recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק במדריך רפואי. אם התכוונתם לאנציקלופדיה לחומרים ותרופות, ראו אינדקס מרק.

**מֶרְק** הוא שמו של מדריך עזר - אנציקלופדי רפואי, הכולל מידע בסיסי, מפורט ומקצועי, אודות תחומי הרפואה הקונבנציונלית. את המדריך עורך ד"ר רוברט ברקוב. מרק יוצא לאור מטעם חברת התרופות "מֶרְק" בשפה האנגלית ומתורגם לשפות רבות.

נכון לשנת 2006 המדריך יצא לאור בשמונה-עשרה מהדורות. הוא מבוסס על הספר "The Merck Manual" שיצא לאור לראשונה בשנת 1899. המדריך מבוסס על הספר עד כדי כך שכמעט אין דבר שמופיע בספר ואינו מופיע במדריך, למעט פרטים בודדים שאינם נוגעים בכלל לציבור הרחב, כמו כן, המדריך נערך מחדש על מנת שיתאים לציבור הקוראים הכללי, והתווסף בו פרק באשר לתרופות שאינן מצריכות מרשם רופא.

על צוות הכתיבה של המדריך נמנים עורך ראשי, עורך משנה, סגן עורך בכיר ועוד 14 חברי מועצת העורכים. כמו כן ישנם עוד 8 יועצים מקצועיים מהתחומים השונים ברפואה. בנפרד מצוות הכתיבה של המדריך תרמו לו עוד כ-180 רופאים ומדענים מתחומי הבריאות, איש איש בתחומו.

מבנה המדריך ותוכנו
------------------

המדריך מחולק לעשרים וארבעה חלקים וכולל איורים רבים. חלקם מקיפים את מערכות האיברים השונות כגון: העור או הלב, חלקם מקיפים סוג מסוים של התמחות רפואית כגון: מחלות זיהומיות ושלושה מהפרקים מיוחדים לבריאות המשפחה: "בריאות הגבר", "בריאות האישה" ו"בריאות התינוק והילד".
  
כל חלק מפרט את האנטומיה והפיזיולוגיה הרלוונטיות, את המחלות או הפגיעות הגופניות האפשריות ולעיתים, גם בדיקות רפואיות אבחוניות מרכזיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרק (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מרק (בשפות סיניות)
* The Merck Manual Home Edition Online

הערות שוליים
------------

1. ↑  כדוגמת תאורים של אוושות הלב או המראה של רקמה מבעד למיקרוסקופ.
**שטיח שרפינסקי** הוא פרקטל שיצר המתמטיקאי הפולני ואצלב שרפינסקי בשנת 1916, שנה לאחר משולש שרפינסקי.

שטיח שרפינסקי 6 צעדים ראשונים
ניתן לבנות את השטיח על ידי חיתוך ריבוע ל-9 תת-ריבועים שווים בגודלם בתבנית של 3X3 תוך סילוק הריבוע המרכזי, והמשך רקורסיבי עד אינסוף. סילוק החלק הפנימי מותיר תמיד קבוצה סגורה והשטיח הוא קבוצת כל החיתוכים. לפי משפט היינה-בורל קבוצה זו היא קבוצה קומפקטית.

טכניקה דומה בשלושה ממדים המבוססת על קוביות יוצרת את ספוג מנגר.

ממד האוסדורף או המימד הפרקטאלי של השטיח שווה ל-{\displaystyle {\frac {\log 8}{\log 3}}=1.892789\ldots }

היות שבכל שלב בונים 8 העתקים בגודל שליש מהצורה הקודמת. 

השטיח הוא הכללה אחת של קבוצת קנטור לשני ממדים ועוצמתו היא עוצמת הרצף. ההכללה השנייה היא אבק קנטור. עם זאת במידת לבג שטח השטיח הוא אפס: בתהליך אינסופי שטחו "מתרוקן". 

הוכח שהפיזור בהילוך מקרי בשטיח שרפינסקי איטי יותר מאשר בתנועת בראון
.

חישוב שטחו של השטיח
-------------------

יהי x אורך צלע הריבוע ו-y מספר הצעדים, נוסחת שטח השטיח היא:

{\displaystyle \left({\frac {x}{3^{y}}}\right)^{2}\times 8^{y}=x^{2}\times \left({\frac {8}{9}}\right)^{y}}

לדוגמה, ריבוע שאורכו 100 מטר ושטחו 10000 מ"ר, יקטן לאחר שני צעדים ל:

{\displaystyle \left({\frac {100}{3^{2}}}\right)^{2}\times 8^{2}={\frac {100^{2}}{9^{2}}}\times 64={\frac {640000}{81}}=7901.2345679}

ככל שמספר הצעדים יגדל, השטח יקטן.

יישום
-----

בטלפון סלולרי וWi-Fi קיים סוג אנטנה הנקרא פרקטלי, הבנוי על מספר איטרציות של שטיח שרפינסקי. האנטנה מתאימה לטיפול במספר רב של תדרים, היא קלה לייצור וקטנה מאנטנות רגילות בעלות אותם ביצועים.

תהליך
-----

* ‏6 צעדים ראשונים ביצירת השטיח
* ‏צעד 1‏צעד 1
* ‏צעד 2‏צעד 2
* ‏צעד 3‏צעד 3
* ‏צעד 4‏צעד 4
* ‏צעד 5‏צעד 5
* ‏צעד 6‏צעד 6

תוכנית מחשב
-----------

יישומון בשפת ג'אווה ליצירת שטיח שרפינסקי באמצעות מתודה רקורסיבית:

```
import java.awt.\*;
import java.applet.\*;

public class SierpinskiCarpet extends Applet
{
 private Graphics g = null;
 private int d0 = 729; // 3^6

 public void init()
 {
 g = getGraphics();
 resize(d0, d0);
 }

 public void paint(Graphics g)
 {
 // Rekursion starten:
 drawSierpinskiCarpet (0, 0, getWidth(), getHeight() );
 }

 private void drawSierpinskiCarpet(int xOL, int yOL, int width1, int height1)
 {
 if (width1>2 && height1>2)
 {
 int b = width1/3;
 int h = height1/3;
 g.fillRect (xOL+b, yOL+h, b, h);
 for (int k=0; k<9; k++) if (k!=4)
 {
 int i=k/3;
 int j=k%3;
 drawSierpinskiCarpet (xOL+i\*b, yOL+j\*h, b, h); // Rekursion
 }
 }
 }
}

```

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטיח שרפינסקי** בוויקישיתוף
* שטיח שרפינסקי, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Barlow, Martin; Bass, Richard, *Brownian motion and harmonic analysis on Sierpinski carpets* (PDF)
**האם את אוהבת את ברהמס?** הוא סרט רומנטי אמריקאי בהפקתו ובבימויו של אנטול ליטבק, המבוסס על רומן בשם זה (בצרפתית: **Aimez-vous Brahms?**) מאת פרנסואז סאגאן, עם אינגריד ברגמן, אנטוני פרקינס ואיב מונטאן בתפקידים הראשיים.

הסרט צולם בפריז ומופיעים בו אתריה המפורסמים של העיר. כבשאר ספריה של סאגאן יש בו משולש רומנטי, הפעם בין אישה ושני גברים.

המלחין ז'ורז' אוריק שילב בפסקול הסרט שני פרקים מיצירות יוהנס ברהמס: הפרק הרביעי של סימפוניה מס' 1 והפרק השלישי של סימפוניה מס' 3. הפרק מסימפוניה מס' 3 מנוגן בסרט במספר עיבודים בהם עיבוד לג'אז בהופעתה של הזמרת דיאן קארול.

המפיק סבר שהשם המקורי אינו מתאים לקהל האמריקאי ואנטוני פרקינס הציע את השם "Goodbye Again" ("להתראות שוב") כשם ההצגה הראשונה בה הופיע אביו בברודוויי. באירופה ובישראל נשאר השם המקורי.

פרקינס זכה בפסטיבל הקולנוע בקאן בפרס השחקן הטוב ביותר בשנת 1961 ואנטול ליטבאק היה מועמד בשנה זו לפרס דקל הזהב.

תקציר העלילה
------------

פולה טסייה (אינגריד ברגמן) היא מעצבת פנים בת 40. היא גרושה ונמצאת חמש שנים בזוגיות עם רוז'ה דמארה (איב מונטאן). רוז'ה עוסק בסחר בטרקטורים ובמשאיות. הוא גרוש נאה ועוגב על כל בחורה נאה שהוא פוגש כדי להוכיח את גבריותו. הוא משקר כל הזמן לפולה שהוא נוסע לרגל עסקיו ובמקום זה הוא מבלה ושוכב עם צעירות שאינו מכיר אפילו את שמן וקורא לכל אחת "מייזי". הוא שונא כשהן מזכירות לו את המילה אהבה.

פולה מודעת לכל שקריו ובגידותיו אבל היא מקבלת זאת בעל כורחה כי היא אוהבת אותו ורוצה להמשיך את הקשר איתו.

יום אחד היא מקבלת הזמנה לעצב דירה של אישה עשירה מהחברה הגבוהה של פריז. בדירה היא פוגשת את פיליפ (אנתוני פרקינס), בנה של הלקוחה. פיליפ הוא בחור צעיר בן 25, מתמחה במשרד עורכי דין אבל לא מוצא עניין בעבודתו.

פיליפ "נדלק" על פולה ולא אכפת לו שהיא מבוגרת ממנו. הוא מתחיל בחיזור עקשני אחריה. היא מסרבת בתוקף, והוא מקבל זאת בחיוך ובחוסר רצינות. פיליפ ממשיך בחיזוריו ומזניח את עבודתו אבל פולה עדיין דוחה אותו בנימוס. באחת הפעמים כשהם הולכים בפריז הוא נתקל במודעה על קונצרט מיצירות ברהמס. הוא שואל אותה: "האם את אוהבת את ברהמס?" ונענה בחיוב. בזמן קונצרט היא נזכרת בתחילת קשריה עם רוז'ה אך עדיין ממשיכה לדחות את פיליפ.

לבסוף לא עומדת פולה בחיזוריו של פיליפ ובשקריו של רוז'ה. היא נעתרת לפיליפ והוא עובר להתגורר בדירתה. כאשר רוז'ה חוזר מפגישה עסקית היא מודיעה לו על יחסיה עם פיליפ ועל החלטתה לנתק את יחסיה איתו.

היחסים בין פולה ופיליפ נעשים גרועים. פיליפ מזניח את עבודתו מרבה בשתייה ומתעצל לקום בבוקר. פולה מודיעה לו כי החליטה לשים סוף ליחסיהם. הוא נעלב ויורד במרוצה במדרגות כשפולה צועקת לעברו: "נסה להבין, אני זקנה, אני זקנה".

רוז'ה חוזר לפולה והם נישאים במשרדי העירייה. פולה מתכננת ארוחת ערב בבית, אך הוא מצלצל ומודיע כי יהיה עסוק לרגל עסקיו. פולה מבינה שרוז׳ה לא השתנה וממשיך בשקריו. היא מביטה בפנים עגומות במראה כשהמוזיקה של ברהמס ברקע.

קישורים חיצוניים
----------------

* "האם את אוהבת את ברהמס?", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר נטפליקס
* "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר AllMovie (באנגלית)
* "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "האם את אוהבת את ברהמס?", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר יוטיוב
* נעימת הנושא של הסרט, בביצוע צמד הפסנתרנים פרנטה וטייכר
* דיאן קארול שרה ב"האם את אוהבת את ברהמס, באתר יוטיוב
* הסרט "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר TCM
**אליס קפל** (באנגלית: **Alice Keppel**;‏ 29 באפריל 1868 – 11 בספטמבר 1947) הייתה אשת חברה בריטית.

ביוגרפיה
--------

קפל נולדה בקנט כבתו של ברונט. היא הייתה אחת מתוך עשרה ילדים שתשעה מתוכם הגיעו לבגרות. סבה מצד אמה היה מושל האיים היוניים שהיו בשליטה בריטית, היא גם הייתה בעלת קשרי משפחה לבית סטיוארט.

ב-1891 היא נישאה לג'ורג' קפל, בנו של רוזן אשר שירת בצבא הבריטי בזמן נישואיהם, נולדו להם שתי בנות. המחסור בכסף של בעלה הוביל אותה לנהל רומנים עם גברים עשירים יותר וזאת על מנת לשמור על סגנון חיים שהיה נהוג בחברה הלונדונית, חלק מבני משפחתה אף חשבו כי אחד ממאהביה הוא האב הביולוגי של בתה הבכורה.

היא נודעה בתפקידה כמארחת במהלך התקופה האדוארדית, ב-1898 היא פגשה את יורש העצר אדוארד והיא החלה לשמש כפילגשו, במהלך הביקורים של אדוארד בביתה בעלה עזב את הבית, רעייתו של אדוארד אלכסנדרה, נסיכת דנמרק, כיבדה את הקשר ביניהם ואף חיבבה את אליס, היא העדיפה אותה על פני המאהבת הקודמת שלו.

לאחר מותו של המלך היא ובעלה עזבו את בריטניה ושהו שנתיים במזרח הרחוק, במהלך מלחמת העולם הראשונה היא עזרה לחברה שלה לנהל בית חולים בבולון-סור-מר לחיילים שנפצעו. ב-1925 עברה להתגורר באיטליה.

קפל הייתה סבתא רבתא של קמילה, המלכה-רעיה של הממלכה המאוחדת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליס קפל** בוויקישיתוף
* אליס קפל, באתר ThePeerage.com (באנגלית)
* אליס קפל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות, מהאישה השנואה בממלכה אל הארמון: ה"רוטוויילר" קמילה הפכה למלכה רעיה, באתר ynet, 9 בספטמבר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604948805171
* GND: 119419823
* ISNI: 0000 0000 2540 8118
* LCCN: n85142698
* NTA: 149253443
* SNAC: w6m97pnz
* VIAF: 62357923
* WorldCat: lccn-n85142698

 |
**קבוצה אינסופית** היא קבוצה שמספר איבריה אינו סופי, כלומר קבוצה שאינה קבוצה סופית. קבוצות אינסופיות הן נושא מרכזי בתורת הקבוצות ובענפים נוספים של המתמטיקה.

בתורת הקבוצות האקסיומטית נקבע קיומה של קבוצה אינסופית באקסיומת הקבוצה האינסופית (או **אקסיומת האינסוף**).

דוגמאות לקבוצות אינסופיות:

* קבוצת המספרים השלמים.
* קבוצת המספרים הממשיים.
* קבוצת כל הנקודות בקטע כלשהו.

תכונה המבדילה קבוצה אינסופית מקבוצה סופית היא שקבוצה אינסופית יכולה להיות שקולה לתת קבוצה שלה השונה ממנה. לדוגמה, קבוצת כל המספרים הטבעיים {\displaystyle 1,2,3,\dots } שקולה לקבוצת כל המספרים הזוגיים {\displaystyle 2,4,6,\dots }, על-פי ההתאמה שמתאימה לכל מספר טבעי \!\,n את המספר הזוגי 2n.
ברור שההתאמה הזו מסדרת את המספרים משתי הקבוצות בזוגות, ושהזוגות ממצים את כל המספרים משתי הקבוצות. תכונה זו של המספרים הטבעיים הוצגה על ידי גלילאו גליליי, ברעיון שזכה לשם הפרדוקס של גלילאו. תכונה זו היא ההגדרה הפורמלית של קבוצה אינסופית בתורת הקבוצות הנאיבית, והיא הוצגה לראשונה על ידי ריכרד דדקינד: קבוצה אינסופית היא קבוצה שקיימת קבוצה החלקית לה ממש ושקולה לה. בניסוח אחר: קבוצה A היא אינסופית אם ורק אם קיימת פונקציה חד-חד ערכית מ-A ל-A שאינה על A.

כאשר מתקיימת שקילות בין שתי קבוצות אינסופיות פירוש הדבר שיש להן אותה עוצמה. הראינו שלקבוצת המספרים הטבעיים ולקבוצת המספרים הזוגיים יש אותה עוצמה. קבוצת המספרים הטבעיים היא קבוצה בת מנייה, וכך גם כל קבוצה השקולה לה (כגון קבוצת המספרים הזוגיים). האלכסון של קנטור הוא הוכחתו של גאורג קנטור שהמספרים הממשיים אינם בני מנייה כלומר, לא קיימת התאמה חד-חד ערכית בינם לבין המספרים הטבעיים.

תכונותיהן של קבוצות אינסופיות עשויות להיראות מפתיעות למדי למי שמורגל לעסוק רק בקבוצות סופיות (שהן הקבוצות שאנו פוגשים בחיי היומיום). המחשה פופולרית של אחדות מתכונות אלה ניתנה על ידי המתמטיקאי הנודע דויד הילברט בסיפור שזכה לשם המלון של הילברט.

תכונות של קבוצות אינסופיות:

* כאשר נתונה קבוצה אינסופית של קבוצות (כלומר קבוצה אינסופית שאיבריה הם קבוצות), האיחוד של קבוצות אלה הוא קבוצה אינסופית.
* קבוצת החזקה של קבוצה אינסופית היא קבוצה אינסופית שעוצמתה גבוהה יותר (לפי משפט קנטור).
* כל קבוצה שיש לה תת-קבוצה אינסופית היא קבוצה אינסופית.
* כאשר קבוצה אינסופית מחולקת למספר סופי של תת-קבוצות, לפחות אחת מהן היא קבוצה אינסופית.
* המכפלה הקרטזית של קבוצה אינסופית וקבוצה שאינה ריקה היא קבוצה אינסופית.
* כאשר קבוצה אינסופית מסודרת בסדר טוב, יש לה תת-קבוצה לא ריקה שאין בה איבר גדול ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* קבוצה אינסופית, באתר MathWorld (באנגלית)
* גדי אלכסנדרוביץ', תורת הקבוצות - מה זו בעצם קבוצה אינסופית?, באתר "לא מדויק", 9 באוקטובר 2020
קוספליי של לינק.
קוספליי של לינק וזלדה.
**לינק** (באנגלית: **Link**; ביפנית: **リンク**) הוא גיבור סדרת משחקי "האגדה של זלדה" של חברת נינטנדו. המונח לינק לא מתייחס לדמות ספציפית אלא למספר דמויות בעלות אותו שם המופיעות במשחקים שונים בסדרת האגדה של זלדה.

היסטוריה
--------

לינק נוצר בשנת 1986 בתחילת היצירה של המשחק הראשון בסדרה, שגם נקרא "האגדה של זלדה".
כעבור 12 שנים, ב-1998, לינק הגיע לצורה תלת־ממדית במשחק "האגדה של זלדה: אוקרינת הזמן" (באנגלית: The Legend of Zelda: Ocarina of Time).
במשחק שיצא מאוחר יותר, The Legend of Zelda: Wind Waker, קיבל לינק צורה מצוירת יותר, אולם בגרסת הנינטנדו גיימקיוב של המשחק SoulCalibur 2, בה השתתף כאורח, נראתה דמותו דומה לזו של המשחקים הקודמים בסדרה: "אוקרינת הזמן" ו"המסכה של מג'ורה".

יכולות
------

### לחימה

לינק ידוע בעיקר בגלל היכולות הרבות שלו בכלי נשק: שימוש בחרב, בחץ וקשת, ברוגטקה, בבומרנג ובנשקים רבים אחרים.
חרב מיוחדת וידועה של לינק היא חרב המאסטר שהופיעה לראשונה במשחק A Link to the Past בשנת 1991 וסיפור היווצרותה מופיע ב-Skyward Sword בשנת 2011, שמשמשת בכל משחק לחיסול היריב הראשי של לינק, גאנונדורף (גאנון) (או דמייס ב-Skyward Sword). לעומת זאת, במשחקים "ארבע החרבות" (Four Swords), ו"כובע המיניש" (The Minish Cap) לינק משתמש בחרב הארבעה המפצלת אותו לארבעה לחיסול ואאטי (Vaati). במשחק "הרפתקאות ארבע החרבות" (Four Swords Adventures) לינק משתמש בחרב הארבעה גם כדי לחסל את ואאטי וגם את גאנון.

### נגינה

אחד מהכוחות הרבים של לינק הוא לנגן שירים קסומים בכלי נגינה קסומים, כמו: חליל פאן, אוקרינה, נבל, חצוצרות, וחליל, שמבצעים מספר דברים כגון: שירי שיגור למקומות מסוימים וכל מיני דברים דומים.

### שינויי צורה

לינק יכול לשנות צורה בחלק מהמשחקים. במשחק "ההרפתקה של לינק" (באנגלית: The Adventure of Link) לינק יכול בעזרת כישוף להפוך לפיה,
ב- A Link to the Past הוא הופך לארנב בעולם האופל, במסכה של מג'ורה (באנגלית: Majora's Mask) שינויי צורה הופכים למשהו עיקרי במשחק, כשלינק יכול להפוך לארבעה יצורים בעזרת 4 מסכות שהן בעצם נשמות של יצורים שלינק הציל ולכל שינוי צורה כוח מיוחד.
ב"נסיכת הדמדומים" (באנגלית: Twilight Princess), כשלינק נכנס לאזורי דמדומים, הוא הופך לזאב בעל יכולות מיוחדות כמו חפירה ושימוש בחושים מחודדים.

### רכיבה

ברוב המשחקים, לינק מתואר כמישהו מיומן עם סוסים, ובדרך כלל יש לו סוסה משלו, בשם אפונה (באנגלית: Epona).
במשחק זלדה: Skyward Sword ללינק יש ציפור גדולה (Loftwing) שהיא דרך התחבורה שלו בשמיים.

### כלי תחבורה של לינק

לינק משתמש בכלי תחבורה רבים בנוסף לסוסה שלו, כמו ספינה ורכבת. למשל במשחק 'מעורר הרוח' (The Legend of Zelda: The Wind Waker) לינק משתמש בספינה בשם 'המלך של האריות האדומים' (King of Red Lions) כדי לשוט בים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לינק** בוויקישיתוף
* אתר האגדה של זלדה הרשמי (אנגלית)
בחישוביות, קבוצה בת מנייה נקראת **ניתנת למנייה רקורסיבית** (נל"ר) או **בת מנייה רקורסיבית** (במ"ר) או **כריעה חיובית** (כריעה למחצה) אם קיים אלגוריתם שבהינתן קלט, עוצר אם האיבר הנקלט שייך לקבוצה זו. לחלופין, קיים אלגוריתם שמייצר רשימה (ייתכן ואינסופית) של כלל האיברים בקבוצה. קבוצת בעיות אלו מסומנת לרוב בסימון RE‏ (Recursively Enumerable)‏, מכיוון שקיים אלגוריתם המונה את אבריהם.

הגדרה
-----

תת קבוצה S של המספרים הטבעיים היא נל"ר אם קיימת פונקציה ניתנת לחישוב

{\displaystyle f\colon \mathbb {N} \to \mathbb {N} }
כך ש-

{\displaystyle f(x)=\left\{{\begin{matrix}0&{\mbox{if}}\ x\in S\\{\mbox{does not halt}}&{\mbox{if}}\ x\notin S\end{matrix}}\right.}

תכונות
------

* אם A ו-B הן נל"ר אז גם {\displaystyle A\cap B} וגם {\displaystyle A\cup B} הן נל"ר.
* קבוצה A והמשלים של A הן נל"ר אם"ם A היא קבוצה רקורסיבית.
* התמונה של קבוצה נל"ר תחת פונקציה ניתנת לחישוב היא גם קבוצה נל"ר.
* קבוצת הקבוצות הניתנות למנייה רקורסיבית מכילה ממש את קבוצת הקבוצות הרקורסיביות - בעיית העצירה היא דוגמה לקבוצה לא רקורסיבית הניתנת למנייה רקורסיבית.

דוגמאות
-------

* כל קבוצה רקורסיבית היא נל"ר.
* שפה ניתנת למנייה רקורסיבית היא תת-קבוצה נל"ר בקבוצת כל המילים תחת אלפבית של שפה מסוימת.

כריעות שלילית
-------------

באופן שקול, ניתן להגדיר קבוצה כריעה למחצה (שלילית), עבורה קיים אלגוריתם שעוצר אם הקלט **אינו** שייך לקבוצה (אבל אולי לא עוצר עבור קלט בקבוצה). קבוצת כל הבעיות מסוג זה מסומנת לרוב על ידי co-RE (התחילית co מסמנת "משלים", complement).

ראו גם
------

* קבוצה רקורסיבית
* כריעות
* היררכיית חומסקי

קישורים חיצוניים
----------------

* קבוצה ניתנת למנייה רקורסיבית, באתר MathWorld (באנגלית)
**מולרורניס** (שם מדעי: ***Mullerornis***) הוא סוג של עוף גדול חסר יכולת תעופה ממשפחת האפיאורניים שהיה קרובם של האפיאורניס והוורומבי, הגדולים שבעופות מעולם. סוג זה חי במדגסקר בעת האחרונה עד שנכחד בידי האדם בסביבות שנת 1,200 עד 1,000 שנים לפני זמננו, בעת הגעת המלגשים למדגסקר.

הוא נמצא בחפירות בדרום-מרכז מדגסקר וסווג ב-1894. משמעות השם של העוף הוא "עוף מולר" - ע"ש החוקר הצרפתי גאורג מולר (Georges Muller) שנרצח ב-1892 בידי שודדים מבני סקאלבה (Sakalava people).

המולרורניס היה קטן בהרבה מהאפיאורניס הגדול. הוא דמה במראהו וגודלו ליען קטן או לאמו והגיע לגובה 2 מטרים ולמשקל של מעל 100 ק"ג. ככל הנראה הוא יצא בעת חשיכה בדומה לקרובו הקיווי אך ייתכן שהיה פעיל בשעות בין ערביים עקב אונות הראייה המקוטנות שלו אשר מנע ממנו לראות היטב בלילה. הוא היה יכול לרוץ במהירות בדומה ליען אך הדבר לא עזר לו נגד הציידים האנושיים שהגיעו למדגסקר.

### מיני הסוג

* Mullerornis betsilei
* Mullerornis agilis
* Mullerornis rudis
* Mullerornis grandis?

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מולרורניס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |

שחזור של מולרורניס (מימין) לצד וורומבי ואפיאורניס.
**פְרָאנְיוֹ קְלָיין** (בקרואטית: **Franjo Klein**;‏ 17 באוקטובר 1828, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 26 באוגוסט 1889, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה אדריכל קרואטי ממוצא אוסטרי, מבולטי האדריכלים באזור קרואטיה ככלל וזאגרב בפרט במחצית השנייה של המאה ה-19 אשר תכנן בין השאר את מבנה בית הכנסת בזאגרב.

קורות חיים
----------

פראניו קליין נולד בווינה במשפחה אוונגליסטית. הוא למד שנתיים באקדמיה לאמנויות יפות בווינה(אנ') וב-1851 עזב את לימודיו, היגר לשטחי ממלכת קרואטיה, התגייס לצבא האוסטרי ועבד כמנהל עבודה בבניין בערים שונות. הוא החל בתכנון מבני דת בביילובאר וביישובים סמוכים. ב-1859 הוצב בזאגרב. קליין פתח משרד לתכנון אדריכלי ובמהלך פעילות המשרד שנמשכה עד 1878 תכנן את קתדרלת ההשתנות של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית בזאגרב(אנ'), את בית הכנסת בזאגרב, את מכון המוזיקה של קרואטיה(אנ') ואת מבנה בנק ההשקעות של קרואטיה. כן תכנן מספר בתי מגורים לבני השכבות האמידות שבעיר.

פראניו קליין הלך לעולמו בזאגרב ב-1889 והוא בן 60, והובא לקבורה בבית הקברות מירוגוי. ב-2014 הוצב שלט הנצחה לזכרו בכנסיית "עליית מרים" בזאגרב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פראניו קליין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלט הנצחה לזכרו של פראניו קליין, באתר zupa-molve.com (בקרואטית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601973805171
* GND: 14161529X
* ISNI: 0000 0000 8035 6736
* VIAF: 121760801
* WorldCat: viaf-121760801

 |
דיאגרמת ון של שתי **קבוצות זרות**: **A** ו-**B**
במתמטיקה, זוג קבוצות הן **זרות** אם אין להן איבר משותף. לדוגמה, {\displaystyle \left\{1,2,3\right\}} ו-{\displaystyle \left\{4,5,6\right\}}
הן קבוצות זרות.

הסבר
----

על פי ההגדרה, זוג קבוצות A ו-B הן זרות אם החיתוך שלהן הוא הקבוצה הריקה, כלומר אם מתקיים:

{\displaystyle A\cap B=\varnothing \,}
עבור כל אוסף של קבוצות מוגדר כי הקבוצות באוסף הן **זרות בזוגות** אם כל זוג קבוצות (שונות) באוסף הוא זר, כלומר לכל זוג אינדקסים שונים, i ו-j, מתקיים:

{\displaystyle A\_{i}\cap A\_{j}=\varnothing \,}
לדוגמה, הקבוצות באוסף הקבוצות הבא {\displaystyle \{\dots ,\{3\},\{2\},\{1\}\}} הן זרות בזוגות. לעיתים משתמשים פשוט במונח **זרות** במשמעות זאת. 

אם {\displaystyle \{A\_{i}\}} הוא אוסף קבוצות זרות בזוגות אז החיתוך שלו הוא ריק, 

{\displaystyle \bigcap \_{i\in I}A\_{i}=\varnothing }
לעומת זאת, הכיוון ההפוך אינו נכון: החיתוך של האוסף {\displaystyle \{\{1,3\},\{3,2\},\{2,1\}\}} הוא ריק, אך הקבוצות בו אינן זרות בזוגות, למעשה אין שום זוג קבוצות זרות באוסף.

חלוקה
-----

 ערך מורחב – **חלוקה (תורת הקבוצות)**  

**חלוקה** של קבוצה היא פירוק של הקבוצה לאוסף של תת-קבוצות זרות שאיחודן הוא הקבוצה עצמה.

במילים אחרות, בהינתן קבוצה X, הקבוצות {\displaystyle A\_{1},A\_{2},\cdots ,A\_{n}\subset X} הן חלוקה של X, אם הן זרות בזוגות וכן: {\displaystyle \bigcup \_{i=1}^{n}A\_{i}=X}.

ראו גם
------

* תורת הקבוצות - מונחים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבוצות זרות** בוויקישיתוף
* קבוצות זרות, באתר MathWorld (באנגלית)

ביאורים
-------

1. ↑  לשם הפשטות, ניתנה דוגמה של אוסף בן מניה, אך חלוקה מוגדרת גם על אוסף לא בן-מניה של קבוצות.

| נושאים בתורת הקבוצות |
| --- |
| מושגי יסוד | תורת הקבוצות הנאיבית • תורת הקבוצות האקסיומטית • קבוצה • יחידון • הקבוצה הריקה • קבוצת החזקה |
| עוצמות | עוצמה • קבוצה בת מנייה • קבוצה שאינה בת מנייה • עוצמת הרצף |
| פעולות | איחוד • חיתוך • משלים • הפרש סימטרי • מכפלה קרטזית |
| אקסיומות | אקסיומת ההיקפיות • אקסיומת האיחוד • אקסיומת הקבוצה האינסופית • אקסיומת ההחלפה • אקסיומת קבוצת החזקה • אקסיומת היסוד • אקסיומת הבחירה • השערת הרצף |
| משפטים | האלכסון של קנטור • משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין • הלמה של צורן • משפט הסדר הטוב |
| פונקציות | פונקציה • פונקציה חד-חד-ערכית • פונקציה על • פונקציה חד-חד-ערכית ועל • פונקציית הזיווג של קנטור |
| יחסים | יחס • יחס רפלקסיבי • יחס סימטרי • יחס טרנזיטיבי • יחס שקילות • סדר חלקי • יחס הופכי • יחס אנטי-סימטרי |
| סדר | סדר מלא • סדר טוב • סדר חלקי • טיפוס סדר • מספר סודר |
| שונות | הפרדוקס של ראסל |
**Time and Tide** (בתרגום חופשי: "הזמן והגאות") היה שבועון בריטי, שעסק בנושאיים פוליטיים ספרותיים ופמניסטים. הוא נוסד בשנת 1920 על ידי ליידי רונדה, מייסדת קבוצת שש נקודות. בתחילת הדרך הייתה לשבועון אג'נדה שמאלנית ופמיניסטית והיה הביטאון של קבוצת שש נקודות. מאוחר יותר, כשהתחלף הבעלים, אחרי שנת 1958, השבועון החל לנטות ימינה, אך תמיד תמך ונתן במה לכישרונות ספרותיים.

היסטוריה
--------

העורכת הראשונה הייתה הלן ארצ'דייל (אנ'). בשנת 1926 השתלטה ליידי רונדה על התפקיד, ונשארה עורכת השבועון עד סוף חייה.

בין הכותבים היו ננסי אסטור, מרגרט בונדפילד, ורה בריטיין, ג'ון ברופי, מרגרי קורבט-אשבי, אנתוני קרונין, א.מ. דלפילד, שארלוט דספרד, קריסטל איסטמן, ליאונורה איילס, אמה גולדמן, רוברט גרייבס, גרהם גרין, שרלוט הלדיין, מרי המילטון, ג'יי.מ הארווי, וויניפרד הולטבי, סטורם ג'יימסון, מקס קניון, ד.ה. לורנס, ק.ס. לואיס, פ.ל. לוקאס, רוז מקולי, נעמי מיטצ'יסון, אריק ניוטון, ג. ק. צ'סטרטון, ג'ורג' אורוול, אמלין פנקהרסט, אלינור ראת'בון, אליזבת רובינס, אוליב שריינר, ג'ורג' ברנרד שו, אתל סמית', הלנה סוונוויק, ארנסט טולר, רבקה וסט, אלן ווילקינסון, צ'ארלס ויליאמס, מרגרט וינטרינגהאם, וירג'יניה וולף ווינדהאם לואיס.

בשנת 1940 פורסם בשבועון המאמר "הצורך בהתנהגות אבירית" מאת ק.ס. לואיס. המאמר בישר את תחילתו של קשר רציף של עשרים שנה בין לואיס לשבועון, והוא פרסם בו מאמרים וביקורות.

מחזור השיא של השבועות הגיע ל-14,000 עותקים. ככל הנראה, הוא זכה לסבסוד מידי ליידי רונדה, בסכום של 500,000 ליש"ט, במשך שלושים ושמונה השנים שהיה בבעלותה.

בשנת 1956 פרסם השבועון, ביחד עם אנדרה דויטש אנתולוגיה. באוסף שנקרא "האנתולוגיה של טיים אנד טייד" נכללו כתבים נבחרים שהתפרסמו בשבועון. את ההקדמה לספר כתבה ליידי רונדה, וערך אותו אנתוני לייג'ונה.

אחרי מותה של ליידי רונדה בשנת 1958, השבועון עבר לשליטתם של הכומר טימוטי בומונט והעורך ג'ון תומפסון במרץ 1960 בתקופתם, "טיים אנד טייד" שינה כיוון והפך לשבועון חדשות פוליטי עם גוון נוצרי. הוא המשיך להפסיד 600 ליש"ט לשבוע, וביוני 1962 נמכר לחברת ההוצאה לאור בריטן. בשנת 1970 הפך המגזין לירחון ובשנת 1979 הוא נסגר.

השם "Time and Tide" נרכש מאוחר יותר על ידי סידוויק וג'קסון, חברת בת של קבוצת המלונות Trust House Forte. משנת 1984–1986 החברה המשיכה להוציא לאור את המגזין כרבעון, מהמשרד הראשי הבינלאומי שלה בלונדון. אלכסנדר צ׳נסלור היה העורך. כמו בעבר, הירחון המשיך להתמך על ידי תורם עשיר, לורד פורטה מריפלי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marina Camboni, *Networking Women: Subjects, Places, Links Europe-America : Towards a Re-writing of Cultural History, 1890-1939*. 2002. Storia e Letteratura, 2004
2. ↑  Chancellor, Alexander (27 פבר' 2002). "Class Meltdown". Slate.com. נבדק ב-2009-05-29. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Sleeman, Elizabeth (2003). "Alexander Chancellor entry". *The International Who's Who 2004* (67 ed.). Routledge (Europa Publications Limited). p. 297. ISBN 1-85743-217-7.
קבוצות שולטות (קודקודים אדומים).
בתורת הגרפים, **קבוצה שולטת** בגרף (G(V,E היא תת-קבוצה D של הצמתים ב-V כך שכל צומת שאינו ב-D מחובר בקשת לפחות לצומת אחד ב-D. דרגת השליטה (γ(G בגרף היא מספר הצמתים הקטן ביותר המהווים קבוצה שולטת בגרף. **בעיית הקבוצה השולטת** היא בעיה NP-קשה (יותר מכך היא בעיה NP-שלמה), הבודקת בהינתן גרף כלשהו ומספר K, האם קיימת קבוצה שולטת קטנה מ-K.

בעיית הקבוצה השולטת נחקרה החל משנת 1950 אך החלה למשוך תשומת לב מחוקרים בתחום בעיקר החל משנות ה-70. בשנת 1988 היה ידוע על יותר מ-800 מאמרים בנושא שרובם עסקו באלגוריתמים למציאת דרגת השליטה במחלקות מסוימות של גרפים.

חסמים
-----

יהי G גרף בעל n ≥ 1 צמתים ותהי Δ הדרגה המקסימלית של הגרף. ידוע כי:

* מכיוון שכל צומת יכול לשלוט על Δ צמתים לכל היותר, דרגת השליטה של הגרף (γ(G חסומה מלמטה על ידי (n/(1+Δ. כלומר (γ(G) ≥ n/(1+Δ.
* קבוצת כל הצמתים V בגרף היא קבוצה שולטת. כלומר γ(G) ≤ n.
* אם הגרף קשיר אזי קיימות לפחות שתי קבוצות שולטות זרות לחלוטין בגרף. לכן, בכל גרף קשיר γ(G) ≤ n/2.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבוצה שולטת** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  S. T. Hedetniemi and R. C. Laskar, Bibliography on domination in graphs and some basic definitions of domination parameters, **Discrete Mathematics**, Volume 86, Issues 1-3, 14 December 1990, Pages 257-277

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549490505171
* LCCN: sh97008149

 |
**באיאד** (שם מדעי: *Bagrus bajad*) הוא מין של שפמנון גדול משפחת הבגרידיים, החי במקווי מים מתוקים באפריקה והוא המין הגדול במשפחתו. מין זה הוא קרובו של הקמפנגו מאגם מלאווי.

תיאור
-----

דג זה מגיע לאורך של 112 ס"מ בקירוב ומשקל מוערך של 12.5 ק"ג, אם כי הפרטים הגדולים ביותר מגיעים למשקל 100 ק"ג, כאשר הנקבות יותר גדולות מהזכרים ואלה מתבגרים בגילאים 7 ו-8 לזכרים ונקבות (בהתאמה). זהו שפמנון מוארך מעט עם סנפיר גב בולט, פתחי זימים בולטים וסנפירי חזה קוצניים. הלסתות ארוכות וסביבם בינים ארוכות העוזרות בחישה. הדג הוא צהוב-ירקרק עד שחור והבטן לבנה. הסנפירים כהים יותר והצעירים בעלי כתמים שחורים מצידיהם.

הדג חי בטבע בנהרות, ביצות ואגמים טרופיים באפריקה שמדרום לסהרה, ביניהם בימת צ'אד, אגם אלברט, אגם טורקאנה ובנהרות רחבים כמו הנילוס, נהר ניז'ר ונהר סנגל. לרוב הוא שוכן בעומקים ובקרבת הקרקעית ולעיתים נחבא בין סדקי סלעים, מה שגורם לו להיראות רק לעיתים רחוקות. השפמנון הוא אוכל כל הניזון הן מצמחייה והן מטרף של רכיכות, סרטנים, דגים אחרים וחרקים, כשבבגרותו הוא מגוון את מזונותיו.

דג זה נפוץ יחסית ואיננו בסכנת הכחדה, אף שהוא נידוג דרך קבע לבשרו לאורך אגמים באפריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באיאד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  באיאד באתר הרשימה האדומה של IUCN
**כל המוסיף גורע** הוא ביטוי שמקורו בתלמוד, ופירושו: מי שמגזים ומוסיף על איסור, או קביעה כלשהם – עלול, בסופו של דבר, לגרום לנזק בהבנה או ביישום. הביטוי נמצא בשימוש גם בעברית המודרנית בבחינת המלצה שלא להוסיף דברים מיותרים.

המקור
-----

בתלמוד בבלי, במסכת סנהדרין, נאמר: "אמר חזקיה **מניין שכל המוסיף גורע** שנאמר (בראשית ג) אמר אלהים לא תאכלו ממנו ולא תגעו בו". רבי חזקיה מביא דוגמה לתוספת שמזיקה באמצעות משפטה של חוה אל הנחש בבראשית פרק ג': "וַתֹּאמֶר הָאִשָּׁה אֶל־הַנָּחָשׁ מִפְּרִי עֵץ־הַגָּן נֹאכֵל, וּמִפְּרִי הָעֵץ אֲשֶׁר בְּתוֹךְ־הַגָּן אָמַר אֱלֹהִים לֹא תֹאכְלוּ מִמֶּנּוּ וְלֹא תִגְּעוּ בּוֹ פֶּן־תְּמֻתוּן".מעיר על דבריה רש"י: "הוסיפה על הציווי, לפיכך באה לידי גירעון, הוא שנאמר (משלי ל ו) אל תוסף על דבריו". משמע, חוה הוסיפה על דבריו של אלוהים שציווה רק על איסור אכילה מהעץ (בפרק ב') ולא איסור נגיעה. מכיוון שהוסיפה איסור נגיעה, באה לידי חטא, משום שהנחש דחף אותה כלפי העץ, ונגעה בו מכוח הדחיפה. מאחר שלא מתה - הצליח לשכנע אותה גם לאכול מהפרי.

מוצאו מדאורייתא של הביטוי הוא בספר דברים: "אֵת כָּל־הַדָּבָר אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוֶּה אֶתְכֶם אֹתוֹ תִשְׁמְרוּ לַעֲשׂוֹת לֹא־תֹסֵף עָלָיו וְלֹא תִגְרַע מִמֶּנּוּ". ואומר הרמב"ם בספרו "משנה תורה": "שלא להוסיף על מצוות התורה, בין תורה שבכתב בין בפירושה שקיבלו על פה, שנאמר 'את כל הדבר, אשר אנוכי מצווה אתכם--אותו תשמרו לעשות: לא תוסף עליו" (דברים יג,א)".

גם קהלת חזר על הוראה זו "יָדַעְתִּי, כִּי כָּל-אֲשֶׁר יַעֲשֶׂה הָאֱלֹהִים הוּא יִהְיֶה לְעוֹלָם עָלָיו אֵין לְהוֹסִיף, וּמִמֶּנּוּ אֵין לִגְרֹעַ".

חז"ל צירפו, למעשה, את שני הפעלים המנוגדים של ההוראה: "להוסיף" ו"לגרוע" - ובמעין משחק מילים יצרו ביטוי שנותן מסר חד משמעי: כל המוסיף - גורע.

שימושים בעברית המודרנית
-----------------------

הביטוי: "וכל המוסיף גורע" השתרש היטב בשפה העברית המודרנית.

* בשנת 1940 מייעץ עמנואל בן-גוריון (ברדיצ'בסקי) לכותבי הביקורת הרבים ומתרבים: "כל המוסיף גורע, וכל המרבה לדוש בנושא אחד - מזיל"
* בשנת 1960 מנחה חבר קיבוץ גבת כיצד לנהל טקס חתונה בקיבוץ על פי המסורת היהודית, ומסכם: "לכל צלילי הרמקול חולף הזמן. הגיע העת לסעודת ערבית. כל הקרואים מוזמנים לחדר האוכל לארוחת ערב חגיגית [...] תם טקס החתונה ו**כל המוסיף גורע**"
* בשנת 1971 מתאר עיתונאי הספורט את שערו של גיורא שפיגל במילים: "שער מרהיב - **וכל המוסיף גורע**"

ראו גם
------

* בל תוסיף ובל תגרע

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כל המוסיף גורע** |

* "כל המוסיף גורע", באתר **דעת**
* יוסף ריבלין, "כל המוסיף גורע - מקור הדרשה (אורכב 06.11.2018 בארכיון Wayback Machine)", אוניברסיטת בר-אילן, דף שבועי
* הרב שבתי סבתו, "למה כל המוסיף גורע?", **ערוץ 7**

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"ט, עמוד א'
2. ↑  ספר בראשית, פרק ג', פסוקים ב'–ג'
3. ↑  ספר דברים, פרק י"ג, פסוק א'
4. ↑  משה בן מימון, משנה תורה, סעיף שי"ג
5. ↑  מגילת קהלת, פרק ג', פסוק י"ד
6. ↑  עמנואל בן-גוריון (ברדיצ'בסקי), "עם קריאה ראשונה", **דבר**, 26 בדצמבר 1940
7. ↑  "כאשר עורכים חתונה יהודית", **חרות**, 3 באוקטובר 1960
8. ↑  ישראל רוזנבלט, "מתנת הפרידה למאמן שפר", **מעריב,** 3 במרץ 1971
**ג'ייסון נונו מאיילה** (בצרפתית: **Jason Nono Mayélé**;‏ 4 בינואר 1976 – 2 במרץ 2002) היה כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

מאיילה החל את הקריירה המקצוענית שלו בשאטורו, במדיה שיחק בליגת העל הצרפתית ובליגה הצרפתית השנייה. ב-1 ביולי 1999 חתם בקליארי, עמה שיחק בסרייה א' ובסרייה ב'. ב-27 באוקטובר 2001 חתם בקייבו ורונה מהסרייה א'.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-23 באפריל 2000 ערך מאיילה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בניצחון 9-1 על נבחרת ג'יבוטי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. במשחק זה הבקיע את צמד שערי הבכורה שלו בנבחרת.

הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אפריקה לאומות 2002, וערך שלוש הופעות במדי הנבחרת בשלב הבתים של הטורניר. הופעתו האחרונה בנבחרת הייתה בניצחון 3-1 על נבחרת חוף השנהב במסגרת שלב הבתים. בסך הכל ערך 11 הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע חמישה שערים.

מותו
----

ב-2 במרץ 2002 נהרג מאיילה בתאונת דרכים. הוא התנגש עם רכבו ברכב אחר כאשר ניסה להשיג את האוטובוס של קבוצתו קייבו ורונה למשחק נגד פארמה. הוא הובהל לבית חולים במסוק, אך מת מפצעיו.

לאחר מותו, הפסיקה קייבו ורונה את השימוש במספר חולצתו, 30.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  Congo Kinshasa mourns Mayele באתר BBC, ‏ 2 במרץ 2002 (באנגלית)
2. ↑  Chievo retire dead Mayele's shirt-number באתר ESPN, ‏ 4 במרץ 2002 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ייסון מאיילה"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשחקן אמריקאי. אם התכוונתם לכדורסלן גרמני, ראו ג'ייסון ג'ורג' (כדורסלן).

**ג'ייסון וינסטון ג'ורג'** (באנגלית: **Jason Winston George**; נולד ב-9 בפברואר 1972) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. הוא נודע בעיקר בתפקידיו כמייקל בורן באופרת הסבון "סנסט ביץ'" בקומדיית המצבים "איב", וכד"ר בן וורן בדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי" ובסדרת הבת שלה "תחנה 19",

ביוגרפיה וקריירה
----------------

ג'ורג' נולד בווירג'יניה ביץ', וירג'יניה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת וירג'יניה בשנת 1994 במגמה בלימודי רטוריקה, תקשורת ודרמה. הוא פגש את אשתו ונדנה קאאנה, משוררת הודית-אמריקאית, בזמן שלמד באוניברסיטת וירג'יניה. הם התחתנו ב-10 ביולי 1999 ונולדו להם שלושה ילדים: ארון, ניקהיל ויסמין.

בשנת 1996 לוהק ג'ורג' כמציל מייקל בורן באופרת הסבון "סנסט ביץ'" תפקיד ששיחק מפרק ראשון של הסדרה ב-6 בינואר 1997 ועד לסיום הסדרה ב-31 בדצמבר 1999.

בשנת 2000 הוא הופיע בתיאטרון בדרמה של ריטה דאב "הפנים האפלות יותר של כדור הארץ" בתיאטרון פאונטיין בלוס אנג'לס, שם גילם את התפקיד הראשי של אוגוסטוס.

בין השנים 2001–2002 שיחק את הראפר סטטוס קוו בסיטקום "על גבול השפיות" של רשת The WB. בשנת 2002 היה לג'ורג' תפקיד בסרט "מעבר לעתיד" בבימויו של ג'ונתן פרייקס. הוא הופיע גם בסדרות רבות כמו "מה עובר על בריאן", "אלי סטון", "איסטוויק", "האנטומיה של גריי", וכיכב בתפקיד אורח בסדרה "קאסל" ו"עקרות בית נואשות". 

בשנת 2007 שיחק בקומדיה הרומנטית "משחק לשלושה" לצדה של ויויקה איי פוקס.

הוא גם לוהק לסדרת הטלוויזיה "הפילגש" של רשת ABC. כיום הוא מככב בסדרות האנטומיה של גריי וב"תחנה 19" בתפקיד בן וורן, לשעבר רופא וכבאי בתחנת הכיבוי בסיאטל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ייסון ג'ורג'** בוויקישיתוף
* ג'ייסון ג'ורג', ברשת החברתית טוויטר
* ג'ייסון ג'ורג', ברשת החברתית אינסטגרם
* ג'ייסון ג'ורג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ייסון ג'ורג', באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'ייסון ג'ורג', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Jason George: Biography". *TV Guide*. נבדק ב-4 באפריל 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑
3. ↑  Phillips, Michael (22 באוגוסט 2000). "A Tragic Tangling of Lives". *Los Angeles Times*. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4671674
* BnF: cb15771144n (data)
* GND: 1282672681
* ISNI: 0000 0001 1949 677X
* LCCN: n2011030841
* VIAF: 49555811
* WorldCat: lccn-n2011030841

 |
**מועדון הכדורגל פרטיק ת'יסל** (באנגלית: **.Partick Thistle F.C**) הוא מועדון כדורגל מקצועני המייצג את העיר גלאזגו שבסקוטלנד. למרות שמו של המועדון, הוא לא שיחק בפרטיק מאז 1908. הקבוצה משחקת כיום בצ'מפיונשיפ הסקוטי לאחר שירדה מהליגה הבכירה בעונת 2017/2018.

היסטוריה
--------

פרטיק ת'יסל נוסדה בשנת 1876 באזור פרטיק, אשר הפך ב-1912 לחלק רשמי מהעיר גלאזגו. הקבוצה שיחקה בתחילת דרכה בשטח בו נמצאת כיום תחנת הרכבת פרטיק. מאז עברה הקבוצה מספר מגרשים בפרטיק לפני שהתמקמה לבסוף באצטדיון פירהיל באזור מאריהיל בגלאזגו בשנת 1909.

המועדון זכה בגביע הסקוטי בשנת 1921 אחרי ניצחון בגמר על גלאזגו ריינג'רס בתוצאה 0-1. בשנת 1971 זכתה פרטיק ת'יסל בגביע הליגה הסקוטית לאחר ניצחון 1-4 על סלטיק בגמר. הקבוצה לא זכתה מעולם באליפות סקוטלנד, אך סיימה מספר פעמים במקום השלישי בטבלה. הקבוצה נחשבה באופן מסורתי לאחת מקבוצות הצמרת בסקוטלנד, אך הידרדרה החל ממחצית שנות ה-80.

ב-1998 היה קרוב המועדון לפירוק בשל קשיים כלכליים ונראה היה כי פשיטת רגל היא בלתי נמנעת. אוהדי הקבוצה פתחו אז בקמפיין להצלתה והצליחו "להשאירה בחיים", על אף שהיא ירדה באותה עונה לליגה הסקוטית השנייה.

ב-2001 עשתה הקבוצה את דרכה בחזרה לליגה הראשונה ובעונה לאחר מכן הצליחה לעלות לליגת העל הסקוטית. עם זאת, בשנים 2004 ו-2005 ירדה הקבוצה פעמיים ליגה, והייתה בכך לקבוצה הסקוטית הראשונה שיורדת מליגת העל לליגה השנייה בשתי עונות רצופות.

שחקנים חשובים
-------------

* סקוטלנדסקוטלנד אלן האנסן
* סקוטלנדסקוטלנד מו ג'ונסטון
* סקוטלנדסקוטלנד ביל שאנקלי

תארים והישגים
-------------

* **אליפות הליגה הסקוטית הראשונה** (2): 1975-76, 2001-02

* **אליפות הליגה הסקוטית הראשונה** (4): 1896-97, 1899-00, 1970-71, 2000-01

* **הגביע הסקוטי** (1): 1920-21

* **גביע הליגה הסקוטית** (1): 1971-72

* **גביע גלאזגו** (6): 1934-35, 1950-51, 1952-53, 1954-55, 1960-61, 1980-81

* **שישיות טננט** (1): 1993

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרטיק ת'יסל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פרטיק ת'יסל
* פרטיק ת'יסל, ברשת החברתית טוויטר

* פרטיק ת'יסל, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* תמונות ממשחקי המועדון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2009002985
* VIAF: 146842145
* WorldCat: lccn-nb2009002985

 |
מראה כללי של מתחם מכון ויצמן מראש מגדל מאיץ החלקיקים בתחומו (2009)
**ידע חברה למחקר ופתוח בע"מ** המוכרת בשם המקוצר **ידע**, היא חברת מסחור ידע בבעלותו של מכון ויצמן למדע, אשר הוקמה בשנת 1959 ועוסקת במסחור הידע שנצבר במכון.

מכון ויצמן מעודד שיתוף פעולה עם ישויות מסחריות לקידום תעשיות הייטק וביוטכנולוגיה, במיוחד במדינת ישראל. חברת ידע היא הזרוע המסחרית של המכון, העוסקת בפיתוח, שיווק ומסחור של מוצרים המתבססים על ממצאים מחקריים וידע אקדמי אשר מצטבר אצל מדעני המכון, ומפנה ממצאים אלה ליישומים מעשיים, בעלי פוטנציאל עסקי.

מערכת היחסים בין מדעני המכון לבין ישויות מסחריות או עסקיות מנוהלת על ידי כללי הקניין הרוחני של מכון ויצמן. מאז הוקמה חברת "ידע", היא הייתה מעורבת ברישום של כ-1,400 משפחות פטנטים. מאז שנת 1973 חתמה על 169 הסכמים עם חברות ישראליות לניצול הפטנטים השונים, והקימה 42 חברות (21 מתוכן הוקמו משנת 2000 ואילך).
על תהליך המסחור של הידע המדעי והטכנולוגי שנצבר אצל מדעני מכון ויצמן מופקד סגן הנשיא ליישומים טכנולוגיים, המכהן גם כיושב ראש "ידע". בתפקיד זה משמשת כיום (2020) פרופ' אירית שגיא.

מנכ"ל החברה הוא ד״ר עפר שפירא.

לקריאה נוספת
------------

* דוד מירלמן, **ללא כוונת רווח: אין כמו עסקי מדע, פרקים נבחרים מיומן שירות**, הוצאת אופיר ביכורים, 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ידע חברה למחקר ופתוח
* 
* ידע מחקר ופיתוח ממכון ויצמן הטמיעה פתרון SAP Business one, ‏ באתר itportal, ‏26 באפריל 2010
* יורם גביזון, חברת ידע של מכון ויצמן תקבל 120 מיליון דולר בעקבות הסדר פשרה עם חברות התרופות סנופי ואימקלון, באתר TheMarker‏, 8 בדצמבר 2007
* אלי ציפורי, ‏כך הפך מכון ויצמן למוסד האקדמי העשיר ביותר בישראל, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 6517154076002011860009
* WorldCat: viaf-6517154076002011860009

 |
**פרטריגון** המכונה **תריסתן הדיסקוס** (שם מדעי: ***Paratrygon aiereba***) הוא מין יחיד בסוגו של טריגון מהמשפחה הנאוטרופית טריגוני נהרות. טריגון מוזר זה מצוי במימי האמזונאס והאורינוקו, אך קל לבלבל בינו לבין מיני טריגונים אחרים החיים באותו אזור.

הפרטריגון הוא הרחב שבטריגוני הנהרות (אך לא הכי גדול - הוא קטן מהפוטמוטריגון ברכיורה) והוא מגיע לרוחב של 1.6 מטר בין סנפיריו ומשקלו מגיע ל-110 ק"ג, כשטענות על טריגונים גדולים יותר לא הוכחו. מרבית הטריגונים לא עוברים רוחב של 1.3 מטר. הוא חום עד חום-כהה בצבעו ובעל עיניים קטנות המצויות בחלק העליון של גופו וגופו שטוח עם סנפירי חזה רחבים מאוד. החוטם שלו מזכיר צורת קערה והפה מצוי בחלקו התחתון של הגוף. כמו שאר הטריגונים הוא נושא בזנבו עוקץ בעל ארס היכול לפגוע קשה. הטריגונים מגיעים לבגרות מינית באורך 60 ס"מ בזכרים ו-72 ס"מ בנקבות.

טריגון זה מצוי בעומק יחסי בנהרות רחבים באמריקה כמו באמזונאס. הוא חי על הקרקעית וניזון מדגים, תולעים, סרטנים ועוד חסרי חוליות הקבורים בחול. הטריגונים משריצים צאצאים חיים, בדרך כלל שניים. הצעירים מתחילים את החיים במים רדודים יחסית ובנחלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרטריגון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ITIS
* GBIF
 |


1. ↑  פרטריגון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**דרוש מנהיג** היא תוכנית טלוויזיה מסוגת תוכניות המציאות. התוכנית שודרה בשנת 2005 בערוץ 2 על ידי הזכיינית טלעד. בתוכנית, בהנחייתו של קובי מידן, התמודדו 12 אנשים בעלי רקע של מעורבות חברתית המבצעים משימות מנהיגות חברתית שונות.

בכל תוכנית חולקו המתמודדים לשתי קבוצות שמתחרות אחת בשנייה, ובסוף כל פרק, הקבוצה המפסידה הייתה צריכה לבחור את האדם שהכי פחות תרם לה. כמקובל בתוכניות מסוגה זו, עוזב אחד המתמודדים (מתוך שניים שמועלים ל"ועדת הדחה") את התוכנית לאחר דיון ב"פורום המנהיגות" בראשות התעשיין בני גאון (שכולל בכל פרק אורחים מקרב בכירי התעשייה, הביטחון, הכלכלה התרבות והחברה בישראל).

בסוף עונת השידורים קיבל המנהיג שנבחר סך של 5 מיליון ש"ח מקרן סאקט"א רש"י, כדי להגשים חזון חברתי אותו הציג בפרק הראשון של התוכנית.

התוכנית זכתה למדרוג (רייטינג) ממוצע של 9%.

שיטת ההדחה
----------

שיטת ההדחה הייתה כזו שהקבוצה המפסידה בוחרת רק את החלש ביותר, והוא בוחר אדם נוסף. כך נוצר מצב של "תמות נפשי עם פלשתים". לעיתים המודח בידי הקבוצה דווקא בחר את אחד הבולטים שבקבוצה, שלא היה מגיע לו לעלות לוועדת ההדחה, כמו שקרה בפרק הראשון, והביא לידי כך שדווקא הבולטים בכמה פרקים, הם אלו שהודחו באופן פרדוקסלי.

סיום התוכנית
------------

בפרק האחרון נבחרה המתמודדת מירב בן ארי (לימים חברת הכנסת) הבחירה בבן ארי לוותה בסערה סביב מועמדותה של המתמודדת עביר קובטי, שחברי צוות השופטים קבעו כי אינה תומכת מספיק במטרות מדינת ישראל כפי שהם תופשים אותן. חבר הכנסת מוחמד ברכה כתב בתגובה:
"המתמודדים האחרים בתוכנית "דרוש מנהיג" לא נשאלו על מחויבותם לדמוקרטיה. נציגת המתנחלים לא נשפטה על יחסה לפלסטינים וזכותם להיות "עם חופשי בארצו". המתמודדים הדוגלים בגישה קפיטליסטית לא נשפטו על יחסם לשכבות החלשות. עביר קובטי, הערבייה הפלסטינית אזרחית ישראל, הצהירה שקשה לה להזדהות עם מילות ההמנון. היא נפסלה והוכשלה על כך שלא השתכנעה שהנהיות של "נפש יהודי הומיה" צריכות לחלחל ולקרקר "בלבבה פנימה"".

קישורים חיצוניים
----------------

* ענת באלינט, בן גוריון פינת צו פיוס, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2004
* יעל גאוני, ‏אוריאל רייכמן - המועמד המוביל לריאליטי "דרוש מנהיג" של טלעד, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2004
* עוזי ברעם, אם אתה מוצלח, אתה עף, באתר ynet, 27 באפריל 2005 - ביקורת של עוזי ברעם על אחד מפרקי הסדרה,
* עוזי ברעם, לא אחד משלנו, באתר ynet, 4 במאי 2005 - ביקורת של עוזי ברעם על אחד מפרקי הסדרה
* אהוד אשרי, דרוש פטריוט, באתר הארץ, 26 במאי 2005 - ביקורת על הפרק האחרון
* מירב בן ארי, האתגר של מירב, דיווחים על התקדמות הפרויקט בעקבות הזכייה בתוכנית, אתר ynet

הערות שוליים
------------

1. 1 2  רועי הולר, תכירו: 12 המתמודדים ב"דרוש מנהיג", באתר ynet, 14 בפברואר 2005
2. ↑  ענת באלינט, תוכנית מציאות מסוג חדש בטלעד: "דרוש מנהיג", באתר הארץ, 15 בפברואר 2005
3. ↑  יעל גאוני, ‏דרוש גאון, באתר גלובס, 1 במרץ 2005
4. ↑  טלעד מתחילה להתאושש מ\*דרוש מנהיג\*, באתר גלובס, 1 ביוני 2005  
רוני קורן-דינר, ל"דרוש מנהיג" דרושים צופים, באתר הארץ, 14 במרץ 2005
5. ↑  מוחמד ברכה (טור דעה), עביר ונפילת האבירות, באתר ynet, 25 במאי 2005
**חגיגת ארבעה עשר** היא כינוי לקורבן שלמים שהיה מוקרב בערב פסח עם קרבן הפסח.

מקור המצוה
----------

מצות הקרבת חגיגת ארבעה עשר לא נכתבה במפורש במקרא והיא נדרשה על ידי חכמים – "וזבחת פסח ליי' אלהיך צאן ובקר" - צאן לפסח ובקר לחגיגה.

הלכות קרבן החגיגה
-----------------

חגיגת ארבעה עשר אינה חובה לרוב הדעות, והיא חלק מהקרבת קרבן הפסח. החגיגה אינה מוקרבת בתנאים הבאים:

1. בשבת – בערב פסח שחל בשבת.
2. בטומאה – אם קרבן פסח הוקרב בטומאה, כגון שרוב הציבור היו טמאים.
3. במרובה – כגון שחבורת הפסח היו חבורה קטנה ומספיק להם אכילת קרבן פסח לבדו.

קרבן החגיגה היה מוקרב אחרי חצות ולפני קרבן התמיד של בין ערביים.

בשר הקרבן היה נאכל לפני אכילת קרבן הפסח כדי שהפסח יהא נאכל על השובע.

"חגיגת ארבעה עשר", ככל קרבן שלמים, נאכלת לשני ימים ולילה אחד, היינו ארבעה עשר וחמשה עשר בניסן והלילה שביניהם, בניגוד לקרבן הפסח שאינו נאכל אלא בליל ראשון של פסח עד חצות. ומכל מקום בשר חגיגה שעלה עם הפסח על השולחן, ומתבער עמו אחר חצות כדין נותר גזירה מפני תערובת.

חיוב ביעור הנותר מקרבן החגיגה נלמד הפסוק - "ולא ילין מן הבשר אשר תזבח בערב ביום הראשון לבקר" והיא מצוות לא תעשה מהתורה.

זכר לקרבן בליל הסדר
-------------------

זכר לקרבן החגיגה שמים בקערת ליל הסדר ביצה – זכר לקרבן החגיגה, בנוסף על הזרוע שהייתה זכר לקרבן הפסח. הביצה המבושלת מסמלת את בשר החגיגה שיכול להיות מבושל בניגוד לקרבן הפסח שחייב להיות צלי.

בברכת "גאל ישראל" מזכירים "ונאכל שם מן הזבחים ומן הפסחים" – כאשר "הזבחים" זה קרבן החגיגה.

יש אחרונים הסוברים שאכילת האפיקומן צריכה להיות בשיעור של שני זיתים – זכר לקרבן הפסח וקרבן החגיגה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר דברים, טז, ב
2. ↑  מכילתא דרבי ישמעאל, בא - מסכתא דפסחא פרשה ד
3. ↑  ספר דברים, טז, ד
4. ↑  ספר המצוות, לאו קיח
5. ↑  ספר חמדת ימים, דפוס ונציה עמ' כז, חיי אדם כלל קל סעיף יד

| הקורבנות ביהדות |
| --- |
| סוגי הקורבנות |
| סוגי הקורבנות היסודיים | עולה • מנחה • שלמים • חטאת • אשם • בכור • מעשר |  |
| קורבנות ציבור | קורבן התמיד • קורבן מוסף • לחם הפנים • מנחת העומר • שתי הלחם • קורבנות יום הכיפורים • קיץ המזבח • פר העלם דבר של ציבור |
| קורבנות יחיד במועדים | עולת ראייה • שלמי חגיגה • שלמי שמחה • קורבן פסח • חגיגת ארבעה עשר • פר ואיל של כהן גדול ביום הכיפורים |
| קורבנות יחיד נוספים | קורבן עולה ויורד • קורבן תודה • קורבן יולדת • קורבן גר • קורבן עוף • מנחת חינוך • קורבנות נזיר • קרבן מצורע • מחוסר כיפורים |
| הקרבת הקורבנות |
| תהליך ההקרבה | לבישת בגדי כהונה • קידוש ידיים ורגליים • סמיכה • שחיטה • מליקה • קבלה • הולכה • זריקה • מליחה • הגשה • קמיצה • תנופה • הקטרה • נסכים |
| איסורים ופסולים | פיגול • נותר • טומאה • תמורה • מעילה • בעל מום • טרפה • ממשקה ישראל • בעבודת חבירו |
| מקום ההקרבה | במות • בית המקדש • מזבח העולה • המערכה הגדולה • חידוש עבודת הקורבנות בימינו • ריכוז הפולחן |
**יוהאן ויקטור קרמר** (בגרמנית: **Johann Victor Krämer**‏; 23 באוגוסט 1861 – 6 במאי 1949) היה צייר וצלם אוסטרי, שפעל בדרך כלל בז'אנר האוריינטליסטי. הוא היה חבר מייסד בזצסיון הווינאי, וקיבל פרסים רבים במהלך חייו.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

קרמר נולד ב-23 באוגוסט 1861 באדמסטאל. היה בנו של אלווין קרמר, מהנדס מכונות מדרזדן, שהועסק במפעל באדמסטאל שהיה שייך ליוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין. הוא קיבל מלגה מהנסיך, שנשאר פטרונו ולמד בבית הספר לאמנויות יישומיות בווינה בין השנים 1878–1881. גוסטב קלימט ופרנץ מאטש היו בין חבריו לכיתה.

בהמשך הוא למד בבית הספר הכללי לציור (Allgemeine Malerschule) של האקדמיה לאמנויות יפות בווינה בין השנים 1881–1883, ולאחר מכן בין השנים 1883–1888, הוא היה תלמידו של הצייר ההיסטורי והאורינטליסט האוסטרי ליאופולד קרל מילר בבית הספר המיוחד לציור היסטורי. קרמר קיבל את "פרס רומא" בשנת 1888 על תיאורו את "משפטו של פאריס", וזכה במלגת הנסיעות הנלווית לפרס. הוא ביקר בפריז, לונדון, מדריד, טנג'יר ובאיטליה בין השנים 1888–1890.

יוהאן ויקטור קרמר, נמפאות רוקדות, 1894
הוא עבר לסטודיו בווינה בשנת 1891, אותו שמר עד מותו, ובשנת 1892 הצטרף למועדון של האמנים החזותיים. הוא הקדיש זמן כמורה אמנות למשפחתו של התעשיין קרל ויטגנשטיין. הוא הצטרף לקונסטלרהאוס בווינה בשנת 1893, והיה חבר מייסד בזצסיון הוונאי, בשנת 1897. עבודותיו הוצגו בתערוכה השנייה של הזצסיון.

בחסותה של לאופולדין ויטגנשטיין, בשנים 1898–1900 הוא היה בנסיעות במצרים ובארץ ישראל והגיע עד אבו סימבל ובעלבק. במצלמת קודאק הוא צילם צילומים רבים, שהם חלק מאוספי מוזיאון אלברטינה.

בשנת 1901 התערוכה ה-11 של הזצסיון הורכבה כולה מיצירותיו, כולל תחילתו של מסע התיעוד למצרים ולארץ ישראל. גם בשנת 1901 הוצגו מספר מיצירותיו במגזין של הזצסיון – "ור סקרום". הוא המשיך להציג בתערוכות, כולל במינכן, ברלין, פראג (1902), גראץ (1904) ולינץ (1910).

יוהאן ויקטור קרמר, ד"ר שטרמייר
בגיל 49 נישא לאמילי פרנצסקה בוהלינגר בווינה ב-1 בינואר 1911 ונולדה להם הבת מריה והבנים הנס וגוסטב. קרמר נותר פעיל גם בזקנתו, אך הוא לא נשאר באוונגרד, במיוחד לאחר שנת 1900. הוא הציג נושאים דתיים נוספים בעבודתו ככל שהתבגר. לאחר שהצטרף לקונסטלרהאוס בשנת 1939 הציג שם בתערוכה קולקטיבית בשנת 1941 בגיל 80.

הוא נפטר בווינה ב-6 במאי 1949 והשאיר אחריו אוסף גדול של עבודות, כולל ציורים בשמן, צבעי מים, גואש ופסטל, כמו כן רישומים ותצלומים רבים והתכתבויות רבות. הוא נהנה ממוניטין משמעותי בראשית חייו, אך בהדרגה פרסומו נמוג עד שנעלם.

מאז 1980, גובר העניין בציור האוריינטליסטי של המאה ה-19 ובחייו וביצירתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן ויקטור קרמר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Schöny (1969). "Krämer, Johann Victor". Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (in German). 4. pp. 185–186.
2. ↑  Elisabeth Mariel-Seeböck, Johann Victor Krämers Fotografien einer Studienreise in den Orient der Jahre 1898 bis 1900, 2013
3. ↑  Photograph of J.V. Kramer

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 2612
* BnF: cb16551293h (data)
* GND: 129284114
* ISNI: 0000 0000 6684 5699
* PIC: 387494
* RKD: 46207
* ULAN: 500053659
* VIAF: 77389172
* WorldCat: viaf-77389172

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יוהאן ויקטור קרמר"**.
**אנטונין קראפט** (בצ'כית: **Antonín Kraft**;‏ 30 בדצמבר 1749 – 28 באוגוסט 1820) היה צ'לן ומלחין צ'כי. היה מקורב אל יוזף היידן, מוצרט ובטהובן.

ביוגרפיה
--------

קראפט יליד בוהמיה, החל את לימודי הנגינה בצ'לו אצל אביו, לפני שיצא ללמוד משפטים באוניברסיטה בווינה. תוך זמן קצר התקבל לעבודה בתזמורת החצר הקיסרית. ב-1778 התמנה לצ'לן בתזמורתו של הנסיך ניקולאוס אסטרהאזי, שם הכיר את היידן ולמד אצלו הלחנה. אחרי מות אסטרהאזי בשנת 1790, חזר לווינה והיה ממייסדי רביעיית שופאנציג, שם היה בין קובעי מסורת הנגינה ברביעיית מיתרים. קראפט ניגן בחצר גראסאלקוביץ' ומשנת 1796 עבד בתזמורתו של הנסיך לובוקוביץ'. הוא מת באוגוסט 1820 בווינה.

קראפט נחשב לאחד מגדולי הצ'לנים בזמנו. הקונצ'רטו לצ'לו מס' 2 של היידן ברה מז'ור ותפקיד הצ'לו בקונצ'רטו המשולש של בטהובן נכתבו למענו, ובנו, ניקולאוס קראפט, הוא שניגן בביצוע הבכורה של הקונצ'רטו המשולש. 

כמלחין, קראפט חיבר סונאטות לצ'לו (שש לצ'לו עם באס, שהתפרסמו כאופוס 1 ואופוס 2) וקונצ'רטו לצ'לו (אופוס 4). כמו כן כתב יצירות שונות לשני כלים: כינור וצ'לו (אופוס 3), צ'לו וקונטרבס ושני צ'לי (אופוס 5 ו-6).

יצירותיו
--------

* קונצ'רטו לצ'לו, אופוס 4 בדו מז'ור
* סונאטות לצ'לו
* דואטים לצ'לו
* דואטים לצ'לו וגיטרה

קישורים חיצוניים
----------------

* אנטונין קראפט, באתר AllMusic (באנגלית)
* אנטונין קראפט, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אנטונין קראפט, באתר Discogs (באנגלית)

* About Grassalkowicz

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285264805171
* BnF: cb13948105w (data)
* GND: 129988863
* ICCU: LO1V178331
* ISNI: 0000 0001 1046 7104
* LCCN: n85023250
* MusicBrainz: 0acefbe7-3c1d-4495-b698-935e73c564d9
* NKC: ola2002145102
* NTA: 104859458
* SNAC: w6gf8jh1
* SUDOC: 167391682
* VIAF: 24792668
* WorldCat: lccn-n85023250

 |