recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אליזבת קארנה** (**Elizabeth Carne**; ‏1817–1873) הייתה סופרת בריטית, גאולוגית, אספנית מינרלים ופילנתרופית. בשנים מאוחרות יותר, לאחר מות אביה, היא גם הפכה לבנקאית. בהווה היו משייכים את תרומתה למדע בתחום אקולוגיה אנושית.

חיים אישיים
-----------

אליזבת בשמה המלא Elizabeth Catherine Thomas Carne, הייתה הילדה החמישית מבין שמונה ילדים (שלושה בנים וחמש בנות) שנולדה לג'וזף קארנה, ואשתו מרי תומאס מגלמורגן. אליזבת נולדה בסמוך להייל בקורנוול, והוטבלה בכנסיית פילק ב־15 במאי 1820. הבית בו נולדה היה בבעלות "חברת הנחושת קורניש", ואביה היה מנהל החברה. מרתפי הבניין הותאמו למעבדות בהן נבדקו תהליכי התכה של נחושת ופח, ונבדקו מינרלים וסלעים על מרכיביהם. למעבדה ההיא הגיע, לפני שנולדה, דייוויס גילברט והביא עימו את האמפרי דייווי הצעיר לראות את הפעילות שנעשית שם.

אליזבת נולדה למשפחה מתודיסטית חשובה ועשירה של אנשי תעשייה וסוחרים. היא הייתה מודעת לכל אורך חייה לעוני ולמחסור המלווים את אזורי המיכרות, ואת הצורך החשוב בחינוך ובתמיכה חברתית לאנשים שאינם בני מזל כמוה. היא קראה הרבה, למדה מתמטיקה, ולימודים קלאסיים, וכן לדבר ולכתוב בכמה שפות.

סבה הוגדר לעיתים קרובות כאבי המתודיזם של קורניש, גם אביה היה מנהיג כיתת מתודיסטים נמרץ ופעיל בכנסייה האנגלית. חדר הספרים המתודיסטי המקומי הוצב בביתם. היא התחנכה עם אחיותיה בביתם. היא סייעה לאביה באוספי המינרלים הנרחבים שלו, והייתה שותפה להתעניינותו העזה בתצורות הגאולוגיות ותופעותיהן.

עבודות צדקה
-----------

עם מות אביה בשנת 1858, היא קיבלה ירושה גדולה, והשתמשה בה בהתאם למורשת משפחתה - לצורכי צדקה. היא העבירה סכומי כסף גדולים למטרות חינוכיות ופילנתרופיות אחרות. היא קנתה את האתר לבית הספר של סנט פול שנפתח, לאחר מותה, בפנזנס (Penzance) ב־2 בפברואר 1876, והקימה בתי ספר בשלושה מחוזות דלי אוכלוסייה בפנזנס. היא נתנה תרומה שאיפשרה את רכישת האדמה שעליה נבנה בניין סנט ג'ון (בית העירייה) ובנתה בנפרד מוזיאון בסמוך לביתה, בו הציגה את אוסף המינרלים העשיר שלה ושל אביה.

גאולוגית וסופרת
---------------

קארנה מילאה את מקומו של אביה משנת 1858 ועד מותה, כראש בנק פנזנס שהקים סבה, ויליאם קארנה, בשנת 1795. היא גם ירשה את אהבתו של אביה לגאולוגיה, וכתבה ארבעה מאמרים בכתב העת של החברה הגאולוגית המלכותית של קורנוול. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה כחברה של החברה המלכותית הגאולוגית של קורנוול. היא גם הייתה עם חברותיה קרוליין פוקס ואנה מריה פוקס, בחברה המלכותית הפוליטכנית של קורנוול בפלימות', קורנוול. מאמרים נוספים היא תרמה לכתבי עת מדעיים בלונדון, וכן חיברה מספר ספרים.

מותה
----

אליזבת קארנה, נפטרה בפנזנס ב־7 בספטמבר 1873, ונקברה בפילק, חמישה ימים לאחר מכן, ב־12 בספטמבר.

פרסומים
-------

* Three months' rest at Pau in the winter and spring of 1859 .1860
* Country Towns and the place they fill in Modern Civilisation, 1868.
* England's Three Wants’ — an anonymous spiritual pamphlet, 1871.
* The Realm of Truth,’ 1873.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליזבת קארנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  George Clement Boase, Carne Elizabeth Catherine Thomas, **Dictionary of National Biography, 1885-1900** Volume 09
2. ↑  "A 19th Century Hypatia - Elizabeth Catherine Thomas Carne (1817-1873)" (ארכיון)
3. 1 2 3  Oxford Dictionary of National Biography, Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית)
**ג'וני צ'אן** (בכתב סיני: **陳強尼**; נולד ב-1957) הוא שחקן פוקר מקצועני, אשר נולד סין, ומתגורר בלאס וגאס, נבדה. צ'אן ידוע בעולם הפוקר בכינויו "האוריינט אקספרס".

שנותיו הראשונות
---------------

צ'אן עבר בשנת 1962 עם משפחתו מגואנגג'ואו, עיר הולדתו, להונג קונג. בשנת 1968 עברה המשפחה לפיניקס, אריזונה, ובשנת 1973 ליוסטון, טקסס, שם מחזיקה משפחתו בבעלות על מספר מסעדות. בגיל 16 התוודע צ'אן לראשונה לפוקר, כששיחק באופן לא חוקי בלאס וגאס. צ'אן מספר כי הצליח להפוך 500 דולרים ל-20,000 דולרים בלילה אחד, אך הפסיד הכל למחרת. בגיל 21 החליט לפרוש מלימודי מלונאות וניהול על מנת להפוך למהמר מקצועי.

קריירה כשחקן פוקר
-----------------

### אליפות העולם בפוקר

צ'אן זכה להכרה בינלאומית לאחר שהצליח באופן חריג לזכות בשני תוארי אליפות העולם בפוקר ברציפות – בשנת 1987 ובשנת 1988. צ'אן כמעט והצליח לזכות בתואר גם שנה לאחר מכן, 1989, אך לבסוף סיים שני לפיל הלמות. ג'רי באס, הבעלים של קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס לייקרס ושחקן פוקר חובבן, הבטיח לצ'אן טבעת אליפות NBA אם יצליח לזכות 3 פעמים ברציפות. צ'אן הופיע בסרט הקאלט "ראונדרס" בכיכובו של מאט דיימון בתפקיד עצמו, עובדה שהגבירה משמעותית את חשיפתו מחוץ לעולם הפוקר.

צ'אן ידוע במנהגו להניח לפניו בשולחן הפוקר את "תפוז המזל" שלו, מנהג שזכה לחיקוי על ידי מספר שחקני פוקר לאחר שתי זכיותיו באליפות העולם בפוקר. בשנת 2005, היה צ'אן לשחקן הפוקר הראשון אשר זוכה ב-10 צמידים באליפות העולם בפוקר לאחר שניצח את פיל לאק, הישג שהושווה לאחר מכן על ידי דויל ברונסון ושופר על ידי פיל הלמות אשר זכה ב-15 צמידים. בשנת 2008, זכה צ'אן בכסף בטורניר אליפות העולם בפוקר לראשונה מאז שנת 1992, כשזכה ב-32,166 דולרים על סיומו במקום ה-329.

### פירוט זכיות באליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 1985 | $1,000 Limit Hold'em | $171,000 |
| 1987 | $10,000 No Limit Hold'em World Championship | $625,000 |
| 1988 | $10,000 No Limit Hold'em World Championship | $700,000 |
| 1994 | $1,500 Seven Card Stud | $135,600 |
| 1997 | $5,000 Deuce to Seven Draw | $164,250 |
| 2000 | $1,500 Pot Limit Omaha | $178,800 |
| 2002 | $2,500 No Limit Hold'em Gold Bracelet Match Play | $34,000 |
| 2003 | $5,000 No Limit Hold'em | $224,400 |
| 2003 | $5,000 Pot Limit Omaha | $158,100 |
| 2005 | $2,500 Pot Limit Hold'em | $303,025 |

### טורנירים ומשחקים נוספים

צ'אן ידוע כשחקן קבוע במשחק הגדול בקזינו בלאג'יו בלאס וגאס, שם משחקים על מאות אלפי דולרים כל לילה. צ'אן הופיע במספר תוכניות טלוויזיה המשדרות פוקר, וזכה במספר טורנירים בהם. סך כל הכנסותיו מטורנירי פוקר, לא כולל משחקי מזומן, עומד על מעל שמונה מיליון דולר נכון לשנת 2009.

חיים אישיים
-----------

צ'אן נשוי ולו שישה ילדים. בנוסף למשחק פוקר, בבעלותו של צ'אן מסעדה בלאס וגאס, והוא הביע את שאיפתו לפתוח קזינו בבעלותו. צ'אן כותב לעיתים למגזין הפוקר קארד פלייר. צ'אן פרסם שני ספרי פוקר, אחד לאסטרטגיית משחק פוט לימיט הולדם, ושני למספר סוגי משחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וני צ'אן** בוויקישיתוף

* ג'וני צ'אן, באתר The Hendon Mob
* ג'וני צ'אן, באתר Global Poker Index
* ג'וני צ'אן, באתר אליפות העולם בפוקר
* ג'וני צ'אן, באתר סבב הפוקר העולמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5351 9050
* LCCN: no2005074460
* VIAF: 4666357
* WorldCat: lccn-no2005074460

 |
צד א של גביע וורן
צד ב של הגביע
הילד המציץ מבעד לדלת בסצנה הראשונה
**גביע וורן** (באנגלית: **Warren Cup**) הוא גביע עשוי כסף מהתקופה הרומית שעליו שני תגליפים הומו אירוטיים. הגביע נקרא על שם בעליו הראשון בעת החדשה - האספן והסופר אדוארד פרי וורן. הגביע נרכש על ידי המוזיאון הבריטי בשנת 1999.

ארכאולוגים מתארכים את הגביע למאה הראשונה לספירה.

תיאור הגביע
-----------

תיאור יחסי מין הומוסקסואלים היה נפוץ באמנות רומא העתיקה. בצד אחד של הגביע מתואר גבר מזוקן (אראסטס) כשהוא מקיים יחסי מין אנאלי עם גבר צעיר (ארומנוס), כאשר הגבר המזוקן שוכב על גבו, והגבר הצעיר יושב עליו. ילד צעיר מציץ במעשה מבעד לדלת פתוחה.

בצידו השני של הגביע הבחור הצעיר (כעת האראסטס) מקיים יחסי מין אנלי עם הילד (הארומנוס).

ברקע שתי הסצנות ניתן לראות וילונות וכלי נגינה (על צד א מופיעה קיתרה ועל צד ב אאולוס).

היסטוריה
--------

וורן רכש את הגביע מאת סוחר עתיקות בשנת 1911 עבור סכום של 2,000 ליש"ט. הגביע נרכש בירושלים והסוחר טען כי הגביע התגלה ליד בתיר, לצד מטבעות מתקופת הקיסר הרומי קלאודיוס.

בהתאם לסגנון הגביע, הגביע יוצר ככל הנראה ברומא בשנת 10 לספירה, והובא לפרובינקיית יהודה על ידי הבעלים של הגביע (משערים כי מדובר בפקיד מנהלה רומאי). ארכאולוגים סבורים כי הגביע והמטבעות הוטמנו במטמון בתקופת המרד הגדול (שנת 66 לספירה) על ידי משפחה רומית שנמלטה מהמורדים בראשית המרד.

בשנות ה-50 סירב המכס של ארצות הברית להתיר את הכנסת הגביע למדינה ולהצגתו במוזיאונים בה בטענה כי מדובר בפורנוגרפיה. באותה עת הוצע הגביע למוזיאון הבריטי, וזה סירב לרוכשו.

הגביע נרכש לבסוף על ידי המוזיאון הבריטי בשנת 1999 בסכום של 1.8 מיליון ליש"ט (במימון הקרן המורשת של הלוטו של בריטניה, חברי המוזיאון הבריטי וקרן אוספי האמנות הלאומית). היה זה, נכון לאותה עת, המוצג היקר ביותר שנרכש על ידי המוזיאון (והמחיר עלה עשרות מונים על המחיר שהוצע למוזיאון בשנות ה-50).

הגביע הוא מוצג מספר 36 מבין המוצגים המוזכרים בסדרת רדיו 4: "ההיסטוריה של העולם במאה חפצים".

בין ה-1 בדצמבר 2006 וה-21 בינואר 2007 הוצג הגביע במוזיאון יורקשייר.

### טענות בדבר זיוף

בשנת 2008 פרסם מרביני מואבס (M.T. Marabini Moevs) מאמר ובו הוא טוען כי הגביע יוצר בשנת 1900. מואבס טוען כי הגביע הוזמן על ידי אספן העתיקות פאוסטו בנדיטי ונמכר לוורן, שהיה ידידו של בנדיטי, ואשר בנדיטי הכיר את טעמו בחפצי אמנות.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל להט"ב** |
|  | **פורטל רומא העתיקה** |

* הומוסקסואליות ביוון העתיקה
* פדרסטיה ביוון העתיקה
* הומוסקסואליות ברומא העתיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גביע וורן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאב קנדי, **הצד האירוטי של העולם העתיק** עיתון הגארדיאן, 12 במאי 2006
2. ↑  ההיסטוריה של העולם במאה חפצים - פרק 36, אתר ה-BBC
במוזיקה, **המיולה** היא תבנית ריתמית שבה שתי תיבות מוזיקליות שמשקלן משולש (שלושה חצאים, או שלושה רבעים), מוטעמות כאילו היו שלוש תיבות שמשקלן זוגי (שני חצאים או שני רבעים).

למשל, מהלך קצבי אשר ללא המיולה יראה כך (משמאל לימין):

 - - < | - - < | - - < | - - <

עם המיולה יראה כך:

 - < - | < - < | - - < | - - <

(כאשר < מיצג פעמה מוטעמת)

בדוגמה הקצבית להלן מופיעה המיולה בשתי התיבות האחרונות: הספירה בהן נשארת משולשת, אולם ההטעמה הקצבית מחלקת אותן לשלוש פעמים שני רבעים. 

המיולה בתבנית קצבית **(להאזנה לחצו כאן)**
דוגמה נוספת להמיולה מופיעה בתיבות 64–65 בפרק הראשון של הסונאטה לפסנתר ק. 332 מאת מוצרט:

המיולה בסונאטה ק. 332 מאת מוצרט
קל לראות את השינוי בהטעמה לפי תפקיד היד השמאלית.   

תחושת ההטעמה אצל המאזין בתיבות 62–65 היא, אם כך: 1, 2, 3, 1, 2, 3, 1, 2, 1, 2, 1, 2.

השימוש בהמיולה אופייני בעיקר לתקופת הרנסאנס והברוק, בריקודים דוגמת הקוראנט והסרבנד, שם היא מופיעה בדרך כלל לפני הקדנצה המסיימת, אך נעשה בה שימוש גם במוזיקה מאוחרת יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המיולה** בוויקישיתוף
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אברהם** (**רוברטו**) **סרוסי** (1921 – 2010) היה מנהל הקריה למחקר גרעיני.

ביוגרפיה
--------

סרוסי נולד באלכסנדריה שבמצרים ובצעירותו עבר לאורוגוואי, שם גדל והיה יושב ראש הסתדרות הנוער הציוני. בשנת 1951 עלה לישראל והתגייס לחיל המדע. בשנת 1957 החל לעבוד בקריה למחקר גרעיני ויצא להשתלמות ממושכת בצרפת, בסיומה ריכז את הקמת המעבדות בקריה. בשנת 1968 התמנה לסגן מנהל הקריה, ובשנת 1973 התמנה למנהלה השלישי, אחרי יוסף טוליפמן. באותן שנים כבר היה חבר הוועדה לאנרגיה אטומית.

בראש הקריה למחקר גרעיני עמד עד 1986, כאשר בשנות עבודתו האחרונות נענה לדרישות שירותי הביטחון והשאיר את מרדכי ואנונו לעבוד במקום לשם מעקב אחר פעולותיו. בשנת 1985 הסתיימה העסקתו של ואנונו ובתקופת פרישתו מהתפקיד ב-1986 נתגלו בציבור פרטים שחשף ואנונו על אודות הפעילות במקום.

בהיותו בגמלאות ייעץ סרוסי לוועדה לאנרגיה אטומית ויזם את הקמת החממה הטכנולוגית בפארק רותם.

בשנת 1997 היה שותף לרעיון הקמת פארק טכנולוגי בדרום הארץ.

היה נשוי ואב לשלושה.

קיבל על עבודתו את תואר יקיר התעשייה בנגב ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, איש ה"טקסטיל", באתר הארץ, 24 בספטמבר 2010 (נקרולוג)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר השטחים הפתוחים בישראל.
**הקרן הלאומית** (באנגלית: **The National Fund**) היא קרן צדקה בריטית. מטרתה, על פי הצהרת התרומה, היא לשלם את החוב הציבורי של בריטניה במלואו. שווי הקרן, נכון ל-5 באפריל 2019, נעמד על כ-519,707,831 ליש"ט.

ב-1919, המזכיר הפיננסי במשרד האוצר סטנלי בולדווין הציע במאמר מערכת לעיתון "Financial Times" כי אזרחים עשירים ייתרמו מרצון לתשלום החוב הציבורי של בריטניה שנצבר כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, בתקווה שתשלומו לא ייגרר לדורות הבאים. כמעט עשור אחר כך, ב-1928, גספארד פארר, שותף בבנק השקעות מקומי, הקים עבור מטרה זו את "הקרן הלאומית", ולה הוא תרם באנונימיות 500 אלף ליש"ט בתקווה שאזרחים עשירים נוספים יבואו בעקבותיו. באותה התקופה, החוב הציבורי עמד על כ-7 מיליארד ליש"ט, ותרומתו של פארר לבדה כיסתה רק כ-0.007% מן הסך הכולל של החוב. נדבנים אחרים הצטרפו ליוזמה גם כן בתרומות, אך זו האחרונה נתקבלה ב-1982. בתקנון הארגון אשר מנהל את הקרן, נקבע כי היא תפרע רק כאשר היא תצליח לשלם את החוב במלואו. עד לחשיפת מסמכי התרומה המקוריים על ידי בית המשפט העליון ב-2020, זהותו של פארר נותרה אנונימית כשאף לממשלה לא היה שום מידע על כך.

ב-22 במאי 2018, הוגשה לבית המשפט העליון בקשה על ידי היועץ המשפטי לממשלה לשחרור הקרן עבור צמצום החוב הציבורי של בריטניה. זאת, לאחר שנקבע בדיון בבית הנבחרים באותה השנה על ידי מומחים כי אין שום סיכוי שהקרן תגיע אי פעם לסכום שיספיק כדי לשלם את כלל החוב הציבורי. במשך שנים דרשו פוליטיקאים שונים מן האופוזיציה, ובעיקר תנועות שורשיות, להשתמש בכספי הקרן עבור מטרות חברתיות, בעוד הממשלה קיוותה לנצל את הכסף עבור צמצום החוב הציבורי. לעניין נדרשה התערבותו של בית המשפט העליון, שכן תנאי הקרן, אשר קבעו כי יש להשאיר את ערכה להצטבר עד שיספיק לתשלום החוב המלואו, הם מחייבים.

לפני קיום המשפט בנובמבר 2019, התייצב שארה של התורם המקורי בדרישה לחלק את כספי הקרן לבני המשפחה כירושה, בטענה כי אין תוקף לייעוד הכספים עבור הממשלה היות שהמטרה הקבועה לתשלום החוב הציבורי נכשלה. לאחר שטענה זו נפסלה על הסף על ידי בית המשפט, נקבע לעניין שחרור כספי הקרן דיון חדש. לבסוף, ב-10 בנובמבר 2020, נקבע על ידי בית המשפט העליון כי ניתן לשחרר את כספי הקרן עבור צדקה. בהחלטתו, הסכים השופט עם עמדת המומחים לפיה מטרת הקרן לעולם לא תושג, וציין כי שימוש בכספים למימון צדקה יימנע את הסכנה שלא תצא שום תועלת מן הקרן. ב-21 בינואר 2022, בית המשפט העליון נתן את החלטפו הסופית בעניין, בקביעה כי משרד האוצר יוכל להשתמש בכספי הקרן עבור הפחתת החוב הציבורי.

קישורים חיצוניים
----------------

* בריטניה: תרומה מ-1928 תפחה ל-350 מ' ליש"ט, אבל אי אפשר להשתמש בה, גלובס, 18 באוגוסט 2013
* Russell Hargrave, ‏National Fund could release £500m to charity, court decides, ‏Civil Society, ‏10 בנובמבר 2020
**משפחת בפטיסטינה** היא צביר אסטרואידים שעל פי התאוריות הנוכחיות נוצר לפני 160 מיליון שנים, בטווח טעות של כ-20 מיליון שנים, כאשר אסטרואיד בקוטר 60 ק"מ התנגש באסטרואיד בפטיסטינה, שקוטרו היה 170 ק"מ, ושבר אותו לחלקים.

שברים רבים שנוצרו מבפטיסטינה הגיעו למערכת השמש הפנימית כתוצאה מתהודה מסלולית עם מאדים וצדק, ויצרו לפני 100 עד 50 מיליון שנים סדרת מטאוריטים מסוג Carbonaceous Chondrite הנעים במסלולים דומים ומהווים את משפחת בפטיסטינה. משפחת בפטיסטינה כוללת על פי ההערכה כ-300 אסטרואידים שקוטרם מעל 10 ק"מ, וכ-140,000 אסטרואידים שקוטרם עולה על קילומטר אחד.

ריכוז כרום בשכבות משקע בנות 65 מיליון שנה בשכבת K-T, שהיא שכבת הגבול בין תקופת הקרטיקון לשכבת הטריאס, מעיד על התנגשות בכדור הארץ שגרמה להיווצרות מכתש צ'יקשולוב (Chicxulub) הנמצא במפרץ מקסיקו, ליד חצי האי יוקטן וכן מכתש טיכו על הירח. לפי סימולציות שנערכו, יש סבירות גבוהה מאוד שאחד מהשברים של בפטיסטינה פגע בכדור הארץ לפני כ-65 מיליון שנים ופגיעה זו גרמה להכחדת קרטיקון-שלישון ותום עידן הדינוזאורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסונות מהחלל
* אבי בליזובסקי, ‏התגלה מקור האסטרואיד שהכחיד את הדינוזאורים, באתר "הידען", 11 בספטמבר 2007
**אברהם עצמון** (1909–1981) היה קצין רפואה ראשי השני בצה"ל. לאחר שחרורו נעשה יו"ר ארגון רופאי בריאות הציבור, מונה לראש האגף לשעת חירום במגן דוד אדום וניהל את המכון לרפואה ספורטיבית בהתאחדות לכדורגל בישראל. בשנת 1962 שימש כיושב ראש צוות - ארגון גמלאי צה"ל.

ראשית חייו
----------

עצמון נולד בשנת 1909 בפולין. בשנת 1937 גויס לשורות הצבא הפולני, במסגרתו סיים את לימודיו בבית הספר לקציני רפואה בוילנה ובמשך כשנה שירת כרופא צבאי. בין השנים 1939–1941 עבד כרופא כירורג בבית החולים היהודי בלומז'ה.

בראשית מלחמת העולם השנייה הצטרף עצמון לקבוצת פליטים יהודים. במהלך בריחתם נפצע עצמון באורח אנוש והופנה לטיפול רפואי, לאחריו נשלח לגטו סלונים והחל לארגן בו את מערך הבריאות. בעת שהוצא לחקירה, נמלט והצטרף לקבוצת פרטיזנים. במשך כשנתיים (1943–1945) שימש רופא ראשי עבור קבוצות הפרטיזנים.

בתום המלחמה פנה לעלות לארץ ישראל, אך בהגיעו לגרמניה קיבל על עצמו את האחריות להגנת המחנות של שארית הפליטה. הנשק שהועבר לו לצרכים אלו על ידי צבא ארצות הברית הועבר על ידו לארץ עבור ההגנה. בהמשך מונה כמזכיר ארגון שארית הפליטה בגרמניה.

בישראל
------

בשנת 1948 עלה ארצה ועם הקמת צה"ל מונה לקצין רפואה פיקודי בפיקוד צפון. כעבור חודשים ספורים מונה כמחליפו של חיים שיבא בתפקיד קצין רפואה ראשי, תפקיד בו החזיק שבע שנים ובו פעל לביסוס מערך הרפואה של צה"ל.

לאחר סיום שירותו פנה עצמון לפעילות רפואית ציבורית. בהיותו חבר הנהלת ההתאחדות לכדורגל היה שותף להקמת המכון לרפואה ספורטיבית. לאחר פטירתו של מייסד המכון, ד"ר בן-ציון זק, מונה עצמון כמנהל המכון. בתקופתו הוקמה המועצה לרפואת ספורט שליד ההתאחדות והונהגו לראשונה בדיקות רפואיות לספורטאים.

בשנת 1962 שימש כיו"ר צוות - ארגון גמלאי צה"ל. שימש בהתנדבות כראש האגף לשעת חירום במד"א. במשך שנים ארוכות סייע בהתנדבות להג"א. במסגרת זו שימש
יועץ רפואי של ראש השירות וקצין קשר עם ארגון מגן דוד אדום, בתקופת מלחמת יום הכיפורים .

משפחתו
------

עצמון נישא לרבקה ממשפחת דיסטנפלד ולזוג נולדו בן ובת. הבן ד"ר אל"ם יעקב (קובי) עצמון, שבתפקידו האחרון שימש כמפקד רפואה פיקודי בפיקוד המרכז. הבת אל"ם אירית עצמון, בתפקידה האחרון סגנית דובר צה"ל.

בחודש יוני שנת 1981 חלה ונפטר. נקבר בבית העלמין קריית שאול.

| קציני רפואה ראשיים (קרפ"ר) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| חיים שיבא • אברהם עצמון • ברוך פדה • אליהו גילון • ראובן אלדר • משה קורדובה • דן מיכאלי • ערן דולב • משה רֶוַח • יהודה דנון • מיכאל וינר • יהושע שמר • אריה אלדד • גיורא מרטונוביץ' • חזי לוי • נחמן אש • יצחק קרייס • דודו דגן • טריף בדר • אלון גלזברג |

 |
**משפחת ברנולי** היא משפחת סוחרים שווייצרית, שהוציאה מקרבה מתמטיקאים ידועים במשך שלושה דורות. 

מוצא המשפחה מאנטוורפן שבארצות השפלה, ואבי המשפחה הגיע לבזל בשנת 1620. בנו, ניקולאס, חי בשנים 1623-1708. בנו ניקולאוס חי בשנים 1662-1716, ובנו שלו, גם הוא נקרא ניקולאוס, חי בשנים 1687-1759. שלושתם לא היו מתמטיקאים. 

שני בניו האחרים של ניקולאס הם המתמטיקאים המפורסמים יאקוב ברנולי ויוהאן ברנולי (1667-1748), שהצטרפו אל ניוטון ולייבניץ בחקירת הרעיונות החדשים של החשבון האינפיניטסימלי. שלושת בניו של יוהאן, יוהאן השני (1710-1790), דניאל וניקולאוס (1695-1726) היו מתמטיקאים; דניאל הוא מחלוצי ההידרודינמיקה. משלושת בניו של יוהאן השני, יאקוב (1759-1789), דניאל (1751-1834) ויוהאן השלישי (1744-1807), עסק במתמטיקה רק האחרון.

עץ משפחה
--------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   | ניקולס ברנולי(1623)-(1708) |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| יאקוב ברנולי(1654)-(1705) |   | ניקולאוס ברנולי(1662)-(1716) |   |   |   |   |   | יוהאן ברנולי(1667)-(1748) |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   | ניקולאוס ברנולי ה-1(1687)-(1759) |   | ניקולאוס ברנולי ה-2(1695)-(1726) |   | דניאל ברנולי(1700)-(1782) |   | יוהאן ברנולי ה-2(1710)-(1790) |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   | יוהאן ברנולי ה-3(1744)-(1807) |   | דניאל ברנולי ה-2(1751)-(1834) |   |   | יאקוב ברנולי ה-2(1759)-(1789) |
|

זהו עץ משפחה חלקי, שמוצגים בו בעיקר מתמטיקאים בני המשפחה. יוהאן ברנולי, למשל, היה הילד העשירי במשפחתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפחת ברנולי** בוויקישיתוף
* משפחת ברנולי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* HDS: 020951

 |
פורד ארוסטאר 1992-1996
**פורד ארוסטאר** (באנגלית: **Ford Aerostar**) היה דגם מיניוואן אשר יוצר על ידי חברת פורד משנת 1986 עד 1997. הדגם היה המתחרה העיקרי של דגמי המיניוואן של קרייזלר: קרייזלר טאון אנד קאנטרי, דודג' קרוואן ופלימות' וויאג'ר. בשנת 1997, לאחר 3 שנים של אי הצדקה כלכלית, נסגר מפעלו.

דור ראשון - 1986-1991
---------------------

בשנת 1984 הוצגו לראשונה המיניוואנים של קרייזלר: דודג' קרוואן ופלימות' וויאג'ר. השניים, אשר היו קטנים מסטיישן מלא, הכו את העולם בתדהמה. הרכב הקומפקטי בעל 7 המקומות הפך במהרה למיניוואן הנמכר באמריקה : ארצות הברית, קנדה ומקסיקו. פורד הרגישה את התבוסה והנגיסות הרבות ברווחיה, עד אשר החליטה להחזיר מלחמה לקרייזלר. בשנת 1985 תכננה את המיניוואן "פורד ארוסטאר" לראשונה, אשר הוצג לציבור והחל ביצור המוני בשנת 1986. לרכב היו כריות אוויר ומחזיקי ראשים אשר היו חסרים לקרייזלר באותם הימים. אך גודל המיניוואן, היותו אוטומטי ואכילת הדלק הרבה בה התאפיין השאירה אותו הרחק מאחור. המיניוואן אמנם נשאר לסמל המאבק של פורד, אך לא הצליח לכבוש את הציבור. אחד מחסרונות המיניוואן היו חוסר המקום בתוכו, שכן היה המיניוואן צפוף ביותר, מה שגרם למספר מקסימלי של 4 נוסעים בלבד.

פורד ארוסטאר 1989
הרכב החל לשמש יותר כרכב מסחרי והסעות מאשר מיניוואן משפחתי. סקר שנערך בשנת 1987 גילה כי רק 16% מהציבור האמריקני תומך בארוסטאר לעומת המיניוואן של קרייזלר. במקביל לתחרות עם קרייזלר, התחרה בשברולט אסטרו, המיניוואן שהפך, אחרי הסקר, לרכב מסחרי רגיל.

דור שני - 1992-1997
-------------------

לאחר כחמש שנים של עיצוב זהה, הצליחה פורד לרשום ניצחון קט לזכותה: שברולט אסטרו ירד לזמן קצר למקום השלישי. פורד החליטה לרענן מעט את הארוסטאר, להוסיף מנגנוני בטיחות מסוימים וכדומה. כמו כן החלה פורד בלכידת כוכבים שיפרסמו את דגמיה. בפרסומות באותה התקופה נעשו השוואות באופן תדיר בין הארוסטאר לשברולט למיניהם ולקרייזלר למיניהם. צעד, אשר התגלה כשגוי למחלקת הארוסטאר, היה להוציא בשנת 1994 את המיניוואן פורד ווינדסטאר והפיכת הארוסטאר לדגם משני. לאחר שלוש שנים ביצור לא משתלם מבחינה כלכלית, החליטה פורד לבטל את הארוסטאר ולהשאיר את הווינדסטאר כמתחרה יחיד.

פורד ארוסטאר כרכב במשטרת "הנסיך ויליאם", וירג'יניה, 1997

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורד ארוסטאר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פורד ארוסטאר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534191105171
* LCCN: sh87002917

 |
גאוצ'ו צד נאנדו באמצעות בולאס
אינדיאנים מריו דה לה פלטה עם בולאס (הנדריק אוטסן, 1603)
בולאדורס
קבוצה של גאוצ'ו צדה נאנדו עם בולאס בלה פמפה, ארגנטינה (1905).
**בולאס** (בספרדית: **bolas**) או **בולאדורס** (**Boleadoras**) הוא סוג של כלי נשק המשמש להטלה העשוי ממשקולות בקצות חבלים המחוברים זה לזה, המשמש ללכידת בעלי חיים על ידי הידוק רגליהם. הבולאס התפרסם כאמצעי הדומה ללאסו בשימוש של הבוקר הדרום אמריקני, הגאוצ'ו, אך הוא התגלה בחפירות של יישובים פרה-קולומביאנים, במיוחד בפטגוניה, שם העמים הילידים (במיוחד הטוולצ'ה (אנ')) השתמשו בו כדי לתפוס גואנקו (יונקים דמויי לאמה) במשקל 100 קילוגרם ונאנדו (עופות גדולים). חוקרים מצאו גם בולאס באמריקה הצפונית באתר האדם הקדמון בקליקו (אנ'). המפוצ'ה וצבא האינקה השתמשו בהם בקרב. לוחמי המפוצ'ה השתמשו בבולאס בעימותיהם עם הצבא הצ'יליאני במהלך כיבוש אראוקניה (1861–1883). עמים נוספים שעשו שימוש בכלי נשק זה הם האסקימואים והצ'וקצ'ים בסיביר.

אבני בולאס נמצאו מאז הפליסטוקן התיכון המוקדם (לפני 700,000 עד 120,000 שנה). במזרח התיכון, בטל חסונה שבמסופוטמיה, נמצאו כדורי קלע עשויים חימר שרוף מהתקופה הנאוליתית.

הבולאס הנפוץ מורכב משלושה חבלים באורך של 0.4 עד 1.5 מטרים כל אחד, אשר קשורים יחד בקצה אחד ליצירת כוכב בעל שלוש זרועות. בקצה החיצוני של כל חבל יש משקולת (אבן, שקיק עור עם אבנים או עם כדורי עופרת).

שימוש
-----

גאוצ'וס השתמשו בבולאס כדי ללכוד בקר או כדי לצוד. בהתאם לעיצוב המדויק, הזורק אוחז את הבולאס באחת המשקולות או בקשר של החבלים. הזורק נותן לכדורים מומנטום בכך שהוא מניף אותם ואז משחרר את הבולאדורה. הנשק משמש בדרך כלל ללכוד את רגלי החיה, אך כאשר הוא נזרק בכוח מספיק הוא עלול אף לגרום נזק (למשל שבירת עצם).

באופן מסורתי, האינואיטים השתמשו בבולאס כדי לצוד עופות, כשהם לוכדים את העופות באוויר עם חבלי הבולאס. הסרט הדוקומנטרי "עם הנוצה" (People of a Feather) הראה כיצד האינואיטים של איי בלצ'ר (אנ') במפרץ הדסון בקנדה צדים ברווזים מהסוג אדרית באמצעות בולאס שלוכד את הכנף.

עיצוב
-----

אין עיצוב אחיד. ברוב הבולאס יש שניים או שלושה כדורים, אך ישנן גרסאות של עד שמונה או תשעה. לחלק מהבולאס יש כדורים במשקל שווה, באחרים יש קשרים וחבלים משתנים. גאוצ'ו משתמשים בבולאס העשוי מחבלים של עור קלוע עם כדורי עץ או שקי עור קטנים מלאים באבנים בקצות החבלים.

ניתן לכנות את הבולאס בהתאם למספר המשקולות המשמשות בו:

* פרדידה (Perdida) – משקולת אחת
* אווסטרוסרה (Avestrucera) או ניאנדוסרה (ñanducera) – שתי משקולות עבור ריאה
* סומאי (Somai) – שתי משקולות
* אצ'יקו (Achico) – שלוש משקולות
* בולאדורה (Boleadora) – שלוש משקולות
* קיפויאק (Kiipooyaq) – השם האינואיטי לבולאס עם שלוש משקולות או יותר
* קילומיטאוטיט (qilumitautit) – בולאס של אינואיטים עשוי מגידים ומשקולות מעצם המשמש לציד עופות מים

בולאס עם שלוש משקולות מעוצב בדרך כלל עם שני מיתרים קצרים יותר עם משקל כבד יותר, וחבל אחד ארוך יותר עם משקל קל. המשקלים הכבדים יותר עפים בחזית מקבילים זה לזה, פוגעים משני צדי הרגליים, והמשקל הקל יותר מסתובב ועוטף את הרגליים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בולאס** בוויקישיתוף
* בולאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tracy Allard (8 בנובמבר 2013). "People of a Feather (2011)". *IMDb*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Inuit Bola". Gamesmuseum.uwaterloo.ca. אורכב מ-המקור ב-8 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**מרקו באשה** (בסרבית: **Марко Баша**; נולד ב-29 בדצמבר 1982) הוא כדורגלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

באשה נולד בטרסטניק שביוגוסלביה לאבא מונטנגרי ולאם סרבית. באשה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל טרסטניק המקומית. בגיל 18 הצטרף לקבוצת הכדורגל OFK בלגרד במדיה שיחק 5 שנים.

בקיץ 2005 חתם בלה מאן מליגה 1. ב-31 ביולי 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לאולימפיק ליון.

בעונת 2008 הצטרף ללוקומוטיב מוסקבה מליגת העל הרוסית. בעונת 2009 נעדר מרוב משחקי הקבוצה בשל פציעות וגם כאשר החלים מהפציעה הפסיד את מקומו. עונה לאחר מכן הצליח לשוב להרכב, אמנם ברוב שלבי עונת 2011 נעדר מהמגרשים בשל פציעות חוזרת.

ב-23 ביוני 2011 חתם בליל במדיה שיחק 6 שנים בסיומן פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, באשה שיחק עם נבחרת הנוער של סרביה ומונטנגרו באולימפיאדת אתונה (2004).

ב-16 באוגוסט 2006 זומן לראשונה לסגל נבחרת סרביה, שהוקמה לאחר פירוק המדינה לשני הנבחרות חודשיים קודם לכן. אמנם באשה נפצע ושוחרר מסגל הנבחרת.

בשנת 2007 הצהיר בתקשורת המונטנגרית כי הוא מעוניין לייצג את המדינה בעתיד. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת משחקה הראשון, אך לבסוף נעדר מסגל הנבחרת. בהמשך הודיע כי הוא מעדיף לא לייצג אף מדינה, אך במרץ 2009 זומן לסגל נבחרת מונטנגרו וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 לאיטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקו באשה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**יצחק (איציק) ג'אנו** (נולד ב-24 באפריל 1954 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצת בית"ר ירושלים לאורך הקריירה שלו (15 עונות רצופות). ג'אנו היה שותף לזכייה בשני הגביעים הראשונים של המועדון בשנים 1976 ו-1979.

ביוגרפיה
--------

ג'אנו נולד בירושלים, ושיחק במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים מגיל צעיר. 

בעונת 1967/1968 כשהוא בגיל שש עשרה, ערך את הופעתו הראשונה בקבוצת הבוגרים של המועדון. שנה אחר כך, החל בהדרגה לקבע את מעמדו כשחקן הרכב במקומו של שמעון צ'רנוחה ששבת באותה עונה. ג'אנו בלט במשחק ראש מצוין ומשחק הגנה אגרסיבי, מה שהקנה לו תדמית מאיימת על חלוצי היריבה, של בלם קשוח ואגרסיבי. העימותים בינו לבין חלוץ היריבה העירונית הפועל ירושלים, אלי בן רימוז' זכורים היטב לאוהדים באותן עונות.

בעונת 1975/1976 היה שותף כשחקן הרכב משמעותי בתואר ההיסטורי הראשון של הקבוצה, גביע המדינה ולאחר מכן בגביע נוסף בעונת 1978/1979.

ג'אנו שימש קפטן בשתי עונות: 1973/1974, ו־1974/1975 כולל במשחק גמר גביע המדינה מול הפועל כפר סבא שהתקיים בעונת 1974/1975. בתום עונת 1982/1983 החליט מאמן בית"ר דאז, אליהו עופר, לוותר עליו לטובת השחקן הצעיר מהנוער חנן אזולאי. החלטה זו הביאה לפרישתו של ג'אנו מכדורגל.. מספר חולצתו לאורך מרבית שנותיו בקבוצה הבוגרת היה 5.

קריירת אימון
------------

לאחר פרישתו ממשחק עסק באימון, בעונת 1983–1984 אימן את הפועל רעננה מליגה א'. בעונת 1985–1986 אימן את הפועל אשדוד בליגה ב'. בין השאר הקים את מחלקת הנוער של קבוצת בית״ר מעלה אדומים. החל מעונת 2017/2018 מכהן כמנהל מחלקת הנוער של מועדון הכדורגל בית"ר נורדיה ירושלים.

תארים
-----

### כשחקן

בית"ר ירושלים
* + גביע המדינה (2): 1975/1976, 1978/1979
	+ אלוף האלופים (1): 1975/1976

קישורים חיצוניים
----------------

* גביע המדינה 1975/6 באתר האוהדים של בית"ר ירושלים
* רון עמיקם, כשבגין נכנס, בלומפילד רעד: בחזרה לגמר הגביע 75' בין כפ"ס לבית"ר, באתר nrg‏, 22 באפריל 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור "הספר אני אוהב אותך בית"ר" עמוד 89
2. ↑  הכדורגלן הזמר צביקה פיק, בעיתון מעריב 3 בינואר 1984
|
|  |
| **רובע יהודי פלרמו בשם ה"מסקיטה"** |
|
|  
גטו פלרמו:  "קוארטיירה מסקיטה" 

(Quartiere Meschita)

 |
| **רובע יהודי פלרמו בשם ה" גוצטה"**
 |
|
|  
גטו פלרמו :  "קוארטיירה גוצטה "

(Quartiere Guzzetta)

 |
|
|  **בית כנסת פלרמו נהפכה למסגד** |
|
|  כנסיית סן פאולינו

(San Paolino dei Giardinieri)

הייתה במקור בית הכנסת

ונהפכה למסגד בשנת 1978. |
|

בפלרמו התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. גטו פלרמו הוקם בשנת 135. עד היום קיים בפלרמו שער הקרוי בשם שער היהודים "פורטה יהודאיקה" (porta di Ferro/porta Judaica). ב-12 בינואר 1493 גורשו היהודים מסיציליה ובהם יהודי פלרמו.

חלוקה פנימית
------------

הגטו היהודי בפלרמו מחולק לשתי שכונות עיקריות: "גוצטה" (Guzzetta) ו"מסקיטה" (Meschita).

מקורו של השם מסקיטה (Meschita; שפירושו בערבית: המסגד) הוא מערבית "חרת אבו הימס"[דרושה הבהרה]. כינויו של רובע יהודי פלרמו בשם ה"קוארטיירה מסקיטה" (Quartiere Meschita) היה בין הרחובות האלה:

* פונטיצ'לו (Piazza Ponticello)
* קלדרי (Via Calderai)
* ג'רדינצ'ו (Via Giardinaccio)
* 40 מרטירי (Via SS. 40 Martiri)
* כריסטופורו (via S. Cristoforo)

  

מקורו של השם גוצטה (Guzzetta) (שפירושו בערבית: רובע יהודי) הוא מערבית "חרת אל יהוד" (שכונת היהודים). כינויו של רובע יהודי פלרמו בשם ה"קוארטיירה גוצטה" (Quartiere Guzzetta) היה בין הרחובות האלה:

* רוג'רו (via Ruggero Mastrangelo)
* לטריני (Via Lattarini)
* קאלז'יבטה (Via Calascibetta)
* קוריירי (Vicolo dei Corrieri)

בגטו היו שני בתי-כנסת עתיקים: בית הכנסת הגדול בשם ה"סינגוגה מג'ורה" (Sinagoga maggiore) ובית הכנסת הקטן בשם ה"סינגוגה מינורה" (Sinagoga minore). בית הכנסת הקטן היה בית הכנסת הנמצא בבית החולים היהודי (ospedale degli ebrei) בפלרמו.

בעת המודרנית
------------

כנסיית סן פאולינו (Chiesa di San Paolino dei Giardinieri) הייתה במקור בית הכנסת ונהפכה למסגד בשנת 1978.

ב-2017 התקיים טקס בארכיון העירוני בפלרמו שבו הכריז הארכיבישוף של פלרמו, קורדו לורפיש, על החזרת מתחם לקהילה היהודית (שהוחזק על ידי הכנסייה והמנזר של סנט ניקולו טולנטינו (איט')), לבקשת ארגון שבי ישראל והמכון הסיציליאני למדעי היהדות. על המתחם ייבנה מחדש בית כנסת, סומך לחורבות בית הכנסת ההיסטורי. לפי כתבי עובדיה מברטנורא, היה זה בית הכנסת הגדול ביותר בעולם באותה תקופה. ישנה סברה כי מדובר במקור במסגד שהוסב לבית כנסת.

לקריאה נוספת
------------

* Salvo Di Matteo: *Fonti per la storia dell'espulsione degli Ebrei dalla Sicilia*
* Carlo Di Franco: *La Giudecca di Palermo*, Palermo 1995

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פלרמו** |

* **יהדות פלרמו**

הערות שוליים
------------

1. 1 2  צביקה קליין, 500 שנה אחרי: פלרמו מנציחה את גירוש יהודי סיציליה, באתר nrg‏, 14 בינואר 2017
2. ↑  צביקה קליין, לראשונה מזה 500 שנה: בית כנסת יוקם בסיציליה, באתר nrg‏, 11 בינואר 2017
3. ↑  נצחיה יעקב, ‏איטליה: אחרי 524 שנה - בית כנסת חדש בפלרמו, באתר "ישראל היום", 13 בינואר 2017
4. ↑  דוד קאסוטו, אדריכלות בתי כנסת במרחב הים התיכון המוסלמי ובאסיה, מחניים, גיליון 11, סיוון תשנ"ה
רבי **יצחק גבאי** (נפטר לא אחרי ה'ת' 1640) מחכמי אספי שבמרוקו וונציה שבאיטליה, עבד כדפס ב"דפוס ברגדין" בוונציה, וחיבר פירוש על המשנה בשם כף נחת. היה אבי שושלת של בעלי דפוס ששם משפחתם "כף נחת", על שם פירושו.

ביוגרפיה
--------

רבי יצחק נולד במאה ה-16 לרבי שלמה גבאי, בנו של רבי חיים גבאי ממגורשי ספרד. התגורר בעיר אספי שבמרוקו. סביב ראש המאה ה-17 נסע לוונציה על מנת להדפיס בה פירוש קצר על המשנה, לשם כך עבד כפועל בבית הדפוס ברגדין שבוונציה. בשנת ה'שס"ט (1609) הדפיס את חיבורו "כף נחת" - פירוש על המשנה, פירוש שהתבסס בעיקר על פירושי רש"י והרמב"ם. מאז נדפס שם הפירוש בשנת ה'שע"ד (1614) בהגהת רבי יהודה אריה ממודנה שהוסיף פירוש למסכת אבות - עליה דילג רבי יצחק, וכן נדפס בשנת ה'שפ"ה (1625) ובשנת ה'ת' (1650) בהגהת מחותנו רבי אברהם חבר טוב ואז נזכר רבי יצחק בברכת המתים. בשנת ה'ת"ג (1653) נדפס שוב באמסטרדם ובשנת ה'ת"ד (1654) נדפס בקושטא. בהקדמה ציין רבי יצחק לשבח את בחירתו לסדר את פירושו על המשנה באותיות מרובעות, תופעה שלדבריו לא הייתה כמותה מעולם.

משפחתו
------

בנו רבי ידידיה, המכונה גם בשם "גבאי כף נחת" ולעיתים "כף נחת" בלבד – על שם חיבורו של אביו, נשא לאשה את בתו של רבי אברהם בן רבי שלמה חבר טוב. לימים היה בנדודים ובשובו ביקש אגרת המלצה מיהודה אריה ממודנה, כדי שיוכל לכסות את הוצאות הדרך. רכש את האותיות והתבניות מדפוס ברגדין בו עבד אביו, ובשנת ה'ת"י (1650) עבר לליבורנו וייסד בה בית דפוס שהיה הראשון במקום. הוא שלח את בנו רבי אברהם עם כלי דפוס ופועלים כדי להקים את בית הדפוס באיזמיר, ומשנת ה'תי"ז (1657) פעל שם בית דפוס למשך 18 שנה, כשבמקביל מפעיל בנו בית דפוס גם בקושטא. רבי ידידיה נפטר זקן בשנת ה'תל"א (1671).

לקריאה נוספת
------------

* רבי יצחק גבאי, **משניות** עם פירוש כף נחת, הקדמת המחבר.
* אברהם יערי, **ארשת א**, עמוד 96 ואילך "הדפוס בעברי באיזמיר", מוסד הרב קוק, ירושלים, ה'תשי"ט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יצחק גבאי** בוויקישיתוף
* יצחק בן שלמה בן חיים גבאי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב חבר טוב כותב בהקדמתו כי החכם משה עטייאס מסר לו את הספר כשהוא מלא בהגהותיו הרבות ואף הגיה איתו את הספר פעם שנייה ושלישית כשהכל ללא כל תמורה.
2. ↑  ראו: דניאל קארפי, **אגרות רי"אם**, עמוד 364, תל אביב, ה'תשמ"ד.
3. ↑  רבי יעקב ששפורטש, **ציצת נובל צבי**, עמוד 4, ירושלים, ה'תשי"ד: "והגיד לי הזקן כה"ר ידידיה גבאי, בנו של החכם כה"ר רבי יצחק גבאי בעל כף נחת".

| תקופת חייו של הרב יצחק גבאי על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299516905171
* ISNI: 0000 0000 6805 8859
* VIAF: 97478732
* WorldCat: viaf-97478732

 |
**גטו מוהילב** (ביידיש: **מולב**; בבלארוסית: **Магiлёў**; ברוסית: **Могилёв**) היה גטו שהוקם במוהילב שבבלארוס בתקופת השואה.

אוכלוסייה
---------

לפני השואה היו במוהילב כ-20,000 יהודים מתוך כ-100,000 תושבים. הם התפרנסו ממנהל וממשל וכן מעבודה בבתי חרושת ובמלאכה זעירה. לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 הגיעו למוהילב מאות פליטים יהודים מפולין. עם פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941 ברחו חלק מיהודי העיר מזרחה לעומק ברית המועצות, חלק התגייסו לצבא האדום וכאלפיים מהם נהרגו בקרבות כיבוש העיר.

הכיבוש הגרמני והקמת הגטו
------------------------

הגרמנים מינו יודנרט בעיר וציוו עליו לקיים מפקד אוכלוסין. באוגוסט 1941 נמנו בעיר כמעט 6,500 יהודים. היהודים נצטוו לענוד טלאי זיהוי בצורת מגן דוד על בגדיהם. באותה תקופה הוקם הגטו בעיר, ובו נכלאו גם יהודים מיישובים סמוכים. הגטו הוקטן ולאחר מכן הועבר אל מעבר לנהר דוברובנקה (Dubrovenka). מעל מאה מהיהודים נרצחו על ידי הגרמנים בעת המעבר לגטו החדש.

חיסול הגטו
----------

בשני מועדים שונים באוקטובר 1941 רצחו הגרמנים בעזרת בלארוסים מקומיים כ-6,000 יהודים מהגטו בסמוך לעיר. מעל אלף יהודים נותרו בגטו, נרצחו או הועברו למחנה עבודה סמוך. בדצמבר 1941 נרצחו יתרתם, ככל הנראה במשאיות גז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גטו מוהילב** בוויקישיתוף
* גטו מוהילב, ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* גנאדי ויניצה, מוגילב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1703–1706), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
**מרקו בוריילו** (באיטלקית: **Marco Borriello**; נולד ב-18 ביוני 1982) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ. לזכותו של בוריילו 7 הופעות במדי נבחרת איטליה.

קריירת המועדונים
----------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
ב-2002 הוא עבר למילאן לאחר ששיחק בטרייסטינה ובטרוויזו. לאחר שנתיים, שבהן הוא לא הצליח לכבוש אף שער, בהנהלת מילאן החליטו להשאיל אותו לרג'ינה. אחרי שסיים את תקופת השאלתו, חזר למילאן, אך שוב הוחלט להשאילו- הפעם לסמפדוריה. בוריילו, שסיים גם את תקופת ההשאלה לסמפדוריה הושאל שוב, הפעם לקבוצה הקודמת שלו, טרוויזו. בקיץ 2006, הוחלט להשאיר את החלוץ האיטלקי, בעקבות עזיבתו של אנדריי שבצ'נקו. 

ב-21 בדצמבר 2006 התבצעה בדיקת סמים שגרתית, שבה נמצאו בגופו חומרים אסורים, והשחקן הורחק מיידית מהמגרשים. הסיפור התברר רק לאחר מכן כאשר ארוסתו, סיפרה שהדביקה אותו במחלה ונתנה לו להשתמש במשחה שהכילה את החומרים האסורים כדי להקל על הכאב.

ב-2007 עבר בוריילו לגנואה, שם הפך לסיפור הצלחה. השער הראשון שלו בקבוצה, היה השער הראשון שלה בעונת 2007/2008. שבועיים לאחר מכן בוריילו כבש שלושער מול אודינזה. החלוץ סיים את העונה במקום השלישי בטבלת המבקיעים, מיד אחרי אלסנדרו דל פיירו ודויד טרזגה. 

ב-2008 הוחתם שוב במילאן עד 2013, ושכר של 3.2 מיליון אירו לעונה. בסוף ינואר 2014 הושאל לווסטהאם יונייטד לשארית העונה. 
ב-2 בפברואר 2015 חתם בגנואה. בקיץ 2015 חתם בעולה החדשה לסרייה א' קארפי. ב-29 בינואר 2016 חתם באטאלנטה. ב-4 באוגוסט 2016 חתם בקליארי. ב-17 באוגוסט 2017 חתם בספאל.

נבחרת לאומית
------------

בוריילו זומן בפעם הראשונה למשחק של איטליה נגד פורטוגל, שהתקיים ב -6 בפברואר 2008. הוא החליף את לוקה טוני בעשרים דקות האחרונות. הוא שיחק בעוד שני משחקי ידידות, ובשניהם החליף את טוני. בוריילו הצטרף לנבחרתו במשחקי היורו 2008, אבל לא שיחק.

חיים אישיים
-----------

מרקו בוריילו גדל בנאפולי. הוא התייתם מאביו עוד בהיותו בן 15 וגדל יחד עם אחיו פאביו ואמו מרגריטה. הוא היה מאורס לדוגמנית הארגנטינאית בלין רודריגז.

תארים
-----

* **מילאן**
	+ אליפות הסרייה א':2004
	+ הסופר קאפ האירופי:2003
	+ ליגת האלופות:2007
* **יובנטוס**
	+ אליפות איטליה: 2011/2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקו בוריילו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת איטליה – יורו 2008** |
| --- |
| 1 בופון • 
2 פאנוצ'י • 
3 גרוסו • 
4 קייליני • 
5 גאמבריני • 
6 ברצאלי • 
7 דל פיירו • 
8 גאטוזו • 
9 טוני • 
10 דה רוסי • 
11 די נטאלה • 
12 בוריילו •
13 אמברוזיני • 
14 אמליה •
15 קוואליארלה •
16 קאמורנזי •
17 דה סאנטיס •
18 קסאנו •
19 זמברוטה •
20 פרוטה •
21 פירלו •
22 אקווילני •
23 מטראצי •
מאמן: דונאדוני | איטליהאיטליה |
חנות בולגארי במילאנו
**בולגארי** (באנגלית: **Bulgari**, על אף שנכתב בצורה מסוגננת כ-**BVLGARI**) הוא בית אופנה איטלקי וחברה לייצור תכשיטים, שעונים ובשמים. החברה כיום מונה למעלה מ-300 חנויות ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

סוטירוס בולגאריוס החל את עבודתו כצורף תכשיטים בכפר קטן בו חי באפירוס. ב-1877 עזב כדי לנסות מקומות אחרים ובשנת 1881 הגיע לרומא שם לאחר שלוש שנים פתח את חנותו השנייה ברחוב ויה סיסטינה. לאחר מכן הוחלפה חנות הדגל של החברה לרחוב ויה קונדוטי בשנת 1905 עם עזרה משני בניו, קונסטנטיניו וג'ורג'יו.

במהלך מלחמת העולם השנייה החביאו קונסטנטיניו ואשתו שלוש נשים יהודיות זרות בביתם. על המעשה הזה הם קיבלו את התואר חסיד אומות העולם ב-31 בדצמבר 2003 בטקס שנערך במוזיאון יד ושם בירושלים. לאחר מותו של קונסטנטיניו בשנת 1966 עברה שליטת החברה לבנו ג'אני שהיה שותף יחד עם דודניתו מרינה.

בתור מנכ"ל החברה פתח ג'אני בתחילת שנות ה-70 חנויות ברחבי העולם במקומות מרכזיים כמו ניו יורק, ז'נבה, מונטה קרלו ופריז. בשנת 1987 התפטר מתפקידו ומכר את חלקו בחברה לאחיו ניקולה ופאולו. בתחילת שנות התשעים הוציאה החברה קו בשמים משלה על מנת להרחיב את מוצרי החברה מתכשיטים ושעונים.

בשנת 2004 נפתח המלון הראשון של החברה שנקרא "Bulgari Hotels & Resorts" ונפתח במילאנו. בשנת 2006 נפתח מלון נוסף בבאלי ובשנת 2012 נפתח מלון בלונדון.

ב-6 במרץ 2011 רכש תאגיד הענק LVMH את חברת בולגארי בסכום של 6.01 מיליארד דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בולגארי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בולגארי (באנגלית)
* בולגארי, ברשת החברתית פייסבוק

* בולגארי, ברשת החברתית טוויטר

* בולגארי, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5187726-0
* LCCN: n97005494
* NKC: xx0110813
* SUDOC: 053512189
* VIAF: 139227369
* WorldCat: lccn-n97005494

 |
**קונסטנטין פיודורוביץ' יואן** (באנגלית: **Konstantin Yuon**; ברוסית: **Константи́н Фёдорович Юо́н**;‏ 24 באוקטובר 1875 – 11 באפריל 1958) היה צייר ומעצב תיאטרון רוסי ידוע. הוא ייסד את איגוד האמנים הרוסים ואת איגוד האמנים של רוסיה המהפכנית.

ביוגרפיה
--------

יואן נולד במוסקבה למשפחתו של פקיד בנק ממוצא שווייצרי-רוסי. אחיו פול ג'ון היה מלחין בולט.

מ-1892 עד 1898 למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם קונסטנטין סאביצקי וקונסטנטין קורובין היו בין מוריו. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר לאמנות במוסקבה לקח שיעורים פרטיים מולנטין סרוב (1898–1900). במהלך מספר נסיעות למערב אירופה, במיוחד לפריז, הוא התוודע אל נופי העיר של קמיל פיסארו ואימפרסיוניסטים אחרים, אך שמר על סגנונו הייחודי.

בשנת 1900 הוא פתח את בית הספר הפרטי הראשון לציור ולרישום במוסקבה. כמה ציירים רוסים ידועים קיבלו חינוך לאמנות בבית הספר (כמו אולגה ז'קולינה). מאוחר יותר לימד באקדמיה לאמנויות של לנינגרד ובמכון לאמנות סוריקוב במוסקבה. הסטודיו שלו במוסקבה היה בשימוש נרחב על ידי ציירים אחרים. הוא עיצב תפאורות להצגות בתיאטרון האמנות של מוסקבה ובתיאטרון מאלי, והפך למעצב הרשמי של תיאטרון זה בשנים 1945 עד 1947. הוא תרם בנוסף תפאורות לאופרות.

בעידן הסובייטי, יואן היה מנהל מכון המחקר של האקדמיה לאמנויות (1948–1950) והמזכיר הראשון של איגוד האמנים הסובייטים (1956–1958).

הוא זכה בפרס סטלין (1943), קיבל את מסדר לנין ועוד מסדרים ומדליות.

הוא נפטר במוסקבה ב-11 באפריל 1958.

עבודות נבחרות
-------------

קונסטנטין יואן התחיל כצייר נוף וז'אנר אימפרסיוניסטי עם נימה סימבוליסטית. מאוחר יותר הוא ניסה ציור נוף לירי המעורב בחיקויים של אמנויות המיניאטורות. הסמליים ביותר ביצירותיו הם מחזור התחריטים "בריאת העולם" (1908-1912) והציור "כוכב חדש" המציג את מהפכת אוקטובר כתוצאה של אירוע קוסמי.

לאחר המהפיכה עד סוף ימיו היה לאמן ריאליזם סוציאליסטי קפדני, שיצר ציורים כמו "המצעד בכיכר האדומה ב-7 בנובמבר 1941".

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטין יואן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Quellen zur Schweizer Geschichte vol. 10, 1891, p. 171

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425023205171
* BnF: cb14965934h (data)
* GND: 127115617
* ISNI: 0000 0001 2259 1663
* LCCN: n83231112
* NKC: xx0122763
* NTA: 070245053
* RKD: 42353
* SUDOC: 092137059
* ULAN: 500120860
* VIAF: 71665169
* WorldCat: lccn-n83231112

 |
**אלפרד "אלף" קומון** (אנגלית: **Alfred "Alf" Common**‏; 25 במאי 1880 - 3 באפריל 1946) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ המרכזי. קומון התפרסם ככדורגלן הראשון באנגליה שמועבר מקבוצה לקבוצה תמורת סכום של 1,000 לירות שטרלינג.

קריירה
------

קומון שיחק בסאות' היילטון ג'וניורס וג'ארו מצפון מזרח אנגליה לפני שהצטרף לסנדרלנד. סנדרלנד סיימה במקום השני בליגה הראשונה בעונת 1900/1901, ובאוקטובר שלאחר מכן הועבר קומון לשפילד יונייטד תמורת 325 לירות שטרלינג. המעבר היה מוצלח עבור שתי הקבוצות, מאחר שסנדרלנד זכתה באליפות בעונת 1901/1902 וקומון הבקיע את השער הראשון בניצחון על סאות'המפטון בגמר גביע ה-FA של 1902.

קומון היה שחקן הרכב קבוע בשפילד יונייטד. ב-1904 ערך את שתי הופעותיו הראשונות במדי נבחרת אנגליה במשחקים מול נבחרת ויילס ונבחרת אירלנד, וכעבור שנתיים ערך את הופעתו השלישית והאחרונה במשחק נוסף מול נבחרת ויילס. אולם, במאי 1904 סירב קומון לחדש את חוזהו מאחר שרצה לחזור לסנדרלנד, לכאורה מכיוון שהיו לשם "אינטרסים עסקיים". יונייטד לא הצליחה לשכנע את קומון לשנות את דעתו, ובקיץ 1904 הוא חזר לסנדרלנד. בעסקת ההעברה נכלל גם שוער המילואים אלברט לואיס, והיא הוערכה בסכום שיא של כ-520 לירות שטרלינג.

בפברואר 1905, כחצי שנה לאחר המעבר, שבר קומון את שיא דמי ההעברה לאחר שחתם במידלסברו תמורת 1,000 לירות שטרלינג. הוא הוחתם בקבוצה בניסיון להימנע מירידה לליגה השנייה. משחקו הראשון במידלסברו היה ב-25 בפברואר 1905 מול שפילד יונייטד, מועדונו הקודם. מידלסברו ניצחה 1 - 0 משער של קומון בבעיטת עונשין בדקה ה-50, והיה זה ניצחון החוץ הראשון של הקבוצה מזה שנתיים. כתוצאה מכך הצליחה הקבוצה להינצל מירידה. קומון מונה לקפטן הקבוצה, אך ב-1907 נשלל ממנו התואר והוא נקנס ב-10 לירות שטרלינג בטענה שהיה שיכור והתנהג באלימות. קומון הבקיע 58 שערים ב-168 משחקי ליגה עבור מידלסברו.

ב-1910 עבר קומון לוולוויץ' ארסנל, וערך את הופעת הבכורה ב-1 בספטמבר 1910 מול מנצ'סטר יונייטד. הוא צבר לזכותו 80 הופעות ו-23 שערים במדי ארסנל; קומון שיחק כחלוץ שני בעונה הראשונה, ובעונתו השנייה עבר לעמדה יותר קדמית, וסיים את עונת 1911/1912 כמלך השערים של ארסנל עם 17 הבקעות, כשבנוסף לכך הוא החמיץ שני משחקי ליגה. אולם, הוא לא הצליח להבקיע ולו שער אחד במחצית הראשונה של עונת 1912/1913, בסיומה ירדה ארסנל לליגה השנייה, ובדצמבר 1912 הועבר לפרסטון נורת' אנד תמורת 250 לירות שטרלינג. הוא הוביל את פרסטון לזכייה באליפות הליגה השנייה באותה עונה, אך בעונה שלאחר מכן (1913/1914) ירדה הקבוצה בחזרה לליגה השנייה.

קומון פרש מכדורגל ב-1914. לאחר פרישתו עבר להתגורר בעיירה דרלינגטון, ונודע שם כשופט מכובד במשחקי ספורט. בנוסף לכך הוא ניהל את בית המלון "אלמה" בקוקרטון ופאב בדרלינגטון עד 1943. הוא מת בדרלינגטון ב-1946.

לקריאה נוספת
------------

* Tony Matthews, **Who's Who of Arsenal** (Pages 68 - 69), 2007. (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלף קומון** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל באתר EnglandStats
**קונסטנטין סרגייביץ' סרסאניה** (נולד ב-11 ביוני 1968, מוסקבה, ברית המועצות — נפטר ב-7 באוקטובר 2017, מוסקבה, רוסיה) היה כדורגלן סובייטי-רוסי, מאמן כדורגל, סוכן שחקנים ומנהל ספורטיבי.

ביוגרפיה
--------

אביו של קונסטנטין, סרגיי קונסטנטינוביץ', היה בוגר המכון הרפואי הממלכתי של טשקנט באוזבקיסטן הסובייטית. קונסטנטין עצמו התחנך באקדמיה לכדורגל של דינמו מוסקבה. הוא שיחק באליפויות ברית המועצות בליגה הסובייטית הראשונה והשנייה. בשנים 1990-1993 שיחק בליגה הצרפתית בקבוצות דנקרק וארמנטייר.

משנת 1994 היה סוכן כדורגל ובשנת 1998 קיבל רישיון מפיפ"א. 

הוא עבד כמנהל בקבוצת אלניה ולדיקווקז ולאחר מכן בשנים 2006-2008 מונה למאמן ראשי בספורטאקדמקלוב, במקביל למינויו למנהל ספורטיבי בזניט סנקט פטרבורג (יולי 2006-2007) ועבד כיועץ לנשיא הקבוצה בתחום מדיניות ההעברות. 

מדצמבר 2008 ועד ספטמבר 2009 היה למאמן הראשי של קבוצת הכדורגל חימקי ובסוף 2009 היה למנהל ספורטיבי בדינמו מוסקבה.

מפברואר 2010 ייעץ לנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית באותה עת, סרגיי פורסנקו.

מאוגוסט 2010 ועד ספטמבר 2011 היה למאמן קבוצת פאקל וורונז'. בשנת 2012 התמנה לנשיא קבוצת פאקל.

בשנים 2013–2017 כיהן כמאמן קבוצת אטלנטס ובמאי 2017 מונה למנהל ספורטיבי בזניט סנקט פטרבורג לצדו של סרגיי פורסנקו שחזר לתפקיד נשיא הקבוצה.

ב-7 באוקטובר 2017 נפטר במפתיע במוסקבה משטף דם והוא בן 49 בלבד. לממלא מקומו מונה אורסטה צ'ינקוויני.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  СКОНЧАЛСЯ КОНСТАНТИН САРСАНИЯ
2. ↑  Константин Сарсания назначен советником президента РФС. Спорт-Экспресс. Новости спорта
3. ↑  Сарсания подал в отставку
4. ↑  Константин Сарсания: «Жду встречи с губернатором». Спорт-Экспресс
5. ↑  Уткин отреагировал на смерть Сарсании
6. ↑  Умер известный футбольный тренер Константин Сарсания
7. ↑  הכרזת מועדון הכדורגל זניט על מותו של סרסאניה
תמונה משנת 1935 שצולמה בטבע, של נקר שנהבי
**נקר שנהבי** (שם מדעי: *Campephilus principalis*) הוא מין נכחד של עוף ממשפחת הנקריים אשר חי בעבר באמריקה הצפונית.

נקר זה היה המין הגדול ביותר ממשפחתו באמריקה הצפונית ואולי גם בעולם. הוא הגיע לאורך 50 ס"מ ולמוטת כנפיים של 71 ס"מ. במראהו הוא בעל כרבולת גבוהה ואדומה וכן החלק האחורי של הראש אדום עז. שאר הגוף שחור עם פסים לבנים בדומה לפסי בואש והמקור צהוב וארוך מאוד. כמו שאר הנקרים הוא בעל לשון ארוכה היכולה להישלף כדי ללקט חרקים מקליפות העץ.

נקר זה חי בעבר בטבע ביערות לחים בדרום ארצות הברית וגם בקובה שבאיים הקריביים. עקב ציד מופרז ואובדן היערות בהם חי פחתו אוכלוסיותיו, עד שנכחד. הפרט האחרון הידוע של מין זה הייתה נקבה שנצפתה בשנת 1944. עם זאת ב-2004 נמצא פרט מת בארקנסו, מה שחידש את הדיון על קיומו. לאחר מכן משלחות חוקרים חיפשו אחרי הנקר וב-2006 משלחת מאוניברסיטת וינדזור ומאוניברסיטת אובורן גילו רמזים על קיני נקרים שנהבים בנהר בדרום אלבמה, לואיזיאנה ובפלורידה. עם זאת מחקר מ-2009 לא מצא הוכחות לקיומם באזור. ב-2017 מדען מפלורידה טען שהוא צפה ב-10 נקרים ואייר אותם, אך הוא לא הצליח לצלם אותם, ומשכך הזיהוי התקבל בספקנות.

בשנת 2021 הוכרז הנקר כמין נכחד, לאחר שלא צלחו הניסיונות לאתר אותו בטבע. לעומת זאת, אתר הרשימה האדומה של IUCN עדיין מדרג את הנקר השנהבי כמין בסכנת הכחדה חמורה. 

לנקר זה יש שני תת-מינים:

* נקר שנהבי אמריקאי (Campephilus principalis principalis)
* נקר שנהבי קובני (Campephilus principalis bairdii)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקר שנהבי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* נקר שנהבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקר שנהבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  הנקר הענק והמפורסם - נכחד, באתר ynet, 29 בספטמבר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537457005171

 |