recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גלינה פיודורובנה רומנובה** (ברוסית: **Галина Фёдоровна Романова** ‏, 25 בדצמבר 1918 - 3 בנובמבר 1944) הייתה רופאה אוקראינית שגורשה על ידי הנאצים לגרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה כדי להעניק טיפול רפואי לעובדי כפייה. היא הייתה פעילת בתנועת ההתנגדות הגרמנית נגד הנאצים והוצאה להורג בכלא פלצנזה.

ביוגרפיה
--------

רומנובה נולדה ברומניבקה, פלך יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית. אביה היה נפח. היא למדה בבית ספר לרפואה במשך שלוש שנים והפכה לחברה בקומסומול. בשנת 1937 נעצרו הוריה על ידי המשטרה החשאית המקומית, ה-נ.ק.ו.ד והיא גורשה מהקומסומול. היא למדה רפואה במכון הרפואי בדניפרופטרובסק במשך חמש שנים, אך לא הצליחה לסיים את לימודיה בגלל המלחמה. בשנת 1942 הורשתה לסיים את לימודיה וב -1 ביולי 1942 גורשה היא ובוגרים אחרים לגרמניה הנאצית שם נאלצו לטפל בעובדי כפייה. היא עבדה כרופאה בכמה מחנות ריכוז ועבודה, תחילה בווילדאו ולאחר מכן החל בדצמבר 1942, באורניינבורג ובסביבתה, במחנה הריכוז זקסנהאוזן ובמחנות לוויין.

היא ועוזרתה התיידדו וביקשו לסייע ליהודים ולאחרים שנרדפו על ידי הרייך השלישי. היא ארגנה קבוצות התנגדות בקרב עובדי הכפייה הסובייטים ופעלה לספק להם מזון ומידע. חבר אחד חיבר אותה עם אסירים צרפתים ובלגיים ובשנת 1943 היא פגשה את גאורג גרוסקורט, רופא שבין מטופליו היה רודולף הס והוא היה ממייסדי קבוצת ההתנגדות הגרמנית, האיחוד האירופי. גרוסקורט נתן לה תרופות ועצות ותמך במאמצי ההתארגנות שלה. היא הפכה לחברה פעילה בתנועת ההתנגדות "האיחוד האירופי". בספטמבר, כאשר תנועת ההתנגדות "האיחוד האירופי" ניסתה ליצור קשר עם בעלות הברית, נעצרו גרוסקורט ואנשי מפתח אחרים בקבוצה.

רומנובה וחבריה לתנועת ההתנגדות המשיכו בעבודתם והכינו מסר שישלח לבעלות הברית. הם רק עמדו להעביר את המסר לשוודיה כשגילו אותם ונעצרו. חבר אחד, אלכסיי קליניצ'נקו, נפטר בחקירה. רומנובה נעצרה ב־6 באוקטובר 1943 ונידונה למוות ב־27 באפריל 1944. היא הוצאה להורג בגיליוטינה ב -3 בנובמבר 1944 בכלא פלצנזה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Brief biography of Galina Feodorovna Romanova German Resistance Memorial Center. Retrieved May 12, 2011
2. ↑  Brief biography of Georg Groscurth German Resistance Memorial Center. Retrieved May 12, 2011
3. ↑  Death sentence of Romanova and others (אורכב 04.09.2019 בארכיון Wayback Machine) German Resistance Memorial Center. Retrieved May 12, 2011
**מרשה ליסה תומאסון סיקייס** (באנגלית: **Marsha Lisa Thomason Sykes**; נולדה ב-19 בינואר 1976) היא שחקנית אנגלייה המוכרת בעיקר עקב תפקידה כסוכנת ה-FBI דיאנה בריגן בסדרת הטלוויזיה "צווארון לבן".

ביוגרפיה
--------

נלסון נולדה במוסטון שבמנצ'סטר רבתי לאב אנגלי ואם ג'מייקנית. היא למדה באוניברסיטת מנצ'סטר מטרופוליטן, ומגיל 13 השתתפה בסדנאות תיאטרון באולדהאם.

קריירה
------

בשנת 1997 קיבלה את תפקידה הבולט הראשון, כשהשתתפה בשמונה פרקים של סדרת הטלוויזיה הבריטית "Pie in the Sky" (אנ').

בשנים 1998–1999 שיחקה ב-20 פרקים של סדרת הטלוויזיה הבריטית "Where the Heart Is" (אנ').

בשנת 2002 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט האימה "Long Time Dead" (אנ').

בשנים 2003–2005 שיחקה בתפקיד מרכזי בשתי העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "לאס וגאס", שכללו 47 פרקים.

בשנת 2003 שיחקה בתפקיד משני סרט קומדיית-האימה "האחוזה הרדופה" (אנ').

בשנת 2006 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרט הקומדיה האמריקאי "קפאין" (אנ'). באותה שנה שיחקה גם בתפקיד משני בסרט טריפ קטלני (אנ').

בשנים 2007–2010 גילמה את נעמי דוריט בסדרת הטלוויזיה המצליחה "אבודים".

ב-2009 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרט "סודות בים כחול 2: השונית" (אנ').

בשנים 2009–2014 גילמה את סוכנת ה-FBI דיאנה בריגן בשש העונות של סדרת הטלוויזיה המצליחה "צווארון לבן".

בשנת 2012 תרמה את קולה למשחק הווידאו "Hitman: Absolution".

בשנים 2017–2020 שיחקה בעונות 8–11 של סדרת הטלוויזיה "NCIS: לוס אנג'לס".

חיים אישיים
-----------

ב-5 באפריל 2009 נישאה תומאסון במאליבו לטכנאי התאורה קרייג סיקייס. ביוני 2013 נולדה לזוג בת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרשה תומאסון** בוויקישיתוף

* מרשה תומאסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מרשה תומאסון, באתר AllMovie (באנגלית)
* מרשה תומאסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* מרשה תומאסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Marsha Thomason Biography (1976-)".
2. ↑  Ausiello, Michael (12 בפברואר 2010). "White Collar Promotes Marsha Thomason". *ew.com*. אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2010. נבדק ב-12 בפברואר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Andreeva, Nellie (14 במרץ 2010). "Three solidify cable series roles". *The Hollywood Reporter*. נבדק ב-23 ביוני 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Heldman, Breanne (6 באפריל 2009). "Lost Actress Marsha Thomason Finds a Husband". *E! Online*. נבדק ב-26 באפריל 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Leon, Anya. "Marsha Thomason Welcomes Daughter Tallulah Anaïs". *People*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4969425
* BnF: cb14511099x (data)
* GND: 1151164119
* ISNI: 0000 0001 1592 8336
* LCCN: no2005030178
* NDL: 00696242
* NKC: xx0185786
* SUDOC: 160591775
* VIAF: 9573757
* WorldCat: lccn-no2005030178

 |
**תאוריית קופסה שחורה** היא תאוריה פילוסופית ופסיכולוגית לגבי התהליך הנסתר המתרחש בתודעה של האדם, או בהמשגה מופשטת יותר - בתהליכים פנימיים וחבויים בתחומים שונים בפילוסופיה ומדעים.

קיימות מספר תאוריות קופסה שחורה, שנוסחו ויושמו במגוון תחומי עיון פילוסופיים ומדעיים. בין החשובות בהן ניתן לציין את תאוריית הקופסה השחורה של התודעה. על פי תאוריה זו, ניתן להגיע להבנה שלמה של התודעה כל עוד מוגדרים היטב קלט ופלט של החושים. הבנה כזו באה בדרך כלל בכפיפה אחת עם ספקנות קיצונית כלפי כל ניסיון לתאר כיאות את המבנה, המנגנון והדינמיקה החבויים של התודעה. למשל, לפי התאוריה הביהביוריסטית בפסיכולוגיה, על מנת להבין את השינויים ההתנהגותיים אין חשיבות להבין את ההליכים הפנימיים המתרחשים במוחו או בגופו של האדם, חשובה בעיקר ההבנה של ההשפעות הסביבתיות על האדם בהקשר אבולוציית המין (ברירה טבעית) ובהקשר ניסיון חייו (התניה אופרנטית), משום שהביהביוריזם דוגל בכלל שטוען: את ההתנהגות ניתן להסביר רק דרך השפעות הסביבה החיצונית, וכך, למעשה, לפתח באופן מהימן את החקר המדעי של ההתנהגות. על פי ב. פ. סקינר, מה שנמצא בתוך ה'קופסה השחורה' זהו תחום המחקר של ענפים אחרים במדע (כגון פיזיולוגיה, נוירולוגיה, מדעי המוח וכדומה).

בתחומי המדעים העיוניים קיימת המשגה מופשטת יותר של המונח "קופסה שחורה". המשגה זו מתייחסת להליך של "קופסה שחורה" כפי שהוא מיושם בתהליכים חברתיים. הסוציולוג ברונו לאטור טען בנוגע להמשגה זו: "זוהי הדרך בה פעילות מדעית וטכנית מתעמעמת, בהיותה מוצלחת. כאשר מכונה מופעלת בהצלחה או עניין עובדתי בא לידי יישוב, נותרת הדרישה להתמקד בקלט ובפלט, ולא במורכבות פנימית כלשהי. כך, למרבה הפרדוקס, ככל שמצליחים המדע והטכנולוגיה, כך הם הופכים לסתומים ומעורפלים".

ראו גם
------

* ביהביוריזם
* דעת (מיינד)
* פסיכולוגיה קוגניטיבית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Skinner, B. F. (Burrhus Frederic), 1904-1990. **About behaviorism**, [1st ed.], New York,: Knopf; [distributed by Random House], 1974
2. ↑  B. F. Skinner, The origins of cognitive thought. **American Psychologist** 44, 1989, עמ' 13–18 doi: 10.1037/0003-066X.44.1.13
3. ↑  Latour, Bruno, 1999. Pandora's Hope: Essays on the Reality of Science Studies. Harvard University Press
**גקרוקס** או **γ בצלב הדרומי** (נקרא גם **גליזה 470**) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי (Crux) ואחד הכוכבים הבהירים בשמי הלילה. 

כוכב זה הוא אחד מששת הכוכבים שמופיעים על דגל אוסטרליה. פרוש השם הוא קיצור של גמא - קרוקס, כלומר של גמא בצלב הדרומי.

מיקום
-----

גקרוקס נמצא כמעט על המשכו של הקו המחבר את אלפא בקנטאור ואת בטא בקנטאור - הכוכבים המצביעים על הצלב הדרומי.

הקו המחבר את גקרוקס ואקרוקס מצביע בקרוב לכיוונו של הקוטב השמימי הדרומי.

מאפיינים
--------

גקרוקס הוא ענק אדום במרחק של כ-88 שנות אור והוא הענק האדום הקרוב ביותר למערכת השמש. הכוכב הוא מסוג ספקטרלי M3.5 III עם טמפרטורה של כ-3,400 קלווין ועוצמת הארה של פי 140 משל השמש באור נראה, אבל פי 1,500 מהשמש אם כוללים גם את התחום התת אדום שבו נפלטת ממנו מרבית הקרינה. 

מסתו של הכוכב היא כ-3 מסות שמש ורדיוסו הוא פי 113 מרדיוס השמש - כחצי יחידה אסטרונומית, והוא מתיך בליבתו הליום לפחמן ולחמצן. בדומה לכוכבים אחרים מסוג זה, בהירותו של גקרוקס משתנה מעט באופן סדיר למחצה במחזוריות של כ-90 ימים, אך השינוי קטן מכדי להראות בעין. הכוכב צפוי בסופו של דבר להתכווץ ולהפוך לננס לבן כאשר שכבותיו החיצוניות יתפשטו החוצה ויהפכו לערפילית פלנטרית.

מדידות ספקטרוסקופיות של גקרוקס מראות קווי בליעה אופייניים לבריום, יסוד שאינו מצוי בדרך כלל בכוכבים מסוג זה. הסבר מקובל לתופעה הוא שבעבר היה לגקרוקס בן זוג שסיים את התפתחותו כננס לבן והוא המקור לבריום, אך אין עדויות אחרות לקיומו של ננס לבן בקרבתו של הכוכב. 

במרחק זוויתי של כשתי דקות קשת מגקרוקס ניתן להבחין באמצעות משקפת או טלסקופ קטן בכוכב לבן מסוג ספקטרלי A עם בהירות מדרגה 7, אך זהו כוכב שאינו קשור לגקרוקס ונמצא למעשה במרחק גדול לפחות פי 4 ממנו ורק במקרה שניהם נמצאים על אותו קו ראייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גקרוקס** בוויקישיתוף
* גקרוקס ב-Solstation
* גקרוקס באתר של ג'ים קלר
* גקרוקס, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| הכוכבים הבהירים בקבוצת הצלב הדרומי |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (אקרוקס) • β (מימוזה) • γ (גקרוקס) • δ |  |

 |
**יאיר פרג** (17 באוגוסט 1929 – 25 בספטמבר 2001) היה מדען ופרופסור לבוטניקה וגנטיקה של צמחים.

ביוגרפיה
--------

פרג נולד בתל אביב-יפו בשנת 1929 וגדל בשכונת בורוכוב בגבעתיים. בילדותו היה חבר בתנועת "הנוער העובד והלומד", שירת בארגון "ההגנה" ובגיל 17 התגייס לפלמ"ח.

במלחמת העצמאות שירת בגדוד השלישי של חטיבת יפתח. על אף שהיה חולה אסתמה קשה השתתף בכל קרבות החטיבה. בסוף המלחמה היה ממייסדי קיבוץ צרעה שבפרוזדור ירושלים והחל בלימודי בוטניקה באוניברסיטה העברית. לאחר מכן למד לימודי דוקטורט באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית והיה למומחה בולט בתחום הפטריות.

פרג הוא המדען הישראלי הראשון שהחל לעבוד בתחום של גנטיקת המיקרו אורגניזמים עם יוצרי אנטיביוטיקה. עזר בהקמת הגן הבוטני באוניברסיטת תל אביב. כבוטנאי למד פרג את צמחיית חבל מודיעין ואף תכנן להוציא קטלוג צמחים בנושא זה. הוא אף גילה בגבעת התיתורה זן נדיר של נורית, נורית צהובה עם מעבר לאדום.

במלחמת יום הכיפורים שהה בשנת שבתון באנגליה, ממנה חזר באופן עצמאי והצטרף ללחימה בסיני.

בשנת 1986 פרש פרג לגמלאות. תחילה התיישב בשילת ולאחר מכן נמנה עם מייסדי מכבים. באותה עת החל להקדיש מזמנו לפיתוח אתרים באזור מודיעין ובארץ כולה. שנים רבות עמד בראש "העמותה לשימור אתרים ונוף במודיעים" והיה בעל תפקיד חשוב במאבק להצלת גבעת תיתורה. בין מאבקיו האחרים: מניעת סלילת כביש באתר הארכאולוגי חירבת אל מידיא, התרעה על ריכוז רדון ותיעוש יתר באזור מודיעין.

פרג היה חבר בחברה להגנת הטבע, במליאת רשות הגנים הלאומיים ובחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. כתב למעלה מ-150 מאמרים וכתבות בנושא מודיעין, במספר עיתונים נחשבים.

על שמו נקראת 'דרך יאיר פרג' המובילה מכביש 443, החל מצומת מכבים רעות, אל הכניסות לשכונות מודיעין מכבים ורעות.

בשנת 2011 יצא לאור הביוגרפיה שלו שנכתבה על ידי רעייתו גיסיה פרג, **סיפור חייו של פרופ' יאיר פרג, איש פלמ"ח, מדען באוניברסיטה העברית בירושלים, ומעל הכל - לוחם למען שמירת הטבע ומורשת העבר**.

קישורים חיצוניים
----------------

* יאיר פרג באתר כנס מודיעין השני
* אורי דרומי, מקרבות תש"ח לקרב האקולוגי, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2001
* רשימת המאמרים של יאיר פרג באתר רמב"י

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  עפרה אורבך, מורשת המכבים בסכנה, באתר הארץ, 3 בינואר 2006
3. ↑  ריקי הראל, דרך נוף הרים תיקרא ע"ש פרופ' פרג, באתר ynet, 17 בספטמבר 2002
4. ↑  ספרים חדשים, באתר הארץ, 4 בינואר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296013305171
* ISNI: 0000 0003 7046 9595
* LCCN: n2012036093
* VIAF: 237512758
* WorldCat: lccn-n2012036093

 |
**אנה ואריאש**, (במקור **וייס**, בהונגרית: **Varjas Anna**;‏ 10 בינואר 1921 – 1 בדצמבר 1999) הייתה פסנתרנית יהודייה-הונגרייה. בתחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר בוורשה זכתה בפרס המיוחד של ממשלת פולין.

קורות חייה
----------

אנה וייס נולדה במשפחה יהודית כבתם של איגנץ ואריאש (וייס), עובד מסחר ושל אירן רוזנצווייג. בין השנים 1938 לבין 1941, ג'רג' פראגו ולאו ויינר היו המאסטרים שלה במחלקה לפסנתר של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. היא נאלצה לעזוב כי בשל החוקים היהודיים לימודים אקדמיים עבור יהודים נעשו בלתי אפשריים בשל שכר הלימוד המיוחד והמאוד גבוה אותו שילם עד אז עבורה, ללא ידיעתה, המאסטר שלה ג'רג' פראגו (שאביו היה גם הוא יהודי בשמו המקורי - גרוס).

מ-1941 עד 1944 למדה קומפוזיציה ופסנתר בבית הספר למוזיקה גולדמארק אצל פאל קדושה (המקום שבו יהודים יכלו ללמוד אז). במרץ 1942, היא הייתה אחד המשתתפים בקונצרט מוצרט שאורגן במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. במהלך מלחמת העולם השנייה היא גורשה ביחד עם בעלה ועברה את מחנות הריכוז ראוונסבריק (מחנה הריכוז הגדול בגרמניה לנשים) וזקסנהאוזן. בעלה ניספה בשואה בגיל 25, היא שרדה, אך לאחר שחרורה, ימים ספורים לאחר ה-30 באפריל 1945 נדרסה על ידי מכונית של רופא איטלקי ונפצעה עד כדי כך שנאלצה ללמוד הכל מחדש, הליכה, נגינה בפסנתר ועד לדיבור. היא הצליחה וחזרה למולדתה, שם בין 1946 לבין 1949 למדה שוב אצל פאל קדושה במחלקה לפסנתר של האקדמיה למוזיקה. ב-1948 השתתפה בקורס של המאסטרית מרגריט לונג בפריז. בשנים 1948–1949 הייתה הסולנית של ההרכב "מוזה ההונגרית" (Magyar Múzsa). ניתן לקשור לשמה את הצגתן של מספר יצירות הונגריות, כולל הבכורה ברדיו של הסונטה לשני פסנתרים של זולטאן הורושיצקי. בתחילת שנות ה-50 היא לימדה בקונסרבטוריון סגד, לאחר מכן מ-1953 בבית הספר למוזיקה של בודפשט, ולבסוף מ-1976 בבית הספר הממלכתי למוזיקה גדלה. שמה קשור לקונצרטי בכורה של כמה יצירות מוזיקה קאמרית לשני פסנתרים בחברת הפסנתרן אנדרה פטרי.

היא ציינה תמיד: 

> 
> "התמזל מזלי להיות תלמידם של המאסטרים ג'רג' פראגו, פאל קדושה, מרגריט לונג, לאזאר לוי ופרופסור לאו ויינר"
> 
> 
> 
> 

אנה ואריאש הובאה למנוחות בבית הקברות היהודי של אובודה.

פרסים
-----

* ב-1949, בתחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר בוורשה זכתה בפרס המיוחד של ממשלת פולין.

חייה הפרטיים
------------

 קברה נמצא בבית הקברות היהודי של אובודה.
בעלה הראשון היה ד"ר יאנוש נמש (1918–1944) מנצח שנרצח בשואה, ובעלה השני היה פרנץ בהם (1951–1983). בנה אנדראש בהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנה ואריאש** בוויקישיתוף
* ליום הולדתה ה-100 של אנה ואריאש באתר parlando.hu

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 228/1920. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-09-16.
2. 1 2  Chopin-verseny (1949. október 14.) Kis Ujság, 3. évfolyam, 239. szám
3. ↑  Varjas Anna temetése (1999. december 15.) Népszava, 127. évfolyam, 292. szám
4. ↑  מודעה על מותה
**הטוראדור האיום** (באנגלית: **El Terrible Toreador**) הוא סרט הנפשה קצר משנת 1929, שבוים, הופק ונכתב בידי אולפני וולט דיסני. זהו הסרט השני בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", לאחר הסרט "ריקוד השלדים".

עלילה
-----

הסרט נפתח בספרד. בסצנה הראשונה נראית גברת נושאת ספל בירה מעל ראשה, צועדת בקצב לצלילי האופרה "כרמן". היא ניגשת אל גבר הלבוש בחליפה לבנה. הגבר נותן לה מטבע, והיא מניחה אותו בצניעות בחולצתה. לאחר מכן הגברת מבצעת ריקוד מהיר מול הגבר בחליפה. האיש נותן לה תשר, והכסף נופל לתוך מיכל על הרצפה. הגברת פשוט מתעלמת מהכסף שנפל. מחוץ לבניין עומד טוראדור. כאשר הוא רואה את הגברת, עם הגבר בחליפה, הוא משתגע. לאחר מכן, הגבר בחליפה תופס את הגברת, ועד מהרה הבחור והטוראדור רבים עליה. זה מסתיים בכך שהגברת מתרחקת מהם. ואז נפתחת סצנה נוספת עם זירת מלחמות שוורים והשור (המזכיר את קלרבל הפרה) והטוראדור נכנסים לשם. ואחריו כמה סתירות והופעות מוזיקה, הטוראדור מסיים את הסצנה על ידי שליפת חלקיו הפנימיים של השור.

מוזיקה
------

הסרט משתמש במנגינות מהאופרה כרמן של ז'ורז' ביזה משנת 1875. הוא משתמש גם בתמציות קצרות מיאנקי דודל דנדי, "Ciribiribin" ושירים ללא מילים.

ביקורות
-------

Motion Picture News (9 בנובמבר 1929): "או. קיי. לצחוקים. זהו בורלסק מצויר של כרמן בצורת צהובון. המוזיקה של האופרה משמשת לליווי. מלא צחוקים, ההיאבקות והשלכת השור שהיא הנגיעה הסופית, לכו לסרט."

הסרט היומי (29 בדצמבר 1929): "הסרט האחרון הזה בסדרת הסרטים המצוירים סימפוניות טיפשיות הוא כמעט מהומה מתמשכת מתחילתו ועד סופו. יש לו מקום מקסיקני, בעיקר בזירת השוורים, שם הטוראדור, במקום להיכנס להרוג את החיה שלו, עושה "רודף אחריך". אני ואני נרדף אותך" עם היצור השובב. מילוי שאי אפשר לפספס".

מדיה ביתית
----------

הסרט הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006 באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב' בקטע "מהכספת", בגלל הסצנה הגרפית יחסית של השור שנשלף מבפנים החוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הטוראדור האיום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הטוראדור האיום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אל קודס 3** היא רקטה המבוססת על הגראד והקטיושה הרוסים. הרקטה, שנורתה לראשונה על אשקלון ב-28 במרץ 2006, שוקלת 66 ק"ג ונושאת 17 ק"ג של חומר נפץ. היא פותחה ברצועת עזה, במימון הרשות הפלסטינית ואיראן. באפריל 2006, DebkaFile דיווח כי חמושים פלסטינים מייצרים את אל קודס 3 יחד עם מערכת משגר מרובה רקטות.

מערכת משגר מרובה רקטות יורה 10 רקטות בו זמנית למרחק של 18–30 קילומטרים. המערכת, המסוגלת לירות 40 רקטות תוך 20 שניות, שוקלת 13 טון ומאפשרת לפלסטינים ברצועת עזה לפגוע באשקלון, אשדוד, נתיבות ואופקים. הרקטות משוגרות על ידי צוות הנסוג לאחור כ-60 מטרים מהמשגר ומשחרר את הרקטות על ידי משיכת חוט.

ביולי 2006, דיווחים בתקשורת הצביעו על כך שחמאס פיתח בהצלחה גרסה מקומית של גראד עם טווח של 24 קילומטרים. ה-122 החדש מ"מ גראד נורה (ב-18 ביולי) למרחק של כ-19 קילומטרים מרצועת עזה. הרקטה הגיעה למרחק של 24 קילומטרים.

ראו גם
------

* ייצור נשק מקומי על ידי ארגונים פלסטינים

קישורים חיצוניים
----------------

* הג´יהאד: ירינו רקטה חדשה "אל-קודס 3", באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------

1. ↑  debkafile Exclusive: Multiple-rocket launchers go into Palestinian service to maximize the lethality of missile offensive against Israel - DEBKAfile, DEBKAfile, ‏5 במרץ 2006
**מרישה מרים אייזנשטט** (בפולנית: **Marysia Ajzensztadt**;‏ נולדה בוורשה ב-1921, ונפטרה באומשלאגפלאץ ב-1942, ברציף רכבת הגירוש לטרבלינקה) הייתה יהודייה-פולנייה, זמרת בגטו ורשה שזכתה לפופולריות. התפרסמה בזכות הקול והשירה שלה כשהייתה בלהקה שנועדה להרים את רוחם של היהודים.

ביוגרפיה
--------

עוד בצעירותה היה לה כישרון מוזיקלי מיוחד וזכתה לחינוך מוזיקלי בביתה. אביה היה מלחין ידוע ומנצח בבית-הכנסת הגדול ברחוב טלומצקה בורשה זאת הייתה פרנסתו. ארגוני פועלים הכירו אותו כמארגן של מקהלת הנוער והמחנך שלהם. בהיותו תמיד שקוע בעבודתו הרבה לא הספיק לפרסם בדפוס אף אחת מיצירותיו.

כשגדלה הלכה ללמוד באקדמיה למוזיקה שבוורשה, היא השתלמה בזימרה, למדה להכיר קולגות חשובות במוזיקה הרומנטית וטיפחה רפרטואר של שירים יהודיים עממיים.

לאחר שהסינגוגה ברחוב טלומצקה, יחד עם בניין המכון למדעי היהדות ועם הדירות שהשתייכו אליה, הופקעו מתחומי הגטו באביב שנת 1942, עבר אייזנשטט יחד עם אשתו ובתם לדירה שברחוב אוגרודובה.

לאחר שלושה חודשים החלה אקציית הגירוש, בשבוע השני או השלישי לאקציה סחבו לאומשלאגפלאץ ("כיכר השילוח") כמעט את כל התושבים שלא הספיקו לברוח. השאירו רק כמה יוצאים מן הכלל כמו אייזנשטט מרישה, הצעירים המוכשרים לא נלקחו לעבודה.

חייה לפני ובמהלך הגטו
---------------------

אייזנשטט הייתה זמרת צעירה בקושי בת 20 וברוכת כישרון, במלחמה התגלה כשרונה בשירה בפולנית, עברית ויידיש. הצליחה לכבוש את ורשה במופעים אומנותיים וספרותיים גדולים, בהם היא הייתה כוח המשיכה העיקרי. נעשתה דמות פופולרית ומקובלת ביותר.

מרישה השתתפה ברוב האירועים המוזיקליים שמוסדות התרבות ארגנו בגטו.

מרצ'לי רייך סיפר על אייזנשטט שהיא הייתה התופעה הגדולה בין הסולנים בגטו, היו לה קול נהדר, דיקציה מצוינת, מוזיקליות נדירה ובייחוד יכולת פרשנות מעמיקה ביותר. אלה הגורמים שסייעו לזמרת לזכות עד מהרה בפופולריות בכל הגטו.

לדברי ניישטט בספרו "חורבן אין אויפשטאנד פון די יידן אין ווארשע", מילאו מעריציה את האולם והיו 1000 בכל הופעה. היא הופיעה גם עם התזמורת הסימפונית ולכן בקונצרטים שאנשי המחתרת ארגנו בגטו. בדרך כלל בהופעות שלה ליווה אותה הפסנתרן איגנצי רוזנבאום, מוזיקאי בעל שם עולמי.

במהלך שהותה בוארשה בחודש אוגוסט בשנת 1942 חטפו אותה הגרמנים לאומשלאגפלאץ שם הציל אותה ואת ההורים שלה בחור בשם רמבה מקרון מהמוות ועוד אנשים רבים אחרים. במהלך הפעולה איש ס"ס הרגיש "בהברחה" זו חזר והדף את משפחת אייזנשטט במכות אימים.

לאחר כישלון זה רמבה ניסה שוב את מזלו להציל את המשפחה, הוא שלח את אנשיו, בעקבות המכות מרישה הייתה מטושטשת, למרות זאת ניסתה את מזלה בשנית. היא נורתה באומשלאגפלאץ בעת שהתנגדה לאנשי הס"ס לנגד עיני הוריה, שנשלחו באותו טרנספורט לטרבלינקה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Issakhar Fater: "Jewish Music in Poland between the World Wars", www.zchor.org
2. ↑  כרך ב', **מכתבים מימי המלחמה**, עמ' עמוד 156
3. ↑  Maria Ajzensztadt, Culture.pl (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרישה אייזנשטט"**.
**מגנוס הלרן** (בשוודית: **Magnus Hellgren**; נולד ב-1 באוקטובר 1963) הוא דיפלומט שוודי שכיהן כשגריר שוודיה בישראל בין השנים 2017–2020.

ביוגרפיה
--------

הקריירה הדיפלומטית של הלרן החלה בשנות ה-90. בין השנים 1992 - 1990 כיהן בתפקידו הדיפלומטי הראשון כנציב בשגרירות קהיר, לאחר מכן, בשנת 92, כיהן כנציב בלונדון, ב-1993 בקופנהגן, ובין 1993 ל-1996 כנציב בפריז. בשנת 1998 כיהן כיועץ המועצה לענייני ביטחון ובהמשך קודם לתפקיד מנכ"ל משרד החוץ השוודי.

מ-2001 ועד 2004 שימש כסגן מפקד משימה ראשי (DCM) של שגרירות שוודיה בדמשק. משנת 2004 עד 2010 שימש כציר (ב-2009 בתפקיד כשגריר) של המשלחת הקבועה של שוודיה בז'נבה. משנת 2011 ועד 2015 הוא שימש כראש המחלקה של המזרח התיכון במשרד החוץ.

משנת 2015 הוא כיהן כסגן המנהל הכללי במשרד החוץ של שוודיה וראש המחלקה לפירוז ומניעת הפצה ויצוא של נשק במשרד זה.

### תפקיד בישראל

קבלת כתב מינוי כשגריר אצל נשיא המדינה ב-2017
ב-03 בספטמבר 2017 החל בתפקידו כשגריר שוודיה בישראל באופן רשמי.

כמי שמעורה היטב ובעל ניסיון רב באזור המזרח התיכון, הוא החל לפעול תוך זמן קצר ליצור תרומה משמעותית. ימים אחדים לאחר תחילת כהונתו כשגריר בישראל, אירח מפגש חגיגי "ישראל כהייטק ניישן", בו השתתפו נציגים בכירים מחברות ההייטק הישראליות המצליחות ביותר, וכן מחברות בינלאומיות בעלות פעילות ענפה בישראל. ABB, אפל, מלאנוקס, צ'ק פוינט, אאוטבריין, IATI וכן משקיעי הייטק ידועים כיוסי ורדי ומולי עדן היו בין המשתתפים. בהמשך אירח מפגשים רבים נוספים בסימן חשיבות פיתוח הקשר בין המדינות בהקשר הטכנולוגי, באחד מהם שרת המסחר של שוודיה, אן לינדה, הכריזה על מינוי של נציגה שוודית בתל אביב, המיועדת לפתח את יחסי ישראל - שוודיה בתחום הטכנולוגי.

בדצמבר 2017, בעקבות תקריות אנטישמיות שהתרחשו בשוודיה, יצא לתקשורת הלרן והביע את דאגתו לגבי האירועים, ואמר כי "אנחנו מחויבים לדאוג שהקהילה היהודית בשוודיה תמשיך לפרוח".

השכלה וחיים אישיים
------------------

להלרן תואר שני בכלכלה ויחסים בינלאומיים מהמוסד האקדמי מבית הספר לכלכלה של גוטנבורג (Gothenburg School of Economics), הוא נשוי לשגרירה השוודית אניקה מולין הלגרן (Annika Molin Hellgren), ולזוג שתי בנות.

ראו גם
------

* יחסי ישראל–שוודיה
* קרל נסר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגנוס הלגרן** בוויקישיתוף
* דף הבית של שגרירות שוודיה בישראל
* דף הפייסבוק של שגרירות שוודיה בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת government.se, Organisation of the Foreign Service
2. ↑  יעל ולצר, שוודיה מפענת סטארטאפ ישראלי, באתר NEWS
3. ↑  מערכת מעריב, חדשנות בבית השגריר
4. ↑  צביקה קליין, שגריר שוודיה בישראל: "אם יהודי חושש לחבוש כיפה – נכשלנו", באתר מקור ראשון, ‏22 בדצמבר, 2017
**מיידסטון** (באנגלית: **Maidstone**) היא העיר הגדולה ביותר ועיר המחוז בקנט, אנגליה. מיידסטון היא עיר חשובה מבחינה היסטורית ונמצאת במרחק 32 מיל (51 קילומטרים) מדרום-מזרח ללונדון. במרכז העיר עובר נהר מדווי (אנ') המחבר אותה עם רוצ'סטר (אנ') ושפך התמזה. במשך ההיסטוריה, הנהר שימש להובלת חלק ניכר ממסחר העיר כמרכז המחוז החקלאי קנט, הידוע כ"גן של אנגליה". מאז מלחמת העולם השנייה, כלכלת העיר עברה מהסתמכות על תעשייה כבדה לתעשייה קלה וסיפוק שירותים.

נכון ל-2021, אוכלוסיית העיר מונה כ-176,700 תושבים.

אטימולוגיה
----------

alt textארמון הארכיבישוף
alt textמוזיאון מיידסטון
השמות המתועדים הקדומים ביותר של העיר, "de maeides stana" ו-"maegdan stane" נמצאו בתעודות סקסוניות המתוארכות לשנת 975. משמעותיהם המשוערות הן "אבן העלמות" או "אבן העם" אשר עשויה להתייחס למונומנט אבן סמוך (אנ') שסביבו התקיימו התכנסויות. בספר יום הדין השם כבר התפתח ומופיע בתור Medestan או Meddestane ובשנת 1396 הופיע בגרסה Mayndenstan. השם המודרני הופיע לראשונה בשנת 1610.

היסטוריה
--------

באזור נמצאו אמבטיות מהתקופה הרומאית המעידות על וילות שהיו במקום. באזור גם נמצאו ממצאים מהתקופה הנאוליתית.

מיידסטון מילאה תפקיד חשוב במהלך מרד האיכרים האנגלי ב-1381. הכומר ג'ון בול, אחד מהמורדים, נכלא בעיר ושוחרר על ידי מורדים מקנט בפיקודו של ווט טיילר.

מיידסטון קיבלה צ'רטר מלכותי והוכרזה כעיר ב-1549; ההגדרה בוטלה לזמן קצר, אך חודשה בשנת 1551 ואושררה בשנת 1619 על ידי המלך ג'יימס הראשון. לעיר עוצב שלט אצולה, עם תומכים אריות מוזהבים וייצוג לנהר החוצה את העיר. בהמשך התווספו לשלט ראש של סוס לבן המייצג את המוטו של קנט ואיגואנודון (בעקבות גילוי שרידי איגואנודון באזור במאה ה-19 הנמצאים כיום במוזיאון הטבע בלונדון). מיידסטון קיבלה את הזכות להקים כלא בתחומה ב-1604.

במהלך מלחמת האזרחים האנגלית השנייה, התרחש בעיר קרב מיידסטון (אנ') אשר הוביל לניצחונם של תומכי הפרלמנט. אנדרו ברוטון, שהיה ראש העיר ב-1649 (וגם פקיד בבית המשפט הגבוה לצדק) היה אחראי להכרזה על גזר דין המוות של צ'ארלס הראשון.

כלא מיידסטון נמצא מצפון למרכז העיר ובנייתו הושלמה ב-1819.

בשנים 1897–1898 הכתה בעיר מגפת טיפוס קשה שהרגה לפחות 132 בני אדם, והייתה למגפת הטיפוס הגדולה ביותר באותה תקופה.

### היסטוריה מודרנית

משרדי מועצת המחוז נבנו מצפון למרכז העיר בין 1910 ל-1913.
בית החולים הכללי של מיידסטון נפתח בפאתי העיר בשנת 1983, והחליף את בית החולים הכללי של מערב קנט, שנפתח 150 שנים קודם לכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיידסטון** בוויקישיתוף
* מיידסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר האינטרנט הרשמי של מיידסטון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mid-year population estimates: Total population in Kent
2. ↑  תיאור התפתחות שם העיר באתר Here is History, מאורכב באתר וייבאק מאשין
3. ↑  Dig uncovers a Roman bath house, BBC, ‏3 ביוני 2004 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555155805171
* GND: 4508014-8
* LCCN: n82020261
* MusicBrainz: 0f77e4af-2b27-458a-83d5-e337293e71af
* VIAF: 151287843
* WorldCat: lccn-n82020261

 |
**אמיליה רוטר** (בהונגרית: **Rotter Emília**; ‏8 בספטמבר 1906, בודפשט, הונגריה – 28 בינואר 2003, בודפשט, הונגריה) הייתה מחליקה על הקרח יהודייה-הונגרייה, פעמיים ברציפות זכתה במדליית ארד אולימפית (לייק פלאסיד 1932 וגארמיש פטרקירכן 1936), ארבע פעמים אלופת עולם (1931, 1933, 1934 ו-1935), אלופת אירופה (1934) ו-6 פעמים אלופת הונגריה (1931–1936) בזוגות ביחד עם לאסלו סולאש.

ביוגרפיה
--------

משנת 1924 רוטר הייתה מחליקת קרח במועדון BKE (סקצית ההחלקה על קרח של בודפשט). בשנים 1929–1936 הייתה חברה בסגל נבחרת הונגריה ואחת הדמויות המובילות בעולם בהחלקה זוגית על הקרח. משנת 1928 התמודדה כזוג עם דיולה סאבו, ומשנת 1929 עם לאסלו סולאש.

באליפות העולם שנערכה בברלין בשנת 1931 זכתה רוטר במדליית זהב בזוגות, הראשונה מתוך ארבע מדליות. הניצחון שלהם בשנת 1931 הביא את מדליית הזהב הראשונה עבור הונגריה בהחלקה לזוגות.

הקריירה הספורטיבית הפעילה של רוטר וסולאש הסתיימה אחרי אולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936).

בשנת 1995 היא נבחרה ל"יד לאיש הספורט היהודי".

הישגים בתחרויות
---------------

(עם לאסלו סולאש)

| אירוע | 1929 | 1930 | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 | 1935 | 1936 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| משחקי החורף האולימפיים |  |  |  | 3 |  |  |  | 3 |
| אליפות העולם | 5 |  | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 |  |
| אליפות אירופה |  | 2 | 2 |  |  | 1 |  |  |
| אליפות הונגריה |  |  | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

ראו גם
------

* רוטר וסולאש בשנת 1934

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיליה רוטר** בוויקישיתוף

* אמיליה רוטר, באתר olympedia.org
* *Rotter, Emilie* (באנגלית) jewsinsports.org. [2010. december 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. október 23.)
* אתר ה-ISU
* אתר ההתאחדות הישראלית להחלקה על הקרח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1213473950
* VIAF: 3911159478073927990004
* WorldCat (עם VIAF): 3911159478073927990004

 |
**טרנספוזיציה לכלי נגינה** היא דרך לשילוב בין כלי נגינה בעלי גובה צליל שונה.
במבט ראשון, השימוש בכלי נגינה עם טרנספוזיציה שונה עלול להיראות מסובך, אך כתיבת התווים לכלי הנגינה השונים היא מלאכה טכנית שניתן ללמוד אותה בקלות. הטרנספוזיציה דורשת עבודה רבה, אך היא הכרחית על מנת שמספר כלים יוכלו לנגן בצוותא.

כלי נגינה מאותה המשפחה נשמעים שונה כאשר הנגנים מתבקשים לנגן את אותו התו. כך לדוגמה במשפחת הסקסופונים, כאשר שני נגני סקסופון, האחד על אלט והשני על טנור מנגנים את אותו התו, הם ישתמשו באותו האצבוע אך צליל שיפיק סקסופון האלט יהיה גבוה מזה של הטנור.

גובה צלילי הפסנתר מהווים קנה מידה לעשיית טרנספוזיציה לכלי נגינה שונים.

כיום ניתן לבצע את תהליך הטרנספוזיציה באמצעות תוכנת מחשב.

רשימת טרנספוזיציה של כלי נגינה
------------------------------

בפסקה זאת הייחוס הוא התו דו בפסנתר. כך לדוגמה כאשר כתוב "כלים בBb" הכוונה היא שכאשר מנגנים בכלי המדובר דו, בפסנתר הוא יישמע כסי במול.

### כלים ב-Bb (סי במול)

1. קלרינט בסי במול
2. סקסופון סופרן
3. חצוצרה בסי במול
4. סקסופון טנור
5. קלרינט בס בסי במול
6. קרן יער בסי במול

### כלים ב-A (לה)

1. אבוב ד'אמורה
2. קלרינט בלה
3. קלרינט בס בלה
4. קרן יער בלה
5. חצוצרה בלה
6. קורנית בלה

### כלים ב-Eb (מי במול)

1. סקסופון אלט
2. סקסופון בריטון
3. אבוב פיקולו
4. קלרינט במי במול
5. קלרינט אלט
6. קרן יער במי במול
7. חצוצרה במי במול

### כלים ב-F (פה)

1. קרן יער בפה
2. קרן אנגלית
3. טובה בפה (תו)

### כלים ב-C (דו)

(באותה הטרנספוזיציה כמו פסנתר)

1. כלי מיתר
2. חליל
3. חלילית
4. אבוב
5. בסון
6. טרומבון
7. בריטון
8. טובה

### כלים בטרנספוזיציות שונות

ישנם כלי נגינה, בעיקר ממתכת, אשר קיימים בגדלים שונים, ועל-כן בטרנספוזיציות שונות. למשל - הקלרינט נפוץ גם בסי-במול, אך נפוץ לא פחות גם הקלרינט ב-לה, אשר מגיע חצי טון נמוך יותר מהראשון, עד ל-דו דיאז (אבסולוטי). 

קרנות היו קיימות בשלל סולמות עד להמצאת קרן היער עם השסתומים, המצאה המאפשרת לה לנגן בסולמות שונים. כיום נפוצות בעיקר קרנות בפה ובסי-במול. הנזכר לעיל תקף גם לגבי חצוצרות. כיום נפוצה יותר החצוצרה בסי במול, אך נעשה שימוש גם בחצוצרות בדו, אשר אינן כלי בטרנספוזיציה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרנספוזיציה לכלי נגינה** בוויקישיתוף
* טרנספוזיציה לכלי נגינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4745609-7

 |
**פאזול עבדאללה מוחמד** (בערבית: **فاضل عبدالله محمد**, כתיב נוסף של שמו, על פי הערבית: **פאדל עבדאללה מוחמד**; בערך 1974 - 8 ביוני 2011) היה חבר אל-קאעידה ומנהיגה במזרח אפריקה.

נולד בעיר מורוני שבאי גרנד קומור שבקומורו והיה גם בעל אזרחות קנייתית. שלט במספר שפות, בהן צרפתית, סווהילית, ערבית ואנגלית. היה אחראי, בין היתר, למתקפות הטרור במומבסה ב-2002 ובין האחראים להתקפות על שגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה בשנת 1998. מוחמד היה בין הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI בקרן אפריקה ואחד מבכירי אל-קאעידה.

מוחמד וטרוריסט נוסף שהיה עמו נהרגו ב-8 ביוני 2011 בידי כוחות סומליים הנאמנים לממשלה הזמנית, בתקרית אש במחסום דרכים ליד מוגדישו, בירת סומליה. ההסבר הרשמי לחיסול היה: "נהג הרכב סירב לעצור".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאזול עבדאללה מוחמד** בוויקישיתוף
* ליאור אסטליין, המבוקש מס' 1 באפריקה חוסל, באתר ישראל היום, 15 ביולי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8605 9523
* LCCN: no2003112256
* VIAF: 14469825
* WorldCat (עם VIAF): 14469825

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשם הבמה של קוסם ואמן חושים ישראלי. אם התכוונתם לנוכל איטלקי שהתחזה למרפא ומנבא עתידות שהצליח לחדור לחברה הגבוהה של אירופה במאה ה-18, ראו אלסנדרו קליוסטרו‏‏.

**ישראל אוקסמן** (נולד ב-12 ביוני 1962) הידוע בשם הבמה **קליוסטרו** הוא קוסם ואמן חושים ישראלי, המתמחה במנטליזם, קסמים לילדים ומופעי במה. בנוסף מפעיל חדרי בריחה.

קורות חיים
----------

נולד כישראל אוקסמן, בן לשושלת קצבים מפולין. את שם הבמה "קליוסטרו" שאב בגיל 12 מספר מדמות "הרוזן קליוסטרו" שהיה האלכימאי האחרון שהוצא להורג על ידי האינקוויזיציה באשמת עיסוק בכישוף. את שירותו הצבאי עשה כקוסם הצבאי הראשון בצה"ל.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 העלה מופע עם מיטב קסמי הודיני במוזיאון תל אביב לאמנות ובהם היחלצות מכותנת משוגעים בעודו תלוי הפוך מהרגליים ועינוי המים הסיני(אנ'). בהמשך ברח גם מתוך ארגז בוער ומקשירה לפסי רכבת בעודה דוהרת לכיוונו.

בשנת 1991 התארח בתוכנית "מסיבת גן". 

ב-1994 שיחק בתפקיד אורח בסרט "ארץ חדשה". 

ב-1996 שיחק בקלטת הילדים "גומות החן של זוהר" כקוסם. 

בשנת 2000 הנחה את תוכנית הטלוויזיה לילדים "מערת הקסמים של קליוסטרו" ששודרה בערוץ 2 לצד בובה בשם אופס שדיבב ז'יל בן-דוד.

ב-2002 השתתף בסדרה "שוטטות". 

בשנת 2011 התארח בתוכנית "אחד נגד 100" כאחד מהנבחרת.

לצד ההופעות, אוקסמן מנחה קורסי לימוד קסמים למבוגרים וקייטנה בחודשי הקיץ לילדים ללימוד קסמים אותם מציגים הילדים במופע סיום.

אוקסמן עוסק גם בהפעלת חדרי בריחה ובשנים 2017–2018 הוצגה תערוכת "אמנות הבריחה 2.0" במוזיאון ישראל בירושלים הכוללת פעילות משחק המשלבת פתירת חידות, הרכבת פאזלים ומעבר בין חדרי המוזיאון. את התערוכה הקים בשיתוף עם הסופרת והתסריטאית מעין רוגל בשנת 2017, לאחר ההצלחה בישראל, הוצגה התערוכה ברייקסמוזיאום באמסטרדם. התערוכה הוצגה גם במוזיאון ישראל, במוזיאון ההעפלה וחיל הים ובמדעטק בחיפה.

קליוסטרו מוביל מאבק ציבורי כנגד שימוש בבעלי חיים ובהם ביונים במופעי קוסמים ובקסמי במה.

חיים אישיים
-----------

אוקסמן בזוגיות עם טל, מרצה באוניברסיטת תל אביב, ואב לבת ממנה, ולבן מנישואיו הראשונים. 

אוקסמן מתגורר ברעננה בה גם נמצא הסטודיו שלו הנקרא "בית הקוסם".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קליוסטרו
* קליוסטרו, ברשת החברתית פייסבוק
* לילית וגנר, הישראלי שמכשף את כל העולם, באתר ynet, 30 ביולי 2018
* סיון קלינגבייל, יום בחיי קליוסטרו - מה אני עושה? I’m fucking with people’s minds, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמנות הבריחה 2.0 באתר מוזיאון ישראל
2. ↑  ישראל קליוסטרו, איך קוסם "מעלים" דג זהב? ממיס אותו בחומצה, באתר ynet, 21 במרץ 2007
3. ↑  ארז ארליכמן, תנו ליונים לחיות: מאבק נגד מופעי קסמים עם חיות, באתר ynet, 1 באפריל 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312323405171

 |
**אילן ליאור** (נולד ב-1986 בערך) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש כראש מחלקת החדשות של גלי צה"ל.

קריירה
------

ליאור החל את הקריירה העיתונאית שלו בגיל 16, כשכתב עבור המקומון הירושלמי "כל הזמן".

עם גיוסו לצה"ל הצטרף לגלי צה"ל, בה שימש ככתב משטרה ובריאות, עורך חדשות ומגיש יומנים. לאחר מכן שימש ככתב משטרה בירושלים ובהמשך מונה לכתב המשטרה ברשת ב' של קול ישראל.

בנובמבר 2010 מונה לכתב האזורי בגוש דן של עיתון "הארץ".

בפברואר 2018, עזב ליאור את עיתון "הארץ" ועבר לשמש כעורך בחדשות עשר. במרץ 2019 החל לשמש כעורך הראשי של התוכנית "השבוע" בערוץ כאן 11.

בנובמבר 2021 מונה על ידי מ"מ מפקדת גלי צה"ל והעורכת הראשית, גלית אלטשטיין, לראש מחלקת החדשות של התחנה.

ליאור הוא בעל תואר בכלכלה ובקולנוע מאוניברסיטת תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילן ליאור, ברשת החברתית LinkedIn
* מאמרי אילן ליאור, באתר "הארץ"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  חילופים ב'הארץ': אילן ליאור מונה לכתב האזורי בגוש דן - במקום נועה קושרק, באתר Bizportal
2. ↑  נועה פרייס‏, השינויים ב"הארץ" נמשכים: אילן ליאור עוזב את העיתון, באתר וואלה!‏, 13 בפברואר 2018
3. ↑  אורן פרסיקו, "חדשות השבוע" (16.2%) במקום הראשון, באתר העין השביעית, 2 במרץ 2019
4. ↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏העיתונאי אילן ליאור מונה לראש מחלקת החדשות של גלי צה"ל, באתר גלובס, 29 בנובמבר 2021
5. ↑  אתר למנויים בלבד איתי שטרן, אילן ליאור יחליף את אמיר איבגי כראש מחלקת החדשות בגל"צ, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2021
**כפיר בן ליש** (נולד ב-27 בספטמבר 1968) הוא זמר, מלחין וגיטריסט ישראלי.

קורות חייו
----------

כפיר בן ליש התפרסם לאחר ששר את שיר הנושא "אמרת שאין לך חשק" של הסרט "ציפורים בניוטרל" (1996; בכיכובם של דנה ברגר, מאור כהן, דנה מודן וקארין אופיר). השיר כיכב כמה שבועות בראש רשימת ההשמעות בגלי צה"ל. בן ליש שר עוד שני שירים בפסקול הסרט: "Prince of all your needs" ו"תצאי משם". בנוסף, שמו לא מופיע ברשימת הקרדיטים בשיר "תצאי משם".

את דרכו המוזיקלית התחיל בן ליש בשיעורי גיטרה בקונסרבטוריון, שיעורי ג'אז אצל המורה ג'וקי ארקין ושיעורי ריקוד. הוא החל לכתוב ולהלחין שירים בזמן שירותו הצבאי בנח"ל. אחרי הצבא הזמין אותו נושי פז, אז מתופף להקת פורטרט, שלמד איתו בתיכון, להצטרף להרכב בו הוא מנגן. כך הוקמה להקת הוביט. הלהקה התפרקה כאשר בן ליש החל להופיע עם אריק ריין במועדון "הלילה ה-12" ברמת השרון. עם ריין ביצע בן ליש קאברים לשירים ישראליים. בהופעות אלה שמע אותו יובל שפיר, אשר הזמין אותו לשיר בפרסומות שונות, ובשנות התשעים המאוחרות השתתף בן ליש גם בהקלטת אלבומים רבים, ביניהם בשנת 1995 ביצע קולות רקע קולות באלבומו של ירמי קפלן, "בוקר טוב" ובאלבומה של להקת ג'נגו, "קשורים". 

בשנת 1998 בן ליש ביצע קולות רקע באלבומו של דני סנדרסון, הלא נודע. מאז ועד היום בן ליש לוקח חלק בהרכב ההופעה של דני סנדרסון, כשבחלק מהשירים בהופעות הוא אף שר כסולן. בן ליש אף שר באלבומו של סנדרסון לא יפריד דבר את השיר "על גדות הנחל". בשאר השירים הוא מבצע קולות רקע.

במהלך שנת 2014 הוציא בן ליש סינגלים מאלבום הבכורה שלו שנקרא "ביקורים מאוחרים": "על הלחיים" ו"העונג שלי".

דיסקוגרפיה
----------

ביקורים מאוחרים - שנת 2014


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | העונג שלי |   |
| 2. | פרח |   |
| 3. | קרון ברכבת |   |
| 4. | על הלחיים |   |
| 5. | לפעמים געגועים |   |
| 6. | הכל היה מותר (איך אהבנו) |   |
| 7. | בואי כבר |   |
| 8. | חגיגות ניצחון |   |
| 9. | איפה החיבור |   |
| 10. | כוכב שביט |   |
| 11. | זנב |   |
| 12. | נתגלגל |   |

כפיר בן ליש השתתף במספר אלבומים של זמרים, ובהם:

* קונגו בלו - דני סנדרסון
* "דידי שחר" - דידי שחר
* הלא נודע - דני סנדרסון
* "בוקר טוב" ירמי קפלן
* "קשורים" - עמיר רוסיאנו (ג'נגו)
* "פשוט וטוב" - מיקה קרני
* "מאדורי" - רחל קראוס (מאדורי)
* "חם מדי" - דן הופרט
* לא יפריד דבר - דני סנדרסון
* מכאן הדרך - דני סנדרסון

סינגלים בהם השתתף כפיר: "אמרת שאין לך חשק", "יש לי אותך", "כל קיץ" של מיקה קרני שאותו גם עיבד, וכן ב"ימים של קיץ" אשר כתב והלחין עילי בוטנר.

קישורים חיצוניים
----------------

* כפיר בן ליש, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* כפיר בן ליש, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* כפיר בן ליש שר לגלעד שליט
* כפיר בן ליש: מוכן להגשה, באתר ynet, 10 בפברואר 2014
* יואב קוטנר, כפיר בן ליש: "רגיל לעבוד בדוחק", באתר ynet, 12 בנובמבר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: a478ade6-f16b-4f8c-bb15-74e2889c5bff

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "גדוד 88".

נגמ"ש BTR-50, מיחידה 88 - דב לבן.
**יחידה 88 - דב לבן** הייתה יחידה בחיל השריון הישראלי. היחידה החלה לפעול בשנת 1969 כ"יחידת סיור ופשיטה אמפיבית". במהלך מלחמת יום הכיפורים לחמה היחידה בסיני ומעבר לתעלת סואץ. ב-1974 פורקה היחידה.

היסטוריה
--------

יחידה 88 - דב לבן, הוקמה בשנת 1969 כיחידת סיור ופשיטה אמפיבית על ידי סגן אלוף יואל גונן, על מנת לאפשר תקיפת הפתעה דרך הים בעזרת כוחות שריון אמפיביים. היחידה הייתה מושתתת על כלי רק"ם מתוצרת ברית המועצות: נגמ"שים אמפיביים מסוג BTR-50 וטנקים אמפיביים קלים מסוג PT-76 שנלקחו שלל. פעולתה הראשונה של היחידה הייתה במבצע רביב, בו השתתפו נגמש"י BTR-50 כשהם מאוישים ב-50 לוחמי סיירת חטיבה 7. במהלך מלחמת ההתשה נעשה ניסיון נוסף להשתמש ביחידה אך הכלים שקעו באזור אגם תמסח והפעולה בוטלה. 

ב-1971, לאחר שחיילי היחידה שוחררו משירות סדיר, הוחלט להסב את היחידה ליחידת מילואים שהוגדרה כיחידת מתנדבים ונשלח אליה כוח אדם מובחר. לתפקיד מפקד היחידה מונה סרן יוסף יודוביץ' ולסגנו מונה אמציה אטלס. לאחר אימון הקמה בצאלים ובאל עריש כיחידת מילואים התמקמה היחידה במרחב שלמה על יד שארם א-שייח'.

בתחילת מלחמת יום הכיפורים הייתה היחידה תחת פיקוד חטיבה 274. עם פרוץ המלחמה נשלחה היחידה, יחד עם גדוד 225 מחטיבה 274 לאזור שארם א-שייח' ומשם עברה לא-טור, עד ה-15 באוקטובר. לאחר מכן סופחה היחידה לחטיבה 14 ושירתה בשני צידי התעלה. יחידת דב לבן לחמה בקרב החווה הסינית ובקרב מתחם אורחה, ובסיום המלחמה היחידה חזרה לאזור סרפאום להתארגנות.

במהלך ימי הקרבות נהרגו 18 קצינים ולוחמים מהיחידה ונפצעו 32 מתוך 126 קצינים ולוחמים. היחידה פורקה ב-1974. לזכר לוחמי החטיבה הוקמה אנדרטה בפארק עוצבות השריון ליד לטרון.

* נגמ"ש אמפיבי מסוג BTR-50 במוזיאון יד לשריון בלטרוןנגמ"ש אמפיבי מסוג BTR-50 במוזיאון יד לשריון בלטרון
* טנק אמפיבי קל מדגם PT-76 במוזיאון יד לשריוןטנק אמפיבי קל מדגם PT-76 במוזיאון יד לשריון
* אנדרטת דב לבן בפארק עוצבות השריוןאנדרטת דב לבן בפארק עוצבות השריון

לקריאה נוספת
------------

* אלון קדיש, יחידת אמל"ח מיוחד גדוד 88 "דב לבן", 1969-1974, זרקור היסטורי, תמוז תשע"ב (יולי 2012)
* רס"ן (מיל.) יובל שחף, חטיבה 274, חטיבת "הטירנים" הראשונה בצה"ל, סיפור הקמתה ופעילותה במלחמת יום הכיפורים (אורכב 18.05.2019 בארכיון Wayback Machine), אתר יד לשריון

קישורים חיצוניים
----------------

* יח’ 88 ("דב לבן"), באתר הזיכרון של חטיבה 14
* יחידת אמל״ח מיוחד, גדוד 88- ״דב לבן״, 1969-1974, מתוך אתר המחלקה להיסטוריה.
* אלבום תמונות יח' 88 "דב-לבן", באתר הזיכרון של חטיבה 14
* חידת הדב הלבן - סיפור הקרבות של יחידת הדב הלבן במלחמת יום הכיפורים, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "יחידה 88 – תיאור הלחימה היחידתי". *חטיבה 14*. 2010-04-03. נבדק ב-2018-07-09.
2. ↑  "ללמוד על חקלאות כבר בבית הספר". נבדק ב-2018-07-09.(הקישור אינו פעיל)
יעקבוס קמבנליס
**יעקבוס קמבנליס** (ביוונית **Ιάκωβος Καμπανέλλης**;‏ 2 בדצמבר 1922 - 29 במרץ 2011) היה מחזאי, משורר וסופר יווני. קמבנליס כתב יותר מ-30 מחזות ונחשב לגדול מחזאי יוון בעת החדשה. הוא גם כתב טקסטים לשירים שהפכו פופולריים מאוד ביוון.

קמבנליס נולד באי היווני נקסוס ב-1922. ב-1934 עברה משפחתו לאתונה בעקבות קשיים כלכליים. בזמן מלחמת העולם השנייה נאסר ונשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן. לאחר שחרורו ושובו לאתונה החל ללמוד תיאטרון.

הרומן היחיד שכתב, "מאוטהאוזן", מבוסס על חוויותיו כעציר במחנה הריכוז מאוטהאוזן. היצירה שימשה כהשראה עבורו לכתיבת מחזור שירים - הבלדה על מאוטהאוזן - שהלחין מיקיס תאודוראקיס. אחד השירים תורגם לעברית וידוע בביצועם (בנפרד) של ליאור ייני ושל אלינוער מואב.

קמבנליס גם כתב תסריטים לשני סרטים יוונים בולטים; "סטלה", בבימויו של מייקל קקויאניס ו"או דראקוס" בבימויו של ניקוס קונדורוס.

מיצירותיו
---------

* 1963 "מאוטהאוזן", תורגם לעברית והופיע בהוצאת כתר, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יעקבוס קמבנליס (ביוונית ובאנגלית)
* הודעה על מותו, אתר Athens News (באנגלית)
* יעקבוס קמבנליס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עדי שוורץ, "מאוטהאוזן הוא סיפור אמיתי", באתר הארץ, 23 בינואר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263397805171
* BIBSYS: 97015498
* BNE: XX1755866
* BnF: cb134753629 (data)
* CiNii: DA10956760
* GND: 12300909X
* ISNI: 0000 0001 1885 2728
* LCCN: n81030868
* MusicBrainz: 397d86f4-9cb5-4469-b7f4-c11b2c8b14fb
* NKC: xx0246839
* NLA: 36162576
* NLG: 34224
* NLP: a0000003382471
* NTA: 327101679
* RERO: 02-A009580680
* SELIBR: 346953
* SUDOC: 077871170
* Trove: 1222339
* VIAF: 69824904
* WorldCat: lccn-n81030868

 |
|  |
| --- |
| **יש לערוך ערך זה**. ייתכן שהערך סובל מבעיות ניסוח, סגנון טעון שיפור או צורך בהגהה, או שיש לעצב אותו, או מפגמים טכניים כגון מיעוט קישורים פנימיים. |
| אתם מוזמנים לסייע ולערוך את הערך. אם לדעתכם אין צורך בעריכת הערך, ניתן להסיר את התבנית. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. |

**מר בלופר** (באנגלית: **Mr. Bogus**) היא סדרת אנימציה אמריקאית המשלבת אנימציה דו-ממדית, יחד עם אנימציית פלסטלינה, ששודרה בין השנים 1996–1997 ובשידורים חוזרים בין השנים 2001–2007 בערוץ הילדים. בארצות הברית שודרה הסדרה במקור בשנים 1991–1993 בשנות ה-90.

כל פרק נמשך חצי שעה, וכולל שלושה סרטוני אנימציה שנמשכים כשבע דקות. בסוף כל סרטון יש סרטון אנימציה מהסדרה הצרפתית המקורית מפלסטלינה של "בלופר" שנמשך חצי דקה.

עלילת הסדרה
-----------

### פרקי הנפשה

מר בלופר הוא שדון צהוב קטן שדומה לגרמלין המתגורר בקירות של משפחתו של טומי. רוב הזמן בלופר משתעשע בביתו של טומי, וגורם צרות רבות אשר לבסוף הוא פותר אותן. לפעמים בלופר מבקר בעולמו המוזר הקרוי בשם "בלופר-לנד", שם הוא פוגש את חברו "בלומפר". בלומפר, אוהב ליהנות מהחיים ולהשתעשע הרבה (אף על פי שהוא לא מודע לצרות). בסדרה ניתן למצוא גם דמויות נוספות כדודה בוגונדה הזועמת, ובוגטה. מר בלופר מסוגל לאכול בכמות בלתי-מוגבלת ולא לסבול מכאבים בבטנו כאשר המאכל האהוב עליו ביותר הוא פיצה. לעיתים הוא מוסיף את האותיות מ' י' ו-מ' סופית למילים בגוף רבים (כגון "ציורימים" ו"אנשים רעימים").

### הסדרה המקורית בפלסטלינה

הסדרה המקורית בהנפשת פלסטלינה היא סדרה של סרטונים צרפתית / בלגית משנת 1987 אשר נקראה *בלופר* (*Bogus*) ונעשו במקור להפסקת פרסומות. הסרטונים נוצרו על ידי מייקל דוריקס וגיסלאין הונורה. הסדרה שודרה לראשונה ב-30 באוקטובר 1987 ובשידורים חוזרים מ-2 באוקטובר 1988 עד פברואר 1990. 300 פרקים נוצרו אך 42 מהם עובדו לגרסה ההנפשה המסורתית האמריקאית.

בעלילת הסדרה מ-1987, בעל הבית מתעורר עם השעון המעורר שלו, שותה קפה, לוקח את המפתחות ונוסע לעבודתו. אולם כאשר הבית נטוש, מתגורר בו יצור צהוב ומצחיק בשם "בלופר", אשר מתחבא במקום נסתר ומחפש הרפתקאות עם החפצים שנמצאים בבית סביבו. השלומיאליות שלו חוקרת את העולם בחדרים שונים בבית (כמו חדר האמבטיה ועליית הגג) ותמיד מקבל צחוק מקהל הצופים.

בשנת גרסה האמריקאית של 1991, קולו של בלופר השתנה לקם קלארק, המדבב שלו בסדרה, ומוזיקת הרקע השתנתה למוזיקת הרקע של פתיח הסדרה.

דמויות
------

### חברים

* **מר בלופר** - שדון צהוב קטן ומצחיק שדומה לגרמלין המתגורר בקירות של משפחתו של טומי.
* **טומי** - ילד אשר גר בבית, הוא בן האנוש היחיד המסוגל לראות את בלופר
* **בלומפר** - בן דודו של בלופר, אוהב ליהנות מהחיים ולהשתעשע הרבה (אף על פי שהוא לא מודע לצרות).
* **דודה בוגונדה** - דודתו הזועמת של בלופר.
* **בוגטה** - הדודנית של מר בלופר.

### אויבים

* **האבקקים** - יצורי אבק שכל הזמן מטרידים את בלופר, הם מתגוררים במיטות, בקירות והיכן שרק ניתן.
* **מולי ועכברי** - עכברוש וחפרפר ערמומיים שכל הזמן גונבים מזון ואוצרות מבלופר ומחבריו.
* **בוקסר** - שדון ירוק ומרושע שכל הזמן מטריד את בלופר ומנסה לחסלו ואולם נכשל תמיד.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מר בלופר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מר בלופר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מר בלופר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Planète Jeunesse - Bogus
**השחור החדש יותר** הוא אלבומו השני של המוזיקאי והזמר גיא מזיג אשר יצא ב-19 בפברואר 2021.

האלבום כולל, בדומה לקודמו "השחור החדש", חידוש לשיר מלהקת הדורבנים: "קרן" מהאלבום "אחד אחרי השני".

רקע וסגנון
----------

הסינגל הראשון שיצא מן האלבום הוא "Dancing all the way" שיצא ב-23 לאוגוסט 2018. נוסף על כך יצאו הסינגלים "אנחנו" ו"כמה אני אוהב אותך" שיצאו בתאריכים 11 באפריל 2019 ו-14 במאי 2020 בהתאמה.

הסגנון באלבום מגוון יותר מהאלבום הקודם. מלבד שירי פאנק/דיסקו ("כמה אני אוהב אותך", "כיף לי איתה"), האלבום כולל גם פאנק שורשי ("Dancing all the way"). בנוסף על כך האלבום כולל אלמנטים מזרחיים ("קרן") ושיר פאנק רוק ("אנחנו"). שיר נוסף באלבום הוא "The Funky Zachen", שיר פאנק היפ הופ קומי בהשתתפות הקומיקאי מריאנו אידלמן העוסק באלטע זאכן. השירים "בעולם כזה" בסגנון הקאנטרי ו"בא אלייך בלילה" הם שירים שקטים יותר משאר האלבום, העוסקים במצב המדיני ובמסע מוזיקלי בהתאמה. הרצועה "Preaching" מדמה הטפה בכנסייה לגבי שימור העולם. הרצועה "Funky Zachen Jam" היא עיבוד אחר של הפזמון של הרצועה "The Funky Zachen". שתי רצועות הבונוס באלבום הן "רואים רחוק רואים שקוף" ו"כלים שלובים", שנלקחו מהפרויקטים "פסקול 70" של ECO99 FM וחגיגות יום 70 לגידי גוב בגלגלצ, בהתאמה.

רשימת שירים
-----------


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אנחנו | 4:30 |
| 2. | קרן | 4:54 |
| 3. | כיף לי איתה | 4:08 |
| 4. | Preaching | 1:36 |
| 5. | The Funky Zachen (בהשתתפות מריאנו אידלמן)  | 4:33 |
| 6. | Funky Zachen Jam | 0:28 |
| 7. | Dancing All The Way | 3:56 |
| 8. | כמה אני אוהב אותך | 5:03 |
| 9. | בעולם כזה | 3:14 |
| 10. | בא אלייך בלילה | 2:54 |
| 11. | רואים רחוק רואים שקוף (רצועת בונוס)  | 2:59 |
| 12. | כלים שלובים (רצועת בונוס)  | 3:53 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום השחור החדש יותר באתר MusicBrainz
* האלבום השחור החדש יותר באתר ספוטיפיי
* האלבום השחור החדש יותר באתר אפל מיוזיק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 4db3fd70-ea47-4efa-8f52-25e169a0792c

 |
**חנקה (חנה) ויינברג–חרותי** (23 בספטמבר 1909, לודז' — 1 במרץ 1961, קיבוץ מרחביה) הייתה רופאת ילדים ישראלית, ילידת פולין, הרופאה הראשונה בקיבוץ הארצי וממקימי ענף רפואת הילדים בארץ ישראל.

קורות חיים
----------

נולדה בלודז' כבתם הצעירה של מלכה וחנוך ויינברג. ב-1925 החליטו הוריה לעלות לארץ ישראל, הם התגוררו בתל אביב, חנקה למדה בגימנסיה הרצליה ובמקביל הצטרפה לתנועת הנוער קבוצת החוגים, שם הפכה למדריכה ובמקביל התנדבה ללמד קריאה וכתיבה נערות מעולי תימן. חיים גמזו שלמד אתה בגימנסיה היה מאוהב בה ושלח לה מכתבי אהבה רבים.

ב-1928, עם סיום לימודיה בגימנסיה נסעה לחיפה, אל גרעין השומר הצעיר "הרצליה" בבת גלים, שם פגשה לראשונה את מי שהפך מאוחר יותר לבעלה, יצחק חרותי, ממנהיגי ויוזמי תנועת הנוער.

בהמלצתו של משה שרת נשלחה ויינברג לעדן ב-1929. שם שהתה כשנה וחצי ולימדה נערות בבית ספר שהוקם על ידי התנועה הציונית. ב-1931 נסעה לווינה במטרה ללמוד פסיכולוגיה ואחרי שנה החליטה לשנות כיוון ועברה לבזל ללמוד רפואה, לימודים אותם סיימה ב-1939 כולל התמחות ברפואת ילדים.

ויינברג חזרה לארץ ישראל, לקיבוץ מרחביה אותו הקים גרעין השומר הצעיר שישב בחיפה ושם נישאה ליצחק חרותי. עם הגעתו לנהל את מחלקת הילדים בבית החולים בעין חרוד הזמין ד"ר אריך נסאו את ויינברג-חרותי לעבוד במחלקה.

ויינברג הצליחה לחרוג מן המקובל באותם ימים ולהוכיח כי "ניתן להיות רופא בבית החולים ובו בזמן חבר קבוץ נאמן". הדבר לא היה פשוט, שכן כלל ברזל היה נהוג בקבוצי השומר הצעיר : "כל חבר חייב בעבודת כפיים לבנות את הקיבוץ ולעבוד במסגרתו. אין לפרוץ את המסגרת או לחרוג מן המקובל!", אך ויינברג העזה לפרוץ את המסגרת והוכיחה שאפשרי שילוב מוצלח בין שני יעדיה : רופאה בבית חולים וחברת קבוץ נאמנה.

כרופאה במחלקה, הנהיגה חרותי מספר שינויים במחלקת הילדים וכן ביישובי האזור:

* הורחבו שעות הביקור של הורי הילדים המאושפזים והתאפשר להורים לסעוד את ילדם המאושפז.
* צומצם מנהג הבידוד של ילדים חולים, מנהג שנועד למנוע הפצת מחלות. הופסק הבידוד של ילדים שחלו במחלות ילדים (כמו חזרת, אדמת, שעלת, אבעבועות רוח) מתוך הבנה שהמחלות תגענה בכל מקרה ועדיף שיחלו בהן בגיל צעיר.
* צומצם השימוש בכילות בעיקר בחודשי הקיץ, כי מחקר שעשתה חרותי העלה שלתינוקות הישנים מתחת לכילה חם יותר מאשר לתינוקות שישנים באוויר הצח וחום זה פוגע בהתפתחותם.
* בעקבות מחקרה אצל ילדי קיבוצי עמק בית שאן יצאה הוראה לתת לילדים שתייה ללא הגבלה (בניגוד לכמויות המדודות שהיו נהוגות עד אז).

בשנים 1948–1951 היה יצחק חרותי שליח התנועה הקיבוצית בצפון אמריקה וחרותי נלוותה אליו.
אחרי חזרתה לישראל חזרה לעבוד בבית החולים וניהלה את מבצע החיסון נגד שיתוק ילדים במגזר הערבי.

נפטרה ב-1961 לאחר מחלה קצרה, בגיל 51, ונקברה בבית העלמין של קיבוץ מרחביה. הותירה בעל ושתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* צפורה שחורי-רובין, "ד"ר חנקה ויינברג–חרותי: רופאת הילדים ממרחביה – רופאה חברת–קיבוץ ראשונה בקיבוץ הארצי", **הרפואה** 154, 7 (יולי 2015), 460–463 (תקציר)
* נדב מן, מסע לעבר: מגרמניה לא"י דרך התמונות - פרק ד', באתר ynet, 2 ביולי 2010 (תמונתה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חנקה ד"ר חרותי-וינברג, דבר, מודעת אבל, 9 במרץ 1961.
2. ↑  חנקה חרותי, דבר, מודעת אבל, 9 במרץ 1961.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007581367005171
* VIAF: 317133665
* WorldCat (עם VIAF): 317133665

 |