recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קוינה יוונית יהודית** או **יוונית הלניסטית יהודית** היא גרסה של יוונית קוינה, שמצויה במספר טקסטים בניב אלכסנדרוני של היהדות ההלניסטית, בעיקר בתרגום השבעים של התנ"ך והספרות הנלווית אליו. המונח מקביל במידה רבה ליוונית של תרגום השבעים, כקטגוריה תרבותית וספרותית ולא לשונית. וריאציות קטנות של תחביר ואוצר המילים ביוונית קוינה של סופרים יהודים, אינן ייחודיות מבחינה לשונית, כמו השפה המאוחרת יווניטיקה, או יוונית יהודית, המדוברת על ידי יהודים רומניוטים ביוון.

היסטוריה
--------

העבודה העיקרית בתחום זה נערכה במבוא לברית הישנה ביוונית על ידי חוקרים כמו הנרי ברקלי סוויט סוויט הדגיש את הייחודיות של היוונית של השבעים בהשוואה לטקסטים יוונים אחרים של התקופה. השקפה זו בוטלה במידה רבה על ידי חוקרים מאוחרים יותר, שכן שפע פפירוסים וכתובות קוינה מקומיות ומנהליות לא-יהודיות שוחזרו ונחקרו טוב יותר. מתקופת סוויט, היוונית של תרגום השבעים הוצבה בהקשר של מגוון רחב של טקסטים יהודיים מהתקופה ולאחרונה גם לטקסטים היווניים בין מגילות ים המלח.

הסכמה אקדמית כללית היא שהיוונית המשמשת בטקסטים היווניים היהודיים של קוינה אינה שונה באופן משמעותי מספיק מהטקסטים היווניים האליליים של קוינה כדי שתתואר כ"יוונית יהודית". הסכמה זו תקפה גם לגבי הברית החדשה. בשל ההשפעה הדומיננטית של תרגום השבעים, המסמכים הראשונים של "יוונית נוצרית" ושל "יוונית פטריסטית" יצרו מעין הרחבה של היוונית הקלאסית מחד גיסא, ושל התנ"ך והיוונית היהודית-הלניסטית מאידך.

רק אלף שנים מאוחר יותר הופיע דיאלקט יהודי אמיתי של יוונית, יווניטיקה.

דקדוק
-----

הדקדוק היווני של קוינה חורג מהדקדוק היווני הקדום בכמה תחומים, אך הטקסטים היהודיים תואמים בדרך כלל טקסטים גויים, למעט מספר קטן של סמיות דקדוקיות. כצפוי, טקסטים יהודיים רבים כמעט אינם מראים ייחודיות ביחס לקוינה המשמשת מחברים גויים. סופרים הכותבים עבור קהלים גויים כמו יוספוס ופילון מאלכסנדריה מקפידים על סטנדרט של דקדוק יווני הרבה מעל זה של מקורות פגאניים רבים ששרדו.

תחדיש
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
ההבדל עיקרי בין תרגום השבעים לבין טקסטים עכשוויים לא-יהודיים של קוינה הוא נוכחותם של מספר תחדישים או שימוש חדש באוצר המילים. חלק מהתחדישים של השבעים אינם מטבעות לשון חדשים לחלוטין ועשויים להיות שילובים של מונחים קיימים, כמו מספר גדול של מילים מורכבות המייצגות שתי מילים או יותר בעברית.

דוגמאות
-------

* Ioudaizein ( Ἰουδαΐζειν ): "ליהדות".
* sabbatizo ( σαββατίζω ): "(אני) שומר את השבת".
* פסאודופרופטים ( ψευδοπροφήτης ): "נביא שקר" (טקסטים קלאסיים משתמשים ב-ψευδόμαντις pseudomantis).

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Greek of the Septuagint. biblehub.com
2. ↑  A.-F. Christidis A History of Ancient Greek: From the Beginnings to Late Antiquity – Page 640 2007
**טלאל נאג'י** (בערבית: **طلال ناجي**; נולד באפריל 1946) הוא המזכיר הכללי של ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית וראש הזרוע הצבאית שלה, גדודי ג'יהאד ג'יבריל, מאז 7 ביולי 2021, לאחר מותו של מייסד הארגון אחמד ג'יבריל.

ביוגרפיה
--------

ד"ר טלאל נאג'י נולד באפריל 1946 בעיר נצרת. בשנת 1948 הוא עבר יחד עם בני משפחתו ללבנון ומשם לסוריה, והתמקמו בדמשק. בשנת 1971 הוא קיבל תואר ראשון בגאוגרפיה באוניברסיטת דמשק ויצא להמשך לימודים בברית המועצות. בשנת 1985 הוא קיבל תואר דוקטור במדעים היסטוריים, מהמכון ללימודי המזרח, של האקדמיה הסובייטית למדעים, במוסקבה.

לפי דיווחים שונים, טלאל נאג'י איבד זרוע ועין, בפיצוץ רימון, בזמן שעבר אימונים צבאיים.

### פעילותו בארגון

טלאל נאג'י היה בין מקימי החזית לשחרור פלסטין יחד עם ג'יבריל. יחד הצטרפו, בשנת 1967 לחזית העממית לשחרור פלסטין בראשות ג'ורג' חבש ויחד פרשו, בשנת 1968 והקימו את החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית. בשנת 1973 הוא התמנה לסגנו של ג'יבריל, ובשנת 1974 הפך לחבר בוועד הפועל של הארגון ולראש מחלקת החינוך וההשכלה הגבוהה שלו.

ב-7 ביולי 2021 הוא התמנה למזכיר כללי של הארגון. סגנו הוא בנו של אחמד ג'יבריל: ח'אלד אחמד ג'יבריל, המכונה: "אבו אל-עומרין" (בערבית: خالد أحمد جبريل "أبو العمرين").

שונות
-----

סעיד נפאע, חבר הכנסת לשעבר, בסיעת בל"ד, יצא ב-6 בספטמבר 2007 לביקור בסוריה (ללא אישור, כנדרש) ובין היתר נפגש עם טלאל נאג'י, שהיה אז סגנו של אחמד ג'יבריל. נפאע הועמד לדין, הורשע בבית המשפט המחוזי ובספטמבר 2014 נגזרה עליו שנת מאסר בגין הרשעה זו. ערעורו לבית המשפט העליון נדחה וב-1 בנובמבר 2015 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר גלבוע.

הערות שוליים
------------

1. 1 2    
שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-מאמר   
פרמטרי חובה [ מחבר ] חסרים , إنتخاب الدكتور طلال ناجي أميناً عاماً للجبهة الشعبية لتحرير فلسطين القيادة العامة وخالد جبريل أميناً عاماً مساعداً - בחירתם של ד"ר טלאל נאג'י למזכ"ל החזית העממית לשחרור פלסטין המפקדה הכללית וח'אלד ג'יבריל לתפקיד עוזר המזכיר הכללי, 18 באוגוסט 2021
2. ↑  Talal Naji, ECFR, ‏17 בינואר 2022 (באנגלית)
3. ↑  אסף גבור, ‏הכירו את מנהיג החזית העממית המפקדה הכללית החדש, בעיתון מקור ראשון, 20 ביולי 2021
4. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-מאמר   
פרמטרי חובה [ מחבר ] חסרים , Talal Naji Appointed as Secretary-General of PFLP-GC, **ction League for Palestinians of Syria**, 21-07-2021
5. ↑  שנת מאסר לח"כ לשעבר סעיד נפאע שהורשע במגע עם סוכן חוץ בסוריה, באתר ynet, 4 בספטמבר 2014
6. ↑  ידידיה בן אור, ח"כ לשעבר מבל"ד ילך לכלא, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303447705171
* ISNI: 0000 0001 2307 8335
* LCCN: nr92013122
* VIAF: 34318494
* WorldCat (עם VIAF): 34318494

 |
**בית הכנסת בית תשובה** (ברוסית: **Синагога Бейт-Тшува**) הוקם בשנת 1986 וממוקם בעיר הרוסית בירוביג'ן. הוא בית הכנסת העתיק ביותר בעיר ומכונה לעיתים "בית הכנסת הישן של בירוביג'אן".

היסטוריה
--------

בעוד שבמשך שנים כללו שירותי הדת של הקהילה שילוב של מסורות נוצריות ויהודיות[דרוש מקור], בשנת 2005, תחת הרב בוריס דב קאופמן (שהיה רב בית הכנסת שנים רבות), עבר בית הכנסת למתכונת יהודית בלבד ללא כל השפעה נוצרית.

בית הכנסת, הידוע בחמימותו ובמוזרותו, הוא בית עץ קטן בסגנון סיבירי. ב-2010 דיווח *ה-The Christian Science Monitor* כי "בשום מקום הקשר בין יהודים ללא-יהודים כאן חף מאיבה כמו כאן". הכתב מתאר מפגש בבית הכנסת לגיבוי טענתו:

> היה אפשר לחשוב שזה כפר יהודי מהמאה ה-19 לולא הטלפון בפינה. אורכו של הבניין אינו עולה על 40 צעדים, עם תקרות נמוכות וגג פח. תריסר בני קהילה, בעיקר בגיל העמידה, יושבים על ספסלים, וילון פשוט מפריד בין גברים לנשים. הרב, דב קופמן, איש חביב שהולך עם מקל הליכה, אומר עם סיום הטקס: "אני אוהב את ישראל, הבן שלי עכשיו שם משרת בצבא, אבל זו (רוסיה) ארץ המולדת שלי". לפתע עוצר שכן לא יהודי לומר שלום, מתיישב על אחד הספסלים. הוא מהנדס בהכשרתו, יבגני סטולבוב פיקח על בניית רוב בירוביג'ן, וכיום הוא בפנסיה. "אני אוהב לבוא לכאן, הייתי עושה הכל כדי לעזור לבית הכנסת הזה, זה חלק מהחיים שלי ואני רוצה לראות את זה כאן לנצח", הוא אומר כשחברו, הרב, מביט בחיוך.
> 
> 

ב-2017 מבנה בית הכנסת היה רעוע לאחר שנים רבות ללא שיפוץ וחברי הקהילה פנו לאשת עסקים מקומית ששיפצה על חשבונה את בית הכנסת. לאחר סיום השיפוץ נערך טקס חניכה מחדש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת בית תשובה** בוויקישיתוף
* מיקום ותמונות בית הכנסת ביאנדקס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alfonso Daniels, Why some Jews would rather live in Siberia than Israel, The Christian Science Monitor, ‏1 במאי 2010
2. ↑  Старейшая биробиджанская синагога получила «вторую жизнь» (ФОТО; ВИДЕО) — Новости Хабаровска, web.archive.org, ‏2017-09-10
סוסי פרא במנוסת בהלה
**מנוסת בהלה** היא ריצה מרוכזת ובלתי מבוקרת כפעולת דחף המוני בקרב חיות עדר או קהל של אנשים. כאשר הקבוצה הקולקטיבית מתחילה לרוץ, לעיתים קרובות בניסיון להימלט מאיום או סכנה.

מינים לא-אנושיים שנפוצה אצלם מנוסת בהלה כוללים זברות, פרות, פילים, איילים, גנו כחול, ניבתנים, סוסי פרא, וקרנפים.

מנוסת בהלה בבקר
---------------

כל דבר יוצא דופן עלול לגרום למנוסת בהלה בקרב בקר. בעיקר בלילה, רעשים כמו של הדלקת גפרור, אדם קופץ מסוס, סוס רועד, או מכת ברק ידועים כגורמים למנוסת בהלה.

מנוסת בהלה גדולה בדרך כלל מנטרלת את כל מה שנמצא בדרכה. עם בעלי חיים, מנסים הבוקרים לשנות את כיוון העדר הנע לתוך עצמו, כך שהוא ירוץ במעגלים במקום לברוח לקצה צוק או לנהר, וכן להימנע מפגיעה בחיי אדם או ברכוש. הטקטיקות המשמשות על מנת לשנות את כיוון העדר לעצמו כוללות ירי אקדח, שיוצר רעש כדי לגרום למנהיגי המנוסה להסתובב.

בעלי חיים שנוהגים לנוס בבהלה, במיוחד בקר, נוטים פחות לעשות זאת לאחר שאכלו והתפזרו לקבוצות קטנות יותר כדי לעכל את המזון. כדי לצמצם עוד יותר את הסיכון למנוסה, בוקרים לפעמים שרים או שורקים כדי להרגיע את העדרים עם רדת הלילה. המשגיחים בלילה נמנעים מלעשות דברים שעלולים להבהיל את העדר ואף להתרחק ממנו לפני ירידה מסוס או הדלקת גפרור.

לפעמים אנשים גורמים למנוסת בקר בכוונה, כמרכיב של לוחמה או ציד, כמו חלק מהעמים הילידים באמריקה, שהיו ידועים בכך שהתגרו בעדרי ביזונים כדי לגרום להם לרדוף אחרי עדרי תאו למטרות ציד.

מנוסות בהלה בבני אדם
--------------------

לדברי מומחים, "מנוסות בהלה" אמיתיות ופאניקה מתרחשות לעיתים נדירות (בעיקר כאשר אנשים רבים בורחים מפחד, כמו למשל מאש), ורמיסת אנשים במצבים כאלו לעיתים נדירות גורמת לפציעות קטלניות. מרבית מנוסות הבהלה המדווחות הן למעשה תדחוקות קהל.

ראו גם
------

* תדחוקת קהל
* אסון הר מירון (2021)
* מנוסת הבהלה בקרנבל האיטי (2015)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנוסת בהלה** בוויקישיתוף
* מנוסות הבהלה הגרועות בעולם, באתר China Daily
* אתר למנויים בלבד אסף רונאל, לדברי מדענים, כשלים בתכנון ובניהול הם הסיבה העיקרית לאסונות מנוסת בהלה, באתר הארץ, 30 באפריל 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון מורפיקס מנוסת בהלה, באתר מורפיקס
2. ↑  "3,000 walruses die in stampede tied to climate". NBC News.com. Associated Press. 14 בדצמבר 2007. נבדק ב-4 בספטמבר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. 1 2  Fay E. Ward, The cowboy at work, Courier Dover Publications, 2003, ISBN 0-486-42699-8 p. 28
4. ↑  Fay E. Ward, The cowboy at work, Courier Dover Publications, 2003, ISBN 0-486-42699-8 p. 31
5. ↑  Ro, Christine (21 במרץ 2018). "The secret science that rules crowds". *BBC Future*. נבדק ב-14 באוגוסט 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Seabrook, John (7 בפברואר 2011). "Crush Point (discussion and example of crushes)". *The New Yorker*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  Benedictus, Leo (3 באוקטובר 2015). "Hajj crush: how crowd disasters happen, and how they can be avoided". *The Guardian*. נבדק ב-4 באוקטובר 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
8. ↑  Moore, Jack (24 בספטמבר 2015). "What Caused the Hajj Tragedy?". *Newsweek*. נבדק ב-4 באוקטובר 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**משה גלעד** (נולד ב-7 במאי 1956) הוא עיתונאי ישראלי עצמאי העוסק בכתיבה על אודות אתרי תיירות, נסיעות וטיולים ברחבי העולם.

ביוגרפיה
--------

גלעד נולד וגדל בפתח תקווה. אמו, ציפורה, ילידת העיירה רוגובה (ליטא), עלתה לארץ ישראל ערב מלחמת העולם השנייה. אביו, יוסף, גם הוא יליד פתח תקווה. לגלעד אחות אחת.

סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון ברנר פתח תקווה. 

בשנים 1975-1978 שירת בנח"ל, היה בגרעין נח"ל שנשלח לקיבוץ זיקים והוכשר להיות איש צוות טנק בחיל השריון.

לאחר סיום שירותו הצבאי למד תואר ראשון ותואר שני בספרות השוואתית באוניברסיטת תל אביב (סיים ב-1986).

שימש כעורך המגזין "מסע אחר" מ-1989 ועד 1998 וכן היה עורך הוצאת הספרים של מסע אחר. שימש כעורך באתרי אינטרנט בתחום הנסיעות.

גלעד כותב בתחום עיסוקו בעיתון "הארץ" מאז 1998. הוא כותב גם במגזין "מסע אחר" ובמגזינים "מטיילים", "דה-מרקר" ו"לאשה".

גלעד הוא עורך סדרת ספרי המסע "עולמות" בהוצאת עם עובד. חיבר שני ספרים לבדו, כתב ספר נוסף עם הצלם דובי טל ועם איקי גלעד, וערך ספרים רבים נוספים.

חיים אישיים
-----------

גלעד נשוי לאיקי גלעד לבית סָלִיק, בובנאית בעיסוקה. אב לשלושה.

מתגורר בפתח תקווה.

ספרים שכתב
----------

* **מועדון מקיפי העולם**, מודן הוצאה לאור, 2003
* **מסעות בלי קנה מידה**, הוצאת עם עובד, 2010
* (עם דובי טל ואיקי גלעד), **טיול ילדותי - הורים וילדים מטיילים**, הוצאת עם עובד, 2015

פרסומים נבחרים בעריכתו
----------------------

* **אלה החיים שהייתי רוצה לחיות: 20 סיפורי מסע ישראליים**, הוצאת עם עובד, 2003
* **העולם הוא ספר פתוח: 33 מסעות בעקבות סופרים, ספרים ודמויות שלא היו**, מסע אחר, 2004
* **נוסעים גדולים: 28 מסעות בעקבות מגלי עולם**, מסע אחר, 2005
* **געגועים לשנויים: 16 סיפורי מסע ישראליי**ם, הוצאת עם עובד, 2005
* **צועדים בעקבותיו: טיולים ומחשבות לזכרו של יובל גוטפרוינד**, ירושלים, הוצאת משפחת גוטפרוינד, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **משה גלעד** |

* משה גלעד, רוגובה האגדית, באתר Time Out תל אביב, 5 בדצמבר 2013
* מאמרי משה גלעד, באתר "הארץ"
* משה גלעד - בתוכנית חוצה ישראל עם דב אלבוים, סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב, 18 ביולי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלעד, משה, באתר העין השביעית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312911005171
* SUDOC: 116376686
* VIAF: 34710614
* WorldCat: lccn-n97046110

 |
**שער המוות** (באנגלית: ***Death Gate***) הוא משחק מחשב המבוסס בחופשיות על סדרת ספרי מחזור שער המוות שנכתבו בידי מרגרט וייס וטרייסי היקמן. חברת לג'נד אנטרטיינמנט החלה בהפצת המשחק בשנת 1994. הוא היה מועמד, ואף זכה במספר פרסים. כיום המשחק נחשב כנוטשה - תוכנה שאינה נמכרת יותר, ואינה נתמכת על ידי היצרן או המפיץ.

על עטיפת המשחק מופיע איור של קיית' פארקינסון, אותו אייר לספר השלישי "ים האש".

המשחק רץ תחת DOS, וכלל דיבוב מלא של הדמויות וגרפיקת SVGA. בזמן הפצתו הגרפיקה והאנימציות נחשבו למרשימים במיוחד.

עלילה
-----

השחקן משחק בתפקיד האפלו הפיטרין, הדמות הראשית בסדרת הספרים. כל העולמות המוזכרים בספרים מלבד השער השביעי מופיעים במשחק, אך הם לא מוצגים בדיוק כמו בספרים. לדוגמה, המערבולת במשחק היא שילוב של מאפיינים מהמערבולת בספר ומהשער השביעי. העלילה שונה במידה ניכרת, ודמויות מרכזיות רבות לא מופיעות, כולל ביין, אלפרד ומריט.

המשחק הופץ עם סיפור קצר הנקרא "נופל לעד" שנכתב בידי וייס, היקמן וקווין סטיין. הוא מספר את סיפור עלייתה של צ'יאנג לראש אחוות היד, גילדת מתנקשים המוזכרת גם בספרים וגם במשחק, אף על פי שהדמות עצמה מוזכרת במשחק רק בשמה. הסיפור משמש כסיפור רקע לאירועים במחזור שער המוות, עם קשר רופף למשחק.

| מחזור שער המוות |
| --- |
| ספרים | כנף הדרקון • כוכב הרפאים • ים האש • קוסם הנחש • יד הכאוס • אל תוך המבוך • השער השביעי |
| משחקים | שער המוות |
| יוצרים | מרגרט וייס • טרייסי היקמן |

קישורים חיצוניים
----------------

* שער המוות, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
**גרים פנדנגו** (באנגלית: **Grim Fandango**) הוא משחק וידאו מסוגת הרפתקאות-גרפי, אשר פותח והופץ על ידי לוקאס ארטס ב-30 באוקטובר 1998 למערכת ההפעלה Microsoft Windows. בשנת 2015 יצאה גרסה מחודשת של המשחק, בעלת גרפיקה טובה יותר בשם Grim Fandango Remastered אשר פותחה בידי חברת Double Fine ומעצב המשחקים טים שייפר (אנ'). הגרסה המחודשת יצאה לאור ב-27 בינואר 2015 למערכות ההפעלה Microsoft Windows,‏ macOS ולינוקס ולקונסולת המשחקים פלייסטיישן 4 ו-PlayStation Vita, ב-25 במאי 2015 למערכות ההפעלה לטלפונים החכמים אנדרואיד ו-iOS, ב-1 בנובמבר 2018 לקונסולת המשחקים נינטנדו סוויץ' וב-29 באוקטובר 2020 לקונסולת המשחקים Xbox One. זהו אחד הקווסטים התלת־ממדיים הראשונים שיוצרו על ידי לוקאס ארטס ועושה שימוש במנוע GrimE, יורשו של מנוע SCUMM בו השתמשה החברה ליצירת משחקיה הקודמים.

גרים פנדנגו נחשב לאחד ממשחקי ההרפתקה הטובים ביותר בכל הזמנים, אך למרות חוות דעתם של המבקרים - לא זכה המשחק להצלחה כלכלית ולפיכך סימן, לדעת רבים, את נפילתה הסופית של סוגת משחקי ההרפתקה.

המשחק מתבלט באופי הומוריסטי ובעלילה דרמטית ומרגשת. חברת לוקאס ארטס ידועה ביצירת משחקי הרפתקה מוצלחים רבים (כדוגמת אי הקופים), ואף על פי שלא היה זה משחק ההרפתקה האחרון של החברה - עבור רבים גרים פנדנגו היה שיא יכולתה של לוקאס ארטס ביצירת עלילה ודמויות.

רקע עלילתי
----------

המשחק מתפרס על פני ארבעה פרקים שונים, כל אחד בהפרש של שנה ביום המתים. העלילה מתרחשת בעולם מתים אצטקי אליו מגיעות נשמות המתים לאחר פטירתן, ואותו הן חוצות על מנת להגיע לגן עדן. השחקן שולט בדמותו של מני קלוורה - קוצר נשמות וסוכן נסיעות שתפקידו הוא למכור למתים חבילות נופש בעולם הבא, כאשר טיב החבילות תלוי באופי חייהם הקודמים של המתים.

קלוורה - כסוכן המכבד את עצמו - מנסה למצוא לקוח "איכותי" - כזה המגיעה לו חבילה טובה. הוא מצליח להשיג את תיקה של מרסדס קולמאר - אישה צעירה וטובת לב - אך למרבה הפתעתו מגלה קלוורה שאין היא ראויה לדבר מלבד החבילה הגרועה ביותר ובלית ברירה נאלצת מרסדס ללכת את דרכה לעולם הבא במשך 4 שנים. קלוורה לא מוותר ובפגישה עם מנהל החברה חושף את השחיתות העמוקה שפשתה בסוכנות המכירות שלו והוא נאלץ לברוח.

וכך, בעוד ששליחי החברה דולקים בעקבותיו, יוצא מני עם חברו גלוטיס למסע בעקבות מרסדס, בתקווה לתקן את המעוות.

עם התקדמות העלילה הולכת ונחשפת בפנינו רשת עכביש נרחבת של שחיתות, מרמה ורצח החובקת עולם מתים זה וזהותו של העכביש המושך בחוטים הולכת ומתבהרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרים פנדנגו** בוויקישיתוף

* "גרים פנדנגו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גרים פנדנגו, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
* גרים פנדנגו רימאסטרד, באתר PCGamingWiki (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Entertainment Software Rating Board‏, Grim Fandango Rating for Windows PC (באנגלית)
2. ↑  Entertainment Software Rating Board‏, Grim Fandango Remastered Rating for Linux, Macintosh, Windows PC, PlayStation 4, PS Vita, Nintendo Switch (באנגלית)
3. ↑  Entertainment Software Rating Board‏, Grim Fandango Remastered Rating for PlayStation 4, PS Vita (באנגלית)
4. ↑  Pan European Game Information‏, Grim Fandango Rating (באנגלית)
**אגודת העשרות** (שמה המקורי: **אגודת אחים**) הייתה אגודת סתרים למחצה, אחוותית וצבאית, שהוקמה ברחובות בסוף המאה ה-19 על ידי מתיישבי רחובות והסביבה.

היסטוריה
--------

בשנות העלייה הראשונה התארגנו פועלים במושבות באגודות וארגונים שונים לשם שמירה על זכויותיהם ולשם עזרה הדדית. איגוד הפועלים הראשון בארץ קם בראשון לציון בשנת 1887, בראשות מיכאל הלפרן, יהודה גרזובסקי (גור) ויחזקאל דנין (סוכובולסקי), אך הוא פעל זמן קצר עד שחוסל עקב האשמתו בליבוי יצרים במושבה כנגד פקידי הברון רוטשילד. 

האגודה השנייה הוקמה בשנת 1891 ונקראה בתחילה "אגודת אחים". בין מייסדיה ופעיליה: יצחק חיותמן, ישראל בלקינד, אפרים חרל"פ, מיכאל הלפרן ויצחק זאב אלטשולר. היא הוקמה בהשראת אגודת בני משה שפעלה ברוסיה והיה לה גם סניף ארץ-ישראלי. מטרת "אגודת אחים" הייתה כפולה: עזרה הדדית וארגון צבאי. היא שמה לה למטרה לדאוג למצבם הכלכלי ולתנאי מחייתם של חבריה. לשם כך הוקמה קופה משותפת שהכנסותיה נועדו לסייע לרכישת שטח אדמה עליו תכננו להקים את בתי חברי האגודה. כמו כן הקימה האגודה ברחובות מטבח משותף ומכבסה. את פעילותה האחוותית של האגודה לא התאמצו חבריה להסתיר. בנוסף, הייתה לאגודה מטרה צבאית וביטחונית והם תכננו להקים ארגון צבאי לצורכי הגנה עצמית. פעילות זו הייתה סמויה.

זמן קצר לאחר הקמתה שונה שמה ל"אגודת העשרות". שם זה נוצר בעקבות המבנה הארגוני הפנימי שלה כארגון צבאי, שדמה למתכונת הארגונית שהציע יתרו למשה רבנו: לכל עשרה אנשים היה 'שר עשרה' שהיה ממונה עליהם, לכל חמישים אנשים היו 'שרי חמישים' ומעליהם 'שרי מאה'. 

האגודה שמנתה כשישים חברים החלה ליישם את מטרותיה. אולם על אף התלהבות החברים בפעילות האגודה היא לא האריכה ימים. המשברים שפקדו את רחובות והסביבה הקשו על פעילותה וכעבור שנה מהקמתה, בשנת 1892, היא שבקה חיים.

למרות תוחלת החיים הקצרה של "אגודת העשרות" ושל קודמתה בראשון לציון, התארגנויות ראשוניות וזעירות אלה זרעו את הזרעים הראשונים להתפתחות כל הסתדרויות הפועלים הציוניות לעתיד לבוא, שהושתתו על היסודות של התיישבות חקלאית, שיתוף משאבים ופרנסה בכבוד מעמל כפיים.

ע"פ אליהו הכהן השיר שאו ציונה נס ודגל שימש את הארגון בתור ההמנון.

לקריאה נוספת
------------

* ישראל קולת, פועלי העלייה הראשונה, בתוך: מרדכי אליאב (עורך), **ספר העלייה הראשונה**, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשמ"ב, עמ' 382-337.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Book of Destiny – Chapter XXIX (עמ' 508-510), ‏2021
2. ↑  אפרים צבי חרל"פ.
3. ↑  שובו, שובו ממרחקים: גלגוליו של השיר 'שאו ציונה נס ודגל' (א) ע"פ ירמיהו הלפרין, **אבי מיכאל הלפרן**, הדר, תשכ"ד, עמ' 198-197
**ששת** הוא אלבומם היחיד של להקת ששת, אשר יצא בשנת 1977.

רקע
---

חברי "ששת" קיבלו רק לאחר פיזורם הצעה מחברת תקליטי "סי-בי-אס" להפיק אלבום המתעד את פעילותם. התקליט, הנושא את שם ההרכב, הוקלט בתקציב נמוך בשלושה ימי הקלטה חיה באולפן בלבד.

ייחודו של האלבום טמון בשילוב יוצא דופן בין סגנונות מוזיקליים מגוונים. הוא אינו תקליט רוק "כסאחיסטי", אך חידושו בשילוב מוזיקה בלקנית ומזרחית וניחוח ישראלי עממי, במוטיבים קלאסיים של רוק מתקדם, ג'אז וסמבה - תערובת בלתי אפשרית לכאורה שמוזגה יחדיו באופן קולח, זורם ובלתי מאולץ. דוגמאות לכך הן למשל הקטע "דבקה" המתחיל ברוח הריקוד המזרחי הידוע אך מסתיים כקטע רוק מובהק, או בקטע "ענבלים" הפותח את האלבום, אשר נעימתו בעלת גוון מלודי וקצבי ישראלי-מזרחי, אולם היא עטופה בעיבוד ג'אז רוק. תערובת זו נותנת את הטון בכל קטעי האלבום.

ארבעה מקטעי האלבום הם קטעים אינסטרומנטליים, ובחמישה הנותרים הסולנים הם רביץ ולוי. ברוח התקופה, שלושה מקטעי האלבום הולחנו לשירי משוררים: "ענבלים" למילותיו של נתן אלתרמן (שהוקלט במקור על ידי נתנאלה), "לו באת" למילים של יונתן רטוש ו"בלילות הסתיו", מהמושמעים בשירי האלבום, למילים של דוד פוגל. השיר "דבקה" מבוסס על "שיר לאדמה" (עודד אבישר/דוד זהבי) אשר לא הוקלט מעולם.

טכנאי ההקלטה באלבום היו לואי להב וטומי פרידמן, ועיצוב העטיפה נעשה בידי דוד טרטקובר, לימים חתן פרס ישראל.

האלבום לא נחל הצלחה מסחרית בזמן הוצאתו. עם השנים זכה להכרה ולהערכה, ושירים ממנו זכו להשמעות תכופות ברדיו. בשנת 1993 יצא האלבום במהדורת תקליטור, ובשנת 2007 יצאה מהדורה מחודשת הכוללת גם את פסקול "מסע אלונקות".

השיר המצליח באלבום, "בלילות הסתיו", זכה לביצוע נוסף, מצליח אף הוא, של שם-טוב לוי עם שלמה גרוניך באלבומם "אלבום משפחתי" בשנת 1983.

רשימת רצועות
------------


| ששת (SHESHET) |
| --- |
| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| 1. | ענבלים | נתן אלתרמן | שם טוב לוי | 05:05 |
| 2. | צבעים | (ללא) | שם טוב לוי | 06:52 |
| 3. | סמבה ברגל שמאל | יעקב גלעד | יהודית רביץ | 03:31 |
| 4. | 7/8 | (ללא) | שם טוב לוי | 04:08 |
| 5. | לו באת | יונתן רטוש | שם טוב לוי | 02:42 |
| 6. | בלילות הסתיו | דוד פוגל | שם טוב לוי | 04:42 |
| 7. | דבקה | עודד אבישר | שם טוב לוי(על פי לחן של דוד זהבי) | 06:17 |
| 8. | דינוזאורוס הבן | (ללא) | שמוליק ארוך | 06:38 |
| 9. | פה מינור | שם טוב לוי | שם טוב לוי | 06:24 |
| **משך כולל:** | **46:25** |

קרדיטים
-------

### חברי הלהקה

* יהודית רביץ (גיטרה אקוסטית, כלי הקשה, קולות ושירה)
* שם טוב לוי (חליל, חליליות, קולות ושירה)
* שמוליק בודגוב (גיטרה חשמלית ואקוסטית, קולות)
* עדי רנרט (פסנתר, פנדר רודס, האמונד, סינתיסייזר, קולות)
* שמוליק ארוך (בס, כלי הקשה, קולות)
* איקי לוי (תופים וכלי הקשה)

### אנשים נוספים

* הפקה: שם טוב לוי, דורית לנץ
* הוקלט באולפני טריטון - אוגוסט 1977 - אוקטובר 1977
* טכנאי הקלטה: טומי פרידמן, לואי להב
* עוזרת טכנאי: אורית זולוטוב
* צילומים: ז'ראר אלון
* עיצוב עטיפה: דוד טרטקובר

הערות שוליים
------------

1. ↑  *שם טוב לוי -* ספר תווים *| פסטיבל הפסנתר בתל אביב 2021 🎹*, נבדק ב-2022-12-29
2. ↑  על פי מחקר אישי של מירב מירון
**מוחמד-רזא אשתיאני** (בפרסית: **محمدرضا قرایی آشتیانی**) הוא איש צבא איראני בדרגת בריגדיר גנרל (תת-אלוף), המכהן כשר ההגנה מאז שנת 2021. אשתיאני הושבע ב-25 באוגוסט 2021, במקום אמיר חאתמי שמילא תפקיד זה מאז 2017.

קורות חיים
----------

אשתיאני נולד ב-1960 בטהרן.

קריירה צבאית
------------

אשתיאני גויס לצבא האיראני (ארתש (פר')) בשנת 1979 ולחם במלחמת איראן-עיראק. בשנת 1980, החל ללמוד באקדמיה לקצונה על שם האימאם עלי (אנ') בטהרן. בשנת 1982 הוא סיים את לימודיו והוצב ביחידת הכוחות המיוחדים מספר 23. בשנת 1984 או בתחילת 1985, הוא מונה לשמש כמדריך באקדמיה לקצונה, ככל הנראה על רקע ניסיונו במלחמת איראן-עיראק ובמאבק נגד בדלנים כורדים, מיליטנטים, בכורדיסטן האיראנית מאבק הידוע באכזריותו, מעצרים נרחבים והוצאות להורג ללא משפט הוגן.

**תפקידים בכירים**

לאחר סיום מלחמת איראן-עיראק ב-1988, אשתיאני סיים תואר שני בנושא ביטחון ולאחר מכן קיבל תואר דוקטור בנושא הגנה באוניברסיטה הגבוהה להגנה לאומית (אנ')

משנת 1999 עד 2005 שימש אשתיאני כסגן מפקד כוחות היבשה של הצבא ומ-2005 עד 2008, סגן מפקד כללי של הצבא. בשנת 2013 החל את דרכו בחיל החימוש, ומ-2019 עד 2021 מונה למפקד חיל החימוש.

קודם לתפקיד סגן הרמטכ"ל של איראן ב-2 ביולי 2019, בעקבות צו של המנהיג העליון עלי חמינאי והוא החליף את מיג'ור גנרל (אלוף) אטאוללה סאלחי.

שר ההגנה
--------

אשתיאני מונה לתפקיד שר ההגנה, על ידי הנשיא ראיסי ולאחר אישור האספה המייעצת האסלאמית, הוא נכנס לתפקיד ונכנס לתפקידו ב-25 באוגוסט 2021. לאחר ההודעה על כניסתו לתפקיד, אשתיאני הקים "מפקדה כלכלית" כדי לתאם ולרכז את יכולות משרד ההגנה לפעילות עסקית ומסחרית יעילה יותר. מההודעה שנמסרה על כך נראה שהכוונה לרכז ולשכלל את יכולות התפקוד של משרד ההגנה, לנוכח הסנקציות של ארצות הברית.

אשתיאני מרבה להתבטא בענייני השעה, הנוגעים לביטחונה ומעמדה של איראן.

סנקציות אמריקאיות
-----------------

בשנת 2020 הטילה ארצות הברית סנקציות אישיות על אשתיאני, שעה שהיה אז סגן מפקד המטה הכללי של ארתש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד-רזא אשתיאני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  United Against Nuclear Iran, Brigadier General Mohammad-Reza Ashtiani: Islamic Republic of Iran Minister of Defense, **UANI**, נצפה: 6 ינואר 2024
2. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-מאמר   
פרמטרי חובה [ מחבר ] חסרים , انتصاب جانشین رئیس ستادکل نیروهای مسلح - מינויו של סגן הרמטכ"ל, **khamenei.ir**, 11 אפריל 2018
3. ↑  Iran's Defense Ministry Sets Up 'Economic Headquarters', Iran International, ‏2024-01-06 (באנגלית)
4. ↑  גיא אלסטר‏, איראן מזהירה מפני הקמת כוח רב-לאומי בים האדום: "צעד לא רציונלי", באתר וואלה!‏, 14 בדצמבר 2023
5. ↑  תא"ל אשתיאני: התמיכה האמריקנית בפשעים הציוניים סיבכה את המצב הביטחוני באזור, באתר nournews, ‏2023-11-08
6. ↑  לקראת מלחמה אזורית? איראן מזהירה את ארה"ב מהקמת צי בינלאומי בים האדום, באתר מעריב אונליין, 14 בדצמבר 2023
7. ↑  Mohammad Reza ASHTIANI, OpenSanctions.org, ‏1960 (באנגלית)
נשיא ארצות הברית ברק אובמה (מימין) וראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון, 2010
**היחסים המיוחדים** (באנגלית: **Special Relationship**) הוא כינוי ליחסי ארצות הברית–הממלכה המאוחדת ההדוקים מאז סיום מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה של היחסים המשותפים
---------------------------

ראשיתם של היחסים המיוחדים בעזרה האמריקאית האינטנסיבית לבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה הן במסגרת חוק השאל-החכר, שעל פיו סייעה ארצות הברית לבריטניה באמצעי לחימה ואספקה, והן בהמשך המלחמה בסיוע צבאי אמריקאי פעיל להדברת גרמניה הנאצית.

עם סיומה של המלחמה ותחילת המלחמה הקרה, מצאו עצמן שתי המדינות בראש המחנה המערבי מול ברית המועצות. במסגרת זו פיתחה גם בריטניה נשק גרעיני בסוף שנות ה-40, בסיוע אמריקאי אינטנסיבי. בנוסף הייתה בריטניה הכוח האירופי המרכזי של נאט"ו ובעל הברית הנאמן ביותר לארצות הברית במסגרת ברית זו. במסגרת כך, הוקמו בסיסים אמריקאים רבים ברחבי בריטניה.

משבר ביחסים המיוחדים חל בזמן מבצע קדש, שבוצע על ידי ישראל בשיתוף פעולה אנגלי וצרפתי ללא תיאום עם האמריקאים. האמריקאים פעלו לנסיגה בריטית (וישראלית) מיידית מסיני. בעקבות כך נאלץ ראש ממשלת בריטניה, אנתוני אידן, להתפטר, ויחסי שתי המדינות נכנסו למשבר. היחסים פרחו מחדש כאשר הרולד מקמילן עלה לשלטון בבריטניה. מקמילן היה קרוב משפחתו של נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי, והקרבה ביניהם סייעה להידוק היחסים בין המדינות, ובראשם שדרוג המערכת הגרעינית הבריטית בצורה משמעותית (מערכת ה"פולאריס") בתמורה לעגינתן של צוללות גרעיניות אמריקאיות בחופי סקוטלנד.

בתקופת ראשי הממשלה הבריטיים הרולד וילסון ואדוארד הית' התקררו שוב היחסים בשל סירובם לשלוח כוחות לסייע לארצות הברית במלחמת וייטנאם וכן בשל הידוק הקשרים של בריטניה עם אירופה וצירופה לאיחוד האירופי. עם עליית מרגרט תאצ'ר לשלטון בבריטניה, התחזקו הקשרים בין המדינות בשל תפיסת העולם השמרנית המשותפת לה ולנשיא האמריקאי רונלד רייגן. בתקופה זו הביעו שתי המדינות יחס נוקשה כלפי ברית המועצות ובהמשך עודדו את גורבצ'וב ומדיניות הפרסטרויקה שלו.

בתקופתם של הנשיא ביל קלינטון וראש הממשלה טוני בלייר התקדמו עוד היחסים ושתי המדינות שיתפו פעולה בראש הכוח שפעל בקוסובו. גם בתקופת הנשיא ג'ורג' בוש הבן המשיכו היחסים המיוחדים לפרוח, ובריטניה הייתה שותפתה המרכזית של ארצות הברית במלחמה בעיראק, למרות הביקורת שבלייר זכה לה מבית.

במסגרת היחסים המיוחדים רוחשות שתי המדינות זו לזו אמון מלא ומשתפות פעולה בצורה הדוקה בנושאי מודיעין, רכש צבאי ועוד.

סיבות ליחסים המיוחדים
---------------------

היחסים המיוחדים מתבססים על ערכי שפה ומוצא אשר משותפים הן לעם האמריקאי והן לזה הבריטי. למרות העוינות אשר הייתה מנת חלקם של שני העמים במאות הקודמות (ושהובילה בין היתר להכרזת העצמאות של ארצות הברית מבריטניה לקראת סוף המאה ה-18), הרי שהיותם שייכים לעמים האנגלו-סקסים לצד מפגש אינטרסים משותף, הופך את הקשר בין שתי המדינות לחזק ביותר הקיים בין שתי מדינות כלשהן (בדגש על מעצמות) ברחבי העולם של היום.

ראו גם
------

* קים דארוך

קישורים חיצוניים
----------------

* אוריה בר-מאיר, יחסים מיוחדים - היסטוריית היחסים בין בריטניה לארצות הברית, יס מיניסטר, 31 במאי 2019
צילום משותף במהלך הועידה: בשורה הקדמית, משמאל: גנרל מרשל, אדמירל ליהי, הנשיא רוזוולט, ראש הממשלה 
צ'רצ'יל, פילדמרשל ברוק, פילדמרשל דיל; בשורה האחורית, משמאל: מייג'ור גנרל הוליס, גנרל איזמי, אדמירל קינג, מרשל אוויר פורטל, גנרל ארנולד, אדמירל קנינגהם
טירת פרונטנאק- בה נערכה הוועידה.
**ועידת קוויבק השנייה** הייתה מפגש של מנהיגים של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, שנערכה בעיר קוויבק שבקנדה מה-12 ועד 16 בספטמבר 1944. משתתפיה היו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל וראש ממשלת קנדה. הייתה זו הוועידה השנייה של מנהיגי בעלות הברית שנערכה בעיר. שם הקוד שלה היה **אוקטגון** (Octagon).

בוועידה הושגו הסכמות ביחס לנושאים הבאים: 

* תחומי אזורי הכיבוש של בעלות הברית שיוקמו בגרמניה לאחר שתיכבש;
* אימוץ תוכנית מורגנטאו;
* המשך הסיוע הכלכלי של ארצות הברית לבריטניה - נקבע כי תוקף הסכם החכר והשאל יוארך עד לתום המלחמה נגד יפן;
* השתתפות הצי המלכותי הבריטי במלחמה נגד יפן - בעקבות זאת נשלח כוח משימה בריטי לזירת האוקיינוס השקט ופעל בה ממרץ ועד אוגוסט 1945.

ראו גם
------

* ועידת קוויבק (1943)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ועידת קוויבק (1944)** |

* Fact File: Second Quebec Conference באתר ה-BBC
* ועידת קוויבק השנייה באתר האוספים הדיגיטליים של אוניברסיטת ויסקונסין
* ועידת קוויבק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4552683-7

 |
בקבוק צוואר-קוד.
**בקבוק צוואר-קוד** הוא סוג של בקבוק המשמש לאחסון משקאות מוגזים.

היסטוריה
--------

בשנת 1872, יצרנית המשקאות הקלים הבריטית היראם קוד מקמברוול, לונדון, תכננה ורשמה פטנט על בקבוק שעוצב במיוחד עבור משקאות מוגזים.

הבקבוק
------

בקבוק הקוד תוכנן כך שהוא כולל גולה ודיסקית או אטם גומי בצווארו. את הבקבוקים ממלאים כשהם הפוכים, והלחץ של הגז דוחף את הגולה כנגד הדיסקית ואוטם את הבקבוק. הבקבוק עוצב בצורתו המיוחדת כדי לספק תא שעליו הגולה נדחפת כשהבקבוק נפתח. דבר זה מונע מהגולה לחסום את צוואר הבקבוק בעת מזיגת המשקה.

פופולריות
---------

בנטה בבקבוק צוואר-קוד.
זמן קצר לאחר השקתו, הבקבוק הפך למאוד פופולרי בתעשיית המשקאות הקלים ותעשיית הבירה, בעיקר באירופה, אסיה ואוסטרליה, למרות שחלק משותי המשקאות האלכוהוליים לא אהבו את הבקבוק.[דרושה הבהרה]

הבקבוקים יוצרו באופן קבוע במשך עשרות שנים, אך השימוש בהם ירד בהדרגה. מכיוון שהילדים ניפצו את הבקבוקים כדי להשיג את הגולות, בקבוקים במצב טוב הפכו לפריט אספנות, במיוחד בבריטניה. בקבוק צוואר-קוד בצבע קובלט יכול להמכר היום במאות לירות שטרלינג במכירה פומבית.

העיצוב של בקבוק הקוד נמצא בשימוש היום אצל החברה היפנית רמונה ובמשקה ההודי בנטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בקבוק צוואר-קוד** בוויקישיתוף
נוסח השלט במקום בו שכנה הצירות הטקסנית בפריז
רפובליקת טקסס, מדינה קצרת ימים שהתקיימה בצפון אמריקה, בין ארצות הברית לבין מקסיקו, בין השנים 1836 ו־1845, החזיקה נציגויות הדיפלומטיות בוושינגטון, בלונדון ובפריז. 

בעת שרפובליקת טקסס ניסתה להגן על עצמה מפני פלישה קרובה על ידי כוחות מקסיקו, ממשלת הרפובליקה ביקשה לטפח יחסים בינלאומיים. היא עשתה זאת באמצעות גם פתיחת נציגויות דיפלומטיות בבריטניה ובצרפת.

הנציגויות
---------

### לונדון

51°30′20″N 0°08′17″W﻿ / ﻿51.5056°N 0.1380°W﻿ / 51.5056; -0.1380

הצירות של רפובליקת טקסס בלונדון הייתה ממוקמת ברחוב פיקרינג. בצד הצפוני של הבניין נמצא שלט סימון, המציין כי בניין זה היה הנציגות הדיפלומטית שהשתייכה לרפובליקת טקסס. הנציגות הוקמה על ידי החברה האנגלו-טקסנית.

### פריז

48°52′00″N 2°19′44″E﻿ / ﻿48.8668°N 2.3288°E﻿ / 48.8668; 2.3288

הצירות הטקסנית בפריז הייתה ממוקמת לא הרחק מארמון טווילרי. בבניין שבו שכנה הצירות, יש גילוף על הקיר המציין היכן שכנה השגרירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנציגויות הדיפלומטיות של רפובליקת טקסס** בוויקישיתוף
* (Texas Legation Records (1836–1845

הערות שוליים
------------

1. ↑  ANGLO-TEXAN SOCIETY
**אגרוף האל** (באנגלית: **The Fist of God**) הוא ספר מאת הסופר הבריטי פרדריק פורסיית'. הספר עוסק במלחמת המפרץ ובנסיונותיו של שליט עיראק, סאדאם חוסיין להשיג נשק להשמדה המונית. שם הספר נגזר מתותח האמור לשמש כנשק יום הדין המצוי בידי העיראקים. את הספר הקדיש המחבר, בין השאר, לאלמנות וליתומים של רגימנט ה-SAS.

עלילה
-----

עלילת הספר נפתחת בעת שד"ר ג'רלד בול, מומחה לתכנון נשק ארטילרי, נשכר בידי שליט עיראק, סאדאם חוסיין, על מנת לתכנן ולבנות לו תותח על. משוכנע שהדבר נועד לשם שיגור לוויינים לחלל, ואינו יכול לשרת שום מטרה צבאית, מתכנן בול תותח אשר יכול היה לירות רק פעם אחת, אולם לסאדאם תוכניות אחרות. בול נרצח בשנת 1990. עיראק פולשת לכווית באוגוסט אותה שנה. בכירים במודיעין הבריטי מבינים כי דרוש להם מודיעין עדכני על הנעשה בכווית. סטיב ליינג, המשמש כמנהל המבצעים של אגף המזרח התיכון במודיעין הבריטי פונה להתייעץ עם ד"ר טרי מרטין, מזרחן המתמחה בתרבות עיראק. ד"ר מרטין ממליץ לליינג לפנות לאחיו הבכור, מייק מרטין, רב-סרן ברגימנט ה-SAS.

מייק מרטין התגייס לצבא הבריטי בשנת 1971 והתנדב לרגימנט המוצנח. הוא עבר הכשרה כלוחם ובהמשך קורס קצינים באקדמיה הצבאית המלכותית. לאחר ששימש כמפקד מחלקה בצנחנים התנדב מרטין, בשנת 1978, ל-SAS. לאחר שעבר את ההכשרה המפרכת ושימש במספר תפקידי פיקוד ביחידה, שב מרטין לצנחנים ולחם במלחמת פוקלנד. בנוסף לשליטתו בשפה הערבית למרטין נכס נוסף. הוא ואחיו טרי בילו את ילדותם בבגדאד, עת שאביהם עבד כרואה-חשבון בעבור תאגיד בריטי גדול. המודיעין הבריטי מגייס את רב-סרן מרטין בהשאלה מן ה-SAS. מרטין מסתנן לכווית, ומגלה עד מהרה כי לרודן העיראקי ישנו אס בשרוול, נשק להשמדה המונית העלול לשנות את כל מהלך המלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "אגרוף האל", באתר "סימניה"
* אגרוף האל, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פרדריק פורסיית', "**אגרוף האל**",הוצאת שלגי, 1994, עמוד 65.
2. ↑  פרדריק פורסיית', "**אגרוף האל**",הוצאת שלגי, 1994, עמוד 52.
3. ↑  פרדריק פורסיית', "**אגרוף האל**",הוצאת שלגי, 1994, עמודים 62-63.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb357465289 (data)
* VIAF: 4355165396162021520007
* WorldCat (עם VIAF): 4355165396162021520007

 |
ניזאר פארס יחד עם אמיר אוחנה לאחר אסון הר מירון. קובי שבתאי ברקע.
**ניזאר פארס** הוא מפקד מחוז צפון בכבאות והצלה לישראל בדרגת טפסר. פארס הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד עוצבת הגולן וסגן מפקד עוצבת הגליל.

קורות חיים
----------

פארס גדל בחורפיש, התגייס לצה"ל ב-1985 ושירת כלוחם וקצין בגדוד חרב. שירת כקצין מבצעים באוגדת עזה וסגן מפקד חטיבת הערבה. באוגוסט 2000 מונה למפקד גדוד חרב. תחת פיקודו אוחד פלס"ר 244 לגדוד. בתקופת פיקודו פרצה האינתיפאדה השנייה והגדוד בפיקודו לחם בגזרת פיקוד הדרום בגזרת נחל עוז. בפרוץ המהומות נשלח פארס לפקד על מרחב צומת נצרים. על תפקודו זכה לצל"ש מאלוף הפיקוד דורון אלמוג והגדוד נבחר לגדוד המצטיין של פיקוד הדרום. שימש סגן מפקד חטיבת מנשה. בשנת 2004 מונה למפקד עוצבת הגולן ושירת בתפקיד עד 2007, כולל בתקופת מלחמת לבנון השנייה, בתקופתו כמפקד החטיבה היא קיבלה אחריות גם לגזרת החרמון שעד אז הייתה תחת פיקוד חטיבת החרמון. בתום התפקיד יצא לתקופת לימודים בת שנה באקדמיה הצבאית בצרפת. לאחר מכן שירת כסגן מפקד עוצבת הגליל.

לאחר שחרורו הצטרף לרשות הארצית לכבאות והצלה ושירת כסגן מפקד מחוז צפון בדרגת תת-טפסר. בדצמבר 2017 מונה למפקד המחוז בדרגת טפסר בכיר, והוא הדרוזי הראשון בדרגה זו.

בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פליקס פריש, "אתה תדאג שיהיה שקט, ואני אביא לך עוגה", באתר ynet, 17 באוגוסט 2001
* ניר נוימן ואורי טל, אי אפשר להפתיע אותנו, במחנה, גיליון 43, 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציוץ של גלעד ארדן בטוויטר, 14 בדצמבר 2017
**בית הכנסת הקטן באוסייק** (בקרואטית: **Mala Sinagoga u Osijek**) היה בית כנסת אשכנזי, שפעל בעיר אוסייק במזרח קרואטיה בין השנים 1903–1941. המבנה שרד את מלחמת העולם השנייה, ב-1970 נמכר והוסב לכנסייה פנטקוסטליסטית.

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית באוסייק**  

ראשוני היהודים הורשו להתיישב באוסייק באמצע המאה ה-18 ובעיר התחתונה התיישבו 11 משפחות יהודיות. קהילה מאורגנת אשכנזית קמה במקום ב-1849, עת התגוררו באוסייק 160 משפחות יהודיות. הקהילה נחלקה לשני קהלים. בעיר העילית התגורר הקהל הגדול יותר ובעיר התחתית קהל קטן יותר. ב-1850 הוקם בית עלמין יהודי בעיר העילית וב-1860 הוקם בית עלמין בעיר התחתית. ב-1856 הוקם בית ספר יסודי יהודי וב-1869 נחנך בית הכנסת המרכזי בעיר העילית. בשלהי המאה ה-19 כיהן ארמנד קמינקא כרב הראשי ליהודי אוסייק ולאחריו כיהן ד"ר שמעון אונגר שכיהן מ-1901 ולמשך 36 שנים כרב הראשי של הקהילה. מינויו של הרב אונגר שהשתייך לזרם הנאולוגי נחשב ניצחון לגישה הליברלית בניהול חיי הקהילה.

המבנה
-----

המבנה תוכנן על ידי האדריכל וילהם קרל הופבאוור בדומה למבנה בית הכנסת הגדול, וניצב במנח מערב-מזרח. המבנה שכן ברחוב מרכזי בעיר התחתית של אוסייק, בנייתו החלה ב-1902 והסתיימה שנה מאוחר יותר. חזית הבניין נחלקת לשלושה נדבכים, כניסה מרכזית ומשני צידיה שני מגדלים. הכניסה למבנה קמורה ומעליה ויטראז' מעוגל. מעל דלת הכנסייה הוצב מגן דוד. שני המגדלים צמדים למבואה, בכל אחד מהם גרם מדרגות המוביל לעזרת הנשים אשר שכנה בקומה השנייה, ולעליית הגג שהיוותה למעשה את הקומה השלישית במבנה. ראשי המגדלים עוטרו בכיפות כסופות דמויות בצל, ועוטרו בראשם במגן דוד. פנים המבנה נחלק לשלושה חלקים. המבואה, אולם התפילה המרכזי, והבמה וארון הקודש. האולם המרכזי הוא חלל עץ גדול, מקומר לצורת חבית.

עד למלחמת העולם הראשונה השפה המדוברת בקרב בני הקהילה ובכלל זה שפת התפילה בבית הכנסת הייתה הגרמנית. לאחר המלחמה וכינון ממלכת יוגוסלביה הפכה בהדרגה הסרבו-קרואטית לשפה הדומיננטית.

עם הפלישה ליוגוסלביה, ב-10 באפריל 1941 נכנסו לעיר כוחות הוורמאכט בלווי אנשי אוסטאשה. בסיוע פולקסדויטשה החלו ברדיפות, ביזה ומאסרים בקרב בני הקהילה. תכולת בית הכנסת נבזזה. קהילת אוסייק חרבה בשואה. לאחר המלחמה שבו שרידי הקהילה וניסו לחדש את הפעילות הקהילתית. המבנה שרד את המלחמה, וב-1970 נמכר והוסב לכנסייה פנטקוסטליסטית. נכון ל-2023 היה המבנה במצב טוב, וניתן היה לאתר סממנים לשימושו הקודם, כגון תבליטים של עשרת הדברות ומספר מגיני דוד.

ראו גם
------

* בית הכנסת הגדול באוסייק

הערות שוליים
------------

1. 1 2  **הקהילה היהודית באוסייק**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 28–31.
2. ↑  Carl Bethke, "Keine gemeinsame Sprache?", LIT Verlag, Münster, Deutschland ,2013, pp 68, 87, 89, 193, באתר גוגל ספרים, מסת"ב 9783643117540, (בגרמנית).
3. ↑  בית הכנסת "הקטן" בעיר התחתית (1999), באתר "המרכז לאמנות יהודית".
4. ↑  מנחם שלח (עורך), **תולדות השואה - יוגוסלביה**, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1990, עמודים 161–162.
מעין קרסטי בעומק 130 מטרים (430 רגל) בנהר Cetina בקרואטיה 
Buna Wellspring ה- *Vrelo Bune* (בעברית: נביעת הבאר של בונה) מתחת לצוק אבן גיר בבוסניה
 Blautopf (עציץ כחול), מעיין קארסט של נהר הבלאו (הנהר הכחול) בבלובורן, יורה השוואבית
**מעיין קרסטי** הוא מעיין (התפרצות, נביעת מי תהום אל פני השטח) המהווה חלק ממערכת הידרולוגית קארסטית .

תיאור
-----

בגלל צורת הקערה החרוטית לעיתים קרובות, מעיינות קארסטיים ידועים בארצות דוברות גרמנית גם כ- *Topf* ("סיר"). שם זה משתקף בשמות כמו Aachtopf (מקורו של היובל הצפוני של נהר הריין) או Blautopf (המקור של נהר הבלאו בבלובורן).

למעיינות הקארסטיים יש לרוב שפיעה בכמות רבה מאוד, מכיוון שהם ניזונים לרוב מזרימה תת-קרקעית של אגן ניקוז גדול. מכיוון שהמעיינות הם בדרך כלל הקצה של מערכת ניקוז מערות ונמצאים במקום בו מערת נהר מגיעה לפני השטח, לעיתים קרובות ניתן להיכנס למערות אלו מהמעיין לצורך חקר.

תכונות הידרולוגיות
------------------

מאפיין עיקרי של מעיינות קארסט הוא שהמים עוברים במהירות במערות. כך, מי התהום בוקעים במעיין קרסטי תוך ימים ספורים מאירוע גשם, יש סינון מינימלי של המים והם נושאים משקעים שונים. לסערות, הפשרת שלגים ושינויים עונתיים כלליים בגשמים יש השפעה ניכרת ומהירה מאוד על מעיינות קארסט. 

מעיינות קארסט רבים מתייבשים במהלך החלק היבש ביותר של השנה. אחרים יבשים רוב ימות השנה וזורמים רק לאחר גשם כבד. בדומה לנחלים בעלי משטר זרימה דומה, נקראים גם המעיינות האלו מעיינות אכזב.

תכונותיהם של מעיינות קארסט הופכות אותם לבלתי מתאימים לאספקת מי שתייה. קצב הזרימה הלא אחיד שלהם אינו תומך בקצב צריכה קבוע, במיוחד בקיץ כאשר יש הפרשה נמוכה יותר אך ביקוש גבוה יותר. בנוסף, סינון לקוי וקשיות גבוהה גורמים לכך שאיכות המים ירודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעיין קרסטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rogulj, Daniela (2016-10-04). "Drone footage of the Cetina like you have never seen before". *Total Croatia News* (באנגלית בריטית). ארכיון מ-2016-10-08.
2. ↑  Whittow, John (1984). *Dictionary of Physical Geography*. London: Penguin, 1984, p. 291. מסת"ב 0-14-051094-X.
3. ↑  "Geopark Schwäbische Alb". *www.geopark-alb.de*.
4. ↑  LaMoreaux, Phillip (2012). *Springs and Bottled Waters of the World*. US: Springer. pp. 56, 57, 58. ISBN 978-3540618416.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1065850514

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:תוכנה   
פרמטרים [ סוגה ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

מסך הפתיחה של המשחק
**הקרב על ווסנות'** (באנגלית: **The Battle for Wesnoth**) הוא משחק אסטרטגיה ממוחשב, שמפותח כתוכנה חופשית בשפת ++C על ידי מתכנתים ומעצבים רבים. המשחק מופץ בחופשיות תחת רישיון GNU GPL למערכות הפעלה רבות, ובהן חלונות, לינוקס ומקינטוש.

פיתוח המשחק החל ביולי 2003 על ידי דייוויד וייט, המפתח הראשי של המשחק, שביסס אותו על המשחקים Master of Monsters ו-Warsong שיצאו למערכת Sega Genesis. מטרתו הייתה ליצור משחק אסטרטגיה חופשי בעל כללים פשוטים מאוד אבל בינה מלאכותית חזקה ורמת קושי מאתגרת. העיקרון המרכזי שהנחה את הפיתוח הוא KISS: כדי שרעיון חדש יתקבל, אסור לו לסבך את המשחקיות.

פיתוח המשחק פעיל מאוד, ובאוקטובר 2005 החלה הפצת גרסה 1.0 (אף שניתן היה לשחק במשחק זמן רב לפני כן). הגרסה היציבה העדכנית ביותר של המשחק היא גרסה 1.12.6, אשר יצאה לאור במאי 2016. המשחק מתורגם למגוון שפות. החל מגרסה 1.1 המשחק כולל גם תרגום (חלקי) לשפה העברית.

תיאור המשחק
-----------

המשחק מתרחש בעולם פנטזיה שבו השחקן יכול לבנות צבא המורכב מבני אדם, אלפים, גמדים, אורקים וכדומה. המשחק מבוסס על הנעת החיילים, כל שחקן בתורו, על לוח משושה שמתאר את פני השטח. לכל יחידה יתרונות וחסרונות משלה. ההגנה של היחידה בפני התקפות מבוססת על פני השטח שעליהם היא נמצאת, מה שהופך את המיקום לאלמנט חשוב מאוד במשחק. ישנם שני סוגי התקפות שונים - פנים אל פנים או קליעים, וסוגי נשק שונים כאשר יחידות יכולות להיות חסינות או פגיעות לסוגי נשק מסוימים. במשחק גם מתקיים מחזור של יום ולילה, כאשר חלק מהיחידות נלחמות טוב יותר באחד מזמנים אלו.

ניתן לשחק במשחק כשחקן יחיד בסדרת משימות שבה הצבא עובר ממשימה למשימה, והמשימות סובבות סביב קו עלילה מסוים, וניתן לשחק במשימה בודדת העומדת בפני עצמה. קיימת גם אפשרות של משחק רב שחקנים דרך האינטרנט או על אותו מחשב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקרב על ווסנות'** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הקרב על ווסנות'
* הקרב על ווסנות', ברשת החברתית פייסבוק

* הקרב על ווסנות', ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סקירה על המשחק באתר לינמגזין
שייח' **עודה מנצור אבו מועמר** (נפטר ב־15 בפברואר 2009) היה שייח' שבט מסעודין אל עזאזמה שבנגב, מראשוני הגששים בצה"ל, ואבי שיתוף הפעולה בין שבטי הבדואים בנגב לצה"ל, וממקימי יחידת הגששים של פיקוד הדרום.

ראשית שיתוף הפעולה שלו עם המדינה שבדרך הייתה כששימש כשומר של מצפה רביבים לאחר עלייתו על הקרקע, והצטרף בשנת 1944 כגשש ומורה דרך למסע ה-14 לאום רשרש, מסע שבראשו עמד שמעון פרס, והיה הסיור המודיעיני הראשון לאיסוף מידע על הנגב הרחוק והיווה בסיס מודיעיני למבצע עובדה.

במהלך מלחמת העצמאות, היה בין אלה שפירקו מוקשים שהוטמנו למתיישבי משמר הנגב ורביבים, לצד פעילות הספקת מזון להם בתשלום. קודם לכן דיווח בדואי מהשבט ליחידות הפלמ"ח על התרוקנותה של משטרת עמארה (אורים), מידע שנוצל להשתלטות הפלמ"ח עליה. במהלך המלחמה נפל אבו מועמר בשבי המצרים, והוחזק בידיהם 3 חודשים.

טרם הסמכתו לשֵייח', רכש נשק רב מהמצרים ומהבריטים והעבירם לכוחות "ההגנה". בסוף 1947 העביר ידיעות מודיעיניות לשירות הידיעות על כנופיות בדואיות עוינות, ובסוף 1948 כשנותר השבט ללא מנהיג, מונה אבו מועמר לשֵייח' והיה תמיד בראש כאשר קיבל קריאה משירות הביטחון, ואף נלחם באופן אישי שכם אל שכם עם לוחמיו. בשל מעשיו היה מבוקש בידי הבדואים בסיני ובירדן, שאף פרסמו פרס כספי גבוה למי שיתפוס אותו חי או מת. ב-1963 הוענק לו אות מלחמת הקוממיות על חלקו במלחמת העצמאות.

לאחר המלחמה, דרשו הבדואים בנגב, בתמורה לשיתוף פעולה עם המדינה וצה"ל, הקצאת שדות מרעה, מתן אישורי תנועה לשבטים כנגד החומרה בה נהג בהם הממשל הצבאי, והקמת תשתיות במרכזי השבטים, הקמת מרפאות ובתי ספר. בדצמבר 1948 פנה שייח' עודה למפקד מחוז באר-שבע במכתב (המצוי בארכיון המדינה) בו פירט את הבקשות מהמדינה: אלה כללו סיוע כספי, במיוחד בשנות בצורת, הגנה מפני המודיעין המצרי וקבלת נשק מצה"ל לצורכי הגנה עצמית. את הקשר בין השבטים שנותרו בנגב לאחר המלחמה, לבין מוסדות המדינה הצעירה, תִּחזקו המוכתרים העבריים בישובי הנגב אשר המדינה, באמצעותם, העבירה לשייח'ים את מסריה וכן תשלומים עבור השייח' המכהן כמוכתר וכבעל בית בשבטו (על-פי תזכיר שכתבו המוכתרים העבריים באוקטובר/נובמבר 1948 בארכיון המדינה).

מאז ועד יום מותו, ב־15 בפברואר 2009, פעל לגיוס גששים משבטי הבדואים בנגב לצה"ל, תרם גמלים לצבא לצורך הקמת יחידת רוכבי הגמלים, וכן להקמת יחידת גששים פיקודית בפיקוד הדרום. הוא היה מקורב מאוד לאלוף פיקוד הדרום בזמנו אריאל שרון, וגם לקצינים בכירים אחרים בצה"ל.

בשנת 2012 התקיים ברמת נגב אירוע לזכרו, בו השתתפו ונאמו אלופי פיקוד הדרום בעבר, השר לביטחון פנים ונכבדים נוספים.

ראו גם
------

* בדואים בישראל
* הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב
* סיראג' (עמותה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עודה אבו מועמר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  כרמית ספיר ויץ, ‏100 שנים להקמת ה"הגנה": מה הקשר בין המפקדה של אז לממשלת האחדות?, באתר מעריב אונליין, 11 ביוני 2020
2. ↑  אליהו נאוי. שייח' עודה אבו מועמר - מותה של אגדה. "אריאל", 194. עמ' 104 -105, דצמבר, 2010.
3. 1 2  פסיפס: דתות ועדות בצה"ל - בדואים, באתר גיליון "מערכות" מיוחד, עמ' 194.
4. ↑  חנינא פורת, הבדואים במלחמת העצמאות, באתר News1, 10/03/2019
5. 1 2  אילנה קוריאל, מת השייח' אבו מועמר שחצה את התעלה עם שרון, באתר ynet, 15 בפברואר 2009
6. ↑  חנינה פורת, תרומתם של המוכתרים העבריים בנגב, באתר News1 מחלקה ראשונה
7. ↑  נגב ברמה 41 - ארוע לזכרו של שיח עודה ז"ל, באתר YouTube.com, 2012
**תוכנית שנת השירות של הסוכנות היהודית** היא תוכנית בה נשלחים נציגי שנת שירות, לשנה של התנדבות בקהילות יהודיות בתפוצות. המיזם החל בשותפות 2000 של אזור עפולה גלבוע עם אגד הקהילות בדרום ניו אינגלנד ובעיקר בקונטיקט. התוכנית החלה בקיץ 1999 בו נשלחו שני שליחים ראשונים לווסטפורט שבקונטיקט ארצות הברית. התוכנית גדלה וצומחת, ובשנת 2022 יצאו 188 שליחי שנת שירות לקהילות ברחבי העולם.

קבוצת השליחים שנבחרו לשנת שירות בטורונטו בשנים 2019–2020

מטרות התוכנית
-------------

מטרת העל של התוכנית היא חיזוק הזהות היהודית של צעירים יהודים בתפוצות והטמעת הקשר לישראל כחלק מזהות זאת. על מנת לממש מטרה זו, יוצרים השליחים קשרים בלתי פורמליים ומפעילים תוכניות חינוך במוסדות בתוך כל קהילה - כדוגמת בתי כנסת, בתי ספר, תנועות הנוער. התוכנית חושפת למעשה את הקהילה היהודית לישראל, דרך עיני בני נוער בגיל טרום צבא.

השליחים יחזרו לארץ עם הכרות מעמיקה של הקהילות היהדות מחוץ לישראל והשוני בחיים היהודים של יהודי ישראל ויהודי התפוצות. השליחים יכירו זרמים שונים ביהדות כמו היהדות הרפורמית, היהדות הקונסרבטיבית, רקונסטרוקטיביסטים, וכשיחזרו לישראל, יוכלו לחשוף ישראליים אחרים לזרמי יהדות אלו.[דרושה הבהרה]

פעילות בשנת שירות
-----------------

פעילות השליחים מגוונת ומשתנה בהתאם לאזור השליחות אליו הם נשלחים. בדרך כלל, יעבדו השליחים בבקרים בבתי ספר יומיים יהודיים בהעברת תוכני ישראל, ציונות ועברית. אחר הצהריים יעבדו השליחים בבתי ספר משלימים (Supplementary School). בנוסף לכך יעבדו השליחים בבתי הספר של יום ראשון ובתנועות הנוער הציוניות. בדרך כלל, יהיה השליח חבר בבית כנסת בו יעביר תכנים לכלל חברי הקהילה: גיל הזהב, בוגרים, ילדים וגיל הרך בנושאי ישראל ועברית.

מגורים
------

המגורים במהלך שנת השירות מתחלקים לשני סוגי מגורים:

#### משפחות מארחות

השליחים לצפון אמריקה ומקסיקו (קנדה, ארה״ב) גרים אצל משפחות מארחות מהקהילה בה הם עובדים לתקופות המשתנות בין אזורי השליחות (בממוצע חמישה חודשים). האירוח במשפחות המארחות יוצר רובד נוסף לתוכנית ומקשר משפחות רבות בתפוצות לישראל בצורה אישית ומעמיקה.

#### קומונות ודירות

בשאר קהילות העולם (רוב העולם) גרים הש״שינים בקומונות ודירות משותפות. מקומונות גדולות, למשל בלונדון (10 ש״שינים) ועד דירות, למשל בארגנטינה (2 ש״שינים). הדירות והקומונות ישרתו את השליחים למהלך כל שנת השירות. מטרת הקומונות והדירות היא ליצור חיבור משמעותי בין השליחים וליצור זוג או קבוצה חזקה.

הקהילות היהודיות המשתתפות בתוכנית
---------------------------------

עד קיץ 2022, יצאו השליחים לקהילות הבאות:

* אירופה - לונדון, מנצ'סטר, פריז, בודפשט, בלגיה, ז'נבה, מדריד
* קנדה - טורונטו, מונטריאול
* ארצות הברית - בולטימור, סינסינטי, פלורידה, פיטסבורג, קליבלנד, רוצ'סטר, לאס וגאס, דנוור, שיקגו, מטרו ווסט (ניו ג'רזי), מילווקי, סנט לואיס, אטלנטה, סן פרנסיסקו, לוס אנג'לס, דטרויט, סן דייגו, סיאטל, וושינגטון די סי, אינדיאנפוליס, לונג איילנד, וסטצ'סטר
* דרום אפריקה - יוהנסבורג
* אמריקה הלטינית - מקסיקו, פרגוואי, אורוגוואי, ארגנטינה

ראו גם
------

* שנת שירות
* הסוכנות היהודית