**שלום עכשיו** (שמה הרשמי: **ש.ע.ל - שלום עכשיו לישראל מפעלים חינוכיים**) היא תנועת שמאל ישראלית, המגדירה את מטרתה כ"שכנוע דעת הקהל בישראל ושכנוע ממשלות ישראל, בצורך ובאפשרות להשגת שלום צודק ופיוס היסטורי עם הפלסטינים ועם מדינות ערב השכנות - וזאת בתמורה לפשרה טריטוריאלית ועל יסוד העיקרון של שטחים תמורת שלום".

"שלום עכשיו" נוסדה בעקבות ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל בנובמבר 1977, בהמשך התפרסמה בפעילותה נגד מלחמת לבנון הראשונה, וכעשור לאחר מכן בפעילותה בקידום תהליך אוסלו. בנוסף, התנועה מקיימת מאבק הסברתי ומשפטי נגד ההתנחלויות והרחבתן. מספר מפעיליה השתלבו במפלגות שונות, והגיעו לעמדות השפעה.

מפברואר 2023 מנכ"ל העמותה הוא ליאור עמיחי.

היסטוריה
--------

הסמליל הקודם של "שלום עכשיו"
דגל השלום של שלום עכשיו
הפגנת "שלום עכשיו" בחברון, לציון "40 שנה לכיבוש"
### ייסוד התנועה

בחודש מרץ 1978, בעקבות ביקור סאדאת בישראל, פנו 348 חיילים וקצינים במילואים לראש הממשלה מנחם בגין, בקריאה שיחתור לשלום עם מצרים ויעדיף את השגת השלום על פני קיום יישובים מעבר לקו הירוק. בעקבות מכתב זה, שנודע בשם "מכתב הקצינים", הוקמה תנועת "שלום עכשיו", לפעולה לגיוס תמיכה ציבורית ב"תהליך השלום", גם במחיר של ויתור על שטחים. בהפגנה שהתקיימה בכיכר מלכי ישראל, קראו המשתתפים לראש הממשלה, מנחם בגין, להגיע לשלום עם מצרים בתמורה להחזרת סיני. את הלוגו המפורסם של "שלום עכשיו", המשלב בין "אות קורן" לגופן "חיים", יצר הגרפיקאי דוד טרטקובר.

עם מייסדי התנועה נמנים צלי רשף, שהיה דובר התנועה, יולי תמיר, אבשלום וילן, עמירם גולדבלום, תלמה אליגון-רוז, ערן שנדר, נפתלי רז, יוסי בן-ארצי, דדי צוקר, עמר בר-לב, עמרי פדן, דוד טרטקובר, מוטי פרי, עמוס אריאלי, ירון בן ארי, עדי בן ארי, יובל נריה, עמרם ירושלמי, עדי אופיר, יגאל סרנה, אורלי לובין, אורגד ורדימון, גרי ברנר, גיורא יעקובוביץ, מייקל סולטמן ואלישע ילין-מור.

במהלך 1980 הוקמו אגודות ידידות של יהודים תומכי שלום עכשיו, בקהילות מערב אירופה. בכינוס שנערך בפריז הגיעו תומכים מקהילות אלו. בין תומכי הארגון היו הברון אריק דה רוטשילד, הסופר אלבר ממי.

### פעילות התנועה עד בחירות 1981

בראשית דרכה קראה התנועה לתמוך ביוזמת סאדאת כדי לממש את ההזדמנות ההיסטורית להשגת שלום עם מצרים. על התנועה נמנו בשלב זה פעילים ממפלגות ותנועות שונות, על בסיס מכתב הקצינים. לאחר הסכמי קמפ דייוויד המשיכה התנועה לקרוא לחתימת הסכם השלום עם מצרים באביב 1979, ולקראת מועד היציאה מסיני פעלה נגד פעולות המחאה שביקשו למנוע את הנסיגה מסיני. התנועה פעלה גם נגד ההתנחלויות שהיו בראשית דרכן. בין השאר הפגינה בשילה והציבה בכניסה ליישוב פסל שלום של יגאל תומרקין. התנועה פרסמה ניירות עמדה כגון *1000 מילים על הציונות*, שבו הציגה את עקרונותיה והוקיעה את מה שתיארה כהתדרדרות בערכי הציונות שבאה לידי ביטוי במדיניות ממשלת בגין. בהמשך פרסמה את "המסמך הפלסטיני" שבו קראה למציאת דרכים להסדר עם אש"ף בתנאי שייסוג בפומבי מהטרור ויכיר בזכות קיומה של מדינת ישראל. לקראת בחירות 1981 החליטה התנועה לא להפוך למפלגה. בבחירות התמודדו אחדים מראשיה, בהם עמרי פדן במפלגת העבודה, ויולי תמיר ודדי צוקר ברשימתה של שולמית אלוני.

### מלחמת לבנון

במהלך מלחמת לבנון הראשונה, בשנים 1982–1984, מחתה התנועה נגד השהייה בלבנון לאחר השגת מטרות המלחמה כפי שהוצהרו. שיאה של פעילות זו היה בהפגנת ה-"ארבע מאות אלף" שהתקיימה בכיכר מלכי ישראל ב-25 בספטמבר 1982, בדרישה להקים ועדת חקירה לאחר הטבח במחנות הפליטים סברה ושתילה.

אירוע מפורסם בהתנגדות לפעילות הממשלה ותוצאותיה אירע בהפגנת התנועה שנערכה בירושלים ב-10 בפברואר 1983, עת החליטו פעילי 'שלום עכשיו' לצאת במצעד לפידים בתביעה ליישום המלצות ועדת כאהן. אלפי מפגינים צעדו מכיכר ציון במרכז העיר אל בניין ראש הממשלה בקריה כשהם נושאים כרזות בתביעה לפיטורי אריאל שרון וליציאת צה"ל מביירות. קבוצות מהימין הקיצוני, בניצוחו של הרב מאיר כהנא, ניסו להפריע להתקדמות ההפגנה ופרצו מספר אירועי אלימות. לקראת תום ההפגנה, כשהפעילים החלו להתפזר, השליך איש הימין, יונה אברושמי, רימון יד לעבר המפגינים. אחד המפגינים, אמיל גרינצווייג, נרצח ותשעה אחרים נפצעו, בהם אברהם בורג ויובל שטייניץ.

בינואר 1985 נסוג צה"ל מקו האוואלי בלבנון לעבר רצועת הביטחון, ובכך תמה מלחמת לבנון הראשונה. עבור 'שלום עכשיו' היה זה סיום פרק חשוב בתולדותיה.

### שנות השמונים המאוחרות ושנות התשעים

פעילי שלום עכשיו במהלך עצרת "כן לשלום, לא לאלימות", 1995, אוסף דן הדני, הספרייה הלאומית
בשנת 1987 חלה דעיכה בפעילותה של 'שלום עכשיו' ונראה היה שהיא יורדת מהבמה הציבורית. סירובו של יאסר ערפאת להכיר במדינת ישראל וגל הטרור הקשה ששטף את הארץ הכבידו על פעילי התנועה לנסח מצע ברור וחד משמעי. ואולם בשלהי שנות השמונים ובראשית שנות התשעים קראה "שלום עכשיו" להכיר 'בזכות הפלסטינים לקיום לאומי' ולהכרה באש"ף כנציג הלאומי של העם הפלסטיני. התנועה תבעה ניהול משא ומתן עם ההנהגה הפלסטינית להשגת הסדר שיסיים את השליטה הישראלית בשטחים.

לאורך כל שנות קיומה נאבקה התנועה בהתנחלויות, שבהן ראתה מכשול לשלום.

הסכמי אוסלו מהווים ציון דרך בפעילות התנועה, שצידדה בהתלהבות בממשלת יצחק רבין, והתנגדה מאוחר יותר לממשלת נתניהו הראשונה שהסתייגה מהם.

### תקופת האינתיפאדה השנייה

בתקופת האינתיפאדה השנייה התמקדה "שלום עכשיו" בעיקר במעקב אחרי הבנייה בהתנחלויות. מאבקה של שלום עכשיו נגד ההתנחלויות, שכלל מאבקים משפטיים ופרסום נתונים על הרחבת הבנייה בהתנחלויות ועל הקמת מאחזים, הפך אותה לשנואה בקרב המתנחלים.

במהלך 2003 פורסמו יוזמות חדשות, שנועדו להביא לסוף הסכסוך, בדמותם של "המפקד הלאומי" ו"יוזמת ז'נבה", אשר זכו לתמיכת התנועה.

ב-2003 פורסם "מכתב הטייסים" ובו קריאה לסרבנות לבצע סיכול ממוקד. שלום עכשיו גינתה את הוקעת החותמים ומכתב הסרבנות, וטענה שהסיכולים הממוקדים הם בלתי מוסריים.

### תוכנית ההתנתקות

הפגנת השמאל, 15 במאי 2004
בשנת 2004 הכריז אריאל שרון על תוכנית ההתנתקות שזכתה אף היא לתמיכתה של "שלום עכשיו", שארגנה מספר עצרות תמיכה בתוכנית.

בחודש מאי 2004, לקחה "שלום עכשיו", במסגרת "מטה הרוב", חלק בארגון הפגנה הקוראת ליציאה מעזה בה השתתפו בין 100,000 ל-150,000. הפגנה זו התקיימה בצל נפילתם של 13 חיילים בשני אסונות התפוצצות הנגמ"שים ברצועת עזה בשבוע שקדם לה.

בנובמבר 2004 עתרה "שלום עכשיו" לבג"ץ נגד השימוש בתקציב רשויות מקומיות לשם מימון פעילות של מועצת יש"ע נגד תוכנית ההתנתקות. בג"ץ הוציא צו ביניים האוסר על העברת הכספים מהרשויות, אך במאי 2006 נפסק שהעברת הכספים היא חוקית, וכיום מקור המימון העיקרי של מועצת יש"ע הוא דמי החבר של הרשויות המקומיות.

בדצמבר 2004 יצאה בקמפיין להחתמת אנשים המוכנים להתנדב למילואים כדי להחליף את החיילים הסרבנים ולפנות התנחלויות כחלק מתוכנית ההתנתקות. ב־19 במרץ 2005, לקחה "שלום עכשיו", במסגרת "מטה הרוב", חלק בארגון הפגנה נוספת הקוראת ליציאה מעזה. בהפגנה נכחו כ-10,000 משתתפים. במהלכה דיבר מזכ"ל "שלום עכשיו", יריב אופנהיימר, על נכונות תנועתו להתגייס למאבק.

ביוני 2005, בעקבות קמפיין הסרט הכתום של מועצת יש"ע (שמסמל את ההתנגדות לתוכנית ההתנתקות), יצאה התנועה בקמפיין לחלוקת סרטי-בד כחולים, לתמיכה ביציאה מרצועת עזה, במקביל לקמפיין דומה של המפקד הלאומי. הקמפיין של שלום עכשיו זכה להצלחה פחותה מהקמפיין של הסרטים הכתומים.

### עתירות בדרישה לפינוי מאחזים

#### עמונה

כחלק מהמעקב של התנועה אחרי בנייה בלתי חוקית במאחזים והתנחלויות ביש"ע הגישה שלום עכשיו ב-3 ביולי 2005 עתירה לבג"ץ, אשר דרשה את ביצוע צו ההריסה שהוצא כנגד בתים במאחז עמונה, הסמוך להתנחלות עפרה, כיוון שנבנו על קרקע פרטית של פלסטינים. בג"ץ קיבל את העתירה. ב-1 בפברואר 2006 נכנסו כוחות יס"מ, משטרה וצבא ליישוב, ולאחר מאבק קשה, אלים ומתוקשר, נהרסו 9 הבתים שעליהם הוגשה העתירה.

#### ששת המאחזים

שלום עכשיו עתרה לפינוי מבנים בשישה מאחזים שנבנו לטענתה על קרקע פרטית פלסטינית: מצפה לכיש (מערבית לחברון), צומת הטי-גבעת אסף (מזרחית לרמאללה), רמת גלעד-גבעת הדגל (מערבית לשכם), מעלה רחבעם (מזרחית לבית לחם), מצפה יצהר-נ.ג. 693 (דרומית לשכם), וגבעת הרואה – עלי 762 (צפון מערבית לרמאללה). בסופו של דבר נהרסו מבנים בגבעת אסף ובמעלה רחבעם. בכוונת המדינה להסדיר את שאר המאחזים.

#### נתיב האבות

מאחז נתיב האבות הוקם בשנת 2001 בגוש עציון על אדמות בלתי מוסדרות של הכפר אל-ח'אדר. כנגד הבנייה במאחז הוגשו מספר עתירות ובקשות לבית המשפט, והוצאו מספר צווי הריסה על ידי המדינה שלא מומשו. ב-2014 עתרה שלום עכשיו עם כמה מבעלי הקרקעות הפלסטיניים, להריסה ופינוי של שבעה-עשר בתים. בית המשפט קיבל את העתירה והורה על הריסת הבתים, וביום 12.6.2018 פונו הבתים על ידי המדינה.

מפגיני "שלום עכשיו" בהפגנה מול משרד הביטחון בתל אביב כנגד החרפת המלחמה בלבנון ב-10 באוגוסט 2006
### מלחמת לבנון השנייה

עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה, רבים מאנשי התנועה תמכו בעמדת ממשלת ישראל ובתגובתה הצבאית נגד חזבאללה על רקע חטיפת החיילים וירי הקטיושות המאסיבי כלפי יישובים אזרחיים שביצע הארגון עם פרוץ הקרבות ב-12 ביולי 2006. עם זאת, עם התמשכות המלחמה החלו ויכוחים בתנועה לגבי העמדה אשר עליה להמשיך ולהציג. חלקים בתנועה טענו כי התנגדות למלחמה תקבע את התנועה בתודעה הישראלית כפציפיסטית וככזו התומכת באופן עקבי בצד המתנגד למדינת ישראל. חוגים אחרים בתנועה, טענו כי על התנועה להתנגד למלחמה - חלקם מחשש להסתבכות ישראלית נוספת בלבנון, וחלקם משום שחשבו שהתקפות חזבאללה לא הצדיקו פעולות נגד בסדר גודל כזה.[דרוש מקור]

רק לקראת סופה של המלחמה, כאשר הסתמנה האפשרות לפעילות קרקעית נרחבת בלבנון יצאה התנועה רשמית בעמדה כנגד המלחמה, ויחד עם מרצ קיימה ב-10 באוגוסט הפגנה נגד המלחמה מול משרד הביטחון.

עם תום המלחמה החלה שלום עכשיו בקמפיין למען הסכם מדיני עם סוריה תמורת נסיגה מלאה מרמת הגולן תחת הסיסמה: "אסד מחכה לאולמרט". בין השאר תלו את דגלי סוריה וישראל בירושלים.

### מ-2011 ואילך

בשנים 2011–2013 ארגנה "שלום עכשיו" את "כנס השמאל הישראלי" שדן בעתידו של השמאל הישראלי, בירידת מעמדו בדעת הקהל בישראל ובדרכים לשנות זאת.

בדצמבר 2015 פרסמה התנועה דו"ח על מקורות המימון של תשע עמותות המזוהות עם הימין הישראלי. לפי הדו"ח סך כל המימון מתרומות והשתתפויות של תשע העמותות שנבדקו עמד על כ-580.88 מיליון ש"ח בשנים 2006–2013, 485.81 מיליון ש"ח מתוכם רק מתרומות. לפי הדו"ח כ-455.26 מיליון שקל, שהם 93.7 אחוז מסך התרומות, הגיעו מתרומות חסויות ולא שקופות.

פעילי התנועה הניפו דגל שחור במליאת הכנסת במהלך דיון בחוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי והורחקו בידי הסדרנים.

"שלום עכשיו" נמנתה עם 40 הגופים, ישראלים ופלסטינים, שעתרו לבג"ץ נגד חוק להסדרת ההתיישבות ביהודה והשומרון. ביוני 2020 התקבלה העתירה ובג"ץ ביטל את החוק.

בעקבות עתירה של "שלום עכשיו", שטענה כי כי רשויות מקומיות ביהודה ושומרון העבירו כספים שלא כדין ל"אמנה", תנועת ההתיישבות של "גוש אמונים", החליטה בסוף 2019 נשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, בהחלטת ביניים, שבשנת 2020 יועברו תמיכות ל"אמנה" רק באישור בית המשפט. ביולי 2021 דחה בג"ץ את העתירה.

פעילות נגד התנחלויות
--------------------

דף הבית באתר האינטרנט של "שלום עכשיו", 2 במרץ 2006
פעילות מרכזית של "שלום עכשיו" היא מעקב אחרי ההתנחלויות בשטחי יהודה ושומרון ופרסום נתונים על שינויים החלים בהן. בראש צוות מעקב ההתנחלויות עמד דרור אטקס עד שהוחלף בשנת 2007 בידי חגית עופרן. פעילות הצוות כוללת:

1. מעקב בשטח ובאמצעות תצלומי לווין וצילומי אוויר על הרחבת ההתנחלויות.
2. פרסום מידע לציבור ולמקבלי ההחלטות בישראל ובעולם.
3. הגשת עתירות לבג"ץ במטרה לחייב את המדינה לפנות מאחזים יהודיים ביהודה ושומרון. בין השאר, הגישה התנועה את הבג"ץ שהוביל לפינוי תשעה בתי הקבע במאחז עמונה.

כמו כן, התנועה מפעילה פעילות שטח הקוראת לפינוי ההתנחלויות, באמצעות נוכחות בצמתים, דוכני רחוב ומשמרות מחאה.

בראשית שנות השמונים הגבירו המתנחלים את פעילותם במידה ניכרת בתמיכת ממשלת הליכוד, ו'שלום עכשיו' שמה לה למטרה להיאבק במפעל ההתנחלויות. פעילי התנועה הופיעו פעם אחר פעם בגבעות יהודה ושומרון במחאה מול התנחלויות חדשות. לעתים נחלו הצלחה: באפריל 1983, למשל, נערכה הפגנה מוצלחת ביום העלייה לקרקע של התנחלות 'הר ברכה' בפאתי הר גריזים ליד שכם. באותו יום הצליחה 'שלום עכשיו' לגייס אלפי פעילים שעלו אל ההר ושיבשו את טקס ההכרזה של ההתנחלות החדשה. בפעם אחרת, הממשלה נאלצה להורות על העתקת מקום של אחת ההתנחלויות מן המקום שבו תוכנן לבנותה על קרקע ערבית פרטית מופקעת, זאת בעקבות מחאה עיקשת של 'שלום עכשיו'. ואולם מרדכי בר-און מצביע על מכשלה מובנית שהייתה טמונה בפעילות השטח של התנועה בשטחים: פעילי 'שלום עכשיו' באו לשטח כדי להפגין מחאה אך על פי רוב חזרו לבתיהם והשאירו את המתנחלים במקום שאליו הגיעו כדי להיאחז בו לתמיד ובפועל הקימו בו את ביתם. "למפגינים הייתה תחושה של תעוזה והצלחה, אך בסוף היום הם חזרו לבתיהם בערים ובקיבוצים ואילו המתנחלים נאחזו בהר והקימו בו יישוב משגשג".

בנובמבר 2006 פרסמה "שלום עכשיו" דו"ח בשם "עבירה גוררת עבירה" שטען, בהתבססות על נתוני המנהל האזרחי, שכ-40% מהשטח עליו שוכנות ההתנחלויות הוא אדמות פרטיות של פלסטינים, ושבכ-80% מההתנחלויות יש שטחים כאלה, לפחות באופן חלקי. המנהל האזרחי סיפק נתונים אלה לאחר פנייה של "שלום עכשיו" לבג"ץ. לאחר הפרסום, טען המנהל האזרחי שהנתונים אינם מעודכנים, וסיפק ל"שלום עכשיו" קובצי נתונים חדשים. מהדו"ח המעודכן, שפורסם במרץ 2007, עולה כי לטענת "שלום עכשיו" 32% מהשטח עליו שוכנות ההתנחלויות הוא אדמות פרטיות של פלסטינים. על פי "שלום עכשיו", שיעור הקרקע היהודית הפרטית בתחום ההתנחלויות הוא אפסי. בתגובה, המנהל האזרחי טען כי התנועה "מציגה תמונה שאינה משקפת את המציאות, וכי חרף הבהרה מפורשת, ממשיכה התנועה לסמן יישובים שהוקמו במקרקעין בבעלות ישראלים כיישובים הנמצאים על קרקע פרטית פלסטינית, דבר שמביא להצגת תמונה עובדתית מוטעית מהיסוד". עיקר ההבדל נובע מהגדרת בעלות הקרקע של מעלה אדומים. בשנת 2008 שילמה "שלום עכשיו" פיצויים ופרסמה התנצלות על טענות שגויות בדו"ח (ראו להלן בפרק התביעות נגד התנועה).

בעקבות חקיקת "חוק החרם" קראה "שלום עכשיו" להחרים את תוצרת ההתנחלויות.

באפריל 2011 פורסם "התיק הישראלי" של אתר "ויקיליקס" ובו נחשף שאנשי "שלום עכשיו" קיימו קשר שוטף עם אנשי שגרירות ארצות הברית בישראל ועדכנו אותם בפעילות של ישראל והמתנחלים בשטחים.

באוקטובר 2011 קיבלה שלום עכשיו את "אות מגן המילואים" משר הביטחון.

בנובמבר 2011 רוססו כתובות נאצה על קירות משרדי שלום עכשיו באופן החשוד כפעולת תג מחיר.

יריב אופנהיימר תיאר את תדמית התנועה: "מחוץ לבועת השמאל, שלא בצדק, שלום עכשיו יצרה לעצמה שם בציבוריות הישראלית של סמן שמאלי קיצוני אשר לא בוחל בשום אמצעי על מנת להילחם בכיבוש ובהתנחלויות. להיותנו חוד החנית במאבק בימין ובהתנחלויות יש מחיר ציבורי רב, אותו אנו משלמים כמו שאר הארגונים והתנועות הפועלים בשמאל, גם ברמה האישית".

מבנה התנועה
-----------

בראשית דרכה לא הייתה לתנועה היררכיה ארגונית, מוסדות רשמיים או נציגים נבחרים. הפעילות הייתה התנדבותית והתבססה על מאות פעילים בערים. מימון הפעילות נעשה על ידי תרומות מישראל ומחו"ל ואיסוף כספים בהפגנות. מדי פעם התכנס פורום ארצי, או "פורום-על" כפי שנקרא, וכן אורגנו מטות פעולה להפגנות ולפעילות. חברי פורום העל התחלפו אך הגרעין הקבוע עד 1981 כלל את עמרי פדן, צלי רשף, מוטי פרי, אבו וילן, דדי צוקר, יוסי בן-ארצי, יולי תמיר, ולימים גם ג'נט אביעד, נפתלי רז ויורם בן פורת. במהלך שנות ה-90 התמסדה התנועה והפכה לעמותה עם עובדים בשכר.

כיום "שלום עכשיו" מנוהלת על ידי העמותה "**ש.ע.ל - שלום עכשיו לישראל מפעלים חינוכיים**", אשר שמה הקודם עד לאוקטובר 2008 היה "שעל מפעלים חינוכיים". בעתירות לבג"ץ היא מזדהה כ"תנועת "שלום עכשיו" - ש.ע.ל. מפעלים חינוכיים", כ"תנועת "שלום עכשיו"- ש.ע.ל." או כ"שלום עכשיו - שעל מפעלים חינוכיים". בראש התנועה עומד מזכ"ל, ומדיניותה נקבעת על ידי מזכירות התנועה. "שעל מפעלים חינוכיים" רשומה אצל רשם העמותות כעמותה שמטרתה "פעילות חינוכית על ידי פרסום חומר הסברה, כינוס אסיפות הסברה, פרסום מודעות בעיתונים, ובכל דרך אחרת שיש בה כדי להשפיע על חינוכו של הנוער בפרט ושל הציבור בכלל".

בשנת 2007 עמד מחזור הפעילות של העמותה על כ-5 מיליון שקלים ובשנת 2008 על כ-3.6 מיליון שקלים. בשנה זאת הוקצו כ-1.5 מיליון שקלים עבור "מחקר בשטחים". רוב המימון הגיע מתרומות שמקורן בחו"ל, המועבר על ידי אגודות ידידים ברחבי העולם וכן על ידי האיחוד האירופי ומדינות אירופאיות שונות, בהן נורווגיה, בריטניה, גרמניה, הולנד ובלגיה. בשנת 2007 היוו התרומות ממדינות זרות כ-40% מכלל התרומות, ובשנת 2008 כ-50% מכלל התרומות בשנת 2011 הגיעו כמעט כל התרומות לתנועה מ"ישויות מדיניות זרות" והן יועדו עבור "מעקב שטחים".

### מנהלים

בשנים 1995 עד 2002 כיהנו בתנועה מזכ"ל ומנכ"ל נפרדים. המזכ"ל היה אחראי על "יחסי החוץ" של התנועה, עבודה מול התקשורת, ענייני מדיניות ועבודה מול פוליטיקאים, ואילו המנכ"ל היה אחראי על ההיבטים הארגוניים של התנועה, בהם ריכוז העבודה של רכזי השטח בסניפים השונים, ארגון פעילויות והפגנות ארציות.

משנת 2003 יש לתנועה מנכ"ל בלבד.

מנהלי התנועה מאז הקמתה:

* גברי ברגיל (1990–1994)
* חיה נח (1994–1995)
* מוסי רז (מזכ"ל, 1995–2000)
* חן רז (מנכ"ל, 1995–1999)
* בטי בנבנישתי (מנכ"לית, 1999–2000)
* גבי לסקי (מנכ"לית, פברואר–דצמבר 2000)
* מוריה שלומות (מנכ"לית, 2000–2002)
* מוני מרדכי (2003)
* יריב אופנהיימר (2003–2016)
* אבי בוסקילה (2016–2018)
* שקד מורג (2022–2018)
* ליאור עמיחי (2023 והלאה)

תביעות נגד "שלום עכשיו"
-----------------------

נגד שלום עכשיו הוגשו מספר תביעת לשון הרע, בעקבות דו"חות שפרסמה באתרה ובאמצעי התקשורת נגד מתנחלים ועוד.

ב-1 ביולי 2007 פסק בית משפט השלום בירושלים על דרך הפשרה כי "שלום עכשיו" תשלם 6,500 ש"ח לאריה קינג, בתוספת הוצאות. לדברי קינג נפסק לו הפיצוי לאחר שתבע את הארגון על שהוציא את דיבתו, כשציטט כאילו קינג אמר שהוא מוכן לעבור על החוק כדי לאכלס שכונה במזרח ירושלים.

ב-11 בדצמבר 2008 במסגרת הסדר פשרה שקיבל תוקף של פס"ד בבית משפט השלום בירושלים, שילמו "שלום עכשיו", אטקס ועופרן, פיצויים בסך 20,000 ש"ח ל"עמותה לגאולת קרקע" ופרסמו התנצלות פומבית בעקבות ליקוי חלקי בדו"ח "עבירה גוררת עבירה" בחלק שבו טענו שחלק מאדמות ההתנחלות רבבה הן אדמות פלסטיניות פרטיות גזולות.

ביקורת
------

יש המבקרים את המימון שמקבלת התנועה מממשלות זרות. פעילי ימין התלוננו אצל רשם העמותות כי אין התאמה בין פעילות "שלום עכשיו" (שאותה מממנת עמותת "שעל מפעלים חנוכיים") ובין מטרותיה הרשומות של העמותה. מועצת יש"ע פרסמה נייר עמדה בו טענה כי דו"ח שפרסמה "שלום עכשיו" לגבי תקציבי ממשלה המופנים ליהודה ושומרון נכתב באופן מניפולטיבי ומטעה, וזאת במטרה להכפיש את תושבי האזור.

באוקטובר 2014 כינה ראש הממשלה בנימין נתניהו את פעולתה של "שלום עכשיו": "חוסר אחריות לאומית" והאשים את "שלום עכשיו" שפרסמה ידיעה בעניין אישור בנייה בגבעת המטוס שבירושלים במטרה לחבל בפגישתו עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה.

לקריאה נוספת
------------

* מיכאל פייגה, **שתי מפות לגדה: גוש אמונים, שלום עכשיו ועיצוב המרחב בישראל**, ספריית אשכולות, מכון לוי אשכול, האוניברסיטה העברית בירושלים; הוצאת מאגנס, תשס"ג.
* מרדכי בר-און, "תנועת השלום בעשור הרביעי 1987-1977", בתוך יחיעם ויץ וצבי צמרת (עורכים), **העשור הרביעי: תשל"ח-תשמ"ח**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2016, עמ' 128-109.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שלום עכשיו** |

* אתר האינטרנט הרשמי של שלום עכשיו
* ש.ע.ל - שלום עכשיו לישראל מפעלים חינוכיים, באתר "גיידסטאר ישראל"
* שלום עכשיו, מתוך "הלקסיקון הפוליטי של מדינת ישראל", באתר הכנסת.
* מידע על שלום עכשיו בקטלוג הספרייה הלאומית
* קטעי עיתונות היסטוריים על שלום עכשיו, באתר "עיתונות יהודית היסטורית"
* תמר הרמן, תנועת השלום הישראלית – תמונת מצב והערכת סיכויים, באתר שתיל
* שלום עכשיו (תנועה), דף שער בספרייה הלאומית
* שלום עכשיו, ברשת החברתית פייסבוק

* שלום עכשיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* שלום עכשיו, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלום עכשיו - מי אנחנו?
2. ↑  צפוי גל של פרסומים נגד מדיניות החוץ של הממשלה, דבר, 8 במרץ 1978
3. ↑  נחום ברנע, יונים עם טיפת ניחוח ברוט, דבר, 10 במרץ 1978
4. ↑  ארליך: פוטש; הקצינים: שיתנצל, דבר, 4 באפריל 1978
5. ↑  "שלום עכשיו" - דוד טרטקובר, 1978, באתר הארץ, 26 באפריל 2006
6. ↑  יוסף וקסמן, שלום עכשיו: נטפלים אלינו, מעריב, 23 בינואר 1979
7. ↑  טדי פרויס, מעבר לכתלי הפרלמנט, דבר, 14 ביוני 1979
8. ↑  אתר למנויים בלבד רן שמעוני, הפגנת ה-400 אלף וארבע אמהות: מלחמת לבנון שינתה את פני המחאה בישראל, באתר הארץ, 3 ביוני 2022
9. ↑  רבבות בעצרת שלום עכשיו, דבר, 3 בספטמבר 1978
10. ↑  צבי זינגר, דדי שוחח עם גאלי בארבע עיניים בקאהיר, מעריב, 16 במאי 1979
11. ↑  סמדר שיר, צעירי תשל"ח, מעריב, 10 באוקטובר 1978
12. ↑  יוסף וקסמן ומשה מייזלס, אגודות "שלום עכשיו" הוקמו ברוב ארצות מערב אירופה, מעריב, 28 בינואר 1980
13. ↑  400,000 השתתפו בהפגנת מחאה בככר מלכי ישראל, דבר, 26 בספטמבר 1982
14. 1 2 3 4  מרדכי בר-און, "תנועת השלום בעשור הרביעי 1987-1977", **העשור הרביעי: תשל"ח-תשמ"ח**, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2016, עמ' 128-109
15. ↑  שרה ליבוביץ דר, בתפקיד הקורבן, באתר הארץ, 26 ביוני 2002
16. ↑  עמדות שלום עכשיו, הממשלה היא הסרבנית האמיתית - תגובה למכתב הטייסים - 08/10/2003, באתר "שלום עכשיו"
17. ↑  בג"ץ 10104/04 שלום עכשיו - שעל מפעלים חינוכיים נ' רות יוסף, הממונה על היישובים היהודיים ביהודה ושומרון ואחרים, ניתן ב־14 במאי 2006
18. ↑  אפרת וייס, שלום עכשיו: בואו למילואים במקום סרבני הימין, באתר ynet, 22 בדצמבר 2004
19. ↑  אורי גליקמן, הפלסטינים מרצועת עזה מוזמנים לפנות מתנחלים מבתיהם, באתר nrg‏, 23 בדצמבר 2004
20. ↑  מירי חסון, 'Israel is leaving Gaza', אתר ynetNews, ‏19 במרץ 2005
21. ↑  נחום ברנע (טור דעה), הכתום בנוק-אאוט, באתר ynet, 27 ביוני 2005
22. ↑  אתר תנועת שלום עכשיו, עתירה לצו על תנאי וצו ביניים למניעת אכלוס עמונה ולאכיפת צו הפסקת העבודות
23. ↑  בג"ץ 7891/07 תנועת "שלום עכשיו"- ש.ע.ל. מפעלים חינוכיים נ. שר הביטחון
24. ↑  אתר למנויים בלבד עמוס הראל, הושלם פינוי המבנים במאחז גבעת אסף, באתר הארץ, 17 במאי 2014
25. ↑  אתר למנויים בלבד יהונתן ליס, גנץ וניסנקורן הורו לגבש פתרונות לכאלף מבנים לא חוקיים בגדה, באתר הארץ, 12 ביוני 2020
26. ↑  בג״ץ 7292/14 עלי מוחמד עיסא מוסא ואח׳ נ׳ שר הביטחון ואחרים
27. ↑  אפרת פורשר, עימותים בפינוי הבית האחרון בנתיב האבות: 4 שוטרים נפצעו קל, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2.06.2018
28. ↑  רועי שרון, איחוד סורי בירושלים?, באתר nrg‏, 10 ביולי 2007
29. ↑  דו"ח מקורות המימון ושקיפותן של תשע עמותות המזוהות עם הימין הישראלי
30. ↑  ארנת כהן, ‏דוח שלום עכשיו טוען: "עמותות הימין מסתירות מקורות מימון", באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2015
31. ↑  אריק בנדר, ‏מליאת הכנסת דנה ב"חוק הלאום"; פעילי שלום עכשיו הניפו דגל שחור, באתר מעריב אונליין, 18 ביולי 2018
32. ↑  בג"ץ 1308/17 עיריית סלואד ואחרים נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־ב-9 ביוני 2020
33. ↑  אתר למנויים בלבד יותם ברגר, המועצה האזורית בנימין העבירה לאמנה עשרות מיליוני שקלים ללא מטרה מוגדרת, באתר הארץ, 5 ביולי 2018
34. ↑  תמיכות ל'אמנה' - רק באישור בית משפט, באתר ערוץ 7, ‏30 בדצמבר 19  
בג"ץ 1202/19 עמותת ש.ע.ל - שלום עכשיו לישראל מפעלים חינוכיים ואחרים נ' שר הפנים ואחרים, ניתן ב־30 בדצמבר 2019
35. ↑  בג"ץ 1202/19 עמותת ש.ע.ל - שלום עכשיו לישראל מפעלים חינוכיים ואחרים נ' שר הפנים ואחרים, ניתן ב־18 ביולי 2021  
בג"ץ דחו את עתירת 'שלום עכשיו' נגד מועצת בנימין, באתר ערוץ 20, ‏2021-07-18
36. ↑  אפרת וייס, דו"ח: שוד הקרקעות הגדול של המתנחלים, באתר ynet, 21 בנובמבר 2006
37. ↑  נדב שרגאי, דו"ח: 32% מההתנחלויות - על שטח פלשתיני פרטי, באתר הארץ, 14 במרץ 2007
38. ↑  עמיחי אתאלי ואריק בנדר, שלום עכשיו נגד החוק: קמפיין להחרמת מוצרי ההתנחלויות, nrg מעריב, 12 ביולי 2011
39. ↑  עופר אדרת, שלום עכשיו מעדכן את משרד הביטחון והאמריקאים על הבנייה בהתנחלויות, באתר הארץ, 7 באפריל 2011
40. ↑  יאיר אלטמן, שלום עכשיו קיבלה את אות מגן המילואים, באתר ynet, 6 באוקטובר 2011
41. ↑  יוסי אלי, נעצר צעיר שאיים על חייהם של בכירי תנועת שלום עכשיו, באתר nrg‏, 27 בנובמבר 2011
42. ↑  יריב אופנהיימר, תשובה למאמרו של אורי אבנרי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 בנובמבר 2010
43. ↑  בג"ץ 143/06 ובג"ץ 70/6251 - עתירות של "שלום עכשיו" ואחרים למתן צו על תנאי
44. ↑  בג"ץ 10104/04 שלום עכשיו - שעל מפעלים חינוכיים נ' רות יוסף ואחרים, ניתן ב־14 במאי 2006 - עתירה של "שלום עכשיו" למתן צו על תנאי
45. ↑  קישורים לארגוני וחברי "שלום עכשיו" בעולם, באתר שלום עכשיו
46. ↑  מדינות שסייעו לשלום עכשיו בשנת 2007, באתר "שלום עכשיו", 30 באוקטובר 2008 (הקישור אינו פעיל, 12.8.11)  
ריבונות על תנאי, באתר המכון לאסטרטגיה ציונית  
מדינות שסייעו לשלום עכשיו בשנת 2008, באתר "שלום עכשיו"  
מדינות שסייעו לשלום עכשיו בשנת 2009, באתר "שלום עכשיו"
47. ↑  הדו"ח הכספי של שנת 2011, עמ' 10, באתר גיידסטאר
48. ↑  מנכ"ל שלום עכשיו הודח; גורמים בתנועה: לא פעל כראוי בנושא המאחזים, באתר וואלה!‏, 09 ביוני 2003
49. ↑  אריה קינג נגד שלום עכשיו, תיק א 001454/07, בית משפט השלום ירושלים, 1 ביולי 2009
50. ↑  שמעון כהן, 'שלום עכשיו' תפצה על פרסום שקרי, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2009
51. ↑  רועי שרון, שלום עכשיו יפצו מתנחלים ב-20 אלף ש', באתר nrg‏, 14 בדצמבר 2008  
ערה מייטליס, "שלום עכשיו" תתנצל ותפצה מתנחלים, באתר ערוץ 7, 11 בדצמבר 2008
52. ↑  עמי דור-און (מאמר פובלציסטיקה), צביעות עכשיו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 9 באפריל 2008.  
אריק בנדר, ממשלות באירופה תרמו מיליונים לארגוני שמאל, באתר nrg‏, 1 בדצמבר 2009  
ריבונות על תנאי, באתר המכון לאסטרטגיה ציונית
53. ↑  איציק וולף, דוח: שלום עכשיו עברה על חוק העמותות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 בדצמבר 2007
54. ↑  כמה באמת עולות ההתנחלויות?, באתר ערוץ 7, 3 באוגוסט 2011
55. ↑  יצחק בן חורין, וושינגטון, המתיחות נמשכת: נתניהו קורא לממשל אובמה ללמוד את העובדות, באתר ynet, 2 באוקטובר 2014
56. ↑  ביקורת: אורי רם, אין גבול, הארץ, מוסף ספרים, 11 ביוני 2003, באתר הוצאת מאגנס; גדעון ארן, ‏מיהם העכשוויסטים האמתיים? על מרחב וזיכרון בישראל, על 'גוש אמונים' ועל 'שלום עכשיו' ועל המחקר המשווה ביניהם, **קתדרה** 117, אוקטובר 2005, עמ' 150-139

| היסטוריה של מדינת ישראל  |
| --- |
| ביטחון • תעשייה • מדע וטכנלוגיה • חינוך • כלכלה • משפטים • דת • תרבות |
| שנות ה-40 | הכרזת העצמאות • מלחמת העצמאות • אלטלנה • הסכמי שביתת הנשק • הממשל הצבאי על ערביי ישראל • מבצע על כנפי נשרים |
| שנות ה-50 | העלייה ההמונית • תקופת הצנע • המדיניות הכלכלית החדשה • הסכם השילומים • חינוך ממלכתי • העסק הביש • פעולות התגמול • ייבוש החולה • מלחמת סיני • אירועי ואדי סאליב |
| שנות ה-60 | הקמת המוביל הארצי • המלחמה על המים • משפט אייכמן • הקמת הקריה למחקר גרעיני - נגב • מיתון 1966 • תקופת ההמתנה • מלחמת ששת הימים • מלחמת ההתשה |
| שנות ה-70 | הפנתרים השחורים • מלחמת יום הכיפורים • הקמת גוש אמונים • מבצע יונתן • יום האדמה • המהפך • הקמת שלום עכשיו • מבצע ליטני • הסכם השלום עם מצרים |
| שנות ה-80 | מלחמת לבנון הראשונה • המערכה ברצועת הביטחון • פרשת קו 300 • האינפלציה • משבר מניות הבנקים • תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 • משבר הקיבוצים • האינתיפאדה הראשונה |
| שנות ה-90 | מלחמת המפרץ • העלייה מברית המועצות לשעבר • ועידת מדריד • הסכמי אוסלו • טבח מערת המכפלה • הסכם השלום עם ירדן • רצח יצחק רבין • המהפכה החוקתית • אסון המסוקים |
| עשור ראשון של המאה ה-21 | הנסיגה מרצועת הביטחון • אירועי אוקטובר 2000 • האינתיפאדה השנייה • מבצע חומת מגן • חומת מגן כלכלית • הקמת גדר ההפרדה • תוכנית ההתנתקות • מלחמת לבנון השנייה • מבצע עופרת יצוקה |
| עשור שני של המאה ה-21 | אסון הכרמל • המחאה החברתית • מבצע עמוד ענן • מבצע צוק איתן • הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל • הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן • המשבר הפוליטי |
| עשור שלישי של המאה ה-21 | מגפת הקורונה בישראל • הסכמי אברהם • אסון הר מירון • מבצע שומר החומות • הרפורמה המשפטית • מלחמת חרבות ברזל |
| פורטל ישראל • היסטוריה של עם ישראל • היסטוריה של ארץ ישראל • ציר הזמן של ההיסטוריה של ישראל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268055905171
* GND: 1087620449
* LCCN: n84148178
* VIAF: 262021784
* WorldCat: lccn-n84148178

 |