recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מת'יו נידהם** (באנגלית: **Matthew Needham** נולד; 13 באפריל 1984) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.

הוא הופיע על הבמה עם הלהקה השייקספירית המלכותית.  עוד הופיע בתיאטראות רויאל קורט, אלמיידה והתיאטרון הלאומי. נידהם היה מועמד לפרס איאן צ'ארלסון לשנת 2011. 

הוא סיים את לימודיו באקדמיה למוזיקה ואמנות דרמטית בלונדון עם תואר ראשון במשחק ב-2007.

בשנת 2016 שיחק בסרט הקצר *"Stutterer"*. הסרט נכתב ובוים על ידי בנג'מין קלירי והופק על ידי סרינה ארמיטג' ושאן כריסטופר אוגילבי.    הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-88 .

בינואר 2017 הופיע מת'יו בפרק השני של העונה הרביעית של סדרת הדרמה "Endeavour". במרץ אותה שנה גילם את סטנלי קובלסקי בהפקת המחזה חשמלית ושמה תשוקה מאת טנסי ויליאמס.

בשנת 2019 החל שיחק בסדרת הטלוויזיה סנדיטון.

בשנת 2022 החל לשחק בסדרה "בית הדרקון", סדרת הספין-אוף של הסדרה המצליחה "משחקי הכס"; שעלילתה מתרחשת כ-150 שנה לפני עלילת הסיפור במשחקי הכס. בסדרה הוא מגלם את לאריס סטרונג בנו הצעיר של ליונל סטרונג.

בשנת 2023 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "נפוליאון" בדמותו של לוסיאן בונפרטה. הסרט, בבימויו של רידלי סקוט, מגולל את עלייתו לשלטון של נפוליאון בונפרטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מת'יו נידהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "LOVE'S SACRIFICE on". נבדק ב-12 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Ian Charleson Awards 2011". אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-12 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Having a stammer is an everyday demon". נבדק ב-12 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Smashing misconceptions about living with a stammer". נבדק ב-12 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Variety Film Review". נבדק ב-12 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Andy Swift, TVLine, TVLine, ‏5 באפריל 2021
7. ↑  House of the Dragon: Season One Ratings - canceled + renewed TV shows - TV Series Finale, canceled + renewed TV shows - TV Series Finale, ‏2 ביולי 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2016155096
* VIAF: 3202148209330100460000
* WorldCat: lccn-no2016155096

 |
**גנריך סליוזברג** (רוסית: **Генрих Борисович Слиозберг**;‏ 1863 מיר – 1937 פריז) היה עורך דין רוסי ופעיל חברתי יהודי.

ביוגרפיה
--------

סליוזברג נולד במשפחה חסידית. כשהיה בן פחות משנה עברה משפחתו להתגורר בפולטבה, שם אביו מצא עבודה בתור מלמד. בילדותו קיבל חינוך יהודי מסורתי בחדר. בין השנים 1875–1882 למד בגימנסיה מקומית. ב-1886 סיים לימודים משפטים באוניברסיטת פטרבורג, בין השנים 1886–1888 השתלם באוניברסיטאות של היידלברג, לייפציג וליון. בשנת 1889 הצליח לעבור בחינה לצורך קבלת תואר שני במשפטים באוניברסיטת פטרבורג.

ב-1893 התקבל סליוזברג למעמד עורכי דין שהותר להם לעבוד בבתי המשפט, אך מבחינה פורמלית נותר הוא בתפקיד עוזר עורך דין במשך 18 שנה עקב חוקי ההגבלה על היהודים משנת 1899. ב-1906 הוזמן על ידי פיוטר סטוליפין לתפקיד יועץ משפטי של משרד הפנים הרוסי.

פעילות חברתית
-------------

החל מ-1889, כלומר מאז שנחקקו החוקים המגבילים את זכויות היהודים נהיה סליוזברג לפעיל מאוד בנושא זכויות היהודים באימפריה הרוסית. הוא חקר את מעמדם החוקי והכלכלי של המתיישבים היהודים ברוסיה.

לאחר פרעות קישינב שימש כנציגם של הנפגעים בתביעות. היה בין היוזמים הבולטים של הקמת הועד לעזרת נפגעי הפרעות שהוקם על ידי הוראצי גינצבורג.

לאחר מהפכת אוקטובר
------------------

לאחר פרוץ המהפכה הוא נאסר וישב זמן מה בכלא, ב-1920 הוא היגר קודם לפינלנד ואחרי זה לצרפת. בפריז הוא היה ראש קהילת יהודים רוסים. 

הוא היה עד במשפט בברן בשנת 1934 שהתנהל ביוזמת הקהילה היהודית המקומית כנגד כוונת הנאצים המקומיים להוציא לאור את הפרוטוקולים של זקני ציון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גנריך סליוזברג** בוויקישיתוף
* גנריך סליוזברג, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* הנריך סליוזברג (1863-1937), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299611205171
* GND: 159208874
* ISNI: 0000 0001 1044 261X
* LCCN: nr92023267
* NTA: 204253128
* SUDOC: 236687271
* VIAF: 22006357
* WorldCat: lccn-nr92023267

 |
שער הספר "מלוכת שאול", וינה תקנ"ד 1794
**יוסף האפרתי מטרוֹפּלוביץ** (או: טרופלביץ; בכתיב יידי: טראָפּלאָוויץ או טראָפּלוויץ; 1770 בערך – 1804) היה משורר ומחזאי עברי מדור המאספים.

ביוגרפיה
--------

יוסף האפרתי נולד בעיירה טרופלוביץ (Tropplowitz) שבשלזיה (כיום אוֹפָּוִויצה (אנ') בפולין). לפרנסתו עבד כמורה פרטי, וגר בשלזיה ואחר כך בפראג ובווינה. חיבר שירים רבים שפורסמו ב"המאסף", כתב העת של אנשי תנועת ההשכלה. ב-1793 פרסם קינה בשם "אלון בכות" על מותו של רבי יחזקאל לנדא בעל "הנודע ביהודה", שהיה ממובילי ההתנגדות לתנועת ההשכלה, ובה תיאר פיוס בינו לבין משה מנדלסון בעולם האמת. כדברי יוסף קלוזנר, "הוא לא היה משכיל קנאי, אלא אדם בעל נשמה פיוטית, שלא יכלה להבין מפני מה בזים האדוקים לספרי מליצה ושיר, ומהו הניגוד הפנימי בין תלמידי חכמים שמתכוונים לשם שמים כולם כאחד, כמנדלסזון ור' יחזקאל לאנדא".

מלוכת שאול
----------

יצירתו המפורסמת ביותר היא המחזה "**מלוכת שאול"**, עיבוד דרמטי לירי לספר שמואל א. המחזה יצא לאור לראשונה בווינה ב-1794 בדפוס אנטון שמיד, נדפס בעוד 12 מהדורות במהלך המאה ה-19, וכן תורגם ליידיש (בשם "גדולת דוד ומלוכת שאול", על ידי נפתלי הירש ב"ר דוד, לבוב 1801) ויצא בכמה מהדורות גם בשפה זו. המחזה נאמן לספר שמואל; עוסק בעיקר בקנאתו ושגעונו של שאול, ביושרו וענוות צדקו של דוד, ובאהבתו הנאמנה של יונתן; מלא במליצות יפות ובאמרי נועם; ונחתם בנאום מלא פאתוס של דוד בגנות רדיפת כבוד. במחזה גם משתקפים רעיונות של שוויון ואחווה, בהשפעת רוחות הזמן באירופה. המחזה נחשב בזמנו לאחת מאבני החן של ספרות ההשכלה, ולדברי קלוזנר "זו הדראמה העברית-המקורית הראשונה בתקופת ההשכלה, שהיא ראויה לשם זה". חוקרי המחזה מצביעים על השפעתם של רמח"ל ונפתלי הרץ וייזל על המחבר, וכנראה גם של קאנט, גוטהולד אפרים לסינג, שילר, וגתה. לדעת עוזי שביט, יש גם השפעה מן המחזה "מקבת'" של שייקספיר.

כתב יצחק בר לווינזון במהדורת 1820 של המחזה: "המחברת המפורסמת הזאת כבר נודעת לשם ולתפארת בין משכילי עמנו, מליצים יראוה ויהללוה, משוררים עמדו ויתמהו על יופיה וחין ערכה, כי יקרה היא כן מפאת חומרה כן מפאת צורתה, כי מלבד אשר שפתי המחבר הזה נוטפות מור, ולשונו מצוף דבש מתקה, עוד מזימותיו יקרות הנה, ומחשבותיו למאוד עמקו, ישלח חצי מגמתו אל מטרת יראת ד' ומוסר השכל וידוע".

לקריאה נוספת
------------

* יוסף קלוזנר, **היסטוריה של הספרות העברית החדשה**, כרך א, ירושלים תשי"ב, עמ' 193 - 199.
* יוסף האפרתי, **מלוכת שאול**, ההדיר וצירף מבוא והערות: גרשון שקד, ירושלים תשכ"ט.
* עוזי שביט, **בעלות השחר, שירת ההשכלה - מפגש עם המודרניות**, תל אביב 1996.
* שמואל ורסס, "מחילופי לשון לחילופי משמעות; המחזה 'מלוכת שאול' בתרגומו ליידיש", בתוך **חוליות** 6, 2000.
* נעמי זוהר, באור חדש: עיונים במחזה העברי המקראי בתקופת ההשכלה, בר-אילן תשס"א, עמ' 25 ואילך.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי יוסף האפרתי מטרופלוביץ בפרויקט בן-יהודה
* עודד מנדה-לוי, יוסף האפרתי מטרופלוביץ, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* נמצאה האבידה, מעריב, 18 בינואר 1957
* יוסף האפרתי (1770-1804), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311551205171
* GND: 132026619
* ISNI: 0000 0000 6300 1255
* LCCN: nb2007028182
* NLA: 35974520
* NTA: 073027510
* SELIBR: 246193
* SUDOC: 234831650
* Trove: 1169622
* VcBA: 495/276901
* VIAF: 25752444
* WorldCat: lccn-nb2007028182

 |
**סטיב פירס** (באנגלית: **Steve Pearce**; נולד ב-24 באוגוסט 1947) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כנציג המחוז השני של ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

פירס נולד בלמיסה שבמחוז דוסון בטקסס. גדל ולמד בהובס שבניו מקסיקו. ב-1970 סיים תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו וב-1991 סיים תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת מזרח ניו מקסיקו.

בשנים 1970 עד 1976 שירת כטייס בחיל האוויר של ארצות הברית. הוא השתתף במלחמת וייטנאם כטייס מטוסי תובלה לוקהיד C-130 הרקולס, על שירותו עוטר בצלב התעופה המצוינת ושתי מדליות האוויר. השתחרר בדרגת קפטן. לאחר שחרורו הקים חברת שירותים לחברות קידוחי נפט.

בשנים 1997–2000 כיהן כחבר בבית הנבחרים של מדינת ניו מקסיקו. ב-2002 נבחר לנציג המחוז השני של ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית, הוא הושבע לתפקיד בינואר 2003 וכיהן במשך שלוש קדנציות עד ינואר 2009.

ב-2008 התמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית. לאחר שגבר על הת'ר וילסון בבחירות המוקדמות של המפלגה הרפובליקנית, הפסיד בבחירות הכלליות לטום יודול מהמפלגה הדמוקרטית. פירס היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל ניו מקסיקו במסגרת הבחירות בארצות הברית ב-2018, בהן הפסיד למועמדת המפלגה הדמוקרטית מישל לואן גרישם.

ב-2010 התמודד שוב לבית הנבחרים ונבחר מחדש לנציג המחוז השני של ניו מקסיקו. מאז נבחר עוד שלוש פעמים לתפקיד.

פירס נשוי לסינתיה והם הורים לילד אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיב פירס** בוויקישיתוף
* סטיב פירס, ברשת החברתית פייסבוק
* סטיב פירס, ברשת החברתית טוויטר
* סטיב פירס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* סטיב פירס באתר בית הנבחרים
* סטיב פירס באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119946404X
* US Congress: P000588
* VIAF: 630157416824516710002
* WorldCat (עם VIAF): 630157416824516710002

 |
**גנירליקס אצטט** (באנגלית: **Ganirelix**. משווק בישראל תחת השם **אורגלוטרן**, **Orgalutran**) הוא אנטגוניסט להורמון משחרר גונדוטרופינים (או בקיצור הנפוץ יותר - GnRH). תפקידו העיקרי הוא בשליטה על מועד הביוץ. התרופה פועלת על ידי חסימת הפעילות של GnRH בבלוטת יותרת המוח, ובכך גורם לדיכוי הייצור והפעילות של ההורמונים LH ו-FSH. גנירליקס משמש בעיקר בטיפולי פוריות כמו IVF, שם הוא ניתן על מנת למנוע ביוץ מוקדם שיגרום לשאיבת ביציות בשלות מדי שכבר אינן כשירות לתהליך הפריית המבחנה.

התרופה אושרה לשימוש באירופה כבר במאי 2000. התרופה משווקת גם תחת השם המסחרי אנטגון על ידי Organon International.

שימוש
-----

השימוש העיקרי בתרופה הוא בטיפולי פוריות על מנת למנוע ביוץ מוקדם, במיוחד בנשים העוברות גירוי יתר שחלתי מבוקר הגורם ליצירת ביציות מרובות בשחלות. במידה ומתרחש ביוץ מוקדם, הביציות עלולות להיות בשלות מדי עבור תהליך ההפריה. גנירליקס מונע את הביוץ עד לשלב בו מקבלת האישה גונדוטרופין כוריוני אנושי (hCG), לתזמון הביוץ.

אגוניסטים ל-GnRH ניתנים לעיתים בטיפולי פוריות או לטיפול בהפרעות הקשורות להורמוני מין סטרואידים, כמו אנדומטריוזיס. אחד היתרונות בשימוש באנטיגוניסטים הוא שבשימוש חוזר של אגוניסטים יש ירידה ברמת הרגישות של גונדוטרופינים וסטרואידי מין בבלוטת יותרת המוח. תופעה זו נמנעת בשימוש באנטיגוניסטים כמו גנירליקס.

מינון
-----

גנירליקס ניתנת בהזרקה תת-עורית של 250 מק"ג פעם ביום החל מאמצע-סוף שלב התפתחות הזקיקים במחזור החודשי של האישה. הטיפול ניתן ביום ה-5 או ה-6 לאחר תחילת גירוי השחלות, וניתן בממוצע במשך כ-5 ימים. את הזריקה יש להזריק ברקמות הסאב קוטן בגוף, עדיף באזור הירך, והמטופלת יכולה לעשות זו בעצמה. התרופה ניתנת עד למתן של hCG הניתן לצורך הבשלת הזקיקים.

תופעות לוואי
------------

מחקרים קליניים הראו כי תופעת הלוואי הנפוצה ביותר היא תגובה קלה באזור ההזרקה - אדמומיות קלה, ולעיתים נפיחות. התגובות המקומיות נעלמים בדרך כלל בתוך 4 שעות. תופעות לוואי אחרות שדווחו קשורות כנראה לגירוי יתר שחלתי. ביניהן כאבי בטן גינקולוגיים, כאבי ראש, דימום מהנרתיק, בחילות, כאבי בטן הקשורים למערכת העיכול. בכמה מקרים נדירים, פחות מ-1 ל-10,000, רגישות לתרופה יכולה לגרום לאנפילקסיס, ככל הנראה בשל אלרגיה.

התוויות נגד
-----------

אין להשתמש בתרופה אצל נשים בהריון, ולפיכך יש לשלול הריון לפני תחילת הטיפול. אין להניק במהלך השימוש בתרופה משום שלא ידוע אם היא מופרשת בחלב אם.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**טמאי א-זהיירה** (בערבית: **طماي الزهايرة**) הוא כפר במחוז א-דקהלייה שבמצרים. הכפר הוא כפר הולדתה של הזמרת המפורסמת אום כולתום.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
הכפר הוא אחד מהעתיקים באזור הדלתא של הנילוס, והוא מוזכר עוד בספר "חוקי דיוואן אסאד בן מטתי", אחד מספריו העתיקים של אל-מורטאהיה. עוד מוזכר הכפר בשם 'טמאה' בכתב "סלע סלאחי" שכתב הסולטן אל-נסיר סלאח אל-דין בתקופת השושלת האיובית. בתקופת השלטון העות'מאני נקרא הכפר "חימר אל-זהירה". בתקופת השלטון העות'מאני באזור היה הכפר לבירת המחוז שעליו שלט המושל סולימאן פאשה אל-ח'אמם, בתקופת שלטונו של סולימאן הראשון.

בשנת 1904 נולדה בכפר הזמרת הבינלאומית אום כולתום, שבית ילדותה הפך לאתר תיירות פופולרי מרכזי בעיר. אביה היה האימאם הראשי של הכפר.

גאוגרפיה
--------

הכפר ממוקם באזור הדלתא של הנילוס, קילומטר אחד צפונית לעיר אל-סנבלאווין. הכפר מוקף בשדות פוריים, ועובר דרכו כביש ראשי אחד המחבר בינו לבין העיר. העיר מוצבת מעט דרום-מזרחית לבירת המחוז, אל-מנסורה. הכפר (בלי להחשיב את הערים הקרובות אליו) הוא הגדול ביותר מכל הכפרים ברדיוס של 100 קילומטר ממנו.

כלכלה ודמוגרפיה
---------------

הכלכלה בעיר מבוססת בעיקרה על גידולים חקלאיים. הכפר מאכלס כיום הרבה תושבים מתחת לקו העוני, בגלל ממחירי דיור זולים יחסית. בעקבות כך, מועצת הכפר מתקשה להשתלט על בעיות תשתית מרובות הקיימות בעיר, בעיקר מחוסר תקציב. למשל, רק ביוני 2019 כמה עיתונים מצריים לאו דווקא מהאזור עסקו בבעיית הביוב בכפר, שכן הניהול הכושל של התשתיות בעיר הוביל לקריסת מערכת הביוב ולהצפה של מי שופכין ברחובות. המקרה סוקר היטב בכלי התקשורת המצריים, וכיום מועצת המחוז שולחת כסף למועצת הכפר בניסיון לחזק את צינורות הביוב התת-קרקעיים.

בעיה נוספת של הכפר היא גידול האוכלוסייה הגודל והולך בו. במפקד האוכלוסין של מצרים משנת 2006, הוכרז כי בכפר מתגוררים 8,942 נפש (4671 גברים ו-4271 נשים), פי כמה מהיישובים הקרובים לכפר בגודל השטח שלהם. בעיית הגידול באוכלוסייה רק עלתה מאז, וביקוש ליחידות דיור בכפר אוטומטית צמח גם הוא. במשך כמה שנים התקשתה מועצת הכפר להכיל את כמות האנשים בכפר, שכן המוני משפחות מוסלמיות מרובות ילדים התקשו להחזיק בדירה בכפר. לבסוף, באוקטובר 2019 הכריזה מועצת המחוז על הקמת מאות יחידות דיור באזור הכפר, אשר יינתנו במחיר מוזל לאותן משפחות נזקקות. המהלך זכה לסיקור תקשורתי אוהד ברחבי המחוז.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tamay AZ Zahayrah, Tamay AZ Zahayrah
2. 1 2  صور.. قرية "طماى الزهايرة" بالدقهلية تغرق فى مياه الصرف الصحى, اليوم السابع, ‏6 ביוני 2019
**סטיב קילבי** (באנגלית:**Steve Kilbey**, ‏נולד ב-13 בספטמבר 1954, ולווין גרדן סיטי ) הוא זמר-יוצר וגיטריסט אוסטרלי.

ביוגרפיה
--------

סטיב קילבי נולד בולווין גרדן סיטי שבאנגליה. כאשר הוא היה בן חמש משפחתו עברה לאוסטרליה והתיישבה בקנברה. קילבי החל את הקריירה בגיל 17 כאשר הצטרף ללהקה מקומית. בשנת 1974 הוא הצטרף ללהקה בה כבר ניגן פיטר קרופס.

בסוף 1974 קילבי הקים להקה Baby Grande. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 קילבי ביחד עם פיטר קרופס ומוזיקאים נוספים הקים להקת The Church. לאחר הצלחה מקומית הם זכו להכרה בין-לאומית עם השיר "Under the Milky Way" שהיה חלק של אלבום שיצא בשנת 1988. השיר הגיע למצעד הפזמונים באוסטרליה ובארצות הברית.

במקביל להשתתפותו בלהקה The Church קיבלי החל בקריירת סולו. בשנים 1986 ו-1987 הוא הוציא מיני אלבומים. בשנת 1989 הוא הוציא את אלבומו השלישי.

בשנת 1989 קילבי הקים דואט Hex עם הזמרת וגיטריסטית נונט טייר. הם הוציאו אלבומים בשנת 1989 ו-1990. בהמשך הוא הקים מספר להקות והוציא איתם אלבומים נוספים.

בשנת 1992 ביחד עם אחיו קילבי הקים חברת תקליטים Karmic Hit. החברה החתימה מספר מוזיקאים אוסטרלים.

בשנת 2012 קילבי נכלל ב"אולם התהילה של מוזיקה אוסטרלית".

בשנת 2012 בעקבות חילוקי דעות על חלוקת תמלוגים קילבי הודיע שעוזב את להקת The Church, אך בהמשך הוא חזר והוציא איתם אלבומים בשנת 2014 ו-2017.

בנוסף לכתיבת שירים קילבי פרסם מספר ספרים כולל אוטוביוגרפיה Something Quite Peculiar בשנת 2014.

בסוף שנות ה-90 קילבי השתמש בסמים ובשנת 1999 הוא נעצר בניו יורק על רקע זה. הוא עבר תהליך גמילה. קילבי הודה שרוב השירים שהוא כתב נכתבו בהשפעת קנביס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיב קילבי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטיב קילבי
* סטיב קילבי, ברשת החברתית פייסבוק

* סטיב קילבי, ברשת החברתית טוויטר

* סטיב קילבי, ברשת החברתית אינסטגרם

* סטיב קילבי, סרטונים בערוץ היוטיוב

* סטיב קילבי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סטיב קילבי, באתר AllMusic (באנגלית)

* סטיב קילבי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סטיב קילבי, באתר Discogs (באנגלית)

* סטיב קילבי, באתר Songkick (באנגלית)

* סטיב קילבי, באתר בנדקמפ

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007353129205171
* BnF: cb162349263 (data)
* GND: 134426142
* ISNI: 0000 0000 6387 3256
* LCCN: n92022514
* MusicBrainz: 22ed3307-1362-48fc-ac6c-73c7d2231403
* VIAF: 31187578
* WorldCat: lccn-n92022514

 |
**ויליאם ריימונד "ריי" דניאל** (באנגלית: **William Raymond "Ray" Daniel**;‏ 2 בנובמבר 1928 - 6 בנובמבר 1997) היה שחקן ומאמן כדורגל ולשי.

ביוגרפיה
--------

דניאל נולד בסוונסי והחל לשחק כשחקן חובב במועדון סוונסי טאון המקומי. ב-1946 הוא הוחתם על ידי מועדון הכדורגל ארסנל שבו שיחק אחיו הגדול בובי לפני שנהרג במלחמת העולם השנייה. הופעת הבכורה של דניאל הייתה רק ב-7 במאי 1949 (בגלל שירות החובה האזרחי שהיה נהוג באותה תקופה) בניצחון 2 - 0 על צ'רלטון אתלטיק במשחק האחרון של עונת 1948/1949. 

דניאל שיחק בעמדת הקשר המרכזי, ולאורך רוב החלק הראשון של הקריירה שלו בארסנל הוא היה המחליף של לזלי קומפטון; בשלוש העונות הראשונות שלו הוא השתתף ב-13 משחקי ליגה בלבד. במקביל להיותו שחקן מחליף הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ויילס, בתיקו 1 - 1 מול נבחרת אנגליה באצטדיון רוקר פארק ב-20 באוקטובר 1951. הוא השתתף בסך הכל ב-21 משחקים במדי הנבחרת.

לאחר פרישתו של קומפטון ב-1951 הפך דניאל לקשר המרכזי של ארסנל, ולמרות שהיה בהתאוששות משבר בידו הוא השתתף בהפסד בגמר גביע ה-FA לניוקאסל יונייטד ב-1952. בעונת האליפות שלאחר מכן הוא פיצה על הפסד זה, והחמיץ רק משחק ליגה אחד. הוא עזב את ארסנל לסנדרלנד ביוני 1953 תמורת סכום של 30,000 לירות שטרלינג, שהיה סכום גבוה מאוד עבור שחקן בעמדה שלו. הוא השתתף ב-99 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם חמישה שערים.

דניאל שיחק בסנדרלנד במשך ארבע עונות, ואף זכה לענוד את סרט הקפטן. הוא השתתף ב-136 משחקי ליגה של סנדרלנד לפני שעבר לקארדיף סיטי באוקטובר 1957. הוא השתתף בשישה משחקי ליגה בלבד בקארדיף לפני שחזר לסוונסי טאון (המועדון שבו החל את הקריירה), היכן שהבקיע שבעה שערי ליגה ב-45 משחקים.

דניאל עבר להירפורד יונייטד ב-1960, ולמשך תקופה קצרה ב-1962 וב-1963 הוא היה מאמן-שחקן במועדון, אך לבסוף התפטר על מנת לאפשר לבוב דניסון לאמן את המועדון באופן קבוע. לאחר מכן הוא פרש כליל מכדורגל וניהל משרד דואר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר באי רוטשילד שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פסגת בייטס.

**פסגת בייטס** (באנגלית: **Bates Peak**) היא פסגה ממערב למצוק פורנייר, בהרי דסקו שעל האי רוטשילד, שבאנטארקטיקה.

הפסגה היא הפסגה המערבית ביותר של האי רוטשילד.

גובהה של הפסגה 600 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

גילוי ומיפוי הפסגה
------------------

הפסגה צולמה מהאוויר על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, ועל ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בשנת 1947.

הפסגה מופתה בשנת 1959 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר אלה.

הפסגה נסקרה על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בין השנים 1970–1971.

### מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הפסגה נקראת על שמו של לורנס או. בייטס (Lawrence O. Bates) מצי ארצות הברית, שהיה מפקד האונייה שוברת הקרח של משמר החופים של ארצות הברית USCGC Edisto (WAGB-284) במהלך מבצע דיפ פריז, בשנת 1969.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסגת בייטס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* פסגת בייטס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור פסגת בייטס

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. 1 2 3 4 5 6 7  מידע היסטורי
שנאוצר ננסי שחור
שנאוצר ננסי לבן
ה**שנאוצר** הוא גזע כלבים שמקורו מגרמניה ונחשב לסוג של כלב טרייר.

לשנאוצר שלושה סוגים עיקריים המחולקים על פי גדלים: **שנאוצר ענק** (עד 70 ס"מ), **שנאוצר בינוני** (עד 50 ס"מ) ו**שנאוצר ננסי** (עד 36 ס"מ). ניתן למצוא את הכלב בצבעים שונים: שחור, פלפל/ מלח (גוני אפור), ובננסי גם את השחור/כסף והלבן.

מהווריאציות הרבות של השנאוצר ניתן להבין את מרחב התפקודים שאותו גזע זה מילא ועדיין ממלא, ביניהם: ציד מכרסמים, שמירה על ילדים, רעייה ושמירה על עדרים, ליווי ושמירה אישית ועוד.
ניתן להגדיר את השנאוצר ככלב רב שימושי לחווה חקלאית.
שנאוצר לבן הוא נדיר בישראל ובדרך כלל הוא מיובא מארצות אחרות לישראל.

מבנה, אופי וטיפול
-----------------

לשנאוצר גוף ריבועי ומוצק, בעל פרווה צפופה בשיער, עבה וקצרה, המגנה עליו מפני כל מזג אוויר. שיער הגבות, סביב לאף ומתחת לסנטר ארוך יותר משאר שיער הגוף. תסרוקת זו מקנה לשנאוצר את מראהו המיוחד עם זקן וארשת פנים רצינית למראה.

השנאוצר מחליף את פרוותו פעמיים בשנה וצריך לעזור לו להיפטר מהשיער "המת" באמצעות מריטה. כמו כן הוא זקוק להברשה וסירוק על בסיס שבועי.

לשנאוצר, אין כמעט ריח. כמו כן אינו נובח שלא לצורך. בדומה לגזעי כלבים אחרים, זקוק לזמן משחק מדי יום. השנאוצר הוא כלב חכם, טריטוריאלי, בעל יצר שמירה מפותח, קשור ונאמן מאוד לבעליו וקל לאילוף.

היסטוריה
--------

מוצאו של השנאוצר מגרמניה במאות ה-15 וה-16. השנאוצרים הראשונים היו מהגזע הבינוני, ושימשו לציד חיות קטנות ומכרסמים שונים. כמו כן שימשו גם כמלווים לסוחרים עם מרכולתם לשוק, וכשומרים על הדוכן.

השנאוצר שייך למשפחת הפינצ'רים, ועד למאה ה-19 נחשבו השנאוצרים לפינצ'רים שעירים, בעלי שיער זיפי. בשנת 1879 החלו להפריד את הפינצ'רים בעלי השיער הזיפי מתוך גזע הפינצ'ר וב-1880 נרשם כגזע חדש ושמו "שנאוצר", שפרוש המילה בגרמנית הוא: זרבובית (הפה והאף של הכלב).

את השנאוצר הננסי החלו לפתח באמצעות הרבעות מכוונות של הכלבים הקטנים מהשנאוצר הבינוני, וכנראה הוכנסו גם קווי דם של אפנפינצ'ר.
לראשונה הוא נראה בזירות התצוגה בשנת 1899.
מטרתו של פיתוח השנאוצר הננסי היה עבור ציד חיות קטנות כמו עכברושים וככלב ליווי. כיום זוכה השנאוצר הננסי לפופולריות הגבוהה ביותר בין כל משפחת השנאוצר.

ב-1909 החלו לטפח את השנאוצר הענק, במינכן - גרמניה, על ידי הרבעות מבוקרות של השנאוצר הבינוני עם כלבי בקר בלגים ודני ענק. מטרת הפיתוח הייתה לפתח כלב עבודה עבור שמירה על עדרים ושמירה אישית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנאוצר** בוויקישיתוף
* שנאוצר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560701705171
* GND: 4052976-9
* LCCN: sh85118223
* NDL: 01040437
* NKC: ph114941

 |
**ריי מאר** (באנגלית: **Ray Meagher**; נולד ב-4 ביולי 1944) הוא שחקן אוסטרלי. מאר מוכר בעיקר בשל תפקידו כאלף סטיוארט באופרת הסבון "קרוב רחוק", אותו הוא מגלם מאז החל שידור הסדרה ב-1988. הוא נרשם בספר השיאים של גינס כשחקן שהשתתף בסדרת דרמה אוסטרלית במשך התקופה הארוכה ביותר. עמיתתו קייט ריצ'י הייתה שותפה עמו בשיא זה, עד עזיבתה את הסדרה בראשית 2008.

ביוגרפיה
--------

מאר גדל בחווה לגידול צאן ובקר בעיירה רומא שבמערב קווינסלנד. בגיל 9 נשלח לפנימייה בגולד קוסט. בהמשך למד בתיכון בבריזביין, והיה חבר בנבחרות הטניס, השחייה, האתלטיקה והרוגבי של בית ספרו. לאחר סיום לימודיו המשיך לשחק רוגבי במסגרת מקצוענית, ובמקביל החל לנסות את מזלו כשניגש למבחני בד שונים.

בראשית שנות ה-70 הנחה תוכנית פולק בשם "Around Folk". תפקידו הטלוויזיוני הראשון היה תפקיד אורח בסדרת המשטרה "Matlock Police" ב-1973, וב-1977 קיבל את תפקידו הקבוע הראשון, באופרת הסבון "Number 96". בהמשך גילם תפקידים נוספים בטלוויזיה ובקולנוע, הבולט שבהם בסדרת הטלוויזיה "Prisoner". 

ב-1988 החל לגלם את תפקידו של אלף סטיוארט באופרת הסבון "קרוב רחוק", אותו הוא מגלם גם כיום. מאז החל להשתתף בסדרה לא הופיע בסדרות ובסרטים נוספים, ואף דחה הצעה להשתתף בסרט הקולנוע "חתונתה של מיוריאל" בשל מחויבויותיו להפקת "קרוב רחוק".

ב-2007 גילם את דמותו של בוב במחזמר שהועלה בסידני ומבוסס על סרט הקולנוע הרפתקאותיה של פרסילה, מלכת המדבר. בשנת 2010 החל לגלם את אותו תפקיד בהפקה המקבילה של תיאטרון פאלאס הלונדוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריי מאר** בוויקישיתוף

* ריי מאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ריי מאר באתר ערוץ 5 הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2012047334
* VIAF: 246335486
* WorldCat: lccn-no2012047334

 |
**פסגת דאנטה** הוא סרט אסונות משנת 1997, בביומו של רוג'ר דונלדסון ובכיכובם של פירס ברוסנן, לינדה המילטון ואליזבת הופמן. הסרט יצא ב-7 בפברואר בהפקת אולפני יוניברסל.

עלילה
-----

בשנת 1993 הגאולוג-וולקנולוג הארי המילטון (ברוסנן) מאבד את אהובתו בהתפרצות הר געש בקולומביה.

בהווה, הארי נשלח על ידי הבוס שלו, דר' פול דרייפוס לחקור אירועים גאולוגיים מוזרים בעיירה שלווה בשם **פסגת דאנטה** הנמצאת למרגלות הר געש רדום זה 7000 שנה. כשהוא מלווה בראשת העיר רייצ'ל וונדו הוא מגיע לאגם שלוו שלחופו גרה חמותה של רייצ'ל, רות, ומגלה שם עצים מתים, וה-pH של המים יורד עד 3.48. יחד עם ילדיה של רייצ'ל הם עולים למעיינות החמים ומגלים גופות של זוג מתרחצים שהתבשלו למוות ועם כוויות קורוזיה.

הארי קורא לאספת עירייה ומתריע, אבל פול מגיע ומרגיע שהסכנה קלושה. לאחר כשבוע ללא תוצאות ברורות הארי והצוות שלו מתכוון לעזוב אבל הארי מגלה שהמים במאגר הפכו לגופריתיים, סימן ברור להתפרצות קרבה. הוא קורא לאספת תושבים כשבעיצומה מתחילה פעילות וולקנית מההר. גרהם ולורן, הילדים של רייצ'ל, נוהגים את הרכב המשפחתי להר כדי להציל את הסבתא והארי ורייצ'ל נוהגים בעקבותיהם. בדרך עצים מתמוטטים מאחוריהם וחוסמים את הכביש. כשהם מגיעים לרות לבה זורמת ממיסה את הרכבים והם נכנסים לסירת מנוע ומתחילים לשוט באגם.

בדרך הם מגלים שכל הדגים באגם מתים ומים מתחילים לחלחל ולהמיס את הסירה: האפר הגופרתי הפך את האגם לחומצי מאוד. בחצי הדרך מדחף המנוע מאוכל לגמרי והם נתקעים. הארי מנסה לחתור עם המעיל שלו אבל לא זז מספיק מהר. רות קופצת למים החומציים ודוחפת את הסירה לרציף ועולה ליבשה מלאה כוויות קורוזיה. כולם עולם ליבשה שניות לפני שרציף העץ והסירה מתמוטטים. רות מתה בייסורים מהכוויות.

צוות הוולקנולוגים מצליח לברוח מהעיר אבל פול נלכד בשיטפון וטובע. הארי ורייצ'ל מגיעים לביתן המחקר והארי לוקח משם מכשיר איתור שנאס"א שלחו להם. ביודעו שנותרו שניות ספורות הוא מסיע את רכב ה-4X4 של הריינג'רים לתוך מכרה נטוש וזה מתמוטט מאחריהם. ההר מתפרץ ומכסה את כל האזור באפר. הארי מצליח לשלוח אות במכשיר והם מחולצים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פסגת דאנטה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פסגת דאנטה", באתר נטפליקס
* "פסגת דאנטה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פסגת דאנטה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פסגת דאנטה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "פסגת דאנטה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "פסגת דאנטה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אדווין ריימונד "ריי" באודן** (באנגלית: **Edwin Raymond "Ray" Bowden**;‏ 13 בספטמבר 1909 - 23 בספטמבר 1998) היה כדורגלן אנגלי.

ביוגרפיה
--------

בתחילת דרכו שיחק באודן במועדון הכדורגל החובבני המקומי; הוא היה חלוץ מרכזי פורה, ולמרות שהיה צנום הוא הצליח להבקיע כמאה שערים בעונה אחת כולל עשירייה במשחק יחיד. באודן משך את תשומת הלב של פליימות' ארגייל, והוחתם שם כשחקן חובב ב-1926, במקביל לעבודתו היומית כמוכר במכירה פומבית. בתחילת עונת 1928/1929 הוא שיחק מספיק טוב על מנת לזכות במקום בהרכב הראשון, והיה מבקיע שערים מצטיין במשך חמש העונות הבאות; שחקני ארגייל העפילו לליגה השנייה בסיום עונת 1929/1930. בסך הכל הוא הבקיע 83 שערים ב-149 משחקי ליגה.

במרץ 1933 חתם באודן בארסנל של הרברט צ'פמן תמורת 4,500 לירות שטרלינג, והיה אמור להיות המחליף של דייוויד ג'ק. למרות שהוא לא השתתף במספיק משחקים על מנת לקבל את מדליית האליפות באותה עונה, הוא היה שחקן הרכב קבוע בשתי העונות הבאות שגם בהן זכה המועדון באליפות. באודן שיחק בעיקר בעמדת החלוץ השני מאחורי טד דרייק, והמשיך להבקיע שערים רבים למרות סגנון המשחק הקשוח שהיה נהוג באותה תקופה; בעונת 1933/1934 הוא הבקיע 13 שערים, והיה מלך השערים של ארסנל באותה עונה ביחד עם קליף באסטין.

בעונת 1934/1935 הבקיע באודן 14 שערי ליגה, וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת ויילס ב-29 בספטמבר 1934. חודשיים לאחר מכן הוא היה אחד משבעת השחקנים של ארסנל שהופיעו במדי אנגליה בניצחון 3 - 2 על נבחרת איטליה (אלופת העולם) במשחק שנודע מאז בכינוי "הקרב על הייבורי". באודן השתתף בסך הכל בשישה משחקי נבחרת, ואת שערו היחיד הבקיע נגד נבחרת ויילס בפברואר 1936.

הוא אמנם זכה עם ארסנל בגביע ה-FA בעונת 1935/1936, אך הבעיות בקרסולו הגבילו את הופעותיו בעונה זו ובעונה שאחריה. בתחילת עונת 1937/1938 נראה היה שבאודן התאושש לאחר שהשתתף בעשרה משחקים בחודשיים הראשונים של העונה, אך במהלך הארגון מחדש של סגל ארסנל הוא הועבר לניוקאסל יונייטד בנובמבר 1937 תמורת 5,000 לירות שטרלינג. באודן השתתף ב-138 משחקים בכל המסגרות במדי ארסנל, והבקיע בהם 49 שערים.

באודן היה שחקן הרכב קבוע גם בניוקאסל, למרות שמועדונו החדש היה על סף ירידת ליגה בעונה הראשונה של באודן. הוא החליט לפרוש כתוצאה מהפסקת משחקי הכדורגל הרשמיים בגלל תחילת מלחמת העולם השנייה. באודן חזר להתגורר בפלימות' וניהל שם חנות ספורט ביחד עם אחיו אוסטין.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**אסתר פרומקין** (רוסית: **Фрумкина Мария Яковлевна**‏; נולדה בשם **מלכה חיה ליפשיץ**; 1880 מינסק - 1941? ליד קרגנדה) הייתה פובליציסטית ופעילה בתנועות פועלים יהודיות וקומוניסטיות, בין היתר בתנועת הבונד.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה למשפחת סוחרים אמידה ומשכילית. אביה קיבל חינוך תורני וכללי, הוא כתב שירה ופרוזה ביידיש. אמה הייתה נצר למשפחה מפורסמת, משפחת קצנלנבוגן - ראם. עד גיל 11 היא הייתה מקבלת חינוך ביתי, למדה עברית, תנ"ך וספרות עברית. יותר מאוחר למדה בגימנזיה לבנות במינסק ולאחר סיום הגימנזיה למדה במכללה לבנות בסנקט פטרבורג ובאוניברסיטה בברלין. לאחר סיום לימודיה בברלין היא חזרה למינסק והחלה ללמד בבית הספר המקצועי לבנות. במינסק היא השתתפה בחוג סוציאל-דמוקרטי שהיה נתון להשפעתו של אברהם לסין.

אחרי נישואיה לבוריס פרומקין היא הצטרפה לתנועת הבונד, שם עד 1905 בעיקר עסקה בתעמולה. ב-1906 מונתה לעורכת עיתון הבונד בווילנה דער וועקער, והייתה קרוב לוודאי עורכת העיתון היהודיה הראשונה.

בראשית המאה ה-20 כמעט לא היה ביטוי לפוליטיקה בכתיבתן של הנשים היהודיות באימפריה הרוסית, בין הבודדות הייתה אסתר פרומקין. פרומקין הייתה חברת מערכת העיתון פאלקסצייטונג, כמו כן הייתה כתבת העיתון ובין היתר הייתה כתבת העיתון בדומה הרוסית. לדעתה לפתור את בעיותיו של הציבור היהודי באימפריה הרוסית אפשר רק בשינוי המשטר ובהשתלטותם של הפועלים על הייצור ועל השלטון.

ב-1908 היא השתתפה בועידת צ'רנוביץ וייצגה שם יחד עם אנה רוזנטל את תנועת הבונד. פרומקין דיווחה על דיוני הוועידה בעיתון "די נייע צייט".

בין השנים 1910–1914 היא נאסרה מספר פעמים על פעילותה ונאלצה לברוח מרוסיה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היא חזרה לרוסיה, אך נאסרה והוגלתה לאסטרחן. עם פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה היא הגיעה למינסק ומונתה לעורכת הראשית של "דער וועקער", הביטאון הראשי של תנועת הבונד. יותר מאוחר הייתה חברת מועצת העיר מינסק ופעלה בעיקר בענייני התרבות והחינוך. יותר מאוחר עברה למוסקבה והייתה חברת מערכת העיתון היידי "דער עמעס".

היא נאסרה ב-1936, נפטרה בגולג של קרגנדה ב-1943.

חלק מפרסומיה
------------

* **צו דער פראגע וועגן דער יידישער פאלקסשול**, וילנה, 1910.
* **וואס פאר פאלקסשולן דארפן מיר האבן**, מוסקבה, 1917.

לקריאה נוספת
------------

* נורית אורחן, **יוצאות מארבע אמות - נשים כותבות בעיתונות ביידיש באימפריה הרוסית**, מרכז זלמן שזר, 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסתר פרומקין** בוויקישיתוף
* אסתר פרומקין, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* אסתר פרומקין, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* גליונות העיתון "דער וועקער" מווילנה, בעריכת אסתר פרומקין, בארכיון הלאומי הליטאי
* אסתר פרומקין (1880-1943), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסתר פרומקין, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
2. ↑  אורחן, יוצאות מארבע אמות, עמ' 150.
3. ↑  אורחן, יוצאות מארבע אמות, עמ' 151.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412356005171
* GND: 119266490
* ISNI: 0000 0004 0879 1943
* LCCN: no2010060824
* VIAF: 301799203
* WorldCat: lccn-no2010060824

 |
**זארזאס** היה ממנהיגי מרד השכירים בקרתגו. נפל בשבי לאחר קרב משור, ונצלב.

ביוגרפיה
--------

מעט מאוד ידוע אודותיו. פוליביוס מכנה אותו "זארזאס האפריקאי", מה שמעיד על כך שהיה ככל הנראה ממוצא לובי, או ברברי.

לאחר כישלון המתמרדים בקרב מקאר, העדיפו מנהיגי המרד מאתוס, וספנדיוס להשקיע את מרצם במצור על קרתגו. אולם חמלקרת ברקה, בסיועו של נארוואס, ניתק את דרכי האספקה שלהם וגרם להם מחסור כבד. לפיכך אולצו המורדים להתפלג. יחידותיהם של ספנדיוס, אוטאריטוס, וזאראס אולצו לעזוב את המצור ולנסות לעצור את חמלקרת. יתרונם המספרי בלט 50,000 מורדים כנגד 12,000 חייליו של חמלקרת. אולם חמלקרת החזיק פילים, ופרשים במספר רב. לפיכך החליטו המורדים להימנע מקרב במקום פתוח, והעדיפו לגרור את חמלקרת למעברים הצרים בהרים שם פיליו ופרשיו לא יכלו להביא תועלת רבה. אולם חמלקרת היה מוכן לכך, וכאשר נכנסו המורדים למצר שפוליביוס מכנה "משור" על שם צורתו המשוננת, חסם חמלקרת את המעברים, וגרם למורדים מחסור עז עד שנאלצו להיכנע. חמלקרת דרש את הסגרת המפקדים אולם הפר את ההסכם והרג 40,000 מורדים .ביניהם זארזאס, ואוטאריטוס. ספנדיוס נצלב מאוחר יותר.

זארזאס בתרבות
-------------

זארזאס נזכר ברומן ההיסטורי של גוסטב פלובר, "שלמבו".

לקריאה נוספת
------------

* פוליביוס, **היסטוריה**. כרך ראשון - ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"א (1991).

הערות שוליים
------------

1. ↑  פוליביוס, ספר ראשון, 84.
2. ↑  פוליביוס, ספר ראשון, 85.
3. ↑  תרגם לעברית אריה חשביה, הוצאת לדורי, 1967
זבאלד בהאם, 1549, Das Unmögliche (הבלתי אפשרי)
**האנס זבאלד בהאם** (בגרמנית: **Hans Sebald Beha**m; ‏1500 – 22 בנובמבר 1550) היה צייר גרמני, מהידועים בתחומי ההדפס והחריטה על עץ.

ביוגרפיה
--------

בהאם נולד בנירנברג, גרמניה, בשנת 1500. בגיל 25 גורש מהעיר לאחר שהואשם באי קבלת עקרונות הלותרניזם. בהמשך חייו נדד בערים שונות בגרמניה, ונפטר בפרנקפורט בשנת 1550. ביצירות שבהן חתם בשמו המפורש חתם השם "זבאלד בהאם" בלבד. אולם בכתיבת שמו בראשי תיבות הופיעה גם האות H. עד 1532 חתם על יצירותיו באותיות HSP, ומאז חתם באותיות HSB. בשנים שלאחר מותו התקבע השם "הנס" כאחד משמותיו, אף שאין ראיה לכך שזה היה שמו.

זבאלד בהאם היה אמן פורה ביותר. במהלך חייו יצר מעל 252 הדפסים, וכ- 1500 חריטות בעץ הידועות כיום. רבות מיצירותיו הודפסו בספרים. יצירותיו מאופיינות בריאליזם ובהקפדה מדוקדקת על פרטי העיצוב הקטנים ביותר.

בנוסף להדפסה כאיורים בספרים, הופיעו יצירותיו גם בקלפי משחק, טפטים, ושלטי אצולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זבאלד בהאם** בוויקישיתוף
* זבאלד בהאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280550005171
* AAG: 2395
* AGSA: 10759
* BNE: XX1307387
* BnF: cb123915969 (data)
* CiNii: DA09203481
* DSI: 296
* GND: 118508326
* ICCU: TO0V065222
* ISNI: 0000 0001 0905 7714
* KulturNav: 714de109-0fd3-4df7-8d6e-f4fb492aab80
* LCCN: n80024446
* NGV: 3611
* NKC: jn20040218004
* NSK: 000039472
* NTA: 070260265
* RERO: 02-A002984951
* RKD: 5977
* SELIBR: 179988
* SNAC: w6w09smw
* SUDOC: 03300479X
* TePapa: 181
* ULAN: 500115491
* VcBA: 495/29906
* VIAF: 59167585
* WorldCat: lccn-n80024446

 |
**סמואל א. גריבס** (באנגלית: **Samuel A. Greaves**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. בתפקידו האחרון כיהן כראש הסוכנות להגנה מפני טילים. לאחר שחרורו מונה לסגן נשיא בחברת בואינג.

ביוגרפיה
--------

גריבס סיים ב-1982 תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת קורנל והתגייס לחיל האוויר. התחיל את דרכו כמהנדס אוויוניקה בתוכנית מעבורות החלל. בשנים 1986–1990 שירת בלהק ניסויי החלל 6595 והיה אחראי על מערכות שיגור טילי הטיטן. לאחר מכן שירת במשרדי מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית כאחראי מבצעי ניסוי ושיגור של מעבורות חלל ולוויינים וכעוזרו של ראש מחלקת פרויקטים מיוחדים. בשנים 1995–1996 שירת כמנהל יישומי מערכות חלל לאומיות במפקדת פיקוד הקרב של חיל האוויר. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר מונה לראש ענף ריגול וסיור במחלקת החלל והסיור של חיל האוויר. 

ביוני 2001 מונה למפקד מתקן התמיכה בתקשורת של חיל האוויר, באתר שיגור הטילים וייט סאנדס בניו מקסיקו. באוגוסט 2002 עבר לשרת במרכז מערכות החלל והטילים. ביוני 2004 מונה למפקד להק השיגור ה-45 בנמל החלל קייפ קנוורל. באוגוסט 2006 מונה למפקד כנף מערכות השיגור בבסיס חיל האוויר לוס אנג'לס. 

ביוני 2008 מונה למפקד כנף מערכות תקשורת לוויינים צבאיים. במהלך תפקיד זה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. באוגוסט 2009 מונה לסגן מפקד מרכז מערכות החלל והטילים של חיל האוויר. בפברואר 2011 מונה לראש תחום תכנון בפיקוד החלל. באוגוסט 2012 מונה לסגן ראש סוכנות ההגנה מפני טילים של ארצות הברית בדרגת מייג'ור גנרל. ביוני 2014 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד המרכז למערכות חלל וטילים של חיל האוויר. 

ביוני 2017 מונה לראש הסוכנות להגנה מפני טילים במחלקת ההגנה של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד עד יוני 2019.

במהלך הקריירה הצבאית שלו היה גריבס שותף לשיגורם של 11 משימות מעבורות החלל ולמעלה מ-30 שיגורי טילים למשימות לא מאוישות. 

לאחר שחרורו מונה לסגן נשיא בחברת בואינג, בה משמש כמתכנן הראשי של תחום החלל והשיגורים.

גריבס בעל תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת החוף המערבי בלוס אנג'לס ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של חיל האוויר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל גריבס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר סוכנות ההגנה מפני טילים
**יהדות תאילנד** היא קהילה יהודית שנוצרה במאה ה-17, עם הגירתן של מספר משפחות מיהדות בבל לסיאם (שמה הקודם של תאילנד). כיום, קהילת היהודים בתאילנד מורכבת בעיקר מהצאצאים של פליטים מרוסיה או ברית המועצות לשעבר וכן מיהודים-פרסיים שנמלטו מרדיפות יהודים באיראן בשנות ה-70 וה-80.

רוב הקהילה היהודית הקבועה שבתאילנד, שכוללת 700–1000 אנשים, מתגוררת בבנגקוק (בעיקר באזור רחוב קאו-סאן). קיימות גם קהילות יהודיות קטנות יותר המנהלות בתי כנסת בפוקט, צ'אנג מאי וקו סמוי. במהלך חגים יהודיים, הקהילות הללו גדלות באופן משמעותי (לכמה אלפים) על ידי יהודים הנופשים בתאילנד (בעיקר מישראל וארצות הברית). 

ב-1993 נוסד האיגוד היהודי של תאילנד. בשנה זו החל לכהן הרב הקבוע הראשון בבנגקוק, הרב יוסף חיים קנטור.

בתאילנד פועלים חמישה בתי חב"ד, הראשי נמצא בבנגקוק אותו מנהל הרב נחמיה וילהלם והוא מעניק מגוון שירותים ליהודי בנגקוק ולתיירים ישראלים, בהם ארוחות שבת וחג. הוא היה מרכז חשוב לקהילה לאחר אסון הצונאמי באוקיינוס ההודי ב-2004. בעקבות הפיגועים שהתרחשו במומבאי ב-2008, הכניסה לבית חב"ד הוגבלה רק לקהילה היהודית.

ב-1993 נוסד ארגון הכשרות ועד הכשרות תאילנד על ידי הרב הראשי לתאילנד, הרב יוסף חיים קנטור.

החל מ-2014, קבוצה קטנה של יהודים מהממלכה המאוחדת, ארצות הברית, ישראל ותאילנד החלו לארגן קהילה יהודית חברתית ודתית קטנה בבנגקוק, של התנועה ליהדות מתקדמת, באמצעות מדיה חברתית כגון האתרים פייסבוק ו-meetup.‏

כיום יש חינוך יהודי מלא בבנגקוק, החל מהגן ועד לבית הספר התיכון, כולל ישיבה אורתודוקסית. לאחר שנים של סירוב מהממשלה, הוענקה רשות גם להקמת בית קברות יהודי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר של הקהילה היהודית בתאילנד (אורכב 23.09.2013 בארכיון Wayback Machine)

* אתר של בית חב"ד תאילנד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Different Religions in Thailand - kathuphuketlanguageschool.com (ב־American English) (ארכיון)
2. ↑  Thailand Virtual Jewish History Tour, www.jewishvirtuallibrary.org (באנגלית)
3. ↑  The Jews of Bangkok, Thailand | BillGladstone.ca
4. 1 2  Inside Bangkok's Chabad House | CNN Travel
5. ↑  Shabbat in Thailand (ארכיון)
6. ↑  Report From Phuket Faith and Tsunami:  A Rescue Mission | Articles
7. ↑  Thailand Progressive Jewish Community
8. ↑  Thailand Progressive Jewish Community
9. ↑  Jewish School - Thailand School Directory - Sataban | Sataban.com | Asean Teaching Jobs and School Directories (ב־American English)
10. ↑  BANGKOK | thailand - International Jewish Cemetery Project (ארכיון)

| יהדות אסיה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות • אינדונזיה • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בירוביג'אן • בוכרה • בחריין • גאורגיה • יהודי ההרים • הודו • בני מנשה • הונג קונג • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • טג'יקיסטן • טורקיה • יפן • ירדן • ישראל • כווית • כורדיסטן • לבנון • מונגוליה • מיאנמר • סוריה • סין • סינגפור • סרי לנקה • מלזיה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • חצי האי ערב • פקיסטן • קוצ'ין • קוריאה הדרומית • קזחסטן • קירגיזסטן • רוסיה • תאילנד • תימן (וצפון תימן) | ילדים יהודים עם המורה שלהם בסמרקנדילדים יהודים עם המורה שלהם בסמרקנד |

 |
כרזת "מופע הקולנוע של רוקי" בחזית בית הקולנוע
**קולנוע לב רמת השרון** (שמות קודמים: **קולנוע בית הפועלים**, **קולנוע גיל**, **קולנוע כוכב**) הוא בית קולנוע בן כ-200 מקומות ברחוב סוקולוב ברמת השרון, הפועל מאז 1948.

בית הקולנוע הוקם על שטח של 1,400 מ"ר בבעלות קק"ל, בראש גבעה בפינת הרחובות סוקולוב וברנשטיין-כהן של ימינו. בנייתו החלה ב-1945, והוא נחנך ב-1 במאי 1948, במבנה שכלל באותה העת, ובמשך שנים רבות בהמשך, גם את מועצת הפועלים של רמת השרון. המבנה היה המבנה הראשון במושבה שהוקם מלכתחילה כדי לשמש למטרות תרבות. תחילה נקרא קולנוע "בית הפועלים" ולאחר מכן קולנוע "גיל", וב-1980 שונה שמו ל"כוכב". מאפריל 2022 בית הקולנוע משתייך לרשת בתי הקולנוע "לב", בשם "לב רמת השרון".

בית הקולנוע נכנס להיסטוריה של התרבות הישראלית כאשר בשנת 1951 נערכה בו ההופעה הראשונה של התכנית הראשונה של להקת הנח"ל.

מאז שבית הקולנוע "אורית" בשכונת מורשה נסגר, ועד להקמת סינמה סיטי גלילות, היה קולנוע "כוכב" בית הקולנוע היחיד בתחום שיפוטה של רמת השרון, וגם כיום הוא בית הקולנוע היחיד באזור המגורים של העיר. במהלך השנים צבר הקולנוע מוניטין בשל האווירה החברותית והחמה ששררה בו. רוב הקרנות הסרטים בקולנוע הן של סרטים ישראלים וסרטי איכות לא "הוליוודיים".  

מאז 1996 ועד סוף 2010 נערכו בבית הקולנוע אחת לחודש הקרנות של סרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי", שכללו השתתפות פעילה של הקהל שאורגנה על ידי מועדון המעריצים של הסרט.

בשנת 2007 ביקשו בעלי המתחם להרוס את המבנה ולהקים במקומו בניין מגורים בן 16 קומות, אך תוכניתם נדחתה בידי הוועדה המקומית והוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה. בעקבות הדחייה, החליטו הבעלים בשנת 2009 למכור את הבניין. בסוף 2011 החל שיפוץ נרחב של הבניין וסביבתו, ומ-2012 פועל במתחם הקולנוע סניף של רשת קפה לנדוור.

בעשור השני של המאה העשרים ואחת הפך קולנוע כוכב לבית הקולנוע היחיד הפעיל בעל אולם אחד בלבד בכל אזור גוש דן והשרון.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קולנוע לב רמת השרון
* אתר הקולנוע
* אירית גרינברג-שאול ויריב לוין, המאבק על בית הקולנוע מדליק את רמת השרון, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 12 בנובמבר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי אבן, ‏לא ייסגר: קולנוע כוכב ברמת השרון הופך ל"לב כוכב", באתר ‏מאקו‏‏, ‏4 באפריל 2022‏
2. ↑  יעל געתון, אחרי 15 שנה: קולנוע כוכב מפסיק להציג את "מופע הקולנוע של רוקי", באתר הארץ, 9 בדצמבר 2010
**ג'ינו סווריני** (באיטלקית: **Gino Severini**; ‏7 באפריל 1883 – 26 בפברואר 1966) היה צייר איטלקי, מראשי תנועת הפוטוריזם.

ביוגרפיה
--------

ג'ינו סווריני נולד בקורטונה שבטוסקנה, איטליה ולמד ב-"Scuola Tecnica" בעיר. בשנת 1899 עבר סווריני לעיר רומא, שם השתתף בשיעורי אמנות שהתקיימו ב"וילה מדיצ'י" (Villa Medici). בשנת 1901 פגש באומברטו בוצ'וני, שהגיע לעיר באותה עת. בוצ'וני הכיר לסווריני את ג'אקומו באלה, אשר הדריך אותו בסגנון ה"דוויזיוניזם" (Divisionism). 

בשנת 1906 השתקע סווריני בפריז, שם התוודע אל פול סיניאק ואל טכניקת הציור האימפרסיוניסטית ולטכניקות הפוסט אימפרסיוניסטיות. בשנת 1910 היה סווריני שותף לייסוד התנועה הפוטוריסטית באיטליה ואף הציג, בשנת 1911, לחברי הקבוצה את סגנון ה"קוביזם", אותו אימצו חברי התנועה וארגן את התערוכה השנייה של הקבוצה בפברואר 1912 בפריז.

החל משנות העשרים של המאה ה-20 החל נוטש את האמנות המופשטת ואת אוונגרד האמנותי והתמקד ביצירה עבודות פיגורטיביות בהתאם ליחס הזהב. בשנת 1921 פרסם ספר בשם "Du Cubisme au Classicisme". בשנותיו המאוחרות עסק גם בציורי קיר וביצירת פסיפסים.

סווריני נפטר בשנת 1966 בפריז ונקבר בעיירה בה נולד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ינו סווריני** בוויקישיתוף
* ג'ינו סווריני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276391005171
* AAG: 320
* AGSA: 10186
* BIBSYS: 98009808
* BNE: XX854618
* BnF: cb12030597n (data)
* CiNii: DA04545364
* GND: 118796798
* ICCU: CFIV019337
* ISNI: 0000 0001 2133 450X
* LCCN: n79129023
* MusicBrainz: e805702f-5712-4bb3-8af5-d3742c019543
* NGV: 3364
* NKC: ola2002153929
* NLA: 35747656
* NLP: A12353759
* NSK: 000298823
* NTA: 069907374
* RERO: 02-A003824084
* RKD: 72120
* SELIBR: 357202
* SIKART: 4026880
* SNAC: w6d223xb
* SUDOC: 028478258
* Trove: 1069081
* ULAN: 500009799
* VcBA: 495/122602
* VIAF: 54163042
* WorldCat: lccn-n79129023

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אואשיבה. 

**קִישּוֹמָארוּ אוּאֶשִיבָּה** (ביפנית: בקאנג'י **植芝 吉祥丸** ובהיראגאנה **うえしば きっしょうまる**; נהגה **אואשיבה קישומארו**) היה אמן לחימה יפני. הוא היה בנו של מוריהי אואשיבה מייסד אמנות הלחימה אייקידו. הוא סייע בפיתוח השיטה, ולאחר מותו של אביו, הוא מונה ל**דושו** (כינוי לעומד בראש השיטה) שלה.

ראשית חייו
----------

אואשיבה נולד ב-27 ביוני 1921 בעיר איאבה שבמחוז קיוטו שביפן, לאביו **מוריהי אואשיבה** ולאמו **אַצוּ אואשיבה**, כילד הרביעי מבין שני אחיו (שמתו בילדותם) ואחותו.

בשנת 1927, עבר יחד עם משפחתו למגורים בעיר טוקיו.

הוא החל להתאמן באמנויות לחימה בעקבות אביו, בשנת 1937 לערך.

קריירה
------

בשנת 1942, כשהוא עדיין היה סטודנט באוניברסיטת ואסדה, מונה על ידי אביו (שפרש באותה עת לעיר איואמה) לראש ההומבו דוג'ו בטוקיו.

בנו מוריטרו אואשיבה סיפר, כי בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה, לא הייתה פעילות רבה בהומבו דוג'ו, היות שקישומארו היה רוב הזמן באיואמה, זאת מאחר שהוא לא היה יכול להתפרנס מהדוג'ו, והוא הוצרך לעבוד לפרנסתו בחברה בשם **אוסקה שוג'י** בעיר. למעשה, עיקר הפעילות שלו בתחום האייקידו, הייתה אחרי המלחמה.

בשנת 1946 הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה, מאוניברסיטת ואסדה.

בתחילת שנת 1948 הוא החל לפקח על הקמת ארגון שיטת האייקיקאי (הזרם המרכזי באייקידו, לאחר השינויים שהכניס המייסד בהשפעת הדת אומוטו).

חייו המאוחרים
-------------

לאחר מותו של אביו מוריהי ב-1969, הפך קישומארו לממלא מקומו של אביו כראש שיטת האייקידו (דושו).

בשנת 1995, קיבל אואשיבה מהממשלה היפנית, את המדליה הממשלתית **צואי**.

בשנות חייו האחרונות אך למרות זאת, הוא המשיך את האימונים בדוג'ו. מספרים, כי אף על פי שהוא נזקק לסיוע בדרך אל הדוג'ו, באימון עצמו, הוא היה מניע את גופו ללא כל קושי ובכוחות עצמו.

בשנת 1998, חלה הידרדרות במצב בריאותו והוא אושפז בבית חולים בטוקיו, וב-4 בינואר 1999, הוא מת כתוצאה מכשל נשימתי.

לאחר מותו המשיך בנו מוֹרִיטֶרוּ אואשיבה את דרכו כראש האייקידו (דושו), והוא עדיין מכהן בתפקידו.

ספריו
-----

אואשיבה חיבר במהלך חייו כמה ספרים בנושא אייקידו, והמפורסם שבהם הספר **אייקידו** העוסק בטכניקות אייקידו, תורגם לשפות רבות כולל עברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פיטר גולדסבורי, הספד ותיאור חייו של אואשיבה, באתר הפדרציה העולמית לאייקידו (באנגלית) (ארכיון)
* *סרטון משנת 1994 המתעד אימון בהדרכת אואשיבה כשהוא בן 72* באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ביוגרפיה של קישומארו אואשיבה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439600005171
* BNE: XX1001760
* BnF: cb12311292f (data)
* CANTIC: a11149292
* GND: 1047992671
* ISNI: 0000 0001 2099 0361
* LCCN: n83219090
* NDL: 00088344
* NKC: xx0047056
* NLK: KAC2018H8774
* NTA: 070652341
* SUDOC: 032000936
* VIAF: 9915982
* WorldCat: lccn-n83219090

 |
**קולפונומוס** (שם מדעי: ***Kolponomos***) הוא סוג של דוב נכחד אשר חי בצפון אמריקה שחי בתחילת תקופת המיוקן. מאובניו של דוב זה התגלו ב-1960 לחופי מפרץ קללם (אנ') שבמדינת וושינגטון בידי החוקר רובן א. סטירטום (Ruben A. Stirton). סוג זה כלל 2 מינים: Kolponomos clallamensis ו-Kolponomos newportensis.

הקולפונומוס היה דוב קטן יחסית באורך 1.2 מטר, גובה של 70 ס"מ בממוצע והגיע למשקל של עד 80 ק"ג. מבנהו היה שונה מאוד מזה של רוב הדובים וחלק מהחוקרים משייכים אותו למשפחת הראקוניים הקרובה וחלק אפילו משייכים אותו למין קדום של טורף ימי. מבנה הלסתות שלו היה קצר מחוזק מאוד ודמה לזה של לוטרת הים ובעל שיניים טוחנות חזקות ובולטות, אשר נועדו למחוץ צדפות וחסרי חוליות דומים. הוא היה בעל עיניים מופנות קדימה ובעל שרירי צוואר וחזה רחבים וכן עצמות רגליים רחבות מאוד. 

ייתכן מאוד שהוא חי לחופי האוקיינוס השקט ושם ניזון מסרטנים ורכיכות ימיות, אותם פיצח בשיניו כמו לוטרה ימית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולפונומוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**אסון סן חואן איקסואטפק** התרחש בצפון מטרופולין מקסיקו סיטי, בירת מקסיקו, ב-19 בנובמבר 1984. דליפת גז בחוות מכלים של גז פחמימני מעובה הביאה לסדרה של התפוצצויות ושרפות, אשר השמידו את החווה והחריבו את העיר סן חואן איקסוואטפק (San Juan Ixhuatepec) שלידה. באסון נספו 500 עד 600 בני אדם ואלפים נפצעו. היה זה אחד האסונות התעשייתיים החמורים ביותר שהתרחשו בעולם.

האסון
-----

האסון התרחש במתקן אחסון וחלוקה של גז פחמימני מעובה של חברת הדלק פמקס (PEMEX), שהכיל 54 מכלים של גז, מהם שישה מכלים כדוריים גדולים והיתר מכלים גליליים בגדלים שונים. בסך הכל הכיל המתקן בעת האסון 11,000 מטרים מעוקבים של גפ"מ. המתקן היה מוקף בבתי העיר סן חואן איקסוואטפק, שבה חיו 40,000 תושבים. 60,000 איש נוספים חיו בגבעות הסמוכות לעיר.

דליפת הגז במתקן החלה מצינור בקוטר 8 אינץ' שנקרע. עקב הדליפה נוצרה עננת גז גדולה, אשר נסחפה ברוח מערבה אל פאתי המתקן, מקום בו פעל לפיד שנועד לשרפת עודפי גז. בשעה 05:40 הצית הלפיד את עננת הגז, דבר שחולל התפוצצות גדולה, אשר חיבלה במכלים שבמתקן. הדבר יצר מוקדי דליפה נוספים, אשר הזינו את ההתלקחות שפרצה עקב ההתפוצצות. שרפות אלו הביאו לסדרה של 12 פיצוצי אד מתפשט של נוזל רותח (BLEVE) שנמשכו שעה ויותר. ההתפוצצויות החריבו את מרבית המבנים בסן חואן איקסוואטפק ושיגרו סביב מטר של שברי מתכת עד למרחק של 1,200 מטר. ההתפוצצויות והשרפות נמשכו עד לשעה 10:00 ביום המחרת.

ההתפוצצויות והשרפות גרמו למותם של 500 עד 600 איש, שאת רובם לא ניתן היה לזהות. עוד 5,000 עד 7,000 איש נפצעו פצעים קשים, רבים מהם מכוויות.

לאחר התאונה נמצא שבמתקן לא הייתה כלל מערכת לאיתור דליפות גז ושמערכת כיבוי האש במים שבו לא הייתה מספקת ונוטרלה על ידי הפיצוץ הראשון שהתרחש.

ראו גם
------

* ההתפוצצויות בגוודלחרה

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאור האסון, באתר מנהל הבריאות והבטיחות של בריטניה (Health and Safety Executive – HSE)