recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פאול בן חיים (ראשון משמאל, ליד הפסנתר) ותזמורת קול ישראל
**תרועה לישראל** היא יצירה קצרה שכתב המלחין הישראלי פאול בן-חיים בשנת 1950. לדברי יהואש הירשברג היצירה היא "המנון מפואר להגשמה הציונית המדינית".

היצירה נכתבה בתחילה עבור תזמורת צה"ל על פי הזמנת מנצחה דאז שלום רונלי-ריקליס ועובדה מיד אחר כך לתזמורת סימפונית מלאה. בשל היותה יצירה קצרה המתאימה לפתיחת אירועים לאומיים חגיגיים זכתה "תרועה לישראל" למספר גדול של ביצועים ואף הייתה היצירה הראשונה של בן חיים שהוקלטה על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית. האווירה הכללית בארץ בשנת 1950 התאימה לחיבור יצירה חגיגית בסגנון המארש. הניצחון הצבאי במלחמת העצמאות הקשה, הביא להרגשת גאווה ברוחו ובכוחו של צה"ל והאירוע המרכזי בימי העצמאות הראשונים של המדינה היה מצעד צבאי. אלא שבן חיים לא חיבר שיר לכת אלא המנון.

מבנה היצירה
-----------

היצירה בנויה על נושא מלודי ארוך החוזר על עצמו שוב ושוב מתוך הגברה מתמדת בעוצמה ובמתח עד לשיא נרגש. הנושא כתוב במשקל זוגי, במבנה ריתמי-סימטרי ומאורגן על פי דגם של מוזיקה גרמנית רומנטית. בגרסה התזמורתית מבוסס התזמור בעיקר על כלי קשת במרקם עשיר ומלא ואופייה החגיגי של היצירה שומר על הוד והדר, ללא כל רעשנות חיצונית העלולה לחדור ליצירות מסוג זה, כמו למשל בפתיחה 1812 מאת צ'ייקובסקי. ביטוי לכוחה הישיר של היצירה ניתן כאשר ניגנה תזמורת הגדנ"ע בשעתה את היצירה בתחרות תזמורות נוער בעיר קרקראדה שבדרום מזרח הולנד - וזכתה שם בפרס הראשון ברציפות במשך שנים אחדות. תושבי קרקראדה קיבלו את היצירה בהתרגשות והתזמורת שבה וניגנה את היצירה לבקשת הקהל המקומי שנה אחרי שנה, גם כאשר היצירה לא נכללה התוכנית הרשמית של התחרות.

שימוש מודרני
------------

באוקטובר 2023 בוצעה היצירה על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של להב שני לצד הסימפוניה השלישית של בטהובן בקונצרט בשידור חי לזכר קורבות ונופלי מתקפת הפתע על ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* תרועה לישראל לחן פאול בן חיים - התזמורת הסימפונית ירושלים, סרטון באתר יוטיוב
* מערך שיעור על היצירה, באתר משרד החינוך
* דן שגיב, ניתוח היצירה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד חגי חיטרון, העולמות המנוגדים של פאול בן חיים ושל יוסף טל, באתר הארץ, 3 במרץ 2014
2. ↑  "תרועה לישראל"- קונצרט בשידור חי", באתר יוטיוב, ‏14 באוקטובר 2023, בדיקה אחרונה 26 בספטמבר 2023
כריכה של הספר "יש להחריב את גרמניה!"
קאופמן וספרו מככבים בסיסמת השבוע
**יש להחריב את גרמניה!** (באנגלית: **!Germany Must Perish**) הוא שמו של ספר בן 104 עמודים שנכתב והוצא לאור בידי איש העסקים היהודי-אמריקאי תיאודור ניומן קאופמן בשנת 1941. הספר דגל בהשמדת העם הגרמני באמצעות סטרילזציה בכפייה וחלוקת שטחיה של גרמניה ואוסטריה. לכאורה ספר קיקיוני, הוא אומץ באופן נרחב על ידי התעמולה הנאצית על מנת לבסס את הטענה שלהם כי היהודים הם האחראיים למלחמה ושמטרתם הוא רצח העם הגרמני. לצורך כך הפריזו הנאצים בחשיבתו של קאופמן והציגו את הספר שלו כחלק רשמי מממדיניות הממשל האמריקאי.

תוכן
----

מפה מהספר שמתארת פירוק אפשרי של שטחי גרמניה
הספר דגל בהשמדת העם הגרמני דרך סטריליזציה בכפייה ופירוק שטחיה של גרמניה לאחר ניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. בראיון לעיתון יהודי אמר קאופמן, "אני מאמין שליהודים יש משימה בחיים. הם צריכים לראות לכך שכל אומות העולם מתאחדות לפדרציה אחת גדולה. "איחוד עכשיו" הוא התחלה של זה. לאט אבל בטוח העולם יהפך לגן-עדן. יהיה שלום קבוע. היהודים יעשו את המירב להביא את הקונפדרציה הזאת, מכיוון שלהם יש הכי הרבה מה להשיג. אך כיצד אפשר להשיג שלום אם גרמניה קיימת? הדרך היחידה לזכות בשלום קבוע הוא להפוך את העונש על נקיטת מלחמה יותר נוראית מהמלחמה עצמה. בני אדם נענשים על רצח, לא? ובכן, הגרמנים מתחילים את כל המלחמות הגדולות. בוא נביא לסטריליזציה של הגרמנים ומלחמות לשליטה עולמית יגיעו לסופן!"

בגרמניה הנאצית
--------------

"יש להחריב את גרמניה!" עוררה הד בגרמניה הנאצית. הוא גונתה בידי הרשויות כ-"אורגיה של שנאה יהודית". בספטמבר 1941 פרסם יוליוס שטרייכר מאמר בדר שטירמר שקרא לספר "חשיבה משוגעת של מוח יהודי מטורף". הוא סיכם, "בהשמדת האומה הגרמנית, היהודי רוצה לסתום את המעיין שבו מאז ומתמיד מצא העולם את הדם היצירתי, המקור של כל מה שיפה, טוב ואצילי". שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס נתן תשדיר רדיו מברלין, שבה הזהיר את הגרמנים "מתוכניות לסטריליזציה של כל האוכלוסייה מתחת לגיל 60". איומים אלו צוטטו גם בידי היטלר, שטען כי סטריליזציה המונית של כל הזכרים הגרמנים היא מטרה אמריקאית עיקרית.

בגירוש יהודי הנובר, ב-8 ספטמבר 1941, הביאו הרשויות המקומיות את ספרו של קאופמן כאחד הסיבות לפעולה. קאופמן הגיב: "זוהי רק תאונה עלובה לעוד אחת ממעשי האכזריות המוטבעת של האומה הגרמנית... אני לא חושב שהספר שלי עודד את אותה פעולה ברברית. הם כבר אימצו כל אכזריות אפשרית כנגד היהודים הרבה לפני שספרי פורסם".

הערות שוליים
------------

1. ↑  CBS News/New York Times National Survey, April #1, 2011, ICPSR Data Holdings, ‏2012-06-19
2. ↑  **Saving Christianity, Killing Jews**, Cambridge University Press, 2023-05-11, עמ' 113–146, מסת"ב 978-1-108-76771-2
3. ↑  Paul A. Lombardo, **Three generations, no imbeciles: eugenics, the Supreme Court and Buck v. Bell**, Johns Hopkins University Press: Baltimore, 2010, מסת"ב 978-0-8018-9824-2
**סטבן מירקוביץ'** (בסרבית: **Стеван Мирковић**‏; 27 באוקטובר 1927 – 26 בספטמבר 2015) היה גנרל יוגוסלבי אשר כיהן כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1987–1989.

ביוגרפיה
--------

מירקוביץ' נולד בוולייבו ב-27 באוקטובר 1927. באוקטובר 1944 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה ולפרטיזנים של טיטו. הוא לחם עם הפרטיזנים עד סוף מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הוא שימש כמפקד דיוויזיה ואז כמפקד ארמייה. ב-1 בספטמבר 1985 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי היוגוסלבי וכיהן בתפקיד עד 15 בספטמבר 1987, אז מונה בעצמו לרמטכ"ל. ב-29 בספטמבר 1989 הוא סיים את תפקידו ופרש מהצבא. 

ב-1990, הפך מירקוביץ' לאחד ממנהיגי מפלגת "ליגת הקומוניסטים - התנועה למען יוגוסלביה". הוא היה אחד ממתנגדיו החריפים סלובודן מילושביץ'. ב-1994, המפלגה התפרקה והתאחדה עם מפלגת השמאל היוגוסלבי. ב-1997 הוא הקים את הארגון הלא-ממשלתי "מרכז טיטו" (Центар Тито). כמו כן, הוא שימש כנשיא הכבוד של ארגון "ברית הקומוניסטים של יוגוסלביה". הוא נפטר בבלגרד ב-26 בספטמבר 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

* סטבן מירקוביץ' (בסרבית)
**ערן סורוקה** (נולד ב-12 באפריל 1981) הוא פרשן ומגיש בערוץ הספורט ומנהל מחלקת השיווק בחברת הבינה השיחתית AI Research. בעבר היה ראש מחלקת הרדיו של חדשות 10 והעורך הראשי של אתר nana10.

ביוגרפיה
--------

סורוקה נולד וגדל בחולון ולמד בכיתת המחוננים של תיכון אילון בעיר. עוד במהלך לימודיו התיכונים, בגיל 15, הצטרף למדור הספורט של "מעריב" ככתב וסטטיסטיקאי.

את שירותו הצבאי עשה בגלי צה"ל, שם שימש כעורך חדשות וכתב ספורט ואקטואליה. עם שחרורו מהצבא, שב ל"מעריב", תחילה כעורך עמודים ובהמשך כסגן עורך מדור הספורט. בשנת 2008 נשלח מטעם העיתון לסקר את אולימפיאדת בייג'ינג.

ב-2012 מונה לעורך מדור הספורט של "מעריב".

ב-2013 עבר לערוץ 10, עת מונה לראש מחלקת החדשות של אתר האינטרנט "nana10" ובהמשך קיבל לידיו גם את ניהול מחלקת הרדיו של הערוץ ואת עריכת האתר כולו.

לצד תפקידי העריכה והניהול המשיך סורוקה לסקר את ענף הכדורסל ומשמש פרשן של ליגת ה-NBA. בעבר היה חלק מצוות תוכנית הרדיו "צעד וחצי" ששודרה בגלי צה"ל, ובעשור השני של המאה ה-21, הוא משמש כפרשן ומגיש בשידורי ה-NBA של ערוץ הספורט.

סורוקה בעל תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה ותואר שני בהצטיינות בתקשורת פוליטית מאוניברסיטת תל אביב. בוגר תוכנית המנהיגות של מחלקת המדינה האמריקאית.

בחודש מאי 2020 מונה למנהל מחלקת השיווק בחברת הבינה השיחתית AI Research, בראשות יקי דוניץ.

נשוי ואב לבת ולבן.

קישורים חיצוניים
----------------

* ערן סורוקה, ברשת החברתית פייסבוק
* ערן סורוקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ערן סורוקה, ברשת החברתית אינסטגרם
* הפודקאסט עושים NBA, בשירות הזרמת המוזיקה "ספוטיפיי"
* אהוד כהנים, עורך ספורט מעריב: "אם העיתון ייסגר נצא מכאן בלי חיוך, בלי עבודה, אבל עם יושרה עיתונאית", באתר Forbes
* נגה רוזנפרב, מנהל שיווק ביום ופרשן NBA בלילה, באתר גבעתיים פלוס
* כתבות של ערן סורוקה, באתר ערוץ הספורט

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר כץ, במקום ערן סורוקה: גיל ויטל מונה לראש מחלקת האינטרנט ב'חדשות 10', באתר אייס, 21 בפברואר 2016
**אנגלה, נסיכת ליכטנשטיין ורוזנת ריטברג** (בגרמנית: **Angela Prinz von und zu Liechtenstein, Gräfin zu Rietberg**; נולדה במקור בשם **אנחלה חיסלה בראון** ב-3 בפברואר 1958), היא מעצבת אופנה פנמית הנשואה למקסימיליאן, נסיך ליכטנשטיין.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם **אנחלה חיסלה בראון** (בספרדית: **Angela Gisela Brown**) בבוקאס דל טורו, פנמה ב-10 באפריל 1973. הוריה הם חאוויר פרנסיסקו בראון וסילביה מריצקה בורקי. בילדותה עברה המשפחה לעיר ניו יורק, ולאחר שסיימה את לימודי התיכון, למדה אנגלה בבית ספר פרסונס לעיצוב, וזכתה בפרס על שם אוסקר דה לה רנטה. לאחר סיום לימודיה היא הקימה חברת אופנה משלה בשם "א. בראון" וכן שימשה כמנהלת של מותג האופנה "אדריאן ויטאדיני".

ב-1997 היא נפגשה במסיבה בניו יורק עם מקסימיליאן, נסיך ליכטנשטיין בנו של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין הצעיר ממנה ב-12 שנים. ב-1999 הם הודיעו על אירוסיהם. ב-21 בינואר 2000 הם נישאו בטקס אזרחי בוואדוץ. הטקס הדתי נערך בניו יורק ב-29 בינואר. אנגלה היא האישה האפרו-אמריקנית הראשונה שנישאה לבן של משפחת מלוכה אירופאית מכהנת. ב-18 במאי 2001 נולד בלונדון בנם הראשון הנסיך אלפונס. הזוג מתגורר כיום בגרמניה. אנגלה מופיעה לעיתים עם בעלה ובנה בטקסים של משפחת המלוכה הליכטנשטיינית.

קישורים חיצוניים
----------------

* Love Story of Princess Angela and Prince Maximilian of Liechtenstein
רבי **יצחק ב"ר דוד** מיאנוב וגאיה (לפני ה'ת"ן, 1690 - ~ה'תק"א, 1741) היה רב וראש ישיבה אשכנזי בפולין ובמוראביה, מחבר הספר **פני יצחק זוטא**.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב דוד מאזרוב ולרחל בת "הראש הרב שמריה" שהיה צאצא של רבי שלום שכנא מלובלין.

למד אצל הרב בנימין זאב הלוי הורוויץ שהיה ראש בית דין בקראקא ולימים אב"ד ואדיסלאב, מחבר שו"ת פנים חדשות. בשנת ה'תס"ח, 1708 למד בפראג ושמע דברי תורה מהרב נפתלי כ"ץ, וכנראה למד גם אצל הרב גבריאל עשקלס מניקלשבורג. נישא להנדל והתגורר זמן מה בשדה חדש. בהמשך התמנה כרבה של יאנוב הסמוכה ללבוב ועמד בראש הישיבה שם. בתקופת יאנוב הוציא לאור את ספרו "פני יצחק זוטא - חלק ראשון" (אמסטרדם תצ"א). אחד מילדיו נישא עם אחד מילדיו של רבי שלמה מפינטשוב.

בשנת ה'תצ"ה, 1735, התמנה כרבה של גאיה (אנ') שבמחוז מוראביה הדרומית ובה כיהן עד פטירתו בשנת ה'תק"א, 1741.

ספרו "פחד יצחק" לא נדפס, אך כתב היד שלו שרד וחלקים מהספר פורסמו בכתבי עת תורניים.

הוא הניח אחריו מספר בנים, אחד מהם, הרב בנימין זאב "וולפיש", כיהן מספר שנים לאחר פטירתו כרבה של גאיה (תקי"ט, 1759 - תקכ"ז, 1767) ואחר כך כיהן כרבה של ביזנץ, כנראה עד סוף ימיו. בן אחר, דוד, היה אף הוא למדן וחלק מחידושיו משוקע בספרי אביו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ****רבי יצחק ב"ר דוד זצ"ל, דרוש ל****פרשת בשלח****, בתוך: צפונות, גיליון יח, עמ' יז ואילך, באתר היברובוקס

ספרו
* ****פני יצחק זוטא****, אמשטרדם, ה'תצ"א, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  למרות זאת שמו מוזכר כאדם חי בספר דת אש (ברלין תק"ג) שיצא לאור שנתיים לאחר מכן, ויש שסברו שהדבר מלמד כי היה עדיין בחיים בשנה זו.
2.בפנקס הקהילה של גאייה ששם כיהן ברבנות. יש חתימות שלו משנת (תק"ב) מאי 1742

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007521110405171

 |
**סטפן אוסוולד** (באנגלית: **Stephen Scot Oswald**; נולד ב-30 ביוני 1951, סיאטל) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

אוסוולד נשוי למרי בונו שהייתה חברה בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1998–2013. הוא אב ל-3 ילדים מנישואים קודמים.

ביוגרפיה
--------

סטפן אוסוולד נולד בסיאטל וגדל בבלינגהאם. לאחר סיום לימודי בית ספר הוא למד באקדמיה הימית של ארצות הברית אותה סיים בשנת 1973 עם תואר בהנדסת אווירונאוטיקה. לאחר סיום הלימודים אוסוולד סיים קורס טיס והוצב בנושאת מטוסים מידוויי (CV-41) כטייס "ווט A-7 קורסייר II". לאחר שירות של שלוש שנים אוסוולד נשלח לקורס טייסי ניסוי. הוא היה טייס ניסוי במשך מספר שנים. בהמשך אוסוולד פרש מהצי והתחיל לעבוד ב"וסטינגהאוס". במקביל הוא המשיך בשירות מילואים בצי. כקצין מילואים הוא שירת מספר שנים במטה בפנטגון.

שירות בתחום החלל
----------------

לאחר שירות קצר בנאס"א, בשנת 1985 אוסוולד נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1992 הוא השתתף במשימת STS-42 כטייס של מעבורת החלל דיסקברי (רונלד גרייב היה מפקד צוות). המטרה העיקרית של הטיסה הייתה מחקר בתחום חוסר כבידה. במשימת STS-56 באפריל 1993 הוא היה טייס מעבורת החלל דיסקברי (קנת קמרון היה מפקד צוות). צוות ביצע מספר ניסויים בעזרת מערכת ATLAS-2. בשנת 1995 הוא טס כמפקד צוות על סיפון מעבורת החלל אנדוור במשימה STS-67. במהלך הטיסה בוצעו מחקרים בעזרת מערכת Astro II.

לאחר טיסה זו אוסוולד עבר למטה נאס"א ומונה לתפקיד ניהולי. בשנת 1998 הוא חזר ל"משרד האסטרונאוטים" ובשנת 2000 פרש מנאס"א.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

לאחר פרישה מנאס"א אוסוולד חזר לשירות מילואים פעיל וכיהן בתפקיד במטה בפנטגון וקודם לדרגת אדמירל משנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפן אוסוולד** בוויקישיתוף
* 
* קורות חיים
**פיקדון ריבית יומי** (בראשי תיבות: **פר"י**) או **פיקדון חוזר קרדיטורי** (**פח"ק**), הוא פיקדון כספי המאפשר משיכה, מלאה או חלקית, בכל יום עסקים. 

שם הפיקדון שונה בבנקים השונים. פר"י בבנקים העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק הפועלים. פח"ק באלו העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק דיסקונט, הבנק הבינלאומי, בנק מזרחי-טפחות, בנק ירושלים ובנק ישראל, ו"פדיום" (פדיון יומי) באלו העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק לאומי. מכונה גם "תעודת פיקדון סחירה" ("תפ"ס").

סכום השקעה מינימלי המקובל בישראל הוא 1,000 ש"ח. בזמן המשיכה, לא יכול המפקיד להותיר בפיקדון סכום נמוך מזה. לכן יידרש למשוך פחות, או לבצע משיכה של כלל הסכום המופקד. 

הפיקדון (לרבות הריבית) יפרע אך ורק לאותו חשבון בנק בו מתנהלת קרן הפיקדון.

הריבית על הפיקדון
-----------------

הריבית על הפיקדון נקובה בשיעורה השנתי, ומחושבת בשיטת ריבית דריבית יומית. שיעור הריבית עולה בהתאם לגובה הפיקדון, על פי התעריפון שבתוקף ליום שינוי היתרה. הריבית הנקובה לפיקדון היא בתוקף עד לשינוי, ויכולה להשתנות בכל יום לפי שיקולי הבנק. הריבית המשתנה נקבעת כמרווח קבוע משיעור ריבית החובה הבסיסית "פריים" שגובה הבנק. המרווח נקבע במועד ההפקדה ואינו משתנה עד ליום פרעון או חידוש הפיקדון. המרווח נקבע בכל תחנה בהתאם לטבלת הריבית של הבנק. לעיתים מאושרת ריבית חריגה, בהתאם לנוהלי הבנק, לרוב תחת התמקחות מצד הלקוח. ניתן לראות את הפיקדון היומי כנושא ריבית קבועה - כמו כל פיקדון אחר בריבית קבועה, גם כאן שיעור הריבית קבוע ומובטח עד תחנת היציאה, שהיא יום העסקים הבא. הריבית נצברת ליתרת הקרן ומחושבת מחדש כחלק מהקרן ביום העסקים הבא. בעת משיכת הפיקדון או חלקו, מנוכה מהריבית מס הכנסה של 15%.

שירות פיקדון אוטומטי
--------------------

פיקדון יומי אוטומטי זהו שירות המאפשר ביצוע קניה ומכירה של הפיקדון באופן אוטומטי על פי היתרה הקיימת בחשבון השוטף בסוף יום העסקים במהלך עיבוד הנתונים הלילי המבוצע במערכות המחשוב של הבנק. סכומי הקנייה והמכירה לוקחים בחשבון תיקונים עם ערך יום אחורה. פעולות הקנייה והמכירה מתבצעות על פי סכומי החובה והזכות בחשבון השוטף ואינם מתחשבים בקיום או אי קיום מסגרת אשראי.

מאפייני עסקה בפיקדונות
----------------------

מערך התפעול של הפיקדונות מתבסס על פעולות ברמת העסקה. עסקה היא פיקדון על מכלול מאפייניו אותם הגדיר הלקוח בעת ביצוע ההפקדה. חלק ממאפייני העסקה אינם ניתנים לשינוי יזום עד לפרעון או חידוש הפיקדון והם:

* סוג הריבית.
* תקופת הפיקדון.
* אופן חישוב הריבית.
* תוספת או הפחתה לשער בסיס.

מאפיינים אחרים ניתנים לשינוי בהתאם לסוג הפיקדון:

* שיעור הריבית.
* אופן זיכוי הריבית.
* חידוש או אי חידוש.
* הזרמת פטור מלא מניכוי מס הכנסה.
* תנאי עיקול.
* שינוי, הפסקה או חידוש של הוראת קבע.

אופן זיכוי הריבית
-----------------

ישנן כמה אפשרויות לאופן בו הריבית תזוכה:

* ריבית וקרן נפרעות לחשבון השוטף של הלקוח.
* ריבית שתפרע לחשבון עובר ושב בתום תקופת הפיקדון.
* בעת זיכוי הריבית מנוכה מס הכנסה במקור בהתאם לחוק מחשבון השוטף של הלקוח.

חידוש הפיקדון היומי
-------------------

במקרה שלקוח הפסיק את הפיקדון ומעוניין לחדשו במעמד ההפקדה ניתן לתת הוראה לחידוש הפיקדון באופן אוטומטי על ידי המחשב. הוראת החידוש תתבצע לפי אותם תנאים שנקבעו לפיקדון בתקופת ההפקדה הראשונה. למעט הריבית אשר תהיה בכל תקופה, בהתאם להסכם ספציפי או מפורט בטבלת שיעורי הריבית ביום החידוש.

ראו גם
------

* פיקדון קצר מועד
התיאור האמנותי המוכר הקדום ביותר של תשעת המכובדים. בית העירייה הישן של קלן, גרמניה
תשעת המכובדים (Alcalá de Henares, 1585).
**תשעת המכובדים** (בצרפתית: **Neuf Preux**) הוא הכינוי שניתן לתשע דמויות היסטוריות בהן מגולם האידיאל האבירות של ימי הביניים. הופעתם הראשונה של תשעת המכובדים באמנות האירופית הייתה במאה ה-14, בחיבורו של ז'אן דה לונגויון "שבועת הטווס" (*Voeux du Paon*). תשע הדמויות המופיעות בחיבור היו, לפי התפיסה הרווחת בימי הביניים, דמויות אביריות ראויות לציון בעת העתיקה, במקרא ובהיסטוריה ובאגדה הנוצרית של ימי הביניים. לאחר הופעתם של תשעת המכובדים בחיבור הצרפתי, הם הפכו להיות נושא נפוץ בספרות והאמנות של אירופה באותה התקופה, וזכו להערצה ששרידיה ניכרים עד לימינו ביחס לו זוכות דמויות אלו בקרב האגדה והאמנות העכשוויות.

תשעת המכובדים היו:

* **פגאנים**: הקטור, אלכסנדר הגדול, יוליוס קיסר.
* **עברים**: יהושע בן נון, דוד, יהודה המכבי.
* **נוצרים**: המלך ארתור, קרל הגדול, גוטפריד מבויון.

כמה מהגרסאות המאוחרות של הרשימה כוללות את הגיבורה ז'אן ד'ארק כמכובדת העשירית.

כקבוצה מציגות הדמויות את כל הפנים הקיימים בלוחם המושלם. כל המכובדים, למעט הקטור, נודעו בשל מעשי הכיבוש שביצעו. כל המכובדים, למעט יהושע, היו צאצאים למשפחות מלכותיות או אציליות. כל הדמויות ברשימה זיכו את מדינותיהם ועמם בכבוד ויוקרה וסימנו את הכח והעורמה הצבאית שנחשבו בימי הביניים לתכונות ראשונות במעלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תשעת המכובדים** בוויקישיתוף

| תשעת המכובדים באמנות ימי הביניים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הקטור • אלכסנדר הגדול • יוליוס קיסר • יהושע בן נון • דוד • יהודה המכבי • המלך ארתור • קרל הגדול • גוטפריד מבויון |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551855905171
* BnF: cb15105083r (data)
* GND: 4467176-3
* LCCN: sh2001007953
* SUDOC: 113306067
* VIAF: 316444309
* WorldCat: viaf-316444309

 |
**ג'אמע אל-פנא** (בערבית מרוקאית: **ساحة جامع الفناء**, בתעתיק מדויק: **סאחת ג'אמע אלפנאא'**, הפירוש: **כיכר האבודים**) היא כיכר מפורסמת בכניסה לעיר העתיקה של מרקש, מרוקו וגם אחת הכיכרות המפורסמות והמתוירות ביותר במדינה. הכיכר ידועה ברחבי העולם בזכות גודלה העצום ובזכות השווקים הרבים הנמצאים שם, ביחד עם מופעי רחוב ועם מופעי ריקוד ברבריים. ברחבי הכיכר נוסעות כיכרות עם סוסים בנוסף לתנועת המכוניות הרגילה.
בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו בג'אמע אל-פנא כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.

היסטוריה
--------

כאשר נוסדה העיר מרקש על ידי המוראביטון בשנים 1070–1072 לאחר מאבק הרסני נגד האלמוהידים בשנת 1147 נוסדה הכיכר יחד עם יתר חומות העיר העתיקה. לאחר מכן בשנים 1147–1158 הורחבה הכיכר ביחד עם חומות העיר העתיקה ויחד עם המסגד, בית החולים, הארמון המלכותי ומגרש המסדרים המלכותי על ידי הסולטן יעקוב אל מנסור.

אונסק"ו
-------

כיכר ג'אמע אל-פנא במרוקו הייתה המקור לרעיון של אונסק"ו ליצור רשימה של יצירות מופת של המורשת האנושית והבלתי מוחשית (באנגלית: **Masterpieces of the Oral and Intangible Heritage of Humanity**) בעקבות המופעים הרבים בכיכר ביחד עם השווקים והפעילות העירונית התוססת.

* מופעי ריקוד ברברים ברחבי הכיכרמופעי ריקוד ברברים ברחבי הכיכר
* מראה בבניין ההרוס לאחר הפיגועים בשנת 2011מראה בבניין ההרוס לאחר הפיגועים בשנת 2011
* מראה הכיכר בלילהמראה הכיכר בלילה

הפיגועים בשנת 2011
------------------

 ערך מורחב – **הפיגוע במרקש (2011)**  

בתאריך 28 באפריל 2011 החריד את הכיכר פיצוץ עז שמקורו היה בבית הקפה "ארגנה" בכיכר. בפיגוע נהרגו 17 בני אדם ונפצעו 25. לפי אחד הדיווחים בתקשורת המקומית מקור הפיצוץ היה צינור גז.

פנורמות
-------

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'אמע אל-פנא** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרוקו: לפחות 14 הרוגים בפיגוע בבית קפה, באתר ynet, 28 באפריל 2011
2. ↑  תחילה דווח כי מדובר בפיצוץ מיכל גז במרתף הבניין, ומשרד הפנים במרוקו העריך כי הרקע לאירוע פלילי, אולם זמן קצר לאחר מכן הודיע דובר הממשלה כי מדובר בפיגוע טרור. לפי ידיעה ב-nrg.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549342905171
* LCCN: n2009054474
* VIAF: 131582943
* WorldCat: lccn-n2009054474

 |
**דומיניק דופור** (בצרפתית: **Dominique Dufour**; נולדה בשנת 1959) היא דוגמנית קנדית.

ביוגרפיה
--------

דופור נולדה בלאוואל, היא החלה לדגמן בתחילת שנות העשרים שלה.

היא נבחרה למיס קנדה 1981 כשהשתתפה בתחרות כמיס לאוואל.

במהלך שנת כהונתה היא למדה אנגלית.

כמיס קנדה היא לקחה חלק במצעד סנטה קלאוס של מילטון, עיירה באונטריו, היא גם ביקרה ב"Steam Era", פסטיבל הנערך באונטריו העוסק בהיסטוריה החקלאית של המקום.

בטקס בחירת מיס תבל 1981 נבחרה לסגנית ראשונה, המקום השני, עד לאותו זמן הייתה לקנדית שהגיעה להישג הגבוה ביותר בהיסטוריה של התחרות הבינלאומית.

היא הופיעה בפרק הראשון של תוכנית המציאות "Thrill of a Lifetime" ששודרה בערוץ "CTV" הקנדי.

בין 1982–1992 לקחה חלק בהנחיית תחרות מיס קנדה, ב-1992 נערכה התחרות בפעם האחרונה באותה מתכונת ולאחר מכן הוחלט לבטלה.

ב-2009 הנחתה את תחרות מיס תבל קנדה.

קישורים חיצוניים
----------------

*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Le Devoir - חיפוש בארכיונים באמצעות חדשות Google, באתר news.google.com
2. ↑  Miss Canada's reign ends too soon, The Canadian Champion, ‏26 באוגוסט 1981
3. ↑  *Miss Canada 1988. -Final Walk, Crowning Moment-* (באנגלית), נבדק ב-2019-10-15
4. ↑  *Miss Universe Canada 2009 Final Competition Summary* (באנגלית), נבדק ב-2019-10-15
המונח "זלמן ליפשיץ" מפנה לכאן. לערך העוסק ברב, ראו שלמה זלמן ליפשיץ.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שניאור** **זלמן לִיף** (**ליפשיץ**) (ז' באדר תר"ס, 1900, מרינה הורקה, רוסיה (בלארוס) – כ"ו בתשרי תשי"א, 7 באוקטובר 1950, ירושלים) היה מהנדס ומומחה קרקעות, מחלוצי המיפוי ופוטוגרמטריה בישראל. ייעץ לראש הממשלה דוד בן-גוריון ולשר החוץ משה שרת בנושא גבולות וקרקעות בתקופת קום המדינה.

קורות חיים
----------

ליף נולד לאברהם ליפשיץ בעיירה מרינה הורקה שברוסיה הלבנה, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). הוא רכש השכלה כמהנדס חקלאי באוניברסיטת מוסקבה. בשנת תרפ"ד-1924 עלה לארץ ישראל מטעמים ציוניים. כעבור מספר שנים התמנה למהנדס הראשי של חברת הכשרת היישוב ועסק יחד עם יהושע חנקין בגאולת קרקעות שהכשירה את הקרקע להקמתם של יישובים עבריים רבים.

בין 13 ל-18 בדצמבר 1942 השתתף בסיור בערבה שאורגן על ידי יוסף ויץ (בהשתתפות 12 אנשים, לרבות מהנדס המים שמחה בלאס, יו"ר הקרן הקיימת אברהם גרנות, הבוטנאי ד"ר מיכאל זהרי).

ליף נהג להכין מפות טופוקדסטריות של הרכוש היהודי בארץ ישראל. הוא היה יועצו של דוד בן-גוריון ויועץ במשרד החוץ לנושאי קרקעות וגבולות וגם היה חבר במשלחת הישראלית לדיונים על חלוקת הארץ והקמת מדינת ישראל באו"ם בשנת 1947. בנוסף היה יו"ר ועדת השמות הממשלתית, אשר קבעה שמות ליישובים יהודיים בישראל. כמו כן היה חבר במשלחת ישראל לוועידת לוזאן ויועץ למשלחת הישראלית בשיחות שביתת הנשק שנערכו ברודוס.

בשנת 1948 הקים ליף את המכון לפוטוגרמטריה בירושלים אשר עסק במיפוי אווירי רחב היקף של המדינה הצעירה והמתפתחת. בנו, נמרוד ליף, המשיך בעבודת אביו במכון.

ליף נפטר מהתקף לב בירושלים בשנת 1950, בן 50. נקבר בבית הקברות סנהדריה.
הותיר את אשתו, גוטיה, וכן בן ובת.
בן בנו נמרוד הוא המלחין ינעם ליף, ונינתו היא דפני ליף ממנהיגות מחאת האוהלים.

לקריאה נוספת
------------

* בנימין מזר, 'זלמן ליף ז"ל', **ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה** טז, א–ב (תשי"א), 1–2.
* **ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה**, ב (ספר ליף: מוקדש לזכרו של זלמן ליף), ירושלים: החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, תשי"ג.

קישורים חיצוניים
----------------

* ז' ליף – פורש, מעריב, 25 במאי 1950
* זלמן ליף, דבר, 8 באוקטובר 1950 (נקרולוג)
* מ. י. זלמן ליף, מעריב, 8 באוקטובר 1950
* יוסף ויץ, זלמן ליף (ליפשיץ) (ליום השלושים), דבר, 8 בנובמבר 1950
* מפות זלמן ליף, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, ובקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הקבר של שניאור זלמן ליף ליפשיץ בבית העלמין יוספיה, באתר BillionGraves.
2. ↑  ראו: שמחה בלאס, מי מריבה ומעש, ע' 127
3. ↑  נתן טירה, ישראל החדשה מקבלת שמות, מעריב, 29 בספטמבר 1951.
4. ↑  זלמן ליף באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007477196005171
* BnF: cb15646650c (data)
* GND: 1127669656
* ISNI: 0000 0000 6905 8711
* NTA: 299352919
* VIAF: 283024859
* WorldCat: viaf-283024859

 |
**נמל התעופה הומברטו דלגאדו** (באנגלית: **Humberto Delgado Airport**, בפורטוגזית: **Aeroporto Humberto Delgado** – מוכר גם כנמל התעופה ליסבון / נמל התעופה פורטלה) הוא נמל התעופה המשרת את העיר ליסבון בירת פורטוגל ומשמש כשער הכניסה העיקרי למדינה.

הנמל ממוקם 7 ק"מ צפונית-מזרחית ממרכז העיר ליסבון, ומשמש כבסיס הבית לחברת התעופה הלאומית טאפ אייר פורטוגל.

בפברואר 2015 נקרא הנמל על שמו של הגנרל הומברטו דלגאדו.

מתקני הנמל
----------

בנמל התעופה שני טרמינלים:

#### טרמינל 1

משמש כטרמינל הראשי של השדה מכאן יוצאות טיסותיה של חברת טאפ וחברות נוספות.

#### טרמינל 2

מורחק מטרמינל 1 ומשמש בעיקר עבור חברה לטיסות חסך, בעיקר ריאנייר, ויז אייר, טראנסאוויה, איזי ג'ט, ובלו אייר.

בנוסף לנמל יש 2 מסלול טיסה.

טיסות לישראל וממנה
------------------

החל מ-28 באוקטובר 2018, אל על מפעילה 2 טיסות שבועיות לתל אביב.

החל מ-31 במרץ 2019, טאפ אייר פורטוגל מפעילה טיסה יומית לתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה ליסבון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה ליסבון

הערות שוליים
------------

1. ↑  עד אז ביצעה סאן דור טיסות עונתיות בקו
2. ↑  בקרוב: טיסה ישירה לליסבון כל השנה, באתר ynet, 3 ביולי 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315536890
* WorldCat: viaf-315536890

 |
**וירטון** (בצרפתית: **Virton**) היא עיירה ולונית (דוברת צרפתית) במחוז לוקסמבורג שבבלגיה. היא בירת נפה באותו שם ובירת האזור התרבותי-היסטורי גאום (Gaume).

היסטוריה
--------

חפירות ארכאולוגיות גילו שהאזור היה מיושב עוד לפני התקופה הרומית. הרומאים קראו למקום Vertunum ונמצאו בו שרידי וילות.

השם וירטון נזכר לראשונה בבולה אפיפיורית של לוקיוס השלישי מ-1183. המקום השתייך לדוכסות לוקסמבורג. בין אמצע המאה ה-15 עד אמצע המאה ה-17 ידע האזור כולו תקופה של מלחמות, רעב ומגפות. העיר החלה לשגשג תחת שלטונה של מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה, במאה ה-18 והתפתחה עוד עם התפתחות תעשיית הפלדה באזור. ב-1830 צורפה לבלגיה.

ניצחון מכבי תל אביב על צסק"א מוסקבה ב-1977
------------------------------------------

ב-17 בפברואר 1977 התקיים בווירטון משחק כדורסל היסטורי, בו נפגשו מכבי תל אביב וצסק"א מוסקבה למשחק מכריע בגביע אירופה לאלופות בכדורסל. עשור קודם לכן, ניתקה ברית המועצות את יחסיה הדיפלומטים עם ישראל. מסיבות פוליטיות, סירבה צסק"א לשחק בתל אביב והסובייטים סירבו גם לאשר ויזות שיאפשרו למכבי לשחק במוסקבה. לבסוף הוחלט שמשחק "הבית" של צסק״א יתקיים באולם נייטרלי שבווירטון. במשחק עצמו ניצחה מכבי 79–91. התחושה בקרב הישראלים הייתה שזהו ניצחון על ברית המועצות כולה ולא רק על צסק"א מוסקבה, ובמשך שנים נחשב למאורע מכונן בהיסטוריה ובזהות הישראלית. בסיומו של המשחק ובאופוריית הניצחון הגדול שהושג, הכריז טל ברודי, כשאוהדים רוקדים מסביבו בהתרגשות, במבטא אמריקאי: "אנחנו במפה ואנחנו נשארים במפה - לא רק בספורט, בהכול (בכול)".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וירטון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וירטון (בצרפתית)
* וירטון, ברשת החברתית פייסבוק

* וירטון, ברשת החברתית אינסטגרם

* וירטון, ברשת החברתית LinkedIn

* וירטון, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוני לב ארי, 35 שנה לווירטון: צסק"א אכלה אותה, באתר ynet, 17 בפברואר 2012
2. ↑  אהרל'ה ויסברג‏, 40 שנים לווירטון: אנחנו במפה, הגירסה הסובייטית, באתר וואלה!‏, 15 בפברואר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007487147705171
* GND: 4556682-3
* MusicBrainz: ae889ed5-411b-4723-b2a7-9bb1e55c22d2
* VIAF: 137403530
* WorldCat: lccn-n2003038462

 |
**צל מעל בבל** (באנגלית: **Shadow Over Babylon**) הוא ספר מאת הסופר הבריטי דייוויד מייסון, יוצא המשמר הוולשי.

עלילה
-----

עלילת הספר נפתחת לאחר מלחמת המפרץ כאשר שר בממשלה פנה לאיש עסקים בריטי, על מנת שיוציא לפועל תוכנית להתנקש בחיי סדאם חוסיין. איש העסקים מגייס למשימה את חברו פיטר דרטינגטון, שלו חברת הבנייה הבינלאומית. זה האחרון מטיל את הכנת המשימה והוצאתה לפועל על אד הווארד, יוצא יוצא חיל הנחתים המלכותי ויחידת ה-SBS. הווארד מגייס למשימה את אנשיו בחברת האבטחה "אקס.אף סקיוריטיס", יוצאי כוחות מיוחדים, ובהם חברו הטוב מייק זיגלר, קצין יחידת ה-SEALS לשעבר. בנוסף מגייס הווארד מדריך ציד סקוטי שישמש כצלף של הכוח. פעולת ההתנקשות מחייבת את הצוות להתמודד עם כוחות הצבא העיראקי מחד ולהתחמק בהצלחה מארגוני הביון של ארצות הברית ובריטניה מאידך.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "צל מעל בבל", באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  גל פרל פינקל, יש עת לשתוק ולעשות, ויש עת לשגר מסר מאיים. החוכמה היא לדעת מתי, באתר זמן ישראל, 10 בדצמבר 2019.
2. ↑  דייוויד מייסון, "**צל מעל בבל**", "הוצאת מעריב", 1993, עמוד 34.
3. ↑  דייוויד מייסון, "**צל מעל בבל**", "הוצאת מעריב", 1993, עמוד 88.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"צל מעל בבל"**.
**אל-מוזירע** או "אום זרע" (בערבית: **المُزيرعة**) היה כפר ערבי, ששכן במקום בו נמצאת היום הכניסה הראשית לאלעד.

הכפר מוזכר על ידי אדוארד רובינסון שראה אותו מהמגדל של רמלה. ויקטור גרן שביקר בכפר בשנת 1870 מתאר אותה כיושבת על גבעה מסולעת ובעלת בתים קטנים. מפקד אוכלוסין מאותה תקופה מונה 68 בתים בהם התגוררו 234 גברים.

בשנת 1919 נוסד בכפר בית ספר לבנים. מפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל מצא בכפר 578 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל נמנו בכפר 780 תושבים, כולם מוסלמים, ב-186 בתים.

במהלך קרבות עשרת הימים נכבש הכפר על ידי צה"ל ותושביו נטשוהו. באוגוסט 1948 תואר הכפר:

"כפר עשיר זה, כדומיו, נטוש היה ועזוב. בגרנות הכפר ניצבות ערימות התבואה שהוכנו לדיש. מעבר שני של הכפיר פוגשים אנו בבחורים החוזרים מן המשלטים הקיצוניים כשידיהם עמוסות אשכולות ענבים שנבצרו זה עתה בכרמי הכפר. בתי הכפר עזובים. כרים וכסתות מפוזרים בחדרים ובערימות הנוצות המתעופפות מפוזרים ספרים רבים, בעיקר בערבית. כאן, מספר המפקד, מצאתי כ־70 ספרי קריאה באנגלית, וזהו שלל־האויב שלי."
ביוני 1949 התיישבו בכפר עולים מצ'כוסלובקיה שהקימו את מושב מזור. הם עדיין התגוררו בבתי הכפר בתחילת 1953. בהמשך עבר המושב כ-3 קילומטר מערבה. וליד ח'אלדי תיאר את אתר הכפר בשנת 1992 כמיוער בעיקרו עם מספר מצומצם של בתים שנותרו על תלם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-מוזירע** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  E. Robinson and E Smith, Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea : a journal of travels in the year 1838, Vol. III, 1841, page 30
2. ↑  מפקד אוכלוסין 1922, עמוד 23
3. ↑  הקרב על ההרים, דבר, 18 ביולי 1948
4. ↑  ברוך ויניצקי, מים בשביל ירושלים ואבנים - לכל הארץ, המשקיף, 10 באוגוסט 1948
5. ↑  נחמה גינוסר, על גבעת נחשונים, על המשמר, 22 בפברואר 1953
אחוזת פלייבוי מגובה 372 מטרים. העיגול במרכז הוא המזרקה והכניסה הראשית לאחוזה
יו הפנר במסיבה באחוזת פלייבוי
**אחוזת פלייבוי** (ידועה גם כ"אחוזת פלייבוי של מערב ארצות הברית") היא אחוזתו של מייסד המגזין פלייבוי יו הפנר. האחוזה ממוקמת באזור הידוע כ"הרי הולמבי" שבלוס אנג'לס, קליפורניה, בקרבת מקום לשכונת בוורלי הילס. האחוזה נודעה כבר בשנות ה-70 בזמן שפורסמו ברחבי העיתונות האמריקאית שלל מסיבות הראווה של הפנר.

היסטוריית הבנייה והרכישה
------------------------

האחוזה משתרעת על פני שטח של 21,987 מטרים רבועים. היא נבנתה בעבור לואיס ד. סתאת'ם, מהנדס, ממציא ומעריץ נלהב של משחק השח-מט. בשנת 1971 רכש יו הפנר את האחוזה בסכום של 1.1 מיליון דולר (שווה ערך ל-5.5 מיליוני דולרים כיום). נכון לשנת 2012 האחוזה מוערכת בשווי של 54 מיליוני דולרים. מעבר לרכישתה, הושקעו בה למעלה מ-15 מיליוני דולרים בעבור שיפוצים והרחבות.

תיאור האחוזה
------------

באחוזה יש 22 חדרי שינה, מרתף יין, חדר משחקים, גן חיות, כלוב ציפורים ענקי (הכולל גם בית קברות לציפורים), מזרקת מים, מגרש טניס, ואזור רחצה הכולל בריכת שחייה, סאונה, פטיו, אגם מים מלאכותי ובית רחצה מחומם. 

החדר היחידי שאינו בשימוש באחוזה הוא "סוויטת אלביס פרסלי". במשך שנים רבות ניסו אנשים רבים, וביניהם ספורטאים מפורסמים, מוזיקאים ושחקני קולנוע, ללון בסוויטה, אך כולם נענו בשלילה מפי הפנר. בראיון שהעניק בשנת 2007 לאחת מרשתות הטלוויזיה, התוודה הפנר כי השימוש האחרון בסוויטה נעשה על ידי אלביס פרסלי עצמו, עם לא פחות משמונה בנות שונות. הוא אף הוסיף "כן, אלביס אהב בנות. מכל הצבעים".

האחוזה הצמודה לאחוזת פלייבוי, היא אחוזת ראי שנבנתה בשנת 1975. הפנר רכש את השטח הצמוד לאחוזה ובנה בה אחוזת ראי, כלומר, זהה לאחוזת פלייבוי, שם מתגוררים אשתו, קימברלי קונרד, וילדיו. הפנר וקונרד נישאו בשנת 1989 ונפרדו בשנת 1998. לפי ה"וולסטריט ג'ורנל", העמידו הפנר וקונרד את בית הראי למכירה בעבור 28 מיליוני דולרים.

בשנת 2002, רכש הפנר את האחוזה ממול ביתו, ל"מפגשי שעשועים", לפי דבריו.

האחוזה המקורית
--------------

מאחר שהאחוזה בה מתגורר הפנר נקראת במלואה "אחוזת פלייבוי של מערב ארצות הברית", נשאל הפנר אם ישנה אחוזה במזרח ארצות הברית. האחוזה המקורית, הנה אחוזה בת 70 אשר נבנתה בשנת 1899 בעבור רופא ידוע. היא נקנתה בשנת 1959 על ידי הפנר. האחוזה המקורית ממוקמת בשיקגו וכתובתה היא 1340 ברחוב סטייט הידוע של שיקגו. במהלך שנות ה-70' חילק הפנר את זמנו בין שתי האחוזות עד שלבסוף השתקע באחוזה שבלוס אנג'לס. על דלת האחוזה המקורית נכתב בלטינית הביטוי- "אם אתה לא מתנענע, אל תצלצל".

אירועי צדקה באחוזה
------------------

לאורך השנים, מארחת האחוזה במערב ארצות הברית אירועים רבים וביניהם אירועי צדקה שונים, לרבות תחרות הפוקר השנתית לידוענים, אירועי ההתרמה לפרויקט לגליזציה למריחואנה, ואירוע צדקה בולט במיוחד הוא האירוע השנתי למען ילדים אוטיסטים.

תקריות בריאותיות באחוזה
-----------------------

בחודש פברואר 2011, 123 אנשים התלוננו בגין חום ותשישות לאחר שנועדו באחד מהכנסים באחוזת פלייבוי. אפידמיולוגים משירות הבריאותי הציבורי של לוס אנג'לס דיווחו על ממצאיהם לפיהם המחלה התפשטה באמצעות שהייה משותפת בג'קוזי של מים חמים, שם נמצאו חיידקים אשר גורמים למחלת הלגיונרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחוזת פלייבוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 564d19a5-e2b0-46c4-aae6-870c46d4651c

 |
בן-אור (משמאל להרצוג) מגישה את דוח הוועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות לנשיא המדינה, יצחק הרצוג ולרעייתו, מיכל הרצוג. לצידה פרופ' כרמית כץ מאוניברסיטת תל אביב, 13 בדצמבר 2021
**נאוה בן-אור** (נולדה בשנת 1955) היא עורכת דין ושופטת ישראלית שכיהנה כשופטת בית המשפט המחוזי בירושלים ולפני כן, כמשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים.

ביוגרפיה
--------

נאוה בן-אור נולדה בשנת 1955 בארצות הברית ובשנת 1957 עלתה לישראל. בין השנים 1973 ל-1975 שירתה בצה"ל. לאחר שירותה הצבאי היא החלה בלימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם סיימה בשנת 1980. במקביל בשנים 1978 ל-1980 התמחתה אצל שופט בית המשפט העליון, מנחם אלון ובפרקליטות המדינה אצל הפרקליטה דורית ביניש (לימים פרקליטת המדינה ונשיאת בית המשפט העליון). בפברואר 1981 הוסמכה כעורכת דין.

בין השנים 1981 ל-2004 עבדה במחלקה הפלילית בפרקליטות המדינה ובשנת 1995 מונתה למנהלת המחלקה. בשנת 2001 מונתה למשנה לפרקליטת המדינה, עדנה ארבל, לעניינים פליליים. בשנת 1998 סיימה תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחותה העיקרית היא במשפט מנהלי ובמשפט אזרחי–מסחרי, בין היתר, תובענות ייצוגיות מנהליות, דיני תחרות, סכסוכים חוזיים לרבות במקרקעין, דיני מכרזים ודיני תכנון ובנייה.

בין השנים 2004 ל-2007 שימשה מרצה בכירה למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית וביוני 2007 מונתה לשופטת בבית המשפט המחוזי בירושלים. בשנת 2010 החלה לכהן כראש בית הדין לתחרות (בית הדין להגבלים עסקיים) עד לפרישתה ב-2 באוקטובר 2018.

היא הייתה מועמדת מספר פעמים לכהונה בבית המשפט העליון ונהנתה מתמיכתן של הנשיאה לשעבר, דורית ביניש, ושרת המשפטים, ציפי לבני.

היא בעלת תואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה של הרעיונות מאוניברסיטת תל אביב. כיום היא משמשת כמגשרת ובוררת במשכן לבוררות ופתרון סכסוכים וחברת הוועדה המייעצת של מרכז חת במכללה למינהל לחקר התחרות והרגולציה. באוגוסט 2020 מונתה ליושבת ראש הוועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות. בנובמבר 2021 מונתה לעמוד בראש ועדה של איגי שתחקור את נושא הפגיעות המיניות בקרב נוער להט"ב וכן בקרב מתנדבי ומתנדבות הארגון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאוה בן-אור** בוויקישיתוף
* נאוה בן-אור, באתר הרשות השופטת
* נאוה בן-אור, באתר המשכן לבוררות
* נאוה בן-אור, באתר מרכז חת לחקר התחרות והרגולציה של המיכללה למינהל

הערות שוליים
------------

1. ↑  נאוה בן-אור, באתר משוב השופטים, (משוב השופטים בארכיון Wayback Machine (אורכב 30.11.2021))
2. 1 2 3  נאוה בן-אור, באתר הרשות השופטת
3. 1 2  נאוה בן–אור, באתר המשכן לבוררות ופתרון סכסוכים, ‏2019-05-14
4. ↑  אביאל מגנזי, הקרב על מושב בעליון - מי מוביל במרוץ?, באתר ynet, 18 בספטמבר 2014
5. ↑  יאיר אלטמן, פני העליון: מ־28 ייצאו ארבעה, באתר ישראל היום, 7 בנובמבר 2016
6. ↑  שופטת בדימוס נאוה בן-אור, באתר מרכז חת לחקר התחרות והרגולציה, המכללה למינהל
7. ↑  הועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות, באתר socialwork.tau.ac.il
8. ↑  הדר גיל-עד, חוסר אמון, פקפוק, ויחס פוגעני: כך מפקירה המדינה ילדים שנפגעו מינית, באתר ynet, 17 באוקטובר 2021
9. ↑  ארגון הלהט"ב הודיע על הקמת ועדה מייעצת למאבק בפגיעות מיניות, באתר ערוץ 7

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010648501805171
* VIAF: 6164114475410050766
* WorldCat (עם VIAF): 6164114475410050766

 |
מגן דוד הוא ספר חסידות שחיבר האדמו"ר רבי דוד מטאלנא. ספר זה נחשב כספר סגולה. הספר נדפס בפעמים הראשונה בשנת ה'תרי"ב (1852) בבית הדפוס של "האחים שפירא" בזיטומיר. בהקדמתו למהדורתו השלישית של הספר הבטיח המחבר: "והנני אומר אשר כל איש חכם לב אשר יקנה את הספר הזה ויהגה בו אקווה שיהיה עליו תרופה לגופו ונפשו ברוחניות וגשמיות בזה ובבא, ויצליח בהצלחות זמניות ונצחיות. אמן כן יהי רצון".

הספר נדפס בחיי המחבר 6 פעמים. ובארץ ישראל נדפס לראשונה בשנת ה'תש"כ בתל אביב על ידי האדמו"ר רבי יוחנן טווערסקי מטאלנא.

תוכן הספר
---------

בפתח הספר מופיע הקדמת המחבר והתנצלות מהמעתיק.

הספר נכתב כספרי חסידות רבים אחרים על סדר פרשיות התורה והמועדים. בספר מצטט המחבר רבות מ"ספרי המקובלים" (בדרך כלל לא ציון המקור). מהעניינים הנדונים בספר עבודת השם באהבה ויראה על פי שיטת החסידות, אמונה, ימות המשיח, עבודת הצדיקים, עניינם, מעלתם, בחינתם וההתקשרות אליהם. כן מובאים בספר ענייני מוסר והתעוררות רבים ובהם גם מאמר בשם "הדרכה ישרה".

בסוף הספר מופיעים ליקוטים שונים והשמטות (לפעמים של שורות שלימות) מחמת שיבושי הדפוס או הצנזורה. במהדורה שנדפסה בארץ ישראל נוסף בסוף הספר גם הנהגות מאדמור"י טאלנא וטשרנוביל. כמו-כן בחלק מהמהדורות נתווספו מגילות יוחסין מאת המדפיס.

מהדורות הספר
------------

* **מגן דוד** - מהדורה ראשונה, ז'יטומיר, ה'תרי"ב
* **מגן דוד** - ז'יטומיר, ה'תרל"ג
* **מגן דוד** - וילנא, ה'תרל"ג
* **מגן דוד** - לובלין, ה'תרל"ג.
* **מגן דוד** - לבוב, ה'תר"מ
* **מגן דוד** - תל אביב, ה'תש"כ
* **מגן דוד** - ארץ ישראל, ה'תשל"ד
* **מגן דוד** - בית שמש, ה'תשס"ח

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הספר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמונות דף השער של המהדורה הראשונה, באתר בית המכירות תפארת.
2. ↑  דף השער של מהדורה זו, באתר בית המכירות קדם.
**דייוויד וייט** (אנגלית: David K. Wyatt‏; 21 בספטמבר 1937 - 15 בנובמבר 2006) היה היסטוריון אמריקאי, שהתמחה בנושאי דרום-מזרח אסיה, במיוחד בתאילנד. ספרו תאילנד: היסטוריה קצרה (Thailand. A Short History) מהווה ספר יסוד על ההיסטוריה של תאילנד בשפה האנגלית.

חייו
----

נולד בפיצ'בורג שבמסצ'וסטס וגדל באיווה. וייט למד פילוסופיה באוניברסיטת הרווארד, שם הוא קיבל את התואר הראשון שלו ב-1959. הוא המשיך ללמוד באוניברסיטת בוסטון, שם הוא קיבל מאסטר בהיסטוריה בשנת 1960. הוא קיבל דוקטורט מאוניברסיטת קורנל ב-1966.

לפני סיום לימודי הדוקטורט הוא קיבל משרה בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה באוניברסיטת לונדון
שם הוא לימד עד 1968. לאחר שנת הוראה באוניברסיטת מישיגן הוא שב למחלקה להיסטוריה שבאוניברסיטת קורנל ב-1969, ושירת במשך זמן מה כראש המחלקה, שם הוא נותר עד לפרישתו בשנת 2002. 

באוקטובר 2005 הוא מכר את ספרייתו המכילה 15,000 כרכים לאוסף מזרח אסיה של אוניברסיטת אוהיו.

וייט אובחן ב-1995 כחולה בטרשת נפוצה והמשיך לעבוד במרץ עד למותו. הוא נפטר מכשל בתפקוד ריאותיו ומכשל בתפקוד הלב במעון מרפא באיתקא שבניו יורק. הוא הותיר אחריו את אשתו אלין וילסון וייט ושלושה בנים.

ביבליוגרפיה
-----------

* *The Politics of Reform in Thailand*, 1969
* *Thailand: A Short History*, 1984, 2003. מסת"ב 978-0-300-08475-7
* *Siam in Mind*, 2002. מסת"ב 978-974-7551-72-3

הוא אף תרגם מספר ספרים מתאית לאנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* דייוויד וייט, ברשת החברתית Goodreads
* ספרייתו של וייט באוניברסיטת אוהיו
* הודעה על פטירתו בדה ניישן
* הודעת פטירה, בניו יורק טיימס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275644105171
* BIBSYS: 90870511
* BnF: cb120227426 (data)
* CiNii: DA01804477
* GND: 131376713
* ICCU: TO0V344213
* ISNI: 0000 0001 0856 8440
* LCCN: n83071683
* LNB: 000049560
* NKC: xx0024868
* NLP: a0000003267217
* NTA: 070871051
* SNAC: w6n58k1z
* SUDOC: 028380770
* VIAF: 41853282
* WorldCat: lccn-n83071683

 |
**מארק אדוארד פישבאק**  (באנגלית: **Mark Edward Fischbach**; נולד ב-28 ביוני 1989) ידוע כ-"**מארקיפלייר**", הוא יוטיובר, פרשן וגיימר אמריקאי. מארק התחיל את קריירת היוטיוב שלו בסינסינטי, אוהיו. נכון ל-28 בינואר 2022, לערוץ היוטיוב שלו יש כ-32.8 מיליון מנויים ויותר מ-17 מיליארד צפיות. נכון ל-27 בפברואר 2023, פרסם מארקיפלייר 5,203 סרטונים בערוץ, מתוכם 134 מסוג YouTube Shorts. מארק ידוע בעיקר מסרטוני "בואו נשחק" של משחקי אינדי ופעולה, ובמיוחד ממשחקי הישרדות-אימה.

חייו ועבודתו
------------

מארק נולד באואהו, הוואי בבית חולים צבאי שממוקם באי. אביו של מארק שירת בצבא, שם פגש את אמו, ממוצא קוריאני. לאחר מכן, עברה משפחתו לסינסינטי, אוהיו. הוריו נפרדו כשהיה ילד, מה שהקשה על ילדותו. כשהיה בן 18, אביו מת מסרטן. מארק הצטרף ליוטיוב ב-26 במאי 2012 כאשר יצר ערוץ ושמו "Markiplier". המשחק הראשון שאיתו מארק קיבל הכרה נקרא אמנזיה - Amnesia: The Dark Descent. לאחר ששיחק עוד כמה וכמה משחקים, הערוץ נחסם בטענה שהוא היה ממוסחר. מארק ביקש ודרש שהערוץ יוחזר לפעולה אך ללא הצלחה. משום כך הוא פתח ערוץ חדש בשם "MarkiplierGAME", שלאחר זמן מה, שונה בחזרה ל- Markiplier, וכיום ערוץ זה הוא הערוץ הרשמי של מארק. במקור, הוא למד באוניברסיטת סינסינטי כדי להפוך למהנדס, אבל נשר מהלימודים בשביל להמשיך בקריירת היוטיוב שלו. בשנת 2015 הקליט קולות דיבוב לדמותו שלו בשביל משחק המחשב והפלאפון - "PewDiePie: The Legend of the BroFist" של כוכב היוטיוב "פיודיפאי" יחד עם יוטיוברים אחרים כמו ג'קספטיקאיי. בנוסף, ניתן לשחק כמארקיפלייר במשחק. ביולי 2015 הוא השתתף במשחק TableTop בהנחיה של ויל ויטון והפסיד לאלי ברוש.

נכון להיום, מארק מתגורר בלוס-אנג'לס, קליפורניה, לאחר שחבריו מאט וריאן עברו דירה. הוא גר עם הכלבה שלו -צ'יקה.
למארק יש כיום חברה בשם איימי
וצוות עורכים הכולל את חבריו אית'ן, איימי וקת'רין
וחבר נוסף המופיע איתו בהרבה מסרטוני הסקצ' קומדי שלו הוא טיילר.
נכון להיום באירוע פאקס בארצות הברית בפאנל שלו "מארקיפלייר וחברים", הודיע מארק כי הוא הולך לצאת לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית וייתכן כי יפתח בסיבוב עולמי במידה וסיבוב ההופעות הנוכחי יוכתר כהצלחה.

ב-15 בנובמבר 2019 יצר יחד עם היוטיובר אית'ן נסטור את הערוץ "Unus Annus" (בלטינית: שנה אחת), ערוץ שבמשך השנה הקרובה יועלה בו סרטון אחד במגוון נושאים מדי יום, ויימחק מיד לאחר מכן. הערוץ זכה להצלחה גדולה, וצבר מיליון מנויים בחמשת הימים הראשונים לפעילותו ול-11.5 מיליון צפיות בשבוע הראשון לפעילותו. ב-14 בנובמבר 2020, 365 יום מתחילת פעילותו של הערוץ, ולאחר סרטון ששודר בשידור חי וזכה ל-1.5 מיליון צפיות, נמחק הערוץ, וכל אזכור רשמי שלו הורד מהאינטרנט לנצח.

בשנת 2022 דורג במקום ה־11 ברשימת יוצרי התוכן המרוויחים ביותר של פורבס, עם רווחים של כ־38 מיליון דולר בשנת 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארקיפלייר** בוויקישיתוף
* 
* מארקיפלייר, ברשת החברתית פייסבוק

* מארקיפלייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מארקיפלייר, ברשת החברתית אינסטגרם

* מארקיפלייר, סרטונים בערוץ היוטיוב

* מארקיפלייר, ערוץ באתר Twitch.tv
* ערוץ הגיימינג ביוטיוב "Markiplier"
* מארקיפלייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yanna Berman Erez, Markiplier YouTube Stats and Analytics, ThoughtLeaders, ‏27 לפברואר 2023
2. ↑  Alexandra Sternlicht, Top Creators 2022, Forbes (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 8b111e2e-2b9d-4d74-b2e3-b4e83217368c

 |
**גדעון אונה** (נולד ב-13 במאי 1980) הוא זמר ויוצר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בקיבוץ עין כרמל. נכדם של מייסדי הקיבוץ. החל לנגן בגיל 13, בעיקר גיטרה בס. למד במגמת מוזיקה בתיכון מועצה אזורית חוף הכרמל.

עשה שנת שירות בקיבוץ לוטן בערבה והקדיש מזמנו לכתיבת שירים. באותה תקופה כתב את השיר "הבלדה על אביגדור" - שיר על סיפורו של אביגדור קהלני - אותו כתב לאחר קריאת הספר "**עוז 77**" אותו מצא בספריית הקיבוץ. השיר הוא מעין סיכום של הספר. השיר הוקלט והופק בעזרת בן קיבוצו וחברו של גדעון עילי בוטנר בשנת 2008.

בצה"ל שירת בחיל המודיעין. שירת תקופה במילואים ביחידת אית"ן אך פרש בשלב מסוים. לאחר השירות עבד במספר עבודות זמניות, בין היתר הפעיל פאב בקיבוץ ילדותו.

בגיל 26 עבר לתל אביב והחל בתהליך של חזרה בתשובה בדרכו של רבי נחמן מברסלב.

ב-2012 יצא אלבומו "ציפורי השבת". בהפקת האלבום שותפים יותם ועילי בוטנר, יובל גרשטיין ואלון פנר.

לאחר שסיים להפיק את האלבום הלך ללמוד בבית הספר למוזיקה "רימון". לאחר מכן החל לעבוד בתור מדריך ומנחה קבוצות עם פגועי נפש בהאגודה לבריאות הציבור .

עובד על יצירת אלבום המוקדש לרב ישראל דב אודסר המכונה "סבא ישראל".

ב-2013 למד הנחיית קבוצות בגישה הוליסטית רוחנית במכון וינגייט.

בין השנים 2014 ל-2020 עבד עם צעירים על הספקטרום האוטיסטי במסגרות שונות. ובמקביל הקליט והוציא עוד סינגלים ביניהם "אבא אבא" שיר תפילה לאבינו שבשמיים ולאביו הפרטי של גדעון, רון אונה.

לאחר מכן למד חינוך מוזיקלי במכללת תל חי, ולאחר שסיים התחיל ללמוד לתואר ראשון במוזיקה אוניברסיטת חיפה

בשנת 2017 התחתן עם אפרת שוכר ולזוג שני בנים ובת.

גדעון הוא פעיל חברתי גם בקיבוצו ומרבה לכתוב אימרות והגיגים בעלון המקומי.
ב 7 לאוקטובר נחטף גדעון יחד עם חבריו מקיבוץ כפר עזה ונפל בשבי החמאס. גדעון שוחרר כעבור כחודש. איתו שוחררו גם החטופות יפה אדר ואלמה אברהם

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי אולפן

* 2012: ציפורי שבת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גדעון אונה** בוויקישיתוף
* גדעון אונה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* גדעון אונה, באתר שירונט
* גדעון אונה, באתר בנדקמפ
* גדעון אונה באתר "my song"
* גיא טנא, גדעון אונה - ציפורים של שבת, ביקורת על האלבום באתר "דוגרי נט", 21 ביולי 2013
* יאיר טוקר, ‏גדעון אונה, מוזיקאי ה"נ נח" בסינגל קליפ, באתר כיכר השבת, 1 ביולי 2019
**חוזה לאונרדו נונס אלבס סוזה ז'רדים** (בפורטוגזית: **José Leonardo Nunes Alves Sousa Jardim**; נולד ב-1 באוגוסט 1974) הוא מאמן כדורגל פורטוגלי.

ביוגרפיה
--------

לאונרדו ז'רדים נולד בברצלונה בירתו של המחוז אנסואטגי בוונצואלה להורים פורטוגזים שהיגרו לוונצואלה לצורכי עבודה. בהיותו בגיל צעיר עזבו הוריו את ונצואלה והשתקעו באי מדיירה. ז'רדים שיחק כדורגל וכדוריד אך לא הצטיין וייעד את עצמו להיות מאמן כבר מגיל צעיר. מגיל 19 החל לאמן באופן חובבני קבוצות ילדים ונערים נשים ונערות בכדורגל ובכדוריד.

### קריירת אימון

בגיל 27 החל בקריירת האימון הרשמית שלו כשמונה לעוזר מאמן קאמאצ'ה - קבוצה מקומית באי מדיירה, למשך שנתיים. לאחר מכן החל לאמן בליגות הנמוכות בפורטוגל העלה את שאבאש לליגה השנייה, פוטר, ומונה למאמן ביירה-מאר מהליגה השנייה והעלה אותה לליגה הראשונה ופוטר גם משם בשל חילוקי דעות עם ההנהלה.

במאי 2011 מונה כמאמנה של בראגה, הוא הוביל אותה למקום השלישי כשהיא שוברת שיאי מועדון אך בסוף 2012 עזב את תפקידו בשל חילוקי דעות עם נשיא המועדון.

במאי 2012 מונה למאמנה של אולימפיאקוס היוונית הוא הוביל אותה לעונה ללא הפסדים ופער של 10 נקודות בטבלה, אך פוטר על רקע אי שביעות רצון מסגנונה ההגנתי של הקבוצה.

בקיץ 2013 שב לפורטוגל ומונה למאמנה של ספורטינג ליסבון. הוא הוביל אותה למקום השני בטבלה. הוא בחר לעזוב לאחר שקיבל הצעה ממנוקו.

בקיץ 2014 מונה למאמנה של מונקו, לאחר שנפרדה ממספר שחקנים מובילים. הוא הטמיע בקבוצה את שיטתו ופיתח שחקנים צעירים, בעונת 2015 סיים במקום השלישי בליגת העל הצרפתית. בעונת 17–2016 מונקו הפכה לקבוצה התקפית, היא הובילה לאורך רוב העונה את הליגה הצרפתית, בליגת האלופות העפילה עד לחצי הגמר תוך שהיא גוברת על מנצ'סטר סיטי בתוצאה 3-1 אך הודחה נגד יובנטוס בחצי הגמר. ב-11 באוקטובר 2018 פוטר מתפקידו לאחר רצף כישלונות של הקבוצה. ב-25 בינואר 2019 שב לאמן את מונקו. ב-29 בדצמבר 2019 סיים את תפקידו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאונרדו ז'רדים** בוויקישיתוף
* לאונרדו ז'רדים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* אוריאל דסקל, הפורטוגלי התורן: כך הפך לאונרדו ז'ארדים לאחד המאמנים המרתקים באירופה, באתר כלכליסט, 21 באפריל 2017
* מיכאל יוכין‏, עבודת חייו: כך הפך לאונרדו ז'ארדים לאחד המאמנים המבטיחים באירופה, באתר וואלה!‏, 29 באוגוסט 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet ספורט, עולים 6:6: מונאקו הדיחה את סיטי, באתר ynet, 15 במרץ 2017
**דן גרלינג** (באנגלית: **Dan Gerling**‏; 10 באוקטובר 1936 – 26 במרץ 2016) היה אנטומולוג ישראלי ואוצר נלווה במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט.

ביוגרפיה
--------

גרלינג נולד בישראל להיינץ ואלזה גרלינג. בין השנים 1956–1959, למד לתואר ראשון בחקלאות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1965 השלים את עבודת הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם התמחה בביולוגיה של פרזיטואידים, צרעות טפיליות, ובהדברה ביולוגית. לאחר פוסט דוקטורט במכון לחקירת קרקע יבשה באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, והשלמת פוסט-דוקטורט, גרלינג הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב ב-1966. מחקריו עסקו בחרקים מזיקים והאויבים שלהם, ובעיקר בכנימת עש הטבק וצרעות טפיליות, וכן בהדברה ביולוגית. גרלינג שימש כיועץ בארץ ובעולם בתחומים אלו, ושיתף פעולה עם פרויקטים בתחום בטיחות המזון העולמית באפריקה ובאסיה.

גרלינג היה שותף בהקמת המפעל הראשון להדברה ביולוגית בשדה אליהו.

היה נשוי לנעימה ואב לעפרה, ארנה ומיכל. נפטר בגיל 79 ברמת השרון.

### תרומה מחקרית

גרלינג תרם תרומה גדולה למדע האנטומולוגיה בישראל, וקידם את תחום ההדברות הביולוגיות בישראל. הוא כתב שני ספרים, וחיבר מעל 100 מאמרים מדעיים בנושאים אלה.

גרלינג גילה שאפשר לטפל בכנימת עש הטבק באמצעות צרעות טפיליות, התמקד באקולוגיה ובהתנהגות חרקים, ובמיוחד בכנימות עש ובאויבים הטבעים שלהם, וחקר את התנהגותם של אויבים טבעים אלו בשדה, ואת השפעתם על אוכלוסיית השדה, וזאת בשביל לבדוק האם ניתן להשתמש בהם למטרת הדברה טבעית.

### מחקרים מובילים

בין מחקריו הרבים הוא עסק ב:

* יחסים טריטרופיים בין הצמחייה הרב שנתית במזרח התיכון לבין הכנימות וטפיליהם.
* ההתנהגות של 2 סוגים של טפילי הכנימות (אנקרסיה וארטמוכרוס).
* ביולוגיה של Cales noacki שהוא טפיל של סוג אחר של כנימות. הוא ראה שהטפילים השונים מטילים ביצה על הכנימה וכשהזחל בוקע הוא הורג את הכנימה המארחת.

קישורים חיצוניים
----------------

* Prof. Dan Gerling Late, באתר אוניברסיטת תל אביב (באנגלית)
* Dan Gerling - biology professor

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007334151405171
* BnF: cb167633240 (data)
* CiNii: DA04417091
* ISNI: 0000 0000 8220 1340
* LCCN: n82050212
* VIAF: 38256901
* WorldCat (עם VIAF): 38256901

 |