recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בריכה עירונית נויקלן, 2014
**בריכה עירונית נויקלן** (בגרמנית: Stadtbad Neukölln; בעבר: "בריכה עירונית ריקסדורף") היא בריכה הנמצאת בשכונת נויקלן בברלין, גרמניה.

היסטוריה
--------

הבריכה עוצבה על ידי האדריכלים ריינהולד קיל (האדריכל העירוני) והיינריך בסט. נבנתה בין השנים 1914-1912 ונפתחה ב-10 במאי 1914.

בעבר שימש הבניין כבית מרחץ ציבורי. המבנה נבנה בסגנון הנאו-קלאסי, על פי חזונו של קיל לשלב כושר גופני, הגיינת הגוף והקניית ערכים רוחניים. במבנה, מלבד הבריכה, שכנה גם ספרייה ציבורית. 

במרכז המבנה עמדה פעם מזרקה קטנה שעוצבה על ידי הפסל ריכרד גור ונגנבה בשנות השמונים במהלך עבודות שיקום.
קיל ובסט התבססו על עיצובן של בריכות תרמיות עתיקות, עיצוב הבריכה נשען על מקדשים יוונים ובזיליקה עם עמודים, מסדרונות, פסלים ופסיפס. 

בזמן פתיחתה הייתה זו הבריכה הגדולה והמודרנית ביותר באירופה עם כ-10,000 מבקרים ביום. בתחילה היו מתרחצים הגברים והנשים בנפרד בבריכה הגדולה והקטנה לסירוגין.

בין השנים 2010-1961 פעל "מוזיאון נויקלן" במקום הספרייה, כיום הספרייה נמצאת באזורים אחרים של העיר. 

לאחר עבודות השיקום בשנת 1984 הפכה הבריכה לאתר מורשת ובשנת 1998 שופץ שוב אזור הסאונה כך שיראה דומה יותר לעיצובו המקורי.

כיום מנוהלת הבריכה על ידי "ברלינר בדרבטריבה" (Berliner Bäderbetriebe).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בריכה עירונית נויקלן** בוויקישיתוף
* עמוד הבריכה באתר ה Berliner Bäderbetribe
* 100 שנים לבריכה
מפת המשולש הפדרלי
רחבת החירות - מבט מבניין הדואר הישן
**המשולש הפדרלי** (באנגלית: **Federal Triangle**) הוא מתחם משולש בצורתו, במרכז העיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. המתחם גובל ברחוב 15, שדרת החוקה ושדרת פנסילבניה. במתחם מצויים מבנים רבים של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, ומכאן שמו.

בין המבנים שבמתחם: בניין משרד המשפטים על שם רוברט פ. קנדי - המבנה המרכזי של משרד המשפטים של ארצות הברית, בניין הרברט סי. הובר (בניין משרד המסחר של ארצות הברית), האקווריום הלאומי, בניין הדואר הישן, מרכז המסחר הבינלאומי על שם רונלד רייגן, בניין הארכיב הלאומי של ארצות הברית, הבניינים הראשיים של מס ההכנסה בארצות הברית, בנייני הרשות להגנת הסביבה של ארצות הברית, בניין רשות הסחר הפדרלי ומרכז המבקרים של הבית הלבן.

מרבית הבניינים נבנו בשנות ה-30 של המאה ה-20 בסגנון ניאו קלאסי, אולם לבתים גגות רעפים אדומים בסגנון ספרדי.

במתחם מצויה אחת מתחנות הרכבת התחתית של וושינגטון.

* בנייני המשולש הפדרליבנייני המשולש הפדרלי
* בניין אריאל איוס, המשולש הפדרליבניין אריאל איוס, המשולש הפדרלי
* המשולש הפדרלי, ברקע אנדרטת וושינגטון, בקרבת התמונה בניין אריאל ריוס ובמרכז התמונה מכון קנאן ובניין רונלד ריגןהמשולש הפדרלי, ברקע אנדרטת וושינגטון, בקרבת התמונה בניין אריאל ריוס ובמרכז התמונה מכון קנאן ובניין רונלד ריגן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המשולש הפדרלי** בוויקישיתוף
* רשימת בניינים במשולש הפדרלי (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542501605171
* GND: 4207001-6
* LCCN: n97020692
* VIAF: 125658225
* WorldCat: lccn-n97020692

 |
**Chirp**, או "ציוץ" בעברית, הוא אות שבו התדירות משתנה בזמן. התדירות יכולה לעלות ('up-chirp') או לרדת ('down-chirp') בזמן. הוא לעיתים נקרא גם **אות פאזה ריבועית** (במקרה של LFM - Linear Frequency Modulation). השם ציוץ הוא באנלוגיה לקול שמשמיעות מספר ציפורים.

סוגי chirp
----------

### chirp ליניארי

צורת גל של chirp ליניארי; גל סינוסואידלי שתדירותו גוברת באופן ליניארי בזמן
במקרה של chirp ליניארי, התדירות הרגעית {\displaystyle f(t)} משתנה ליניארית בזמן:

{\displaystyle f(t)=f\_{0}+kt}
כאשר f\_{0} היא תדירות ההתחלה ו-k הוא קצב גידול התדירות או ה-chirp rate.

{\displaystyle k={\frac {f\_{1}-f\_{0}}{t\_{1}}}}
כאשר {\displaystyle f\_{1}} היא התדירות הסופית ו- {\displaystyle f\_{0}} היא תדירות ההתחלה.

פונקציית הזמן המתאימה לפאזה של כל אות מתנודד היא האינטגרל של פונקציית התדירות, שכן ניתן לצפות מהפאזה לגדול כמו {\displaystyle \phi (t+\Delta t)\simeq \phi (t)+2\pi f(t)\,\Delta t}, כלומר הנגזרת של הפאזה היא התדירות הזוויתית {\displaystyle \phi '(t)=2\pi \,f(t)}.

עבור chirp ליניארי, זה אומר ש-:

{\displaystyle {\begin{aligned}\phi (t)&=\phi \_{0}+2\pi \int \_{0}^{t}f(\tau )\,d\tau \\&=\phi \_{0}+2\pi \int \_{0}^{t}(f\_{0}+k\tau )\,d\tau \\&=\phi \_{0}+2\pi \left(f\_{0}t+{\frac {k}{2}}t^{2}\right),\end{aligned}}}

כאשר {\displaystyle \phi \_{0}} היא הפאזה ההתחלתית (בזמן t=0). פונקציית הזמן המתאימה ל-chirp ליניארי סינוסאידלי היא הסינוס של הפאזה ברדיאנים:

{\displaystyle x(t)=\sin \left[\phi \_{0}+2\pi \left(f\_{0}t+{\frac {k}{2}}t^{2}\right)\right]}
### chirp מעריכי

צורת גל של chirp מעריכי; גל סינוסואידלי שתדירותו גוברת באופן מעריכי בזמן
במקרה של chirp מעריכי, התדירות של האות משתנה מעריכית כפונקציה של הזמן:

{\displaystyle f(t)=f\_{0}k^{t}}
כאשר f\_{0} היא תדירות ההתחלה (ב-t=0), ו-k הוא קצב הגדילה המעריכית בתדירות.
שלא כמו ה-chirp ה-ליניארי, שיש לו קצב chirp קבוע, ל-chirp מעריכי יש קצב chirp שגובר באופן מעריכי.

פונקציית הזמן המתאימה ל-פאזה של chirp מעריכי היא האינטגרל של התדירות:

{\displaystyle {\begin{aligned}\phi (t)&=\phi \_{0}+2\pi \int \_{0}^{t}f(\tau )\,d\tau \\&=\phi \_{0}+2\pi f\_{0}\int \_{0}^{t}k^{\tau }d\tau \\&=\phi \_{0}+2\pi f\_{0}\left({\frac {k^{t}-1}{\ln(k)}}\right)\end{aligned}}}
כאשר {\displaystyle \phi \_{0}} היא הפאזה התחלתית (ב-t=0).

פונקציית הזמן המתאימה בעבור chirp מעריכי סינוסואידלי היא הסינוס של הפאזה ברדיאנים:

{\displaystyle x(t)=\sin \left[\phi \_{0}+2\pi f\_{0}\left({\frac {k^{t}-1}{\ln(k)}}\right)\right]}
chirp ליניארי; אות סינוס שעולה בתדירות לאורך זמן
ספקטרוגרמה של chirp ליניארי
Sound example for linear chirp (five repetitions)

ראו גם
------

* התמרת צ'ירפלט
* דחיסת פולס
* מכ"ם גל רציף
* אפקט דופלר - תופעת שינוי התדירות הנצפית של גל, כתוצאה מתנועה יחסית בין מקור הגל לצופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Chirp** בוויקישיתוף
**חוק סטוקס על ניחות קול** (באנגלית: Stokes' law of sound attenuation) מספק נוסחה לניחות של קול בזורם ניוטוני, כמו במים או באוויר, שמתרחש אודות לצמיגות של הזורם. הוא קובע שהאמפליטודה של גל מישורי דועכת מעריכית עם המרחק שהוא עבר, ובקצב שניתן על ידי:

{\displaystyle \alpha ={\frac {2\eta \omega ^{2}}{3\rho V^{3}}}}

כאשר \eta  הוא מקדם הצמיגות הדינמי של הזורם, \omega  היא התדירות של הקול, \rho היא צפיפות הזורם ו-V היא מהירות הקול בזורם.

החוק והגזירה שלו פורסמו לראשונה על ידי הפיזיקאי ג'ורג' גבריאל סטוקס ב-1845, שגם פיתח את חוק סטוקס לגרר צמיג שמפעיל זורם על כדורים.

פרשנות
------

חוק סטוקס תקף לגבי התקדמות קול בתווך ניוטוני איזוטרופי והומוגני. נניח שלגל לחץ מישורי סינוסואידלי יש אמפליטודה A\_0 בנקודה מסוימת. אחרי שחזית הגל עברה מרחק d מנקודה זו, האמפליטודה שלה {\displaystyle A(d)} תהיה:

{\displaystyle A(d)=A\_{0}e^{-\alpha d}}

כאשר הפרמטר \alpha  הוא מבחינת ממדים הופכי למרחק (יחידותיו {\displaystyle m^{-1}}).

הסבר פיזיקלי לניחות של קול בתווך צמיג
-------------------------------------

לכאורה גל לחץ מישורי באופן מושלם לא אמור לדעוך כלל - מהירות הזורם אחידה על שכבות מקבילות וניצבות לכיוון התקדמות הגל, כך שלא נוצר גרדיאנט מהירות של הזורם בין שכבות מקבילות שלו ולא נוצר מאמץ גזירה. לעומת זאת, הגרסה המוכללת של חוק הצמיגות של ניוטון כוללת אפקט דיסיפציה של אנרגיה גם אודות ללחיצה של הזורם, וכוללת מקדם נוסף של צמיגות שנקרא bulk viscosity או Volume viscosity. בגל קול שכבות זורם ניצבות לכיוון התקדמות הגל דוחסות אחת את השנייה, כך שסוג שני זה של צמיגות אחראי לשחיקה של אנרגיה של גל הקול. 

לאחר שמכניסים מקדם נוסף של צמיגות קל גם להבין את התלות בתדר של ניחות הקול, שכן תדרים גבוהים יותר פירושו מהירות יחסית גבוהה יותר של שכבות הזורם אחת לשנייה, מה שמוביל לקצב גבוה יותר של אובדן אנרגיה לחום.

חשיבות
------

חוק סטוקס על ניחות קול תרם לייסוד תת-ענף של אקוסטיקה שנקרא ויסקואקוסטיקה (אקוסטיקה צמיגה), ויש לו שימוש בחישוב הניחות של קול במגוון מכשירים המשדרים קול בתדר גבוה, כמו אולטראסאונד וסונארים בתדר גבוה.
פסל פרש בגן לאומי גבעות מרר
תצפית מהגבעות לכיוון צפון-מזרח - אזור צומת ביל"ו, מפעלי נשר ורמלה, מודיעין והרי יהודה
בריכות המים על אחת הגבעות
**גבעות מע'אר** הן גבעות כורכר בשפלה, בין הערים יבנה, רחובות וגדרה ומדרום לגבעת ברנר עד נחל שורק. גובהן המקסימלי הוא 94 מטרים מעל לפני הים, וגובהן מעל פני השטח הוא כ-40 מטרים.

גאוגרפיה
--------

הגבעות הן הרכס הרביעי והדרומי מבין רכסי הכורכר שבמישור החוף הדרומי. בראש אחת הגבעות נמצאות בריכות לאגירת מים שנבנו על ידי חברת מקורות, כחלק מקו המים ירקון-נגב שהוקם בין השנים 1952 ל-1955.

יש המזהים בגבעות מע'אר את הר הבעלה, הנזכר כגבול נחלת שבט יהודה שבו שכנה בַּעֲלָת, עיר בנחלת שבט דן. בגבעות נמצאו חרסים מהתקופה הכלכוליתית וגם מערות קבורה מתקופת הברונזה התיכונה ומהתקופה הרומית והביזנטית.

ב-13 בנובמבר 1917, כחלק מקרבות במלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל, התחולל ברכס הגבעות הקרב על גבעות מע'אר, קרב קשה בין כוחות הצבא הבריטי ובין הצבא העות'מאני. הכוחות הבריטים שהיו בדרכם לרמלה נתקלו בכוחות העות'מאניים שתפסו עמדות ברכס ובכפרים הסמוכים זרנוגה וקוביבה. בסיומו של הקרב הגיעו הכוחות הבריטיים לוואדי צארר והשתלטו על צומת הרכבות המרכזית לדרום ארץ ישראל, ובכך חרצו את גורל המערכה בדרום הארץ. הכוחות העות'מאניים שנסוגו, איבדו בקרב מאות חיילים וכאלף נפלו בשבי הבריטים. הבריטים איבדו כ-500 חיילים.

בשוליים הדרום מזרחיים של הרכס שכן כפר ערבי בשם  אלמע'אר (המערות), ששמן של הגבעות נגזר ממנו. בשנת 1948 התגוררו בכפר כ-2,200 תושבים. בתאריך 15 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, הכפר נכבש על ידי גדוד 53 של חטיבת גבעתי (תש"ח) וננטש מתושביו. לאחר המלחמה הפך בסיס תל נוף בקרבתן לבסיס מרכזי לאימון חטיבת הצנחנים. משום כך נחנכה במקום ב-1960 אנדרטת הצנחנים. על גבעה סמוכה נמצאת אנדרטה נוספת לזכר חללי הצנחנים שנפלו בקרב במעבר המיתלה במבצע קדש.

כיום מוכרז חלק מהרכס כגן לאומי והוא מתוחזק על ידי רשות הטבע והגנים.

ב-2020 עבר הגן שדרוג - נבנו מדרגות, נסללו שבילים ונקבעו שלטי הסבר על הנוף, הצומח וקרב הפרשים שהתחולל שם. במקום גבוה הוצב פסל מתכת של פרש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבעות מע'אר** בוויקישיתוף
* גבעות מע'אר, באתר טיולי.
* גבעות מרר ואנדרטת הצנחנים, באתר INature
* גן לאומי גבעות מרר, באתר INature
* גבעות מרר – המלצה למסלול טיול בגן לאומי גבעות מרר באתר רשות הטבע והגנים
* אתר למנויים בלבד משה גלעד, גבעות מרר הן פנינה קטנה ונעימה במיוחד, באתר הארץ, 30 במרץ 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק י"א
2. ↑  Zochrot, זוכרות - אלמַעַ, באתר זוכרות - אלמַעַ'אר (באנגלית)
| יחסי פינלנד–פרו |
| --- |
| פינלנדפינלנד | פרופרו |
|  |
|  |  |
| **פינלנד** | **פרו** |
| **שטח (בקילומטר רבוע)** |
| 338,145 | 1,285,216 |
| **אוכלוסייה** |
| 5,547,323 | 34,490,690 |
| **תמ"ג (במיליוני דולרים)** |
| 280,826 | 242,632 |
| **תמ"ג לנפש (בדולרים)** |
| 50,624 | 7,035 |
| **משטר** |
| רפובליקה | רפובליקה |
|  |  |

**יחסי פינלנד–פרו** הם יחסי החוץ בין **פינלנד** ל**פרו**. על אף שפרו הכירה בפינלנד ביוני 1919, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1963.

היסטוריה
--------

פרו הכירה בפינלנד לאחר עצמאותה מהאימפריה הרוסית ב-23 ביוני 1919, אך שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-29 במרץ 1963.

פינלנד פתחה שגרירות בלימה ב-1 ביולי 1963. למרות זאת, השגרירות נסגרה ב-1 בספטמבר 1991, בעקבות השפל הכלכלי בפינלנד (אנ'), אך גם עקב הסכסוך הפנימי בפרו (אנ'). השגרירות בלימה נפתחה מחדש ב-1 בפברואר 1998.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Peru". *Ministry for Foreign Affairs of Finland*. אורכב מ-המקור ב-2012-07-22.
2. ↑  "Historia - Suomen suurlähetystö, Lima : Suurlähetystö : Historia". *Suomen suurlähetystö, Lima*. 2015-09-01. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04.
חיים מירום
**חיים מירום (מרימפולסקי)** (19 בספטמבר 1910 - 30 במרץ 1958) היה זואולוג ישראלי, מחברו של "צפורי ארץ ישראל", מגדיר הציפורים הראשון בישראל, וממניחי היסוד לצפרות הישראלית.

ביוגרפיה
--------

מירום נולד ב-1910, בווירבאלן, ליטא, בן זקונים לאלחנן ויוהאנה מרימפולסקי. עם גמר לימודיו בגימנסיה העברית בווירבאלן, עבר לקובנה, שם למד בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה. לאחר שנה נטש את לימודי הרפואה, ועבר ללמוד בחוג לביולוגיה.

בשנת 1932, קיבל מירום משרת מורה בגימנסיה העברית בטבריג. שם, לימד את מקצועות הטבע, עברית וגאוגרפיה, במקביל להיותו מורה לטבע בגימנסיה הליטאית הממשלתית.

בשנת 1938, מונה למנהל הגימנסיה העברית, תפקיד שמילא עד סגירת המוסד, עם סיפוחה של ליטא לברית המועצות.

בשנת 1941, בסמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה, נשא אישה. במהלך המלחמה, מונה למנהל האדמיניסטרטיבי של בית החולים בגטו שבשאבלי. בשעות הפנאי שלו, לימד את ילדי הגטו עברית.

באוגוסט 1944, נשלחו אשתו ואימו של מירום לאושוויץ, שם נספו. מירום עצמו נשלח לדכאו.

בתום המלחמה, מונה מירום למשרת מורה לעברית בוונציה, ובמהלך תקופה זו, פגש את מרים סלוצקי, לימים אשתו. השניים עלו לארץ ישראל על סיפונה של ספינת המעפילים "אנצו סירני".

בישראל, מונה על ידי היינריך מנדלסון לתפקיד חוקר ומורה במכון הביולוגי, שיהפוך לימים לחלק מאוניברסיטת תל אביב. במסגרת עבודתו עסק, בין השאר, במחקר אורניתולוגי ורפטולוגי. עם יסודה של אוניברסיטת תל אביב, מונה לתפקיד מרצה במורפולוגיה ובאנטומיה של בעלי חוליות, ונמנה עם חברי הוועדה לקבלת תלמידים.

מירום נהרג ב-1958 בתאונת דרכים ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הוא הותיר אחריו את אשתו, מרים, ושני בנים - אהרן (רוני) ואלון. אחד מנכדיו של מירום הוא התסריטאי אדר מירום.

מירום היה מחברו של מגדיר הציפורים הראשון בישראל, "צפורי ארץ ישראל". אחת הסברות היא, כי שמה העברי של הציפור "מירומית שחורה" התקבל בזכותו של מירום, שהיה הראשון לאתרה בישראל.

ראו גם
------

* מרומית שחורה

לקריאה נוספת
------------

* חיים מירום, **צפורי ארץ ישראל**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1960

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים מירום, **צפורי ארץ ישראל**, הקיבוץ המאוחד, 1960
2. ↑  חיים מירום באתר GRAVEZ
3. ↑  מגדיר הציפורים של ישראל - מירומית שחורה, באתר פורטל צפרות
**סטארדאסט** (באנגלית: **Stardust**) היא להקת צרפתית המורכבת מאלן בראקס, בנג'מין דיאמונד ותומא בנגלטר. הלהקה הייתה פעילה רק שנה אחת, בשנת 1998, כאשר הוציאה את הלהיט Music Sounds Better with You.

ביוגרפיה
--------

הלהקה מורכבת מאלן בראקס, בנג'מין דיאמונד ותומא בנגלטר (חבר בצמד דאפט פאנק), שהתאחדו לשיתוף פעולה לשיר Music Sounds Better with You בשנת 1998. השיר בנוי סביב סאמפל של השיר Fate של צ'אקה קאן והשירה של בנג'מין דיאמונד. הגרסה הראשונה נוגנה בהופעה חיה במועדון רקס, ב-11 בדצמבר 1997. לאחר ההופעה, השלישייה עבדה על השיר באולפן הביתי של בנגלטר, Daft House. השיר שוחרר בלייבל של בנגלטר, Roulé. בתחילת 1998 חולקו עותקים של הסינגל למספר תקליטנים בכנס מוזיקת החורף במיאמי, שם זכה השיר להצלחה גדולה. לאחר מכן יצאו הרבה בוטלגים: כמה עשרות אלפי עותקים של השיר נמכרו באופן בלתי חוקי. הסינגל שוחרר לבסוף בפורמט CD יחיד על ידי וירג'ין.

Music Sounds Better with You טיפס במהירות לראשי המצעדים. הקליפ, בבימויו של מישל גונדרי, שודר לראשונה ב-MTV. השיר היה פופולרי מאוד בקרב תקליטנים, הוא נבחר לסינגל הדאנס הטוב ביותר של שנת 1998 על ידי קוראי המגזין הבריטי Mixmag.

בשנת 2018, 20 שנה לאחר שחרורו של Music Sounds Better with You, הלהקה התאחדה באולפן כדי לשחרר מהדורה מחודשת ששודרה בכל פלטפורמות הסטרימינג דרך חברת התקליטים Because Music ב-28 ביוני 2019. לרגל האירוע שוחררה גם גרסת ויניל מקסי.

דיסקוגרפיה
----------

### סינגלים

* Music Sounds Better with You (1995)

### הופעות

סטארדאסט הופיעו רק ב-3 הופעות:

* מועדון רקס, פריז, דצמבר 1997
* כנס מוזיקת חורף במיאמי, מרץ 1998
* רוקסטור, מונפלייה, כחלק מפסטיבל בוראליס, אוגוסט 1998

קישורים חיצוניים
----------------

* 

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דאפט פאנק** |
**דִרְהַם אִחוּד הָאֵמִירוּיוֹת הָעַרְבִיּוֹת** (בערבית: **درهم إماراتي**) הוא המטבע וההילך החוקי של איחוד האמירויות הערביות. המטבע הונפק לראשונה בשנת 1973, והוא נחלק ל-100 פילס. סימונו של הדירהם לפי תקן ISO 4217 הוא AED.

היסטוריה
--------

שמו של המטבע מגיע משם המטבע היווני העתיק דרכמה.

דירהם איחוד האמירויות הערביות הונפק לראשונה ב-19 במאי 1973, עת החליף את ריאל קטר ודובאי, אשר היה נהוג בכל האמירויות פרט לאבו דאבי, ביחס של 1:1. הדינאר הבחרייני, שהיה נהוג באבו דאבי, הוחלף בדירהם ביחס של 0.1 דינאר ל-1 דירהם.

מטבעות
------

בשנת 1973 הונפקו מטבעות בעריכים של 1, 5, 10, 25 ו-50 פילס, וכן של דירהם אחד. המטבעות בערך של 1, 5 ו-10 פילס היו עשויים מארד, ואילו מטבעות העריכים הגבוהים יותר היו עשויים מקופרניקל. בשנת 1995 הוקטן גודל המטבעות של 50 פילס ושל דירהם אחד, והמטבע של 50 פילס קיבל צורת משובע שווה-צלעות.

הערכים והמספרים על המטבעות כתובים בספרות ערביות והכיתוב גם הוא בערבית. המטבעות של 1, 5 ו-10 פילס אינם בשימוש יומיומי, ולכן המחירים מעוגלים לכפולות של 25 פילס.

מאז שנת 1976 הטביעה מועצת המטבע של איחוד האמירויות הערביות מספר מטבעות הנצחה לציון אירועים שונים בהיסטוריה של המדינה ולכבוד שליטי המדינה.

שטרות
-----

ב-20 במאי 1973 הנפיקה מועצת המטבע של איחוד האמירויות הערביות שטרות בעריכים של 1, 5, 10, 50 ו-100 דירהם. שטר של 1,000 דירהם הונפק בינואר 1976. בשנת 1982 הודפסה סדרה שנייה של שטרות, ללא שטרות בני 1 ו-1,000 דירהם. שנה לאחר מכן הודפס שטר בערך של 500 דירהם, ובשנת 1989 הודפס גם שטר בערך של 200 דירהם. השטרות הנמצאים במחזור הם של 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 ו-1,000 דירהם.

על חזית השטר כיתוב בערבית עם ספרות ערביות. בגב השטר כיתוב באנגלית עם ספרות הודיות-ערביות.

השטר של 200 דירהם הודפס בשנית ממאי 2008 בצבע צהוב-חום, במקום בשטר הקודם שהודפס בירוק-חום. כמו כן, הבנק המרכזי של איחוד האמירויות הערביות הדפיס שטר חדש של 50 דירהם, הכולל סימני ביטחון חדשים.

שערי חליפין
-----------

ב-28 בינואר 1978 הוצמד שער הדירהם לסל המטבעות של קרן המטבע הבינלאומית. בפועל, הדירהם מוצמד לדולר אמריקני ברוב הזמן. מאז נובמבר 1997 מוצמד שערו של הדירהם לדולר האמריקני לפי ערך של 3.6725 דירהם לדולר.

| שער חליפין נוכחי עבור AED |
| --- |
| באתר Google Finance: | AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD |
| באתר Yahoo! Finance: | AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD |
| באתר XE.com: | AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD |
| באתר OANDA.com: | AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דירהם איחוד האמירויות הערביות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר העובדות העולמי של ה-CIA
כוונות ברזל של רובה M-16.
הדגמת שימוש בכוונות ברזל לשם כיוון. הכוונת החרירית מצויה על ידית הנשק, סמוך לעינו של החייל, בעוד הכוונת הלהבית ניצבת על כן משולש סמוך לקצהו של קנה הרובה.
**כוונת ברזל** היא הכוונת הסטנדרטית של רוב כלי היריה כיום, ובפרט רובים. בסוף המאה ה-20 נכנסו לזירה כוונות אופטיות מתקדמות, כגון כוונת רד פוינט, ההופכות את מלאכת הקליעה לקלה ומהירה יותר, אך למרות זאת, רוב כלי היריה כוללים גם כוונות ברזל לגיבוי, מאחר שהן פשוטות ואמינות ולא דורשות מקור אנרגיה חיצוני (כגון סוללה חשמלית).

כוונות הברזל מאפשרות כיוון גאומטרי, כלומר המסתמך על יישור העין ושתי נקודות נוספות (כוונת אחורית וכוונת קדמית) על קו אחד, שעובר גם דרך הנקודה אליה מכוונים. הכוונת האחורית מורכבת בדרך-כלל מחריר כלשהו, ונקראת "כוונת חרירית" והכוונת הקדמית - שנקראת "כוונת להבית" - מורכבת מבליטה גבוהה, ונמצאת בחלקו הקדמי של הקנה. כדי לפגוע במטרה יש להביא את המטרה למצב כזה שבו הכוונת הלהבית שמצביעה עליה נמצאת במרכז הכוונת החרירית.

קו הכוונות שהוא קו דמיוני העובר במרכז הכוונות אינו מקביל לקנה אלא שהוא מונמך במטרה לתקן את הסטייה שנוצרת בין קו הכוונות לבין המסלול הבליסטי שעושה הקליע לאחר שנפלט מהקנה. זווית ההנמכה של הכוונות מותאמת למרחק שבו ממוקמת המטרה והולכת ועולה ככל שהמטרה רחוקה יותר. את כוונות הברזל יש לאפס עם הקנה כדי להבטיח שאכן הכוונות מכוילות כראוי עם הקנה והרובה יפגע במטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוונת ברזל** בוויקישיתוף
**פֶּדְרוֹ הראשון, מלך קסטיליה** (בספרדית: **Pedro I de Castilla**;‏ 30 באוגוסט 1334 – 23 במרץ 1369), אשר נודע בכינויו "**האכזר**" (*el Cruel*) ו"**הצודק**" (*el Justo*) היה מלך ממלכת קסטיליה וממלכת לאון בין השנים 1350–1369. אחרון שליטי בית איבריה. נודע בתמיכתו ביהודי ספרד.

ביוגרפיה
--------

פדרו ירש את אביו, אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, בגיל 15, וז'אן השני, מלך צרפת ראה סיכוי להכניס את ממלכת קסטיליה לברית צבאית נגד ממלכת אנגליה במסגרת מלחמת מאה השנים.

הברית הוסדרה בתוך כשנתיים בשנת 1352, ופדרו נאלץ להתחתן בשנת 1353 עם בלאנש, בתו של פייר, דוכס בית בורבון כדי להסדיר את הברית, אף שכבר היה מאוהב בלהט במריה דה פדילה - בת אצולה שהייתה אמורה להישאר פילגשו, ואולי אשתו החוקית, עד מותה בשנת 1361. הוא נטש את בלאנש מיד לאחר הנישואין. מעשה זה שבר את הברית הפרנקו-קסטיליאנית עוד בצעירותה.

בבית התמודד פדרו מיד עם שורה של אחים למחצה לא לגיטימיים אשר טענו לכתר, בראשות אנריקה מטרסטמרה (לימים אנריקה השני, מלך קסטיליה), שכדי לזכות בתמיכה בשאיפותיו הלא מוגדרות, הכריז על עצמו כמגן על פריבילגיות האצולה. לאחר שהוביל כמה מרידות שפדרו ריסק במהרה, אנריקה, שלא הצליח לזכות באהדה פופולרית כלשהי, נמלט לצרפת בשנת 1356 והציע לשרת את הכתר הצרפתי כנגד אחיו. פדרו היה תומך נלהב של יהודי ספרד, דבר אשר אנריקה השתמש בו בשביל להרים את חמתם של הקתולים הרדיקלים בחצי האי האיברי.

משנת 1356 ועד 1366 פדרו השתתף במלחמה מרה עם ממלכת אראגון, שמלכו, פדרו הרביעי, תמך בחזקתו של אנריקה לכס קסטיליה. במהלך המלחמה צלח פדרו במערכות רבות נגד אראגון, בעוד שתעמולה נגדו לא הצליחה לערער את הנאמנות הקסטילית כלפיו. עם הזמן החלו להתערב בנושא המעצמות ושארל החמישי, מלך צרפת, האפיפיור אורבנוס החמישי ופדרו הרביעי איחדו כוחות - כדי להציל את אראגון מלהספח לידי קסטיליה - שכירי חרב צרפתים ותיקים, ובראשם ברטרנד דו גיסקלין, נעו לספרד להפיל את פדרו, ולהסדיר במקומו את אנריקה.

פדרו ברח לגסקוניה וביקש עזרה אנגלית אשר הושלמה תחת הברית האנגלו-קסטיליאנית ב-22 ביוני 1362. תומכי אנריקה ובעלי בריתם הצרפתים הותקפו במהלך 1367 בידי כוח משלחת אנגלית תחת אדוארד, הנסיך השחור אשר הסדיר מחדש את פדרו לכס. שארל החמישי שלח את אנריקה חזרה לספרד עם עוד חיילים צרפתים, והתפתחה מלחמת אזרחים ארוכה. בסופו של דבר פדרו הובס והוצא להורג.

ראו גם
------

* ממלכת קסטיליה
* אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה
* ממלכת לאון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פדרו הראשון, מלך קסטיליה** בוויקישיתוף
* פדרו הראשון, מלך קסטיליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פדרו הראשון, מלך קסטיליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266448005171
* BIBSYS: 90557214
* BNE: XX920673
* BnF: cb12297475b (data)
* CANTIC: a10199822
* GND: 118790528
* ISNI: 0000 0003 8845 0198
* LCCN: n50008777
* NDL: 00621273
* NKC: jo20191045525
* NLA: 35272614
* NLP: a0000001182107
* NTA: 072255722
* SUDOC: 031833322
* Trove: 892057
* VcBA: 495/44372
* VIAF: 281632578
* WorldCat: lccn-n50008777

 |
**מִתְלוֹצֵץ עִם רוֹפְאָיו** הוא ביטוי הומוריסטי בעברית ישראלית המשמש לתאר אדם העובר טיפול רפואי ומצבו אינו קשה מדי.

הביטוי
------

מקובל שהביטוי נטבע לראשונה (לעיתים בצורה "התבדח עם רופאיו") ביחס למנחם בגין, אשר במהלך כהונתו כראש ממשלה (1977–1983) אושפז בבתי חולים מספר פעמים.

לאורך השנים נעשה שימוש בביטוי ביחס למנהיגים במטרה להמחיש לציבור כי מצבם הרפואי הוא טוב. נטען כי יש חיוניות בביטוי כדי להרגיע את האווירה, זאת מפני שעצם המעבר לשימוש בקלישאות, מלמד כי ההתפתחויות הדרמטיות הגיעו לכדי סיום. כן, הביטוי מהווה סימן ראשון לכך שהשגרה הישנה והטובה חוזרת לחיים.

שימוש מוכר בביטוי נעשה באוקטובר 2004, כאשר מוחמד רשיד, עוזרו של יאסר ערפאת, אמר עליו כי הוא יצא ממיטתו הבוקר, התלוצץ עם רופאיו ואף כבר הספיק לקרוא בקוראן. על אף האמור, ערפאת מת שבוע וחצי אחר כך.

בדצמבר 2005 השתמשה התקשורת בביטוי במהלך אשפוזו הראשון של ראש הממשלה, אריאל שרון. בסמוך לאחר האשפוז החלו כלי התקשורת לדווח כי שרון מתלוצץ עם רופאיו, וזאת באמצעות הדלפות ממספר מקורות שונים, דיווח שאושר לבסוף על ידי פרופ' בולק גולדמן, רופאו האישי של ראש הממשלה, שיצא אל העיתונאים בשעת ערב מאוחרת ואמר את הביטוי בפני המצלמות.

לימים הפך הביטוי לקלישאה ונאמר בהומור.

דוגמאות נוספות לשימוש בביטוי בהומור על ידי התקשורת היו ב-2010 ביחס לצנתור לב שעבר ביל קלינטון,‏ וב-2013 ביחס לאשפוז קצר של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מתלוצץ עם רופאיו, מילון השפה העברית
* אורן פרסיקו, ‏מתלוצץ עם כתביו, באתר גלובס, 19 בדצמבר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוביק רוזנטל, מילת השנה: אג'נדה, nrg מעריב, 30 בדצמבר 2005. לדוגמה ראו יעקב העליון ויוסף וקסמן, ...והמשבר, מעריב, 27 ביולי 1979
2. 1 2  אורן פרסיקו, ‏מתלוצץ עם כתביו, באתר גלובס, 19 בדצמבר 2005
3. ↑  "ערפאת קם ממיטתו ומתלוצץ עם רופאיו", באתר ynet, 31 באוקטובר 2004
4. ↑  ביל קלינטון עבר בהצלחה צנתור וכבר מתלוצץ עם רופאיו, כלכליסט, 12 בפברואר 2010
5. ↑  אלי שלזינגר, מתלוצץ עם רופאיו: ראש הממשלה אושפז לשעתיים, בחדרי חרדים, 28 בדצמבר 2013
**יונתן גרופר** (נולד ב-13 ביוני 1980) הוא מרצה, יוצר ואנימטור בוגר "בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים" שזכה בפסטיבל האירופאי Anca 2008 על סרט האנימציה הקצר "סופר גרופר"
ובמענק מטעם "המיזם לקולנוע וטלוויזיה ברשות לפיתוח ירושלים" על פרויקט "ארון הקודש" שכתב עם מיכל קופר-קרן ויוסי גוון.

קריירה בפוסט פרודקשן
--------------------

עם סיום לימודיו בבצלאל עבד בחברות פוסט-פרודקשן ואנימציה שונות.
מ-2011 מנהל את מחלקת הפוסט-פרודקשן בחברת "TROSS" המתמחה במימון המונים.

קריירה בהוראה
-------------

בשנת 2014 החל ללמד פוסט-פרודקשן ואנימציה במכללת "ג'אמפקט".
משנת 2016 מרצה לסטוריטלינג בבצלאל ובהמשך החל להרצות גם ב"מכללת שנקר" וב-"HIT".

קריירה כקומיקאי ותסריטאי
------------------------

יונתן גרופר החל להופיע כסטנדאפיסט בשנת 2004. התפרסם לראשונה במופע ההתרמה "יומטוב" ולאחר מכן השתתף וכתב בתוכניות "עובר כל גבול" בYES, "פרויקט ביפ" ו"אין מה לראות" ב"קשת 12", "מצב כפית" בערוץ "YES Comedy", "הצחוקייה" בערוץ "ניקלודיאון", "המועדון" עם שחר חסון ב"רשת 13" ותפקידי אורח בסדרות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יונתן גרופר
* יונתן גרופר, ברשת החברתית פייסבוק

* יונתן גרופר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אתר רשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת המרצים במכללת בצלאל, באתר בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**ל'אוניטה** (באיטלקית: **l'Unità**; מילולית: "האחדות") הוא עיתון יומי איטלקי ואתר חדשות שנוסד ב-1924 כביטאון המפלגה הקומוניסטית האיטלקית. מאז 1991 עיתון עצמאי. נסגר בשנת 2014 ונפתח מחדש בסוף יוני 2015.

היסטוריה
--------

העיתון נוסד במילאנו על ידי אנטוניו גראמשי, מייסדה של המפלגה הקומוניסטית האיטלקית והאידאולוג הראשי שלה ב-12 בפברואר 1924 כעיתון לפועלים ולחקלאים. עם עליית מוסוליני לשלטון והקמת איטליה הפשיסטית ב-1926 נסגר העיתון ותפוצתו נאסרה. עם זאת נפוץ העיתון באפון מחתרתי ובלתי סדיר בריכוזי פועלים במילאנו, טורינו ורומא ובקרב גולים איטלקים בצרפת. הדפסת העיתון חודשה באופן סדיר עם שחרור איטליה ב-1944.

בין 1945 ל-1957 יצאו שלוש מהדורות נפרדות של העיתון בטורינו, מילאנו וג'נובה. ב-1957 אוחדו המהדורות לעיתון יחיד לכל צפון איטליה. במהלך שנות השישים היה העיתון לעיתון ארצי. תפוצתו הגיעה לשיא באמצע שנות השבעים, בד בבד עם שיאה של המפלגה הקומוניסטית. בשנות השמונים חלה ירידה בתפוצת העיתון, שנאלץ להתמודד עם הפופולריות הגואה של מתחרהו, לה רפובליקה.

ב-1991, עם פיזור המפלגה הקומוניסטית, השתנה שמו המשני של העיתון מ"ביטאון המפלגה הקומוניסטית" ל"מייסודו של אנטוניו גראמשי". 

העיתון נודע בביקורת התוקפנית שלו על סילביו ברלוסקוני, שהגיב, מצידו בהתקפה על העיתון תוך שהוא מכנה אותו מוטה פוליטית. במסיבת עיתונאים שערך ברלוסקוני ב-23 בדצמבר 2005 הציג את עמודו הראשון של העיתון מ-1953 המבכה את מותו של סטלין.

העיתון נסגר ב-1 באוגוסט 2014, לאחר הפסדים כספיים רבים. העיתון החל לצאת מחדש ב-30 ביוני 2015. כשבמניותיו מחזיקים המפלגה הדמוקרטית האיטלקית וגורמים פרטיים. נכון לאפריל 2017 הוא סובל מהפסדים מתמשכים והמשך קיומו עומד בסימן שאלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ל'אוניטה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ל'אוניטה
* אפריל, ספטמבר, אוקטובר, נובמבר ו- דצמבר(הקישור אינו פעיל) 1969 עמודים היסטוריים

הערות שוליים
------------

1. ↑  העיתון האיטלקי נסגר לאחר אי הסכמת בעלי המניות להצלתו (באנגלית), הגארדיאן, 30 ביולי 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: unn20211102513

 |
גיליון העיתון מ-6 ביולי 1988. מימין מתחת לשם העיתון – דיוקנאותיהם של פושקין וגורקי. משמאל – עיטורי לנין וידידות העמים שהוענקו לעיתון בשנות השבעים.
**ליטרטורנאיה גאזטה** (ברוסית: **Литературная Газета**, מילולית: "עיתון ספרותי") היה שבועון ספרותי. השם מתייחס לשני כתבי עת, אחד שראה אור במאה ה-19 והשני, הרואה אור מאז 1929 ועד ימינו.

המאה ה-19
---------

כתב העת הספרותי נוצר על ידי אלכסנדר פושקין ואנטון דלביג וראה אור מה-1 בינואר 1830 ועד ה-30 ביוני 1831. הוא שב והופיע באופן סדיר בשנים 1840–1849. בכתב עת זה ראו רבים משיריו וסיפוריו של פושקין וכן היה הראשון לפרסם מיצירותיו של ניקולאי גוגול ופרסם גם מיצירות ויסאריון בלינסקי ואחרים.

מ-1929 ואילך
------------

בשנת 1929 ייסדה ממשלת ברית המועצות מחדש את השבועון הספרותי כביטאון הרשמי של אגודת הסופרים הסובייטים, ביוזמתו של מקסים גורקי, תוך הדגשת היותו ממשיך טבעי של העיתון מן המאה ה-19, שבאה לידי ביטוי על ידי הוספת דיוקנו המצויר של פושקין ללוגו העיתון.

משנת 1947 הפך העיתון למגזין הרואה אור שלוש פעמים בשבוע. וכלל, בנוסף לחומר ספרותי, גם מאמרים פובליציסטיים בנושאיים פוליטיים וחברתיים. השבועון היה בעל תפוצה ארצית רחבה ועל אף שנשלט לחלוטין על ידי השלטונות, ביקש לצייר תדמית פתוחה ונינוחה יחסית. על דפיו פרסמו כל הסופרים החשובים של ברית המועצות. מתקופת ההפשרה של חרושצ'וב הוקל הפיקוח ההדוק על כתב העת והתפרסמו בו גם יצירות פורצות דרך כגון הפואמה "באבי יאר" מאת יבגני יבטושנקו. בפואמה זו הצליח יבטושנקו לבטא זעקה כנגד הרוע, האכזריות והאדישות. הוא לא מחה רק נגד הטבח עצמו, אלא הפנה אצבע מאשימה נגד שיתוף הפעולה של רוסים ואוקראינים עם השלטון הנאצי.

בין היתר התפרסם בכתב העת מדור סאטירי בשם "מועדון שנים עשר הכיסאות" (על פי הספר "שנים עשר כיסאות" מאת אילף ופטרוב).

עורכו הראשי העיתון מ-1962 ועד 1988 היה הסופר אלכסנדר צ'אקובסקי.

הרחבה נוספת בהיקף ובתכנים חלה ב-1967 וכתב העת היה לשבועון בעל 16 עמודים (בניגוד לארבעה עד שישה עמודים בכל כתבי העת האחרים שראו אור באותה עת) שכלל גם סקירות בנושאי אמנות, משפטים, מדע וידיעות חוץ. השבועון סימן את קצה גבול הליברליות וחופש הביטוי המותר.

ב-1971 זכה כתב העת לעיטור לנין וב-1972 לעיטור לידידות בין העמים.

השבועון המשיך להופיע גם לאחר התפרקות ברית המועצות. ערב התפרקות ברית המועצות פורסם העיתון ב-6 מיליון עותקים.

ב-1990 הוסר מן הלוגו דיוקנו של גורקי. ב-2004, לרגל 75 שנים לכתב העת, הוחזר דיוקנו של גורקי ללוגו לצד דיוקנו של פושקין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליטרטורנאיה גאזטה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ליטרטורנאיה גאזטה (ברוסית)
* ליטרטורנאיה גאזטה, ברשת החברתית פייסבוק

* ליטרטורנאיה גאזטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ליטרטורנאיה גאזטה, ביישום טלגרם

* ליטרטורנאיה גאזטה, ברשת החברתית אינסטגרם

* ליטרטורנאיה גאזטה, ברשת החברתית VK

* ליטרטורנאיה גאזטה, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיר נרגש נגד האנטישמיות פורסם ב"ליטראטורנאיה גאזטה", קול העם, 21 בספטמבר 1961
2. ↑  מיהו יבגני יבטושנקו?, דבר, 29 בספטמבר 1961
3. ↑  יבגני יבטושנקו: התכוונתי לעבר ולא להווה, חרות, 29 באפריל 1962
4. ↑  על העיתון (מאורכב) (ברוסית)
לוגו המבשלה
**פאולנר** (בגרמנית: **Paulaner**) היא מבשלת בירה הממוקמת במינכן, גרמניה, ויצרנית בירת החיטה הנושאת את שם המבשלה.

היסטוריה
--------

מבשלת פאולנר הוקמה בתחילת המאה ה-17 על ידי נזירים שהקימו את מנזר פרנצ'סקו מפאולה על גבעה השוכנת כיום במרכז מינכן. אב המנזר חיפש דרך להזין את הנזירים בתקופת התענית - צום שנמשך 40 יום לפני הפסחא ובו אסור לאכול אך מותר לשתות. הפתרון היה בירה עם כמות לתת כפולה אשר הייתה מזינה כמו מזון ואף כונתה לחם נוזלי. תוך זמן קצר התפרסמה הבירה והנזירים החלו למוכרה כדי לממן את ייצורה. 

לאחר תקופת התענית, ולאור ההצלחה, המשיכה המבשלה לייצר את הבירה. הצלחתה הייתה כה גדולה עד שמבשלות חילוניות באזור מינכן שלחו בשנת 1634 עצומה לשליט בוואריה, שבה דרשו לאסור את המכירה הפומבית של הבירה. עצומה זו, וההוראה שבאה בעקבותיה, היו לאזכור הראשון בכתובים של מבשלת פאולנר בשמה. הוראה זו נשארה על כנה כ-150 שנה ובוטלה על ידי נסיך בוואריה[דרושה הבהרה] לקראת סוף המאה ה-18. מאז ועד היום מיוצרת פאולנר סלבטור לקראת התענית ועד לאחר הפסחא. כמחווה לאותו נסיך בווארי, עד עצם היום הזה, נערך טקס באופן שנתי בתחילת התענית, וכוס הבירה הראשונה מוענקת לשליט בוואריה.

מותגים
------

פאולנר דונקל
### פאולנר וייסביר

פאולנר וייסביר
פאולנר וייסביר היא בירת חיטה לא מסוננת המיוצרת החל משנת 1634, צבעה זהוב ומעונן, והיא מוגזת יותר מבירות אחרות. נהוג לשתות אותה בכוס גבוהה וצרה, בה שטח הפנים של הבירה הבא במגע עם האוויר קטן ככל האפשר. אחוז האלכוהול בבירה הוא 5.5%.

### פאולנר דונקל

פאולנר דונקל (דונקל פירושו כהה בגרמנית) היא בירת חיטה כהה לא מסוננת על פי המסורת הבווארית. ההבדל המרכזי בין בירת החיטה הבהירה של פאולנר לפאולנר דונקל הוא השימוש בלתת קלוי בתהליך הבישול. אחוז האלכוהול בבירה הוא 5.3%.

### פאולנר סלבטור

פאולנר סלוואטור היא בירת ה"דאבל בוק" הראשונה בעולם, שיוצרה על ידי נזירי מנזר סט. פאולה במינכן כבר ב-1634. כמחווה לסלבטור הסיומת של כל בירות ה"דאבל בוק" הגרמניות היא "טור". סלוואטור היא בירה כהה, ומאופיינת בתכולת אלכוהול גבוהה ובכמות לתת כפולה. לכן, הנזירים כינו אותה "לחם נוזלי". אחוז האלכוהול בבירה הוא 7.9%.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאולנר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פאולנר

* אתר האינטרנט הרשמי של פאולנר
* פאולנר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פאולנר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר פאולנר העולמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 16048291-4
* VIAF: 159348371
* WorldCat: viaf-159348371

 |
**המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח** הוא מוזיאון השוכן בעיר העתיקה בבאר שבע, במתחם בו ממוקמים מוזיאון הנגב לאמנות, בית המושל והמסגד הגדול.

היסטוריה
--------

המסגד הגדול נבנה בתחילת המאה ה-20 ומאז הקמת מדינת ישראל, שימש במשך שנים רבות כ"מוזיאון הנגב לארכאולוגיה". במבנה המוזיאון הארכאולוגי, התקיימו בעבר שתי תצוגות: הראשונה הוקמה בשנת 1950, על ידי צבי עופר תושב בית אשל וממתיישביה הראשונים של באר שבע. בתצוגה היו מוצגים המשקפים את החיים והתרבות בנגב: אמנות, ארכאולוגיה, מסמכים ותמונות, מוצגים גאולוגיים, תצוגות מחיי הבדווים, כלי עבודה וחקלאות ועוד. במרכז האוסף-תערוכה, המייצגת את העבר הארכאולוגי וההיסטורי של העיר לתקופותיה.

בשנת 1953 הוקמה גרסתו השנייה של המוזיאון על ידי הארכאולוג יוסף דובי. הוא נקרא אז "מוזיאון הנגב" ובו הוצגו הממצאים הארכאולוגיים שהתגלו בבאר שבע ובסביבתה. התצוגה נמשכה עד לשנת 2002. עקב מצבם של הממצאים ושל המבנה, הם נלקחו למחסני רשות העתיקות. בשנת 2011 הוא שופץ לצורך הפיכתו ל"מוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח" לאחר פסיקת בג"ץ בנושא ונפתח מחדש במתכונתו הנוכחית.

בין השנים 2011–2014 הוצגה במוזיאון המחודש תערוכתו של האוצר גואל דרורי, יקיר העיר באר שבע, "תולדות באר שבע 1900-2013".

בעשור השני של המאה ה-21 המוזיאון מציג מגוון יצירות היסטוריות ומודרניות של תרבות האסלאם החומרית, ושואף להביא לידיעת הציבור את המסורות האמנותיות והתרבותיות של אזור המזרח התיכון והאסלאם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח
* אתר למנויים בלבד אלמוג בן זכרי, לראשונה מאז נפתח, המוזיאון לתרבות האיסלאם בבאר שבע יציג תערוכה של אמן מוסלמי, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2017
* מוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח (באר שבע), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522954405171
* LCCN: no2016092047
* VIAF: 315207087
* WorldCat: lccn-no2016092047

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**מגזין קומפוזיציה** היה ירחון ישראלי בנושא צילום, שיצא לאור מדי חודש כמגזין אלקטרוני בפורמט PDF, וקהל היעד שלו הם צלמים וחובבי צילום. העיתון יצא לאור לראשונה במאי 2009 והגיליון האחרון, מספר 27, יצא לאור באוגוסט 2013. קבוצת הפייסבוק של המגזין פעילה גם ב־2022, צלמים משתפים בה יצירות, וקבוצת רועי גליץ מפרסמת בה מפעם לפעם.

מבנה המגזין
-----------

המגזין יצא פעם בחודש וכלל כ-160 עמודי צבע (בגיליונות האחרונים). למגזין היו כ-12,000 מנויים.

המגזין הקיף את עולם הצילום ממספר זוויות: ראיונות עם צלמים מפורסמים, הצגת פורטפוליו של צלמים נודעים, טכניקות צילום שונות מתחומים שונים, סקירות ציוד, סקירות לוקיישן, סיפורי מסעות מצולמים ועוד. מבין רשימת הראיונות במגזין בולטות כתבות עם צלמים מוכרים. בכל גיליון ניתן למצוא מסע מצולם ליעד אחר בעולם בו הצלם מספר על החוויות ועל הצילומים באותו מקום. בין היעדים עליהם נכתב ניתן למצוא את הודו, אנטארקטיקה, סין, קנדה, דרום אפריקה, מונגוליה, טורקיה. במגזין מוצגות טכניקות צילום בתחומים מגוונים כגון תאורה מעשית, ארכיטקטורה, צילומי רחוב, צילומי מאקרו, צילומי בעלי חיים, צילום מזון ותחומים נוספים.

שער מגזין קומפוזיציה 006  
בשער: סטלה ואסילשקו  
צלם: אורן היימן

כתבות בעבר
----------

בין כתבות הפורטפוליו, המגזין סקר עד כה את עבודתם של צלמים נודעים, ולצידם את עבודתם של צלמים צעירים ומבטיחים. המגזין מציג תמונות ממסעות מצולמים, מבצע בחינות וסקירות ציוד צילום, וממליץ על אתרי צילום מיוחדים.

מערכת המגזין
------------

המגזין יצא לאור בהוצאה של קבוצת רועי גליץ בע"מ המחזיקה, בין היתר, בבית הספר לצילום גליץ, פוטוטבע מסעות צילום בעולם ובמגזין קומפוזיציה.
צוות המגזין:

* העורך הראשי של המגזין היה רועי גליץ
* העורך בפועל של המגזין היה תומר יעקבסון – צלם ומרצה לצילום עם התמחות בתחום תאורה מעשית
* כתבו במגזין פליקס לופה, נתן סבן, עודד וגנשטיין ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מגזין קומפוזיציה
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**קינדליין** הוא מגזין שבועי היוצא בניו יורק בשפת היידיש. הוא נוסד ב-16 בדצמבר 2014 על ידי העורך הראשי מנדל פנט.

קינדליין מיועד לילדים ונערים, אך נקרא על ידי כל הגילים ומופץ בכל רחבי העולם. היקף ההפצה הוא בעיקר באזורים שבהם מתגוררים קוראי יידיש, כולל ארצות הברית, קנדה, בריטניה, בלגיה, שווייץ, אוסטריה וישראל.

במגזין נכתבים מאמרים על פרשת השבוע, היסטוריה עולמית, היסטוריה של עם ישראל, חיות בר, טיולים, קומיקס, מלאכות יד, פאזלים, משלים וסיפורים.

סופרים ומאיירים
---------------

ילד בקנדה קורא את מגזין קינדליין
קינדליין הוא מגזין ייחודי מבין העיתונים החרדיים בכך שסופרים ומאיירים חייבים לייחס את מאמריהם לשמם האמיתי, ולא משתמשים בשם עט כפי שמקובל בציבור החרדי.

כותבי ועורכי קינדליין הם מחנכים ומורים ידועים בקהילה החרדית. המערכת כוללת את המחבר והמרצה, הרב פישל שכטר, העורך הראשי מנדל פאנט ודוד ובר. בין הכותבים נמצאים ארי אברמוביץ וההיסטוריון יוסף קוואדראט.

האיורים וציורי הקומיקס בקינדליין הם יצירותיהם של בת שבע הבלין, אברהם זמורה, מוטי הלר ועוד. עם זאת, מובאים במגזין גם איורים וסדרות קומיקס של אמנים ישראלים מוערכים, כמו יואל וקסברגר (מלכות וקסברגר), גדי פולק, ג'קי ירחי ודבורה קוטובסקי.

ספרים
-----

בשיתוף עם מאיירים, כותבים וחברת ההוצאה לאור קינדר שפיל, קינדליין מוציאה באופן קבוע חוברות קומיקס בכריכה קשה של סדרות קומיקס וטורים שבועיים שהודפסו בעבר במגזין.

קישורים חיצוניים
----------------

* **געשיכטעליין** (ביידיש): מאמרי מחקר היסטורי על חיי העם היהודי מאת יוסף קוואדראט (חוקר עצמאי של ההיסטוריה של עם ישראל) שפורסמו בקינדליין

הערות שוליים
------------

1. ↑  Y. W. Editor, Photo Essay: Kids Enjoying The New Weekly Magazine KINDLINE (Photos By JDN), The Yeshiva World, ‏2015-01-04 (באנגלית אמריקאית)
2. 1 2  שלמה כהן. "הבשורה החינוכית – עיתון הילדים קינדליין הגיע מארה"ב לישראל". *JDN חדשות*. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Spot On". *NY's Funniest Rabbi*. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Dovid Weber". *Twitter*. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Ari Abramowitz". *LinkedIn*. נבדק ב-30 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Kwadrat, Joseph. "אינטערוויו אינ׳ם קינדליין". *Academia.edu*. נבדק ב-31 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  מעיין כפיר, בת שבע הבלין: אני חיה את דמויות הקומיקס שלי, באתר הידברות
8. ↑  מעיין כפיר, אברהם זמורה: "משמיים גרמו לי לצייר ספר של סיפורי הבעל שם טוב", באתר הידברות
9. ↑  Поллак, Гади. "Экшн с пейсами". *Toldot Yeshurun*. נבדק ב-31 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
10. ↑  Kotovsky, Deborah. "Развитие сюжета от эскиза к картинке". *LiveJournal*. נבדק ב-31 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
קן דוברשטיין
**קנת "קן" מ. דוברשטיין** (באנגלית: **Kenneth M. Duberstein**;‏ 21 באפריל 1944 – 2 במרץ 2022) היה ראש סגל הבית הלבן ה-14 למניין, בין השנים 1988–1989, תחת ממשלו של רונלד רייגן, והיהודי הראשון שכיהן בתפקיד זה.

ביוגרפיה
--------

גדל בברוקלין וסיים תואר ראשון בקולג' הפרטי פרנקלין אנד מארשל, ותואר שני ב"אמריקן יוניברסיטי". אשתו היא מפיקה בתוכנית הידועה "צ'ארלי רוז".

### קריירה

במהלך שתי כהונותיו של רייגן כנשיא, הוא כיהן גם כסגן ראש הסגל (1987), וכן כיהן במקביל הן כעוזר וסגן עוזר הנשיא לענייני חקיקה (1981–1983).

לפני שעבד בממשל של רייגן, הוא היה סמנכ"ל ומנהל תחום יחסי ממשל-עסקים לוועדה לפיתוח כלכלי. לאחר תפקיד זה פנה למגזר הפרטי, בין לבין תפקידיו השונים בבית הלבן, ועבד כסמנכ"ל בחברה העוסקת בלובי, "טימוטי אנד קומפני", אשר לקוחותיה הן מהמכובדות בחברות הנדרשות ללובי בקונגרס, כגון ויזה, אנהאוזר-בוש, קרייזלר, חברות תרופות כ"טבע" הישראלית וחברות ביטוח למיניהן.

הקריירה שלו בממשל החלה כסגן מזכיר העבודה בקבינט של הנשיא ג'רלד פורד, וכמנהל תחום הקונגרס וענייני פנים-ממשל, בסוכנות המנהל הכללית (GSA) הממשלתית. לפני כן כיהן במשרה ציבורית כעוזר לסנאטור יעקב יעבץ.

לאחר מכן שב דוברשטיין למגזר הפרטי וכיהן במועצות מנהלים רבות במגזר הפרטי, כגון בואינג ופאני מאי
, ובתחום הציבורי מועצת הנאמנים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. דוברשטיין השתתף גם בוועדות וצוותי חשיבה רבים בתחום החינוך, כגון ועדת הייעוץ של בית ספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד, ומרכזים חינוכיים-ציבוריים אחרים.

ב-1989 זכה במדליית הנשיא לאזרחות, השנייה בחשיבותה בין המדליות לאזרחים שמעניק נשיא ארצות הברית. עד למותו כיהן במקביל לשאר תפקידיו הרבים כיושב ראש ועדת האתיקה של הוועד האולימפי של ארצות הברית. כמו כן כיהן כסגן יושב ראש ועדת בקרה ורפורמה עצמאית של הוועד האולימפי.

בנוסף, דוברשטיין שימש כמעין יועץ פוליטי למי שהיה בעבר סגן מזכיר המדינה, ריצ'רד ארמיטאג'. ועל פי בעל הטור רוברט נובאק, שפרסם את ההדלפה של סוכנת ה-CIA ולרי פליים, דוברשטיין היה המקור לספרם של דייוויד קורן ומייקל איסיקוף בנושא פרשת ולרי פליים. לפי ספר זה ארמיטאג' הוא אחד מהאנשים אשר הדליפו את שמה של סוכנת ה-CIA לשעבר, ולרי פליים לבעל הטור נובאק.

ב-2008 הודיע בריאיון ל-CNN, על תמיכה במי שהיה אז הסנאטור והמועמד של המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, ברק אובמה, כמה ימים לפני הבחירות הכלליות. יש טוענים שזאת עקב סרובו של ג'ון מקיין למנותו כראש צוות המעבר שלו לבית הלבן.

נפטר ב-2 במרץ 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנת דוברשטיין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  טימוטי אנד קומפני, אודות החברה
2. ↑  טימוטי אנד קומפני, רשימת לקוחות
3. ↑  מועצת המנהלים של התאגיד לממשל
4. ↑  קנת אמ. דוברשטיין
5. ↑  רוברט נובאק, מי אמר מה ומתי, עיתון ה"וויקלי סטנדרד" 16 באוקטובר 2006
6. ↑  אדם לוי, יועץ לשעבר של רייגן הודיע על תמיכה באובמה, רשת CNN, פורסם ב-31 באוקטובר 2008
7. ↑  בריאן פיילר, דוברשטיין ופנטה אומרים כי על אובמה לפעול במהירות בנושא הקבינט והכלכלה, עיתון בלומברג, 32 באוקטובר 2008
8. ↑  ג'ו זובצקי, הדמוקרטים רואים את השביל להשגת 60 מושבים בסנאט: יומן בחירות (עדכון 1), בלומברג, 1 בנובמבר 2008
9. ↑  ג'ון גיזי, מדוע פאוול תמך בברק?, HumanEvents.com, פורסם ב-20 באוקטובר 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007461503105171
* ISNI: 0000 0000 4665 4801
* LCCN: no2002039441
* NARA: 10601943
* NTA: 33359908X
* VIAF: 46429015
* WorldCat: lccn-no2002039441

 |
**טירת ברנשטיין** (בגרמנית: **Burg Bernstein**) היא טירה הממוקמת במקום הגבוהה ביותר בבורגנלנד, אוסטריה, נבנתה כנראה במאה ה-9 או לפני כן. הטירה מוזכרת בשנים 860 כשייכת לבישופות זלצבורג. משנת 1199 הטירה הייתה חלק מממלכת הונגריה ובעליה נקרא אקוס (Ákos).

ב-1236 נכבשה הטירה על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה, שבהמשך העניק אותה לרוזן היינריך השני מגיסין. ב-1260 נכבשה הטירה על ידי קארוי הראשון, מלך הונגריה. ב-1482 הטירה עוברת לזמן קצר לשלטונו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה. ב-1487 נתן פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את הטירה להנס קניגסברג.

ב-1529 וב-1532 צר על הטירה, ללא הצלחה, צבא עות'מאני. ב-1604 צר על הטירה צבא המורכב מטורקים, טאטארים ובני טרנסילבניה בפיקודו של אישטוואן בוצ'קאי, אך שוב ללא הצלחה. ב-1617, כתוצאה ממכת ברק, היה פיצוץ במחסן של אבק שריפה והטירה ניזוקה קשה. לודוויג קניגסברג שיקם את הנזקים תוך בנייה בסגנון הבארוק, אך מגדלי הטירה נותרו רעועים. מאוחר יותר, ב-1659, מכר ארנריך כריסטוף קניגסברג את הטירה והאחוזה לרוזן אדם בת'יאני.

כעבור קרוב למאתיים שנה, ב-1864, מכר גוסטב בתיאני את הטירה לאדוארד או'איגן. היורשים מכרו את הטירה, ב-1892, לאדוארד אלמאשי ומאז הטירה בידי אותה משפחה. בטירה נולד מי שעתיד להיות הטייס והחוקר לאסלו אלמאשי. ב-1953 הוסבה הטירה לבית מלון ומסעדה ועברה שיפוץ ב-2007.

רוח הרפאים
----------

במהלך השנים היו עדויות על דמות לבנה של אישה המשוטטת באולמות הטירה. בספר של בנדיקט גרבינסקי "Infestazioni e apparizioni di fantasmi" מסופר, שזאת רוחה שלאצילה מהמאה ה-15, ג'ובאנה דה פרסקובלדי בת המשפחה האיטלקייה פלורנטין, שנישאה ב-1485 לאדון הטירה, לורנץ פון אוילוק והאחרון הפתיע אותה יום אחד עם מאהבה, חבר ילדות איטלקי. הבעל דקר את המאהב והשליך את גופתו לבאר ועקבות האישה אבדו מאז.

גלריית תמונות
-------------

* מבט מדרום מערבמבט מדרום מערב
* השער החיצוניהשער החיצוני
* השער הפנימיהשער הפנימי
* מגדל הטירהמגדל הטירה
* מבט מהאווירמבט מהאוויר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת ברנשטיין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת ברנשטיין (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The castle - one thousand years of history". *www.burgbernstein.at* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-05-01.
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4362257-4
* VIAF: 238750055
* WorldCat (עם VIAF): 238750055

 |
בשמורה חורפות עד 5,000 או יותר נטות אדומות-ראש
**שמורת הטבע טיגרובאיה בלקה** (בטג'יקית: **Мамнуъгоҳи давлатии табии Бешаи палангон**, תעתיק "בשאי פלאנגון"; ברוסית: **Тигровая балка**, מילולית "עמק הטיגריס") נמצאת בטג'יקיסטן קרוב לגבול אפגניסטן שם מתחברים הנהרות ואחאש (אנ') ופאנג' (אנ') ויוצרים את האמו דריה. השמורה משתרעת לאורך 40 קילומטרים מדרום-מערב לצפון-מזרח.

שמורת הטבע הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשם "יערות הטוגאי של שמורת הטבע טיגרובאיה בלקה" ונוספה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית. בהסבר להחלטה נאמר:

נכס זה ממוקם בין הנהרות ואחאש ופאנג' בדרום-מערב טג'יקיסטן. השמורה כוללת מערכות אקולוגיות נרחבות של צמחית גדות המכונה טוגאי, מדבר קשקה-קום החולי, פסגת בוריטאו, כמו גם הרי הודג'ה-קזיון. הנכס מורכב מסדרה של טרסות של מישורי הצפה מכוסות בקרקעות סחף, הכוללות יערות הטוגאי שעל גדות הנהרות עם מגוון ביולוגי ספציפי מאוד בעמק. יערות הטוגאי בשמורה מייצגים את יער הטוגאי הגדול והשלם ביותר מסוג זה במרכז אסיה, וזהו המקום היחיד בעולם בו השתמר יער הטוגאי, המערכת האקולוגית של עצי צפצפת הפרת, במצבו המקורי על פני שטח נרחב כזה.

תיאור
-----

השמורה ששטחה 460 קילומטרים רבועים מתוארת על ידי הקרן העולמית לשימור חיות הבר כשמורת הטבע החשובה ביותר במרכז אסיה, בגלל גודלה והמגוון האקולוגי שבה. בנוסף, יש לה חשיבות גדולה עבור מערכות אקולוגיות של מינים נדירים של טוגאי (אנ'), או יער גדות.

המקומות הגבוהים ביותר מגיעים לכ-1,200 מטר מעל גובה פני הים. האקלים יבשתי וצחיח, בתי הגידול השונים של טיגרובאיה בלקה כוללים מדבריות למחצה, שטחי עשב דמויי סוואנה עם עצי פיסטוק וצמחיית טוגאי עם צפצפה, יצהרון מכסיף (אנ') ועשבים גבוהים.

בעלי חיים
---------

האזור היה אחד המעוזים האחרונים של הטיגריס הכספי, שעקבותיו נראו בשמורה בפעם האחרונה ב-1953. נכון להיום, טיגרובאיה בלקה היא עדיין משכן הטרף הראשי המקורי של הטיגריס, אייל בוכרי (אנ') נדיר. מינים גדולים נוספים של השמורה כוללים צבועים מפוספסים, תנים זהובים, חתולי ביצות, חזירי בר, צבי הזפק, דורבנים, נוטריות שהובאו מבחוץ, זאבים אפורים, שועלים אדומים ובגבעות גם כבש אוריאל.

### עופות

השמורה זוהתה על ידי BirdLife International כאזור ציפורים בעלי חשיבות (IBA) מכיוון שהיא תומכת במספרים משמעותיים של אוכלוסיות מיני עופות שונים, בין אם כישיבים, או כשוהים בחורף, רבייה או כנתיב נדידה. אלה כוללים נטה אדומת-ראש, קורמורן גמדי, בז ציידים, אגמייה מצויה, עגור אפור, מין היונה *Columba eversmanni (אנ')*, שעיר משורטט, תחמס מצרי, מין הנקר *Dendrocopos leucopterus (אנ')*, עורב חום-עורף, ירגזי מצוי, עפרוני מדבר, מדברון, שיחנית אסייתית, מין הדרור *Passer ammodendri (אנ')* וסבכי מדבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* Nomination Text - UNESCO site
* Физико-географические особенности заповедника

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Tigrovaya Balka State Nature Reserve
2. ↑  Tugay forests of the Tigrovaya Balka Nature Reserve

| Flag of Tajikistan.svgFlag of Tajikistan.svg סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בטג'יקיסטן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סראזם • הפארק הלאומי טג'יק • דרכי המשי: מסדרון זרפשן-קאראקום (בשיתוף עם אוזבקיסטן וטורקמניסטן) • יערות הטוגאי של שמורת הטבע טיגרובאיה בלקה |

 |
**גבריאלה ברום** (בגרמנית: **Gabriella Brum**; נולדה ב-19 במאי 1962) היא דוגמנית גרמנייה ומיס עולם לשנת 1980 שוויתרה על תוארה לאחר כהונה של יום בלבד.

ביוגרפיה
--------

ברום נולדה ב-19 במאי 1962 בלונדון, לאם גרמנייה ואב אנגלי, אשר הכירו כאשר אביה הוצב בגרמניה בעת ששירת בצבא הבריטי, מספר שנים לאחר לידתה הוריה נפרדו, היא למדה בתיכון בברלין אך עזבה את הלימודים על מנת לממש את רצונה לקריירה קולנועית, היא הכירה את במאי והמפיק וולפגנג בנו בלנבאום, עמו היא נסעה ללוס אנג'לס ועבדה שם כדוגמנית.

בשנת 1980 היא הוכתרה כמיס גרמניה במרכז הקונגרסים הבינלאומי של ברלין. בחירתה לוותה בביקורת בטענה כי היא כבר אינה מתגוררת בגרמניה כמקום מגורייה המרכזי.

בנובמבר אותה שנה יצגה את גרמניה בתחרות מיס עולם שנערכה בלונדון, ושם נבחרה על ידי חבר השופטים למקום הראשון. היא הגרמנייה השנייה שזכתה בתואר לאחר פטרה שירמן ב-1956. יום לאחר מכן היא הודיעה שהיא מוותרת על הכתר, מכיוון שאינה מעוניינת לקחת על עצמה את חובות התפקיד ולהיות תחת חוזה קפדני. לאחר מכן התברר שהיא נאלצה להתפטר עקב תמונות עירום שלה שפורסמו, דבר שמנוגד לתקנון התחרות.

בשנים לאחר מכן היא נהייתה לדוגמנית מצליחה בארצות הברית והצטלמה למגזין פלייבוי במאי 1981.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **גבריאלה ברום** |

* כתר היופי הועבר למיס גואם
* שתי מלכות יופי הוכתרו ביממה אחת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1149059419
* VIAF: 3300151433035956420008
* WorldCat (עם VIAF): 3300151433035956420008

 |