recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אורי עופר** (נולד ב-14 ביוני 1937) הוא יועץ תיאטרון ומפיק מופעי תרבות, לשעבר המנהל הכללי של התיאטרון הקאמרי, ומיוזמי ומייסדי האופרה הישראלית החדשה והמשכן לאמנויות הבמה בתל אביב ומנהלם הראשון.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים למשפחת הירש. התחנך ולמד בירושלים בבית הספר היסודי בית הכרם ובבית חינוך תיכון. התגייס לנח"ל והיה חבר קיבוץ יזרעאל. בשנים 1963–1967 היה סגן מנהל מרכז ההסברה במשרד ראש הממשלה. בשנים 1967–1986 היה המנהל האדמיניסטרטיבי והמנהל הכללי של התיאטרון הקאמרי. בתקופתו עלתה הרמה המקצועית של התיאטרון לרמה של טובי התיאטרונות בעולם. היה שותף להפקה של מחזותיו של אחד מגדולי מחזאי ישראל בכל הזמנים - חנוך לוין - ביניהם מלכת האמבטיה 1970, יעקובי ולידנטל 1972 וסוחרי גומי 1972, יסורי איוב 1981, הזונה הגדולה מבבל 1982. בשנים 1986–1996 הקים וניהל את האופרה הישראלית החדשה ואת המשכן לאמנויות הבמה בתל אביב. במקביל היה המנהל הכללי של המשכן לאומנויות הבמה. הוא כתב את הפרוגרמה להקמת המשכן וניהל את הקמתו ותפעולו בשנתו הראשונה. שמש כיו"ר ועדת הפרסים של האקדמיה הישראלית לתיאטרון.

מאז שנת 1996 יועץ תיאטרון ומפיק מופעי תרבות. בתפקידו כיועץ תיאטרון סייע בין השאר להקמה והתחדשות: אולמי התיאטרון בבית ציוני אמריקה, בית שמואל בירושלים, התיאטרון הקאמרי החדש; היכלי התרבות בראשון לציון, באשקלון, יבנה, מעלות, טבריה; המשכן לאמנויות הבמה בבאר שבע; היכל אומנויות הבמה בהרצליה. הוא עוסק עתה בין השאר בייעוץ להקמת היכלי התרבות באשדוד, ביבנה, ברחובות, בטבריה, בצפת, בכפר סבא, במעלות ועוד. משמש כיועץ תיאטרון למפעל הפיס.

מאז שנת 1996 השתתף בהפקת מופעי אומנות גדולים כמו עלובי החיים בשנת 1999 בשיתוף עם המשכן לאמנויות הבמה; פורגי ובס 2001 ונבוקו 2003 בשיתוף עם האופרה הישראלית. הוא השתתף במסגרת צמח/עופר הפקות בע"מ בהבאה לישראל של הופעות של להקת בוריס אייפמן מסנקט פטרסבורג (2000-2013), להקת המחול של מרתה גרהם מניו יורק, להקת המחול אלווין איילי (2008–2012), מאמה מיה 2007, סיפור הפרברים 2009, המחזמר קורוס ליין 2011 ואחרים.

במאי 2013 הוענק לו פרס הוקרה על תרומה מיוחדת לתיאטרון הישראלי והאופרה. בשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.

חייו האישיים
------------

אורי עופר נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' חנוך רון, האופרה הישראלית : הרנסאנס החדש בחיי המוסיקה בישראל, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, 1998
* ציפי שוחט, התרשמות ברמה האנושית, באתר הארץ, 24 במרץ 2008
* מרב יודילוביץ', פרס מפעל חיים בתיאטרון לעודד תאומי, באתר ynet, 9 במרץ 2011
* מרב יודילוביץ', סיפור הפרברים: הדבר האמיתי מגיע לישראל, באתר ynet, 2 בספטמבר 2009
* מאיה נחום שחל, פרס התיאטרון הישראלי, באתר כלכליסט, 17 באפריל 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרסום שמות יקירי העיר תל אביב-יפו לשנת 2017 באתר "הבמה"
נוסחת **לוטשי העדשות** היא נוסחה שפיתח האיטלקי בונאוונטורה קאוואליירי במאה ה־17. הנוסחה מתארת את הקשר בין עוצמת העדשה (התלויה באורך המוקד של העדשה) לבין מקדם השבירה של החומר שממנו עשויה העדשה, עוביה במרכזה ורדיוסי העקמומיות של העדשה. הקשר הוא:

שרטוט של עדשה מפזרת ובו הפרמטרים השונים הכלולים בנוסחה
סוגי עדשות שונים. מימין לשמאל: דו־קעורה, ישרה־קעורה, מניסקוס, קמורה־קעורה, קמורה־ישרה ודו־קמורה
D={\frac {1}{f}}=\left({\frac {n\_{1}}{n\_{2}}}-1\right)\left[{\frac {1}{R\_{1}}}-{\frac {1}{R\_{2}}}+{\frac {(n\_{1}-1)d}{n\_{1}R\_{1}R\_{2}}}\right]

אם עובי העדשה קטן בהרבה מהרדיוסים שלה, ניתן להשתמש בנוסחה המקורבת:

 D={\frac {1}{f}}=\left({\frac {n\_{1}}{n\_{2}}}-1\right)\left({\frac {1}{R\_{1}}}-{\frac {1}{R\_{2}}}\right) 
כאן D היא עוצמת העדשה בדיופטרים. דיוקה של הנוסחה המקורבת טוב רק עבור עדשות דקות, כלומר עדשות שבהן עובי העדשה קטן לעומת אורך המוקד שלה.

f הוא אורך המוקד של העדשה (חיובי - עדשה מרכזת, שלילי - עדשה מפזרת).

n  1  הוא מקדם השבירה של העדשה.

 2  n הוא מקדם השבירה של התווך שבו נמצאת העדשה.

R 1  ו־R 2  הם רדיוסי העקמומיות של העדשה. R 1  הוא רדיוסו של המשטח הקדמי, R 2  הוא רדיוסו של המשטח האחורי.

d הוא עוביה של העדשה במרכזה.

כדי לחשב את אורך המוקד (ואת עוצמתה) של העדשה, מציבים בנוסחה את רדיוסי העקמומיות. סימנו של כל רדיוס נקבע כך: אם מרכז הכדור שיוצר את המשטח נמצא מאחורי העדשה, הרדיוס הוא חיובי. אחרת, הוא שלילי. לפיכך, במקרה של עדשה דו קמורה, הרדיוס של המשטח הקדמי הוא חיובי, והרדיוס של המשטח האחורי הוא שלילי. בעדשה דו קעורה, הרדיוס של המשטח הקדמי הוא שלילי, והרדיוס של המשטח האחורי הוא חיובי. וכן הלאה.
הרדיוס של מישור (משטח ישר) הוא אינסוף. קיימת גם גרסה נוספת של הנוסחה, נפוצה פחות, ובה סימן המינוס בנוסחה מוחלף בסימן פלוס, ואז סימני הרדיוסים מוגדרים באופן אחר, ופחות אינטואיטיבי.

כדי להימנע מבלבול בין "קמור" ו"קעור" ניתן לזכור שעדשה דו קמורה צורתה כתפוז.

ישנם מספר סוגים של עדשות מרכזות ומפזרות:

**עדשות מרכזות**:

* עדשה דו־קמורה (עדשה ששני צידיה קמורים): \ R\_{1}>0,R\_{2}<0
* עדשה קמורה־קעורה (מניסקוס קמור), עדשה שרדיוס העקמומיות של הצד הקמור שלה קטן מרדיוס העקמומיות של הצד הקעור: {\displaystyle \ R\_{1}<R\_{2},R\_{1}>0,R\_{2}>0}
* עדשה קמורה־ישרה: {\displaystyle \ R\_{1}>0,R\_{2}=\infty }

**עדשות מפזרות**:

* עדשה דו־קעורה (עדשה ששני צידיה קעורים): \ R\_{1}<0,R\_{2}>0
* עדשה קעורה־קמורה (מניסקוס קעור), עדשה שרדיוס העקמומיות של הצד הקעור שלה קטן מרדיוס העקמומיות של הצד הקמור: {\displaystyle \ |R\_{2}|>|R\_{1}|,R\_{1}<0,R\_{2}<0}
* עדשה קעורה־ישרה: \ R\_{1}<0,R\_{2}=\infty

ראו גם
------

* חוק סנל
* עקרון פרמה

קישורים חיצוניים
----------------

* דוגמאות כולל שרטוטים של סוגי העדשות השונים
שושקביץ' בשנת 2008
**סטניסלב סטניסלבוביץ' שושקביץ'** (בבלארוסית: **Станіслаў Станіслававіч Шушкевіч**;‏ 15 בדצמבר 1934 - 3 במאי 2022) היה יו"ר הפרלמנט של בלארוס והנשיא בפועל בשנים 1994-1991. הוא תמך בכלכלת שוק והיה לו תפקיד מרכזי בהקמת חבר המדינות.

לפני שהחל בפעילותו הפוליטית היה שושקביץ' אחד המדענים המובילים בבלארוס. הוא היה חבר באקדמיה הבלארוסית למדעים, דוקטור לפיזיקה ולמתמטיקה, פרופסור, מחבר של מספר ספרים, 150 מאמרים וממציא של כ-50 פטנטים. על פעילות זו זכה למספר עיטורים.

ב-8 בדצמבר 1991, בעקבות הפסגה המשולשת בבלאבז'סקאיה פושצ'ה עם בוריס ילצין וליאוניד קרבצ'וק, חתם על הסכם לפירוק ברית המועצות ועל הקמת חבר המדינות. בסוף 1993, אלכסנדר לוקשנקו, יו"ר הוועדה הפרלמנטרית למלחמה בשחיתות, האשים כ-70 אנשי ממשל בכירים, ביניהם את שושקביץ', במעילה בכספי המדינה למטרות אישיות. האשמותיו של לוקשנקו הביאו להצעת אי אמון בפרלמנט שהתקבלה, ושושקביץ' הוחלף בוויאצ'סלב קביץ', איש המפלגה הקומוניסטית. חקירה שהתנהלה בעניין השחיתות זיכתה את שושקביץ' מכל אשמה.

ביולי 1994 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות לנשיאות בלארוס. שישה מועמדים התמודדו על המשרה, ביניהם לוקשנקו, שושקביץ' וקביץ', כאשר האחרון נחשב לפייבוריט ברור. לתדהמת רבים, בסיבוב הראשון לוקשנקו זכה ב-45%, ואילו קביץ' ושושקביץ' קיבלו 15% ו-10% בהתאמה. שושקביץ' פרש מהחיים הפוליטיים.

בשנת 2002 תבע שושקביץ' בתביעה תקדימית את משרד הביטחון הסוציאלי הבלארוסי: הוא תבע פיצוי בטענה שבשל מדיניות לא נכונה ואינפלציה, התכווצה קצבת הגמלה שלו ל-1.80 דולר. בשנת 2004, הוא ניסה להתמודד לפרלמנט, אך מועמדותו נדחתה על ידי ועדת הבחירות.

שושקביץ' הפך לאחר מכן למבקר מוביל של לוקשנקו ותומך נלהב באופוזיציה הליברלית במדינה. ב-2012 האשים לוקשנקו את שושקביץ' בחתרנות בבלארוס ועל שושקביץ' נאסר לעזוב את המדינה. שושקביץ' היה פחות פעיל פוליטית בשנותיו ולא מילא תפקיד בהפגנות בבלארוס נגד הממשלה שפרצו לאחר שלוקשנקו טען לניצחון בבחירות לנשיאות באוגוסט 2020.

כלי תקשורת בבלארוס דיווחו באפריל 2022 כי שושקביץ' היה בטיפול נמרץ עקב סיבוכים של מחלת הקורונה. הוא מת ב-3 במאי 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטניסלב שושקביץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ex-Belarus leader Stanislav Shushkevich, who helped dissolve USSR, dies at 87, France 24, ‏2022-05-04 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007420319005171
* BnF: cb16768601c (data)
* CiNii: DA1415106X
* GND: 11923937X
* ISNI: 0000 0000 8909 105X
* LCCN: nr89004607
* NKC: js2014836980
* NLP: A12154957
* NTA: 128347767
* SUDOC: 169261034
* VIAF: 62353884
* WorldCat: lccn-nr89004607

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפלגה. אם התכוונתם לארגון המלווה חיילים בצה"ל, ראו ארגון צל"ש.

**צל"ש - ציונות ליברליות ושוויון** הייתה מפלגה קטנה בישראל. המפלגה הוקמה ב-2004 על ידי חבר הכנסת יוסי פריצקי שאולץ לפרוש במהלך הכנסת השש עשרה ממפלגת שינוי ולהקים סיעת יחיד. עם פיזור הכנסת לא השתתפה המפלגה בבחירות והיא חדלה מפעילות והפכה למפלגת מדף שלבסוף נרכשה ושימשה בסיס חוקי למפלגת הימין החדש.

רקע
---

צל"ש הוקמה לאחר ששר התשתיות יוסף פריצקי גורש משינוי ביולי 2004 לאחר חשיפת קלטת בה ביקש חומרים על חברו למפלגה, אברהם פורז. מעשיו של פריצקי נחקרו במשטרה, אך לא הוגשו כתבי אישום.

שינוי ניסה להדיח את פריצקי מהכנסת ולהחליף אותו בח"כ אחר משינוי. עם זאת, ועדת הכנסת אפשרה לו לשמור על כסאו. פריצקי הודיע אז שהוא מקים מפלגה משלו ויתמודד בבחירות לכנסת השבע עשרה, ואמר שמטרתו היא ששינוי "לא תשיג את מספר הקולות המינימלי הדרוש כדי לעבור את אחוז החסימה". אף על פי שניתן היה לסיעה לקבל מימון בחירות של 600 אלף שקל, צל"ש לא השתתפה בבחירות לכנסת השבע עשרה.

אף על פי שצל"ש לא השתתפה בבחירות, שתיים מהמטרות של פריצקי מומשו; פורז הובס בבחירות המקדימות של שינוי בינואר 2006, כאשר פריצקי אמר שפורז ומנהיג המפלגה טומי לפיד "היו צריכים להישלח הביתה מזמן". בנוסף, בבחירות, מפלגתו החדשה של פורז, חץ ושינוי בראשות רון לוינטל, לא הצליחו לזכות באף מנדט.

בסוף 2018 שימשה המפלגה כמפלגת מדף ליצירת מפלגת הימין החדש שהוקמה על ידי קבוצת פורשים מהבית היהודי לאחר שנרכשה מבעוד מועד על ידי נפתלי בנט.

מטרות המפלגה
------------

מטרותיה של המפלגה היו:

* לקיים את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
* לשאוף כי מדינת ישראל תקיים יחסי שלום ושכנות טובה עם מדינות ערב
* לפתור את הסכסוך הישראלי פלסטיני במשא ומתן

קישורים חיצוניים
----------------

* צל"ש באתר הכנסת

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yuval Yoaz (18 בינואר 2005). "State drops case against former Shinui MK Paritzky". *Haaretz*. נבדק ב-13 בינואר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Gideon Alon (19 בינואר 2005). "Panel refuses to expel Paritzky from Shinui". *Haaretz*. נבדק ב-13 בינואר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Yuval Yoaz (2 בינואר 2006). "Ousted Shinui MK Paritzky to run for Knesset". *Haaretz*. נבדק ב-13 בינואר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Hilary Leila Krieger (12 בינואר 2006). "Report: Poraz refuses offer to rejoin Shinui after quitting". *The Jerusalem Post*. נבדק ב-21 ביוני 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  הפלטפורמה: מפלגתו של פריצקי Israel National News, 30 December 2018
**המקהלה הקאמרית רמת גן** הוקמה בשנת 1993 ופועלת בעיר רמת גן בתמיכת ראש העירייה והרשות לתרבות ולאמנות של העירייה. במקהלה מעל 50 זמרות וזמרים, רובם יוצאי המקהלות מקהלת רינת וזמרי קאמרן. רבים מהם סולנים, המופיעים באופן עצמאי, ויש בהם מוזיקאים מקצועיים.

בעלי תפקידים בולטים
-------------------

מייסדת המקהלה, המנהלת המוזיקלית והמנצחת של המקהלה היא זמרת האלט ובוגרת המדרשה למוזיקה, חנה צור. מנצח המשנה של המקהלה הוא ריי פרנס, חבר המקהלה כזמר בס ונגן טרומבון ישראלי בולט, אשר כיהן כטרומבוניסט ראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית במשך למעלה משלושה עשורים. את המקהלה ליוותה במהלך רוב שנותיה הפסנתרנית גבי ארגוב, וכיום המלווה של המקהלה הוא המלחין והפסנתרן אייל באט. זמרת הסופרן דפנה זהבי, חברת קיבוץ נען וכלתו של המלחין דוד זהבי, היא חברה ותיקה במקהלה.

פעילות
------

המקהלה מופיעה בקביעות במקומות שונים בארץ, בין היתר במוזיאון תל אביב לאמנות, במשכן לאמנויות הבמה, במועדון צוותא, בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ובאולם הנרי קראון בירושלים. בין השאר, משתתפת המקהלה בקביעות בפסטיבל אבו גוש למוזיקה ווקאלית המתקיים פעמיים בשנה. המקהלה הופיעה גם בפסטיבל ליטורגיקה בירושלים ובפסטיבל למוזיקה ליטורגית "סאקרה" בנצרת. רבים מהקונצרטים של המקהלה הועברו בשידור חי על ידי רשות השידור הישראלית. בשנים האחרונות ערכה המקהלה סיבובי הופעות בספרד, בצרפת ובגרמניה.

רפרטואר
-------

המקהלה מבצעת מגוון רחב של יצירות, כולל יצירות א-קפלה ויצירות תזמורתיות של מיטב המלחינים הקלאסיים מהמאה ה-15 ועד ימינו, לצד מוזיקה ישראלית מקורית. המקהלה שרה יצירות בשפות רבות: עברית, לדינו, לטינית, גרמנית, איטלקית, אנגלית, צ'כית ויוונית. בין היצירות הקלאסיות הבולטות שביצעה המקהלה ניתן למנות את הסימפוניה השנייה של מאהלר, שבוצעה עם התזמורת הסימפונית ירושלים ועם מקהלה יפנית בניצוח גארי ברתיני. כמו כן ביצעה את הרקוויאם הגרמני של ברהמס, את שירת המיסה בסי מינור של באך, את סימפוניה מס' 2 מאת מנדלסון, את הרקוויאם של ורדי וכן יצירות גלוריה מאת ויוואלדי, פוצ'יני ופולנק. עוד ראויה לציון היצירה "קידוש לשבת", אחת מהיצירות האחרונות שחיבר קורט וייל.

הרפרטואר העברי של המקהלה כולל יצירות מלב הקאנון של הזמר העברי כגון "שיר הרעות", "הליכה לקיסריה" ו"עטור מצחך", לצד פיוטים ומזמורים מהמסורת היהודית כמו "צור משלו אכלנו" ולצד שירים אומנותיים ישראליים מודרניים, כגון "אני רוצה להיכנס לספר בראשית" – מחזור שירי תנ"ך שכתבה נאוה סמל והלחינה אלה מילך-שריף.

המקהלה השתתפה בהקלטת הפסקול של הסרט "רשימת שינדלר" מאת סטיבן ספילברג.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המקהלה הקאמרית רמת גן
* המקהלה הקאמרית רמת גן באתר עיריית רמת גן

הערות שוליים
------------

1. ↑  המקהלה הקאמרית רמת גן זכתה להצלחה גדולה בסיבוב הופעות בגרמניה, אתר עיריית רמת גן, מאי 6, 2013
2. 1 2  המקהלה הקאמרית רמת גן בניצוח חנה צור - מבט גנים ערוץ 98, יוני 4, 2012
3. ↑  המקהלה הקאמרית רמת-גן זכתה להצלחה גדולה בסיבוב הופעות בגרמניה, אתר עיריית רמת גן, מאי 6, 2013
4. ↑  רפרטואר הלהקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308480305171

 |
**סמי מולכו** (**Samy Molcho**; נולד ב-24 במאי 1936) הוא רקדן, כוריאוגרף, במאי ופנטומימאי ישראלי-אוסטרי, פרופסור לשפת גוף באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה. הופיע, לימד וביים ברחבי העולם.

ביוגרפיה
--------

מולכו נולד, גדל והתחנך בתל אביב. הוא בוגר הסטודיו למשחק שליד תיאטרון הקאמרי. למד פנטומימה, ריקוד ותנועה אצל אלוין אפשטיין, ירדנה כהן וג'וקי ארקין. מ-1952 ועד 1965 הופיע במסגרת תיאטרון המחול הירושלמי של רינה ניקובה. ב-1956 החל קריירת סולו במחול מודרני בתל אביב. ב-1960 הופיע בתיאטרון הבימה בהצגה "אגדת שלושה וארבעה" בתפקיד הנחש. באותה שנה העלה מופע-יחיד עמו יצא לסיבוב הופעות ברחבי העולם (מילאנו, וינה, סטוקהולם, ברלין, לונדון, אמסטרדם, ציריך, יוהנסבורג ומקסיקו סיטי). סגנונו הוגדר כמשתייך לזרם הפנטומימה של מרסל מרסו וז'אן-לואי בארו והוא פיתח אותה לשילוב של פנטומימה וריקוד.
אשתו הראשונה הייתה השחקנית גאולה נוני.

בשנת 1978 נשא לאישה את חיה היינריך והעביר את מרכז חייו לווינה שבאוסטריה. בנוסף להופעות (בעיקר מופעי-יחיד בשילובי פנטומימה ומחול) עסק בעבודות בימוי, בין היתר למחזות זמר ואופרות באוסטריה, שווייץ וגרמניה.

בסוף שנות השמונים הפסיק להופיע והחל להרצות בנושאי שפת-גוף. ב-1992 התפרסם ספרו "שפת הגוף של ילדים", שהיה הראשון בסדרת ספרים והרצאות-וידאו בנושא. שימש עד שנת 2004 כפרופסור באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה.

משפחתו מפעילה מסעדה ברוח תל אביבית בווינה על גדות הדנובה בשם Neni, ראשי תיבות שמות ארבעת ילדי המשפחה, נוריאל, אליאור, נדיב ואילן. מבין הילדים רק נדיב ממשיך במסורת הפנטומימה של אביו. למסעדה גם סניפים בברלין ובהמבורג.

ב-1996 זכה בעיטור צלב הכבוד האוסטרי לאמנות הבמה, ב-2004 זכה בעיטור הכסף לכבוד שירותו לרפובליקה האוסטרית וב-2008 זכה בעיטור הזהב לכבוד שירותו לעיר וינה.

ספרו בעברית
-----------

* **הכל על שפת הגוף**; מאנגלית: יהודה עופר, ירושלים: כתר, 1998.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמי מולכו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סמי מולכו (בגרמנית)
* דף אמן באתר Pantomime Mime
* דף שחקן באתר הבימה
* ע. ז. סמי מולכו - צעיר הפנטומימה, דבר, 22 בינואר 1960
* ה. בלייך, סמי מולכו "כבש" את הולאנד, מעריב, 8 ביולי 1962
* שרגא הר-גיל, הופעת אורח | "פנטומימה היא סיכון": סמי מולכו בישראל, מעריב, 14 באוגוסט 1969
* נחמן בן עמי, אלם המדבר בכל השפות, מעריב, 31 באוגוסט 1961

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארכיון הבימה
2. ↑  זאב רב נוף, מימד חדש לאמנות הבמה?, דבר, 16 באוקטובר 1970.
3. ↑  שבט מולכו הופך את וינה לתל אביב
4. ↑  עמוד 1028
5. ↑  עמוד 1623

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279214705171
* BIBSYS: 90171601
* BnF: cb12574643n (data)
* CiNii: DA08138340
* GND: 118734539
* ISNI: 0000 0001 1686 7571
* LCCN: n84199921
* NKC: xx0054109
* NLA: 35566429
* NLK: KAC200704691
* NTA: 070812012
* RERO: 02-A003601891
* SUDOC: 035066377
* Trove: 998397
* VIAF: 92775394
* WorldCat: lccn-n84199921

 |
**שניים רכבו יחדיו** (באנגלית: **Two Rode Together**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1961 בבימויו של ג'ון פורד, עם ג'יימס סטיוארט, ריצ'רד וידמרק, שירלי ג'ונס ולינדה קריסטל בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "שבויי הקומנצ'י" מאת וויל קוק (אנ') משנת 1959.

תקציר העלילה
------------

גאתרי מקבי (ג'יימס סטיוארט) הוא מרשל של העיירה טסקוסה בטקסס. הוא מתגורר במלון/מסבאה של בל ארגון (אנל הייס) שמשלמה לו 10% מרווחיה. יום אחד מגיעה אליו מחלקת חיילי צבא ארצות הברית בפיקודו של חברו משכבר ג'ים גארי (ריצ'רד וידמרק) שמבקש ממנו להצטרף אליו לבסיס הצבא בפורט גרנט.

מקבי מסכים ומגיע לפגישה עם המפקד מייגור פרייזר (ג'ון מקינטייר) שמטיל עליו את המשימה להגיע עם גארי לשבט הקומנצ'י כדי לנהל משא ומתן על שחרור שבויים שנחטפו לפני שנים. מקבי מכיר את אנשי השבט ויודע את שפתם ולכן נבחר. לאחר היסוסים וויכוחים מסכים מקבי. הוא וגארי נפגשים עם משפחות החטופים וקארי מתאהב במרטי פרסל (שירלי ג'ונס) שאחיה סטיב נחטף לפני תשע שנים. מה שנשאר לה ממנו היא קופסת נגינה אותה אהב לשמוע. מקבי מזהיר אותה כי כנראה אחיה שכח את האנגלית ומתנהג כקומנצ'י אך היא לא נרתעת. מקבי וגארי רוכבים לעבר שבט הקומנצ'י.

הם מתקבלים בחשדנות על ידי ראש השבט קוואנה פרקר (אנ') (הנרי ברנדון) שמסכים לשחרר שני חטופים תמורת שני רובים. החטופים הם אלנה דה מדריאגה (לינדה קריסטל) מקסיקנית חטופה שנעשתה לאשתו של "עגל האבן" (וודי סטרוד), קומנצ'י יריב של קוואנה פרקר וכן "הזאב הרץ" שהוא בחור צעיר שנחטף בילדותו.

הם דוהרים בחזרה לפורט גרנט ובדרך מתקיף אותם "עגל האבן" ומקבי הורג אותו. הם מגיעים לפורט גרנט אך אף מתיישב לא מזהה את "הזאב הרץ". אחת המתיישבות מוכנה לאמץ אותו ומתירה אותו מהחבלים אך הוא אחוז פחד דוקר והורג אותה. התושבים מחליטים לבצע בו לינץ' אך בדרך הוא מזהה את התיבה המנגנת ומרטי בטוחה שזה אחיה סטיב אך היא אינה יכולה להצילו והוא נתלה בידי ההמון.

קארי מציע נישואין למרטי והיא מסכימה. אנשי המקום הגזענים מתייחסים בזלזול לאלנה המקסיקנית. הוא מביא אותה לטקוסטה ואז מתברר לו שאינו כבר מרשל וכי בל ארגנה בהיעדרו בחירות בהם נבחר סגנו. בל מעליבה את אלנה והיא מחליטה לעזוב לקליפורניה וברגע האחרון מצטרף אליה מקבי.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'יימס סטיוארט | גאתרי מקבי | מרשל |
| ריצ'רד וידמרק | ג'ים קארי | לוטננט ראשון |
| שירלי ג'ונס | מרטי פרסל |  |
| לינדה קריסטל | אלנה דה לה מדריאגה | שבוייה |
| הנרי ברנדון | קוואנה פרקר | ראש שבט קומנצ'י |
| ג'ון מקינטייר | מייג'ור פרייזר | יחצ"ן בחירות |
| וודי סטרוד | סטון קאף | קומנצ'י |
| דייוויד קנט | זאב בורח | סטיב פרסל (שבוי) |
| אנל הייס | בל ארגון | בעלת בית מלון |
| אנדי דווין | סרג'נט פוסי | חייל |

קישורים חיצוניים
----------------

* "שניים רכבו יחדיו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שניים רכבו יחדיו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שניים רכבו יחדיו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שניים רכבו יחדיו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* שניים רכבו יחדיו, באתר TCM
* קדימון לשניים רכבו יחדיו, באתר יוטיוב
* סצנת הסיום של שניים רכבו יחדיו, באתר יוטיוב
**איגנסיו דניאל מאסטרו פוץ'** (בספרדית: **Ignacio Daniel Maestro Puch**; נולד ב-13 באוגוסט 2003) הוא כדורגלן ארגנטינאי שמשחק כחלוץ בקבוצת אתלטיקו טוקומאן מליגת העל הארגנטינאית.

קריירה
------

נולד בטוקומאן, מגיל צעיר שיחק רוגבי וכדורגל, למרות שלבסוף החליט להתמקד בכדורגל והצטרף לקבוצות הנוער של אתלטיקו טוקומאן לאחר שהשתחרר מאינדפנדיינטה מספר שנים קודם לכן.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עם הקבוצה הבוגרת של אתלטיקו טוקומאן ב-10 בפברואר 2022, מול סרמיינטו חונין.

נבחרת לאומית
------------

נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איגנסיו מאסטרו פוץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lista de convocados para el Mundial Sub 20 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, 3 במאי 2023 (בספרדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"איגנסיו מאסטרו פוץ'"**.
**ארנסט-גינתר באדה** (בגרמנית: **Ernst-Günther Baade**;‏ 20 באוגוסט 1897 – 8 במאי 1945) היה גנרל גרמני במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות של גרמניה הנאצית. באדה נפצע בפעולה ומת מפצעיו ב-8 במאי 1945.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

באדה נולד ב-20 באוגוסט 1897 בפאלקנהאגן. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 הוא התנדב לשירות צבאי והצטרף לרגימנט האולאנים ה-9 (פומרניה ה-2). באוגוסט 1915 הוא הועבר לרגימנט הדרגונים ה-9 (הנובר ה-1 - קרול הראשון, מלך רומניה), ובאוגוסט 1916 הוא הועלה לדרגת לויטננט והצטרף לרגימנט רובאי הפרשים ה-2. בהמשך הוא שירת במפקדת חטיבת הרגלים ה-231, וב-1 ביוני 1918 נפצע בלחימה בחזית המערבית. לאחר התאוששותו הוא נשלח לרגימנט הרגלים ה-444, אולם ב-30 באוגוסט 1918 נפצע שוב ואושפז עד לאחר סיום המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר באדה ברייכסווהר ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1933 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, וב-1 באוגוסט 1934 מונה למפקד פלוגה 1 ברגימנט הפרשים ה-3.

### מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה, במרץ 1942 הוצב באדה בעתודה הפעילה של קצינים (*Führerreserve*). לאחר מכן הוא עבר לדיוויזיית הפאנצר ה-15 בצפון אפריקה וקיבל את הפיקוד על רגימנט הרובאים ה-115 ב-15 באפריל 1942, עימו לחם באותה תקופה בלוב ובקירנאיקה.

באדה הפך לאגדה בקורפוס אפריקה ונודע שהוא יוצא לקרב לבוש בכתונת סקוטית ונושא קלאימור, חרב פיפיות. במאי 1942 השתתף בקרב ביר חכים, וב-27 ביוני עוטר על פעולותיו בצלב האבירים של צלב הברזל. הוא נפצע ב-28 ביולי 1942 באל-עלמיין ופונה לגרמניה.

ב-2 בפברואר 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית אפריקה ה-999, עליה פיקד עד 1 באפריל 1943. במהלך פינוי הכוחות הגרמניים מסיציליה לאיטליה בתחילת אוגוסט 1943, באדה הופקד על הכוח שהגן על מצר מסינה. באוקטובר ובנובמבר 1943 הוא פיקד על דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-15 באיטליה ולאחר מכן, עד דצמבר 1943, פיקד על דיוויזיית הרגלים ה-65. לאחר מכן מונה למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90 עליה פיקד בקרב על מונטה קאסינו. הוא היה ידוע בהתנהגותו האקסצנטרית מדי פעם, במטה הקטן מאוד שלו ובסיורי הביקורת התכופים שלו בקו החזית, כל אלו הפכו אותו לפופולרי בקרב חייליו. הוענק לו תג השמדת טנקים על השמדה ביד אחת של טנק אויב עם נשק חי"ר. על פעולותיו בקרבות באיטליה הוענקו לו תוספת עלי אלון (22 בפברואר 1944) וחרבות (16 בנובמבר 1944) לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 במרץ 1945 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-81, עליו פיקד עד 13 באפריל. כמו כן הוא גם שימש כמפקד הצבאי האחרון של העיר קלן.

באדה נפצע ב-24 באפריל 1945, כשמכונית המטה שלו הופצצה על ידי מטוס קרב בריטי ליד Neverstaven בהולשטיין. הוא מת מנמק בבית חולים בבאד זגברג ב-8 במאי 1945.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט-גינתר באדה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Senger und Etterlin 1960.
2. ↑  Mitcham 2007, pp. 76–77.
3. ↑  Hapgood & Richardson 1984, p. 176.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118505351
* ISNI: 0000 0000 3729 6213
* LCCN: nb90693205
* NLP: A30095785
* VIAF: 8178539
* WorldCat: lccn-nb90693205

 |
**רִיסָנִית** (שם מדעי: Ciliate) היא קבוצה של חד-תאיים איקריוטיים, המאופיינים באברונים דמויי שערות המזדקרים מהתא ונקראים ריסים או ריסונים (cilia) או ביחיד ריסון (cilium). המבנה של הריסים דומה לשוטון, אך הם קצרים יותר, רבים יותר ונעים בתנועת גל שונה מאשר השוטון. הריסים משמשים לשחייה, זחילה, היצמדות, אכילה ותחושה.

הריסניות הן קבוצה חשובה בפרוטיסטים ונפוצה כמעט בכל מקווה מים: שלוליות, נחלים, אגמים, אוקיינוסים או אדמה לחה. במדע מתוארים כ-3,500 מינים שונים כאשר ההערכה היא שהמספר האמיתי קרוב ל-30,000. גודלם נע בין µm‏10 ל-4mm.

אחד המינים הנפוצים והמוכרים הוא הסנדלית.

כמו רבים מהחד-תאיים האיקריוטיים הריסניות מתרבות הן ברבייה אל-זוויגית, בחלוקה, והן ברבייה זוויגית.

דיאגרמה של ריסניותדיאגרמה של ריסניות
הריסניות מציגות דוגמאות ייחודיות בעולם החי של ארגון החומר הגנטי. בתאי הריסניות יש שני גרעינים. הגרעין הקטן, או גרעין הנבט, המכיל את כל החומר הגנטי, ומשמש רק לרבייה זוויגית, והגרעין הגדול, או גרעין הגוף, שהוא יותר גדול והוא מכיל רק את החומר הגנטי הדרוש לפעילות של התא. בכל חלוקה ברבייה אל-זויגית החומר בגרעין הנבט מתחלק במדויק אך בגרעין הגוף חלים שיבושים והפחתות כך שאחרי כמה מאות חלוקות התא מזדקן ותפקודו משתבש. בשלב הזה מתבצעת רבייה זוויגית. גרעין הנבט מתחלק כמו בחלוקת הפחתה לשני גרעינים בעלי סט כרומוזומים יחיד. שני תאי ריסנית נפגשים ומחליפים ביניהם אחד מהגרעינים המופחתים וכך, בצורה דומה ליצורים האחרים, מתקבל אצל כל אחד מההורים גרעין "מופרה" אחד, כאשר כל הורה תורם מחצית מהחומר הגנטי של הצאצא. במקביל, תא הגוף הישן נהרס. לאחר ששני תאי ההורים נפרדים, מתחלק הגרעין המופרה לשני תאים – לתא נבט ולתא גוף חדש אשר החומר הגנטי ה"מיותר" שבו נהרס ונמחק והחומר הנותר מאורגן ומסודר מחדש. נוצרת ריסנית צעירה, ותהליך הרבייה בחלוקה מתחיל מחדש. הרבייה הזוויגית אינה מיועדת להתרבות אלא ליצירת תא גוף חדש.

עוד תכונה ייחודית לריסניות היא החלוקה לכרומוזומים. החומר הגנטי בגרעין הנבט מחולק לכרומוזומים אחדים ומופיע בשני עותקים, כמו אצל מרבית היצורים. בגרעין הגוף לעומת זאת הוא מחולק לכרומוזומים רבים, וכל אחד מהם יכול להופיע בעותקים רבים. למין אוקסיטריכה טריפאלאקס (*Oxytricha trifallax*) יותר מ-20,000 כרומוזומים ומספר העותקים שלהם יכול להגיע עד ל-200,000.

אחד המינים המיוחדים הוא הריסנית טֶטְרַהִימֶנָה (*Tetrahymena thermophila*). לריסנית זו, אין שני מינים זווייגים אלא שבעה זוויגים שונים. כל אחד מהם יכול להתרבות עם כל אחד מהאחרים אך לא עם עצמו. המין של כל צאצא נקבע באופו אקראי לגמרי, ללא שום קשר להורים, ונעשה תוך כדי הסידור החדש של הכרומוזומים שבגרעין הגוף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריסנית** בוויקישיתוף
* ריסנית, באתר ITIS (באנגלית)
* ריסנית, באתר NCBI (באנגלית)
* ריסנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ריסנית, באתר GBIF (באנגלית)
* ריסנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ד"ר גל חיימוביץ', **הריסנית עם אלפי הכרומוזומים**, מכון דוידסון
* נועם לויתן ויונת אשחר, **שבעת המינים של הריסנית**, הידען

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550606705171
* GND: 4189928-3
* LCCN: sh85066336
* NDL: 00570710
* NKC: ph781161

 |
אצטדיון קרסני יאר.
**קרסני יאר קרסנויארסק** (ברוסית: **Регбийный клуб «Красный Яр» Красноярск**) הוא מועדון יוניון רוגבי רוסי, שנוסד בשנת 1969 בעיר קרסנויארסק, בירתה הלא רשמית של ענף הרוגבי הרוסי. המועדון מתמודד בליגת הרוגבי המקצוענית, הליגה הבכירה במדינה. למועדון תקציב תפעול של 2.5 מיליון אירו, מה שהופך אותו לאחד המועדונים הגדולים בתחרות. המתחרה העיקרי שלהם הוא היריבה העירונית, מקרסנויארסק גם כן, יניסיי-STM.

קרסני-יאר משחק במדי לבן וירוק ולאחרונה עברה לארח משחקים באצטדיון רוגבי משלהם. האצטדיון מכיל 3,600 צופים והוא האצטדיון הראשון לרוגבי שממזרח להרי אורל. כל מושבי האצטדיון היו מלאים במשחק נגד VVA מחוז מוסקבה (ב-2 באוגוסט 2010), מה שהדגיש את הפופולריות הגוברת של ענף הספורט הזה ברוסיה.

היסטוריה
--------

קרסני יאר הוקמה בשנת 1969 בעיר קרסנויארסק. שמו נובע ממבצר קרסני יאר ("גדת הנהר האדומה התלולה"), שנבנה בשנת 1608; העיר סביב המבצר הפכה לקרסנויארסק בשנת 1822. קרסני יאר מהווה למועדון הרוגבי המוצלח במדינה ואחד המוצלחים יחד עם VVA מונינו וברשותו זכייה בשמונה אליפויות והוא זכה גם בשתי אליפויות ברית המועצות.

אף על פי שקרסני יאר נותרה כוח משמעותי בענף, המועדון לא הצליח לזכות באליפות מאז שנת 2001. בנוסף, המשאבים הכספיים של המועדון נופלים מהישגיו של מועדון Enisey-STM.

עם זאת, בניסיון שוב לטפס לראשות האליפות, קרסני יאר התקשרו ב-2010 עם איגוד קנטרברי רוגבי ואנשי קבוצת קרוסיידר קנטרברי על מנת להשתמש במתקנים שלהם לתקופה של שלושה שבועות במהלך מרץ ואפריל בכל שנה, כחלק ממחנה האימונים של המועדון.

ההסדר נשא פרי, כשכמה שחקנים מניו זילנד (הנחשבת למעצמת רוגבי) נרשמו לשחק בקבוצת קרסני יאר לעונות 2010 ו-2011 והמועדון גייס גם מאמן ניו זילנדי.

 קרסני יאר בשנת 2013.

תארים
-----

* אליפות ברית המועצות / רוסיה
	+ זכייה (12): 1990, 1991, 1992, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 2000, 2001, 2013, 2015
	+ סגנות (12): 1988, 1993, 1999, 2002, 2006, 2011, 2012, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019
* גביע רוסיה (10): 1995, 1996, 1998, 2003, 2006, 2011, 2013, 2015, 2018-19, 2019
* הסופרקאפ הרוסי (1): 2016

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרסני יאר קרסנויארסק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קרסני יאר קרסנויארסק (ברוסית)
* קרסני יאר קרסנויארסק, ביישום טלגרם

* קרסני יאר קרסנויארסק, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Siberian Bears in Rugby - Cooperation with New Zealand". Prior Group. נבדק ב-2011-04-02.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 234848124
* WorldCat (עם VIAF): 234848124

 |
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**יעקב פזי** (1927 – 9 ביולי 2002) היה פעיל לזכויות להט"ב וממייסדי האגודה לזכויות הפרט (לימים אגודת הלהט"ב) בישראל.

ביוגרפיה
--------

פזי נולד בפרנקפורט שבגרמניה ב-1927 למשפחה יהודית דתית ואמידה, שעברה לצרפת בשנה השלישית לחייו. לאחר כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה בידי הנאצים, נשלח אביו למחנה ריכוז, שם נרצח. פזי נדד עם אימו ומשפחתו ממקום למקום עד שלבסוף התיישבו במחנה פליטים בשווייץ. בסיום המלחמה עלה לארץ ישראל, התיישב בקיבוץ יסודות ויצא בשאלה. פזי שמר על קשר עם בני משפחתו הדתית שניצלה מהשואה. 

בשנת 1956 הכיר פזי את תיאו מאינץ בטיילת מתחת למלון דן בתל אביב, מקום בו נפגשו הומוסקסואלים בזמנו ("השְׁטְרִיךְ", ה"קו" בגרמנית). מאינץ היה לחברו הטוב של פזי עד ערוב ימיו.

באותם ימים כונה פזי "מאדאם וספה", משום שהיה בבעלותו קטנוע מסוג וספה – מיצרך מותרות נדירות במדינת ישראל דאז. 

בשנת 1975 הקימו פזי, מאינץ, דני לחמן ועוד כתשעה נוספים את **האגודה לזכויות הפרט** – שלימים נקראה אגודת הלסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) – הגוף ההומו-לסבי הראשון בישראל. יושב ראש הארגון הראשון של האגודה היה אבי אנגל; במסמכים שהוגשו למשרד הפנים הוא רשום כיושב ראש של הוועד המייסד של הארגון. בשנים הראשונות של האגודה התקיימו רוב המפגשים בביתו של פזי. לדברי מאינץ, הקמת האגודה הייתה חוויה עמוקה מאוד עבורו. השניים עשו רבות לחיזוק ולביסוס האגודה ותחזקו אותה לאורך שנים, בין היתר בעידוד הצטרפות חברי הקהילה הגאה לשורותיה. כמו כן, פזי היה אחראי לארגון טיולים ברחבי הארץ מטעם האגודה. 

פזי הסתיר את נטיותיו ההומוסקסואליות באופן חלקי – הנושא מעולם לא עלה על הפרק בפני משפחתו, והוא העדיף להישאר חלקית בארון, אך הוא לא נתן לעובדה זו לפגוע בהשתתפותו המלאה בכל פעילויות האגודה.

פזי היה פעיל שנים רבות בוועד למלחמה באיידס, שגם היה ממקימיו. הוא התמחה בטיפול בחולי איידס, להם הוא סייע בהתאם לצרכיהם אל מול המוסד לביטוח לאומי.

פזי עסק בהוראת רכיבה על אופנוע והיה מבעלי בית הספר "חלוץ" לנושא. לאחר שפרש מן המקצוע טיפל בקשישים עד ליומו האחרון.

לקראת סוף ימיו היה פזי חולה מאוד והפך למשותק לחלוטין. עם אשפוזו בבית חולים סיעודי, הוריש פזי את כל רכושו לאגודה. בין רכושו הייתה דירה ברחוב כרמיה, דירה זו נמכרה לאחר מותו. "בית פזי״ ברחוב נחמני בתל אביב, אשר נתרם ע״י אלמוני, ואשר שימש שנים רבות כבית האגודה נקרא על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* יניב הלפרין, נפטר יעקב פזי, ממייסדי האגודה, באתר GoGay,‏ 14 ביולי 2002
* דן ינוביץ', יעקב פזי (1927-2002), באתר אגודת הלהט"ב, 10 בינואר 2009
**לפונזו דארנל אליס** (באנגלית: **LaPhonso Darnell Ellis**; נולד ב-5 במאי 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1992–2003. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 11.9 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.

קריירת תיכונים ומכללות
----------------------

אליס נולד בעיר סנט לואיס המזרחית אשר באילינוי, ולמד ב"תיכון לינקולן" המקומי. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של התיכון זכה עמה באליפות התיכונים של אילינוי, ובשנת 1988 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.

בשנת 1988 החל אליס ללמוד באוניברסיטת נוטרדאם אשר בצפון אינדיאנה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 15.5 נקודות, 11.1 ריבאונדים ו-2.1 חסימות למשחק. בעונת 1991/1992 הפסידה הקבוצה במשחק גמר "טורניר ההזמנה הלאומי" (NIT), הנחשב לטורניר השני בחשיבותו לאחר טורניר אליפות המכללות בכדורסל.

קריירה ב-NBA
------------

בדראפט ה-NBA‏ 1992 נלקח אליס בבחירה החמישית, על ידי דנוור נאגטס. בעונתו הראשונה ב-NBA קלע אליס 14.7 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בעונה העוקבת העפילו הנאגטס לשלב הפלייאוף מהמקום השמיני באזור המערבי, ואף הפתיעו את המדורגת ראשונה סיאטל סופרסוניקס כשהדיחו אותה כבר בסיבוב הראשון, בתוצאה 3–2. הייתה זו הפעם הראשונה בה קבוצה המדורגת שמינית באזור שלה מדיחה את המדורגת ראשונה. בסיבוב השני פגשה דנוור את יוטה ג'אז, והפסידה לה בתוצאה 3–4. לאורך הפלייאוף היה אליס הקלעי המוביל של הנאגטס, עם ממוצע של 14.8 נקודות למשחק. בספטמבר 1994 נפצע אליס בברכו הימנית, ונאלץ להחמיץ את 76 המשחקים הראשונים של עונת 1994/1995. בעונת 1996/1997 הוביל אליס את קלעי קבוצתו עם שיא קריירה של 21.9 נקודות בממוצע למשחק. בעונתו האחרונה בקבוצה, 1997/1998 רשמה דנוור את המאזן הגרוע ביותר בתולדותיה, 11–71 (13.4%), אשר הציב אותה במקום האחרון ב-NBA.

לקראת עונת 1998/1999 חתם אליס על חוזה באטלנטה הוקס, אך בשתי עונותיו במדיה הציג יכולת מאכזבת וקלע 8.9 נקודות למשחק בלבד. ב-3 העונות הבאות שימש כשחקן ספסל במינסוטה טימברוולבס ובמיאמי היט, ובסיום עונת 2002/2003 פרש ממשחק, בגיל 32.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות ה-NBA של אליס, באתר basketball-reference.com
2. ↑  ביוגרפיה, באתר קבוצת אוניברסיטת בת'ל
3. ↑  רשימת המשתתפים במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן לפי שנה, באתר basketball-reference.com
4. ↑  סטטיסטיקות המכללות של אליס, באתר sports-reference.com
5. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1992, באתר basketball-reference.com
6. ↑  פרופיל של לפונזו אליס, באתר denverstiffs.com,‏ 13 באוגוסט 2013
7. ↑  אליס חותם על חוזה באטלנטה הוקס, באתר upi.co,‏ 30 בינואר 1999
פירוש נוסף ערך זה עוסק במנכ"ל החברה לתערוכות וירידים. אם התכוונתם לפעיל ציוני בארצות הברית ובארץ ישראל, ראו יהושע גורדון (הסוכנות היהודית).

**יהושע גורדון** (נובמבר 1885, תרמ"ו – ‏7 בנובמבר 1943, ט' בחשוון ה'תש"ד) היה איש מנהל בתקופת היישוב. מנכ"ל החברה לתערוכות וירידים, מייסד הקואופרטיב פלאו"ג - מגדלי פרי הדר ארץ ישראל. היה פעיל בתחום הלשון העברית.

קורות חיים
----------

נולד במוסקבה, בנו של איש חובבי ציון אברהם זאב גורדון ונכדו של הנדיב שרגא פייבל יעקבזון. בשנת 1891, בהיותו בן שש, עלה עם משפחתו לארץ ישראל. תחילה התיישבה המשפחה במושבה רחובות, ובשנת 1893 עברה לראשון לציון. בעשור הראשון של המאה ה-20 נסע לאנגליה ללימודי כימיה וכלכלה. בתקופת שהותו שם עסק בפעילות ציונית.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה שהה במצרים וסייע בהעברת הפליטים היהודים למצרים. ייסד בפורט סעיד בית ספר עברי בשם "הרצליה" ולימד בו עברית. לאחר המלחמה שב לארץ ישראל והתמנה לקצין קישור (אנ') בין היישוב העברי לממשל הצבאי הבריטי ופעל לשילוב עובדים עבריים בפקידות של הממשל המנדטורי. תרם להחדרת השפה העברית למסמכים רשמיים של הממשל. בשנת 1920 ייסד חברה לניווט יפו–לונדון וצירף אליה אישי ציבור ובהם מאיר דיזנגוף.

בשנים 1920–1922 כיהן כמפקח לצד מושל המחוז, ובהמשך כסגן מנהל משרד המסחר והתעשייה בירושלים. ערך את ירחון המשרד בשפה העברית. ארגן את התערוכה הראשונה של תוצרת הארץ בתל אביב בשנת 1924. כיהן כמנהל הכללי של החברה לתערוכות וירידים של המזרח הקרוב. הוא קבע את דגלה וסמלה: דגל בצבע תפוז, וסמל המורכב מעוגן שבמרכזו צבי, המציין את השאיפה לעם שחי על חופי הים התיכון וסוחר עם ארצות העולם. בשנים 1932 – 1936 ערך סיורים באירופה ובארצות סקנדינביה וקשר קשרי מסחר לשיווק פרי הדר. התמסר להפצת תוצרת הארץ למדינות העולם. ייסד את הקואופרטיב פלאו"ג – מגדלי פרי הדר ארץ ישראל.

בסוף ימיו הכין מילון אנגלי–עברי למונחי מסחר. בין תחדישיו: קמעונאי ומוצג.

לקריאה נוספת
------------

* 'גורדון, יהושע', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 129. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יהושע גורדון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 708
* אלבום משפחות ראשון לציון
* אורי קיסרי, יהושע גורדון, חוזה הירידים הראשון, מעריב, 17 ביולי 1962
* אתר למנויים בלבד אילון גלעד, העסקן הציוני הנשכח שהעניק לנו את הקִמְעוֹנָאוּת, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2017 (שני אנשים בשם יהושע גורדון מתוארים במאמר, בטעות, כאדם אחד)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תל אביב בתש"ד, חשון (תאריכים), ידיעות עיריית תל אביב, 15 בספטמבר 1944
2. 1 2  בענף תפוחי הזהב, דואר היום, 10 באוגוסט 1931
3. ↑  ציוני זכרון - יהושע גורדון, ידיעות עיריית תל אביב, 16 באפריל 1944

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 299419622
* WorldCat (עם VIAF): 299419622

 |
**מיקלוש פַרַאגוֹ** (במקור **גולדמן** עד שנת 1899, בהונגרית: **Faragó Miklós**; צ'ונגראד, 24 בפברואר 1884 – תל אביב, 15 במרץ 1972) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, מוציא לאור, ניצול שואה שעלה לישראל בשנת 1946 מקים הוצאת "הרומן הזעיר", יחד עם שני בניו שעלו לישראל בתחילת מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

פראגו סיים את לימודיו בתיכון בסולנוק ובסגד, לאחר מכן המשיך את לימודיו כסטודנט באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), ובשנת 1905 נכנס למקצוע העיתונאות. הוא הפך ראשית לכתב בעיתונים בארד, ולאחר מכן עבד במערכת העיתונות של "סגד והמחוז". משנת 1907 כבר עבד בעיתונים בבודפשט, משנת 1910 ועד סוף המהפכות בשנת 1919 עבד באֶשְט ("ערב" בהונגרית). עבודתו העיתונאית המצטיינת ביותר נופלת לתקופה זו. במהלך מלחמת העולם הראשונה שלח כתבות משדה הקרב. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה חבר במנהלת העיתונות ולאחר הנפילה היגר לאוסטריה, ומשם עבר לקלוז'-נפוקה שהפכה אז להיות חלק מרומניה. בתקופה זו הקים את "חברת הספרים וההפצה פאלאס", אותה פיתח להיקף משמעותי. הוא שב לאוסטריה בשנת 1926, ושנתיים לאחר מכן שב להונגריה בשנת 1928, אך לא הצליח לעסוק בעיתונות. בשנת 1932 ייסד את סדרת החוברות בכריכה רכה בשם "רומני הכרך" (הו') שפורסמו בין השנים 1932–1942. אלו היו רומנים בכריכה רכה (יומני משרתות) שנודעו במחירם "עשרה גרוש לחוברת" ובתוכן האיכותי שבהם. עד קיץ 1942, עד שנכנס לתוקפו צו שנקרא "יומני המשרתות". בעשר השנים הללו הוא הוציא לאור כמעט 1,000 סיפורים. בשנת 1939 הגיע מיקלוש פראגו לארץ ישראל עם אשרת תייר, ואחריו הגיעו לאשקלון באונית מעפילים שני בניו אברהם וישראל (אנדראש ואישטוואן). הוא סייע להם בהקמת הוצאת "הרומן הזעיר", וחזר בשנת 1940 לאשתו שנשארה בהונגריה. לאחר שאשתו נספתה, עלה בשנת 1947 לארץ ישראל, והצטרף לבניו בניהול ההוצאה. ההוצאה פעלה בין השנים 1939–1961 במהלכן יצאו לאור קרוב ל-1000 חוברות של "הרומן הזעיר", שהפך בשנת 1952 לשבועון "הקולמוס". חלק גדול מן החוברות היו תרגומים של ספרוני הסדרה שיצאו לאור בהונגריה. הוא נפטר בתל אביב בשנת 1972.

לקריאה נוספת
------------

* פאל גויאש בודפשט, איגוד הספרנים והארכיבאים ההונגרים. 1939-2002
* צ'בה נג'י, לקסיקון מספרות המהגרים ההונגרית. בודפשט הוצאת ארגומנטום-המוזיאון הספרותי פטופי והמרכז לספרות עכשווית, 2000
* המוסד הפנסיוני לעיתונים הונגריים. דוח שנתי. עמ' 1940–1943

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקלוש פראגו** בוויקישיתוף
* אינדקס ביוגרפי המוזיאון הספרותי פטופי
* לקסיקון יהודי הונגרי עורך פטר אויווארי. 1929   257. מיקלוש פראגו (גישה מקוונת)

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Belügyminisztérium 1902. évi 54979. sz. rendelete
2. ↑  Csáki Béla: *A ponyvairodalom "megrendszabályozása" az 1940-es évek elején*; in: *Magyar Könyvszemle*, 1988/1
3. ↑  גבריאל רוזנבאום, "הרומן הזעיר" ו"הקולמוס": ספרות פופולרית הונגרית מבודפשט לתל-אביב, **קשר** 26 (1999), עמ' 88-107
**ריצ'רד וולטר "דיק" ריצ'רדס** (באנגלית: **Richard Walter "Dick" Richards**; ‏1893 – 1985) היה אוסטרלי, מורה למדעים, שהצטרף למשלחת דיסקברי.

חייו
----

ריצ'רדס נולד בבנדיגו, מדינת ויקטוריה הוא הצטרף למשלחת דיסקברי של סר ארנסט שקלטון בדצמבר 1914, כפיזיקאי עם קבוצת ים רוס בפיקודו של קפטן אניאס מקינטוש. ריצ'רדס היה רק בן 21 וזה עתה סיים את לימודיו באוניברסיטת מלבורן, כשיצא להפלגה על סיפון ה"אורורה".

עם קבוצת ים רוס
---------------

בקבוצה חסרת המזל של ים רוס, למד ריצ'רדס טכניקות גרירת מזחלות ומסע קוטבי מארנסט ג'ויס, שריצ'רדס העריץ. ריצ'רדס היה הראשון שהבחין בהיעלמותה של "אורורה" בשעת סערה ב-6 במאי 1915, ובצירוף מקרים היה גם הראשון לראות אותה בשובה, כעבור 20 חודשים. במהלך התקופה שבין שני האירועים, כאשר הקבוצה נשארה תקועה על החוף, השתתף ריצ'רדס בצעדה המפרכת אל קרחון בירדמור, לשם הנחת מצבורי אספקה לקבוצה הטראנס-אנטארקטית הצפויה של שקלטון, שלא הגיעה בסופו של דבר. הוא היה אחד העדים למותו של ארנולד ספנסר-סמית' ובהמשך להיעלמותם של ויקטור הייוורד ומקינטוש בניסיונם לחצות את הים הקפוא מהאט פוינט ולהגיע אל כף אוונס. ריצ'רדס, שנשאר עם חברי הקבוצה הנותרים בהאט פוינט, היה מרותק במשך שבועות לדרגשו מחמת תשישות ודיכאון.

קריירה לאחר המשלחת
------------------

לאחר החילוץ בינואר 1917 ושובו לאוסטרליה, לימד ריצ'רדס בבית ספר לכרייה ותעשייה בבלאראט. אחרי ששירת כיועץ לממשלה בתחום המכשור האופטי במהלך מלחמת העולם השנייה, חזר ב-1948 לבלאראט, כנשיא הקולג'. הוא פרש מתפקידו בשנת 1958.

בשנים הבאות ייעץ לעיתים קרובות להיסטוריונים וכותבי רשומות של חקר הקטבים. דעתו הייתה, שאף כי המסע לציוד המצבורים התגלה לבסוף כמיותר, הוא לא היה לשווא, בהיותו דוגמה להישגים שרוח האדם מסוגלת להגיע אליהם בתנאים קשים מנשוא.

ריצ'רדס האריך ימים מכל חבריו למשלחת, והיה לשריד האחרון של מה שנקרא העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה, כאשר הלך לעולמו בגיל 91, בשנת 1985. [דרושה הבהרה]

אותות כבוד והנצחה
-----------------

ריצ'רד ריצ'רדס עוטר במדליית אלברט בשנת 1923 על המאמצים שעשה על הקרח להציל את חייהם של ארנולד ספנסר-סמית' ואניאס מקינטוש. פרס זה הוסב בשנת 1971 לצלב ג'ורג', חילוף שהוצע לכל מחזיקי מדליית אלברט שהיו אז בחיים.

דווח, כי ריצ'רדס הצטרף למשלחת הטראנס-אנטארקטית בלי לדון בגובה שכרו, וכי בשובו קיבל סכום של 70 ליש"ט.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ranulf Huntford, Shackleton biog. p450
2. ↑  עותק מאורכב
3. ↑  George Cross Database – Summary index table of all individual GC awards מסד נתונים של צלב ג'ורג' - תמצית מטבלת שמות של מקבלי צלב ג'ורג'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7909 2374
* LCCN: no00046194
* NLA: 35060227
* SNAC: w6n66k5b
* SUDOC: 077897641
* Trove: 815053
* VIAF: 91385180
* WorldCat: lccn-no00046194

 |
**עודד אלקיים** (נולד ב-9 בפברואר 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני.

קריירה
------

אלקיים התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ועם קבוצת הנוער של המועדון זכה באליפות ליגת העל לנוער בעונת 2005/2006, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה. ב-4 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 0-0 נגד הפועל רמת השרון במסגרת גביע הטוטו. ב-26 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, בניצחון 0–2 נגד הפועל רעננה. בעונת 2008/2009 היה שותף להעפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל. במקביל שיחק אלקיים בנבחרת הצעירה של ישראל, במדיה ערך 9 הופעות.

ב-25 בינואר 2011 הושאל אלקיים להפועל רמת גן. בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, וב-23 ביוני 2011 חתם בבני סכנין לעונה אחת. ב-4 בפברואר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–0 נגד בית"ר ירושלים.

ב-14 ביוני 2012 חתם אלקיים במכבי חיפה. לאחר ששותף בחמישה משחקי ליגה בלבד במהלך עונת 2012/2013, בקיץ 2013 חתם בעירוני קריית שמונה, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה. בסך הכל שיחק אלקיים ארבע עונות בעירוני קריית שמונה וערך במדיה 112 הופעות בליגת העל, בהן כבש שני שערים.

ב-22 במאי 2017 חתם אלקיים במכבי פתח תקווה. בעונת 2017/2018 ערך 29 הופעות בליגת העל, אך בעונת 2018/2019 שותף בשבעה משחקי ליגה בלבד, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

לקראת עונת 2019/2020 חתם אלקיים בקבוצת הפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית, אך שוחרר מהקבוצה בחלון ההעברות של ינואר לאחר 11 הופעות ליגה בלבד.

תארים
-----

עירוני קריית שמונה
* גביע המדינה: 2013/2014
* אלוף האלופים: 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  רענן ברנובסקי‏, אובודו אוקוצ'ה חתם בהפועל רמת גן, באתר וואלה!‏, 25 בינואר 2011
2. ↑  עמית גולדשטיין, ‏בני סכנין: עודד אלקיים חתם לעונה אחת, באתר ONE‏, 23 ביוני 2011
3. ↑  דורון בן דור, ‏אלקיים חתם ל-3 שנים בחיפה: אני שמח להגיע לפה, באתר ONE‏, 14 ביוני 2012
4. ↑  שלום אלבז ודורון בן דור, ‏יש מחליף לגבאי: עודד אלקיים חתם בעירוני ק"ש, באתר ONE‏, 10 ביוני 2013
5. ↑  רותם רוזנסקי, ‏אלקיים חתם במכבי פ"ת, פסר האריך את חוזהו, באתר ONE‏, 22 במאי 2017
**דווייט ג'יימס מת'יו מקניל** (באנגלית: **Dwight James Matthew McNeil**; נולד ב-22 בנובמבר 1999) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת הקיצוני באברטון.

קריירת מועדונים
---------------

מקניל נולד ברוצ'דייל שבמנצ'סטר רבתי לטרייסי ומאטי מקניל, שהיה כדורגלן מקצועי בליגת הפוטבול ליג ושיחק בקבוצות סטוקפורט קאונטי ומקלספילד טאון. מקניל נהג לצפות באופן קבוע באביו משחק כדורגל והתחיל לשחק כדורגל בעצמו במרכז הספורט JJB בטראפורד. בגיל חמש הוצעה לו ההזדמנות להצטרף לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד, המועדון בו תמך בילדותו. הוא נשאר באקדמיה של המועדון עד גיל 14 וכשהחל להיאבק על דקות שוחרר מהמועדון.

שבוע לאחר שחרורו ממנצ'סטר יונייטד עבר להתאמן בברנלי. ביולי 2016 הוענקה לו מלגה לשנתיים והיה חבר קבוע בקבוצה של המועדון עד גיל 18. ב-10 באפריל 2018, לאחר סיום המלגה, חתם על חוזה מקצועי לשנתיים עם אופציה לשנה שלישית. ב-13 במאי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה במחזור הסיום של עונת 2017/2018 בהפסד 1–2 לבורנמות'. הוא כבש את שערו הראשון במועדון בניצחון 0–2 על וסטהאם יונייטד ב-30 בדצמבר 2018. ב-16 באוקטובר 2020 חתם מקניל על חוזה ארוך טווח בברנלי עד 2024.

ב-28 ביולי 2022 חתם באברטון. ב-6 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בהפסד 0–1 לצ'לסי. ב-1 באוקטובר כבש שער בכורה בקבוצה, בניצחון 1–2 על סאות'המפטון.

קריירה בינלאומית
----------------

במרץ 2019 זומן מקניל לראשונה לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 20, במשחקי ההכנה ליורו U20 מול פולין ופורטוגל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1–3 מול לפולין. במאי 2019 הוא נכלל בסגל U20 לטורניר טולון 2019 וכבש את שערו הראשון במהלך הניצחון 0–4 על גואטמלה ב-11 ביוני 2019.

ב-30 באוגוסט 2019 נכלל מקניל לראשונה בסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-11 באוקטובר בתיקו 2-2 עם סלובניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דווייט מקניל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Tyrone Marshall, Dwight McNeil exclusive: Winger on Man Utd release and Greenwood friendship, Manchester Evening News, ‏21 בינואר 2020 (באנגלית)
2. ↑  Dwight McNeil - 2nd Year Scholar - U18 Team - Burnley Football Club, web.archive.org, ‏2018-05-17
3. ↑  Burnley prospects sign professional deals, Lancashire Telegraph (באנגלית)
4. ↑  Everton Complete McNeil Signing, www.evertonfc.com (באנגלית)
**מייקל וינסנט קין** (באנגלית: **Michael Vincent Keane**; נולד ב-11 בינואר 1993) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם באברטון.

קריירה
------

קין הצטרף בילדותו לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד יחד עם אחיו התאום, ויל, וב-25 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון על אלדרשוט טאון בסיבוב הרביעי של גביע הפוטבול ליג. לאחר שהמשיך לשחק בקבוצת המילואים של מנצ'סטר יונייטד, ב-6 בנובמבר 2012 הושאל יחד עם ג'סי לינגארד ללסטר סיטי מהצ'מפיונשיפ לחודש אחד, השאלה שהתארכה לבסוף עד לתום העונה.

ב-28 בנובמבר 2013, לאחר שקיבל הצעות מצ'רלטון אתלטיק, דרבי קאונטי, מידלסברו ומילוול, קין בחר להצטרף לדרבי קאונטי בהשאלה עד לינואר 2014. בתום ההשאלה שב למנצ'סטר יונייטד, וכבר במרץ 2014 הושאל שוב עד לתום העונה, הפעם לבלקברן רוברס.

ב-24 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג במדי מנצ'סטר יונייטד, כשעלה כמחליפו של כריס סמולינג בניצחון על סנדרלנד.

ב-2 בספטמבר 2014 הושאל לברנלי מהפרמיירליג עד לינואר 2015, וב-8 בינואר עבר רשמית לברנלי, כשהוא חותם על חוזה לשלוש עונות וחצי. בתום העונה ירדה הקבוצה לצ'מפיונשיפ, אך עלתה אליה חזרה בתום עונת 2015/2016, תוך שקין כובש חמישה שערי ליגה ב-44 משחקים.

ב-13 באפריל 2017 היה אחד מששת המועמדים לתואר "הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית", בו זכה לבסוף דלה אלי.

ב-3 ביולי 2017 חתם במועדון הפרמייר ליג אברטון על חוזה לחמש שנים, תמורת 25 מיליון ליש"ט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-12 באוגוסט 2017, כאשר קבוצתו ניצחה 1–0 את סטוק סיטי. הוא כבש את שערו הראשון עבור אברטון ב-17 באוגוסט 2017 במשחק הראשון בסיבוב הפלייאוף של הליגה האירופית נגד היידוק ספליט, בו ניצחה קבוצתו 2–0.

ב-30 באוגוסט 2020 האריך את חוזהו באברטון עד 2025.

### קריירת נבחרות

לאחר שהתחיל לשחק בנבחרות הצעירות של אירלנד, עבר קין לנבחרות הצעירות של אנגליה, וב-22 במרץ 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בהפסד 0–1 לגרמניה במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל קין** בוויקישיתוף
* מייקל קין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מייקל קין, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alex Scapens, Keane signs new contract for United at the double, Manchester Evening News, ‏2009-03-25 (באנגלית)
2. ↑  "Aldershot 0-3 Man Utd" (באנגלית בריטית). 2011-10-25. נבדק ב-2022-06-12.
3. ↑  City Bolstered By United Loan Double, www.lcfc.com (באנגלית)
4. ↑  Champonship clubs battle to sign Michael Keane from Manchester United, Sky Sports (באנגלית)
5. ↑  "Derby sign Man Utd defender Keane". *BBC Sport* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-12.
6. ↑  Keane Returns To Manchester United, www.dcfc.co.uk (באנגלית)
7. ↑  Michael Keane | Football Stats | Everton | Season 2015/2016 | Soccer Base, www.soccerbase.com
8. ↑  Men’s PFA Young Player of the Year 2017, www.thepfa.com (באנגלית)
9. ↑  "Everton sign Burnley defender Keane". *BBC Sport* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-12.
10. ↑  "Rooney winner 'special moment' on return". *BBC Sport* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-12.
11. ↑  "Everton 2-0 Hajduk Split". *BBC Sport* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-06-12.
12. ↑  Michael Keane: Everton defender signs new five-year deal, Sky Sports (באנגלית)
**דניאל סוסה** (באנגלית ובצרפתית: **Daniel Sosah**; נולד ב-21 בספטמבר 1998 באקרה שבגאנה) הוא כדורגלן ניז'רי יליד גאנה המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת איסלץ' מליגת העל הבלארוסית.

קריירת מועדונים
---------------

סוסה גדל במחלקות הנוער של נובל אריקס הגנאית, ובהמשך הגיע לישראל ושיחק במחלקות הנוער של מכבי נתניה ובית"ר טוברוק. את הקריירה המקצוענית שלו החל בקבוצות א.ס. פאן מליגת העל הניז'רית, CI קמסאר מליגת העל הגינאית ו-VAP מליגת העל הטוגולזית.

ב-17 ביולי 2021 חתם סוסה באיסלץ' מליגת העל הבלארוסית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-9 ביוני 2021 ערך סוסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר, בהפסד 0–1 לנבחרת הרפובליקה של קונגו במשחק ידידות. ב-8 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, השער היחיד בהפסד 1–6 לנבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* דניאל סוסה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דניאל סוסה"**.