recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שפך נחל חדרה, בו מתרכזים מבקרים רבים הבאים לצפות בכרישים
מרפסת התצפית שהוקמה על מנת לאפשר לקהל הרחב לצפות בכרישים המגיעים
כריש סנפירתן
כריש עפרורי
אברתן רחב שן
**תופעת הכרישים בחדרה** היא תופעה בה כל שנה בעונת החורף, מתקבצים כמה עשרות, לרוב 20–30, כרישים במים הרדודים שסביב תחנת הכוח אורות רבין שבחדרה. התופעה מתרחשת גם במים הרדודים סביב תחנות הכוח האחרות בארץ כמו באשקלון ובתל אביב, אך במספרים פחותים בהרבה, ולפעמים אף לא בכלל.

כמו כן, מיני הכרישים המגיעים לחופי ישראל במסגרת תופעה זו הם כריש עפרורי וכריש סנפירתן. בנוסף לכרישים אלו, ישנן תצפיות נוספות של צבי ים, תמנונים ובטאים, כדוגמת אברתן רחב שן, המגיעים במסגרת התופעה.

היסטוריה
--------

באפריל 2022, הגיעו אל אזור חוף הים של חדרה מאות פרטים של אברתן רחב שן. זוהי הפעם הראשונה שבה נצפה מין זה בחופי ישראל למשך מספר שבועות.

סכנות
-----

 ערך מורחב – **תקיפות כרישים**  

עקב תיעודים בהם נראים אזרחים מתקרבים באופן מסוכן לכרישים ושוחים לידם, הולך וגובר החשש שאזרחים המתקרבים בחוסר זהירות אל הכרישים, יותקפו על ידם. עקב כך, החלה עיריית חדרה לקנוס את המתרחצים הנכנסים למים.

כרישים בזרם
-----------

על מנת להגן על הכרישים ולמנוע פגיעה בהם חברו יחד רשות הטבע והגנים, עיריית חדרה, חברת "נחלים" לפיתוח תיירות חדרה, החברה להגנת הטבע, עמותת "אקואושן", תחנת מוריס קאהן לחקר הים של אוניברסיטת חיפה, הרשות לצלילה ספורטיבית תחת משרד התרבות והספורט, ההתאחדות הישראלית לצלילה ועמותת "כרישים בישראל", לפרויקט המשותף, "כרישים בזרם". מטרת הפרויקט להסדיר את האתר לצפייה בכרישים מעל ומתחת למים באופן שימנע נזק אך יאפשר מפגש חשוב ונדיר בין הציבור לטבע הימי.

במסגרת הפרויקט, הוקמה תחנת הסברה מקצועית של רשות הטבע והגנים למבקרים, המוצבת בסמוך לתצפית על התקהלות הכרישים באזור תחנת הכוח.

ראו גם
------

* תופעת חזירי הבר בחיפה
* אסון העטלפים בחדרה

קישורים חיצוניים
----------------

* יונתן קפשוק, ‏לראשונה העונה: עשרות כרישים תועדו בחדרה, באתר ‏מאקו‏, 31 באוקטובר 2021
* נוהג מיטבי לצפייה בכרישים בסמוך לתחנת הכוח בחדרה, פרויקט "כרישים בזרם"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד צפריר רינת, מאות עטלפי ים הגיעו לביקור נדיר במים לחופי חדרה, באתר הארץ, 3 במאי 2022
2. ↑  רדיו צפון 104.5, ‏התופעה המסוכנת בחוף הישראלי: "בסוף כריש יתעצבן, זה ייגמר באסון", באתר מעריב אונליין, 21 באפריל 2021
3. ↑  יואב איתיאל‏, למרות האזהרות: מתרחצים נצפו שוחים ליד הכרישים בחדרה, באתר וואלה!‏, 19 באפריל 2021
4. ↑  כרישים יעלו לכם ביוקר, תרתי משמע: עיריית חדרה החלה לקנוס סקרנים, באתר mynethadera, ‏2021-04-28
5. ↑  הכרישים באים: תחנת הסברה מיוחדת למבקרים הוקמה בחופי חדרה, באתר www.parks.org.il
**שירה כנפו** (נולדה ב-1972) היא חוקרת ישראלית למדעי המוח באוניברסיטת חבל הבסקים, בספרד. היא עומדת בראש צוות החוקר את מחלת האלצהיימר במטרה למצוא תרופה למחלה.

ביוגרפיה
--------

שירה כנפו נולדה והתחנכה באשדוד. לחנה ולאשר כנפו. לשירה חמישה אחים, ביניהם פרופ' אריאל כנפו. למדה רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע ועשתה שם את הדוקטורט שלה במדעי המוח.

כנפו נסעה ללימודי פוסט-דוקטורט במדריד, עם מלגה של ממשלת ספרד על שם חואן דה לה סיירבה.

ב-2012 קיבלה כנפו את פרס שירצקי למדעי המוח מאוניברסיטת תל אביב. ב-2013 קיבלה כנפו משרת פרופסור באוניברסיטת של חבל הבסקים, שם גם הקימה את המעבדה לקוגניציה מולקולרית.

בין הגורמים התומכים בעבודת המחקר שלה הם: ממשלת ספרד, הממשלה הבסקית, ואגודת האלצהיימר האמריקאית.

מחקריה
------

מחקרה המרכזי עוסק במנגנון חדש המבוסס על עיכוב פעילותו של חלבון אנטי-סרטני בשם PTEN. החוקרים גילו כי כאשר מצויות במוח כמויות גדולות של חלבון מסוג עמילואיד-בטא – כפי שקורה אצל חולי אלצהיימר – ה-PTEN נכנס אל הסינפסות במוח (אזור המפגש בין תאי העצב, מה שמאפשר תהליכים של למידה וזיכרון) ומדכא אותן. הם ביקשו להבין מדוע התהליך הזה מתרחש, וכיצד אפשר למנוע אותו. אחרי שהבחינו במחקר קודם שה-PTEN נכנס לסינפסות ומבצע בהן כל מיני שינויים, בנסיבות שונות, התקבל הרעיון לבחון מה קורה אצל חולי אלצהיימר. המטרה הייתה לבדוק דרכים לטפל בדיכוי הסינפטי הזה, בלי לגעת בעמילואיד-בטא, ולגרום לסינפסות להמשיך ולתפקד, למרות העמילואיד.

החוקרים פיתחו חלבון קצר (פפטיד) שמטרתו לעכב התקשרות בין PTEN לחלבונים אחרים הנמצאים בסינפסה. בתנאים כאלה, הם גילו, דיכוי הסינפסות מנוטרל גם בתנאים של עמילואיד-בטא עודף. כלומר, בתנאים כאלה המוח עשוי להיראות כחולה, אבל האלצהיימר לא יבוא לידי ביטוי. יש אפשרות 'לעקוף' אותו, כי הסינפסות ממשיכות לפעול ותאי העצב ממשיכים לתקשר ביניהם. זאת אומרת שתאי העצב נעשים חסינים לעמילואיד-בטא. הם פועלים כרגיל, כאילו הוא אינו בסביבה. זו גישה חדשנית לטיפול באלצהיימר, כי רוב המחקר עד כה התמקד בדרכים להיפטר מהעמילואיד-בטא. לעומת זאת בחרה כנפו להתמקד דווקא בסינפסות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שירה כנפו (באנגלית)

* שירה כנפו, באתר גוגל סקולר
* רינה מצליח, ‏הפרופסורית מישראל שמובילה את המחקר על האלצהיימר, באתר ‏מאקו‏, 27 בפברואר 2016
* שירה כנפו‏, האם יש תרופה שתעשה אותנו חכמים יותר?, באתר וואלה!‏, 10 באוגוסט 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאווה: האשדודית שמובילה מחקר פורץ דרך בתחום מחלת האלצהיימר - אשדוד אונליין, באתר אשדוד אונליין, ‏2016-03-04
2. ↑  אגודת האלצהיימר האמריקאית
3. ↑  מיכאל מרטינז, פריצת דרך ענקית; ישראלית פיתחה מנגנון תרופתי נגד אלצהיימר, ‏09.02.2015 (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263949505171
* BIBSYS: 15010432
* GND: 1121616305
* ISNI: 0000 0004 4960 5668
* LCCN: n2015184379
* ORCID: 0000-0002-4478-7584
* VIAF: 315989031
* WorldCat: lccn-n2015184379

 |
**יוסף זבדיה**  

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**יוסף זבדיה** (בשמו האמהרי: **אספה גטה**; 1946 – 9 במרץ 2022) היה מחנך, פעיל עלייה ואסיר ציון.

ביוגרפיה
--------

נולד בכפר מיליקו שבאזור וגרה אשר במחוז בגמדר שבאתיופיה לדבתרה גטה אסרסה ולאדיס ראדה ונקרא בשם "אספה". בילדותו עברה המשפחה אל הכפר אמבובר, וזבדיה החל ללמוד בבית הספר העברי במקום.

בשלהי 1956 נשלח לתוכנית הכשרת מורים בכפר בתיה, שבה עוברת שמו ל"יוסף", ושבסיומה המשיך בלימודיו בבית ספר התיכון אורט שבנתניה.

בראשית דצמבר 1964 חזר לאתיופיה, ולאחר כשמונה חודשים החל לעבוד כמורה ברשת בתי הספר של ביתא ישראל. בעת שלטון החונטה הצבאית האתיופית הקומוניסטית באתיופיה הוא נעצר כשלימד עברית בכיתה. הוא ריצה שלוש שנות מאסר, במהלכן עונה, תוך פגיעה בבריאותו. לימים הוכר בשל כך כאסיר ציון.

זבדיה עלה לישראל באוגוסט 1984. חצי שנה לאחר מכאן החל לעבוד בסוכנות היהודית, שבמסגרתה פעל לקליטתם של עולי אתיופיה, תוך חירוף נפש וסיכון רב במבצעי עלייה חשאיים וחשובים של יהדות אתיופיה.

נפטר ב-9 במרץ 2022. הותיר אישה, ילדים ונכדים.

ב-2021 נערך לכבודו ערב הוקרה בסוכנות היהודית.

חיים אישיים
-----------

יוסף היה אחיה של בליינש זבדיה, שגרירת ישראל באתיופיה לשעבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורין אלבז-אלוש, הלך לעולמו אסיר ציון יוסף זבדיה, פעיל מרכזי בהעלאת יהודי אתיופיה לישראל, באתר ynet, 10 במרץ 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמואל ילמה ואחרים (עורכים), **על כנפי היונה: 100 שנה להולדתו של יונה בוגלה: 100 שנות פעילות ציונית באתיופיה**, הוצאת גפן, 2008, עמ' 80–82
2. ↑  עזריאל קמון (עורך), **הגשר הראשון: עדותם של חניכים יהודים יוצאי אתיופיה מכפר בתיה 1955 - 1995**, יד טבנקין, 1996, עמ' 15, 19-18, 24, 36-37, 53-51, 66
3. ↑  שרון אופיר רופא, "כן אני יכולה - סיפור חייה המרגש של שגרירת ישראל באתיופיה", **לאשה**, 1 במאי 2014
4. ↑  קורין אלבז אלוש, הלך לעולמו אסיר ציון יוסף זבדיה, פעיל מרכזי בהעלאת יהודי אתיופיה לישראל, 10.3.2022,ynet
**נשיא סיירה לאון** הוא ראש המדינה וראש הרשות המבצעת בסיירה לאון.

הנשיא הנוכחי הוא ארנסט באי קורומה, שנבחר לכהונה ב-2007 ושנית ב-2012.

תולדות הנשיאות
--------------

סיירה לאון קיבלה את עצמאותה ב-1961. עד 1971 הייתה המדינה מונרכיה קונסטיטוציונית, שבראשה עמדה מלכת בריטניה אליזבת השנייה. בתקופה זו היה למדינה מושל כללי. תפקיד הנשיא בא לעולם ב-1971, כאשר סיירה לאון הפכה לרפובליקה. לנשיא היה בתחילה תפקיד סמלי, אך ב-1972 הוא הפך לראש הרשות המבצעת.

עקב התקופות שבהן שרר שלטון צבאי במדינה בעקבות הפיכות (1992-‏1996, 1997-‏1998) היו לסיירה לאון עד כה ארבעה נשיאים אזרחיים בלבד:

1. **סיאקה סטיבנס** (Siaka Stevens)‏ (1971-‏1985)
2. **ג'וזף סיידו מומו** (Joseph Saidu Momoh)‏ (1985-‏1992)
3. **אחמד טג'אן קבה** (Ahmad Tejan Kabbah)‏ (1996-‏1997, 1998-‏2007)
4. **ארנסט באי קורומה** (Ernest Bai Koroma)‏ (2007 ואילך)

בחירת הנשיא, סמכויותיו וכהונתו
------------------------------

לפי חוקת 1971 נבחר הנשיא על ידי הפרלמנט לתקופה של ארבע שנים. חוקת 1978 קבעה כי במדינה תתקיים מפלגה אחת בלבד, וכי הנשיא ייבחר לכל היותר לשתי תקופות כהונה בנות שבע שנים. חוקת 1991 ביטלה את כלל המפלגה האחת, ועל פיה נבחר הנשיא לכל היותר לשתי תקופות כהונה בנות חמש שנים, ומונה לו סגן נשיא. 

מועמד לנשיאות חייב להיות אזרח סיירה לאון מלידה, בן 40 לפחות, חבר במפלגה ומסוגל לקרוא ולכתוב אנגלית. כיום נבחר הנשיא בהצבעה של הציבור הרחב. אם לא השיג 55 אחוזים מהקולות, ייערך סיבוב שני בין שני המועמדים שקיבלו את מספר הקולות הגדול ביותר.

הנשיא משמש כראש המדינה, כראש הרשות המבצעת וכמפקד העליון של הצבא. הוא ממנה את שרי הקבינט ועומד בראשם, וממנה גם את סגן הנשיא. מינוי כל אלו טעון אישור של הפרלמנט.

משרדו של הנשיא ממוקם בבית הממשלה בעיר הבירה פריטאון. לנשיא יש שני מעונות רשמיים, ששניהם נמצאים בפריטאון. בדרך כלל נמצא רק אחד מהם בשימוש. 

הנשיא מוגן על ידי המשמר הנשיאותי, המורכב מאנשי צבא ומשטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשיאי סיירה לאון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נשיא סיירה לאון
**מתילדה קרים** (באנגלית: **Mathilde Krim**; ‏9 ביולי 1926 – 15 בינואר 2018) הייתה חוקרת ביולוגיה, מראשוני חוקרי האיידס וממייסדי האגודה האמריקאית לחקר האיידס ב-1983. קרים, שהייתה ממוצא איטלקי-שווייצרי, נמנתה על סגל מכון ויצמן ברחובות בשנות ה-50 של המאה ה-20. לאחר שהיגרה לארצות הברית, עסקה במקביל לפעילותה המדעית, גם בפעילות חברתית וקידמה נושאים שזוהו עם זכויות האדם. הייתה מקורבת למספר נשיאים ולבכירים בתעשיית הבידור האמריקאית.

ביוגרפיה
--------

קרים (במקום גאלנד) נולדה בשנת 1926, בקומו, איטליה, בת בכורה בין ארבעה ילדים, לאב שווייצרי פרוטסטנטי ולאם איטלקית קתולית. היא סיימה את לימודיה וקיבלה תואר ד"ר לביולוגיה באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ, ב-1953. בעת לימודיה בשווייץ הכירה את איש האצ"ל והמדען הישראלי בתחילת דרכו, דוד דנון. היא סייעה לו ברכישת נשק עבור האצ"ל. הם נישאו ב-1948 והיא התגיירה. לזוג נולדה בת אחת. הם עלו לישראל ב-1953.

בשנים 1953–1959, בעת שהותה בישראל, חקרה במכון ויצמן ציטוגנטיקה ווירוסים גורמי-סרטן, וכן הייתה חלק מצוות החוקרים (שכלל גם את ליאו זקס ודוד מיכאל שר) אשר גילו לראשונה שיטה לקביעת מין הילוד.

ב-1956 הכירה את בעלה השני, עורך הדין האמריקאי ונשיא אולפן הסרטים יונייטד ארטיסטס, ארתור קרים. ב-1958 נישאה לו ועברה להתגורר עמו בניו יורק, ארצות הברית, והצטרפה לסגל המחקר באוניברסיטת קורנל. יחד עם בעלה השני, הייתה פעילה לקידום זכויות אדם, ובין השאר פעלה לקידום הקהילה הגאה, עצמאות[דרושה הבהרה] דרום אפריקה ורודזיה ונושאים רבים אחרים.

בשנת 2000 העניק לה נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, את מדליית החירות הנשיאותית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתילדה קרים** בוויקישיתוף
* JUDY KLEMESRUD, DR. MATHILDE KRIM: FOCUSING ATTENTION ON AIDS RESEARCH, באתר הניו יורק טיימס, 3 בנובמבר 1984
* Mathilde Krim, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)
* In Memoriam: amfAR Founding Chairman Dr. Mathilde Krim, 1926−2018, באתר amfAR, ‏16 בינואר 2018 (באנגלית)
* מתילדה קרים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  amfAR Founding Chairman Dr. Mathilde Krim: 1926−2018, באתר amfAR, ‏16 בינואר 2018
2. ↑  אתר למנויים בלבד עופר אדרת, "כהן המיקרוסקופים" שבגין רצה כנשיא, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2015
3. ↑  ארנון מגן, חתני פרס ישראל תשל"ב, דבר, 18 באפריל 1972
4. ↑  תגלית ישראלית לקביעת מין העובר לפני הלידה, דבר, 9 בינואר 1956
5. ↑  א. בן-דוד, 70 נגני הפילהרמונית יורדים מן הבמה אל ה"דות", מעריב, 11 בינואר 1959

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1150735732
* ISNI: 0000 0000 3657 1009
* LCCN: n2004007416
* NARA: 12022929
* SNAC: w68653xm
* VIAF: 65856856
* WorldCat: lccn-n2004007416

 |
**מריאן לנגביץ'** (בפולנית: **Marian Langiewicz**;‏ 5 באוגוסט 1827, קרוטושין – 11 במאי 1887, איסטנבול) היה קצין פולני, מראשי מרד ינואר.

ביוגרפיה
--------

מריאן לנגביץ' נולד בעיירה קרוטושין שאז הייתה חלק של פרוסיה. הוא למד בפוזנן, ברסלאו ופראג. לאחר סיום הלימודים הוא שירת מספר שנים בצבא הפרוסי ולאחר סיום השרות עבר לפריז.

בהיותו בצרפת הוא היה מורה בבית הספר לקצינים שאורגנה על ידי לודוויג מרוסלבסקי לגולים ממוצא פולני. בעקבות מחלוקת בינם, לנגביץ' עזב את בית הספר.

בשנים 1860–1861 הוא השתתף בלחימה בכוחות של ג'וזפה גריבלדי. לאחר סיום הלחימה הוא נותר באיטליה והיה מלמד בבית הספר לקצינים בצעירים פולנים.

לאחר תחילת מרד ינואר לנגביץ' חזר לשטחי פולין, קודם לדרגת גנרל והיה מפקד של היחידות בדרום פולין. הוא הקים יחידה שמנתה כ-3,000 חיילים ולחם באזור וונחוצק. במרץ 1863 מונה באופן רשמי למפקד העליון של כוחות המרד. לאחר מספר הפסדים בשדה הקרב, לנגביץ' נמלט לשטח בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא נשפט לשנתיים מעצר.

בשנת 1867 הוא עבר לאימפריה העות'מאנית ושירת בצבא האימפריה. הוא ניסה להקים יחידה פולנית אך ללא הצלחה.

לנ'גביץ' נפטר באיסטנבול ונטמן בבית הקברות היידארפשה (אנ') בעיר ליד אשתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריאן לנגביץ'** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* מריאן לנגביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מריאן לנגביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283583805171
* GND: 1019896957
* HDS: 028481
* ISNI: 0000 0001 0985 6700
* LCCN: no97064703
* NKC: jn20000603657
* NTA: 113861265
* VIAF: 71000060
* WorldCat: lccn-no97064703

 |
**חנה רוזה דרוקר** (בהולנדית: **Anna Rosa "Ans" van Dam**;‏ 15 בספטמבר 1916 – 9 באוגוסט 2010) הייתה רופאה ישראלית ולוחמת מחתרת אשר הצילה 35 יהודים בזמן השואה. זכתה באות המציל היהודי.

דרוקר נולדה ברוטרדם כ**אנה ואן דאם** לאברהם ואן אדם, ולנל אולף - פרוטסטנטית שהתגיירה ב-1915 בגיור רפורמי, ולאחר מכן עברה משפחתה להילברסום, הסמוכה לאמסטרדם. ב-1926 עברה גיור אורתודוקסי ביחד עם אמה.

דרוקר החלה ללמוד רפואה באמסטרדם ובמאי 1940 נכבשה הולנד בידי הורמאכט. בהפצצה של רוטרדם נהרס בניין העירייה ומסמכי הרישום התושבים נשרפו. הנאצים דרשו מהתושבים להירשם כדי לברר מי "ארי" ומי לא. בתחילה נרשמה כיהודיה, אולם לאחר ערעור סווגה כמִישְׁלִינְג מדרגה ראשונה, קיבלה תעודה ללא האות "J" ולא נאלצה לענוד את הטלאי הצהוב.

עקב כך, יכלה לנוע בחופשיות יחסית והצטרפה אל ארגוני מחתרת אשר העבירו ילדים יהודים אל משפחות נוצריות ואף מצאה מסתור לנתן דסברג, אחיו של שמעון דסברג. פעולותיה עוררו את חשדותיהם של הנאצים והיא נשלחה לאושוויץ בסוף נובמבר 1943. בשל לימודי הרפואה צורפה למרפאת המחנה. באופן חריג ביקשה העברה ונשלחה למחנות קאופרינג, לא רחוק מדכאו. משם עברה למחנה מילדורף.

לאחר המלחמה שבה ואן דאם לביתה שבהולנד, והתאחדה עם משפחתה. היא סיימה את לימודי הרפואה והתחתנה עם ד"ר מאיר דרוקר. ב-1953 עלו לישראל ביחד עם ילדיהם. דרוקר עבדה כרופאה בנצר סירני ובמעברת באר יעקב. ב-1957 עברו להתגורר בירושלים. במלחמת יום הכיפורים הצטרפה בהתנדבות לקצין העיר שהודיע למשפחות על נפילת יקיריהן. באחד הימים, חבריה לקציני הנפגעים הופיעו בביתה. דרוקר סברה שהם מגיעים לקרוא לה למשימה, אך תחת זאת הם בישרו לה כי בנה מיכה, שהיה קצין חיל השריון נהרג ממערב לתעלת סואץ.

דרוקר נפטרה ב-2010. באפריל 2022 הוענק לה אות המציל היהודי בשל המסירות, התעוזה והגבורה שגילתה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יניב פוהורילס, מתחת לאף של הנאצים: היהודייה שחטפה 35 ילדים - והצילה את חייהם, באתר ynet, 27 באפריל 2022
* Ans רוזה van Dam, באתר יד ושם (בעברית)
* אברהם חולי, יהודים שהצילו יהודים בתקופת השואה, באתר www.jrj.co.il
* חנה רוזה דרוקר, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ד"ר חנה דרוקר ואן דאם, באתר הגבורה
2. 1 2 3  אורי דרומי, רק שאלה לרופאה, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2010
3. ↑  בת תערובת
4. ↑  קורות החיים של מיכה דרוקר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
**וילהלם אלכסנדר טסלף** (בפינית: **Wilhelm Alexander Thesleff**;‏ 27 ביולי 1880 – 26 במרץ 1941) היה איש צבא ופוליטיקאי פיני שהשתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת האזרחים הפינית, ואף שימש כשר ההגנה הראשון של פינלנד.

ביוגרפיה
--------

טסלף נולד בוויפורי ב-27 ביולי 1880. ב-1894 הוא החל ללמוד בבית ספר לצוערים, וב-1901 סיים את לימודיו והתגייס לצבא האימפריה הרוסית. בין 1904–1907 הוא למד בסנט פטרבורג באקדמיית הסגל ע"ש ניקולאי. בין 1910–1911 הוא למד בבית הספר לקציני חיל הפרשים. במלחמת העולם הראשונה, הוא לחם בצבא הרוסי כנגד הקיסרות הגרמנית, אולם בספטמבר 1917 נפל בשבי הגרמני בריגה. כמו צעירים פינים רבים אחרים, טסלף בחר להתגייס לצבא הגרמני, שבאותה תקופה הקים כוח גדול שהורכב ממתנדבים פינים (שכונו בשם הכולל יגרים). טסלף נשלח בתחילה לשמש כקצין קישור בין הפיקוד הגרמני למתנדבים הפינים, ובהמשך מונה למפקד גדוד היגרים ה-27.

באוקטובר 1917 הכריזה פינלנד על עצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים בין הצבא האדום לצבא הלבן. גרמניה בחרה לסייע לצבא הלבן, ושיגרה את דיוויזיית הים הבלטי לפינלנד כדי לסייע לו. טסלף נשלח לשמש כקצין קישור בין הפיקוד העליון של הצבא הלבן לבין מפקדת הדיוויזיה.

לאחר המלחמה הקים יוהו קוסטי פאסיקיבי ממשלה שהתחייבה לכונן בארץ מונרכיה חוקתית אולם הייתה בפועל ממשלת בובות גרמנית. ב-27 במאי 1918 מינה פאסיקבי את טסלף כשר ההגנה שלו, וכך הפך טסלף לשר ההגנה הראשון של פינלנד. ב-12 באוגוסט של אותה שנה, התפטר מפקד הצבא קרל פרדריק וילקמה מתפקידו, וטסלף מינה את עצמו למפקד הצבא במקביל לתפקידו כשר ההגנה. עם זאת, הוא לא האריך ימים בשני התפקידים, שכן עם תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה, איבדה ממשלת פאסיקיבי את הלגיטימיות שלה והתפזרה. פינלנד הפכה לרפובליקה, וטסלף עזב את שני התפקידים ופרש הן מהצבא והן מהחיים הפוליטיים.

הוא נפטר בהלסינקי ב-26 במרץ 1941.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם אלכסנדר טסלף** בוויקישיתוף
* וילהלם אלכסנדר טסלף באתר ממשלת פינלנד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1058766627
* ISNI: 0000 0004 3741 408X
* VIAF: 311037450
* WorldCat: viaf-311037450

 |
**חסרים** היא להקת פולק רוק ישראלית אשר הוקמה ב-1996.

היסטוריה
--------

הלהקה הוקמה ב-1996 בישראל על ידי האחים אסף ועידית מאיר ובהמשך הצטרף האח הצעיר נדב. כל האחים שרים, נדב ואסף כותבים, מלחינים, מנגנים ואחראים על ההפקה והעיבודים.

השם חסרים, מבטא את הרעיון שיצירה מורכבת מחלקים חסרים. אותם חלקים נהיים שלמים יותר בחיבור בין האמן שמבצע את היצירה לאדם שרואה ומקשיב לה.

אלבום הבכורה של "חסרים" יצא ב 2012 ונקרא על שמה. האלבום מספר את סיפורו של אדם המתמודד עם משברים גדולים בחייו דרך העיניים שלו ושל הקרובים אליו. העיבודים של האלבום ברובם רוקיסטים עם נגיעות קלאסיות.

ב 2017 יצא לאור אלבום שירי משוררים עם לחנים ועיבודים מקוריים של ההרכב. בין המשוררים: דליה רביקוביץ, דוד אבידן, היינריך היינה, ז׳אק פרוור ולאה גולדברג.

חברי הלהקה
----------

* אסף מאיר - שירה, גיטרות, פסנתר.
* נדב מאיר – שירה, בס, מפוחית, גיטרות.
* עידית מאיר - שירה

אלבומים
-------

* **חסרים** (2012)
* **חסרים משוררים** (2017)

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אשד, שירי המשוררים של להקת "חסרים", באתר יקום תרבות
* חסרים, ברשת החברתית פייסבוק
* האלבום חסרים, בשירות הזרמת המוזיקה "ספוטיפיי"
* חסרים, באתר בנדקמפ

* סרטונים בערוץ של חסרים, באתר יוטיוב
* חסרים, ברשת החברתית פייסבוק

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"חסרים"**.
מבני המוסד
**מוסדות מאר אליאס** הם קבוצת מוסדות חינוך באעבלין, כפר ערבי בצפון ישראל ליד מצפה אביב ושפרעם. המוסדות, הכוללים גן ילדים, בית ספר יסודי, חטיבת ביניים, בית ספר תיכון ומכללת הנדסאים, נוסדו על ידי הארכיבישוף האב ד"ר אליאס שקור, המכהן כנשיא מוסדות מאר אליאס. החל משנת 2003 פועלת במסגרת המוסדות גם מכללה אקדמית.

תלמידי המוסדות הם ערבים ישראלים בני כל הדתות, ברובם מהגליל, ובחלקם גם מהמרכז והדרום.

המוסדות
-------

המוסד הראשון שהוקם היה גן הילדים. אחריו הוקם התיכון בתחילת שנות השמונים, בהמשך המכללה, בית הספר היסודי והעל יסודי ולבסוף האוניברסיטה קיבלה הכרה ב-2003.

### תיכון מאר אליאס

בתיכון מאר אליאס כ-1200 תלמידים מכל הגליל. תלמידי התיכון משתתפים בפרויקטים המקדמים דו-קיום בין ערבים ליהודים בישראל, וכן בין בני לאומים שונים ברחבי העולם.

התלמידים מתבקשים לבחור בתחילת כיתה י' התמחות באחד מהתחומים הנלמדים בתיכון. רשימת ההתמחויות המוצעות להם כוללת פיזיקה, ביוטכנולוגיה, אלקטרוניקה, מחשבים, כימיה, ביולוגיה, ספורט, איכות הסביבה, פסיכולוגיה ועוד.

### גן ילדים מרים בוארדי

גן הילדים נפתח בשנת 1968, והיה הראשון בכפר. הוא התחיל בחדר שינה ומשרד של הכומר אליאס שקור בזמנו, בזמן שהכומר ישן בחיפושית הצהובה. בשנת 1978 נבנה בניין בין 3 קומות לאכלס את גן הילדים הגדל. היום יש בו כ-200 ילדים בין הגילים שלוש לחמש.

### בית ספר יסודי מרים בוארדי

הילדים המסיימים את גן הילדים יכולים להמשיך ישירות לבית ספר היסודי, שבו לומדים כיום כ-400 תלמידים. בית הספר קיבל הכרה ממשלתית שנתיים לאחר תחילת פעולתו. בניין בית הספר היסודי והעל יסודי נבנה ליד התיכון.

### חטיבת ביניים של מרים בוארדי

בחטיבת הביניים לומדים כ-300 תלמידים, שחלקם הם מחוץ לכפר אעבלין.

### מכללת מאר אליאס להנדסאים

מטרת המכללה למלא את הפער הנוצר אחרי סיום התיכון לבין השתלבות בעבודה בחיים המעשיים. המכללה מעודדת את הסטודנטים להמשיך את לימודיהם האקדמיים באוניברסיטאות, וכוללת תחומים כגון מסחר, טכנולוגיה ושרות. במכללה לומדים כ-400 סטודנטים, והיא זכתה במספר תעודות הצטיינות.

### קמפוס מאר אליאס

בשנים 2003–2006 קמפוס מאר אליאס היה שלוחה של אוניברסיטת אינדיאנפוליס בארצות הברית, שבה למדו כ-200 סטודנטים. בהמשך הפך מיזם זה למכללת המוסד האקדמי נצרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוסדות מאר אליאס
**יארל פריטהויף לונדקוויסט** (בפינית: **Jarl Frithiof Lundqvist**;‏ 15 באוגוסט 1896 - 23 בספטמבר 1965) היה גנרל פיני אשר שימש כמפקד חיל האוויר הפיני במהלך מלחמת העולם השנייה, וכראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין השנים יולי 1945 ליוני 1946.

ביוגרפיה
--------

לונדקוויסט נולד ב-15 באוגוסט 1896 בהלסינקי שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. כמו צעירים פינים רבים, ב-1915 הוא נסע לגרמניה והתגייס לצבא הקיסרי במטרה לשחרר את ארצו מעול הכיבוש הרוסי. הוא עבר הכשרה כאיש ארטילריה ולחם בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. בתחילת 1918, הכריזה פינלנד על עצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים בין המשמר הלבן שנתמך בידי הגרמנים, למשמר האדום שנתמך בידי ברית המועצות. לונדקוויסט חזר לפינלנד והצטרף למשמר הלבן בדרגת לויטננט. הוא לחם בקרבות מלחמת האזרחים והשתתף בכיבוש ויפורי.

לאחר המלחמה מונה לונדקוויסט למפקד האקדמיה של צבא פינלנד, אולם כעבור זמן קצר הועבר לפקד על סוללת ארטילריה. ב-1921 הוא מונה למפקד בית הספר לתותחנים וכעבור שנה עבר לפקד על גדוד ארטילריה. לונדקוויסט חיבר את התקנון הרשמי של חיל התותחנים הפיני שנכנס לשימוש ב-1924. הוא שהה מספר שנים בצרפת שם למד בבתי ספר צבאיים. ב-1932 הוא חזר לפינלנד, הקים את חיל האוויר הפיני ומונה למפקדו הראשון. לונדקוויסט עמל לרכוש מפציצים עבור חיל האוויר, ובמקביל פיקח על ייסוד מפעל המטוסים הממלכתי של פינלנד. 

עם פרוץ מלחמת החורף היה חיל האוויר הפיני בנחיתות ניכרת מול חיל האוויר הסובייטי, ולא יכול היה לצאת למשימות הפצצה כנגד הצבא האדום. אי לכך, לונדקוויסט הורה לטייסיו להצטמצם לטיסות סיור ולקרבות אוויר. לאחר המלחמה הצליח לונדקוויסט להגדיל ולחזק את חיל האוויר בצורה משמעותית, במהלך מלחמת ההמשך כבר יכלו הפינים לצאת לגיחות התקפה כנגד הסובייטים, אולם ספגו אבידות כבדות. בת בריתה של פינלנד, גרמניה הנאצית, אמנם הבטיחה לחמש את חיל האוויר הפיני, אולם לא עמדה בהבטחתה, בין היתר בגלל יחסו העוין של לונדקוויסט עצמו לגרמנים. 

לאחר סיום המלחמה, ב-1 ביולי 1945, מונה לונדקוויסט למפקד העליון של הצבא הפיני. בתפקידו זה, הוא נקט מדיניות של התקרבות לברית המועצות, ואף ניסה לפטר 30 קצינים שהיו אנטי-סובייטים. אחד מהקצינים המיועדים לפיטורים היה גיבור המלחמה אארו פאיארי. ממשלת פינלנד סרבה לאשר את פיטוריהם של הקצינים, וב-3 ביוני 1946 נאלץ לונדקוויסט עצמו להתפטר.

לאחר פרישתו חי בהלסינקי עד מותו ב-23 בספטמבר 1965.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יארל לונדקוויסט** בוויקישיתוף
* יארל לונדקוויסט באתר חיל האוויר הפיני
**ארנה סיהבו** (בפינית: **Aarne Sihvo**;‏ 22 בנובמבר 1889 – 12 ביוני 1963) היה גנרל פיני שהשתתף במלחמת האזרחים הפינית, מלחמת החורף ומלחמת ההמשך. כיהן שתי קדנציות כמפקד העליון של הצבא הפיני.

ביוגרפיה
--------

סיהבו נולד ב-22 בנובמבר 1889 בווירולהטי שהשתייכה אז לאימפריה הרוסית. ב-1910 הוא סיים את לימודיו התיכוניים והחל ללמוד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת הלסינקי. ב-1914 הוא הצטרף לתנועת יגר - ארגון של צעירים פינים שהתנגדו לשלטון הרוסי. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא עבר את הגבול לגרמניה והתגייס לצבא הקיסרי הגרמני. בנובמבר 1915 הוא חזר לפינלנד כדי לגייס חברים נוספים בתנועת היגר לצבא הגרמני. במאי 1916 הוא חזר לגרמניה ולחם בחזית המזרחית. בתחילת 1918 הכריזה פינלנד על עצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים בין הצבא הלבן שנתמך בידי הגרמנים, לצבא האדום שנתמך בידי הסובייטים. סיהבו התגייס למשמר הלבן ופיקד על כוחות במהלך המלחמה. לאחר המלחמה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-3.

סיהבו לא הסתדר בצבא הפיני החדש. מרבית קציני הצבא הפיני היו בעלי אוריינטציה גרמנית חזקה, ותמכו בהפיכתה של פינלנד לממלכה וסאלית של הקיסרות הגרמנית. סיהבו לעומת זאת, תמך ברפובליקה פינית דמוקרטית ועצמאית. ב-1919 הוא נבחר כחבר הפרלמנט הפיני מטעם המפלגה הפרוגרסיבית הלאומית. ב-1920 הוא פרש מהפרלמנט וחזר לצבא. הוא נשלח כנספח צבאי לצרפת ושווייץ. ב-1921 הוא חזר לפינלנד ומילא תפקידי ניהול בכירים. ב-1923 הוא מונה למפקד האקדמיה הצבאית. ב-1925 הוא נשלח לאיטליה כראש משלחת קצינים פינים לאקדמיה הצבאית האיטלקית. ב-21 במאי הוא חזר לפינלנד ומונה לממלא מקום המפקד העליון של הצבא הפיני. ב-1928 המינוי שלו הפך לקבוע. הוא כיהן בתפקיד עד תחילת 1933. לאחר מכן שימש כמפקח הכללי של הצבא עד 1938, אז מונה למפקד ההגנה האזרחית. הוא שימש כמפקד ההגנה האזרחית במהלך מלחמת החורף כנגד הסובייטים. ב-1941 הוא עבר לשמש כמפקד הגנת הנ"מ של צבא פינלנד ופיקד עליה במהלך מלחמת ההמשך.

ב-3 ביוני 1946 הוא מונה לקדנציה נוספת בתפקיד מפקד הצבא הפיני, ועזר לשקם אותו לאחר המלחמה. הוא סיים את תפקידו ב-31 במאי 1953 ופרש מהצבא. הוא נפטר בהלסינקי ב-12 ביוני 1963.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנה סיהבו** בוויקישיתוף
* ארנה סיהבו באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
* כתבי ארנה סיהבו בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13180309b (data)
* GND: 120581205
* ISNI: 0000 0000 3924 5444
* LCCN: n98027537
* SUDOC: 035303093
* VIAF: 67301159
* WorldCat: lccn-n98027537

 |
**יוהאן ונצל אנטון שטאמיץ** (בצ'כית: **Jan Václav Stamic**;‏ 30 ביוני 1717 (הוטבל) – 27 במרץ 1757) היה מלחין וכנר בוהמי-גרמני.

קורות חייו
----------

שטאמיץ נולד בנמצקי ברוד (כיום האבליצקוב ברוד, צ'כיה). את שיעורי המוזיקה הראשונים שלו קיבל מאביו, נגן עוגב. בשנים הבאות למד בגימנסיה ואחר באוניברסיטת קארל בפראג. בשנת 1741 נסע למנהיים, שם נעשה תחילה לכנר הראשון בתזמורת החצר, בשנת 1743 ובהמשך, בשנת 1745, למנצח התזמורת. הוא העלה את רמת התזמורת עד להיותה אחת המכובדות ביותר באירופה. בשנים 1754–1755 שהה בפריז, שם התקבלה המוזיקה שלו ברצון. שנתיים אחר כך מת במנהיים. משרתו כמנהל מוזיקלי עברה לכריסטיאן קאנאביך.

יצירתו
------

שטאמיץ, שמקובל לראותו כמייסד אסכולת מנהיים וכמלחין החשוב ביותר בין חבריה, כתב מספר רב של קונצרטים (בעיקר לכינור או חליל), הרבה מוזיקה קאמרית ומיסה (1755). יצירותיו החשובות ביותר, מכל מקום, הן הסימפוניות שלו, למעלה מחמישים במספר. הוא היה המלחין הראשון שכתב בקביעות סימפוניות במתכונת של ארבעה פרקים, בצירוף מינואט וטריו לשאר שלושת הפרקים הסטנדרטיים. גם הכנסת קבוצה שנייה של חומר תמאטי נוגד לפרקי הפתיחה שלו תרמה רבות לפיתוח מה שיהיה מוכר בהמשך כצורת סונאטה.

כמו שאר המלחינים באסכולת מנהיים, נודע שטאמיץ במתן תפקיד בולט יותר לכלי הנשיפה ובשימוש נועז יותר בדינמיקה.

משפחתו
------

יוהאן היה אביהם של קרל שטאמיץ ואנטון שטאמיץ, גם הם מלחינים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן שטאמיץ** בוויקישיתוף

* יוהאן שטאמיץ, באתר AllMusic (באנגלית)
* יוהאן שטאמיץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יוהאן שטאמיץ, באתר Discogs (באנגלית)
* יוהאן שטאמיץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* יוהאן שטאמיץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלפרד איינשטיין, "מוצרט", עמ' 227

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280631805171
* BNE: XX1128291
* BnF: cb13900007j (data)
* CiNii: DA08554196
* GND: 118752618
* ICCU: CFIV156381
* ISNI: 0000 0001 0914 4164
* LCCN: n82101115
* MusicBrainz: d82b930c-87d0-451f-b0b0-7e7fa5e2b243
* NDL: 01058244
* NKC: jn20000620340
* NLA: 35399436
* NLP: a0000002352248
* NTA: 068870582
* SELIBR: 206350
* SNAC: w6k65489
* SUDOC: 130304379
* Trove: 939162
* VcBA: 495/143319
* VIAF: 71579385
* WorldCat: lccn-n82101115

 |
**אוחוסט ואן דל** (בהולנדית: **August Van Daele**;‏ 25 בפברואר 1944 – 8 בינואר 2017) היה גנרל בלגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של בלגיה בין השנים 2002–2009.

ביוגרפיה
--------

דל נולד ב-25 בפברואר 1944 בסן ניקולה שבפלנדריה המזרחית. הוא למד בבית ספר בסן ניקולה, ולאחר מכן בבית הספר המלכותי לצוערים בליר. ב-1962 התגייס לחיל האוויר הבלגי והתקבל לבית הספר הצבאי המלכותי בבריסל. ב-25 בדצמבר 1964 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה. במקביל, למד הנדסה, וב-1967 הוצב כקצין הדרכה בבסיס חיל האוויר ברוסטם. 

ב-1980 מונה למפקד טייסת התחזוקה של כנף ההפצצה ה-10. באותה שנה הועלה לדרגת מאיור. ב-1983 הוצב במפקדת חיל האוויר באברה כסגן מפקד שירות המיון והקבלה לחיל. ב-1985 הועלה לדרגת לוטננט קולונל וחזר לכנף ההפצצה ה-10. ב-1990 הועלה לדרגת קולונל, וב-1994 הועלה לדרגת מאיור גנרל וחזר למפקד חיל האוויר כסגן ראש אגף הלוגיסטיקה. ב-1999 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל, וב-1 בינואר 2002 מונה למנהל המשאבים החומריים של הצבא ולשלישו הצבאי של מלך בלגיה. ב-6 בדצמבר של אותה שנה מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), והועלה לדרגת גנרל. כהונתו הסתיימה באופן רשמי ב-2007, אולם הוארכה בשנה נוספת. ב-2008 היא הוארכה בעוד שנה, וב-2009 הוארכה בפעם השלישית. הוא בחר שלא לסיים את ההארכה האחרונה, והתפטר מתפקידו ב-2 באפריל של אותה שנה. הוא המשיך לשרת כשלישו הצבאי של המלך עד 1 ביולי של אותה שנה אז פרש מהצבא. 

הוא נפטר בלמבק ב-8 בינואר 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוחוסט ואן דל באתר נאט"ו
**מכבי עירוני ג'ת אל-אהלי** (בערבית: **مكابي نير جت الأهلي**) הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר אום אל-פחם. הקבוצה הוקמה בשנת 2007 ובעונת 2010/2011 שיחקה בליגה הלאומית, אך לאחר שירדה לליגה א' התפרקה בדצמבר 2011.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה בשנת 2007, לאחר שחבר הנהלת הפועל אום אל-פחם נביל חלוק עזב את המועדון והחליט להקים קבוצה חדשה. עם הקמתה הייתה מכבי עירוני ג'ת אל-אהלי לקבוצה החמישית בעיר – לצד הפועל, עירוני, מכבי ובית"ר אום אל פאחם. באותם ימים לא אישרה עיריית אום אל-פחם להקים קבוצה עירונית נוספת, מתוך שאיפה לאחד את קבוצות העיר – וודאי שלא לפצלן[דרוש מקור].

כדי להקים את המועדון החדש רכש נביל חלוק קבוצה מהעיר ג'ת (עיר הנמצאת במשולש וקרובה לאום אל פאחם) ששיחקה באותה העת בליגה ג', והוסיף לה את השם "אל-אהלי". קבוצה בשם אל-אהלי כבר שיחקה בשנות ה-80 וה-90 באום אל-פחם, אך לאחר מכן היא התאחדה עם שמשון אום אל-פחם (לימים הפך מועדון זה לעירוני סעיד אום אל-פחם). ההשראה לשם אל-אהלי נשאבה מקבוצת הכדורגל המצרית המעוטרת אל-אהלי[דרוש מקור], והקבוצה מאום אל-פחם התהדרה בסמל דומה לזה של הקבוצה המצרית ושיחקה במדים בצבע אדום.

אחרי הקמתה נכנסה הקבוצה לרצף הצלחה מסחרר כשהשלימה שלוש עליות ליגה ב-3 עונות ברצף, ובעונת 2010/2011 שיחקה בליגה הלאומית, והייתה אז לקבוצה הראשונה מהעיר אום אל-פחם וסביבתה שמשחקת בליגת המשנה בישראל. הקבוצה עלתה לליגה הלאומית אף שסיימה רק במקום השני בליגה א' צפון, אך עירוני אום אל-פחם, שסיימה במקום הראשון, הוענשה בעקבות פרשת שחיתות ובתום העונה הורדו לה שש נקודות. לקראת העונה המועדון חוזק על ידי מספר שחקנים לרבות ננאד סאביץ', כדורגלן זר שווייצרי ששיחק בין היתר בליגת העל. לאחר עונה אחת בליגה הלאומית, בה סיימה הקבוצה במקום ה-15 בלבד, נשרה הקבוצה בחזרה לליגה א'.

ב-8 בדצמבר 2011 הופסקה פעילות המועדון על ידי בית הדין של ההתאחדות לכדורגל, לאחר שהקבוצה לא הופיעה לשני משחקי חוץ רצופים, מול הפועל ערד ומול בני אילת, והקבוצה גם נקנסה ב-10,000 שקלים. בעקבות פירוק המועדון נקבע כי באותה עונה תרד לליגה ב' קבוצה אחת בלבד מליגה א' דרום במקום שתיים, ותוצאות המשחקים שבהם הספיקה הקבוצה להשתתף בליגה עד לאותו מועד בוטלו. אולם המועדון המשיך להפעיל קבוצות נערים וילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מכבי עירוני ג'ת אל-אהלי באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  ל-א.א.פאחם הופחתו 6 נק', אל-אהלי בלאומית, באתר ynet, 16 במאי 2010
2. ↑  ליגה א': הופסקה לאלתר פעילותה של ג'ת אלאהלי, באתר וואלה!‏, 8 בדצמבר 2011
**רחמים חליס** (נולד ב-21 ביוני 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן.

קריירה
------

חליס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ב-14 בספטמבר 2002, חליס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–3 נגד הפועל פתח תקווה וכעבור 5 ימים, ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0–2 נגד קרנטן במסגרת גביע אופ"א. בעונתו הראשונה במועדון, חליס רשם 29 הופעות בליגה. ב-20 במרץ 2004, חליס הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד הפועל פתח תקווה.

ב-1 בנובמבר 2006, חליס הושאל להפועל אשקלון מהליגה הלאומית. חליס, היה שותף לעלייה ההיסטורית של הקבוצה לגמר גביע המדינה בכדורגל בו הפסידה להפועל תל אביב וחליס עצמו רשם 68 דקות במשחק זה. אך באותה עונה, ירדה אשקלון לליגה הארצית.

ב-25 ביוני 2007, חליס חזר לליגת העל כאשר הושאל למכבי הרצליה. בהרצליה, חליס רשם רק 7 הופעות ובסיום העונה הקבוצה ירדה לליגה הלאומית וחליס עזב את המועדון.

בהמשך הקריירה, חליס שיחק גם במכבי באר שבע, הפועל כפר סבא ומכבי עירוני ג'ת אל-אהלי, עד לפרישתו בקיץ 2011 כאשר הוא בן 29.

לזכותו של חליס, 3 הופעות בנבחרת הצעירה, בהם כבש שער עצמי בהפסד 0–3 לצרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר גנור ועדי סרדס, רמי חליס חתם במכבי הרצליה, באתר ynet, 25 ביוני 2007

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רמי חליס"**.
זריעת דשא במגרש כדורגל
**שזרוע** הוא פעולה של זריעת דשא, לרוב במגרשי כדורגל, ובכך מחליפים את סוגו לקראת עונת החורף במקומות בהם האקלים חם. פעולה זה נחוצה על מנת לשמר את צבעו הירוק של הדשא ואת איכותו.

בישראל יש אקלים חם בו יש צורך בהחלפת הדשא, לכן פעולה זו מתואמת בין הרשויות המקומיות האחראיות על מתחמי הספורט ומתבצעת על פי רוב בחודש נובמבר עם הגשם הראשון. שזרוע נעשה במגרשים רבים, גם בהם משחקים בליגה א', ליגה ב' וליגה ג'.

רקע
---

ישנם שני סוגים של דשא אשר כל אחד מהם מתאפיינים ברגישות לאקלים אחר:

1. "טיפווי" - דשא קיץ, אשר גדל לצדדים, הוא דליל וחלש ויותר ולכן נוטה יותר בקלות להיתלש ממקומו. דשא זה אינו גדל בחורף ונכנס לתרדמת חורף, כך שבהיעדר שזרוע לא יהיה ניתן להשתמש בדשא עד שיגדל מחדש לקראת הקיץ.
2. "רייגראס" (RYEGRASS) - דשא חורף, הוא דשא חזק יותר שגדל לגובה, אבל הוא רגיש לטמפרטורה גבוהה ולכן יישרף בקיץ ויהפוך לצהוב.

פעולת השזרוע
------------

בפעולת השזרוע למעשה מקצרים את דשא הקיץ אשר גדל באזורים חמים ולאחר מכן זורעים זרעים כדי שהדשא החדש ייקלט ממתינים שלושה שבועות ולאחר מכן ניתן לשחק עליו כדורגל. דריכה מוקדמת יותר עליו תגרום לדשא החורף שלא להיקלט בקרקע.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה בוקר, רגע, מה זה בכלל שזרוע?, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2013
* דניאלה סמרי, ‏שז-רוע: המתיחה הקוסמטית שרק פוגעת לנו בליגה, באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2011
* שזרוע דשא, באתר "עצה שדה" (נצפה ב-17 בנובמבר 2018).
* שזרוע חורפי למתן דשא ירוק כל השנה, באתר חברת "אקוגן" (נצפה ב-17 בנובמבר 2018).
* אתר למנויים בלבד ענבל מנור, בכל אירופה חזרו השבת לשחק, ורק בישראל המגרשים ריקים. הסיבה? הדשא, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2021
**ננאד סאביץ'** (בסרבית: **Ненад Савић**; נולד ב-28 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר סרבי-שווייצרי ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

סאביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גראסהופרס ציריך. לאחר שלא קיבל דקות משחק בקבוצה הבוגרת חתם בנשאטל גזמאקס. בקיץ 1999 חתם בפ.צ. בזל בה שיחק 4 שנים והבקיע 5 שערים ב-70 הופעות וזכה עימה באליפות אחת ופעמיים בגביע. בקיץ 2003 חתם בלוצרן, ובינואר עזב את המועדון לאחר שלא זכה לדקות משחק וחתם בויל. כעבור שנה חתם בתון וממנה עבר לאנוסיס נאון פארלימני שהייתה התחנה הראשונה שלו מחוץ לשווייץ.

בקיץ 2007 חתם במכבי פתח תקווה לעונה אחת. כבר בהופעת הבכורה שלו כבש את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו. את עונת 2008/2009 סיים כשחקן חופשי ובקיץ 2009 חתם בעירוני קריית שמונה עימה עלה לליגת העל. בסיום העונה שוחרר ובמהלך עונת 2010/2011 חתם במכבי עירוני ג'ת אל-אהלי עימה ירד לליגה א' בסיום העונה. בינואר 2012 חתם בבית"ר תל אביב רמלה בה סיים את הקריירה שלו.

ב-20 במרץ 2012 נגזר עליו עכל ידי בית המשפט בציריך שלוש שנות מאסר בגין עבירות סחר בסמים בתקופה ששהה בישראל.

תארים
-----

פ.צ. בזל
* אליפות שווייץ: 2001/2002
* הגביע השווייצרי: 2001/2002, 2002/2003

עירוני קריית שמונה
* גביע הטוטו: 2009/2010

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**ז'אן-בטיסט פירון** (בצרפתית: **Jean-Baptiste Piron**;‏ 10 באפריל 1896 – 4 בספטמבר 1974) היה גנרל בלגי אשר שימש כמפקד בריגדת פירון במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה שימש כמפקד הכוחות הבלגיים בגרמניה וכראש המטה הכללי.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

פירון נולד בקובן ב-10 באפריל 1896. ב-1913 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית בבריסל. הוא לא סיים את לימודיו כיוון שבאוגוסט 1914 פלשו הגרמנים לבלגיה. פירון נשלח לחזית כקצין זוטר ברגימנט ה-1. הוא לחם בחזית האיסר וב-1916 הועלה לדרגת לוטננט. באקוטובר 1917 הוא אושפז בבית חולים עם דלקת התוספתן. לאחר שהחלים הועבר לחיל האוויר הבלגי ושרת כתצפיתן בטייסת הסיור ה-6. עם סיום המלחמה ב-1918 הועלה לדרגת קפטן, ולאחר המלחמה סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית המלכותית. עם סיום לימודיו שרת במפקדת הקורפוס ה-2 ולאחר מכן ברגימנט הגרנדירים ה-1.

### מלחמת העולם השנייה

במאי 1940, פירון לחם כנגד הגרמנים במהלך הקרב על בלגיה. כעבור זמן קצר נכנע הצבא הבלגי. פירון סירב להיכנע והחליט להצטרף אל צבא בלגיה החופשית שהחל להתארגן בבריטניה. הוא נמלט מבלגיה דרך צרפת וספרד, ובפברואר 1942 הגיע לסקוטלנד. בינואר 1943 מונה פירון למפקד הבריגדה הראשונה של צבא בלגיה החופשית. הבריגדה נודעה עד מהרה בכינוי "בריגדת פירון" על שמו. הבריגדה כללה בין 1,800 ל-2,200, רובם מתנדבים בלגים שנמלטו מהארץ הכבושה ושמרו אמונים לממשלה הבלגית הגולה, אך גם מתנדבים רבים מהפזורה הבלגית בכל רחבי העולם. לבריגדה התגייסו גם 116 חיילים לוקסמבורגים.

חיילי הבריגדה עברו אימונים בבריטניה, ופירון קיווה שאנשיו ישתתפו בפלישה לנורמנדי, אולם מפקדת הצבא הבריטי העדיפה לשמור את החיילים הבלגים רעננים לקראת שחרור בלגיה. פירון הפציר בממשלה הבלגית הגולה ללחוץ על הבריטים, אולם לשווא. הבלגים נחתו בסופו של דבר בנורמנדי לקראת סוף יולי, במסגרת הדיוויזיה המוטסת השישית (בריטניה). הבריגדה השתתפה בשחרור צרפת ולאחר מכן הועברה כדי לסייע בשחרור בלגיה. הבריגדה לקחה חלק במבצע מרקט גארדן ולאחר מכן המשיכה לשחרור הולנד. ב-17 בנובמבר 1944 הוחזרה הבריגדה לבלגיה והוצבה במילואים בלוון. ב-11 באפריל 1945 הוחזרה הבריגדה להולנד לקרבות מאסף כנגד הגרמנים. הבריגדה עוד הספיקה להשתתף בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה לפני סיום המלחמה. לאחר סיום המלחמה פורקה הבריגדה, ועל בסיסה הוקמה "בריגדת השחרור".

### אחריתו

לאחר המלחמה מונה פירון ליועצו הצבאי של הנסיך שארל, רוזן פלנדריה, ובדצמבר 1945 הועלה לדרגת גנרל מאיור. במרץ 1946 הוא מונה למפקד הכוחות הבלגיים בגרמניה. בדצמבר 1947 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. ב-1951 הסתכסך פירון עם שר ההגנה הבלגי אז'ן דה חרף שהדיח אותו מתפקידו כמפקד הכוחות בגרמניה והעביר אותו לתפקיד ראש המטה הכללי. התפקיד החדש נחשב למכובד יותר, אולם פירון לא רצה בו והיה ממורמר על העברתו מגרמניה. ב-1954 הוא מונה לנשיא המועצה העליונה של הכוחות המזוינים (Conseil supérieur des Forces armées, או CSFA).

הוא פרש מהצבא ב-1957. הוא נפטר באוקל ב-4 בספטמבר 1974.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן-בטיסט פירון** בוויקישיתוף
* ז'אן-בטיסט פירון באתר Liberation Route Europe
* ז'אן-בטיסט פירון באתר WW2 Gravestone
* ז'אן-בטיסט פירון באתר Belgium Remembers

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12043071h (data)
* ISNI: 0000 0000 0014 6756
* VIAF: 73871120
* WorldCat: viaf-73871120

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגנרל בולגרי ממלחמת העולם הראשונה. אם התכוונתם לראש ממשלת ממלכת בולגריה ב-1935, ראו אנדריי טושב.

**סטפן טושב** (בבולגרית: **Стефан Тошев**; ‏18 בדצמבר 1859, סטארה זאגורה, האימפריה העות'מאנית – 27 בנובמבר 1924, פלובדיב, ממלכת בולגריה) היה גנרל בצבא הבולגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה. תהילתו באה לו בזכות הניצחונות בקרב קובאדין, קרב דובריץ' והשתתפותו בקרב טורטוקאיה, אשר הטו את הכף בחזית הרומנית לטובת הבולגרים.

תחילת הקריירה הצבאית
--------------------

טושב לחם במיליציית המתנדבים הבולגרית אופלצ'נצי, לצד הצבא הרוסי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), אשר הובילה לעצמאות בולגריה, ושנה מאוחר יותר סיים את האקדמיה הצבאית בסופיה. טושב שירת כקצין משטרה במחוז האוטונומי רומליה המזרחית, עד לאיחודו עם נסיכות בולגריה.

במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885), לחם כמפקד פלוגה בקרב סליבניצה, שבו הצליחו הבולגרים לבלום את התקדמותם המהירה של הסרבים אל עבר הבירה סופיה. על חלקו בקרב זה זכה באות הנסיך בטנברג. בשנת 1908 הועלה לדרגת קולונל ופיקד על אוגדת חיל הרגלים הראשונה של סופיה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה השתתף עם חטיבתו במספר קרבות בגזרת תראקיה ובכלל זה באזור איסטנבול. כן השתתף במלחמת הבלקן השנייה לאחר שהועלה לדרגה המקבילה לתת-אלוף בצה"ל ופיקד על האוגדה החמישית בגזרה הסרבית.

מלחמת העולם הראשונה
-------------------

במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשהוא בדרגת גנרל, פיקד טושב על הארמייה השלישית של צבא בולגריה בחזית דוברוג'ה ועל הכוחות הבולגריים בקרב קובאדין ודובריץ', אשר הובילו ליתרון משמעותי בחזית הרומנית. חלק מהמקורות אף מייחסים לו תפקיד פיקודי בקרב טורטוקאיה. לטושב, איש צבא קשוח ובלתי מתפשר היו חילוקי דעות מהותיים על אופן ניהול הקרבות מול מפקד החזית מטעם מעצמות המרכז, הגנרל הגרמני אוגוסט פון מקנזן, עניין שהוביל להעברתו מתפקידו ומינויו לתפקיד מושל מקדוניה. את תפקידו בחזית תפס הגנרל סטפן נרזוב. ב-27 במרץ 1917 מונה למפקד חיל הרגלים הבולגרי. לאחר מלחמת העולם, הותר לגנרל טושב להישאר בשירות פעיל, להבדיל מקצינים רבים אחרים, והוא מונה למפקד הארמייה הרביעית.

אחריתו
------

ביוני 1919 פרש משירות פעיל ועסק בפעילות ציבורית, כיושב ראש האגודה של קציני המילואים של צבא בולגריה. לאחר המרד הקומוניסטי האלים והכושל שפרץ בחודש ספטמבר 1923 פעל טושב רבות לשיקום הנפגעים הרבים. טושב הלך לעולמו בעיר פלובדיב ב-27 בנובמבר 1924 ונקבר בעיר סופיה, בלווייה צבאית שבה נכח קהל אלפים.

ראו גם
------

* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפן טושב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Constantin Kiriţescu, **Istoria războiului pentru întregirea României**, Ed. Ştiinţifică şi Enciclopedică, Bucureşti, 1989
2. ↑  Nigel Thomas, Dušan Babac ,Darko Pavlović, "Armies in the Balkans 1914-18, Osprey publishing, Great Britain, 2001, page 21", באתר גוגל ספרים (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136065945
* ISNI: 0000 0000 4662 3669
* LCCN: no99007353
* SUDOC: 199603790
* VIAF: 46391075
* WorldCat: lccn-no99007353

 |
**ניקטוזאוריים** (שם מדעי: **Nyctosauridae**; מילולית: "לטאות עטלף/לילה") היא משפחה של פטרוזאור פטרודקטיליים אשר התקיימו במשך הקרטיקון העליון בגילאי הסנטון, הקמפן והמאסטריכט שלפני 85.8–66 מיליון שנה. האחרונים במשפחה נכחדו עם הכחדת הקרטיקון הגדולה. המאובנים שלהם התגלו באסיה, אמריקה הצפונית, אפריקה ואולי גם באירופה.

מיני בעלי החיים במשפחה היו בעלי ציצה בולטת מאחורי הגולגולת שלהם, והם היו חסרי כל אצבעות למעט כנפיהם. מבנה זה אולי מרמז על אופי אווירודינמי ביותר, בדומה לאלבטרוס או פרגטה מודרנית. ייתכן שהמינים הקטנים יותר עופפו מתחת למים במצוד דגים בדומה לאלקיים ולפינגוויניים. ככל הנראה הם חיו בקרבת האוקיינוסים ואולי גם עפו בים הפתוח.

מינים אלה בעלי קרבה למשפחת הפטרנודוניים, אף שכיום הם מקובצים למשפחה אחרת, Pteranodontia בה הפטרנודוניים והפטרוזאור סנטנדקטילוס.

מיון
----

* אלקיונה (*Alcione*)
* ברברידקטילוס (*Barbaridactylus*)
* *Muzquizopteryx*
* ניקטוזאורוס (*Nyctosaurus*)
* סימורגיה (*Simurghia*)
* *Alamodactylus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקטוזאוריים** בוויקישיתוף
* ניקטוזאוריים, באתר GBIF (באנגלית)
**לייטננט קיז'ה** (ברוסית: **Пору́чик Киже́**) היא סוויטה תזמורתית שהלחין סרגיי פרוקופייב בשנת 1933 (Op. 60). הסוויטה נכתבה במקור כפסקול לסרטו של הבמאי אלכסנדר פיינצימר הנושא אותו שם ומבוסס על ספרו של יורי טיניאנוב.

רקע
---

היצירה נכתבה על ידי פרוקופייב בשנת 1933, זמן קצר לפני חזרתו לברית המועצות הסובייטית, לאחר שנים ארוכות של שהיה במערב (בייחוד צרפת). כמו כן הקדימה היצירה במעט את הביקורת החריפה שמתח משטרו של סטלין על "האומנות הדקדנטית והקפיטליסטית", שלוותה ברדיפה למעשה של אומנים שחרגו מהקו הנוקשה של מוזיקה הרמונית, טונאלית, מלודית ובייחוד "רוסית" (פרוקופייב עצמו הותקף בחריפות ב-1948).

במקור הולחנה המוזיקה כפסקול לסרט על פי סיפור של יורי טיניאנוב ולפי הזמנה של אולפני לנפילם. במרכז הסיפור, לגלוג על השלטון והבירוקרטיה בתקופת השלטון הצארי. הסרט כשלעצמו מעולם לא זכה להקרנות לציבור הרחב, עקב המסרים החתרניים שמצאה בו הצנזורה. אף על פי כן, עיבד פרוקופייב את המוזיקה לסוויטה בת חמישה פרקים בעלת אותו שם. הסוויטה, בניגוד לסרט, זכתה להצלחה רבה.

סיפור המעשה
-----------

הסיפור מתרחש ברוסיה הצארית של תחילת המאה ה-19.
בטקס חלוקת דרגות, גורמת שגיאת הגהה לצאר פאבל הראשון להעלות לדרגת לייטננט חייל שאינו קיים בשם קיז'ה. בשל חשש מזעמו של הצאר, פקידיו אינם מעיזים להעמידו על טעותו, אך הצאר מחליט להתעניין דווקא באותו קיז'ה אלמוני שהמציא. כך נאלצים הפקידים לברוא דמות פיקטיבית יש מאין, ולהמציא לה סיפור חיים. מכאן מתגלגל השקר הלאה. הצאר אינו שוכח את קיז'ה, ומתעניין בקורותיו. הפקידים מצדם, מתארים בפניו עלילות גבורה דמיוניות של הסגן הנועז, וכן את קורות חייו (הוא מתאהב, ואף מתחתן). לבסוף מתעקש הצאר לפגוש את הגיבור שנלחם עבורו, ואז בא קצו של קיז'ה: הפקידים ממציאים את מותו של קיז'ה בקרב, ועורכים לו טקס אשכבה מפואר.

היצירה
------

הסוויטה מורכבת מ-5 פרקים, להם נתן פרוקופייב את השמות הבאים:

1. לידתו של קיז'ה - Andante assai – Doppio movimento
2. רומן - Andante – Allegretto – Andante come prima
3. חתונתו של קיז'ה - Allegro fastoso – Più animato
4. מזחלת השלג (טרויקה) - Moderato – Allegro con brio
5. הלוויה של קיז'ה - Andante assai – Allegro moderato

לתזמור היצירה שתי גרסאות. באחת מנוגן הנושא הראשי בסקסופון טנור ובשנייה הוא מושר בקול בריטון. בשתי הגרסאות נעשה שימוש נרחב בכלים עם אופי צבאי (כלי נשיפה ממתכת, פיקולו וכלי הקשה).

הזמר סטינג פרסם ב-1985 שיר הנקרא Russians שמנגינתו מבוססת על היצירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "לייטננט קיז'ה" באתר מיוזיק בריינז
* וידאו - בלט לצלילי הסוויטה, באתר YouTube
* קווין ברטיג, Creating the Lieutenant Kijé Suite
* Russians סטינג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 300121636
* LCCN: n84072858
* MusicBrainz work: f68995c7-4d1b-4b8d-a383-71d481544720
* VIAF: 174602021
* WorldCat (עם VIAF): 174602021

 |
**מַלּוּכְיָה נֶאֱכֶלֶת** (שם מדעי: *Corchorus olitorius*) היא מין צמח בסוג מלוכיה ממשפחת החלמיתיים. מלוכיה נאכלת צומחת באקלים טרופי כולל דרום-מזרח אסיה ואפריקה הטרופית. בישראל היא צומחת, כעשב רע, בשטחים מעובדים ומושקים.

גבעוליה הקירחים צומחים לגובה של עשרים עד שמונים סנטימטרים. עליה ארוכי פטוטרת, מסורגים ומשוננים או מסוריים. מלוכיה נאכלת פורחת בחודשים מאי עד אוגוסט ופרחיה צהובים ומסודרים בתפרחת או כבודדים. הפרי דמוי תרמיל באורך חמישה עד עשרה סנטימטר הנפתח לחמש קשוות.

שימושים
-------

עלים צעירים של מלוכיה נאכלת משמשים בישראל להתקנת מרק בשם מלוח'יה הפופולרי בקרב תושבים פלסטינים המגדלים אותה כצמח תרבות ובקרב יהודים יוצאי מספר מדינות מזרח תיכוניות, בעיקר יהודים ממוצא מצרי. ברחבי העולם היא משמשת לא רק לאכילה, אלא גם כמקור חשוב לייצור הסיבים מהם עשוי בד היוטה. בחלקים נרחבים מהדלתה של הגאנגס מגדלים אותה לשם כך.

אזכורים מוקדמים
---------------

מקור שמה של המלוכיה בימינו מהערבית (ملوخي: "מלוח'י"; ראו עוד על שמה בערך "מלוכיה") אך היא מוכרת לאבותינו עוד מימים ימימה. היא הוזכרה כבר בספר איוב תחת השם תָּפֵל עם ציון חוסר התוחלת באכילתה ללא תבלינים, שכן אז חסרה היא טעם: "הֲיֵאָכֵל תָּפֵל, מִבְּלִי-מֶלַח" (איוב ו, ו), ואולי היא גם החָצִיר ממצרים שהתגעגעו אליו בני ישראל מעת שיצאו ממצרים "וַיָּשֻׁבוּ וַיִּבְכּוּ, גַּם בְּנֵי יִשְׂרָאֵל, וַיֹּאמְרוּ... זָכַרְנוּ, אֶת-הַדָּגָה, אֲשֶׁר-נֹאכַל בְּמִצְרַיִם, חִנָּם; אֵת הַקִּשֻּׁאִים, וְאֵת הָאֲבַטִּחִים, וְאֶת-הֶחָצִיר וְאֶת-הַבְּצָלִים, וְאֶת-הַשּׁוּמִים." (במדבר י"א, ד-ה).

הצמח היה מוכר גם לרמב"ם שמנה אותו כאחד מתשעת "הסמים הרטובים בראשונה" ותיאר את שימושיו הרפואיים "וממה שיעשה רטיה על מקום נשיכת הדבורים והצרעה: במלואש" (קרי מלוכיה נאכלת).

מקורות
------

* נסים קריספיל, **ילקוט הצמחים**, יערה, עמ' 660-667, 1988
* נסים קריספיל, **צמחי המרפא של הרמב"ם**, יריד הספרים-כח ספרים, עמ' 152, 1989
* מלוכיה נאכלת באתר צמח השדה

תמונות נוספות
-------------

* מלוכיה נאכלתמלוכיה נאכלת
* צמחי מלוכיה נאכלת שנקטפו ונאגדוצמחי מלוכיה נאכלת שנקטפו ונאגדו
* Corchorus olitorius - Museum specimenCorchorus olitorius - Museum specimen

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלוכיה נאכלת** בוויקישיתוף
* מלוכיה נאכלת, באתר ITIS (באנגלית)
* מלוכיה נאכלת, באתר NCBI (באנגלית)
* מלוכיה נאכלת, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* מלוכיה נאכלת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מלוכיה נאכלת, באתר צמח השדה
* מלוכיה נאכלת, באתר צמחיית ישראל ברשת
* מלוכיה נאכלת, באתר Tropicos (באנגלית)
* מלוכיה נאכלת, באתר GBIF (באנגלית)
* מלוכיה נאכלת, באתר The Plant List (באנגלית)
* מלוכיה נאכלת, באתר IPNI (באנגלית)