recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פוסטר המפרסם מופע וריאטה מטעם "כוח באמצעות שמחה", כנראה משנת 1941
**כוח באמצעות שמחה** (בגרמנית: **Kraft durch Freude**, ובראשי תיבות: **KdF**, קָה-דֶה-אֶף) היה גוף ממשלתי גדול לתרבות הפנאי בגרמניה הנאצית, חלק מחזית העבודה הגרמנית (Deutsche Arbeiterfront), ארגון העובדים הלאומי באותה תקופה.

פעילויות
--------

החל משנת 1933 דאג הקָה-דֶה-אֶף לספק פעילויות פנאי במחירים נמוכים, כמו קונצרטים, טיולים וחופשות בבתי הבראה. אוניות נוסעים גדולות, כמו למשל האונייה וילהלם גוסטלוף, נבנו במיוחד עבור הארגון למטרת שיט תענוגות.

המטרה העיקרית של הארגון הייתה לצמצם את פער המעמדות בכך שפעילויות פנאי "בורגניות" יהפכו לזמינות עבור ההמונים. עד מהרה התפשט הארגון (בין השאר בהשפעת ארגון איטלקי-פשיסטי מקביל, Dopolavoro, כלומר "אחרי העבודה"), שלח שלוחות גם למקומות עבודה - והפך לאחד הגופים הגדולים ברייך כולו. על פי הנתונים הרשמיים, 2.3 מיליון איש יצאו לחופשת קָה-דֶה-אֶף בשנת 1934. ב-1938 המספר היה 10.3 מיליון. ב-1939 היו בארגון 7,000 עובדים שכירים ועוד 135,000 מתנדבים, שחולקו ליחידות שעסקו בתחומים כמו ספורט, חינוך ותיירות; תאים של הארגון היו בכל מפעל וסדנה שבהם יותר מעשרים פועלים. על פי כמה הערכות, בשנת 1939 כבר השתתפו 25 מיליון איש.

מכונית "כוח באמצעות שמחה"
-------------------------

הקה-דה-אף החל גם בייצור מכונית זולה, קה-דה-אף-וָאגֶן, שמאוחר יותר נקראה בשם פולקסווגן (בגרמנית: "מכונית העם"). לשם ייצור המכונית נבנתה עיר חדשה כדי לשכן בה את הפועלים, קה-דה-אף-שטאדט (כיום וולפסבורג). חלק מהעבודה בוצע בארבייטסדורף על ידי עובדי כפייה יהודים. הארגון הקים תוכנית חיסכון מיוחדת כדי לאפשר לפועלים פשוטים ליהנות ממכונית. על כל פנים, בעקבות פריצת מלחמת העולם השנייה רוב התוכניות הללו לא יצאו לפועל, והמפעל (כמו שאר הקה-דה-אף) התמקד בתמיכה במאמץ המלחמתי. הכוונה המקורית הייתה שאזרחים גרמנים יקנו את המכונית באמצעות תוכנית חיסכון, ואכן כ-336,000 אנשים הצטרפו לתוכנית. אחרי המלחמה כיבדה פולקסוואגן את ההסכמים.

בית המרגוע "פרורה" באי ריגן על הים הצפוני, שנבנה כחלק מפעילות "כוח באמצעות שמחה". בגלל המלחמה לא הושלמה בנייתו מעולם, והוא עומד עד היום ריק.

בית המרגוע "פרורה" באי ריגן על הים הצפוני, שנבנה כחלק מפעילות "כוח באמצעות שמחה". בגלל המלחמה לא הושלמה בנייתו מעולם, והוא עומד עד היום ריק.

ראו גם
------

* ד"ר אטקר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוח באמצעות שמחה** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד אבנר שפירא, למה תמך היטלר בטיולים מאורגנים?, באתר הארץ, 7 ביולי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mason, T.W. Social Policy in the Third Reich. The Working Class and the 'National Community'. Oxford: Berg. 1993

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265825905171
* GND: 32502-8
* ISNI: 0000 0001 1015 5696
* LCCN: n92014923
* SUDOC: 027644944
* VIAF: 265428764
* WorldCat: lccn-n92014923

 |
"**Scenes from an Italian Restaurant**" (בעברית: "**סצנות ממסעדה איטלקית**") הוא שיר מתוך אלבומו של בילי ג'ואל משנת 1977, The Stranger, שתואר כ"התבוננות אופיינית של ג'ואל על החיים בניו יורק". ב-2021 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר במקום ה-324 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים.

שחרור
-----

למרות שמעולם לא יצא כסינגל, הוא הפך לאחת מיצירותיו המפורסמות ביותר של ג'ואל בקרב מעריצים ומבקרים כאחד. השיר מופיע ברוב אלבומי האוסף שלו וזוכה להצלחה בהופעות. בריאיון, ג'ואל ציין את הצד השני של האלבום Abbey Road של הביטלס כאחת ההשפעות המוזיקליות העיקריות שלו. באורך של 7 דקות ו-37 שניות, זהו השיר הארוך ביותר מבין רצועות מוזיקת הרוק של ג'ואל, שעלה רק על ידי הקלטות חיות וחמישה שירים מהאלבום הקלאסי של ג'ואל משנת 2001, Fantasies &; Delusions.

כאשר ג'ואל ביצע את השיר לראשונה, בקמפוס C.W. Post של אוניברסיטת לונג איילנד במדינת ניו יורק ב-6 במאי 1977, הוא הקדיש אותו למסעדה של כריסטיאנו (שכיום סגורה) בכפר הסמוך סיוסט. עם זאת, ב-2012 הודה ג'ואל שזה "כמו להגיד 'יאנקיז' כשאתה משחק בניו יורק", ושהוא התייחס לממסד המקומי רק כדי לזכות במחיאות כפיים. מאוחר יותר, הוא הצהיר כי השיר נוצר בהשראת "כמה מקומות": *Fontana di Trevi* במערב רחוב 57, מול קרנגי הול בניו יורק, ובניטו טו (או אולי Il Cortile) ברחוב Mulberry באיטליה הקטנה, מנהטן.

משתתפים
-------

* בילי ג'ואל - סולן וקולות רקע, פסנתר
* דומיניק קורטזה - אקורדיון
* סטיב בורג - גיטרה חשמלית
* יו מקראקן - גיטרת קצב אקוסטית
* דאג סטגמאייר - גיטרה בס
* ליברטי דה ויטו - תופים
* ריצ'י קנטה - סקסופון, חליל צד, קלרינט

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Best-selling albums of all time**, New York : Metro Books, 2015, ISBN 978-1-4351-6114-6
**בני הרצליה (ע"ר)** היא עמותה המקדמת פעילות ספורטיבית בקרב ילדים, נוער ובוגרים בעיר הרצליה. העמותה מפעילה בתי ספר למקצועות הספורט הקבוצתיים והאישיים, וכן קבוצות ספורט במסגרות תחרותיות בליגות השונות.

היסטוריה והקמה
--------------

את הרעיון להקמת עמותת בני הרצליה הגה ראש עיריית הרצליה בשנת 1983, אלי לנדאו. בשנת 1985 חברו ללנדאו סגן ראש העירייה, מרדכי הוט, מנהל אגף נוער תרבות וספורט, יהודה בן עזרא, וכדורסלן העבר ותושב העיר טל ברודי. הארבעה הקימו יחד את העמותה, שריכזה תחתיה את הפעילות בתחום הספורט בכל העיר, שהייתה קודם לכן תחת אגף נוער וספורט בעירייה, תחת ניהולו של בן עזרא. שמוליק לוי נבחר כיושב הראש הראשון של העמותה.

תחילת הפעילות של העמותה הייתה בשיתוף פעולה עם טל ברודי שהקים את בית הספר לכדורסל, בגיבוי החלטה עירונית אשר אפשרה רק לעמותת בני הרצליה לקיים פעילות במגרשים ובאולמות הספורט בשעות אחר הצהריים, ואף הרשתה למאמנים בעמותה להגיע לבתי הספר על מנת לחשוף את הפעילות ולהזמין ילדים ובני נוער להשתתף בה. בהמשך שנת 1985 הצטרפו לעמותה גם ענפי השחייה, ההתעמלות והכדוריד. בשנת 1986 מונתה זיוה ברק למנכ"לית הראשונה של בני הרצליה.

בשנת 1990 מונה יוסי חכם למנכ"ל העמותה, ובמקביל מונה מיקי גורנשטיין למנהל מחלקת הספורט בעירייה. בתקופה זו החל פיתוח מואץ של מתקני ספורט ברחבי העיר: בניית אולמות ספורט חדשים (שביב, אלון, נוף ים), קירוי מגרשי ספורט פתוחים קיימים ובנייה של מגרשי ספורט חדשים, בהם מגרשי דשא סינתטי. פיתוח זה אפשר לבני הרצליה להגדיל את פעילותה באופן ניכר ולהתרחב לענפי ספורט נוספים.

בנובמבר 2019 מונה ארז רבן למנכ"ל העמותה. בראשותו הוסמכה העמותה לקבלת תו תקן לאיכות ניהול 'איזו 9001' מטעם מכון התקנים הישראלי, והיא עמותת הספורט היחידה בישראל שמחזיקה בתקן זה.

פעילות העמותה
-------------

בני הרצליה מפעילה ברחבי העיר בתי ספר למקצועות הספורט הקבוצתיים כמו: כדורסל, כדורגל, כדוריד, רוגבי וכדורעף; וכן בתי ספר למקצועות הספורט האישיים בענפי הטניס, הג'ודו, שחייה, בדמינטון, קפוארה, פריסבי, קרב מגע, טניס שולחן, התעמלות, שייט, גלישת רוח ועוד. העמותה מחזיקה קבוצות במסגרות התחרותיות בליגות השונות, דוגמת בני הרצליה בליגת העל טניס שולחן, ובני הרצליה בליגת העל בכדוריד.

בנוסף, מפעילה העמותה את מרכז הספורט אפולוניה בעיר, קאנטרי "הרצליה שלי", מועדוני ספורט בית ספריים במסגרת החינוך הפורמלי, ומפעלי ספורט נוספים בתחום החינוך הבלתי פורמלי, כולל שותפות ותמיכה לפעילות ספורט עממי במסגרת מחלקת הספורט העירונית.

בשנת 2020 השתתפו שני ספורטאים מעמותת בני הרצליה באולימפיאדת טוקיו: הג'ודוקא גילי כהן, והשחיין מתן רודיטי.

פעילות העמותה היא בשיתוף פעולה מלא עם המחלקה לתרבות לנוער ולספורט בעיריית הרצליה, ובסך הכל פעילים בבני הרצליה למעלה מ-12,000 ספורטאים וספורטאיות, במסגרת בתי הספר למקצועות הספורט והספורט התחרותי, בליגות השונות ובמפעלי הגביע ובאירועי ספורט גדולים במהלך השנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בני הרצליה
* בני הרצליה, באתר "גיידסטאר ישראל"
* בני הרצליה, ברשת החברתית פייסבוק
* בני הרצליה, ברשת החברתית אינסטגרם
* סרטונים בערוץ של בני הרצליה, באתר יוטיוב
* בני הרצליה ברשת החברתית לינקדאין

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אודות העמותה, באתר בני הרצליה.
2. ↑  הודעת העמותה על מינוי ארז רבן, בעמוד הפייסבוק של בני הרצליה.
3. ↑  מרכז קהילתי לתרבות וספורט אפולוניה, באתר בני הרצליה.
4. ↑  קאנטרי הרצליה שלי, באתר בני הרצליה.
**טלגט מוסאבייב** (בקזחית: **Талғат Аманкелдіұлы Мұсабаев**; ‏‏נולד ב־7 בינואר 1951) הוא קוסמונאוט רוסי ממוצא קזחי שטס ב-3 משימות חלל כמפקד צוות לתחנת החלל מיר ולתחנת החלל הבין-לאומית.

ביוגרפיה
--------

טלגט מוסאבייב נולד בכפר באזור אלמטי למשפחת בעלי השכלה אקדמאית. בשנת 1968 סיים לימודי בית הספר ורצה להיות טייס. מוסאבייב החל לימודים במכון למהנדסי תעופה אזרחית בריגה (אז בתחומי ברית המועצות. עד מהרה התברר לו שלימודים לא כוללים לימודי טייס, אך בלחץ הורים סיים את הלימודים עם תואר בהנדסת אלקטרוניקה. הוא חזר לקזחסטן הסובייטית ולאחר תקופה קצרה בה עבד במקצוע, השתלב במנגנון הקומסומול ובהמשך במנגנון של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בחברת "אארופלוט". בגיל 36 הוא הצליח לעבור קורס טיס והתחיל לעבוד כטייס משנה במטוס מדגם "אנטונוב An-2". בשנת 1990 הוא עבר ל-"טופולב Tu-134".

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 שלטונות קזחסטן הסובייטית חיפשו יליד הרפובליקה שיכול להיכלל ביחידת הקוסמונאוטים של ברית המועצות. טלגט מוסאבייב היה מועמד מתאים, אך חוסר ניסיון מקצועי לא איפשר לא ליהות מועמד ליחידת קוסמונאוטים אזרחית. בסופו של דבר הוחלט לגייס אותו לשירות פעיל בחיל האוויר הסובייטי ולהעניק לו דרגה רב-סרן.

לאחר קבלת השכרה הוא נכלל בצוות של "סויוז TM-19" שטס לחלל בשנת 1994. יורי מלנצ'נקו היה מפקד צוות. החחלית התחבר לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 15 בפיקוד ויקטור אפנסייב. לאחר ביצוע חפיפה משלחת מס' 16 החלה את פעילותה. הם חזרו לכדור הארץ לאחר 125 ימים בחלל וביצוע פעילות חוץ רכבית במשך כולל של 11 שעות.

בשנת 1998 מוסאבייב טס כמפקד צוות של סויוז TM-27 ומשלחת קבועה מס' 25 לתחנת החלל מיר. במהלך שהייה בתחנת החלל בוצעו עבודות תחזוקה רבות כללו 6 פעילויות חוץ רכביות במשך כולל של כ-33 שעות. הם חזרו לכדור הארץ לאחר 208 ימים בחלל.

בשנת 2001 מוסאבייב טס כמפקד צוות של סויוז TM-31. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית עם חברי צוות חדשים והביאה אספקה חדשה. היא חזרה לאחר 7 ימים בחלל.

בשנת 2003 מוסאבייב עזב את יחידת הקוסמונאוטים ומונה לסגן מפקד אקדמיה של חיל האוויר. הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל.

בשנת 2005 מוסאבייב עזב את הצבא, עבר לקזחסטן ובשנת 2007 קיבל אזרחות. במרץ 2007 הוא הועמד בראש "סוכנות החלל של קזחסטן". בשנת 2017 הוא מונה לחבר פרלמנט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טלגט מוסאבייב** בוויקישיתוף
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה (ברוסית)
* ריאיון עם מוסאבייב
**ג'ו אן דייוויס** (באנגלית: **Jo Ann Davis**; ‏29 ביוני 1950 – 6 באוקטובר 2007) הייתה פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קהיליית וירג'יניה מ-2001 ועד למותה באוקטובר 2007. היא הייתה האישה הרפובליקנית הראשונה שנבחרה לקונגרס מטעם וירג'יניה, והשנייה בסך הכל.

ביוגרפיה
--------

ג'ו אן סידס נולדה במחוז רוואן שבקרוליינה הצפונית, אך התגוררה בווירג'יניה החל מגיל תשע. היא השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון קיקוטן (Kecoughtan) שבהמפטון. דייוויס למדה במכללת העסקים המפטון רודס. בטרם נבחרה אל בית הנבחרים של וירג'יניה בשנת 1997, עבדה דייוויס בתחום הנדל"ן. ב-1999 נבחרה לתקופת כהונה שנייה בבית הנבחרים המדינתי.

בשנת 2000 הודיע הרב בייטמן (אנ'), בגיל 72, על פרישתו מהפוליטיקה בשל בעיות בריאותיות. הוא נפטר טרם יום הבחירות, ב-11 בספטמבר 2000. דייוויס התמודדה אל מועמדות המפלגה הרפובליקנית ונבחרה כמועמדת המפלגה להחליפו, זאת על אף שמושל וירג'יניה ג'ים גילמור תמך ביריבה העיקרי. דייוויס גברה בבחירות המקדימות על ארבעה מתמודדים אחרים. בנובמבר 2000 היא גרפה כ-58% מקולות הבוחרים ונבחרה אל בית הנבחרים של ארצות הברית.

היא הייתה האישה השנייה מווירג'יניה (שנית ללזלי ביירן הדמוקרטית שכיהנה קדנציה אחת מטעם המחוז ה-11 השכן בין 1993 ל-1995), והאישה הרפובליקנית הראשונה מווירג'יניה שנבחרה לבית הנבחרים האמריקאי בזכות עצמה. מחוז הקונגרס הראשון אותו ייצגה נמנה בין המעוזים הרפובליקניים הכבדים ביותר בווירג'יניה. אף דמוקרט לא זכה במחוז מאז 1977, ורק המחוז ה-9 הדרום-מערבי והמחוז ה-6 שבסיסו בעמק שננדואה נחשבים להרבה יותר רפובליקניים. דייוויס נבחרה מחדש ללא התנגדות בשנת 2002, וניצחה את הפוליטיקאי העצמאי ויליאם א. לי ב-2004. היא נבחרה לתקופת כהונה רביעית ואחרונה ב-2006.

במהלך כהונתה בבית הנבחרים הייתה תומכת נלהבת בהפחתת מסים וריסון הצמיחה וההוצאות של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, והייתה הרפובליקנית הבכירה בוועדת המשנה למדיניות מודיעין של ועדת המודיעין בבית הנבחרים האמריקאי. ב-2001 התקבלה החקיקה הראשונה שניסחה, אשר הגדילה את סכום ביטוח החיים של חללי הכוחות המזוינים של ארצות הברית שנפלו בעת מילוי תפקידים בין 1 בספטמבר 2000 ל-1 באפריל 2001. היא תמכה ביציאה למלחמת עיראק.

ב-6 באוקטובר 2007 נפטרה דייוויס בביתה שבגלוסטר קורטהאוס. לפי הדיווחים בעיתונות היא החלימה מהתקף שני של סרטן השד, אך מצבה הבריאותי התדרדר במהירות במהלך השבוע שקדם למותה. רוב ויטמן, חבר בית הנבחרים של וירג'יניה, נבחר למלא את מושבה בקונגרס ולאחר מכן נבחר כהלכה לכהונה מלאה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ו אן דייוויס** בוויקישיתוף
* ג'ו אן דייוויס באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* ג'ו אן דייוויס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  AP‏, Jo Ann Davis Dies at 57; Represented Virginia in Congress, באתר הניו יורק טיימס, 8 באוקטובר 2007 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6n01k95
* US Congress: D000597

 |
**הורסט נימאק** (בגרמנית: **Horst Niemack**;‏ 10 במרץ 1909 – 7 באפריל 1992) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה וקיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

נימאק נולד ב-10 במרץ 1909 בהנובר, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית, לאיש עסקים. הוא למד בבתי ספר תיכון בהנובר ובהילדסהיים וסיים את בית הספר התיכון. נימאק הצטרף לרייכסווהר ב-7 ביוני 1927, והצטרף לרגימנט הפרשים ה-18 בשטוטגרט – באד קנשטאט, שם שהה עד סוף ספטמבר 1933. לאחר מכן למד נימאק בבית הספר לפרשים בהנובר עד 30 בספטמבר 1936. במהלך תקופה זו פעל גם כחבר בנבחרת טורניר סוסים מקומית וזכה במספר רב של ניצחונות בטורנירי סוסים שונים. ב-1 באוקטובר 1936 הוצב נימאק ללמד בבית הספר לרכיבה ולנהיגה של הצבא בהנובר, שם הדריך עד לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה עד סוף ספטמבר 1939.

### מלחמת העולם השנייה

ב-1 באוקטובר 1939 מונה נימאק למפקד הפלוגה ה-3 של גדוד הסיור של הדיוויזיה ה-5, וב-1 באפריל 1940 מונה למפקד גדוד הסיור, עליו פיקד במערכה המערבית. על פעולותיו במערכה קיבל נימאק את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-13 ביולי 1940. לאחר מכן השתתף במערכה המזרחית עם גדודו, במהלכה התקדם נימאק על פני הניימן לאורלה באזור קבוצת ארמיות צפון. שם הצליח גדודו לעכב את היחידות הרוסיות לחמישה ימים ובכך למנוע פריצת דרך של האויב. במהלך פעולות הלחימה הללו נפצע נימאק קשה, וב-10 באוגוסט 1941 הוא קיבל את תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

ב-1 באוקטובר 1941, הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד קבוצת ההוראה ב-Panzertruppenschule II בפוטסדאם – קרמפניץ. הוא החזיק בתפקיד זה עד סוף ינואר 1943. ב-1 במרץ 1943 הועלה נימאק לדרגת אוברסט-לויטננט, ומונה למפקד רגימנט הפאנצרגרנדירים ה-26 החדש שהוקם בצרפת, אשר הושמד בעבר בקרב סטלינגרד. ב-1 באוקטובר 1943, נימאק מונה למפקד רגימנט הפאנצרפוזילירים גרוסדויטשלנד, איתו שירת בחזית המזרחית, וב-1 בינואר 1944 הוא הועלה לדרגת אוברסט.

הרגימנט לחם באזור קבוצת ארמיות דרום, שם קיבל נימאק את תוספת החרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-4 ביוני 1944. ב-24 באוגוסט 1944 נפצע שוב נימאק קשה מירי טנק או תותח נ"ט במשוריין שלו. ב-15 בינואר 1945, מונה נימאק למפקד דיוויזיית הפאנצר להר, איתה השתתף במתקפת הכושלת לשחרור כיס הרוהר. נימאק נפצע שוב קשה במרץ 1945, וב-1 באפריל 1945 הועלה לדרגת גנרל-מיור. הוא חווה את סוף המלחמה בבית חולים צבאי ביוטין ונלקח בשבי מלחמה על ידי הבריטים, ממנו שוחרר ב-24 ביוני 1947.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חזר לתשוקתו, לסוסים, ומשנת 1952 היה יושב ראש הוועד האולימפי הגרמני לרכיבה על סוסים. בשנת 1953 הוא קיבל את הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הצבאי הספרדי מגנרליסימו פרנקו על שירותיו לידידות הרכיבה הגרמנית-ספרדית. משנת 1954 היה נשיא מסדר מקבלי צלב האבירים. במהלך חימושה מחדש של הרפובליקה הפדרלית, נימאק הצטרף לבונדסוור כבריגדה-גנרל בכוחות השריון. ב-12 ביוני 1969 קיבל נימאק את צלב ההצטיינות הגדול של עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית מהנשיא הפדרלי היינריך ליבקה. הוא מת בצלה ב-7 באפריל 1992.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הורסט נימאק** בוויקישיתוף
* הורסט נימאק באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* הורסט נימאק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1035101793
* ISNI: 0000 0004 0868 577X
* VIAF: 301510150
* WorldCat: viaf-301510150

 |
**ארז אליאב** (נולד ב-13 בנובמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן.

קריירה
------

אליאב נולד בחולון והחל את הקריירה המקצוענית שלו במדי בית"ר חולון בליגה ג' בעונת 1997/1998. בשנת 2000 הוביל את בית"ר חולון לליגה ב', כאשר היה מלך שערי הקבוצה עם 14 שערים. בעונת 2000/2001 הוחתם אליאב בהפועל צפרירים חולון ששיחקה אז בליגת העל, ובגיל 23 ביצע קפיצה נדירה מהליגה השישית לליגה הבכירה בישראל.

לאחר שצפרירים חולון ירדה לליגה הלאומית עבר אליאב להפועל פתח תקווה לקראת עונת 2001/2002. אליאב השתלב טוב מאוד בקבוצה ושותף בכל משחקיה בליגה חוץ מאחד, ובעונה שלאחר מכן כבש ארבעה שערים, כולל בניצחונות על בני יהודה ומכבי נתניה שסייעו לקבוצה להישאר בליגת העל. בנובמבר 2003 נפצע ונעדר מהמגרשים לתקופה של יותר משנה.

בקיץ 2005 חתם אליאב במכבי תל אביב, אך כבר בחודש נובמבר חזר לשחק בהפועל פתח תקווה. אליאב פתח את עונה זו בצורה טובה, עם פנדל שסחט בדרבי נגד מכבי פתח תקווה, ושער מתוחכם שהבקיע נגד הפועל כפר סבא, אך היכולת המקצועית שהציג לאחר מכן לא הייתה משביעת רצון, ובסיום עונת 2005/2006 שוחרר מהקבוצה, לאחר שבסך הכל הופיע ב-93 משחקי ליגה במדיה, וכבש 6 שערים.

לקראת עונת 2006/2007 עבר אליאב להכח עמידר רמת גן, העולה החדשה לליגת העל, ובחודש ינואר עבר למכבי הרצליה. בעונה זו זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובסופה נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 29 בלבד, לאחר שסבל מפציעות חוזרות.

חייו האישיים
------------

אליאב נשוי בשנית ואב לחמישה ילדים. בשנת 2011 נולדה בתו, ובשנת 2014 נולדו לו תאומים. בשנת 2022 נולדה בתו השלישית.

ב-2018 נעצר בגין הפעלת חממה לגידול מריחואנה, ונזרו עליו 25 חודשי מאסר, מתוכם ריצה 18 חודשים בפועל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* עמוד השחקן במוזיאון הפועל פתח תקווה




1. ↑  אור אבולעפיה, ‏הימורים, חממת סמים וכלא: ההסתבכות של ארז אליאב, באתר ערוץ הספורט, 22 באפריל 2020
2. ↑  אלי סניור, ארז אליאב הוא החשוד בהפעלת חממה לגידול סמים, באתר ynet, 5 בנובמבר 2018
**לאוניד אוסיפוביץ' פסטרנק** (ברוסית: **Леонид Осипович Пастернак**;‏ 3 באפריל 1862 – 31 במאי 1945) היה צייר אימפרסיוניסטי רוסי-יהודי. אביו של הסופר בוריס פסטרנק.

חייו
----

לאוניד פסטרנק, שבלידתו ניתן לו השם יצחק לייב, היה הצעיר מבין ששת ילדיו של בעל בית מרזח יהודי מאודסה. לאוניד נמשך מילדותו לציור אך הוריו ניסו להניאו מכך ושכנעו אותו ללמוד רפואה, מקצוע אותו החל ללמוד בשנת 1881 באוניברסיטה של מוסקבה. 

לאוניד נשר מלימודי הרפואה לטובת לימודי משפטים אך גם את המקצוע הזה עזב ובשנת 1885 החליט להתמסר לאהבתו לציור. הוא נסע לגרמניה ולאחר שהשלים את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנות במינכן ב-1887, חזר לרוסיה ושירת שנתיים בצבא. בשנת 1889 החל בקריירת הציור ובאותה שנה נישא לרוזה קאופמן, פסנתרנית יהודייה רוסייה.

ההצלחה האירה פנים לצייר הצעיר באופן כמעט מיידי: בשנת 1892 הוצע לו להשתתף, לצד שלושה ציירים מפורסמים, באיור הרומן המונומנטלי של לב טולסטוי "מלחמה ושלום". על איוריו אלה זכה פסטרנק בפרס שהוענק לו ביריד העולמי של פריז בשנת 1900. בעקבות הכרותו של פסטרנק עם טולסטוי הוא הוזמן יחד עם אשתו וילדיו הקטנים להתארח באחוזתו של הסופר הדגול, יאסנאיה פוליאנה שליד טולה, שם הוא צייר פורטרטים רבים של הסופר הדגול. 

הבכור שבארבעת ילדיו של פסטרנק, בוריס, התרשם עמוקות מדמותו של טולסטוי וכשבגר היה עצמו לסופר מפורסם - בוריס פסטרנק, זוכה פרס נובל לספרות. ב"מכתבים מטולה", אחת מיצירותיו הראשונות, ניכרת השפעת חוויות הילדות שספג באחוזתו של טולסטוי בפאתי העיר טולה. 

לאוניד פסטרנק היה אחד הציירים הרוסים הראשונים שהצהיר שהוא אימפרסיוניסטי. ברוסיה של שלהי המאה ה-19 היה בהצהרה זו חידוש שמשך תשומת לב אל הצייר ששמו החל ללכת לפניו. בשנת 1905 נבחר להיות חבר באקדמיה המלכותית לאמנות. רוברט פלק היה בין תלמידיו. בשנת 1921 עזב פסטרנק את ברית המועצות, יחד עם אשתו ושתי בנותיו יוספינה ולידיה, ועבר לברלין. את אחרית ימיו בילה באנגליה שם המשיך לצייר עד ליומו האחרון. 

לאוניד פסטרנק נפטר באוקספורד ב-31 במאי 1945.

שתי יצירות של פסטרנק הובאו למוזיאון של בצלאל בשנת 1924. בשנת 1932 הוצגה בבצלאל תערוכה של כ-25 מיצירותיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאוניד פסטרנק** בוויקישיתוף
* לאוניד פסטרנק באתר מוזיאון הכט
* חמדה בן-יהודה, הצייר פרופסור פסטרנק, דואר היום, 12 ביולי 1932
* יעקב פיכמן, ליאוניד פסטרנק, דבר, 13 ביולי 1945
* לאוניד פסטרנק (1862-1945), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית הנכאת בצלאל, דואר היום, 14 בנובמבר 1924
2. ↑  תערוכת פסטרנק, דואר היום, 19 ביוני 1932  
תערוכת כבוד ליובל פסטרנק, דואר היום, 10 ביולי 1932

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266347905171
* BIBSYS: 90356453
* BnF: cb13596811m (data)
* CiNii: DA01528904
* GND: 11873945X
* ISNI: 0000 0001 1046 6937
* LCCN: n82057055
* NKC: xx0125209
* NLP: a0000003047779
* NTA: 070887152
* RKD: 62036
* SNAC: w6zw2gnj
* SUDOC: 061662011
* ULAN: 500025736
* VIAF: 24772845
* WorldCat: lccn-n82057055

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת משאיות צבאיות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ריאו (פירושונים).
משאית ריאו M35
משאית ריאו M809
**ריאו** הוא שם הנהוג בצהל לסדרה של משאיות צבאיות על שם אחת היצרניות - **REO Motor Car Company,** חברה אמריקנית ליצור כלי רכב. 

משאיות ״ריאו״ יוצרו לאורך השנים על ידי כמה יצרנים (ריאו, וייט, קייזר, AM General) בכמה דגמים: M35/34 (משאית 2.5 טון), M44 (משאית 2.5 טון משופרת) ומשאיות 5 טון - M39 ,M809 ו -M939. 

כל המשאיות דומות אלה לאלה במראן החיצוני, וכולן בעלות הנעה 6\*6. נתוני המשקל שלעיל מתייחסים למטען שהמשאית יכולה לשאת בסיפון האחורי, ולא למשקל הכלי או ליכולת הגרירה שלו. 

הדגמים הראשונים של משאיות ריאו יוצרו מאמצע המאה ה- 20 וחלקם מיוצרים עד היום. הם שווקו במפרטים וכוחות הנעה מגוונים: מנועי בנזין מתוצרת ריאו, מנועים של קונטיננטל AG, ומנועי דיזל מתוצרת קאמינס בנפח 8.3 ליטר).עם תיבות הילוכים ידניים או אוטומטיים, אורכי בסיסי גלגלים קצרים, רגילים וארוכים, אורכי סיפון מטען רגילים וארוכים, ומספר צמיגים בודד או כפול על הסרנים האחוריים. 

המשאיות הגיעו בדגמים של תאי נהג פתוחים סגורים וכפולים, מגוון סוגי דיגום ומתקון (ארגזי כלים, מטפים, גלגלים רזרביים וכו') ואיבזורים שונים (מנופים, ווי גרירה, כננות וכו'). 

משאיות ה-2.5 טון יוצרו בין 1955 ואמצע שנות ה-70, ה-M39 יוצרה עד לאמצע שנות השבעים, ה-M809 עד לאמצע שנות ה-80, וה-M939 מיוצרת עד היום (נכון ל-2023).
בשנת 2017 הודיע מנהל הרכש במשרד הבטחון על הוצאת משאיות הריאו משירות בצהל והחלפתן במשאיות האושקוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריאו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1185436057
* LCCN: n2004104360
* VIAF: 123360378
* WorldCat: lccn-n2004104360

 |

1. ↑  הודעת משרד הבטחון, באתר www.mod.gov.il
**נורה אבו שנב** (בערבית: **نورا ابو شنب**; נולדה ב-9 בדצמבר 1987) היא כדורגלנית ערבייה-ישראלית, המשחקת כבלמית, קשרית וחלוצה בהפועל קטמון ירושלים מליגת העל ובנבחרת ישראל.

קריירת מועדונים
---------------

אבו שנב נולדה בג'דיידה-מכר, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. שיחקה כדורגל כבר מגיל 6 עם הבנים בכפר. בגיל 16 הוזמנה להצטרף לקבוצת בנות סכנין, ובה שיחקה במשך 8 עונות רצופות בליגת הנשים. בעונת 2011/2012 עברה לשחק במכבי כישרונות חדרה ולאחר שנה עברה למכבי חולון ואף זכתה איתה בגביע המדינה באותה עונה.

בעונה הבאה עברה להפועל פתח תקווה ושיחקה בה 5 עונות רצופות.

בעונת 2018/2019 החלה לשחק במכבי חולון, ושימשה גם כקפטנית הקבוצה.

מאז 12/09/2022 משחקת בהפועל קטמון ירושלים (ליגת העל לנשים).

קריירת נבחרות
-------------

### פלסטין

אבו שנב הוזמנה ושיחקה בנבחרת פלסטין[דרוש מקור], כולל במשחק הידידות ב-2009 מול נבחרת ירדן לרגל השקת אצטדיון כדורגל ברמאללה.

### ישראל

את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ישראל ערכה אבו שנב מול נבחרת צרפת ב-14/09/2011, ובסך הכל רשמה 12 הופעות בנבחרת, כולל במשחק הידידות ב-2019 מול קבוצת צ'לסי האנגלית מליגת הפרמייר ליג לנשים, כשבמשחק נכחו 8,534 צופים ובכך נשבר שיא הצופים למשחק כדורגל נשים בישראל.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2015 אבו שנב לקחה חלק בקמפיין "להשאיר את הפוליטיקה מחוץ למגרש" של ההתאחדות לכדורגל ומשרד החוץ - כתגובה לניסיון נציגי הרשות הפלסטינית - להרחיק את ישראל מפעילות בינלאומית בפיפ"א.

בשנת 2017 נבחרה על ידי ועדה מיוחדת להצטרף לפרויקט של "הנבחרת לאחריות חברתית". מיזם משותף של אופ"א, ארגון הכדורגלנים הבינלאומי "פיפרו", ההתאחדות לכדורגל, וארגון "בועטים את הגזענות והאלימות מהמגרשים".

ב-2019 לקחה חלק פעיל במחאת השחקניות במסגרת "כדורגלניות עושות שינוי" לקידום מעמד כדורגל הנשים בישראל.

בהכשרתה היא מאמנת חדר כושר ו-Outdoor Fitness מבית הספר למקצועות הספורט בתל אביב, וכן מדריכת כדורגל מהמכללה האקדמית בווינגייט.

תארים
-----

**מכבי חולון**

* גביע המדינה: 2012/2013

**הפועל קטמון ירושלים**

* גביע אתנה: 2023/2024

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורה אבו שנב** בוויקישיתוף
* נורה אבו שנב, ברשת החברתית פייסבוק
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל באתר אופ"א
* נורה אבו שנב, כדורגל הנשים הוא כבר מזמן לא חוג, באתר ynet, 7 במרץ 2018
* הכירו את הנבחרת: נורה אבו שנב באתר youtube
* ליאור ברטל, ‏שוברת שוויון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 בנובמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאור ברטל, ‏"תנו לי פשוט לשחק": ראיון עם נורה אבו-שנב, שחקנית נבחרת ישראל בכדורגל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 בנובמבר 2019
2. ↑  איתי קאשי, ‏נורה אבו שנב האריכה חוזה בהפועל ירושלים, באתר ערוץ הספורט, 25 ביוני 2023
3. ↑  דף שחקנית, באתר מועדון אוהדים הפועל ירושלים
4. ↑  צור רוזנצוויג ויאיר צוקר, ‏נבחרת ישראל הפסידה 3:1 לצ'לסי, אלפים הגיעו למשחק, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 באוגוסט 2019
5. ↑  ‏כדורגלני ישראל: השאירו את הפוליטיקה מחוץ למשחק, באתר ספורט1, 21 במאי 2015
6. ↑  הנבחרת הלאומית לאחריות חברתית יוצאת לדרך
7. ↑  דרור שרון, ‏הבת שלכם רוצה להיות שחקנית כדורגל? המדינה מעדיפה שלא, באתר גלובס, 20 באוגוסט 2019
8. ↑  כדורגל חופים וכדורגל דשא - נשים
**מריה תרזה מאוסטריה** (בגרמנית: **Maria Theresia von Österreich-Toskana**; ‏21 במרץ 1801 - 12 בינואר 1855), הייתה בתו של פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואשתו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה.

ביוגרפיה
--------

מריה תרזה נולדה ב-21 במרץ 1801 בווינה, לפרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וללואיזה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה.

בשנת 1803 קיבל אביה פרדיננד את נסיכות הבוחר מזלצבורג, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות בוחר, ולאחר תקופה קצרה שודרגה נחלתו לדוכסות גדולה.

לאחר פירוקה של האימפריה הרומית הקדושה הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1810 צורפה לדוכסות העיר שוויינפורט.

ב-26 באוקטובר 1813 לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג, ביטל אביה את בריתו עם נפוליאון. ב-3 ביוני 1814 נחתמה אמנה בין אוסטריה לבוואריה, ולפיה צורפו שטחי הדוכסות לממלכת בוואריה, ואילו אביה קיבל בחזרה את השליטה בדוכסות הגדולה של טוסקנה.

ב-30 בספטמבר 1817 התחתנה מריה תרזה עם קרלו אלברטו, נסיך קריניאנו, ממנו נולדו לה 3 ילדים.

בשנת 1831 מת קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה ללא ילדים, ובעלה הוכתר כקרלו אלברטו, מלך סרדיניה. במרץ 1849 התפטר בעלה קרלו אלברטו מתפקידו, בשל כישלון צבאי מחפיר במלחמה נגד האוסטרים בקרב נובארה, ובנה עלה לשלטון במקומו כויטוריו אמנואלה השני, מלך סרדיניה.

בשנת 1851 חזרה מריה תרזה לאיטליה, וב-12 בינואר 1855 מתה בארמון המלכותי בטורינו.

משפחתה
------

ב-30 בספטמבר 1817 התחתנה מריה תרזה עם קרלו אלברטו, מלך סרדיניה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:

* ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה (1820–1878), התחתן עם אדליידה מאוסטריה.
* פרדיננדו, דוכס ג'נובה (1822–1855), התחתן עם אליזבת, נסיכת סקסוניה.
* מריה כריסטינה, נסיכת סבויה (1826–1827).

אילן יוחסין
-----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה |   | מריה תרזה, קיסרית אוסטריה |  | קרלוס השלישי, מלך ספרד |   | מריה אמליה מסקסוניה |
|   |   |   |   |
|  |  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה |   | מריה לואיסה, נסיכת ספרד |   | פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות |   | מריה קרולינה מאוסטריה |   |
|   |   |   |   |
|  |  |  |   |   |  |  |  |  |  |  |  |   |   |
|
|   |   | פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה |   |   |   |   |   | לואיזה מנאפולי וסיציליה |
|   |   |   |   |   |   |
|  |  |  |  |  |  |  |   |   |
|
|  |  |  |  |  |  | **מריה תרזה מאוסטריה** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה תרזה מאוסטריה** בוויקישיתוף
* מריה תרזה מאוסטריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 12471482X
* ICCU: TO0V423737
* ISNI: 0000 0000 5464 1285
* LCCN: nr97015628
* NLP: a0000003754971
* VcBA: 495/67388
* VIAF: 42778702
* WorldCat: lccn-nr97015628

 |
המונח "רוקט" מפנה לכאן. לערך העוסק בקטר הראשון, ראו ג'ורג' סטיבנסון.

**בן-חרדל מצוי** (שם מדעי: *Eruca sativa*), נקרא גם **רוֹקֶט** (מצרפתית: Roquette) או **ארוגולה** (Arugula), הוא צמח חד-שנתי ממשפחת המצליבים.

מאפייני המין
------------

גובהו של הצמח הוא בין 20 ל-100 ס"מ, עליו מפורצים ובעלי 4 עד 10 אונות קטנות ואונה אחת גדולה יותר בסופם. לפרחיו מבנה אופייני למצליבים, בקוטר של 2 עד 4 ס"מ מסודרים באשכול מתארך. צבע הפרחים צהוב או קרם וסימנם הבולט הוא היותם מעורקים בסגול. המאפיין העיקרי המבדיל את המין ממינים דומים לו, כמו צנון הבר וכרוב החוף, הוא "מקור" בקצה התרמילים שלו.

הצמח נפוץ באזור הים התיכון ממרוקו ופורטוגל במערב ועד ירדן וטורקיה במזרח. בישראל הצמח נפוץ מצפון ים המלח, לאורך בקעת הירדן עד לדרום הגולן.

הצמח אכיל ומשמש כירק עלים. הוא עשיר בוויטמין C ואשלגן. כיום הוא מתורבת ונמכר בכמויות גדולות באופן מסחרי, גם בארצות הרחוקות מבית הגידול הטבעי שלו.

לצמח יש טעם חרדלי חריף. משתמשים בו בעיקר לסלט, בדרך כלל עם ירקות נוספים בשל טעמו. כמו כן, משתמשים בו מבושל בפסטה, מאכלי בשר ופיצה. באזור נאפולי מייצרים ממנו משקה אלכוהולי בשם רוקולינו המשמש כדיז'סטיף.

יש המזהים [דרוש מקור] את הצמח עם אורות המקראי (מלכים ב' ד' ל"ט).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בן-חרדל מצוי** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Eruca vesicaria subsp. sativa** |

* בן-חרדל מצוי, טיולי
* בן-חרדל מצוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |
| --- |
| * בן-חרדל מצוי, באתר ITIS (באנגלית)
* בן-חרדל מצוי, באתר NCBI (באנגלית)
* בן-חרדל מצוי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
* בן-חרדל מצוי, באתר Tropicos (באנגלית)
* בן-חרדל מצוי, באתר GBIF (באנגלית)
* בן-חרדל מצוי, באתר The Plant List (באנגלית)
* בן-חרדל מצוי, באתר IPNI (באנגלית)

	+ ערוגת רוקטערוגת רוקט
 |
**איגוד ישיבות ההסדר** הוא ארגון ישראלי שנוסד בשנת תשל"ה (1975), ומאגד את רוב ישיבות ההסדר מול צה"ל ומשרד הביטחון.

היסטוריה
--------

האיגוד הוקם בשנת תשל"ה (1975) על ידי מספר ראשי ישיבות ועל ידי יעקב דרורי, שהיה רמ"ט הארגון הראשון, במטרה להקים ארגון שיייצג את כל ישיבות ההסדר במגעים ודיונים על השירות הצבאי וזכויות החיילים הדתיים מול צה"ל ומשרד הביטחון, וייצג את הישיבות מול הציבור ובתקשורת.
הארגון שם לו למטרה להקים ישיבות רבות המשלבות לימוד תורה עם שירות צבאי משמעותי, לגדל בני תורה ותלמידי חכמים לתורה, יראת ה', ואהבת העם והארץ.

בשנת תשנ"ה (1995) קיבל הארגון פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. את הפרס קיבל בשם הארגון הרב חיים יעקב גולדוויכט, שהקים את ישיבת ההסדר הראשונה, ישיבת כרם ביבנה.

כיום רמ"ט האיגוד הוא אורי פינסקי, ולפניו רמ"טי האיגוד היו מולי יסלזון, איתן עוזרי. הרב דוד סתיו היה בעבר דובר הארגון, והרב זאב קרוב היה אחד מראשי הארגון בשנות הקמתו ודוברו בין השנים תשע"ג-תשע"ה.

הדמות המוכרת באיגוד הוא הסמנכ"ל אליעזר דויטש המכונה "לייזו". שמטפל בקשר עם הצבא ובפניות הפרט של התלמידים.

החל משנת ה'תשע"ג, האיגוד מוציא את כתב העת 'אסיף', המאגד מאמרים תורניים של תלמידי ורבני ישיבות ההסדר. כמו כן, מפעיל האיגוד את ספריית אסיף, ובה נמצאים אלפי מאמרים שנכתבו בישיבות ההסדר לאורך השנים.

יו"ר מועצת האיגוד היה, עד לפטירתו בשנת ה'תשפ"ג, הרב חיים דרוקמן. כיום במועצת הארגון חברים נציגי ראשי הישיבות הרבנים יהושע ויצמן, צבי קוסטינר, שמואל הבר, שלמה רוזנפלד, דוד פנדל, אייל גריינר, יואל מנוביץ, חיים וולפסון ויוסי אלפסי.

משרדי הארגון ממוקמים ברחוב רבי עקיבא בלוד.

קריאות ציבוריות
---------------

בשנת תשפ"א, לאחר תקיפת הרב אליהו מאלי ביפו, פרסם האיגוד מכתב לראש הממשלה בנימין נתניהו, לשר הביטחון בני גנץ ולשר לביטחון פנים אמיר אוחנה, בו הוא קרא לפעול להרתעה ביפו וברחבי הארץ.

בשנת 2021 פרסם הארגון מכתב לראש הממשלה נפתלי בנט, יחד עם איגוד הישיבות הגבוהות, נגד הפסקת הסבסוד לילדי אברכים.

ראו גם
------

* איגוד הישיבות הגבוהות
* ועד הישיבות
* אסיף, כתב העת של איגוד ישיבות ההסדר
* ספריית אסיף

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של איגוד ישיבות ההסדר
* איגוד ישיבות ההסדר, ברשת החברתית פייסבוק
* איגוד ישיבות ההסדר, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אודות, באתר איגוד ישיבות ההסדר
2. ↑  קובי נחשוני, הרב זאב קרוב הלך לעולמו, באתר ynet, 17 בינואר 2018
3. ↑  דביר עמר, לבקשת צה"ל: גיוס אוגוסט בהסדר יוקדם למרץ הקרוב, באתר ערוץ 7, 5 בפברואר 2024
4. ↑  יהונתן גוטליב, מנכ"ל איגוד ישיבות ההסדר אורי פינסקי: "לא יכול להיות שיהודי יצטרך לפחד ביפו", באתר ערוץ 7, 21 באפריל 2021
5. ↑  גיא עזרא, ‏ראשי הישיבות הציוניות במכתב חריף לנפתלי בנט, באתר "סרוגים", 8 ביולי 2021
6. ↑  איגוד הישיבות נגד החרגת הציונות הדתית מגזירות ליברמן, באתר ערוץ 7, ד' באב תשפ"א

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308636405171
* VIAF: 136581209
* WorldCat (עם VIAF): 136581209

 |
**הנס אהרונסון** (בגרמנית: **Hans Aronson**;‏ 28 בנובמבר 1865, קניגסברג- 8 במרץ 1919, דרזדן) היה רופא ובקטריולוג גרמני-יהודי. פיתח תרופות שונות ומייסד "קרן אהרונסון"

ביוגרפיה
--------

הנס הארונסון נולד בקניגסברג. הוא למד רפואהשם ובברלין. בשנת 1886 הנס אהרונסון סיים את עבודת הדוקטורט בהדרכת פאול ארליך. תקופה מסוימת הוא עבד במחלקת ילדים של בית החולים בברלין. בשנת 1893 מונה למנהל מחלקת הבקטריולוגיה החדשה בחברת התרופות Schering AG. בתפקיד זה הוא הצליח לארגן לראשונה ייצור תרופה נגד דיפתריה (תוך שימוש במחקרים של אמיל אדולף פון ברינג והרחבתם). בשנת 1902 הנס אהרונסון פיתוח תרופה נגד streptococcus.

בשנת 1909 הוא עזב את התפקיד אך המשיך במחקרים לפיתוח תרופות חדשות.

הנס אהרונסון נטמן בבית הקברות היהודי בווייסנזה.

### פרס אהרונסון

לאחר מותו אהרונסון הוריש חלק גדול מהנכסים שלו להקמת "קרן אהרונסון" המעניקה פרס בתחום מיקרוביולוגיה ואימונולוגיה מוענק פעם בשנתיים ב-8 במרס..

הענקת הפרס החלה בשנת 1921 והוא הוענק בין היתר לאוגוסט פון וסרמן, קרל לנדשטיינר וגרהרד דומק.

בשנת 1969, גאורג הנברג, שהיה יו"ר הוועדה שמעניקה את הפרס העביר את זכות הענקת הפרס לעיריית ברלין.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117663042
* ISNI: 0000 0000 1049 9424
* VIAF: 303428866
* WorldCat: viaf-303428866

 |
**קסרנבא** (בערבית: **قصرنبا**, בתעתיק מדויק: **קצרנבא**, הגייה: **קְסַ֫רְנַבַּא**, הגייה מקומית: **אְסַ֫רְנַבַּא**) הוא כפר לבנוני בנפת בעלבכ במחוז בעלבכ-אלהרמל.

אטימולוגיה
----------

השם קסרנבא מורכב משתי מילים: קצר (قصر) שפירושו ארמון ונָבּו (نبو) שהיה שמו של אל אשורי עתיק ששמו נמצא חקוק על אחד השרידים הארכאולוגיים שנמצאו בכפר.

גאוגרפיה
--------

הכפר ממוקם למרגלותיהם המזרחיים של הרי הלבנון, בגובה 1,210 מטר מעל פני הים, כ-25 קילומטר דרומית-מערבית לבעלבכ וכ-65 קילומטר מזרחית לביירות. שטחו 4 קמ"ר.

אוכלוסייה
---------

בשנת 2014 גרו בכפר 2,611 מבוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני. רוב התושבים הם שיעים ומיעוטם נוצרים.

המשפחות השיעיות הגדולות: חיידר (حيدر), אחמד (أحمد), ח'יר א-דין (خير الدّين), דיראני (ديراني).

המשפחות הנוצריות הגדולות: תוויני (تويني), עלם (علم).

מבצע "עוקץ ארסי"
----------------

בשנת 1986 נפל הנווט רון ארד בשבי בלבנון. על פי המידע שהיה בידי המודיעין הישראלי, מוסטפא דיראני, תושב קסרנבא, היה מעורב וידע על קורותיו של רון ארד ומקום שביו.
ב-21 במאי 1994, במבצע פשיטה של סיירת מטכ"ל, נחטף מוסטפא דיראני מביתו והובא לחקירה בישראל. המבצע נקרא "עוקץ ארסי".

דיראני לא חשף בחקירתו מידע חדש על רון ארד ובשנת 2004 הוחזר ללבנון.

ארמון הבנות
-----------

 **ארמון הבנות** בקסרנבא
במרכז הכפר בולטים שרידי מקדש אבן גדול ועתיק שנקרא "ארמון הבנות" (قصر البنات). המקדש נחשב למקדש השני בגודלו אחרי בעלבכ. בנייתו מתוארכת לתקופה הרומית והוא נבנה על שכבות עתיקות יותר. ישנם ארכאולוגים הסבורים שהמקדש נבנה על גבי מקדש יווני מוקדם יותר. המקדש הוא עוצב בסגנון אנטה (אנ') והאכסדרה הקדמית שלו מורכבת מארבעה עמודים ענקים ושני תומכים. מעל כל עמוד יש אבן כותרת בסגנון קורינתי. הכניסה למקדש היא דרך גרם מדרגות חצוב בסלע הכולל כעשרים מדרגות המובילות לחצר המקדש. מחוץ למקדש ישנו מזבח נפרד. החלקים שנפלו מהחזית המשולשת של המקדש נאספו והונחו על הקרקע בצורתם המקורית. על הכרכוב העליון, יש פסל של גבר מזוקן ומעליו כתוב בלטינית: Nonianus וייתכן שזו הנצחה לכומר שבנה את המקדש.

סמוך למקדש נמצאת מחצבת אבן שממנה ככל הנראה חצבו הרומאים את האבנים לבניית המקדש ולבניית מבנים נוספים בסביבתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסרנבא** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑   התוכנית התיעודית "ארצי", העיירה קסרנבא, פרק 26 (البرنامج الوثائقي بلادي بلدة قصرنبا الحلقة 26), סרטון באתר יוטיוב, מכוון לנקודה שבה הקריינית הוגה את שם המקום
2. ↑   בואו אחריי לכפר קסרנבא שבבקאע (Follow Me to the Village of Qsarnaba, Bekaa), סרטון באתר יוטיוב, מכוון לנקודה שבה מרואיינת הוגה את שם המקום
3. 1 2 3  ريم قمر - רים קמר, اكتشِف قصر البنات في قصرنبا... من المعابد الأنيقة في سهل البقاع, annahar, ‏20-06-2021
4. ↑  "معلومات عن بلدة قصرنبا - Qsarnaba... لسنة ٢٠١٤". *إعْرَفْ لبنان* (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2022-11-29. נבדק ב-2023-12-16.
5. 1 2 3  موسوعة قرى ومدن لبنان - طوني مفرج - کتابخانه مدرسه فقاهت, lib.eshia.ir
6. ↑  רונן ברגמן, **מדינת ישראל תעשה הכל**, כנרת זמורה ביתן, 2009, עמ' 386-380.
7. ↑  היחידות המובחרות של צה"ל, באתר Israel Defense, ‏2011-05-19
8. ↑  לא ידוע מקור השם
9. ↑  بقاعنا, قصر البنات.. معبد روماني يستحق الزيارة, بقاعنا, ‏2021-07-05 (בערבית)
שופינג במרכז מסחרי בטורונטו, קנדה
אנשים בוחנים בגדים בחנות בגרמניה, 1972
רשימת קניות בכתב יד על פתק בצורת חץ
**שׁוֹפִּינְג** (באנגלית: **Shopping**‏, בתרגום מילולי: קניות) הוא תהליך של בחינת ובחירת מוצרים ושירותים שמציעים מוכרים וקמעונאים שונים, במטרה לרכוש אותם. שופינג נחשב לפעילות כלכלית וכן לפעילות פנאי נפוצה.

עבור חלק מהאנשים, שופינג נחשב לפעילות בילוי או הסחת דעת, בה האדם מבקר במגוון חנויות מתוך כוונה לרכוש מוצרים. עבור אחרים, שופינג נחווה כמטרד או כורח.

"שופינג חלונות ראווה" (window shopping) הוא כינוי לפעילות בה אנשים מבקרים בחנויות שונות ומביטים במוצרים המוצגים בחלונות הראווה שלהן, אך ללא כוונה לרכוש אותם מיד, אלא למשל כדי להעביר את הזמן שבין פעילויות אחרות שלהם, או במטרה לתכנן רכישה עתידית של מוצרים.

בערים רבות קיימים אזורי מסחר נרחבים בהם אנשים עורכים שופינג. לעיתים מוקמים מרכזים מסחריים המרכזים מספר חנויות ועסקים במבנה אחד. דוגמאות למרכזים מסחריים בעולם הן קניונים, כיכר מרכזית בעיר, שווקים ובאזארים.

בתקופות מסוימות לאורך השנה ניכרת עלייה בפעילות השופינג של אנשים, במיוחד לקראת החגים ובמהלכם. תקופת שופינג ידועה היא "שופינג חג המולד", המתרחשת מחודש אוקטובר ועד לאחר חג המולד, החל בסוף דצמבר.

התמכרות לקניות
--------------

 ערך מורחב – **התמכרות לקניות**  

בעוד הנאה מזדמנת מקניות נחשבת לפעילות נורמטיבית, שופינג בתדירות גבוהה מדי ושלא לצורך, עלול להעיד על התמכרות. ישנם מספר סימנים שעשויים להעיד על התמכרות, במיוחד כאשר הם מגיעים במקביל, וביניהם: איבוד שליטה – כאשר אדם מביע רצון להפסיק ואיננו מסוגל; העלאה של סף הריגוש – דוגמת קנייה בהיקף הולך וגדל, או בתדירות הולכת וגדלה, כדי להגיע למידת הריגוש שבעבר הושגה באמצעות קנייה צנועה יותר; סימני גמילה כמו חוסר נחת ו"קריז" אם רכישה שמעוניין בה טרם הושלמה; כאשר השופינג מסב נזק או גורר הזנחה של תחומי חיים אחרים.

חוקרים ומטפלים שונים מעריכים את שיעור ההתמכרות במקומות שונים בעולם בסביבות 8-1%, כאשר שנשים נמצאות בסיכון גבוה יותר להתמכרות.

מטפלים שונים מעריכים כי עבור המכורים לקניות, משמש השופינג כהקלה על כאב, סבל או חוסר נחת איתו הם מתמודדים. לפיכך קנייה כתגובה למצוקה נפשית היא סימן אפשרי להתמכרות או לחיבור הקניות לצורך רגשי.

נמצאו מתאמים בין התמכרות לקניות לבין הפרעות נפשיות שונות. מעט מחקרים מבוקרים בחנו את יעילותן של תרופות, ואין עדויות מספקות לכך שהתרופות שישנן, נכון לשנת 2016, בעלות השפעות משמעותית.

ראו גם
------

* תרבות הצריכה
* פרדוקס הבחירה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שופינג** |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **שופינג** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שופינג** |

* קניות, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריאל קור, זיהוי התמכרות ודרכי התמודדות, באתר המרכז הישראלי להתמכרויות, ‏24/05/2022
2. 1 2 3  לי סיביליה‏, האם אתם מכורים לקניות? כ-6% מהאוכלוסיה מוגדרים "בסיכון", באתר וואלה!‏, 3 בנובמבר 2021
3. 1 2 3  אביב ויינשטיין, Chapter 98 - Compulsive Buying—Features and Characteristics of Addiction, ‏29 April 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538955405171
* BnF: cb11941814t (data)
* GND: 4013874-4
* LCCN: sh85121778
* LNB: 000090068
* NARA: 10644578
* NKC: ph123162

 |
**הכנסייה באלוני אבא** היא כנסייה אוונגלית(אנ'), השוכנת במרכז המושב אלוני אבא.

היסטוריה
--------

הכנסייה הוקמה בשנת 1916, בידי תושבי המושבה הטמפלרית ולדהיים, לאחר שחלק מהטמפלרים שבו אל חיק הכנסייה הלותרנית. במהלך מלחמת העולם השנייה הביעו הטמפלרים את תמיכם בשלטונו של היטלר ובגרמניה הנאצית. הבריטים חששו שיפעלו נגדם צבאית מתוך תמיכה זו, וגירשו את הטמפלרים מהארץ. רוב הטמפלרים גורשו לאוסטרליה והשאר לאירופה ולאסיה. המקום שימש ככנסייה עד סוף שנות החמישים, עם גירוש אחרוני הטמפלרים.

באפריל 1948 נכבשה המושבה בידי מתיישבים יהודים. לאחר הקמת המושב אלוני אבא בשנת 1955 שופצה הכנסייה. המבנה שימש כבית תרבות מאותה שנה ועד לשנת 1971 ולאחר מכן נזנח והפך למרכז בילוי בעבור בני נוער.

בשנת 2011 הוחלט לשפץ את המבנה ולהכשירו כמקום לעריכת הופעות וקונצרטים. ההחלטה לשפץ את הכנסייה זכתה לברכת שגריר גרמניה בישראל.

עיצוב
-----

הכנסייה עוצבה בסגנון נאו-גותי, והאבנים להקמתה נחצבו בנחל ציפורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הכנסייה באלוני אבא** בוויקישיתוף
* שימור הכנסייה באלוני אבא, Facebook
* קובי פליישמן, אלוני אבא ובית לחם הגלילית, למטייל
* הכנסייה באלוני אבא, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  הכנסייה "הטמפלרית" באלוני אבא תשוקם בסיוע גרמניה
2. 1 2  יוצאים לסיור: בעקבות הטמפלרים של הגליל
3. ↑  הכנסייה האוונגלית באלוני אבא
4. ↑  היסטוריה באלוני אבא: מתחילים לשקם את הכנסייה הטמפלרית הוותיקה ביישוב
5. ↑  ישו לא גר יותר באלוני אבא
**הוקון אריקסון** (בנורדית עתיקה: **Hákon Eiríksson**, בנורווגית: **Håkon Eiriksson**;‏ 998 – 1030) היה רוזן לאדה ומלך נורווגיה כמלך ואסל של קנוט הגדול.

הוקון אריקסון היה בן לשושלת של שליטים נורווגים מחלקה המזרחי של טרונדהיים הגובל בפיורד טרונדהיים. הוא היה בנו של אריק הוקונסון, שהיה שליט נורווגיה ורוזן נורת'מבריה. מקובל לחשוב שאמו הייתה גית'ה, בתם של סוון הראשון, מלך דנמרק ושל זיגריד, אחותו למחצה של המלך קנוט. לאחר קרב סבולדר, הפך אריק הוקונסון יחד עם אחיו, סוון הוקונסון, להיות מלך נורווגיה כוואסל של סוון. ב-1014 או 1015 עזב אריק הוקונסון את נורווגיה והצטרף לקנוט במסע הכיבושים שלו באנגליה. הרוזנות הצפונית של נורת'מבריה ניתנה על ידי קנוט לאריק לאחר שהוא זכה בשליטה בצפון. אריק נותר רוזן נורת'מבריה עד למותו בזמן כל שהוא בין השנים 1023 – 1033.

כיורשו של אביו בנורווגיה, משל הוקון אריקסון כואסל של מלך דנמרק בין השנים 1012 –1015, כשאינר תמברסקלפיר משמש לו כיועץ ודודו, סוון משל בחלק מנורווגיה כווסאל של מלך שוודיה. לאחר כמה שנות היעדרות באנגליה, שם הוא לחם נגד הדנים, שב אולף האראלדסון לנורווגיה ב-1015 והכריז על עצמו כמלך והבטיח את תמיכתם של מלכי המשנה של האזורים ההרריים. ב-1016 הביס אולף את סוון הוקונסון בקרב נסייר (Nesjar), שלאחריו נמלט הוקון אריקסון לאנגליה, שם הוא התקבל יפה אצל המלך קנוט שהעניק לו את התואר רוזן וורסטר. לאחר קרב הלגה התלכדו האצילים הנורווגים מאחורי קנוט.

הוקון אריקסון היה שליט ממלכת האיים (Suðreyjar, האיים ההברידיים, איי קלייד והאי מאן) בין השנים 1016 – 1030. ב-1028 שב הוקון להיות שליט נורווגיה כוואסל של קנוט. הוא מת ב-1029 או 1030.

קישורים חיצוניים
----------------

* הוקון אריקסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2807 0351
* LCCN: n85108932
* NTA: 069894744
* VIAF: 8816201
* WorldCat: lccn-n85108932

 |
אדמת הפסיעה של השטן ב-5 במאי 2007

**אדמת הפסיעה של השטן**
(למפת קרוליינה הצפונית מוגדלת)ראליראלי
שארלוטשארלוט
גרינסבורוגרינסבורו
פאייטווילפאייטוויל
וילמינגטוןוילמינגטון
גרינווילגרינוויל
**וירג'יניה**
**טנסי**
**קרוליינה  
הדרומית**
**ג'ורג'יה**
**האוקיינוס  
האטלנטי**אדמת הפסיעה של השטן**אדמת הפסיעה של השטן**(למפת קרוליינה הצפונית רגילה)ראליראלי
שארלוטשארלוט
גרינסבורוגרינסבורו
פאייטווילפאייטוויל
וילמינגטוןוילמינגטון
גרינווילגרינוויל
**וירג'יניה**
**טנסי**
**קרוליינה  
הדרומית**
**ג'ורג'יה**
**האוקיינוס  
האטלנטי**אדמת הפסיעה של השטן**אדמת הפסיעה של השטן**
**אדמת הפסיעה של השטן** (באנגלית: **Devil's Tramping Ground**) הוא שמה העממי של חלקה עגולה ושוממת, בקוטר של כ־12 מטרים, המצויה באחד היערות בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית. במאה השנים האחרונות, לפחות, לא צומח דבר בחלקה.

מיתוסים ואגדות אורבניות
-----------------------

אגדות אורבניות רבות מיוחסות למקום זה בקהילות המקומיות שקרובות אליו. הן כוללות היעלמות של חפצים המונחים בעיגול במהלך הלילה, וחוויות מוזרות אשר קורות לאלו הנשארים במקום בשעת לילה. האגדות מספרות כי זהו המקום בו השטן עצמו עולה מן הגיהנום, ובו הוא "פוסע במעגלים, זומם תוכניות רשעות חדשות וצרות למין האנושי". כך כתב בשנת 1949 ג'ון ויליאם הארדן (1985–1903), תושב גרינסבורו שבצפון קרוליינה, שהוא במקצועו כתב, תחקירן, עורך, סופר, יועץ לממשלת צפון קרוליינה, ומייסדה של חברת יחסי הציבור הראשונה במדינה. הארדן הוסיף ואמר: "ככל הידוע, נפש אדם לא נשארה במקום למשך הלילה על-מנת להפריך טענה זו". אך למעשה אנשים נשארו לישון במקום במשך הלילה, ללא כל הפרעה.

ראו גם
------

* משולש ברמודה

קישורים חיצוניים
----------------

* מסע מתועד ל"אדמת הפסיעה של השטן".

הערות שוליים
------------

1. ↑
**הוקון זיגורדסון** (בנורווגית: **Haakon Sigurdsson**, היה ידוע גם בכינוי **הוקון רחב הכתפיים** - Haakon Herdebrei;‏ 1147 – 7 ביולי 1162) היה מלך נורווגיה מ-1157 ועד מותו תחת השם **הוקון השני** בתקופת מלחמת האזרחים הנורווגית.

חייו
----

הוקון נולד כבנו הבלתי חוקי של זיגורד השני. ב-1157 הוא נקבע כיורשו של דודו, אייסטיין השני, שהיה מלך שותף יחד עם אחיו, אינגה הראשון ואביו של הוקון. לאחר מותם של אייסטיין וזיגורד היה אינגה לשליט היחיד של נורווגיה.

תומכיהם לשעבר של זיגורד השני ושל אייסטיין השני התלכדו מאחורי הוקון וחידשו את מאבקם נגד אינגה בהנהגתו של זיגורד הברדסון מהדמרק. ב-3 בפברואר 1161 הובס אינגה ונהרג בשעה שהוביל את אנשיו לקרב נגד הוקון השני ליד אוסלו, לאחר שרבים מאנשיו בהנהגת גודרד אולפסון, ערקו לצדו של הוקון.

ב-7 ביולי 1162 נהרג הוקון השני בקרב סקן, לא הרחק מואויה שברומסדל. לאחר מותו של אינגה התלכדו תומכיו מאחורי האציל ארלינג סקקה ובנו, מגנוס החמישי, שירש את כסאו של הוקון השני.

מלחמת האזרחים
-------------

מלחמת האזרחים הנורווגית התמשכה על תקופה של 110 שנים. היא החלה עם מותו של זיגורד הראשון ב-1130 והסתיימה ב-1240 עם מותו של הדוכס סקול בורדסון. במהלך תקופה זו התנהלו כמה עימותים מוגבלים ברמות שונות של עצימות. הרקע לעימותים אלו היו סדר הירושה הנורווגי שהיה לא ברור, המצב החברתי והמאבק בין המלך לבין הכנסייה. במלחמה זו היו שתי סיעות שבתחילה לא היו ידועות בשמם, אך בסופו של דבר הן כונו ה"בגלר" וה"בירקביינר". סיעות אלו נסמכו בדרך כלל על מנהיג בובה שהיה בן למשפחת המלוכה או טוען לכתר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוקון השני, מלך נורווגיה** בוויקישיתוף
* הוקון השני, מלך נורווגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**תריסנית חלקה ניו זילנדית** (שם מדעי: ***Dipturus innominatus***) היא מין של דג סחוס ממשפחת התריסניתיים, החי במי האוקיינוס השקט שלחופי ניו זילנד בעומק 15 עד 1,300 מטרים מפני הים.

תריסנית זו בעלת שוליים משולשים עם חוטם מוארך וסנפירי חזה רחבים ומעוינים עם סנפירי שת מעוגלים וקטנים יותר. הזכרים קטנים יותר מהנקבות ויכולים להגיע עד לאורך 93 סנטימטרים בעוד הנקבות הגדולות יכולות להגיע לאורך 113 סנטימטרים ואף לאורך 158 סנטימטרים ומשקל של 70 קילוגרם. נטען אף לא הוכח שהם יכולים להגיע גם לאורך 240 סנטימטרים. צבע התריסנית אפור כהה עם כתמים כהים וצידם התחתון אפור בהיר עד לבן. הם בעלי עור נוקשה וישנם דוקרנים סביב הזנב.

התריסנית שוכנת סמוך לקרקעית הים ומדפי יבשה עד לעומק 1,300 מטרים מפני הים, לרוב בעומקים. היא נמצאת בעיקר סביב חופי ניו זילנד ואיי סנארס ומספר מדפי יבשה בקרבתם במים הממוזגים של דרום האוקיינוס השקט.

התריסנית מחטטת בבוץ הימי בחיפוש אחר סרטנים שונים ודגי גרם כמו בקליים. היא עצמה יכולה להיטרף בידי כלבי ים שונים. היא גם נידוגה בידי האדם וכן נתפסת ברשתות. עם זאת היא איננה בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תריסנית חלקה ניו זילנדית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  תריסנית חלקה ניו זילנדית באתר הרשימה האדומה של IUCN