recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הפיגוע בנמל התעופה בן-גוריון** התרחש ביום שלישי, 25 במאי 1976. תיק יד שנשא נוסע שהגיע לנמל התעופה בטיסה מאוסטריה והכיל חומר נפץ התפוצץ בעת שקצינת ביטחון עמדה לבדוק אותו. עקב הפיצוץ נהרגו הקצינה ובעל התיק ונפצעו שבעה אנשים.

הפיגוע
------

הפיגוע התרחש בשעה 14:30 בטרמינל 1. הנוסע בעל התיק, כבן 20, נשא דרכון הולנדי על שם הוגו מולר. הוא הגיע לישראל בטיסת אוסטריאן איירליינס מהעיר וינה. הוא עורר את חשדם של אנשי ביטחון בנמל שכן היה מגודל שיער, לבש בגדים מרופטים והתנהג בצורה מבולבלת. שניים מהם נכנסו עמו לחדר בדיקות שנמצא באולם הנוסעים הנכנסים כדי לבדוק את תיקו. כאשר פתח הנוסע את התיק התפוצץ מטען חומר נפץ שהוסתר בו ויצר גל הדף חזק. הנוסע וקצינת הביטחון שעמדה לידו נהרגו. קצין הביטחון השני שנמצא בחדר, אבירם גינת, נפצע קשה. עוד שישה אנשים נפצעו. נזק נגרם לבניין הטרמינל. בקרבת חדר הבדיקות המתינו כמאה איש לבדיקת דרכונים, והתפוצצות התיק בתוך החדר מנעה מספר גדול יותר של נפגעים.

בסריקות שנערכו לאחר ההתפוצצות אותרה מזוודה שהייתה שייכת לבעל התיק שנהרג. גם היא הכילה חומר נפץ. היא הועברה לבור ביטחון ופוצצה שם ללא נפגעים. עוד שתי מזוודות חשודות פוצצו באמצעות חומרי נפץ.

לאחר הפיגוע חסמה המשטרה את שטח נמל התעופה ונוצרו בו עומסי תנועה גדולים. הפעילות בנמל שבה לסדרה רק לעת ערב.

לאחר הפיגוע
-----------

ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין פרסם הודעה כי הוא נוטל את האחריות לפיגוע.

בחקירה שנערכה באירופה לאחר הפיגוע התברר כי הנוסע שנהרג נשא דרכון מזויף, שנגנב מאזרח הולנדי בשם זה מספר חודשים לפני כן. אפשר שהוא קיבל את המזוודות הממולכדות מאזרח כוויתי בעת שהתאכסנו שניהם ערב הטיסה באותו בית מלון בווינה, או במועד אחר סמוך לטיסה. משטרת וינה טענה כי מטענו של ההרוג נבדק היטב לפני שעלה שם לטיסה לישראל.

חוקרי הפיגוע שיערו כי האדם שנהרג בפיגוע לא ידע שתיק היד שלו הכיל חומר נפץ, שכן לו ידע זאת סביר שהיה מפעיל את חומר הנפץ קודם לכן, בעת שהיה מוקף באנשים רבים יותר. התברר כי היה ברשותו כרטיס טיסה לשם יציאה מישראל שעות אחדות לאחר שהגיע אליה. ייתכן שהוא הוטעה על ידי שולחיו לחשוב שתיק היד הכיל חפצי ערך שאותם עליו להוביל לישראל ולמסור אותם שם.

קצינת הביטחון שנהרגה, מרגלית (מיקי) בן ישי הוכרה כחלל מערכת הביטחון ונקברה בבית הקברות הצבאי קריית שאול. הוענק לה ציון לשבח מאת שר הביטחון. רחוב נקרא על שמה בעיר מגוריה בני ברק.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבות מאתר עיתונות יהודית היסטורית:
	+ דבר, 26 במאי 1976:
		- יונה שמשי, חשדם של אנשי הביטחון בלוד הביא לבדיקת בעל מטען התופת (המשך), (המשך)
		- בלונדיני בעל לבוש מרופט שנראה מבולבל ולא דיבר
		- "החזית העממית": אנחנו אחראים
		- זאב בארט, רק כבסים היו במזוודות של מילר (המשך)
		- נמל בן-גוריון אחר הפיצוץ (תמונות)
	+ דבר, 27 במאי 1976:
		- זאב בארט, בווינה נחקר הקשר הכוויתי של "מולר"
		- מולר האמיתי התלונן בהולנד על אבדן דרכונו לפני כמה חדשים (המשך)
		- "הוגו מולר" התכוון לצאת לאתונה
		- "מרגלית, עשית חובתך" - ספד האב השכול על הקבר הפתוח
	+ זאב בארט, מזוודותיו של מילר הוחלפו בווינה ביום ב', דבר, 30 במאי 1976
* מרגלית בן ישי, באתר הגבורה, באתר הגבורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  סברה: המחבל לא ידוע, מעריב, 27 במאי 1976
2. ↑  מרגלית בן ישי, באתר יזכור.
ארנאוט דניאל
**ארנאוט דניאל** (Arnaut Danièl) היה משורר וטרובדור פרובאנסלי שפעל בעיקר בין השנים 1180–1200 וכתב בשפה האוקסיטנית. נולד בעיר ריבראק (Rabairac‏, Ribérac) בחבל אקיטן.

דניאל היה הראשון שהשתמש בססטינה, צורת שירית של בתים בעלי שש שורות עם כללים מורכבים של משקל וחזרה על מילים.

לדניאל הייתה השפעה על השירה האירופית בימי הביניים. דנטה מכנה אותו "היוצר הטוב ביותר" (il miglior fabbro) בפרק "כור המצרף" בקומדיה האלוהית וציטוט משירו הוא הקטע היחיד ביצירה שלא כתוב באיטלקית. פרנצ'סקו פטרארקה שיבח אותו וקרא לו "האדון הגדול של האהבה" (gran maestro d'amor) ביצירתו Trionfo d'amore. גם בעת החדשה משוררים הביעו את הערכתם כלפיו: עזרא פאונד שיבח את עבודתו וניתח אותו בפרוטרוט בספרו The Spirit of Romance‏ (1910); ת. ס. אליוט, בתורו, הקדיש את יצירתו ארץ הישימון לפאונד וכינה אותו "il miglior fabbro" וכלל הפניות נוספות לדניאל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנאוט דניאל** בוויקישיתוף

* ארנאוט דניאל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ארנאוט דניאל, באתר Discogs (באנגלית)
* כתבי ארנאוט דניאל באתר trobar.org
* ארנאוט דניאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273080305171
* BNE: XX833382
* BnF: cb118891641 (data)
* CANTIC: a10820097
* GND: 100965296
* ICCU: MILV080141
* ISNI: 0000 0000 7978 4442
* LCCN: n79089191
* MusicBrainz: 24977da1-3d52-4940-acba-d3cb5a0794e1
* NSK: 000214441
* NTA: 069353476
* SELIBR: 175873
* SUDOC: 026691272
* Trove: 1048505
* VIAF: 79254565
* WorldCat: lccn-n79089191

 |
**ארנב אוגנדי** (שם מדעי: *Poelagus marjorita*) הוא מין של יונק ממשפחת הארנביים שהוא המין היחיד בסוגו. ארנב זה מצוי בטבע במזרח אפריקה בשטחי סוואנה וערבות לחות. תפוצתו היא מצ'אד ודרום סודאן בצפון עד לצפון הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ומערב קניה והוא מדרים עד צפון אגם טנגניקה ואוכלוסייה אחת מצויה באנגולה. 

ארנב זה יכול להגיע לאורך 440 עד 500 מ"מ ולמשקל 2 עד 3 ק"ג. צבעו חום-אפרפר עם זנב צהבהב ובטן לבנה. הוא בעל אוזניים ורגליים קצרות יחסית לארנבים אפריקאים. לעיתים מבלבלים בינו לשפן סלעים מרחוק עקב מבנה גוף דומה, אך השפן איננו קרוב שלו.

הארנב הוא פעיל לילה הנח ביום במאורות או בחורי סלעים ויוצא ללחך עשבים וצמחי קרקע בשעות הלילה. הוא מחבב במיוחד את הנבטים הצומחים לאחר שהקרקע נשרפת או נשטפת. טורפיו כוללים דורסים שונים, חתוליים כמו הסרוואל ומספר מיני גחניים. 

הארנב הוא מין פוליגמי המתרבה במשך כל השנה והנקבה ממליטה לאחר 5 שבועות גור אחד או שניים במאורה מגוננת המרופדת בעשבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנב אוגנדי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנב אוגנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נערה ושמה ג'ורג'י** (באנגלית: **Georgy Girl**, **ג'ורג'י גירל**, הופץ גם בשם **ג'ורג'י**) הוא סרט קולנוע בריטי מסוגת דרמה קומית משנת 1966 שהיה פופולרי ביותר בבריטניה. השחקנית הראשית, לין רדגרייב, ששיחקה את ג'ורג'י, גיבורת הסרט, הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וזכתה בפרס גלובוס הזהב, ג'יימס מייסון היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ושיר הנושא באותו שם, בביצוע להקת "המשחרים" (The Seekers), היה להיט ומועמד לפרס אוסקר אף הוא. הסרט, בבימויו של סילביו נאריצאנו לפי רומן מאת מרגרט פורסטר מתרחש בלב הסצנה של "לונדון החוגגת" ומביע את אווירת התקופה בצילומי חוץ רבים.

עלילה
-----

עם פתיחת הסרט ג'ורג'ינה פארקינס (המכונה ג'ורג'י) היא נערה כבת עשרים ממעמד הפועלים החיה בלונדון. הופעתה החיצונית מרושלת, היא שמנמונת ואיננה יפה במיוחד, אך ידידותית ואהודה ביותר, אולם אף גבר אינו מעוניין בה באופן רומנטי. ג'ורג'י מתגוררת בדירה יחד עם שותפה יפהפייה בשם מרדית' (שרלוט רמפלינג). בשלב מסוים נודע לה כי ג'יימס למינגטון (ג'יימס מייסון), איש עסקים אמיד שהוריה עובדים בשירותו כמשרתים, מעוניין להפוך אותה לפילגשו.

במקביל מנהלת מרדית' מערכת יחסים עם ג'וס ג'ונס (אלן בייטס), ממנו היא נכנסת להריון בלתי רצוי, שבעקבותיו השניים מתחתנים וממשיכים לחיות באותה דירה עם ג'ורג'י. המצב החדש הופך את התפקידים בין מרדית', ההרה והמשמינה לבין ג'ורג'י המחוזרת. גם ג'וס מתחיל להימשך לג'ורג'י והשניים מתאהבים. לאחר שמרדית' יולדת, היא מצהירה שבכוונתה למסור את התינוקת, שנקראה שרה, לאימוץ ולהתגרש. במקום זאת מציעה ג'ורג'י שהיא תגדל את שרה יחד עם ג'וס והם מתחילים לחיות כבני זוג. עד מהרה מואס ג'וס בתפקיד האב (הוא טוען שהיה שמח להיות אב לבן אך לא לבת), והוא עוזב ומותיר לג'ורג'י את התינוקת. אך כעת שירותי הרווחה עלולים לקחת ממנה את התינוקת, כיוון שאינה נשואה.

בינתיים נודע שאשתו של ג'יימס, איש העסקים העשיר, מתה לפתע והוא מביע את רצונו לשאת את ג'ורג'י לאשה. כך יוכל גם לאמץ את התינוקת ולדאוג לכל מחסורה. הסרט מסתיים בחתונתם של ג'ורג'י וג'יימס. השורה האחרונה בשיר הסוגר את הסרט היא "You're rich Georgy Girl" ("את עשירה, ג'ורג'י גירל").

קישורים חיצוניים
----------------

* "נערה ושמה ג'ורג'י", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נערה ושמה ג'ורג'י", באתר נטפליקס
* "נערה ושמה ג'ורג'י", באתר AllMovie (באנגלית)
* "נערה ושמה ג'ורג'י", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "נערה ושמה ג'ורג'י", באתר אידיבי
* "נערה ושמה ג'ורג'י", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "נערה ושמה ג'ורג'י", באתר TCM
* זאב רב-נוף, מה קורה לבחורות טובות?, דבר, 13 בדצמבר 1966
* ר. עזריה, "חיים משוגעים"-בעקיפין... מעריב, 8 בדצמבר 1966
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בזמר סורי, עם הערך "עומר סולימאן", העוסק בפוליטיקאי מצרי.

**עומר סולימאן** בערבית: **عمر سليمان**; נולד ב-1966) הוא מוזיקאי וזמר סורי, אשר מופיע בסנגננות הדבקה והמוזיקה האלקטרונית ואשר מוכר בזכות להיטיו "Warni Warni" ו-"Crystalline"" אשר בוצע יחד עם הזמרת האיסלנדית ביורק.

ביוגרפיה
--------

סולימאן נולד וגדל בתל תמר הסמוכה לראס אל עין שבגבול סוריה-טורקיה, את דרכו המוזיקלית החל בשנת 1994 כזמר חתונות באזור מגוריו, ב-2011 בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה עזב כפליט את המדינה ועבר להתגורר בטורקיה באותו השנה הופיע בפסטיבל גלסטונברי, ביוני הופיע בפסטיבל הכאוס באוסטין שבטקסס ובדצמבר בפסטיבל פרדס דה קורה בפורטוגל (אנ') ובפסטיבל "All Tomorrow's Parties" שבלונדון.
ב-2013 הופיע בקונצרט פרס נובל לשלום באוסלו.
שני אלבומיו האחרונים To Syria, with Love ו-Shlon זכו להצלחה גדולה יחסית לשאר האלבומים, כאשר To Syria, with Love דורג במקום ה-35 ברשימת האלבומים הטובים ביותר לשנת 2017 על יד מגזין המוזיקה הבריטי Crack Magazine(אנ') ו-Shlon זכה לשבחים בNME ובגרדיאן הבריטי

בנובמבר 2021 הוא נעצר באשמת טרור, כאשר השלטונות הטורקיים טוענים כי הוא חבר במפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK). סולימאן שוחרר יומיים לאחר מכן.

השפעה מוזיקלית
--------------

סולימאן אמר כי מקום הולדתו השפיע רבות על סגננו המוזיקלי "המוזיקה שלי באה מהקהילה שממנה אני בא, הכורדים, האשורים, הערבים. כולם בקהילה הזו משפעים אפילו הטורקית מכיוון שהיא כל כך קרובה, היא ממש כאן מעבר לגבול ואפילו העירקית."

אלבומים
-------

| שנה | שם האלבום |
| --- | --- |
| 2006 | Highway to Hassake |
| 2009 | Dabke 2020 |
| 2010 | Jazeera Nights |
| 2011 | Haflat Gharbia - The Western |
| 2011 | Leh Jani |
| 2013 | Wenu Wenu |
| 2015 | Bahdeni Nami |
| 2017 | To Syria, with Love(אנ') |
| 2019 | Shlon(אנ') |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עומר סולימאן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עומר סולימאן
* עומר סולימאן, ברשת החברתית פייסבוק

* עומר סולימאן, ברשת החברתית טוויטר

* עומר סולימאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* עומר סולימאן, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* עומר סולימאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* עומר סולימאן, באתר Discogs (באנגלית)

* עומר סולימאן, באתר Songkick (באנגלית)

* עומר סולימאן, באתר בנדקמפ

* עומר סולימאן, באתר בילבורד (באנגלית)
* האתר הרשמי
* הרצועה המוזיקלית של עומר סולימאן

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדון-פופ הפורה מציע זריקת אושר נחוצה
2. ↑  מלך הדבקה-טכנו לוהט כתמיד
3. ↑  Omar Souleyman: singer held by Turkey over alleged militant links is freed
4. ↑  עומר סולימאן: מזמר חתונות לעולם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15854050s (data)
* ISNI: 0000 0000 7849 5526
* LCCN: no2008039794
* MusicBrainz: 09f79b92-fd07-482a-88d9-a335240ebb7f
* SUDOC: 145309126
* VIAF: 44636700
* WorldCat: lccn-no2008039794

 |
**אגוסטיניה** (שם מדעי: *Agustinia ligabuei*) הוא סוג של דינוזאור בן לקבוצת הטיטאנוזאורים אשר חי באמריקה הדרומית של הקרטיקון שלפני 116 עד 108 מיליון שנה מזמננו.

מאפיינים
--------

טיטאנוזאור זה היה קדום ופרימיטיבי והשתייך לקבוצה סומפוספונדילי אף שמספר חוקרים רואים בו בן לליתוסטרוטיה.

המאובנים של הדינוזאור התגלו בפרובינציית נאוקן שבארגנטינה בתצורות לוהאן קורה (Lohan Cura Formation). הוא תואר ב-1999 בידי החוקר הארגנטינאי חוסה בונפרטה (אנ'). שם הדינוזאור נקרא לכבוד המגלה שלו, אגוסטין מרטינלי ואף שהשם כבר ניתן לסוג חיפושית הוא הועבר בידי בונפרטה לסוג זה. הסוג הכיל מין בודד - *Agustinia ligabuei*.

זאורופוד זה ידוע משרידים חלקיים של החוליות, עמוד השדרה וכמה מעצמות הרגליים. נמצאה גם עצם ירך חלקית אך הייתה שבורה וקטועה מכדי שיאספו אותה. מדידה של השוקית מובילה לאורך של 895 מ"מ, כך ששחזור הדינוזאור השלם מגיע לאורך 15 מטרים. הזאורופוד היה בעל לוחיות עם כיסוי אוסטאודרם לאורך הגב בדומה לכיסוי של הסטגוזאורוס, אם כי מספר חוקרים חולקים על מבנה לוחיות זה שידוע חלקית ממאובנים. מבנה זה כנראה עזר לדינוזאור להתגונן מטורפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגוסטיניה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**ונדרד** (בגרמנית:**Wanderer** ) הייתה חברה גרמנית לייצור אופנים, אופנועים ומכוניות שהוקמה בחמניץ בשנת 1896 ופעלה עד לשנת 1945.

היסטוריה
--------

חברה Chemnitzer Velociped-Depôt Winklhofer & Jaenicke הוקמה בשנת 1885 על ידי יוהאן וינקלהופר וריצ'רד יאניצ'ק בעיר חמניץ. תחילה הם התמקדו בייצור אופניים ומכונות שונות. כבר בשנת 1902 נבנה האופנוע הראשון של החברה ובשנת 1903 הם התרחבו לייצור מכוניות. בשנת 1911 הם התחילו להשתמש במותג Wanderer למוצרים מחוץ לגרמניה ובהדרגה זה עבר לשימוש בכלל יצור החברה.

המכוניות הראשונות היו עם מנוע 4 צילינדרים בנפח עד 1,220 סמ"ק. בשנת 1912 החל ייצור מכונית מדגם Wanderer Puppchen. הוא נמשך עד לשנת 1926 ובסך הכול נבנו כ-9 אלף יחידות. בשנת 1926 החל ייצור מכונית מדגם Typ 10 כאשר כל יום שחררו 25 מכוניות. בשנת 1927 נבנה מפעל חדש בפרברי חמניץ. בשנת 1929 החברה נקלעה לקשיים כלכליים. בהחלטת Dresdner Bank ייצור אופנועים נמכר לפרנטישק יאניצ'ק שהקים בפראג חברה "יאווה" לייצור אופנועים. ייצור מכוניות הפך להיות חלק של תאגיד Auto Union ביחד עם חורך, אאודי ו-DKW.

בשנת 1932 החל ייצור דגם חדש W17 7/35 PS עם מנוע 1,692 סמ"ק שתוכנן על ידי פרדיננד פורשה. מכונית מדגם "אאודי פרונט" שייצורה התחיל בשנת 1933 הייתה מצוידת במנוע של ונדרר גם הוא מתכנון של פורש. בשנת 1937 החברה יצרה מספר מכוניות ספורט.

במהלך מלחמת העולם השנייה מפעל החברה עבר הסבה לייצור מכוניות לצורכי צבא. התחיל ייצור משאיות ומנועים לטנקים.

בתחילת 1945 מפעלי החברה נהרסו בהפצצות של בעלי הברית. לאחר סיום המלחמה שלטונות גרמניה המזרחית החליטו לפתח תעשיית הרכב על בסיס מפעלים שהיו בעיר צוויקאו ומפעלי הרכב בחמניץ לא שוקמו. חברה Auto Union המשיכה את פעילותה בגרמניה המערבית אך מותג "ונדרר" לא חודש.

תמונות
------

* ונדרר W21ונדרר W21
* ונדרר W22ונדרר W22
* ונדרר W25ונדרר W25
* אופנוע מייצור שנת 1928אופנוע מייצור שנת 1928

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ונדרר** בוויקישיתוף
* היסטוריה של החברה
* תיאור פעילות החברה (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5196410-7
* LCCN: n82089928
* VIAF: 295874508
* WorldCat: lccn-n82089928

 |
הרב **שמואל הירש** (בגרמנית ובאנגלית: **Samuel Hirsch**, סמואל הירש;‏ 8 ביוני 1815 – 14 במאי 1889) היה פילוסוף יהודי גרמני-אמריקאי ורב רפורמי.

קורות חיים
----------

שמואל הירש נולד בשנת 1815 בעיר טלפאנג (Thalfang) שבממלכת פרוסיה (כיום בדרום-מערב גרמניה. למד באוניברסיטאות בון, בברלין ולייפציג. בשנת 1838 קיבל את מינויו הראשון כרב, בדסאו, אך נאלץ להתפטר בשנת 1841 משום דעותיו על היהדות, שנראו ליברליות מדי לקהילה המקומית.

בשנת 1843 מונה לרב הראשי של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג על ידי מלך הולנד וילם השני. הוא השתתף באופן פעיל בכנסים הרבניים שהתקיימו בבראונשווייג (1844), בפרנקפורט דמיין (1845) ובברסלאו (1846), ובהן נלחם למען רעיונות הרפורמה.

לאחר שקיבל הזמנה מהקהילה הרפורמית "כנסת ישראל" (אנ') בפילדלפיה שבפנסילבניה בשנת 1866, התפטר מתפקידו באירופה והיגר לארצות הברית, שם ירש את הרב דוד איינהורן. מאז הגעתו ואילך הזדהה באופן הדוק וגלוי עם הרפורמה הרדיקלית. בין השאר נאבק למען הזזת יום השבת היהודי ליום ראשון, הוא יום המנוחה השבועי במדינות אירופה ואמריקה. בשנת 1869 נבחר לנשיא הוועידה הרבנית בפילדלפיה, שבה גובשו עקרונות היהדות הרפורמית. באותה שנה הוא עסק גם במחלוקות פולחניות ודוקטרינליות רבות.

הירש המשיך לכהן כרב הקהילה של פילדלפיה במשך 22 שנה, עד שהתפטר ב-1888, לאחר 50 שנות כהונה במשרות רבניות. במהלך רבנותו בפילדלפיה ארגן הירש את החברה להגנת היתומים (Orphans' Guardian Society), וייסד את הסניף הראשון בארצות הברית של כל ישראל חברים.

בנו הוא הרב הרפורמי והפילוסוף אמיל ג' הירש (אנ').

הירש נפטר בשיקגו שבאילינוי, ושם נקבר.

השקפותיו
--------

הירש כתב מספר ספרים, כולם נכתבו בגרמנית וראו אור בתקופה שבה שימש כרב באירופה.

הירש פעל כל ימיו לקידום הרעיונות של היהדות הרפורמית, ונטה לשינויים רדיקליים בתחומי הדת. עם זאת בניגוד להוגים אחרים שדגלו בזניחת לימוד הלשון העברית ובשימושה בתפילה, הירש הדגיש את חשיבותה.

תורתו הפילוסופית נוסחה בעיקר בספרו *Die Religionsphilosophie der Juden* (הפילוסופיה של הדת של היהודים). בשיטתו השתמש הירש בפילוסופיה הדתית של הגל, אולם בעוד הגל רואה בנצרות את הדת האבסולוטית, הירש ראה את היהדות ככזו.

כתביו
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת מאמרים על שמואל הירש באתר רמב"י
* יצחק יוליוס גוטמן, **הפילוסופיה של היהדות**, מוסד ביאליק, תשי"א, עמ' 282–289.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמואל הירש** בוויקישיתוף
* סיירוס אדלר, פרנק ויזֶטֶלי, ‏שמואל הירש, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* שמואל הירש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* שמואל הירש (1815-1889), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמואל הירש, באתר "Find a Grave" (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309565405171
* BNE: XX1117651
* GND: 117747955
* ISNI: 0000 0001 1800 3574
* LCCN: n86041560
* NKC: zmp20191054515
* NTA: 072393920
* Trove: 1157545
* VIAF: 168924396
* WorldCat: lccn-n86041560

 |
החולצה הוורודה
מאוריציו פונדריסט (משמאל) בחולצת הקשת בענן - חולצת אלוף העולם ולוראן פיניון בחולצה הוורודה בג'ירו ד'איטליה (1989)
**החולצה הוורודה** (באיטלקית: **Maglia Rosa**, נהגה: "מאליה רוזה") היא חולצת רכיבה המוענקת למוביל בדרוג הכללי במרוץ האופניים, הג'ירו ד'איטליה. המוביל בדרוג הכללי במרוץ הוא הרוכב בעל הזמן המהיר ביותר כאשר מחוברות תוצאות כל הקטעים היומיים ומובאים בחשבון שניות בונוס שנצברו בסיומים ובמאוצי ביניים בקטעים היומיים.

החולצה הוורודה היא המקבילה האיטלקית לחולצה הצהובה במרוץ הטור דה פראנס הצרפתי. כפי שבצרפת נקבע צבע החולצה על פי צבע דפי העיתון היומי שהוא המממן הראשי של המרוץ, כך גם באיטליה; הצבע הוורוד הוא צבע דפיו של עיתון הספורט הגדול במדינה, לה גזטה דלו ספורט, שמשמש כמממן הראשי של המרוץ מראשיתו. הנוהג של הענקת החולצה הוורודה החל ב-1931. 

בסיום כל קטע יומי במרוץ, נערך בנקודת הסיום טקס הענקת הפרסים והחולצות. הענקת החולצה הוורודה למוביל בדרוג הכללי היא השנייה בסדר הענקת הפרסים (לאחר מתן הפרס למנצח הקטע היומי) ובמעמד זה לובש הרוכב המוביל את החולצה. במהלך הקטעים היומיים לובש המוביל את החולצה הוורודה ובצורה זו הוא זוכה גם לכבוד וגם מזוהה ביתר קלות על ידי שאר הרוכבים ועל ידי אמצעי התקשורת בכלל וצופי השידורים החיים בפרט. 

בדבוקת הרוכבים קיים נוהג בלתי כתוב האומר כי אין לפתוח בהתקפה במרוץ בשעה שלובש החולצה הוורודה נקלע לבעיה שאינה קשורה לכושרו הספורטיבי; אם בשל עצירה ל"שירותים" ואם בשל מעורבות שלו בנפילה או בשל תקלה טכנית.

סטטיסטיקה
---------

הרוכב שזכה ללבוש את החולצה הוורודה במספר הפעמים הרב ביותר הוא הבלגי, אדי מרקס. הוא נטל חלק בשישה מרוצי ג'ירו ד'איטליה (וניצח בחמישה מתוך ששת המרוצים) ולבש במהלכם 77 פעם את החולצה הוורודה. אחריו מדורגים עשרת הרוכבים הבאים:

* אלפרדו בינדה - 65 (כולל שנים לפני 1931 בהם למעשה לא הייתה קיימת החולצה הוורודה)
* פרנצ'סקו מוזר - 50
* ג'וזפה סארוני - 48
* ג'ינו ברטלי - 42
* ז'אק אנקטיל - 42
* פאוסטו קופי - 31
* ברנאר אינו - 31
* מיגל אינדוראין - 29
* קוסטנטה ג'ירארדניו - 26 (כולן לפני 1931 בהם למעשה לא הייתה קיימת החולצה הוורודה)
* רוברטו ויזנטיני - 26

הרוכב הפעיל (נכון ל-2018) המחזיק במספר הרב ביותר של חולצות ורודות הוא וינצ'נצו ניבאלי שלבש את החולצה הוורודה 21 פעמים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החולצה הוורודה** בוויקישיתוף
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **שמואל דוד הלוי יונגרייז** (ה'תקצ"ח, 1838 - כ"ב בטבת ה'תרנ"ב, 22 בינואר 1892) היה רב הונגרי רבה של פעהערדיארמאט וסביבותיה במשך שלושים וחמש שנים. תשובותיו בהלכה כונסו בספר "שו"ת מהרשד"ה".

ביוגרפיה
--------

נולד לרב שרגא פייש הלוי יונגרייז אב"ד סעטשע (Csécse), אמו הייתה בתו של הרב יהושע פאליק סודיץ, אב"ד סעטשען. בילדותו למד מפי אביו ובהמשך בישיבתו של הרב אהרן דוד דייטש בבאלאש-יארמוט, מחבר "גורן דוד". בבחרותו למד בישיבת פרשבורג אצל רבי אברהם שמואל בנימין סופר, ה"כתב סופר", ובתום לימודיו נסמך לרבנות.

בשנת ה'תרכ"א, 1861, נישא למלכה בת דודו, אחי אביו, הרב אשר אנשל יונגרייז מצ'נגר. שבע שנים לאחר נישואיו, ה'תרכ"ח, 1868, התמנה כרבה של יארמאט וראש הישיבה בה. נמסר כי היה צם בשעות היום, ולומד עם תלמידיו כשהוא מעוטר בטלית ותפילין. היה נוסע פעמיים בשנה לסיגט אל האדמו"ר רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים. 

הרב יונגרייז נפטר באופן פתאומי לאחר שלושים וחמש שנות רבנות בכ"ב בטבת ה'תרנ"ב, 22 בינואר 1892, כשהיה בדרכו אל האדמו"ר ממונקאטש ר' שלמה שפירא. את מקומו ברבנות מילא בנו הרב אברהם בנימין הלוי יונגרייז. 

ספר השו"ת שלו, נדפס שנים לאחר פטירתו בניו יורק (ה'תשי"ח, 1958) בשם "שו"ת מהרשד"ה".

לקריאה נוספת
------------

* **הגאון ר' שמואל דוד יונגרייז זצ"ל אב"ד פ'דיארמאט**, בתוך "שו"ת המאור - ב", ניו יורק תשל"ד, זיכרון בספר, עמ' רמז-רמח
* יצחק יוסף כהן, **חכמי הונגריה והספרות התורנית בה**, ירושלים: מכון ירושלים, תשנ"ז. לפי מפתח בעמ' 584 (יונגרייז, ר' שמואל דוד פעהער־ג'ארמאט)

קישורים חיצוניים
----------------

* ****שו"ת מהרשד"ה** - חלק א' (או"ח, יו"ד)**, ניו יורק תשי"ח, באתר אוצר החכמה
"**ונוס הישֵנה**" (באיטלקית: **Venere dormiente**) או "**ונוס מדרזדן**" (1510) הוא ציור מאת צייר הרנסאנס האיטלקי ג'ורג'ונה. אורכו של הציור הוא 175 ס"מ ורוחבו הוא 108.5 ס"מ והוא מוצג כיום במוזיאון Gemäldegalerie Alte Meister שבדרזדן, גרמניה.

הציור, שהוא אחד מעבודותיו האחרונות של הצייר, מתאר את דמותה של אישה עירומה השוכבת על בדים בטבע ונשענת על גזעו של עץ ותלולית אדמה, תלולית שרק חלקה נגלה לצופה. במישור אחורי יותר מופיעים מבניה של מעין אחוזה כפרית הניצבת על גבעה ובתים נוספים מתוארים ברקע של הציור. תיאור של דמות נשית עירומה, אפילו הייתה האלה ונוס, היווה בתקופה זו חידוש מרעיש, בייחוד על רקע תיאור הנוף בעל הסממנים התקופתיים. על פי עדויות, בזמן מותו נותרו השמיים שביצירה לא גמורים בחלקם וטיציאן, תלמידו של ג'ורג'ונה, סיים את תיאורם. שינוי משמעותי נוסף היה במחיקת דמותו של קופידון אשר התרחש במהלך תהליך רסטורציה של הציור.

הציור שימש במהלך השנים כאב-טיפוס לתיאור דמותה של ונוס שוכבת. בין היצירות בהן ניכרת השפעתו ניתן למנות את ציורו של טיציאן "ונוס מאורבינו" (1548), ציורו של ולסקס בו מתבוננת ונוס במראה (1644-1648) ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ונוס הישנה** בוויקישיתוף
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4554535-2

 |
**אליפות וימבלדון 1894** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-9 ביולי והסתיימה ב-18 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרות זוגות גברים.

התחרות
------

### תחרות הגברים

יהושע פים - מנצח תחרות הגברים
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-2 בתים. מנצח של השלב הראשון היה מקבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1889 על התואר. לתחרות מתמודדים נרשמו 23 טניסאים. בנוסף לטניסאים בריטיים בתחרות השתתף טניסאי מאוסטרליה. בגמר מתמודדים ניצח וילפריד בדלי (מנצח אליפות בשנים 1891–1892). הוא נפגש בגמר עם יהושע פים, כמו בשנים 1893-1891, והפסיד ב-3 מערכות. יהושע פים האירי ניצח באליפות בפעם השנייה ברציפות.

### תחרות הנשים

בלאנש בינגלי היליארד - מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 11 טניסאיות. כמו בשנה שעברה בתחרות מתמודדות ניצחה בלאנש בינגלי (היליארד). מכיוון שלוטי דוד לא התייצבה למשחק היא איבדה את התואר. לבלאנש בינגלי היליארד זו הייתה האליפות השלישית (בנוסף לניצחנות בשנת 1886 ו-1889).

### תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 11 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האירים יהושע פים ופרנק לסטר, מנצחי אליפות וימבלדון 1893. בתחרות מתמודדים ניצח הזוג אחים בדלי שהוכתר לאלופים עקב אי-התייצבות של האלופים הקודמים למשחק הקובע.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של אליפות וימבלדון
* תוצאות משחקי גברים
* תוצאות משחקי זוגות
* תוצאות משחקי נשים

| אליפות וימבלדון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • ~~1915~~ • ~~1916~~ • ~~1917~~ • ~~1918~~ • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • ~~1940~~ • ~~1941~~ • ~~1942~~ • ~~1943~~ • ~~1944~~ • ~~1945~~ • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • ~~2020~~ • 2021 • 2022 • 2023 |

 |
ונוס מווילנדורף
**ונוס מווילנדורף** הידועה גם בתור **האשה מווילנדורף** היא צלמית פרהיסטורית של אישה בגובה 11.1 ס"מ שנתגלה ב-1908 באתר מהתקופה הפלאוליתית העליונה סמוך לווילנדורף (Willendorf) בעמק הוואכאו שבאוסטריה, על ידי הארכאולוג יוזף סומבתי. הצלמית מגולפת באבן גיר אואוליטית מסוג שאינו מצוי באזור וצבועה באוכרה אדומה.

בבדיקה חוזרת של הסטרטיגרפיה באתר העריכו החוקרים שגיל השכבה הארכאולוגית שבה נמצאה הצלמית הוא כ-30,000 שנים לפני זמננו.

הצלמית לא נועדה כנראה להיות פורטרט ריאליסטי אלא אידיאליזציה של הגוף הנשי. הפות, השדיים והבטן התפוחה מודגשים מאוד, דבר המרמז על קשר חזק לפוריות. זרועותיה הזעירות מקופלות מעל שדייה, ואין לה תווי פנים ברורים. ראשה מכוסה במה שנראה כצמות מלופפות, או סוג של כיסוי ראש.

הכינוי המשווה בין צלמית האישה השמנה למדי עם הדמות הקלאסית של "ונוס" עורר התנגדות בקרב חוקרים בני זמננו. כך לדוגמה העיר כריסטופר ויטקומב כי הוא מבטא באירוניה בוז לתפיסת היופי הקדומה והיכולת הטכנית המוגבלת הניכרות בפסל, כמו גם לחוסר הצניעות של הדמות, שלא תאם את תפיסת הנשיות של ראשית המאה ה-20 (קישור). חוקרים מסוימים דחו את ההשערה כי הצלמית היא איקונין של האלה האם, האלה של אירופה הקדומה הפלאוליתית. יש הסוברים כי בהיותה שמנה היא ייצגה מעמד נכבד בחברת הלקטים-ציידים, ומלבד פוריותה הבולטת, היא הייתה יכולה להיות גם סמל לביטחון והצלחה.

רגלי הצלמית לא עוצבו כך שהיא תוכל לעמוד בעצמה. עקב כך משערים כי הצלמית נועדה להיות מוחזקת בידיים ולא רק להביט בה בלבד. ארכאולוגים אחדים טוענים שהיא שמשה כקמע למזל. אחרים העלו את ההשערה כי הצלמית נועדה להחדרה לפות, כסוג של כישוף שנועד להגביר את הפוריות.

ונוס מווילנדורף היא חלק מאוסף המצוי במוזיאון לתולדות הטבע בווינה.

מאז שצלמית זו נתגלתה וקיבלה את שמה נתגלו צלמיות דומות נוספות וצורות אמנות אחרות מאותה התקופה, המכונות כיום צלמיות ונוס.

האמצעים הצורניים של ונוס מווילנדורף
-----------------------------------

1. צורות אורגניות, צורות מעוגלות. הצורות האורגניות מדגישות את סמליות הפריון בגלל שהן הצורות הטבעיות של עולם החי והצומח וכך מודגש שהאישה היא חלק מעולם זה.
2. צורות סמליות:
	1. פירות, המסמלים פוריות ושפע הן בגלל שהפירות והזרעים הם אברי הפריון של הצמחים והן בגלל שהם מזון עסיסי ומזין.
	2. מעוין עם חור באמצע - בתקופה הפרה היסטורית ציינו כך פריון.
	3. מעגל קונצנטרי - מעגלים בתוך מעגלים, המסמלים אינסופיות ומחזוריות, כמו מעגל החיים המתחיל ומסתיים ללא הרף.
3. שימוש בצורות מוכללות - ללא פרטים אנטומיים מדויקים, בגלל שהצלמית מדברת על כל אישה ולא על אחת מסוימת.
4. פרופורציות ערכיות - יחסי גדלים לפי ערכם ולא לפי גודלם במציאות. איברים לא חשובים מוקטנים או לא נמצאים כלל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ונוס מווילנדורף** |

* כריסטופר ל.ס. אי. ויטקומב, "נשים בפרהיסטוריה: ונוס מווילנדורף" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Antl-Weiser, W. (2009). The time of the Willendorf figurines and new results of palaeolithic research in Lower Austria. Anthropologie, 47(1-2), 131.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15950169p (data)
* GND: 4187499-7
* LCCN: n99030260
* SUDOC: 129553697
* VIAF: 185215410
* WorldCat (עם VIAF): 185215410

 |
משלחת בירד
**המשלחת הראשונה של ריצ'רד בירד** לאנטארקטיקה יצאה בשנת 1928, עם שתי אוניות ושלושה מטוסים: אוניית הדגל של ריצ'רד בירד הייתה "העיר ניו יורק" (אונייה נורווגית ששימשה לציד כלבי-ים ונקראה בעבר "סמסון". היא התפרסמה בקרבתה אל האונייה טיטאניק כשזו ירדה למצולות; מטוס פורד תלת-מנועי בשם "פלויד בנט", (על שם הטייס המנוח שנלווה אל בירד בסיורי התעופה הקודמים שלו); מטוס "פיירצ'יילד" FC-21FC-2W2, NX8006 שנבנה בשנת 1928 ונקרא "כוכבים ופסים" (מוצג עכשיו במוזיאון התעופה של וירג'יניה, בהשאלה ממוזיאון האוויר והחלל הלאומי ומטוס פוקר יוניברסל חד-מנועי שנקרא "וירג'יניה" (מדינת הולדתו של בירד). מחנה בסיס בשם אמריקה הקטנה הוקם על מדף הקרח רוס וממנו יצאו משלחות מדעיות בנעלי שלג, מזחלות-כלבים, מזחלה ממונעת ומטוסים. במשך כל אותו קיץ יצאו משלחות צילום וסקרים גאולוגיים, וב-28 בנובמבר 1929 יצאה לדרך הטיסה המפורסמת אל הקוטב הדרומי וחזרה. בירד, עם הטייס ברנט בלצ'ן, טייס המשנה/אלחוטן הרולד ג'ון והצלם אשלי מקינלי, הטיסו את הפורד התלת-מנועי אל הקוטב הדרומי וחזרה ב-18 שעות, 41 דקות. הם התקשו להתרומם לגובה מספיק, ונאלצו להשליך מכלי דלק ריקים, כמו גם את אספקת החירום שלהם, כדי להגיע לגובה רמת הקוטב. על אף זאת, הטיסה הושלמה בהצלחה ובירד נכנס לספרי ההיסטוריה. 

כתוצאה מן הפרסום שזכה לו, קודם בירד לדרגת סגן אדמירל בחקיקה מיוחדת של הקונגרס, ב-21 בדצמבר 1929. כיוון שהיה אז בן 41 בסך הכל, היה בירד לאדמירל הצעיר ביותר בתולדות הצי האמריקאי. מקורות מסוימים טוענים, שציון זה של האדמירל הצעיר ביותר של צי ארצות הברית שייך לאלמו צומוואלט, אבל צומוואלט היה בן 44 כשקודם לדרגת סגן אדמירל.

אחרי עוד קיץ של מסעות חקר, חזרה המשלחת לצפון אמריקה ב-18 ביוני 1930. היא קיבלה את מדליית הזהב של החברה הגאוגרפית האמריקאית. 

בירד, שנהנה עכשיו מהכרה בינלאומית כחוקר וחלוץ בטיסות לקוטב, שירת תקופה מסוימת (1935-1931) כנשיא כבוד לאומי של "פי גאמה מו", אגודת הכבוד הבינלאומית במדעי החברה. ב-1928 נשא את דגל האגודה במשלחת ההיסטורית לאנטארקטיקה, כדי להחדיר יתר דרמה לרוח ההרפתקה אל הבלתי נודע, שאפיינה הן את מדעי הטבע והן את מדעי החברה.

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007378215205171
* GND: 16129834-5
* LCCN: n80097348
* NARA: 10645509
* SNAC: w63v3phh
* VIAF: 158275944
* WorldCat: lccn-n80097348

 |
**אליפות וימבלדון 1890** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-30 ביוני והסתיימה ב-23 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרות זוגות גברים.

התחרות
------

### תחרות הגברים

וילובי המילטון - מנצח תחרות הגברים
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-2 בתים. מנצח של השלב הראשון היה מקבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1889 על התואר. לתחרות מתמודדים נרשמו 29 טניסאים. לאחר מספר שנים שהתחרו רק ספורטאים בריטים, הפעם לתחרות נרשמו טניסאי מארצות הברית ומאוסטרליה. ארנסט רנשו הודח כבר בסיבוב הראשון. וילובי המילטון ניצח בגמר מתמודדים ובמשחק הקובע ניצח את ויליאם רנשו ב-5 מערכות. זו הייתה התחרות האחרונה בהשתתפות ויליאם רנשו. גם וילובי המילטון לא חזר לווימבלדון להגן על התואר.

### תחרות הנשים

לנה רייס - מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 4 טניסאיות. לנה רייס ניצחה בתחרות ומכיוון שבלאנש בינגלי, מנצחת אליפות וימבלדון 1889, לא התייצבה, היא הוכתרה כאלופה.

### תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 7 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד אחים רנשו, מנצחי אליפות וימבלדון 1889. הזוג הבריטי ארנסט ליוויס/ג'ורג' היליארד הפסידו בגמר ליהושע פים/פרנק סטוקר שהוכתרו כאלופים בהיעדר אחים רנשו.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של אליפות וימבלדון
* תוצאות משחקי גברים
* תוצאות משחקי זוגות
* תוצאות משחקי נשים

| אליפות וימבלדון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • ~~1915~~ • ~~1916~~ • ~~1917~~ • ~~1918~~ • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • ~~1940~~ • ~~1941~~ • ~~1942~~ • ~~1943~~ • ~~1944~~ • ~~1945~~ • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • ~~2020~~ • 2021 • 2022 • 2023 |

 |
**כְריזוֹקוֹלָה** הוא מינרל סיליקטי המכיל נחושת ומים ונוסחתו CuSiO3**·**nH2O. הכריזוקולה נוצר כתוצאה מתהליך שניוני. בתחילה מתרחש תהליך של ריכוז הנחושת בתהליכים מגמתיים הידרותרמיים שבהם תמיסות מימיות חמות המכילות נחושת עוברות דרך סלעים והנחושת שוקעת בהם (כמו בצ'ילה וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו) או בשקיעה של נחושת מומסת מתוך מים ששטפו סלעי יסוד שבמקור ריכוז הנחושת בהם היה נמוך (כמו בבקעת תמנע). הכריזקולה נוצרת כאשר בצר הנחושת עובר חמצון

הכריזוקולה נחשבה בעבר כמינרלואיד יותר מאשר כמינרל, משום שרוב הזמן היא אמורפית ורק בטמפרטורות גבוהות היא מתגבשת למבנה תלת-ממדי פילוסיליקטי - סיליקט במבנה בצורת לוחיות של Si4O10.

השימוש העיקרי בכריזוקולה הוא כמקור משני לכריית נחושת, כמו כן משמש המינרל כאבן קישוט בשל צבעו הנאה הכחול-ירוק וכן בשל דמיונו לאופאל, אם כי כריזוקולה טהורה פריכה מדי למטרה זו ורק דגימות המכילות גם קוורץ ניתנות לליטוש.

מקור השם מיוונית "כריסוס" – זהב ו"קולה" – דבק, רמז לשם לחומר שימש להלחים זהב. הראשון להשתמש בשם היה תאופרסטוס ב-315 לפנה"ס.

מקומות שבהם ניתן למצוא את המינרל הם: ישראל (בבקעת תמנע), הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, צ'ילה, קורנוול באנגליה ומדינות ארצות הברית :אריזונה, יוטה, ניו מקסיקו ופנסילבניה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כריזוקולה** |

* כריזוקולה באתר webmineral
* כריזוקולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**המשמר האדום** (בהונגרית: **Vörös Őrség**) היה ארגון אכיפת חוק שפעל תחת הרפובליקה הסובייטית הונגרית. הוא הוקם בצו מ-26 במרץ 1919, וקיבל את תפקידי הז'נדרמריה, המשטרה, משמר הגבול והמשמר הפיננסי (מכס, בלו, מיסים וכדומה).

הקמה ותפקידים
-------------

צו מס' 1 מתאריך 26 במרץ קבע, בין היתר: "המשמר האדום מהווה חלק משלים לצבא האדום וניתן לשבץ את חבריו לשירות צבאי או להעבירם לצבא האדום בכל עת. במקביל להקמת המשמר האדום כל כוחות המשטרה בעלי תפקוד של אכיפת חוק יחדלו מלהתקיים. המשמר האדום כפוף ישירות לקומיסר העם לענייני הפנים (שר הפנים)."

המדינה חולקה ל-11 מחוזות וכן למחוז ה-12 בירת הונגריה בודפשט, המפקדים הראשיים של המשמר בבודפשט היו לפי הסדר פרנץ ינצ'יק, ארנה לנדלר, (שהיה מפקד "המשמר האדום" בבודפשט וגם סגן מפקד המשמר האדום הלאומי כסגן קומיסר העם לענייני פנים) דזיה בירו וארנה זיידלר. המשמר האדום לא היה מורכב רק מחיילים שפורקו מנשקם ומפועלים קומוניסטים מסורים, אלא גם מיזג את צוות המשטרה והז'נדרמריה שפורקו. הצו פורסם ב-1 באפריל. המפקד העליון הלאומי היה (לפי סדר) ארנה לנדלר, ד"ר. פרנץ ראקוש, ד"ר זולטאן ויידה, אדה צ'לפקו ובסוף לתקופה קצרה מתיאש ראקושי. המשמר בוטל על ידי ממשלת פיידל ב-3 באוגוסט בצו. ב-ט באוגוסט באוגוסט הוקמה שוב הז'נדרמריה על יד ממשלת פרידריך.

סמכויות
-------

במסגרת המשמר האדום נקבעו סמכויות הדרגים השונות נגד גורמי הפשיעה (מפקדה ארצית, מטה מחוז, מחלקות בילוש גדודי) בהתאם לאופי הפשעים. לפיקוד הלאומי המרכזי השתייכה למשל מחלקה 3 לחקירות פליליות ועסקה בעיקר באיתור עבירות ברמה לאומית (בפועל בעיקר באזורים מחוץ לבודפשט): תיקים בהליכים של בית משפט צבאי, פעולות נגד רכוש הציבור, חקירות הדורשות מומחיות או שיתוף פעולה מיוחד. שם המחלקה השתנה מספר פעמים (ועדת החקירות של המשמר האדום, הקבוצה המרכזית לחקירות פליליות), אך כללי הנוהל שלה לא השתנו באופן משמעותי.

ראו גם
------

* טרור אדום (הונגריה)
* הרפובליקה הסובייטית ההונגרית

לקריאה נוספת
------------

* יאנוש שובה: צורות אכיפת חוק בהונגריה 1918–1920. חוברות היסטוריות של אכיפת החוק, 2008. מס. 131 עמוד 142.
* הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. (21 במרץ 1919 עד 1 באוגוסט 1919)
* Munkásmozgalom-történeti lexikon (לקסיקון תולדות תנועת הפועלים) 1976. מסת"ב 963 09 0412 8
* המשמר האדום. עיטורים מדים ועוד

### ספרות בנושא

* נאנדור קובאץ': המשמר האדום. 1956. בודפשט. פורסם על ידי המחלקה הפוליטית של משרד הפנים BM ORK

קישורים חיצוניים
----------------

* תמונת אנשי המשמר האדום ב-1 באפריל 1919 בשער "הבנק ההונגרי"
* מאמר (חלקו באנגלית) על הקמת המשמר האדום

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Egyéb állami szervek 1918–1919". נבדק ב-2020-06-30.
2. ↑  Parádi József. "Rendvédelem-történeti füzetek 21. évf. (2011.) 24. sz.- A Magyar Királyi Csendőrség szervezete" (PDF). Szemere Bertalan Magyar Rendvédelem-történeti Tudományos Társaság. נבדק ב-2020-06-30.
3. ↑  "HU\_BFL\_VII\_5\_c\_1919\_5736\_I\_0118033 Chlepko Hantos Ede, 1919 (Személyrekord)". אורכב מ-המקור ב-2016-08-18. נבדק ב-2014-09-19.
4. ↑  מתוך עבודתו של דיולה טקאץ' - המשמר האדום
הכרטא מרינה
ה**כרטא מרינה** (בלטינית: **Carta marina**, "מפת הים") היא מפה משנת 1539 מעשה ידי הקרטוגרף השוודי אולאוס מגנוס. מפה זו היא המפה הקדומה ביותר של הארצות הנורדיות שבה מפורטים שמות אתרים.

המפה צוירה ברומא בעת שהותו של מגנוס בעיר. מגנוס הגיע לעיר כדיפלומט מטעם הממשלה השוודית לחצר האפיפיור, ונשאר בה בשל מחלוקת שפרצה בין אחיו יוהנס מגנוס לבין גוסטב הראשון, מלך שוודיה.

הביאורים של המפה נכתבו בלטינית, ובהמשך תורגמו לאיטלקית ולגרמנית על ידי מגנוס.

מגנוס שקד על המפה במשך 12 שנים, והיא הודפסה לראשונה בשנת 1539 בוונציה בעזרת תשע גלופות עץ במידות 55 על 40 ס"מ כל אחד. גודלה הכולל של המפה - 1.7 מטרים על 1.25 מטרים. המפה נוצרה כחלק מספרו של מגנוס "ההיסטוריה של העמים הצפוניים" (Historia de gentibus septentrionalibus) שיצא לאור ברומא בשנת 1555.

בשנת 1572 הועתקה המפה על ידי אנטואן לפררי.

כל העתקי המפה המקוריים אבדו קודם לשנת 1574, אולם בשנת 1886 גילה אוסקר ברנר העתק של המפה במינכן שבגרמניה, ובשנת 1961 התגלה העתק נוסף בשווייץ (העתק זה הועבר לספריית אוניברסיטת אופסלה שבשוודיה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרטא מרינה** בוויקישיתוף
* העתק המפה של לפררי משנת 1572
* ההיסטוריה של המפה, באתר אוניברסיטת אופסלה
* גרסת לפררי של המפה, באתר "World Digital Library"
* כרטא מרינה, באתר אוניברסיטת מינסוטה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידועות שתי מפות קדומות יותר של סקנדינביה, אולם באלה לא מפרטים שמות אתרים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4827288-7
* LCCN: no2013053687
* VIAF: 182627479
* WorldCat (עם VIAF): 182627479

 |
**כריזופראס** הוא אבן חן, אחת מצורות המינרל כלקדון (סוג של קוורץ), המכיל כמויות קורט של ניקל. הכריזופראס שייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטיים - (סיליקטים במבנה מרחבי), ונוסחתו הכימית SiO2. צבעו של הכריזופראס הוא בדרך כלל ירוק תפוח, אבל הגוון של האבן משתנה לעיתים גם לגוון ירוק עמוק. כמו בכל צורות הכלקדון, הגבישים של המינרל קטנים עד כדי כך שניתן לראותם במיקרוסקופ בלבד (קריפטוקריסטלים - גבישים סמויים). תכונה זו מבדלת את הכריזופראס מקוורץ שקוף, אמטיסט, סיטרין, וסוגים נוספים של קוורץ גבישי שהם בדרך כלל שקופים ויוצרים גבישים בעלי שש פאות הניתנים לזיהוי בקלות. סוגים נוספים של קוורץ בעל גבישים זעירים כוללים את האגט, הקרנליאן והאוניקס. שלא כמו בסוגים רבים אחרים של אבני חן מקוורץ בלתי שקוף, שבהם האבן נחשקת בשל תבניות של פסים בגוונים שונים על האבן, הכריזופראס הפך לאבן חן נדרשת בשל צבעו הירוק בלבד. מקור השם כריזופראס מיוונית, "כריסוס" פירושו זהב ו"פראסון" פירושו כרישה.

הכריזופראס הוא אחת מאבני החן מקוורץ היקרות ביותר משום שהכריזופראס הוא סוג נדיר יחסית של כלקדון ובשל צבעו הירוק הנעים. מחירו עולה ככל שצבעו עמוק יותר ואחיד והוא חסר פגימות כדוגמת סדקים, נקבים, כלאים (זיהום בחומר זר) וכדומה. אבני כריזופראס מאיכות גבוהה עולות לעיתים במחירן על אבני ירקן (אבן שלעיתים טועים בינה לבין הכריזופראס) מקבילות באיכות גבוהה. את הכריזופראס קל לעבד ובליטוש הוא מקבל ברק. נוהגים ללטש אותו בצורת קבושון (cabochon - צורת טיפה שתחתיתה שטוחה), חרוזים, צמידים או מגלפים ממנו תכשיטים.

בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד הכריזופראס הוא אבן ההולדת התחליפית של חודש מאי.

שלא כמו באיזמרגד, שצבעו הירוק מקורו בנוכחות של כרום, מקור צבעו של הכריזופראס בכמות קטנה של ניקל. בחינת האבן שביצעו שני חוקרים ב-1996 גילתה שהניקל מרוכז באבן בלוחיות זעירות של המינרל דמוי הטלק, ויליאמסיט. כריזופראס הוא תוצאה של בליה ממושכת או לטריטיזציה של סלעי סרפנטיניט עשירים בניקל ובברזל או של סלעי אופיוליט אולטרה-מאפיים.

מרבצי הכריזופראס באוסטרליה מצויים בעורקים ובגושים קטנים המעורבים בגתיט חום ובתחמוצות ברזל אחרות, בספרוליט העשיר במגנזיט מתחת לכיפות הסיליקה והברזל. הכרייה מבוצעת במכרה פתוח. בתהליך הכרייה מסלק בולדוזר את כיפת הסיליקה והברזל, שעוביה עשוי להגיע עד 40 מטרים, וכך נחשפת בהדרגה שכבת הספרוליט שמתחתיה, שבה מצוי הכריזופראס בעורקים ובגושים. את העורקים שבהם מצוי הכריזופראס מפנה מחפרון, ואת הכריזופראס שבו אוספים ידנית ושוטפים, ממיינים ואורזים.

המקורות הידועים ביותר לכריזופראס הם קווינסלנד שבאוסטרליה המערבית, גרמניה, פולין, רוסיה, אריזונה, קליפורניה וברזיל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כריזופראס** |

* Mindat.org
* אתר ממשלת קווינסלנד
* כריזופראס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1053463820

 |
**ארגון הפשע סלונובסקאיה (סלוני)** (ברוסית: **(Слоновская организованная преступная группировка («Слоны»**) הייתה כנופיית הפשע המאורגן הגדולה ביותר במחוז ריאזן ואחד מארגוני הפשע החזקים ביותר במדינות חבר העמים של שנות התשעים, הייתה קיימת עד 1996.

היסטוריית הקמה
--------------

ארגון הפשע סלונובסקאיה הופיעה בריאזאן בשנת 1991. שמה הראשוני היה "פרזנת" (על שם מקום המפגש של הארגון במסעדת "פרזנת"). מנהיגיה היו נהג לשעבר של סגן תובע העיר ריאזאן ניקולאי איבנוביץ' מקסימוב, שכונה מקס ונהג המונית ויאצ'סלב יבגנביץ' ארמולוב, יליד 1962, שכונה "סלון" (פיל). לכבוד האחרון קיבל הארגון לאחר מכן את שמו הסופי. לאחר שצברו ניסיון בסחיטה, ארגון הפשע החדש החל לעסוק בעניינים חמורים. כאשר החלה תקופת "בום המכוניות" שנקראה ברוסיה, השודדים החלו לעסוק בהונאה נגד קונים ומוכרי מכוניות, וכתוצאה מכך הם נשארו ללא כסף וללא מכוניות. עם זאת, הארגון נעצר עד מהרה. מקסימוב נטל על עצמו את האשמה בהונאה והורשע על תנאי, אך בפעולותיו של ארמולוב בית המשפט לא מצא עבירה.

תחילת העבודה הפעילה
-------------------

בראשית שנות התשעים, מושאי הפעילות העיקריים עבור השודדים היו משתפי פעולה, אנשי עסקים, שאטלים, מהם סחטו כסף. רווחים פליליים מסוג זה נקראו "סחיטה". ההנהגה של מרבית החברות הריאזניות באותן שנים הפרה באופן שיטתי את החקיקה הכלכלית של רוסיה, ולכן יזמים העדיפו לשלם לשודדים מאשר לפנות למשטרה.

"סלוני" היו בין הראשונים שעסקו בסחיטה בריאזאן. במקביל, הם סחטו כסף אפילו מחברות ללא כוונת רווח, ויתרה מכך - חברות לא רווחיות. כל חבר חדש בארגון הפלילי המאורגן, כמבחן להתאמה מקצועית, היה צריך למצוא נקודה חדשה שאפשר יהיה לסחוט.

לבסוף, ההכנסה שקיבלו יזמים קטנים לא הספיקה עוד לשודדים. הם התעניינו יותר בענף הייצור. הניסיונות הראשונים נעשו לקחת מפעלים גדולים תחת שליטה פלילית. לשם כך, נעשה שימוש מיומן בכספים שהתקבלו בסחיטה, שוד והונאה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ציד אחרי הפילים", סרטון באתר יוטיוב על ארגון הפשע סלונובסקאיה מתוך תוכנית הטלוויזיה רוסיה הקרימינלית.
* "כלוב לפילים", סרטון באתר יוטיוב על ארגון הפשע סלונובסקאיה מתוך תוכנית הטלוויזיה כרוניקות קרימינליות.

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**איגוד תעשיית ההקלטות הבולגרי** (בבולגרית: **Българска асоциация на музикалните продуценти**; באנגלית: **Bulgarian Association of Music Producers**; בראשי תיבות: **BAMP**) הוא ארגון ללא כוונת רווח, המייצג את תעשיית ההקלטות בבולגריה. האיגוד נוסד ב-1996, והוא מגנה על זכויות יוצרים. המוקד העיקרי של האיגוד הוא לסייע לרשויות המוסמכות בארגון ולתאם פעילויות הקשורות למאבק בפירטיות למוזיקה. הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית הכירה באיגוד ב-1999.

ב-2009–2015, האיגוד הרכיב 2 מצעדי פזמונים: אחד מקומי, ואחד בין-לאומי. מאז 5 בינואר 2017, המצעדים מורכבים על ידי פרופון (איט').

בראש האיגוד עומדת סטניסלבה ארמוטליבה.

ראו גם
------

* הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית
* רשימת שוקי המוזיקה המוקלטים הגדולים ביותר

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איגוד תעשיית ההקלטות הבולגרי (בבולגרית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "БАМП – Българската асоциация на музикалните продуценти" (בבולגרית). ארכיון מ-2008-06-03. נבדק ב-17 בספטמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  ארכיונים של המצעד "Airplay Top 5", שהיה בין השנים 2009–2015
**עזרובעל בן חנו** (בפיניקית: **𐤏𐤆𐤓𐤁𐤏𐤋**, "עזרבעל", ביוונית: Ἀσδρούβαν, בלטינית: **Hasdrubal**) היה מצביא קרתגי שנלחם נגד הרומאים במלחמה הפונית הראשונה (241-264 לפנה"ס).

קרב אדיס (256 לפנה"ס)
---------------------

הוא נזכר לראשונה כאחד משלושת המצביאים שנבחרו על ידי הקרתגים להדוף את הצבא הרומי שפלש לאפריקה ב-256 לפנה"ס. בקרב שניטש בין הצדדים ליד אדיס נחלו הקרתגים מפלה מוחצת, אשר לדעת ההיסטוריון היווני פוליביוס נגרמה "לא בשל מורך לבם של החיילים, אלא בגלל סכלותם של מפקדיהם" וחוסר ניסיונם. בעקבות התבוסה מסרו הקרתגים את הפיקוד על הצבא לידי קסאנתיפוס "הספרטני", שהצליח להכות את חילות הרומאים בקרב בגרדס (255 לפנה"ס).

קרב פנורמוס (250 לפנה"ס)
------------------------

פוליביוס כותב, כי לאחר חילוץ שרידי הצבא הרומי מאפריקה ואובדנו בסערה בים ליד קמארינה (קיץ 255 לפנה"ס), נשלח עזרובעל אל ליליבאום עם תגבורת של חיילים ומאה וארבעים פילים, כדי לנצל את מפלת הרומאים ביבשה ובים להשבת שליטת קרתגו באי. ברם, כפי הנראה אירע הדבר שנתיים אחר כך, ב-253 לפנה"ס, לאחר האובדן השני של הצי הרומי, בשובו מן הפלישה השנייה העקרה לאפריקה.

עזרובעל, מכל מקום, לא נחל השגים צבאיים משמעותיים כלשהם, בין בשל מצביאותו בין בשל חששם של הרומאים מפני פילי המלחמה הקרתגים, כפי שכותב פוליביוס. בקיץ 250, לאחר שנודע לו כי אחד הקונסולים חזר לאיטליה עם מחצית הצבא והקונסול השני, לוקיוס קאיקיליוס מטלוס, נמצא עם שני לגיונות בפנורמוס, יצא עזרובעל מליליבאום כדי למשוך אותו ללחימה ולהכריעו. קאיקיליוס פיתה את עזרובעל לקרב את כוחותיו אל חומות העיר לעמדה נחותה, והכה את חייליו ואת פיליו מכה ניצחת. הניצחון בקרב פנורמוס עודד את רוחם של הרומאים, והם נערכו שוב – זו הפעם השלישית – לפלוש לאפריקה. לדברי ההיסטוריון הביזנטי זונאראס הצליח עזרובעל להינצל מן הקרב, אך נקרא לשוב אל קרתגו והוצא להורג בצליבה.

מקורות
------

* פוליביוס. **היסטוריה**. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991.

* Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1922-1925. Digitized copy in: LacusCurtius.
* Diodorus. Translated by C.H. Oldfather. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1933-1957.
* Zonaras, *Annales*. J.P. Migne, *Patrologia Graeca*, 1857-1866. Digitized copy in: Documenta Catholica Omnia.
* Orosius, *Historiarum Adversum Paganos Libri VII*. Edited by C. Zangemeister. Leipzig, B.G. Teubner, 1889. Digitized copy in: Attalus.
* Walbank, F.W. *A Historical Commentary on Polybius*. Oxford, Oxford University Press, 1957.
* s.v. "Hasdrubal" (4) in: Smith, W. (editor), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1873. Digitized copy in: Perseus.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פוליביוס, ספר ראשון, 31 בתרגום ב' שימרון; Polybius, 1.30-31; Diodorus, 23.15.7.
2. ↑  Polybius, 1.38. על דעות החוקרים: Walbank, pp.97-98.
3. ↑  Polybius, 1.38-39; Diodorus, 23.21; Zonaras, 8.14.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119171945
* VIAF: 32800698
* WorldCat (עם VIAF): 32800698

 |
**לופנגפיתקוס** (שם מדעי: *Lufengpithecus*; מילולית: "קוף האדם של לופנג") הוא סוג של פרימט נכחד משפחת ההומינידיים, אשר התקיים בסוף המיוקן שלפני 12 עד 6.2 מיליון שנה. הוא תואר בידי החוקר Wu Rukang ונקרא על שם אזור לופנג שביונאן, סין. הסוג הכיל 3 מינים שהכילו 5 פריטים מאובנים שנאספו מאותו אזור בין השנים 1975 עד 1983. זהו הסוג היחיד בשבטו (Lufengpithecini).

הלופנגפיתקוס היה פרימט הומיניד שקשה לחקור את קרבתו אך נראה שהיה בעל קירבה לאורנגאוטן ופחות לאדם המודרני. הוא הגיע לאורך של ולמשקל של 55.4 עד 67.6 ק"ג, בהתבסס על גודל שיניו שנמצאו ונראה מהממצאים שהיה בעל דו-צורתיות זוויגית. הוא דומה ביותר לסוג סיוופיתקוס או לרמפיתקוס ומבנה הגולגולת מעלה זיקה לקופי האדם האפריקנים כמו הגורילה והשימפנזה וכן לראשוני האנשים. עם זאת הוא נחשב ל"קוף מסתורין", שאולי היה אב קדמון משותף בין הסיוופיתקוס לקופי האדם האפריקנים. הוא חי ביערות פתוחים ורחבי עלים שהשתרעו בסין הקדומה וניזון מפירות ועלים רכים.

מינים
-----

היו בסוג זה 3 מינים:

* **Lufengpithecus hudienensis** - אשר חי לפני כ-7.1-8.2 מיליון שנה והתגלה במחוז יואנמו (Yuanmou Basin)
* **Lufengpithecus keiyuanensis** - אשר חי לפני כ-10-11.1 מיליון שנה והתגלה במחוז שיאולונגטן (Xiaolongtan Basin)
* **Lufengpithecus lufengensis** - - אשר חי לפני כ-6.9-6.2 מיליון שנה והתגלה במחוז לופנג (Lufeng Basin)

בעבר היה בסוג גם המין *L. chiangmuanensis*, אך הוא הועבר לסוג קורטפיתקוס (*Khoratpithecus*).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לופנגפיתקוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kelley; Xu (1991). "Extreme sexual dimorphism in a Miocene hominoid". Nature. 352 (6331): 151–153. Bibcode:1991Natur.352..151K. doi:10.1038/352151a0. PMID 1906139. S2CID 4248241.
2. ↑  Fleagle, John G. (25 September 1998). Primate Anatomy and Evolution (second ed.). Academic Press. pp. 474–475. מסת"ב 978-0-12-260341-9.