recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
לפית נאבק בקנטאור, מטופה בפרתנון באתונה, 447-433 לפנה"ס לערך.
ה**לַפּיתים** (ביוונית: όι Λαπίθες, בלטינית: Lapithes) היו על פי המיתולוגיה היוונית בני עם אגדי שישב בתסאליה, בעמק הנהר פֵּנֵיוֹס ובמורדות ההר פֵּלִיוֹן. הלפיתים, כמו המירמידונים ושבטים תסאליים אחרים, קדמו לבואם של ההלנים לארץ יוון. הקדמונים סברו כי הם שארי-בשר לקֶנְטָאוּרִים: על פי אחת הגרסאות היו לַפּיתֵס וקֶנְטָאוּרוֹס בניהם התאומים של אפולון והנימפה סְטִילְבֵּה, בת אל הנהר פֵּנֵיוֹס. לפיתס היה לוחם עז-נפש ואילו קנטאורוס בעל-מום שנזדווג לימים עם סוסה; מבטנה יצאו הקנטאורים, אותם יצורי כלאיים שחציים אדם חציים סוס. לפיתס היה האב הקדמון של הלפיתים ומי שהעניק להם את שמו, ועם צאצאיו נמנו לוחמים ומלכים כמו אִיקְסִיוֹן, פֶּרִיתוֹאוֹס, קַיינֶאוּס וקוֹרוֹנוּס וחוזי העתידות אִידְמוֹן ומוֹפְּסוֹס.

באיליאדה מסופר כי הלפיתים שלחו ארבעים אוניות ולוחמים בפיקוד פּוֹלִיפּוֹאֶטֵס (בן פריתואוס) ולאונטאוס (בן קורונוס, בן קיינאוס). אמו של פריתואוס, מלכם של הלפיתים בדור שקדם למלחמת טרויה, הייתה דִיָה, בת איונאוס או דֵיוֹנֵאוֹס; כמו גיבורים רבים אחרים היו לפריתואוס שני אבות, האחד בן-תמותה והשני בן-אלמוות, הלא הם איקסיון והאל זאוס. כדי לארוב לדיה, עטה זאוס צורת סוס רביעה, משום שכמו בני דודיהם שמחצית גופם כשל סוס, היו הלפיתים פרשים בשדות המרעה של תסאליה הנודעת בסוסיה. ללפיתים אף מיוחסת המצאת הרסן.

קרב הקנטאורים
-------------

קרב הלפיתים והקנטאורים מאת מאת פטר פאול רובנס במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה.
הסיפור הידוע ביותר הקשור בלפיתים הוא הקרב שניהלו עם הקנטאורים בחתונת פריתואוס עם הִיפּוֹדַמֵיָה, ה"קנטאורומכיה". הקנטאורים הוזמנו למשתה הכלולות, אך מאחר שלא היו מורגלים בשתיית יין, השתכרו ועד מהרה נחשף אופיים הפראי לעין כל. כשהוצגה הכלה בפני האורחים ועמדה לברכם, זינק הקנטאור אֶוּרִיטִיוֹן וניסה לאונסה. מיד קמו שאר הקנטאורים על רגליהם ונטפלו לנשים ולנערים. בקרב שנתלקח נחלץ תסאוס לעזרת הלפיתים. הם קצצו את אוזני אוריטיון ואפו והשליכוהו החוצה. הלפית קיינאוס נהרג בקרב, והקנטאורים המוכים גורשו מתסאליה אל צפון מערב.

קיינאוס היה לפנים נערה בשם קייניס שפוסיידון חשק בה, אך לבקשתה הפכה לגבר ועשאה לוחם חסין מפגיעת כלי נשק. נשים לוחמות כמותה, שלא נבדלו מגברים, היו ידועות גם בין הפרשים הסקיתים. לשווא ניסו הקנטאורים להורגו בקרב. הם הצליחו לגבור עליו רק לאחר שהשליכו עליו סלעים וגזעי עצים והוא נקבר תחת משאם. קיינאוס נעלם אל מעמקי האדמה ללא כל פגע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לפיתים** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנטאורומכיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הומרוס, **איליאדה**, שיר שנים-עשר, 128;‏ Diodorus, 4.69, 5.61 .

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 028032314

 |
**קווין קאמפל** (בגרמנית: **Kevin Kampl**, נולד ב-9 באוקטובר 1990 בזולינגן, גרמניה) הוא כדורגלן סלובני יליד גרמניה המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ר.ב. לייפציג.

חיים אישיים
-----------

נולד בזולינגן אשר בגרמניה, הוריו עברו לגרמניה ממריבור שבסלובניה. יש לו אזרחות כפולה, גם של גרמניה וגם של סלובניה, הוא היה יכול לשחק עבור נבחרת גרמניה אך בחר לשחק עבור נבחרת סלובניה מאחר שהמוצא של הוריו הוא סלובני.

קריירה
------

### קריירת מועדונים

קאמפל החל את הקריירה שלו בבאייר לברקוזן, שיחק בקבוצת הנוער של המועדון וגם בקבוצה השנייה, אחרי כמה שנים בלברקוזן חתם קאמפל בגרויטר פירט ששיחקה באותה העת בליגה השנייה בגרמניה על חוזה שכלל השאלה לעונה אחת. אחרי חצי שנה חזר קאמפל ללברקוזן ושיחק בקבוצה הבוגרת משחק אחד במסגרת הליגה האירופית מול מטאליסט חרקוב.

בקיץ 2011 חתם באוסנבריק מהליגה השלישית, אחרי עונה מוצלחת בקבוצה מהליגה השלישית חתם באאלן מהליגה השנייה תמורת 250,000 יורו, במדיה הוא שיחק ארבעה משחקים בלבד בהם כבש שני שערים, כמות שהרשימה את אלופת אוסטריה העשירה רד בול זלצבורג שרכשה אותו תמורת שלושה מיליון יורו. בזלצבורג כבש עשרים ותשעה שערים במאה וארבעה משחקים.

ב-22 בדצמבר 2014 חתם בבורוסיה דורטמונד על חוזה לחמש שנים תמורת סכום שמוערך ב-12 מיליון יורו, אך לא הצליח להותיר את חותמו בקבוצה.

ב-28 באוגוסט 2015 חתם על חוזה לחמש שנים בבאייר לברקוזן. ב-31 באוגוסט 2017 חתם לארבע שנים בר.ב. לייפציג.

### נבחרת סלובניה

קווין הוא סלובני יליד גרמניה שיכל לבחור בין האפשרות לשחק בנבחרת גרמניה ובחר לייצג את נבחרת סלובניה, את השער היחיד במדי הנבחרת הלאומית כבש ב-6 בספטמבר 2013 במשחק נבחרתו מול נבחרת אלבניה, נבחרתו ניצחה בתוצאה 0–1.

תארים
-----

רד בול זלצבורג
* הבונדסליגה האוסטרית: 2013/2014
* הגביע האוסטרי: 2013/2014

**ר.ב. לייפציג**

* הגביע הגרמני: 2021/2022, 2022/2023
* הסופר קאפ הגרמני: 2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין קאמפל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
עמית משיח
**עמית משיח** (נולד ב-1972) הוא איש עסקים ישראלי, שעוסק בשיווק ואסטרטגיה, מנכ"ל קבוצת מקאן תל אביב, וחבר מועצת המנהלים של מקאן אירופה.

ביוגרפיה
--------

משיח גדל ברעננה, הוא שירת כלוחם ומפקד בחיל התותחנים, במהלך שירותו הצבאי לקח חלק בפעילות מבצעית ברצועת הביטחון בדרום לבנון כמפקד תצפית ארטילרית. 

משיח סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון בתקשורת וניהול במכללה למינהל והמשיך ללימודי תואר שני בתקשורת ומדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב.
במהלך לימודיו באוניברסיטת תל אביב היה ממייסדי תנועת "אומץ לסרב" שנודעה בכינויה "מכתב הסרבנים". התנועה קמה על בסיס מכתב הקצינים שכתבו יניב איצקוביץ ודוד זונשיין, שבו הצהירו על סירובם לשרת בשטחים הכבושים. משיח ושימש כדובר התנועה במשך כ-3 שנים.
במהלך פעילותו פגש משיח ארגונים רבים מהמגזר השלישי ונוכח בחיסרון בדיסציפלינות שיווק מוסדרות בעבודתם. בהמשך כתב עבודת מאסטר על שיווק חברתי.
בשנת 2004 חבר לאילן שילוח, יו"ר קבוצת מקאן, ועל בסיס עבודתו האקדמית הקים במקאן יחידה לשיווק חברתי.

בשנים 2004 -2007 עסק משיח בבנייה ובפיתוח של דיסציפלינות שיווק ופרויקטים בקרב ארגונים רבים במגזר השלישי, ביניהם עמותת עתידים, ויצו, קרו רש"י, החברה למתנ"סים ועוד.
בשנת 2007 מונה, במקביל לתפקידו, לסמנכ"ל לקוחות במקאן, ומילא תפקיד זה במשך כ-3 שנים.
בשנת 2010 עזב משיח את מקאן והקים יחד עם קבוצת יזמים את אדאגו (ADAGOO) – חברת סטרטאפ שפיתחה פלטפורמת וריפיקציה למפרסמים, על בסיס ניתוח דאטה קונטקסטואלי.

בשנת 2012 נחתמה עסקת מכירה של ADAGOO ל-Digital Generation. כחלק מההסכם עבר משיח עם משפחתו לניו יורק על מנת לפתח את פעילות החברה בשוק האמריקאי.
במהלך 2013 נקלעה Digital Generation לקשיים פיננסיים במהלכם מכרה את מרבית עסקיה וגם עסקת הרכישה של ADAGOO לא הושלמה.
משיח עזב את Digital Generation ב-2013 והצטרף אל EYEVIEW – סטרטאפ שמספק פתרונות פרסונליזציה בווידאו למפרסמים.

במשך כ-3 שנים שימש משיח כסמנכ"ל השיווק והאסטרטגיה ב- EYEVIEW והיה שותף בבניית החברה ובהתרחבותה בארצות הברית.
EYEVIEW נחשבת כיום למובילה עולמית בתחום הפרסונליזציה בפרסום. החברה פועלת בארצות הברית ולה משרדים בניו יורק, לוס אנג'לס, דטרויט ושיקגו
.

בסוף שנת 2015 שב משיח לישראל ומונה לתפקיד מנכ"ל מקאן תל אביב.
בינואר 2018 מונה למנכ"ל קבוצת מקאן, הכוללת בנוסף למשרד הפרסום גם את חברת המדיה יוניברסל מקאן ואת חברת המדיה הדיגיטלית יוניברסל מקאן דיגיטל.

ביולי 2018 פרסם בפייסבוק פוסט בו הוא מביע את התנגדותו לחוק הלאום.

משיח חי בתל אביב עם בת זוגו, יוצרת הטלוויזיה והתיאטרון סיגל אבין ולהם שתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* מי אתה עמית משיח?
* נתי טוקר, עמית משיח ימונה למנכ"ל משרד הפרסום מקאן, באתר TheMarker‏, ‏25 ביוני 2015
* פרס של בית הספר לתקשורת במכללה למנהל - למנכ"ל מקאן עמית משיח

הערות שוליים
------------

1. ↑   ]
2. ↑  
 ]
3. ↑  עמית משיח נגד חוק הלאום, בעמוד הפייסבוק של עמית משיח, 20 ביולי 2018
**חרדון אוסטרלי מזוקן** (שם מדעי: ***Pogona vitticeps***) הוא מין של זוחל מהסוג חרדון מזוקן שבמשפחת החרדוניים החי במרכזה של אוסטרליה באזורי בתה, מדבריות וערבות עשב חמימות. הוא נפוץ מאוד כחיית מחמד.

החרדון הוא לטאה בינונית שמגיעה עד לאורך 60 סנטימטרים, כשמחצית מזה מהווה הזנב. לחרדון אין הבדלים בין גודל הזכר לנקבה, אך לזכרים יש זנב רחב יותר, ראשים וזקנים גדולים יותר ופתחי ביב בולטים יותר. צבעם מגוון, מחום בהיר עד אדמדם, כתום, ורדרד ולעיתים כהה יותר. החרדון מכוסה בקשקשים רחבים וקוצניים הבולטים בעיקר מתחת לסנטרו בעל שק התהודה, ומשווים לו מראה של "זקן". לצד העיניים ישנו פס חום ולאורך הצידיים ישנו רכס קוצני נוסף. הרגליים קצרות ובעלות טפרים חדים.

החרדון הוא חיית יום המנצלת את חום השמש כדי לחמם את גופה, אך בשעות הצהריים במדבר החרדון נסוג למחסה של סלעים או גזעים. לטאות אלה ניזונות בעיקר מחרקים עליהם הן מזנקות בזריזות.

חרדונים הנפגשים ביניהם מתחרים על היררכיה באמצעות מחוות ראשים מהירה ותוקפנית, ואם היריבים לא נרתעים הם יילחמו בעזרת לסתותיהם או טפריהם. הם יודעים לזנק באוויר כדי לחטוף מזון או להגיע לעמדה גבוהה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרדון אוסטרלי מזוקן** בוויקישיתוף
* חרדון אוסטרלי מזוקן, באתר ITIS (באנגלית)
* חרדון אוסטרלי מזוקן, באתר NCBI (באנגלית)
* חרדון אוסטרלי מזוקן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חרדון אוסטרלי מזוקן, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חרדון אוסטרלי מזוקן באתר הרשימה האדומה של IUCN

חרדון אוסטרלי מזוקן
**האיגוד למען תוצרת ארץ ישראל** היה איגוד, שמטרתו לשכנע יהודים בישראל ומחוצה לה, לקנות מוצרים תוצרת ישראל, כדי לחזק את היישוב היהודי בארץ ישראל.

ארגונים ואגודות
---------------

במשך המאה העשרים קמו כמה וכמה אגודות למען תוצרת הארץ, הם עשו תעמולה וההסברה חינוכית לרעיון תוצרת הארץ. במיוחד היה פעיל "האיגוד למען תוצרת הארץ".

בשנת תרצ"ו (1936) קרא המרכז למען תוצרת הארץ לישיבת באי כוח מוסדות וארגונים מחוגים שונים של היישוב. בהם הוחלט על "שלושים ימי תוצרת הארץ". בהם יתגייסו כל שדרות היישוב על מוסדותיו מפלגותיו, וארגוניו לשם הגברת הקניה והמכירה של פרי תוצרתנו בתעשייה ובחקלאות.

ביולי 1936 נערכו טקסים כפתיחה למפעל הימים בתחומי הנוער.

בטקס נקראה "מגילת תוצרת הארץ": 

> 
> אנשי העבודה והמלאכה בכפר ובעיר שולחים את דברם זה לילדי ישראל, שלומכם ישגה. זרענו וגם קצרנו נטענו וגם בצרנו, מלאו כדינו חלב סלינו - ברכת האדמה, עמול עמלנו בסדנא ובבית החרושת, נעל עשינו לרגל וכסות לעור. ועתה שמור וזכור! שמרו וזכרו תנובת שדותינו ופרי עצינו, מלאכת ידינו ופרי עמלנו! ולקחתם לכם משלכם מעמל אחיכם.
> 
> 
> 
> — מאורעות תרצ"ו. חבס, ברכה, עמ' 595
> 

אחת מפעילויות הארגון הייתה לשכנע יהודים בישראל ומחוצה לה לקנות אתרוגים תוצרת הארץ.

רבה הראשי של ארץ ישראל הראי"ה קוק תמך ברעיון קניה מתוצרת הארץ.

ראו גם
------

* שמואל אריאל - ממייסדי האיגוד למען תוצרת הארץ
* עבודה עברית

קישורים חיצוניים
----------------

* כבוד לתוצרת הארץ, נאמן למקור, הספרייה הלאומית
* ארכיון **אסף תעודות וכרזות של האגוד למען תוצרת הארץ**, בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובניו חלק ב' עמ' 119,147
2. ↑  הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, שו"ת משפטי עוזיאל כרך א - אורח חיים סימן כד
3. ↑  כרוז בעיתון "ההד", בפברואר 1934. מופיע ב**אוצרות הראי"ה** ו, צוריאל משה, עמ' 188

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007507942505171

 |
דגם ג'פרי שנת 1915
**ג'פרי** (באנגלית: **Jeffery**) היא מכונית בתצורת קבריולה, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית **Thomas B. Jeffery Company** בין השנים 1904–1917.

היסטוריה
--------

יצרנית הרכב האמריקאית **Rambler** נוסדה על ידי **Thomas B. Jeffery** ובנו **Charles T. Jeffery** בקנושה, מדינת ויסקונסין בשנת 1902.

עם מותו של "Thomas B. Jeffery" בשנת 1910, שינה בנו את שם החברה ל-**Thomas B. Jeffery Company**, ובשנת 1917 מכר את החברה ל**Charles Williams Nash**. החברה הייתה קרויה "Nash Motors", ומשנת 1937 "Nash-Kelvinator Corporation".

בשנת 1954 שם החברה שונה ל"American Motors Corporation (AMC)". בשנת 1987 החברה נקנתה על ידי קונצרן הרכב האמריקאי קרייזלר.

משנת 1904 ייצרה חברת "רמבלר" את הדגמים : **L Rambler** ו- **K Rambler**.

מחירו של דגם "L Rambler" עמד על 1,350 דולר.

מחירו של דגם "K Rambler" עמד על 1,200 דולר.

דגמים
-----

* "L Rambler"
* "K Rambler"
* ג'פרי קוואד

לקריאה נוספת
------------

* "ג'פרי (מכונית)" (wisconsinhistory.org/turningpoints/search)

קישורים חיצוניים
----------------

* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'פרי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ג'פרי (מכונית)" oldcarsweekly
2. ↑  דגמי מכוניות ג'פרי american-automobiles
3. ↑  תומאס ג'פרי hemmings.com/magazine
דגל החברה. האות P לפלשתינה-א"י
**חברת ספנות ארץ-ישראלית** (Palestine Shipping Co. Ltd) נוסדה בשנת 1934 במטרה להוציא הון מגרמניה הנאצית. בעלי החברה היו ארנולד ברנשטיין, איש ספנות ושיט, וקבוצת יהודים גרמניים שעלו לארץ ישראל. 

הם רכשו אונייה וקראו לה "תל אביב" ומשנרשמה, קבלה את סימנה א/ק1 (אוניית קיטור מספר אחת). "תל אביב" הייתה דגם מעורב למטען ולנוסעים. שופרה והותאמה להשיט 400 נוסעים בתאים נוחים מאווררים וברמה אחידה. ב-17 במאי 1935 נרשמה במרשם האוניות בנמל חיפה, והניפה דגל צי מנדטורי.

הורדת מחיר כרטיס הנסיעה של מתחרים שהפעילו 'מהלכים' אצל שלטונות נמל טרייסטה, וקשריהם של אלה עם בעלי החברה האיטלקית המתחרה בקו הזהה, חברת 'לויד טרייסטינו' (אנ'), הפכה את פעילות החברה להפסדית והיא התמוטטה. נאמר אז כי "רק חברה הזוכה לתמיכה ממשלתית מתאימה יכולה לשאת בכך וחברת הספנות הישראלי, למרות יומרת השם לא זכתה לתמיכת מוסדות היישוב". 

באוקטובר 1937 נמכרה אונייתה היחידה "תל אביב" לחברת ספנות יפנית.

לקריאה נוספת
------------

* דוד רמז. **לרוח הים.** תל אביב, הוצאת חבל ימי לישראל, תשי"ב-1952. עמ' 29-32.
* ירמיהו הלפרן. **תחית הימאות העברית.** תל אביב, "הדר" הוצאת ספרים בע"מ, תשכ"א. הדפסה חוזרת בסיוע משרד הביטחון/ההוצאה לאור, יוני 1982. עמ' 338.
* רב חובל זאב הים.  **ספינות מספרות – תולדות הספנות הישראלית".** תל אביב, הוצאת ספרים אחיאסף בע"מ, 1968. עמ' 117-120.
* שמואל טולקובסקי. **יהודים יורדי-ים.** תל אביב, הוצאת אותפז, 1970. עמ' 173-174.
* צבי הרמן. **הכובשים בים נתיבה – תולדות הספנות העברית.** תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם החבל הימי לישראל, 1978. עמ' 62-64.
* רב חובל הלל ירקוני. **הים, האנייה ועם ישראל**. חיפה, פרדס הוצאה לאור, 2009. עמ' 211.
* דניאלה רן. "תרומתה והשפעתה של העלייה הגרמנית להתפתחות הספנות בארץ ישראל". עבודה לתואר מוסמך באוניברסיטת חיפה, 1993. עמ' 59-63.

הערות שוליים
------------

1. ↑  האניה "תל אביב" מפליגה ליאפאן, הארץ, 18 באוקטובר 1937

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008712540005171

 |
**פרמכיירודוס** (שם מדעי: ***Paramachairodus***; מילולית: "קרוב למכיירודוס") הוא סוג של חתול נכחד מתת-משפחת השנחרבים שחי בתקופת המיוקן באירואסיה שלפני 15 עד 9 מיליון שנה מזמננו. הוא הוגדר ב-1913 מממצאים מחפירות סרו דה לוס בטלונס (אנ') שבמדריד, ספרד ובסוגו נכללו 3 מינים: *Paramachairodus orientalis* - מין בגודל נמר שהתגלה באתר, *Paramachairodus maximiliani* שלעיתים נכלל בתוך המין הראשון והמין *Paramachairodus transasiaticus* שהתגלה בגאנסו שברפובליקה העממית של סין ובבולגריה. מין נוסף שהשתייך לסוג, *Paramachairodus ogygia* הועבר לסוג פרומגנתריאון.

הפרמכיירודוס היה חתול בגודל של נמר בגובה 58 סנטימטרים בכתפיים שהיה אתלטי ובעל כושר לטפס על עצים. הוא היה קטן יחסית לרוב השנחרבים והוא ניזון מציד של מיני פרסתנים והיה יכול להפיל טרף גדול יחסית בעזרת ניבים הגדולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרמכיירודוס** בוויקישיתוף
* פרמכיירודוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Turner, Alan (1997). The Big Cats and their fossil relatives. New York: Columbia University Press. p. 60.
מרקו רודריגס, 2012.
**מרקו אנטוניו רודריגס מורנו** (בספרדית: **Marco Antonio Rodríguez Moreno**; נולד ב-10 בנובמבר 1973) הוא שופט כדורגל מקסיקני. רודריגס הוא שופט בינלאומי של פיפ"א, אך הוא גם שופט משחקים בליגת העל המקסיקנית.

קריירה
------

רודריגס החל לשפוט משחקים בליגת העל המקסיקנית בשנת 1997. הוא הציג יכולת שיפוט טובה ובשנת 2000 קיבל את תג פיפ"א הבינלאומי, והחל לשפוט משחקי ידידות בין נבחרות. רודריגס זומן על ידי פיפ"א לשפוט במונדיאל 2006, ושפט 2 משחקים בין אנגליה לפרגוואי ובין חוף השנהב לסרביה ומונטנגרו בשלב הבתים. שנה לאחר מכן, ב-2007, שפט רודריגס את גמר גביע העולם לקבוצות בין מילאן לבוקה ג'וניורס. בין היתר שפט רודריגס גם את הגמר ב-2009 וב-2010 של ליגת האלופות של CONCACAF. רודריגס זומן לשפוט גם במונדיאל 2010, ובו שפט גם שני משחקים בשלב המוקדם - גרמניה נגד אוסטרליה, וספרד נגד צ'ילה. ב-2014 נבחר רודריגס להיות שופט במונדיאל, והפעם קיבל 3 משחקים ושיבוץ יוקרתי - בלגיה נגד אלג'יריה, אורוגוואי נגד איטליה, ומשחק חצי הגמר בין ברזיל לגרמניה, שהסתיים ב-7:1 לטובת גרמניה וזכה בברזיל לכינוי מינייראסו. רודריגס היה אחראי להחלטה השנויה במחלוקת לא להרחיק את לואיס סוארז לאחר שנשך את כתפו של ג'יורג'יו קייליני במשחק שלב הבתים בין אורוגוואי לאיטליה.

מחוץ לכדורגל, רודריגס שימש מורה לספורט, וכיום הוא מכהן ככומר פרוטסטנטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקו רודריגס** בוויקישיתוף
* מרקו רודריגס באתר WorldReferee
* מרקו רודריגס באתר פיפ"א
**יוסף פאלאצ'ה** (**Joseph Pallache**;‏ יוסף פאלאס, יוסף פאלצ'ה, 1570 – 1639/1649) היה סוחר ודיפלומט יהודי מרוקאי, יצא עם אחיו דון שמואל פאלאצ'ה לשליחויות דיפלומטיות שונות, וסייע להסכם מרוקו עם הרפובליקה ההולנדית.

ביוגרפיה
--------

יוסף נולד ב-1670 בערך, בעיר פאס שבמרוקו, לרבי יצחק פאלאצ'ה, מהחכמים והעשירים בקהילת המגורשים. לאחר ביקור משלחת של הרפובליקה ההולנדית, שבאה למרקש, כדי לדון על ברית בין המדינות כנגד ספרד, ועל מנת למנוע מעשי שוד של ספינות הולנדיות מצדם של שודדי ים ברברים, מינה הסולטן ההסעדי, זידאן אבו מעלי (אנ'), לתפקיד הדיפלומטי את האחים יוסף ושמואל פאלאצ'ה. הם זכו גם לתמיכתו של הסטאדהאודר מאוריץ, נסיך אורנז' והפרלמנט של הולנד. האחים פאלאצ'ה לא שימשו כשגרירים באופן רשמי, אלא רק כסוכנים של הממלכה הסעדית. בדצמבר 1610 חתמו שתי המדינות על הסכם ידידות וסחר חופשי. במסגרתו, התאפשר לסולטן רכש של ספינות נשק ותחמושת מההולנדים. ההסכם היה מן הראשונים שנעשו באופן רשמי בין מדינה אירופית למדינה שאינה נוצרית, לפניו נעשו הסכמי הברית הצרפתית-עות'מאנית במאה ה-16.

לאחר מות אחיו, שמואל, בשנת 1616, ירש יוסף את מעמדו של כסוכן ראשי של מרוקו בהולנד. כשנסע למרוקו, בנו דוד פאלאצ'ה שימש כממלא מקומו. 

בשנת 1634 לואי ה-13, מלך צרפת, דרש את הסגרתו.

### ייסוד המניין הראשון באמסטרדם

 ערך מורחב – **הקהילה היהודית באמסטרדם**  

המשורר וההיסטוריון, רבי דוד פרנקו-מנדס, מנה את רבי יוסף בין שישה עשר המתפללים הראשונים בקהילת "בית יעקב", שהייתה הקהילה היהודית הראשונה באמסטרדם. הוא ציין שהמניין התקיים תחילה בביתו של שמואל פאלאצ'ה.

### פטירה

ישנם דיווחים סותרים האם יוסף נפטר ממחלה ב-1639 או ב-1649. הוא נקבר, ליד אחיו שמואל, בבית הקברות בית חיים, שבעיר אודרקרק אן דה אמסטל (אנ'), הסמוכה לאמסטרדם.

משפחתו
------

ליוסף היו חמישה בנים:

* משה (אנ') (נפטר ב-1650) – סייע רבות לאביו. בין השנים השתתף בשליחות מרוקו לאסטמבול 1614 – 1616. הוא נסע לפאס ובשנים 1622 – 1642 הוא שירת שם תחת שלושה מלכים.
* יצחק (אנ') (1593 – 1650).
* אברהם – שימש כקונסול לא רשמי של הולנד בעיר אספי שבמרוקו עד לשנת 1630.
* דוד (אנ') (1598 – 1650) – עבד עם אביו כסוכן וסוחר של מרוקו. כשאביו נסע ושהה במרוקו הוא שימש כסגנו בהולנד. בשנת 1621 עזר במשא ומתן על הסכם שלום עבור מרוקו עם צרפת. משנת 1630 ואילך הוא קיבל את מקומו מאחיו אברהם כקונסול הולנדי לא רשמי באספי. בשנת 1634 שימש כסוכן לצרפת כאשר לואי ה-13, מלך צרפת דרש את הסגרתו של אביו.
* יהושע.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קורקוס (אבולעפיה), שמואל פאלאץ' ומשפטו בלונדון, כתב העת ציון 25, עמ' 121–133, 1960.
* דוד קורקוס, "לדמותו של שמואל פלצ'י", בתוך: **שבט ועם** א (סדרה שנייה), עמ' 104–115, ירושלים, תשל"א.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד פרנקו מנדס, "**קול תפלה וקול זמרה**", תצלום 17, באתר הספרייה הלאומית.
2. ↑  הדיווחים הסותרים מצויים בתיעוד המופיע ב"כרטיס הקבר של רבי יוסף פאלאצ'י" באתר: bethhaim (בהולנדית).
**מצודת ואלר** נקראת גם **טירת ואלר** או **בזיליקת ואלר** (בצרפתית: שאטו ואלר **Château de Valère** או **Basilique de Valère***,* בגרמנית: **Basilika von Valeria***),* היא מצודה על גבעה בעיר סיון מול מצודת טורביון. על הגבעה בנויים כנסייה ומספר מבנים מוקפים בחומה.

היסטוריה
--------

בגבעה נמצאו שרידים מהתקופה הרומית, אך השימוש שנעשה במקום מקשה על חקירת הממצאים. השם ואלר מוזכר לראשונה ב-1049, מקור השם לא ידוע, יש אומרים שנקרא על שם ולריאנה אמו של הקונסול הרומי מסוף המאה ה-3 טיטוס קמפניוס פריסקוס מקסימיאנוס. חלקי הכנסייה נבנו בין המאה ה-11 למאה ה-13 בסגנון רומנסקי וגותי. החומות נבנו בסוף המאה ה-13 והמבנה הצפוני נבנה כנראה בסביבות 1300.

במאה ה-15 הותקן בכנסייה עוגב, שכיום הוא אחד העתיקים בעולם שעדיין בשימוש.

בשנת 1977 הגבעה הוכרז על ידי הרשויות כמקום בעל חשיבות לאומית בשל המספר הגבוה של מיני החי והצומח המוגנים שנמצאים במקום.

בשנת 1987 הכנסייה הוכרזה על ידי האפיפיור כבזיליקה קטנה.

בשנים האחרונות המקום עובר שחזור ושיקום בין היתר של חפצי האמנות הרבים שבו. חלק מהמבנים משמשים למוזיאון לתולדות ואלה.

מיקום
-----

המצודה ממוקמת על גבעה בצפון מערב העיר סיון בקנטון ואלה שבשווייץ, הגבעה בגובה 615 מטר מעל פני הים, משקיפה על העיר ועל מצודת טורביון שנמצאת על הגבעה ממול. הכנסייה נמצאת בראש הגבעה ומוקפת במספר מבנים ובחומה שסביבה. הגבעה מאד תלולה, והגישה אליה אפשרית רק מכיוון צפון מזרח.

לקריאה נוספת
------------

* מצודת ואלר באתר Cath-VS, ארכיון (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצודת ואלר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4249990-2
* MusicBrainz: 1ff8abcb-509f-4966-b127-07d9064a73a1
* VIAF: 133832161
* WorldCat: lccn-n91123541

 |
הרב **יעקב ישעיה בלוי** (**בלויא)** (י"א באלול תרפ"ט, 16 בספטמבר 1929-ג' בשבט תשע"ג, 14 בינואר 2013) היה דיין ופוסק. היה חבר בד"ץ העדה החרדית ורבה של שכונת סנהדריה-פאג"י מטעמה.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים כמה שבועות לאחר פרעות תרפ"ט לרב ברוך יהודה בלוי מרבני פאג"י שהיה בנו של הרב משה בלוי מראשי אגודת ישראל, ובצעירותו למד בישיבת קמניץ ובישיבת מיר. בין השנים תשכ"ח-תשל"ד (1968-1974) עבד כבנקאי בבנק ארץ ישראל בריטניה[דרוש מקור]. בשנת תשל"ג, מונה לרבה של שכונת פאג"י-סנהדריה, לאחר פטירת הרב בנימין זאב יעקובזון, רבה הקודם של השכונה. כיהן כמו"צ של העדה החרדית, ועמד בראשות ועד העירוב מטעמה וכן כראש ועד הכשרות. בסוף שנות ה-80 (תשמ"ט), לאחר פטירת הרב יצחק יעקב וייס, התמנה לחבר הבד"ץ של העדה החרדית. עיקר התמחותו של הרב בלוי הייתה בהלכות ריבית והיתר עסקה ושאר דיני ממונות.

הרב יעקב בלוי עמד עם הרב משה שטרנבוך בראש ועדה שהוקמה על ידי העדה החרדית להכוונת חברות וקרנות פיננסיות בשוק ההון בנושא ריבית.

אף על פי שהרב בלוי נמנה עם חברי בית הדין של העדה החרדית, הוא נמנע מלחתום על כרוזים מטעם בית הדין, מלבד על הכרוז האוסר להשתתף בבחירות.

התאלמן מאשתו טילא (בת יעקב יהושע רוט) בחודש כסלו תשס"ה ונישא בשנית בשנת תשס"ו.

נפטר בג' בשבט תשע"ג, 2013, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

משפחתו
------

הרב בלוי הותיר אחריו שלושה בנים. בנו הרב חיים יוסף, מו"צ בעדה החרדית, מונה מטעמה לאחר מות אביו לרב שכונת פאג"י.

שלושת אחיו למחצה (רק מאב, שכן אמו נפטרה בגיל צעיר) הם חסידי חב"ד:

* הרב טוביה בלוי - רב קהילת חב"ד בנווה יעקב, חסיד חב"ד, סופר ומתרגם
* הרב עמרם בלוי - מאנשי כולל חב"ד בישראל, חוקר תולדות החסידות. ניהל בעבר את קריית נוער בירושלים
* הרב יוסף בלוי - סא״ל (מיל'), רב המועצה אזורית תמר, חבר הנהלת אגודת חסידי חב"ד והממונה על המועצה הדתית קריית מלאכי

ספריו
-----

* **פתחי חושן** - סדרה של תשעה ספרים העוסקת בדיני ממונות
* **ברית יהודה** - הלכות ריבית והיתר עסקה
* **קיצור ברית יהודה**
* **חובת הדר** - מצוות מזוזה והלכותיה; הלכות נר שבת ונר חנוכה
* **דברי יעקב** - ענייני הלכה ב' כרכין
* **חנוך לנער** - חיוב קטנים במצוות
* **לקט העומר** - הלכות חלה
* **מלבושי ישע** - הלכות כלאי בגדים
* **נתיבות שבת** - הלכות הוצאה מרשות לרשות ועירובין
* **צדקה ומשפט** - הלכות צדקה; מעשר; תשמישי קדושה ובית-הכנסת
* **פתחי מקוואות** - הלכות בניית מקוה והכשרה

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב יהודה עמיחי, **אמת ליעקב**: התכונות שהפכו את הרב יעקב בלוי זצ"ל למורה הוראה לדורות, באתר ישיבה
* **זכור זאת ליעקב**, ירושלים תשע"ג (חוברת לזכרו)
* מידע על יעקב בלוי בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על פטירותו של הרב בלוי באתר JDN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303017605171
* ISNI: 0000 0001 1882 9966
* LCCN: n85104603
* VIAF: 160501305
* WorldCat: lccn-n85104603

 |
**ס.אוליבר וירצבורג** (בגרמנית: **s.Oliver Würzburg**), היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר וירצבורג, המתמודדת בבונדסליגה.

היסטוריה
--------

"אולי", קמע הקבוצה במשחקי הבית
הלוגו הישן של הקבוצה
הקבוצה נוסדה ב-1975 כחלק מ"מועדון הספורט DJK וירצבורג", שהיה קיים משנת 1920 והיה מזוהה עם הכנסייה הרומית-קתולית בגרמניה. ההיסטוריה של המועדון קשורה במידה רבה לכוכב הקבוצה בעבר דירק נוביצקי, איתו העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לבונדסליגה בסיום עונת 1997/98. בסיום העונה עזב נוביצקי לאחר שנבחר בדראפט ה-NBA ‏1998, אך הקבוצה שרדה בליגה מספר עונות גם בלעדיו. ב-2005 התפרק המועדון לאחר שוויתר על מקומו בליגת העל הגרמנית, והקבוצה הפסיקה להתחרות.

בשנת 2007 רכש את המועדון ענק האופנה "ס.אוליבר" והקבוצה החלה לטפס בחזרה מהליגה הרביעית לבונדסליגה. ב-2009 העפילה הקבוצה לליגה השלישית, ב-2010 עלתה לליגה השנייה ובסיום עונת 2010/11 העפילה לליגה הבכירה מהמקום השני. בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השישי בטבלה והגיעה עד לחצי גמר הפלייאוף. בעונת 2012/2013 השתתפה הקבוצה לראשונה במפעל אירופאי, היורוקאפ, אך לא עברה את שלב הבתים.

ב-2014 סיימה הקבוצה במקום ה-17 בבונדסליגה וירדה ל-ProA, אך לאחר עונה אחת בלבד סיימה במקום השני ושבה לליגה הגרמנית הבכירה.

ב-2018/2019 התחרתה הקבוצה ביורופקאפ, הגיעה עד לגמר המפעל והפסידה לדינמו סאסארי.

הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל **ס.אוליבר ארנה** המכיל 3,140 מקומות ישיבה.

שחקני עבר בולטים
----------------

* גרמניהגרמניה דירק נוביצקי
* גרמניהגרמניה מקסי קלבר

תארים והישגים
-------------

* **הבונדסליגה**:
	+ חצי גמר: 2012
* **יורופקאפ**:
	+ גמר: 2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ס.אוליבר וירצבורג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ס.אוליבר וירצבורג

| גרמניהגרמניה הבונדסליגה בכדורסל - עונת 2022/2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אולדנבורג • אלבה ברלין • באיירן מינכן • ברוזה במברג • גטינגן • היידלברג • המבורג טאוורס • וירצבורג • טלקום בון • לובן בראונשווייג • מדי ביירוית • מיטלדויטשר • ניינרס קמניץ • סקיליינרס פרנקפורט • קריילסהיים מרלינס • רוסטוק סיוולבס • רטיופארם אולם • ריזן לודוויגסבורג |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 235685872
* WorldCat: viaf-235685872

 |
חדר טראומה בבית חולים בסן דייגוחדר טראומה בבית החולים האוניברסיטאי במנהיים גרמניהמראה חדר טראומה לאחר טיפול בפצוע
**חדר טראומה** (נקרא לעיתים **חדר הלם**, **חדר החייאה** או **חדר טיפול נמרץ**), הוא האזור הראשי בחדר מיון בבית חולים. בחדר זה מטופלים חולים ופצועים שמצבם מוגדר קריטי ונשקפת סכנה לחייהם או לאיבר מגופם. החדר מצויד במכשירי ניטור, הנשמה והחייאה, ובתרופות למצבי חירום. כמו כן ניתן למצוא בו מכשיר אק"ג ולעיתים אף מכשיר רנטגן לצילומי חזה ואגן ומכשיר אולטרה סאונד.

חדר הטראומה
-----------

בשגרה חדר הטראומה אינו מאוכלס במטופלים, והוא מופעל רק במקרה הצורך, פציעות חמורות, אירועים לבביים קשים ומצבים מסכני חיים אחרים. הצוות המטפל מורכב ממומחי בית החולים והוא זמין בכל שעות היממה.
את הטיפול מבצע צוות הטראומה, הכולל צוות משולב של רופאי בית החולים ממגוון תחומי הרפואה הכירורגית (לעיתים בעלי התמחות ייעודית בטראומטולוגיה) ורופאים מרדימים.

לאחר הטיפול הראשוני בחדר הטראומה, הנפגעים מאושפזים באחת ממחלקות האשפוז בחטיבה הכירורגית או במחלקה לטיפול נמרץ כללי.

במקרה של ילדים פצועים, הם מטופלים במערכת מקבילה (אם קיימת כזו בבית החולים) הכוללת רופאים מומחים בכירורגיית ילדים ורופאי טיפול נמרץ ילדים, כשבהמשך הם מאושפזים במחלקת טיפול נמרץ ילדים או במחלקה אחרת בחטיבת הילדים.

קבלת החולים וטיפול
------------------

חולים מגיעים לחדר המיון על ידי אמבולנס, צוות האמבולנס מודיע לחדר המיון מראש על הגעתו ומתאר את מצב החולה, אנשי יחידת הטראומה מוזעקים לחדר הטראומה בהתאם לאופי הפציעה, וכשהפצוע מגיע לבית החולים צוות חדר הטראומה כבר ממתין לבואם. לעיתים, החולים מגיעים לחדר מיון/טראומה ממחלקה אחרת בבית החולים, למשל ממחלקת אשפוז.

ראו גם
------

* טראומטולוגיה

קישורים חיצוניים
----------------

* יחידת טראומה בבית חולים
**רעידת האדמה בפוקושימה (2022)** התרחשה ב-16 במרץ 2022, מול חופי פוקושימה, יפן. לפי הסוכנות המטאורולוגית של יפן, רעידת האדמה הייתה בעוצמה של 7.3 בסולם מגניטודה לפי מומנט, ופגעה בעומק של 60 ק"מ. המכון הגאולוגי של ארצות הברית קבע כי לרעידה הייתה עוצמה של 7.3 בעומק של 63.1 ק"מ. לרעידה זו קדמה גם רעידה של 6.4 בעומק של 56.3 ק"מ.

אזהרת צונאמי פורסמה על ידי המרכז הפסיפי להתרעת צונאמי (אנ'), אך הסוכנות הבהירה כי האירוע לא היווה סכנה לחוף המערבי של ארצות הברית, אלסקה וקולומביה הבריטית. בעקבות האזהרה, פונו מאות אלפים מבתיהם במחוז מיאגי ומיליונים בעיר טוקיו והסביבה נותרו ללא חשמל.

נפגעים
------

גבר בשנות ה-60 לחייו מת לאחר שקפץ מחלון כדי להימלט. 69 נוספים נפצעו, כולל אחד שנפל על פי הדיווחים בעת שניסה להתפנות. בטומה, מיאגי, גבר בשנות ה-70 לחייו מת מהתקף לב. דווח על מקרה מוות שלישי בשיצ'יגהמה, על גבר בשנות ה-70 לחייו שהתמוטט ופונה לבית החולים אך מת מפצעיו בבית החולים. ראש ממשלת יפן פומיו קישידה חשף בבוקר 17 במרץ כי ארבעה בני אדם נהרגו. NHK דיווח כי לפחות 194 בני אדם נפצעו.

לפחות 49 מתוך 91 התושבים הפצועים במחוז מיאגי ו-36 מתוך 80 במחוז פוקושימה סבלו מפציעות שדרשו טיפול. ארבעה אנשים בקוריהארה, מיאגי סבלו מפציעות קלות עקב נפילת חפצים.

נזק
---

בקונימי שבפוקושימה בניין קרס. רכב נלכד מתחת לגג שנפל מהבניין. מקדש במינמיסומה ספג נזק משמעותי והתמוטט חלקית. מדפים במשרדים התהפכו. הקירות החיצוניים של כמה בתים קרסו חלקית. כמו כן דווח על שבירת חלונות. ביאבוקי ונפגעו קירות חיצוניים ודלתות של בית מלון. היו שלושה דיווחים על אנשים שנלכדו במעליות ברחבי המחוז. 

חלק מחומת אבן של טירת אבה ברובע אובה של סנדאי קרס. הפסל הגדול של מאסאמונה באותו אתר ניזוק אף הוא, וכתוצאה מכך הפסל הוטה לצד אחד. מיאגינו -קו, סנדאי, פרצה שריפה גדולה בבית משותף. 

משרד הקרקעות, התשתיות, התחבורה והתיירות דיווח כי על 17 מקרים של אנשים לכודים במעליות באזור טוקיו רבתי. עוד שמונה מקרים של אנשים שנלכדו במעליות דווחו במחוזות צ'יבה, קנאגאווה, איבראקי וסאיטמה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיחדשות דיווחים בוויקיחדשות: **רעשי אדמה באוקיינוס השקט לחופי יפן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רעידת האדמה בפוקושימה (2022)** |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  סוכנות הידיעות, חשש לצונאמי ביפן בעקבות רעש חזק: שני מיליון בתים נותקו מחשמל בטוקיו, באתר ynet, 16 במרץ 2022
2. ↑  רם ברנדס ובן יניב, רעידת אדמה ביפן: מיליונים מנותקים מחשמל, באתר כאן 11, ‏16 במרץ 2022
3. ↑  Matthew Dresch By Dave Burke, Updated, Tsunami warning after 7.3 earthquake hits Japan, killing 1 and injuring 69, mirror, ‏2022-03-16 (באנגלית)
4. ↑  khb東日本放送 | 地震によるエレベーター閉じ込め1都6県で30件, KHB (ביפנית)
הרב **דוד פורמן** (1944- 3 במאי 2010) היה רב רפורמי וממנהיגי תנועת היהדות הרפורמית, מחבר, מחנך, פובליציסט ופעיל חברתי. פורמן ייסד גם את עמותת שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם.

ביוגרפיה
--------

פורמן נולד בבוסטון שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית. הוא סיים תואר ראשון בתיאטרון ודרמה באוניברסיטת בוסטון. בשנת 1964 השתתף בקבוצת רוכבי החירות, אשר פעלה נגד חוקי ג'ים קראו נגד השחורים בארצות הברית, והיה פעיל ומעורב בארגונים למען העלאת יהודי ברית המועצות ונגד מלחמת וייטנאם.

בשנת 1972 הוסמך לרבנות על ידי ההיברו יוניון קולג' בסינסינטי. באותה שנה עלה לישראל, ושימש, בין השנים 1976 ל-2003, כמנהל של המשרד הישראלי בירושלים של האיחוד ליהדות רפורמית בצפון אמריקה. במהלך התקופה הזאת עסק רבות בחינוך ובקידום הקשרים בין יהדות התפוצות לישראל.

פורמן היה מעורב בפעילות למען זכויות האדם והשלום בישראל, ופעל לקידום ערכים שונים בהם האמין מתוך מה שראה כמחויבות ליהדות ולמדינת ישראל ולערכי ההומניזם. בין השנים 1984 ל-1986 הוא היה יו"ר ארגון מתנדבים למען שלום וייסד את עמותת שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם ועמד בראשה בין השנים 1988 ל-1992, ובין השנים 2002 ל-2003. הוא קיבל את פרס השלום של הכנסת בשם הארגון בשנת 1993. בשנת 1994 היה חלק מהמשלחת הישראלית לאוסלו לקבלת פרס נובל לשלום על ידי שמעון פרס ויצחק רבין.

פורמן כתב טור קבוע בעיתון ג'רוזלם פוסט ובו עסק בנושאים חברתיים, פוליטיים ודתיים, וכן נתן הרצאות שונות בישראל ומחוצה לה.

כתב ארבעה ספרים: "על גופתי המתה – שאלות לאלוהים" (2005), "חמישים דרכים להיות יהודי" (2002), "סכיזופרניה יהודית בארץ ישראל" (2000) ו"ישראל – בברודוויי, פזורה יהודית, יהודים במילניום החדש" (1998).

פורמן שרת בצה"ל כסמג"ד בחיל השריון. הוא התגורר בשכונת קריית היובל שבירושלים. נפטר בדאלאס, טקסס בעקבות מחלה בעוד הוא מחכה להשתלת כבד. נקבר בקיבוץ מעלה החמישה.

קישורים חיצוניים
----------------

* משפחת היהדות המתקדמת מרכינה ראש על מותו של הרב דוד פורמן(הקישור אינו פעיל), באתר התנועה הרפורמית בישראל
* Rabbi David J. Forman dies at 65, בג'רוזלם פוסט
* [Rabbi David Forman, Rabbis for Human Rights founder, dies ]
* Rabbi David Forman, 65, laid to rest
* דוד בפורמן, בCNN

הערות שוליים
------------

1. ↑  HUC-JIR mourns Rabbi David j. Forman, z"l, : Educator, activist, author, and founder of Rabbis for Human Rights, ‏6 במאי 2010 (באנגלית).
**ביאטריס פושה** (בצרפתית: **Béatrice Foucher**) היא אשת עסקים צרפתייה המשמשת כמנכ"לית יצרנית הרכב DS. שימשה במגוון תפקידי ניהול בתעשיית הרכב הצרפתית.

קריירה
------

פושה החלה לעבוד במחלקת האיכות חברת רנו בשנת 1989. בשנת 1993 עברה למחלקת מחקר לקוחות. שלוש שנים לאחר מכן עברה למחלקת ניהול מוצר ושימשה כסגנית מנהל במותגים רנו לגונה ורנו איספייס. לאחר שבע שנים בתפקיד מונתה למנהלת קו הפיתוח למוצרים עתידיים במסגרת שיתוף הפעולה של רנו עם חברת ניסאן. בשנת 2007 מונתה למנהלת הפיתוח של יחידות ההנעה של כלל מותגי הקבוצה, תפקיד אותו מילאה במשך חמש שנים. בספטמבר 2012 מונתה לניהול תוכנית ההמכוניות החשמליות של רנו, שהייתה אחראית לפיתוח וייצור דגם הרנו זואי.

לאחר שמילאה שורה של תפקידי ניהול מקצועיים-טכנולוגיים, מונתה בשנת 2015 כסמנכ"לית משאבי האנוש של שדרת ההנהלה בחברות רנו, ניסאן ומיצובישי. בנובמבר 2019 מונתה כסמנכ"לית חברת DS. חודשיים לאחר מכן, עם הקמת תאגיד סטלנטיס, מונתה למנכ"לית החברה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Renault Appoints Beatrice Foucher As Vice President, Electric Vehicle Programme, electronicspecifier.com, 25 July 2012
2. ↑  Management structure of 14-brand Stellantis company detailed, Autocar.co.uk, 19 January 2021
בנדטו מרצ'לו
**בנדטו מרצ'לו** (באיטלקית: **Benedetto Marcello**;‏ 31 ביולי או 1 באוגוסט 1686 - 24 ביולי 1739) היה מלחין איטלקי.

חייו
----

מרצ'לו נולד למשפחת אצולה ונציאנית (בחיבוריו הוא מתואר לעיתים קרובות כ"פטריציו ונטו"), ואף כי היה תלמיד של אנטוניו לוטי ופרנצ'סקו גספאריני, אביו ייעד אותו ללימודי משפטים. בשנת 1711 היה חבר במועצת הארבעים (בממשלה המרכזית של ונציה), ובשנת 1730 התמנה לפרובידוטורה (מושל מחוז) בפולה, עיר לחוף הים האדריאטי (כיום בקרואטיה). כיון שבריאותו נפגעה מן האקלים במחוז איסטריה, פרש אחרי שמונה שנים מתפקידו, עבר לברשה ושם נפטר ממחלת השחפת. 

מרצ'לו זכור ביותר ביצירתו "אסטרו פואטיקו-ארמוניקו" (ונציה, 1734–1727), עיבוד מוזיקלי לקולות ובאסו קונטינואו (לעיתים בתוספת כלי סולו) של חמישים מזמורי התהילים הראשונים, בתרגום מחורז לאיטלקית של ג'וסטיניאני. צ'ארלס אוויסון התפעל מהם, ויחד עם ג'ון גארת התאים להם מילים אנגליות (לונדון 1757). כמה מובאות משם אפשר למצוא ב"תולדות המוזיקה" של ג'ון הוקינס. בכמה מקנטטות אלו מצוטטים מזמורים יהודיים בעברית מבתי הכנסת של ונציה, ומהווים מקור רב ערך לחוקרי המוזיקה היהודית בזמננו. 

יצירותיו האחרות הן בעיקר קנטטות, חלקן לקול אחד וחלקן לכמה קולות; בספריית הקונסרבטואר של בריסל יש כמה כרכים מעניינים של קנטטות קאמריות שחיבר למען פילגשו. הוא חיבר אמנם אופרה, La Fede riconosciuta בויצ'נצה בשנת 1702, אך לא נטה חיבה לסוג זה של מוזיקה ואת דעותיו על מצב הדרמה המוזיקלית בימיו ביטא בעלון הסאטירי "תיאטרו אלה מודה", שיצא בעילום שם בוונציה בשנת 1720. יצירה קטנה זו, שזכתה להדפסות חוזרות תכופות, היא לא רק משעשעת מאוד, אלא גם רבת ערך כתרומה לתולדות האופרה.

בנדטו היה אחיו של אלסנדרו מרצ'לו, גם הוא מלחין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנדטו מרצ'לו** בוויקישיתוף

* בנדטו מרצ'לו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* בנדטו מרצ'לו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* בנדטו מרצ'לו, באתר ספוטיפיי
* בנדטו מרצ'לו, באתר AllMusic (באנגלית)
* בנדטו מרצ'לו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* בנדטו מרצ'לו, באתר פרויקט מוטופיה
* בנדטו מרצ'לו, באתר Discogs (באנגלית)
* בנדטו מרצ'לו, דף שער בספרייה הלאומית
* מלחניו של מרצ'לו, תווים וקטעי שמע
* בנדטו מרצ'לו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* בנדטו מרצ'לו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנדטו מרצ'לו באתר www.classicalconnect.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265068905171
* BIBSYS: 90504655
* BNE: XX883248
* BnF: cb121535431 (data)
* CANTIC: a10820796
* CiNii: DA06802468
* GND: 118951122
* ICCU: RAVV052878
* ISNI: 0000 0001 2129 7446
* LCCN: n81047353
* LNB: 000039099
* MusicBrainz: 16f1e308-ae3e-4001-baf1-f6877aca7f15
* NDL: 00879296
* NKC: jn19990005383
* NLG: 219799
* NLK: KAC199617679
* NLP: A1223669X
* NTA: 073605298
* SELIBR: 302904
* SNAC: w6fr0477
* SUDOC: 030037840
* Trove: 989218
* VcBA: 495/93869
* VIAF: 41878404
* WorldCat: lccn-n81047353

 |
**שיעור תחלופה שולי** (באנגלית: **Marginal Rate of Substitution**,‏ **MRS**) הוא מושג בסיסי בכלכלה, המבטא את הכמות ממוצר כלשהו שעליה מוכן פרט לוותר על מנת לקבל יחידה אחת ממוצר אחר.
בניסוח אחר, שיעור התחלופה השולי בין X ל-Y הוא היחס שבו הפרט יכול להמיר יחידה אחת של טובין X ב:{\displaystyle {\frac {dY}{dX}}} של טובין Y, תוך שמירה על אותה רמת תועלת.

{\displaystyle MRS\_{XY}=-{\frac {dY}{dX}}} (על עקומת אדישות)

שיעור התחלופה השולי כיחס הנגזרות החלקיות של עקומת האדישות
---------------------------------------------------------

שיעור התחלופה השולי הוא **השיפוע של עקומת האדישות** עליה נמצא הפרט, בנקודה המוגדרת על ידי הסל הנוכחי (בהנחה שהשיפוע בנקודה אכן מוגדר). שיפוע העקומה שווה גם ליחס הנגזרות החלקיות שלה.

### הוכחה

תחת הנחה שימושית ומקובלת במודלים רבים בכלכלה, לפיה הטובין הם גדלים רציפים, ניתן לנתח את המשמעות של שינויים אינפיטסימליים בכמויות הנצרכות ולכן ניתן להגדיר את הנגזרת של גדלים שונים לפי כמות הטובין.
נניח, אם כן, כי בכלכלה ישנם שני סוגי טובין – X ו-Y (רציפים). נניח גם כי לפרט מסוים (למשל צרכן), קיימות העדפות על סלי צריכה שונים, אותן ניתן לתאר באמצעות פונקציית תועלת – {\displaystyle U(X,Y)}.

עקומת אדישות היא אוסף נקודות שוות תועלת במישור {\displaystyle X-Y}. במילים אחרות: על עקומת אדישות כלשהי {\displaystyle U(X,Y)=Const}.

אם מסמנים את הנגזרות החלקיות של U לפי X ולפי Y כ-{\displaystyle MU\_{X}} ו-{\displaystyle MU\_{Y}} בהתאמה, אז גזירה של המשוואה המתארת את עקומת האדישות לפי X נותנת:

{\displaystyle MU\_{Y}{\frac {dY}{dX}}+MU\_{X}=0}
ובאמצעות פעולות אלגבריות פשוטות ניתן לקבל את השוויון המבוקש:

{\displaystyle MRS\_{XY}=-{\frac {dY}{dX}}={\frac {MU\_{X}}{MU\_{Y}}}}
כלומר: שיעור התחלופה השולי בין X ל-Y שווה ליחס הנגזרות החלקיות של {\displaystyle U(X,Y)}, והוא מבטא את השיפוע המקומי של עקומת האדישות.

ראו גם
------

* עקומת אדישות
* פונקציית תועלת

ביאורים
-------

1. ↑  כלומר, {\displaystyle MU\_{X}={\frac {\partial U}{\partial X}},\quad MU\_{Y}={\frac {\partial U}{\partial Y}}}
**מדד היעילות** המשמש בכדורסל האירופי (באנגלית: **Performence Index Rating**, או בקיצור **PIR**) הוא מדד לניתוח ביצועי כדורסל המשמש ברוב תחרויות הכדורסל באירופה – במפעלים הכלל-יבשתיים כגון היורוליג והיורוקאפ, וכן במספר רב של ליגות אירופאיות ארציות או אזוריות, כולל ליגת העל הישראלית בכדורסל. נקרא גם "מדד" ו"רייטינג".

היסטוריה
--------

ראשיתו של המדד הוא בעונת 1991 בליגת העל הספרדית בכדורסל, שהתחילה להשתמש בנוסחת המדד כדי לקבוע את מצטייני המחזור וזוכי פרס ה-MVP של הליגה. בעונת 2004 הוחלט להפסיק להשתמש במדד כקובע בנוגע לפרס ה-MVP, אך הוא המשיך לשמש ככלי לקביעת מצטייני המחזור בליגה. באותה עונה החלה היורוליג להשתמש במדד כקובע לגבי פרס ה-MVP שלה, פרס ה-MVP של שלב 16 האחרונות ופרס מצטיין המחזור, אך השימוש בו לגבי שני הפרסים הראשונים בוטל והקביעה הועברה לשיטת הצבעה בין עיתונאים. פרסי מצטייני המחזור של היורוליג והיורוקאפ עדיין מבוססים ברובם על ה-PIR.

על השימוש במדד כדי לקבוע את זוכי פרסים אלו נמתחה ביקורת, כיוון שנטען שהוא לא נותן חשיבות לכל נתון אישי בפני עצמו - אלא את אותו ניקוד לכולם. המדד המתחרה, זה שמשמש בליגת ה-NBA, נותן משקל שונה לכל נתון.

חישוב
-----

להלן הנוסחה לחישוב המדד, מימין לשמאל:

**PIR** = ‏(נקודות + ריבאונדים + אסיסטים + חטיפות + חסימות + עבירות שנסחטו) - (החטאות של סלי שדה + החטאות מהעונשין + איבודים + זריקות שנחסמו + עבירות שבוצעו)‏

ראו גם
------

* מדד יעילות (NBA)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wer ist der "effektivste" Spieler der BBL? - מי הם השחקנים היעילים ביותר בבונדסליגה?, schoenen-dunk.de, 20.04.2006 (בגרמנית)
גנרל **רודולף קוך-ארפאך** (בגרמנית **Rudolf Koch-Erpach**;‏ 9 באפריל 1886 – 27 בנובמבר 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

קוך-ארפאך נולד ב-9 באפריל 1886 במינכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1904 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט האולנים הבווארי ה-2 (המלך), ובשנת 1910 הועבר לרגימנט הפרשים הבווארי ה-6 (אלברכט, נסיך פרוסיה). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה לקצין חימוש בקורפוס הבווארי ה-3, ולחם בשורותיו במהלך המלחמה, וב-28 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף קוך-ארפאך לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1923 מונה קוך-ארפאך למפקד פלוגה 6 ברגימנט הפרשים ה-17 (הבווארי), וב-1 בנובמבר 1924 הועלה לדרגת מיור. באביב 1927 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-7 של הרייכסווהר, ובאביב 1929 מונה לקצין מטה בפיקוד התותחנים ה-7. ב-1 בספטמבר 1929 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-17 (הבווארי), וב-1 באוקטובר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בנובמבר 1932 מונה לראש מטה של דיוויזיית הפרשים ה-1. ב-1 באפריל 1934 מונה למפקד פיקוד הפרשים בברסלאו, וב-1 בינואר 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 במאי 1935 מונה למפקד פיקוד התותחנים ה-3, ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה קוך-ארפאך מפקד הדיוויזיה ה-8, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה ה-14, ובמהלך המערכה על צרפת לחם קוך-ארפאך עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-24 ביוני 1940 קיבל קוך-ארפאך על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 באוקטובר 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-60. ב-1 בדצמבר 1940 הועלה קוך-ארפאך לדרגת גנרל חיל הפרשים, וב-1 באפריל 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-35. ב-1 במאי פרש קוך-ארפאך מתפקידו, ובאמצע יולי מונה למפקד אזור ברסלאו. ב-1 במאי 1942 מונה קוך-ארפאך למפקד המחוז הצבאי ה-8, וב-24 בנובמבר 1944 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בכסף.

ב-26 בינואר 1945 מונה קוך-ארפאך למפקד קורפוס הפאנצר ה-56, שהיה חלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות ויסלה, וב-10 באפריל הועבר למפקדת הOB West. ב-6 במאי מונה קוך-ארפאך למפקד הארמייה הראשונה במקום הרמן פוירטש שנפל בשבי, ויומיים לאחר מכן נכנע בראש כוחותיו לבעלות הברית.

### לאחר המלחמה

קוך-ארפאך שוחרר מהשבי בשנת 1948. לאחר שחרורו התגורר בעיר קרלסרוהה, עד למותו ב-27 בנובמבר 1971, והוא בן 85 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* רודולף קוך-ארפאך באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-60 (Höheres Kommando z.b.V. LX)
2. ↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-35 (Höheres Kommando z.b.V. XXXV)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1012723143
* ISNI: 0000 0001 2053 8404
* VIAF: 171487919
* WorldCat: viaf-171487919

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באתר אינטרנט. אם התכוונתם לערכים אחרים בשם העוקץ, ראו העוקץ.

**העוקץ** הוא אתר אינטרנט ישראלי המפרסם טורי דעה אקטואליים של אנשי אקדמיה ופעילים חברתיים במגוון נושאים. האתר בוחן מגמות חברתיות וכלכליות בישראל, ומבקר עוולות הנעשות לטענת כותביו כלפי שכבות שאותן הם תופסים כמוחלשות מבחינות שונות וקבוצות מיעוטים בישראל. מבחינה פוליטית מזוהים המאמרים באתר עם תפיסות סוציאל-דמוקרטיות ועם עמדות השמאל בישראל.

היסטוריה
--------

האתר הוקם בשנת 2003 כפרויקט של מרכז אדוה בפורמט של בלוג אישי בו כתבו בעיקר פרופ' יוסי דהאן וד"ר יצחק ספורטא שחשו, לדבריהם, כי נושאים כלכליים וחברתיים מסוקרים בישראל באופן שטחי. בהמשך מתוך רצון "להוות אלטרנטיבה לתקשורת הממוסדת המונעת בעיקרה משיקולי רייטינג ושבויה בידי בעלי הון ופוליטיקאים" שינה האתר את הפורמט שלו והפך לבמה מרכזית עבור עשרות אנשי אקדמיה, פובליציסטים ואישי ציבור שפרסמו בו את מאמריהם.

האתר מנוהל במשותף על ידי ספורטא ודהאן ומתעדכן על בסיס יומי. האתר מאפשר פרסום תגובות ולעיתים קרובות מתרחשים בו דיונים מקיפים בהם מעורבים אנשים מהשורה יחד עם אנשי אקדמיה על נושאי השעה. נכון ל-10 באוגוסט 2007, התפרסמו באתר 2,204 מאמרים, מתוכם 1,347 פרי עטם של ספורטא ודהאן.

בשנת 2009 שודרג האתר בעזרת תרומתה של הקרן החדשה לישראל. האתר קיבל תמיכות לאורך מספר שנים מהקרן החדשה לישראל וכן מקרן רוזה לוקסמבורג המזוהה עם מפלגת די לינקה הגרמנית.

עם הכותבים באתר במשך השנים נמנו בין השאר: שלי יחימוביץ', חררדו לייבנר, גדי אלגזי, יוסי יונה, יהודה שנהב, יצחק ג'קי אדרי, יחיעם שורק, שלמה סבירסקי, עמי וטורי, אילנה שזור, אורלי בנימין, איאת אבו שמיס ואחרים.

בנובמבר 2021 הכריזו עורכי האתר כי הוא ייסגר בסוף השנה, עקב בעיות תקציב, אך לאחר שכ-100 איש התגייסו לתרום לאתר באופן קבוע, הודיעו שהוא ימשיך לפעול.

נכון לסוף 2023 האתר אכן פועל.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של העוקץ (בעברית ובערבית)
* 

* העוקץ, ברשת החברתית פייסבוק

* העוקץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* העוקץ, סרטונים בערוץ היוטיוב
* יאיר טרצ'יצקי, יחידת "העוקץ": האתר החברתי המוביל בישראל חוגג יום הולדת, באתר nrg‏, 11 באוגוסט 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  מי אנחנו-מאחורי הקלעים של העוקץ, אתר העוקץ
2. ↑  בן-דרור ימיני, מה עבר להם בראש?, באתר ynet, 20 במאי 2016
3. ↑  אתר למנויים בלבד רון כחלילי, על הדבש ועל "העוקץ", באתר הארץ, 3 בנובמבר 2021
4. ↑  האתר ממשיך לפועל - ראו מאמר שפורסם בתחילת 2022 - עינת גלבוע-אופנהיים, איך קלקלנו את הכנס החסר על שיטור, באתר "העוקץ", 4 בינואר 2022
הרב **חיים בזק** (נולד בז' בכסלו ה'תשי"ד, 14 בנובמבר 1953) הוא אב בית דין בבית הדין הרבני בצפת.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים לשופט יעקב בזק ולשרה לבית מנדלוביץ. למד בבית הספר "לדוגמא", בישיבת נתיב מאיר ובישיבת כרם ביבנה, במסגרתה שירת בצבא במסלול ישיבות ההסדר והשתתף במלחמת יום הכיפורים בה נפצע. את לימודי הדיינות עשה בכולל פסגות. נסמך לרבנות בידי הרב נסים דוד עזראן, הרב שלום משאש, הרב עובדיה יוסף והרב שלמה גורן. 

בשנת תש"ן (1990) הוסמך לדיינות. שימש כר"מ בישיבת ברכת יוסף באלון מורה. ב-29 ביוני 1992 התמנה לדיין בבית הדין הרבני בצפת ושימש כדיין בבתי הדין הרבניים בטבריה ובצפת.

ב-25 באוקטובר 2015 התמנה לכהן כאב בית דין בבית הדין הרבני בצפת.

הרב חיים בזק הוא אחד מכותבי פסק הדין התקדימי בשנת 2014 שהתיר עגונה שבעלה שכב שבע שנים ללא הכרה וללא שינוי במצבו במצב 'צמח', באמצעות "זיכוי גט", שעוקף את התנאי ההכרחי בכל גט והוא שהבעל ירצה בפירוק הנישואים מתוך מודעות ומרצון. במקרה הזה, בית הדין שם עצמו כשליח מטעם הבעל, שאינו מודע לנעשה סביבו, והתיר לאשה להינשא לאחר, הכל בהסכמת בני משפחת הבעל.

משפחתו
------

נשוי לרבנית טובה בזק, ראש מדרשה בצפת ומרצה במדרשות, והם מתגוררים בצפת. אחיו הם הרב מאיר בזק, ר"מ בישיבת מעלות; הרב אלי בזק, ר"מ בישיבת הר המור ובישיבת מדברה כעדן ואחותו היא תמר בזק-רפפורט - שופטת בבית המשפט המחוזי בירושלים. בן דודו הוא הרב אמנון בזק. בן דוד אחר הוא שי בזק, לשעבר יועץ התקשורת של בנימין נתניהו וקונסול ישראל בפלורידה ובבוסטון. 

בתו צופית נשואה לרב אסף שמשון אנגלמן, ראש כולל "עיון ההלכה" שעל יד מוסדות תורת אמת בירושלים ורב קהילת חב"ד בבית שמש. בתו נעמה, נשואה לרב אלחנן הכסטר, רב הגרעין התורני אורות יהודה במגדל העמק. בנו הרב בצלאל בזק, רב קהילת חוזרים בתשובה בנתניה, נשוי לרחל, בתו של הרב שמואל אליהו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסקי דין מבית הדין הרבני בצפת
* פסקי דין מבית הדין הרבני בטבריה
* פסקי דין מבית הדין הרבני בחיפה
* מאמרים שנכתבו על ידי הרב חיים בזק, אתר דין תורה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לשכת השר - בתי-דין - כללי; מינויי דיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 71
2. ↑  2רשימת הדיינים באתר בתי הדין הרבניים
3. ↑  רשימת הדיינים באתר בתי הדין הרבניים.
4. ↑  פסק הדין היתר עגונה שבעלה צמח
**בריצ'ן** (ברומנית: **Briceni**; ברוסית: **Бричаны**; באוקראינית: **Бричани**; ביידיש: **בריטשאן**) היא עיר בצפון מולדובה, בירת מחוז בריצ'ני. העיר נמצאת בסמוך לגבול עם אוקראינה, כ-230 ק"מ צפונית לבירה קישינב.

קיים כפר בשם זהה (בריצ'ני) כ-50 ק"מ מזרחה, במחוז דונדושן.

היסטוריה
--------

האזכור הראשון לעיר מתוארך לשנת 1562, אז נכלל האזור בנסיכות מולדובה, שהייתה תחת חסותה של האימפריה העות'מאנית.

בשנת 1812, במסגרת הסכם בוקרשט, הועבר כל חלקה המזרחי של נסיכות מולדובה לידי האימפריה הרוסית, אשר קראה לאזור "בסרביה". הכפר בריצ'ן נכלל אז במחוז חוטין.

הקהילה היהודית
--------------

בית העלמין היהודי
העדות הראשונה אודות קהילה יהודית בבריצ'ן היא משנת 1760, כשבעלי אחוזות באזור העיירה הזמינו יהודים להתיישב בה על מנת להחיות את הסחר באזור.

במהלך המאה ה-18, לאחר סיפוח האזור לאימפריה הרוסית, חל גידול מהיר באוכלוסייה, בעיקר עקב הגירה של יהודים, והכפר הפך לעיירה יהודית (שטייטל). בית הכנסת הראשון נבנה בסוף המאה ה-18, ותלמוד התורה הראשון נוסד בשנת 1827. בשנת 1847 נוסד בית ספר יהודי.

בסוף שנת 1848 חיו בבריצ'ן כ-600 משפחות יהודיות, וב-1896 חיו בעיירה 7,184 יהודים, שהיוו 95% מתושבי העיירה.

בראשית המאה ה-20 פעלו גם בית קשישים יהודי, ספרייה יהודית, מאפייה ציבורית ואגודה לחיסכון בהלוואות (בנק יהודי). כמו כן פעלו ארגוני צדקה ציבוריים רבים.

לאחר סיפוח בסרביה לרומניה חלה הידרדרות במצב הכלכלי, ובעקבותיה עזבו את העיירה יהודים רבים.

ב-1930 חיו בבריצ'ן 5,354 יהודים.

לאחר סיפוח בסרביה לברית המועצות ביוני 1940 הלאים השלטון הסובייטי החדש בנייני מוסדות ציבור יהודיים, בתי מגורים ורכוש, וגירש 80 מעסקני הקהילה וביניהם יו"ר הקהילה היהודית לסיביר.

### בשואה

ב-22 ביולי 1941 נכנסו יחידות צבא רומניות לעיירה, ויחד עם איכרים שהתאספו מהכפרים הסמוכים החלה ביזה של הרכוש היהודי. בימים שלאחר מכן החלו להגיע לעיירה המוני יהודים שגורשו מעיירות וכפרים אחרים בבסרביה. יהודים אלו שהו זמן קצר בעיירה ונשלחו לעבר אדינץ.

ב-28 ביולי רוכזו יהודי בריצ'ן במרכז העיירה ומשם גורשו בצעדות מוות אל עבר טרנסניסטריה, כחלק משואת יהודי רומניה.

במסעות הגירוש, שנמשכו חודשים, יהודים נספו מקור, מחלות וירי בדרכים, בגטאות ובמחנות בעיירות סקורן, אטאקי, קופיגורוד, ורטוז'ן ועוד. לאחר המלחמה חזרו כאלף ממגורשי בריצ'ן לעיירה. חלקם עזבו בהמשך והשתקעו בצ'רנוביץ.

בשנת 1989 היו בבריצ'ן 315 יהודים, ובשנת 1991 - 130 יהודים.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב עמיצור, מיכאל אמיץ, שלמה ווייסברג, **בריטשאן - בריצ'אני היהודית במחצית המאה האחרונה**, הוצאת ארגון יוצאי בריצ'אני, 1964
* ז'אן אנצ'ל ותיאודור לביא, **פנקס הקהילות - רומניה, כרך ב'**, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1980

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בריצ'ן** בוויקישיתוף
* בריצ'ני (מולדובה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475192605171

 |