recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **יצחק נריה** (נולד ב-1973) הוא רב ומחנך דתי לאומי. ראש ישיבת ההסדר 'תורה בציון', מייסד 'קרן אחד לאחד' והעומד בראשה וכן יו"ר ארגון השליחים "תורה מציון". ראש הישיבה התיכונית אור עציון לשעבר.

ביוגרפיה
--------

יצחק נריה נולד בירושלים, קרוי על שם סביו (אבי-אמו) הרב יצחק אפשטיין, ממקימי הרבנות הצבאית ואב בית הדין הרבני בתל אביב-יפו. הוא בנו של הרב נחום נריה ונכדו של הרב משה צבי נריה - "אבי דור הכיפות הסרוגות" ומייסד ישיבות בני עקיבא. בימי ילדותו ונערותו היה שוהה ימים ושעות רבות במחיצתו של הרב נריה בכפר הרא"ה, ולימים סבו אף ביקש ממנו לשמש בתפקיד חינוכי בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה.

גדל ברובע היהודי בירושלים ולמד בבית ספר הממלכתי דתי אחינועם בעיר העתיקה בירושלים, למד בישיבה התיכונית שעלבים ובהמשך למד במשך שש שנים בישיבת ההסדר אור עציון בראשותו של הרב חיים דרוקמן, שם אף הוסמך לרבנות. לאחר תקופת לימודים בישיבה התגייס הרב נריה לצה"ל ושירת כלוחם בפלחי"ק חטיבה 769.

לאחר גמר שירותו הצבאי, נתבקש על ידי הרב חיים דרוקמן לצאת לשליחות בקהילות יהודיות ברוסיה, במטרה ללמד יהדות ולעודד עלייה לארץ ישראל. הרב נריה נענה לבקשה ונסע עוד כרווק לשליחות חינוכית בדאגסטן שברוסיה.

לאחר פרק לימודיו בישיבה נתמנה על ידי הרב חיים דרוקמן לר"מ בישיבה התיכונית אור עציון למשך שלוש שנים. לאחר מכן יצא לשליחות חינוכית במונטריאול שבקנדה, שם שימש כראש בית המדרש בבית הספר היהודי הגדול במונטריאול "Hebrew Academy", ואשתו לימדה בבית הספר היהודי ובקהילה. אחרי שלוש שנות שליחות שב ארצה ונתמנה כראש הישיבה התיכונית אור עציון, תפקיד שמילא שמונה שנים.

לאחר תוכנית ההתנתקות, כאשר עברה קהילת נצר חזני מגוש קטיף למגורים בעין צורים, כיהן הרב יצחק נריה כרב קהילת נצר חזני במקביל להיותו ראש הישיבה התיכונית אור עציון.

ייסוד מוסדות תורה בציון
-----------------------

בשנת 2008 ייסד הרב נריה את "תורה בציון", במטרה לקדם חינוך ופעילות תורנית בעיקר לציבור הדתי לאומי. תחילה ייסד הרב נריה את ישיבת ההסדר "תורה בציון" שבראשה הוא עומד, לאחריה את "קרן אחד לאחד" שמסייעת לאלפי משפחות נזקקות מהציונות הדתית ופועלת להכשיר דור מנהיגות חינוכית-תורנית עתידית, ובשנת 2018 ייסד בשיתוף עם הרב יוני לביא והרב חגי לונדין את ארגון "קהלים", שמקיים מאות הרצאות ותוכן יהודי מדי חודש בכל רחבי ישראל. כלל הפעילויות האלה מתקיימות תחת המסגרת של "תורה בציון" שבראשה עומד הרב נריה.

בנוסף, משמש הרב נריה כיו"ר של "תורה מציון" ששולחת שליחים חינוכיים לקהילות יהודיות בתפוצות.

חיים אישיים
-----------

הרב נריה נשוי לאהובה, אב לשמונה, וסב לשבעה ומתגורר במרכז שפירא.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבקי גולדפינגר, עניין אישי עם הרב יצחק נריה, באתר ערוץ 7, 7 בספטמבר 2018
* חזקי ברוך, "היום הרבה יותר קשה להיות תלמיד חכם" - ריאיון עם הרב נריה, אתר ערוץ 7, ב' בניסן תשע"ח
* הרב יצחק נריה, הרב יצחק נריה: אני לא ״שתול״ חרדי, אתר כיפה, 11 בפברואר 2016
* כל הכתבות על הרב יצחק נריה, באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411657005171
* VIAF: 88156675139033582991
* WorldCat (עם VIAF): 88156675139033582991

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ IMDb ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**אַ בריוועלע דער מאַמען** ("מכתב לאמא"; בפולנית: **List do matki**) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש שיצא לאקרנים בפולין בשנת 1938. הקרנת הבכורה של הסרט בפולין הייתה ב-4 באפריל 1938 ובארצות הברית ב-14 בספטמבר 1938.

היוצר והבמאי של הסרט יוסף גרין גר בארצות הברית מאז 1924. בין השנים 1936–1938 יצר גרין ארבעה סרטים ביידיש. למרות כישלונו של הסרט השני, "פורים שפילער", חזר גרין לפולין כדי לצלם סרט נוסף (בעצם שני סרטים בו זמנית, "א בריוועלע דער מאמען" ו"מאמעלע"; הוא השתמש באותו צוות שחקנים ואותו צוות טכני כדי לחסוך בהוצאות.) עם שובו היה לו מתווה לסרט חדש, שאותו הכין עם מנדל אושרוביץ. בהגיעו לוורשה הוא עיבד מחדש את התסריט, בסיועו של הסופר אנאטול שטרן. כמו בסרטיו האחרים של גרין, גם בסרט זה באו לידי ביטוי המסורת והפולקלור, באמצעות תיאור חג הפסח.

עלילה
-----

העלילה מתרחשת בעיקר בגליציה, בשנים שסביב מלחמת העולם הראשונה. במרכז העלילה ניצבת משפחת ברדיצ'בסקי: האב דוד, שלא מצליח לפרנס את משפחתו, האם דבורה שפרנסת המשפחה מוטלת עליה, הבן הבכור מאיר שחולם להיות מהנדס או רופא שיניים, הבת מרים והבן הצעיר אהרון. 

דוד לווה כסף מהחייט שמעון מבלי להודיע לאשתו, ונוסע לארצות הברית לחפש עבודה. בהגיעו לאמריקה הוא מתפרנס ממכירת גרביים. הבת מרים בורחת מביתה עם מורה למחול, ואמה מסתירה את העובדה הזו מפני שכניהם. דוד מצליח לרכוש כרטיס נסיעה אחד ושולח אותו למשפחתו, ואהרן נוסע אליו. מרים חוזרת הביתה אחרי שגילתה כי המורה למחול נשוי ואב לילד. לאחר מכן היא מתחתנת עם יודקה, בנו של החייט שמעון, והם עוזבים את העיר. כשפורצת מלחמת העולם מגויס מאיר לצבא. ביומה האחרון של המלחמה, מגלה דבורה כי מאיר נהרג. היא מנסה לאתר את בעלה ובנה, ולאחר שהם מתאחדים מחדש, היא מגלה שאהרן הפך לזמר מפורסם ושינה את שמו לארנולד ברד.

לקריאה נוספת
------------

* נתן גרוס, **תולדות הקולנוע היהודי בפולין**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 70–72, 131.

קישורים חיצוניים
----------------

* "א בריוועלע דער מאמען", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "א בריוועלע דער מאמען", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "א בריוועלע דער מאמען", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* גלגוליו של מכתב: "מכתב לאמא" באתר עונג שבת

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Brivele der mamen.
2. ↑  גרוס, עמ' 71-70.
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ז'נטילה** (**Gentila**) הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1997 בבימויו של אגור שיף שגם כתב את התסריט המבוסס על סיפורו "ז'נטילה שרה" (1995).

בתפקידים הראשיים מופיעים ניר לוי, אלון אבוטבול ויבגניה דודינה, אשר הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט.

הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בחיפה.

תקציר העלילה
------------

גדי רוטמן (ניר לוי) הוא אסיר משוחרר על תנאי. הוא עובד אצל יצרן הדגלים ז'אק (יגאל עדיקא) שנותן לו משימה לקראת יום העצמאות - לתלות את דגל ישראל ב-30 תחנות דלק בשלושה ימים.

גדי מבקש מאחיו הצעיר יצחקל'ה (אבשלום פולק) העסוק בהכנות לבחינה שיעזור לו במשימה ולאחר השתדלויות הוא נענה לו. לפני שהם יוצאים הוא נותן לו מתנה שימסור לאמם (מירי פביאן) המאושפזת בבית חולים אתה יש לו סכסוך ארוך אולם היא מסרבת לקבל את מתנתו.

בינתיים מתגנב לדירתו חיים שושנה (אלון אבוטבול), עבריין שהיה שותף לגדי וכעת נמלט ממאסר. הוא כופה עצמו על גדי ואחיו ושלושתם יוצאים למסעם ברחבי הארץ לתלות את הדגלים.

כשהם יושבים במסעדה נכנסת לשם אישה צעירה בהריון עם סימני חבלה בפניה. היא נראית מנותקת ומדוכאת. לאחר שהם מזמינים אותה לאכול היא מספרת שבבטן יש לה בת והיא קוראת לה ז'נטילה. את שמה האמיתי אינה מגלה אבל אומרת כי הייתה בסכסוך עם בן זוגה והוא הכה אותה. היא מסכימה להצעתם להצטרף אליהם לנסיעה.

בעת שהותם בחוף הים היא נכנסת לים עירומה ועטופה בדגל ישראל (כרזת הפרסומת של הסרט). בינתיים מקבל יצחקל'ה הודעה שאמו נפטרה והוא עוזב אותם.

לפנות בוקר כשגדי עדיין בשינה עמוקה, מגיע חיים שושנה לאמא של ז'נטילה ואונס אותה. גדי מגלה זאת מאוחר ומתכנן את נקמתו. בינתיים מגיע המאהב שלה (יפתח קצור) והיא מצטרפת אליו.

לבסוף מצטרף אליהם יצחקל'ה וגדי מבקש ממנו להזעיק את המשטרה. בלילה גם הוא עוזב ושוטרים מגיעים לעצור את חיים שושנה.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| ניר לוי | גדי רוטמן |
| אלון אבוטבול | חיים שושנה |
| אבשלום פולק | יצחקל'ה רוטמן |
| יבגניה דודינה | אמא של ז'נטילה |
| מירי פביאן | אמא רוטמן |
| יגאל עדיקא | זאק, יצרן דגלים |
| חיים שריר | צייד |
| רענן חפץ | שוטר |
| יפתח קצור | המאהב |

קישורים חיצוניים
----------------

* "ז'נטילה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ז'נטילה", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "ז'נטילה", באתר אידיבי
* "ז'נטילה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ז'נטילה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* האתר של אגור שיף
**אבא אווזה** (באנגלית: **Duck Duck Goose**) הוא סרט בהנפשה ממוחשבת אמריקאי-סיני לילדים מסוגת הרפתקאות וקומדיה. הסרט הופק על ידי פני פינקלמן קוקס וסנדרה רבינס, בוים על ידי כריסטופר ג'נקינס ונכתב על ידיו יחד עם רוב מיור, סקוט אטקינסון וטיגן ווסט. הסרט מספר על אווז בשם ג'ק שמציל שני ברווזונים שבמהרה חושבים שהוא אביהם, וכעת הוא מנסה לשמור עליהם כשהם יוצאים למסע דרומה. 

הסרט הוקרן לראשונה בסין ב-9 במרץ 2018, ולאחר מכן בנטפליקס ארצות הברית ב-20 ביולי 2018. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-2 באוגוסט 2018. אורך הסרט הוא כ-91 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית, צרפתית ואיטלקית).

תקציר העלילה
------------

הסרט מספר על ג'ק האווז שחי את חייו עם להקת אווזים גדולה, למרות חלומו להיות עצמאי, חופשי מאושר. בוקר אחד, ג'ק נפצע ונותר מאחור כאשר להקת האווזים מתעופפת לה. מפה לשם, ג'ק מציל את עצמו ושני ברווזונים קטנים מטלפיו של באנזו, חתול מסוכן. שני הברווזונים נצמדים לג'ק ומחליטים שהוא אבא ואמא שלהם. כיוון שגם להקתם כבר איננה, ולמרות התנגדותו הגדולה, ג'ק מבין כי עליו לשמור על שני הברווזונים ולוקח אותם איתו למסע אחר הלהקות שלהם. במהרה, המסע הופך למיוחד, משעשע, מרגש ובעיקר מלמד את כל השלושה מהי חברות אמיתית. במהלך המסע ג'ק לומד איך הוא יכול להיות אחראי ובוגר כמו שהוא בעצמו לא חשב שהוא יכול.

דמויות ומדבבים
--------------

במאי הדיבוב של הסרט בעברית היה אלדד ירון.

| שם הדמות בדיבוב העברי | שם הדמות במקור | מדבב/ת בעברית | מדבב/ת באנגלית |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'ק | Peng | טל פרידמן | ג'ים גפיגן |
| לי | Chi | אלעד סמוכה | זנדאיה |
| ניאו | Chao | דור סרוגו | לאנס לים |
| באנזו | Banzou | גלעד קלטר | גרג פרופס |
| ג'יני | Jinjing | שרון שחל | נטשה לגרו |
| פרייזר | Frazier | דור סרוגו | סטיבן פריי |
| גיילס | Giles | דדי זהר | קרייג פרגוסון |
| לארי | Larry | סער בדישי | קרל ריינר |
| עדנה | Edna | שרון שחל | ג'ניפר גריי |
| קארל | Carl | דור סרוגו | רג'י וואטס |
| בינג | Bing | סער בדישי | דידריך באדר |
| סטנלי | Stanley | דדי זהר | ריק אוברטון |

הפצה
----

הסרט הופץ לראשונה בסין ב-9 במרץ 2018, שם הוא הרוויח כ-5,865,892 דולר עד סוף חודש אפריל. בשטחים אחרים הסרט הרוויח כ-9,434,082 דולר. סך הכל הסרט הרוויח כ-15,299,974 דולר.

בארצות הברית הסרט היה אמור להיות מוקרן בבתי הקולנוע החל מה-20 באפריל 2018 על ידי חברת ההפקה "Open Road Films", בסופו של דבר הסרט הופץ כסרט מקורי של נטפליקס ב-20 ביולי 2018.

בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-2 באוגוסט 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אבא אווזה
* אבא אווזה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* "אבא אווזה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "אבא אווזה", באתר נטפליקס

* "אבא אווזה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "אבא אווזה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "אבא אווזה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אבא אווזה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**ג'ירולמו סבונרולה** (באיטלקית: **Girolamo Savonarola**;‏ 21 בספטמבר 1452 – 23 במאי 1498) היה נזיר ומטיף דומיניקני ושליטה של פירנצה לתקופה קצרה, הידוע בשל הרפורמה הדתית שניסה להנהיג, והטפתו כנגד תרבות הרנסאנס, הטפה שהתבטאה בשריפת ספרים והשמדת יצירות אָמָּנוּת.

ביוגרפיה
--------

סבונרולה נולד בעיר פרארה באיטליה בשנת 1452 וסיים את לימודיו באוניברסיטת פרארה.

לאחר הדחתם של בני משפחת מדיצ'י מן השלטון בפירנצה בשנת 1494 הפך סבונרולה לשליטה היחיד של פירנצה. על אף ששליטה הקודם של פירנצה, לורנצו דה מדיצ'י ("המפואר"), היה פטרונו הפוליטי, הפנה אליו סבונרולה את חצי ביקורתו, הן כלפי התרבות והאמנות שמדיצ'י היה גדול הפטרונים שלהן, והן כלפיו באופן אישי. 

סבונרולה ייסד בפירנצה רפובליקה תאוקרטית אותה אפיין כ"רפובליקה נוצרית דתית". אחד ממעשיו הראשונים כשליט היה הפיכתו של "מעשה הסדום", אשר בעבר היה העונש עליו קנס, לעבירה שעונשה מוות. אויביו העיקריים, הדוכס ממילאנו והאפיפיור אלכסנדר השישי שאותו האשים סבונרולה בניוון מוסרי, רצח ושחיתות, הוציאו כנגדו חרמות ונידויים, אך הוא התעלם מהם.

ב-1497 ביצעו סבונרולה ותומכיו את "מדורת ההבלים". הם שלחו נערים אשר אספו מדלת לדלת חפצים המקושרים לניוון מוסרי: מראות, קוסמטיקה, תמונות תועבה, ספרים אליליים, שולחנות הימורים, בגדים נאים ועבודותיהם של משוררים בלתי מוסריים (לפי הגדרתו), ושרפו אותם במדורה גדולה בפיאצה דלה סיניוריה במרכז פירנצה. עבודות אמנות רבות מתקופת הרנסאנס אבדו כתוצאה ממעשיו אלו של סבונרולה, לרבות תמונות של סנדרו בוטיצ'לי אשר הושלכו אל האש בידי האמן עצמו.

עד מהרה מאסו תושבי פירנצה בקנאותו של סבונרולה. בדרשה שנשא ב"יום העלייה לשמים" ב-4 במאי 1497, החלו קבוצות נערים לחולל מהומות, אשר הפכו למרד. בתי מרזח נפתחו מחדש, והבריות הימרו בפומבי. 

ב-13 במאי 1497 נודה סבונרולה על ידי האפיפיור אלכסנדר השישי, וב-1498 נתלה וגם נשרף, באותו המקום בו הורה להוציא להורג אחרים בצורה זו. הוא הואשם בהתנבאות ובמשגים דתיים. יאקופו נרדי, אשר תיעד את האירוע בספרו "היסטוריה של העיר פירנצה" (Istorie della città di Firenze), מספר כי התליין קרא "האיש שרצה לשרוף אותי יישרף עתה בעצמו" כאשר הצית את האש. ניקולו מקיאוולי, כותב הספר "הנסיך", צפה אף הוא במחזה וכתב עליו. לאחר מותו המשיכה להתקיים בפירנצה רפובליקה עד שנת 1512, בה חזרו בני משפחת מדיצ'י לעמדות כוח בעיר.

במאה ה-20 החלה מתפתחת בתוככי הכנסייה הקתולית תנועה להכרזתו של סבונרולה לקדוש נוצרי. כמו כן, במספר מקומות באיטליה, בהם ברומא, קיים רחוב הקרוי על שמו.

לקריאה נוספת
------------

* **ג. ק. צ'סטרטון – סבונרולה** (מאנגלית: יהודה ויזן), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ו', 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ירולמו סבונרולה** בוויקישיתוף
* ג'ירולמו סבונרולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267536505171
* BIBSYS: 90516556
* BNE: XX1722414
* BnF: cb11930061p (data)
* CANTIC: a10436455
* CiNii: DA02229396
* GND: 118605933
* ICCU: CFIV013111
* ISNI: 0000 0001 2139 7316
* LCCN: n50080411
* LNB: 000083045
* MusicBrainz: d9fa7a13-87ec-40c0-8495-50e37991a4fc
* NDL: 00621437
* NKC: jn20000604808
* NLA: 35292646
* NLG: 114752
* NLP: a0000001184213
* NSK: 000085091
* NTA: 069050937
* RERO: 02-A000144614
* SELIBR: 245862
* SNAC: w69z9980
* SUDOC: 027208656
* Trove: 900428
* ULAN: 500241804
* VcBA: 495/20561
* VIAF: 74117553
* WorldCat: lccn-n50080411

 |
**המועצה לביטחון לאומי של בריטניה** (באנגלית: **National Security Council**) הידועה בשמה **NCS**, היא גוף בקבינט ממשלת בריטניה המופקדת על פיקוח כל הנושאים הקשורים לביטחון הלאומי, תיאום מודיעיני ואסטרטגיה ביטחונית. תפקידיה של המועצה לביטחון לאומי הם לדון בעניינים הנוגעים לביטחון הלאומי, מדיניות החוץ, ביטחון לאומי, יחסים בינלאומיים ופיתוח בינלאומי, חוסן, אנרגיה ואבטחת משאבים.

היסטוריה
--------

המועצה הוקמה ב-12 במאי 2010 על ידי ראש הממשלה דייוויד קמרון. בדברי ההסבר של הממשל נאמר כי המועצה תתאם את התגובות לאיומים הניצבים בפני בריטניה ותשלב ברמה הגבוהה ביותר את עבודתם של גורמים ממשלתיים רלוונטיים בתחום הביטחון הלאומי, וכי היועץ לביטחון לאומי של בריטניה יכהן כמזכיר המועצה.

ב-1 באפריל 2015 המועצה השיקה קרן יציבות וביטחון, המשמש כמאגר כספים של סכום הכולל מעל 1 מיליארד ליש"ט בשנה, עבור התמודדות עם סכסוכים וחוסר יציבות בחו"ל.

חברים במועצה
------------

| שר | תפקיד |
| --- | --- |
|  | רישי סונאק (יו"ר) | ראש הממשלה
הלורד הראשון של האוצר
שר לענייני האיחוד (ארבע אומות הבית של הממלכה המאוחדת)
שר השירות הציבורי |
|  | אוליבר דאודן (אנ') | סגן ראש הממשלה
מזכיר המדינה במשרד הקבינט
הצ'נסלור של דוכסות לנקסטר |
|  | ג'רמי האנט | שר האוצר |
|  | דייוויד קמרון | מזכיר המדינה לענייני חוץ, חבר העמים ופיתוח |
|  | ג'יימס קלברלי | מזכיר הפנים |
|  | גרנט שאפס | מזכיר ההגנה |
|  | ויקטוריה פרנטיס | התובעת הכללית של אנגליה וְויילס
הפרקליטה הכללית של צפון אירלנד |
|  | טום טוגנדהאט | שר לענייני ביטחון (במשרד הפנים) |

מזכירות המל"ל
-------------

מיולי 2010 היו שני יועצים לביטחון לאומי (DNSA): ג'וליאן מילר למדיניות החוץ והביטחון, ואוליבר רובינס למודיעין, אבטחה וחוסן. במרץ 2013, יו פאוול - בעבר מנהל המזכירות לביטחון לאומי - הועלה למשרה חדשה של היועץ לביטחון לאומי. נכון ל -6 בנובמבר 2014, שלושת ה- DNSAs היו: יו פאוול כמו DNSA (מדיניות החוץ), ג'וליאן מילר כמו DNSA (הגנה, אסטרטגיה גרעינית) ופאדי מקגין כמו DNSA (מודיעין, אבטחה וחוסן). ב-10 בפברואר 2015, יאן סונדרס, לשעבר מנהל המזכירות לביטחון לאומי ולמדיניות של אפגניסטן ופקיסטן, מונה למשרת היועץ בפועל לביטחון לאומי (סכסוכים, יציבות ומדיניות חוץ).

ביום 16 ביוני 2016, משרד הקבינט פרסמה נתוני צוות, נכון ליום 31 במרץ 2016, רשימה של שני סגן יועצים לביטחון לאומי: פאדי מקגינס (האחראי על המודיעין, הביטחון והחוסן) וגווין ג'נקינס (האחראי על הסכסוך, היציבות והביטחון). נראה כי ג'נקינס כבר בתפקיד מאז לפחות 2015. לפני שהיה סגן היועץ לביטחון לאומי, ג'נקינס שימש כעוזרו הצבאי של ראש הממשלה דייוויד קמרון.

באפריל 2017, הוכרז כי דיפלומט, ד"ר כריסטיאן טרנר CMG, החליף את ג'נקינס כסגן היועץ לביטחון לאומי השני, עם תיק של "מדיניות חוץ וביטחון". 

נכון לתחילת דצמבר 2014, מזכירות הביטחון הלאומי מאויש על ידי 180 פקידים וכולל חמש חטיבות: מדיניות החוץ והביטחון; המזכירות האזרחית; אבטחה ומודיעין; משרד האבטחה הקיברנטית ואבטחת מידע, ו- UK בריטניה צוות התגובה חירום (CERT בריטניה).

ראו גם
------

* ועדת הקבינט לביטחון לאומי של ניו זילנד
* הקבינט המדיני-ביטחוני

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המועצה לביטחון לאומי של הממלכה המאוחדת (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Press Notice: Establishment of a National Security Council"
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**חג מולד שחור** (באנגלית: **Black Christmas**) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2006, אשר בוים ונכתב על ידי גלן מורגן, במאי הסרט יעד סופי ויעד סופי 3. הסרט הוא חידוש לסרט בעל אותו שם משנת 1974. פסקול הסרט הולחן על ידי שירלי ווקר, אשר מתה חודש לפני יציאת הסרט.

בקנדה הסרט הוגבל לילדים מתחת לגיל 18, בשל האלימות הרבה שיש בסרט, האימה הרבה שבעלילה, סקס ושימוש במילים גסות.

עלילת הסרט
----------

עלילת הסרט מתרחשת בחג המולד ומספרת את סיפורו של בילי לנז, ילד צעיר אשר נולד עם מחלת כבד נדירה, אשר הותירה את עורו צהוב, מה שגרם לאמו לדחות אותו ולהתעלל בו. יום אחד, בערב חג המולד, אמו של בילי הורגת את אביו לנגד עיניו, יחד עם אהובה וקוברת אותו במחסן ביתם. לאחר שהרגה את אביו, היא נועלת את בילי בעליית הגג למשך כמה שנים. לילה אחד, אמו של בילי אונסת אותו מכיוון שמאהבה היה עקר, ונכנסת להיריון מבילי, ומולידה בת בשם אגנס. לאחר 15 שנה, בילי נמלט מעליית הגג, רוצח באכזריות את אמו ואת בעלה, ואוכל את בשרם. כתוצאה מכך הוא נכלא בבית משוגעים.

בהווה, תשע סטודנטיות אשר חוגגות יחד עם אם הבית שלהן, גברת מק, את חג המולד בבית משפחת לנז, מוצאות את עצמן מוטרדות על ידי מאיים מסתורי, אשר מצלצל אליהן ומטריד אותן. לאחר שאחת מהבנות נמצאת מתה, הן מתחילות להירצח באכזריות יחד עם בני זוגן. לבסוף, קלי פרסלי, גיבורת הסרט, מגלה את הרוצח שמסתבר שזאת אגנס, בתו של בילי. בו הזמן, בילי מגיע, ושלושתם מנהלים מריבה אכזרית, שנגמרת בשריפה קטלנית, שכתוצאה מכך, האחים נהרגים, וקלי נשלחת לביה"ח יחד עם לי, ניצולה נוספת, שסובלת מפציעות קלות.

בבית החולים, מתגלה שאגנס שרדה את השריפה, ורוצחת את לי על ידי שבירת צווארה. דקות ספורות לאחר מכן, קלי חוזרת לחדרה לאחר שעברה בדיקות רפואיות ומגלה את אגנס. אך לפני שזו מספיקה לרצוח אותה, קלי מצליחה להפעיל את מכשיר הדפיברילטור ומחשמלת את פניה של אגנס, ובכך מביסה אותה אחת ולתמיד.

צוות השחקנים
------------

* קייטי קסידי - קלי פרסלי
* מישל טרכטנברג - מליסה קיט
* מרי אליזבת' וינסטד - הת'ר פיצג'רלד
* אוליבר האדסון - קייל לנגטון
* לייסי שאברט - דיינה מטיס
* קריסטן קלוק - לי קולבי
* אנדרה מרטין - גברת ברברה מק
* יאן-קאי קריסטל לואו - לורן האנון
* דין פריס - אגנס לנז (גיל 22)
* רוברט מן - בילי לנז (גיל 35)
* ג'סיקה הארמון - מייגן הלמס
* ליילה סבסטה - קלייר קרוסבי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חג מולד שחור

* "חג מולד שחור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "חג מולד שחור", באתר נטפליקס

* "חג מולד שחור", באתר AllMovie (באנגלית)

* "חג מולד שחור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "חג מולד שחור", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "חג מולד שחור", באתר Metacritic (באנגלית)

* "חג מולד שחור", באתר אידיבי

* "חג מולד שחור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

| חג מולד שחור |
| --- |
| סרטים | חג מולד שחור (1974) • חג מולד שחור (2006) • חג מולד שחור (2019) |
| דמויות | קלי פרסלי |
פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: מקורות.

**בנק אל-תקווא** (בערבית: **بنك التقوى**, תקווא הוא מונח אסלאמי שפירושו: "הפחד מהאל"; נקרא בקיצור **אל-תקווא**) הוא מוסד כלכלי בנקאי שנוסד בשנת 1998. משרדי הבנק נמצאים באיי הבהמה, בשווייץ ובליכטנשטיין. הבנק הואשם על ידי ארצות הברית בקשרים לארגוני טרור איסלאמיים, ובהיותו מבין המממנים המרכזיים של פעולותיו של אוסאמה בן לאדן ומקורביו. ב-2 באוגוסט 2010 הבנק הוסר מרשימה המתוחזקת על ידי מועצת הביטחון של האו"ם, ומכילה גופים ויחידים הקשורים לארגון אל-קאעידה..

מייסדי הבנק
-----------

בשנת 1988 הוקמה רשת של חברות פיננסיות על ידי חברים בולטים מארגון האחים המוסלמים שהידוע מתוכם הוא מיסד אל תקווא יוסוף נאדה. מאוחר יותר, אחמד הובר, שווייצרי שהתאסלם ומעריץ נלהב של אדולף היטלר, החל לעבוד בחברה, משום שהזדקקה לאדם בעל אזרחות שווייצרית שיפעל למענה. מייסד נוסף היה פרנסואה ז'נו, אחד ממנהלי נכסי הנאצים הגדולים לאחר מלחמת העולם השנייה, ואשר נודע בכך שפרסם את יומניו של יוזף גבלס.

טענות על קשרי טרור
------------------

בין בעלי המניות ב"אל תקווא" קיימים חברי משפחתו של אוסאמה בן לאדן, אך לטענתם אין כל קשר בינם לבין האיש והם לא מסייעים לו. ב-2001 שללו רשויות איי הבהמה את כל רישיונות הבנקאות של ״אל תקווא״, בעקבות חוק חדש שנחקק שם ואשר נושאו היה איסור הלבנת הון. בעקבות החוק נדרש הבנק לפתוח סניף באופן פיזי במדינה, אך הבנק סירב לכך. מאוחר יותר באותה שנה נערכה פשיטה על סניפי הבנק שבשווייץ וליכטנשטיין, וכן על ביתם של יוסוף נאדה, אחמד הובר, ומנהל נוסף של הבנק. רשויות החוק פשטו על המקומות משום שהבנק נכנס אל רשימת מממני הטרור שנוצרה תחת ממשל ג'ורג בוש. ממצא מפליל שנמצא בביתו של נאדה היה מסמך שנכתב תחת הכותרת "המיזם" ועניינו היה השלטת משטר האל בכל העולם, על ידי יצירת מסגרות דתיות, השכלתיות, ומוסדות צדקה ברחבי העולם המערבי. המסמך גם מעודד את קוראיו להתעסק בהבנת מוקדי הכוח המקומיים וברחבי העולם של הקורא, והיכולת להשפיע עליהם, וכן בטיפוח שנאה בכל דבר הקשור ליהודים. נאדה טען כי אינו יודע מי כתב את המסמך או כיצד הגיע לביתו.

ירדן האשימה את הבנק במתן סיוע כלכלי לארגוניהם של קאדר אבו גושאר ואבו מוסעב א-זרקאווי, אשר ביצעו פעולות טרור בעת "חגיגות המילניום" בירדן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתרו של יוסוף נאדה

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  The Project
**פיליפ ויאצ'סלבוביץ' בודקיבסקי** (באוקראינית: **Пилип В'ячеславович Будківський**; נולד ב-10 במרץ 1992 בקייב) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פוליסיה ז'יטומיר.

קריירה
------

החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל שחטאר דונצק. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2009 קודם לקבוצה הבוגרת. בשורות הקבוצה הבוגרת של שחטאר הוא לא שיחק באף משחק רשמי. הנהלת החברה השאילה אותו לקבוצות אחרות : עונה אחת הוא שיחק ב איליצ'בץ מריאופול, לאחר מכן שיחק תקופה קצרה בסבסטופול. בהמשך - שיחק שלוש עונות במדי זוריה לוהנסק. בעונת 2016/2017 הוא הושאל לקבוצת אנז'י מחצ'קלה מהליגה הרוסית. בתחילת עונת 2017/2018 הושאל לקורטרייק הבלגית, אך באמצע העונה שב לאנז'י. בתחילת עונת 2018/2019 הושאל לקבוצת סושו מהליגה הצרפתית השנייה. בינואר 2020 עבר לקבוצת דסנה צ'רניהיב.

נבחרת
-----

בודקיבסקי שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. בתחילת 2008 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה. לאחר 9 משחקים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה.

הוא שיחק בנבחרת הנוער במשך שנתיים. מנבחרת הנוער המשיך בודקיבסקי לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 26 משחקים, הבקיע 19 שערים. נכון להיום (2017) פיליפ בודקיבסקי הוא מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.

בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק בודקיבסקי מאז אוקטובר 2014. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה מול בלארוס במסגרת מוקדמות יורו 2016. הוא נכנס כמחליף בדקה 79. בודקיבסקי היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2016, אך לא שותף באף אחד מהמשחקים בטורניר. נכון לינואר 2019 שיחק בודקיבסקי 6 משחקים במדי הנבחרת, אך רק באחד מהם שיחק את מלוא 90 הדקות. בשאר המשחקים נכנס כשחקן מחליף.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פיליפ בודקיבסקי** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אוקראינה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 בויקו • 
2 בוטקו • 
3 חצ'רידי • 
4 טימושצ'וק • 
5 קוצ'ר • 
6 סטפננקו • 
7 ירמולנקו • 
8 זוזוליה • 
9 קובלנקו • 
10 קונופליאנקה • 
11 סלזניוב • 
12 פיאטוב •
13 שבצ'וק • 
14 רוטאן •
15 בודקיבסקי •
16 סידורצ'וק •
17 פדצקי •
18 ריבלקה •
19 הרמש •
20 רקיצקי •
21 זינצ'נקו •
22 קרוואייב •
23 שבצ'נקו •
מאמן: פומנקו | אוקראינהאוקראינה |
**ננסי גולדשמידט** (נולדה ב-4 באוגוסט 1966) היא מתעמלת עבר ישראלית, ייצגה את ישראל במשחקים האולימפיים (לוס אנג'לס 1984).

ביוגרפיה
--------

חלק ניכר מההכשרה של גולדשמידט בהתעמלות (1978–1987) היה באקדמיה הלאומית להתעמלות ביוג'ין, אורגון בהדרכתו של דיק מלביהיל. היא למדה באוניברסיטת סטנפורד.

### 1983

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1983 היא סיימה עם נבחרת ישראל במקום 24 בתוצאה של 351.10 נק'. היא קיבלה את הניקוד הגבוה מבין המתעמלות הישראליות בקרב רב בתוצאה של 72.20 נק' - קפיצות (9.15 נק', 9.20 נק'); מקבילים מדורגים (8.80 נק', 9.50 נק'); קורה (8.50 נק', 9.25 נק'); קרקע (9.15 נק', 8.65 נק').

### 1984

באולימפיאדת לוס אנג'לס היא סיימה במקום 31 בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 73.725 נקודות. קרקע 9.45 נק' (מקום 16); קפיצות 9.20 נק' (מקום 36); מקבילים מדורגים 9.65 נק' (מקום 21); קורה 9.40 נק' (מקום 18). נוסף לכך, היא סיימה במקום 53 בתרגיל קורה (8.90 נק', 9.05 נק'), במקום 54 בתרגיל קרקע (9.30 נק', 9.20 נק'), במקום 58 בתרגיל מקבילים מדורגים (8.00 נק', 9.30 נק') ובמקום 64 בתרגיל קפיצות (9.20 נק', 9.10 נק').

קישורים חיצוניים
----------------

* ננסי גולדשמידט, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוצאות רשמיות מאליפויות העולם בהתעמלות

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)  |
| --- |
| איגרוף **איגרוף** | יהודה בן חיים • שלמה ניאזוב |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | מאיה בן-צור • אריה גמליאל • מארק הנדלסמן • שם טוב סבג • יהודה צדוק • זהבה שמואלי |
| ג'ודו **ג'ודו** | אדי קואז • משה פונטי |
| הרמת משקולות **הרמת משקולות** | מאיר דלויה |
| התעמלות **התעמלות מכשירים** | ננסי גולדשמידט • יעקב לוי • יוחנן מויאל • לימור פרידמן |
| התעמלות אמנותית **התעמלות אמנותית** | ליאת חנינוביץ |
| טניס **טניס** | עמוס מנסדורף |
| סיף **סיף** | שלומי איל • נילי דרורי • יצחק חטואל • לידיה חטואל |
| קיאק **קיאק** | אבירם מזרחי |
| קליעה **קליעה** | גרי ארמיסט • יאיר דוידוביץ • יצחק יונסי |
| שחייה **שחייה** | יורם כוכבי • אייל שטיגמן • הדר רובינשטיין |
| שיט **שיט** | יהודה אטדגי • אלדד אמיר • יואל סלע • שמשון ברוקמן • איתן פרידלנדר |
**אג** (באנגלית: **Eigg**) הוא אחד מהאיים הקטנים באיים ההברידיים הפנימיים שבסקוטלנד. הוא שוכן דרומית לאי סקאי וצפונית לחצי האי ארדנאמורכן. אורכו של האי הוא 9 ק"מ ורוחבו 5 ק"מ. זהו האי השני בגודלו מבין האיים הקטנים, אחרי האי רם.

היסטוריה
--------

באי אג ניתן למצוא ראיות לקיומן של התיישבויות מתקופת הברונזה ותקופת הברזל. מנזר **קילדונאן** נוסד על ידי מיסיונר אירי בשם דונן הקדוש (שעל שמו טירת איילין דונן). הוא ונזיריו נטבחו בשנת 617 לספירה על ידי מלכה פיקטית. בימי הביניים האי היה שייך לשבט מקדונלד. סכסוך ארוך עם שבט מקלאוד הסתיים בטבח של כל תושבי האי, לאחר שהם ברחו למערה בחוף הדרומי ונשרפו שם למוות.

במאה ה-19 התגוררו באי 500 תושבים שגידלו תפוחי אדמה, שיבולת-שועל, בקר ואצות. באמצע המאה ה-19, כשענף גידול הכבשים הפך לרווחי יותר משאר הענפים פונה האי בהגירה שנכפתה על התושבים.

לאחר שנים של בעיות של איתור בעלי האדמות נקנה האי בשנת 1997 על ידי "נאמנות המורשת של האי אג" (The Isle of Eigg Heritage Trust). הפרויקט הראשון של הנאמנות היה לבנות את בניין "אן ליימריג" המשכן כיום את חנות האי, משרד הדואר, חדר תה, חנות אומנים, שירותים ומקלחות. הפרויקט הבא הוא לחבר את האי לחשמל. כיום רק למספר חוות יש חשמל המסופק על ידי גנרטורים שעובדים על רוח, מים או דיזל. ב-2004 הוגדל הרציף של האי על מנת לאפשר למעבורות בין האי ליבשת או בין האי לאיים אחרים לעצור בו.

גאוגרפיה
--------

היישוב הראשי באי הוא **קלידייל** הנמצא בחוף הצפון-מערבי. הוא ידוע בעיקר בשל חוף הקוורץ שלו, הנקרא "החולות השרים" בגלל הקול שהחול עושה כשהולכים עליו. 

מרכז האי נקרא "רמת מורלנד" ובו נמצאת גם הנקודה הגבוהה באי הנקראת **An Sgurr**, גוש של אבן זפת – סוג של זכוכית געשית, המתנשא לגובה של 393 מטר וממנו אפשר לראות עד היבשת.

הנקודה הגבוהה ביותר באי אג
מבט ממעבורת אל האי אג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אג

הערות שוליים
------------



| האיים ההברידיים |
| --- |
| ההברידיים הפנימיים | אג • אורונסיי • אסקריב • איילה • איזיי • ג'ורה • גיה • טירי • טרשניש • איונה • ליזמור • מאל • מאק • סאמר • סוי • סטאפה • סלייט • סקאי • קאנה • קארה • קול • קולונסיי • האיים הקטנים • קראולין • קררה • ראזיי • רום | מפת האיים ההברידייםמפת האיים ההברידיים |
| ההברידיים החיצוניים | אריסקיי • בארה • בנבקולה • ברנראי • ברנרה • ויסט הדרומי • ויסט הצפוני • לואיס והאריס • סנט קילדה • סקאלפיי • פלאנן • רוקול |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567648305171
* GND: 4873895-5
* LCCN: n91112157
* VIAF: 132665324
* WorldCat (עם VIAF): 132665324

 |
**מוסולה קתרין קסקטי** (באנגלית: **Musola Cathrine Kaseketi**; נולדה באוקטובר 1968) היא יוצרת קולנוע ופעילת זכויות אדם מזמביה. היא האישה הראשונה מזמביה לביים סרטים כמקצוע.

תחילת דרכה
----------

קסקטי נולדה ב-1968 בסולווזי, אך גדלה בשנותיה הראשונות בקאבווה, בעקבות מדיניות ממשלתית של רילוקיישן. בתור ילדה קטנה, טעות רפואית של סטודנטית לסיעוד גרמה לה לשיתוק באחת מרגליה; יש לה כתוצאה קשיי התניידות. היא הוכשרה בתור חייטת מעצבת בגדים לפני שעברה לזימבבואה ללמוד תיאטרון. לאחר מכן היא סיימה בהצטיינות תואר מבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ניוטון בדרום אפריקה.

בהמשך חייה היא הרחיבה את השכלתה בארצות הברית ובאירופה, כולל קורסים בחוג ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה והכשרה בתור מנחה לשוויון לנכים בארגון העבודה הבינלאומי.

קריירה קולנועית
---------------

הסרט הראשון שלה, *Suwi* ("אמונה"), אותו כתבה, ביימה והפיקה, יצא ב-2009, והוקרן במספר מדינות באירופה, ובדרום אפריקה. היא ביימה פרקים של אופרת הסבון הזמבית *Kabanana*, כמו גם מספר רב של סרטים דוקומנטריים. היא המייסדת של העמותה Vilole Images, קרן ללא מטרות רווח אשר מספקת הדרכה ליוצרי סרטים צעירים בזמביה. עד כה, היא ביימה שלושה סרטים באורך מלא: *Suwi*, ‏*Dreams of Forgotten Youth* ‏(2012) ו-*Broken Hill Man* ‏(2013), כמו גם סרט סטודנטים, *Making a Difference in Life* ‏(1999). היא גם הקימה את פסטיבל הסרטים הבינלאומי הראשון של זמביה, *Shungu Namutitima* ("עשן מרעים").

קסקטי היא רכזת זמביה ודרום אפריקה של ArtWatch International, ויו"ר אגודת צלמי הסרטים של זמביה.

פעילות זכויות אדם
-----------------

זמן קצר לאחר שיצא סרטה *Suwi*, פנתה אל קסקטי קבוצה של נשים נכות אשר שאבו השראה מהסרט. יחד איתן, היא הקימה את Pachibwanse Corner, או מקום מפגש נשים, פרויקט לפיתוח קהילה כפרית ולמען שיפור חייהן של נשים עם מוגבלויות. רבים מסרטיה התיעודיים עוסקים בנושאים חברתיים המשפיעים על נשים נכות.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוסולה קתרין קסקטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Edine, Nicole. "9 Women Who Are Taking The Lead In Places Where Men Rule". *Huffington Post*.
2. 1 2 3 4  Warnke, Melissa Bachelor. "A Lifetime of Art: Musola Cathrine Kaseketi". The Daily Beast.
3. 1 2 3 4 5 6  Mwizabe, Gethsemane (4 בספטמבר 2014). "Catherine Musola Kaseketi: Agile Filmmaker, Human Rights Activist". *Times of Zambia*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**תאיר (רביבו) איפרגן** (נולדה ב-5 באוקטובר 1979) שימשה כמנכ״לית משרד העבודה בפועל. לפני כן הייתה מנכ״לית זרוע העבודה.

ביוגרפיה
--------

איפרגן נולדה וגדלה ברמלה. במהלך שירותה הצבאי שירתה כמפקדת פלוגת טירונים (מ"פ). בשנת 2006 סיימה תואר ראשון במדע המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 2010 סיימה תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב.

את דרכה במגזר הציבורי החלה כבוגרת התכנית "עתידים למגזר הציבורי" (בהמשך:"צוערים לשירות המדינה"), והתמחתה במהלך לימודיה בשנת 2004 במשרד ראש הממשלה, אצל היועץ הכלכלי לראש הממשלה. בשנת 2005 התמחתה במשרד הביטחון, באגף הביטחוני-מדיני, בביצוע ניתוחים אסטרטגיים ובליווי קשרי חוץ ביטחוניים.

לאחר סיום התואר הראשון ניהלה פרויקטים במטה לפיתוח הנגב והגליל ולאחר מכן, בשנים 2009–2016, שימשה כראש מטה מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה. 

בשנת 2014 שימשה כממלאת מקום סמנכ"ל למינהל ומשאבי אנוש במשרד הכלכלה והתעשייה.
בשנת 2016 החלה לנהל את המכון הממשלתי להשכלה טכנולוגית (מה"ט) במשרד העבודה הרווחה והשירותים החברתיים, והצטרפה כעמיתה וחברת רשת בתוכנית "עמיתי מעוז".

בשנת 2021 מינה אותה שר העבודה והרווחה, איציק שמולי, לממונה על זרוע העבודה כממלאת מקום, ובתחילת 2022 מונתה למנכ"לית זרוע העבודה, לאחר ששרת הכלכלה והתעשייה, אורנה ברביבאי קיבלה את המלצת ועדת האיתור בנושא.

איפרגן שימשה במהלך השנים כחברה בדירקטוריונים שונים דוגמת המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה, מועצת ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, המוסד לבטיחות ולגיהות ועוד.

נבחרה על ידי TheMarker לאחת מתוך 100 המשפיעים של ישראל לשנת 2021
ובשנת 2023 לאחת מ-50 הנשים המשפיעות של גלובס.

בשנת 2023 סיימה את תפקידה כמנכל"ית משרד העבודה.

חיים אישיים
-----------

איפרגן מתגוררת במזכרת בתיה. נשואה לעו"ד יהודה איפרגן ואם לשלוש בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד נתנאל גאמס, "אני לא שולחת וואטסאפ לעובדים ב-6 בבוקר. בסוף, אנחנו לא מנתחי מוח", באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2022 - ראיון עם תאיר איפרגן
* תאיר איפרגן מונתה לראש זרוע העבודה במשרד הכלכלה באתר MSN
* אלה לוי-וינריב, ‏"רוצים להעביר את חישוב השעות מיומי לחודשי": ראיון עם האישה שאמורה להציל את שוק העבודה, באתר גלובס, 5 בפברואר 2022
* שחר אילן, הממונה על העבודה: "העיר החרדית בנגב תהפוך לכיס עוני", באתר כלכליסט, 17 במרץ 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלי חרותי-סובר, תאיר איפרגן במקום ה-54 בדירוג 100 המשפיעים, באתר TheMarker
בדמוגרפיה, **שיעור ילודה** (באנגלית: **Crude birth ratio** או **CBR**, משמע שיעור ילודה גולמי) באוכלוסייה מסוימת הוא מדד למספר הלידות המתרחשות בה, וזאת ביחס לגודל אותה אוכלוסייה וביחידת זמן קבועה. בדרך כלל מבטאים שיעורי ילודה את מספר הלידות לכל 1,000 נפש לשנה. באופן זה שיעור ילודה של 20 באוכלוסייה של 100,000 איש משמעו 2,000 לידות באותה אוכלוסייה בשנה. 
נתוני שיעור הילודה יחד עם שיעור התמותה מאפשרים לחשב את שיעור הריבוי הטבעי. בתוספת נתונים על שיעור ההגירה (בישראל מדובר על הפחתה של מספר היורדים ממספר העולים), ניתן לחשב את שיעור הגידול באוכלוסייה.
שיעור הילודה משמש להשוואה סטטיסטית בין תקופות, כדי לבחון מגמות דמוגרפיות, וכן להשוואה בין מדינות.

ב-2012, שיעור הילודה העולמי היה 19.15, אוכלוסיית העולם כ-7.1 מיליארד, ומספר הלידות העולמי היה כ-136 מיליון.
בישראל, שיעור הילודה גבוה בישראל מהשיעור העולמי. בשנים האחרונות הוא נע סביב 21. ב-2011 התרחשו בישראל כ-166 אלף לידות, וגודל האוכלוסייה היה כ-7.8 מיליון נפש.

### שיעורי ילודה בעולם

שיעורי ילודה בעבר ושיעורים חזויים   

(1950–2050) 

  

UN,נתוני אמצע, 2017 .| שנים | CBR | שנים | CBR |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950–1955 | 37.2 | 2000–2005 | 20.3 |
| 1955–1960 | 35.3 | 2005–2010 | 20.3 |
| 1960–1965 | 34.9 | 2010–2015 | 19.6 |
| 1965–1970 | 33.4 | 2015–2020 | 18.6 |
| 1970–1975 | 30.8 | 2020–2025 | 17.6 |
| 1975–1980 | 28.4 | 2025–2030 | 16.7 |
| 1980–1985 | 27.9 | 2030–2035 | 16.0 |
| 1985–1990 | 27.3 | 2035–2040 | 15.6 |
| 1990–1995 | 24.7 | 2040–2045 | 15.2 |
| 1995–2000 | 22.5 | 2045–2050 | 14.8 |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **שיעור ילודה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שיעור ילודה** |

* שיעור ילודה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "UNdata: Crude birth rate (per 1,000 population)". United Nations. 25 באוגוסט 2011. נבדק ב-17 באוקטובר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4156178-8
* HDS: 007973
* NDL: 00572456
* NKC: ph124366

 |
**אטלנטיק סיטי** (באנגלית: **Atlantic City**) הוא סרט קולנוע צרפתי-קנדי מסוגת פשע בבימויו של לואי מאל משנת 1980. הסרט צולם בשנת 1979 ויצא לאקרנים בצרפת ובגרמניה בשנת 1980. בארצות הברית הסרט יצא בשנת 1981. תסריט הסרט נכתב על ידי ג'ון גור. בסרט משחקים ברט לנקסטר, סוזן סרנדון, קייט ריד, רוברט ג'וי, הוליס מק'לארן, מישל פיקולי ואל ווקסמן.

הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר; הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (לואי מאל), התסריט המקורי הטוב ביותר (ג'ון גור), השחקן הטוב ביותר (ברט לנקסטר) והשחקנית הטובה ביותר (סוזן סרנדון). הסרט זכה בפרס אריה הזהב של פסטיבל הסרטים של ונציה ביחד עם הסרט "גלוריה" של ג'ון קסאווטס.

עלילה
-----

הסרט מגולל את סיפורה של סאלי מת'יוס (סוזן סרנדון) החולמת להיות דילרית מקצועית באטלנטיק סיטי. חלומה נגדע על ידי הגעתו של בעלה ואחותה ועל ידי הפושע לשעבר, לו פאסקל (ברט לנקסטר). הסרט מתאר איך חייהם משתלבים ומשתפרים בהדרגה.

צוות שחקנים
-----------

* ברט לנקסטר - לו פאסקל
* סוזן סרנדון - סאלי מת'יוס
* קייט ריד - גרייס פינזה
* רוברט ג'וי - דייב מת'יוס
* הוליס מק'לארן - כריסי
* מישל פיקולי - ג'וזף
* אל ווקסמן - אלפי

פרסים ומועמדויות
----------------

הסרט זכה בפרס אריה הזהב של פסטיבל הסרטים של ונציה ביחד עם הסרט "גלוריה" של ג'ון קסאווטס.

הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר; הסרט הפסיד את פרסי הסרט הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר לסרט "מרכבות האש". לואי מאל הפסיד את פרס הבמאי הטוב ביותר לוורן בייטי מהסרט "אדומים". ברט לנקסטר וסוזן סרנדון הפסידו את פרסי השחקן הטוב ביותר והשחקנית הטוב ביותר להנרי פונדה ולקתרין הפבורן בהתאמה מהסרט "האגם המוזהב".

הסרט זכה בשני פרסי באפט"א ובמועמדויות לשני פרסים נוספים. הסרט היה גם מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב ושני פרסי סזאר.

ב-2003, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.

הסרט היה מועמד ברשימות מאה שנים... מאה סרטים, מאה שנים... מאה ציטוטים ומאה שנים... עשרת הגדולים של מכון הסרטים האמריקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אטלנטיק סיטי** בוויקישיתוף

* "אטלנטיק סיטי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אטלנטיק סיטי", באתר נטפליקס
* "אטלנטיק סיטי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אטלנטיק סיטי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אטלנטיק סיטי", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "אטלנטיק סיטי", באתר Metacritic (באנגלית)
* "אטלנטיק סיטי", באתר אידיבי
* "אטלנטיק סיטי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חגי לוי, געגועים גדולים ושני חצאי לימון, חדשות, 13 בפברואר 1992
"**כשאת אומרת לא**" הוא פזמון מאת דן אלמגור, שנכתב ב-1962 ללהקת "התרנגולים" וזכה לפופולריות רבה. את הפזמון הלחין סשה ארגוב. לדברי אלמגור, השיר נכתב כשיר המדבר על תקופת הילדות, המתאר חיזור תמים של נער אחר נערה. השיר זכה לגרסאות כיסוי, בין היתר, מפיהם של גידי גוב, יהורם גאון ויונה עטרי.

הבית הראשון של הפזמון אומר:

> 
> כשאת אומרת "לא", למה את מתכוונת?  
> 
> למה את מתכוונת, כשאת אומרת "לא"?  
> 
> האם ה"לא" הוא "לא" - ובאמת  
> 
> אולי הוא רק "אולי", אך "לא כעת",   
> 
> או שה"לא" הוא רק "עוד לא"  
> 
> אולי הוא "או" אולי הוא "בוא"  
> 
> כי את אומרת "לא" כל כך בחן,  
> 
> שהוא נשמע לי עוד יותר מזמין מ"כן".
> 
> 
> 
>

פרשת האונס בשמרת
----------------

 ערך מורחב – **פרשת האונס בשמרת**  

שלושים שנה לאחר פרסום הפזמון, לצורך הפרשנות המשפטית שנדרש אליה בערעור בפרשת האונס בשמרת, שבו טענו האנסים שהנאנסת לא התנגדה למעשיהם, ציטט השופט מישאל חשין את הבית הראשון של הפזמון, והתפלמס עם מילותיו, כשהוא דוחה מכל וכל את המסר המשתמע מהן:

האמנם כך הוא? האמנם "לא" הוא "אולי"? האמנם "לא" הוא "בוא"? האמנם "לא" הוא "כן", ואף "עוד יותר מזמין מ'כן'"? אין ספק בלבנו שהפזמונאי כתב דברים שכתב בחיוך, בקלילות ובבדיחות דעת, בוודאי בכישרון, ואולם מתגנב חשש אל לב כי יש שיראו בדבריו מורה דרך להליכות ולמנהגות, וכאומרים: ממנו נשמע וכן ננהג.
ועל כך נאמר אנו, בלשון צלולה ובלא פקפוק וגמגום: כשאשה אומרת "לא", היא מתכוונת ל"לא" כמשמעותו בחיי יום-יום וכהוראתו במילון. כך אישה, כך גבר, כך ילד, כך ילדה, כך זקן, כך זקנה, כך כל אדם. "לא" הוא לעולם "לא", ואין "לא" שהוא "כן". אין עיוור פיקח ואין שיכור פיכח, אין חכם טיפש ואין ותרן עיקש, אין שחור שהוא לבן, ואין לילה שהוא יום - והכול אם מדברים אנו בלשון בני אדם. "לא" הוא "לא". אשה האומרת "לא", והגבר מתייחד עמה על אף אותו "לא", הייחוד הוא שלא בהסכמתה, והמעשה הוא מעשה אינוס.
לאחר המשפט החליט דן אלמגור לכתוב בית נוסף על פי מילות הבית השלישי בשיר, בהתייחסות לפסיקת השופט:

> 
> כשהיא אומרת "לא!" - לזה היא מתכוונת!  
> 
> לזה היא מתכוונת, כשהיא אומרת "לא!"  
> 
> לכן ה"לא" שלה סופי, מוחלט,  
> 
> כי היא החליטה, לא שום בית-משפט.  
> 
> אז אל תהיה לי "תרנגול",  
> 
> ואל תהיה חכם גדול,  
> 
> היא לא רומזת "כן", "אולי" או "בוא".  
> 
> כשהיא אומרת "לא", היא מתכוונת: "לא!"
> 
> 
> 
>

ראו גם
------

* כל החבר'ה

קישורים חיצוניים
----------------

* "כשאת אומרת לא" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "כשאת אומרת לא" באתר שירונט
* השיר "כשאת אומרת לא" - מילים וביצועים באתר הספרייה הלאומית
* כשאת אומרת לא, בביצוע בני נדלר, נתן דטנר, אודי בוכמן, דפנה ארמוני ושושנה רותם, סרטון באתר יוטיוב
* לירון הלברייך, אלמגור הבהיר באיזה צד של ה"לא" הוא נמצא, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 13 ביולי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריאנה מלמד, כשהיא אומרת לא, היא מתכוונת, באתר ynet, 25 באפריל 2008
2. ↑  ע"פ 5612/92 **מדינת ישראל נ' אופיר בארי ואח'****. פ"ד מח(1), 302, ניתן ביום 9 בדצמבר 1993**
קלף השמש
**השמש** הוא קלף מספר 19 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט, והוא מזוהה עם הליוס[דרוש מקור].
הקלף מתאר זוג ילדים (לרוב גבר ואישה) שעומדים מול חומת לבנים ומעליהם זורח השמש עם טיפות שעולות אליו. בחלק מהחבילות מופיע ילד ערום עם דגל רכוב על סוס מול החומה. בחבילת ויסקונטי ספורזה מופיע ילד מצועף על ענן ומחזיק בשמש

משמעות הקלף
-----------

הקלף המייצג אפשרויות לעשייה ויצירתיות, פריצה ושגשוג.

קלף השמש מייצג פשטות, כנות, אושר ועושר, הצלחה ושמחה[דרוש מקור].

על פי ארתור אדוארד וייט, קלף השמש מסמל אושר חומרי, נישואים מוצלחים ושביעות רצון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השמש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הילה טארוט, **פשוטארוט**
2. ↑  Arthur Edward Waite, **The pictorial key to the tarot**, Mineola, NY: Dover Publications, 2005, ISBN 0-486-44255-1

| קלפי טארוט |
| --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |
פולי קופי לואק לפני ניקוי וקלייה
גחן דקלים אסייתי
'*קוֹפִּי רוברט* (באינדונזית: **Kopi luwak**, **קוֹפִּי** - קפה; **לוּאָק** - גחן דקלים אסייתי) הוא קפה המיוצר מפולי קפה שעברו במערכת העיכול של גחן דקלים אסייתי, וגחניים אחרים. 

הגחן אוכל את פירות צמח הקפה ולאחר כיום וחצי מפריש את הפולים בקבוצות (בצואה) כשחלק מהפירות עודם מחוברים לפולים. הם נאספים, נשטפים ביסודיות, מיובשים בשמש ועוברים תהליך קל של קלייה בלבד, כדי לא לפגוע במגוון הטעמים וחוסר המרירות שנובעים מהתהליך שעברו הפולים במערכת העיכול של הגחן.

אזור גידול
----------

מקורם של הפולים מאינדונזיה. לפי הסיפור העממי, את הקפה גילו ילידים מסומטרה שלא הורשו לקטוף את פירות הקפה מהמטעים של המתיישבים ההולנדים במאה ה-18. לאחר שראו כי גחני הדקלים נוהגים לאכול את פולי הקפה ולהוציא אותם אחר כך בצואה, הפועלים באחוזות הקפה החלו לאסוף את הפולים, לרחוץ אותם ולהכין מהם משקה קפה, וגילו שטעמו טוב יותר.

קפה ערביקה שיוצר מגללים של גחן על רקע מטע קפה בדאלאת, וייטנאם
זהו אחד מסוגי הקפה היקרים ביותר בעולם, ונמכר במאות דולרים לקילוגרם. הקפה נמכר בעיקר לפי משקל ביפן ובארצות הברית, ומוגש בבתי קפה בדרום-מזרח אסיה. מדי שנה מיוצרים כ-230 ק"ג של קפה המתקבל בתהליך זה. 

סוג יקר יותר של קפה, שייצורו מסתמך על מערכת העיכול של פילים, מכונה קפה שנהב שחור.

כשרות
-----

שאלת כשרותו של קפה זה שעבר במערכת העיכול של חיה טמאה, עוררה דיונים בין פוסקי ההלכה. תשובה הלכתית ראשונית בתחום זה נכתבה בידי הרב שלמה פישמן הנוטה להכשיר את הקפה. כמוהו גם הרב שניאור זלמן רווח, קבע שהקפה מותר לשתייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופי לואק** בוויקישיתוף
* יוסי רז, משל הקפה, באתר nrg‏, 16 בפברואר 2005
* בבטן של איזו חיה מיוצר הקפה הטוב בעולם?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
* קופי לואק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The History behind the World’s Most Expensive Coffee
2. ↑  ליהי שורש‏, הקפה היקר בעולם עובר דרך קיבת פיל, באתר וואלה!‏, 11 בדצמבר 2012
3. ↑  תחומין, כרך ל"א
**אינטרדבוצ'קה** (ברוסית: **Интердевочка**) הוא סרט קולנוע סובייטי שצולם בשנת 1988 וזכה לפופולריות רבה. במהלך שנת 1989 כ-40 מיליון אנשים ראו את הסרט בבתי הקולנוע. הוא נחשב לשיאן הצפיות בקולנוע הסובייטי לאותה שנה. הסרט היה פופולרי מאוד בתקופת הפרסטרויקה והיה נחשב לפריצת דרך בהקשר להעלאת נושא הזנות למרכז העלילה בסרט סובייטי. על תפקידה בסרט זה, ילנה יאקובלבה זכתה בתואר שחקנית השנה וקיבלה פרס ניקה.

בשנת 1988 יצאה לאור נובלה של ולדימיר קונין "אינטרדבוצ'קה". לראשונה לספרות הסובייטית במרכז העלילה הייתה זונה. תחילה זה גם היה שם הנובלה, אך בסוף העורכים לא העזו להוציא יצירה עם שם זה והחליפו אותו לשם אחר, שפירושו "ילדה בינלאומית". לאור הצלחת הנובלה והסרט תחדיש זה השתרש בשפה הרוסית בת ימינו. לאור הצלחת הנובלה הסופר הציע למירה טודורובסקי זכויות על הסרט. היא שכנעה את בעלה להיות הבמאי של הסרט החדש. היה זה אחד הסרט הסובייטים הראשונים שצולמו ללא תמיכה ממשלתית, תוך ניצול מימון פרטי (שוודי) במשולב עם סכום שהתקבל ממוספילם. הצילומים נערכו במהלך שלושה חודשים בלנינגרד ובשוודיה. במהלך הצילומים ולדימיר קונין שהיה גם שותף לכתיבת התסריט התנגד לכמה מהפירושים שנתן הבמאי לתסריט ועזב את אתר הצילומים.

בשנת 2001 הוצא תקליטור של הסרט.

עלילה
-----

האחות טניה זייצבה (ילנה יאקובלבה) עוסקת בזנות בנוסף לעבודתה בבית החולים. כל הלקוחות שלה הם תיירים זרים. באופן מפתיע אחד מהם מציע לה להתחתן ולנסוע איתו לשוודיה. טניה מסכימה, אך היא נדרשת לקבל אישור מהשלטונות הסובייטיים. לקבלת האישורים נדרש כסף רב, וטניה נאלצת לחזור למקצוע העתיק. בסופו של דבר היא מקבלת את האישורים הנדרשים ועוזבת את ברית המועצות.

בהיותה בשוודיה טניה מרגישה בודדה, אף על פי שבעלה החדש אוהב אותה. החבר היחיד שלה הוא נהג משאית שמעביר ממנה מתנות לאימה בלנינגרד. בשיחת טלפון עם חברתה מלנינגרד טניה מגלה שנפתחה חקירה נגדה באשמת שימוש במטבע זר (דבר שהיה אסור בברית המועצות). החוקרים הגיעו לאימה של טניה ומספרים לה מאין היה לבתה כסף רב ואיך היא יכולה הייתה להרשות לעצמה קניות של דברי ערך רבים. בהיוודע לה מקור פרנסתה של בתה, האם מנסה להתאבד, אך נותרת בחיים. טניה מנסה להגיע ללנינגרד אך נהרגת בתאונת דרכים.

ראו גם
------

* ורה הקטנה

קישורים חיצוניים
----------------

* "אינטרדבוצ'קה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אינטרדבוצ'קה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אינטרדבוצ'קה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אינטרלוד** (באנגלית: **Interlude**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית משנת 1957 בבימויו של דאגלס סירק, עם ג'ון אליסון ורוסאנו בראצי בתפקידים הראשיים.

זאת דוגמה למלודרמות הקולנועיות של סירק שזכו להצלחה בשנות ה-50 שזכו להצלחה מסחרית גדולה כשיצר מלודרמות קולנועיות כמו: "חיקוי לחיים", "כל שהשמים מרשים", "נכתב ברוח", "השיגעון הנפלא" ועוד. העלילה בסרטים מסוג זה בדרך כלל סובבת סביב מכשול המונע בעד שני אנשים מלממש את אהבתם ועוקבת אחר בעיות שונות במערכת היחסים ביניהם.

בעוד שסרטים אלו זכו בזמן אמת לביקורות שליליות מצד המבקרים, שתפסו אותם כ"נשיים מדי" וסנטימנטליים, כיום במאי קולנוע, מבקרים וחוקרי קולנוע מחשיבים אותם ליצירות מופת.

תקציר העלילה
------------

הלן בנינג (ג'ון אליסון) מגיעה מפנסילבניה למינכן שם קבלה עבודה במרכז תרבות אמריקאי בשם "בית אמריקה". שאיפתה היא לעשות הפסקה (אינטרלוד) בחייה ולהתנסות לתקופה קצרה בניסיון חדש ואולי באהבה חדשה.

בשדה התעופה היא פוגשת בד"ר מורלי דיואר (קית' אנדס), רופא אמריקאי צעיר שמכיר את משפחתה ומתחיל לחזר אחריה אך היא אינה מעוניינת בו.

מנהלת המרכז פרו סבינס (ג'יין ווייט) מארגנת קונצרט של המרכז עם התזמורת הסימפונית המקומית עליה מנצח טוניו פישר (רוסאנו בראצי). הן מגיעות לחזרת התזמורת וטוניו מנצח על התזמורת אך לפתע מקבל הודעה דחופה להגיע לביתו והוא עוזב את המקום במהירות ולא מתייחס להלן ולפרו.

הלן מגלה את כתובתו של טוניו ומגיעה לשם. טוניו גר בארמון של הרוזנת אירנה ריינהרד (פרנסואז רוסליי). היא מוצאת את טוניו מנגן לפני אישה מסוימת והוא פוטר אותה בהבטחה שהקונצרט יתקיים במועדו.

הם נפגשים אחר כך בנשף וטוניו מתרכך, מבקש סליחה ומתחיל לחזר אחריה. הוא לוקח אותה לזלצבורג לבקר בבית הולדתו של מוצרט ואחר כך לבית הקיט שלו שם מתהדקת אהבתם.

המשבר קורה כשהיא מגלה שהוא נשוי לרני (מריאן קוך) שזאת האישה שפגשה בביתו. היא רוצה לנתק את קשריהם אבל טוניו מגלה לה שאשתו סובלת ממחלת נפש שמתבטאת בתקופות של דיכאון והתפרצויות וכי הרופאים אובדי עצות בקשר לטיפול.

הלן מגיעה לבית הרוזנת ורני מבקשת מהלן לא לנתק אותה מבעלה. הרוזנת שהיא דודתה של רני תומכת שתישאר למען בריאותו הנפשית של טוניו. רני בורחת לאגם ומנסה להתאבד בטביעה. הלן מצילה אותה ומתקשרת לד"ר מורלי דיואר לטפל בה. הוא מטפל ברני והיא מתאוששת.

הלן מודיעה לטוניו כי לטובת שניהם היא חוזרת לארצות הברית והם נפרדים בכאב.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ון אליסון | הלן בנינג |  |
| רוסאנו בראצי | טוניו פישר |  |
| מריאן קוך | רני פישר |  |
| קית' אנדס | מורלי דיואר | רופא |
| פרנסואז רוסיי | אירנה ריינהרד | רוזנת |
| ג'יין ווייט | פרו סבינס |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "אינטרלוד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אינטרלוד", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אינטרלוד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אינטרלוד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לאינטרלוד באתר יוטיוב
* אינטרלוד, באתר יוטיוב
* אינטרלוד, באתר TCM
* הפסקול של אינטרלוד, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2009162724
* WorldCat (עם LCCN): no2009-162724

 |