recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בהמוטופס** (שם מדעי: ***Behemotops***; מילולית: "היפופוטם בהמות") הוא סוג נכחד של פרסתן מהסדרה הנכחדת דסמוסטיליים, אשר חי במשך האוליגוקן שלפני 33.9 עד 23 מיליון שנה מזמננו, כ-10 מיליון שנה בקירוב, לחופי הימים של אמריקה הצפונית ואסיה.

תיאור
-----

המאובנים של היונק התגלו לראשונה ליד הפארק הלאומי אולימפיק שבוושינגטון בקרבת החוף ודגימה נוספת התגלתה בהמשך בונקובר שבקנדה. אלה השתייכו למין *Behemotops proteus*, כאשר ביפן התגלה מין שני: *Behemotops katsuiei*.

הסוג תואר בשנת 1986 בידי החוקרים Domning‏, Ray ו-McKenna והם נתנו לו את שמו לאחר שסברו שמדובר במאובנים של היפופוטם, אם כי בהמשך התברר שהיה זה יונק ימי מקבוצת האפרותריה. מעריכים שסוג זה היה הפרימיטיבי ביותר בסדרת הדסמוסטיליים.

סוג זה היה קרוב לדסמוסטילוס והוא הגיע לאורך של 323 ס"מ, לגובה 120 ס"מ ולמשקל של 1,979 ק"ג במין B. proteus, בעוד המין B. katsuiei הגיע לאורך משוער של 290 ס"מ והיה קטן יותר. מבנה גופו של הבהמוטופס היה דומה מעט לפילאי עם מבנה לסת ושיניים של פילאים קדומים. מספר חוקרים הציעו שהיה גם קרוב לראשוני הסירנות, אך הנחה זו אינה מבוססת מספיק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בהמוטופס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**הסכם מכללא** או **חוזה מכללא** הוא הסכם שלא נאמר במפורש בין הצדדים, אך הוא משתמע מתוך התנהגותם. גם כאשר יש חוזה מפורש בין הצדדים ניתן להתייחס אליו כאילו יש בו גם **תנאי מכללא** - תנאי שלא נכלל במפורש בחוזה אך הוא משתמע מתוך מהות החוזה.

דוגמה: בית המשפט לענייני משפחה דחה בקשה לדחות על הסף תביעת מזונות שהגישה אישה כנגד הידוע בציבור שלה לשעבר. בית המשפט קבע בכך שהחיים המשותפים, גם אם לא נחתם הסכם חוזי בין בני הזוג, הם בגדר "הסכם מכללא". מתוך ההחלטה:

> 
> זכויות ידועה בציבור לא מוסדרות בחקיקה, ולכן בהיעדר חוק המסדיר את מכלול הזכויות והחובות בין "ידועים בציבור" יש לפנות למישור החוזי; במקרה דנן לא קיים בין התובעת לנתבע הסכם מפורש של "חיים משותפים", לכן יש ללמוד מהנטען על התנהלות חייהם המשותפים, קרי "הסכם מכללא" אשר נגזר הן מהסכם בין הצדדים, והן חלק מחופש ההתקשרות המוכר בדין הכללי.... היום מערכת היחסים בין בני זוג, גבר ואישה או כל סוג אחר, לרבות זוגות חד מיניים, מקימה לכאורה מערכת של הסכמה והתחייבות. בלשון אחרת, החיים המשותפים הם שיוצרים הסכם ועילה לטענת מזונות בת זוג מכוח דיני החוזי, קרי החובה לא להזניח את בת הזוג.
> 
> 
> 
> 

דוגמה: הסכם עבודה בין מעסיק לעובד כולל את פרטי זכויותיו של העובד (שכר, חופשה וכו'). פעמים רבות לא נכללת בחוזה כזה הדרישה שעל המעסיק לספק עבודה לעובד, כלומר להטיל עליו משימות, ועל העובד לבצע משימות אלה. אף שלא נאמרה במפורש, דרישה זו היא בגדר תנאי מכללא, שהפרתה היא הפרת החוזה. על חשיבותו של התנאי מכללא בהסכם עבודה אישי עמד בית הדין הארצי לעבודה: "בשל המיוחד בחוזה העבודה האינדיבידואלי - הדרך והנסיבות שבהן הוא נכרת, משך חייו ופעולתו - ממלא התנאי מכללא תפקיד רב משקל בהרבה משתנאי מסוג זה ממלא בחוזים אחרים."

מטבע הדברים, הוכחת קיומם של תנאי מכללא או הסכמה מכללא קשה מאשר הוכחת קיומה של הסכמה מפורשת.

ראו גם
------

* הסכם ג'נטלמני

קישורים חיצוניים
----------------

* דניאל פרידמן, טעות והטעיה ותנאים מכללא מכח הדין, **המשפט**, כרך א', עמ' 161–169

הערות שוליים
------------

1. ↑  החלטה בתיק 028593/06, בית המשפט לענייני משפחה בתל אביב
2. ↑  דב"ע מד/2-29 שפילמן נגד מגן דוד אדום

| דיני חוזים |
| --- |
| עקרונות יסוד | חופש החוזים • חוזים יש לקיים • תום לב |
| סוגי חוזים | חוזה אחיד • חוזה יחס • חוזה לטובת אדם שלישי • חוזה אופציה |
| פגמים בכריתת חוזה | חוזה למראית עין • טעות • טעות בחוזה (משפט עברי) • הטעיה • כפייה • עושק |
| מונחים נוספים | הצעה • זיכרון דברים • הסכם מכללא • הסכם ג'נטלמני • טעות סופר • כוח עליון |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4332172-0

 |
אלבטרוס שחור-גבה אשר נלכד בחוט דיג ארוך
ה**הסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים** (באנגלית: **Agreement on the Consevation of Albatrosses and Petrels**) הוא אמנה בינלאומית שנחתמה בשנת 2001. האמנה נוצרה כדי לעצור את הירידה באוכלוסיית עופות הים בחצי הכדור הדרומי, במיוחד אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים (procellariidae) הנמצאות בסכנת הכחדה מצד מינים פולשים לאיים עליהם הן מקננות, זיהום סביבתי ודיג בשיטת מערך חכות (במהלכו מתים על פי הערכות כ-300,000 עופות ים מדי שנה). ההסכם מחייב את המדינות החותמות לישם אמצעים כדי להפחית את מספר עופות הים המתים כתוצאה מדיג, הגנה על מושבות הקינון של העופות וכן הפחתה והרחקה של מינים פולשים מאיי הקינון. עוד התחייבו המדינות החותמות לממן מחקרים בנושא שימור אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים, לפתח תוכניות חינוכיות לצורך העלאת המודעות בנושא השימור של עופות הים ולהחליף ביניהן מידע בנוגע לאוכלוסיות עופות הים בשטחן.

ההסכם נחתם בקנברה בחודש יוני 2001 על ידי 11 מדינות ואושרר על ידי המדינות: אוסטרליה (2001), אקוודור (2003), ניו זילנד (2001), ספרד (2003), דרום אפריקה (2003), צרפת (2005), פרו (2005), בריטניה (2004), צ'ילה (2005), ארגנטינה (2006) ונורווגיה (2007). ברזיל חתמה על ההסכם אולם הוא לא אושרר על ידה. ההסכם נכנס לתוקפו ב-1 בפברואר 2004.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים
* נוסח ההסכם באנגלית
**אלבריקו ג'וזפה אלבריצ'י** (באיטלקית: **Alberico Giuseppe Albricci** ‏; 6 בדצמבר 1864 - 2 באפריל 1936) היה לוטננט גנרל בצבא המלכותי האיטלקי, אשר פיקד על חיל המשלוח האיטלקי שלחם בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. בהמשך שימש כשר ההגנה בממשלת ניטי הראשונה.

ביוגרפיה
--------

אלבריצ'י נולד ב-6 בדצמבר 1864 בגאלארטה שבממלכת איטליה. ב-1886 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי והוצב בכוחות הארטילריה. ב-1888 הוא הועלה לדרגת לוטננט ולחם במלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה. ב-1897 הוא הועלה לדרגת קפטן, ב-1907 לדרגת מייג'ור, וב-1908 מונה למפקד גדוד וביצע עמו פעולות סיוע במהלך רעידות האדמה בקלבריה ובסיציליה באותה שנה. ב-1909 הוצב במטה הכללי וב-1910 הוא מונה לשלישו הצבאי של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. ב-1912 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1913 קיבל תואר רוזן מהמלך. עם כניסתה של איטליה למלחמת העולם הראשונה הוא שמר בתחילה על תפקידו במטכ"ל, וב-1916 הועבר לפקד על בריגדת "בזיליקטה". במרץ של אותה שנה הוא מונה לראש מטה הארמייה הראשונה. הוא לחם עם הארמייה בקרב אסיאגו, וב-1917 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-5. מאוחר יותר הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-2 ולחם עמו בקרב קפורטו. 

לאחר קפורטו, החליט המטכ"ל האיטלקי שיש לגמול טובה למדינות ההסכמה על ששלחו חילות עזר לחזית האיטלקית. הקורפוס של אלבריצ'י נבחר להישלח לחזית המערבית כשהוא כולל את הדיוויזיות ה-3 וה-8 - בסה"כ 25,000 איש. ב-18 באפריל 1918 החלו הכוחות האיטלקיים לנוע אל צרפת, והגעתם הסתיימה ב-27 באפריל. הקורפוס נכלל כחלק מהארמייה החמישית הצרפתית. הוא ספג אבדות כבדות בקרב השני על המארן, אולם הצליח לבלום את התקדמות הגרמנים. הוא לחם עם מדינות ההסכמה עד סיום המלחמה, ולאחר מכן הוחזר לאיטליה. בהמלצתו של ארמנדו דיאז, ב-24 ביוני 1919 מינה אותו פרנצ'סקו ניטי לשר המלחמה. בתפקידו, היה עליו לדאוג לוותיקי המלחמה ולהעניק חנינות לעריקים. הוא הגה רעיונות לייעול של הצבא האיטלקי, אולם כבר ב-13 במרץ 1920 הוחלף בידי איוואנו בונומי. הוא המשיך לשרת בצבא והגיע לדרגת לוטננט גנרל. הוא פרש ב-1926.

אלבריצ'י נפטר ברומא ב-2 באפריל 1936 בגיל 71.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבריקו אלבריצ'י** בוויקישיתוף
* אלבריקו אלבריצ'י (באיטלקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15512164x (data)
* ICCU: CUBV001663
* ISNI: 0000 0004 2952 8554
* SUDOC: 150116284
* VIAF: 307348603
* WorldCat: viaf-307348603

 |
**הפראים הצעירים** (באנגלית: **The Young Savages**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת סרט פשע משנת 1961 בבימויו של ג'ון פרנקנהיימר עם ברט לנקסטר בתפקיד הראשי ולצידו טלי סוואלס בתפקידו הראשון בקולנוע כבלש משטרתי.

התסריט מבוסס על הרומן "עניין של הרשעה" ("A Matter of Conviction") של אד מקביין (אנ') משנת 1959.

הסרט צולם בשחור-לבן במזרח הארלם במנהטן, ניו יורק, אזור נגוע בפשע ובמלחמות כנופיות על רקע גזעי. הדרמה מתארת את אווירת הפשע השלטת, עוני, זנות, קרבות רחוב על שליטה של כנופיות על רקע אתני ואובדן השפעת ההורים.

תקציר העלילה
------------

ברחובות הארלם שולטות שתי חבורות של נערי רחוב:"ציפורי הרעם" ("Thunderbirds") האיטלקים ו"הפרשים" ("Horsemen") הפורטוריקאים.

לאור היום רוצחים שלושה נערים מ"ציפורי הרעם" בדקירות סכינים את רוברטו אסקלנטה מחבורת "הפרשים" שהיה עיוור. הם בורחים אך נתפסים על ידי שוטרים ומובאים למעצר.

הרצח מעורר רעש וזעם בכל רחבי ניו יורק התובע המחוזי (אדוארד אנדרוס) ממנה את עוזרו האנק בל (ברט לנקסטר) לתובע במשפט זה. דעת התקשורת והקהל היא שהרוצחים יישפטו וייתלו.

בל גדל גם הוא בשכונה איטלקית והיה נער רחוב אך הצליח להימלט ממציאות זו, אביו שינה את שם המשפחה מבליני לבל כדי שזה יעזור לו בהמשך דרכו במשפטים ובנישואים. אחד הנאשמים הוא דני דיפאצ'י, בנה של מרי דיפאצ'י (שלי וינטרס) שהייתה בעבר חברתו של בל. בל מודיע לתובע המחוזי על כך אבל זה לא חוזר מהחלטתו. הוא מעריך את יושרו של בל ובטוח שיביא להרשעה החשובה לו מאוד במרוץ הבחירות למשרת התובע הראשי.

בל נפגש עם מרי דיספאצ'י שמשוכנעת בחפותו של בנה. הוא מתחיל לחקור ביחד עם עוזרו, בלש המשטרה גונדרסון (טלי סוואלס).

תוך החקירה מותקפת אשתו קארין (דינה מריל) וגם בל עצמו מותקף ונפצע קשה על ידי הכנופיות אך ממשיך בחקירה ביחד עם עוזרו. הוא מגלה שהנרצח העיוור לא היה כל כך תמים אלא ממנהיגי כנופיית "הפרשים" והיה סרסור של אחותו שעסקה בזנות. הוא מגלה גם שבנה של מרי לא היה נגוע בשנאת פורטוריקנים ופעם הציל ילד פורטוריקני מחבריו בכנופיה האיטלקית שבקשו להטביעו בבריכה.

הנערים מובאים לבית המשפט המלא בעיתונאים. כולם מצפים מבל שישכנע את חבר המושבעים להרשעה. בל לא מתנהג כתובע סביר, למגינת ליבו של התובע המחוזי. הוא חוקר את הנערים ועדים נוספים ומשכנע את המושבעים שהסיבה שהביאה לאירוע היא התעלמות הרשויות ממצבם.

תוך המשפט מובא דו"ח פתולוגי על הסכינים שנמצאו ומתגלה שעל סכינו של דיפאצ'י לא נמצו סימני דם. בחקירה נשבר דיפאצ'י ומתברר כי הוא לא דקר אלא עשה כאילו כדי להיות כמו חבריו. לבסוף נשפטים חבריו לתקופות מאסר והוא נשפט לשנה בבית סוהר לשיקום צעירים עבריינים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הפראים הצעירים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הפראים הצעירים", באתר נטפליקס
* "הפראים הצעירים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הפראים הצעירים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הפראים הצעירים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט הפראים הצעירים, באתר יוטיוב
* הסרט הפראים הצעירים, באתר TCM
פירוש נוסף ערך זה עוסק בארמון בעיר ורונה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פאלאצו ג'וסטי.
גן ג'וסטי
**פאלאצו ג'וסטי וגני ג'וסטי** (באיטלקית: **Palazzo e giardino Giusti**; מילולית: ארמון וגני ג'וסטי) הוא ארמון וסביבו גנים הממוקמים בסמוך למרכז העיר ורונה, שבאיטליה.  הגנים סביב הארמון נחשבים לאחת הדוגמאות היפות ביותר של גנים איטלקיים.

היסטוריה
--------

### ההיסטוריה ותיאור המבנה

הארמון נבנה בסגנון המנייריסטי בשנת 1570; הארמון נבנה תוך הרחבת מבנה קיים שהיה באתר, בבעלות משפחת ג'וסטי, אשר שימש לצביעת צמר. 

המבנה נבנה בצורת U, כאשר שני אגפי המבנה מקיפים חצר, אשר תוכננה לשמש להצגת הצגות וקונצרטים.

בסוף המאה ה-15 הארמון הפך למקום מושבה של האקדמיה הפילהרמונית של ורונה.

מבנה המגדל נוסף לארמון בשנת 1701.

הארמון עוטר בציורי קיר מעשה ידי סטולדו לורנצי, תלמידו של טייפולו.

כיום הארמון משמש כמוזיאון, ומוצגים בו חדרי הארמון כפי שהיו בראשית המאה ה-20.

### ההיסטוריה ותיאור גני הארמון

גני הארמון, בסגנון גני הרנסאנס האיטלקי ניטעו בשנת 1570, והם נחשבים לגנים בסגנון הרנסאנס היפים באירופה. הגנים כוללים גנים תלויים (טרסות גנים),  הם כוללים גן פארטר וגן מבוך. הגנים הורחבו במהלך השנים, ונוספו להם גני פארטר. גן המבוך שוחזר בשנת 1945.

בגנים ביקרו קוזימו זה מדיצ'י, יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, תומאס אדיסון, מוצרט (ביקר בגנים בשנת 1789), גתה ורבים אחרים.

מהגנים נשקף הנוף היפה ביותר של העיר ורונה.

בגני הוילה למעלה מ-1,300 עצים, מ-100 זנים שונים, שחלקם בני למעלה ממאה שנים.

לקריאה נוספת
------------

• Paolo Villa, **GIARDINO GIUSTI (Verona Storia dell'Arte giardino all'italiana)**, Accademia di Belle Arti Bologna, 2013(באיטלקית)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ארמון וגני ג'וסטי** |

* אתר האינטרנט הרשמי של ארמון וגני ג'וסטי
* הגנים באתר turismoverona

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  ההיסטוריה של הארמון
2. ↑  מבקרים ידועים בגנים
3. ↑  ההיסטוריה ותיאור הגנים
4. ↑  ההיסטוריה של הגנים

הכניסה הראשית של הארמון. על אבן הראשה דמות אדם.
מקס פאולי
**מקס פאולי** (בגרמנית: **Max Pauly**;‏ 1 ביוני 1907 – 8 באוקטובר 1946 המלין) היה קצין אס אס בדרגת שטנדרטנפיהרר. שימש כמפקד מחנה הריכוז שטוטהוף מספטמבר 1939 עד אוגוסט 1942, ומפקד מחנה הריכוז נוינגמה ותתי המחנות הנלווים מספטמבר 1942 עד לשחרור המחנה במאי 1945.

ביוגרפיה
--------

פאולי נולד ב-1 ביוני 1907 בוסלבורן, לבעל חנות לחומרי בנין, ולאחר סיום לימודיו הצטרף לחנותו של אביו. בשנת 1928 מת אביו, ופאולי ירש את החנות, ובאותה שנה הוא הצטרף למפלגה הנאצית. בשנת 1930 הוא הצטרף לאס אס, והיה אחד מהלוחמים הוותיקים. בשנת 1933 הוא הועלה לדרגת האופטשטורמפיהרר, ובשנת 1934 הוא הועלה לדרגת שטורמבאנפיהרר. בשנת 1936 הוא מונה למפקד יחידת התקיפה ה-53 של האס אס, ובשנת 1937 הוא מונה למפקד היחידה ה-71 של האס אס, והועלה לדרגת אוברשטורמבאנפיהרר.

בספטמבר 1939 הוא מונה למפקד מחנה הריכוז שטוטהוף, ובספטמבר 1942 הוא מונה למפקד מחנה הריכוז נוינגמה. בעת שפיקד על מחנה נוינגמה אירעו במחנה זוועות רבות, ביניהם עריכת ניסויים רפואיים על אסירי המחנה. בשנת 1944 הרופא הנאצי קורט הייסמאייר ערך ניסויים על עשרים ילדים במטרה למצוא תרופה לשחפת. ילדים אלו הובאו במיוחד מאושוויץ לצורך הניסוי הרפואי. הילדים והמלווים שלהם נרצחו בתלייה באפריל 1945 מווים שנתלו על קיר במרתף בית ספר בהמבורג. בית ספר זה היה תת-מחנה של מחנה נוינגמה הגדול.

פאולי הועמד לדין בגין פשעי מלחמה יחד עם עוד 13 נאשמים על ידי הבריטים בהמבורג. המשפט נמשך מיום 18 במרץ עד 13 במאי 1946. הוא נמצא אשם ונידון למוות יחד עם 11 מהנאשמים האחרים, וב-8 באוקטובר 1946 הוצא להורג בתלייה בכלא המלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס פאולי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלייני ס.ס. בדין, הצופה, 29 במרץ 1946

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2016130398
* VIAF: 5387147665827860670005
* WorldCat: lccn-no2016130398

 |
**מקס פון פבק** (בגרמנית: **Max von Fabeck**;‏ 6 במאי 1854 – 16 בדצמבר 1916) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוס ועל ארמיות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון פבק נולד בברלין למשפחה עם רקע צבאי. בשנת 1871 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ושירת בחיל המשמר. פון פבק מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1906 מונה למפקד הדיוויזיה ה-28, בשנת 1910 מונה למפקד הקורפוס ה-15, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-13.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון פבק מפקד הקורפוס ה-13 (וירטמברג) שהיה חלק מהארמייה החמישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב הארדנים. באוקטובר 1914 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה במרוץ אל הים ובקרב איפר הראשון, שם פיקד על פלגת ארמייה בניסיון לכבוש את העיר איפר, אך לא הצליח במשימתו. ב-9 במרץ 1915 הועבר פון פבק לחזית המזרחית והקים את הארמייה ה-11. ב-27 במרץ 1915 נפצע אלכסנדר פון קלוק מפקד הארמייה הראשונה ופון פבק נשלח להחליפו, ועמד בראש הארמייה עד לפירוקה ב-17 בספטמבר 1915. על הצלחתו בקרבות קיבל את העיטור פור לה מריט. ב-22 בספטמבר 1915 הועבר פון פבק שוב לחזית המזרחית ומונה למפקד הארמייה ה-12. ב-5 באוקטובר 1916 מונה למפקד הארמייה השמינית ועמד בראשה עד ל-22 באוקטובר 1916, אז פרש מהצבא עקב מחלה.

בעקבות החמרת מחלתו התאבד פון פבק בגרמיש-פרטנקירכן שבבוואריה ב-16 בדצמבר 1916.

עיטורים
-------

* פור לה מריט
* הצלב הגדול של מסדר הכתר של וירטמברג
* הצלב הגדול של מסדר העיט אדום עם עלי אלון

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס פון פבק** בוויקישיתוף
* Stammbaum
* Familiengeschichte mit Kurzbiografie und Foto
* Stollwerck-Sammelbild mit Kurzbiografie

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1012261921
* ISNI: 0000 0001 2000 3688
* VIAF: 171035402
* WorldCat: viaf-171035402

 |
גנרל **מקס פון הרטליב-ואלספורן** (בגרמנית: **Max von Hartlieb-Walsporn**;‏ 20 באוקטובר 1883 – 25 ביולי 1959) היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון הרטליב נולד ב-20 באוקטובר 1883 בהינהיים, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס פון הרטליב לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-127 (וירטמברג ה-9), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-27 בפברואר 1915 הועלה לדרגת האופטמן, ובסוף 1916 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון הרטליב לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1930 מונה פון הרטליב למפקד הגדוד הממונע ה-2 (הפרוסי), וב-1 בינואר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-2. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-2, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל מיור. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה, עברה החטיבה בפיקוד פון הרטליב לווינה. ב-3 בנובמבר 1938 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-5, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון הרטליב מפקד חטיבת הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. ב-8 באוקטובר 1939 מונה פון הרטליב למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה על צרפת כחלק מהקורפוס הממונע ה-15 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-29 במאי 1940 הודח פון הרטליב מתפקידו, עקב כישלונו בקרבות על קאלה ובדנקרק. ביוני 1940 מונה פון הרטליב למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-179, וב-20 בינואר 1942 מונה למפקד אזור הצבא האחורי 585 שפעלה בגזרה הדרומית של החזית המזרחית יחד עם הארמייה השישית. ב-19 במאי 1942 נפצע פון הרטליב, וב-1 בפברואר 1943 מונה למפקד האזור הצבאי קרקוב, שהפך ב-7 ביולי 1943 לאזור הצבאי ה-226. ב-14 באוקטובר 1944 הפך האזור הצבאי שבפיקודו לדיוויזיה ה-602, ובתחילת מאי 1945 נפל פון הרטליב בידי בעלות הברית.

### לאחר המלחמה

פון הרטליב שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר פון הרטליב בשטארנברג עד למותו ב-25 ביולי 1959.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקס פון הרטליב-ואלספורן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**סמסונג גלקסי נוט 8.0** הוא מחשב לוח 8 אינץ' מבוסס אנדרואיד המיוצר ומשווק על ידי סמסונג אלקטרוניקה. הוא שייך לדור השני של הטאבלטים מסדרת Galaxy Note, שכולל גם דגם בגודל 10.1 אינץ', מהדורת ה־Galaxy Note 10.1 2014. הוא הוכרז ב־23 בפברואר 2013, והושק בארצות הברית ב־11 באפריל 2013. בניגוד לטאבלט בגודל 10.1 אינץ', ה־Galaxy Note 8.0 הוא קטגוריית גודל חדשה בסדרת ה־Note והופך את הופעת הבכורה שלו בדור זה של טאבלטים של Note, שנראים כמו אחיהם הפאבלטים, גם להם יש אפשרות שימוש עם ה־S-Pen של סמסונג. זהו גם הטאבלט הראשון בגודל 8 אינץ' של סמסונג.

היסטוריה
--------

ה־Galaxy Note 8.0 הוכרז ב־23 בפברואר 2013. הוא הוצג יחד עם ה־Galaxy S4 בכנס העולם הנייד של 2013. סמסונג אישרה כי ה־Galaxy Note 8.0 ישוחרר בארצות הברית ב־11 באפריל, עם מחיר של 399.99 דולר לדגם ה־16GB.

מאפיינים
--------

ה־Galaxy Note 8.0 יצא עם אנדרואיד 4.1.2 Jelly Bean. שדרוג לאנדרואיד 4.2.2 Jelly Bean זמין באזורים מסוימים כעדכון לאוויר ובאמצעות סמסונג קיז. בפברואר 2014, סמסונג כללה את ה־Galaxy Note 8.0 ברשימת השדרוגים שלה עבור אנדרואיד 4.4 Kit Kat. הפעלת העדכון של אנדרואיד 4.4 החלה ב־12 במאי 2014. ב־4 ביוני 2014, Samsung הודיעה על עדכון 4.4 לטאבלטים בארצות הברית. עדכון אנדרואיד 4.4 כלל יישומי TouchWiz מעודכנים, אך עם חיסולו המובהק והבלתי מוסבר של העדפות הכתב היד הקריטיות שלו, שמרו במידה רבה על מערך התכונות המקורי של הטאבלט. יכולת אנרגיה נמוכה של Bluetooth הופעלה באמצעות עדכון הקושחה של אנדרואיד 4.4.

סמסונג התאימה את הממשק עם תוכנת ה- TouchWiz UX שלה. בנוסף לאפליקציות מגוגל, כולל Google Play, Gmail ו- YouTube, יש לה גישה לאפליקציות של סמסונג כמו ChatON, S Note, S Suggest, S Voice, S Translator, S Planner, Smart Remote (Peel), Smart Stay, Multi-Window, Group Play ו־All Share Play. ממשק המשתמש של המצלמה מוכר מה־Galaxy S3.

Galaxy Note 8.0 זמין בגרסאות WiFi-בלבד, 3G & WiFi, ו־4G/LTE & WiFi. האחסון נע בין 16GB ל־32GB בהתאם לדגם, עם חריץ כרטיס microSDXC להרחבה. יש לו מסך WXGA TFT בגודל 8 אינץ' ברזולוציה של 1280x800 פיקסלים. הוא כולל גם מצלמה קדמית של 1.3 מגה פיקסל ומצלמה חזיתית אחורית של 5.0 מגה פיקסל ללא מבזק. יש לו גם את היכולת להקליט סרטוני HD.

ראו גם
------

* מהדורת Samsung Galaxy Note 10.1 2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמסונג גלקסי נוט 8.0** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סמסונג גלקסי נוט 8.0
* מדריך למשתמש

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Volpe, Joseph (23 בפברואר 2013). "Samsung announces the Galaxy Note 8.0". Engadget. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  McCann, John (3 ביוני 2013). "Samsung Galaxy Note 8.0 Will Debut On 11 April". TechRadar. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Android Police: Samsung Lists Which US Galaxy Smartphones And Tablets Will Get Updated To KitKat". נבדק ב-18 בפברואר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Galaxy Note 8.0 getting KitKat update in South Korea and Poland". נבדק ב-13 במאי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Samsung GALAXY Note 8.0". Samsung Mobile. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Samsung Galaxy Note 8-inch WiFi - Tech Specs". סמסונג UK. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  "Samsung Galaxy Note 8-inch 3G & WiFi - Tech Specs". סמסונג PH. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**בושרא אל-מותווכל** (בערבית: **بشرى المتوكل**, תעתיק מדויק: בשרא אלמתוכל; נולדה ב-1969) היא צלמת תימניה. עבודתה מתמקדת בתפישות לגבי ערבים ומוסלמים בעולם, ובפרט בנושאים של מגדר, וייצוגים של נשים מוסלמיות וערביות, והביגוד שלהן.

קורות חיים וקריירה
------------------

אל-מותווכל התגוררה בארצות הברית בזמן פיגועי 11 בספטמבר, חוויה שהובילה אותה להתמקד בתפיסות, הן חיוביות והן שליליות, של ערבים ומוסלמים. היא עסקה במיוחד בהערותיה של הסופרת והפמיניסטית המצרית נוואל א-סעדאווי שאמרה ש"נשים שלובשות חג'אב או ניקאב הן כמו נשים ששמות איפור במובן שהן מסתירות את זהותן האמיתית". היא ביקשה לפרש את רעיונותיה של א-סעדאווי באמצעות הצילום. סדרתה "החיג'אב" בוחנת תפיסות של נשים בפרט, וכוללת תמונות של בובות "פולה", בובות צעצוע דומות ברבי המשווקות לילדות מוסלמיות. א-מותווכיל גם בוחנת באמצעות עבודתה את האופנים בהם נשות תימן כיסו את גופן בהיסטוריה ובהווה. א-מותווכיל אומרת על עבודתה, "אני רוצה להיות זהירה לא לחזק את הסטריאוטיפים והדימויים השליליים הנפוצים לגבי החיג'אב והרעלה בתקשורת המערבית. במיוחד לא את הרעיון שרוב או כל הנשים שלובשות חיג'אב או רעלה, חלשות, מדוכאות, בורות, ופרימיטיביות". פרויקט נוסף שלה מציג נשים בלבוש גברים מסורתי; א-מותווכיל מסבירה: "הלבוש הגברי המסורתי מאוד דומה לבגדי נשים – ארוכים, משוחררים, צנועים, לעיתים קרובות עם כיסוי ראש. אך המיקוד בתקשורת המערבית היא תמיד על איך נשים לבושות אז רציתי לאתגר את הרעיון הזה."

היא עבדה כצלמת עבור המועצה הבריטית, CARE והאו"ם; וכן עבדה בשביל שגרירות תימן בוושינגטון כיועצת לענייני תרבות, ועבור המשרד לזכויות אדם של מדינת תימן, תוך התמקדות בסוגיות של נשים. עבודות שלה נרכשו על ידי המוזיאון הבריטי והמוזיאון לאמנות של בוסטון.

חיים אישיים
-----------

אל-מותווכל נולדה בשנת 1969 בצנעא שבתימן. היא עברה לפריז בשנת 2013, ומתגוררת בניי-סיר-סן, פרוור של פריז, עם בעלה וארבע בנותיהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בושרא אל-מותווכל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בושרא אל-מותווכל

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The hijab / veil series". International Museum of Women. אורכב מ-המקור ב-2015-04-13. נבדק ב-2018-08-31.
2. ↑  "Boushra Almutawakel, Strata, 2008". School of Oriental and African Studies.
3. ↑  Espinosa, Ángeles (4 בינואר 2012). "La revolución ha inspirado a artistas. A mí me bloquea". *El País* (בספרדית). `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Alviso-Marino, Anahi (באוקטובר 2010). "Boushra Almutawakel". *Nafas Art Magazine*. אורכב מ-המקור ב-2015-06-23. נבדק ב-2018-08-31. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Denis, Daphnee (29 בנובמבר 2012). "Unveiling an Arab Woman's Experience With a Headscarf". *Slate*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Challenging the norm". *The Economist*. 16 באוגוסט 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  אתר האינטרנט של בשארה א-מותווכיל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2013126352
* PIC: 385410
* VIAF: 305857078
* WorldCat: lccn-no2013126352

 |
**וורן ג'ירארד אליס** (באנגלית: **Warren Girard Ellis**; נולד ב-16 בפברואר 1968) הוא סופר, פובליציסט, תסריטאי, וקומיקסאי בריטי. הוא מוכר בעיקר בתור היוצר של מספר סדרות קומיקס מקוריות, כולל טרנסמטרופוליטן (1997–2002), תדר גלובלי (2002–2004), רד (2003–2004), שעובד לסרטים רד (2010) "פל" (ביחד עם בן טמפלסמית) (2005–2008) ורד 2 (2013), עצים (2014–הווה) והזרקה (2015–הווה). אליס הוא מחברם של הרומנים וריד קטן עקום (2007) ומכונת אקדח (2013), והנובלה נורמלי (2016). אליס הוא גם הכותב של סדרת האנימה קאסלבניה עבור נטפליקס.

מעבר לעבודותיו המקוריות, אליס גם שימש ככותב על מספר רב של סדרות קומיקס עבור מארוול, כולל אקס-מן, ת'נדרבולטס, מון נייט, וקשת הסיפור "אקסטרימיס" של איירון מן, שהיווה את הבסיס לסרט איירון מן 3 ביקום הקולנועי של מארוול מ-2013. אליס יצר את "הסמכות" ו"פלאנטרי" עבור WildStorm, כתב ריצה של הלבלייזר עבור ורטיגו, וג'יימס בונד עבור Dynamite Entertainment. אליס כתב גם מספר משחקי מחשב, כולל Dead Space (אנ') מ-2008.

אליס מוכר גם בפובליציזם בנושאי תרבות וחברה הן באמצעות נוכחותו המקוונת והן באמצעות כתיבתו, המכסה נושאים טרנס-הומניסטים (בעיקר ננוטכנולוגיה, קריוניקה, העלאת תודעה ושיפור אנושי) ונושאים פולקלוריים, לעיתים בשילוב זה עם זה. הוא הומניסט ופטרון לשעבר של האגודה ההומניסטית הבריטית, ארגון צדקה המתמקד בקידום הומניזם וחילוניות. אליס מתגורר בסאות'אנד-און-סי באנגליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וורן אליס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וורן אליס (באנגלית)
* וורן אליס, ברשת החברתית טוויטר

* וורן אליס, ברשת החברתית אינסטגרם

* וורן אליס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* וורן אליס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* וורן אליס, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Our patrons: Warren Ellis". *Humanists UK*. אורכב מ-המקור ב-2019-07-20. נבדק ב-10 בספטמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007369057405171
* BIBSYS: 7021828
* BNE: XX4578630
* BnF: cb13084403b (data)
* GND: 1023951614
* ISNI: 0000 0000 8135 8717
* LCCN: no97008696
* MusicBrainz: f7a5bf0a-68a3-48af-afb4-32d904da4567
* NKC: xx0035479
* NLA: 41218242
* NLK: KAC201004340
* NLP: A30656606
* NSK: 000499880
* NTA: 331657074
* SUDOC: 050644718
* Trove: 1453523
* VIAF: 56746065
* WorldCat: lccn-no97008696

 |
סחר משולש המשלב סחורות, עבדים וחומרי גלם בנתיב שנקרא "מעבר הביניים"
**מעבר הביניים** היה תהליך בו מיליוני אנשים מאפריקה נלקחו אל העולם החדש, במסגרת סחר העבדים האטלנטי. תהליך זה התרחש כחלק מסחר ימי משולש, בנתיב שחיבר בין היבשות: אפריקה, האמריקות (הצפונית והדרומית) ואירופה. המונח "מעבר הביניים" עצמו מתייחס לאחת משלוש צלעותיו של המשולש, דהיינו מהעמסת העבדים באפריקה ועד לפריקתם ביבשת אמריקה.

התהליך החל בספינות שעזבו את נמלי אירופה כשהן עמוסות בסחורות המיועדות לאפריקה. סחורות אלו הוחלפו בעבדים אפריקאיים, אשר הועמסו על הספינות ונשלחו דרך האוקיינוס האטלנטי לאמריקה. העבדים שנמכרו באמריקה, הוחלפו בחומרי גלם, אשר הוחזרו באותן ספינות לאירופה ושימשו לייצור הסחורות המיועדות לאפריקה. סחורות אלו אכן נשלחו לאפריקה, הוחלפו בעבדים, וחוזר חלילה.

מסעות אלו שהיו כרוכים בהוצאה כספית גדולה, לא נערכו על ידי יחידים, אלא על ידי חברות וקבוצות משקיעים.

הסוחרים שהשתתפו בתהליך הגיעו ממעצמות אירופה כגון: פורטוגל, אנגליה, ספרד, צרפת, הולנד, דנמרק, שוודיה, וברנדנבורג, כמו מצפון אמריקה, וברזיל. העבדים הגיעו מ-8 אזורים באפריקה: סנגמביה, גינאה העליונה, חוף השנהב, חוף הזהב, מפרץ בנין, מפרץ ביאפרה, מרכז אפריקה ומזרח אפריקה. העבדים נמכרו באמריקה הצפונית והדרומית ובקריביים.

תהליך מעבר-הביניים גבה מחיר יקר של חיי אדם, וההערכה היא שבתהליך זה בלבד, מתו כ-2 מיליון אפריקאים. כ- 15% ממקרי המוות אירעו עקב תנאי השייט בלב ים, ואילו השאר אירעו עוד על אדמת אפריקה, במהלך לכידת העבדים והעברתם אל הספינות.

ראו גם
------

* סחר העבדים האטלנטי
שיא המעבר
**מעבר איסראן** (צרפתית: **Col de l'Iseran**) הוא מעבר הרים בגובה 2770 מטרים. איסראן הוא מעבר ההרים הגבוה ביותר בצרפת, והגבוה ביותר בהרי האלפים בעל דרך סלולה. המעבר ממוקם באזור האלפים המערביים בקרבת הכפר ואל דיזר, אזור חבל סבואה, צרפת. עקב גובהו הרב, המעבר פתוח לתנועה בחודשי הקיץ בלבד.

מעבר איסראן החל את דרכו במהלך המאה ה-17 כשביל פרדות אשר שימש להובלת גבינות לשווקים בפיימונטה דרך מעבר מון סני. בשנת 1912 הוחלט להפוך אותו לדרך סלולה. העבודה החלה בשנת 1929 כאשר 600 פועלים סללו 29 קילומטרים, והסתיימה בשנת 1937. חנוכת המעבר נערכה בנוכחות הנשיא אלבר לברן. בשנת 1939 נבנתה גם כנסייה בסמוך לשיא המעבר.

אורכו הכולל של מעבר איסראן הוא 48 קילומטר וכולל בתוכו שינוי גובה של 1955 מטרים בשיפוע ממוצע של 4.1%. מכיוון צפון, בחלקו האחרון, בעלייה מואל דיזר הנמשכת 15 ק"מ השיפוע הממוצע עולה ל-6%. מכיוון דרום, בחלקו האחרון בעליה מבונבאל סור ארק, מגיע השיפוע לממוצע של 7.3% לאורך 13 קילומטר ובשיאו אף ליותר מ-10%.

מעבר איסראן שימש מספר פעמים כאתר רכיבה במסגרת הטור דה פראנס, לראשונה בשנת 1938, ולאחר מכן שש פעמים נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבר איסראן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 028311434
* VIAF: 239044606
* WorldCat (עם VIAF): 239044606

 |
תרשים של מערכת הנשימה
**סִמְפּוֹן** (ברבים: **סמפּונות**, מיוונית σίφων 'צינור'; בלעז: **Bronchus**, ברבים **Bronchi**) הוא אחד משני צינורות דרכם עובר האוויר בין קנה הנשימה והריאות.

קצהו העליון של קנה הנשימה נפתח אל הגרון. הקצה התחתון של הקנה מתפצל לשני סמפונות, האחד נכנס לריאה השמאלית והשני - לימנית. הסמפונות הראשיים הם העבים ביותר ומתפצלים שוב ושוב בתוך הריאות, ונעשים קטנים יותר ויותר, עד שהם נעשים דקים כשערה.

הסמפונונות הקטנים ביותר נקראים **הסמפונונות הסופיות** או **הסמפונונות הנושמות**. בדפנות הסמפונות ניתן למצוא סחוס ושרירים, והם מצופים מבפנים בשכבת רירית נשימתית. הרירית הנשימתית מצטיינת בבליטות מיקרוסקופיות הנקראות **ריסים**. בליטות אלה נעות ועוזרות לסלק מהסמפונות גופים זרים שחדרו אליהם. רירית כזו מצפה את כל דרכי הנשימה, מהאף ועד קצה הסמפונות.

הסחוס המצוי בדפנות הסמפונות נמצא בצורת פיסות של טבעות קטנות. שלא כמו בקנה, אין בסמפונות טבעות של סחוס אלא רק פיסות. סחוס זה מעניק לדפנות הסמפונות קשיחות מסוימת המאפשרת להם להישאר פתוחים.

ברירית הסמפונות עלולה להתפתח דלקת. דלקת סימפונות כרונית (ברונכיטיס) מתאפיינת בשיעול רב. מחלה ידועה של הסמפונות היא **אסתמה** (בעברית: קצרת או גנחת הסמפונות).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמפון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Greek Word Study Tool, www.perseus.tufts.edu

| מרכיבי מערכת הנשימה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אף • פה • קנה הנשימה • ריאות • סמפונות • נאדיות • סרעפת |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292425605171
* BnF: cb119760431 (data)
* LCCN: sh85017066
* TA98: A06.4.01.001

 |
**פרס ארווין פליין נמרס לכלכלה** (באנגלית: **Erwin Plein Nemmers Prize in Economics**) הוא פרס שניתן אחת לשנתיים על ידי אוניברסיטת נורת'ווסטרן. הפרס נוסד בשנת 1994 יחד עם פרס נמרס למתמטיקה, בעקבות תרומה של 14 מיליון דולר של האחים נמרס, מתוך כוונה ליצור פרס המשתווה ביוקרתו לפרס נובל (חלוקת פרס נובל לכלכלה התחילה בשנת 1969, לפני פרס זה). 

הפרס כולל מענק בסך 150,000 דולר, ושהייה של עשרה שבועות באוניברסיטת נורת'ווסטרן, ונחשב הפרס המדעי בעל הערך הכספי הגדול ביותר בארצות הברית.

תחת תקנון הפרס, חתני פרס נובל לכלכלה אינם זכאים לזכות בפרס נמרס, אך הפרס ניתן לכלכלנים בולטים ששמם מוזכר כמועמדים מובילים לפרס נובל. ואכן, נכון ל־2020, 
שמונה מזוכי הפרס - דיאמונד, סרג'נט, אומן, מקפאדן, פרסקוט, הנסן, טירול ומילגרום - זכו בפרס נובל לכלכלה לאחר שזכו בפרס נמרס.

הזוכים בפרס
-----------

* **1994** - פיטר דיאמונד
* **1996** - תומאס סרג'נט
* **1998** - ישראל אומן
* **2000** - דניאל מקפאדן
* **2002** - אדוארד פרסקוט
* **2004** - אריאל רובינשטיין
* **2006** - לארס הנסן
* **2008** - פול מילגרום
* **2010** - אלחנן הלפמן
* **2012** - דרון אג'מולו
* **2014** - ז'אן טירול
* **2016** - ריצ'רד בלנדל
* **2018** - דייוויד קרפס
* **2020** - קלודיה גולדין
* **2022** - אריאל פאקס

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרס נמרס לכלכלה
**קלייר בנדיקט** (באנגלית: **Clare Benedict**;‏ 1871, קליבלנד - 1961, לוצרן, שווייץ) הייתה סופרת ופטרונית שחמט אמריקאית-שווייצרית.

בנדיקט היא קרובת משפחה רחוקה של ג'יימס פנימור קופר, הסופר האמריקאי הידוע, ואחיינית של הסופרת קונסטנס פנימור וולסון. בנדיקט הייתה סופרת, אם כי לא מוכשרת כדודתה. רוב חייה היא עברה בסיורים באירופה עם דודתה ואם האם שלה.

היא ידוע בעיקר בתרומות שהיא נתנה למוסדות תרבות שונות. לאחר מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה היא תרמה לשיקום מכון שילר בעיר ויימאר.

לזכר דודתה תרמה בנדיקט בנין לקולג' רולינגס בפלורידה, שכולו רוהט מעזבונה של דודתה. היא גם תרמה פריטים שונים שהיו חזקתה לספרייה של אוניברסיטת בזל.

בשנת 1945 עברה לשווייץ ויסדה תחרות שחמט קבוצתית שנודעה ברבים כגביע קלייר בנדיקט.
התחרויות נמשכו עד שנת 1979 והתקיימו 23 פעמים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלייר בנדיקט** בוויקישיתוף
* נתונים ביוגרפיים

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1166110249
* ISNI: 0000 0001 1027 7255
* LCCN: nb2011026696
* NTA: 128545550
* RERO: 02-A002989759
* SNAC: w68d0zp0
* SUDOC: 105669490
* VcBA: 495/126032
* VIAF: 59446703
* WorldCat: lccn-nb2011026696

 |
שחקן תיאטרון רחוב בכיכר דאם באמסטרדם
**תיאטרון רחוב** הוא סוג של הופעה תיאטרלית המוצגת במרחב ציבורי, ללא קהל ספציפי המשלם על מנת לראות את ההופעה. בדומה לתיאטרון שוליים תיאטרון רחוב יכול להיות מוצג בכל מקום, כגון מרכזי קניות, כיכרות מרכזיות, חניונים וקרנות רחוב. בדרך כלל תיאטרון רחוב יוצג במקומות בהם עוברים מספר רב של אנשים. השחקנים המבצעים תיאטרון רחוב נעים מאומנים נודדים, ועד חברות תיאטרון גדולות ומאורגנות וקבוצות הרוצות להתנסות במרחבי הופעה שונים.

לעיתים שחקני תיאטרון רחוב מקבלים תשלום מסוים מהעירייה, בעיקר במקרים של פסטיבלים, הופעות ילדים או תהלוכות רחוב, אך לעיתים קרובות יותר השחקנים אינם מקבלים תשלום, או שהם מקבלים תשלום באמצעות הטלת מטבע בכובע מידי הקהל, כל אחד על פי שיקול דעתו. בכך גם קהל שאינו יכול להרשות לעצמו לשלם עבור הופעת תיאטרון קונבנציונלית, יכול לצפות בהופעת תיאטרון ללא תשלום כלשהו.

על מנת לקיים תיאטרון רחוב יש צורך בתחפושות ואביזרים פשוטים, ובדרך כלל אין ציוד הגברה קולי, והשחקנים מתבססים על קולם הטבעי ועל יכולות פיזיות. העדר ההגברה הקולית גורם לכך שתיאטרון רחוב בדרך כלל מציג יכולות פיזיות, כגון ריקוד, פנטומימה וסלפסטיק. בדרך כלל ההופעה צריכה להיות פשוטה, ברורה לעין וקולנית על מנת למשוך קהל.

יש להבדיל בין תיאטרון רחוב, לבין הופעות ציבוריות תיאטרליות אחרות, כגון הופעות בפארקים וגינות ציבוריות, בהן ישנו מרחב מוגדר, ולעיתים מגודר, וקהל שרכש כרטיסים על מנת לראות את המופע. במקרים מסוימים, שחקני תיאטרון רחוב צריכים לקבל רישיון או אישור מיוחד מהעירייה או הממשלה על מנת להופיע ברחוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאטרון רחוב** בוויקישיתוף
* אתר המקדם הופעות רחוב
* אתר העוסק בתיאטרון רחוב בהולנד ובלגיה (גם באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538952705171
* GND: 4057922-0
* LCCN: sh85128631

 |
**תיאטרון פסיק** הוא תיאטרון ירושלמי שנוסד בשנת 1997 על ידי אסי שמעוני, שמואל הדג'ס ועוזי ביטון.

להקת השחקנים
------------

להקת השחקנים הופיעה בין השאר בפסטיבל ישראל, פסטיבל אנדריאה באיטליה, פסטיבל לצ'ה באיטליה, פסטיבל Belya Vezha בבלארוס, בהודו, פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, פסטיבל חיפה להצגות ילדים, פסטיבל בת ים לתיאטרון רחוב ועוד.

פעילות בקהילה
-------------

מעבר לתרומת התיאטרון בעצם יצירותיו, תיאטרון פסיק פועל רבות במישור החברתי. התיאטרון מפעיל בית ספר לתיאטרון בקהילה, פרויקטים חברתיים ופסטיבלים. בבית ספר פסיק קיימות כעשר קבוצות תיאטרון לקהלים שונים.

התפתחות התיאטרון
----------------

בשנותיה הראשונות עסקה הקבוצה בחקר מעשי של אומנות הקומדיה דל ארטה. במסגרת זו יצרה הקבוצה שיתופי פעולה עם מאסטרים ברחבי העולם, כגון פייר טוביאנה ודוסיו בלוג'י (תיאטרון השמש צרפת) ואדריאנו יוריסביץ' מנהל בית הספר לקומדיה דל ארטה בוונציה.
במשך שנים, הקבוצה ניהלה חיי להקה שיתופיים, כדוגמת להקות הקומדיה העתיקות והופיעה רבות ברחובות ובשווקים בפני קהלים מזדמנים, תוך בחינה מחודשת של הקשר בין שחקן וקהל. בתקופה זו קיים התיאטרון עבודות רבות הפורצות את יחס הקהל והבמה וכן יצירות תלויות זמן ומקום .

  

**מן הרחוב אל הבמה** השלב הבא היה חיפוש בימתי ומחזאי אחר, שפת תיאטרון קומדיה דל ארטה ישראלית. העבודה כללה חקר המסכות, עיצוב דמויות מסכה ישראליות, חקר המבנים של הסנריו של הקומדיה דל ארטה וחציית הגבולות של המבנים הללו אל מסגרת מחזאות חדשה.
פירותיה של עבודה זו הן היצירות הקבוצתיות –"פרויקט מסכות ישראלי", "התאומות" ו"הקומדיה הירושלמית". בשלוש ההצגות הללו ביסס תיאטרון פסיק ז'אנר חדש וייחודי - קומדיה דל ארטה ישראלית. 

  

**מן הקומי אל הטראגי** כהמשך ישיר לעבודה בקומדיה, העלה התיאטרון מספר יצירות המבוססות על מחזאות ישראלית צעירה ונסיונית, תוך שימוש בטקסטים האישיים להעמקת השפה הפיזית, לרבדים פנימיים עמוקים וחתירה ליצירת רגע אמיתי על הבמה.
המחזות "הימים של עאדל", "ליצני החצר" ו"מוטנטים" הם מחזות טראגיים העוסקים בשאלות זהות קיומיות בחברה הישראלית. בעבודות אלו התאפיינה כל הצגה בתהליך עבודה עמוק וארוך תוך מחויבות ליצירת אווירה ועולם דמויים השונים לחלוטין בכל יצירה ויצירה.

מופעים
------

* רופא בעל כורחו (2016)
* מאחורי הגדר
* אדיפוס המלך
* מחכים לגודו
* הימים של עאדל
* ליצני החצר
* נסיך הצללים (2017).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון פסיק
* אשר קשר, סימני פיסוק, באתר nrg‏, 8 בפברואר 2008
* מיכאל הנדלזלץ, "צמר", מאת וויליאם מסטרסימונה, בתיאטרון פסיק - סוודר סרוג היטב, הארץ
* צבי גורן, "צמר - הפתעה נעימה", הבמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  כרמית ספיר ויץ, ‏חצה את הקווים: איש השב"כ שהפך את "בן החמאס" להצגה, באתר מעריב אונליין, 17 במאי 2017
**תיאטרון סוברמניק** (ברוסית: **Театр Современник**) הוא תיאטרון השוכן בבניין בסגנון נאו-קלסיציזם במרכז מוסקבה. התיאטרון נוסד בידי קבוצת שחקנים בראשות אולג יפרמוב ב-1956 והמשיך את המסורת של התיאטרון האמנותי של מוסקבה. ההרכב הראשון היה מבוסס על הסטודנטים של בית הספר למשחק של התיאטרון האמנותי.

היסטוריה
--------

בניין התיאטרון
התיאטרון הוקם בשנת 1956 בתקופת הקלות שלטוניות וביקורת על תקופת פולחן אישיות של יוסיף סטלין. בראש הקבוצה היו אולג יפרמוב, גלינה וולצ'ק, יבגני יבסטיגנייב ואולג טבקוב. ב-15 באפריל 1956 קבוצת שחקנים שרובם למדו אצל אולג יפרמוב בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה הציגה מחזה של ויקטור רוזוב על צעירי מלחמת העולם השנייה. ההצגה זכתה להצלחה גדולה וסוכם על הקמת סטודיו של שחקנים צעירים כסניף של התיאטרון האמנותי. הבמאי היה אולג יפרמוב שמונה לתפקיד זה באופן רשמי בשנת 1958. בשנים הראשונות יפרמוב העלה על הבמה מספר הצגות נוספות וגם שיחק בהם. על במת התיאטרון הועלו בעיקר הצגות של מחזאים סובייטיים שפעלו בשיתוף פעולה עם התיאטרון והבמאי.

עד לשנת 1961 למוסד לא היה בניין משלו והצגות הועלו במרכזים קהילתיים ופעמיים בחודש על במת תיאטרון האם. בשנת 1964 התיאטרון קיבל עצמאות מתיאטרון האם. בשנת 1966 לראשונה על הבמה הועלה הצגה בבימוי של גלינה וולצ'ק. בשנת 1966 לצוות התיאטרון הוענק פרס ברית המועצות על הצגה שהועלתה ובשנת 1969 אולג יפרמוב קיבל פרס ברית המועצות על תרומתו לקידום התיאטרון הסובייטי. 

בקיץ 1970 יפרמוב העלה את ההצגה האחרונה שלו השחף לפי אנטון צ'כוב ועזב לטובת בימוי בתיאטרון האמנותי. יחד איתו עזבו מספר שחקני מפתח נוספים.

לאחר עזיבת יפרמוב הייתה סכנה לכך שהתיאטרון יאבד את המוניטין שכבר רכש. אומנם כאשר בשנת 1972 גלינה וולצ'ק מותנה למנהל האמנותי של התיאטרון החלה תקופה חדשה בהיסטוריה של המוסד. בתקופה זו לסגל התיאטרון הגיעו מרינה ניולובה, ולנטין גאפט, קונסטנטין רייקין ושחקנים מוכשרים נוספים. בשנת 1984 הצטרפה לסגל התיאטרון ילנה יאקובלבה והיא שיחקה על הבמה במשך כ-30 שנים.

בשנת 1974 התיאטרון עבר לבניין חדש בו הוא שוכן גם כיום. האולם הראשי כולל 800 מקומות. בשנת 2003 בבניין שנבנה בצמוד הוקם אולם עם במה שנייה ובו 200 מקומות ישיבה.

בשנים 1996 ו-1997 התיאטרון הציג 3 הצגות בניו יורק וזכה בפרס.

גם בשנת 2019, גלינה וולצ'ק עומדת בראש התיאטרון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאטרון סוברמניק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון סוברמניק
* תיאטרון סוברמניק, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588665705171
* ISNI: 0000 0001 0680 0496
* LCCN: n84158266
* VIAF: 123020653
* WorldCat: lccn-n84158266

 |
פינוי ימית: הפקעה שלטונית רב ממדית
**הפקעה שלטונית רב ממדית** (בספרות המשפטית באנגלית: **Clearing**) או "נטילה שלטונית רב ממדית" הוא מונח המתאר מצב בו המדינה, מכוח מעמדה כריבון, מפנה במסגרת הליך אזרחי (להבדיל מאירוע מלחמתי) תושבי אזור שלם ממקומם.

להפקעה השלטונית הרב ממדית, במובחן מהליך רגיל של הפקעת מקרקעין לצורכי ציבור, שני מאפיינים ייחודיים 1. מאפיין כמותי: ההפקעה כוללת מספר רב מאוד של נפגעים. 2. מאפיין איכותי: היקף הפגיעה בכל אחד מהנפגעים רחב מאוד, והוא משתרע על מרקם החיים כולו: בית המגורים וסביבתו, העסק ומקום העבודה, מוסדות חינוך של הילדים, מקומות בילוי ועוד.

כנגזרת מהמאפיינים הייחודיים, להפקעה שלטונית רב ממדית קיימים היבטים משפטיים ייחודיים הן בהיבט הפיצוי והן בהיבט החוקתי.

היבטים משפטיים ייחודיים
-----------------------

בעוד הפקעת מקרקעין רגילה ניתנת לפיצוי כספי בערך השווי הכלכלי של הנכס שהופקע, הפקעה שלטונית רב ממדית מחייבת פיצוי על אובדן נכסי "רשת הביטחון האישית" הכוללת "הון חברתי" אותו היוותה הקהילה לאדם שהיה חלק ממנה, "הון אנושי" המורכב ממוסדות חינוך והשכלה, מוניטין ומפעל חיים (כלומר, היישוב עצמו לבד מהערך החומרי שלו, מהווה "מפעל חיים" למקימיו ואף לממשיכיהם). פעמים רבות נדרש גם מנגנון פיצוי ייחודי על נכסים סנטימנטליים.

בנוסף, הפקעה שלטונית רב ממדית יוצרת בהכרח פגיעה משמעותית במגוון זכויות אדם מוגנות: זכות הקניין לרבות אובדן ה"קהילה" הנחשבת לזכות קניינית, חופש העיסוק וכבוד האדם וחירותו. כפועל יוצא, במשפט הישראלי כדי שההפקעה השלטונית הרב ממדית תעמוד בתנאי פסקת ההגבלה, נדרש שתנבע מההפקעה תועלת גדולה יותר לעומת התועלת שנדרש שתנבע מהפקעת מקרקעין רגילה.

אירועי הפקעה שלטונית רב ממדית בישראל
------------------------------------

במדינת ישראל אירעו עד כה מספר אירועי "הפקעה שלטונית רב ממדית" בהם המדינה, מכוח מעמדה כריבון, פינתה תושבי אזור שלם ממקומם. להלן מספר מקרים בולטים.

1. פינוי היישובים היהודיים בסיני, בשנת 1982. הפקעה זו קדמה לחקיקת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק יסוד: חופש העיסוק, ולכן ההפקעה לא נבחנה כלל מבחינה חוקתית.
2. תוכנית ההתנתקות, בשנת 2005. זו הייתה הפעם הראשונה, והיחידה עד כה, במדינת ישראל, בה הפקעה שלטונית רב ממדית נבחנה מבחינה חוקתית.

לקריאה נוספת
------------

* "Communities and Individuals in Law and Economics" - 138, 2004, Parchomovsky & Siegelman
* פיצוי הפקעת נכסים על-כלכליים בהפקעה שלטונית רב ממדית, ד"ר חיים זיכרמן, 2013.
* חובה חוקתית לשהות מספקת לפני יישום 'הפקעה שלטונית רב-ממדית', אליעזר שופט, 2016
* בג"ץ 1661/05 המועצה האזורית חוף עזה נ' כנסת ישראל, פ"ד נט(2)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוד 138, 2004, Parchomovsky & Siegelman
2. ↑  על פי ס' 38(ג) לחוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז-1967.
3. ↑  ועדת החקירה הממלכתית בנושא טיפולן של הרשויות המוסמכות במפוני גוש קטיף וצפון השומרון פרוטוקול הוועדה – עדות יוסף ישי 1792-1793 (2010). טיעוני העותרים בבג"ץ 4054/05 אריאל פורת נ' ראש הממשלה, ובבג"ץ 2252/05 בנימין יפת נ' ממשלת ישראל.
4. ↑  בג"ץ 1661/05 המועצה האזורית חוף עזה נ' כנסת ישראל, פ"ד נט(2), עמודים: 481, 437 (2005).
5. ↑  על פי סעיף 8 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו
6. ↑  בג"ץ 1661/05 המועצה האזורית חוף עזה נ' כנסת ישראל, פ"ד נט(2)
7. ↑  אתר הספרייה הלאומית
**שושה** (באזרית: **Şuşa**, בארמנית: **Շուշի שושי**) היא עיר באזור המחלוקת נגורנו קרבאך, כיום בשליטת אזרבייג'ן. היא הייתה העיר השנייה בגודלה בנגורנו קרבאך, ואוכלסה בעיקר בתושבים אזרים לאחר שתושביה הארמנים נטבחו בסוף מלחמת העולם הראשונה. ממוקמת 1,400–1,800 מטר מעל פני הים על הרכסים של הרי קרבאך. שושה הייתה מקום-נופש פופולרי במשך שנות קיומה של ברית המועצות.

שושה הייתה אחד ממרכזי התרבות של אזרבייג'ן. היא הייתה ביתם של אינטלקטואלים אזרים רבים, משוררים, סופרים ובמיוחד, מוזיקאים. ב-1977 היא הוכרזה כשמורה של אדריכלות והיסטוריה של אזרבייג'ן. היא גם בעלת חשיבות דתית היסטורית ואסטרטגית גבוהה לארמנים.

לפי מפקד האוכלוסייה האחרון ב-1989, העיר שושה הייתה בעלת אוכלוסייה של 17,000 והמחוז של שושה היה בעל אוכלוסייה של 23,000. 91.7% מהאוכלוסייה של מחוז שושה ו-98% מהעיר שושה היו אזרים, כאמור לאחר שרוב תושביה הארמנים שהיו לרוב בעיר נטבחו או גורשו בתום מלחמת העולם הראשונה.

הדמוגרפיה האתנית של העיר השתנתה מתקופה לתקופה. מסוף המאה ה-17 ועד אמצע המאה ה-19 הייתה בעלת רוב אזרי. מהחצי השני של המאה ה-19 עד 1920 היוו הארמנים כ-55% מהאוכלוסייה. לאחר טבח שושה בשנת 1920 ועד שנת 1992 היה בעיר רוב אזרי. בעקבות השתלטות הארמנים על העיר במסגרת מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה, נטשו את העיר התושבים האזרים ונותרו בה תושבים ארמנים בלבד. במלחמת נגורנו קרבאך ב-2020 נכבשה העיר בידי כוחות אזרים לאחר קרב בן שלושה ימים. בהסכם הפסקת האש שנחתם בעקבות המלחמה נקבע כי העיר תישאר תחת שליטה אזרית.

טבח שושה
--------

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה זכו ארמניה ואזרבייג'ן בעצמאות. בשנת 1918 פרצה מלחמת ארמניה-אזרבייג'ן. במרץ 1920 נכבשה שושה על ידי האזרים. בין 22 ל-26 במרץ 1920 התרחש בעיר טבח המוני של האוכלוסייה הארמנית. בין 20,000 ל-30,000 ארמנים נרצחו על ידי כוחות מצבא אזרבייג'ן בשיתוף תושבי העיר האזרים, והחלק הארמני של העיר נהרס לחלוטין. האוכלוסייה הארמנית בעיר הושמדה כליל.

במהלך המלחמה נשרפו חלקים גדולים מהעיר ואוכלוסייתה ירדה לכ-5,000 תושבים, כולם אזרים.

מלחמת נגורנו קרבאך
------------------

ב-1992 בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך נטשה את העיר האוכלוסייה האזרית המוסלמית שהיוותה 98 אחוזים מתושבי העיר, על אף שנותרו בעיר מעט ארמנים ואף היגרו אליה פליטים ארמנים ממקומות אחרים העיר ברובה נטושה ומאכלסת בהווה פחות משלשת אלפי איש. בעיקר פליטים מחלקים אחרים של אזרבייג'ן ומספר מהגרים מארמניה ומהפזורה הארמנית.

מלחמת נגורנו קרבאך השנייה
-------------------------

ב-8 בנובמבר 2020 נערך קרב על העיר, והעיר נכבשה בידי צבא אזרבייג'ן. קרב זה הוביל לסיום מלחמת נגורנו קרבאך השנייה. ראשית הארמנים הכחישו שהעיר נכבשה, אך בהמשך הודו בכך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שושה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שושה (באזרית)
* שושה מא' עד ת'
* ייסוד שושה
* שושה, מתוך Travel-images.com
* שושה, ערך מתוך ארמאניאנפדיה
* Shusha – עיר רפאים – דיווח בתמונות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Azerbaijan claims to have captured key city in Nagorno-Karabakh, the Guardian, ‏2020-11-08 (באנגלית)
2. ↑  אזרבייג'ן כבשה את העיר השנייה בגודלה בנגורנו-קרבאך - וואלה! חדשות, באתר וואלה!News, ‏2020-11-09

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb178598347 (data)
* GND: 4393585-0
* LCCN: n87876123
* MusicBrainz: 77840301-ba38-4f8e-861c-e2ddba657251
* NKC: ge1154671
* VIAF: 144344671
* WorldCat (עם VIAF): 144344671

 |
**מגדל טרליק** (באנגלית: **Trellick Tower**) הוא מגדל בן 31 קומות המצוי בצפון קנזינגטון ברובע קנזינגטון וצ'לסי שבלונדון. המבנה בנוי בסגנון הברוטליסטי ותוכנן על ידי האדריכל ארנו גולדפינגר שמונה על ידי מועצת העיר לונדון, בשנת 1966. בניית המבנה הושלמה בשנת 1972. הוא מוגדר כמבנה לשימור בעל חשיבות ארכיטקטונית מדרגה שנייה (\*Grade II).

תיאור המבנה וייחודו
-------------------

גובהו של המבנה לרבות תורן התקשורת שבראשו - 120 מטרים (גובה המבנה מבלי התורן - 98 מטרים).

תוכניתו של גולדפינגר התבססה על מגדל בלפרון שבאזור פופלר שבמזרח לונדון, והושפעה מחצר אניסלנד שבגלאזגו (מבנה שתוכנן על ידי חברת האדריכלות ג' הולמס ושות' והושלם בשנת 1968).

המבנה הוא מבנה מוארך, בעל מגדל מעלית נפרד המחובר למבנה המגורים בכל קומה שלישית באמצעות מסדרון קישור. בקומות שמעל ומתחת למסדרון הקישור, הגישה אל מגדל המעלית נעשית באמצעות מדרגות פנימיות.

במגדל 217 דירות. לאחר בנייתו היו כל הדירות בבעלות מועצת לונדון רבתי אשר השכירה את הדירות. זמן קצר לאחר הקמת הבניין הועברו לדירות למועצה המקומית (מועצת הרובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי).

מרבית הדירות נמצאות כיום בבעלות המועצה המקומית ומושכרות על ידה. מיעוטן בבעלות פרטית.

בעת השלמת הקמת המגדל החל התהליך של הפסקת בניית בניינים ציבוריים מסוג זה, בשל הבעיות הסוציאליות שנוצרו בהם. בשנות ה-70 של המאה ה-20 יצא לבניין שם רע בשל הפשיעה הרבה בו, ואירועים של אינוס ושימוש בסמים במסדרונות הבניין.

ב-1984 התאגדו הדיירים והפעילו לחץ על המועצה המקומית עד שזו התקינה מערכת אינטרקום בכניסה לבניין וכן העסיקה שוער. בעקבות פעולות אלו עלו מחירי הדירות, והבניין הפך פופולרי.

בדצמבר 1989 הותקנו על גג הבניין אנטנות תקשורת.

בשנת 1998 הוכרז הבניין כבניין לשימור.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **פורטל האדריכלות** |

* גורדי שחקים בלונדון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל טרליק** בוויקישיתוף
* מגדל טרליק באתר Skyscrapernews.com.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412509705171
* LCCN: sh2015001500

 |
**מומנט ראשון של שטח** (באנגלית: "First moment of area") מכונה גם **מומנט סטטי**, הוא ביטוי מתמטי הכולל מכפלה של שטח במרחק מציר.

לרוב משמש לחישוב מרכז מסה ומאמצי גזירה. יחידת המידה של המומנט הראשון של השטח בתקן SI הוא מטר בשלישית (*m*3).

הגדרה
-----

המומנט מאפיין את התנגדות השטח לכפיפה, ומסומן באות *Q* או *S*.

נגדיר אלמנט אינפיניטסימלי משטח *A* ונסמן אותו כ-*dAi*. נסמן נקודה *xi* ו-*yi* ונסכום את המרחק בינה לבין ציר ה-X וציר ה-Y בהתאמה במרכז המסה. כך ש: 

{\displaystyle S\_{x}=A{\bar {y}}=\sum \_{i=1}^{n}{y\_{i}\,dA\_{i}}=\int \_{A}ydA}

{\displaystyle S\_{y}=A{\bar {x}}=\sum \_{i=1}^{n}{x\_{i}\,dA\_{i}}=\int \_{A}xdA}.

בהתאם, עבור גוף סימטרי בציר ה-x:

{\displaystyle Q\_{j,x}=\int y\_{i}dA}

* *Q**j,x* מומנט סביב ציר X, כאשר j הוא המרחק מציר ה-y הנייטרלי.
* *dA* - אלמנט שטח מעל ציר j;
* *y* - מרחק מנקודת מרכז השטח A מהציר הנייטרלי.

דוגמה
-----

דוגמה לחישוב מומנט ראשון של שטח מקסימלי על גוף סימטרי בציר ה-X

ראו גם
------

* מומנט ההתמד של השטח

| מאמץ (הנדסה) |
| --- |
| מאמצים | מאמץ • מאמץ גזירה • מאמץ כפיפה • מאמץ לחיצה • מאמץ מתיחה • מאמץ פיתול • מאמץ קריסה • עייפות החומר |
| נושאי עזר | מומנט כפיפה • מומנט כוח • אלסטיות • מעוות • חוק הוק • עקומת מאמץ-מעוות • כניעה (הנדסה) |
| מודולי האלסטיות | מודול האלסטיות • מודול הגזירה • מקדם פואסון • קבועי לאמה • מודול הנפח |
| שטחים ונפחים | שטח • מומנט התמד • מומנט ההתמד של השטח • מומנט התמד פולרי של השטח • משפט שטיינר-הויגנס • טנזור התמד • טבלת טנזורי התמד • מומנט ראשון של שטח |
| נושאים משלימים | חוזק חומרים • טנזור מאמצים • מאמצים ראשיים • מעגל מור • היפותזות חוזק • שיטות אנרגיה • חוקי קסטיליאנו |