recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סימון בריליה, מיס צרפת 1934
**מיס צרפת** היא תחרות יופי הנערכת מדי שנה בצרפת. התחרות התקיימה לראשונה ב-1920 וחדלה להתקיים בין השנים 1941–1946 עקב מלחמת העולם השנייה.

ב-1947 חודשה התחרות, כל מחוז בצרפת שולח נציגה לתחרות הארצית, לאחר תחרות מקומית במחוז. הזוכה בתחרות מייצגת את מדינתה בתחרות מיס תבל, וסגניותיה נשלחות לייצג את מדינתן בתחרויות מיס עולם ומיס אינטרנשיונל.

התחרות משודרת מדי שנה בטלוויזיה בערוץ TF1. הבחירה נעשית באמצעות חבר שופטים המורכב בדרך כלל מאנשים ידועים מתחום התקשורת, הבידור והספורט, ומאחוז מסוים של הקולות שהתקבלו על ידי הצופים בית.

המשתתפות בתחרות נדרשות להיות רווקות וללא ילדים, ולהתנשא לגובה 1.70 מטר לפחות.

בשנת 2007 סילבי טלי, מיס צרפת 2002, החלה לשמש כבעלת הזיכיון עבור תחרות מיס צרפת.

ב-19 בדצמבר 2020, נבחרה אמנדין פטי (צר') למיס צרפת 2021, וכסגניתה הראשונה נבחרה אפריל בנאיום (צר'), שמוצא אביה הוא ישראלי. עקב מוצאה המשפחתי של אפריל בנאיום, נפוצו כלפיה אמירות אנטישמיות ואנטי-ישראליות ברשתות החברתיות. כתגובה לכך, שר הפנים הצרפתי הביע זעזוע, ונציגת השר לענייני אזרחות ביקשה לנקוט בהליכים משפטיים. בסופו של דבר הוגשה תלונה בנושא זה.
 כחמישה חודשים לאחר מכן, ב-17 במאי 2021, נעצרו שמונה בגירים (ארבעה גברים וארבע נשים) וקטין אחד, בקשר לפרשה זו באשמת "עלבונות ציבוריים על רקע מוצא אתניות, גזע או דת". משפטם נפתח ב-22 בספטמבר 2021, וצוין כי העונש המרבי עומד על שנת מאסר אחת וקנס בסך 45,000 אירו. בהמשך, ב-3 בנובמבר 2021, הורשעו שבעה מתוך השמונה שהועמדו לדין.

הזוכות
------

| שנה | זוכה |
| --- | --- |
| 1928 | ריימונד אליין |
| 1954 | ז'קלין ביר |
| 1980 | פטריסיה ברזיק |
| 1992 | לינדה ארדי |
| 1998 | סופי תלמן |
| 1999 | מרבה גלנטר |
| 2001 | אלודי גוסיה |
| 2002 | סילבי טלי |
| 2004 | לטיציה בלגר |
| 2006 | אלכסנדרה רוזנפלד |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מיס צרפת** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מיס צרפת** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיס צרפת
* מיס צרפת, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מיס צרפת, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  גדעון קוץ פריז, ‏"דוד היטלר לא סיים את העבודה": מתקפה אנטישמית על סגנית מיס צרפת, באתר מעריב אונליין, 22 בדצמבר 2020
2. ↑  Miss Provence visée par des insultes antisémites, Le Figaro, 20/12/2020
3. ↑  Damien Mercereau, Miss France 2021: April Benayoum décide de porter plainte contre les auteurs des messages antisémites,Le Figaro, 22/12/2020
4. ↑  Sarah Lecoeuve, Tweets antisémites contre April Benayoum pendant Miss France 2021: huit personnes jugées en septembre, Le Figaro, 18/05/2021
5. ↑  Maëlane Loaëc, [ A la barre
Tweets antisémites contre Miss Provence: Je n’arrivais pas à faire la différence entre la réalité et le virtuel], Libération, 23 septembre 2021
6. ↑  Sept personnes condamnées pour avoir écrit des tweets antisémites sur Miss Provence, Le Monde, Novembre 3, 2021
**חייבים לדבר על קווין** (באנגלית: **We Need to Talk About Kevin**) הוא סרט דרמה אמריקאי-בריטי משנת 2011 בבימויה של לין רמזי אשר מבוסס על ספר בעל אותו השם מאת ליונל שרייבר משנת 2003. הסרט היה מועמד ל-29 פרסים, בפסטיבל קאן, פרס גלובוס הזהב, פסטיבל הסרטים בלונדון ועוד. הסרט זכה בחמישה עשר פרסים.

עלילה
-----

אווה (טילדה סווינטון), לשעבר סופרת מצליחה, חייה בבדידות ועובדת בעיירה הסמוכה לבית סוהר בו כלוא בנה. היא נזכרת באירועים שהובילו לנידוי אותו היא חווה. קווין (עזרא מילר), בנה הבכור, היה ילד מנותק ולא מתקשר. הוא התנהג בצורה מחושבת, כאשר עורר סלידה באמו, אך מתיקות עם אביו פרנקלין (ג'ון סי. ריילי). על הרקע הזה עולים סכסוכים רבים בין בני הזוג. אווה מצטערת על אובדן החופש שלה, וקווין המרוחק והקר לא היווה פיצוי לאובדן זה. במהלך התבגרותו ניסתה האם בכל זאת, לעורר בו עניין ושיתוף פעולה, אך לשווא. כשאווה מנסה לדבר עם פרנקלין, הוא מתרץ את התנהגותו המוזרה של קווין וחושב שאווה בודה דברים מליבה. קווין שואב השראה מסיפור רובין הוד והופך לקשת חובב. פרנקלין מתנהג בסלחנות לקווין גם לאחר שאחותו איבדה את עינה על ידי חומר ניקוי בעת שהשגיח עליה. אווה לעומתו חושבת שזאת לא הייתה תאונה. אווה ופרנקלין רבים ביניהם, והוא מודיע לה כי הוא רוצה להתגרש. הוא גם מציע לה כי תטפל בעצמה, על רקע שנאתה לבנה התמים (כך לתפיסתו). ימים ספורים לפני יום הולדתו ה 16 של קווין, אווה מקבלת הודעה כי בתיכון גלדסטון, בו לומד קווין התחוללה זוועה. אווה מגיעה אל התיכון ומיד מבינה כי קווין ביצע טבח נורא בחבריו ללימודים באמצעות חץ וקשת. אווה חוזרת לביתה, ומגלה כי קווין רצח גם את אביו ואחותו.
הסרט נגמר בביקור של אווה בבית סוהר, בו היא שואלת את בנה מדוע רצח, ותשובתו היא "פעם חשבתי שאני יודע, היום אני כבר לא בטוח".

אמצעים ויזואליים
----------------

1. במהלך הסרט נעשה שימוש רב במוטיב הצבע האדום והדם, שמרמז על סופו הנורא של הסרט.

2. ישנן סצנות בהן יש קלוז-אפים על שפתיהם של הדמויות, על מנת להדגיש פרטים חשובים בסרט.

פיתוח
-----

ערוץ הבי בי סי קנה את הזכויות לעיבוד קולנועי ב-2005. כתיבת תסריט הסרט נערך כשנתיים ועוד כשלוש שנים הוקדשו להפקת הסרט. צילום הסרט החל ב-2010 והוקרן לראשונה בפסטיבל קאן 2011.

שחקנים
------

* טילדה סווינטון - אווה (האם)
* ג'ון סי. ריילי - פרנקלין (האב)
* עזרא מילר - קווין (הבן)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חייבים לדבר על קווין

* "חייבים לדבר על קווין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "חייבים לדבר על קווין", באתר נטפליקס

* "חייבים לדבר על קווין", באתר AllMovie (באנגלית)

* "חייבים לדבר על קווין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "חייבים לדבר על קווין", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "חייבים לדבר על קווין", באתר Metacritic (באנגלית)

* "חייבים לדבר על קווין", באתר אידיבי

* "חייבים לדבר על קווין", באתר Hulu סרטים (באנגלית)

* "חייבים לדבר על קווין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אבנר שביט‏, "חייבים לדבר עם קווין": ריאיון עם עזרא מילר, המגלם את קווין, באתר וואלה!‏, 27 בדצמבר 2011
* אבנר שביט‏, "חייבים לדבר עם קווין": ריאיון עם ג'ון סי.ריילי, המגלם את אביו של קווין, באתר וואלה!‏, 29 בדצמבר 2012
* אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, "חייבים לדבר על קווין": מבחן מציאות אכזרי, באתר הארץ, 29 דצמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  מועמדויות ופרסים
**יצחק כ"ץ** (19 באוקטובר 1911 - 19 במרץ 2011) היה מתמטיקאי ומהנדס, ראש העיר השני של רחובות.

ביוגרפיה
--------

יצחק כ"ץ נולד בשבלי, בליטא, אז חלק מהאימפריה הרוסית וב־1924, בגיל 13, עלה לארץ ישראל עם משפחתו והתיישבו בתל אביב. הוא למד בגימנסיה העברית "הרצליה" ובסיום לימודיו היה פעיל במסגרת תנועת הנוער הלומד. ב־1930 נסע ללימודים באוניברסיטת סורבון בפריז, צרפת. הוא התקבל ללימודי פיזיקה ומתמטיקה וסיים תואר ראשון תוך שנתיים. הוא חזר ארצה והתפרנס ממתן שיעורים במקצועות אלה. כעבור זמן שב לפריז וסיים לימודים בבית ספר לעבודות ציבוריות בהנדסה. הוא חזר ארצה והתקבל לעבודה בחברת סולל בונה, ששלחה אותו לבצע פרויקטים של בנייה בסוריה, בלבנון ובבחריין. במלחמת העולם השנייה הוא גויס לצבא הבריטי, יחד עם מהנדסים נוספים, לשם ביצוע עבודות באיראן.

ב־1947 עבר לעיר רחובות ומונה למנהל הסניף המקומי של סולל בונה. בהיותו חבר במפא"י הוצע לו מטעמה להתמודד על ראשות עיריית רחובות ולאחר הבחירות שנערכו ב־1955 זכה בכהונה. הוא המשיך בבחירות נוספות וכיהן והכיהן בתפקיד זה עד 1967.

לאחר סיום כהונתו כראש עיריית רחובות שב יצחק כ"ץ לעבודה בסולל בונה ונשלח מטעמה לעבוד בזמביה לתקופה של שנה וחצי. בשנים 1969–1977 היה מנהל שיכון עובדים בסניפי באר שבע ואשדוד. בשנים 1977–1986 עבד עבור משרד הביטחון. בשנים 1987–1992 היה דירקטור מטעם הציבור בחברת "מינרב אחזקות".

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לנִצָּה, בת המורה ואיש הציבור הפתח תקוואי, אליהו ירקוני (גרינפלד) ולהם שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יצחק כ"ץ** בוויקישיתוף
* יצחק כ"ץ באתר הארכיון לתולדות רחובות

| ראשי מועצת ועיריית רחובות |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בן ציון הורוביץ  (ר' מועצה ור' עירייה) | יצחק כ"ץ | משה ברזילי | שמואל רכטמן | יחזקאל הרמלך | מיכאל לפידות | יעקב סנדלר | שוקי פורר | רחמים מלול |
| מ-1946 | מ-1955 | מ-1968 | מ-1969 | מ-1978 | מ-1989 | מ-1993 | מ-1998 | מ-2009 |

 |
**משכאת** (בפרסית: **مشکات** שמשמעותו "פנס") הוא טיל שיוט איראני ארוך טווח.

לדברי גנרל מהדי פרחי, בכיר במשמרות המהפכה האסלאמית, הטיל בעל טווח של 2,000 ק"מ ויכול להיות משוגר מהיבשה, מהאוויר ומהים.

ב-9 בספטמבר 2012 הצהיר שר ההגנה האיראני כי הטיל יחשף לציבור "בקרוב"; על אף זאת הטיל טרם נחשף מאז הצהרה זו.

ב-2015 נחשף טיל שיוט איראני ארוך טווח בשם סומאר. יש שהעריכו שסומאר הוא גרסה של טיל המשכאת, ואחרים סברו מדובר ב-Kh-55 (שם נאט"ו: 'AS-15 'Kent) הרוסי, שהאיראנים קיבלו בעבר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אירן: טיל חדש שמגיע לישראל - בקרוב, 9 בספטמבר 2012 Mako
2. ↑  Iran set to unveil homegrown medium-range cruise missil, 9 בספטמבר 2012, The times of isreal
3. ↑  צפו: איראן חושפת את "סומאר" - טיל ארוך טווח חדש, 8 במרץ 2015, מעריב
4. ↑  Soumar, 16 בספטמבר 2016, missilethreat
5. ↑  Iran’s cruise missile could strike targets beyond 2000 km, 8 במרץ 2015, defence update

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"משכאת"**.
**יצחק צבי ערמוני** (ל' בחשוון ה'תרצ"ו, נובמבר 1935 – י' בניסן ה'תשנ"ה, אפריל 1995) היה ראש מועצה אזורית הר חברון ומזכ"ל גוש אמונים.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל במושב שדה יעקב להוריו פרחיה ואליהו חיים ערמוני (קסטנבוים), שעלו כשלוש שנים לפני כן מצ'כוסלובקיה. למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה ולאחר מכן שירת בנח"ל מטעם בני עקיבא. לאחר שחרורו מן הצבא הצטרף לקיבוץ עין צורים, ועסק בחקלאות.

עם הקמת קריית ארבע הצטרף עם משפחתו לעלייה על הקרקע. היה ממייסדי המינהלת המקומית, והיה חבר בה ואף ריכז אותה. בהושענא רבה ה'תשל"ג (29 בספטמבר 1972) נעצר עם עוד שניים מתושבי קריית ארבע לאחר שסירבו להוראת המושל הצבאי לצאת מ"אולם אברהם" במערת המכפלה.

בין 1984 ל-1985 כיהן כראש מועצה אזורית הר חברון. משם עבר למושב רמת מגשימים שברמת הגולן והיה רכז המטעים של המושב. היה פעיל ותיק בתנועת גוש אמונים, וב-1988 נבחר למזכ"ל התנועה.

היה חבר המפד"ל ולאחר מכן עבר למפלגת התחיה.

נפטר ב-י' בניסן ה'תשנ"ה ונקבר בהר המנוחות.
שמו הונצח ב"מצפור קריות" באזור הר עמשא במזרח הר חברון.

משפחתו
------

היה נשוי לזהבה, ולהם שישה ילדים.

נכדתו נעמה ערמוני נישאה לרב איתם הנקין. שניהם נרצחו בפיגוע ירי ליד בית פוריכ שבשומרון ב-2015.

נכדו אבשלום יצחק ערמוני נהרג בהתהפכות תומ"ת בתאונת אימונים ברמת הגולן ב-2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל נפתלי, משדות עין צורים שבדרום הארץ - חברונה, דבר, 5 בספטמבר 1975
* חגי סגל, זכותו של יואל, חדשות, 13 באוקטובר 1989

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "יהודה יערי (ולד)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4683
2. ↑  מתכננים איכלוס אלף משפחות בקריית-ארבע, דבר, 17 באפריל 1972
3. ↑  שלושה נעצרו במערת המכפלה, על המשמר, 1 באוקטובר 1972
4. ↑  אל חברי המפד"ל - הפועל המזרחי, מעריב, 22 במרץ 1974
5. ↑  אל הדגל, חדשות, 16 בדצמבר 1987
6. ↑  קברו באתר GRAVEZ.
7. ↑  מצפור קריות, אתר קק"ל
**תקיפת מתקני הנשק הכימי בסוריה** היו שתי תקיפות ישראליות של אתרי נשק כימי בסמוך לדמשק וחומס בסוריה, שבוצעו ב-5 במרץ 2020 וב-8 ביוני 2021. התקיפות נועדו לבלום מאמץ סורי לחידוש הייצור של גז עצבים מסוג סארין. שמונה בני אדם נהרגו בתקיפה ב-2021.

שימוש סורי בנשק כימי
--------------------

מאז פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, עשה משטרו של אסד שימוש בנשק כימי במספר אירועים. נשיא ארצות הברית ברק אובמה, הגדיר את השימוש בנשק נגד אזרחים כ"קו אדום", ב-2013 איים לתקוף בסוריה בעקבות סדרת תקיפות כימיות בדרום המדינה, בהן נהרגו מאות. כחלופה לתקיפה, סיכמו ארצות הברית ורוסיה כי סוריה תפורק מהנשק הכימי שברשותה, כולל גז העצבים. משטר אסד העביר חלק ממאגרי הנשק הכימי לכוחות בינלאומיים. במערב העריכו כי שמר חלק ממנו וכן את היכולת לייצרו. ב-2014, דווח על שימוש נוסף בנשק כימי נגד אזרחים בסוריה.

התקיפות
-------

ישראל הורתה על המתקפות בהתבסס על מידע מודיעיני שהראה שממשלת סוריה רוכשת חומרים כימיים הדרושים ליצור מחדש של הנשק הכימי, עליו ויתרה לכאורה שמונה שנים לפני כן.

### 2020

ב-5 במרץ 2020 תקפה ישראל בסוריה במסגרת הניסיון למנוע מאסד לבנות מחדש מאגר של נשק כימי. אותה תקיפה, כך דווח, כוונה נגד וילה ומתחם נוסף בפרבר סמוך לחומס, העיר השלישית בגודלה במדינה שבעבר היוותה מוקד לפעילות של המשטר בכל הנוגע לפיתוח נשק כימי.

### 2021

ב-8 ביוני 2021, לפי פרסומים זרים תקפה ישראל בחומס ובדמשק ופגעה ביכולת זו. כלי התקשורת בסוריה דיווחו על תקיפות אוויריות ישראליות, והמרכז הסורי לזכויות אדם דיווח על שמונה הרוגים מתוכם שבעה חיילים, בהם קצין בכיר ומהנדס שעבד במעבדה צבאית חשאית.

דוקטרינת בגין
-------------

לפי פרשנים ישראליים לענייני צבא וביטחון, אחד מיעדי התקיפות והדלפתן לתקשורת היה העברת מסר לסוריה ולאיראן כי ישראל לא תאפשר לאויביה לפתח נשק להשמדה המונית - הרחבה של דוקטרינת בגין.

ראו גם
------

* ישראל במלחמת האזרחים בסוריה
* הסכסוך האיראני-ישראלי במהלך מלחמת האזרחים בסוריה
* תקיפת הכור הגרעיני בסוריה

קישורים חיצוניים
----------------

* Israeli airstrikes in Syria targeted chemical weapons facilities, officials say, וושינגטון פוסט, 13 בדצמבר 2021 (תרגום לעברית)
* יוסי יהושוע, מלחמת עצבים: כך עצרה ישראל "ניסיון החייאה" של נשק בלתי קונבנציונלי בסוריה, באתר ynet, 14 בדצמבר 2021
* ניר דבורי, ‏נשק יום הדין ששמר אסד ואיתות האזהרה - ישראל לא תשלים עם איום קיומי, באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, דיווח: שתי תקיפות ישראליות בשנתיים האחרונות נגד מתקני נשק כימי בסוריה, באתר ynet.
2. ↑  אתר למנויים בלבד הוושינגטון פוסט: ישראל תקפה ביוני אתרים לייצור נשק כימי בסוריה, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2021
3. ↑  דיווח בוושינגטון פוסט: ישראל תקפה בחודש יוני מתקנים לייצור נשק כימי בסוריה, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
4. ↑  דיווח: שתי תקיפות ישראליות בשנתיים האחרונות נגד מתקני נשק כימי בסוריה, באתר ynet, 13 בדצמבר 2021
5. ↑  רון בן ישי, הנשק הכימי שאסד מנסה להסתיר, והקו האדום של ישראל, באתר ynet, 13 בדצמבר 2021
6. ↑  יואב לימור, התקיפות בסוריה: בארה"ב הבטיחו, ובישראל קיימו, באתר ישראל היום, 13 בדצמבר 2021
**נחום זוננברג** (נולד ב-29 בדצמבר 1946) הוא ביוכימאי ישראלי-קנדי המכהן כפרופסור באוניברסיטת מקגיל. חתן פרס וולף לרפואה לשנת 2014.

קורות חיים
----------

זוננברג נולד במחנה עקורים בוצלר שבגרמניה. הוריו, מאיר ופרדל הם ניצולי השואה. בתקופת מלחמת העולם השנייה נמלט אביו מפולין לברית המועצות שם נעצר ונשלח למחנה עבודה בצפון אורל, רעייתו הראשונה ושני ילדיו נרצחו בשואה. לאחר המלחמה חזר לפולין ונישא בשנית לאמו של נחום. זוננברג גדל בישראל ושירת בצה"ל. הוא סיים תואר ראשון ושני במיקרוביולוגיה ובאימונולוגיה באוניברסיטת תל אביב ותואר שלישי בביוכימיה במכון ויצמן למדע ב-1976. את הפוסט-דוקטורט עשה במכון רוש לביולוגיה מולקולרית בניו ג'רזי. ב-1979 הצטרף לסגל אוניברסיטת מקגיל בקנדה.

בתחילת דרכו, חקר זוננברג את תהליך יצירת החלבונים והבקרה שיש על התהליך במהלך התרגום. בין היתר, גילה את החלבון eIF4E, חלבון שנקשר ל-5' Cap של ה-mRNA, והוא הרכיב קובע המהירות של תהליך התרגום באיקריוטים, וכן את הבקרה על חלבון זה. הוא מצא חלבונים נוספים שעוזרים בבקרה על התרגום, וכן את מנגנון ה-Internal ribosome entry site ‏(IRES). זוננברג חקר תהליכים ביולוגים בתאים רגילים ובתאים סרטניים על מנת לפתח שיטות ריפוי גני ותרופות נגד מחלת הסרטן.

ב-1992 נבחר לעמית בחברה המלכותית הקנדית, ב-2006 נבחר לעמית בחברה המלכותית הבריטית ועמית כבוד זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. ב-2008 זכה בפרס גיירדנר על תרומתו למדעי הרפואה. ב-2010 זכה לתואר קצין במסדר קנדה ב-2014 זכה בפרס וולף לרפואה, מנימוקי השופטים: "פרופ' נחום זוננברג הוא חלוץ בתחום בקרת התרגום של חלבונים. בסוף שנות ה-70 ובהמשך גילה זוננברג את החלבונים המפקחים על תהליכי הבקרה של סינתזת חלבונים ובעיקר בתהליך המפתח של התחלת התרגום ... עבודתו של פרופ' זוננברג גם הוכיחה בשנים האחרונות את הקשר בין תהליכי תרגום חלבונים לבין זיכרון וגמישות סינפטית של מערכת העצבים קשר הפותח תחום חדש לחלוטין בנוירוביולוגיה."

קישורים חיצוניים
----------------

* נחום זוננברג באוניברסיטת מקגיל
* נחום זוננברג, באתר science.ca
* אתר המעבדה של נחום זוננברג
* פרופ' נחום זוננברג, Nahum Sonenberg זוכה פרס וולף ברפואה - 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  McGill scientist to receive prestigious Wolf prize, ‏THE CANADIAN JEWISH NEWS, ‏24 באפריל 2014
2. ↑  Weizmann News, אביב 2009
3. ↑  Professor Nahum Sonenberg, אתר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
4. ↑  Nahum Sonenberg PhD, אתר פרס גיירדנר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427372505171
* BnF: cb125665727 (data)
* GND: 1237238536
* ISNI: 0000 0001 0905 9357
* LCCN: nr90009009
* ORCID: 0000-0002-4707-8759
* SUDOC: 03497153X
* S2AuthorId: 2430748
* VIAF: 59201228
* WorldCat: lccn-nr90009009

 |
**איגרת פטרוס השנייה** היא איגרת המהווה אחת מספרי הברית החדשה - מספרי הקודש של הנצרות. על פי המסורת הנוצרית נכתבה האיגרת על ידי פטרוס הקדוש.

כיום מרבית המומחים סבורים כי האיגרת נכתבה לאחר מותו של פטרוס ורק משויכת לו.

מחברת האיגרת
------------

כמקובל באיגרות התקופה ההלניסטית, המשפט הראשון של האיגרת מציין את שם מחברה: "שמעון פטרוס, משרת ושליח של ישו הנוצרי" (א' 1). בהמשך האיגרת מצוין בשנית כי מחברה הוא פטרוס (א' 14), וכי כתב קודם לכן איגרת נוספת (ג' 1) כאשר הכוונה לאיגרת פטרוס הראשונה. האיגרת מזכירה גם את השליח פאולוס (שאול התרסי) וקוראת לו "אחינו האהוב" (ג' 15).

מרבית החוקרים המודרניים בטוחים כי פטרוס לא כתב איגרת זו - בין היתר בשל ההבדלים הלשוניים הרבים לאיגרת הראשונה, אזכורים של איגרת יהודה המאוחרת, וכן אזכורים לתורות גנוסטיות שנפוצו רק באמצע המאה השנייה.

עצם האזכור של איגרות פאולוס, והתייחסות אליהם כאל איגרות הידועות לשומעי איגרת זו, מהווה רמז נוסף לכך שמדובר באיגרת מאוחרת - שכן עבר זמן מה מאז שנכתבו איגרות פאולוס ועד שהפכו נפוצות בקהילות השונות. 

מומחים אחרים טוענים כי האיגרת אינה תואמת מאפיינים של פסאודואפיגרפיה - כגון שימוש בגוף ראשון - האופייני לכתבים פסאודואפיגרפים, אך לא לאיגרת.

תיארוך האיגרת
-------------

מועד כתיבת האיגרת תלוי בזיהוי כותבה. אם פטרוס כתב את האיגרת - הרי שזו נכתבה קודם למותו בשנת 65 לערך. האיגרת מתייחסת לאיגרות פאולוס ולכן נכתבה אחריהם. מרבית החוקרים מעריכים שהאיגרת נכתבה בין שנת 100 ל-150 לספירה.

חלק מהברית החדשה
----------------

קבלת האיגרת כחלק מהברית החדשה לא עברה בלא מחלוקות. אוריגנס הביע את ספקנותו בדבר זהות מחבר האיגרת ובדבר היותה חלק מכתבי הקודש כבר בשלהי המאה השנייה. גם אוסביוס הביע את ספקותיו בדבר זהות מחבר האיגרת, אולם בתקופתו גדלה תמיכת התאולוגים באותנטיות האיגרת ובתקופת הירונימוס כבר לא היו מחלוקות בדבר היותה חלק מהברית החדשה.

תוכן
----

על פי האמור באיגרת, היא נכתבה זמן קצר לפני מותו של פטרוס (א' 14) (כאשר הייתה מחלוקת אם משפט זה מהווה חלק מהטקסט המקורי - ופטרוס ידע את מועד מותו כנבואה, לבין הטוענים כי מדובר בתוספת מאוחרת).

מספר פסקאות בספר מצויות גם באיגרת יהודה.

האיגרת אינה ממוענת לקהילה נוצרית מסוימת, ומזהירה את הקהילות מפני מורי שקר שיופיעו לאחר מותו של פטרוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איגרת פטרוס השנייה** בוויקישיתוף
* תרגומים של האיגרת
* נוסח האיגרת באנגלית
* דיון באותנטיות האיגרת

| ספרי הברית החדשה |
| --- |
| **הבשורות** | הבשורה על-פי מתי • הבשורה על-פי מרקוס • הבשורה על-פי לוקאס • הבשורה על-פי יוחנן |  |
| **מעשי השליחים** | מעשי השליחים |
| **איגרות פאולוס** | אל הרומאים • הראשונה אל הקורינתים • השנייה אל הקורינתים • אל הגלטים • אל האפסים • אל הפיליפים • אל הקולוסים • הראשונה אל התסלוניקים • השנייה אל התסלוניקים • הראשונה אל טימותיוס • השנייה אל טימותיוס • אל טיטוס • אל פילימון • אל העברים |
| **האיגרות הכלליות (קתוליות)** | איגרת יעקב • איגרת פטרוס הראשונה • איגרת פטרוס השנייה • איגרת יוחנן הראשונה • איגרת יוחנן השנייה • איגרת יוחנן השלישית • איגרת יהודה |
| **חזון יוחנן** (ההתגלות) | חזון יוחנן |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11996788b (data)
* GND: 4045407-1
* LCCN: n84219041
* NLG: 306614
* SUDOC: 028056493
* VIAF: 183897792
* WorldCat (עם VIAF): 183897792

 |
רצף תרגילים בטריקינג. (קומבו)
**טריקינג** (באנגלית: **Tricking**) הוא ספורט שמשלב אלמנטים של טאקוונדו, קראטה, אקרובטיקה, קפואירה ו-וו-שו (סגנון קונג פו). מטרתו היא יצירת שילובים ואלמנטים חדשים שמורכבים לרוב מהיפוכים, ברגים ובעיטות. טריקינג בדומה לברייקדאנס הוא ספורט חופשי (freestyle), ששם דגש על פיתוח סגנונו האישי של כל "טריקסטר".

היסטורית הטריקינג
-----------------

### מקור הטריקינג

הטריקינג התחיל להתפתח בשנות ה-80 המאוחרות בתחרויות ה-XMA‏ (Extreme Martial Arts) לתחרויות אלו היו באים אמני לחימה מהסגנונות "הקשים" (קראטה וטאקוונדו בעיקר), וממציאים קאטה משלהם עם כלי נשק בידיים ולפעמים גם מוזיקה ברקע. מטרת הקאטה היא להרשים את השופטים המדרגים כל קאטה. אט אט החלו אמני הלחימה לאמץ תנועות אקרובטיות ומרשימות יותר במטרה לנצח ולמשוך את לב השופטים, תוך כדי אימוץ מיומנויות שונות מטאקוונדו, קפואירה, התעמלות קרקע, ברייקדאנס ואחרים, וכך בעצם התפתח ה-XMA המודרני המשלב אקרובטיקה כאלמנט מובנה ולגיטימי.[דרוש מקור]

### התפתחות הטריקינג

אלמנט בטריקינג
עם הזמן החלו אמני הלחימה להתאמן עם חבריהם על המיומנויות האקרובטיות שלהם, נוסדו קבוצות כמו Loopkicks ,Team Zero Gravity ואחרות. קבוצות אלו אירחו מחנות אימונים כמו מחנה האימונים של לופקיקס שמתקיים עד היום פעם בשנה בקליפורניה. במחנות אלו התאמנו האתלטים על הקאטות שלהם ועל המיומנויות האקרובטיות שלהם, הם חלקו ידע אקרובטי והמציאו וריאציות חדשות לטריקים קיימים. במחנות אלו התגבשה אמנות הטריקינג כפי שהיא מוכרת לנו כיום. לצמיחתו של הענף ותפוצתו הגדלה תרמו גם תיעוד מפגשים ושיתופם באמצעות האינטרנט.

רמות בטריקינג
-------------

בניגוד לענפי ספורט ממוסדים, לטריקינג אין חוקים מוסדרים, תקנות או גופים בין-לאומיים שמאגדים ומסדירים את חוקי הענף.
הטריקינג מחולק לרמות כך שבכל רמה יש קבוצת תרגילים אשר מתאימה לרמת הקושי.
הרמות הן מ-1–7 כך ש-1 זו רמת קושי נמוכה, ו-7 זו רמת קושי גבוהה[דרוש מקור].

מרכיבי הטריקינג
---------------

* היפוכים – מקורם בעולם התעמלות. אלמנטים שכיחים בקטגוריית ההיפוכים הם: סלטה אחורה, סלטה קדימה, גלגלון ופליק פלאק.
* בעיטות – מקורן בעולם אמנויות הלחימה. אלמנטים שכיחים בקטגוריית הבעיטות הם: Hook (וו), Cheat 720 (צ'יט 720), Tornado Kick (בעיטת טורנדו) ובעיטת 540.
* ברגים – מקורם בעולם ההתעמלות. אלמנטים שכיחים בקטגוריית הברגים: בי טוויסט, קורק ובורג אחורה.
* שילוב המרכיבים ברצף (Combo) ובאלמנטים נפרדים – אקס אווט (X-out), בי טוויסט סוויפ.

ראו גם
------

* פארקור
* קפואירה
* התעמלות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריקינג** בוויקישיתוף
* טריקשראל – קהילת הטריקינג הישראלית
* שני נוי, ‏לעוף על הסלטה, באתר ‏מאקו‏, 17 במרץ 2016
* קבוצות תרגילים על פי רמה באתר הקהילה הישראלית לטריקינג
**הפיגועים בביירות** התרחשו ב-12 בנובמבר 2015. שני מחבלים מתאבדים התפוצצו ברובע בורג' אל-ברג'נה, המזוהה עם חזבאללה. בפיגועים נהרגו 43 בני אדם ונפצעו 239. ארגון המדינה האסלאמית נטל אחריות על הפיגועים.

אלה הפיגועים החמורים ביותר בביירות מאז שהסתיימה מלחמת האזרחים בלבנון. הם התרחשו כשבועיים לאחר פיצוץ המטוס הרוסי מעל חצי האי סיני, בו נהרגו 224 בני אדם, ויום לפני שהתרחשו הפיגועים בפריז, בהם נהרגו 129 בני אדם. ארגון המדינה האסלאמית נטל אחריות גם על פיגועים אלה.

בימים שלאחר הפיגועים עצרו כוחות ביטחון הפנים של לבנון כעשרה חשודים, רובם סורים, במחנה פליטים פלסטינים בבורג' אל-ברג'נה וכן בדירה בשכונת אשרפייה, שעל פי החשד שימשה להכנת חגורות נפץ. התוכנית המקורית הייתה, כנראה, לשלוח חמישה מחבלים מתאבדים לבית חולים בשכונה, אבל האבטחה הכבדה בבית החולים אילצה אותם לשנות את היעד לאזור אחר המאוכלס בצפיפות.

רקע
---

 ערך מורחב – **זליגת מלחמת האזרחים בסוריה ללבנון**  

מלחמת האזרחים בסוריה שפרצה בשנת 2011 זלגה ללבנון ויצרה קרעים חברתיים. חלק מאזרחי לבנון מעורבים בלחימה בסוריה, בעיקר לוחמי חזבאללה המסייעים לכוחותיו של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד. כמו כן לבנון מתמודדת עם ואקום פוליטי מאז מאי 2014, עקב סיום תקופת כהונתו של נשיא לבנון, מישל סלימאן, מכיוון שלא הושגה הסכמה על בחירתו של נשיא חדש, דבר המעכב גם את הבחירות לפרלמנט הלבנוני.

הפיגועים
--------

שני פיגועי ההתאבדות אירעו בסביבות השעה 6 בערב במרכז הקניות של רובע בורג' אל-ברג'נה, שרוב תושביו שיעים התומכים בחזבאללה. אחד המחבלים ניסה להיכנס למסגד שיעי ונהדף על ידי אחד האזרחים, שנהרג ומנע אסון גדול עוד יותר. לאחר מספר דקות, בזמן שעוברי אורח נחלצו לטפל בקורבנות הפיגוע, התפוצץ מחבל נוסף במאפייה הסמוכה למסגד. באזור הפיגועים אותרה גופתו של מחבל שלישי, שלא הצליח לפוצץ את חגורת הנפץ שהייתה עליו. כוחות הביטחון הלבנוניים ואנשי חזבאללה סגרו את האזור.

בפיגועים נהרגו 43 אנשים ונפצעו 239. בין הנפגעים היו שני אנשי צוות של האוניברסיטה האמריקנית בביירות, וכן בכיר במנגנון הביטחון של חזבאללה, חאג' חוסיין יארי. החשודים שנעצרו קשרו עצמם גם לפיגוע שבוצע בעיירה ערסאל ב-5 בנובמבר, בו נהרגו ארבעה בני אדם.

תגובות לפיגועים
---------------

ממלא מקום הנשיא וראש ממשלת לבנון, תמאם סלאם, הכריז על יום אבל לאומי ב-13 בנובמבר, וקרא: "לכונן ממשלת אחדות כנגד הניסיון לפלג את החברה הלבנונית". חוסיין ח'ליל, עוזרו של מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה, אמר: "מה שקרה כאן הוא פשע ... המאבק בטרור יימשך. זו תהיה מלחמה ארוכה בינינו." נסראללה עצמו אמר מאוחר יותר כי אירועים כאלה "רק יגדילו את הנחישות שלנו להילחם." הוא הודה לכוחות הביטחון ולאזרחים שסייעו לקורבנות לאחר הפיגוע.

מזכ"ל האו"ם, באן קי-מון, קרא ללבנון "לא לאפשר למעשה נתעב זה להרוס את השקט היחסי ששרר במדינה בשנה האחרונה." מדינות רבות גינו את הפיגועים, בהן צ'כיה, צרפת, איראן, איטליה, ירדן, כווית, פקיסטן, קטר וארצות הברית.
**כריס היוניס** (**Chris Heunis**; נולד בשם יאן כריסטיאן היוניס,‏ Jan Christiaan Heunis‏; 20 באפריל 1927 – 27 בינואר 2006) היה פוליטיקאי ועורך דין אפריקאנר, חבר המפלגה הלאומית של דרום אפריקה, ושר בממשלות ג'ון פורסטר ופיטר וילם בותה.

נולד ביוניונדייל שבפרובינציית הכף המערבי. למד משפטים והוסמך כעורך דין בשנת 1951. במקביל עסק בפוליטיקה. כיהן כראש המפלגה הלאומית במחוז ג'ורג' בכף המערבי ובשנת 1959 נבחר למועצת הפרובינציה של ג'ורג'.

בשנת 1970 נבחר לפרלמנט של דרום אפריקה. ב-1974 מונה לשר לענייני הודו ולתיירות בממשלת ג'ון פורסטר. ב-1975 מונה לתפקיד שר לעניינים כלכליים. בשנת 1979 מונה כחבר בוועדה הממשלתית לבדיקת החוקה ובשנת 1982 מונה לשר לרפורמה חוקתית בממשלת פיטר וילם בותה. בתפקידו זה היה אחראי להקמת מבנה פרלמנטרי בן שלושה בתים, שבמסגרתו פעל לצד בית לנבחרים לבנים בלבד גם בית שני עבור "צבעוניים" ובית שלישי עבור הודים. הוא אף שכנע את מנהיג מפלגת העבודה של הצבעוניים אלן הנדריקסה לתמוך ברפורמה. במהלך כהונתו אף היה מעורב במגעים חשאיים בין המפלגה הלאומית לבין הקונגרס הלאומי האפריקני. בספטמבר 1986 נבחר פה אחד למנהיג המפלגה הלאומית בפרובינציית הכף. בתחילת 1989 כיהן כנשיא בפועל למשך 100 ימים כאשר בותה לקה בשבץ מוחי.

היוניס פרש מהחיים הפוליטיים בשנת 1989 וחזר לעסוק בעריכת דין בסומסרט ווסט (פרבר של קייפטאון) ביחד עם בנו. קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סטלנבוש, דרגת לויטננט קולונל לשם כבוד במשטרה, אזרחות כבוד של ג'ורג', ועיטור כבוד של ממשלת סין.

נפטר בסומרסט ווסט לאחר מחלה ממושכת.

קישורים חיצוניים
----------------

  


| נשיאי דרום אפריקה |
| --- |
| חוקת 1961 (תפקיד ייצוגי) | צ'ארלס רוברטס סווארט • תאופילוס אבנהעזר דונגס • ז'וזואה פרנסואה נודה • יאקובוס יוהנס פושה • יוהאנס דה קלרק • ניקולאס יוהאנס דידריקס • מרה פיליון • ג'ון פורסטר • מרה פיליון |
| חוקת 1983 (תפקיד ביצועי) | פיטר וילם בותה • כריס היוניס • פיטר וילם בותה • פרדריק וילם דה קלרק |
| חוקת 1996 (תפקיד ביצועי) | נלסון מנדלה • תאבו מבקי • קגאלמה מוטלנטה • ג'ייקוב זומה • סיריל רמפוזה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007444346605171
* GND: 170265013
* ISNI: 0000 0000 2346 0764
* LCCN: n83216669
* VIAF: 60467850
* WorldCat: lccn-n83216669

 |
**אננו בונגר** (בגרמנית: **Enno Bunger**) היא להקת אינדי-פופ גרמנית, שהוקמה בעיר לר בשנת 2007. הטקסטים של הלהקה הם מלנכוליים בטבעם ומבחינה מוזיקלית הלהקה מגדירה עצמה כשילוב של אינדי, פופ ופולק. הסאונד של הלהקה מאופיין על ידי נגינת הפסנתר של הסולן אננו בונגר.

היסטוריה
--------

אננו בונגר תחילה עבד כפסנתרן במלונות, מועדוני גולף, קבלות פנים וכדומה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים בשנת 2006 החל לכתוב ולהלחין שירים. זמן לא רב לאחר מכן, מתוך הפרויקט הפרטי שלו צמח הרכב מוזיקלי שכלל את ברנד פריקה כבסיסט ונילס דיטריך כמתופף.

הלהקה אננו בונגר ניגנה עד היום יותר מ-250 קונצרטים בגרמניה, אוסטריה, שווייץ והולנד והיוו מופע פותח למספר מוזיקאים ולהקות, ביניהם: ג'יימי קולום, טראוויס, Gisbert zu Knyphausen, בוסה, Katzenjammer. הם גם הופיעו על במות הפסטיבלים: פסטיבל ברלין, Omas Teich Festival, פסטיבל התיאטרון בפארק אולימפיה, Reeperbahn Festival ו-N-Joy Starshow. בסוף 2008, סיבובי ההופעות הבלתי נלאים של הלהקה, עוררו את תשומת לבה של חברת התקליטים PIAS Germany. חצי שנה מאוחר יותר, הלהקה מצאה את עצמה באולפני מורמאן בבוכום, מקליטה את אלבומה הראשון ביחד עם המפיק המוזיקלי אוליבר צולך.

אלבום הבכורה, 'Ein bisschen mehr Herz' (בתרגום חופשי: 'קצת יותר לב') יצא לאור ב-19 בפברואר 2010 בגרמניה, אוסטריה ושווייץ. האלבום סוקר בדרך קבע בכמה מגזיני מוזיקה חשובים וקיבל ביקורות חיוביות מאוד. הסינגלים 'Herzschlag' ('פעימת לב'), 'Hier & Jetzt' ('כאן ועכשיו'), ו-'Ein bisschen mehr Herz', שודרו בתחנות רדיו גדולות. אחד השיאים היה ההזמנה לתוכנית הלייט-נייט "Inas Nacht" של אינה מילר, שם ניגנה הלהקה את השיר 'Pass auf DIch auf' ('שמרי על עצמך').

בסתיו 2011, באולפן ברובע קרויצברג בברלין, החלה הלהקה לעבוד על אלבומה השני ביחד עם המפיק המוזיקלי טוביאס זיברט. בנוסף לכלים המוכרים (פסנתר, בס ותופים) מופיעים באלבום גם כלים אחרים, ביניהם: טרומבון, דולצימר, קרן יער, חישורים של גלגל אופניים, הרמוניום, רודס ומקהלה של 18 אנשים שתורמים במידה מרובה הן לתוכן והן לסאונד של האלבום שמוגדר כאלבום קונספט. הזמרת אלין כהן תורמת את קולה בשיר השמיני באלבום, 'Ich möchte noch bleiben, die Nach ist noch jung' ('אני רוצה להישאר, הלילה עדיין צעיר').

האלבום יצא בשם Wir Sind Vorbei ב-9 במרץ 2012, בגרסה דיגיטלית, CD ו-LP.

במרץ 2013 התקיים סיבוב הופעות אחרון בהרכב המייסד. מאז אפריל 2013 שמו "אננו בנגר" שוב היה פרויקט סולו. הקונצרטים מנוגנים בהרכבים שונים, אך בעיקר עדיין עם המתופף נילס דיטריך ולהקה חדשה בשם Woods of Birnam, המורכבת מהשחקן כריסטיאן פרידל וחברי הלהקה פולרקרייס 18.

דיסקוגרפיה
----------

* 2008: Mit großen Schritten (EP במהדורה מוגבלת / הוצאה עצמית)
* 2009: Herzschlag (Single-EP / PIAS Germany)
* 2010: Ein bisschen mehr Herz (Album - CD, Digital & Vinyl / PIAS Germany)
* 2010: Hier & Jetzt (Single digital / PIAS Germany)
* 2012: Wir sind vorbei (Album - CD, Digital / PIAS Germany)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנו בונגר** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
*
**הגר קדימה** (נולדה ב-1957) היא מלחינה וציירת ישראלית, אשר זכתה במספר פרסים בינלאומיים, האישה הראשונה בישראל שקיבלה תואר דוקטור בקומפוזיציה.

הכשרתה המוזיקלית
----------------

הגר קדימה סיימה את לימודיה בקונסרבטוריון ע"ש רובין בחיפה, כתלמידת פסנתר של הגב' נעמי מירון. למדה הלחנה אצל הפרופ' אבל ארליך באקדמיה למוסיקה ע"ש רובין, באוניברסיטת תל אביב, שם סיימה את התואר הראשון (בקומפוזיציה ובפילוסופיה) בהצטיינות. לאחר סיום לימודיה השתלמה ב"מרכז ללימודי קומפוזיציה" באספן, קולורדו, אצל המלחינים לוצ'אנו בריו, ארל בראון, ג'ייקוב דרוקמן, וברנרד ראנדס והשלימה את הדוקטורט בקומפוזיציה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה בהנחיית ד"ר אדוורד אפלבאום ופרופ' אמה-לו דימר.

קריירה
------

ד"ר קדימה היא האישה הראשונה בישראל שקיבלה תואר דוקטור בקומפוזיציה מוזיקלית. 

היא ייצגה את ישראל בתחרות רוסטרום (הרדיו האירופאי) למלחינים, בפסטיבל "אספקטים - זלצבורג" (1990), בימי המוזיקה הבינלאומיים בוורשה (1992), במסגרת חילופי תרבות ישראל-אירלנד (1995), במיינץ (2006), ברומא (2006) ובערים רוסטוק ושוורין (2008).

### יצירותיה

יצירותיה הקאמריות והתזמורתיות בוצעו באוסטריה, גרמניה, רומניה, פולין, איטליה, ארצות הברית וכמובן גם בארץ על ידי גופים מובילים כמו התזמורת הסימפונית ירושלים, פסטיבל ישראל, אנסמבל מוזיקה נובה, חג המוזיקה הישראלית, מקהלת המיולה ואחרים. יצירותיה יוצאות לאור על ידי המכון למוזיקה ישראלית והמרכז למוזיקה ישראלית, והיא מרצה בהמדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה מכללת לוינסקי לחינוך.

במאי 2008 זכתה יצירתה "שלום בארבעה צבעים" לשתי מקהלות, שמונה נגנים וזמרת מצו סופרן לתשואות ממושכות כאשר בוצעה בבכורה עולמית בגרמניה בקונצרטים חגיגיים לכבוד 60 שנה לישראל. בעקבות ביצוע זה, הוזמנה קדימה לכתוב גרסה תזמורתית של היצירה עבור התזמורת הסימפונית ירושלים. היצירה, שנקראת "שלום, גרסת המלחינה", בוצעה בספטמבר 2008 על ידי התזמורת הסימפונית ירושלים בניצוח סטנלי ספרבר במסגרת חג המוזיקה הישראלית.

פעילות ציבורית
--------------

מאז 1998 הקדישה ד"ר קדימה רבות מזמנה להעצמת נשים מלחינות ולשיתוף פעולה בין מוזיקאים ערביים ויהודיים. 

בשנת 2000 היא הקימה את "פורום המלחינות בישראל", והייתה יושבת הראש הראשונה שלו עד 2004.

פרסים
-----

ד"ר קדימה זכתה בפרסים רבים בישראל ובתחרויות בינלאומיות, מתוכם:

* פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים 2003
* פרס מיוחד מטעם דירקטוריון אקו"ם 2023

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הגר קדימה

* הגר קדימה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* הגר קדימה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בוקר, רן (2023-03-19). "פרס אקו"ם למפעל חיים יוענק לסופרת גלילה רון-פדר-עמית". *Ynet*. נבדק ב-2023-03-19.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310885405171
* GND: 1065289235
* LCCN: no2002115603
* VIAF: 58760673
* WorldCat: lccn-no2002115603

 |
חצאית טוטו רומנטית
**חצאית טוּטוּ** (Tutu) היא אחד מפריטי הלבוש המרכזיים בתלבושת של בלרינות בהופעות בלט קלאסי. לעיתים קרובות מחוברת חצאית הטוטו אל בגד גוף, אך היא יכולה גם לעמוד בפני עצמה. כאשר חצאית הטוטו אינה מחוברת אל בגד הגוף היא מורכבת מחגורה רחבה שאליה מחוברת החצאית עצמה.

חצאית הטוטו הנפוצה והמוכרת ביותר כיום היא חצאית הטוטו הקלאסית. ישנם שני סוגים של חצאיות טוטו קלאסיות והם "טוטו הפנקייק" ו"טוטו הפעמון". שתיהן קצרות, נוקשות ועשויות שכבות שכבות של בד רשת. בדרך כלל הן מחוברות אל בגד הגוף של הרקדנית והן מתרחבות ישר כלפי חוץ. ההבדל בין "טוטו הפנקייק" ל"טוטו הפעמון" הוא בצורה בה עומד הטוטו, בקצה "טוטו הפנקייק" נמצא חישוק מתכת שגורם לחצאית לעמוד ישר. לעומת זאת, ל"טוטו הפעמון" אין חישוק מתכת בקצה ולכן בד החצאית נוטה מעט כלפי מטה, ויוצר צורה של פעמון.

היסטוריה
--------

חצאית הטוטו עשויה, בדרך כלל, מ-6 עד 15 שכבות של טול (בד רשת), והיא קיימת במגוון אורכים שונים המשתנה מחצאית לחצאית. אפשרות אחת היא שבד החצאית ייפול ברכות אל מעבר לברכי הרקדנית. אפשרות נוספת היא שהחצאית תהיה קצרה ועשויה מטול מעומלן כך שהיא תהיה יציבה ותעמוד סביב הרקדנית – ממנה כלפי חוץ. אורך החצאית, בדרך כלל, מעיד על סגנון הבלט והתקופה בה הוא נוצר.

שמלות הפעמון הרומנטיות שהיו מקובלות באמצע המאה ה-19, פינו את מקומן לחצאיות הטוטו בשלהי המאה. אניני הטעם בבלט הרוסי רצו לראות הישגים טכניים חדשים ועבודת רגליים מורכבת של הבלרינות. בעקבות כך הפכו הכוריאוגרפיות של הבלט מסובכות יותר ולכן היה צורך לעבור לחצאיות טוטו קלילות יותר, שיאפשרו לרקדניות טווח תנועה גדול יותר. החצאיות שאליהן עברו היו חצאיות הטוטו הרומנטיות הארוכות. הן הגיעו עד הברך והיו מורכבות משש עשרה שכבות של טול. הבלטים הראשונים שבהם השתמשו בחצאיות אלו היו הסילפידות, ז'יזל, אגם הברבורים והיפהפייה הנרדמת של צ'ייקובסקי.

"טוטו הפעמון"בשלב מאוחר יותר כתוצאה מהכוריאוגרפיות האתלטיות של ג'ורג' בלנשין, נוצרה חצאית הטוטו הקצרה יותר המכונה בלעז "powder-puff tutu" חצאית זו מאפשרת לראות את כל אורך רגלה של הבלרינה בשל היותה קצרה מן החצאית הרומנטית. בחצאית מסוג זה מעט שכבות של בד נופל שנותנות מראה רך ומלא.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חצאית טוטו** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556481105171
* LCCN: sh95007011

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **חיים מרדכי קאטץ** (ג' בניסן ה'תרנ"ד, 9 באפריל 1894 - י"ב בכסלו ה'תשכ"ה, 17 בנובמבר 1964) היה רב וראש ישיבה ליטאי-אמריקאי.

מנהלה הרוחני של ישיבת טלז בטלז, ליטא, ולאחר מלחמת העולם השנייה מייסד וראש ישיבת טלז בקליבלנד, אוהיו. חבר מועצת גדולי התורה ודמות בולטת בהנהגה החרדית של יהדות ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולד בשאדובה שבמחוז פוניבז', ליטא. בצעירותו למד אצל הרב יוסף יהודה לייב בלוך שבאותה תקופה שימש כרב העיר. בשנת 1910 עבר ללמוד אצל הרב ברוך בר ליבוביץ בישיבת כנסת בית יצחק שבפרבר הקובנאי סלובודקה. בזמן מלחמת העולם הראשונה שהה שנתיים בישיבת וולוז'ין ועם תום המלחמה חזר ללמוד אצל רבו הרב בלוך, שכיהן כבר כראש ישיבת טלז. שנים ספורות אחר כך נישא לבתו של רבו.

זמן מה לאחר נישואיו התמנה כראש המכינה לצעירים שליד ישיבת טלז שהיה פעיל בהקמתה, הוא הרחיב את פעילותו החינוכית כשהשתתף בהקמת תנועת הנוער האגודתי "צעירי אגודת ישראל". עם הקמת הגימנסיה העברית לבנות "יבנה" בטלז ב-1921, עמד בראש ועד ההנהלה שלה לצד גיסו הרב אליהו מאיר בלוך. ב-1924 התמנה לעמוד בראש כולל האברכים שבישיבת טלז ובהמשך בראשות התוכנית להכשרת רבנים של הכולל. ב-1938 נבחר במהלך הכנסייה הגדולה השלישית של אגודת ישראל, כחבר הוועד הפועל העולמי של התנועה.

מאז פטירת חמיו ב-1929 ומינויו של גיסו הרב אברהם יצחק בלוך לעמוד בראש הישיבה, שימש כר"מ ומנהל הישיבה כמו גיסו הרב אליהו מאיר בלוך. מיד בראשית מלחמת העולם השנייה נשלחו השנים לארצות הברית כדי לארגן את העברת הישיבה ותלמידיה לשם. הקשר עם אירופה ניתק בשלב כלשהו והשנים שהשאירו משפחות בטלז שבליטא המשיכו במאמציהם להקמת הישיבה החדשה. בז' בחשוון ה'תש"ב, 28 באוקטובר 1941. אשתו ועשרת ילדיו נספו בשואה עם קהילת יהודי טלז.

לאחר המלחמה היה שותף למאמצי השיקום של עולם הישיבות הליטאי, כראש ישיבת טלז בקליבלנד בצוותא עם גיסו הרב בלוך, ולאחר פטירתו של האחרון בראשית 1955 כראש ישיבה יחיד. הוא היה חבר במועצת גדולי התורה ודמות בולטת בהנהגה החרדית של יהדות ארצות הברית.

הרב קאטץ לקה בהתקף לב ונפטר בוויקליף, אוהיו (אנ') בי"ב בכסלו ה'תשכ"ה, 17 בנובמבר 1964. ארונו הועלה לקבורה בישראל ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

לקריאה נוספת
------------

* דוד זריצקי, **כתרה של טלז**, נדפס בשנית בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 226–230

קישורים חיצוניים
----------------

* 'קאטץ, ר' חיים־מרדכי ב"ר יעקב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 81 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1279).
* חיים מרדכי קטץ (1894-1964), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר טלז, עמ' 122.
2. ↑  מפי הרב סורוצקין, הצופה, 16 בספטמבר 1940

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306697105171
* ISNI: 0000 0000 6692 1217
* LCCN: nr95046744
* VIAF: 7285508
* WorldCat: lccn-nr95046744

 |
**מיכאל זלטנרייך** (נולד ב-5 ביוני 1988) הוא מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי.

קריירה
------

יצירותיו ועיבודיו בוצעו על ידי התזמורת הפילהרמונית של טוקיו, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, האופרה הישראלית החדשה, תזמורת ג'וליארד, אנסמבל וטליאה אחרים. 
יצירותיו האחרונות כוללות את "ארכיטיפ" לתזמורת סימפונית אשר בוצעה על ידי התזמורת הפילהרמונית של טוקיו, "אלאג'י" שבוצעה על ידי הפסנתרן רוברט פלייץ ותזמורת ג'וליארד, ויצירתו "שניים" אשר נכתבה עבור פסטיבל מסיאן בצרפת.

זלטנרייך הוא זוכה פרס אקו"ם, פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים, פרס אסקאפ, פרס טורו טאקמיצו, פרס פאלמר-דיקסון, פרס ארתור פרידמן, ופרס מרטירנו, בין פרסים נוספים. בין היתר שהה זלטנרייך בקהילת האמנים היוקרתית "יאדו" שלאורך השנים אירחה מוזיקאים חשובים כגון אהרן קופלנד, ליאונרד ברנשטיין, ומייקל טילסון תומאס. בנוסף שהה זלטנרייך במרכז אטלנטיק לאומנויות שבפלורידה כ"אמן שותף" עבור המלחין גאורג פרידריך האס.

זלטנרייך בוגר תלמה ילין (בית ספר), למד ללימודי התואר הראשון בהלחנה באוניברסיטת תל אביב תחת הדרכתו של המלחין הישראלי גיל שוחט. את לימודי התואר השני השלים בבית הספר ג'וליארד תחת הדרכתו של המלחין הגרמני מתיאס פינצ'ר.

אביו הוא ההיסטוריון פרופ' יאיר זלטנרייך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל זלטנרייך** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיכאל זלטנרייך
* מיכאל זלטנרייך, סרטונים בערוץ היוטיוב
* הזוכים בפרס אקו"ם לספרות ולמוזיקה קונצרטית, ynet
* הרפתקאה מוזיקלית בין יצירותיהם של המלחינים זוכי פרס ראש הממשלה, הארץ
* תוצאות פרס טאקמיצו 2016 (באנגלית)
* פרופיל מלחין באתר ASCAP (באנגלית)
יוג'ין יצחק מאייר
**יוג'ין יצחק מאייר** (באנגלית: **Eugene Isaac Meyer**;‏ 31 באוקטובר 1875 – 17 ביולי 1959) היה כלכלן יהודי-אמריקאי, יושב ראש הפדרל רזרב והנשיא הראשון של הבנק העולמי.

חייו
----

מאייר נולד בלוס אנג'לס להורים ממוצא יהודי-צרפתי.

למד באוניברסיטת ייל, והחל לעבוד בחברת הייעוץ הפיננסי Lazard, בה אביו היה שותף. משנת 1901 עבד באופן עצמאי בבורסת ניו יורק.

בזמן מלחמת העולם הראשונה הועסק על ידי ממשלו של הנשיא וודרו וילסון כראש התאגיד למימון המלחמה.

בשנת 1930 מונה על ידי הנשיא הרברט הובר לתפקיד יושב ראש הפדרל ריזרב (החמישי המספר), בו כיהן עד שנת 1933, תוך התמודדות עם השלכות השפל הגדול של שנת 1929.

בשנת 1933 רכש את עיתון הוושינגטון פוסט שנקלע לחדלות פרעון, ושיקם את מעמדו.

בשנת 1946, בגיל 70, מונה על ידי הנשיא טרומן לתפקיד הנשיא (הראשון) של הבנק העולמי, בו כיהן כחצי שנה.

חזר לנהל את חברת וושינגטון פוסט עד מותו בשנת 1959.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוג'ין מאייר** בוויקישיתוף
* Biography of Eugene Meyer (website)
* Statements and Speeches of Eugene Meyer
* יוג'ין מאייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280136505171
* GND: 1065093195
* ISNI: 0000 0000 2809 9656
* LCCN: n86025876
* NARA: 10571833
* NTA: 070791090
* SNAC: w6m61n2m
* SUDOC: 159198623
* VIAF: 8860110
* WorldCat: lccn-n86025876

 |
**"צוללות"** הוא משחק לוח המשלב טקטיקה ומזל. הוא הומצא בשנת 1931 כמשחק עט ונייר, והופץ על ידי חברת "מילטון בראדלי" (Milton Bradley - MB), בשנת 1967 כמשחק עם מערכת כלי פלסטיק. מאז שנות השמונים קיימות גם גרסאות ממוחשבות למשחק.

לכל משתתף במשחק יש לוח עם שני ריבועים בגודל 10x10 משבצות. הריבוע האחד מסמל את השטח ה"ימי" שלו, בו הוא מציב את הצוללות שלו כאוות נפשו. ואילו הריבוע השני מסמל את השטח ה"ימי" של צוללות יריביו, ומשמש מעקב לגילוייַם. כל ריבוע ממוספר מצדו במספרים 1-10, ובחלקו העליון באותיות א'-י' (A-J) - זאת כדי להעניק לכל משבצת בלוח קואורדינטות משלה.

למשחק ישנן וריאציות שונות, בהן גודל לוחות המשחק ומס' הצוללות שונה, אך לכולן בסיס משותף.

הצבת הצוללות
------------

הצבת הצוללות נעשית לפני תחילת המשחק **בלבד**, ואין להזיז אותן מרגע תחילתו.
ישנם כמה חוקים לפיהם מציבים את הצוללות:

1. יש להציב את הצוללות במאונך או במאוזן, ולא באלכסון.
2. אין לחפוף את הצוללות (כלומר, שאחת תהיה מוצבת על השנייה, או צמודה לה).
3. אין להציב צוללות אחת בסמוך לשנייה, כולל באלכסון.

הצבה לא נכונההצבה נכונה

* מס' הצוללות בתחילת המשחק והשטחים עליהם הן משתרעות הוא קבוע כמוצג בטבלה:

|  חלופה ראשונה | חלופה שנייה        |
| --- | --- |
| שטח (משבצות) | מס' צוללות | שטח (משבצות) | מס' צוללות |
| 5 | 1 | 4 | 1 |
| 4 | 1 | 3 | 2 |
| 3 | 2 | 2 | 3 |
| 2 | 1 | 1 | 4 |

מהלך המשחק (2 שחקנים)
---------------------

כל שחקן בתורו "תוקף" את היריב במשבצת מסוימת. לדוגמה משבצת א'2 - אם פגע או החטיא השחקן את הצוללות יאמר לו יריבו, ועל פיו יסמן כך בלוח המעקב אותו שחקן. אם החטיא יעבור תורו, אך אם פגע יינתן לו תור נוסף, אותו הוא ינצל על מנת לפגוע בשאר המשבצות עליה משתרעת הצוללת - רק כך "יטביע" אותה.
המנצח הוא השחקן אשר "הטביע" את כל צוללות יריבו ראשון.

מהלך המשחק (3+ שחקנים)
----------------------

בדומה למהלך המשחק עם 2 שחקנים, פרט לכך שלכל שחקן יש לוחות מעקב כמספר היריבים. לדוגמה, במשחק של 6 משתתפים לכל שחקן יהיו 5 לוחות מעקב.

טקטיקה
------

טקטיקת המשחק היא פשוטה מאוד, ומשפרת את סיכויי הפגיעה והניצחון במשחק באופן משמעותי. כמה ממאפייניה:

* **שלילה בחוק** - על פי חוק הצבת הצוללות מס' 3, לאחר "הטבעת" כל צוללת יריב, ניתנת לשחקן האפשרות לשלול את כל המשבצות הצמודות לה. (כולל הסמוכות באלכסון)

טקטיקה - שלילה בחוק

* **שימת לב לצי היריב** - מס' הצוללות וממדיהן בתחילת המשחק הוא קבוע. לפיכך, לאחר כל פגיעה בצוללת יריב ניתן למנות את הצוללות שנשארו ולשלול כמה משבצות (שטרם "הותקפו") בתור אחד. הנה למשל לוח מעקב בו "הוטבעו" כל הצוללות המשתרעות על פני 2 ו-3 משבצות - זאת אומרת שנשארו רק צוללות המשתרעות על פני 4 ו-5 משבצות, וניתן לשלול כל 3 משבצות (או פחות) הכלואות בשטח המוקף בהחטאות. (או שלא ניתן להציב בהן שום צוללת במאונך ובמאוזן)

טקטיקה - שימת לב לצי היריב

ראו גם
------

* צוללות (חידה)
* בול פגיעה
* שולה המוקשים (משחק)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צוללות** בוויקישיתוף
* Battleships - General Qauarters II (משחק רשת)
* Battleships with Mr. Insult (משחק רשת)
פירוש נוסף ערך זה עוסק במותג רכב. אם התכוונתם לקבוצה אתנית, ראו האמר (קבוצה אתנית).

**האמר** (באנגלית: **Hummer**) הוא מותג של רכבי SUV מתוצרת חברת ג'נרל מוטורס המבוססים על הרכב הצבאי HMMWV.

בשנת 2010, בעקבות המשבר הכלכלי אליו נקלעה תעשיית הרכב בארצות הברית נסגר פס היצור של האמר.

היסטוריה
--------

ההאמרים נבנו במקור על ידי חברת AM General, מייצרת ה-HMMWV הצבאי. החברה תכננה כבר בשנות ה-80 המאוחרות לבנות גרסה אזרחית ל-HMMWV. ה-HMMWV זכה למידה רבה של פרסום ציבורי במלחמת המפרץ הראשונה. ב-1992 החלה AM General למכור גרסה אזרחית של ה-HMMWV תחת השם "האמר". ב-1998 מכרה החברה את המותג לג'נרל מוטורס שהפיצה ושיווקה אותם, בעוד הייצור בוצע עדיין בידי Am General. בשנים הבאות הציגה ג'נרל מוטורס שני דגמים חדשים של ההאמר בשם H2 ו-H3, ושינתה את שמו של ההאמר המקורי ל-H1. הדגמים H1 ו-H2 יוצרו על ידי AM General, בעוד שה-H3 יוצר על ידי ג'נרל מוטורס. 

בשנת 2006 הועבר ייצור הדגם H3 מארצות הברית לדרום אפריקה, וג'נרל מוטורס הכריזה על הפסקת ייצור הדגם המקורי, ה-H1. מנהל ג'נרל מוטורס ריק ווגונר אמר בתערוכת המכוניות בלוס אנג'לס כי הדגם החדש ישתמש בדלק ידידותי לסביבה. ארנולד שוורצנגר התאים את אחד מההאמרים שלו כך שיצרוך דלק ידידותי לסביבה.

בשנת 2008 הוצג האמר HX שהיה דגם של מכונית קונספט בתצורת 2 דלתות בתערוכת הרכב של דטרויט בארצות הברית.

בתחילת 2009 הופסק ייצור ה-H2 עקב המשבר הכלכלי העולמי שהתחיל ב-2008 ופגע במכירות ג'נרל מוטורס. במאי 2010 הופסק לגמרי יצור כל הדגמים.

בספטמבר 2017, הציג ארנולד שוורצנגר את ההאמר H1 שלו שעבר הסבה ממנוע בערה פנימית להנעה חשמלית. 

באוקטובר 2019, הודיע ג'נרל מוטורס כי היא שוקלת להשיק רשמית גרסה חשמלית של ההאמר
באוקטובר 2020, הושק המותג שוב באופן רשמי עם מונע חשמלי. המכונית תהיה זמינה בשנת 2022, עם טווח נסיעה של כ-560 ק"מ.

שיווק בישראל
------------

את ההאמר שיווקה בישראל חברת יוניברסל מוטורס ישראל החל משנת 2005. החברה מכרה 50 רכבים תוך חודשיים מיום ההשקה בישראל. אחר כך מכרה כמה עשרות רכבים מדי שנה עד הפסקת ייצורם בשנת 2009.

דגמים
-----

משמאל: האמר H3, האמר H1 והאמר H2
* האמר H1 (הפסקת ייצור בדצמבר 2006)
* האמר H2
	+ האמר H2 SUT (טנדר)
* האמר H3
	+ האמר H3x
	+ האמר H3 אלפא
	+ האמר H3T (טנדר)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **האמר** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האמר (באנגלית)
* כתבה על האמר - מתוך אתר השטח הישראלי 4x4

הערות שוליים
------------

1. ↑  "האמר HX" בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בשנת 2008 בדטרויט autoblog.com/2008/01/08/detroit-2008-hummer-hx-concept
2. ↑  "האמר HX" autoweek.com/article/car-news/hummer-thinks-smaller-hx-concept
3. ↑  ניר בן-טובים‏, ארנולד שוורצנגר מחסל את זיהום האוויר, עם האמר , באתר וואלה!‏, 24 בספטמבר 2017
4. ↑  האמר יחזור כרכב פנאי חשמלי?, באתר מגזין אוטו,22 באוקטובר 2019
5. ↑  ההאמר חוזר כחשמלי ומטורף לחלוטין, באתר וואלה!‏, 21 באוקטובר 2020
6. ↑  אתר למנויים בלבד בלומברג, ג'נרל מוטורס חושפת את ההאמר החשמלי במחיר של 80 אלף דולר, באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2020
7. ↑  אסף בר-שי, 50 מכוניות שטח מסוג האמר נמכרו בישראל תוך חודשיים, באתר TheMarker‏, 7 באוקטובר 2005
8. ↑  תומר הדר, האמר חדש יגיע לישראל: UMI תשיק את הדגמים החדשים בשבוע הבא; המחיר - החל מ-330 אלף שקל, באתר TheMarker‏, 30 בינואר 2007
פירוש נוסף ערך זה עוסק באי באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו האי דסטין.

מפת אזור האי ת'רסטון. האי דסטין בימין המפה.
**האי דסטין** (באנגלית: **Dustin Island**) הוא אי הממוקם מדרום מזרח לאי ת'רסטון בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה.

האי ממוקם 28 קילומטרים דרומית-מזרחית לכף אנאוואן שבאי ת'רסטון.

האי גובל מדרום מזרח במפרץ שרף.

אורכו של האי 28.9 קילומטרים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי האי

האי התגלה על ידי אנשי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בפיקודו של אדמירל ריצ'רד בירד, בטיסה שהמריאה מן האונייה דב (*Bear*) ב-27 בפברואר 1940.

### מקור השם

בירד נתן לאי את שמו.

בירד קרא לאי על שמו של פרדריק ג'י. דסטין (Frederick G. Dustin), שהיה חבר במשלחת החקר של בירד לאנטארקטיקה בין השנים 1933–1935, והיה מכונאי בשירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941.

לקריאה נוספת
------------

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 379

קישורים חיצוניים
----------------

* האי דסטין באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* האי דסטין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* האי דסטין באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
**אאודימורפודון** (שם מדעי: *Eudimorphodon*; מילולית: "שן שונה ישרה") הוא סוג של פטרוזאור קטן שחי בטריאס העליון לפני 203–210 מיליון שנה. מאובניו התגלו ב-1973 באיטליה. פטרוזאור זה היה דומה לרמפורינקוס וכנראה היה קרוב אליו. ממבנה שיניו נראה שהיה אוכל דגים שהוא חטף מפני המים.

מאפיינים
--------

אורכו של פטרוזאור קטן זה הגיע למטר אחד והוא הגיע למשקל של 10 ק"ג. שיניו בלטו מפיו והתעקלו מחוץ לפה, מה שאולי עזר לו לחטוף דגים ואולי גם חסרי חוליות שונים. הוא היה בעל זנב ארוך שנעדר אצל המינים המפותחים יותר. אורח חייו מרמז שהיה חי מעל הימים ושלה דגים שהתקרבו לפני המים.

האאודימורפודון נמצא רק באיטליה ונמצא ממנו מין אחד - *Eudimorphodon ranzii*. מין דומה לו עבר לסוג הקרוב *Carniadactylus* ועוד מין הועבר לסוג הקרוב ארקטיקודקטילוס. באתר זה נמצאו מאובנים רבים של הפטרוזאור כך שהוא אחד מהנפוצים שבפטרוזאורים שנמצאו.

בתרבות
------

יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאודימורפודון** בוויקישיתוף
* אאודימורפודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אאודימורפודון, באתר GBIF (באנגלית)
**פוליקוטיליים** (שם מדעי: *Polycotylidae*) היא משפחת זוחלים ימיים מקובצת הפליוזאורים. למרות מראם המזכיר את הפליואוזאורודים מדענים רואים בהם קרובים של האלאסמוזאוריים והפלסיוזאוריים. הם חיו במימי הקרטיקון מלפני 99 מיליון שנה עד להכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה.

מאובני המשפחה נמצאו באזורים שונים ברחבי העולם לרבות אמריקה הדרומית, אמריקה הצפונית, יפן, מרוקו, מזרח אירופה, אוסטרליה וניו זילנד.

הם היו בעלי גוף קטן יחסית ובעלי צוואר קצר. הלסתות היו ארוכות והכילו שיניים חרוטיות רבות ששימשו ללכידת דגים. היו להם 4 סנפירים ששימשו לשחייה חסכונית באנרגיה שגם עזרה להם להאיץ אחרי טרפם.

סוגים
-----

* *Edgarosaurus*
* *Thililua*
* *Pahasapasaurus*
* *Palmulasaurus*
* דוליצ'ורינצ'ופס (*Dolichorhynchops*)
* תרינקרומרום (*Trinacromerum*)
* *Eopolycotylus*
* *Polycotylus*
* פלסיופלרודון (*Plesiopleurodon*)
* *Manemergus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוליקוטיליים** בוויקישיתוף
* פוליקוטיליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פוליקוטיליים, באתר GBIF (באנגלית)