recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חוק שחקני בית** הוא חוק של אופ"א שקובע שעל הקבוצות המשתתפות בטורנירים השונים של אופ"א לרשום 25 שחקנים שיורשו להשתתף בטורניר, ומתוכם לפחות 8 שחקנים צריכים להיות שחקנים מקומיים.

הגדרה והיסטוריה
---------------

לקראת עונת 2006/2007 הוחלט באופ"א להחיל את חוק שחקני הבית על כלל המועדונים אשר נרשמים לטורנירי אופ"א. מכיוון שהחוק דרש מהקבוצות לשנות את סגליהן ניתן למועדונים שנתיים להתכונן אליו והוא נכנס לפועל החל מעונת 2008/2009.

לפי חוק זה חולקו השחקנים המקומיים לשתי קבוצות:

* **שחקני מועדון** - שחקנים אשר היו רשומים כחלק מהמועדון במשך 3 עונות לפחות כאשר היו בגילאים 15 עד 21.
* **שחקני התאחדות** - שחקנים אשר היו רשומים כחלק מהמועדון או מועדון אחר אשר נמצא תחת אותה התאחדות, במשך 3 עונות לפחות כאשר היו בגילאים 15 עד 21.

החוק קובע שכל מועדון הנרשם לטורניר המנוהל על ידי אופ"א נדרש לרשום 8 שחקנים מקומיים כאשר מתוכם לפחות 4 הם שחקני מועדון, כך שלא ניתן לרשום יותר מ-4 שחקני התאחדות.

לפי חוק זה אין הבדל בין שחקן בעל אזרחות מקומית להתאחדות בה הוא משחק ולשחקן זר.

חוק שחקני בית בליגה האנגלית
---------------------------

במטרה לפתח שחקני כדורגל מקומיים באנגליה, החליטה התאחדות הכדורגל האנגלית להחיל גרסה משלהם של חוק שחקני הבית במסגרת הפרמייר ליג. לפי גרסה זו, החל מעונת 2010/2011 על כל קבוצה המשתתפת בפריימר ליג לרשום 8 שחקנים אשר היו רשומים כחלק ממועדון אנגלי או ויילסי במשך 3 עונות לפחות לפני גיל 21.

ב-2015 הציע יו"ר התאחדות הכדורגל האנגלית גרג דייק להחמיר עם החוק ולשנות אותו כך שמספר השחקנים המקומיים יגדל מ-8 ל-12, ומתוכם לפחות 2 שחקנים אשר גדלו במחלקת הנוער של המועדון עצמו ואף להוריד את הגיל המחושב מ-21 ל-18, אך הצעה זו נדחתה לאחר שדייק עזב את תפקידו ב-2016.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כל מה שצריך לדעת: סגלי הקבוצות בשלב הבתים של ליגת האלופות באתר אופ"א (באנגלית)
2. ↑  מה זה רשימת הסגל בפרמייר ליג? באתר הפרמייר ליג (באנגלית)
גארדיום
גארדיום בפעולה
ה**גארדיום** (באנגלית: Guardium), שנקרא בצה"ל **שותף נאמן**, הוא כלי רכב בלתי מאויש (כרב"מ) שנועד לסייר ולבצע פטרולים בגבולות עוינים, כגון בציר הוברס, בהם יש סכנה לירי נ"ט והפעלת מטענים כנגד הכוחות המפטרלים. הכלי פותח על ידי חברת ג'י-ניוס מערכות קרקעיות בלתי מאוישות (יו ג'י אס) בע"מ שהוקמה על ידי התעשייה האווירית ואלביט מערכות ושכנה ביקנעם.

הכלי מבוסס על שלדת מכונית תומקאר ויכול לשאת כ-300 ק"ג הכולל שריון, חיישנים ומערכות תצפית, ולעיתים אף כלי נשק. הכלי מצויד במערכת מיקום טקטית המאפשרת לו פעילות אוטונומית לצד פעילות בשלט רחוק ממרכז הבקרה. הכלי נשלט מרחוק על ידי מפעיל בתחנה קרקעית אך גם בעל יכולת ניהוג אוטונומית ויכול לבצע פטרולים במסלולים מתוכננים מראש. הכלי מסוגל לנוע במהירות 80 קמ"ש.

בשנת 2008 החל צה"ל בהצטיידות ניסיונית בגארדיום, תחת השם "שותף נאמן", ובהכנסתו לשירות מבצעי. גם רשות שדות התעופה בחנה שימוש בגארדיום לאבטחת שדות התעופה של ישראל, ובעיקר נמל התעופה בן-גוריון.

עד סוף 2009 שירת הגארדיום על ציר הוברס והופעל על ידי בני ישיבות הסדר שהתגייסו לחיל ההנדסה הקרבית. בהמשך עבר להפעלה על ידי חיל מודיעין השדה ומאוחר יותר לאחריות אוגדת עזה. הרכב שירת בהצלחה בגזרה והוחלט להרחיב את השימוש בו גם לגזרות אחרות. באמצע שנת 2010 החלה קליטת הרכב בפיקוד הצפון.

בשנת 2016 החליטו התעשייה האווירית ואלביט מערכות לסגור את חברת ג'י-ניוס ולהביא את מיזם גארדיום לידי סיום, לאחר שלא התקבלו הזמנות משמעותיות לכלי. גארדיום ממשיך להופיע בסל המוצרים של התעשייה האווירית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גארדיום** |

* Guardium Autonomous Border Protection System, באתר התעשייה האווירית
* ניר קוסטי וגילי כהן, כלי רכב לא מאוישים לגזרות, דובר צה"ל, במחנה
* רות סמיה, אוסף המודיעין החדש של פיקוד הצפון - כלי רכב בלתי מאויש(הקישור אינו פעיל), במחנה, 30.6.2010.
* הכרב"ם (וידאו), אתר זרוע היבשה, 2.11.2011
* תמונות של Guardium UGV, בערוץ הפליקר של צה"ל
* Always Watching: The IDF Unmanned Ground Vehicle, בבלוג של צה"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  יובל אזולאי, ‏התע"א ואלביט סוגרות את החברה לרכב בלתי מאויש, באתר גלובס, 6 באפריל 2016
2. ↑  Guardium Autonomous Border Protection System, באתר התעשייה האווירית

| כלי רכב אוטונומיים מתוצרת התעשייה האווירית לישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Rex MK II • RoBattle • אוונגרד • גארדיום • רובוט יגואר • טקסיבוט |  |

 |
**איירין לדרמן** היא אתלטית יהודייה-בריטית בעבר, אלופה ושיאנית המכביה בעלת 6 מדליות, מהן 4 מדליות זהב (השלישית 1950 והרביעית 1953) בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובקפיצה לרוחק.

קורות חיים
----------

לדרמן גדלה בלונדון.

### אלופה ושיאנית המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בשנת 1950 זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת 100 מטר בשיא מכביה חדש של 12.8 שניות, לפני עדנה פרידמן מדרום אפריקה (12.8 שניות) ולאה הורביץ מישראל (13.3 שניות), מדליית כסף, בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.3 שניות, אחרי עדנה פרידמן 8.2 שניות ולפני ון דר שטאם מהולנד (8.3 שניות) ומדליית ארד, בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 15.6 שניות, אחרי רות איילון (13.8 שניות) ושרה מיזרחי (15.4 שניות), שתיהן מישראל.

### כוכבת המכביה הרביעית

בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכתה פרידמן ב-3 מדליות זהב יותר מכל ספורטאי אחר, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.7 שניות, לפני רודה אייבל מדרום אפריקה (13.0 שניות) ודלית קליינמן מישראל (13.2 שניות) ובכך הגנה על תוארה, בריצת 200 מטר בתוצאה של 26.7 שניות, לפני רודה אייבל (27.3 שניות) ורות הרשלר מישראל (27.7 שניות) ובקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 5.36 מטר, לפני תמר מיטל-שומכר (4.87 מטר) ומרים טפר (4.86 מטר), שתיהן מישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965

הערות שוליים
------------

1. ↑  האתלטיקה הקלה במכביה, דבר, 20 באוקטובר 1950
2. ↑  דבר הספורט - במכביה, דבר, 1 באוקטובר 1950
3. ↑  דן פחטר, שיאים והישגים ב"מכביה", דבר, 2 באוקטובר 1953
מתוך הפמפלט של (FHAR (1971
**החזית ההומוסקסואלית לפעולה מהפכנית** (בצרפתית: **front homosexuel d'action révolutionnaire** או **FHAR**) הייתה תנועה צרפתית שנוסדה בשנת 1971 ופעלה בעיקר בפריז. התנועה נוצרה מתוך הדברות בין פעילים הומוסקסואלים רדיקליים לבין פמיניסטיות לסביות. בין הפעילים הבולטים בתנועה אפשר למנות את פרנסואז דובון, גיא הוקנגם, כריסטין דלפי ודניאל גורין. ה-FHAR פעלה במקביל לתנועות הפוליטיות שפעלו בצרפת אחרי התקוממויות הסטודנטים במאי 1968, וחתרה תחת מה שהגדירו כמדינה הבורגנית וההטרו-פטריארכלית, כמו גם לדחיית הערכים השובניסטיים וההומופוביים שהיו נפוצים בתנועות השמאל והשמאל הרדיקלי.

היסטוריה
--------

הארגון יוסד בידי קבוצה של פמיניסטיות שהיו חברות בארגון "התנועה לשחרור האישה" (MLF) ולסביות מהארגון ההומופילי ארקידאה. בפברואר 1971 הצטרפו לארגון מספר פעילים הומוסקסואלים. הקבוצה נפגשה בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. מכיוון שלא יכלו לרשום את שם הארגון באופן רשמי כחזית ההומוסקסואלית לפעולה מהפכנית, הם נרשמו כ"חזית ההומניסטית האנטי-גזענית", שם ששמר על ראשי התיבות הצרפתיים FHAR.

ב-5 במאי 1971 הקבוצה הפריעה לכנס שהתנגד לזכותן של נשים לעבור הפלות, וב-10 במרץ פרצה הקבוצה לתועדת הציבור כשעצרה שידור שעסק בהומוסקסואליות ברדיו לוקסמבורג. בהמשך אותה שנה התפרצה הקבוצה לכנס הסקסולוגיה בסן רמו בגינוי למה שכינו "ההטרוסקסיזם והמדיקליזציה של ההומוסקסואליות". הקבוצה ניסתה להשפיע גם על כנסים קומוניסטיים וכנסים של השמאל הרדיקלי.

ביוני 1971, לאחר הצטרפותם של גברים הומוסקסואלים רבים לארגון, קבוצה של נשים עזבה את החזית ההומוסקסואלית לפעולה מהפכנית לאחר שהרגישו שנושאים הנוגעים לנשים נדחקים לשוליים בידי הגברים. הנשים הקימו את ארגון "הלסביות האדומות" דרכו ניסו להתמקד במאבק לסבי נגד סקסיזם, ובשנים שלאחר מכן הארגון הלך וקטן, עד שבשנת 1974 אסרה המשטרה על פגישות הארגון בבית הספר הלאומי הגבוה לאומניות יפות והקבוצה נעלמה כמעט לחלוטין.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'פרי מריק ומיכאל סיבליס, הומוסקסואליות בצרפת, היסטוריה ותרבות, 2001, עמוד 266–270.
**דיאודון** (שם מדעי: ***Daeodon***; מילולית: "שיניים איומות". בעבר נקרא **דינוהירוס** - "חזיר נורא") הוא סוג של מכפיל פרסה גדול ממשפחת האנטלודונטיים שחי ברחבי אמריקה הצפונית, אך לא נתגלו הרבה מאובנים שלו. מהסוג התגלו 2 מינים: *Daeodon shoshonensis* ו-*Daeodon humerosum*.

מאפיניים
--------

הדיאודון היה הגדול ביותר בבני משפחת האנטלודוניים. הוא הגיע לגובה 2.2 מ', לאורך של 4 מ' ושקל מעל 1.5 טון. אורך הגולגולת גדולה הגיע ל-90 ס"מ. בגולגולת זו היו שיניים ארוכות וחזקות, אך בעל עצמות לחיים קטנות יחסית וכן היה בעל סנטר קטן וגם צוואר קצר שככל הנראה היה בנוי בצורתו של קרנף רחב-שפה או אולי היה בעל דבשת קצרה כמו לביזון. היה לו גוף גדול, אך מותאם לריצה והיו לו עצמות רגליים קלות יחסית למשקלו, שהסתיימו ב-2 פרסות שסועות כמו לחזירים המודרניים, אף שהם לא קרוביו.

ייתכן שאבותיו של הדיאודון היו האנטלודונט או הפראנטלודון, שדמו לו מאוד וחיו באמריקה בתקופה קדומה יותר. ככל הנראה יצור זה היה מטורפי העל של אמריקה של סוף האוליגוקן עד לתחילת המיוקן, אז הוא חי בערבות אמריקה, אך גיוון בצמחייה וייתכן שאכל נבלות או חטף טרף לטורפים קטנים יותר.

בתרבות
------

יונק זה הופיע בסדרות מפלצות חוזרות לתחייה וטורפים פרהיסטוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיאודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* דיאודון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

שחזור של הדיאודון
**דיאוואנדו דיאן ניאנג** (בצרפתית: **Diawandou Diagne Niang**; נולד ב-8 בנובמבר 1994 בטייה שבסגנל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם באל-הילאל מליגת העל הסודאנית.

קריירת מועדונים
---------------

דיאן נולד בסנגל וגדל במחלקת נוער מקומית. לקראת עונת 2012/2013 חתם אויפן מהליגה הבלגית השלישית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 60 הופעות ליגה.

בחודש יולי 2014 חתם דיאן בברצלונה והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק, מהליגה הספרדית השנייה. הוא ערך 27 הופעות ליגה בעונת 2014/2015.

בחודש יולי 2015 חזר דיאן לאויפן בהשאלה לעונה אחת. הוא ערך 16 הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונת 2015/2016, בה עלתה אויפן לליגה הבלגית השנייה, והשאלתו הוארכה בעונה נוספת.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-31 במאי 2014 ערך דיאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד נבחרת קולומביה במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ג'ואן קלארק** (באנגלית: **Joan Clarke**;‏ 24 ביוני 1917 - 4 בספטמבר 1996) הייתה קריפטואנליסטית ונומיסמטיקאית אנגלית, הידועה בעיקר בהשתתפותה בעבודה בבלצ'לי פארק על פיצוח האניגמה - מכונת הצפנה שהייתה בשימוש הצבא הגרמני בזמן מלחמת העולם השנייה. על כך זכתה ב-1947 בעיטור חברה במסדר האימפריה הבריטית.

שנותיה הראשונות
---------------

קלארק נולדה ב-24 ביוני 1917 בלונדון כבתם הצעירה של דורותי וויליאם קלארק שהיה כומר. היו לה שלושה אחים ואחות. היא עסקה בתחביבים כמו שחמט, בוטניקה וסריגה.

למדה בבית ספר לבנות בדרום לונדון, ובזכות הישגיה זכתה במלגה ללימודים באוניברסיטת קיימברידג'. היא למדה שם מתמטיקה בקולג' ניוהאם לבנות וקיבלה את הציונים הגבוהים בכיתה במספר מקצועות. עם זאת, לא הוסמכה בתואר רשמי של האוניברסיטה, בגלל מדיניותה של זו להסמיך רק גברים, מדיניות שהתקיימה עד 1948.

בלצ'לי פארק
-----------

מכונת אניגמה
ביוני 1940 גויסה קלארק לבית הספר לצפנים של המודיעין הבריטי על ידי גורדון ולצ'מן שהכיר אותה בקיימברידג'. היא עבדה בבלצ'לי פארק בצריף 8 והייתה בצוות שעסק בשימוש בשיטת הבנבוריסמוס שפיתח אלן טיורינג כדי לצמצם את הצורך במכונת הבומב. ב-1944 קודמה לסגנית מנהל צריף 8. בעבודתה שם השׂתכרה פחות מהגברים סביבה וחשה שעליה להיאבק על קידום אך ורק בשל מינה.

במהלך עבודתה התחברה מאוד עם אלן טיורינג והם בילו יחד הרבה מזמנם החופשי. טיורינג כמנהל קבע את משמרות העבודה שלה כך שיחפפו לשלו. באביב 1941 הציע לה טיורינג נישואין וזמן קצר לאחר מכן הציג אותה בפני משפחתו. לאחר שהתוודה בפניה על היותו הומוסקסואל, החליט שאינו יכול להינשא לה ונפרד ממנה בקיץ באותה שנה. למרות זאת, נמשכו יחסי החברות שלהם והקשר ביניהם נמשך עד מותו של טיורינג.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכה קלארק לעבוד במטה התקשורת הממשלתית ופגשה שם את ג'ון מארי (Murray), לוטננט קולונל בדימוס ששירת בהודו בזמן המלחמה. הם נישאו ב-26 ביולי 1952 וזמן קצר לאחר מכן פרש מארי מעבודתו והזוג עבר לגור בסקוטלנד. ב-1962 הם חזרו לעבוד במטה התקשורת הממשלתית וקלארק עבדה שם עד לפרישתה בגיל 60 בשנת 1977.

עיסוקה בנומיסמטיקה התרחב עם השנים וכלל מחקר שזיכה אותה במדליית זהב של החברה הנומיסמטית הבריטית.

לאחר מות בעלה ב-1986, עברה להתגורר בהדינגטון, אוקספורדשייר. בנוסף להמשך עיסוקה בנומיסמטיקה, עבדה על תיעוד ההיסטוריה של מלחמת העולם השנייה במשרד למידע במגזר הציבורי (Office of Public Sector Information) וסייעה בתיעוד תהליך פענוח הצפנים בבלצ'לי פארק. ב-4 בספטמבר 1996 נפטרה בביתה בהדינגטון.

בשנת 2014 הופק הסרט "משחק החיקוי", דרמה בריטית המבוססת, באופן חופשי למדי, על פרטים עיקריים מהביוגרפיה של טיורינג. את דמותה של קלארק גילמה קירה נייטלי. הסרט זכה בפרס בחירת הקהל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ואן קלארק, באתר MacTutor (באנגלית)
* הספד על קלארק באתר החברה הנומיסמטית הבריטית
* ריאיון עם קלארק, סרטון באתר יוטיוב
* ג'ואן קלארק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה על קלארק באתר BBC
2. ↑  ביוגרפיה של ג'ואן קלארק, באתר MacTutor (באנגלית)
3. ↑  הספד על ג'ון מארי
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבארץ ג'ורג' החמישי שבאנטארקטיקה; למפרצון בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה ראו מפרצון מרפי (אנטארקטיקה);. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מפרצון מרפי או מפרץ מרפי.

**מפרץ מרפי** (באנגלית: **Murphy Bay**) הוא מפרץ בחוף ג'ורג' החמישי, בארץ ג'ורג' החמישי שבאנטארקטיקה.

רוחבו של המפרץ (רוחב פתחו) 13 קילומטרים.

המפרץ ממוקם בין נקודת פנגווין, וכף בייג'.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911 - 1914, בפיקודו של דאגלס מוסון.

### מקור השם

מוסון קרא למפרץ על שמו של הרברט דייס מרפי (Herbert Dyce Murphy), חבר המשלחת.

לקריאה נוספת
------------

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 410

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ מרפי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ מרפי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפרץ באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מפרץ מגנט.

**מפרץ מגנט** (באנגלית: **Magnet Bay**) הוא מפרץ רדוד, בצידו הצפון מערבי של מישור אדוארד השמיני שבאנטארקטיקה.

המפרץ ממוקם 9 קילומטים מערבית לכף דייוויס.

רוחב פתחו של המפרץ 13 קילומטרים, ואורכו (לכיוון היבשת) 3.7 קילומטרים.

היסטוריה
--------

### גילוי המפרץ

פיטר קמפ, אשר הפליג על הספינה מגנט (*Magnet*) בשנת 1833, ראה לראשונה את חוף היבשת באזור זה.

משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1931–1929, סברה כי המפרץ משתרע בין כף דייוויס לכף בורלי.

משלחת לארס כריסטנסן אשר חקרה את האזור בין השנים 1937–1936, גילתה כי המפרץ קטן יותר בשטחו (ממה שחשבה משלחתו של מוסון).

### מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי מוסון.

מוסון קרא למפרץ על שם הספינה מגנט (ספינתו של קמפ).

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ מגנט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ מגנט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפרץ בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מפרץ טרפסי.

**מפרץ טרפסי** או **מפרץ קוריינטס** (באנגלית: **Trepassey Bay**; בספרדית: באיה קוריינטס: **Bahía Corrientes**) הוא מפרץ הממוקם בצידו הצפון-מזרחי של חצי האי טאבארין, שבקצה המזרחי של חצי האי טריניטי, שבקצה הצפון מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

רוחב פתחו של המפרץ 1.2 קילומטרים.

המפרץ ממוקם 5 קילומטרים דרומית-מזרחית למפרץ התקווה.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

לאחר מכן, בשנת 1947, מופה מהספינה טרפסי על ידי רב-חובלים (מאסטר) אי. ברדן (E. Burden).

המפרץ מופה שוב בשנת 1955 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

### מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

המפרץ נקרא על שם הספינה טרפסי, אשר שימשה כספינת סיוע לתחנת המחקר במפרץ התקווה בעונות המחקר (קיץ אנטארקטי) בשנים 1946, 1947. כמו כן הספינה שימשה למיפוי המצר האנטארקטי בעונת 1947.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* 
* מפת אזור מפרץ טרפסי

הערות שוליים
------------
**ג'ואן מרי פיני** (באנגלית: **Joan Marie Finney**; ‏12 בפברואר 1925 – 28 ביולי 2001) הייתה פוליטיקאית אמריקאית, האישה הראשונה שכיהנה כמושלת קנזס בשנים 1991–1995. טרם היבחרה לתפקיד הייתה גזברית המדינה של קנזס מ-1975 עד 1991, והוסיפה להיות האישה הראשונה בתפקיד זה גם כן.

ביוגרפיה
--------

פיני נולדה בשם **ג'ואן מרי מקינרוי** (McInroy) בטופיקה בירת קנזס, בתם של לאונרד ומרי סנדס מקינרוי. אביה נטש את משפחתה זמן קצר לאחר לידתה. בשנת 1942 השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון מנהטן שבקנזס. ב-1957 נישאה לספנסר פיני הבן ובמרוצת השנים חבקו שלושה ילדים: שרה "סאלי" פיני טים, ריצ'רד פיני ומרי פיני הולידיי. במהלך 1978 השלימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה כלכלית באוניברסיטת וושבורן.

מ-1953 עד 1969 הייתה פיני חברה בסגל של פרנק קרלסון, חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קנזס ואיש המפלגה הרפובליקנית. בשנים 1970–1972 כיהנה כנציבת הבחירות במחוז שוני (Shawnee). בבחירות 1972, כמועמדת המפלגה הרפובליקנית, התמודדה ללא הצלחה לייצוג מחוז הקונגרס השני של קנזס בבית הנבחרים של ארצות הברית. בנוסף, הייתה פיני עוזרת מיוחדת עבור ביל מקורמיק, ראש עיריית קנזס. לאחר שהחליפה את השתייכותה הפוליטית מרפובליקנית לדמוקרטית, הייתה לאישה הראשונה שכיהנה כגזברית מדינת קנזס מ-1975 עד 1991.

לאחר שהדיחה את המושל לשעבר ג'ון קרלין (אנ') בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל קנזס ב-1990, פיני גברה על המושל הרפובליקני המכהן מייק היידן בבחירות הכלליות והפכה לאישה הראשונה בארצות הברית שהביסה מושל מכהן בבחירות כלליות. במהלך כהונתה התבלטה כתומכת נלהבת של עמים ילדים בקנזס, וב-1991 הייתה למושלת הראשונה שהכירה בריבונותם של שבטים אינדיאנים-אמריקאים בהכרזה רשמית. בנוסף להיותה האישה הראשונה בתפקיד, פיני הייתה המושלת הרומית-קתולית הראשונה, ונמנתה בין המושלים הדמוקרטים הבודדים שהתנגדו להפלות. כאשר הושבעה לתפקיד בגיל 65 הייתה לאדם המבוגר ביותר שנכנס לנעלי המושל, עד שלורה קלי הושבעה בגיל 68 ב-2019.

בבחירות 1994 פרשה מהחיים הפוליטיים לאחר תקופת כהונה אחת בלבד. בערוב ימיה התמודדה בשנת 1996 על מושב בסנאט האמריקאי שהתפנה עם עזיבתו של בוב דול, אך בפריימריז הדמוקרטים הפסידה לג'יל דוקינג, שבעצמה הובסה בידי סם בראונבק. פיני נפטרה בשנת 2001 מסיבוכים של סרטן הכבד בבית החולים סנט פרנסיס בטופיקה, ונטמנה בבית העלמין הר קלורי שבעיר הולדתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ואן פיני** בוויקישיתוף
* ג'ואן פיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ואן פיני, באתר NNDB (באנגלית)
2. ↑  Joan Finney, באתר Kansas Historical Society (באנגלית)
3. ↑  מרי פירפוינט, Former Kansas Governor Joan Finney dead, באתר Indian Country Today‏, 7 באוגוסט 2001 (באנגלית)
4. ↑  AP‏, Joan Finney; Was Kansas Governor, באתר לוס אנג'לס טיימס, 30 ביולי 2001 (באנגלית)
5. ↑  Former Kansas Gov. Joan Finney Dies, באתר וושינגטון פוסט, 30 ביולי 2001 (באנגלית)
6. ↑  Ex-governor of Kansas Joan Finney dies at 76, באתר Deseret News‏, 29 ביולי 2001 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1197094482
* LCCN: no99068067
* SNAC: w6q924cs
* VIAF: 78417789
* WorldCat: lccn-no99068067

 |
**מרגרט לסלי בוש-בראון** (באנגלית: **Margaret Lesley Bush-Brown**;‏  19 במאי 1857 – 16 בנובמבר 1944) הייתה ציירת ותחריטאית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

מרגרט בוש-בראון הייתה ילידת פילדלפיה, בתו של הגאולוג פיטר לסלי והרפורמטורית החברתית סוזן אינץ' ליימן לסלי. תפקידה הראשון היה ליצור מודלים גאולוגיים לאביה.

המורה הראשון שלה היה תומאס אייקינס, איתו למדה באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה לפני שעברה לפריז, בשנת 1880, להמשך הלימוד.[4] היא גם לקחה שיעורים בבית הספר לעיצוב לנשים בפילדלפיה.

בפריז נרשמה לאקדמיה ז'וליאן ולקחה שיעורים עם טוני רוברט-פלורי, גוסטב בולנגר וז'ול-ג'וזף לפבר, לפני שחזרה לארצות הברית באוקטובר 1883. לאחר מכן למדה לחרוט אצל גבריאל דה-וו קלמנס, ובשנת 1884 הוצג "Study of a Girl's Head", ככל הנראה ההדפס הראשון שלה, במועדון התחריט של ניו יורק. בשלב מסוים הייתה גם שיעורים עם כריסטיאן שוסל.

מרגרט בוש-בראון החלה במהרה להצטרף למעגל חברתי של מספר רב של אמניות אחרות, ביניהן אליזבת בוט, ססיליה בו, ומרי פרנקלין, ולעיתים קרובות יצאה בקיץ איתן לצייר לאורך החוף המזרחי. בשנת 1881 סיירה בצרפת ובבלגיה עם הציירת אלן דיי הייל, בת דודה רחוקה, ועם הלן נולטון.

מרגרט לסלי בוש-בראון, דיוקן של הציירת אלן דיי הייל, 1910
באפריל 1886 נישאה לפסל הנרי קירק בוש-בראון ועברה לביתו בניובורג, ניו יורק. לאחר מכן עברו בני הזוג לוושינגטון, שם עבדה מרגרט כציירת. בעלה נפטר בשנת 1935, אך היא נותרה בוושינגטון עד שנת 1941. באותה שנה עברה לפנסילבניה,שם נפטרה שלוש שנים אחר כך בבית בנה ג'יימס באמבלר.

למשפחת בוש-בראון נולדו שלושה ילדים ששרדו, שני בנים, הרולד וג'יימס, [5] שהפכו לאדריכלים ובת, לידיה, ששהפכה לאמנית בעצמה.

יצירתה
------

בנוסף לתערוכות יחיד, למרגרט בוש-בראון הייתה לפעמים מציגה עבודות משותפות עם בעלה, ומאוחר יותר, עם בתם. [3] בשנת 1883 הציגה בסלון של פריז. בוש-בראון הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות וציירה ציור קיר לבניין מדינת פנסילבניה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.

היא זכתה במספר פרסים על עבודתה במהלך הקריירה שלה, ווערכה תערוכה רטרוספקטיבית בגלריה קורקורן בשנת 1911.

הדיוקן שציירה מרגרט בוש-בראון של חברתה אלן דיי הייל נמצא בבעלות מוזיאון האמנות האמריקני סמית'סוניאן. זוג דיוקנאות של הרופא ג'ון מוריי ומרי בוילס הם בבעלות בית החולים נורפוק ואוניברסיטת נוריץ'. דיוקן עצמי, משנת 1914 באוסף האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, נכלל בתערוכת הפתיחה של המוזיאון הלאומי לנשים באומנויות, אמניות נשים אמריקאיות 1830–1930, בשנת 1987.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרגרט לסלי בוש-בראון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Margaret White Bush-Brown, geni\_family\_tree
2. ↑  Margaret Lesley Bush-Brown | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu
3. ↑  Eleanor Tufts, International Exhibitions Foundation, **American Women Artists, 1830-1930**, International Exhibitions Foundation for the National Museum of Women in the Arts, 1987, מסת"ב 978-0-940979-01-7. (באנגלית)
4. ↑  United States Women Painters: 1893 Exposition--page 2, arcadiasystems.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5293 3698
* LCCN: nr2002020314
* ULAN: 500332629
* VIAF: 31932344
* WorldCat: lccn-nr2002020314

 |
פסח אילון (אברמוביץ)
**פסח איילון (אברמוביץ)** (26 בינואר 1912 - 18 ביולי 1989 ט"ז בתמוז תשמ"ט)) היה מ"אנשי בראשית" – חלוצי התעשייה הצבאית בארץ ישראל לפני הקמת המדינה ומעמודי התווך שלה בשנותיה הראשונות ובהמשך. איילון התחיל את עבודתו בתע"ש במחתרת ב-1936 וקיבל מס' עובד 7. ממכון "א", מקום עבודתו הראשון, עבר להקים ולנהל את המפעל הראשון ליצור כדורים "מכון איילון". בהמשך הדרך ניהל במשך שנים ארוכות את המפעל ליצור תחמושת זעירה "כ" תל אביב. אחרי מלחמת ששת הימים ניצח על ההקמה של ספינת הדגל של המפעלים ליצור תחמושת קלה, "מפעל יצחק" והיה למנהלו הראשון.

קורות חיים
----------

### העלייה לישראל

פסח איילון נולד בנדר שברומניה כבן חמישי להוריו ציפורה ושמואל אברמוביץ. משפחתו עלתה לארץ בעת העלייה השלישית, וכך אולצו להמתין חודשים רבים באיסטנבול עד תום הליכי קבלת הרישיון לעלייה לארץ ישראל.

### המעבר ממכון "א" למכון איילון

בשנת 1944 בעת היותו סגן מנהל מכון א' בתע"ש, חויבו קברניטי היישוב להיערך מבחינה ביטחונית עקב השמועות אודות מעשי הגרמנים באירופה והתקדמותם לעבר לוב ומצרים ועקב הדיבורים על הקמה קרובה של מדינה יהודית בארץ-ישראל שהיה בהערכה שהקמת המדינה לא תעבור ללא עימות חריף עם הערבים. ההיערכות נעשתה על ידי תכנון יצור נשק עצמי של אמצעי לחימה שיהיו מוכנים ליום פקודה, על אף שכבר יצרו בתע"ש תת-מקלע, אך לצורך השימוש בו היה צורך ברבבות כדורים שרובם נרכשו ממקורות חוץ שלא תמיד היו זמינים בכמויות הדרושות ובמחיר סביר. בשל כך החלו בפעולות אינטנסיביות שתכליתן הקמת מכון עצמאי אשר יועד במטרתו ליצור כדורים בקוטר 9 מ"מ המתאימים לתת המקלע (הידוע בכינוי תמ"ת). לאחר אשרור ההחלטה ומציאת תקציב הולם, נבחר מיקום המכון בגבעת הקיבוצים שליד רחובות. בפגישה שהייתה בין יוסף אבידר לפסח, התבשר האחרון כי הפיקוד העליון של ההגנה החליט למנותו למנהל המכון החדש אשר יקרא מכון איילון.

### ניהול מפעל "כ"

ביקורו של דוד בן-גוריון במפעל "כ"
בשנת 1951, לאחר תקופת ביניים קצרה במפעל ליצור קנים, חזר לעיסוקו ביצור כדורים וקיבל את הניהול של מפעל "כ". עבודתו של פסח כמנהל התאפיינה בשליטה מוחלטת בתחומי הניהול והטכנולוגיה של יצור הכדורים. מפעל "כ" נסגר בשנת 1981, לאחר שבמשך 33 השנים בהם פעל יצרו בו למעלה ממיליארד כדורים מכל הסוגים.

### משפחתו

פסח נשא לאישה את רוחמה (נולדה 1916) בת בלומה ואליהו לבית זיסלמן. לפסח נולדו בן ובת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דואר אלקטרוני מנוגה בן-ארי, מנהלת הדרכה - מוזיאון מכון איילון, מועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
**מקדש השן** (**סְרי דָלָאדָה מָלִיגָאוָוה**; בסינהלית: **ශ්‍රී දළදා මාළිගාව**, בטמילית: ஸ்ரீ தலதா மாளிகை) הוא מקדש בודהיסטי בקאנדי שבסרי לנקה. זהו אחד המקדשים הבודהיסטיים החשובים בעולם, שכן על פי המסורת, מוחזקים בו שרידי השן של הבודהה, ומכאן שמו. למקדש גם חשיבות לאומית בסרי לנקה, משום שעל פי המסורת המקומית, מי שמחזיק בשן של בודהה שולט בסרי לנקה כולה.

היסטוריה
--------

לפי המסורת, שרידי השן נשמרו תחילה בקלינגה (במזרח הודו של ימינו) והוברחו לסרי לנקה על ידי הנסיכה הממאלי ובעלה הנסיך דנתה בראשית המאה הרביעית. המלך, קירתי סרי מגהווארנה, הורה תחילה לשמור אותה במקום בו שוכן מקדש איסורומונייה בעיר אנורדאפורה. גם המלכים שבאו אחריו ראו עצמם אחראים לשמירה על השן, וכך התפתחה מסורת שזיהתה בין שמירת השן לבין השליטה באי. המלכים השונים הקפידו, לפיכך, להחזיק את השן במקדשים הסמוכים לארמונותיהם. לאורך השנים הוחזקה השן בערי הבירה השונות, ובהן פולונוארווה, דמבדנייה וקורונגאלה.

המלך וימאלאדארמסורייה הראשון, ששלט בממלכת קאנדי בין 1590 ל-1604, הקים בקאנדי מבנה בן שתי קומות שיועד לשמירתה של השן. בזמן הפלישה הפורטוגזית ב-1603 הועברה השן למקום מסתור ברכס נאקלז. המלך רג'אסינהה השני, שביסס מחדש את הממלכה במהלך המאה ה-17, הקים מקדש חדש שיועד לשן. את המקדש הנוכחי, באותו מקום, הקים וירה נרנדרה סינהה, בראשית המאה ה-18, אך חלקים ממנו הם תוספות מאוחרות יותר. 

חשיבותו של המקדש לבודהיסטים הפכה אותו ליעד לפיגועים במהלך מלחמת האזרחים בסרי לנקה. ב-9 בפברואר 1989 אנשי הזרוע הצבאית של הארגון המרקסיסטי ג'נאתה וימוקתי פראמונה פתחו באש לעבר המקדש וגרמו למותם של מספר בני אדם. ב-25 בינואר 1998 פוצצה מחתרת טיגריסי השחרור של טאמיל אילם משאית תופת בסמוך למקדש. 17 בני אדם נהרגו, עשרות נפצעו, וחלקים מהמקדש קרסו.

אדריכלות
--------

חזית הארמון פונה לכיוון מערב, ולאורכה בריכת מים. חומת הלבנים המפרידה בינה לבין הארמון מכונה "חומת גלי המים", ולאורכה חורים שנועדו למנורת שמן. שער הכניסה הראשי, מאהאוואהאלקאדה (Mahawahalkada) כולל אבן ירח מעוטרת. השער נהרס כליל בפיגוע ב-1998, והוקם מחדש. משני צדי השער פסלי פילים, ובקצה גרם המדרגות אליו הוא מוביל שני פסלי שומרים. בחזית המקדש בולט מבנה מתומן, שנבנה בתקופת שלטונו של סרי ויקראמה רג'אסינהה, בראשית המאה ה-19.

החלל המרכזי של המקדש כולל שתי קומות, ודלת הכניסה אליו עשויה שנהב. הקירות הפנימיים של המקדש כוללים ציורים ועיטורים, וב-1987 נוספו לתקרה עיטורי זהב. בסמוך לחלל זה נמצא התא בו שמורים, בתוך שבע תיבות מעוטרות באבני חן, שרידי השן הקדושה.

* חזית המקדשחזית המקדש
* ציור קיר במסדרון המוביל לחלל המרכזי במקדשציור קיר במסדרון המוביל לחלל המרכזי במקדש

ראו גם
------

* שרידי קדושים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקדש השן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מקדש השן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n85307383
* NKC: ko20221150111
* VIAF: 228277471
* WorldCat: lccn-n85307383

 |
**מקדש וָלהאלה**, המכונה גם **היכל התהילה והכבוד של ולהאלה**, הוא מבנה בסגנון נאו-קלאסי על שפת נהר הדנובה, בקרבת העיר רגנסבורג שבמדינת בוואריה, גרמניה.

ההיכל נבנה בין השנים 1830 – 1842 בתכנונו של האדריכל לאו פון קלנצה.

המבנה הוקם בהשראתו של לודוויג הראשון נסיך בוואריה עוד משנת 1807, על רקע תבוסות נסיכויות גרמניה וכיבושן על ידי נפוליאון בונפרטה. מטרתו העיקרית הייתה לעודד ולרומם את רוח העם המובס באמצעות ציון של דמויות היסטוריות ואירועים גדולים בחיי האומה והעם, מאז הניצחון בקרב יער טויטובורג, 1,800 שנה קודם לכן.

המקורות ההיסטוריים
------------------

המונח "ולהאלה" מקורו במיתולוגיה הנורדית, והוא מציין את מקום מנוחתם האחרון של גיבורי הקרבות שנהרגו. כוונתו של לודוויג הייתה לחזק את רוח העם ולהנציח, בנוסף לגיבורים צבאיים, גם גיבורים אזרחיים של העם הגרמני כמו מדענים, סופרים ואנשי דת.

בהקשר זה, המונח הגרמני מציין לא רק גרמנים החיים בגרמניה עצמה – אלא גם אחרים שמוצאם הוא גרמני אתני, ואף בעלי מוצא גרמני, שזכו לתהילה במדינות אחרות.

יישום והבניה
------------

עד שנת 1825, מועד הכתרתו של לודוויג הראשון הושלמו כבר כ-60 פסלים. בשנת 1826 נקבע על ידו כי צורת ההיכל תהיה כהעתק של מבנה הפרתנון באתונה. האפריז הצפוני מציג את מדינות גרמניה כפנים אנושיות, והדרומי מציג סצנת קרב. המבנה נחנך רשמית ב-18 באוקטובר 1842 ובמועד זה כבר הכיל כ-96 פסלי ראש ועוד 64 טבלאות הנצחה לאישים או אירועים אשר לא נמצאה להם דוגמה לפיסול.

דמויות עיקריות המונצחות בפסלים
------------------------------

האולם הראשי
* קונראד אדנאואר – קנצלר מערב גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה
* יוהאן סבסטיאן באך, לודוויג ואן בטהובן, אנטון ברוקנר – מלחינים היסטוריים
* אלברכט דירר, אנתוני ואן דייק, פטר פאול רובנס – ציירים
* אלברט איינשטיין, יוהאנס קפלר, ניקולאוס קופרניקוס – מדענים

בנוסף לאלה, מוצגים פסליהם של כל שליטי גרמניה מאז הקמת האימפריה הרומית הקדושה ועד לסוף המאה ה-19, מצביאים צבאיים גרמנים ובני אצולה ושושלות מלוכה במדינות אחרות.

ולהאלה בימי השלטון הנאצי
------------------------

חלק משמעותי מחזונו של היטלר היה ליצור "לידה מחדש" של העם הגרמני אשר תתבסס על המקורות ההיסטוריים והתרבותיים שלו. בהיכל ולהאלה מצא כר נרחב ליישום רעיונותיו, בעיקר בהקשר של תחיית הענקת "כבוד" לדמויות היסטוריות של התרבות הגרמנית. למרבה האבסורד, בביקורו שם בשנת 1937 עוטר לכבודו פסלו של המלחין הנערץ עליו, אנטון ברוקנר שנפטר בשנת 1896 בצלב הקרס.

כיום
----

כיום ממשיכה ממשלת בוואריה במסורת הנצחה של גיבוריה בתנאי שחלפו לפחות 20 שנה מיום מותם. עד היום נוספו לפסלים המקורים 31 דמויות נוספות, בהן 12 נשים. בין המונצחים גם דמויות של מתנגדי השלטון הנאצי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקדש ולהאלה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מקדש ולהאלה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4064441-8
* LCCN: no2013054299
* NKC: kn20141021007
* VIAF: 263257904
* WorldCat: lccn-no2013054299

 |
**רונלד אוונס** (באנגלית: **Ronald Ellwin «Ron» Evans, Jr**, ‏ 10 בנובמבר 1933 – 7 באפריל 1990, סקוטסדייל) היה מהנדס אווירונאוטיקה, טייס בחיל הים האמריקאי, ואסטרונאוט מטעם נאס"א. הוא היה אחד מעשרים וארבעה האסטרונאוטים שטסו לירח. הוא טס לירח במסגרת אפולו 17.

לאחר שעזב את נאס"א הוא עבד בחברות שונות.

ביוגרפיה
--------

רונלד אוונס נולד בעיירה סנט פרנסיס שבקנזס. לאחר סיום בית ספר עירוני וקבלת תואר בהנדסת חשמל באוניברסיטת קנזס הוא התגייס לחיל הים של ארצות הברית ועבר קורס טיס. הוא שירת בחיל הים עד שלנת 1966 ובתקופה זו השלים לימודי תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים. כמו כן הוא השתתף בקרבות מלחמת וייטנאם תוך ביצוע 112 טיסות מבצעיות.

בשנת 1964 הוא ניסה להתקבל לנאס"א אך בסוף המבדקים קיבל תשובה שלילית. בשנת 1966 אוונס נקלט בנאס"א ונבחר ליחידה להכנת אסטרונאוטים. הוא היה בצוות משנה של אפולו 14. אוונס היה חבר צוות אפולו 17 בתפקיד טייס תא הפיקוד. במהלך הטיסה הוא ביצע פעילות חוץ רכבית.

בשנת 1975 אוונס היה חבר צוות גיבוי של "אפולו-סויוז" כטייס. הוא פעל בנאס"א עד לשנת 1977 ובתקופה אחרונה היה חבר בצוות בדיקות של מעבורת חלל.

לאחר פרישה מנאס"א אוונס התיישב בסקוטסדייל ועבד שם במספר חברות טכנולוגיה פרטיות. הוא נפטר מהתקף לב בביתו בשנת 1990.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רונלד אוונס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* רונלד אוונס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011092927
* PIC: 8798
* VIAF: 171815135
* WorldCat: lccn-no2011092927

 |
**ויליאם רונלד דודס פיירברן** (באנגלית: **William Ronald Dodds Fairbairn**,‏ 11 באוגוסט 1889 - 31 בדצמבר 1964) היה פסיכואנליטיקאי ופסיכותרפיסט ממוצא סקוטי וחבר בחברה הפסיכואנליטית הבריטית. מחלוצי ההוגים של גישת יחסי האובייקט.

חייו
----

פיירברן נולד באדינבורו ולמד באוניברסיטת אדינבורו לימודי דתות ולימודי יוון. בהמשך שירת תחת הגנרל אלנבי במערכה על ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. בשובו לבריטניה למד רפואה ועסק בהוראת פסיכולוגיה ובטיפול. בזכות כתביו, זכה להיות חבר בחברה הפסיכואנליטית הבריטית.

קברו של רונלד פיירברן בבית הקברות דין באדינבורו
פיירברן היה אחד ממייסדי קבוצת האמצע בפסיכולוגיה - קבוצה שדגלה באנליזה המתרכזת ביחסים בין אנשים (יחסי אובייקט), זאת בשונה משני הזרמים בפסיכולוגיה של אותה התקופה, הזרם הקלייניאני וזה של אנה פרויד, אשר שמו את עיקר הדגש על הדחפים שבאדם.

חידושיו
-------

### הליבידו מוכוון האובייקט

אחת מתרומותיו החשובות ביותר של פיירברן לתאוריה הפסיכואנליטית הייתה בהצגתה של נקודת מבט אלטרנטיבית בנוגע לליבידו. בניגוד לפרויד, אשר הציג את הליבידו כמכוון עונג, פיירברן חשב על הליבידו כמוכוון אובייקט - כלומר כמוכוון ליצירת קשר עם האחר. הקשר הראשוני והמשמעותי ביותר הוא הקשר הנוצר בין הילד להוריו, קשר המביא לחיבור חזק מאוד ביניהם ומעצב את חייו הרגשיים. האובייקטים הראשוניים של ההורים מהווים אבטיפוס לקשרים עתידיים וכך הקשר הראשוני איתם קובע במידה רבה את חוויותיו הרגשיות של הילד בהמשך חייו.

### יחסי אובייקט פנימיים

פיירברן טען שהאובייקטים שהילד רוכש בשלבי חייו הראשונים מהווים מודל לכל חוויותיו העתידיות הנוגעות לקשרים עם אחרים. יחסי האובייקט הפנימיים מתארים יחסים המתקיימים בנפשו של האדם. הורים נורמליים יצרו אצל הילד אוריינטציה המכוונת החוצה כלפי אנשים אמיתיים ויצירתם של קשרים אמיתיים. כשצרכיו הפסיכולוגיים של הילד לא מסופקים על ידי הוריו, מתפתחת פתולוגיה של הימנעות מפנייה אל המציאות החיצונית, ובמקום יחסים אמיתיים עם אחרים מפתח האדם אובייקטים פנימיים, מדומיינים, ומקיים עימם יחסים פנטזמטיים.

### פיצול העצמי (פיצול האגו)

על פי פיירברן, ילד להורים בלתי זמינים רגשית יפריד בין הפן המגיב בהוריו (האובייקט הטוב) לבין הפן שאינו מגיב (האובייקט הבלתי מספק). הילד מפנים את האספקטים שאינם מגיבים בהורים ותופס את המאפיינים הללו כחלק ממנו - זאת משום שהם אינם נוכחים במציאות. מנגנון הגנה זה מכונה "פיצול העצמי", ובו המאפיינים הטובים והרעים של ההורה מופרדים ואין מקום לשילוב בין שני החלקים ולתחושה אמביוולנטית.

האישיות הסכיזואידית
-------------------

 ערך מורחב – **הפרעת אישיות סכיזואידית**  

פרברן תרם תרומה משמעותית בתחום האישיות בתיאוריו הנוגעים לאישיות הסכיזואידית. המאפיינים העיקריים של אישיות זו הם ניתוק רגיש ונסיגה ממעורבות רגשית. לדעתו, זוהי הפרעה האופיינית לפגיעה ביחסי עצמי-אובייקט. ההימנעות והניתוק מרגשות מקורם ביחסים עם אובייקט, שנחוו בינקותם כמכאיבים וכמתסכלים.

ראו גם
------

* יחסי אובייקט
* וילפרד ביון
* הארי גאנטריפ
* דונלד ויניקוט
* מרגרט מאהלר
* מלאני קליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271670805171
* BNE: XX5006959
* BnF: cb134825761 (data)
* CiNii: DA01172067
* GND: 118924079
* ISNI: 0000 0001 1678 2340
* LCCN: n87100313
* NDL: 00439159
* NKC: jn20000809004
* NTA: 074909797
* SUDOC: 035479752
* Trove: 911170
* VIAF: 79147432
* WorldCat: lccn-n87100313

 |
הנרי נלסון אוניל, ציור סאטירי – אמן המצייר בסגנון פרה רפאלי
**הקליקה** (באנגלית: **The Clique**) הייתה קבוצה של אמנים אנגלים, שהקים ריצ'רד דאד בסוף שנות השלושים של המאה ה-19. חברים נוספים היו אוגוסטוס ביצה, אלפרד אלמור, ויליאם פאוול פרית', הנרי נלסון אוניל, ג'ון פיליפ ואדוארד מתיו וורד.

הם תוארו כ"הקבוצה הראשונה של אמנים בריטים שהתארגנה ביחד והודיעה כי המסורת הגדולה של האקדמיה לאמנות הבריטית לא רלוונטית לדרישות האמנות של זמנם".

הקמה
----

מידע על פעילותה של ״הקליקה״ נובע בעיקר מזיכרונותיו של ויליאם פאוול פרית' וממאמר קצר שפורסם בכתב העת "ארט ז'ורנל" 1898 על ידי גילברט אימרי, שהיה חבר הקבוצה. שניהם קובעים שהקבוצה כינתה את עצמה בשם זה והקימה מועדון רישומים. אימרי מתאר את שאיפותיהם של חברים מסוימים בקבוצה ומתאר כי בפגישותיהם היו כולם מציירים רישומים בנושא מסוים ומבקשים שאחרים, שאינם אמנים כמו אימרי, ישפטו לגופם של היצירות. 

הם נפגשו יחד בסוף שנות ה-30 והתחלה של שנות ה-40. הקבוצה התפרקה בשנת 1843 כשריצ׳רד דאד קיבל מחלת נפש ונכלא לאחר שרצח את אביו. האחרים, הפכו לחברים מצליחים באקדמיה המלכותית לאמנויות (אם כי אוניל הפך רק לחבר עמית ולא חבר מלא). עבודותיהם נתמכו על ידי כתב העת החדש שנוצר באותה העת - The Art Journal.

רעיונות
-------

הקליקה התאפיינה בהסתייגות חבריה מאמנות גבוהה אקדמית לטובת ציור ז'אנר. זאת בעקבות התקדימים של ויליאם הוגארת ודייוויד וילקי. הרעיון עלה בקנה אחד עם השקפתם כי יש לשפוט את האמנות על ידי הציבור ולא על פי התאמתה לאידיאלים האקדמיים.

בשנות החמישים של המאה ה-19 הפכו רוב חברי "הקליקה" למתנגדים גדולים של התנועה הפרה-רפאלית, והאמינו שאומנותה מייצגת אקסצנטריות ופרימיטיביות. ויליאם פרית' ואוניל כתבו רבות על התנגדותם לעקרונות תנועה הקדם-רפאלית.

ציור הדיוקנאות של חברי "הקליקה" הוזמן על ידי פטריק אלן-פרייזר לבית האוזפילדפילד בארברואת'.

בשנות ה-60 של המאה ה-19 התפרסמה קבוצה אחרת של אמנים עם רעיונות דומים בשם St John's Wood Clique (אנ').

גלריה
-----

* ריצ׳רד דאד ריצ׳רד דאד
* אדוארד מתיו וורדאדוארד מתיו וורד
* ג׳ון פיליפ ג׳ון פיליפ
* ויליאם פאוול פירת׳ ויליאם פאוול פירת׳
* אלפרד אלמוראלפרד אלמור
* אוגוסטוס אג אוגוסטוס אג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקליקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Valentine, Helen, ed. *Art in the Age of Queen Victoria: Treasures from the Royal Academy of Arts Permanent Collection.* New Haven and London, Yale University Press/Royal Academy of Arts, London, 1999.
2. ↑  Imray, J. *A Reminiscence of Sixty Years Ago*, *Art Journal*, 1898, p.202.
**טרוור אליאס איינהורן** (באנגלית: **Trevor Elias Einhorn**; נולד ב-3 בנובמבר 1988) הוא שחקן אמריקאי יהודי, הידוע בעיקר תודות לגילום דמותו של **פרדריק "פרדי" גיילורד קריין** בקומדיית המצבים "פרייז'ר".

קורות חיים
----------

איינהורן נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה בשנת 1988. הוא למד בבית הספר היסודי אל רודאו, ולאחר מכן בתיכון בוורלי הילס, הממוקם בעיר בוורלי הילס שבמחוז לוס אנג'לס. עם סיום לימודיו התיכוניים, התקבל איינהורן לאקדמיית פרסמן למשחק שבלוס אנג'לס.

קריירה
------

תפקיד המשחק הראשון של איינהורן היה בסרט הקולנועי של בארי לוינסון משנת 1994 "חשיפה" בתפקיד מאט בנדרס, בנו של טום, אותו גילם מייקל דאגלס. עיקר פרסומו של איינהורן הגיע ב-1996 כשזה נובע מגילום דמותו של פרדריק "פרדי" גיילורד קריין בקומדיית המצבים האמריקאית "פרייזר", וכן ובתור מטופל צעיר וחולה מין בקומדיית המצבים שני בחורים ובחורה (באנגלית: **Two Guys and a Girl**). כמו כן, איינהורן השתתף גם בסרט BASEketball משנת 1998, וכן בסדרת הטלוויזיה בנים ובנות. איינהורן גם הגיח להופעת אורח בסדרה המשרד, ומד מן, בתור הקופירייטר ג'ון מטיס. 

בשנת 2016 החל לשחק באחד התפקידים הראשיים בסדרת הפנטזיה "הקוסמים" בדמותו של ג'וש הוברמן. בשנת 2017 שיחק בדרמה הרומנטית הטלוויזיונית "ריקוד מושחת" לצד השחקניות אביגייל ברסלין ושרה היילנד. בשנה זו גם התארח בסדרת הטלוויזיה "הטייקון האחרון" של אמזון.

קישורים חיצוניים
----------------

* טרוור איינהורן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 7990160364959863680000
* WorldCat (עם VIAF): 7990160364959863680000

 |


]
מחיר של ירקות ופירות מוצג לראווה בשוק
**מחיר** הוא מונח בכלכלה, המציין כמות של מוצר מסוים, הנדרשת או מוצעת בתמורה למוצר או שירות. בדרך כלל, נהוג לנקוב במחיר ביחידות מוצר מוסכמות, כמו כסף, אך מחיר יכול להיות מיוצג גם באמצעות מוצרים, סחורות ושירותים אחרים.

סוגי מחיר
---------

לכל מוצר יש מחיר. לרוב, נקוב מחירו של מוצר בכסף או בהילך מקובל אחר. כך, לדוגמה, מוצרים כמו ירקות, פירות, דירות למגורים, נסיעה באמצעי תחבורה, הפקדה ומשיכה של כספים, שימוש בשירותיו של עורך־דין, וכדומה — לכולם יש מחיר. 

מחירם של מוצרים אינו נקוב תמיד בכסף או בהילך מקובל אחר. לעיתים, נקבע למוצר או שירות מחיר הנקוב בשירותים שהקונה נתבע או נאלץ לספק. במקרים אחרים, נדרש הקונה לשלם מחיר מסוים תמורת הימנעות המוכר מפעולה מסוימת. בתשלום מיסים, אגרות או היטלים, לדוגמה, משלם הקונה תמורת היתר שמעניק לו המוכר לבצע פעולות מסוימות (לדוגמה, לטוס לארץ אחרת) או תמורת הימנעות של המוכר מפגיעה בקונה (לדוגמה, כליאתו של אדם שלא שילם מיסים).

קביעת המחיר
-----------

יש תאוריות שונות ביחס לגובה הנכון של מחירים. תיאורית הערך של העבודה גורסת כי לכל מוצר יש ערך המבוסס על כמות העבודה שהושקעה בייצורו. תאוריה זו הייתה מקובלת בעיקרה על הוגים חשובים ראשונים בתחום הכלכלה, כמו אדם סמית' ודייוויד ריקרדו. תאוריה זו נכשלה בהסברת תופעת פרדוקס המים-והיהלום —העובדה שמים חיוניים לאדם, אך מחירם נמוך בהרבה מזה של יהלומים, שאינם חיוניים. 

מ-1870 ואילך נדחתה תאוריה זו מפני תאוריות הערך השולי של מנגר, ואלרה, ג'בונס, וממשיכיהם. תאוריות אלו גרסו כי מחירו של מוצר נקבע לא על־פי העבודה שהושקעה בייצורו אלא על־פי העדפות הצרכן (לפי מנגר) או לפי סיפוק צורכי הצרכן, כפי שהם נתפשים על ידיו (לפי הכלכלה הניאו־קלאסית). 

מחירו של מוצר, לפיכך, הוא תוצר של מחסור או תפישה של מחסור מצד הצרכן, המוכן לשלם סכום גבוה יותר עבור מוצר נדיר או נחשק יותר בעיניו. מנגר, פתר את פרדוקס המים-והיהלום בקביעה כי מחירו של מוצר נקבע על־פי הצורך החשוב פחות (היחידה השולית) עליו יהיה הקונה מוכן לוותר אם המוצר יוצע במחיר גבוה יותר. לדוגמה, אם לאדם יש חמישה ליטרים של מים, והוא משתמש בליטר אחד כדי לשתות, בשני כדי להשקות את עציציו ובחמישי כדי לשטוף כלים, מחיר המים מבחינתו הוא מחיר הוויתור על סיפוק הצורך הנמוך ביותר בחשיבותו (שטיפת כלים). ברור כי במצב כזה, מחיר המים עבור אותו אדם יהיה נמוך ממחירו של יהלום. לעומת זאת, אדם גווע מצמא במדבר, ירצה להשתמש בליטר מים כדי לשתותו. עבורו, מחיר המים יהיה זהה לוויתור על חייו ולכן ברור כי יבחר לקנות את המים במחיר גבוה אף מזה של יהלום.

מודל קביעת המחיר לפי העדפות הצרכן (רמות הביקוש) וכמות המוצר בהתאם בשוק (רמות ההיצא) נוסח בשם מודל ה"היצע וביקוש" על ידי אלפרד מרשל בספרו עקרונות הכלכלה .

ראו גם
------

* המחרה
* היצע וביקוש

קישורים חיצוניים
----------------

* מחיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מחירים (Prices), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alfred Marshall, *Principles of Economics*. התיאור המקובל עד היום לדגם מופיע בספר החמישי. מרשל הסתייג משימוש במשוואות ובתרשימים בכלכלה ולכן הציג את התרשימים המקובלים עד היום לתיאור ביקוש והיצע בהערות שוליים 116 ו-117 לפרק ה-13 בספר זה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536372105171
* BNE: XX525863
* BnF: cb119709672 (data)
* GND: 4047097-0
* HDS: 013921
* LCCN: sh85106622
* LNB: 000059775
* NARA: 10643031
* NDL: 00564705
* NKC: ph114227

 |
באלגברה ליניארית, **מטריצת היחידה** מסדר \ n היא מטריצה ריבועית מסדר n, כלומר בגודל n^{2}, שהאלכסון הראשי שלה מורכב מאחדות וכל שאר המטריצה מאפסים. היא מסומנת על ידי \ I\_{n} או על ידי \ I כאשר גודלה אינו חשוב או טריוויאלי. מטריצת היחידה משמשת כאיבר נייטרלי ביחס לכפל מטריצות, וכטרנספורמציה ליניארית היא מייצגת את העתקת הזהות (כלומר: \ v=Iv לכל \ v), כלומר כמו שבאלגברה רגילה ניתן להכפיל כל אבר שרוצים בספרה 1 כך ניתן להכפיל כל מטריצה שרוצים במטריצת היחידה מבלי לשנות את השוויון.

דוגמאות למטריצת היחידה בסדרים שונים:

I\_{1}={\begin{bmatrix}1\end{bmatrix}},\ I\_{2}={\begin{bmatrix}1&0\\0&1\end{bmatrix}},\ I\_{3}={\begin{bmatrix}1&0&0\\0&1&0\\0&0&1\end{bmatrix}},\ \cdots ,\ I\_{n}={\begin{bmatrix}1&0&\cdots &0\\0&1&\cdots &0\\\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\0&0&\cdots &1\end{bmatrix}}
מאחר שמטריצת היחידה היא מקרה פרטי של מטריצה אלכסונית, אפשר לכתוב אותה גם כ-:


I

n

=
diag
⁡
(
1
,
1
,
…
,
1
)

{\displaystyle I\_{n}=\operatorname {diag} (1,1,\dots ,1)}

{\displaystyle I_{n}=\operatorname {diag} (1,1,\dots ,1)}
בחישובים לפי קואורדינטות וחשבון טנזורים שימושי להציג את מטריצת היחידה באמצעות הדלתא של קרונקר:



(

I

n

)

i
j

=

δ

i
j

=

{

1

if 

i
=
j

0

if 

i
≠
j



{\displaystyle (I\_{n})\_{ij}=\delta \_{ij}={\begin{cases}1&{\mbox{if }}i=j\\0&{\mbox{if }}i\neq j\end{cases}}}

{\displaystyle (I_{n})_{ij}=\delta _{ij}={\begin{cases}1&{\mbox{if }}i=j\\0&{\mbox{if }}i\neq j\end{cases}}}

תהי {\displaystyle A\in M\_{m\times n}(F)} מטריצה מעל שדה F, אזי: 



I

m

A
=
A

I

n

=
A

{\displaystyle I\_{m}A=AI\_{n}=A}

{\displaystyle I_{m}A=AI_{n}=A}
כלומר: מטריצת היחידה היא איבר נייטרלי ביחס לכפל מטריצות. 

מטריצת היחידה (מסדר n) היא מטריצה אוניטרית ומטריצה הרמיטית ובפרט מטריצה סימטרית ומטריצה אורתוגונלית, עמודותיה וכן שורותיה מהווים בסיס אורתונורמלי למרחב הווקטורי {\displaystyle F^{n}}. הדטרמיננטה של מטריצת היחידה שווה ל-1. מטריצת היחידה היא מטריצה אלכסונית שכל ערכיה העצמיים שווים ל-1. זו מטריצה הפיכה ודרגתה שווה ל-n.

מטריצה מסוג זה מנוצלת בכמה תחומים של אנליזה נומרית לרבות פירוק אינטרפולטיבי.

ראו גם
------

* הדלתא של קרונקר

קישורים חיצוניים
----------------

* מטריצת היחידה, באתר MathWorld (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**רונית שריד** (נולדה ב-1961) היא חוקרת נגיפים (וירוסים) וסרטן המכהנת כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה
--------

רונית שריד נולדה בתל אביב ולמדה בגימנסיה הרצליה בתל אביב. ב-1981 החלה ללמוד לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובמקביל למדה הוראה. את לימודי המוסמך והדוקטורט השלימה בהצטיינות במחלקה למיקרוביולוגיה הומנית, בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלה, אותה עשתה בהנחייתם של פרופ' ארנונה גזית ופרופ' אברהם יניב, עסקה בחקר מולקולרי ופונקציונלי של ה- Lymphoproliferative Disease Virus of Turkeys - נגיף ממשפחת ה- Retroviridae המוכר כמחולל מחלה לימפופרוליפרטיבית אקוטית בעופות.

משך כשנתיים, לאחר סיום הדוקטורט, חקרה נגיפי הרפס במחלקה לחקר התא ואימונולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1995-1998 השתלמה באוניברסיטת קולומביה ניו יורק במסגרת לימודי פוסט-דוקטורט, שם התמקד מחקרה בנגיף ההרפס האנושי מספר 8, המכונה גם נגיף סארקומת קאפושי (Human herpesvirus 8, HHV-8 / Kaposi's sarcoma-associated herpesvirus, KSHV). שריד שבה לישראל ב-1998 והקימה קבוצת מחקר בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן, בה היא חוקרת ומלמדת עד היום ומכהנת כפרופסור מן המניין.

המחקר במעבדתה מתרכז בנגיף ה-KSHV – נגיף המוגדר כמחולל סרטן באדם וכגורם לסארקומת קאפושי, לימפומה מסוג Primary effusion lymphoma וכן למחלת Castleman. במעבדה נחקרים אספקטים שונים הקשורים למחזור ההדבקה ולפתוגנזה של KSHV ובהם אפיון מסלולי אותות הקשורים בשפעול התרבות הנגיף, אפיון תפקידם של תוצרי גנים נגיפיים במהלך מחזור ההדבקה בנגיף לשלביו השונים וזיהוי וחקר אינטראקציות בין חלבונים המקודדים ב-KSHV לחלבונים תאיים. בנוסף, היא חוקרת את השפעתם של תכשירים ננומטריים שונים על יכולת ההדבקה וההתרבות של נגיפים.

קריירה
------

שריד עסקה בתפקידים נוספים, בהם -

* 2006–2010 – חברת הוועדה למלגות ומענקים לסטודנטים לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן.
* 2006–2008 – חברה וראש וועדת הקבלה לסטודנטים לתארים מתקדמים בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן.
* 2010-2018 – ראש התכנית למצוינות (פסגות) באוניברסיטת בר-אילן.
* 2011–2012 – חברה בוועדת המשמעת, אוניברסיטת בר-אילן
* 2014-2019 - יועצת הרקטור לקידום נשים באקדמיה.
* 2019-2020 - סגנית דקן בית הספר ללימודים מתקדמים, אוניברסיטת בר-אילן
* 2020-היום - דקנית בית הספר ללימודים מתקדמים, אוניברסיטת בר-אילן

  

נוסף על כך כיהנה כחברת ועדות שונות, בהן החברה הישראלית למיקרוביולוגיה (2005–2007), הוועדה להערכת הצעות למענקי מחקר של משרד המדע הישראלי, האגודה לחקר הסרטן בישראל ובבריטניה, ועמדה בראש הוועדה להערכת הצעות למענקי מחקר של משרד הבריאות.

שריד מתגוררת בקריית אונו, נשואה לנדב והיא אם לשלושה.

הוקרה ופרסים
------------

1987 - הצטיינות דיקן באוניברסיטת תל אביב.
1992 - פרס פדרציית ספרדי עולמי למצוינות.
1998- מלגת אלון.
2000 - פרס טאובנבלט למצוינות במדעי הרפואה, אוניברסיטת בר-אילן.
2001 - פרס מ. שילה למצוינות במחקר מיקרוביולוגי מטעם החברה הישראלית למיקרוביולוגיה

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' שריד רונית, באתר של אוניברסיטת בר-אילן
* The lymphoproliferative disease virus of turkeys represents a distinct class of avian type-C retrovirus
**גארגויט בארבטרוק** (באנגלית: **Gurguit Barbtruc**; בוולשית: **Gwrgant Farfdrwch**; נפטר בשנת 369 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".

אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.

על פי ג'פרי, נחשב גארגויט למיסדה של ממלכת אירלנד.

ג'פרי מספר כי גארגויט היה בנו של בלינוס מלך בריטניה, ועלה לשלטון לאחר מות אביו. תקופת מלכותו הייתה שלווה אולם כאשר מלך דנמרק סירב לשלם לגארגויט את המיסים, פלש גארגויט לדנמרק, הרג את המלך וגבה את המס.

ג'פרי מספר כי בשובו לבריטניה פגש פליטים שכונו באסקלנסים (Basclenses) שבראשם פארתולואים (Partholoim), אשר הוגלו מספרד וחיפשו מקום יישוב. גארגויט סירב לאפשר להם להתיישב בבריטניה, אולם העניק להם את האי הסמוך אירלנד שהיה בלתי מיושב עד אותה עת.

גארגויט מלך כחמש שנים עד מותו בשנת 369 לפנה"ס ונקבר בעיר קארלאון שנוסדה על ידי אביו. לאחר מותו עלה לשלטון גויתלין בנו.

קישורים חיצוניים
----------------

* גניאולוגיה של פורקס הראשון(הקישור אינו פעיל)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**בלינוס** | **המלכים האגדיים של בריטניה** | **הבא**:**גויתלין** |