recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**כִּתְמִית צְפוֹנִית** (שם מדעי: *Melitaea collina*, שם קודם: **נימפית צפונית**) הוא פרפר נדיר ממשפחת הנימפיתיים הנפוץ רק במזרח התיכון. בישראל הוא מעופף רק בגליל העליון ובחרמון, ישראל היא גבול תפוצתו הדרומי.

במרץ 2009 הוכרז המין כפרפר מוגן בישראל, כחלק מ-14 מיני פרפרים שהוכרזו כמוגנים בהתאם לחוק.

הכתמית הצפונית מקימה דור אחד בשנה ומשוער שצמחה הפונדקאי הוא הקרקפן.

תיאור
-----

מוטת כנפיו של הזכר נעה בין כ-15 עד 17 מ"מ, ושל הנקבה בין 17 ל-19 מ"מ. המין דומה מאוד בצורתו לנימפית ירושלים, עקב הדמיון הרב הוא הוגדר בקרב חוקרי הפרפרים הראשונים לאחר גילויו כתת-מין של נימפית ירושלים. ההבדלים העיקריים בין מין זה לנימפית ירושלים, הם: הכתמית הצפונית קטנה יותר, בכנפה האחורית של הכתמית הצפונית ישנה שורת ריבועים (בשונה מנימפית ירושלים שבעלת שורת עיגולים) וברצף הקישוטים שעל כנפה הקדמית של הכתמית הצפונית.

תפוצה ומרחב מחיה
----------------

תפוצתו של המין היא בסוריה, דרום טורקיה, לבנון ועיראק. ישראל היא גבול תפוצתו הדרומי. ניתן למצוא בימים האחרונים של חודש מרץ ובימיו הראשונים של אפריל, את הפריטים הבוגרים הראשונים של הדור בצפון הגליל המערבי.

לקריאה נוספת
------------

* דובי בנימיני, **מדריך הפרפרים בישראל**, כתר, 1990, עמ' 126–127.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כתמית צפונית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "נימפית צפונית". *מן השדה*. 2014-06-08. נבדק ב-2017-10-01.
2. ↑  מתנה לחג האביב: לראשונה הוכרזו פרפרים כערכי טבע מוגנים באתר רשות הטבע והגנים
3. 1 2 3  דובי בנימיני, **מדריך הפרפרים בישראל**, כתר, 1990
**הבחירות הכלליות ביפן 1979** נערכו על רקע פיזור בית הנבחרים של יפן על ידי ראש הממשלה מסיושי אוהירה ב-7 בספטמבר. הסיבה לפיזור הייתה נעוצה בעובדה שהמפלגה הליברלית-דמוקרטית, אותה הוביל ראש הממשלה, החזיקה ב-249 מתוך 511 המושבים בבית הנבחרים, ואוהירה ביקש להשיג למפלגתו רוב של 271 מושבים.

באותה עת הייתה נתונה יפן בגרעון תקציבי עמוק, ואוהירה הכריז לפני הבחירות על כוונתו להעלות הצעת חוק בנושא אימוץ מס קנייה חדש על מנת לבלום את המשך הגרעון. על אף שסקרים מוקדמים הצביעו על תמיכה נרחבת במפלגה הליברלית-דמוקרטית, במהלך הבחירות התברר שהציבור היפני אינו תומך במס החדש, ושאף אין הסכמה לגביו בתוך המפלגה. לפיכך, נדחתה הצעת החוק.

בבחירות קיבלה המפלגה הליברלית-דמוקרטית 3% יותר ממספר הקולות שקיבלה בבחירות 1976, אך הדבר לא סייע לה להשיג עוד מושבים בבית הנבחרים, והיא לא הגיעה לרוב הרצוי. לעומתה, הכפילה המפלגה הקומוניסטית של יפן את מספר המושבים שלה בבית התחתון, מ-19 ב-1976 ל-41 ב-1979.

תוצאות
------

| מפלגה | מועמדים | קולות |  % | מושבים | +/-
(לעומת בחירות קודמות) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הליברלית-דמוקרטית | 322 | 24,084,130 | 44.59% | 248 | 1Increase |
| המפלגה הסוציאל-דמוקרטית | 157 | 10,643,450 | 19.71% | 107 | 16Decrease |
| המפלגה הקומוניסטית של יפן | 128 | 5,625,527 | 10.42% | 39 | 22Increase |
| מפלגת קומייטו החדשה | 64 | 5,282,682 | 9.78% | 57 | 2Increase |
| המפלגה הדמוקרטית-סוציאליסטית | 53 | 3,663,691 | 6.78% | 35 | 6Increase |
| המועדון הליברלי החדש | 31 | 1,631,811 | 3.02% | 4 | 14Decrease |

לקריאה נוספת
------------

* Jansen, Marius B.**The Making of Modern Japan**. Harvard University Press, 2002. מסת"ב 9780674009912.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבחירות הפרלמנטריות ביפן 1979** בוויקישיתוף
* סקירת הבחירות ביפן 1979–1980, אתר האיחוד הבין-פרלמנטרי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סקירת הבחירות ביפן 1979–1980, עמ' 2.
2. ↑  שם, עמ' 3.
**SM-6** (ראשי תיבות של **S**tandard **M**issile) או **RIM-174 ERAM** (ראשי תיבות של **E**xtended **R**ange **A**ctive **M**issile) הוא טיל בהליך ייצור עבור צי ארצות הברית. שנועד כדי להאריך את טווח נשקי הנ"מ (ER-AAW) ומתן יכולות נגד מטוסים, נגד כלי טיס בלתי מאוישים, ונגד טילים-נגד-ספינות, מעל הים וביבשה. לפי פרסומים אחדים, הטיל גם יכול לשמש כטיל במהירות גבוהה נגד ספינות. הטיל משתמש בשלדה אווירו-דינמית קיימת של SM-2ER, בתוספת מכ"ם ביות פעיל מהטיל אמראם במקום המכ"ם החצי-פעיל בעיצוב הקודם. עובדה זו תתן שיפור ביצועי הטיל נגד מטרות המתמרנות בזריזות, ומטרות מעבר לטווח היעיל של מכ"מים המאירים מטרה בכלי המשגר. יכולת מבצעית ראשונה הושגה ב-27 בנובמבר 2013. ה SM-6 לא נועד להחליף את סדרת ה-SM-2 של טילים, אלא צד בצד ועם אפשרות לספק טווח וכח אש מוגדלים. הטיל אושר לייצוא בינואר 2017.

SM-6 - פרופיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **SM-6** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  How to Sink Warships: U.S. Navy Reveals Anti-Ship SM-6 Missile
2. ↑  "Raytheon Missile Systems Standard Missile 6", Accessed February 10, 2011.
3. ↑
4. ↑  Sydney J. Freedberg, Jr. "Non-Standard: Navy SM-6 Kills Cruise Missiles Deep Inland" – Breakingdefense.com, 19 August 2014
5. ↑  SM-6 Cleared for International Sale; Australia, Japan, Korea Could Be Early Customers - News.USNI.org, 10 January 2017
בתום יום הלימודים נהוג להרים את הכיסאות לפני היציאה מהכיתה.
**כיתה** היא חדר המשמש לצורכי הוראה.

הלמידה בכיתות מקובלת במסגרת החינוך הפורמלי ובהשכלה הגבוהה.
בית ספר מכיל בדרך כלל מספר כיתות שבהן מתקיימים השיעורים במקביל. חלק מהכיתות משמשות קבוצת תלמידים מסוימת באופן קבוע, כך שבכל שיעור מגיע מורה אחר לאותה הכיתה. כיתות אחרות מוקדשות למקצוע מסוים. בכיתות אלו מגיעה קבוצת תלמידים שונה בכל שיעור.

ציוד וריהוט
-----------

יש כיתות המצוידות בציוד נוסף בהתאם ליעוד שלהן. בתמונה נראים תלמידים בכיתת מחשבים.
חדר הכיתה לרוב מצויד בשולחנות וכיסאות עבור התלמידים.
בכיתה יהיה גם ציוד כתיבה והצגה עבור המורה כמו לוח וגיר. בכיתות משוכללות יותר יהיו גם מחשב ומקרן. 

כיתות מיוחדות מכילות ציוד נוסף, התואם את צורכי ההוראה בהן, כגון:

* **כיתת מחשבים** מכילה מחשב לכל תלמיד. בעבר כיתות המחשבים נועדו בעיקר ללימוד מדעי המחשב. בעקבות התפתחויות בטכנולוגיות מידע ותקשורת החל השימוש במחשבים עבור מקצועות לימוד אחרים. השימוש במכשירים אלקטרוניים לצורכי למידה מכונה E-learning. אחד התחומים הנפוצים בתחום זה הוא למידה משולבת מחשב, אשר מתאפשר באמצעות גישה לכיתות מחשבים.
* **כיתת מעבדה** אשר משמשת בדרך כלל להוראת המדעים, ובדרך כלל מכילה ציוד הנחוץ לניסויים שנערכים בה. ויש בה ציוד המאפשר לסביבה בטוחה

מורה בכיתת מעבדה לכימיה

ראו גם
------

* כיתה (בית ספר)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כיתות לימוד** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541505505171
* GND: 4073470-5
* LCCN: sh88003345
* NARA: 10675681
* NKC: ph388480

 |
**קנטדספירטנופיאלא רייקיאוויק** (באיסלנדית: **KnattspyRnufélag Reykjavíkur**, משמעו- "מועדון הכדורגל של רייקיאוויק") או בקיצור **קו. אר.** או **קו. אר. רייקיאוויק** הוא מועדון כדורגל איסלנדי מהעיר רייקיאוויק, בירת איסלנד. קבוצת הכדורגל נחשבת לקבוצה הטובה באיסלנד והיא בעלת 27 אליפויות הליגה האיסלנדית למרות מספר האליפויות הנמוך בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21.

היסטוריה
--------

קו. אר. הוקמה ב-16 בפברואר 1899 ברייקיאוויק וזהו מועדון הספורט הוותיק ביותר באיסלנד כולה. קו. אר. הייתה קבוצת הכדורגל היחידה ברייקיאוויק במשך כעשור אך עם הזמן החלו להופיע לה יריבות עירוניות. קיי. אר. זכתה באליפות האיסלנדית הראשונה בעונת 1912 לאחר משחק גומלין נגד פראם רייקיאוויק.

לאחר הזכייה בתואר החליטה הקבוצה לאמץ בצבעי מדי הקבוצה את מדי הקבוצה שתזכה באותה עונה בפרמייר ליג האנגלי באותה עונה ללא חשיבות לאיזו קבוצה זו תהיה. בסופו של דבר אימצה הקבוצה את צבעי המדים של ניוקאסל יונייטד.

הקבוצה זכתה באליפות הראשונה לאחר פיצול הליגה לשניים ב-1955 וכן באליפות בשנת 1959 בה החלה להיות נהוגה שיטת שני משחקים-חוץ ובית. קו. אר. גם זכתה בגביע האיסלנדי הראשון בשנת 1960. קיי. אר. הייתה הקבוצה הראשונה מאיסלנד שהשתתפה במפעל אירופי כלשהו כאשר שיחקה בליגת האלופות נגד קבוצת ליברפול בשנת 1964 (היה זה משחקה הראשון של ליברפול במעמד אירופי כלשהו), בשני המשחקים ניצחה ליברפול ועלתה שלב. קבוצה הנשים של המועדון הייתה לקבוצת הנשים האיסלנדית הראשונה שמשחקת במפעל אירופי כלשהו בשנת 2001.

הקבוצה זכתה באליפותה ה-20 במספר בעונת 1968, אז באותה העונה נראה היה כי הקבוצה נמצאת מעל רמת הליגה המקומית בגלל הקלות בה זכתה באליפות, איש לא שיער שייקחו לקבוצה 31 שנים לזכות באליפותה הבאה. הקבוצה הורדה באופן מפתיע לליגה השנייה בעונת 1977 וכן הייתה קרובה מאוד לאליפות בשנים 1990, 1996 ו-1998 אך בכל אחת מהעונות הקבוצה לא הגיעה לתואר הנכסף. בשנת 1999, זכתה הקבוצה בתואר אחרי שנים רבות של בצורת תארים.

כיום לקבוצה 27 אליפויות ו-14 גביעים, יותר מלכל קבוצה אחרת באיסלנד.

תארים
-----

* **אליפות איסלנד: 27**
	+ 1912, 1919, 1926, 1927, 1928, 1929, 1931, 1932, 1934, 1941, 1948, 1949, 1950, 1952, 1955, 1959, 1961, 1963, 1965, 1968, 1999, 2000, 2002, 2003, 2011, 2013, 2019
* **הגביע האיסלנדי: 14**
	+ 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1966, 1967, 1994, 1995, 1999, 2008, 2011, 2012, 2014
* **גביע הליגה האיסלנדי: 8**
	+ 2001, 1998, 2005, 2010, 2012, 2016, 2017, 2019
* **הסופר קאפ האיסלנדי: 5**
	+ 1998, 2001, 2005, 2003, 2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קו. אר. רייקיאוויק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קו. אר. רייקיאוויק

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 3929149108456968780006
* WorldCat: viaf-3929149108456968780006

 |
**הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2007** היו הבחירות למושב החמישי של הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית שהתקיימו ב-2 בדצמבר 2007. אלה היו הבחירות הראשונות שבהן אחוז החסימה של הרשימות המפלגתיות, עלה מ-5% ל-7%. בנוסף, חוק חדש שהתקבל הסיר את השיעור הנמוך המאפשר להצביע כנגד כל המועמדים ובוטלו הבחירות בשיטה הרובנית, נוסף לזה נאסר על חברי רשימה מפלגתית לעבור לרשימות אחרות, ונאסר להתאגד תחת גושי בחירות; ונאסרה השתתפותם של משקיפים רוסיים עצמאיים.

משקיפים מן OSCE והאסיפה הפרלמנטרית של מועצת אירופה, כמו גם כמה מנציגי מפלגות האופוזיציה העריכו את הבחירות כבחירות לא חופשיות, לא הוגנות, ועם הפרות רבות כבעבר, מפלגות האופוזיציה האשימו את השלטונות בזיוף תוצאות הבחירות. מצד שני, משקיפים ממדינות חבר המדינות וארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה העריכו את הבחירות כחופשיות, הוגנות ודמוקרטיות. ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה אף היא טענה כי לא היו הונאות וזיופים.

תוצאות
------

תוצאות הבחירות
על פי תוצאות ההצבעה, לא אירעו שינויים מובהקים בחלוקת המושבים בדומה; "רוסיה המאוחדת" שמרה על רוב מובהק המאפשר באופן בלעדי לקבל החלטות כלשהן מבלי להתייעץ במפלגות אחרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2007** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ה"אקונומיסט" מכריז: הבחירות ברוסיה - משחק מכור מראש

| הבחירות המקומיות, הפרלמנטריות, והנשיאותיות ברוסיה |
| --- |
| הבחירות לנשיאות | 1991 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2018 • 2024 | רוסיהרוסיה |
| הבחירות הפרלמנטריות | 1990 • 1993 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 |
| הבחירות לרשויות המקומיות | 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 |
| ניהול הבחירות | ועדת הבחירות המרכזית |
**קו 2 של הרכבת התחתית של מדריד** (בספרדית: **línea 2**) הוא קו רכבת תחתית במערכת הרכבת התחתית של מדריד. הקו, שהוא הקו השני שנפתח במערכת, נוסע לאורך כל מסלולו מתחת לאדמה. סמל המסלול של הקו הוא בצבע אדום ופועלות בו 16 תחנות על 9.5 קילומטר מקצה לקצה. למרות היותו הקו הוותיק ואחד הקצרים במערכת הקו לוקח תפקיד חשוב בקישור נקודות חשובות בעיר.

מסלול הקו
---------

הקו, שאחת עשרה מתוך 16 תחנות במסלולו מקושרות עם קווים אחרים, נוסע בעיקר במרכז העיר במסלול ישר ממזרח למערב. קצת לפני קצה מסלולו פונה הקו מעט צפונה ומגיע עד לקאטרו קומינוס שבמרכז מדריד שם נמצאת תחנתו הסופית.

היסטוריה
--------

פתיחת הקו ארעה ב־14 ביוני 1924, אז נחנך רק קטע קצר בין 2 נקודות במרכז העיר. מאז הורחב הקו כמעט כל שנה כשבכל פעם הוא מתארך במאות מטרים ספורים ותחנותיו משופצות באופן תדיר. ההרחבה המשמעותית של הקו ארעה ב-17 בספטמבר 1932 אז התארך מסלול הקו בכמעט ארבעה קילומטרים ונוספו לו 6 תחנות חדשות.

ב־8 באוגוסט 2011 נכנסה מערכת ATO בין לה אליפה ללאס רוזה לשירות סדיר, מאז מכוסה כל מסלול הקו על ידי המערכת האמורה.

בין ה-25 בינואר ל־30 במאי 2019 נסגר הקטע שבין תחנות רטירו לסול עקב עבודות שהתבצעו ב"מרכז קאנאג'ס", קווי אוטובוסים שנסעו באותו המסלול השלימו חלקית את שירות הקו עד לסיום העבודות ולפתיחתו המחודשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קו 2** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קו 2
**תורוולד אוגוסט מארינוס סטאונינג** (בדנית: **Thorvald August Marinus Stauning**;‏ 26 באוקטובר 1873 – 3 במאי 1942) היה פוליטיקאי דני מן הסוציאל-דמוקרטים אשר כיהן כראש ממשלת דנמרק בשנים 1924–1926 ומשנת 1929 ועד מותו בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה. נחשב לאחד הפוליטיקאים הנערצים בדנמרק במאה ה-20. סטאונינג מחזיק בשיא פוליטי לאחר שנבחר מחדש כשלוש פעמים לתפקידו (1932, 1935, 1939).

על שמו נקרא קרחון בגרינלנד.

ביוגרפיה
--------

סטאונינג נולד ב-26 באוקטובר 1873 בקופנהגן. בצעירותו, בשנות ה-90 של המאה ה-19, החל להיות פעיל באיגודים המקצועיים. לאחר עשייה עיתונאית, נבחר סטאונינג לפרלמנט הדני בשנת 1906. בשנת 1910 נבחר להנהיג את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בשנים 1916–1920 היה שר בלי תיק בממשלה. בשנת 1924 הנהיג סטאונינג ממשלת מיעוט אשר שרדה רק שנתיים. ממשלה זו ידועה בשל שילובה של אישה כשרת חינוך, ובכך הממשלה נחשבה לפורצת דרך.

בשנת 1929 סטאונינג חזר לשלטון וניסה לשקם את דנמרק מתוך המשבר הכלכלי העולמי שפרץ באותה השנה. שלטונו של סטאונינג התאפיין בבנייתה של דנמרק כמדינת רווחה וכהפיכתה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למפלגה עממית יותר. בשנת 1939 ניסה להוביל שינוי בחוקה אך נכשל. כישלון זה כמעט הוביל אותו להתפטר מהתפקיד.

סטאונינג נשאר בפועל בתפקידו עד כיבוש דנמרק בידי גרמניה הנאצית ב-9 באפריל 1940. הוא בחר להישאר בדנמרק ולא לגלות. הוא נפטר ב-3 במאי 1942, בזמן שהיה שרוי בדיכאון כתוצאה ממצבה של אירופה. הוא זכה ללוויה מלכותית, מה שלא נהוג בנוגע לראשי ממשלה בדרך כלל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תורוואלד סטאונינג** בוויקישיתוף
* תורוואלד סטאונינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* תורוואלד סטאונינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb166132951 (data)
* GND: 118881558
* ISNI: 0000 0000 5539 5354
* LCCN: n50000712
* NKC: skuk0001324
* NTA: 175575649
* SUDOC: 06870089X
* VIAF: 64805507
* WorldCat: lccn-n50000712

 |
**לזוריט** הוא מינרל טקטוסיליקטי (סיליקט במבנה מרחבי) הכולל סולפט, גופרית וכלוריד שנוסחת המבנה הכימי שלו היא Na,Ca)8(AlSiO4)6(SO4,S,Cl)2).

הלזוריט הוא פלדשפטואיד (מינרל דמוי פצלת השדה אך בעל מבנה שונה והמכיל פחות סיליקה) וחבר בקבוצת הסודליט. הלזוריט הוא מינרל קל, קשה באופן יחסית, אם כי שביר. הלזוריט מתגבש במערכת הקובייתית, אם כי קיימים פולימורפים של הלזוריט שהתגבשו במערכת המונוקלינית או הטריקלינית. גבישים מפותחים היטב של לזוריט נדירים והוא בדרך כלל מופיע בגושים חסרי צורה. לזוריט הוא המרכיב העיקרי באבן החן לפיס לזולי, והוא חבר בקבוצת הסודליט כאשר גם המינרלים האחרים בקבוצה: האיאין, נוסאן וסודליט מופיעים לעיתים יחד איתו בלפיס לזולי. מבחינת תכונותיו האופטית המינרל הוא איזוטרופי וידוע בשל צבעו הכחול אותו הוא מקבל בשל נוכחות הגופרית במינרל. קשיות המינרל נעה בין 5 ל-5.5 בסולם מוס ומשקלו הסגולי סביב 2.4 גרם לסמ"ק.

שמו ניתן לו ב-1890 ומקורו במושג בערבית "(אל-)לזוורד", שמקורו בפרסית "לאזוורד" (لاژورد); היה זה שמו של המקום שבו כרו לפיס לזולי, אך בשל הקשר לאבן החן שינה המושג את משמעותו למשמעות: "הצבע הכחול". מילה זו חדרה לשפות אירופאיות (כמו למשל המילה באנגלית *azure*) לתיאור צבע תכלת והייתה מקור לשם מינרל הנחושת הקרבונטי התכול אזוריט. הדמיון בצבע לאזוריט היה מקור נוסף לשם המינרל, ובעבר נעשה בו שימוש כשם נרדף לאזוריט. למרות הצבע הדומה ניתן על ידי בחינה מדוקדקת בשטח להבדיל בין לזוריט לאזוריט או למינרל הפוספטי לזוליט.

מקור, שימוש ותפוצה
------------------

הלזוריט נוצר כתוצאה מהתמרה של מגע, כאשר מחדר מגמטי, לרוב של גרניט, בא במגע עם אבן גיר והוא מופיע בלוויית קלציט, פיריט ופירוקסנים.

הלזוריט, כמרכיב העיקרי של אבן החן לפיס לזולי, משמש כאבן חן. בנוסף נהגו לטחון את הלזוריט ולהשתמש באבקה כפיגמנט כחול המכונה "אולטרמרין". בפיגמנט השתמשו לצביעת בדים ולהכנת צבעי טמפרה, ולעיתים רחוקות לצבע שמן. השימוש בלזוריט כפיגמנט לצבע שמן פסק בתחילת המאה ה-19 כשחומר סינתטי, זהה בהרכבו הכימי והקרוי לעיתים קרובות "אולטרמרין צרפתי", נעשה זמין.

את הלזוריט כורים מזה כ-6,000 כלפיס לזולי במכרות סאר-אי-סאנג שבעמק הנהר קוקחה (Kokcha) שבמחוז בדקשן שבצפון מזרח אפגניסטן. מקומות נוספים בהם מוצאים לזוריט כוללים את האגנים של הנהרות סליודיינקה ובייסטרייה בהרי סאיין בסמוך ימת באיקל בסיביר, בסמוך לאישקשימה בהרי פמיר שבטג'יקיסטן, בהר וזוב במחוז קמפניה שבאיטליה, בסמוך למוגוק שבבורמה, צפונית לאגם הרבור בטריטוריות הצפון מערביות שבקנדה ובמדינות קליפורניה וקולורדו שבארצות הברית.

### בתנ"ך

הלזוריט זוהה על ידי פרופ' זהר עמר כאבן הספיר התנ"כית על פי תרגומו של אונקלוס.

לקריאה נוספת
------------

* Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, *Manual of Mineralogy*, 20th ed. Wiley, מסת"ב 0-471-80580-7
* Eastaugh, Nicholas et al. 2004, *The pigment compendium : optical microscopy of historical pigments* Oxford: Elsevier Butterworth-Heinemann, מסת"ב 0750645539

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לזוריט** |

* אתר Mindat
* אתר Mineral Galleries
* Webmineral data אתר Webmineral
* פרויקט rruff
* לזוריט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לרשימה המלאה מומלץ לגשת לאתר Mindat המצוי בקישורים החיצוניים להלן.
2. ↑
**קו 5**, או בשמו המלא **קו מהיר שדרת לקסינגטון** (באנגלית: **Lexington Avenue Express**) הוא קו רכבת תחתית באגף A במערכת הרכבת התחתית של ניו יורק, צבע המסלול של הקו הוא בצבע ירוק והוא עוצר ב-53 תחנות. הקו חוצה את ברונקס ומנהטן מצפון לדרום ובשדרת לקסינגטון שבמנהטן הוא הופך למהיר ומדלג על תחנות רבות. הקו מגיע בקצהו הדרומי עד למנהטן תחתית אך יש לו מספר שלוחות שמגיעות עד לברוקלין ולקווינס. הקו אינו נוסע על מסילה נפרדת והוא משותף לקווים אחרים לכל אורכו למעט קטע קטן בצפון ברונקס שבו הוא עובר במסילה נפרדת.

מסלול הקו
---------

הקו שמתפצל פעמים רבות מתחיל את מסלולו בצפון מזרח רובע הברונקס שבצפון ניו יורק. במנהטן הקו עובר במסלול משותף עם קווים רבים נוספים, אך בעוד הם עוצרים ברוב התחנות, קו זה מדלג על תחנות רבות והופך למהיר. המסלול המרכזי של הקו מסתיים במנהטן תחתית אך מסלול נוסף ממשיך הלאה משם מזרחה ונכנס לברוקלין. הקו חוצה את ברוקלין לכיוון מזרח אך באזור פארק פרוספקט מתפצל שוב הקו, חציו ממשיך לכיוון מזרח וחציו האחר לכיוון דרום ברוקלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קו 5 של הרכבת התחתית של ניו יורק** בוויקישיתוף

| קווי הרכבת התחתית של ניו יורק |
| --- |
| IRT | קו מאסף ברודוויי–השדרה השביעית (1) • קו מהיר ברודוויי–השדרה השביעית (2) • קו מהיר ברודוויי–השדרה השביעית (3) • קו מהיר שדרת לקסינגטון (4) • קו מהיר שדרת לקסינגטון (5) • קו מאסף שדרת לקסינגטון (6) • קו מאסף/מהיר פלאשינג (7) |  |
| IND | קו מהיר השדרה השמינית (A) • קו מהיר השדרה השישית (B) • קו מאסף השדרה השמינית (C) • קו מהיר השדרה השישית (D) • קו מאסף השדרה השמינית (E) • קו מאסף השדרה השישית (F) • קו מאסף חוצה-עיר (G) |
| BMT | קו מאסף/מהיר רחוב נאסו (J/Z) • קו מאסף קאנארסי (L) • קו מאסף השדרה השישית (M) • קו מהיר ברודוויי (N) • קו מהיר ברודוויי (Q) • קו מאסף ברודוויי (R) • קו השדרה השנייה (T) • קו מאסף ברודוויי (W) |
| Shuttle | קו רחוב 42 (S) • קו שדרת פרנקלין (S) • קו פארק רוקאווי (S) |
**אנדרו קישינו** המכונה **ביג קאש** (באנגלית: **Andrew Kishino**; נולד ב-20 במרץ 1970) הוא שחקן וראפר קנדי.

ביוגרפיה
--------

קישינו נולד במרץ 1970 בטורונטו, קנדה להורים קנדים ממוצא יפני. הוא החל לעבוד כמוזיקאי שהוציא מספר אלבומים ברשת "Much" הקנדית ובהפקת "RPM".

בהמשך עבר ללוס אנג'לס ועבד כמפיק מוזיקלי של היפ הופ. 

הוא ידוע בעיקר במדבב ושחקן של מספר סדרות ותוכניות וכן של משחקי מחשב, שזה עיסוקו העיקרי היום. בין השאר שיחק את הלוחם סו גררה במלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים ומלחמת הכוכבים: הקובץ הרע ודיבב את קווין בסטיבן יוניברס ואת ג'אנג'ה הצבוע במשמר האריות ובמשמר האריות - השאגה חוזרת. דיבב גם את מארי בסרט באטמן: הבדיחה ההורגת מ-2016.

חיים אישיים
-----------

בין 2001 ל-2007 היה נשוי לשחקנית ונסה מרשל והם התגרשו ללא ילדים, כשבנישואיהם הפיקו את חבקת ההפקות "מארש-קיש הפקות".

קישינו סובל מדיסלקסיה והוא חבר בארגון העולמי מנסה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרו קישינו** בוויקישיתוף
* אנדרו קישינו, ברשת החברתית טוויטר
* אנדרו קישינו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אנדרו קישינו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2019007276
* MusicBrainz: d326abb4-849d-4d8d-8758-c7773f6d6e22
* VIAF: 2168155044769972520002
* WorldCat: lccn-n2019007276

 |
**לותר הארטוול הודג'ס** (באנגלית: **Luther Hartwell Hodges‏**; 9 במרץ 1898 – 6 באוקטובר 1974) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה־63 בשנים 1954–1961 וכמזכיר המסחר של ארצות הברית בממשליהם של הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון.

ביוגרפיה
--------

הודג'ס נולד בעיר קאסקייד השוכנת במחוז פיטסילבניה שבווירג'יניה בראשית מרץ 1898. בגיל שנתיים הוא עבר עם משפחתו ליישוב ספראיי (שלימים התמזג עם שתי עיירות נוספות ובכך נוצרה העיר עדן שבקרוליינה הצפונית). לאחר שגדל שם, במשך תקופה נכבדת מחייו התגורר במחוז רוקינגהם שבקרוליינה הצפונית. בגיל 17 החל הודג'ס ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם היה חבר באחווה "אגודות הדיאלקטיות והפילנתרופיות", ושב לעדן לאחר תום לימודיו הגבוהים. ב-1923 סייע בהקמת מועדון רוטרי בלייקסוויל, שלימים נודע בשם "רוטרי עדן".

החברה "קרוליינה קוטון" בה עבד לאחר סיום לימודיו האקדמיים נרכשה מאוחר יותר בידי היזם האמריקאי מרשל פילד. הודג'ס המשיך לעבוד בחברה, והתקדם מעובד מפעל זוטר לתפקידי ניהול, עד שפרש מהחברה בשל כניסתו לפוליטיקה של ארצות הברית. בשנות ה-40 של המאה ה-20הוא מונה למועצת החינוך של קרוליינה הצפונית ולנציבות הכבישים והעבודות הציבוריות של המדינה. ב-1945 שימש כיועץ למזכיר החקלאות של ארצות הברית ולצבא ארצות הברית שכבש את גרמניה הנאצית בתום מלחמת העולם השנייה.

הודג'ס התמודד לתפקיד סגן מושל קרוליינה הצפונית ב-1952 ונבחר לתפקיד. ב-1954 התמנה לתפקיד המושל עקב מותו של המושל המכהן ויליאם ב. אמסטיד בעודו מכהן בתפקיד. שנתיים לאחר מכן, לתקופת כהונה מלאה בת ארבע שנים כמושל קרוליינה הצפונית. מכיוון שבמדינהה זו הייתה הגבלת כהונה של תקופה אחת בת ארבע שנים למושלים, להודג'ס הייתה הקדנציה הארוכה ביותר בתפקיד לשינוי החוקה של קרוליינה הצפונית ולהיבחרו של ג'ים האנט לכהונה שנייה ב-1980.

במהלך כהונתו כמושל קידם המושל הודג'ס את התיעוש ואת החינוך. הוא סייע להשיג תמיכה בהקמת "פארק המחקר המשולש" (Research Triangle Park), שנועד לפתח חדשנות ותעשייה לאוניברסיטאות בערים ראלי, צ'אפל היל ודרהאם. בינואר 1961 מינה אותו נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי למזכיר המסחר של ארצות הברית, וגם לאחר רצח קנדי המשיך בתפקיד תחת הנשיא לינדון ג'ונסון.

לאחר שהודג'ס סיים את כהונתו ב-1965 כמזכיר מחלקת המסחר של ארצות הברית, שב לצ'אפל היל. הוא מונה ליושב ראש פארק המחקר המשולש. בשנת 1967 היה נשיא רוטרי. באוקטובר 1974 הלך לעולמו בצ'אפל היל ונטמן בבית העלמים אוברלוק שבעדן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לותר הודג'ס** בוויקישיתוף
* לותר הודג'ס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מזכירי המסחר של ארצות הברית דגל מזכיר המסחר |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| רדפילד • אלכסנדר • הובר • וייטינג • לאמנוט • צ'אפין • רופר • הופקינס • ג'ונס • וולאס • הארימן • סוייר • ויקס • מיולר • הודג'ס • קונור • טרוברידג' • סמית' • סטאנס • פיטרסון • דנט • מורטון • ריצ'רדסון • קרפס • קלוצניק • בולדרייג' • וריטי • מוסבכר • פרנקלין • בראון • קנטור • דיילי • מינטה • אוונס • גוטיירז • לוק • ברייסון • פריצקר • רוס • ריימונדו | חותם מחלקת המסחר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007441926105171
* GND: 1027362222
* ISNI: 0000 0000 8239 439X
* LCCN: n86149171
* NARA: 10679496
* SNAC: w6pn9tg6
* SUDOC: 138516596
* VIAF: 57131455
* WorldCat: lccn-n86149171

 |
"בית אלנבי" בחוות שפון
בית אופייני בחוות שפון
**חוות שפון** הייתה חווה חקלאית במישור החוף, שהתקיים בה בית ספר חקלאי לילדים ערבים. כיום יושבים בשטחי החווה היישובים באר יעקב ונצר סרני.

היסטוריה
--------

בשנת 1889 חכר הכומר הלותרני הגרמני, יוהאן לודוויג שנלר (1820 - 1896), מייסד בית היתומים שנלר בירושלים, 10,000 דונם מהשלטונות הטורקים בין רמלה לנס ציונה. בשנת 1895 נקדחה במקום באר שנתנה מים בשפע. שנלר קרא לבאר "באר השלום והישע"; מאז נקרא המקום בעברית "באר שלום" ובערבית "ביר סאלם". בשנת 1899 התגוררו במקום 8 נפשות.

בשנת 1897 נבנה במקום בית ספר חקלאי שנוהל על ידי הדיאקון הגרמני מתאוס שפון (Matthäus Spohn;‏ 1935-1866) ולפיכך נקרא המקום **חוות שפון**.

בשנת 1906 נמכרו חלק מאדמות החווה ליהודים ונוסדה עליהן המושבה באר יעקב.

במלחמת העולם הראשונה התמקמו בחווה כוחות צבא טורקיים, ובשנת 1917 נכבש המקום על ידי הצבא הבריטי בפיקודו של אלנבי, שקבע בחווה את מפקדתו. הוא עצמו התמקם באחד הבתים ותכנן שם את מהלך המלחמה עד לכניעת האימפריה העות'מאנית.

בשנת 1918 אירח אלנבי במקום זה את חיים ויצמן.

לאחר המלחמה חזרו הגרמנים למקום. במאי 1939 נטען בעיתון הבוקר שבחווה מתנהלת תעמולה נאצית. התושבים הגרמנים גורשו במלחמת העולם השנייה, ובחווה השתכן בית ספר לקצינים טכניים של הצבא הבריטי.

ב-15 באפריל 1948 פינו הבריטים את החווה. כוח של חטיבת גבעתי שיצא מבאר יעקב תפס את החווה לפני הערבים. כוח ערבי חזק שיצא מרמלה התקיף את המקום אך נהדף.

ביולי 1948 התיישב במקום קיבוץ נצר סרני. חלק מאדמותיו נמסרו למושבה באר יעקב. במשך הזמן שימשו מבני החווה כמוסד חינוכי של הקיבוץ. כיום אחד המבנים נטוש, עד שיימצא לו משקיע פוטנציאלי ומבנה שני מושכר ל"גלריה רומי", ונותן שירותי סטודיו וגלריות לאמנים, ביניהם יעקב אגם, מרסל מולי, יצחק טרקאי, פיטר מקס ורבים אחרים. בבית שגר בו אלנבי נמצא מרכז כנסים ואירועים בשם "חוות אלנבי".

גלריית תמונות
-------------

* צריף ישן בחוות שפון צריף ישן בחוות שפון
* הכנסייה בחוות שפון הכנסייה בחוות שפון
* צידה המערבי של הכנסייה בחוות שפון צידה המערבי של הכנסייה בחוות שפון
* חזית בניין מגורים בחוות שפון חזית בניין מגורים בחוות שפון
* המבנה עם הגג הגלי הוא שריד של הצבא הבריטי המבנה עם הגג הגלי הוא שריד של הצבא הבריטי

לקריאה נוספת
------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל אתרי מורשת בישראל** |

* אריה קרישק, "באר של תקווה - סיפורה של באר יעקב", הוצאת רשפים, 1997

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוות שפון** בוויקישיתוף
* תולדות-המקום חוות אלנבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירושלים, המגיד, 8 באוגוסט 1899
2. ↑  באר יעקב - בשמירה ובעבודה, הַבֹּקֶר, 22 בנובמבר 1938
3. ↑  תחובר המושבה באר־יעקב בכביש אל המושבות הסמוכות ואל תל־אביב, דבר, 2 ביולי 1939
4. ↑  הנאצים באו?, הַבֹּקֶר, 12 במאי 1939
5. ↑  אך ראו: נכבשו וולדהיים, בית־לחם ושפון הגרמניות, המשקיף, 18 באפריל 1948
6. ↑  12 ישובים הדשים הוקמו מהכרזת המדינה, הַבֹּקֶר, 1 באוגוסט 1948
7. ↑  פיתוח באר יעקב, הצופה, 26 באוגוסט 1948
**אנדרו מרינר** (באנגלית: **Andrew Marriner**‏; 25 בפברואר 1954) הוא קלרניתן אנגלי, המשמש כקלרניתן הראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון מאז 1986, ממשיכו של ג'ק בריימר. במהלך הקריירה התזמורתית שלו הרבה להופיע כסולן עם תזמורות ברחבי העולם וכנגן בהרכבים קאמריים.

קריירה
------

מרינר הופיע לראשונה עם הסימפונית של לונדון בשנת 1977, בניצוחו של סרג'יו צ'ליבידאקה וכקלרינטן ראשי אורח בסיור העולמי של התזמורת בשנת 1983. בהמשך היה לקלרינטן ראשי של האקדמיה של סנט מרטין בשדות בלונדון, משרה שבה החזיק במקביל להתחייבותו לתזמורת הסימפונית, עד 2008. אנדרו מרינר הוא בנו של מייסד האקדמיה של סנט מרטין בשדות, סר נוויל מרינר.

כסולן מרינר מופיע בקביעות בלונדון, הן במרכז האמנויות ברביקן והן ברויאל פסטיבל הול. הקריירה הבינלאומית הענפה שלו הביאה אותו ללה סקאלה במילאנו, לה פניצ'ה בוונציה, למוזיקפראיין בווינה וברחבי ארצות הברית ובאוסטרליה, שם הופיע במלבורן בקונצ'רטי של מוצרט ודגלאס ויילנד עם התזמורת הקאמרית של מלבורן. אנדרו ניגן בבכורה עולמית של קונצ'רטי, שכתבו בשבילו רובין הולוויי, דומיניק מאלדובני וג'ון טאוונר.

מרינר הוא חבר באנסמבל של הסימפונית של לונדון ונהנה במשך השנים מנגינה עם מספר רב של קבוצות בינלאומיות אחרות. בהן רביעיות המיתרים ממוסקבה, ורשה, אורלנדו ועוד. הוא עבד עם כמה מן הנגנים הנודעים ביותר בחוגי המוזיקה הקאמרית, בהם אלפרד ברנדל, אנדרה פרווין, אנדראש שיף, לין הארל, סטיבן איסרליס, עמנואל אקס, הלן גרימו, סילביה מקנייר, אדיטה גרוברובה ועם הנגנים המנוחים ולאדו פרלמוטר וג'ורג' מלקולם.

נוסף להקלטות רבות עם התזמורת הסימפונית של לונדון, על תקליטורים ולסרטי קולנוע וטלוויזיה, הקליט מרינר את עיקר הרפרטואר הסולני והקאמרי לקלרינט בחברות הקלטה שטהטצף בהן פיליפס, EMI, צ'אנדוס וקולינס קלאסיקס. הופעותיו הקונצרטיות משודרות דרך קבע ב-BBC. בין מיזמי ההקלטה האחרונים חמישיית הקלרינט של רונלד קורפ והקונצ'רטו לקלרינט של הווארד בלייק עם סר נוויל מרינר והאקדמיה של סנט מרטין אין דה פילדס בחברת פנטטון קלאסיקס.

אנדרו מבוקש כמורה וכיועץ לכלי נשיפה מעץ, הוא נותן כיתות אמן, מדריך תזמורות ושופט בתחרויות ברחבי העולם. במשך השנים, לימד בקונסרבטוריון של סידני, באקדמיה האוסטרלית הלאומית במלבורן, בג'וליארד, באקדמיה של הונג קונג ובאקדמיה דה לה מוזיקה ברומא והוא מדריך בקביעות נגנים בתזמורת העולם החדש של מיאמי. הוא יושב בקביעות בחבר השופטים של תחרות הניצוח דונטלה פליק, בוועדה המייעצת של קרן שולטי ובחבר הנאמנים של קרן האטורי והוא "אמן באפט קראמפון". כמו כן מרינר הוא פרופסור בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה ובאקדמיה המלכותית למוזיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנדרו מרינר

* אנדרו מרינר, באתר AllMusic (באנגלית)

* אנדרו מרינר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אנדרו מרינר, באתר Discogs (באנגלית)

* London Symphony Orchestra
* Ingpen & Williams agency biography of Andrew Marriner


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007344393305171
* BnF: cb14003566r (data)
* GND: 134737873
* ISNI: 0000 0001 1461 6058
* LCCN: n84191379
* MusicBrainz: ef614fee-0853-47c0-85e8-0819e1f34b77
* SUDOC: 083048685
* VIAF: 64202489
* WorldCat: lccn-n84191379

 |
**חוזה לונדון** (באנגלית: **Treaty of London**) הוא חוזה שנחתם בין הממלכה המאוחדת לבין אמירות עבר הירדן ב-22 במרץ 1946 ונכנס לתוקף ב-17 ביוני 1946.

החוזה עוסק בעניין הריבונות והעצמאות של אמירות עבר הירדן שלאחריה יקרא הממלכה הירדנית ההאשמית שתהיה תחת הנהגתו של האמיר עבדאללה הראשון. אך עם זאת בריטניה תמשיך להחזיק בבסיסים צבאיים בתוך המדינה ותמשיך לסבסד ולתמוך בלגיון הערבי.

חוזה לונדון החליף את המנדט בריטי-אמירותי הקודם הידוע בשם החוק האורגני של 1928. מנדט זה נתן לאנשי האזור לנהל הרבה יותר ממה שניתן להם עד אז, אך בריטניה עדיין ניהלה את העסקים הכלכליים ויחסי החוץ של האמירות. לפיכך, מסמך זה נחשב בעיני התושבים שלב בדרך לעצמאות.

ב-18 באפריל 1946 בישיבתו האחרונה של חבר הלאומים הכיר החבר בעצמאותה של אמירות עבר הירדן.

ב-25 במאי 1946 אמירות עבר הירדן נהפכה ל"ממלכה ההאשמית של עבר הירדן" או בשמה הנפוץ ירדן. ביומה האחרון של האמירות נקבע מחדש ה"אמיר" עבדאללה הראשון ל"מלך" עבדאללה הראשון של ירדן על ידי הפרלמנט של האמירות. עם זאת הבריטים רק עזבו את האמירות ב-17 במאי. אך עד היום, 25 במאי מוכר בירדן בתור יום עצמאותה ולא ב-17 ביוני, היום שבו העבירה בריטניה לממלכה ההאשמית את כל הזכויות במדינה.

ב-1946 כשהמלך עבדאללה הגיש את מועמדות מדינתו לאומות המאוחדות החליטה ברית המועצות לחסום את כניסתה לארגון בטענה שהמדינה לא "מספיק עצמאית" משליטה בריטית מה שגרם לבריטים לחתום על עוד חוזה במרץ 1948 להסיר כל מוגבלות על ריבונותה של ירדן. עם זאת ירדן לא נהפכה לחברה רשמית באו"ם עד 14 בדצמבר 1955.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Treaty of Alliance between His Majesty in respect of the United Kingdom and His Highness the Amir of Transjordan. United Nations Treaty Series, vol 6, pp 143–175 PDF
מצודת חראנה, בירדן
החמאם במצודה האומיית "ארמון הישאם" ליד יריחו, הרצפה מקושטת בפסיפס. בניית המצודה לא הושלמה.
**מצודות המדבר האוּמַיות** (בערבית: القصور الصحراوية/الاموية או قلاع الصحراء) הן שורה של מצודות וארמונות שבנתה שושלת בית אומיה, רובן נמצאות בירדן מזרחית לבירה עמאן, וחלקן בסוריה, לבנון, ישראל, ובגדה המערבית. בית אומיה הפכו את דמשק לבירתם החדשה בשנת 661, והמצודות נבנו במאה ה-7 וה-8. רוב המצודות נבנו באזורים יבשים למחצה, כשחלקן ניצבות על נתיבי מסחר חשובים, כדוגמת הדרך בין מדינה שבערב הסעודית של היום לבין כופה שבעיראק של היום. לאחר השתלטות בית עבאס בשנת 750, עברה הבירה האומיית לבגדאד שזה עתה נבנתה, וחלק מהמצודות לא הושלמו לעולם.

מטרת המצודות אינה ברורה כל צורכה, האם שימשו לצורכי הגנה, מנוחה (חאן) או מסחר. אחת המצודות המפורסמות היא קסר עמרה, שהוכרז כאתר מורשת עולמית.

תיאור
-----

רוב המצודות נבנו בקרבת מקור מים או ואדי. למעט כמה יוצאים מן הכלל, מצודות המדבר בנויות באותה תבנית, כשבמרכז המצודה נמצא מבנה מרובע שמזכיר את הקסטרום במבצרים הרומיים.  המבנה המרכזי הוא בית המגורים והוא לרוב בן שתי קומות שבנויות מסביב לחצר מרכזית. לצד בית המגורים נמצאים מבנים נוספים שעשויים לכלול חמאם, מסגד, מחסן, מתחם לבעלי חיים, מבנים לעיבוד מוצרים כגון שמן זית, ומאגר מים או סכר. החדרים הפנימיים של המבנה הראשי וכן החמאם עוטרו בפסיפסי רצפה, ציורי קיר ותבליטי חימר עם מוטיבים שניכרים בהם הן השפעות מזרחיות והן השפעות מערביות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצודות מדבר** בוויקישיתוף
* מצודות מדבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**קו מחבר** הוא סימן דפוס בצורת קו ישר אופקי הממוקם מעל לרצף סימנים מתמטיים, במטרה לציין שיש להתייחס לכל רצף סימנים זה כחטיבה אחת. 

משתמשים בקו המחבר, למשל, כדי לציין את המחזור בשבר מחזורי: {\displaystyle \ 0.2{\overline {45}}} הוא השבר {\displaystyle \ 0.2454545...}, בעוד ש- {\displaystyle \ 0.24{\overline {5}}} מייצג את {\displaystyle \ 0.2455555...}. בדומה לזה, הקו המחבר מציין את הספרות החוזרות בשבר משולב מחזורי.

הקו המחבר מתאר גם את הביטוי שממנו מוציאים שורש: {\displaystyle \ {\sqrt {2x+1}}}, לעומת {\displaystyle \ {\sqrt {2x}}+1} או {\displaystyle \ {\sqrt {2}}x+1}, כולם שונים זה מזה. 

בגאומטריה, משתמשים בקו המחבר כדי לסמן את הקטע {\displaystyle \ {\overline {AB}}} שבין שתי נקודות הקצה A ו-B.

סימנים דומים
------------

הקו המחבר דומה לסימן המתאר וקטור פיזיקלי או וקטור אלגברי מכוון {\displaystyle \ {\overrightarrow {AB}}}, המציין את הקטע בין שתי הנקודות יחד עם הכיוון (מ- A ל-B). בהקשר זה מקובל גם סימון מוקטן, {\displaystyle \ {\vec {AB}}}.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קו מחבר** בוויקישיתוף
* קו מחבר, באתר MathWorld (באנגלית)
**יעקב בן נתנאל הכהן** היה נוסע יהודי בן המאה ה-12 שביקר בארץ ישראל ופרסם את קורות מסעו.

מלבד פרטים העולים מתוך תיאור מסעו לא ידוע עליו מידע נוסף. על פי אברהם יערי לשונו מעידה שלא היה איטלקי או ספרדי וכן שידע את השפה הגרמנית. ייתכן ומוצאו בדרום צרפת שכן פרובאנס מוזכרת פעמיים בתיאור המסע שלו. לארץ ישראל הגיע כנראה ממצרים. עיקר מסעו הוקדש לביקור במקומות הקדושים ובקברי צדיקים בארץ ישראל ובהם מתמקדים תיאוריו. 

ביקורו נערך ככל הנראה לאחר שנת 1153, שנת כיבוש אשקלון בידי הצלבנים, ולפני 1187, שנת כיבוש ארץ ישראל על ידי צלאח א-דין, שלאחריה לא התאפשרו ביקורים בתוך מערת המכפלה. תיאורים נוספים תומכים בהשערה שביקורו נערך בעת שלטון הצלבנים בארץ ישראל.

את חיבורו כתב לאחר שחזר לחו"ל, במטרה לשתף את יהודי הגולה ב"כל הראיות שראיתי בארץ ישראל". התיאור שבידינו הוא העתק שעבר עיבוד מסוים על ידי המעתיק. ההיסטוריון יהושע פראוור טען כי ייתכן שחלקים מהחיבור נכתבו בזמן מאוחר יותר, והראה כי הנוסח שבידינו מכיל טעויות רבות ושיבושים. למרות זאת, הוא סבור כי ניתן ללמוד מחיבור זה על המראות והרגשות אותן ראה וחווה עולה רגל בתקופת השלטון הצלבני בארץ ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* מסעות יעקב בן נתנאל הכהן, בתוך **מסעות ארץ ישראל**, תל אביב: אברהם יערי, תש"ו-1946, עמ' 61-55, באתר Hebrew Books
* יהושע פראוור, ‏תיאורי מסע עבריים בארץ-ישראל בתקופה הצלבנית. א. המאה הי"ב, **קתדרה** 40, תמוז תשמ"ו יולי 1986
**רוזה ליכטנשטיין** (בגרמנית: **Rose Liechtenstein**;‏ 26 במרץ 1887 – 22 בדצמבר 1955) הייתה שחקנית תיאטרון יהודייה-גרמנייה-ישראלית, שנמנתה עם חמשת מייסדי "התיאטרון הקאמרי". בגרמניה, לפני עלייתה לארץ ישראל, שיחקה בתיאטרון ובסדרה של סרטים אילמים.

קורות חייה
----------

רוזה ליכטנשטיין נולדה בלנדסברג על הוורטה שבקיסרות הגרמנית (כיום בפולין), בתו של רב וחזן.
עקב התנגדות הוריה לרצונה ללמוד משחק, עזבה את הבית ולמדה משחק באקדמיה של התיאטרון הממלכתי בברלין.

פתחה בקריירת משחק ב-1909 בעיר מיינינגן, כאשר התקבלה לתיאטרון המלכותי של העיר.
בהמשך הופיעה גם בתיאטרונים בדיסלדורף, מנהיים, בפולקסבינה בברלין ואף בניו יורק.
במלחמת העולם הראשונה הופיעה בצרפת ובבלגיה בפני חיילי הצבא הגרמני. משנת 1916 החלה לשחק בסרטים אילמים
השתתפה בסרטיו של פריץ לאנג מטרופוליס ו-M.

רוזה ליכטנשטיין בתפקיד האם ב"חתונת הדמים" בקאמרי
בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, נאלצה ליכטנשטיין לשחק רק במסגרת ה"יידישער קולטורבונד". בעלה הגרמני-נוצרי, האדריכל ריכרד בורקהרדט, נפרד ממנה לאחר 20 שנות נישואין.
בפברואר 1936 השתתפה בהצגה האחרונה בגרמניה, "החולה המדומה".

בקיץ 1936 עלתה לארץ ישראל חסרת אמצעים וללא ידע בעברית.
בארץ ישראל הופיעה באותה שנה בהצגה "סערה בכוס מים" שהעלה "התיאטרון העברי", שבו פעלו עולי גרמניה.
כיוון שהתיאטרונים הדרמטיים "הבימה" ו"האהל" לא צירפו "יקים" לשורותיהם, נאלצה ליכטנשטיין להצטרף לתיאטרון הסאטירי "המטאטא" ושיחקה בו עד שנת 1945. ההצגה הראשונה ב"מטאטא" בה השתתפה הייתה "כולנו עמך".

בשנת 1944 הצטרפה ליוסף מילוא, רעייתו ימימה, אברהם בן-יוסף ובתיה לנצט והם העלו תוכנית בת ארבעה מערכונים בשם "מאז ועד היום". בעקבות הצלחת התוכנית החליטו החמישה להקים תיאטרון עברי מודרני - התיאטרון הקאמרי. בקאמרי שיחקה ליכטנשטיין 25 תפקידים שונים בין השאר בהצגות "משרתם של שני אדונים", "חתונת הדמים", "ביבר הזכוכית", "נערת הפקר", "הקמצן", "פיגמליון", "כולם היו בני", "אנטיגונה", "הצל", "המפקח", "הילולת רפאים" ועוד.

רוזה ליכטנשטיין לקתה בליבה במהלך ההצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן" באוקטובר 1955, התעקשה לסיים את ההצגה ורק לאחריה אושפזה בבית החולים הדסה בתל אביב. שם נפטרה בדצמבר אותה שנה.
ארונה הוצב בתיאטרון הקאמרי ברחוב נחמני, ממנו יצא מסע ההלוויה לקולנוע מוגרבי ולבית העם.
ליכטנשטיין נטמנה בבית העלמין קריית שאול. היא לא הותירה אחריה משפחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוזה ליכטנשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רוזה ליכטנשטיין, באתר AllMovie (באנגלית)
* רוזה ליכטנשטיין, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* רוזה ליכטנשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* רוזה ליכטנשטיין, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* תום לוי, "היא הייתה גיבורה...", MB יקינתון, 272 (סיון תשע"ה, מאי–יוני 2015), עמ' 16–17
* עפרה אליגון, כזאת היתה רוזה... דבר, 27 בינואר 1956
* ביוגרפיה קצרה (בגרמנית)
* מאגר ארכיוני תיאטרון DITA(הקישור אינו פעיל) - ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוזה ליכטנשטיין באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1062116798
* VIAF: 311688704
* WorldCat: viaf-311688704

 |
**לוקה נץ** (בגרמנית: **Luca Netz**; נולד ב-15 במאי 2003 בברלין שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.

קריירת מועדונים
---------------

נץ גדל במחלקת הנוער של הרטה ברלין. ב-2 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–3 על שאלקה 04 במסגרת המחזור ה-14 בבונדסליגה לעונת 2020/2021. ב-13 בפברואר הבקיע את שערו היחיד במועדון, בתיקו 1-1 נגד שטוטגרט במסגרת המחזור ה-21 בליגה. בסך הכל ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-6 באוגוסט 2021 חתם נץ בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–4 לבאייר לברקוזן במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2021/2022.

קריירה בינלאומית
----------------

נץ הוא חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקה נץ** בוויקישיתוף
* לוקה נץ, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**לוקה דלה רוביה** (באיטלקית: **Luca della Robbia**;‏ 1400 לערך – 10 בפברואר 1482) היה פסל איטלקי, ידוע בשל עבודותיו בקרמיקה. המציא זיגוג (גלזורה) לציפוי אריחים, כך שיוכלו לשרוד בתנאי מזג האוויר ולפיכך יתאימו לציפוי חיצוני של מבנים. התמות ביצירותיו רוגעות בדרך כלל ולא דרמטיות.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בפירנצה, אין ידיעות ברורות בקשר לימי נעוריו והכשרתו.

היצירה הראשונה המשויכת לו בוודאות היא ה"קנטוריה" או "גלריית הזמרה" (Cantoria ‏; 1431–1438), שהייתה מוצבת בגלריית המקהלה שב"דואומו" (כנסיית סנטה מריה דל פיורה, הקתדרלה של פירנצה), וכיום מוצבת במוזיאון הדואומו. היצירה מתארת נערים שרים ומנגנים לתהילת האל בהשראת תהילים, מזמור ק"נ (הַלְלוּהוּ, בְּתֵקַע שׁוֹפָר; הַלְלוּהוּ, בְּנֵבֶל וְכִנּוֹר./ הַלְלוּהוּ, בְּתֹף וּמָחוֹל; הַלְלוּהוּ, בְּמִנִּים וְעֻגָב./ הַלְלוּהוּ בְצִלְצְלֵי-שָׁמַע; הַלְלוּהוּ, בְּצִלְצְלֵי תְרוּעָה./ כֹּל הַנְּשָׁמָה, תְּהַלֵּל יָהּ: הַלְלוּ-יָהּ.).

דלה רוביה התקבל ב-1432 לגילדת הפסלים ובמשך שני העשורים הבאים פיסל בברונזה ובשיש. 

ב-1437 הוזמנו אצלו תבליטים להשלמת העיטור סביב קמפנילה די ג'וטו, מגדל הפעמונים של פירנצה. הוא הוסיף מלאכים מברונזה לגלריית השירה והקים דלתות ברונזה לדואומו, יחד עם מיכאלוזו. 

יצירות הטרה קוטה שלו בכנסיית סנטה מריה דל פיורה, "הקימה לתחיה" (1445) ו"העלייה של ישו" (1446) מציגות יכולת שימוש בזיגוג, בשימוש באור ובצבע. כך גם יצירתו "שנים עשר השליחים" בקפלת פאצי הקטנה (בקלויסטר של בזיליקת סנטה קרוצ'ה) בפירנצה (1443–1450).

דלה רוביה יצר סדנה בה לימד ועבד גם אחיינו, אנדראה דלה רוביה שהיה לאמן מפורסם בפני עצמו ושכלל את אמנות הקרמיקה עם זיגוג ובנו, ג'ובאני דלה רוביה (בן אחיינו של לוקה דלה רוביה), שניהל את הסדנה עם מות אביו.

ג'ורג'ו וזארי כלל פרק על דלה רוביה בספרו "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר" (Le Vite delle più eccellenti pittori, scultori, ed architettori).

גלריה
-----

* "גלריית הזמרה" מראה כללי  במוזיאון הדואומו"גלריית הזמרה" מראה כללי במוזיאון הדואומו
* פרט מ"גלריית הזמרה"פרט מ"גלריית הזמרה"
* פרט מ"גלריית הזמרה"פרט מ"גלריית הזמרה"
* תבליט דיאלוג בין אפלטון ואריסטו להשלמת העיטור סביב קמפנילה די ג'וטותבליט דיאלוג בין אפלטון ואריסטו להשלמת העיטור סביב קמפנילה די ג'וטו
* תבליט לייצוג אורפיאוס ואמנות המוזיקה להשלמת העיטור סביב קמפנילה די ג'וטותבליט לייצוג אורפיאוס ואמנות המוזיקה להשלמת העיטור סביב קמפנילה די ג'וטו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקה דלה רוביה** בוויקישיתוף
* אתר המוקדש ליצירתו (באנגלית)
* ביוגרפיה מאוירת לפי וזארי (באנגלית)
* לוקה דלה רוביה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279169105171
* BNE: XX1122902
* BnF: cb14979811r (data)
* GND: 118638688
* ICCU: NAPV055471
* ISNI: 0000 0000 7971 2684
* KulturNav: a197a72b-1c97-4470-8299-c13764fe225d
* LCCN: n50078538
* NDL: 00515811
* NKC: jcu2010568951
* NLP: A12360247
* NTA: 071090681
* RKD: 67264
* SNAC: w6g17wd9
* SUDOC: 067220738
* Trove: 895276
* ULAN: 500009618
* VcBA: 495/8452
* VIAF: 17498444
* WorldCat: lccn-n50078538

 |
ציור במנזר וורונץ המתאר מלאך עם בוצ'יום ביום הדין
הוצולים עם טרמביצות
ה**בוצ'יום** (ברומנית: Bucium) הוא כלי נשיפה מסורתי באורך מטר עד 3 מטרים בשימוש רועים רומנים ועממים קרובים הרריים, שתחילת השימוש בו מיוחסת לתקופת דאקיה.

הבוצ'יום הוא בעל מבנה של צינור ארוך, בדרך כלל בעל צורה גלילית עם קצה אחד צר יותר, הקצה בו נושפים והוא מיוצר מקליפת עץ אשוח, אדר, מילה, טיליה או אגוז אלסר. בתקופה המודרנית יש גם המייצרים בוצ'יום מפח. השם נגזר מהמילה הלטינית buccinum שמשמעותה היא "קרן כפופה". יש אזורים בהם הבוצ'יום קרוי בשם "טרמביצה", "טולניק" או "רוג".

בעבר שימש הבוצ'יום, בנוסף לצורכי עבודת הרועים, גם לצורכי מלחמה, כאמצעי להעברת מסרים מהר להר.

ליצירת בוצ'יום מחפשים עץ צעיר הגדל על מורדות. עץ הגדל על מורדות צומח תחילה בניצב לקרקע אלכסונית ורק לאחר מכן מתעקם וצומח ישר אל השמים וכך מקבלים באופן טבעי את הצורה הרצויה. לאחר כריתת העץ חותכים אותו לאורכו ומוציאים משני החצאים את ליבתו וכך יוצרים שני חצאי צינורות. לאחר ליטוש מחברים מחדש את שני החצאים והבוצ'יום מוכן. 

בכפרים נוהגים בתקופה המודרנית לייצר בוצ'יומים קצרים מאוד לשם מכירתם לתיירים.

ראו גם
------

* קרן האלפים
* דיג'ירידו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוצ'יום** בוויקישיתוף
* בית הספר הטרום דוקטורלי של האקדמיה הרומנית (ברומנית)
* Tulnicul, instrument Dacic (ברומנית)
* Intamplari din Tara Vrancei. Tata Buciumelor (ברומנית)
* "Fabrica" de tulnice (ברומנית)
בריגדיר גנרל נתן בדפורד פורסט השלישי
**נתן בדפורד פורסט השלישי** (באנגלית: **Nathan Bedford Forrest III**;‏ 7 באפריל 1905 - 13 ביוני 1943) היה בריגדיר גנרל בחיל האוויר האמריקני בעת מלחמת העולם השנייה. 

פורסט נולד בממפיס, טנסי. הוא נינו של נתן בדפורד פורסט, שהיה גנרל מפורסם של צבא הקונפדרציה של מדינות הדרום בזמן מלחמת האזרחים של ארצות הברית, וכן מייסדו של הקו קלוקס קלאן.

שירות צבאי
----------

פורסט סיים את וסט פוינט ב-1928 ומונה ללוטננט שני בחיל הפרשים. ב-1929 הוא הועבר לחיל האוויר ולאחר מכן התקדם בדרגות באופן מהיר למדי. 
ב-1942 קודם פורסט לדרגת בריגדיר גנרל, בגיל 37, ושירת כראש המטה של חיל האוויר השני של ארצות הברית. במהלך פשיטת הפצצה על בסיס הצוללות בקיל שבגרמניה, אשר הוביל ב-13 ביוני 1943, הופל מטוס ה-B-17 שהטיס.

זמן מה הייתה תקווה שהוא שרד, שכן חבריו לטייסת המפציצים דיווחו על כך שראו מצנחים שנפתחו, אך מאוחר יותר התברר ששמונה מתשעת אנשי הצוות שהיו במטוס נהרגו. גופתו של פורסט נשטפה אל החוף ב-23 בספטמבר 1943 ליד בסיס מטוסי-ים שבאי ריגן שבגרמניה. הוא נקבר ב-28 בספטמבר 1943 בבית קברות קטן ליד ויק שבגרמניה. ב-1947, שנתיים לאחר תום המלחמה, ביקשה אלמנתו, שנישאה מחדש לאחר מותו, כי גופתו תוחזר לארצות הברית ותיקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. גופתו נקברה מחדש באזור 11 בארלינגטון על אדמות שהיו בעבר בבעלותו של רוברט לי, מפקדו של אבי סבו, ב-15 בנובמבר  1949. 

פורסט היה בן 38 במותו, ואחד הגנרלים הצעירים ביותר בצבא ארצות הברית. הוא קיבל את דרגת הגנרל כשהוא צעיר ב-4 שנים מהגיל בו קיבל דרגה זו אבי סבו. פורסט היה הגנרל האמריקאי הראשון שנהרג בקרב במהלך המלחמה באירופה. 

לאחר מותו זכה לעיטור צלב המופת. 

פורסט נישא לפרנסס בראסלר ב-22 בנובמבר 1930 ולא היו לו ילדים. היות שהיה בן יחיד, בדומה לאביו ולסבו לפניו, נקטעה שושלת פורסט.

תאריכי דרגות
------------

* 4 בפברואר 1934, לוטננט ראשון
* 16 ביוני 1938, קפטן
* 31 בינואר 1941 מייג'ור
* 5 בינואר 1942 לוטננט קולונל
* 1 במרץ 1942 קולונל
* 2 בנובמבר 1942 בריגדיר גנרל

קישורים חיצוניים
----------------

* באתר בית הקברות הלאומי ארלינגטון
**לוקה גאמבין** (באנגלית: **Luke Gambin**; נולד ב-16 במרץ 1993) הוא כדורגלן מלטזי המשחק בסוטון יונייטד בעמדת הקיצוני.

קריירת מועדונים
---------------

גאמבין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וימבלדון ממנה עבר לזו של בארנט. בשנת 2011 הושאל להמל המפסטאד טאון בה שיחק ארבע משחקים. ב-28 באפריל 2012 גאמבין ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בארנט ובסיום העונה חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו. בנובמבר 2012 הושאל להנדון. ב-9 במרץ 2013 גאמבין הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-4 נגד מורקאמבה. בסיום העונה ירדה בארנט לליגה החמישית. בעונת 2013/2014 גאמבין הפך לשחקן מפתח בהרכב הקבוצה ועזר לה לחזור לפוטבול ליג השנייה אחרי עונה אחת בלבד.

ב-16 בינואר 2017 גאמבין חתם לשנתיים וחצי בלוטון טאון עם אופציה לעונה נוספת.

ב-31 באוגוסט 2018 גאמבין הושאל לקרוולי טאון ובסיום העונה חזר ללוטון.

ב-26 ביוני 2019, גאמבין חתם בקולצ'סטר יונייטד. ב-20 בינואר 2021, הושאל לניופורט קאנטרי מהפוטבול ליג השנייה.

קריירה בינלאומית
----------------

גאמבין נולד בסוטון שבאנגליה להורים ממוצא מלטזי, דבר המאפשר לו לשחק עבור נבחרת מלטה. ב-27 במאי 2016 גאמבין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 6-0 לצ'כיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לוקה גאמבין"**.
**פארק היורה 3: בניית פארק** (באנגלית: **Jurassic Park III: Park Builder**) הוא משחק סימולציות ניהול ובנייה מסדרת סרטי "פארק היורה" המבוסס על הסרט השלישי. הוא יצא באוגוסט 2001, לצד יציאת הסרט בקולנוע ובהמשך היו גרסאות נוספות שלו בספטמבר ואוקטובר של אותה שנה. הוא מיועד לשימוש ב-Game Boy Advance, ודומה בצורתו למשחק "Jurassic Park: Operation Genesis".

המשחק קיבל ביקורת בינונית, כשאתר "Metacritic" נתן לו ציון 65 מתוך 100 נקודות, וביקר את המוזיקה הנלווית, המסכים הרבים ואת המחסור בהדרכה לשחקן.

תוכן
----

משחק זה הוא לשחקן בודד ובו השחקן צריך לבנות פארק שעשועים תוך השקעת כסף ומשאבים ביצירה.

לצורך כך השחקן שולח שמונה צוותי חפירה ברחבי האי ומחפש ענברי יתושים, המכילים ד.נ.א של דינוזאורים. לאחר מכן נוצרים מהם דינוזאורים וכך נוצר פארק חי שיש להתאים אותו להגעת אורחים וכן לפרסם את קיומו. הוא בונה להם מלונות, מסעדות וחנויות שונות כדי להרוויח וכן אוטובוסים הצופים בדינוזאורים בסביבתם. באי ישנם הוריקנים ורעידות אדמה שיכולות לגרום לנזק. כמו כן, החיות יכולות להיות חולות ורעבות ויש צורך לדאוג לכל צרכיהן.

במשחק זה מעל 140 סוגי דינוזאורים ויצורים דומים, הנחלקים לטורפים ולאוכלי עשב (ומחולקים בתוך הקטגוריה לשלוש רמות בהתאם לרמת הטיפול והסיכון שלהם), וכן לכמה פטרוזאורים המצויים בכלובים ומינים ימיים, אותם משכנים לאורך החוף.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק היורה 3: בניית פארק

| פארק היורה מאת מייקל קרייטון |
| --- |
| ספרים | פארק היורה (1990) • העולם האבוד (1995) |  |
| סרטים | 

|  |  |
| --- | --- |
| סרטי פארק היורה | פארק היורה‏ (1993) • פארק היורה: העולם האבוד (1997) • פארק היורה 3 (2001) |
| סרטי עולם היורה | עולם היורה (2015) • עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) • עולם היורה: עולם חדש (2022) |

 |
| סדרות-בת | הקרב בביג רוק (2019) • עולם היורה: מחנה הקרטיקון (2020-2022) • פרולוג עולם היורה: עולם חדש (2021) |
| משחקי מחשב | פארק היורה 3: בניית פארק (2001) • Jurassic Park: Operation Genesis‏ (2003) • פארק היורה: המשחק (2012) • Jurassic Park Builder‏ (2012) • ‏Jurassic World Evolution‏ (2018) • Jurassic World Evolution 2 (2021) |
| ראו גם | פארק היורה - דמויות (איאן מלקולם • אלן גרנט • אלי סאטלר • הנרי וו • אוון גריידי • קלייר דירינג) • פארק היורה - יצורים פרהיסטוריים |