recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"נישואי מרים" על רקע רוטונדה בציורו של רפאל
**רוֹֹטוֹנדָה** (באיטלקית: **Rotonda**) הוא מבנה אדריכלי, או חלק ממבנה, הבנוי בצורה של גליל. מבני רוטונדה מתאפיינים בסימטריה כללית לכל הכיוונים ובתכנון מרכזני המציב את מרכז חלל הרוטונדה כמקום החשוב ביותר. כלפי חוץ, מעצם היותו של המבנה עגול, יחס המבנה אל סביבתו הוא זהה לכל הכיוונים והוא הופך לצורה העומדת בפני עצמה ומרמזת על חשיבותו. לרוב, מבני רוטונדה מקורים על ידי כיפה או גג חרוטי המדגיש את מרכזיותו של המבנה.

היסטוריה
--------

מבני רוטונדה, העומדים בפני עצמם במרכז שטח כלשהו החלו להופיע באופן מינורי כמקדשים יווניים בתקופת יוון העתיקה אך הם היו נדירים. האדריכלות הרומית עשתה שימוש נרחב ברוטונדות, ובצורות מעגליות בכלל, כחלק מפיתוח שפה אדריכלית חדשה שצמחה בזכות המצאת הקשת. השימוש ברוטונדות, במיוחד כמקדשים, התאים לצורת הפולחן הדתי של הרומאים אשר בה פוזרו פסלים במעגל שסביב מרכז החלל וקידשו את מרכז המבנה, כדוגמת הצורה של הפנתיאון ברומא. שימוש זה היה נפוץ למדי גם באדריכלות הביזנטית, על אף שהיה מדובר במבנים נוצריים בהם צורת הפולחן היא בכיוון מסוים לאורך החלל.

בניית רוטונדות הייתה פופולרית מאוד בתקופת הרנסאנס האיטלקי. אדריכלי הרנסאנס אהבו במיוחד לבנות רוטונדות בשל היחס המיוחד שנוצר בין המבנה וסביבתו הטבעית. מעבר למבני רוטונדה שנבנו בפועל, מבני רוטונדה הוצגו פעמים רבות כחלק מקומפוזיציה של ציורי רנסאנס.

השימוש המודרני במושג נעשה גם עבור חלקי או אגפי מבנים עגולים המקובלים מאוד בשלל סגנונות בנייה.

* טמפייטו "סן פייטרו אין מונטוריו" שברומא שתכנן דונטו ברמנטהטמפייטו "סן פייטרו אין מונטוריו" שברומא שתכנן דונטו ברמנטה
* האקדמיה למוזיקה בשטוטגרט, שתכנן ג'יימס סטרלינג בסגנון פוסט-מודרניהאקדמיה למוזיקה בשטוטגרט, שתכנן ג'יימס סטרלינג בסגנון פוסט-מודרני
* אנדרטת ג'פרסון אליה מחובר גמלון בצד אחד, בדומה לפנתיאון, המדגיש את אחד מצדדיה של הרוטונדה.אנדרטת ג'פרסון אליה מחובר גמלון בצד אחד, בדומה לפנתיאון, המדגיש את אחד מצדדיה של הרוטונדה.
* רוטונדה קטנה במרכז בית חיים ויצמן המשמשת כחדר מדרגות מרכזי.רוטונדה קטנה במרכז בית חיים ויצמן המשמשת כחדר מדרגות מרכזי.
* הרוטונדה של הקפיטול בעת אשכבה לנשיא ארצות הברית לשעבר, ג'רלד פורדהרוטונדה של הקפיטול בעת אשכבה לנשיא ארצות הברית לשעבר, ג'רלד פורד

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **רוטונדה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רוטונדות** |

* הפנתיאון ברומא
* הרוטונדה של הקפיטול
* המאוזוליאום של סנטה קונסטנצה
* וילה קפרה "לה רוטונדה"

קישורים חיצוניים
----------------

* רוטונדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546259705171
* GND: 4178555-1
* LCCN: sh85115523
* LNB: 000259307
* NKC: ph125236

 |
**רום באבה** או **באבה או רום** (בצרפתית: Baba au rhum; באנגלית: Rum baba) היא עוגת שמרים קטנה רוויה בסירוּפ העשויה עם משקאות חריפים, בדרך כלל רום, ולעיתים במילוי קצפת או חביצה. המאפה נעשה בדרך כלל במנות אישיות (בערך 5 גובה ס"מ, גלילי ומעט מחודד) אך לפעמים ניתן להכינו בצורות גדולות יותר הדומות לאלו המשמשות לעוגת באנט. הבלילה לבאבה כוללת ביצים, חלב וחמאה.

היסטוריה
--------

סברינה מודרנית רומנית
babà מהמטבח הפוליטני
הצורה המקורית של הבאבה הייתה דומה לבאבה או באבקה, עוגת שמרים גבוהה וגלילית. פירוש השם הוא "זקנה" או "סבתא" ברוב השפות הסלאביות. באבקה (babka) הוא צורת הקטנה של באבה (baba).

באבה או רום המודרני (רום באבה), עם פירות יבשים וספוג ברום, הומצא ברחוב rue Montorgueil בפריז, צרפת, בשנת 1835 או לפני כן. היום, המילה baba בצרפת וכמעט בכל מקום אחר מחוץ למרכז ומזרח אירופה מתייחס בדרך כלל ספציפית למאפה רום באבה.

הבאבה המקורי הוצג בצרפת במאה ה-18 דרך דוכסות לוריין. הדבר מיוחס לסטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין הגולה.  הלארוס גסטרונומיק דיווח שלסטניסלאב היה רעיון להשרות קוגלהוף מיובש (עוגה הדומה בערך לבאבה והייתה נפוצה באלזס-לורן כשהגיע לשם) או באבה עם אלכוהול מזוקק. 

גרסה נוספת היא שכאשר סטניסלאב החזיר באבה מאחת מסעותיו היא התייבשה. ניקולס סטורר, אחד מהפטיסיירים (קונדיטורים) שלו (או אולי סתם פטיסייר מתלמד באותה תקופה), פתר את הבעיה על ידי הוספת יין מלאגה, זעפרן, צימוקים מיובשים וטריים וקרם פטיסייר (חביצה). הסופר Courchamps הצהיר בשנת 1839 כי צאצאיו של סטניסלאב הגישו את הבאבה עם סיר המכיל יין מלאגה מתוק מעורבב עם שישית של ליקר טנאיסי (Tanaisie liqueur).

הבאבה פופולרית גם בנאפולי, והפכה להתמחות נפוליטנית פופולרית תחת השם babà או babbà.

המאפה הופיע בתפריטי מסעדות בארצות הברית לפחות מאז 1899.

סברינה
------

בשנת 1844, האחים ז'וליאן, פטיסיירים פריזאים, המציאו את הסברינה (עוגה) (**Savarin**), אשר שואב השראה חזקה מה- באבה או רום, אבל ספוג בתערובת אלכוהולית אחרת ומשתמש בתבנית עוגה עגולה (טבעתית) במקום בצורה הפשוטה העגולה (גלילית). צורת הטבעת מקושרת בימינו לעתים קרובות לרום באבה כמו כן, השם סברינה ניתן לפעמים גם לעוגה העגולה הספוגה ברום.

ראו גם
------

* רשימת עוגות
* באבקה
* עוגת נאנטה
* עוגת רום
* קוגלהוף

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר על תולדות הבאבה, עם הפניות לטקסטים היסטוריים (בצרפתית)
* Oxford Companion to Food


1. ↑  Courchamps, Dictionnaire Général de la Cuisine Française, 1839
2. ↑  Grimod de La Reynière, "Almanach des gourmands", 1806
3. ↑  History of the baba according to the Pâtisserie Stohrer (possibly biased). .
4. ↑  Mangoni, Fabrizio (23 בספטמבר 2011). "I viaggi del babà" (באיטלקית). `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Haan's Ladies' and Gentlemen's Restaurant," New York, menu dated 9 December 1899: "Dessert ... Baba au Rhum 15."
**ריצ'רד אלן "ריקי" קאסו ג'וניור** (29 במרץ 1967 - 7 ביולי 1984), שנודע גם בכינוי "מלך האסיד", היה רוצח אמריקאי שרצח את גארי לאורס בן ה-17, ב-19 ביוני 1984. הרצח בוצע בנורת' פורת, ניו יורק.

שנותיו הראשונות
---------------

ריקי קאסו היה בנם של מורה להיסטוריה ומאמן פוטבול. בגיל ההתבגרות, הוא נזרק מהבית מספר פעמים, ונאלץ לישון ברחוב, במכוניות, במוסכים, ביער, ובבתים של חבריו. הוא נהג לצרוך סמים, בעיקר קנאביס, חשיש, LSD, ו-PCP. קאסו התעניין בתורת הנסתר, ולכאורה אף לקח חלק במספר טקסים בעלי אופי מאגי. חבריו סיפרו שהוא התעניין בתנ"ך השטני. לפחות במקרה אחד, הוריו אשפזו אותו בבית חולים פסיכיאטרי

הרצח של גארי לאורס
------------------

הסכסוך בין לאורס לקאסו החל כשלאורס גנב עשר חבילות של הסם PCP מהבגדים של קאסו, לאחר שקאסו איבד את ההכרה במסיבה. קאסו התעמת עם לאורס מיד לאחר מכן, מה שגרם ללאורס להשיב חמש מתוך עשרת החבילות, ובנוסף להבטיח שהוא ישלם לקאסו 50 דולר עבור חמש החבילות האחרות שכבר בוזבזו. לפי עדויות, קאסו הכה את לאורס בארבע מקרים שונים.

בליל הרצח, קאסו הזמין את לאורס לצרוך סמים איתו, עם ג'ימי טוריאנו, ועם אלברט קווינונס. הם נכנסו ליער, שם הם צרכו מספר מנות של סם פסיכדלי, ככל הנראה LSD, ובנוסף צרכו PCP. לאחר מכן, הם הדליקו מדורה. במהלך הלילה, התפתחה אלימות ביניהם. קאסו הכה את לאורס בצווארו, ודקר אותו בחזה. קאסו המשיך לתקוף את לאורס, ודקר אותו עשרות פעמים, וככל הנראה גם עקר את עיניו. לאחר הרצח, קאסו וטוריאנו כיסו את גופתו של לאורס בעלים וענפים, והשאירו אותה ביער.

לאחר הרצח
---------

לאחר הרצח, קאסו החל להתרבר בפני חבריו על כך שהוא רצח את לאורס, ואף הראה לכמה בני נוער את הגופה. ב-1 ביולי, אדם אנונימי דיווח למשטרה על הרצח. ב-4 ביולי, מצאה המשטרה את גופתו של גארי לאורס. קאסו וטוריאנו נעצר ביום שלאחר מכן. ב-7 ביולי, ריקי קאסו התאבד בתלייה בתא המעצר. ב-1991, גם אביו של ריקי התאבד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **The Acid King**, עמ' 23, מסת"ב 978-1481482288
2. ↑  Ricky Kasso, Wiki zero
3. ↑  hanging Other names The Acid King, The Say You Love Satan Killer Education High school dropout, Another reason why the 80s ruled - SATAN!, MixedMartialArts.com - Forums, ‏2019-01-17 (באנגלית)
4. ↑  iamiamiam137, Ricky Kasso, I am, I am, I am, ‏2017-12-05 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 108051509
* WorldCat: lccn-no2010040996

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ריקי קאסו"**.
**ארקה גדיניה** (בפולנית: **Arka Gdynia**) הוא מועדון כדורסל פולני מהעיר גדיניה. המועדון משחק בליגת העל הפולנית וביורוליג. אולם הבית של המועדון הוא גדיניה ארנה בגדיניה, המכיל כ-5,500 מקומות ישיבה.

מתחילת שנות האלפיים, המועדון נחשב לאחד המועדונים הבכירים בפולין והוא זכה ב-9 אליפויות רצופות בשנים 2004–2012. בנוסף להישגים המקומיים, המועדון מגיע להישגים במפעלים האירופאים השונים, כמו לגמר גביע הצ'מפיונס קאפ של פיב"א של עונת 2002/2003 ולטופ 16 של היורוליג.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
המועדון נוסד ב-1995 בשם **STK טרפל סופוט** בסופוט והחל לשחק בליגה הפולנית השלישית. תוך מספר שנים עלה המועדון לליגה הבכירה. ב2009 עבר המועדון לעיר השכנה גדיניה.

תארים
-----

* **אליפות פולין:**
	+ **זכייה (9):** 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012
	+ **סגנות (2):** 2002, 2003
* **הגביע הפולני:**
	+ **זכייה (4):** 2000, 2001, 2006, 2008
* **יורוליג:**
	+ **טופ 16 (2):** 2005, 2007
* **גביע יול"ב:**
	+ **שמינית גמר (1):** 2004
* **גביע קוראץ':**
	+ **רבע גמר (2):** 2001, 2002
* **צ'מפיונס קאפ:**
	+ **סגנית (1):** 2003

שחקני עבר מפורסמים
------------------

* בלגיהבלגיהתומאס ואן דן שפיגל
* טורקיהטורקיהחוסיין בשוק
* סרביהסרביהמילאן גורוביץ'

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארקה גדיניה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ארקה גדיניה (בפולנית)
**נתרן פלואורי** (באנגלית: **Sodium fluoride**) הוא תרכובת אי־אורגנית שנוסחתה NaF. נתרן פלואורי הוא מלח המורכב מיונים חיוביים של נתרן ויונים שליליים של פלואור הארוזים בסריג קובי שבו גם יוני ה +Na וגם יוני ה -F נמצאים בקואורדינציה אוקטאדרלית, מוקפים ב-6 יונים נגדיים בדומה למלח בישול. המרחק בין היונים בגביש 462 פיקומטר - מעט קצר יותר מבנתרן כלורי. החומר הוא מקור ליוני פלואוריד למגוון שימושים, הוא זול יותר והיגרוסקופי פחות מאשלגן פלואורי.

ייצור
-----

נתרן פלואורי מיוצר בסתירה של חומצה פלואורית או חומצה הקסה־פלואורוסיליצית H2SiF6, תוצר לוואי של פלואורואפטיט Ca5(PO4)3F המופק מסלעי פוספט להפקת דשן. הבסיס לסתירה יכול להיות נתרן הידרוקסיד או נתרן פחמתי. לפעמים משתמשים בכהלים להשקעת המלח.

* HF + NaOH ⇒ NaF + H2O

מתמיסות המכילות HF שוקע מלח הבי־פלואוריד NaHF2, חימום החומר משחרר HF ומשאיר NaF.

* NaHF2 ⇌ NaF + HF

שימושים
-------

* טיפול באוסטאופורוזיס בעיקר אצל נשים בגיל המעבר. החומר מאיץ יצירת רקמת עצם ומעלה את צפיפות העצם.
* נתרן פלואורי המכיל את האיזוטופ 19F משמש כמקור פוזיטרונים בטומוגרפיית פליטת פוזיטרונים.
* מקור לפלואוריד בתהליך הפלרת מים או כתוסף למשחת שיניים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתרן פלואורי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553559805171
* GND: 4171252-3
* LCCN: sh85124263

 |
**פותחים שישי** היא תוכנית הבוקר של רשת 13 שמשודרת בימי שישי. את התוכנית מגישים אלעד זוהר, ירדן הראל ושיר מורנו. בעבר שודרה בערוץ 2.

היסטוריה
--------

לפני עליית התוכנית, שודרה באותה משבצת התוכנית "הורות". ברשת החליטו ליצור תוכנית בוקר נוספת, שתשודר בימי שישי (כמו התוכנית "בוקר חם" ששודרה בימי חול)

התוכנית הראשונה עלתה ב-24 בפברואר 2017 בערוץ 2. את התוכנית הגישו אלעד זוהר (חזאי "חדשות 2" דאז) ונועה רוזין.

ב-26 באוקטובר 2017 שודרה התוכנית האחרונה בערוץ 2 בעקבות פיצול ערוץ 2.

החל מ-3 בנובמבר 2017 משודרת התוכנית ברשת 13. המגישים (אלעד זוהר ונועה רוזין) המשיכו להגיש את התוכנית.

החל מ-27 בנובמבר 2017 משודרת תוכנית ההמשך של התוכנית "פותחים יום". את התוכנית מגישים אלעד זוהר, שעזב את הגשת "העולם הבוקר" על מנת להגיש את התוכנית, ונועה רוזין בנוסף להגשת התוכנית ביום שישי.

בספטמבר 2022 הודיעה רוזין שתעזוב את התוכנית כדי לעסוק בפרויקטים אחרים, היא הוחלפה על ידי ירדן הראל שהפכה למגישה קבועה לצד זוהר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פותחים שישי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיץ ברבנר, ‏"לנצח אודה לך": המגישה הוותיקה נפרדה מהתוכנית ומשותפה להנחייה, באתר מעריב אונליין, 21 באוקטובר 2022
**טרה אליזבת קונר** (אנגלית: Tara Elizabeth Conner; נולדה ב-18 בדצמבר 1985) היא דוגמנית אמריקאית ומיס ארצות הברית 2006.

ביוגרפיה
--------

קונר נולדה בדאלאס שבטקסס וכשהייתה בת כמה שבועות עברה משפחתה לקנטאקי.

ב-2002 נבחרה ל"מיס הנוער של קנטאקי" וכסגנית שנייה ל"מיס הנוער של ארצות הברית".

בנובמבר 2005 נבחרה למיס קנטאקי, ובמסגרת זו התארחה בפרק של התוכנית "דיל או לא דיל", ביחד עם חמישים ואחת המתמודדות האחרות על התואר מיס ארצות הברית, ובתחרות ארצית זו שנערכה בבולטימור זכתה במקום הראשון.

כהונתה כמיס ארצות הברית עוררה שערורייה, בכך שפורסם שהשתתפה במסיבות אלכוהול פרועות ואף השתמשה בסמים והתנהגה בהתנהגות פרועה, שלא הולמת מלכת יופי המייצגת את מדינתה. יש שטענו מנגד, שקונר בעצמה הפיצה שמועות אלו, ושהיא ארגנה שערורייה זו עקב כך שהייתה מעוניינת לזכות בתשומת לב. ארגון מיס תבל שבראשו עמד דונלד טראמפ שקל לשלול ממנה את תוארה ולהכתיר את סגניתה מיס קליפורניה כמיס ארצות הברית. במהלך מסיבת עיתונאים טענה קונר שעשתה מספר טעויות בחייה אך סירבה להגיב לשמועות אודותיה על שימוש בסמים. לבסוף הכריז טראמפ שלא תפוטר ושמגיע לטרה הזדמנות שנייה ושהוא חושב שהיא בחורה טובה.

היא התארחה בפרק של התוכנית פרויקט מסלול שבה המשימה של המתמודדים הייתה לעצב לקונר שמלת ערב עבור תחרות מיס תבל.

בתחרות מיס תבל שנערכה בלוס אנג`לס עלתה לשלה הגמר ונבחרה לסגנית רביעית, במהלך כהונתה התגוררה בדירתו של טראמפ בניו יורק ולקחה חלק באירועי מדיה שונים.

ב-2007 השתתפה קונר בתוכנית המציאות "מקום התחרות" העוקבת אחר מלכות יופי שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרה קונר** בוויקישיתוף
* טרה קונר, ברשת החברתית פייסבוק
* טרה קונר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* האם תודח מיס ארצות הברית?, באתר ערוץ 10
* הדר פרבר, הזדמנות שנייה למיס אמריקה, באתר news1
לא ניתן להציג את הגרף באופן זמני – ההרחבה `Graph` להצגת תרשימים מושבתת כרגע.

  
הוצאות להורג באיראן בין השנים 2007 עד 2018 (אלו המספרים הרשמיים, בעוד   
 שהמספרים האמיתיים כנראה גבוהים יותר משום שישנם כנראה הוצאות להורג   
שמעולם לא דווח עליהם. משנת 2015 ואילך החלו להילקח  
בחשבון גם הוצאות להורג שבמקור לא דווח עליהם.

עונש מוות הוא עונש חוקי באיראן. פשעים שדינם מוות כוללים רצח, אונס, התעללות בילדים, הומוסקסואליות, פדופיליה, סחר בסמים, שוד מזוין, חטיפה, טרור, פריצה, יחסי עריות, יחסי מין מחוץ לנישואים, יחסי מין אסורים, מעשי סדום, התנהגות מינית בלתי הולמת, זנות, אנשים שזממו להפיל את המשטר האסלאמי באיראן, התנגדות פוליטית, חבלה, הצתה, מרד, כפירה, ניאוף, חילול הקודש, סחיטה, זיוף, הברחה, ספקולציות, שיבוש של תהליכי ייצור, צריכה חוזרת ונשנית של אלכוהול, ייצור או הכנת מזון, שתייה, מוצרי קוסמטיקה או פריטים סניטריים המובילים למוות בעת צריכתם, הפקה ופרסום של פורנוגרפיה, שימוש בחומרים פורנוגרפיים בעת עיסוק בשידול למטרות מין, בדיית האשמות שווא אודות עבירות מין שגרמו להוצאה להורג של אדם חף מפשע, אנשים שחוזרים לבצע גניבות אחרי תקופות מאסר, עבירות צבאיות מסוימות (למשל, סיוע לאויב), ריגול, ובגידה.

איראן ביצעה לפחות 977 הוצאות להורג ב-2015, לפחות 567 הוצאות להורג ב-2016, לפחות 507 הוצאות להורג ב-2017, לפחות 249 הוצאות להורג ב-2018, לפחות 273 הוצאות להורג ב-2019, לפחות 246 הוצאות להורג ב-2020, לפחות 290 הוצאות להורג ב-2021, ולפחות 425 הוצאות להורג ב-2022.

יש הסבורים שאיראן היא המדינה שהוציאה להורג את הכמות הגדולה ביותר של האזרחים, בהשוואה לכמות התושבים הכוללת. לטענת איראן כמות האזרחים האיראנים שהוצאו להורג בפועל באיראן, נמוכה בהרבה מהכמות שמתפרסמים בכתבי ארגוני זכויות האדם, וכי ההוצאות להורג מבוצעות אך ורק לאחר הליך שיפוטי ממושך. לטענת גורמים איראנים איראן נלחמת בתעשיית הסחר בסמים, אשר רחבת היקף לאורך גבולותיה המזרחיים של המדינה, והגידול במספר ברוני וסוחרי הסמים הוא הגורם לעלייה בהוצאות להורג. לפי ה-BBC, איראן "מבצעת יותר הוצאות להורג מכל מדינה אחרת, מלבד הרפובליקה העממית של סין".

גלריית תמונות
-------------

* כיתת יורים באיראן (1979)כיתת יורים באיראן (1979)
* הוצאה להורג באמצעות מנוף של אנס פדופיל (2017)הוצאה להורג באמצעות מנוף של אנס פדופיל (2017)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עונש מוות באיראן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Death Penalty in Iran". Death Penalty Worldwide. נבדק ב-5 באוגוסט 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Iran/death penalty" p4. International Federation for Human Rights. Last accessed 19 February 2011.
3. ↑  "Death sentences and executions in 2016". amnesty.org. נבדק ב-21 באוקטובר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "The Death Penalty in 2017: Facts and Figures". Amnesty International. 2018-04-12. נבדק ב-2018-07-16.
5. ↑  "Database". *Cornell Center on the Death Penalty Worldwide* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-11-16.
6. ↑  "Capital punishment: On the way out—with grisly exceptions". *The Economist*. נבדק ב-3 ביולי 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  "Iran halts execution of three protesters after online campaign". *BBC*.
**בוני פו** (באנגלית: **Bonnie Poe**;‏ 15 באוקטובר 1912 – 16 באוקטובר 1993) הייתה שחקנית ומדבבת אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות דיבוב הדמות המונפשת של אולפני פליישר, בטי בופ, החל מסדרת "פופאי המלח" (1933) והופעות בתריסר סרטי הנפשה.

קריירה
------

בשנת 1933, הייתה פו המדבבת של בטי בופ, כולל דיבובה בכמה פרקים של ספיישל רדיו של NBC בשם "Betty Boop Fables", פו הייתה המדבבת הראשונה של הדמות אוליב אויל בסדרה של פופאי. פו גם גילמה את בטי בופ בלייב אקשן בסרט הקצר "Hollywood on Parade No. A-8", כשביצעה מערכון עם בלה לוגוסי אשר גילם את דמותו של הרוזן דרקולה.

פו הייתה חברה בהרכב המוזיקלי הווקאלי "The Rhythmettes", שכלל גם את דורותי קומפטון, מיי קווסטל ומרי מודר.

ב-16 באוקטובר 1993, יום לאחר יום הולדתה ה-81, נפטרה פו מסיבוכים הקשורים לדלקת ריאות.

קישורים חיצוניים
----------------

* בוני פו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Hollywood Creation of Betty Boop". bellaonline.com. נבדק ב-8 ביולי 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "BONNIE POE".
3. ↑  Merritt, Russell; Kaufman, J.B. (2016). *Walt Disney's Silly Symphonies: A Companion to the Classic Cartoon Series*. Disney Editions. p. 86. ISBN 978-1-4847-5132-9.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2014075928
* VIAF: 309564074
* WorldCat: lccn-no2014075928

 |
**מרים אלחנדרה ביאנצ'י** (בספרדית: **Miriam Alejandra Bianchi**;‏ 11 באוקטובר 1961 – 7 בספטמבר 1996), הידועה בשם הבמה שלה, כ**ג'ילדה** (Gilda), הייתה זמרת קומביה ארגנטינאית וכותבת שירים ידועה שזכתה למעמד של אלילה בארצה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה

שם הבמה שלה נבחר בהשראת דמות הפאם פאטאל בגילומה של ריטה הייוורת' בסרט גילדה, כאפונים של הסרט. ג'ילדה התחילה להיות מעורבת במוזיקה בארגון פסטיבלים בבי"ס קתולי. לאחר שפגשה את האמרגן חואן קרלוס "טוטי" חימנס (Giménez), ג'ילדה הפכה לזמרת והצטרפה ללהקה שנקראה "לה בארה" (*La Barra*) ולאחר מכן בלהקות בשם "קרמה" ו"אמריקנה". ב-1993, חימנס שכנע אותה להתחיל קריירת סולו והיא הקלטה את שירה "מלב אל לב". שנה לאחר מכן הוציאה את אלבומה *La única* ("היחידה") הכולל את הלהיט "לב שבור" ו-*La puerta* ("הדלת").

ב-1995, שוחרר אלבומה *Pasito. pasito* ("צעד אחר צעד"), כולל הלהיט (ואחד השירים הפופולריים שלה) "no me arrepiento de este amor" ("אני לא מתחרטת על האהבה הזאת").

### מותה

ב-7 בספטמבר 1996 ג'ילדה מתה בתאונת דרכים, בעת סיבוב הופעות בקידום האלבום *corazon valiente* ("לב אמיץ"). ג'ילדה, יחד עם אמא שלה, הבת שלה בת ה-12, שלושה מוזיקאים ונהג האוטובוס מתו כאשר משאית חצתה את הכביש הראשי והתנגשה באוטובוס במהירות של 129 קמ"ש בכביש לאומי מספר 12 שבמחוז אנטרה ריוס, ארגנטינה.

### מורשתה

זמן קצר לאחר מותה, ג'ילדה הפכה לקדושה עממית ומעריצים רבים ייחסו לה מעשי נסים.. מדי שנה ביום ההולדת שלה, מעריציה מגיעים אל אתר המקדש שהוקם לזכרה באתר התאונה ומשאירים נרות כחולים, פרחים ומתנות.

ממש לפני מותה, ג'ילדה עבדה על אלבום חדש, אך הצליחה להקליט רק חמישה שירים, אשר נכללו ב-1997 באלבום שנקרא בספרדית *no es mi despedida*.

דמותה במדיות אחרות
------------------

ב-2015 יצא המחזה *ג'ילדה* בבואנוס איירס עם פלורנסיה ברטולד בתפקיד הראשי ובבימויו של איבן אספצ'ה.

בספטמבר 2016 יצא *ג'ילדה*, סרט קולנוע ביוגרפי על חייה ועל הקריירה, שיצא לאקרנים ב-15 בספטמבר 2016, לציון יום השנה ה-20 למותה. בכיכובה של נטליה אוריירו כג'ילדה, כמו גם כמה מוזיקאים מהלהקה המקורית שגילמו את עצמם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ילדה** בוויקישיתוף

* ג'ילדה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ילדה, באתר ספוטיפיי
* ג'ילדה, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'ילדה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'ילדה, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'ילדה, באתר Songkick (באנגלית)
* ג'ילדה, באתר Genius
* ג'ילדה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eberspacher, Sarah. "Argentina's Outlaw Saints". *The Week*. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Gilda de Los Milagros". *La Nación*. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Gilda Ya Tiene Su Obra Teatral". *Télam*. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Gallego, Rolando. "Rodajes: Comienza El Rodaje de "Gilda: No Me Arrepiento de Este Amor"". *Escribiendo Cine*. אורכב מ-המקור ב-2016-09-15. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Ponzone, Javier. "Natalia Oreiro Será Gilda". *Rating Cero*. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5731324
* GND: 1033769266
* ISNI: 0000 0004 3984 8834
* LCCN: n2011056742
* MusicBrainz: ee8bb84b-b97e-4a39-a6de-5642d98fceed
* VIAF: 181629342
* WorldCat: lccn-n2011056742

 |
משטח דם המציג תאים ספרוציטיים ממטופל עם ספרוציטוזיס תורשתי
**סְפֵרוֹצִיטוֹזִיס** (**spherocytosis**) הוא הפרעה צורנית בתאי הדם האדומים, שבה התאים הם בעלי צורת כדור, או ספרה, ולא בעלי צורת דסקה קעורה כפולה. ברוב המקרים הפרעה זו מופיעה במחלה התורשתית ספרוציטוזיס תורשתי, אך היא גם יכולה להופיע גם באנמיה המוליטית אוטואימונית. בשל צורתם החריגה של התאים, הטחול מזהה את התאים כפגומים, אף על פי שתפקודם תקין, ועל כן הוא מפרק אותם ומביא לאנמיה המוליטית.

הצורה התורשתית של ספרוציטוזיס נובעת מפגם מבני בשלד התא כתוצאה ממוטציה בגן המקודד לחלבון מבני של השלד. עם חלבונים אלה נמנים ספקטרין ואנקירין. הפגיעה בשלד התאי גורם לתאים להתכווץ לצורה בעלת מתח הפנים הנמוך ביותר. אף ששטח הפנים של הספרוציטים, שדרכו משוחלפים חמצן ופחמן דו-חמצני, קטן, תאים אלה מצליחים לעמוד בדרישות הגוף לחמצן. יחד עם זאת, צורתם הכדורית הופכת אותם פגיעה יותר לנזק חיצוני ולתמותה מהירה. ספרוציטוזיס הנובע מאנמיה המוליטית אוטואימונית נבדל מהתורשתי בכך שתוצאת מבחן קומבס ישיר תהיה אצלו חיובית.

בדיקות של המוגלובין מסוכרר אינן אמינות בספרוציטוזיס, והבדיקה המהימנה ביותר לתיעוד מצב הסוכר בדם היא באמצעות פרוקטוזמין, שמעיד על רמת הסוכר בשלושת השבועות טרם הבדיקה.

#### התמודדות עם ספרוציטוזיס

יילודים הסובלים מספרוציטוזיס תורשתי יסבלו פעמים רבות מצהבת יילודים חריפה, שתצריך טיפול בתאי אור מיוחדים, ובמקרים חריפים אף הליך של החלפת דם. עם זאת, אבחנה סופית של ספרוציטוזיס מתבצעת סמוך לגיל שנה, בבדיקת שבירות אוסמוטית.

לאור האנמיה הנגרמת עקב ההרס המוגבר של תאי הדם האדומים, יזדקקו ילדים הסובלים מספרוציטוזיס למעקב המטולוגי, המשתנה בתדירותו לפי חריפות התסמונת באותו ילד. החלק העיקרי במעקב יהיה בדיקת רמת ההמוגלובין בדם באמצעות ספירת דם. ירידת רמת ההמוגלובין יכולה להיות עצמונית, ללא גורמים נוספים, ויכולה להיגרם גם עקב תהליך זיהומי בגוף, כגון מחלת חום וכדומה. לעיתים תיתכן התאוששות עצמית של הגוף ממצב של ירידה בהמוגלובין, וחזרה לרמון המוגלובין תקינות.

הטיפול העיקרי במקרים של המגלובין נמוך במיוחד הוא מתן דם בעירוי תוך-ורידי, אך במקרים גבוליים מסוימים יינתן לעיתים טיפול סטרואידי בלבד.

#### כריתת טחול - ספלנקטומי

ככלל, ישנן רמות שונות של תסמיני ספרוציטוזיס, כאשר הספקטרום נע בין מטופלים שיזדקקו למתן דם באופן תדיר, לבין מטופלים שיזדקקו למעקב פעם או פעמיים בשנה.

כאשר מטופל סובל מספרוציטוזיס חריף לאורך זמן, הטיפול בו יהיה כריתה של הטחול (ספלנקטומי), ובכך מניעה של הרס הכדוריות בפגומות ושמירה על ערכי המוגלובין תקינים. בעבר המדיניות הייתה לבצע כריתת טחול בכל חולה שהתגלה אצלו ספרוציטוזיס, אולם עם השנים הניתוחים הללו נעשו סלקטיביים יותר, על פי חומרת התסמונת של החולה, גילו, ופרמטרים נוספים.

#### ספרוציטוזיס תורשתי

מבחינה גנטית, די בכך שאחד ההורים יסבול מספרוציטוזיס כדי שהתסמונת תועבר לילדיו. קיימות עדויות לכך שבנישואין של זוגות שאחד מהם חולה ספרוציטוזיס, אם ההורים ממוצא שונה (כגון אשכנזים עם יוצאי עדות המזרח וכו') הופעת התסמונת תהיה בממוצע פחות חריפה - אולם אין לכך אישוש במחקר.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**כנף קרב 27** (בגרמנית: **Jagdgeschwader 27**) הייתה כנף מטוסי קרב של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה, אשר מוכרת במיוחד עבור שירותה בסיוע אווירי לקורפוס אפריקה לאורך המערכה בצפון אפריקה.

מלבד תקופת השירות בצפון אפריקה, הוצבו יחידות הכנף בעיקר בחזית המערבית כשהם נלחמים במטוסי חיל האוויר המלכותי ובהמשך חיל האוויר של ארצות הברית. 24 מבין טייסי הכנף עוטרו לאורך המלחמה בצלב האבירים של צלב הברזל, שני טייסים מוכרים במיוחד שירתו בכנף - שניהם עוטרו בעיטור הגבוה ביותר צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים - היו; אדולף גאלאנד (ששירת עם הכנף מספר חודשים ב-1940) והנס יואכים מרסיי ששירת עם הכנף באפריקה והופל לאחר שנזקפו לזכותו 158 הפלות.

לאורך המלחמה מוערך כי טייסי הכנף הפילו מעל 3,100 מטוסי אויב במחיר 1,400 מטוסים שנפגעו ו-827 טייסים אבדו, נהרגו או נשבו במהלך הלחימה.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
הכנף הוקמה ב-1 באוקטובר 1939 חודש לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה. בינואר 1940 נוסף למפקדה וללהק I הלהק השני וביולי הוקם להק III מתוך להק I של כנף קרב 1.

במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה יחידות הכנף נלחמו תחת פיקוד קורפוס האוויר VIII במאות המפציצים ומטוסי הקרב של בעלות הברית עם 285 הפלות סך הכל. במהלך הקרב על בריטניה הוצבו טייסות הכנף באזור שרבור, עד לדצמבר 1940 טייסי הכנף הפילו 146 מטוסי בעלות הברית במחיר 83 מטוסי הכנף עם 58 טייסים שנפלו, נשבו או נעלמו. לאחר תקופת מנוחה והתאוששות בגרמניה בנובמבר 1940, באפריל 1941 יחידות הכנף למעט להק I נשלחו לסייע ללחימה בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, כאשר עד סוף אוקטובר טסו טייסי הכנף בחזית המזרחית סך הכל 460 טיסות מבצעיות עם 10 הפלות של מטוסי אויב.

באפריל 1941 להק I נשלח לצפון אפריקה בסיוע לכוחות קורפוס אפריקה, בספטמבר להק II הצטרף למערכה ולהק I חזר לגרמניה לפרק מנוחה בו הוחלפו מטוסי ה-BF 109E המיושנים בדגם F החדיש. בסוף אוקטובר הגיע להק III אף הוא לאפריקה ועד לחודש דצמבר כל יחידות הכנף היו בצפון אפריקה.
טייסות הכנף לקחו חלק חשוב בסיוע ללחימת הכוחות הגרמניים בצפון אפריקה והצליחו לבלום את הצלחות חיל האוויר המדברי, שעד הגעת הכנף נהנה מעליונות אווירית כמעט מוחלטת.

מבנה
----

מטוס BF-109E-4 של הכנף בטיסה עם סכמת הסוואה אופיינית לצפון אפריקה, 1941.
הכנף חולקה על פי המבנה הבא:

* **להק I**‏ (I./JG27) - טייסת 1, 2, 3 ו-4.
* **להק II**‏ (II./JG27) - טייסת 5, 6, 7 ו-8.
* **להק III**‏ (III./JG27) - טייסת 9, 10, 11 ו-12.
* **להק IV**‏ (IV./JG27) - טייסת 13, 14, 15 ו-16.

ראו גם
------

* הנס יואכים מרסיי - אלוף הפלות המוכר ביותר בכנף.
* המערכה בצפון אפריקה - מערכה בה הייתה הכנף מרכיב משמעותי ואיתה היא מזוהה במיוחד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כנף קרב 27 (לופטוואפה)** |

* כנף קרב 27 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* כנף קרב 27 באתר feldgrau.com (באנגלית)
* כנף קרב 27 באתר The Luftwaffe, 1933-45 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבנה הכנף בינואר 1945, מתוך לקסיקון הוורמאכט
**פריץ ברכט** (בגרמנית: **Fritz Bracht**; נולד ב-18 בינואר 1899 - 9 במאי 1945) היה קצין אס אה נאצי, ראש סניף המפלגה הנאצית בשלזיה תחתית וכיהן למעשה כמושל שלזיה תחתית משנת 1941 עד להתאבדותו בשנת 1945.

חייו
----

ברכט נולד בהיידן, סמוך לדטמולד, גרמניה. לאחר השלמת לימודיו כגנן הוא התגייס לשירות צבאי בשנת 1917 והוצב בחזית עד לסוף מלחמת העולם הראשונה משנשבה בידי הצבא הבריטי ושוחרר בשנת 1919.

ב-1 באפריל 1927 הוא התפקד למפלגה הנאצית ומונה לראש סניף המפלגה במחוז סורלנד בנובמבר 1928. הוא החזיק בתפקידו דומה גם באלטנה במרץ 1931.

בשנת 1935 התמנה לממלא מקום ראש סניף המפלגה בשלזיה תחתית ולאחר שראש הסניף הקודם, יוזף ואגנר, הודח בנובמבר 1941, ברכט מונה להחליפו. כאשר שלזיה פוצלה לשלזיה תחתית ושלזיה עילית ברכט מונה למושל הראשונה.

מפברואר 1941 הוא היה למושל הכל-יכול של שלזיה תחתית ובנובמבר 1942 הוא מונה לתפקיד קומיסר ההגנה של הרייך במחוז שלזיה תחתית.

בשנת 1944 הוא קודם לדרגת אס אה אוברגרופנפיהרר ובתחום אחריותו היה גם מחנה ההשמדה אושוויץ. לאחר כניעת גרמניה הנאצית, ברכט ורעייתו התאבדו בבאד קודובה, פולין, בנטילת גלולות ציאניד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריץ ברכט** בוויקישיתוף
* נחשף הבונקר של "החיה מאושוויץ"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009647690505171
* GND: 124447562
* ISNI: 0000 0001 0866 0722
* LCCN: no2015125751
* NKC: jo2015866846
* NLP: a0000002910502
* VIAF: 5866128
* WorldCat: lccn-no2015125751

 |
**RPG-30** (ברוסית: **РПГ-30**) היא רקטה נגד טנקים מתוצרת רוסיה. היא נכנסה לשירות בשנת 13–2012.

היסטוריה
--------

RPG-30 נחשפה בשנת 2008 על ידי מפעל המחקר והייצור הממלכתי, בזלט, כמשגר רימונים מודרני נגד טנקים שנועד להתמודד עם האתגר של השריון הראקטיבי ומערכות הגנה אקטיביות (APS) על טנקים. מערכות הגנה אקטיביות כגון ARENA-E, Drozd ומעיל רוח מביסות תחמושת נגד שריון על ידי השמדתן לפני שהן מגיעות ליעדן. ה-RPG-30 הוא תגובה מיועדת להכנסת מערכות אלו. RPG-30 סיימה את שלב הניסויים ונכנסה לשירות בשנים 2012–2013, והוכנסה מיד לרשימת הפנטגון של "איומים א-סימטריים על הכוחות המזוינים של ארצות הברית".

### 2022 הפלישה הרוסית לאוקראינה

RPG-30 שימשה את הצבא הרוסי במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022.

הגנה
----

בשנת 2012 דווח כי רפאל חיזקה את מערכת מעיל רוח כך שתוכל להתמודד גם עם איום ה-RPG-30.[דרוש מקור]

המערכת שסורקת מסביב לרק"ם, וברגע שהיא מזהה איום היא מנתחת אותו (קובעת את סוגו, מהירותו, מיקומו וכיוון תנועתו) ומשגרת מטען מיוחד של כדוריות מתכת שמפרק את האיום בעודו באוויר טרם הגיעו לטנק.

משתמשים
-------

* רוסיהרוסיה רוסיה
* איראןאיראן איראן
* טליבאןטליבאן טליבאן
* חזבאללהחזבאללה חזבאללה
* וייטנאםוייטנאם וייטנאם

ראו גם
------

* RPG-7
* RPG-29
* מטול רימונים
* רקטות נגד טנקים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **RPG-30** בוויקישיתוף
**יצחק ימין** (1938 - 21 במרץ 2020) היה צייר ופסל ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ימין נולד בעיראק, וב-1951 עלה לישראל במסגרת מבצע עזרא ונחמיה. כעולה חדש התגורר עם הוריו ואחד-עשר אחיו ואחיותיו במעברה בקסטל. בגיל שש-עשרה עזב את ביתו לטובת יצירה ולימודי אמנות, ובשנת 1961 סיים את לימודיו כבוגר בית הספר לאמנות בצלאל.

באמצע שנות השישים זכה יצחק ימין במלגה מקרן שרת לאמנים צעירים ולמד תחת הדרכתו של ארנסט פוקס מאסכולת וינה.

במשך השנים התרכז בפיסול ובציור בטכניקות מגוונות; רישום פחם, אקוורל, ציורי טמפרה ושמן. כמו כן, התמקד בשנותיו האחרונות בפיסול ברונזה, עץ ואבן. במקביל עיצב שטיחי קיר גדולי ממדים: שטיח "ירושלים של מעלה" מוצג באוסף רקנאטי בבנק דיסקונט ברחוב יהודה הלוי בתל אביב, שטיח נוסף בחברת "ערים" בירושלים ואחר בחדר זיכרון של סיירת חרוב בבקעה. השירות הבולאי פרסם בול של הרב יצחק כדורי על פי תמונת שמן של האמן.

שנים רבות עסק בהוראת האמנות בבתי ספר יסודיים, תיכוניים ובתי נוער, ובשנת 1970 פתח בחוגי לימוד פרטיים, והעמיד דור שלם של אמנים.

בשנת 1980 עיצב את אנדרטת האבן לזכר כובשי הקסטל, האנדרטה מוצבת למרגלות מבצר הקסטל.
בשנת 1990 הוזמן לעצב את חדר הזיכרון לחללי סיירת חרוב המוצב בבקעה ליד מושב פצאל. פסלי אבן נוספים הוצגו בחצר ביתו בירושלים.

במהלך שנות היצירה, ערך יצחק ימין מספר רב של תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. ציוריו ופסליו הוצגו באוספים פרטיים, מוסדות ציבור וגלריות ברחבי הארץ והעולם. בשנות היצירה צייר ציורי דיוקן שהוזמנו אצלו לדמויות ידועות, ביניהן הרב עובדיה יוסף, ראש הממשלה מנחם בגין ונשיא מצרים אנואר סאדאת. ימין יצר במגוון חומרים ובמקביל המשיך ללמד תלמידים, ביניהם אומנים שיצירות משלהם מוצגות ברבים.

נפטר ב-21 במרץ 2020.

גלריית תמונות
-------------

* פחם - דודתי אסתרפחם - דודתי אסתר
* עץ - הסתגרותעץ - הסתגרות
* שמן - עין כרםשמן - עין כרם
* אקוורל - גגותאקוורל - גגות
* שמן - בדואישמן - בדואי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יצחק ימין** בוויקישיתוף
* יצחק ימין, ברשת החברתית פייסבוק
* דף הפייסבוק של האמן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 279545
* NLI: 987007302055905171
* ISNI: 0000 0001 0852 7139
* LCCN: nr93022997
* VIAF: 161053900
* WorldCat: lccn-nr93022997

 |
חלונות "עיני סיביו"
חלונות "עיני סיביו" על גגות בתים בכיכר הקטנה
**עיני סיביו** (ברומנית: **Ochii Sibiului**; בגרמנית: **Augen von Hermannstadt**) הם אלמנט אדריכלי של חלונות אוורור קטנים (מכונים גם Ochi de bou עיני פר) בגגות הבתים בעיר סיביו, ברומניה.

בסיביו, במרתפים הייתה לחות גבוהה, לכן מזונות שנשמרו שם התעפשו. תושבי סיביו החלו להעביר את אחסון המזונות לעליות הגג וכדי לאוורר אותן פתחו חלונות אוורור בעליית הגג. התופעה החלה בסביבות שנת 1700, בתקופת הבארוק. החלונות מעוצבים בצורת עיניים ויוצרים תחושה שמכל גג מביטים על אנשי העיר ועל התיירים המזדמנים למקום.

הגגות עם "עיני סיביו" מצוים במבנים ישנים, במרכז ההיסטורי, בכיכר הגדולה ובכיכר הקטנה. את החלונות האלה בנו נגרים מומחים עם עצים מעוקלים וכיום אין מומחים שיכולים לשחזר את עבודתם.

במהלך ההפגנות נגד שחיתות בשנים 2017–2019 (אנ') הפכו עיני סיביו לסמל מחאה, תחת הסלוגן "אנחנו רואים אתכם מסיביו" (Vă vedem din Sibiu).

קישורים חיצוניים
----------------

* Sarah Laskow, "How the Mesmerizing ‘Sibiu Eyes’ Became a Protest Symbol in Romania", Atlas Obscura Website, July 20 2018 (באנגלית)
* Care este explicația „ochilor" la casele din Sibiu (ברומנית)
* *Ochii* care te privesc de pe acoperişuri. Arhitectura interesantă a caselor din Sibiu (ברומנית)
* „Ochii Sibiului ne privesc pe toţi" – Întreţinerea acoperişurilor istorice (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jennifer Rankin, "'We are watching you': the 500-day protest against corruption in Romania", The Guardian, July 23 2019
**הנסיכים-שותפים של אנדורה** הם ראשיה הרשמיים העליונים של אנדורה. תפקידם בעבר היה גם ביצועי, אך כיום הם ממלאים תפקידים סמליים בלבד. כיום מכהנים בתפקיד זה במקביל נשיא צרפת עמנואל מקרון ובישוף אורז'ל (בקטאלנית: Urgell) ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה.

| הנסיכים-שותפים של אנדורה |
| --- |
| שם | מפלגה | כהונה | נציג |
| עמנואל מקרון | EN | החל מ-14 במאי 2017 | פטריק סטרזודה |
| ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה |  | החל מ-12 במאי 2003 | ז'וזפ מריה מאורי |

היסטוריה
--------

במהלך המאה ה-11 ועד המאה ה-13, התקיים סכסוך בין שליטים מקומיים על השליטה באנדורה, שנפתר בשנת 1278 בחתימת ה"שוויון" - חוזה שקבע שהשלטון באנדורה יהיה משותף בין רוזן פווה הצרפתי (שתוארו עבר, בסופו של דבר, לשליט צרפת - המלך ולאחר מכן לנשיא) והבישוף של אורז'ל, שבמחוז האוטונומי קטלוניה שבספרד.

הנסיכים-השותפים של אנדורה אינם מתגוררים בה, ולכן לא מבצעים את תפקידם באופן ישיר, אלא על ידי נציגים. את נשיא צרפת מייצג באנדורה פטריק סטרזודה (מכהן בתפקיד מ-14 במאי 2017), ואת ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה מייצג ז'וזפ מריה מאורי(מכהן בתפקיד מה- 20 ביולי 2012)

תפקיד וסמכויות
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
עם התקבלותה של חוקת אנדורה בשנת 1993, צומצמו באופן ניכר סמכויותיהם של נסיכיה, ונהפכו לסמליות בלבד למעט זכות הטלת הווטו על החלטות הממשלה באנדורה.

ראו גם
------

* פוליטיקה של אנדורה
* ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנסיכים-שותפים של אנדורה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אורן נהרי, אטלס אנציקלופדי של העולם, הוצאת מפה 2005, הערך 'אנדורה', עמוד 46.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "תומאס אוליפנט (מוזיקאי)".

**תומאס אוליפנט** (באנגלית: **Thomas Oliphant**) (נולד ב-30 בדצמבר 1945) הוא עיתונאי אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

אוליפנט נולד בברוקלין, ניו יורק. למד בבית הספר התיכון "לה הויאה" (אנ') בקליפורניה ובשנת 1967 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד.

בשנת 1968 הצטרף למערכת העיתון "הבוסטון גלוב". במהלך הקריירה שלו בעיתון שימש ככתב שלו בוושינגטון ודיווח על עשרה קמפיינים לנשיאות. בספר "הנערים באוטובוס" של העיתונאי טימותי קרוז על מסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1972, אוליפנט מופיע כאחד העיתונאים הבולטים בקרב "הנערים" שסיקרו את הקמפיין.

אוליפנט היה אחד משלושת העורכים שניהלו את סיקור "גלוב" בנושא ההפרדה הגזעית בבתי ספר בבוסטון, עבודה שזכתה בפרס פוליצר בשנת 1975. הוא גם קיבל פרס כתיבה מטעם האגודה האמריקאית לעורכי העיתונים.

חיים אישיים
-----------

במרץ 2005 סבל אוליפנט ממפרצת מוחית. סיפורו על הניסיון והתאוששותו הופיע ב"גלוב" ב-5 ביוני 2005, בסוף 2005 הוא היה אחד מ-32 אנשי הצוות של גלוב שקיבלו חבילת פרישה מחברת הניו יורק טיימס, הבעלים של הבוסטון גלוב.

אוליפנט נשוי משת 1982 לכתבת CBS סוזן ספנסר ולהם שני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס אוליפנט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  My journey into darkness - The Boston Globe - Boston.com - Op-ed - News, www.boston.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012330468205171
* ISNI: 0000 0000 2616 8881
* LCCN: n88152692
* SUDOC: 144287315
* VIAF: 11400633
* WorldCat: lccn-n88152692

 |
עסקים בחזית הדרום-מערבית של בניין הבייגלמכער בטרם הסתרתה בידי בנין בנק ברקליס
**בניין הבייגלמאכער** הוא בניין שעמד בסמטת יוחנן מגוש חלב בירושלים. המבנה נהרס בחלקו כחלק מההכנות להקמת קריית עיריית ירושלים ועל מקומו נבנה בניין משרדים של עיריית ירושלים. הבניין שכן לצד בניין עיריית ירושלים ההיסטורי, ממזרח לו.

היסטוריה
--------

בניין זה, שהיה דו קומתי ומקורה בגג רעפים, נבנה באמצע המאה ה-19. לאחר בנייתו שכן בבניין המלון הראשון שנבנה מחוץ לחומות העיר העתיקה של ירושלים, שנקרא מלון פייל (Hotel Feil) על שם בעליו. בשל הביקוש הרב באותה עת, ובשל מיעוט חדרי המלון, נהגו המבקרים שלא מצאו חדר ללון באוהלים בחצר המלון הפנימית, ולאכול בבית המלון. בראשית המאה ה-20, עם בניית מלונות מודרניים יותר (כגון מלון פאסט) נסגר המלון והפך לבית מגורים. כינויו - "בניין הבייגלמאכער" ניתן לו על שם מאפיית כעכים (ביידיש: בייגלמאכער - אופה כעכים) שפעלה בחזיתו הדרומית הפונה לכיכר צה"ל משנות ה-50 ועד שנת 1988.

במסגרת התוכניות השונות לבניית קריית עיריית ירושלים, הייתה מחלוקת בדבר חשיבותו הארכיטקטונית של המבנה. במסגרת סקר שערך האדריכל דוד קרויאנקר הומלץ לשמר את המבנה, על אף שתוכנית ניב המליצה על הריסתו. לבסוף נבחרה דרך ביניים של הריסת המבנה, למעט חזית החנויות המערבית ששומרה ושולבה במבנה החדש שנבנה באתר.

חזיתו הדרומית של המבנה נהרסה על מנת לאפשר בניית שער כניסה לחצר הפנימית של קריית העירייה, ולאפשר מעבר בין כיכר צה"ל לכיכר ספרא.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **סיפור קריית העירייה, ירושלים**, הוצאת אריאל, 1993.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין הבייגלמאכער** בוויקישיתוף
* דוד קרויאנקר, בניין העירייה החדש של ירושלים

המעבר שנבנה במקום בו עמדה חצר המלון

| קריית העירייה של ירושלים - מבט מכיוון דרום לצפון |
| --- |
| 

 |
| **כיכרות**: |
| כיכר ספרא | כיכר צה"ל | גן דניאל |
| **מבנים היסטוריים**: |
| בניין עיריית ירושלים ההיסטורי | בית ברגהיים  בניין החברה התנ"כית | בניין אביחיל | בניין הבייגלמאכער |



1. ↑  מפה (באנגלית) 1903, הדפסת 1915 עם ציון המלון בשמו Feil's hotel, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
מאראקס
**המאראקס** (צורת יחיד - מאראקה) הם כלי נגינה פשוטים שמקורם במוזיקה הלטינית. המאראקס עשויים מקליפה חלולה המכילה אורז או גרגרים אחרים, אליה מחוברת ידית אחיזה.

נגינה במאראקס מתבצעת בזוגות (לרוב), כאשר הנגן ממבצע תנועת נדנוד והקפצה של הכלי, כך שמתקבל קול רשרוש מתמשך והרמוני. לרוב, אחת משתי המאראקות היא בעלת טון גבוה מהשנייה, כך שהנגן יכול ליצור ניגודים ושיאים בצליל המתמשך. אף שלכאורה הנגינה במאראקס היא קלה, נדרשת מיומנות רבה כדי להוציא צליל נכון ומתמשך, וכדי ליצור סינקופות והנגדות בין שתי המאראקות.

במקור, הכלי פותח ככל הנראה בתקופות פרה-היסטוריות באמריקה. מקור השם הוא ככל הנראה בשפת הטופי של אינדיאנים מסוימים בברזיל. בעבר, היו הקליפות עשויות מדלועים מיובשים, והידיות מעץ. בימינו, מאראקס עשויים ממגוון חומרים - פלסטיק, עץ או עור.

במוזיקה הלטינית, המאראקס משמשים ככלי ליווי לזמר (שלרוב מנגן עליהם בעצמו תוך כדי שירה), ומהווים חלק בלתי-נפרד ממרבית המקצבים הלטיניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאראקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550985005171
* BnF: cb169819587 (data)
* LCCN: sh85080885
* MusicBrainz: 67e43590-f3c4-486c-9b86-f1dfe338c5e9

 |
**יעל גירון** היא פרופסור בתחום העבודה הסוציאלית. הקימה את החוג לעבודה סוציאלית במכללה האקדמית בצפת ועמדה בראשו. בעבודתה שילבה בין פרקטיקה ישירה, הדרכה והוראה, מחקר, וניהול.

השכלה וקריירה
-------------

גירון היא בוגרת התוכנית לפסיכותרפיה של בית הספר לעבודה סוציאלית, אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2019 קיבלה דרגת פרופסור ממכללת צפת.

גירון הייתה בין המרצים שהקימו את בית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב, שם שימשה בתפקידים שונים. תחומי התמחותה היו במחקר, הוראה וטיפול בתחום המשפחה והזוגיות, טיפול קבוצתי, אבל ושכול, והערכת תוצאות התערבות סוציאלית. בהמשך הקימה את החוג לעבודה סוציאלית במכללה האקדמית בצפת ועמדה בראשו.

בשנות ה-70 הקימה בשיתוף עם עירית הרצליה, בפעם הראשונה בארץ, תחנה ציבורית לטיפול במשפחה, ולייעוץ בחיי נישואין. בנוסף לטיפול הישיר שניתן לזוגות ומשפחות, הכשירה מטפלים צעירים שמהווים היום דמויות מרכזיות בקרב המטפלים המשפחתיים בארץ.

בסוף שנות ה-70, הקימה גירון יחד עם אנשי מקצוע נוספים את האגודה הישראלית לטיפול המשפחה ולייעוץ בחיי נישואין - אגודה המאגדת את המטפלים המשפחתיים בישראל ואת הפעילות המקצועית בתחום. היא שימשה יו"ר האגודה וכן יו"ר של שני כנסים בינלאומיים שנערכו על ידי האגודה. עד היום מכהנת כיו"ר ועדת ערעורים של האגודה לטיפול משפחתי.

גירון פיתחה, במשותף עם ד"ר מלקינסון, מודל התערבות עם הורים שבניהם נהרגו בתאונות דרכים. פרסמה מאמרים בנושאי ליבה בתחום המשפחה - איכות חיי נישואין אצל זוגות החיים במשותף שנים רבות. מאמרים נוספים בתחום המשפחה, התבססו על מחקר שעשתה יחד עם פרופ' זהבה סולומון וד"ר קרני גינזבורג, בנושא תגובות האבל של הורים שבניהם נהרגו במסגרת השרות הצבאי.

כיום מכהנת גירון כראש הוועדה לרמות מקצועיות של מועצת העבודה הסוציאלית, ונבחרה לכהן כיו"ר הפורום של ראשי בתי הספר לעבודה סוציאלית במכללות.

בנוסף, עובדת כיום בתחום הפרטי בתור מטפלת ומדריכה מומחית בטיפול משפחתי.

פרסים ומלגות
------------

בשנת 2016 הוענק אות הוקרה לפרופ' גירון במהלך "יום העובד הסוציאלי הבינלאומי" שהתקיים בכנסת והוקדש כולו להוקרת עבודתם של העובדים הסוציאליים למען חברה טובה יותר ולהעצמת קהילות והפרט.

בשנת 1988 קבלה גירון מגן הוקרה על פעילותה המשמעותית במסגרת איגוד העובדים הסוציאליים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יעל גירון, אודות יעל גירון, באתר פסיכולוגיה עברית
2. 1 2 3 4 5 6  ברכות: דרגת פרופסור לד"ר יעל גירון ראש החוג לעבודה סוציאלית, באתר מכללת צפת, ‏4 למרץ 2012
3. 1 2  מאיר ינקו, מפעל חיים: אות הוקרה לפרופ' יעל גירון, ראש החוג לעבודה סוציאלית במכללה האקדמית צפת, באתר חדש בגליל, ‏8 מרץ 2016
**בית הקברות הצבאי בראש פינה** נוסד במהלך מלחמת העצמאות. רוב החיילים שנקברו בו - 133 במספר - נהרגו במהלך המלחמה. כיום טמונים בו 159 חללים.

בית הקברות
----------

בית הקברות שוכן על מדרון ההר מתחת לכביש המוביל בין ראש פינה לעיר צפת (כביש 8900). הוא נוסד בחודש יולי 1948, בעקבות הקרבות עם הצבא הסורי בגזרת משמר הירדן במסגרת מבצע ברוש, שבו נפלו 95 חיילי צה"ל. חללי המבצע הובאו לקבורה בראש פינה. אפשר שכך נעשה משום שביישוב שכנה מפקדת המבצע, או משום שהיישובים שהיו קרובים יותר לגזרת הלחימה - מחניים ואיילת השחר - היו נתונים להפגזות סוריות. בשונה מכפי שנעשה ביישובים אחרים במהלך המלחמה לא הוקמה החלקה הצבאית בצמוד לבית הקברות האזרחי של ראש פינה, אלא בחלקה חדשה, נפרדת ומרוחקת ממנו. אפשר שכך היה בשל מספרם הגדול של הנופלים. בהמשך המלחמה הובאו לקבורה בו גם חיילים רבים שנפלו ליד קיבוץ מנרה, במבצע יעל ובאירועים אחרים. לאחר המלחמה הוכרז האתר כבית קברות צבאי.

בית הקברות, ששטחו כשני דונמים, שוכן בתוך שטח טרשי ומדורג, הצופה אל נוף עמק החולה ורמת הגולן. חומת האתר שוכנת בצד הכביש ממזרח, ושביל מוביל מהשער בחומה במדרון אל חלקות הקבורה. שטח האתר טובל בעצים ובצמחייה.

בבית הקברות חמש חלקות. שלוש החלקות העליונות הן הוותיקות ביותר ושוכנות על גבי מדרגה אחת. בהן נקברו חללי מבצע ברוש. המצבות בהן פונות לצפון ולדרום. שתי החלקות האחרות באתר ממוקמות על גבי מדרגות נמוכות יותר והמצבות בהן פונות למזרח. בגבוהה מהשתיים מצויים קברי חללי הקרבות במנרה. רחבת הטקס בבית הקברות שוכנת בין החלקות העליונות.

בבית הקברות קבורים סגן אלוף יואב וספי, שנהרג במלחמת יום הכיפורים ועוטר בעיטור העוז, והאלוף במילואים מאיר דגן.

ראו גם
------

* בית הקברות הצבאי בדגניה א'
* בית הקברות הצבאי בצפת

לקריאה נוספת
------------

* רמי יזרעאל, "לתולדותיהם ולאופיים של בתי הקברות הצבאיים בישראל", **אריאל** מס' 26 (171–172), אוקטובר 2005, עמ' 83–94.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות הצבאי בראש פינה** בוויקישיתוף
* בית הקברות, באתר נזכור את כולם

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנתון נכון לחודש אפריל 2020.
2. ↑  יזרעאלי, עמ' 91, 93-94.

| בתי הקברות הצבאיים של מדינת ישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אופקים • אילת • אשדוד • אשקלון • באר טוביה • באר שבע • בית ג'ן • בנימינה • דגניה א' • דימונה • הר הזיתים • הר הרצל • הרצליה • חדרה • חולון • חורפיש • חיפה • טבריה • כפר ורבורג • כפר סבא • לוד • מגדל העמק • נגבה • נהריה • נחלת יצחק • נס ציונה • נוף הגליל • נתניה • עספיא • עפולה • פרדס חנה • צפת • קריית גת • קריית ענבים • קריית שאול • קריית שמונה • ראש פינה • ראשון לציון • רביבים • רחובות • רמלה • רעננה |  |

 |
**מצר מגלן** (בספרדית: **Estrecho de Magallanes**) הוא מצר ים העובר בין הקצה הדרומי היבשתי של אמריקה הדרומית לבין איי ארץ האש. המצר משמש למעבר בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט. המצר קרוי על שמו של פרדיננד מגלן, שגילה אותו בשנת 1520 במהלך מסעו הימי למציאת הדרך לעבור את יבשת אמריקה ולהמשיך מערבה אל דרום-מזרח אסיה.

המצר כולו נמצא בתחומי צ'ילה, אך משמש כנתיב שיט בינלאומי והמעבר בו פתוח לכל מדינה. אורכו של המצר כ-600 ק"מ ורוחבו נע בין 3 ל-30 ק"מ. לחופיו שוכנת העיר פונטה ארנס, שלה הנמל הראשי במצר, והכפר פורבניר. האיים הבולטים מצידו הדרומי של המיצר הם האי הגדול של ארץ האש, האי דוסון (אנ'), האי קלרנס (אנ') והאי סנטה אינס (אנ').

גילוי המצר
----------

האירופאי הראשון לגלות את מצר מגלן היה מגלה הארצות פרדיננד מגלן, שיצא בשירות מלך ספרד למסע בניסיון להגיע לאיי התבלין שבדרום-מזרח אסיה באמצעות שיט לכיוון מערב. מגלן יצא לדרך מספרד ב-20 בספטמבר 1519 כשבפיקודו 5 ספינות. לאחר שחצה את האוקיינוס האטלנטי, החל לגשש את דרכו דרומה לאורך חופי דרום-אמריקה, בחיפוש אחר מעבר ימי שיאפשר להמשיך מערבה. לאחר תלאות מרובות, בהם איבד את אחת מספינותיו, הסנטיאגו, הגיע מגלן ב-21 באוקטובר 1520 לכף וירחנס, בפתחו של המצר. נראה היה שאכן מדובר בפתחו של מעבר ימי, שכן המים לא איבדו ממליחותם ככל שהתקדמו בו, והצי של מגלן החל להתקדם לאורך המצר בזהירות תוך שהוא שולח ספינות לחקור הסתעפויות שונות ולחפש את המעבר. במהלך חקירות אלה, אחת הספינות, הסן אנטוניו, ערקה ושבה לספרד. 3 הספינות נותרות, הטרינידד, הקונספסיון, והויקטוריה, אחרי שהתייאשו מלמצוא את הסן אנטוניו, צלחו את המצר ויצאו לים הפתוח בצידו השני ב-28 בנובמבר 1520, והמשיכו בחציית האוקיינוס השקט.

מגלן קרא למצר בשם "מצר כל הקדושים" (Estrecho de Todos los Santos), משום שיום כל הקדושים, ה-1 בנובמבר, חל במהלך חציית המצר.

חשיבות המצר
-----------

בתחומי המצר איים רבים, וגדותיו תלולות, מבותרות ומפורצות. השיט בו קשה בדרך כלל, הן בשל המבנה המפותל שלו, והן בשל האקלים הסוער השורר בו ברוב ימות השנה. עם זאת, עד פתיחתה של תעלת פנמה ב-1914 היה מצר מגלן המסלול העיקרי לספינות קיטור ששטו מהאוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט. מצר זה נחשב לעיתים קרובות כדרך הבטוחה היחידה לעבור בין האוקיינוסים, מאחר שמעבר דרייק, המעבר בין כף הורן (הקצה הדרומי של דרום אמריקה) לאנטארקטיקה, ידוע במזג האוויר הסוער והבלתי צפוי שבו. כמו כן צפים בו קרחונים רבים שעלולים לסכן ספינות. ספינות מפרש, לעומת זאת, העדיפו בדרך כלל את מעבר דרייק, שכן היה להן בו מרחב רב יותר לתמרון, וכן בשל משטרי הרוחות והזרמים המשתנים במצר. היום המצר משמש בעיקר לתנועה ימית מקומית של ספינות מצ'ילה ומארגנטינה.

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצר מגלן** בוויקישיתוף
* מצר מגלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543413405171
* GND: 4114910-5
* LCCN: sh85079589
* SUDOC: 027790193
* VIAF: 235069100
* WorldCat (עם VIAF): 235069100

 |
**גיגנטוהירקס** (שם מדעי: *Gigantohyrax*; משמעות השם: "שפן ענק") הוא סוג נכחד של יונק מהסדרה שפנאים וככל הנראה ממשפחת השפניים, אשר התקיים באפריקה של הפליוקן שלפני 3.6 עד 2.6 מיליון שנה. יונק זה היה קרובו של שפן הסלע המודרני אך היה גדול ממנו בהרבה.

הוא תואר למדע ב-1965 בידי החוקר Kitching ונכלל בו מין יחיד - *Gigantohyrax maguirei*. הממצאים המאובנים שלו התגלו בתצורות שונגורה (Shungura Formation) שבאתיופיה, בעוד אחרים התגלו אולי באתר המורשת העולמית עמק מקאפן, שבדרום אפריקה.

השפן הקדום היה ידוע מממצאי גולגולת ושרידי לסת ושיניים, בייחוד של הלסת העליונה. על פיהם נראה שבניגוד לשפנאים גדולים מהמשפחה פליוהירקיים, כמו הטיטאנוהירקס, המגלוהירקס והקוובביהירקס שחיו באאוקן עד האוליגוקן והגיעו לגודל של עד 1 טון. אף שלא הגיע לגודלם עדיין היה כבד פי שלוש משפן הסלע המודרני ומהסוג שפן עצים.

למעשה שפן זה היה בעל קירבה מסוימת במבנה הטוחנות והמלתעות שלו לשפני העצים יותר משפני הסלע, אף שהתקיים על הקרקע והסלעים ולא בין העצים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גיגנטוהירקס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Fossilworks: Gigantohyrax". fossilworks.org. Retrieved 2021-03-04.
2. ↑  Rubidge, Bruce S (January 2005). "Annals of the Bernard Price Institute for Palaeontological Research". Palaeontologia Africana
3. ↑  Werdelin, Lars; Sanders, William Joseph (2010). Cenozoic Mammals of Africa. University of California Press. p. 143. ISBN 9780520257214. Retrieved 20 September 2022