recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גולוב-דובז'ין** (בפולנית: **Golub-Dobrzyń**) היא עיירה בפרובינציית קויאוויה-פומרניה שבפולין שמשמשת כבירת מחוז גולוב-דובז'ין. העיירה שוכנת על גדות נהר דרוונצה (Drwęca).

תולדות היישוב
-------------

האזכור הראשון לגולוב הוא מהמאה ה-13, עת הוחזק היישוב בידי המסדר הטבטוני, ונבנתה בו מצודה גדולה. כעבור זמן מה הוקם בעברו המזרחי של נהר דרוונצה הפרוור דובז'ין, אשר נקשר מנהלית לגולוב. בראשית המאה ה-15 נפגע היישוב כתוצאה מקרבות על השליטה בו בין ממלכת פולין ובין המסדר הטבטוני, ובשנת 1466 הועבר במסגרת הסכמים לשליטת ממלכת פולין.

תקופת הפיתוח של העיירה בזמן כהונתו של מלך פולין זיגמונט השלישי ואזה, אשר העניק את העיירה כמתנה לאחותו, באה לקיצה עם פלישת האימפריה השוודית לפולין ועם פלישת הטטרים. כמו כן, ניזוקה העיירה בשנת 1857 כתוצאה משריפה גדולה.

במהלך מלחמת העולם הראשונה ניזוקה העיירה בשל קרבתה לחזית, ורבים מתושביה עזבו אותה. לאחר המלחמה אוחדו גולוב ודובז'ין רשמית לכדי יישוב אחד.

יהודי גולוב-דובז'ין
-------------------

בדובז'ין התקיימה קהילה יהודית עתיקה, שהיוותה אחד מהמרכזים היהודיים בפולין גדול, בעוד שבגולוב החל להתקיים יישוב יהודי רק מסוף המאה ה-18, עם סיפוח האזור לפרוסיה וביטול האיסור על ישיבת יהודים במקום.

בשנת 1857 מנתה הקהילה היהודית בגולוב כ-700 איש, שהיוו כשליש מהיישוב, והקהילה היהודית בדובז'ין מנתה למעלה מ-1,600 איש, כשהיוו כשני שלישים מהיישוב.

בזמן מלחמת העולם הראשונה זכו יהודי דובז'ין ליחס עוין מצד השלטונות הרוסיים, ורבים מהם עברו לגולוב, שהייתה בשליטת הגרמנים. לאחר המלחמה עזבו את גולוב רבים מיהודיה.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה המאוחדת קהילה אחת, אשר פרשה חסותה גם על יהודי כפרי הסביבה, ואשר קיימה מוסדות תרבות ודת יהודיים. בתקופה זו התגברה הפעילות הציונית בעיירה, והוקמו בה תנועות נוער ציוניות. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות, ובהן הכאת עוברי אורח יהודים, ניפוץ שמשות בבתי יהודים והצבת משמרות חרם לפני חנויות היהודים. כמו כן, הופצה בעיירה עלילת דם בידי הכומר המקומי, לפיה מספר יהודים רצחו בעיירה ילדה צוענייה כדי להכין מדמה מצות לפסח.

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939 הוטלו על יהודיה גזירות שונות, וכעבור מספר שבועות גורשו כולם לגנרל גוברנמן, וגורלם היה זהה לגורל יהודי היישובים אליהם הגיעו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גולוב-דובז'ין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גולוב-דובז'ין (בפולנית)
* ספר יזכור לקהילת גולוב-דובז'ין, בספריית העיר ניו יורק משנת 1969
* ספר יזכור לקהילת גולוב-דובז'ין, בספריית העיר ניו יורק משנת 1972
* גולוב-דובז'ין ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "גולוב-דובז'ין", באתר JewishGen (באנגלית)
* "גולוב (חלק מגולוב-דובז'ין)", באתר השטעטל הווירטואלי
* "דובז'ין על הדרוונצה (חלק מגולוב-דובז'ין)", באתר השטעטל הווירטואלי
* דובז'ין גולוב (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530892805171
* GND: 4351293-8
* LCCN: n93114905
* VIAF: 144400116
* WorldCat (עם VIAF): 144400116

 |
תנור גז
**כירת גז** הן כיריים, המשתמשות בגז דליק כגון גז הסינתיזה, גז טבעי, פרופאן, בוטאן, גז פחמימני מעובה או גז דליק אחר. לפני השימוש בגז, השתמשו בתנורי בישול בדלקים מוצקים (אנ') כמו פחם או עץ. 

תנורי הגז הראשונים פותחו בשנות ה-20 של המאה ה-19, וב-1836 הוקם המפעל הראשון לייצור כירות גז אשר היה ממוקם באנגליה. היתרון המרכזי של טכנולוגיית בישול זו על פני אלו שקדמו לה, היה שניתן היה לכבות את התנור בקלות כאשר לא היה בשימוש. תנור הגז הפך להצלחה מסחרית רק בשנות ה-80 של המאה ה-19. הגורם העיקרי לעיכוב זה היה הצמיחה האיטית של תשתית צינורות הגז במהלך המאה ה-19. תנורי גז הפכו נפוצים בעיקר בעולם המערבי בתחילת המאה ה-20.

תנורי הגז הם מקור משמעותי לזיהום אוויר בתוך הבית, ולכן חייבים לוודא שהבית מאוורר היטב כאשר משתמשים בהם על מנת לשמור על איכות אוויר סבירה. מחקר בשנת 2022 העריך כי פליטת המתאן מתנורי גז בארצות הברית שוות ערך לפליטת גזי חממה של 500,000 מכוניות. נמצא כי כ-80% מפליטת מתאן מתרחשת גם כאשר תנורים כבויים, כתוצאה מדליפות זעירות בקווי גז.[דרוש מקור]

בכיריים גז מודרניות ניתן למצוא התקן ניתוק גז אוטומטי, המפסיק את זרימת הגז במקרה של התכבות הלהבה.

גלריית תמונות
-------------

* תנור גז שיוצר בתחילת המאה ה-20 על ידי חברת ווינדזור. מתוך "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית", 1904תנור גז שיוצר בתחילת המאה ה-20 על ידי חברת ווינדזור. מתוך "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית", 1904
* תנור גז בדירה בסן פרנסיסקו, 1975תנור גז בדירה בסן פרנסיסקו, 1975
* להבות בוערות בתנור גזלהבות בוערות בתנור גז

ראו גם
------

* כירה חשמלית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כירת גז** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Blum, Dani (11 בינואר 2023). "Gas Stoves Are Tied to Health Concerns. Here's How to Lower Your Risk.- Emissions from gas stoves have been connected to an increased risk for childhood asthma, among other things. You can mitigate the effects with a few simple steps". *The New York Times*. נבדק ב-13 בינואר 2023. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000234223

 |
**שלום (שלומי) קעטבי** הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, שירת בין השאר כלוחם וקצין בימ"מ. כיום הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.

ביוגרפיה
--------

נולד בשכונת גבעת עמל בתל אביב. למד בבית הספר החקלאי כדורי.

שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים והשתחרר בדרגת רב-סרן.

ב-1980 התגייס למשטרת ישראל ועשה את מרבית תקופתו בשירות הקבע במשטרה במסגרת משמר הגבול. הוא פיקד על צוות ופלגה בימ"מ. בשנת 1990 שימש מפקד פלוגה ג' בדרגת סגן ניצב והיה הקצין הבכיר בשטח במהלך מהומות הר הבית. על תפקודו באירוע זה זכה לשבחים מהוועדה שהוקמה לחקר האירוע. ב-1995 סיים קורס בכיר ללוחמה בטרור בארצות הברית. שימש חבר בצוות המשא ומתן של המשטרה. עמד בראש צוות המשא ומתן בפרשת ההתבצרות בביתו של עוזי משולם.

קעטבי סיים לימודי תואר שני בפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה ושימש כפסיכולוג הראשי בבסיס ההדרכה הראשי של משמר הגבול.

שימש מפקד מרחב שומרון בדרגת ניצב משנה, וכמפקד מג"ב דרום בדרגה זו. ב-2002 מונה לסגן מפקד מחוז יהודה ושומרון, ב-2005 מונה למפקד המכללה לקצינים בכירים, וביולי 2007 מונה למפקד המחוז והועלה לדרגת ניצב. בשנת 2009 סיים את תפקידו.

ב-2019 התמנה על ידי השר לביטחון פנים גלעד ארדן לראשות ועדה לבחינת מעמדם של האסירים הביטחוניים בישראל.

ב-2020 היה חבר הצוות הבין-משרדי לבחינת המדיניות בנוגע לאיסור על צריכת קנאביס בישראל.

קטעבי הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.

קעטבי נשוי ואב לילדה.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן כספית. שלומי קעטבי. מה שחשוב לי זה שהצלתי יהודים. עיתון מעריב. 28 באוקטובר 1990. לקוח מאתר הספריה הלאומית
* שלום קעטבי - סגן מפקד מחוז ש"י, באתר הארץ, 3 ביולי 2002.
* נצ"מ שלום קטעבי ימונה לסגן מפקד מחוז ש"י במשטרה, באתר ערוץ 7, 1 ביולי 2002.
* שילה פריד. "מח"ש היא הבעיה": מפקד מחוז ש"י לשעבר מועמד להצטרף ללשכת בן גביר. מקור ראשון. 20 בנובמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניצב בדימוס שלומי קעטבי: בעיניים שלי ראיתי אסירים פלטות של סלמון ובשר, באתר ערוץ 7, 10 בספטמבר 2021.
2. ↑  ניצב (בדימוס) שלום קעטבי - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏2 בפברואר 2022

| מפקדי מחוז יהודה ושומרון של משטרת ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אליק רון • יוסי סדבון • יצחק אהרונוביץ' • מיקי לוי • שחר איילון • ישראל יצחק • שלומי קעטבי • חגי דותן • עמוס יעקב • קובי כהן • שלומי מיכאל • משה ברקת • עוזי לוי |

 |
**כלב אטרוסקוס** או **זאב אטרוסקוס** (שם מדעי: ***Canis etruscus***) הוא מין טורף נכחד, שהשתייך לסוג כלב. הוא חי בתחילת הפליסטוקן באירואסיה בתחום שבין ספרד לסין, לפני 1.9 עד 1.6 מיליון שנה מהיום והיה קשור לזאב האפור המודרני ולמין הנכחד כלב מוסבכנסיס.

המאובנים שלו נמצאו לראשונה באירופה שלחופי הים התיכון, כשלראשונה התגלו סביב נהר ארנו בקרבת העיר ארצו שבפירנצה, איטליה. מאובניו היו קשים לזיהוי והם תוארו ב-1877 בידי הרופא השווייצרי ממוצא סקוטי צ'ארלס עמנואל פורסיית' מייג'ור (אנ') שתיאר 3 מיני זאבים מהאזור: *Canis falconeri* שככל הנראה שייך לסוג קסנוקיון, כלב ארננסיס (*Canis arnensis*) ומין זה, שכנראה התפתח מהאחרון. ממצאים מצפון יוון שזוהו כמין כלב נפרד בשם המדעי *Canis apolloniensis*, אוחדו עם מין זה עקב הבדלים קטנים מאוד ביניהם.

כלב זה היה קטן יחסית, לא יותר גדול מתן זהוב והיה בעל לסתות ארוכות יחסית עם שיניים טוחנות גבוהות מעט. הוא היה אוכל כל ולא טורף מובהק. הוא התפשט באירופה סביב 1.8 מיליון שנה עם התפשטותם של טורפים גדולים מהיבשת כמו הפכיקרוקוטה הענקי ומיני כלבים כמו שועל ראקון או האאוקיון הקטנים, שהותאמו לתנאים של נוף פתוח ויבש יותר, שנגרם עקב ההתייבשות של תחילת הפליסטוקן והתקררות האקלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלב אטרוסקוס** בוויקישיתוף
* כלב אטרוסקוס, באתר GBIF (באנגלית)

שלד של זאב אטרוסקוס
**Neopets** הוא משחק סימולציה של חיות וירטואליות ברשת. את האתר הקימו אַדָם פַאוֵול ודוּנה וִוילִיאַמְס והוא נפתח לציבור ב-15 בנובמבר 1999. זמן קצר לאחר הקמתו, נרכש האתר על ידי "דאג דורינג". ב-2005, Viacom קנתה את החברה, בעסקה ששוויה 160 מיליון דולרים. האתר היה אחד מהאתרים הפופולריים ביותר ברשת (בפברואר 2007 דורג ב-Alexa כ-146).

השחקנים באתר, שנקראים Neopians, מאכילים את חיות המחמד הווירטואליות שלהם ומשחקים איתם. בנוסף, משתמשים יכולים לשחק במשחקים, לסחור, או לשחק בבורסה מדומה, כדי להרוויח נקודות Neopoints, הכסף של האתר. באמצעות נקודות אלו ניתן לקנות חפצים וירטואליים שיכולים לתקשר עם החיות. לא ניתן להמיר כסף ל Neopoints, או למכור Neopoints, אף על פי שנעשו מספר ניסיונות כאלו בעבר באתרים כדוגמת eBay.

מרכז החברה נמצא בארצות הברית, אף על פי שהמקימים של האתר היו בריטים. מסיבה זאת, האתר שומר על כתיב בריטי ברובו. האתר בשפה האנגלית, ומתורגם (בחלקו או כולו) לעשר שפות שונות: גרמנית, הולנדית, פורטוגזית, צרפתית, איטלקית, ספרדית, יפנית, קוריאנית, סינית מפושטת וסינית מסורתית. בנוסף החברה מפעילה חטיבה סינית, שנמצאת בבעלות חלקית של Green Dot Capital, חברה בת של זרוע ההשקעות של ממשלת סינגפור, Temasek Holdings.

במסגרת הזיכיון פורסמו מספר משחקי מחשב לרבות Neopets: The Darkest Faerie שפותחה על ידי Deck Nine.

בנוסף מוגדר בפועל כאחד המשחקים הראשונים ברשת (Online).

נכון לפברואר 2011, החברה מדווחת על יותר מ-180 מיליון חשבונות רשומים, ויותר מ-270 מיליון חיות. מכיוון שכל משתמש יכול ליצור עד ארבע חיות, ומשתמשים פותחים מסיבות שונות יותר מחשבון אחד, מספר המשתמשים בפועל באתר קטן בהרבה. מאז פופולריות של המשחק ירדה בהדרגה ובשנת 2020 היו רק כ-1.5 מיליון כניסות בחודש

ראו גם
------

* מיקמק
* מיקמק 2

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Neopets (באנגלית, באיטלקית, בהולנדית, בפורטוגזית, בגרמנית, בצרפתית, בספרדית, בצ'מורו, בסינית, ביפנית, בקוריאנית ובשפות מרובות)
* Neopets, ברשת החברתית פייסבוק

* Neopets, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Neopets, ברשת החברתית אינסטגרם

* Neopets, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑
זוג כפכפי אצבע מתוצרת הואיאנאס
**כפכפים** הם סוג של נעלי אצבע פתוחות שהשימוש בהן נעשה בעיקר בשל הנוחות שבנעילתן.

ישנם כמה סוגי כפכפים – ההבדל המשמעותי ביותר הוא בצורתם. קיימים שלושה סוגים נפוצים: כפכפי אצבע, כפכפים פתוחים, וכפכפים סגורים. כפכפי האצבע הם ברובם בעלי סוליה ורצועה החוצצת בין הבוהן לאצבע, ומתפצלת לשני חלקים המתחברים לסוליה באמצע כף הרגל משני הצדדים. לעומתם, הכפכפים הפתוחים דומים בצורתם, אך רצועתם מעוצבת בצורה שונה מעט - היא מתחברת לסוליה בשני צדי כף הרגל במספר רצועות המשתנה מדגם לדגם. הכפכפים הסגורים שונים בעיצובם - הם פתוחים רק בצד האחורי של הכפכף כדי לאפשר הכנסה של כף הרגל לכפכף.

הכפכפים מיוצרים מגומי, מעור, מבד, מעץ ואף מחומרים נוספים.

כיום ישנם שימושים שונים לכפכפים: כפכפי האצבע משמשים, בין השאר, כנעליים נוחות להליכה בחוף הים ובבריכה. הכפכפים הפתוחים והכפכפים הסגורים יכולים להיות נוחים להליכה בבית או ברחוב. הנוחות של הכפכפים מתבטאת בטווח המחירים הגמיש המתחיל ממחירים זולים מאוד, ובקלות נעילתם.

קישורים חיצוניים
----------------

* למה גברים התחילו לנעול כפכפים? ערוץ היוטיוב של עיתון הג'נטלמנים. (באנגלית)

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כַּפְכַּף** |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **כפכפים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כפכפים** |
* אתר למנויים בלבד אילון גלעד, כיצד הפך הקַבְקַב לכַּפְכַּף, באתר הארץ, 5 ביוני 2019
בשווייץ, מחוז **הלוזאנאים המערביים** (בצרפתית: Ouest Lausannois, באיטלקית: I lucani occidentali), הוא מחוז של קנטון וו, הגובל במערב העיר לוזאן ומורכב משמונה פרוורים של עיר זו. שמונת הפרוורים הם (מדרום לצפון וממערב למזרח) סן-סולפיס, אקובלון (Écublens), שוונה פרה-רנאן (Chavannes-près-Renens), רנאן, פרי (Prilly), בוסיניי פרה לוזאן (Bussigny-près-Lausanne), קריסייר (Crissier) ווילר סנט-קרואה (Villars-Sainte-Croix). המחוז גובל גם בחוף אגם ז'נבה וכול רצועת החוף שלו נמצאת בשטח היישוב סאן-סולפיס. לרוב הפרוורים האלו יש רצף של שטח בנוי עם העיר לוזאן.

סך כל שטח שמונת היישובים האלו הוא 26.35 קילומטרים רבועים ומניין כל התושבים שבכולם, נכון לדצמבר 2014, הוא 71,838 איש. צפיפות האוכלוסייה ביישובים אלו אינה אחידה - שטח כל אחד משני היישובים הקטנים ביותר ביניהם הוא 1.65 קמ"ר אך באחד מיישובים אלו, וילר סנט-קרואה, נספרו כ-670 תושבים ובשני, שוונה פרה-רנאן, נספרו כ-7,210 תושבים. כרבע משטח כלל המחוז משמש כשדות חקלאות וכ-15% ממנו מוקצה ליער. מתוך שאר השטח, חלק מוקצה לפארקים ציבוריים ומתקני ספורט, או שמוכרז כקרקע לא מנוצלת.

לכול אחד מיישובים אלו מוגדר כרשות מקומית; יש לו תחנת משטרה משלו ובית עירייה משלו. מנהלת כלל המחוז יושבת ביישוב רנאן.

לרכבת של חברת הרכבות הפדרלית השווייצרית יש תחנה ברנאן, אך רק רכבות בין עירוניות, שאינן רכבות אקספקס, עוצרות בה. תושבי המחוז, שרוצים לנסוע למרחקים ארוכים במיוחד, מגיעים בתחבורה הציבורית המקומית אל תחנת הרכבת של לוזאן. קו M1 של הרכבת הקלה של לוזאן דרך רנאן ושוונה פרה-רנאן וגם דרך שולי אקובלון וקו LEB שלה עובר דרך היישוב פרי. אל המחוז מגיעה גם מערכת האוטובוסים המקומית של לוזאן.

* הכנסייה הפרוטסטנטית ברנאןהכנסייה הפרוטסטנטית ברנאן
* רחוב באקובלןרחוב באקובלן
* חלק מחזית בית משותף גדול ברנאןחלק מחזית בית משותף גדול ברנאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלוזאנאים המערביים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הלוזאנאים המערביים (בצרפתית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עד 2008, חלוקת הרשויות המקומיות בין המחוזות הייתה מעט שונה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* HDS: 049066

 |
מראה חיצוני של ההיכל הביתי, "פוניקין"
**פירינטו טמפרה** (בפינית: **Tampereen Pyrintö**), היא קבוצת כדורסל פינית מהעיר טמפרה, המשחקת בליגה הפינית והליגה הבלטית.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1941 כחלק מ"מועדון הספורט פירינטו" שקיים עוד משנת 1898. בסיום עונת 1950/51 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה. בעונת 1957/58 סיימה את העונה כסגנית של האלופה "קוטקן טואבן". בעונת 1968/69 זכתה בתואר הראשון שלה, **הגביע הפיני**. בעונות 2009/10, 2010/11 זכתה בשתי אליפויות רצופות. בעונת 2012/13 זכתה בגביע הפיני לאחר ניצחון 73-78 בגמר מול קבוצת ביסונס לואימה. בעונת 2013/14 זכתה באליפות השלישית לאחר ניצחון 1-3 בסדרת הגמר מול קטאיה יואנסו.

השתתפות באירופה
---------------

בעונת 2011/12 השתתפה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בשלב המוקדמות של היורוצ'לנג', אך הפסידה בשלב המוקדמות לקבוצת סולנוקי אולאי מהליגה ההונגרית בסיכום שני מפגשים. בעונת 2012/13 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של היורוצ'לנג'. בעונת 2013/14 משתתפת הקבוצה במסגרת הליגה הבלטית, בה הגיעה עד לשלב חצי הגמר והפסידה לקבוצת שאולאי הליטאית.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה הפינית**:
	+ אליפות (2): 2010, 2011, 2014
	+ מקום שני: 1958, 1980, 1981, 2001
	+ חצי גמר: 2009, 2012
* **הגביע הפיני**:
	+ זכייה (2): 1969, 2013
	+ גמר: 2000, 2009, 2011
	+ חצי גמר: 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פירינטו טמפרה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פירינטו טמפרה
* פירינטו טמפרה, ברשת החברתית פייסבוק

* פירינטו טמפרה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פירינטו טמפרה, ברשת החברתית אינסטגרם
**מחשוב DNA** עושה שימוש ב-DNA ובביולוגיה מולקולרית, במקום במחשב סיליקון מסורתי.
תחום זה פותח לראשונה על ידי לאונרד אדלמן מאוניברסיטת דרום קליפורניה. בשנת 1994, אדלמן הדגים שימוש ב-DNA לצורך מציאת מסלול המילטוני בגרף עם שבעה צמתים. מאז ניסוייו של אדלמן חלה התקדמות והוכח כי ניתן לבנות מספר מכונות טיורינג.

ב-28 באפריל 2004 הכריזו פרופ' אהוד שפירא, יעקב בננסון, בנימין גיל, אורי בן-דור ורבקה אדר ממכון ויצמן, בכתב העת Nature, שהם הצליחו לבנות מחשב DNA. הביו-מחשב מאפשר לאבחן פעילות סרטנית בתוך תא. לאחר האבחון משחרר הביו-מחשב תרופה נוגדת סרטן בהתאם לאבחון.

ב-28 ביוני 2007 פרופסור אהוד קינן מהטכניון ועמיתיו הכריזו במאמר בכתב העת המדעי ChemBioChem כי פיתחו מחשב ביולוגי, אשר בנוי ממולקולות DNA ואנזימים ויכול לגרום לתופעות ביולוגיות. זו הפעם הראשונה שבה תהליך חישוב מולקולרי מוביל לתכונה נראית של בעל חיים. במהלך המחקר הזה, קבע המחשב את צבעם של חיידקים: כחול או לבן.

מחשוב DNA זהה ביסודו למחשוב מקבילי בכך שהוא מנצל הרבה מולקולות שונות של DNA כדי לנסות אפשרויות רבות בו זמנית. פרופ' קינן מגדיר את היתרון העיקרי של מחשבים ביומולקולריים כנובע בעיקר מיכולתם לתקשר ישירות עם מערכות ביולוגיות ואפילו עם יצורים חיים. זאת מכיוון שכל מרכיבי המחשב הביולוגי, כולל חומרה, תוכנה, קלט ופלט, הם מולקולות אשר משתתפות בשרשרת של אירועים כימיים מתוכנתים מראש.

עבור בעיות מיוחדות מסוימות, מחשבי DNA מהירים וקטנים מכל מחשב אחר שנבנה עד כה.

מחשוב ה-DNA לא מאפשר יכולות חדשות מנקודת המבט של תורת הסיבוכיות - המחקר של סוגי הבעיות החישוביות שקשה לפתור.

המונח מחשוב DNA חופף לננוטכנולוגית DNA אך גם נבדל ממנו. המונח האחרון עושה שימוש בצמד הבסיסים של ווטסון-קריק כדי לייצר מבנים חדשים מ-DNA. המבנים הללו יכולים לשמש במחשב DNA אך אין זה הכרחי.

ראו גם
------

* ביו-מחשב
* מחשוב מקבילי

קישורים חיצוניים
----------------

* הודעה לעיתונות של מכון ויצמן משנת 2001
* הודעה לעיתונות של מכון ויצמן משנת 2003
* הודעה לעיתונות של מכון ויצמן משנת 2004
* משה רונן, מיחשוב ביולוגי: הנציגים שלנו בגינס, באתר ynet, 28 בדצמבר 2003
* אבי בליזובסקי, שני ישראלים בין 100 הממציאים המובילים בעולם, באתר ynet, 20 בספטמבר 2004
* אתר המסביר כיצד עובד מחשב DNA
* Physics Web
* אתר בשם Ars Technica
* NY Times מחשב DNA לאבחון סרטן
* מחשבי ה DNA מקבלים חיים - סיינטיפיק אמריקן  (באנגלית)
* ריכוז מאמרים בנושא המחשוב הביולוגי, באתר "הידען"
* איתי להט, חי, צומח, מחשב, באתר כלכליסט, 17 בספטמבר 2013
* מחשוב DNA, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  L. Adleman, Molecular computation of solutions to combinatorial problems, **Science** 266, 1994-11-11, עמ' 1021–1024 doi: 10.1126/science.7973651
2. ↑  הטכניון, ‏חוקרי הטכניון הצליחו לפתח מחשב ביולוגי אשר יודע לצבוע חיידקים, באתר "הידען", 26 ביוני 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551662305171
* LCCN: sh96004522

 |
הרב **אברהם הכהן בהר"ן** (כ' בניסן תרצ"ה, 23 באפריל 1935 - כ"ט באלול תשנ"ה, 24 בספטמבר 1995) היה איש חינוך ואיש הגות דתי, ראש אולפנת כפר פינס ואולפנת הרב בהר"ן.

תולדות חייו
-----------

נולד בשכונת שערי חסד בירושלים לרב נחום כהן-לוין, בן הרב אברהם כהן-לוין שהיה חתנו של הרב דוד בהר"ן. אביו שימש ראש המנקרים בירושלים וחיבר את הספרים "תורת הניקור" ו"גבולות הראשונים על עבודת הניקור". לצורך פרנסתו נסע לאמריקה כדי לשווק את ספריו. האם, רחל מלכה, עסקה למחייתם במכירת שמרים. בילדותו למד בתלמוד תורה עץ חיים בירושלים, ולאחר מכן בישיבת חברון. הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. בתקופת שלטון המנדט הבריטי התגייס לאצ"ל.

בשנת תשט"ו, בהיותו בן עשרים, נסע ללמוד בישיבת לייקווד בניו ג'רזי, ולאחר מכן בישיבת רבנו חיים ברלין, שם התקרב לראש הישיבה הרב יצחק הוטנר.
לאחר שבע שנות לימוד בארצות הברית נישא, בשנת תשכ"ב, למרים סמסון, שבאה מבית חרדי ציוני בארצות הברית.

בשנת תשכ"ה פגש בניו יורק את הרב משה צבי נריה, שחיפש ראש אולפנה לאולפנת כפר פינס, והציע לרב בהר"ן את התפקיד. בתחילה סירב הרב בהר"ן, אולם במצוות רבו הרב הוטנר ניאות לקבל את התפקיד. כיהן בתפקיד במשך 15 שנה, עד שנת תש"מ.

לאחר שפרש מתפקידו הקים אולפנה חדשה הנושאת את שמו - "אולפנת הרב בהר"ן". בתחילה שכנה האולפנה בהרצליה, לאחר מכן עברה לכפר סבא ולאחר כעשר שנים עברה למשכנה הנוכחי בכפר אליהו בגדרה.

נפטר לאחר מחלה בכ"ט באלול תשנ"ה, בגיל 60. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
אשתו, מרים בהר"ן, נפטרה בכ"ד באדר א' ה'תשע"ט, ונקברה אף היא בהר המנוחות.

אישיותו ודעותיו
---------------

לרב אברהם בהר"ן הייתה חיבה גדולה לארץ ישראל והוא הטיף להכנה לגאולה. ככהן הוא הכין עצמו לרגע שבו יצטרך לשרת בבית המקדש.

לאחר חתימת הסכמי קמפ דייוויד שבהם התחייבה ישראל למסירת חבל סיני למצרים, העביר חלק מבנות האולפנה ליישוב חצר אדר לאות הזדהות עם תושבי פתחת רפיח. הוא היה נוסע אל התלמידות פעם בשבוע ומעביר להן שיעור בספר קול התור של רבי הלל משקלוב.

ספרו
----

* **החברה והשפעתה**

לקריאה נוספת
------------

* עלון "יש"ע שלנו" גיליון 213 ראש השנה תש"ע ו גיליון 214 סוכות תש"ע

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורלי הררי, הרבנית בהר"ן הלכה לעולמה, באתר ערוץ 7.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007592073005171
* LCCN: nr90023845
* VIAF: 12158592
* WorldCat (עם VIAF): 12158592

 |
**שעשועון טריוויה** הוא חידון שבו המתמודדים נדרשים להפגין בקיאות בפרטי טריוויה שונים.

סוגי חידות
----------

* שאלה פתוחה. דוגמה: מהי המילה הארוכה ביותר בתנ"ך?
* שאלה שבה יש לבחור את התשובה הנכונה מבין תשובות אפשריות אחדות (מבחן רב-ברירתי). דוגמה: אחוז השומן הגבוה ביותר בגבינת קוטג' של "תנובה": הוא: 8, 9, 10, 12?
* שאלה שמלווה בתשובה, ועל הנשאל להחליט האם זו תשובה אמיתית או שקרית.

חידוני טריוויה מתקיימים באמצעי התקשורת השונים: בעיתונים (למשל המדור "20 שאלות" במוסף "הארץ" ברדיו (בישראל בלטו בתחום זה חידוניו של שמואל רוזן)
ובשעשועוני טלוויזיה, כגון "מי רוצה להיות מיליונר", "הכספת", "החוליה החלשה", "מקבילית המוחות", "1 נגד 100" ו"המרדף".

יש גם משחקי קופסה המבוססים על תחרויות ידע של טריוויה, כגון "אוניברסלי", "טריוויה", "טריוויה-לי".

בנוסף לחידוני טריוויה כלליים, הכוללים שאלות מכל תחומי הידע האנושי, מתקיימים חידוני טריוויה בנושא מסוים, כגון מוזיקה קלאסית או התנ"ך (תחום שבו בולט חידון התנ"ך).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שעשועון טריוויה** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד סמאנת' סוברמניאן, הגרדיאן, אנחנו אוהבים ידע כללי. כלומר, ממש אוהבים. מיומנו של מכור לטריוויה, באתר הארץ, 13 בפברואר 2020
* שעשועון טריוויה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  20 שאלות, באתר "הארץ"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4274316-3
* LNB: 000262233

 |
**פרידריך קרס פון קרסנשטיין** (בגרמנית: **Friedrich Kreß von Kressenstein**;‏ 31 במרץ 1855 – 6 ביוני 1920) היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### משפחתו

פון קרסנשטיין נולד ב-31 במרץ 1855 בגרמרסהיים, למשפחת האצולה הוותיקה של נירנברג, קרס פון קרסנשטיין. הוא היה בנם של המיור הבווארי יוזף פרייהר קרס פון קרסנסשטיין ואשתו, לבית פון שטטן. אחיו הגדול אוטו המשיך אף הוא בקריירה צבאית ולאחר מכן הפך לגנרל-אוברסט ושר המלחמה. קרס נישא לנינה פון קוויסט ב-1881, ממנה נולדו לו ארבעה ילדים.

### קריירה צבאית

קרס למד בבית ספר תיכון הומניסטי, ולאחר מכן הצטרף לצבא בוואריה והפך ללויטננט ב-1876. מ-1883 עד 1886 סיים את לימודיו באקדמיה למלחמה, מה שהכשיר אותו לתפקיד במטה הכללי. בהמשך הקריירה הצבאית שלו, קרס היה אוברסט בשנים 1903 עד 1905 ומפקד רגימנט המשמר הבווארי, ולאחר מכן הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד חטיבת הרגלים הבווארית ה-2. ב-20 בדצמבר 1909 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט ומונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-3, עליה פיקד עד 13 במרץ 1913. לאחר מכן הוא פרש לביתו והועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

### מלחמת העולם הראשונה ושנותיו האחרונות

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים הבווארית ה-5, איתה לחם בלורן ואחר כך בצרפת, בין השאר בקרב ארטואה השני. ב-9 בספטמבר 1915 הוא פרש לביתו מחמת הגיל, וב-6 ביוני 1920 הוא מת בביתו במינכן.
"סוף תור הכסף" מאת לוקאס קראנאך האב, 1527-35
**תור כסף** הוא תקופה בהיסטוריה שמגיעה לאחר עידן זהב היסטורי, יוקרתי ועתיר אירועים באופן דומה אך פחות מתקופת הזהב הקודמת. השם נובע מהעובדה שהמתכת כסף היא בעלת ערך גבוה, אך גבוה פחות מזה של זהב בתרבויות רבות.

מיתוס יווני
-----------

תור הכסף המקורי (ביוונית – Αργυρόν Γένος) היה השני מבין חמשת "דורות האדם" שתוארו על ידי המשורר הקדום הסיודוס בשירו *מעשים וימים*, לאחר תור הזהב ולפני תור הברונזה. אנשים בתקופה זו חיו מאה שנים כילדים מבלי להתבגר, ואז הזדקנו לפתע ומתו. זאוס השמיד את האנשים האלה בגלל חוסר האדיקות שלהם, במבול בתקופתו של המלך אויגיגס .

לאחר שקרונוס הוגלה, העולם נשלט על ידי זאוס. כתוצאה מכך שפנדורה שחררה את הדברים הרעים על העולם, הגיע דור שני של גברים והעידן נקרא "תור הכסף" מכיוון שגזע האדם היה פחות אצילי מהגזע של תור הזהב.

בתקופת הכסף צמצם זאוס את האביב, וחילק את השנה לארבע עונות, כך שבני אדם חיפשו לראשונה מחסה באמצעות בתים ונאלצו לעמול כדי לספק את מזונם.

זרעי הדגן הראשונים נזרעו באדמה שכן כעת האדם היה צריך לאסוף את מזונו בעצמו. ילד גדל לצד אמו מאה שנים, אבל הבגרות נמשכה זמן קצר. בהיותה פחות אצילית מתור הזהב, האנושות לא יכלה להימנע מלהילחם אדם כנגד רעהו, וגם לא יכלה לשרת את בני האלמוות כראוי. מעשיו של הדור השני עוררו את חמתו של זאוס, ולכן הוא השמיד אותם כעונש.

אזכורים אחרים של תור הכסף
-------------------------

המונח הוחל על מספר תקופות אחרות לאחר "תור הזהב", כולל:

* עידן הכסף של הספרות הלטינית – תקופה בהתפתחות הספרות הלטינית – מיוחס לתקופה שלאחר אוגוסטוס קיסר (אנ')
* תור הכסף של הקומיקס, ובנוסף גם סדרת הקומיקס DC משנת 2000, "עידן הכסף" (אנ') שנקראה על שם התקופה
* תור הכסף בשירה הרוסית
* עידן הכסף של האלפיניזם (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

* מיתולוגיה יוונית: עידן הכסף, הסבר אודות העידנים (באנגלית)
* תור הכסף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**דן (דני) לַחמָן** (22 באפריל 1941 – 6 בספטמבר 2012) היה פעיל חברתי בתחום ההגנה על זכויות הפרט, תסריטאי ומבקר תרבות ישראלי. אחד האנשים שהשפיעו ועיצבו את התרבות הגאה בישראל. יזם את הקמת "הקו הלבן" כקו סיוע לפונים במצוקה ואת המרכז לסיוע לנפגעי תקיפה מינית. השתתף בכתיבה ובעריכה בעיתוני הקהילה הגאה מראשיתם וכיהן כחבר ועד אגודת הלהט"ב מראשיתה ויו"ר האגודה בשנים 1982–1985.

ביוגרפיה
--------

לחמן נולד בתל אביב. בנעוריו היה פעיל בבנק"י, תנועת הנוער הקומוניסטי.
בצעירותו הכיר את העיתונאי ומבקר התרבות מיכאל אוהד, הוא אף התלווה אליו בשנת 1961, להצגת הבכורה החגיגית למחזה החדש של ניסים אלוני "בגדי המלך". השניים חיו בזוגיות במשך עשרים ושתיים שנה.
בשנת 1975 היה בין המצטרפים הראשונים לאגודה לשמירת זכויות הפרט. משנת 1976 היה שותף לעריכת "ריש גלי", כתב העת ההומו-לסבי הראשון בישראל, ולעריכת יורשו "נתיב נוסף". ב-1977 ייסד את "הקו הלבן" – קו תמיכה להומואים, לסביות והוריהם במצוקה. בשנת 1983 יזם הקמת ועד פעולה למלחמה באיידס, שהיה לוועד למלחמה באיידס, שנוסד רשמית ב-1985.

בשנת 1990, לאחר שנים רבות של התנדבות בער"ן, יזם את הקמת המרכז לסיוע לנפגעי תקיפה מינית.

פעל במקביל כתסריטאי בישראל ובארצות הברית. יחד עם עמוס גוטמן חיבר את התסריט לסרטים "מקום בטוח", "נגוע" ו"צל אחר". הוא הופיע על המסך בסרטים "נגוע" הקצר, "עמוס גוטמן - במאי קולנוע", "מקום בטוח" ו"ילדים טובים".

כמבקר תרבות פרסם כתבות ומאמרים ב"דבר" (במסגרת המדור "הומוגני" שנכלל במוסף השבועי של העיתון), בכתבי העת של הקהילה הגאה "מגעים", "הזמן הוורוד" והפורטל GoGay ופרסם רשימות בנושאי תרבות, ספרות, קולנוע ותיאטרון באתר אימגו.

ביוני 2005 זכה בפרס יקיר הקהילה הלהט"בית על מפעל חיים.

נפטר בספטמבר 2012, בגיל 71. לחמן היה אב לבן. לבקשתו, נשרפה גופתו.

בשנת 2019 יצא סרט הקולנוע התיעודי "הדווקאים", שכולל בתוכו ראיונות עם לחמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* דן לחמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רועי יולדוס רוזנצוייג, ‏יקיר הקהילה, דן לחמן, נפטר בפתאומיות בגיל 71, באתר ‏מאקו‏‏, ‏6 בספטמבר 2012‏
* יאיר הוכנר נפרד מדן לחמן: "שינית את עולמי. לנצח אזכור אותך", באתר ‏מאקו‏‏, ‏6 בספטמבר 2012‏
* דף כותב באתר אימגו
* הספד באתר אימגו
* בלוג באתר בננות
* ארי אמיר, תל אביב העליזה של פעם, GoGay,‏ 24 ביוני 2002
* תחנות התרבות של דן לחמן, GoGay,‏ 25 בספטמבר 2009
* דוד מרחב, דור המדבר: לזכרו של דן לחמן, GoGay,‏ 9 בספטמבר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  דן לחמן, שינוי בחיים, GoGay,‏ 27 ביוני 2005.
2. ↑  דן לחמן, ממייסדי הוועד למלחמה באיידס, הלך לעולמו בגיל 71, באתר ynet, 6 בספטמבר 2012
3. ↑  דוד מרחב, דור המדבר: לזכרו של דן לחמן, GoGay,‏ 9 בספטמבר 2012.
4. ↑  אתר למנויים בלבד אריאנה מלמד, "הדווקאים": הגילוי, הבלבול ותחושת האשם על מה שהוגדר סטייה, באתר הארץ, 16 ביוני 2019
פירוש נוסף ערך זה עוסק באלבום מוזיקה משנת 1977. אם התכוונתם לספר מאת אייזיק אסימוב, ראו אני, רובוט.

**I Robot** הוא האלבום השני של להקת הרוק המתקדם "The Alan Parsons Project", אשר יצא ב-1977. האלבום יצא לאור לראשונה על ידי אריסטה רקורדס ב-1977, ויצא לאור מחדש על דיסק ב-1984 ו-2007. *I Robot* הוא אלבום ארט רוק, ובעל קונספט (כמו כל אלבומי הלהקה). הקונספט מתאר את טרילוגיית הרובוטים של אייזק אסימוב, החוקרת נושאים פילוסופיים בנוגע לבינה מלאכותית. האלבום במקור היה אמור להיות מבוסס על הסיפור "אני, רובוט" של אסימוב. חבר הלהקה אריק וולפסון שוחח עם אסימוב עצמו אשר התלהב מן הרעיון. לאחר שכבר הועברו הזכויות לחברת טלוויזיה/סרטים, הנושא של האלבום השתנה בכך שחברי הלהקה הוציאו את הקומה מהסיפור, והמוזיקה והמילים עסקו יותר ברובוטים, מאשר השקפת עולמו של אסימוב.

בחוברת המצורפת לאלבום, נרשם: "אני רובוט... סיפור העלייה של מכונה ואת ירידתו של אדם, אשר באופן פרדוקסלי בקנה אחד עם גילוי הגלגל... ואזהרה שהדומיננטיות שלו קצרה של כוכב לכת זה כנראה תהיה בסופו, כי האדם ניסה ליצור רובוט בדמותו שלו".

שם הרצועה האחרונה, "Genesis Ch.1. V.32", מתייחס לנושא זה. לפי שם השיר זהו המשך לפרק הראשון של ספר בראשית (בפרק זה 31 פסוקים ולא 32).

עטיפת האלבום מראה את חברי הלהקה במדרגות הנעות בקומה הראשונה של הבניין של נמל התעופה שארל דה גול מחוץ לפריז.

השירים "I Wouldn't Want to Be Like You" ,"Don't Let it Show" ו-"Day After Day (The Show Must Go On)" יצאו כסינגלים. השיר "Breakdown" שלא יצא כסינגל הפך לאהוב מושמע עד היום ברדיו.

ב-2007, חברת סוני הוציאה לאור את האלבום על דיסק עם רצועות בונוס.

רשימת שירים
-----------

כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון מלבד "Total Eclipse" שנכתב על ידי אנדי פאוול

1. I Robot - 6:02 (אינסטרומנטלי)
2. I Wouldn't Want to Be Like You - 3:22 (זמר: לני זאקטק)
3. Some Other Time - 4:06 (זמר: פיטר סטרייקר וג'קי ווית'רן)
4. Breakdown - 3:50 (זמר: אלן קלארק)
5. Don't Let It Show - 4:24 (זמר: דייב טאונסנד)
6. The Voice - 5:24 (זמר: סטיב הארלי)
7. Nucleus - 3:31 (אינסטרומנטלי)
8. Day After Day (The Show Must Go On) - 3:49 (זמר: ג'ק האריס)
9. Total Eclipse - 3:09 (אינסטרומנטלי)
10. Genesis Ch.1. V.32 - 3:28 (אינסטרומנטלי)

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי I Robot באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz I Robot באתר MusicBrainz
* Discogs I Robot באתר Discogs
* AllMusic I Robot באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: bc5d259c-9323-3721-a346-5d379338eddf

 |
**מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות** הוא עמותה שהוקמה על ידי תנועת הנוער "הנוער העובד והלומד" ו"המחנות העולים" בשנת 2006, בעקבות החלטת מועצת תנועות הנוער בישראל לקבל את דרישת משרד החינוך ולהכניס לתוך המועצה תנועות נוער שאינן ציוניות. בנוסף למקימות, גם תנועת השומר הצעיר חברה במעגל. התנועות החברות במעגל חברות גם במועצת תנועות הנוער בישראל. מטרת המעגל לעורר שיח בין תנועתי ובחברה הישראלית בכלל על מהותה של הציונות ועל תפקיד החלוציות וההגשמה בחברה.

התנועות החברות במעגל מוציאות מסע נוער משותף לפולין, המונה כ-1000 חניכים תחת הכותרת "המסע לגילוי שורשי המהפכה הציונית ומרד תנועות הנוער-שואה וגבורה". המסע הוא חלק ממסלול החניכות בתנועות ומתקשר לתהליכים העוברים על החניכים לפניו ואחריו. בנוסף מקים המעגל את "קרן הדורות", על בסיס תרומות, שמטרתה לסייע בסבסוד המסע לחניכים שמצבם הכלכלי אינו מאפשר להם לשלם את עלותו המלאה (כ-30% מהחניכים).

מפעל נוסף של מעגל תנועות הנוער הוא מפעל ההנצחה לבנימין זאב הרצל. במהלך יום הזיכרון על שמו החל ב-י באייר, מתפרסים מדריכי התנועות הבוגרים (כ-450 מדריכים) בין בתי ספר בארץ ומעבירים בהם שיעורי חברה (כ-900 שיעורי חברה בכ-76 רשויות מקומיות) (המספרים נכונים לדצמבר 2009). השיעורים עוסקים בנושא הבית לאומי לעם היהודי. המעגל לקח חלק ביוזמת המועצה לשימור אתרים - פרויקט "בדרכו של הרצל". המעגל גם מקיים שותפות עם המועצה הציבורית להנצחת זכרו של הרצל במשרד ראש הממשלה ועם המשרד לענייני גמלאים.

המעגל גם היה פעיל במאבק נגד הפרטת קרקעות המדינה במסגרת התוכנית הכלכלית בשנת 2009. כמו כן הביע המעגל את מחאתו על ניסיונה של מפלגת "האיחוד הלאומי" להקים תנועת נוער הדוגלת ברעיון ה"טרנספר".

מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות אימץ את השיר "אני מאמין" כהמנון בלתי רשמי.

ראו גם
------

* מועצת תנועות הנוער בישראל
* המחנות העולים
* הנוער העובד והלומד
* השומר הצעיר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר קרן הדורות שהוקמה על ידי המעגל על מנת להבטיח כי כל חניכי התנועות יוכלו להשתתף במסע לפולין.
* מסמך (PDF) רקע על יום הזיכרון לבנימין זאב הרצל.
* יו"ר מעגל תנועות הנוער מתנגד להקמת תנועה הדוגלת בטרנספר, באתר ערוץ 7, 8 בינואר 2007
**מערכת חיתום אלקטרוני למכליות דלק (SPDS - Sealed Parcel Delivery System)** הנה מערכת למניעת גנבת דלק בידי נהג של מכלית דלק. 

המערכת מתריעה על פתיחה של המכסים העליונים והתחתונים במכלית ומציינת את המיקום הגאוגרפי של הפתיחה באמצעות ג'י פי אס. אם המיקום אינו נמצא ברשימת המקומות המורשים לפריקת הדלק (תחנת דלק), המערכת משדרת התרעה למרכז בקרה.

מרכיבי המערכת
-------------

* חיישן המוצמד למכסה הדלק
* מערכת להעברת הסיגנל מהחיישן לקופסת בקרה - כבל או מערכת אלחוטית
* קופסת בקרה
* שבב תקשורת סלולרית
* שבב GPS

תקינה
-----

כיום יש שתי מדינות בעולם שהנהיגו תקינה בנושא זה - הודו וישראל. יוון נמצאת בבהליכי תקינה. באירופה אין רגולציה אולם יש תקנים מחייבים.

בישראל
------

החל מ-1 בינואר 2014 ניתן בישראל צו המחייב מכליות דלק להצטייד במערכת חיתום אלקטרוני על מנת לקבל דלק במסופי הדלק.

בעבר היו שתי חברות המוכרות על ידי מנהל הדלק ומשרד התחבורה: הייג'יטק - מתבססת בעיקר על פתרון אלחוטי; סיגנא - פתרון מבוסס רתמות לטנקים של חברת אימקו הביטחונית.

החל מפברואר 2022, חברת סיגנא נמצאת בתהליכי פירוק מרצון ואינה פעילה יותר.

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  צו הפעלת רכב (מנועים ודלק) (ניפוק דלק במכלית), התשס"ח-2007, ק"ת 6624 מ-27 בנובמבר 2007, עמ' 122  
צו הפעלת רכב (מנועים ודלק) (ניפוק דלק במכלית) (תיקון), התשע"ג-2013, ק"ת 7213 מ-20 בינואר 2013
3. ↑
4. ↑  מערכת חיתום אלקטרוני למיכליות דלק סיגנא-1 באתר חברת סיגנא
5. ↑  סיגנא מערכות חיתום בע"מ \ SIGNA SEALING SYSTEMS LTD - 514690379, באתר www.checkid.co.il
**קונסקיה** (בפולנית: **Końskie**; ביידיש: **קינסק** או **קינצק**) הוא עיר מחוז בפרובינציית **שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקְיֶה** שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

קונסקיה הייתה מיושבת מהמאה ה-11, ונזכרת לראשונה במסמך משנת 1124. בתחילת המאה ה-13 נבנתה ביישוב כנסייה. בשנת 1748 הוענקו לקונסקיה זכויות עיר. באזור קונסקיה התפתחה מראשיתה של העיר תעשיית כריית עפרות ברזל והתכת ברזל.

יהודי קונסקיה (צר')
-------------------

תצלום של בית הכנסת של קונסקיה משנות ה-30 של המאה ה-20.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בקונסקיה הוא מהמאה ה-16, ואלו תרמו חלק משמעותי לפיתוחה התעשייתי של העיר בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-6,500 יהודים, מתוך כ-8,300 תושבים, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, וכן פעילות של בתי ספר עבריים. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

### בשואה

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, רצחו בו אלו עשרות יהודים, העלו באש בתי כנסת בה, ולקחו כבני ערובה כמה מנכבדי הקהילה בעיר להבטחת תשלום סכומי כופר. באביב 1940 רוכזו כ-7,500 יהודי העיר והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו בן שני חלקים שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה בהרוביישוב.

עם הבאת יהודים נוספים מהסביבה לגטו שבעיר, בסתיו 1942 הגיע מספר יושביו לכ-10,000 יהודים. ב-3 בנובמבר 1942 שולחו כ-6,000 מהם למחנה ההשמדה טרבלינקה, וב-7 בנובמבר 1942 שולחו לטרבלינקה כ-3,000 יהודים נוספים מהגטו. כ-600 יהודים נרצחו בגטו במהלך אקציות אלה, ומספר יהודים שהצליחו להימלט מהגטו ליערות הסביבה נרצחו בידי פרטיזנים פולנים.

מספר יהודים מהגטו שהצליחו לחמוק מהאקציות, וכן יהודים נוספים מהסביבה, כ-800 איש, רוכזו לאחר מכן בצפיפות קשה ביותר במשק חקלאי בסביבת העיר, בו הועסקו בין היתר בפירוק בית העלמין היהודי בעיר. עד 7 בינואר 1943 גורשו כולם למחנות ולגטאות הסביבה, ומשם הועברו לאתרי ההשמדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסקיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קונסקיה
* קונסקיה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* קונסקיה (Końskie), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "קונסקיה", באתר השטעטל הווירטואלי
* "קונסקיה", באתר JewishGen (באנגלית)
* יולנטה קריימר, קונסקיה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 245–247), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* קונסקי (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007382819605171
* GND: 4476825-4
* MusicBrainz: 4dca9439-d741-482d-b5f1-440a16c01b42
* NKC: ge1132325
* VIAF: 146630019
* WorldCat (עם VIAF): 146630019

 |
**בול** הוא שבועון שיצא לאור בישראל בשנים 1965 עד 1989. בול היה בעל אופי אנטי ממסדי, עסק בפורנוגרפיה ובאקטואליה וניסה להתחרות ב"העולם הזה" באמצעות פורנוגרפיה בוטה יותר. הכתבות והידיעות שפורסמו בו נכתבו בשפה ייחודית תוך שימוש רב בסלנג ונחשבו לבעלות מהימנות בינונית. המוציאים לאור של השבועון היו שמואל מור, יצחק גוטמן ומקסים גילן.

שמואל מור עבד לפני כן כעיתונאי ועורך ב"העולם הזה" ופוטר על ידי אורי אבנרי, בעליו. בתחילת דרכו התקשו עורכי בול לאתר ישראליות שיסכימו להצטלם בעירום, אולם לאחר פרסום של כחמישים גליונות, נמצאו גם ישראליות שהסכימו להצטלם בעירום ל"בול" תמורת תשלום, חלקן היו קטינות שהוריהן נתנו הסכמתם בכתב. צילומים אלה נפסקו לאחר שצילומי קטינות הוצאו מחוץ לחוק בישראל. השבועון פרסם פרשיות מין שהיה מעורב בהן לכאורה שר הביטחון משה דיין.

בדצמבר 1966 עברו גילן ומור על חוקי הצנזורה הצבאית בחשיפת הפרשה שנודעה בשם "פרשת בן ברכה", כאשר פרסמו בגיליון 74 את הידיעה ששירותי הביטחון הישראליים השתתפו ברציחתו של האופוזיציונר המרוקני מהדי בן ברכה (ידיעה שהתבררה בדיעבד כידיעת-אמת). מור וגילן נעצרו והואשמו בריגול חמור. במשפטם טענו שהסיפור בדוי כדי להתחמק מעונש אך לבסוף הורשעו בעבירה נגד חוקי הצנזורה ונדונו לשנת מאסר במסגרת עסקת טיעון. השניים שוחררו ממאסרם כעבור 135 ימים, בעקבות חנינה מהנשיא זלמן שזר. במהלך המאסר המשיכו וערכו את "בול" לפי דרישת שירות הביטחון, לבל ייוודע דבר המאסר וכך תתאשרר הידיעה המביכה. אף על פי כן, דבר המאסר נודע בעולם, והתארגנה עצומה בין-לאומית לשחרורם של מור ושל גילן, שעליה חתמו גם ברטרנד ראסל וז'אן-פול סארטר.

לאחר פרשה זו פרש מור זמנית מן השבועון ושב אליו בסוף שנות ה-60. "בול" המשיך להופיע, אך בהיקף מצומצם יותר. המערכת עברה מקומה אחת בבניין, לדירת שני חדרים ברחוב טיומקין בתל אביב. רמי ליבנה והסופר מנחם פורטוגלי, בעלה של מזכירת העורך, הצטרפו גם הם לצוות השבועון. רוב הכתבות תורגמו ושוכתבו מכתבי עת זרים שונים בידי צוות של ארבעה עובדים והופיעו תחת שמות עט קבועים כמו "ד"ר מאיר" ו"משה כרובי". תצלומי העירום נלקחו גם הם מעיתונים זרים, אולם לנשים ניתנו שמות עבריים ונוצרה להן ביוגרפיה בדויה. במקביל ל"בול" הפיק הצוות גם את חוברת הבידור "לאב", את העיתון הפורנוגרפי "איקס" ואת עיתון הנשים "יסמין". בשנת 1972 הפסיק מור באופן בלתי-רשמי את פעילותו כעורך ונותר הבעלים עד סגירתו ב-1989.

קישורים חיצוניים
----------------

* יותם פלדמן, שיסריח אבל טוב, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2007
* אמיר אורן‏, ממזר או מלך?, באתר וואלה!‏, 5 בספטמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורכי "בול" לשנה מאסר על רמז כאילו קשורה ישראל בעניין בן-ברכה, על המשמר, 20 בפברואר 1967, המשך
"**מתקן שיגור**" היא יצירת אמנות, שיצר האמן הישראלי גדעון גכטמן בין השנים 2006–2008.

תיאור
-----

רקטות ה"קסאם", שיוצרו על ידי ארגוני הטרור הפלסטינים ברצועת עזה על ידי שימוש בחומרים מאולתרים, הוכנסו לשימוש החל משנת 2001. העיסוק של גכטמן ברקטות אלו בא על רקע השימוש הגובר בהם בשנים 2006–2008.

"מתקן שיגור" שיצר גכטמן, הוא מערך של דגמי הרקטות, מעמדי שיגור וקופסאות אחסנה מעץ. אלו נבנו ושוכללו בהדרגה והוצגו לראשונה בתערוכת זוכי פרסי משרד התרבות והספורט במוזיאון פתח תקווה לאמנות בשנת 2006 (25 בינואר–25 במרץ). בתערוכה זו הוצגו שלושה דגמי-אב לטילים, מתקני תצוגה ומארז עץ אחד. בתערוכה "Dead-Line" בית קנר בראשון לציון בשנת 2007 (2–5 ביולי) הוצגו דגמי האב ורקטות צבועות בשילובים של אדום, ירוק, שחור ולבן, המהווים את הצבעים בדגל הפלסטיני. ובשנת 2008 הוצג המערך השלם כתערוכת יחיד בגלריה שלוש בתל אביב-יפו (18 בספטמבר-1 בנובמבר). בשנת 2011 הוצגה העבודה בתוך שתי קופסאות אחסנה סגורות, במסגרת הביאנלה בהרצליה 20-10 באוקטובר.

כמו בעבודות אחרות של גכטמן, דגמי הרקטות מטשטשים את החיץ הנהוג בין המציאות החברתית והפוליטית לבין מעשה האמנות, על ידי שיעתוק של האובייקט הממשי אל החלל המוזיאלי.

המערך מציג גם הרהור על שימורו של מעשה האמנות – תמה בולטת נוספת ביצירתו של האמן. אף על פי שדגמים אלו הם עקרים, עדיין הם מכילים את כל הדרוש לאחזקתם: מתקני שיגור, המהווים גם כני תצוגה וארגזי נשיאה מעץ, המאזכרים ארגזי עץ המשמשים לאחסון פסלים ויצירות אמנות במוזיאונים.

עבור תצוגה בגלריה שלוש הדפיס גכטמן חוברת טכנית המדגימה איך לבנות ולעטר את "מתקני השיגור". חוברת זו, המכילה מפרטים טכניים, מהווה, כפי שכתב אבשלום סולימאן, דגם לאופן שבו יכולות עבודותיו של גכטמן להיות מופצות גם ללא נוכחות הפיזית של האמן.

ברשימת ביקורת בעיתון "הארץ", קשר עוזי צור את העבודה אל מכלול עבודתו של גכטמן, העסוקה בהתמודדות עם מוות ועם מערכי הנצחה: 

> 
> כך הולכת ומתרחבת יצירתו של גכטמן משימור זכרו של "גדעון גכטמן" (שהיה גופני פגיע ואירוני), אל שימור זיכרון בנו שמת בדמי ימיו (שהיה יפה ואסתטי כיפי הגעגוע המגולם בטאג' מהאל), אל שימור העולם המוכר מתוך חרדת סופו המתקרב, בשפה לקונית ויפהפייה של תעשיית מותו.
> 
> 
> 
>

גלריה
-----

* מארז למתקן שיגור ודגם-אב לטיל ללא צביעה, מראה הצבה בגלריה שלוש (2008)מארז למתקן שיגור ודגם-אב לטיל ללא צביעה, מראה הצבה בגלריה שלוש (2008)
* טיל מס' 1, מראה הצבה בגלריה שלוש (2008)טיל מס' 1, מראה הצבה בגלריה שלוש (2008)
* מארזים למתקן שיגור, מראה הצבה, הביאנלה בהרצליה (2011)מארזים למתקן שיגור, מראה הצבה, הביאנלה בהרצליה (2011)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתקן שיגור** בוויקישיתוף
* גדעון גכטמן: מתקן שיגור, 2008, החוברת מאתר גלריה שלוש
* מתקן שיגור - גדעון גכטמן, באתר הארץ
* עוזי צור, "גכטמן, מדויק ואפקטיווי כטיל מונחה", באתר הארץ, 30 באוקטובר 2008
* רותי דירקטור, "גדעון גכטמן: מתקן שיגור, 2008", הצופה, 29 בנובמבר 2008.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: סולימאן, אבשלום, **גדעון גכטמן: מתקן שיגור, 2008**, גלריה שלוש, תל אביב, 2008. חלקים מן החוברת הודפסו מחדש בתוך קטלוג תערוכתו הרטרוספקטיבית של גכטמן במוזיאון ישראל. ראו: מירון, איה (עורכת), **גדעון גכטמן, 1942–2008**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2013
2. ↑  צור, עוזי, "גכטמן, מדויק ואפקטיווי כטיל מונחה", באתר הארץ, 30 באוקטובר 2008
**אליאור אנטווי** (נולד ב-11 באוגוסט 1997), הידוע בשם הבמה **בוי אצ'י**, הוא מפיק מוזיקלי וראפר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אליאור אנטווי גדל בתל אביב-יפו. הוא החל להפיק מוזיקה בגיל 15. אנטווי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בהרכב טראפ קומי בשם LAF לצד הראפרים בוי צ'יקן ובוי עומו. בשנת 2017 הוציאו אלבום לאינטרנט בשם "דגים היום". האלבום כלל, בין היתר, הופעת אורח של הראפר דודו פארוק.

בנובמבר 2017 חבר לראפר והמפיק יאנג הפנר, תחת שם ההרכב "יאנג בויז", ויחד הוציאו אלבום הנושא את שם ההרכב, ובו משתתפים בוי צ'יקן, שיפי, נורוז ומיכאל סוויסה. בשנת 2018 הפיק את השיר "דוד המלך (ערק ערק ערק)" של דודו פארוק, שזכה לוויראליות ברשתות החברתיות. בנוסף, השתתף בהפקת המיקסטייפ של הראפר מיכאל סוויסה "מלא בעצמי", שיצא לאור במאי 2018. באוגוסט, יצא אלבומם השני של ההרכב יאנג בויז, "יאנג בויז 2".

בינואר 2019 השתתף בוי אצ'י בשירו של הראפר מיכאל סוויסה "איגואנה", שזכה למיליוני השמעות בפלטפורמות המוזיקה. ביוני, הכריזו בוי אצ'י ויאנג הפנר על פירוק ההרכב יאנג בויז, עם צאת שירם האחרון "יאנג בויז 3". בספטמבר, הוציא יחד עם נורוז את השיר הראשון מתוך מיני-אלבום משותף של השניים, "מרגיש נפלא", שהפך ללהיט וצבר ויראליות בפלטפורמת הטיקטוק.

במרץ 2020 הוציאו נורוז ובוי אצ'י את המיני-אלבום "מרגיש נפלא". שירי המיני-אלבום זכו לאהדה רבה ולמיליוני השמעות. בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2020, נורוז ובוי אצ'י זכו במועמדות לייצג את ישראל בקטגוריית "המופע הישראלי הטוב ביותר". ב-2021 הפיק בוי אצ'י מספר שירים באלבומו של נורוז, "מרגיש מוגזם", והתארח בשיר "גריזלי".

בפברואר 2022 הוציא את סינגל הבכורה שלו כאמן סולו, "פורטנייט". ביוני השתתף בהפקת שירה של יסמין מועלם, "לא היה מעולם", שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "בלאדי מורי". באוגוסט התארח באלבומו של מיכאל סוויסה, "בסדרגמור" בשיר "שפשף", ואף השתתף בהפקתו המוזיקלית של האלבום, בין היתר, לצד אחיו ג'ונתן.

דיסקוגרפיה
----------

 ערך מורחב – **יאנג בויז (הרכב)**  

### מיני-אלבומים

* 2020: מרגיש נפלא (עם נורוז)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד בן שלו, בוי אצ'י: "לא היו שחורים מסביבי. זה היה מאוד נדיר. וגם לא היו שחורים כמודל", באתר הארץ, 24 בפברואר 2022
* בוי אצ'י, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  רז ישראלי, המחאה נגד דודו פארוק מעלה הילוך, באתר ישראל היום, 17 בספטמבר 2018
2. ↑  מרגיש נפלא, באתר ספוטיפיי
3. ↑  דור מאיר מועלם, ‏טקס פרסי MTV אירופה 2020: כל הזוכים והרגעים הגדולים, באתר ‏מאקו‏, 9 בנובמבר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007410004005171

 |
**בית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים** פועל במסגרת הפקולטה למדעי החברה **באוניברסיטת תל אביב**. בחוג מתקיימות תוכניות לימודים לתואר בוגר (ראשון) לתואר מוסמך (שני) ולתואר דוקטור. מטרת בית הספר להקנות לתלמידים ידע, כלי ניתוח ודרכי חשיבה בתחומי ההתמחות השונים של מדע המדינה: פוליטיקה ומשטר בישראל; יחסים בינלאומיים ואסטרטגיה; מנהל ומדיניות ציבורית; התנהגות וכלכלה פוליטית; מחשבה מדינית ותורת המשטרים.

תחומי לימוד בחוג
----------------

פוליטיקה ישראלית ופוליטיקה השוואתית – תחום זה עוסק במחקר המדינה המודרנית נושאים מרכזיים: ריבונות; משטר, תרבות פוליטית, בחירות; תנועות חברתיות, אידאולוגיות, זהות; ביורוקרטיה; שסעים בחברה הישראלית; הסכסוך הישראלי-פלסטיני; דת ומדינה; מיעוטים בחברה הישראלית; פוליטיקה ומשפט; נשים בפוליטיקה הישראלית; אלימות פוליטית; תקשורת פוליטית.

יחסים בינלאומיים ואסטרטגיה – תחום זה עוסק בהבנת תהליכים בינלאומיים: התפתחות היחסים הבינלאומיים; מבנה הסדר הכלכלי הבינלאומי; גלובליזציה; דיפלומטיה וקבלת החלטות; מדיניות ותקשורת; משא ומתן ושיתוף פעולה בין מדינות; סוגיות של מלחמה; הסדרים בינלאומיים ושלום; תפוצת נשק ומדיניות בעידן הגרעיני; הרתעה ופיוס; עיצוב מדיניות החוץ והביטחון של ישראל; יחסי ארצות הברית-ישראל; טרור בינלאומי; תקשורת בינלאומית ועוד.

מנהל ומדיניות ציבורית – תחום זה עוסק בהבנת ארגונים מבניים של המנהל הציבורי: תהליך קביעת מדיניות ציבורית; מודלים של קבלת החלטות בהקשרים פוליטיים, חברתיים וארגוניים; היחסים בין מדיניות הממשלה והשלטון המקומי בנושאים של כספים, חינוך, תקציב ותכנון; הפרטה; קבוצות אינטרס ;פוליטיקה ומדיניות אורבנית; רפורמות מנהליות ואופנות ניהול בסקטור הציבורי; מדיניות בריאות ועוד.

מחשבה מדינית – במסגרת זו עוסקים בהוגי דעות פוליטיים מרכזיים מהתקופה העתיקה ועד ימינו כגון: אפלטון, אריסטו, מקיאבלי, הובס, רוסו, מרקס, ובר. ידונו נושאים כמו עצמה, אנרכיה, לאומיות, דמוקרטיה, פאשיזם, נאציזם, סוציאליזם ועוד.

תוכניות מיוחדות בחוג
--------------------

* התוכנית ללימודי ביטחון
* התוכנית ללימודי דיפלומטיה
* התוכנית לתקשורת פוליטית למנהלים
* התוכנית האקזקוטיבית לדיפלומטיה וביטחון
* התוכנית הבינלאומית לביטחון ודיפלומטיה
* התוכנית הבינלאומית במדע המדינה ותקשורת פוליטית
* תוכנית הפכ"מ

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים, אוניברסיטת תל אביב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302708105171

 |
**אות'ריאדיס** היה החייל הספרטני האחרון מבין 300 לוחמים ספרטנים ששרד את קרב 300 האלופים. הוא התבייש כל כך בעובדה ששרד את הקרב הקשה בעוד כל מפקדיו ועמיתיו מתו עד שהחליט להתאבד בשדה הקרב.

ביוגרפיה
--------

הספרטנים ותושבי ארגוס נלחמו על שליטתם באזור טיראה. במקום לשלוח את כל כוחותיהם הצבאיים לשדה הקרב, הוחלט שכל צד ישלח 300 מלוחמיו הטובים ביותר בלבד והקבוצה שתנצח תכריע את הכף. אות'ריאדיס היה אחד מבין 300 לוחמים שנבחרו להילחם בקרב כנגד 300 לוחמי ארגוס. כדי שהקרב יהיה הוגן, נקבע שצבאות שתי הערים יצאו מן השטח לפני תחילת הקרב כך שלא יהיו בו חיילים נוספים מעבר למספר שנקבע.

הקבוצות הלוחמות היו זהות כמעט לחלוטין בכוחן, בסוף הקרב מתוך 600 לוחמים רק שלושה לוחמים שרדו את היריבות. מצד הספרטנים השורד היחיד היה אות'ריאדיס ומצד ארגוס היו שני שורדים, אלקנור וכרומיוס. עם סיום קרב, החיילים מטעם ארגוס חזרו לעירם כדי לספר על ניצחונם בקרב. אות'ריאדיס המשיך לפעול לפי הנוהל הספרטני, נשאר בשטח הקרב והתחיל לבזוז את גופות חיילי ארגוס.

ביום שלמחרת, מפקדי הצבאות הגיעו לאזור המאבק כדי לברר מי מהם ניצח. כל צד טען לניצחונו: מפקדי ארגוס טענו שהם ניצחו כי יותר לוחמים מהצד שלהם שרדו ואילו הספרטים טענו שהם ניצחו כי חיילי ארגוס נסוגו משדה הקרב. הוויכוח הוביל למאבק כוחני נוסף שבו ניצחו הספרטנים. אות'ריאדיס, שהתבייש לחזור לספרטה כחייל היחיד ששרד קרב בו נהרגו 299 איש החליט להתאבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אות'ריאדיס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוסף ביוגרפיות מימי יוון ורומא
2. ↑  אות'ריאדיס - מידע נוסף
**ונוס אסקווילינו** הוא שמו של פסל שיש לבן, בגודל מעט קטן מגודל טבעי, של האלה ונוס. הפסל התגלה על גבעת אסקווילינו ונקרא על שמה.

היסטוריה
--------

הפסל התגלה בשנת 1874 על גבעת אסקווילינו במקום בו עמדו גני לאמיה, והיה אחד הפסלים שעיטרו את הגנים (יחד עם פסל לאוקון ובניו וזורק הדיסקוס שאף הם התגלו בגנים אלה קודם לכן).
הפסל התגלה במהלך עבודות בנייה בגנים, והועבר אל המוזיאון הקפיטוליני בו הוא מוצג כיום.

תיאור הפסל
----------

המלומדים סבורים כי הפסל הוא פסל האלה הרומית ונוס, ככל הנראה כאשר היא עולה מן הים (מוטיב ונוס אנאדיומנה).

הפסל מתאר בחורה צעירה עירומה - וישנה סברה שמדובר בפסל ממצרים מתקופת בית תלמי או העתק שהוזמן על ידי הקיסר קלאודיוס של גרסה זו - וזאת לאור הסגנון המצרי של הגלימה לצד הדמות, והשיער המתולתל. אם אכן מדובר בהעתק של פסל מצרי, המדובר באלה המצרית איזיס. סברה אחרת אומרת כי מדובר בהעתק של פסל קלאופטרה שהוצב על ידי יוליוס קיסר במקדש ונוס גנטריקס.

סגנון הפסל שונה מהסגנון היווני, בעיקר באופן ייצוג השרירים וגודל החזה (הקטן ביחס לפסלים יווניים קדומים יותר). זרועות הפסל נשברו בעת נפילת הפסל מכנו, כאשר הגן הקיסרי נהרס באחת מביזות רומא.

השפעות תרבויות
--------------

"דוגמנית האמן", אלמה טאדמה
"דיאדומנה", פוינטר
הפסל היווה השראה לאמנים רבים, ובין היתרה היווה השראה ליצירה של אלמה טאדמה "דוגמנית האמן" וליצרתו של אדוארד פוינטר "דיאדומנה" - שתי גרסאות בהן הדמות אוספת את שערה בשרוך (האחת, כהכנה לדוגמנותה בפני הצייר, והשנייה כהכנה לפני רחצה).

אמנים רבים האמינו כי אכן שתי ידי הפסל המקורי היו מורמות, אולם ישנה סברה לפיה רק יד אחת הייתה מורמת (זה ניתן ללמוד משארית אצבע שנותרה בראש הפסל), ואילו היד השנייה החזיקה את לבושה של הדמות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ונוס אסקווילינו** |

* תצלומים נוספים של הפסל
* תיאור היצירה והשפעתה על אמנות התקופה הוויקטוריאנית באתר מוזיאון טייט בריטניה