recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חרם אנקונה** הוא חרם יהודי שהוטל במאה ה-16 על המסחר עם עיר הנמל אנקונה שבמדינת האפיפיור (כיום באיטליה).

רקע
---

בשנות ה-40 של המאה ה-16 ביקשה קבוצה של אנוסים עשירים מפורטוגל לשבת באנקונה. למרות שהאפיפיור, פאולוס השלישי, ידע שהמבקשים הם מומרים שחזרו ליהדות (וזאת בניגוד לחוקי הנצרות), הוא שמח לבואם והבטיח להם הגנה וחופש.

כמה שנים לאחר מכן, בשנת 1555, אפיפיור חדש בשם פאולוס הרביעי התעלם מההבטחות של קודמיו בתפקיד, ציווה לאסור את האנוסים, להחרים את רכושם לכלוא אותם במרתפי האינקוויזיציה ולהעלותם על המוקד. הגזרה חלה רק על האנוסים ולא על היהודים היות שאלו נחשבו כנוצרים. היו גם יהודים שניצלו בשל היותם נתיני האימפריה העות'מאנית. אוצר ישראל שחובר בסוף המאה ה-19 מספר כי "עד היום קוראים באנקונא בתשעה באב קינה על מות הקדושים אשר יסד ר' מרדכי בן אליהו צבלאניס או ר' יעקב די צאנו".

סך הכל הועלו על המוקד בכיכר העיר בכיכר דלה מוסטרה (Piazza della Mostra), עשרים וארבעה מומרים (23 גברים ואישה אחת).

כמה מהאסירים נמלטו מיד מעניהם וקיבלו מחסה בעיר הנמל פזארו, שהייתה אז חלק מדוכסות אורבינו (אנ'). הדוכס גוידובלדו השני (אנ') ניאות לקלוט את הנמלטים בתנאי שהם יפתחו את המסחר ואת עיר הנמל שלו.

הטלת החרם
---------

לאחר שדונה גרציה ודון יוסף נשיא לא הצליחו להציל את יהודי אנקונה, ביוזמתם התכנסו חכמים רבים בעיר הבירה קושטא והטילו חרם על כל מי שימשיך לנהל מסחר עם אנקונה וחרם על נמל אנקונה, שהיה נוח מאוד למעגן אניות. האניות שהיו קשורות עם סוחרים יהודים הצטוו להפליג לנמל הקרוב בפזארו. קהילות ישראל התפלגו: קהילת פזארו והנספחים אליה עודדו את החרם, אך יהודי אנקונה והקרובים אליה התנגדו לו. יהודי אנקונה חששו פן יעלה החרם את חמתו של האפיפיור ויסכן מאוד את מצבם של היהודים במדינת האפיפיור.

הדעה המקובלת היא כי החרם נתן את אותותיו באנקונה רק לזמן קצר, העיר שותקה והמסחר נדם. בחוף לא עגנו יותר אניות והמצב הכלכלי הורע. אך החרם לא ארך זמן רב. הנמל בפזארו לא יכול לשמש תחליף הולם לנמל העמוק והרחב של אנקונה. בינתיים מת האפיפיור והחרם חדל להיות אפקטיבי. עם זאת קיימת דעה אחרת לפיה החרם היה אחד הגורמים שגרמו לירידה במעמדו של הנמל, אליו לא חזר לאחר ביטול החרם.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף ויכלדר, **חרם אנקונה**, "המבשר תורני" ט"ו סיון תשע"א

קישורים חיצוניים
----------------

* אנקונה, באתר Jewish Virtual Library (באנגלית)

* Marc Saperstein, Martyrs, Merchants and Rabbis: Jewish Communal Conflict as Reflected in the Responsa on the Boycott of Ancona, **Jewish Social Studies Vol. 43, No. 3/4 (Summer - Autumn, 1981), pp. 215-228**, in JSTOR

הערות שוליים
------------

1. ↑  עוד אחד התאבד ו-27 שהודו נשלחו לעבודת פרך לאי מלטה אך נמלטו בדרך
2. ↑  השמות הם: Simeon Ben Menachem, Yoseph Guascon, Samuel Guascon, Abraham Falcon, Isac Nahmias, Salomon Alguades, Moses Paggio, Salomon Pinto, Yoseph Molcho, Abraham Sirolia, David Nahas, Abraham di Spagna, Moses Bar-Zilon, David Reuben, Salomon Yahia, David Saqueira, Yoseph Edrei, Yoseph Papo, Yacob Cohen, Yacob Montalban, Abraham Lobo, Yacob Mosso, Abraham Cohen  מקור
3. ↑  Bernard Dov Cooperman' In Iberia and Beyond page 298

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007408303905171

 |
**אמאדו סוקונה** (בצרפתית: **Amadou Soukouna**; נולד ב-21 ביוני 1992) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בבנגקוק יונייטד מליגת העל התאילנדית בעמדת החלוץ.

קריירה
------

סוקונה הגיע בגיל 16 למחלקת הנוער של טולוז, ועלה לקבוצה הבוגרת במדיה שיחק חמישה משחקים וכבש שער אחד. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של טולוז הוא ערך ב-13 בנובמבר 2010 במשחק ליגה נגד מונפלייה. במהלך תקופתו בטולוז הוא הושאל ללוזנאק ולטולוז 2, קבוצת הבת של טולוז. ב-7 באפריל 2016, סוקונה חתם במועדון הבולגרי וריה שם שיחק במשך עונה אחת וסיים עם 7 שערים ב-26 הופעות. בינואר 2017, הוא נמכר ללבסקי סופיה וחתם לשנתיים וחצי אך לאחר פחות משנה שוחרר מהקבוצה ועבר לצ'רנו מורה וארנה, מועדון בולגרי נוסף, ממנו שוחרר בדצמבר 2017.

באוגוסט 2018 חתם סוקונה בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית על חוזה לשנתיים. ב-27 באוגוסט 2018, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כאשר עלה כמחליף בדקה ה-60 בניצחון החוץ 2–0 נגד בני לוד. ב-30 באוגוסט סוקונה כבש את שער הבכורה שלו במועדון כאשר כבש בדקה ה-90 בניצחון הבית 1–0 נגד הפועל רמת גן. ב-17 במאי 2019, במחזור האחרון של עונת 2018/19, הוא כבש שלושער בניצחון החוץ 5–2 על הפועל אכסאל. סוקונה סיים את העונה עם 13 שערים ב-36 הופעות בליגה.

ב-28 בינואר 2020 רכשה הפועל כפר סבא את סוקונה מהפועל פתח תקווה תמורת 30 אלף אירו.

ב-19 באוגוסט 2021, סוקונה חתם במריצבורג יונייטד מליגת העל הדרום-אפריקאית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסי ממן, ‏בדקה ה-90: סוקונה נתן להפועל פ"ת 0:1 על ר"ג, באתר ONE‏, 30 באוגוסט 2018
2. ↑  הפועל כפר סבא: אמאדו סוקונה נרכש מהפועל פתח תקוה, באתר וואלה!‏, 28 בינואר 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אמאדו סוקונה"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. אם התכוונתם למנהל ישראלי, מנכ"ל מנכ"ל משרד התרבות והספורט, ראו כפיר כהן (מנכ"ל).

**כפיר כהן** (נולד ב-14 באוקטובר 1976) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, ששירת בתפקידו האחרון כסגן מפקד אוגדת איו"ש. קודם לכן שימש מפקד חטיבת ירושלים ומפקד בא"פ לכיש. בעל צל"ש אלוף על חלקו במבצע חומת מגן.

ביוגרפיה
--------

כהן התגייס לצה"ל בשנת 1994, ושובץ בגדוד דוכיפת. שירת כלוחם בגדוד. לאחר קורס קציני חי"ר חזר לגדוד דוכיפת ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול. לאחר מכן מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד, והוביל את הפלוגה בין היתר במהלך מבצע חומת מגן. במהלך קרב ברמאללה נפצע בצווארו ובלסתו מירי. על פועלו בקרב זכה לצל"ש ממפקד פיקוד המרכז. לאחר שלושה שבועות של טיפול ושיקום חזר לפקד על הפלוגה.

בשנת 2009 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד חרוב, ושימש בתפקיד עד שנת 2011. בהמשך מונה למפקד בא"ח כפיר בין השנים 2011–2013. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדת איו"ש בין השנים 2013–2015. 

בשנת 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת ירושלים ובמקביל מונה בשנת 2016 למפקד בא"פ לכיש, ושימש בתפקידיו עד שנת 2018. בשנת 2018 מונה לסגן מפקד אוגדת איו"ש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כפיר כהן** בוויקישיתוף
* יעל ליבנת, "איזהו הגיבור?": סיפור הגבורה של סא"ל כפיר כהן ממבצע "חומת מגן", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 15 בדצמבר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמיר בוחבוט, מפקד חטיבת כפיר יוצא לקרב על השם הטוב, באתר nrg‏, 27 בדצמבר 2009

| מפקדי חטיבת ירושלים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מישאל שחם • אתיאל עמיחי • חיים הרצוג • מתי פלד • יעקב פרי (פרולוב) • יוסף נבו • אביב ברזילי • אליעזר אמיתי • דוד הגואל • זאב עופר • בנימין ענבר • מרא אלעמי • יעקב אבן • ישראל מאיר • יאיר רפאלי • שמעון נוה • אריה רמות-שיפמן • מרדכי רוזנברג • יעקב עמר • יוסי אלעד (אולפנט) • מרדכי שפס • אפי עידן • רמי צור חכם • גיל ברק • ירון בוים • נוחי מנדל • אילן עזרן • יואב מרדכי • כפיר כהן • איציק גץ • יהודה לב • נתאי עוקשי |

 |
גרפיטי שציירה אריאלה הראל ברעננה, ובו דמות דיוקנו של נתן יונתן ומילות הבית הראשון, השני והפזמון (צולם ב-2012)
**יש פרחים** הוא שיר עברי שנכתב בשנת 1971 על ידי נתן יונתן (מילים) ומוני אמריליו (לחן).

היצירה
------

מוני אמריליו חיפש מילים מתאימות ללחן, נתן יונתן ביקר בביתו וחיבר במיוחד את השיר עוד באותו היום.

השיר הושר לראשונה על ידי צוות הווי הנח"ל עם הסולנית נגה אשד ובעיבוד עודד פנחסי במסגרת התוכנית "כל שהיה בינינו" (1971), ובאותה שנה גם על ידי שלישיית פיקוד מרכז (דורית ראובני, גיא יפה וצבי וינברגר) במסגרת התוכנית "אחרי לצנחנים", שהייתה משותפת לשלישייה ולצוות הווי חטיבת הצנחנים; זהו הביצוע המוכר יותר של השיר, והוא הופיע בתקליט שהופק בעקבות התוכנית (1972).
בהמשך בוצע השיר גם על ידי להקת "האחים והאחיות", "הגבעטרון" ולהקת פיקוד דרום.

השיר התפרסם בספר שיריו של יונתן "שירים" (1974), לאחר הלחנתו וביצועו.

בשנת 2020 חידשה דורית ראובני את השיר יחד עם הלהקות הצבאיות.

השיר הוא משיריו המולחנים הידועים ביותר של נתן יונתן. הוא נעשה אהוד בתרבות הישראלית, ומקובל לנגן אותו בכלי התקשורת ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.

תוכן השיר
---------

השיר המחורז כולל ארבעה בתים ופזמון החוזר לאחר שני בתים. נושאו הוא חוויית היופי של האדם והרצון לגונן עליה. ה"יופי" הוא משל לערכים הנשגבים שיש לשמור עליהם מכל משמר. כך במילות הפזמון, בהן פונה כביכול הדובר אל דמות צעירה:

"אל תקטוף נערי,  

יש פרחים שבני חלוף  

יש פרחים שעד אינסוף  

עם המנגינה."

בכל בית מאזכר הדובר צבע וטווה סביבו את משמעויותיו המנוגדות לכאורה, אולם במנעד משמעויותיהם נפרשת תמונת הקיום האנושי.
ב**בית הראשון**, הפותח במילים: „הראית איזה יופי" - מדובר על "רעד" ומוזכר הזהב המונגד אל ה"אופל", וכן פרחי החצב הלבנים, המופיעים בגבעולו בשלהי הקיץ ובסתיו, במילים:

"שדה זהב דעך באופל  

והדליק נרות חצב."

ב**בית השני** מדובר על "צעקה" ומוזכר האדום, שמופעיו הם דם המוקז במערכה הצבאית, וגם פרחי הפרג האדומים הפורחים בחורף, במילים:

"שדה דמים היה שם קודם  

ועכשיו הוא שדה פרגים."

ב**בית השלישי** מוזכר השחור ומונגדים בו ה"עזוב" וה"חרוש", הנקשרים בעונות השנה בארץ ישראל אל הסתיו. וב**בית הרביעי** מוזכר הלבן ומונגדים בו הדמעות, האבנים והפרחים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "יש פרחים" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "יש פרחים" באתר שירונט
* מבחר ביצועים והקלטות של "יש פרחים", באתר הספרייה הלאומית
* מילים וביצוע של יש פרחים, באתר hagit
* מערכת וואלה! NEWS‏, שייגעצ - יש פרחים, באתר וואלה!‏, 26 באפריל 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלילה אלירם, **בוא, שיר עברי: שירי ארץ ישראל: היבטים מוזיקליים וחברתיים**, חיפה: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ו 2006, עמ' 222.
2. ↑  מתוך פורום מוזיקה עברית ישנה וחדשה בתפוז.
3. ↑  זיוה בן-פורת [ואחרים], **ליריקה ולהיט**, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('ספרות, משמעות, תרבות'), 1989, עמ' 293.
**ארטוראס פאולאוסקאס** הוא פוליטיקאי ליטאי. ששימש כיושב ראש הסיימאס, בשנים 2000–2006, וכיהן כנשיא ליטא בפועל בין ה-6 באפריל 2004 ל-12 ביולי 2004.

פאולאוסקאס סיים את לימודיו באוניברסיטת וילנה עם תואר במשפטים בשנת 1976. לאחר מכן עבד כחוקר ותובע. הוא כיהן כסגן התובע הכללי של ליטא בשנים 1987 עד 1990, ולאחר מכן כהתובע הכללי של ליטא מ-1990 עד 1995. לאחר שכהונה זו הסתיימה חזר שוב לשמש כסגן התובע הכללי בין השנים 1995 עד 1997 ועסק בפרקטיקה משפטית פרטית מ-1997 עד 2000.

פאולאוסקאס נכנס לפוליטיקה כאשר התמודד על נשיאות ליטא בבחירות של 1997–1998. הוא נתמך על ידי הנשיא היוצא אלגירדס ברזאוסקאס אך הפסיד בסיבוב השני בפער קטן לולדאס אדמקוס כאשר הוא זכה ב-49.6% מהקולות ואדמקוס זכה ב-50.4%. לאחר מכן הקים את מפלגת האיחוד החדש (סוציאל ליברלים), והפך ליושב ראש שלה ב-25 באפריל 1998. מפלגה זו זכתה ל-19.6% מהקולות בבחירות לפרלמנט בשנת 2000. בעקבות בחירות אלה, הוא הפך ליושב ראש סיימאס ב-19 באוקטובר 2000.

לאחר הדחתו של הנשיא רולנדס פקסס ב-6 באפריל 2004, נכנס פאולאוסקאס לתפקיד הנשיא בפועל של ליטא עד שהתקיימו בחירות מוקדמות וואלדס אדמקוס שהתמודד שוב, ניצח בהן ונבחר שוב לנשיא.

ב-11 באפריל 2006 הודח פאולוסקאס מתפקידו כיושב ראש הסיימאס ב-94 קולות (רק 11 חברי פרלמנט הצביעו נגד). מפלגתו האיחוד החדש (סוציאל ליברלים) לא השתתפה בבחירות. את פאולוסקאס ירש ויקטוראס מונטיאנס.

פאולוסקאס נבחר לתפקיד השר לאיכות הסביבה של ליטא על ידי ראש הממשלה גדימינאס קירקילאס בסוף ינואר 2008. כשר, הוא הצהיר במאי 2008 בישיבת ועדת האומות המאוחדות לפיתוח בר קיימא התומכת בשימוש במשאבי אנרגיה מתחדשת.

בשנת 2015, דיווחו כלי התקשורת כי פאולאוסקאס נכלל ברשימה השחורה הרוסית של אנשים בולטים מהאיחוד האירופי שאינם מורשים להיכנס למדינה.

בשנת 2015 קרא פאולוסקאס לאסור בורקה בליטא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארטוראס פאולאוסקאס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1032985410
* ISNI: 0000 0001 1329 5248
* VIAF: 165414724
* WorldCat: viaf-165414724

 |
**תצורת דולומיט יגור** היא תצורה גאולוגית מתקופת האלביאן בקרטיקון התחתון. התצורה מורכבת בעיקר מדולומיט, כאשר באזורים מסוימים יש חשיפה של שכבות סלע גיר בעובי מטרים בודדים.

התצורה היא חלק מחבורת יהודה שהורבדה בארץ ישראל במהלך הקרטיקון והיא, לצד תצורת תלמי יפה, המחזור הסדימנטרי הראשון מתוך ארבעה מחזורים שבנו את הר הכרמל. בכל מחזור הורבדו סלעים ימיים כאשר סיום המחזור בדרך כלל מצוין בהתפרצות געשית שמותירה שכבה של סלעים געשיים (טוף) בגג התצורה.

משערים כי תחילת ההרבדה של תצורת יגור היא ב-109 מיליון שנה, וזאת לאחר התפרצות של וולקני טייסר מגיל 133-141 מ"ש. סיום ההרבדה של התצורה היא לפני כ-99 מ"ש. תצורת עספיא המשוכבת מעל תצורת יגור, מובחנת ממנה בסוג המסלע. עספיא מורכבת בעיקר מסלע קירטון ששוקע בים עמוק יותר, מה שמלמד על עליית מפלס הים. כמו כן, לפני 99 מ"ש התחוללה פאזה וולקנית שסימנים לה ניתן למצוא במסלע געשי דוגמת טוף מהר"ל הנמצאים בגג תצורת יגור. אי ההתאמה בין תצורת יגור לתצורת עספיא תואמת גם את הגבול שבין גיל האלביאן לקנומן.

תצורת יגור הורבדה כאשר הים הפתוח (הים התיכון) נסגר מערבית אליה באמצעות שוניות מחסום שכיוונן דרום-צפון. השוניות היו ביוהרמים של רודיסטים. המחסומים האלה הגבילו את חילוף המים ויצרו מעין לגונה שמי הקרקעית שלה מלוחים במיוחד (תנאים היפרסליניים). בלגונה שקעו משקעים גיריים, שהרכב המים הלגונרי הפך עם הזמן לסלעי דולומיט (דולומיטיזציה).

שוניות המחסום
-------------

התצורה הורבדה בלגונה שנחסמה במערב באמצעות שוניות מחסום של רודיסטים. דוגמה לכך היא קומפלקס שוניות הרודיסטים של נחל מערות. המערות בהן חי האדם הקדמון הן ביוהרם של רודיסטים.

לקריאה נוספת
------------

* י' ארקין ואח' (עורכים: נחמה שפרן ועמנואל מזור), **נדבכים בגאולוגיה של ישראל**, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תשמ"ז – 1987
* הגאולוגיה של הכרמל
* עמית שגב ואיתן שש, מחזורים וולקנו-סדימנטריים

על הקצה הצפון-מערבי של הפלטפורמה הערבית בתקופת האלביאן-טורון, המכון הגאולוגי, דוח מס' GSI 7/2009.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Segev, A. 2009. 40Ar/39Ar and K-Ar geochronology of Berriasian–Hauterivian and Cenomanian tectonomagmatic events in northern Israel: implications for regional stratigraphy. Cretaceous Res. 30, 810-828. doi:10.1016/j.cretres.2009.01.003.
**מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק** (ברוסית: **Операция «Ы» и другие приключения Шурика**) הוא סרט סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים מוספילם. בהתאם לסקר שנערך בזמנו הוא נחשב כסרט השנה של ברית המועצות עבור שנת 1965. בהתאם לנתונים רשמיים כ-70 מיליון צופים ראו את הסרט במהלך הקרנתו באולמות קולנוע. הסרט כולל 3 נובלות נפרדות שבהם מככב הסטודנט שוריק (אלכסנדר דמיאננקו). הנובלה השנייה של הסרט הוצגה בנפרד בפסטיבל הקולנוע בקרקוב וזכתה בפרס הראשי. בשנת 2001 הופקה גרסת הסרט על גבי DVD.

לאור הצלחת הסרט, צולם סרט המשך השבויה מקווקז או ההרפתקאות החדשות של שוריק.
והסרט "איוון האיום מחליף מקצוע". שבו שוריק ממציא מכונת זמן ופותח חור בקיר אל העבר. הסרט הוא קומדיית טעויות שכן השכן של שוריק הדומה לאיוואן האיום במראהו, נכנס בטעות לעבר ונתקע שם בעוד שוריק עושה כל שביוכלותו להחזירו.

שותף לעבודה
-----------

במהלך נסיעה באוטובוס שוריק (סטודנט ממושקף) מנסה לגרום לאיש אגואיסט (פיודור) לפנות את מקומו לאישה הרה. העניין מתפתח לקטטה, ובסופו של דבר השניים מגיעים למשטרה. בתור עונש פיודור נידון ל-15 יממות של עבודות ציבור באתר בנייה. להפתעתו, התברר שבאותו אתר בנייה עובד גם שוריק. מנהל העבודה מציב אותם לעבודה משותפת. פיודור מנסה לנקום בשוריק ומתפתח מרדף בסגנון "טום וג'רי" כשבסופו של דבר שוריק מנצח. למחרת פיודור מוכן לצאת לכל עבודה חוץ מהעבודה עם שוריק, אך התברר שהוא שובץ בכל זאת לעבודה עם שוריק לכול תקופת העונש.

דז'ה וו
-------

שוריק הלומד האוניברסיטה הגיע לתקופת המבחנים. בשעות האחרונות של ההכנות למבחן הוא נצמד לסטודנטית וקורא את החומר מהמחברת שלה כך ששניהם לא שמים לב לנעשה מסביבם. לאחר המבחן הוא פוגש אותה בפעם השנייה והיא מזמינה אותו לביתה. במהלך ביקור שוריק מגלה שהדירה כבר מוכרת לו והוא יודע את מיקומם של פריטים שונים בה. הסטודנטית חושבת שלשוריק יש יכולות על והם מחליטים לבצע מבחן "טלפתיה". המבחן מסתיים בנשיקה.

מבצע חיריק
----------

מנהל מחסן שוכר שלושה עבריינים לפרוץ למחסן שלו במטרה להסתיר מחסור במוצרים. על המחסן אמורה לשמור אישה זקנה, אך באופן לא מתוכנן היא צריכה לשמור על הנכדה שעטשה גהנום לשוריק כך הוא מבקש להחליף אותה במשמרת לילה. כתוצאה מכך הפורצים (יורי ניקולין הוא אחד מהם) צריכים להתמודד עם שומר צעיר ונמרץ שמגן על המחסן. שוריק מצליח להתגבר על הפורצים ולהביא אותם למשטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק** בוויקישיתוף

* "מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק", באתר נטפליקס
* "מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק, באתר מוספילם
**יעקב (קובי) אביבי** (נולד ב-22 במרץ 1954) הוא ראש המועצה האזורית באר טוביה לשעבר.

ביוגרפיה
--------

אביבי שירת בצה"ל כקצין. החל משנת 1990 מילא תפקידים שונים במועצה האזורית באר טוביה. שימש כמזכיר המועצה במשך 16 שנה. היה רכז מוניציפלי, מנהל הרכש, ממונה על ארגון, מינהל ומשאבי אנוש וממונה על הדת. שימש כמזכיר העמותה לחינוך ותרבות באזור באר טוביה ועמותת ספורט מיסודה של המועצה. היה מזכיר חברת המושבים בדרום הפועלת עבור המועצה.

אביבי שימש בהתנדבות כיושב ראש הוועד הממונה במושב שתולים וביישוב הקהילתי עזר וכן כיושב ראש ועדת קבלה ביישובים אחדים במועצה.

בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 התמודד אביבי מול ראש המועצה המכהן דרור שור ונבחר לכהונת ראש המועצה.

בבחירות 2024, התמודד לכהונה נוספת, לא נבחר לאחר שלא הצליח להעפיל לסיבוב השני שבו נבחר בן כהן במקומו.

חיים אישיים
-----------

אביבי נשוי, מתגורר מאז 1977 במושב כפר אחים. שימש כמזכיר וגזבר המושב.

קישורים חיצוניים
----------------

* קובי אביבי, ברשת החברתית פייסבוק
* קובי אביבי, באתר מועצה אזורית באר טוביה

| ראשי המועצה האזורית באר טוביה ‏  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מרדכי גובר • אברהם הלפון • חנן חסיד • דרור שור • קובי אביבי • בן כהן |

 |
לוחם איסוף קרבי מחבק את חברו בשעת אבלו, במסגרת ערך הרעות המוביל את לוחמי צה"ל
**רעות** הוא מונח המסמל קשר נפשי עמוק בין שני בני אדם או בין קבוצה מצומצמת של אנשים, שאינו תלוי באינטרסים של אחד מהצדדים. הרעות יכולה להיווצר בשני אופנים מרכזיים: ידידות ארוכת שנים, היוצרת היכרות עמוקה בין הרעים, או מצב המחייב כוחות משותפים וערבות הדדית.
ולהיות חברים טובים
מבחנה הגדול של הרעות הוא במקרים בהם צריך לוותר צד אחד על האינטרסים שלו על מנת להטיב עם רעו. לדוגמה, כאשר אחד הרעים נחשד או מורשע בפלילים, נדרשים רעיו להחליט עד כמה חשובה בעיניהם הרעות - האם ימשיכו לקיימה ולהגן על הרע שחטא, או יבגדו בו.

דוגמה מובהקת נוספת היא בשדה הקרב, אז נקראת הרעות לעיתים בשם "אחוות לוחמים". במצב זה נדרשת נאמנות, אמון וערבות הדדית למען מטרת הכלל. בשם ערך הרעות נדרש הפרט לוותר על טובתו האישית, לעיתים תוך סיכון עצמי.
מחקרים שנעשו בשנים האחרונות מצביעים על התאמה בין הרעות לסיכון החיים. ככל שהסיכון עולה כך גם הרעות עתידה לעלות.[דרוש מקור]

בישראל
------

ערך הרעות קיבל ביטוי רשמי כאחד מערכי צה"ל בסעיף:
"רעות - החייל יפעל מתוך אחווה ומסירות לחבריו לשירות, וייחלץ תמיד לעזרתם כשהם זקוקים לו או תלויים בו, חרף כל סכנה וקושי, עד כדי חירוף הנפש".
עוד קודם לניסוח רוח צה"ל זכתה הרעות לתהילה בשיר "הרעות", מאת חיים גורי.

יש הטוענים כי בחברה הישראלית בת ימינו (נכון לשנת 2020) אבדה הרעות שהייתה קיימת בשנותיה הראשונות של המדינה, לטובת האינדיבידואליזם, ומביאים לכך דוגמאות שונות.

ראו גם
------

* אלטרואיזם
* ידידות
* חיבה
* לא תעמוד על דם רעך

הערות שוליים
------------

1. ↑  יורם קניוק, שיר הרעות שאבד, באתר ynet, 25 באפריל 2008- ביקורת על המציאות החברתית מדינית הנוכחית בהשוואה לערכים של שיר הרעות
**טוביה בסקינד** (נולד ב-21 בפברואר 1963) הוא סופר ועיתונאי לשעבר.

ביוגרפיה
--------

בסקינד גדל בשכונת נוה שאנן בחיפה, למד בתיכון עירוני ג' והיה חבר בתנועת המחנות העולים. החל את שירותו הצבאי בגרעין נח"ל לקיבוץ אילות ובהמשך שירת בחיל האוויר. נשוי ואב לשלושה ילדים ומתגורר כיום בנס ציונה.

קריירה
------

ראשית עבודתו העיתונאית של בסקינד הייתה ברשת שוקן. מקום עבודתו הראשון היה במקומון כלבו, תחילה ככתב ספורט ובהמשך ככתב חדשות. במקביל עבד גם בחדשות הספורט. ב-1986 עבר לירושלים ועבד במשך שנתיים במקומון כל העיר. ב-1988 עבד בעל המשמר ובין תחומי הכיסוי שלו היו: האינתיפאדה במזרח ירושלים, חרדים, תנועות מחאה, רשות השידור ופלילים.

עם סיום לימודיו במכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית לקח פסק זמן מהעיתונות, עבר להתגורר באילת ועבד בהדרת טיולים בסיני ובמצרים. בתחילת שנות ה-90 התגורר בניו יורק ועבד בעיתון ישראל שלנו. עם חזרתו לישראל עבד תקופה קצרה כעורך בדסק הכלכלי בעיתון חדשות לאחר מכן היה עורך מדור הספורט במקומון כלבו. תפקידו האחרון ברשת שוקן היה סגן עורך במקומון ערים. תפקידו הבא היה בקבוצת ידיעות אחרונות בעיתון הנוער ראש אחד, שם שימש בתפקידי עריכה שונים. החל מ-1996 ועד 2004 היה עורך חדשות בדסק החדשות של מעריב. 

עוסק בצלילה כתחביב ובעבר ערך את מגזין הצלילה ים. היה שותף, יחד עם אילן ורד, לכתיבת מדריך הצלילה לאתרי הים האדום. המדריך כולל 120 אתרי צלילה מאילת ועד Rocky Island. 

ב-2004 החל לעבוד בשירותי בריאות כללית, תחילה כעורך העיתון של הקופה ובהמשך כמנהל התוכן של אתר האינטרנט של כללית. כיום הוא עובד בחטיבת מערכות מידע ודיגיטל של הארגון.

ב-2020 פרסם את ספרו הראשון - מועדון הלבבות החולמים. הספר יצא בהוצאת שיח והודות למימון המונים בהדסטארט. הספר הופיע ברשימת הספרים המומלצים של מבקרי הספרים (טבלת המבקרים) שפורסמה בהארץ ב-25 בספטמבר 2020.

באוקטובר 2020 הגיש תביעה לשון הרע נגד גאולה עמיר, אמו של יגאל עמיר, לאחר שכינתה אותו "נאצי", כאשר כתבה: "אתה ודומיך מזכירים את הנ... בגרמניה ובכל אירופה". ב-29 בנובמבר 2022 זכה בסקינד בתביעה ובית המשפט פסק כי עמיר תשלם לו 40,000 שקלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* **טוביה בסקינד**, חשבון בפייסבוק
* צור ארליך, ‏ביקורת על ספרו של טוביה בסקינד, מועדון הלבבות החולמים , בעיתון מקור ראשון
* טוביה בסקינד ודודו ורד, המדריך לים האדום 120 אתרי צלילה מאילת ועד Rocky Island
* מאגר כתבות מאת טוביה בסקינד בארכיון העיתונות של הספריה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאת בר סתו, ‏תביעת לשון הרע הוגשה נגד גאולה עמיר, באתר ‏מאקו‏
2. ↑  אורן פרסיקו, גאולה עמיר תשלם לטוביה בסקינד 40,000 שקלים, באתר העין השביעית
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהיסטוריה של ארצות הברית. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה, ראו העידן המוזהב (סדרת טלוויזיה).
**העידן המוזהב** (באנגלית: **Gilded Age**) היה עידן בהיסטוריה של ארצות הברית, שנמשך בין השנים 1877–1900, ובא בין תקופת השיקום לעידן הפרוגרסיבי. הייתה זו תקופה של צמיחה כלכלית מהירה, במיוחד בצפון ובמערב ארצות הברית. כאשר השכר האמריקאי צמח במהירות רבה בהשוואה לאירופה, במיוחד עבור עובדים מיומנים, והתיעוש שדרש כוח עבודה בלתי מיומן באופן הולך וגדל, התקופה אופיינה בזרם של מיליוני מהגרים אירופיים.

בין 1860־1890 הביאה ההתרחבות המהירה בתיעוש לגידול של 60% בשכר הריאלי וחלחלה אל כוח העבודה ההולך וגדל. השכר השנתי הממוצע לעובד תעשייתי (כולל גברים, נשים וילדים) עלה מ־380 דולר ב־1880 ל־564 דולר ב־1890, עלייה של 48%. לעומת זאת, העידן המוזהב היה גם עידן של עוני מחפיר (אנ') ואי שוויון, כאשר מיליוני מהגרים - רבים מאזורים עניים - זרמו לארצות הברית, והריכוז הגבוה של העושר (אנ') הפך גלוי יותר ומעורר מחלוקת.

מסילות הברזל (אנ') היוו את ענף הצמיחה העיקרי, עם חשיבותם של מערכת המפעלים, הכרייה והפיננסים. ההגירה מאירופה, וממזרח ארצות הברית (אנ'), הביאה לצמיחה המהירה של המערב, שהיה מבוסס על חקלאות, חוות וכרייה. איגודי עובדים הפכו חשובים יותר ויותר בערים התעשייתיות שצמחו במהירות. שני שפלים גדולים במדינה כולה - המשבר הפיננסי של 1873 והבהלה של 1893 - קטעו את הצמיחה וגרמו לטלטלות חברתיות ופוליטיות.

הדרום נותר הרוס כלכלית לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית; כלכלת האזור הפכה יותר ויותר קשורה לסחורות, כותנה וייצור טבק, שסבלו ממחירים נמוכים. עם תום תקופת השיקום ב-1877, נשלל מאפרו-אמריקאים בדרום הכוח הפוליטי וזכויות ההצבעה והם נשארו מקופחים כלכלית.

הנוף הפוליטי אופיין בכך שלמרות שחיתות מסוימת, אחוז ההצבעה בבחירות היה גבוה מאוד ובבחירות הארציות היו שתי מפלגות שוות בכוחן. הנושאים המדוברים היו תרבותיים (במיוחד בנוגע לחוק יובש, חינוך וקבוצות אתניות או גזעיות) וכלכליים (מכסים והיצע כסף). עם הצמיחה המהירה של הערים, השתלטו יותר ויותר קבלני קולות על הפוליטיקה העירונית. בעסקים נוצרו נאמנויות ארציות חזקות בתעשיות מסוימות. איגודי עובדים נלחמו למען יום העבודה בן שמונה שעות, וביטול העסקת ילדים; הרפורמים ממעמד הביניים דרשו רפורמה בשירות המדינה (אנ'), איסור על משקאות חריפים ובירה, וזכויות בחירה לנשים.

ממשלים מקומיים ברחבי הצפון והמערב החלו לבנות בתי ספר ציבוריים, בעיקר בתי ספר יסודיים ובתי ספר תיכוניים ציבוריים החלו להופיע. הזרמים הדתיים הרבים גדלו במספר חבריהן ובעושרן, כשהקתולית הפכה לגדולה ביותר. כולם הרחיבו את פעילותם המיסיונרית לזירה העולמית. קתולים, לותרנים ואנגליקנים הקימו בתי ספר דתיים, כאשר הגדולים שבהם הקימו מכללות, בתי חולים וארגוני צדקה רבים. רבות מהבעיות עמן התמודדו בחברה, במיוחד בעיית העוני, הולידו ניסיונות לרפורמות בעידן הפרוגרסיבי שבא לאחר מכן.

ראו גם
------

* המערב הישן של אמריקה
* בל אפוק

קישורים חיצוניים
----------------

* העידן המוזהב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  1890 Census Bulletin (11th Census). United States Census Office. 1892. p. 2.
2. ↑  Stiglitz, Joseph (2013). The Price of Inequality: How Today's Divided Society Endangers Our Future. W. W. Norton & Company. p. xxxiv. ISBN 978-0-393-34506-3. Archived from the original on January 20, 2023. Retrieved November 12, 2015.
3. ↑  Hudson, Winthrop S. (1965). Religion in America. New York: Charles Scribner's Sons. pp. 228–324.
| ט |
| --- |
|  |
| אלפבית עברי |
| א | ב | ג | ד | ה | ו |
| ז | ח | ט | י | כ | ל |
| מ | נ | ס | ע | פ | צ |
| ק | ר | ש | ת |
| אותיות סופיות |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ך | ם | ן | ף | ץ |  |

 |
| סימנים נוספים |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | ﭏ | ׆ |  |

 |
| ניקוד ופיסוק |
| קמץ • פתח • צירי • סגול |
| חיריק • חולם • קובוץ ושורוק |
| שווא • חטף |
| דגש: קל • חזק • מפיק • רפה |
| קו מפריד • מקף |
| טעמי המקרא |

**ט'** היא האות התשיעית באלפבית העברי, ושמה **טי"ת** (**טֵית**). 

בשפה עברית מודרנית שכיחות השימוש באות **ט'** היא כ־1.08% מכלל אותיות האלפבית העברי.

ט' הוא קיצור של המילה "טון".

ייצוג האות ט'
-------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| פרוטו כנעני | פיניקי | ארמי |
| ט' (טֵת=גלגל) באלפבית הפרוטו-כנעני | ט' באלפבית הפיניקי | ט' באלפבית הארמי |

האות ט' מוצגת בגופנים הבאים (מימין לשמאל):  
פרנק-ריהל, אריאל, דוד, כתב רש"י, כתב סת"ם, כתב, חיים
בקוד ASCII מיוצגת האות ט' בערך E8, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05D8.

בקוד מורס מיוצגת האות ט' באמצעות הרצף (משמאל לימין): **-..** (נקודה נקודה קו).

הוא ייצוגה של האות ט' בכתב ברייל.
  
  

באלפבית צלילי מיוצגת האות ט' באמצעות המילה "טיח".

באיתות בדגלי סמפור ט' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה לכיוון דרום־מערב ודגל שני הפונה לכיוון צפון־מערב.

הגיית האות ט'
-------------

מבחינה פונולוגית היא ייצגה במקור עיצור מכתשי מלועלע, סותם, אטום (/tˤ/ ‏:IPA) - עיצור נחצי כמו טא (ط) הערבית, אולם בפי רוב הדוברים היא מבוטאת כמו ת"ו - או עיצור מכתשי, סותם, אטום (/t/ ‏:IPA)

בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ט' נמנית עם חמש האותיות הלשוניות: דטלנ"ת.

ערך גימטרי
----------

בגימטריה ערכה 9, ובהתאם לכך כיתה ט' היא הכיתה התשיעית בבית הספר. כשהאות ט' מופיעה בראש מספר פירושה 9,000, למשל: ט'תתנ"א הוא 9,851.
המספר 15 נכתב באופן חריג בצורה ט"ו, כדי להימנע מכתיבת אותיות המרכיבות את השם המפורש. מסיבה דומה נכתב המספר 16 בצורה ט"ז.

ראו גם
------

* ط – האות **טַא** בערבית
* ظ – האות **טַ'א** בערבית
* θ - האות **תטא** ביוונית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ט** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ט** |

* הערך "ט", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה
* אתר למנויים בלבד ניקולא יוזגוף-אורבך, שיר: בגנות האות ט', באתר הארץ, 30 בינואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהו מנהג חדש יחסית שהחל בעת החדשה
**קונדואה** (**Kondoa**) הוא אתר המשתרע על פני 2,336 קמ"ר בצפון מרכז טנזניה, בין הערים ארושה ודודומה. האתר כולל כ-200 עד 450 מערות, מסתורי סלע וצוקים, שבחלקם התגלו ציורי סלע שהמוקדמים שבהם מוערכים כבני למעלה מ-1,500 שנים. הציורים שנחקרו לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-20 בידי החוקר הבריטי לואיס ליקי, מתארים אנשים, בעלי חיים, סצינות ציד ודוגמאות גאומטריות. בשנת 2006 הכריז ארגון אונסק"ו על האתר כאתר מורשת עולמית.

היסטורית המחקר
--------------

קיומם של ציורי סלע באזור דווח לראשונה בשנת 1908 על ידי מיסיונרים, ופורסם לראשונה בשנת 1929. המקום נחקר לראשונה על ידי לואיס ליקי בשנות ה-30, אך סקר מקיף נערך בו רק בסוף שנות ה-40. מחקרים בקונדואה נמשכו גם בשנת 1964 ובסוף שנות ה-70, ולאחר מכן נחשפו שרידים מתקופת הברזל, ובהם תנורים, קדרות ועדויות להתכת מתכות. האתר זכה לפרסום בספר שיצא לאור בשנת 1983, והמחקרים האחרונים נערכו בו בשנים 1981-1979.

האתר
----

קונדואה שוכנת באזור ערבות המסאי והצוקים שבצידו המזרחי של השבר הסורי-אפריקני, והיא משתרעת על פני גבעות סלעיות. הציורים שוכנים על פסגות הגבעות, וייתכן שאתרים אלה שימשו כמקומות מסתור או פרישה בעת התקפות המסאי. חלק מהמערות שימשו עד לאחרונה כמקומות מסתור לבני אדם, אשר נטשו את המישורים בעת העונות הגשומות. חלק ניכר מהאתרים פונים לכיוון מזרח, וצופים אל השמש הזורחת. נכון לשנת 2006 תועדו 193 אתרים בהם התגלו ציורי סלע, ואלה ערוכים בשישה צברים. לחלק מהאתרים נודעת גם כיום משמעות מסורתית וטקסית בקרב האוכלוסייה המקומית, ונערכים בהם טקסי חניכה, רפואה, טקסים להורדת גשם ועוד. עם זאת, אין קשר הכרחי בין ציורי הסלע לאתרים אלה - בחלק מהאתרים הטקסיים אין ציורים כלל, וייתכן שציורים נוספו לאתרים דתיים קיימים.

### ציורים אדומים מוקדמים

הציורים האדומים בקונדואה שוכנים בקצה ההתפשטות הצפוני של הציידים-לקטים באפריקה הדרומית. הם מתארים בני אדם שלהם דמויות מוארכות ובעלי חיים, חלקם בקווי מתאר בלבד ואחרים אגב צביעת הדמויות. קיימות גם דמויות בשני גוונים או יותר, אך אלה נדירות. חלק מהדמויות האנושיות עוטות מסיכה שייתכן ושימשה ציידים, ולעיתים קרובות בלווית חץ וקשת או בעלי חיים, במה שנראה כסצינות ציד. בעלי החיים הנפוצים ביותר בציורים הם אנטילופות אך גם פילים וג'ירפות מתועדים. בין הציורים דוגמאות גאומטריות של מעגלים הערוכים זה בתוך זה, עם קווים הקורנים מהם. הציורים צוירו זה על גבי זה ומייצגים תרבות מתמשכת שייתכן ונהגה משך אלפי שנים. ליקי תיארך את הציורים בשנת 1951 למועד מוקדם שלא זכה להסכמה בקרב חלק מעמיתיו, ונכון לשנת 2006, סוגיית תיארוך הממצאים נותרה פתוחה.

### ציורים מאוחרים בשחור ובלבן

ציורים בשחור ובלבן מאוחרים לציורים האדומים והם מתארים קווים, מעגלים, ריבועים, נקודות וסימנים נוספים. הציורים מתארים גם חיות בית וסצינות ציד שוב אינן מופיעות בהם. ככלל, ציורים אלה פחות מתוחכמים מהציורים האדומים וחלקם צוירו על גבי האחרונים. ציורים אלה מיוחסים לרועים חקלאים שהגיעו לאזור לפני כ-1,500 שנים, וגרמו לעקירתם של חלק מהציידים-לקטים ששכנו בו, אך גם לגביהם קיימת חוסר ודאות באשר לתיארוכם, וייתכן ששני הסגנונות התקיימו זה לצד זה.

| Flag of TanzaniaFlag of Tanzania סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בטנזניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הפארק הלאומי סרנגטי • הפארק הלאומי קילימנג'רו • הריסות קילווה קיסיוואני וסונגו מנארה • סטון טאון • אזור השימור נגורונגורו • שמורת הצייד סלוס • אתרי אמנות הסלע בקונדואה |

 |
כתבת אל ערביה מדווחת מירושלים
**אֶלְ־עַרַבִּיַּה** (בערבית: **العربية**) היא רשת טלוויזיה בשפה הערבית שעלתה לשידור ב-3 במרץ 2003. התחנה, הממוקמת בדובאי, באיחוד האמירויות הערביות, שייכת לרשת MBC (רשת בבעלות סעודית). התחנה הושקה בהשקעה של 300 מיליון דולרים בפברואר 2003 על ידי קבוצת חרירי הלבנונית, ומשקיעים מכווית, ערב הסעודית ואיחוד האמירויות במטרה להתחרות ברשת הקטרית אל ג'זירה, ולחקות בסגנון שידוריה המהיר את רשת CNN. על כן הרשת מייצגת במידה רבה אל האינטרסים של בית סעוד במזרח התיכון.

בספטמבר 2004, כתב הרשת מאזן אל-טומייזי נהרג בשוגג על ידי כוחות צבא ארצות הברית בעת שצילם כתבה בעיראק. ב-22 בפברואר 2006 נהרגה כתבת הרשת אטוור באהג'ט על ידי קיצונים מוסלמים לאחר עינויים קשים. ב-22 בינואר 2007, לאחר שהרשת פרסמה כתבה המבקרת את הארגון חמאס, פוצצו פעילי חמאס בעזה את משרדי התחנה (שהיו סגורים באותה עת). לא היו נפגעים בפיצוץ.

ליאל אל-איח'תיאר היא בין המגישות הבולטות של הערוץ.

ראו גם
------

* אל-חדת'

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל המזרח התיכון** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-ערביה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אל-ערביה (בערבית)
* אתר האינטרנט הרשמי של אל-ערביה (באנגלית)
* אל-ערביה, ברשת החברתית פייסבוק

* אל-ערביה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אל-ערביה, ביישום טלגרם

* אל-ערביה, ברשת החברתית אינסטגרם

* אל-ערביה, ברשת החברתית LinkedIn
* פרופיל של רשת הטלוויזיה באתר ה-BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑   בכיר חמאס חאלד משעל הגיע לריאיון בטלוויזיה הסעודית - וחטף על הראש מהמגישה, סרטון בערוץ "חדשות 13", באתר יוטיוב (אורך: 03:10)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1060263475
* VIAF: 311443407
* WorldCat: viaf-311443407

 |
**בונגוקולה לונגוואנה** (נולד ב-20 ביוני 2000) הוא כדורגלן דרום אפריקאי שמשחק בתור חלוץ במינסוטה יונייטד מה-MLS ובנבחרת דרום אפריקה.

קריירה
------

לונגוואנה גדל בנקסמאלה שבפיטרמריצבורג ושיחק בקבוצה המקומית לפני שהצטרף לקבוצות הנוער של מריצבורג יונייטד. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו עבור הקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 נגד אורלנדו פירטס באפריל 2019. הוא היה מועמד לפרס השחקן הצעיר של העונה בליגה הדרום-אפריקאית עבור בעונת 2020/21. ב-5 בינואר 2022, מינסוטה יונייטד הודיעה על החתמתו של לונגוואנה לשלוש שנים עם אופצייה לשנה נוספת במועדון.

נבחרת לאומית
------------

לונגוואנה זומן לראשונה לנבחרת דרום אפריקה ביולי 2019, וערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו ב-28 ביולי כמחליף בתבוסה 2–3 לנבחרת לסוטו. ב-8 ביוני 2021, הוא ערך את הופעתו השנייה ואת הופעת הבכורה המלאה שלו בדרום אפריקה נגד נבחרת אוגנדה ואף כבש את שערו הבינלאומי הראשון בניצחון 3–2.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Minnesota United Signs South African Forward Bongokuhle Hlongwane, mnufc
**מערת וורוניה**
(למפת גאורגיה מוגדלת)טביליסיטביליסי
כותאיסיכותאיסי
בתומיבתומי
רוסתווירוסתווי
זוגדידיזוגדידי
גוריגורי
פותיפותי
סוחומיסוחומי
חאשוריחאשורי
**רוסיה**
**אזרבייג'ן**
**ארמניה**
**טורקיה**
**הים  
השחור**מערת וורוניה**מערת וורוניה**(למפת גאורגיה רגילה)טביליסיטביליסי
כותאיסיכותאיסי
בתומיבתומי
רוסתווירוסתווי
זוגדידיזוגדידי
גוריגורי
פותיפותי
סוחומיסוחומי
חאשוריחאשורי
**רוסיה**
**אזרבייג'ן**
**ארמניה**
**טורקיה**
**הים  
השחור**מערת וורוניה**מערת וורוניה**
**מערת וורוניה** (בגאורגית: **კრუბერის გამოქვაბული**) או **מערת קרוברה-וורוניה** היא המערה העמוקה ביותר הידועה בעולם. היא ממוקמת בארביקה מסיף של נפת גגרה, באבחזיה. שיא העומק של המערה מגיע ל-2,140 מטר (±9), יותר מעומקו של הגרנד קניון.

ההיסטוריה של גילוי המערה
------------------------

מערת קרוברה, מפה, 1986, 1999-2004, אגודת הספלאולוגים האוקראינית
המערה התגלתה בשנת 1960, על ידי חוקרי קרסט (סלע גיר) גאורגים. הם מצאו מערה וחקרו את עומקה עד לעומק של 180- מטר. בשנות ה-80 המוקדמות, משלחת מ"מועדון קייב", חקרה את המערה עד לעומק 340- מטר. באוגוסט 1999, הקבוצה אוקראינית "האצ'לון השני", גילו חלון (בתוך המערה) בעומק של 230- מטר, שהוביל לעומק של 490- מטר. שנה לאחר מכן, באוגוסט 2000, אותה הקבוצה הגיעה לעומק של 1,200- מטר.

בספטמבר 2000, קבוצת אוקרסה (UkrSA) וקבוצת מטדה (MTDE), המשיכה לחקור והגיעה לעומק של 1,410- מטר. בינואר 2001, קבוצת אוקרסה וקבוצת כאבקס (Cavex), חקרו חלון במערה בעומק של 1,350- מטר, שהוביל אותם לעומק של 1,430- מטר. שם הם חפרו עוקה (sump), או גומה שנועדה לקליטת הסחף, ואז גילו מעבר צידי בגובה 1,420- שהוביל אותם לעומק של 1,710- מטר. באוגוסט 2003, קבוצת כאבקס וקבוצת מועדון קייב, חלפו על פני העוקה בעומק 1,440- מטר (נקראת גם "עוקה 1"), והגעו לעומק של 1,660- מטר בלבד. 

ביולי 2004, קבוצת כאבמקס המשיכה במאמציה והניחה עוקה חדשה בעומק של 1,810- מטר. באוגוסט 2004, הצליחה קבוצת אוקרסה בראשות אוסטרלי בשם אלן ווארילד (Alan Warild), להגיע לעומק של 1830- מטר. בכך הם חצו את השיא הקודם, של המערה העמוקה ביותר, משנת 2001, שעמד על עומק של 1,710- מטר, באותה מערה עצמה. לרף זה הגיעו כאשר ראש המשלחת בוחר נתיב חדש למסע. אלן עצמו ציין כי ישנם 3 דרגות במערה, וכי היא בוצית, ובחלק אחד צריך לצלול. הם חפרו עוקה בעומק 1,824- מטר.

### מעבר לרף ה-2,000

באוקטובר 2004, הצליחה קבוצת אוקרסה (הפעם ללא אלן ווארילד) לעבור את רף ה-2,000 מטר לראשונה בהיסטוריה של הספלאולוגיה (חקר המערות) והגיעו לעומק של 2,080- מטר. בינואר 2005, ההליקופטר, שהוביל את המשלחת של קבוצת כאבקס, בדרכם למערה, התרסק (ללא נפגעים). בפברואר 2005, קבוצת אוקרסה חפרה עוקה חדשה בעומק של 1980- מטר.

### השיא החדש

ביולי 2005, נתגלה חלק חדש של המערה שלא נמצא, על ידי קבוצת כאווקס, והמערה הפכה לעמוקה יותר. המשלחת אישרה את העומק של המערה, שעומד כעת על 2,140 מטר (±9 ) שהוא השיא העולמי הנוכחי (2007). כדי להגיע לעומק זה היה צריך לחפור 3 עוקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וורוניה** בוויקישיתוף
* עמי בן בסט, כמה נמוך אפשר לרדת, תקציר ממגין מסע אחר, 1 בנובמבר 2004 המשך הכתבה
* מערות בגאורגיה, אנגלית
* ג'סטין נורי, 28 באוגוסט 2004, He comes from a land down under, מאמר על מסעו של אלן ווארילד, באנגלית
* נשיונל ג'יאוגרפיק, המערה העמוקה ביותר, באנגלית
* קרוברה-וורוניה, ברוסית
**קאסיקה** (שם מדעי: ***Cacicus***) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הפזאיים החיים באמריקה המרכזית ובאמריקה הדרומית ביערות טרופיים וסובטרופיים. הם דומים במראם לזרזיריים או זהבניים אך ייחודיים לאזור הנאוטרופי. הם קרובים רחוקים של הסוגים פזאי ואורופנדולה.

מאפיינים
--------

לעופות אלה גודל של שחרור והם שחורים עד זהובים בצבעם עם מקור כהה וחזק ועיניים כחולות בולטות. הם קולניים ביותר ושרים יחדיו על הצמרות ללא פחד. לרוב הנקבות מעט יותר קטנות מהזכרים שאינם עוזרים בטיפול בגוזליהם. הם אוכלי פירות או חרקים שהם מוצאים ביער.

מינים אלה קולניים מאוד וחיים בחבורות במרומי עצי היערות והם מקננים בקנים משתלשלים מטה מענפים גבוהים. כדי להגן על הביצים מאוכלי ביצים רעבים הם מתקרבים לקני צרעות מהמין *Polybia rejecta* התוקפים פולשים מתקרבים כמו נחשים, טוקניים או קופים, אך מתעלמות מהעופות. דרך זו נחשבת לקומנסליזם מאחר שהצרעות לא מרוויחות כמעט מהתנהגות זו.

שם הסוג הוטבע בידי החוקר הצרפתי ברנר-ז'רמין דה לספד ב-1799, על סמך דגימה מקאיין, בירת גינאה הצרפתית והיא מבוססת על השם הצרפתי של העוף: "Le cassique rouge". מקור המילה הוא ממנהיגם של בני הטאינו הקאריבי, שכונה "קאסיקה".

מינים
-----

* *Cacicus cela*
* *Cacicus haemorrhous*
* *Cacicus uropygialis*
* *Cacicus koepckeae*
* *Cacicus chrysopterus*
* *Cacicus chrysonotus*
* *Cacicus sclateri*
* *Cacicus solitarius*
* *Cacicus latirostris*
* *Cacicus oseryi*

בעבר גם המינים *Amblycercus holosericeus* ו-*Cassiculus melanicterus* שויכו לסוג, אך מסווגים לסוגים מונוטיפיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאסיקה** בוויקישיתוף
* קאסיקה, באתר ITIS (באנגלית)
* קאסיקה, באתר NCBI (באנגלית)
* קאסיקה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קאסיקה, באתר GBIF (באנגלית)
**זיאד נח'אלה** (נולד ב-6 באפריל 1953, שמו המלא בתעתיק מדויק: **זיאד רשדי אלנח'אלה**; נקרא גם: **אבו טארק**, בערבית: **زياد النخالة**) הוא טרוריסט פלסטיני, מזכ"ל ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני (הגא"פ).

רקע
---

נולד בעזה וגדל בח'אן יונס. נח'אלה הוא בעל תעודת הוראה מהמרכז להכשרת מורים בעזה.

זיאד רשדי אלנח'אלה, הידוע בכינויו אבו טארק נולד בעזה וגדל בח'אן יונס. משפחתו מונה שישה ילדים - שני בנים וארבע בנות, אותם הוא מגדל ביחד עם בת זוגו.

מעורבות בטרור
-------------

בשנת 1971 נעצר על ידי ישראל בשל מעורבותו במעשי טרור. הוא נשפט ונגזר עליו מאסר עולם, אך לאחר 14 שנה שוחרר במסגרת עסקת ג'יבריל בשנת 1985. לאחר שחרורו הטיל עליו ראש הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, פתחי שקאקי, להקים את זרוע צבאית, הנקראת "פלוגות אל-קודס". בשל פעילותו החבלנית באינתיפאדה הראשונה, נעצר על ידי ישראל בשנית באפריל 1988, וגורש ללבנון, שם שימש כנציג הארגון, ובמהלך השנים התגורר לסירוגין בסוריה ובלבנון. ב-2011, עם פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, קבע את מקום משכנו בלבנון.

באוקטובר 1995, בעקבות הריגתו של פתחי שקאקי, נבחר נח'אלה לשמש כסגנו של רמדאן עבדאללה שלח, מזכ"ל הארגון. בינואר 2014 צירפה מחלקת המדינה של ארצות הברית את נח'אלה לרשימת פעילי הטרור. העילה לצירופו לרשימה היה הנחת מטען חבלה באוטובוס בבת ים ב-22 בדצמבר 2013, עליו הגא"פ קיבל אחריות, וכן בשל קבלת האחריות על ירי רקטות לעבר ישראל בשנים 2008, 2009 ו-2011. 

נח'אלה היה שותף לשיחות שקיימו המצרים עם הארגונים הפלסטיניים להשגת הפסקת אש במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן. במבצע צוק איתן אף הותקף בית משפחתו בעזה, וכתוצאה מכך נהרגו גיסתו ובנה. 

ב-28 בספטמבר 2018 נבחר נח'אלה למזכ"ל הארגון, כחצי שנה לאחר שקודמו בתפקיד ד"ר רמדאן עבדאללה שלח חדל מלתפקד בעקבות מספר אירועי שבץ מוחי.

ב-6 באוגוסט 2018 הגיע בראש משלחת של התנועה לביקור רשמי במוסקבה בפעם הראשונה, בהזמנת משרד החוץ הרוסי ומאז ביקר שם מספר פעמים נוסף.

בשנת 2019, בעקבות נאום וידאו שנשא נח'אלה בזמן מבצע חגורה שחורה, בו הגזים בתיאור כוחה של ההתנגדות בעזה, הפך לנושא לצחוק וביקורת חריפה בקרב תושבי עזה וברשתות החברתיות. תגובות ביקורתיות וסאטירה חדה במיוחד התמקדו בהתרחקותו מהמציאות ובשימוש בחוש ההומור המושחז של תושבי האזור כדי להדגיש את הפערים בין הדימוי שהוצג לבין המציאות הקשה שהם חווים.

ב-25 באוקטובר 2023, שבועיים לאחר מתקפת הפתע של חמאס, פורסמה תמונה שלו בביירות בפגישה משולשת בינו לבין חסן נסראללה וסאלח עארורי, בפגישה בה ניסו השניים לצרף את חזבאללה למערכה בעוצמה מלאה.

קשריו לאיראן
------------

לנח'אלה קשרים טובים עם ממשלת איראן ועם בכירי חזבאללה. היה לו קשר הדוק עם קאסם סולימאני מפקד כוח קודס במשמרות המהפכה, שמילא תפקיד מרכזי בהעברת הסיוע האיראני לארגוני הטרור ברצועת עזה, עד להריגתו בינואר 2020. לאחר פרוץ מבצע עלות השחר, הצטלם נח'אלה עם חוסיין סלאמי, מפקד משמרות המהפכה האסלאמית.

לקריאה נוספת
------------

* קווים לדמותו של זיאד אלנח'אלה, המנהיג החדש של הג'האד האסלמי בפלסטין, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית במרכז למורשת המודיעין - מל"מ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיאד נח'אלה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסיר לשעבר, מבוקש בארה"ב: המנהיג החדש של הג'יהאד האיסלאמי, באתר ynet, 28 בספטמבר 2018
2. ↑  סאלח אל עארורי, בכיר חמאס שחוסל: קווים לדמותו - בחדרי חרדים, באתר בחדרי חדרים, ‏2024-01-03
3. ↑  סוכנויות הידיעות, ‏מפקד משמרות המהפכה באיראן מאיים: "נפתח שלב חדש בהתנגדות נגד ישראל", באתר מעריב אונליין, 6 באוגוסט 2022
בלוגיקה ובמתמטיקה, **דוגמה נגדית** היא שיטה להפרכה של טענות על ידי שימוש במבנה לוגי זהה של טענות ומסקנות עם תוכן אחר שמציג בכך את אי-התקפות של אותו מבנה משותף.

שיטה זו מטפלת בטענות כלליות; כלומר, טענות העוסקות באיבריה של קבוצה כלשהי, ומראה כי קיים לפחות מקרה פרטי אחד שבו הטענה אינה נכונה. די במקרה פרטי אחד זה, הקרוי "דוגמה נגדית", כדי להפריך את הטענה.

להמחשה, בעבר חשבו שכל מספר שבנוי רק מהספרה 3, אך ספרת האחדות שלו היא 1, הוא מספר ראשוני. טענה זו אכן הייתה נכונה עבור מקרים פרטיים רבים: 31, 331, 3,331 וכו', אולם עם כניסת המחשב לבדיקת ראשוניות של המספרים, התברר כי המספר 333,333,331 הוא מכפלה של 17 ו-19,607,843, ולכן אינו ראשוני. המספר 333,333,331 מהווה דוגמה נגדית לַכלל שצוין, ובכך מפריך אותו.

פשטות או מינימליות של דוגמה נגדית
---------------------------------

מבחינה לוגית, אין העדפה לדוגמה נגדית אחת על פני אחרת, אולם מבחינה אסתטית (ובפרט, אסתטיקה מתמטית) ופדגוגית, יש העדפה לדוגמה נגדית פשוטה ככל הניתן. לדוגמה, יש אינסוף דוגמאות נגדיות לטענה "אם שלושה מספרים הם זרים (אין מספר גדול מ-1 שמחלק את שלושתם), אז הם זרים בזוגות (כלומר, לכל שניים אין מספר גדול מ-1 שמחלק את שניהם)". אולם מבין כל הדוגמאות הנגדיות עדיפה זו ה"מינימלית" (זו שמערבת את המספרים הכי קטנים). לבניית הדוגמה המינימלית, נחוצים שני המספרים הקטנים ביותר שאינם זרים, כלומר 2 ו-4, ומספר שלישי מינימלי שזר לשניהם, במקרה זה, 1, ליצירת השלשה (1,2,4).
**גבריאל (גבי) שחור** (נולד ב-1963) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כמפקד בסיס פלמחים.

ביוגרפיה
--------

שחור נולד וגדל בקיבוץ גן שמואל בנם של מרדכי ולושיה, ואחיו הצעיר של רן שחור. אביו נפטר כשהיה בן שמונה. בנעוריו היה שחיין מצטיין בסגנון חזה, במסגרת אגודת הפועל גבעת חיים.

ב-1981 התגייס לקורס טיס, אותו סיים ב-1983 בהצטיינות במגמת מסוקי קרב. הוא שירת כטייס בטייסת מגע הקסם ולאחר מכן בטייסת המסק"ר הראשונה כמפקד גף מבצעים וקצין פרויקט מסווג שזכה בפרס ביטחון ישראל. בספטמבר 1987 זכה לצל"ש ממפקד חיל האוויר, על חלקו כטייס קוברה במשימת חיפוי וחילוץ כוח מחטיבת גבעתי בדרום לבנון. ב-1987 מונה לסמ"ט ב' בטייסת הקוברות הצפונית, ולאחר מכן כסמ"ט א' בטייסת המסק"ר הראשונה. 

במרץ 1990 נשלח מטעם חיל האוויר לארצות הברית במסגרת משלחת לקליטת מסוקי האפאצ'י AH-64 ("פתן"). עם שובו מונה לסמ"ט בטייסת הצרעה, טייסת ה"פתן" הראשונה בחיל. ב-1996 מונה למפקד טייסת המסק"רים הראשונה. בעקבות אסון המסוקים ב-1997 מונה למפקד טייסת דורסי הלילה, טייסת מסוקי יסעור. 

בתפקידו הבא שירת כראש מחלקת תכנון וארגון בלהק אוויר. ב-2005 מונה למפקד בסיס פלמחים ושירת בתפקיד עד 2008. הוא פיקד על הבסיס בתקופת מלחמת לבנון השנייה ואף השתתף בגיחות מבצעיות בעצמו. הוא עסק בפיתוח מערך כלי טיס בלתי מאוישים. 

לאחר שחרורו היה ממייסדי חברת סקיי סאפיינס העוסקת בפיתוח טכנולוגיות למעקב ותצפית מהאוויר לשימושים אזרחיים וצבאיים. כמו כן עבד בקרן הון הסיכון פיטנגו.

השכלה וחיים אישיים
------------------

שחור בוגר תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ובעל תואר שני במנהל עסקים בתוכנית של אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן.

שחור היה נשוי לראומה עד מותה בשנת 2024 ואבא לשלושה ילדים, מתגורר במודיעין-מכבים-רעות. אחיו הוא רן שחור, גם הוא תא"ל במילואים, שהיה מפקד מערך המבצעים המיוחדים, מפקד היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין ומפקד סיירת מטכ"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* יובל שוהם, ‏לא רק המפקד, באתר חיל האוויר הישראלי
* רס"ן גבי שחור, באתר הגבורה

| מפקדי בסיס פלמחים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בני פלד • אורי טלמור • עודד ארז • עוזי גרנות • נחמיה דגן • שאול שפי • ישראל יהלום • מוטי רגב • אפרים סגולי • שמואל אלדר • מיקי בר • אילן הרשקוביץ • שמעיה אביאלי • גבריאל שחור • איתי רייס • יואב לאור • נמרוד שפרוני • יואב עמירם • עומרי דור |

 |
**ג'וש גוטהיימר** (באנגלית: **Josh Gottheimer**; נולד ב-8 במרץ 1975) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. ב-2016 נבחר לכהן כנציג המחוז החמישי של ניו ג'רזי בבית הנבחרים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

גוטהיימר נולד וגדל בנורת' קולדוול שבניו ג'רזי, בנם של גוון פלדמן שעבדה כגננת ודונלד גוטהיימר, בעל עסק לשיווק מוצרי קוסמטיקה. ב-1997 סיים תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות הברית מאוניברסיטת פנסילבניה, בשנת 1999 למד היסטוריה של העת החדשה באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה במסגרת מלגת ת'ורון (אנ'). ב-2004 סיים תואר JD במשפטים מבית הספר למשפטים בהרווארד. 

את עיסוקו בתחום הפוליטי החל בגיל 16 כשעבד כמתמחה במטהו של פרנק לוטנברג חבר הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי. בתקופת לימודי התואר הראשון עבד כמתמחה במטהו של יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית טום פולי. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996 הועסק בצוות התגובות של ביל קלינטון. בשנים 1998–2001 עבד בבית הלבן כעוזר לנשיא וכותב נאומים. בין השאר סייע בכתיבת נאומי מצב האומה של קלינטון בשנים 1999 ו-2000 ובנאומו בפני ועידת המפלגה הדמוקרטית בשנת 2000. בשנת 2001 שימש יועץ בכיר למרי פרנסס ברי, יושבת ראש נציבות זכויות האזרח של ארצות הברית. במהלך הבחירות המוקדמות במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 שימש כותב הנאומים וסגן מנהל התקשורת של וסלי קלארק ולאחר מכן ככותב נאומים למועמד המפלגה ג'ון קרי. 

בשנים 2005–2006 עבד כמנהל תחום האסטרטגיה התקשורתית בחברת פורד ולאחר מכן עבד בחברת יחסי הציבור בורסון-מרסטלר כסגן נשיא. ב-2010 מונה ליועץ למנהל רשות התקשורת הפדרלית ובשנים 2012–2015 עבד בחברת מיקרוסופט. 

גוטהיימר חבר בלשכת המסחר של ניו ג'רזי וחבר באיפא"ק.

בנובמבר 2016 נבחר לנציג המחוז החמישי של ניו ג'רזי בבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שגבר על חבר הקונגרס המכהן סקוט גארת', ברוב של 50.4% לעומת 47.3%. בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה שנייה.

גוטהיימר נשוי לעורכת הדין מרלה טאסק והם הורים לבן ובת.

ספריו
-----

גוטהיימר הוא מחברם של שני ספרים:

* **Ripples Of Hope: Great American Civil Rights Speeches** יצא לאור ב-2003. הספר עוסק בנאומים מפורסמים בתחום זכויות האזרח במהלך ההיסטוריה של ארצות הברית.
* **Power in Words: The Stories behind Barack Obama's Speeches, from the State House to the White House** יחד עם מרי פרנסס ברי, יצא לאור ב-2010. הספר עוסק ב-18 מהנאומים של ברק אובמה מ-2002 ועד בחירתו לנשיא ב-2008.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וש גוטהיימר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'וש גוטהיימר
* ג'וש גוטהיימר, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'וש גוטהיימר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ג'וש גוטהיימר, ברשת החברתית אינסטגרם
* ג'וש גוטהיימר באתר בית הנבחרים של ארצות הברית
* אתר הבחירות של ג'וש גוטהיימר
* ראיון באתר c-span.org, ‏29 בנובמבר 2016
* ג'וש גוטהיימר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 7005775
* GND: 1016480024
* ISNI: 0000 0000 4514 1107
* LCCN: n2002039871
* NLA: 49786562
* NTA: 332029034
* SNAC: w6cs6k48
* SUDOC: 091544238
* US Congress: G000583
* VIAF: 1829026
* WorldCat: lccn-n2002039871

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'וש גוטהיימר"**.
**מרמוסט כסוף** (שם מדעי: *Mico argentatus*) הוא מין פרימט קטן ממשפחת המרמוסטיים המצוי ביערות אמריקה הדרומית והוא אנדמי ליערות מזרח ברזיל. הוא שייך לסוג נפרד משאר המרמוסטים - מרמוסט בהיר (Mico).

מאפיינים
--------

אורכו של המרמוסט 18–28 ס"מ ומשקלו 300–400 גרם. הוא בעל פרווה עבה לבנה כמעט כולה עם פנים וכפות ידיים ורודות. הוא בעל זנב ארוך ואוזניים מזדקרות ורודות. הטפרים חדים ומהירים ואיתם הקוף מטפס ביעילות ביער. המרמוסט הוא קוף פעיל יום.

הוא חי בלהקות קטנות וטריטוריאליות הכוללות זכרים ונקבות. הנקבות ממליטות 2–3 צאצאים המתבגרים תוך 6 חודשים ויוצאים לחפש להקה משלהם.

קופים אלה אוכלי כל הניזונים מפירות, חרקים, חסרי חוליות נוספים, דבש, צוף, ביצי עופות ומחיות קטנות נוספות. להם עצמם טורפים רבים הכוללים חתוליים, עופות דורסים, נחשים וסמורים גדולים. הקופים צורחים כשהם רואים טורף וכולם בורחים לענפים הנמוכים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרמוסט כסוף** בוויקישיתוף
* מרמוסט כסוף, באתר ITIS (באנגלית)
* מרמוסט כסוף, באתר NCBI (באנגלית)
* מרמוסט כסוף, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* מרמוסט כסוף, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרמוסט כסוף באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מרמוסט כסוף באתר הרשימה האדומה של IUCN