recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sixpence None the Richer** היא להקת רוק נוצרי מניו בראונפלס, טקסס, הפועלת מנאשוויל, טנסי. שמה של הלהקה, שמשמעו "לא התעשר ולו בשש פרוטות", מבוסס על קטע מספרו של ק.ס. לואיס, "נצרות כפשוטה". הלהקה נוסדה על ידי מאט סלוקום ולי נאש, הזמרת, בתחילה שנות ה-90.

ב-1997 הוציאה הלהקה אלבום הנושא על שמה, אשר קיבל תשומת לב בציבור הרחב. ב-1999, השיר "Kiss Me" הופץ כסינגל, ובזכותו התפרסמה הלהקה ברחבי ארצות הברית. השיר גם זכה להצלחה במדינות רבות, וכיכב בפסקול של מספר סרטים, (המוכר מביניהם, "יש לה את זה") ובתוכניות טלוויזיה (למשל, "דוסון קריק").

בשנת 2000 ביצעה הלהקה גרסת כיסוי לשיר "There She Goes" של הלהקה The La's, והוציאה אותו כסינגל, והוא הפך במהרה ללהיט השני שלהם.

הלהקה עמדה להוציא אלבום נוסף, כאשר חברת התקליטים שלה החלה להתפרק, ובכך נדחתה ההשקה. בהמשך רכשה אותה חברת התקליטים "Word Records", והאלבום "Divine Discontent" הופץ ב-2002. בין השירים באלבום זה נכלל השיר "Don't Dream It's Over", שגם הוא זכה להצלחה מסוימת, ונחשב ללהיט השלישי של הלהקה.

ב-26 בפברואר 2004 הכריז מאט סלוקום במכתב למגזין CCM על פירוקה של סיקספנס נון דה ריצ'ר. חודשים מספר לאחר מכן, הוא הכריז על הצטרפותו ללהקה חדשה, ה-"Astronaut Pushers". לי נאש החלה בעבודה עם המפיק פייר מרשנד.

בשנת 2007 הכריזה הלהקה כי היא מתאחדת ומתחילה לעבוד על אלבום חדש. באותה שנה הוציאה את האלבום "The Dawn of Grace". ב-2012 הוציאה הלהקה את האלבום "Lost in Transition".

ב- 12 בנובמבר 2016 הופיעה הלהקה בפסטיבל Love Love Rock בטאיפיי, טייוואן, עם מספר להיטים, ביניהם "Don't Dream It's Over", "Kiss Me" ו- "There She Goes".

דיסקוגרפיה
----------

* The Fatherless & the Widow‏ (1994)
* This Beautiful Mess‏ (1995)
* Sixpence None the Richer‏ (1997)
* Divine Discontent‏ (2002)
* Lost in Transition ‏ (2012)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Sixpence None the Richer** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Sixpence None the Richer
* Sixpence None the Richer, ברשת החברתית פייסבוק

* Sixpence None the Richer, ברשת החברתית טוויטר

* Sixpence None the Richer, סרטונים בערוץ היוטיוב

* Sixpence None the Richer, באתר אייטונס (באנגלית)

* Sixpence None the Richer, באתר ספוטיפיי

* Sixpence None the Richer, באתר Last.fm (באנגלית)

* Sixpence None the Richer, באתר AllMusic (באנגלית)

* Sixpence None the Richer, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Sixpence None the Richer, באתר דיזר

* Sixpence None the Richer, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* Sixpence None the Richer, באתר Discogs (באנגלית)

* Sixpence None the Richer, באתר Songkick (באנגלית)

* Sixpence None the Richer, באתר SecondHandSongs

* Sixpence None the Richer, באתר בילבורד (באנגלית)
* סיקספנס נון דה ריצ'ר, במוסיכיפדיה של רדיו מוסיכיף 69FM.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb140251269 (data)
* ISNI: 0000 0001 1091 0778
* LCCN: no98119942
* MusicBrainz: c2c70ed6-5f10-445c-969f-2c16bc9a4c2e
* VIAF: 144472838
* WorldCat: lccn-no98119942

 |
**הפטריארך האֶקוּמֶני של קונסטנטינופול** (ביוונית: Οικουμενικός Πατριάρχης Κωνσταντινουπόλεω) הוא הפטריארך הכללי ה"ראשון בין שווים" (אנ') בנצרות האורתודוקסית. בתפקידו זה הוא ראש וראשון לכל הבישופים האורתודוקסיים, יושב בראש כל קונציל של בישופים שבו הוא נוטל חלק, ומשמש כדובר הראשי של הכנסייה. עם זאת ובניגוד לאפיפיור בכנסייה הקתולית, הוא אינו נהנה מסמכות מעשית על פני הפטריארכים השונים או האוטוקפליות השונות בכנסייה המזרחית. המכהן הנוכחי במשרה הוא ברתולומאיוס מקונסטנטינופול.

מעמדו האקומני של הפטריארך היה מקור למחלוקת עם הרפובליקה הטורקית, שלפי חוקיה ביחס למיעוטים דתיים, הוא מוכר פשוט כ"פטריארך פנר" (פנר (Fener, Φανάρι) הוא רובע באיסטנבול בו שוכן מטהו).

עם תאריו של הפטריארך נמנים תואר הפטריארך של הכנסייה האורתודוקסית של קונסטנטינופול, שהיא אחת משש עשרה כנסיות אוטוכפליות ואחד מחמשת המרכזים הנוצריים המהווים את הפנטארכיה העתיקה. בתפקידו כראש הכנסייה האורתודוקסית של קונסטנטינופול הוא מחזיק גם בתואר "ארכיבישוף קונסטנטינופול, רומא החדשה", משרה שכיום אין לה משמעות.

על פי המסורת הנוצרית, אנדראס הקדוש מינה בשנת 38 את איסטכיס לבישוף הראשון של ביזנטיון, וזה הבסיס לפטריארכיה של קונסטנטינופול.

כאשר הפך קונסטנטינוס את ביזנטיום ל"רומא החדשה" בשנת 330, נחשב לראוי כי הבישוף שלה, שקודם לכן היה פשוט סופרגן של הראקליאה, יהפוך שני בחשיבותו רק לבישוף של רומא עצמה. האפיפיורים של רומא התנגדו נמרצות לכך במשך עשרות שנים, משום שמיאנו לשנות את ההיררכיה הקיימת בכנסייה. בשנת 381, עם זאת, קבעה ועידת קונסטנטינופול הראשונה כי "בישוף קונסטנטינופול יהיה הראשון במעלת הכבוד אחרי בישוף רומא, משום שזוהי רומא החדשה".

האפיפיור דמסוס הראשון והאפיפיור גרגוריוס הראשון סירבו לאשר את החוק הקנוני הזה, צעד חריג ומעורר מחלוקת, משום שקביעות קונצילים אקומניים נחשבו למחייבות ביחס לכל הכנסיות הנוצריות. עם זאת, יוקרת המשרה המשיכה לצמוח תחת חסות הקיסר הביזנטי.

ועידת כלקדון בשנת 451 כוננה את קונסטנטינופול כפטריארכט בעל סמכות על פני אסיה הקטנה ותרקיה, עם סמכות של ערכאה עליונה בנושאי החוק הקנוני ביחס לפטריארכיות האחרות ושני בחשיבותו אחרי רומא. האפיפיור ליאו הראשון סירב לאשר את הקנון הזה, משום שבוצע בהיעדר נציגיו ורומא המשיכה לאורך מאות שנים להעניק את המקום השני בחשיבותו לקונסטנטינופול.

רק בעקבות הקונציל הלטרני הרביעי בשנת 1215 הותר לפטריארך קונסטנטינופול לשאת בתואר.[דרושה הבהרה] בשנת 1439 העניק קונציל פירנצה את התואר לפטריארך היווני. בפועל, היה די בסמכות הקיסר כדי להפוך את קונסטנטינופול לפטריארכיה השנייה בחשיבותה החל מקונציל כלכדון.

אחרי נפילת קונסטנטינופול תבע הסולטאן העות'מאני לעצמו את הזכות למינוי. בטורקיה של היום נדרש הפטריארך להיות אזרח טורקי, אך מותר לסינוד של קונסטנטינופול לבחור בו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול
* הערך "פטריארך" באנציקלופדיה הקתולית
**RTL Z** הוא ערוץ עסקים וכלכלה המשודר בהולנד בבעלות קבוצת הטלוויזיה RTL.

RTL Z החל את דרכו ב-6 ביוני 2001 כמיזם משותף של HMG (הולנד מדיה גרופ) והטלוויזיה העסקית הבלגית שמשדרת ערוץ עסקים שנקרא Kanaal Z בבלגיה. בשנת 2002 השתלטה HMG על המיזם ובמשך כמה שנים שידרה את תוכניות הכלכלה בערוץ RTL 5 ולאחר מכן (מ-12 באוגוסט 2005) ב-RTL 7. ב-7 בספטמבר 2015 השיק המיזם ערוץ טלוויזיה המשדר 24 שעות ביממה.

היסטוריה
--------

RTL Z החל את דרכו ב-6 ביוני 2001 ושידר בתחילה בזמן שידור שהוקצה לו בערוץ RTL 5. בשנתו הראשונה הערוץ שיתף פעולה עם הערוץ הבלגי Kanaal Z. 

בהתחלה שידר הערוץ רצף שידורי כלכלה בין השעות 9:30 עד 18:00 וכלל שידור בן חצי שעה שעסק בהתפתחויות המסחר ביום הקודם. כעבור כמה חודשים הורחבו השידורים והם כללו מגזינים כלכליים לאורך היום. בנובמבר 2004 הורחבו השידורים לשידורי חדשות כלליים של RTL 5. ב-7 בספטמבר 2015 הושק ערוץ כלכלה שנקרא RTL Z והוא משדר 24 שעות ביממה.

בדרך כלל משודרות בערוץ חדשות כלכליות בבאנר בתחתית המסך.

### שינויים בשנת 2017

בשנת 2017 קוצרו שידורי החדשות של RTL Z. כך למשל בעוד שבעבר השידורים כללו מבזקים בני 10 דקות בין השעות 9:00 עד 17:30 בכל שעה עגולה, כיום משודרים מבזקים בני דקות ספורות בשעות 9:00, 10:00, 16:00, 17:00 ו-17:30. בין המבזקים משודרים סרטים דוקומנטריים. 

כמו כן, משנה הערוץ את האסטרטגיה שלו ומעביר את עיקרת הפעילות מהטלוויזיה הליניארית לאינטרנט, ומשדר תוכניות בשידור חי, כגון תוכנית סיקור הבורסה.

ראו גם
------

* RTL 4
* NET 5
* RTL 8

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **RTL Z** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של RTL Z (בהולנדית)
* RTL Z, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ארקו קרייק, הולנד עשירה יותר עם ערוץ RTL Z, באתר TOTAAL TV, ‏7 בספטמבר 2015 (בהולנדית)
2. ↑  ג'ארקו קרייק, RTL Z רואה את העתיד באינטרנט, באתר TOTAAL TV, ‏20 בינואר 2018 (בהולנדית)
**Der Himmel lacht! Die Erde jubilieret** (בעברית: ישמחו השמיים! תגל הארץ) רי"ב 31, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר, והוא ביצע אותה לראשונה ב-21 באפריל 1715, לכבוד היום הראשון של חג הפסחא.

היסטוריה ומילים
---------------

באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. לפי הידוע כיום, קנטטה זו הייתה הראשונה שהלחין באותה שנה, אם כי ייתכן שאת רי"ב 80א הלחין ואולי אף ביצע לפני כן באותה שנה.

הלברית אינה קשורה לסדר הקריאה של אותו יום והיא נכתבה על ידי סלומון פרנק, משורר החצר שכתב את הלברית לקנטטות נוספות של באך בתקופה זו. הטקסט עוסק במהות החג, תחיית ישו וברצון המאמין הנוצרי להתאחד עם ישו לאחר מותו. הקטע האחרון לקוח ממזמור של המשורר הגרמני בן המאה ה-16 ניקולאוס הרמן (Nikolaus Herman).

הקנטטה היא חגיגית ובהתאם לכך גם בעלת תזמורת גדולה והרכב מבצע עשיר. לפיכך משער ג'ון אליוט גרדינר שביצוע הבכורה של הקנטטה לא היה בכנסייה הפרטית הקטנה של הדוכס, אלא בכנסיית העיר - כנסיית פטר ופאולוס. כמו קנטטות אחרות שלו מתקופת ויימאר, הוא ביצע את הקנטטה פעמים נוספות בעת עבודתו בלייפציג, באותו מועד בשנים 1724, 1731 וכנראה גם 1735.

מבנה והרכב מבצע
---------------

הקנטטה נכתבה לשלושה סולנים, סופרן, טנור ובס, למקהלה בת חמישה קולות (SSATB) ולתזמורת הכוללת שלוש חצוצרות, טימפני, שלושה אבובים, אבוב טנור, בסון, שני כינורות, שתי ויולות, שני צ'לו ובאסו קונטינואו. לקנטטה תשעה חלקים:

1. סינפוניה
2. מקהלה: *Der Himmel lacht! die Erde jubilieret* (ישמחו השמיים! תגל הארץ)
3. רצ'יטטיב לבס: *!Erwünschter Tag! sei, Seele, wieder froh* (או יום מיוחל! או נפש מתרוננת שוב!)
4. אריה לבס: *Fürst des Lebens, starker Streiter* (נסיך החיים, לוחם כל יכול)
5. רצ'יטטיב לטנור: *So stehe dann, du gottergebne Seele* (עלה, אם כך, נפש מסורה לאלוהים)
6. אריה לטנור: *Adam muss in uns verwesen* (אדם חייב בנו להרקיב)
7. רצ'יטטיב לסופרן: *Weil dann das Haupt sein Glied* (מאחר שלפי הטבע הראש)
8. אריה וכורל לסופרן: *Letzte Stunde, brich herein* (שעת הסוף, פקדיני נא)
9. כורל למקהלה: *So fahr ich hin zu Jesu Christ* (וכך אלכה אל ישו כריסטוס)

הקלטות
------

היצירה לא הוקלטה רבות, רק כ-16 פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון ניקולאוס הרנונקור (ב-1973), טון קופמן (ב-1994), מסאקי סוזוקי (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Der Himmel lacht! Die Erde jubilieret, רי"ב 31** בוויקישיתוף
* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן
2. ↑  The Cantatas of J. S. Bach: With Their Librettos in German-English Parallel Text, Alfred Dürr, Richard D. P. Jones, עמוד 14
3. ↑  The Cantatas of J. S. Bach: With Their Librettos in German-English Parallel Text, Alfred Dürr, Richard D. P. Jones, עמוד 255
4. ↑  ג'ון אליוט גרדינר, עמודים 8-9
5. ↑  באתר IMSLP
6. ↑  רשימת הקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520942505171
* BnF: cb13909572j (data)
* GND: 300007132
* LCCN: n83073622
* MusicBrainz work: ed684f7a-648e-4277-8b8d-f4f5778c52b0
* VIAF: 184669595
* WorldCat (עם VIAF): 184669595

 |
**הפּיבי הקדוש** (The Holy Piby) - תנ"ך האדם השחור - הוא אחד מספרי הבסיס של תנועת הראסטפארי. את הספר חיבר רוברט רוג'רס מאנגווילה בשנים 1913 – 1917 ועם השנים חוברו גרסאות שונות על ידי אנשי דת שונים ברחבי העולם. 

לג'מייקה הגיע הפיבי הקדוש על ידי הזוג גאריסון וגודרידג' שהגיעו מדרום אפריקה. בשנת 1925 הקימו הזוג כנסייה אפרו-איטלקית. הם נתקלו בהתנגדויות מצד כנסיות אדוקות יותר לנצרות באי וברחו למזרח ג'מייקה למחוז סנט תומאס. שם בעצם הוקמה תנועת הראסטאפרי בג'מייקה ושם גם החלו בקריאת הפיבי הקדוש - הוא הגרסה הקרובה ביותר לתנ"ך הראשון, שעל פי האמונה הראסטאפרית נכתב באמהרית, שהייתה השפה הראשונה בה דיבר האדם. קריאת התנ"ך באמהרית הייתה אסורה אז בג'מייקה. גודרידג' וגאריסון טענו שאנשי הדת הנוצריים הראשונים הסתירו את האמת כשכתבו שאלוהים והנביאים הראשונים בתנ"ך היו לבנים, כאשר בעצם היו שחורים.

תוכן הספר
---------

בפרקי הפיבי הקדוש ישנו פרק הנקרא "מפת החיים של האדם השחור", שמתאר את גורל חייו הקשה אך בהחלט מפואר של האדם השחור מבריאתו ועד לסופו ומעבר לכך.

קישורים חיצוניים
----------------

* הטקסט המלא (באנגלית)
**Dehomag** (ראשי תיבות בגרמנית של ***De**utsche **Ho**llerith-**Ma**schinen **G**esellschaft mbH* - חברת מכונות הולרית' הגרמנית) הייתה חברה לציוד לעיבוד נתונים באמצעות כרטיסים מנוקבים.

היסטוריה
--------

הרמן הולרית' היה סטטיסטיקאי אמריקני ממוצא גרמני, שפיתח בסוף המאה ה-19 מכונת טבולציה (Tabulating machine - מכונה מכנית-חשמלית לסכימה והדפסה של נתונים) מבוססת כרטיסי ניקוב. המכונות של הולרית' שימשו לעיבודי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, ממשלות נוספות, חברות ביטוח ועוד. וילי היידינגר רכש זכות להשתמש בפטנטים של הולרית', והקים בברלין, בשנת 1910, את חברת Dehomag. בשנת 1911 התמזגה החברה של הולרית' עם חברות אחרות, לחברה בשם **CTR**. בשנת 1923 רכשה CTR, בהנהלתו של תומאס ווטסון, 90% מהבעלות על Dehomag. בשנת 1924 שינתה CTR את שמה ל-IBM.

חברת Dehomag פעלה בגרמניה גם לאחר עליית הנאצים לשלטון, והמשיכה לספק ציוד לעיבוד נתונים לממשל הנאצי. יו"ר הדירקטוריון של החברה היה וילי היידינגר ומנכ"ל החברה היה הרמן רוטקה. בשנת 1934 התמזגה Dehomag עם חברת אופטימה - חברה בת נוספת של IBM. בשנת 1939 העסיקה החברה 2,500 עובדים בשני מפעלים בגרמניה. בזכות מעמדה כמעין מונופול הייתה החברה רווחית ביותר. בין השאר סיפקה ציוד למפקד האוכלוסין ברייך השלישי שנערך ב-1939, שבו נרשם גם המוצא של התושבים, ובכלל זה הכנתה של רשימת היהודים.

בשנת 1941, לאחר שארצות הברית הכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית, נחשבה Dehomag לרכוש אויב, ומונתה לה ועדה מפקחת. בשנת 1943 מונה הרמן פלינגר, ממשרד הכלכלה הנאצי למנכ"ל החברה, והדיח את היידינגר.

עם תום מלחמת העולם השנייה חזרה IBM לפעול בגרמניה, ובשנת 1949 קיבלה את כל נכסיה המוקפאים של החברה, ובהם הרווחים שצברה בזמן המלחמה. באותה שנה שינתה Dehomag את שמה ל-Internationale Büro-Maschinen Gesellschaft mbH - IBM.

בשנת 2001 יצא לאור ספרו של העיתונאי אדווין בלאק, *IBM and the Holocaust: The Strategic Alliance between Nazi Germany and America's Most Powerful Corporation*, שבו האשים בלאק את IBM כי סיפקה ציוד ושירותים לגרמניה הנאצית, אך לטענת IBM היא איבדה את השליטה בחברת Dehomag לפני מלחמת העולם השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Dehomag** בוויקישיתוף

* Geschichte der IBM in Deutschland (בגרמנית)
* Im Anfang war die Lochkarte: 100 Jahre IBM Deutschland, heise online, 30.11.2010 (בגרמנית)
* Edwin Black, IBM & "Death's Calculator", Jewish Virtual Library

הערות שוליים
------------

1. ↑  RICHARD BERNSTEIN, 'I.B.M. and the Holocaust': Assessing the Culpability, March 7, 2001, New York Times
2. ↑  IBM Statement on Nazi-era Book and Lawsuit, IBM, 14 Feb 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260191905171
* GND: 1079895-X
* LCCN: no99056444
* NKC: hka2017972116
* VIAF: 150421867
* WorldCat: lccn-no99056444

 |
**דנדרואיד** (באנגלית: **Dendroid**) היא נוזקה, המשמשת כדלת אחורית ומיועדת לטלפונים סלולרים בעלי מערכת ההפעלה אנדרואיד.

הנוזקה התגלתה לראשונה בשנת 2014 על ידי חברת סימנטק, לאחר שהקוד שלה הודלף והחל להימכר ברשת האפלה תמורת כ-300 דולר.

כאשר הנוזקה מופעלת באמצעות מכונה וירטואלית היא משנה את אופן הפעילות שלה על מנת להקשות ולהטעות חוקרי אבטחת מידע.

מאפיינים
--------

לאחר ההרצה הראשונית ניתן להריץ פקודות ותהליכי מערכת, להתחבר אל שרת שליטה ובקרה (C&C) ולבצע פעולות שונות באופן מרוחק:

* הקלטת שיחות
* פתיחת אפליקציות
* העלאת תמונות ווידאו
* ביצוע התקפות מניעת שירות
* פתיחת דפדפן האינטרנט
* צפייה בהודעות טקסט
* ביצוע שיחות טלפון
* מחיקת יומני שיחות

ראו גם
------

* DSploit
* אפליקציית מובייל

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור הנוזקה באתר F-Secure
* תיאור הנוזקה באתר Mitre Attack

הערות שוליים
------------

1. ↑  Source Code of Android RAT Dendroid Leaked Online | SecurityWeek.Com, www.securityweek.com
2. ↑  Dendroid malware can take over your camera, record audio, and sneak into Google Play, blog.lookout.com (ב־American English)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באמצעי תאורה. אם התכוונתם לעיתון ילדים, ראו זרקור (כתב עת).
זרקור שנוצר על ידי תומאס אלווה אדיסון, 1915
זרקורים מאירים בפסטיבל בטורונטו
**זַרְקוֹר** (באנגלית: Searchlight) הוא מכשיר הכולל מקור אור רב עוצמה ורפלקטור פרבולי היוצרים אלומת אור חזקה בכיוון מסוים. בדרך כלל הזרקור מותקן כך שניתן לסובבו לכיוונים שונים, לשם הארה של עצם או אזור מצומצם מסוים. 

מקור המילה בעברית הוא הלחם בסיסים של זרק ואור. 

במשך שנים רבות היה מקור האור המקובל בזרקור קשת פחם(אנ') - קשת חשמלית נוצרה במפגש של אנודה וקתודה שהיו מוטות פחם שהיה צורך לקרב ביניהם כדי ליצור את הניצוץ שיצר את הקשת (דומה לקצר הנוצר בעת ריתוך חשמלי בו מנוצל הקצר ליצירת חום והאור המופק הוא גורם מפריע המחייב את הרתך להשתמש במסכת ריתוך כדי למנוע נזק לראייה ועיוורון כתוצאה ממבט ישיר על קשת הריתוך).

כיום משתמשים בנורות קסנון בשל הבהירות הגבוהה יותר, אורך החיים הארוך יותר, היציבות הגבוהה יותר שלהן לעומת מנורת קשת פחם, והגודל הקטן יותר של מקור האור לעומת במנורת קשת פחם.

במלחמת העולם השנייה הגיע הטווח היעיל של הזרקורים לכ-50 ק"מ.

שימוש צבאי
----------

הצי המלכותי הבריטי השתמש בזרקורים בשנת 1882 כדי למנוע מכוחות מצריים לאייש סוללות תותחים ליד אלכסנדריה. בהמשך אותו שנה, כוחות בריטיים וצרפתיים הנחיתו נחתים לאור זרקורים. עד שנת 1907 זכתה תועלתו של הזרקור להכרה נרחבת. הוא שימוש לסינוור האויב בעת תקיפתו, איתור ספינות אויב מרוחקות, סיוע לכוחות נוחתים וכמכשיר איתות. נעשה בהם שימוש במלחמת רוסיה–יפן בשנת 1905. 

במלחמת העולם הראשונה שימשו זרקורים ליצירת "אור ירח מלאכותי" בעת תקיפה לילית, באמצעות הארת עננים שמעל לשדה הקרב והקרנת האור מהעננים לקרקע. 

במלחמת העולם השנייה נעשה שימוש נרחב בזרקורים להתגוננות מהפצצות ליליות. הכוונת הזרקור נעשתה באמצעות איכון באמצעות קול ומכ"ם, שאיפשרו לזרקור לעקוב אחר המפציצים ובכך לסייע לתותחי הנ"מ ולמטוסי קרב שפעלו נגד המפציצים. זרקורים שימשו לעיתים גם בקרבות יבשתיים. 

בצה"ל פעל גדוד הזרקורים, שהוקם בשנת 1955 ופורק בשנת 1988.

שימוש אזרחי
-----------

הזרקור במלון לוקסור
זרקורים משמשים למטרות פרסום, בפסטיבלים ובאירועים ציבוריים. הזרקור בעל העוצמה הגדולה ביותר נמצא בראש מלון לוקסור בלאס וגאס. בראש מבנה המלון, שצורתו פירמידה נמצא זרקור המכוון ישירות כלפי מעלה. אלומתו מרכזת כ-13,650,000 לומנים מ-39 נורות קסנון בהספק 7 קילוואט כל אחת, לעוצמה של 9,129,000,000 נרות. בלילה בהיר ניתן לראות את קרן הזרקור ממרחק של עד 400 ק"מ ממטוס בגובה שיוט, וניתן לראותה בבירור גם מהחלל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זרקור** בוויקישיתוף
* זרקור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זרקור, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565849005171
* GND: 4275018-0
* LCCN: sh85119356
* NARA: 10664370
* NDL: 00572699

 |
**Total Annihilation** (נכתב בקיצור **TA**) הוא משחק אסטרטגיה בזמן-אמת עטור שבחים שפותח על ידי Cavedog Entertainment ויצא ב-30 בספטמבר 1997. המשחק יצא למערכות ההפעלה חלונות ול-Mac OS. המשחק היה משחק האסטרטגיה הראשון שהוצגו בו יחידות ומשטחים תלת-ממדיים. למשחק יצאו שתי חבילות הרחבה: "The Core Contingency" באפריל 1998 ו-"Battle Tactics" ביוני אותה שנה.

המעצב הראשי של Total Annihilation, כריס טיילור, עיצב את Supreme Commander הנחשב בעיני רבים כ"ממשיכו הרוחני" של המשחק. כמו כן, פותח משחק בשם "Spring", חידוש של Total Annihilation מבחינה גרפית.

המשחק זכה לשבחים ולפרסים רבים, בהם תואר "משחק השנה" לפי מספר רב של אתרי אינטרנט ומגזינים.

תיאור המשחק
-----------

בדרך כלל, מתחיל השחקן כשברשותו יחידת המפקד בלבד, חליפת מכה ענקית, שביכולתה להקים בסיס, הכולל מבנים שונים וכוח צבאי. בעוד המפקד הוא יחידת קרב חזקה, הישרדותו חיונית לשחקן עקב יכולתו לייצר יחידות בזריזות, ולכן אובדן המפקד הוא אירוע קריטי בכל משחק. בנייה במשחק תלויה בשימוש שני משאבים בלתי-נגמרים: מתכת ואנרגיה. ניתן להפיק את המשאבים הללו באמצעות מפעלים או יחידות בנייה. כל יחידה משתייכת לרמת טכנולוגיה. ככל שרמת הטכנולוגיה עולה, כך גם המורכבות והחוזק של היחידות עולה, לצד עליית עלות וזמן הייצור שלהן.

תכונה בולטת במשחק היא האפשרות "להעמיד בתור" פקודות רבות ליחידה או קבוצה של יחידות. בין סוגי הפקודות ניתן למנות פטרול במסלול, התארגנות במערכים שונים ותקיפת האויב. בהינתן הפקודות, תנוע היחידה למטרתה באופן אוטומטי, ובכך תקטין את הצורך ביחס השחקן למסלולן.

התנאי לניצחון ברוב המשחקים הוא השמדת כל יחידות האויב, אם כי המטרה במשחקי הקמפיין לשחקן היחיד עשויים להיות ייחודיים לעיתים קרובות.

### קרב

היחידות ממוינות לפי אזור תנועתן: אדמה, אוויר או ים. בהינתן האופי הרובוטי שלהן, הן לא מוגבלות על ידי גורמים כגון עייפות או מוראל. היחידות מגוונות בגודלן ובמהירותן ובכמות הנזק שהן יכולות לגרום או לספוג. בדרך כלל, הפרמטרים הללו נמצאים ביחס ישר עם רמת הטכנולוגיה שלהם. אחד המאפיינים שזכו לציון לשבח במשחק הוא העובדה שכל היחידות פרופורציוניות מבחינה היררכית - יחידות מתקדמות יותר יהיו שוות מבחינת חוזק לכמות גדולה של יחידות קטנות וחלשות, אך זמן ייצור היחידות המתקדמות גדול בהתאם. במשחק יש שני צבאות שעומדים לרשותם יחידות דומות באופיין אך שונות מבחינה אסתטית.

ממשק המשחק כולל כפתורי פקודות ובנייה (בהתאם ליחידה הנבחרת), מידע על מצב היחידה, מידע על משאבי השחקן ועל קצב הפקתם ומיני-מפה שנותנת מבט כללי על שדה הקרב במשחק.

לכל יחידה יתרונות וחסרונות, סגנונות אופטימליים לשימוש ויחידות תואמות שלהן הן רגישות יותר או בעלי עליונות מסוימת. משחק יעיל בדרך כלל מאופיין בהתחשבות בפרמטרים הללו, בנוסף לניהול טוב של המשאבים והכרת אסטרטגיית היריב.

כאשר יחידה הורגת חמש יחידות יריבות, היא זוכה למעמד "יחידה מנוסה", שמתבטא בשריון ובנשק חזקים יותר, וכמו כן ביכולת להוביל מטרות נעות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף המשחק בגיימספוט
* Total Annihilation ב-"StrategyWiki"
* Total Annihilation, באתר PCGamingWiki (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Supreme Commander Q&A at gamespot.com (2005)
2. ↑  The Spring Project
מחשוף מואנקופי אדמדם מתחת לערימת שברי הסלעים הגעשיים על רד ביוט ((Red Butte - "הר כפתור אדום"; שוכנת דרומית לכפר גרנד קניון)
**רמת קוקונינו** (באנגלית: **Coconino Plateau**) היא רמה השוכנת במחוז קוקונינו בצפון אריזונה בארצות הברית.

גאוגרפיה
--------

הרמה, חלק מרמת קולורדו, שוכנת צפונית מערבית לעיר פלאגסטאף, גובלת מצפון בגרנד קניון וממזרח בכביש מדינתי מספר 64 של אריזונה (כביש הכניסה לפארק הלאומי גרנד קניון). מרבית שטחה של הרמה מוגן כשמורת הטבע היער הלאומי קאיבאב (Kaibab National Forest). גובה הרמה הוא 2,250 מטרים בשפה הדרומית של הגרנד קניון והיא הולכת ומשתפלת כלפי דרום עד לשדה הגעשי סן פרנסיסקו (San Francisco Volcanic Field), שחלקו נכלל בשטח הרמה, ואחת מפסגותיו, פסגת קנדריק (Kendrick Peak) היא הנקודה הגבוהה ביותר ברמה בגובה 3,177 מטרים. הרמה שוכנת במרכז אגן גדול, "אגן רמת קוקונינו" (Coconino Plateau Basin), ששטחו כ-15,000 קמ"ר.

את השם לרמה טבע חוקר הטבע האמריקני קלינטון מריאם (Clinton Hart Merriam‏; 1942-1855) ב-1892 לשטח שבין מחנה בס (Bass Camp) לנקודת קוקונינו (Coconino Point), שתי נקודות תצפית על השפה הדרומית של הגרנד קניון. קוקונינו היא מילה בשפת השבט האינדיאני הוואסופאי שפירושה "מעט מים", ואכן האזור צחיח למדי ויורדים בו בממוצע בין 250 ל-300 מ"מ גשם לשנה. אין בו כמעט מקורות מים גלויים משום שהמים מחלחלים באבן הגיר הנקבובית, השייכת לתצורת אבן גיר קאיבאב המכסה את מרבית הרמה. מי הגשמים ומי הפשרת השלגים המים זורמים על פני השטח נספגים בסלע או מוסעים בנחלי האכזב אל הקולורדו הקטן ממזרח או אל קניון קטרקט ממערב. המים המחלחלים בסלע יוצרים אקוויפר שעוביו כ-500 מטרים ומימיו נובעים במספר מעיינות לאורך הקניונים.

הצמחייה הטבעית ברמה משתנה בהתאם לגובה ולמשטר הרוחות. באזורים המיוערים צומחים מחטניים בעיקר אורן הזפת, אשוח דאגלס, אורן פיניון (כמה מינים המייצרים צנוברים אכילים), וערער. עצים אלו מספקים מחסה ומזון למגוון בעלי חיים. ככל שהגובה יורד מתחלפים העצים בסבך שיחים דוגמת *Purshia tridentata* ממשפחת הורדיים או לענה משוננת (*Artemisia tridentata*), מין של לענה.

נכון לשנת 2000 התגוררו ברמת קוקונינו 9,164 תושבים מהם 650 אינדיאנים בני ההוואסופאי ו-3,068 בני הנאוואחו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רמת קוקונינו** בוויקישיתוף
* Coconino Plateau Basin

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Kaibab-Coconino Plateau
2. ↑  Geography of the Coconino Plateau Basin
3. ↑  Grand Canyon Place Names
4. ↑  Biological Assessment of the Coconino Plateau פרק ההידרולוגיה עמ' 21
5. ↑  Western Plateau Planning Area Population

| דגל אריזונהדגל אריזונה מדינת אריזונה |
| --- |
| בירת המדינה | פיניקס |  |
| אזורים גאוגרפיים | אזור ספורד • גרנד קניון • דרום אריזונה • המטרופולין של פיניקס • ההרים הלבנים • השדה הגעשי סן פרנסיסקו • מדבר מוהאבי • מדבר סונורה • עמק מוניומנט • עמק ורדה • פרוזדור השמש של אריזונה • צפון אריזונה • צפון-מזרח אריזונה • צפון מרכז אריזונה • קניון אוק קריק • רמת מגיון • רמת קאיבאב • רמת קולורדו • רמת קוקונינו • רצועת אריזונה • שולי מגיון |
| היישובים הגדולים ביותר | פיניקס • טוסון • מסה • צ'נדלר • גלנדייל • סקוטסדייל • גילברט • טמפה • פאוריה • סופרייז • יומה • אבונדייל • פלגסטף • גודייר • לייק האווסו סיטי • באקאיי • קאסה גראנדה • סיירה ויסטה • מריקופה • אורו ואלי |
| נושאים נוספים | מחוזות • היסטוריה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 239110834
* WorldCat (עם VIAF): 239110834

 |
בית עקיבא אריה ויס ולצידו בית פולאק
**בית פולאק** הוא מראשוני בתיה של תל אביב. הוא שוכן בפינת הרחובות הרצל ואחד העם, מול בית ויס.

היסטוריה
--------

הקיוסק/גזיבו בחצר בית פולאק לאחר שיפוץ (2018)
הבית הוקם בידי שניים ממייסדי אחוזת בית, מיכאל פולאק וגיסו זלמן אוליצקי, שרכשו יחדיו מגרש בשטח כפול לשם בניית הבית. בקומת הקרקע התגוררו פולאק ורעייתו, ובקומה השנייה גר אוליצקי. במהלך הבנייה הלין הדייר מעברו השני של הרחוב, עקיבא אריה ויס, על כך שהבית נבנה בקווים ישרים, ואינו תואם את החזית המעוגלת של ביתו שלו, אך פולאק סירב לשנות את התוכניות. הוויכוח בין השניים מתואר בסיפור "פינה עגולה ופינה ישרה" בספרו של נחום גוטמן "עיר קטנה ואנשים בה מעט", בו מכונה פולאק "אדון פוליקובסקי".

פולאק הלך לעולמו זמן קצר לאחר בניית הבית, ב-1912. הוא הוריש את ביתו לאחיו, אהרון אליהו פולאק, שהנציח אותו בלוח שיש במעקה הגג, בו נקבע שם הבית "היכל מיכאל". במהלך מלחמת העולם הראשונה גורשו בני הבית למצרים, ואהרון נסע לארצות הברית בחיפוש אחר עבודה. עם סיום המלחמה שבו לביתם. ב-1936 נמכר הבית, אך משפחת פולאק המשיכה להתגורר באחת מהדירות שבו בשכירות עד 1954.

בנוסף לדייריו, פעלו בבית פולאק בתי עסק שונים ומוסדות ציבור, בהם ועד הצירים, ששכן בו לזמן קצר.

את אחד מבתי העסק הפעיל אהרון פולאק עצמו. ב-1920 התיר לו הוועד להקים בחצר הבית קיוסק, בו נמכרו תה וגלידה. הוועד התיר לפולאק לבנות מבנה עץ ארעי, אך נכון לשנת 2009 הוא עודו עומד על תילו. עקב קרבתו לגימנסיה הרצליה, קראו התושבים לקיוסק ולגינה שסביבו "גינת הקיץ הרצליה". לאחר מכן פעלו בצריף בן 16 הפאות בית תמחוי, חייט, ובין 1933 ל-1996 חנות לתיקון מכונות כתיבה.

רבקה הורביץ הפעילה בבית פולאק מסעדה, לאחר שנדדה בין מספר בתים עד שהתמקמה בו. ועד השכונה התיר לה לפתוח את המסעדה בתנאי שלא יימכרו בו משקאות חריפים, שלא יתקיימו בו משחקי ביליארד, שהיא בלבד תפעיל את המסעדה ולא תעביר את זכויותיה לאדם אחר, ושתפריש לקופת הוועד חמישה אחוזים מרווחיה. בחלוף הזמן הרחיבה הורביץ את עסקיה והחלה להפעיל בבית פולאק גם פנסיון.

גימנסיה הרצליה הסמוכה שכרה את הקומה השנייה בין 1921 ל-1936 לשם שיכונה של ספריית שער ציון. הספרייה, שהוקמה עוד ב-1886 ביפו, נוהלה בתחילה בידי יעקב בלובשטיין-סלע, ובהמשך בידי אברהם כהנא והיינריך לווה. ההיסטוריון יוסף קלוזנר קיים בספרייה הרצאות, ואורחי הספרייה יכלו ליהנות ממוזיקה שבקעה מהרמקולים שבחנות התקליטים הסמוכה. לאחר הכרזתה של תל אביב כעיר, נטלה העירייה את חסותה על הספרייה ב-1922, וב-1926 כבר נמנו בה כ-16 אלף ספרים. בעקבות מצוקת מקום עקרה הספרייה ב-1936 לבית זאב גלוסקין ברחוב מונטיפיורי. בשנות ה-70 עברה למקום גדול עוד יותר, בית אריאלה.

כיום פועלים בבית פולאק בתי עסק שונים.

**תל אביב הקטנה סביב רחוב הרצל**  
ניתן ללחוץ על הקישורים לשמות המקומות.|  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית פולאק** בוויקישיתוף
**ולדמאר בירגרסון** (בשוודית: **Valdemar Birgersson**;‏ 1239 – 26 בדצמבר 1302) היה מלך שוודיה בין השנים 1250 – 1275.

חייו
----

ולדמאר היה בנם של בירגר יארל מבית ביילבו ושל הנסיכה השוודית אינגבורג, בתו של אריק העשירי, מלך שוודיה. במשך 16 השנים הראשונות למלכותו היה זה בירגר יארל שהיה השליט למעשה של שוודיה. בירגר יארל היה למעשה השליט דה פקטו של שוודיה כבר משנת 1248, עוד לפני עלייתו לכס המלכות של ולדמאר, בעת תקופת מלכותו של אריק האחד עשר.

כאשר מת אריק האחד עשר ב-1250 נבחר ולדמאר להיות המלך. גם לאחר הגיעו לגיל בגרות ב-1257, החזיק בירגר יארל בשליטה על הארץ. לאחר מותו של בירגר יארל ב-1266 נכנס ולדמאר לעימות עם אחיו הצעיר, מגנוס, דוכס סדרמנלנד, שחפץ לקבל את כתר המלכות לעצמו.

ב-1260 נשא ולדמאר לאישה את סופיה, בתם הבכורה של אריק הרביעי, מלך דנמרק ושל יוטה מסקסוניה. לוולדמאר הייתה גם מערכת יחסים עם גיסתו, אחות אשתו, יוטה. ב-1272 ביקרה יוטה בשוודיה והייתה לפילגשו של ולדמאר. מרומן זה נולד ב-1273 ילד. בשנה שלאחר מכן הושמה יוטה במנזר, וולדמאר אולץ לעלות לרגל לרומא כדי לבקש את מחילתו של האפיפיור.

לאחר קרב הובה שהתנהל בטיווידין ב-14 ביוני 1275 הודח ולדמאר מכסאו על יד אחיו הצעיר מגנוס. מגנוס זכה לתמיכתם של אחיו אריק ושל אריק החמישי, מלך דנמרק, ששלח לטובת המאבק חיילים דנים. מגנוס הוכתר כמגנוס השלישי.

ב-1277 נפרדה סופיה מוולדמאר ושבה לדנמרק. באותה שנה עלה בידו של ולדמאר להשיג את השליטה על מחוזות ביטאלנד שבחלק הדרומי של שוודיה והוא נקרא דוכס יטאלנד. עם זאת, ב-1278 החזיר מגנוס את השליטה על מחוזות אלו לעצמו. ב-1288 נכלא ולדמאר על ידי המלך מגנוס בטירת נישופינג וחי בנוחות עם פילגשיו בכלאו הנוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדמאר, מלך שוודיה** בוויקישיתוף
* Personakt för Valdemar Birgersson(הקישור אינו פעיל) (בשוודית)
* ולדמאר, מלך שוודיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ולדמאר, מלך שוודיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 13606986X
* ISNI: 0000 0001 2139 2785
* LCCN: no2011106910
* NLP: A36232506
* SELIBR: 279092
* VIAF: 73835520
* WorldCat: lccn-no2011106910

 |
סידור משולשים על פי סדרת פאדובן
במתמטיקה, **סדרת פאדובן** היא הסדרה שאיבריה הראשונים הם:

...1,1,1,2,2,3,4,5,7,9,12,16,21,28,37,49

הסדרה, שאת איבריה מקובל לסמן באות \ P, מוגדרת ברקורסיה על ידי נוסחת נסיגה

{\displaystyle P(n)=P(n-2)+P(n-3).}

והתנאי ההתחלתי:

{\displaystyle P(0)=P(1)=P(2)=1,}

שלושת האיברים הראשונים הם 1 וכל איבר החל מהרביעי שווה לסכום שני האיברים שקודמים לאיבר שלפניו. 

אפשרות נוספת להצגת איברי הסדרה היא

{\displaystyle P(n)=P(n-1)+P(n-5)}
הסדרה קרויה על שם הארכיטקט הבריטי ריצ'רד פאדובן ושמה ניתן לה על ידי המתמטיקאי איאן סטיוארט במאמר בכתב העת סיינטיפיק אמריקן ב-1996. פאדובן כתב על הסדרה במאמר שהוקדש לנזיר ההולנדי האנס ואן דר לאן ( Hans van der Laan ), מגלה היחס הפלסטי.

היחס המקורב בין כל שני איברים עוקבים של הסדרה הוא "היחס הפלסטי" ...1.3247 

שהוא גם אחד מפתרונות המשוואה ממעלה שלישית:

{\displaystyle x^{3}-x-1=0.}

### קשר לסדרת פרין

תנאי הסדרה, למעט התנאי ההתחלתי, מתקיימים גם בסדרה אחרת, סדרת פרין,
,...0,2,3,2,5,5,7,10,12,17,22,29,39, שאיבריה מובעים גם על ידי

{\displaystyle \mathrm {Perrin} (n)=P(n+1)+P(n-10).\,}, כלומר, האיבר ה-nי בסדרת פרין שווה לסכומם של איבר פאדובן ה-n+1 ואיבר פאדובן ה-n-10. לדוגמה, האיבר ה-12 בסדרת פרין הוא 29, והוא שווה לאיבר ה-13 בסדרת פאדובן(28) ועוד האיבר השני בסדרה ( 1) .

קישורים חיצוניים
----------------

* סדרת פאדובן  באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
* סדרת פאדובן, באתר MathWorld (באנגלית)

* סדרת פרין באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
**פרדריק ויליאם בירדסלי** (אנגלית: Frederick William Beardsley; ‏13 ביולי 1856 – 1939) היה כדורגלן אנגלי הנמנה עם מייסדי מועדון הכדורגל ארסנל.

חייו
----

בירדסלי, יליד נוטינגהאם, החל לעבוד בצעירותו במפעל תחמושת בצ'ילוול, לונדון. בזמנו החופשי שיחק כדורגל בעמדת השוער, והשתתף כשחקן חובב במשחקי נוטינגהאם פורסט. ב-1884 שמר על שער נקי בחצי גמר גביע ה-FA נגד קווינס פארק ריינג'רס, והמשחק החוזר שנערך באדינבורו הסתיים בהפסד של פורסט בתוצאה 0 - 3. בירדסלי פוטר ממשרתו כיוון שלקח חופשה ללא רשות, וכתוצאה מכך עבר ללונדון והחל לעבוד במפעל התחמושת רויאל ארסנל שוולוויץ'. מאוחר יותר הצטרף אליו מוריס בייטס, שהיה גם כן שחקן בפורסט.

בירדסלי היה מעוניין להמשיך לשחק כדורגל, והצטרף לניסיון המקומי להקים מועדון כדורגל; ב-1884 הוא שיחק בקבוצה בשם וולוויץ' יוניון במשך תקופה קצרה, אך הקבוצה התפרקה זמן קצר לאחר הקמתה. לאחר הגעתם למפעל של חובבי כדורגל נוספים, כגון דייוויד דנסקין וג'ק האמבל, נעשה ניסיון נוסף להקים מועדון כדורגל; תחת הנהגתו של דנסקין הם הקימו קבוצת פועלים שנקראה דיאל סקוור; הקבוצה הפכה בסופו של דבר למועדון הכדורגל ארסנל.

בירדסלי היה השוער במשחק נגד איסטרן וונדררס ב-11 בדצמבר 1886, שהיה גם המשחק הראשון בתולדות המועדון; תוך זמן קצר שונה שם המועדון לרויאל ארסנל, אך בירדסלי המשיך לשחק כשחקן אורח במשחקי נוטינגהאם פורסט, ושותפו לקבוצה בייטס סייע כשופט. באחת הפעמים שבירדסלי ובייטס נסעו לנוטינגהאם הם הצליחו להשיג סט של מדי משחק אדומים. המדים הללו הוענקו לארסנל, ומאז הצבע האדום מאפיין את המועדון הלונדוני.

בירדסלי שיחק ברויאל ארסנל עד עונת 1890/1891, והוחלף על ידי אדמונד בי; הוא השתתף ב-67 משחקים רשמיים בליגות ובטורנירי הגביע האזוריים בתקופה שקדמה לצירוף ארסנל לפוטבול ליג. כמו כן, בירדסלי היה השוער בשני משחקי גביע ה-FA, כולל המשחק הראשון של ארסנל בטורניר נגד לינדהרסט ב-5 באוקטובר 1889. בירדסלי היה השוער בניצחונות במשחקי הגמר של גביע קנט בכדורגל ומגן הצדקה של לונדון ב-1890.

בירדסלי היה שחקן חובב לאורך כל הקריירה שלו, והמשיך לעבוד כמהנדס, בין היתר בחברת סימנס, ממנה פוטר לאחר שלקח יותר מדי חופשות על מנת לשחק כדורגל. בירדסלי כיהן כחבר הנהלה בארסנל בזמן ששיחק שם, ולאחר פרישתו ב-1891 הוא נבחר למשרת סגן היושב-ראש. הוא היה חבר בהנהלת וולוויץ' ארסנל (השם החדש של המועדון) במשך שני העשורים הבאים, ועסק במקביל באיתור כישרונות. הקשר בין בירדסלי לארסנל הסתיים ב-1910 לאחר שהמועדון נקלע לקשיים כספיים; המועדון נרכש על ידי קבוצת אנשים בראשות סר הנרי נוריס, ובירדסלי לא הצטרף להנהלה החדשה של ארסנל.

בירדסלי הצטרף להנהלת צ'רלטון אתלטיק לאחר המעבר של ארסנל לאצטדיון הייבורי ב-1913, אך עזב בעקבות מחלוקת על סגנון המשחק של המועדון שנחשב בעיניו כהגנתי מדע. בסופו של דבר הוא פתח חנות למכירת טבק בשכונת וולוויץ', והתגורר בפלאמסטיד עד למותו ב-1939.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)
* פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal, המלין, 2005 (מסת"ב 0-600-61344-5)
* אלן רופר, The Real Arsenal Story: In the Days of Gog,‏ Wherry‏, 2004 (מסת"ב 0-9546259-1-9)
**סדרת פֶּל** ו**סדרת פֶּל-לוקאס** הן סדרות של מספרים טבעיים, שהן מקרים פרטיים של סדרת לוקאס. מספר טבעי המשתייך לסדרת פל נקרא **מספר פל**. מספרי פל מוכרים כבר מן העת העתיקה, והם משמשים בעיקר לחישוב קירובים לשורש הריבועי של 2. סדרת פל, יחד עם משוואת פל, יוחסו בטעות על ידי לאונרד אוילר לג'ון פל.

הגדרת הסדרה
-----------

סדרת פל מוגדרת על-פי הנוסחה הרקורסיבית

{\displaystyle P\_{n}={\begin{cases}0&{\mbox{if }}n=0;\\1&{\mbox{if }}n=1;\\2P\_{n-1}+P\_{n-2}&{\mbox{otherwise.}}\end{cases}}}
כך מתקבלים המספרים 0, 1, 2, 5, 12, 29, 70, 169, 408, 985, ....

תכונות
------

* היחס בין שני איברי פל עוקבים שואף ליחס הכסף, \ 1+{\sqrt {2}}.

באיבר התשיעי הקירוב הוא 

{\displaystyle {\frac {985}{408}}=2.4142\approx {\sqrt {2}}+1}
* האיבר ה-(2n+1) שווה לסכום ריבועי האיברי ה-nי והאיבר ה-(n+1).

{\displaystyle P\_{2n+1}=P\_{n+1}^{2}+P\_{n}^{2}.}
* תכונה מעניינת של מספרי פל היא שהביטוי {\displaystyle \ 2\cdot P\_{n}^{2}+(-1)^{n}} הוא מספר ריבועי, כך שהם פותרים את ערכי y של משוואת פל {\displaystyle \ x^{2}-2y^{2}=\pm 1}. עבור איברי סדרת פל הפותרים את y, ועבור האיברים המקבילים להם ל-x, היחס {\displaystyle {\tfrac {x}{y}}} שואף לשורש הריבועי של 2.

{\displaystyle 1,{\frac {3}{2}},{\frac {7}{5}},{\frac {17}{12}},{\frac {41}{29}},{\frac {99}{70}},\dots }
ערכי ה-x המתקבלים שווים לסכום של איבר פל המקביל להם ולאיבר פל שלפניו

{\displaystyle {\tfrac {x}{y}}={\tfrac {P\_{n-1}+P\_{n}}{P\_{n}}}}.
והם מקיימים את אותם תנאים של איברי הסדרה, קרי, היחס ביניהם הוא יחס הכסף, וכל איבר x שווה לפעמיים קודמו ועוד האיבר הקודם לקודמו. החל מהאיבר הרביעי או החמישי המנה {\displaystyle {\tfrac {x}{y}}} שווה בקירוב טוב לשורש הריבועי של שתיים.

* כמו כל סדרה בה כל איבר מוגדר באופן רקורסיבי כצירוף ליניארי של האיברים הקודמים, ניתן לבטא את סדרת פל בנוסחה סגורה על ידי סכום של שתי סדרות הנדסיות:

{\displaystyle P\_{n}={\frac {(1+{\sqrt {2}})^{n}-(1-{\sqrt {2}})^{n}}{2{\sqrt {2}}}}}
* כל מספר פל אי זוגי, למעט הראשון, הוא חלק משלשה פיתגורית:

{\displaystyle 2P\_{n}P\_{n+1},P\_{n+1}^{2}-P\_{n}^{2},P\_{n+1}^{2}+P\_{n}^{2}.}
כאשר האיבר השלישי בשלשה שווה לאיבר ה-(2n+1): 

{\displaystyle P\_{n+1}^{2}+P\_{n}^{2}=P\_{2n+1}.}
שלשות פיתגוריות המושגות בדרך זו הן למשל:

(4,3,5), (20,21,29), (120,119,169), (696,697,985), ...

סדרת פל-לוקאס
-------------

סדרת פל לוקאס מוגדרת על ידי אותה נוסחת רקורסיה כמו סדרת פל, אך יש לה תנאי פתיחה שונים: {\displaystyle \ P\_{1}=P\_{2}=2}, והיא ממשיכה במספרים 2, 2, 6, 14, 34, 82, 198, 478, ...

קישורים חיצוניים
----------------

* סדרת פל, באתר MathWorld (באנגלית)
* סדרת מספרי פֶּל באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
**אִנְפּוּף** (בלועזית: נָזָלִיזָצִיָה) הוא מונח בפונטיקה, המתאר את מידת הזרימה של האוויר דרך האף בעת הגיית הגה בשפה כלשהי. אנפוף נוצר בדיבור כאשר בעת הוצאת אוויר, הווילון, ובמיוחד הענבל, יורד ובכך פותח במידה מסוימת את מעבר האוויר אל חלל האף.

יש אנשים שנוטים לְאַנְפֵּף מעט יותר כחלק מאופי ההגייה הרגילה שלהם. יש גם שפות, ניבים או סוציולקטים שבהם קיימת נטייה של כל דובריהם לאנפף תמיד או לעיתים.[דרוש מקור]

אַפִּיוּת לעומת אנפוף
---------------------

**אַפִּיוּת:** הגאים שבעת הגייתם האוויר עובר דרך האף הם עיצורים אפיים, לדוגמה העיצור המכתשי האפי [n], העיצור הדו-שפתי האפי [m], העיצור הווילוני האפי [ŋ], ועוד. בעת הגיית הגה אַפִּי, הווילון יורד וסוגר לחלוטין את מעבר האוויר דרך הפה, כך שהאוויר יכול לצאת אך ורק דרך האף. התוצאה היא עיצור אפי.

**אִנְפּוּף**: הגאים (תנועות או עיצורים) המבוצעים דרך הפה, אך בו-זמנית חלק מהאוויר עובר דרך האף - הם עיצורים מאונפפים. בעת הגיית הגה מְאוּנְפָּף, הווילון יורד מעט ובכך מאפשר מעבר אוויר בו-זמנית גם דרך הפה וגם דרך האף. התוצאה היא עיצור מאונפף או תנועה מאונפפת. תנועות, בהגדרתן, מחייבות הוצאת אוויר דרך הפה לפחות חלקית; על כן, לעיתים תנועות מאונפפות מכונות בטעות "תנועות אפיות".

תנועות מאונפפות
---------------

תנועות מְאוּנְפָּפוֹת הן תנועות אשר בעת הגייתן, האוויר זורם גם דרך הפה וגם דרך האף. בכך מוענק לתנועה "גוון" (תכונית) מאונפף.

### תנועות מאונפפות בשפות שונות

בכל השפות יש תנועות פּוּמִיוֹת (אוראליות), אך ב-20% משפות העולם יש גם תנועות מאונפפות. בשפות אלה, התנועות המאונפפות הללו עומדות בניגוד למקבילותיהן הפּוּמיות, למשל בצרפתית הצמד [a] הפומית ו-[ɑ̃] המאונפפת.

דוגמאות לשפות שבהן אנפוף הוא תכונית מבחינה בתנועות: צרפתית, פולנית, פורטוגזית, הינדי-אורדו, נפאלית, בנגלית, יורובה, צ'רוקי (שפה), פשטו, ברטונית, השפות הסיניות הְמוֹנְג והוקיין, אורייה והניב האלבני גֵג (Gheg).

בשפות – כמו עברית – שבהן אנפוף אינו תכונית מבחינה, כלומר אינו מבדל במשמעות, מקובל לומר שאין בהן אנפוף.

* בצרפתית, אם הברה נסגרת בעיצור אפי – [n] או [m] (כלומר אין אחרי העיצור האפי אות-תנועה) – אזי העיצור האפי לא יבוטא, ובמקומו התנועה תהיה מאונפפת. לדוגמה, במילה non "לא", האות "n" הראשונה תבוטא כעיצור [n] משום שהיא פותחת את ההברה, ולעומתה האות "n" לא תבוטא כעיצור, אלא תהפוך את התנועה במרכז ההברה למאונפפת [ɔ̃]. לדוגמה, הצירוף "יין לבן" v**in** bl**an**c [v**ɛ̃** bl**ɑ̃**] כולל שתי תנועות מאונפפות.
* בפורטוגזית, התנועות המאונפפות õ, ã מיוצגות בכתב באמצעות טילדה.
* בפולנית יש שתי תנועות מאונפפות: [ɛ̃] (נכתבת ę), [ɔ̃] (נכתבת ą).

עיצורים מאונפפים
----------------

בזמן הגיית עיצורים מאונפפים, האוויר יוצא ברובו דרך הפה ומעט דרך האף, בו-זמנית (זאת בניגוד לעיצורים אפיים, שבזמן הגייתם כל האוויר זורם החוצה דרך האף).

### עיצורים מאונפפים בשפות שונות

* עיצור וילוני משופתת מאונפף [w̃] בשפת אוּמבּוּנדוּ (ממשפחת שפות בנטו) באנגולה.
* עיצור חכי מקורב מאונפף [ȷ̃] בכמה שפות דֶנֶה (את'בסקן) בצפון אמריקה הצפונית.
* עיצור כפוף (רטרופלקס) מקיש צדי מאונפף בפשטו.
* עיצור וילוני משופתת מאונפף [w̃] ועיצור חכי מקורב מאונפף [ȷ̃] בפורטוגזית.
* עיצור מכתשי מקיש מאונפף [ɾ̃] קיים בשפות מערב אפריקאיות רבות.
**אנפה שחורת-ראש** (שם מדעי: ***Ardea melanocephala***) היא מין של אנפה מהסוג אנפה, שמצויה באפריקה שמדרום לסהרה ובמדגסקר. מין זה יציב (לא נודד) ברוב המקרים, אך ישנן אוכלוסיות שעפות לאזורים צפוניים יותר של אפריקה בעונה הגשומה.

מאפיינים
--------

האנפה מחפשת את מזונה במקווי מים, וניזונה מדגים ומצפרדעים, שאותם היא משפדת על מקורה החד. לעיתים היא ניזונה גם מבעלי חיים יבשתיים, כמו חרקים גדולים, עופות ממינים אחרים, או יונקים קטנים. האנפה עשויה לחכות שהטרף יבוא אליה, או להתקרב אליו באיטיות.

הפרטים ממין זה מקננים בדרך כלל בלהקות. הקן מוקם על עצים, ונבנה מזרדים. הנקבה מטילה 2–4 ביצים.

האנפה שחורת-הראש היא מין גדול יחסית לשאר המינים בסוג: גובהה כ-85 סנטימטרים, ומוטת כנפיה כ-150 סנטימטרים. הניצוי כהה בחלק העליון יותר של הגוף, אך מתבהר בחלק התחתון. האנפה עפה באיטיות, כשצווארה זקור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפה שחורת-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפה שחורת-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קורט דייוויד גרוט** (באנגלית: **Kurt David Grote**; נולד ב 3 באוגוסט 1973), הוא שחיין אמריקאי בעבר, אלוף עולם ובעל מדליית זהב אולימפית.

ביוגרפיה
--------

גרוט החל לשחות רק בגיל 15 בהמלצת רופאיו כסיוע למחלת האסתמה ממנה סבל. הוא שחה במועדון השחייה של סנטה קלרה. הוא דוקטור לרפואה מאוניברסיטת סטנפורד.

### אלוף אולימפי

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה גרוט במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב כששחה בשלב המוקדמות והרביעייה האמריקאית ניצחה בשלב הגמר. בנוסף, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.69 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.05 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:14.63 דקות.

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 1997 זכה גרוט ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.22 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.05 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.93 דקות.

### אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' אוסטרליה, בשנת 1998 זכה גרוט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.40 דקות, לפני ג'אן כריסטוף סארנין מצרפת (2:13.42 דקות) ונורברט רוז'ה מהונגריה (2:13.59 דקות), במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.56 דקות, אחרי אוסטרליה (3:37.98 דקות) ולפני הונגריה (3:39.53 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.93 דקות, אחרי פרד דבורגרייב מבלגיה (1:01.34 דקות) וזנג קוויליאנג מסין (1:01.76 דקות).

באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בהונג קונג בשנת 1999 סיים גרוט במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.73 שניות, במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.47 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.28 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורט גרוט, באתר olympedia.org
* קורט גרוט (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר *Sports123* (באנגלית)

| אלופי עולם בשחייה – משחה ל-200 מטר חזה (גברים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1973: דייוויד וילקי בריטניהבריטניה • 1975: דייוויד וילקי בריטניהבריטניה • 1978: ניק נביד ארצות הבריתארצות הברית • 1982: ויקטור דייוויס קנדהקנדה • 1986: יוז'ף סאבו הונגריההונגריה • 1991: מייק בארומן ארצות הבריתארצות הברית • 1994: נורברט רוז'ה הונגריההונגריה • 1998: קורט גרוט ארצות הבריתארצות הברית • 2001: ברנדן הנסן ארצות הבריתארצות הברית • 2003: קוסוקה קיטאג'ימה יפןיפן • 2005: ברנדן הנסן ארצות הבריתארצות הברית • 2007: קוסוקה קיטאג'ימה יפןיפן • 2009: דניאל גיורטה הונגריההונגריה • 2011: דניאל גיורטה הונגריההונגריה • 2013: דניאל גיורטה הונגריההונגריה • 2015: מרקו קוך גרמניהגרמניה • 2017: אנטון צ'ופקוב רוסיהרוסיה • 2019: אנטון צ'ופקוב רוסיהרוסיה • 2022: זאק סטבלטי-קוק אוסטרליהאוסטרליה |  |

 |
**סדרת מפוצלים** (באנגלית: **The Divergent Series**) היא סדרת סרטי הרפתקאות ומדע בדיוני דיסטופיים בת שלושה סרטים המבוססים על טרילוגיית "מפוצלים" מאת הסופרת האמריקאית ורוניקה רות'. הסרטים מופצים על ידי אולפני Lionsgate בהפקת לוסי פישר, פויה שבזיאן ודגלאס ויק, והתסריט נכתב על ידי איוואן דאורטי וונסה טיילור. בסרט מככבים שיילין וודלי, תיאו ג'יימס, זואי קרביץ, אנסל אלגורט וקייט וינסלט.

עלילה
-----

בשיקגו העתידנית, החברה מחולקת לחמישה פלגים המבוססים על אופי אישיותם. נערה צעירה בשם ביאטריס "טריס" פריור לומדת כי היא "מפוצלת" - היא אינה מתאימה לאף אחד מן הפלגים ומגלה כי היא חולקת מאפיינים מכל הפלגים, עובדה שעלולה לסכן את חייה.

הסרטים
------

הסרט הראשון בסדרה, "מפוצלים", בוים על ידי ניל בורגר והופק בתקציב של 85 מיליון דולר. הסרט יצא לאקרנים ב-21 במרץ 2014 והרוויח למעלה מ-56 מיליון דולר בשבוע הבכורה. סך הכול גרף הסרט 288 מיליון דולר.

הסרט השני בסדרה, "מורדים", בוים על ידי רוברט שוונטקה והופק על ידי ניל בורגר. הסרט יצא לאקרנים ב-20 במרץ 2015.

הסרט השלישי, "נאמנים", יצא ב-17 במרץ 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סדרת מפוצלים (באנגלית)
* סדרת מפוצלים, ברשת החברתית טוויטר

* "סדרת מפוצלים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

| "סדרת הספרים מפוצלים" מאת ורוניקה רות' סדרת הסרטים |
| --- |
| **מפוצלים**סרט (2014) | **מורדים**סרט (2015) | **נאמנים**סרט (2016) |
| שחקנים |
| שיילין וודלי • תיאו ג'יימס • קייט וינסלט • נעמי ווטס |
**אנפה שורקת** (שם מדעי: *Syrigma sibilatrix*) היא מין של אנפה החיה באמריקה הדרומית, מין יחיד בסוג **Syrigma**. אנפה זו היא קרובת משפחה רחוקה של אנפת הלילה.

מאפיינים
--------

אנפה זו מגיעה לאורך 53–64 ס"מ ומשקל 521–546 גרם. היא בעלת נוצות בצבע קרם עם גב וכנפיים אפורים, לחיים כתומות, עורף וכיפת ראש שחורים וציצת ראש שחורה. הפנים כחולות והמקור אדום-ורוד עם קצה שחור. הרגליים שחורות וארוכות.

לאנפה השורקת יש שני תת-מינים:
תת-המין הצפוני Syrigma sibilatrix fostersmithi נפוץ באדמות מוצפות וביצות בלוס יאנוס וגדות האורינוקו בוונצואלה וקולומביה. תת-המין הדרומי Syrigma sibilatrix sibilatrix נפוץ במזרח בוליביה, פרגוואי, מערב ומזרח ברזיל, באורוגוואי, צ'ילה וצפון ארגנטינה.

האנפה ניזונה בקבוצות קטנות או בבדידות מטרף מימי שהיא אורבת לו. לעיתים היא גם חוטפת מזון מעופות אחרים.
שמה ניתן לה כי קריאותיה דומות לשריקה.

תת-מינים
--------

* *Syrigma sibilatrix fostersmithi*
* *Syrigma sibilatrix sibilatrix*

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפה שורקת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפה שורקת באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שבת בקיבוץ** היא ציור מעשה ידי האמן הישראלי יוחנן סימון משנת 1944 בסגנון ריאליזם סוציאליסטי. היצירה דומה בסיגנונה ליצירות אמנות סובייטיות מאותה תקופה.

היצירה מתארת את "השדה הגדול" בקיבוץ גן שמואל בו התגורר האמן. סימון נחשב לאמן חברתי ולציוריו היו מסרים חברתיים סוציאליסטים אידאולוגיים. מטרת הציורים הייתה להציג את חבר הקיבוץ כאידיאל. 

המסר המרכזי המתואר בציור "שבת בקיבוץ" הוא האידיליה המשפחתית של חברי הקיבוץ. הציור מציג את חברי הקיבוץ כמשפחה אחת של פועלים עובדים. לא ניתן לראות ביצירה את פני האנשים שכן האינדווידואליות שלהם אינה חשובה; החשוב הוא הקשר ביניהם כקולקטיב, והקרבה שלהם לאדמה ולקיבוץ. הציור מציג את חברי הקיבוץ נחים יחד בשבת, ובכך מנסה להציג אידיליה של החברה הקיבוצית כולה, תוך הצגת הרמוניה בין החברים לבין עצמם ובין חברי הקיבוץ לטבע סביבם.

יצירה מאוחרת יותר, משנת 1947, מציגה את אותו נושא. בגרסה זו שם סימון דגש דווקא על ההורים בקיבוץ המשחקים עם ילדיהם. ברקע התמונה ניתן לראות סוסים ועגלה. ביצירה זו קומפוזיציה פירמידלית. דמות האב המרכיב את בנו על כתפיו או מרים אותו באוויר הופיע ביצירות נוספות מאוחרות יותר של סימון, ומעלות אסוציאציה של הנפת עומר או קורבן - ובכך מציג סימון את הילדים כתוצרת נוספת של הקיבוץ.

שתי היצירות עושות שימוש בצבעים חמים - בעיקר צבעי חום ומעט ירוק, המסמלים את הקרבה לאדמה ולטבע. ברקע שתי היצירות ניתן לראות מבנים האופייניים לקיבוץ, ואת עצי הברושים הצומחים בו.

לימים צייר סימון יצירות נוספות באותו נושא ובאותו שם.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור היצירה
* היצירה באתר מוזיאון תל אביב
**דיוגו קאו** (בפורטוגזית: Diogo Cão) היה מגלה ארצות פורטוגזי בן המאה ה-15 אשר ערך שני מסעות לאורך החוף המערבי של אפריקה בין השנים 1482 ו-1486.

מסעותיו
-------

במסעו הראשון (1482–1483) גילה קאו את נהר הקונגו ובמסעו השני (1485–1486) הרחיק דרומה יותר, עד קייפ-קרוס בנמיביה. בשנת 1480 היה קפטן של ספינות שתפקידן היה לתפוס ספינות דרומיות לאיים הקנריים. במסגרת תפקידו הפעיל קאו מדיניות של ים סגור ליד אזור גינאה, בשל מכרות זהב שהיו לאורך החוף. 

לאחר שקיבל זיכיון מידי המלך הפורטוגלי ז'ואאו השני על האזורים שימצא בחופי אפריקה, פתח במסע תגליות לאורך החוף הדרומי בין קרבה לגינאה ומשם עד לכף לובו. קאו הגיע לנהר זאיר מול חופי אנגולה. בשלב זה האמין קאו שהגיע לאוקיינוס ההודי, וסבר בשגגה כי הגיע לקצה יבשת אפריקה. הוא הצהיר על כך למלך הפורטוגלי, והביא לו מנחות אקזוטיות מקונגו.

במסעו השני, בשנת 1486, הגיע קאו לנמיביה. הוא הציב שם פדראו (Padrão), עמוד אבן, שהחליף את צלבי העץ בהם נהגו עד אז להשתמש הפורטוגלים, על מנת לקבוע חזקה פורטוגלית על הקרקע. במהלך מסעותיו הציב קאו ארבעה עמודים שכאלו, שעודם קיימים. אחרי מסעו זה הבין שהודו רחוקה יותר ממה שחשב תחילה. הבשורות המרות גרמו לאכזבה בפורטוגל, אך הם לא אמרו נואש. ב-20 במאי 1498 הגיע ואסקו דה גאמה להודו, בדרך שסבבה את יבשת אפריקה. ב-1492, במסגרת חיפושי דרך מקוצרת להודו, ניסה קולומבוס להגיע אליה דרך האוקיינוס האטלנטי, דבר שהוביל לגילוי אמריקה.

ראו גם
------

* האימפריה הפורטוגזית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוגו קאו** בוויקישיתוף
* דיוגו קאו
* דיוגו קאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118668242
* ISNI: 0000 0004 4887 8648
* LCCN: n91029019
* VIAF: 67259510
* WorldCat: lccn-n91029019

 |
**אצטדיון אזאדי** (בפרסית: **استاديوم آزادی**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם במערב טהראן שבאיראן.
האצטדיון מכיל 90,000 מקומות ישיבה והוא הגדול במדינה. האצטדיון משמש את נבחרת איראן במשחקי הבית שלה. כמו כן, הוא משמש כמגרשן הביתי של קבוצות הכדורגל אסתקלאל טהראן ופרספוליס.

האצטדיון הוא חלק ממתחם הספורט אזאדי הכולל גם מספר מגרשי אימונים, וכן שטחים גדולים של דשא

היסטוריה
--------

האצטדיון נחנך במסגרת חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית. ב-1974 אירח האצטדיון את משחקי אסיה.

בעבר נקרא האצטדיון "אריאמהר" (آریامهر, מילולית: "האור של הארים"), שהיה תוארו של מוחמד רזא שאה פהלווי, אך השם שונה לאחר המהפכה האיראנית ב-1979.

ב-2002 החלה באצטדיון סדרת שיפוצים שבמסגרתה הותקנו 35,000 מושבים ביציעים התחתונים, המשטח נזרע מחדש והותקנה מערכת חימום תת-קרקעית. התקנת המושבים גרמה להפחתת תכולת האצטדיון מ-100,000 ל-90,000 מקומות. השיפוצים הושלמו ב-2003 וב-2004 הותקן מסך טלוויזיה עצום שהחליף את לוח התוצאות הישן. המסך, שגודל שטח התצוגה שלו הוא 104 מ"ר, הוא אחד הגדולים בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון אזאדי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון אזאדי