recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דקר חיפני** (שם מדעי: *Epinephelus haifensis*; שם עממי: **לוקוס דַבָּע**) הוא דג גרמי טורף מסוג דקר. כמו יתר הדגים מסוג זה נחשב לדג מאכל מבוקש ובעל טעם משובח. אין נתונים אודות מצב האוכלוסייה של דג זה, אולם ידוע שסוגי הדקר השונים נמצאים בסכנה עקב ביקוש לבשרם ועקב דיג יתר.

מיון
----

המין דקר חיפני מוין מדעית לראשונה ב-1953 על ידי הביולוג הישראלי דור בן טוביה מהאוניברסיטה העברית, וככל הנראה הוא העניק לו את שמו המדעי והעברי [דרוש מקור]. דור בן טוביה הוא הביולוג הראשון שפרסם רשימה של המינים השונים לאורך הים התיכון בישראל ועסק גם בהגירה לספסית של מינים פולשים מהים האדום. במסגרת מחקר בשנת 2007 ביולוגים סיווגו מחדש את הדקר החיפני ושינו את הסוג אליו הוא משתייך מ-*Epinephelus* ל-*Hyporthodus* , זאת בשל דמיון בינו לבין דקר הסלעים. כמו כן נחשד כי זיהויים ודיווחים רבים על הדקר החיפני למעשה כללו את המין השני, ובן היתר זו הסיבה לכך שאין מספיק נתונים אודות מין זה. ישנם עדיין חוקרים המשייכים אותו לסוג Epinephelus.

תיאור ותפוצה
------------

תפוצתו הטבעית של הדקר החיפני מישראל ולאורך כל האגן הדרומי של הים התיכון, ולאורך החופים הדרומיים של יבשת אפריקה באוקיינוס האטלנטי עד דרום אנגולה. לאחרונה היו דיווחים אודות המצאות המין באי למפדוזה שבאיטליה ועד מרכז הים התיכון. הדג נמצא גם בים השחור.

הדקר החיפני הוא מין גדול יחסית, המגיע לאורך מקסימלי של כ־140 ס"מ ולמשקל של כ־25 ק"ג. בשל העובדה כי דגים באזור הלבנט גדלים לממדים קטנים יותר מאשר בחלק המערבי של הים התיכון (תופעה המכונה "ננסות מזרח ים-תיכונית" הקשורה לתחלופת המים שאחראית להסעת חומרי מזון) גודלו של הדקר חיפני באזורינו קטן יותר. דקר חיפני נמצא בעומקים של 80 עד 220 מטר כאשר נפוץ יותר בעומקים של 80–160 מטר, בקרקעית בוצית חולית או מרובת סלעים המכוסים באצות אדומיות.

שמו העממי הוא לוקוס דַבָּע, דבע משמעו שמן בערבית וכינויו מתאר את גופו המוצק והרחב של הדקר החיפני.

דיג
---

הדקר החיפני הוא ככל הנראה חשוב לענף הדייג בים התיכון באזורים בהם הוא שוכן, ובחופי אפריקה, אולם אין מספיק מידע אודות המין. הוא נלכד לרוב במערך חכות הנפרשות למטרת דיג של המין דקר שינני (*Epinephelus caninus*).

ראו גם
------

* דקר הסלעים
* דקר אלכסנדרוני
* דקר המכמורת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דקר חיפני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דקר חיפני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מחקר אודות המינים הפולשים בים התיכון, מהים האדום (אנגלית)
3. 1 2  Hyporthodus haifensis האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע. (אנגלית)
**הארמייה המוטסת הראשונה** הייתה ארמיית חיל רגלים מוטסת ומוצנחת של בעלות הברית שפעלה במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הארמייה הוקמה ב-2 באוגוסט 1944 בהוראתו של גנרל דוויט אייזנהאואר, ראש המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית, וכללה את כל הכוחות המוטסים במערב אירופה, ולמפקדה מונה לוטננט גנרל לואיס בררטון.

הארמייה המוטסת הראשונה השתתפה במבצע מרקט גארדן בספטמבר 1944, מתקפה משולבת של בעלות הברית בהולנד שכללה הצנחתן של הדיוויזיות המוטסות לתפיסת גשרים חיוניים; בקרב על הבליטה בדצמבר 1944, המתקפה גרמנית על הארדנים; ובמבצע נבחרת במרץ 1945, אחד מהמבצעים המוטסים הגדולים בהיסטוריה - שהיה חלק ממבצע ביזה לצליחת הריין.

הארמייה פורקה זמן קצר לאחר סיומה של המלחמה באירופה, ב-20 במאי 1945.

יחידות
------

הארמייה המוטסת הראשונה כללה את היחידות הבאות:

* הקורפוס המוטס ה-18 האמריקאי
	+ הדיוויזיה המוטסת ה-13
	+ הדיוויזיה המוטסת ה-17
	+ הדיוויזיה המוטסת ה-82
	+ הדיוויזיה המוטסת ה-101
* הקורפוס המוטס הראשון הבריטי
	+ הדיוויזיה המוטסת הראשונה
	+ הדיוויזיה המוטסת השישית
	+ הדיוויזיה ה-52
	+ חטיבת השירות האווירי המיוחד
	+ החטיבה הפולנית המוצנחת הראשונה
* פיקוד הובלת הגייסות התשיעי
* להק מטוסי יירוט מספר 38
* להק מטוסי יירוט מספר 46

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריית הארמייה המוטסת הראשונה
**אדמונד הופמייסטר** (בגרמנית: **Edmund Hoffmeister**;‏ 4 במרץ 1893 – 20 בפברואר 1951) היה מפקד בכיר בורמאכט, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

הופמייסטר נולד ב-4 במרץ 1893 באשפנבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-30 (הרייני ה-4 - גראף ורדר), ולחם עמו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר הופמייסטר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 שימש כקצין קישור עם ברית המועצות על פיתוח יחידות ממוכנות, וב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

ב-1 באוקטובר 1939 מונה הופמייסטר למפקד רגימנט הרגלים ה-21, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-17, וב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך המערכה על צרפת הוא לחם עם הרגימנט שבפיקודו, וב-10 בדצמבר 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-206, עמו לחם במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהדיוויזיה הקלה ה-99, וב-11 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באוקטובר 1942 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-61, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-7, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-383. ב-1 בספטמבר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-6 באוקטובר אותה שנה קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 במרץ 1944 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-20 ביוני 1944 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-41. יומיים לאחר מינויו החל מבצע בגרטיון שבמהלכו ספג הקורפוס שלו אבדות כבדות, וב-1 ביולי הוא נפל בשבי הצבא האדום.

### לאחר המלחמה

במהלך שביו הוא היה אחד הגנרלים הגרמנים שנאלצו לצעוד במוסקבה במהלך מצעד הניצחון ב-17 ביולי 1944, יחד עם כ-57,000 אסירים גרמנים נוספים. מעט אחר כך הוא הצטרף לוועד הלאומי למען גרמניה החופשית והיה אחד החותמים על "קריאתם של 50 הגנרלים" מ-8 בדצמבר 1944, לעם ולוורמאכט. הוא הואשם בפשעי מלחמה, וב-20 בפברואר 1951 מת במחנה באסבסט, מחוז סברדלובסק.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדמונד הופמייסטר באתר feldgrau

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1050476824
* ISNI: 0000 0000 6603 9515
* VIAF: 91744913
* WorldCat: viaf-91744913

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצביר פתוח. אם התכוונתם לטנק קל, ראו M41 ווקר בולדוג.

**M41** (מ-**Messier 41**, או **NGC 2287**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים כלב גדול הנמצא במרחק של כ-2,300 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-100 כוכבים.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה על ידי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה שכלל אותו בקטלוג ערפיליות שפורסם בשנת 1654. ב-16 בפברואר 1702 הוא התגלה בשנית על ידי ג'ון פלמסטיד, שציין שמדובר בצביר כוכבים ושוב על ידי גיום לה ז'נטיל ב-1749. הצביר נצפה על ידי שארל מסיה ב-16 בינואר 1764 והוכנס לקטלוג מסיה בו הוא מתואר כצביר של כוכבים קטנים ללא ערפילית. אריסטו ציין בשנת 325 לפני הספירה את קיומו של עצם דמוי שביט מדרום לסיריוס וייתכן שהוא למעשה הבחין בצביר, שניתן לראיה ללא ציוד עזר.

לצביר דרגת בהירות נראית 4.5 כך שניתן לראותו ללא ציוד עזר כאשר תנאי התצפית הם טובים במיוחד. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכוכבי הצביר הבהירים ביותר, שלהם דרגת בהירות 6.9. מיקומו של הצביר הוא מעט יותר מ-4 מעלות מדרום לסיריוס וכ-20 דקות קשת (שליש מעלה) מצפון-מערב לכוכב 12 בכלב גדול.

מאפייני הצביר
-------------

קוטרו של M41 הוא כ-25 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-38 דקות קשת – יותר מקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל כ-100 כוכבים מסוגים שונים, ביניהם ענקים אדומים וכתומים וכוכבי הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A, כך שגילו של הצביר מוערך ב-190 מיליוני שנים. הצביר מתרחק ממערכת השמש במהירות של כ-34 קילומטר בשנייה.

במרחק זוויתי של כ-4.3 מעלות מדרום מזרח ל-M41 נמצא צביר פתוח נוסף שנקרא Collinder 121. צביר זה עמום בהרבה, אך נמצא באותו המרחק ממערכת השמש כמו M41, כך שהמרחק בין הצבירים הוא כ-180 שנות אור בלבד וייתכן שנוצרו ביחד מאותה ערפילית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M41** בוויקישיתוף
* M41 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M41, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
קרונית תחזוקה מס' 742 של רכבת ישראל בתחנת הרכבת לוד
קרונית מנוף 981 של רכבת ישראל מתוצרת Geismar
**קרונית תחזוקה** היא כלי תחבורה מסילתי בעל הנעה עצמית, המשמש להסעת עובדים וציוד לצורכי תחזוקת המסילה.

שימושים
-------

הקרונית מיועדת בראש ובראשונה להסעת עובדים לאורך רשת המסילות, ולשם כך היא כוללת תא נוסעים. באמצעות הקרונית ניתן לסייר לאורך המסילה ולבדוק את מצבה, לזהות פגיעה (טבעית או מכוונת) במסילה או בציוד האיתות ולנייד עובדים וציוד לצורכי תחזוקת המסילה למקומות שאליהם אין גישה נוחה בדרך אחרת. כאשר יש צורך בציוד עבודה שלא ניתן להסיע בתא הנוסעים, ניתן לחבר לקרונית עגלה נגררת להובלת הציוד, עם זאת לקרונית אין בדרך כלל מספיק כוח כדי לגרור קרון משא עמוס.

מעבר להסעת העובדים והציוד, קיימות קרוניות ייעודיות למשימות נוספות כמו קרונית הכוללת ציוד מדידה הנותן מידע מדויק על מצב המסילה וקרוניות הכוללות מנוף להנפת ציוד שמשקלו אינו מאפשר הרמה על ידי העובדים או לגובה גדול.

קרוניות בשימוש רכבת ישראל
-------------------------

בשימוש רכבת ישראל נמצאות שבע קרוניות רגילות, שתי קרוניות מדידה ועשר קרוניות מנוף.

בין שנות ה-50 וה-80 רכשה רכבת ישראל מחברת Fairmont האמריקאית עשרות קרוניות מנועיות. הבודדות עדיין פעלו עד העשור השני של המאה ה-21.

הקרוניות האלה סופקו במספר דגמים, ללא התוספת האופציונלית של גוף, לכן יוצרו עבורן גופים שונים שאחד מהם הוא גוף ה"צפרירית" שיוצרו החל משנות ה-80 בתקופת כהונתו של מנכ"ל הרכבת צבי צפרירי. הקרוניות עם גוף "צפרירית" פעלו לרוב בלוד ובדרום, בצפון פעלו קרוניות עם גוף מרובע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרונית תחזוקה** בוויקישיתוף
**דקר הקלפ** (שם מדעי: ***Paralabrax clathratus***; משמעות השם המדעי: "קרוב ללברק". שם המין פירושו: "מפוספס" עקב הפסים האדומים שלאורך הגוף) הוא מין של דג גרם בן למשפחת הדקריים אשר חי במימי האוקיינוס השקט בסמוך לאמריקה הצפונית מבאחה קליפורניה עד וושינגטון, ארצות הברית בימים ממוזגים. הדג הוא שוכן בקרבת יערות קלפ, מה שנתן לו את שמו אך גם באזורים סלעים או אף מבנים ימיים. הוא יכול לצלול לעומק 50 מטר.

מאפיינים
--------

דקר זה שונה מעט ממיני הדקרים האמיתיים והוא קטן בהרבה. הוא מגיע לאורך 75 ס"מ ולחיות עד ל-34 שנים. הדקר בעל ראש קטן ופחוס עם שפתיים גדולות ושיניים חדות, גוף צר בעל סנפירי גב ושת זקורים ומחודדים וזנב גבוה ומחודד. הסנפירים צהובים-תכולים והגוף בעל פסים חומים-אדמדמים ולבנים. מבנהו מצויד לתנועה זריזה במים. מבנה הדקר עוזר לו לחטוף טרף כמו דיונונים, סרטנים ודגים אחרים המסתתרים לצד אצות הקלפ העצומות וכששורצים בהמוניהם גם מלהקות פלנקטון. להקות דקרים משריצים צאצאים בים הפתוח ושם הם גדלים בתהומות.

דקר הקלפ נידוג בעבר בכמויות מסחריות למאכל. מאז 1950 הדיג המסחרי שלו יצא מהחוק אף שאפשר לדוג דגים יחידים שהגיעו לגודל של פרט בוגר. עדיין הם משמשים מזון לדייגים חובבים בודדים. כיום הדקר איננו בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דקר הקלפ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דקר הקלפ באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541059405171

 |
**הארמייה החמישית של הצבא המלכותי האיטלקי** (באיטלקית: **Armata 5**) הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הארמייה הוקמה לראשונה במהלך מלחמת העולם הראשונה ב-25 במאי 1916, כדי לבלום את מתקפת טרנטינו של הצבא האוסטרו-הונגרי. כמפקד הארמייה מונה פייטרו פרוגוני, אשר ב-19 ביוני הוחלף בסטימיו פיאצ'נטיני. הארמייה פורקה כבר ב-2 ביולי של אותה שנה.

### מלחמת העולם השנייה

הארמייה הוקמה בשנית בלוב ב-7 בספטמבר 1939 במהלך מלחמת העולם השנייה. כמפקדה מונה איטלו גריבולדי. הארמייה הגנה על קירנאיקה והגישות לטריפולי מפני פלישה אפשרית של צרפת מתוניסיה ואלג'יריה. הצורך בארמייה פחת לאחר הקרב על צרפת, והארמייה הפכה למקור לאספקה ואנשים עבור הארמייה העשירית בגבול מצרים. הארמייה פורקה ב-16 בפברואר 1941. היא הוקמה פעם נוספת לתקופה קצרה בין 15 באפריל-5 בספטמבר 1941. היא הוקמה פעם שלישית ואחרונה ב-10 באפריל 1942, ובסיסה היה בפירנצה. היא הגנה על טוסקנה וסרדיניה, ובנובמבר הורחבו תחומי אחריותה גם לקורסיקה. עם כניעתה של איטליה בספטמבר 1943, פורקה הארמייה וחייליה נשבו בידי הגרמנים.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* פייטרו פרוגוני (25 במאי 1916 - 19 ביוני 1916)
* סטימיו פיאצ'נטיני (19 ביוני 1916 - 2 ביולי 1916)

### מלחמת העולם השנייה

* איטלו גריבולדי (7 בספטמבר 1939 - 16 בפברואר 1941)
* מריו קרקיולו די פרוליטו (15 באפריל 1941 - 5 בספטמבר 1941)
* מריו קרקיולו די פרוליטו (10 באפריל 1942 - ספטמבר 1943)

קישורים חיצוניים
----------------

* הארמייה החמישית באתר Axis History (באנגלית)
**פובליוס הרניוס דקסיפוס** (ביוונית: **Δέξιππος**, בלטינית: **Publius Herennius Dexippus**;‏ 210 – 273 לספירה לערך) היה היסטוריון, מדינאי ומצביא יווני.

חייו
----

דקסיפוס היה כהן בירושה של המשפחה האלאוסיאנית (אנ') של הקריקס (אנ'), וכיהן במשרות ארכון בסיליאוס (אנ') ואפונימוס ארכון (אנ') באתונה.

כאשר ההרולים (אנ') פשטו על יוון וכבשו את אתונה (בשנת 267), דקסיפוס הראה אומץ אישי גדול והחיה את רוח הפטריוטיות בקרב בני-ארצו. לכבודו הוקם פסל, שנשמר ממנו בסיסו, עם כיתוב המתעד את שירותיו. ראוי לציון שהכתובת אינה מציינת דבר לגבי הישגיו הצבאיים.

כתביו
-----

פוטיוס (קודקס 82) מזכיר שלושה חיבורים היסטוריים של דקסיפוס, שמתוכם נשארו קטעים ניכרים:

1. "**האירועים לאחר אלכסנדר**" (Τὰ μετ᾽ Ἀλέξανδρον), ככל הנראה תקציר של חיבור מאת אריאנוס.
2. **סקיתיקה** (Σκυθικά), היסטוריה של מלחמות רומא עם הגותים (הנקראים "סקיתים" בשפה ארכאיסטית) במאה ה-3.
3. **כרוניקה היסטוריה** (Χρονικὴ ἱστορία) ב-12 ספרים, שככל הנראה מכסים אלף שנים עד לשלטונו של הקיסר קלאודיוס השני גותיקוס (בשנת 270).

את ה"כרוניקה" המשיך אונאפיוס מסרדיס (עד לשנת 404), הפותח את החיבור ההיסטורי שלו עצמו בביקורת על קודמו. נראה כי ה"כרוניקה" היא המקור העיקרי של ההיסטוריה אוגוסטה בין השנים 238–270, אך פרנסואה פשו (François Paschoud) הראה כי מחברה של ההיסטוריה אוגוסטה לפעמים מייחס חומר לדקסיפוס באופן שגוי, ולכן יש להשתמש בראייה זו בזהירות.

פוטיוס מדבר בהערכה רבה על הסגנון של דקסיפוס, אותו הוא מכנה תוקידידס שני.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרגמנטים של דקסיפוס, ב"היסטוריונים יוונים קטנים" של דינדורף (1870) (ביוונית)
* דקסיפוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Dexippus, Publius Herennius, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, בויקיטקסט באנגלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007331662405171
* BIBSYS: 95001340
* BnF: cb10467388v (data)
* CiNii: DA16077605
* GND: 102132976
* ICCU: UBOV446776
* LCCN: nr2006009268
* NSK: 000133714
* RERO: 02-A005192077
* SUDOC: 085934992
* VcBA: 495/12321
* VIAF: 299034165
* WorldCat: lccn-nr2006009268

 |
**התאחדות תעשייני היהלומים בישראל** בע"מ נוסדה ב-1940 על ידי עובד בן עמי, והיא ארגון יצרני היהלומים היחיד בישראל. ההתאחדות מייצגת כ-200 מעבדי יהלומים, האחראים על כ-95% מהיהלומים שמייצרת תעשייה בישראל, שהיא אחת משלושת מרכזי עיבוד היהלומים המובילים בעולם. בהתאחדות חברים כל מגזרי הייצור בענף ובעלי חברות ייצור של יהלומים. 

המוסד העליון של ההתאחדות הוא האספה הכללית, ואת מדיניותה מתווים הנשיא ניסים זוארץ (שנבחר לתפקיד ב-2020), הוועד הפועל והוועדות השונות, הנבחרים אחת לשלוש שנים. את פעילותה השוטפת של ההתאחדות מנהל המנכ"ל.

התאחדות תעשייני היהלומים בישראל מייצגת יצרני יהלומים ואת ענף היהלומים כולו בפורומים בישראל ובעולם שבהם מתקבלות החלטות בעלות השלכות על פעילותם. בישראל דואגת ההתאחדות בין היתר להסדרת הסכמי העבודה ולטיפול בתנאי העובדים, להענקת ייעוץ משפטי, לייזום חקיקה שתקדם את התעשייה, לקידום המחקר והפיתוח הטכנולוגיים, לקידום שיווק היהלומים, ולייזום אירועים מיוחדים של התעשייה. בעולם היא דואגת למגעים מול ספקי יהלומי גלם, מייצגת את תעשיית היהלומים במפגשים עם ה-DTC (Diamond Trading Company), משמשת כנציגת ישראל בהתאחדות הבינלאומית של התאחדויות תעשייני היהלומים (IDMA - International Diamond Manufacturers Association), במועצת היהלומים העולמית (WDC - World Diamond Council) ובתהליך קימברלי, ועוסקת בשורת פעילויות נוספת שמטרתן לקדם את ענף היהלומים הישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות תעשייני היהלומים בישראל
* התאחדות תעשייני היהלומים בישראל, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  נשיא חדש להתאחדות תעשייני היהלומים הישראלית - קובי קורן, באתר בורסת היהלומים הישראלית 6 ביולי 2014
קרון מסעדה בקו הרכבת שבין אוסטריה לצרפת, 2008
**קרון מסעדה** (באנגלית אמריקנית:‏ **Dining car**, באנגלית בריטית: **Restaurant car**) הוא קרון רכבת, המשמש כמסעדה וכחדר אוכל. ברכבות הנוסעות למרחקים ארוכים כגון הרכבת הטרנס-סיבירית וקו הקליפורניה זפר קרון המסעדה הוא מקום הבילוי המרכזי של הנוסעים במחלקה הרגילה אשר עבורם הישיבה שם היא ברירת המחדל היחידה.

להבדיל מקרונות הבר והמזנון הפופולרים מאוד באירופה ואוסטרליה שבהם הנוסעים יכולים לקנות או להזמין אוכל ושתייה שאותם הם נושאים למקום הישיבה, קרונות המסעדה כוללים בעיקר שולחנות, כיסאות ומטבח אוכל הנמצא בקרון נפרד בדרך כלל. סוג נוסף של קרונות אוכל אשר דומים מעט לקרונות המסעדה הם קרונות הגריל: בקרונות אלו הנוסעים קונים מזון מהיר שאותו אוכלים בישיבה על ספסלי עץ הקבועים משני צידי הקרון.

היסטוריה
--------

ציור משנות החמישים של קרון מסעדה בארצות הברית.
לפני שהחלו לפעול קרונות המסעדה היו הרכבות עוצרות מדי מספר שעות, הנוסעים היו יורדים ואוכלים במסעדה מיוחדת הנמצאת בתחנת הרכבת ולאחר מכן היו ממשיכים בדרכם. קרונות המסעדה הראשונים החלו לפעול בסביבות שנות החמישים והיו מיועדים בעיקר לאנשי האצולה והמעמד הגבוה.

עקב הביקוש הגובר החלו בשנות ה-80 של המאה ה-20 לפעול גם קרונות מסעדה שיועדו לציבור הרחב. הפופולריות של קרונות אלו גברה מאוד ועקב כך החלו לפעול קרונות דומים במדינות רבות נוספות.

עם התגבר התחרות בין חברות הרכבות השונות החלו מחירי הארוחות לרדת ורמת השירות לעלות. באירופה, שם קרונות המסעדה היו נפוצים מאוד ירדו באותה עת המחירים עד כדי מחירי הפסד. בשנות התשעים חברות הרכבות הציעו שירותי מסעדה ברמה גבוהה יותר משל רוב המסעדות שבאותה התקופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרון מסעדה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Railway Dining Cars. Experimental Trip". *Witney Express and Oxfordshire and Midland Counties Herald*. England. 23 באוקטובר 1879. נבדק ב-29 ביולי 2018 – via British Newspaper Archive. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4140697-7
* NKC: ph281378

 |
**דובדבן מסוכר** הוא דובדבן משומר ומסוכר העשוי מדובדבנים בעלי צבע בהיר (בעיקר מזני רויאל אן, רנייה וגולד). הדובדבנים משומרים בתמיסת מלח, תמיסת גופרית דו-חמצנית או באלכוהול ולאחר מכן בתמיסה הכוללת סירופ סוכר, חומרי טעם וריח מלאכותיים, ממתיקים וצבעי מאכל.

באופן מסורתי הדובדבנים המסוכרים הצבועים אדום הם בטעם שקדים, ואילו אלה הצבועים ירוק הם בטעם מנטה.

בהמשך התהליך מחוממים הדובדבנים ועוברים תהליך העושה אותם למבריקים, נטבלים בגלוקוז ומיובשים על מנת ליצור את הזיגוג.

היסטוריה
--------

דובדבנים אלה נמכרו לראשונה בארצות הברית בסוף המאה ה-19, ובשנת 1912 הגדיר לראשונה מנהל המזון והתרופות האמריקאי את הליך ייצור הדובדבנים המסוכרים. במקור שומרו הדובדבנים באלכוהול אולם בשל האיסור על מכירת האלכוהול בארצות הברית החל משנת 1920 פיתח פרופסור ארנסט ויגאנד (Ernest H. Wiegand) מאוניברסיטת מדינת אורגון את תהליך היצור המקובל כיום, הכולל תמיסת מלח.

דובדבנים מסוכרים משמשים כעיטור לקוקטיילים ועוגות, מילקשייקים וגלידות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דובדבן מסוכר** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של הדובדבן המסוכר (באנגלית)
* יצירת דובדבן מסוכר (באנגלית)

| קוקטיילים |
| --- |
| סוגי קוקטיילים | קוקטייל יין • קוקטיילי שלהבת • קוקטיילי חנקן נוזלי • סאוור • פונץ' |  |
| ציוד וכלים לקוקטיילים | שייקר • כפית בר • מבחש • מסננת קוקטיילים • מגרסת קרח • ג'יגר |
| עיטורי קוקטייל | דובדבן מסוכר • מטריית קוקטייל • קשית שתייה |
| סירופים וציוד נוסף | מי סוכר • גרנדין • מכונת קפה • מסחטה • בלנדר |
| כוסות לקוקטיילים |  כוס מרטיני •  כוס אולד פאשנד •  כוס ברנדי סניפטר •  כוס הייבול •  כוס יין •  כוס מרגריטה •  כוס קולינס •  כוס שמפניה |
| אחר | בר • מסיבת קוקטייל • פליירינג • מוזג • איגוד הברמנים הבינלאומי • אנגוסטורה ביטרס • שמלת קוקטייל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599956405171
* LCCN: sh2010013134

 |
|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

**דובהה** (בכתיב לועזי: **Dubhe** מערבית **ظهر الدب الاكبر** - ט'הר א-דבּ אל-אכּבר - הגב של הדוב הגדול) או **α בדובה הגדולה** הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. ציון באייר α (אלפא) ניתן לו מכיוון שהוא הכוכב הבהיר המערבי ביותר בקבוצה ויוהאן באייר ציין את שבעת כוכבי הקבוצה הבהירים על פי הסדר ממערב למזרח ולא על פי בהירותם. הכוכב נמצא בפינה הצפון מערבית של "העגלה הגדולה" והמשך הקו המחבר אותו עם מראק (β בדובה הגדולה) מצביע אל כוכב הצפון.

תכונות
------

דובהה הוא למעשה מערכת בת ארבעה כוכבים שונים הנמצאת במרחק של כ-124 שנות אור ומכילה ענק כתום ושלושה כוכבים נוספים עמומים בהרבה מסוג ספקטרלי F. תכונה זו מבדילה אותו מרוב כוכבי העגלה, שכן כל השאר למעט אלקאיד הם כוכבים מסוג ספקטרלי A שנמצאים בערך בחצי המרחק ונעים בערך באותו הכיוון. מסיבה זו צפוי דובהה להפרד משאר כוכבי העגלה בעוד מספר עשרות אלפי שנים.

### דובהה A

דובהה A הוא ענק כתום עם מסה של כ-4 מסות שמש ורדיוס של כ-30 רדיוסי שמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 1.89 כך שהוא מאיר בערך פי 300 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-4,500 קלווין, מה שגורם לצבעו הכתום, לעומת צבעם הלבן של שאר כוכבי הקבוצה. הכוכב נמצא בשלב של התכת הליום ליסודות כבדים יותר, לאחר שהמימן שבליבתו נגמר. כשיגמר שלב היתוך ההליום, דובהה צפוי להתנפח עוד ולהפוך לענק אדום.

### דובהה B

דובהה B הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי F עם מסה של פחות משתי מסות שמש ורדיוס גדול בכ-30% משל השמש. הוא מקיף את דובהה A במרחק של כ-23 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של כ-44 שנים. אף על פי שבהירותו היא מדרגה 4.8, שניתנת לכאורה להבחנה בעין לא מצוידת, קשה להבחין בו גם באמצעות טלסקופ חובבים בשל קרבתו לדובהה A וההבדל הגדול בבהירותם. הטמפרטורה של דובהה B גבוהה בהרבה משל דובהה A - כ-7,400 קלווין כך שצבעו לבן-צהבהב. אם יש לדובהה B כוכב לכת, אז דובהה A יראה ממנו כשמש נוספת שבהירותה כמחצית מהשמש של כדור הארץ.

### דובהה C

במרחק של כ-10,000 יחידות אסטרונומיות מדובהה A מקיף אותו זוג נוסף של כוכבים עמומים מסוג ספקטרלי F8 שבהירותם המשותפת היא מדרגה 7. זוג הכוכבים מקיף זה את זה בזמן של כ-6 ימים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דובהה באתר של ג'ים קלר
* דובהה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| הכוכבים הבהירים בקבוצת הדובה הגדולה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (דובהה) • β (מראק) • γ (פקדא) • δ (מגרז) • ε (אליות) • ζ (מיזר) • η (אלקאיד) |  |

 |
**רוזנות הסן-הומבורג** הייתה מדינה באימפריה הרומית הקדושה, שהתפצלה מרוזנות הסן-דרמשטדט בשנת 1622, והתקיימה עד לשנת 1866.

היסטוריה
--------

בשנת 1622 הוקמה הרוזנות על חלק משטחי רוזנות הסן-דרמשטאדט, ופרידריך הראשון, רוזן הסן-הומבורג הפך לשליט הרוזנות. בתחילה היא הייתה כפופה להסן-דרמשטדט, אולם בשנת 1668 היא הפכה לרוזנות עצמאית.

בתחילה הייתה הרוזנות מחולקת להסן-הומבורג ולהסן-הומבורג-בינגנהיים, אולם הם התאחדו לרוזנות אחת בשנת 1681.

בשנת 1806 אוחדה הרוזנות עם הדוכסות הגדולה של הסן, אולם בשנת 1815, על ידי קונגרס וינה, האחרון המדינה נאלצה להכיר בעצמאותה של הסה-הומבורג, אשר קיבלה כתוספת את מייסנהיים.

רוזנות הסן-הומבורג כללה שני חלקים, מחוז באד הומבורג בצד ימין של הריין, ומחוז מייסנהיים, אשר נוסף בשנת 1815, בצד שמאל של הנהר.

בשנת 1866 מת פרדיננד, רוזן הסן-הומבורג ללא יורשים, ובעקבות כך הסן-הומבורג הועברה לשלטון הדוכסות הגדולה של הסן, בעוד מייסנהיים הועברה לידי ממלכת פרוסיה. מאוחר יותר באותה שנה, השטחים האלה נלקחו מתוך הסה-דרמשטדט שוב, ובשילוב עם שטחי נסיכות הבוחר מהסן, דוכסות נסאו, והעיר החופשית של פרנקפורט הם היוו את פרובינציית הסן-נסאו הפרוסית.

כיום, אזור זה מהווה חלק מהמדינה הגרמנית של הסן.

שליטי הסן-הומבורג
-----------------

* פרידריך הראשון, רוזן הסן-הומבורג (1622–1638)
* וילהלם כריסטוף, רוזן הסן-הומבורג (1638–1669)
* גאורג כריסטיאן, רוזן הסן-הומבורג (1669–1671)
* פרידריך השני, רוזן הסן-הומבורג (1680–1708)
* פרידריך השלישי, רוזן הסן-הומבורג (1708–1746)
* פרידריך הרביעי, רוזן הסן-הומבורג (1746–1751)
* פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג (1751–1820)
* פרידריך השישי, רוזן הסן-הומבורג (1820–1829)
* לודוויג, רוזן הסן-הומבורג (1829–1839)
* פיליפ, רוזן הסן-הומבורג (1839–1846)
* גוסטב, רוזן הסן-הומבורג (1846–1848)
* פרדיננד, רוזן הסן-הומבורג (1848–1866)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזנות הסן-הומבורג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4095174-1

 |
**דובוני אכפת לי: המסע לארץ הצחוק** (באנגלית: **Care Bears: Journey to Joke-a-lot**) הוא סרט אמריקאי-בריטי-קנדי באנימציה ממוחשבת לילדים שמבוסס על הזיכיון "דובוני אכפת לי" שבבעלות חברת "Those Characters from Cleveland". הסרט הוא הסרט הראשון של דובוני אכפת לי באנימציה ממוחשבת. הסרט בוים על ידי מייק פלוס ונכתב על ידי ג'פרי אלן שכטר. 

הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-5 באוקטובר 2004, ולאחר מכן הופץ בעולם דרך חברת "סרטי יוניברסל". בישראל הסרט יצא ב-DVD בדיבוב לעברית בשנת 2005. אורך הסרט הוא כ-83 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית, צרפתית והולנדית).

תקציר העלילה
------------

הסרט מספר על דובי לב-אמת, שמחפש מקום אחר בו יעריכו את חוש ההומור שלו כאשר אחת מבדיחותיו לא הצליחו. דובי לב-אמת מצא ארץ בשם "ארץ הצחוק", ארץ בה ההומור שולט. דובי לב-אמת הופך במהרה למלך של הארץ, אפילו נותנים לו את השרביט המלכותי השומר על תכשיטי הממלכה הקסומים שמחזיקים את סוד היכולות של הארץ להצחיק. באותו זמן, לב-רגיש, לב-רון ושאר דובוני אכפת לי, דואגים לשלומו של דובי לב-אמת שנאבד. הדובונים יוצאים לחפש אותו ומנסים לשכנע אותו לחזור הביתה, לארץ אכפתיה.

הדמויות והמדבבים
----------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. יש לרשום על הדמויות והמדבבים באנגלית ובעברית.

מוזיקה
------

באותו יום בו שודר הסרט לראשונה, פורסם אלבום שירים של הסרט שבוצע על ידי המדבבים של הסרט. כותב האלבום היה איאן תומאס, והוא כולל כ-13 שירים שמתוכם רק 5 הופיעו בסרט. האלבום לא נמכר בישראל, אך חמשת השירים שהופיעו בסרט דובבו לעברית.

ראו גם
------

* דובוני אכפת לי

קישורים חיצוניים
----------------

* "דובוני אכפת לי: המסע לארץ הצחוק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דובוני אכפת לי: המסע לארץ הצחוק", באתר נטפליקס
* "דובוני אכפת לי: המסע לארץ הצחוק", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דובוני אכפת לי: המסע לארץ הצחוק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דובוני אכפת לי: המסע לארץ הצחוק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**רוזנות הסן** הייתה מדינה באימפריה הרומית הקדושה, שהתפצלה מרוזנות תורינגיה בשנת 1264, והתקיימה עד שנת 1567, שאז חולקה בין בניו של פיליפ הראשון, רוזן הסן.

היסטוריה
--------

בימי הביניים המוקדמים, היה השטח של רוזנות הסן חלקו הצפוני של דוכסות פרנקוניה. לאחר נישול השושלת הקרולינגית מהשלטון, תפסו את השליטה בפרנקוניה הריינית לודוויג הראשון, רוזן תורינגיה ויורשיו.

לאחר מלחמת הירושה התורינגית שהחלה עם מותו של היינריך הרביעי, רוזן תורינגיה, ירשה אחייניתו סופיה, דוכסית בראבנט את שטחי הסן עבור בנה היינריך, ואילו את שטחי תורינגיה ירש היינריך השלישי, רוזן מייסן. בשנת 1264 נהיה היינריך הרוזן הראשון של הסן, ובשנת 1292 קיבל תואר נסיך מאדולף, מלך גרמניה.

לאחר מותו של היינריך הראשון, רוזן הסן בשנת 1308, חולקה הרוזנות בין בניו אוטו הראשון, רוזן הסן ויוהאן, רוזן הסן התחתית, אך לאחר מותו של יוהאן בשנת 1311 חזר אוטו ואיחד את הרוזנות. בשנת 1458 שוב חולקה הרוזנות בין בניו של לודוויג הראשון, רוזן הסן - לודוויג השני, רוזן הסן התחתית והיינריך השלישי, רוזן הסן העילית, אך בשנת 1500 שוב התאחדה הרוזנות תחת שלטון וילהלם השני, רוזן הסן.

בשנת 1526 עבר פיליפ הראשון, רוזן הסן לנצרות הפרוטסטנטית, והשתתף בברית ההגנה כנגד קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. לאחר מותו של פיליפ, חולקה נחלתו בין ארבעת בניו:

* וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל - רוזנות הסן-קאסל (1567–1866)
* לודוויג הרביעי, רוזן הסן-מרבורג - רוזנות הסן-מרבורג (1567–1604)
* פיליפ השני, רוזן הסן-ריינפלס - רוזנות הסן-ריינפלס (1567–1583)
* גאורג הראשון, רוזן הסן-דרמשטאדט - רוזנות הסן-דרמשטאדט (1567–1918)

שטחי רוזנות הסן נשארו מפוצלים בין הרוזנויות השונות, ולא אוחדו עד שנת 1945, שאז שולבו בהסן הגדולה ולאחר מכן במדינת הסן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזנות הסן** בוויקישיתוף
* מפה של הסן 1247 - 1567

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשנת 1803 שודרגה הרוזנות לנסיכות הבוחר מהסן, ובשנת 1866 סופחה לממלכת פרוסיה.
2. ↑  חולקה בין רוזנות הסן-קאסל לרוזנות הסן-דרמשטאדט.
3. ↑  חולקה בין רוזנות הסן-קאסל לרוזנות הסן-דרמשטאדט ורוזנות הסן-מרבורג.
4. ↑  בשנת 1806 שודרגה הרוזנות לדוכסות הגדולה של הסן.
5. ↑  מלבד שטחי הסן הריינית, ששולבו במדינת ריינלנד-פפאלץ.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4240073-9
* VIAF: 239084663
* WorldCat: viaf-239084663

 |
**טְרֶמוֹלִיט** הוא מינרל, חבר בקבוצת האמפיבול - קבוצה של אינוסיליקטים (סיליקטים במבנה דמוי שרשרות) מאפיים. הטרמוליט בנוי משרשרת כפולה שבה שתי שורות של ארבעונים של סיליקט (SiO4) מתחברות אל שתי שורות אחרות דרך קטיונים של מגנזיום או סידן. נוסחת המבנה הכימי של הטרמוליט היא: Ca2Mg5Si8O22(OH)2.

הטרמוליט נוצר על ידי התמרה של סלעי משקע עשירים בדולומיט ובקוורץ. בטמפרטורות גבוהות מתחוללת התגובה הכימית הבאה

{\displaystyle \mathrm {5CaMg(CO\_{3})\_{2}+8SiO\_{2}+H\_{2}O\;{\overrightarrow {\longleftarrow }}\;Ca\_{2}Mg\_{5}Si\_{8}O\_{2}2(OH)\_{2}+3CaCO\_{3}+7CO\_{2}\uparrow } }
פחמן דו-חמצני + קלציט + טרמוליט {\displaystyle {\overrightarrow {\longleftarrow }}} מים + קוורץ + דולומיט

הטרמוליט יוצר שורה איזומורפית עם המינרל אקטינוליט (Ca2(Mg,Fe)5Si8O22(OH)2) ופרו-אקטינוליט (אקטינוליט עשיר בברזל). צבעו של טרמוליט טהור המכיל מגנזיום בלבד הוא לבן קרם, אך הצבע משתנה לירוק כהה ככל שתכולת הברזל במינרל גדלה. סוג של אקטינוליט, הנפריט הוא אחד משני המינרלים הידועים יותר כאבן ירקן (השני הוא ג'יידיט). למרות שנפריט נחשב כסוג של אקטינוליט, הסוגים הבהירים יותר של הנפריט מכילים מן הסתם כמויות ניכרות של טרמוליט. סוג נוסף של טרמוליט מכונה "עור הרים" (mountain leather) או "שעם הרים" והוא מתאפיין בצורה מיוחדת שבה סיבי הטרמוליט יוצרים מארג הדומה בצורה ובתחושה לפיסת בד שלפעמים צמודים אליו גבישי קלציט שנראה כאילו נארגו לתוך מרקם הבד.

הסוג הסיבי של טרמוליט הוא אחד מסוגי האזבסט ונוהגים להשתמש בו כחומר מעכב בעירה וברפידות לבלמים. בעבר נהגו להשתמש בו כחומר מבודד לבניינים, אבל השימוש בו למטרה זו הופסק לאחר שהתגלה כי חומר זה רעיל ושאיפת הסיבים שלו עלולה להוביל לאזבסטוזיס, סרטן הריאה ומסותליאומה (סוג של סרטן המתפתח באזור חלל החזה או חלל הקרביים או באזור הלב). טרמוליט משמש עבור פטרולוגים אינדיקטור לרמת ההתמרה שעברו סלעים שכן בטמפרטורות גבוהות מאוד הוא מותמר לדיופסיד, ולכן סלעים המכילים טרמוליט בלבד ואינם מכילים דיופסיד לא נחשפו לטמפרטורות גבוהות בעברם. קלציט, גרוסולאר, טלק וסרפנטין הם מינרלים נלווים נפוצים לטרמוליט.

את השם טרמוליט נתן למינרל ב-1789 הרוקח והעיתונאי השווייצרי תושב ברן יוהאן גיאורג אלברכט הפּפְנר (Johann Georg Albrecht Höpfner‏ 1813-1759). הפּפְנר רכש את דוגמת המינרל מסוחר שסיפר לו כי מקור המינרל הוא בעמק טרמולה (Val Tremola) הנמצא דרומית למעבר סנט. גוטהרד בקנטון טיצ'ינו שבשווייץ, לכן קרא הפּפְנר למינרל על שם המקום בו נתגלה. מחקרים מודרניים גילו שבעמק טרמולה אין בכלל טרמוליט וניתוח כימי של דגימות של טרמוליט מתקופתו של הפּפְנר המצויות במוזיאונים לטבע בלוזאן ובז'נבה גילו שמקורם האמיתי הוא באזור קמפוֹלוּנגוֹ (Campolungo), דרומית לעמק טרמולה.

מלבד אזור קמפוֹלוּנגו שהוזכר לעיל ניתן למצוא טרמוליט באזור וילברפורס בפרובינציית אונטריו שבקנדה; במדינות ניו יורק, אריזונה וקונטיקט בארצות הברית; בנפת דרום טירול שבמחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה; בטנזניה ובפינלנד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טרמוליט** |

* אתר Mineral Galleries
* אתר Mindat
* אתר Webmineral
* ההיסטוריה המוקדמת של הטרמוליט מחקר שערך פיליפ רות על גילוי הטרמוליט כשהוא בוחן השערות שונות לגבי המגלה הראשון של המינרל.
* ייתכן שמינרל יחשוף את סודותיהם של האוקיינוסים העתיקים של כוכב נוגה מאמר על יישום מיוחד של תכונות הטרמוליט מכתב העת "ניו סיינטיסט" מ-10 באוקטובר 2007.
**החופש הגדול וצרות אחרות** הוא ספר מאת דני רווה המתאר את חוויות החופש הגדול של איתן וחברו הטוב דניאל. הספר כתוב בצורה הומוריסטית. ספר זה הוא אחד מארבעת ספרי הילדים שכתב רווה. השלושה הנוספים הם ספר ההמשך, "הקוסם הגידם", "ארץ הפחדנים" ו"המלך איחסה והמלכה פיחסה". הספר יצא לאור בשנת 2001 בישראל בהוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד.

עלילה
-----

החופש הגדול ידוע כאויבו הגדול של אביו של איתן. השנה מחליט אביו להפסיק את המסורת השנתית בה הופך החופש הגדול לסיוט. הוא מעניק לאיתן יומן ודורש ממנו לכתוב כל שטות שעולה בראשו בנימוק שזה יגרום לו לא לעשות אותה. איתן מספר על הקושי הרב שבמשימה, מכיוון שהצרות בעצם רודפות זו את זו, שעה שכבר מהיום הראשון לחופש מגיע חברו השובב, דניאל לבקר אותו, והם עושים שטויות, בפנים ובחוץ: באנג'י על עץ התות בחצר של איתן, שנגמר בריסוק מצער של כל הביצים שעל הטנדר של אביו של איתן, הם הולכים, כמו כל נער מתבגר, לחפש עבודה לחופש אך גם כאן הצרות מגיעות, בגלל רעיונות מצחיקים של דניאל: קיבוץ נדבות, וכן עבודה אצל "כהן הרשע" בעל המכולת השכונתית הידוע לשמצה בשל חמיצות הפנים שלו וההפרזה במחירים וגורמים לפיטוריו של כהן בשל העובדה שהם אכלו גלידה ושמו אותה במקרר הבשר כשהגיע משגיח הכשרות. בגלל שנסגר הסופר וכולם צריכים ללכת העירה כדי לקנות דברים אביו של איתן שולח אותו לדוד אלכס שגר בתל אביב. גם לנסיעה זו מצטרף דניאל, והדוד אלכס מתגלה בתור אדם משעשע ביותר, בעל רעיונות מוזרים: מגבים לאופנים ומבצעים לפינוי צואה מהרחובות על ידי תושבי תל אביב.

בסוף החופש איתן מאושר לגלות שיש שביתת מורים, אך אבא שלו ממש לא.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* החופש הגדול וצרות אחרות, באתר OCLC (באנגלית)
גלובוס לנוקס על ידי ב.פ. דה קוסטה
איור באנציקלופדיה בריטניקה, מהדורה 9, כרך 10, 1874 תמונה 2
**גלובוס האנט-לנוקס** או **גלובוס לנוקס** (באנגלית: **Hunt-Lenox Globe**), שנוצר בשנת 1510, הוא הגלובוס השני או השלישי בגילו אחרי גלובוס ארדאפפל (משנת 1493) ושמור במחלקה לספרים נדירים של הספרייה הציבורית של ניו יורק. גלובוס האנט-לנוקס דומה מאוד לגלובוס יָגֵלוֹנִיקוּס משנת 1510 המוצג בקרקוב. מופיע בו הכיתוב "כאן נמצאים דרקונים" (בלטינית: HIC SUNT DRACONES), כיתוב שקיים במפה עתיקה נוספת אחת בלבד. 

קוטר הגלובוס 11.2 ס"מ והיקפו 34.5 ס"מ. הוא חלול, עשוי נחושת ומורכב משני חלקים שמחוברים בקו המשווה. מחזק אותו תייל מתוח מקטביו.

מוצא
----

מוצאו של הגלובוס אינו ידוע. הוא נרכש בפריז ב-1855 על ידי הארכיטקט ריצ'רד מוריס האנט שמסר אותו לאספן ג'יימס לנוקס. האוסף הועבר לרשות הספרייה הראשית של ניו יורק ובה הוא נמצא עד היום.

בשנת 2012 התגלה גלובוס דומה בגודל אשכולית, עשוי משני חצאי ביצת יען וסבורים שהוא נעשה ב-1504. אם כך, הוא הראשון שמראה על גלובוס את העולם החדש. סטפאן מיסינג שחקר את הגלובוסים מאמין שגלובוס האנט-לנוקס הוא תעתיק נחושת של גלובוס היען..

אודות הדרקונים
--------------

נעשו ניסיונות להסביר מדוע מופיע הכיתוב על המפה דווקא בדרום-מזרח אסיה. יצוין שמיקום הכתובת הוא באזור שכלל לא קיים במציאות למעט איים פזורים. מרקו פולו מספר על ממלכה בשם דגרויאן באי סומטרה בספר מסעותיו "על האזורים המזרחיים" (בלטינית: *De Regionibus Orientalis*, ספר 3, פרק 10 "על מלכות הדגרויאן"). לדברי מרקו פולו אנשי הממלכה היו נוהגים להרוג ולאכול את אלה מבין השבויים שלא יכלו לשלם כופר נפש. אך האי סומטרה נמצא מרחק רב מערבה ממקום זה.

הנחה אחרת גורסת שקיים קשר בין המילה דרקון לשם ארץ המופיעה במפה סינית כ'ארץ הפרצופים המקועקעים'. בניב שבט אמוי המקום נקרא *Dakolien*.

ראו גם
------

* טרה אינקוגניטה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלובוס האנט-לנוקס** בוויקישיתוף
* אוצרות הספרייה הציבורית בניו יורק
* תיאור הגלובוס עם תמונות (אורכב 23.04.2012 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף אודות הגלובוס, אתר הספרייה הציבורית של ניו יורק
2. ↑  מאמר בוושינגטון פוסט
3. ↑  הפרק באנגלית
**החוק היהודי השלישי** הוא "סעיף חוק 15 של שנת 1941" כפי שנקרא בשמו הרשמי בהונגריה. החוק השלים ועדכן חוק קודם משנת 1894. החוק החדש הסדיר שוב את תנאי הנישואין של היהודים בממלכת הונגריה מתחילת שנות הארבעים, תוך החמרה ותיקון של הוראות החוק הקודם"כדי להסדיר את הגנת הגזע על פי הדרוש". בין היתר, הגביל החוק את נישואיהם של היהודים והגדיר מחדש מי נחשב יהודי בפני החוק. החוקים והתקנות בשלוש וחצי השנים שלאחר מכן, שדרסו ברגל גסה את זכויות האזרחים היהודים, הסתמכו על פי רוב על חוק זה משנת 1941. בין היתר ולמעט מקרים חריגים מסוימים, החוק אסר נישואי אנשים בריאים עם חולים במחלות מין או חולי שחפת, ועם חריגים מסוימים אסר לחלוטין על יהודים להינשא ללא יהודים (נשואי תערובת).

איסור נישואי לא יהודי/ה ויהודי/ה
--------------------------------

מנקודת מבט היסטורית, החלק החשוב ביותר של החוק הוא הפרק הרביעי שקבע כי "אסור ללא יהודי/ה להינשא ליהודי/ה". החוק החריג במידה מסוימת את הנשים היהודיות שכן הן יכלו להינשא לגבר לא יהודי מחו"ל, כזה שלא היה אזרח הונגרי, אך גברים יהודים בעלי אזרחות הונגרית לא הורשו לשאת אישה לא יהודייה. בן/בת הזוג היהודי/ה שהפר/ה את איסור הנישואין היה כפוף לעונש של עד חמש שנות מאסר. החוק העניש באותה חומרה גבר יהודי ש"קיים יחסי מין עם אישה הגונה לא יהודייה, מחוץ למסגרת הנישואין".

סעיף 9 לחוק עסק בפירוט במי נחשב יהודי ומי לא.

* ככלל, יהודי הוא מי שלפחות שנים מהורי הוריו נולדו כיהודים.
* יהודי נחשב גם מי שהשתייך לקהילה היהודית בין אם אבותיו היו יהודים או לאו.
* חריג לכלל זה היה האדם ששנים מהורי הוריו היו יהודים, אך הוא היה כבר נוצרי ובתנאי ששני הוריו היו כבר נוצרים בעת נישואיהם. עם זאת, אדם כזה לא הורשה להתחתן עם לא יהודייה שאחד מהורי הוריה היה יהודי. מי שהפר את האיסור הזה נחשב ליהודי.
* ילדים מנישואי תערובת שנערכו למרות האיסור נחשבו ליהודים.
* מי שהתגייר לאחר כניסה לתוקף של חוק זה נחשב ליהודי, גם אם חזר לאמונה הנוצרית מאוחר יותר.

ההגדרות הנ"ל הרחיבו את מעגל האנשים שנחשבו ליהודים על פי החוק היהודי השני שנחקק לפני כן. החוק השני היווה חריג גם עבור יהודים שהתנצרו זמן רב לפני כן והיווה חריג גם לילדים נוצרים של יהודים שהתנצרו. יהודים נוספים הוחרגו בחוק השני בשל הישג אישי כלשהו (גיבורי מלחמת העולם הראשונה, יתומי ואלמנות מלחמה, אלופים אולימפיים, מרצים באוניברסיטאות, בעלי תפקידים ציבורים בכירים). החוק היהודי השלישי כבר לא החריג את כל אלה. בשנים שלאחר קבלת חוק ב־8 באוגוסט 1941 נקבעו מספר תקנות נוספות שהגבילו את זכויות היהודים על פי הכללים הנ"ל.

כל חוקי היהודים הנ"ל בוטלו בסופו של דבר באמצעות צו הממשלה הזמנית בהונגריה שקמה לקראת תום מלחמת העולם השנייה. הצו ביטל את כל החוקים היהודים בפברואר 1945.

ראו גם
------

* החוק היהודי הראשון
* החוק היהודי השני

לקריאה נוספת
------------

* XV. törvénycikk(1941) a házassági jogról szóló 1894:XXXI. törvénycikk kiegészítéséről és módosításáról, valamint az ezzel kapcsolatban szükséges fajvédelmi rendelkezésekről 1000 év törvényei הוראות החוק משנת 1941 (בהונגרית).

הערות שוליים
------------

1. ↑  http://regi.sofar.hu/book/zsidotorvenyek-1790-1946-teljes-szoveg/1941-08-08-harmadik-zsidotorveny-nemzsidonak-zsidoval-hazassagot-kotni-tilos/*Sófár - Zsidó médiaportál*. (Hozzáférés: 2015. december 19.)
2. ↑  כל חוקי היהודים משנת 1790 עד 1946. אתר "שופר" (בהונגרית).
**רוזנות פפאלץ-זולצבאך** (בגרמנית: **Pfalz-Sulzbach**) היה שמם של שתי מדינות נפרדות של האימפריה הרומית הקדושה הממוקמות באמברג-זולצבאך המודרנית, בוואריה, גרמניה, אשר נשלטו על ידי ענף של בית ויטלסבאך.

פפאלץ-זולצבאך (1569–1604)
-------------------------

פפאלץ-זולצבאך הופרדה מפפאלץ-צווייבריקן עם מותו של וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ב-1569. צוואתו קבעה שפפאלץ-זולצבאך תופרד מפפאלץ-צווייבריקן ותישלט על ידי בנו הצעיר אוטו היינריך. אוטו היינריך נפטר בשנת 1604 ללא יורשים, ובעקבות כך פפאלץ-זולצבאך נמסרה לפפאלץ-נויבורג.

| שם | תקופת שלטון |
| --- | --- |
|  אוטו היינריך | 1569–1604 |
|

פפאלץ-זולצבאך (1614–1742)
-------------------------

בשנת 1614 הופרדה פפאלץ-זולצבאך מפפאלץ-נויבורג לאחר מותו של הרוזן פיליפ לודוויג עבור בנו אוגוסט. היא כללה שני אזורים לא רציפים המופרדים על ידי נסיכות הבוחר מבוואריה. היא גבלה במערב בשטח העיר הקיסרית נירנברג ובמזרח עם ממלכת בוהמיה.

יורשו של אוגוסט, כריסטיאן אוגוסט, היה שליט סובלני שאפשר לנתיניו לבחור את העדתם הדתית, הציג את הסימולטנאום, איפשר ליהודים לחיות בזולצבאך ב-1666, והקים תעשיית דפוס חשובה. התברר בתקופת שלטונו של ממשיכי דרכו שפפאלץ-זולצבאך אמורה לרשת את נסיכות הבוחר מפפאלץ לאחר מותו של קרל השלישי פיליפ, אך זה התרחש לבסוף רק ב-1742 עבור קרל תאודור.

| שם | תקופת שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| אוגוסט | 1614–1632 |  |
| כריסטיאן אוגוסט | 1632–1708 |  |
| תאודור יוסטאך | 1708–1732 |  |
| יוהאן כריסטיאן יוזף | 1732–1733 |  |
| קרל תאודור | 1733–1742 | הנסיך הבוחר מפפאלץ; דוכס בוואריה |
|

 טירת זולצבאך

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזנות פפאלץ-זולצבאך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 236798331
* WorldCat: viaf-236798331

 |
**טרכימטופון** (שם מדעי: *Trachymetopon*) הוא סוג של דג נכחד ממשפחת הלטימריים, אשר חי במשך היורה התחתון עד התחילת הקרטיקון שלפני 199 עד 163.5 מיליון שנה מזמננו והוא היה מהגדולים שבצלקנתאים מעולם.

המאובנים של דג זה התגלו בבאדן-וירטמברג שבגרמניה, ב-"Marnes de Dives" שבנורמנדי, צרפת ואולי גם ב"תצורות קיימברידג'" (Kimmeridge Clay) שבדורסט, אנגליה. הסוג תואר למדע ב-1951 בידי הנינג ונכלל בו מין יחיד - **Trachymetopon liasicum**.

מחקרים על מאובני הדג מראים שהיה זה דג גדול מאוד, שההערכות כלפיו נעות בין 1.5 מטר, 4 מטרים ומעל 5 מטרים, כך שהיה קרוב למאוסוניה מאפריקה. בניגוד לשאר בני משפחתו הוא דמה יותר ללטימריה המודרנית והתקיים בסביבה ימית של ים תטיס, כששאר קרוביו הקדומים התקיימו כנראה במים מתוקים או מליחים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרכימטופון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Deesri, U.; Cavin, L.; Amiot, R.; Bardet, N.; Buffetaut, E.; Cuny, G.; Giner, S.; Martin, J.E.; Suan, G. (2018). "A mawsoniid coelacanth (Sarcopterygii: Actinistia) from the Rhaetian (Upper Triassic) of the Peygros quarry, Le Thoronet (Var, southeastern France)". Geological Magazine. 155 (1): 187–192. doi:10.1017/S0016756817000619. S2CID 134867757.
**פטריק רידרמון** (בצרפתית: **Patrick Ridremont**; נולד ב-9 באוגוסט 1967, קינשסה) הוא שחקן קולנוע ובמאי קולנוע בלגי.

ביוגרפיה
--------

פטריק רידרמון נולד בקינשסה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מושבה בלגית בעבר. בשנים 1986–1990 הוא למד משחק במכון לאמנות בבלגיה. לאחר סיום הלימודים פטריק רידרמון החל לשחק בתיאטרון, קולנוע וטלוויזיה.

ב-2001 הוא לראשונה שיחק בסרט ומאז הוא השתתף בכ-20 סרטים וסדרות.

בשנת 2012 רידרמון היה ביים, תסריטאי ושחקן בסרט Dead Man Talking. על תפקידיו בסרט זה הוא זכה בפרס הקהל ב-3 פסטיבלים לקולנוע בשפה צרפתית בבלגיה וצרפת.

בשנת 2015 דיבב לצד אודרה טוטו בסרט האנימציה הצרפתי "*Phantom Boy".* החל משנת 2017 הוא משתתף בסדרת הטלוויזיה "יחידה 42". בשנת 2018 התארח בסדרת הטלוויזיה הצרפתית-גרמנית-בלגית "נהרות הארגמן".

פטריק רידרמון אישיות ידוע בבלגיה בין היתר בהיותו מנחה תוכניות והופעות שונות בטלוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטריק רידרמון** בוויקישיתוף

* פטריק רידרמון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פטריק רידרמון, באתר AllMovie (באנגלית)
* פטריק רידרמון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16729959x (data)
* GND: 1238066232
* ISNI: 0000 0004 3496 3833
* LCCN: no2017079118
* SUDOC: 172204100
* VIAF: 305396908
* WorldCat: lccn-no2017079118

 |
**גִּלְדָּן זוֹחֵל** (שם מדעי: *Elytrigia repens*) הוא מין דגן רב שנתי, מסוג גלדן ממשפחת הדגניים.

מאפיינים
--------

גלדן זוחל הוא בעל הרבה קנים דקים היוצאים מקנה שורש זוחל על הקרקע. הקנים מגיעים לגובה של כמטר אחד, ובראשם שיבולים. הגלדן הזוחל הוא בעל כושר התחדשות גבוה והוא יכול להתחדש
מפיסות זעירות של קנה שורש.

תפוצה
-----

גלדן זוחל מצוי באופן טבעי במדינות רבות. במקורו הוא היה נפוץ מאירופה ועד סין, ועקב תכונות המרעח שלו, העביר אותו האדם אף לאמריקה ולאוסטרליה. הוא נמצא גם בצפון אפריקה, סוריה, לבנון וקפריסין. הוא כמעט ולא נמצא בישראל. בשנת 1990 הוא נמצא ברמת הגולן בקרבת הגבול עם סוריה.

שימושים
-------

במקומות רבים נחשב הגלדן הזוחל לעשב שוטה. הוא נמצא ברשימת זרעים מחבלים של מדינת ישראל. בבדיקה מדגמית של משלוחי מספוא המגיעים לישראל הוא נמצא בשישית מהמדגם.

גלדן זוחל משמש כתרופה טבעונית בשם נג'יל כנגד כאבים, שיעול ובעיות שתן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גלדן זוחל** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Elymus repens** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  אהרן פריאל, תגלית בוטאנית בגולן, מעריב, 26 ביוני 1990
2. 1 2  Ali Esmail Al-Snafi, Chemical constituents and pharmacological importance of Agropyron repens – A review, Research Journal of Pharmacology and Toxicology, 2015
3. ↑  המעבדה הרשמית לבדיקת זרעים, רשימת הזרעים המחבלים של מדינת ישראל כולל תמונות, 18 בפברואר 2016
4. ↑  זרע הפורענות: מינים פולשים בדלת האחורית, 26 בנובמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph536682

 |
**הרוזנות של יפו ואשקלון** היה שמה של סניורה צלבנית, אחת מארבע הסניורות המרכזיות שהרכיבו את המדינה הצלבנית ממלכת ירושלים.
ברוזנות נכללו האחוזות הווסליות של רמלה ויבנה (איבלין).

היסטוריה
--------

העיר יפו נכבשה ללא קרב על ידי מסע הצלב הראשון בראשות גוטפריד מבויון - אז מבצר חרב ונמל לא פעיל. הצלבנים השתמשו בנמל ושיקמו את חורבות המבצר בשנת 1100. בגלל חשיבותה האסטרטגית של העיר היא נשארה בגדר נחלה של מלך ירושלים עד לשנת 1110 אז נמסרה העיר להוגו מפואיסה, אביר צלבני שקיבל עם העיר את התואר הוגו הראשון, רוזן יפו.

בשנת 1134 התמרדו אצילים המקומיים, בניהם של מנהיגי מסע הצלב הראשון התמרמרו על המלך החדש - פולק מאנז'ו שלא הגיע מקרבם ושנישל אותם מעמדותיהם הבכירות בממלכה. מנהיג האצילים הממורמרים היה הוגו השני, רוזן יפו - אחיינה של מליסנדה, מלכת ירושלים. פולק, שזיהה את הפוטנציאל ההרסני הגלום בקרבתו של הוגו לירושלים, החליט לסלקו והאשים אותו בניאוף עם המלכה. כתגובה פתח הוגו במרד, נמלט ליפו ואיחד כוחותיו עם הצבא המצרי באשקלון. הוא הצליח להביס את הצבא ששלח המלך כדי לעצרו, אך הבין כי לא יוכל להמשיך ולהחזיק מעמד מול המלך החזק ובסופו של דבר הוגלה ממלכת ירושלים ויפו חזרה להיות חלק מנחלת מלך ירושלים והועברה לבנו השני של פולק אמלריך, שהוכרז כרוזן יפו עם הגיעו לגיל הבגרות.

בשנת 1153 כבש בלדווין השלישי, מלך ירושלים את העיר אשקלון מידי המצרים, והוסיף אותה לנחלתו של אחיו אמלריך, בכך מחזק את מעמדה של הרוזנות כאחת מהישויות הפיאודליות החשובות והחזקות בממלכה.

בשנת 1162, הוכתר אמלריך למלך לאחר שביטל את נישואיו לאגנס - בחירת ליבו שהמשיכה להחזיק בתואר רוזנת יפו ואשקלון, וקיבלה קיצבה חודשית מהכנסות הרוזנות.

הרוזנות כווסל של ממלכת ירושלים הוחזקה על ידי בני משפחת המלוכה ושטחיה העבירו תשלומים ומס לממלכה הרוזנות חדלה מלהתקיים לאחר קרב קרני חיטין ורק לאחר מסע הצלב השלישי נכבשו מחדש הערים המרכזיות של הרוזנות יפו ורמלה.

בשנת 1221 נמסרה הרוזנות לידיו של גוטייה הרביעי מבריין. בשנת 1244 הוביל הרוזן את צבאות ממלכת ירושלים לקרב הירביה בסופו הושמד הצבא הצלבני לחלוטין, גוטיה הרביעי נתפס בשבי והובל על ידי החווריזמים אל מול חומות יפו ואיימו כי יתלו אותו אם העיר לא תימסר לידם. לאחר שגוטייה עצמו דרש כי העיר לא תיכנע הוא עונה ונמסר למצרים.

לאחר מותו בשבי נמסרה העיר למשפחת איבלין ובשנת 1268 נפלה יפו לידי ביברס ובכך בא הקץ על הרוזנות.

תואר האצולה "רוזן יפו ואשקלון" המשיך להתקיים כתואר בלבד שניתן לבני משפחות אצולה מקפריסין עד המאה ה-15.

סניוריות ווסליות
----------------

רוזנות יפו ואשקלון הייתה פטרונית של מספר סניוריות:

* הסניוריה של רמלה
* הסניוריה של איבלין
* הסניוריה של מירבאל

לקריאה נוספת
------------

* יהושע פראוור, **תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל**, שני כרכים, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; הספר זכה בפרס ישראל בתרגומו לצרפתית בפרס האקדמיה הצרפתית
**צ'לוואן** (שם מדעי: *Chalawan*) הוא סוג נכחד של זוחל דמוי-תנין בסיסי ממשפחת הפולידוזאוריים, אשר חי בין היורה העליון עד הקרטיקון התחתון בתאילנד.

סוג זה התגלה בשנות ה-80 בתצורות פו קרדונג (Phu Kradung Formation) שבאיסאן, תאילנד וידוע מממצאי מאובנים בודדים שכללו שרידי לסת תחתונה מעט שטוחה וארוכה. לסת זו הייתה במשך זמן רב משוייכת למספר תנינים קדומים כמו הסונוסוכוס, אך ב-2013 הוגדר הסוג בידי ג'רמי אי. מרטין וצוות עמיתים. שם הסוג נקרא לכבוד ה"Chalawan" - מפלצת דמוית-תנין מסיפור תאילנדי - "קריי טונג" (אנ').

תנין זה היה קרוב רחוק של הסרכוסוכוס והיה בעל גולגולת ארוכה ומסיבית באורך של מעל 1 מטר. אורכו השלם לפי הערכות בין 7 או 8 מטרים ואף 10 מטרים, כך שהיה גדול ביותר. מבנה הלסתות התאים לנעילה על טרף אפשרי וככל הנראה הוא צד מתחת למים בדומה לגאוויאל מודרני.

בסוג נכללים כיום 2 מינים: *Chalawan thailandicus* ו-*Chalawan shartegensis*, אשר נמצא במחלוקת על תקפותו המדעית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'לוואן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Martin, J. E.; Lauprasert, K.; Buffetaut, E.; Liard, R. & Suteethorn, V. (2013). "A large pholidosaurid in the Phu Kradung Formation of north-eastern Thailand". Palaeontology. 57 (4): 757–769. doi:10.1111/pala.12086.