recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בטכנולוגיית תקשורת סלולרית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אדג'.
**EDGE** או **Enhanced Data Rates for Global Evolution** היא טכנולוגיה להעלאת קצבי העברת הנתונים ברשתות תקשורת סלולרית מסוג GSM. היא מביאה רשתות אלו לניצול כמעט מרבי של המערכות הקיימות. טכנולוגיה זו מאפשרת לתת שירותים רבים שנחשבים כשרותי "דור 3" כגון צפייה בוידאו. בישראל מופעלת רשת כזו על ידי חברת סלקום וחברת פרטנר תקשורת ברשת "דור שלישי".

רשת ה-GSM היוותה בסיס לפיתוח רשת בעלת יכולת העברת נתונים בקצב גבוה. הפיתוח נעשה בשני שלבים. בשלב הראשון פותחה הרשת להעברת נתונים בשיטת "חבילות מידע" (Packets), שיטה הנקראת GPRS. שיטה זו זהה לשיטה עליה מבוססת רשת האינטרנט.

לשיטת ה-GPRS יש יכולת להעביר נתונים בקצבים גבוהים, בהתאם לרמת הקליטה של המכשיר הסלולרי. המתכננים שמרו על איפנון בשיטת GMSK, שבה כל תו שווה ערך לביט אחד, ושינוי הקצב נקבע לפי שיטת הקידוד כלהלן:

```
Coding Scheme-1 8 Kbps
Coding Scheme-2 12 Kbps
Coding Scheme-3 14.4 Kbps
Coding Scheme-4 20 Kbps

```

בשלב השני, נוספו עוד כתשע שיטות קידוד, אך קפיצת המדרגה הייתה שינוי שיטת האיפנון ל-8PSK, אשר בה כל תו שווה ערך לשלושה ביטים, דבר שהגדיל את מהירות השידור פי שלושה באופן תאורטי. להלן שיטות הקידוד והאיפנון במקביל לקצב השידור:

```
Modulation Coding Scheme-1 GMSK 8.4 Kbps 
Modulation Coding Scheme-2 GMSK 11.2 Kbps
Modulation Coding Scheme-3 GMSK 14.8 Kbps 
Modulation Coding Scheme-4 GMSK 17.6 Kbps
Modulation Coding Scheme-5 8PSK 22.4 Kbps 
Modulation Coding Scheme-6 8PSK 29.6 Kbps
Modulation Coding Scheme-7 8PSK 44.8 Kbps 
Modulation Coding Scheme-8 8PSK 54.4 Kbps
Modulation Coding Scheme-9 8PSK 59.2 Kbps

```

מעצם היות הרשת מבוססת על "חבילות מידע", ניתן היה לפתח מנגנון יתירות מתוספת (Incremental Redundancy). לפי מנגנון זה לכל חבילת מידע שנשלחת, צריך לקבל אישור על קבלתה. במקרה שלא התקבל אישור, החבילה תישלח בשנית על ידי קידוד או איפנון אחר. שיטת היתירות שומרת על קצב שידור גבוה גם בתנאים לא אופטימליים ובסביבה של הפרעות.

באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 שקדו תומכי הטכנולוגיה בשיפור קצב השידור והחסינות לרעש של השיטה. אחת מדרכי השיפור היא הוספת גמישות למערכת, כך שתוכל לתמוך בשילובן של מספר שיטות קידוד ללא הגבלה.

בשנת 2007 הודיעה חברת אריקסון על פיתוח תקן הנקרא EDGE Evolution שישדרג את מהירות העברת הנתונים ב-EDGE עד פי שלושה תוך כדי שיפור באמינות ויכולות הרשת עד שנת 2009.
אחד מתפקידי הקצין הראשון הוא פיקוח על טעינת ופריקת האונייה.
**קצין ראשון** (באנגלית: **Chief Mate**) בצי סוחר היא הדרגה השנייה בחשיבותה באונייה לאחר רב חובל. קצין ראשון משמש בדרך כלל כאחראי משמרת בגשר הפיקוד ומופקד על מטען האונייה ועל צוות הסיפון.

הקצין הראשון מדווח לרב החובל על היבטי הבטיחות והביטחון בהפעלת האונייה. בין שאר תחומי אחריותו נמצאים: רווחת אנשי הצוות, אימונם ובטיחות התנהגותם, כיבוי אש, פעולות חילוץ והצלה. הקצין הראשון הוא השני בפיקוד על האונייה ותופס את מקומו של רב החובל במידה והאחרון אינו מסוגל להמשיך בפיקוד.

קצין מטען
---------

כקצין מטען, הקצין הראשון מפקח על טעינת, אחסנת, אבטחת ופריקת המטען. הקצין הראשון אף אחראי לשלום המטען במהלך ההפלגה. אחריות זו כוללת דאגה ליציבות המטען, במיוחד למטענים מסוכנים.

איזונה של ספינה במים היא מלאכה עדינה וזהירה, המושפעת ממספר משתנים ובהם רוח, גובה גלים ותדירותם, סערות ועוד. הקצין הראשון אחראי להפעלת מיכלי מי הנטל לצורך איזון האונייה ושיפור ביצועיה בנסיבות משתנות בים.

אחראי משמרת
-----------

הקצין הראשון משמש לרוב בתפקיד אחראי משמרת בגשר הפיקוד של האונייה. בעת שהאונייה בים או בנמל, הקצין הראשון אחראי לדווח לרב החובל על מצב הצוות והמטען במהלך משמרת של שמונה שעות מדי יום. באופן מסורתי הקצין הראשון נמצא ער בגשר הפיקוד בין השעות 4-8, מדי בוקר ואחר צהריים. בעת היותו במשמרת הקצין הראשון דואג ליישום כל תקנות בטיחות החיים בים, והתקנות נגד זיהום מי ים. בעת שהאונייה עומדת בנמל, הקצין הראשון מתמקד במהלך המשמרת בפעולות הטעינה והפריקה, בטיחות אש, משמרות אבטחה וניטור התקשורת עם גורמים שונים בחוף.

על פי תקנות ארגון הימאות הבינלאומי על הקצין הראשון לשלוט באופן שוטף בשפה האנגלית. זאת כיוון שרוב המפות הימיות הן בשפה זו וכך גם פרסומים שונים בנושאי בטיחות בים. אף שידורי מזג אוויר לימאים, והודעות ביטחון לאוניות, רובם באנגלית. רוב תחנות החוף בעולם יוצרות קשר עם אוניות בשפה האנגלית.

בעת שקצין ראשון עומד במשמרת באונייה המפליגה בלב ים הוא נושא שלוש חובות עיקריות: ניווט האונייה, נקיטת אמצעי בטיחות בתנועה ליד כלי שיט אחרים, ותגובה לכל מצב חירום העלול להתעורר במהלך הפעלת האונייה. בדרך כלל הקצין הראשון נמצא במשמרת לצד מלח מוסמך המתפקד כהגאי וצופה. קצין ראשון חייב אף לדעת לתקשר בקוד מורס ובקוד האותות הבינלאומי בעזרת דגלי הקוד הבינלאומי, סמפור, או איתות באור.
**אמיל לב** (בגרמנית: **Emil Leeb**;‏ 17 ביוני 1881 – 8 בספטמבר 1969) היה גנרל בווארי – גרמני ששירת בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה וכמפקד קורפוס בוורמאכט במלחמת העולם השנייה. אחיו הגדול היה וילהלם ריטר פון לב, שהיה פילדמרשל בוורמאכט. אחיו היה בעל תואר האצילות "ריטר" (תואר המקביל בערך לתואר אביר) ולשמו נוספה הקידומת "פון", הייחודית בעלי תואר אצולה. תארים אלו ניתנו לו לאחר שהועלה לדרגת אצולה והוענק לו עיטור המסדר הבווארי הצבאי של מקס יוזף. בשל כך נוספה לשמו של האח הגדול הקידומת "פון", לעומת האח הצעיר שנותר בשמו המקורי.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

לב נולד ב-17 ביוני 1881 בפסאו שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, והיה אחיו הצעיר של גנרל-פלדמרשל וילהלם פון לב. בשנת 1901 התגייס לב לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-4 (המלך). בתחילת מלחמת העולם הראשונה הועבר לב לרגימנט הארטילריה הבווארי במילואים ה-1, ובאביב שנת 1915 הועבר לדיוויזיה הבווארית ה-10, וב-1 ביוני 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר לב ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1925 הועלה לב לדרגת מיור וב-1 בפברואר 1929 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הארטילריה ה-7 (הבווארי). ב-1 בדצמבר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט וב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באפריל 1933 מונה לקצין מטה באגף החימוש של הצבא וב-1 ביולי 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-15, וב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באפריל 1939 הועלה לב לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקד הקורפוס ה-11.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה לב למפקד הקורפוס ה-11, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-1 במרץ 1940 פרש לב מתפקידו, והועבר למשרד החימוש. ב-1 בספטמבר 1943 הוענק ללב עיטור הצלב הגרמני בכסף, וב-1 במאי 1945 פרש לביתו.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר לב במינכן, עד למותו ב-8 בספטמבר 1969.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיל לב** בוויקישיתוף
* אמיל לב באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17143083c (data)
* GND: 139652728
* ISNI: 0000 0000 7273 2885
* VIAF: 102515539
* WorldCat: viaf-102515539

 |
**ארקנסוזאורוס** (שם מדעי: ***Arkansaurus***; מילולית: "הלטאה של ארקנסו") הוא סוג של דינוזאור מהקבוצה דמויי-אורניתומימיים, אשר חי בקרטיקון התחתון. המאובנים שלו תוארו בשנת 2018, אך התגלו כבר ב-1972. זהו הדינוזאור הלאומי של ארקנסו, בה התגלה והוא הדינוזאור היחיד שהתגלה רק בארקנסו.

העצמות נלקחו מתעלה בה הסירו את החצץ מכביש וחשפו עצמות מאובנות. המוצא הביא את הממצאים למומחים בכנס בלינקולן. המומחים לא הצליחו למצוא מאפיינים מיוחדים בעמות אך הניחו שהוא קרוב לאורניתומימוס וחלק מהחוקרים קבעו שסוג זה מוטל בספק. לאחר חפירות רבות במשך השנים, בהם ניסו החוקרים למצוא עקבות נוספות של היצור הם מצאו רק עצמות של האצבעות.

כיום מעריכים שדינוזאור זה היה שייך לאבותיהם של האורניתומימיים והיה קרוב לסוג *Nedcolbertia*. הוא היה חסר את העצמות הזקופות בכף הרגל ואת הדורבנות של האורניתומימיים האמיתיים. זרועותיו בדומה לזרועות הטירנוזאורוס הכילו 3 טפרים. אורכו הגיע ל-1.8-4.6 מטר והוא היה כנראה אוכל-כול זריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארקנסוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**ארת-ענק יקינתונית** או **אָרָה יָקִינְתּוֹנִית** (שם מדעי: *Anodorhynchus hyacinthinus*) היא מין תוכי בסוג ארת ענק, שמצוי במרכז ובמזרח אמריקה הדרומית. זהו מין התוכי המעופף הגדול ביותר, ומין התוכי השני בגודלו אחרי התוכיליל. אורכו כ-100 ס"מ ומשקלו נע בין 1.2 ל-1.7 ק"ג. צבע כל הגוף כחול (בדומה לגווני היקינתון), אם כי הוא מתבהר מעט באזור הגב (בפרטים מסוימים, צבע הצוואר עשוי להיות אפרפר). הזנב ארוך ומחודד. מין זה נחשב לנוח לגידול בשבייה.

המין סווג לראשונה ב-1790 על ידי האורניתולוג האנגלי ג'ון לאת'אם, שנתן לו את השם המדעי *Psittacus hyacinthinus*. בשל איבוד מסיבי של בתי גידול, סווגה הארה היקינתונית במצב שימור פגיע לפי הרשימה האדומה של IUCN.

מאפיינים
--------

תזונתה של הארה מורכבת בעיקר מאגוזים של עצי דקל מקומיים. מקורה החזק מסייע לה לפרוץ את קליפותיהם הקשות של האגוזים והזרעים. הארות מסוגלות אף לסדוק בעזרת מקורן אגוזי קוקוס, מקדמיה ואגוז ברזילאי. לשונם הקשה, המחוזקת בעצם, מסייעת להם לסדוק את האגוזים. חלק משני יותר בתזונתה של הארה מהווים פירות וחומרים צמחיים נוספים (כגון צוף).

שימוש בכלים נצפה אצל מין זה בטבע, כמו גם בשבי, עוד משנת 1863. אחדים מהכלים בהם הארה משתמשת הם קליפות עצים ועלים לעוסים; בזמן פיצוח אגוזים קשים במיוחד, הם מונעים מהאגוז להתגלגל. לא ידוע האם זוהי התנהגות שנלמדה חברתית או מוטעית גנטית, אך היא נצפתה גם בפרטים שגדלו בשבייה. עם זאת, מחקרים מראים שארות בגיל מאוחר יותר מבצעות פעולה זאת ביתר יעילות.

עונת הרבייה נמשכת בין יולי לדצמבר, הקן מוקם בחלל בעץ או על צוקים (לפי בית הגידול). בפנטנאל, 90% מהקינים מוקמים בעץ *Sterculia apetala*. הארה תלויה בטוקן: 83% מזרעי *Sterculia apetala* מופצים על ידי הטוקנים. עם זאת, 53% מביצי הארה נטרפות בידי הטוקן. גילם של העצים המתאימים לקינון עולה בדרך כלל על שישים. התחרות על הקנים בין הארות קשה. חורים קיימים מוגדלים, וממולאים בשבבי עץ. גודל התטולה נע בין 1 ל-2 ביצים, אם כי בדרך כלל רק גוזל אחד שורד: הגוזל השני נולד כמה ימים לאחר הראשון, קטן ממנו ואינו יכול להתחרות בו מבחינת קבלת המזון. הדגירה נמשכת כחודש.

גלריה
-----

* ארת ענק יקינתונית במאטו גרוסו דו סול, ברזילארת ענק יקינתונית במאטו גרוסו דו סול, ברזיל
* בקןבקן
* ארות ענק יקינתוניות בבית גידולן הטבעי, פנטנל, ברזילארות ענק יקינתוניות בבית גידולן הטבעי, פנטנל, ברזיל
* ארת ענק יקינתונית בתעופהארת ענק יקינתונית בתעופה
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארת ענק יקינתונית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארת ענק יקינתונית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007547102705171

 |
**דקר דיימלי** (שם מדעי: *Epinephelus daemelii*) הוא מין דג גדול ממשפחת הדקריים, החי במערב האוקיינוס השקט שלחופי ניו זילנד ודרום אוסטרליה סביב ניו סאות' ויילס.

תיאור
-----

מין דקר זה יכול להגיע לאורך של מעל 200 ס"מ ולמשקל 68 ק"ג, אך לרוב הוא קטן יותר. הוא בעל גוונים אפורים-כהים עד חום ובעל פסים חומים כהים מקווקוים לאורכו בפלג הגוף העליון. הראש גדול ושחור והסנפירים קטנים ומעוגלים כשסנפיר הגב קצר ופונה לכיוון הזנב השרירי. אצל דקר זה חלה דיכוגמיה אצל נקבות באורך 100 עד 110 ס"מ, סביב גיל 20 או 30 אשר הופכות לזכרים.

זהו מין שוכן בחופים סלעיים קרוב לקרקעית או סביב כרי אצות לאורך החופים עד לעומק 50 מטרים. הוא ניזון מדגים או מסרטנים שהוא תופס ממארב. 

הדקר נידוג כדג מאכל לאורך חופי ניו זילנד וניו סאות' ויילס אך האוכלוסיות שסביבם החלו להיכחד עקב דיג יתר בחניתות ועקב הרגלי הרבייה המאוחרים של המין וכן קרבתו לחופים. כיום הוא מין מוגן באוסטרליה האסור בדיג כלל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דקר דיימלי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דקר דיימלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ארשת** היה מגזין מקוון מהראשונים שהוקמו ופרסמו תכנים בשפה העברית. ארשת עסק בנושאי אקטואליה, ספרות, מוזיקה, תרבות דיגיטלית ועוד. 

לוגו "ארשת"
ארשת הוקם בתחילת 1999 על ידי שלום רוזנפלד מירושלים,בימים בהם מספר הגולשים בארץ הסתכם בכמה מאות אלפים, ונחשב חלוץ בתחומו. 
מייסדי ארשת הגדירו אותו "יומן עברי מקוון על ענייני היום", ולראשונה נחשף הציבור הישראלי לכתבות ומאמרים במגזין מקוון שנחשב חדשני באותם ימים. 

היותו פורץ-דרך מוזכרת בהקשר להיותו הראשון אשר השתמש באינטרנט כמדיה עיתונאית עצמאית, ובין היתר: 

* נחשף בו לראשונה הדו"ח שחיבר חבר-כנסת מיכאל איתן אודות השערורייה הקשורה בעמותות אהוד ברק.
* היה בו הריאיון הראשון עם שר בממשלה שנערך ופורסם במיוחד לאתר אינטרנט. כמו גם סדרת ראיונות עם אישים פוליטיים, שהתראיינו בפעם הראשונה ובאופן מיוחד לכלי תקשורת אינטרנטי.
* תחקיר אודות מחבר הספר "שתיקת החרדים" נחשב לתחקיר הראשון שניצל את פורמט האינטרנט למטרה כזו.

ארשת חדל לפעול בסוף שנת 2000. ניתן למצוא חלק מהתכנים בשירותי ארכיב אינטרנטיים

קישורים חיצוניים
----------------

* על מגזין ארשת ומגזיני אינטרנט אחרים בצילום כתבה מעיתון הארץ 31.3.2000 באתר "חיים שהולכים לעיבוד"
* אחד מעמודי השער של המגזין ארשת בארכיב האינטרנט

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**הדקמווירי** הייתה ועדה בת 10 חברים שהוקמה ברומא העתיקה לצרכים שונים כגון חלוקת אדמות לאזרחים, הקמת קולוניות וכו'.

ועדת ה-10 המפורסמת ביותר בימי הרפובליקה הרומית היא זו שהוקמה סביב שנת 450 לפנה"ס על פי דרישת ההמון הפלבאי לכינון חוקה כתובה לרפובליקה. הסנאט הרומי הסכים לדרישת ההמון ומינה ועדת 10 שכללה ברובה בני אצילים (פאטריקים) אך גם נציגים פלבאים. ה-10 מונו לתקופה של שנה ושלטו ברומא ביד רמה עד כי שלטונם זכה לכינוי "הדקמוויראט". בתום השנה העלתה על הכתב וועדת ה-10 את חוקתה של רומא אך סירבה להתפטר והמשיכה לכהן שנה שנייה שבסופה פרסמה את "12 הלוחות". גם בתום השנה השנייה סרבה הוועדה לוותר על שלטונה המוחלט עד כי ההמון לא הכיר בה, פרש מרומא והביא להדחתה ולהחזרת שלטון הקונסולים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דקמווירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מוסדות פוליטיים ובעלי תפקידים (מגיסטראטים) ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית |
| --- |
| תפקידים רגילים | קנסור • קונסול • פראיטור • קוואיסטור • איידיל • טריבון • פרומגיסטראט • פרפקט • ליקטור |
| בעלי תפקידים מיוחדים | דיקטטור • מפקד הפרשים • טריומווירי • ועדת העשרה |
| משרות נוספות | פונטיפקס מקסימוס • פרינקפס סנאטוס • ויגינטיסקסווירי |
| תארים קיסריים | פרינקפס • אוגוסטוס • קיסר • טטררך • אימפרטור • פטריקיוס |
| מוסדות | הסנאט הרומי • המשפט הרומי • אספת העם • מסלול המשרות • אימפריום • קנסוס • קולגיום |
**איתן מדמון** (נולד ב-23 בינואר 1966) הוא רואה חשבון המכהן כמנכ"ל איגוד הבנקים בישראל. בעבר שימש מנכ"ל גלובס מוניטין, קבוצת חברות המוציאה לאור את העיתון הכלכלי "גלובס".

ביוגרפיה
--------

מדמון נולד בחדרה למשפחה שעלתה מתימן, והוא הצעיר מבין ארבעה אחים. אביו, סעדיה, עלה לארץ ישראל בשנת 1937 בשיירה רגלית, התיישב בחדרה, הצטרף לאצ"ל וישב במחנה המעצר בלטרון, היה פעיל חברתי וזכה בתואר "יקיר העיר". אימו, שרה, בת למשפחה חקלאית, הגיעה לישראל בשנת 1948 במבצע על כנפי נשרים ("מרבד הקסמים").

מדמון למד בישיבה התיכונית מדרשית נעם, ובשנת 1984 התגייס לחיל הים. סיים בהצטיינות קורס חובלים ולאחר מכן קורס פיקוד ימי מתקדם בבית הספר לפיקוד ימי. השתחרר מצה"ל בשנת 1990 בדרגת סרן. הוא ממשיך לשרת במילואים כמפקד גיבושים בקורס חובלים, בדרגת סגן אלוף. למד כלכלה וחשבונאות באוניברסיטת תל אביב, בעל רישיון רואה חשבון מוסמך. משנת 2010 מלמד בחוג לכלכלה במכללה למינהל קורס בניתוח דוחות כספיים והערכות שווי של חברות.

מדמון מתגורר עם משפחתו בקריית אונו. נשוי לחני, מורה לאנגלית, ולבני הזוג שתי בנות ובן.

קריירה
------

מדמון החל את הקריירה במשרד רואי החשבון ליובושיץ קסירר, שהיה חלק מרשת פירמת ראיית החשבון והייעוץ העולמית ארתור אנדרסן. הוא ניהל צוותים שעסקו בתחומי הביקורת והמיסים, וכן בהכנת עבודות כלכליות.

בשנת 1999 הצטרף לקבוצת "גלובס מוניטין" בתפקיד סמנכ"ל כספים. הקבוצה החזיקה באותם ימים במגוון של כ-20 חברות בתחומי תקשורת, אינטרנט וטכנולוגיה, ובכללן העיתון הכלכלי "גלובס", שבו היא מחזיקה עד היום, וכן קווי זהב, ערוצי זהב וחברות נוספות. בתחילת 2006 מונה למנכ"ל הקבוצה, ובמשך 11 שנים כיהן בתפקיד. תוך כדי כהונתו התמודדה הקבוצה עם התחרות שהתפתחה מול שני גופי תוכן כלכלי שהצטרפו לשוק התקשורת – "TheMarker" מקבוצת "הארץ", שעבר גם למהדורה מודפסת, ו"כלכליסט" מקבוצת "ידיעות אחרונות".

מדמון הוביל מהלכים להרחבת הפעילות של "גלובס" למתן שירותים נוספים, כמו גלובס מכרזים, שירותי דירוג בשיתוף עם "דן אנד ברדסטריט", שירותי הפצה של נתונים פיננסיים בשיתוף מערכת המסחר טרייד וואן – TradeOne – וכלים נוספים לגיוון מקורות ההכנסה של העיתון.

לאחר סיום עבודתו ב"גלובס", באפריל 2017, ניהל מדמון קבוצת נדל"ן פרטית שעסקה בייזום פרויקטים של מגורים, מלונאות ומסחר בתל אביב ובניו יורק.

במאי 2019 מונה למנכ"ל איגוד הבנקים בישראל.

פעילות ציבורית
--------------

מדמון חבר במועצה הציבורית של אלו"ט החל משנת 2017 וחבר במועצה הציבורית של קמפוס ביאליק-רוגוזין בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד של איתן מדמון במכללה למינהל
שער התחייה וקפלת התחייה - מראה מצפון
תקריב של השער והקפלה, ומבט לעבר הכיכר האדומה וכנסיית ואסילי הקדוש
**שער התחייה** (רוסית: **Воскресенские ворота**) או **השער האיוורי** (**Иверские ворота**) הוא שער בפינה הצפונית של הכיכר האדומה במוסקבה, היחיד שנותר משערי האזור המסחרי של קיטאי-גורוד.

המבנה
-----

השער מקשר בין הכיכר האדומה מדרום לכיכר מאנז' שמצפון לו. השער ממוקם בפינה הצפונית של הקרמלין, בין בניין המוזיאון ההיסטורי הממשלתי ממערב לבניין מוזיאון לנין ממזרח. בצידו הצפוני של השער ניצבת הקפלה האיוורית ובה מוצג העתקו של איקונין אם האלוהים האיוורית (Икона Божией Матери Иверская). לוח ארד ליד הקפלה מסמל את קילומטר אפס של מוסקבה ורוסיה כולה.

איקונין אם האלוהים בקפלה האיוורית
כאשר נבנו חומות האבן של קיטאי-גורוד ב-1535, הוקם שער האבן הראשון במקום. המבנה נבנה מחדש ב-1680 ומעל שני המעברים שבשער הוקמו שני מגדלים הנושאים גגות בצורת אוהל, בדומה למגדליה של חומת הקרמלין. איקונין המתאר את התחייה נקבע בשער בצידו הפונה אל הכיכר האדומה, וזה העניק לו את שמו. עד שנת 1731 שימשו המבנים שמעל לשער כחנות וכמטבעה, ולאחר מכן שימשו את בית הדפוס של אוניברסיטת מוסקבה.

האיקונין עושה הניסים של אם האלוהים האיוורית שוכן בקפלה הקטנה שמצפון לשער מאז שנת 1649. האיקונין המקורי נמצא במנזר איווירון הגאורגי בהר אתוס, ומכאן ההקשר לאיבריה הקווקזית והמקור לשמם החליפי של הקפלה ושל השער. על פניה של הבתולה נראית צלקת, ולפי המסורת דימם הפצע בעת אחד ממאבקי האיקונוקלאזם. קפלת העץ הוחלפה במבנה אבן בשנת 1781, ומעליה כיפה בצבע תכלת שבה משובצים כוכבים מוזהבים. על הכיפה ניצב פסל מלאך האוחז בצלב.

בשנת 1929 הועברה הקפלה מהמקום, והשער נהרס בשנת 1931 כדי לפתוח פתח עבור כלי רכב צבאיים כבדים שעשו את דרכם לכיכר האדומה בשעת מצעדים צבאיים. בין 1994 ל-1996 נבנו שני המבנים מחדש, והעתק חדש של האיקונין עושה הניסים הובא מהר אתוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שער התחייה** בוויקישיתוף
* שער התחייה בוויקימפיה
* אודות השער

| הכיכר האדומה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| כנסיית וסילי הקדוש • בית הקברות של חומת הקרמלין • המוזיאון ההיסטורי הממשלתי • שער התחייה • קתדרלת קאזאןגום • המאוזוליאום של לנין • אנדרטת מינין ופוז'ארסקי • לובנויה מייסטו • חומת הקרמלין | הכיכרהכיכר |

 |
**מרי אליזבת הרטמן** (באנגלית: **Mary Elizabeth Hartman**; ‏2 בדצמבר 1943 – 10 ביוני 1987) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשנת 1965 על הופעתה בסרט "טלאי כחול".

ביוגרפיה
--------

הארטמן נולדה בינגסטאון, אוהיו, שם עסקה בתיאטרון תחת הכינוי "ביף".
בגיל 21 עברה להתגורר בניו יורק כדי לקדם את קריירת המשחק שלה והחלה את דרכה בברודוויי.

קריירת משחק
-----------

בשנת 1964 קיבלה הארטמן הצעה לשחק בסרטו של הבמאי האנגלי המוערך גאי גרין "טלאי כחול" לצדם של סידני פואטייה ושלי וינטרס.
הופעה זו בתפקיד הצעירה העיוורת סלינה דארסי הייתה להופעת הבכורה של הארטמן בהוליווד.
הארטמן, בת 22 באותה שנה, הייתה לשחקנית הצעירה ביותר עד אז שנה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בטקס גלובוס הזהב קיבלה את פרס פריצת השנה והועמד לפרס השחקנית הטובה ביותר.

בשנת 1966 שיחקה הארטמן בסרטו החמישי של פרנסיס פורד קופולה כבמאי "אתה ילד גדול עכשיו" בתור רקדנית הגו גו ברברה דארלינג. הארטמן הועמדה על הופעתה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי בפעם השנייה ברציפות.
בנוסף השתתפה בסרטו של סידני לומט "הקבוצה" ובסרטו של ג'ון פרנקנהיימר "יום הדין".

ב-1971 הופיעה בדרמה של דון סיגל "נקמניות" לצידו של קלינט איסטווד
וב-1973 בסרט הקאלט "בראש מורם" בתפקיד פאולין אשתו של המתאבק בופורד פוסר.
התפרסמה בפעם האחרונה בתחילת שנות ה-80 בקומדיית האימה "ירח מלא" ובסרט האנימציה המפורסם "סודה של נים" בו דיבבה את קולה של גברת בריסבי.

חיים אישיים
-----------

הייתה נשואה לתסריטאי הסרט "הולך בדרכי" גיל דניס ממנו התגרשה לאחר 16 שנים. שמה קץ לחייה לאחר התמודדות ממושכת עם דיכאון.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* טלאי כחול (1965)
* הקבוצה (1986)
* אתה ילד גדול עכשיו (1966)
* המתקן (1968)
* נקמניות (1971)
* בראש מורם (1973)
* ירח מלא (1981)
* סודה של נים (1982)

### טלוויזיה

* אהבה בסגנון אמריקאי (1973)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליזבת הרטמן** בוויקישיתוף

* אליזבת הרטמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אליזבת הרטמן, באתר AllMovie (באנגלית)
* אליזבת הרטמן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* אליזבת הרטמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אליזבת הרטמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אליזבת הרטמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Elizabeth Hartman, 'Patch of Blue' Star, Is Suspected Suicide". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). 1987-06-12. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-08-02.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1604856
* BnF: cb139966363 (data)
* GND: 1020513187
* ISNI: 0000 0001 1572 2928
* LCCN: n96009646
* MusicBrainz: 2ea502ce-91e0-44e6-b2eb-25780856043c
* NKC: xx0152388
* SUDOC: 081259778
* VIAF: 61742009
* WorldCat: lccn-no96009646

 |
**איתן צור** (נולד ב-17 באוקטובר 1963) הוא במאי טלוויזיה ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה, בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

באוניברסיטה החל גם הקשר המקצועי שלו עם אסף ציפור, קשר שהניב מספר יצירות טלוויזיה מוערכות אותן יצרו השניים יחד: סדרת המערכונים והסאטירה החמישייה הקאמרית, סדרת הדרמה הבורגנים וסדרת הדרמה עם הנגיעה הדוקומנטרית דֹבלה עולמי. את כל הסדרות הללו איתן צור גם ביים.

בנפרד מעמיתו ציפור ביים צור פרקים בעונה השנייה של הסדרה בטיפול, את הדרמה הטלוויזיונית "מה אתה סח" שאותה כתב אבנר ברנהיימר על פי סיפור מאת גפי אמיר ופרקים בסדרה הדוקומנטרית סוף עונת התפוזים.

בשנת 2010 ביים את הסרט הראשון שלו באורך מלא, "התפרצות X", המבוסס על ספר באותו שם מאת עדנה מזי"א, שגם כתבה את התסריט.

בשנת 2008 ביים צור יחד עם קרן חכמה את הסדרה הפארודית-מוזיקלית "Red Band" בשיתוף עם אמני הבובות מקבוצת Puppet Folk Revival.

יצירתו מאופיינת בעבודת שחקנים מוקפדת, בעבודת מצלמה מאופקת אך מדויקת, ובאווירה ריאליסטית עם ניחוח אבסורדי, כסינתזה לכתיבתו של אסף ציפור.

קישורים חיצוניים
----------------

* איתן צור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* איתן צור, באתר AllMovie (באנגלית)
* איתן צור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* איתן צור, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2008 - עודד דוידוף (הכל דבש)** | **פרס האקדמיה לטלוויזיה - הבימוי הטוב ביותר בסדרה קומית 2009 - איתן צור וקרן חכמה (רד בנד) יחד עם רם נהרי (אמאל'ה)** | **הבא**:**2010 -** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007435969105171

 |
**דובוטמין** (באנגלית: **Dobutamine**) תרופה סימפטומימטית שמשמשת לטיפול באי ספיקת לב ושוק קרדיוגני. דובוטמין הוא אגוניסט לרצפטורי β1 של המערכת הסימפטטית. התרופה פותחה בשנות השבעים על ידי ד"ר רונלד טוטל וד"ר ג'ק מילס.

שימוש רפואי
-----------

דובוטמין משמשת לטיפול במקרים של אי ספיקת לב חריפה עם פוטנציאל להפיכות, כגון כזו המתרחשת במקרים של ניתוח לב או הלם ספטי או קרדיוגני.

התרופה לא שימושית במקרים של מחלת לב איסכמית, משום שהיא מגבירה את קצב הלב ובכך מגדילה את הביקוש של שריר הלב לחמצן.

התרופה נמצאת בשימוש נפוץ בבתי חולים במבחני מאמץ על מנת לזהות מחלת לב כלילית. הבדיקה נעשית בדרך כלל לאנשים שאינם יכולים לעשות בדיקת אקו לב במאמץ מפאת מחלה או גיל הבדיקה נקראת בדיקת אקו לב + דובוטמין.

התרופה ניתנת בהחמרה אקוטית ובאשפוז בלבד.

תופעות לוואי
------------

תופעות הלוואי נובעות מהפעלת רצפטורי β1 במערכת הסימפטטית. ביניהן יתר לחץ דם, תעוקת לב, אריתמיה וטכיקרדיה, והעלאת הסיכוי להפרעת קצב שנחשבת למסוכנת. 

יש להשתמש בזהירות במקרה של פרפור עליות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דובוטמין** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקבוצת מוסלמים בקרן אפריקה. אם התכוונתם להיסטוריון אל-ג'ברתי, ראו עבד א-רחמן אל-ג'ברתי.
**ג'ברתי** (געז: ጀበርቲ) כינוי המתייחס לתושבים המוסלמים של קרן אפריקה לרבות באתיופיה ובאריתריאה ללא קשר לשיוך אתני או לשוני. במובן הצר ההתייחסות היא למוסלמים החיים בין האמהרים והתגרים הנוצרים. במובן אחר מתייחס לכל המוסלמים שבאתיופיה ובאריתריאה. 

אצל קבוצות מסיומות בעיקר החבשים הכינוי אף משמש לתיאור המוסלמים בחצי האי ערב. בקרב סומלים רבים הכינוי משמש לתיאור צאצאיו של השייח' דרווד איסמעיל ג'ברתי.

על מקור הכינוי ישנם מספר השערות. השערה נפוצה היא שמקור הכינוי הוא מהאזור המכונה "ארץ ג'ברתה" שהוא הכינוי לאזור שבו נמצאת העיר זילע וסולטנות יפאט. סברה אחרת קושרת את הכינוי למילה התגרית "גברי" שמשמעותה "דייר" או "משרת" ומתייחסת למצב החברתי שהיה למוסלמים שרבים מהם היו צמיתים בסביבה הנוצרית, משמעות זו של הכינוי נחשבת לגנאי. השערה אחרת היא שמקור הכינוי הוא מהמילה בגעז "אגברת" שמשמעותה "משרת" בכוונה של "משרת האל".

ראו גם
------

* טוקריר
* אסלאם באתיופיה

לקריאה נוספת
------------

* Chris Prouty and Eugene Rosenfeld, **Historical Dictionary of Ethiopia and Eritrea**, Scarecrow Press, 1994, מסת"ב 0810826631, p.188

* חגי ארליך, "אסלאם" בתוך **אתיופיה: נצרות, אסלאם ויהדות**, האוניברסיטה הפתוחה, 2003, מסת"ב 965060636X, עמ' 139-262

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ברתי נקודה קום

הערות שוליים
------------

1. ↑  התושבים המוסלמים של אתיופיה ההיסטורית היו ללא רסת, כלומר חסרי זכות אבות על אדמה ואף נמנעה מהם זכות זו.
רישום של הדובון
**דובון יפהפה** (שם מדעי: **Utetheisa pulchella**) הוא מין של עש מתת-משפחת הדובונים במשפחת ה-Erebidae.

שמו העברי נגזר מצבעיו הנאים - לבן עם כתמים שחורים ואדומים. שמו הלועזי pulchella נגזר מאחד הצמחים האירופיים המארחים את זחליו ו-utetheisa ככל הנראה מקורו ביוונית במשמעות פצוע. צבעיו הבולטים משמשים כצבעי אזהרה המעידים על טעמו הדוחה האמור להרתיע טורפים. תחת לכנפיו העליונות הצבעוניות, כנפיו התחתונות לבנות עם כתם שחור בכל אחת.

בניגוד למרבית הדובונים הנפוצים בישראל, הדובון היפהפה פעיל בשעות הדימדומים וניתן לראות אותו לעיתים גם במהלך היום. בעת מנוחה כנפיו מקופלות ומקנות לו מראה צר המקל עליו להיטמע בצמחייה.

בישראל הוא נפוץ ברוב חלקי הארץ, בייחוד במקומות עתירי עשבייה, והצמח המועדף על זחליו הוא עוקץ עקרב וצמחים אחרים ממשפחת הזיפניים. זחליו שעירים כמרבית זחלי הדובונים.

תפוצה בישראל: באביב ובקיץ, במרכז וצפון הארץ, נפוץ באזור ירושלים. בעולם – בסוריה ובלבנון. כמו כן, הוא נפוץ באזור המזרח התיכון, ארצות ערב, דרום אירופה ואפריקה, והוא מופיע אף באזורים הטרופיים של אסיה ובאוסטרליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דובון יפהפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ARKive
* NCBI
* GBIF
 |

* דובון יפהפה בבלוג של עננת.
* דובון יפהפה באתר insectour
**הקבוצה המיוחדת למבצעים פדרליים** (בספרדית: **Grupo Especial de Operaciones Federales**, בראשי תיבות: **GEOF**) הוא שמן של יחידות טקטיות משטרתיות של המשטרה הפדרלית בארגנטינה שתפקידן לבצע מבצעים ללוחמה בטרור, מניעת הברחות סמים, אבטחת אח"מים וחילוץ בני ערובה.

הקבוצה מהווה יחידה של המשטרה הכפופה לדירקטוריון הכללי פשעים מורכבים וטרור בינלאומי. למרות קיומם של כוחות מיוחדים בארגנטינה כבר משנת 1930, היחידה עצמה נוצרה באופן רשמי רק לאחר הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה. היחידה הראשונה הוקמה ב-1994 בטוקומן וב-1997, הוקמה היחידה השנייה ברוסריו. רק שנה לאחר מכן הוקמה היחידה בבואנוס איירס.

קורס ההכשרה עומד על 20 שבועות והוא מחולק לשתי תקופות, עם רק 15% של לוחמים שעוברים את ההכשרה, הכוללת צליפה, צניחה, אמנויות לחימה, נהיגה התקפית ושימוש בחומרי נפץ. הקבוצה משתפת פעולה ומתאמנת עם יחידות מיוחדות של מדינות אחרות הדומות לה, כמו יחידת ה-FBI לחילוץ בני ערובה, ויחידת צבא ארצות הברית: הכומתות הירוקות, כמו גם היחידה הישראלית ימ"מ ויחידות ה-SWAT. היחידה זכתה לכינוי 4T (*todo tiempo-todo terreno*, בכל מזג אוויר ובכל שטח הוא המוטו של היחידה) והיא פועלת בכל ארגנטינה.

ציוד
----

הציוד הבסיסי לכל לוחם ה-GEOF כולל נשק סטנדרטי ורובה סער. הציוד גם כולל רובי ציד, רובי צלפים, ואפילו מכונת ירייה (מספר יחידות) תלוי במצבים בהן נתקלים הלוחמים.

להלן הנשק הנפוץ שבשימוש ה-GEOF:

* גלוק 17: סטנדרטי הנשק
* ברטה 92
* הקלר וקוך USP ב-45 ACP
* הקלר וקוך MP5
* SIG 552 קומנדו: סטנדרטי נשק
* FN Minimi
* רמינגטון 870
* H-S Precision HTR
* M24 SWS
* M110 SASS

ראו גם
------

* המשטרה הפדרלית בארגנטינה
* היחידה המיוחדת הראשונה (ארגנטינה)
תקע RJ-11
**RJ-11** (קיצור של Registered Jack 11) הוא תקע נפוץ לכבלי טלפוניה. זהו התקע האנלוגי שהיה נפוץ ביותר לפני השימוש בטכנולוגיות מתקדמות כגון: ADSL, ISDN ו-VoIP. גם כיום הכבל נפוץ בשימוש בטלפון ביתי וברשתות מקומיות. מחבר זה מאפשר חיבור של קו טלפוניה אחד.

**RJ-14** ו-**RJ-25** הם תקעים דומים ל-RJ-11 אך מאפשרים חיבור שני קווי טלפון ושלושה, בהתאמה.

צורת הכבל
---------

בשלושת הכבלים, הכבל מכיל שלושה זוגות שזורים. ב-RJ-11 מחובר רק זוג אחד למחבר בחיבורים המרכזיים (3,4), ב-RJ-14 מחוברים שני זוגות לחיבורים המרכזיים (3,4 ו-2,5) וב-RJ-25 מחוברים שלושת הזוגות לששת החיבורים במחבר.
בכל זוג הצד החיובי הוא 0 וולט (הארקה) והצד השלילי הוא 48- וולט (כאשר הטלפון מצלצל).

סימון הכבל
----------

הכבל מכיל 6 חוטים בצבעים שונים. קיימות מספר צורות של סימון המוליכים. השתיים העיקריות הן הסימון הישן, שבו כל חוט היה בצבע שונה והסימון לפי קטלוג 5e או קטלוג 6 של תקן TIA-568, שבו כל זוג הוא באותו הצבע - הצד החיובי הוא בצבע חסר (לבן עם פס בצבע של הזוג) והצד השלילי הוא בצבע מלא.

| מיקום | RJ-11 | RJ-14 | RJ-25 | זוגות | ± | צבע לפי cat5e/6 | צבעים ישנים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  |  | 1 | 3 | + | Pair 3 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/ירוק | Pair 4 Wire 1 כתום |
| 2 |  | 1 | 2 | 2 | + | Pair 2 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/כתום | Pair 2 Wire 1 Old שחור |
| 3 | 1 | 2 | 3 | 1 | – | Pair 3 Wire 2 Cat 5e/6 כחול | Pair 1 Wire 2 Old אדום |
| 4 | 2 | 3 | 4 | 1 | + | Pair 1 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/כחול | Pair 1 Wire 1 Old ירוק |
| 5 |  | 4 | 5 | 2 | – | Pair 3 Wire 1 Cat 5e כתום | Pair 2 Wire 2 Old צהוב |
| 6 |  |  | 6 | 3 | – | Pair 1 Wire 1 Cat 5e ירוק | Pair 3 Wire 2 כחול |

ראו גם
------

* טלפון
* כבל תקשורת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **RJ-11** בוויקישיתוף
* איך לייצר כבל לטלפון

| מחברי RJ |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| RJ-9 • RJ-11 • RJ-12 • RJ-14 • RJ-21 • RJ-25 • RJ-45 • RJ-48 • RJ-50 • RJ-61 |  |

 |
קרון
**קרון** הוא עגלה בעלת ארבעה גלגלים המחוברים, שניים קטנים יותר מקדימה ושניים גדולים יותר בחלק האחורי, שנועדה להעברת משא או נוסעים. בדרך כלל הקרון מונע על ידי סוסים, שורים, פרדות או בעלי חיים אחרים שמושכים את הקרון, אך יש גם גרירת קרונות על ידי כלי רכב מנועיים. את הבהמות נוהג אדם היושב בקדמת הקרון או רוכב על אחת הבהמות או בסמוך להן.

קיימים סוגים רבים של קרונות, מותאמים למשא שנועדו להוביל, מותאמים לדרכים בהן נועדו לעבור, מותאמים למזג האוויר ומותאמים לבהמות המושכות את הקרון. 

הקרון הפשוט ביותר הוא פלטפורמה, עגלה בעלת ארבעה גלגלים הנושאים משטח (פלטפורמה), ללא דפנות וללא מושבים (לעיתים יש מושב מאולתר עבור הנוהג בבהמות). הפלטפורמה יכולה להיות קטנה יחסית או גדולה, לפי הצרכים ולפי יכולת הבהמות למשוך אותה.

בקרונות שנועדו להסעת בני אדם הוצבו מושבים ומקום המושב זכה להגנה מהרוח, הגשם והשמש. סוג זה של קרונות התפתח לכרכרות ולדיליז'נסים. לקרונות שנועדו להוביל מטען נוספו דפנות, כדי שהמטען לא יתפזר וייפול מהקרון.

* קרון מסוג פלטפורמהקרון מסוג פלטפורמה
* קרון עם דפנות להובלת קרחקרון עם דפנות להובלת קרח
* קרון מכוסהקרון מכוסה
* קרון קונסטוגהקרון קונסטוגה
* קרון מובל על ידי בופלוקרון מובל על ידי בופלו
* קרון הנמשך על ידי תישקרון הנמשך על ידי תיש

ראו גם
------

* עגלת תינוק
* קרון רכבת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרון** בוויקישיתוף
* קרון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כרכרות ועגלות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284879905171
* BnF: cb119668195 (data)
* LCCN: sh85020461
* NKC: ph116632

 |
חלק מהכביש
**דרך מספר 1** (באנגלית: **State Route 1**) בקליפורניה היא כביש שאורכו כ-883 קילומטרים המחבר בין לגט בצפון לסן חואן קפיסטרנו בדרום. הכביש עובר לאורך חלק נכבד מחוף האוקיינוס השקט של מדינת קליפורניה, שנחשב בעיני רבים לאחד מן החופים היפים בעולם. הכביש נפתח בשנת 1934.

תיאור הכביש
-----------

לאורכו של הכביש מספר גדול של נקודות תיירות. כאשר נוסעים על הכביש מצפון לדרום, עוברים בגשר שער הזהב לפני שמגיעים לסן פרנסיסקו. לאחר מכן הכביש מתפתל בקטע מסוכן המוכר כ**מגלשת השטן**, שם הכביש נמצא בסכנה תמידית של הישטפות אל הים, ונסגר בעבר מספר פעמים, לתקופות של כמה חודשים, לאחר שנזק נגרם לתשתית בעקבות חלחול גשמים. נבנתה מנהרה שעוקפת את האזור המסוכן ונפתחה ב-2013.

הכביש ממשיך ועובר במפרץ חצי הירח, לא רחוק משם ישנו מגדלור עתיק שנמצא בשמורת הטבע פיג'ן פוינט. דרומה יותר הכביש עובר דרך העיירה סנטה קרוז, ולאחר מכן ליד העיירות כרמל ומונטריי, שביניהן נמצא אזור בשם חוף החלוקים, שבו גרים כמה מהאנשים העשירים ביותר בארצות הברית. קהילה זו מציעה לתיירים מגוון של שירותי בריאות, ספא, מסלולי גולף וכדומה. כביש 17 מיל המתפתל לאורך החוף מספק נקודות רבות לתצפית.

הכביש ממשיך דרומה דרך צוקים מרשימים - **Big Sur**, שבאזורם נמצא חוף שאליו נוהרים אלפי אריות ים בתקופת הרבייה, ולאחר מכן ליד טירת הרסט שבנה איל העיתונות העשיר ויליאם רנדולף הרסט, ומהווה כיום מוזיאון בתשלום שבו נערכים סיורים מודרכים. הוא ממשיך דרך סנטה ברברה ומאליבו עד לוס אנג'לס. בהמשך עובר הכביש גם דרך חוף סנסט, קורונה דל מאר וחוף הלגונה במחוז אורנג'.

לאורך מרבית הדרך ניתן לצפות בסוגים רבים של נוף פראי, צמחייה ובעלי חיים רבים, ביניהם אריות ים, דולפינים, כלבי ים ויונקים ימיים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרך מדינת קליפורניה מספר 1** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531938405171
* LCCN: sh87002385
* VIAF: 315151701
* WorldCat: viaf-315151701

 |
קרון בילום אמריקאי בתצוגה במוזיאון
קרון בילום בריטי של חברת "בריטיש ריילווייז"
**קרון בילום** (באנגלית: **Caboose** באמריקה הצפונית, **Brake Van** בממלכה המאוחדת) הוא קרון רכבת הנגרר בסופה של רכבת משא ומשמש בין היתר למגורי עובדי הרכבת. עד לשנות ה-80 של המאה ה-20 נדרשה כל רכבת משא בצפון אמריקה לגרור במאסף קרון בילום. עם פיתוח קרונות המשא ואמצעי האיתות וההתרעה במסילות הרכבת ושכלולם, פחת השימוש בקרונות בילום ובתחילת המאה ה-21 הם נעשו למחזה נדיר על המסילות.

היסטוריה
--------

קרון הבילום מספק לצוות הרכבת מקלט מפגעי מזג האוויר בקצה האחורי של רכבת משא. מן הקרון היה הצוות יוצא לעבודות עיתוק וכן לשמירה על הרכבת בשעה שעצרה. הקרון איפשר אף תצפית קבועה על הרכבת לצורך זיהוי תקלות שונות במשך הנסיעה: מטענים שחרגו ממקומם, ציוד הנגרר על המסילה וצירי גלגלים שנשחקו והתלהטו. לפקח הרכבת היה משרד בקרון הבילום, שבו היו נשמרים רישומי המטען של הרכבת. ברכבות משא לטווחים ארוכים היה קרון בילום שבו תנאי מגורים מינימליים לצוות, כולל מיטות ומטבח. 

קרונות בילום ראשונים היו מורכבים מקרון שטוח שעליו הוקם ביתן קטן, או מקרון משא סגור. משך תקופה ארוכה היו קרונות הבילום מצוידים בדלת צדית, דוגמת קרונות משא סגורים, עד אשר הדבר נאסר בחוק בגלל הסיכון הבטיחותי שבמבנה זה. קרונות בילום מאוחרים יותר מתאפיינים במרפסת קטנה בכל אחד מקצותיהם, אשר מצידיה יכול איש הצוות לרדת מן הרכבת אף בעת תנועתה. קרון הבילום צויד בפנסים אדומים כדי לציין את סופה של הרכבת. רבים מקרונות הבילום נצבעו באופן מסורתי בצבעים בוהקים, חלקם באדום וחלקם בצבעי הקטר.

סוף עידן קרון הבילום
--------------------

התקנת בלמים נפרדים בכל קרון משא, המופעלים בלחץ אוויר, הורידה משמעותית את הצורך בקרון בילום אשר יסייע לבלימת הרכבת בצוותא עם הקטר.

החל משנות השמונים פותחו בצפון אמריקה מתקנים אלקטרוניים שאותם ניתן להצמיד לאחורי הקרון המאסף ברכבות משא, הממלאים את רוב הפעולות אותן מילא הפקח אשר אייש את קרון הבילום. המתקן, המכונה בארצות הברית FRED/EOT (ראשי תיבות של "מתקן אחורי מבזיק/מתקן מאסף הרכבת"), מנטר את לחץ האוויר במערכת הבלמים של הרכבת ומשדר אות אלחוטי על כל תקלה לקטר. המתקן אף מנטר את תנועת הקרון המאסף ומשדר זאת לקטר, כך יכול נהג הקטר לדעת כי בתחילת נסיעה "נמתחה" הרכבת לכל אורכה ולא נותר "חופש" במצמדים שבין הקרונות, ועתה ניתן להגביר את מהירות הנסיעה. מידע זה חשוב במיוחד ברכבות משא ארוכות המגיעות לעיתים לאורך של קילומטרים אחדים. המתקן אף מכיל פנס מהבהב באור אדום כך שניתן להבחין באחוריה של רכבת משא ארוכה. עם תחילת השימוש במתקן FRED/EOT הלך ודעך השימוש בקרונות בילום. היום קיימים בארצות הברית קרונות בילום בודדים בלבד, המופעלים על ידי חברות רכבות קטנות.

רכבת ישראל הפסיקה את השימוש בקרונות בילום ברכבות המשא שלה בסוף שנות ה-60, עם התקנת מערכות בלימה בכל קרונות המשא. במוזיאון רכבת ישראל מוצגים שני קרונות בילום, האחד של הרכבת המנדטורית ואילו השני קרון בילום מצרי, כנראה שלל מלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרון בילום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293664905171
* LCCN: sh85018586

 |
**יהודית חולודנקו** (ידועה בשם המשפחה **חלד**; 1900 – ‏26 באוגוסט 1956, כ' אלול תשט"ז) הייתה מחנכת בשפה העברית ופעילה חברתית-ציונית. חברה בוועד ההורים המרכזי בתל אביב ובהתאחדות לשוויון נשים.

קורות חיים
----------

יהודית חולודנקו נולדה בקרבת פינסק במחוז ברסט בשטחי האימפריה הרוסית (בלארוס של ימינו) בחודש אב שנת תר"ס (1900) לאליהו פיינשרייבר (בן הרב יעקב מקוסויבי) ולשרה איטה בת רבי יעקב הרש זקהם-פיטקובסקי (ממשפחה מיוחסת לרבי ישראל מקדושי רוז'ינוי המתו על קידוש השם במאה ה-17). מוצא המשפחה מגזע גאונים וקדושים מצד אחד, עד רש"י ולמעלה ממנו עד הלל הכהן, ומצד שני שורשיהם בבית רב שרירא גאון ורב האי גאון, ומרבנו זרחיה הלוי בעל "המאור" וגאוני ספרד.

קיבלה חינוך יהודי מסורתי. למדה בגימנסיה בבריסק. במלחמת העולם הראשונה הוגלתה המשפחה על ידי הצבא הרוסי ועברה לעיירה רוז'ינוי. ברוז'ינוי פעלה כמורה ומחנכת לנוער הציוני ולימדה עברית ומורשת ישראל. משם עברה לקייב. למדה במחלקה הרפואית פדגוגית של האוניברסיטה, בקורסים לגננות, ולחינוך עברי אצל המורה יצחק אלטרמן שהעביר זה מכבר את בית ספרו מוורשה לקייב.

בעיר השתייכה לאגודת צעירי ציון והייתה גם יו"ר של סניף האגודה בפרבר קייב "סלובודקה". נאסרה יחד עם כל חברי הוועידה החשאית הכל-רוסית של "צעירי ציון" (1922). בין הנאסרים היו: אליהו אפשטיין, דוד בר-רב-האי, ברוך ויינשטיין, נחום ורלינסקי ומאיר ארגוב. מאסרה הוחלף בנסיעה לארץ ישראל (1923) לאחר שנישאה בשנת 1922 לד"ר אהרן חולודנקו (חלד), רופא קופת חולים עממית בת"א ובמושבות השרון ובנו של המחנך העברי, אברהם חולודנקו.

עם עלייתם ארצה, העלו בני הזוג חולודנקו את הוריה של יהודית והתיישבו בעיר תל אביב ברחוב יבנה 46.

הייתה חברה פעילה בהתאחדות נשים לשוויון זכויות בענייני תרבות עברית ופעלה לצד חברותיה שושנה פרסיץ ורחל כהן-כגן. תמכה בחברה אזרחית סולידרית, אך התנגדה למודל חברתי סוציאליסטי. כמו כן, חברה ומארגנת נשים נאמנות ללשון העברית שהתמזגה עם ברית עברית עולמית. השתתפה בשני הקונגרסים של ברית עברית עולמית וארגנה את הנשים האורחות מחוץ לישראל. כמו כן, הייתה חברה פעילה באגודת "מגן" שפעלה לעזרת אסירי ציון בברית המועצות. חברת המועצה של התאחדות יהודי רוסיה והשתתפה בכל אספותיה. עבדה שנים רבות ב"ועד ההורים המרכזי" למערכת החינוך בתל אביב ופעלה רבות לארגון הקייטנות לילדים נצרכים בשכונות העניות. בנוסף לפעילותה הציבורית בעיר, יהודית חולודנקו הייתה חברה פעילה באגודת "אלתירא" (אגודה לחקר תולדות רוסיה ואוקראינה) שהוציאה לאור את הרבעון "העבר".

נפטרה בתל אביב ב-26 באוגוסט 1956 והובאה למנוחות בבית העלמין הדרום הגובל עם חולון ובת ים.

משפחה וצאצאים
-------------

מנישואיה לד"ר אהרן חולודנקו נולדו שני ילדים, תמרה, מורה ומחנכת בתל אביב, נשואה לקריין הרדיו והעיתונאי לנחמיה בן אברהם. בנה השני הוא אמנון חלד מראשי עורכי הדין בישראל (בוגר המחזור הראשון באוניברסיטה העברית בהר הצופים) עורכו האחראי של עיתון "חדשות הספורט", נשוי לתמר חלד, בת דודתם של צבי ויורם דינשטיין.

אחיה הבכור יעקב עבד בעיריית תל אביב.

אחיה השני שבתאי בארי (פיינשרייבר) היה ממייסדי קיבוץ בית השיטה. בעוד אחותה יונה נישאה לאיש הצבא והמהנדס האזרחי מרדכי (מקס) קפלן.

נינתה של יהודית חולודנקו היא האסטרופיזיקאית פרופ' רוית חלד-איטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יהודית חולודנקו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3176
* הקבר של יהודית חולודנקו, באתר billiongraves

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודית חולודנקו באתר GRAVEZ
**דמטריוס** (ביוונית: **Δημήτριος**‏; המאה ה-3 לפנה"ס) היה נסיך מוקדוני, בנו של דמטריוס פוליורקטס. לתקופה קצרה היה מלך קירנה.

ביוגרפיה
--------

דמטריוס היה בנו של דמטריוס פוליורקטס מלך מוקדון, ושל אשתו החמישית פתולומאיס, לה נישא בשנת 287 לפנה"ס. סבו מצד האבא היה אנטיגונוס מונופתלמוס, ומצד האמא סבו וסבתו היו תלמי הראשון מלך מצרים ואורידיקה בת אנטיפטרוס. אחיו למחצה היו אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון וסטרטוניקה מסוריה מלכת הממלכה הסלאוקית. הוא כונה "הנאה", ככל הנראה על שום יופיו. אביו נודע בתור "האיש היפה ביותר ביוון".

הוא נישא לראשונה לאצילה יוונית בשם אולימפיאס מהעיר לאריסה. היא ילדה לו בן אחד בשם אנטיגונוס שעתיד להפוך למלך מוקדון. היא ככל הנראה מתה, או שהם התגרשו בסביבות 240-249 לפנה"ס. בשנת 250 לפנה"ס מת מגאס שליט קירנה שבלוב. לפני מותו, הוא ציווה שישיאו את בתו ברניקי השנייה לתלמי השלישי, במטרה לסיים את הסכסוך הקירני-מצרי. עם זאת, אלמנתו של מגאס, אפאמה השנייה, שלאביה אנטיוכוס הראשון היה אינטרס ברור לצמצם את כוחה של מצרים, סירבה לאשר את הנישואין. כדי לחזק את הסירוב, היא הזמינה את דמטריוס הנאה כדי שיינשא לברניקי. דמטריוס נישא לברניקי וכך הפך למלך קירנה. 

לא ידוע כמה זמן דמטריוס מלך על קירנה. הוא לא היה פופולרי בשל יהירותו, ולא ידוע על ילדים שנולדו לו מברניקי. יוסטינוס מוסיף לסיפור נופך רומנטי כאשר הוא טוען שלמעשה אפמאה, אמה של ברניקי, הייתה מאוהבת בדמטריוס, והשיאה אותו לבתה רק כדי שתוכל לקיים איתו רומן בעצמה. כך או כך, ברניקי עצמה לא יכלה לסבול את המצב המשפיל, וגם סביר להניח שהיא תמיד רצתה להיות מלכת מצרים. היא הנהיגה קשר, במהלכו רצחה במו ידיה את דמטריוס בחדר המיטות של אפמאה. עם זאת, היא חסה על אמה והותירה אותה בחיים.

ברניקי נישאה בסופו של דבר לתלמי בסביבות שנת 245 לפנה"ס, וכך אוחדו מצרים וקירנה סופית.

לקריאה נוספת
------------

* דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה).

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלוטרכוס, "**חיי דמטריוס**", 46.
2. 1 2  Smith, **Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology**, "Deme'trius", 1873
3. ↑  Peter Green, "**Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age**", Berkeley: University of California Press, 1990. 126.
4. 1 2  יוסטינוס, ספר עשרים ושישה, 3.
5. ↑  Bevan, E. R. "The second Ptolemy, Philadelphus". *In The House of Ptolemy*, 1927. p. 74
6. ↑  קאלימאכוס "**שערותיה של ברניקי**". שרד בתוך: קאטולוס, שיר 66.
**מחוז (אובלסט) וראצה** (בולגרית **Област Враца**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בצפון מערב בולגריה ומשתרע מהרי הבלקן בדרומו ועד לגדות הדנובה בצפונו. המחוז גובל ברומניה ובירתו היא העיר וראצה.

היסטוריה
--------

התיישבות אנושית מאורגנת בשטח מחוז וראצה התרחשה בתקופת הברונזה המאוחרת. היו אילו שבטים תראקים אשר בהמשך היוו חלק מהממלכה התראקית, שחלשה לפרקים גם על אזור וראצה. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש האזור על ידי צבא הרפובליקה הרומית ובהמשך הפך חלק מפרובינציית מואסיה. בשלהי המאה ה-4 פלשו לאזור שבטים גותים וגרמאנים ובהמשך ההונים והרומאים איבדו את החזקה עליו. בהמשך נשלט השטח על ידי האימפריה הביזנטית ובמהלך המאה ה-7 הפך חלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה.

בשלהי המאה ה-14 נכבש האזור על האימפריה העות'מאנית ולהוציא את תקופת בין המלכים באימפריה, נותר בחזקת העות'מאנים עד המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). לאחר המלחמה הפך האזור חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. בראשית המאה ה-20, תקופת שלטונו של פרדיננד הראשון, מלך בולגריה, חלה תנופת פיתוח כלכלי באזור בעיקר לאחר חיבורה של העיר וראצה לרשת מסילות הברזל הבולגריות ולתשתית החשמל.

כלכלה
-----

בבחינת תעסוקת המחוז עולה, כי למעלה ממחצית המועסקים הם במגזר השירותים, כ-40 אחוזים במגזר התעשייה ו-10 אחוזים מועסקים במגזר החקלאות. אחוז האבטלה גבוה בשיעור ניכר מהממוצע הבולגרי, עניין המסביר את שיעור הגירת העבודה הגבוה מהמחוז. המחוז מתבסס על תעשייה קלה בתחום עיבוד המזון, יקבים, טקסטיל, חמרי בניין ומוצרים אלקטרוניים. בשטח המחוז או בסמוך אליו חולפים עורקי התחבורה מספר 4, 5, 7, 8 ו-9 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. כמו כן, חוצה הכביש המהיר הפנים בולגרי E-79 את המחוז וסמוך לעיר אוריאחובו מצוי קומפלקס נמל הדנובה המשותף לבולגריה ורומניה, אוריאחובו - בצ'ט ובו מרכז מעבורות.

דמוגרפיה
--------

אוכלוסיית המחוז נמצאת במגמת קיטון משמעותית בעיקר בשל הגירת עבודה ממנו, אך גם בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה. בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית מחוז וראצה ב-19 אחוזים. לפי נתוני מפקד 2001, 49.1% מהאוכלוסייה הם גברים ו-50.9 אחוזים הן נשים. עוד לפי נתוני המפקד עולה, כי 94.4 אחוזים מחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית, 1.74 אחוזים הם מוסלמים סונים, ומחצית האחוז מן האוכלוסייה הם קתולים. 2.82 אחוזים הגדירו עצמם כאתאיסטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוז וראצה** בוויקישיתוף

| דגל בולגריהדגל בולגריה **מחוזות בולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלגואבגרד • בורגס • דובריץ' • גברובו • חאסקובו • קרדז'אלי • קיוסטנדיל • לובץ' • מונטנה • פאזארדז'יק • פרניק • פלבן • פלובדיב • ראזגרד • רוסה • שומן • סיליסטרה • סליבן • סמוליאן • סופיה • העיר סופיה • סטארה זאגורה • טרגובישטה • וארנה • וליקו טרנובו • וידין • וראצה • ימבול |  |

 |

| **רשויות מקומיות וערי מחוז וראצה שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| וראצה • קוזלודוי • ביאלה סלאטינה • מזדרה • אוריאחובו • בורובאן • קריבודול • מיזיאה • רומאן • חיירדין | מחוז וראצה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555286205171

 |
**דֵּמֵטְרִיוֹס הַשְּׁלִישִׁי אֶאוּקָאִירוֹס** (ביוונית עתיקה: **Δημήτριος Γ΄ Εύκαιρος**) היה מלך הממלכה הסלאוקית בסוריה בין 96 ל-87 לפנה"ס. עקב מלחמת אזרחים על הירושה אחיו הגדול סלאוקוס השישי נהרג בקרב נגד אנטיוכוס העשירי ודמטריוס נבחר לשלטון דרך ההשפעה של מצרים התלמיית ביחד עם אחיו, פיליפוס הראשון ומלך תחילה על דמשק, אך עם הזמן כבש שטחים נרחבים. הוא לחם בממלכת החשמונאים של אלכסנדר ינאי ולקראת מותו מירב סוריה הייתה תחת שליטתו.

קורות חיים
----------

מאז תקופת שלטונו של אנטיוכוס השמיני הייתה הממלכה הסלאוקית מחולקת בין המזרח למערב (צדדים אלו כונו צפון; מזרח ודרום; מערב) ובין ענפים בשושלת הסלאוקית אשר טענו לכס.

דמטריוס (מן הפלג המזרחי) היה מושל על דמשק בזמן שלטון אחיו הגדול, סלאוקוס השישי. בהחלטת תלמי התשיעי, פרעה על מצרים התלמיית, (אשר החזיקה השפעה רבה על גבי הממלכה הסלאוקית), הוחלט כי דמטריוס ישלוט על רוב המזרח בעוד פיליפוס ישלוט על חלקה בצפון-מזרח הממלכה וסלאוקוס השישי יהיה שליט מעליהם.

הוא נלחם בגבול הדרומי עם ממלכת החשמונאים של אלכסנדר ינאי בעת שהגיעה אליו הבשורה שאחיו השולט (סלאוקוס) נפל בידי הכוחות המערביים תחת אנטיוכוס העשירי. דמטריוס מיהר בחזרה אל הממלכה בשביל למנוע כל אפשרות לניסיון הכתרה וגניבת הכתר בידי אחיו פיליפוס הראשון. דמטריוס עם הזמן חיזק את מעמדו על המערב והיה נראה כי עמד לסיים את מאבק הירושה הממושך.

בשנת 89 לפנה"ס מיתרידטס השני, מלך פרתיה הפיל ביחד עם בעלי ברית מחצי האי ערב את אנטיוכוס העשירי, וממלכתו של האחרון במערב החלה מתפרקת. ברואו הזדמנות זו, דמטריוס הגיע להסדר עם אלכסנדר ינאי ויצא למערכה נגד המערב, במסגרתה צלח בכיבוש אנטיוכיה.

מנקודה זאת התפרקה הברית בין דמטריוס ופיליפוס, האחרון קרא לעזרת הגנרל הפרתי מיתרידטס השלישי, מלך פרתיה לעתיד וביחד השניים הפילו את שטחי ממלכתו של דמטריוס בשנת 87 לפנה"ס. בעוד פיליפוס ואנטיוכוס השנים עשר ירשו את דמטריוס, האחרון נשלח כ"פרס" אל קטסיפון, בירת האימפריה הפרתית, שם נפטר לאחר מספר שנים.

ראו גם
------

* אנטיוכוס השמיני
* מיתרידטס השני, מלך פרתיה
* אלכסנדר ינאי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמטריוס השלישי** בוויקישיתוף
* דמטריוס השלישי, ליביוס

| בית סלאוקוס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סלאוקוס הראשון • אנטיוכוס הראשון • אנטיוכוס השני • סלאוקוס השני • סלאוקוס השלישי • אנטיוכוס השלישי (הגדול) • סלאוקוס הרביעי • אנטיוכוס הרביעי (אפִּיפָנֶס) • אנטיוכוס החמישי • דמטריוס הראשון • אלכסנדר הראשון • דמטריוס השני • אנטיוכוס השישי • דיודוטוס טריפון • אנטיוכוס השביעי • דמטריוס השני • אלכסנדר השני • קלאופטרה תאה • סלאוקוס החמישי • אנטיוכוס השמיני • אנטיוכוס התשיעי • סלאוקוס השישי • אנטיוכוס העשירי • דמטריוס השלישי • אנטיוכוס האחד עשר • פיליפוס הראשון • אנטיוכוס השנים עשר • סלאוקוס השביעי • אנטיוכוס השלושה עשר • פיליפוס השני פילורומאיוס |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007575404105171
* GND: 1147210926
* NLP: A36228539
* VIAF: 232151246525744131609
* WorldCat (עם VIAF): 232151246525744131609

 |
**תוכנית החונכות העסקית** היא פרויקט המופעל על ידי משרד הכלכלה, במטרה לסייע לעסקים קטנים ובינוניים, באמצעות הטמעת כלי ניהול מקצועיים על מנת לשפר את רמת הניהול בעסקים, ביצועיהם ורווחיותם.

התוכנית יצאה לדרך בשנת 1992, בתקצוב של משרד הכלכלה, ובניהולם של מספר חברות ייעוץ עסקי פרטיות. עם השנים הוקם מאגר המונה כאלפיים חונכים בתחומים רבים כגון ניהול כללי, ניהול כספים, ניהול שיווק ומערכות מידע.
תהליך החונכות כולל שלב אבחון הנעשה על ידי אחת מחברות הייעוץ, המתאימה לעסק המעוניין ליווי עסקי של יועץ מתאים, בהתמחויות הניהוליות השונות שמציעה החונכות.

עבור העסק, מימון שעות הייעוץ מסובסד על ידי המדינה בשיעור של 75%, ותעריף השעה עצמו נמוך (נכון ל-2013 מחיר שעת ייעוץ בפרויקט הוא 210 ש"ח, מתוכם 80 שקלים משלם העסק), שירותי החונכות ניתנים בכל רחבי ישראל.

החונכות מיועדת לעסקים זעירים בהם מועסקים עד 4 עובדים ולעסקים גדולים יותר בהם מועסקים בין 5 ל-100 עובדים, מתחומי התעשייה, המלאכה, המסחר והשירותים. בעבר משרדי החקלאות והתיירות השתלבו בתוכנית על מנת לתת מענה גם לעסקים העוסקים בתחומים שבטיפול משרדם, אך נכון ל-2008 אינם פעילים יותר בפרויקט. המשרד להגנת הסביבה משתלב בתוכנית באמצעות תקצוב חונכויות לנושאים בטיפולו.

מספר השעות המסובסדות במסגרת הפרויקט מוגבל בהתאם לגודל העסק:

* בחונכות זעירה מוקצות עד 30 שעות חונכות ופרק זמנה הוא עד 6 חודשים. חונכות זו ניתנת לעסקים זעירים בהם עד 4 עובדים.
* בחונכות רגילה מוקצות עד 150 שעות חונכות ופרק זמנה הוא עד 18 חודשים. חונכות זו ניתנת לעסקים המעסיקים עד 100 עובדים.

עד ל-2013 בוצעו למעלה מ-40,000 חונכויות, במהלך השנים גדל מספר העסקים שנהנו משירותי החונכות, מכ-600 בשנה בממוצע בתקופה שבין 1992 ו-1997, לכ-3,000 בשנה בממוצע משנת 1998 ועד 2004. עצירות בתקציב הפרויקט הביאו לירידה בהיקפי הפעילות בין 2004 ל-2007, משנת 2007 מפעיל משרד הכלכלה את התוכנית במתכונת שונה מבעבר, בין השאר חילק את המדינה ל-3 אזורים אשר בכל אחד מהם פועלות חברות ייעוץ שונות המרכזות את הפרויקט עבור המשרד, ושינה את שיטת התשלומים לחונכים ולרכזים.

הפרויקט זכה בשנת 1996 בפרס קפלן, וב-1998 קיבל את אות מיזם האיכות לשנת היובל, בשנת 2004 מתח מבקר המדינה ביקורת על משרד הכלכלה בנושא החונכות העסקית על כך שלא קבע סדרי עדיפויות במסגרת תקציב הפרויקט ואין בידיו מידע על תועלתו, שכן לא אסף נתונים על מספר העסקים ששרדו, צמחו או חדלו מלהתקיים.

ראו גם
------

* הקרן לעסקים קטנים

קישורים חיצוניים
----------------

* פרויקט החונכות, באתר משרד הכלכלה

הערות שוליים
------------

1. ↑   (הקישור אינו פעיל, 1 בספטמבר 2017)