**לה מוסמה** (בצרפתית: **La Mousmé**) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1888. היצירה נוצרה כשואן גוך התגורר בארל, שכונתה בפיו כ-"יפן של הדרום". המעבר מהעיר הגדולה פריז ליישוב קטן יותר עורר בצייר תקווה כי כעת הוא יוכל להתמקד בפשטות ובדרמטיות של האמנות היפנית.

אודות היצירה
------------

ואן גוך צייר את היצירה בגיל 35. הוא גר בארל שבדרום צרפת. זאת הייתה אחת התקופות הכי פוריות שלו כיוצר, והוא הפיק כמה מיצירותיו המוכרות ביותר בעת ההיא, כגון ציורי החמניות. ציוריו של ואן גוך מציגים את החיים הפשוטים כפי שמשתקף ביצירה זו. כמו כן, זאת הייתה אחת התקופות המאושרות ביותר בחייו של הצייר. הוא היה שליו ובטוח בעצמו. במכתב שהוא כתב לאחיו, תיאו, ואן גוך תיאר שמשמעותו של ציור מבחינתו הוא עדינות - יותר כמו מוזיקה מאשר פיסול. כוונתו הייתה שכמו מוזיקה גם תהליך הציור הוא מרגיע.

בתקופה של 444 ימים, ואן גוך הצליח לייצר כ-100 רישומים וסקיצות וכ-200 ציורים. בתקופה זו הוא גם שלח כ-200 מכתבים לנמענים שונים. אף על פי שואן גוך נהג לסיים במהירות את ציוריו, הוא הקצה זמן רב למחשבה לפני התחלת התהליך כסוג של מחווה לאיכרים שעבדו שעות רבות בשמש.

ואן גוך צייר את הציור בהשפעת אמנות יפנית וספרו של פייר לוטי, "Madame Chrysanthème". בציור מתוארת נערה יפנית הלבושה במיטב בגדיה. במכתב לאחיו, תיאו, הצייר כתב שלקח לו שבוע שלם לצייר את היצירה. הוא הסביר גם שמוסמה זאת נערה יפנית בגילאים של בין 12 ל-14.

הצייר עשה שימוש בניגודיות צבעים וצורות כדי למשוך את תשומת ליבו של הצופה ביצירה. ואן גוך עשה שימוש בצבעים כחולים וכתומים, וזאת בניגוד לצבעים המקובלים בעת ההיא בקרב האימפרסיוניסטים. הרקע הוא בצבע ירוק בהיר המזכיר את האביב. לבושה של הנערה הוא שילוב בין לבוש מסורתי ללבוש מודרני. הצבעים הבהירים של אפודתה ושמלתה של הנערה מאופיינים בלבוש המקובל בדרום צרפת. מתווי פניה של הנערה ניכר כי היא מארל, אך הצייר הוסיף לה גם גוון יפני. כמו כן, יציבתה מדמה את ההרדוף. כמו פרח ההרדוף, גם הנערה נמצאת בשלב פריחתה בחיים.

כיום היצירה מוצגת בגלריה הלאומית לאמנות שבוושינגטון די. סי. קיימות שלוש סקיצות ליצירה המוצגות בלובר שבפריז, באוסף לאמנויות יפות על שם תומאס גיבסון שבלונדון ובמוזיאון פושקין שבמוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה מוסמה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Morton, M; Schmunk, P (2000). The Arts Entwined: Music and Painting in the Nineteenth Century. New York: Garland Publishing. pp. 177–178. ISBN 0-8153-3156-8.
2. ↑  "Effects of the Sun in Provence", Washington, D.C.: National Gallery of Art (באנגלית)
3. ↑  "La Mousmé", Postimpressionism (באנגלית)
4. ↑  Jessup, ed. (2001). "Van Gogh in the South". Antimodernism and Artistic Experience. Toronto: University of Toronto Press. p. 185. ISBN 0-8020-8354-4.

| וינסנט ואן גוך |
| --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עצי זית • פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Bildindex: 20400801

 |