recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**GraphQL** היא שפת שאילתות קוד פתוח ושפת מניפולציה של נתונים עבור ממשקי תכנות בזמן ריצה. GraphQL פותחה באופן פנימי על ידי פייסבוק בשנת 2012 לפני שפורסמה בפומבי בשנת 2015. ב-7 בנובמבר 2018 הועבר פרויקט GraphQL מפייסבוק ל"קרן GraphQL" שהוקמה, בהנחיית קרן לינוקס ללא כוונת רווח. מאז 2012, גרף עליית אחוזי האימוץ של GraphQL בקהיליית המפתחים נעקב בקפידה על ידי לי ביירון, יוצר GraphQL. מטרתו של ביירון היא להפוך את GraphQL ל"נוכחת בכל מקום" בפלטפורמות אינטרנט.

GraphQL מספקת גישה לפיתוח ממשקי API ברשת, והיא הושוותה מול REST וארכיטקטורות שירות אינטרנט אחרות. זה מאפשר ללקוחות להגדיר את מבנה הנתונים הנדרש, ואותו מבנה הנתונים מוחזר מהשרת, ולכן מונע להחזיר כמויות גדולות מדי של נתונים, אך יש לכך השלכות על מידת היעילות של שמירת תוצאות שאילתות בזיכרון מטמון של שרתים ברשת. הגמישות והעושר של שפת השאילתות מוסיפים גם מורכבות שאולי לא משתלמת עבור ממשקי API פשוטים. הוא מורכב ממערכת סוגים (types), שפת שאילתות וסמנטיקה לביצוע, אימות סטטי, והתבוננות פנימית בסוג.

GraphQL תומך בקריאה, כתיבה, עריכה, ו"הירשמות כמנוי (subscribing) לשינויים בנתונים (עדכונים בזמן אמת - לרוב מיושמים באמצעות WebHooks). שרתי GraphQL זמינים במספר שפות, כולל Haskell, JavaScript, Perl, Python, Ruby, Java, C++,  C #, Scala, Go, Rust, Elixir, Erlang, PHP, R ו-Clojure.

דוגמה
-----

בקשת POST :

```
{
 orders {
 id
 productsList {
 product {
 name
 price
 }
 quantity
 }
 totalAmount
 }
}

```
תשובה:

```
{
 "data": {
 "orders": [
 {
 "id": 1,
 "productsList": [
 {
 "product": {
 "name": "orange",
 "price": 1.5
 },
 "quantity": 100
 }
 ],
 "totalAmount": 150
 }
 ]
 }
}

```

ראו גם
------

* LINQ

הערות שוליים
------------

1. ↑  "GraphQL: A query language for APIs".
2. ↑  "GraphQL: A data query language".
3. ↑  "Facebook's GraphQL gets its own open-source foundation". *TechCrunch* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-11-07.
4. ↑  "The Linux Foundation Announces Intent to Form New Foundation to Support GraphQL - The Linux Foundation". *The Linux Foundation* (באנגלית אמריקאית). 2018-11-06. נבדק ב-2018-11-07.
5. ↑  Anthony, Art. "Is GraphQL Moving Toward Ubiquity?". *NordicAPIs*.
6. ↑  "GraphQL vs REST: Overview". *Phil Sturgeon* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-11-25.
7. ↑  "Why use GraphQL, good and bad reasons". *Honest Engineering* (באנגלית אמריקאית). 2018-08-04. נבדק ב-2018-11-26.
8. ↑  "GraphQL Fundamentals". *Howto GraphQL*. נבדק ב-4 ביולי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
9. ↑  "GraphQL". *facebook.github.io*. Facebook. אורכב מ-המקור ב-18 ביולי 2018. נבדק ב-4 ביולי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
10. ↑  "Hasura – Instant Realtime GraphQL on Postgres". *Hasura*. נבדק ב-24 באוקטובר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
11. ↑  "GraphQL js".
12. ↑  "GraphQL - Perl implementation of GraphQL".
13. ↑  "Graphene". *graphene-python.org*. נבדק ב-2017-06-18.
14. ↑  *graphql/libgraphqlparser*, GraphQL, 2020-05-27, נבדק ב-2020-05-30
15. ↑  "Absinthe: The GraphQL toolkit for Elixir". נבדק ב-19 ביולי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**איתי רזיאל** (נולד ב-26 באוגוסט 1975) הוא במאי וצלם ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רזיאל הוא בוגר בית הספר לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמת הפקה (2001), וב-2006 התחיל לימודי תואר שני בתחום זה. מתחילת שנות ה-2000 עוסק בצילום בתעשיית הטלוויזיה והקולנוע בישראל. צילם סרטי דוקו רבים, סדרות לטלוויזיה, תוכניות מציאות, פרסומות, קליפים ועוד.

רזיאל השתתף במספר פרויקטים של האחים ברק ותומר היימן. הוא צילם את סרטיהם "אאוט אוף פוקוס" (2007) ו"מיסטר גאגא" (2015) - על הכוריאוגרף אוהד נהרין; "אביב" (2003) - יומן מסע עם הזמר אביב גפן; "בובות של נייר" (2006) - סיפורן של מלכות דראג מהפיליפינים העובדות בשכונה חרדית בבני ברק; ו"שחור על לבן" (2007) - תיעוד מסע לאתיופיה עם עידן רייכל ולהקתו.

רזיאל קיבל על עבודתו ב"בובות של נייר" שני פרסי צילום: פרס הצלם הטוב ביותר של פורום היוצרים הדוקומנטריים ב-2006, ופרס עדשת הזהב של איגוד העובדים בקולנוע ובטלוויזיה ב-2005. כמו כן זכה השנה (2021) בפרס הצילום בדוקאביב על הצילום בסרט ״כל העצים נושבים ברוח״ יחד עם אורן גיבור הסרט ופרס ״בחירת האוצר״ על עבודות הווידאו שהציג בתחרות עדות מקומית 2021. 

בהמשך החל רזיאל לעסוק גם בבימוי. הוא ביים סרט קצר בשם "מקודשת" (2008) בהשתתפות בקי גריפין וגיא אריאלי. כן היה במאי-שותף עם דוד אופק בסדרת הדוקו-דרמה "בלי בושה" (2011, עבור yes הטלוויזיה בלוויין), אותה גם צילם. כמו כן צילם יחד עם אופק את הסדרה הדוקומנטרית ״זוגות״ ששודרה בערוץ 8 ובשידורי קשת בערוץ 2.

במהלך 2015-2018 ביים וצילם את הסרט התיעודי "הקרב שאינו נגמר" - סרטם של איתי רזיאל ורודריגו גונזלס בהפקת "שנהר הפקות". הסרט עוסק בתקופה בה גונזלס היה לוחם מילואים במלחמת לבנון השנייה ובפוסט טראומה אותה חווה בעקבות כך. הסרט שודר בספטמבר 2018 בערוץ 10 וזכה לביקורות חיוביות.

הפרויקטים טלוויזיוניים נוספים בהם השתתף רזיאל - ״סליחה על השאלה״ (כאן 2018), ״היום בעוד שנה״ (קשת 2018), "תום יער עושה בגרות" (yes 2018), "חנוך לוין - חיים שכדוגמתם לא ראינו מעולם" (ערוץ 1 - 2017), אחותי ג׳קי (הוט 2017), (הוט 2017) swaggerz

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של איתי רזיאל

* איתי רזיאל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

* איתי רזיאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* איתי רזיאל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* איתי רזיאל, באתר TheMarker Cafe
* מרב יודילוביץ', "ריאליטי זה כמו לשתף פעולה עם השטן", באתר ynet, 8 ביוני 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  ""הקרב שלא נגמר": סרטו המרגש של רודריגו גונזלס מישיר מבט אל הטראומה", באתר וואלה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007353832005171
* VIAF: 96149842066002841194
* WorldCat (עם VIAF): 96149842066002841194

 |
**לחוביצ'ה** (בבלארוסית: **Ляхавічы**, ליאחביצ'י; בפולנית: **Lachowicze**; ברוסית: **Ляховичи**, ליאחוביצ'י; ידועה גם כ**לאחוביץ**) היא עיר קטנה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

לחוביצ'ה נזכרת לראשונה במאה ה-16 ובתקופה זו נבנתה בה טירה בצורה. במאה ה-17 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי לחוביצ'ה
--------------

אנדרטה לזכר קרבנות לחוביצ'ה בשואה.
בעיר פעל האדמו"ר רבי מרדכי מלעכוויטש. צאצאיו כיהנו באדמו"רות לעכוויטש בעיר עד השואה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-1,600 יהודים, אשר היוו כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של הבונד. פעילויות אלו נאסרו עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. בתקופה זו הגיעו לעיר פליטים יהודים רבים ממערב פולין.

ב-26 ביוני 1941, בתחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ועל יהודיה הוטלו גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת מסירת דברי ערך, חובת ענידת טלאי צהוב וגיוס לעבודות כפייה. עד יולי 1941 נרצחו בעיר כ-90 יהודים.

באוקטובר 1941 רוכזו כ-3,500 יהודי העיר בגטו קטן שהוקם בה, בו נורו למוות לאחר זמן קצר כ-2,000 יהודים לאחר סלקציה. לאחר מכן צומצם שטח הגטו, והתפתחו בו תנאי רעב ומגיפות, שהפילו חללים רבים.

ב-10 ביוני 1942 פשטו על הגטו שבעיר כוחות גרמניים ובלארוסיים, וחברי מחתרת יהודית בו ניסו למנוע את כניסתם, תוך הרג כ-50 מחברי המחתרת וכן המפקד הגרמני של הגטו. לאחר מכן, נרצחו כ-1,200 מיושבי הגטו.

ב-25 ביוני 1942 נערכה בגטו שבעיר אקציה נוספת, בה שוב התנגדו היהודים, והציתו את בתיהם. באקציה זו רצחו הגרמנים את אחרוני יהודי העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לחוביצ'ה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לחוביצ'ה (ברוסית)
* ספר יזכור לקהילת לחוביצ'ה, בספריית העיר ניו יורק
* לחוביצ'ה (Lachowicze), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "לחוביצ'ה", באתר השטעטל הווירטואלי
* "לחוביצ'ה", באתר JewishGen (באנגלית)
* מרטין דין (אנ'), לחוביצ'ה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1220–1221), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* לחוביץ' (מחוז בריסק,' בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528341905171
* LCCN: n2013036267
* NKC: ge570890
* VIAF: 304824118
* WorldCat (עם VIAF): 304824118

 |
סדרת **מטוסי בומברדיה CRJ700, CRJ900, CRJ1000** הם מטוסי נוסעים צרי-גוף מתוצרת חברת בומברדיה הקנדית. לאחר חתימת הסכם העברת זכויות, בומברדיה מכרה את הסדרה לחברת מיצובישי ב-1 ביוני 2020.

פיתוח
-----

לאחר הצלחת הדגם הקודם (CRJ 200), החליטה החברה לפתח שלושה דגמים גדולים יותר.

### סדרת CRJ700

העבודה על עיצוב CRJ700 החלה על ידי בומברדיה כבר בשנת 1995 והתוכניות הושקו באופן רשמי בינואר 1997. CRJ700 היא גרסה מוגדלת של CRJ200 שבה עלה מספר המושבים מ-50 לכ-70. ל-CRJ700 גם עיצוב כנפיים חדש ומשופר.

המטוס מצויד בשני מנועי ג'נרל אלקטריק CF34-8C1. המהירות המקסימלית היא מאך 0.85 (556 מייל / שעה, 895 ק"מ / שעה) בגובה מרבי של 41,000 רגל (12,500 מ'). עם מטען, הטווח המרבי של CRJ700 הוא 2,250 מייל (3,620 ק"מ) עם מנועי CF34-8C1, עם הגרסה החדשה של המנועים CF34-8C5 יוכל המטוס להגיע לטוח של עד 2,895 מייל (4,660 ק"מ).

CRJ700 מגיע בשלוש גרסאות: סדרה 700, סדרה 701 ו-702. 700 מוגבל ל-68 נוסעים, 701 ל-70 נוסעים, 702 ל-78 נוסעים. ל-CRJ700 יש גם שלוש גרסאות משקל שונות: רגיל, ER ,LR. לגרסת ER יש עלייה בקיבולת הדלק, כמו גם המשקל המרבי, אשר מאפשרת טווח מוגדל. גרסת LR (Long Range) מיועדת לטווחים ארוכים אף יותר. 

טיסתו הראשונה של המטוס נערכה ב-27 במאי 1999. החברה ייצרה 331 מטוסים מדגם זה.

### סדרת CRJ900

CRJ900 הוא הגרסה המוגדלת של ה-CRJ700 ומכילה 76-90 מושבים. המטוס בעל שני מנועי ג'נרל אלקטריק (CF34-8C5 ,13,360 lbf 59.4 kN). המטוס מבוסס באופן חלקי על סדרת CRJ200 עם כמה שיפורים משמעותיים. המטוס הוא ידידותי לסביבה כשהוא מותאם מבחינת טמפרטורות בתא הנוסעים באמצעות מאוורר אשר מסייע בקירור וחימום. המנועים נשלטים על ידי שליטה דיגיטלית במקום כבלי שליטת הבקרה של יחידת הדלק. רצפת התא הונמכה בכ-2 אינץ' דבר המאפשר ראות טובה יותר דרך החלונות. מוטת הכנפיים ארוכה יותר. המהירות הממוצעת של המטוס היא בין 450-500 קשר, שיפור משמעותי לעומת קודמו. החברה ייצרה 257 מטוסים מדגם זה.

### סדרת CRJ1000

בשנת 2007 השיקה החברה את גרסת ה-CRJ1000 של המטוס עם מעל ל-100 מושבים. החברה שיפרה את יכולות המטוס וייעלה את רווחיות המפעילות על כל מושב. הגרסה הנ"ל ארוכה יותר גם בגוף המטוס וגם במוטת הכנפיים. החברה ייצרה 23 מטוסים מדגם זה.

תאונות ותקריות
--------------

התרחשה רק תקרית אחת למטוס מסוג CRJ900 של דלתא איירליינס, שנחת נחיתת חירום מוצלחת בנמל התעופה ג'ון פ. קנדי שבניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בומברדייה CRJ700** בוויקישיתוף
**ברוקס סיילס** (באנגלית: **Brooks Sales**; נולד ב-15 בפברואר 1980 בבלומפילד שבקונטיקט) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר.

סיילס שיחק באוניברסיטת וילאנובה בשנים 1998–2002, והיה אחד משחקניה הבולטים כשבעונתו האחרונה הוא השיג ממוצעים של 15.5 נקודות, 9 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק. למרות זאת סיילס לא נבחר בדראפט ה-NBA.

לאחר שלא נבחר בדרפאט הוא חתם באנג'ליקו ביילה מליגת העל האיטלקית, בה שיחק במשך שתי עונות, והשיג בהן ממוצעים של כ-11 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. בקיץ 2004 הוחתם סיילס ביוסטון רוקטס מליגת ה-NBA, אך שוחרר באוקטובר של אותה שנה. הוא חזר לליגה האיטלקית וחתם בטראמו, ובעונתו היחידה שם קלע 13 נקודות וקלט 9 ריבאונדים למשחק.

בעונת 2005/2006 חתם סיילס במועדון הצרפתי פו אורטז, עמו שיחק גם ביורוליג. הוא השיג ממוצעים של 10.6 נקודות ו-7.7 ריבאונדים בליגה הצרפתית, ו-9 נקודות ו-6 ריבאונדים ביורוליג.

בעקבות יכולתו הגבוהה באורטז הוא הוחתם במועדון הטורקי בשיקטאש, עמו שיחק בליגה הטורקית ובגביע יול"ב, הוא השיג ממוצעים של 9.5 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק בליגה, ו-7.3 נקודות ו-5.7 ריבאונדים ביורוליג. באפריל 2007 הועבר סיילס מבשיקטאש לבנפיקה ליסבון, עמה סיים את עונת 2006/2007 במקום השני בסיום העונה הסדירה והגעה עד לחצי גמר הפלייאוף תוך שהוא קולע 14 נקודות בממוצע למשחק.

לאחר מכן חזר סיילס לאיטליה וחתם באודינה, בה השתתף ב-34 משחקים וקלע 10.6 נקודות בממוצע למשחק.

ביולי 2008 חתם סיילס במכבי חיפה מליגת העל, עמה הגיע עד לגמר גביע המדינה שבו הפסידה קבוצתו להפועל חולון. סיילס סיים את העונה הסדירה עם 9.7 נקודות ב-22.1 דקות משחק בממוצע, ואף הגיע ל-37.5% בזריקות מטווח השלוש.

בעונת 2009-2010 שיחק סיילס בקבוצת עירוני אשקלון.

תארים והישגים
-------------

**אנג'ליקו ביילה:**

* חמישיית העונה עד גיל 23 בליגה האיטלקית (2003)
* חמישיית הזרים הראשונה בליגה האיטלקית (2003)

**טראמו:**

* חמישיית העונה השנייה בליגה האיטלקית (2005)
* חמישיית הזרים הראשונה בליגה האיטלקית (2005)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
**תיירי בורקאר** (בצרפתית: **Thierry Burkhard**;‏ נולד ב-30 ביולי 1964) הוא גנרל של ארמייה בצבא צרפת המשמש כראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל).

ביוגרפיה
--------

בורקאר נולד ב-30 ביולי 1964 בעיר דל (אנ'), שם היה אביו מורה בבית ספר מקצועי. הוא למד באקול פוליטקניק ואז במכינה הצבאית בלה מאן ובבית הספר הצבאי של אקס-אן-פרובאנס. בשנים 1985–1988 למד באקדמיה הצבאית סן-סיר ואז בבית הספר לחי"ר במונפלייה. ב-1989 הוצב ברגימנט הצנחנים השני של לגיון הזרים הצרפתי. הוא השתתף במשימות השכנת שלום בעיראק, יוגוסלביה, צ'אד וגבון. בין 2002–2004 הוא היה ראש חטיבת המבצעים של הצבא הצרפתי בגיאנה הצרפתית. ב-2005 הוא הוצב במטה הכללי. ב-2006 הוא השתתף במבצע ליקורן (אנ') בחוף השנהב, ובין 2007–2008 השתתף בשתי משימות באפגניסטן.

ב-2008 הוא מונה למפקד הבריגדה השלישית של לגיון הזרים בג'יבוטי, וב-2010 החל למלא תפקידי מטה בכירים במטה הכללי, וב-2018 מונה למפקח של כוחות היבשה. מינויו עורר שערורייה קטנה מכיוון שהוכרז בהפתעה בנאום של שרת ההגנה פלורנס פרלי בלי שיצאה על כך הודעה רשמית לפני כן. ב-30 בנובמבר 2019 הוא חולל שערורייה נוספת כאשר פרסם מכתב גינוי כנגד ריס (אנ'), מנהל ההוצאה לאור של העיתון הסאטירי שרלי הבדו, אשר פרסם קריקטורות שלעגו למותם של 13 חיילים צרפתים בהתנגשות שני מסוקים במאלי במהלך מבצע ברקאן (אנ') כנגד המדינה האסלאמית. ב-22 ביולי 2021 מונה לראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) במקומו של פרנסואה לקואנטר.

בורקאר נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיירי בורקאר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה רשמית, באתר הצבא הצרפתי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Le général Thierry Burkhard, nouveau chef d’état-major de l’armée de terre
2. ↑  Lettre ouverte au directeur de la publication de Charlie Hebdo

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 260703303

 |
**צבא שחרור קוסובו** (באלבנית: **Ushtria Çlirimtare e Kosovës** או בראשי-תיבות: **UÇK**) היה ארגון גרילה חצי-צבאי אלבני אשר פעל להשגת עצמאות לחבל קוסובו מידי יוגוסלביה וסרביה בסוף שנות ה-90.

כתב ה-BBC בחבל הבלקן פול ווּד כתב בשנת 2001 כי "צבא שחרור קוסובו הפך לארגון הגרילה המצליח ביותר של העת החדשה". על פי עיתונאי הפלילים, ג'פרי רובינסון, ארגון ה-KLA הוא הוכחה ל"קשר ישיר בין אוסאמה בן לאדן לאלבנים".

המערכה של הארגון נגד כוחות הביטחון של סרביה גררה תגובת נגד חמורה של צבא יוגוסלביה אשר הובילה למלחמת קוסובו שהתחוללה באזור בשנים 1996–1999. ה-CIA, ארצות הברית, האו"ם והרשויות היוגוסלביות מחשיבות את הצבא שחרור קוסובו לארגון טרור. הממשלה הסרבית דיווחה שאנשי הארגון הרגו יותר מ-10,000 אזרחים סרבים ואלבנים.

בתגובה לפעולות הגרילה של צבא שחרור קוסובו, הצבא והמשטרה היוגוסלביים פתחו בפעולות נגד אלימות אשר הובילו לעקירתם של אלבנים בני חבל קוסובו ולהברחתם למקדוניה ולאלבניה השכנות. פעולות אלו של צבא יוגוסלביה הוכרזו כטיהור אתני על ידי ארגוני זכויות אדם וממשלות נאט"ו. פעולות אלו ביחד עם מה שנתפס בעיני מדינות אירופה המערבית ככישלון למנוע התרחשות של זוועות במהלך מלחמת בוסניה, הביאו לידי המלחמה הראשונה אי-פעם של נאט"ו כנגד מדינה ריבונית (מלחמה שחוקיותה מוטלת בספק עד היום בשל אי קבלת החלטה המאשרת שימוש בכוח במועצת הביטחון של האו"ם).

ישנן טענות כי צבא השחרור של קוסובו כולל כ-1,000 שכירי חרב זרים מאלבניה, ערב הסעודית, תימן, אפגניסטן, בוסניה והרצגובינה וקרואטיה. כמו כן נטען כי בין שכירי החרב היו מדריכים בריטים וגרמנים. שכירי חרב אלה הם לרוב אזרחים אלבנים, ובמיוחד קציני צבא אלבנים לשעבר, שוטרים וחברי כוחות הביטחון הממלכתיים. על פי דיווחים סרביים, מחנות האימונים העיקריים של הארגון באלבניה הם Ljabinot ליד טירנה, טרופוג'ה בסמוך לגבול יוגוסלביה-אלבניה, Kuks ו-Bajram Curi בסמוך לגבול יוגוסלביה-אלבניה. סרביה טוענת כי מקומות אלה מהווים גם את מטה הפיקוד והיחידות של הצבא והמשטרה האלבנית בחלק הצפון-מזרחי של אלבניה והמרכזים לגיוס חסידיו של נשיא אלבניה המודח סאלי ברישה.

ביולי 2014 הכריז התובע הראשי של האיחוד האירופי, קלינט ויליאמסון, כי בכירים בצבא השחרור של קוסובו ביצעו לאחר מלחמת קוסובו פשעי מלחמה חמורים, בכלל זה טיהור אתני של סרבים וצוענים, אלימות מינית, חילול מבני קודש וסחר באיברים.

ראו גם
------

* כוח הביטחון של קוסובו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צבא שחרור קוסובו** בוויקישיתוף
* צבא שחרור קוסובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סקירת מלחמת נאט"ו בקוסבו, נועם חומסקי, אפריל-מאי 2001
2. ↑  ארגוני זכויות אומרים שהפצצת נאט"ו ביוגוסלביה אינה חוקית, הניו יורק טיימס, 8 ביוני 2008
3. ↑  GlobalSecurity.org, Kosovo Liberation Army [KLA] Ushtria Clirimtare E Kosoves [UCK]
4. ↑  האיחוד האירופי קבע: צבא השחרור של קוסובו ביצע פשעי מלחמה חמורים, באתר הארץ, 29 ביולי 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007433180105171
* GND: 4549901-9
* LCCN: n99048397
* NKC: ko2018996520
* SUDOC: 050320769
* VIAF: 130371023
* WorldCat: lccn-n99048397

 |
**כאסח** הוא סרט דרמה מוזיקלי ישראלי בבימויו של חיים גיל, שיצא לאקרנים בשנת 1984.

הפקה
----

את התסריט לסרט כתב העיתונאי אהרן בכר. בסרט משתתפים בתור עצמם זמרים מוכרים בזמר המזרחי, ביניהם חופני כהן, זהר ארגוב, אביהו מדינה, שימי תבורי, ג'קי מקייטן, חיים משה, משה גיאת ודקלון. לצידם משתתפים בסרט השחקנים אריה אליאס, אילן דר, יונה אליאן, מכרם ח'ורי, אייל גפן, ורדינה כהן ופנינה רוזנבלום.

הסרט ביקש לנצל את עליית הפופולריות של המוזיקה המזרחית בישראל באותן השנים, עלילת הסרט הייתה דלה וכמחצית ממנו כלל קטעי מוזיקה אותם מבצעים כוכבי הזמר המזרחי של התקופה.

מבקר הקולנוע מאיר שניצר כתב ש"כאסח" היה בין הסרטים הגרועים של השנה.

עלילה
-----

הסרט מגולל את סיפורו של זמר קסטות בשם חופני (חופני כהן) גרוש ואב לילד, המתאהב באשת החברה הגבוהה שנקראת יעל (פנינה רוזנבלום), ומנסה לפרוץ למיינסטרים. מנגד יורם טל שיר (אילן דר) הוא שדרן רדיו האשכנזי-אליטיסטי המתנשא ומזלזל במוזיקה המזרחית ואילו אשתו עדנה טל שיר (יונה אליאן) מגלה אהדה. בסרט משולבים קטעי שירה רבים. 

חלק גדול מהסרט צולם באולמי "מחולות תימן" ששכנו ברחוב המסגר בתל אביב, שהיה מפורסם באותה תקופה בזכות מועדוני לילה ואולמות אירועים שפעלו בו בשנות ה־70 וה־80.

הפסקול
------

1. ג׳קי מקייטן - המענטזת
2. זוהר ארגוב - כבר עברו השנים
3. זוהר ארגוב - הפרח בגני
4. חופני כהן - השמש עולה
5. משה גיאת - יומה יומה
6. חופני כהן - לשיר בקול ערב
7. אביהו מדינה - לבד יושבת
8. שימי תבורי - שתי אהבות
9. חיים משה - לינדה
10. חיים משה - למה אל
11. חופני כהן - המסטול
12. חיים משה - אהבת חיי

קישורים חיצוניים
----------------

* "כאסח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "כאסח", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "כאסח", באתר אידיבי
* "כאסח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "כאסח", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יורם פורת, עלבון לזמר המזרחי - "כאסח" - סרט ישראלי חדש, חדשות, 4 ביולי 1984
* עמי פרידמן, מופע כאסח: בחזרה לסרט הקאלט של המוזיקה הים-תיכונית שהמבקרים אהבו לשנוא, באתר ישראל היום, 18 במאי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנינה רוזנבלום מסתדרת באמבטיה, חדשות, 25 ביוני 1984
2. ↑  כאסח - במאי: חיים גיל, תסריט: אהרון בכר, חדשות, 29 ביוני 1984
3. ↑  מאיר שניצר, סרטים - הגרועים 84 הטובים 84, חדשות, 4 בינואר 1985
**איריס בר-און** (נולדה ב-26 באוגוסט 1955) היא ד"ר בחינוך, סקסולוגית, מרצה ומטפלת בתחומי מיניות וזוגיות ושדרנית רדיו ישראלית.

קורות חיים
----------

נולדה בשנת 1955 ברחובות. שירתה בצה"ל כמורה חיילת בחיפה. למדה הוראה ועבדה כמורה במערכת החינוך במשך 14 שנים. כן למדה קורסים בתחום המיניות והטיפול המיני באוניברסיטת תל אביב, "הכשרת מנחים לקבוצות נישואין" במכון "מעגלים", "זוגיות" באוניברסיטת בר-אילן, ו"גישור בענייני גירושין" אצל ד"ר סוזן זיידל.

ב-1995 פתחה קליניקה פרטית בכפר סבא לייעוץ, טיפול והדרכה לזוגות וליחידים בתחום הזוגיות והמיניות. כן התראיינה לתקשורת בנושאים כגון חשיבות המיניות במהלך זוגיות. ב-1998 החלה לשדר תוכנית שבועית ברדיו רדיוס 100fm במוצאי שבת, בשם "מדברים אהבה עם איריס בר-און". בהמשך שידרה תוכנית יומית ברדיו חיפה וברדיו לב המדינה בשם "המופע של איריס בר-און". במקביל התארחה בתוכניות בוקר ואירוח רבות ברדיו ובטלוויזיה והתראיינה בנושאי זוגיות ומיניות.

ב-2003 העלתה מופע על זוגיות ומשפחה, עם אסף אשתר ואיריס ברנע, בשם "סיפורים ממין אחר". ב-2007 העלתה את המופע הקומי "טוב לי או רע לי" עם ננסי ברנדס, על זוגיות, אהבה ומין. ב-2011 העלתה מופע קומי שכתבה, בשם "זוגיות זה לא צחוק", על מין, משפחה ויחסים.

ב-2007 יצא ספרה הראשון, "מתחתנים - הוראות הפעלה", העוסק בזוגיות, מיניות ויחסים.

באותה שנה, נידונה בר־און בעסקת טיעון ל-8 חודשי מאסר וקנס על העלמות מס.

בשנת 2012 השתתפה בתוכנית המציאות "הישרדות VIP" בערוץ 10.

בר-און גרושה בשנית ואם לארבעה בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איריס בר און** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איריס בר און
* איריס בר און, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  סקס ומס הכנסה: איריס בר און תשב בכלא, באתר וואלה!‏, 29 בנובמבר 2007
2. ↑  מיקי לוין, איריס בר און משוחררת לשיפוצים, באתר nrg‏, 25 בפברואר 2009
3. ↑  איריס בר-און בתוכנית הישרדות, באתר נענע10
**מרי אן בריטלנד** (באנגלית: **Mary Ann Britland**, נולדה בשם **מרי אן האג**; 1847 – 9 באוגוסט 1886) הייתה רוצחת סדרתית בריטית. היא הייתה האישה הראשונה שהוצאה להורג בתלייה במנצ'סטר.

ביוגרפיה
--------

בריטלנד נולדה בבולטון בשנת 1847. בשנת 1866 נישאה לתומאס בריטלנד, ולשניים נולדו שתי בנות. בריטלנד החזיקה בשתי משרות; היא הייתה עובדת במפעל ביום וברמנית בלילה.

### מעשי הרצח

בפברואר 1886 קנתה בריטלנד רעל עכברים בבית מרקחת סמוך לביתה. מכיוון שהרעל הכיל סטריכנין וארסן, היא נדרשה לחתום בפנקס הרעלים.

במרץ 1886 מתה בתה הבכורה, אליזבת' האנה. מותה יוחס לנסיבות טבעיות, ומרי אן תבעה את ביטוח החיים של בתה.

ב-3 במאי 1886 מת בעלה, תומאס. מותו יוחס לאפילפסיה, ומרי אן תבעה גם את ביטוח החיים שלו.

לאחר מותו, שכניה תומאס ומרי דיקסון הזמינו אותה לגור זמנית בביתם. ב-14 במאי באותה שנה, מתה מרי דיקסון. בבדיקה הפתולוגית התגלתה בדמה כמות קטלנית של רעל עכברים. מרי אן נחקרה על אודות מותה של שכנתה והודתה כי היא ושכנה תומאס דיקסון ניהלו רומן. היא רצחה את בתה מפני שזו חשדה בכוונותיה הפליליות, ולאחר מכן המשיכה לרצוח גם את בעלה וגם את אשתו של מאהבה.

### המשפט וההוצאה להורג

משפטה של מרי אן בריטלנד החל ב-22 ביולי 1886. חבר המושבעים התמהמה זמן מה בהחלטה על פסק הדין, אך בסופו של דבר הם מצאו אותה אשמה בשלושת מעשי הרצח. לאחר פסק הדין היא הצהירה בפני בית המשפט: "אני חפה מפשע לחלוטין, אינני אשמה כלל". בנוגע לתומאס דיקסון קבע חבר המושבעים כי הוא לא נטל חלק במעשי הרצח.

ב-9 באוגוסט 1886 בבוקר הובלה בריטלנד אל הגרדום, כשהיא נתמכת בשתי סוהרות. היא זעקה וביקשה רחמים, אך הוצאה להורג על ידי התליין ג'יימס ברי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "England and Wales Birth Registration Index". *FamilySearch*. The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints. p. Vol 21; P 86; Line 16. נבדק ב-3 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "England Marriages, 1538–1973". *FamilySearch*. The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints. נבדק ב-3 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑   *Census Returns of England and Wales, 1881*. Kew, Surrey, England: The National Archives of the UK (TNA): Public Record Office (PRO), 1881.Class: RG11; Piece: 4038; Folio: 68; Page: 8; GSU roll: 1341965; *133, Turner Lane, Ashton under Lyne, Lancashire, England; BRITLAND Thomas, Mary Ann, Elizabeth, Susannah*.
4. ↑  "Mary Ann Britland". *Capital Punishment UK*. נבדק ב-13 באפריל 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "New Zealand Herald, 2 Oct 1886". *National Library of New Zealand, Papers Past, Newspapers*. נבדק ב-13 באפריל 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Berry, James. *My Experiences as an Executioner*. *archive.org*. London : P. Lund, (1892). p. 76. נבדק ב-3 באוגוסט 2015. `{{cite book}}`:  (עזרה)
7. ↑  Execution of Mary Ann Britland, paperspast.natlib.govt.nz

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרי אן בריטלנד"**.
**אבו מוחמד עז א-דין עבד אל-עזיז בן עבד א-סלאם בן אבי אל-קאסם בן חסן א-סולמי א-שאפעי** (בערבית: **أبو محمد عز الدين عبد العزيز بن عبد السلام بن أبي القاسم بن حسن السُّلَمي الشافعي**) אשר היה מוכנה גם "גדול החכמים", היה אחד מאנשי הדת החשובים ביותר בהיסטוריה של האסלאם, ומפוסקי ההלכה החשובים ביותר באסכולה השאפעית. בנוסף להיות פוסק הלכה, היה אבן עבד אל-סלאם גם תאולוג.

ביוגרפיה
--------

### שנותיו הראשונות

עז א-דין אבן עבד א-סלאם נולד בדמשק, בשנת 1181. כבר בצעירותו קיבל חינוך בתחומים השונים של הסופיזם, תאולוגיה, פיקה ושריעה. אחד מהמורים אצלם הוא למד היה אבו אל-חסן א-שאד'לי, מייסד מסדר השאד'זליה.

### מעצרו

בהיותו נותן דרשות באחד המסגדים בדמשק, הוא התריס ויצא בגלוי נגד המנהגים שהיו נהוגים בקרב הדרשנים האחרים בתקופתו בדמשק, בין היתר הוא סירב ללבוש בגדים שחורים, וסירב לשאת ברכות ושבחים לאנשי השלטון. כתוצאה מכך הוא נכלא, ולאחר שחרור הוא עזב את דמשק והגר לקהיר.

### במצרים

במצרים, זכה בן עבד א-סלאם למעמד גבוה מאוד, ואף מונה לתפקיד שופט ופוסק הלכה רשמי. בהמשך חייו הוא פרש מתפקידו כשופט והחל לעסוק בהוראת ההלכה האסלאמית על פי האסכולה השאפעית. ישנם היסטוריונים הגורסים כי הוא היה בין הראשונים שלימדו את תחום פרשנות הקוראן במצרים, ויש כאלה שאף טוענים שהוא היה הראשון.

פטירה
-----

עז א-דין עבד א-סלאם נפטר בקהיר בשנת 1262.

תלמידיו
-------

בין תלמידיו הבולטים של עז א-דין בן עבד א-סלאם היו: אבראהים בן אל-עז בן עבד א-סלאם, עבד א-לטיף בן אל-עז בן עבד א-סלאם, אבן דקיק אל-עיד, אבו שאמה אל-מקדסי, עבד א-רחמאן בן אבראהים אל-פזארי, שהאב א-דין אל-קראפי.

כתביו
-----

עז א-דין עבד א-סלאם כתב טקסטים רבים בנושאים שונים במהלך חייו, ביניהם הכותרים שלהלן:

* "תפסיר אל-עז בן עבד א-סלאם" (בערבית: تفسير العز بن عبد السلام): ספר העוסק פרשנות של הקוראן.
* "קיצור צחיח מוסלם" (مختصر صحيح مسلم)
* "ההבדל בין האסלאם והאמונה" (الفرق بين الإسلام والإيمان): ספר העוסק בתאולוגיה.
* "מקאסד א-צלאת" (مقاصد الصلاة): טקסט העוסק בהלכות הצלאה.
* "מקאסד א-צום" (مقاصد الصوم): טקסט העוסק בהלכות הצום באסלאם.
* מנאסכ אל-חג' (مناسك الحج): טקסט העוסק בחג'.
* "אל-קוואעד אל-כּברא" (القواعد الكبرى): טקסט בנושא שורשי ההלכה באסלאם.
* "מסאאל א-טריקה פי עלם אל-חקיקה" (مسائل الطريقة في علم الحقيقة): טקסט העוסק בסופיות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Izz al-Din ibn 'Abd al-Salam - Wikiwand, www.wikiwand.com
2. ↑  Inventaire - your friends and communities are your best library, Inventaire
3. ↑  al-Tafsir al-Azim - Tafsir al-Qur'an al-Azim 4 VOLUMES (تَّفْسِير القُرآن العَظِيم): by Imam al-Izz Ibn Abd al-Salam Sultan al-Ulama, www.loohpress.com (ארכיון)
4. ↑  Al Tafsir al Azim : 4 Volumes, Arabic - £66.45 : Madani Propagation, Online book shop, islam786books.com
5. ↑  Izz\_al-Din, wiki2.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007256697305171
* BnF: cb150572186 (data)
* GND: 119084481
* ISNI: 0000 0001 1635 9606
* LCCN: n84172968
* NTA: 140472401
* SELIBR: 36954
* SUDOC: 110595408
* TDVİA: ibn-abdusselam-izzeddin
* VIAF: 47563791
* WorldCat: lccn-n84172968

 |
בני דגן, 2012
**בנימין (בני) דגן** (נולד ב-1957) הוא דיפלומט ישראלי. כיהן כשגריר ישראל בדנמרק, כראש המרכז למחקר מדיני וסמנכ"ל משרד החוץ וכשגריר ישראל בשוודיה.

ביוגרפיה
--------

דגן נולד לרינה ויהודה דגן. אביו נולד בישראל ואמו עלתה לישראל מבגדאד שבעיראק. הוא למד בגימנסיה רחביה בירושלים, שירת כקצין בצה"ל והשתחרר ב-1979. ב-1984 סיים תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. 

ב-1985 החל לעבוד במשרד החוץ. ב-1986 מונה לנספח פוליטי בשגרירות ישראל בקהיר. ב-1988 מונה לקונסול לענייני אזור המערב התיכון של ארצות הברית בקונסוליה הכללית של ישראל בשיקגו. מילא תפקידים שונים באגף תקשורת והסברה, באגף אירופה המערבית ושימש ראש תחום סוריה ולבנון במרכז למחקר מדיני. ב-1998 מונה ליועץ לענייני המזרח התיכון בשגרירות ישראל בוושינגטון. 

ב-2003 מונה לראש החטיבה למזרח תיכון במרכז למחקר מדיני. ב-2008 מונה לשגריר ישראל בשוודיה. במהלך כהונתו הותקף בעת נאום שנשא באוניברסיטת סטוקהולם על ידי סטודנטים שזרקו לעברו נעליים וספרים. ב-2012 מונה לראש המרכז למחקר מדיני וסמנכ"ל משרד החוץ. ב-2017 מונה לשגריר ישראל בדנמרק, כיהן בתפקיד עד אוגוסט 2021.

דגן נשוי לאירית, להם שני בנים ובת אחת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בני דגן** בוויקישיתוף
* שיח מודיעין, באתר ישראל דיפנס, 26 בספטמבר 2014
* קורות חיים של בני דגן

הערות שוליים
------------

1. ↑  Benny Dagan, Ambassador of Israel to Denmark
2. ↑  עמית ולדמן, ‏שוודיה: תוקפי שגריר ישראל במעצר, באתר ‏מאקו‏, 5 בפברואר 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 18151533746002772841
* WorldCat (עם VIAF): 18151533746002772841

 |
הרב **יואל פנחס קפלן**  (נולד בכ"ב בשבט תשל"ח, ינואר 1978) משנת 2010 משמש כרבה של אלבניה מטעם מרכז רבני אירופה. שליח חב"ד לסלוניקי, יוון ומדינות הבלקן הסמוכות. הרב קפלן חבר באיחוד הרבנים במדינות האסלאם.

ביוגרפיה
--------

נולד בברוקלין שבניו יורק ליהודית ולשלמה קפלן. המשפחה עלתה לישראל והתיישבה בעיר צפת. למד בישיבת תורת אמת בירושלים ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בשנת תשנ"ח, 1998 סיים את לימודי הסמיכה.
את לימודיו שילב בהתנדבות לקהילה בעיקר במסגרת השב"ס שם ריכז פרויקט למען שיקום האסיר[דרוש מקור]. בשנת תש"ס, 2000 נישא לרות, בתו של המקובל רבי משה בן-טוב. לאחר נישואיו המשיך את לימודיו בבית המדרש להכשרת רבנים ודיינים של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, שם סיים הסמכה לרבנות ודיינות. בשנים 2004 ועד 2008 עסק ביזמות חינוכיות בנגב[דרושה הבהרה]. בשנת 2008 נשלח על ידי תנועת חב"ד לסלוניקי שביוון.

הרב קפלן פעל להחייאת היהדות במקדוניה, קוסובו, מונטנגרו ואלבניה. בשנת 2010 הכירה מדינת אלבניה בצורך לביסוס הקהילה היהודית מחדש. הוא מונה לרב של יהודי המדינה בתמיכת ראש הממשלה ד"ר סאלי ברישה וכן של מרכז רבני אירופה. בטקס ההכתרה, חנוכה 2010 נכחו נציגי כל הדתות באלבניה והראשון לציון והרב הראשי לישראל שלמה משה עמאר.

ב-2011 הקים קהילה יהודית חדשה במונטנגרו בתמיכה של הממשל בראשותו של ראש הממשלה איגור לוקשיץ. במעמד הקמת הקהילה נכח הרב הראשי לישראל יונה מצגר.

לקפלן קשרים עם ראש ממשלת אלבניה ברישה ועם מנהיגים דתיים במדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואל קפלן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חנה בורט, ‏הרב עמאר הכתיר רב למדינת אלבניה, באתר כיכר השבת, 7 בדצמבר 2010
2. ↑  חג ליהודי אלבניה: הוכתר רב חדש למדינה באתר col, כסלו תשע"א
3. ↑  חנה בורט, ‏יש קהילה יהודית במונטנגרו, באתר כיכר השבת, 19 בספטמבר 2011
4. ↑  מאלבניה לכותל המערבי
5. ↑  קבלת פנים אצל באבא מונדי
פיצוצייה בתל אביב
**פיצוצייה** היא חנות "מיני כלבו" המשלבת בין קיוסק ישראלי קלאסי לבין חנות נוחות בסגנון אמריקאי. פיצוציות כאלו מצויות בכל רחבי ישראל, וממוקמות בדרך כלל על צירי תנועה ורחובות ראשיים בערים. בפיצוצייה נמכרים על פי רוב מוצרים עמידים כגון פיצוחים, ממתקים, חטיפים, משקאות, עיתונים, סיגריות וצורכי עישון, משקאות חריפים (אלכוהול), וכן מוצרי מזון כגון חלב עמיד, עוגות, קפה וכדומה. פיצוציות רבות כוללת גם תחנות לוטו או טוטו. ייחודה של הפיצוציה הוא בפעילות מסביב לשעון, אם כי יש פיצוציות שעובדות רק בחלק מהיממה.

המונח "פיצוצייה" לסוג זה של חנות נטבע על ידי דני קוגלביץ', שבסוף שנות השמונים פתח חנות בשם "הפיצוצייה" בתל אביב. קודם לכן נקראו חנויות דומות "קיוסק" או "פיצוחייה", בשל המתקן לממכר פיצוחים שתפס מקום מרכזי בקיוסקים אלה. בהמשך נפתחו 7 סניפים נוספים של "הפיצוצייה" המקורית על ידי דני ושי קוגלוביץ בין שנת 1990 ל1999 ו פיצוציה היתה רשת ה24 7 הראשונה בישראל. , וכן חנויות דומות תחת שמות ובעלות אחרים, אך השם "פיצוצייה" אומץ בסלנג הישראלי כמעין שם גנרי לחנויות מסוג זה.

"הפיצוחיה" היא סדרת דוקו-דרמה בערוץ 8, שצולמה בסניף הפיצוצייה בתל אביב ועוקבת אחר שגרת הלילה בחנות והלקוחות הקבועים הפוקדים אותה.

בעשור הראשון והעשור השני של המאה ה-21 החלה תופעה של הפצת סמים סינתטיים, שלא הופיעו בפקודת הסמים המסוכנים באמצעות הפיצוציות. סמים אלה זכו לכינוי "סמי פיצוציות", על שם דרך הפצתם, וזכו לפופולריות. בעקבות עליית התופעה הוצאו סמים אלה אל מחוץ לחוק.

הקמת פיצוצייה, על פי החוק בישראל, דורשת קבלת רישיון עסק מהרשות המקומית, ורישיון ממשרד הבריאות. בנוסף ישנה הגבלה על שעות מכירת מוצרים מסוימים ובהם סיגריות ואלכוהול, בפרט לקטינים.

ראו גם
------

* חנות נוחות
* סם פיצוציות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פיצוציה** |

* בלדד השוחי, מה פיצוצי ב"פיצוצייה"?, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2015
* ז'אן קלוד מקס, איך לפתוח קיוסק בישראל?

הערות שוליים
------------

1. ↑  צו רישוי עסקים (עסקים טעוני רישוי), תשע"ג-2013
**קבלה** היא מסמך המאשר את קבלתו של תשלום. מקבל התשלום כותב את הקבלה ומוסר אותה למשלם במעמד התשלום (או שולח אותה אליו כאשר המשלם מרוחק ולא מתאפשרת מסירה מידית). 

קבלה כוללת את הפרטים הבאים: מספר סידורי, שם מקבל התשלום וחתימתו, תאריך הוצאת הקבלה, סכום התשלום ומהות התשלום (תיאור המוצר או השירות שבגינם ניתן התשלום). פעמים רבות כוללת הקבלה גם את שם המשלם ותיאור של אמצעי התשלום: מזומן, המחאה, כרטיס אשראי, העברה בנקאית וכדומה. כאשר התשלום מפוצל לתשלומים אחדים, מפרטת הקבלה את מועדי התשלום ואת הסכום שייפרע בכל אחד מהם. 

כאשר מקבל התשלום הוא עוסק, קודמת הוצאת חשבונית למסירת הקבלה, ולעיתים משולבים שני מסמכים אלה למסמך אחד, המציג במשולב את הפרטים הנדרשים בשניהם. 

מוסר הקבלה שומר לעצמו העתק של כל קבלה שנתן. פנקס הקבלות משמש בסיס לקביעת ההכנסה של העסק, הן לשם הניהול הפנימי שלו והן למתן הוכחה לרשויות המס. בידי מקבל הקבלה משמשת הקבלה אסמכתה להוצאות שהיו לו.

חובת ניהול מערכת חשבונות, ובכלל זה מתן קבלה על כל תשלום, מוסדרים בישראל בהוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973. את הקבלה יש להפיק מיד עם קבלת התשלום. קבלת תשלום ללא מתן קבלה היא עבירה פלילית, העלולה להביא לפסילת ספרי החשבונות של הנישום ולקביעת שומה לפי מיטב השפיטה. 

הנפקת קבלות היא מרכיב בסיסי של מערכת הנהלת חשבונות ממוחשבת. קופה רושמת משמשת לרישום מוצרים שרכש קונה, והיא מפיקה קבלה בסוף תהליך הרישום. 

גם מלכ"רים מוסרים קבלות על שירות או מוצר שהם מספקים, וכן על תרומות הניתנות להם. כאשר תרומה למלכ"ר מזכה בזיכוי ממס הכנסה, כוללת הקבלה גם את מספר האישור לזיכוי תרומות, המאפשר לתורם לקבל את הזיכוי המגיע לו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבלות** בוויקישיתוף
* הוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973, באתר "נבו"
* ארכיון **אוסף קבלות**, בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4144097-3

 |
ניירות אורז עגולים
תהליך הכנת נייר אורז
**נייר אורז** הוא נייר העשוי מחלקי צמח האורז, כמו קש או קמח אורז. המונח משמש גם עבור נייר שעשוי להכיל צמחים אחרים, כגון במבוק, תות עץ או קנבוס. נייר זה משמש בעיקר לקליגרפיה וכבסיס לציורי מים או לייצור כיסויים לנברשות. נייר אורז שימש במשך מאות שנים כבסיס לכתיבת יצירות אמנות בווייטנאם, קוריאה, סין ויפן.
נייר האורז חסר טעם.

צמח נייר אורז
-------------

סביב שנת 1900 באירופה הופיע חומר דמוי נייר שנודע במקור כנייר אורז, זאת בשל התפיסה המוטעית כי הוא עשוי מאורז. למעשה, הוא היה מורכב מהשעם של עץ קטן (Tetrapanax papyrifer) - צמח נייר האורז.

הצמח גדל ביערות של טאיוואן וטופח בתנאים ביתיים כצמח נוי המאופיין בעלים גדולים. כדי לייצר את הנייר, מרתיחים את ענפיו במים ומשחררים אותם מקליפתם. ליבת גלילי השעם מגולגלת על גבי משטח ישר וקשה ונחתכת בסכין ליריעות דקות של מרקם דמוי שנהב.

את נייר האורז צובעים בצבעים שונים והוא משמש עבור הכנת פרחים מלאכותיים. דפיו הלבנים משמשים בסיס עבור ציור בצבעי מים.

נייר אורז אכיל
--------------

ניירות אורז אכילים משמשים להכנת ספרינג רולס במטבח הווייטנאמי והסיני בו נייר האורז נקרא באן טראנג (bánh tráng) או באן דה נאם (bánh đa Nem). בהכנת נייר האורז משתמשים בקמח אורז לבן, קמח טפיוקה, מלח ומים. קמח הטפיוקה הופך את נייר האורז לדביק וחלק. בדרך כלל הנייר נמכר כשהוא דק ולאחר יבוש, חתוך לעיגולים שקופים פריכים. על מנת לרכך את הניירות הם נטבלים במים ומשתמשים בהם כמעטפת סביב מאכלים מלוחים או מתוקים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ניר ארז** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **נייר אורז** |

* פירוט על מאפייני וסוגי ניירות אורז, באתר Answers (באנגלית)
* תהליך היצירה של נייר אורז וייטנאמי (באנגלית)
* מתכון לספרינג רול

הערות שוליים
------------

1. ↑   צורי שמר, שימושי נייר, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, 2005
**מוזיאון יפו לעתיקות** שוכן בבית הסראייה הישן ביפו העתיקה ומוצגים בו ממצאים מחפירות ארכאולוגיות ביפו.

היסטוריה
--------

לאחר הקמת מדינת ישראל ולאור בריחת הערבים מהכפרים שסביב תל אביב, החלו יעקב קפלן ואחרים בחפירות הצלה בתל אביב-יפו המתפתחת טרם יקברו עתיקותיה לעד תחת שלמת בטון ומלט. בתחילה סודרו הממצאים בחדר בקריה, בכמעין מוזיאון ובתל קסילה ולקראת סוף 1950 הוחל בהקמת מוזיאון לעתיקות תל אביב במשכן זמני בקריית שלום. המוזיאון נפתח ב-17 באוקטובר 1951 והוא כלל חדר מוצגים וחדר עיון. בכניסה הראשית הוצגו תמונות מהחפירות ובפרוזדור הוצגו תרשימים מהחפירות. לצד המוזיאון התקיים בית מלאכה לרפאות כלי חרס. במרץ 1955 נחתם עם ד"ר ולטר מוזס הסכם להקמת מוזיאון הארץ והכוונה הייתה לשכן את המוזיאון לעתיקות של תל אביב יפו בקריית המוזיאונים ברמת אביב, ליד תל קסילה. עוד קודם לכן נסגר המוזיאון הארעי באבו כביר כדי שהמבנה יוכל לשמש את המכון האוניברסיטאי למדעי הטבע. לקראת סוף שנת 1955 הוחלט למקם את מוזיאון העתיקות ביפו. תחילה דובר על שימוש במסגד ההרוס בשטח הגדול, אך בתחילת 1956 הוחלט למקם את המוזיאון בבית המרחץ של בית הסראייה הישן. בהמשך הוחלט שהמוזיאון יהיה בקישלה ולא בבית המרחץ, בו נפתח מועדון לילה. בספטמבר 1957 דווח על תחילת העבודות להקמת המוזיאון. המוזיאון יועד לכלול מדור ארכאולוגי, מדור אתנוגרפי ומדור לתולדות חברת "פרדס". המוזיאון נחנך ב-19 בינואר 1961, והוא היה תחת הניהול של מוזיאון הארץ.

ביולי 1970 מינה יו"ר הוועד המנהל של מוזיאון הארץ ועדת חקירה פנימית לבדוק את המצב במוזיאון, לאור האשמות הדדיות בין אנשי צוות המוזיאון. באוגוסט 1982 פיטר רחבעם זאבי, מנהל מוזיאון הארץ, את יעקב קפלן, שניהל את מוזיאון יפו לעתיקות מאז היווסדו.

בקיץ 1984 המוזיאון נסגר לצורך ביצוע עבודות תחזוקה. בשלב כלשהו המוזיאון נסגר והוא נפתח מחדש בשנת 2006 בניהול "החברה לפיתוח יפו העתיקה" כבית לארכאולוגיה, אמנות ותרבות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון יפו לעתיקות
* מוזיאון יפו לעתיקות, רשות העתיקות

הערות שוליים
------------

1. ↑  מצודות המלך ינאי בת"א, דבר, 13 ביוני 1950
2. ↑  קדמוניות יפו-ת"א והירקון, חרות, 12 באפריל 1951
3. ↑  מוזיאון עתיקות מיוחד בת"א, הארץ, 5 בדצמבר 1950
4. ↑  פתיחת בית-הנכות הזמני לעתיקות בתל־אביב, קול העם, 23 באוקטובר 1951
5. ↑  יעקב קפלן, מפעליה הארכיאולוגיים של תל־אביב, ידיעות עיריית תל אביב, 15 ביוני 1952
6. ↑  בית־הנכות הומני לעתיקות תל־אביב - יפו, ידיעות עיריית תל אביב, 15 ביוני 1952
7. ↑  מ. מייזלס, מוקם מוזיאון לעתיקות בתל אביב, מעריב, 27 במרץ 1955
8. ↑  מ. קליר, מוזיאון סגור, הארץ, 13 ביוני 1957
9. ↑  שרידי חומות מהתקופות הכנענית והפרסית נתגלו ביפו, למרחב, 2 בנובמבר 1955
10. ↑  במקום "השטת הגדול" - מוזיאון... למרחב, 18 בינואר 1956
11. ↑  מוזיאון ייפתח ביפו - בית המרחץ התורכי ייהפך למועדון לילה, מעריב, 3 במרץ 1960
12. ↑  הוחל בהקמת מוזיאון יפו, הארץ, 1 בספטמבר 1957
13. ↑  משה בן שחר, מרכז לתרבות בתל אביב מוקם והולך, חרות, 9 ביוני 1958
14. ↑  נחנך המוזיאון לעתיקות ת״א-יפו, הארץ, 20 בינואר 1961  
השבוע: פתיחת המוזיאון לעתיקות תל־אביב-יפו, הארץ, 20 בינואר 1961
15. ↑  אברהם רותם, יש מה לחשוף במוזיאון לעתיקות ביפו, מעריב, 30 ביולי 1970
16. ↑  כבוד הקפלנים החוצה, דבר, 20 באוגוסט 1982; המשך
17. ↑  נסגר זמנית מוזיאון יפו העתיקה, מעריב, 25 ביולי 1984
18. ↑  מבצע נופש עירוני, חדשות, 20 בינואר 1989
19. ↑  קובי פינקלר, תערוכת "פלסטלינה-ארט", באתר ערוץ 7, 9 ביולי 2017
**אדווין קרבס** (**Edwin G. Krebs**; 6 ביוני 1918 - 21 בדצמבר 2009) היה ביוכימאי אמריקאי, חתן פרס לסקר לשנת 1989 ופרס נובל לשנת 1992 שבו זכה ביחד עם אדמונד פישר. פרס נובל הוענק לו על מחקרו של החלבון ההפוך, שהראה כיצד הוספת זרחה (PO4) לחלבונים מאפשרת ויסות של תהליכים ביולוגיים.

ביוגרפיה
--------

### ילדותו

אדווין קרבס נולד ב-6 ביוני 1918 בעיר לאנסינג שבאיווה בארצות הברית לוויליאם קארל וללואיז הלן קרבס. בילדותו, משפחתו העתיקו את מקום מגוריה לעיתים קרובות בגלל עבודתו של אביו, אך כאשר אביו מת בצורה מפתיעה בשנת 1933 התיישבה המשפחה באילינוי.

### לימודיו

קרבס החל ללמוד בתיכון אורבנה בשנת 1936. כאשר סיים קרבס ללמוד בתיכון החליט ללמוד באוניברסיטה כימיה אורגנית. קרבס קיבל מלגה ללימודים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. באוניברסיטה זכה קרבס להתנסות כרופא, וכשסיים את לימודיו הוא התמחה כרופא. לאחר מכן שירת כרופא בצבא עד אשר שוחרר והמשיך לקריירה בביוכימיה. בשנת 1948 התחיל לעבוד כמרצה זוטר באוניברסיטת וושינגטון בסיינט לואיס ולבסוף הפך לפרופסור.

### מחקרו ופועלו

בשנת 1953 יחד עם עמיתו אדמונד פישר, החל קרבס לחקור את החלבון ההפוך. הזוג גילה כי הוספת זרחה (PO4) לחלבונים מאפשרת תהליכים ביולוגיים אשר חשובים לתפקוד מערכות הגוף, למטבוליזם, ולחלוקת תאים, מה שהופך אותו לחיוני מאוד לקיום חיים. על כך זכו השניים בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1992.

### מותו ומורשתו

אדווין קרבס מת כתוצאה מסיבוכים של מחלת לב מתקדמת ב-21 בדצמבר 2009, בגיל 91, והשאיר אחריו אישה ושלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדווין קרבס, באתר פרס נובל (באנגלית)
* אדווין קרבס, באתר פרס נובל (באנגלית)
* אדווין קרבס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אדווין קרבס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Edwin Gerhard Krebs | American biochemist, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
2. 1 2  The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1992, NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007317229205171
* BnF: cb12279383r (data)
* GND: 1211930750
* ISNI: 0000 0000 6645 3222
* LCCN: n81058032
* NKC: xx0107136
* NTA: 068661738
* SUDOC: 031612628
* VIAF: 56671312
* WorldCat: lccn-n81058032

 |
**קרבונד פלמנד** (בפלמית: **Stoofvlees**) הוא מאכל מהמטבח הבלגי הדומה לתבשיל הונגרי בשם פרקלט. בדומה לפרקלט, הוא עשוי מבשר בקר (לעתים רחוקות יותר בבלגיה גם מבשר סוס).

מאפיינים
--------

התוצאה הסופית לא כל כך חריפה ומפולפלת כמו המנה ההונגרית, אלא קצת יותר מתוקה וחמצמצה. בנוסף למסעדות, ניתן להשיג אותה כארוחות בית קפה, גם במסעדות מזון מהיר, בפאבים בלגיים טיפוסיים, ואפילו בעיירות הגבול ההולנדיות השכנות. הבלגים בדרך כלל אוכלים את המנה עם סלט ותפוחי אדמה אפויים.

מחוץ לבלגיה
-----------

בצרפתית, קרבונד עשוי להיות גם מנה של בשר סוס בגריל וגם תבשילי בקר מסוימים המבושלים עם יין אדום כמו ביף בורגיניון במזרח צרפת. באנגליה, השם קרבונד הוא בדרך כלל המאכל הבלגי. המונח כתבשיל פלמי, בהיותו מונח כללי, משמש לעתים להתייחסות גם למאכלים פלמיים אחרים כגון waterzooi או hochepot. בהולנדית, האחרון נקרא hutsepot.

הכנה
----

מרכיבי הקרבונד פלמנד לפני הבישול
### מרכיבי המנה

ראש בצל, בשר בקר, בקבוק בירה חומה, חרדל, שום, כפית סוכר חום, עלה דפנה, ענף טימין מלח, פלפל, חמאה או שמן.

### הכנת המנה

חותכים את הבצל לחתיכות קטנות ולאחר מכן מאדים בשומן. כשמוכן, מוסיפים בשר בקר חתוך לקוביות או לפרוסות קטנות, מלח ופלפל. מטגנים את הבשר עד שהופך לבן ואז מוסיפים מעט סוכר החום ומשאירים עד שהבשר מקבל צבע. בשלב זה, מכסים בבירה ומוסיפים את עלי הדפנה, הטימין והחרדל. לאחר מכן מבשלים תחת במכסה סגור עד שהבשר רך. אז נותנים לו לרתוח ללא מכסה עד שהרוטב סמיך מספיק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרבונאד פלמנד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Flamand Carbonade, avagy pörkölt belga módra".
**פוטו זהוב** (שם מדעי: ***Arctocebus***) הוא סוג של פרימט שבו מינים ממשפחת הלוריסיים המצוים בטבע ביערות גשם במערב אפריקה סביב קמרון, ניגריה והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. הם קרובי הפוטו המצוי והפוטו החקיין מאותו אזור.

מאפיינים
--------

לבני הסוג פרווה זהובה עם זרועות ארוכות, פנים גדולות עם עיניים קדמיות גדולות המותאמות לחשיכה, אוזניים עגולות וחוטם מחודד, מה שמזכיר מעט דוב ונתן להם את שמם הגרמני: "Bärenmaki" - "דוב למור". אורכם 22-30 ס"מ בממוצע ומשקלם עד חצי קילוגרם.

הפוטויים הם פעילי לילה החיים בין העצים ויוצאים לציד חרקים שונים, בעיקר זחלים וכן פירות. הם חוטפים את הטרף בעזרת ידיהם הקדמיות הזריזות. הם חיים לבדם למעט בעונת הרבייה, אז זכר אחד מנסה להזדווג עם מספר גדול של נקבות. הנקבות ממליטות תוך 130 יום גור אחד ההופך לעצמאי תוך 8-10 חודשים. אורך חיי הפוטו יכולים להגיע ל-13 שנה.

### מינים

* פוטו זהוב קלבארי (*Arctocebus calabarensis*)
* פוטו זהוב מצוי (*Arctocebus aureus*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוטו זהוב** בוויקישיתוף
* פוטו זהוב, באתר ITIS (באנגלית)
* פוטו זהוב, באתר NCBI (באנגלית)
* פוטו זהוב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* פוטו זהוב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פוטו זהוב, באתר GBIF (באנגלית)
**ברונלו קוצ'ינלי** (באיטלקית: **Brunello Cucinelli**) הוא מותג אופנה איטלקי המוכר בגדי גברים, בגדי נשים, נעליים ואביזרי אופנה ברחבי העולם. ברונלו קוצ'ינלי, מייסד החברה, דוגל בערכים הומניסטיים ובטיפוח התרבות והאמנות.

מטה החברה נמצא בפורטו צ'רבו, ולחברה 1,300 עובדים. משנת 2012 היא נסחרת בבורסה האיטלקית. נכון ל-2021 שווי השוק של החברה הוא כ-2 מיליארד אירו.

קוצ'ינלי נוסע בעצמו מדי שנה לכפרים בהרי מונגוליה כדי לרכוש בד קשמיר ישירות מהיצרנים.

מוצרי החברה מיוצרים כולם בעבודת יד באיטליה. החברה תורמת כ-20% מרווחיה לקרן צדקה, ומשלמת לעובדים שכר הגבוה ב-20% מהממוצע בענף.

עובדי החברה אינם נרשמים בשעון נוכחות, ומקבלים החזר כספי על הוצאות הקשורות לתרבות, בהן רכישת ספרים וכרטיסים לתיאטרון, קולנוע ומוזיאונים.

שימור מבנים עתיקים
------------------

בשנת 1985 החל קוצ'ינלי להשקיע בשימור המורשת ההיסטורית והאמנותית של הכפר העתיק סולומאו (אנ') וסביבתו, שם גדל. הוא שיקם בכפר טירה, וילה, רחובות, כיכרות, גינות, שטחים ציבוריים ומבנים במרכז ההיסטורי.

בשנים 2002–2008 בנה בכפר מתחם ובו תיאטרון, אמפיתיאטרון, פארק וספרייה.

בשנים 2011–2014 מימן את עבודות השיקום של השער האטרוסקי בחומת העיר העתיקה של פרוג'ה.

פעילות תרבותית
--------------

בשנת 2008 חנך קוצ'ינלי תיאטרון הקרוי על שמו, המארח מופעי תיאטרון, אופרה, מוזיקה קלאסית ובלט. התוכנית האמנותית נערכה על ידי לודוביקו אינאודי.

בשנת 2010 ייסד את קרן ברונלו קוצ'ינלי, המעניקה מלגות מחקר ומממנת קורסים בתחומי ההומניזם.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברונלו קוצ'ינלי, ברשת החברתית פייסבוק
* ברונלו קוצ'ינלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ברונלו קוצ'ינלי, ברשת החברתית אינסטגרם
* ברונלו קוצ'ינלי, ברשת החברתית LinkedIn
* ברונלו קוצ'ינלי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר למנויים בלבד פלביה רוטונדי, קיארה רמונדיני, בלומברג, מיליארדר הקשמיר מגביל את רווחי החברה כדי שגם העובדים והספקים ירוויחו יפה, באתר TheMarker‏, 5 בפברואר 2023
**הפצת תעמולה תבוסנית** היא פשע המוגדר בסעיף 103 לחוק העונשין בזו הלשון: "מי שהפיץ בשעת לחימה, ובכוונה לגרום בהלה בציבור, ידיעות שיש בהן כדי לערער את רוח חיילי ישראל ותושביה בעמידתם בפני האויב, דינו - מאסר חמש שנים; התכוון לפגוע בביטחון המדינה, דינו - מאסר עשר שנים." העבירה היא אחת מהעבירות הנכללות ב"סימן ב: בגידה".

העבירה נוספה לחוקי מדינת ישראל בשנת 1957, במסגרת חוק לתיקון דיני העונשין (ביטחון המדינה), התשי"ז-1957. החוק קבע שגם מי שעבר עבירה זו בחוץ ­לארץ, יתן עליה את הדין בישראל, אלא אם בשעת העבירה לא היה אזרח ישראל, תושב ישראל או חייב בנאמנות למדינת ישראל. בשנת 1967 שונה שם החוק לחוק דיני העונשין (ביטחון המדינה, יחסי חוץ וסודות רשמיים), תשי"ז­-1957. בשנת 1977 שולבו הוראותיו של חוק זה בחוק העונשין.

בהנחיות פרקליט המדינה נכללת עבירה זו ברשימה של עבירות שבהן עצם ההחלטה בדבר פתיחה בחקירה פלילית טומנת בחובה רגישות מיוחדת, ולכן נדרש אישור של פרקליטות המדינה לפתיחה בחקירה כזו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוק לתיקון דיני העונשין (ביטחון המדינה), התשי"ז-1957, ס"ח 235 מ-9 באוגוסט 1957
2. ↑  חוק לתיקון דיני העונשין (ביטחון המדינה) (תיקון), התשכ"ז-1967, ס"ח 405 מ-6 באפריל 1967
3. ↑  חוק העונשין, תשל"ז-­1977, ס"ח 864 מ-4 באוגוסט 1977
4. ↑  הנחיה מס' 12.14 - אישור לפתיחה בחקירה והעמדה לדין בעבירות או עניינים בעלי רגישות מיוחדת, הנחיות פרקליט המדינה
**מיכאל גנדלב** (רוסית: **Михаил Генделев**;‏ 28 באפריל 1950 לנינגרד – 30 במרץ 2009 תל אביב) היה משורר, סופר ומתרגם ישראלי אשר כתב בשפה הרוסית.

קורות חיים
----------

אביו של גנדלב, שמואל, עבד כמורה לפני מלחמת העולם השנייה. עם תחילתה של המלחמה הוא גויס, נפצע קשות עוד בראשיתה, שתי רגליו נקטעו, וידו ועינו נפגעו קשות. לאחר המלחמה הוא עבד כל חייו כמהנדס במפעל. אמו, אסיה, עבדה כלבורנטית. גנדלב החל את לימודיו במכון הרפואי של סנקט פטרבורג ב-1967. באותה שנה החל לכתוב שירים אשר מעולם לא יצאו לאור בברית המועצות. לאחר סיום הלימודים החל לעבוד כרופא ספורט.

ב-1977 עלה לישראל, התיישב בבאר שבע ועבד בתור רופא מרדים בבית החולים סורוקה. ב-1979 עבר להתגורר בירושלים. השתתף במלחמת לבנון הראשונה כפרמדיק.

לאחר המעבר לירושלים החליט גנדלב לעזוב את הרפואה ולהקדיש את חייו לספרות. גנדלב הוציא לאור תשעה ספרי שירה וכמה ספרי פרוזה, כולם ברוסית. ב-2000 תורגם לעברית, בידי פטר קריקסונוב, קובץ שיריו "חג", שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד. המשורר חיים גורי, שהעריך את יצירתו של גנדלב למרות שלא ידע רוסית, סייע בתרגום.

גנדלב עסק בתרגום של חיבוריהם של גדולי המשוררים של יהדות ספרד, כמו יהודה הלוי, שמואל הנגיד ואחרים. ב-1987 הוא ביקר בברית המועצות, כשבעקבות הביקור יצא לאור הרומן שלו "מסע רוסי גדול", שהביקור בברית המועצות שימש לו להשראה. בין השנים 1988–1994 הוא ביקר עוד מספר פעמים בברית המועצות (ובמדינות אשר נוצרו לאחר פירוקה), כאשר רוב הנסיעות האלו היו מטעם הסוכנות ונתיב (לשכת הקשר).

בסוף שנות התשעים הוא עבד במטה בחירות של בנימין נתניהו ונתן שרנסקי.[דרוש מקור] בסוף שנת 1999 הוא עבר למוסקבה בהזמנתו של בוריס ברזובסקי כדי לשמש בתור יועץ לפרויקט בניהולו של ברזובסקי.[דרוש מקור]

גנדלב נפטר ב-30 במרץ 2009 בבית חולים ביילינסון לאחר מאבק במחלת ריאות קשה.

יצירתו
------

רשימה חלקית של יצירתו:

* **שירי מיכאל גנדלב**, 1984 («Стихотворения Михаила Генделева»).
* **חג**, ירושלים, 1995 («Праздник»).
* **צאר**, ירושלים, 1997 («Царь»).
* **בגני אללה**, ירושלים, 1997 («В садах Аллаха»). מהדורה עברית: **בגני אללה** (תרגום מרוסית: לנה זידל, עריכת התרגום: עודד זידל, ייעוץ ועריכה: פטר קריקסונוב, אחרית דבר: מיכאל וייסקופף, עורך ראשי: רפי וייכרט), תל אביב, הוצאת קשב לשירה, 2016.
* **אוסף בלתי מלא משירי גנדלב**, ירושלים, 2003

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיה קגנסקיה, אני רוצה לספר לכם על משורר גדול, גדול מאוד, ששמו מיכאל גנדלב, באתר הארץ, 7 ביולי 2009
* האתר הרשמי של קרן המוקדשת למיכאל גנדלב (ברוסית)
* תמונותיו של מיכאל גנדלב (ברוסית)
* בגני אללה בתרגום לעברית על ידי לנה זיידל המשך

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אנה איסאקובה, רוסי בישראל, ישראלי במוסקווה, באתר הארץ, 7 ביוני 2004
2. ↑  עלית קרפ, אל תחפשו פה דוסטויבסקי: 20 שנה לעלייה הרוסית, באתר הארץ, 3 בינואר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305432705171
* GND: 132819856
* ISNI: 0000 0000 8274 9736
* LCCN: n82076979
* NKC: js2013739801
* NTA: 139391975
* SUDOC: 124698859
* VIAF: 82078072
* WorldCat: lccn-n82076979

 |