recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שגיב שרביט** (נולד ב-23 במרץ 1974) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. מכהן כיום כמפקד מרכז הספקה המטכ"לי מרה"ס בצה"ל. התגייס בשנת 1992 וביצע מגוון תפקידים בחיל הלוגיסטיקה וביניהם כיהן כרמ"ח תכנון ובקרה במרה"ס, מפקד מרכז ציוד באט"ל, ראש מנהלת המרה"ס, רע"ן ביצוע של מרכז הובלה ומג"ד גדוד 6930.

ביוגרפיה
--------

נולד לשלמה ושמחה, אביו עלה לישראל ממרוקו בגיל שש והתיישב בעיר לוד, אימו נולדה במושב אליפלט במועצה האזורית מבואות החרמון ולאחר מכן עברה להתגורר בעיר לוד. שגיב הוא הבכור מבין אחיו צחי ויערית. גדל והתחנך בעיר וסיים את לימודיו בשנת 1992 בתיכון "אמית" במגמה ריאלית-ביולוגית.

### שירות צבאי

התגייס לצה"ל בדצמבר 1992 והיה לקצין בחיל התחזוקה, ביצע מגון תפקידים במרכז ההובלה ממ"מ, סמ"פ, מ"פ ועד תפקיד מג"ד. בנוסף ביצע תפקיד רמ"ד הובלה בפיקוד מרכז וקצין הספקה של אוגדה 340. בשנת 2007 קיבל את דרגת הסא"ל ומונה למפקד גדוד הובלה 6930 (אבירי הדרום) מרכז הובלה. בשנת 2009 מונה למהס"פ פיקוד מרכז, ב-2013 מונה להיות רע"ן ביצוע במרכז הובלה. ב-2015 מונה לראש מנהלת מרכז הספקה אחוד (מרה"ס) וב-2018 לאחר קבלת דרגת אל"ם מונה למפקד מרכז ציוד, ב-2 ביולי עם הקמת המרה"ס מונה שגיב לרמ"ח תכנון ובקרה במרה"ס. בשנת 2022 מונה שגיב למפקד מרכז ההספקה המטכ"לי (מרה"ס) והועלה לדרגת תת-אלוף.

### מלחמות ומערכות

בשנת 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, בהיותו רמ"ד תכנון אופרטיבי והיסעים היה אמון על תכנון ריכוז הסד"כ לשטחי כינוס ושימש כקצין אג"ם במרכז התנועות הלאומי (מתנ"ל).

בשנת 2014 במהלך מבצע צוק איתן שימש רע"ן ביצוע במרכז ההובלה במסגרתו עסק בגיוס אלפי אנשי מילואים. נוסף על כך, הענף עסק בניוד הסד"כ לכלל המרחבים בדגש על מרחב דרום, במהלך המבצע גויסו אלפי כלי רכב מסוגים שונים לטובת גיוס ושינוע הכוחות לשטחי כינוס, בנוסף הענף הפעיל את כלי הצמ"ה אשר פתחו צירים לכוחות הלוחמים, הכינו תשתיות, סידרו משטחים לכיפות ברזל וסידרו את שטחי הכינוס עבור הלוחמים.

בשנת 2019 עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל שימש כמפקד מרכז הציוד, המרכז כלל בתוכו את מרכז ציוד רפואי שאוחד עם מרכז ציוד בשנת 2016, המרכז לקח חלק משמעותי במאבק של צה"ל בנגיף הקורונה ועבד מסביב לשעון על מנת לתת מענה לכל יחידות צה"ל.
המרכז עבד לילות כימים על מנת לספק לצה"ל מענה מיטיבי במסגרתו נארזו אלפי ערכות בדיקת קורונה וערכות מטופל ומטפל, כמו כן המרכז קלט רכש מחוץ לישראל של מאות אלפי פריטי ציוד, מיגון וציוד רפואי בנוסף לרכש וניפוק של ציוד לוגיסטי ליחידות שרותקו לבסיסם.

### השכלה

שגיב הוא בוגר במכללה לביטחון לאומי חניך מופת, בעל תואר ראשון בכלכלה ולוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני במדעי המדינה מינהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני נוסף במדעי המדינה לימוד אסטרטגיה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שגיב שרביט** בוויקישיתוף
* יוסי הטוני, הכירו את מחסני "אמזון" בחאקי, אוגוסט 2020
* תא"ל שגיב שרביט, "תנופת המרה"ס גם בדיגיטל", באתר "יוטיוב", מרץ 2021
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג מסוים של דגני בוקר מתירס. אם התכוונתם לדגני בוקר בכלל, ראו דגני בוקר.

קערת קורנפלקס עם חלב
**קוֹרְנְפְלֵקְס** (מאנגלית **corn flakes**, על פי האקדמיה ללשון העברית: **פְּתִיתֵי תִּירָס**) הוא מזון המוכן מגרעיני תירס אפויים, לרוב בתוספת סוכר או תוספות אחרות. הקורנפלקס משמש כאחד הסוגים הנפוצים ביותר של דגני בוקר, ולעיתים אף כייצוג גנרי של דגני הבוקר כולם.

את מתכון הקורנפלקס המציאו קבוצת אדוונטיסטים של היום השביעי, כנסייה נוצרית שחלק גדול מחבריה דוגלים בצמחונות. הקבוצה עבדה בבית הבראה שפעל על-פי עקרונות הכנסייה בבאטל קריק, מישיגן, תוך כדי שניסתה לפתח תפריט צמחוני משופר שכולל חיטה, שיבולת-שועל, אורז ותירס. התפריט הוגש ללקוחות בית ההבראה כחלק מתוכנית ששילבה בין רפואה מדעית לבין אמונות האדוונטיזם ותורתו של חסיד מזון הבריאות סילבסטר גרהם, וכללה בנוסף לצמחונות גם אמבטיות ארוכות והתנזרות ממין, מעישון, ממשקאות חריפים וממזון מתובל. עם חברי הקבוצה נמנו האחים ויל קית' וג'ון הארווי קלוג (Kellogg). 

בשנת 1894, במהלך אחד מהניסיונות שערכו עם חיטה, הם שכחו גרעיני חיטה מבושלים מושרים וגילו אחר זמן מה שהם איבדו את הטעם, אך מכיוון שחסכו מאוד בהוצאות החליטו לא לזרוק אותם, וניסו לסחוט אותם במכבש ולאפות את הפתיתים שיצאו. להפתעתם הפתיתים האפויים יצאו טעימים למדי ואף עוררו התלהבות בקרב לקוחות בית ההבראה, שאהבו לאכול אותם בתוספת חלב. באותה שנה האחים רשמו פטנט על הפתיתים האפויים תחת השם "גראנוז" (Granose).

האחים ערכו ניסיונות נוספים עם דגנים שונים ומצאו שהפתיתים המוצלחים ביותר יוצאים מתירס. לאור הצלחת הפתיתים, ויל קית', שהיה מנהל בית ההבראה, שכנע את אחיו להקים עסק לייצור ושיווק המוני של המזון החדש. תחילה נקרא המפעל "חברת פתיתי התירס האפויים של באטל קריק", והמוצר הראשון של החברה נקרא "פתיתי תירס קלויים" - "Toasted Corn Flakes". למרות ההצלחה סירב ג'ון הארווי בתוקף להוסיף סוכר לפתיתים, ועל רקע זה רב עם אחיו ועזב את העסק. כאשר בבאטל קריק הוקמו עוד כמה מפעלים לקורנפלקס, ויל קית' שינה את שם החברה ל"קלוג'ס" (Kellogg's) והבליט על האריזה את חתימתו, שהפכה לסמל החברה. אחד המפעלים המתחרים שהפך בכל זאת ליצרן גדול של קורנפלקס ושרד עד היום הוא "פוסט", שהוקם על ידי צ'ארלס ויליאם פוסט, שהיה אחד המטופלים בבית ההבראה.

כיום, נמכר ומשווק הקורנפלקס בשלל טעמים וצבעים על ידי חברות שונות.

הברכה על קורנפלקס
-----------------

לדעת הגרש"ז אוירבך הרב בן ציון אבא שאול והרב משה פינשטיין מברכים על קורנפלקס העשוי מקמח תירס שהכל נהיה בדברו כיון שהתירס התרסק לגמרי, ועל קורנפלקס העשוי מפתיתי תירס מברכים בורא פרי האדמה. לעומתם, לדעת הרב מרדכי אליהו על כל סוג של קורנפלקס מברכים שהכל נהיה בדברו

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קורנפלקס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קורנפלקס** |

* אילי תימור, קטנות בצלחת: קורנפלקס, באתר ynet, 13 באוגוסט 2007
* כאן סקרנים למה רובנו אוכלים דגני בוקר?, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב אלכסנדר מנדלבוים, "וזאת הברכה", הערות ללוח ברכות הערה קג.
**רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי** (באנגלית: **Port Authority of New York and New Jersey**, או בראשי תיבות: **PANYNJ**) היא רשות ציבורית המנהלת את נמלי הים והתעופה של מדינות ניו יורק וניו ג'רזי שבארצות הברית ושל דרכי הגישה אליהם ומהם. היקף התעבורה המנוהלת על ידי הרשות היא השלישית בגודלה בחוף המזרחי של ארצות הברית.

 ערך מורחב – **מרכז הסחר העולמי**  

מהפרויקטים הגדולים שניהלה הרשות היו הקמת וניהול מרכז הסחר העולמי, ויורשו מרכז הסחר העולמי החדש, במנהטן.

נמלי תעופה
----------

נמל התעופה ג'ון פ. קנדי
תחת ניהול הרשות נמצאים שישה נמלי תעופה גדולים:

* נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי (קווינס, ניו יורק)
* נמל התעופה הבינלאומי אטלנטיק סיטי
* נמל התעופה לה גוארדיה (קווינס, ניו יורק)
* נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי (ניוארק, ניו ג'רזי)
* נמל התעופה הבינלאומי סטיוארט (ניובורו, ניו יורק)
* נמל התעופה טטרבורו (טטרבורו, ניו ג'רזי)

גשרים ומנהרות
-------------

גשר ג'ורג' וושינגטון
הרשות מנהלת מספר רב של גשרים ומנהרות, ביניהם ניתן למנות את מנהרת לינקולן, מנהרת הולנד וגשר ג'ורג' וושינגטון המחברים את מנהטן לניו ג'רזי, ועוד רבים.

תחבורה
------

הרשות מנהלת את הרכבת הפנימית בתוך נמל התעופה קנדי, המקשרת את הנמל עם רשת הסאבוויי המרכזית. כמו כן הרשות היא המנהלת ובעליה של תחנת האוטובוסים המרכזית שברחוב 42 שבמנהטן, כמו גם תחנות מרכזיות נוספות באזור.

בנוסף לזאת מחזיקה הרשות את מערכת הרכבת התחתית PATH - Port Authority Trans-Hudson, המקשרת בין ניוארק, הובוקן ומקומות נוספים בניו ג'רזי לדרום מנהטן. תחנת הקצה של המערכת היא תחנת מרכז הסחר העולמי, הצמודה למרכז הסחר העולמי החדש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי (באנגלית)
* רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007579401405171
* BIBSYS: 2105513
* BnF: cb15574800b (data)
* GND: 274520-3
* ISNI: 0000 0000 8867 6056
* LCCN: n79091601
* NLA: 35428865
* PIC: 3911
* SUDOC: 159839149
* Trove: 949444
* ULAN: 500225580
* VIAF: 139845338
* WorldCat: lccn-n79091601

 |
**לירון דונל** (נולדה ב-1976) היא קצינה בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשרתת כראש מטה פיקוד העורף. קודם לכן שירתה כקצינת אג"ם של פיקוד העורף ומפקדת מחוז דן בפיקוד העורף.

ביוגרפיה
--------

דונל (במקור חזן) גדלה בבית שאן, הבכורה מבין שלוש בנות.

התגייסה לצה"ל ב-1994. שירתה כמ"כית ומפקדת פלוגת טירונים בבסיס ג'וליס. שירתה כמפקדת צוות, מפקדת פלוגה וסגנית מפקד גדוד בבית הספר לקצינים של צה"ל. 

ב-2011 מונתה לראש ענף אימונים בזרוע היבשה. ב-2012 מונתה לראש ענף תעסוקה מבצעית בחטיבת המבצעים. ב-2015, מונתה למפקדת גדוד ארז בבה"ד 1, ושירתה בתפקיד זה בעת פיגוע הדריסה בטיילת ארמון הנציב.

באוגוסט 2017, הועלתה לדרגת אל"ם, ומונתה למפקדת מחוז דן בפיקוד העורף. היא האישה הראשונה בתפקיד מפקדת מחוז. באוגוסט 2019 מונתה לקצינת אג"ם של פיקוד העורף.

ב-11 ביולי 2022 הועלתה לדרגת תא"ל, וב-31 ביולי 2022 נכנסה כאישה הראשונה אי פעם לתפקיד סגנית מפקד פיקוד העורף. בתפקידה היא ממלאת מקומו של מפקד הפיקוד בהיעדרו, משמשת כקצינת חיל ראשית וראש חטיבת התכנון, ואחראית להכנת פיקוד העורף למלחמה

חיים אישיים
-----------

נשואה לרם ואם לשלושה. מתגוררת במיתר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לירון דונל** בוויקישיתוף
* דינה חלוץ, האמא סא"ל בצבא - האב מטפל בילדים, מהם אחת עם שיתוק מוחין, באתר Xnet‏, 20 ביולי 2017
* אמיר בוחבוט‏, "לא רואה דרך אחרת": המח"טית הראשונה בצה"ל מתכוננת לאתגר הבא, באתר וואלה!‏, 2 במאי 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציוץ של צה"ל בטוויטר, 11 ביולי 2022
2. ↑  ציוץ של צה"ל בטוויטר, 31 ביולי 2022
3. 1 2  דינה חלוץ, ניפצו את התקרה בתשפ"ב : הנשים שמונו לתפקידים בכירים שאוישו תמיד ע"י גברים, באתר ynet, 25 בספטמבר 2022
**אמיל בולדן-ברנשטיין** (15 בינואר 1909–1993), מחנך, פרופסור אוניברסיטאי, עורך ועסקן יהודי רומני.

קורות חיים
----------

ברנשטיין נולד בפוקשאן, רומניה, בנם של פאולינה ולופו ברנשטיין. הוא למד באוניברסיטת בוקרשט פילוסופיה וספרות וסיים בהצטיינות, ב-1932. הוא היה מנהלו של בית הספר התיכוני העיוני "Cultura A" ולאחר מכן פרופסור בפקולטה לבלשנות בשנים 1948–1953. בהמשך היה הרקטור של המכון לשפות זרות בשנים 1955–1956 ובשנים 1956 - 1960 הרקטור של המכון הפדגוגי האוניברסיטאי ה-4 שנתי. משנת 1960 ועד 1968 היה המזכיר הכללי של החברה למדעיים היסטוריים ובלשניים.

במהלך השנים 1948 - 1953 היה העורך הראשי של כתב העת Gazeta Invăţământului. בשנת 1944, כבא כוח של הקהילה היהודית, פעל עם הגופים העליונים של משרד החינוך הרומנים על ניסוח הצווים המלכותיים שנחתמו על יד מיכאי הראשון, מלך רומניה. בשנים 1945 - 1948 היה נשיא קופת האשראי של הפרופסורים, הסופרים ואמנים היהודים ברומניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דמויות יהודיות מפוקשאן (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007341661505171
* BnF: cb12938529n (data)
* CiNii: DA18002764
* GND: 1206419172
* ISNI: 0000 0000 2446 9779
* LCCN: n80106826
* NLG: 89260
* NTA: 12976700X
* SUDOC: 056893531
* VIAF: 22271957
* WorldCat: lccn-n80106826

 |
**ז'אן-פייר לואי לורן הואל** (בצרפתית: **Jean-Pierre-Louis-Laurent Houël**;‏ 28 ביוני 1735 – 14 בנובמבר 1813) היה צייר, חָרָט ורַשָּׁם צרפתי. במהלך חייו הארוכים היה הואל עֵד לתקופת שלטונו של לואי החמישה עשר, למהפכה הצרפתית ולתקופת הקיסרות הראשונה של נפוליאון בונפרטה.

קורות חייו
----------

הואל נולד בעיר רואן שבצרפת, למשפחה של אומנים מצליחים, ונשלח בגיל 15 ללימודים באקדמיה לרישום בעיר. שם נחשף לאמנות ההולנדית המוקדמת ולציור הפלמי, שלהם נודעה השפעה מכרעת על בחירתו להתמחות בציור נוף.

ב-1758 פרסם הואל ספר של תחריטי נוף פרי עטו, וב-1768 צייר סדרת ציורים של שישה מבטים שונים על חלקתו של שר החוץ הצרפתי אטיין פרנסואה, הדוכס דה שואזל (Étienne François, duc de Choiseul). שנה לאחר מכן זכה להתקבל לאקדמיית צרפת ברומא בזכות השפעתם של פטרוניו. במהלך שהותו סייר ברחבי איטליה הדרומית, הושפע מהמנהגים האיטלקיים, מן הנופים ומהערים העתיקות, וצייר ציורי גואש שזכו לשבחים בתערוכות הסלון הפריזאי (צר') של ראשית שנות ה-70 של המאה ה-18.

בשנים 1776 עד 1779 טייל בסיציליה, ליפארי ומלטה, ולאחר מכן פרסם מספר ספרי מסע שופעים באיורים. מטרתו העיקרית של הואל הייתה להמחיש את הטופוגרפיה המקומית, אך הנגיעות העדינות בצבע מים הצליחו אף לתפוס את דפוסי האור ואת האווירה באזור.

ציורו המפורסם של ההשתלטות על הבסטיליה ב-14 ביולי 1789
אחד מציוריו הידועים ביותר, אם לא הידוע שבהם, צויר ב-1789, והוא דווקא חורג מסגנונו השגרתי של ציורי נוף וטבע, אלא מתעד אירוע היסטורי - נפילת הבסטיליה. הציור "ההסתערות על הבסטיליה", שצויר בצבע מים, ושמור כיום בספרייה הלאומית של צרפת, מתאר את השתלטות ההמונים על כלא הבסטיליה, שאירעה ב-14 ביולי 1789. במרכז הציור ניתן לראות את המעצר של ברנאר-רנה ז'ורדאן, מרקיז דה לוּנֵה (צר'), מנהל בית הכלא ומפקד חיל המצב שלו בעת אירוע ההשתלטות.

בשנותיו האחרונות פרסם הואל שני חיבורים מאוירים על פילים. איורים שהכין על חיות אחרות מרמזים כי תכנן לפרסם עבודות זואולוגיות נוספות, אך מותו בגיל שבעים ושמונה קטע את תכנוניו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן-פייר הואל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Storming of the Bastille, historywiz.com
2. ↑  Prise de la Bastille : dessin / Hoüel pinxit, באתר הספרייה הלאומית של צרפת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394500705171
* BnF: cb12462114t (data)
* DSI: 3170
* GND: 119340623
* ICCU: CFIV029144
* ISNI: 0000 0001 2276 2899
* LCCN: nr91011648
* NLA: 35993344
* NTA: 115737197
* RERO: 02-A011470428
* RKD: 39966
* SUDOC: 033795274
* Trove: 1176863
* ULAN: 500028641
* VIAF: 9945691
* WorldCat: lccn-nr91011648

 |
**הקואליציה האזרחית** היא מפלגת האופוזיציה הגדולה בפרלמנט הפולני.
הקואליציה מורכבת מכמה סיעות שהתאחדו בשנת 2018. הבולטות שבהן: מפלגת המצע האזרחי, היוזמה הפולנית, המפלגה המודרנית ומפלגת הירוקים.

היסטוריה
--------

המפלגה הוקמה ב-2018 ובבחירות המקומיות שנערכו באותה השנה בפולין זכתה ב28 אחוז מקולות המצביעים, ב-8 (מתוך 16) פרובינציות פולין היא הגיעה למקום הראשון ובאחת מהן אף זכתה ברוב הקולות, מועמדי המפלגה נבחרו לראשות העיר ב-19 ערים. בסיס התמיכה של הקואליציה הן הערים הגדולות ומערב פולין. לעומת זאת, במזרח פולין ובכפרים התמיכה בה חלשה יותר.

ב-2019 הצטרפו מפלגת הירוקים הפולנית ומפלגת אוטונומיה לשלזיה לסיעה. בבחירות אותה השנה התמודדה המפלגה לראשונה לפרלמנט הפולני וזכתה ב-134 מושבים בסיים (מתוך 460) וב-43(מתוך 100) מושבים בסנאט, והייתה למפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט.

בבחירות לנשיאות פולין ביולי 2020 התמודד מטעם הקואליציה רפאל צ'אסקובסקי שהפסיד בסיבוב השני עם 48.9 אחוז מהקולות למועמד חוק וצדק אנדז'יי דודה שקיבל 51.1 אחוז מהקולות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקואליציה האזרחית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקואליציה האזרחית
* הקואליציה האזרחית, ברשת החברתית פייסבוק

* הקואליציה האזרחית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* הקואליציה האזרחית, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד ניו יורק טיימס ורויטרס, זריקת עידוד לאופוזיציה בפולין: מפלגת השלטון הלאומנית כשלה בבחירות האזוריות בערים הגדולות, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2018
2. ↑  אתר למנויים בלבד עופר אדרת, הבחירות בפולין: מפלגת השלטון "חוק וצדק" התחזקה ותרכיב את הממשלה הבאה, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2019
3. ↑  אתר למנויים בלבד הארץ, רויטרס וגרדיאן, נשיא פולין דודה ניצח בבחירות את ראש העיר הליברלי של ורשה, באתר הארץ, 12 ביולי 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 56154074395311741577
* WorldCat: viaf-56154074395311741577

 |
**פריד אבו שקרה** (בערבית: **فريد ابو شقرة**; נולד ב-1963) הוא אמן פלסטיני רב-תחומי, מרצה במכללת אורנים, סופר, חוקר ואוצר.

ביוגרפיה
--------

פריד נולד בעיר אום אל-פחם וגדל במשפחה שהצמיחה מספר אמנים חשובים כמו עאסם אבו שקרה, וואליד אבו שקרה. בשנת 1984 עבר לתל אביב כדי ללמוד בבית הספר לאמנות קלישר, וסיים את לימודיו בשנת 1988. היום הוא חי באום אל-פחם ויוצר בסטודיו שלו בתל אביב.

יחד עם אחיו סעיד אבו שקרה, ייסד פריד בשנת 1996 את הגלריה לאמנות באום אל-פחם, ושימש אוצר הגלריה עד שנת 2001. בנוסף לכך, פריד נחשב לאחד ממייסדי קבוצת איבדאע (ابداع) לאמנות פלסטינית עכשווית בכפר יאסיף (1999), וממייסדי הגלריה לאמנות בנצרת ואוצר ומנהל הגלריה משנת 2009 ועד 2015.

אמנות
-----

יותר משני עשורים וחצי עובד פריד כאמן ומחנך בעל השפעה גדולה על החברה הפלסטינית. עבודותיו הרבות כמו ציורים, סיפורים ופסלים, נושאות עמן זיכרונות, חלומות ופחדים שמאיימים על זהותו הפלסטינית. במסגרת עבודות אלה, משלב אבו שקרה את הציור המערבי יחד עם הערבסק המזרחי. במשך שנים ארוכות, אימץ פריד שפה ייחודית משלו, שמשלבת בין הסימבוליות הטעונה לבין הערכים המופשטים. בנוסף לכך, בתור משורר וחוקר, מתייחס פריד לקיומו כערבי פלסטיני במדינת ישראל, כחלק מן חברה שיש בה הרבה תרבויות שונות. 

בתערוכת "חתול רחוב" (2017), מבטא אבו שקרה את קיומו של האזרח הפלסטיני בחברה הישראלית, שממקמת אותו בחצר האחורית שלה, שייך-לא-שייך, נוכח אך דרוך בו בזמן, וזאת על ידי סדרות של עבודות ומוטיבים של אבו שקרה שנעשו במהלך עשרים השנים האחרונות. הראשונה שבניהן, היא סדרה של חתולי רחוב, שמופיעים בשילוב עם אורנמנטיקה פרחונית, דגמים של חירור או ציור בצבע אקריליק. כמו כן, בתערוכה הוצגה סדרת עבודות חדשה המשלבת דגמים מסורתיים של רקמה פלסטינית בטכניקות של תחריט ורקמה בחוטים צבעוניים. מוטיב נוסף החוזר בעבודותיו של אבו שקרה הוא תיאור המבוסס על זיכרון ילדות, בו נראים נופים חקלאיים בעמק יזרעאל כשמעליהם טס להק של מטוסי קרב. 

בנוסף לשאלת הזהות, התעסק פריד בנושא השלום התקוע ובחוסר היכולת לשאת ולתת בעניין הכיבוש ב-2008, בתערוכה בבית אגודת האמנים בתל אביב בשם "Dead letter office" (משרד למכתבים מתים). המסר שלו עובר דרך משרדי ענק בארצות הברית ובאירופה, שבהם נתקעים מכתבים, חלקם מאות שנים וחלקם כבר נשרפו, כי חסרה בהם כתובת הכותב או כתובת הנמען, ומכיוון שכך הם לא נפתחו מעולם ולא הגיעו ליעדם. סיטואציה שבה מסרים, גם כאלה שעשויים לפתור את הבעיות הקשות ביותר בעולם לא יגיעו ליעדם.

לקריאה נוספת
------------

* "הצבר של עאסם אבו שקרה: על הצבר, הניכוס והאירוניה" (קטע), בתוך: ניר מן (עורך), **עלי זית וחרב: מפנה האימפריות**, כרך י"ט, בן-שמן: מודן, משרד הביטחון והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2019, עמ' 323–324

קישורים חיצוניים
----------------

* פריד אבו שקרה, ברשת החברתית פייסבוק
* פריד אבו שקרה במרכז המידע לאמנות ישראלית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פריד אבו שקרה, **זהות האמן הפלסטיני: בין מסורת, תרבות, מודרנה וגלובליזציה**, הגלריה לאמנות אום-פחם: הגלריה לאמנות אום אל-פחם, 2015
2. ↑  פתיחת תערוכת חתול חוזר הביתה לאמן פריד אבו שקרה, באתר shasha news, ‏2016
3. ↑  שרה פלד, חתולי רחוב בגלריה לאמנות אום אל פחם, באתר מגפון, ‏2017
4. ↑  מיקי הראל, בין היפה לפוצע בחיפוש אחר זהות ואמת פנימית, באתר לחם ושושנים, ‏2001
**ספירת מלאי** הוא שיר שכתב יוסי בנאי והלחינה נעמי שמר. זהו השיר הראשון שאת מילותיו כתב בנאי.

מבנה ותוכן
----------

השיר מחולק לארבעה בתים, אשר כל אחד מהם מורכב משלושה זוגות של שורות מתחרזות, ומסוכם בציטוט מהפיוט אחד מי יודע: "אחד אלוהינו, אלוהינו, אלוהינו; שבשמים ובארץ". רוב תוכן הבתים הוא מעין ספירת מלאי של מושגים הקשורים למדינת ישראל אשר כביכול "נספרים" - למעשה, למעט פתיחת השיר "מדינה אחת, פעמים ים; ואגם אחד..." וספירת המלחמות, כל המספרים מומצאים.

המושגים אותם "סופר" בנאי מגיעים מתחומי הגאוגרפיה, ההיסטוריה, יהדות, תרבות, פוליטיקה, צבא ועוד. חלק מהמושגים מופיעים בהקשר חיובי ("יום של ניצחון", "עם אחד חכם"), חלקם שליליים ("ילדות קשה", ילדים במקלט) אך לחלק מהביטויים השליליים מתייחס בנאי בהומור (אסיר עולם "בחודש השישי" - כפל משמעות, כאילו שהאסיר בהריון) או מוציא מהם את העוקץ (הילדים אמנם במקלט, אך הם צוחקים).

מעבר לספירה עצמה, משלב בנאי הערה המתייחסת לספירה: "ומי שרוצה עצמאות - בבקשה", אמירה שמעבירה מסר כי הרשימה כולה, על הטוב ועל הרע שבה, היא המשמעות של עצמאות המדינה.

רקע
---

את השיר כתב בנאי עת עבד על חומרים לתוכנית חדשה. בתחילה ביקש מנעמי שמר לכתוב עבורו שירים לתוכנית, ובפרט הציג בפניה את הרעיון של שיר ספירת מלאי, אולם שמר עודדה אותו לכתוב את השיר בעצמו. עם זאת, התחייבה שמר להלחין את השיר לכשייכתב. השיר נכתב בתקופה של מלחמת יום הכיפורים ואחריה, והמציאות הביטחונית בולטת מאוד בשיר, אשר מרבית המושגים המוזכרים בו קשורים לביטחון המדינה.

את ההשראה לשיר קיבל בנאי מהפיוט "אחד מי יודע", שבעיניו היה "ספירת מלאי" של היהדות.

ביצועים
-------

השיר נכלל באלבום אוסף של שירי בנאי שיצא בשנת 2001, ושנקרא על שם השיר.

גרסאות כיסוי הוקלטו על ידי להקת סקסטה, הגרובטרון, ירדנה ארזי וגיא זוארץ (דואט).

קישורים חיצוניים
----------------

* הטראומטרון באתר מקור ראשון
* ספירת מלאי, באוסף המוזיקה הישראלית
* ארכיון **ספירת מלאי (שיר)**, בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדב מנוחין‏, האיש שלימד אותנו לצחוק על עצמנו , באתר וואלה!‏
2. ↑  סְפִירַת מְלַאי, באתר CallText
3. ↑  דודי פטימר, ‏אהבה בת 90: בחזרה לסיפורו המדהים של יוסי בנאי, באתר מעריב אונליין, 19 במרץ 2022
4. ↑  heitner, פינתי השבועית ברדיו: "ספירת מלאי", באתר הבלוג של אורי הייטנר, ‏2012-04-09
5. ↑  מרב יודילוביץ', נוסטלגיה לקראת הפסח, באתר ynet, 2 באפריל 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 05508147-cd67-439c-9238-54ccf1667a14

 |
שומריה - מוסד הילדים בקיבוץ משמר העמק
מרכז קופת חולים
מבנה בית החולים אסותא ברחוב ז'בוטינסקי, תל אביב
**יוסף מוניו נויפלד** (**Joseph Munio Neufeld**;‏ 16 בפברואר 1899 – 1 בספטמבר 1980) היה אדריכל עברי, מהבולטים בתקופת היישוב וממעצבי הסגנון הבינלאומי בארץ ישראל. משנות ה-40 התגורר בארצות הברית וכיהן כפרופסור לעיצוב אדריכלי באוניברסיטת ייל.

תולדות חייו
-----------

נויפלד נולד בשנת 1899 במוׂנָסְטרִיץ' (אנ') שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בן לירמיה, אגרונום, ואנה, מחנכת. לאחר לימודיו בבית ספר תיכון בווינה למד בבית הספר לאדריכלות באקדמיה לאמנויות היפות בווינה (Akademie der bildenden Künste Wien), ומשם עבר ללמוד ברומא.

בשנת 1920 עלה ארצה, אך זמן מועט לאחר מכן חזר לאירופה על מנת לעבוד כאסיסטנט אצל האדריכל היהודי הנודע אריך מנדלסון בברלין ואצל האדריכל ברונו טאוט במוסקבה. ב-1932 שב נויפלד לארץ, וייסד את חוג הארכיטקטים, יחד עם ארכיטקטים עבריים נוספים ובהם זאב רכטר. בהמשך פתחו יחדיו משרד אדריכלים בתל אביב.

נויפלד תכנן ובנה בתים פרטיים, בתי חולים, בתי ספר, שיכוני פועלים ומבנים בקיבוצים. המפורסם מהבניינים שתכנן הוא מרכז קופת חולים (לימים מרכז הקבלה לעם), שתוכנן בשנת 1937 כמבנה ציבורי בסגנונו של נויפלד, הסגנון הבינלאומי.

בשנות ה-40 היגר נויפלד לארצות הברית, שם לימד באוניברסיטת ייל ועבד כארכיטקט. יוסף הוסיף לעבוד בארץ לסירוגין, עד פטירתו בניו יורק בשנת 1980.

נויפלד תרם רבות לבנית תל אביב בסגנון הבינלאומי. עבודותיו היו בין אלה שהובילו להכתרת העיר כאתר מורשת עולמית.

עבודותיו
--------

עבודותיו של נויפלד נפרסו על פני כל הארץ, ובהן:

* מרכז קופת חולים רחוב בילינסון פינת בן עמי, תל אביב
* בית החולים אסותא, ברחוב ז'בוטינסקי בתל אביב.
* בית קאן, בנהריה
* יריד המזרחי, תל אביב
* בית החולים הדסה עין כרם, ירושלים
* מוסד הילדים בקיבוץ משמר העמק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף נויפלד** בוויקישיתוף
* נועם דביר, פינוי-בינוי לבניינים היסטוריים לטובת פרויקט נדל"ן, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2010
* נועם דביר, אייקונים אדריכליים בסכנת הכחדה | לא יותר מ-300 לירות, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2011
* מיכאל יעקובסון, "הבית הגדול" המיתולוגי של משמר העמק הפך לבית משרדים וספרייה, באתר Xnet‏, 14 ביוני 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009960024505171
* GND: 136658210
* ULAN: 500356542
* VIAF: 80965512
* WorldCat: viaf-80965512

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **יחיא נחום** (הכפר שגאדרה שבתימן, ה'תרל"ה (1875) בערך – תל אביב, י"ג באדר א' ה'תשכ"ב (פברואר 1962) מונה על ידי הרב יחיא יצחק הלוי למפקח על השוחטים ועל הרבנים בתימן. לאחר עלייתו לארץ ישראל נתמנה לרב שכונת "כרם התימנים".

ביוגרפיה
--------

נולד בכפר שגאדרה שבתימן, צפונית-מערבית לבירת תימן צנעא. הרב נחום למד והוסמך להוראה אצל הרב עואץ' מידעי. התפרנס כסוחר בדים ולשם כך היה מגיע ליישובים רבים, בעיקר לעיר צנעא שם היה לומד תורה עם חכמי העיר. הרב נחום היה מבאי בית מדרשו של הרב הראשי יחיא יצחק הלוי וזה, אחר שעמד על גדלותו בתורה, מינהו למפקח מטעם בית הדין, שתפקידו לבדוק את כל רבני הקהילות בתימן בהלכות גיטין, קידושין ושחיטה ובתפקיד זה שימש שנים רבות. הרב נחום ניחן בקול ערב ונחשב למומחה בשירה ובפיוט (קהילתו שגאדרה, הייתה ידועה בלחנים מיוחדים ובבעלי קולות ערבים במיוחד), עד כדי כך שבצנעא הבירה רבו עליו מתפללי בתי הכנסת השונים.

הרב נחום סייע בידי הרב הראשי להילחם בדרדעים – שהתנגדו לספר הזוהר ולקבלה, שנוסדו בתחילת המאה ה-20 בצנעא על ידי הדיין הרב יחיא קאפח. הרב נחום היה בין המסכימים על הספר "אמונת ה'" (ספר פולמוסי כנגד ספרו נגד הקבלה של הרב יחיא קאפח "מלחמות ה'"). הרב נחום פעל רבות להצלת יתומים יהודים מידי השלטונות שביקשו לאסלם אותם בכפייה, הוא אף הושלך לכלא מספר פעמים על פעילות זו ועונה קשות. בסביבות שנת 1935 הוא נאסר שוב על ידי מושל העיר כוחלאן ורק לאחר מאמצים מרובים שהופעלו על מלך תימן, האימאם יחיא חמיד אלדין, הוא שוחרר. בעקבות כך, החליט לברוח מתימן ובדרך רגלית ארוכה ומסוכנת עלה לארץ ישראל אף על פי שמשפחתו נשארה בתימן. הרב נחום התיישב בתל אביב בשכונת כרם התימנים והקדיש חלק מביתו לחסרי בית ועסק רבות בגמילות חסדים. הראשון לציון, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, מינה אותו לרב שכונת כרם התימנים ולמפקח על הכשרות בתל אביב. לפני מינויו, התכתב עם הרב עוזיאל בהלכות שחיטה וטריפות וחלק עליו בתוקף. כשסבר הרב עוזיאל שאין להכשיר שום סירכא בכבשים ועיזים תמה עליו הרב נחום במכתבו בזו הלשון: "יסלח נא כבוד תורתו לציין לנו באיזה מקום כתב מרן דין סרכות בכבשים שהוא חלוק מבהמה גסה?". הרב נחום שימש כמגיד שיעור בישיבת אוהל תורה בתל אביב עד למותו.
בניו היו תלמידי חכמים ידועים ובפרט הרב יוסף נחום ששימש בתפקיד שליח בי"ד צנעא לאחר בריחת אביו מתימן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אהרן גימאני, ‏הרב יחיא נחום ועלייתו לארץ, **הציונות** כ"ג, 2001, עמ' 141–160

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב יחיא נחום ז"ל — למנוחות, הצופה, 19 בפברואר 1962
**כוח אורנט** (שם מדעי: *Varanus ornatus*) הוא מין של כוח החיה באפריקה שמדרום לסהרה. בעבר נחשב לתת-מין של כוח הנילוס וגם היום הוא נתון לוויכוח על סיווגו.

מאפיינים
--------

כוח זה מזכיר מאוד את כוח הנילוס הגדול ממנו והוא מגיע לאורך 1.7-1.6 מטרים בממוצע (הארוכים שבהם מגיעים לאורך שני מטרים). צבעו מירוק זית עד לשחור ועליו פסים צהובים וגם הבטן צהובה. הזנב והצוואר שריריים ואפורים יותר משאר הגוף, והם עוזרים לכוח לנוע במהירות. הוא גם שחיין ומטפס די טוב. הלסתות מוארכות ובעלי שיניים חדות וכן הלשון ארוכה. כוחים אלה יכולים לחיות שנים רבות בשבי.

הוא חי ביערות, ביצות וביצות מנגרובים במערב ומרכז אפריקה במדינות: גינאה, סיירה לאון, ליבריה, גאנה, ניגריה, קמרון, גינאה המשוונית, גבון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובנין. קיים קושי להבדיל בינו לבין כוח הנילוס. עם זאת, הוא כהה וקטן ממנו, וגם נפוץ הרבה פחות.

לא ידוע מה מצב שימורו של הכוח אך הוא נפגע מציד, סחר למטרות גידול וכריתת היערות בהם הוא חי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוח אורנט** בוויקישיתוף
* כוח אורנט, באתר ITIS (באנגלית)
* כוח אורנט, באתר NCBI (באנגלית)
* כוח אורנט, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* כוח אורנט, באתר GBIF (באנגלית)
**העמותה הישראלית ללימודים בינלאומיים** (**עיל"ב**) עוסקת בתחום הרחב של חקר ולימוד יחסים בינלאומיים (יחב"ל). בין השאר היא נוגעת בתתי תחום דוגמת דיפלומטיה ומדיניות חוץ, ביטחון בינלאומי ואזורי, יישוב סכסוכים ולימודי שלום, כלכלה פוליטית ומסחר בינלאומי, משפט ביחסים הבינלאומיים, אינטגרציה ושיתוף פעולה אזורי, גלובליזציה, ממשול גלובאלי וארגונים בינ"ל, סוגיות של נורמות, תרבות וזהות, בין היתר. העמותה הוקמה על ידי פרופ' משה מעוז באמצע שנות ה-90.

העמותה היא גוף המאחד בתוכו את החוקרים ואנשי הפרקטיקה בתחום חקר היחסים הבינלאומיים בישראל. בוועד העמותה מכהנים נציגים מאוניברסיטאות המחקר, מכללות ומכוני מחקר בישראל. העמותה מקיימת כנס שנתי המתקיים באוניברסיטה אחרת כל שנה ושנועד לאפשר מפגש ויצירת שיתופי פעולה בין חוקרים בתחום. העמותה גם מחלקת מספר פרסים ואותות כבוד לחוקרים ואנשי מקצוע בתחום היחסים הבינלאומיים. פעילויות נוספות הן כתיבת ניירות עמדה, שיתופי פעולה בין גופים, תוכנית מתמחים ותוכנית מצטיינים לתלמידי מחקר בתחום.

העמותה משתפת פעולה עם סדנת תל אביב למדע, טכנולוגיה וביטחון, המכון למחקרי ביטחון לאומי שליד אוניברסיטת תל אביב, מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים באוניברסיטת בר-אילן.

החל מיוני 2021, נבחרו פרופ' שרון פרדו כנשיא העמותה, וד"ר הילה זהבי כמזכירה הכללית.

מטרות העמותה
------------

על פי תקנון העמותה:

* מהווה במה לקידום המחקר ולדיון אקדמי בבעיות הקשורות במחקר והוראת היחסים הבינלאומיים (יחב"ל).
* מהווה במה לקידום המחקר ולדיון אקדמי בפוליטיקה ההשוואתית (פה"ש) ברמה האקדמית.
* חיזוק הדיאלוג המדעי בין הקהילייה האקדמית העוסקת במחקר והוראת היחב"ל והפוליטיקה ההשוואתית לבין קהילת המדיניות והביטחון במדינת ישראל.
* חיזוק הקשר בין קהיליית החוקרים ביחב"ל ובפוליטיקה ההשוואתית בישראל לבין אגודות מקבילות בעולם.

פרסים ואותות כבוד מטעם העמותה
-----------------------------

העמותה מחלקת מדי שנה מספר פרסים ואותות כבוד:

* פרס ע"ש ד"ר גיל פרידמן לעבודת מחקר מצטיינת.
* פרס ע"ש פרופ. יעקב-בר-סימן טוב למאמר הטוב ביותר בנושא של מחקרי שלום והסכסוך הישראלי-ערבי
* אות כבוד על מפעל חיים בתחום היחסים הבינלאומיים.
* אות כבוד על פעילות חשובה בתחום היחסים הבינלאומיים.

נשיא, מזכיר כללי, וחברי וועד הפועל של העמותה (החל מיוני 2021)
-------------------------------------------------------------

נשיא עיל"ב: פרופ' שרון פרדו, אוניברסיטת בן-גוריון

מזכ"לית עיל"ב: ד"ר הילה זהבי, אוניברסיטת בן-גוריון

חברי וועד הפועל של עיל"ב: ד"ר אוריאל אבולוף, אוניברסיטת תל אביב, ד"ר אסיף אפרת, המרכז הבינתחומי, הרצליה, ד"ר טל דיגנוט-אלכופר, האוניברסיטה העברית, ד"ר עוגן גולדמן, מכללת אשקלון, ד"ר אריאל כבירי, מכללת הגליל המערבי, פרופ' שרון פרדו, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ד"ר שרה קאן-נסר, האוניברסיטה הפתוחה, ד"ר רנן קופרמן, אוניברסיטת חיפה, ד"ר אריה קרמפף, מכללת תל אביב יפו, ד"ר חן קשרנר, אוניברסיטת אריאל, ד"ר איתן שמיר, אוניברסיטת בר-אילן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של העמותה הישראלית ללימודים בינלאומיים
* העמותה הישראלית ללימודים בינלאומיים, ברשת החברתית פייסבוק
* העמותה הישראלית ללימודים בינלאומיים, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהלי אוזן, פרופ שרון פרדו מונה לתפקיד נשיא העמותה הישראלית ללימודים בינלאומיים, באתר באר שבע נט, ‏13 ביוני, 2021  
פרופ' שרון פרדו מונה לתפקיד נשיא העמותה הישראלית ללימודים בינלאומיים | לימודים כחול־לבן, באתר לימודים כחול לבן פורטל הלימודים של ישראל, ‏8 ביוני 2021
עורכי המגזינים מגינים על מאמריהם. קריקטורה של המגזין הסאטירי "איסקרה". 1862
**ועדת הצנזורה** (ברוסית: **Цензу́рный комите́т**) הייתה ועדה ממשלתית שהוקמה באימפריה הרוסית תחת משרד החינוך העממי על פי אמנת הצנזורה שאומצה ב-9 ביולי 1804.

באמנת הצנזורה נכתב כי:

> 1. על הצנזורה מוטלת החובה לבחון כל מיני ספרים ועבודות שהוקצו לשימוש הציבור.  
> 2. הנושא העיקרי של שיקול זה הוא להעביר לחברה ספרים ועבודות התורמות להארת הנפש האמיתית ולחינוך המוסרי, ולהסיר ספרים ויצירות המנוגדים לכוונה זו.  
> 3. על בסיס זה, אין לפרסם ספר או מאמר אחד באימפריה הרוסית, ואף לא למכור אותם, שלא נבדקו בעבר על ידי הצנזורה.
> 
> 

ועדת הצנזורה המרכזית הייתה ועדת הצנזורה הפטרבורגית, שהייתה כפופה ישירות לנאמן מחוז החינוך בעיר. במקביל, הוקמו ועדות צנזורה במחוזות מוסקבה, וילנסק, דורפאט, באזורי הקווקז ואחר כך במחוזות אחרים. כל הפרסומים המודפסים וכתב היד היו כפופים לצנזורה.

בתחילת המאה ה-20 ועדות הצנזורה היו חלק ממשרד הפנים.

ראו גם
------

* המינהל הראשי לענייני דפוס (רוסיה)

קישורים חיצוניים
----------------

* אמנת הצנזורה. 10 (22) .06.1826. פרויקט האגודה ההיסטורית הצבאית הרוסית "100 מסמכים עיקריים של ההיסטוריה הרוסית".

הערות שוליים
------------

1. ↑  Устав о цензуре. 1804. 9 июля. - полный текст
2. ↑  Вестник Московского университета. Серия 21. Управление (государство и общество) №3 – 2004 г.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ועדת הצנזורה (רוסיה)"**.
נוסחת המבנה של NAD. בצד ימין: ניקוטינאמיד; בצד שמאל: אדנין; באמצע: שתי קבוצות זרחה
**NAD** (ראשי תיבות של **Nicotinamide adenine dinucleotide**, **ניקוטינאמיד אדנין דינוקלאוטיד**) הוא קואנזים המצוי בכל התאים החיים.

NAD הוא קואנזים הבנוי משני נוקלאוטידים, אשר בתורם מורכבים מהבסיסים החנקניים אדנין וניקוטינאמיד. האחרון הוא האמיד של ניאצין (ויטמין B3), שהוא עצמו נגזרת של חומצת האמינו טריפטופן. בין האדנין לניקוטינאמיד מחברות שתי קבוצות זרחה ושתי קבוצות ריבוז, המשלימות אותם לנוקלואוטידים.

NAD משמש בתא כנשא אלקטרונים: הוא מסוגל לקלוט יון הידריד (יון שלילי של מימן, **-H**, שני אלקטרונים ופרוטון) ולהעבירם לתרכובת אחרת. תהליך זה מאפשר תגובות כימיות רבות בתא, ותהליכי חיים רבים לא היו מתקיימים ללא NAD.

תזונה דלה בניאצין ובטריפטופן מביאה לחוסר ב-NAD בגוף ולמחלה הקרויה **פלגרה** (Pellagra). המחלה הקטלנית הייתה נפוצה בעבר בקרב אוכלוסיות שניזונו בעיקר מתירס, צמח דל בניאצין ובטריפטופן זמינים. ניתן להפריד את דופן הפרי מגרעין התירס על ידי בישול ממושך של הקלחים בסביבה בסיסית (כגון תמיסת סידן הידרוקסידי או תמיסת נתרן פחמתי ) וכך להגביר את זמינות הניאצין.
תהליך זה קרוי Nixtamalization והיה מקובל בקרב ילידי אמריקה כגון האצטקים והמאיה. גם כיום התהליך נפוץ במרכז אמריקה.

ניקוטין, המצוי בסיגריות ודומה מבחינה כימית לטריפטופן ולניקוטינאמיד, אינו מסוגל להפוך לניקוטינאמיד. לכן צריכתו אינה תורמת לייצור NAD בגוף והיא אף מזיקה לבריאות.

חומצת האמינו טריפטופן, ממנה מיוצר בתא ניקוטינאמיד
NAD מופיע בכמה צורות:

* **+NAD**: הצורה המחומצנת של NADH. המטען החיובי על החנקן מאפשר קליטת יון הידריד שלילי.
* **NADH**: הצורה המחוזרת של +NAD.
* **+NADP**: הצורה המחומצנת, בתוספת קבוצת זרחה.
* **NADPH**: הצורה המחוזרת, בתוספת קבוצת זרחה.

NAD ו-NADP הם **קואנזימים**. הם קשורים באופן רופף למדי לשורה ארוכה של אנזימים, ומהווים את האתר הפעיל של האנזים. NAD ו-NADP לעולם לא פועלים באופן עצמאי, במנותק מהאנזים. האנזימים המשתמשים ב-NAD וב-NADP הם בדרך כלל מסוג **דהידרוגנאז** (Dehydrogenase), שם כולל לאנזימים הנוטלים מולקולה דו-אטומית של מימן ממולקולות אחרות בתא. מולקולת המימן מתפצלת ליון הידריד ולפרוטון; יון ההידריד נקשר ל-NAD או ל-NADP והפרוטון משתחרר אל הסביבה (ומוריד בכך את רמת ה-pH שלה).
תהליך כזה מתרחש, לדוגמה בשלב האור של הפוטוסינתזה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **NAD** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **NAD** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  MetaCyc superpathway of NAD biosynthesis in eukaryotes, biocyc.org
2. ↑  Human mitochondrial aldehyde dehydrogenase complexed with NAD+ and Mg2+ showing dual NAD(H) conformations, www.ebi.ac.uk

| מטבוליזם |
| --- |
| נשימה תאית | גליקוליזה • מעגל קרבס • זרחון חמצוני |
| מסלולים נוספים | גלוקונאוגנזה • גליקוגנזה • גליקוגנוליזה • מסלול הפנטוז פוספט • מעגל קורי • מעגל האוריאה • חמצון בטא • תסיסה  מעגל קלווין • מעגל הגליוקסילט • פוטוסינתזה • ניטריפיקציה |
| תרכובות עיקריות | גלוקוז • פירובט • NAD • כלורופיל |
| מגוון מטבולי | אורגניזם אווירני • אורגניזם אל-אווירני • הטרוטרוף • אוטוטרוף |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000282878

 |
**מחלת בירגר** (שם מדעי: **Thromboangiitis obliterans**) היא מחלה דלקתית, מענף מחלות כלי הדם. המחלה מאופיינת בפקקת ובדלקת חריפות בעורקים ובוורידים בידיים וברגליים, ובפרט בעורקי הרגליים של גברים צעירים מעשנים. מחלת בירגר התגלתה על ידי הרופא ליאו בירגר בשנת 1908.

מאפייני המחלה
-------------

התסמין העיקרי במחלה הוא כאב באזורים הנגועים. עורקי הגפיים מודלקים וחסומים ותיתכן צליעה סירוגית. לעיתים נגרמים נמק או כיבים (פצעים פתוחים ברקמות שונות בגוף).

אבחון
-----

אבחון המחלה נעשה בעיקר בדרך השלילה. נוסף על שלילת מחלות כלי דם נפוצות יותר אמורים להתקיים מספר מאפיינים לאבחון המחלה:

1. גיל צעיר מ-40.
2. היסטוריה של עישון.
3. איסכמיה בקצות הגפיים.
4. שלילה מעבדתית של סוכרת, הפרעות בקרישת הדם ומחלות אוטואימוניות.
5. שלילה של תסחיף.
6. מופע עקבי בכלי הדם הפגועים.

טיפול
-----

עם התקדמות המחלה יש מקרים שבהם יש צורך בכריתת היד או הרגל, או חלקים ממנה, על מנת למנוע התפשטות הנמק. בחלק מן המקרים מבוצעים ניתוחים בכלי הדם לשיפור זרימת הדם בגפיים.

המחלה היא חשוכת מרפא, ואין בה טיפול. מצד שני, הפסקת העישון עשויה למנוע, באופן דרסטי, את התקדמות המחלה. באופן פרדוקסלי הלוקים במחלה מתקשים מאוד לחדול מן העישון חרף הסימנים הקליניים הקשים.

טיפול באילופרוסט יכול להקל על החולים באופן משמעותי ולהביא לריפוי הפצעים.

אפידמיולוגיה
------------

המחלה נפוצה יותר בישראל (אצל בני העם היהודי, ועל כן בטעות יוחסה כמחלה המיוחדת לעם זה), ביפן ובהודו מאשר בארצות הברית ובאירופה. המחלה נפוצה ביותר אצל תושבי בנגלדש המעשנים סיגריות מיוחדות העשויות מטבק חי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536586205171
* LCCN: sh85135068
* NKC: ph920019

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחלת בירגר** בוויקישיתוף
* מחלת בירגר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רבי **אברהם הכהן סקלי** (1870 - כסלו ה'תרל"א, 1924) היה רב, דיין ופוסק הלכה, רב העיר תאזה שבמרוקו ומחבר הספרים "ברית כרותה" ו"באר מים חיים".

קורות חייו
----------

אברהם נולד בעיר פאס לרב דוד - נצר למשפחת כהן-סקלי, ודור רביעי לרבי אהרן הכהן סקלי המכונה "עטרת זקנים".

מקור משפחת כהן סקלי הוא ב"עיר הכהנים" דבדו (ולפני כן בסיביליה שבספרד), אך ענפים שונים ממנה היגרו לעיר פאס או שהו בה באופן תדיר, והבולט שבהם היה הענף המשתייך לבני משפחת הרב אהרן כהן סקלי. ענף זה היה מלא ברבנים, דיינים ופוסקי הלכה.

בשנת תר"א נשא את מרים, בת הרב שאול למשפחת בן דוד ויוסף. ומעט לאחר חתונתו התמנה לרב העיר תאזה שבצפון מרוקו, ושימש בתפקיד במשך כעשרים וחמש שנה עד לפטירתו.

חיבר מספר ספרי הלכה אשר נותרו בכתב יד ונמצאו בידי אחיו, ויצאו לאחר מותו. על תשובותיו נהג לחתום **נא"ה**.

רבי אברהם נפטר בעיר תאזה, בכסלו שנת תרל"א, בהיותו כבן 46 שנים.

### צאצאיו

רבי אברהם לא הניח אחריו בנים כי אם בנות. אחת מהם נישאת לרבי אליהו מאיר, בן אחיו רבי יוסף, להם נולדו מספר בנים וביניהם רבי יוסף הכהן, שהיה לרבם של רבים מחכמי העיר האחרונים, ביניהם רבי יוסף בן נאים.

### חיבוריו

* **ברית כרותה** - חיבור על הלכות ברית מילה.
* **באר מים חיים** - על מקצת מטור אורח חיים, דרשות ושו"ת.
* פסקי דינים מפוזרים, והערות על גיליוני הספרים. נדפסה ממנו תשובה בספר דבר אמת לרב ידידיה מונסוניגו (תשובה קל"ד).

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אשר מופיע בשטרי הכתובה של בני המשפחה כראש היחס. ראה ספר קיצור הכתובות לחכמי פאס, ספריית חב"ד.
2. ↑  רבי אבנר ישראל הצרפתי, איגרת יחס פאס, וכלשונו "משפחות הכהנים הבאים מדבדו ונשתלים בפאס, מוציאים נטיעותיהם פירות גינוסר".
3. ↑  משפחה זו מוזכרת בקשרי נישואין עם חכמים רבים בפאס
4. 1 2  יוסף בן נאים בספר מלכי רבנן מעיד שראה את גליוני הסמ"ע שלו גדושים בהערות, וגם שם חתם נא"ה
5. ↑  בהקדמה מספר המחבר שחיבר אותו על פי חלום, בו חלם כי הוא מלקט דיני מילה, וכשניעור קיים את חלומו.
**עובדיה טוב** (נולד ב-1956), שנודע בעבר בשם **עובד טובי** ובשם הבמה **עובד**, הוא זמר, מוזיקאי, מלחין ופזמונאי ישראלי. בעברו היה גם מסעדן.

תחת שם הבמה **עובד** התפרסם בזכות שירו "ברווזים" מ-1982, שהפך ללהיט גדול, ובזכות האלבום בו נכלל, "גגות אדומים".

ביוגרפיה
--------

טוב נולד בתל אביב וגדל בכרם התימנים. אביו היה עמוס טוב, ממייסדי קבוצת הכדורגל שייצגה את השכונה, שמשון תל אביב. עוד בילדותו הושפע מרוק, במיוחד מהביטלס.

בגיל 11 עבר ללמוד בפנימיית "נווה הדסה" בתל יצחק, ולאחר שהצטיין בלימודיו קיבל מאביו גיטרה ולמד בעצמו לנגן בה. עם חבריו לפנימייה הקים להקה בשם "המזעזעים", שניגנה גרסאות כיסוי לשירי רוק מוכרים לצד שירים מקוריים שטוב כתב והלחין. בהמשך נעוריו עבד בחברת "הגר", חברת ההפקות של אריק איינשטיין. את שירותו הצבאי עשה במשטרה הצבאית.

ב-1977, עם שחרורו מצה"ל, התחתן ופתח בכרם התימנים את מסעדת "טוב בכרם". הוא נודע אז בשם עובד טובי. הצייר יורם לוקוב שהיה לקוח קבוע במסעדה שמע אותו מנגן משיריו והמליץ לחברו דורי בן זאב לשמוע אותם. 

בן זאב ביקר בביתו שמע את השירים שכתב, והמליץ להקליט את השיר "ברווזים" שכתב לבנו, בטענה שיהפוך ללהיט גדול. בעזרת בן זאב גייס בהתנדבות להקלטת השיר מוזיקאים מהשורה הראשונה: קובי רכט עיבד את השיר, וניגנו בו ארז נץ (גיטרה), מיקי שביב (בס), ז'אן פול זימבריס (תופים) ומשה לוי (קלידים) שגם הפיק מוזיקלית את השיר. השיר הוקלט תוך זמן קצר, כששם המבצע הוא "עובד והאפרוחים". השיר יצא כסינגל בסוף 1982.

"ברווזים" אכן הפך תוך זמן קצר ללהיט גדול, הושמע רבות ברדיו, והביא לטובי חוזה בחברת "הד ארצי". בהמשך השנה הוציא טובי, תחת שם הבמה "עובד", את האלבום "גגות אדומים" בהפקתו המוזיקלית של משה לוי, כשמלבד "ברווזים" הצליחו ממנו גם "פיתות חמות" ושיר הנושא "גגות אדומים". מרבית שירי האלבום עסקו בחוויות הילדות של טובי בכרם התימנים. עם זאת, הצלחתו של "ברווזים" האפילה על שאר שירי האלבום, ובזכות כך מוכר טובי במידה רבה כ"זמר של להיט אחד". לאחר שהאלבום "גגות אדומים"יצא לאור טובי המשיך לעבוד ולנהל את המסעדה שלו ומדי פעם ערך בה הופעות.

הצלחתו הגדולה של "ברווזים" הילדותי וההומוריסטי תסכלה את טובי, ששאף להצליח בעזרת שירים רציניים יותר. במחצית השנייה של שנות ה-80 פרש מעסקי המוזיקה והתרכז בניהול מסעדתו. במקביל חזר בתשובה, חזר לשמו המקורי עובדיה טוב, ומאז מיעט להתראיין ונעלם במידה רבה מהעין הציבורית.

רק ב-2007 הוציא את אלבומו השני, "הכל באהבה", בחברת מי"ם (מוזיקה יהודית מקורית) ו"נענע דיסק" ובהפקתם של ניצן זעירא ופיטר רוט, ששילב מוזיקת פופ ומוזיקה חסידית. האלבום לא זכה להצלחה.

זמן קצר לאחר מכן סגר טוב את מסעדתו, ומאז התרכז במוזיקה ובלימוד תורה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דודי פטימר, ‏עובד טובי ("ברווזים"): "לא רוצה שיזכרו אותי בגלל שיר הומוריסטי", באתר מעריב אונליין, 13 בדצמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  עובד – ברווזים ברווזים (1982), באתר "סטריאו ומונו"
2. 1 2 3 4 5  יוסי חרסונסקי, מקרה ברווזים, מעריב, 17 בינואר 1983
3. 1 2  גל אוחובסקי, שובב אבל ילד טוב, חדשות, 3 באוגוסט 1984
|  |
| --- |
| **ערך זה עוסק במוצר מתוכנן שעתיד לצאת לשוק** |
| ייתכן שישנם פרטים שהם בגדר הערכה, העשויים להשתנות כאשר המוצר יופץ ומידע נוסף אודותיו יהיה זמין. |

**מיג-41** (סימון ברוסית: **ПАК ДП**, שהוא ראשי תיבות של: "Перспективный авиационный комплекс дальнего перехвата", בעברית:"מערכת אווירית עתידית ליירוט ארוך טווח") הוא מטוס יירוט, על פי דווחים, בפיתוח לחיל האוויר של רוסיה על ידי חברת מיג ומיועד להחליף את מיג-31 המזדקן. על פי האנליסט וסילי קאשין, המיג-41 נחשב כמטוס קרב מדור 5++ או 6.

יכולות
------

המטוס יוכל לשייט במהירות של לפחות מאך 3 עם מהירות מרבית של מאך 4 - 4.3 ובגבהים רמים שבין ה-טרופופאוזה וה-סטרטופאוזה (מעל 12,000 מטר ומתחת ל-45,000 מטר) ומתוכננת לו גם גרסת בלתי מאוישת.

בשל המהירות ותנאי הטיסה טכנולוגית בינה מלאכותית מתוכננת להיות משולבת ברכיבים האוויוניים השונים.

המטוס מתוכנן ליכולת שיגור של אמצעים נגד לוויינים למטרות באזור של מסלול לווייני נמוך.

פיתוח המטוס נמצא בשלב עיצוב ראשוניים ובניגוד למרבית מטוסי קרב רוסים אחרים, לא מדובר במודרניזציה למטוס קיים אלא במטוס קרב חדש לחלוטין, עם נשקים וחימוש חדשים לחלוטין וטווח מבצעי ארוך במיוחד.

על פי תוכניות משרד ההגנה הרוסי המטוס מתוכנן לפעול מעל אזור הגבול הצפוני של רוסיה והקוטב הצפוני ולהגן על גבולות המדינה.

בדומה למיג 35, המיג 41 יצויד בנשק מבוסס לייזר, שיוכל ליירט ולהשמיד טילי אויב.

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  "A new MiG-41 aircraft may be developed on the basis of MiG-31 fighter-interceptor". *ruaviation.com*.
3. ↑  "MiG-41: Russia Wants to Build a Super 6th Generation Fighter". *Globalnationalinterest.org*.
4. ↑

| מטוסי המיג |
| --- |
| מטוסי קרב | מיג-1 • מיג-3 • מיג-5 • מיג-9 • מיג-15 • מיג-17 • מיג-19 • מיג-21 • מיג-23 • מיג-25 • מיג-29 • מיג-29M/מיג-33 • מיג-29K • מיג-31 • מיג-35 • מיג-41 | מיג 35 |
| מטוסי תקיפה | מיג-6 • מיג-23 • מיג-27 |
| אבות טיפוס | מיג-8 • מיג-110 • מיג I-270 • מיג 1.44/1.42 |
| מטוסי אימון | מיג AT |
**שלמה בקיש** (נולד ב-3 במאי 1941) הוא איש חינוך, שכיהן כמנכ"ל משרד הדתות, מנכ"ל הרשות לשיקום האסיר וכיו"ר המכון הארצי לתחבורה.

ביוגרפיה
--------

שלמה בקיש נולד באיזמיר שבטורקיה. הוא עלה לישראל כנער בשנת 1957 במסגרת עליית הנוער.

בישראל למד בבית-הספר החקלאי "מוסד עלייה" בפתח-תקווה, ושירת בנח"ל.

בעל תואר שני בחינוך ובמינהל החינוך.

את עבודתו החינוכית החל כמורה בחצור הגלילית בשנת 1962, ואחרי שלוש שנים מונה למנהל בית הספר במקום. שימש כמנהל בית הספר הממלכתי-דתי בחצור הגלילית במשך 7 שנים.

בהמשך נתמנה למנהל בית-הספר "רמב"ם" בבית דגן (1972–1977), ועל פעולתו בבית הספר זכה בפרס לחינוך מטעם מנהל מחוז המרכז.

לאחר שובו משליחות חינוכית בטורונטו שבקנדה, חזר לנהל את בית-הספר "רמב"ם" בבית דגן, ואחר-כך את בית-הספר "סיני" בראשון לציון.

לאחר מכן שימש במשך שלוש שנים כמפקח במחוז הדרום במשרד החינוך, ובשנת 1990 נתמנה למנכ"ל משרד הדתות, על ידי השר פרופ' אבנר חי שאקי.

עם סיום תפקידו במשרד הדתות נתמנה לסמנכ"ל בכיר ברשת אמי"ת, וכאחראי על החינוך התורני ברשת זו.

שימש כחבר מועצת החינוך הממלכתי דתי וכיו"ר המכון הארצי לתחבורה

בשנת 2004 מונה למנכ"ל הרשות לשיקום האסיר. במסגרת זאת הרחיב ופיתח את היקף פעילותה של הרשות, והקים מחלקה שתטפל באסירים הכלואים מחוץ לישראל ובבני משפחותיהם. במהלך תקופתו הצליחה הרשות לשיקום האסיר להגיע להישגים טיפוליים, שהבולט שבהם צמצום הרציבילזציה (חזרה לכלא לאחר השחרור) של האסירים והעמדת שיעורי הצלחת השיקום על כ-90%. בשנת 2009 פרש לגמלאות מתפקידו זה.

זוכה פרס יקיר החינוך הדתי לשנת 2005.

משמש יו"ר העמותה ויו"ר הוועד המנהל במכללה האקדמית לחינוך ע"ש ליפשיץ, עומד בראש עמותת "חיבור חדש" העוסקת בתחום השירות הלאומי. וכחבר הנהלת עמותת "עולם שלם" העוסקת בחינוך יהודי בתפוצות.

בקיש גר בשוהם, ולו 5 ילדים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  המשרד לענייני דתות- חוזר המנהל הכללי
2. ↑  משה שמעון מונה ע"י מרדכי ליו"ר המכון הארצי לתחבורה, באתר גלובס, ‏1999-10-13
3. ↑  News1 | שר הרווחה מינה את שלמה בקיש למנכ"ל הרשות לשיקום האסיר, באתר www.news1.co.il
4. ↑  סקירה בנושא: תכניות לשיקום אסירים
5. ↑  חברי עמותה, באתר מכללת ליפשיץ
6. ↑  חזון ומטרות, באתר חיבור חדש
7. ↑  לחזק את הקשר לירושלים, באתר ערוץ 7
**האגודה הסוציולוגית הישראלית** (אס"י) היא האגודה המקצועית של הסוציולוגים בישראל. האגודה, שנוסדה בשנת 1967, היא מוסד ללא כוונת רווח, ורשומים בה למעלה מ-1,000 איש. האגודה מנוהלת בפועל על ידי נשיא/ה וגזבר/ית, בסיוע מזכיר/ת האגודה. חברי הנהלת האגודה, המתווים את מדיניותה, נבחרים על ידי חברי האגודה אחת לשנתיים-שלוש באספה הכללית. ארבעה מנשיאי האגודה זכו בפרס ישראל – נשיאהּ הראשון פרופ' שמואל נח אייזנשטדט, פרופ' לואי גוטמן, פרופ' יהודית שובל ופרופ' סמי סמוחה.

מטרותיה המוצהרות של האגודה הן קידום הסוציולוגיה כדיסציפלינה מדעית וכפרופסיה; קידום הוראת הסוציולוגיה ומדעי ההתנהגות בישראל; מתן שירות לסוציולוגים הישראלים; עידוד מחקר ודיון בסוציולוגיה של ישראל; קידום תרומותיה של הסוציולוגיה לחברה הישראלית; מיצוב הסוציולוגיה כדיסציפלינת-אֵם וקידום השימוש בסוציולוגיה בתחומים הפרופסיונאליים המגוונים הניזונים ממנה, ובהם ניהול, יחסי עבודה, תכנון עירוני ואזורי, חינוך, בריאות בקהילה, עבודה סוציאלית וקהילתית, קרימינולוגיה, ייעוץ ארגוני ועוד.

במסגרת האגודה הסוציולוגית הישראלית פועלות קהילות מקצועיות וקבוצות עניין, ובהן קהילות ארגונים ועבודה, בריאות ורפואה, גוף תרבות וחברה, הגירה ודמוגרפיה, חינוך, מגדר, משפחה, לימודי ידע, מדע וטכנולוגיה, צבא וביטחון, סוציולוגיה ציבורית וסוציולוגיה מדעית, יחסי אדם–חיה, לימודי מוגבלוּת, אתניוּת, סביבה וחברה, צריכה ותרבות, שיטות ומחקר וכן קהילת הסוציולוגיה של הכלכלה.
האגודה הסוציולוגית הישראלית פועלת להסמכת סוציולוגים יישומיים באמצעות ועדת הסמכה.

האגודה מקיימת כנסים שנתיים הנערכים לסירוגין באוניברסיטאות ובמכללות. האגודה עורכת תחרויות למחקרים מצטיינים, והזוכים בפרסים מציגים את עבודותיהם במעמד הכנס השנתי.

הפרסומים הרשמיים של האגודה הם המידעון, הרואה אור במהדורה מקוונת, וספר האגודה (Schnitzer Studies in Israel Society) המתפרסם בשפה האנגלית.

נשיאי האגודה מראשיתה היו שמואל נח אייזנשטדט, יוסף בן-דוד, לואי גוטמן, אליהוא כ"ץ, אפרים יער, יונתן שפירא, יהודית שובל, מנחם רוזנר, יוחנן פרס, אליעזר בן-רפאל, יצחק סמואל, נח לוין-אפשטיין, ויקטור עזריה, נעמי כרמון, סמי סמוחה, משה סמיונוב, יוסי שביט, דליה מור, אורי רם, גילי דרורי, לב גרינברג ואורלי בנימין.

גזברי האגודה החל מראשית המאה היו רן לחמן, זאב רוזנהק, סיביל היילברון, קארין אמית, אולג קומליק, וירון הופמן-דישון.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האגודה הסוציולוגית הישראלית
* האגודה הסוציולוגית הישראלית, דף שער בספרייה הלאומית
* האגודה הסוציולוגית הישראלית, ברשת החברתית פייסבוק
* מידעון האגודה הסוציולוגית הישראלית
* האגודה הסוציולוגית הישראלית, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  גליונות המידעון מאז יוני 2001 ניתנים לקריאה במרשתת
2. ↑  רשימת נשיאי האגודה הסוציולוגית הישראלית לדורותיהם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257078405171
* VIAF: 137172134
* WorldCat: lccn-n80005348

 |
**לקחת את ידי בידך** הוא פזמון שכתב יענקל'ה רוטבליט והלחין מתי כספי. את השיר ביצעה במקור יהודית רביץ.

על השיר
-------

השיר יצא לאור לראשונה בשנת 1979 באלבומה של יהודית רביץ, שנקרא "יהודית רביץ". השיר נכתב מנקודת מבטה של אישה השרה אל אהובה. מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כתב שבשיר חווה הדוברת געגועים לרגע קסום ולתחושת האהבה שהרגישה בעבר כשאהובה נתן לה יד, אך שבין השורות עולה גם תחושת תוגה.

במצעד העברי השנתי התשל"ט (1979) של רשת ג' הגיע השיר למקום השישי. במצעד השנתי של גלי צה"ל הגיע השיר למקום ה-20.

השיר נכלל באלבום "צד ג' צד ד'" שהוציא מתי כספי ב-1987, ובו ביצועים לשירים שהלחין בעבר לאמנים אחרים.

בעקבות השיר נטבע הביטוי "דברים שרואים משם לא רואים מכאן" שמשמעותו שינוי באופן השיפוט כלפי עניין מסוים עם שינוי נקודת המבט כלפיו. השימוש העיקרי בביטוי הוא בשדה השיח הפוליטי, והוא זכור בשל השימוש שעשה בו אריאל שרון בהסבירו את שינוי העמדות שהוביל להחלטה על ההתנתקות.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר באתר שירונט
* אקורדי השיר "לקחת את ידי בידך" באתר Tab4u

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסף אשתר, לקחת את ידי בידך באתר פייסבוק, 29 באוקטובר 2013
2. ↑  יוסי חרסונסקי, יהודית רביץ: מיטב השירים מאורכב בארכיון האינטרנט מאתר יוסימיוזיק, ב-20 בספטמבר 2020. פורסם במקור ב-29 באפריל 2006