recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אסכנדר** (בגעז: "እስክንድር") היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. אסכנדר נולד ב-15 ביולי 1471 כבנו בכורו של הקיסר באדה מריאם מאשתו הרביעית וויזרו רומנה וורק. יירש את אביו כקיסר ב-8 בנובמבר 1478 הוכתר בילבסה תחת השם "קונסטנטין השני".

משום שהוכתר בגיל צעיר לקיסר שלטונו דרש שליט בפועל, ולכן נוצרה מועצה מאמו הקיסרית רומנה וורק, טאספה גיורגיס ראש המנזר באגם חאיק, והביטווודאד עמדה מיכאל. אף על פי כן, הקיסרית רומנה הוצאה מהמועצה וחייה במנזר ליד דברה ליבנוס היכן שהיא מתה מאוחר יותר, טאספה גיורגיס לא הוכיח את כוחו מול מיכאל, ועמדה מיכאל "שלט בממלכה כשליט יחיד". שלטונו של הרוזן עמדה מיכאל הגיעה לסופו בשנת 1486 כאשר החלה הפיכה כנגדו בראשותה של הסבתא החורגת של הקיסר אסכנדר, הלני. לאחר מכן הקיסרית הלני שיחקה מרכיב חשוב בשלטון. הקיסר אסכנדר נפטר לפני שהגיע לגיל 22 בגלל מלחמת אזרחים שהתרחשה.

בזמן שבית המלוכה החזיק את הקיסר המת באופן סודי אצל האציל זאסילאס, שצעד באופן מידי לכלא אמבה גישן, ושחרר את נהואד. והכריז עליו קיסר. אציל נוסף תקלה קריסטוס, שנשאר בארמון הקיסרי, הכריז על בנו של אסכנדר עמדה ציון השני כקיסר. בזמן שתקלה קריסטוס הוכרח להביס את תומכיו של זאסילאס, ומכאן מלחמה החלה על הכתר.

תחת שלטונו של קיסר זה הייתה השפעה אירופאית, בכתב יד שנכתב על ידי פרנקוס סאריאנו (מתוארך ל-1482 על ידי סומיגלי), סאריאנו מתאר שהיו 10 איטלקים ושהם גרו בארמונו של אסכנדר, הם חיו שם כ-25 שנים. סאריאנו מוסיף שמאז 1480 עוד שבעה באו לגור בארמון האתיופי. הם טיילו שם על מנת "לחפש תכשיטים ואבנים יקרות", אבל "מאז שהקיסר לא נתן להם לחזור, כולם היו מרוצים, כיוון שכולם פוצו, כל אחד בהתאם לדרגה שלו". כחובב ספרים אסכנדר היה זה שכתב את הספר "מלכה מריאם". 

לקראת סוף שלטונו של אסכנדר נחת פרו דה קוויליאן לחופי האימפריה האתיופית, כשליחו של מלך פורטוגל ז'ואו השני. דה קוויליאן נותר באתיופיה כיועץ לקיסרים ונטען כי לא הורשה לחזור לפורטוגל. 

אסכנדר נפטר ב-7 במאי 1494 ונקבר בדברה וורק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, p. 286
2. ↑  Richard Burton, First Footsteps in East Africa, p. 179
3. ↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, p. 292
4. ↑  O.G.S. Crawford, Ethiopian Itineraries, circa 1400-1524, p. 40-54

| השושלת הסולומונית |
| --- |
| תור הזהב | יקונו אמלק • יאגבה ציון • סינפה ערד הרביעי • חיזבה אסגד • קידמה אסגד • ג'ין אסגד • סבא אסגד • וואדם ערד • עמדה ציון הראשון • ניואיה קראסטוס • ניואיה מריאם • דווית הראשון • תוודרוס הראשון • יסחק הראשון • אנדראיאס • תקלה מריאם • סארוו ייאסוס • עמדה ייאסוס • זרע יעקב • באדה מריאם הראשון • אסכנדר • עמדה ציון השני • נהואד |
| תקופת השפל | דווית השני • גלאוודיוס • מינאס • סרצה דנגל • יעקב • זה דנגל • יעקב |
| ענפים | השושלת הגונדרית • השושלת השאוונית • השושלת התיגראינית • השושלת הגוג'אמית |
| האימפריה האתיופית |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**באדה מריאם הראשון** | **קיסר האימפריה האתיופית** 8 בנובמבר 1478 - 7 במאי 1494 | **הבא**:**עמדה ציון השני** |
**נקודת כמישה** (באנגלית: **Wilting point**) היא סף מינימלי, שמתחתיו הצמח כמש ומאבד מלחץ הטורגור ונובל, לעיתים עד לנקודה שאין ממנה חזרה גם אם יועבר הצמח לסביבה רוויה למשך 12 שעות. מתחת לנקודה זו, כמות המים המוחזקת בקרקע אינה זמינה לצמחים משום שמים אלה צמודים לחלקיקי הקרקע. 

במונחים פיזיקליים, נקודת הכמישה (מסומנת כ- θwp) היא תכולת המים בקרקע בנקודה בה הלחץ שווה לזה שהצמח יכול להפעיל כדי לשאוב מים מהנקבובים. לכל צמח תהיה נקודת כמישה שונה, אבל את הממוצע או הסטנדרט מגדירים כ-15 בר. במעבדה, בעזרת עקום תאחיזה על ידי אחוז הלחות תחת לחץ של 1.5k Pa.

פועל יוצא מכך הוא, שהמים הזמינים לצמח הם ההפרש בין כמות המים בקרקע לבין כמות המים בקרקע  בנקודת הכמישה. עובדה זו מקנה חשיבות רבה למושג נקודת הכמישה בתחומי החקלאות. חישוב המים הזמינים לצמח בקרקע חשוב עבור השקיה מדויקת יותר ולא בזבזנית. בעזרת נתוני כמות מים זמינים בקרקע, וכן קצב שאיבת המים על ידי הצמחים, ניתן לקבוע את תדירות השקיה הנדרשת על מנת שלא להגיע לנקודת הכמישה, שכן מצב זה יפגע ביבולים, אך גם לא להשקות ביתר. בנוסף, מידע זה יכול להיות שימושי גם במידול של גידול היבול וחיזוי התוצרת.

צמח שגדל בקרקע שעברה את נקודת הכמישה ולכן נבל
בעוד שמושג נקודת הכמישה רלוונטי מאוד עבור צמחים הגדלים בעציצים במעבדה, ישנם מחקרים המראים כי אינו משקף את אשר נמצא בשדה, שכן הוא אינו מתחשב בכך שבתנאי יובש מיצוי המים מפרופיל קרקע אינו אחיד. גידולים הגדלים בתנאי יובש כאלה משאירים את שכבות פני השטח יבשות יותר מאלו הנמצאות בקרבת קרקעית השורש, כנראה משום שצפיפות השורשים גדולה יותר סמוך לפני הקרקע. גורמים נוספים כמו ריכוז מלחים גבוהה בקרקע תורמת גם היא לחוסר האחידות ביניקת המים.

היסטוריה
--------

ב-1912 הציגו Lyman Briggs ו Homer LeRoy Shantz לראשונה את המושג מקדם הכמישה (wilting coefficient) המוגדר כאחוז המים בקרקע כאשר הצמחים הגדלים באדמה נובלים לראשונה למצב שממנו לא יוכלו לחזור למצבם הרגיל בעזרת אוויר לח בסביבתם, אלא רק בעזרת תוספת מים לקרקע.

מאוחר יותר Frank Veihmeyer  ו  Arthur Hendrickson מאוניברסיטת דייביס בקליפורניה מצאו כי מקדם הכמישה הוא קבוע (מאפיין) של הקרקע ואינו מושפע מתנאים סביבתיים. לבסוף היה זה  Lorenzo A. Richards שהציע כי הוא נלקח כתכולת המים בקרקע כאשר היא נמצאת תחת לחץ יניקה של 15 בר.

ראו גם
------

* בצורת

הערות שוליים
------------

1. ↑  A. B. Makar, K. E. McMartin, M. Palese, T. R. Tephly, Formate assay in body fluids: application in methanol poisoning, **Biochemical Medicine** 13, 1975-6, עמ' 117–126
2. ↑  K. S. Bose, R. H. Sarma, Delineation of the intimate details of the backbone conformation of pyridine nucleotide coenzymes in aqueous solution, **Biochemical and Biophysical Research Communications** 66, 1975-10-27, עמ' 1173–1179
3. ↑  J.L Dardanelli, J.T Ritchie, M Calmon, J.M Andriani, An empirical model for root water uptake, **Field Crops Research** 87, 2004-04, עמ' 59–71 doi: 10.1016/j.fcr.2003.09.008
4. ↑  Rubens Alves de Oliveira, Márcio Mota Ramos, Leonardo Angelo de Aquino, **Sugarcane**, Elsevier, 2015, עמ' 161–183
5. ↑  Taiz, L. and E. Zeiger, **Plant physiology.**, Oxford University Press, 2015
6. ↑  F. J. Veihmeyer, A. H. Hendrickson, SOIL MOISTURE AT PERMANENT WILTING OF PLANTS, **PLANT PHYSIOLOGY** 3, 1928-07-01, עמ' 355–357 doi: 10.1104/pp.3.3.355
פאריסר, 2010
**אלי פאריסר** (באנגלית: **Eli Pariser**; נולד ב-17 בדצמבר 1980) הוא יזם אינטרנט יהודי-אמריקאי שהקים בין השאר את "Upworthy", אתר אינטרנט להעלאה ושיתוף של תוכן ויראלי, ואת "MoveOn.org", אתר ובו פועלת קהילת אקטיביסטים, אשר מנצלת את הקדמה הטכנולוגית על מנת לשתף ולהוביל לשינויים בחברה.

בשנת 2001 החל פאריסר את מעורבותו הווירטואלית כפעיל פוליטי. מיד לאחר אירועי ה-11 בספטמבר בארצות הברית, ביקש פאריסר להפגין נגד כוונת הנשיא דאז, ג'ורג' וו. בוש, לנקום במפגעים. הוא הקים את האתר 9-11.peace.org, עצומה שקראה ל"איפוק ושליטה עצמית" של הממשל. פאריסר שלח את קישור האתר לכ- 30 מחבריו, שעשו כמוהו וכך צבר האתר תאוצה. כשלושה ימים מאוחר יותר קרס האתר בגלל עודף מתחברים. בחלוף שבועיים הגיע העצומה למעל חצי מיליון חתימות. 

הצלחת העצומה הביאה לחיבור בינו לבין ווס בויד, מייסד MoveOn.org, אתר אינטרנט העוסק בגיוס פעילים עבור המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית. השניים איחדו את אתריהם מעט מאוחר יותר, כשפאריסר מתמנה למנהל הקמפיינים הבינלאומיים של האתר המאוחד וב- 2009 הופך ליושב ראש מועצת המנהלים שלו. 

*"האינטרנט מראה לנו את מה שנדמה לו שאנו רוצים לראות, אבל לא בהכרח את מה שאנו צריכים לראות"* - היזהרו מ"בועות הפילטר" TED מאי 2011

במאי 2011 הוציא פאריסר ספר בשם "בועת הפילטר: מה האינטרנט מסתיר מכם" בו הוא מסביר כיצד אתרי אינטרנט ומנועי חיפוש מסננים מידע עבור כל גולש בצורה שונה. לדעתו של פאריסר, הגולשים נכנעים לסינון זה בעל כורחם ומוצאים עצמם ממודרים מהרבה מידע ותוכן שאמור להיות נגיש לכולם בצורה שווה. טענות אלו מופנות בעיקר למפתחי גוגל ופייסבוק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלי פאריסר** בוויקישיתוף
* אלי פאריסר, ברשת החברתית טוויטר
* אלי פאריסר, ברשת החברתית Goodreads
* שיזף רפאלי, מי קובע מה נגלה ברשת, באתר כלכליסט, 26 במאי 2011
* אלי פאריסר, היזהרו מ"בועות סינון" מקוונות, ועידת TED
* שחר סמוחה, שונאים את הנשיא בוש? אפשר להשפיע!, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007447628705171
* BIBSYS: 11044930
* BNE: XX5708023
* BnF: cb177567671 (data)
* CiNii: DA1749616X
* GND: 1014227828
* ICCU: UBSV000242
* ISNI: 0000 0003 8293 6111
* LCCN: n2006042268
* NDL: 001102452
* NKC: mzk2018978822
* NLK: KAC201111337
* NTA: 336465408
* RERO: 02-A024787932
* SUDOC: 15397995X
* VIAF: 267284008
* WorldCat: lccn-n2006042268

 |
**ז'אן-בטיסט אניבאל אובר דה בייה** (צרפתית: **Jean-Baptiste Annibal Aubert du Bayet**;‏ 19 באוגוסט 1759 – 17 בדצמבר 1797) היה גנרל צרפתי ופוליטיקאי, שפעל בתקופת המהפכה הצרפתית.

חייו
----

אובר דה בייה נולד בבאטון רוז' – במושבה האמריקנית הצרפתית של לואיזיאנה בשנת 1759. השתתף במספר קרבות במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית.

עם תחילתה של המהפכה הצרפתית אובר דה בייה הגיע לצרפת, אבל בתחילה היה עוין את הרעיונות המהפכניים. אבל כדי לקדם את עצמו כבר ב-1791 הוא הפך לחבר בבית המחוקקים, ולאחר מכן מ-8 ביולי 1792 עד 22 ביולי 1792 היה נשיא האספה הלאומית הצרפתית ("האספה המחוקקת").

מ-3 בנובמבר 1795 עד 8 בפברואר 1796, שימש כשר המלחמה של צרפת.

ב 1796 התמנה כשגריר לאימפריה העותמאנית כאשר המשימה שלו היא להחזיר את היחסים הדיפלומטיים בין צרפת והאימפריה העותמאנית לברית נגד רוסיה. במסגרת זו נשלח עם ציוד ארטילריה, תותחנים ומהנדסים צרפתים כדי לעזור בפיתוח מאגרי הנשק העות'מאניים. כמו כן קציני חי"ר ופרשים אמנו את היניצ'רים, באופן אירוני, חלק מהחיילים האלה, שהוכשר לשיטות מערביות, הועסקו בהצלחה נגד החיילים צרפתים של נפוליאון כמה שנים מאוחר יותר תחת סר סידני סמית במצור על עכו בשנת 1799.

אובר דה בייה נפטר ב 1797 בקונסטנטינופול. אלמנתו חזרה לצרפת ונישאה לעוזרו הוותיק ז'אן-פרנסואה דה קאר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן-בטיסט אניבאל אובר דה בייה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5390817
* BnF: cb12562037c (data)
* GND: 124929206
* ISNI: 0000 0001 1759 5408
* LCCN: no2016000263
* SNAC: w6945hgc
* SUDOC: 191550981
* VIAF: 40324920
* WorldCat: lccn-no2016000263

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחצי אי בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו נקודת מודי.

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בחצי אי בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה, עם הערך "מודי (אי, אנטארקטיקה)", העוסק באי בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.

**נקודת מודי** (באנגלית: **Moody Point**) היא לשון יבשה, המהווה את הקצה המזרחי של האי ז'ואנוויל, למול הקצה הצפון מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

היסטוריה
--------

### גילוי הנקודה

לשון היבשה התגלתה על ידי משלחת חקר בריטית בפיקודו של ג'יימס קלארק רוס, שנערכה בין השנים 1839–1843.

רוס מיפה את הנקודה ב-30 בדצמבר 1842.

### מקור השם

רוס נתן לנקודה את שמה.

רוס קרא לנקודה על שמו של ריצ'רד קלמנט מודי (Richard Clement Moody), שהיה המשנה למושל איי פוקלנד, ולאחר מכן המושל הבריטי הראשון של איי פוקלנד.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 320

  

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 289

קישורים חיצוניים
----------------

* נקודת מודי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נקודת מודי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור נקודת מודי
* נקודת מודי באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. 1 2 3 4 5  מידע היסטורי
**אמרהיפוס** (שם מדעי: ***Amerhippus***) הוא תת-סוג נכחד של סוס שחי בתקופת הפליסטוקן באמריקה הדרומית שלפני 2.588 עד 0.012 מיליון שנה לפני זמננו.

סיווג
-----

תת-סוג זה כולל בתוכו חמישה מינים והוא תואר לראשונה ב-1950 בידי החוקר רוברט הופסטר, תחילה כסוג נפרד, ובהמשך הפך לתת-סוג כשכמה חוקרים רואים בו סוג נפרד. משמעות שמו הוא: "סוס אמריקה". המאובנים שלו התגלו באמריקה הדרומית, בין השאר ב-"Tarija Formation" שבבוליביה, בהרי סרניה דל פריגו ("Serranía del Perijá") שבוונצואלה, ב"Chiu-Chiu Formation" שבצ'ילה וב-"Sabana Formation" שבמרכז קולומביה. בנוסף התגלו מאובנים שלו באקוודור ובארגנטינה.

מאפיינים
--------

הסוס הקדום הגיע לגובה 1.5 מטר בכתפיים ולמשקל 400 קילוגרם ודמה מאוד לסוסים המודרניים, אם כי אולי היה בעל פסים כמו של זברה. מבנה הגולגולת שלו היה מחוזק ועבה, אך הלסת העליונה כללה ניוון של השיניים החותכות ושל תקרת הלסת, דבר המרמז על כך שניזון בעיקר מעלים. הוא היה גם בעל גפיים קצרות יחסית ובמראהו הזכיר את ההיפודיון הנכחד.

עקב הטורפים הרבים שרעו בערבות הפליסטוקן הוא כנראה נע בעדרים ששמרו מטורפים כמו התיילקוסמילוס והסמילודון להתקרב אליו. הוא כנראה נכחד בסוף עידן הקרח האחרון כתוצאה מציד אנושי כבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמרהיפוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
 |

  

איור של אמרהיפוס
**אנה שיפוש** (בהונגרית: **Sipos Anna**;‏ 3 באפריל 1908 – 1 בינואר 1988) הייתה שחקנית טניס שולחן יהודייה-הונגרייה, בעלת 11 מדליות זהב באליפויות עולם בטניס שולחן, 2 ביחידות, 6 בזוגות נשים, עם מריה מנדניאנסקי ו-3 בזוגות מעורבים (2 עם ויקטור ברנה ו-1 עם אישטוון קלן) ובסך הכל 21 מדליות מאליפות העולם בטניס שולחן. 

שיפוש הייתה האישה הראשונה בעולם ששיחקה טניס שולחן כשאחזה את המחבט בסגנון עט.

ביוגרפיה
--------

שיפוש נולדה בסגד. היא הייתה האישה הראשונה בעולם ששיחקה באחיזת המחבט בסגנון אחיזת עט (penhold) עד שנת 1932.

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1929, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, בתחרות לזוגות מעורבים עם אישטוון קלן. מדליות ארד, בתחרות ליחידות ובתחרות לזוגות נשים עם מריה מנדניאנסקי. 

באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 1930, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מריה מנדניאנסקי. מדליות כסף, בתחרות ליחידות לאחר שהפסידה במשחק הגמר למנדניאנסקי ובתחרות לזוגות מעורבים עם אישטוון קלן.

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1931, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי, מדליית כסף, בתחרות לזוגות מעורבים עם ויקטור ברנה ומדליית ארד, בתחרות ליחידות. 

בשנת 1932 היא שוכנעה לשנות את אחיזת המחבט שלה לשיטה מקובלת, "שייק הנד", והישגיה השתפרו מאוד.

### אלופת עולם ליחידות

באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 1932, זכתה שיפוש ב-3 מדליות זהב, בתחרות ליחידות לאחר ניצחון במשחק הגמר על אלופת העולם וחברתה לנבחרת מנדניאנסקי, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי ובתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה.

באליפות העולם שנערכה בבאדן, אוסטריה בשנת 1933, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בתחרות ליחידות בפעם השנייה ברציפות, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי ומדליית ארד בתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה.

באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1934, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי ומדליות כסף, בתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה ובתחרות הקבוצתית.

באליפות העולם שנערכה באצטדיון ומבלי בלונדון, אנגליה בשנת 1935, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי בפעם השישית ברציפות, בתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה ומדליית כסף, בתחרות הקבוצתית.

שיפוש נפטרה ב-1 בינואר 1988 בבודפשט.

תארים והישגים
-------------

* בשנת 1996 נבחרה שיפוש להיכל התהילה של הספורט היהודי
* בשנת 1993 נבחרה שיפוש להיכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן

קישורים חיצוניים
----------------

* אנה שיפוש, באתר *ITTF* (באנגלית)
* דוד דודסון, השבוע לפני: האנשים שעשו היסטוריה בספורט, באתר nrg‏, 28 בדצמבר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנה שיפוש, באתר היכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן
**The Great Southern Trendkill** ("קוטל הטרנדים הדרומי הגדול") הוא אלבום האולפן השמיני של להקת המטאל האמריקאית פנטרה, והשני במסגרת חברת התקליטים "איסט ווסט".

הפקה
----

האלבום ראה אור ב-22 במאי 1996. ההקלטות לאלבום נערכו בשני אולפנים שונים, כשפיל אנסלמו הקליט את השירה באולפן של טרנט רזנור, האיש שמאחורי הלהקה ניין אינץ' ניילס, בניו אורלינס. שאר חברי הלהקה הקליטו בטקסס שבדאלאס. מצב זה מצביע על הריחוק אשר שרר באותם ימים בין חברי הלהקה.

שם האלבום הוא בעצם ביקורת על סגנונות המוזיקה שהפכו להיות פופולרים בתקופת יציאת האלבום, ובהם הגראנג', הראפ מטאל והנו מטאל. השירים באלבום עוסקים בתקשורת, סמים, גזענות, טרנדים (לרוב מוזיקליים) ובעיקר במאפייני התרבות (יש להניח שמכיוון שהלהקה היא אמריקאית, רבים הסיכויים שהכוונה היא לאמריקניזם). דוגמאות טובות הן שיר הנושא אשר תוקף את תרבות הטרנדים ואת התקשרות אשר תומכת ומפתחת את תרבות זו, והשיר "The Underground in America", המבקר את תרבות הפאנק.

שוב, כמנהגה של הלהקה, פנטרה הקצינו את האלמנטים שבהם השתמשו בעבר, ואלבום זה מציב גבולות חדשים לסגנון המוזיקה המיוחד שיצרה הלהקה במהלך השנים. אלמנט בו משתמשים לא מעט לאורך האלבום הוא הכפלת שכבות השירה הנשמעות בשיר, ובכך מקבלת השירה אפקט אשר מפורש לעיתים קרובות כשטני. דוגמה מובהקת לכך ניתן לשמוע בשיר "13 Steps to Nowhere", כאשר אנסלמו נשמע שר על גבי צרחותיו המעובדות של סת' פוטנאם, סולן להקת הגריינדקור אנאל קאנט (Anal Cunt).  

לצד שירים קיצוניים, ישנם בדיסק מספר שירים שקטים יותר, אולי אפילו בעלי אלמנטים הדומים לאלמנטים הנמצאים בבלדות, כאשר נעשה בהם שימוש בגיטרה אקוסטית. בשירים אלו השירה שקטה יחסית לשירים האחרים שבאלבום, והמלודיה איטית יותר.

כשיצא, נכנס האלבום אל המקום הרביעי במצעד הפזמונים האמריקאי. למרות הצלחתו, השיר "Drag the Waters" הוא השיר היחידי שיצא לו קליפ. חודש לאחר צאתו לאור, ב-25 ביוני 1996, האלבום זכה במעמד אלבום זהב, וב-17 באוגוסט 2004 באלבום פלטינה.

רשימת שירים
-----------

1. "The Great Southern Trendkill" - ‏3:46
2. "War Nerve" - ‏4:53
3. "Drag the Waters" - ‏4:55
4. "10's" - ‏4:49
5. "13 Steps to Nowhere" - ‏3:37
6. "Suicide Note Pt. I" - ‏4:44
7. "Suicide Note Pt. II" - ‏4:19
8. "Living Through Me (Hell's Wrath)" – ‏4:50
9. "Floods" - ‏6:59
10. "The Underground in America" - ‏4:33
11. "Sandblasted Skin (Reprise)" – ‏5:39

מבצעים
------

* פיל אנסלמו - סולן
* דיימבאג דארל - גיטרה
* ויני פול - תופים
* רקס בראון - גיטרה בס

הערות
-----

* הסולו בשיר "Floods" דורג בסקר קהל שערך מגזין המוזיקה Guitar World במקום ה15 ברשימת "100 הסולואים הטובים ביותר בכל הזמנים". הסקר פורסם בגיליון שיצא בספטמבר 1998.
* השיר "10s" נכלל בפסקול של הדיבוב האנגלי לסרט "דרגון בול Z - ברולי: הסופר סאיין האגדי".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של The Great Southern Trendkill (באנגלית)
* Last.fm The Great Southern Trendkill באתר Last.fm

* MusicBrainz The Great Southern Trendkill באתר MusicBrainz

* Discogs The Great Southern Trendkill באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 75a041d3-1fa8-3082-bf4a-ad65416c4624

 |
**"The Good, the Bad and the Ugly"** הוא קטע אינסטרומנטלי אשר היה שיר הנושא של סרט הקולנוע "הטוב, הרע והמכוער" משנת 1966 בבימויו של סרג'יו לאונה. השיר נכלל בפסקול הסרט תחת השם "The Good, the Bad and the Ugly (main title)". הקטע האינסטרומנטלי הולחן על ידי המלחין האיטלקי אניו מוריקונה.

גרסת כיסוי של הוגו מונטנגרו משנת 1968 הפכה ללהיט גדול בארצות הברית ובבריטניה כאשר השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי במהלך נובמבר 1968.

גרסת אניו מוריקונה
------------------

אניו מוריקונה
במהלך שנת 1960 במאי הקולנוע סרג'יו לאונה, חבר ילדות של מוריקונה, שכר את מוריקונה שילחין עבורו את המוזיקה לסרטו הבא "בעבור חופן דולרים". שיתוף פעולה זה הוביל בהמשך למספר שיתופי פעולה בין השניים במספר סרטים אותם יצר לאונה בהמשך (בהם שיתוף פעולה שהוביל ליצירת שיר זה), אשר חלקם נחשבים למערבוני ספגטי.

גרסת הוגו מונטנגרו
------------------

הוגו מונטנגרו היה מלחין ומנצח תזמורת אמריקני אשר החל להכין שירים לסרטים במהלך שנות ה-60. לאחר שהוא שמע את פסקול הסרט "הטוב, הרע והמכוער" מונטנגרו החליט ליצור גרסת כיסוי לנעימת הנושא. ביצירת הקטע אינסטרומנטלי זה השתתפו ארט סמית (אוקרינה), טומי מורגן (מפוחית), אליוט פישר (כינור חשמלי), מאני קליין (חצוצרה), ומוזי מרצליאנו (מבצע את השריקות לאורך השיר).

למרבה ההפתעה של מונטנגרו ויתר המוזיקאים שיצרו את גרסת הכיסוי, הסינגל של גרסה זו הפך ללהיט במהלך שנת 1968 כאשר הוא הגיע למקום השני במצעד הבילבורד האמריקני ביוני של אותה השנה. ב-16 בנובמבר 1968 השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי והוא נותר בהמשך במיקום זה במשך ארבעה שבועות.

גרסה זו מכרה מעל מיליון ורבע עותקים וזיכתה את מונטנגרו בתקליט זהב.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "The Good, the Bad and the Ugly" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"The Good, the Bad and the Ugly" באתר SecondHandSongs
* גרסתו של הוגו מונטנגרו לשיר באתר discogs.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  WebCite query result
2. ↑  Murrells, Joseph (1978). *The Book of Golden Discs* (2nd ed.). London: Barrie and Jenkins Ltd. p. 244. ISBN 0-214-20512-6.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: cdc85e24-66a1-3fcb-8bc9-129bddbae4b2

 |
Chasmatosuchus עם טרף
**דמויי ארכוזאורים** (שם מדעי: **Archosauriformes**) הוא ענף של זוחלים קדומים דיאפסידים אשר השתלשלו מהקבוצה זאוריה. הם היו מאבותיהם של הארכוזאורים ולעיתים מבלבלים בין שתי הקבוצות. ראשוני בני הקבוצה התפתחו בסוף הפרם, בסוף עידן הפלאוזואיקון ומעט לפני תחילת המזוזואיקון, אז הם שגשגו בתור דינוזאורים ענקיים וכן דמויי-תנינאים ופטרוזאורים גדולים. כיום שרדו מהקבוצה רק התנינאים והעופות המודרניים.

הראשונים מביניהם, שבעבר רבים מהם שויכו לקבוצה הפרפילטית תקודונטיה, היו קטנים יחסית ודמו במראם לתנינים קטנים באורך של 1–2 מטר, אך כבר בתחילת הטריאס הופיעו מינים גדולים יותר כמו הפרוטרוסוכוס שהגיע לאורך שלושה מטרים.

בניגוד לרוב הזוחלים בני הקבוצה הם בעלי מפרקי רגליים גדולות ויציבות, מה שעזר לחלקם להזדקף ולנוע במהירות.

מיון
----

* + - * + - * משפחה פרוטרוסוכיים (Proterosuchidae) - נכחדה
						* משפחה אריתרוסוכיים (Erythrosuchidae) - נכחדה
* קבוצה Eucrocopoda
	+ - * + - * משפחה אאופרקריים (Euparkeriidae) - נכחדה
	+ קבוצה Proterochampsia - נכחדה
		- * + - * משפחה Doswelliidae
						* משפחה Proterochampsidae
		- קבוצה Crurotarsi
			* + - סדרה פייטוזאורים (Phytosauria) - נכחדה
			* קבוצה ארכוזאוריה (Archosauria)
				+ קבוצה אוומטאטרסליה (Avemetatarsalia) - בה העופות והדינוזאורים
				+ קבוצה פסאודוסוכיה (Pseudosuchia) - בה דמויי התנינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמויי ארכוזאורים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
 |
**עמינדב פרי** (**עמי פרלין**, 15 ביוני 1918 – 17 בינואר 1990) היה קצין בצה"ל בדרגת סגן-אלוף. שירת כדובר צה"ל וכמפקד יחידה 515.

ביוגרפיה
--------

עמינדב פרי נולד בתל אביב, דור שביעי בארץ מצד אמו. התחנך בבית הספר הריאלי בחיפה. לאחר סיום לימודיו החל ללמוד באוניברסיטה בבריטניה אך חזר לארץ והתגייס לארגון ההגנה. בימי מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי, שבמסגרתו עבר קורס קצינים. לקראת סוף המלחמה ומיד לאחריה היה פעיל במבצעי ההעפלה, בהברחת פליטי שואה לארץ ובקליטתם בה. עם הקמת המדינה התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות במסגרת חטיבת אלכסנדרוני. היה ממקימי חיל המודיעין.

בשנת 1952 נתמנה פרי לדובר צה"ל בדרגת סגן-אלוף. שורה של אירועים מרכזיים אפיינו את תקופת כהונתו כדובר צה"ל. הבולט שבהם היה התפטרותו של הרמטכ"ל, רב-אלוף יגאל ידין, מתפקידו בדצמבר 1952, לאחר שלוש שנים בתפקיד. ידין התפטר בעקבות חילוקי דעות עם ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון סביב קיצוצים בתקציב הביטחון, שהיו אמורים להביא לפיטורים של אנשי צבא הקבע ולצמצום ניכר ברכש ובאימונים.

אירוע בולט אחר בתקופת כהונתו היה הקמתו של משמר הגבול (בשנת 1953) שבראשיתו היה מורכב מחיילי צה"ל שביצעו את תפקידם בכפיפות למשטרת ישראל. בתקופת כהונתו גם נקבעו נוהלי ההלוויות הצבאיות, המשמשים את צה"ל במרוצת השנים. הנהיג מדיניות תקשורתית פתוחה וזכה להערכה רבה בקרב העיתונאים.

פרי פעל במסגרת תפקידו הן כדובר הצבא והן כדוברו האישי של הרמטכ"ל, תחילה של רב-אלוף יגאל ידין ולאחר מכן של מחליפו, רב-אלוף מרדכי מקלף.

פרי סיים את תפקידו כדובר צה"ל ביולי 1953. לאחר סיום תפקידו כדובר צה"ל מילא תפקידים שונים בחיל המודיעין, ובהם מפקד יחידה 515, לימים יחידה 8200. בשנת 1959 נתמנה לנספח צה"ל באיטליה, שווייץ ויוגוסלביה. בשנת 1961, עם סיום שליחותו, השתחרר מצה"ל.

מברק צל"ש של עמינדב פרי בשנת 1958 כמפקד יחידה 515

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמינדב פרי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

| דוברי צה"ל  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| משה פרלמן • עמינדב פרי • נחמן קרני • נחמיה ברוש • שאול רמתי • דב סיני • אריה שלו • רפאל אפרת • יוסף כלב • פנחס להב • אפרים פורן • דב שיאון • יואל בן-פורת • יצחק גולן • יעקב אבן • אפרים לפיד • נחמן שי • אילן טל • עמוס גלעד • עודד בן-עמי • רון כתרי • רות ירון • מירי רגב • אבי בניהו • יואב מרדכי • מוטי אלמוז • רונן מנליס • הדי זילברמן • רן כוכב • דניאל הגרי |

 |

| מפקדי יחידה 8200 |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| מרדכי אלמוג‏‏ • אברהם אילוני • עמינדב פרי • אברהם אילוני • ראובן בלום • אברהם אילוני • שלמה ענבר • יואל בן-פורת • אריה בן טוב •ראובן ירדור • מוטי דור און • אלי בר • אהרן זאבי-פרקש • חנן גפן • פנחס בוכריס • יאיר כהן • דני הררי • נדב צפריר • אהוד שניאורסון • אסף כוחן • י' |  |

 |
*Lagerpeton* משוחזר
**דמויי דינוזאורים** (שם מדעי: **Dinosauromorpha**) היא קבוצה גדולה של זוחלים נכחדים ארכוזאורים שחיו בעידן המזוזואיקון מתור הטריאס לפני עד לסוף תור הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה (עם זאת העופות שהתפתחו מקבוצה זו שרדו עד היום).

הידועים ביותר מבני קבוצה זו הם הקבוצה הענקית דינוזאורים, אשר הכילו את היצורים הגדולים ביותר שחיו על פני האדמה. הדינוזאורים התחלקו לשתי קבוצות גדולות: בעלי אגן דמוי עוף ובעלי אגן דמוי לטאה. כמה מהדינוזאורים השתנו והפכו לעופות.

התפתחות
-------

לפני הדינוזאורים מספר זוחלים, אשר חלקו אבות משותפים עם הדמויי התנינים ועם הפטרוזאורים המעופפים החלו לפתח מאפיינים הכוללים הליכה על 2 עם רגליים זקופות, עצמות ירך רחבות יותר הפונות קדימה ועוד הבדלים קטנים. המינים הראשונים של דמויי הדינוזאורים הופיעו ברחבי העולם מפולין וטנזניה עד אריזונה וארגנטינה והם היו זוחלים קטנים בעלי יציבה חלקית שככל הנראה נעו רוב הזמן על ארבע. בהמשך הם התפתחו למינים בעלי יציבה זקופה וכך יכלו לרוץ מהר יותר כדי לתפוס טרף ולהתחמק מאויבים.

כל בני הקבוצה למעט הדינוזאורים נכחדו בסוף הטריאס, אולי עקב התחרות עם הדינוזאורים החדשים.

מיון
----

* + - * משפחה לגרפטיים (Lagerpetidae)
* קבוצה Dinosauriformes
	+ - * + סוג מרסוכוס (Marasuchus)
				+ סוג Nyasasaurus
				+ סוג לגוסוכוס (Lagosuchus)
				+ סוג טיוווסו (Teyuwasu)
	+ קבוצה Dracohors
		- * + סוג סלטופוס (Saltopus)
			* משפחה סילאזאוריים (Silesauridae)
		- קבוצה דינוזאוריה (Dinosauria)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמויי דינוזאורים** בוויקישיתוף
* דמויי דינוזאורים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
 |
**חני רוזנברג** (1957 - 15 בפברואר 2013) הייתה כדורגלנית ישראלית ששיחקה בעמדת הקשרית, ונחשבת לחלוצת כדורגל הנשים הישראלי ואחת מכוכבות העבר שלו. שיחקה מתחילת שנות ה-70 בקבוצת מיל"ן שהייתה קבוצת כדורגל הנשים הראשונה בישראל. שיחקה בליגת הנשים בגרמניה. 

בשלהי הקריירה שלה, עם הקמת ליגת העל בכדורגל נשים בישראל בשנת 1998, הצטרפה להפועל תל אביב ושיחקה עד גיל 43.

ביוגרפיה
--------

רוזנברג החלה לשחק כדורגל כילדה בגיל צעיר מאוד. בגיל 13 הצטרפה לקבוצת מיל"ן - 'מועדון ישראלי לכדורגל נשים' שהוקמה בשנה זו, והייתה למעשה הקבוצה הראשונה של כדורגל נשים בישראל. הקבוצה שיחקה בעיקר מול קבוצות גברים, וגם מול קבוצות נשים נוספות שהוקמו בשנים אלו. נחשבה לכדורגלנית מחוננת והובילה את הקבוצה להישגים בישראל וכן בטורנירים בין לאומיים אליהם נסעה הקבוצה.

בתחילת שנות השמונים עברה לשחק בליגה הגרמנית, ושיחקה שם שלוש שנים עד שנפצעה ושבה לישראל.

עם חזרתה ארצה הצטרפה שוב לקבוצת מיל"ן ותפקדה כמאמנת ושחקנית. במשך כל שנותיה ככדורגלנית התמודדה עם אפליית כדורגל הנשים בארץ, עם התקציבים המועטים וחוסר ההתייחסות של הממסד.

עם הקמת ליגת הנשים בארץ בשנת 1998, הצטרפה להפועל תל אביב ושיחקה בה עד פרישתה בגיל 43.

נפטרה בשנת 2013 ממחלת הסרטן.

קישורים חיצוניים
----------------

* מירית שם אור, הבנות שעשו היסטוריה, מעריב, 19 במרץ 1976
* ורד לם, מקצוענית, חדשות, 22 במרץ 1988
* אביעד פוהורילס, חולה על כדורגל, מעריב, 29 באוגוסט 1988
* זאב גולדשמיט, נפטרה חני רוזנברג: חלוצת כדורגל הנשים בישראל, באתר ynet, 17 בפברואר 2013
* שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב   
'סוג: פרק מהסדרה "הבלתי חשובים"' אינו ערך חוקי  ליגה משלהן, פרק מהסדרה "הבלתי חשובים" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגיע הזמן שהפועל תל אביב תנצח, מעריב, 15 בפברואר 1980
2. ↑  אורי שטרק, גם כדורגלניות - למבחן באירופה, מעריב, 21 באוגוסט 1980
3. ↑  טובי פולק, כדורגל נשים: הרבה סימפטיה - מעט כסף, מעריב, 17 באפריל 1986
**מוקד אבטחה** הוא מוקד של חברת אבטחה העוסק בפיקוח, ניטור, והפעלה של אמצעי אבטחה פיזית ואלקטרונית. 

מוקד אבטחה כולל מגוון של מערכות תקשורת כמו תקשורת קווית, תקשורת סלולרית, רשת אינטרנט סלולרית מאובטחת (GPRS) תקשורת לווינית, והרכבים של המוקד מחוברים אליו באמצעות GPS. במוקד אבטחה טיפוסי ישנו מערך של מחשבים עם תוכנות מיוחדות והוא מאויש 24 שעות ביממה במטרה לתת שירות ללקוחות החברה בעת הצורך. לרוב, המכשור והמחשוב מגובה על ידי שרתי גיבוי במוקד. במאה ה-21 רוב חברות האבטחה הגדולות מחזיקות במוקד אבטחה גדול ומתקדם שיכול לתת מענה למספר רב של אירועים חריגים כגון אזעקה, מצוקה, מוקד צופה/רואה וגילוי אש. 

אתרים המחוברים למוקד אבטחה מקושרים אליו באמצעות חיוג מספר מקוצר ולעיתים גם באמצעות מצלמות אבטחה. כמו כן ניתן לחבר לרשת התקשורת של המוקד לחצני מצוקה. 

מוקד האבטחה מפעיל סיירים ואנשי ביטחון חמושים ולא חמושים אותם הוא יכול להקצות לאתר מסוים בשעת הצורך. מאבטחים ושומרים של חברת אבטחה יכולים להתקשר למוקד על מנת לדווח על אירועים שונים כגון פריצות, שריפות, אלימות וכו'.

המוקד חייב להיות בעל יכולת קליטה של שני ערוצי אותות דיגיטליים מהמנויים של המוקד, קווי ואלחוטי, או קווי וסלולרי, וכדומה. כיום ערוץ הקליטה המרכזי הוא קווי, כלומר באמצעות קווי טלפון סטנדרטיים של חברת בזק. הסדרת נושא של קליטת מידע על תשתיות כגון כבלים או אינטרנט מהיר לא נכנס עדיין לתקן. כל ערוץ קליטה חייב להיות עם ציוד גיבוי כלומר, שני מכשירים דיגיטליים המפענחים קודים הנשלחים אליהם מיחידות הקצה קרי מערכות האזעקה, וכל אחד מהם מחובר ל-2 קווי טלפון לפחות.

בישראל מוקדי אבטחה מפוקחים על ידי משטרת ישראל, משרד התקשורת ומכון התקנים הישראלי. בין מוקדי השמירה הנמצאים בישראל, ניתן למנות את מיקוד, חברת השמירה ומודיעין אזרחי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מהו מוקד ואיך הוא פועל
**אסכולת שיקגו** בחקר הספרות, הידועה גם כ**נאו-אריסטוטליות**, התפתחה בשנות העשרים – שנות הארבעים באוניברסיטת שיקגו. לעיתים מתייחסים אליה כסוג של פורמליזם, אולם לרוב היא מתוארת כתגובת נגד לאסכולת הביקורת החדשה.

בעוד שאנשי הביקורת החדשה שמו דגש על ה"צורה" בספרות, ובמה שאריסטו כינה "דיקציה", הלשון, אסכולת שיקגו נטתה לגישה הוליסטית יותר, המסתמכת על הרשימה ההיררכית האריסטוטלית שב"פואטיקה" של האלמנטים בסיפור. לפי אריסטו ואסכולת שיקגו, הדבר ההכרחי ביותר בסיפור הוא העלילה, לאחריו הדמויות, המחשבה, ולאחר מכן הלשון. אנשי האסכולה התייחסו פחות לשני המרכיבים האחרונים ברשימה האריסטוטלית, הנעימה והחיזיון, משום שאלה אינם על-מדיומליים (הם מתייחסים בבירור למחזה, ולא לכל יצירה).

מלבד ההתייחסויות המפורשות של חוקרי האסכולה ל"פואטיקה" של אריסטו, גישתה האריסטוטלית של האסכולה באה לידי ביטוי בעיקר בדגש שהיא שמה על התכלית. האסכולה יוצאת מתוך גישה פונקציונליסטית. כלומר, לא די בגילויו של מבנה מסוים ביצירה, יש להבין מה תכליתו באותה יצירה. עיקר ההבדל, אם כן, בין אסכולה זו לבין הפורמליזם הרוסי או הסטרוקטורליזם הוא מתודולוגי.

כמו כן, אסכולת שיקגו ניסתה להרחיב את המונח האריסטוטלי קתרזיס, וטענה כי הוא מתייחס לאפקט שהיצירה הדרמטית מייצרת, ולהשתמעויות המוסריות של אפקט זה. הפרשנויות שלהן היו לרוב הומניסטיות. כתוצאה, האסכולה ספגה ביקורת לפיה היא הסתמכה יותר מדי על הכללות רחבות על טבע האדם, והתעלמה מהשוני שבין תרבויות. מאוחר יותר ניסו אנשי האסכולה לאמץ פלורליזם במקום הומניזם, אולם עדיין ביקרו אותם על גישה אירופוצנטרית ברובה.

חוקרים חשובים מהאסכולה הם רונלד ס. קריין ואלדר אולסון. כמו כן, ויין בות' וג'יימס פלאן המשיכו במסורת האסכולה.

עבודות חשובות
-------------

* *Tragedy and the Theory of Drama* (אולסון)
* *Critics and Criticism* – אוסף מאמרים שנערך על ידי קריין
* *The Rhetoric of Fiction* (בות')

ראו גם
------

* תורת הספרות
* אריסטו
* הפואטיקה (ספר)
* נרטולוגיה
* דובר (ספרות), מחבר מובלע
* קומדיה, טרגדיה

קישורים חיצוניים
----------------

* אסכולת שיקגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* אסכולת שיקגו באתר אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית)
שלד של אורניתומימוס
**דמויי-אורניתומימיים** (שם מדעי: Ornithomimosauria) היא קבוצה של דינוזאורים תרופודים שנעו על 2 והיו בעלי מבנה גוף קליל הבנוי לריצה שדמו בצורתם ליענים. לחלקם היו זרועות ארוכות ועבות שעזרו לבעליהם להתגונן מציידים. כמה חוקרים רואים בהם קרובים של משפחת האלברזאוריים שלעיתים משויכת לפה.

בני קבוצה זו חיו באירופה, אסיה ואמריקה הצפונית ואולי גם אפריקה ואוסטרליה. הם חיו רק בתור הקרטיקון לאורך ערבות גדולות או גדות נהרות. ככל הנראה הם היו אוכלי כל או צמחונים ולא בהכרח טורפים מאחר שפיהם היה חסר שיניים ברוב המקרים ולא היה יעיל בציד. לכמה מינים פרימיטיביים יחסית כמו הפליקנימימוס וההרפימימוס היו שיניים מחטיות במקורם. ייתכן שמינים אלה היו מכוסים בנוצות כפי שנראה ממאובני האורניתומימוס או הדרומיסיומימוס.

מינים אלו יכלו להגיע לגודל מרשים כמו הדיינוכירוס שהגיע לאורך 11 מטר, למשקל 6 טון ואורך זרועותיו הגיע ל-2.4 מטר.

מיון
----

* + - סוג ארקנסוזאורוס (*Arkansaurus*)
		- סוג *Hexing*
		- סוג *Kinnareemimus*
		- סוג *Nedcolbertia*
		- סוג נקוובזאורוס (*Nqwebasaurus*)
		- סוג ולדורפטור (*Valdoraptor*)
* על-משפחה **Ornithomimoidea**
	+ - סוג *Afromimus*
		- סוג פליקנימימוס (*Pelecanimimus*)
		- סוג *Shenzhousaurus*
	+ משפחה הרפימימיים (Harpymimidae)
	+ משפחה דיינוניכירוסיים (Deinocheiridae)
	+ משפחה אורניתומימיים (Ornithomimidae)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמויי-אורניתומימיים** בוויקישיתוף

* ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, Lecture 23 Theropoda II Coelurosauria (concl.): Ostrich Dinosaurs, מתוך הקורס גאולוגיה 104: דינוזאורים, 2021, באתר יוטיוב (באנגלית)
**עמוד הגרנד ארמה** (בצרפתית: **Colonne de la grande Armée**, לעיתים מכונה גם "עמוד נפוליאון") היא אנדרטה בסגנון הסדר הקורינתי בגובה 53 מטרים ליד בולון-סור-מר, פה-דה-קאלה, צרפת.

אודות האנדרטה
-------------

העמוד תוכנן בתחילה על מנת להנציח את הצלחת הפלישה לאנגליה, פלישה שמעולם לא התרחשה. אחר כך הוסב על מנת להנציח את התארגנות הגרנד ארמה במחנה בולון (אז עדיין תוכנן הכוח לפלוש לאנגליה, לכן התארגן בסמוך לתעלת למאנש).

העמוד החל להיבנות ב-18 בברימר שנת 13 ללוח השנה המהפכני בצרפת (9 בנובמבר 1799). הכסף נאסף מקרב חיילי הצבא, כאשר חיילים פשוטים תרמו מחצית שכר יום עבודה בחודש וקצינים שכר יום עבודה בחודש.

אולם בניית העמוד נעצרה ב-1811, כאשר הכסף שנאסף תם ואף נצבר חוב. עם תחילת הרסטורציה הצרפתית, הותך הבדיל ששימש לבסיס העמוד על מנת לצקת את פסלו של אנרי הרביעי בפון נף.

בניית העמוד שבה ב-1819, במימון משרד הפנים, ובראשו הוצב הפלר דה ליס עם כתר מלכות. לאחר מהפכת יולי 1830, הוחלף הפלר דה ליס בכוכבים.

ב-1838 הוחלט להשלים את מלאכת הקמת העמוד, וניתנה הוראה לצקת את פסלו של נפוליאון על מנת להציבו בראש העמוד. העמוד נמסר על ידי המשמר הלאומי לידי מרשל ז'אן-דה-דייה סו.

ב-1840 ניסה לואי-נפוליאון (לימים נפוליאון השלישי) לבצע הפיכה, יחד עם כח קטן מתומכיו עגן לחופי בולון-סור-מר, הכוח התבצר בשטח סביב העמוד. אולם הכח הונס אל החוף שם נעצר לואי-נפוליאון.

באותה שנה הושלמה יציקת פסלו של נפוליאון, בזמן להגעת אפרו של נפוליאון לקבורה בארמון האינוואליד. הפסל הוצג לחופי הסן, וב-21 ביולי 1841 החלו בהבאת הפסל מפריז אל בולון-סור-מר. ב-15 באוגוסט 1841 הוצב הפסל בידי אחיינו של נפוליאון, לואי-נפוליאון, לעיני קהל של כ-50,000 איש, בתוכם חיילים רבים ששירתו בגרנד-ארמה.

הפאנץ' ציין כי בטעות או בכוונה מוקם הפסל בגבו לאנגליה, ועל כך כתב:

> 
> Upon its lofty column's stand,  
> 
> Napoleon takes his place;  
> 
> His back still turned upon that land  
> 
> That never saw his face.
> 
> 
> 
> — הפאנץ', 28 באוגוסט 1841‏.
> 

העמוד
על אף שהעמוד שרד ללא פגע את מלחמת העולם הראשונה, הוא ניזוק קשות במלחמת העולם השנייה. השטח סביב העמוד הוסב לבית קברות להרוגי הצי הגרמני, ביניהם בנו של קרל דניץ, מפקד הצי.

לאחר המלחמה שוקם העמוד, הפסל שבראשו הוחלף בפסל בגובה 4.75 מטרים. העמוד המשוקם והפסל החדש נחנכו ב-24 ביוני 1962, בנוכחות שארל דה גול וקהל רב.

ב-1999 ושוב ב-2002 ניזוק העמוד ממכת ברק, אולם העמוד שוקם.

לצד העמוד שוכן מוזיאון ובו הפסל משנת 1841, לאחר שיחזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמוד הגרנד ארמה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Albert Guerard, **Napoleon III A Great Life In Brief**, Alfred A. Knopf, 1955
2. ↑  העיתון בפרויקט גוטנברג
המחברת מ"הקפה הסקוטי", ובה הערותיהם של בנך ואולם
אסכולת לבוב במתמטיקה, 1930
**אסכולת לבוב במתמטיקה** (בפולנית: **lwowska szkoła matematyczna**) היא קבוצה של מתמטיקאים שפעלו בין שתי מלחמות העולם בלבוב, שהייתה באותה עת חלק מפולין.

חברי הקבוצה נפגשו לעיתים קרובות ב"הקפה הסקוטי", דנו בנושאים מתמטיים, ובפרט באנליזה פונקציונלית. הבעיות שבהן דנו נכתבו במחברת שהוחזקה דרך קבע בבית הקפה, והפכה למסמך מדעי רב ערך. את ממצאיהם פרסמו בכתב העת Studia Mathematica שנוסד בשנת 1929 על ידי ראשי הקבוצה, בנך ושטיינהאוס, והפך לכתב עת מרכזי לאנליזה פונקציונלית. 

אחדים מחברי הקבוצה, ובראשם סטניסלב אולם, היגרו אל מחוץ לפולין. רבים מחברי הקבוצה נספו במלחמת העולם השנייה, בפרט בטבח הפרופסורים בלבוב ובגטו לבוב. לאחר המלחמה נעשה ניסיון לחדש את פעילות הקבוצה בוורוצלב, בהשתתפות שטיינהאוס ואחדים מחברי הקבוצה המקורית. 

חברים בולטים של אסכולת לבוב במתמטיקה הם:

* סטפן בנך (1892–1945)
* הוגו שטיינהאוס (1972-1887)
* סטניסלב אולם (1984-1909)
* פליקס ברנסקי (2006-1915)
* ולדיסלב אורליץ (1990-1903)
* סטניסלב סאקס (1942-1897)
* סטניסלב מזור (1981-1905)
* יוליוס שאודר (1943-1899)
* מארק כץ (1984-1914)
* אנטוני לומניצקי (1941-1881)
* סטפן קצמרץ (1940-1895)
* הרמן אורבך (1942-1901)
* ולודזימיירז סטוז'ק (1941-1883)
* סטניסלב רוזייביץ' (1941-1889)

קישורים חיצוניים
----------------

* The Scottish Book, באתר MacTutor
השוואת מינים שונים מהקבוצה לאדם
**דמויי איכתיוזאורים** (שם מדעי: **Ichthyosauromorpha**) היא קבוצה טקסונומית גדולה של זוחלים ימיים דיאפסידים שחיו בעידן המזוזואיקון בין הטריאס התחתון לקרטיקון העליון לפני 251.3-90 מיליון שנה. בעבר סברו שבני הקבוצה היו חלק מסדרת האיכתיוזאורים, אך רבים מהם הופרדו ב-2014 עקב הבדלים קטנים בעצמות.

יצורים אלה היו הקרובים ביותר במחלקת הזוחלים לחיים בים והיו הזוחלים המקבילים ללווייתנים ולדולפינים של ימינו ממחלקת היונקים. חלק מהם היו גדולים ביותר כמו השסטזאורוס והשוניזאורוס שהגיעו לאורך של מעל 20 מטר.

המינים המוקדמים בקבוצה היו בעלי מאפיינים של זוחלים יבשתיים, בעיקר במבנה הירכיים ועצמות הרגל, אשר התנוונו במינים המפותחים יותר שהיו בעלי סנפירים ארוכים וזנב דמוי-דג.

מיון
----

* + - * + סדרה Hupehsuchia
* קבוצה Ichthyosauriformes
	+ קבוצה Nasorostra
		- * על-סדרה Ichthyopterygia
				+ - משפחה Omphalosauridae
					- משפחה Parvinatatoridae
					- משפחה Thaisauridae
					- משפחה Utatsusauridae
		- קבוצה Eoichthyosauria
			* + סדרה גריפידיה (Grippidia) - בה הצ'אוהוזאורוס
				+ סדרה איכתיוזאוריה (Ichthyosauria)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמויי איכתיוזאורים** בוויקישיתוף
**הרולד פרדריק "פרד" שיפמן** (באנגלית: **Harold Frederick "Fred" Shipman**‏; 14 בינואר 1946 – 13 בינואר 2004) היה רופא אנגלי ורוצח סדרתי.

ב-31 בינואר 2000 הורשע שיפמן ב-15 מעשי רצח ונידון למאסר עולם. לאחר משפטו נערכה בבריטניה חקירה ציבורית, ובה התגלו עדויות ששיפמן רצח 215 ממטופליו, ונקבע כי יש יסוד לחשד שמספר הנרצחים הגיע ל-250. לפי טענות אחרות מגיע מספר הנרצחים ליותר מ-400 בני אדם.

קורות חייו
----------

בילדותו התחנך שיפמן בנוטינגהאם, אנגליה. אמו מתה ממחלת סרטן הריאה כשהיה בן 17. בשנים 1964–1970 למד רפואה באוניברסיטת לידס. ב-1966 נשא אישה, ולהם נולדו בת ושלושה בנים.

לאחר גמר לימודיו החל לעסוק ברפואה בכמה מרפאות באזור יורקשייר. ב-1975 נתפס מזייף מרשם לתרופה משככת כאבים לשימוש עצמי, ונשלח לטיפול גמילה מסמים.

ב-1977 החל לעבוד במרכז רפואי בעיר הייד שבאזור מנצ'סטר, והמשיך בעבודתו זו בשנות השמונים. ב-1993 פתח מרפאה פרטית בהייד, והיה לדמות מוכרת ומכובדת במקום.

### חשיפת פשעיו

בחודש מרץ 1998 התעורר חשדה של רופאה מעמיתיו של שיפמן כי הוא "מחסל" את מטופליו, אך היא לא הייתה בטוחה אם המדובר בהזנחה או במעשים מכוונים. העניין הועבר לטיפול המשטרה, אולם לא התגלו ראיות מספיקות להעמידו לדין. בדיעבד הואשמה המשטרה שמינתה צוותי חקירה בלתי מיומנים לטיפול בפרשה.

לאחר שמטופלת של שיפמן מתה ביוני 1998, גילתה בתה שצוואתה שונתה, והיא הורישה לכאורה את כל רכושה לשיפמן ולא לילדיה. הבת פנתה למשטרה, וגופתה של המטופלת הוצאה מקברה ונבדקה. בגופה התגלו עקבות של הסם דיאמורפין (הרואין). שיפמן נעצר ב-7 בספטמבר 1998, וברשותו נתגלתה מכונת כתיבה מאותו סוג ששימש להדפסת הצוואה המזויפת.

המשטרה החלה לחקור מקרי מוות נוספים של מטופלים, וחשפה את דפוס פעולתו: הוא נהג להזריק למטופלים כמויות גדולות של דיאמורפין, לחתום על תעודות הפטירה שלהם, ולאחר מכן לזייף מסמכים רפואיים המעידים כביכול על בריאותם הלקויה.

### משפטו ומאסרו

משפטו של שיפמן החל ב-5 באוקטובר 1999, וב-31 בינואר 2000 הוא הורשע ברציחתן של 15 ממטופלותיו בשנים 1995–1998. שיפמן נידון ל-15 מאסרי עולם עוקבים, והומלץ שלא לשחררו לעולם. הוא הורשע גם בזיוף צוואתה של מטופלת, ונידון על כך לארבע שנות מאסר.

שיפמן כפר באשמתו פעמים רבות, ומעולם לא הסביר את מעשיו. ועדת החקירה הממלכתית שהתקיימה לאחר משפטו, קבעה שבמשך 23 שנה הרג שיפמן 215 ממטופליו, וייתכן שהמית 45 חולים נוספים.

### התאבדותו

ב-13 בינואר 2004, ערב יום הולדתו ה-58, נמצא שיפמן תלוי בתאו ללא רוח חיים. דו"ח מטעם בית הכלא קבע כי הוא תלה את עצמו מסורגי החלון בתאו באמצעות סדינים ממיטתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר העוסק בחקירת הפרשה
* סיקור הרצח באתר ה-BBC
* רשימת הנרצחים המשוערת
* הרולד שיפמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קרן סיאורדיה ושלי שמורק, ד"ר מוות (הרולד שיפמן), באתר בואי נדבר רצח, ‏26 באוקטובר 2017

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  שרון שדה, לונדון, רצח סדרתי כסוג של התמכרות, באתר הארץ, 20 ביולי 2002
2. 1 2  "ד"ר מוות" הבריטי שרצח יותר מ-200 בני אדם התאבד בכלא, באתר הארץ, 13 בינואר 2004
3. ↑  דייוויד באטי, גרדיאן, הרופא-הרוצח הבא יילכד בעוד מועד, באתר הארץ, 31 ביולי 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb99080599
* SNAC: w63p77bp
* VIAF: 70887358
* WorldCat: lccn-nb99080599

 |
**ג'ים מרשל** (באנגלית: **Jim Marshall**;‏ 3 בפברואר 1936 – 24 במרץ 2010) היה צלם אמריקאי, שעיקר עבודתו התמקדה בצילום מוזיקאים מפורסמים.

ביוגרפיה
--------

מרשל נולד בשיקגו, אילינוי, אך בילה את מרבית חייו המקצועיים בסן פרנסיסקו. מרשל החל את קריירת הצילום שלו בשנת 1959, בתקופת דור הביט, ועסק בתיעוד זמרים ולהקות, לעיתים בתנאי אולפן ולעיתים במסגרת הופעות או סיבובי הופעות. מרשל התפרסם בעיקר עקב כך שהיה הצלם היחיד שהורשה להיכנס אל מאחורי הקלעים בהופעתה הרשמית האחרונה של להקת הביטלס ב"קנדלסטיק פארק" בסן פרנסיסקו, ב-29 באוגוסט 1966. כמו כן, שימש מרשל כצלם הראשי בפסטיבל וודסטוק בשנת 1969. 

בין צילומיו המפורסמים ביותר ניתן למנות את תמונתו של ג'ימי הנדריקס מבעיר את הגיטרה שלו בפסטיבל הפופ במונטריי בשנת 1967, תמונתה של ג'ניס ג'ופלין יושבת על מכסה המנוע של מכונית "חיפושית" ופורשת את ידיה, ליד ארמון האמנויות שבסן פרנסיסקו, בשנת 1968, ותמונתו של ג'וני קאש מניף אצבע משולשת במהלך הופעה בכלא סן קוונטין שבקליפורניה, בשנת 1969. אמנים נוספים אותם צילם מרשל הם ג'ים מוריסון ולהקתו "הדלתות", מיילס דייוויס, בריאן וילסון, להקת "לד זפלין", להקת "האבנים המתגלגלות", ריי צ'ארלס, להקת "המי", בוב דילן, ג'ון קולטריין ועוד.

מרשל המשיך לעבוד ולצלם גם בשנותיו המאוחרות, וצילם אמנים כגון לני קרביץ, "רד הוט צ'ילי פפרז", בן הרפר ואחרים. מרשל צילם בין היתר תמונות עבור עטיפות אלבומים. 

מרשל נפטר בגיל 74 בניו יורק, יום לפני שהיה אמור להופיע בגלריה בעיר על מנת לקדם את מכירת ספר הצילומים החדש שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ים מרשל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ים מרשל
* ריאיון עם ג'ים מרשל, אשר פורסם בעיתון "הגארדיאן" של מפרץ סן פרנסיסקו, 3 שבועות לפני מותו של מרשל (באנגלית)
* "ג'ים מרשל, הצלם של וודסטוק, קאש, דילן ואחרים, נפטר בגיל 74", מתוך "לוס אנג'לס טיימס" (באנגלית)
* ג'ים מרשל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265042205171
* BIBSYS: 11043020
* BnF: cb169699295 (data)
* GND: 1029782997
* ICCU: PCMV004925
* ISNI: 0000 0001 1465 9859
* LCCN: n97023237
* MusicBrainz: 9a01f691-7a8c-4fa4-b7c0-654fd85eebb4
* NDL: 00471108
* NKC: jo2010566983
* NTA: 11734365X
* PIC: 281591
* RKD: 387871
* SELIBR: 337525
* SNAC: w6090913
* SUDOC: 18495097X
* ULAN: 500294319
* VIAF: 1749527
* WorldCat: lccn-n97023237

 |
**ג'ים ונהג הקטר** (בגרמנית: **Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer**, "ג'ים כפתור ולוקאס נהג הקטר") הוא ספר ילדים מז'אנר הפנטזיה שנכתב על ידי מיכאל אנדה, ואויר על ידי פ. י. טריפ (F.J. Tripp). הספר יצא לאור בגרמניה בשנת 1960. 

הספר תורגם לשפות רבות וזכה בפרס אנדרסן ב-1962. בעקבותיו נכתב ספר ההמשך ג'ים וכנופיית ה-13 (בגרמנית: Jim Knopf und die Wilde 13). 

הספר יצא לראשונה בעברית בהוצאת אביגיל בתרגום לנדה מטלון, ואחר כך בסדרת מרגנית בהוצאת זמורה-ביתן-מודן. כמו כן, שודרה בארץ (בתחילת שנות ה-2000) סדרת אנימציה שהתבססה על שני הספרים הנ"ל ונקראה "ג'ים בוטן". הסדרה שודרה בערוץ "פוקס קידס" (ערוץ דיסני של היום). בשנת 2018 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "ג'ים ונהג הקטר", בהפקה גרמנית ובהשתתפותה של שירלי מקליין.

עלילת הספר מתרחשת במאה ה-20, ומתוארים בו מכשירי טלפון, פנסי כיס עם סוללות, גומי לעיסה, שירותי דואר סדירים וספינות נוסעים חוצות אוקיינוס, אך לתוך מציאות זו נמזגים זמנים אחרים (כך לדוגמה: סין בספר היא עדיין אימפריה קיסרית מפוארת, ואינדיאנים ואסקימואים חיים בצורת חייהם המסורתית). כמו כן מתוארים בספר מקומות גאוגרפיים פנטסטיים (לדוגמה: הגיבורים מגיעים ל"כתר העולם", שרשרת הרים הצבועה פסים אדומים ולבנים, וכן מתוארת עיר הדרקונים, הנמצאת ב"ארץ אלף הרי הגעש").

תקציר העלילה
------------

עלילת הספר נפתחת באי קטנטן ושלו בשם "נוחיה", בו מתגוררים אנשים מעטים. בארמון, בין שתי פסגות ההר אשר בנוחיה, מתגורר המלך אלפונס השנים עשר פחות רבע. חיים איתו באי גם נתיניו: מר שרוולי שכמעט אינו עושה דבר פרט להיותו נתין ונתון לממשל, וגברת מהה האימהית, בעלת חנות המכולת, ולוקס נהג הקטר וקטורה, הקטר הרגשנית וטובת המזג.

יום אחד מביאה ספינת הדואר, שהיא הקשר היחיד של האי לעולם, חבילה מסתורית, המיועדת לגברת תותבת אשר כתובתה "קומה שלישית, הרחוב הישן, בוכיה". השולח המסתורי של החבילה הוא "13".

כיוון שהדוור אינו מכיר ארץ בשם בוכיה, הוא משאיר את החבילה בנוחיה בעלת השם הדומה. יושבי האי המלך מחליט שהחבילה שייכת לגברת מהה, מכיוון שהיא האישה היחידה הנמצאת באי. תושבי האי מגלים לתדהמתם כי החבילה מכילה תינוק קטן שחום עור. לוקס נהג הקטר מעניק לו את השם ג'ים, שמאוחר יותר הופך לג'ים כפתורי, וגברת מהה מאמצת את התינוק החביב. 

ג'ים גדל לנער שובב, המשמח את לב כולם, אך כיוון שהמלך אלפונס צופה כי חצי הנתין שנוסף לאי הקטנטן יגדל ברבות הימים ויהיה לנתין שלם, הוא מבקש מלוקס לסלק את קטורה הקטר מהאי כדי למנוע את הצפיפות הבלתי נסבלת. 

לוקס מחליט לעזוב את נוחיה עם קטורה, מאחר שאין טעם לחיי נהג קטר ללא הקטר שלו, וג'ים, הכרוך אחרי לוקס, מבקש ומקבל ממנו אישור להצטרף אליו במסעו ההרפתקני אל הבלתי נודע.

קטורה מגלה יכולות אמפיביות, והשניים חוצים את הים, מגיעים לפינג בירת סין, ומשם ממשיכים למסע הרפתקאות בחיפוש אחר לי סי, בתו של קיסר סין שנחטפה לעיר הדרקונים.

השנים פוגשים את טור-טור ה'ענק למראית עין', ואת נפומוק הדרקון למחצה, שאינו גזעי מספיק כדי שירשו לו להתגורר בעיר הדרקונים. לבסוף הם מגיעים לעיר הדרקונים, מכניעים את גברת תותבת ומחלצים את הנסיכה יחד עם חבריה האסורים. בסיום הספר מתארסים ג'ים והנסיכה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ים ונהג הקטר

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ים ונהג הקטר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4445345-0
* MusicBrainz work: 3e68328a-4f26-4d8f-9546-c7def579f5da
* VIAF: 201222902
* WorldCat (עם VIAF): 201222902

 |
**שכווי לענה גדול** (שם מדעי: ***Centrocercus urophasianus***), הוא מין של שכווי גדול מתת-משפחת פסיוניים, החי בערבות של אמריקה הצפונית.

אורכו של שכווי זה 65–75 ס"מ ומשקלו 3.5-4 ק"ג. הזכר בעל צווארון לבן גדול הנפרש לאורך חזהו ומכיל 2 בלוטות צהובות ענקיות, אותם הזכר יכול לנפח ולנדנד כדי ליצור קולות גבוהים. מלמעלה מסתיים הצווארון בנוצות עורף פרועות אפורות. הכנפיים קצרות ורחבות, הגוף חום-כחלחל והזנב שחור, קוצני ופרוש כמו מניפה, בדומה לתרנגול הודו. הראש שחור למעט הפס הלבן מאחורי העורף והגבות הצהובות. השכווי מצטיין בהליכה ובריצה, אך מעופף חלש ופגיע.

השכווי חי ברחבי מזרח ארצות הברית ומצפין עד לפרובינציות אלברטה וססקצ'ואן שבדרום קנדה בערבות הפתוחות. השכווי מעדיף סביבות של צמחייה שופעת כמו הלענה, שאת זרעיה ועליה מרבה השכווי לאכול ומכאן שמו.

השכווי מתקהל בטריטוריות גדולות המכילות בעיקר פרטים זכרים המתקהלים בתצוגות ראווה ומנסים להרשים את הנקבות. ואולם הזכרים כלל אינם מתעניינים בנקבה לאחר שהזדווגו איתה וגם לא בגידול האפרוחים שלהם. 

שכווי זה מצוי בקרבה לאיום עקב הפגיעה בבית גידולו וחלה ירידה במספר השכווים בשנים האחרונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שכווי לענה גדול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שכווי לענה גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN

* נקבהנקבה
* 
* נקבהנקבה
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551063305171
* BnF: cb166383472 (data)
* LCCN: sh85116479

 |
**הרולד סונדרס** (באנגלית: Harold Saunders;‏ 1875 - 13 ביולי 1950) היה שחמטאי בריטי.

קריירה
------

סונדרס הגיע למקום השני בתחרות לונדון, בשנת 1913. (ניצח: ג'ורג' אלן תומאס). באותה שנה הגיע למקום הרביעי בתחרות צ'לטנהאם (ניצח: פרדריק ייטס ). בתחרות המשנית של הייסטינגס 1919 חלק סונדרס מקום 7–8, בתחרות המשנית של הייסטינגס בשנת 1924/5 חלק מקום 5–7, בתחרות אדינבורו 1926 הגיע למקום החמישי (ניצח: פרדריק ייטס) ובתחרות לונדון 1926 חלק מקום שלישי, לאחר פרדריק ייטס וויקטור בורגר.

את תוצאותיו הטובות ביותר השיג סונדרס בתחרויות סקרבורו, שם חלק בשנת 1926 מקום ראשון עם אדגר קול אך הפסיד לו במשחק ביניהם ולבסוף הפסיד בפליי-אוף לג'ורג' אלן תומאס 0–2 כך שסיים במקום הרביעי.. בשנת 1927 הגיע למקום התשיעי (ניצח: אדגר קול),
חלק מקום 4–6 בשנת 1928 (ניצח: ויליאם וינטר) וחלק מקום ראשון עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר בשנת 1929.

באליפות אנגליה בשנת 1932 הגיע סונדרס למקום ה-12 (ניצח: מיר סולטאן חאן).

קישורים חיצוניים
----------------

* הרולד סונדרס, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מידע כללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it
2. ↑  Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it
3. ↑  Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it
4. ↑  Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it
5. ↑  Altona 1932, web.archive.org, ‏2009-01-02