recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גדעון שגיא** (נולד ב-1939) הוא מעצב גרפי ישראלי, מייסד סטודיו "גדעון שגיא – עיצוב תקשורת חזותית". עבודתו הנודעת ביותר היא עיצוב לוגו מפלגת הליכוד.

ביוגרפיה
--------

שגיא נולד בפתח תקווה. בילדותו ובנערותו הרבה לעסוק בציור, ובין היתר אייר איורים שנתפרסמו ב"דבר לילדים". עבודת העיצוב הגרפי הראשונה שהכין הייתה הלוגו של גימנסיה אחד העם פתח תקווה, שבה זכה במקום הראשון בתחרות עיצוב הלוגו. בצה"ל שירת בגדוד 51 של חטיבת גולני.

בשנת 1962 החל את לימודיו במחלקה לגרפיקה שימושית בבצלאל. בעת לימודיו זכה בפרס הרמן שטרוק. בשנת 1966 חזר למרכז, והתקבל למשרד הפרסום טל של הפרסומאי אליהו טל ועבד שם לזמן קצר.

בשנת 1971 החל לעבוד כפרילאנסר, במעמד מעצב חיצוני, עבור חברת הפרסום דחף. הוא עיצב עבור החברה בעיקר מודעות לעיתונים. בשנת 1974 עיצב את הלוגו של מותג העוף של תנובה "תנועוף". בשנת 1977 קיבל לידיו את העיצוב של קמפיין הבחירות של מפלגת הליכוד. במסגרת זאת עיצב עבור המפלגה את הלוגו שלה, ובה האות למ"ד מעוצבת כדגל מתנפנף - עיצוב שהפך לאחד המפורסמים בתולדות הפוליטיקה הישראלית, ומשמש כבסיס ללוגו המפלגה עד היום. בשנת 1980 שינה מעט הפרסומאי ראובן אדלר את הסמל על בסיס הגופן העברי "חיים" בתצורה מוטה והוסיף את הצבע הכחול. בשנת 1980 עיצב את הלוגו של מפעלי תיירות עין גדי.

בשנים 1980, 1982, 1985 ו-1997 עיצב את כרזת יום העצמאות. במהלך השנים עיצב מעל 40 בולים לשירות הבולאות הישראלי ואף מספר בולים לאו"ם. הבול הראשון שעיצב, בשנת 1977, הוא בול הנח"ל, עם דימוי של קסדת פלדה המשמשת גבעה ועליה בתים ומגדל מים. כמו כן עיצב בשנת 2003 את בול יום השואה. לאורך השנים אף עיצב מספר מטבעות, למשל מהדורה מיוחדת של מטבעות שהוצאו לכבוד ההכרה בתל חצור כאתר מורשת עולמית של אונסקו, סדרה שהוציא בנק ישראל בשנת 2014, וסדרה נוספת לכבוד ההכרה בעבדת כאתר מורשת עולמית של אונסקו, סדרה שהוציא בנק ישראל בשנת 2015.

בשנת 2020 העלה את תערוכת היחיד "רשמים" בגלריה העירונית בגבעתיים, באוצרותה של נטע הררי נבון. את התערוכה ליווה סרט בן 9 דקות שצילם יואב בצלאלי, שעוסק בעבודות האמנות של שגיא ובקריירה שלו כמעצב גרפי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גדעון שגיא** בוויקישיתוף
* גדעון שגיא - רשמים, סרטו של יואב בצלאלי, באתר YouTube
* רני רדזלי, גדעון שגיא: איך בתוך שחור ולבן נמצאים כל הצבעים וכל האפשרויות, באתר פורטפוליו, 5 במרץ 2020
* גדעון שגיא, באתר מכון שנקר לתיעוד וחקר העיצוב בישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  רני רדזלי, גדעון שגיא: איך בתוך שחור ולבן נמצאים כל הצבעים וכל האפשרויות, באתר פורטפוליו, 5 במרץ 2020
2. ↑  יובל סער, עכבר העיר אונליין, כיצד נוצר הלוגו של אובמה?, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2008
3. ↑  סקירה שנתית 2014, באתר בנק ישראל
4. ↑  סקירה שנתית מחלקת המטבע 2015, באתר בנק ישראל
הכריכה של הגרסה הראשונה של הלברית של Alma llanera.
**ארץ שמש ומים**  הוא שיר מתורגם מוונצואלה שבמקור נקרא **Alma llanera** - נשמה של המרחבים, שיר בסגנון החורופו (joropó), שנחשב להמנון השני של וונצואלה

.

הטקסט המקורי בספרדית נכתב על ידי בוליוואר קורונאדו (Bolívar Coronado) והוא הולחן על ידי פדרו אליאס גוטיארס (Pedro Elías Gutiérrez) לסרסואלה
 ובוצע לראשונה בתיאטרון של קרקאס ב-19 בספטמבר 1914.

השיר זכה מיד להצלחה רבה, למחרת השמעתו הוא זכה לשבחים בעיתונות המקומית, זיכה את מחבריו בפרסים מאת הנשיא דאז; ובמהלך השנים הקרובות התפשט לכל מרכז אמריקה ולספרד, וזכה חיש למעמד של המנון שני בוונצואלה.

הנוסח המקורי של השיר:

> 
> **Alma llanera**  
> 
>   
> 
> Yo nací en esta ribera  
> 
> del Arauca vibrador,  
> 
> soy hermana de la espuma,  
> 
> de las garzas, de las rosas,  
> 
> soy hermana de la espuma,  
> 
> de las garzas, de las rosas  
> 
> y del sol, y del sol.  
> 
>   
> 
> Me arrulló la viva Diana  
> 
> de la brisa en el palmar,  
> 
> y por eso tengo el alma  
> 
> como el alma primorosa,  
> 
> y por eso tengo el alma  
> 
> como el alma primorosa  
> 
> del cristal, del cristal.  
> 
> Amo, lloro, canto, sueño  
> 
>   
> 
> con claveles de pasión,  
> 
> con claveles de pasión.  
> 
> Amo, lloro, canto, sueño  
> 
> para ornar las rubias crines  
> 
> del potro de mi amador.  
> 
> Yo nací en esta ribera  
> 
> del Arauca vibrador,  
> 
> soy hermana de la espuma,  
> 
> de las garzas, de las rosas  
> 
> y del sol.
> 
> 
> 
> 

השיר בתרגום חופשי

> 
> **נשמה של המרחבים**  
> 
>   
> 
> נולדתי בגדה זו של נהר האָרָאוּקָה (Arauca) הרוטט  
> 
> אני אחות לקצף, לאנפות, לוורדים ולשמש.  
> 
>   
> 
> רחשה לי תרועת ההשכמה של הרוח בחורש הדקלים  
> 
> ועל כן נשמתי כנשמתו העדינה של הבדולח.  
> 
>   
> 
> אני אוהבת, בוכה, שרה, חולמת  
> 
> עם ציפורנִים של כמיהה  
> 
> אני אוהבת, בוכה, שרה, חולמת  
> 
> כדי לקשט את רעמתו הבהירה של הסייח של אהובי.  
> 
>   
> 
> נולדתי בגדה זו של נהר האראוּקה הרוטט  
> 
> אני אחות לקצף, לאנפות, לוורדים ולשמש.
> 
> 
> 
> 

כיום מקובל לשיר אותו בוונצואלה בשינויים קלים: בלשון זכר, שינוי השורה המתייחסת ל"סייח של אהובי", וכו'.

לשיר נכתב נוסח עברי על ידי אהוד מנור, והוא בוצע לראשונה על ידי מתי כספי (שגם עיבד) והפרברים בתקליט שיר אהבה רחוק שכלל שירים מדרום אמריקה.
הנוסח העברי אינו תרגם מדויק, אינו מתייחס לוונצואלה, וקשור באופן רופף לרוח הנוסח המקורי.

לכבור יובל 75 של השיר הוא בוצע על ידי התזמורת הסימפונית של ונצואלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארץ שמש ומים** בוויקישיתוף
* מילות הנוסח העברי בשירונט
* השיר בספרדית בביצוע הפרברים, ביוטיוב.
* הגרסה העברית בביצוע הפרברים ומתי כספי, ביוטיוב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ¿Qué representa el Alma llanera para Venezuela? מאתר ערוץ הטלוויזיה של ממשלת ונצואלה.
2. ↑  zarzuela - סוג של אופרטה או הצגת תיאטרון קטנה.
סמלילה הקודם של העמותה
**פורום ניהול הידע בישראל** הוא עמותה ישראלית רשומה ללא מטרות רווח. העמותה נוסדה בשנת 2009.

מטרות
-----

מטרת פורום ניהול הידע בישראל היא לשמש מקור ידע ומרכז מקצועי עבור העוסקים בניהול ידע בארגונים בישראל. הארגון פועל לקיים רשת קשרים ענפה ופעילות מקצועית שוטפת בין כל העוסקים בתחום זה ובתחומים הקשורים לו, כגון למידה וחדשנות.

הפורום פועל לפתח ידע חדש בנושא ניהול ידע בארגונים, המבוסס על הניסיון המעשי של החברים בו ופועל לקדם את הנושא בישראל. הוא שואף לאגד כחברים בו את כל העוסקים והמתעניינים בתחום בישראל, לפעול לקדם את ניהול הידע כמקצוע מוכר ופורמלי ולפתח קשרים מקצועיים עם ארגונים עמיתים בעולם.

היסטוריה
--------

הפורום הוא ממשיך דרכו של "פורום מנהלי הידע בארגונים בישראל", אשר נוסד בינואר 2001 על ידי יגאל חמיש, שבאותה עת שימש כמנהל הידע בחטיבת הנדסה ותכנון של חברת בזק. במשך קרוב לעשור שימש הפורום אכסניה לחלק גדול ממנהלי הידע בארגונים באותה תקופה. חברי הפורום נפגשו אחת למספר חודשים באחד הארגונים ולמדו על הנעשה בארגון בתחום ניהול הידע.

במאי 2009 חברו יחד 12 מחברי הפורום והחליטו למסד את פעילות הפורום ולהפוך אותו לעמותה רשומה. הפורום הרחיב את פעילותו מעבר למנהלי ידע בארגונים, ופתח את שעריו בפני כל העוסקים והמתעניינים בניהול ידע בישראל. המעבר לעמותה רשומה אפשר לגבות כספים מהחברים ולערוך כנסים שנתיים. הכנס הראשון נערך ב-22 בפברואר 2010.

הפורום מפעיל מתכונת של מפגשים תקופתיים, מפגשים פנים אל פנים ומפגשים מקוונים ברשת. הפורום פתח אתר רשת חברתית פתוח ברשת והפך לעמותה רשומה.

פעילות
------

הפורום מתנהל כקהילת ידע בה חברים אנשי מקצוע, יועצים, מנהלי ידע ואחרים המעוניינים לקדם את נושא ניהול הידע ואו מתעניינים בו.

בעמותה רשומים חברים אשר מחדשים את חברותם מדי שנה ומשלמים דמי חבר בסיסיים המשמשים למימון הכנס השנתי ופעילויות העמותה. בראש העמותה פועל צוות מנהל, שמתאם ומניע את פעילויות העמותה. חברי הצוות המנהל נבחרים אחת לשנה בידי חברי העמותה בכנס השנתי של הפורום, שמתקיים לרוב בחודש מרץ. בצוות המנהל יש בעלי תפקידים כמו יו"ר, גזבר, יועץ משפטי, וועדת ביקורת.

גזבר העמותה מגיש מדי שנה דוח כספי מפורט. חברי וועדת הביקורת מגישים דו"ח ביקורת. הדו"חות מפורסמים באתר העמותה ומוצגים לחבריה.

הפורום מקיים מספר מפגשים בשנה ובהם הרצאות ושיחות בנושאי ניהול הידע. חלק מהמפגשים הם מפגשי פנים אל פנים במתכונת מסורתית וחלק מפגשים וירטואליים ברשת ובשיחות ועידה.

הפורום פועל לשיפור ולהרחבה ולהוספת ערכים בוויקיפדיה בנושאי ניהול ידע ופועל עם האקדמיה בנושאי לימוד ומחקר. אתר האינטרנט מרכז פעילות בכעשרים קבוצות עניין. באתר סיכומים ומסמכים בעלי עניין בניהול ידע ובפעילות העמותה. האתר פתוח לכל לקריאה ולחיפוש. כל אחד גם יכול להירשם כחבר באתר כדי להשתתף בשיחות או לנהל בלוג אישי. הרשמה זו היא נפרדת מהרשמה לחברות בעמותה והיא ללא כל תשלום. באתר רשומים מעל ל-650 חברים.

ראו גם
------

* פורום (אינטרנט)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פורום ניהול הידע בישראל
* פורום ניהול הידע בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"
* דף המידע של הכנס השנתי של פורום ניהול הידע

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 51145304382378570275
* WorldCat: viaf-51145304382378570275

 |
לוגו SDTV
**טלוויזיה בהפרדה תקנית** (באנגלית: **SDTV** – **Standard Definition TeleVision**) היא מערכת טלוויזיה העושה שימוש ברזולוציה סטנדרטית שלא נחשבת שידור בהפרדה גבוהה (HDTV). המונח מתייחס בדרך כלל לשידורי טלוויזיה דיגיטלית כאשר רזולוציית השידור זהה לרזולוציית השידור האנלוגי.

בישראל וברוב אירופה פורמט הטלוויזיה הסטנדרטי הנפוץ לשידור הוא 576i. לעומת זאת, בארצות הברית הפורמט בסיסי אף יותר והוא 480i.

למדינות מסוימות בעולם סטנדרט השידור בטלוויזיה הוא 576i (כחול), בעוד שאצל אחרות הוא 480i (ירוק)

יחסי הגדלים של הפיקסלים
-----------------------

| פורמט הווידאו | רזולוציה | יחס הגודל של כל פיקסל | רזולוציה פיקסלים מרובעים שווי ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| 480i 4:3 (ידוע גם כ-NTSC) | 704x480 | 10:11 | 640x480 |
| 720x480 | 654x480 |
| 480i 16:9 (ידוע גם כ-NTSC)
מסך רחב | 704x480 | 40:33 | 854x480 |
| 720x480 | 872x480 |
| 576i 4:3 (ידוע גם כ-PAL) | 704x576 | 12:11 | 768x576 |
| 720x576 | 786x576 |
| 576i 16:9 (ידוע גם כ-PAL)
מסך רחב | 704x576 | 16:11 | 1024x576 |
| 720x576 | 1048x576 |

יחס הגודל של כל פיקסל זהה עבור הרזולוציות 720 ו-704, כיוון שהחלק המרכזי של התמונה ברוחב 720 פיקסלים שווה לתמונה של 704 פיקסלים לרוחב.

ראו גם
------

* HDTV
* Ultra HDTV
* MPEG-2
* הפרדה גבוהה
**שארלי שלום אטאלי** (1930–2006) היה מהנדס ישראלי.

קורות חיים
----------

אטאלי נולד בקונסטנטין שבאלג'יריה וכתלמיד מצטיין נשלח בנעוריו ללימודים במכון הלאומי לאווירונאוטיקה שבצרפת. בתום לימודיו הוא עבד בחברת "סוד אוויאסיון" ולאחר מכן במפעל "SEREB" לייצור טילים בליסטיים. אטאלי נתמנה על ידי הנשיא שארל דה גול לראש פרויקט טיל "דיאמנט". עבור פועלו בתפקיד זה הוענק לו בשנת 1965 אות לגיון הכבוד. לאחר הצלחת שיגור הטיל הוא מונה לאחראי על פעילות צרפת בפרויקט "אירופה 1" לייצור טיל בתוכנית משותפת למדינות אירופה.

בשנת 1969 התבקש אטאלי על ידי משה ארנס, מנהל חטיבת ההנדסה בתעשייה האווירית באותה עת, לעלות לישראל ולסייע בפיתוח מטוס הכפיר. אטאלי נענה בחיוב ותוך זמן קצר עלה עם אשתו ושני ילדיו. במהלך שנות עבודתו בתעשייה האווירית הוא לקח חלק בין היתר בפיתוח "כפיר", "אריה", ו"לביא". עבור פיתוח המזל"ט "זהבן" הוענק לו, במשותף עם חבריו לצוות הפיתוח, פרס ביטחון ישראל לשנת 1981. עבודתו נמשכה עד צאתו לגמלאות ב-1995.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, לגיונר של כבוד שהניח את התשתית לתעשיית המטוסים, באתר הארץ, 10 במאי 2006
**ארצ'יבאלד קולין "ארצ'י" גריי** (באנגלית: **Archibald Colin "Archie" Gray**;‏ 18 באפריל 1877, גלאזגו – 29 ביולי 1943, פייזלי) היה כדורגלן סקוטי.

קריירה
------

גריי החל את קריירת הנוער שלו במועדונים גוואן קולומביה וגלאזגו אשפילד. ב-1899 הוא הצטרף למועדון הכדורגל היברניאן מאדינבורו. הוא שיחק בהיברניאן במשך חמש עונות, וזכה עם המועדון בגביע הסקוטי בעונת 1901/1902 ובאליפות סקוטלנד בעונת 1902/1903. ב-21 במרץ 1903 הוא הופיע במדי נבחרת סקוטלנד בהפסד 0–2 לנבחרת אירלנד, שהיה משחקו הראשון והאחרון בנבחרת.

בקיץ 1904 הוא עבר דרומה והצטרף לוולוויץ' ארסנל מלונדון, זמן קצר לאחר שהמועדון הלונדוני העפיל לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיו. גריי ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-3 בספטמבר, ומייד לאחר מכן הפך למגן הימני הבכיר של ארסנל. הוא שמר על מעמד זה במשך חמש העונות הבאות; המועדון העפיל פעמיים לחצי-גמר גביע ה-FA (בעונת 1905/1906 ובעונת 1906/1907), ובליגה סיים בדרך כלל במרכז הטבלה.

ב-1909 איבד גריי את מקומו בהרכב לסקוטי דאנקן מקדונלד, אך חזר להרכב בעונת 1910/1911 שבה שיחק בשתי עמדות המגן במערך המשחק של ארסנל, בעיקר כמחליפו של ג'ו שו. אולם, כיוון שכבר היה בן 30 הוא היה בעדיפות נמוכה לעומת שחקנים צעירים יותר כגון ג'ון פירט, ובעונת 1911/1912 הוא לא הרבה לשחק. משחקו ה-200 והאחרון במדי ארסנל היה מול נוטס קאונטי ב-23 בדצמבר 1911. באביב 1912 הוא הועבר לפולהאם מהליגה השנייה תמורת סכום של 250 לירות שטרלינג. בפולהאם שותף ב-25 משחקים במשך שלוש עונות, ולבסוף פרש מכדורגל ב-1915. ב-1943 נהרג בתאונת דרכים, בעת עבודתו כנהג.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, **Arsenal Who's Who**,‏ Independent UK Sports,‏ 1995, מסת"ב 1-899429-03-4
**דוכסות פארמה** (באיטלקית: **Ducato di Parma**) הייתה דוכסות בין השנים 1545 ל-1859. עד 1802 הייתה מדינה של האימפריה הרומית הקדושה. בין השנים 1802 עד 1814 נשלטה על ידי ממשל נפוליאון בונפרטה, בין 1814 ל-1847 נשלטה על ידי רעייתו מבית הבסבורג מארי לואיז, דוכסית פארמה ובשנותיה האחרונות נשלטה על ידי בית בורבון. ב-1859 אוחדה עם ממלכת סרדיניה כחלק מאיחוד איטליה.

היסטוריה
--------

היווצרות הדוכסות נעוצה באי בהירות בקשר לירושת דוכסות מילאנו בשנת 1535, כאשר שליטה פרנצ'סקו ספורצה השני נפטר ללא יורש. הן קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והן פרנסואה הראשון, מלך צרפת טענו לזכות על הדוכסות. כחלק מהנסיון לפתור את השאלה נקרעו מעל הדוכסות שטחיה מדרום לנהר הפו, סביב העיר פארמה, והפכו להיות דוכסות פארמה כפייף של בנו הלא חוקי של האפיפיור פאולוס השלישי, פייר לואיג'י פארנזה שהוכתר בהסכמה כדוכס פארמה. בני משפחת פארנזה המשיכו לשלוט בדוכסות עד 1731. 

בשנת 1556 הוענקה לדוכס השני, אוטאביו פארנזה גם העיר פיאצ'נצה וכך הפכה הדוכסות ל"דוכסות פארמה ופיאצ'נצה" (Ducato di Parma e Piacenza). בשנת 1731 איבדה משפחת פרנזה את הדוכסות, כאשר לא נותרו בה יורשים זכרים. בת המשפחה, אליזבטה פארנזה, שנודעה בספרדית בשם איסבל דה פרנסיו, נישאה לפליפה החמישי, מלך ספרד ובנם, קרלוס, לימים קרלוס השלישי, מלך ספרד ירש את הדוכסות. בשנת 1735 הועברה הדוכסות לשליטת קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בתמורה להעברת ממלכת שתי הסיציליות לשליטת ספרד. בשנת 1748 הועברה השליטה בדוכסות מידי בית הבסבורג לידי פליפה, דוכס פארמה בנם של פליפה החמישי ואליזבטה פרנזה, מייסדו של בית בורבון-פארמה.

בשנת 1796 נכבשה הדוכסות על ידי כוחותיו של נפוליאון בונפרטה. פרדיננדו, דוכס פארמה המשיך לשלוט להלכה, תחת כיבוש צרפתי. במסגרת חוזה ארנחואס (1801) בין בית בורבון לנפוליאון הועברה השליטה על הדוכסות לשלטון צרפתי ישיר, בתמורה להעברת הדוכסות הגדולה של טוסקנה לידי בית בורבון. בשנת 1808 צורפה הדוכסות לקיסרות הצרפתית הראשונה. 

במסגרת קונגרס וינה (1814) נותרה הדוכסות תחת שלטון ישיר של מארי לואיז, דוכסית פארמה, רעייתו של נפוליאון מבית הבסבורג. עם מותה שבה הדוכסות לידי בית בורבון-פארמה, ששלטה גם על דוכסות לוקה. במסגרת מלחמת העצמאות האיטלקית השנייה גורש רוברטו הראשון, דוכס פארמה, השליט האחרון מבית בורבון, מהעיר והיא צורפה לממלכת סרדיניה, שהתמזגה כעבור חודשים מספר לממלכת איטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוכסות פארמה** בוויקישיתוף
* דגלי דוכסות פארמה ומידע נוסף
* מידע מאתר heraldica.org
* The Duchy of Parma-Piacenza, 1748-1802
* מידע היסטורי וגאוגרפי
* The Duchy of Parma, pp.351-354 in vol.3 of W. Spaulding, Italy and the Italian islands, 1841, GB
* דוכסות פארמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550206505171
* LCCN: n80072441
* VIAF: 146578889
* WorldCat: lccn-n80072441

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בערים רומיות, ובראשן מילאנו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מדיולאנום (פירושונים).
קטע מחומת מילאנו העתיקה עם מגדל בן 24 צלעות, גובה 11 מטר
**מדיולאנום** (בלטינית: **Mediolanum**) הוא שמן בלטינית של מספר ערים רומיות, אך המשמעות החשובה ביותר הוא כשמה של **מילאנו** העתיקה. ערים אחרות שנקראו מדיולאנום בתקופה העתיקה היו ויטצ'רץ' באנגליה וסנט בצרפת.

מדיולאנום כבסיסה של מילאנו
--------------------------

פירוש המונח "מדיולאנום" הוא "מרכז המישור", אך הוא בעל שורשים קלטיים: בלטינית, המילה היא planum ולא lanum. מדיולאנום הייתה עיר קלטית, ולאחר מכן רומית חשובה במרכז צפון איטליה. 

טיטוס ליוויוס מתאר את הקמתה על ידי האינסוברים, עם קלטי, לאחר מפלתם בקרבות נגד האטרוסקים בתקופת לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס. בין 225 ו-222 לפנה"ס תקפו הרומאים בראשות גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס את האינסובריים ובכלל זאת את מדיולאנום. העיר הפכה לעיר חשובה בקיסגאליה. בתקופת המלחמות הפוניות פרץ מרד נגד הרומאים בעיר, אבל השליטים הצליחו לדכא אותו ב-196 לפנה"ס.

בשנת 89 לפנה"ס קיבלו תושבי העיר זכויות חלקיות של אזרחי האימפריה וב-49 לפנה"ס זכויות מלאות. בתקופת סטראבון העיר הייתה חשובה כוורונה, אבל קטנה מפטביום. באופן הדרגתי עלתה חשיבותה של מדיולאנום והיא הפכה לעיר החשובה בפרובינקיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדיולאנום** בוויקישיתוף
**סטליאנו פיליפ** (ברומנית: **Steliano Filip**; נולד ב-15 במאי 1994) הוא כדורגלן רומני המשחק בלאריסה. הוא החל את הקריירה כקיצוני שמאלי, אך בהמשך עבר הסבה לתפקיד המגן שמאלי.

קריירת מועדונים
---------------

פיליפ החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית בית הספר לכדורגל LPS בנאטול בטימישוארה. חוזהו המקצועני הראשון הגיע ב-2011, לאחר שהסכים להצעה שקיבל מקבוצת מרמורש באיה מארה, אף על פי שהמועדון העירוני הבכיר, פולי טימישוארה ניסה לשמור עליו בגזרה העירונית.

לאחר עונת בכורה מקצוענית מרשימה, הוא צד את עיניהן של מגלי כישרונות ממועדונים רבים ביבשת, כאשר בין היתר דינמו זאגרב, חטאפה ואפילו יובנטוס הביעו את עניין בכישרון הצעיר. בסופו של דבר, בקיץ 2012, עבר לאחד המועדונים הוותיקים והבכירים ברומניה, כאשר חתם בדינמו בוקרשט על חוזה לחמש שנים. הוא כבש את שערו הראשון עבור דינמו, במהלך משחק ידידות מול המועדון האוסטרי קלאגנפורט. משבליגת העל הרומנית, ב-26 באוגוסט 2012 ערך את הופעתו הבכורה לאחר שנכנס כמחליף במקום קוסמין מאטיי בדקה ה-75 של המשחק מול פטרולול פלוישט.

ב-23 בינואר 2018 חתם בהיידוק ספליט הקרואטית לשלוש וחצי שנים. ב-15 בפברואר 2019 חזר לרומניה וחתם בדונראה קלרסי. ב-21 ביוני 2019 חתם בויטורול קונסטנצה לשנתיים, אך שוחרר מהקבוצה בינואר 2020. ב-13 בפברואר 2020 חתם בלאריסה הקפריסאית.

קריירה בינלאומית
----------------

פיליפ עבר בכל נבחרות רומניה הצעירות, עד שערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת רומניה הבכירה ב-17 בנובמבר 2015, במהלך משחק ידידות בבולוניה מול איטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סטליאנו פיליפ, ברשת החברתית פייסבוק
* סטליאנו פיליפ, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת רומניה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 פנטילימון • 
2 מצל • 
3 ראץ • 
4 מוצי • 
5 הובאן • 
6 קיריקש • 
7 קיפצ'יו • 
8 פינטילי • 
9 אליבק • 
10 סטאנצ'ו • 
11 טורג'ה • 
12 טאטארושאנו •
13 קסרו • 
14 אנדונה •
15 גמאן •
16 פיליפ •
17 סאנמארטן •
18 פרפליצה •
19 סטאנקו •
20 פופה •
21 גריגורה •
22 ספונארו •
23 לונג •
מאמן: יורדנסקו | רומניהרומניה |
**פורום** (באנגלית: **Forum**) הוא מרכז קניות הממוקם בהלסינקי, פינלנד, אשר נפתח בשנת 1985 וממוקם בין הרחובות מנרהיימינטיה, סימונקאטו, איירינקאטו וקאלוונקאטו.

בניין פורום המקורי ממוקם בפינת מנרהיימינטיה וסימונקאטו, ובהמשך הורחב מרכז הקניות באופן משמעותי.

מרכז הקניות כולל חניון תת-קרקעי, המחבר את המרכז למקומות אחרים באזור, בהם החנות סטוקמן.

פורום אף מהווה מרכז עסקים אזורי, ובין היתר מכיל מוזיאון אמנות ליצירותיו של עמוס אנדרסון בבעלות פרטית, וכן מרכז לרפואה ולבריאות השיניים.

הפורום הוא מרכז הקניות היחיד בבעלות פרטית באזור הבירה הפינית. במרכז הקניות קיימת דו-לשוניות, מכיוון שהוא בבעלות ארגונים פיניים ושוודיים, ובמיוחד הפירינגן קונסטסמונדט, שהוקמה בשנת 1940 על ידי עמוס אנדרסון. הארגון תומך בתרבות ובפרסום הפיני-שוודי, ותורם מענקים המגיעים לסכום של עד 3 מיליון אירו לשנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורום** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פורום

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פורום (מרכז קניות)"**.
**GigE Vision** הוא ממשק סטנדרטי שהוצג ב-2006 עבור מצלמות תעשייתיות באיכות גבוהה. הוא מאפשר סביבת עבודה להעברת וידאו במהירות גבוהה ונתוני שליטה ע"ג רשתות Ethernet. הפצה של תוכנה או פיתוח, ייצור או מכירות של חומרה של התקן דורשים רישיון בתשלום שנתי. התקן הופץ על ידי קבוצה של 12 חברות, והוועדה גדלה מאז לכלול יותר מ-50 חברים. 12 החברים המייסדים היו: Adimec, Atmel, Basler AG, CyberOptics, Teledyne DALSA, JAI A/S, JAI PULNiX, Matrox, National Instruments, Photonfocus, Pleora Technologies ו-Stemmer Imaging. ה-AIA (Automated Imaging Association) מפקח על הפיתוח והניהול של התקן.

GigE Vision מבוסס על פרוטוקול IP הסטנדרטי. אחת המטרות היא איחד הפרוטוקול הנוכחי למצלמות תעשייתיות. המטרות הנוספות הן לאפשר לארגוני צד שלישי לפתח תוכנות וחומרה מתאימים ביתר קלות.

GigE Vision אינו פרוטוקול פתוח, ודורש רישיון מיוחד על מנת לפתח דרייברים למצלמות GigE.

טכנולוגיה
---------

ל-GigE Vision יש את האלמנטים המרכזיים הבאים:

* GigE Vision Control Protocol) - GVCP) - רץ על פרוטוקול UDP. התקן מגדיר כיצד לשלוט להגדיר מכשירים. הגדרת זרימת הערוצים והאופן שבו נשלחים התמונות והגדרת תצורת המידע בין המחשבים למצלמות.
* GigE Vision Stream Protocol) - GVSP) - רץ על פרוטוקול UDP. מגדיר את סוגי הנתונים והדרכים שבהן התמונות יישלחו דרך ה-GigE.
* GigE Device Discovery Mechanism - מגדיר את האופן לאיתור ציוד רלוונטי ברשת.
נערות הריין, ציור מאת ארתור רקהאם
**בנות הריין** (בגרמנית: **rheintöcher**) הן 3 דמויות אשר מופיעות במחזור האופרות טבעת הניבלונג של המלחין ריכרד וגנר. שמותיהן של בנות הריין הן ווגלינדה (Woglinde), וולגונדה (Wellgunde), ופלוסהילדה (Floßhilde), והן שלוש נערות דמויות ניאדות (נימפות מים) אשר חיות בנהר הריין ושומרות על זהב הריין. בנות הריין פותחות את האופרה הראשונה, זהב הריין וסוגרות את האופרה האחרונה, דמדומי האלים, ובכך נוצר מעין סגירת מעגל במהלך 3 האופרות. בניגוד לדמויות האחרות באופרות, אשר מבוססות על דמויות שונות במיתולוגיה הנורדית מתוך אדה פרוזאית ואדה פואטית, בנות הריין מבוססות על מעשיות שונות ברחבי אירופה ועל בנות הים והנימפות אשר מופיעות בשירת הניבלונג.

הופעותיהן במהלך האופרות
-----------------------

בנות הריין מופיעות ב-4 סצנות במהלך האופרות, 2 בזהב הריין ו-2 בדמדומי האלים.

### זהב הריין, סצנה 1

### זהב הריין, סצנה 4

### דמדומי האלים, מערכה 3, סצנה 1

### דמדומי האלים, מערכה 3, סצנה 3

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנות הריין** בוויקישיתוף

| אופרות טבעת הניבלונג של ריכרד וגנר |
| --- |
|  זהב הריין  הוולקירות   זיגפריד   דמדומי האלים |
בחיסכון לטווח ארוך, שנעשה בקופות גמל לסוגיהן, בבנקים ולעיתים במלוות חובה, קורה שמתנתק הקשר בין הגוף המנהל את החיסכון ובין בעל החיסכון, או יורשיו. מצב זה נקרא **חיסכון שנותק הקשר עם בעליו**, ובניסוח עממי יותר: **חיסכון אבוד**. זהו מצב לא תקין, ונעשות פעולות שונות כדי להביא לידיעת בעל החיסכון שהכספים ממתינים לו.

גורמים לניתוק הקשר
------------------

* בעל החיסכון שינה את כתובתו בלא שעדכן בכך את הגוף המנהל. עקב כך, מכתבים שנשלחו אליו לא הגיעו לתעודתם, והקשר בינו לבין הגוף המנהל נותק.
* מספר הזהות של בעל החיסכון נרשם באופן שגוי בגוף המנהל, ועקב כך נוצרה אי-בהירות בקשר לזהותו.
* בעל החיסכון נפטר, ולא הותיר ליורשיו מידע על חסכונותיו.

פעולות לחידוש הקשר
------------------

כאשר הגיע מועד הפירעון של מלוות חובה שהוטלו בישראל פעמים אחדות, התברר פעמים רבות שלבנק ישראל, הממונה על ניהול המלוות, אין מידע מספיק לאיתור בעליהם של מלוות שלא הוגשו לפירעון. הבנק הקים, במסגרת מנהל מלוות המדינה, צוות שמטרתו איתור בעליהם של המלוות, על פי המידע החלקי שהיה ברשותו.

סעיף 24 לחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל), התשס"ה-2005, מסמיך את שר האוצר לקבוע "הוראות לעניין הצעדים והפעולות שעל חברה מנהלת לנקוט לשם איתור עמיתים שהקשר עמם נותק ולשם איתור מוטבים לאחר מותו של עמית". בשנת 2012 מימש השר את סמכותו זו, והתקין את תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (איתור עמיתים ומוטבים), התשע"ב-2012.

במאי 2013 השיק משרד האוצר אתר אינטרנט שנועד לאפשר לכל אדם לאתר פיקדונות אבודים, שלו או של הוריו, בקופות גמל. לאחר הזדהות באתר מקבל האדם מידע על כל הכספים הרשומים על שמו בקופות גמל, ועל פי מידע זה יוכל לפנות לגופים המנהלים כדי לחדש את הקשר עמם.

נכסים של נספי השואה
-------------------

 ערך מורחב – **החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה**  

קטגוריה מיוחדת של פיקדונות שנותק הקשר עם בעליהם היא פיקדונות של אנשים שנספו בשואה. בהשבת כספים אלה עסקה "החברה לאיתור ולהשבת נכסי נספי השואה בע"מ" לאחר משא ומתן שניהלה החברה עם בנקים בישראל, הועברו אליה עשרות מיליוני ש"ח, לשם העברתם ליורשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנוע לאיתור כספים אבודים באתר משרד האוצר
* נועם בר, החלפתם עבודות? כך תמצאו את כספי הפנסיה האבודים שלכם, באתר TheMarker‏, 20 בינואר 2012
* אסא ששון, כך תאתרו כספי חסכונות בעזרת משרד האוצר, באתר TheMarker‏, 7 במאי 2013
* שירות גלובס, ‏הכסף ששוכב בבוידעם: איך מאתרים חשבונות לא פעילים?, באתר גלובס, 6 במאי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  עירית אבישר, ‏"הר הכסף": כך תגלו אם יש לכם חשבון או פיקדון לא פעיל, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2016
2. ↑  יאיר שלג, באירופה כבר גמרו את הבדיקה, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2003
3. ↑  צבי לביא, ‏הכנסת אישרה את הקמת החברה הממשלתית להשבת נכסי קורבנות השואה בישראל, באתר גלובס, 19 בדצמבר 2005
4. ↑  אריאל אטיאס, אחרי 70 שנה: בנקים ישראליים החלו להחזיר כספי חשבונות של נספי שואה, באתר "ביזפורטל", 20 באוקטובר 2009
5. ↑  תומר זרחין, דו"ח בבנק לאומי: אין צורך להשיב רבע מיליארד שקל של נספי השואה, באתר TheMarker‏, 18 בנובמבר 2008
6. ↑  דנה ויילר-פולק, בנק לאומי יעביר 130 מיליון שקל ליורשי נספים וניצולים, באתר הארץ, 27 במרץ 2011
**אוורט בקסטרום** (בשוודית: **Evert Bäckström**) הוא דמות ספרותית שוודית פרי עטו של הקרימינולוג והסופר לייף פרסון. בקסטרום הוא בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה העוסק בפתירת תיקים מורכבים.

בניגוד למקובל בדרך כלל בספרות בלשים, בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק. הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. בנוסף על כך הוא מנצל את מעמדו במשטרה כדי לזכות בטובות הנאה ולטפח קשרים. עם זאת, הוא ניחן באינטואיציה ובנחישות שבעזרתן הוא מצליח לפתור תיקי רצח רבים.

בספריו של לייף פרסון
--------------------

בקסטרום מופיע לראשונה כדמות משנית ברומן "נופל בחופשיות כמו בחלום" (Faller fritt som i en dröm) אשר הוא החלק האחרון בטרילוגיה "נפילת מדינת הרווחה" (Välfärdsstatens fall). בספר זה מחליטה משטרת שוודיה לפתוח מחדש את תיק הרצח של ראש ממשלת שוודיה אולוף פלמה. בקסטרום הוא חלק מהצוות שחוקר את הפרשה, ובסופו של דבר משיג בעצמו את ראיית הזהב שמובילה את המשטרה אל הרוצחים.

בנוסף להופעתו כדמות משנית, פרסון כתב שלושה ספרים אשר בהם בקסטרום הוא הדמות הראשית: הרצח של לינדה, רצח בראשי תיבות, והסיפור האמיתי על אפו של פינוקיו. בכל אחד מהספרים, בקסטרום מפקד על צוות של שוטרים העוסק בפענוח מקרה רצח. ברך כלל הוא אינו מתעניין כלל במקרה הרצח עצמו, אלא בפרסום שיביא לו המקרה, או בטובות ההנאה הנלוות. עם זאת, הוא מצליח תמיד לפתור את המקרה באמצעות האינטואיציה החדה שלו, ועבודת המשטרה הקפדנית של אנשי צוותו.

בשל אופיו היהיר והאנוכי, בקסטרום צבר לעצמו במהלך השנים אויבים רבים במשטרת שוודיה, ולא אחת הסתבך בעצמו בפלילים. עם זאת, הוא תמיד הצליח להיחלץ מהתסבוכת תודות לאופיו הנועז ולשקריו המתוחכמים. בנוסף לעבודתו במשטרה, בקסטרום מבצע עוד מגוון רב של "עבודות מהצד" שמכניסות לו רווחים גדולים וטובות הנאה. הוא מתגורר בדירת פאר בסולנה ונרמז כי הוא מחזיק הון עתק בחשבון הבנק שלו.

בטלוויזיה
---------

דמותו של בקסטרום הופיע כדמות משנה בשתי מיני-סדרות טלוויזיה העוסקות בעמיתיו במשטרת שוודיה, צמד הבלשים יארנברג ויוהנסון. בשתי הסדרות גולם בקסטרום בידי קלאס מאלמברג.

ב-2015 שודרה סדרת הדרמה האמריקנית "בקסטרום" אשר מבוססת על ספריו של פרסון. את בקסטרום גילם בסדרה ריין וילסון. בניגוד למתואר בספרים, עלילת הסדרה מתרחשת בפורטלנד, אורגון ולא בשוודיה. ב-2020 שודרה בשוודיה מיני-סדרה בשם "בקסטרום" בה גילם של ברגקוויסט את דמותו של בקסטרום.

תרגומים לעברית
--------------

* **הרצח של לינדה**, עברית: נעמה בן דור, דני ספרים, 2015.
* **רצח בראשי תיבות**, עברית: שרה ריפין, דני ספרים, 2016.
שבבי שיבולת-שועל קודם לבישולם
שבבי שיבולת-שועל לאחר בישולם
**שבבי שיבולת-שועל** או **קמח שיבולת-שועל** (בלועזית: **אואוטמיל**) הם דגנים מסוג שיבולת-שועל שנטחנו או נגרסו על מנת לשמש כמזון.

הדגנים משמשים הן באפיה והן מבושלים ומוגשים כדייסה בארוחת בוקר.

ערכם התזונתי של דגני שיבולת-שועל גבוה, ומחקרים מראים כי הם אחד מחמשת המזונות הטובים ביותר להורדת הכולסטרול בדם, בשל הסיבים התזונתיים הרבים שבהם.

שימוש במטבחים לאומיים
---------------------

### סקוטלנד

לאורך ההיסטוריה שימשה שיבולת השועל מזון מרכזי לעניי סקוטלנד. בשל האקלים הסקוטי, והחורף הקר, קשה לגדל חיטה בסקוטלנד, ולכן הדגן העיקרי שגודל בה היה שיבולת השועל. בעוד שאצילי ממלכת סקוטלנד אכלו חיטה שיובאה מאנגליה, עניי הממלכה אכלו בעיקר שיבולת-שועל. באנגליה באותה עת שימשה שיבולת כמזון עבור סוסים, ולכן סמואל ג'ונסון במילון השפה האנגלית שכתב הגדיר שיבולת-שועל כ:

> 
> דגן המשמש באנגליה למאכל סוסים, ובסקוטלנד למאכל בני אדם
> 
> 
> 
> 

שיטת הבישול הנפוצה של המאכל, הייתה טחינת שיבולת השועל לקמח דק, השרייתם לילה שלם במי מלח, ובישולם על חום נמוך במשך זמן קצר. נוסף על אכילת שיבולת השועל הטחונה כדייסה, נוהגים בסקוטלנד להכין ברוס - העשוי מקמח שיבולת-שועל לא מבושל, המעורב בחמאה או שמנת; גרואל - דייסה העשויה משיבולת-שועל טחונה מעורבת במים קרים, ומיובשת; כמילוי לבשר, או כציפוי לגבינת קאבוק; כמרכיב בפודינג שחור, וכמרכיב עיקרי של ההאגיס - המאכל הלאומי של סקוטלנד.

### סקנדינביה

דייסה העשויה משבבי שיבולת-שועל המבושלים במלח ומים רותחים (לעיתים בתוספת צימוקים) מהווה מרכיב מקובל בארוחת הבוקר המסורתית בארצות סקנדינביה. דיסה זו מוגשת לרוב עם חלב וריבה או רסק תפוחים, ולעיתים עם דבש או חמאה.

### ארצות הברית

במדינת ורמונט שבארצות הברית, בשל מספר המתיישבים הרב שהגיעו מסקוטלנד למדינה זו, התפתחה מסורת של אכילת דייסת שיבולת-שועל לארוחת בוקר.
דייסה זו העשויה משבבי שיבולת-שועל מושרית למשך לילה במים קרים עם מלח וסירופ מייפל, ומבושלת עם אגוז מוסקט, קינמון וזנגביל טחון.

### ישראל

בהשפעת ארוחות הבוקר המסחריות בארצות הברית, הפכה דייסת שיבולת השועל לארוחת בוקר מוכרת גם בישראל (אף שמדובר במוצר פחות פופולרי מדגני הבוקר). המוצר מיובא מארצות הברית ולכן נפוץ השם המסחרי של החברה המייצרת "קווקר" כשמו המקובל של המוצר.

ראו גם
------

* שיבולת-שועל

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שבבי שיבולת שועל** |

* מתכונים לשימוש בשבבי שיבולת שועל (באנגלית)
* תצלומי סוגי שבבי שיבולת שועל (באנגלית)
* מתכון לדייסת קווקר

הערות שוליים
------------

1. ↑  מחקר של קליניקת מיו בדבר מזונות המורידים את הכולסטרול

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541007405171
* LCCN: sh85093605

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחצי אי בגרינלנד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ארץ שארקו.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחצי אי בגרינלנד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו שארקו.

**ארץ שארקו** (באנגלית: **Charcot Land**) היא חצי אי בצפון-מזרח גרינלנד.

חצי האי ממוקם באזור הפארק הלאומי צפון מזרח גרינלנד.

חצי האי שוכן בצמוד למערכת הפיורדים קנגרטיטיווק.

שיא גובהו של חצי האי 1,197 מטרים מעל פני הים.

גאוגרפיה
--------

ארץ שארקו היא אזור הררי, הגובל מדרום בקרחון דאוגארד-ינסן, ומצפון בקרחון פ. גראאה.

הנקודה המזרחית ביותר של חצי האי היא כף הדובה הגדולה.

ממערב לחצי האי מצויה יריעת הקרח היבשתית גרינלנד, ומספר נונאטאקים.

היסטוריה
--------

### גילוי חצי האי

חצי האי התגלה במסגרת סקר אווירי שבוצע על ידי לאו קוק (Lauge Koch), במסגרת משלחת החקר התלת שנתית למזרח גרינלנד.

### מקור השם

חצי האי נקרא על שם חוקר הקטבים הצרפתי ז'אן-באטיסט שאקו.

לקריאה נוספת
------------

• Hansen, B. & STEIGER, R. & HIGGINS, A.. (1981), **Isotopic evidence for a Precambrian metamorphic event within the Charcot Land window, East Greenland Caledonian fold belt**

  

• Thrane, Kristine. (2004), **Palaeoproterozoic age of a basement gneiss complex in the Charcot Land tectonic window, East Greenland Caledonides**, Geological Survey of Denmark and Greenland Bulletin. 6. 10.34194/geusb.v6.4818

  

• United States Hydrographic Office, **Sailing Directions for East Greenland and Iceland**, P 107

קישורים חיצוניים
----------------

* מפת אזור ארץ שארקו
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור ארץ שארקו

* קורות חייו של ז'אן-באטיסט שארקו, ואתרים הקרויים על שמו

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגאזט הרשמי של שמות גרינלנד של ארצות הברית
2. ↑  מידע גאוגרפי

| אתרים הקרויים על שם ז'אן באטיסט שארקו |
| --- |
| אתר בגרינלנד | ארץ שארקו | ז'אן בטיסט שארקו בשנת 1925 |
| אתרים באנטארקטיקה | 

|  |  |
| --- | --- |
| אתרים על שם ז'אן-בטיסט שארקו | כף שארקו • לוח שארקו • מפרץ שארקו • מפרצון שארקו • תחנת שארקו |
| אתרים על שם אביו - ז'אן-מרטן שארקו | האי שארקו (ארץ שארקו) • נמל שארקו |
| אתרים על שם בנותיו של ז'אן-בטיסט שארקו | נונאטאקי מאריון • הר מוניק • הר מרטין |

 |
**רפי קוט** (נולד ב-2 במאי 1953) הוא שחקן כדוריד עבר ישראלי. שיחק בתפקיד המרכז (רכז). משמש כמנהל הנבחרות הצעירות של נבחרת ישראל בכדוריד משנת 2012.

קריירה
------

בתחילת שנות ה-70 שיחק בקבוצה המאוחדת של מכבי רמת גן ומכבי פתח תקווה שבהמשך נקראה מכבי פתח תקווה בלבד. הקבוצה, שאומנה על ידי משה לגיל, השיגה זכייה ראשונה בתולדותיה בגביע המדינה בעונת 1976/1977. גם בעונות הבאות המשיכה הקבוצה בתנופה וזכתה באליפות המדינה בעונות 1977/1978, 1979/1980 ו-1980/1981; כמו כן זכתה בגביע נוסף בעונת 1980/1981 בה הודרכה על ידי יעקב סנדלר.

לאחר שנמנה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדוריד, הוזמן ב-1974 לראשונה לנבחרת ישראל. בה שיחק עד 1977.

בהמשך שיחק במכבי ראשון לציון (עונות 1982/1983 ו-1983/1984). בעונת 1982/1983 זכתה הקבוצה בגביע, וב-1984 אף הגיעה להתמודדות מול ברצלונה מליגת הכדוריד הספרדית בחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע. המשיך ושיחק בהפועל פתח תקווה בעונת 1984/1985 עד פרישתו עקב פציעה בגיל 32 בלבד.

לאחר פרישתו המשיך בענף ואימן את מכבי ראשון לציון כאשר בעונת 1985/1986 זכה איתה בדאבל הראשון שלה ולאחר מכן אימן גם במכבי פתח תקווה, מכבי נתניה ואס"א תל אביב.

בשנים שלאחר מכן עזב את תחום האימון ופנה לתחום המסעדנות בניהול של בית הקפה "קפולסקי" ברמת גן עד לחזרתו לענף הכדוריד בעונת 2007/2008 לאימון הקבוצה המאוחדת של פ"ת - עירוני פתח תקווה, כאשר בעונות שלאחר מכן הוא אימן במכבי קריית מוצקין, הפועל פתח תקווה בעונת 2010/2011 שחזרה כתוצאה מפירוק הקבוצה העירונית ואיתה הוא עלה ליגה מהארצית אל הליגה הלאומית ובשנה לאחר מכן את קבוצתו האחרונה באימון מכבי "ארזים" רמת גן איתה עלה לליגת העל עד מינויו כמנהל נבחרות ישראל (בוגרים ועתודה) בשנת 2012.

תארים
-----

**כשחקן:**

מכבי פתח תקווה

אליפויות (3): 1979/1980,1977/1978, 1980/1981 

גביע המדינה (2): 1976/1977, 1980/1981

מכבי ראשון לציון

גביע המדינה (1): 1982/1983

תארים אישיים: 

שחקן השנה של "ידיעות אחרונות" 1980/1981

  

**כמאמן:**

מכבי ראשון לציון

אליפות המדינה (1): 1985/1986 - דאבל

גביע המדינה (1): 1985/1986 - דאבל

הפועל פתח תקווה

עלייה לליגה לאומית עונת 2010/2011

מכבי "ארזים" רמת גן

עלייה לליגת העל עונת 2011/2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפי קוט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברוריה ביגמן, צרפתי וסאמט למכבי ראשל"צ, מעריב, 20 במאי 1984
2. 1 2  "כולם היו בניי - זה סיפוק גדול", באתר 103fm
3. ↑  עמנואל יקותיאל, מכבי פ"ת - אלופת הכדוריד, מעריב, 15 במאי 1978
4. ↑  3 נופו מסגל הכדוריד, מעריב, 12 בספטמבר 1971
5. ↑  ש. סדן, הנבחרת תתחיל את סיורה במשחק נגד גרמניה, מעריב, 17 בנובמבר 1974
6. ↑  עמנואל יקותיאל, סלע היה שווה זהב, מעריב, 23 במאי 1983
**האפיפיור יוחנן התשיעי** (בלטינית: **Ioannes IX**; נפטר ינואר 900) היה האפיפיור מינואר 898 עד מותו 900.

ביוגרפיה
--------

מעט מאוד ידוע על יוחנן התשיעי לפני שהוא הפך לאפיפיור. הוא נולד בטיבולי בתאריך לא ידוע לאדם בשם רמפולדו, והוא הוסמך ככומר בנדיקטיני של האפיפיור פורמוסוס. בתמיכתו של בית ספולטו החזק הוא נבחר לאפיפיור בתחילת 898 לאחר מותו הפתאומי של האפיפיור תאודורוס השני.

כדי לצמצם את האלימות של הפלגים ברומא, יוחנן כינס כמה סינודים ברומא ובמקומות אחרים בשנת 898. הם לא רק אישרו את פסק-דינו של האפיפיור תאודורוס השני בהענקת קבורה נוצרית לפורמוסוס, אלא גם במועצה שהתקיימה ברוונה נקבע כי יש לשרוף את רישומי הסינוד של האפיפיור סטפנוס השישי. תיאורים היו אסורים, ואלה של אנשי הכמורה שהודחו על ידי סטפנוס הוחזרו לתפקידים שמהם הוא דחה אותם. המנהג של גזל ארמונות הבישופים או האפיפיורים עם מותם נצטווה להיפסק גם על ידי השלטונות הרוחניים וגם הזמניים.

כדי לשמור על עצמאותם, שאויימה על ידי הגרמנים, קראו הסלאבים של מוראביה ליוחנן לתת להם היררכיה משלהם. תוך התעלמות מתלונות ההיררכיה הגרמנית, יוחנן אישר את הקידוש של מטרופולין ושלושה בישופים לכנסיית המורבים.

מאחר שמצא כי רצוי לבסס את הקשרים בין האימפריה לבין האפיפיורות, העניק יוחנן התשיעי תמיכה ללמברט מספולטו בהעדפתו של ארנולף מקרינתיה במהלך הסינוד של רומא, וכן גרם למועצה לקבוע כי מעתה ואילך צריך לקדש את האפיפיורים רק בנוכחות הנציגים הקיסריים. מותו הפתאומי של למברט ניפץ את התקווה שהברית הזאת הבטיחה.

יוחנן התשיעי נפטר בשנת 900, ובמקומו נבחר בנדיקטוס הרביעי לאפיפיור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוחנן התשיעי** בוויקישיתוף
* יוחנן התשיעי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* יוחנן התשיעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Platina, Bartolomeo (1479), *The Lives of the Popes From The Time Of Our Saviour Jesus Christ to the Accession of Gregory VII*, vol. I, London: Griffith Farran & Co. pp. 240–241, נבדק ב-2013-04-25
2. ↑  "Pope John IX". New Catholic Dictionary. CatholicSaints.Info. 13 July 2013

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**תאודורוס השני** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**בנדיקטוס הרביעי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397412805171
* GND: 119455404
* ISNI: 0000 0003 5415 4155
* LCCN: nb2007020033
* NKC: js20020117003
* ULAN: 500355743
* VcBA: 495/45955
* VIAF: 20491338
* WorldCat: lccn-nb2007020033

 |
**האפיפיור יוחנן הראשון** (בלטינית: **Ioannes I**, סביבות 470 – 18 במאי 526) היה אפיפיור בין השנים 523 ל-526. יוחנן הראשון נולד בעיר סיינה שבטוסקנה. יוחנן היה חלש בזמן שהוא נבחר להיות האפיפיור.

למרות מחאתו של יוחנן הוא נשלח על ידי תאודוריק הראשון מלך האוסטרוגותים לקונסטנטינופול כדי למתן את הצו של יוסטיניוס הראשון נגד האריאנים. תאודוריק איים שאם יוחנן ייכשל במשימתו, תהיה פעולת תגמול כנגד האורתודוקסים הקתולים במערב.

למרות שהצליח במשימתו, כאשר יוחנן חזר לרוונה, עיר הבירה של תאודוריק, עצר אותו המלך בחשד לקשירת קשר עם יוסטיניוס. יוחנן נכלא ברוונה שם מת בגלל הזנחה ויחס רע. גופתו של יוחנן הועברה לרומא ושם נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוחנן הראשון** בוויקישיתוף
* יוחנן הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הורמיסדס** | **אפיפיור(רשימה)** | **הבא**:**פליקס הרביעי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397565705171
* BNE: XX5049779
* GND: 100950000
* ISNI: 0000 0000 0191 0082
* LCCN: n2006082824
* NKC: xx0025800
* ULAN: 500355739
* VcBA: 495/45817
* VIAF: 214449525
* WorldCat (עם VIAF): 214449525

 |
**האפיפיור יוחנן השלושה עשר** (בלטינית: **Ioannes XIII**; מת ב-6 בספטמבר 972) היה האפיפיור מ-1 באוקטובר 965 עד מותו בשנת 972.

ביוגרפיה
--------

ג'ובאני קרסנטיוס נולד ברומא, אביו היה אציל רומאי שכיהן כבישוף.

בין השנים 961–965 היה קרסנטיוס הבישוף של נרני וספרן בכנסייה הרומאית. לאחר מותו של האפיפיור לאו השמיני בשנת 964, תמך אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בהחזרתו של האפיפיור בנדיקטוס החמישי, ולאחר שזה לא יצא אל הפועל, תמך במינוי של קרסנטיוס לאפיפיור **יוחנן השלושה עשר**.

קרסנטיוס היה קשור לאלבריק השני מספולטו וייתכן שבא ממשפחת ה"קרסנטיר", שהצליחו להרחיב מאוד את כוחם ברומא בתקופת כהונתו.

לאורך כל תקופת כהונתו עמד קרסנטיוס לצידו של אוטו הראשון. 

ב-25 בדצמבר 967 הכתיר יוחנן את אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לקיסר. על ידי העלאת קפואה ובנוונטו למעמד ארכיבישופות, הוא הגביר את המתח עם הכנסייה המזרחית, מאחר ששתי הערים היו תחת השפעה ביזנטית.

ב-6 בספטמבר 972 מת יוחנן ברומא, ובנדיקטוס השישי מונה למחליפו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוחנן השלושה עשר** בוויקישיתוף
* יוחנן השלושה עשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**לאו השמיני** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**בנדיקטוס השישי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397418705171
* BNE: XX1087383
* GND: 119182998
* LCCN: nb2007019878
* NKC: skuk0003213
* NLG: 45930
* NTA: 074353179
* ULAN: 500355752
* VcBA: 495/45984
* VIAF: 249757499
* WorldCat: lccn-nb2007019878

 |
**פרידריך ויזה** (בגרמנית: **Friedrich Wiese**;‏ 5 בדצמבר 1892 – 13 בפברואר 1975) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

ויזה נולד ב-5 בדצמבר 1892 בנורדהאשטדט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס ויזה לצבא הגרמני הקיסרי, הצטרף לרגימנט הרגלים ה-84 (שלזוויג - פון מנשטיין), וב-6 בנובמבר 1915 הועבר לרגימנט הרגלים ה-147 (מזוריה ה-2), עמו לחם עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה פרש ויזה מהצבא, והצטרף למשטרת המבורג. בשנת 1935 הצטרף ויזה לורמאכט, והועלה לדרגת מיור. ב-1 באפריל 1938 הועלה ויזה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-116.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה פיקד ויזה על הגדוד ה-1 מרגימנט הרגלים ה-116, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-9 בחזית המערבית. במהלך המערכה על צרפת פיקד ויזה על גדודו, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-9 במסגרת הקורפוס ה-40. ב-10 בדצמבר 1940 מונה ויזה למפקד רגימנט הרגלים ה-39, וב-1 ביוני 1941 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה פיקד ויזה על הרגימנט שבפיקודו, כחלק מהדיוויזיה ה-26 במסגרת הקורפוס ה-6, וב-14 באפריל 1942 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 באפריל 1942 מונה ויזה למפקד הדיוויזיה ה-26, שהייתה חלק מהקורפוס ה-53 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-1 בספטמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בינואר 1943 הועלה ויזה לדרגת גנרל לוטננט, וב-5 באוגוסט 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-35, שהיה חלק מהארמייה התשיעית ולאחר מכן חלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-1 באוקטובר 1943 הועלה ויזה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-24 בינואר 1944 קיבל תוספת עלי אלון לצלב האבירים של צלב הברזל. ב-28 ביוני 1944 מונה ויזה למפקד הארמייה ה-19, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות G, ופיקד עליה במהלך מבצע דרגון. ב-15 בדצמבר 1944 הועבר ויזה לעתודת המילואים, וב-19 במרץ 1945 מונה למפקד הקורפוס ה-8, שהיה חלק מהארמייה ה-17, במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-6 באפריל 1945 מונה ויזה בנוסף גם למפקד הקורפוס ה-11, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר ויזה בגיסן, עד למותו ב-13 בפברואר 1975.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרידריך ויזה באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 13379430X
* VIAF: 3673394
* WorldCat (עם VIAF): 3673394

 |
**שאלק וילם ברגר** (באפריקאנס: **Schalk Willem Burger**;‏ 6 בספטמבר 1852 - 5 בדצמבר 1918) היה מנהיג צבאי, עורך דין, פוליטיקאי ומדינאי אפריקאנר, אשר שימש בפועל כנשיא הרפובליקה הדרום אפריקאית מ-1900 עד 1902, בזמן שהנשיא פול קרוגר היה בגלות.

קריירה צבאית
------------

הוא שירת במלחמת הסקהונה ב-1876, ולאחר מכן במלחמת הבורים הראשונה, שבה שירת כפילדקורנט.

הוא נבחר למפקד הקומנדו של לידנבורג ב-1885. עם פרוץ מלחמת הבורים השנייה שירת כגנרל מפקד במספר קרבות, כולל קרב ספינקופ וקרב מודדרריבר. הוא מתח ביקורת על חוסר יכולתו הצבאית במהלך המצור על ליידסמית' וכן כאשר כוחות הבורים נסוגו מספונקופ. עקב כך הוא בחר לפרוש מתפקידו הצבאי ולחזור לתפקידו בממשלה.

קריירה פוליטית
--------------

כפוליטיקאי, הוא תואר כ"נאור וממולח" והוא היה אחד היריבים הפוליטיים של פול קרוגר. הוא נבחר לפולקסטרד ב-1887, לימים כיהן כיושב ראש.

במרץ 1900, לאחר מותו של פיט יוברט, הוא נבחר לסגן הנשיא תחת הנשיא פול קרוגר. בספטמבר 1900, הוא ירש את קרוגר כנשיא המדינה, לאחר שקרוגר עזב לאירופה.

במהלך הטריבונל הצבאי במאי 1901, הוא דגל בהפסקת פעולות האיבה, אך הצעתו זכתה להתנגדות נחרצת על ידי הנשיא מרטינוס תוניס סטיין ממדינת אורנג' החופשית.

ברגר במלחמת הבורים השנייה
לאחר תום המלחמה ביקר בורגר באירופה, כולל בהאג. בשנת 1905, בורגר הפך לחבר מייסד במפלגת "הט פולק" והשיג מקום בלתי מעורער במועצה המחוקקת. בורגר היה ציר של טרנסוואל לוועידה הלאומית בשנת 1908 שהובילה להקמת איחוד דרום אפריקה בשנת 1910. לאחר הקמת האיחוד של דרום אפריקה, הפך בורגר לחבר במפלגה הדרום-אפריקאית תחת הגנרל לואי בותה. עלה ליושב ראש סניף טרנסוואל של המפלגה הדרום אפריקאית. ב-1911 הפך בורגר לחבר בוועד הפועל של טרנסוואל ולאחר בחירתו לסנאט ב-1913, המשיך בורגר לכהן כסנאטור עד מותו ב-5 בדצמבר 1918.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאלק וילם ברגר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Rayne Kruger, **Goodbye Dolly Gray**, Cape: Galago, 2008, עמ' 205
2. ↑  Rayne Kruger, **Goodbye Dolly Gray**, Cape: Galago, 2008, עמ' 196-7
3. ↑  Rayne Kruger, **Goodbye Dolly Gray**, Cape: Galago, 2008, עמ' 42
4. ↑  Rayne Kruger, **Goodbye Dolly Gray**, Cape: Galago, 2008, עמ' 364-5
5. ↑  Rayne Kruger, **Goodbye Dolly Gray**, Cape: Galago, 2008, עמ' 317-18

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2007078762
* SNAC: w65295qz
* VIAF: 7172693
* WorldCat: lccn-no2007078762

 |
**דוכסות פירנצה** (באיטלקית: **Ducato di Firenze**) הייתה דוכסות איטלקית שהוקמה על ידי האפיפיור קלמנס השביעי, שהכתיר בשנת 1532 את אלסנדרו דה מדיצ'י לדוכס, והתקיימה עד לשנת 1569, שבה העניק האפיפיור פיוס החמישי את התואר דוכס גדול לקוזימו דה מדיצ'י.

היסטוריה
--------

רפובליקת פירנצה הייתה בשליטת בית מדיצ'י החל משנת 1434, שבה תפס למעשה קוזימו דה מדיצ'י את השלטון, על אף שבאופן רשמי נשארה צורת השלטון הרפובליקנית. בשנת 1527 האפיפיור קלמנס החמישי שהיה בן המשפחה, הובס במלחמת הליגה של קוניאק על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך גורשו בני מדיצ'י מפירנצה. בשנת 1529 חתם האפיפיור על שלום ברצלונה עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וקיבל את ברכתו לשחזר את שלטון בני מדיצ'י בפירנצה. העיר נכבשה לאחר מצור ממושך.

האפיפיור הגדיל לעשות, ובשנת 1532 מינה את אחיינו אלסנדרו דה מדיצ'י כ"דוכס פירנצה". מעשה זה הפך את פירנצה מרפובליקה לדוכסות שהשלטון בה מועבר באופן רשמי מדור לדור. בשנת 1537 נרצח אלסנדרו דה מדיצ'י, ובמקומו עלה לשלטון קרוב משפחתו קוזימו דה מדיצ'י. ביוני אותה שנה הוכרה ריבונותו החוקית כדוכס פירנצה על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

כאשר שמעו מתנגדי בית מדיצ'י הגולים, ובראשם פיליפו סטרוצי, על הירצחו של אלסנדרו, הם פתחו במסע נגד העיר בסיוע צבא צרפת. בסוף יולי 1537 נכנסו כוחות הגולים לטוסקנה וקוזימו, הדוכס הצעיר, שלח את צבאו לפגוש אותם ולהתעמת עמם. כוחות הגולים הובסו ליד טירת מונטמורלו וראשי מנהיגיהם נערפו בכיכר העיר של פירנצה (או בארמון ברג'לו), דבר שהעניק לדוכס הצעיר מעמד של ביטחון בשלטונו.

בריתו עם הקיסרות הרומית הקדושה אפשרה לטוסקנה מידה של עצמאות. כמו כן חיזק הדבר את שליטת בית מדיצ'י בפירנצה, שנשלטה עד מות אחרון המדיצ'ים (ב-1737) על ידי בית זה.

על מנת לבצר את שלטונו בטוסקנה פעל קוזימו להפלת כל ערי המדינה העצמאיות במרחב. העיר האחרונה ששמרה על עצמאותה עד 1554 הייתה סיינה. בשנה זו יצא קוזימו, בתמיכת הקיסר ועם צבא שכירי חרב שווייצריים לשים מצור על העיר. העיר נפלה ב-17 באפריל 1555, לאחר 15 חודשי מצור, שבמהלכם קטנה אוכלוסייתה מכ-40,000 תושבים לכ-8,000. ב-1559 נפל המעוז האחרון שהיה שייך לסיינה.

קוזימו היה שליט קשוח, הוא השקיע רבות בביצור ערי טוסקנה והקים מבצרים בארצו, סיינה וערים נוספות ובנה חומה חדשה ומבוצרת סביב פיזה. כמו כן הקים את העיר המבוצרת טרה דל סולה (Terra del Sole), ביצר את האי אלבה והקים בו מבצר.

על מנת לממן את פעילותו הצבאית הטיל על נתיניו עול מס כבד, עם זאת לא חסך בפטרונות האמנות.

בשנת 1565 פרש קוזימו מהשלטון ומסר אותו לבנו, פרנצ'סקו דה מדיצ'י, ובשנת 1569 הכתיר אותו האפיפיור פיוס החמישי כ"דוכס גדול של טוסקנה".

ראו גם
------

* בית מדיצ'י
* רפובליקת פירנצה
* הדוכסות הגדולה של טוסקנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוכסות פירנצה** בוויקישיתוף
**God Bless the Child** הוא שיר שנכתב על ידי בילי הולידיי וארתור הרצוג ג'וניור (אנ') בשנת 1939. הוא הוקלט לראשונה ב-9 במאי 1941 על ידי בילי הולידיי ויצא על ידי אוקה רקורדס (אנ') ב-1942.

הגרסה של הולידיי לשיר זכתה בפרס היכל התהילה של הגראמי ב-1976.‏ הוא נכלל גם ברשימת שירי המאה (אנ') של איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי והקרן הלאומית לאמנויות.

הקלטות בביצועה של בילי הולידיי
------------------------------

בילי הולידיי הקליטה את השיר שלוש פעמים.

הקלטה ראשונה (Session #44, באולפני קולומביה/Okeh):‏ ניו יורק, 9 במאי 1941 - אדי הייווד והתזמורת שלו עם רוי אלדרידג' (חצוצרה), ג'ימי פאוול (אנ') ולסטר בון (סקסופון אלט), ארני פאוול (חצוצרה), אדי הייווד (אנ') (פסנתר), יוהאן רובינס (גיטרה), פול צ'פמן (גיטרה), גראצ'ן מונקור הבן (אנ') (בס), הרברט קוואנס (אנ') (תופים), בילי הולידיי (שירה).

הקלטה שנייה (Session #65, הסשן האחרון שלה עם דקה רקורדס): לוס אנג'לס, 8 במרץ 1950.

הקלטה שלישית ואחרונה (Session #76, ורב רקורדס): ניו יורק, 7 ביוני 1956.

מקורות והשראה
-------------

באוטוביוגרפיה שלה, *Lady Sings the Blues*,‏ הולידיי ציינה כי ויכוח עם אמה על כסף הוביל לשיר. היא הצהירה כי במהלך הוויכוח היא אמרה "God bless the child that's got his own". הכעס על התקרית הוביל אותה להשתמש בשורה הזו כנקודת מוצא לשיר, אותו גיבשה בשיתוף עם הרצוג.

בספרו *Jazz Singing* משנת 1990, וויל פרידוואלד (אנ') מתאר את השיר כשילוב של "קודש וחול", כיוון שהוא מתייחס לתנ"ך תוך שהוא רומז שלדת אין השפעה על איך שאנשים יתייחסו זה לזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "God Bless the Child" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "God Bless the Child" באתר AllMusic
* גרסאות נוספות ל"God Bless the Child" באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "A site dedicated to Billie Holiday's Songs and Discography". Billie Holiday Songs. אורכב מ-המקור ב-24 בנובמבר 2007. נבדק ב-2016-07-26. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "GRAMMY Hall Of Fame". *GRAMMY.org*. אורכב מ-המקור ב-7 ביולי 2015. נבדק ב-2016-07-26. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Holiday, Billie. *Lady Sings the Blues*, Hal Leonard Corporation, (1985) – מסת"ב 0-7935-2445-8
4. ↑  "The Life of a Song: 'God Bless the Child'". נבדק ב-2021-06-03.
5. ↑  Friedwald, Will. *Jazz Singing: America's Great Voices from Bessie Smith to Bebop and Beyond*, Da Capo, (1996) – מסת"ב 0-306-80712-2
6. ↑  Liner notes pages 6 and 7 in *Billie Holiday's Greatest Hits*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 066bea58-1480-3152-83ed-bbd4f37b23f7

 |