recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלכסנדרה רבקה פארקס** (אנגלית: **Alexandra Rebecca Parks**; נולדה ב-26 ביולי 1984) היא זמרת וכותבת שירים שנולדה וגרה בכפר הקטן מאונט הוק שליד טרורו שבקורנוול, אנגליה.

פארקס מוכרת לציבור הרחב בזכות זכייתה ב־Fame Academy 2, תוכנית מציאות בריטית משנת 2003 שניסתה לאתר ולקדם את הזמר וכותב השירים המצליח הבא בתעשיית המוזיקה. כמו כן, פארקס מוכרת בזכות הסינגלים והאלבומים שהוציאה לאחר הזכייה בתוכנית.

חיים וקריירה
------------

פארקס היא לסבית מוצהרת מאז גיל 14. היא החלה לכתוב שירים כשנה לאחר שיצאה מהארון. במכללה היא למדה תיאטרון ואמנות ההופעה והתמחות בליצנות. התחביב שלה, בזמנו, היה להופיע עם להקה מקומית, בשם "One Trick Pony", כזמרת ראשית. במסגרת הזמן שבילתה עם הלהקה, נחשפה פארקס למוזיקה מסוגים שונים וצברה ניסיון בכתיבת שירים ונגינה בגיטרה. לאחר זמן מה התפרקה הלהקה, אך פארקס המשיכה לכתוב שירים.

אביה של פארקס, סטפן פארקס, שלח בשמה פנייה מאולתרת ל-Fame Academy של ה-BBC, אשר העניק למשתתפיו בין השאר חינוך מוזיקלי, פיתוח קול, ופרסום בכלי התקשורת. בסופו של דבר זכתה פארקס בתחרות וניתנה לה ההזדמנות להוציא את הסינגל הראשון שלה "Maybe That's What It Takes", אותו כתבה בזמן שהותה באקדמיה. ואכן, השיר יצא לאור לחנויות ב-17 בנובמבר 2003, והגיע למקום השלישי במצעד הבריטי (UK Top 40) שבוע לאחר מכן.

Introduction, אלבום הבכורה של פארקס, מכר למעלה מ-400,000 עותקים. לאחר שהוציא לאור את הסינגל השני מתוך האלבום, שמו "Cry", התרחקה פארקס מאור הזרקורים כדי לפנות זמן לעבודה על האלבום השני שלה "Honesty". השירים באלבום נכתבו על ידי פארקס ובשיתוף עבודה עם כותבים ומפיקים אחרים, כמו גרג וולס, ג'ון ריינולדס, פיטר ג'ון וטס וג'ודי צוק.

האלבום והסינגל הראשון מתוכו ראו אור באוקטובר 2005. מעריציה של פארקס זעמו על כך שפולידור, חברת ההפקות שלה, ביטלה את הוצאת השיר על גבי דיסק, ואפשרו הורדה של הסינגל באמצעות האינטרנט בלבד.

פארקס ערכה מסע הופעות בבריטניה במטרה לקדם את אלבומה החדש. כרטיסי ההופעות אזלו מבעוד מועד, וההופעות נערכו בלונדון, אדינבורו, מנצ'סטר, ברמינגהאם וקורנוול.

הסינגל השני מתוך האלבום "Honesty", יצא לאור בינואר 2006, והגיע למקום 56 במצעד הבריטי. מעריציה של פארקס הטילו את האשמה על חברת ההפקות שלה, בטענה שלא תרמה מספיק כדי לקדם את פארקס.

פארקס ופולידור הודיעו על סיום שיתוף הפעולה ביניהם בפברואר 2006, מיד לאחר שנערכה הופעה של פארקס ב"שפרדס בוש אמפייר", הופעה שהייתה מלאה עד אפס מקום. פארקס הודיעה באתר הרשמי שלה על כך שהיא לוקחת הפסקה בזמן הקרוב, בין השאר, כדי לשקול מספר הצעות שקיבלה מחברות הפקה שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלכס פארקס

* אלכס פארקס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אלכס פארקס, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: a52c02a6-62fe-44fa-a392-73efb2be384a
* VIAF: 7265154260622224480001
* WorldCat (עם VIAF): 7265154260622224480001

 |
**קונסטנטין דוֹבְּרֶב בָּאטוֹלוֹב** (בבולגרית: **Константин Добрев Батолов**‏; 3 בינואר 1878, סופוט, האימפריה העות'מאנית – 2 באוגוסט 1938, פריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית) היה משפטן, דיפלומט ופוליטיקאי בולגרי, אשר לאחר הפיכת הליגה הצבאית, בין 1934–1935 כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלותיהם של קימון גאורגייב ופנצ'ו זלאטב.

קורות חייו
----------

באטולוב נולד בעיירה סופוט אשר במחוז פלובדיב בשלהי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). הוא סיים בית ספר תיכון בסופיה, ורכש השכלה אקדמית במשפטים בפריז. עם סיום לימודיו שב לבולגריה ועסק בעריכת דין. ב-1903 הצטרף למפלגה הדמוקרטית הבולגרית והתברג בהנהגתה. בין השנים 1910–1911, 1920–1922 כיהן כראש עיריית סופיה. בין השנים 1931–1934 כיהן כשגריר בולגריה לצרפת, בלגיה וממלכת ספרד. במאי 1934, לאחר ההפיכה של הליגה הצבאית מונה לשר החוץ של הממלכה וכיהן בתפקיד עד אפריל 1935. לאחר סיום כהונתו כשר החוץ מונה לשגריר בולגריה בצרפת, וכיהן בתפקיד עד למותו ב-1938.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטין באטולוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרי החוץ של בולגריה, באתר משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**קימון גאורגייב** | **שר החוץ והדתות של ממלכת בולגריה** 23 במאי 1934 – 21 באפריל 1935 | **הבא**:**גאורגי קיוסאיבנוב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316445293
* WorldCat: viaf-316445293

 |
**ויליאם יוארט לוקהארט** (באנגלית: **William Ewart Lockhart**;‏ 14 בפברואר 1846 – 9 בפברואר 1900) היה צייר ויקטוריאני סקוטי, שנולד באיגלספילד ואחר כך גודל על ידי סבו וסבתו.

ביוגרפיה
--------

לוקהארט למד לצייר באקדמיית אנאן והתקבל להכשרה על ידי האקדמיה המלכותית הסקוטית בשנת 1860, שם עבד עם ג'יי ב. מקדונלד. בגיל 14 בלבד, הוא הגיש עבודה לתערוכה השנתית. בשנת 1863, בריאותו הדרדרה, והוא נשלח לאוסטרליה.

הוא חזר לאדינבורו, וב-1867 ערך את הראשון מבין כמה ביקורים בספרד, שם מצא חומר לכמה מיצירותיו הטובות ביותר. בשנת 1871, הוא נבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית, והוא גם היה שותף (1878) של החברה המלכותית לצבעי מים, ובמשך שנים אחדות חבר באגודת צבעי המים המלכותית הסקוטית. הוא נבחר לחברות מלאה ב-RSA ב-1878. לאחר 1861, הוא המשיך להציג בתערוכה השנתית של האגודה המלכותית הסקוטית עד מותו - למעט 1864, כשהיה באוסטרליה, ובשנים 1889–1890, כאשר עבד על ציור חגיגת היובל במנזר ווסטמינסטר, 21 ביוני 1887, שהוזמן על ידי המלכה ויקטוריה והציור נמצא כעת באוסף המלכותי.

### הערכה

תמונותיו בשמן ובצבעי מים מתאפיינות ביכולת גבוהה של ביצוע וברק רב של צבע, אך הן חסרות עידון ועדינות. עם זאת, הן תמיד מרשימות, כמו תמונת 'יובל', לה הקדיש שלוש שנים, היא אחת היצירות המעולות מסוגה. התמונות הספרדיות וממיורקה, כמו 'הסיד וחמשת המלכים המורים', 'כנסייה בספרד', 'קציר התפוזים, מיורקה' ו'עדר החזירים' הן הטובות והמאפיינות את סגנונו. מהדיוקנאות שלו, ניתן להזכיר את אלה של לורד פיל (מדליית ארד, בסלון), דיוקן של איי ג'יי בלפור ושל ג'ון פולסון. הוא גם צייר נוף בצבעי מים בהצלחה רבה. דיוקנו של מר בלפור נמצא בגלריה בגלאזגו; 'רועה החזירים' שלו בגלריה דנדי; ותכנון הציור 'הסיד', באדינבורו. ממשלת צרפת קנתה את התכנון של תמונת 'היובל'.

### משפחה

הוא התחתן עם מרי וויל, אחייניתו של החונך שלו, מר ג'יי בי מקדונלד, ב-7 בפברואר 1868.

בתו הבכורה אניטה הלנה לוקהרט נישאה לפרופסור לסופר הרפואי, פרופ' קארסטיירס קאמינג דאגלס.

לוקהרט נפטר בלונדון ב-9 בפברואר 1900, לאחר מספר שנים של בריאות גרועה, והותיר אחריו חמישה ילדים בן אחד וארבע בנות.

גלריה
-----

* אנדרו מקדולנדאנדרו מקדולנד
* הקרדינל של ריימסהקרדינל של ריימס
* 
* טקס היובל של המלכה ויקטוריהטקס היובל של המלכה ויקטוריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם יוארט לוקהארט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Catalogue of the National Gallery of Scotland, Edinburgh (PDF). Glasgow: Hedderwick, 1914. p. 208.
2. 1 2  Caw, James Lewis (1901). "Lockhart, William Ewart". In Lee, Sidney (ed.). *Dictionary of National Biography (1st supplement)*. London: Smith, Elder & Co.
3. ↑  "Portraits of Celebrities at Different Times of Their Lives". The Strand Magazine. London: George Newnes. 6: 160. July–December 1893.
4. ↑  "William Ewart Lockhart". Future Museum.
5. ↑  "Carstairs Cumming Douglas". Glasgowwestaddress.co.uk.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1051532078
* ISNI: 0000 0000 6703 3625
* LCCN: nr99013983
* NLA: 35310091
* RKD: 50530
* SNAC: w6m33xrm
* Trove: 1484816
* ULAN: 500032782
* VIAF: 4849238
* WorldCat: lccn-nr99013983

 |
**חצי האי האט פוינט** (באנגלית: **Hut Point Peninsula**) הוא לשון יבשה ברוחב של בין 4.8 ק"מ ל-8 ק"מ וברוחב של 38.4 ק"מ, המזדקרת לכיוון דרום-מערב ממורדות הר ארבוס על האי רוס ביבשת אנטארקטיקה. תחנת מקמרדו האמריקאית ובסיס סקוט הניו זילנדי שתיהן תחנות מחקר אנטארקטיות, השוכנות על חצי האי האט פוינט.

 Dimly lit interior of a timber structure, with (left) a long table on which are papers and other unidentifiable objects. There are also bunks, sheles and packing cases. To the right, under a small window, is a smaller table with a chair.פנים הצריף בכף אוונס (צילום מודרני)

היסטוריה
--------

צלב ג'ורג' וינס
משלחת דיסקברי (1904-1901) בהנהגת רוברט פלקון סקוט בנתה את צריפה על "האט פוינט", נקודה קטנה 2.4 ק"מ צפונית-מערבית לכף ארמיטאז', בקצה הדרומי של חצי האי. חברי משלחת טרה נובה, (1913-1910), בפיקודו של סקוט, שעשו את החורף בכף אוונס והשתמשו תכופות בצריף במסעותיהם, החלו להתייחס אל כל חצי האי בשם "האט פוינט פנינסולה".

אתרים היסטוריים ומונומנטים
--------------------------

כמה תוואי נוף בהאט פוינט, בהם צלב הזיכרון לג'ורג' וינס וצריף המחסן למשלחות סקוט, מוגנים כאתרי מורשת היסטוריים מכוח הברית האנטארקטית. הן הצלב (HSM 19) והצריף (HSM 18) הוכרזו אתרים היסטוריים או אתרי מורשת, בעקבות הצעת ניו זילנד והממלכה המאוחדת לאספה המייעצת לברית האנטארקטית. המקום מוגן כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA) מס' 158, במידה רבה הודות לחשיבותו ההיסטורית כאחד האתרים העיקריים של ראשית הפעילות האנושית באנטארקטיקה.

ראו גם
------

* קבוצת ים רוס
* טום קרין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האט פוינט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה של אנטארקטיקה והאוקיינוסים הדרומיים", ג'ון ויילי ובניו, 2002, ‏ מסת"ב 0-471-98665-8

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529735605171
* LCCN: sh86006588
* VIAF: 315526988
* WorldCat (עם VIAF): 315526988

 |
**אחסון נתונים דיגיטליים על גבי DNA** הוא ההליך של קידוד פענוח נתונים בינאריים לגדילים מסונתזים של DNA.

ל-DNA כמדיום אחסון יש פוטנציאל עצום עקב צפיפות האחסון הגבוהה שלו. הקוד הגנטי בכל אורגניזם יכול להיות שותף באחסון מידע וניתן להשתמש בביולוגיה סינתטית על מנת להנדס תאים.

הרעיון של DNA כבסיס למידע דיגיטלי הועלה ב-1959 על ידי הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן, בשנות השישים הפיזיקאי הסובייטי מיכאיל סמוילוביץ' ניימן פרסם מאמרים בהם הוצג בין היתר הרעיון של אחסון ושליפת מידע על גבי DNA.

ב-1988 האמן ג'ו דייוויס יצר תמונה המאוחסנת ברצפי DNA. ב-2007 נוצר באוניברסיטת אריזונה מכשיר המקודד חוסר התאמה בגדילי DNA.

ב-2012 ג'ורג' צ'רץ' וסרי קוסורי, גנטיקאים מאוניברסיטת הרווארד הצליחו לקודד ספר בעל 52 אלף מילים על גבי גדיל DNA.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אחסון נתונים דיגיטליים על גבי DNA** |

* ניצן סדן, פריצת דרך: חוקרים הצליחו לשמור קובץ בצורת DNA, באתר כלכליסט, 17 באוגוסט 2012
* שגיא כהן, מבחנה אחת במקום חוות שרתים, באתר ynet, 12 במרץ 2017

* DNA could store all of the world's data in one room, Science, 2 MAR 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  Feynman's Talk, www.zyvex.com
**קונסטנטין בוגייבסקי** (ברוסית: **Константин Богаевский** ‏: 24 בינואר 1872 – 17 בפברואר 1943) היה צייר רוסי אוקריאני   מפורסם בנופיו הסימבוליסטים.

ביוגרפיה
--------

קונסטנטין בוגייבסקי נולד בעיר פאודוסיה שבמזרח קרים למשפחה איטלקית-גרמנית ותיקה ב-24 בינואר 1872. הוא לקח שיעורים ראשונים באמנות מאיוואן אייווזובסקי.

בשנים 1891–1897 למד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בכיתתו של ארכיפ קוינג'י. האמנות של קונסטנטין הצעיר לא הייתה פופולרית באקדמיה והוא אפילו שוחרר בשלב מסוים מהאקדמיה בגלל "חוסר כישרון". למרות זאת, קוינג'י תמיד נתן כבוד רב לתלמידו והגן עליו. בשנת 1898 נסע קונסטנטין לאיטליה ולצרפת שם התוודע ליצירותיו של קלוד לורן, שעליו הכריז כמורו האמיתי. התערוכה הראשונה שלו הייתה במוסקבה ב-1898.

משנת 1900 עבד בוגייבסקי בפאודוסיה. הנושא המרכזי של יצירותיו הפך לנופים סימבוליסטים של ארץ דמיונית שראה בחלומותיו. קונסטנטין בוגייבסקי הפך לצייר פופולרי לאחר שמקסימיליאן וולושין פרסם סדרת חיבורים בשם קונסטנטין בוגייבסקי. וולושין שיבח מאוד את הסמליות של ציוריו של בוגייבסקי.

בוגייבסקי היה חבר באיגוד האמנים הרוסים. בשנת 1906 הוא הציג את ציוריו בתערוכה דה ל'ארט רוסה שאורגנה על ידי סרגיי דיאגילב. ב-1911 הוא ביקר באיטליה וגילה בעצמו את ציוריו של אנדראה מנטניה, שהשפיעו מאוד על יצירתו המאוחרת של בוגייבסקי.

בוגייבסקי חזר ב-1912 לפאודוסיה שם נשאר עד סוף חייו. הוא שמר על ידידות של שנים רבות עם אלכסנדר גרין, כמו גם עם קבוצה של האינטליגנציה הרוסית כולל מקסימיליאן וולושין, מרינה צבטייבה ואוסיפ מנדלשטאם.

לאחר מהפכת אוקטובר נסוג בוגייבסקי מפרסום, אם כי יצירותיו כמו נמל עיר דמיונית משנת 1932 זכו להערכה רבה כאמנות בבית הספר לציור הריאליזם הסוציאליסטי של הדנייפר.

הוא מת בפאודוסיה ב-17 בפברואר 1943.

סגנון ועבודות
-------------

בשנים 1902–1903 יצר קונסטנטין בוגייבסקי סדרת ציורים המבוססת על נופי חצי האי קרים המוכרים ("קרים העתיקה", "המבצר העתיק"). במשך זמן רב לאחר מכן, הוא צייר נופים, לא קשורים למקומות מסוימים. הם מתאפיינים בתאורה מיוחדת, שמקורה במספר כתמי צבע, ושמים אקספרסיביים.

בהשפעת מקסימיליאן וולושין, בוגייבסקי צייר את מה שמכונה "המחזור הקימרי" של הציורים של הנופים המדומיינים שלו. 

משנת 1906, מופיעים ביצירתו של בוגייבסקי מוטיבים פילוסופיים הקשורים לבדידות ולקטנות האדם.

לאחר נסיעה באירופה, משנת 1910, צייר בוגייבסקי נופים קלאסיים, בהשראת ברורה של אמני הרנסאנס הגרמניים (דירר, אלטדורפר) והאיטלקים (מנטניה), וכן בהשפעתו של קלוד לורן, ממנו שאל בוגייבסקי את הרעיון של האור.

גלריית טרטיאקוב, המוזיאון הרוסי, הגלריה לאמנות פאודוסיה, המוזיאון לאמנות סבסטופול, המוזיאון לאמנות סימפרופול ומוזיאון האמנות של סוצ'י הם המוזיאונים בהם נשמרת יצירתו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטין בוגייבסקי** בוויקישיתוף
* קונסטנטין בוגייבסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Богаєвський Костянтин Федорович — Енциклопедія Сучасної України, esu.com.ua
2. ↑  Богаєвський Костянтин, Бібліотека українського мистецтва (באוקראינית)
3. ↑  3839 Bogaevskij 1971 - חיפוש ב-Google, באתר www.google.com
4. ↑  Работы на сервере, www.artonline.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303278405171
* GND: 122892062
* ISNI: 0000 0001 1048 1467
* LCCN: n85241767
* NLP: A18412634
* RKD: 9928
* SUDOC: 091977711
* ULAN: 500007561
* VIAF: 107913131
* WorldCat: lccn-n85241767

 |
**ארסקין קולדוול** (באנגלית: **Erskine Caldwell**‏; 17 בדצמבר 1903 - 11 באפריל 1987) היה סופר אמריקאי. כתיבתו על עוני, גזענות ובעיות חברתיות בדרום ארצות הברית הביאו לו פרסום רב, אך גם ביקורת רבה מצד אנשים בדרום ארצות הברית שטענו נגד הדרך בה הם הוצגו בספריו.

ביוגרפיה
--------

קולדוול נולד בעיירה קטנה בג'ורג'יה, בן יחיד לכומר של פלג דרומי של הכנסייה הפרסביטריאנית ואשתו שהייתה מורה. במהלך ילדותו, נדדה המשפחה ברחבי הדרום בעקבות עבודתו של האב. הוא למד בקולג' נוצרי בדרום קרוליינה, אך לא סיים את לימודיו. הוא עבד בעבודות שונות, בין השאר ככתב באטלנטה ז'ורנל.

בשנת 1929 הוציא את ספרו הראשון, הממזר (The Bastard). שנה לאחר מכן הוציא את Poor Fool. את תהילתו השיג מהספרים "דרך הטבק" שיצא בשנת 1932 וחלקת אלוהים הקטנה שיצא בשנת 1933. בשנות ה-30 הוא ניהל עם אשתו הראשונה, הלן, חנות ספרים במיין. לאחר גירושיו הוא התחתן עם מרגרט ברק-וייט, אותו פגשה במהלך עבודתם המשותפת על הספר "ראית את פניהם" (You Have Seen Their Faces). לאחר שלוש שנות נישואין, בהם גם עבדו ביחד, הם התגרשו.

בשנת 1941 סייר בברית המועצות ושהה באזור סמולנסק בחודשים הראשונים של מבצע ברברוסה. כתב בשובו לארצות הברית את הספר "בדרך לסמולנסק". עד שנת 1965 הוציא יותר מ-40 ספרים שנמכרו ביותר מ-70 מיליון עותקים. הוא סבל מנפיחות בידיים בעקבות הכתיבה במכונת כתיבה ובעקבות זאת עבר ניתוח.

בתחילת 1953 הוא היה הסופר הראשון שתבע הוצאות בישראל על הפרת זכויות יוצרים בכך שתרגמו ומכרו את ספריו ללא קבלת רשות. באותה תקופה, היה זה מנהג רווח בישראל וסופרים נהגו להתייחס לעניין בסלחנות בגלל ההיקף הקטן של האוכלוסייה הקוראת עברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארסקין קולדוול** בוויקישיתוף
* ארסקין קולדוול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ארסקין קולדוול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי ארסקין קולדוול בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* ארסקין קולדול (1903-1987), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקמת תושבי הדרום, מעריב, 19 בספטמבר 1985
2. ↑  מוסקבה בימי המלחמה, המשקיף, 8 באוקטובר 1941  
ח. רוקוטוב, אנשי שם על הצבא האדום, משמר, 23 בפברואר 1944
3. ↑  קולדוול: 70 מיליון, מעריב, 10 בדצמבר 1965
4. ↑  ארסקין קולדוול- הסופר בעל הידיים המצולקות, דבר, 15 במאי 1964
5. ↑  א. פרנקל, משפט ראשון על קופירייט, מעריב, 13 בינואר 1953  
קלדוול תובע לדין מו"לים שהוציאו ספרו ללא רשות, על המשמר, 2 במאי 1954

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259213205171
* BNE: XX1165421
* BnF: cb11894842n (data)
* CANTIC: a10797683
* CiNii: DA01028140
* GND: 118666614
* ICCU: CFIV005639
* ISNI: 0000 0001 2101 0740
* LCCN: n78095661
* LNB: 000156097
* NDL: 00435091
* NKC: jn19990001297
* NLG: 92546
* NLK: KAC2018K5297
* NLP: A12751728
* NTA: 068378807
* SELIBR: 180888
* SNAC: w69t2f58
* SUDOC: 026762692
* Trove: 798498
* ULAN: 500339219
* VcBA: 495/111373
* VIAF: 46758305
* WorldCat: lccn-n78095661

 |
**קונסטנטין גורבאטוב** (ברוסית: **Константин Горбатов**; 17‏  17 במאי 1876 - 24 במאי 1945) היה צייר פוסט-אימפרסיוניסטי רוסי.

ביוגרפיה
--------

גורבאטוב נולד בסטברופול שבמחוז סמארה. הוא חי בריגה בשנים 1896 עד 1903, ולמד הנדסה אזרחית לפני שלמד ציור. גורבאטוב עבר לסנט פטרבורג בשנת 1904 ולמד בבית הספר המרכזי לשרטוט טכני של הברון שטיגליץ. בתחילה הוא נכנס למחלקה לאדריכלות של האקדמיה הקיסרית לאמנויות לפני שעבר לציור אצל ניקולאי דובובסקוי. גורבאטוב קיבל מלגה ולמד אמנות ברומא ובקאפרי. הוא חזר לסנט פטרסבורג והשתתף בתערוכות הנודדים.

גורבאטוב עזב את רוסיה לצמיתות בשנת 1922 בעקבות המהפכה הרוסית של 1917 והתיישב באי האיטלקי קאפרי. הוא עבר לברלין ב-1926, שם שהה עד מותו. גורבאטוב הפך לחבר בחוג אמנותי של יוצאי רוסיה שכלל את ליאוניד פסטרנק, ואדים פלילייב, איוואן מיאסוידוב. הוא הפך לאמן מבוסס וידוע. גורבטוב נסע ברחבי אירופה בסוף שנות השלושים של המאה העשרים, ביקר בארץ ישראל ובסוריה בשנת 1934 ו -1935, ולעיתים קרובות חזר לאיטליה. האמנות של גורבאטוב הפכה לאסורה בגרמניה הנאצית והמשפחה התרוששה במהרה. בתור מהגר רוסי, נאסר עליו לעזוב את גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה.

גורבאטוב מת זמן קצר לאחר ניצחון בעלות הברית על גרמניה ב-12 במאי 1945. אשתו התאבדה ב-17 ביוני 1945.

גורבאטוב הוריש לאקדמיה לאמנויות בלנינגרד. העבודות נמסרו למוזיאון האזורי להיסטוריה ואמנויות של מוסקבה ליד מנזר ירושלים החדשה, שם הן מוצגו.

גלריה
-----

* מסגד ביפו, 1935מסגד ביפו, 1935
* ירושלים, 1935ירושלים, 1935
* ירושליםירושלים
* כיכר סן מרקו ונציהכיכר סן מרקו ונציה
* נוף זלצבורגנוף זלצבורג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטין גורבאטוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Art-каталог: живопись и графика - художник - Горбатов Константин Иванович (1876-1945), www.art-catalog.ru
2. ↑  Картинная галерея - Константин Горбатов, emsu.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 134153405
* ISNI: 0000 0001 2098 675X
* LCCN: no2004019012
* RKD: 32765
* SUDOC: 148740758
* ULAN: 500142641
* VIAF: 3683939
* WorldCat: lccn-no2004019012

 |
**ארסן קוֹטְסוֹיֶב** (באוסטית: Коцойты Арсен;‏ 15 בינואר 1872 – 4 בפברואר 1944) היה מחלוצי הספרות האוסטית והשפיע רבות על התהוות השפה האוסטית וסגנונה. קוטסויב היה בין העיתונאים האוסטים הנודעים ביותר, וכתב בכל כתבי־העת הראשונים באוסטית.

על שמו של קוטסויב קרויים רחובות בערים ולדיקווקז ובסלאן ויצירותיו נלמדות בבתי הספר במסגרת שעורי ספרות אוסטית.

ביוגרפיה
--------

קוטסויב נולד למשפחה ענייה בכפר גיזל הסמוך לולדיקווקז. הוא החל את לימודיו בבית הספר המקומי בגיל תשע, וגילה שם אוסף גדול של ספרים שהעשירו את חינוכו. לאחר שסיים את בית הספר למד קוטסויב בסמינר האורתודוקסי בארדון, אך הוא נאלץ לפרוש מהסמינר בשל מחלה. הוא חזר לכפרו והחל לכתוב מאמרים קצרים לעיתונים של צפון הקווקז. הוא אף עבד כמורה בבית הספר המקומי.

ב-1902 נטל קוטסויב חלק במרד שפרץ בגיזל והוגלה מהאזור עקב כך. הוא בחר להתיישב בדרום אוסטיה (כיום בגאורגיה), שם המשיך לעבוד כמורה ולכתוב סיפורים ומאמרים קצרים. ב-1910 הוא החל להוציא לאור כתב־עת הקרוי "Æфсир" ("אפסיר", אוזן). כתב־העת יצא ב-14 גליונות, אך הייתה לו השפעה רבה על העיתונות והספרות האוסטית. יצירות מופת רבות של הספרות האוסטית הודפסו לראשונה ב"אפסיר".

ב-1912 עבר קוטסויב להתגורר בסנקט פטרבורג, ועבד שם במקומות רבים, ביניהם בפראבדה, עיתונו הידוע של לנין. אף שנולד באזור הכפרי של אוסטיה, ידע קוטסויב רוסית במידה כזו שיכול היה להגיה את העיתון הכתוב רוסית.

קוטסויב התפרסם לאחר מהפכת אוקטובר. הוא עבד בעיתונים וכתבי־עת שונים ועסק בחינוך. בשנת 1939 הוא קיבל עיטור אות הכבוד, אך יחד עם זאת השלטון הסובייטי לא חיבב אותו ונמתכה ביקורת על יצירותיו. 

ארסן קוטסויב מת בולאדיקווקז ונקבר בחצר המוזיאון לספרות.

עבודתו
------

רוב סיפוריו הקצרים של קוטסויב הם טרגיים. מרביתם מתרחשים על רקע המסורות הנוקשות של אנשי ההרים, שכללו נקמת דם, איראד (נדוניה) ואמונות טפלות. ארסן קוטסויב הרבה לכתוב על מקומו של אדם מתרבות מסורתית בעולם האירופאי, ועל גורלו של איש ההרים בעיר הגדולה. קוטסויב הרבה גם לתרגם לאוסטית, בין השאר ספורים אחדים משל פושקין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארסן קוטסויב** בוויקישיתוף
* אוסף של סיפורים של קוטסויב בתרגום לרוסית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5681 5517
* LCCN: no96064245
* NKC: jx20061216027
* VIAF: 84368010
* WorldCat: lccn-no96064245

 |
**עלי זידאן** (בערבית: **علي زيدان**; נולד ב-15 בדצמבר 1950) הוא פוליטיקאי לובי, שכיהן כראש ממשלת לוב בשנים 2012–2014.

חייו
----

זידאן נולד בדצמבר 1950.

זידאן שימש בתקופת שלטונו של מועמר קדאפי כדיפלומט לובי, ובסוף שנות ה-70 שימש כשגריר לוב בהודו. בשנת 1980 ערק זידאן למחנה המתנגדים לקדאפי ועבר להתגורר בז'נבה.

עם פרוץ ההתקוממות בלוב בשנת 2011 היה ממקימי מועצת המעבר הלאומית ומדובריה המרכזיים באירופה, ונחשב למתווך העיקרי בינה לבין נשיא צרפת ניקולא סרקוזי.

באוגוסט 2012 התמודד זידאן לתפקיד נשיא לוב אולם הפסיד ליריבו מוחמד מגריף. לאחר הדחת ראש הממשלה המיועד מוסטפא אבו שאקור התמודד לתפקיד מול מועמד של מפלגת הצדק והפיתוח הלובית מוחמד אל הררי וב-14 באוקטובר זכה ברוב של 93 קולות מחברי הקונגרס ומונה לראש הממשלה. 

ב-10 באוקטובר 2013, דווח כי זידאן נחטף על ידי קבוצת חמושים, אשר זוהו כחברים בארגון מורדים לשעבר, בעת ששהה בבית מלון, בתגובה לחטיפת בכיר אל-קאעידה, אבו אנאס א-ליבי, בידי ארצות הברית מספר ימים קודם לכן. זידאן שוחרר מהשבי מספר שעות לאחר מכן.

זידאן הודח מראשות ממשלת לוב במרץ 2014, והוחלף בעבדאללה א-ת'ני לאחר התגברות ההשפעה של האחים המוסלמים בפרלמנט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עלי זידאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוב: האספה הלאומית בחרה אחד מיריביו של קדאפי לראש הממשלה, באתר ynet, ‏14 באוקטובר 2012
2. ↑  לוב: חמושים חטפו את רה״מ ממלון פאר, באתר ynet, ‏10 באוקטובר 2013
3. ↑  חיבר המדריך למחבל: "מכרה זהב מודיעיני", באתר ynet, ‏7 באוקטובר 2013
4. ↑  ראש ממשלת לוב שוחרר מהשבי: "אני בסדר", באתר ynet, ‏10 באוקטובר 2013
**ארסנאל פוטבול קלוב** (בספרדית: **Arsenal Fútbol Club**) היא קבוצת כדורגל ארגנטינאית מהעיר סרנדי שבגראן בואנוס איירס אשר משחקת בליגת העל הארגנטינאית נכון ל-2015.

מועדון הספורט של הקבוצה משתתף גם בסוגי ספורט אחרים כגון כדוריד והוקי שדה.

היסטוריה
--------

מועדון הספורט ארסנאל סרנדי נוסד בשנת 1957 על ידי חוליו הומברטו גרונדונה, שקיבל השראה לשם ממועדון הכדורגל האנגלי ארסנל. צבעי הקבוצה הם תכלת ואדום, אשר משלבים את צבעי המדים של שתי הקבוצות הוותיקות בעיר, אבז'נדה, ראסינג קלוב (תכלת) ואינדפנדיינטה (אדום). שחקנה הידוע ביותר של המועדון הוא חורחה בורוצ'גה, שהחל את הקריירה שלו בקבוצה ומונה פעמיים למאמן הקבוצה. 

הקבוצה העפילה לראשונה לליגת העל הארגנטינאית ב-2002. ב-6 בספטמבר 2006, ארסנאל חתמה על עסקה עם מועדון הכדורגל הספרדי ברצלונה שלפיה ארסנאל תשאיל לברצלונה שחקנים שלא שיחקו יותר משנה בהרכב, ובתמורה לכך ברצלונה תעזור לפתח מתקני אימון לארסנאל. עסקה זו הופסקה בשנת 2007 היות שארסנאל לא יכלה לרשות לעצמה יותר את הסכום שעולה שיפור המתקנים.

בשנת 2004, שיחקה ארסנאל לראשונה בטורניר בינלאומי, גביע סודאמריקנה. בהדרכתו של המאמן בורוצ'גה, הגיעה ארסנאל לשלב רבע הגמר בטורניר והודחה על ידי מועדון מבוליביה.

בעונת 2006/2007 ארסנאל הגיעה למקום ה-5 פעמיים בליגת העל הארגנטינאית (אפרטורה וקלאוסורה), מה שהעניק לה לראשונה מקום בגביע הליברטדורס.

בטורניר גביע סודאמריקנה 2007 הגיעה הקבוצה לגמר לאחר שניצחה את הקבוצות סן לורנסו, גויאס הברזילאית, גואדלחרה המקסיקנית, וריבר פלייט. בגמר שיחקה ארסנאל נגד קלוב אמריקה המקסיקנית. במשחק הראשון בין השתיים ניצחה 3-2 באצטדיון האצטקה. המשחק השני היה אמור להיערך באצטדיונה של ארסנאל, אך האצטדיון לא עמד בקריטריונים של הגמר (40 אלף מקומות ישיבה) ולבסוף המשחק נערך באצטדיון חואן דומינגו פרון, אצטדיונה של ראסינג קלוב. בסוף המשחק ארסנאל הפסידה בתוצאה 2-1, אך בגלל יתרון שערי הזכות היא זכתה בתואר הבינלאומי הראשון שלה. 

בשנת 2012 זכתה ארסנאל בתואר הלאומי הראשון שלה, אליפות הליגה בטורניר קלאוסורה 2012. מאוחר יותר התווספו לתואר זה שני גביעים לאומיים: הסופר קאפ הארגנטינאי (2012) וגביע ארגנטינה (2012/13).

תארים
-----

* **אליפות ארגנטינה** (1): קלאוסורה 2012
* **גביע ארגנטינה** (1): 2012/13
* **הסופר קאפ הארגנטינאי** (1): 2012
* **גביע סודאמריקנה** (1): 2007
* **גביע סורוגה בנק** (1): 2008

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארסנאל דה סרנדי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארסנאל דה סרנדי (בספרדית)
* ארסנאל דה סרנדי, ברשת החברתית פייסבוק

* ארסנאל דה סרנדי, ברשת החברתית טוויטר

* ארסנאל דה סרנדי, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פרופיל, באתר Transfermarkt

| ארגנטינהארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית, עונת 2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוניון • אינדפנדיינטה • אסטודיאנטס לה פלאטה • ארחנטינוס ג'וניורס • ארסנאל דה סרנדי • אתלטיקו טוקומאן • באנפילד • בראקאס סנטראל • בוקה ג'וניורס • בלגראנו • גודוי קרוס • דפנסה וחוסטיסיה • הורקאן • ולס סארספילד • חימנסיה לה פלאטה • טאז'רס • טיגרה • לנוס • ניואל'ס אולד בויס • סנטראל קורדובה • סן לורנסו • סרמיינטו • פלטנסה • קולון • ראסינג קלוב • רוסאריו סנטראל • ריבר פלייט |

 |
**פרנסס קאוולס שרות'** (באנגלית: **Frances Cowells Schroth**;‏ 11 באפריל 1893 – 6 באוקטובר 1961). הייתה שחיינית אמריקאית. אלופה אולימפית (אנטוורפן 1920) ושיאנית עולם במשחה שליחות 4x100 מטר.

ביוגרפיה
--------

שרות' נולדה בטולידו, אוהיו.

### מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכתה שרות' ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 5:11.6 דקות, לפני בריטניה (5:40.8 דקות) ושוודיה (5:43.6 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.2 דקות, אחרי חברותיה לנבחרת ארצות הברית אתלדה בלייבטריי שקבעה שיא עולם חדש של 1:13.6 דקות ואיירין גסט (1:17.0 דקות) ובמשחה ל-300 מטר חופשי בתוצאה של 4:52.0 דקות, אחרי בלייבטריי שקבעה שיא עולם חדש נוסף של 4:34.0 דקות, ומרגרט וודברידג' (4:42.8 דקות) אף היא מארצות הברית.

שרות', התחתנה עם ג'ורג' שרות', שחקן כדורמים אמריקאי וזוכה מדליית ארד באולימפיאדת פריז (1924) בכדורמים.

ראו גם
------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסס שרות'** בוויקישיתוף

קישורים חיצוניים
----------------

* פרנסס שרות', באתר olympedia.org
* פרנסס שרות', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מהדורת ה"וולטבינה" שיצאה לאור ב-12 במרץ 1929. מאמר המערכת נכתב על ידי קרל פון אוסייצקי והשבועון כולל מאמר מאת אריך קסטנר
**די וֶלְטְבִּינֶה** (גרמנית: **Die Weltbühne**, הגייה: [di ˈvɛltˌbyːnə] – "במת העולם") היה שבועון גרמני שעסק בפוליטיקה, אמנות, וכלכלה. נוסד ב-1905 והופעתו נאסרה בידי הנאצים במרץ 1933. לאחר מכן הופיע בפראג ובפריז עד קיץ 1939.
השבועון נוסד שוב ב-1946 במזרח ברלין והופיע עד יולי 1993.

היסטוריה
--------

ה"וולטבינה" נוסד בברלין ב-7 בספטמבר 1905 בידי זיגפריד יעקבזון. בתחילה נקרא "די שאובינה" (Die Schaubühne), שפירושו "הבמה", ועסק אך ורק בענייני תיאטרון. שמו של השבועון שונה ל"וולטבינה" ("במת העולם") ב-4 באפריל 1918. בימי רפובליקת ויימאר נקט העיתון קו שמאלי וליברלי. לאחר מותו של יעקבזון בדצמבר 1926, מונה קורט טוכולסקי לעורך השבועון, אך מכיוון שהדבר חייב מגורים בברלין ובאותה התקופה הדבר לא תאם את מזגו של טוכולסקי, נותר טוכולסקי כעורך בצוותא, ועריכת העיתון נמסרה לעיתונאי קרל פון אוסייצקי במאי 1927.

תחת הנהגתו של אוסייצקי פרסם העיתון שורת כתבות שנויות במחלוקת, ובין היתר חשף את עובדת חימושה המחודש של גרמניה, בניגוד להסכם ורסאי, בכתבה משנת 1929, שגילתה כי בשיתוף פעולה עם ברית המועצות הולך הרייכסווהר ומקים חיל אוויר. ב-1931 הועמד אוסייצקי לדין בגין בגידה וריגול, ונשלח לשמונה עשר חודשי מאסר. בעודו בכלא הועמד לדין על פרסום מאמר של טוכולסקי שקבע כי "חיילים הם רוצחים". מאשמה זו זוכה. בשנת 1935 זכה אוסייצקי בפרס נובל לשלום בשל מאבקו לחופש הדיבור.

עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון בסוף ינואר 1933, אסרו הנאצים על הופעת העיתון, ומהדורתו האחרונה הופיעה ב-7 במרץ 1933. השבועון המשיך להופיע בגלות תחת הכותרת "הוולטבינה החדש" (Die neue Weltbühne). לאחר מלחמת העולם השנייה שב השבועון והופיע במזרח ברלין תחת שמו הקודם. גלגול זה של השבועון החזיק מעמד עד לשנת 1993.

בשיא השפעתו יצא השבועון ב-15,000 עותקים בלבד. הוא הופיע כחוברת קטנה וכרוכה באדום, והיה לפורום המרכזי לאינטלקטואלים שמאלים וסוציאליסטים במהלך תקופת רפובליקת ויימאר. יותר מ-2,600 כותבים תרמו לשבועון בין 1905 ו-1933, ובהם, בנוסף ליעקבזון, טוכולסקי ואוסייצקי, גם כותבים ידועים כאריך קסטנר, אלפרד פולגר, ארנולד צווייג, ליון פויכטוונגר, אלזה לסקר-שילר ורבים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **די ולטבינה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009349871505171
* BIBSYS: 8062680
* GND: 4065353-5
* LCCN: n42029568
* NLP: A33125557
* SUDOC: 027326810
* VIAF: 89145304392078571888
* WorldCat (עם VIAF): 89145304392078571888

 |
**מועדון הכדורגל ארסנל חרקוב** (אוקראינית: ФК «Арсенал» Харків) הוא מועדון כדורגל מקצועי מהעיר חרקוב שבאוקראינה שהוקם ב-1998. נכון להיום, קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת ב"ליגה האוקראינית השנייה" (הליגה השלישית בחשיבותה באוקראינה).

לפני שנת 2005, אחד המועדונים החשובים באוקראינה, פ.צ. חרקוב, נקרא בשם "ארסנל חרקוב". ב-2005 הקבוצה העפילה לראשונה לליגת העל האוקראינית, אך מאז הדרדה עד לליגה השלישית בה היא משחקת כיום.

את המועדון אימן בעבר כדורגלן העבר האוקראיני סרגיי קנדאורוב, ששיחק בין השאר במדיה של קבוצת מכבי חיפה הישראלית.

בין השחקנים המפורסמים ששיחקו בקבוצה ניתן למנות את רוסלאן פומין שנחשב לאחד הכישרונות הצעירים הגדולים ביותר באוקראינה, אולכסנדר קוצ'ר שמשחק בנבחרת אוקראינה ובשחטאר דונצק ואנדרסון ריביירו הברזילאי ששיחק במדיהן של שלוש הקבוצות החשובות בחרקוב (מטאליסט, פ.צ. חרקוב וארסנל) והיה לכדורגלן הברזילאי הראשון בתולדות שלושת המועדונים.

תארים והישגים
-------------

* **אליפות העיר חרקוב**: 1998, 1999
* **גביע העיר חרקוב**: 1998

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ארסנל חרקוב
**ארסניו ולפורט** (בהולנדית: **Arsenio Valpoort**; נולד ב-5 באוגוסט 1992 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקיצוני בארמיס ארדיפו הקפריסאית.

קריירה
------

ארסניו ולפורט, נולד וגדל בעיר אמסטרדם שבהולנד וכבר מגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של הירנביין מהעיר הירנביין. בתקופתו בקבוצת הנוער של הירנביין, כבש ולפורט 16 שערים שזיכו אותו בחוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בקבוצה הבוגרת של הירנביין. ב-4 בדצמבר 2011, ערך ולפורט את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית, כשעלה כמחליף בניצחון 1–5 של קבוצתו על א.ז. אלקמאר. ב-31 בינואר 2012, רשם הופעת בכורה בגביע ההולנדי במשחק נגד ויטסה ארנהם. בפגרת הקיץ של 2012, כשהירנביין שיחקה בליגה האירופית, כבש ולפורט את שער הניצחון של קבוצתו בניצחון 1–2 על מולדה. לאחר החצי הראשון של עונת 2012/13, שולפורט שיחק רק בחמישה משחקים, הוא הושאל לזוולה. בשני המשחקים הראשונים ולפורט ישב על הספסל ואת הופעת הבכורה שלו במדי זוולה ערך נגד פיינורד. במהלך חצי עונת ההשאלה בזוולה לא זכה ולפורט לדקות משחק רבות ולא הצליח להרשים, ולאחר שרשם תשע הופעות ושני שערי ליגה סיים את דרכו בקבוצה.

לאחר שחוזהו בהירנביין לא חודש, ב-27 ביוני 2013, לאחר שערך התרשמות חתם ולפורט בפרנצווארוש אחת הקבוצות המצליחות והגדולות ביותר בהיסטוריה של ליגת העל ההונגרית. במשך עונה אחת, ולפורט לא השתלב במדי פרנצווארוש ולאחר שערך 10 הופעות ליגה בהן כבש שער אחד שוחרר מהקבוצה. ביולי 2014, כשהוא שחקן חופשי, חתם ולפורט בוואלביק מליגת המשנה בהולנד.

ב-2 בפברואר 2016, לאחר שהיה מועמד למכבי נתניה חתם ולפורט בבית"ר ירושלים עד לתום העונה עם אופציה לעונה נוספת. ב-8 בפברואר ערך ולפורט את הופעת הבכורה שלו במדי בית"ר כשעלה כמחליף בניצחון 0–2 את הפועל רעננה. ב-14 במרץ, כבש ולפורט את שער הבכורה שלו במדי בית"ר בניצחון 2–3 על מכבי חיפה. עד תום העונה כבש ולפורט שני שערי ליגה בתשע הופעות ליגה. ב-22 במאי 2016, האריך ולפורט את חוזהו בבית"ר בשלוש שנים נוספות. ב-30 ביוני 2016, ערך ולפורט את הופעת הבכורה האירופית שלו במדי בית"ר בתיקו 0-0 נגד סלובודה טוזלה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.

ב-25 בינואר 2017 חתם באלמיירה סיטי. ב-27 ביוני 2018 חתם בפוסאן אייפארק הקוריאנית.

קריירה בינלאומית
----------------

לזכותו של ולפורט ארבע הופעות ושער אחד במדי נבחרת הולנד עד גיל 20.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארסניו ולפורט** בוויקישיתוף
* ארסניו ולפורט, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ארסניו ולפורט"**.
**אבשלום עמוסי** (נולד ב-1970) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס קרב וכמפקד בסיס חצרים בחיל האוויר הישראלי.

ביוגרפיה
--------

עמוסי נולד בישראל ולמד באורט סינגאלובסקי בתל אביב-יפו. ב-1989 התגייס לקורס טיס 123 אותו סיים בדצמבר 1990 במגמת קרב. לאחר קורס אימון מתקדם שובץ כטייס קרב בטייסת 109. בהמשך שירותו שימש מדריך בבית הספר לטיסה, שירת כסמ"ט ב' וסמ"ט א' בטייסת 110, טייסת מטוסי F-16 ופיקד על טייסת מדריכי טיסה (מדר"ט).

בשנים 2005–2007, כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה, פיקד על טייסת 140. בשנים 2007–2009 פיקד על טייסת 109. לאחר מכן שימש ראש ענף מטוסים וראש מחלקת אמצעי לחימה במטה חיל האוויר, בתקופת קבלת ההחלטה על רכש מטוסי ה-F-35.

במרץ 2015 מונה למפקד בסיס חצרים והועלה לדרגת תת-אלוף. באוגוסט 2018 סיים את שירותו והשתחרר מצה"ל.

עמוסי בעל תואר ראשון במשפטים ובמדעי המחשב ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבשלום עמוסי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהר בונה, ‏"את הזיק בעינכם אי אפשר לפספס", באתר חיל האוויר הישראלי, 9 בנובמבר 2016

| מפקדי בסיס חצרים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ג'ו אלון • ישעיהו (שייקה) ברקת • עמיחי שמואלי • יעקב טרנר • אשר שניר • דן פסח • רון חולדאי • משה מלניק • עוזי רוזן • עמירם אליאסף • אבי ברבר • עמוס ידלין • רני פלק • יוחנן לוקר • שלי גוטמן • חגי טופולנסקי • זיו לוי • טל קלמן • ניר ברקן • אבשלום עמוסי • אביעד דגן • גיא דוידסון |

 |
**חֶלוואן** (בערבית: **حلوان**; בתעתיק מדויק: **חלואן**) היא עיר מדרום לקהיר, המהווה חלק מהמטרופולין של הבירה המצרית. העיר שוכנת על גדות הנילוס, מול ממפיס. העיר מהווה מרכז תעשייתי חשוב ושוכנת בה אוניברסיטת חלוואן. אל העיר מוזרם חשמל היישר מסכר אסואן ועפרת ברזל למפעלי התעשייה מן המדבר המערבי.

היסטוריה
--------

העיר הייתה אתר נופש לעשירי קהיר עקב מעיינות המרפא שבסביבתה והוקמו בה וילות וארמונות. בין היתר היה במקום ארמונו של תאופיק פאשא ובית הקיץ של המלך פארוק. בשנת 1903 הוקם במקום מצפה כוכבים ששימש לצפייה בשביט היילי ובאישוש התצפיות לגילוי וקביעת מיקומו של פלוטו.

ליד העיר הוקם שדה תעופה צבאי ששימש כבסיס מרכזי של חיל האוויר המלכותי הבריטי ולאחר מכן של חיל האוויר המצרי. סביב הבסיס הוקמו החל מ-1950 מפעלי תעשייה אווירית, שגולת הכותרת שלהם הייתה אמורה להיות פיתוח מטוס הקרב חלואן HA-300, שלא התקדם מעבר לשלב האבטיפוס.

גמאל עבד אל נאצר הכריז ב-1959 על העיר כמרכז תעשייתי והזרים אליה תקציבים להקמת מפעלי פלדה וכלי רכב וכן מפעלי נשק ותחמושת. ב-18 בינואר 1970 תקפה ישראל מתקני ייצור ואחסנה של תחמושת בחלוואן, במסגרת מבצע "פריחה 3". בסיס חיל האוויר הותקף על ידי ישראל ב-5 ביוני 1967 במסגרת מבצע מוקד, במטרה, שלא הושגה, להרוס את אב-הטיפוס של מטוס הקרב חלוואן HA-300.

איגוד הפועלים המרקסיסטי במפעל הפלדה בחלוואן, יחד עם סטודנטים מן האוניברסיטה היוו גרעין מתסיס במהלך מהומות הלחם בינואר 1977.

ב-2008 הכריז הנשיא מובארכ על העיר כבירת מחוז עצמאי נפרד מזה של מחוז קהיר. מעמד זה בוטל באפריל 2011 והעיר אוחדה שנית עם מחוז הבירה.

קו מספר 1 של הרכבת התחתית של קהיר מסתיים בחלוואן.

* וילה ישנה בעירוילה ישנה בעיר

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חלואן** |

* סקירה תיירותית
* מצפה הכוכבים בחלוואן, אתר אונסק"ו
* חלוואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביגדור מבורך, פרעות המזון במצרים, ינואר 1977 - התהליכים החברתיים והדתיים, אימגו, 18 ביולי 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4409012-2
* VIAF: 126653871
* WorldCat (עם VIAF): 126653871

 |
**ארפאד** (845 לערך - 907 לערך) היה מנהיגם של השבטים המדיארים אשר פלשו לאדמת הונגריה במאה התשיעית לספירה, ומייסדה של שושלת ארפאד, ולמעשה של המדינה ההונגרית. קיימת מחלוקת בין ההיסטוריונים לגבי צביון מנהיגותו - רוחנית (בהונגרית :"קנדה" kende) או צבאית (בהונגרית:דיוּלה - gyula) במסגרת המנהיגות הדואלית של המדיארים באותה תקופה.

היסטוריה
--------

ארפאד היה בנו של אלמוש, ושם בת זוגו אינו ידוע. לפי מקורות מימי הביניים, בחרו שבעה שבטים מדיארים בארפאד כמנהיגם בשנת 890. הוא הוביל אותם מאדמתם בין נהרות הדון, הדונץ והוולגה אל המערב (ככל הנראה כתוצאה מלחץ של שבטים מתחרים, הפצ'נגים). ארפאד הנהיג את השבטים כעשרים שנה ומת בשנת 907 או לאחר מכן. המקור הביזנטי בן התקופה "De administrando imperio" קובע כי ארפאד היה מנהיגם הראשון של המדיארים, וכי לאחריו היו שליטי המדיארים מצאצאיו. ממקורות אחרים משתמע כי לצידו של ארפאד פעל שליט נוסף בעל סמכויות זהות, בשם קורסאן, וזאת בהתאם למסורת של מנהיגות דואלית שהייתה נהוגה בשבטים אלו.

אנדרטת המילניום בכיכר הגיבורים
לאחר מספר פשיטות באירופה בשנות השישים של המאה התשיעית, חצו המדיארים בהנהגתו של ארפאד את הרי הקרפטים. הם התיישבו באזור הנהר טיסה בשנת 896 הנחשבת לשנת הכיבוש המדיארי של הונגריה. משם יצאו לפשיטות במערב אירופה. בשנת 900 חצו את הדנובה וכבשו את אזור פאנוניה.

על פי האגדה קיים ארפאד את ה"פרלמנט" ההונגרי הראשון בשנת 900 כאשר כל משתתפיו, ארבעים אצילים, היו רכובים במשך הכינוס על סוסיהם.

הנצחה
-----

אנדרטת המילניום (Millenniumi emlékmű) שחלקה המרכזי הוא פסלם של ארפאד ומנהיגי השבטים ההונגרים הוצבה בכיכר הגיבורים (Hősök tere) בבודפשט לציון אלף שנה לכיבוש המדיארים את הונגריה.

ראו גם
------

* מדיארים
* היסטוריה של הונגריה: מהכיבוש המדיארי עד הכיבוש העות'מאני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארפאד** בוויקישיתוף
* ציור של ארפאד מהמאה ה-19

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119343371
* ISNI: 0000 0003 6724 9153
* LCCN: n81131928
* VIAF: 231805748
* WorldCat: lccn-n81131928

 |
**ארסן חום** (שם מדעי: *Loxosceles rufescens*, באנגלית: **Mediterranean recluse spider**) הוא עכביש ארסי הנפוץ באופן טבעי באזור הים התיכון כולל ישראל, אך הופץ בידי האדם גם לארצות הברית. הארסן החום הוא אחד ממעט מיני העכבישים המסוכנים לאדם בארץ ישראל, עמם נמנים גם מספר מינים בסוג אלמנה, למשל אלמנה שחורה. 

הארסן מכונה גם ששן חום, כינוי שניתן לו מכיוון שיש לו שש עיניים ולא שמונה, כמו לרוב העכבישים. עם זאת, זהו אינו שם רשמי, וקיימים בישראל עכבישים נוספים בגוון חום שהם בעלי שש עיניים (למשל היורקן).

זהו עכביש קטן עד בינוני; גודל רוב הארסנים החומים הוא 2.5 סנטימטרים או יותר כולל הרגליים. ארסן חום בוגר יכול לגדול עד ל-7 סנטימטרים. עכביש זה פעיל בעיקר בשעות החשיכה, ובמהלך היום הוא מתחבא בדרך כלל מתחת לרהיטים ובעומק הארונות ויש לו יכולת להיכנס בתוך סדקים צרים מאוד.

נשיכת הארסן החום
----------------

הארסן נושך רק אם הוא מרגיש מאוים, ונשיכתו מסוכנת לאדם. הנשיכה גורמת לתגובה קלה בעור שבדרך כלל לא מורגשת, תוך שעות ועד כמה ימים מופיעה שלפוחית אדומה וכן גירוי באזור הנשיכה. אם הנשיכה לא מטופלת, השלפוחית בוקעת ועלול להיווצר נמק באזור הנשיכה.
גודל האזור הנגוע יכול להגיע ל-20 ס"מ.

הארסן החום נושך בדרך כלל בתקופות הרבייה, בעונות האביב והקיץ.

לארסן חום שני רעלנים:

1. רעל הגורם לנמק בעור.
2. רעל הגורם פגיעה בכדוריות דם אדומות.

הרעלנים מורכבים משמונה אנזימים לפחות.

### סימפטומים

נשיכת הארסן החום גורמת למספר סימפטומים, בהם חולשה, כאבי שרירים, בחילות והקאות. לעיתים נדירות גורמת נשיכתו לפריאפיזם.

### אמצעי טיפול בנשיכה

הנשיכה יכולה להחלים בצורה עצמאית גם ללא טיפול תוך 14 ימים.
אולם, אם מתפתח נמק במקום יש צורך בטיפול באמצעות סטרואידים ולעיתים אף באנטיביוטיקה כאשר הזיהום כרוני.

בישראל תועד מקרה מוות אחד ב-2013 כתוצאה מסיבוכים של נשיכת העכביש.

מקורות
------

* Shulov, A. M. Ickowicz, and H. Pener-Salomon. 1960. Observations on the influence of the venom of Loxoscelis rufescens (Sicariidae, Araneina) (Dufour 1820) on white mice. Proc. XI Int. Congr. Entomol. Vienna, 2: 499-501.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארסן חום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עמיר וינשטיין, חלון פתוח לעכבישים - ארסן חום.
* נשיכות ועקיצות - כולל תמונה של ששן חום
* נשיכות ועקיצות באתר בית החולים הדסה(הקישור אינו פעיל)
* הרופא טיפל בעקיצה בתרופה זולה - ואבא מת לנו מול העיניים אתר וואלה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניצן ינקו, בגלל עכביש: זקפה למשך 40 שעות, באתר mynet‏ פתח תקוה, 7 ביוני 2012
2. ↑  "הרופא טיפל בעקיצה בתרופה זולה - ואבא מת לנו מול העיניים", כתבה באתר "וואלה! חדשות"

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ניקולא זיאדה** (7 בדצמבר 1907 - 26 ביולי 2006) היה היסטוריון פלסטיני.

אודות
-----

זיאדה נולד בדצמבר 1907 בדמשק למשפחה נוצרית אורתודוקסית. הוריו עברו לדמשק מנצרת לצורך עבודת אביו, עבדו, במסילת הרכבת החיג'אזית. אביו נפטר בשנת 1914 זיאדה היה צריך מגיל צעיר לעבוד כדי לפרנס את המשפחה. בשנת 1924 סיים את לימודיו בסמינר למורים בירושלים ולימד בירושלים, תרשיחא ועכו עד לשנת 1935. באותה שנה זכה במלגה ללימודי היסטוריה בלונדון. בשנת 1939 חזר לירושלים ולימד בה עד לשנת 1947. הוא חזר לבריטניה, לימד בקיימברידג' ובשנת 1950 סיים דוקטורט במכון ללימודי המזרח ואפריקה באוניברסיטת לונדון.

בשנת 1949 החל ללמד היסטוריה ערבית מודרנית באוניברסיטה האמריקאית ביירות, הוא התמנה לתפקיד ראש המחלקה להיסטוריה ופרש בשנת 1974. בין השנים 1962 ל-1963 היה מרצה אורח באוניברסיטת הרווארד.

בשנת 1992, לרגל יום הולדתו ה-85, יצא ספר מאמרים לכבודו, "Studies in the history and literature: in honour of Nicola A. Ziadeh".

חיבר יותר מ-40 ספרים בנושאי היסטוריה, ספרות, דת ותרבות ערבית.

הוא היה נשוי למרגריט והיה אב לשני ילדים. הוא נישא בשנת לאחר פטירתה בשנת 1974 אולם נישואיו השניים החזיקו מעמד זמן קצר בלבד.
הוא נפטר ביולי 2006 בביתו בביירות ונקבר בכנסיית סיידת אל-ניאח. בן 98 במותו.

מספריו
------

* Origins of nationalism in Tunisia, 1969
* Damascus under the Mamlūks, University of Oklahoma Press, 1964
* Syria and Lebanon, Librairie du Liban, 1968
* Urban life in Syria under the early Mamlüks, Greenwood Press, 1970
* Whither North Africa, Institute of Islamic Studies, Muslim University, 1957
* Sanūsīyah: a study of a revivalist movement in Islam, with R. J. I. ter Laan, Brill Archive, 1983

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר לזכרו
* האינטלקטואל הערבי ניקולא זיאדה הלך לעולמו בגיל 99
* Nicolas Ziadeh's Memorial Ceremony: A Meeting Akin to a Miracle

* ניקולא זיאדה, באתר גוגל סקולר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272621905171
* BnF: cb12756641c (data)
* GND: 124942016
* ISNI: 0000 0001 2098 8448
* LCCN: n85091874
* SUDOC: 035146931
* VIAF: 5879076
* WorldCat: lccn-n85091874

 |
טבלת *אקארי* לא פתורה
**אקארי** (ביפנית: **美術館** *ביג'וּטסוּקן*), מוכרת גם כ**מדליק**, היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. נכון ל-2011, ניקולי הוציאה לאור שלוש חוברות המכילות רק חידות אקארי.

חוקים
-----

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת המורכבת מתאים שחורים ולבנים. השחקן מציב "נורות" בתאים לבנים, כך שלא יהיו שתי נורות המאירות אחת על השנייה, בעוד כל הטבלה מוארת. נורה מאירה את כל השורה והטור שלה, אלא אם כן קרן האור שלה פוגעת בתא שחור ושם נעצרת. בחלק מן התאים השחורים יש מספר בין 0 ל-4. כאשר מופיע מספר בתא שחור, המספר מציין כמה נורות חייבות להיות סמוכות לתא זה; לדוגמה, תא עם המספר 4 חייב להיות מוקף כולו (במאונך ובמאוזן, בסמוך לצלעותיו) בנורות, ואסור שתהיינה נורות בסמוך לתא עם המספר 0. בסמוך לתא שחור לא ממוספר יכול להיות כל מספר נורות (כולל 0). נורות הנמצאות באלכסון לתא לא נחשבות כסמוכות אליו.

שיטות פתרון
-----------

טבלת *אקארי* פתורה
נקודת פתיחה נפוצה ל*אקארי* היא למצוא תא שחור עם המספר 4 בתוכו, או תא עם מספר קטן יותר החסום בצד אחד או יותר (לדוגמה, 3 ליד קיר, או 2 בפינה) וכך מגיעים למצב בו יש רק תצורה אחת של נורות המקיפות את תא זה. אחרי צעד זה, עוד תאים ממוספרים נהיים מוארים בצד אחד או יותר, וכך קטן מספר סידורי הנורות האפשרי, ובחלק מן המקרים, קטן אף לאפשרות אחת.

כאשר לא ברור היכן להציב נורה, אפשר לצייר נקודות בתאים בהם אסור שתהיה נורה; תאים כמו 0, או תאים בהם נורה תיצור סתירה. לדוגמה, נורה המוצבת באלכסון ובסמיכות לתא עם המספר 3 תחסום שניים מהתאים הסמוכים לו, ובכך תחסום כל אפשרות להציב שלוש נורות מסביב לתא זה; לכן, בתאים הסמוכים באלכסון לתא עם 3, לעולם לא תוכל להיות נורה, ויכולים להיות תמיד מנוקדים. בדומה לכך, אפשר להציב נקודות במקומות בהם נורה "תלכוד" תא לא מואר אחר, בהפכה את הדלקתו לבלתי אפשרית ללא עבירה על החוקים.

טכניקה מתקדמת יותר היא לחפש תא שעדיין לא מואר, ולבדוק אם ישנו רק תא אחד שהצבת נורה בו תאיר את תא זה.

במקרה בו תא עם המספר 1 נמצא באלכסון לתא עם המספר 2, וה-2 צמוד לקיר מסוג כלשהו, נורה אחד יכולה בוודאות להיות מוצבת בצדו הנגדי של ה-1, מאחר שבשני המקומות האחרים לא יכולות להיות נורות (אחרת תהיינה שתי נורות בסמוך ל-1).

ראו גם
------

* רשימת החידות של ניקולי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקארי** בוויקישיתוף
* הדף באנגלית של ניקולי על *אקארי*
* *אקארי* היא NP-שלמה (PDF viewer required)
**עמנואל פרחי** (בצרפתית: **Emmanuel Farhi**;‏ 8 בספטמבר 1978 – 23 ביולי 2020) היה כלכלן צרפתי ממוצא יהודי ופרופסור בחוג לכלכלה באוניברסיטת הרווארד. תחום התמחותו היה מקרו-כלכלה.

השכלה
-----

פרחי נולד ב-1978, בן לכלכלן יהודי ממוצא מצרי. גדל בפריז ולמד בתיכון לואי הגדול. במסגרת התיכון זכה בתחרות החשובה בצרפת בתחום הפיזיקה, ולאחר מכן למד מתמטיקה בתוכנית מכינה קדם-אקדמית לאחד ממוסדות גרנד אקול. הוא הגיע למקום הראשון במבחני הקבלה לאקול פוליטקניק, אך בחר ללמוד באקול נורמל סופרייר בחוג למתמטיקה. בשנת 2001 התגייס לשירות המדינה במסגרת תוכנית קור דה מין (Corps des Mines). בשנת 2006 קיבל תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).

קריירה
------

פרחי שימש כיועץ כלכלי לראש ממשלת צרפת בשנים 2010–2012, וכיהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד מאז 2006 (בשנת 2010 קיבל קביעות). מחקריו עסקו במקרו-כלכלה, הבנה ומניעה של משברים פיננסיים, הבנת ההשלכות של מדיניות פיסקלית ועוד.

זכה בפרסים רבים בתחום הכלכלה, לרבות פרס ז'ראר ברנאסה לכלכלן האירופאי הטוב ביותר מתחת לגיל 40 (2009), פרס מלינבו (Malinvaud, 2011), פרס הכלכלן הצעיר הטוב ביותר בצרפת (2013), ואחרים.

לצד פרסומים אקדמיים רבים, בשנת 2011 פרחי פרסם ספר בשם "משנים את המערכת המוניטרית הבינלאומית" (Reforming the International Monetary System).

טענתו המרכזית לגבי המשבר הכלכלי העולמי של 2008 הייתה שהמחסור ארוך הטווח בנכסים בטוחים להשקעה, כגון איגרות חוב של מדינות מפותחות, הוא זה שהוביל למשבר.

פרחי נפטר ב-23 ביולי 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמנואל פרחי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* עמנואל פרחי, באתר גוגל סקולר
* עמנואל פרחי, באתר SSRN
* אורי פסובסקי, במלכודת הבטיחות, באתר כלכליסט, 8 בספטמבר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 4050986
* BnF: cb15089042m (data)
* GND: 12936729X
* ISNI: 0000 0003 8667 4577
* LCCN: no2004080962
* MGP: 209873
* NTA: 297758896
* SUDOC: 102558620
* VIAF: 6009444
* WorldCat: lccn-no2004080962

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**קטיה דיין** (נולדה בשנת 1964 לערך) היא רופאה מנתחת, מנהלת מחלקה כירורגית בבית החולים וולפסון - האישה הראשונה והיחידה (נכון ל-2019) שמנהלת מחלקה כירורגית בישראל. מדריכה קלינית באוניברסיטת תל אביב ומנהלת האקדמיה לכירורגיה מטעם איגוד הכירורגים.

ביוגרפיה
--------

אביה של קטיה דיין הוא רופא, ניצול שואה, שגדל בתוניס והיגר לצרפת, שם התמחה במחלות זיהומיות והקים את בנק הדם הראשון במרוקו. בשנות ה-50 של המאה ה-20 עלה לישראל.
אימה, שהייתה מורה ורואת חשבון, עלתה לישראל מטנג'יר, שבמרוקו, עם עליית הנוער אחרי קום המדינה. ההורים הכירו בקיבוץ, ונסעו יחד לטנג'יר, שם נולדה קטיה, ומשם היגרו לפריז. קטיה גדלה בכפר קתולי ליד פריז. בשנת 1971 היגרו לישראל. לקטיה אח אחד.

שירתה בצה"ל כמדריכת טנקים בעת מלחמת לבנון הראשונה. בעלת תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב (סיימה ב-1990) וכן בוגרת תואר ראשון במדעי הרפואה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב (בהצטיינות). ביצעה התמחות בניו יורק.

בשנת 2000 החלה לעבוד כרופאה כירורגית בכירה במחלקתו של פרופסור אילן חרוזי (כירורגית ב') במרכז הרפואי וולפסון בחולון, בשנת 2008 מונתה ד"ר דיין לתפקיד סגנית מנהל המחלקה, בשנת 2013 מונתה למנהלת בפועל של המחלקה כירורגיה ב' ומנהלת השירות הלפרוסקופי, והחל משנת 2016 היא מנהלת המחלקה.

דיין מרצה באוניברסיטת תל אביב וזכתה באות המרצה המצטיין באוניברסיטת תל אביב מספר פעמים. נוסף על כך, היא מדריכה ב-מ.ס.ר מטעם האיגוד הכירורגי.

תחומי התמחות
------------

דיין היא מומחית בכירורגיה כללית וזעיר-פולשנית (לפרוסקופית) ומנתחת:

* ניתוחי בקע
* ניתוחים פרוקטולוגיים
* כיס מרה ודרכי מרה
* טחול
* מעי גס ומעי דק
* מטופלים בעלי השמנת יתר חולנית

נוסף על כך, היא מטפלת בהזרקת בוטולינום טוקסין במקרים של הזעת יתר וקמטי הבעה.

חברות באיגודים וועדות מקצועיים
------------------------------

* ההסתדרות הרפואית הישראלית
* האיגוד הכירורגי הישראלי
* האיגוד הישראלי והאירופאי לכירורגיה אנדוסקופית - EAES
* החברה הישראלית לכירורגיה של הקולון והרקטום
* החברה הישראלית הכירורגית להשמנת יתר
* וועדת ההיגוי של בחוג לכירורגיה באוניברסיטת תל אביב בנושא הוראה כירורגית
* וועדת בחינות (שלב ב') בכירורגיה כללית
* וועדה ממונה מטעם אוניברסיטת תל אביב לבחינות בתחום הכירורגיה.

חיים אישיים
-----------

קטיה דיין נשואה למשה, ואם לבן. מתגוררת במושב גן חיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קטיה דיין, ברשת החברתית פייסבוק
* הפרופיל של ד"ר קטיה דיין באתר בית החולים וולפסון
* ליאת רון, ‏המנהלת היחידה של מחלקה כירורגית בישראל, באתר גלובס, 4 במאי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על מינויה של ד"ר קטיה דיין למנהלת מחלקה כירורגית בבית חולים וולפסון, באתר בית החולים
2. ↑  הפרופיל של קטיה דיין, באתר b144

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קטיה דיין"**.