recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"**ידעתי שבסוף תברח**" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת והיוצרת הישראלית שירה מרגלית. השיר יצא לאור ב-30 באפריל 2023 על-ידי חברת התקליטים עננה.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב והולחן על-ידי מרגלית, בן שופן, יובל מעיין וים רפאלי - בן זוגה. מרגלית שיתפה כי השיר, בדומה לשירה הקודם "אחותי כבר לא סובלת אותך", נכתב בהשראת סיפור הפרידה שלה מהראפר טליס (טליסמאן).

השיר, שיצא לרגל הופעתה בפסטיבל ג'נסיס, נכנס לפלייליסט של גלגלצ, והיה בשיאו לשיר השביעי המושמע ביותר במצעד השבועי של מדיה פורסט.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על-ידי יועד מור והועלה לערוץ היוטיוב של מרגלית ב-30 באפריל 2023. בקליפ ניתן לראות את מרגלית, לצד בן זוגה, ים רפאלי, שגם לקח חלק בכתיבת השיר.

נכון לספטמבר 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-320,000.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 7 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "ידעתי שבסוף תברח" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענבר פלד, מוזיקה - סיכומוזיקלי, באתר פרוגי, ‏2023-05-05
2. ↑  שגיא בן נון‏, "באות אליי נשים בנות 60 ואומרות לי, 'וואו, איזה שיר כתבת. גם אחותי לא סובלת את הגרוש שלי'", באתר וואלה!‏, 30 באפריל 2023
**דורבנות** הוא אתר אינטרנט ישראלי ובו מילון לסלנג ולתחדישי שפה בעברית. סגנון האתר ונושאיו שואבים השראה מהאתר Urban Dictionary.

האתר דורבנות נוסד בשנת 2008 על ידי אסף שגיא ובשיתוף עם מומחי תוכן מהתחום.

דורבנות מציג עשרות חידושי לשון מקוריים, שנוצרו בעקבות ההטמעה של מרכיבי שפה לועזיים, סלנג עממי, ומושגים הלקוחים מעולם הטכנולוגיה. לאתר תורמים מחידושיהם גם כמה מהבלוגרים והכותבים המובילים ברשת.

רקע
---

ראשיתו של האתר היא בשנת 2006. שגיא החל לשלוח רשימה של מילים בסלנג למנויים על רשימת התפוצה שלו. הרשימת כללה מאות אנשים שקיבלו מילת סלנג ייעודית חדשה בכל יום, ונקראה: "מילה אורבאנית עברית יומית". לאור ההצלחה היחסית של רשימת תפוצה זו, לאחר שנתיים נפתח אתר דורבנות.

שותפי התוכן באתר הם מומחים בתחומי הבלשנות והשפה, למשל: עידו קינן, ד"ר תמר עילם גינדין, פרופ’ גלעד צוקרמן, רוביק רוזנטל, אהוד קינן, אייל בראל, אורי שומרוני, אביאם צור, יואב פוירשטיין, עודד פוירשטיין ועוד.

נושאי האתר
----------

אתר דורבנות מעודד גולשים לשלוח מילים וכך נוסף תוכן לאתר. האתר מהווה במה פתוחה לכל תוכן הקשור בחידושים לשוניים, ומהווה מאגר הסלנג האינטרנטי הראשון בשפה העברית.

אחת ממטרות האתר היא להוות מקום שירכז מילים שלא קיימות בעברית הרשמית, אך כבר מזמן הפכו לשגורות בשפת הדיבור היומיומית. מדובר במילים שהיו עוברות בעיקר מפה לאוזן ומשתלבות בשפת דיבור בעברית, לרוב ללא תיעוד במקור כלשהו. אתר דורבנות מצהיר על עצמו שמטרתו היא לאסוף את כל אותן מילים שמעשירות את השפה העברית ולרכזן במקום אחד.

הגולשים של דורבנות תורמים מילים ופירושים, ותרומות אלו עוברות סינון ועריכה על ידי מערכת האתר. שגיא: "הגולשים בדורבנות הם לא טוקבקיסטים, אלא כאלה שיש להם מה להגיד ומתכווחים על אטימולוגיות ומקורות של מילים".

דוגמאות לביטויים שעולים באתר: "נוער הגדרות" לתיאור הרוב הדומם והאדיש, "מזופם" לתיאור גבר עם זיפים, או "מבוזגז" - משקה תוסס שיצאו לו כל הגזים, ועוד.

חלק מהביטויים שעלו באתר דורבנות נקלטו לשימוש על ידי הציבור הרחב (כגון "שטרניחובסקי" או "אמ;לק") ונעשה בהם שימוש בהקשרים שונים על ידי חברות שונות (כמו גוגל, ועוד).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דורבנות
* מדור דורבנות באתר בית אבי חי
* מוכנים להתחמץ?, באתר ynet, 22 באפריל 2011
* מה זה צינת הפרט, אובדים סוציאלים ומבכת?, באתר ynet, 29 בדצמבר 2010
* דורבנות, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילן יצחייק, עלו ברשת: הפייבוריטים של 2008 - חלק ב', באתר ynet, 28 בדצמבר 2008
2. ↑  בוריס בולטיאנסקי‏, הבלוגים עוברים דירה, באתר וואלה!‏, 24 בנובמבר 2008
3. ↑  ענת טוריסקי, שפה משותפת, באתר כלכליסט, 3 באוגוסט 2011
**חופני כהן** (17 בדצמבר 1946 – 3 ביולי 2023) היה זמר ובדרן ישראלי. זכה לכינוי "סולימאן הקטן" כממשיך דרכו בזמר העברי של אביו, שלמה כהן (שנודע בכינוי "סולימאן הגדול").

ביוגרפיה
--------

כהן נולד בתל אביב, בנם הבכור של הזמרים שלמה ושרה כהן. אחיו הצעירים הם הזמרים פיני, יזהר וורדינה כהן. מגיל צעיר התלווה להופעות ולקומזיצים שארגנו הוריו, ומשם ספג את אהבתו לשירה. מאחר שהחל לשיר כמו אביו, כונה "סולימאן הקטן".

ב-1976 הופיע כהן בפסטיבל הזמר בסגנון עדות המזרח - "למנצח שיר מזמור", שם ביצע את שירם של אליעוז רבין וג'ו עמר "בת הזמן" (מוכר גם כ"כשהשמש עולה"). שיר זה, שהיה להיטו הראשון של כהן כסולן, זכה להצלחה רבה, וגרם לפרסומו העיקרי של כהן. לאחר מכן הקליט את השיר "בחיק הטבע" (מוכר גם כ"שיר המסטול" ובוצע במקור על ידי הנשמות הטהורות), והוציא אלבום בכורה.

בשנת 1984 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע של חיים גיל, "כאסח", שם ביצע יחד עם הזמר דקלון את שירו של אביהו מדינה, "לשיר בקול ערב". השיר זכה להצלחה רבה.

ב-1991 ביצע יחד עם כוכבה הררי דואט לשיר "רוצה רוצה", שהופיע באלבומה של הררי ומאוחר יותר גם באלבומו של כהן, "כולם אותו דבר", שיצא בשנת 1993. גם באלבום זה ביצע כהן את "בחיק הטבע", מחרוזת משירי החלונות הגבוהים ושני שירים שכתב והלחין ניסן פרידמן - "בלי עין הרע" ו"אל אל ישראל", ההמנון הרשמי של נבחרת ישראל בכדורגל. במשך שנים רבות שימש כהן כמנחה הטקסים שנערכו לפני משחקי הנבחרת, וכן משנת 1989 עד 2008, שר את ההמנון הלאומי, "התקווה", לפני תחילת המשחקים.

ב-1994 הקליט את השירים "בחולות" ו"טיול לילי" לאלבום "זמרת הארץ עם משפחת סולימאן הגדול", בו השתתפו גם הוריו ושלושת אחיו של כהן. בשנת 1997 ביצע יחד עם אורן חן את הדואט "ברכנו", ושנה לאחר מכן חידש את השיר "כבר עברו השנים" של זוהר ארגוב, לאלבום המחווה "חברים שרים זוהר", שהוקלט לזכרו של ארגוב.

ב-2015 הוענק לו פרס מפעל חיים מטעם אמ"י.

בשנת 2017, עקב סיבוכים כתוצאה ממחלת הסוכרת, עבר בהצלחה השתלת כליה. עם זאת, שפתות הקול שלו נפגעו בעקבות ההליכים הרפואיים שעבר.

חיים אישיים
-----------

כהן היה נשוי לדיאנה, ממנה התגרש ב-1982, ולשניים נולדו בן ובת. ב-1992 נישא לסימה והתגרש ממנה ב-2004, וממנה נולדו לו שתי בנות נוספות.

ב-3 ביולי 2023 נפטר בבית החולים תל השומר מסיבוך נדיר של דלקת גרון. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **חופני כהן** |

* חופני כהן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* חופני כהן, באתר שירונט
* חופני כהן, דף שער בספרייה הלאומית
* חופני כהן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* שגיא בן נון, עין רעה: חופני כהן מתגעגע להצלחה, באתר nrg‏, 2 במרץ 2012
* ערן סויסה, התקווה של חופני, באתר ישראל היום, 6 ביולי 2017
* בעקבות השתלת כליה: הזמר חופני כהן כבר לא מסוגל לשיר, באתר וואלה!‏, 7 בדצמבר 2017
* עדי חשמונאי, "זו הרגשה נפלאה ועצומה לתרום משהו שאתה לא חייב למען מישהו אחר", באתר ישראל היום, 5 ינואר 2018
* חופני כהן: "לא האמנתי שלא אשיר שוב", סרטון בערוץ "חדשות 13", באתר יוטיוב (אורך: 11:56)
* דודי פטימר, ‏הראיון האחרון עם חופני כהן: "חייתי את החיים הטובים ונהניתי מכל רגע", באתר מעריב אונליין, 5 ביולי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  רן בוקר, הזמר חופני כהן הלך לעולמו בגיל 76, באתר ynet, 3 ביולי 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007593115405171
* VIAF: 90145304383578570402
* WorldCat: viaf-90145304383578570402

 |
**המוזיאון הארכאולוגי של מקדוניה הצפונית** (במקדונית: **Археолошки музеј на Северна Македонија**) נמצא בסקופיה, בגדה השמאלית של הנהר וארדאר, ליד המוזיאון למאבק המקדוני, המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה וגשר האבן.

היסטוריה
--------

האוסף הארכאולוגי הראשון הוקם ב-1920 במסגרת הפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת סקופיה. ב-1924, הוקם מוסד מוזיאוני, או ליתר דיוק, מוזיאון היסטורי-ארכאולוגי עם לפידריום שנמצא בקורשומלי אן.

במהלך מלחמת העולם השנייה, המוזיאון היה מוכר כמוזיאון הלאומי - סקופיה. אחרי המלחמה עד ל-1963, המטה של המוזיאון הארכאולוגי היה במבנה הישן בצריפי מבצר סקופיה. ב-1955, נפתחה תערוכה קבועה של אנדרטאות אבן - לפידריום, שהוקמה ליד קורשומלי אן.

בתקופה שלאחר רעידת האדמה בסקופיה, בין 1963 ל-1977, שכן המוזיאון הארכאולוגי היה בצריפי קורשומלי אן. ב-1976, נפתח מתחם המוזיאונים מחדש, בו שכן המוזיאון הארכאולוגי עד ל-2014.

תוכן תערוכות המוזיאון
---------------------

המוזיאון הארכאולוגי מציג כ-7,000 חפצים ארכאולוגיים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות ברחבי מקדוניה הצפונית במהלך 93 השנים האחרונות, והוא המוסד המוזיאוני החשוב והוותיק ביותר במקדוניה הצפונית. הממצאים מוצגים במספר תערוכות: ארכאולוגיה פרהיסטורית, ארכאולוגיה עתיקה, ארכאולוגיה מימי הביניים, נומיסמטיקה, אנתרופולוגיה ולפידריום.

בתוך המוזיאון יש חנות מוזיאון, וכמו כן ספרייה. הספרייה מונה למעלה מ-6,000 ספרים, וכמו כן למעלה מ-20,000 מאמרים מקצועיים ומדעיים של סופרים מקומיים וזרים, מהדורות נדירות, שפורסמו מאז תחילת המאה ה-20. המהדורה העתיקה ביותר ביניהם היא מ-1881.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון הארכאולוגי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הארכאולוגי (במקדונית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  отворање на библиотеката (ארכיון)
**אדולף פרידריך פולמר** (בגרמנית: **Adolph Friedrich Vollmer**;‏ 17 בדצמבר 1806 – 12 בפברואר 1875) היה צייר נוף וגרפיקאי גרמני. הוא ובן זמנו, הצייר כריסטיאן מורגנשטרן, היו חלוצים בהמבורג של הריאליזם המוקדם בציור.

ביוגרפיה
--------

בן של מנהל חשבונות בהמבורג, פולמר גדל בסביבה צנועה. הוא היה נחוש להיות צייר בניגוד לרצונו של אביו, הוא הפך לחניך של האחים זור שבבעלותם היה בית מלאכה גרפי המייצר הדפסי פנורמה. כמו מורגנשטרן לפניו, פולמר טייל ברחבי גרמניה עם אחד האחים, קורנליוס זור, במשך שנה וחצי. בשנת 1826 הציג אותו סוחר האמנות בהמבורג ארנסט הארזן בפני קרל פרידריך פון רומוהר, אריסטוקרט עשיר, שהיה פטרון לאמנים צעירים רבים בהמבורג ביניהם מורגנשטרן ואוטו ספקטר. כנראה בעצתו של רומוהר פולמר השלים את לימודיו אצל כריסטופר וילהלם אקרסברג באקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות בקופנהגן. לאחר מכן עבר למינכן משם ערך מסעות לאגם קונסטנץ, האלפים האוסטרים והשווייצרים, ונציה, והולנד.

בשנת 1839 חזר פולמר להמבורג והתיישב שם. הוא איבד את ראייתו בשנת 1866 ומת בהמבורג.

אחד מבניו, יוהנס פולמר, היה אדריכל בולט של כנסיות פרוטסטנטיות. נכדו הנס פולמר היה היסטוריון אמנות אשר ערך במשך שנים רבות את "טימה-בקר קונסטלר לקסיקון".

יצירה
-----

נופיו של פולמר ונופי נמל המבורג אינם מושפעים מהרומנטיקה. הם מצוירים במסורתם של גדולי ציירי הנוף ההולנדים במאה ה-17. בציוריו הטובים ביותר, למרות הפורמט הקטן בדרך כלל, הוא מצליח ליצור קומפוזיציות מאוזנות בקפידה לתת תחושת עומק ומרחב. האיורים בשרטוטים ובתחריטים שלו הם לעיתים קרובות זעירים, בגודל מילימטרים. עם זאת, באמצעות קווים דקים מאוד הוא מסוגל להציג תיאורים של אנשים בעבודה ובפנאי.

יצירותיו של אדולף פרידריך פולמר ניתן למצוא, בין השאר, באוספים בהמבורג, במוזיאון ארמיטאז' בסנט פטרסבורג, במוזיאון סטטנס לאמנות בקופנהגן ובמוזיאון הבריטי. מוזיאון פילדלפיה לאמנות מחזיק סט שלם של תחריטים ידועים שלו.

גלריה
-----

* נמל המבורגנמל המבורג
* נוף בהולשטייןנוף בהולשטיין
* על נהר האלבהעל נהר האלבה
* נמל המבורגנמל המבורג
* שייטשייט
* דייגיםדייגים
* אלסטראלסטר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדולף פרידריך פולמר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Vollmer: Adolf Friedrich", daten.digitale-sammlungen.de
2. ↑  Georg Kasper Nagler, **Neues allgemeines künstler-lexicon; oder, Nachrichten von dem leben und den werken der maler, bildhauer, baumeister, kupferstecher, etc**, München, E. A. Fleischmann, 1835

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117487422
* ISNI: 0000 0000 6677 5176
* RKD: 81699
* ULAN: 500027516
* VIAF: 52468538
* WorldCat: viaf-52468538

 |
מבט מלמעלה על המוזיאון, בו ניתן לראות את מבני "חי"ת" ו"יו"ד" ממתכת המשולבים במבנה הלבנים האדומות העתיק
**המוזיאון היהודי העכשווי** (באנגלית: **Contemporary Jewish Museum**) הוקם ב-1984 בסן פרנסיסקו, קליפורניה במטרה להעניק פרספקטיבה מודרנית ועכשווית לתרבות, היסטוריה, אמנות ורעיונות יהודיים. ביוני 2008 העתיק המוזיאון את משכנו לאזור SOMA‏ (South of Market), לבניין חדיש שעוצב על ידי האדריכל דניאל ליבסקינד.

היסטוריה
--------

המוזיאון החל את דרכו ב-1984 כמוזיאון קהילתי יהודי, והיה ממוקם במרכז העסקים של סן פרנסיסקו. עשר שנים לאחר מכן, החליט הוועד המנהל של המוזיאון להעביר את מקום מושבו לרחוב מישן (Mission), מול מתחם Yerba Buena Gardens. הארכיטקט פיטר אייזנמן הציע תוכנית לעיצובו של המבנה החדש, אך בעלי המוזיאון והתושבים המקומיים התנגדו לכך. ב-1998 שכר המוזיאון את שירותיו של דניאל ליבסקינד לטובת עיצוב המבנה החדש והבניה החלה ב-2006.

המוזיאון לא מחזיק בתערוכות ובאוספים קבועים, והוא מארח ומציג תצוגות ותערוכות משתנות. מנהל המוזיאון החל משנת 1999 הוא קוני וולף, שהיה בעבר אוצר מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית.

ארכיטקטורה
----------

המבנה, שנפרש על פני כ-5,900 מטרים רבועיים, מבוסס ברובו על מבנה תחנת הכוח שניצב במקום מאז 1907. כהרחבה למבנה העתיק, עיצב ליבסקינד קובייה חלולה מפלדת אל חלד בצבע כחול-כהה אשר משקפת את מערכת היחסים בין העבר להווה. עיצוב המוזיאון שימר את האפיון והצביון של הבניין העתיק, ושימר במלואן את חזית הבניין הבנויה לבנים אדומות. על גגו של המבנה העתיק ממוקם מבנה מלבני מוטה ממתכת, אשר מאכלס את הלובי, מרכז לימודי וחלק מן הגלריות של הקומה השנייה. 36 חלונות בצורת מעוין מאירים את הקומה העליונה של קוביית המתכת, אשר מאכלסת בעיקר מיצגים הכוללים הופעות ומוזיקה חיה. כמו כן, כולל מבנה המוזיאון אולם לאירועים, אודיטוריום, בית קפה וחנות מזכרות.

בדומה למוזיאון היהודי הדני בקופנהגן, שילב ליבסקינד במוזיאון היהודי העכשווי כתובות עבריות כחלק מעיצוב המבנה. ליבסקינד טען כי מבני המתכת הגדולים מבוססים בצורתם על האותיות חי"ת (המבנה המלבני) ויו"ד (הקובייה), ויוצרים יחד את המילה "חי". כמו כן, במבואת הכניסה למבנה מוטבעת המילה פרדס על הקיר.

בניית המוזיאון הושלמה בשנת 2008, ועלותה מוערכת ב-47.5 מיליון דולרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון היהודי העכשווי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון היהודי העכשווי (באנגלית)
* כתבה אודות הקמתו של המבנה החדש (באנגלית)
* המוזיאון היהודי העכשווי, ברשת החברתית פייסבוק

* המוזיאון היהודי העכשווי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* המוזיאון היהודי העכשווי, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302863405171
* ISNI: 0000 0004 5894 459X
* LCCN: n2008004344
* NKC: zmp2018977731
* SUDOC: 094613060
* VIAF: 122126554
* WorldCat: lccn-n2008004344

 |
מייסד הישיבה רבי משה סולובייצ'יק
**ישיבת לוצרן** (בשמה הרשמי **ישיבת בית יצחק**) היא ישיבה ששכנה בלוצרן שבשווייץ במחצית השנייה של המאה העשרים ובראשית המאה ה-21 ונחשבה לאחת מהישיבות הטובות באירופה.

הישיבה נוסדה על ידי הרב משה סולובייצ'יק לאחר מלחמת העולם השנייה. היא הוקמה בתחילה בעיר לוצרן שבשוויץ ולאחר מספר שנים עברה לבניין שנבנה במיוחד עבורה בפרבר של העיר לוצרן בקרינס הנקרא 'אוברנאו'.[דרושה הבהרה]

היסטוריה
--------

בשנות החמישים הקים רבי משה סולובייצ'יק ישיבה קטנה בלוגנו, ולאחר מספר שנים הישיבה הועברה ללוצרן. ישיבה זו, שנועדה לבחורים בני 15 וכללה לימודי קודש בלבד ללא לימודי חול, הביאה לשינוי יסודי בגישתה של החברה החרדית בשווייץ כלפי חינוך הנוער, והחדירה לתוכה את האידיאל של השקעה בלימוד התורה. הישיבה שכנה בלוצרן שנים רבות ונחשבה לאחת מהישיבות הטובות באירופה, כשתלמידיה באים מאירופה, מאמריקה ומישראל.

בפרשת יוסל'ה שוחמכר נאלץ ראש הישיבה הרב משה סולובייצ'יק לעזוב את לוצרן לאחר שהחביא את הילד יוסלה שוחמאכר בביתו. לאחר מכן התמנה לעמוד בראשות הישיבה הרב יצחק דוב קופלמן, שנחשב לתלמידו המובהק של הרב שמעון שקופ.

תחת הנהגתו גדלה הישיבה ומנתה למעלה ממאתיים תלמידים. בשנת 2011 הלך הרב קופלמן לעולמו כשהוא בן יותר ממאה שנים. תקופה קצרה לאחר מכן נסגרה הישיבה באוברנאו.

לאחר סגירת הישיבה הוקמו מחדש שני סניפים שלה: בלוצרן, בראשות הרב נפתלי שטרנבוך, ובקענווי איילנד,אנגליה, בראשות הרב משה קופלמן בנו יחידו של הרב יצחק דוב קופלמן.

צוות הישיבה
-----------

מאנשי הצוות בישיבה היה רבי חיים אשר זעליג ברנד (אביו של רבי שמואל ברנד) שכיהן כר"מ בישיבה ולאחר מכן היה אחד מראשי ישיבת איתרי.

בישיבה שמשו ברבנות בין השאר הרב שלמה זלמן אולמן והרב יצחק זילברשטיין.

כמו כן, הרב אהרן יהודה ליב שטינמן, שהיה תלמידו של הרב משה סולובייצ'יק ולמד אתו יחד בבית הכנסת של הקהילה היהודית בלוצרן במשך תשע שנים היה מבקר בישיבה.

סגירת הישיבה ופתיחתה מחדש
-------------------------

עם סגירת הישיבה נותרה הקהילה היהודית בלוצרן עצמה עם פחות ממנין יהודים. בקיץ 2016 הגיע ללוצרן הרב אשי בוללאג מתלמידי הישיבה בלוצרן ואיש חינוך, שבעזרת הקהילה הקים מחדש ישיבה בבית הכנסת של הקהילה היהודית בלוצרן.

הישיבה פעלה במקום לשנים בודדות, ולפני הסגירה היא מונתה כעשרים תלמידים שרובם בוגרי ישיבות מישראל. ולישיבה הנוכחית היתה למעלה ממאה וחמישים בוגרים.

המגיד השיעור בישיבה היה הרב משה דוד פרלמן, שהובא על ידי הרב קופלמן לשמש ברבנות בישיבה באוברנאו. הוא שימש גם כראש כולל לבעלי בתים בציריך, ובעבר שימש ברבנות בישיבת ערלוי בירושלים ובמקומות נוספים.

כיום הישיבה בראשות הרב בולאג עברה לציריך לביתו של הרב בולאג עקב חילוקי דעות בין ראש הישיבה לבין הגבאי הרב ראובן ארלנגר לאחר מכן נפתחה הישיבה מחדש על ידי הרב יעקב יוסף יודקובסקי רב בק"ק אמנדינגן בגרמניה הישיבה מונה כיום 15 בחורים ומיועדת בעקר לנוער מתמודד כשלצידו של ראש הישיבה עומד הרב שלום טוב אברך שמתגורר בסמיכות לישיבה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משגיח ישיבת לוצרן הודיע לתלמידים: "סוגרים בשל חובות עתק", באתר בחדרי חרדים
2. ↑  הלם בעולם התורה: ישיבת לוצרן נסגרת עקב חובות, באתר רדיו קול חי, ‏2015-07-22
3. ↑  משה ויסברג, רבבות חוזרים לשטייגען, באתר בחדרי חרדים
4. ↑  ישראל כהן, ‏ישיבת לוצרן המיתולוגית שבשוויץ תתפצל לשתי ישיבות, באתר כיכר השבת, 11 באוגוסט 2015
5. ↑  מידע כללי על ישיבת לוצרן – JGL

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296458105171

 |
תוכנית מבנה אולמות התצוגה כשהגן במרכזו
**המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה** (בערבית: **المتحف اليوناني الروماني**) הוא מוזיאון בעיר אלכסנדריה במצרים אשר מכיל אוסף של ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה ההלניסטית-רומית בעיקר מאזור העיר אלכסנדריה וסביבתה. המוזיאון הוא בבעלות המדינה.

היסטוריה
--------

המוזיאון נוסד ביוזמתו של הארכאולוג האיטלקי ג'וזפה בוטי (Giuseppe Botti). הוא נחנך ב-17 באוקטובר 1892 על ידי הח'דיו עבאס חלמי השני שהיה הח'דיו האחרון של מצרים. מקומו הראשון היה בדירת 5 חדרים בבניין קטן ברחוב "רוזטה" (שלאחר מכן שונה שמו לחוריה). בשנת 1895 הועבר המבנה לבניין גדול ליד רחוב שנודע לאחר מכן בשם רחוב גמאל עבד אל נאצר. בתחילה הכיל המוזיאון 11 חדרים המהווים את אגפו המערבי. מאוחר יותר נבנו תוספות לבניין שעצבו את מראהו הנוכחי. מבנה המוזיאון הוא מבנה היסטורי שבחזיתו ששה עמודים וגמלון עליו נמצאת כתובת גדולה ביוונית **MOYΣEION**. בתוך המבנה 27 אולמות וגינה פנימית שבה מוצגים פסלים מאוסף מהמוזיאון.

המוזיאון נסגר לשיפוצים בשנת 2008 כשמטרתם היא לארגן את אוסף המוזיאון בסדר כרונולוגי, נכון לינואר 2013 המוזיאון עדיין סגור.

אוסף המוזיאון
-------------

אוסף המוזיאון כולל אלפי פריטים שמקורם בתרומות של אזרחים עשירים של העיר אלכסנדריה וכן חפירות ארכאולוגיות שאורגנו ונוהלו על ידי מנהלי המוזיאון. פריטים אחרים התקבלו מארגונים בקהיר העוסקים בעתיקות במיוחד אלה מהתקופה הפרעונית. וכן מחפירות ארכאולוגיות שנערכו בתחילת המאה ה-20 באזור פיום.

בין המוצגים במוזיאון מספר פריטים חשובים מהמאה ה-3 לפנה"ס כגון פסל גדול של האל אפיס השור שהיה מקודש על המצרים בעת העתיקה, מאבן גרניט שחורה שנמצא באלכסנדריה ומתוארך לשנים 117–138 לספירה. פסל גדול של האל הורוס כבז, פסל של תלמי השנים עשר שנמצא בפיום, מומיות, סרקופגים ושטיחים וממצאים נוספים המאירים את התרבות היוונית-רומית בהקשר של מצרים העתיקה.

גלריה
-----

|  |
| --- |
| * פסל השור המקודש אפיספסל השור המקודש אפיס
* חדר פולחן מפיוםחדר פולחן מפיום
* מומיה של ילד עם מסכת זהבמומיה של ילד עם מסכת זהב
* פסל של הקיסר הרומי מרקוס אורליוספסל של הקיסר הרומי מרקוס אורליוס
* כד שכנראה ניתן לזוכים בתחרויות האולימפיותכד שכנראה ניתן לזוכים בתחרויות האולימפיות
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה (בערבית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה** בוויקישיתוף
* Graeco-Roman Museum in Alexandria in Egypt באתר Touregypt
* Graeco-Roman Museum George & Eve DeLange.
* המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיפוץ המוזיאון באלכסנדריה בצרפתית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309403705171
* ISNI: 0000 0001 2195 0919
* LCCN: n86099950
* VIAF: 159170366
* WorldCat: lccn-n86099950

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במוזיקאי ישראלי. אם התכוונתם לדיפלומט ישראלי, ראו יואל שר (דיפלומט).

**יואל שָׁר** (1936 – 20 ביולי 2013) היה פסנתרן, מלחין, זמר, בדרן ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בפתח תקווה בשם יואל ויסוקר. בני דודו הם השוערים יצחק ויעקב ויסוקר. בנעוריו רקד בלהקת המחול של יונתן כרמון.

לאחר שהשתחרר מצה"ל, נסע לארצות הברית. החל להתפרסם בשנות ה-60 של המאה ה-20 כזמר-פסנתרן המשלב הומור בהופעותיו. ב-1964 נישא לג'ויס. ב-1971 חזרו לישראל עם שתי בנותיהם. כעבור שנה הקים שר את מועדון הלילה "עומר כיאם" ביפו העתיקה אותו ניהל חתנו לשעבר אורי דרזי בין השנים 1995-1998. ב-1976 הוציא אלבום בשם "יואל שר ומנגן". באלבום ביצע לראשונה את השיר "ים של דמעות", אשר התפרסם כעשור מאוחר יותר בלחן אחר בפיו של זוהר ארגוב.

שיחק בסרטי הקולנוע "שתי דפיקות לב" (1972),"מזימות בירושלים" (1976) "חמש מאות אלף שחור" (1977), "העיט" (1981), "צלילה חוזרת" ו"אדון ליאון" (1982).

כתב מוזיקה לסרט "מתנה משמיים" (1973), להצגת הילדים "קופיקו העליז" (1978) ולסרט הטלוויזיה "סוחרי גומי" (2002).

ב-1997 פרסם בהוצאת סער ספר בשם "שמעתי ראיתי כתבתי" ובו אסופת פתגמים.

נפטר בשנת 2013 ממחלת הסרטן בה לקה לראשונה ב-1987. השאיר אחריו אישה, ג'ויס, ושלושה ילדים. בנו, אלון, הוא מדבב והתמודד בעונה הראשונה של The Voice ישראל. בתו, שרון, היא זמרת. ארכיונו שמור במסגרת הארכיון לתולדות פתח תקווה.

ספרו
----

* **שמעתי --- ראיתי --- כתבתי --- : משפטים ואמירות שנונות** ששמע, ליקט וקיבץ יואל שר; איורים: דין גאח, תל אביב: סער, תשנ"ח 1997.

דיסקוגרפיה
----------

* (International Entertainer (1965
* (1972) Yoel Sharr Plays Jerusalem Jazz (תקליטון)
* יואל שר ומנגן (1976)

קישורים חיצוניים
----------------

* יואל שר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יואל שר, באתר שירונט
* יואל שר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יואל שר, דף שער בספרייה הלאומית
* אור ברנע, הזמר יואל שר הלך לעולמו, באתר ynet, 21 ביולי 2013
* ראובן לייב, רקוויאם לווירטואוז שנדם, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 ביולי 2013
* עופר אדרת, אחרי מות: הסטנדפיסט הראשון של ישראל, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007500762305171
* ISNI: 0000 0000 3850 4272
* LCCN: n98105330
* MusicBrainz: f55062db-20f4-465a-b1f9-e36271d3cacc
* VIAF: 46084572
* WorldCat: lccn-n98105330

 |
**יפה לך שמח** הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי הישראלי עילי בוטנר בשיתוף הזמרת והשחקנית הישראלית מגי אזרזר. השיר יצא לאור ב-17 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים אן אם סי יונייטד.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב והולחן על ידי עילי בוטנר ואבי אוחיון והופק על ידי פטריק סבג. כתיבת השיר במשותף עם אוחיון היא בשונה מהעבודה הרגילה של בוטנר, שנוהג לכתוב ולהלחין את שיריו לבדו.

בוטנר ואזרזר הכירו לראשונה בהצגה "אפס ביחסי אנוש" בה אזרזר שיחקה. זו הפעם השנייה בה אזרזר משתתפת בסינגל, לאחר ששרה לצד הזמר רותם כהן בשיר "אקוט שרי". בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

השיר משתייך לסוגת המוזיקה הים-תיכונית, ונפתח בנגינת סאז.

וידאו קליפ
----------

טרם צאת הווידאו קליפ המלא של השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של עילי בוטנר ב-17 ביוני 2020, אודיו קליפ המראה את עטיפת הסינגל והקלטת אודיו השיר. נכון ל-5 בפברואר האודיו קליפ צבר מיליון ו-900 אלף צפיות ביוטיוב.

ביקורת
------

מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר והעניק לו חמישה כוכבים מלאים מתוך חמישה. הוא ציין כי אזרזר "ממלאת את התפקיד כשחקנית מיומנת בעלת כישורי שירה בלתי מבוטלים". בביקורת במאקו נכתב עליו כי זהו "שיר אישי יותר העושה צעד קטן מעבר לתכנים אותם הכתיבה ההצגה אשר הפגישה ביניהם" (כלומר, בין בוטנר לאזרזר).

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 5 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "יפה לך שמח" באתר יוטיוב
* "יפה לך שמח" באתר של אקו"ם
* מערכת mako מוזיקה, ‏עילי בוטנר ומגי אזרזר - יפה לך שמח, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2020
* עילי בוטנר עם מגי אזרזר – יפה לך שמח, באתר של יוסי חרסונסקי
* מאיה כהן, האזינו: השיר של עילי בוטנר ומגי אזרזר, באתר ישראל היום, 18 ביוני 2020
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מערכת mako מוזיקה, ‏עילי בוטנר ומגי אזרזר - יפה לך שמח, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2020
2. 1 2  עילי בוטנר עם מגי אזרזר – יפה לך שמח, באתר של יוסי חרסונסקי
3. ↑  השיר באתר יוטיוב
4. ↑  המצעד השבועי, שבוע 26, 2020, באתר מדיה פורסט ישראל
**המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה** (בספרדית: **Museo Nacional de Antropología**) הוא מוזיאון לאומי במקסיקו, והמוזיאון הפופולרי ביותר במדינה. המוזיאון מכיל ממצאים ארכאולוגים ואנתרופולוגים חשובים מהמורשת הפרה-קולומביאנית של מקסיקו, כמו אבן השמש (אבן לוח השנה האצטקי) ופסל אצטקי מהמאה ה-16 של שוצ'יפילי (Xochipilli). המוזיאון ממוקם בין הרחובות בתוך פארק צ'פולטפק במקסיקו סיטי.

אדריכלות
--------

אבן השמש האצטקית המקורית המוצגת במוזיאון
המוזיאון עוצב על ידי האדריכלים פדרו רמירס ואסקס, חורחה קמפוסנו ורפאל מיחרס ב-1964. חזותו מרשימה עם אולמות תצוגה המקיפים פטיו עם בריכה ענקית וכיכר מטרייה מבטון הנתמכת על ידי עמוד אחד ראשי הידוע כ-**El Paraguas** היוצר מפל מלאכותי. סביב אולמות התצוגה ישנם גנים, אשר רבים מהם כוללים תצוגות חיצוניות. למוזיאון 23 אולמות תצוגה והוא משתרע על 79,700 מ"ר.

תערוכות
-------

המוזיאון מכיל מספר תצוגות משמעותיות, כגון אבן השמש האצטקית, ראשי אבן ענקיים של הציוויליזציה של האולמקים שנמצאו בג'ונגלים במדינות וראקרוס וטבסקו, אוצרות מתרבות המאיה שנמצאו באתר צ'יצ'ן איצה ובפלנקה ומוצגים אותנטיים של חיי המקסיקנים הכפריים. כמו כן במוזיאון נמצא מודל של העיר האצטקית טנוצ'טיטלאן ששכנה היכן שנמצא כיום מרכז מקסיקו סיטי.

המוזיאון מציג גם תערוכות חיצוניות המתמקדות בעיקר בתרבויות הגדולות של פעם. התערוכות שהוצגו במוזיאון בעבר התמקדו בתרבויות פרס, יוון, סין, מצרים וספרד.

גלריה
-----

* מודל של המקדש המרכזי טנוצ'טיטלאןמודל של המקדש המרכזי טנוצ'טיטלאן
* אולם המאיהאולם המאיה
* תצוגה של פלאנקה באולם המאיהתצוגה של פלאנקה באולם המאיה
* מודל של טנוצ'טיטלאןמודל של טנוצ'טיטלאן
* פסל של אלת האדמה האצטקיתפסל של אלת האדמה האצטקית
* לוח השנה האצטקי-אבן השמשלוח השנה האצטקי-אבן השמש
* יגואר שוצ'יקלייגואר שוצ'יקלי
* אל השירים, ריקוד ומוזיקה האצטקי, שוצ'יפיליאל השירים, ריקוד ומוזיקה האצטקי, שוצ'יפילי
* ראש אולמקי ענקיראש אולמקי ענקי
* פסל של מתאבק אולמקיפסל של מתאבק אולמקי
* יגואר אולמקייגואר אולמקי
* פסל של נחש אצטקיפסל של נחש אצטקי
* מודל של טאוטיווקאןמודל של טאוטיווקאן
* תעתיק של הקוד האצטקיתעתיק של הקוד האצטקי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה (בספרדית)
* המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265609605171
* BnF: cb12203907d (data)
* GND: 1031422-2
* ISNI: 0000 0001 2174 9676
* NKC: ko2003164883
* SUDOC: 03066831X
* VIAF: 139462066
* WorldCat: lccn-n80033871

 |
צילה עמידרור (בסביבות 1954)
**צִלה עמידרור** (**הֶלֶר**) (דצמבר 1916 - 18 בפברואר 2017) הייתה ממפקדות בית"ר ולוחמות אצ"ל ומאסירות אצ"ל שנכלאו על ידי הבריטים בבית הסוהר לנשים בבית לחם. יקירת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

**צִלה הֶלֶר** נולדה בפולין לבנימין ולמלכה הלר. בשנת 1921 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל. בשנת 1931, בהיותה בת 15, הצטרפה לבית"ר והייתה פעילה בסניף התנועה בתל אביב, במקום שבו ניצב כיום בניין מצודת זאב. היא התמנתה למפקדת בבית"ר הצעירה.

בשנת 1935, בהיותה בת 19, התגייסה לאצ"ל. כעבור שנה נישאה לאריה טפליצקי, לימים עמידרור. בשנת 1940 התגייס בעלה לצבא הבריטי ונשלח ליוון, שם נפל בשבי הגרמני למשך חמש שנים, עד תום מלחמת העולם השנייה.

בתחילת שנות ה-40 השתתפה בקורס מפקדים בשוני. היא פיקדה והשתתפה בפעולות שונות מטעם הארגון. בדצמבר 1941 נעצרה בידי הבריטים. היא נלקחה לבית הסוהר ביפו וכעבור מספר ימים הועברה לבית הסוהר לנשים בבית לחם. במשך תקופה הייתה האם היחידה בבית הסוהר. במהלך שהותה במעצר סרגה בובה כדי להעביר את הזמן, וכיום מוצגת הבובה במוזיאון אסירי המחתרות.

בשנת 1961 פרסמה את זיכרונותיה מימי מעצרה בספר "במעצר בבית-לחם" בהוצאת מכון ז'בוטינסקי (עם הקדמה מאת מנחם בגין). הספר תורגם לאנגלית בשנת 1999 (Tzila Amidror Heller, *Behind Prison Walls: a Jewish Woman Freedom Fighter for Israel’s Independence*) ויצא לאור בהוצאת "כתב".

לאחר קום המדינה הייתה מראשי "המשפחה הלוחמת" של יוצאי אצ"ל. במשך שנים רבות הייתה חברת מרכז תנועת החרות ומרכז הליכוד. יקירת תל אביב לשנת תשמ"ט (1989).

משפחתה
------

* בנה בנימין עמידרור – מומחה לתאוריה והיסטוריה צבאית.
* בנה יעקב עמידרור – אלוף (מיל.), ראש המטה לביטחון לאומי.
* בתה אהובה ינאי – אל"ם (מיל.), לשעבר קצינת פניות הציבור בצה"ל.
* חתנה שלמה ינאי – תעשיין ישראלי, יושב ראש חברת הביוטכנולוגיה פרוטליקס, אלוף בדימוס, כיהן כמנכ"ל מכתשים אגן וכמנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.

ספרה
----

* **במעצר בבית-לחם**, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, תשכ"א (1961) (יצא שוב בתשכ"ב (1962), ובהוצאת הדר ב-1977).

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה לפידות, בית-הסוהר לנשים בבית-לחם: צילה עמידרור (מתוך: "היום שרה הקטנה", שער חמישי: נשים במעצר)
* צילה עמידרור (הלר) מפקדת באצ"ל, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
* עופר אדרת, וידויה המרגש של אם לוחמת אצ"ל, באתר הארץ, 23 בפברואר 2017
* חגית כהן, חוויות המאסר של אסירות פוליטיות בכלא בית לחם: רות לוביץ' וצילה עמידרור (הלר) כמקרה מבחן, מסכת, יח (תשפ"ב-תשפ"ג), עמ' 258-225.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306968105171
* LCCN: n98081628
* VIAF: 127422816
* WorldCat (עם VIAF): 127422816

 |
**יש לי הכול** הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שירי מימון. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2017, כסינגל הרביעי מתוך אלבומה החמישי של מימון, "נשימה", על ידי חברת התקליטים הליקון.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב על ידי המשורר והפזמונאי נעם חורב, והולחן על ידי אלנתן שלום.

הסינגל סוקר על ידי יוסי חרסונסקי, אשר העניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.

בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי קובי פלשמן והועלה לערוץ היוטיוב של שירי מימון ב-23 באוקטובר 2017. נכון לאוקטובר 2021, צבר הקליפ למעלה מ-1.4 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים שבועיים (2020)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  יש לי הכול, באתר יוסמיוסיק, ‏2017-09-08
2. ↑  *יש לי הכול*, נבדק ב-2020-10-30
3. ↑   יש לי הכול, בביצוע שירי מימון, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:13)
4. ↑  מדיה פורסט - המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, ‏17-09-17
העתק אבן דוראנד
**המוזיאון הלאומי של בחריין** (בערבית:**متحف البحرين الوطني**) הוא המוזיאון הגדול ביותר בבחריין ומהמוזיאונים הוותיקים שלה. המוזיאון שוכן בעיר הבירה מנאמה והוא נפתח לציבור בדצמבר 1988. עלות בנייתו היא 30 מיליון דולר, והוא משתרע בשני מבנים על שטח של 27,800 מטר מרובע. המוזיאון שוכן ליד התיאטרון הלאומי של בחריין (אנ'). המוזיאון תוכנן על ידי חברה KHR Arkitekter, חברת אדריכלות מדנמרק. המוזיאון נוסד ביוזמתו של האמיר עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה (אנ').

תצוגה
-----

אוסף המוזיאון כולל ממצאים רבים מאתרים ארכאולוגים בבחריין, אותם אסף מאז פתיחתו, והם מכסים 5000 שנות היסטוריה. במוזיאון 3 אולמות המוקדשים לארכאולוגיה ולתרבות העתיקה של דילמון, שני אולמות המוקדשים לתרבות ולאורח החיים בבחריין בתקופה הקדם-תעשייתית, ותצוגה מיוחדת מוקדשת לאבן דוראנד, אבן מבזלת באורך 80-70 ס"מ המתוארכת לתקופת הכשית בבל. התצוגה כוללת גם אתר קבורה עתיק אשר הועבר ממקומו במדבר ונבנה מחדש במוזיאון. במוזיאון קיימת גם תצוגה המתארת סצנה מתוך עלילות גילגמש, אשר מתייחסת אל דילמון כאל גן עדן.

ב-1993 נפתח אולם נוסף הכולל תצוגה של נושאים בידיעת הטבע המתמקד בסביבה ובטבע של בחריין. התצוגה כוללת דגימות מהפאונה החי והצומח של בחריין. אולמות אחרים במוזיאון מציגים כתבי יד ישנים של הקוראן, הערות על אסטרונומיה ומסמכים היסטוריים.

המבנים כוללים תשעה אולמות תצוגה גדולים, אולם הדרכה, חנות מתנות וקפטריה. במבנה שוכנים גם חדרי ההנהלה, מעבדות ומחסנים.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * ארון קבורה מחרס מתקופת דילמוןארון קבורה מחרס מתקופת דילמון
* מנורות שמן מנורות שמן
* חותמות מתקופת דילמון המוקדמת 1800-2000 לפנה"סחותמות מתקופת דילמון המוקדמת 1800-2000 לפנה"ס
 |

תמונת פנורמה של אולם הקברים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון הלאומי של בחריין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי של בחריין
* אתר המוזיאון הלאומי של בחריין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb124083226 (data)
* ISNI: 0000 0001 2164 6634
* MusicBrainz: 61778ddc-7c2f-42e5-a10d-5a55904723b5
* SUDOC: 120215888
* VIAF: 136196424
* WorldCat: viaf-136196424

 |
**עומר תדמור** (נולד ב-1973) הוא תסריטאי ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

בשנת 2000 כתב את סרט הטלוויזיה "לילה ללא לולה", אשר עוקב אחר מספר התרחשויות דרמטיות מפתיעות, שנוצרות עקב התאבדותה של דמותה של לולה. את הסרט ביים שי כנות וכיכבו בו הילי ילון, דרור קרן ואיילת זורר. בשנת 2005 כתב תדמור את התסריט לסרטה של ג'ולי שלז, "מוכרחים להיות שמח", אשר עוקב אחר משפחה רבת-תסביכים, שבתה, שמחה, מנסה לאחדה בתוכנית מציאות. "מוכרחים להיות שמח", בכיכובם של סיגלית פוקס, קרן מור וטל פרידמן, זכה להצלחה רבה, בישראל ומחוצה לה, וזכה בשלושה פרסי אוסקר ישראלי.

באותה שנה כתב מספר פרקים משמעותי בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים של הוט 3 "בטיפול", אותם ביים אורי סיון, ובהם כיכבו אסי דיין ומירב גרובר. הפרקים בהם עסק עקבו אחר משפחתו וחייו האישיים של ראובן הפסיכולוג. בסוף 2005 כתב תדמור את התסריט למיני-סדרת הטלוויזיה "בסימן ונוס", גם כן עבור ערוץ הוט 3, המבוססת על ספרו של אורי אדלמן, ועוקבת אחר ג'וב נוימן, כוכב אשר עובר תהליך גילוי עצמי, בעוד נמצא חשוד ברצח חברתו.

פרסים
-----

* פרס האקדמיה לטלוויזיה - התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית

קישורים חיצוניים
----------------

* עומר תדמור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2007 - אסף הראל, דוד ליפשיץ, איתי רייכר, בני בשן, דניאל נקסטרד וערן זרחוביץ' ("מסודרים")** | **פרס האקדמיה לטלוויזיה- התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית 2008 - יעל פוליאקוב ועומר תדמור ("הכל דבש")** | **הבא**:**2009 - דורון צור וירון ניסקי ("רד בנד")** |
**שגיא יעקב פינק** (נולד ב-14 בפברואר 1981) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. הוא שימש כמפקד עוצבת התקומה ולפני כן כקצין המבצעים של פיקוד הצפון, מפקד גדוד 451 ומפקד יחידת מיתר.

ביוגרפיה
--------

פינק נולד וגדל בקריית חיים. למד בתיכון קריית חיים. התגייס לצה"ל בשנת 1999, ושובץ בגדוד שפיפון בחיל התותחנים. היה לוחם בגדוד. יצא לקורס קציני חת"ם ועם סיומו שב לגדוד. שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל. לאחר מלחמת לבנון השנייה שימש כסגן מפקד גדוד 405. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם מרכז האש של פיקוד הצפון בין השנים 2007–2008. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבה 282 בין השנים 2012–2013. לאחר מכן היה חניך בפו"ם בין השנים 2013–2014. 

לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד יחידת מיתר בין השנים 2016–2017, ושימש כמפקד היחידה עד לפירוקה. בהמשך מונה למפקד גדוד 451 בין השנים 2017–2018. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים של פיקוד הצפון בין השנים 2018–2020, ושירת בתפקיד בין היתר במהלך מבצע מגן צפוני. במרץ 2020 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת התקומה.

ב-13 בספטמבר 2021 הוחלט על מינויו למפקד עוצבת קלע דוד הבא, מינוי שלא יצא לפועל.

ב-31 באוקטובר 2022 הוחלט על מינויו לנספח ההגנה בצרפת.

חיים אישיים
-----------

פינק מתגורר בשמשית, היה נשוי ליעל שוחט פינק, עורכת דין בכירה בפרקליטות המדינה, נפטרה ממחלה קשה; לזוג ארבעה ילדים. בעל תואר ראשון בכלכלה, תקשורת ושיווק ותואר שני בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
בימים אלו פינק חוקר סוגיות ביטחוניות במסגרת הדוקטורט שלו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוף עידן: יחידת מיתר נסגרה באתר "תמיד תותחן"
2. ↑  Page 29 - תמיד תותחן גיליון 65
3. ↑  רשימת המינויים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל
4. ↑  סבב מינויים בצה"ל: מפקדי חטיבות חדשים בדרום ובצפון, באתר Israel Defense
5. ↑  קובי פינקלר, אל"מ יאיר פלאי - מפקד חטיבת גולני החדש, באתר ערוץ 7, 13 בספטמבר 2021

| מפקדי יחידת מיתר  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ירון גילן • אשל פשטי • עטר דגן • אודי שרון • דורון סלומון (שלו) • רוני מרום • גיא חזק • אייל שריד • דורון זוננשיין • תמיר היזמי • שמעון ליטמן • ירון לביא • אופיר לויוס • גיל אדוט • תומר כהן • איתמר לסרי • שגיא פינק |

 |
"**המוזיאון הלאומי של טוקיו**" (ביפנית: **東京国立博物館**) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בפארק אואנו, ברובע טאייטו של העיר טוקיו, יפן. המוזיאון, שהוקם בשנת 1872 הוא המוזיאון הגדול והוותיק ביפן. אוספו, המכיל למעלה מ-100,000 פריטים, כוללים פריטי ארכאולוגיה, אומנות ואמנות מיפן ומרחבי המזרח הרחוק. בין מוצגיו 87 פריטים הנחשבים לאוצר לאומי (National Treasure) ו-610 פריטים המוגדרים כבעלי חשיבות תרבותית (Important Cultural Property).

היסטוריה
--------

ראשיתו של המוזיאון הלאומי של טוקיו היא בתערוכה שאורגנה בשנת 1872 על ידי מחלקת המוזיאונים במשרד החינוך של יפן. בשנת 1882 עבר המוזיאון למיקומו הנוכחי שבפארק אואנו. בשנת 1886 הפך המוזיאון ל"מוזיאון האימפריאלי" של האימפריה היפנית. בשנת 1900 שונה שמו ל"מוזיאון בית הנכות האימפריאלי של טוקיו" (Tokyo Imperial Household Museum). בשנת 1923 נפגע בניין המוזיאון ברעידת האדמה והצונמי בקאנטו. ב-1925 הופרדו ממנו אוספי הטבע, שהיוו את הבסיס להקמת מוזיאון הטבע והמדע הלאומי. ב-1938 נפתח המוזיאון במבנה מחודש - בניין הונקאן (Honkan) - בסגנון "אימפריאלי" (Imperial Crown Style). כיום משמש הבניין כמבנה הראשי של המוזיאון. בשנת 1947 שונה שמו ל"מוזיאון הלאומי של טוקיו".

בשנת 1968 נוסף למוזיאון בניין טויוקטן (Tōyōkan), המציגה אמנות אסייתית שאינה יפנית. בשנת 1999 נפתח בניין הייקייסן (Heiseikan) לציון נישואיו של נארוהיטו, נסיך יפן. הוא מציג בעיקר פריטי ארכאולוגיה ואמנות יפנית. שטח המוזיאון כולל גם את מבנה היוקייקאן (Hyōkeikan), שהוקם בשנת 1909 לציון נישואיו של יושיהיטו, לימים קיסר יפן, ומשמש כחלל לתצוגות מתחלפות וכן את בניין אוצרות הוריו-ג'י (Hōryū-ji Hōmotsukan), המציג כ-300 פריטים ממקדש הוריו-ג'י.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון הלאומי של טוקיו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי של טוקיו (ביפנית, באנגלית, בסינית מפושטת, בסינית מסורתית, בקוריאנית, בגרמנית, בצרפתית ובספרדית)
* המוזיאון הלאומי של טוקיו, ברשת החברתית פייסבוק

* המוזיאון הלאומי של טוקיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* המוזיאון הלאומי של טוקיו, ברשת החברתית אינסטגרם

* המוזיאון הלאומי של טוקיו, סרטונים בערוץ היוטיוב
* המוזיאון הלאומי של טוקיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269063005171
* BNE: XX122436
* BnF: cb12448131f (data)
* CiNii: DA00222002
* GND: 2044887-9
* ISNI: 0000 0001 2164 2334
* LCCN: n81058763
* NDL: 00259637
* NKC: kn20051220020
* NLA: 35551993
* SUDOC: 030175623
* TePapa: 18558
* ULAN: 500309712
* VIAF: 135962112
* WorldCat: lccn-n81058763

 |
**קפיטליזם מאוחר** (באנגלית: **Late capitalism** או **Late-stage capitalism**) הוא מונח, שנטבע על ידי הכלכלן הגרמני ורנר זומבארט בתחילת המאה העשרים. משנת 2016 הפך לביטוי נפוץ המתאר מצבים אבסורדיים, משברים, עוולות וחוסר שוויון בחברה קפיטליסטית.

השימוש בביטוי גבר משנת 1975, עם פרסום הספר "קפיטליזם מאוחר" של הכלכלן ארנסט מנדל. בספרו מתאר מנדל שינויים משמעותיים שהתרחשו בשיטה הקפיטליסטית לאחר מלחמת העולם השנייה, וטוען כי ישנם גבולות להתפתחות הקפיטליזם.

תולדות המונח
------------

המונח "קפיטליזם מאוחר" נטבע על ידי הכלכלן הגרמני ורנר זומבארט בספרו "הקפיטליזם המודרני" משנת 1902 ובספריו שראו אור לאחר מכן. זומבארט מחלק את הקפיטליזם לשלבים היסטוריים שונים, והביטוי "קפיטליזם מאוחר" בכתביו מתאר למעשה את הקפיטליזם הבורגני מתחילת המאה ה-20 ואילך.

כלכלנים סוציאליסטים באירופה הרבו להשתמש במונח זה בשנות השלושים ובשנות הארבעים כדי לתאר את מה שנראה על פי השקפתם ככישלון הקפיטליזם. לאחר מלחמת העולם השנייה האמינו כלכלנים רבים, בהם ג'וזף שומפטר ופול סמואלסון, כי סופו של הקפיטליזם קרב, בגלל הצטברותם של משברים כלכליים שנראו כבלתי ניתנים לפתרון. רודולף הילפרדינג השתמש בכתביו בביטוי דומה, "השלב האחרון של הקפיטליזם".

השימוש במונח נמשך בשנות השישים ובשנות השבעים בדיונים בנושאי כלכלה. לעיתים הקפיטליזם המאוחר כונה "נאו-קפיטליזם". המונח תיאר את מצב הקפיטליזם שלאחר מלחמת העולם השנייה בפרסומיהם של כלכלנים מאסכולת פרנקפורט, בהם תאודור אדורנו. גם ז'אק דרידה, יורגן הברמאס והרברט מרקוזה עשו בו שימוש.

עמנואל ולרשטיין היה ממבקריו הבולטים של הקפיטליזם המאוחר, וסבר כי יש להחליפו בשיטה אחרת. דעות דומות הושמעו על ידי פרדריק ג'יימסון, רודולף הילפרדינג ואלכסנדר קוז'ב. בכתביהם מתואר הקפיטליזם המאוחר כמערכת כלכלית המשלבת התקדמות טכנולוגית, ריכוז ההון הפיננסי, פוסט-פורדיזם ופער כלכלי הולך וגדל בין עשירים לעניים.

בתרבות הפופולרית
----------------

משנת 2016 הפך "קפיטליזם מאוחר" לביטוי נפוץ. מאמר מ-2017 בכתב העת The Atlantic נושא את הכותרת "מדוע הביטוי 'קפיטליזם מאוחר' נמצא פתאום בכל מקום".

דמות מתוך ספר של תומאס פינצ'ון אומרת: "קפיטליזם מאוחר הוא תרמית פירמידה בקנה מידה עולמי... זה גורם לפראיירים להאמין שהכל יימשך כך לנצח."

השימוש הרווח במונח זה הוא שימוש ביקורתי המצביע על פגמים בשיטה הקפיטליסטית הפוגעים באיכות החיים, תוך הבעת דעה שמצב זה לא יוכל להימשך לעד, בטענה שהוא יוצר בעיות שהולכות וגדלות ונראות בלתי ניתנות לפתרון.

לקריאה נוספת
------------

* ערן פישר, קפיטליזם בעידן של התקשורת הדיגיטלית: הכלכלה החדשה ושיח הטכנולוגיה, תל אביב, רסלינג, 2011.
* מריאנה מצוקאטו, **כלכלת משימה**, הקיבוץ המאוחד, 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* קפיטליזם מאוחר, באתר אנציקלופדיה של הרעיונות
* What Is Late Stage Capitalism and Why Is It Trending Today?, באתר "The Balance", ‏28 במאי 2019 (באנגלית)
* What Does "Late Capitalism" Really Mean?, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:33), 3 באוגוסט 2017 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Why the Phrase 'Late Capitalism' Is Suddenly Everywhere, באתר כתב העת The Atlantic, ‏1 במאי 2017 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4121692-1

 |
**שרון קנת** (נולדה ב-1986) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

קנת נולדה וגדלה בכוכב יאיר לאם הידרותרפיסטית ודוגמנית לשעבר ואב טייס באל על, בתיכון היא למדה במגמת היסטוריה וצרפתית,

לאחר שירותה הצבאי החלה לדגמן והתמודדה בתחרות מלכת היופי של ישראל, שם זכתה בתואר נערת ישראל, המקום השני. היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל שנערכה במקסיקו סיטי.

במסגרת עבודות הדוגמנות שלה היא עסקה בצילומי קטלוגים, תצוגות והפקות אופנה שונות. היא גם למדה לתואר בתקשורת מהמרכז הבינתחומי בהרצליה, בתקופת לימודיה שימשה כמפיק ועורכת ברדיו סטודנטים וגם כתבה כתבות אופנה ל-Nrg.

היא עבדה תקופה כמגישה בערוץ הקניות וב-2011 מהדורת חדשות HOT מקומית באזור המרכז, ב-2015 החלה לשמש ככתבת בתוכנית "הכול אישי" עם חיים אתגר.

קנת שיחקה בסרט חתולים על סירת פדלים, ובפרקים של סדרות הטלוויזיה חברות, שאטו עין כרם ובסדרת הרשת הלסביון העליון.

קנת נשואה ואם לבת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **שרון קנת** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שרון קנת** |

* שרון קנת, ברשת החברתית אינסטגרם
* שרון קנת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שרון קנת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לאשה, שרון קנת, באתר ynet, 24 בינואר 2007
* דליה נוימן, שרון קנת: מנערת ישראל למגישת חדשות, באתר Xnet‏, 14 בדצמבר 2011
* שרון קנת באתר הסוכנת זוהר יעקובסון

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמילי גרינצווייג‏, החדשות המקומיות: שרון קנת תגיש בחדשות מרכז, באתר וואלה!‏, 24 בנובמבר 2011
**דם קדוש, גביע קדוש** (אנגלית: **Holy Blood, Holy Grail**) הוא ספר מאת מייקל בייג'נט, ריצ'רד לי והנרי לינקולן שיצא לאור בשנת 1982. "דם קדוש, גביע קדוש" פורש תאוריית קונספירציה שניסחו כותביו בהתבסס על מוטיבים בדיוניים שונים, אם כי הספר כתוב במתכונת של היסטוריה עובדתית-לכאורה.

רעיונות מרכזיים בספר
--------------------

הספר מגולל את חיפושם של המחברים אחר הגביע הקדוש על ידי חקירת התעלומות המומצאות של הכפר רן-לה-שאטו (*Rennes-le-Château*) מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 והרכבת תמונת עולם של תאוריית קשר על ההיסטוריה של העולם המערבי.

לאחר עשור של מחקר-לכאורה, בייג'נט, לי ולינקולן הגיעו למסקנות מעוררות המחלוקת הבאות:

* קיים מסדר חשאי בשם "מסדר ציון" שלו היסטוריה ארוכה ומפוארת מאז מסע הצלב הראשון שהתחיל עם קום מסדר הטמפלרים כחזית הצבאית והכלכלית שלו.
* המסדר לקח חלק חשוב בעידוד "הנהר התת-קרקעי של האזוטריות" באירופה של ימי הביניים.
* המסדר הקדיש את עצמו להחזרת השושלת המרובינגית, משפחת מלוכה ששלטה בממלכת הפרנקים משנת 447 עד 751, לכתר אירופה וירושלים.
* המסדר מגן על צאצאי השושלת שכן הם צאצאיו של ישו ואשתו מרים המגדלית.
* הכנסייה הקתולית ניסתה להרוג את כל שרידי השושלת ואת מגניהם, הקתרים והטמפלרים על ידי האינקוויזיציה, כדי לזכות בעוצמתם על ידי ירושת השליחים של פטר הקדוש במקום הירושה המשפחתית של מרים המגדלית.

העולם האקדמי רואה את תאוריות הקשר של המחברים כפסאודו-מדעיות, מופרכות ולא אמינות.

התביעה נגד דן בראון
-------------------

הסופר דן בראון, ברב-המכר שלו "צופן דה וינצ'י" מזכיר בספרו את "דם קדוש, גביע קדוש", ומשתמש בכמה מהטענות שהוזכרו לעיל כמרכיבים עיקריים בעלילת הספר.

ב-2006 הגישו הסופרים-ההיסטוריונים מייקל בייג'נט וריצ'רד לי נגד בראון תביעה על הפרת זכויות יוצרים, בבית משפט בלונדון, במסגרתה נטען כי השתמש במוטיב מרכזי, המורכב מ-15 מרכיבים המצוינים בספרם "דם קדוש, גביע קדוש". במרץ 2007 נדחתה תביעה זו בבית הדין העליון לערעורים אזרחיים בברטיניה באופן סופי.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של ריצ'רד לי - אחד המחברים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי כצמן, אייכם כוחות האופל?, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2005
2. ↑  יואב מזא"ה, צופן דה וינצ'י:כיצד מכר דן בראון את מה שהעתיק?, באתר הארץ, 31 במאי 2006
3. ↑  ארנון בן-יאיר, בית המשפט הכריע: דן בראון ניצח בקרב על "צופן דה וינצ'י", באתר TheMarker‏, 10 באפריל 2007
**פול אברלן** (בצרפתית: **Paul Haeberlin**; ‏24 בנובמבר 1923 – 10 במאי 2008) היה שף ומסעדן צרפתי.

קריירה
------

פול אברלן נולד בכפר אילהאוזן. סבו וסבתו פתחו פונדק קטן וקפה, שנקרא "ל'ארבר ור" (L’Arbre Vert), בעיר ב-1878. הוא התלמד ב"Hôtel de la Pépinière" בריבווילה, צרפת, כשמלאו לו ארבע עשרה שנים, אצל השף אדוארד וובר. הוא עבר לפריז שם עבד במסעדות כמו "פוקרדי" (Poccardi) ו"רוטיסייר פריגורדין" (Rôtisserie Périgourdine). 

אברלן גויס לצבא הצרפתי במלחמת העולם השנייה, תקופה בה לא עסק בבישול. הפונדק המשפחתי שלו, "ל'ארבר ור", אותו פתחו סביו ב-1878, נהרס בפצצה ממטוס ב-1945, בסמוך לסיום המלחמה. אחרי מלחמת העולם השנייה המשפחה בנתה מסעדה וקראה לה אוברז' דה ל'יל (Auberge de l’Ill). פול אברלן ואחיו, ז'אן-פייר אברלן, צייר ורשם במקצועו, בנו ביחד מבנה חדש למסעדה ב-1950.

המסעדה קיבלה כוכב ראשון במדריך מישלן האדום ב-1952, כוכב שני ב-1957, וכוכב שלישי ב-1967. היא המסעדה המחזיקה במספר השנים הרב ביותר בשלושה כוכבי מישלן, אחרי פול בוקיז שמחזיק בהם מ-1965.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול אברלן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb126116535 (data)
* GND: 135594332
* ISNI: 0000 0000 2201 2193
* LCCN: n82158745
* SUDOC: 225318717
* VIAF: 130968
* WorldCat: lccn-n82158745

 |
**כמו בריו** הוא סינגל של הזמרת הישראלית אגם בוחבוט, אשר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2015.

רקע
---

את השיר, שיצא לאור לאחר זכייתה של בוחבוט בעונה השנייה של התוכנית בית ספר למוסיקה, כתב והלחין אבי אוחיון, והפיק מוזיקלית תמיר צור. הקליפ צולם בתיכון דרכא רמון ע"ש אילן ואסף רמון השוכן בגדרה. אוחיון סיפר על הרקע והתהליך של יצירת השיר במסגרת הפרויקט "מאחורי המסכה" של רדיו דרום:

> 
> אבא שלה דיבר איתי ואמר שאגם נודעת כזמרת מרגשת אחרי 'בית ספר למוסיקה' עם הכניסיני תחת כנפך. היא נתפסה כזמרת נשמה מאוד גדולה ואמרנו שהיא ילדה, צריך לעשות לה משהו כיף עם חיוך לגיל שלה. בעברי הייתי מורה לריקודים לטיניים ופה הוצאתי את העבר שלי. כמו בריו זה כמו ריקוד שורות שהייתי רוקד בשנות התשעים המאוחרות. בגלל זה התעקשתי שירקדו בקליפ, שזה יקבל את ה-feel. יש שירים שזה או הכל או כלום, כששומעים אותו בפעם הראשונה מרימים גבה אבל הוא הגיע הכי רחוק ששיר יכול להגיע.
> 
> 
> 
> — אבי אוחיון
>

הצלחה
-----

השיר זכה להצלחה רבה והיה לשיר הפריצה של בוחבוט, לאחר זכייתה בתוכנית בית ספר למוסיקה. הוא הגיע למקום התשיעי במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של מדיה פורסט, וכן למקום ה-18 במצעד הפזמונים השנתי של תחנת הרדיו גלגלצ. נכון לאוגוסט 2022, צבר הקליפ לשיר באתר יוטיוב כ-42 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים שבועיים (2015)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 9 |

| 
‏‏‏  **מצעדים שנתיים (2015)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| גלגלצ | 18 |

קישורים חיצוניים
----------------

* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגם בוחבוט בקליפ חדש - "בוא לריו", באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2015
2. ↑  מה מסתתר מאחורי השירים?, באתר ‏מאקו‏, 14 במרץ 2017
3. ↑  המצעד השבועי, שבוע 51, 2015, באתר מדיה פורסט ישראל
4. ↑  תשע"ו (גלגלצ), באתר "פזמונט"
5. ↑   אגם בוחבוט - כמו בריו, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:06)

| אגם בוחבוט |
| --- |
| דיסקוגרפיה |
| אלבומי אולפן | אין קונספט |
| מיני אלבומים | Sold Out בלב |
| סינגלים | "כמו בריו" • "ארטיק מסטיק" • "אצל הדודה והדוד" • "לוקה" • "בננות" • "לימונדה" • "סופות" • "יהלום" • "כל העולם" • "מגבות" • "באתי להציל אותך" • "בשורות טובות" • "יותר חזק מה" • "קופידון" • "איפה אתה" • "לא שומעת" • "אהובי" |
| השתתפות בסינגלים | "דובשנייה" • "מנגלים" |
| שירים אחרים | "טרנטולה" |
| פילמוגרפיה | בית ספר למוסיקה • הבנים והבנות • תברחו • כפולה |