recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מיסופוניה** (**Misophonia**) או **רגישות שמיעתית** היא הפרעה שמיעתית המוגדרת כ'שנאה לרעש' (מיסו=שנאה, פוניה=צליל/רעש). ההפרעה היא נוירופסיכיאטרית, ומתבטאת ברגשות שליליים המגיעים עקב שמיעה של קול מסוים, לרוב אנשים אשר מאובחנים בזה יתאהבו באנשים שקוראים להם ים ויהיה להם מאוד קשה לשחרר מהים ואנשים אשר נקראים כך הקול יכול להיות בעוצמה חלשה או חזקה. המושג נטבע לראשונה בידי מדעני המוח האמריקאים פבל ומרגרט ג'אסטרבוף. 

מיסופוניה – חוסר סבילות ספציפית מאוד למגוון קולות מסוימים, במקרים רבים ההגדרה חופפת להיפראקוזיס של הקולות החלשים - קולות הלעיסה – בליעה – נשימה שתוארו לעיל. גם המיסופוניה קשורה להפרעת בקרה במערכת השמיעה המרכזית. 

למרות שהחולים סובלים מסטרס ניכר, המיסופוניה לא מסווגת כהפרעה פסיכיאטרית נפרדת במדריכי האבחון הפסיכיאטריים DSM-5 (ארצות הברית) או ב-ICD-10 (אירופה), אלא מסווגת כתת-סעיף של היפראקוזיס. בשנת 2013, שלושה פסיכיאטרים מהמרכז האקדמי-רפואי באמסטרדם גיבשו אבחנה להפרעה זאת לפיה הומלץ שהיא תסווג כהפרעה פסיכיאטרית נפרדת.[דרוש מקור]

לפעמים מיסופוניה נגרמת כתוצאה של OCD או בעיות פסיכולוגיות.

תסמינים
-------

אנשים הלוקים במיסופוניה חשים לרוב עצבנות או חרדה בעת האזנה לקולות מסוימים כגון: כחכוח בגרון, גזיזת ציפורניים, לעיסה, שתייה, צחצוח שיניים, נשימה, דיבור, התעטשות, פיהוק, הליכה, לעיסה של מסטיק, הטלת צואה, צחוק, נחירה, בליעה, הקלדה, שיעול, זמזום, שריקה, חריטה של סרגל או סכו"ם במשטח, שירה, חזרה של אותו הצליל מספר פעמים, מתיחת שריר ועוד. חלק מהלוקים בתסמונת מפתחים עצבנות או חרדה רק אם הקולות נגרמים בידי אחרים ולא בידיהם עצמם.

מאחר שהצלילים מעוררים תגובת חרדה או סטרס, מופיעים סימפטומים של תגובת הילחם או ברח כגון: מתח שרירים, ריור, חוסר אונים וקצב לב מואץ. חלקם אפילו מושפעים מגירויים חזותיים. ההפרעה מאופיינת גם בחרדה שיוצרת התנהגות נמנעת - מה שעלול להוביל לירידה בסוציאליזצייה.

טיפול
-----

הטיפול במיסופוניה כמו גם ברגישות יתר לרעש בכללותה, היפראקוזיס, הוא על ידי TRT (אנ') או טיפול CBT. אמנם קיים מספר מוגבל של מאמרים וסקירות ספרות על הטיפול במיסופוניה מאחר שהיא תת-סעיף קטן יחסית של ההיפראקוזיס, אולם ישנם מספיק נתונים מבוקרים על TRT והיפראקוזיס או CBT והיפראקוזיס. חלק מהטיפול יכול להיות על ידי הוספת צליל חיצוני - על ידי מחולל קול חיצוני, בדומה לטיפול בטנטון או בהיפראקוזיס.

ראו גם
------

* סינסתזיה
* היפראקוזיס

קישורים חיצוניים
----------------

* יאיר ניצני כותב על מיסופוניה
* כתבה על מיסופוניה באתר סלונה
* מיכל יפה על מיסופוניה באתר סלונה
* מידע על רגישות שמיעתית באתר אקטואליק
* מיסופוניה באתר מכון דוידסון
* מעיין גוטנמכר, ‏מיסופוניה: סבלה מתסמונת נדירה שגרמה לה לשמוע הכל והתאבדה, באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2016
* באתר מיסופניה ישראל
* מהי מיסופוניה ואיך ניתן לטפל בה? באתר על הספה
* טיפול CBT למיסופוניה, מכון פסגות נוסד ב-1989


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1113686677

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גנרל **יוהאן יואכים שטפר** (בגרמנית: **Johann Joachim Stever**;‏ 27 באוקטובר 1887 – 18 באוקטובר 1943) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

שטפר נולד ב-27 באפריל 1889 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר שטפר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1934 הועלה שטפר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בדצמבר 1935 הועלה לדרגת אוברסט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה שטפר לראש מטה הקורפוס ה-15, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה שטפר ראש מטה הקורפוס ה-15, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-8 ביוני 1940 במהלך המערכה על צרפת מונה שטפר למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-4 במקום לודוויג פון רדלמייר, ופיקד עליה במהלך מבצע מקרה אדום, כחלק מהקורפוס ה-16 במסגרת הארמייה השישית. ב-1 בספטמבר 1940 פרש שטפר מתפקידו, וב-15 בדצמבר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-336. במאי 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-37 כחלק מהארמייה ה-15, וביולי הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-32 (שאף הוא היה חלק מהארמייה ה-15). ב-25 ביוני 1942 מונה שטפר למפקד יחידת הפיקוח ה-399 שהייתה כפופה לקבוצת ארמיות מרכז, וב-10 בנובמבר 1943 פרש שטפר מתפקידו, והוצב בעתודת קבוצת ארמיות מרכז. ב-30 באפריל 1944 פרש שטפר מהצבא, ובתחילת מאי 1945 נעלמו עקבותיו, וכנראה שנרצח על ידי הכוחות הרוסיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוהאן יואכים שטפר באתר feldgrau
* יוהאן יואכים שטפר באתר muzeum-slask1939
קורקינט חשמלי זה אחד הדברים החשובים ביותר במיוחד בישראל עם הפקקים מאז שקניתי קורקינט אני מגיע מהר יותר לכל מקום אני בן 14 וזה הדבר הכי טוב שהוריי עשו לי תעשו את זה גם לילדכם? מקווה שגם אתם לא תתאכזבו

ביוגרפיה
--------

גרזון נולדה וגדלה ברעננה. היא החלה לשחק כדורסל בגיל שמונה בקבוצת הקט-סל של מכבי רעננה. זכתה עם קבוצתה בגביע הילדות לעונת 2016/17. בעונת 2017/18 נבחרה לחמשיית העונה נערות א' וזכתה בדאבל של גביע ואליפות נערות ב' ונערות א'. בעונת 2018/19 נבחרה שוב לחמשיית העונה, הקבוצה הפסידה בגמר נערות א' להפועל ראשון לציון. בעונת 2020/21 הפסידה הקבוצה בגמר נערות א' להפועל ראשון לציון כאשר גרזון קולעת 37 נקודות. במקביל זכתה עם נבחרת תיכון אוסטרובסקי באליפות ליגת התיכונים לעונות 2019/20.

אחותה של ירדן, ליאור, משחקת כדורסל במכללת וילאנובה. אביה, איתן, שיחק במכבי דרום תל אביב בליגה הארצית, ואמה, רותי, שיחקה כדורסל בהפועל כפר סבא ונבחרת ישראל בכדורעף נשים.

### קבוצות בוגרות

עונת 2019/20 בקבוצת מכבי רעננה הייתה עונתה הראשונה של גרזון בקבוצת הבוגרות. גרזון שיחקה בקבוצה עונה נוספת ובעונת 2021/20 עברה לשחק בקבוצת מכבי עירוני רמת גן. בתום העונה נרשמה למכללת אינדיאנה.

בסוף שנת 2021 חתמה גרזון עם מכללת אינדיאנה מליגה המכללות האמריקאית, ובתחילת 2023 זכתה עם הקבוצה באליפות הקונפרנס של ליגת המכללות האמריקאית. המכללה הודחה בשמינית הגמר.

בעונת 2022/23 זכתה גרזון עם מכללת אינדיאנה לסיים את העונה הסדירה במקום הראשון בליגת ה-Big10 (אנ') לראשונה מזה 40 שנה.

### נבחרות ישראל

ב-2016 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 14 בסלובניה.
ב-2017 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 14 בסלובניה. גרזון נבחרה לחמשיית הטורניר ולמלכת הריבאונדים.
ב-2018 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 16 במונטנגרו. בטורניר קלעה 17.8 נקודות לקחה 6.6 ריבואנדים וחילקה 1.8 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-2021 השתתפה עם הנבחרת בטורניר הצ'לנג'ר עד גיל 20. בטורניר קלעה 19.2 נקודות לקחה 9.4 ריבאונדים וחילקה 2 אססיסטים בממוצע למשחק.
בנובמבר 2021 רשמה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ישראל בכדורסל נשים במשחק מול נבחרת לטביה. בקיץ 2022 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 20. בתום האליפות הנבחרת עלתה לדרג א מהמקום השלישי. גרזון קלעה 20 נקודות לקחה 7.2 ריבאונדים וחילקה 3.8 אססיסטים בממוצע למשחק. דורגה במקום הראשון מבין כל השחקניות בטורניר מבחינת נקודות מדד למשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל השחקנית באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים
* אתר למנויים בלבד אריה ליבנת, הזדמנות אחרונה לראות את כישרון העל שלנו, לפני המסע שמוביל לליגה הטובה בעולם, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2021
* רענן וייס, האחיות שמסתערות עם נבחרת ישראל על היורובאסקט: "זה החלום שלנו", באתר ynet, 14 ביוני 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  אהרלה ויסברג‏, הישראלית השנייה ב-WNBA? ירדן גרזון סגרה במכללת אינדיאנה, באתר וואלה!‏, 5 בדצמבר 2021
2. ↑  ליאור ברטל, ‏ירדן גרזון ואוניברסיטת אינדיאנה זכו באליפות הקונפרנס של ליגת המכללות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 בפברואר 2023
3. ↑  ירדן גרזון ואינדיאנה עפו מטורניר ה-NCAA, באתר ערוץ הספורט, 21 במרץ 2023
4. ↑  עידו רקובסקי,17 מרץ, 2023. "כאן מזהים אותי בקניון. בישראל זה לא קרה". הארץ, הגיליון הראשי, עמ' 26.
**בעז רודקין** (נולד ב-6 באוקטובר 1962) הוא דיפלומט בשירות החוץ הישראלי. בשנים 2019-2015 כיהן כשגריר ישראל באלבניה וכשגריר לא-תושב בבוסניה והרצגובינה.

ביוגרפיה
--------

רודקין נולד וגדל בחיפה ושירת בצה"ל כחייל וקצין בחטיבת גולני. הוא רכש את השכלתו הגבוהה בחוג ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית.

ב-1990 הצטרף לקורס הצוערים של משרד החוץ. בין השנים 1991–1996 שירת בשגרירות ישראל במקסיקו ובשנים 2000–2003 שירת כסגן השגריר בשגרירות ישראל בדבלין. ב-2007 סיים לימודי מוסמך אוניברסיטה במדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב.

ב-2010 מונה למנהל מחלקת אמריקה הדרומית במשרד החוץ, תפקיד בו כיהן עד 2015. בחודש ינואר של אותה השנה מונה לשגריר ישראל באלבניה ובאפריל 2016 מונה בנוסף לשגריר לא-תושב בבוסניה והרצגובינה. בתקופת כהונתו סייע לפתיחת קו טיסות ישיר בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה האם תרזה, עניין שתרם משמעותית לקידום יחסי הכלכלה והמסחר בין ישראל לאלבניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בעז רודקין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  החלטה מספר 2406 של הממשלה מיום 18.01.2015, באתר משרד ראש הממשלה, ‏18 בינואר 2015
2. ↑  החלטה מספר 1365 של הממשלה מיום 03.04.2016, באתר משרד ראש הממשלה, ‏3 באפריל 2016
3. ↑  Genc Mlloja, Ambassador Rodkin: Israel's relation with Albania are robust, Albanian Daily News, ‏18 באפריל 2019
**ישעיהו ארנרייך** הוא איש ציבור חרדי־ישראלי, המכהן כסגן ראש עיריית בית שמש וחבר מועצת העיר מטעם אגודת ישראל, ולשעבר ראש מועצת עמנואל.

ביוגרפיה
--------

נולד לפנחס ארנרייך, עסקן חסיד גור, וממקימי העיר עמנואל. סבו הוא יצחק גרשטנקורן ממייסדי העיר בני ברק וראש העיר הראשון שלה. התחנך במוסדות חסידות גור.

פעילות פוליטית
--------------

בשנת 2003, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל, התמודד לראשות מועצת עמנואל ונבחר.

לקראת הבחירות בשנת 2008 עבר לבית שמש והוצב ברשימת אגודת ישראל כנציג חסידות גור. משנת 2008 כיהן כיושב ראש תאגיד המים העירוני "מי שמש".

אחרי הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2013) קיבל את תיק החינוך בעיריית בית שמש.

ב־2016 נעצר ונחשד בחקירה להטיית מכרזים. תיק החקירה נסגרה במאי 2018.

אחרי הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018) נכנסה אגודת ישראל לקואליציה של ראש העיר הנבחרת עליזה בלוך, בניגוד לעמדתה של דגל התורה. ארנרייך קיבל שוב את תיק החינוך, ומונה לסגן ראש העיר בשכר למחצית הקדנציה ברוטציה עם שמעון גולדברג.

לא התמודד בבחירות למועצת בית שמש בפברואר 2024.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריאל ליבא, ‏המשטרה: נסגר התיק נגד חבר המועצה החרדי ישעיהו ארנרייך, באתר כיכר השבת, 4 במאי 2018
2. ↑  צפו: מועצת עיריית בית שמש אישרה את מינוי ארנרייך לסגן ראש העיר באתר לדעת
3. ↑  חברי המועצה היוצאים: הרב ישעיהו ארנרייך מסיים את תפקידו בעירייה, באתר שוס ניוז, ‏20 במרץ 2024

| ראשי מועצת עמנואל |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליהו מירב | שמואל זייבלד | שמואל לנזה | אבנר מעטוף | ישכר פרנקנטהל | אבנר מעטוף | ישעיהו ארנרייך | עזרא גרשי | אליהו גפני |
| 1985–1990 | 1990–1995 | 1995–1998 | 1998–2000 | 2000–20004 | 2004–2005 | 2005–2009 | 2009–2018 | 2018 ואילך |

 |
**גדעון ביקל** (נולד ב-12 במאי 1944) הוא איש עסקים ישראלי, העוסק באסטרטגיה ובביצוע תוכניות בתחום החקלאות במדינות מתפתחות ובחברות ענק. ביקל קידם את תהליך השלום בין ישראל ושכנותיה באמצעות סיוע חקלאי, היה בעלי בורסת פלורה בבלגיה, היה יו"ר ובעלים של אגרקסקו כרמל והוא עוסק בתחום הנדל"ן.

ביוגרפיה
--------

### השכלה ושירות צבאי

ביקל סיים לימודי אגרונומיה לתואר ראשון בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית. הוא בעל מספר תוארי מאסטר, בין היתר במנהל עסקים עם התמחות בנדל"ן. מחזיק בתואר דוקטור במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה ובוגר המכללה לביטחון לאומי.
ביקל הוא אלוף-משנה במיל', שירת כלוחם וכמפקד בצנחנים ונפצע במלחמת ששת הימים במהלך הפריצה לירושלים. במלחמת יום הכיפורים פיקד על הכוח הראשון שחצה את תעלת סואץ בסירות קומנדו. במלחמת לבנון הראשונה שימש כקצין מבצעים בכיר באוגדת הצנחנים.

### מסלול עסקי

ביקל החל את הקריירה העסקית שלו ב-1968 כמגדל ויצואן פרחים ותוצרת חקלאית. ב-1997 רכש את בורסת הפרחים פלורה בבלגיה, שנמכרה לאחר כשש שנות פעילות, למרכז מסחרי. בשנת 2011 ביקל רכש את פעילות חברת אגרקסקו לייצוא חקלאי שהייתה בבעלות ממשלת ישראל ומועצת הצמחים, מידי כונס נכסים, ושימש כבעלים ויו"ר החברה הרוכשת, ששמה הוסב לאגרקסקו כרמל.
במקביל לפעילותו החקלאית, ביקל עוסק בפעילות נדל"ן בתחומי הייזום והפיתוח, והוא בעליו של קניון הדרים בנתניה.

### תפקידים ציבוריים

ביקל שימש ב-1987 כנציג הבונדס העולמי לגיוס כספים בארצות הברית ובקנדה. ב-1989 מונה ליו"ר הוועדה לאסטרטגיה חקלאית שהוקמה על ידי ממשלת ישראל וכדירקטור בחברה הממשלתית אגרידב, שעסקה בפיתוח ובמתן ידע חקלאי למדינות שונות בעולם. כמו כן, כיהן כדירקטור בחברות נוספות וייסד את עמותת בני ארזים, מרכז טיפולי לילד, במסגרת זו גם שימש כנשיאה הראשון.
ביקל היה חבר בלשכות מסחר רבות, כגון לשכת המסחר ישראל-ארצות הברית, לשכת המסחר ישראל-גרמניה, לשכת המסחר ישראל-יפן, לשכת המסחר ישראל-אנגליה ולשכת המסחר ישראל-ירדן.
ביקל ליווה את ההיבט החקלאי ביחסי ישראל ושכנותיה ופעל לקידום השלום במזרח התיכון. במסגרת הוועדה לאסטרטגיה חקלאית שימש כיו"ר הוועדה לקשרי גומלין בין ישראל לערביי יו"ש וחבל עזה, השתתף בוועידות השלום בקזבלנקה, בעמאן, בקהיר, בקטר, בשארם א-שייח, בוועידת השלום בהרווארד (Harvard Business School) וסייע בהקמת פרויקטים חקלאיים עתירי ידע במצרים, בירדן ובתוניסיה.
ביקל מתלווה לנסיעות ולמשלחות של ראשי ממשלה ונשיאים כמומחה חקלאי, במסגרת זו ביקר בסין, בקניה, באתיופיה, בקזחסטן, בסינגפור, באוסטרליה, בהודו, באזרבייג'ן, ביפן ובתאילנד. בנסיעות אלו יצר קשרים עם ראשי מדינות, שרי חקלאות וחברות מובילות בתחום החקלאות.

### הכרה לאומית

ביקל זכה ב-1989 בפרס קפלן על פריצת דרך בגידול פרחים לייצוא. הוא קיבל תעודת מופת מטעם איגוד לשכות המסחר על תרומה לפיתוח היוזמה החופשית, תעודת הוקרה משר החקלאות על תרומה לאסטרטגיה החקלאית, תעודת הוקרה מהבונדס העולמי ועוד.

### חיים אישיים

ביקל מתגורר בכפר מל"ל. הוא נשוי ואב לבת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גדעון ביקל** בוויקישיתוף
* עמירם כהן, הממונה על ההגבלים אישר מכירת אגרקסקו לגדעון ביקל, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2011
**אשר בן-אריה** (נולד ב-1963) הוא מרצה וחוקר בתחום עבודה סוציאלית, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים ומנכ"ל מכון חרוב.

ביוגרפיה
--------

בן-אריה נולד בירושלים, הוא בנם של שרה ופרופ' יהושע בן-אריה. הוא סיים את לימודיו לתואר דוקטור ב-1999 באוניברסיטה העברית, ומאז חוקר ומרצה בה. שימש כ-20 שנה כמנהל ועורך "השנתון הסטטיסטי - ילדים בישראל". שימש כסמנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד.

בן-אריה עוסק בתחום מדיניות הילד ומדידת רווחת הילד.
הוא נמנה עם המייסדים של אסכולת מדידת מצב הילדים והשימוש באינדיקטורים חברתיים למדידת מצב הילדים. הוא היו"ר והמייסד של החברה הבינלאומית למדידת מצב הילד (ISCI). ואחד החוקרים הראשיים במחקר הרב-לאומי "עולמות הילדים". בן-אריה הוא גם העורך המייסד של כתב העת האקדמי "Child Indicators Research".

בן-אריה פרסם למעלה ממאה מאמרים, פרקים וספרים אשר כולם עוסקים ברווחת הילד ומדידתו. הוא מייעץ ליוניס"ף, ארגון ה-OECD ורשויות מחקר לאומיות רבות.

ב-2011 מונה למנכ"ל מכון חרוב, העוסק בפיתוח ידע ותוכניות למידה בתחום הזנחה והתעללות בילדים.

בשנת 2021 נבחר לדיקן בית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 2022, מחקר שדירג את 100 החוקרים המשפיעים ביותר בתחום העבודה הסוציאלית בעולם, דירג את בן-אריה במקום ה-50. עדכון למחקר לשנת 2023 מיקם את בן-אריה במקום ה-46 בעולם.

בן-אריה נשוי ואב לשלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר בן אריה(הקישור אינו פעיל), באתר האוניברסיטה העברית
* פרופ' אשר בן אריה מונה למנכ"ל מכון חרוב, באתר "הזווית השלישית", 9 באוקטובר 2011
* אשר בן-אריה, המצוקה פנים רבות לה: על התפתחות תפיסת המצוקה בישראל(הקישור אינו פעיל), ביטחון סוציאלי, אוקטובר 2006, 72: 58-39
* אשר בן אריה (1963-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' דיוויד ר. הודג' ופרופ' פטרישיה ר. טרנר, מחקר שדרג את 100 החוקרים המשפיעים בתחום העבודה הסוציאלית בעולם, ‏22.11.22

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258455105171
* LCCN: n98011197
* ORCID: 0000-0002-1012-8070
* SUDOC: 134023862
* VIAF: 263928250
* WorldCat (עם VIAF): 263928250

 |
**אלונה איינשטיין** (7 ביוני 1936 – 6 בינואר 2006) הייתה צלמת ישראלית שפעלה בשנות השישים והשבעים.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשנת 1936 למשפחת שוחט מקיבוץ כפר גלעדי, משפחה ממייסדי הקיבוץ וארגון "השומר". היא בתם של מלכה וגדעון שוחט (גדע), מראשוני הטייסים של חיל האוויר הישראלי, ונכדתם של החלוצים מניה וישראל שוחט.

לאחר שירותה בצה"ל, נישאה לאברהם פלישמן, מהנדס ישראלי שעבד בלוס אנג'לס. לאחר תקופה קצרה התגרשו השניים ואלונה שבה ארצה. עם שובה כתבה מכתב הערצה לזמר אריק איינשטיין, ולאחר היכרות קצרה נישאו השניים בשנת 1963. טקס הנישואין התקיים במבואה של תיאטרון הבימה, שם שיחק איינשטיין באותה העת במחזמר המצליח "אירמה לה דוס". במהלך נישואין אלו נולדה לשניים בתם הבכורה שירי. לאחר ארבע שנות נישואין התגרשו השניים.

גירושיה של אלונה מאריק יצרו אצלה דחף חזק להשקיע בקריירה כצלמת מקצועית, ובזכות כישרונה אף הצליחה בתחום. תצלומיה מאותה עת מעטרים את טובי האלבומים של סוף שנות השישים וראשית שנות השבעים, החל מאלבומיו של אריק איינשטיין עצמו, וכלה באלבומיהם של זמרים כדוגמת שלום חנוך, אושיק לוי, מתי כספי והשלושרים.

בשנת 1968 שבה אלונה ונישאה לאריק איינשטיין. התקליט "פוזי" שהקליט אריק בשנת 1969 נקרא על שם כינוי החיבה שלה. בשנת 1971, נולדה בתם השנייה, יסמין, שעל שמה נקרא אלבומו של איינשטיין משנת 1972. באפריל 1972 הורשעה בהחזקת סם יחד עם אריק איינשטיין, אורי זוהר וצבי שיסל שהייתה בעת ההיא כחלק מחבורת לול. הזוג התגרש בשנית שנים ספורות לאחר מכן. אלונה שיחקה בתפקידים קטנים בסרטיו של אורי זוהר: "מציצים" ו"עיניים גדולות", ובסרטו של בועז דוידזון - "שבלול".

בסוף שנות השבעים חזרה בתשובה יחד עם שתי בנותיה ואורי זוהר ואשתו, עזבה את תל אביב ואת מקצוע הצילום, והשקיעה את מרצה בהחזרה בתשובה. היא למדה בסמינר לבנות בעלות תשובה בשם "נתיב בינה" בשכונת קריית מטרסדורף בירושלים, והתגוררה לא הרחק משם בשכנות לאורי זוהר ומשפחתו. שתי בנותיה, שירי ויסמין, נישאו לשני בניו הבוגרים של אורי זוהר, אפרים פישל ושלום (בהתאמה), שחזרו אף הם בתשובה עם אביהם.

אלונה איינשטיין נפטרה בינואר 2006 ממחלת הסרטן והובאה למנוחות בהר המנוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלונה איינשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אלונה איינשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלונה איינשטיין, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אלונה איינשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אלונה איינשטיין, באתר Discogs (באנגלית)
* אלונה איינשטיין הלכה לעולמה, באתר ynet, 8 בינואר 2006
* מיכל פלטי, עיניים פראיות מחפשות תשובה, באתר הארץ, 8 בינואר 2006
* עפרה לקס, חבריה, נהייתי דוסית, באתר ערוץ 7, 26 בינואר 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  זוהר, איינשטיין וחבריהם הורשעו בביקורים במקום לעישון חשיש, דבר, 24 באפריל 1972
2. ↑  חיים כהן, מרת אלונה איינשטיין ז"ל, באתר בחדרי חרדים, 7 בינואר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011382142705171
* MusicBrainz: 52690b6e-50e1-4c6d-ba2c-bcff32661a50
* VIAF: 4995165930972668530004
* WorldCat (עם VIAF): 4995165930972668530004

 |
כבאי בטורונטו חובש כיפת נומקס בשנת 2007
כפפות עשויות נומקס ועור המשמשות את חיל השריון הישראלי
**נומקס** (אנגלית: **Nomex**) הוא שם מסחרי של פולימר מסוג מטה-ארמיד אשר פותח בתחילת שנות השישים של המאה ה-20 על ידי חברת דופונט. המוצר שווק לראשונה בשנת 1967.

מאפיינים
--------

פולימר זה קשור לניילון אבל בעל מאפיינים ארומטים ולכן חומר זה מאופיין בעמידות בטמפרטורות גבוהות. פולימר זה הוא האיזומר מטא, לעומת קבלר שהוא הפארא-ארמיד. מאמץ המתיחה המרבי הוא 340MPa. לחומר עמידות מצוינת לחום, חומרים כימיים שונים וקרינה. החומר מסוגל לעמוד בטמפרטורות של עד 370 מעלות צלזיוס.

ייצור
-----

נומקס מיוצר בתגובת דחיסה מהמונומרים חומצה איזופתלית וm-Phenylenediamine (אנ'). החומר משווק בצורת חוט המאפשר תפירה חופשית וכיריעות מהן ניתן לחתוך חלקים.

וילפרד סוויני (2011-1926), כימאי DuPont שתגליותיו הובילו לפיתוח הנומקס, זכה במדליית אנטואן לבואזיה מטעם החברה בשנת 2002, בעיקר בגין עבודתו.

שימושים
-------

חילות שריון רבים בעולם משתמשים בסרבלים וכפפות העשויים נומקס. בחיל השריון הישראלי נעשה בעבר שימוש במכנסי וחולצות נומקס, וכיום משתמשים בסרבלים העשויים נומקס. גם לוחמי צוות אוויר בחיל האוויר הישראלי לובשים סרבלי טיסה עשויים נומקס וכפפות נומקס. בנוסף, הנומקס משמש לייצור ביגוד ממוגן למכבי אש.

נהגי מרוץ מכוניות לובשים חליפת מרוץ (אנ') עשויה נומקס וחומרים אחרים דוחי שריפה כולל כפפות, גרביים, בלקלאווה וקסדה עמידים לאש.

חליפת חלל מכילה נומקס כאחת משכבותיה הרבות בשל עמידותו לאש ולתנאי החלל הקיצוניים בהם ריק ושינוי טמפרטורה גבוהים. בהתאם לכך, הבד משמש גם לכיסוי חלקים מהותיים בחלליות, גשושיות ורוברים.

ראו גם
------

* ארמיד
* קוולאר
* גורטקס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נומקס** בוויקישיתוף
* נומקס באתר חברת דופונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mera, Hiroshi; Takata, Tadahiko (2000). "High-Performance Fibers". *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*. doi:10.1002/14356007.a13\_001. ISBN 978-3-527-30673-2.
2. ↑  "DuPont™ Nomex® N301 Nomex® Aramid Staple Fiber".
3. ↑  Sabir, Tasneem (2018). "Fibers used for high-performance apparel". *High-Performance Apparel*. pp. 7–32. doi:10.1016/B978-0-08-100904-8.00002-X. ISBN 978-0-08-100904-8.
4. ↑  "Nomex Scientist Earns Lavoisier Medal". FiberSource. 20 ביוני 2002. אורכב מ-המקור ב-23 בינואר 2013. נבדק ב-2008-08-08. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**אריאלה סביר** (נולדה ב-11 במרץ 1961) היא מחנכת, ריתמיקאית, זמרת, סופרת ילדים ומשוררת שירי ילדים חרדית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

סביר נולדה וגדלה במושב אורות. בילדותה התגלתה אצלה מחלת עיניים קשה, ובמהלך נעוריה איבדה את כושר הראייה. הוריה בחרו לשלוח אותה למוסדות חינוך רגילים, שאינם מותאמים לעיוורים, במטרה לשלבה בחברה. למרות לקותה התעקשה להתגייס לצה"ל, בתום מאבק ממושך גויסה והייתה החיילת העיוורת הראשונה בצה"ל, והיא שירתה כמש"קית חינוך.[דרוש מקור]

אחרי השירות הצבאי החלה לעבוד כריתמיקאית, הפיצה את שיטת החינוך המוזיקלי, המותאמת לפעוטות ולילדים בעלי מוגבלויות. במרוצת השנים הכשירה גננות ומורות רבות, במסגרות פרטיות ובמוסדות אקדמיים כמכללת אורנים ומכללת לוינסקי לחינוך.

במקביל לעבודתה כמורה, כתבה שירי ילדים וסיפורים רבים, אותם הפיצה במגוון מדיות – ספרים, תקליטורי שירה, לומדות ומשחקי מחשב. עד 2008 פרסמה 5 ספרים, 66 קלטות, ו-7 סרטי וידאו לילדים. סביר כתבה למעלה מ-1,500 שירים.

חיים אישיים
-----------

סביר נשואה ליעקב ואם לשמונה ילדים. בנה השישי חגי הוא אוטיסט, אותו גידלה בביתה, ובגינו הפכה מעורבת בעידוד והעצמת הורים לילדים בעלי עיכוב התפתחותי. לאור ניסיונה כילדה וכאמא, מעודדת סביר הורים להימנע מלשלוח ילדים בעלי מוגבלויות למוסדות ולגדלם בבית.

אריאלה סביר חזרה בתשובה עם בעלה והיא מנהלת בית חרדי. היא מופיעה בפני נשים ונערות ומספרת את סיפור חייה.

מתגוררת בקרני שומרון.

ספריה
-----

* בונים סוכה
* ליולדת באהבה
* לבת המצווה באהבה
* נשיר ונרקדש: שירי משחק ברוח הקדש
* ליאורה
* ביגלה חמץ
* טיף טף ותוף
* היום יום ששיר
* חנכה שמח: חגיגת חנוכה שכל ילד אוהב בשיר, במשחק לאור נר מהבהב
* משפחמבה: משפחה שחם בה. שירים, ספורים והפעלה גם-בה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אריאלה סביר
* הספרים של אריאלה סביר, באתר "סימניה"

* מילים לשירים של אריאלה סביר, באתר "שירונט"
* רשימת הפרסומים של אריאלה סביר, בקטלוג הספרייה הלאומית
* עפרה לקס, רואה אור, באתר ערוץ 7, 28 בספטמבר 2006, ריאיון עם אריאלה סביר
* אפרת כהן, הלוחמת, ריאיון עם אריאלה סביר, ב"הידברות סופשבוע", פברואר 2011; חלק ב' של הראיון
* ריאיון עם אריאלה סביר (אורכב 12.08.2014 בארכיון Wayback Machine) בתוכנית רוח נשית בערוץ מאיר.
* אריאלה סביר, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305538105171
* LCCN: no2008113862
* VIAF: 7208963
* WorldCat: lccn-no2008113862

 |
**בית ספר יק"א פיק"א** הוא בית הספר היסודי הראשון שהוקם בפתח תקווה. בית הספר נוסד בתמיכתו של הברון רוטשילד בשנת 1885, ברחוב רוטשילד פינת פיק"א בפתח תקווה.
בניין בית הספר הוא אחד הבניינים הוותיקים ביותר בעיר והוא מוכרז לשימור.

הקמת בית הספר ושנותיו הראשונות
------------------------------

המוסד החינוכי, שנקרא בתחילה "בית הספר הברון" על שמו של הברון רוטשילד, הוקם בשנת 1885 בפתח תקווה בעקבות פנייה לברון רוטשילד מצד קברניטי המושבה, שהסבירו וטענו כי "תלמוד התורה" – שהיה מקובל באותה תקופה אינו מספק יותר. בית הספר הוקם בזכות תרומותיו של הברון רוטשילד. כאשר הברון רוטשילד העביר את עסקיו לברון הירש קיבל בית הספר את שם החברה שלו יק"א ולימים פיק"א.

בשנותיו הראשונות לא נבדל המקום משאר ה"חדרים" בפתח תקווה, ותוכנית הלימודים בו כללה שיעורי תורה ותפילה בעברית עם ביאורים ביידש בלבד.
בשנת תרס"ה 1904 התמנה דוד חיון כמנהל בית הספר יק"א לבנים. בית הספר החל לפעול עם תוכנית לימודים שכללה: לימודי תנ"ך, שפה, תפילה, חשבון, דברי ימי ישראל, דברי ימי העמים, כתיבת הארץ, כתיבה תמה, צרפתית, התעמלות, ציור ושירה.

בית הספר החל מהשנה 1909
-----------------------

בשנת ה'תרס"ט, 1909 בתקופת ההנהלה של דוד חיון על בית הספר, דוד חיון הפך את בית הספר ל"בית ספר מעורב" שדגל בגישה ליברלית עם ערכים ציונים-לאומיים. עם הקמת בית הספר המעורב נערכה בו תוכנית לימודים לשמונה שנות לימוד. חיון קירב לעשייה סביב בית הספר את המורים, ההורים והחוגים המתקדמים במושבה. כמו כן קשר קשרים עם הסתדרות המורים בארץ ישראל. הכיתות בבית הספר חולקו לשתיים, בצד האחד ישבו הבנים ובצד השני ישבו הבנות. בית הספר גדל בהתמדה במספר תלמידיו ויצר לעצמו דמוי חיובי בקרב תושבי המושבה. תלמידיו נרתמו לסייע בעונות בוערות ואף השתתפו בגירוש הארבה שתקף את המושבה פעמיים. בית הספר פיתח תכנים חדשים ותוכניות לימודים ועבר לשיטת "עברית בעברית" שנלמדה בהוראת כל המקצועות.

בית הספר במלחמת העולם הראשונה ובתקופת המנדט הבריטי
--------------------------------------------------

במלחמת העולם הראשונה גירשו הטורקים את תושבי תל אביב ורבים מהם הגיעו לפתח תקווה. כ-100 מילדי המגורשים למדו בבית הספר. בתקופת המנדט, למדו בית הספר גם חקלאות במקצועות: כוורנות, לולנות ושתלנות והתלמידים לטיולים רבים להכרת הסביבה והארץ.

ההתנהלות הכלכלית של בית הספר
----------------------------

בית הספר גייס תרומות לקופתו ולספריה בו באמצעות: הצגות, חגיגות ונשפים, שהוצעו לכלל התושבים בפתח תקווה. בין השנים תרפ"ח–תש"ז בית הספר תוקצב על ידי ההנהלה הציונית, ועד המושבה וההורים של התלמידים הלומדים בו. מתש"ז ואילך בית הספר הפך לבית ספר עירוני בתקצוב מחלקת החינוך העירונית בפתח תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הספר יק"א פיק"א** בוויקישיתוף
* רעות הרפז-עיני, מאברהם גרנט עד גילה אלמגור: חזרנו לבית הספר פיק"א שבו למדו הסלבס של העיר, באתר mynet,‏ 29 ביוני 2018

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  עליזה וורם, בית ספר פיק"א מהפכה בחינוך - בית ספר מעורב ראשון, באתר , ‏נובמבר, 2009 (ארכיון)
2. ↑  הארכיון לתולדות פתח תקוה ע"ש עודד ירקוני, באתר  (ארכיון)
3. ↑  מערכת ′פיתה′, 130 שנה לבית הספר פיק"א, באתר , ‏13 באוקטובר, 2016
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

פרט: גשר אוסישקין
מראה על הגשר לכיוון צפון
**גשר אוסישקין** או בשמו הרשמי **גשר זהרירה חריפאי** הוא גשר על נחל ירקון המוביל לרחוב אוסישקין בתל אביב-יפו והוא קרוי על שמה של זהרירה חריפאי, שחקנית תיאטרון וקולנוע ישראלית כלת פרס ישראל לתיאטרון.

הגשר מוכר כ"גשר אוסישקין", על שם רחוב אוסישקין אליו הוא מוביל.

היסטוריה
--------

לקראת מצעד צה"ל בשנת 1965, הניח צה"ל שני גשרי ביילי, שתוכננו בידי מהנדס חברת תכנון המים לישראל עובדיה לזרי, בין שדרות רוקח לרחוב אוסישקין. בעקבות גידול נפח התנועה הנכנסת לתל אביב מצפון בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 נוצרו עומסי תנועה כבדים על גשר הירקון וחלק מהתנועה עברה לגשר ווקופ הישן. על מנת להקל על התנועה ולאפשר את סגירת גשר ווקופ לצורך שיפוצים הסכים צה"ל לבקשת עיריית תל אביב להותיר את אחד מהגשרים להקלת עומסי התנועה, עד הקמת הגשר הקבוע על רחוב אבן גבירול.

בשנת 1959 ב-14 ביולי קפצו מהגשר הקטן הסמוך לגשר בר-יהודה, שתי נשים לתוך מי הירקון. לקראת סוף 1967 רכשה עיריית תל אביב את גשר הביילי מידי צה"ל. על פי התוכנית, עם סיום הקמת הגשר הקבוע תוכנן להעביר את הגשר לקצה רחוב ויצמן כדי להמשיך אותו אל מעבר לירקון או להעבירו לקצה המערבי של שדרות רוקח למקום בו נמצא כיום גשר בן-אליעזר. לבסוף נותר הגשר במקומו, ועליו נתיב נסיעה בודד מצפון לדרום.

בקיץ 1999 פורק הגשר ובמקומו נבנה גשר חדש שעליו שרוול פלדה המדמה מסבכים של גשר ביילי. הגשר עוטר בדוגמאות לבבות ומגיני דוד, ובמרכזו מתנוססים ארבעה דגלי פלדה.

ב-24 בינואר 2022, אישרה ועדת ההנהלה של עיריית תל אביב-יפו קריאת חמישה רחובות ברחבי העיר על שמן של נשות תרבות, יוצרות ואמניות ובניהן חריפאי.

הקמת גשרי ביילי על הירקון בהמשך רח' אבן גבירול, 1965

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר אוסישקין** בוויקישיתוף
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בגשר אוסישקין בתל אביב, באתר 'חלון אחורי', 4 באוגוסט 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  גשר ביילי בהמשך איבן גבירול ישמש זמנית מוצא מתל אביב, מעריב, 11 במאי 1965
2. ↑  גשר רידינג ייסגר לתנועה במקומו יוקם גשר ביילי, דבר, 9 ביוני 1965
3. ↑  הגשר החדש בין ת"א לר"ג ייפתח לתנועה בשבוע הבא, מעריב, 31 בדצמבר 1967
4. ↑  נשים לנצח: רונית אלקבץ ואהובה עוזרי יונצחו במרחב הציבורי, באתר טיים אאוט, ‏2022-01-24

**שפך הירקון**  
ניתן ללחוץ על הקישורים לשמות המקומות.| imagemap\_invalid\_title

1. רדינג 3;
2. כיכר פלומר;
3. אולם אוסישקין (נהרס);
4. שבט צופי ים - תל אביב;
5. מרכז דניאל עמיחי ללימודי חתירה וימאות;
6. מרכז הטניס מכבי;
7. בית זבולון;
8. מגדלור תל אביב; 
9. תל כודאדי;
10. תחנת שירותי כיבוי והצלה בתל אביב;
11. גשר בר-יהודה;
12. גשר בן-אליעזר;
13. גשר אוסישקין; 
14. גלידה מונטנה;
15. האנגר 11;
 |
**בנק אתי**, אזרחי, אלטרנטיבי או בר-קיימא, הוא הכינוי לבנק המביא בחשבון את ההשפעה החברתית והסביבתית של השקעותיו והלוואותיו.

הגדרת המושג
-----------

בנקים אתיים הם חלק מרעיון רחב של אחריות חברתית וסביבתית של המגזר הפיננסי. רעיון זה עוסק גם בהשקעות אתיות, השקעות אחראיות מבחינה חברתית, אחריות חברתית של תאגידים, וכן לסחר הוגן, צרכנות אתית, חרמות צרכנים וכו'. בעוד שלמונח כמו סחר הוגן יש הגדרות בינלאומיות מחייבות הרי שלעניין בנקאות אתית אין הגדרות ברורות כאלו, וישנם מספר לא מבוטל של מודלים שונים בצורת הניהול, חלוקת הרווחים והשליטה.

המאפיינים המשותפים לבנקים אתיים הם שקיפות, יעד חברתי או סביבתי לפרויקטים שהם מממנים, השקעות בעלות סיכון נמוך, ומתן הלוואות בתנאים סבירים לשכבות חלשות באוכלוסייה שבדרך כלל אינן זכאיות לאשראי כלל או שתנאי הריבית הניתנים להן גבוהים ביחס ליכולת ההשתכרות. לבנקים כאלו שולי רווח נמוכים מהמקובל בענף הבנקאות, וחלקם אינם מחלקים דיבידנדים כלל. בנקים אתיים מבקשים ליעל ולהוזיל את שירותיהם. הם מתייעלים על ידי החלפת הסניפים המסורתיים - המאוישים - באמצעים טכנולוגיים - תקשורת אינטרנטית, רשתות חברתיות, שירותי טלפון ודואר.

מיקרו אשראי
-----------

מיקרו אשראי הוא חלק מתחום המיקרו מימון, כלומר אספקת שירותים פיננסיים לאנשים עניים מאוד. מיקרו אשראי הוא הקצאה של הלוואה קטנה מאוד ליזמים ובעלי עסקים עניים שאינם יכולים בדרך כלל לקבל שירותים בנקאיים. לאנשים כאלה בדרך כלל אין ערבים, הכנסה יציבה או היסטוריית אשראי, ולכן הם אינם עומדים אפילו בקריטריונים הבסיסיים ביותר לקבלת אשראי בדרכים המסורתיות. מיקרו מימון כולל, פרט להלוואות, גם אפשרות מיקרו חיסכון, מיקרו ביטוח, וכלים פיננסיים חדשניים אחרים.

למרות שמוסדות של מיקרו אשראי ומיקרו מימון קיימים בצורות שונות כבר מהמאה ה-19, הגל הנוכחי של עניין בתחום החל בשנות ה-70 של המאה ה-20, בפרויקטים של הארגון ACCION ושל בנק גרמין של מוחמד יונוס בארצות מתפתחות. בראשית דרכו הוא זכה לזלזול מצד רוב הגורמים בארגוני הפיתוח הגדולים, שלא האמינו ביכולתם ומחויבותם של המיקרו לווים לעמוד בהתחייבויותיהם. כיום הוא נחשב לאמצעי חשוב במאבק בעוני העולמי, והוא מאפשר לאנשים עניים מאוד ליזום צורות של תעסוקה עצמית, ליצור הכנסות, ולעיתים קרובות לחסוך ולצאת ממעגל העוני. הצמיחה בהכנסה הפנויה בתורה מביאה לצמיחה כוללת של המשק במדינות אלה. האו"ם הכריז על שנת 2005 כ"שנת המיקרו אשראי הבינלאומית", ומוחמד יונוס זכה בפרס נובל לשלום בשנת 2006. בשל ההצלחה של מיקרו אשראי, החל עניין בתחום גם בתוך תעשיית הבנקאות המסורתית, כאמצעי לצמיחה עתידית בכלכלות המתפתחות.

בישראל
------

בנקים מסורתיים בישראל הקימו בתוכם מערכים של "בנקאות חברתית". בשנת 2021 נפתח הבנק החברתי הראשון בישראל- אגודת האשראי אופק. בשנת 2010 אתר המיקרו הלוואות KIVA החל לפעול בישראל.

ראו גם
------

* בנקאות קואופרטיבית
* צרכנות אתית
* השקעה אחראית
* אחריות תאגידית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kam Chana, Technology lies at the heart of the ethical banking revolution, FINTECH FUTURS, ‏20/1/2021
2. ↑  ראו לדוגמה, "המרכז לבנקאות חברתית" של בנק הפועלים.
3. ↑  אלה לוי-וינריב, ‏"הבנק החברתי" הראשון יוצא לדרך: אגודת האשראי אופק קיבלה רישיון, באתר גלובס, 18 במרץ 2021
4. ↑  עודד ירון, אתר המיקרו הלוואות קיווה החל לפעול בישראל, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2010
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

קהל רב עומד על גשר בטרסי, צופה בלווייתן ששחה במעלה הנהר.
גשר בטרסי - מבט בכיוון מורד הזרם מצ'לסי. (ינואר 2006)
**גשר בטרסי** (באנגלית: **Battersea Bridge**) הוא גשר על נהר התמזה בין צ'לסי שבגדה הצפונית של הנהר לבטרסי, בגדתו הדרומית, בלונדון שבאנגליה. אורכו של הגשר 221 מטר, רוחבו של הגשר 12 מטרים בלבד, והוא גשר כלי הרכב הצר ביותר בלונדון.

היסטוריה
--------

עד סוף המאה ה-18 היה במקום זה שירות מעבורת שאפשר לאנשים לחצות את הנהר. בשנת 1766 חקק הפרלמנט הבריטי חוק שאישר בניית גשר אגרה במקום. הגשר הראשון באתר מומן על ידי קבוצה של 15 משקיעים. גשר זה היה מורכב מ-19 מקטעים צרים העשויים עץ. בשל המקטעים הרבים נמנעה תנועת כלי שיט גדולים במעלה הנהר. הגשר נחנך בנובמבר 1771, אולם נפתח לציבור רק בשנת 1772. בשנת 1795 הוחלפו חלקים מהגשר העשויים עץ בחלקי מתכת, על מנת להגדיל את הקשתות של הגשר ולאפשר מעבר כלי שיט. הקשתות של גשר המתכת היו רחבות פי שניים מאלו של גשר העץ שקדם להם. 

הגשר צויר מספר פעמים על ידי האמן ג'יימס מקניל ויסלר וג'וזף ויליאם טרנר.

בשנת 1883 נרכש הגשר, בדומה ליתר גשרי לונדון, על ידי מחלקת העבודות המטרופולינית, נסגר ונהרס בשנת 1885 על מנת להחליפו בגשר חדש.

הגשר הנוכחי תוכנן על ידי האדריכל סר ג'וזף בזלגט ונפתח לציבור ב-31 ביולי 1890. גשר זה בנוי ברזל ופלדה ונתמך על ידי יסודות מגרניט.

ב-20 בספטמבר 2005 התנגשה בגשר רפסודה הנושאת חצץ. התנגשות זו גרמה לגשר נזק רב והוא נסגר לתנועה למספר חודשים בהם התנהלו עבודות השיקום.

לקריאה נוספת
------------

* Loobet, Patrick — *Battersea Past*, 2002, p21,48. Historical Publications Ltd. ISBN 0-948667-76-1.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר בטרסי** בוויקישיתוף

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **האדריכלות** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **מעלה הזרם**:**גשר אלברט** | **גשרים ומנהרות החוצים את התמזה** | **מורד הזרם**:**גשר בטרסי (גשר רכבת)  גשר וונדסוורת' (כלי רכב)** |
מיכל דלק נאטם מעצמו של מטוס הקרב מסרשמיט Me 262, מלחמת העולם השנייה
**מיכל דלק נאטם מעצמו** הוא סוג של מכל דלק, המותקן בדרך כלל בכלי טיס, שבו נמנעת נזילה של דלק והתלקחותו במקרה של פגיעה במיכל. מכל דלק רגיל הנפגע מירי או מרסיסים עלול לדלוף, דליפה העלולה לגרום לאובדן דלק שיביא לקיצור זמן המשימה והטווח של המטוס. חמור מכך, דליפה כזו עלולה גרום להתלקחות קטלנית ולפגיעה במטוס עד כדי התרסקותו. הגנה על מכלי הדלק בשכבות שריון אינה מעשית, בשל משקלו של השריון שעלול להכביד על כלי הטיס. מכלי דלק נאטמים מעצמם טיפוסיים כוללים מספר שכבות של גומי ואריג לחיזוק: חלק מהשכבות הן של גומי מגופר וחלק מגומי טבעי ולא מעובד, שיכולות לספוג דלק ולהתרחב כאשר הן באות במגע עמו. כאשר המיכל נפגע הדלק דולף ונספג בשכבות הגומי, שמתנפחות ואוטמות את הנקב.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

ב-7 בפברואר 1917 הוגשה בקשה לפטנט על "מכל דלק למטוסים מלחמתיים", על ידי ג'ורג' ג'. מורדוק, מארצות הברית. מועצת הסחר הפדרלית (Federal Trade Commission) בלמה את ההצעה ב-6 בפברואר 1918, כדי למנוע דיון או פרסום של ההמצאה, שנחשבה סודית. משרד הפטנטים של ארצות הברית ביטל את החלטת מועצת הסחר ב-26 בספטמבר והעניק למורדוק פטנט על המצאתו.

### מלחמת העולם השנייה

בשלבים הראשונים של המלחמה נעשו ניסיונות להגן על מכלי דלק על ידי שימוש במיכלי מתכת, מכוסים מבפנים או מבחוץ בחומר שהתרחב לאחר ניקוב. מחקר גילה כי יציאת הקליע, ולא הכניסה, הייתה הבעיה הגדולה יותר: יציאת הקליע גרמה לעיתים קרובות לנפילת חומר האטימה וכך נוצר חור יציאה גדול. בין הגרסאות המוקדמות ביותר של סוגי מכלי דלק אלו היו אלה שיוצרו בבריטניה בנמל התעופה של פורטסמות' על ידי Fireproof Tanks Ltd (הוקמה ב-1939). מיכלים אלו הותקנו לראשונה במפציץ הקל פיירי באטל וגרסאות אחרות הותקנו במטוסי קרב מדגמי סופרמרין ספיטפייר והוקר הוריקן ובמפציצים כמו האברו לנקסטר. חברת הנדרסון סיפקה מכלי דלק ושמן נאטמים מעצמם למטוס האימון מיילס מאסטר. גם מטוסים גרמניים, ובהם היונקרס Ju 88, צוידו במכלי דלק בעלי יכולת אטימה, שהיו בנויים משכבות של גומי מעל שכבות מעור. גם בארצות הברית נרשמו מספר פטנטים בתחום. חברת גודייר פיתחה מיכל נאטם מעצמו ובו שתי שכבות של תרכובות גומי בתוך מעטפת מתכת או במעטפת הכנף. מיכלים כאלה הותקנו במטוסי ווט F4U קורסייר ובמטוסים נוספים.

לא כל המטוסים במלחמה צוידו במכלי דלק נאטמים מאליהם, וזאת בשל משקלם, הגדול מזה של מכלי דלק רגילים. מטוס הקרב היפני, מיצובישי A6M זירו, לא צויד במיכלים כאלה בשל הרצון לחסוך במשקל ככל הניתן. עם זאת, במהלך המלחמה הוכחה בצורה ברורה שרידותם של מטוסים שבהם הותקנו מכלי דלק נאטמים מעצמם. התברר גם שמיכלים אלו עמידים לפגיעות של כדורי מקלע בקוטר 0.5 אינץ' (12.7 מ"מ) ולעיתים שרדו גם פגיעות מתותחים בקוטר 20 מ"מ.

שימוש מודרני
------------

רוב מטוסי הקרב הסילוניים בעשור השני של המאה ה-21 וחלק גדול מהמסוקים מצוידים בסוג כלשהו של מכלי דלק נאטמים מעצמם. תכונה נוספת שקיימת במכלי דלק במסוקים החל משנות ה-80 של המאה ה-20 היא יכולתם לשרוד התרסקות מבלי שיתפוצצו או יתלקחו. חידוש נוסף בבניית מכלי דלק הוא הוספת קצף קשיח, המחלק את המיכל לעשרות תאים קטנים. בדרך זו נמנעת התלקחות של אדי דלק כאשר המיכל מתרוקן.

בנוסף למכלי דלק, מיושמת הטכנולוגיה של מכלי הדלק הנאטמים מעצמם גם בצינורות דלק. כמו כן מצויים מכלי דלק נאטמים מעצמם גם בכלי רכב, כמו נגמ"ש הלחימה LAV-25 שהיה בשימוש חיל הנחתים של ארצות הברית וגם במכונית הנשיאותית שבשימוש נשיא ארצות הברית. גם במכוניות מרוץ מסוימות מותקנים מיכלים כאלה.
**לְיוֹנֵל פִּנְקוּס** (באנגלית: **Lionel Pincus**;‏ 2 במרץ 1931, פילדלפיה – 10 באוקטובר 2009, ניו יורק) היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי-אמריקאי ומייסד קרן ההשקעות ורבורג פינקוס.

חדר המפות הראשי בספרייה הציבורית של ניו יורק.

קורות חיים
----------

פינקוס נולד בשנת 1931 בעיר פילדלפיה אשר במדינת פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה יהודית, תרזה סליה (לבית לויט) והנרי פינקוס.

התחנך בבית הספר היל (The Hill School), סיים לימודי תואר ראשון באמנויות באוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1953 ולימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה בשנת 1956.

פינקוס היה ידוע כנדבן והרבה במתן צדקה ונתינה לזולת.

בשנת 1995, תרם 10 מיליון דולר לאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

בשנת 2002, תרם 5 מיליון דולר לספרייה הציבורית של ניו יורק ובשנת 2005 היה שותף במימון השיפוץ של חדר המפות הראשי.

פינקוס נישא לאשתו סוזאן סטורס (Suzanne Storrs) ולהם שני ילדים.

### קריירה

פינקוס התמחה בעיקר בעסקים מתחום הבנקאות והפיננסים.

בשנת 1955 החל לעבוד בחברת לאדנבורג טאלמן (Ladenburg Thalmann) ובשנת 1960 הפך לשותף.

בשנת 1964, ייסד את חברת ליונל פינקוס ושות' בע"מ.

בשנת 1966, מוזגה חברתו עם חברת מ"מ ורבורג ושות' מניו יורק שנוסדה על ידי אריק מוריץ ורבורג.

בשנת 1970, הוחלף שמה של החברה הממוזגת לאי.אמ ורבורג פינקוס (E.M. Warburg Pincus).

בשנת 2001, החליפה החברה את שמה לוורבורג פינקוס (Warburg Pincus) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.

בשנת 2002, כאשר סיים את כהונתו כמנכ"ל החברה, פיקח על השקעות בסכום של 13 מיליארד דולר ביותר מ-450 חברות ב-29 מדינות.

ראו גם
------

* משפחת ורבורג
* אריק מוריץ ורבורג

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ורבורג פינקוס (באנגלית)

* ליונל פינקוס, מייסד חברת ההשקעות הפרטית וורבורג פינקוס, הלך לעולמו בגיל 78, באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2009
* אתר למנויים בלבד מיכאל רוכוורגר, העסקה הראשונה של רפורמת כחלון: לאומי קארד נמכרת ב–2.5 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2018
* וול סטריט שעל הים, באתר הארץ, 19 ביוני 2006
* סר רונלד כהן קפיטליסט חנון ורחום, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  Berger, Joseph (1995-12-01). "Billionaire's Gift Helps Columbia to Exceed Its Fund-Raising Goal". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-16.
2. ↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2008-12-08
3. ↑  "Warburg Pincus founder Lionel Pincus dies". *Reuters* (באנגלית). 2009-10-11. נבדק ב-2019-02-16.
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גשר הידידות הסינו-קוריאני** או **גשר הידידות** **סין-קוריאה הצפונית** (בקוריאנית: **조중우의교**; בסינית מפושטת: **中朝友誼橋**) הוא גשר הממוקם על נהר היאלו על גבול סין–קוריאה הצפונית. הגשר מקשר בין העיר דאנדונג בסין וסינוויג'ו בקוריאה הצפונית באמצעות רכבת וכביש. הגשר אינו מיועד להולכי רגל.

גשר זה מהווה אחד ממעברי הגבול הרשמיים של קוריאה הצפונית, ודרכו ניתן להיכנס או לעזוב את המדינה.

הגשר נבנה על ידי הצבא היפני הקיסרי במהלך תקופת הכיבוש היפני בקוריאה ובמנצ'וקוו (צפון מזרח סין של היום), בין אפריל 1937 למאי 1943. 

במקור שמו של הגשר היה **גשר הנהר יאלו**, ורק בשנת 1990 שם הגשר שונה לשם הנוכחי.

רקע והיסטוריה
-------------

הגשר בשנת 2012. ניתן להבחין בכביש ובפסי הרכבת, כמו גם בהיעדרה של מדרכה להולכי רגל
במרחק של כ-100 מטר במורד הזרם מהגשר שוכן גשר ישן, אשר כיום מכונה הגשר השבור על נהר היאלו, אשר נפתח לתנועה בין סין לקוריאה בחודש אוקטובר 1911.

העבודה על הגשר החדש החלה בשנת 1937, כאשר במהלך שנת 1943 הושק לתנועת רכבות בין שתי המדינות.

במהלך מלחמת קוריאה, בין נובמבר 1950 ועד לפברואר 1951, חיל האוויר האמריקני עשה שימוש במפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס ובמטוסי קרב מסוג לוקהיד F-80 שוטינג סטאר לשם התקפות חוזרות ונשנות על הגשרים שלאורך נהר היאלו, בניסיון לעצור את תנועת צבא השחרור העממי דרומה ולפגוע באספקה השוטפת שלו מכיוון סין העממית. הפצצות אלו הובילו גם להריסתם של שני הגשרים.

בהמשך, הגשר החדש תוקן והוחזר לפעילות. במקביל, הגשר הישן נותר הרוס בחלקו הצפון-קוריאני, וכיום משמש כאטרקציה תיירותית.

נכון לשנת 2018, לאורך הגשר עובר כבל סיב אופטי אשר מעניק לקוריאה הצפונית גישה לרשת האינטרנט דרך ספקית האינטרנט הסינית China Unicom. בדומה לכבל דומה אשר נמתח לאורך גשר הידידות (קוריאה-רוסיה) מטעם ספקית האינטרנט הרוסית TransTelekom.

תיירות
------

גשר הידידות הסינו-קוריאני מהווה אטרקציה תיירותית בסין, ומדורג בסולם AAAA במדד התיירות הסיני הלאומי. נכון לימינו, סירות תיירות מסין נוהגות לשוט בסמוך ומתחת לגשר, תוך שיט בסמוך לחופי קוריאה הצפונית.

ראו גם
------

* יחסי סין–קוריאה הצפונית
* רכבות בקוריאה הצפונית
* תיירות בקוריאה הצפונית
* גשרים נוספים תחת אותו שם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר הידידות הסינו-קוריאני** בוויקישיתוף
* ישראל פישר, העיר הסינית שכבר הרוויחה מפסגת טראמפ קים, באתר The Marker, ‏12 ביוני 2018
**מחלה אידיופתית** או **מחלה עלומה** היא כל מחלה שאין לה סיבה ידועה או מנגנון ברור, ונראה כי התרחשה באופן ספונטני. מהמילה היוונית **ἴδιος** - של עצמו ו-**πάθος** - סבל. פירוש המילה אידיופתיה, אם כך, הוא "מחלה משל עצמה".

יש מצבים רפואיים בהם מבינים, במידת מה, סיבה אחת או יותר למחלה, אבל אצל אחוז מסוים מהאנשים שלוקים בה לא ניתן לקבוע או לאפיין בקלות את הסיבה לבעיה. במקרים כאלה נהוג לומר שהבעיה הרפואית היא **ממקור אידיופתי**. במחלות מסוימות ישנו אחוז גדול יחסית של מקרים שבהם הגורם למחלה אינו ברור - כך למשל מחלת כליות גלומרולרית הגורמת לתסמונת נפרוטית (Focal Segmental Glomerulosclerosis) או דלקת וקשיון החוליות (ankylosing spondylitis), אשר רוב המקרים המאובחנים שלהן נחשבים אידיופתיים. במצבים רפואיים אחרים, רק אחוז קטן מכלל המקרים נחשב אידיופתי, למשל פיברוזיס ריאתי (pulmonary fibrosis).

התקדמות הרפואה משפרת את המחקר של הגורמים למחלות ומיונן. כך, שיעור המקרים שמאופיינים כאידיופתיים עבור מחלה מסוימת נוטה לרדת בהדרגה, כאשר עם הזמן מתגלים גורמים נוספים לפרוץ המחלה וניתן להסביר מקרים שבעבר נדמו ספונטניים.

המילה "ראשונית" (essential) היא לעיתים מילה נרדפת ל"אידיופתית", כמו בתרומבוציטמיה ראשונית (Essential thrombocythemia) או שחמת ראשונית של המרה (primary biliary cirrhosis). במילה ראשונית (primary) משתמשים כדי להעמיד אותה בניגוד למחלה משנית, כלומר מחלה שידוע כי היא נגרמת כתוצאה ממצב רפואי אחר. גם למילה קריפטוגנית (מהמילה קריפטו - חבוי + גן - סיבה) יש משמעות נרדפת לאידיופתית.

מומים מולדים מסוימים הם אידיופתיים, ולפעמים משתמשים במילה "מולדים" כמילה נרדפת לאידיופתיים. עם זאת, בשימוש קפדני יותר השימוש במונח "מולד" נשמר למצבים בהם מתקיימת המשמעות המילולית של המילה, כלומר פתופיזיולוגיה שהייתה קיימת מהינקות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עָלוּם במילון רפואה – אורולוגיה ועוד (תשס"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  "Oxford Reference". *Concise Medical Dictionary (8 ed.)*. נבדק ב-2017-11-02.
3. ↑  "Focal and segmental glomerulosclerosis". *Cell Mol Life Sci*. **63** (21): 2506–11. 2006. doi:10.1007/s00018-006-6171-y. PMID 16952054.
4. ↑  "Medical Encyclopedia: Idiopathic pulmonary fibrosis". *MedlinePlus*. נבדק ב-2017-11-02.
5. ↑  *Dorland's Illustrated Medical Dictionary*, Elsevier.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק במחלת הבריברי. אם התכוונתם לקבוצה אתנית מרפובליקת ניז'ר, מערב אפריקה, ראו ברי-ברי (קאנורי).

תיאמין חנקתי; הוויטמין מופיע בצד שמאל, קבוצת החנקה בצד ימין
**בריברי** (**Beriberi**) היא מחלה מטבולית הנגרמת כתוצאה מחוסר בוויטמין B1 (תיאמין).

ויטמין B1 משמש כקו-פקטור של 3 אנזימים. שניים מהם, פירוואט דה-הידרוגנאז וα-קטו-גלוטראט דה-הידרוגנאז, משתתפים במעגל קרבס, והשלישי, טראנסקטולאז, משתתף במסלול הפנטוזות המזורחנות. ויטמין זה מיוצר אמנם בגוף בכמויות מזעריות על ידי חיידקי המעי הגס, אך כמות זו זעומה ואינה מספיקה לסיפוק צורכי הגוף. לכן יש לצרוך תיאמין במזון, ומחסור בו גורם לפגיעה בפעולת מעגל קרבס.
תסמין אבחנתי של המחלה הוא רמות גבוהות של פירוואט וα-קטו-גלוטראט בדם.

פירוש השם בריברי בסינהלית, שפתה הרשמית של סרי לנקה, הוא "אני לא יכול, אני לא יכול".

המחלה התגלתה לראשונה אצל ימאים שיצאו להפלגות ממושכות שבמהלכן ניזונו מאורז מקולף. אורז זה מכיל כמות זעומה בלבד של תיאמין. היות שחלקים גדולים מאוכלוסיית אסיה ניזונים באופן קבוע מאורז, נפוצה המחלה בעיקר ביבשת זו. בנוסף, מופיעה המחלה אצל אלכוהוליסטים. עיקר צריכת הקלוריות ומרכיבי התזונה של אלכוהוליסטים נובע מהפחמימות שבמשקאות החריפים, ולכן הם סובלים ממחסור חמור בוויטמינים וביניהם תיאמין.

תסמיני המחלה: חולשה, עצבנות, חוסר תיאבון, בחילה, כאבי שרירים, רעד בגפיים, ירידה במהירות הרפלקסים, הפרעה בקצב הלב, הגדלת הלב ובלבול. אי-טיפול עלול להוביל לדום לב ולמוות.

פרשת רמדיה
----------

 ערך מורחב – **פרשת רמדיה**  

בשנת 2003 התגלה בישראל שבתרכובת מזון לתינוקות העשויה מסויה ששיווקה חברת רמדיה היה מחסור חמור בוויטמין B1, שהיעדרו גורם למחלת בריברי, והוא חיוני להתפתחות תינוקות. חמישה תינוקות נפטרו מן המחלה, ואחרים ניזוקו בצורה חמורה.

אופן טיפול
----------

הטיפול במחלת ברי-ברי נעשה בעזרת נטילה של ויטמין B1 בזריקה או כתוסף מזון. במקרים חמורים יש צורך בעירוי תוך ורידי של תיאמין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בריברי** בוויקישיתוף
* בריברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543710005171
* LCCN: sh85143963
* NDL: 00564727

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ספין-אוף** (מאנגלית: **Spin-off**) הוא תהליך שבו חברה מנתקת מעצמה חברה בת על ידי חלוקת מניות החברה הבת כדיבידנד לבעלי המניות.

הספין אוף כתהליך לגיטימי
------------------------

פעמים רבות חברת אם סופגת הפסדים בדוחותיה כתוצאה מפעילות גרועה של חברת הבת. כדי להתמודד עם הבעיה מחלקת החברה האם את מניות החברה הבת כדיבידנד לבעלי המניות של החברה האם. החברה האם מוצגת כעת בניכוי החברה הבת, והפעילות של החברה הבת אינה משתקפת בדוחותיה הכספיים. ההון העצמי של החברה הבת נגרע מההון העצמי של החברה האם ולכן החברה האם שווה פחות לאחר ביצוע הספין אוף. עם זאת בעבור בעל המניות של החברה האם אין כל הבדל כי למרות הירידה בערך מניות החברה האם הוא מקבל מניה של החברה הבת השווה להפרש (דלתא) שנוצר.
במצב החדש שנוצר תיבחן החברה הבת בנפרד מהחברה האם. כעת החברה האם יכולה להציג את הנתונים שלה ללא החברה הבת, והחברה הבת תידרש לשפר את ביצועיה. דירקטוריון החברה הבת יהיה מצוי כעת בביקורת משמעותית יותר מאשר היה בעבר.

הספין אוף כתהליך לא לגיטימי
---------------------------

למרות שבעקרון הספין אוף הוא מהלך כשר ובריא, פעמים רבות הוא מנוצל כדי לעקוף כללים תאגידיים שונים בעיקר מתחום דיני ניירות הערך. ספין אוף היה טכניקה שאפשרה לחברות פרטיות להפוך לציבוריות וזאת ללא התהליך המפרך הנדרש לשם כך. חברה פרטית הייתה מוצאת שלד בורסאי או חברת שלד כלשהי ומתקשרת עימם בחוזה מורכב. ראשית, חברת השלד הייתה מקימה חברה בת. שנית, החברה הבת הייתה רוכשת מניות מהחברה הפרטית בעבור סכום הנמוך מערכן האמיתי. שלישית, חברת השלד הייתה מבצעת ספין אוף למניות החברה הבת ובכך הופכת את מניות החברה הפרטית למניות נסחרות. בדרך זו ניתן היה להחדיר לשוק מניות של חברות שלא הגישו למשל תשקיף או שלא עמדו בכללי הבורסה.

לקריאה נוספת
------------

* רשמה קפאדיה, ‏תעודת הבגרות של חברות הספין-אוף, באתר גלובס, 4 ביוני 2013
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גשר פוניאטובסקי** (בפולנית: **Most Poniatowskiego**) הוא גשר היסטורי מפורסם בוורשה שבפולין. הגשר נבנה בין 1904 ל-1914, נפגע בכל אחת ממלחמות העולם, ונבנה מחדש אחריהן. הגשר עובר מעל נהר הויסלה ומחבר בין רובע פראגה ופובישלה. הגשר הוא גשר דרכים המתחבר לשדרות ירוזולימסקייה.

היסטוריה
--------

גשר פלדה באורך 506 מטרים המורכב משמונה חלקים תוכנן על ידי שטפן שילר. הקמתו החלה ב-1904 ובוצעה על ידי חברת קונסטנטי רודצקי (K. Rudzki i S-ka) בפיקוחם של המהנדסים מייצ'סלב מרשבסקי וואצלב פשקובסקי. מהנדס נוסף שעבד על הגשר היה קז'ימייז' אודקובסקי, שעבר מאוחר יותר לניהול חברת התחמושת לוצניק. הגשר נתפס כרברבני בעיני המתנגדים להקמתו, בהם ראש עיריית ורשה והסופר בולסלאב פרוס. הגשר נפתח ב-6 בינואר 1914 על ידי המושל הכללי הרוסי גאורגי סקלון כגשר השלישי של ורשה, ובהתאם לכך זכה לכינוי העממי "הגשר השלישי" (trzeci most) אף ששמו הרשמי היה "הגשר של מנהיגנו הדגול, הצר ניקולאי השני". לאחר שפולין זכתה לעצמאות מחודשת ב-1918 שונה שמו של הגשר על שמו של הנסיך יוזף פוניאטובסקי וזכה לכינוי *Poniatoszczak*.

הגשר ספג פגיעות קשות במהלך מלחמות העולם. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ב-1915, הצבא הרוסי הנסוג פוצץ ארבעה חלקים מהגשר על מנת להאט את התקדמות הכוחות הגרמניים. הגשר הוקם מחדש במהירות על ידי הגרמנים, אך נפגע בתאונה זמן קצר אחר כך. לאחר המלחמה נבנה הגשר מחדש על ידי הממשלה הפולנית במשך חמש שנים, בין 1921 ל-1926. במהלך הפיכת מאי שימש הגשר כמקום מפגש בין נשיא פולין סטניסלאב ויצ'כובסקי ומנהיג המהפכה מרשל פולין יוזף פילסודסקי. במהלך מלחמת העולם השנייה הושמד הגשר על ידי הגרמנים במהלך מרד ורשה ב-13 בספטמבר 1944. הפעם נהרס הגשר באופן משמעותי, וכל חלקיו התמוטטו, כשרק החלקים התחתונים שרדו.

התוכניות הראשונות לאחר המלחמה של הממשלה הפולנית הקומוניסטית החדשה היו של הקמת מבנה זמני מעץ על החלקים ששרדו, אך העבודה הנמהרת גרמה לגשר להתמוטט. הגשר הוקם מחדש ונחנך ב-22 ביולי 1946 על ידי בולסלאב ביירוט. הגשר החדש שהוקם איבד חלק מהפאר שהיה לגשר בצורתו שלפני המלחמה, ובשל התקציב המוגבל לא שוחזרו מאפייני נאו-רנסאנס דקורטיביים, כדוגמת מעקות עשויים ביד וספסלי אבן. בזמן שפל נמוך ניתן לצפות בחלק מהשרידים בצורתו המוקדמת של הגשר לפני המלחמה.

בין השנים 1963 ל-1966 הורחב הגשר, ומסלול החשמלית הופרד מהכביש, והגשר חובר לכביש המהיר *Wisłostrada* בגדה השמאלית של הוויסלה. בשנים 1985–1990 נעשו הרחבה ושיפוץ נוסף, והכביש בגדה הימנית (פראגה) הורחב והוקם גשר זמני נוסף (גשר סירנה; שהוחלף בשנת 2000 על ידי גשר שוויינטוקז'יסקי). ב-2004 החל פרויקט שיקום של הגשר. ב-2005 הוקמו מגדלים קטנים, וארבעת חלקיו של הגשר נבנו מחדש. ב-2007 מסלול החשמלית שופץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר פוניאטובסקי** בוויקישיתוף