recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלבר רוסל** (בצרפתית: **Albert Roussel**;‏ 5 באפריל 1869 – 23 באוגוסט 1937) היה מלחין צרפתי.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1889 שירת כקצין בצי הצרפתי ובעת ההפלגות החל להלחין. המוזיקה משכה אותו ובשנת 1894 פרש מהצבא והחל בלימודי מוזיקה. למד ב**סקולה קנטורום** והיה מתלמידיו הראשונים של המלחין הצרפתי ונסן ד'אנדי.

יצירותיו הראשונות היו קאמריות. בשנת 1904 החל להלחין את הסימפוניה הראשונה **פואמת היער** שבוצעה לראשונה ב-1908 וזכתה להצלחה.

במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא הצרפתי למרות גילו המתקדם ושירת כנהג אמבולנס בחזית, וכקצין תובלה ביחידת ארטילריה. בגלל בריאותו הרופפת שוחרר מהצבא בשנת 1918 והשתקע במחוז ברטאן.

רוסל המשיך להלחין וללמד. בין תלמידיו היו אריק סאטי וז'אן מרטינו. בזמנו נחשב אחד המלחינים הצרפתים החשובים. את יצירתו האחרונה, טריו לאבוב, בסון וקלרינט, לא הצליח לסיים, והוא נפטר בעיר רויאן מהתקף לב בגיל 68.

יצירותיו של רוסל
----------------

בתקופה הראשונה הושפע רוסל מהאימפרסיוניזם ובמיוחד מדביסי. ביצירותיו האחרונות הודגש המרכיב הקלסי עם השפעה של המוזיקה של ימי הביניים והרנסאנס המוקדם.
כמה מהבולטות מיצירותיו:

* סימפוניה מס' 1, **פואימת היער** (אופוס 7, 1904 -1906). היצירה מושפעת מהמוזיקה של דביסי, ובחלק השלישי משתתפת גם מקהלה
* סימפוניה מס' 2 (אופוס 23, 1919-1921)
* סימפוניה מס' 3 (אופוס 42, 1930)
* סימפוניה מס' 4 (אופוס 53, 1935)

רוסל חיבר גם סוויטות לתזמורת, קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת (אופוס 36, 1927), קונצ'רטינו לצ'לו ותזמורת (אופוס 57), מוזיקה קאמרית, יצירות לבלט, ושירים.

### באכחוס ואריאדנה, סוויטה מתוך המוזיקה לבלט

בשנת 1930 פרסם רוסל שתי  סוויטות מתוך הבלט באכחוס ואריאדנה. זו היצירה המפורסמת והמנוגנת ביותר שלו. העלילה מבוססת על סיפור במיתולוגיה היוונית שעוסק באהבותיהם והרפתקאותיהם של תזאוס, אריאדנה ובאכחוס אל היין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבר רוסל** בוויקישיתוף

* אלבר רוסל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלבר רוסל, באתר ספוטיפיי
* אלבר רוסל, באתר Last.fm (באנגלית)
* אלבר רוסל, באתר קומפוניסטן דר גנווארט
* אלבר רוסל, באתר AllMusic (באנגלית)
* אלבר רוסל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אלבר רוסל, באתר Discogs (באנגלית)
* אלבר רוסל, באתר Songkick (באנגלית)
* אלבר רוסל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אלבר רוסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267371205171
* BIBSYS: 90362625
* BNE: XX1099307
* BnF: cb138992325 (data)
* CiNii: DA02959435
* GND: 118750011
* ISNI: 0000 0001 2123 228X
* LCCN: n81097892
* LNB: 000052480
* Léonore: 19800035/1393/60962
* MusicBrainz: a8788391-fc91-4185-8c8c-bf70292dca49
* NDL: 01036412
* NKC: jn20000701534
* NLK: KAC200409672
* NLP: A11854534
* NTA: 071097554
* SELIBR: 229659
* SNAC: w6nv9m7b
* SUDOC: 029026091
* Trove: 1000301
* VIAF: 19866829
* WorldCat: lccn-n81097892

 |
**כריסטיאן מְצֶ'לָארוּ** (ברומנית: **Cristian Măcelaru**; נולד ב-15 במרץ 1980, טימישוארה, רומניה) הוא מנצח רומני.

קורות חיים
----------

מצ'לארו הוא הצעיר במשפחה של 10 ילדים. בנעוריו למד כינור. הוא המשיך בלימודי המוזיקה בארצות הברית, באקדמיה לאמנויות Interlochen במישיגן. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מיאמי בשנת 2003 עם תואר B.M. והיה קונצרטמייסטר של התזמורת הסימפונית של מיאמי, הצעיר ביותר בתפקיד זה בתולדות התזמורת.

מצ'לארו המשיך את לימודי המוזיקה באוניברסיטת רייס ביוסטון, טקסס, שם פיתח עניין בניצוח. בין מוריו היה לארי רכלף. נוסף על כך, בעודו ברייס, ניהל את תזמורת הנוער של יוסטון, והיה כנר בתזמורת הסימפונית של יוסטון במשך שתי עונות. כמו כן השתלם בניצוח בכיתות אמן של דייוויד זינמן, רפאל פריבק דה בורגוס, אוליבר קנוסן וסטפן אסברי, בפסטיבל המוזיקה של טנגלווד ובפסטיבל המוזיקה של אספן. מקרן שולטי קיבל את פרס המנצח העולה שלה בשנת 2012 ואת פרס המנצח ע"ש שולטי בשנת 2014.

בשנת 2011, היה מצ'לארו לעוזר מנצח של תזמורת פילדלפיה. הוא הועלה לדרגת מנצח התזמורת בשנת 2012, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2014. לאחר מכן שימש כמנצח בנסיעות עם התזמורת בין השנים 2014–2017. מצ'לארו משמש כמנהל מוזיקלי של פסטיבל קברילו למוזיקה עכשווית מאז 2017.

בפברואר 2017 ניצח מצ'לארו לראשונה בהופעת אורח על התזמורת הסימפונית של קלן. מאז חזר לשלוש הופעות אורח עוקבות עם התזמורת. במאי 2018 הודיעה התזמורת על מינויו של מצ'לארו למנצח הראשי הבא שלה, בתוקף מעונת 2019–2020, בחוזה התחלתי ל-3 שנים. מינוי זה מציין את תפקיד מנצח התזמורת הראשון שלו במשרה מלאה. בספטמבר 2018 הופיע לראשונה כמנצח אורח עם התזמורת הלאומית של צרפת, וחזר כמנצח אורח בקיץ 2019. על בסיס הופעות אלה, בנובמבר 2019, הודיעה התזמורת על מינויו של מצ'לארו כמנהל המוזיקלי הבא שלה, החל ב -1 בספטמבר 2021, בחוזה התחלתי לארבע שנים.

למצ'לארו ואשתו שריל, נגנית בסון, יש שני ילדים, והם מתגוררים בבון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של כריסטיאן מצ'לארו
* כריסטיאן מצ'לארו, ברשת החברתית טוויטר

* כריסטיאן מצ'לארו, באתר ספוטיפיי

* כריסטיאן מצ'לארו, באתר AllMusic (באנגלית)

* כריסטיאן מצ'לארו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* כריסטיאן מצ'לארו, באתר Discogs (באנגלית)

* Askonas Holt agency biography of Cristian Măcelaru
* "Cristian Macelaru B.M. '03". Frost School of Music, University of Miami


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb178788692 (data)
* CiNii: DA19340183
* GND: 1141812436
* ISNI: 0000 0004 3623 3877
* LCCN: no2014099543
* MusicBrainz: a4487c4f-e0be-489d-8c8d-7116e3adc8a5
* NKC: xx0243365
* VIAF: 309854694
* WorldCat: lccn-no2014099543

 |
**המלחמה האנגלו-צרפתית** בשנים 1557–1559 הייתה חלק מהמלחמה האיטלקית בשנים 1551–1559. בעקבות התבוסה הצרפתית בקרב סן קנטן (1557) נכנסה אנגליה למלחמה. בתגובה, הצרפתים הטילו מצור על קאלה. בעקבות כישלון באמצע 1557, התקפה מחודשת כבשה את המבצרים המרוחקים של ניוליי ו-Rysbank וקאלה הייתה נצורה.

אירועים
-------

ב-1 בינואר 1558, החלוץ הצרפתי הטיל מצור על Sangatte ועל Fréthun Nielles, וחיל הצבא ביצר את פורט ריסבן למחרת. ב-3 בינואר עברה הארטילריה לפורט ניוליי ב-Rysbank. תומאס, לורד וונטוורת', המום לחלוטין מהתקפת המחץ, מסר את מפתחות העיר לצרפתים ב-7 בינואר. השלל שנטלו הצרפתים היה יותר ממה שקיוו לו: מזון לשלושה חודשים וכמעט 300 רובים.

עד מהרה נפלו גם ההגנות האנגליות של גינס והאמס. אנרי השני, מלך צרפת הגיע לקאלה ב-23 בינואר 1558. צרפת כבשה מחדש את השטח האחרון שאיבדה במלחמת מאה השנים ושמה קץ למאתיים שנות לחימה בין אנגליה לצרפת. הממשל הצרפתי החדש ביצע תיחום יעיל במיוחד של הגבול, יצר חלוקה חדשה של אדמות חקלאיות, ארגן מחדש את 24 הקהילות, ובנה מחדש כפרים וכנסיות. לא נגרם נזק לתושבים האנגלים: לאחר לילה די לא נוח הם נשלחו תחת ליווי לסירות הממתינות וניתן להם מעבר בטוח מעבר לתעלת למאנש.

באנגליה היה הלם וחוסר אמון על אובדן הטריטוריה היבשתית האחרונה הזו. האגדה מספרת שכמה חודשים לאחר מכן המלכה מרי, על מיטת דווי, אמרה לגבירותיה: "כשאמות ואנותח, ימצאו את פיליפ וקאלה רשומים על ליבי".

תוצאה
-----

שלום קאטו-קמברזי (1559) אישר שהצרפתים ישמרו על כיבושיהם באזור קאלה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Groot, Wim de (2005). *The seventh window: the king's window donated by Philip II and Mary Tudor to Sint Janskerk in Gouda (1557)*. Uitgeverij Verloren. p. 25. ISBN 978-90-6550-822-5. נבדק ב-5 בפברואר 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  Tony Jaques (2007). *Dictionary of Battles and Sieges: A-E*. Greenwood Publishing Group. p. 184. ISBN 978-0-313-33537-2. נבדק ב-27 באפריל 2013. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  *The London encyclopaedia: or Universal dictionary of science, art, literature, and practical mechanics, comprising a popular view of the present state of knowledge*. 1829. p. 15. נבדק ב-5 בפברואר 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Peace of Cateau-Cambrésis". Encyclopaedia Britannica. Retrieved 25 September 2019.
**כריסטיאן אדם לנדנברגר** (בגרמנית: **Christian Adam Landenberger**‏; 7 באפריל 1862 – 13 בפברואר 1927) היה צייר אימפרסיוניסטי גרמני ופרופסור באקדמיה הממלכתית לאמנויות יפות בשטוטגרט. הוא ידוע במיוחד בציור הנוף שלו.

ביוגרפיה
--------

הוא היה השני במשפחה בת תשעה ילדים. הוריו ניהלו עסק הובלה. הוא החל את לימודי האמנות בבית הספר המלכותי לאמנות בשטוטגרט בשנת 1879. בשנים 1883–1887 למד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, שם נחשף לראשונה לרעיונות החדשים באמנות שהסתובבו שם.

בשנת 1890 הציג את עבודותיו בפומבי לראשונה בתערוכת האמנות הבינלאומית במינכן בגלספלאסט, וכעבור שנתיים הפך לאחד החברים המייסדים של הזציון במינכן. הוא הציג באופן קבוע עד שנת 1916.

בשנת 1895 הקים בית ספר פרטי לאמנות ולימד רישום באיגוד האומנות של מינכן בשנים 1899 עד 1905. באותה תקופה הפך לפרופסור באקדמיה הממלכתית לאמנויות יפות בשטוטגרט.

סגנון וטכניקה
-------------

בתחילה הוא יצר ציורים ריאליסטיים באמצעות לוח צבעים כהה. לאחר 1890 הוא השתמש בצבעים בהירים יותר עם אפקטים של תאורה ומשיחות מכחול רחבות. הוא נחשב לאחד מחלוצי הציור הגרמני באוויר החופשי.

בין השנים 1893–1915 הוא עבד על סדרת ציורים שכינה "נערים רוחצים". ציורי הנוף שלו הושלמו בנורווגיה ולאורך חוף הים ההולנדי וכן בדרום גרמניה.

לאחר 1919 החל לייצר תחריטים בעלי אופי דתי.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן לנדנברגר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Landenberger, Christian", daten.digitale-sammlungen.de
2. ↑  Christian Landenberger - Biography and Offers - Buy and Sell, www.kettererkunst.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118569082
* ISNI: 0000 0000 6676 7520
* LCCN: n85380260
* NTA: 135670918
* RKD: 47786
* SUDOC: 262188767
* ULAN: 500019725
* VIAF: 40136019
* WorldCat: lccn-n85380260

 |
**המלחמה הסורית השנייה** הייתה המלחמה השנייה שפרצה בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה, והתרחשה בין השנים 260 לפנה"ס ל-253 לפנה"ס.

לאחר שבמלחמה הסורית הראשונה לא נוצר שינוי מהותי בין שני הצדדים, שיתף אנטיוכוס השני פעולה עם אנטיגונוס גונאטס מלך מוקדון, וכן עמים נוספים מאסיה הקטנה ומאיי הים האגאי, כמו רודוס, שרצו לבלום את ההתפשטות של הממלכה התלמית לאורך חופי אסיה הקטנה. רוב העימותים התרחשו בזירה הימית של הים האגאי. ביבשה, אנטיוכוס השני, הצליח להעתיק את קו הגבול דרום לאזור בין בירות לצידון. לבסוף בשנת 252 לפני הספירה נחתם הסכם שלום, שבו בריניקי, בתו של תלמי השני, נישאה לאנטיוכוס השני. הסכם זה לא החזיק מעמד בגלל מאבקי החצר באימפריה הסלאוקית. אנטיוכוס השני מת במסתוריות בזמן ביקור באחוזה של אשתו הראשונה, לאודיקה. היא במהרה הכריזה על בנה סלאוקוס השני, למלך על אסיה הקטנה, וכן היא שכנע את אנשי החצר באנטיוכיה להרוג את ברניקי ואת בנה הקטן ולהכתיר את בנה סלאוקוס השני כמלך האימפריה הסלאוקית, אירועים אלו הביעו לפרוץ המלחמה הסורית השלישית

לקריאה נוספת
------------

* בצלאל בר כוכבא, "המלחמות הסוריות" - מלחמת מאה השנים בין המעצמות הגדולות על גורל דרום סוריה וארץ ישראל: 200-301 לפנה"ס, **זירת קרב - קרבות הכרעה בארץ-ישראל**, 2007 (תשסז), עמ' 61–86
**כריסטיאן מרטל** (בצרפתית: **Christiane Martel**‏ נולדה ב-18 בינואר 1932) היא שחקנית ודוגמנית צרפתייה. מיס תבל 1953.

ביוגרפיה
--------

מרטל נולדה במחוז מרת ומוזל, צרפת.

ב-1952 זכתה במספר תחרויות יופי באזורה וב-1953 נבחרה לייצג את צרפת בתחרות מיס תבל לאחר שמלכת היופי של צרפת הודחה מתוארה ובתחרות זו הוכתרה במקום הראשון.

זמן קצר לאחר שנת כהונתה החלה לפרוץ בקריירה עולמית כשחקנית קולנוע, היא הופיעה בסרטים "יאנרי פשה" עם ג'ף צ'נדלר, "אז זוהי פריז" לצד טוני קרטיס, גילמה את חוה בסרט אדם וחוה ושיחקה גם במספר סרטים מקסיקנים.

מרטל הייתה אורחת ושופטת במספר טקסי מיס תבל לאורך השנים, בין היתר בשנים 1989, 1993 ו-2007 שהתקיימו במקסיקו, ובטקס של 1978 שימשה כשופטת אורחת. בשנת 2011 הופיעה בטקס מיס צרפת.

### חיים אישיים

היא הייתה נשואה זמן קצר לרוני מרנגו, בעלים של חנות כלבו, ממנו גם התגרשה בשנת 1955. ב-1961 היא התחתנה עם הפוליטיקאי ואיש העסקים מיגל אלמאן ולסקו, בנו של נשיא מקסיקו לשעבר מיגל אלמאן ולדס ונולדו להם ארבעה ילדים, שלוש בנות ובן, בנה הוא הבעלים של חברת הלואו קוסט אינטרג'ט ובעל מניות בחברה המדיה טלוויסה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן מרטל** בוויקישיתוף

* כריסטיאן מרטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* צרפתייה - מיס תבל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1068637056
* ISNI: 0000 0000 4801 2140
* LCCN: no2006124157
* VIAF: 9610328
* WorldCat: lccn-no2006124157

 |
**ארט שומאן** (בהולנדית: **Aert Schouman**‏; 4 במרץ 1710 – 5 ביולי 1792) היה צייר הולנדי מהמאה ה-18 מהרפובליקה ההולנדית.

ביוגרפיה
--------

שומאן נולד בדורדרכט. כשהיה בן 15 שימש כשוליה לאמן מדורדורכט אדריאן ואן דר בורג, יחד עם קורנליס גרינווד, בנו של מורו לצריבת זכוכית, פרנס גרינווד. שומאן היה יוצא דופן בקרב הציירים בכך שניהל יומן מפורט על חייו המקצועיים בין ה-16 באוקטובר 1733 ל-16 בנובמבר 1753. הוא לקח על עצמו את תלמיד הראשון שלו לציור בשנת 1733 והמשיך ללמד במשך כל חייו. משנת 1742 ועד 1792 הוא היה ראש גילדת לוקאס הקדוש בסנט לוק, ובשנת 1751 הפך למנהל בית הספר לציור בהאג. בשנת 1736 הוא ייסד את "אחוות הקונפרי" בהאג, אחווה שחבריה חובבי אמנות מדורדרכט וסביבותיה, שהיה ראשו בשנים 1752–1762.

שומאן היה אמן חשוב בזיילנד בין 1735 ל־1785. באותה תקופה הוא חי ועבד בדורדרכט, בהאג ובמידלבורך ולימד תלמידים בדורדרכט ובהאג. הוא היה צייר הולנדי פורה ורב-תכליתי, חרט זכוכית, דפוס, אספן וסוחר, שצייר טבע דומם, נושאים תנ"כיים ומיתולוגיים, ז'אנר, יצירות היסטוריות וטופוגרפיות, דיוקנאות, רישומים, תחריטים ומצוטינט. הוא עיצב שטיחי קיר, צייר שטיחי קיר וחפצים מעוטרים כמו ארגזי טבק ואפילו חלונות זכוכית.

בין תלמידיו היו דירק קויפרס, פיטר וילם ואן מגן, ניקולאס מויס, יאן ואן יוריס פונס, מרטינוס שומאן (הנכד שלו), יאן וילם סנוק, רוטגר מואנס טאטס, ווטר אויטרלימיג, וילהלם וינסנטיוס, יעקובוס וונק, ודניאל וריגד.

הוא נפטר בהאג, בן 82.

הציור שלו בו מופיע קורנליוס ואן ליל, אספן האמנות של דורדרכט, מבקש למביע את היחסים בין האמן לפטרון. 

דיוקנו של קורלניוס ואן ליל (יושב), בציור מופיעים שומאן ונכדו מרטינוס שומאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארט שומאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aart Schouman in the RKD
2. ↑  "Codart - Dutch and Flemish art in museums worldwide". אורכב מ-המקור ב-2006-06-28. נבדק ב-17 בספטמבר 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1349063
* BnF: cb14972238f (data)
* BPN: 85722751
* DSI: 3204
* GND: 120533251
* ISNI: 0000 0000 6636 3526
* KulturNav: 8d086554-6812-4316-878c-378eab8090b5
* LCCN: n87108735
* NTA: 07029674X
* RKD: 71074
* SNAC: w6bs6j6f
* SUDOC: 027515265
* ULAN: 500115204
* VIAF: 27338896
* WorldCat: lccn-n87108735

 |
התוצאות של שלום פוז'ארוואץ
**המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית** התנהלה בין אוסטריה לבין האימפריה העות'מאנית. הסכם קרלוביץ שנחתם בשנת 1699 לא היה מקובל על האימפריה העות'מאנית, ושתים עשרה שנים לאחר מכן, החלו העות'מאנים במסע נקמה על התבוסה שלהם בקרב וינה בשנת 1683. ראשית, הווזיר הגדול בלטצ'י מהמט הביס את צבא האימפריה הרוסית בפיקודו של פיוטר הגדול במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1710–1711). לאחר מכן, במהלך המלחמה הוונציאנית-עות'מאנית (1714–1718), כבש הווזיר הגדול סילחדר דמט עלי פאשה מחדש את מוראה מהרפובליקה של ונציה בשנת 1715. כתגובה, אוסטריה, שהייתה ערבה בהסכם קרלוביץ, איימה על האימפריה העות'מאנית, ובתגובה האימפריה העות'מאנית הכריזה מלחמה נגד אוסטריה.

בשנת 1716, הנסיך אויגן מסבויה, ניצח את העות'מאנים בקרב פטרוברדין, ובאוקטובר אותה שנה כבש את הבאנאט ואת בירתו טימישוארה. בשנה לאחר מכן, אחרי שהאוסטרים כבשו את בלגרד, העות'מאנים ביקשו שלום ובשנת 1718 נחתם שלום פוז'ארוואץ
על פי ההסכם שמרו האוסטרים על שליטתם בבלגרד, ובנוסף ההסכם אישר פעם נוספת את שליטתם בשטחים שהם קיבלו בשנת 1699, והשאיר את העות'מאנים עם שליטה על הגדה הדרומית של הדנובה. המלחמה הובילה לאבדן של נחלות אוסטריות באיטליה לטובת ספרד, אשר ניצלה את מיקוד האוסטרים בבלקן, ובעקבות כך פרצה מלחמת הברית המרובעת.

לקריאה נוספת
------------

* Ćirković, Sima (2004). *The Serbs*. Malden: Blackwell Publishing.
* Ingrao, Charles; Samardžić, Nikola; Pešalj, Jovan, eds. (2011). *The Peace of Passarowitz, 1718*. West Lafayette: Purdue University Press.
* Hochedlinger, Michael (2013). *Austria's Wars of Emergence: War, State and Society in the Habsburg Monarchy, 1683–1797*. London & New York: Routledge.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ingrao, Charles; Samardžić, Nikola; Pešalj, Jovan, eds. (2011). The Peace of Passarowitz, 1718. West Lafayette: Purdue University Press.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295744305171
* LCCN: sh85009770
* NKC: ph1154986

 |
כריסטיאן טולסן דאהל, 2011
**כריסטיאן טולסן דאהל** (בדנית: **Kristian Thulesen Dahl**; נולד ב-30 ביולי 1969) הוא פוליטיקאי דני, כיהן כמנהיג מפלגת העם הדנית וחבר הפרלמנט הדני.

ביוגרפיה
--------

טולסן דאהל נולד בדנמרק, בנם של אנדרס ואינגה. ב-1988 סיים את לימודי התיכון ולאחר מכן שירת עד 1989 בחיל התותחנים של הצבא הדני. ב-1992 סיים תואר ראשון באוניברסיטת אולבורג וב-1995 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת אולבורג.

הוא היה חבר המפלגה הפרוגרסיבית הדנית וב-1989 התמודד לראשונה לפרלמנט הדני, אך לא נחל הצלחה. ב-1991 נבחר ליו"ר צעירי המפלגה וב-1993 מונה לחבר פרלמנט זמני מטעם מחוז וייל. באוקטובר 1995 היה ממייסדי מפלגת העם הדנית ונבחר מטעמה ב-1995 לפרלמנט. בשנים 2001 עד 2011 כיהן כיו"ר ועדת הכספים. בספטמבר 2012 מונה ליו"ר מפלגת העם. הוא הוביל את המפלגה להצלחה בבחירות לפרלמנט האירופי בו הייתה למפלגה הדנית הגדולה ביותר ובבחירות הכלליות של דנמרק ב-2015 בו הייתה למפלגה השנייה בגודלה. המפלגה לא נכנסה לקואליציה שהרכיב ראש הממשלה לארס לקה ראסמוסן. במאי 2019 נחלה המפלגה תבוסה בבחירות לפרלמנט האירופאי ובבחירות לפרלמנט הדני שנערכו ביוני 2019 איבדה 21 מושבים מכוחה וזכתה ל-16 נציגים.

לאחר פרישתו מהפרלמנט באוגוסט 2022, מונה למנהל נמל אולבורג.

בשנים 1997 עד 2006 כיהן כחבר מועצת העיירה גיב, הסמוכה לוייל. מ-2008 הוא מכהן כחבר במועצת המנהלים של הבנק המרכזי של דנמרק ומ-2011 חבר בוועדה המייעצת של אוניברסיטת אולבורג. ב-2013 זכה לעיטור אביר מדרגה ראשונה במסדר דנמרק.

הוא נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן טולסן דאהל** בוויקישיתוף
* כריסטיאן טולסן דאהל, ברשת החברתית טוויטר
* כריסטיאן טולסן דאהל באתר הפרלמנט הדני
* עמוד הפייסבוק של כריסטיאן טולסן דאהל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 10008579
* VIAF: 307227660
* WorldCat: viaf-307227660

 |
**רוי מאייר** (בהולנדית: **Roy Meyer**; נולד ב-4 ביוני 1991) הוא ג'ודוקא הולנדי. מאייר מתחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות העולם (2019).

קריירה
------

בנובמבר 2013, מאייר זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כשזכה במדליית כסף בגראנד פרי אבו דאבי. בספטמבר 2014 הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי זאגרב לאחר שניצח בגמר את מוחמד טייב האלג'יראי. באותה השנה הוא זכה בעוד שתי מדליות ארד בגראנד סלאם אבו דאבי וגראנד פרי צ'ינגדאו. במאי 2015 הוא זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך ברבאט לאחר שגבר על לבאני מתיאשווילי הגיאורגי בקרב על המדליה. באותה השנה זכה גם במדליית ארד בגראנד סלאם פריז. בפברואר 2016 הוא זכה שוב במדליית ארד בגראנד סלאם פריז. 

מאייר השתתף באולימפיאדת ריו 2016 והתחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג. הוא סיים במקום השביעי לאחר 2 ניצחונות ו-2 הפסדים. בקרב הראשון מאייר ניצח באיפון את דאו גרסיה נגוקבה הקונגולזי, בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את קים סונג-מין הקוריאני וברבע הגמר הפסיד בווזארי לאורי ששון הישראלי ונשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד בעונשים לרפאל סילבה הברזילאי והודח. בנובמבר 2017 מאייר זכה במדליית זהב בגראנד פרי האג שבמדינת הולדתו לאחר שניצח בגמר את מצ'איי סרנצקי הפולני.

באליפות אירופה 2017, מאייר זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג. בשמינית הגמר הוא ניצח את סטפן הגי האוסטרי, ברבע הגמר הוא ניצח את סטניסלב בונדרנקו האוקראיני ובחצי הגמר הפסיד לגוראם טושישוילי הגיאורגי ונשר לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה מאייר גבר על הארון סאדיקוביץ' הבוסני.

באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה מאייר במדליית הארד. הוא התחיל בסיבוב השני בו ניצח בעונשים את אינאל טאסוייב הרוסי. בשמינית הגמר הוא ניצח שוב בעזרת עונשים את דורנבאייר אולזיבאייר המונגולי וברבע הגמר הוא הפסיד בעונשים ללוקאש קרפאלק הצ'כי ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון באיפון על דויד מורה הברזילאי, מאייר עלה לקרב על מדליית הארד מול גוראם טושישוילי הגיאורגי וניצח בניקוד ווזארי לאחר תרגיל טאי-אוטושי.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיהקרואטיה קרואטיה |
| 2017 | גראנד פרי | האג | הולנדהולנד הולנד |
| 2019 | גראנד פרי | אנטליה | טורקיהטורקיה טורקיה |
| 2019 | גראנד סלאם | אבו דאבי | איחוד האמירויות הערביותאיחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוי מאייר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רוי מאייר (בהולנדית)
* רוי מאייר, ברשת החברתית פייסבוק

* רוי מאייר, ברשת החברתית טוויטר

* רוי מאייר, ברשת החברתית אינסטגרם

* רוי מאייר, באתר olympedia.org

* רוי מאייר, באתר איגוד הג'ודו העולמי

* רוי מאייר, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
דיונון צעיר מהמין לוליגו אילתי
**לוליגיים** (שם מדעי: Loliginidae) היא משפחה של דיונוני רחף ממחלקת הסילוניות המצויים בימים ממוזגים.

הלוליגיים הם דיונונים בגודל ממוצע בעלי עיניים גדולות היכולים לשנות את צבעיהם. חלקם צבועים ביותר כאמצעי ראווה וחלק משתמשים בנהורנות כדי לזהור בחשיכה. הם יצורים חכמים ובעלי "גלימה" מתנפנפת העוזרת להם לנוע במהירות. בקצה גופם 8 זרועות היכולות להיתפס על טרף קטן ולהשתלט עליו במהירות.

דיונונים אלה חיים הן באזורים הטרופיים והן באוקיינוסים הממוזגים.

סוגים
-----

* סוג ומין יחיד *Afrololigo mercatoris*
* *Alloteuthis*
* *Doryteuthis* - בו דוריטאותיס אופלסכנס
* סוג ומין יחיד *Heterololigo bleekeri*
* לוליגו (*Loligo*)
* *Loliolus*
* *Lolliguncula*
* *Pickfordiateuthis*
* דיונון שונית (*Sepioteuthis*)
* *Uroteuthis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוליגיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536251205171

 |
**היינריך השביעי, דוכס בוואריה** (בגרמנית: **Heinrich VII. von Bayern**; ‏1005–14 באוקטובר 1047), היה דוכס בוואריה בין השנים 1042–1047, ובנוסף היה גם רוזן לוקסמבורג בין השנים 1026–1047.

ביוגרפיה
--------

היינריך נולד בשנת 1005, לפרידריך מלוקסמבורג ולאירמטרוד מווטראו, בתו של הריברט, רוזן וטראו.

בשנת 1026 מת דודו היינריך החמישי, דוכס בוואריה, והיינריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1042 נתן לו בן דודו היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה, מכיוון שנאלץ להילחם בשמואל אבא, מלך הונגריה. היינריך סייע לקיסר במלחמותיו בהונגריה, ואף סייע לו במלחמתו נגד דירק הרביעי, רוזן הולנד.

ב-14 באוקטובר 1047 מת היינריך ללא ילדים, ומשום כך חזרה בוואריה להיינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואילו אחיו גיזלברט ירש את לוקסמבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך השביעי, דוכס בוואריה** בוויקישיתוף
* היינריך השביעי, דוכס בוואריה (בגרמנית)

  


|  |
| --- |
| **היינריך השביעי, דוכס בוואריה**  בית לוקסמבורג  נולד:1005 מת:14 באוקטובר 1047 |
| **היינריך הראשון** | **רוזנות לוקסמבורג  1026–1047** | **גיזלברט** |
| **היינריך השישי** | **דוכסות בוואריה  1042–1047** | **היינריך השישי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133802310
* VIAF: 60280706
* WorldCat (עם VIAF): 60280706

 |
**היינריך השביעי, מלך סיציליה** (**Heinrich VII**, ‏1211–1242) היה מלך סיציליה משנת 1212, דוכס שוואביה משנת 1216 ומלך גרמניה ביחד עם אביו פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה משנת 1220.

חייו
----

היינריך נולד בשנת 1211 בסיציליה, בנו היחיד של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מנישואיו הראשונים לקונסטנס מארגון. משהוכתר פרידריך כמלך גרמניה הוא העביר את כתר סיציליה להיינריך בשנת 1212. בשנת 1216 קרא פרידריך להיינריך להצטרף אליו בגרמניה, שם הוא החזיר לעצמו את כתר סיציליה ומינה את היינריך לדוכס שוואביה. באפריל 1220 בחרו הנסיכים הגרמנים את היינריך כמלך גרמניה. כהכנה ליציאתו המובטחת של הקיסר לארץ הקודש כצלבן ועל מנת להסדיר את שאלת הירושה במידה והקיסר יהרג בעת מסע הצלב. בחירה זו נתקלה בהתנגדות האפיפיור הונוריוס השלישי שהיה בעימות עם הקיסר על שאלת יציאתו הנדחית לארץ הקודש, יריבות על שאלת מעמד הקיסרות מול הכס הקדוש ואיבה עתיקה בין בית שטאופן למוסד הכס הקדוש. למרות עמדה זו של האפיפיור והתנגדות עקרונית של חלק מהנסיכים הבוחרים הוכתר היינריך כמלך גרמניה ביום 8 במאי 1222.

ביום 29 בנובמבר 1225 התחתן היינריך עם מרגרט, דוכסית אוסטריה. החל משנת 1228 נקט היינריך סדרה של צעדים מנהלתיים לטובת הערים הגרמניות, לצעדים אלו התנגדו הנסיכים הגרמניים שראו בדאגה את התעצמות הבורגנים בערים. מדיניות עצמאית זו שהופנתה גם כנגד הכנסייה הכעיסה את פרידריך שהורה על הדחת היינריך מכס המלוכה. היינריך ניסה להתמרד אך נאלץ להיכנע ולוותר על כל תאריו שעברו לאחיו הצעיר קונראד הרביעי, מלך גרמניה בשנת 1235.

היינריך נאסר ונותר במאסר עד ליום מותו. גורלו המר מוסבר במרדנותו, מחקרים שנערכו ובמהלכם נבדקו שיירי השלד של היינריך העלו כי הוא סבל מצרעת עובדה שייתכן ומסבירה את הבידוד והנידוי המוחלט. במהלך שנת 1242 הועבר היינריך בין בתי כלא באיטליה נפל מסוסו ומת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך השביעי, מלך סיציליה ומלך גרמניה** בוויקישיתוף
* היינריך השביעי, מלך סיציליה ומלך גרמניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏*THE LEPROSY OF HENRY VII (1211-1242), SON OF FREDERICK II AND KING OF GERMANY* - באתר ‏www. paleopatologia.it.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281970005171
* GND: 118548328
* ISNI: 0000 0000 5536 1162
* LCCN: no00005595
* NTA: 189798661
* SELIBR: 384342
* SUDOC: 06876720X
* VIAF: 75853491
* WorldCat: lccn-no00005595

 |
דום **רוּי גוֹמֶס דָה סִילְבָה** (בפורטוגזית: **Rui Gomes da Silva**; בספרדית: **Ruy Gómez de Silva**), הנסיך הראשון של אבולי (27 באוקטובר 1516 בשמוסקה (אנ') – 29 ביולי 1573 במדריד), היה אציל פורטוגזי ואחד מיועציו הבכירים של מלך ספרד פליפה השני.

ראשית חייו
----------

רוי גומס דה סילבה נולד בשמוסקה (אנ') שבפורטוגל, בנו השני של דום פרנסיסקו דה סילבה, אדון אולמה ושמוסקה (senhores de Ulme e da Chamusca). במרץ 1526 ליווה את האינפנטה איזבלה, נסיכת פורטוגל, לסביליה, שם נישאה לקרלוס הראשון, מלך ספרד.

הוא נשאר בספרד כחלק מפמלייתה של איזבלה. בשנת 1527, כאשר נולד פליפה השני, לעתיד מלך ספרד, הפך רוי למשרת אישי שלו. ידידות עמוקה קשרה בין שני הנערים במהלך כל חייהם. בשנת 1554 כאשר אחיו הבכור ז'ואאו מת, ירש רוי את הנחלה של אולמה ושמוסקה.

עלייה לשלטון
------------

כשפיליפה ירש את כס המלכות הספרדי ב-1556, קיבל רוי, שהיה מקורב לאחד השרים המשפיעים יותר, כמה תוארי אצולה, בהם, נסיך אבולי (אנ') וסומילר דה קור (אנ') למלך. כשר של פיליפה השני, הייתה לרוי גומס דה סילבה חשיבות יוצאת דופן בתוך הפוליטיקה הספרדית, ופיליפה השני העניק לו את תואר האצולה הגבוה ביותר, גרנדה דה אספניה (אנ'). באפריל 1559 היה אחד החותמים על שלום קאטו-קמברזי שסיים את המלחמות האיטלקיות עם ממלכת צרפת.

המפלגה האבולית
--------------

בשל השפעתו בחצר המלוכה הספרדי, נודע רוי בקרב שגרירים זרים כ"ריי גומס" (Rey Gomes, המלך גומס), במקום שמו הספרדי "רוי גומס". היריב הפוליטי הגדול ביותר שלו היה פרננדו אלווארז דה טולדו, הדוכס השלישי מאלבה. היו להם חילוקי דעות בנוגע לממשלת ספרד. רוי גומס היה בעד מערכת הרבה יותר פדרליסטית ופשרנית, בעוד הדוכס מאלבה היה בעד ריכוז הכוח בתוך מונרכיה מאוחדת ולוחמנית.

נישואים וצאצאים
---------------

בשנת 1552 התארס רוי לאנה דה מנדוסה בת ה-12, בתו של דייגו אורטאדו דה מנדוסה, הדוכס הראשון מפרנקווייה, לפי הצעה ובקשה של פיליפה השני. החתונה הרשמית התקיימה ב-18 באפריל 1553.

נולדו להם עשרה ילדים:

* חוזה דה סילבה גומס השלישי (Jose da Silva Gomes III, בערך 1558–1563)
* אנה דה סילבה אי דה מנדוסה, דוכסית מדינה סידוניה (Ana Gómez de Silva y de Mendoza, duquesa de Medina Sidonia‏, 1560–1610)
* רודריגו דה סילבה אי מנדוסה (Rodrigo da Silva y Mendoza‏, 1562–1596), הדוכס השני מפסטרנה
* פדרו דה סילבה אי מנדוסה (Pedro de Silva y Mendoza, בערך 1563)
* דייגו דה סילבה א מנדונסה (Diego da Silva e Mendonça‏, 1564–1630), משנה למלך פורטוגל (1615–1621), המרקיז הראשון מאלנקר
* רוי גומס דה סילבה אי מנדוסה (Ruy Gómez de Silva y Mendoza‏, 1565–?), המרקיז הראשון של לה אליסדה (I marqués de la Eliseda)
* פרננדו דה סילבה אי מנדוסה (Fernando de Silva y Mendoza‏, 10 בפברואר 1570 - 23 ביולי 1639) בישוף של סיגואנסה (1623–1639)
* מריה דה סילבה אי מנדוסה (María de Mendoza y María de Silva‏, בערך 1570)
* אנה דה סילבה אי מנדוסה (Ana de Silva y Mendoza‏, 1573–1614)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוי גומס דה סילבה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007459785705171
* BNE: XX1151114
* BnF: cb12522587g (data)
* GND: 119264781
* ISNI: 0000 0000 8645 9955
* LCCN: n93106384
* NKC: jo20181014855
* NTA: 162874650
* SNAC: w6807nnb
* SUDOC: 034473157
* Trove: 1524991
* VIAF: 86888854
* WorldCat: lccn-n93106384

 |
**לוליגו** או ***דְּיוֹנוּן-רַחַף*** (שם מדעי: *Loligo*) הוא סוג של לוליגיים מסדרת דיונוני רחף שממחלקת הסילוניות המצויים בימים ממוזגים.

דיונוני הלוליגו מצויים בלהקות בימים רדודים רבים. הם בעלי "גלימה" אפורה עד שקופה אך לעיתים גם אדומה והם בעלי עיניים גדולות, 8 זרועות גדולות בעלות קרסים קטנים ו-2 אונות מצידי הגלימה העוזרים להם לשחות במהירות גבוהה. חלק מהדיונונים יכולים להאיר את תאי גופם בחשיכה. הם נעים במהירות ומחפשים טרף כמו סרטנים, קריל או דגים קטנים.

הם יכולים לחיות גם במים עמוקים אך בעונת הרבייה הם מתקבצים בהמונים בחופים ומטילים שורות של ביצים צהובות המהודקות יחדיו. הצעירים הבוקעים נטרפים על ידי טורפים רבים ומעטים מהם מגיעים לבגרות.

כמה אנשים ניזונים מדיונונים ועושים מהם מאכלים כמו הקלמארי.

מינים
-----

* Loligo forbesii
* לוליגו הכף (Loligo reynaudii)
* לוליגו שקוף (Loligo vulgaris)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוליגו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003. האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536251105171

 |
**דוד מלמד** (נולד ב-9 בפברואר 1944) הוא סופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

מלמד נולד ב-1944 בפתח תקווה, למד בבתי ספר דתיים בעיר. בוגר החוגים למדע המדינה ולהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. היה שנים רבות עורך נהלים בחברת "אל על". 

מלמד עוסק בכתיבה ספרותית ופובליציסטית מגיל צעיר. 
פרסם שבעה ספרים.
פרסומיו בכתבי-עת ובמוספים ספרותיים כוללים: סיפורים קצרים, מאמרים בענייני לשון, תולדות העיתונות העברית, דת והיסטוריה יהודית וביקורות ספרים. 

אחדים מסיפוריו תורגמו לאנגלית, ערבית ואיטלקית, ופורסמו באנתולוגיות ובעיתונים בשפות אלו. אחדות מיצירותיו תוסכתו ושודרו ברדיו.
סיפורו "כרם במורד קידרון" זכה בפרס הסיפור הקצר של ידיעות אחרונות ב-1982 והוכנס בעבר לתוכנית הלימודים של משרד החינוך. 

זכה בפרסים ספרותיים: פרס פתח תקווה לספרות יפה, פרס ראשון בתחרות הסיפור הקצר של "ידיעות אחרונות", פרס סנדרה בראנד לסיפורים קצרים, ועוד.
מפרסם רשימות-ביקורת וטור סקירת ספרים חדשים ב"מאזנים", ביטאון אגודת הסופרים העבריים, חבר ועדת הביקורת של האגודה.

מלמד נשוי ליונה ואב לשלושה ילדים.

בשנת 2022 קיבל את אות יקיר העיר פתח תקווה.

ספריו
-----

* **צבוע בקורונדי**, הוצאת תמוז, 1980. (סיפורים)
* **כרם במורד קידרון**, ספרית פועלים, 1982. (סיפורים)
* **החלום הרביעי**, ספרית פועלים, 1986. (רומאן פוליטי-חברתי)
* **ריח גויאבות**, הוצאת עקד, 1995. (סיפורים)
* **אור ראשון**, הוצאת ידיעות אחרונות, 1996. (סיפורה של ראשית העיתונות העברית)
* **כולם היו אוהביה**, הוצאת גוונים, 2010.
* **ללקק את האצבעות**, גוונים, 2010. (ספר לילדים ובני-נוער)

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של דוד מלמד, בקטלוג הספרייה הלאומית

* דוד מלמד, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* דוד מלמד, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
* דוד מלמד, ב"לקסיקון הסופרים העברים בהווה"
* לילי אורבך, מיפוי אפשרויות של עיצוב ירושלים בספרות, באתר עמלנט. עוסק גם בסיפור "כרם במורד קידרון"
* סרטונים דוד מלמד, במיזם "סופרים קוראים" של מרכז הספר והספריות בישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312374605171
* ISNI: 0000 0000 8252 8458
* LCCN: n86833012
* NTA: 164412247
* SUDOC: 077866118
* VIAF: 65505864
* WorldCat: lccn-n86833012

 |
**לזר הסרבי** (בסרבית: **Лазар**; ברוסית:  **Лазарь Серб**), הידוע גם בשם **לזר מכילנדריו** (Hilandarian), היה נזיר אורתודוקסי סרבי שתכנן ובנה בקרמלין במוסקבה את השעון המכני הציבורי הראשון הידוע ברוסיה בשנת 1404. 

לזר נולד בפריזרן שבאימפריה הסרבית, ויש להניח שעזב את סרביה לאחר קרב קוסובו בשנת 1389. הוא הגיע לרוסיה ממנזר כילנדריו שבהר אתוס שאותו הוא עזב עקב הכיבושים העות'מאניים בבלקן. על פי ספרים רוסים ישנים כשהגיע לזר לרוסיה, הוא בנה שעון ליד שטחו של קתדרלת הבשורה לבקשתו וסילי הראשון, נסיך מוסקבה (1425-1389).

זה היה השעון הראשון אי פעם עם מנוע קפיץ (מכני), ושעון מקיש (striking clock) ברוסיה, וגם השעון הציבורי הראשון של המדינה. מספרי השעון נכתבו בשפת כנסיות סלאביות. השעון היה בין העשרה השעונים המתקדמים הראשונים באירופה, ונחשב נס טכני בזמנו. שעונים במגדלים עירוניים, או אותות שעה עירוניים, היו קיימים קודם לכן באיטליה, למרות שלא ידוע איך הם הצביעו על השעות. על פי ספרים שנים, בשנת 1344 היה שימוש בטכנולוגיה חדשה לגמרי - שעון במגדל בארמון פדואה שבאיטליה שצלצל באופן אוטומטי כל שעה (24 שעות).

השעון היה במשך זמן רב היחיד במוסקבה וברוסיה, ועבד במשך 217 שנים ללא כשל. אבל מגדל השעון לא שרד. כרוניקה של המאה ה -16, אומרת כי ללזר שולם 150 רובל לעבודתו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tsonev 1976, Mŭdrostta na starite charkove, p. 24: 

> 
> монах Лазар [86, стр. 416]. Неговото идване в Русия от манастирите на Атон подсказва, че бившите земи на Византийската империя и след падането на Балканите под турска власт продъл- Фиг. 2. 1. Часовников механизъм с ...
> 
>
קוריאהקוריאה
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא צ'אנג. 

**צ'אנג סונג-טק** (הנגול: **장성택**; ‏22 בינואר 1946 – 12 בדצמבר 2013) היה פוליטיקאי צפון קוריאני וגיסו של מנהיגה הקודם של קוריאה הצפונית, קים ג'ונג איל. צ'אנג נחשב לדמות מפתח במשטר הצפון קוריאני. חוקרים דרום קוריאנים אף העריכו שהוא שלט בפועל לאחר שקים לקה בשבץ מוחי ב-2008, ולאחר מכן לאחר מותו. ב-2009 מונה לתפקיד סגן יושב ראש ועדת ההגנה הלאומית.

קורות חיים
----------

החל משנת 1965 למד כלכלה פוליטית באוניברסיטת קים איל-סונג. בשנים 1969–1972 למד באוניברסיטת מוסקבה. לאחר חזרתו מברית המועצות התחתן עם קים קיונג הוי, אחותו הצעירה של קים ג'ונג-ייל. צ'אנג סונג-טק היה סגן ראש מחלקת ההדרכה וההכוונה של הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה. 

במערב נחשב למי שעתיד לרשת את מקומו של קים ג'ונג-ייל. אולם, בעת שימוע בפרלמנט הדרום קוריאני ב-24 בינואר 2004 הוכרז שסונג-טק הודח מתפקידו בעקבות טיהורים פוליטיים במפלגה. סונג-טק נראה לראשונה בחזרה בפומבי במרץ 2006, מאז ההדחה, כשלקח חלק במשלחת של קים ג'ונג-ייל ברפובליקה העממית של סין. באוקטובר 2007 הכריזה סוכנות הידיעות המרכזית של קוריאה על מינויו לראש המזכירות של המפלגה האחראי על גופי ביטחון הפנים והגופים הממונים על ביטחון הלאומי (המשטרה החשאית). החל מדצמבר 2008 קודם לעמוד בראש מחלקת ההדרכה והארגון. החל משנת 2009 היה חבר בוועדה הלאומית להגנה ומשנת 2010 סגן יושב ראש הוועדה. 

בוועידת המפלגה השלישית בשנת 2010 נבחר כחבר-מועמד בלשכה הפוליטית של המפלגה, ואילו אשתו נבחרה לחברה בלשכה הפוליטית. בוועידת המפלגה הרביעית בשנת 2012 נבחר כחבר ללשכת הפוליטית, ואילו אשתו נבחרה, בהמשך לחברותה בלשכה הפוליטית, למזכירות המפלגה. אחרי מות קים ג'ונג איל ב-2011, סין, בהנהגתו של הו ג'ינטאו, ניסתה לקדם את השפעתה בסיוע קבוצה פרו-סינית בהנהגת סונג-טק. 

בהתאם להחלטת הלשכה הפוליטית של המפלגה ב-8 בדצמבר 2013 הודח מתפקידיו כסגן יו"ר הוועדה הלאומית להגנה ורשות מחלקת ההדרכה והארגון. סונג-טק הודח, לכאורה, בעקבות: "פשעי שחיתות" וכן, "שימוש בסמים, יחסים מגונים עם נשים, הימורים ועוד פשעים". בעקבות ההדחה הוצא משורות המפלגה ונעצר. סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית פרסמה תמונתו בעת המעצר. מספר ימים לאחר מכן הודיעה סוכנות הידיעות של המדינה כי הוא הוצא להורג, יחד איתו חוסלה הסיעה הפרו-סינית במפלגה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רודן צפון קוריאה הדיח את דודו וחיסל עוזריו, באתר ynet, 3 בדצמבר 2013
2. ↑  דודו של רודן צפון קוריאה הוצא להורג, באתר ynet, 13 בדצמבר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007933270705171
* BnF: cb17871323p (data)
* GND: 1192681916
* ISNI: 0000 0004 6813 6078
* LCCN: n2014027287
* NLK: KAC201749962
* VIAF: 22151351963852601388
* WorldCat: lccn-n2014027287

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באתר ארכאולוגי בפרו. אם התכוונתם לשיר קובני, ראו צ'אן צ'אן (שיר).

**צ'אן צ'אן** (בספרדית **Chan Chan**, משפת מוצ'יקה (אנ') **ג'אן ג'אן** שמשמעו "שמש שמש") היא אתר ארכאולוגי בקרבת טרוחיו, שבו הייתה בירת ממלכת צ'ימור ומרכז תרבות צ'ימו, ששלטה באזור שהוא כיום חופה הצפוני של פרו. העיר הוקמה בשנת 850 ובנייתה נמשכה עד לכיבושה של הממלכה בידי האינקה ב-1470. העיר נחשבת לעיר הטרום-קולומביאנית הגדולה ביותר באמריקה הדרומית - בשיאה השתרעה על פני 20 קילומטרים רבועים, ועל פי ההערכות התגוררו בה כ-30 אלף תושבים. כאשר הגיע אליה פרנסיסקו פיסארו ב-1532, כבר איבדה העיר מחשיבותה, לאחר שנחרבה בידי האינקה, והתגוררו בה תושבים מעטים.

העיר, שנבנתה מבוץ, מורכבת מתשע מצודות, המכילות מבני מגורים, מקדשים, מבני קבורה, מאגרי מים ועוד. המצודות מלבניות בצורתן, מוקפות בחומות גבוהות עשויות לבני חימר, והכניסה לכולן מצפון.

על קירות המבנים גולפו עיטורים שונים, רבים מהם קשורים לעולם הים: דגים, שקנאים או כלי דיג, המבטאים את קרבת העיר לאוקיינוס השקט.

מדרום וממערב לאזור המצודות משתרעים ארבעה אזורי מלאכה, שבהם עסקו בעיקר בעבודות נגרות, אריגה וריקוע זהב וכסף. דרומה משם משתרע אזור שבו שרידי מערכות השקיה המרמזות לייעודו כקרקע חקלאית, אם כי גם בו שוכנים מקדשים.

צ'אן צ'אן כיום
--------------

בשנת 1986 הכריז אונסק"ו על צ'אן צ'אן כאתר מורשת עולמית, ובד בבד היא הוכנסה לרשימת האתרים בסיכון. אונסק"ו אף המליץ שלא לערוך במקום חפירות ארכאולוגיות נוספות ללא היערכות מתאימה להגנתו מפני הרוחות והגשמים, הגורמים נזקים כבדים למבני הבוץ. בשנת 1998 התעורר חשש מפני הגשמים העזים והשיטפונות שליוו את תופעת אל ניניו, אך בסופו של דבר הנזקים שנגרמו היו מינוריים בלבד.

אחת המצודות, צְצ'וּנְדי (Tschundi) פתוחה למבקרים, והיא מהווה מוקד משיכה לתיירים. צ'אן צ'אן שוכנת 5 ק"מ מערבית לטרוחיו, העיר השלישית בגודלה בפרו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'אן צ'אן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צ'אן צ'אן
* צ'אן צ'אן, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

| דגלדגל סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בפרו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| קוסקו • מאצ'ו פיצ'ו • צ'אווין (אתר ארכאולוגי) • הפארק הלאומי וסקראן • צ'אן צ'אן • הפארק הלאומי מנו • המרכז ההיסטורי של לימה • הפארק הלאומי ריו אביסאו • קווי נסקה • המרכז ההיסטורי של ארקיפה • העיר הקדושה קאראל-סופה • מערכת הדרכים של האינקה (עם ארגנטינה, צ'ילה, קולומביה, אקוודור ובוליביה) • המתחם הארכאואסטרונומי של צ'נקייו |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX457875
* BnF: cb11973362d (data)
* GND: 4090318-7
* NKC: ge765082
* VIAF: 316430284
* WorldCat: viaf-316430284

 |
**איב קליין** (בצרפתית: **Yves Klein**; ‏ 28 באפריל 1928 – 6 ביוני 1962) היה אמן צרפתי הנחשב לאחת מהדמויות החשובות בעולם האמנות האירופאי שלאחר מלחמת העולם השנייה. הוא היה ממובילי התנועה האמנותית של הנובו ריאליזם שנוסדה בשנת 1960 על ידי המבקר פייר רסטאני (אנ'). בין יצירותיו המפורסמות "המונוכרום הכחול", תמונות המורכבות מצבע בודד של כחול, וכן סדרת האנטרופומטריות, בהן השתמש בנשים עירומות כמכחולים חיים על בד.

המונוכרום הכחול (IKB 191) שיצר איב קליין, 1962

ביוגרפיה
--------

קליין נולד בניס להוריו פרד קליין (אנ') ומארי רמונד (אנ'), אשר היו שניהם ציירים. אביו היה צייר בסגנון פוסט-אימפרסיוניסטי ואמו הייתה דמות מובילה בתנועת הטאשיזם.

בין השנים 1942 ל-1946 למד ב-École Nationale de la Marine Marchande וב-École Nationale des Langues Orientales. באותה תקופה התיידד עם האמנים ארמן (Arman) וקלוד פסקל בקורס ג'ודו, אשר יהיו חבריו הקרובים בהמשך חייו. בשנת 1949 גויס לשירות צבאי בגרמניה. בשנת 1955 הציג את תערוכתו הראשונה ב-Club de Solitaire, לאחר שעבודות המונוכרום שלו נדחו על ידי Salon des réalités nouvelles.

בינואר 1962 נישא לרוטרה אוקר (Rotraut Uecker), אמנית ממוצא גרמני. כעבור מספר חודשים לקה בהתקף לב. ביוני אותה שנה נפטר מהתקף לב נוסף. לזוג נולד בן כמה חודשים לאחר מותו של קליין. הבן, שנקרא על שם אביו, איב אמו קליין (Yves Amu Klein), אמן אף הוא.

בשנת 1949 כתב קליין יצירה תזמורתית בת 40 דקות בשם Monotone-Silence Symphony (סימפוניית השקט המונוטוני). היצירה נכתבה בשני פרקים - פרק ראשון בן 20 דקות המכיל זמזום קבוע, ופרק שני בן 20 דקות הכולל שקט מוחלט.

לעיתים נוהגים לסווגו כאמן נאו-דאדא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איב קליין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איב קליין (בצרפתית)
* מיצג של הסימפוניה המונוטונית / טקס הציור
* איב קליין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263878305171
* BNE: XX1247480
* BnF: cb120471634 (data)
* CANTIC: a10838648
* GND: 118562967
* ICCU: RAVV016359
* ISNI: 0000 0001 2102 1810
* LCCN: n50044185
* MusicBrainz: dbfad75f-e3a8-4cee-8e87-735609893960
* NDL: 00445865
* NKC: jn20030210009
* NLP: A10838648
* NTA: 068279469
* PIC: 68477
* RKD: 44708
* SNAC: w63x9frq
* SUDOC: 028686918
* Trove: 893021
* ULAN: 500005222
* VcBA: 495/172095
* VIAF: 70174713
* WorldCat: lccn-n50044185

 |
האי ברוסטר הקטן והמגדלור במבט מדרום-מערב
**האור של בוסטון** (שמו באנגלית: **Boston Light**) הוא מגדלור, הממוקם על גבי האי ברוסטר הקטן (Little Brewster Island) שבמבואות נמל העיר בוסטון שבארצות הברית. המגדלור המקורי שנבנה באתר זה, בשנת 1716, היה הראשון שנבנה בשטחה של ארצות הברית דהיום. המגדלור הנוכחי, שנבנה ב-1783, הוא המגדלור השני באורך שנותיו שעדיין פעיל בארצות הברית, והוא היחיד בה שמאויש עדיין על ידי משמר החופים האמריקני. בשנת 1964 הוכרז מבנה המגדלור כציון דרך היסטורי לאומי.

תולדות המגדלור
--------------

האור במגדלור, שהוקם על האי בן שמונת הדונמים, הודלק לראשונה ב-14 בספטמבר 1716. שומר המגדלור הראשון, ג'ורג' וורת'ילייק (George Worthylake), שעסק גם בניווט ספינות לתוך נמל בוסטון, טבע בנמל עם אשתו ובתו שנתיים לאחר מכן. ב-1751 ניזוק המגדלור קשות בשריפה. 

בשנת 1774, בשנה שלפני פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית, תפסו כוחות בריטיים את המגדלור והוא הוחזק על ידם בתחילתה. המגדלור הושבת אז בשל חסימת נמל בוסטון. בשתי הזדמנויות בחודש יולי 1775 תקפו המורדים האמריקנים את המגדלור והעלו אותו באש. כאשר נסוגו הבריטים ממנו ב-13 ביוני 1776 הם פוצצו והרסו אותו כליל.

ב-1783 נבנה המגדלור שנית עד לגובהו המקורי – 23 מטר. עובי קירותיו בבסיסו הגיע ל-2.3 מטר ול-76 סנטימטר בראשו. קוטר המנורה שהותקנה בו עמד על 2.4 מטר. ב-1790 הועבר המגדלור מידי מדינת מסצ'וסטס לידי הממשלה הפדרלית שהוקמה לא מכבר.

בשנת 1859 הוגבה המגדלור עד לגובה של 27 מטר (31 מטר מעל לגובה פני הים), והוסף לו חדר למנורה ובה עדשת פרנל בת 12 צלעות. ב-1861 ושוב ב-1918 נטרפו אניות בקרבת אי המגדלור ושומרי המגדלור סייעו בחילוץ האנשים שעל סיפוניהן.

במלחמת העולם השנייה כובה אור המגדלור מטעמי ביטחון, והוא הודלק מחדש רק ב-2 ביולי 1945. אז צויד המגדלור במנורה חדשה בעוצמה של 1.8 מיליון נרות, המבזיקה מדי 10 שניות, ואורה נראה למרחק של 50 קילומטר.

ב-1998 הוסב ציוד המגדלור למנגנון אוטומטי. למרות זאת הוא מאויש עדיין על ידי שומר אזרחי, המסתייע בצופים מתנדבים מחיל העזר של משמר החופים. עיקר תפקידם של אלו הוא לשמש כמדריכים למבקרים באי.

למגדלור יש עדיין חשיבות כסמן ניווט ימי, אך היא פחתה במהלך המאה האחרונה בעקבות פתיחת התעלה הצפונית של נמל בוסטון לשימושם של כלי שיט גדולים המגיעים אל הנמל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האור של בוסטון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט של האי ברוסטר הקטן.
וייטנאםוייטנאם
זהו שם וייטנאמי; שם המשפחה הוא טון. 
**טון דוק תאנג** (בוייטנאמית: **Tôn Đức Thắng**;‏ 20 באוגוסט 1888 – 30 במרץ 1980) היה פוליטיקאי וייטנאמי שכיהן כנשיא צפון וייטנאם השני והאחרון לאחר מותו של הו צ'י מין בשנת 1969 ועד איחודה של וייטנאם בשנת 1976. משנה זו ועד מותו בשנת 1980 כיהן טון כנשיא וייטנאם המאוחדת הראשון. בזמן נשיאותו, היה טון ראש המדינה הוותיק ביותר בעולם, עם מותו התואר ער לנשיא מלאווי הייסטינגס באנדה.

ביוגרפיה
--------

טון נולד ב-20 באוגוסט 1888 בדרום וייטנאם, עוד כשהייתה למעשה הודו-סין הצרפתית. בצעירותו רכש השכלה רבה בסינית, פילוסופיה והיסטוריה. עוד תקופה זו פיתח עמדות אנטי-קולוניאליסטיות. בשנת 1906 עבר עם הוריו לסייגון. בשנת 1919 החל בפעילות פוליטית, וכעשר שנים לאחר מכן נעצר ונכלא על ידי הצרפתים. הוא השתחרר מן הכלא רק בשנת 1945. עם שחרורו מהכלא, הפך טון לדמות פוליטית מובילה, עם חבירתו להו צ'י מין. בשנים שלאחר מכן הוביל את הפעילות הקומוניסטית בווייטנאם, ובשל כך זכה בשנת 1955 בפרס לנין לשלום. טון ירש את הנשיאות עם מותו של הן צ'י מין בשנת 1969. למעשה, תפקידו של טון בשנים אלו כברהיה סמלי בלבד, והוא לא היה מבין מקבלי ההחלטות במדינה. מרבית הכוח הפוליטי היה אצל לה דואן.

לאחר נפילתה של דרום וייטנאם ואיחודה של וייטנאם כמדינה קומוניסטית אחת, טון ניסה להוביל את שיקומה של הארץ באמצעות פרויקטים רבים בתחומי הכלכלה והתשתיות. מאורע משמעותי נוסף בזמן נשיאותו של טון היה פרוץ מלחמת סין–וייטנאם אשר הובילה לנפילתו של שלטון הקמר רוז' בקמבודיה.

במרץ 1980, כשנה לאחר סיום המלחמה, נפטר טון בהאנוי כתוצאה מהתקף לב בגיל 91. למרות שהיה הנשיא הראשון של וייטנאם המאוחדת, הוא לא זכה בהוקרה כמו קודמו הו צ'י מין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טון דוק תאנג** בוויקישיתוף
* טון דוק תאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311727105171
* BnF: cb123145115 (data)
* GND: 129201057
* ISNI: 0000 0000 8637 0141
* LCCN: n79027761
* NTA: 276864816
* SNAC: w6xv1sn7
* SUDOC: 117587818
* VIAF: 10918244
* WorldCat: lccn-n79027761

 |
מופע של "פגז אנושי" ב-2005
כרזה המפרסמת מופע "פגז אנושי" ב"קרקס הקיץ" (Cirque d'été; סירק ד'אטה) הצרפתי, 1887
**פגז אנושי** (באנגלית: Human cannonball) הוא אדם הנורה מתוך תותח ייעודי במהלך מופע בידור. מקורה של התנופה שגורמת לריחופו באוויר הוא בשחרור לחץ של אוויר דחוס, ולא בשריפת אבק שרפה. מופעי קרקס שכאלו מלווים לעיתים בפיצוץ שמקורו באבק שרפה, אך מטרת הפיצוץ היא ליצור אפקטים ויזואליים וקוליים מרשימים, ואבק השריפה אינו מעורב בתהליך השיגור.

לאחר שיגורו ינחת הפגז האנושי על רשת פרוסה אופקית או על מזרן מתנפח, שמיקומיהם נקבעים על פי חישובי מכניקה קלאסית. בהופעות שאינן במתחם סגור, לעיתים ינחת האדם הנורה בגוף מים כלשהו.

תולדות הפעלול
-------------

האדם הראשון שנורה מתוך תותח היה אדי ריבֶרז, ששם הבמה שלו היה "לוּלוּ". הוא נורה מתוך תותח "פאריני" ברויאל קרמורן מיוזיק הול (Royal Cremorne Music Hall) בלונדון ב-1871.

האישה הראשונה שנורתה מתוך תותח היא רוסה מטילדה ריצ'טר (Rossa Matilda Richter), שנודעה בכינוי הבמה "זזל" ("Zazel"), אשר נורתה ב-1877, בגיל 14, מתוך תותח באקוויריום המלכותי בלונדון. היא נורתה מתוך תותח שעקרון פעולתו מבוסס על קפיץ, אשר הומצא על ידי הקנדי ויליאם לאונרד האנט (William Leonard Hunt, שנודע כ"פריני הגדול"; The Great Farini). בהמשך הקריירה שלה כאמנית קרקס הצטרפה למסעות קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי.

דייוויד סמית' ג'וניור (David Smith Jr.‎) מחזיק בשיא הנוכחי למרחק הריחוף הרב ביותר כפגז אנושי - 59.05 מטר. את השיא קבע ב-10 במרץ 2011, במילאנו, איטליה, עת ששבר את השיא הקודם בו החזיק אביו. השיא הקודם, של אביו, דייוויד "קאנונבול" סמית' סניור (David "Cannonball" Smith Sr.‎), נקבע במרחק של 61.06 מטרים, ב-31 באוגוסט 2002 ביריד החינמי של מחוז סטיל (Steele Country Free Fair) במינסוטה, ארצות הברית.[דרושה הבהרה]

במהלך תולדות הפעלול, מצאו מעל 30 "פגזים אנושיים" את מותם בעת ביצועו. כך למשל, במקרה המוות האחרון שעליו ידוע (ב-21 באפריל 2011), מת "פגז אנושי" בשל פגם ברשת הבטיחות שעליה היה אמור ליפול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פגז אנושי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cecil Adams (1991-06-21). "The Straight Dope: How do "human cannonballs" survive?". Chicago Reader. נבדק ב-2007-06-16.
2. ↑  מידע נוסף עליו ניתן למצוא כאן: Olympians of the Sawdust Circle (Li - Ly), circushistory.org, תחת השם "Lulu"
3. ↑  **ספר השיאים של גינס/98**, עמ' 166, הוצאת כרטא, ירושלים, 1998
4. ↑  7 Most Mind-Blowing She-Daredevils in History, Environmental graffiti
5. ↑  Human Cannonball, Farthest Distance - GWR Video of the Week 31st August 2011, בחשבון ה-YouTube של ספר השיאים של גינס
6. ↑  "Human Cannonball Show". אורכב מ-המקור ב-2012-03-23. נבדק ב-9 במאי 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  BBC News - 'Human cannonball' killed in Kent stunt show
הרב **ישועה ללום** (18 בפברואר 1901, כ"ט בשבט ה'תרס"א–27 באפריל 1950, י' בניסן ה'תש"י) היה רב בקונסטנטין, ורבן של הערים קיראטה, גלמה (אנ') ובטנה (אנ') שבאלג'יריה.

ביוגרפיה
--------

נולד בקונסטנטין שבאלג'יריה לאסתר אטאלי ולמכלוף ביבי כנכד לרב ישועה ללום-אלחסיד. לאחר שהתייתם בצעירותו מאביו, נאלצה אמו לגדלו לבדה. כשבגר למד אצל הרב שמעון דוכן, הרב יוסף גנאסיא, הרב סידי פרג' חלימי והרב דוד הכהן.

לאחר שהוסמך לרבנות בשנת 1919 (ה'תרע"ט) מונה לכהן כרבה של קיראטה, שם גם הכיר את אשתו לעתיד, מונה אטלן, ונישא לה. לאחר שש שנים בקיראטה, מונה בשנת 1925 (ה'תרפ"ה) לכהן כרבה של גלמה. בין יתר תפקידיו שם שימש כחזן, כשוחט וכדרשן, ופעל לקיים פעילות חינוכית לנוער ולמבוגרים.

לאחר שהרב יעקב שושנה, מרבני קונסטנטין, מונה לרבה של בון, חזר הרב ללום בהוראת הרב סידי פרג' חלימי בשנת 1935 (ה'תרצ"ה) לקונסטנטין כדי למלא את מקומו של הרב שושנה כחזן, כשוחט וכדרשן. בעיר זו העמיד תחתיו תלמידים בתחומי התמחותו - שוחטים, חזנים ודרשנים.

לאחר פטירת הרב יהודה זרביב, בשנת 1941 מונה לכהן כרבה הראשי של בטנה, ולצידו כיהנו כרבנים הרב רחמים גדג', הרב שלום ברמי, והרב חי דזירה אלבז. בבטנה פעל למיסוד הכשרות, ולהרחבת החינוך היהודי, לאחר שבהשפעת הנאצים גורשו התלמידים היהודים ממוסדות החינוך המקומיים. כן פעל לסייע ולטפל בפליטים יהודים מגאבס שבתוניסיה.

בקהילות שבהן פעל, נלחם נגד ההתבוללות, ונהג לקיים שיחות על פילוסופיה עם תלמידיו, כדי להרחיקם מהתרבות הלא-יהודית.

הלך לעולמו בבטנה ב-27 באפריל 1950 (י' בניסן ה'תש"י), והשאיר אחריו אלמנה ותשעה יתומים. בהלווייתו השתתפו אלפים, יהודים, מוסלמים ונוצרים. בחנוכה של שנת ה'תשנ"א הועלה ארונו מאלג'יריה ארצה ונקבר בבאר שבע.

בשנת 1986 (ה'תשמ"ו) הוקם על שמו בית כנסת בבאר שבע.

חיבורו
------

* **ליקוטי אהרון** – דרשות ודרושים בערבית לכל עת, בנושאי אמונה, חסד, אחדות, גלגול נשמות, אבל, הספד, תפילה ועוד, יצא לאור לאחר פטירתו בתרגום לעברית

כתב מספר חיבורים נוספים, פירוש על התורה ופירוש לספר תהילים במספר חלקים, אולם החיבורים אבדו

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר ליקוטי אהרון, ובו תולדות חייו, באתר אוצר החכמה
* אורי הייטנר, תרגיל בחמש אצבעות, בבלוג של אורי הייטנר
* יובל לעליית משפחת ללום מאלג'יריה לישראל, סרטון באתר יוטיוב
* ישועה ללום, באתר "החכם היומי"