recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
כתב יד מהמאה ה-17 המציג חלק מסורת אל-אעראף
**סורת אל-אעראף** (בערבית: **سورة الاعراف**, "המחיצה") היא הסורה ה-7 בקוראן, המונה 206 פסוקים.

שם הפרק נגזר מפסוקים 46–47, שם מוזכר המושג אל-אעראף.

תוכן הסורה
----------

פסוקים 1–10 מזמינים את האנשים ללכת בעקבות המסר שהגיע אליהם דרך מוחמד, ומזהירים מפני הפניית הגב למסר זה. פסוקים 11–25 מתארים סיפורם של אדם וחווה, ובתוך כך עוסקים גם בשטן. פסוקים 26–36 מתמקדים בעיקר בשטן ובאופן ההתמודדות איתו. פסוקים 37–43 מציגים את גן העדן כפרס לאלו שהלכו בעקבות המסר של מוחמד, ואת הגיהנום כעונש למי שדחה את המסר הזה. פסוקים 44–53 מתארים כיצד אנשי הגיהנום יביעו חרטה על מעשיהם. פסוקים 65–72 מתארים כיצד נכחדו שבט עאד. פסוקים 73–79 מתארים את הכחדתם של שבט ת'מוד. פסוקים 80–84 עוסקים בלוט פסוקים 85–93 מזכירים את יתרו ומתארים את אשר לכאורה עלה בגורלם של בני עמו. בפסוקים 94–96 נאמר כי אסונות הם דרך שבה אללה בוחן את בני האדם. פסוקים 97–100 מציינים כי עונש אלוהי ממתין לאנשים כבדי לב. בפסוקים 101–102 מוזכר עונש אלוהי הממתין לאנשים אכזריים. פסוקים 103–156 מתמקדים בסיפור חייו של משה, ובין היתר מזכירים גם את חטא העגל. פסוקים 157–174 מרחיבים בנושא בני ישראל. פסוקים 175–206 מפרטים את חובותיו של מוחמד בעניינם של אלו אשר דחו את המסר שלו.

בנוסף, מוזכרים בסורה גם נח, אהרון, הוד וצאלח.

במסורת האסלאמית
---------------

ישנו חדית' שבו מסופר שמוחמד אמר שהאדם שמרבה לקרוא את הסורה הזאת, יזכה למחיצה שיניח אללה בינו לבין השטן, וביום הדין אדם יהיה עבורו כמעין פרקליט ומתווך. על פי מסורת אחרת נאמר שמי שקורא את הסורה הזאת בכל חודש, לא ידע פחד או צער.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סורת אל-אעראף** בוויקישיתוף- ויקיטקסט סורת אל-אעראף, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט

הערות שוליים
------------

1. ↑  TheLastDialogue, Surah Al Araf Summary, The Last Dialogue, ‏6 במרץ 2019 (באנגלית)
2. ↑  Surah Al-A'raf [7:46], Surah Al-A'raf [7:46] (באנגלית)
3. ↑  surah 7 summary, www.empoweringnhsefficiency.co.uk
4. ↑  WikiVisually.com, wikivisually.com
5. ↑  Al-A'raf, newikis.com (באנגלית)
6. ↑  Sura al-A'raf, WikiShia (באנגלית)
7. ↑  VANDESTRA, MUHAMMAD. **Meaning of surah al-araf (the heights border between hell & paradise) from noble quran ... bilingual edition.**, [Place of publication not identified],: BLURB, 2018, מסת"ב 0-464-91433-7
8. ↑  Surah Al-'A'raf Chapter 7, Introduction, Al-Islam.org, ‏24 בינואר 2014 (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת:**סורת אל-אנעאם** | **הקוראן** | הסורה הבאה:**סורת אל-אנפאל** |
| **סורה 7** |
| 1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31
32
33
34
35
36
37
38
39
40
41
42
43
44
45
46
47
48
49
50
51
52
53
54
55
56
57
58
59
60
61
62
63
64
65
66
67
68
69
70
71
72
73
74
75
76
77
78
79
80
81
82
83
84
85
86
87
88
89
90
91
92
93
94
95
96
97
98
99
100
101
102
103
104
105
106
107
108
109
110
111
112
113
114 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7847816-9
* LCCN: no99063588
* TDVİA: araf-suresi
* VIAF: 185321098
* WorldCat (עם VIAF): 185321098

 |
הרב **מיכאל לסרי** (נולד בשנת 1961) הוא דרשן ומפיץ יהדות חרדי-ישראלי. מרצה בעיקר בנושאי חינוך, זוגיות ושלום בית והומור יהודי.

ביוגרפיה
--------

נולד בקזבלנקה שבמרוקו ליוסף וימנה לסרי. בגיל 7 עלה לישראל והתגורר ברמלה. למד בישיבת נווה ארץ שבבאר יעקב ובישיבת פורת יוסף בירושלים.

בגיל 19 נישא לעמליה קרדי. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של הרב עטיה שבחולון. עסק בפעילות בארגון "ערכים", בעיקר בבת ים ובחולון. כעבור זמן החל בהרצאות ודרשות במסגרת ארגון "ערכים" בישראל ומחוץ לה. נתן הרצאות בהתנדבות בצה"ל ובבתי הכלא לנוער. הרצאותיו מאופיינות בגישה הומוריסטית ולעיתים סיפורים ששזורים בתוך סיפורים.

בשנת 1988 הקים את ישיבת המיש"ר בבת ים, בנשיאות הרב בניהו שמואלי. בשנת 1999 פתח ישיבה לצעירים בבני ברק בשם "תשובה לישראל". בשנת 2001 עברה הישיבה לאשדוד והועברה לניהול הרב מאיר מויאל.

משפחתו
------

מתגורר בבני ברק ואב ל-11 ילדים.

ביום שישי ה-10 ביוני 2016 טבע בנו שמעון יוחאי בגיל 21 לאחר שנכנס לטבול לכבוד שבת בחוף הים באשדוד, הוא נמשה מן המים והועבר לבית החולים כשהוא סובל ממוות מוחי, הרב לסרי בחר להשאיר כמה מילדיו ליד מיטת בנו ואילו הוא נסע להשתתף בסמינר ל-400 צעירים מתחזקים בדימונה שבו הוא נוהג להשתתף בכל שנה, כשבמשך יום השבת וחג השבועות שחל לאחריו התפלל יחד עם משתתפי הסמינר לרפואת בנו, עם צאת החג התבשר על פטירת בנו בחג השבועות. גם בימי השבעה המשיך להעביר את תוכנית הרדיו הקבועה שלו ברדיו קול חי, ללא דברי תורה (בגלל האבלות).

ספריו
-----

* **ריח הדבש**, 2005
* **זוגיות עם רגש**, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל לסרי, ברשת החברתית פייסבוק
* מיכאל לסרי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* הרב מיכאל לסרי, באתר ערכים
* הרב מיכאל לסרי, באתר קול הלשון
* הרב מיכאל לסרי, באתר 'טעמו וראו'
* כל הכתבות על מיכאל לסרי, באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעמה גרין הרב לסרי: "מקבל את הדין באהבה. זו עקידת יצחק הפרטית שלי" 14.06.16 באתר הידברות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007445880705171
* LCCN: nr2001024030
* VIAF: 76244372
* WorldCat: lccn-nr2001024030

 |
איור המציג את האות A על שתי צורותיה
**אות רֵישית** או **אות גדולה** (באנגלית: **Capital letter**, בספרדית: **Letra capital o Letra** **mayúscula**) הוא מושג הקיים בשלושת סוגי האלפבית האירופאיים (לטיני, יווני וקירילי) וכן באלפבית הארמני, שמשמעו אות הנכתבת בצורה הגדולה יותר מבין שתי צורות הכתיבה של האות. הצורה השנייה לאות רישית היא **אות קטנה** שהיא הצורה בה האות נכתבת בתוך טקסט. השימוש באות לרישית נעשה לרוב כאשר האות באה בנפרד, או בתחילת מילה במקרים מסוימים.

מערכות כתב
----------

### אלפבית לטיני

באלפבית הלטיני שבו נעשה שימוש בשפות המערב אירופאיות ובחלק מהשפות המזרח אירופאיות, בין היתר לאנגלית, צרפתית, ספרדית וגרמנית, קיימות שתי צורות כתיבה לכל אות: גדולה או רישית, וקטנה.

סקירת האותיות:

| אות רישית | אות רגילה |
| --- | --- |
| A | a |
| B | b |
| C | c |
| D | d |
| E | e |
| F | f |
| G | g |
| H | h |
| I | i |
| J | j |
| K | k |
| L | l |
| M | m |
| N | n |
| O | o |
| P | p |
| Q | q |
| R | r |
| S | s |
| T | t |
| U | u |
| V | v |
| W | w |
| X | x |
| Y | y |
| Z | z |

### באלפבית היווני

גם באלפבית היווני שבו נעשה שימוש לכתיבת השפות יוונית וקופטית קיימת הבחנה בין אות רישית לרגילה. כדלהלן:

| אות רישית | אות רגילה |
| --- | --- |
| Α | α |
| Β | β |
| Γ | γ |
| Δ | δ |
| Ε | ε |
| Ζ | ζ |
| Η | η |
| Θ | θ |
| Ι | ι |
| Κ | κ |
| Λ | λ |
| Μ | μ |
| Ν | ν |
| Ξ | ξ |
| Ο | ο |
| Π | π |
| Ρ | ρ |
| Σ | σ |
| Τ | τ |
| Υ | υ |
| Φ | φ |
| Χ | χ |
| Ψ | ψ |
| Ω | ω |

### באלפבית הקירילי

האלפבית הקירילי מבחין גם הוא בין אות רישית לאות רגילה. האותיות הרישיות הן: ,А, Б, В, Г, Д, Е, Ё, Ж, З, И, Й, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, Х, Ц, Ч, Ш, Щ, Ъ, Ы, Ь, Э, Ю, Я, לעומת הקטנות: а, б, в, г, д, е, ё, ж, з, и, к, л, м, н, о, п, р, с, т, у, ф
,х, ц, ч, ш, щ, ъ, ы, ь, э, ю, я

### באלפבית הארמני

באלפבית הארמני קיימת גם כן חלוקה בין אותיות רישיות לקטנות. לדוגמה: Ա, Բ, Գ,Դ הרישיות לעומת ա, բ, գ, դ הקטנות.

כללי השימוש באות רישית באנגלית
------------------------------

1. כאשר האות נכתבת בנפרד ולא כחלק ממילה.
2. בתחילת מאמר, קטע, משפט וכו'
3. בתחילת שם עצם פרטי, כלומר שם אדם, משפחה, מדינה, עיר, ספר, סרט וכדומה
4. במילה שהיא ראשי תיבות, כמו למשל **FBI** המהווה ראשי תיבות של F**ederal** B**ureau of** I**nvestigation**.
5. כהדגשת מילה בתוך המשפט, כלומר כאשר יש מילה שהכותב מעוניין להדגישה לעומת שאר המשפט.

אופן השימוש
-----------

### כתיבה

את האות הרישית מקובל לכתוב כאשר היא גבוהה יותר מהשורה.

תיאור כתיבת האות הרישית כאשר היא גבוהה וגדולה יותר ביחס לאותיות האחרות
### במקלדת ובמחשבים

במקלדת, ניתן להשתמש במקש ה-Shift, יחד עם הקלדת האות, בשביל להפוך את האות לרישית. ניתן גם להשתמש במקש ה-Caps lock, ההופך באופן אוטומטי את כל האותיות לרישיות.

באתרים מסוימים, יש משמעות נפרדת לאות רישית בהקלדת שמות המשתמש והססמאות, ויש להקפיד שלא להחליף בין אותיות גדולות לקטנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* כללי אותיות רישיות באנגלית באתר לימוד אנגלית בזולו
* כללי אותיות רישיות באנגלית הכולל תרגול באתר לרגו

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשפה המתוכננת טוקי פונה זהו המקרה היחיד שבו נעשה שימוש באות רישית
שלט הסבר בכניסה לקריית ויז'ניץ בבני ברק
**קריית ויז'ניץ** (או **שיכון ויז'ניץ**; השם המקורי: **שיכון אהבת ישראל ואור החיים**) היא שכונה בבני ברק המשמשת כמרכז לחסידות ויז'ניץ בישראל.

היסטוריה
--------

לאחר השואה, שלח האדמו"ר השישי מויז'ניץ, רבי חיים מאיר הגר, שישב באותה עת בגרוסוורדיין (אורדאה) שברומניה, כמה מחסידיו הנאמנים, לארץ ישראל להכשיר את הקרקע לעלייתו ולבניית מרכז לחסידות ויז'ניץ בארץ. בשנים תש"ו-תש"ח התקיימו מגעים עם בעלי קרקעות בארץ, ולבסוף נרכש שטח גדול סמוך לבני ברק, אז עדיין יישוב קטן יחסית. המקום נקרא בראשית דרכו "כפר ויז'ניץ" ובהמשך התאחד עם בני ברק וזיכרון מאיר.

בחודש ניסן ה'תש"ח נערך מעמד הנחת אבן פינה ובסיוון ה'תשי"א עבר רבי חיים מאיר מתל אביב לבני ברק וכן עברה לשם ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר. בשנת ה'תשי"ב עבר רבי משה יהושע הגר לגור בשיכון ומונה על ידי אביו וועד הקהל לרב הקריה. בה'תשל"ב נפטר רבי חיים מאיר ואת מקומו מילא בנו הרב משה יהושע, שמינה את בנו, הרב ישראל הגר לרב הקריה. בהמשך הורחק הרב ישראל מהחסידות, ומשנת ה'תש"ן כיהן אחיו הרב מנחם מנדל הגר כרב הקריה. בשנת ה'תשס"ב החזיר האדמו"ר את הרב ישראל למעמדו המרכזי בחסידות ולאחר פטירת האב משמש הרב ישראל כאדמו"ר בקריה במקומו. בכ' באדר תשפ"א מינה רבי ישראל, את בנו בכורו הרב חיים מאיר הגר לרב הקריה.

מוסדות ומאפיינים
----------------

בקריה ישנם כ-50 מוסדות חינוך: ישיבות גבוהות וקטנות, כוללים לאברכים, תלמודי תורה, בתי ספר לבנות, סמינרים - יסודי ועל יסודי, גנים ופעוטונים. המבנה המרכזי בשכונה הוא בית המדרש הגדול של חסידות ויז'ניץ שנחנך בשנת תשמ"ג. בשכונה מתגוררות כ-3,000 משפחות, רובן הגדול חסידי ויז'ניץ, בשכונה יש "שטיבלאך", בשם "בית הלל", הפועלים כמעט בכל שעות היממה.

הרחובות בשכונה נקראים על שם אדמו"רי קוסוב-ויז'ניץ.

בשנת תשע"ו החלו עבודות להקמת בניין בית המדרש החדש. לשם כך נהרס בתחילת תשע"ז בית המדרש הישן.ובשנת תשפ"ב הסתיים לשמחת כל עדת בית ויזניץ הבניה של הבית הגדול בהסטוריה הויזניצאית והכללי ובערב ראש השנה התקיים המעמד חנוכת הבית 

* בניין התלמוד תורה במקוםבניין התלמוד תורה במקום
* כולל במקוםכולל במקום
* בנין הכנסת אורחים בשיכון.בנין הכנסת אורחים בשיכון.

ראו גם
------

* רמת ויז'ניץ

לקריאה נוספת
------------

* טלי חתוקה ואחרים, **מרחב מיקוח : תהליכי התחדשות עירונית בעידן הנאו-ליברלי**, המעבדה לעיצוב עירוני באוניברסיטת תל אביב, תל אביב: רסלינג, 2020. בעיקר עמ' 101–140

הערות שוליים
------------

1. ↑  על שם רבי ישראל הגר בעל ה"אהבת ישראל" מוויז'ניץ ואחיו רבי חיים הגר מאוטיניה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007484852505171
* LCCN: nr2005007012
* VIAF: 154076901
* WorldCat (עם VIAF): 154076901

 |
**אצרורינוס** (שם מדעי: *Acerorhinus*; מילולית: "קרנף חסר קרן") הוא סוג נכחד של קרנף, שחי באסיה במהלך המיוקן לפני 13.6 עד 7 מיליון שנה מזמננו. הוא תואר מממצאים לאורך אסיה לרבות בסין, בטורקיה וגם ביוון בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ בשנת 1832. סוג זה הכיל מין יחיד - *Acerorhinus zernowi*.

האצרורינוס היה קרנף מתת-המשפחה Aceratheriinae, המאופיינת בכך שמיניה היו חסרי קרניים, ובמקומם היו להם ניבים בולטים מלסתם התחתונה, שכנראה שימשו למלחמה ולהגנה. תת-משפחה זו נכחדה לחלוטין ואין לה מינים קיימים. האצרורינוס סווג לעיתים למין של אצרתריום שהתקיים באותו הזמן, אך כיום רואים בו סוג נפרד תקף.

קרנף זה הגיע לאורך 25 מטרים ולמשקל של מעל 1 טון. בשונה מהקרנפים המודרניים הוא היה בעל שיניים מותאמות לאכילת עלים ולא עשבים. הוא נכחד במשך המיוקן, ככל הנראה עקב שינויי אקלים והתייבשות של האזור בו חי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצרורינוס** בוויקישיתוף
* אצרורינוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אצרורינוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fossilworks: Rissoina (Rissolina), fossilworks.org
**יעל מבקרת בקולנוע** הוא אתר ביקורת קולנוע עצמאי חלוצי בעברית, שנפתח ב-1998 ופעל במשך עשור עד 2008. זהו ככל הנראה אתר ביקורת הקולנוע הראשון בעברית שקם באינטרנט.

את האתר פתחה כתחביב יעל, יחד עם בן זוגה, אורן איזמירלי, סטודנט למחשבים. הרעיון עלה בעקבות המיומנות שרכש איזמירלי בבניית אתרים, ובעקבות כישרון הכתיבה של יעל. לפי ראיון עימה, העידה כי לאיזמירלי "היה יותר חזון ממני".

הביקורות באתר נשאו נימה אישית מאוד. האתר היווה למעשה שילוב של בלוג עם אתר ביקורות סרטים, וכלל גם חוויות אישיות של הכותבים (בעיקר יעל). בתחילה הוצגה יעל באתר כ"סטודנטית בת 24", אך בעקבות בעיות תצוגה בעברית הוצג שמה לעיתים כ"סטודנטית בת 42", ועל כן קראו לה קוראי האתר בכינוי "הסטודנטית הנצחית".

בשנת 2002 החלה לתחזק את האתר אחותה של יעל, קרן, שכתבה לפני כן את מדור "בלחיצת עכבר" בעכבר העיר בחיפה, אך שם האתר נותר בעינו. לאורך השנים נוספו לאתר מדורים חדשים כמו: כוכבי האתר, מאמרים, ביקורת בתי-קולנוע, פורום ועוד.

ב-20 ביולי 2008 הפסיק האתר את פעילותו, אך התכנים שהועלו אליו עדיין זמינים לקריאה ברשת. בסך הכול נכתבו בו לאורך השנים מאות ביקורות, בידי כותבים שונים.

כאמור, "יעל מבקרת בקולנוע" היה האתר הראשון בעברית שהוקדש לביקורות קולנוע. עוד לפני פתיחתו פורסמו באינטרנט ביקורות קולנוע בעברית, אך לא באתר ייעודי.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר "יעל מבקרת בקולנוע" - דף ראשי
* דורון פישלר, יעל מבקרת נפרדת, באתר עין הדג, 24 ביוני 2008
* ניב ליליאן, "קטעי קישור", אתר "יעל מבקרת בקולנוע" הוותיק - מוריד את המסך, באתר ynet, 24 ביוני 2008
* עידו קינן, הצגת הקולנוע האחרונה, באתר של "רשת 13", 11 באוגוסט 2002 (במקור, מאתר "nana10")

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ניב ליליאן, "קטעי קישור", אתר "יעל מבקרת בקולנוע" הוותיק - מוריד את המסך, באתר ynet, 24 ביוני 2008.
2. ↑  אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, המלנקק: המדריך לחובב הקולנוע המושבע, באתר הארץ, 29 ביוני 2008.
3. 1 2 3  המסך יורד, באתר יעל מבקרת בקולנוע.
4. 1 2  עידו קינן, הצגת הקולנוע האחרונה, באתר של "רשת 13", 11 באוגוסט 2002 (במקור, מאתר "nana10").
**גאראבד קריקוריאן** (בארמנית: **Կարապետ Գրիգորյան**;‏ 1847–11 בדצמבר 1920) היה צלם ירושלמי ממוצא ארמני ומורה לצילום בירושלים במחצית השנייה של המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בעל חנות הסטודיו הראשונה בעיר.

ביוגרפיה
--------

קריקוריאן נולד באיזמיר שבטורקיה למשפחה ארמנית. בשנת 1859, בהיותו בן שתים-עשרה, נסע לירושלים כדי ללמוד בסמינר הכמורה הארמני. למד צילום בסדנה לצילום שהוקמה בשנת 1860 בירושלים על ידי איסאי הרביעי גאראבדיאן (Yessayi Garabedian), שנבחר לאחר מספר שנים להיות הפטריארך הארמני. גאראבדיאן שימש תחילה כצלם של הפטריארכיה הארמנית, ובמסגרת זו ייסד את הסדנה לאומנות הצילום. בשנת 1865, לאחר שמונה לפטריארך, חדל גאראבדיאן מעיסוקו בצילום, אך הוסיף לטפח את הסדנה שהפעילו כמה צלמים צעירים - בהם קריקוריאן. קריקוריאן פעל בסדנה עד 1882, והיא נסגרה לבסוף בשנת 1885.

קריקוריאן נישא לאחות מבית היתומות "טליתא קומי", ובעקבות זאת הפך לפרוטסטנטי ונודה מקהילת הארמנים בעיר.

בשנת 1885 פתח ברחוב יפו את חנות הסטודיו הראשונה בעיר, וניהל אותה יחד עם שותפים שונים (דאוד סבונג'י, מיטרי) ויותר מאוחר עם בנו אובהאנס קריקוריאן (1885–1950). התמחה בצילומי דיוקנאות וצילומי סטודיו בסגנון אוריינטלי. לקוחותיו היו תושבי ירושלים משכבות שונות - ערבים, יהודים, אירופאים ותיירים שהצטלמו ברוח האוריינט.

בשנת 1898 תיעד את ביקור הקיסר הגרמני בירושלים. בעקבות זאת התהדר בתואר "צלם חצר המלכות הפרוסית".
בסוף המאה ה-19 הכין סדרת אלבומים של נופי ארץ ישראל עבור הסולטאן עבדול חמיד השני וכנראה מאז נשא את התואר "צלם חצרו של הסולטאן עבדול חמיד השני".

קריקוריאן היה מורה לצלמים ירושלמיים נודעים ובראשם ח'ליל רעד. בשנת 1890 פתח רעד סטודיו מול הסטודיו לצילום של משפחת קריקוריאן, דבר שגרם להעכרת היחסים בין שתי המשפחות. הסכסוך הסתיים כאשר בנו אובהאנס נשא את אחייניתו של רעד, נג'לה, שכונתה משום כך "כלת השלום". מאז עבדו שני הצלמים בשיתוף פעולה.

אחד מתלמידיו של גאראבד קריקוריאן הוא יעקב בן דב, שנודע כ"חלוץ הפילם הארץ-ישראלי". תלמיד ידוע נוסף היה ח'ליל רעד, שהתפרסם בזכות צילומי נופים ואנשים בארץ ישראל בשלהי המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20.

קריקוריאן מת בשנת 1918 ונקבר בבית הקברות הפרוטסטנטי שבהר ציון בירושלים. לאחר מותו המשיך בנו אובהאנס להחזיק בחנות הצילום, עד שנת 1948.

גלריה
-----

* הצלם הירושלמי גאראבד קריקוריאן עם כלתו קארימההצלם הירושלמי גאראבד קריקוריאן עם כלתו קארימה
* הסטודיו של קריקוריאן ברחוב יפו בירושליםהסטודיו של קריקוריאן ברחוב יפו בירושלים
* המצבה על קברו בבית הקברות הפרוטסטנטי, הר ציון בירושליםהמצבה על קברו בבית הקברות הפרוטסטנטי, הר ציון בירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאראבד קריקוריאן** בוויקישיתוף
* גאראבד קריקוריאן (אורכב 17.05.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר מוזיאון מגדל דוד
* תרבות ואמנות ארמנית, באתר yoaview

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי האמור על מצבתו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1084661039
* RKD: 408773
* VIAF: 736145856962722920617
* WorldCat: viaf-736145856962722920617

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באגם אגירה מלאכותי שנוצר בעקבות הקמת סכר על הליטני. אם התכוונתם לאגם טבעי בנווה המדבר פיום שבמצרים, ראו אגם קארון.

**אגם קרעון** (בערבית: **بحيرة قرعون** בחירת קרעון) הוא אגם הנמצא בחלקה המרכזי של בקעת הלבנון, בתחומי מחוז מערב הבקאע, ושטחו כ-11 קמ"ר. 

האגם נוצר בקרבת העיירה קרעון, הנמצאת ממזרח לאגם, לאחר שבשנים 1959–1965 הוקם במקום סכר על נהר הליטני. גובהו של הסכר 62 מטר ואורכו 1,100 מטר, והוא תוחם את האגם מצידו הדרומי. אורכו של האגם 11 קילומטר.

האגם משמש כמאגר מים שנפחו 220 מיליון מטר מעוקב.

עודפי המים מהאגם מוזרמים בתעלה שאורכה 6.5 ק"מ לתחנת כוח הידרואלקטרית תת-קרקעית המפיקה עד 185 מגה-ואט חשמל - הפרויקט ההידרואלקטרי הגדול ביותר בלבנון.

הסכר מיועד גם להשקיית שטחים חקלאיים - כ-310 קמ"ר בדרום לבנון וכ-80 קמ"ר באזור בקעת הלבנון (הבאקע).

בחוף האגם ישנו בית מלון וישנן גם מספר מסעדות.

במבצע שלום הגליל בשנת 1982 כבשה ישראל חלקים נרחבים מנהר הליטני, כולל את כל אגם קרעון, ושלטה באזור עד נסיגת צה"ל ב-1985 מרוב השטחים בהם שהה.

לקריאה נוספת
------------

* The Qaraoun Dam and Reservoir Management - Salame, Antoine.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם קרעון** בוויקישיתוף
מראה האגםמראה האגם
מפת בקעת לבנון
**רן קוניק** (נולד בגבעתיים ב-20 ביולי 1968) הוא ראש עיריית גבעתיים מטעם מפלגת העבודה. בעבר היה טניסאי שולחן ויו"ר איגוד טניס השולחן בישראל.

ביוגרפיה
--------

קוניק הוא בוגר בית הספר היסודי ע"ש א.ד. גורדון ותיכון שמעון בן צבי. הוא החל לשחק טניס שולחן בגיל תשע, במועדון טניס השולחן של הפועל רמת גן. בשנת 1984 הצטרף לקבוצת הבוגרים של המועדון, ושנה לאחר מכן השתייך לסגל הנבחרת הבוגרת של המועדון, איתו זכה באליפות המדינה. באותה שנה, בהיותו בן 17, זכה באליפות ישראל לנוער עד גיל 18. הוא זכה פעם אחת באליפות ישראל לזוגות גברים עם יוסי בוגן, ופעם אחת באליפות ישראל לזוגות מעורבים עם ריקי צ'רנינסקי. בשנת 1994 לאחר פרישתו מספורט תחרותי הקים ואימן את מועדון טניס השולחן במועדון עירוני גבעתיים. בין השנים 1996–2008 שימש בתפקיד מנהל מחלקת הספורט בעיריית גבעתיים. בעבר כיהן במשך 5 שנים כיושב ראש איגוד טניס השולחן בישראל.

בנוסף, שימש קוניק שנים רבות כמאמן מנטלי לכדורסלנים בכירים רבים, בהם בר טימור ורפי מנקו.

בשנת 2008 התמודד כיושב ראש מפלגת "גבעתיים שלנו" בבחירות המוניציפליות, ורשימתו זכתה בשני מושבים במועצת העיר. ביחד עם קוניק נבחרה אילה בירן. הוא כיהן גם כחבר דירקטוריון בחברה הכלכלית של העירייה, ועדת התכנון והבנייה, והוועדה לטיפול בניצולי השואה המתגוררים בעיר.

בבחירות המוניציפליות שהתקיימו ב-22 באוקטובר 2013 נבחר לראש העיר השישי של גבעתיים ברוב של 50.6% מהקולות.

ביוני 2018 הצטרף למפלגת העבודה.

קוניק הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהמכללה למינהל שבתל אביב.

בבחירות המוניציפליות שהתקיימו ב-30 באוקטובר 2018 היה קוניק מועמד יחיד לראשות העיר, לראשונה בתולדות גבעתיים, ונבחר בשנית לתפקיד ברוב של 86% מהקולות.

משמש זה כ-10 שנים יושב ראש ועדת התרבות והספורט בשלטון המקומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רן קוניק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של רן קוניק
* רן קוניק, ברשת החברתית פייסבוק

* רן קוניק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* רן קוניק, ברשת החברתית אינסטגרם
* גבעתיים שלנו
* ערן נבון, רן קוניק - שועל בודד, באתר ישראל היום, 1 בנובמבר 2013
* אמיתי גזית, "צריך לתכנן את גבעתיים מחדש בעזרת פינוי-בינוי", באתר כלכליסט, 10 בדצמבר 2015
* אתר למנויים בלבד עדי כהן, לראש עיריית גבעתיים נמאס: "צריך כסף, לא סיסמאות. אנחנו לא מקבלים כלום מהמדינה", באתר TheMarker‏, 19 באפריל 2019
* נמרוד בוסו, רן קוניק: "מצפים שאגיד שצריך לאפשר פה מגורים לכולם. זה פופוליזם", באתר כלכליסט, 27 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  קבוצות אלופות ומחזיקי גביע באתר איגוד טניס השולחן בישראל
2. ↑  בני טל, ריאיון עם רן קוניק, 30 ביוני 2003
3. ↑  שירי כהן גונן, גבעתיים: רן קוניק רוצה להחליף את בן שחר, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 10 בספטמבר 2012
4. ↑  אריק בנדר, ‏ראש עיריית גבעתיים רן קוניק מצטרף למפלגת העבודה, באתר מעריב אונליין, 13 ביוני 2018

| ראשי עיריית גבעתיים  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שמעון בן-צבי | יעקב קרייזמן | יצחק ירון | אפרים שטנצלר | איריס אברהם (בפועל) | ראובן בן שחר | רן קוניק |
| 1941 - 1965 | 1965 - 1978 | 1978 - 1993 | 1993 - 2006 | 2006 - 2007 | 2007 - 2013 | 2013 - נוכחי |

 |
**מרכז הספורט המחוזי 'מטאליסט'** (באוקראינית: **ОСК Металлист**), המוכר בכינויו **אצטדיון מטאליסט**, הוא אצטדיון כדורגל רב-תכליתי בחרקוב שבאוקראינה. האצטדיון משמש כמגרשן הביתי של קבוצות מטאליסט 1925 מהליגה האוקראינית השנייה. החל מתחילת 2017 נקבע כי האצטדיון יהיה (באופן זמני) גם את מגרשה הביתי של קבוצת שחטאר דונצק (אצטדיון הבית של שחטאר נהרס לחלוטין במהלך הקרבות של מלחמת האזרחים במזרח אוקראינה). האצטדיון אירח מספר משחקים במסגרת יורו 2012.

היסטוריה
--------

אצטדיון מטאליסט בסביבות שנות ה-30
בניית האצטדיון החלה בשנת 1925 בהוראתו של אנסטס מיקויאן. עם פתיחתו בשנת 1926 נקרא 'אצטדיון טרקטור', בשל המימון על ידי מפעל הטרקטורים המקומי. בשנת 1949 עבר האצטדיון שיפוץ ושמו שונה ל'אצטדיון פליקס דזרז'ינסקי'. בשנת 1967 שופץ היציע המערבי שהביא את תכולת האצטדיון ל-10,000 צופים, והאצטדיון קיבל את שמו הנוכחי.

בשנת 1970 החל שיפוץ נוסף שהסתיים כעבור ארבע שנים, במהלכו נבנו יציע צפוני ויציע דרומי, שהגדילו את תכולת האצטדיון לכדי 30,000 צופים. במהלך השיפוץ הותקנו גם מערכות ניקוז, תאורה ולוח תוצאות, נבנה מכון כושר והוקם בית הארחה לספורטאים מתחת ליציע הצפוני.

בשנת 1979 החל שיפוץ של היציע המזרחי והיציע הדרומי. לאחר הריסת היציע הדרומי באותה השנה הופסקו עבודות השיפוץ למשך קרוב לעשרים שנים, עד שנת 1998. עם סיום העבודות בשנת 2001 נפתחו יציע מזרחי חדש ויציע דרומי משופץ חלקית.

בשנים 2008–2009 בוצע שיפוץ נוסף של האצטדיון לקראת יורו 2012. בשיפוץ נבנה יציע מזרחי חדש ותכולת האצטדיון גדלה ל-40,000 צופים.

במהלך יורו 2012 נערכו באצטדיון 3 משחקים של בית ב'

האקדמיה לכדורגל
---------------

בשנת 2008 החלה בניית אקדמיה לכדורגל במרכז הספורט, לצדו של אצטדיון מטאליסט. האקדמיה כוללת מבנה מרכזי המאכלס כ-90 דיירים, 5 מגרשי קטרגל, מגרש כדורגל בינוני, מגרש כדורגל מלא במידות תקניות, 2 מגרשי כדורסל ו-2 מגרשי טניס.

כיום לומדים באקדמיה כ-200 תלמידים ומתקניה משמשים, מלבד את הלומדים בה, גם עבור תחרויות נוער וילדים ארציות ומשחקי ליגות חובבים מקומיות. במהלך יורו 2012 שימש מבנה האקדמיה למגורי עיתונאים זרים וצוותים טכניים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אצטדיון מטאליסט** |

* עמוד האצטדיון באתר קבוצת מטאליסט חרקוב (ברוסית)
* גלריית תמונות שיפוץ האצטדיון(הקישור אינו פעיל) (ברוסית)

| אצטדיוני אליפות אירופה בכדורגל 2012 |
| --- |
| אוקראינה | אצטדיון אולימפיסקי (קייב) • דונבאס ארנה (דונצק) • ארנה לבוב (לבוב) • אצטדיון מטאליסט (חרקוב) |
| פולין | אצטדיון אנרגה גדנסק (גדנסק) • האצטדיון העירוני (ורוצלב) • האצטדיון העירוני (פוזנן) • האצטדיון הלאומי (ורשה) |
רבי **לוי יצחק גרינוולד** (כ"ו באב ה'תרנ"ג, 8 באוגוסט 1893 – כ"ז בניסן ה'תש"מ, 13 באפריל 1980) היה מנהיגה של קהילת צעהלים בארצות הברית, ונשיא כולל שומרי החומות בירושלים.

ביוגרפיה
--------

רבי לוי יצחק היה בנו הצעיר של רבי משה גרינוולד בעל "ערוגת הבושם", וחתן אחיו רבי אברהם יוסף גרינוולד מאונגוואר. לפני מלחמת העולם השנייה כיהן כרבן של הקהילות אורשיווא (כיום באוקראינה), וישק (כיום באוקראינה), פאיע, ולבסוף רבה של צעהלים (כיום באוסטריה) שעל שמה נתפרסם.

עם כניסת הנאצים לאוסטריה הצליח להגר לארצות הברית ועבר לניו יורק ושם הניח את היסוד לקהילה ולמוסדותיה בשם "ערוגת הבושם" אותם הנהיג עד פטירתו. מגדולי הרבנים בארצות הברית לאחר השואה. סגן נשיא התאחדות הרבנים באמריקה. חיבר ספר 'מגדלות מרקחים'. נפטר בכ"ז בניסן תש"מ.

### פעולותיו למען הכשרות בארצות הברית

הרב גרינוולד היה ממייסדי הכשרות המהודרת בארצות הברית, גישה הלכתית לפיה מקפידים שהמוצרים השונים יהיו מותרים לאכילה לכתחילה לפי דעת כל הפוסקים ושאיכות ההשגחה על נושא זה תהיה גבוהה במיוחד. הוא פעל רבות בענייני כשרות בארצות הברית וההכשר שלו נחשב למהודר ביותר.
לאחד ששאלו האם מותר לשלוח משגיח על חלב בכפר שאין שם יהודים והוא יהיה מוכרח להתפלל כל יום ללא מנין, השיב בתשובה נחרצת (במכתב מתאריך ערב ראש השנה ה'תשי"ט): 

> 
> "... ותמצית תשובתי הוא דחלב שחלבו עכו"ם ואין ישראל רואהו הוא טריפה, וכדי להציל אפי' איש אחד מישראל מאכילת טריפות מותר להתפלל כל ימיו בלא מנין, ואם א"א לו להתפלל כלל אז פטור לגמרי מתפלה כי עוסק במצווה פטור מן המצווה ואין לך מצווה גדולה מזו ..."
> 
> 
> 
>

ביבליוגרפיה
-----------

* שמואל שלמה טלר, "צדיק מה פעל"
* הפרדס, שנה נד חוברת ח עמ' 28
* 'עלי זיכרון' (ליהדות הונגריה) עלה 50

קישורים חיצוניים
----------------

* לוי יצחק בן משה גרינוואלד (1893-1980), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  GENI
2. 1 2 3 4 5  "עדיף לא להתפלל כלל מלהאכיל טריפות רח"ל!!! מכתב חריף מהגאון רבי יצחק לוי גרינוולד גאב"ד צעהלים – ארצות הברית זצ"ל ממיסדי ...". בידספיריט.
3. ↑  רבי לוי יצחק גרינוולד. אישי ישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300315205171
* ISNI: 0000 0000 7147 0625
* LCCN: n85104601
* VIAF: 35883977
* WorldCat: lccn-n85104601

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלהקה ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו זבוב.

**הזבובים** היא להקת רוק שיתופית ועצמאית של מוזיקאים, הלהקה הוקמה על ידי אורן קפלן (גוגול בורדלו), מאור כהן ודן תורן בסוף שנת 1996 ואליהם הצטרפו יובל שפריר, פיטר רוט, אורי תכלת, עמית לירון וג׳נגו.
הזבובים הוציאו אלבום אולפן אחד בשנת 1998 בשם 'בזזז...' באלבום השתתפו גם יובל קיינר, נושי פז ורע מוכיח. האלבום הוקלט על ידי עמי שלו מהמונוטוניקס ועובד בלונדון על ידי רונן טל.
'הזבובים' הקליטו גרסת כיסוי ל'למה לא אמרת לי', של אריק לביא, שהיה גם השיר הראשון שהוקלט במסגרת הפרויקט 'עבודה עברית'. השירים 'זרזירים', 'רוק הזבובים', 'That’s Not Carol' ו'את' הפכו ללהיטים והאלבום לווה בסיבוב הופעות מצליח שבמסגרתו הצטרף אל ההרכב ג'נגו שגם הקליט עם הזבובים שתי גרסאות כיסוי נוספות, "רדיו חזק" של להקת תיסלם ו"אמסטרדם" של להקת נוער שוליים (שהוקלט עבור ערוץ הספורט לקראת שידור גמר ליגת האלופות באותה שנה שנערך באמסטרדם). שני השירים הפכו ללהיטים ונכללו במיני-אלבום בשם "רדיו חזק", יחד עם שני שירים נוספים בהופעה.
המיני-אלבום לווה בסיבוב הופעות מצליח, בהרכב שכלל את מאור כהן, דן תורן, ג׳נגו, יובל שפריר, אורי תכלת ופיטר רוט שחזר משהות בניו יורק עם מוניקה סקס. סיבוב ההופעות נמשך כשנה ובשיאו חיממו 'הזבובים' את כוורת בהופעתם בפארק הירקון ב-1999.

דיסקוגרפיה
----------

* בזזז... (1998)
* רדיו חזק (מיני-אלבום, 1998)

קישורים חיצוניים
----------------

* הזבובים, באתר Discogs (באנגלית)
* הזבובים, באתר Tab4u
* הזבובים, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* עמי פרידמן, "היה לנו מזל גדול": להקת הזבובים באולפן ynet, באתר ynet, 17 באוקטובר 2017

| מאור כהן |
| --- |
| אלבומי סולו | טוב לנו יחד • פרחי הרע - מאור כהן שר בודלר • החופש הגדול • אולי? • מקום שקוף |
| הרכבים | זקני צפת • הזבובים • צמד ראות • הבליינים • ישראלים/פעולה/סקס |
| קומדיה | מסודרים • חיות פשע • ארץ נהדרת • חצי טון ברונזה • הפרלמנט |
**פתילת המדבר** (שם מדעי: *Calotropis*) היא סוג של צמחים בעלי פרחים הנמנים עם משפחת ההרדופיים. הסוג תואר לראשונה בשנת 1810, והוא כולל שלושה מינים שמוצאם באסיה וצפון אפריקה. בישראל גדל בר מין אחד, פתילת המדבר הגדולה (מכונה "תפוח סדום"). בעבר כלל הסוג עוד שלושה מינים נוספים, עד לשינוי המקיף שנעשה במיונם מרמת המשפחה ומטה, בעוד שיוכו של מין אחד נשאר שנוי במחלוקת.

מינים
-----

להלן מיני פתילת המדבר ותפוצתם:

* *Calotropis acia* - הודו
* *Calotropis gigantea* - דרום סין, תת-היבשת ההודית
* פתילת המדבר הגדולה (*Calotropis procera*) - צפון אפריקה, באפריקה הטרופית, בדרום-מערב אסיה ובהודו-סין. בישראל גדלה בדרום בקעת הירדן, בגולן, בגליל, בכנרת ובאילת.

תיאור
-----

זהו[דרושה הבהרה] שיח או עץ קטן המתנשא עד לגובה של 7 מטרים. הם מכוסים כְּסוּת צמר הנושרת עם התבגרותם. העלים והענפים מכילים מיץ חלבי רעיל המגן על הצמח משיני בעלי חיים. עם זאת חרקים כזחלי הפרפר דָנָאית הֲדוּרָה והחגב כּוּשָׁן אַרסי אוכלים את עלי פתילת המדבר ומשתמשים בחלב הארסי להגנתם.

הפרחים מייצרים צוף, ודבורי עץ גדולות הבאות למוץ ממנו מאביקות את הפרחים. הפרי הוא כדור ירוק וחלול (מכאן השם תפוח סדום), שקוטרו עד 12 ס"מ. הפרי מכיל זרעים קטנים בעלי ציציות שיער משייות.

משתמשים בצמחים אלה כתרופה ברפואה העממית, וכצמחי נוי. יש שמזהים את פתילת המדבר הגדולה כצמח המוזכר במשנה במסכת שבת כצמח שממנו ניתן להכין פתילות הנדלקות בקלות ("אין מדליקין לא בלכש ולא בחוסן ולא בכלך ולא בפתילת האידן ולא בפתילת המדבר") ומכאן השם "פתילת המדבר".

שיחים אלה צומחים כשיחים שוטים במקום נטושים השטחים חקלאיים.

גלריה
-----

* 
* 
* פרי וסיביבו פרחים של פתילת המדבר הגדולהפרי וסיביבו פרחים של פתילת המדבר הגדולה
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתילת המדבר** בוויקישיתוף
* פתילת המדבר, באתר ITIS (באנגלית)
* פתילת המדבר, באתר NCBI (באנגלית)
* פתילת המדבר, באתר Tropicos (באנגלית)
* פתילת המדבר, באתר GBIF (באנגלית)
* פתילת המדבר, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Calotropis, The Plant List (2013). Version 1.1
2. ↑  **בריטניקה**, שנות התשעים
3. ↑  Calotropis in Flora of China @ efloras.org, www.efloras.org
4. ↑  פתילת המדבר הגדולה, באתר צמח השדה קק"ל
5. ↑  A review on phytochemical constituents and pharmacological potential of Calotropis procera
6. ↑  משנה, מסכת שבת, פרק ב', משנה א'
7. ↑  פתילת-המדבר הגדולה, באתר צמח השדה
ד"ר **ח'ליל שקאקי** (בערבית: **خليل الشقاقي**; נולד ב-1953 ברפיח, עזה למשפחה שמקורה בזרנוגה) הוא ראש המרכז הפלסטיני לחקר סקרים ומדיניות (הידוע גם בראשי התיבות: **PCPSR** או **PSR**) הממוקם ברמאללה וסוקר את דעת הקהל הפלסטינית.

ביוגרפיה
--------

שקאקי למד מדעי המדינה באוניברסיטה האמריקנית בביירות, וקיבל תואר ראשון בתחום ב-1975 ותואר שני ב-1977. ב-1985 קיבל דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת קולומביה.

שקאקי לימד באוניברסיטת א-נג'אח בשכם מאז 1986. כמנהל וחוקר, ניהל את המרכז הפלסטיני לחקר סקרים ומדיניות בשכם מעת הקמתו במרץ 1993. הוא העורך הראשי של "כתב העת של מדיניות פלסטין". 

שקאקי כיהן גם כחבר בוועדת הבחירות הפלסטינית העצמאית שהוקמה כדי להכין את הבחירות לרשות הפלסטינית בינואר 1996. 

אחיו של שקאקי, פתחי, גורש מהשטחים בשנת 1988 ועמד בראש ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, עד חיסולו במלטה באוקטובר 1995.

קישורים חיצוניים
----------------

* د. خليل الشقاقي באתר PCPSR (בערבית)
* Dr. Khalil Shikaki באתר PCPSR (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חזקי עזרא, אחיו של שקאקי הוזמן לכנסת, באתר ערוץ 7, 7 ביולי 2013
**ג'ון פול ג'ונס דה-ג'וריה** (דג'וריה; באנגלית: **John Paul Jones DeJoria**; נולד ב-13 באפריל 1944) הוא יזם ופילנתרופ אמריקאי.

איש עסקים שידוע בעיקר כמייסד שותף של קו מוצרי השיער 'פול מיטשל' (אנ') ומותג הטקילה "פטרון. נכון ל-2017 הוערך הונו האישי בכ-3.1 מיליארד דולר וסיפור חייו משמש השראה כדוגמה למושג "החלום האמריקאי", עלייה מעוני מוחלט להצלחה עסקית.

ביוגרפיה
--------

דה-ג'וריה נולד באקו פארק (אנ') שבלוס אנג'לס, קליפורניה. בנם השני של זוג מהגרים לארצות הברית: אב מאיטליה ואם מיוון. כשהיה בן שנתיים התגרשו הוריו ולאחר שאמו החד־הורית לא הצליחה לכלכל את ילדיה נשלחו הילדים לבית אומנה שבו שהו במהלך השבוע. בגיל תשע חזר לאמו ויחד עם אחיו הגדול החלו הילדים למכור עיתונים וכרטיסי ברכה כדי לתמוך בפרנסת המשפחה.

אחרי שירות צבאי בצי ארצות הברית, עבד במגוון עבודות זוטרות. לאחר שפוטר מעבודה זוטרה במותג טיפוח השיער "Redken" (אנ'), ייסד ב-1980 את קו מוצרי השיער שלו 'ג'ון פול מיטשל' ביחד עם מעצב השיער פול מיטשל (אנ'), עם הלוואה קטנה של 700 דולר כשהוא מתגורר ברכבו, מכונית רולס-רויס (אנ') בת 20 שנה. את המוצרים שיווק בתחילה בעצמו.

בעקבות הצלחתו החל להשקיע גם בתחום האלכוהול וייסד ב-1989 את יצרנית הטקילה "פטרון". הוא שותף מייסד של רשת המועדונים "House of Blues" (אנ') ובעל עניין בשורה ארוכה של חברות בתחומי הבידור, האנרגיה, הרכב ועוד.

דה-ג'וריה ידוע גם בפעילותו הנדבנית ותומך בארגונים למאבק ברעב, סיוע לילדים באפריקה, איכות הסביבה ועוד. הוא תורם בולט של הוועדה הדמוקרטית הלאומית ותרם לפוליטיקאים כמו טד קרוז וריק פרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון פול דה-ג'וריה** בוויקישיתוף
* סוכנויות הידיעות, כמו באגדות: עניים שנהפכו למיליארדרים, באתר כלכליסט, 30 בדצמבר 2012
**גן החשמל**, ובשמו הרשמי ההיסטורי: **גינת השרון**, הוא גן ציבורי בדרום תל אביב, בין הרחובות החשמל, ברזילי וליבונטין (לשעבר רחוב השרון), ששטחו 4.5 דונמים. הגן והרחוב הסמוך נקראים על שם תחנת הכוח הראשונה של תל אביב, שהוקמה בסמוך להם בשנת 1923 במסגרת חשמול תל אביב.

זהו הגן הציבורי השני שניטע בעיר, והגן הוותיק ביותר שעודו עומד על כנו (הראשון, גן גרוזנברג, הוסב לימים לחניון).

היסטוריה
--------

ראשיתו של הגן עם הקמתה של שכונת רמת השרון ההיסטורית בתל אביב הקטנה בראשית שנות ה-20. הגן ניטע בלב השכונה בשנת 1925 על ידי מחלקת הנטיעות העירונית. היה זה גן עירוני נאה, ששימש למשחקי ילדים ולאירועים ציבוריים בשכונה. הוא חסה בצילם של עצי דקל וצאלון, שאפשרו לזוגות צעירים להתבודד בו, עד כי כונה בידי תושבי השכונה "גינת הנשיקות".

במהלך השנים שינתה השכונה את פניה; את דייריה האמידים החליפו משרדים ותעשייה זעירה, ורבים מהמבנים בה הוזנחו. גן החשמל הפך בהדרגה ממקום נעים ורומנטי למוקד של נרקומנים וזונות ממין זכר, רבים מהם קטינים.

בראשית המאה ה-21 עבר גן החשמל מתיחת פנים, ותוכנן מחדש בידי האדריכל אריה קוץ. העצים הוותיקים נעקרו לטובת מראה מואר יותר, המקשה על פעילות מפוקפקת כבעבר, ואת המדשאות החליפו רחבות מרוצפות. כן הוקם בו מגרש כדורסל קטן וגינת כלבים. מתחת לגן הוקם חניון תת-קרקעי. במקביל לשינוי הארכיטקטוני, התמקמו במתחם הסובב את גן החשמל מספר חנויות מעצבים, וכן הוקמו בו כמה מועדונים.

לא הכל היו שבעי רצון מהשינוי שעבר הגן. מבקרת האדריכלות אסתר זנדברג מתחה ביקורת על התכנון החדש, טענה כי "התוצאה האומללה דוקרת בלב ובעיניים" וכינתה אותו "אוקיינוסים של אריחי אקרשטיין, מטראז' היסטרי של קירות, קורות, מפלסים, פרגולות, טריבונות ופתחי אוורור כעורים, שורה מבהילה של גדרות, מעקות וספסלי ישיבה מתכתיים אכזריים, וערב רב של פרטי בנייה עילגים בביצוע ירוד." מתכנן הגן אמר בתגובה כי את הגן יש לבחון לאורך זמן, וכי העצים הצעירים שניטעו בו יגדלו עם הזמן. אחרים מתחו ביקורת על כך שהעירייה דוחקת מקרבה את תרבות השוליים.

תמונות היסטוריות
----------------

* גינת השרון, 1938גינת השרון, 1938
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן החשמל** בוויקישיתוף
* דני רכט, גינת השרון (גן החשמל), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
* אלישבע זלצר, לבונטין נולדת מחדש, באתר ynet, 31 במרץ 2004
* אסתי לנדא, "מתחם גן החשמל היה לגינת השרון"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ורד לי, נערים וגברים שעובדים בזנות, מתקשים למצוא את הדרך החוצה. תיעוד, באתר הארץ, 7 באפריל 2011
2. ↑  אסתר זנדברג, נורת אזהרה בגן החשמל, באתר הארץ, 23 בפברואר 2006
3. ↑  יעל אלואיל, חשמל זורם בכפות ידיך, באתר של "רשת 13", 15 בדצמבר 2002 (במקור, מאתר "nana10").
**סם ג'ונסטון** (באנגלית: **Sam Johnstone**; נולד ב-25 במרץ 1993) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת השוער בקריסטל פאלאס ובנבחרת אנגליה.

קריירת מועדונים
---------------

ג'ונסטון, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד. ב-26 ביולי 2011, ג'ונסטון הושאל לאולדהאם אתלטיק מהפוטבול ליג הראשונה, לתקופה של כחודש. ב-9 בספטמבר, הושאל לסקאנת'ורפ יונייטד לחודש. כעבור יממה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד שפילד יונייטד.

ב-20 במרץ 2013, ג'ונסטון הושאל לוולסול. ב-17 באוגוסט 2013, הושאל ליאוביל טאון לתקופה של שלושה חודשים, אך סבל מפציעה ושוחרר מהמועדון.

ב-31 בינואר 2014, ג'ונסטון הושאל לדונקסטר רוברס לחודש, אך בסופו של דבר נשאר בקבוצה שנה. ב-12 בינואר 2015, ג'ונסטון הושאל לפרסטון נורת' אנד. בסיום העונה, חזר ליונייטד בה שימש כשוער שלישי. ב-31 בדצמבר 2015, הושאל שוב לפרסטון.

ב-5 בינואר 2017, הושאל ג'ונסטון לאסטון וילה עד לסיום העונה. 3 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק גביע ה-FA נגד טוטנהאם הוטספר.

ב-3 ביולי 2018, ג'ונסטון חתם לארבע שנים בווסט ברומיץ' אלביון תמורת 6.5 מיליון פאונד. ג'ונסטון, עלה עם הקבוצה לפרמייר ליג תום עונת 2020/2021. בסיום עונתו הראשונה בפרמייר ליג כשוער ראשון, ג'ונסטון נבחר לכדורגלן העונה של המועדון.

ב-1 ביולי 2022 חתם בקריסטל פאלאס.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, ג'ונסטון שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה.

ב-18 במרץ 2021, ג'ונסטון זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. בהמשך, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020 וערך הופעת בכורה ב-6 ביוני אותה השנה נגד נבחרת רומניה.

תארים
-----

פרסטון נורת' אנד
* פלייאוף הפוטבול ליג הראשונה: 2015

נבחרת אנגליה
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סם ג'ונסטון** בוויקישיתוף
* סם ג'ונסטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אנגליה – יורו 2020 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 פיקפורד • 
2 ווקר • 
3 שו • 
4 רייס • 
5 סטונס • 
6 מגווייר • 
7 גריליש • 
8 ג'. הנדרסון • 
9 קיין • 
10 סטרלינג • 
11 רשפורד • 
12 טריפייר •
13 ד. הנדרסון (משחק ראשון) / רמסדייל (יתר המשחקים) • 
14 פיליפס •
15 מינגס •
16 קודי •
17 סאנצ'ו •
18 קלוורט-ליואין •
19 מאונט •
20 פודן •
21 צ'ילוול •
22 וייט •
23 ג'ונסטון •
24 ג'יימס •
25 סאקה •
26 בלינגהאם •
מאמן: סאות'גייט | אנגליהאנגליה |
בת-שבע חייקין
**בת-שבע חייקין** (**חייקינה;** לעיתים נכתב **חיקין**; 23 בפברואר 1895 - 21 באפריל 1946) הייתה אשת חינוך עברייה, מפעילות הקיבוץ המאוחד ותנועת הפועלות, חברת מרכז מפא"י, ומראשי אחדות העבודה ומנהלת מחלקת החינוך של הסתדרות העובדים הכללית.

ביוגרפיה
--------

חייקין נולדה בפולטבה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), בת לאברהם חייקין, ואמה לבית לוריא, ציונים-סוציאליסטים שגידלו את ילדיהם על ערכי חיבת ציון והתרבות היהודית.

בשנת 1912, בטרם פרצה מלחמת העולם הראשונה, עלתה יחד עם אחותה לארץ ישראל כדי ללמוד בבית המדרש למורות ביפו. בקיץ 1914 נסעה לחופשה באוקראינה, אך בשל פרוץ המלחמה לא יכלה לשוב. חייקין סיימה בהצלחה את לימודיה בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטת חארקוב.

בתום המהפכה הרוסית, השתתפה בייסוד המפלגה הציונית-סוציאליסטית (צ"ס) במטרה לארגן הגנה על היהודים לאחר פרעות פטליורה.

בסוף 1921 הפכה תנועת צ"ס לבלתי חוקית ברוסיה, ובשנת 1923 נאסרה חייקין במוסקבה וישבה בכלא מספר חודשים במהלך החורף בתנאים קשים ונידונה לגירוש.
בשלהי 1923 הומתק הגירוש, לה ולכ-2,000 אסירי ציון, ובמקום זאת נשלחה לארץ ישראל, הודות לפועלה של אשתו של מקסים גורקי.

עם הגיעה לארץ, עבדה חייקין בהוראה ופעלה בהסתדרות הנוער העובד והלומד בתור חברת ועדת התרבות המרכזית של ההסתדרות וחברת מועצת הפועלות, ודאגה לשיפור בתנאי העבודה של הנוער. הייתה ממייסדי בית הספר הראשון לנוער העובד וראשונת המורות.

בשנת 1928 עברה להתגורר בקיבוץ יגור, שם פתחה את ענף המכוורת ומונתה למרכזת ועדת החינוך של הקיבוץ. מאוחר יותר, יצאה לשליחות בליטא מטעם החלוץ והייתה חברה במרכז החקלאי, שם גם פעלה במחלקת ההתיישבות. 

משנת 1938 חייקין הייתה חברה בוועד הפועל של אחדות העבודה, וחברת מרכז במפא"י. מיום היווסדות תנועת אחדות העבודה, הייתה חברת מרכז וחברה באספת הנבחרים וציר לקונגרסים. הייתה חברה במספר מוסדות מרכזיים של ההגנה, ועד למחלתה ניהלה את מחלקת החינוך והנוער בהסתדרות וייצגה אותה בוועד החינוך של כנסת ישראל. באספת הנבחרים הרביעית כיהנה כממלאת מקום בוועד הלאומי, הייתה חברת נשיאות וחברה בוועדות ההגנה והחינוך.

בשנת 1946 נפטרה בבית החולים הדסה בירושלים בתום מחלה ממושכת. לאחר מותה הוקם לזכרה "בית בת שבע" - בית תרבות ונוער ביגור.

לקריאה נוספת
------------

* **בת שבע חיקין: משלה ועליה** (הביא לדפוס: שלמה אבן שושן), תל אביב: הקיבוץ המאוחד ומשק יגור, 1965.
* **החברה הקיבוצית**, יחידה 10, אפרים יער, ואליעזר בן-רפאל, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 102–110.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "בת-שבע חייקינה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3350
* נדב מן, משפ' חייקין: ציונות סוציאליסטית אינה מילה גסה, באתר ynet, 24 ביוני 2011
* בת שבע חייקין, באתר קיבוץ יגור
* בת–שבע חייקין, משמר, 23 באפריל 1946 (עם פטירתה)
* בת–שבע חייקין, דבר, 23 באפריל 1946
* מידע על בת-שבע חייקין בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שביט בן-אריה, **חברות הכנסת: נשים מובילות בישראל**, תשע"א, ע' 27-26.
**משה רוסנק** (י"ז באייר ה'תרפ"ד - כ"א בתמוז ה'תשס"ו; 21 במאי 1924 – 17 ביולי 2006) היה מפקד הרובע היהודי במלחמת העצמאות. יקיר ירושלים לשנת 2005.

ביוגרפיה
--------

משה רוסנק נולד בשנת 1924 בקושיצה (אז בצ'כוסלובקיה, כיום בסלובקיה), למשפחה דתית וציונית. סבו, יהושע רוסנק, שימש כציר בקונגרס הציוני. לאביו של רוסנק היה בית חרושת למגבעות, ואמו הייתה עקרת בית. בצעירותו היה חבר בתנועת בני עקיבא בעירו. כשהיה בן 9 עלו אביו ושני אחיו הגדולים לארץ ישראל, באופן בלתי לגאלי. רוסנק הצטרף אליהם יחד עם אמו, אחיו הצעיר ואחותו כעבור שנה. 

משפחת רוסנק שינתה את שם המשפחה ל"לוי" כדי להתחמק מהשלטונות הבריטיים בארץ ישראל. המשפחה התגוררה בדירת חדר בשכונת בית ישראל בירושלים, ופתחה חנות מגבעות. רוסנק למד בתלמוד תורה מזרחי בעיר. בשנת 1938, נפטר אביו של משה מלוקמיה. 

בגיל 15 הצטרף רוסנק לתנועת הנוער הציונית-דתית "ברית החשמונאים". מגיל 17 עבד בעבודות מזדמנות ובהמשך החל לעבוד בבנק למשך מספר שנים. בתקופה זו הצטרף לאצ"ל, ועבר קורסים והכשרות שונות. בהמשך עבר ללח"י, מסיבות אידאולוגיות, ולאחר תקופה מסוימת קיבל תפקיד פיקודי. כינויו המחתרתי היה "אברם". בשנת 1945 התגייס להגנה ועבר קורס מפקדי מחלקות, אותו סיים ב-29 בנובמבר 1947, ביום החלטת החלוקה, ויום לפני פרוץ מלחמת העצמאות.

מפקד העיר העתיקה בתש"ח
----------------------

השלט שעל אבן ההנצחה ברחבת משה רוסנק ברחוב היהודים ברובע היהודי בעיר העתיקה, בירושלים
בתחילת מלחמת העצמאות נשלח לפקד על מחלקת חי"ש ברובע היהודי בירושלים. במרץ 1948 החליף את אברהם הלפרין בתפקידו כמפקד הרובע, ונערך עם לוחמיו להגנה על הרובע מפני תקיפות הלגיון הערבי. ב-28 במאי, לאחר תקופה של מצור ולחימה מתמשכת ברובע, ובסיומו של קרב קשה, חתם רוסנק יחד עם ההנהגה האזרחית על הסכם הכניעה, ויצא לשבי הירדני. לאחר מספר חודשים שוחרר מהשבי. 

בשנת 2005 הוענק לרוסנק תואר יקיר ירושלים. בנימוקי הוועדה נכתב כי הפרס מוענק לרוסנק "...על היותו מפקדו של קרב הגבורה על הרובע היהודי ושליחות חייו לספר על מורשת קרב זאת בירושלים... עמידת הגבורה של לוחמי הרובע בפיקודו הייתה השראה לחיילי הצנחנים שכבשו את העיר העתיקה במלחמת ששת הימים."

משה רוסנק נפטר בכ"א בתמוז ה'תשס"ו (2006) ונטמן בהר הזיתים בסמוך לקבר האחים לחללי הרובע היהודי ושל לוחמי העיר העתיקה במלחמת העצמאות.

על שמו - "רחבת משה רוסנק" ברחוב היהודים ברובע היהודי בירושלים.

ראו גם
------

* הרובע היהודי במלחמת העצמאות

קישורים חיצוניים
----------------

* משה רוסנק, דף ציבורי לזכרו בפייסבוק.
* משה רוסנק בראיון שעות לפני פטירתו לאלידע בר שאול, בגיליון מעייני הישועה.
* משה רוסנק, באתר עיריית ירושלים
* מפקדה האחרון של העיר העתיקה במלחמת העצמאות, אתר הר הזיתים
* משה רוסנק באתר מוזיאון חצר היישוב הישן
* משה רוסנק באתר ערים בלילה מתוך כתביו של אהרון לירון
* קטע קול יובל מלחי, פרק 152: המפקד שהציל אלפים – משה רוסנק – גיבורים נשכחים, באתר "קטעים בהיסטוריה", 22 במרץ 2016
* מפקדה האחרון של העיר העתיקה אתר הר הזיתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
**הרי הפירנאים**  (בצרפתית: **Pyrénées**, בספרדית: **Pirineos**, בקטלאנית: **Pirineus**, באוקסיטנית: **Pirenèus**, בבסקית: **Pirinioak**) הם רכס הרים המפריד את חצי האי האיברי מאירופה ומהווה גבול בין ספרד לצרפת; במרכזם נמצאת הנסיכות אנדורה. אורכם, מחוף הים התיכון עד חוף האוקיינוס האטלנטי הוא 430 קילומטר. הפסגה הגבוהה ביותר בהם היא אנטו (Aneto), בגובה 3,404 מטר מעל פני הים.

הפירנאים לא רק מפרידים בין ספרד בדרום לצרפת בצפון, אלא גם מחלקים שתי קבוצות אתניות בין שתי המדינות: הקטלאנים במזרח והבסקים במערב. לשתי הקבוצות הללו יש זהות ועצמאות נפרדת בצד הספרדי, שבו השלטון המרכזי היה חלש יותר לאורך השנים. בצד הצרפתי, לעומת זאת, אין לקבוצות אלו זהות עצמאית. בעמקים הגבוהים שבמרכז רכס ההרים שוכנות גם תרבויות שהיו מבודדות רוב השנים מהאירועים שסביבם (למשל בעמק מדריאו פרפיטה קלארור). עם תרבויות אלו נמנות אנדורה, ששמרה על זהותה, את חבל סֶרֶדניה (Ceredanya) ואת תושבי עמק אראן (Val d'Aran) שמחולקים בין צרפת לקטלוניה שבספרד למרות היותם בעלי שפה (אראנית, Aranese) ומאפיינים ייחודיים.

בעבר התבססה רוב הכלכלה של המתיישבים בפירנאים על חקלאות, אולם כיום ענף הפרנסה העיקרי הוא תיירות, ובייחוד תיירות החורף, שהתפתחה מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 והביאה לשגשוג כלכלי. העיירה ויילה (Vielha) לדוגמה, בירתו של עמק אראן, התפתחה מכפר חקלאי נידח למרכז של מלונות סקי לאחר שנפתח בסמוך אתר סקי ב-1964. כיום, רוב בתיה של העיירה, שבאופן רשמי מתגוררים בה 4,547 תושבים, הם מלונות ודירות נופש.

מלבד תיירות החורף מושכים ההרים חובבי טבע, מטיילים רגליים, מטפסי הרים וחובבי ספורט אתגרי, שתרים את הפארקים והשמורות. ברחבי האזור ניתן לחוות כמעט כל סוג של ספורט אתגרי, ממסעות רגליים של שעות, ימים או שבועות דרך רפטינג ואופני הרים, ירידה בוואדיות ומעוקים צרים עם מפלי מים (ספורט שקרוי: קניונינג, Kenyoning), סנפלינג וכלה בקפיצות באנג'י. הפארק הלאומי אייגואסטורטס הוא אחד ממוקדי התיירות המובילים בחלקם הספרדי של הרי הפירנאים, בתחומי הקהילה האוטונומית קטלוניה.

בפירנאים מצוי גם חלק מהעדויות הקדומות ביותר לאדם הקדמון ביבשת אירופה. במערות רבות, במיוחד בצד הצרפתי, השתמרו בין היתר, ציורי קיר קדומים והתגלו גם ממצאים פרהיסטוריים אחרים.

|  |  |
| --- | --- |
| תמונת לוויין של הפירנאים |  |
|

ראו גם
------

* אורואל

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **הרי הפירנאים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הרי הפירנאים** |

* מאיר בלייך, הרי לכם: מסע בהרי הפירנאים, באתר nrg‏, 2 באפריל 2011
* רוני כפיר בר משי, פרא מתורבת: טיול משפחתי בהרי הפירנאים, באתר nrg‏, 7 במאי 2012
* רון פלד‏, ספרדי כפול: חופשה שקטה וסוערת בפירנאים, באתר וואלה!‏, 29 במאי 2014
* מיקי גינסברג‏, ברצלונה מחוץ לתחום: חופשה בפרינאים הספרדים, באתר וואלה!‏, 10 בדצמבר 2014
* גיל אפרת, ‏35 ימים מאתגרים על שביל ההליכה המפורסם שחוצה את הרי הפירנאים, באתר מעריב אונליין, 22 בפברואר 2018
* אוסף כתבות עם מסלולים בהרי הפירנאים של קטלוניה ואראגון, באתר GoTravel
* הרי הפירנאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11981535s (data)
* GND: 4047911-0
* NDL: 00629076
* NKC: ge130556
* VIAF: 241428861
* WorldCat: viaf-241428861

 |
יוסף יזרעאלי, הדפס המוצג בתערוכה מתמדת במועצה אזורית בקעת הירדן
**יוסף יזרעאלי** (28 ביוני 1906 - 28 במרץ 1973) היה סגן ציר ואחר כך ציר בשלושה קונגרסים ציוניים בשנות השלושים. חבר המזכירות והלשכה של מפא"י, חבר הוועד הפועל של ההסתדרות והוועד הפועל הציוני והמזכיר הראשון של איחוד הקבוצות והקיבוצים. חבר וממלא מקום ראש המפקדה הארצית של ה"הגנה". איש תעשיית הביטחון בישראל ומנהל התע"ש בשנים 1946–1947. עם הקמת משרד הביטחון ב-1948 היה למזכיר הכללי הראשון שלו.

קורות חיים
----------

נולד בקייב, באותה עת האימפריה הרוסית, להוריו, דוד יזרעאלי וחיה לבית אלטמן. קיבל בהתחלה חינוך יהודי ואחר כך גמר בית ספר תיכון של המשטר הבולשביקי בקייב. בו בזמן היה פעיל בחשאי בתנועת "השומר הצעיר" (חבר הוועד של אזור קייב) וב"החלוץ". אסיר ציון בשל פעילותו הציונית. בסוף 1924 עלה לארץ ישראל והחל את פעולתו בייסוד תנועת הצופים העובדים והנוער העובד. היה ב-1924 ממייסדי וראשוני קיבוץ אפיקים ואחר כך מפעילי הקיבוץ המאוחד ואיחוד הקבוצות והקיבוצים. החל מ-1928 ובמשך שנות השלושים היה שליח ההסתדרות במדינות הבלטיות ובמדינות נוספות באירופה וארגן שם בין השאר את תנועות הנוער. חבר מזכירות מרכז מפא"י ומועצת הקיבוץ המאוחד.

ב-1932 נשא לאשה את לאה לבית ואס ולשניים נולדו בן ובת.

היה סגן ציר ואחר כך ציר בקונגרסים הציוניים ב-1933, 1935 ו-1939.

בשנות מלחמת העולם השנייה היה שליח ההסתדרות בארצות הברית ובשנת 1941 יזם הקמת פלוגת טיס שם, שתעסוק בהכשרתם של צעירים יהודים כטייסים. בכספים שנתקבלו מהסוכנות היהודית ומידידי תנועת "החלוץ" בארצות הברית, נרכשו שלושה מטוסי אימון ובאמצעותם הודרכו שתי קבוצות שמנו יחדיו כ-20 חניכים, בשדה תעופה פרטי בהייטסטאון שבניו ג'רזי. המגמה הייתה להכשירם לקבלת רישיון טיס מסחרי, אולם מהלך האימונים הופסק פחות משנה לאחר תחילתו, עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. רוב משתתפי הקורס הספיקו לגשת לבחינות טיס, אולם רק בודדים מהם קיבלו רישיון טיס מסחרי.

פעיל ב"הגנה" מאז בואו ארצה, ראש סיעת ההסתדרות וחבר המפקדה הארצית של ההגנה מטעמה החל ממאי 1946. לקראת הקמת המדינה כיהן כממלא מקום ראש המפקדה הארצית. מנהל התע"ש בשנים 1946–1947. משהוקמה מדינת ישראל התמנה למזכיר כללי של משרד הביטחון.

ביוני 1965, כשפרש דוד בן-גוריון ממפא"י והקים את רפ"י היה יזרעאלי אחד מהמצטרפים אליו.

יזרעאלי נפטר בשנת 1973 ונקבר בבית הקברות של קיבוץ אפיקים.

כתיבתו
------

פרסם מפעם לפעם מאמרים ב"דבר" ובעיתוני הנוער והחלוץ.

### ספריו

* **לפעמים: שירים**, הוצאת עקד, 1959
* **בשליחות ביטחונית**, הוצאת עם עובד, 1972.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יוסף יזרעאלי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1790
* דף הנצחה באתר קיבוץ אפיקים

הערות שוליים
------------

1. ↑  מת יוסף יזרעאלי, דבר, 29 במרץ 1973
2. ↑  "פלוגת טיס", באתר חיל האוויר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301358905171
* ISNI: 0000 0000 6936 2182
* VIAF: 97331310
* WorldCat (עם VIAF): 97331310

 |
**עמק לאוטרברונן** (בגרמנית: **Lauterbrunnental**) הוא עמק טבעי הנמצא בקנטון ברן בשווייץ. בעמק נמצאת העיירה לאוטרברונן (אנ') הקרויה על שם העמק ומתגוררים בה כ־900 תושבים. העמק ידוע בזכות פסגות ההרים ו־72 המפלים המקיפים אותו. המפל הגבוה ביותר הוא מפל שטאובך (אנ') הנישא לגובה של 297 מטר.

הרים בעמק לאוטרברונן
--------------------

העמק נמצא למרגלותיהם של הרי יונגפראו (הנישא לגובה 4,158 מטר), הר מנך (4,107 מטר) והר אייגר (3,970 מטר) במזרח. למרגלות הר גלטשרהורן (3,983 מטר) ומיטאגהורן (3,897 מטר) במערב והרי גשפאלטנהורן (3,436 מטר) ושילטהורן (אנ') (2,970 מטר) בדרום. הוא שוכן גם למרגלות קיר לאוטרברונן מצפון, הנמתח לאורך 8 ק"מ.

אקלים בעמק לאוטרברונן
---------------------

עמק לאוטרברונן נמצא בגובה 813 מטר מעל פני הים ומזג האוויר בו חמים אך ממוזג והטמפרטורה הממוצעת היא 7.6 מעלות צלזיוס. בין השנים 1981 ועד 2010, ירדו 136.5 ימי גשם או שלג בממוצע בעמק לאוטרברונן בכל שנה, עם כמות משקעים ממוצעת של 1,092 מ"מ. החודש היבש ביותר בעמק לאוטרברונן הוא מרץ עם 69 מ"מ משקעים והחודש עם כמות המשקעים הגבוהה ביותר הוא אוגוסט עם 129 מ"מ. 

חודש יולי הוא החודש החם בשנה עם טמפרטורה ממוצעת של 16.6°C והחודש הקר ביותר בשנה הוא ינואר עם טמפרטורה של מינוס -1.2°C.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמק לאוטרברונן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ערים נסתרות בעולם
2. ↑  Lauterbrunnen Climate Summary