recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ברוך (בורקה) בר-לב (ברלוביץ')** (14 באוקטובר 1924 – 22 ביוני 2007) היה קצין בדרגת אלוף-משנה בצה"ל, פיקד על חטיבה 14, ראש מטה פיקוד המרכז במלחמת ששת הימים ונספח צה"ל ומשרד הביטחון באוגנדה.

חייו
----

בר-לב נולד בליטא, עלה בגיל 10 לארץ ישראל וגדל בבאר טוביה. הצטרף לארגון ההגנה ולמשטרת היישובים העבריים ופיקד על המשמר הנע בבית אשל. במלחמת העצמאות השתתף בפעולת פיצוץ מתחם בית החרושת לקרח ביאזור והיה מפקד קורס מ"כים ולחם בקרב עמק הירדן. לטענתו היה הוא זה שעצר את הטנק בכניסה לקיבוץ דגניה א' באמצעות בקבוק מולוטוב. לאחר הקמת חטיבה 8 מונה למפקד פלוגת החרמ"ש של גדוד 82 שכללה 11 זחל"מים וחמש שריוניות וייט. הוא לחם עם הפלוגה במבצע דני לכיבוש רמלה ולוד, קרב עיראק אל-מנשייה, וקרב משטרת עיראק סווידאן, במהלכו נפצע מקליע ברגלו. לאחר שהחלים, הוא חזר ליחידתו והשתתף במבצע חורב בכיבוש עוג'ה אל-חפיר. 

לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד 82 ופיקד על בית הספר לשריון. ב-1955 מונה לסגן מפקד חטיבת השריון במילואים הראשונה בצה"ל, חטיבה 27, לחם עם החטיבה במלחמת סיני ונפצע. 

ב-1959 מונה למפקד חטיבה 14, שבתקופתו עברה הסבה מחטיבת חיל רגלים לחטיבה ממוכנת. במלחמת ששת הימים שירת כראש מטה פיקוד המרכז. ב-1968 נשלח לאוגנדה כנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון, הוא ליווה את הארגון מחדש של צבא אוגנדה בראשות אידי אמין עד שזה תפס את השלטון בהפיכה צבאית ב-1971. לאחר חטיפת טיסה 139 של חברת אייר פראנס לאנטבה, נקרא בר-לב לשוחח עם אמין וללחוץ עליו להביא לשחרור החטופים.

בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 עזב את ישראל ועבר להתגורר בלוס אנג'לס.

לקריאה נוספת
------------

* אסף ענברי, **הטנק**, הוצאת ידיעות ספרים, 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, הטנקיסט שדיבר על לבו של אידי אמין, באתר הארץ, 31 ביולי 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  מרדכי בר־און ופנחס גינוסר, ראיונות עם אלוף (מיל') ישראל טל, **עיונים בתקומת ישראל** 10, 2000, עמ' 15–86, בעמ' 28–30
3. ↑  מסדנת טנקים חטיבתית לבית מלאכה בסיסי לתיקון טנקים, אתר עמותת חיל החימוש
**כוח המגן של חצי האי ערב** (בערבית: **قوات درع الجزيرة المشتركة**, באנגלית: Peninsula Shield Force), הוא כוח צבאי משותף של הארצות החברות במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ (GCC). מטרתו להרתיע ולהגיב כנגד כל איום צבאי חיצוני המופנה לעבר אחת מחברות המועצה: כווית, קטר, בחריין, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות ועומאן.

הקמה
----

המועצה לשיתוף פעולה של מדינות המפרץ (GCC) החליטה ב-1982 על הקמת כוח צבאי משותף בסדר גודל של 10,000 חיילים. על פי ההחלטה הכוח יחולק לשתי אוגדות ויקרא "כוח המגן של חצי האי ערב", בסיסו נקבע בצפון ערב הסעודית סמוך לגבול הכוויתי והעיראקי. הכוח מורכב מיחידות רגלים, שריון, ארטילריה ויחידות עתודה מהחברות השונות. במהלך השנים כוח המגן גדל בהתמדה בעיקר כתוצאה מלחץ סעודי. תפקידו המרכזי של הכוח היה הגנה על הגבול של ערב הסעודית וכווית עם עיראק. 

נכון למרץ 2011 כוח המגן מונה כ-40,000 חיילים ובסיסו הקבוע נמצא בערב הסעודית ליד העיר חפר אלבאטן בצפון מזרח המדינה. לפי דבריו של מטלק בן סאלם אלאזימע, מפקד כוח המגן הנוכחי, כל התערבות צבאית של הכוח נעשית בהסכמה ובהשתתפות של כל מדינות ה-GCC.

פעולות חשובות של כוח המגן
-------------------------

### 1990-1991

כוח המגן של חצי האי ערב לא פעל באופן ממשי כנגד הפלישה של סדאם חוסיין לכווית ב-1990, מה שחשף את הליקויים החמורים של הכוח. הכוח היה כה בלתי יעיל עד שהגנרל ח'ליד בן סולטאן החליט לפרק את הכוח ליחידות הלאומיות השונות המרכיבות אותו. 

### 2003

במרץ 2003, לפני הפלישה האמריקאית לעיראק, נעשה שימוש מסוים בכוח המגן. 

### 2011

ב-14 במרץ 2011, כוח המגן של חצי האי ערב נקרא על ידי הממשלה הבחריינית לבוא לעזרתה בדיכוי המהומות שפרצו בשטחה על רקע האביב הערבי. זאת הייתה הפעם הראשונה שנעשה שימוש בכוח המגן למטרות פנימיות בתוך מדינות ה-GCC. בסוף אותו חודש אמר מפקד כוח המגן מטלק אלאזימע, כי משימת הכוח בבחריין הייתה "להבטיח את התשתיות הצבאיות האסטרטגיות בבחריין מפני התערבות של כוחות זרים" וכן להגן על גבולות בחריין בזמן שכוחות הביטחון הבחריינים "עסוקים עם בעיות של ביטחון פנים". הוא הכחיש שהכוח בפיקודו פגע, ולו באופן קל, באיזשהו אזרח בחרייני, ואמר שפקודיו נכנסו לבחריין "כדי להביא רק טוב, שלום ואהבה".ההתערבות בבחריין כללה כ-10% מכוח המגן של חצי האי ערב. כל יחידה צבאית שנכנסה לבחריין כללה לוחמים מכלל ארצות ה-GCC. 

ההפגנות שהתחוללו בערב הסעודית באותו זמן, ליד העיר קטיף, וכוונו למען שחרור אסירים פוליטיים במדינה, התרחבו וכללו דרישה להוצאת כוח המגן של חצי האי ערב מבחריין.

קישורים חיצוניים
----------------

* התבוסה האיראנית במשבר בחרין: אירוע מכונן בעימות הסוני-שיעי

* בחריין – מדינת אי בעין הסערה: פרופ' עוזי רבי

| מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ |
| --- |
| מדינות חברות | איחוד האמירויות הערביות • בחריין • כווית • עומאן • ערב הסעודית • קטר |  |
| שיתוף פעולה צבאי | כוח המגן של חצי האי ערב • ההפגנות בבחריין |
| שיתוף פעולה אחר | ח'ליג'י • משרד הפטנטים של המועצה • ארגון המפרץ לייעוץ תעשייתי • פרויקט הרכבות במועצה • גביע המפרץ לאומות |
**פיגוע ההתאבדות בכוויתה** הוא פיגוע שהתרחש ב-8 באוגוסט 2016, במסגרתו התפוצץ מחבל מתאבד בבית החולים "Sandeman" במחוז בלוצ'יסטן שבדרום-מערב פקיסטן. הפיצוץ, שנהרגו בו כ-70 בני אדם וכ-150 נפצעו, אירע בבירת המחוז כוויתה, בזמן שעשרות אנשים התאספו כדי ללוות את גופתו של עורך דין מוכר שנורה למוות מוקדם באותו היום. מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית נטל אחריות על פיגוע. כמה שעות לאחר מכן, פרסם גם ארגון "ג'מעת אל-אחראר" שהתפצל משלוחת ארגון טליבאן בפקיסטן והצטרף למחוז ח'וראסאן, הודעת קבלת אחריות על הפיגוע ועל רצח עורך הדין.

בתקופה שקדמה לפיגוע, אירעו מספר מקרי ירי קטלניים בעיר, חלקם בוצעו על ידי טרוריסטים וחלקם על ידי עבריינים וזאת על רקע העלייה במתיחות העדתית ובפשיעה באזור.

ב-6 בדצמבר 2016 נהרג מתכנן הפיגוע, ג'האנגיר בדיני, במהלך מבצע של כוחות הביטחון הפקיסטניים בעיר פישין שבבלוצ'יסטן.

פרטי האירוע
-----------

בבוקר 8 באוגוסט 2016 נרצח בילאל אנוואר קאסי, נשיא לשכת עורכי הדין של מחוז בלוצ'יסטן, כשהיה בדרכו במכוניתו מביתו למשרדו בעיר. גופתו הועברה לנתיחה שלאחר המוות בבית החולים הממשלתי שבעיר כוויתה. לאחר הגעת הגופה והתאספות עשרות עורכי דין ומכרים של קאסי מרחבי המחוז, כמו גם עיתונאים מקומיים בבית החולים, אירע פיצוץ עז בחדר המיון של בית החולים, שלווה לפי דיווח המשטרה בירי של אדם בלתי מזוהה. כתוצאה מהפיגוע המשולב, נהרגו כ-70 אנשים ונפצעו כ-150, מרביתם עורכי דין ועיתונאים (מתוכם 20 נפצעו קשה). דובר המשטרה ציין כי בפיגוע נעשה שימוש במטען כבד במשקל 8 קילוגרמים אשר כלל כדוריות מתכת, לשם העצמת הפגיעה.

לאחר הפיגוע, אחד מהקטלניים ביותר בתולדות פקיסטן, הוכרזו שלושה ימי אבל על ידי ממשלת המחוז.

ראו גם
------

* פיגוע ההתאבדות במסטונג (2018)
* פיגוע ההתאבדות במסטונג (2023)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיגוע ההתאבדות בכוויתה** בוויקישיתוף
* סוכנויות הידיעות‏, בזמן שליוו עורך דין שנרצח: 70 נהרגו בפיגוע בבית חולים בפקיסטן, באתר וואלה!‏, 08 באוגוסט 2016

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Mohammad Zafar, Quetta weeps again, The Express Tribune, August 8, 2016
2. ↑  סוכנויות הידיעות, בזמן שליוו עורך דין שנרצח: 70 נהרגו בפיגוע בבית חולים בפקיסטן, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2016
3. ↑  AP, פקיסטן: מחבל פוצץ עצמו בבית חולים, עשרות נהרגו, 8 באוגוסט 2016, באתר ynet
4. ↑  65 killed, over 150 injured in blast at hospital in Pakistan's Quetta, Times Of India, August 8, 20016
5. ↑  AFP, Timeline of deadliest insurgent attacks in Pakistan, The Express Tribune, August 8. 2016
**סרג'יו חאובל (חוואל)** (נולד ב-19 באוגוסט 1960) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ארגנטינאי–ישראלי.

קריירת משחק
-----------

חאובל גדל בואנוס איירס ושיחק בקבוצת ולס סארספילד ובארחנטינוס ג'וניורס. הובא לישראל בתחילת עונת 1982–1983 על ידי שלמה שרף, שאימן את קבוצת בני יהודה תל אביב ונסע לארגנטינה כדי לחפש בלם ארגנטינאי-יהודי לקבוצה. לאחר שקיבל תעודת עולה, שיחק חאובל בבני יהודה במשך עונה וחצי. באמצע עונת 1983–1984 עבר בהשאלה לבית"ר תל אביב עד סיום העונה בעסקת חילופין עם הבלם ירון אדיב. את עונת 1984–1985 התחיל במכבי יבנה וסיים בהכח רמת גן שירדה סוף העונה לליגה הארצית.
חאובל החל את עונת 1985–1986 בבני יהודה וסיים אותה בהעפלה עם הפועל לוד לליגה הבכירה. בעונות 1986–1988 שיחק בהפועל חדרה מצמרת הליגה הארצית. את עונת 1988–1989 התחיל בהפועל טירה מליגה א' צפון ובינואר עבר לקבוצת הפועל קריית אונו מליגה א' דרום, בה שיחק עד אמצע עונת 1989–1990.

קריירת אימון
------------

חאובל הוא בעל תואר ראשון בחינוך גופני מסמינר הקיבוצים. אימן בוגרים בסקציה נס ציונה, בית"ר אריאל ובהפועל גדרה, אימן במחלקת הנוער של מכבי קריית גת, בני אילת והפועל מרמורק,שימש כעוזר מאמן בהפועל קטמון ירושלים ומועדון ספורט כפר קאסם וכמאמן כושר בהפועל פתח תקווה ובית"ר נורדיה ירושלים. מאז 2018 משמש כמנהל מקצועי של החטיבה הצעירה במכבי עירוני אשדוד.
כיום מאמן קבוצת ילדות של מכבי פנתרות אשדוד

בנבחרת האולימפית
----------------

בשנת 1983 הוזמן חאובל על ידי מאמן נבחרת ישראל בכדורגל יוסף מרימוביץ' ושיחק במוקדמות אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).

חיים אישיים
-----------

סרג'יו נשוי לליאורה ואב לאדריאנו חאובל, ג'וליאן, סטפאני, גרמי וסמואל. ומתגורר ביבנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרג'יו חאובל** בוויקישיתוף
* דף השחקן במוזיאון בני יהודה
* איך לחיות עם 1000% אינפלציה, בעיתון מעריב 16 באוקטובר 1984

הערות שוליים
------------

1. ↑  ה"זהובים" מארגנטינה, בעיתון מעריב 8 באוקטובר 1982
2. ↑  ירון נגד ה"מנורה", סרג'יו נגד ה"שכונה", בעיתון מעריב 23 בפברואר 1984
3. ↑  לוד שיתפה את ר"ג בחגיגות.. בעיתון מעריב 25 במאי 1986
4. ↑  ווטפורד תבחן הערב הנבחרת האולימפית לקראת גרמניה, בעיתון דבר 19 באפריל 1983
5. ↑  האשליה שנגוזה, בעיתון מעריב 25 בפברואר 1988
6. ↑  את יפה, אמר חוואל לחיילת-והשניים ינשאו, בעיתון מעריב 8 בדצמבר 1982
**פרידריך-וילהלם פון שאפי** (בגרמנית: **Friedrich-Wilhelm von Chappuis**;‏ 13 בספטמבר 1886 – 27 באוגוסט 1942), היה מפקד בכיר בורמאכט במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון שאפי נולד ב-13 בספטמבר 1886 בשובין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1906 התגייס פון שאפי לצבא הגרמני הקיסרי והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-5, ולחם עמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה. ב-24 ביוני 1915 הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1917 מונה לקצין מטה במפקדת הדיוויזיה ה-206. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון שאפי לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הועלה פון שאפי לדרגת מיור, וב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. באמצע ספטמבר 1934 מונה פון שאפי למפקד רגימנט הרגלים ה-5 (הפרוסי), וב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באפריל 1938 הועלה פון שאפי לדרגת גנרל מיור, ומונה לראש מטה הקורפוס הממונע ה-14.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון שאפי ראש מטה הקורפוס הממונע ה-14, ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-6 באוקטובר 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-15. ב-1 בינואר 1940 הועלה פון שאפי לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה ה-16. ב-12 באוגוסט 1940 מונה פון שאפי למפקד הדיוויזיה ה-16, וב-15 באוגוסט 1940 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 במרץ 1941 מונה פון שאפי למפקד הקורפוס ה-38, וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. במהלך מבצע ברברוסה לחם פון שאפי עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-23 באפריל 1942 פרש מתפקידו.

ב-27 באוגוסט 1942 התאבד פון שאפי במגדבורג, והוא בן 55 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרידריך-וילהלם פון שאפי באתר Lexikon der Wehrmacht (בגרמנית)
**תיכון מקיף יהוד** הוא בית ספר תיכון הפועל בעיר יהוד-מונוסון. הוא משרת את תלמידי העיר וסביבתה: סביון-גני יהודה, פתח תקווה, מגשימים, בני עטרות, בית אריה, עופרים, עלי זהב, רינתיה, מזור, כפר טרומן, גני תקווה, קריית אונו, יגל, אחיעזר, כפר מעש, גת רימון וזיתן.

היסטוריה
--------

בית הספר החל את דרכו כבית ספר דו-שנתי והתבסס על כיתות מקצועיות בלבד. בשנת 1963 החל המחזור הראשון של התלמידים במסגרת ארבע שנתית (במקום שבו ממוקם התיכון המקיף עד היום). מספר הבוגרים במחזור הראשון היה 18 תלמידים (8 תלמידים במסגרת עיונית ו-10 תלמידים במסגרת מקצועית). בבית הספר לומדים כיום כ-1,700 תלמידים, מלמדים בו כ-150 מורים והוא נחשב לאחד ממוסדות החינוך הטובים במדינה.

בשנת 2013 פורסם על ידי צה"ל כי בית הספר מדורג במקום השני במדד התרומה לצבא הארצי.

נכון ל-2021 פועלות בבית הספר 51 כיתות במסגרת תלת שנתית (מכיתה י' עד כיתה יב') והוא מציע לתלמידיו מגוון רחב של מקצועות בחירה: אמנות, פיזיקה, רובוטיקה, ביוטכנולוגיה, ביולוגיה, גאוגרפיה סייבר, כימיה, כלכלה, אופנה, הנדסת תוכנה, הגנת סייבר, מדעי המחשב, מוזיקה, חנ"ג, ניהול עסקי, ערבית, קולנוע, תיאטרון, תקשורת, ספרות, תנ"ך ועוד.

בבית הספר פועל שנים רבות מפעל ייחודי של שילוב לקויי שמיעה במסגרות הלימודים הרגילות. במסגרת זו לומדים לקויי שמיעה מכל אזור מרכז הארץ.

נכון ל-2016, 33 מבוגרי בית הספר נפלו במערכות ישראל ובפעולות האיבה. בבית הספר נמצאת אנדרטה לזכרם.

### מנהלי התיכון

* ששון לוי - מנהל התיכון בשנים 1961–1963
* טוביה ברגר - מנהל התיכון בשנים 1963–1965
* חנן יצחקי - מנהל התיכון בשנים 1965–1966
* ד"ר יוסף (יוז'י) משולם - מנהל התיכון בשנים 1966–1997
* חנה נאמן - מנהלת התיכון בשנים 1997–2001
* אורי ליניק - מנהל התיכון בשנים 2001–2004
* ברוך קופל - מנהל התיכון בשנים 2004–2012
* ד"ר מיכל רבינוביץ' - מנהלת התיכון בשנים 2012–2014
* חיים בדש - מנהל התיכון בשנים 2014–2022
* צדוק ירימי - מנהל התיכון בשנים 2022-היום

עמותת עתיד
----------

בשנת 1998 נוסדה עמותת "עתיד" למען תלמידי תיכון מקיף יהוד. העמותה הוקמה על מנת למצוא מענה לתחומים שבהם לא מקבלים התלמידים תמיכה או העשרה מספקת, עקב התקציבים המצומצמים שמעמיד משרד החינוך לרשות מערכת החינוך. עמותת "עתיד" מבקשת לתת לכל תלמיד בתיכון הזדמנות שווה להתקדם ולהגיע להישגים לימודיים, אומנותיים וספורטיביים, ללא הבדלים של יכולת כלכלית או לימודית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיכון מקיף יהוד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של תיכון מקיף יהוד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007585657205171

 |
**ריקי גושן** (נולדה ב-26 ביולי 1958) היא עיתונאית, מבקרת וחוקרת ספרות וסופרת לילדים ולמבוגרים.

ביוגרפיה
--------

ריקי גושן נולדה בנהריה להורים ניצולי שואה. כשהייתה בת שנתיים נפטר אביה.

כבר כילדה התחילה לכתוב סיפורים.

למדה באוניברסיטת חיפה ספרות השוואתית ופילוסופיה. עבודת ה - .M.A שלה עוסקת ביוצר ותהליכי יצירה בספרות.

משנת 1981 ובמשך שלוש שנים כתבה טור אישי בשם "נדודי שינה" בעיתון חיפה "כלבו". באותה תקופה הוציאה לאור את ספר הילדים הראשון שלה "אתם לא מכירים אותי בכלל", שעוסק בימי ילדותה ובמחשבות על אביה שאיננו עוד.

משנת 1985 ערכה שלושה מדורים ילדים לעיתונים המקומיים של רשת ידיעות אחרונות ופרסמה סיפורי ילדים ומבוגרים בעיתונים ומגזינים שונים.

באמצע שנות שהתשעים הוציאה לאור כמה ספרי ציטטות וערכה את המגזין של "אלביט".

כתבה בעיתון "מקור ראשון" כתבות וביקורת ספרים וסרטים.

בשנת 2002 יצא לאור בחסות מפעל הפיס, לקסיקון ייחודי במינו של דימויים "דימויים מהספרים". סקרה ספרים בתוכנית "חדש על המדף" רשת א.

גושן מעבירה הרצאות בנושאי ספרות ויצירה וכן סדנאות בכתיבה יצירתית.

מתגוררת בקריית חיים ואם יחידנית לשתי בנות.

ספרי הפרוזה שלה
---------------

**אתם לא מכירים אותי בכלל** - הוצאת אני, סיפורי ילדים, חיפה 1983

**לחשוב על מה שאין** - הוצאת ירון גולן, סיפורי ילדים, תל אביב 1993

**כמעט אהבה** - הוצאת חלום, חיפה, 1996

ספריה כמוציאה לאור
------------------

**כה אמר ניטשה** - הוצאת חלום, לק אמרות, קריית חיים, 1995

**תמונתו של אוסקר ויילד** - הוצאת חלום, לק אימרות, קריית חיים, 1995

**עיין ערך עדר** - הוצאת חלום, לקט אמרות, קריית חיים, 1996

**שלום, כיתה.** - הוצאת חלום, לקט אימרות, קריית חיים, 1996

**זה ייגמר בגירושין** - הוצאת קילר (בשיתוף יורם מארק רייך) סיפורים של אנשים גרושים ואנשי מקצוע, קריית חיים, 1997

**שלך באהבה** - הוצאת קילר, לקט אימרות, קריית חיים, 1997

**מיטב הציטטות** סופרים - הוצאת קילר, לקט אמרות, קריית חיים, 1997

**דימויים מהספרים** - הוצאת אחיאסף, נתניה, 2002

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקי גושן** בוויקישיתוף
* ריקי גושן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* הספרים של ריקי גושן, באתר "סימניה"
* מועדון השיש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007446033205171
* ISNI: 0000 0000 4319 7836
* LCCN: no97003815
* SUDOC: 079260071
* VIAF: 24199521
* WorldCat: lccn-no97003815

 |
**אורה הכפולה ספר מאולה** (בגרמנית: **Das doppelte Lottchen**) הוא ספר ילדים מאת הסופר הגרמני אריך קסטנר. הספר נכתב במהלך מלחמת העולם השנייה ותוכנן כתסריט לסרט, אך לבסוף ראה אור כספר בשנת 1949. מאוחר יותר עובד הסיפור לתסריט פעמים רבות. הספר אויר על ידי המאייר ולטר טריר.

עלילה
-----

שתי ילדות בנות תשע, אורה השקטה ולי השובבה, נפגשות בקייטנה בחופשת הקיץ. לאחת צמות ולשנייה לא, אך מלבד זאת הן דומות זו לזו כשתי טיפות מים. עד מהרה מתברר שהן תאומות. כשהיו תינוקות, הוריהן התגרשו וחילקו ביניהם את המשמורת על הבנות. לי גדלה עם אביה המוזיקאי בווינה, ואילו אורה גדלה עם אמה העורכת הגרפית במינכן. הבנות כועסות על ההורים שלא גילו לכל אחת מהן שיש לה תאומה והורה נוסף בחיים. אורה ולי מצטלמות בכפר הסמוך, והצלם שולח העתק של התמונה לעיתון ילדים. עם תום הקייטנה אורה ולי מחליטות להתחלף ביניהן. לי נוסעת למינכן, לבית אמה, ואורה שמה פעמיה לווינה, לבית אביה. 

הבנות מצליחות להתל בכולם, פרט לכלב אחד שמריח שהילדה המתחזה ללי איננה לי. שתי הבנות צריכות להסתגל לא רק להורה החדש ולגעגועים לביתן הישן ולהורה המוכר והאהוב, אלא גם להרגלים חדשים, לאנשים חדשים, לבית ספר חדש. 

שאיפת הבנות לאחד את המשפחה נתקלת באתגר לא צפוי, כאשר אביהן מציע נישואין לחברתו החדשה. לשמע הבשורה אורה נופלת למשכב. בה בעת במינכן נתקלת האם בתמונת השתיים שהצלם שלח לעיתון, ומבינה מה מתרחש. היא מתקשרת לאביהן והוא מעדכן אותה על מצבה של אורה. לי ואמה נוסעות לווינה. בסופו של דבר מתגשמת משאלת הבנות והוריהן נישאים מחדש.

תרגומים לעברית
--------------

הספר תורגם לעברית לראשונה על ידי אלישבע קפלן בשנת 1951. כיוון שבאותה תקופה, כל אזכור של גרמניה היה בעייתי, העלימה המתרגמת את כל הסממנים הגרמניים בסיפור. וכך, הקייטנה שהתקיימה במקור בדרום גרמניה, הפכה ל"רמות ים שעל ים-הרמות", ואורה ואמה אינן גרות במינכן, כפי שנכתב במקור, אלא בציריך שבשווייץ. התאמות נוספות כללו את עברות שמות הדמויות, הפיכת המאכל קותלי חזיר לצלעות עגל, והשמטה של איור בו נראה הקצב, מחשש שמא ניתן יהיה לאתר בציור בשר שאינו כשר.
הספר תורגם בשנית על ידי מיכאל דק בשנת 1999. בתרגום זה חזרה העלילה לגרמניה והדמויות חזרו לשמותיהן המקוריים. עם זאת, שם הקייטנה ושמות הבנות (לי ואורה) נותרו ללא שינוי.

עיבודים קולנועיים
-----------------

* אורה הכפולה (1950, גרמניה המערבית)
* שיר הערש של היבארי (1951, יפן)
* פעמיים היו (1953, הממלכה המאוחדת)
* אבא מתארס (1961, ארצות הברית), בכיכובה של היילי מילס
* צ'ארלי ואורה (1994, גרמניה)
* מותק, הילדות התחלפו (1995, ארצות הברית), בכיכובן של האחיות אולסן
* אבא מתארס (1998) (1998, ארצות הברית), בכיכובה של לינדזי לוהן
* טור ורטור (2003, שוודיה)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4707446-2

 |
**שרון רז** (נולד ב-2 בנובמבר 1968) הוא אדריכל ואמן ישראלי, העוסק בצילום ותיעוד מבנים ותיקים ונטושים בישראל.

חייו
----

רז נולד וגדל בפתח תקווה. אמו עבדה במשרד אדריכלים ועסקה בתכנון בתי מגורים. רז למד אדריכלות במכללת הסביבה - סדנא לעיצוב ואדריכלות בהנהלת אליעזר פרנקל, בתל אביב, ובגלאזגו סקול אוף ארט (אנ') בסקוטלנד. לאחר לימודיו עבד כאדריכל עד שנת 2004, לאחר מכן פרש ועבר לעבוד בתחום אחר. רז מצלם מבנים ישנים ונטושים בישראל ובין השנים 2005 ו-2010 פרסם את תצלומיו באתר האינטרנט "אדריכלות נעלמת", הכולל כ-12 אלף תצלומים. תצלומים מאוחרים יותר, משנת 2007 והלאה, מתפרסמים בבלוג "נטוש". ב-2011 הקים את "עמותת נטוש לתיעוד מבנים ותיקים ונטושים בישראל". ב-2014 הגיע מספר התמונות שפרסם ל-50,000.

במהלך השנים הציג מספר תערוכות המציגות מבנים נטושים ברחבי ישראל, כשהבולטת בהם היא התערוכה שהציג בגלריה בבית עמותת האדריכלים ועסקה בבתי קולנוע נטושים.

רז מרצה אודות צילומיו ושימור מורשת הבנויה על ידי צילום במגוון מסגרות החל משנת 2014.

בנובמבר 2020 יצא לאור ספר האמן הראשון של רז, בשם ״נטושים״ - הספר מכיל 240 עמודים, 224 תצלומי צבע, פתח דבר, ומאמר של פרופ׳ אדר׳ אמנון בר אור.

נכון ל-2017, רז היה נשוי פעמיים, ואב לשניים.

תערוכות יחיד
------------

* **מבנים בסכנת הכחדה**, מרכז באוהאוס, תל אביב, 2007, אוצרת: אלה גורן.
* **היכלות נטושים/שרון רז**, תיעוד בתי קולנוע נכחדים בישראל, גלריית בית האדריכל, יפו, 2013, אוצר: אדריכל ערן טמיר- טאוויל.
* **אדריכלות נעלמת בפתח תקווה,** גלריית הקומה השנייה, פתח תקווה, 2014.
* **נאלמים,** גלריית בית דרור, קיבוץ עינת, 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* הבלוג **נטוש** של שרון רז.
* על שרון רז באתר האינטרנט **אדריכלות נעלמת**.
* עוז רוזנברג, סינמה רפאים - האדריכל שרון רז חוזר אל בנייני ילדותנו הנטושים, באתר הארץ, 1 ביוני 2012
* מיכאל יעקובסון, הצגת הקולנוע האחרונה, באתר Xnet‏, 5 במרץ 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסתר זנדברג‏, תערוכת "מבנים בסכנת הכחדה", באתר וואלה!‏, 6 במאי 2007
2. ↑  התערוכה היכלות נטושים/שרון רז באתר עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל
3. ↑  אדריכלות נעלמת בפתח תקווה, באתר Saf

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009349483405171
* VIAF: 991160978143417940008
* WorldCat (עם VIAF): 991160978143417940008

 |
החתימה על ההסכם בהלסינקי ב-21 בינואר 1932. מצד שמאל שר החוץ הפיני, ארנו איריו–קוסקינן ומצד ימין השגריר הסובייטי איוואן מאיסקי
**הסכם אי-תוקפנות סובייטי–פיני** הוא הסכם אי-תוקפנות בין ברית המועצות לפינלנד שנחתם ב-22 בינואר 1932. ברית המועצות פרשה מהסכם זה ב-1939, אחרי שהפגיזה את הכפר הסובייטי מיינילה באירוע דגל כוזב, על מנת לספק עילה למלחמה כנגד פינלנד. הפגזה זו איפשרה לה לבטל את ההסכם, ולצאת כעבור מספר ימים למלחמה נגד פינלנד.

מגעים להסכם
-----------

אחרי הפלישה היפנית למנצ'וריה ב-1931, פתחה ברית המועצות במגעים לחתימה על הסכמי אי-תוקפנות עם שכנותיה, כדי לבצר את ביטחונה. השיחות עם פינלנד היו האחרונות להתחיל, אך הראשונות להסתיים, בינואר 1932. עם זאת, ההסכם אושרר בפרלמנט הפיני רק אחרי שהמדינות הבלטיות - אסטוניה, לטביה וליטא חתמו וחידשו את הסכמיהן עם ברית המועצות.

בהסכם, התחייבו שני הצדדים לכבד את גבולותיהם, ושכל צד יישאר נייטרלי במקרה של סכסוך בו אחד מהצדדים יהיה מעורב. בנוסף, נקבע שהמחלוקות ייפתרו בדרכים דיפלומטיות.

באביב 1934 הציעה ברית המועצות לקבוע שתוקף ההסכמים שלה עם המדינות הבלטיות ופינלנד יוארכו לתקופה של עשר שנים. כל המדינות אישרו, כשפינלנד הייתה האחרונה. כך, ההסכם עם ברית המועצות הוארך עד סוף 1945 בטקס שנערך במוסקבה ב-7 באפריל 1934, בחתימת שר החוץ הסובייטי, מקסים ליטבינוב ושר החוץ הפיני, ארנו איריו–קוסקינן.

ביטול ההסכם
-----------

ההסכם בוטל על ידי ברית המועצות ב-28 בנובמבר 1939, יומיים לפני שפלשה לפינלנד. זאת אחרי שטענה שהפינים הפגיזו כפר סובייטי באמצעות 7 פגזי ארטילריה שנורו לעבר עמדת שמירה בסמוך לכפר, השוכן בצד הגבול הסובייטי בין המדינות. על פי הודעת הצבא האדום, 4 חיילים נהרגו ועוד 9 חיילים נוספים נפצעו. ההפגזה נצפתה על ידי 3 עמדות גבול פיניות. הטענה שהפינים ביצעו את ההפגזה התגלתה לימים כטענה שקרית שכן ברית המועצות ביצעה זאת כדי לספק לעמה עילה למלחמה. על פי ההסכם, על שני הצדדים היה להקים ועדה משותפת לחקירת נסיבות התקרית, אולם ברית המועצות סירבה לבקשתה של פינלנד לכונן ועדה מעין זו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Turtola, Martti (1999). "Kansainvälinen kehitys Euroopassa ja Suomessa 1930-luvulla". In Leskinen, Jari; Juutilainen, Antti (eds.). *Talvisodan pikkujättiläinen* (בפינית) (1st ed.). Werner Söderström Osakeyhtiö. pp. 13–46. ISBN 951-0-23536-9.
2. ↑  Treaty of Non-Aggression and Pacific Settlement of Disputes between the Soviet Union and Finland, concluded on January 21, 1932
3. ↑  Trotter (2000), עמוד 21
**בוטולף** (באנגלית: **Botolph, Botulph** או **Botulf**; מת בשנת 680 לערך) היה אב מנזר וקדוש באנגליה. בוטולף הוא הקדוש המגן של העוסקים בחקלאות: חקלאים, חוואים, מגדלי בעלי חיים. יום חגו נחגג באזורים שונים של הממלכה המאוחדת בימים שונים: 17 ביוני באנגליה ו-25 ביוני בסקוטלנד; והוא נחשב לקדוש הן בכנסייה הקתולית והן בכנסייה האנגליקנית.

לא ידוע הרבה על חייו, ומרבית המידע מגיע מכרוניקות שנכתבו על ידי נזיר בשם פולקרד כ-400 שנים לאחר מותו. הכרוניקה האנגלו-סקסית טוענת כי בשנת 653, פנדה (מלך מרסיה) התיר למיסיונרים נוצרים להיכנס לממלכה; מלך מזרח אנגליה אנה נהרג ובוטולף החל בבניית כנסייה במקום ששמו "איקנהו" (Ikanho). לא ברור לחלוטין היכן נמצא המקום (שמשמעות שמו היא "גבעת השור") וקיימות כמה סברות: ייתכן והמקום הוא בדרום לינקולנשייר, שבו חיו חלק מן המתנצרים; אך סביר יותר כי מדובר באזור בשפך נהר האלדה בסאפוק, שבו - ליק כפר בשם איקן, קיימים שרידי כנסייה על גבעה מבודדת שבה חיו נוצרים חדשים ממרכז אנגליה (מרסיה). תעודה אחרת, על תולדות חייו של קולפרית הקדוש, שנכתבו בערך בתקופתו של בדה ונרביליס, תיאר אב מנזר במזרח אנגליה בשם בוטולפוס, "איש מלומד בעל קורות חיים מרשימות, מלא חסד רוח הקודש". לינקולנשייר לא הייתה חלק ממזרח אנגליה, אבל איקן היה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיימת בעייתיות בהסתמכות על השנים המתוארות בכרוניקה, שכן יש הטוענים כי בדה התחיל את השנה בספטמבר, ולא כנהוג כיום

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 3026469
* LCCN: nb2012012611
* VIAF: 90149196249174790259
* WorldCat: lccn-nb2012012611

 |
**נוכל** (באנגלית: **Rogue**) או  **גנב** (**Thief**) הוא אחד ממקצועות השחקן הבסיסים במשחק התפקידים "מבוכים ודרקונים" על מהדורותיו השונות. כשרונותיו העיקריים של הגנב הם יכולת ההתגנבות שלו ואמצעי התחבולה שלו עקב היותו חשאי וזריז. בנוסף, הוא גם טוב בהתקנת מלכודות, ניטרולן, פריצת מנעולים והתקפה מפתיעה.

למרות השם שניתן לדמות זו, לא כל הדמויות הזריזות והחמקניות מסוג זה הן גנבים. למשל, מרגלים בעלי התכונות החמקניות והחשאיות נחשבים למקצוע הנוכלות אף על פי שאינם גנבים.

מאפיינים
--------

לנוכלים יכולת למידה רבה, כך הם יכולים להתמקד ברכישת מיומנויות רבות יותר ביחס למקצועות קרביים אחרים. נוכל יכול להנחית מכה חזקה באופן פתאומי על יריבו או לתת חבטה ב"עקב אכילס" ולגרום נזק רב הרבה יותר על אף שכוחו הפיזי אינו גדול. נוכלים אינם יכולים להטיל לחשים וקסמים, אך הם יכולים להשתמש במגילות ובחפצים קסומים אחרים. זריזות חשובה מאוד לנוכל, משום שהיא משפיעה על המיומנות. נוסף על כך, נוכל לא נוהג לעטות שריון כבד שיספק לו הגנה משום שהדבר גורם לו להיות פחות זריז ומכביד עליו. תבונה חשובה גם היא, שכן הנוכל זוכה ליותר נקודות מיומנות בזכותה.

בניגוד לחלק מבעלי מקצוע אחרים, הנוכלים אינם מרגשים חיבה גדולה כלפי נוכלים אחרים ואינם משתפים איתם פעולה באופן מובהק, אלא רק למדו שלא כדאי לסמוך על נוכלים אחרים אפילו יותר מכל אחד אחר.

נוכל בדרך כלל מתמקד בכלי נשק המאפשרים התגנבות שקטה כגון אקדח, קשת ופגיון.
נוכלים עשויים להשתמש בשריונות קלים אשר לא יפריעו להם לנוע, אך לרוב לא ישתמשו במגינים.

לקריאה נוספת
------------

* בעברית - ספר הבסיס של פאת'פיינדר בעולמות פראיים
* באנגלית - ספר החוקים לשחקן של מבוכים ודרקונים מהדורה חמישית

| מבוכים ודרקונים |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| קסם • מיומנות • כישרון • מהלך הקרב • לארפ • נוכל • לוחם • דמויות • נקודות פגיעה • נקודות ניסיון |  |

 |
**אביגל שורק** (נולד ב-26 בנובמבר 1977) הוא רואה חשבון, איש עסקים ישראלי המכהן כמנכ"ל חברת דלק US. בעבר היה מנכ"ל חברת התעופה אל על.

ביוגרפיה
--------

שורק שירת בחיל האוויר הישראלי בשנים 1996–2004 והשתחרר בדרגת רב-סרן. שורק בוגר לימודי חשבונאות ורואה חשבון בהשכלתו. עד מינויו למנכ"ל אל על התגורר בנאשוויל, טנסי בארצות הברית שם מילא שורה של תפקידי ניהול, ביניהם מנהל פיתוח עסקי בתאגיד SUNPOWER, כמו כן בעבר שימש שורק בתפקיד בכיר וכדירקטור בחברת אלון USA שהייתה בשליטת אנשי העסקים דודי וויסמן ושרגא בירן ולאחר מכן כיהן כסגנו של עוזי ימין כסגן נשיא בכיר ומנהל תפעול ראשי בחברת דלק US.

עם מעבר השליטה באל על לאלי רוזנברג מינה הדירקטוריון את שורק כמנכ"ל כחלק מהשאיפה להחליף את השדרה הניהולית בחברה. הוא החליף את גונן אוסישקין בתפקיד בינואר 2021 ושימש בתפקיד שנה ושלושה חודשים. ב-28 במרץ 2022 הודיע על התפטרותו בשל רצונו לחזור ולכהן בחברת דלק US.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביגל שורק מונה למנכ"ל אל על, באתר ynet, 25 בנובמבר 2020
2. ↑  "אביגל שורק מונה למנכ"ל הבא של חברת אל על". *TheMarker*. נבדק ב-2020-11-26.
3. ↑  גולן חזני, אביגל שורק נבחר לתפקיד מנכ"ל אל על, באתר כלכליסט, ‏25 בנובמבר 2020
4. ↑  רז-חיימוביץ', מיכל (2020-11-25). "אביגל שורק יחליף את גונן אוסישקין כמנכ"ל אל על". *Globes*. נבדק ב-2020-11-26.
5. ↑  יובל שדה, אחרי שנה ושלושה חודשים - מנכ"ל אל על עוזב את החברה, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2022

| מנכ"לי אל על |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| לואי אריה פינקוס • אפרים בן ארצי • שלמה להט (לנדאו) • מרדכי בן-ארי • מרדכי הוד • יצחק שנדר • רפי הר-לב • יואל פלדשו • דוד חרמש • עמוס שפירא • חיים רומנו • אליעזר שקדי • דוד מימון • גונן אוסישקין • אביגל שורק • דינה בן טל |  |

 |
קברים בנקרופוליס של אבו סיר אל-מלק
**אַבּוּ סִיר אלְ-מֶלֶק** (בערבית: **أبو صير الملق**, תעתיק מדויק: אבו ציר אלמלק) היא עיירה ואתר ארכאולוגי במחוז בני סויף שבמצרים. האתר, על הנקרופוליס שבו, שוכן צפונית לכניסה לנווה המדבר פיום. הוא התגלה ונחפר לראשונה על ידי הארכאולוג הגרמני אוטו רובנזון, ונמצאו בו קברים רבים, בעיקר מן המאה ה-16 לפנה"ס, אך גם מתקופות מאוחרות יותר.

היסטוריה
--------

האתר הארכאולוגי אבו סיר אל-מלק היה מיושב משנת 3250 לפנה"ס לכל המאוחר ועד למאה ה-7 לספירה והיה בעל חשיבות דתית רבה בגלל הפולחן הפעיל בו לאל אוסיריס.

הנקרופוליס באתר נחפר על ידי הארכאולוג הגרמני אוטו רובנזון בארבע משלחות בין השנים 1902–1905. רובנזון חיפש בסמוך לכפר פפירוסים, בשם אוסף הפפירוסים של המוזיאון המצרי של ברלין, וגילה שם קברים פרהיסטוריים. בתוך מספר חודשים ארגנה החברה המזרחית הגרמנית משלחת בראשות האגיפטולוג גאורג מלר. החפירות התקיימו בקיץ 1905 ובסתיו 1906, ובהן התגלו כ-850 קברים שזוהו כשייכים לתרבויות נקאדה II ו-III.

מחקר מאוחר יותר הראה שהאתר היה מקום של מגורים, בתי קברות ומקדשים במשך כמה אלפי שנים. הקברים העתיקים ביותר היו של הנקאדה, ואילו המאוחרים יותר שימשו בתקופות היוונית, הרומית והשלטון הערבי.

קרבתה של אבו סיר אל-מלק לנווה המדבר פיום הובילה לגידול משמעותי באוכלוסייתה במהלך המאות הראשונות לשלטון בית תלמי, ככל הנראה עקב הגירה של יוונים לאזור. בהמשך, בתקופה הרומית, הגיעו לאזור חיילים בצבא הרומי לאחר סיום שירותם הצבאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבו סיר אל-מלק** בוויקישיתוף
* ד"ר יונת אשחר, הגנטיקה של המצרים העתיקים, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 7 ביוני 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אבוציר אלמלק", **האנציקלופדיה העברית** (כרך א, עמ' 112), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007547809605171
* GND: 4000299-8
* LCCN: n78064394
* VIAF: 127822404
* WorldCat (עם VIAF): 127822404

 |
תבנית {{אישיות}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
טקס הקבורה מחדש של רדזיוויל האדום, בין היתר, בדובינגיאי (אנ') בליטא
**מִיקוֹלַי רַדְזִיוִיל** (בפולנית: **Mikołaj Radziwiłł**; ‏‏) המכונה **האדום** (בפולנית: Rudy, בליטאית: **Radvila Rudasis**), הידוע גם כ"מיקולאי רדזיוויל השישי" היה אציל פולני-ליטאי, וויבוד וילנה, הקנצלר הגדול של ליטא (אנ') (מאז 1566), והטמאן גדול של ליטא (אנ') (1553–1566 ומאז 1576) בדוכסות הגדולה של ליטא ואחר כך באיחוד הפולני-ליטאי. יחד עם בן דודו מיקולאי "השחור" רדזיוויל ומשפחת רדזיוויל קיבלו תואר ותפקיד כנסיך של האימפריה הרומית הקדושה (אנ') (Reichsfürst - רייכספירסט ("נסיך קיסרי").

אביו היה יז'י רדזיוויל, שנקרא "הרקולס", הטמאן ליטאי. אמו הייתה ברברה קולנקה, בתו של וויבוד מחוז פודוליה פאבל קולה, נציגה של משפחת מלופולסקה העשירה. אחיותיו היו אנה וברברה (אנ'), לימים אשתו של המלך הפולני זיגמונט השני אוגוסט.

מיקולאי רדזיוויל קיבל חינוך ביתי, לא הטוב ביותר. שפתו הראשונה הייתה פולנית, בה השתמש על בסיס יומי. הוא ידע גם רותנית מערבית, השפה הרשמית בדוכסות הגדולה של ליטא. הוא קרא וכתב הן בפולנית והן ברותנית, אם כי מכתביו בכתב ידו כתובים בכתב יד בלתי קריא ורשלני, דבר המעיד על רמת הקליגרפיה הנמוכה שלו. הוא לא ידע לטינית, או ידע אותה ברמה בסיסית לחלוטין. החינוך הושלם בשירות בחצר המלוכה בקרקוב. רדזיוויל עצמו לא העריך מאוד את החינוך האוניברסיטאי, ולא שלח את בניו לאוניברסיטה, והגביל את הכשרתם לחינוך ביתי.

בשנת 1532 היה מיקולאי מאורס לבתו של קנצלר הכתר הגדול (אנ') קשישטוף שידלוביצקי (אנ'), אנה. הנישואים מעולם לא מומשו, שכן הכלה מתה בשנת 1536 לפני שהגיעה לגיל נישואין. השתתפותו הראשונה של מיקולאי בחיים הציבוריים הייתה במלחמת ליטא-מוסקבה של 1534 לצד אביו.

מיקולאי רדזיוויל היה במשך שנים רבות מפקד צבאי. אחד מניצחונותיו הבולטים הושג בראש צבא הדוכסות הגדולה של ליטא במהלך קרב אולה (אנ') של 1564 כאשר כוחותיו הביסו את כוחותיו הגדולים בהרבה של איוואן האיום. תחת המלך סטפאן באטורי, הוא הצליח למדי בהגנה על הגבולות המזרחיים של הדוכסות הגדולה של ליטא נגד רוסיה הצארית.

הקריירה הפוליטית שלו התאפיינה בברית שלו עם בן דודו מיקולאי "השחור" רדזיוויל, יחד איתו התעמת עם שאר המשפחות הליטאיות הבולטות ביריבות על המעמד הדומיננטי בדוכסות הגדולה. הברית סימנה את היווצרותו של שיתוף פעולה שושלתי בין בני משפחת רדזיוויל והראתה כיצד אינטרסים משפחתיים יכולים להשפיע על יחסי מגנאטים בתוך האיחוד הפולני-ליטאי.

מיקולאי רדזיוויל הפך לתומך בריבונות ליטא ולפיכך למתנגד קולני של האיחוד הפולני-ליטאי הפוליטי בלובלין בשנת 1569. בניגוד לשאר המגנאטים, הוא סירב לחתום על החוק כמזיק לאינטרסים של הדוכסות הגדולה של ליטא.

הוא היה אחד המומרים הבולטים ותומכי הפרוטסטנטיות בחבר העמים הפולני-ליטאי וצאצאיו הפכו לחברים ומגינים מסורים של הכנסייה הרפורמית האוונגליסטית הליטאית (אנ') עד להיכחדותה.

הוא הונצח בשיר האפי רדיוויליאס (אנ') (1592).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקולאי "האדום" רדזיוויל** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  "Mikalojus Radvila Rudasis". *vle.lt*.
2. ↑  "Ulos mūšis". *vle.lt*.
3. ↑  Radivilias, sive De vita, et rebus praeclarissime gestis immortalis memoriae
הכנת חיסון DNA.
**חיסון DNA** היא שיטה להגנה על אורגניזם ממחלה באמצעות הזרקה של DNA מהונדס גנטית על מנת לייצור תגובה חיסונית. תרופות המבוססות על חומצות גרעין עודן ניסיוניות, ונעשה בהן שימוש נגד מספר מודלים של מחלות נגיפיות, חיידקיות ופרזיטיות, כמו גם נגד מספר מודלים של גידולים. לחיסוני DNA יש מספר יתרונות על פני חיסון קונבנציונלי, ובפרט היכולת לעורר טווח רחב של תגובות חיסוניות.

חיסונים הם בין ההישגים הגדולים ביותר של הרפואה המודרנית - במדינות מתועשות, הביאו החיסונים לדיכוי של מקרים טבעיים של אבעבועות שחורות, וכמעט דיכאו לחלוטין את מחלת הפוליו, ואילו מחלות אחרות כגון טיפוס, *Rotavirus*, צהבת A ו-B מבוקרות היטב. עם זאת, חיסונים קונבנציונליים מכסים רק חלק מן המחלות, ומחלות שאין להן חיסון יעיל הורגות מדי שנה מיליוני בני אדם. בין המחלות הנפוצות שאין להן חיסון יעיל - איידס, צהבת C ומלריה.

חיסוני "דור ראשון" הם חיסוני אורגניזם מלא – בצורות של אורגניזם חי, מוחלש או מומת. חיסונים של צורה חיה או מוחלשת של אורגניזם, כדוגמת חיסוני פוליו וחיסוני אבעבועות שחורות, מסוגלים לעורר תגובות של תאי T הורגים (TC or CTL), תאי T מסייעים (TH) ויצירת נוגדנים. ואולם, יש סכנה שצורות מוחלשות של פתוגן יחזרו למצב מסוכן, ויהיו מסוגלות לגרום למחלה באנשים בעלי כשל חיסוני (כגון חולי איידס). חיסון באמצעות אורגניזם מת מונע סכנה זו, אולם צורה כזו לא מסוגלת לייצר תגובות ספציפיות של תא T הורג, ועשויה לא לעבוד כלל במחלות מסוימות. על מנת למזער סיכונים אלו, פותחו חיסוני "דור שני". אלו חיסונים המכילים מרכיבים מוגדרים כגון חלבונים אנטיגניים (כגון טטנוס או דיפתריה) או מרכיבי חלבון רקומביננטי (כמו אנטיגן פני שטח של צהבת B). חיסונים אלו יכולים גם כן לייצר תגובות נוגדנים ותאי TH, אך לא תגובות של תאי T הורגים.

חיסוני DNA הם חיסוני "דור שלישי", אשר עשויים מפיסות DNA מעגלי חיידקי קטן, (הנקרא פלסמיד) אשר הונדס גנטית כך שייצר חלבון ספציפי (אנטיגן) ממיקרואורגניזם. חיסון ה-DNA מוזרק לתאי הגוף, שם ה"מנגנון הפנימי" של התאים המארחים "קורא" את ה-DNA והופך אותו לחלבונים פתוגנים. מאחר שחלבונים אלו מזוהים כזרים, כאשר הם מעובדים בתא ונחשפים על פניהם, מערכת החיסון מודלקת, ובעקבות זאת מתעורר טווח של תגובות חיסוניות. חיסוני DNA התפתחו מניסויי ריפוי גני "כושלים". ההדגמה הראשונה של תגובה חיסונית לפלסמיד מוחדר הייתה כאשר עכבר שחוסן בפלסמיד המבטא הורמון גדילה אנושי הפיק נוגדנים במקום שינוי בגדילה.

חברת הביוטכנולוגיה ModeRNA פיתחה חיסון המכיל mRNA כנגד נגיף הקורונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיסון DNA** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Robinson HL, Pertmer TM (2000). "DNA vaccines for viral infections: basic studies and applications". *Adv. Virus Res*. **55**: 1–74. doi:10.1016/S0065-3527(00)55001-5. PMID 11050940.
2. 1 2 3  Alarcon JB, Waine GW, McManus DP (1999). "DNA vaccines: technology and application as anti-parasite and anti-microbial agents". *Adv. Parasitol*. **42**: 343–410. doi:10.1016/S0065-308X(08)60152-9. PMID 10050276.`{{cite journal}}`: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
3. ↑  Tang, D.; Devit, M.; Johnston, S.A. (1992). "Genetic immunization is a simple method for eliciting an immune response". *Nature*. **356** (6365): 152–154. doi:10.1038/356152a0.
4. ↑
**ג'יימס (ג'ים) סלייף** (באנגלית: **James C. Slife**) הוא קצין בדרגת גנרל המכהן כסגן מפקד חיל האוויר של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

סליף התגייס ב-1990 לחיל האוויר של ארצות הברית ועבר הכשרה כטייס מסוקים. הוא שירת כמדריך טיסה על מטוסי יואי ולאחר מכן עשה הסבה למסוקי סיקורסקי MH-53 ושירת בטייסת המבצעים המיוחדים ה-20.

ב-2002 מונה לקצין המבצעים של טייסת המבצעים המיוחדים ה-20 ושימש גם מפקד השלוחה הקדמית במפרץ הפרסי. ביוני 2004 מונה למפקד טייסת המבצעים המיוחדים ה-21 המוצבת באנגליה ולאחר מכן שימש סגן מפקד להק המבצעים המיוחדים 352. בהמשך שירת בתפקידי מטה במחלקת ההגנה.

במרץ 2010 מונה למפקד להק המבצעים המיוחדים ה-27 ובמהלך שירותו הוצב באפגניסטן. ביוני 2011 מונה למפקד כנף מבצעים מיוחדים ה-1. ביולי 2013 מונה לעוזרו של מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר ולאחר מכן שירת במטה פיקוד מרכז של ארצות הברית. באוגוסט 2015 מונה לראש מטה פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. ביוני 2017 מונה לראש מטה פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר וביולי 2018 לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית בדרגת לוטננט גנרל. ביוני 2019 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר ובדצמבר 2022 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר.

בדצמבר 2023 הועלה לדרגת גנרל מונה לסגן מפקד חיל האוויר.

לאורך שירותו צבר כ-3,100 שעות טיסה.

סלייף בעל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת אוברון, תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת אמברי רידל, תואר שני בניהול מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, מכללת המלחמה של חיל האוויר והקולג' לכוחות משולבים בהאוניברסיטה לביטחון לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס סלייף** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
**דן מירקוס** (נולד ב-18 בינואר 1983) היה שחקן כדוריד ישראלי. את הקריירה הספורטיבית שלו סיים בקבוצת הכדוריד של בני הרצליה. נחשב לאחד מהפיבוטים הגדולים ששיחקו בנבחרת ישראל. מספר חולצתו של דן מירקוס היה 21.

תחילת דרכו
----------

דן מירקוס החל את דרכו בשנת 1993 במועדון הנוער של מכבי תל אביב, וביחד עם חן פומרנץ זכה איתה בדאבל בעונת 2001/2002. בגיל 16, בשנת 1999 הוא עלה לקבוצת הבוגרים, אך בשנת 2003 עבר ליריבתה העירונית, אס"א תל אביב.

קריירה מקצוענית
---------------

מירקוס עבר לאס"א תל אביב בשנת 2003, ובעונתו האחרונה בקבוצה, 2011/2012, מונה לקפטן הקבוצה. עם אס"א ת"א זכה בארבעה גביעי מדינה, ביניהם בעונות: 2004/2005, 2007/2008 ו2008/2009. לקראת עונת 2012/2013 עבר לקבוצת הפועל ראשון לציון וזכה עמה באליפות ליגת העל.

מירקוס המשיך לשחק בהפועל ראשון לציון למשך עונה נוספת בה לא זכה עם הקבוצה בתארים. לקראת עונת 2014/2015 עבר לשחק בבני הרצליה.

נבחרת ישראל
-----------

מירקוס שיחק בנבחרות הנוער והעתודה של ישראל. בשנת 2001 החל לשחק בנבחרת הלאומית של ישראל. עד 2012 הופיע ב-45 משחקים בינלאומיים וכבש יותר מ-100 שערים.

חיים אישיים
-----------

דן מירקוס למד לתואר בכלכלה וניהול במכללה למנהל. עובד כיועץ השקעות בבנק הבינלאומי.
הוא נשוי לשירי כהן מירקוס ולהם שתי בנות ובן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דן מירקוס** בוויקישיתוף
* חומה ומגדל: ריאיון עם דן מירקוס ועידו לביא, באתר nrg מעריב, 18 במרץ 2009
**פאול אברהם אלסברג** (30 במרץ 1919 – 20 באוגוסט 2006) היה גנז המדינה בין השנים 1971–1990.

ביוגרפיה
--------

נולד באלברפלד (כיום חלק מהעיר וופרטל), גרמניה כפאול אלפרד אלסברג (Paul Alfred Alsberg) ובשנים 1937–1938 למד בבית מדרש לרבנים בעיר ורוצלב. בליל הבדולח נאסר עם חברו זאב שיפטן והשניים נשלחו לבוכנוואלד. בזמן שהותו של אלסברג במחנה, הצליח אחיו לסדר לו סרטיפיקט ללימודים. כך השתחרר, ובפברואר 1939 עלה לארץ ישראל על סיפון ה"מרקו פולו" כסטודנט. הוא סיים לימודים בהיסטוריה ובלשנות רומנית ותואר שני ב-1943 מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1942 נשא לאשה את בטי קשנר והחל לעבוד כיוצר ומוכר רהיטים בירושלים. באפריל 1948 גויס להילחם במלחמת העצמאות, היה חובש צבאי בשכונת מקור חיים בירושלים ונלחם בקרבות ברמת רחל. שוחרר מצה"ל בפברואר 1949. עבד בארכיון הציוני המרכזי החל מאוגוסט 1949 ועד ליולי 1957, שם שימש כעוזר ראשי למנהל הארכיון. ב-1951 התחיל את לימודי הדוקטורט ובשנת 1958 הוענק לו תואר דוקטור על סמך עבודה בנושא "מדיניות ההנהלה הציונית ממותו של הרצל עד מלחמת העולם הראשונה".

ב-1 באוגוסט 1957 מונה לממונה על גנזך המדינה והחל מ-1 באוגוסט 1971 ועד לפרישתו לגמלאות במרץ 1990 שימש כגנז המדינה.

היה לאח בבני ברית משנת 1953 ואילו משנת 1966 כיהן כיו"ר המועצה האזורית של לשכות הארגון בירושלים. הרצה שנים רבות בבית הספר לארכיונאות וספרנות באוניברסיטה העברית, וב-1985 הפך לפרופסור חבר. כמו כן, שימש כיו"ר הנשיאות של ארגון עולי מרכז אירופה וערך את בטאון הארגון. בשנים 1961–1962 היה הנשיא התשיעי של לשכת "דוד ילין", מספר 1588, של הבונים החופשיים בירושלים.

בתו היא עירית עובדיה אלסברג. ב-1973 שכל את בנו, שמעון (מוני) אלסברג אלסור, בשעתה הראשונה של מלחמת יום הכיפורים. זאת לאחר שנפל בגזרה הצפונית של תעלת סואץ, במעוז "לחצנית". לאחר פטירתו, הציעה משפחתו של אלסברג לאיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע לחלק מדי שנה פרס ברוח מורשתו - פרס אלסברג למחקר ארכיוני והכשרה מקצועית בארכיונאות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פאול אברהם אלסברג (1919-2006), דף שער בספרייה הלאומית
* ארכיון **פאול אברהם אלסברג**, בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בקשה לאזרחות ממחלקת ההגירה בממשלת ארץ ישראל, באתר ארכיון המדינה, ‏1942
2. 1 2  אורי דרומי, "מקצועיות ללא פשרות" בארכיון המדינה - הפרופ' פאול אברהם אלסברג, לשעבר גנז המדינה, 1919-2006, באתר הארץ, ‏20.9.2006
3. ↑  אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו מאת דוד תדהר, כרך מס. 18, באתר אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו מאת דוד תדהר, ‏1969
4. 1 2  ראיון עם פרופ' אברהם אלסברג בנושא תולדות ארכיון המדינה, באתר ארכיון המדינה, ‏22 בדצמבר 1996
5. ↑  א. אלסברג - מדיניות ההנהלה הציונית ממותו של הרצל ועד מלחמת העולם הראשונה - עבודת דוקטור באישור פרופ' דינור, באתר ארכיון המדינה
6. ↑  אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל, באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
7. ↑  פרס אלסברג, באתר האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257783205171
* GND: 132554534
* ISNI: 0000 0001 0963 6687
* LCCN: no2005077791
* NTA: 079763901
* VIAF: 33162787
* WorldCat: lccn-no2005077791

 |
**אברהם תורי** (נולד בשם **אברהם גולוב** ב-10 בדצמבר 1909 בלזדיי שבליטא; נפטר בתל אביב ב-24 בפברואר 2002) היה עורך דין וחבר מחתרת יהודית בתקופת מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### נעורים

מעיר הולדתו עברה משפחת גולוב למריאמפולה ומשם לקובנה. תורי חבר תנועת הנוער הציוני, וספורטאי מצטיין. בשנת 1932 ביקר במכביה הראשונה בארץ ישראל כמדריך מתעמלים מליטא. הוא למד משפטים בארצות הברית ואת לימודיו סיים בליטא. את עבודת הגמר עשה אצל פרופסור שמעון ביאלצקין, משפטן יהודי ידוע. עם הסמכתו לליטא עבד כעורך דין והיה פעיל ציוני. ב-1939 השתתף בקונגרס הציוני בז'נבה מטעם הציונים הכלליים מליטא. כשכבשה ברית המועצות את ליטא, בקיץ 1940, עם כיבוש ליטא על ידי ברית המועצות, נאלץ תורי לחדול מפעילותו הציונית ועבר לקובנה. בהיותו שם ייצג את הציונים הכלליים בוועד הארצי לעזרת פליטים מפולין.

### בתקופת השואה

בקיץ 1941, עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות, החל תורי לכתוב יומן. עם הקמת גטו קובנה מונה תורי להיות פקיד באלטסטנראט, מועצת הזקנים. במאי 1942 התמנה לתפקיד מזכיר מועצת הזקנים והיה בעל השפעה רבה בגטו. ביומנו תיעד את החיים בגטו, גירושים לעבודות כפייה, אקציות בגטו ומצוקת הקור, המחלות והרעב. עוד תיאר תורי ביומנו את המידע שהגיע לגטו באשר לגורלם של יהודי היישובים באזור וכן מידע נוסף באשר לגורל יהודי מזרח אירופה בכלל ומצב החזית, ככל שנודע בגטו. יומנו של תורי ומסמכים שאסף והכמין, הם מקור חשוב להבנת ההיסטוריה וחיי הפנים בגטו קובנה.

במרס 1944 החביא תורי את היומן וברח מהגטו. תורי הסתתר עם אשתו ובתו בכפר וירוואגאליאיי (Virvagaliai) בעזרתו של הכומר ברוניוס פאוקסטיס (Bronislovas Paukštys) (אנ') ליד העיר שאקי והשלושה שרדו עד השחרור בידי הצבא האדום בקיץ 1944. תורי שב לקובנה ומצא חלקים מהיומן. לימים ראה היומן אור בספר בשם "גיטו יום יום" (מוסד ביאליק, 1988).

שתיים משלוש אחיותיו של תורי נספו בשואה עם משפחותיהן.

### לאחר השואה

תורי ברח עם משפחתו לצ'כוסלובקיה בסיוע הבריחה ולאחר מעבר במספר מדינות במזרח אירופה הגיעה המשפחה לאוסטריה. בסיוע הבריגדה ברחו השלושה לאזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה ולאחר מכן - לאיטליה. תורי התבקש לנהל את משרד המוסד לעלייה ב' ולצורך כך שהה ברומא שנתיים וחצי. ב-1947 הגיע תורי לארץ ישראל. הוא היה חבר בהנהלת ארגון מכבי העולמי ובארגון המשפטנים היהודיים. תורי העיד במשפטיהם של פושעי המלחמה היינריך שמיץ (Heinrich Schmitz), סגן מפקד הגסטפו בליטא, קאזיס פאלצ'אוסקאס (Kazys Palčiauskas), ראש עיריית קובנה, והלמוט ראוקה, מרוצחי היהודים בגטו קובנה.

לקריאה נוספת
------------

* דינה פורת (עורכת), **גיטו יום יום** (מוסד ביאליק, 1988).

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבתו של אורי דרומי על גולוב לאחר מותו של גולוב ב-2002, בעיתון "הארץ"
* אברהם תורי (1909-2001), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על ברוניוס פאוקסטיס, באתר יד ושם
2. ↑  גטו קובנה, באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309363605171
* BIBSYS: 90529105
* BnF: cb12394583p (data)
* CiNii: DA04838646
* GND: 118946056
* ISNI: 0000 0001 1600 4880
* LCCN: n88102184
* LNB: 000253309
* NTA: 084901047
* SUDOC: 031136834
* VIAF: 17306973
* WorldCat: lccn-n88102184

 |
**חוליו** היא אפליקציה המציעה טיסות מוזלות ליעדים שונים בעולם, בהתרעה של שעות אחדות לפני מועד ההמראה. בניגוד לסוכנויות נסיעות, שעובדות עד שעות הערב המוקדמות, מפרסמת "חוליו" את הטיסות בין השעות 22:00 בלילה ועד 10:00 בבוקר.  

האפליקציה עלתה לאוויר ביולי 2012. האפליקציה מאפשרת לקבל התרעה מדי יום. האפליקציה מציעה את המושבים האחרונים, שטרם נמכרו, ומציעה מחירים זולים המגיעים עד ל-199 יורו בלבד. 

החל מדצמבר 2013 חוליו משווקת גם צימרים ומלונות בישראל. דילים על מלונות בארץ ניתן לראות באפליקציה 24 שעות ביממה ודילים של צימרים בארץ ניתן לראות בעיקר בשעות הבוקר.

אופן שימוש
----------

האפליקציה מציעה טיסות לחו"ל  רק אחרי השעה 22:00. ניתן לבחור אילו טיסות ואיזה מחיר מעניין את המשתמש וניתן לקבל גם התרעה על הטיסות בטלפון. לאחר בחירה ממלאים את שמות הנוסעים, מזינים פרטי התקשרות וכעבור דקות ספורות מקבלים אישור טיסה לאפליקציה, ב-SMS וגם במייל.  

רוב הדילים של "חוליו" הם למקומות נופש שנמצאים מראש בטווח הזול יותר של החופשות לחו"ל, כגון: יוון, קפריסין, מאלטה וכן לערים אירופאיות מרכזיות, דוגמת רומא וברלין. כמו כן, יש אפשרות לבחור באפשרות "טיסות פרימיום" וכך לקבל מבחר יעדים אטרקטיבי מעט יותר, עם דילים דוגמת ברצלונה ב-239 יורו לטיסת הלוך-חזור.

תפוצה
-----

כשנה לאחר שעלתה לאוויר, רושמת "חוליו" יותר כ-350 אלף הורדות, ומתגאה בשיא של 60 אלף כניסות בלילה. אולם בראיון שערך מפתח האפליקציה גיורא מנדל בדה מרקר (ראו הערה למטה) סיפר, כי בשנה הראשונה לאפליקציה, בוצעו כ-2,000 הזמנות בלבד. אולם בכוונתו להרחיב את היצע האפליקציה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד אמיתי זיו, חוליו: עם 350 אלף הורדות: הכירו את האפליקציה שמלחיצה את סוכני הנסיעות, באתר TheMarker‏, 30 ביולי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעל קישיק, ספונטניים? הכירו את אפליקציית Hulyo, מאקו - חופש, 2.8.2012
**רומן לי רוסקה** (באנגלית: **Roman Lee Hruska**‏; 16 באוגוסט 1904 – 25 באפריל 1999) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נברסקה. רוסקה נודע כאחד הפוליטיקאים השמרניים ביותר בסנאט האמריקאי במהלך שנות ה-60 וה-70.

ביוגרפיה
--------

רוסקה נולד בעיר דייוויד סיטי שבמזרח נברסקה. משפחתו עברה לאומהה, שם סיים את לימודיו התיכוניים. הוא למד באוניברסיטת נברסקה באומהה ובאוניברסיטת שיקגו ולבסוף סיים את לימודיו הגבוהים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קריגטון. הוא התיישב באומהה ועסק בעריכת דין. חיש מהר הצטרף רוסקה לחיים הפוליטיים, ונבחר לחבר במועצת הנציבים של מחוז דאגלס. הוא כיהן כחבר קבוע במועצה בשנים 1944–1945 וכיושב ראש המועצה בשנים 1945–1952. בשנים 1951–1952 היה סגן נשיא האיגוד הלאומי של פקידי המחוז, וכיהן תקופה מסוימת כחבר במועצת המנהלים של אוניברסיטת אומהה.

ב-1952 נבחר רוסקה נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של נברסקה, הכולל בתוכו את רוב העיר אומהה. הוא לא הפסיק להשלים את כל תקופת כהונתו בת השנתיים בבית הנבחרים כאשר התמודד בבחירות המיוחדות לאחד משני מושביה של נברסקה בסנאט של ארצות הברית, שהתפנה עם מותו של הסנאטור יו באטלר. רוסקה ניצח ונבחר מחדש בשנים 1958, 1964 ו-1970 ושירת בסנאט עד לפרישתו ב-1976.

רוסקה נהפך לחבר משפיע בוועדת ההקצבות ובוועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית. חרף עמדותיו השמרניות, הוא הצביע בעד חוק זכויות האזרח. אף שהקונגרס של ארצות הברית נשלט בידי המפלגה הדמוקרטית במשך רוב כהונתו בסנאט, הוא נודע כמחוקק מיומן, ונאמר עליו כי השפיע על חלק גדול מהשינויים שחלו במערכת משפט הפלילי. רוסקה היה החבר הבכיר מטעם מפלגת המיעוט בוועדת המשפט עם פרישתו מהסנאט. גם לאחר שנשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון התפטר מתפקידו, רוסקה הגן עליו וטען כי פרשת ווטרגייט נהפכה לשערורייה כחלק ממאמץ מפלגתי לתקוף את ניקסון.

ב-10 באוקטובר 1978 חתם הנשיא ג'ימי קרטר על הצעת החוק ששינתה את שם המרכז לחקר בשר בעלי חיים הממוקם במחוז קליי שבנברסקה על שמו של הסנאטור לשעבר רומן ל. רוסקה. בניין בית המשפט הפדרלי באומהה קרוי גם הוא על שמו של רוסקה.

לאחר שפרש לגמלאות ב-1976, נפל רוסקה ב-10 באפריל 1999 ושבר את המותן, ונפטר כעבור כמה ימים בשל סיבוכים רפואיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומן רוסקה** בוויקישיתוף
* רומן רוסקה באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* רומן רוסקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ויליאם ה. הונן, Roman L. Hruska Dies at 94; Leading Senate Conservative, באתר הניו יורק טיימס, 27 באפריל 2019 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1177711494
* ISNI: 0000 0000 3085 6126
* LCCN: n87870670
* NARA: 10571207
* SNAC: w6wh3hmg
* US Congress: H000875
* VIAF: 31062212
* WorldCat: lccn-n87870670

 |