recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יובל שבח** (נולד ב-25 באפריל 1994) הוא שחקן ישראלי. התפרסם בעקבות תפקידו הראשי בסדרת הנוער "ראש גדול".

ראשית חייו
----------

יובל שבח נולד וגדל בתל אביב. עד גיל 12 היה שבח טניסאי מצטיין. במאית בתיאטרון גשר ראתה אותו משחק והציעה לו להשתתף בהצגה "מדיאה", שבח הסכים ובעקבות זאת פתח בקריירת משחק והשתתף בפרסומות.

בשירותו הצבאי, שירת כלוחם בחטיבת הנח"ל.

כיום, שבח מתגורר בשכונת רמת אביב ג' שבתל אביב.

קריירה
------

בשנת 2007 הצטרף לעונה הרביעית של הסדרה "ראש גדול", בה גילם את גורי בנה של יועצת מנהל בית הספר שלו. את התפקיד מילא גם בעונה החמישית של הסדרה.

בשנת 2008, יצא הסרט "אילי ובן", בו גילם את אילי. משחקו של שבח בסרט זה זכה לביקורת חיובית. בהמשך אותה שנה גילם את בנו של אודי בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "על קצות האצבעות".

שנת 2015 הופיע בסדרה "כוכב הצפון" בתור עידו שעובד במלון כוכב הצפון נער מצחיק, שאפתן וג'ינג'י. חלומו הגדול להיות די ג'יי מצליח.

בשנת 2015, הקליט יחד עם לין אשרוב את שיר "הבזבז", ששודר בערוץ דיסני ונועד להעלאת המודעות לחשיבות החיסכון באנרגיה.

בשנת 2017 השתתף בסדרת הטלוויזיה "כיפת ברזל" בתפקיד אורח בעונה הראשונה (פרק 6) שם גילם את יונתן, דתי לייט ואחיה של אלישבע. בעונתה השנייה של הסדרה קיבלה הדמות בתפקיד מרכזי.

בשנת 2019 שיחק בעונה השלישית של הסדרה "כדברא" בתפקיד אירה.

פילמוגרפיה
----------

### סרטים

| סרטים |
| --- |
| שנה | שם הסרט | תפקיד |
| 2009 | אילי ובן | אילי |

### טלוויזיה

| תוכניות טלוויזיה |
| --- |
| **שנה** | **שם התוכנית** | **תפקיד** |
| 2008-2009 | ראש גדול | גורי |
| 2008 | על קצות האצבעות | הבן של אדי |
| 2014 | נוי והדר | עצמו |
| 2016-2015 | כוכב הצפון | עידו |
| 2017 | כיפת ברזל | יונתן |
| 2019 | כדברא | אירה |

קישורים חיצוניים
----------------

* יובל שבח, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יובל שבח, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יובל שבח, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* "יובל שבח", באתר ארגון השחקנים בישראל (שח"ם)
* ראיון עם יובל שבח, באתר Yes
* ארנון שוורצמן, ‏יובל שבח: "היום אני בא ממקום יותר בוגר ופחות מבוהל", באתר ‏מאקו‏, 18 בינואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציון נאנוס, ‏מה הייתם בוחרים: טניס או משחק?, באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2009
2. ↑  יובל שבח בתיאטרון גשר
3. ↑  ארנון שוורצמן, ‏יובל שבח: "היום אני בא ממקום יותר בוגר ופחות מבוהל", באתר ‏מאקו‏, 18 בינואר 2018
4. ↑  "יובל שבח", באתר ארגון השחקנים בישראל (שח"ם)
5. ↑  אמירה נירנפלד, ‏ביקורת קולנוע: אילי ובן, באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2009
6. ↑  משה אבוטבול, לפני כולם: לין אשרוב ויובל שבח בשיר "הבזבז", באתר פרוגי, ‏27/08/2015
פאול בלובל בפתיחת משפטי איינזצגרופן בנירנברג בספטמבר 1947
**פאול בלובל** (בגרמנית: **Paul Blobel**; ‏13 באוגוסט 1894 – 8 ביוני 1951) היה שטנדרטנפיהרר באס אס ופושע מלחמה נאצי. אחראי לרצח עשרות אלפי יהודים בטבח באבי יאר ובטבח בדרוביצקי יאר. פיקד על מבצע 1005. הורשע במשפט האיינזצגרופן, נידון למוות ב-1948, והוצא להורג ב-1951.

ביוגרפיה
--------

בלובל למד בנאות ונגרות בבית הספר למקצועות הבניין. במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא ושירת בחיל ההנדסה. אחרי המלחמה המשיך בלימודיו, היה לאדריכל והתיישב בזולינגן (Solingen). 

בזמן המשבר הכלכלי של 1929 היה ללא תעסוקה. באוקטובר 1931 הצטרף למפלגה הנאצית, וב-1 בינואר 1932 התגייס לאס אס. ממרץ 1933 שירת במשטרת המדינה (Stapo) בדיסלדורף, וב-1 ביוני 1934 עבר לאס דה בדרגת אונטרשטורמפיהרר, וניהל את אזור דיסלדורף באס דה. הוא התקדם באס אס, וכבר ב-30 בינואר 1941 קיבל דרגת אס-אס שטנדרטנפיהרר (אלוף-משנה).

בראשית יוני 1941 נקרא בלובל לעיירה פרץ' (Pretzsh), על הנהר אלבה, מצפון מזרח ללייפציג, שבה רוכזו המועמדים לאיינזצגרופן (עוצבות המבצע של האס דה) שעמדו לפעול בשטחי הכיבוש בברית המועצות. בלובל נתמנה למפקדה של זונדרקומנדו 4a שבמסגרת איינזצגרופה C שעמדה לפעול באוקראינה. 

בלובל נע בראש יחידתו מסוקאל (Sokal) דרך ווהלין (Volhynia), ושם ערך אקציות בלוצק, בדובנו, ולאחר מכן בז'יטומיר, בברדיצ'ב ועוד. משנפלה קייב נכנס בלובל עם יחידתו לעיר, ובימים 29-30 בספטמבר 1941 ארגן וניהל את רצח יהודי העיר בבאבי יאר. בלובל ויחידתו המשיכו במסע הדמים שלהם לאורך החלק הצפוני של אוקראינה. פעולתו האחרונה הייתה בחרקוב, שבה רצחה יחידתו בסוף דצמבר 1941 כ- 22,000 יהודים בדרוביצקי יאר (Drobitzki-Yar).

ב- 13 בינואר 1942 שוחרר בלובל מתפקידו בגלל מחלת כבד, שהוחמרה מחמת שתיית אלכוהול מופרזת. אחרי שהחלים נקרא למשרד לביטחון הרייך בברלין, והופקד על מבצע 1005, שנועד לטשטש את עקבות רצח ההמונים. בלובל קבע את לודז' למרכז פעילותו והיה כפוף ישירות למפקד הגסטפו היינריך מילר. 

עד סתיו 1943 טיפל בשיטות שריפת הגופות על מוקדים גדולים, שהניסיונות הראשונים בהם נעשו בחלמנו, וכן הוכנסו למחנות הקבע, כגון אושוויץ, תנורי משרפות. באותו זמן ארגן בלובל את סילוק הגופות מקברות המונים בשטחים הכבושים בברית המועצות בידי יחידות שכונו "זונדרקומנדו 1005". בתום העבודה נרצחו האסירים היהודים והאחרים שהועסקו בכך. בכמה מקומות הצליחו אסירים, בעיקר יהודים, לברוח, כגון בבאבי יאר, במחנה ינובסקה, בפורט התשיעי, בפונאר ובגרבובקה (Grabowka) שליד ביאליסטוק.

באוקטובר 1944 רוכזו אנשי האס דה, הסיפ"ו והשוטרים ממשטרת הסדר ששירתו בזונדרקומנדו 1005 ליחידה אחת – "איינזצגרופה אילטיס" (Iltis), בפיקודו של בלובל, והיא נשלחה לקרינתיה (Carinthia) שבגבול אוסטריה-יוגוסלביה, כדי לסייע במלחמה בפרטיזנים.

לאחר המלחמה נאסר בלובל והיה אחד הנאשמים המרכזיים במשפט האיינזצגרופן, התשיעי בין משפטי נירנברג, בפני בית הדין הצבאי האמריקני בנירנברג. איתו עמדו למשפט גם אוטו אולנדורף ופושעי מלחמה נוספים. ב-1948 נידון למוות, וב-8 ביולי 1951 נתלה בכלא לנדסברג שבבוואריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאול בלובל** בוויקישיתוף
* עדותו של בלובל על שריפת הגופות וטשטוש פעולות האיינזאצגרופן, באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119530090
* ISNI: 0000 0000 1059 4237
* VIAF: 72206000
* WorldCat: viaf-72206000

 |
**עוֹפֶר דֶּקֶל** (נולד ב-1951) הוא איש ביטחון ישראלי. כיהן כסגן ראש השב"כ וכממונה על החזרת שבויים ונעדרים.

ביוגרפיה
--------

דקל נולד בישראל, וגדל בירושלים. בעל תואר ראשון במשפטים, בכימיה ובפיזיקה.

בין השנים 1995 ו-1996 היה ראש חטיבת ההדרכה של שירות הביטחון הכללי. לאחר מכן, ועד שנת 2000, שימש שם כראש היחידה המבצעית.

בשנים 2000 עד 2003 היה ראש מרחב ירושלים, יהודה ושומרון, בשלב סיכול הטרור, במסגרת האינתיפאדה השנייה. במסגרת תפקידו עמד בקשר הדוק עם ראש עירית ירושלים - אהוד אולמרט.

בין השנים 2003 עד 2005 שימש כסגן ראש השרות.

בינואר 2006 פרש מן השרות ובין אוגוסט 2006 ועד אפריל 2009, שימש כאחראי על החזרת שבויים ונעדרים, ובין היתר ערך משא ומתן לשחרור גלעד שליט. במהלך התקופה בה שימש בתפקידו, סיים דקל בהצלחה את המשא ומתן עם החזבאללה והחזיר לישראל את גופותיהם של שני חיילי צה"ל אודי גולדווסר ואלדד רגב.

עמוס גלעד קדם לדקל בתפקיד זה והחליפו אותו חגי הדס ודוד מידן, עד להשגת עסקת שליט.

דקל הוא הבעלים והמנכ"ל של חברת ארגנטום בע"מ, חברה לייעוץ ביטחוני. היה שותף של אהוד אולמרט, דן חלוץ ומאיר דגן בחברת EOC artners וכן היה שותף עם חלוץ, יובל רבין ואחרים בחברת אונידה שייצגה חברות ביטחוניות ישראליות בניגריה (החברות נסגרו).

בין 2022-2009 עבד דקל בחו"ל, בעסקים בתחומים שונים.

החל משנת 2023 משמש דקל, בהתנדבות, כיו"ר עמותת גמלאי השב"כ.

קישורים חיצוניים
----------------

* דניאל סיריוטי ושלמה צזנה, "עופר דקל בדרך החוצה", באתר ישראל היום, 20 באפריל 2009
* פנחס וולף‏, רשמית: שליח רה"מ עופר דקל פורש מתפקידו, באתר וואלה!‏, 21 באפריל 2009
* רוני סופר, עופר דקל לרה"מ: פורש מתפקיד השליח המיוחד, באתר ynet, 22 באפריל 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  עופר דקל בקהיר לפגישות בנושא העסקה לשחרור שליט – חדשות 13, באתר 13news.co.il
2. ↑  דיווח: עופר דקל נפגש עם סמיר קונטאר, באתר www.inn.co.il, ‏7 יולי 2007
3. ↑  פנחס וולף‏, רשמית: שליח רה"מ עופר דקל פורש מתפקידו, באתר וואלה!‏, 21 באפריל 2009
4. ↑  אסף גלעד, אהוד אולמרט, דן חלוץ ומאיר דגן הקימו חברת ייעוץ, באתר כלכליסט, 16 במרץ 2014
**האסם** (באנגלית: **The Barn**) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2016, אשר נכתב ובוים על ידי ג'סטין אם. סימאן ובו מככבים מיטשל מוסולינו, ויל סטאוט, לקסי דריפס, קורטלנד ווארד, ניקי האוול, ניקולאוס ג'ושוע, לינה קוויגלי, וארי להמן. הסרט מתרחש בשנת 1989 ועוסק בשני חברים אשר מקימים לתחייה קללה קטלנית.

עלילה
-----

כל מה שסם וג'וש רוצים לעשות רוצים לעשות זה להשתעשע בליל כל הקדושים ולעשות קצת דברים שובבים לפניי שיסיימו את התיכון שנה הבאה. הם מחליטים ללכת להופעה ובדרך נתקלים באסם נטוש, אך מה שהם לא יודעים זה שבאסם שהם נמצאים בו יש קללה קטלנית שמעירה לחיים מפלצות.

ליהוק
-----

* מיטשל מוסולינו בתפקיד סם
* ויל סטאוט בתפקיד ג'וש
* לקסי דריפס בתפקיד מישל
* קורטלנד ווארדארד בתפקיד כריס
* ניקי האוול בתפקיד ניקי
* ניקולאוס ג'ושוע בתפקיד ראסל
* לינאה קוויגלי בתפקיד גברת ברנהרט
* ארי להמן בתפקיד ד"ר רוק
* ראיין נוגי בתפקיד שירלי גארט
* דייוויד המפטון בתפקיד ג'ורג
* ג'יימס וולדון בתפקיד מר דניאלס
* ג'סטין מ. סימן בתפקיד בוגימן
* ריק בילוק בתפקיד טיף

הוצאה
-----

הסרט הוקרן בהקרנת בכורה ב-12 במרץ 2016 בפסטיבל "Fright Night Theatre" שהתרחש בקנדה ולאחר מכן הוקרן בפסטיבלים נוספים כמו פסטיבל סרטי האימה "Crimson Screen" שבארצות הברית ובפסטיבל סרטי האימה "Idaho" שהתקיים גם הוא בארצות הברית.

פרסים
-----

הסרט היה מועמד למספר פרסים. הוא היה מועמד ל-7 פרסים בטקס פרסי "Maverick" ומתוך המועמדויות זכה בפרס "Best Original Score: Feature" אשר ניתן לרוקי גריי על המוזיקה בסרט. בסרט הפרסים של פסטיבל "Idaho" הוא זכה בפרס של הסרט הטוב ביותר ע"פ בחירת הקהל ובטקס "Crimson Screen Horror Film Fest" הוא היה מועמד ל-7 פרסים נוספים וזכה בשניים מהם בקטגוריות "הסרט העלילתי הטוב ביותר" ו"הצילום הטוב ביותר לסרט עלילתי".

קישורים חיצוניים
----------------

* "האסם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "האסם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *The Barn*, 2016-03-12, נבדק ב-2020-11-16

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"האסם (סרט)"**.
**The Child** (בעברית: **הילד**) (ידוע גם בשמות **Children of the Night** או **Hide and Go Kill**) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 1977, אשר בוים על ידי רוברט ווסקניאן ובו כיכבו לורל ברנט, רוזלי קול, פרנק ג'נסון וריצ'רד האנרס. הסרט מתרחש בשנות ה-30 של המאה ה-20 והוא עוסק באישה צעירה אשר עובדת כמטפלת באחוזה אפלולית ומבודדת ובמהלך עבודתה מתרחשת באחוזה סדרה של תקריות מוזרות.

עלילה
-----

הסרט נפתח באליסיאן דל מאר, מטפלת אשר נשכרת לעבוד באחוזת נורדון בקליפורניה. היא נוסעת בדרך לאחוזה אך היא הולכת לאיבוד ומבקשת עזרה מאישה שנתקלת בה בדרך. לאחר מכן היא מתחילה להיתקל במראות מזוויעים כמו חתול פצוע, יד כרותה ודמות חיוורת שמתכופפת מאחוריי סבך בבית קברות. אליסיאן המבוהלת בורחת האזור על עבר האחוזה.

לאחר מכן פוגש אותה מר נורדון, אלמן המתגורר באחוזה עם ילדיו לן ורוזלי. ללא ידיעתה של אליסיאן, לרוזלי יש יכולות טלקינטיות. לן מודה בפניי אליסיאן שאמו נרצחה ביער על ידי נוודים שנים קודם לכן. גברת ויטפילד, השכנה, שנחשבת למטרד חטטני עבור בני הזוג נורדונים, מותקפת בביתה על ידי נוכחות בלתי נראית. כשהיא מנסה לברוח, רוזלי מופיעה בחוץ, מתגרה בה ואומרת שהיא הביאה לה "חברים". גברת ויטפילד הולכת להתחבא במרתף שלה, אך מותקפת על ידי דמות בעלת כף יד שתולשת את אחת מעיניה ולאחר מכן רוצחת אותה.

בליל כל הקדושים אליסיאן רואה במאורה שליד האחוזה עששית-דלעת שמרחפת באוויר בכוחות עצמה בלי שאף אחד נוגע בה. עוד באותו לילה, רוזלי, לבושה כמכשפה, נכנסת אל תוך היער, אל צריף בו נמצא אחד הנוודים שרצחו את אמה; היא מתעמתת איתו לגבי התכשיטים של אימה שנמצאים ברשותו ותוך כדי העימות ישות בלתי נראית הורגת את הנווד עם רובה ציד. מאוחר יותר, אביה של רוזלי נוזף בה על כך שיצאה מהבית ללא רשות, ושואל מדוע היא מבלה כל כך הרבה זמן בבית הקברות הנטוש ליד הבית. רוזלי נוזפת בו בחזרה, ומאשימה אותו במוות של אמה.

לן מוצא את גופת הנווד בצריף בעוד אליסיאן רואה דמות שמציצה על עליהם דרך החלון. לאחר מכן אליסיאן מוצאת את גופתו של האב בחדר המדרגות כאשר עינו נעקרה מהמקום. אליסיאן ולן בורחים, אבל המכונית של לן מתקלקלת כשהם מנסים לנסוע משם. השניים מותקפים לפתע על ידי קבוצת זומבים - "החברים" של רוזלי, שאותם היא מזמנת מבית הקברות לבצע מעשים רעים. אליסיאן ולן מצליחים להסיח את דעתם של הזומבים עם צופר המכונית, ולהתבצר במפעל נטוש. בסופו של דבר הזומבים חודרים למפעל, גוררים את לן על הרצפה ומשמידים את ראשו. אליסיאן, עכשיו לבדה, שומעת דלת נפתחת, ותוקפת את הפולש עם גרזן, מבינה רק כעבור רגעים שזאת רוזלי. אליסיאן מתבוננת בהלם ברוזלי מתה, ובורחת החוצה מהבניין בבהלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הילד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הילד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הילד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *The Child*, נבדק ב-2021-10-28
שגיאות פרמטריות בתבנית:מאכל   
פרמטרים [ מערכה, מחלקה, ממלכה, משפחה, מין, סדרה, שם מדעי ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גויאבה תותית** (שם מדעי: **Psidium cattleyanum**, ידועה גם כ**גויאבת התות**) היא מין של עצים בעלי פרחים ממשפחת ההדסיים. שמו המדעי של המין נקרא על שם חוקר הפרחים ויליאם קאטלי.

מאפיינים
--------

הגויאבה התותית היא עץ קטן (עד 4 מטרים) המניב פירות בעלי טעם הדומה במעט לתות שדה. 

הגויאבה התותית היא קרובת משפחה מאותו הסוג של הגויאבה המצויה (Psidium guajava), אך פירותיה בעלי ריח עדין יותר, קטנים יותר ומתוקים יותר. לעומת הגויאבה המצויה, התותית אינה אלרגנית.

לגויאבה התותית שני מופעים: בעלי פירות צהובים ובעלי פירות אדומים. שני המופעים הם זנים מתורבתים של אותו המין, וידועים כגויאבה תותית אדומה וגויאבה תותית צהובה.

בעולם
-----

הגויאבה התותית גדלה באופן טבעי בברזיל. היא מין פולש במקומות בעלי אקלים טרופי או ממוזג, ומהווה איום אקולוגי בהוואי, שם הצמח מתרבה ללא עצירה. במקומות אחרים כגון אוסטרליה הצמח הפך להיות חלק מהחורש הטבעי עקב התרבות של פליטי תרבות.

שימושים
-------

ניתן לאכול את הפרי בשלמותו עם הקליפה, אך ניתן גם לקלות את גרעיניו כדי להכין משקה דומה לקפה ולחלוט את עלי העץ לחליטת צמחים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גויאבה תותית** בוויקישיתוף
* גויאבה תותית, באתר ITIS (באנגלית)
* גויאבה תותית, באתר NCBI (באנגלית)
* גויאבה תותית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* גויאבה תותית, באתר Tropicos (באנגלית)
* גויאבה תותית, באתר GBIF (באנגלית)
* גויאבה תותית, באתר The Plant List (באנגלית)
* גויאבה תותית, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Naohiro Seo et al. Anti-allergic Psidium guajava extracts exert an antitumor effect by inhibition of T regulatory cells and resultant augmentation of Th1 cells, **Anticancer Research**
**אריאל משעל** (נולד ב-3 באוגוסט 1974) הוא עורך דין ישראלי שכיהן כמנכ"ל המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

ביוגרפיה
--------

משעל נולד וגדל בתל אביב-יפו, בנם הבכור של מרים והעיתונאי ניסים משעל.

לאחר שירותו בצה"ל למד לתואר ראשון במשפטים במכללת שערי משפט. הוא התמחה במשרדו של חנן מלצר והוסמך לעורך דין.

במהלך השנים עבד כעורך בערוץ 2 ובשנת 2003 היה ממייסדי חדשות 10, שם עבד כעורך בכיר בתוכניות האקטואליה. ניהל מספר מכרזים בתחום התקשורת;[דרושה הבהרה] בין היתר מכרזי ערוץ 2, ערוצי הספורט ומכרזי הרדיו האזורי.

באוקטובר 2012 המליצה ועדת איתור למנותו ליושב ראש המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לווין, אולם כיוון שהייתה זו תקופת הבחירות לכנסת התשע עשרה המינוי הוקפא. משעל עתר עוד לפני הבחירות לבית המשפט הגבוה לצדק בבקשה להשלים את מינויו ליו"ר מועצת הכבלים. לאחר הבחירות החליט השר הנכנס להרחיב את ועדת האיתור כדי לשקף שינויים במדיניות. בג"ץ התיר לשר לעשות זאת, אך קבע ש"לטעמנו צריך להיות להחלטה הקודמת משקל משמעותי בהחלטת הוועדה החדשה". ועדת האיתור בחרה במועמד אחר לתפקיד ובג"ץ אישר זאת, תוך שהשופטים כתבו: "דעתנו אינה נוחה מהעובדה כי לא הושלמו הליכי מינויו של העותר לתפקיד, ... ראוי שמשהמליצה ועדת איתור כפי שהמליצה, לא תרוקן המלצתה מתוכן בדרך של הרחבתה או מינוי אחרת תחתיה. פעולה זו עלולה לפגוע במספר אינטרסים חשובים ואף חלילה לשמש כלי להגשמת תכליות שאינן ראויות אשר נורמות של מנהל תקין אינן יכולות להשלים עמן".

בדצמבר 2016 אישרה ממשלת ישראל את מינויו למנכ"ל המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

חיים אישיים
-----------

משעל נשוי ולו שלושה ילדים, מתגורר בגבעת שמואל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריאל משעל, ברשת החברתית פייסבוק
* אמילי עמרוסי, "אנחנו לא שופכים כסף, אנחנו נותנים לאנשים חכות", באתר ישראל היום, 21 בפברואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  לי-אור אברבך, ‏אריאל משעל צפוי לכהן כיו"ר מועצת הכבלים והלוויין, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2012
2. ↑  אריאל משעל עתר נגד עצירת הליך מינויו למועצת הכבלים והלוויין, באתר גלובס, 13 בדצמבר 2012
3. ↑  מדוע מעוכב מינויו של אריאל משעל ליו"ר מועצת הכבלים והלווין?, באתר וואלה!‏, 27 ביוני 2013
4. ↑  בג"ץ 8989/12 אריאל משעל נ' נציב שירות המדינה ואחרים, ניתן ב־18 ביוני 2014
5. ↑  אריאל משעל מונה למנכ"ל המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, באתר מעריב אונליין, 18 בדצמבר 2016
**נורמן הווארד בנגרטר** (באנגלית: **Norman Howard Bangerter**‏; 4 בינואר 1933 – 14 באפריל 2015) היה פוליטיקאי אמריקאי, מושל מדינת יוטה בין השנים 1985–1993. בעת היבחרו לתפקיד, היה הראשון שנבחר למושל יוטה מטעם המפלגה הרפובליקנית מאז 1965.

ביוגרפיה
--------

בנגרטר נולד בגריינג'ר שביוטה (וסט ואלי סיטי (אנ') דהיום), בנם של ויליאם הנרי בנגרטר ואיזבל בודן. הורי אביו היגרו לארצות הברית משווייץ, ואילו אמו הייתה ממוצא אנגלי. אחיו הבכור, ויליאם גרנט, היה חבר בכיר בהנהגת כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים. ב-18 באוגוסט 1953 נישא בנגרטר לקולין מונסון, ולשניים נולדו במרוצת השנים שישה ילדים. אחרי שלמד באוניברסיטת יוטה ובאוניברסיטת בריגהאם יאנג, שירת בנגרטר בצבא ארצות הברית בשנים 1953–1954, ימי מלחמת קוריאה.

טרם כניסתו אל הפוליטיקה של ארצות הברית, ייסד בנגרטר חברת בנייה שהתמחתה בבניית בתי מגורים. בשנים 1975–1985 היה חבר בבית הנבחרים המדינתי של יוטה, ובארבע שנים מתוכן היה יושב ראש בית הנבחרים (1981–1985). במהלך בחירות 1984 בארצות הברית נבחר לתפקיד מושל יוטה, והושבע לתפקידו כמושל ב-7 בינואר 1985.

במהלך כהונתו כמושל טיפל בנגרטר בשיטפונות של ימת המלח הגדולה ויובליה באמצעות אישור הפעלתן של משאבות גדולות בסכום בן כ-60 מיליון דולר אמריקני, אשר יצרו תעלות למים עודפים מימת המלח הגדולה אל מישורי המלח של בונוויל (אנ'). תחילה היה מיזם זה מוצלח, אך כעבור זמן מה עורר מחלוקת ציבורית כאשר מפלס המים של הימה ירד בשנים שלאחר מכן, וחלק ממבקריו של בנגרטר ראו במשאבות בזבוז כספי ציבור. בבחירות 1988 נבחר לתקופת כהונה שנייה, ולתקופה מסוימת היה סגן יו"ר ויושב ראש אגודת המושלים של מערב ארצות הברית. בראשית 1993 סיים את תפקידו כמושל המדינה.

לאחר פרישתו מהחיים הציבוריים שב בנגרטר לנתיבתו המקצועית בעולם הבנייה וכיהן במשך שלוש שנים כנשיא המיסיון של הכנסייה המורמונית ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, בין השנים 1996–1999. ב-14 באפריל 2015 לקה בנגרטר בשבץ מוחי ומאוחר יותר נפטר בגיל 82.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורמן בנגרטר** בוויקישיתוף
* נורמן בנגרטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Norman Bangerter, former Utah governor, dies at 82, באתר וושינגטון פוסט, 15 באפריל 2015 (באנגלית)
2. ↑  Former Utah Governor Norman H. Bangerter dies at 82, באתר ABC4‏, 14 באפריל 2015 (באנגלית)
3. ↑  Former Gov. Norm Bangerter dies after suffering stroke, באתר Deseret News‏, 15 באפריל 2015 (באנגלית)

| מושלי יוטה יוטהיוטה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| היבר מאנינג ולס • ג'ון כריסטופר קטלר • ויליאם ספריי • סיימון במברגר • צ'ארלס ר. מייבי • ג'ורג' דרן • הנרי בלאד • הרברט מאו • ג'. בראקן לי • ג'ורג' דיואי קלייד • קאל רמפטון • סקוט מת'סון • נורמן בנגרטר • מייק ליוויט • אולן ווקר • ג'ון האנטסמן • גארי הרברט • ספנסר קוקס |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1192348257
* ISNI: 0000 0000 4297 3178
* LCCN: n93066358
* SNAC: w6253pn3
* VIAF: 18895121
* WorldCat: lccn-n93066358

 |
**עוזיאל אלחאייק** (**אל-חאייךּ**, סביב ה'ת"ק, 1740–סביב ה'תקע"ח, 1818), היה רב ודיין ביהדות תוניסיה. כתביו משמשים כמקור היסטורי חשוב על חיי הקהילות היהודיות בתוניסיה.

ביוגרפיה
--------

נולד בתוניס בסביבות שנת ה'ת"ק. אביו היה הדיין הרב מרדכי אלחאייק (נפטר בצפת, 1777). למד תורה מרבי נתן בורגיל ורבי דוד נג'אר והיה בקשר תורני גם עם הרב יצחק טייב.

בשנת 1774 קיבל את פני החיד"א בביקורו בתוניס.

בשנת 1785 עבר זמנית להתגורר בעיר נאבל בעקבות מגפה.

סמוך לשנת 1781 מונה לדיין. בהמשך, ירש את קרוב משפחתו הרב יצחק אלחאייק, כנשיא בית הדין הרבני בתוניסיה. הוא שימש בתפקיד עד למותו בסביבות 1818.

לאחר מותו ירש את מקומו הרב חיים דוד וואלנסי (נפטר ב-1827).

כתביו
-----

קרוביו אספו את כתביו, והדפיסו מהם שני ספרים.

הראשון, **משכנות הרועים**, יצא לאור בשנת 1860 בליוורנו. זהו אוסף של כ-1500 תשובות בנושאים מגוונים, הטקסט מהווה כיום מקור חשוב על חיי יהדות תוניסיה במאות ה ה-17 ו ה-18. דוד קאזס היה הראשון שהפנה את תשומת הלב לחשיבות ההיסטורית של הספר. ספרו השני, **חיים וחסד**, יצא לאור בליוורנו ב 1873, והוא כולל אוסף דרשות והספדים שנאמרו בין 1767 עד 1810.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלחייךּ עוזיאל, **משכנות הרועים**, ליבורנו 1860, באתר היברובוקס
* אלחייךּ עוזיאל, **חיים וחסד**, ליבורנו 1865, באתר היברובוקס

לקריאה נוספת
------------

* מאיר מזוז, **מגדולי ישראל** חלק ב עמודים ריב–רכד

הערות שוליים
------------

1. ↑  אזולאי, חיים יוסף דוד, 1724-1806, **מעגל טוב**, באתר היברובוקס
2. ↑  כהן, רפאל בנימין בן סאסי, **מלכי תרשיש**, עמודים פה–צ, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311025905171
* LCCN: nr93036193
* VIAF: 63883150
* WorldCat (עם VIAF): 63883150

 |
**אשל ארמוני** (נולד ב-1959) הוא יו"ר דירקטוריון נמל חיפה, לשעבר מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון. בעבר היה איש מערכת הביטחון, ראש אגף במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ומנכ"ל עיריית כפר סבא.

ביוגרפיה
--------

גדל באבן יהודה והיה חבר גרעין שמיניסטים לעיירות פיתוח בקריית מלאכי.

ארמוני התגייס לצה"ל ב-1978 ושירת כלוחם וכקצין בצוות צוללים התקפיים (צ-1) בשייטת 13. השתחרר בדרגת סרן. ארמוני בעל תואר ראשון בהיסטוריה ובכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במנהל עסקים ותואר שני בפילוסופיה של הדתות.

### שירות במוסד

ב-1987 התגייס למוסד ומילא תפקידים מבצעיים בישראל ומחוצה לה, בעיקר בתחום היומינט. הוא עסק בהעלאת יהודי אתיופיה במבצע משה, בניהול פעילות חשאית במלחמת לבנון השנייה ובמבצע עופרת יצוקה והוביל מבצעים רבים. הוא שימש ראש שלוחה ובתפקידו האחרון כיהן כראש אגף בארגון. באוקטובר 2010 פרש מהשירות במוסד.

### באזרחות

בנובמבר 2010 מונה למנכ"ל עיריית כפר סבא וכיהן בתפקיד עד התפטרותו בינואר 2015. במהלך הבחירות לכנסת העשרים היה מעורב בארגון הפעילות של מפלגת "כולנו" בכפר סבא ובאזור השרון. ב-31 במאי 2015 מונה בידי הממשלה למנכ"ל משרד הבינוי. בפברואר 2017 הודיע ארמוני על התפטרותו.

כיהן בוועד המנהל של עמותת "נירים" המפעילה את כפר הנוער נירים ומועדונים לנוער בסיכון ברחבי הארץ.

חיים אישים
----------

ארמוני מתגורר בתל אביב, גרוש בפעם השנייה ואב לחמישה. בתו הבכורה היא המלחינה והמפיקה המוזיקלית תום מאירה ארמוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשל ארמוני** בוויקישיתוף
* אשל ארמוני, ברשת החברתית LinkedIn
* מה"מוסד" לכפר-סבא - אשל ארמוני מונה לתפקיד מנכ"ל עיריית כפר-סבא, באתר עיריית כפר סבא
* אמיר אזון, מנכ"ל עיריית כפר סבא מסכם: "אני הולך בטוב", באתר mynet‏ כפר סבא, 6 בינואר 2015
* אתר למנויים בלבד נמרוד בוסו, מסתמן: בכיר המוסד לשעבר אשל ארמוני ימונה למנכ"ל משרד הבינוי, באתר TheMarker‏, 29 באפריל 2015
* סרטונים אורי חודי, ‏מנכ"ל משרד השיכון: "בוקר בוקר אני קם עם מצ'טה ביד", באתר גלובס, 22 באוקטובר 2015
* אמיתי גזית, "את השפעת מחיר למשתכן נראה כבר בעוד חצי שנה", באתר כלכליסט, 27 בינואר 2016
* אתר למנויים בלבד טלי חרותי-סובר, "הקניות באינטרנט הגדילו את המטענים; גם לארבעה נמלים תהיה עבודה", באתר TheMarker‏, 30 ביולי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  נמרוד בוסו, מנכ"ל חדש לעיריית כפר סבא: בכיר לשעבר במוסד, באתר nrg‏, 14 בנובמבר 2010.
2. ↑  אורי תובל, המועמד המוביל לתפקיד מנכ"ל משרד הבינוי: אשל ארמוני, באתר כלכליסט, 29 באפריל 2015.
3. ↑  אורי חודי, ‏מנכ"ל עיריית כפר סבא לשעבר מונה למנכ"ל משרד הבינוי, באתר גלובס, 31 במאי 2015
סמל יחידה יהכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית; סכין קרב סטילטו V-42 ממלחמת העולם השנייה באמצע. מוטו היחידה ו-2 חצים מוצלבים.
***De oppresso liber*** הוא המוטו של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית.

משמעות
------

#### המוטו של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית

משמעות המוטו של הכוחות המיוחדים בצבא ארצות הברית, הוא "לשחרר מדיכוי" או "לשחרר את המדוכאים".

#### תרגום מילולי

תרגום מילולי של הביטוי בלטינית *de oppresso liber* הוא "מאדם מדוכא, לאדם חופשי".

#### ביטוי מקביל

"לִמְדוּ הֵיטֵב דִּרְשׁוּ מִשְׁפָּט, אַשְּׁרוּ חָמוֹץ; שִׁפְטוּ יָתוֹם, רִיבוּ אַלְמָנָה." ישעיהו א' יז'.

היסטוריה
--------

המוטו התפתח במבצעי המשרד השירותים האסטרטגיים במלחמת העולם השנייה צוותי ג'דבורג/סאסקס פעלו מאחורי קווי האויב בצרפת. תחת קולונל אהרון בנק, אבי הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית. צוותיו אפשרו להתנגדות הצרפתית להתפתח ולהתנגד לצבא הגרמני הכובש. הלוחמה הבלתי קונבנציונליות של קולונל בנק היו שונות מהלוחמה הקונבנציונליות של צבא ארצות הברית. בכך שכללו תמיכה חשאית בפעילויות חתרניות נגד הכוחות הנאצים.

אנדרטת התגובה המהירה של אמריקה
------------------------------

הפסל "אנדרטת התגובה של אמריקה" עם כותרת משנה: *De Oppresso Liber*. הוא פסל ברונזה הממוקם ליד של המרכז הפיננסי One World מול הגראונד זירו בניו יורק. האנדרטה ידועה בשם הלא רשמי: "פסל חייל הסוס". זוהי האנדרטה הציבורית הראשונה המוקדשת לכוחות המיוחדים של ארצות הברית ומנציחה את המשרתים בכוחות המיוחדים, מ-11 בספטמבר, בתוכם לוחמים שפעלו בימים הראשונים של מבצע חופש מתמשך, שהוביל לתבוסה הראשונית של הטליבאן באפגניסטן. הפסל נהגה על ידי הפסל דאו בלומברג, והוזמן על ידי קבוצה אנונימית של בנקאים בוול סטריט שאיבדו חברים בפיגועי 11 בספטמבר.

הפסל נחנך ב-11 בנובמבר 2011 בטקס בראשות סגן הנשיא ג'ו ביידן ולוטנט גנרל. ג'ון מולהולנד, מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית.

מורשת עולמית
------------

מוטו היחידה שימש גם את בריגדת הכוחות המיוחדים המוטסים 65 (*בריגדת NOHED*) של איראן, שבהקמתה נעזרה ביועצים ממרכז הלוחמה המיוחד ובית הספר על שם ג'ון פ. קנדי לפני המהפכה האיראנית ב-1979.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Unit History for Staff Sergeant Robert J. Miller - Medal of Honor Recipient". *www.army.mil* (באנגלית). נבדק ב-2021-01-10.
2. ↑  "Unconventional Work". Blackwater. אורכב מ-המקור ב-12 באוקטובר 2013. נבדק ב-13 בינואר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Quade, Alex (27 באוקטובר 2011). "Commando monument near ground zero unveiled on Veterans Day". *Washington Times*. נבדק ב-12 בינואר 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Iran Expands Presence in Syria With Special Forces Deployment". *Offiziere.ch* (באנגלית אמריקאית). 2016-04-19. נבדק ב-2021-01-10.
**קנאביס – מגזין עם כיוון** הוא כתב עת אינטרנטי העוסק בעולם הקנאביס בישראל ובעולם, ומופעל על ידי אורן ליבוביץ'. 

חזון הקבוצה הוא להסדיר את שוק הקנאביס בחוק הישראלי בדומה למוצרים אחרים כגון טבק ואלכוהול, וכן להביא לאי-הפללה של המשתמשים בו. בנוסף תומכת הקבוצה בהקלות במתן אישורים לצריכת קנאביס רפואי ואף מציעה במגזין דרכים לסיוע בקבלת רישיון לזכאים לקבלת האישורים. חברי הקבוצה מעורבים בפעילויות ציבוריות ופוליטיות הקשורות בקידום הנושא. 

תוכני המגזין מורכבים מחדשות הקשורות בנושא הקנאביס, מחקרים שעניינם הקנאביס והשפעותיו המתפרסמים בארץ ובעולם, כתבות מגזין בנושא תרבות צריכת הקנאביס, מדריכים לשימוש נכון וצריכה נבונה, פורום קהילתי בו משתתפים מומחים ויועצים בנושא, מאמרי דעה וכתבות מכלי התקשורת השונים. 

המגזין נוסד באופן רשמי בשנת 2010. קדמו לו מספר אתרי אינטרנט קטנים יותר שהוקמו על ידי חברי הקבוצה אשר עסקו ביוזמות ופעילות ציבורית להסדרת שוק הקנאביס בישראל. הוא צמח במקביל למחאה החברתית של קיץ 2011 ולאחר שניסיונם של חברי הקבוצה להעלות את הנושא על סדר היום במסגרת המחאה לא צלח. 
האתר מהווה את מקור המידע המרכזי של קהילת צרכני ותומכי הקנאביס בישראל. 
מייסד ועורך המגזין, אורן ליבוביץ', הנחה בעבר פינה בתוכנית הטלוויזיה "שאיפות גדולות" ששודרה בערוץ 8 בהנחיית אברי גלעד. בדצמבר 2014 אף מונה ליבוביץ' ליו"ר מפלגת עלה ירוק אשר זכתה בהנהגתו בבחירות 2015 למספר המצביעים הגדול ביותר בתולדותיה (מעל ל-47 אלף קולות - למעלה ממנדט) אך לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה ונשארה מחוץ לכנסת.

בדצמבר 2016 הצטרף המגזין לפרויקט החברתי 'החזית' בניהול תוכנית הטלוויזיה הצינור בראשותו של גיא לרר ובשיתוף דמויות וארגונים חברתיים כמו גדי וילצ'רסקי, צדק חברתי, כיכר השבת (אתר אינטרנט), חדשות 0404, סמיון גרפמן ועוד.

בחודש מרץ 2017 בחר מגזין הקנאביס הבינלאומי 'סנסי' (Sensi) במגזין קנאביס הישראלי כאחד מחמישה אתרי הקנאביס האמינים בעולם.

בחודש מאי 2017 ניפקה לראשונה לשכת העיתונות הממשלתית תעודת עיתונאי ממשלתית למגזין קנאביס.

קישורים חיצוניים
----------------

* מגזין קנאביס
* עמוד הפייסבוק של מגזין קנאביס
* ערוץ היוטיוב של מגזין קנאביס
* אבי עמית, העשב של השכן: האם לגאליזציית הקנאביס היא הדרך הנכונה?, באתר של "רשת 13", 24 באוגוסט 2014 (במקור, מאתר "nana10")
* גיבורי רשת - כתבה על מייסד האתר, אורן ליבוביץ', בטלוויזיה החינוכית, סרטון באתר יוטיוב
* אתר למנויים בלבד עידו קינן, למה חוסמים את המגזין "קנאביס" ברשתות של אגד וקווים?, באתר הארץ, 8 במאי 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורך מגזין קנאביס, אורן ליבוביץ, מונה לראשות מפלגת עלה ירוק, מעריב אונליין, 18 דצמבר, 2014.(הקישור אינו פעיל, 20 בדצמבר 2016)
2. ↑  בחירות 2015: התוצאות, באתר וואלה!.
3. ↑  מגזין סנסי: 'קנאביס' – ממקורות המידע האמינים בעולם המריחואנה
**אריק רוברט גרייטנס** (באנגלית: **Eric Robert Greitens**; נולד ב-10 באפריל 1974) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקני מהמפלגה הרפובליקנית שנבחר בנובמבר 2016 למשרת מושל מיזורי, וכיהן בתפקיד עד 2018.

קורות חיים
----------

גרייטנס נולד וגדל בסיינט לואיס למשפחה יהודית. לאחר שסיים את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת דיוק בפילוסופיה ומדיניות ציבורית למד באוניברסיטת אוקספורד במסגרת מלגת רודז. בשנת 2001 התגייס לצי ארצות הברית, השלים קורס קצינים והתנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. בין היתר לחם גרייטנס במלחמת אפגניסטן ובעיראק ולקח חלק בשורה של מבצעים ללוחמה בטרור, ועוטר בכוכב הארד ובלב הארגמן על גבורתו. גרייטנס הוסיף לשרת במילואי-הצי ומחזיק בדרגת לוטננט קומנדר.

לאחר שחרורו מן הצי ב-2005 עבד בבית הלבן תחת ממשל בוש. בשנת 2016 התמודד גרייטנס מטעם המפלגה הרפובליקנית על משרת מושל מיזורי בבחירות הכלליות. בנובמבר אותה שנה נבחר לתפקיד.

ב-8 בנובמבר 2017 נועד עם ראש ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בירושלים.

ב-22 בפברואר 2018 הועמד גרייטנס לדין באשמת חדירה לפרטיות של מאהבת שלו לשעבר, על ידי חבר מושבעים בסנט לואיס. כתב האישום מתבסס על רומן שהיה לו ב-2015 כשבמסגרתו איים לפי האישום בשחרור תמונה חושפנית של האישה, שצולמה כשהייתה כבולה עם עיניים מכוסות.

ב־29 במאי 2018 הודיע גרייטנס שיתפטר מתפקידו ב־1 ביוני 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריק גרייטנס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אריק גרייטנס
* אריק גרייטנס, ברשת החברתית פייסבוק

* אריק גרייטנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אריק גרייטנס, ברשת החברתית אינסטגרם

* אריק גרייטנס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* המושל היהודי הראשון במיזורי רוצה להילחם כל השבוע בשחיתות ולנוח בשבת, באתר כיכר השבת, 15 בנובמבר 2016
* ארז לין, "חשוב להעביר את שגרירות ארה"ב לירושלים", באתר ישראל היום, 21 בדצמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניקולאס קוליש, כריסטופר דרו ושון ניילור, ניו יורק טיימס, לאחר שהפכו גיבורים, בקומנדו בארה"ב מנצלים את התהילה לעשיית רווחים, באתר הארץ, 10 באפריל 2016.
2. ↑  גיא כהן, לוחם קומנדו יהודי מועמד לתפקיד המושל, באתר ערוץ 7, 4 באוגוסט 2016.
3. ↑  נמרוד צוק, מנת קרב יפנית, כלכליסט, ‏ 04.08.2016.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007367240105171
* GND: 110417636X
* ISNI: 0000 0000 4934 0488
* LCCN: n2008039452
* NKC: xx0202021
* SNAC: w6q1121b
* VIAF: 48699076
* WorldCat: lccn-n2008039452

 |
חיוויאי במנוחה לאחר יום צייד מוצלח. 
**חיוויאי הנחשים** (שם מדעי: *Circaetus gallicus*) הוא עוף דורס יום ממשפחת הנציים.

מאפיינים
--------

אורך גופו של החיוויאי נע בין 62 ל-70 ס"מ, מוטת כנפיו כ-190 ס"מ ומשקלו 1.1 עד 1.6 ק"ג. ראשו גדול ורחב ועיניו קבועות בחזית הפרצוף, כך שמראהו מזכיר דורס לילה. כנפיו הארוכות והרחבות משמשות אותו לדאייה על זרמי אוויר חמים. בזמן הדאייה סורק החיוויאי את נחלתו בחיפוש אחר טרף. ביכולתו לרפרף זמן ארוך באותו מקום אם יש לו צורך בכך.

מקור שמו של החיוויאי הוא במילה הארמית "חיויא", שמשמעותה נחש, שכן זהו טרפו העיקרי: בעונה אחת יכול חיוויאי לטרוף מאות נחשים. החיוויאי נוחת על הנחש בשתי רגליו, קוטל אותו במכת מקור ומתחיל לבלעו מהראש. ידועים מקרים שבהם הנחש המתגונן נשך בחוזקה חיוויאי או נכרך על צווארו וחנק אותו למוות או נכרך סביב רגליו ושבר אותן. נחשים גדולים במיוחד נוהג החיוויאי לשמוט מגובה רב ולאכלם רק אחרי מותם. בנוסף לנחשים אוכל החיוויאי זוחלים אחרים.

החיוויאי בונה את קנו במקומות שיש מהם תצפית נרחבת. הזכר נושא את חומרי הקינון והנקבה בונה מהם את הקן. חלקו החיצוני של הקן בנוי מחומרים גסים כמו ענפים וזרדים, חלקו הפנימי מרופד בעלים. בתטולה ביצה אחת, עליה דוגרת בעיקר הנקבה. שני ההורים דואגים למזון הגוזל.

החיוואי מצוי בדרום אירופה, צפון אפריקה ואסיה. הוא נודד מעל ישראל בסתיו ובאביב ומקנן בה בקיץ.

בגולן נמצא משקוף אבן מתקופת התלמוד, המעוטר בעופות דורסים, קרוב לוודאי חיוויאים, האוחזים בנחש. על המשקוף חרותה הכתובת "זה בית מדרשו שהלרבי [= של רבי] אליעזר הקפר".

גלריה
-----

* חיוויאי שצד נחשחיוויאי שצד נחש
* 
* 
* 
* ביצת חיוויאי הנחשיםביצת חיוויאי הנחשים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חיוויאי הנחשים** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Circaetus gallicus** |

* חיוויאי הנחשים, באתר ITIS (באנגלית)
* חיוויאי הנחשים, באתר NCBI (באנגלית)
* חיוויאי הנחשים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חיוויאי הנחשים, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* חיוויאי הנחשים, באתר GBIF (באנגלית)
* חיוואי הנחשים באתר IUCN
* חיוואי הנחשים באתר הצפרות הישראלי
* חיוואי הנחשים באתר תצפית לעולם הטבע
* עוצר נשימה: זעמן שחור נגד חיוויאי באתר רשת
* קרבות לחיים ולמוות בין חיוויאים לזעמנים בעת חריש בשפלת יהודה מאת צלם הטבע עמיר בלבן

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיוויאי הנחשים באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ניר לקס** (נולד ב-10 באוגוסט 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת הפועל נוף הגליל.

קריירה
------

לקס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וב-24 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בטרם הגיע לגיל 18, כשנכנס כמחליף במשחק הדרבי מול מכבי תל אביב במסגרת ליגת העל, אשר נערך באצטדיון בלומפילד והסתיים בתיקו 0–0. באותה שנה זומן לקס לנבחרת הנוער של ישראל, במדיה ערך 13 הופעות. בשנתיים הבאות המשיך לקס לשחק בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, ובמקביל ערך ב-6 בדצמבר 2012 הופעה נוספת במדי הקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק מול אקדמיקה במסגרת הליגה האירופית. לקראת עונת 2014/2015 הושאל לקס לבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, במדיה ערך בעונה זו 30 הופעות ליגה, מתוכן ב-28 משחקים פתח בהרכב.

בעונת 2015/2016 חזר לקס להפועל תל אביב וצורף באופן רשמי לסגל הקבוצה הבוגרת, ובמהלך העונה שותף ב-12 משחקים בכל המסגרות, כולל שמונה הופעות בליגת העל. בתחילת עונת 2016/2017 שותף לקס במשחקי הפועל תל אביב בגביע הטוטו, אך ב-7 בספטמבר 2017 הושאל לעונה אחת לבני סכנין, וכעבור שלושה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בהפסד 0–3 להפועל באר שבע. ב-2 באפריל 2017 כבש לקס את שער הבכורה שלו בקריירה, כשנכנס כמחליף במשחקה של בני סכנין מול מכבי פתח תקווה כאשר התוצאה הייתה 0–0, ובדקה ה-87 כבש את שער הניצחון. בסך הכל כבש במדי בני סכנין שער אחד ב-25 הופעות בליגת העל, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה שסיימה במקום החמישי בטבלה.

לקראת עונת 2017/2018 חזר לקס לסגל הפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית, וחתם על חוזה חדש לשלוש שנים במועדון. ב-13 באוגוסט 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–0 על הפועל פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו, ובליגה הלאומית ערך בעונה זו 25 הופעות וכבש שער אחד בהפסד 2–3 להפועל קטמון, וסייע לקבוצה להעפיל בחזרה לליגת העל. בעונת 2018/2019 ערך 26 הופעות בליגת העל, כבש שער אחד והוסיף שלושה בישולים. בעונת 2019/2020 ערך 17 הופעות בליגת העל והעפיל עם הקבוצה לפלייאוף העליון, אך לאחר דחיית משחקי הליגה בעקבות מגפת הקורונה הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהמועדון.

ב-17 באוגוסט 2020 חתם לקס בפטרולול פלוישט מהליגה השנייה ברומניה.

ב-7 ביוני 2021 חתם בבני סכנין, וב-18 בינואר 2022 עזב את הקבוצה וחתם ב"הפועל נוף הגליל" עד לסיום העונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניר לקס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשר גולדברג, ‏‏לקס שוחרר מהפועל ת"א, הושאל לעונה לסכנין, באתר ספורט1, 7 בספטמבר 2016
2. ↑  גוד לקס: 0:1 דרמטי לסכנין על מכבי פתח תקווה. צפו, באתר ערוץ הספורט, 2 באפריל 2017
3. ↑  ניר לקס חתם לשלוש שנים בהפועל תל אביב, באתר ONE‏, 22 ביולי 2017
4. ↑  דורון בן דור, ‏ליגיונרים חדשים: לקס ובן לוי חתמו בפטרולול, באתר ONE‏, 17 באוגוסט 2020
5. ↑  בני סכנין: ניר לקס חתם לעונה אחת, באתר וואלה!‏, 7 ביוני 2021
6. ↑  דורון בן דור, חיזוק נוסף: ניר לקס חתם בהפועל נוף הגליל, באתר ynet, 18 בינואר 2022
**סטיבן לינדזי** (באנגלית: **Steven Wayne Lindsey**; נולד ב-24 באוגוסט 1960, טמפל סיטי, קליפורניה) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל ובתחנת החלל הבינלאומית לשעבר של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

סטיבן לינדזי נולד בקליפורניה. בשנת 1982 לינדזי סיים לימודי תואר ראשון בהנדסה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.

בשנת 1983 לינדזי סיים קורס טיס וכטייס מקדונל דאגלס F-4 פנטום הוצב בסיס החיל בטקסס. הוא שירת עד לשנת 1987 כאשר התחיל ללמוד הנדסת אווירונאוטיקה ובשנת 1990 סיים לימודי תואר שני. בשנת 1989 הוא קיבל הסמכה של טייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. לאחר סיום הלימודים לינדזי שירת בבסיסים שונים של החיל.

בסך הכול הוא ביצע 7000 שעות טיסה ב-50 מטוסים.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1995 לינדזי נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר צוות קרקע במספר משימות. במשימת STS-87 בנובמבר 1997 הוא היה טייס של מעבורת החלל קולומביה (קווין קרגל היה מפקד צוות). צוות המעבורת עסק בעיקר בניסויים בתחום חקר חוסר כבידה. באוקטובר 1998 הוא היה טייס צוות של משימה STS-95 של מעבורת החלל דיסקברי (קרטיס בראון היה מפקד צוות). משימה זו נמשכה תשעה ימים במהלכם הצוות תמך במגוון מחקרים ומטעדים ובינם פריסה של הלווין Spartan 201-5 שביצע תצפיות על ההילה של השמש ולאחר מכן נאסף שוב על ידי הזרוע הרובוטי של המעבורת. בשנת 2001 הוא היה מפקד צוות STS-104. מעבורת החלל אנדוור הביאה לתחנת החלל הבינלאומית יחידת מעבר חדשה - Quest Joint Airlock. ב-יולי 2006 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-121. מטרותיה העיקריות של המשימה הן לבחון את בטיחות הטיסה ולשפר טכניקות לבחינת מצב המעבורת בעקבות אסון משימת STS-107 (אסון הקולומביה). בנוסף היה צורך לחדש אספקה, ציוד ולהביא את האסטרונאוט תומאס רייטר מטעם סוכנות החלל האירופאית לתחנת החלל הבינלאומית.

לאחר סיום המשימה לינדזי מונה למפקד משרד אסטרונאטוים בנאס"א במקום קנת רומינג'ר וכיהן בתפקיד עד לשנת 2009.

בשנת 2011 לינדזי טס לחלל בפעם החמישית כמפקד צוות של מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-133. המשימה הייתה מיועדת להביא אל תחנת החלל הבינלאומית את היחידה הלוגיסטית EXPRESS 4, ומודול לוגיסטי רב תכליתי. היא השאירה בתחנה חלקי חילוף קריטיים. ביניהם מגן מפני אשפת חלל למודול הרוסי זבזדה, אנטנות ערוץ S חלופיות, זרוע חלופית לרובוט מרובה הגפיים "דקסטר", וחלקים נוספים.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

לאחר פרישה מנאס"א הוא השתלב בחברה שעוסקת בתחום החלל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיבן לינדזי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Steve Lindsey | Sierra Space Leadership, Sierra Space (באנגלית אמריקאית)
**פאבל סבדומסקי** (ברוסית: **Павел Сведомский**;‏ 7 ביוני 1849 – 27 באוגוסט 1904) היה צייר רוסי ואחיו של אמן אחר, אלכסנדר סבדומסקי. פאבל סבדומסקי למד תחילה באקדמיה לאמנויות בדיסלדורף, ולאחר מכן במינכן בהדרכת אדוארד פון גבהרדט ומיהאי מונקאצ'י.

ביוגרפיה
--------

סבדומסקי השתייך לאצולה הרוסית. יחד עם אחיו בילה את הילדות באחוזה המשפחתית מיכאילובסקי זבוד, הממוקמת במחוז פרם. בשנת 1870 פאבל נכנס לאקדמיה לאמנויות של דיסלדורף, אך למד שם חודשים ספורים בלבד. בני הזוג סבדומסקי נסעו יחד ברחבי אירופה עד שהתיישבו ברומא ב-1875. הוא מת שם ב-1904 ונקבר עם אחיו אלכסנדר בבית הקברות הפרוטסטנטי. 

פאבל סבדומסקי צייר בז'אנרים שונים, בעיקר ציורי היסטוריה. הציור "מדוזה" (1882) נקנה על ידי פאבל טרטיאקוב כדי להיות מוצג בגלריה טרטיאקוב. 

פאבל סבדובסקי, נשים ליד המעיין, 1888
בעבודתו בקתדרלת סנט וולודימיר בקייב, צייר סבדומסקי את הצדדים הצפוניים והדרומיים של הקתדרלה, ויצר שש סצנות מחייו של ישו: תחיית לזרוס, כניסתו של ישו לירושלים, הסעודה האחרונה, הייסורים בגן. משפט פילטוס, הצליבה.

במהלך שנותיו האחרונות פנה סבדומסקי לנושאים רוסיים, וצייר את "הכלה המסכנה", "השריפה במוסקבה, 1812" (1879) ו"הוצאת ירמק להורג".

יצירותיו של סבדומסקי מפוזרות על פני מוזיאונים מרכזיים שונים.

גלריית טרטיאקוב מכילה חמישה מציוריו, ואילו הגלריה לאמנות מדינת פרם מחזיקה סקיצה לציור "תהלוכת הצלב", וכן "שתי נשים רומיות עם טמבורין וחליל".

גלריה
-----

* מדוזה, 1882מדוזה, 1882
* שתי רומאיות עם חליל וטמבורין, 1880שתי רומאיות עם חליל וטמבורין, 1880
* בדידות, 1884בדידות, 1884
* סדנאת המסכות,1904סדנאת המסכות,1904
* נגנים נודדים,נגנים נודדים,

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאבל סבדומסקי** בוויקישיתוף
* פאבל סבדומסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Non-Catholic Cemetery in Rome databases: Swedomsky Paolo
2. ↑  СВЕДОМСКИЙ ПАВЕЛ АЛЕКСАНДРОВИЧ
3. ↑  Сведомские (художники), www.rulex.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14967536k (data)
* GND: 143060880
* ISNI: 0000 0001 0773 7257
* LCCN: n2011043441
* RKD: 76142
* ULAN: 500068864
* VIAF: 37188803
* WorldCat: lccn-n2011043441

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פאבל סבדומסקי"**.
ביתם של טוביה וגיטה דוניה ברחוב חיים פינת רחוב הרצל בחיפה
קברו של טוביה דוניה בבית העלמין היהודי חוף הכרמל
**טוביה דוּניֶה** (11 באפריל 1877 – 6 ביולי 1938) היה מהנדס ומחלוצי הבנייה והתעשייה העברית החדישה בארץ ישראל. גיסו של חיים ויצמן.

קורות חיים
----------

דוניה נולד בשאוול שבליטא, ולמד ב"חדר", ישיבה, בית ספר ריאלי ובית ספר טכני גבוה בריגה. לאחר מכן למד בגרמניה הנדסת בניין. עלה לארץ ישראל בשנת 1906 והקים את ביתו בעיר חיפה. שם נמנה עם מייסדי בית החרושת לשמן ולסבון 'עתיד', יחד עם שמואל יוסף פבזנר, שמואל איצקוביץ והמהנדס נחום וילבוש. הוא נשא לאישה את המוזיקאית גיטה ויצמן, אחותו של חיים ויצמן, שהקימה את קונסרבטוריון דוניה ויצמן.

דוניה פעל כתעשיין, כקבלן בניין וכפעיל ציבור בעירו, והיה ממייסדי בית משפט השלום העברי ב-1919 שבו שימש יו"ר ראשון עד 1923. דוניה היה ממייסדי השכונה הדר הכרמל וחבר ועד השכונה, והקים בניינים רבים ברחבי העיר.

בבית החרושת 'עתיד' העסיק דוניה את המהנדס ברוך קטינקא, שהפך שותפו לבנייה הגדולה בארץ ישראל. הם הקימו, יחד עם איש הנדל"ן הערבי-נוצרי ג'וזף פסקל אלבינה, את חברת "אלבינה, דוניה וקטינקא, קבלנים לבניין בירושלים". החברה בנתה מספר בניינים מפוארים. הידועים בהם בירושלים הם ימק"א (1926–1933), שחנך הגנרל אדמונד אלנבי, ומלון פאלאס (1928-1929) שנבנה בממילא ביוזמת המועצה המוסלמית העליונה שבראשה עמד המופתי של ירושלים חאג' אמין אל-חוסייני. כבוני המלון עם שותף ערבי, בנתה החברה גם את ביתו של המופתי בשכונת שייח' ג'ראח. בשנת 1935 היה שותף בחברת טוביה דוניה ושות' ביפו, אך עיקר עבודתו הייתה בחיפה.

טוביה דוניה נהרג בעת מאורעות המרד הערבי הגדול בשנת 1938 מכדור ברחוב המלכים, כיום דרך העצמאות בחיפה. 
הותיר אחריו את רעייתו ושתי בנות - רינה ומיכל. לימים נישאה מיכל למילה ברנר, מחלוצי הספנות העברית.

מדרגות טוביה דוניה בהדר העליון בחיפה קרויות על שמו.

לקריאה נוספת
------------

* 'דוניה, טוביה', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 157–158. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

* אמציה פלד, רחוב טוביה דוניה, בתוך "**מדריך רחובות חיפה**", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
* קורות החיים של טוביה דוניה, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* דוד תדהר (עורך), "טוביה דוניה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1920
* יום דמים בחיפה, דבר, 7 ביולי 1938
* טוביה דוניה, דבר, 8 ביולי 1938
* אמירה קהת, פרטים נוספים על דוניה ומשפחתו ותמונותיהם. ב"תיירת בעירי" - פרק י"ד, ספריית אוניברסיטת חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברוך קטינקא, **מאז ועד הנה**, הוצאת קריית ספר, עמ' 289

| **חיים ויצמן** |
| --- |
| משפחתו | משה ויצמן (אח) • אנה ויצמן (אחות) • חיה ויצמן-ליכטנשטיין • טוביה דוניה (גיס) • יחיאל ויצמן (אח) • מינה ויצמן (אחות) • אשר זליג ויצמן (גיס) • גיטה דוניה-ויצמן (אחות) • ורה ויצמן (רעיה) • עזר ויצמן (אחיין) • סופיה גצובה (ארוסה) |  |
| הנצחה | מכון ויצמן למדע • יד חיים ויצמן • גן חיים • כפר הנשיא • אשל הנשיא • פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים • רחוב ויצמן (כפר סבא) |
| שונות | Clostridium acetobutylicum • בית חיים ויצמן • הסכם ויצמן-פייסל |
**עדה גלר** (4 במאי 1888–30 במרץ 1949) הייתה פעילה ציונית, מורה ומנהלת בית ספר ורואת החשבון הראשונה בארץ ישראל המנדטורית.

קורות חיים
----------

גלר נולדה בעיירה טלומאץ' (כיום באוקראינה). אף על פי שלמדה בבית ספר פולני, למדה את השפה העברית ובהמשך אף לימדה עברית לילדות ולנערות. ב-1911 עלתה לארץ ישראל ושימשה כמורה וכמנהלת בית הספר למלאכת יד בירושלים. לאחר שנסגר בית הספר בשנת 1922, יצאה גלר לארצות הברית, שם עברה השתלמויות והכשרות בראיית חשבון ובמסחר. בשנת 1927 חזרה לארץ ישראל, ולאחר משא ומתן עיקש עם רשויות המנדט הבריטי, הצליחה לקבל רישיון עבודה כרואת חשבון. היא הייתה האישה הראשונה בישראל בתחום זה, ולמשך שנים רבות גם היחידה. גלר הייתה חברה בהנהלת בנק שלמה המלך ואף שימשה כמזכיר המרכז.

פעילותה הפמיניסטית
------------------

בנוסף לעבודתה כמורה, מנהלת ורואת חשבון, גלר גם הייתה פעילה למען קידום זכויות הנשים ומעמדן. בית הספר למלאכת יד אותו ניהלה נועד לספק אפשרויות לימוד וקידום מקצועיים לנערות מרקע סוציו-אקונומי נמוך, והוא נתמך על ידי הארגון "ברית נשים יהודיות לתרבות" שבראשו עמדה שרה טהון. לאחר שקבלה את רישיון העבודה שלה, הצטרפה גלר לאיגוד נשים אקדמאיות, והייתה פעילה בהתאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל. בשנת 1935 עמדה בראש משלחת מטעם ההתאחדות לאיסטנבול, שם נערך קונגרס בינלאומי מטעם ברית נשים עולמית לשווי זכויות.

הנצחה
-----

* רחוב עדה גלר בירושלים
* רחוב עדה גלר בבאר שבע

לקריאה נוספת
------------

* דוד תדהר, **אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו**, כרך 5, עמ' 2125
* איל כתבן, "נשים בטוגה של גבר: נתיב השתלבותן של נשים בפרופסיה המשפטית בארץ ישראל ובמדינת ישראל", בתוך: **עיונים בתקומת ישראל** (סדרת נושא): **מגדר בישראל**, עמ' 263–305.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרגלית שילה, "לדמותה של האישה בעלייה השנייה" **ישראל** 6 (2004), עמ' 93.
2. ↑  **העיתון הרשמי של ממשלת פלשתינה (א"י)**, 13 ביוני 1935, עמ' 505.
3. ↑  מתוך אוסף הספרייה הלאומית.
4. ↑  תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך 5, עמ' 2125
5. ↑  אורלי הררי, "שלוש נשים פורצות דרך יונצחו ברחובות ירושלים", ערוץ 7, 06/11/14.
6. ↑  "רחובות של שכונה שלמה יהיו על שמן של נשים", חדשות באר שבע, 03/03/2017
**לוק קרון** (בהולנדית: **Luuk Kroon**; ‏ 13 בדצמבר 1942 – 19 ביוני 2012) היה אדמירל בצי המלכותי ההולנדי אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של הולנד בשנים 1998–2004.

ביוגרפיה
--------

קרון נולד ברידרקרק ב-13 בדצמבר 1942 והתגייס לצי ההולנדי ב-1961. ב-1975 מונה למפקד שולת המוקשים Hr. Ms. Staphorst, וב-1981 הועבר לפקד על ה-Hr. Ms. Jaguar. ב-1984 הועבר למטה הכללי ומונה ליועץ לענייני הצי. ב-1989 הועבר לשמש כסגן ראש אגף התכנון שלי הצי. ב-1993 הוא מונה למפקד כוחות הצי בתחומי הולנד, ושנתיים לאחר מכן מונה למפקד כל הצי ההולנדי. ב-5 ביוני 1998 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד פרישתו ב-5 ביוני 2004. תקופתו התאפיינה בפעילות נרחבת של הצבא ההולנדי בכל רחבי העולם. חיילים הולנדים הוצבו הן ככוח שמירת שלום מטעם האו"ם, והן ככוח לוחם מטעם נאט"ו, בקוסובו, מקדוניה הצפונית, בוסניה והרצגובינה, אריתריאה, אתיופיה, אפגניסטן, ליבריה ועיראק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוק קרון** בוויקישיתוף
* לוק קרון, באתר נאט"ו


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הנק ואן דן בריימן** | **ראש ההגנה ההולנדי** 1998–2004 | **הבא**:**דיק ברליין** |
קברו של סילאסוואו
**אנסיו סילאסוואו** (בפינית: **Pehr Hjalmar Ensio Siilasvuo**;‏ 1 בינואר 1922 - 10 בינואר 2003) היה גנרל פיני, בנו של הגנרל הפיני הידוע היילמאר סילאסוואו (גיבור מלחמת החורף).

חייו
----

אנסיו סילאסוואו לחם כקצין צעיר בשורות הצבא הפיני במלחמת ההמשך. הוא נפצע פעמים בקרבות, בשנת 1941 ובשנת 1944. לאחר תום המלחמה המשיך ושרת בצבא הפיני. בשנת 1957 נשלח כמפקד פלוגה להשתתף בכוח החירום של האומות המאוחדות אשר פיקח על נסיגת צה"ל מסיני ומעזה ועל קו הפסקת האש. החל מאותה משימה שירת בתפקידים שונים עבור האומות המאוחדות. לאחר תום שרותו בסיני הוצב כמשקיף מטעם האו"ם בלבנון. בין השנים 1964–1965 שירת כמפקד גדוד פיני במסגרת כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות בקפריסין (UNFICYP).

בקיץ 1967, עם תום מלחמת ששת הימים, הוצב על פי בקשתו האישית של המזכיר הכללי של האו"ם או תאנט כסגן מפקד ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האומות המאוחדות (UNTSO) וישב במטה הארגון בירושלים. בשנת 1973, עם תום מלחמת יום הכיפורים, הוא התמנה למפקד UNEF II בסיני. סילאסוואו נטל חלק פעיל ב"שיחות הקילומטר ה-101" אשר הובילו להסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים, ובשיחות שהובילו להסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה בשנת 1974. הוא אף היה נוכח בחתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים בשנת 1975 בז'נבה, לאחר שנטל חלק פעיל בקידומו. תקופה זו של ניהול השיחות במזרח התיכון הייתה לדעתו שיא הקריירה שלו. 

בשנת 1979 התמנה לתפקידו האחרון בשירות האו"ם, כמתאם הראשי של כוחות האו"ם במזרח התיכון. בין השאר היה ממונה אף על ארגונו של כוח יוניפי"ל שהחל לפעול בלבנון. הוא פרש משירות בשנת 1980.

ב-6 באוקטובר 1998 הוא קודם לדרגת גנרל בצבא הפיני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנסיו סילאסוואו** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של אנסיו סילאסוואו (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007367085905171
* BnF: cb12320520c (data)
* GND: 122790154
* ISNI: 0000 0000 5866 2331
* SUDOC: 032111878
* VIAF: 275891707
* WorldCat: viaf-79471388

 |