recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מרטין ואן מאלה** (בצרפתית: **Martin Van Maele**; ‏ 12 באוקטובר 1863 - 5 בספטמבר 1926), היה שם העט של **מוריס פרנסואה אלפרד מרטין ואן מיאלה** - מאייר צרפתי לספרות מהמאה ה-20. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בתחום הספרות הארוטית והאזוטרית.

חייו ומשפחתו
------------

ואן מאלה נולד בקומונה של בולון סור סאן - עיר תעשייתית חשובה ליד פריז. אמו, וירג'יניה מתילדה ז'אן ואן מאלה הייתה ממוצא בלגי, ואביו, לואיס אלפרד מרטין ממוצא צרפתי שהיה חוקר, ומאוחר יותר מורה בביוקס - בית הספר לאמנות בז'נבה. שם העט שלו, מרטין ואן מאלה, הוא שילוב של שם משפחתו של אביו ושם הנעורים של אמו. בנוסף לשם זה, לעיתים השתמש גם בשם העט א. ואן טרויזם.

ואן מאלה התחתן עם מארי פרנסואז ג'נה. לבני הזוג לא היו ילדים. הוא נפטר ב-5 בספטמבר 1926 בגיל 62, ונקבר בבית הקברות של הקומונה ורנס-ג'רסי שבצפון צרפת.

קריירה
------

רוב עבודותיו של ואן מאלה היו בבריסל ובפריז. עבודתו הידועה ביותר הורכבה בין היתר ממהדורה מאוירת של שיריו של המשורר פול ורלן. מהדורה זו פורסמה במהדורות קטנות וחשאיות של המו"ל הבריטי צ'ארלס קרינגטון. ההדפסים של המהדורה נחשבים גם הומוריסטיים וגם סאטריים, ולפעמים גם ציניים.

הקריירה של ואן מאלה החלה באיורים שלו עבור הסופר האנגלי הרברט ג'ורג' ולס על ספרו "האנשים הראשונים על הירח", שפורסם על ידי המו"ל הצרפתי פליקס ז'ובן בשנת 1901. הכותרת של הספר הפכה מאוחר יותר לסרט ראינוע קלאסי משנת 1902 מסוגת המדע הבדיוני בשם "מסע אל הירח" - סרט המדע הבדיוני הראשון בהיסטוריה, שבוים על ידי הבמאי ז'ורז' מלייס.

ואן מאלה גם אייר את חיבורו של אנטול פראנס "תאיס", בהוצאת צ'ארלס קרינגטון, גם הוא משנת 1901. 
בשנה שלאחר מכן, ובשנים מאוחרות יותר, עבד ואן מאלה כמאייר לתרגום של המו"ל פליקס ז'ובן לסדרת הספרים שרלוק הולמס. 

ואן מאלה נודע בעיקר בזכות איוריו הארוטיים הרבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטין ואן מאלה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Virginie (Virginie Mathilde Jeanne) VAN MAELE - Jean Genet - Geneanet".
2. ↑  "Martin Van Maele - An Illustrated Bibliographical Checklist".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11927608c (data)
* GND: 126893705
* ISNI: 0000 0003 8689 4246
* LCCN: n82228510
* NLA: 35753240
* NTA: 067957021
* SUDOC: 02717641X
* VIAF: 107912636
* WorldCat: lccn-n82228510

 |
המבנה במרכזו של הגן העירוני
תקרה מצוירת בפנים המבנה
**בית נבולסי** שבכפר יונה הוא מבנה היסטורי בולט בנוף האזור ואחד מתוך מספר בתים בשם זה באזור השרון שהוקמו על ידי משפחת נבולסי משכם. הבית שימש כבית מגורים ערבי מפואר החל מסוף המאה ה-19 ועד 1947 אז ננטש ובהמשך נבלע אל תוך שטחה הבנוי של כפר יונה.

היסטוריה
--------

את הבית הקים ראדי נבולסי, בן למשפחת נבולסי אשר החזיקה בנכסים רבים באזור השרון. ביתו העיקרי היה ליד מושב ינוב הסמוך ומבנה זה היה בית שני שבנה, ככל הנראה עבור אישה נוספת שנשא. הבית ממוקם על גבעה קטנה החולשת על השדות והמטעים שהיו בבעלות המשפחה באזור זה. הבית נבנה בשני שלבים. בשלב הראשון היה בית בן קומה אחת והקומה השנייה נוספה מאוחר יותר בתכנון האדריכל חיים בן עמר אשר פעל בעיר נתניה בתקופת היישוב ותכנן גם את הגן והמזרקה שמחוץ למבנה. בן עמר גם תכנן עבור המשפחה וילה מפוארת בעיר שכם.

הבית הוא דוגמה לאדריכלות הערבית בארץ ישראל של תחילת המאה ה-20 שהושפעה מהתהליכים הכלכליים, תרבותיים וטכנולוגיים שעברו על האזור בתקופה זו - תהליך התיעוש בארץ ישראל והגעתם של אדריכלים יהודים מאירופה. המבנה בנוי משלד בטון וחיפוי אבן וקומתו השנייה נתמכת על ידי קורות פלדה. סגנונו הוא אקלקטי וניכרת בו השפעה אירופאית רבה. בפתחיו נבנו קשתות מעוטרות, במרפסות המבנה עמודים עם כותרות מעוטרות ופנים המבנה כלל ציורי תקרה ושטיחי אבן בריצוף, כמאפיין בולט של שילוב סגנונות זה. חלק מהעיטורים נפגעו עם שנות ההזנחה וחלקם ניכרים ביופיים גם היום.

ב-1947, עם פרוץ מלחמת העצמאות, נמלטה המשפחה לשכם והבית נותר נטוש. בהיותו מבנה מבודד בראש גבעה שימש במלחמת העצמאות כוחות עיראקיים שחלשו על האזור והטרידו את תושבי כפר יונה. בהמשך המלחמה השתלטו על המבנה כוחות ההגנה בפיקודו יצחק מודעי.

מאז 1949 עומד הבית נטוש ומוזנח. המבנה הוכר כמבנה לשימור על ידי המועצה לשימור אתרים ותוכניות ההרחבה של היישוב כפר יונה לקחו אותו בחשבון בפיתוח סביבתו. בשנים האחרונות נבנו סביבו שכונות מגורים ובית נבולסי נותר עומד במרכזו של הפארק העירוני גינות הדר בכוונה לשחזרו ולשמרו.

לפי דברי ראש עיריית כפר יונה לשעבר, אפרים (אפי) דרעי, הוגשו תוכניות שיקום של המבנה אשר עומדות על סכום כולל של יותר מ-3,000,000 שקלים. ראש העיר הוסיף כי המועצה לשימור אתרים מונעת ממנו לשקם את הבניין לפי תוכניותיו ומשום זאת השיקום מתעכב זמן רב.

ראו גם
------

* בית נבולסי (יפו)
* בית נבלוסי (טבריה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית נבולסי** בוויקישיתוף
* שי לוטן, המבנה העתיק עומד מוזנח, באתר mynet‏ נתניה, 31 במאי 2009
* על המבנה באתר המועצה המקומית
**מפרץ הרוחות** (באנגלית: **Bay of Winds**) הוא מפרץ בחוף ארץ המלכה מרי שבאנטארקטיקה.

המפרץ ממוקם בין כף דוברס וסלעי אבאלאנש; המפרץ ממוקם ממזרח לכף דוברס.

רוחבו של המפרץ (רוחב פתחו של המפרץ) 14 קילומטרים; אורכו של המפרץ (מרחק כניסתו לתוך היבשת) 22 קילומטרים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base Party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון.

### מקור השם

מוסון נתן למפרץ את שמו.

שמו תיאורי, מאחר שבמפרץ נושבות באופן קבוע רוחות עזות, מכיוון שאוויר קר זורם באופן קבוע המישור שסמוך למפרץ, ומתנשא מעליו, אל תוך המפרץ שתחתיו.

לקריאה נוספת
------------

  

• Sir Douglas Mawson, D.Sc. B.E. **THE HOME OF THE BLIZZARD: BEING THE STORY OF THE AUSTRALASIAN ANTARCTIC EXPEDITION, 1911-1914**, Project Gutenberg EBook

  

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 233

  

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 283

  

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 415

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ הרוחות באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ הרוחות באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ הרוחות באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  ראו בספר Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
3. 1 2  ראו בספר Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, ובספר Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, ובספר Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica המפורטים בפסקת "לקריאה נוספת"
**כף לונגינג** (באנגלית: **Cape Longing**; מילולית: "הכף של הכמיהה" או "כף הרצון העז") הוא לשון יבשה סלעית בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. 

הכף המכוסה קרח, מהווה את הצד המערבי של הכניסה הדרומית לתעלת הנסיך גוסטאב. 

הכף מהווה את קצהו של חצי האי לונגינג.

היסטוריה
--------

### גילוי הכף

הכף התגלתה בשנת 1902 על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, בפיקודו של אוטו נורדנשלד. 

### מקור השם

נורדנשלד קרא לכף בשם זה, מאחר שממיקום בקתת החורף שלו באי סנואו היל, ראה את האזור שאותו רצה לחקור, וכמה לחקור את הארץ שאותה ראה מביקתתו, ואותה לא יכול היה לחקור בשל מזג האוויר בעונת החורף.

מחסה פלורנטינו אמגיו
--------------------

**מחסה פלורנטינו אמגינו** (**Refuge Florentino Ameghino**) הוא מחסה הממוקם בכף לוגינג. 

המחסה נחנך ב-10 באוקטובר 1960 והוא מנוהל על ידי צבא ארגנטינה. המחסה הוא אחד מ-18 המחסות המצויים באחריות בסיס אספרנסה (המתחזק את המחסות). המחסה נקרא על שמו של האנתרופולוג וחוקר הטבע הארגנטיני פלורנטינו אמגינו.

קישורים חיצוניים
----------------

* כף לונגינג באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* כף לונגינג באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי על כף לונגינג
ב.מ.וו X5
**ב.מ.וו X5** הוא רכב פנאי שטח ספורטיבי ויוקרתי בגודל בינוני, מבית יצרנית הרכב הגרמנית **BMW.**

רקע
---

כאשר הוצג לראשונה בשנת 1999, היה ה-X5 בעל ההנעה הכפולה, למכונית ה-SUV הראשונה שיוצרה על ידי חברת ב.מ.וו, כרכב שטח וכביש, השיקה ב.מ.וו. דגם המתהדר בתיבת הילוכים ידנית או אוטומטית. לשטח, לעיר, או לשניהם, סיפק הרכב החדיש מענה. 

בשנת 2006 הושק הדור השני (E70) של המכונית, אשר הציג מערכת הנעה כפולה מפוצלת מומנט, משודכת לתיבת הילוכים אוטומטית. בשנת 2009 הוצגה גרסת X5M ספורטיבית וחזקה, בעלת ביצועים גבוהים, כדגם לשנת המודל 2010.

ה-X5 מיוצרת בעיר גריר בדרום קרוליינה ארצות הברית לצד הב.מ.וו X6 אשר לה פלטפורמה זהה ומשותפת. 

***עד שמובן מהטקסט, מהי הפלטפורמה הזהה ומהי המשותפת, וזה לא מובן בכלל, אני מציעה לבחון מחדש ולהוריד את אחת המילים או לערוך אחרת. זה עושה מיד רושם כמו צמד המילים "אלטרנטיבה חלופית"... הכוונה כנראה שהאיקס 6 הוא הדגם החדיש יותר ומכאן הדמיון, אך מהטקסט משתמע שתיכף יגיע ההסבר.*** **הוא לא מגיע, ולא באופן המחייב שתואר בכלל.**

השינויים והתוספות עבור גרסאות רכבי הביטחון המשוריינים מתבצעים במפעל ב.מ.וו במקסיקו. החל מיולי 2009, כמה פעולות הרכבה מבוצעות גם בקלינינגרד רוסיה. בפברואר 2015, החלה ב.מ.וו הודו בייצור ה-X5 לשוק המקומי. 

מאז השיקה את מכונית ה-X5, הרחיבה ב.מ.וו את היצע דגמי רכבי הפנאי שלה עם הצגת ב.מ.וו X3 הקומפקטי, ב-2003, ה-X6 היוקרתי ב-2008, וה-ב.מ.וו X4 ב-2014.

דור ראשון (E53) (2006–1999)
---------------------------

הדור הראשון של ה-X5 המצוין כ-E53 יוצר בין השנים 1999-2006. באוקטובר 2006 הופסק ייצורו והוחלף על ידי הדור השני (E70). מכונית ה-E53 פותחה בתקופה שלנד רובר הייתה בבעלות ב.מ.וו, כך חלקה טכנולוגיה ורכיבים משותפים עם מכונית הריינג' רובר, כגון מערכת ניהול המנוע בנסיעת שטח, ואת מנוע הב.מ.וו סדרה 5 דור רביעי (E39). המכונית יוצרה בגרסאות מנועי בנזין ודיזל, ומנועי 6 ו-8 צילינדרים. בשנת 2004 הוצגה גרסה מעודכנת אשר כללה מתיחת פנים.

גלריית תמונות
-------------

* דור ראשוןדור ראשון
* דור שנידור שני
* דור שלישידור שלישי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ב.מ.וו X5** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ב.מ.וו X5
* אתר ב.מ.וו הרשמי (באנגלית)
* אתר היבואן בישראל
**מועדון הניצולים** (באנגלית: **Survivors Club**) הוא ספר שנכתב על ידי מייקל בורנסטין, ויצא לאור במרץ 2017 על ידי הוצאת כנרת זמורה-דביר. הוא מבוסס על סיפור אמיתי ומדבר על חייו של מייקל בשואה כילד יהודי קטן ועל שחרורו ממחנה ההשמדה אושוויץ. הספר היה לרב-מכר של הניו יורק טיימס.

על הסופר
--------

מייקל בורנסטין נולד ב-1940 בז'רקי פולין, הוא היה אחד מהילדים הכי צעירים ששוחררו ממחנה ההשמדה אושוויץ בגיל 4 בלבד. לאחר שחרור אושוויץ הוא ואמו היגרו לארצות הברית, שם נולדו לו 4 ילדים.

תקציר הספר
----------

הספר נפתח עם מייקל של זמנינו, המספר לנו על כך שבמקור לא היו לו שום כוונות לספר או לתעד את הסיפור שלו. יום אחד, הוא ראה תמונה שבה הוא נמצא באתר של הכחשת השואה. הוא מספר שהוא כל כך זעם כשהוא ראה תמונה שלו באתר כזה, שהוא החליט לכתוב לאחיינית שלו, דבי בורנסטין, וביחד הם חיפשו פרטי מידע חסרים, ובסופו של דבר כתבו את הספר.

בשלושת הפרקים הראשונים מסופרו על משפחת בורנסטין, לפני שמייקל נולד. הם גרים בז'רקי. בבית גרים שמואל, אחיו הגדול של מייקל, סופי (מאמישו), אמו של מייקל, ישראל, אביו של מייקל, ובעבשי, סבתו. בפרק הראשון, ישראל קובר את כל הרכוש היקר שלהם בחצר האחורית, כדי שהנאצים לא יגנבו אותו. כשמייקל נולד, ישנה סעודת ערב שישי גדולה, לראשונה מזה הרבה זמן. לאחר מכן מסופר על פשעי הנאצים בעיר. הנאצים יוצרים אגודה של יהודים הנקראת "יודנראט", ישראל ממונה לראש היודנראט בז'רקי, וחלק מהיהודים שם חושבים אותו לבוגד. הנאצים מעבידים את חברי היודנראט בפרך, ובסוף שולחים את היהודים בז'רקי למחנה ההשמדה אושוויץ. בהמשך הסיפור, הם משוחררים מאושוויץ על ידי הצבא הסובייטי, שמתייחס אליהם כמו בני אדם ולא כנחותים, מה שמפתיע אותם. סופי, אימו של מיכאל נפרדה ממנו בחיפוש אחר עבודה, והוא וסבתו חוזרים לז'רקי בחיפוש אחר בית. כאשר הם מגיעים, הם פוגשים בהילדה, דודתו של מיכאל, שהוא לא פגש שנים, ואפילו לא זוכר. הוא מתחבר עם רות, בתה של הילדה, שחושבת עצמה לנוצרייה אף על פי שגרה בבית יהודי. פרט זה מציל את חייה של כל המשפחה, כאשר חבורה של אנטישמיים מופיעה על סף דלתם של המשפחה, וחושבים אותם ליהודים. אבל, רות מזמרת את תפילותיה הנוצריות, מה שגורם לחבורה לחשוב שהם נוצרים ולעזוב אותם לנפשם. בהמשך, מיכאל וסבתו מתאחדים שוב עם אימו של מיכאל, והוא ואימו חוזרים לז'רקי כדי לגור בביתם הישן. בסוף הספר, אנו שומעים על בר - המצווה של מיכאל, ועל שעון שהוא מקבל במתנה מאימו, ועליו חרוטות המילים: "גם זה יעבור".

דמויות
------

מיכאל, גיבור הסיפור, שנולד בזמן השואה והשתחרר ממחנה ההשמדה אושוויץ כשהיה ילד.

דמויות משניות: יעקב, אביו של מיכאל, סופי אימו, שמואל אחיו הגדול, דורה סבתו, הקצין שמיט, הילדה דודתו של מיכאל, רות בת דודתו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael Bornstein, Debbie Bornstein Holinstat, **Survivors Club: The True Story of a Very Young Prisoner of Auschwitz**, Farrar, Straus and Giroux (BYR), 2017-03-07, מסת"ב 978-0-374-30572-7. (באנגלית)
2. ↑  A Child's Escape From Auschwitz | The Takeaway, WNYC Studios (באנגלית)
3. 1 2 3  מייקל בורנסטין, **מועדון הניצולים**, כנרת, 2017

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מועדון הניצולים"**.
**עבד אל-עזיז בלח'אדם** (בערבית: **عبد العزيز بلخادم**; נולד ב-8 בנובמבר 1945) הוא פוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כראש ממשלת אלג'יריה בין השנים 2008-2006, וכיום הוא מזכיר החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה.

ביוגרפיה
--------

עבד אל-עזיז בלח'אדם נולד באפלו, במחוז תיראת, אלג'יריה. כבוגר בספרות וכלכלה, החל בלח'אדם את חייו המקצועיים בשנת 1964 כפקח פיננסי, ובהמשך היה פרופסור לספרות ערבית. בשנת 1972 מונה על ידי נשיא אלג'יריה הווארי בומדיין לסגן המנהל הכללי של המחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת הנשיאות של אלג'יריה. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1977.

### קריירה פוליטית

בלח'אדם נבחר למועצה הלאומית העממית של אלג'יריה כנציג מחוז תיראת, מטעם החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה בשנת 1977. הוא נבחר מחדש למועצה הלאומית העממית של אלג'יריה בשנים 1982 ו-1987. הוא היה שר החוץ מיולי 2000 עד מאי 2005, ולאחר מכן שימש כנציגו האישי של הנשיא עבד אל-עזיז בותפליקה, עד 2006.

#### ראש ממשלת אלג'יריה

בלח'אדם מונה לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה בשנת 2006. במהלך כהונתו, בשנת 2007, בוצע פיגוע באלג'יר מול משרד ראש ממשלת אלג'יריה. לפחות 33 בני אדם נהרגו וכ-160 נפצעו. אחד מהפיגועים בוצע על ידי מכונית תופת, ובלח'אדם לא נפגע. לאחר הפיגועים, קיבל ארגון הטרור אל-קאעידה אחריות לביצועם. בלח'אדם גינה את הפיגוע וכינה אותו "מעשה פשע ומוג לב". ב-4 ביוני 2007 מינה הנשיא בותפליקה ממשלה חדשה בראשותו של בלח'אדם.

בלח'אדם החולף על ידי אחמד אויחיא ב-2008, ומונה בשנית לנציגו האישי של הנשיא בותפליקה.

ראו גם
------

* ראש ממשלת אלג'יריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עבד אל-עזיז בלח'אדם** בוויקישיתוף
* עבד אל-עזיז בלח'אדם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלג'יריה: לפחות 33 נהרגו בשני פיגועים בבירה, באתר ynet
2. ↑  אלג'יריה: מתקפת טרור בבירה, באתר nrg
3. ↑  Bouteflika names his new government

| ראשי ממשלת אלג'יריה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אחמד בן בלה • מוחמד בן אחמד עבד אל-ע'ני • עבד אל-חמיד בראהימי • קאצדי מרבאח • מולוד חמרוש • סיד אחמד ע'זאלי • בלעיד עבד א-סלאם • רידא מאלכ • מוקדאד סיפי • אחמד אויחיא • אסמאעיל חמדאני • אחמד בן ביתור • עלי בן פליס • אחמד אויחיא • עבד אל-עזיז בלח'אדם • אחמד אויחיא • עבד אל-מאלכ סלאל • יוסף יוספי (ממלא מקום) • עבד אל-מאלכ סלאל • עבד אל-מג'יד תבון • אחמד אויחיא • נור א-דין בדווי • סברי בוקאדום (ממלא מקום) • עבד אל-עזיז ג'ראד • איימן בן עבד א-רחמן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14527761t (data)
* ISNI: 0000 0000 0887 4053
* VIAF: 2705854
* WorldCat: viaf-2705854

 |
**דוד זלמן צימבר** (ט"ז בניסן תרנ"ד, 22 באפריל 1894 – 22 במאי 1961) היה מייסד, מנהל כללי ויושב ראש מועצת המנהלים של חברת הביטוח מנורה, פעיל בוועד הארצי של קרן היסוד.

קורות חייו
----------

נולד בעיר פביניץ, שבפולין, למשה מאיר צימבר ולריצה מרים בת רבי יוסף ויטלזון. צימבר עסק במסחר והיה פעיל בעבודה ציונית בארגונים שונים. ב-1923 עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. בשנת 1934 נשא לאישה את רחל, בת אברהם ונטורה ונולדה בתם מרים צימבר. ב-1935 הקים את "משרד לאחריות כללית בע"מ" שהיה סוכן מורשה של חברת החיתום לוידס. ב-1939 החל המשרד לתפקד כחברת ביטוח לכל דבר. ב--1948 שינה את שמה ל"מנורה משרד לאחריות ולביטוח משנה בע"מ", וב-1958 פרש מניהולה.

היה פעיל במגבית ההתגייסות ובוועד למען התיאטרון הלאומי הבימה, יו"ר איגוד סוכני הביטוח, חבר הוועד המרכזי של האיגוד הישראלי של חברות הביטוח.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "דוד זלמן צימבר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4191

הערות שוליים
------------

1. ↑  החלטה קרובה בענין הסחורות המוחרמות, הַבֹּקֶר, 24 בינואר 1949
**דוד חזוני** (נולד ב-1969) הוא סופר, עורך עיתונות ופובליציסט ישראלי אמריקאי. היה העורך הראשי של "תכלת", בהוצאת מרכז שלם וחבר בכיר בארגון ההסברה הפרויקט הישראלי. עורך כיום את המגזין *The Tower* ומכהן גם כעורך משנה ב-*Forward*.

קורות חיים
----------

חזוני נולד בעיירה פרינסטון בארצות הברית להורים ישראלים. אחיו הוא יורם חזוני, מייסדו של מרכז שלם ונשיאו הראשון. במהלך לימודיו באוניברסיטת קולומביה חזר חזוני בתשובה ועבר ללמוד בישיבה יוניברסיטי, שם סיים תואר ראשון ושני במחשבת ישראל. לאחר מכן סיים תואר שלישי בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית.

בשנת 1994 עלה לארץ ושירת בצה"ל. ב-1996 היה אחד מארבעת מייסדי כתב העת תכלת ובשנים 2004-2007 אף כיהן כעורכו הראשי. אחריו, ועד סגירת "תכלת" ב-2012, כיהן בתפקיד זה אסף שגיב. בשנים הללו גם ערך חזוני וסייע בהוצאת כתביו של הרב פרופסור אליעזר ברקוביץ, אשר עליהם התבססה עבודת הדוקטורט שלו. 

חזוני הוא כיום העורך של המגזין *The Tower* ובנוסף לכך גם כותב דרך קבע על דת ופוליטיקה בכתבי עת ובאתרי אינטרנט שונים. מאמריו מופיעים בין השאר גם באתר האינטרנט של CNN, ובכתבי העת והעיתונים קומנטרי, *Moment*, *Jerusalem Post*, *New York Sun*, *Jewish Ideas Daily*, ניו ריפבליק, ופורוורד. בכתב העת האחרון הוא מכהן כיום גם כאחד העורכים. 

בשנת 2007 תרגם חזוני לאנגלית את ספרה של אמונה אלון, שמחה גדולה בשמים.

ספרו
----

הספר "עשרת הדיברות" שיצא בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ביוני 2011
בספטמבר 2010 יצא לאור בהוצאת סיימון אנד שוסטר ספרו, "עשרת הדיברות: מה יש לטקסט בן יותר משלושת אלפים שנה להציע לכל אחד מאיתנו". הספר תורגם לעברית ויצא בתחילת יוני 2011 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר
. הספר מציע מבט חדש על עשרת הדיברות תוך שהוא משלב פרשנות מקראית בסיפורי חז"ל, והגות מקורית בסיפורים אישיים. בספר סוקר חזוני כל דיבר ודיבר בנפרד ומנסה להעניק הסבר חדש לטקסט הקדום תוך שהוא חושף את החזון האנושי העומד מאחוריהם.
"עשרת הדיברות" היה ברשימת המועמדים הסופיים לפרס הספר היהודי הלאומי, בקטגוריה "הגות יהודית מודרנית" לשנת 2010.

ראו גם
------

* הוצאת שלם

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **דוד חזוני** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דוד חזוני
* מאמריו של חזוני באתר תכלת
* ביקורת על הספר "עשרת הדיברות" מתוך אתר האינטרנט של הוושינגטון טיימס
* פרק לדוגמה מ"עשרת הדיברות" (באנגלית)
* המלצתו של ספנסר ביילי מהדיילי ביסט על "עשרת הדיברות" (באנגלית)
* אריאל הורוביץ, להפסיק בגאווה, ריאיון עם דוד חזוני על כתב העת 'תכלת' במוסף שבת של מקור ראשון
* רשימת הפרסומים של דוד חזוני, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309749105171
* BIBSYS: 7049282
* BnF: cb15548560q (data)
* ISNI: 0000 0000 6664 4774
* LCCN: no2003118785
* NTA: 305152300
* SUDOC: 155089226
* VIAF: 90739062
* WorldCat: lccn-no2003118785

 |
**מקלט הראם הלבן** (בערבית: **محمية المها العربي**) היה אתר מורשת עולמית בשטח המדברי ולאורך הגבעות שלחוף האוקיינוס ההודי במרכזה של עומאן, אשר נועד להעניק הגנה לחי באזור, ובמיוחד לראם הלבן. האתר השתרע על-פני שטח של 27,500 קמ"ר במרכזה של עומאן, הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1994 וההכרזה בוטלה בשנת 2007.

בשנת 1972 הוכחד הראם הלבן מהאזור, ומאז התקיים בעולם כולו בתנאי שבי בלבד. בשנת 1982 הובאו לעומאן עשרה זוגות של ראם לבן מארצות הברית. מספר הפרטים עלה ל-33 בשנת 1986 ול-161 ב-1993, וזאת למרות שהאזור לא זכה להגנה בחוק (בשנת 1979 ניתן צו מלכותי, אשר איפשר את ייסודם של פארקים לאומיים ושמורות טבע, אך הדבר לא קרה). מיני בעלי חיים נוספים שהאזור משמש להם כבית גידול טבעי הם היעל הנובי, גירית הדבש, קרקל, הצבי הערבי וחוברת מקווין, ולחלקם נשקף איום. בשנת 1994 הוכרז האזור כאתר מורשת עולמית.

בשנת 2004 נודע לארגון אונסק"ו כי עומאן מתכוונת להקטין את שטח האזור המוכרז. פניות אל המדינה למסור מידע ודיווחים בעניין האתר לא נענו, או לא נענו באופן מספק, ולבסוף הסתבר כי המדינה החליטה באופן חד-צדדי לצמצמם את שטח המקלט ב-90%, כך שישתרע על פני 2,824 קמ"ר בלבד. במקום החלו עבודות פיתוח לשאיבת נפט וגז טבעי, הוא נחשף לציד בלתי חוקי ולתנועת כלי רכב עבירים, ולמינים המוגנים קמה תחרות בדמות מרעה יתר של גמלים ועיזים. בבדיקות שנערכו בשנת 2007 הסתבר כי אוכלוסיית הראם הלבן באזור התדלדלה מ-450 ל-65 פריטים בלבד, ונותרו בו רק ארבעה זוגות כשירים להזדווגות. גם אוכלוסיות החוברה המדברית והצבי הערבי הצטמצמו. ממשלת עומאן הביעה את הסכמתה לביטול ההכרזה וכך היה. מקלט הראם הלבן היה התקדים הראשון להסרת אתר מורשת עולמית מהרשימה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  World Heritage Committee Thirty first Session
2. ↑  החלטת אונסק"ו

| Flag of OmanFlag of Oman סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בעומאן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מצודת בהלא • האתרים הארכאולוגיים בבאת, אל ח'וטם ובאל-עין • ארץ הלבונה • מערכות אפלאג' להשקיה בעומאן • העיר העתיקה של קלהאת
אתרי מורשת עולמית לשעבר: מקלט הראם הלבן |

 |
**מקלט חיות הבר הלאומי קלאמת התחתון** (באנגלית: **Lower Klamath National Wildlife Refuge**) הוא אתר טבע מוגן מהסוג מקלט חיות בר לאומי (אנ') של ארצות הברית בצפון מחוז סיסקיו בקליפורניה ובדרום מחוז קלאמת באורגון על הגבול בין שתי מדינות. הוא מופעל על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית. המקלט הוגדר כנקודת ציון היסטורית לאומית (אנ') ב-16 באוקטובר 1965.

מקלט חיות הבר הלאומי קלאמת התחתון, שהוקם על ידי הנשיא תאודור רוזוולט ב-1908, היה מקלט עופות המים הראשון בארצות הברית. הוא ממוקם באגן קלאמת ליד קלאמת פולס באורגון. שטחו הכולל 206.04 קילומטרים רבועים, מתוכם 179.25 קילומטרים רבועים נמצאים בקליפורניה ו-26.78 קילומטרים רבועים באורגון. המקלט כולל ביצות עשב של מים מתוקים רדודים, מים פתוחים, שטחי דשא ושטחים חקלאיים המנוהלים בצורה אינטנסיבית כדי לספק בית גידול לעופות מים ובעלי חיים אחרים. השוק של ציד עופות נודדים בסוף המאה ה-19 יצר את הצורך בשימור ויצירת מקלט לחיות בר.

מטרות המקלט כוללות הגנה על בית גידול לצמחייה ובעלי החיים, כולל עופות מים נודדים, ושמירה על המגוון הביולוגי של אגן קלאמת. הוא פועל לשילוב אזורי ביצות וחקלאות בת קיימא וקידום בקרת מזיקים משולבת. המקלט מספק שירותים ציבוריים הקשורים לחיות בר, כולל חינוך, ציד והזדמנויות צפייה וצילום.

מיני העופות במקלט כוללים עיטם לבן-ראש, עיט זהוב, שקנאי אמריקני, מגלן לבן-פנים, אווז הצפון, אווז רוס, אווז לבן-מצח, ברנטה קנדית, בז נודד, ברווז חד-זנב, ברכייה, ברווז אפור, צולל גב-קנבס, טבלן מערבי, טבלן בינוני, מרומית שחורה ו-*Agelaius tricolor (אנ')*.

פעילויות שימור וניהול כוללות תחזוקה של תשתית מים מקומית ומעקב אחר האינטראקציה בין חקלאות ובית גידול. הנושאים העומדים במוקד כוללים אובדן בית גידול של הביצות, פגיעה באיכות המים, בצורת וזכויות מים.

גלריה
-----

* אווזי רוס בבית המים המתוקיםאווזי רוס בבית המים המתוקים
* הריםהרים
* ביצה עם אגמיות אמריקאיותביצה עם אגמיות אמריקאיות
* ביצת אגם קלאמת התחתוןביצת אגם קלאמת התחתון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקלט חיות הבר הלאומי קלאמת התחתון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מקלט חיות הבר הלאומי קלאמת התחתון

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Lower Klamath National Wildlife Refuge". *National Historic Landmark summary listing*. National Park Service. אורכב מ-המקור ב-2007-11-14.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551741605171
* LCCN: sh98007062
* VIAF: 315529865
* WorldCat (עם VIAF): 315529865

 |
**עגור אדום כתר** (שם מדעי: *Grus japonensis*) **עגור יפני** או **עגור מנצ'ורי** הוא מין של עגור מזרח אסיאתי, אחד ממיני העגורים הנדירים ביותר. בחלקים מסוימים של תחום תפוצתו, העגור היפני נחשב לסמל למזל, אריכות ימים ונאמנות.

מאפיינים
--------

גובהו של העגור היפני הוא כ-150 עד 158 ס"מ, ואורכו כ-120 עד 150 ס"מ. משקלו כ-7 עד 10.5 ק"ג, בעוד הזכרים גדולים וכבדים מעט מהנקבות.

העגור אדום-הכתר קיבל את שמו מכיפת הנוצות האדומה שלו, שנעשית בוהקת יותר בעונת הרבייה. רוב גופו של העגור לבן, מלבד צווארו, לחייו, גרונו ונוצות התעופה המשניות שלו, שצבעם שחור. כשהוא עומד, נראה כאילו נוצות הזנב של העגור שחורות, אף שהן למעשה לבנות.

באביב ובקיץ, האוכלוסיות הנודדות של העגורים מתרבות בסיביר, צפון-מזרח סין וצפון-מזרח מונגוליה. אזור הרבייה המרכזי הוא אגם קהאנקה, על הגבול בין סין ורוסיה. בסתיו, העגורים נודדים לקוריאה ולמרכז מזרח סין, ומבלים באזורים אלה את החורף.

עגורים יפניים בתעופה
העגור ניזון מצמחי מים, דגים, דו-חיים, חלזונות, סרטנים, שפיריות, זוחלים קטנים ועופות אחרים. בתי הגידול המועדפים עליו הם ביצות, גדות נהר, שדות אורז ואזורים רטובים אחרים.

כיום, אוכלוסייתו של העגור עומדת על כ-2,750 פרטים, לפי ההערכות, 1,000 מהם ביפן. המין הוכרז בשנת 1970 על ידי IUCN כנתון בסכנת הכחדה, וקיימות תוכניות שימור שבמהלכן מודגרות ביצים של עגורים בגני חיות, והאפרוחים משוחררים לאחר מכן לטבע.

רבייה
-----

העגור היפני מגיע לבגרות מינית בגיל 3-4 שנים. עונת הרבייה מתרחשת בין אפריל לתחילת מאי. העגורים עושים הרבה טקסים בין בני הזוג, על מנת לחזק את הקשר ביניהם. העגורים נעים בקצב, זורקים את ראשיהם אחורה וקוראים בקול יחד. לעיתים, הזכרים גם מבצעים מין "ריקוד".

גודל טריטוריית הרבייה הוא 1-7 קמ"ר, והעגורים משתמשים בדרך כלל באותה טריטוריה שנה אחר שנה. טריטוריית קינון בדרך כלל מוקמת באזור עם פני-שטח שטוחים, גישה לביצות ועשב גבוה. הנקבה בוחרת את טריטוריית הקינון, אך גם היא וגם הזכר מתאימים אותה להם. הנקבה מטילה בדרך כלל שתי ביצים, אך לעיתים מוטלות 1 או 3 ביצים. הזכר והנקבה דוגרים על הביצה במשך 30 יום, ומאכילים את הגוזלים לאחר הבקיעה. בגיל 3 חודשים, הגוזלים מתחילים להתלוות להוריהם בחיפוש אחר מזון. לקראת הסתיו, הגוזלים כבר פרחו מהקן ומצטרפים לנדידה. הם נשארים בדרך כלל עם ההורים 9 חודשים לאחר הבקיעה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עגור אדום כתר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עגור אדום כתר באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  המידע תורגם מוויקיפדיה האנגלית.

| עגוריים |
| --- |
| עגור | עגור אפור • עגור חן • עגור סיבירי • עגור ברולגה • עגור אדום-ראש • עגור לבן-עורף • עגור כחול • עגור הכתם • עגור שחור-צוואר • עגור יפני • עגור קנדי • עגור אמריקאי |  |
| עגור כתר | עגור כתר לבן-לחיים • עגור כתר אדום-לחיים |
| עגור כרבלתי (סוג ומין יחיד) | עגור כרבלתי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531584205171
* LCCN: sh85069608
* NDL: 01029292

 |
הרב פרופסור **גָאבְרוֹ שוורץ** (וגם **גָאבּוֹר שוורץ**, ולעיתים **גבריאל שוורץ**, בסרבו-קרואטית: **Gavro Schwarz**;‏ 13 בדצמבר 1872, נאדאודבר, היידו-ביהר, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 7 בפברואר 1942, זאגרב, מדינת קרואטיה העצמאית) היה הרב הראשי ליהודי זאגרב, היסטוריון וחוקר תולדות יהודי קרואטיה ככלל ויהודי זאגרב בפרט. הכרוניקות והמחקרים שפרסם מתארים את ראשית ההתיישבות היהודית בקרואטיה בעת החדשה, תוך התמקדות ביהודי זאגרב במאה ה-19.

קורות חייו
----------

גאברו שוורץ נולד בנאדאודבר אשר בשטחי הונגריה המודרנית, למשה אשר כיהן ברבנות בעיירה. בהמשך עברה משפחתו לפוז'גה ובה רכש השכלה יסודית ופרו-גימנסיה. בין השנים 1886–1891 למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בהמשך, למד בבית המדרש לרבנים בווינה וב-1897 סיים את לימודיו בהצלחה. במקביל, למד באוניברסיטת וינה ובה הוסמך בספרות גרמנית וספרות הונגרית וב-1896 השלים דוקטורט בתאולוגיה. ב-1893 מונה לרב הראשי של יהודי קרלובץ וב-1901 עבר לכהן ברבנות בזאגרב. במהלך מלחמת העולם הראשונה, בין השנים 1914–1915 כיהן כרב בצבא האוסטרו-הונגרי. מ-1901 ועד לפרישתו ב-1926 כיהן במשרות הוראה שונות בבתי ספר תיכוניים כלליים בזאגרב, בתלמוד תורה וכן באוניברסיטת זאגרב. ב-1906 מונה לעוזרו של הושע יעקבי.

בין 1923–1926 כיהן כרב הראשי ליהודי זאגרב. הוא עסק בפעילות ציבורית כללית בעיר והקים את אגודת הספרות היהודית-קרואטית. כתב מספר ספרי היסטוריה, ובנוסף פרסם עשרות מאמרים ומחקרים אודות יהדות קרואטיה. בראשית דרכו, נמנה גאברו שוורץ עם מתנגדי התנועה הציונית ורק לקראת אמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 שינה את עמדתו בהדרגה והחל לתמוך ברעיון הציוני. הוא הדריך ולימד בני נוער באגודת הנוער "בית ישראל" בקריז'בצי עד 1940. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון ממשלת הבובות של האוסטאשה, הוחל ברדיפות יהודים. גאברו שוורץ נעצר ביחד עם משפחתו. לאחר מספר חדשים שוחרר. בפברואר 1942 נפטר ממחלה ונקבר בבית הקברות מירוגוי.

קישורים חיצוניים
----------------

* גאברו שוורץ, תולדות יהודי זאגרב במאה ה-19 (בקרואטית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **הקהילה היהודית בקרלובאץ**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 290.
2. ↑  **הקהילה היהודית בקריז'בצי**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 300.
3. ↑  הרב גאברו שוורץ, באתר האנציקלופדיה הקרואטית (בקרואטית).
4. ↑  הרב גאברו שוורץ, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297895005171
* GND: 1033347655
* ISNI: 0000 0004 0239 5253
* NTA: 391876287
* VIAF: 297766898
* WorldCat: viaf-297766898

 |
גאבור וונה
**גאבור וונה** (בהונגרית: **Gábor Vona**; נולד ב-20 באוגוסט 1978) הוא פוליטיקאי הונגרי, יו"ר מפלגת הימין הקיצוני "יוביק".

וונה נולד בג'נג'ש, למד היסטוריה ופסיכולוגיה באוניברסיטת בודפשט, ולאחר מכן עבד כמורה להיסטוריה. ב-2002 היה בין מקימיה של "יוביק", תנועת ימין קיצוני לאומנית והיה סגן יו"ר התנועה. לאחר התמסדותה של התנועה והפיכתה למפלגה פוליטית, נבחר, ב-2006, לעמוד בראשה. בשנת 2007 הקים את "המשמר ההונגרי", מיליציה הרואה את עצמה כממשיכתה של "צלב החץ". כשנה לאחר מכן קבע בית משפט בהונגריה כי מדובר בתנועה בלתי חוקית, מאחר שפעולותיה נגד זכויות אדם של מיעוטים במדינה נוגדות את חוקת הונגריה, צעד שגרר הפגנות אלימות שכללו יידוי אבנים ויידוי בקבוקים על המשטרה. בהקשר זה אמר וונה כי לכשייבחר לפרלמנט, יופיע ליום ההשבעה כשהוא לובש את מדי המיליציה.

"יוביק" זכתה להצלחה ראשונה בבחירות לפרלמנט האירופי ב-2009, כשזכתה בכ-15% מהקולות וב-3 מושבים. בבחירות שנערכו בהונגריה בשנת 2010 הצליחה המפלגה להיכנס לראשונה לפרלמנט ההונגרי, לאחר שבסיבוב הבחירות הראשון זכתה ב-16.67% מקולות הבוחרים והייתה למפלגה השלישית בגודלה, עם 26 מושבים.

מפלגת "יוביק" בראשותו של וונה מובילה קו המאשים את הצוענים ואת היהודים ברבות מצרותיה של המדינה; וונה התבטא גם נגד קיום מצעדי גאווה במדינה. המפלגה בראשותו קוראת לכינונה מחדש של "הונגריה הגדולה", על גבי שטחים שהיו בעבר בריבונות הונגרית ומצויים כיום בריבונות שכנותיה, רומניה, אוקראינה, סלובקיה, אוסטריה, סלובניה, קרואטיה וסרביה, וכן דוגלת בהגדלת האוטונומיה של המדינות החברות באיחוד האירופי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאבור וונה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גאבור וונה (בהונגרית)
* גאבור וונה, ברשת החברתית פייסבוק

* גאבור וונה, ברשת החברתית אינסטגרם

* גאבור וונה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* יהודה להב, "יוביק" - הילד הרע והאנטישמי של הימין ההונגרי, באתר הארץ, 12 באפריל 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  הונגריה: מפלגה נאו-נאצית נבחרה לפרלמנט, באתר nrg‏, 12 באפריל 2010
2. ↑  "גאבור וונה "יוביק" בראיון", "ידיעות הונגריה", 1 ביולי 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1196789096
* ISNI: 0000 0004 5607 3241
* LCCN: nb2019006401
* VIAF: 307144783023445602284
* WorldCat: lccn-nb2019006401

 |
**ג'ון רדפורד** (אנגלית: **John Radford**; נולד ב-22 בפברואר 1947 בהמסוורת', יורקשייר) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

רדפורד שיחק לאורך רוב הקריירה שלו כחלוץ מרכזי (לעיתים גם כקיצוני ימני) בארסנל. הוא הצטרף למועדון כשחקן מתלמד ב-1962, והפך למקצוען בפברואר 1964. הוא היה מבקיע שערים פורה בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים של המועדון, וערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבוגר במשחק נגד וסטהאם יונייטד ב-21 במרץ 1964 (המשחק היחיד שלו באותה עונה). רדפורד שיחק 15 פעמים בעונה שלאחר מכן, והפך למבקיע השלושער הצעיר ביותר בתולדות ארסנל. השלושער הובקע במשחק נגד וולבס שנערך ב-2 בינואר 1965, כאשר רדפורד היה בן 17 שנים ו-315 ימים.

בתחילת עונת 1965/1966 רדפורד היה לשחקן הרכב קבוע בארסנל, והתבלט בתפקידו תחת הדרכתו של המאמן ברטי מיי; בעונת 1968/1969 הוא עבר לשחק בעמדת הקיצוני הימני, ולמרות זאת הבקיע 19 שערים והצליח להוביל את ארסנל לגמר גביע הליגה. יכולתו הטובה של רדפורד התבטאה גם בהישגים של ארסנל; בעונת 1969/1970 הוא הבקיע פעם נוספת 19 שערים, וסייע לארסנל לזכות בגביע ערי הירידים שהיה התואר הראשון של המועדון מזה 17 שנים; רדפורד הבקיע את השער השני בניצחון 3:0 במשחק השני של הגמר, שהסתיים בניצחון של ארסנל בתוצאה 4:3 בסיכום שני המשחקים.

רדפורד חזר לעמדת החלוץ המרכזי שאליה היה רגיל. בעונת 1970/1971 הוא הבקיע 21 שערים (שיא אישי), והיה שותפו להתקפה של ריי קנדי שהבקיע 26 שערים. רדפורד היה חלק משמעותי בסגל ארסנל שזכה בדאבל באותה עונה, וגם לבישוליו הייתה חשיבות רבה; רדפורד בישל לקנדי את שער הניצחון במשחק החוזר נגד סטוק סיטי בחצי גמר גביע ה-FA, ובישל את שני השערים של ארסנל במשחק הגמר לאדי קלי וצ'ארלי ג'ורג'.

רדפורד שיחק במדי נבחרתא אנגליה עד גיל 23 במקביל להצלחותיו בארסנל. הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה הבוגרת הייתה במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת רומני ב-15 בינואר 1969. אולם, מאמן הנבחרת סר אלף ראמזי לא המשיך לזמן את רדפורד למשחקי הנבחרת, ומשחקו האחרון במדיה היה נגד נבחרת שווייץ ב-13 באוקטובר 1971; רדפורד לא הבקיע בשני המשחקים.

רדפורד המשיך לשחק בארסנל עד אמצע שנות ה-70, והבקיע 19 שערים נוספים בעונת 1972/1973. אולם, מספר השערים שלו ירד בהדרגה (בעונת 1973/1974 ובעונת 1974/1975 הוא הבקיע פחות מעשרה שערים לעונה) והוא נפצע בעונת 1975/1976, כך שמספר המשחקים שבהם השתתף הצטמצם עוד יותר. בתקופה זו צמד שחקני ההתקפה הבכיר של ארסנל הורכב ממלקולם מקדונלד ופרנק סטייפלטון, ורדפורד שיחק בשני משחקים בלבד בארבעת החודשים הראשונים של עונת 1976/1977. רדפורד לא הצליח להשיג מחדש את מקומו בהרכב ארסנל, ובדצמבר 1976 הוא עבר לווסטהאם יונייטד תמורת 80,000£. הוא שיחק בארסנל ב-481 משחקים, והבקיע בהם 149 שערים.

רדפורד הצטרף לבלקברן רוברס ב-1977 לאחר שנה ו-28 משחקי ליגה ללא שערים במדי וסטהאם. הוא הצליח במידה מסוימת בבלקבורן, והבקיע עשרה שערים ב-38 משחקים בליגה השנייה. הוא עזב את בלקבורן ב-1978 ושיחק עבור המועדון החובבני בישופס סטורטפורד לפני שפרש. לאחר פרישתו הוא ניהל פאב, ואימן את בישופס סטרוטפורד בשתי קדנציות בשלהי שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. רדפורד עוסק גם בהדרכת סיורים באצטדיון האמירויות של ארסנל ועובד כפרשן בתחנת הטלוויזיה של המועדון.

לקריאה נוספת
------------

* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who. Independent UK Sports. מסת"ב 1-899429-03-4

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון רדפורד** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ג'ון מילפורד ראטר** (**John Milford Rutter**; נולד ב-24 בספטמבר 1945) הוא מלחין, מנצח, מעבד מוזיקלי ומפיק מוזיקלי בריטי, המתמחה בעיקר במוזיקה כנסייתית ובמוזיקה מקהלתית. בעל תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית.

ביוגרפיה
--------

ג'ון ראטר נולד בלונדון בשנת 1945 ולמד בבית הספר הייגייט. את חינוכו המוזיקלי הראשוני קיבל כנער מקהלה בבית הספר, לאחר מכן למד מוזיקה באוניברסיטת קיימברידג'. כבר בעת לימודיו בקיימברידג' כתב כמה יצירות שאף הוקלטו. ראטר היה חבר במקהלה באוניברסיטת קיימברידג' ובן השנים 1975 -1979 ניהל את המקהלה והביא אותה להצלחה בינלאומית. בשנת 1981 הקים ראטר מקהלה משלו, זמרי קיימברידג', איתה הוא מקליט עד היום יצירות של מוזיקה כנסייתית, יצירות פרי עטו ויצירות נוספות.

במקביל לקריירה כמנצח מקהלה, עסק ראטר בהלחנה, בעיקר של מוזיקה דתית, זאת על אף שראטר העיד על עצמו שאיננו אדם דתי. בשנת 1974 בוצעה לראשונה הקנטטה שלו "גלוריה" וזכתה להצלחה, בשנת 1985 כתב ראטר רקוויאם שזכה גם הוא להצלחה רבה. בשנת 1990 כתב יצירה מוצלחת נוספת מגניפיקט. יצירות אלו ואחרות פרסמו את ראטר בעולם, והוא נחשב למלחין חשוב. 

ראטר ערך כמה ספרים ואנתולוגיות העוסקים במוזיקה כנסייתית, בין השאר האנתולוגיה של אוניברסיטת אוקספורד למוזיקה קולית.

### הוקרה, הערכה ופרסים

ראטר נחשב למלחין חשוב ומוערך, במיוחד בארצות הברית, אך גם בבריטניה ובעולם כולו. יצירות רבות פרי עטו מבוצעות ומוקלטות והוא נחשב למנצח ומרצה מבוקש. בשנת 1988 מונה לחבר בגילדת המוזיקה הכנסייתית בבריטניה, בשנת 1996 קיבל תואר דוקטור למברת' מהארכיבישוף מקנטרברי ובשנת 2007 קיבל מהמלכה אליזבת השנייה תואר אבירות במסדר האימפריה הבריטית. בחגיגות היובל למלכה אליזבת, בשנת 2002, הושמעה הלחנתו למזמור ק"ן בתהילים בקתדרלת סנט פול בלונדון, ובשנת 2011 הלחין במיוחד יצירה שהושמעה בחתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'ון ראטר** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון ראטר (באנגלית)
* ג'ון ראטר, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'ון ראטר, ברשת החברתית טוויטר

* ג'ון ראטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ג'ון ראטר, באתר ספוטיפיי

* ג'ון ראטר, באתר Last.fm (באנגלית)

* ג'ון ראטר, באתר AllMusic (באנגלית)

* ג'ון ראטר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ג'ון ראטר, באתר Discogs (באנגלית)

* ג'ון ראטר, באתר Songkick (באנגלית)
* אתר האינטרנט האישי של ראטר
* ראטר באתר הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
* ג'ון ראטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007316919105171
* BNE: XX1097223
* BnF: cb13983100s (data)
* GND: 119406551
* ISNI: 0000 0000 8170 0869
* LCCN: n81047579
* MusicBrainz: c6985804-1f68-436f-b46b-e3e72529568f
* NDL: 01062643
* NKC: pna2005311872
* NTA: 072033991
* SELIBR: 88577
* SNAC: w6q84kn5
* SUDOC: 080602150
* VIAF: 100914136
* WorldCat: lccn-n81047579

 |
**פסגת בוזוולי** או **פסגת בוזבלי** (באנגלית: **Bozveli Peak** ; בבולגרית: **връх Бозвели**) היא פסגה ברמת טרקיה בחצי האי טריניטי, באזור ארץ גרהאם של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

פסגת בוזוולי ממוקמת 3.78 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת אנטונוב;

פסגת בוזוולי ממוקמת 2.7 קילומטרים דרומית מערבית מהר דיימלר;

פסגת בוזוולי ממוקמת 6.45 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת סקאקאוויצה שברמת קונדופריי.

פסגת בוזוולי מתנשאת מעל קרחון ויקטורי, שמדרום-מערב לה.

גובהה של פסגת בוזוולי 1,251 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מטעם המכון לגאודזיה יישומית (Institut für Angewandte Geodäsie) וסוקרים בריטיים מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי.

### מקור השם

הפסגה נקראת על שם המלומד הבולגרי הנאופיט בוזוולי (1785-1848), אחד ממנהיגי הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית.

לקריאה נוספת
------------

* הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)

קישורים חיצוניים
----------------

* תצלום לוויין של אזור הנונאטאק, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix
**לואיג'י ורדרמה** (באנגלית: **Luigi Verderame**, מוכר בכינויו **לואיג'י**; נולד ב-9 ביולי 1950) הוא זמר בלגי, אשר זכה להצלחה בישראל בשנות השישים והשבעים.

ביוגרפיה
--------

לואיג'י נולד בעיירה קטנה שליד לייז' שבבלגיה, להורים ממוצא סיציליאני. יש לו כשלושה אחים ושלוש אחיות בוגרות. הוא החל לשיר בגיל צעיר, והשתתף בלהקה יחד עם אחיו ואחיותיו הבוגרים. 

בדצמבר 1968 הגיע לואיג'י לראשונה לישראל וזכה להצלחה גדולה בהופעותיו. הוא שב לישראל עוד מספר פעמים, ואף הקליט תקליט בעברית בשם "לואיג'י בישראל", על אף שבאותה עת לא דיבר את השפה. כעבור מספר שנים למד את השפה העברית. הוא הקליט שיר בשם "12 שעות", אותו כתבו אהוד מנור ונורית הירש, אשר הפך ללהיט בתקופתו. כמו כן הוא התפרסם בביצוע השיר "מפרשי זהב" של לאה גולדברג, (בלחן של עקיבא נוף) בפסטיבל שירי הילדים השלישי ב-1972. שיר נוסף שהיה להיט שלו הוא השיר "המנהיג" (ידוע גם כ"נלך בעקבותיו") ב-1971 שגם נכתב על ידי אהוד מנור, אך הולחן על ידי צביקה פיק.

לואיג'י סירב להחרים את ישראל, ולכן הוחרם על ידי מדינות ערב.

בשנת 2005 יצא ללואיג'י אוסף כפול בהוצאת הד ארצי בעריכת אילן בן-שחר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיג'י ורדרמה** בוויקישיתוף

* לואיג'י ורדרמה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לואיג'י ורדרמה, באתר Discogs (באנגלית)
* שרגא הר-גיל, אליל הטיפש-עשרה החדש: לואיג'י, מעריב, 9 בינואר 1969

הערות שוליים
------------

1. ↑  י. העליון, לואיג'י יצורף ל"רשימה השחורה", מעריב, 16 באוקטובר 1969

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 134449495
* MusicBrainz: 9c570a48-3a10-4239-9465-123eaf95ad01
* VIAF: 298541284
* WorldCat (עם VIAF): 298541284

 |
כונן תקליטורים
**כונן תקליטורים אופטי** הוא מכשיר אלקטרוני המסוגל לקרוא נתונים מדיסק (CD) באמצעים אופטיים (לייזר). הקריאה מתבצעת באמצעות שיגור קרן לייזר לעבר המקום הרצוי בדיסק, ובדיקה האם הקרן הוחזרה. בדיסק צורבים שקערוריות זעירות אשר מציגות את המידע. שקערורית כזו יכולה להחזיר את קרן הלייזר לכיוון העינית, או למקום אחר. כך מיוצגת סיבית (1 או 0) שהיא אבן היסוד של כל המידע הממוחשב. בעזרת צירופים שונים של שקערוריות מיוצג מידע שונה של אפסים ואחדים. השקערוריות נצרבות על הדיסק במעין פס ספירלי, שמתחיל ממרכז הדיסק.

השימוש הראשון לדיסקים היה לשמירת מוזיקה. לאחר מכן החלו להופיע כונני תקליטורים למחשב הביתי, שאפשרו הפעלת משחקים. מאוחר יותר הופיעו גם צורבי התקליטורים הביתיים. ייצור כונני התקליטורים הופסק בשנת 2001 שבה התחילו בייצור כונני DVD[דרוש מקור]. ה-DVD בעל קיבולת גבוהה פי כמה מאשר תקליטור רגיל ומאפשר צריבה בכמה שכבות ומשני הצדדים[דרוש מקור]. כיום קיימים בשוק גם צורבי DVD.

צריבת תקליטורים
---------------

מכיוון שצורבי תקליטורים מיועדים לשוק הביתי, יצירתם נעשית באופן שונה מתקליטורים רגילים.
במקום שקערוריות תקליטורים אלה מורכבים מחומרים הרגישים לחום, וקרן הליזר של צורב התקליטורים צובעת את החומר בעזרת לייזר. כאשר אזור מסוים צבוע, הוא אינו מחזיר את האור מקרן הלייזר ואז נוצר אפקט זהה.
  
בתקליטורים הניתנים לצריבה רב-פעמית, התהליך הפיך ובטמפרטורה מסוימת החומר הופך שקוף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כונן תקליטורים אופטי** בוויקישיתוף
**בוגאטי שירון פור ספורט** (באנגלית: **Bugatti Chiron Pur Sport**) היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (60 יחידות) משנת 2020. היא נחשפה ב-3 במרץ 2020.

היא גרסה המיועדת למסלול ולנהיגה נוחה יותר במסלולים של הבוגאטי שירון.

סקירה כללית
-----------

היא גרסה היועדת למסלול ובעלת מהירות נמוכה יותר (350 קמ"ש) מאשר השירון הרגילה, בנוסף היא כוללת שינויים אווירודינמיים שמגבירים את כושר ההצמדה מלפנים ומאחור, ליציבות משופרת. מאחור יש כנף אחורית גדולה לא חשמלית באורך 1.9 מטר, זו מחליפה את הכנף הנשלפת של השירון הרגילה וחוסכת בכך 10 ק"ג בזכות הסרת המנועים החשמליים. לפור ספורט כיול מתלים נוקשה יותר, הקפיצים הוקשחו ב-65% מלפנים ו-33% מאחור, נוספו מוטות מייצבים מסיבי פחמן בשני הסרנים והבולמים האדפטיביים הוקשחו לנהיגה דינמית יותר. משקל הפור ספורט ירד בעוד 10 ק"ג מלבד ה-10 ק"ג של הכנף, על ידי הוספת סיבי פחמן במקום האלומיניום לחישוקי הגלגלים ובלמים מטיטניום.

בתחום ההנעה הדגם ממשיך עם אותו מנוע של השירון הרגיל אך קו האדום עלה ב-200 סל"ד יותר ותיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים חדשה שמציעה יחסי העברה טובים יותר ב-15%. המהירות המרבית עומדת על 350 קמ"ש.

צריכת הדלק המשולבת עומדת על 25.190 ליטר לכל 100 ק"מ. פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 571.636 גרם לכל ק"מ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוגאטי שירון פור ספורט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בוגאטי שירון פור ספורט (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Watch The Bugatti Chiron Pur Sport In Action On The Race Track, Motor1.com (באנגלית)
2. ↑  Bugatti Chiron Pur Sport Is A $3.3-Million, 1,500-HP Track Toy, Motor1.com (באנגלית)
3. ↑  לכביש המפותל: בוגאטי שירון מוותרת על מהירות להנאה אחרת - אוטו, באתר www.auto.co.il
4. ↑  Bugatti Explains Why The Chiron Pur Sport Only Does 218 MPH, Motor1.com (באנגלית)
**ז'וזפ מיראקלה אי מונטסראט** (בקטלאנית: **Josep Miracle i Montserrat**; סאנטס, ברצלונה, 9 בינואר 1904 – ברצלונה, 19 בנובמבר 1998) היה סופר ובלשן קטלאני.

ביוגרפיה
--------

מיראקלה למד באופן עצמאי בקבוצות חובבי תרבות ברובע סאנטס בברצלונה. הוא היה תלמידו של פומפאו פברה. הוא עבד בבית ההוצאה סלקטה, אחד הראשונים שפרסמו ספרים בשפה הקטלאנית לאחר מלחמת האזרחים הספרדית, תחילה כעורך לשוני, ולאחר מכן כמנהל הספרותי. כמו כן, ניהל את חנות הספרים הגדולה ליברריה קטלוניה (Llibreria Catalònia) בברצלונה.

הוא כתב רומנים בסגנון נטורליסטי, ומדי פעם גם שירה ויצירות תיאטרון. אולם, הוא הצטיין במיוחד בכתיבת ביוגרפיות – מקיפות, מגובות במקורות, ולעיתים קרובות דעתניות ופולמוסניות. ראוי להזכיר את אלה המוקדשות לז'סינט ורדגר, ז'וזפ מריה פולק ופומפאו פברה, בנוסף לכך – מאמרים על דמויות חשובות אחרות בתרבות הקטלאנית כגון ז'ואן מרגאל, אנז'ל גימרה וויקטור קטלה. באותו הזמן, הוא הרחיב את פרקי הדקדוק של המילון הכללי השפה קטלאנית מאת פומפאו פברה (מהדורת 1966) והוציא לאור ספרי דקדוק ומילונים אחרים. בשנת 1983, הוא קיבל את פרס צלב סנט ז'ורדי.

מיראקלה חלק על חלק מהתקנות הלשוניות של המוסד ללימודים קטלאניים ובעקבות זאת הוציא לאור באנדורה ב־1993 את "המילון הלאומי של השפה הקטלאנית" בהתאם לפרשנות שלו לעבודתו של פומפאו פברה.

הספרייה שלו שמורה בארכיון העירוני של רובע סאנטס, והספרייה של רובע ואלווידררה, שבו הוא חי במשך שנים רבות, קרויה על שמו.

פרסים ספרותיים
--------------

משחקי הפרחים:

* Flor Natural - 1920
* Flor Natural - 1921
* Flor Natural - 1922
* Pompeu Fabra als Jocs Florals de la Llengua Catalana de Montevideo - 1949
* IEC-Francesc Mateu - 1959 - La restauració dels Jocs Florals
* Joan Estelrich - 1978 - Caterina Albert i Paradís, 'Víctor Català'

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'וזפ מיראקלה** בוויקישיתוף
* ז'וזפ מיראקלה, באתר האנציקלופדיה הקטאלנית הגדולה (בקטאלנית)
* Albert Jané, Josep Miracle i Montserrat, המכון ללימודים קטלאניים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1160589
* BnF: cb119975672 (data)
* CANTIC: a10596215
* GND: 141105496
* ISNI: 0000 0001 1033 4168
* LCCN: n79039983
* NTA: 067867588
* SUDOC: 02806609X
* VIAF: 120350169
* WorldCat: lccn-n79039983

 |
**ז'וזף מייסטר** (21 בפברואר 1876 – 24 ביוני 1940) היה האדם הראשון שחוסן נגד כלבת, טיפול שנעשה על ידי לואי פסטר, ובכך היה לאדם הראשון שטופל בהצלחה בזיהום הקטלני.

ביוגרפיה
--------

### אירוע החיסון

בשנת 1885, מייסטר בן התשע ננשך קשות על ידי כלב שככל הנראה היה נגוע בכלבת. לאחר שהתייעץ עם אלפרד וולפיאן (אנ'), ועם ז'אק ז'וזף גראנשה (אנ'), וקיבל את עזרתם, הסכים לואי פסטר לחסן את הילד בעזרת נוזל שדרה שנלקח מארנבות שמתו מכלבת, בהן השתמש בהצלחה למניעת המחלה אצל כלבים. הטיפול הצליח, והילד לא חלה בכלבת.

### המשך חייו

כבוגר שימש מייסטר כאחראי נכסים במכון פסטר עד מותו בשנת 1940 בגיל 64. ב־24 ביוני 1940, עשרה ימים לאחר כיבוש פריז בידי הצבא הגרמני, במהלך מלחמת העולם השנייה, התאבד מייסטר באמצעות אקדח הגז שלו.

אף על פי שהיא חוזרת ונשנית לעיתים קרובות, הגרסה לפיה התאבדותו נבעה מאי רצונו לאפשר לוורמאכט להיכנס לקריפטה של הפסטרים אינה בת קיימא. במקום זאת, מאמר בכתב עת עכשווי, וכן עדות נכדתו של מייסטר, מצביעים על כך שמחשש לשלום משפחתו ביקש מהם מייסטר לעזוב, בעודו נשאר מאחור כדי להגן על מכון פסטר מפני החיילים הגרמנים. הוא האמין, בטעות, שזה גרם לכך שהם נלכדו על ידי הנאצים. באירוניה טרגית, משפחתו חזרה למכון כמה שעות לאחר שמייסטר שם קץ לחייו.

תיאורים
-------

את מייסטר גילם דיקי מור (אנ') בסרט "סיפורו של לואי פסטר" (אנ') מ-1936. סיפור החיסון העלול להיות מסוכן של מייסטר כנגד כלבת (מה שהוכח כזמן קצר לאחר חיסונו של מייסטר כפתרון היחידי באותה תקופה מול לפתח את תסמיני המחלה הקשים והמייסרים עם מוות איטי ובלתי נמנע בדרך כלל בין 3-7 ימים מהופעת התסמינים הקליניים הראשונים) על ידי פסטר הופיע גם בפרק מסדרת הטלוויזיה "Dark Matters: Twisted But True" (אנ') ובסדרת הדרמה התיעודית של ה-BBC "Microbes and Men" משנת 1974.

עדות
----

ניתן להאזין לדיווח של מייסטר על פגישתו עם פסטר בכתובת  (ארכיון לאומי בצרפת)

לקריאה נוספת
------------

* ג'רלד ל' גייסון. *המדע הפרטי של לואי פסטר* (הוצאת אוניברסיטת פרינסטון, 1995) (מסת"ב 0691034427)
* כלבת בהסכת מינהר הזמן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wasik, Bill; Murphy, Monica (2012). *Rabid: A Cultural History of the World's Most Diabolical Virus*. Penguin. ISBN 978-1101583746. OCLC 759911217.
2. ↑  René Dubos, Louis Pasteur: Freelance Of Science, Little, Brown and Company, 1950.
3. 1 2  Eugène Wollman, Archives de l'Institut Pasteur, Fond Eugène Wollman, cote WLL1.A.1, "Journal d’Eugene Wollman", 1940.
4. ↑  Hubert Marneffe, Archives de l'Institut Pasteur, Fond Hubert Marneffe, cote MRF.ARC.13, note d'Hubert Marneffe : "Mort de Joseph Meister".
5. ↑  Asimov, Isaac. *The New Intelligent Man's Guide to Science*. Basic Books, New York, 1965.
6. ↑  H. D. Dufour et S. B. Carroll, "Great Myths Die Hard", Nature 502, p. 32–33, 2013.
7. 1 2  Veterinary Medicine 35, p. 5538, 1940
8. ↑  Blog de Mijo Demouron, 21 janvier 2008.
9. ↑  Harris, Karen. "The Life and Death of Joseph Meister". *History Daily* (באנגלית). נבדק ב-2020-10-22.
**ליליאן ווסטקוט הייל** (באנגלית: **Lilian Westcott Hale**;‏ 7 בדצמבר 1880 - 3 בנובמבר 1963) הייתה ציירת אימפרסיוניסטית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

ליליאן ווסטקוט הייל, ספל תה, 1909
על פי רישומי הארכיון המקוריים של ברידג'פורט בשנת 1880 בספריית מדינת קונטיקט, מפקד האוכלוסין הפדרלי בשנת 1900, היא נולדה ב־7 בדצמבר 1880, כלילאן קולמן ווסטקוט לאדוארד גרדינר ווסטקוט והרייט קלארק. אביה היה נשיא חברת נשק ברידג'פורט בשלהי שנות השבעים של המאה ה -19 והיה גזבר בשנת 1880.

ליליאן הייל למדה בבית הספר לאמנות של הרטפורד אצל אליזבת סטיבנס, ובשנת 1899 אצל ויליאם מריט צ'ייס בבית הספר לאמנות קיץ בלונג איילנד. להרחיב את השכלתה באמנות היא המשיכה בבית הספר במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון עם אדמונד טרבל.

ב־11 ביוני 1902 התחתנה עם האמן פיליפ לסלי הייל,  שאביו היה אדוארד אוורט הייל,  ואחותו הייתה אלן דיי הייל. הם גרו בדדאם, מסצ'וסטס והייתה להם בת בשם ננסי שנולדה בשנת 1908.

עבודתה מורכבת מרישומים בפחם וכן ציורים צבעוניים. נושאי הציור כללו טבע דומם ונופים, אך היא אולי ידועה בעיקר בזכות דיוקנאותיה.

בסקירה שנערכה ב"הבוסטון גלוב" על תערוכה שכללה כמה מיצירותיה, כתבה כריסטין טמין," הרישומים שלה עטויים באובך רך, פרי טכניקה המבוססת על אלפי משיכות אנכיות מפותלות. הנשים ברישומיה של הייל נתפסות ברגעים אינטימיים, מהורהרים. בעוד שציורי דיוקנאות של ציירים אחרים מלאים ברקע בפורצלן מזרחי ועתיקות משובחות, החדר שציירה הייל בשנת 1930, כולל חלונות המפילים צללים גאומטריים על הרצפה - פשטות מכובדת. "

עבודותיה קשורות לבית הספר לאימפרסיוניזם אמריקני של בוסטון. 

בשנת 1927 זכה הייל בפרס אלטמן מהאקדמיה הלאומית לעיצוב.

עבודותיה נמצאות במוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, האקדמיה הלאומית לעיצוב, במוזיאון המטרופוליטן,

באוסף פיליפס, במוזיאון צפון קרוליינה לאמנות ובמוזיאון קליבלנד לאמנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליליאן ווסטקוט הייל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pierce Galleries - Lilian Westcott Hale, web.archive.org, ‏2013-10-14
2. ↑  Lilian Wescott Hale (1881-1963) - Spanierman Gallery LLC, web.archive.org, ‏2013-10-14
3. ↑  Sophia Smith Collection, Online Exhibits - Across the Generations: Exploring U.S. History Through Family Papers - Arts and Leisure, web.archive.org, ‏2016-05-22
4. ↑  Lilian Westcott Hale - Bio, www.phillipscollection.org (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1620 6781
* LCCN: no93039251
* RKD: 105965
* SNAC: w6cf9sgx
* ULAN: 500015513
* VIAF: 36491450
* WorldCat: lccn-no93039251

 |