recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הבניין באורות הלילההבניין באורות הלילה
**בית עיריית בריסל** (בצרפתית: **Hôtel de Ville**, בפלמית: **Stadhuis**) הוא אחת מנקודות הציון העירוניות של בריסל, והמבנה הבולט ביותר בגראן פלאס, כיכר השוק שבמרכז העיר העתיקה. המבנה הוא אחת הדוגמאות המשובחות לאדריכלות גותית בשלה בסגנון ארצות השפלה.

החלק העתיק ביותר בבית העירייה הנוכחי הוא האגף המזרחי (הנמצא בצד שמאל כשמתבוננים בחזית הבניין). אגף זה, עם מגדל פעמונים קטן, נבנה בשנים 1402–1420 בפיקוחו של יאקוב ון תינן (Van Thienen), והתוכניות המקוריות לא כללו אפשרות הרחבה עתידית. כשאישרו לגילדות העירוניות להצטרף למועצת העיר לצד נציגי האצולה, נוצר הצורך להרחיב את המבנה. אגף נוסף וקצר יותר הושלם בתוך חמש שנים מרגע שקארל האמיץ הניח את אבן הפינה ב-1444. את האגף הימני בנה גיום דה ווגל (בהולנדית וילם דה פוחל, De Voghel), שבנה ב-1452 גם את ה-Magna aula, חדר האסיפות.

הצריח בסגנון גותי-ברבנטי תוכנן על ידי יאן ון ראוסברוק, אדריכל החצר של פיליפ הטוב. ב-1455 כבר החליף הצריח את מגדל הפעמונים הישן. המגדל הרבוע הולך וצר, והופך למעשה שבכה מתומן, עטור בשפע צריחונים. מעל הצריח עומד פסל מתכת מוזהב בגובה חמישה מטר של מלאך-השרת מיכאל, הקדוש הפטרון של העיר, השוחט דרקון או שד. המגדל, דלת הכניסה שתחתיו וחזית בית העירייה אינם מתואמים, והדבר בולט לעין; על פי האגדה האדריכל התאבד בקפיצה מן המגדל כשגילה את ה"טעות". אבל סביר יותר שחוסר הסימטריה היה תוצאה צפויה מראש ומקובלת של מגבלות החלל והשינויים בתוכניות הבניין עם השנים.

חזית הבניין מעוטרת במספר רב של פסלים המייצגים אצילים, קדושים ודמויות אלגוריות. הפסלים בחזית הבניין כיום הם העתקים - הפסלים המקוריים שמורים במוזיאון העירוני הנמצא מול העירייה, בצידה השני של הכיכר.

בעקבות הפצצת בריסל ב-1695 על ידי הצבא הצרפתי בהנהגת הדוכס מווילרואה פרצה שרפה גדולה בכיכר ושרפה את החלל הפנימי של בית העירייה; הארכיון העירוני ואוספי האמנות עלו בלהבות. פנים הבניין נבנה מחדש, ותוספת של שני אגפים אחוריים הביאו את הבניין, שהיה בצורת L, לצורתו המוכרת כיום: מרובע עם חצר פנימית, שהושלם ב-1712 על ידי קורניי ון נרוון (Van Nerven). עיצוב הפְּנים הגותי שוחזר על ידי ויקטור ז'אמאר בסגנונו של המורה שלו, אז'ן ויולה-לה-דוק. ב-1868 הוצבו באולמות שטיחי קיר, ציורים ופסלים, רובם מתארים דמויות ומאורעות בהיסטוריה של בריסל.

בניין העירייה היה גם מקום מושבה של ממשלת בראבנט עד 1795. מ-1830, אחרי המהפכה הבלגית, התאספה בבניין גם הממשלה הזמנית של בלגיה. כיום עברו רוב משרדי העירייה לבניין משרדים חדש שנבנה בשנות השבעים של המאה ה-20; אבל כמה פונקציות טקסיות נותרו עדיין בבניין ההיסטורי, בהן משרדו של ראש העיר עצמו ואולם שבו נערכים טקסי נישואים אזרחיים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית עיריית בריסל** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: mzk2009490552
* VIAF: 167278653
* WorldCat: viaf-167278653

 |
ישיבת **עץ חיים - פאפא** נוסדה בעיר פאפה בהונגריה בראשית המאה ה-19 על ידי הרב בנימין וולף רפופורט. לאחר מלחמת העולם הראשונה נפתחה הישיבה מחדש על ידי הרב עזריאל נפתלי גשטטנר, עד שחדלה להתקיים בעת מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הכנסת ספר תורה בפאפה בשנת 1934
רבי יעקב יחזקיה גרינוולד בחברת תלמידיו, פאפא, הונגריה
הישיבה בפאפה נוסדה לראשונה בידי הרב בנימין וולף רפופורט שכיהן כרב העיר בין השנים 1781-1837. ישיבה זו המשיכה להתקיים לסירוגין על ידי רבנים שונים בקהילה. ביניהם הרב שלמה זלמן ברויאר והרב משה אריה ראטה. החינוך בישיבה התנהל ברוח היהדות ההונגרית האשכנזית.

לאחר שהרב ראטה הביע את תמיכתו בציונות, הרבנים האורתודוקסים של אותה תקופה איימו על תלמידיו והרחיקו אותם מהישיבה. כתוצאה מכך פסקה פעילות הישיבה.

אחרי פטירתו של הרב ראטה בשנת תרס"ו (1906) נותרה משרת הרבנות של פאפה פנויה במשך כמה עשורים, מה שגרם שבמשך תקופה ארוכה לא התקיימה הישיבה.

חיי הישיבה בפאפה חודשו רק לאחר מלחמת העולם הראשונה, אז נפתחה הישיבה מחדש על ידי הרב עזריאל נפתלי גשטטנר, בסיועו של הרב אברהם דירנפלד. שניהם הנהיגו יחד את הישיבה. באותו זמן פעלה הישיבה במתכונת של ישיבה קטנה.

כאשר הרב שמואל גוטליב התמנה לרבה הראשי של פאפה בשנת תרפ"ז (1927), הוא פתח שם ישיבה גדולה. ישיבה אשכנזית זו פעלה כשנתיים ולאחר מכן חדלה להתקיים עם פטירתו של הרב גוטליב.

בשנת תרפ"ט (1929) התקבל כרבה של פאפה הרב יעקב יחזקיה גרינוולד והוא ייסד במקום ישיבה חסידית. הישיבה התפרסמה ומשכה תלמידים רבים שמספרם הגיע לכ-300 תלמידים. היא הייתה באותם ימים מהישיבות הגדולות והחשובות בהונגריה.

הרב גרינוולד נפטר בשנת תש"א (1941), ואת מקומו מילא בנו, הרב יוסף גרינוולד, ברבנות ובראשות הישיבה.

בזמן השואה חוסלה הישיבה בפאפה. רק קומץ תלמידים שרדו את המלחמה.

לאחר מלחמת העולם השנייה שב הרב יוסף גרינוולד לפאפה בניסיון לשקם את חיי הקהילה, אולם לאחר שנכשלו מאמציו עזב את הונגריה יחד עם עשרות תלמידי הישיבה.
בשנות ה-50 עבר להתגורר בברוקלין, ניו יורק, שם כונן את "קהלת יעקב - פאפא" וייסד בה מחדש את ישיבתו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ספר זיכרון פאפא, יהודה לנג, עמוד 39.
2. ↑  ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, אברהם פוקס, עמוד 285.
3. ↑  מראש צורים - אלה מסעי, שמעון אליעזר זוסמן-סופר, עמוד 161.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ישיבת פאפא"**.
**אלי בן־חנן** (**אלי פרנק**; 1 במאי 1943 – 16 בפברואר 2003) היה סופר, עיתונאי, עורך וצייר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אלי בן־חנן הוא שמו הספרותי של אלי פרנק, בנם הבכור של יוחנן ורחל פרנק, תושבי העיר תל אביב. עוד בצעירותו פורסמו סיפורים פרי עטו בעיתונים 'דבר לילדים' ו'מעריב לנוער'. מספר שנים לאחר מכן כתב את סדרת 'התאומים', סיפורים בליווי איורים שיצאו בהוצאת ההרפתקן הצעיר. שנים לאחר מכן הוציא ספרים נוספים בהוצאת א.ד.מ. – ראשי התיבות של שם ההוצאה הם שלו ושל שותפיו להקמת הוצאת הספרים, אחיו דוד פז (פרנק) ודודו מרדכי שיינגרטן, שלימים ייסד את הוצאת הספרים 'בוסתן'.

בהמשך דרכו עבד כעורך וכתב בעיתונים שונים, בהם בשבועון העולם הזה כתב וערך את המדור 'חדשות הקולנוע'. בעיתון 'היום הזה' בעריכת משה דיין, שימש כעורך דסק. בשבועון להיטון, עיתון הפופ והבידור, היה אחראי על מחלקת העיצוב והגרפיקה. בעיתון מעריב שימש כעורך מגזין 'בית וגן' ובירחון 'עולם האשה' היה עורך ואחראי על עיצוב המגזין.

בן־חנן זכה לפרסום בארץ ובעולם בשל ספרו רב המכר '**אלי כהן - האיש שלנו בדמשק'** המגולל את התגייסותו של אלי כהן למודיעין הישראלי על מנת לבלוש ולרגל בסוריה, בה הצליח לחבור לאנשי ממשל בשלטון הסורי ובזכות היכרות זאת נחשף למידע חשוב שהועבר למפעיליו בישראל. הספר תורגם ל-6 שפות והופץ ברחבי העולם.

אלי בן־חנן הוכר גם כאמן שעסק בציור ורישומי רפידוגרף. בשנות השבעים הציג את ציוריו במספר תערוכות בהן תערוכת רחוב של אמנים בשדרות ח"ן בתל אביב ותערוכה מרישומיו שהוצגה במהלך חודש יוני בשנת 1980 בגלריה תוראל בתל אביב.

ב-11 בפברואר 1969 נישא אלי בן־חנן לחיה ארד (ארדמן) ונולדו להם שתי בנות ושני בנים.

ספריו
-----

* **התאומים,** הוצאת ההרפתקן הצעיר 1963
	+ [א]: **"התאומים" בעקבות קליף ריצ'רד**. 141 ע': איורים.
	+ [ב]: **"התאומים" בעיר הנוער**. 135 ע': איורים.
* **המהלומה – רומן היסטורי מלחמתי על רקע מלחמת ששת הימים**. הוצאת עוזי 1967
* **הסיירת בפעולה – ממעלליה של סיירת שריון**, הוצאת עוזי 1967
* **אלי כהן האיש שלנו בדמשק** – הוצאת א.ד.מ. והוצאת 'בוסתן' 1967
* **זירת היופי,** הוצאת א.ד.מ. 1969

תרגום
-----

* **ד"ר מוות ... / דוק-דייוויס**; עברית - א' בן חנן. מוציא לאור – דפוס הספר החדש 1963

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי בן־חנן | ציורים מתערוכה בגלריה 'תוראל' בתל אביב יוני 1980, סרטון בערוץ "חדרים – סקירת אירועי שירה ופרוזה, תרבות ואמנות", באתר יוטיוב (אורך: 03:04)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שובו של קליף ריצ'רד – המולטי יקום של אלי אשד, באתר המולטי יקום של אלי אשד, ‏12 ביולי 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258572805171
* LCCN: no00011869
* VIAF: 48765346
* WorldCat (עם VIAF): 48765346

 |
**רחוב ווטר 55** (באנגלית: **55 Water Street**) הוא גורד שחקים המצוי בדאונטאון מנהטן - חלקו הדרומי של רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

היסטוריה ותאור המבנה
--------------------

המבנה הוקם בשנת 1972. גובהו 209 מטרים ויש בו 53 קומות. שטח המבנה הוא 325 אלף מ"ר ומבחינה זו הוא הבניין שני בגודלו בעיר אחרי מגדל החירות.

החלק הצפוני של המבנה הוא אגף בעל 15 קומות עם חזית שמהווה שטח ציבורי גדול הידוע בשם "Elevated Acre". שטח ציבוי זה נמצא בגובה של כ-9 מ' מעל מפלס הרחוב וניתן לגישה על ידי מדרגות ומדרגות נעות. שטחים אלו ניתנים להשכרה לצורכי תערוכות, חתונות ואירועם נוספים.

בשנים 1973–1983 בקומה השלישית של בניין היה ממוקם סניף של מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית. בשנת 1993 בעלות על הבניין עברה לחברה חדשה. היא ביצעה שיפוצים נרחבים לרבות פירוק חלקים של אסבסט שהיו בניצול. בשנת 2012 בעקבות הוריקן סנדי הקומות התחתונות של הבניין הוצפו והיה צורך בשיפוץ משמעותי תוך שינוי תכנוני של הבניין.

בשנת 2004 לבניין עברו כ-2000 עובדים של חברת בריאות שבהמשך הפכה ל-EmblemHealth. בבניין ממוקמים משרדי מחלקת התחבורה של עיריית ניו יורק, הוגו בוס, חברות פיננסיות וחברות היי-טק.

ראו גם
------

* גורדי שחקים בניו יורק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב ווטר 55** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רחוב ווטר 55 (באנגלית)
**פאניאל קוקו מלאפה** (בגרמנית: **Peniel Kokou Mlapa**; נולד ב-20 בפברואר 1991) הוא כדורגלן גרמני ממוצא טוגולזי המשחק בפנלו מליגת העל ההולנדית בעמדת החלוץ.

קריירה
------

מלאפה נולד בלומה, טוגו ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לגרמניה. הוא התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים קטנות, ובגיל 8 הצטרף לקבוצת הילדים של מינכן 1860. ב-12 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון נגד פ.צ היידנהיים. ב-17 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון במשחק הליגה נגד אלמניה אאכן. ב-4 באוקטובר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה נגד פ.צ. סנט פאולי. בקיץ 2010 חתם בהופנהיים מהבונדסליגה ל-3 שנים. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה בגביע נגד הנזה רוסטוק. במהלך תקופתו בהופנהיים, הוא היה חלק חשוב בהרכב הקבוצה וכבש 5 שערים ב-54 הופעות. במאי 2012 חתם בבורוסיה מנשנגלדבך ל-4 שנים תמורת 3 מיליון אירו. במנשנגלדבך, לא זכה לדקות משחק רבות ובקיץ 2014 הושאל לנירנברג. בקיץ 2015 עבר לבוכום מליגת הבונדסליגה השנייה.

בקיץ 2017 חתם מלאפה בדינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה.

בקיץ 2018 מלאפה עזב לראשונה בקריירה את גרמניה וחתם בפנלו מליגת העל ההולנדית.

ב-18 בינואר 2023 מלאפה חתם בא-נאסר.

קריירה בינלאומית
----------------

מלאפה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה. באוקטובר 2009 זומן לסגל נבחרת טוגו, אך הוא דחה את הזימון כדי לשחק בנבחרת הצעירה של גרמניה.

לאחר שהפך לחריג בנבחרת הצעירה, בשנת 2013 זומן שוב לסגל נבחרת טוגו והפעם הוא השיב בחיוב. ב-4 ביוני 2017, מלאפה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד קומורו.

תארים
-----

### תארים אישיים

* מדליית זהב במסגרת פרס מדליית פריץ ואלטר עד גיל 19: 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאניאל מלאפה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**פורד ברזיל** (בפורטוגזית: **Ford Motor Company Brasil Ltda**,) היא חברה לייצור ומכירת מכוניות שהוקמה בשנת 1919 כחברת בת של חברת "פורד".

היסטוריה
--------

מכירת תוצרת "פורד" בברזיל החלה עוד בשנת 1904. בשנת 1919 הוחלט על הקמת חברת בת שתרכז מכירות של פורד מודל T במדינה. בשנת 1921 בסאו פאולו נפתח מפעל להרכבת מכוניות.

בשנת 1953 החלה פעילות של מפעל הגדול חדש בסאו פאולו. בשנת 1957 החל ייצור מלא של משאית מדגם  Ford F-600. תחילה רק 40% מהחלקים היו מיוצרים בברזיל. בשנת 1958 המפעל החל בייצור מנועים.

בשנת 1967 החברה קיבלה שליטה על סניף של חברת ויליס בברזיל לרבות שילוב המפעל של ויליס בפסי ייצור של פורד ברזיל. בין המכוניות שהיו מיוצרות במפעל היה ויליס אירו וג'יפ ויליס. כמו כן בשנת 1967 החל ייצור דגם פורד גלקסי.

בשנות ה-70 של המאה ה-20 מפעלי החברה החלו בייצור של פורד קורסל שזכה לפופולריות גדולה בדרום אמריקה. בשנת 1974 נפתח מפעל חדש לייצור מנועים בעיירה ליד סאו פאולו. בהמשך במפעלי החברה היו מיוצרים מכוניות מדגם פורד מאבריק ופורד אסקורט.

בשנת 1987 סוכם על איחוד החברה עם נציגות של פולקסווגן בברזיל והקמת חברה חדשה AutoLatina, כאשר בידי "פורד ברזיל" היו 41% ממניות החברה החדשה. מכירות המכונית המשותפת בשם Ford Verona החלה בשנת 1989. בשנת 1990 החל ייצור של פורד ורסאי. בשנת 1994 סוכם על פירוק השותפות.

במהלך המאה ה-21 "פורד ברזיל" המשיכה בהתרחבותו ואף הוקם מפעל חדש בהשקעה של 4 מיליארד דולר. לחברה היה חלק משמעותי בכך שברזיל הגיע למקום השישי בהיקף ייצור מכוניות ואף עברה את צרפת.

בשנת 2019 הוחלט לסגור את מפעלי החברה. סגירת המפעלים החלה בשנת 2020. ב-12 בינואר 2021 חברת האם פורד הכריזה שבכוונה לסגור באופן מלא כל המפעלים. באופן מיידי רוב מפעלי החברה נסגרו. המפעל היחיד שהמשיך בייצור מכוניות היה מפעל שמייצר דגם Troller T4 שנרכש על ידי פורד ברזיל בשנת 2007. גם במפעל זה מתוכננת הפסקת הייצור במהלך שנת 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורד ברזיל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פורד ברזיל (בפורטוגזית)
* פורד ברזיל, ברשת החברתית פייסבוק

* פורד ברזיל, ברשת החברתית אינסטגרם

* פורד ברזיל, ברשת החברתית טיקטוק

* פורד ברזיל, ברשת החברתית LinkedIn

* פורד ברזיל, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n83122229
* VIAF: 140757074
* WorldCat: lccn-n83122229

 |
**פרספקטיבה - לדיוק ולאחריות בתקשורת (ע"ר)** הוא ארגון ללא מטרות רווח, השייך לעמותת קאמרה (אנ') ופועל משנת 2009, אשר עיקר פעילותו מתמקדת באתר אינטרנט ה"מנטר ומנתח דיווחים, כתבות ומאמרים המופיעים בכלי תקשורת ישראליים, ומוקדש, על פי הצהרתו, לקידום סיקור תקשורתי מדויק ומאוזן של ישראל והמזרח התיכון."

ייעוד
-----

על פי האתר, "היות שלתקשורת ישנה השפעה עצומה על עיצוב דעת הקהל, 'פרספקטיבה' עומדת על זכותו של הציבור לצרוך חדשות ללא אי-דיוקים ומניפולציות, תוך דרישה מכלי התקשורת לעמוד בסטנדרטים העיתונאיים הגבוהים ביותר ולבסס עובדות טרם פרסומן." אתר "פרספקטיבה" מציב לעצמו מספר מטרות:

1. לעקוב, לחשוף ולרכז במקום אחד אי דיוקים וסילופים המופיעים בתקשורת הישראלית.
2. ליצור מודעות אצל ציבור הקוראים הצופים והמאזינים לנושא חשוב זה והשפעתו על מצבה של ישראל.
3. ליצור קשר עם עיתונאים ועורכים על מנת לתקן את הדרוש תיקון ולמנוע את הישנות הטעויות.

האתר מציין כי "הינו ללא שיוך פוליטי, ואינו נוקט באף עמדה בנוגע לסוגיות פוליטיות בישראל, או בנוגע לפתרונות אפשריים לסכסוך הערבי-ישראלי". עורך האתר חנן עמיאור, כתב בעבר נאומים לשרי הליכוד גלעד ארדן ומירי רגב. לדבריו משלח יד זה הוא טכני, והוא ניאות לכתוב נאומים גם לאנשי שמאל ציוני.

היסטוריה ופעילות
----------------

"פרספקטיבה" מהווה המחלקה דוברת העברית של עמותת קאמרה (CAMERA - Committee for Accuracy in Middle East Reporting in America, בתרגום חופשי "הוועדה לדיוק הסיקור התקשורתי על המזרח התיכון בארצות הברית") - ארגון אמריקאי ללא מטרות רווח שהוקם בשנת 1982, ופועל לניטור התקשורת, בדגש על הסיקור התקשורתי העולמי על ישראל ועל הסכסוך הישראלי-ערבי.

האתר עובד בשיתוף פעולה עם מחלקות דומות של הארגון בעולם כגון: BBC Watch, UK Media Watch, ReVistamo. בנוסף לניתור, פועל פרספקטיבה לפרסום תיקונים והבהרות מצד מערכות התקשורת, עורך גם תחקירים, סקרים וניתוחי עומק, ומקיים כנסים וסמינרים. למשל, בשנת 2015 חוקרי הארגון זיהו דפוס חוזר במהדורת הארץ באנגלית: דיווחים על היבטים שונים של הסכסוך הישראלי-פלסטיני שהופיעו במהדורה בעברית, תורגמו למהדורה באנגלית בצורה שהקצינה את הביקורת על ישראל והצניעה את זו כלפי הפלסטינים, סיקור שהמשיך לטענתם גם בפרשת אלאור אזריה (אז טענו שהאתר נמנע מלהזכיר שהפלסטיני שנורה היה מחבל שניסה לרצוח חיילים בסכין, ובחרו בתואר פלסטיני פצוע או פלסטיני שוכב). פעילות זו עלתה לסדר היום הציבורי והביאה לביקורת מהצבא על קבוצת הארץ, שנאלצו להסביר את עריכותיהם.

ראו גם
------

* NGO Monitor

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרספקטיבה
* 

* פרספקטיבה, ברשת החברתית פייסבוק

* פרספקטיבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פרספקטיבה, ביישום טלגרם
* פרספקטיבה, באתר "גיידסטאר ישראל"
* אריאל שנבל, ‏"אני שמח שנוספו אנשים שחושפים עוולות בתקשורת", בעיתון מקור ראשון, 24 בדצמבר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל הארגון באתר גיידסטאר
2. 1 2  אודות פרספקטיבה
3. ↑  איתמר ב"ז, עורך אתר ביקורת התקשורת "פרספקטיבה" כתב נאומים בשכר לשר גלעד ארדן, באתר העין השביעית, 9 בפברואר 2017
4. ↑   הפודקאסט של 'בני דוד' | האם מהנדסים לנו את התודעה? עם חנן עמיאור, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 41:19), ראו דקה 37:30
יער קלפ גדול במפרץ פולס, כף התקווה הטובה.
תפוצה של יערות הקלפ בעולם
**יערות קלפ** או **ערוגת קלפ** הם מערכת אקולוגית ימית המצויה לרוב לחופי ימים ממוזגים או באקלים קוטבי ומורכבת מאצות חומיות (אצות קלפ) גדולות ועשירות בכלורופיל המאפשר להם לצמוח במהירות. למרות שמם, יערות קלפ אינם יערות אמיתיים ואין בהם צמחי עובר. בשנת 2007 התגלו יערות קלפ גם לחופי גלאפגוס באקוודור. 

יערות אלה הם מהאזורים הפוריים ביותר באוקיינוס, בדומה לשוניות אלמוגים אך גם יחדיו הם לא מספקים 1% מהפיריון הכולל העולמי. עם זאת חלק מיערות אלה נמצאים בפגיעה חמורה עקב דיג יתר ופגיעה של ההתחממות העולמית מה שמשפיע בעיקר על כרי אצות במזרח טסמניה וצפון קליפורניה. יערות אלה נמצאים גם בפגיעה תמידית של רעיית יתר מצד קיפודי ים המנסים לדלל את מספרם ולייצר שממה ייחודית[דרושה הבהרה].

היערות
------

יערות הקלפ נפוצים במספר ימים כשהעיקריים מביניהם הם בצפון-מזרח האוקיינוס השקט בין חופי סן פרנסיסקו, קליפורניה עד אלסקה והאיים האלאוטיים, בהם נרשמו למעלה מ-20 סוגי אצות ביער. עם זאת נצפו גם כרי אצות בגדלים שונים בשני קצוות האוקיינוס האטלנטי, בצפון-מזרח ודרום-מזרח האוקיינוס השקט, באיי האוקיינוס הדרומי, בחופי סין ויפן, דרום אוסטרליה, ניו זילנד וכף התקווה הטובה. 

האצות צומחים בקרבה לחוף על מצע קשה, חומרים הזנה בכמות גבוהה, לעיתים בעזרת זרמי הים ואור שמש ברמות גבוהות. לעיתים היערות נמוגים בחורף אך שבים לשגשג בקיץ.

ישנם מבחר קטן של אצות חומיות היכולות לייצר יערות ביניהם הידועה ביותר היא קלפ ענק (*Macrocystis*) אך גם אצות מהסוגים: *Laminaria*‏, *Ecklonia*‏, *Lessonia*‏, *Nereocystis*‏, *Alaria* ו-*Eisenia*.

ביערות ישנו מבחר של בעלי חיים ושאר יצורים ועוד חיות המגיעות למים שסביבו מבלי לעצור ממסעם. שטצדאים, חשופיות ים כמו הנדנית, תמנון פסיפי ענק, רב-זיפיות, קווצי עור שונים ומיני סרטנים חיים על הקרקעית או בין עלי האצות. דגים שונים כמו ורדוניים, גריבלדי סרדיניים ולטריים משוטטים לאורך האצות בחיפוש מזון או מתגוננים מטורפים ביניהם, כשעל הקרקעית דגים כמו דקר הקלפ או טחן קליפורני מחפשים טרף שקוע. מיני מינים גדולים כמו כלבי ים, אריות ים, לוטרות ים, כרישים ואף לווייתן אפור נמצאים לעיתים קרובות בין או ליד האצות וכן ישנם מושבות של עופות ימיים הנמשכות לשפע החיים הרב בהם.

קיפודי ים גם משגשגים ביערות אלה אך הם מסוכנים לאזור (כשגרוע במיוחד המין *Strongylocentrotus purpuratus*), מאחר שהם ניזונים מהאצות בצורה הפוגעת בשורשי אחיזתם, גורמת להם לצוף לאוקיינוס והורגת אותם. לאחר שאזור של אצות מושמד מרעיית יתר הוא נהפך לשממת קיפודי ים, בה מינים שונים של קווצי עור. אך ישנם מיני מפתח ה"שומרים" על היערות בטריפת או הדיפת הקיפודים, ביניהם לוטרת הים, שפתן ראשתני קליפורני וכמה חלזונות וכוכבי ים גדולים. באזורים בהם נפגעים מינים אלה עלולים להיפגע כלל היערות.

היערות הגדולים ביותר שייכים לקלפ הענק שהפרטים הגדולים ביותר שלו הגיעו למעל 200 ק"ג אורך של 47 מטרים, מה שהופך אותו לאחת האצות הגדולה בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יערות קלפ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 01202737

 |

1. ↑  Kelp forest found in the Galápagos may be new to science, Department of Geography (באנגלית אמריקאית)
ואקיזאשי מתקופת אדו, המאה ה-17
**ואקיזאשי** (מיפנית: **脇差**; בתרגום מילולי: "חרב צדדית") היא חרב יפנית מסורתית עם להב שוטו שאורכו בין 30 ל-60 סנטימטר, באורך ממוצע של 50 סנטימטר. היא דומה לקטאנה אך קצרה יותר. היא המקבילה היפנית לחרב הקצרה האירופאית.

ואקיזאשי נחגרת בדרך כלל ביחד עם הקטאנה בידי הסמוראי או הלוחם ביפן הפיאודלית. כאשר זוג החרבות נחגרו יחד הן נקראו **דאישו**, בתרגום מילולי "גדול וקטן". "דאי" או גדול בשביל הקטאנה, ו"שו" בשביל הוואקיזשי. בדרך כלל, הקטאנה נקראה החרב או החרב הארוכה, וואקיזאשי החרב המלווה.

הוואקיזאשי היו בדרך כלל דקות מהקטאנה. לעיתים קרובות היה להן פחות ניקו (מילולית: בשר, המידה של קמירות הלהב) ולכן חתכה מטרות רכות יותר מאשר הקטאנה האגרסיבית. בדרך כלל הנדן היה בצורה ריבועית אך לעיתים נדירות לא היה נדן כלל.

הוואקיזאשי שימשה את הסמוראי כנשק משני לקטאנה, ונשלפה בשדה הקרב לעיתים רחוקות, בעיקר אחרי אובדן של הקטאנה בשדה הקרב.
באומנויות השימוש בחרב, קנג'וטסו, קיימים מספר סגנונות שבהם טכניקות שימוש בקטאנה והואקיזשי בו זמנית בשתי הידיים, טכניקות אלו דרשו רמת שליטה גבוהה, ולכן לא נראו בשדה הקרב בידי הסמוראים הפשוטים.

הוואקיזאשי שימשה את הסמוראים גם כנשק למקומות סגורים כאשר לא היה מקום להניף את הקטאנה. הסמוראים היו מניחים את הקטאנה בצד כדי דלא תכביד עליהם ונכנסים עם הוואקיזאשי לתוך הבניין.

בנוסף לשימושה כנשק קרב משני, לוואקיזשי היה מעמד של "חרב כבוד", בה השתמשו בשדה הקרב לוחמים לפני הפסד, שהעדיפו להתאבד במקום לתת לאויב להרגם, כמו כן נעשה שימוש בוואקיזשי בספוקו, ההתאבדות הטקסית של מעמד הסמוראים.

ראו גם
------

* יארי - החנית היפנית
* קטאנה ונינג'אטו - חרבות יפניות דומות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואקיזאשי** בוויקישיתוף

| כלי נשק יפניים מסורתיים |
| --- |
| חרבות | חרב יפנית • אודאצ'י • טאצ'י • קודאצ'י • קטאנה • ואקיזאשי • נינג'אטו • שינקן |  |
| חרבות אימון | בוקן • שינאי • איאייטו • שינקן |
| נשקי מוט | בו • יארי • נגינטה • ביסנטו • סאסומאטה • סודגאמארי • טורימונו סאנדוגו • צוקובו |
| פגיונות | טאנטו • קאיקן • סאי |
| כלי ירייה והטלה | יומי • שוריקן • קונאי |
| שריון | שריון יפני • קאבוטו • בוגו • דו • דו מארו • סאנגו • קארוטה • האראמאקי • קיקו • קוסארי • או יורוי • טאטאמי • ממפו |
**סטודנטים תומכי ישראל** (באנגלית: **Students Supporting Israel - SSI**) היא רשת סטודנטיאלית פרו-ישראלית אשר תומכת במדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית בגבולות בני-הגנה. נכון ליוני 2015, לארגון ישנם 48 תאים ברחבי ארצות הברית, קנדה ואוסטריה הפועלים בתיאום. הארגון הוקם בשנת 2012 במדינת מינסוטה, ארצות הברית, וב-2016, משרדיו הראשיים שוכנים בעיר מיניאפוליס.

מייסדי הארגון הם אילן סינלניקוב, נאור ביטון וולריה צ'ייזין.

מטרת הארגון
-----------

מטרתם של "סטודנטים תומכי ישראל" היא לשנות את השיח האנטי-ישראלי שאותו חווים לדעתם סטודנטים בקמפוסים על ידי הקניית האפשרות להשמיע עמדות בעד ישראל, כחלק מתנועה ארצית חזקה. אחד מיעדי התנועה הוא להראות לסטודנטים כי הם אינם לבד במאבקם נגד מה שהם רואים כדמונזיציה של ישראל בקמפוסים ברחבי העולם.

הישגים ופרסי הוקרה
------------------

כחלק מהמאבק בתנועת החרם (BDS) נגד ישראל, הצליחו תאי הארגון להעביר באוניברסיטת מינסוטה, אוניברסיטת ג'ורג'יה, אוניברסיטת אינדיאנה ואוניברסיטת A&M בטקסס החלטות שקוראות להגברת שיתופי הפעולה בין אוניברסיטאות אמריקאיות לאוניברסיטאות ישראליות. החלטות אלו הן חלק מקמפיין נגדי ומתואם שמנהל SSI נגד ארגון SJP ותנועת ה-BDS שקוראים לחרם על ישראל.

ב-2015 הארגון זכה בפרס של קונסוליית ישראל בשיקגו לפעילות פרו-ישראלית יוצאת דופן. בשנת 2014, SSI זכה בפרס דוד בר-אילן של ארגון CAMERA ובפרס השנתי של ארגון ציוני אמריקה.

אירוע שנוי במחלוקת במכללת אוגסבורג - מינסוטה
--------------------------------------------

אגודת הסטודנטים במכללת אוגסבורג, מכללה לות'רנית פרטית במינסוטה, מנעה מתא של SSI להירשם כארגון סטודנטים רשמי בקמפוס. כחלק מתהליך הרישום נשאלו הסטודנטים שתומכים בישראל האם הם אינם מתביישים לתמוך בעמדה "מנוגדת לצדק".

הארגון יצא לקמפיין אינטרנטי שביקר את החלטת המכללה. לאחר מספר שבועות, הודיע סגן נשיא מכללת אוגסבורג בהודעה רשמית כי "החלטת אגודת הסטודנטים מבוטלת וסטודנטים תומכי ישראל (SSI) יוכרו באופן רשמי כתא סטודנטים בקמפוס".

ראו גם
------

* הסברה ישראלית

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטודנטים תומכי ישראל (באנגלית)
* סטודנטים תומכי ישראל, ברשת החברתית פייסבוק

* סטודנטים תומכי ישראל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סטודנטים תומכי ישראל, ברשת החברתית אינסטגרם

* סטודנטים תומכי ישראל, ברשת החברתית LinkedIn

* סטודנטים תומכי ישראל, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  SSI Website, רשימת תאים
2. ↑  Students Supporting Israel, האתר הרשמי
3. ↑  Algemeiner Website, התאחדות הסטודנטים של אוניברסיטת ג'ורג'יה אישרה החלטה לתמיכה בישראל
4. ↑  Atlanta Jewish Times, החלטה פרו-ישראלית באוניברסיטת אטלנטה
5. ↑  The Batt - Texas A&M University Paper, אוניברסיטת טקסס A&M מעבירה החלטה שקוראת לתמיכה בישראל
6. ↑  קונסוליית ישראל בשיקגו, זכייה בפרס Bridge - Award
7. ↑  CAMERA, SSI זוכה בפרס בר-אילן
8. ↑  TC JewFolk, מכללת אוגסבורג מנעה מארגון SSI להירשם כארגון סטודנטים בקמפוס
9. ↑  Minnesota JCRC, ראשי מכללת אוגסבורג הופכים את החלטת אגודת הסטודנטים ומאשרים את SSI כארגון רשמי בקמפוס. (ארכיון)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סטודנטים תומכי ישראל"**.
**סטיג גוסטף אויגן סינרגרן** (בשוודית: **Stig Gustaf Eugén Synnergren**;‏ 25 בפברואר 1915 - 29 באפריל 2004) היה גנרל שוודי אשר היה המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) החמישי של צבא שוודיה.

ביוגרפיה
--------

סינרגרן נולד בבודן ב-25 בפברואר 1915. ב-1936 הוא התקבל למכון המלכותי לטכנולוגיה בסטוקהולם. באותה שנה, הוא יצא לאולימפיאדת ברליןכחלק מנבחרת ההתעמלות השוודית. האולימפיאדה הייתה מפגן כוח של הרייך השלישי, שגרם לסינרגרן להזדעזע ולהחליט לשנות את מסלול חייו. הוא ויתר על מקומו במכון לטכנולוגיה, והתגייס לצבא שוודיה. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 סיים את לימודיו והועלה לדרגת לויטננט משנה.

סינרגרן הוצב ביחידת סקי על הגבול עם נורווגיה. במהלך הפלישה הגרמנית לנורווגיה, סינרגרן חדר מספר פעמים לנורווגיה לבדו, ואסף מידע משדה הקרב עבור המודיעין השוודי. לאחר שהגרמנים השלימו את כיבוש נורווגיה, סינרגרן סייע בקליטת המוני הפליטים הנורווגים שנמלטו לשוודיה. עם סיום המלחמה, הועלה סינרגרן לדרגת האופטמן, ונרשם ללימודים במכללת הסגל המלכותית. כמו כן, הוא למד במכללות צבאיות בנורווגיה, בריטניה וארצות הברית. ב-1953 הוא הפך בעצמו למורה במכללת הסגל. ב-1957 הוא הועלה לדרגת מאיור, וב-1958 מונה לראש מחלקת הטקטיקה. ב-1961 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט והוצב ברגימנט המשמר של סוואה.

ב-1962 הוא מונה למפקד רגימנט וסטרנורלד. ב-1963 הוא קודם לדרגת גנרל מאיור. ב-1966 הוא מונה למפקד המחוז הצבאי ברגגלן. ב-1967 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-30 בספטמבר 1970 הוא מונה למפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל). תקופת כהונתו התאפיינה בחיזוק משמעותי ובהגדלה של הכוחות המזוינים השוודיים. כמו כן, הוא קיצץ בתקציבי הצבא והצי לטובת חיל האוויר. הוא סיים את תפקידו ב-30 בספטמבר 1978.

לאחר סיום תפקידו, מונה סינרגרן לראש המטה הצבאי של הוד מלכותו וכיהן בתפקיד עד 1986. במקביל, הוא שימש כיו"ר איגוד התיירות השוודי ויו"ר איגוד הסקי השוודי. הוא נפטר בסטוקהולם ב-29 באפריל 2004.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיג סינרגרן** בוויקישיתוף
* סטיג סינרגרן באתר הלקסיקון הביוגרפי השוודי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1234144190
* ISNI: 0000 0000 5193 332X
* SELIBR: 208013
* VIAF: 71364814
* WorldCat: viaf-71364814

 |
**הרמן פרדריק זיינר-גונדרסן** (בנורווגית: **Herman Fredrik Zeiner-Gundersen**; ‏4 באפריל 1915 - 13 באוקטובר 2002) היה גנרל נורווגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא נורווגיה בין 1972–1977, וכיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין 1977–1980.

ביוגרפיה
--------

גונדרסן נולד בהלסינקי שהייתה אז בשליטת האימפריה הרוסית למשפחה נורווגית שעסקה בתיווך ספינות וגדל באוסלו. ב-1936 הוא התגייס לצבא נורווגיה ולמד במכללת המלחמה הנורווגית. ב-1938 החל ללמוד בבית ספר לתותחנים. ב-1940 הגרמנים פלשו לנורווגיה בדיוק כשגונדרסן עמד למבחן הסופי. גונדרסן לחם כנגד הגרמנים, ולאחר נפילת הארץ, נמלט לשוודיה, ומשם נדד דרך ברית המועצות, סין וקנדה עד לניו יורק שם התכנסה הממשלה הנורווגית הגולה. מניו יורק הוא הפליג לבריטניה שם הצטרף לצבא נורווגיה החופשית ולחם עמו עד סיום המלחמה. לאחר סיום המלחמה התקדם גונדרסן במהירות בסולם הפיקוד. ב-1963 הוא מונה לראש פיקוד מחוז טרנדלג, וב-1967 הועבר לפקד על פיקוד צפון נורווגיה. ב-31 בדצמבר 1971 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-20 במרץ 1977 הוא פרש מהתפקיד ומונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. הוא פרש מהצבא ב-1980.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן פרדריק זיינר-גונדרסן** בוויקישיתוף
* הרמן פרדריק זיינר-גונדרסן, באתר הלקסיקון ההיסטורי הנורווגי
* הרמן פרדריק זיינר-גונדרסן, באתר הלקסיקון הביוגרפי הנורווגי
**מירתה אסתר ואסקס צ'ויקלין** (בספרדית: **Mirtha Esther Vásquez Chuquilín**; נולדה ב-31 במרץ 1975) היא עורכת דין ופוליטיקאית פרואנית שכיהנה כראש ממשלת פרו בין ה-6 באוקטובר 2021 ל-31 בינואר 2022. בעבר, היא כיהנה בקונגרס לזמן קצר בקדנציה המשלימה בין מרץ 2020 ליולי 2021, וייצגה את מחוז הבחירה של קחאמרקה כעצמאית באספת הבחירה של פלגת החזית הרחבה (אנ').

ביוגרפיה
--------

ואסקס נולדה בצפון קחאמרקה, היא סיימה תואר במשפטים מהאוניברסיטה הלאומית של קחאמרקה ולאחר מכן תואר שני בניהול חברתי באוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של פרו.

קריירה
------

ואסקס הייתה מרצה באלמה מאטר שלה, האוניברסיטה הלאומית של קחאמרקה. היא גם שימשה כעורכת דין ומזכירה של Grufides, צוות חשיבה לזכויות אדם והגנת הסביבה שבסיסו בקחאמרקה. היא גם שימשה כסנגורית של האגודה לזכויות אדם (APRODEH), ושימשה כחברה במועצת המנהלים של המתאם הלאומי לזכויות אדם. היא גם הייתה כתבת טור של Noticias SER.

ואסקס, שנבחרה לקונגרס של פרו בבחירות לפרלמנט ב-2020, ייצגה את מחוז הבחירה קחאמרקה ואת קואליציית החזית הרחבה כעצמאית. לאחר התפטרותו של מנואל מרינו מתפקיד נשיא פרו ב-15 בנובמבר 2020, היא נבחרה לסגנית הנשיאה הראשונה של הקונגרס, כחלק מרשימת הקונגרס בראשות פרנסיסקו סגאסטי. כשסגאסטי קיבל את תפקיד הנשיאות דרך ירושה חוקתית כנשיא הקונגרס, ואסקס כיהנה בתפקיד זמני.

ב-6 באוקטובר 2021, ואסקס מונתה לראש ממשלת פרו על ידי הנשיא פדרו קסטיו. היא האישה השישית שהחזיקה בתפקיד. היא התפטרה ב-31 בינואר 2022, והביאה למינוי חדש של הקבינט על ידי קסטיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מירתה ואסקס** בוויקישיתוף
* אתר רשמי
* מירתה ואסקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  JNE, SIJE-. "JNE - Plataforma Electoral". *plataformaelectoral.jne.gob.pe* (בספרדית). נבדק ב-2020-12-16.
2. 1 2  "Perú Voto Informado". *peruvotoinformado.com* (בספרדית). נבדק ב-2020-12-16.
3. ↑  PERÚ, Empresa Peruana de Servicios Editoriales S. A. EDITORA. "Urgente: Francisco Sagasti es nuevo titular del Congreso y asumirá Presidencia". *andina.pe* (בספרדית). נבדק ב-2020-12-16.
4. ↑  "Mirtha Vásquez es la nueva presidenta del Consejo de Ministros en Perú". 7 באוקטובר 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Peru Prime Minister Quits as President Overhauls Cabinet". *www.bloomberg.com*. נבדק ב-2022-02-01.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1242734864
* ISNI: 0000 0004 0810 0858
* LCCN: no2013059042
* VIAF: 7635160668181703560006
* WorldCat: lccn-no2013059042

 |
**ויה קון דיוס** (Vaya Con Dios) היה הרכב מוזיקלי בלגי.

היסטוריה
--------

ההרכב נוסד בשנת 1986 על ידי דירק שופס כנגן קונטרבס, דאני קליין (שירה), ווילי למברכט (גיטרות). שופס (נולד ב-1962) ולמברכט (נולד ב-1959) היו חברים ועבדו יחד כצמד אקוסטי. קליין (נולדה ב-1957) פעלה עם למברכט יחד בלהקה בשם ! Arbeid Adelt, שפעילותה דעכה בעקבות מעברו של מרסל ונטיל סולנה, לשמש כמגיש בתחנת mtv europe.

לאחר שהופיעו באופן חד פעמי כשלישייה החליטו לייסד להקה, המבוססת על מוזיקה צוענית, ג'אז ואופרה, ז'אנרים שלא זכו להערכה בבריסל. שם הלהקה Vaya Con Dios בא מלטינית ופירושו - לך עם האל.

הלהקה הוציאה את הסינגל הראשון ב-1987 Just a Friend of Mine שהצליח בצרפת ונמכרו ממנו 300,000 עותקים. הייתה זו נקודת ציון עבור קליין בת ה-34, שניסתה להצליח בתחום השירה מאז גיל 17. סגנון השירה של קליין מגוון מתאפיין בקול עמוק ועוצמתי ומזכיר מוזיקת נשמה ואפילו אופרה.

למברכט עזב את הלהקה לפני שאלבום בכורה הושלם, ולאחר מכן הוחלף על ידי ז'אן מישל גילן. האלבום שהופק עצמאית על ידי שופס וקליין, זכה לביקורות מעורבות בעיקר בשל היותו אקלקטי וקשה לעיכול. על אף זאת הוא התקבל טוב במספר מדינות באירופה.

האלבום השני יצא בשנת 1990 ונקרא Night Owls. גם אלבום זה הופק עצמאית ויצאו ממנו שלושה סינגלים. השיר Nah Neh Nah, שילוב של מוזיקה לטינית וג'אז-רוק, הושמע רבות ב-MTV Europe. גם השיר ?What's a Woman זכה להצלחה רבה.

ב-1991 פרץ עימות בין קליין לשופס שהוביל אותו לעזוב את ההרכב. כמה חודשים לאחר מכן הוא מצא את מותו בגיל 29 כתוצאה משילוב של תרופות, סמים ואלכוהול שנטל.

קליין נותרה עם גילן ומוזיקאים מתחלפים והמשיכה להופיע בעולם בשם ויה קון דיוס וליצור אלבום חדש. ב-1992 יצא האלבום Time Flies, שהופק על ידי קליין ברובו. מן האלבום יצאו שלושה סינגלים. המצליח שבהם Heading For a Fall הצליח במספר מדינות. אלבום זה נחשב למצליח ביותר שהוציאה הלהקה. ב-1993 יצא ההרכב לסיבוב הופעות בינלאומי.

קליין הקליטה ב-1995 את האלבום הרביעי Roots and Wings. האלבום נטה לכיוון מוזיקת נשמה עם השפעות של מוזיקה ערבית והודית. כעבור שנה עזבה את עולם המוזיקה בשל תשישות מוגברת שלוותה באובדן שיער. ב-1999 חזרה לבמה כסולנית להקת Purple Prose שהוציאה אלבום בכורה בשנה זו. האלבום הבא של ויה קון דיוס יצא ב-2004.

ב-2006 יצא אלבום אוסף שכלל ביצוע של אהרון נוויל בחידוש לשיר "?What's a Woman. באותה שנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שכלל גם 3 הופעות בישראל - בירושלים, חיפה ורעננה. בשנת 2009 הוציאה קליין אלבום המבוסס כולו על שירים בצרפתית. 

ב-2013 יצאה קליין במסע הופעות פרידה שהסתיים בקונצרט פרידה בבריסל באוקטובר 2014 .

בשנת 2022 יצא אלבום חדש של להקת Vaya con Dios בשם What's a Woman.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויה קון דיוס

* ויה קון דיוס, באתר אייטונס (באנגלית)

* ויה קון דיוס, באתר ספוטיפיי

* ויה קון דיוס, באתר AllMusic (באנגלית)

* ויה קון דיוס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ויה קון דיוס, באתר דיזר

* ויה קון דיוס, באתר Discogs (באנגלית)

* ויה קון דיוס, באתר Songkick (באנגלית)

* ויה קון דיוס, באתר בילבורד (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  VAYA CON DIOS, באתר Het Belgish Pop & Rock Archief

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009848965705171
* BnF: cb13932169g (data)
* GND: 10290972-6
* ISNI: 0000 0001 2206 1179
* LCCN: no2005021725
* MusicBrainz: 3f31e084-41f5-4a74-93e6-19bdafcf237d
* NKC: kv2008411902
* VIAF: 167534541
* WorldCat: lccn-no2005021725

 |
פישסאו על קיר בברזיל
**פישסאו** (בפורטוגזית: **Pichação**) הוא שם שניתן לאמנות רחוב בברזיל הנעשית בעזרת פחיות ספריי צבע.

ציירי הפישסאו מבצעים את כתובות הגרפיטי שלהם בעיקר על קירות ומבנים ריקים ובמקומות גבוהים שאינם נגישים תוך שימוש בטכניקות כמו טיפוס וגלישת מצוקים.

בניגוד לגרפיטי, הפישסאו אינו חוקי בברזיל ומוגדר כפשע על ידי הממשלה המקומית.

היסטוריה
--------

קליגרפיות הפישסאו הופיעו לראשונה בברזיל בשנות הארבעים כצהרות פוליטיות, רצון להביע עמדה, דעה, ביטוי עצמי או ייצוג של אמן או גוף מסוים.

בשנות השבעים, דעך השימוש בפישסאו על מנת להעביר מסרים פוליטיים וכמה שנים מאוחר יותר, קבוצת נערים ברזילאים ריססו את שמם ברחבי העיר ובכך החיו את השימוש בכתובות הגרפיטי.

בשנת 2019, החלו להופיע כתובות פישסאו בעיר דבלין, אירלנד וזאת בשל ריבוי הברזילאים שמתגוררים בעיר.

ראו גם
------

* גרפיטי
* אמנות ספריי
* אמנות רחוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פישסאו** בוויקישיתוף
* אוכל, לא מונדיאל: מסע קירות גרפיטי בברזיל, באתר ynet
* הסיפור מאחורי החלופה של הגרפיטי, באתר The Guardian
* הקליגרפיה העירונית של סאו פאולו, באתר Lab

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dicionário Online - Dicionário Caldas Aulete, www.aulete.com.br
2. ↑  Wayback Machine, web.archive.org
3. ↑  Pichação - Visual Aggression, www.compulsivecontents.com (באנגלית)
4. ↑  Jonah Mantell, Interpretations of Pixação: The street art everyone sees and no one understands
5. ↑  , Why Brazilian Graffiti Is Appearing on the City's Vacant Buildings, Dublin Inquirer
**עזה אל-חסן** (בערבית: عزة الحسن; נולדה ב-21 באפריל 1971) היא אמנית ובמאית קולנוע פלסטינית.

חייה
----

אל-חסן נולדה בעמאן למשפחת פליטים שברחה מישראל במלחמת העצמאות וגדלה בביירות. במהלך מלחמת האזרחים במדינה, בעודה בת 11, התנדבה בבית חולים. לאל-חסן תואר ראשון בקולנוע וסוציולוגיה מאוניברסיטת גלאזגו (1993) ותואר שני בקולנוע תיעודי מאוניברסיטת לונדון. בשנת 1996 עברה להתגורר ברמאללה.

בשנת 2001 יצרה את הסרט הדוקומנטרי, News Time, על החיים ברשות הפלסטינית תחת השלטון הישראלי.

כעבור שנתיים ביימה אל-חסן את 3cm Less. שם הסרט ניתן לו מתוך הטענה כי הדור הפלסטיני הבא יהיה נמוך בשלושה סנטימטרים מקודמו בגלל הכיבוש והעוני. הסרט עוקב אחרי שתי משפחות פלסטיניות שגדלות ללא אב.

לאחר מכן עבדה על סרטה The Story of a Palestinian Gangster[דרוש מקור].

מסרטיה
------

* נשים ערביות מדברות (1997)
* (1998) Title Deed from Moses
* סינבד היה אישה (2000)
* המקום (2000)
* זוהי פלסטין (2001)
* (Newstime (2001
* 3 סנטימטר פחות (2003)
* חשופים ואבודים (2004)
* (2004) Kings and Extras: Digging for a Palestinian Image

קישורים חיצוניים
----------------

* עזה אל-חסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ראיון עמה באתר ה-BBC
* Nat Muller, Shifting Roles (A Conversation with Azza El Hassan), Mute, 23 October 2002
* Samaa Abu Sharar, Palestinian Filmmaker Azza El-Hassan’s Journey in Discovery of Her Own People, Washington Report on Middle East Affairs, July 2001
**מרדכי חביב לובמן** (1857, י' בטבת ה'תרי"ח – 1895, ט' בטבת ה'תרנ"ו), מחלוצי החינוך העברי בארץ ישראל ומייסד בית הספר בראשון לציון, אשר נחשב לבית הספר העברי הראשון בעת החדשה.

ראשית חייו
----------

מרדכי לובמן נולד בגורקי שבפלך מוהילב ברוסיה לחיים שמואל גרונם וחסיה (מוסינזון), ממשפחת סוחרים ופקידים ממשלתיים יהודית מסורתית. לובמן קיבל חינוך מסורתי וכבר בילדותו התגלה כבור סוד וגילה בקיאות בתלמוד ובלימודי העברית. בשנת 1874, בגיל 17, ברוח ההשכלה, פנה ללימודי חול ושפות זרות וסיים את לימודיו בהצטיינות כמודד מוסמך בבית הספר לחקלאות ולמדידה שבעירו. במהלך לימודיו ייסד בית ספר לילדים מעוטי-יכולת בעזרת תרומות מעשירי העיר ואף לימד בו בהתנדבות.

בשנת 1878 נרצח אביו בעת מילוי תפקידו כפקיד ממשלתי בתחנות הרכבת, ולובמן עקר לחרקוב, שם התחתן והתפרנס כמהנדס ומודד מומחה. בשנת 1881 החלו הסופות בנגב, וכמו יהודים רבים נוספים בתקופתו, החל לגלות עניין באגודות חובבי ציון, ובשנת 1884 עלה לארץ ישראל.

בארץ ישראל
----------

בהגיעו לארץ ישראל התיישב תחילה ביהודיה יחד עם בן דודו דב חביב לובמן. ברוח תנועת חובבי ציון, השניים עבדו בחלקה שניתנה מטעם חובבי ציון בחרקוב. שנה מאוחר יותר עבר לראשון לציון שהייתה אז מרכז למשכילי המתיישבים. שם עבד לובמן מטעם פקידות הברון כמודד קרקעות במושבות. בשל השכלתו הרחבה, היהודית והכללית כאחד, פנה אליו פקיד הברון יהושע אוסוביצקי בבקשה להפוך למנהל מוסד תלמוד התורה שהיה קיים בראשון לציון בזמנו ולהפכו לבית ספר עברי.

לובמן הסכים לאתגר ופקידי הברון הקצו לו בניין במושבה לצורך הקמת המוסד החדש - בית הספר העברי הראשון בתבל. בשנתו הראשונה (1886-1887) לימד לובמן לבדו עברית בשיטת התרגום מיידיש.

בשנתו השנייה (1887-1888) עבר ללמד עברית בשיטת עברית בעברית וכן חשבון וטבע על בסיס תרגומיו מרוסית לעברית של ספרי הלימוד. באותה שנה הזמין לובמן את דוד יודילוביץ, איש חינוך עברי פעיל באותה התקופה, להצטרף אליו להוראה בבית הספר. יודילוביץ נענה מיד בחיוב והשניים המשיכו יחד בפיתוח בית הספר העברי הראשון בארץ, שלימים נודע כבית ספר חביב, הפעיל עד היום. בתקופה זו אף השתתף בהגהת השיר **התקווה** לנפתלי הרץ אימבר, בסגנונו ובתוכנו, יחד עם ישראל בלקינד ודוד יודילביץ.

בהמשך מונה על ידי פקידות הברון למפקח הראשי על בתי הספר של פתח תקווה, ראשון לציון ועקרון (לימים מזכרת בתיה) וכן עמד בראש אספת המורים (לימים הסתדרות המורים). הוא גם השתתף בכתיבת עיתון הילדים עולם קטן. לובמן שימש בתפקידיו עד מותו משחפת.

לקריאה נוספת
------------

* **לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים** כרך ב, הוצאת ספרית פועלים, 1967. עמ' 176.
* שלמה הרמתי, ‏**המורים החלוצים**, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000
* יעקב חביב לובמן (עורך), **מרדכי לובמן ז"ל - האיש ופעלו**, תל אביב: הוצאת העורך, תשכ"ח.
* יפה ברלוביץ (עורכת), רחבעם זאבי (מהדיר), **אעברה נא בארץ, מסעות בארץ ישראל של אנשי העלייה הראשונה**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ב, עמ' 200-215.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרדכי חביב לובמן** בוויקישיתוף
* כתבי מרדכי חביב לובמן בפרויקט בן-יהודה
* מרדכי לובמן, אלבום משפחות, מוזיאון ראשון לציון
* מרדכי לובמן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  האיש ופועלו, בעמ' 9
2. ↑  דוד יודילביץ', **ראשון לציון התרמ"ב - התש"א**, עמ' 508.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307929005171
* GND: 1229177949
* ISNI: 0000 0004 0265 5238
* VIAF: 298092685
* WorldCat: viaf-298092685

 |
**ולדיסלב גודיק** (בפולנית נודע גם בשמות: Willy Godik, Godick, Godnick, Vladislav Godik) (1 באפריל 1892 - 18 בדצמבר 1952) היה זמר, שחקן ובמאי יהודי פולני בתיאטרון פולני, רוסי ויידיש.

ביוגרפיה
--------

נולד בזלאטופיל ליד קייב, אוקראינה, עבר עם משפחתו לוורשה, שם השלים שני סמסטרים במכון הווטרינרי ב-1911. עם זאת, מסיבות פוליטיות, הוא נאלץ לעזוב לרוסיה באותה שנה, שם החל להרוויח כסף על ידי הופעה בקרקס בחרקוב. אחר כך ניגן באופרטה בקייב.

הוא שיחק בקטע הדרמטי של הזמיר ובשנת 1911 החל לשחק במקצועיות בגרשאנווויטש בוויטבסק, כשגילם את ביינושל בפינטלה יד. במהלך מלחמת העולם הראשונה השתתף באופרטות הרוסיות של קרוטשינין ולאחר מכן בכמה אופרטות גרמניות. ב-1909 הופיע ברדום בלהקת האופרטה הפולנית של שרנצקי, ושיחק בשולמיס, ואז הקים תיאטרון ריווי בשפה הפולנית בשם מיראז'. כעבור חצי שנה הצטרף ללהקת הנודדים של זיגמונט טורקוב ואסתר רחל קמינסקה. הוא שיחק ארבע שנים בתיאטרון המרכזי ובילה שנה אחת בווילנה עם מורבסקי.

בשנים 1915–1918 הופיע בתיאטרון הרווי בווינה, וזכה לתהילה כקונצרן. ב-1918 חזר לפולין לאחר שזו זכתה בעצמאותה. בשנים 1920–1928 הופיע, בין היתר, עם בתיאטרון עזאזל, תיאטרון יידיש קטן. במהלך תקופה זו, הוא היה נשוי ככל הנראה לאולה לילית. בין השנים 1920–1928 הופיע בתיאטרון הבימה. הוא הפך למוניטין כעורך כנסים (מאסטר טקסים). ב-1918 חזר לפולין ובשנת 1925 שכנע את אשתו אולה לילית להצטרף אליו בהקמת "התיאטרון היידיש קלינקונסט עזאזל". ב-1928 היה כנס תיאטרון התיאטרון המשולב עזאזל - סמבטיון והופיע בתיאטרון היידיש לאמנות בוורשה (Varsever Yidisher Kunst-teater; VYKT). ב-1931 הוא ולילית הופיע לראשונה באמריקה, ברסיטלים וב"הנערה מוורשה". הוא חזר עם לילית לפולין וב-1935 היא חזרה לאמריקה. ב-1939 עם התחלת הפלישה הגרמנית לפולין ברח מהנאצים על ידי כניסה לברית המועצות דרך ביאליסטוק.

גודיק בתפקיד החייט ליברמן בסרט רחוב הגבול
בשנת 1942 הצטרף גודיק לצבא האדום ונפצע בקרב. לאחר שהחלים הופיע במוסקבה ואחרי 1944 בתיאטרון הצבא הפולני בלודז'. מ-1946 ועד מותו שיחק בתיאטרון הפולני בוורשה, שם נפטר ב-1952.

תפקידו הקולנועי הידוע ביותר הוא החייט ליברמן ברחוב הגבול בבימויו של אלכסנדר פורד ב-1948.

בהתאם לצו של נשיא פולין, בולסלאב ביירוט, שנחתם ב-10 בספטמבר 1952, הוענק לו צלב הקצין של עיטור מסדר פולוניה רסטיטוטה על הישגיו בתחום התרבות והאמנות.

הוא נקבר בשדרת המצטיינים בבית הקברות הצבאי פובזונקי בוורשה. בנו, גיורא גודיק עלה לישראל והיה אמרגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדיסלב גודיק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Wladyslaw Godik". filmpolski.pl. נבדק ב-28 באוקטובר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Władysław Godik". Encyclopedia Teatru Polski. נבדק ב-2023-08-30.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17014016p (data)
* ISNI: 0000 0003 7043 4659
* VIAF: 249726651
* WorldCat: viaf-249726651

 |
סטיבן הוקינג, במצב של חוסר משקל, בתוך מטוס בואינג 727 שנע במסלול פרבולי מיוחד. מימינו פיטר דיאמנדיס ומשמאלו בירון ליכטנברג.
**ביירון קורט ליכטנברג** (באנגלית: **Byron Kurt Lichtenberg**‏; נולד ב-19 בפברואר 1948) הוא מהנדס וטייס קרב אמריקאי. ליכטנברג הוא דוקטור למדעים (.Sc. D). ליכטנברג השתתף בשתי משימות מעבורות החלל של NASA כמומחה מטען. בשנת 1983, הוא ואולף מרבולד היו הראשונים שטסו לחלל לא כטייסי חלל במשימה STS-9. בשנת 1992 השתתף ליכטנברג במשימה STS-45.

ילדות והשכלה
------------

ליכטנברג נולד ב-19 בפברואר 1948 בעיירה סטראודסברג שבפנסילבניה, ארצות הברית. בשנת 1969, סיים ליכטנברג את לימודיו באוניברסיטת בראון שם השיג את התואר בוגר אוניברסיטה בהנדסת אווירונאוטיקה.

לאחר סיום הלימודים ליכטנברג התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית וסיים קורס טיס. הבמהלך שירותו ליכטנברג הטיס את המקדונל דאגלס F-4 פנטום, הF-100 סופר סייבר וה-A-10 ת'נדרבולט II. ליכטנברג הטיס 238 משימות קרביות במהלך מלחמת וייטנאם ובזכותם קיבל את צלב התעופה המצוינת פעמיים, את מדליית האוויר 10 פעמים ועוד מספר עיטורים. לאחר שחרורו מהצבא בשנת 1973 שירת ליכטנברג כטייס בחברת התעופה סאות'ווסט איירליינס.

לאחר מכן, בשנת 1975 השיג ליכטנברג את התואר מוסמך אוניברסיטה בהנדסת מכונות מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנת 1979 השיג ליכטנברג את התואר דוקטור להנדסה ביו-רפואית גם כן מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בנוסף, לליכטנברג יש גם תואר דוקטור לשם כבוד מוסטמינסטר קולג' שבפנסילבניה.

ליכטנברג נשוי עם חמישה ילדים, מתוכם שתי בנות מאומצות.

קריירה מדעית
------------

משנת 1978 ו-1984 ליכטנברג היה חוקר מטעם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס שהיה אחראי על הניסויים בספייסלאב 1, D-1‏, SLS-1 ו-SLS-2.

ליכטנברג הוא המקים של מערכות מטען בע"מ, חברה שסיפקה חומרה וציוד בשביל מספר ניסויים שנערכו במעבורות חלל ותחנת החלל הבינלאומית. החברה הייתה הגורם המסחרי הראשון שערך ניסויים על תחנת החלל מיר, כאשר ערכו בה ניסויים של גדילת קריסטלי חלבון בשנות התשעים של המאה ה-20. כעת הוא הנשיא של חברת כוח כבידה אפסי.

כטייס חלל
---------

 ערך מורחב – **STS-9**  

ליכטנברג היא טייס החלל הראשון ששימש כמומחה מטען. המשימה הראשונה בה השתתף כטייס חלל מטעם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס הייתה משימה STS-9 שנערכה בשנת 1983. במשימה, שארכה עשרה ימים, הצליחו טייסי החלל לבצע 72 ניסויים מדעיים בתחומי האסטרונומיה, פיזיקה אטמוספירית ופיזיקת פלזמה שעליהם פיקחו מומחי המטען, ליכטנברג ואולף מרבולד. המשימה הראתה שאפשר לערוך מחקר מתקדם בחלל בעזרת ספייסלאב.

 ערך מורחב – **STS-45**  

משימת מעבורת החלל השנייה בה השתתף ליכטנברג הייתה משימה STS-45 שנערכה בשנת 1992. במשימה הזו, כמו במשימה הקודמת, שימש ליכטנברג מומחה מטען, הפעם ביחד עם ד"ר דירק פרימאוט מבלגיה. במשימה, שארכה 9 ימים, נערכו 12 ניסויים בתחומי כימיה אטמוספירית, קרינה סולרית, פיזיקת פלזמה ואסטרונומיה בתחום העל-סגול.

פרסים
-----

פרסים בהם זכה ליכטנברג:

* מדליית נאס"א לטיסה בחלל (ליכטנברג זכה במדליה פעמיים)
* הדיפלומה על שם קומארוב
* צלב התעופה המצוינת (ליכטנברג זכה בצלב פעמיים)
* מדליית האוויר (ליכטנברג זכה במדליה זו 10 פעמים)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביירון ליכטנברג** בוויקישיתוף
* ביירון ליכטנברג באתר נאס"א (באנגלית)
* בירון ליכטנברג באתר spacefacts (באנגלית)
**מקס רואו** (באנגלית: **Max Rowe**‏; 1912–1985) היה מנהל החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל (פיק"א) ונשיאה הראשון של האוניברסיטה הפתוחה.

ביוגרפיה
--------

מקס רואו נולד בלייפציג שבגרמניה בשנת 1912. הוא רכש השכלה משפטית באנגליה, והחל להופיע בבית-המשפט בלונדון ב-1937. במלחמת העולם השנייה, שירת במשך ארבע שנים בחיל המודיעין הבריטי בדרגת רב-סרן, ועם תום המלחמה שב לפרקטיקה המשפטית שלו.

בשנת 1948 עלה רואו לישראל, הצטרף לקרן רוטשילד וכיהן בתפקיד מנהל "החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל" (פיק"א). ב-1966 נתמנה למנכ"ל קרן רוטשילד ושימש בתפקיד עד 1982. בשנת 1976 התמנה לנשיא האוניברסיטה הפתוחה, ושימש בתפקיד זה שנה אחת.

### טכנולוגיה וחינוך

רואו ראה חשיבות בקידומה של מערכת החינוך, וכחלק מן התשתיות הנדרשות לקידומה של המערכת יזם את הקמתם של האוניברסיטה הפתוחה, הטלוויזיה החינוכית והמרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח). שלוש היוזמות הללו התאפיינו בשימוש מתקדם בטכנולוגיה ככלי לעבודה החינוכית, ושיקפו את דרכו של רואו בהנגשת חוכמה ודעת לציבור.

מפעלו האחרון של רואו טרם מותו היה "בית הספר לטכנולוגיה" של האוניברסיטה הפתוחה. על תרומותיו הרבות בתחום החינוך, העניקה לו האוניברסיטה העברית בירושלים תואר דוקטור כבוד לפילוסופיה בשנת 1982.

את מחשבותיו אודות הדרכים לקדם את מערכת החינוך פרסם מקס רואו במסמך ששמו "**ממערכת בתי-ספר למערכת למידה בישראל**". המסמך מציג את הצעדים הנדרשים להובלת מערכת למידה חדשנית, המבוססת על למידה יחידנית ועושה שימוש נרחב בטכנולוגיה מודרנית מתוך רצון ליצור שוויון הזדמנויות.

פרס רוטשילד ע"ש מקס רואו
------------------------

בשנת 1987 החליטה יד הנדיב להעניק פרס לאנשי חינוך הפועלים מתוך הצטיינות, יוזמה וחדשנות במערכת החינוך בארץ ע"ש מקס רואו. ועדת הבחירה של הפרס כוללת נציגים של משרד החינוך, חברי סגל של האוניברסיטה בתחום החינוך, ואנשי ציבור.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקס רואו (1912-1985), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקס רואו - ביוגרפיה, באתר האינטרנט של "יד הנדיב"
2. ↑  ציוני דרך, באתר האינטרנט של האוניברסיטה הפתוחה
3. ↑  ספר זמין ברשת מקס רואו, ממערכת בתי-ספר למערכת למידה בישראל, באתר "כותר", תשמ"ה - 1985

| **נשיאי האוניברסיטה הפתוחה** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מקס רואו • אברהם גינזבורג • נחמיה לבציון • מנחם יערי • אליהו נסים • גרשון בן-שחר • חגית מסר-ירון • יעקב מצר • מימי אייזנשטדט |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007333899805171
* ISNI: 0000 0000 6805 4620
* LCCN: n80045697
* VIAF: 97331296
* WorldCat (עם VIAF): 97331296

 |
לוטשי יהלומים. נתניה, 1964
**יהלומן** הוא אדם העוסק במסחר ביהלומים ובעיבודם. יהלומנים פעילים בתחומים אחדים:

* יצרן – מי שעסקו כולל עיבוד, על ידי עובדים שכירים או קבלני משנה, של יהלומים השייכים לו.
* קבלן משנה – מי שמעבד יהלומים שהם רכושו של אחר ונמסרו לו רק לצורך עיבודם
* דילר (סוחר, יצואן, יבואן) – מי שעסקו כולל קנייה ומכירה של יהלומים ללא עיבוד שלהם.

בין סוחרי יהלומים, גם שאינם יהודים, מקובלת סגירת עסקה בלחיצת יד ואמירת המילים "מזל וברכה". המנהג אף הוטמע בתקנון של בורסת היהלומים הישראלית ובתקנון של בורסת היהלומים בניו יורק.

בישראל
------

ישראל היא מרכז עולמי של מסחר ביהלומים. יצוא היהלומים מישראל הגיע לשיא של 7 מיליארד דולר בשנת 2007, ובשנת 2019 היה 4.5 מיליארד דולר. היהלומנים בישראל מאוגדים בבורסת היהלומים הישראלית (לאחר שעמדו בתנאים לחברות בה). יצרני היהלומים מאוגדים גם בהתאחדות תעשייני היהלומים בישראל.

לפעילותם של יהלומנים נקבעו בפקודת מס הכנסה כללי מיסוי מיוחדים, המפורטים בתקנות מס הכנסה (הערכת מלאי של יהלומן), התשע"ח–2018 ובתקנות מס הכנסה (כללים בדבר ניהול פנקסי חשבונות של יהלומן וקביעת הכנסתו החייבת), התשמ"א-1980.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רון ש' קליינמן, "מזל וברכה" - המנהג המסחרי של יהלומנים, באתר "דעת", תשע"ג
2. ↑  אתר למנויים בלבד אורה קורן, לא התאושש מהמשבר העולמי: יצוא היהלומים התייצב על כ-4.5 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2019
3. ↑  סעיף 85 לפקודת מס הכנסה; סעיף 130א לפקודת מס הכנסה  
מיסוי יהלומנים, באתר של רו"ח דב ויינשטיין ושות'
4. ↑   תקנות מס הכנסה (הערכת מלאי של יהלומן), התשע"ח–2018, בספר החוקים הפתוח
5. ↑   תקנות מס הכנסה (כללים בדבר ניהול פנקסי חשבונות של יהלומן וקביעת הכנסתו החייבת), התשמ"א–1980, בספר החוקים הפתוח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4317995-2

 |