recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חמסן חום** (שם מדעי: *Stercorarius antarcticus*; לשעבר בסוג *Catharacta*) הוא מין עוף טורף גדול ממשפחת החמסניים החי בחצי הכדור הדרומי. הוא מצוי בעיקר בדרום האוקיינוסים ומקנן על היבשה באזורים כמו ניו זילנד ודרומה של אמריקה הדרומית בצ'ילה וארגנטינה והוא גם נמצא בקיץ ביבשת אנטארקטיקה.

אורכו 52–64 ס"מ, משקלו 1.2–2.18 ק"ג ומוטת כנפיו 126–160 ס"מ ויחד עם השחף הימי הוא המין הגדול ביותר בבני סדרת החופמאים וכן הוא הגדול ביותר שבחמסניים.

הוא ניזון בהתקפה מלמעלה וחטיפה מוצלחת של טרפו מהמים או מהקרקע. טרפו מורכב מדגים, עופות קטנים, יונקים קטנים וגם מנבלות. החמסנים האנטארקטיים מחכים לאפרוחי פינגווין אדלי או פינגווין לבן אוזן ובלהקה גדולה מתבייתים על האפרוח וטורפים אותו במהירות. הם נפוצים לאורך כל אנטארקטיקה אך נמצאים שם רק באביב ובקיץ החמימים.

תת-מינים
--------

החמסן הוא בעל 3 תת-מינים:

* Stercorarius antarcticus antarcticus
* Stercorarius antarcticus hamiltoni
* Stercorarius antarcticus lonnbergi

גלריה
-----

* הורה חמסן מקנןהורה חמסן מקנן
* זוג חמסנים מנסים לטרוף אפרוח של פינגווין לבן אוזןזוג חמסנים מנסים לטרוף אפרוח של פינגווין לבן אוזן
* זוג חמסנים בטיירה דל פואגו שבארגנטינהזוג חמסנים בטיירה דל פואגו שבארגנטינה
* זוג חמסנים מזדווגיםזוג חמסנים מזדווגים
* זוג חמסניםזוג חמסנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חמסן חום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חמסן חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
"**חמצן**" היה שבועון לנוער שיצא בין השנים 1984–1986 בהוצאתו של חיים בר און ובעריכת שמוליק שם-טוב ושלומית כנען. מטרת כתב העת הייתה להיות "התשובה האינטליגנטית למעריב לנוער", שבועון הנוער הנפוץ בישראל באותה תקופה.

תוכני השבועון שמו דגש על נושאים חברתיים מנקודת מבט סוציאליסטית ואנרכיסטית, והובעו בו דעות רדיקליות לזמנן בקשר לחינוך ולפוליטיקה. כמו כן התפרסמו בו כתבות וסיפורים הקשורים במין ובגיל ההתבגרות באופן ישיר, יוצא דופן לתקופה, ותיאורי הופעות חיות של להקות שוליים, בביקורת על הופעה של שרון בן-עזר, למשל, שעוררה סערה, נאמר שהיא מאוננת עם המיקרופון. בעיתון התפרסם באופן קבוע מדור מחשבים ותכנות בשפת בייסיק, אחד ממדורי המחשוב הראשונים לנוער שיצאו באופן סדיר. כמו כן התפרסם בו סיפור בהמשכים מאת גלילה רון פדר בשם "פרופיל 97", בו ציון, גיבור "אל עצמי", מתגייס לצה"ל. דן תורן כתב טור סיפורים בשם "קומונה עכשיו" שעסקו בניסוי חברתי.

תפוצתו של השבועון הייתה 40,000 עותקים והוא חולק חינם בפתחי בתי ספר תיכוניים בכל יום שלישי בשבוע, באישור משרד החינוך. חלק ממנהלי בתי הספר לא התירו את הפצת העיתון בשטחם, דבר שהפך אותו רק ליותר פופולרי ואטרקטיבי בעיני בני הנוער.

בנובמבר 1985 נקראו שם-טוב, כנען ובר-און למשטרה באשמה של הסתה למרד וקריאה למלחמת אזרחים, שלא היה לה המשך.

במרץ 1986 נסגר העיתון מחוסר הצדקה כלכלית, לאחר כ-70 גיליונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חמצן" באתר גלובס
* יהושע ביצור, תובעים לסגור את "חמצן" הקורא למלחמת אזרחים, מעריב, 8 בנובמבר 1985
* יהושע ביצור, זמיר אסר הפצת "חמצן" בבתי הספר, מעריב, 10 בנובמבר 1985
* יוחאי רוזן, עילית לוין-פרנט: תצלומי שער למגזין "חמצן", בלוג "ציורי אור", 24 באוגוסט 2014
**חמצון אולברייט-גולדמן** הוא תגובה בכימיה אורגנית, שתוארה לראשונה על ידי הכימאים האמריקאים ג'יי דונלד אולברייט ולאון גולדמן ב-1965. התגובה מתאימה במיוחד לסינתזה של אלדהידים מאלכוהול ראשוני. באופן אנלוגי, אלכוהולים שניוניים יכולים להתחמצן ליצירת קטונים. דימתיל סולפוקסיד/אנהידריד אצטי משמש כחומר מחמצן.

התגובה אינה מתקדמת הלאה לחומצה הקרבוקסילית.

מנגנון התגובה
-------------

האיור הבא מציג את מנגנון התגובה:

ראשית, דימתיל סולפוקסיד (1) מגיב עם אנהידריד אצטי ליצירת יון סולפוניום. הוא מגיב עם האלכוהול העיקרי בתגובת סיפוח. יתר על כן, חומצה אצטית נבקעת, כך שנוצר תוצר ביניים 2. האחרון מגיב עם אלימיניציה של חומצה אצטית ודימתיל גופרתי לאלדהיד.

תגובות אלטרנטיביות
------------------

שיטה חלופית לחמצון של אלכוהולים ראשוניים לאלדהידים היא חמצון סוורן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חמצון אולברייט-גולדמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  J. Donald Albright, Leon Goldman (1965), "Indole Alkaloids. III.1 Oxidation of Secondary Alcohols to Ketones", *The Journal of Organic Chemistry*, vol. 30, no. 4, pp. 1107–1110, doi:10.1021/jo01015a038, PMID 14288448
**חמסן רחב-אברה** (שם מדעי: **Stercorarius pomarinus**) הוא עוף ימי גדול ממשפחת החמסניים. עוף זה נודד מהאזור הארקטי לאזורים הטרופיים, בין הקיצים לחורפים. הוא נפוץ בכל היבשות וגם בקוטב הצפוני.

חמסן זה מגיע לאורך 46–67 ס"מ, למוטת כנפיים של 110–138 ס"מ ולמשקל 540–920 גרם. הוא בעל ראש שחור עם עיניים גדולות, מקור מעוקל ו"צווארון" צהוב סביבו. הגוף חום עם קצוות לבנים לכנפיים הארוכות שלו. הזנב קצר והרגליים בעלות קרומי שחייה.

חמסן זה נוהג לעוף מעל האוקיינוסים במשך זמן ממושך ויכול גם לשחות. הוא מקנן בטונדרה של צפון אמריקה ואירואסיה ומטיל 2 ביצים בקן המוטל על הקרקע. החמסן מגונן נלהב על קינו ויכול לפצוע מסיגי גבול, כולל בני אדם.

חמסן זה, כשמו, נוהג לחמוס את טרפם של עופות ים אחרות כמו שחפים או סולות וכן לטרוף דגים, גוזלים ומכרסמים קטנים, בעיקר למינגים וכן אוכל שאריות ונבלות. לחמסן עצמו יש אויבים ספורים, בעיקר עיטם לבן-ראש ועיט זהוב, אם כי הציד נדיר.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* Museum specimenMuseum specimen

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חמסן רחב-אברה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חמסן רחב-אברה באתר הרשימה האדומה של IUCN
הזוויות המסומנות באותיות 'β, β', δ, δ הן זוויות חיצוניות למשושה שבתמונה.
בגאומטריה, בהינתן מצולע כלשהו, **זווית חיצונית** היא זווית בין צלע להמשך הצלע הסמוכה.

הגדרה זאת טובה לזוויות הקטנות מ-180 (כמו כל הזוויות במצולע קמור). גודלה של זווית חיצונית לזוויות a הוא a‏-180, ולכן אם גודלה של הזווית הוא יותר מ-180, מתייחסים אל הזווית החיצונית כאל זווית שלילית.

במשולש, זווית חיצונית שווה לסכום שתי הזווית הפנימיות שאינן צמודות לה. תכונה זאת שקולה לאקסיומת המקבילים, ועל כן היא נכונה רק בגאומטריה האוקלידית. תכונה חלשה יותר, לפיה זווית חיצונית גדולה משתי הזוויות האחרות, איננה דורשת את אקסיומת המקבילים ועל כן היא נכונה גם בגאומטריות הלא-אוקלידיות. היא הוכחה בספרו של אוקלידס, יסודות, לפני שהוא החל להשתמש באקסיומה.

סכום הזוויות החיצוניות במצולע הוא 360 מעלות. הוכחה: נניח שבמצולע יש n קודקודים, אז סכום כל הזוויות הפנימיות והחיצוניות הוא 180n (שהרי בכל קודקוד סכום הפנימית והחיצונית הוא 180) אבל סכום הזוויות הפנימיות הוא 180n-360 (הוכחה) ולכן סכום הזוויות החיצוניות הוא 180n-(180n-360) = 360.

זווית חיצונית למשולש, בגאומטריה האוקלידית, תמיד שונה מהזוויות בתוך המשולש שלא צמודות לה.

קישורים חיצוניים
----------------

* זווית חיצונית למשולש, באתר לרגו (LerGO)
**זוהר פרסקו** (נולד ב-17 במרץ 1969) הוא נגן כלי הקשה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

החל לנגן בכלי הקשה בגיל 13.

סגנונו הייחודי מושפע ממקצבים מארצות אגן הים התיכון ואסיה, בעל סגנון אישי וייחודי בתופי מסגרת, המהווים גרסה בת זמננו לתוף מרים התנכ"י. בנוסף לכלי הנגינה האופייניים לפולקלור הטורקי הוא שולט בכלי נגינה בהם משתמשים במוזיקה מזרחית, בהם מצילות שונות, פעמוני-יד, רעשנים, קונכיות, כלי הקשה אפריקניים שבטיים ועוד.

היה חבר בלהקת "בוסתן אברהם", להקה חלוצית בתחומה אשר השתתפו בה מוזיקאים ערבים ויהודים. ניגן בלהקת "זיריאב", הרכב קלאסי ערבי טורקי בניצוחו של נגן העוד תייסיר אליאס. השתתף וניגן באלבומיה הבינלאומיים והישראליים של אחינועם ניני. הופיע עם גיל דור בהופעות בארץ וברחבי העולם. מנהל הפסטיבל לכלי הקשה "פעימות".

מופיע ומקליט עם האמנים אריק איינשטיין, ברי סחרוף, דויד ברוזה, אתי אנקרי, ירמי קפלן ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זוהר פרסקו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זוהר פרסקו
* זוהר פרסקו, סרטונים בערוץ היוטיוב

* זוהר פרסקו, באתר AllMusic (באנגלית)

* זוהר פרסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* זוהר פרסקו, באתר Discogs (באנגלית)

* זוהר פרסקו, באתר Songkick (באנגלית)

* זוהר פרסקו, דף שער בספרייה הלאומית

* זוהר פרסקו, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* זוהר פרסקו(הקישור אינו פעיל) באתר איגוד האמרגנים
* אתר למנויים בלבד בן שלו, זהר פרסקו מבקש לתת לתוף מרים את הכבוד הראוי לו, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2015 סרטונים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299443005171
* BnF: cb16904824q (data)
* GND: 1076340539
* ISNI: 0000 0003 6471 155X
* LCCN: n2011076281
* MusicBrainz: d1d14d6a-62aa-4473-89a8-3126927f5087
* VIAF: 227908769
* WorldCat: lccn-n2011076281

 |
**המשאיות** הם להקת רוק ישראלית שפעלה בשנים 1992–1993. נחשבת כ"להקת בת" של משינה.

פעילות
------

בראשית דרכם עבדו חברי הלהקה בחברת ההגברה "בטי בם". בראשית שנות ה-90 עבדו עם משינה והתחבבו על הלהקה הוותיקה. אלדד תמיר, אחד מאנשי סאונד, שאב את השראתו מלהקת האם והקים הרכב עם חבריו לעבודה, עמי שלו ודייוויד זומרפלד. שלומי ברכה, גיטריסט משינה, העניק להם את שירם הראשון "ארגז" כאשר תמיר צירף כבסיסטית חברה נוספת לעבודה, שרה דוידסון (שהייתה בשנות השמונים חברה בלהקת הטראנס-פאנק "Free Style"). שמה של הלהקה הטרייה גם הוא תוצרת משינה: משינה הציעו ללהקה שתי אופציות לשם: "מפלצות התהילה" ו"המשאיות". תמיר וחבריו בחרו בשם המשאיות (ומשינה לקחה את מפלצות התהילה כשם אלבום האולפן החמישי שלה).

במאי 1992 הסתיימה הפקת האלבום המשאיות שהופק על ידי איתן גדרון ויצא בחברת "הליקון". 

שירי האלבום הושמעו מעט ברדיו והלהקה אף חיממה את משינה בסיבוב ההופעות של "מפלצות התהילה" אך לא החזיקה מעמד ימים רבים והתפרקה.

לאחר הפירוק
-----------

קצת אחרי הפירוק הקים שלו את להקת סאבווי סאקרס, תמיר המשיך לעבוד מאחורי הקלעים וגם לעשות מוזיקה בהרכבים נוספים, שהבולט בהם הוא כאמל ג'אמל. שרה דוידסון הצטרפה ב-1996 ללהקת ז'ק מיראז' (שנקראה על שם המרפדיה לכלי רכב בתל אביב), שם ניגנה בתופים.

קישורים חיצוניים
----------------

* המשאיות, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* המשאיות באתר "סטריאו ומונו"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007382811705171

 |
**מתרונודון** (שם מדעי: ***Matheronodon***) הוא סוג של דינוזאור צמחוני בעלי אגן דמוי עוף, אשר חי במשך הקרטיקון העליון של אירופה.

תיאור
-----

הוא נקרא בשמו ב-2017 בידי החוקר הבלגי פסקל גודפרויט (Pascal Godefroit), כשמשמעות השם היא: "שן" של החוקר פיליפ מתרון (אנ'). הסוג הכיל מין בודד: *Matheronodon provincialis*, הקרוי על שם מחוז פרובאנס בו התגלה.

המאובנים שלו התגלו בתצורות "Argiles et Grès à Reptiles Formation" שבבוש-דו-רון, פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור שבצרפת ואלה כללו שרידי שיניים מוגבהות וחזקות ולסת עליונה מוגבהת. סוג זה דמה לרבדודון והיה אוכל עשב דו-רגלי גדול בהרבה, באורך מוערך של מעל 5 מטרים, מה שהופך אותו למין הגדול ביותר במשפחת הרבדודוניים.

בדומה למינים אחרים במשפחתו כמו הרבדודון והזלמוקסס. הייתה לו לסת עליונה באורך של 22 ס"מ וגובהו של 10 ס"מ בעוד השיניים הגיעו לאורך 5 ס"מ. החלק החיצוני של הלסת נע בזווית קמורה מעט לכיוון הרכס הפנימי והזכיר בצורה זו את לסת ההדרוזאוריים, אם כי לא היה קרוב בהכרח אליהם. מבנה שיניו מרמז שהיה אוכל צמחייה קשיחה ואולי השיניים כוסו באמייל קשה. נמצאו גם מאפיינים הרומזים ששיניו התחלפו ללא הרף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתרונודון** בוויקישיתוף
**צ'ארלס הנרי סטנלי** (באנגלית: **Charles Henry Stanley**;‏ ספטמבר 1819, ברייטון אנגליה- 6 באוקטובר 1901, ניו יורק) היה שחמטאי אנגלי-אמריקאי, אלוף השחמט הראשון של ארצות הברית.

קריירה
------

בשנת 1839 התמודד סטנלי נגד הווארד סטאונטון בדו-קרב בו נתן לו סטאונטון יתרון של רגלי ומסע. סטנלי ניצח +3 -2 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).

בהתמודדות הראשונה על תואר אלוף השחמט של ארצות הברית שהתקיימה בשנת 1845 ניצח סטנלי את אז'ן רוסו מניו-אורליאנס וזכה בתואר. התוצאה +15 =8 -8.

סטנלי הגיע מאנגליה לארצות הברית בשנת 1843, ועבד בניו יורק בשגרירות האנגלית. לרעיונותיו מאנגליה הייתה השפעה חזקה על השחמט האמריקאי. אחד מרעיונותיו היה קיום טור קבוע המוקדש לשחמט בעיתונים. סטנלי החל לכתוב טור כזה בעיתון The Spirit of the Times בשנת 1845 ובשנת 1846 החל בכתיבת הביטאון American Chess Magazine. לאחר שרבים אחרים חיקו את רעיונו התחרות אילצה את הביטאון להיסגר.

בשנת 1855 ארגן סטנלי את התחרות הראשונה בעולם לפתרון בעיות.

בשנת 1846 פרסם סטנלי את הספר הראשון בארצות הברית על דו-קרב בשחמט, 31 Games of Chess. בשנת 1859 את הספר The Chess Player's Instructor and Morphy’s Match Games.

בשנת 1857 התמודד סטנלי בדו-קרב מול פול מורפי והפסיד לו בהתמודדות על תואר אלוף ארצות הברית. הגם שמורפי נתן לו יתרון של רגלי ומסע, מורפי ניצח את סטנלי 1–4.

בשנת 1860 שב סטנלי לאנגליה, שם השיג את המקום השני בהתמודדות הקונגרס הבריטי לשחמט שנערכה בקיימברידג'. (ניצח: איגנץ קוליש). בשנת 1861 ניצח סטנלי בתחרות לידס. בין השנים 1860–1862 ערך טורי שחמט בעיתונים Manchester Express ו-Guardian. לאחר מכן חזר שוב לארצות הברית. בשנת 1868 הפסיד דו-קרב נגד ג'ורג' הנרי מקנזי.

סטנלי סבל עד סוף ימיו מאלכוהוליזם. את עשרים השנים האחרונות של חייו בילה במוסדות רפואיים שונים.

סטנלי נישא והוליד בת שנקראה פאולינה, על שמו של מורפי.

התמודדויות
----------

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1844 | ניו יורק | ג'ון ויליאם שולטן | 13.5 מ-25 | ניצחון |
| 1844 | ניו יורק | ג'ון ויליאם שולטן | 11.5 מ-17 | ניצחון |
| 1844 | ניו יורק | צ'ארלס ווזין | 12.5 מ-21 | ניצחון |
| 1845 | ניו יורק | ג'ון ויליאם שולטן | 15 מ-28 | ניצחון |
| 1845 | ניו אורלינס | אז'ן רוסו | 13 מ-18 | ניצחון |
| 1846 | ניו יורק | ג'ורג' האמונד | 7.5 מ-13 | ניצחון |
| 1846 | ניו יורק | ג'ון ויליאם שולטן | 9 מ-22 | הפסד |
| 1846 | ניו יורק | צ'ארלס ווזין | 5 מ-9 | ניצחון |
| 1850 | ניו יורק | יוהאן לבנטל | 3 מ-6 | תיקו |
| 1850 | ניו יורק | ספנסר טורנר | 11.5 מ-17 | ניצחון |
| 1852 | ניו יורק | פייר סט. אמאנד | 4 מ-8 | תיקו |
| 1868 |  | ג'ורג' הנרי מקנזי | 1 מ-3 | הפסד |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* צ'ארלס סטנלי, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מידע כללי
* צ'ארלס סטנלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9165 7931
* NTA: 215731352
* SNAC: w6652j9t
* VIAF: 285523514
* WorldCat: viaf-285523514

 |
**צ'ארלס לורינג אליוט** (באנגלית: **Charles Loring Elliott**‏; 1812 – 1868) היה צייר אמריקאי הידוע בדיוקנאותיו. בשנת 1845 עבר לניו יורק כדי להמשיך בקריירה שלו. הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1846.

קורות חייו
----------

אליוט נולד באובורן, ניו יורק. אביו היה בנאי, וכילד, אליוט בילה שעות רבות בסדנה שלו. הוא הראה מיומנות בבניית צעצועים, מזחלות, עגלות וטחנות רוח קטנות וכן בציור. בזמן שהיה בבית הספר הציבורי הוא למד לצייר מתמונות ומהחיים כדי לשכלל את הכישורים שלו. כשהיה בן 15 עברה המשפחה לסירקיוז, אז כפר גבולי קטן, שם היה לאביו חנות ומכולת. הוא ביקש מצ'ארלס לעבוד איתו, אך הוא לא היה מעוניין להפוך לסוחר.

אביו המשיך לעבוד כבנאי וביקש מהבן לעשות עבורו רישומי אדריכלות, מה שהוא עשה די טוב. אליוט הצעיר גם למד את הנושא בבית ספר מקצועי, אך הוא עדיין רצה להיות צייר. אביו אישר לבסוף את מעברו לעיר ניו יורק להמשך לימוד. הוא למד אצל הצייר ג'ון טרומבול, שייעץ לו לראשונה להיות אדריכל בגלל רישומיו המיומנים, וגם אצל הצייר ג'ון קווידור.

קריירה
------

אליוט חזר למרכז מדינת ניו יורק, שם עבד באופן אינטנסיבי בציור פורטרטים במשך 10 שנים. בין עבודותיו היו דיוקנאות של אנשי סגל רבים במכללת המילטון. לאחר עשור של ציור דיוקנאות הוא חזר לעיר ניו יורק בשנת 1845, שם אישר טרומבול את התקדמותו בציור. בשנה שלאחר מכן הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב, שהייתה מדד להכרה ועזרה לו למשוך יותר לקוחות.

אליוט נחשב לדיוקנאי הטוב ביותר בימיו. אף שמעולם לא למד מחוץ לארצות הברית, הטכניקה שלו איננה פרובינציאלית ולא שיגרתית. שיטתו בשלה, צבעיו רעננים ונקיים, ודמיונו מעולה, אם כי חסר יותר רגש בדמויות. אמרו שהוא צייר למעלה מ-700 דיוקנאות, בעיקר ראשים, מכיוון שלא היה לו מושג על ציור בבדים גדולים. הוא גם צייר יצירות דמיוניות כמו המורה שלו ג'ון קווידור, כולל דון קיחוטה ופאלסטף, וציור נוף אחד "אגם סקנאטלס".

בין המצוירים שלו היו פנימור קופר, פיץ-גרין האלק, פלטשר הרפר (גלריית קורקורן לאמנות, וושינגטון). דיוקנאות נוספים של אליוט תלויים בעיריית ניו יורק ובספרייה באולבני. ארבעה מדיוקנאותיו מוחזקים על ידי המוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.

גלריה
-----

* הנרי וודסוורת' לונגפלוהנרי וודסוורת' לונגפלו
* ג'יימס פנימור קופרג'יימס פנימור קופר
* סמואל פוטנם אברי סמואל פוטנם אברי
* אשר דיורנד אשר דיורנד
* מת'יו בריידימת'יו בריידי
* ג'ון צ'ארלס פרימונט ג'ון צ'ארלס פרימונט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס לורינג אליוט** בוויקישיתוף
* צ'ארלס לורינג אליוט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Henry Mills Alden, Thomas Bucklin Wells, Frederick Lewis Allen, Lee Foster Hartman, **Harper's Magazine**, Harper & Brothers, 1869. (באנגלית)
2. ↑  Frank Moore Colby, Talcott Williams, **The New International Encyclopædia**, Dodd, Mead and Company, 1917. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132199076
* ISNI: 0000 0000 6686 3395
* LCCN: nr93012905
* RKD: 26020
* SNAC: w6vt28wk
* ULAN: 500013029
* VIAF: 23293204
* WorldCat: lccn-nr93012905

 |
קומודור צ'ארלס סטיוארט
**צ'ארלס סטיוארט** (באנגלית: **Charles Stewart**)‏ (28 ביולי 1778 – 6 בנובמבר 1869) היה קצין בצי של ארצות הברית.

קורות שירותו בצי
----------------

צ'ארלס סטיוארט נולד בפנסילבניה, עלה לים בגיל שלוש עשרה כנער קבינה, והתקדם עד דרגת רב חובל של אוניות סוחר. ב-9 במרץ 1798, במהלך ההכנות למלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, מונה סטיוארט ללוטננט בצי המלחמתי והוצב בפריגטה "יונייטד סטייטס" שנשלחה לסייר באיי הודו המערבית. ב-16 ביולי 1800 קיבל את הפיקוד על הסקונר "אקספרימנט", וזמן קצר אחר כך לכד שני פריבטירים צרפתיים ושחרר משביין כמה ספינות סוחר אמריקניות.

הוא פיקד תקופה קצרה על הפריגטה "צ'סאפיק" ב-1801 ועל הפריגטה "קונסטליישן" ב-1802. ב-1803, במהלך המלחמה הברברית הראשונה, הפליג לים התיכון בפיקוד הבריג "סיירן". הוא השתתף בהשמדת הפריגטה "פילדלפיה" בנמל טריפולי לאחר שנפלה לידי הקורסארים של טריפולי, נטל חלק בהסגר מן הים על העיר, והצטיין בהתקפות על האויב באוגוסט ובספטמבר 1804. עם סיום המלחמה השתתף עם שאר אוניות השייטת בהפגנת כוח מול תוניס, וב-1806 שב הבייתה כשהוא נושא דרגת קפטן.

כשפרצה מלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה פיקד סטיוארט על הבריג "ארגוס", ואחר כך על הבריג "הורנט" והפריגטה "קונסטליישן". מאחר שאוניות הצי המלכותי הבריטי הטילו הסגר על נמל נורפוק בו נמצאה אונייתו ולא יכלה להיחלץ ולצאת לים, נשלח סטיוארט ב-1813 לפקד על הפריגטה "קונסטיטושן" בבוסטון. ב-20 בפברואר 1815, במהלך הפלגה מבצעית באיי הודו המערבית, הכניעה אונייתו ותפסה שלל שתי אוניות מלחמה בריטיות, את אה"מ "סייאן" ואה"מ "לבנט". זמן קצר אחר כך נתגלה על ידי שלוש אוניות מלחמה בריטיות בפיקוד קפטן ג'ורג' רלף קולייר שיצאו לחפש אחריו. התנהל מרדף שבמהלכו הצליחו "קונסטיטושן" ואוניית השלל "סייאן" לחמוק בתחבולות מרודפיהן, ורק "לבנט" נתפסה.

לאחר המלחמה פיקד סטיוארט על שייטת הים התיכון מ-1816 עד 1820, ועל שייטת האוקיינוס השקט מ-1820 עד 1824. הוא שירת כקצין מינהלת הצי (naval commissioner) מ-1830 עד 1832, ופיקד על מספנת הצי בפילדלפיה מ-1838 עד 1841, ב-1846 ושוב מ-1854 עד 1861. ב-2 במרץ 1859 נתמנה על ידי הקונגרס ל"קצין דגל בכיר", תפקיד שנוצר במיוחד עבורו כהוקרה על שירותו המצוין. הוא הועלה לדרגת סגן אדמירל ברשימת הקצינים בדימוס ב-16 ביולי 1862, ומת ב-6 בנובמבר 1869 בבורדנטאון, ניו ג'רזי. הוא נטמן בבית הקברות וודלנדס בפילדלפיה.

בשלהי המאה ה-19 הוקם בשטח אחוזתו בית הספר בורדנטאון, תיכון מקצועי פנימייתי לתלמידים אפרו-אמריקאים.

כמה מאחייניו שירתו גם הם בצי האמריקני, וביניהם קומודור צ'ארלס סטיוארט מקולי. נכדו, צ'ארלס סטיוארט פרנל היה מנהיג פוליטי אירי חשוב, שנאבק למען עצמאותה של אירלנד עד מותו ב-1891.

לקריאה נוספת
------------

* Smethurst, David. *Tripoli: The United States' First War On Terror*. New York: Presidio Press, 2007.
* Maclay, Edgar Stanton. *A History of the United States.* New York, D. Appleton and Company, 1906.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס סטיוארט** בוויקישיתוף
* צ'ארלס סטיוארט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maclay (1906), p. 205.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007337577605171
* ISNI: 0000 0000 2780 1511
* LCCN: n86114703
* NARA: 10572526
* SNAC: w6h70q11
* VIAF: 77801702
* WorldCat: lccn-n86114703

 |
**צ'ארלס סטנלי מונק, ויקונט מונק הרביעי** (באנגלית: **Charles Stanley Monck, 4th Viscount Monck**;‏ 10 באוקטובר 1819 – 29 בנובמבר 1894) היה המושל הכללי האחרון של פרובינציית קנדה והמושל הכללי הראשון של קנדה לאחר איחודה. קודם לאיחוד הוא כיהן בו זמנית כסגן המושל, הן של קנדה המערבית והן של קנדה המזרחית.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

צ'ארלס מונק היה בנם של צ'ארלס מונק, ויקונט מונק השלישי, ושל רעייתו בריג'יט לבית וילינגטון. הוא קיבל תואר במשפטים מטריניטי קולג' בדבלין. ב-1844 הוא נשא לאישה את בת דודתו אליזבת מונק, וב-1849 הוא ירש את תואר האצולה מאביו. ב-1852 הוא נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז הבחירה של פורטסמות', ובין השנים 1855 – 1858 הוא שימש כלורד של האוצר תחת הלורד פרלמרסטון.

### המושל הכללי של קנדה

ב-1861 התמנה מונק לתפקיד המושל הכללי של אמריקה הצפונית הבריטית, וכן כמושל של פרובינציית קנדה. בתקופה זו החלו המושבות הקנדיות להתארגן לקראת האיחוד. מלחמת האזרחים האמריקנית פרצה אז ותקרית טרנט גרמה למתחים בין ארצות הברית לבין בריטניה. ממשלת קנדה שאפה להשיג מידה כלשהי של עצמאות במהלך תקופה מתוחה זו. ועידת קוויבק, ועידת שארלוטטאון וועידת לונדון, שבהן נדונו פרטי האיחוד, התקיימו כולן במהלך תקופת כהונתו של מונק כמושל. מונק תמך ברעיון האיחוד ופעל בשיתוף פעולה הדוק עם ג'ון אלכסנדר מקדונלד, ג'ורג' בראון, ז'ורז'-אטיין קרטייה ואטיין-פשאל טאשה, שיחדיו הקימו ב-1864 את "הקואליציה הגדולה" (Great Coalition).

ב-1866 הוענקה למונק תואר אצולה כ"ברון מונק". בשנה שלאחר מכן, כאשר המושבות הקנדיות הפכו לקונפדרציה עצמאית למחצה, היה מונק למושל הכללי הראשון של קנדה. הוא גם היה אחראי להפיכתה של אחוזת רידו למעון הרשמי של המושל הכללי באוטווה.

ב-1869 הוחלף מונק בתפקידו על ידי ג'ון יאנג, ברון ליסגר. הוא שב לאירלנד, שם הוא מונה ב-1874 לתפקיד הלורד לוטננט של דבלין. הוא מת ב-1894.

משפחתו
------

ב-24 ביולי 1844 נשא צ'ארלס מונק לאישה את ליידי אליזבת לואיז מרי מונק, בת דודו, הנרי מונק, רוזן רתדאון. הלורד והליידי מונק, שני בניהם ושתי בנותיהם, הגיעו יחדיו לקנדה, אך לא נשארו שם לכל אורך תקופת כהונתו כמושל הכללי. המשפחה התגוררה במשך רוב תקופת שהותם בקנדה בספנסרווד (בית הממשלה) בקוויבק. הליידי מונק נפטרה ביוני 1892.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס סטנלי מונק** בוויקישיתוף
* Biography at the Dictionary of Canadian Biography Online
* מידע מתוך אתר משרד המושל הכללי של קנדה
* צ'ארלס סטנלי מונק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| המושל הכללי של קנדה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| דגל המושל הכללי של קנדהדגל המושל הכללי של קנדה מונק • יאנג • בלקווד • קמפבל • פטי-פיצמוריס • סטנלי • המילטון-גורדון • מינטו • גריי • קונוט • קוונדיש • בינג • תומאס • פונסונבי • באקן • קיימברידג' • אלכסנדר • מאסי • ואניה • מיצ'נר • לז'ה • שרייר • סווה • נטישין • לבלן • קלרקסון • ז'אן • ג'ונסטון • פאייט • סיימון | דגל קנדה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007460670205171
* GND: 1057550825
* ISNI: 0000 0000 7390 3164
* LCCN: n97003033
* NTA: 120900769
* SNAC: w6p55xzc
* VIAF: 1746756
* WorldCat: lccn-n97003033

 |
**זיזף קצר-זנב** (שם מדעי: *Carollia*), הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 9 מינים החיים באמריקה הדרומית והמרכזית. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי וקרוב מבחינה גנטית לסוג זיזף פירות קטן. השם המדעי של הסוג הוא על שם הזואולוג הצרפתי שארל לוסיאן בונפרטה.

תיאור
-----

הזיזפים קצרי הזנב הם עטלפים קטנים למדי: אורך ראשם וגופם 43–65 מ״מ ומשקלם 9–20 גרם. זנבם הזעיר כמעט שאינו נראה. למינים בסוג אוזניים משולשות בגודל בינוני, עיטור עלה אפי משולש דמוי זיז שזקור קדימה.
השיניים מפותחות, והניבים ארוכים וחדים.

הפרווה של הזיזפים צפופה ורכה. צבעה משתנה בהתאם למין, ונעה בין חום אפרורי לחום אוכרה, חלודה, לבנבן או שחור פחם. הכנפיים שחורות והפנים מפוחמות.

ביולוגיה
--------

זיזף קצר-זנב בתעופה
הזיזפים קצרי הזנב מצויים בעיקר באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה שלהם משתרע ממקסיקו עד לפרגוואי וארגנטינה. המינים נעדרים מהאיים הקריביים להוציא את טרינידד וטובגו. מי בית הגידול שלהם מורכב בעיקר מיערות גשם טרופיים, אך הם נראים לעיתים קרובות גם בסוואנות טרופיות וביערות משניים.

הזיזפים פעילים בשעות הלילה, ומבלים את שעות היום בשינה בנקיקי סלעים, מערות, גזעי עצים חלולים ומבנים ישנים. הלינה היא בקבוצות של 10–100 פרטים. המבנה החברתי שלהם מורכב מהרמון של זכר ו-8 נקבות ומקבוצות זכרים רווקים. הזכר שומר בקנאות על הנקבות בהרמון, ומנסה להגדיל אותו כל הזמן. הזכר בהרמון משגיח לעיתים קרובות על הצאצאים בזמן שהאימהות יוצאות לתור אחר מזון.

המינים בסוג ניזונים בעיקר מזרעים ופירות (בפרט גויאבות, תאנים ובננות), ותופסים תפקיד חשוב בהפצת זרעים של צמחים רבים. הם ניזונים מדי פעם גם מחרקים. הזיזפית יכולה להתרבות פעמיים בשנה. ההיריון נמשך 105–125 ימים ולאחריהם נולד צאצא יחיד בדרך כלל. הזיזפים קצרי הזנב מגיעים לבגרות בגיל שנה עד שנתיים. תוחלת החיים שלהם עד 10 שנים בטבע ועד 12 שנים בשבי.

מינים
-----

זיזף קצר-זנב משי.
בסוג זה 9 מינים:

* זיזף קצר-זנב אפור (*Carollia subrufa*)
* זיזף קצר-זנב משי (*Carollia brevicauda*)
* זיזף קצר-זנב ערמוני (*Carollia castanea*)
* זיזף קצר-זנב סוול (*Carollia sowelli*)
* זיזף קצר-זנב מאנו (*Carollia manu*)
* זיזף קצר-זנב בנקיט (*Carollia benkeithi*)
* זיזף קצר-זנב קולומביאני (*Carollia colombiana*)
* זיזף קצר-זנב ממושקף (*Carollia perspicillata*)
* זיזף קצר-זנב מונו (*Carollia monohernandezi*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף קצר-זנב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284882205171

 |
מתקפת זלילה לילית של כרישונים לבני קצוות בקוסטה ריקה.
מתקפת אכילה של יסעורים שחורי-כיפה.
**מתקפת זלילה** (באנגלית: **Feeding frenzy**) היא סוג של התנהגות אכילה בעולם החי וצורת אכילה של מספר בעלי חיים, המתנפלים בקבוצות גדולות על מזונם. מינים רבים של קרניבורים כמו כרישים שונים (למשל כריש לימוני, כרישון לבן-קצוות או כריש שחור-שוליים) ופיראניות ניזונים בהתנפלות אדירה על טרפם.

הסיבה לכך היא עקב טירוף של ריח וחישה חזקה המהממת את מוחם, וגורמת להם לנשוך באופן אוטומטי את הטרף הקרוב. סיבה נוספת היא כאשר מתקבצים מיני טורפים רבים על כמות טרף קטנה יחסית, כך שלא כולם יזכו לאכול, וכל פרט מנסה להתנפל בעוצמה על המזון. בנוסף הם מנסים להימנע בכך מחומסנות של חיות אחרות.

התנהגות מתקפה כזאת נפוצה בעיקר באוקיינוס הפתוח בו אין הרבה מזון. דגים קטנים כמו סרדיניים ועפייניים יוצרים כדור פיתיון (אנ'), בו הם מנסים להתחמק מטורפים באמצעות הלהקה אך למעשה מושכים מאות טורפים לעבר הכדור הבולט, ביניהם דולפינים, לווייתנים שונים, כרישים, טונות, דגי-חרב ומפרשניים ומגוון עופות ימיים כמו סולות ויסעוריים וכן אלבטרוסיים. מיני עופות ימיים אחרים כמו שחפיים, חמסניים ויסעורים ענקיים עטים על מזון חולף בפראות. החופמאים מתקבצים על חוף הים ומחכים לתום הגאות ואז נעים במהירות לחטוף חסרי חוליות קטנים.

גם אצל אוכלי נבלות נצפית התנהגות זלילה קדחתנית, בה מינים רבים של עורבים, נשרים, קונדוריים, תנים וצבועים וכן השד הטסמני זוללים את שיירי הבשר מהנבלה ומותירים עצמות.

בהשאלה מדובר על התנפלות של עיתונאים על נושא לכיסוי תקשורתי באופן נמרץ מאוד (אנ').

ראו גם
------

* אוכלי בשר
* אוכלי דגים
* אופורטוניזם

| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים • אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם • קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |
**זיזף שעיר-חוטם** (שם מדעי: *Gardnerycteris*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, ובו 2 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 2018 על ידי קבוצת זואולוגים בתום מחקר פילוגנטי ומורפולוגי מקיף וסיווג זה מוכר על ידי הרשימה האדומה של IUCN. המינים בסוג זה סווגו קודם לכן תחת זיזף זהוב, ובטקסונומיות רבות הם עדיין מופיעים כך.

תיאור
-----

הזיזף שעיר החוטם מתאפיין בראש רחב ועגול, בגוף קטן ועגלגל ובאוזניים גדולות ומחודדות. זנבו קצר ומוקף בקרום תעופה אחורי. עיטור העלה האפי שלו ארוך ומחודד וצורתו כחנית משוננת. החלק התחתון של העיטור מורכב מפרסה רחבה. בניגוד לעיטור החלק והקירח של הזיזף הזהוב, אצל סוג זה העיטור שעיר בצידו האחורי ובחלקו העליון עם פגימות וקמטים בצדדי החנית. בנוסף, השפתיים אצל סוג זה שעירות בדרך כלל.

זיזף שעיר-חוטם מפוספס.
אורך הראש והגוף של הזיזף שעיר החוטם 50–75 מ״מ, אורך זנבו 10–25 מ״מ ואורך זרועותיו 48–57 מ״מ. משקלו 12 גרם בלבד והוא קל משמעותית מהזיזף הזהוב.

הפרווה של הזיזף שעיר החוטם צפופה, גסה ועבה בדומה לסוג זיזף זהוב. עם זאת, ניתן להבדיל בין הסוגים בקלות יחסית: בני סוג זה מתאפיינים בפרווה כהה ורבגונית יותר, עם גוני שחור מבריק, אפור כסוף, חום שוקולד וצהוב, לעומת הצבע הזהוב-אדמוני האחיד של הסוג זיזף זהוב. התפלגות הצבעים היא כדלהלן: הראש והגב בצבע שחור מבריק או שוקולד כהה, הלחיים והסנטר צהובים, ואילו החזה עשוי להיות צהוב או לבנבן. הזרועות והצלעות בצבע אפרפר או אפור כסוף. הכנפיים וקצות האוזניים שחורים, בעוד שהפה, פנים האוזניים, הצפירים ועיטור החנית בצבע וורוד חיוור. השערות בקצה החנית חומות או שחרחרות.

חרף ההבדלים בין הסוגים, האנטומיה שלהם זהה כמעט לחלוטין במבט שטחי, וכמעט בלתי אפשרי להבדיל בין הגולגולות שלהם. בשל כך, צבעי הפרווה וצורת החנית (חלקה או משוננת) משמשים כסימני זיהוי עיקריים.

ביולוגיה
--------

הזיזפים שעירי החוטם מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים (ירוקי עד או נשירים) והם נוטים להימצא באזורים לחים ובסמיכות למקורות מים (ביצות, נהרות ונחלים). הם חיים בשפלות נמוכות ברום 600 מטר מעל פני הים.

הזיזף פעיל בעיקר בשעות הלילה, אך עשוי להגיח מדי פעם גם ביום. את רוב שעות היום הוא מבלה בשינה בגזעים חלולים או רקובים. הוא ישן בזוגות או בקבוצות קטנות של 4 פרטים. התזונה שלו כוללת חיפושיות, זבובים, עכבישים ולטאות קטנות שאותם הוא חוטף מעלים וענפים. הזיזפים שעירי החוטם הם עטלפים מונוגמיים שחיים בזוגות. הרבייה מתרחשת בעונה היבשה, כך שההמלטה תתרחש במהלך עונת הגשמים ששופעת במזון. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד שנגמל לאחר 9 חודשים ומגיע לבגרות בגיל שנה עד שנתיים. תוחלת החיים של הסוג עד 20 שנה בשבי.

מינים
-----

בסוג זה 2 מינים:

* זיזף שעיר-חוטם מפוספס (*Gardnerycteris bennettii*) - המין הגדול והנפוץ. בעל פס לבן או אפור כסוף לאורך הגב והמצח. מצוי באמריקה המרכזית, גויאנה ומדינות אגן האמזונאס.
* זיזף שעיר-חוטם קואפק (*Gardnerycteris cozumelae*) - המין הקטן והנדיר. אנדמי ככל הנראה למרכז פרו.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחידה. אם התכוונתם למעבר להולכי רגל, ראו גשר.
חידת גשרים לא פתורה ברמה בינונית
**גשרים** (ביפנית: **橋をかけろ** האשי או קאקרו, מילולית: "בנו גשרים!") היא סוג של חידה שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. החידה פורסמה גם באנגלית בשם *Bridges* (גשרים) או *Chopsticks* (מקלות אכילה) (השמות הגיעו משיבוש: *האשי* שנכתב 橋, פירושו *גשר*; ו*האשי* שנכתב 箸, פירושו מקלות אכילה). החידה הופיעה גם בטיימס בשם *האשי*. בצרפת, דנמרק, הולנד, ובלגיה החידה מפורסמת בשם Ai-Ki-Ai.

חוקים
-----

החידה כוללת תאים מפוזרים, בדרך כלל בצורת עיגול, שבתוכם מספר בין 1 ל-8 ("איים"). על הפותר לחבר אותם בקווים ("גשרים") על פי הכללים הבאים:

* המספר הכתוב בעיגול מציין את מספר הגשרים שנמתחים מהאי.
* אסור לגשרים לחצות גשרים אחרים או איים.
* הגשרים יכולים להיות מוצבים אך ורק במאונך או במאוזן.
* בין כל זוג איים יכולים לחבר עד שני גשרים.
* על הגשרים לחבר בין כל האיים (כלומר, שיהיה אפשר להגיע מכל אי לכל אי).

שיטות פתרון
-----------

חידה ברמה קלה יותר
פתרון לחידה למעלה
פתירת גשרים מתבצעת באופן מאוד שיטתי: לאחר שמחליטים שבמקום מסוים חייב להיות גשר, הצבת הגשר במקום זה תשלול אפשרויות אחרות להצבת גשרים במקומות שונים, וכך תגרור הצבת גשרים נוספים וכן הלאה.

אחד מהשיקולים המרכזיים הוא סימון גשרים שחייבים להיות בכל מקרה. לדוגמה, אם יש אי עם המספר 3 שניתן לחבר לשני איים בלבד, אז לכל אחד מהם ניתן להעביר גשר, מאחר שלכל אחד מהם יהיה לפחות גשר אחד. שיקול דומה לגבי 5 ושלושה איים או 7 וארבעה איים; כמו כן, אי של 2 שאפשר לחבר רק לאי אחד מחייב העברת שני גשרים אליו, ובדומה 4 שמחובר לשניים, 6 שמחובר לשלושה או 8 לארבעה. שיקולים כאלה יכולים לעבוד גם אם מהאי כבר הועברו גשרים, בהפחתת הגשרים שהועברו; לדוגמה, אי עם המספר 4, שחובר בגשר אחד לאי שמסומן ב-1 וניתן לחבר אותו לעוד שני איים, ניתן להעביר לכל אחד מהם גשר אחד, בדומה למה שהוסבר קודם.

שיקול חשוב נוסף הוא חיבור כל האיים: בגלל כלל זה, ניתן לפסול כל חיבור היוצר קבוצה סגורה, שאינה כוללת את כל האיים. לדוגמה, אם יש שני איים ניתנים לחיבור עם המספר 2, ניתן לדעת שכל אחד מהם מתחבר בלפחות גשר אחד לאי אחר, כי אחרת הם יתחברו זה לזה בשני גשרים ויהוו קבוצה סגורה שלא מקושרת לשאר האיים. מקובל לסמן איים שכל הגשרים שהם מכילים כבר הועברו.

ישנה אפשרות לפתרון החידה בעזרת תכנות ליניארי בדוגמאות ה-*MathProg* הנמצאות ב-GLPK.

היסטוריה
--------

החידה הופיעה לראשונה בכתב העת *Puzzle Communication Nikoli* בגיליון מספר 31 (ספטמבר 1990), אף על פי שגרסה מוקדמת יותר של החידה הופיעה כבר בגיליון 28 (דצמבר 1989).

ראו גם
------

* רשימת החידות של ניקולי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשרים** בוויקישיתוף
* אתר עם הסברים וחידות "גשרים" (באנגלית)
* האתר של ניקולי באנגלית על *גשרים*
* גרסת ג'אוה סקריפט של המשחק
**פיטר ג'יימס מאייר** (באנגלית: **Peter James Meijer**; נולד ב-10 בינואר 1988) הוא פוליטיקאי ואנליסט אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת מישיגן בשנים 2023-2021.

ביוגרפיה
--------

מאייר נולד בגרנד ראפידס שבמישיגן, הוא נכדו של מייסד רשת סופרמרקטים אמריקאית, פרדריק מאייר, משפחתו הוכרה כאחת העשירות במדינת מישיגן על ידי מגזין העסקים האמריקאי "פורבס", על פי העיתון שווי המשפחה מוערך ביותר מ-6 מילארד דולרים.

הוא סיים תואר ראשון באנתרופולוגיה תרבותית ב-2012, בין השנים 2008 ל-2016 שירת מאייר במילואים של הצבא האמריקאי, בין 2011 ל-2012 הוצב בעיראק ושימש כיועץ מודיעין.

לאחר שביולי 2019 הודיע חבר בית הנבחרים, ג'סטין עמאש שהוא פורש מהמפלגה הרפובליקנית הכריז מאייר כי הוא מתכוון להתמודד על המושב שייצג את מחוז הקונגרס השלישי של מישיגן, מאייר התמודד בפריימריז הרפובליקנים ובמהלך המירוץ הצהיר על תמיכתו בנשיא המכהן, דונלד טראמפ ואמר כי הוא "יעבוד עם הנשיא כדי לקדם את האינטרסים של מערב מישיגן", ב-4 באוגוסט ניצח את לין אפנדוליס (אנ') בפריימריז המפלגתיים. בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר של אותה שנה ניצח מאייר את המועמדת הדמוקרטית הילרי סקולטן ולבסוף הביס אותה. בבחירות שלאחר מכן הפסיד את מועמדות המפלגה הרפובליקנית לג'ון גיבס, בן חסותו של הנשיא לשעבר טראמפ, וכהונתו בקונגרס תמה בינואר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר מאייר** בוויקישיתוף
* פיטר מאייר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* פיטר מאייר, ברשת החברתית טוויטר

* פיטר מאייר, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  "'West Michigan needs a new voice in Congress,' says Amash challenger Peter Meijer". *MLive* (באנגלית). 3 ביולי 2019. נבדק ב-17 ביוני 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Financial Disclosure Report" (PDF). *house.gov* (באנגלית). 31 באוקטובר 2019. נבדק ב-5 בנובמבר 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "About Peter". *Peter Meijer for Congress*. נבדק ב-17 ביוני 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Baghdad Missive: Stay Civil, On Subject". *Columbia Daily Spectator*. נבדק ב-2020-11-05.
5. ↑  "'West Michigan needs a new voice in Congress,' says Amash challenger Peter Meijer". *MLive* (באנגלית). 3 ביולי 2019. נבדק ב-17 ביוני 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: M001186

 |
**מחוז (אובלסט) קיוסטנדיל** (בבולגרית: **Област Кюстендил**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בדרום מערב המדינה. המחוז משתרע על כ 2.7% משטח המדינה ועיר הבירה שלו היא קיוסטנדיל.

גאוגרפיה
--------

במערבו של המחוז עובר הגבול בין בולגריה לסרביה ומקדוניה הצפונית. מבחינה טופוגרפית בדרום המחוז נמצא הר אוסוגובו, שפסגתו הגבוהה ביותר, רואן, מתנשאת לגובה של 2,251 מטרים, אשר למראשיתו עמקי הנהרות באריצה ודרגוביצה, שהם יובלים של הנהר סטרומה ובצפון מערבו רכס הרי רילה.

במחוז שורר אקלים ממוזג, והיערות מורכבים ברובם מעצים נשירים. המחוז כולל 9 ערים ו 182 יישובים, אשר 95.1 אחוזים מתושביהם הם בני הדת הנוצרית אורתודוקסית. מבחינת התמהיל האתני עולה, כי94 אחוזים הם בולגרים וכ-5 אחוזים הם צוענים.

היסטוריה
--------

שמו של המחוז כשמה של עיר הבירה, נגזר משמו של שליט מקומי (הדספוט) קונסטנטין דראגאש, אשר היה ממוצא סרבי ושלט באזור בין 1379 ל-1395. האזור יושב בתקופת הממלכה התראקית, במאה ה-6 לפנה"ס. מ-46 לספירה ועד ראשית המאה ה-11 היה האזור פרובינציה רומית ואחר כך ביזנטית. במועד זה הפך האזור חלק מהאימפריה הבולגרית השנייה. ב-1372 הפך המחוז חלק מהאימפריה העות'מאנית, עת נכבש על ידי צבאותיו של הסולטאן מוראט הראשון. עד ל-29 בינואר 1878, היה האזור נפה עות'מאנית (סנג'ק) שהייתה חלק מאיילט (מחוז), אשר נקראה בתחילה איילט רומליה ואחר כך וילאייט הדנובה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכללו שטחי המחוז בתוך נסיכות בולגריה, התוקף סיכומי קונגרס ברלין.

כלכלה
-----

האזור עשיר בעפרה, חרסית, גרניט, פחם חום, וכבול. חלק מהמחצבים, נכרים במכרות המצויים במחוז לשימושים תעשייתיים וביתיים.

המחוז מפורסם במעיינות המרפא שבו, המושכים תיירים, בעיקר ממדינות אירופה.

במחוז נמצא מנזר רילה, שהוא אתר מורשת עולמית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיוסטנדיל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קיוסטנדיל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shaw, Stanford J. and Shaw, Ezel Kural (1976) History of the Ottoman Empire and Modern Turkey, volume 1 + volume 2, Cambridge University Press, Cambridge, England

| דגל בולגריהדגל בולגריה **מחוזות בולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלגואבגרד • בורגס • דובריץ' • גברובו • חאסקובו • קרדז'אלי • קיוסטנדיל • לובץ' • מונטנה • פאזארדז'יק • פרניק • פלבן • פלובדיב • ראזגרד • רוסה • שומן • סיליסטרה • סליבן • סמוליאן • סופיה • העיר סופיה • סטארה זאגורה • טרגובישטה • וארנה • וליקו טרנובו • וידין • וראצה • ימבול |  |

 |

| **רשויות מקומיות וערי מחוז קיוסטנדיל שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| קיוסטנדיל • רילה • בובושבו • דופניצה • קוצ'רינובו • נבסטינו • ספרבה בניה • טרקליאנו • בובוב דול | מחוז בורגס |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 820e5824-fa68-420c-90d2-17c6d665e942

 |
קואיטלאואק, איור מתוך כתב היד "Primeros Memoriales" בעריכת ברנרדינו דה סהגון
**קואיטלאואק** (בנאוואטל: **cuitlāhuac**; בספרדית: **Cuitláhuac** להאזנה (מידע • עזרה);‏ 1476–1520) היה השליט האצטקי העשירי והלפני אחרון. בתקופתו פלש לאנאהואק צבא ספרדי בראשות הקונקיסטאדור הספרדי הרנאן קורטס. 

קואיטלאואק נולד בשנת 1476 והיה בנו האחד-עשר של מלך אקסאיאקאטל ואחיו הצעיר של הקיסר מונטזומה השני. אבי אמו, שגם שמו היה קואיטלאואק, היה מלך איצטפאלאפאן, ממלכה שבסופו של דבר הייתה גם בשליטתו של קואיטלאואק הנכד. 

קואילטאואק מונה כקיסר בטנוצ'טיטלאן במהלך המלחמה שניהלו האצטקים עם צבא קורטס שפלש למקסיקו. כבר עם תחילת הפלישה נמנה עם מובילי הקו התקיף בארמון הקיסר. הוא טען באוזני מונטזומה כי הזרים הם ברברים ואין לפתוח בפניהם את שערי טנוצ'טיטלאן, אבל לא עלה בידו לשכנע בכך את הקיסר. לאחר שפדרו דה אלווראדו, מבכירי צבאו של קורטס, הורה לבצע טבח במאות אצילים אצטקיים במהלך טקס דתי במקדש הראשי בניסיון להפסיק את מנהג הקרבת קורבנות האדם, התקוממו האצטקים נגד חיל המצב הספרדי והטילו מצור על ארמון הקיסר, בו היה שבוי מונטזומה בידי הפולשים. קורטס הורה למונטזומה לשאת דברים אל בני עמו ולבקש מהם לחדול מהמצור. מונטזומה חלק עליו באומרו כי האצטקים אינם מאמינים בו עוד. תחת זאת, הציע לשגר את קואיטלאואק בהנחה שהלה ייטיב לשכנעם להניח את נשקם ולהפסיק את פעולות האיבה. קורטס הסכים, אך לאחר שיצא קואיטלאואק אל הצרים, בחר להצטרף אליהם ולעמוד בראשם. כשיצא מונטזומה אל מרפסת הארמון בניסיון נוסף להרגיע את המהומות, יידו בו האצטקים אבנים והוא נפצע קשה, ולאחר כמה ימים מת מפצעיו. 

ב-16 בספטמבר 1520 נבחר קואילטאואק כיורשו של מונטזומה. הוא ארגן במהירות את שרידי צבאו, כינס את המפקדים שנותרו בחיים והוביל אותם לקרב ה"נוצ'ה טריסטה" ("הלילה העצוב"), בו הביסו האצטקים את הספרדים הנסוגים והשמידו חלק משמעותי מצבאם. כשראה את נסיגתו של קורטס היה בטוח שבכך חלפה הסכנה, ובמקום לסכן חיילים בקרבות מיותרים החליט לשקם את ביצורי הבירה ולהתמקד בחידוש חיי השיגרה. 

קואיטלאואק חידש את עבודת הפולחן במקדשים, שחלקם נהרסו ונבזזו על ידי הספרדים ובעלי בריתם. הוא סבר שבכך יצליח ללכד את השורות ולגשר על המחלוקות שפרצו בין המפקדים, האצילים והמלכים של המדינות השונות שבאימפריה האצטקית, שחלקן נטו לתמוך בספרדים. אלא שבמהלך המאמצים הללו פרצה בעיר מגפת אבעבועות שחורות, שהובאה על ידי הספרדים ושאותה לא הכירו תושבי יבשת אמריקה כלל. המחלה התפשטה בקצב מהיר מאוד, ובמשך שלושת החודשים בהם השתוללה מתו ממנה אלפי תושבים. אחד הנפגעים היה המלך קואיטלאאואק. הוא מת מהמחלה ב-3 בדצמבר 1520, לאחר שכיהן בתפקידו 78 יום בלבד. 

דמותו של קואיטלאואק מונצחת כיום באתרים רבים ברחבי מקסיקו המודרנית. בין השאר מנציחה את שמו העיר קואיטלאואק (Cuitláhuac) וכן שדרה גדולה ותחנת רכבת תחתית במקסיקו סיטי. גם האסטרואיד קואיטלאואק 2275 קרוי על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קואיטלאואק** בוויקישיתוף
* קואיטלאואק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLP: A33411153
* VIAF: 67145602408101361096
* WorldCat: viaf-67145602408101361096

 |
**קואה דללנדי** (שם מדעי: ***Coua delalandei***) הוא מין עוף נכחד שהשתייך לתת-משפחת המלקוניים ממשפחת הקוקייתיים, אשר חי רק במדגסקר ונכחד במשך המאה ה-19 במשך זמן קצר מאוד מגילויו.

תיאור
-----

הקואה היה עוף דומה לקוקיה, אך בניגוד אליה לא היה טפיל והוא חי רוב זמנו על הקרקע. הוא גם היה צבעוני ונוקשה יותר מהקוקיות המצויות. אורכו הגיע ל-56 סנטימטרים עם מוטת כנפיים של 217 עד 226 מילימטרים והוא היה בעל זנב ארוך ושחור שעזר לייצוב על הקרקע, בעל נוצות שחורות, בטן זהובה וראש שחור עם עיניים אדומות שסביבן טבעת סגולה עירומה מנוצות. הוא היה בעל מקור מעוקל ונוקשה בצבע שחור. ידועים רק מספר דגימות של הקואה, אשר קרובות למינים קיימים מהסוג קואה - כולם חיים באי מדגסקר ובכמה איים סביבו.

ישנה מחלוקת מאיפה הגיעו הדגימות של העוף. בעוד מספר חוקרים סוברים שהם הגיעו ממארואנטסטרה (Maroantsetra), בצפון-מזרח האי, אחרים סוברים שהם הגיעו מאזור העיר טומאסינה שבמרכז-מזרח מדגסקר וכן חי על האי סיינטה מארי (Île Sainte-Marie) שמצפון למדגסקר. הוא חי בגדות של יערות גשם וידוע שמזונו העיקרי של העוף התבסס על שבלולי יבשה שונים (בייחוד מהמשפחה Achatinidae), אותם הוא ניפץ במקורו הגדול.

הכחדה
-----

הכחדת העוף נבעה כנראה מהרס יערות הגשם בהם חי וכן מציד יתר. נטען גם שהבאת מינים פולשים כמו חולדה שחורה גרמו להרס מושבות ובזיזת קנים רבים, אך החולדות התיישבו במדגסקר עוד לפני ההכחדה המשוערת - הן הגיעו לאי כבר ב-1700. סברה הגיונית יותר היא הבאתם של חתולים לאי, מה שקרה עם המושבות האירופאיות במדגסקר במשך המאה ה-19.

לא ידוע בדיוק מתי נכחד עוף זה, אך כמה אורניתולוגים מאנטננריבו הציעו ב-1932 לחפש את העוף תמורת סכומי כסף גבוהים, אך הניסיונות עלו בתוהו והעוף הוכרז רשמית כנכחד. מספר מלגשים טענו שצדו את המין, אך בדיקה מדוקדקת העלתה שמדובר בפרטים של קואה כחולה (*Coua caerulea*), הקרובה הקיימת של מין זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קואה דללנדי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קואה דללנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**עמנואל "מאנו" קואדיו קונה** (בצרפתית: **Emmanuel "Manu" Kouadio Koné**; נולד ב-17 במאי 2001 בקולומב שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.

קריירת מועדונים
---------------

קונה גדל במחלקות הנוער של וילאנובה-לה-ז'ארן, פריז, בולון-בילנקורט וטולוז. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של טולוז. ב-24 במאי 2019 ערך קונה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 2-1 לדיז'ון במסגרת המחזור ה-38 בליגת העל הצרפתית לעונת 2018/2019.

ב-21 בינואר 2021 חתם קונה על חוזה לארבע שנים וחצי בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה, והושאל בחזרה לטולוז עד לתום עונת 2020/2021. בסך הכל ערך קונה 51 הופעות ליגה במדי טולוז במסגרת ליגת העל הצרפתית וליגת המשנה הצרפתית, בהן הבקיע ארבעה שערים.

בתום עונת 2020/2021 חזר קונה לבורוסיה מנשנגלדבך. ב-25 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על בורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2021/2022. ב-27 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-0 על באיירן מינכן במסגרת הסיבוב השני של הגביע הגרמני. ב-22 בינואר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד 2-1 לאוניון ברלין במסגרת המחזור ה-20. בעונתו הראשונה במועדון ערך 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קואדיו קונה** בוויקישיתוף
* קואדיו קונה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Borussia sign Kouadio Koné and loan him out until the end of the season באתר הרשמי של בורוסיה מנשנגלדבך, 21 בינואר 2021 (באנגלית)
**ישראל קלרטג** (1922 – 14 בנובמבר 2015) היה ראש המועצה השלישי של המועצה המקומית נשר בשנים 1972–1977.

ביוגרפיה
--------

ישראל קלרטג בועט במגרש הכדורגל ב-16 באפריל 1975
קבר ישראל קלרטג בבית הקברות של נשר
ישראל קלרטג נולד בשנת 1922 בוורשה, בירת פולין, בן לגיטל ומשה קלרטג. בשנת 1947 עלה לארץ ישראל באוניית המעפילים "לטרון". התיישב בקיבוץ אפק, ובשנת 1949 עבר לנשר. היה רכז תרבות בסניף ההסתדרות בשכונת תל-חנן. נמנה עם מייסדי קבוצת הכדורגל הפועל תל-חנן.

בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו ב-28 באוקטובר 1969 נבחר לחבר המועצה המקומית נשר ברשימת "המערך". היה סגנו של ראש המועצה יצחק רוט. עם פרישתו של רוט מונה בשנת 1972 למחליפו כראש המועצה המקומית. בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-31 בדצמבר 1973 עמד בראש רשימת "המערך" ונבחר לראש המועצה המקומית. כיהן בתפקיד זה עד 1977.

נישא ללאה, שנפטרה בשנת 2009. קלרטג נקבר בבית הקברות של נשר בסמוך לאשתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישראל קלרטג** בוויקישיתוף
* כבוד אחרון לישראל קלרטג, "ניוז חיפה והקריות", 23 בנובמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה בדבר תוצאות הבחירות למועצה המקומית נשר, י"פ 1578 מ-19 בנובמבר 1969
2. ↑  נבחר ליו"ר מועצת נשר - תל־חנן, מעריב, 13 בפברואר 1974

| ראשי עיריית נשר  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **כמועצה מקומית** | יהודה שומרוני | יצחק רוט | ישראל קלרטג | ישראל קולס | שמואל ריניש | דוד עמר |
| 1952–1957 | 1957–1972 | 1972–1977 | 1977–1978 | 1978–1989 | 1989–1995 |
| **כעיר** | דוד עמר | אבי בינמו | רועי לוי |
| 1995–2013 | 2013–2018 | 2018 ואילך |

 |
קבר ישראל קולס בבית הקברות של נשר
**ישראל קולס** (21 באוגוסט 1923 – 28 ביולי 1982) היה ראש המועצה הרביעי של המועצה המקומית נשר בין השנים 1978-1977.

חייו
----

קולס נולד ב-1923 בעיירה מקוב מזובייצקי שבפולין, למשפחה מרובת ילדים שנספתה בשואה.
הוא ברח לרוסיה כאשר היה בן 16, וכך ניצלו חייו. בטשקנט הכיר את מרים לבית שפניר, ילידת קישינב, ונשא אותה לאישה. ב-1944 נולד לבני הזוג בנם אליעזר קולס (לימים חבר הכנסת), ובשנת 1946 נולדה אחותו רחל. ב-1948 עלו בני הזוג לישראל והתיישבו בתל חנן, ביישוב שהיה בו ריכוז מתחלף של עולים חדשים.

קולס החל לעבוד בבתי הזיקוק, ולאחר מכן פתח סנדלריה, שלימים הפכה לבית חרושת לנעליים. עם הזמן הוסיף לעסק גם הלבשה ומוצרי אלקטרוניקה. הפעילות הפוליטית והציבורית שלו החלה ב-10 בדצמבר 1959, כאשר התמודד בראש רשימת "הציונים הכלליים" למועצה המקומית נשר, ונבחר כנציגם במועצה. קולס היה פעיל, בין השאר, במאבק נגד פעילות המחצבה בתוך נשר. קולס עמד בראש רשימת גח"ל בבחירות בשנת 1969 ובראש רשימת הליכוד בבחירות בשנת 1973.

קולס ייסד והיה עד למותו יו"ר אגודת "מכבי" נשר ודאג למימון משכורתו של המאמן.

ב-4 בספטמבר 1977, לאחר שנים רבות שבהן כיהן כחבר המועצה המקומית וכסגן ראש המועצה, נבחר קולס לראשות מועצת נשר כנציג "הליכוד". אולם בבחירות שהתקיימו בשנת 1978, שכללו לראשונה בחירה ישירה של ראש הרשות, הוא הפסיד לשמואל ריניש מהמערך.

קולס נפטר ב-1982.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישראל קולס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אהרן דולב, מלחמת שלוש השנים בנשר, מעריב, 31 במאי 1963
2. ↑  ילקוט הפרסומים 1578, 17 בנובמבר 1969, עמוד 589
3. ↑  ילקוט הפרסומים 1985, 29 בינואר 1974, עמוד 772
4. ↑  שמואל ריניש הביס את ישראל קולס, מעריב, 8 בנובמבר 1978

| ראשי עיריית נשר  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **כמועצה מקומית** | יהודה שומרוני | יצחק רוט | ישראל קלרטג | ישראל קולס | שמואל ריניש | דוד עמר |
| 1952–1957 | 1957–1972 | 1972–1977 | 1977–1978 | 1978–1989 | 1989–1995 |
| **כעיר** | דוד עמר | אבי בינמו | רועי לוי |
| 1995–2013 | 2013–2018 | 2018 ואילך |

 |
משמאל לימין: ישראל קליי, שלמה זלמן (גוטהולד) סלומון ונפתלי פרנקפורטר
הרב **ישראל (אדוארד) קליי** (בגרמנית: **Eduard Israel Kley**; ‏10 ביוני 1789 - 4 באוקטובר 1867) היה מחלוצי הזרם הרפורמי ביהדות. ממייסדי ההיכל בהמבורג, בית הכנסת הרפורמי הקהילתי הראשון, ממחברי סידור התפילה הרפורמי הראשון ומחבר קטכיזם ("מדריך אמונה") ללימוד עיקרי היהדות.

תולדות חייו
-----------

נולד בשלזיה ולמד באוניברסיטת ברלין אצל יוהאן גוטליב פיכטה ופרידריך שליירמאכר. קליי היה דרשן בבית הכנסת הפרטי של ישראל יעקבסון בברלין לפני שעבר להמבורג בסביבות 1817 על מנת לנהל את בית הספר היהודי המקומי. שם חבר לשלמה זלמן (גוטהולד) סלומון, נפתלי פרנקפורטר, יצחק זעקיל פרנקל ומאיר ישראל ברסלאו להקמת היכל תפילה קהילתי ("טמפל") רפורמי ראשון (בשמו הרשמי בגרמנית: Neuer Israelitischer Tempel, "בית-התפילה החדש לבני ישראל"). השינויים העיקריים שהוכנסו בסדרי בית הכנסת היו נגינת עוגב (על ידי גוי) בשבת, קריאת קטעי תפילה בגרמנית, השמטת קטעים שהזכירו את התקווה לשוב לציון כדי לחדש את עבודת הקורבנות בבית המקדש, ביטול טקס בר מצווה ועריכת טקס קונפירמציה לבנים ולבנות במקומו. עם זאת התקיימה בבית הכנסת עזרת נשים נפרדת. על-אף שמקימי בית הכנסת הקפידו על כך שאינם סותרים יסודות הלכתיים אלא מנהגים בלבד, עורר ה"טמפל" מיד התנגדות עזה, בעיקר בשל נוסח התפילה שלו. דייני העיר אסרו על כניסה אליו וגייסו רבנים מכל אירופה לעזרתם. למרות הפניות לרשויות ומכתבי החרם, עמד בית-הכנסת על מקומו. הוא משך קהל גדול של צעירים, בעיקר מקרב הנשים שאך מעט מהן ידעו די עברית כדי להבין את התפילות הישנות. קליי וסלומון שימשו כדרשנים, ויהודי ספרדי מאמסטרדם בשם דוד מלדולה מילא את תפקיד הש"ץ והבעל קורא.

קליי פעל כדרשן עד 1840 ולימד עד 1856.

לקריאה נוספת
------------

* מיכאל מאיר, **בין מסורת לקדמה – תולדות תנועת הרפורמה ביהדות**, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישראל קליי** בוויקישיתוף
* איזידור זינגר, ‏קליי, ישראל, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263870605171
* GND: 11622732X
* ISNI: 0000 0000 6678 6537
* LCCN: nr2006025195
* NKC: zmp2016925843
* NTA: 131774328
* VIAF: 72139522
* WorldCat: lccn-nr2006025195

 |