recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אֶפְּסוֹמִיט** הוא אחת מצורות המינרל של מגנזיום גופרתי (סולפט המגנזיום) שנוסחת המבנה שלו היא MgSO4•7H2O או בקצרה MgSO4. לעיתים מחליף ברזל חלק מיוני המגנזיום. התיאור השיטתי הראשון של המינרל הוא משנת 1806 מהמרבצים בסמוך לעיירה אפסום (Epsom) במחוז סארי באנגליה. ב-1824 כונה המינרל בשם אפסומיט על שם העיירה. שמות נוספים למינרל: "הפטאהידריד", "מלח אנגלי", "מלח מר" ו"מלח אפסום".

הופעתו הנפוצה היא כקרום חסר צורה המצפה קירות מערות ומכרות.

תכונות
------

האפסומיט מתגבש במערכת האורתורומבית ולעיתים רחוקות מופיע בטבע כגבישים מפותחים שצורתם מחטית או סיבית שאורכם עד 8 ס"מ.

המינרל חסר צבע עד לבן עם גוונים של צהוב, ירוק וורוד. קשיותו נעה בין 2 ל-2.5 על פי סולם מוס ומשקלו הסגולי 1.67 גרם לסמ"ק. אופטית האפסומיט הוא דו-צירי שלילי.

אפסומיט הוא מינרל היגרוסקופי המתמוסס בקלות במים. בתנאי יובש מאבד האפסומיט מולקולה אחת של מים ומשנה את מבנהו למינרל הקסאהידריט (MgSO4•6H2O) שהמבנה שלו הוא מונוקליני. האפסומיט יוצר שורה איזומורפית עם המינרל מורנוסיט (NiSO4•7H2O) ועם המינרל גוסלריט (ZnSO4•7H2O).

היווצרות ותפוצה
---------------

האפסומיט נוצר כתפרחות או כקרומים על קירות במנהרות ובמערות או על קירות ועמודי תווך במכרות. היווצרות זו מתרחשת בסלעי מגנזיום המכילים סולפידים, דוגמת דולומיט או אבן גיר המכיל מגנזיום או במקומות מוגנים על קירות גושי סלעים כאלו. אפסומיט נוצר גם בפומרלות בהרי געש דוגמת וזוב. דרך נוספת של היווצרות אפסומיט נובעת ממיום של המינרלים קיזריט (MgSO4•H2O) או לנגבייניט (K2Mg2SO4). אפסומיט נוצר גם כשכבות של משקעי התאדות ממעיינות של מים המכילים מגנזיום או מאגמים מלוחים (כמו למשל בשכבות משקע ממוצא ימי שנתגלו בדרום אפריקה).

אפסומיט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא אפסומיט כוללים את העיירה אפסום (Epsom) במחוז סארי באנגליה (שם נתגלה המינרל); בסדליץ (Sedlitz) ובסיידשיץ (Saidschitz) שבצ'כיה; בהר וזוב במחוז קמפניה שבאיטליה; בהרי הגעש של קמצ'טקה שברוסיה; במערת מאמות' במדינת קנטקי, במערות קרלסבד במדינת ניו מקסיקו ובמעיינות הר פרינסטון (Mt. Princeton) במחוז צ'אפי (Chaffee) במדינת קולורדו שבארצות הברית; במדבר אטקמה בצ'ילה; ובדרום אפריקה.

שימושים
-------

באפסומיט נעשה שימוש בהכנת מוצרים פרמקולוגיים, כמו גם כחומר בצביעה ובייצור נייר וסוכר. השימוש הנפוץ ביותר של האפסומיט הוא בייצור "מלחי אפסום" המכונים גם "מלח אנגלי" בהם נעשים שימושים רבים, בין היתר כחומר משלשל וכדשן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפסומיט** בוויקישיתוף
* אתר WebMineral
* אתר Mindat
* אתר Mineral Galleries
* אתר Minerals Net
* פרויקט rruf

אפסומיט שעבר המרה להקסהידריט
* אפסומיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
**תועמלנות רפואית** (באנגלית: **medical pharmaceutical sales**) הוא תחום העוסק בשיווק תרופות.

תפקיד התועמלן
-------------

תפקידו של התועמלן הוא לעמוד ביעדים של החברה, עליו להיות עצמאי בשטח, לקבוע לעצמו את סדר יומו, ליזום פגישות ולנהלן בכוחות עצמו. עם הזמן, הוא צובר מעגל לקוחות קבוע המכיר אותו.

במסגרת עבודתו הוא נפגש עם רופאים ואנשי מקצוע, הוא חושף בפניהם תרופות חדשות ומעניק להם ידע מקיף עליהן. תפקיד התועמלן להעלות את המודעות לתרופה ולחזק את מעמדה בקרב הרופאים הרושמים אותה, באמצעים הסברתיים כמו מאמרים רפואיים, כנסים מקצועיים ובעיקר דרך קשרים בין התועמלן הרפואי לרופא שנועדו להוות תמיכה בידע המקצועי של הרופא. נכון לשנת 2019 בהוראת משרד הבריאות אסורה פגישה בין תועמלנים רפואיים לרופאים בארבע עיניים, ולכן עליהם ליצור מפגשים מול הרופאים בדרכים אחרות, למשל, בכנסים מקצועיים.

התועמלנים בתחום זה לומדים את יסודות הפרמקולוגיה בשילוב עם טכנולוגיה עתידנית, דרכי פרסום תרופה וקדמה בשוק. על התועמלן הרפואי סדרי עבודה צפופים, והוא משלב את יומו בסדר יומם של הרופאים. תועמלן רפואי לומד את מקצוע הביולוגיה מהבסיס עד למקצוע הפרמקולוגיה, ואחר כך את תחום השיווק. על מנת להיות תועמלן רפואי נדרשים להיות בוגרי תואר ראשון בפרא רפואי.

התועמלנים, הרופאים, וחברות התרופות השוכרות את התועמלנים - מחויבים כולם בכללי אתיקה, הקובעים למשל על איסור במתן טובות הנאה לרופאים בתמורה בהעדפת תרופה מסוימת. תחקיר שפורסם בתוכנית המקור בערוץ 10 בשנת 2018 המחיש סיטואציות בהן לכאורה נמתחו ואף הופרו כללי אתיקה אלו.

קישורים חיצוניים
----------------

**1.**פארמה ג'וב תעמולה ושיווק פארמה (תרופות), (2017), נס ציונה.

2.(traffico ltd, (2000, תועמלן רפואי.

3.נרד אונליין בע"מ, קורס תועמלנות רפואית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יו"ר ההסתדרות הרפואית לרופאים: "אל תקיימו את הוראות החוזר של משרד הבריאות", באתר גלובס
2. ↑  רופא לנציגת חברת תרופות: "אם תוציאי אותי לכנס, אולי אתן את התרופה", באתר דה-מרקר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00999988

 |
**קורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד** (בגרמנית: Panzerkorps „Großdeutschland") היה קורפוס שריון של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-28 בספטמבר 1944 על בסיס הקורפוס ה-13, והועמד תחת פיקוד דיטריך פון זאוקן. הקורפוס כלל את דיוויזיית הרמן גרינג, בצירוף לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ברנדנבורג ועוד מספר יחידות. אף על פי כן, הקורפוס מעולם לא לחם כיחידה אחת, וכוחו לא הגיע לזה של קורפוס גרמני שלפני 1943.

במהלך חודש ינואר 1945 לחם הקורפוס במבצע ויסלה-אודר, וניהל קרבות הגנתיים בצפון פולין, עד שנהדף לבסוף למזרח פרוסיה. במהלך הזמן הזה, ב-26 בינואר הוקמה דיוויזיית הפאנצרגרנדיר קורמארק (*Kurmark*) משאריות של יחידות מאולתרות ויחידות מחליפים של הגרוסדויטשלנד. לאחר קרבות הגנתיים קשים בחודש פברואר ומרץ, ומתקפת נגד כושלת, פונו שאריות הדיוויזיה במעבורות - כ-4,000 חיילים - לעבר פילאו ומיד הוכנסו לקרבות באזור. דרומית משם לחמה דיוויזיית ברנדנבורג בקרבות הגנתיים נואשים מפברואר עד אפריל לאורך נהר הנייסה. בימים האחרונים של אפריל 1945 הקורפוס כמעט וחוסל לגמרי בקרבות בפילאו, ושאריות היחידה שהצליחו להגיע לשלזוויג-הולשטיין הסגירו עצמם לידי הבריטים. מרביתו של קורפוס הפאנצר המשיך להילחם בברלין עד לימיה האחרונים של המלחמה, כשלבסוף נאלץ להיכנע לסובייטים. המעטים ששרדו את השבי הסובייטי חזרו לביתם רק לאחר שנים רבות.

מפקדים
------

* דיטריך פון זאוקן (28 בספטמבר 1944 - 12 במרץ 1945)
* גאורג יאוור (12 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד** בוויקישיתוף
* קורפוס הפאנצר דויטשלנד באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sharp, Michael; Davis L. Brian. Grossdeutschland - Guderian's Eastern Front Elite. Spearhead Series, Ian Allan Publishing, 2001, עמ' 58-51
**הר דמריה** או **הר דמאריה** (באנגלית: **Mount Demaria**) הוא הר בחוף המערבי של חצי האי קייב, באזור חוף דנקו של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 635 מטרים מעל פני הים, ומורדותיו תלולים.

הר דמריה מתנשא בסמוך דרומית-מזרחית מכף טאקסן.

היסטוריה
--------

### גילוי ההר

ההר התגלה לראשונה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 –1899.

ההר מופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905, בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.

### מקור השם

שארקו נתן להר את שמו.

שארק קרא להר על שם האחים דמריה (Demaria), מדענים צרפתיים, אשר פיתחו את העדשה האנאסטיגמטית אשר שימשה את המשלחת לצורכי צילום.

### הטיפוס על ההר

הטיפוס הראשון לפסגת ההר נערך ב-22 ביולי 1979, ובוצע על ידי ר. אשלי (R. Ashley), ר. בואולר (R. Bowler), ק. בריין (K. Bryne), ו-ד. פורסיית' (D. Forsyth).

הטיפוס השני לפסגת הר נערך ב-1 באוקטובר 197, ובוצע על ידי מ. ברטל (M. Brettle), א. הוקינס (A. Hawkins), ג'יי. קר (J. Kerr) ו-ג'יי. נוט ( J. Nutt).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר דמריה** בוויקישיתוף
* הר דמריה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  מידע גאוגרפי והיסטורי
**רשת Zero-trust**, **רשת אפס אֵמוּן** או סתם **אפס-אמון** (וגם **ארכיטקטורת אפס אמון**, **מודל אבטחה אפס אמון,** **ZTA,** **ZTNA**), הוא מונח בתחום טכנולוגיית המידע (IT) והגנת סייבר, המתאר גישה לעיצוב ויישום של רשתות ה-IT. הרעיון המרכזי העומד מאחורי אפס-אמון הוא כי אין לסמוך כברירת מחדל על מכשירים ברשת, כגון מחשבים ניידים, גם אם הם מחוברים לרשת ארגונית מנוהלת כגון ה-LAN הארגוני וגם אם אומתו בעבר. ברוב סביבות הארגון המודרניות, הרשתות הארגוניות מורכבות ממקטעים רבים המחוברים זה לזה, שירותים ותשתיות מבוססי ענן, חיבורים לסביבות מרוחקות וניידות, ומתחברים יותר ויותר ל-IT לא קונבנציונלי, כמו מכשירי IoT. הגישה הישנה של אמון אוטומטי במכשירים בסביבה הארגונית, או מכשירים המחוברים אליו באמצעות VPN, הפכה הגיונית פחות בסביבות המודרניות שהן מגוונות ומבוזרות. במקום זאת, גישת רשת האפס-אמון דוגלת באימות הדדי, כולל בדיקת זהות ותקינות של מכשירים ללא קשר למיקום, ומתן גישה ליישומים ושירותים על סמך אמון זהות המכשיר ובריאות המכשיר במקביל ובנוסף לאימות משתמשים.

הגדרות ועקרונות
---------------

מסוף שנת 2018, עבודות שבוצעו בארצות הברית על ידי חוקרי אבטחת סייבר של המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה (NIST) והמרכז הלאומי לביטחון סייבר (NCCoE), הובילו לפרסום מיוחד תקני (SP) של הגדרות לארכיטקטורת אפס-אמון שנקרא: "SP-800-207, *Zero Trust Architecture"*. התקן מגדיר אפס אמון (ZT) כאוסף של מושגים ורעיונות שנועדו לצמצם את חוסר הוודאות באכיפת החלטות גישה מדויקות לפי בקשה במערכות מידע ושירותים מול רשת שנחשבת לפגועה. ארכיטקטורת אפס אמון (ZTA) היא תוכנית אבטחת סייבר לארגון המשתמשת במושגי אפס-אמון ומקיפה קשרי רכיבים, תכנון זרימת מידע ופעילויות, ומדיניות גישה. לכן, ארגון אפס אמון הוא תשתית הרשת (פיזית ווירטואלית) והמדיניות התפעולית הקיימת עבור ארגון כתוצר של ZTA.

גישה חלופית אך עקבית ננקטת על ידי NCSC, בזיהוי העקרונות המרכזיים העומדים מאחורי ZTA:

1. מקור חזק יחיד לזהות משתמש
2. אימות משתמשים
3. אימות מכונות
4. הקשר נוסף, כגון תאימות למדיניות ומדד בריאות המכשירים ברשת
5. מדיניות הרשאה לגישה ליישומים
6. מדיניות בקרת גישה ביישום

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Mutual TLS: Securing Microservices in Service Mesh". *The New Stack* (באנגלית אמריקאית). 2021-02-01. נבדק ב-2021-02-20.
2. ↑  "Zero Trust Architecture | NCCoE". *www.nccoe.nist.gov*. נבדק ב-2020-08-25.
3. ↑  Rose, Scott; Borchert, Oliver; Mitchell, Stu; Connelly, Sean. "Zero Trust Architecture" (PDF). *nvlpubs.nist.gov*. NIST. נבדק ב-17 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Network architectures". *www.ncsc.gov.uk* (באנגלית). נבדק ב-2020-08-25.
אלכסנדר אבדולוב בשנות ה-80 של המאה ה-20
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**אלכסנדר אבדולוב** (ברוסית: **Александр Абдулов**; ‏ 29 במאי 1953 - 3 בינואר 2008) היה שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי, זוכה תואר אמן העם. לאלכסנדר אבדולוב הוענקו מספר עיטורים רוסים ופרסים בתחום התיאטרון.

חייו
----

אלכסנדר אבדולוב נולד בעיר טובולסק שבמחוז טיומן. אביו היה במאי בתיאטרון המקומי. בשנת 1956 המשפחה עברה לפרגנה (באוזבקיסטן של היום) ובעיר זו עברה ילדות של אבדולוב. בגיל חמש הוא לראשונה השתתף בהצגת תיאטרון. לאחר סיום בית הספר הוא נסע למוסקבה במטרה להתקבל לבית הספר למשחק אך נכשל במבחני קבלה. אבדולוב חזר לעירו ושנה למד במכון לספורט ובמקביל עבד כפועל במה בתיאטרון. כעבור שנה הוא נסע בפעם השנייה והפעם התקבל ללימודי משחק באקדמיה רוסית לאמנויות התיאטרון.

בשנת 1975 מארק זכארוב הזמין את השחקן הצעיר לתיאטרון לנקום. מייד עם הגעתו לאבדולוב ניתן תפקיד ראשי באחד ההצגות והוא קיבל פרס על גילום תפקיד זה. מאז כל הקריירה שלו הייתה קשורה לתיאטרון של זכארוב. במהלך הקריירה אבדולוב השתתף במספר רב של הצגות וקיבל מספר פרסים.

החל ממחצית שנות ה-70 אבדולוב הצטלם בסרטי קולנוע. ההצלחה הגדולה הגיע לשחקן הצעיר לאחר השתתפות בסרט "הנס הגדול" לפי בימוי של מארק זכארוב על פי המחזה של יבגני שוורץ. בשנת 1979 הוא הצטלם בסרט חדש לצד אשתו באותה תקופה אירינה אלפיורובה. בהמשך הוא הצטלם בסרטים רבים, כ"צוערי הצי, קדימה!" ועוד. בשנת 1994 השתתף בתפקיד ראשי בסרט ישראלי דובר רוסית "קפה עם לימון". בשנת 1997 אבדולוב אף כתב תסריט של אחד הסרטים. בשנת 2000 אבדולוב ביים סרט וגם שיחק בו באחד התפקידים.

אבדולוב פעל לחידוש פעילות של פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה ומספר שנים היה מנהלו.

בפברואר 2007 אבדולוב סיים להצטלם בסרט "אנה קרנינה", הסרט יצא להקרנה כבר לאחר פטירת השחקן. באוגוסט 2007 אבדולוב נותח במהלך צילומי סרט חדש לאור בעיה חריפה של כיב פפטי. מספר שעות לאחר הניתוח החלו בעיות לב ולאחר שישה ימים בטיפול נמרץ הוא הוטס מסבסטופול למוסקבה. בתחילת ספטמבר אבדולוב הגיע למרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי ותוך זמן קצר הובחן אצלו סרטן הריאה. בינואר 2008 אבדולוב נפטר בהיותו בבית חולים במוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר אבדולוב** בוויקישיתוף

* אלכסנדר אבדולוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלכסנדר אבדולוב, באתר AllMovie (באנגלית)
* אלכסנדר אבדולוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אלכסנדר אבדולוב, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אלכסנדר אבדולוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007443694705171
* BNE: XX5159571
* GND: 131358189
* ISNI: 0000 0001 0982 8814
* LCCN: no98108133
* MusicBrainz: 9af76f3d-30bc-4e12-a53c-2571c77bfc21
* NLA: 43217507
* Trove: 1458935
* VIAF: 67597227
* WorldCat: lccn-no98108133

 |
**ארתור אקסמן** (בגרמנית: **Artur Axmann**;‏ 18 בפברואר 1913 - 24 באוקטובר 1996), היה המפקד האחרון של הנוער ההיטלראי.

ביוגרפיה
--------

אקסמן הקים את קבוצת הנוער ההיטלראי הראשונה במדינת וסטפאליה בשנת 1928. הוא למד משפטים ובשנת 1932 מונה לארגן את תנועת הנוער ההיטלראי בקנה מידה ארצי. הוא היה אחראי על החינוך המקצועי והחקלאי של חניכי התנועה. באוגוסט 1940 הוא החליף את באלדור פון שיראך כמנהיג הנוער ההיטלראי (Hitlerjugend).

בשנת 1941 התנדב לשרת בחזית המזרחית, נפצע קשה ואיבד את זרועו הימנית. בינואר 1944 הוענק לו אות המסדר הגרמני-העיטור הגבוה ביותר שניתן על ידי המפלגה הנאצית. לקראת סוף המלחמה אקסמן החל להתקרב לחוג הפנימי של היטלר. הוא ארגן יחידות של הנוער ההיטלראי, שכללו נערים ומתבגרים ושיבץ אותם בשורות מיליציית הפולקסשטורם. הם נשלחו לאייש את קו החזית ב"רמות זלו", מול הצבא האדום בפיקודו של גאורגי ז'וקוב. רוב הצעירים לא קיבלו אימון צבאי ונפלו בהמוניהם עם תחילת הקרב על ברלין ב-16 באפריל 1945.

ב-20 באפריל 1945 נחגג יום הולדתו האחרון של היטלר. באותו יום עלה היטלר מהבונקר שלו לגן ההרוס של הקנצלריה של הרייך. שם המתינה לו שורה של חברי הנוער ההיטלראי שהצטיינו בקרבות האחרונים נגד הטנקים הסובייטים. היטלר פסע שפוף בלווית אקסמן, שמע מכל נער על גבורתו וליטף בחיבה את פניו כשאקסמן מתבונן מאחור בסיפוק. זו הייתה הפעם האחרונה שהיטלר יצא מהבונקר שלו, בו התאבד מספר ימים לאחר אותו יום.

ב-1 במאי 1945 קרוב לחצות יצא אקסמן מהבונקר ביחד עם מרטין בורמן וד"ר לודוויג שטומפפגר. הם לוו בטנק "טיגר" ותותח סער מתנייע. אקסמן נפרד מחבריו ופנה מזרחה, אך נתקל בסיור סובייטי. הוא חזר על עקבותיו וכעבור זמן קצר נתקל לדבריו בגופותיהם של בורמן ושטומפפגר. הוא לא התעכב לבחון את הדרך שבה מתו אלא הסתלק במהירות מהמקום.

הוא הצליח להתחמק מהרוסים וחי מספר חודשים בשם הבדוי **אריך זיברט**. הוא נעצר בדצמבר 1945 לאחר שנחשפה מחתרת נאצית שארגן. במאי 1949 נידון למאסר של שלוש שנים ושלושה חודשים.

לאחר שחרורו עבד כסוכן מכירות. ב-19 באוגוסט 1958 נידון לקנס של 35,000 מרקים על החדרת עקרונות התורה הנאצית ללבותיהם של הצעירים.

לקריאה נוספת
------------

* **אנטוני ביוור: נפילת ברלין**, 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור אקסמן** בוויקישיתוף
* ארתור אקסמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281589005171
* GND: 119152878
* ISNI: 0000 0000 8325 6976
* LCCN: n95082640
* NTA: 185925227
* SELIBR: 278371
* SNAC: w62w4zst
* SUDOC: 159893984
* VIAF: 116560743
* WorldCat: lccn-n95082640

 |
**חייג'ין** (בסינית: **海禁**), או איסורי ים, הייתה מדיניות התבדלות סינית, שהגבילה מסחר פרטי בים, שבקרבת סין בתקופת שושלת מינג ובחלק מתקופת שושלת צ'ינג. על אף היותה המדיניות המוצהרת, היא לא נאכפה בפועל והמסחר המשיך.

האיסור על מסחר ימי פרטי, שהוטל לראשונה על מנת להתמודד עם ספינות פיראטיות יפנית, שתקפו יחד עם פרטיזנים משושלת יואן, היה בתחילה משולל כל יעילות: עד המאה ה-16, בעיקר משום שהפיראטיות וההברחות היו מורכבות בעיקר מסינים שנפגעו מהמדיניות ועודד על ידי כך שסחר החוץ של סין היה מוגבל, לא סדיר ויקר. גם הלחץ הצבאי מצד המונגולים לאחר הקרב הרסני בטומו החליש את החייג'ין. תופעת הפיראטיות צנחה לרמות זניחות רק בשלהי המדיניות הזו בשנת 1567, שהמשיכה בצורה שונה. מה שיצר את מערכת הקנטון של 13 מפעלים, אך גם את הברחת האופיום שהובילה למלחמות הרות אסון עם בריטניה ומעצמות אירופיות אחרות במאה ה-19.

מדיניות החייג'ין אומצה גם ביפן בתקופת טוקוגאווה (מדיניות סאקוקו) ובקוריאה בתקופת שושלת ג'וסון, שהתפרסמה כ-"Kingdom Hermit".

שושלת מינג
----------

### רקע

המאה ה-14 הייתה תקופה של כאוס ברחבי מזרח אסיה. מגפת הבועה השנייה החלה במונגוליה בסביבות 1330 וייתכן שהרגה את רוב האוכלוסייה בהיי ובשאנשי ומיליונים במקומות אחרים. מגפה נוספת השתוללה במשך שלוש שנים בין השנים 1351–1354. מרידות קיימות על מונופול המלח הממשלתי ושיטפונות קשים לאורך הנהר הצהוב עוררו את מרד הטורבן האדום. הכרזת המינג בשנת 1368 לא סיימה את מלחמותיה עם שרידים מונגולים תחת טוגון טמורה בצפון ותחת נסיך ליאנג בדרום. המלך גונגמין מקוריאה החל להשתחרר גם מהמונגולים, החזיר את המחוזות הצפוניים של מדינתו, כאשר פלישת הטורבן האדום הרסה את האזורים. ביפן, רסטורציית קנמו השני של הקיסר דייגו השני הצליח להפיל את שוגונות קמקורה אך בסופו של דבר פשוט החליף אותם באשיקאגה החלשה.

השליטה הרופפת על פריפריה של יפן הובילה לכך ששודדי ים הקימו בסיסים באיים המרחבים של התחום, במיוחד צושימה, איקי וה גוטים. "שודדים-גמדים" אלה פשטו על יפן כמו גם על קוריאה וסין.

מסעות האוצר של ג'נג חה הופסקו בגלל עלייה באסרטיביות של המונגולים לאחר לכידתו של הקיסר בקרב טומו בשנת 1449. ההיקף הגדול של הסחר הפרטי בחו"ל גרם לתחרות מחירים לרכישות ממשלת מינג, כמו סוסי קרב עבור החזית הצפונית, והיה צורך להקצות מחדש את הכספים. עם זאת, לאחר סיום מסעות האוצר, הסחר הסיני בתוך אסיה וצפון אפריקה נמשך.
**טורפקס** (**Torpex**) הוא חומר נפץ משני, חזק ב-50 אחוז יותר מאשר TNT באותו המשקל. טורפקס מורכב מ-42% RDX, מ-40% TNT ו-18% אלומיניום.
כמו ה-RDX גם הטורפקס פותח בבריטניה ב-Waltham Abbey Royal Gunpowder Factory.

טורפקס הוא קיצור ל"**טורפ**דו **אקס**פלוסיב" מכיוון שהוא פותח במקור כחומר נפץ לטורפדו. הטורפקס יעיל במיוחד בפיצוצים בתוך גוף מים, כיוון שהאלומיניום שבו מאריך את גל ההדף של הפיצוץ, ומגדיל את כוח ההרס של הפצצה.

במקור, פותח הטורפקס כדי להתגבר על הרגישות הרבה לזעזועים של ה-RDX, שהפכה אותו ללא בטוח לשימוש.

פיתוח
-----

טורפקס פותח במפעל רויאל אבק שרפה, מנזר וות'אם בבריטניה כאלטרנטיבה צבאית חזקה יותר ל- TNT. RDX פותחה בשנת 1899. אף שיציבה מאוד ומשמשת כנקודת התייחסות שלפיה נשפטים הרגישות של חומרי נפץ אחרים, היא הייתה יקרה מדי עבור רוב היישומים הצבאיים ושמורה לשימוש במוצרים החשובים ביותר, כמו טורפדו. אבקת אלומיניום נוספה לתערובת כדי להעצים עוד יותר את האפקט. אף על פי שגם ל- RDX וגם ל- TNT יש מאזן חמצן שלילי, רכיב האלומיניום המחומם העל נוטה לתרום בעיקר על ידי הארכת זמן ההתרחבות של גזי המוצר הנפיץ. שעוות דבורים התווספה גם כחומר פלגתי, כדי להפחית את הרגישות להלם ולהשפעה. מאוחר יותר הוחלפה שעוות דבורים בשעווה של פרפין, ונוספה סידן כלוריד כבולם לחות להפחתת ייצור גז מימן תחת לחות גבוהה.

ראו גם
------

* חומר נפץ
**בראילוב** (באוקראינית: **Браїлів**, בראיליב; בפולנית: **Brajłów**; ביידיש: **בראלוב**) הוא כפר עירוני במערב אוקראינה, כ-17 מיילים מהעיר ויניצה, אשר השתייך בעבר לחבל ארץ פודוליה, אך כיום משתייך למחוז ויניצה.

תולדות היישוב
-------------

השם בראילוב מופיע לראשונה בכתב במאה ה-15 בתקופתו של בוגדן חמלניצקי. בעיירה נבנתה טירת עץ שאת שרידיה ניתן לראות כיום במרכז העיירה. ב-1740 החלו בבניית כנסיית המנזר של מסדר השילוש הקדוש, אשר הסתיימה ב-1780.

במאה ה-19 נרכשה הטירה על ידי קרל פון מק. אשתו נדז'דה פון מק הייתה מעריצה נלהבת של המלחין פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, וב-1878 זימנה אותו להתארח בעיירה. הוא נענה להזמנה, ואף נישאר לגור במקום מספר שנים. צ'ייקובסקי גילה מקום שלו ופסטורלי שנתן לו השראה רבה, ובתקופה זו כתב את הסוויטה לתזמורת הראשונה שלו, האופרה The Maid of Orleans, ויצירות רבות נוספות. בקיץ 1881 הגיע מלחין נוסף לעיר, קלוד דביסי, שהוזמן כנגן בית, וקיבל השראה גדולה מיצירותיו של צ'ייקובסקי.

יהודי בראילוב
-------------

בתחילת המאה ה-20 חיו בבראילוב כ-3,700 יהודים. ב-10 ביולי 1919 נערך ביישוב פוגרום, בו נרצחו 26 יהודים, ונאנסו למעלה ממאה נשים. עקב כך, הצטמצמה הקהילה היהודית ביישוב, והגיעה לכ-2,400 איש בשנות העשרים. בתקופה הסובייטית פעלה ביישוב מועצה יהודית, והתקיים בו בית ספר יידי.

ב-17 ביולי 1941 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ובו ביום נרצחו בו 15 יהודים. לאחר מכן, הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, חובת תשלום סכומי כופר, הגבלות תנועה ואיסור על קשר עם לא יהודים. בהמשך רוכזו יהודי היישוב בגטו, ונאסר על יהודיות בו ללדת, כאשר העונש על כך היה הוצאה להורג של המשפחה כולה. בד בבד, מונה בגטו יודנרט, בראשות יוסף קוליק, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה.

ב-13 בפברואר 1942 לפנות בוקר רוכזו כ-1,600 יהודים מהגטו בכיכר השוק ביישוב, כאשר מסתתרים וחולים שנמצאו בגטו נרצחו במקום. לאחר סלקציה, נלקחו כ-800 יהודים לבית העלמין היהודי ביישוב, ונרצחו בו.

ב-23 במרץ וב-18 באפריל 1942 בוצעו בגטו אקציות נוספות, בהן נרצחו כ-480 יהודים. ב-25 באוגוסט 1942 חוסל הגטו, ו-503 היהודים שנותרו בו נרצחו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בראילוב** בוויקישיתוף
* בראילוב (Brailov), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* אלברט קגנוביץ' ומרטין דין (אנ'), בראילוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1520–1521), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* בראילוב, תיאור על הפרעות בבראילוב, בתוך: מגילת הטבח, על פרעות ביהודי אוקראינה ורוסיה, באתר HebrewBooks
**דלתדרומאוס** (שם מדעי: ***Deltadromeus***; מילולית: "אצן הדלתא") הוא סוג של דינוזאור תרופוד שחי בסופו של הקרטיקון לפני 95 מיליון שנה ברחבי צפון אפריקה.

יצור זה היה בעל רגליים ארוכות המותאמות לריצה, והיה כנראה קרובם של האלפרוזאורוס במשפחת הנואזאוריים. עם זאת, חוקרים אחרים רואים בו מין הדומה מאוד לסוג *Gualicho* מפטגוניה, קרובו של הנאוונאטור, כך שאולי הוא היה קרוב יותר לקרכרודונטוזאוריים, למגרפטוריים ואף לטירנוזאוריים המאוחרים בהנחה שכך. היצור נמצא ב-1996 בחפירות שבין מרוקו לאלג'יריה וקיבל את שמו בידי החוקר פול סרנו.

היצור הגיע לאורך 8 מטרים ומשקלו היה מעל 1,050 ק"ג. לא נמצאה גולגולת שלו, אך עצמות הרגליים שלו היו ארוכות מאוד. כמה חוקרים טענו שמצאו שיניים שלו, אך לא הצליחו להוכיח שייכות.

ככל הנראה היצור היה טורף-העל של אזורי הביצות הקדומים של צפון אפריקה, לצד הבחרייזאורוס (*Bahariasaurus*), הקרכרודונטוזאורוס והספינוזאורוס העצום, שניזון מטרף של דינוזאורים קטנים יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלתדרומאוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

איור של דלתדרומאוס טורף פרט צעיר של ניז'רזאורוס
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**ויליאם הורסט ריס** (באנגלית: **William Hurst Rees**‏; 12 באפריל 1917 – 6 בינואר 2004) היה שמאי מקרקעין בריטי חשוב וחבר בית הדין הבריטי למקרקעין משנת 1973 ועד יציאתו לגמלאות בשנת 1989. ריס היה היוזם והעורך של חמש המהדורות הראשונות של *Valuation: Principles into Practice* (אנגלית: "שמאות: מעיקרון למעשה"), המדריך המוביל בתחום הפרקטיקה השמאית בבריטניה.

חייו
----

ריס נולד בבושי, הרטפורדשייר שבמזרח אנגליה. את ניסיונו המעשי החל לצבור בחברת סאלטר, רקס ושות', כאשר באותה תקופה למד ניהול נכסים (שמאות) ב-College of Estate Management בלונדון, בית הספר הגבוה המוביל באנגליה למקצועות הנדל"ן. בזמן מלחמת העולם השנייה התגייס לחיל התותחנים המלכותי ובהמשך שובץ כקצין בהנדסה קרבית. בזמן הפלישה לנורמנדי היה אחראי להצבת טנקי דמה לשם הטעיית האויב. בסוף המלחמה השתחרר בדרגת רב-סרן.

לאחר המלחמה שימש ריס מרצה במכללה לניהול נכסים (College of Estate Management), ובין השנים 1948–1951 כיהן כדיקן המחלקה לשמאות במוסד. בשנת 1949 חיבר יחד עם דייוויד לורנס והרולד מיי את המהדורה השנייה של הספר *Modern Methods of Valuation* (אנגלית: "שיטות מודרניות בשמאות"), ספר יסוד לנושא התאוריה השמאית, ובהמשך ערך את ארבע המהדורות הבאות. בשנת 1951 החל לעבוד בחברת הייעוץ בנדל"ן ריצ'רד אליס (אשר כיום מיוצגת בישראל על ידי מ.א.ן. נכסים) כראש מחלקת השמאות. בתקופה זו ייצג את גב' הרווי בתביעה המשפטית "הרווי נגד קראולי", מקרה אשר הצמיח את המושג "עלויות קראולי".

בשנת 1961 נהיה שותף בכיר בחברת טרנר, ראדג' וטרנר, וב-1973 התמנה לשמאי החבר בבית הדין למקרקעין בבריטניה (Lands Tribunal). ריס היה אחראי להחלטות חשובות, בעיקר בתחום ההפקעות. בשנת 1978 יזם את הוצאת המהדורה הראשונה של *Valuation: Principles into Practice* ושימש עורך חמש המהדורות הראשונות.

ראו גם
------

* ניל קרוסבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hayward, Richard (ed), *Valuation: Principles into Practice* (6th edition), EG Books, London, 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007385689605171
* ISNI: 0000 0000 6338 7178
* LCCN: n82087035
* NTA: 190213493
* SNAC: w6hr6fhf
* SUDOC: 079899129
* VIAF: 40721565
* WorldCat: lccn-n82087035

 |
**אלרי** הוא משחק ילדים מהאיים הבריטיים, ששוחק בעיקר על ידי ילדות, ולווה בשיר משחק באנגלית, המתועד בשיר השכונה:
One, Two, Three, O'Leary, Four, Five, Six, O'Leary, Seven, Eight, Nine, O'leary, One Two three... וחוזר חלילה.

המשחק היה נפוץ במחצית הראשונה של המאה העשרים ובוצע בהרבה גרסאות. גם למילה אלרי קיימות מספר גרסאות כש O'leary מציין בדרך כלל את הגרסה האירית שכן זהו שם משפחה נפוץ בארץ זו. בסקוטלנד שרו הילדות Aleery וקיימת סברה שהמילה, שהיא חסרת פירוש באנגלית, קשורה לעגה קלטית בה יש לה קשר לרגל. באנגליה האיות הוא בדרך כלל Alairy או A-leary כשהמילה Alary מופיעה בשיר פירס פלאומן (*Piers Plowman*) מהמאה הארבע עשרה של המשורר וויליאם לנגלנד (William Langland - ca.1332-1400) בו מסופר על קבצנים שיושבים כשרגליהם אלרי, והסברה היא שישבו ברגלים משוכלות. 

יש הגורסים כי השיר ליווה משחק בקלאס, ויש הגורסים כי הוא ליווה כדרור (למשל, עם כל מילה מכים בכדור לכיוון הרצפה, אך במילה O'Leary יש להעביר את הרגל מעל הכדור, ולהמשיך. כאשר נכשלים, עובר התור לשחקן השני; המנצח הוא מי שהצליח לדקלם יותר מילים בכדרור רציף).

לשיר הייתה גם גרסה בעברית: "אחת שתיים שלוש וחצי, איש אחד נסע בטקסי, הוא שילם גרוש וחצי, גרוש וחצי, אחת שתיים שלוש".

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "שיר השכונה", באתר שירונט  בביצוע התרנגולים

קישורים חיצוניים
----------------

* דייוויד סלע, משחקי שכונה, נוסטלגיה אונליין
* אודות משחק כדרור אירי המלווה בשיר זה (באנגלית)
* ניתוח אטימולוגי של המילה (באנגלית)
* הקלטה של השיר מהספרייה הבריטית. (באנגלית)
* שלל גרסאות (באנגלית).
סר **ויליאם ג'ורג' הולמס** (באנגלית: **Sir William George Holmes**; 1892–1969) היה לוטננט גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על הארמייה התשיעית במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

הולמס נולד בשנת 1892. ב-1911 הוא התגייס לצבא בריטניה ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. הוא הוצב ברגימנט קלעי המלך הוולשים, ולחם במסגרתו במהלך מלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה הוא קיבל 4 צל"שים, ועוטר באות השירות המצוין וכן במדליית הכסף על גבורה צבאית מטעם ממלכת איטליה. ב-1921 השתתף בדיכוי מרידה מקומית בווזיריסטן. ב-1933 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 שברגימנט לנקשייר מזרח. ב-1934 הועלה לדרגת קולונל והוצב במטה פיקוד הצפון. ב-1935 הוא מונה למפקד הבריגדה ה-8 אשר הייתה חלק מהדיוויזיה ה-3. ב-1937 הוא התמנה למייג'ור גנרל הצעיר ביותר בצבא הבריטי, ב-1938 הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-42 (מזרח לנקשייר).

### מלחמת העולם השנייה ואחריתו

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 היה הולמס מפקד הדיוויזיה ה-42, אשר נכללה בחיל המשלוח הבריטי של הלורד גורט, ולחם במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ב-1940. בעקבות נפילת צרפת והפינוי מדנקרק, הוחזר הולמס לבריטניה, וביוני של אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס ה-10 שהוקם זה עתה בסוריה. הקורפוס שלו נכלל במסגרת הארמייה השמינית של ברנרד מונטגומרי, אולם הוא לא פיקד עליו במהלך הקרבות. במקביל לתפקידו כמפקד הקורפוס ה-10, בנובמבר 1941 הוא מונה למפקד פיקוד מצרים שריכז תחתיו את כל כוחות חבר העמים הבריטי במצרים. באוגוסט 1942 העביר את הפיקוד להרברט למסדן, ומונה למפקח הכללי על התחבורה במשרד המלחמה. בספטמבר של אותה שנה הוא מונה למפקד הארמייה התשיעית, אשר הגנה על ארץ ישראל עבר הירדן וקפריסין. הוא פיקד על הארמייה עד פרישתו בפברואר 1945. הוא נפטר ב-1969.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויליאם הולמס באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
* ויליאם הולמס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
האפלפלאץ ("מגרש המסדרים") של מחנה דכאו, 2007
**אפלפלאץ** (גרמנית: Appelplatz) הוא הלחם בסיסים בגרמנית בין המילה "אפל" שפירושה מסדר לבין המילה "פלאץ" שפירושה רחבה או מגרש. אפלפלאץ היה מתבצע מדי בוקר במחנות ההשמדה והריכוז הנאצים, האסירים כינו אותו בקיצור **"אפל"**, והיה למעשה מסדר בוקר אכזרי שנמשך שעות ברחבה שיועדה לכך.

הרחבה
-----

אסירי מחנה זקסנהאוזן בעת אפל
מסדר האסירים, ה"אפל", היה חלק משגרת האסירים היומית במחנות הריכוז וההשמדה של גרמניה הנאצית. האפל הראשון נערך בשעה 04:00 לפנות בוקר. האסירים הועמדו בשורות ובטורים ארוכים ונספרו בקפידה יתרה עד לשעות הבוקר וכן נערך אפל נוסף בשעות הלילה, לפני ההתפזרות לצריפי השינה הדחוקים. המסדרים נערכו באופן קבוע ללא התחשבות במצבם הבריאותי של האסירים או תנאי מזג האוויר ברחבה, האפל התקיים בכל יום מימות השבוע ללא יוצא מן הכלל ונערך גם בתנאי גשם עז, שלג או כל סוג משקע או קור קיצוני כלשהו. מטרת המסדר הייתה ספירת האסירים כדי לוודא שלא היו בריחות, אך הוא גם נועד כדי להשפיל, לבחון ולהפחיד את אסירי המחנה. חלק מן האסירים הוצאו מן המסדר ונשלחו למותם בסלקציה אם לא נראו כשירים לעבוד, הן אם היו חולים והן אם נראו חלשים מדי. אסיר שאיחר למסדר או שלא עמד בלי לנוע במהלכו קיבל עונשים. בין העונשים נכללה הלקאה למוות. על האסירים היה לעמוד בשקט מוחלט, ב"הקשב", לאורך כל זמן ביצוע האפל, גם אם הייתה מתבצעת שגיאה בספירה והיו צריכים לספור את האסירים פעם שנית. אסירי המחנה, שלבשו מדי אסיר דקים חלו בעקבות המסדרים הארוכים שנערכו במזג אוויר קר וכך מצאו את מותם בעת ביצוע האפל או זמן קצר לאחריו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפלפלאץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אפל - מונחים מתקופה השואה וגרמניה הנאצית
2. ↑  שגרת יומו של אסיר במחנה ריכוז נאצי
3. ↑  האפלפלאץ במחנה פלשוב (עדות בעברית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566332605171
* LCCN: sh2003008952

 |
**לוריס איטי ג'אווה** (שם מדעי: ***Nycticebus javanicus***) הוא מין של פרימט איטי מהסוג לוריס איטי שבמשפחת הלוריסיים המצוי בטבע רק במערב ומרכז האי ג'אווה שבאינדונזיה. בעבר הוא נחשב לתת-מין של לוריס איטי סונדלי (*Nycticebus coucang*), אך הוא הופרד ממנו והוא נחשב לקרוב יותר למין לוריס איטי בנגלי. בשנות האלפיים, מין זה נמצא בסכנת הכחדה חמורה.

מאפיינים
--------

לוריס זה מגיע לאורך 293 מילימטרים ולמשקל 565–687 גרם בערך. הוא בעל פרווה כסופה-לבנה ובעל פנים לבנות בעלות "מסיכת" פסים חומים אופקיים בין העיניים לאוזניים. הלוריס בעל גפיים ארוכות עלות אצבעות חזקות, זנב קטן ביותר ועיניים גדולות כתומות בעלות ראיית לילה.

המין חי בדרך כלל לבדו או בזוג התלוי מהענפים בסביבה הטרופית בה הוא חי ביערות גשם וביערות ראשוניים בג'אווה ולעיתים גם בין עצי מנגרובים, יערות חזרן ובמטעי קאקאו. הלוריס נהוג להיתלות הפוך מענפים או ליאנות. הוא פעיל במשך הלילה ואז מחפש מזון מגוון הכולל פירות, שרף עצים, דבש, ביצים, חרקים ולטאות.

מספר הפרטים של מין לוריס זה נמצא בירידה מתמשכת מסיבות רבות ביניהם ציד בלתי חוקי, סחר כחיית מחמד, הכנת תרופות עממיות מבשרו וכן עקב דחיקה בידי אנשים ובירוא יערות בהם הוא חי. הלוריס מתרבה באיטיות ומתנועע באיטיות ומתקשה לחפש מקומות מחיה חדשים. החל מ-2007 הוא מוצב ברשימת 25 הפרימטים הממוקמים בסכנת ההכחדה הגדולה ביותר והוא הפך למין מוגן באינדונזיה ונכנס לרשימת המינים האסורים לסחר. רוב האוכלוסיות הקיימות מצויות בשמורות טבע באי, אך גם אליהן מגיעים לעיתים ציידים לא חוקיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוריס איטי ג'אווה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוריס איטי ג'אווה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ארם אנדוניאן** (בארמנית: **Արամ Անտոնեան**;‏ 1875 – 23 בדצמבר 1951) היה עיתונאי, היסטוריון וסופר ארמני.

ביוגרפיה
--------

אנדוניאן נולד בקונסטנטינופול, שם ערך את העיתונים "Luys" (אור), "Dzaghik" (פרח) ו-"Surhandak" (מבשר). לאחר מכן שירת במחלקת הצנזורה הצבאית של האימפריה העות'מאנית. הוא נעצר בהוראת שר הפנים טלעת פאשה בערבו של ה-24 באפריל 1915 ובכך הצטרף למספר הרב של האינטלקטואלים הארמנים שגורשו מהבירה קונסטנטינופול. אנדוניאן גורש לצ'נקירי (אנ'), אולם במחצית הדרך הוחזר לאנקרה וגורש שוב למחנות בראס אל-עין ומסקנה (Meskene). אך אנדוניאן שרד במחתרת בעיר חלב שבסוריה. כאשר כוחות בריטיים כבשו את העיר, בכיר טורקי נמוך-דרג, נעים ביי, שיתף פעולה עם ארם אנדוניאן בפרסום זיכרונותיו – תיאור גירושם של הארמנים. "זיכרונות נעים ביי" פורסמו בשנת 1920, ולפעמים מכונים "מברקי אנדוניאן" או "מברקי טלעת פאשה". המברקים מתיימרים להוות הוכחה ישירה שרצח העם הארמני בשנים 1915–1917 היה מדיניות של הממשלה העות'מאנית. הם הוצגו כהוכחה במשפט של סוגומון טהליריאן.

על פי הפרופסור רוברט מלסון (אנ'), המתמחה ברצח עם, דיווחו של אנדוניאן על הגירושים ורציחות הארמנים שלאחר 1915 הוא מכריע לגבי המחקר של תקופה זו.

בין השנים 1928–1951 ניהל אנדוניאן את ספריית נובאר (Nubarian Library) בפריז, והצליח להחביא ולהציל את רוב האוסף במהלך הכיבוש הגרמני של פריז.

אנדוניאן נפטר בפריז ב-23 בדצמבר 1951.

חיבוריו
-------

* ביוגרפיה של אלכסנדר שירוואנזאדה (אנ') (Շիրվանզադէ), קונסטנטינופול, 1911.
* "ההיסטוריה המאוירת השלמה של המלחמה הבלקנית" (5 כרכים, 1912–1913), יצאה לאור במקור בארמנית (Պատկերազարդ ընդարձակ պատմութիւն Պալքանեան պատերազմին), לאחרונה יצאה לאור מהדורה בטורקית.
* "באותם ימים חשוכים" (Այն սեւ օրերուն), בוסטון, 1919.
* "הפשע הגדול" (Մեծ Ոճիրը), בוסטון, 1921.
* "זיכרונות נעים ביי", לונדון, 1920.

לקריאה נוספת
------------

* Soulahian-Kuyumjian, Rita. The Survivor: Biography of Aram Andonian. London: Gomidas Institute, June 9, 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארם אנדוניאן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312320905171
* BnF: cb11995553w (data)
* GND: 128900741
* ISNI: 0000 0001 2358 4959
* LCCN: n83055639
* NTA: 071509909
* SUDOC: 028039998
* VIAF: 9856753
* WorldCat: lccn-n83055639

 |
**לוריס איטי סונדלי** (שם מדעי: ***Nycticebus coucang***) הוא מין של פרימט איטי משפחת הלוריסיים מהסוג לוריס איטי. הוא חי בדרום תאילנד וסינגפור, מערב מלזיה,
בסומטרה ובעוד איים קטנים באינדונזיה אך לא באי ג'אווה שם חי המין לוריס איטי ג'אווה ובאי בורנאו שם חיים המינים לוריס איטי קיאן ולוריס איטי בורנאי. מקור שמו הוא מתפוצתו באיי סונדה.

מאפיינים
--------

לוריס זה מגיע לאורך 27–38 ס"מ ולמשקל 599–685 גרם והוא בעל פרווה חומה-אדמונית עד זהובה עם פס כהה על עורפו וגבו ופנים בהירות עם "מסיכה" בצבע הגוף בין העיניים לאף שסביבתו לבנה. החוטם דק וורוד והעיניים גדולות ביותר וכתומות כהות. הוא בעל אוזניים זקורות ואפורות וכפות גדולות. מתחת לבית השחי שלו ישנם בלוטות המייצרות ארס, תכונה נדירה ביותר אצל יונקים.

הלוריס הוא פרימט איטי שוכן עצים הפעיל בלילה אז הוא יוצא לשוטט ולחפש מזון של צוף פרחים, פירות, וגומי עצים וכן חסרי חוליות גדולים כמו עשים, חגבים, גמלי שלמה, עכבישים וטרף דומה ולעיתים גם חולייתנים קטנים. הלוריס הורג את טרפו באמצעות הארס שהוא מייצר ומלקק בכפות רגליו.

בין טורפיו של הלוריס בטבע מצויים עיט נצי מצויץ, פיתון מרושת ואף אורנגאוטן סומטרי תועד כטורף שלו לעיתים. האיום העיקרי על הלוריס הוא האדם, הצד אותו לרפואה עממית, הורס את סביבתו וסוחר בלוריסים כחיות מחמד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוריס איטי סונדלי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוריס איטי סונדלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**לוריקטוזאורוס** (שם מדעי: ***Loricatosaurus***; מילולית: "loricatus" - משוריין, "sauros" - לטאה/זוחל, כלומר: "לטאה משוריינת") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הסטגוזאוריים, שחי במשך היורה התיכון של אירופה לפני 164.7 עד 161.2 מיליון שנה מזמננו. 
מאובני המין התגלו בצרפת ובאנגליה, והוא הוגדר בשנת 2008, לאחר שעצמותיו הוגדרו קודם כשייכים לסוג סטגוזאורוס או לסוג הקרוב לקסוביזאורוס. המין היחיד בסוג הוא *Loricatosaurus priscus*, שפירושו: ""עתיק".

הלוריקטוזאורוס התגלה בתצורת חרסית אוקספורד (אנ') שבדורסט במערב אנגליה. הסוג הוגדר לראשונה ב-1911 בידי החוקר ההונגרי פרנץ נופצ'ה, אשר קבע שמדובר במין סטגוזאורוס תחת השם *Stegosaurus priscus*. עם זאת מבנה העצמות היה שונה בצורתו, בייחוד במבנה הזנב מהסטגוזאורוס המאוחר יותר, שחי ביורה העליון, והיה בעל מבנה זנב כבד ולוחיות עבות יותר. ממצאים נוספים התגלו בנורמנדי שבצרפת והכילו שרידי חוליות זנב, עצמות כתפיים וחלק מהלוחיות, אך לא נמצאה גולגולת של הדינוזאור.

חוקרים אחרים הגדירו אותו כמין בסוג לקסוביזאורוס תחת השם *Lexovisaurus priscus*, אך אחרים ערערו על קיומו התקף של הלקסוביזאורוס, וב-2008 החוקרת סוזאנה מיינמנט וצוותה סיווגו אותו לסוג עצמאי במשפחת הסטגוזאוריים, הקרוב לטואוג'יאנגוזאורוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוריקטוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**החזית האדומה** (בגרמנית: **Roter Frontkämpferbund**, מילולית: איגוד לוחמי החזית האדומה, בקיצור: **RFB**) הייתה מיליציה של המפלגה הקומוניסטית של גרמניה בתקופת רפובליקת ויימאר. באופן רשמי הייתה איגוד מפלגתי רשום. הקבוצות המקומיות הראשונות של ההחזית האדומה הוקמו ביולי 1924. במהלך הפגישה הארצית הראשונה בפברואר 1925 בברלין ארנסט תלמאן נבחר למנהיג הראשון של הוועדה הפדרלית.

הצדעת הארגון הייתה אגרוף קפוץ והקריאה: !Rot front ("חזית אדומה!"), קריאה שהפכה לשמו השגור של הארגון. בנוסף, החזיקה החזית האדומה עיתון שנקרא די רוט פרונט.

הארגון, שנוסד כארגון הגנה פרולטרי למעמד הפועלים, פעל במשך השנים במאבקי רחוב אלימים עם המשטרה, בשטורמאבטיילונג (SA) של המפלגה הנאצית, וכן יריבים פוליטיים אחרים. לאחר השתתפותם במחאות העקובות מדם בעקבות האיסור לחגוג את יום הפועלים הבינלאומי בברלין 1929, במהלכו נורו ונרצחו למעלה מ-30 בני אדם על ידי המשטרה, הארגון הוצא מחוץ לחוק ב-1929 וכל רכושו הוחרם על ידי הממשלה. בזמן האיסור היה לארגון כ-130,000 חברים, אשר חלק גדול מהם המשיך בפעילות באופן בלתי חוקי או בארגונים דומים, ואילו אחרים פרשו מהפעילות הפוליטית. למרות שבעבר הייתה סברה כי הייתה עריקה מהארגון אל ה-SA, בפועל עריקה מסוג זה הייתה נדירה.

היסטוריה
--------

החזית הייתה איגוד-על של פלוגות פועלים מקומיות. הפלוגה הראשונה הוקמה ב-1924 על בסיס קבוצה של שומרים שתפקידם היה לאבטח את וועידות המפלגה הקומוניסטית והפגנותיה, בראשה עמד ארנסט תלמאן. ב-1925 נבחר תלמאן לראש הוועידה הפדרלית בכינוס הכלל-גרמני הראשון שנערך בברלין. הפלוגות שנועדו להגנה-עצמית של פועלים הפכו מעורבות יותר ויותר בתגרות רחוב אלימות מול מיליציות הימין, "קסדת הפלדה" והאס אה והמיליציה הדמוקרטית הממשלתית רייכסבאנר שחור-אדום-זהב.

לאחר תגרה גדולה באחד במאי 1929 בברלין, בה נורו 30 מחברי הארגון על ידי המשטרה, נאסרה פעילותה של החזית ונכסיה הוחרמו. למרות איסור הפעילות הרשמי המשיכו 130,000 חברי החזית (רק כ-30% מהם חברי המפלגה הקומוניסטית) בפעילות מחתרתית. 

לחזית, כמו לכל המיליציות האחרות, הייתה תנועת נוער צבאית-למחצה בשם Roter Jungsturm ("נוער-סער אדום") או Rote Jungfront (חזית נוער אדומה). בערי הנמל נקראו פלוגות פועלי-הנמל והמלחים Rote Marine ("הצי האדום"). ב-1925 יסדה קלרה צטקין את חזית-הנשים ונערות (Roter Frauen und Mädchen Bund). 

בתקופת גרמניה הנאצית נטל הארגון נטל בפעילות מחתרתית אנטי-נאצית. בהודעה לעיתונות שהוציא מפקד משטרת מינכן, היינריך הימלר ב-21 במרץ 1933 בנוגע לפתיחת מחנה הריכוז דכאו אמר שבמחנה ירוכזו "כל הקומוניסטים, אנשי הרייכסבאנר ומרקסיסטים המסכנים את ביטחון המדינה ירוכזו שם... אי אפשר לשחררם בשל מעורבותם הבלתי פוסקת להתסיס ולארגן מהומות כאשר הם אינם כלואים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החזית האדומה** בוויקישיתוף
* ערך בלקסיקון ההיסטורי (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההודעה של הימלר לרגל פתיחת דכאו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528095905171
* GND: 2036321-7
* LCCN: n81149160
* VIAF: 312804000
* WorldCat: lccn-n81149160

 |
**החזית הבלטית הראשונה** (ברוסית: **Прибалтийский фронт й-1**) הייתה חזית, שהשתייכה לצבא האדום במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש לטביה ובלארוס, תוך שהיא כובשת לבסוף את קניגסברג.

היסטוריה
--------

החזית הבלטית הראשונה, הוקמה ב-20 באוקטובר 1943 על ידי שינוי שמה של חזית קלינין. כמפקדה הראשון שימש אנדריי יריומנקו והיא כללה ארבע ארמיות ביניהן ארמיית אוויר אחת. החזית השתתפה במתקפת הקיץ הסובייטית, שחררה את העיר ריגה, וסייעה בכיתור 30 דיוויזיות גרמניות בקורלנד שבלטביה. המשיכה להתקדם לעבר בלארוס וכבשה את העיר ויטבסק. ב-24 בדצמבר 1943 כבשה את העיירה גורודוק שהייתה מרכז חשוב של הצבא הגרמני. במוסקבה ירו 124 פגזים לכבוד החזית הבלטית הראשונה על ניצחון זה. ב-22 ביוני 1944 השתתפה במבצע בגרטיון, הסבה אבדות כבדות לארמיית הפאנצר השלישית וכבשה את העיר פולוצק. על כך הוענק למפקד החזית דאז איוואן בגרמיאן עיטור גיבור ברית המועצות.

החזית השתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. ב-10 באוקטובר 1944 היא כבשה את העיר ממל. באפריל 1945 השתתפה בכיבוש העיר קניגסברג. היא פורקה ב-24 בפברואר 1945, ואנשיה פוזרו בין היחידות השונות.

מפקדים
------

* גנרל של ארמייה אנדריי יריומנקו (20 באוקטובר 1943 - 19 בנובמבר 1943)
* גנרל של ארמייה איוואן בגרמיאן (19 בנובמבר 1943 - 24 בפברואר 1945)

מצבת כוחות
----------

עם הקמתה כללה החזית את היחידות הבאות:

* ארמיית ההלם הרביעית
* ארמיית המשמר השישית
* הארמייה ה-43
* ארמיית האוויר השלישית

קישורים חיצוניים
----------------

* החזית הבלטית הראשונה באתר samsv (ברוסית)
* החזית הבלטית הראשונה באתר nashapobeda (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקביל לקבוצת ארמיות בצבאות מערביים
2. ↑  החזית הבלטית הראשונה (ברוסית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחומר שעלול לגרום לתגובה אלרגית. אם התכוונתם לחברת תרופות אירית, ראו אלרגן (חברה).
**אלרגן** (באנגלית: **Allergen**) הוא כל חומר (אנטיגן) שעלול לגרום לתגובה אלרגית אצל האדם או אצל בעלי חיים על ידי עירור-יתר של מערכת החיסון. האלרגן חודר לגוף לרוב דרך מערכת הנשימה או דרך המזון.

פירות ים, אחד מגורמי האלרגיה
האלרגן עשוי להיות אבקת פרחים, מזון, משקה, תוספי מזון ותרופות. לא קיימת רשימה מוגדרת של החומרים האלרגנים שכן כמעט כל חומר עשוי להיות אלרגן והרגישויות הן שונות באנשים שונים. אלרגיות למזון נפוצות פחות מרגישות למזון, אך חלק מסוגי המזון, כגון בוטנים, אגוזים ופירות ים שונים ידועים כאלרגנים אצל אנשים רבים. קיסוס רעיל (Poison Ivy) וצמחים נוספים, גורמים לתגובה אלרגנית לכל אחד אחרי מגע חוזרני. זמן התגובה החיסונית של הגוף לאלרגנים אלה משתנה בין אדם לאדם.

אלרגנים נפוצים נוספים הם העוקץ של הדבורה, פניצילין ולטקס. 

תגובה אלרגית חזקה במיוחד, המסוגלת להרוג תוך דקות ספורות היא האנפילקסיס (anaphylaxis). 

מכלול החומרים אליהם אדם אלרגי יכול להשתנות במהלך חייו. מריפוי אלרגיה ועד פיתוח אחת חדשה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אלרגן** |

* אלרגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293921405171
* BnF: cb12115455d (data)
* GND: 4001255-4
* LCCN: sh85003659
* NKC: ph196640

 |
**ספריית הפחתה** (באנגלית: **Subtraction Library**) היא שיטה בביולוגיה מולקולרית בה ניתן לבחון 'עלייה' או 'ירידה' (תלוי לאיזה כיוון עושים אותה) של גנים ספציפיים כתגובה לשינוי מסוים כגון: טמפרטורה, חומרים שונים, ותנאי סביבה קיצוניים.

כללי
----

קיימות שיטות מולקולארית שונות בהן ניתן לחפש שינויים גנטיים כתגובה לגירוי חיצוני או פנימי. ספריית הפחתה היא אחת משיטות אלו, והיא מבוססת על היברידיזציה בין מולקולות ה-RNA לפני הטיפול לבין מולקולות ה-RNA אחרי הטיפול, כך שרק אלו שלא עברו הכלאה (עקב אי נוכחות ביטוי הגנים לפני הטיפול) יוגברו ב-PCR. ישנן שיטות מולקולריות מדויקות יותר לבחינת עלייה או ירידה של גנים, כמו למשל microarray. אולם עבור שיטה זו ודומות לה, יש לדעת את רצף הגנום כולו של הייצור הנבדק, מידע שלא קיים עבור רוב היצורים. מבצעים ספריית הפחתה כאשר אין ידע רב על הגנום של הייצור הנבדק, ובכל זאת מעוניינים לגלות אילו גנים קשורים לתופעה מסוימת על ידי כך שבוחנים את עלייתם/ירידתם כתגובה לתופעה זו.

השיטה
-----

כדי לבחון אילו גנים חדשים עלו יש להפיק mRNA משני סוגי רקמות - כזו שעברה טיפול וכזו שלא עברה. זו שלא עברה טיפול תיקרא Driver וזו שעברה תיקרא Tester. את ה-Tester מחלקים לשתי דוגמאות. הופכים את ה-mRNA של שתי הדוגמאות ל-cDNA יחד עם פרוב שונה לכל אחת. בנוסף עושים הגברה ל-Driver עם RTPCR. אחרי הכנות אלו מתחילים בהיברידיזציות והגברות: תחילה עושים היברידיזאציות בין ה-Driver לשני ה-Testers ואחר כך בין ה-Tester ל-Tester. בסופו של דבר תתקבלנה מולקולות cDNA המכילות את שני הפרובים השונים משני הצדדים על אותו הגדיל, והן היחידות שיוגברו (עם תחלים ספציפיים לפרובים) בעת עשיית PCR מחודש. המולקולות האלו יהיו רק אלו שלא עברו היברידיזציה עם ה-Driver משום שלא היו להן התאמות עם מולקולות מקבילות שלו, מה שמעיד על עלייתן כתוצאה מהטיפול. אם עושים את ה-Driver וה-Tester הפוך ניתן לדעת אילו גנים 'ירדו' כתגובה לטיפול.
**ספריית המטכ"ל ע"ש רא"ל חיים לסקוב** היא הספרייה הראשית והמרכזית של צבא הגנה לישראל (צה"ל). הספרייה שוכנת במחנה רבין שבתל אביב-יפו וכפופה למחלקת ההיסטוריה של חטיבת תורה והדרכה של המטה הכללי של צה"ל (המטכ"ל). ברשות הספרייה כ-30,000 כותרים בשפות שונות, בהם אוסף ספריו של רב-אלוף חיים לסקוב אשר נתרם לספרייה על ידי אלמנתו, כ-100 כתבי עת עליהם מנויה הספרייה וכן ספרים נדירים מהמאה ה-19.

ספריית המטכ"ל נחשבת למאגר המשמעותי ביותר בישראל לספרות צבאית מקצועית[דרוש מקור]. הנושאים העיקריים אותם מאגדת הספרייה:

* אומנות המלחמה, פילוסופיה צבאית, ארגון צבאות, טקטיקה ואסטרטגיה.
* היסטוריה צבאית, היסטוריה של מלחמות, עימותים וסכסוכים בינלאומיים, ביוגרפיות של מצביאים.
* טכנולוגיה של כלי נשק ואמצעי לחימה.
* מדעי המדינה, יחסים בינלאומיים, חוזי שלום והסכמים בינלאומיים לשלום.
* ניהול ומנהל, פיקוד ומנהיגות.

את הספרייה מנהלת כיום (2011) הספרנית אביבה צוויג אשר עובדת בספרייה משנת 1983. שירותי עיון והשאלה ניתנים לחיילים בסדיר, במילואים ובדימוס, ולעובדי מערכת הביטחון, וכן ניתנים שירותי עיון בלבד לעובדי משרדי הממשלה ולסטודנטים.

היסטוריה
--------

הספרייה הוקמה בשנת 1964 ברחוב דוד אלעזר באזור דרום הקריה, ובמהלך השנים שונה מיקומה מספר פעמים. ב-2004 הועברה הספרייה מחוץ לבסיס ומספר המבקרים בה הצטמצם מאוד. בשנת 2008, כחלק מפינוי מוסדות צה"ל מאזור המושבה שרונה לטובת שימור המבנים, עמדה הספרייה בפני סגירה והועלתה הצעה להעביר את רוב תכולתה לספרייה חדשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם) בגלילות ולהשאיר מספר מצומצם של ספרים בספרייה קטנה במחנה מטכ"ל. תוכנית זו לא יצאה אל הפועל, ובמרץ 2009 עברה הספרייה למיקומה הנוכחי בתוך מחנה המטכ"ל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר קוסטי, רק עשרה חיילים ביום מבקרים בספריית מטכ"ל, 7 במרץ 2008, באתר שבוז.
2. ↑  ארנון בן-דרור, צו קריאה: הספרייה המטכ"לית עברה לבסיס הקריה באתר יד לשריון (הקישור המקורי לאתר צה"ל אינו זמין)
ארליקוזאורוס בהשוואה לאדם
**ארליקוזאורוס** (שם מדעי: *Erlikosaurus*) הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת התריזינוזאוריים אשר חי באזור מדבר גובי שבמונגוליה לפני 90 מיליון שנה מזמננו והיה דומה לתריזינוזאורוס מאותו אזור. משמעות שמו הוא "הלטאה של ארליק" (אנ') - שם של אל מוות מהמיתולוגיה המונגולית. מאובניו דמו מאוד לאלה של הסגנוזאורוס ולעיתים מבלבלים ביניהם.

דינוזאור זה נמצא משרידים מקוטעים שהתגלו בתצורת ביאן שירייה (Bayan Shireh Formation), במונגוליה. מהם נמצאו שרידי גולגולת באורך 25 סנטימטר. אורך הדינוזאור הגיע ל-4.5–6 מטר ולמשקל חצי טון. הוא היה בעל זרועות ארוכות וחסונות, איתם תלש עלי עצים מהענפים ובקצותיהם היו טפרים ארוכים ששימשו גם להגנה. הוא היה בעל לסתות חלשות שצופו במקור קרני ובתוכם היו 23 שיניים בלסת העליונה ו-31 בתחתונה. השיניים היו ישרות ומשוננות מעט. ייתכן שבשל צורתם היה הארליקוזאורוס אוכל-כול.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע במשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארליקוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלשון יבשה בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו כף קוקברן.

**כף קוקבורן** (באנגלית: **Cape Cockburn**) היא לשון יבשה בקצה הצפוני-מזרחי של חצי האי פסטר באי בראבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.

היסטוריה
--------

### גילוי לשון היבשה

לשון היבשה מופיעה במפה המבוססת על סקר משלחת בריטית שנערכה בין השנים 1828–1831 בפיקודו של הנרי פוסטר (ככל הנראה המיפוי בוצע בשנת 1829.

הלשון נחקרה ומופתה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905 בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.

הפסגה צולמה על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בשנים 1957–1956, ומופה בעקבות תצלומים אלה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

### מקור השם

פוסטר נתן ללשון היבשה את שמה.

פוסטר קרא ללשון היבשה על שמו של ג'ורג' קוקברן, קצין בצי המלכותי הבריטי ואדמירל הצי בשנת 1851.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60.̊**, P 338
• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 277
• **Management Plan for Antarctic Specially Protected Area No. 153 EASTERN DALLMANN BAY**, Measure 10 (2015)

קישורים חיצוניים
----------------

* כף קוקברן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* כף קוקברן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזת השמות האנטאקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. 1 2 3 4 5  מידע היסטורי על גילוי הכף

| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה | האי בראבנט |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |
| איונים | סלע גריינדר |