**יחידת הגילוי (י"ג) 511** היא יחידה שפעלה באופן עצמאי תחת מסגרת ארגונית של יב"א 509, בפיקוד של קצין בדרגת רב-סרן,
ובשנת 2023 התמזגה לתוך "גדוד הגילוי" שמרכז תחתיו את כל אתרי הגילוי של מערך הבקרה תחת מסגרת ארגונית אחת.

היחידה מפעילה בלון תצפית שעליו מכ"ם שתפקידו הוא השלמת התמונה האווירית.

בלון התצפית
-----------

הבלון כאמור מכיל בתוכו הליום ואוויר, כך שבאמצעות הגדלת נפח ההליום בתוך הבלון והשינוי בין כמות ההליום והאוויר הוא מתרומם או יורד. מדובר באותו הגז המוכר כל כך מבלוני הילדים המשמש לא פעם לשינוי הקול לאחר שאיפתו, אבל במקרה של הבלון הצבאי, דליפת הליום מהווה בעיה חמורה העלולה לסכן חיי אדם. אנשי הבלון מתמודדים עם סיטואציות כאלה ואחרות מדי יום ונדרשים להפגין אחריות, מקצועיות ויצירתיות בכדי לפתור אותן ולעמוד בדרישה המגדירה זמינות מבצעית גבוהה.

הבלון מתנהג לעיתים בצורה בלתי צפויה, מכיוון שכל משב רוב קל מזיז אותו ולעיתים מדובר בתנודות חריפות וחזקות מאוד. "אחד מגורמי הסיכון הראשיים לבלון הוא מזג־אוויר ולכן יש לבסיס מחלקת מטאורולוגיה הפועלת באופן עצמאי. מזג־אוויר הוא בלתי צפוי ואין לנו שליטה עליו, להפך, הוא שולט בנו", מספר סג"ם סתיו בליי, חזאי ביחידה. "תפקידנו לשמור על איזון בין מזג־האוויר לבין הצורך המבצעי".

האיזון בין השניים קשה במיוחד בעונות המעבר בהן משתנה מזג־האוויר באופן קיצוני ולכן מוגברת השמירה והערנות סביב הבלון. "מזג־האוויר הוא נתון קריטי בהפעלת המערכת ומשפיע על פעילותה.

אחריות היחידה באה לידי ביטוי ביצירת התמונה האווירית, על-מנת שתהווה בסיס לקבלת החלטות ביחידות הבקרה. כדי ליצור תמונה אווירית אנחנו צריכים לגלות מטרות ודבר זה נעשה בעיקר על-ידי אמצעי מכ"ם". אותו בלון נושא מכ"ם הוא בעל תפקיד מיוחד ביצירת התמונה האווירית. "המשימה המרכזית שלנו היא השלמת גילוי בגובה נמוך, המכוון בעיקר למטרות בדרום הארץ כולל אילת".

בעוד המכ"מים ביב"א הם מכ"מים קרקעיים הצופים כלפי מעלה, הרי שהמכ"ם על הבלון צופה מלמעלה למטה. מסביר רס"ן א': "אנחנו נמצאים בגובה שמטוסים שטסים בו עם מספר משימות מוגדרות אינם יכולים להבחין בפרטים הקטנים יותר ואנחנו רואים הרבה יותר דברים. מאז שנכנסנו לרמת הפעילות הזו יש הרבה יותר דברים שאנחנו מגלים. אלו דברים שהיום יותר ערים להם".

בגודל של 71 מטרים, גדול יותר ממטוס ג'מבו, קשה להתעלם מהעצם הלבן המשייט כדרך-קבע בשמיים. הבלון עשוי מסיבי דקרון-פוליאסטר בעלי ציפוי מיוחד. הוא עמיד למים, זליגות גז וקרינה אולטרה-סגולה.

הבלון עצמו קשור כל הזמן לכבל המחובר למערכת עגינה מיוחדת, או למערכת העגינה ישירות. מלבד החזקת הבלון, מספק הכבל את האנרגיה ואת התקשורת לבלון באמצעות סיבים אופטיים והוא מוחלף פעם בשלוש שנים. לכבל יש סיכוך, כך שגם אם ברק יפגע בכבל, הבלון לא ייפגע.

היסטוריה
--------

מאז מלחמת המפרץ הראשונה, חל שינוי בראיית חיל-האוויר את הזירה סביב מדינת ישראל, הן בטווח הקרוב והן ברחוק. אמצעי נוסף היה נחוץ על-מנת לקבל את מלוא התמונה האווירית, בכל זמן ובכל מקום. כאן נכנס גורם נוסף לתמונה. מספר מפקד היחידה, רס"ן א': "היחידה הייתה אמורה לקום לפני מלחמת המפרץ הראשונה. מסיבות אלו ואחרות ההקמה של התשתיות החלה בספטמבר 1990, כאשר הבלון הראשון נופח במארס 1991". מאז עברו מספר שינויים על הבלון, היחידה והמפה העולמית.
כאמור, הופעל הבלון באופן פעיל מאז תחילת שנות התשעים. לאחר מספר שנות הפעלה, נוצר הצורך בהחלפת הבלון, כפי שמתאר רס"ן א': "המערכת הייתה מיושנת ולא התאימה עבורנו. לכן החליטו לרכוש מערכת חדשה, כאשר המכ"ם שלה מתבסס על המכ"ם של מערכת ה"חץ". פשוט לקחו את המכ"ם, התאימו אותו אלינו ותלו אותו על הבלון: בלון גדול יותר וטוב יותר ומכ"ם משופר".

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחר צורני, ‏טיפוס מרחף, באתר חיל האוויר הישראלי, 1 במאי 2016