106371
**אדריאן לודוויג ריכטר** (בגרמנית:  **Adrian Ludwig Richter**‏; 28 בספטמבר 1803 – 19 ביוני 1884) היה צייר ותחריטאי גרמני מהמאה ה-19, שהושפע מאוד מדניאל חודובייצקי. הוא היה פופולרי מאוד, ובמובנים רבים המאייר הגרמני האופייני ביותר לאמצע המאה ה-19. עבודתו גרמנית כמו אגדות האחים גרים, שעבורם הפיק כמה חיתוכי עץ.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בדרזדן, בנו של החרט קארל אוגוסט ריכטר, ממנו קיבל את הכשרתו.

כצייר ריכטר כיוון לשילוב יסודי של אלמנט הדמות עם הנוף וניתן לשפוט זאת לפי הדוגמאות הבאות: "תהלוכת הקציר בקמפניה" (1833) והציור במוזיאון בלייפציג "מעבורת בשרקנשטיין" (1836). ריכטר ביקר באיטליה בין השנים 1823–1826, "סופת הרעמים בהרי סבין" במוזיאון בפרנקפורט היא אחד הנושאים האיטלקיים הנדירים שצייר.

משנת 1828 עבד כמעצב במפעל החרסינה הנודשעים במייסן, והתגורר קרוב לטירה ולקתדרלה, בין השנים 1828 עד 1836. [4]

בשנת 1841 הוא הפך לפרופסור וראש אולפן הנוף באקדמיה בדרזדן (Hochschule für Bildende Künste Dresden). גלריית דרזדן מחזיקה באחד מציוריו הטובים והאפיינים ביותר: "תהלוכת כלות בנוף אביב".

מחלת עיניים הפסיקה את העיסוק באומנותו בשנת 1874;

הוא קיבל פנסיה בשנת 1877, ומת בלושוויץ, ליד דרזדן.

עבודות עיקריות
--------------

בין 240 התחריטים שלו יש כ-140 שנעשו בסקסוניה, אחרות בזלצבורג, ברומא ובקמפניה. האינדיבידואליות שלו מתגלה בצורה המלאה ביותר ב-3000 הציורים שלו. קסם מיוחד יש באיורים שלו ל"כומר וייקפילד "(1841) ואיור סיפורי אגדות רבים אחרים. לאלבום גתה (1855), לגלוק של שילר (1857), ופרסומים אחרים שחושפים את הכשרון של האמן, כמו חיי ילדים (1852); בבית (1858–1861); הרועה הטוב (1860); הלחם היומי שלנו (1866).

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג ריכטר** בוויקישיתוף
* כתבי לודוויג ריכטר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* לודוויג ריכטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Richter, Adrian Ludwig". *Encyclopædia Britannica*. **23** (11th ed.). Cambridge University Press. p. 312.
2. ↑  Grimms Märchen Gesamtausgabe. Eggolsheim: Dörfler Verlag GmbH. 2008. p. 640

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266896005171
* BIBSYS: 90793223
* BnF: cb13951105d (data)
* CiNii: DA0342873X
* GND: 118600486
* ICCU: RAVV073095
* ISNI: 0000 0001 2145 1853
* KulturNav: 1c6602a3-b249-4962-b445-7cf11c113453
* LCCN: n50045834
* NDL: 00696100
* NKC: kup20000000082668
* NLA: 35688218
* NLG: 122470
* NTA: 070698384
* RKD: 66709
* SELIBR: 219825
* SNAC: w6xs7r71
* SUDOC: 028107330
* Trove: 1043236
* ULAN: 500018286
* VcBA: 495/176195
* VIAF: 100213038
* WorldCat: lccn-n50045834

 |
**מרים פרנק-אבולפיה**, הייתה שחיינית ארץ ישראלית. אלופת ארץ ישראל וזוכת מדליית ארד במכביה הראשונה (1932) במשחה ל-100 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

פרנק התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב.

### 1932

בתחרויות השחייה של המכביה הראשונה שנערכו בתחילת אפריל 1932 זכתה פרנק במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:30.2 דקות, אחרי פריצי לוי (1:17.4 דקות) והדי ורטהיימר (1:27.8 דקות), שתיהן מאוסטריה.

### 1933

באליפות שנערכה בחג השבועות בסוף מאי 1933 זכתה פרנק בשתי מדליות זהב במשחה ל-60 מטר חזה, לפני בת ציון (בסי) פרנק ומרים זונלפד אף הן מכבי תל אביב ובמשחה ל-60 מטר חפשי לפני מלכה לנדמן ממכבי תל אביב ושרה סברנסקי ממכבי חיפה.

### 1934

באליפות ארץ ישראל שנערכה בשבועות בסוף מאי 1934 זכתה פרנק בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:39.3 דקות, לפני שרה סברנסקי (1:45 דקות) ומלכה לדמן (1:51.3 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטרגב בתוצאה של 2:16.6 דקות, אחרי מרים וולף ממכבי חיפה (1:51.7 דקות) ולפני מלכה לדמן (2:27.9 דקות).

קישורים חיצוניים
----------------

* מהנשמע בתל אביב - התחרויות בשחיה, דואר היום, 11 באוקטובר 1931
* לקראת התחרויות השחיה במכביה השניה, דואר היום, 17 בפברואר 1935
* אספורט - ההתחרויות הארציות בשחיה לרבנאות הארץ,  הירדן, 5 במרץ 1935
* מחיי הספורט בארץ - התחרויות השחיה לרבנאות א"י, דואר היום, 15 במרץ 1935

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maccabiah Games before World War II (באנגלית)
2. ↑  המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935
3. ↑  בן-שדה, מדור האספורט - החגיגה הימית בחיפה, דואר היום, 9 ביוני 1933
4. ↑  התחרות חשחיה בחיפה,  הירדן, 1 ביוני 1934
**לודוויג קוגל** (בגרמנית: **Ludwig Kögl**, נולד ב-7 במרץ 1966 בפנצברג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן ובשטוטגרט בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

קוגל החל לשחק כדורגל בקבוצות בוגרים בשנת 1983, במינכן 1860, שם שיחק עונה אחת. בשנת 1984 עבר לבאיירן מינכן, שם זכה בחמש אליפויות הבונדסליגה, מתוכן שלוש ברצף בין השנים 1985-1987, ובגביע מקומי אחד. קוגל העפיל עם הקבוצה לגמר גביע אירופה לאלופות 1987, בו הפסידה 2-1 לפורטו, כשקוגל כובש את שער היתרון של באיירן מינכן, שלא הספיק. קוגל שיחק בבאיירן מינכן הכל שש עונות, בהן צבר 149 הופעות והבקיע שמונה שערים. 

בקיץ 1990 חתם קוגל בשטוטגרט, גם שם שיחק שש עונות, והוביל את הקבוצה לאליפות הבונדסליגה בשנת 1992. סך הכל צבר קוגל 139 הופעות וכבש 18 שערים בתקופתו בשטוטגרט.

בשנת 1996 עבר קוגל ללוצרן מליגת העל השווייצרית, בה שיחק שלוש עונות, צבר 94 הופעות והבקיע 13 שערים.

בשנת 1999 חתם קוגל באונטרהאכינג מליגת הבונדסליגה השנייה, ובעונתו הראשונה בקבוצה היה שותף להעפלתה לבונדסליגה. אונטרהאכינג שרדה עונה אחת בלבד בבונדסליגה, ולמרות ניצחון יוקרתי על באיירן מינכן במהלך העונה, ירדה בחזרה לליגת המשנה, ומיד בתום עונה זו, בקיץ 2001, פרש קוגל ממשחק פעיל בגיל 35.

קריירה בינלאומית
----------------

לקוגל שתי הופעות בנבחרת גרמניה המערבית, אך מעולם הוא לא שיחק בטורניר גדול.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**מרים שבח-מילט** (1926 - 18 ביוני 2015) הייתה דרמטולוגית, פרופסור לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, מנהלת מחלקת עור ומין במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר.

קורות חיים
----------

שבח-מילט נולדה בעיר חלם, במזרח פולין, במחוז לובלין, פולין.

בין השנים 1947–1953 למדה בפקולטה לרפואה, באסלינגן אם נקר, גרמניה.

בשנת 1954 עלתה לישראל.

בין השנים 1954–1957 שירתה בצה"ל כקצינה, כרופאה צבאית.

בין השנים 1957–1962 התמחתה במחלות עור ומין, במחלקה שניהל הפרופ' ליאו אריה ציפרקובסקי, בבית חולים תל-השומר.

בין השנים 1963–1976 עבדה כרופאה בכירה במחלקת עור ומין בבית חולים תל-השומר.

בין השנים 1976–1979 ניהלה בפועל את מחלקת עור ומין בבית חולים תל-השומר.

בין השנים 1979–1991 ניהלה את מחלקת עור בבית חולים תל-השומר.

כיהנה כפרופסורית לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.

שבח-מילט נפטרה ב-2015, נטמנה בבית העלמין ירקון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' מרים שבח-מילט, עמוד 40  פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
2. ↑  שאול הון, עקיצת דג גרמה להרעלה, מעריב, 29 באוקטובר 1963
3. ↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' מרים שבח-מילט, עמוד 36  פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
4. ↑  פרופ' מרים שבח-מילט - מודעת אבל avelim.co.il
**פרס טוביאס** (בשוודית: **Tobias Priset**) היה פרס עבור מחקר לטיפול בהפרעות המטולוגיות, שנוסד על ידי קרן טוביאס בשנת 2008. הפרס הורכב מבונוס אישי של 100,000 קרונה שוודית (כ־11,000 דולר ארצות הברית) ומענק מחקר של 2 מיליון קרונה שוודית (כ־220,000 דולר ארצות הברית) בשנה לחמש שנים. מטרתו העיקרית היה לתת לזוכה הפרס את האמצעים לבצע מחקר ברמה גבוהה הנוגע לבעיות בעלות חשיבות לטיפול בתאים בהפרעות המטולוגיות (מחלות של מערכת הדם). הפרס האחרון הוענק בשנת 2016. זוכי הפרס נבחרו על ידי האקדמיה השוודית המלכותית למדעים.

קרן טוביאס נוסדה בשנת 1992 במטרה "לתמוך בהקמת רישום מח עצם / תאי גזע שוודיים ולתמוך במחקר הנוגע למחלות שניתן לטפל בהן באמצעות השתלת תאי גזע / עצם". הקרן העניקה מענקי מחקר והקימה מאגר תורמי מח עצם / תאי גזע של 135,000 תורמים. בשנת 2001 העניקה קרן טוביאס מימון למשרת פרופסור למשך 15 שנים בחקר תאי גזע לפרופסור יונאס פריסן, ממכון קרולינסקה. מאז הקמתה ועד שנת 2007, קרן טוביאס העניקה 102 מענקים קטנים ליותר מ־51 חוקרים.

זוכי הפרס
---------

* 2008 - פרופ' קטרינה לה בלאן, בית החולים האוניברסיטאי בקרולינסקה
* 2009 - פרופ' סטפן קרלסון, אוניברסיטת לונד
* 2011 - פרופ' האנס-גוסטף לונגגרן, מכון קרולינסקה
* 2014 - פרופ' סטן אייריק ג'ייקובסן, מכון קרולינסקה
* 2016 - עוזר פרופ' דייוויד ברידר, אוניברסיטת לונד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט של קרן טוביאס (באנגלית), (בשוודית)
* אתר האינטרנט של פרס טוביאס באקדמיה המלכותית השוודית למדעים (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Tobias Foundation: Twenty Seven Years of Building Hope, tobiasstiftelsen.com, November 2019.
**הקורפוס ה-14** (באנגלית: **XIV Corps**) הוא קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם השנייה

הקורפוס הופעל בדצמבר 1942 והועמד תחת פיקודו של אלכסנדר פאץ', והחליף את דיוויזיית הנחתים הראשונה שספגה אבדות כבדות בקרב גוודלקנל. הקורפוס שכלל את דיוויזיית הנחתים השנייה, הדיוויזיה ה-23 והדיוויזיה ה-25, לחם בשלב הסופי של קרב גוודלקנל, עד לגירוש היפנים מהאי. במהלך המערכה באיי שלמה ובקרבות על האי ניו ג'ורג'יה. ב-15 בדצמבר של אותה שנה נשלח הקורפוס בפיקוד אוסקר גריסוולד למערכה בבוגנוויל והחליף שם את קורפוס הנחתים ה-1 של רוי גייגר. הקורפוס התבסס בראש החוף של בעלות הברית באי בוגנוויל. בין ה-9 ל-17 במרץ 1944 פתחו היפנים במתקפת-נגד רחבת ממדים כנגד ראש החוף. הקורפוס של גריסוולד הגן עליו בחירוף נפש, תוך הסבת אבדות רבות ליפנים, שנסוגו לאחר הקרב לצפון ולדרום האי. באפריל החלו האמריקאים להרחיב בהדרגה את ראש הגשר. לאחר מכן נשלח להילחם במערכה בפיליפינים כחלק מהארמייה השישית של וולטר קרוגר, שם פעל הקורפוס עד לסיום המלחמה.

### לאחר המלחמה

בשנת 1957 הופעל הקורפוס מחדש במיניאפוליס, מינסוטה, והוא היה פעיל עד לפירוקו בשנת 1968.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדיוויזיה מוכרת בשמה "דיוויזיית אמריקל"
**הקורפוס ה-16** היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### הקמת הקורפוס

ב-1 באוקטובר 1933 הוקם הקורפוס ה-16 כחלק מיחידות המילואים של צבא ארצות הברית, וב-7 בדצמבר 1943 הופעל הקורפוס בפורט ריילי, קנזס תחת פיקודו של ג'ון אנדרסון.

### אירופה

הקורפוס נשלח לאירופה בינואר 1945, שם לחם בחזית המערבית כחלק מהארמייה התשיעית. הקורפוס השתתף בשחרור העיר רורמונד בהולנד, ולאחר מכן השתתף בחיסול כיס הרוהר ובקרבות האחרונים שהיו בגרמניה.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חזרו חיילי הקורפוס לארצות הברית, וב-7 בדצמבר 1945 פורק הקורפוס.

באפריל 1951 הופעל הקורפוס שוב, ככוח מילואים אשר הוצב בפיקוד המזרח הרחוק. במאי אותה שנה נשלח הקורפוס לסנדאי, יפן, שם היה מוצב עד לפירוקו בנובמבר 1954. ב-22 באפריל 1957 הוקם שוב הקורפוס והוצב בנברסקה, שם שהה עד לפירוקו הסופי ב-30 באפריל 1968.

מפקדים
------

* ג'ון אנדרסון (7 בדצמבר 1943 - אוקטובר 1945)
* תומאס פינלי (אוקטובר 1945 - 7 בדצמבר 1945)
* רודריק אלן (אוגוסט 1951–1952)
* קלוביס ביירס (1952)
* בלאקשיר בריאן (1952 - אוגוסט 1953)
* סמואל ויליאמס (אוגוסט 1953 - נובמבר 1954)
ג'ים לנג'ווין בבית הלבן עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה בטקס ציון 20 שנים לחוק האמריקאים בעלי המוגבלויות
**ג'יימס "ג'ים" לנג'ווין** (באנגלית: **James "Jim" Langevin**; נולד ב-22 באפריל 1964) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית שכיהן כנציג המחוז השני של רוד איילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא חבר הקונגרס הראשון המשותק ומרותק לכיסא גלגלים.

ביוגרפיה
--------

לנג'ווין נולד בפרובידנס שברוד איילנד, גדל ולמד בווריק. בגיל 16, התנדב במסגרת הצופים בתחנת משטרה מקומית, באוגוסט 1980, שוטר בתחנה שהדגים בפני חברו את השימוש באקדח החדש שרכש, פלט כדור שנתזים ממנו פגעו בצווארו של לנג'ווין והותירו משותק לחלוטין ברגליו ועם שימוש מוגבל בלבד בידיו. על אף הקשיים חזר לאחר חצי שנה ללימודים בתיכון וסיים אותו עם בני כיתתו.

לנג'ווין סיים ב-1990 תואר ראשון ברוד איילנד קולג', במהלך לימודיו כיהן כנשיא אגודת הסטודנטים. ב-1994 סיים תואר שני בממשל מאוניברסיטת הרווארד.

לנג'ווין החל את פעילותו הפוליטית כמתנדב במטה הבחירות של ראש עיריית ווריק. ב-1986 נבחר לאספת החוקה של רוד איילנד וב-1988 נבחר לבית הנבחרים של מדינת רוד איילנד. בנובמבר 1994 נבחר למזכיר המדינה של רוד איילנד, הוא היה המזכיר הצעיר ביותר לכהן בתפקיד. בנובמבר 2000 נבחר לנציג המחוז השני של רוד איילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית, ומאז נבחר עוד תשע פעמים לתפקיד. הוא כיהן 16 שנים כחבר בוועדת המודיעין של בית הנבחרים, מכהן בוועדת ביטחון המולדת וייסד את שדולת ביטחון הסייבר בקונגרס.

ב-18 בינואר 2022 הכריז לנג'ווין על פרישתו מבית הנבחרים לקראת בחירות 2022, וכהונתו תמה לאחר 22 שנה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ים לנג'ווין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ים לנג'ווין
* ג'ים לנג'ווין, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'ים לנג'ווין, ברשת החברתית טוויטר

* ג'ים לנג'ווין, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ג'ים לנג'ווין באתר בית הנבחרים
* Congressman Jim Langevin's Story (Part 1 of 2), סרטון באתר יוטיוב
* ג'ים לנג'ווין באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטפני מרי ואלי מטניק, Langevin won't seek reelection, opening Rhode Island seat, באתר פוליטיקו, 18 בינואר 2022 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3144 6030
* LCCN: n95052411
* US Congress: L000559
* VIAF: 50934468
* WorldCat: lccn-n95052411

 |
**הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2)** (בגרמנית: **XIX. (II. Königlich Sächsisches) Armee-Korps**) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. שלחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-25 במרץ 1899 בצבא ממלכת סקסוניה כחלק מהתרחבות כללית של צבא הקיסרות הגרמנית, ולמפקדו מונה היינריך ליאו פון טרייטשקה. מטה הקורפוס היה בלייפציג, וחייליו גויסו מהאזור המערבי של ממלכת סקסוניה.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב הקורפוס בחזית המערבית כחלק מחלק מהארמייה השלישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתף בקרב על המארן. באוקטובר 1914 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה במרוץ אל הים ובקרב איפר הראשון. לאחר מכן השתתף הקורפוס בקרבות שונים בחזית המערבית, ובשנת 1917 לחם בקרב מסין. בשנת 1918 לחם הקורפוס בקרב איפר הרביעי כחלק ממתקפת האביב, ובספטמבר אותה שנה הועבר תחת פיקוד קבוצת הארמיות אלברכט, עמה לחם עד סוף המלחמה.

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים היינריך ליאו פון טרייטשקה (25 במרץ 1899 - 21 באפריל 1904)
* גנרל חיל הרגלים אלכסנדר ויצטום פון אקסטדט (22 באפריל 1904 - 26 בנובמבר 1907)
* גנרל חיל התותחנים הנס פון קירכבך (27 בנובמבר 1907 - 27 בנובמבר 1913)
* גנרל חיל הפרשים מקסימיליאן פון לאפרט (28 בנובמבר 1913 - 20 ביולי 1917)
* גנרל חיל הרגלים אדולף פון קרלוביץ (21 ביולי 1917 - 8 באוגוסט 1918)
* גנרל לוטננט קרל לוציוס (9 באוגוסט 1918 - 22 בינואר 1919)
* גנרל לוטננט מקס לויטהולד (23 בינואר 1919 - 2 באוקטובר 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס ה-19** בוויקישיתוף
* הקורפוס ה-19
**צעד תימני** הוא ריקוד צעד (אנ') שנמצא בשימוש נרחב בריקודים יהודיים (אנ') ובריקודי עם בישראל. מקורו בריקודים של יהודי תימן.

תיאור
-----

צעד תימני הוא ריקוד פופולרי המבוצע על ידי יהודים במהלך חתונות ואירועים יהודיים אחרים. הצעד הבסיסי של צעד תימני הוא תנועת נדנוד המשנה את כיוון התנועה של הרקדן. בדרך כלל מדובר בתנועה הצידה, אך ניתן לעשות זאת בתנועה אחורה וקדימה (או להפך). הוא מורכב משלושה שלבים, עם הפסקה קצרה בשלב האחרון לקצב "מהיר, מהיר, איטי".

הווריאציות הנפוצות ביותר ידועות "ימין תימני", ו"שמאל תימני". כל אחד מהשמות הללו מציין גם את כיוון התנועה הראשונה, וגם את כף הרגל שבה מתחילה (ומסתיימת) התנועה.

שלבי הריקוד:

1. משקל ברגל שמאל, צעד הצידה ימינה. המשקל נע ימינה, על רגל ימין.
2. העבר משקל שמאלה, על רגל שמאל, שעשויה להישאר במקומה או לנוע מעט אחורה.
3. חוצים רגל ימין לפני ומעט מעבר לרגל שמאל, ודורכים על רגל ימין. המשקל נע שמאלה, על רגל ימין.
4. המשקל נשאר על רגל ימין. רגל שמאל נשארת מאחור ומעט ימינה, עם הבוהן על הקרקע לאיזון.

ראו גם
------

* ריקודי עם בישראל
* מחול בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפו: כך נראה צעד תימני אמיתי ומכל הלב, באתר הידברות, ‏24 בינואר 2022
2. ↑  חוגי מחול - ריקוד תימני - 8 עובדות חשובות על ריקוד תימני, באתר חוגחוג
3. ↑  ניצן פנקו, לאה אברהם: "צעד תימני הוא כמו טאי צ'י", באתר כלכליסט, 29 בינואר 2019
**הקורפוס ה-18** (בגרמנית: **XVIII. Armee-Korps**) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-1 באפריל 1899 כחלק מהתרחבות כללית של צבא הקיסרות הגרמנית, ולמפקדו מונה אוסקר פון לינדספויט. מטה הקורפוס היה בפרנקפורט, וחייליו גויסו מהדוכסות הגדולה של הסן וממחוז ויסבאדן. בשנת 1900, שנה לאחר הקמתו, מונה לראש מטה הקורפוס גאורג פון דר מרוויץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה הקורפוס תחת פיקודו של דדו פון שנק כחלק מהארמייה הרביעית. הוא לחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן לחם כחלק מהארמייה השנייה, ובשנת 1916 לחם כחלק מהארמייה החמישית בקרב ורדן. לאחר מכן לחם עם הארמייה הראשונה בקרב על הסום, ובהמשך לחם שוב כחלק מהארמייה השנייה. לקראת סיום המלחמה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת הארמיות רופרכט, ולאחר סיום המלחמה בתבוסת גרמניה ב-1918 פורק הקורפוס ב-30 בספטמבר 1919.

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים אוסקר פון לינדספויט (1 באפריל 1899 - 30 באפריל 1904)
* גנרל לוטננט הרמן פון אייכהורן (30 באפריל 1904 - 12 בספטמבר 1912)
* גנרל חיל הרגלים דדו פון שנק (12 בספטמבר 1912 - 20 בינואר 1917)
* גנרל לוטננט ויקטור אלברכט (20 בינואר 1917 - 26 באוגוסט 1918)
* גנרל לוטננט גינטר פון אצל (26 באוגוסט 1918 - 9 באפריל 1919)
* גנרל לוטננט ארנסט פון הפנר (9 באפריל 1919 - 30 בספטמבר 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס ה-18** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלשון יבשה בחצי האי טריניטי שבאנטארקטיקה; ללשון יבשה בחוף שקלטון שבאנטארקטיקה ראו ראש יאנג. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו נקודת יאנג.

**נקודת יאנג** (באנגלית: **Young Point**) היא לשון יבשה סלעית, בחוף המערבי של חצי האי טריניטי, שבאנטארקטיקה.

הנקודה ממוקמת 4.8 קילומטרים דרומית לכף רוקמורל.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה נסקר בספטמבר 1946 ושוב ביולי 1948 ומופתה בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

הנקודה נסקרה מחדש בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

### מקור השם

שמה של הנקודת ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

הנקודה נקראת על שמו של דוקטור אדם יאנג (Adam Young), שהיה מנתח על הבריג "ויליאמס" (*Williams*), אשר חקרה את איי שטלנד הדרומיים ומצר ברנספילד בשנת 1820.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 141

קישורים חיצוניים
----------------

* נקודת יאנג באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נקודת יאנג באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* נקודת יאנג באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. 1 2 3  מידע היסטורי
פירוש נוסף ערך זה עוסק במשפחת אצולה גאורגית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מאצ'בלי (פירושונים).
**מאצַ'בֶּלי** (בגאורגית: יחיד **მაჩაბელი**) או מאצַ'בּלֶבּי (רבים **მაჩაბლები**) היה בית אצולה במעמד של תאוודי ("נסיך") שהחזיק אחוזה פיאודלית גדולה ("סָתאווַדוֹ") באזור מחוז כארתלי הפנימית (מרכז גאורגיה) של היום, ונקרא סמאצ'בלו עם שמם.

מוצא המשפחה אינו ברור לגמרי. הרשומות המסורתיות מזכירות את המשפחה כצאצאי משפחת האצולה האבחזית-גאורגית, אנצ'בדזה, שנמלטו מאבחזיה, בעקבות מרד האצילים שהחל במערב גאורגיה עם מותו של וחטנג הרביעי מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, בשנת 1446, ועליית אחיו גיאורגי השמיני לשלטון. המרד הוביל בסופו של דבר להיווסדה של ממלכת אימרתי. גרסה אחרת טוענת כי המאצ'בלים היו נצר למשפחת תאווחֶלידזֶה (თავხელიძე) שקראו לעצמם על שם הכפר בו חיו, אצָ'בֶּתי (აჩაბეთი) ליד מקור נהר הליאחווי הגדול. החל מהמאה החמש עשרה, גדלה חשיבותם והם החזיקו במספר תפקידים בולטים בחצר מלכי כארתלי. אחוזתם, סמאצ'בלו, השתרעה על חלק ניכר מאזור דרום אוסטיה של היום, ובין השנים 1470-1800 לערך, הם נהנו ממידת מה של עצמאות במסגרת ממלכת כארתלי, עד לכיבושה גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית בתחילת המאה התשע עשרה. בשנת 1850, קיבלה משפחת מאצ'בלי מהצאר הרוסי את התואר הנסיכי, קניאז.

לקריאה נוספת
------------

* ג. גווסיליה (1983), הערך מצ'באלי (მაჩაბლები) באנציקלופדיה הגאורגית סובייטית, כרך 6, עמ' 509 (בגאורגית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאצ'בלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏מוצא הנסיכים (תוואדי): מאצ'בלי, באתר הגנאלוגיה הגאורגית, (באנגלית)
2. ↑  אלכסנדר חחנוב, נסיכי מאצ'בלי, (ברוסית)
**הקורפוס ה-18** (בגרמנית: **XVIII. Armeekorps**) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-1 באפריל 1938 בשם "הקורפוס ה-18", והועמד תחת פיקוד אויגן בייר. במהלך הפלישה לפולין, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה ה-14 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובמהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-12 במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-5 ביוני 1940 מונה הרמן פון שפק למפקד הקורפוס, וב-15 ביוני החליפו פרנץ במה.

ב-1 בנובמבר 1940 הוסב הקורפוס שבפיקודו לקורפוס הררי, ומחלק מיחידותיו הוקם הקורפוס ההררי ה-49.

מפקדים
------

* אויגן בייר (1 באפריל 1938 - 5 ביוני 1940)
* הרמן פון שפק (5 ביוני 1940 - 15 ביוני 1940)
* פרנץ במה (15 ביוני 1940 - 1 בנובמבר 1940)

סדר הכוחות
----------

### המערכה בפולין

במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* דיוויזיית הפאנצר ה-2
* הדיוויזיה הקלה ה-4
* הדיוויזיה ההררית ה-3

### המערכה בצרפת

במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-5
* הדיוויזיה ה-21
* הדיוויזיה ה-25
* הדיוויזיה ההררית ה-1

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-18 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
**אגודת הספורט צסק"א מוסקבה** (ברוסית: **ЦСКА Москва**; ראשי תיבות של **Центральный спортивный клуб Армии** - "מועדון הספורט המרכזי של הצבא") היא אגודת ספורט מרכזית של משרד ההגנה הרוסי הנחשבת לארגון פדרלי.

האגודה אחראית לקידום הספורט בקרב חיילי רוסיה והיא כוללת בתוכה את כל אגודות הספורט מכל סוגי הספורט במדינה (כדורעף, כדורגל, כדורסל, הוקי קרח, כדוריד), אם כי בפועל הקבוצות הייצוגיות של האגודה עברו הפרטה במהלך השנים. כמו כן הוציאה האגודה מספר ניכר של ספורטאים בענפי ספורט אישיים, כגון החלקה על קרח והתעמלות אמנותית. בסך הכל האגודה פעילה בלמעלה מ-40 ענפי ספורט.

האגודה יונקת את שורשיה ממועדון הסקי המוסקבאי (Московский клуб лыжников, МКЛ) שביוני 1901 פוצלה מתוכה חברת OLLS‏ («Общества любителей лыжного спорта»‏, ОЛЛС).

ב-29 באפריל 1923 החברה הפכה לחברת OPPV, חוג הספורט הצבאי האופטי (опытно-показательная военно-спортивная площадка ВСЕОБУЧА‏, ОППВ) שהיה לאגודת הספורט של הצבא האדום ונחשב מאז לתאריך הקמת האגודה.

מחלקות ספורט נבחרות
-------------------

* צסק"א מוסקבה (כדורגל)
* צסק"א מוסקבה (כדורסל)
* צסק"א מוסקבה (הוקי קרח)
	+ הצבא האדום מוסקבה (הוקי קרח)
* צסק"א מוסקבה (כדורעף)
* צסק"א מוסקבה (כדוריד)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צסק"א מוסקבה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של צסק"א מוסקבה
שרירי שוק ימין במבט קדמי

**השריר פושט האצבעות הארוך** (TA: Musculus extensor digitorum longus) הוא אחד מהשרירים במדור הקדמי של השוק. השריר פועל להנעת ארבע אצבעות כף הרגל הצידיות (כולן למעט האצבע הראשונה) לכיוון פשיטה ולהנעת כף הרגל לכיוון כפיפה גבית.

תיאור
-----

השריר פושט האצבעות הארוך הוא שריר נוצתי הממוקם צידית לשריר השוקתי הקדמי. תחילתו של השריר בעלי הצידי של השוקה, בפני השטח הקדמיים של השוקית ובקרום הבין גרמי של השוק. חלקו המרוחק של השריר מורכב מארבעה גידים הנאחזים כל אחד בחלקה הגבי של אחת מארבע האצבעות הצידיות של כף הרגל.

חלקו התחתון של תחילת השריר, הסמוך לחלקה התחתון של השוק, מחובר לתחילתו של השריר השוקיתי השלישי.

כדור כדורגל

עצבוב
-----

השריר פושט האצבעות הארוך מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב הראשון של העצה (L5, S1) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השריר פושט האצבעות הארוך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.7.02.038

 |
**מאצ'י טאווארה** (ביפנית: **俵万智**; ‏31 בדצמבר 1962) היא סופרת, מתרגמת ומשוררת יפנית עכשווית. פרסומה העיקרי הגיע עם חידושה את שירת הטנקה לקהל יפני צעיר.

קורות חייה
----------

מאצ'י טאווארה נולדה במחוז אוסקה בשנת 1962, ובהיותה בת 14 עברה למחוז פוקוי. בשנת 1981 סיימה את לימודיה בהתמחות בספרות יפנית באוניברסיטת וואסאדה שבטוקיו. תחת השפעתו של המשורר סאסקי יוקיצסונה החלה לכתוב שירי טנקה. עד שנת 1989 הייתה מורה בבית ספר תיכון במחוז קנגאווה.

עבודתה
------

מאצ'י טאווארה כתבה רצף של חמישים שירים, **אוגוסט בוקר** (八月 の 朝), שקיבל את פרס קאדוקאווה לשירי טנקה. בהמשך, היא שילבה אוסף שירים זה עם שירים נוספים שכתבה והוציאה את **יום השנה לסלט** (サ ラ ダ 記念 日) בשנת 1987. הוא הפך לרב מכר, שמכר מעל 2.6 מיליון עותקים, ותורגם, לעברית על ידי יעקב רז. מאצ'י טאוורה שולטת היטב במיומנות של שירי טנקה, וסוד הצלחתו של הספר הוא בשילוב שהוא יוצר בין סגנון השירה העתיק של יפן, הטנקה, לבין ההוויה העכשווית של אישה צעירה החיה בכרך ענק – טוקיו. באמצעות הצורה השירית העתיקה והשמרנית, של שירת הטנקה בת 31 ההברות, מצליחה מאצ'י טאווארה להעניק משמעות אינטימית, אישית, לשגרת החיים היומיומית, האנונימית, של חיי הכרך המתועשים בתחילת המאה העשרים-ואחת. היא משלבת נושאים יפניים מודרניים עם צורות קלאסיות פיוטיות ומבנים דקדוקיים של השירה היפנית המסורתית. שירתה נשמעת כמו חזרה לימים של תקופת נארה ובו בזמן הופכת את שירת הטנקה לנגישה לבני הנוער של יפן המודרנית.

בזכות אוסף זה זכתה בפרס של האגודה היפנית לשירה מודרנית.

בעבודות התרגום היא מתרגמת כתבים יפניים קלאסיים ליפנית מודרנית. בין הבולטים בתרגומיה – מאניושי (万葉集) בתרגום מילולי "אוסף עשרת אלפים העלים" ומעשיית טאקטורי (竹取物語) בתרגום מילולי "מעשיית חוטב הבמבוק".

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מאצ'י טאווארה (באנגלית)
* מאצ'י טאווארה, ברשת החברתית טוויטר
* מאצ'י טאווארה (1962-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Buckley, Sandra. "Encyclopedia of contemporary Japanese culture".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308428905171
* BnF: cb156607889 (data)
* CiNii: DA01446333
* GND: 118992805
* ISNI: 0000 0000 8406 3586
* LCCN: n88024324
* MusicBrainz: 7849d0f4-f691-4ee8-86a8-d49a9419feb5
* NDL: 00166039
* NKC: xx0208053
* NLK: KAC200202015
* NTA: 074676091
* SUDOC: 125589999
* VIAF: 109004085
* WorldCat: lccn-n88024324

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב חסידי. אם התכוונתם לרב מראשוני תנועת החסידות, תלמיד הבעל שם טוב ומחבר הספר תולדות יעקב יוסף, ראו יעקב יוסף כ"ץ.
**יעקב יוסף מאוסטראה** (ה'תצ"ח, 1738, אוסטראה - כ' בתשרי ה'תקנ"א, 1791, סלאוויטא), שנודע בכינויו **רב ייב"י** (ראשי תיבות: יעקב יוסף בן יהודה), היה מורה צדק ודיין באוסטרהא. השתייך לתנועת החסידות בדור השלישי. היה תלמידו של המגיד ממזריטש ומקורב גם לתלמידים נוספים של הבעל שם טוב. ייסד את שושלת חסידות אוסטראה שנמשכה עד מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

יעקב יוסף נולד לרב יהודה לייב שהיה דרשן ומורה צדק באוסטרהא שבאוקראינה. לאחר פטירת אביו בתשרי תקכ"ו (1765) החל למלא את מקומו. 
הרב יעקב יוסף היה בעל כישרון רטורי ודרשותיו משכו המונים ובהן הוא פעל רבות למען תנועת החסידות.
בספריו הוא מגלה גישה מוסרית היוצאת נגד עיוותים חברתיים, מלשינות ולקיחת שוחד, וכן מתבטאת בהם אהבתו לכל יהודי. על פי דרך הבעש"ט הוא קורא ללמוד את התורה על מנת לקיימה ולא לעסוק בפלפולים ובחריפות.

עדות לחשיבותו הציבורית ניתן למצוא בהסכמותיו שנדפסו לספרים "עץ חיים ופרי עץ חיים", "כנפי יונה", "זהר הרקיע" ו"צמח צדיק". רבי לוי יצחק מברדיצ'ב כינה אותו: "איש אלוקים קדוש יאמר לו". ואילו חברו, רבי אשר צבי מאוסטראה - צדיק חסידי מוכר, קרא לו: "איש קדוש מבטן". 

בשנת תקמ"ב (1782) הוציא יעקב יוסף ספרון קצר בשם "מורא מקדש" המתריע נגד דיבור בבתי כנסת ותלה אותו על קירות בתי כנסת שונים, אך פרסומו העיקרי בא לו מספרו "רב ייב"י" - חידושים על התורה ועל נ"ג פרקי תהילים ופירושים על הש"ס ועל האגדות שבו. ספרים נוספים שלו הם: "עין משפט" ו"מורא מקדש".

לפי הוראתו אין שבחים על מצבתו, וחרותים עליה רק שמו ותפקידיו בקהילה. לאחר מותו ערך בנו, הרב אליקים גץ את ספרו של אביו, "רב ייב"י", והוסיף לו דברי תורה של הרב יהודה - סבו.

בניו הם: רבי אליקים גץ ממלא מקומו, רבי פנחס - אדמו"ר באוסטרהא, רבי יהודה לייב ייבין, וחתנו, רבי אברהם בן רבי צבי מפאווליטש.

ספריו
-----

* "רב ייבי", אתר Hebrewbooks ובהוצאה מחודשת
* "מורא מקדש", אתר Hebrewbooks

לקריאה נוספת
------------

* ש"א הורדוצקי, **החסידות והחסידים**, ח"ב
* א"ג רבינוביץ, **שבחי ר' ייבי**
* הרב אהרן פצ'ניק, **השושילתא של בעל רב ייב"י**
* "תולדות רב ייבי וצאצאיו הקדושים" (88 עמודים), בסוף: **רב ייבי**, חלק א, נתניה תשע"ב

קישורים חיצוניים
----------------

* יקותיאל אריה קאמעלהאר, הרה"ק מוה"ר יעקב יוסף בן יהודא "רב ייב"י" זצ"ל, באתר 'דעת'
* יעקב יוסף מאוסטראה, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
* רבי יעקב יוסף מאוסטראה באתר אהלי צדיקים לשימור העבר היהודי ברחבי העולם

הערות שוליים
------------

1. ↑  הבן נפטר לפני שהספר הודפס והוא יצא לאור על ידי אדם אחר.
עמוד קלון ושני אנשים נענשים בו בלונדון, בצ'רינג קרוס, ב-1808
**עמוד הקלון** היה אמצעי ענישה מקובל בעולם העתיק ובימי הביניים עבור עבירות פעוטות יחסית. עמוד הקלון היה סד עץ או טבעת מתכת שריתקו אדם לעמוד או מקום מסוים, בדרך כלל מקום ציבורי מרכזי. מטרת הקשירה הייתה לבייש את הנקשר ולאפשר לעוברים ושבים לעשות בו כרצונם מבלי שהוא יוכל להתגונן.

עונש זה הוטל גם על אישים ידועים, למשל: דניאל דפו כתב בשנת 1702 חיבור פוליטי סאטירי בו טען בשבחם של ה"נון קונפורמיסטים" ובעד הסובלנות. מאמרו התפרש כפגיעה בערכיה של הכנסייה האנגליקנית, ודפו הושלך לכלא למשך שנה, וגם נכבל לעמוד הקלון בפומבי במשך שלושה ימים, כל יום במקום אחר.

ענישה בקהילות היהודיות
----------------------

עמוד הקלון היה מקובל גם כאמצעי ענישה בקהילות יהודיות, אמצעי שהופעל על ידי מוסדות הקהילה כנגד בני קהילה סוררים. בבתי כנסת ישנים, כמו בית-הכנסת בפְּשִיסְחָה (Przysucha) אשר בפולין, ניתן לעיתים לראות את שרידי עמודי הקלון שכונו בשם "קונה", "קונֶע" או "קונא".

לא רק אנשים נענשו בקשירה לעמוד הקלון, היו גם ספרים, שנידונו לשריפה והוצגו תחילה בעמוד הקלון, בקונא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמוד הקלון** בוויקישיתוף
* למה שימש עמוד הקלון?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Daniel Defoe Put in the Pillory (באנגלית)
2. ↑  מרכז מורשת יהדות פולין - לבוב
3. ↑  בית הכנסת נוז'יק
4. ↑  בתי הכנסת של היהודים האשכנזים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4175589-3
* NKC: ph1156077

 |