recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מסלול ליקוי החמה המלא והחלקי ב-2 באוגוסט 2027.
ביום שני, 2 באוגוסט 2027, צפוי להתרחש ליקוי חמה מלא בחלק גדול מחצי הכדור המזרחי המרכזי. ביום זה צפוי הירח לעבור בין חלק זה של כדור הארץ לשמש, ובכך לטשטש לחלוטין או חלקית את תמונת השמש באזורים אלו של כדור הארץ.

ליקוי חמה
---------

ליקוי חמה מלא מתרחש כאשר הקוטר הנראה של הירח גדול מזה של השמש, חוסם את כל אור השמש הישיר והופך את היום לחשוך. הליקוי המלא מתרחש בנתיב צר על פני כדור הארץ, וליקוי החמה החלקי נראה על פני אזור שמסביב ברוחב של אלפי קילומטרים.

אזורי הליקוי הצפוי
------------------

ליקוי החמה המלא ב-2 באוגוסט 2027 צפוי להתחיל מעל מזרח האוקיינוס האטלנטי, לעבור את מיצר גיברלטר בין ספרד למרוקו, ומשם להמשיך על פני חלקים מצפון אפריקה והמזרח התיכון. ערים ומיקומים מרכזיים בנתיב הליקוי המלא יכללו את המקומות הללו:

* קאדיס ומלאגה, דרום ספרד.
* גיברלטר.
* טנג'יר, מרוקו.
* למפדוזה, איטליה.
* אורן, אלג'יריה
* ספאקס, תוניסיה.
* בנגאזי, לוב.
* לוקסור, מרכז מצרים
* ג'דה ומכה בדרום מערב ערב הסעודית.
* צנעא במערב תימן.
* קצה קרן אפריקה בצפון מזרח סומליה.
* איים בטריטוריית האוקיינוס ההודי הבריטי.

משך הליקוי
----------

משך הזמן הארוך ביותר של הליקוי יהיה במצרים, כ-60 ק"מ דרומית-מזרחית ללוקסור, ויימשך 6 דקות ו-22 שניות.

ליקוי חמה חלקי ייראה מהקצה המזרחי של מיין שבארצות הברית, מזרח קוויבק והפרובינציות האטלנטיות בקנדה, דרום גרינלנד, איסלנד, אירלנד, אנגליה וכמעט כל יבשת אירופה, כולן מלבד הדרום רובע אפריקה, המזרח התיכון וכן דרום ודרום-מזרח אסיה.

ליקוי זה יהיה הראשון מבין שלושה ליקויי חמה מלאים שניתן לצפות בהם בתוניסיה במאה ה-21, העוברים על החלק המרכזי של המדינה.

המחשה של מסלול הליקוי
---------------------

ליקויי חמה עתידיים נוספים בסדרת סמסטר
-------------------------------------

ליקוי החמה של שנת 2027 הוא חלק בסדרת ליקויי החמה סמסטר (אנ'). ליקוי חמה בסדרת סמסטר חוזרים על עצמם כל 177 ימים ו-4 שעות בקירוב, בצמתים מתחלפים של מסלול הירח (אנ').

ראו גם
------

* ליקויי החמה המלאים של המאה ה-21
* ליקוי החמה המלא ב-8 באפריל 2024
* ליקוי החמה המלא ב-21 באוגוסט 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליקוי החמה המלא ב-2 באוגוסט 2027** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Total Solar Eclipse on August 2, 2027: Path Map and Times
2. ↑  "Longest Duration of Total Solar Eclipse of 2027 Aug 02". *NASA Goddard Space Flight Center*. NASA. Retrieved 7 September 2017.
3. ↑  "Map of Solar Eclipse of August 2, 2027" (Map). "Solar Eclipse Maps". NASA. Retrieved October 21, 2017.
רבי **חיים סתהון** (י"ח בשבט ה'תרל"א, 9 בפברואר 1871, צפת - ו' באייר תרע"ו (תאריך מקובל) 1916, צפת), היה מרבני העיר צפת, ולמשך תקופה כיהן כרב הראשי של העיר. מחבר הספר **ארץ חיים** בעניין מנהגי ארץ ישראל.

קורות חייו
----------

נולד בצפת לרב מנשה סתהון, רבה לשעבר של ארם צובא. אביו נישא בצפת לאשה ממוצא אשכנזי, לאחר שהתאלמן מאשתו הראשונה, ומנישואים אלו נולד רבי חיים. בשנת תרל"ב, בהיותו בן שנה חזרה משפחתו לחלב. בתרע"ו התייתם מאביו בעודו בן חמש שנים, ואמו שבה לצפת ונישאה בשנית לרב יצחק יעקב סאליצר. בצפת חונך כמנהג האשכנזים, ולמד בישיבות רבני האשכנזים. אחר כך המשיך ללמוד אצל רבני הספרדים: רבי אברהם חי שאקי ורבי יוסף חכים. קיימת מסורת שאכל מצמח הבלדור הידוע בסגולתו כמחזק את הזיכרון, אך הוא ניזוק מכך.

נמנה עם חכמי צפת, יחד עם חביריו רבי ישועה ואעיש, רבי ישמעאל הכהן, רבי רחמים מזרחי, רבי חיים עזרא הכהן. בשנת תרס"ב נתמנה לרב ראשי בצפת, אך עזב את התפקיד זמן קצר לאחר מכן. באחרית ימיו חלה במחלת הטיפוס. 

### פטירתו

אודות מועד פטירתו לא נשמרו דברים ברורים. בהקדמת ספרו צוין שיום פטירתו הוא ו' באייר תרע"ו. אולם בקובץ התורני "נזר התורה" התפרסמה איגרת של ר' חיים סתהון ששיגר לר' משה קליערס רבה של טבריה ותאריך כתיבתה הוא ו' באדר תרע"ח (1918). נקבר בבית העלמין בצפת.

אחיו הגדול מצד אביו הוא הרב הלל דוד סתהון שהיה מפוסקי חלב ומחבר ספרים.

ארץ חיים
--------

חיבר ספר מנהגים על מנהגי ארץ ישראל הנקרא "ארץ חיים". הספר הוא אסופה של דינים ומנהגים הקשורים לארץ ממגוון רחב של פוסקים, שנאספו ונערכו בידי סתהון. הספר כולל את הסכמותיהם של הרבנים הרב יעקב שאול אלישר, הרב יצחק משה אבולעפיא, הרידב"ז, הרב חיים ברלין והרב אליהו בכור חזן.. הוא סיים לכתוב את הספר ביום הולדתו ה-35 וכעבור שלוש שנים הביאו לדפוס.

מספריו
------

* רבי חיים סתהון, **ארץ חיים**, באתר היברובוקס

לקריאה נוספת
------------

* משה דוד גאון, **יהודי המזרח בארץ ישראל**, חלק ב' (עמ' 487)
* דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר בארץ (תשס"ט), אות תג - רבי חיים סיתהון (עמ' 213).

קישורים חיצוניים
----------------

* על הרב חיים סתהון באתר MyTzadik
* תשובה מרבי חיים סתהון לרבי משה קליערס, משנת תרע"ח, באתר קדם
* חכם חיים סתהון, באתר החכם היומי
* חיים בן מנשה סתהון (1871-1916), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בראש ספרו ארץ חיים קבע ברכה לאביו החורג: ועל הכל יזכר שם הרה"ח יו"ש חו"נ בעל מ' אמי מנב"ת כש"ת כמהר"ר יצחק יעקב סאליצר הי"ו, אשר נתגדלתי על ברכיו כגידול בן אצל אב, זכרה לו ה' לטובה".
2. ↑  מאיר בניהו, **על ה"בלאדור" היפה לזיכרון**, סיני לו (עמ' סח).
3. ↑  ראו קהלת צפרו חלק ה עמ' שב.
4. ↑  גיליון ג' [יא] מנחם אב ה'תשס"ה
5. ↑  על ספר ארץ חיים, באתר bookgallery

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307524005171
* GND: 1053485611
* ISNI: 0000 0000 5456 9009
* LCCN: nr95020460
* NTA: 306213699
* VIAF: 19569357
* WorldCat: lccn-nr95020460

 |
**פול אנטואן וידאל** (בצרפתית: **Paul Antoine Vidal**; ‏16 ביוני 1863 – 9 באפריל 1931) היה מלחין, מנצח ומורה צרפתי.

קורות חייו
----------

פול וידאל נולד בטולוז. הוא למד בקונסרבטוריון בטולוז ובזה של פריז, שם היה תלמידו של ז'יל מאסנה. וידאל זכה בפרס רומא בשנת 1883, שנה לפני שקלוד דביסי זכה באותו פרס. ב-8 בינואר 1886 ניגנו וידאל ודביסי את "סימפוניית פאוסט" של פרנץ ליסט בשני פסנתרים לפני ליסט עצמו, מופע שלאחר סעודה, שליסט העביר כנראה בשינה רצופה. למחרת ניגנו השניים את יצירתו של עמנואל שברייה, "ולסים רומנטיים" לשני פסנתרים, לפני ליסט.

וידאל ניצח על האופרה הלאומית של פריז ועל האופרה קומיק ולימד בקונסרבטואר של פריז; בין תלמידיו היו ז'אק איבר ולילי בולאנז'ה. הוא מת בפריז בשנת 1931.

כיום אין זוכרים עוד את יצירותיו. הן כוללות את האופרות "ארוס" (1892), "גרניקה" (1895) ו"לה בורגונד" (1898); הבלט "לה מאלדטה" (1893); קנטטה Ecce Sacerdos magnus; "חגיגה רוסית" (1893); ומוזיקה למחזות "Le Baiser" של תאודור דה בנוויל (1888) ו"La Reine Fiamette" של קאטול מנדז (1898). יחד עם אנדרה מסאז'ה גם תזמר מוזיקה לפסנתר של פרדריק שופן ל"סוויטת מחולות" (1913).

וידאל מוכר יותר כיום הודות לתרגילי ההרמוניה שלו לכלי מקלדת, Basses et Chantes Données, שהיו כלי הוראה חביב על תלמידתו, המחנכת האגדית נדיה בולאנז'ה ובהמשך על רבים מתלמידיה, ביניהם נרסיס בונה, שהוציא לאור במהדורה מחודשת מבחר מתרגילים אלה תחת הכותרת: "פול וידאל, נדיה בולאנז'ה: אוסף של בסים נתונים ומלודיות".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול וידאל** בוויקישיתוף

* פול וידאל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פול וידאל, באתר Discogs (באנגלית)
* פול וידאל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007426590405171
* BIBSYS: 37149
* BNE: XX1652604
* BnF: cb13949089q (data)
* GND: 117398683
* ISNI: 0000 0000 8133 3229
* LCCN: no89001972
* LNB: 000052827
* Léonore: 372379
* MusicBrainz: 162955f7-44b1-49ce-a091-2af9146aef24
* NKC: mzk2010593970
* NTA: 317293346
* SNAC: w64j0rwb
* SUDOC: 061792179
* Trove: 1510758
* VIAF: 54338180
* WorldCat: lccn-no89001972

 |
**אֲנָפָה אֲפוֹרָה** (שם מדעי: *Ardea cinerea*) היא עוף מים ממשפחת האנפתיים. עוף חברותי החי בלהקות גדולות ליד מקורות מים מתוקים.

תפוצה
-----

האנפה האפורה היא עוף בעל אזור תפוצה נרחב מאוד. היא חיה בבריטניה ובסקנדינביה ובכל רחבי אירופה דרך ארצות המזרח ועד דרום-מזרח אסיה.

היא חיה במקומות שונים בזכות התכונה שלה להתקיים בתנאי אקלים מגוונים, מהקוטב הצפוני (בריטניה וסקנדינביה) ועד ליערות גשם טרופיים (אינדונזיה ודרום-מזרח אסיה).

להקות האנפה האפורה אשר חיות במערב אירופה, הן להקות יציבות. אך הלהקות בשאר חלקי אירופה נודדות דרומה בחורף. האנפה האפורה חורפת בחלקים הטרופיים של אפריקה ובארצות הים התיכון.

בישראל האנפה האפורה היא חולפת וחורפת. בסתיו חולפות הלהקות מעל מישור החוף והחופים הצפוניים של חצי האי סיני. באביב, כשהן חוזרות צפונה, הן חולפות דרך הערבה.

מאפיינים פיזיים
---------------

האנפה האפורה היא עוף גדול: גובהה כמאה ס"מ, משקלה כ-2 ק"ג, רגליה וצווארה ארוכים מאוד, ואורך מקורה כעשרה ס"מ. כנפיה של האנפה מעוגלות ורחבות ומגיעות לאורך של 185 ס"מ. גבה, כנפיה, עורפה ושולי צווארה אפורים ומכאן שמה. צבע ציצית הראש שלה וקדמת צווארה שחורות. ראשה, בטנה והחלקים התחתונים בגופה, לבנים. עיניה צהובות והאישון שלה עגול.

תזונה
-----

האנפה האפורה ניזונה בעיקר מדגים, רכיכות, צפרדעים, סרטנים, תולעים, וזוחלים קטנים. האנפה האפורה אוכלת בכל יום כ-20% דגים מכלל משקלה.

על מנת ללכוד דגים, קופאת האנפה על עומדה מבלי לזוז במשך זמן רב, כאשר הדגים חושבים שה"פסל" לא יכול לפגוע בהם לרעה, הם מתקרבים, והאנפה טורפת אותם במקורה הארוך והחד.

רבייה
-----

האנפה האפורה מקננת ודוגרת בדרך כלל באירופה, על העצים.
הנקבה מטילה בקן שתיים עד חמש ביצים בצבע טורקיז, שני בני הזוג דוגרים במשך 25 ימים. בגיל 10 ימים יכולים גוזלי האנפה לצאת מהקן, ובגיל 7 שבועות הם עוזבים את הקן וחוזרים אליו רק מדי ערב. בהגיעם לגיל חודשיים נהיים הגוזלים עצמאיים ועוזבים את הוריהם.

האנפה והאדם
-----------

המין היה מצוי תמיד בסיכון. בעבר היה זה משום שהאצילים באירופה צדו את האנפות האפורות בתור תחביב. לשם כך הם הסתייעו בבזים ובדורסי יום אחרים. גם הדייגים נהגו לצוד אנפות אלה כיוון שהן ניזונות מדגים ומסכנות את פרנסתם. 

כיום מאיימים על קיומן של האנפות גורמים סביבתיים כמו ייבוש הביצות, שהן בתי הגידול שלהן, וכריתת עצי הקינון. בכל זאת מצב השימור של המין מוגדר ללא חשש. ישנן גם חברות המגינות על האנפה האפורה, ונעשים מאמצים רבים בעולם כדי לשמור על אוכלוסייתה.

גלריה
-----

* 
* צדה צלופחצדה צלופח
* 
* גולגולת אנפה אפורה, אוסף מוזיאון טולוזגולגולת אנפה אפורה, אוסף מוזיאון טולוז
* 
* 
* 
* ביצי אנפה אפורה, אוסף מוזיאון טולוזביצי אנפה אפורה, אוסף מוזיאון טולוז

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנפה אפורה** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Ardea cinerea** |

* אנפה אפורה, באתר ITIS (באנגלית)
* אנפה אפורה, באתר NCBI (באנגלית)
* אנפה אפורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אנפה אפורה, באתר GBIF (באנגלית)
* אנפה אפורה בתוך מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל ע"ש יהורז כשר
* נח רוטרי, האנפה האפורה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפה אפורה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538426105171
* LCCN: sh85056579
* LNB: 000296025

 |
המונח "נונציו" מפנה לכאן. לערך העוסק בזמר איטלקי, ראו נונציו גאלו.
הארכיבישוף קרל-יוזף ראובר, נונציו לבלגיה ולוקסמבורג, 2007
הנונציו האפיפיורי נוחת בארץ הקודש לרגל חגיגות יובל המאה לחג הפסחא, 2 באפריל 1933
**נונציו** (בלטינית: ***nuntius apostolicus***) הוא שליח האפיפיור, שבין תפקידיו מכהן גם כשגריר הוותיקן במדינה או בארגון בינלאומי. את התפקיד מאייש ארכיבישוף, הנבחר על ידי משרד החוץ של הוותיקן. במשרת הנונציו מכהן איש דת, ועם זאת, אין זו משרה דתית אלא אדמיניסטרטיבית.

לנונציו שני תפקידים: האחד הוא ראש המשלחת הדיפלומטית של הוותיקן לארץ יעד, שגריר ככל שגריר אחר, הכפוף לדיני אמנת וינה; בתפקידו השני הנונציו הוא הנציג המקשר בין הממסד הקתולי המקומי לבין "הכס הקדוש". לתפקיד זה נלווה, בעיקר בעבר, מרכיב של בקרה ופיקוח על התנהלותו של הממסד הקתולי המקומי. במדינות קתוליות מקובל שהנונציו הוא בכיר חברי הסגל הדיפלומטי במקום ("ראש הסגל הדיפלומטי"), דבר המקנה לו מעמד מיוחד בטקסים, קבלות פנים וכדומה. מעמד של בכירות לנונציו בקרב הסגל הדיפלומטי נוהג גם ברבות ממדינות אירופה שאינן קתוליות כגרמניה, שווייץ, הונגריה ועוד. במקרים בהם מוזמן הנונציו לקיים טקס דתי, הוא עושה זאת מתוקף היותו ארכיבישוף ולא מתוקף תפקידו כנציג דיפלומטי.

בנוסף למדינות עמן מקיים הוותיקן יחסים דיפלומטיים, נשלחים נונציו גם לארגונים בינלאומיים. כך מכהן נונציו כמשקיף קבוע באומות המאוחדות ונונציו מכהן גם בליגה הערבית, שחלק ניכר מהמדינות החברות בה אינן מקיימות יחסים דיפלומטיים עם הוותיקן. קיימות מדינות אליהן נשלח נונציו על אף שאינו מוכר כשגריר על ידי הממשלה המקומית ומתפקד רק כשליח לקהילה הקתולית במקום וכנציג האפיפיור דה פקטו, ללא מעמד רשמי. במעמד לא-רשמי כזה היה שנים רבות הנונציו לארצות הברית ולבריטניה. בישראל מכהן נונציו החל מ-1993 לאחר כינון יחסים דיפלומטים בין המדינות.

ראו גם
------

* דרג דיפלומטי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נונציו** בוויקישיתוף
* topic/nuntius, topic/internuncio נונציו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538746805171
* BnF: cb11967111q (data)
* LCCN: sh85093278
* NKC: ph139373

 |
ז'אן-איפוליט פלנדרן
"צעיר עירום יושב על שפת הים", 1855, מוזיאון הלובר
**ז'אן-איפוליט פְלַנְדְרָן** (בצרפתית: **Jean-Hippolyte Flandrin**;‏ 23 במרץ 1809 – 21 במרץ 1864) היה צייר צרפתי בן המאה ה-19. ציורו המפורסם "צעיר עירום יושב על שפת הים" משנת 1855 מוצג במוזיאון הלובר.

ביוגרפיה
--------

ז'אן-איפוליט פלנדרן היה השני מבין שלושה בנים. אחיו הגדול, אוגוסטו, התקדם בעולם האקדמיה, בילה את חייו כפרופסור בליון, ונפטר בגיל צעיר. אחיו הצעיר, פול, היה צייר של דיוקנאות ושל ציורי דת. מגיל צעיר הראה פלנדרן עניין בציור; למרות דרישת הוריו שיהפוך לאיש עסקים, העדיף לצייר. שני האחים התגוררו ביחד, ולמדו אמנות תחת חסותו של הצייר לואי אֶרסון (Louis Hersent). בשנת 1829 עברו שני האחים לפריז. פלנדרן התחבר לצייר ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, שהיווה עבורו ועבור אחיו יותר מאשר מורה לציור, והיה חבר לחיים. בתחילת דרכו נאלץ פלנדרן לשרוד כאמן עני, אולם בשנת 1832 זכה בפרס רומא, פרס שנתי שניתן על ידי האקדמיה לאמנות בפריז לתלמידים מצטיינים בתחומי האמנות. המלגה היוקרתית שנלוותה לפרס איפשרה לו לחיות בכבוד ולהתמקד בציור.

זכייתו ב"פרס רומא" איפשרה לו ללמוד במשך חמש שנים ברומא, ליצור חלק מיצירותיו הגדולות, ולהתפרסם כצייר ידוע וכאיש בוהמה הן בפריס והן ברומא. יצירתו "Saint Clair guérissant tes aveugles", שיצר עבור ציור קיר בקתדרלת נאנט, זיכתה אותו בכבוד ובפרסים בתצוגה שהתקיימה בשנת 1855. יצירות אחרות שלו נמצאות עוד כיום במוזיאון לאמנות יפה בעיר ליון. עם שובו לפריז בשנת 1856 נבחר לאקדמיה לאמנויות יפות בפריז. כבעל מוניטין, החל פלנדרן לקבל מלגת קיום קבועה מן הכנסייה של סן סוורין, דבר שהבטיח לו תעסוקה רציפה וקיום למשך שארית חייו.

הוא צייר מספר רב של דיוקנאות וציורים דקורטיביים, הנמצאים כיום במוזיאונים רבים ברחבי צרפת. אחד הדיוקנאות המפורסמים שצייר היה דיוקנו של נפוליאון השלישי משנת 1863.

בריאותו הרופפת הוחמרה כנראה עקב חשיפה ממושכת לטחב בכנסיות בהן צייר. בשנת 1863 ביקר שוב באיטליה, שם מת מאבעבועות ברומא ב-21 במרץ 1864.

פלנדרן לא נישא מעולם.

למרות פרסומו הרב בימי חייו, הוא פחות מוכר כיום לציבור הרחב. הוא מוכר כיום בעיקר בזכות ציורו ההומוארוטי המפורסם, משנת 1855, שהיה סנסציוני לזמנו, "צעיר עירום יושב על שפת הים", המוצג במוזיאון הלובר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן-איפוליט פלנדרן** בוויקישיתוף
* ז'אן-איפוליט פלנדרן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272625205171
* BIBSYS: 90263816
* BnF: cb12052215j (data)
* CiNii: DA06861423
* GND: 118956736
* ISNI: 0000 0000 8150 0680
* LCCN: n85068672
* Léonore: 142948
* MusicBrainz: 178c942f-d36b-4872-8cd0-48cbd7165642
* NTA: 070738939
* RERO: 02-A003247146
* RKD: 28231
* SNAC: w6wq0cmr
* SUDOC: 02875008X
* ULAN: 500115336
* VcBA: 495/133948
* VIAF: 69686034
* WorldCat: lccn-n85068672

 |
מַרְוַת יְרוּשָׁלַיִם (.*Salvia hierosolymitana Boiss*) - צמח עשבוני רב-שנתי (בן חלוף), ים תיכוני, גובהו 40 עד 100 ס"מ, פריחתו ארגמנית או ורודה (תלוי בזן) והוא בעל שושנת עלים גדולים ומקומטים, שממנה מתפתח גבעול אחד או יותר זקוף ומסתעף מבסיסו לגבעולי משנה נגדיים ואלכסוניים הנושאים תפרחות מסוג מכבד ארוך (על פי רוב כ-40 ס"מ). הגבעול רָבוּעַ ומכוסה שערות בלוטיות וגם שערות פשוטות. גבעולי התפרחת דביקים ( בשונה מרוות איג הדומה לה). וחלקם העליון אדום. העלים נגדיים, פשוטים, משוננים וירוקים, והם מקומטים וקירחים מלמעלה, שעירים מעט לאורך העורקים מלמטה. עלי השושנת גדולים (10 עד 25 ס"מ), דקים, שעירים במקצת, בעלי פטוטרת ארוכה, דמויי ביצה, קהים בקודקודם, שולי העלה בעלי שינון מעוגל בלתי סדיר ולעיתים יש אונות. עלי הגבעול דמויי אזמל, יושבים או בעלי פטוטרת קצרה מאד ונראים כלופתים את הגבעול, שפתם משוננת וקודקודם חד. עלי התפרחת קטנים יותר וחסרי פטוטרת, אורכם כאורך הגביע, הם כמעט קירחים, דמויי ביצה, מתחדדים ולעיתים אדמדמים והם קצרים בהרבה מהגביע. הפרחים נישאים בדורים מרוחקים זה מזה. בכל דור 2 עד 6 פרחים. עוקצי הפרחים מחוספסים. הגביע דו-שפתני, ירוק או אדום, משתייר ומתפרה מ-10 מ"מ ל-13 מ"מ והוא מחוספס-זיפני, עם שערות בלוטיות (בשונה ממרוות איג); השפה העליונה נוטה אחורה מעט ובעלת 3 שיניים קטנות ומחודדות; השפה התחתונה ישרה ובעלת 2 שיניים מתארכות לחוד דק וארוך ואורכן קצר מעט מאורך צינור הגביע. הכותרת דו-שפתנית, ארגמנית, מכוסה בשערות בלוטיות והיא ארוכה פי 2.5 עד 3 מהגביע; צינור הכותרת, שאורכה כ-15 מ"מ בולט מאוד מן הגביע וצבעו ארגמן; השפה העליונה בולטת מעל הגביע, זקופה וכפופה קדימה כחרמש, צבעה ארגמן; צבע הכותרת ורוד ארגמן בזן ירוק-הגביע בחורשים בצפון ישראל. השפה התחתונה בעלת שלוש אונות. האונה האמצעית רחבה פרושה ושמוטה (נטויה מטה) וצבעה בהיר יותר מהשפה העליונה; שתי האונות הצדדיות זקופות וצרות ונראות מעליה ולא מצדדיה. העלווה מתפתחת מתחילת נובמבר עד סוף מאי, והפריחה מתחילת פברואר ועד אמצע מאי. מרוות ירושלים היא מין אנדמי לישראל וסוריה והיא גדלה בקרקעות סלעיות בבתות ובחורשים בכל החבל הים-תיכוני של ישראל אבל לא בקרקעות חרסיתיות עמוקות ומעובדות.

מקורות חיצוניים
---------------

1. ↑  מרוות ירושלים, באתר צמח השדה
ביצי אנפה ארגמנית, אוסף מוזיאון טולוז
**אנפה ארגמנית** (שם מדעי: *Ardea purpurea*) היא מין של אנפה גדולה החיה בביצות באירופה, אסיה ואפריקה ולה צבעים בגווני אדום וסגול.

מאפיינים
--------

אורך האנפה הארגמנית 78-97 ס"מ, מוטת כנפיה 120-152 ס"מ ומשקלה 0.5-1.35 ק"ג. היא בעלת צבעים כחולים סגולים על גופה עם צוואר אדמוני, לחיים לבנות וקצה הפנים כולל העיניים צהובים. המקור ארוך וצהוב והמצח אפור. לאורך הצוואר והראש פס כחול אופקי. הרגליים גבוהות וצהובות. לאנפה כנפיים גדולות והיא מעופפת כדי לברוח מטורפים או לנדוד, אך רוב הזמן היא מהלכת במים או ביבשה. היא מזכירה מאוד במראה את האנפה האפורה אך קטנה יותר וכן כהה ודלילת נוצות יותר.

אנפה זו חובבת אזורי ביצות גבוהים ומים עומדים בהם ישנו טרף רב. היא מצויה ברחבי אפריקה, דרום ומרכז אירופה ודרום אסיה, כולל המזרח התיכון, ומרחיקה עד לדרום-מזרח אסיה.
בישראל היא חולפת נפוצה, ואינה בסכנת הכחדה.

האנפה היא אוכלת בשר הניזונה מחרקים, דגים, צפרדעים, סרטנים, זוחלים ומכרסמים במים או על היבשה והיא תוקפת באמצעות מקורה הגדול והמחודד, בדרך כלל מהמארב. לעיתים מתמקמת ליד עופות ביצה אחרים כמו אנפת גוליית וחסידות שונות. היא מצויה בביצות, מקווי מים עומדים, גדות נהר ואף בחופים שונים ואיים מרוחקים. האנפות החיות באירופה נודדות בחורף דרומה לעבר אפריקה.

אנפות אלה מקננות לעיתים קרובות ב"מושבות קינון" בעלות קינים רבים וסמוכים. מעדיפות קינון בסבך של צמחים דגניים גבוהים כמו הגומא והסוף. הנקבה מטילה 4-5 ביצים, אך לעיתים קרובות לא כל הגוזלים מגיעים לבגרות עקב המתת החלשים על ידי החזקים.

למין אנפה אפורה קיימים שלושה תת-מינים ברחבי העולם. תת-מין רביעי עדין נתון במחלוקת. יש הרואים בו מין נפרד.
תת-המין Bourne's heron, שנמצא באי סנטיאגו תואר רק בשנת 1966 על ידי רנה דה נורואה.

גלריה
-----

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפה ארגמנית** בוויקישיתוף
* אנפה ארגמנית, באתר ITIS (באנגלית)
* אנפה ארגמנית, באתר NCBI (באנגלית)
* אנפה ארגמנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אנפה ארגמנית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* אנפה ארגמנית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפה ארגמנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**המכינה הקדם צבאית איתן** היא מכינה קדם צבאית השוכנת במעלה אדומים ומכינה את הלומדים בה לשירות בצה"ל. המכינה היא חלק ממפעליה החינוכיים של עמותת בית מורשת.

היסטוריה
--------

מכינת איתן הוקמה בשנת 2010 (ה'תש"ע), כמיזם של בית המדרש החינוכי של עמותת בית מורשת. המכינה נועדה לתת מענה לצעירים המבקשים להתפתח אישית מתוך זיקה למסורת ישראל, אך לא בהכרח מתוך מחויבות דתית. בירור שנעשה בעמותה ובבית המדרש באותם ימים העלה כי לא קיימת מסגרת קדם צבאית כזאת וכי מרבית המכינות הקיימות נותנות מענה או להתפתחות תורנית או להתפתחות אישית בלבד. המכינה הוקמה לפיכך כדי לתת מענה ייחודי ומותאם לנוער המבקש לשלב בין העולמות בדרכו.

המכינה הוקמה בגבעת המייסדים, השוכנת במישור אדומים. בשנת הפעילות הראשונה למדו במכינה כ־20 חניכים, רובם תושבי מעלה אדומים. בשנותיה הראשונות לא זכתה להכרה רשמית. בשנת 2014 (ה'תשע"ד) קיבלה המכינה הכרה רשמית ממשרד הביטחון. בשנותיה הראשונות עמדו בראש המכינה יאיר אנסבכר, מקים המכינה, יחד עם הרב אסף כהן, מנהל עמותת בית מורשת. משנת 2013 (ה'תשע"ד) עמד בראשה אמיר כהן. בשנת 2020 (תשפ"א) התמנה עדיאל אזרד לעמוד בראשה.

המכינה כיום
-----------

במכינה פועל בית מדרש שבו מתקיימים שיעורים, לימוד בחברותות ותפילות. לצד זה, יש במכינה פתיחות והכלה לכל חניך הרוצה לפתח את עצמו בהכנה מנטלית, גופנית ומנהיגותית לשירות הצבאי בפרט ולחייו הבוגרים בכלל. במטרה לפתח את היכולות של החניכים, המכינה מנוהלת במעורבות רבה שלהם. החניכים משויכים לחוליות עשייה מגוונת – אוכל, תחזוקה, תוכן, גיוס חניכים, טיולים ועוד.

סדר היום במכינה כולל לימוד של תכנים תורניים, פעילות כושר גופני ומנטלי, צמיחה והתפתחות אישית, לימודי חקלאות ורתכות, הפעלת דיר כבשים ועוד. חניכי המכינה מעורבים בפעילות התנדבותית בעיר מעלה אדומים במסגרות החינוכיות ובארגונים קהילתיים וכן בפעילות חקלאית מגוונת. המכינה פועלת במתכונת דו־שנתית, כאשר בשנה השנייה נשארים לרוב כארבעים אחוז מתלמידי השנה הראשונה. נכון ל-2022 (ה'תשפ"ג) מספר החניכים בשנה א' ובשנה ב' יחדיו הוא כ-90, ולה מאות בוגרים. חניכי המכינה מגיעים מכל שכבות האוכלוסייה. המכינה עתידה לקבל שטח למבנה קבוע בתוך העיר מעלה אדומים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכינה קדם־צבאית איתן
* מכינה קדם־צבאית איתן, ברשת החברתית פייסבוק

* מכינה קדם־צבאית איתן, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכינת איתן, באתר בית מורשת
**יצחק קוסובסקי-שחור** (ה' בתשרי תרל"ח, 1877 - כ' באלול תשי"א, 1951) היה רב אשכנזי בכמה ערים בליטא, רוסיה ובבלארוס, ולאחר מכן ראב"ד יוהנסבורג בדרום אפריקה. היה גיסו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי.

ביוגרפיה
--------

בנו של הרב שאול קוסובסקי-שחור (בנו של חיים לייב שחור ממיר, גיסו של הנצי"ב מוולוז'ין). אביו נפטר בגיל צעיר (שנות השלושים לחייו) בהיותו ילד, ולאחר מכן התייתם גם מאמו. בצעירותו למד בישיבת טלז אצל הרב שמעון שקופ. נישא לבתו של הרב דוד שלמה גרודזנסקי (אביו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי מווילנא) שהיה רב באיוויה שבליטא. בשנת תרס"ד, אחרי פטירת חותנו, נבחר למלא את מקומו. בנו שנולד שנה לאחר מכן, נקרא דוד שלמה על שם החותן, ביום ברית המילה נפטרה אשתו היולדת.

בשנת תרע"ו התמנה לרב במריופול שבאוקראינה. בשנת תרפ"ב עבר לכהן כרב באוגוסטוב. בשנת תרפ"ה החליף ברבנות העיר וולקוביסק את הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב שעלה לארץ ישראל.

בסוף שנת תרצ"ג התמנה לראב"ד ביוהנסבורג. קורותיו במדינה מתוארים בהרחבה בספרים שיצאו לאור על ידי נכדיו שאלת יצחק, ובמיוחד 'עקבי יצחק'. מהמתואר שם עולה ששררה מתיחות גדולה בין הרב קוסובסקי לבין הרב יהודה ליב לנדא, על רקע טענותיו שהרב לנדא מתייחס בצורה חיובית מידי לתנועה הרפורמית שהחלה להתפשט במדינה. הרב לנדא מצידו טען שמלחמותיו הקולניות של הרב קוסובסקי רק מזיקות ומוסיפות כוח לרפורמים.

מאשתו הראשונה נולדו לו שלושה ילדים: דבורה שנישאה לרב יהודה ליב קאגאן, חוה שנישאה לרב ישראל ליוואוויץ ונספתה עם כל משפחתה בשואה, והרב דוד שלמה שהיה עורך דין בתל אביב.

אחרי מות אשתו הראשונה נישא בשנית ונולדו לו שלושה ילדים נוספים, הרב יחיאל מיכל קוסובסקי שהיה רב בוולקוביסק ואחרי מלחמת העולם השנייה בדרום אפריקה, עו"ד חיים קוסובסקי שחור מת"א ואחותו התאומה, לאה חגי, שחייתה בניו יורק.

בספר השו"ת שלו 'שאילת יצחק' נדפס (במהדורת תשנ"ג) אחד מן ההספדים המובאים בספר הוא "על אחד הרבנים" בעוד שמובן מתוכנו שמדובר בהספד על הראי"ה קוק (במהדורת תשס"ו ההספד נשמט לגמרי).

על שמו של הרב קוסובסקי נקראת ישיבת נחלים, "נחל יצחק".

אחותו ליפשה נישאה לבן דודו, הרב יוסף דוד שחור.

ספריו
-----

* שו"ת שאילת יצחק
* שבת ומועד, דרשות על פרשת השבוע
* עקבי יצחק, מאמרים נאומים הגיונות ומכתבים

לקריאה נוספת
------------

* יעקב קוסובסקי שחור, **תלתלים שחורות**, בני ברק, תשס"ח, קונטרס עקבי יצחק (הביוגרפיה של קוסובסקי)

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על יצחק קוסובסקי בקטלוג הספרייה הלאומית
* יצחק בן שאול קוסובסקי-שחור (1878-1951), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  **עקבי יצחק** אות צא
2. ↑  **עקבי יצחק** אות צב
3. ↑  סיכום מפגש ארצי של ספרני 'ספרים נדירים'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296397305171
* GND: 1184847916
* LCCN: nr96042469
* VIAF: 100842674
* WorldCat: lccn-nr96042469

 |
**כלבי רוח** הוא סוג של כלבים, הצדים בעיקר בעזרת מהירותם וחוש הראיה שלהם, במקום חוש הריח. מעניינים מאוד

מאפיינים
--------

כלבים אלו מתמחים במרדף אחר טרפם, תוך שמירה עליו בטווח ראייתם, ותפיסתו בזכות מהירותם וזריזותם הרבה. הם חייבים לזהות תנועה במהירות, ועל כן ראייתם חדה. לכלבי רוח גב גמיש, רגליים ארוכות וצעדים ארוכים; הם בעלי לב גדול (יחסית לכלבים אחרים), וריאות חזקות ויעילות במיוחד, המתאימות לריצות אירוביות ואנאירוביות כאחד. גופם רזה, דק ושרירי, ולכן משקל גופם מינימלי. כל אלה הופכים את הכלבים הללו לזריזים ומותאמים לייעודם ככלבי ציד או ככלבי מרוץ.

היסטוריה
--------

בורזוי
כלבי רוח כמו הסלוקי קיימים לפחות 5,000 שנה. השרידים הקדומים ביותר לכלבים אלו נמצאו בחפירות בשומר ומתוארכים ל-6,000-7,000 לפני הספירה. התיעוד המוקדם ביותר לכלבים אלו בהיסטוריה האירופאית היה בכתביו של אריאנוס במאה ה-2 לספירה. אף על פי שהיום כלבים אלו משמשים בעיקר כחיות מחמד, הם הורבעו אלפי שנים על מנת לזהות תנועה, לרדוף, לתפוס, ולהרוג טרף בעזרת מהירותם, ולכן עד היום קיים בהם האינסטינקט לרדוף אחר חיות.

כיום, כלבים אלו משמשים גם בתעשיית מרוצי הכלבים, ועל פי ההערכות כ-60 אלף כלבי רוח משתתפים בהם. עמותות שונות למען בעלי חיים מוחות על השימוש בכלבים למטרות מרוצים.

סלוקי

רשימה של כלבי רוח נפוצים
------------------------

קיימים כלבים רבים אחרים אשר מסוגלים לצוד בעזרת חוש הראייה ומהירותם, אך לא מוכרים ככלבי רוח.

כלבי רוח מוכרים:

* אזוואק
* אייריש וולפהאונד
* כלב אפגני
* בורזוי
* גלגו ספרדי
* גרייהאונד
* גרייהאונד איטלקי
* גרייהאונד הונגרי
* דירהאונד סקוטי
* ויפט
* כלב רוח פולני
* סלוקי
* סלוגי

ראו גם
------

* גזעי כלבים
* קבוצות הפדרציה הבינלאומית לכלבנות
* החוג הישראלי לכלבי רוח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלבי רוח** בוויקישיתוף
* החוג הישראלי לכלבי רוח

הערות שוליים
------------

1. ↑  בריטניה: גורלם הטרגי של כלבי המרוצים, באתר ynet בעלי חיים, 29.11.2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560459805171
* BnF: cb119555025 (data)
* GND: 4066270-6
* LCCN: sh85053593
* NKC: ph119223

 |
**אוּבּארי** או **אַוְבַּארי** (בערבית: **أوباري**) היא עיירת נווה מדבר דוברת טוארג-ברברי ובירת מחוז ואדי אל חייא, באזור פזאן בדרום־מערב לוב. נווה המדבר נמצא ב"אידהאן אובארי", שבחלק הלובי במדבר סהרה. היא הייתה בירת הבלדייה (המחוז) לשעבר בשם אובארי, בדרום מערב המדינה.

גאוגרפיה
--------

אובארי נמצאת בעמק טארגה, שוכנת בין רמת מסאק שטפאט וימות החול, חוליות ואגמים של אידהאן אובארי. צמחים מקומיים כוללים עשבי ביצות בקווי החוף של אגמים הניזונים ממי מעיינות טבעיים, ודקלי תמר מצוי.

ההתיישובת בנווה המדבר אובארי היא המרכז השני של אנשי קֶל אג'ר טוארג, אחרי גאט. הכפרים הסמוכים כוללים את גרמה וגאראן.

אובארי ממוקת באחד האזורים שטופי השמש והיבשים ביותר בעולם. עם אקלים מדברי חם ( סיווג אקלים Köppen *BWh* ) עם חורפים קצרים וחמים מאוד אבל קיץ ארוך וחם במיוחד. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא מהנמוכות ביותר שנמצאו על פני כדור הארץ עם 8 בלבד מ"מ (0.31 ב) ועשרות שנים רבות עלולים לעבור בקלות מבלי לראות גשם כלל. לאובארי יש שמש קבועה ללא הגבלה ושמים בהירים בכל ימות השנה ובכל עונות השנה. עננים נדירים ביותר מעל אדמה יבשה זו. טמפרטורות גבוהות ממוצעות עולות על 40° מיוני עד ספטמבר.

NC186 הוא שדה נפט בדרום מערב אובארי, המופעל על ידי רספול.

מלחמות אזרחים בלוב
------------------

במהלך מלחמת האזרחים בלוב 2011, העיר נכבשה על ידי כוחות מועצת המעבר הלאומית ב-22 בספטמבר 2011. 

ב-19 בנובמבר 2011, סייף אל-אסלאם קדאפי וכמה מקורבים נתפסו ונעצרו כ-50 קילומטרים מערבית לאובארי בזמן שהם ניסו לברוח לניז'ר השכנה. לאחר מלחמת האזרחים השנייה, בעלות על העיר נתבעה על ידי שבטי טוארג וטובו עצמאיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אובארי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fahim, Kareem; Gladstone, Rick. "NATO Extends Libya Bombing Campaign". *New York Times*. נבדק ב-22 בספטמבר 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Gaddafi's son Saif al-Islam captured in Libya". *BBC*. 19 בנובמבר 2011. נבדק ב-19 בנובמבר 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb177262013 (data)
* VIAF: 2005152563099015560009
* WorldCat (עם VIAF): 2005152563099015560009

 |
הרב **מרדכי רוקח** (ה'תרס"א, 1901 – כ"ה בחשוון ה'תש"י, 17 בנובמבר 1949), היה הרב של בילגוריי שבפולין משנת ה'תרפ"ו (1926) עד פרוץ השואה ואביו של האדמו"ר הנוכחי מבעלז.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר בעלז לרבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר השלישי בשושלת חסידות בעלז, ולחיה דבורה נכדת רבי מרדכי גולדמן מזוויהל. בצעירותו למד מדי יום בחברותא עם אביו. נישא ל-שבע רבינוביץ בתו של רבי משה אהרן בן רבי דוד שלמה מקוברין (בן נח נפתלי מקוברין בעל "אמרות טהורות", בן ישראל יעקב, בן האדמו"ר ר' משה מקוברין) ונולדו לו ממנה שני ילדים. בגיל 25 הוכתר לרב העיר בילגוריי. הקים בעיר תלמוד תורה, וכן התנהג באדמו"רות, ניהל חצר חסידית וערך שולחנות.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שלח את אשתו שהייתה בעלת אזרחות רוסית וילדיו אל בית הוריה שהתגוררו ברוסיה. הוא עצמו נדד ממקום למקום ולבסוף הצטרף אל אחיו רבי אהרן רוקח האדמו"ר מבעלזא ששהה אז כפליט בפרמישלן.

בפסח שני, ט"ו באייר ה'תש"ג (1943) הגיע עם אחיו להונגריה אחרי שהוברחו מגטו בוכניה על ידי קצין הונגרי לשעבר תמורת ממון רב, ושהה בבודפשט עד כ"ד בטבת ה'תש"ד (1944), אז הוברחו הוא ואחיו הרבי מבעלזא לארץ ישראל אחרי שנודע להם שהגסטאפו עוקב אחריהם ודורש מממשלת הונגריה את החזרתם לידי השלטונות הגרמניים. הדרשה שנשא לפני שעזבו הוא ואחיו את הונגריה עוררה פולמוס מאוחר יותר.

בט' בשבט ה'תש"ד (1944) הגיע לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. סייע לאחיו בשיקום חסידות בעלזא. אחרי שנודע לו שאשתו וילדיו נרצחו, נישא בי' ניסן תש"ז -31 במרץ 1947, למרים בת רבי צבי גליק (ילידת 1922, נפטרה אור לי"ט טבת ה'תשע"ז) ונכדת רבי יעקב יחזקיה גרינוולד. בח' בשבט ה'תש"ח (1948) נולד להם בנם היחיד רבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר מבעלזא הנוכחי.

ייסד את החדר החסידי הראשון בתל אביב, ברחוב אחד העם (המרכז של חסידות בעלזא באותם ימים), וכיהן כנשיא מוסדות החינוך של חסידות בעלזא בתל אביב ובירושלים.

בסוף שנת ה'תש"ט, בעודו במסע בקרב יהודים באירופה, הורע מצבו והוא חזר לישראל. נפטר בכ"ה בחשוון ה'תש"י בגיל 49. בהלווייתו הספידו אחיו האדמו"ר מבעלז, ועל פי הוראת אחיו נקבר בבית הקברות בטבריה ליד כמה מתלמידי הבעל שם טוב. על שמו נקראים רחובות "תכלת מרדכי" בקריית בעלז בירושלים ובבית שמש.

חיבוריו
-------

כתב סדרת ספרי **"פרשת מרדכי"** על תנ"ך, הלכה וחסידות. הסדרה עדיין לא ראתה אור בשלמותה. קטעים ממנה מתפרסמים מדי פעם בעלון השבועי "עלים לתרופה" של מכון אור הצפון.

לקריאה נוספת
------------

* אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, חלק ז, בני ברק, ה'תשמ"ט, עמ' קט-קלו
* **פרשת גדולת מרדכי**, ב"ח, 1700 עמודים, ה'תשפ"א
* **פרשת מרדכי על התורה חלק א' בראשית**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרדכי רוקח** בוויקישיתוף
* בעלזא: 60 שנה לאדמו"ר מבילגורייא זי"ע, באתר כיכר השבת, 11 בנובמבר 2009
* אריה ארליך, "הרב אמר: אחי הקדוש תשמור על הבן שלי!", משפחה, י' בכסלו ה'תשפ"א
* מרדכי בן יששכר דב רוקח (1902-1949), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על עזיבתם את הונגריה ראו בהרחבה: יציאת האדמו"ר מבעלז מהונגריה.
2. ↑  אחיו של בעל "ערוגות הבושם".
3. ↑  תכלת מרדכי, אתר עיריית ירושלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301460705171
* ISNI: 0000 0001 1172 2250
* LCCN: nr94031715
* VIAF: 39261671
* WorldCat: lccn-nr94031715

 |
**בוניפקיוס השמיני** (או "בוניפציוס השמיני" או "בוניפצ'יוס השמיני", בלטינית: **Bonifacius VIII**‏; 1235 – 11 באוקטובר 1303) היה אפיפיור מ-24 בדצמבר 1294 עד מותו.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר אנאני בחבל לטיום שבאיטליה (מדרום מזרח לרומא), והוטבל בשם בנדטו גאטאני. ב-1294 שכנע את קודמו, סלסטינוס החמישי, להתפטר אחרי שכיהן כאפיפיור חמישה חודשים בלבד. בוניפקיוס נבחר לאפיפיור במקומו וכדי להבטיח שלא יחזור כלא את סלסטינוס בטירת פומון. באותה שנה נכנס פיליפ הרביעי מלך צרפת עם צבאו לחבל גסקוניה (בדרום מערב צרפת) שהיה בידי האנגלים, ואדוארד הראשון מלך אנגליה הכריז מלחמה על צרפת. כדי לממן את הוצאות המלחמה הטילו שני המלכים מיסים על רכושה ואנשיה של הכנסייה. ראשי הכנסייה בצרפת פנו לעזרת בוניפקיוס השמיני שהטיל צו האוסר על מיסוי הכנסייה ללא הסכמתו של האפיפיור (פברואר 1296). בתגובה, גירש פיליפ הרביעי מצרפת את נציגי האפיפיור. בספטמבר של אותה שנה ריכך בוניפקיוס השמיני את עמדתו, ושני המלכים הסכימו שישמש בורר בסכסוך ביניהם.

בוניפקיוס השמיני הכריז על 1300 כשנת יובל. המונים מלאו את רחובותיה של רומא, הכנסייה זכתה בהכנסות ממכירת מזון, והאפיפיור היה בשיאו. אך ב-1301 פרץ ריב בין עוזריו של פיליפ הרביעי לבין נציג האפיפיור בצרפת, שהועמד למשפט באשמת המרדה ונכלא. בוניפקיוס דרש לשחררו מיד, והטיל צו האוסר על השלטון החילוני לשפוט איש כנסייה (דצמבר 1301). ב-11 בפברואר 1302 הועלתה איגרתו של האפיפיור בלהבות בפריז בנוכחותו של פיליפ הרביעי. המלך זימן לראשונה את אספת המעמדות הצרפתית (האצולה, הכמורה והמעמד הבינוני) שהודיעו לאפיפיור בכתב, כל אחד בנפרד, כי הם תומכים בשלטון החילוני. בתגובה, פרסם בוניפקיוס השמיני את איגרתו "אחת קדושה" שבה טען לעליונות האפיפיור על כל שלטון חילוני (אוקטובר 1302).

במרץ וביוני 1303 זימן פיליפ הרביעי את מועצתו שהכריזה על בוניפקיוס השמיני כעריץ מושחת, ודרשה את פיטוריו על ידי מועצת הכנסייה ברומא. האפיפיור טען כי הוא בלבד מוסמך לכנס את מועצת הכנסייה, והוציא צו נידוי נגד מלך צרפת. אך לפני שסיפק בידו לעשות דבר, בספטמבר 1303 השתלטו אלפיים שכירי חרב של פיליפ הרביעי על ארמון האפיפיור בעיר מולדתו אנאני (בעת ששהה שם, ככל הנראה, לשם חופשה), והחזיקו אותו שם במעצר. אנשי אנאני, בעזרתם של 400 פרשים, שחררו אותו ממעצר והביאו אותו אל הוותיקן ברומא, שם נפטר כתוצאה ממחלה באוקטובר 1303. לאחר מותו נבחר בנדיקטוס האחד עשר כמחליפו לאפיפיור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוניפקיוס השמיני** בוויקישיתוף
* בוניפקיוס השמיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* בוניפקיוס השמיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סלסטינוס החמישי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**בנדיקטוס האחד עשר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258844905171
* BIBSYS: 4008296
* BNC: 000214730
* BNE: XX861533
* BnF: cb12128117z (data)
* CANTIC: a10473312
* CiNii: DA12719085
* GND: 118513257
* ICCU: RMLV021129
* ISNI: 0000 0001 2124 2007
* LCCN: n79056773
* NKC: js20020115035
* NLA: 35863280
* NLP: a0000001242685
* NSK: 000056089
* NTA: 070333718
* RERO: 02-A003023163
* SELIBR: 42043
* SNAC: w6wh2vqk
* SUDOC: 029716721
* Trove: 1121371
* ULAN: 500332133
* VcBA: 495/21220
* VIAF: 23416912
* WorldCat: lccn-n79056773

 |
**יוסי לובטון** (נולד ב-9 במאי 1966) הוא איש עסקים, פרסומאי ויו"ר ומנכ"ל קבוצת פובליסיס ישראל.

ביוגרפיה
--------

לובטון נולד ב-9 במאי 1966 בירושלים. בשנת 1984 החל בלימודי עתודה טכנולוגית במכללת 'אורט גבעת רם', ירושלים, ובשנת 1990 התגייס לצה"ל, שם שירת כמדריך מכ"ם בחיל האוויר. בתום שירותו הצבאי השלים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 2001 השלים תואר שני במנהל עסקים במסגרת תוכנית קלוג-רקנאטי של אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן.

בשנת 1993 מונה ליועץ לשר האנרגיה, משה שחל, ובשנת 1994 מונה לראש מנהלת גז טבעי במשרד האנרגיה.

בשנת 1995 מונה למנהל אגף הגז הטבעי והרגולציה בחברת פזגז, ובשנת 1996 מונה למנהל תשתיות ורגולציה בחברת פז, וכן לחבר בדירקטוריון החברה. בשנת 1998 מונה לסמנכ"ל אסטרטגיה ופיתוח עסקי בחברת פז, ובמסגרת תפקידו היה אחראי על גיבוש השינוי האסטרטגי מסיטונאות בנזין לקמעונאות, פיתוח הרעיון לרשת חנויות הנוחות 'Yellow', ניהול שותפויות אסטרטגיות בינלאומיות ואחריות על פעילות הרכישות והמיזוגים. בשנת 2000 מונה למנכ"ל חברת בורגראנץ', ובשנת 2003, סיים שם את תפקידו לאחר חילוקי דעות עם צדיק בינו, בעל השליטה. לובטון שהיה צפוי לרכוש 40% ממניות הרשת ולהיות שותף בבעלות טען להפרת ההסכמות ביניהם.

בשנת 2004 מונה לסמנכ"ל שיווק של חברת סלקום, והוביל את המיתוג מחדש של החברה ואת השקת הדור השלישי ושירותי התוכן. בשנת 2005 מונה לסמנכ"ל שיווק ופיתוח עסקי בחברת HOT, והיה שותף לגיבוש אסטרטגיית הטריפל של החברה וכן להשקת שירות ה-VOD הראשון בישראל ולשירותי הטלפון הקווי הראשונים בישראל שהתחרו בבזק.

ביולי 2008 מונה למנכ"ל חברת הפרסום באומן בר ריבנאי. הוא הביא להטמעת פעילות הדיגיטל במשרד. 

באוגוסט 2018 מונה לובטון למנכ"ל ויו"ר קבוצת פובליסיס ישראל המונה תשע חברות בתחום הפרסום, שיווק והטכנולוגיה. בשנת 2019 מתח לובטון ביקורת פומבית על ייצוג חסר של קבוצות מודרות בפרסומות וקידם אג'נדה שתובעת שינוי מהענף. במסגרת זו, יזם וקידם אמנה להגברת הגיוון והשוויון בייצוג בפרסום שגובשה יחד עם בית הנשיא ואיגוד הפרסום והשיווק. נשיא המדינה, רובי ריבלין, הציג את האמנה וקרא לשיתוף פעולה של הענף כולו במסגרת תחרות הפרסום השנתית "קקטוס הזהב" בה נכח. על פעולות אלו נבחר לובטון בשנת 2019 לאחד מהאנשים המשפיעים במשק על ידי מגזין "ליברל".

חיים אישיים
-----------

לובטון מתגורר בתל אביב, בזוגיות ואב לשלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסי לובטון** בוויקישיתוף
* דף מרצה באתר להב פיתוח מנהלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  "את האינץ' האחרון תעשו עם הבטן" באתר themarker‏, 13 במאי 2012
2. ↑  רוץ, לובטון, רוץ לבית המשפט באתר גלובס, 2 בדצמבר 2003
3. ↑  מיטל זדה, יוסי לובטון מונה למנכ"ל משרד הפרסום באומן-בר-ריבנאי, באתר כלכליסט, 29 במאי 2008
4. ↑  אתר למנויים בלבד נתי טוקר, יוסי לובטון מונה למנכ"ל ויו"ר קבוצת פובליסיס ישראל, באתר TheMarker‏, 8 באוגוסט 2018
5. ↑  משה בנימין, הגיע הרגע: לובטון מונה למנכ״ל ויו״ר קבוצת פובליסיס ישראל, באתר אייס, 8 באוגוסט 2018
6. ↑  אמנת הייצוג הישראלי בפרסום באתר אגוד חברות הפרסום בישראל
7. ↑  יוסי לובטון נבחר לאחד מ-100 האנשים המשפיעים באתר מגזין ליברל, 11 באוקטובר 2019
**דובון הקיקיון** (שם מדעי: *Olepa schleini*) הוא מין של עש ממשפחת הדובוניים (Arctiidae). המין הוגדר כמין חדש למדע בסוף 2005, והוכרז רשמית באוגוסט 2007. זיהוי דובון הקיקיון התבצע במעבדת האבחון במשרד החקלאות הישראלי, בה ניתנים שירותי זיהוי חרקים, אקריות וגורמי מחלות צמחים. אין זה מקרה יוצא דופן, מאחר שהתגלו בישראל מיני פרפראים רבים בעשר השנים שקדמו לזיהויו של מין זה. דובון הקיקיון דומה מאוד לשני מינים קרובים מאותו סוג: *Olepa ricini* ו-*Olepa toulgoeti*. המין נמצא במישור החוף בישראל.

מקור שמו
--------

המין נקרא **דובון** בשל הפלומה השעירה שמכסה את גופו של הפרפר בשלב הזחל (כמו אצל שאר מיני הדובוניים), ו**קיקיון** על שם הצמח עליו הוא חי וממנו ניזון. מקור שם המין המדעי (schleini) ניתן כהוקרה על מחקריו של פרופסור יוסף שליין.

תיאור
-----

בשלב הבוגר מגיע הפרפר לאורך של 2.5 ס"מ וגופו מכוסה חלקית בקשקשים, כמו פרפראים אחרים. מוטת הכנפיים אצל הזכר 38-50 מ"מ ואצל הנקבה 60-80 מ"מ. הראש והחזה חומים-אפורים. צבע כנפיו הקדמיות אפרפר-חום עם כתמים כהים, הכנפיים האחוריות ארגמניות עם כתמים חומים. נמצאו פרטים מעטים עם כנפיים אחוריות כתומות, ואף לא פרט אחד עם כנפיים אחוריות צהובות. בטנו כתומה, ולה פסי רוחב שחורים קצרים בצדה הגבי.

מחזור החיים
-----------

זחלו של דובון הקיקיון, בדומה לרוב זחלי הפרפראים, ניזון מאכילת חלקי צמחים, בעיקר עלים. הבוגר, או הפרפר, ניזון מצוף פרחים כמו רוב מיני הפרפראים שניזונים בשלב הבוגר שלהם.

בדומה למיני דובוניים נוספים, דובון הקיקיון שומע טוב הודות לאברי שמע מצוינים. הזכר מוצא את הנקבה בעזרת חוש הריח המפותח שלו (הממוקם במחושים) המכיר וקולט גם ממרחק ניכר את הפרומון שמפרישה הנקבה. לאחר ההזדווגות, מטילה הנקבה ביצים על אותו צמח שישמש מזון לזחליה.

קיימת אלרגיה חמורה הנפוצה מאוד בקרב ילדים לזחלו של הדובון[דרוש מקור].

זיהוי המין
----------

דובון הקיקיון זוהה בישראל בשנת 2001 לאחר שזחלי פרפראים שנאספו על צמחי קיקיון הובאו למעבדה לאנטומולוגיה בשירותים להגנת הצומח וביקורת במשרד החקלאות. הזחלים הוכנסו לגידול מעבדתי שפותח והתבסס על עלי קיקיון. במעקב אחר התפתחות הפרפרים נקבע כי הם משתייכים למין החדש למדע. המין החדש תואר לראשונה בספרות על ידי חוקרים מאוניברסיטת תל אביב בשיתוף עם מומחים מחו"ל, רק בסוף שנת 2005.

בגידול המעבדתי מצאו החוקרים שתי תכונות מעניינות המצויות אצל דובון הקיקיון - הגלמים עברו דיאפאוזה (מעין תרדמת חורף) שנמשכה מחודש ינואר עד סוף חודש אפריל, רק בתחילת חודש מאי החלו להגיח בוגרים בהדרגה. להערכת החוקרים הגורם המרכזי ליציאה מהתרדמה הוא אורך היום שמתארך.

תכונה נוספת, שהיא ייחודית למין פרפר זה שנצפתה במעבדה היא משך הזמן והשלבים שעובר הזחל בהתפתחותו. במעקב אחר ההתפתחות הפרפר נמצא כי למין זה קיימת דרגת זחל נוספת בהשוואה למה שהיה ידוע עד היום, כלומר הזחל עובר שבע דרגות התפתחות ולא שש בתקופת זמן של כחודשיים בטמפרטורה של 26 מעלות. בין דרגה לדרגה מתבצע נשל בו הזחל מוריד את שכבת עורו העליונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דובון הקיקיון, באתר NCBI (באנגלית)
* דובון הקיקיון, באתר GBIF (באנגלית)
* עמיר וינשטיין, חלון פתוח לחרקים - דובון הקיקיון.
**ורנר קמפף** (בגרמנית: **Werner Kempf**;‏ 9 במרץ 1886 – 6 בינואר 1964), היה מפקד שריון בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

קמפף נולד ב-9 במרץ 1886 בקניגסברג. הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ב-1905, ושירת ברגימנט הרגלים ה-149. במלחמת העולם הראשונה נלחם בחזית המערבית, וסיים אותה בדרגת האופטמן.

לאחר המלחמה הצטרף קמפף לרייכסווהר ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. לאחר עליית הנאצים לשלטון, קודם קמפף במהירות, ובאוקטובר 1937 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-4.

### מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ המלחמה מונה קמפף למפקד דיוויזיית הפאנצר קמפף - דיוויזיית פאנצר מאולתרת, ולחם עימה במערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-1, במסגרת הארמייה השלישית בפיקוד גאורג פון קיכלר. ב-12 באוקטובר 1939 מונה קמפף למפקד הדיוויזיה הקלה ה-1, ששבוע לאחר מכן הפכה לדיוויזיית הפאנצר ה-6, ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת, במסגרת הקורפוס הממונע ה-41 בפיקוד גאורג הנס ריינהרדט.

בינואר 1941 מונה קמפף למפקד הקורפוס הממונע ה-48, וב-1 באפריל הועלה לדרגת גנרל חיל השריון.

במבצע ברברוסה פעל הקורפוס שבפיקודו במסגרת קבוצת הפאנצר הראשונה כחלק מקבוצת ארמיות דרום, ונטל חלק בקרבות קייב ואומן.

במהלך מתקפת הקיץ ב-1942 פעל הקורפוס שבפיקודו במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, וכבש את פרבריה הדרומיים של סטלינגרד. ב-1 בפברואר 1943 לאחר תקופת המתנה בעתודת המילואים, מונה קמפף למפקד פלגת הארמייה קמפף, ונלחם עימה בקרב חרקוב השלישי.

ביולי 1943 השתתפה פלגת הארמייה שבפיקודו בקרב קורסק כחלק מקבוצת ארמיות דרום שפעלה בגזרה הדרומית. לאחר כישלון המבצע פוטר קמפף מתפקידו כשעיר לעזאזל, ונשלח לעתודת המילואים.

במאי 1944 מונה קמפף למפקד הכוחות באוסטלנד, אך באוגוסט שוב פוטר מתפקידו. באביב 1945 נשלח כנציג ה־OKW לפיקוד המערבי, ובאפריל 1945 נלכד בכיס הרוהר ונפל בשבי האמריקאי.

קמפף שוחרר מהשבי ב-1947, והתגורר בבאד הרצבורג עד למותו ב-6 בינואר 1964.

לקריאה נוספת
------------

* **אלן קלארק**: מבצע ברברוסה**, הוצאת מערכות, 1970**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורנר קמפף** בוויקישיתוף
* Werner Kempf Career chronology @ generals.dk באנגלית
* Werner Kempf @ TracesOfWar.com באנגלית
* Werner Kempf @ Lexikon der Wehrmacht בגרמנית
**עזרא ברהום** (נולד ב-1934) הוא מלחין ונגן עוד ישראלי.

קורות חיים
----------

עזרא ברהום נולד בבגדאד, בירת עיראק למשפחה יהודית, ובגיל 5 החל לנגן על עוד. הוא למד לנגן אצל נגן העוד הטוב ביותר בעיראק, עזרא ימין שמו והוא עיוור, בשיטת הפריטה הכפולה. כבר בגיל 11 הלחין ברהום את השיר הראשון שלו.

בשנת 1950 נורי סעיד ראש ממשלת עיראק התיר ליהודים לעזוב את עיראק, בתמורה לפסילת אזרחותם העיראקית והשארת כל רכושם בעיראק בהיותו בן 17, עלה לארץ ישראל ב-1951 במבצע עזרא ונחמיה, ושהה במחנה ישראל מספר שנים. בתקופה זו פיתח את המוזיקה שלו והוא וחבריו היו מנגנים ושרים.
ברהום למד בקיבוץ שפיים, ובבית הספר למוסיקה.

סגנון ההלחנה שלו הושפע מהמלחינים המובילים של מצרים. הוא הביא את סגנון ההלחנה הזה לישראל של שנות ה- 60.

אחד מהשירים הידועים שהלחין הוא יאבו ק'לבי טאייב, שיר שאת מילותיו כתב המשורר הערבי חביב זידאן שווידי מכפר יאסיף. השיר זכה במקום הראשון בפסטיבל למוסיקה ערבית שהתקיים בבית הגפן בחיפה בשנות ה- 70. במקור ביצעה את השיר הזמרת היהודיה- מצרית אהובה (שם במה: שאדיה אל כרמל). בשנות ה- 70 הרבה ברהום להופיע בטלוויזיה בערבית בתוכנית המוסיקלית מין ליאלינה בניצוחו של פליקס מזרחי.

בשנות ה-70 וה-80 ניגן והלחין יצירות לתזמורת קול ישראל בערבית בניצוחו של זוזו מוסא. הוא הלחין שירים אשר שודרו ברדיו בטלוויזיה והופיע עם אמנים רבים. 

שירת בצה"ל בחיל המודיעין והשתתף במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים בתפקיד מודיעין. במהלך המלחמה הוא עלה על מסמך סודי מצרי המספר את סיפור התקיפה בתעלת סואץ.

כאשר נחתם הסכם השלום עם מצרים, התבקש להלחין שיר מיוחד לרגל הסכם השלום, שנחתם לאחר ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל. השיר נקרא "הלי סלאם". השירים שלו שודרו בכל יום בתחנות הרדיו הישראליות והמצריות ובשידורים בעברית כמחווה להסכם השלום. לאחר הסכם השלום, נסע לביקור במצרים ושם נפגש עם אמנים מהתחום.

ברהום נחשב במשך שנים לאחד מנגני העוד הטובים במזרח התיכון[דרוש מקור].

כיום גר בכפר סבא, נשוי לשמחה ולהם ארבעה ילדים ותשעה נכדים. הוא מנהל מועדון מוזיקה, מלחין, מלמד נגינה על עוד ומופיע.

קישורים חיצוניים
----------------

* עזרא ברהום, ברשת החברתית פייסבוק
* עזרא ברהום, סרטונים בערוץ היוטיוב
* נגן העוד והווירטואוז ברהום ב-124NEWS
**דמיטרי בוכמן** (נולד ב-27 במאי 1985) הוא יזם ישראלי יליד רוסיה. ביחד עם אחיו, איגור בוכמן, הם הקימו את חברת המשחקים המקוונת פלייריקס, הידועה בעיקר בזכות משחקי האפליקציה לנייד שלה כמו *Homescapes* ו- *Fishdom*. נכון לאפריל 2024 דימטרי, יחד עם אחיו איגור, מדורגים במקום השלישי כישראלים הכי עשירים בעולם עם הון של 9 מיליארד דולר לכל אחד.

חייו מוקדמים
------------

דמיטרי ואחיו איגור נולדו בברית המועצות בעיר וולוגדה. כילד דמיטרי אהב לתכנת. הוא התחיל למכור משחקים באינטרנט עם אחיו עוד בתיכון. הם הקימו את פלייריקס בשנת 2004 בזמן שלמדו בפקולטה למתמטיקה שימושית. עד שנת 2004 האחים הוציאו שלושה משחקים וכ-30 שומרי מסך שהיה פופולרי באותן השנים. עד 2007, מספר המשחקים שפיתחו גדל ל-16, וההכנסה החודשית של החברה היו כ-300,000 דולר. עד מהרה שחררה החברה משחקים כמו *Homescapes*, *Gardenscapes*, *Fishdom* ו- *Township* .

קריירה
------

בשנת 2018, השקיע עם אחיו בחברות פיתוח משחקי וידאו ורשתות חברתיות Nexters Global וב-Vizor Games הבלארוסית. בשנת 2019, פלייריקס רכשה את האולפנים הארמניים והסרבים Plexonic ו־Eipix Entertainment.  באוקטובר 2022 הודיעה החברה על סגירת משרדיה ופעילות הפיתוח שלה ברוסיה ובבלרוס עקב המלחמה באוקראינה. בשנת 2023, החברה העסיקה יותר מ-3,000 עובדים ברחבי העולם. ביוני 2023, חברת האנליטיקה Data.ai (לשעבר App Annie) דירגה את פלייריקס במקום השביעי בדירוג העולמי של מפרסמים ניידים לפי הכנסות שנתיות, כשהחברה במקום הראשון ב- EMEA .

שווי
----

בוכמן נכנס לדירוג היזמים העשירים בעולם *של פורבס* בשנת 2020 עם הון של 3.1 מיליארד דולר. באפריל 2023 העריך פורבס את נכסיו של בוכמן ב-7 מיליארד דולר: הוא דורג במקום ה-332 בעולם, ו-7 ברשימת הישראלים העשירים ביותר.  באוקטובר 2021 השיקו בני הזוג בוכמנים את הקרן של משפחת Rix Capital. בשנת 2023, חברת ההשקעות, עם 4 מיליארד דולר מהכספים האישיים של האחים בניהול, פתחה משרד קבוע בלונדון .

חייו אישיים
-----------

הוא נשוי ואב לשלושה ילדים. בשנת 2014, בוכמן עבר להתגורר בדבלין. בשנת 2016 קיבל אזרחות ישראלית. מאז 2020 הוא מתגורר בלונדון.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Dmitri Bukhman, Forbes (באנגלית)
2. ↑  כלכליסט (2024-04-03). "36 ישראלים בדירוג המיליארדרים העולמי: אייל עופר ראשון עם 24 מיליארד דולר". *Ynet*. נבדק ב-2024-04-10.
3. ↑  Анастасия Карпова (2020-03-19). "Как братья Бухманы построили одну из крупнейших игровых компаний в мире — Playrix — и стали миллиардерами". *Forbes* (ברוסית). נבדק ב-2022-04-18.
4. ↑  "Братья-миллиардеры Бухман: "Мы никогда в жизни не брали кредитов"" (ברוסית). РБК. נבדק ב-2022-04-18.
5. ↑  "Playrix has become Europe's quiet giant in mobile gaming" (באנגלית). VentureBeat. 2016-11-23. נבדק ב-2022-04-18.
6. ↑  "Mobile-Gaming Billionaires Are Buying Rivals Instead of Selling Out" (באנגלית). Bloomberg. 2019-05-19. נבדק ב-2022-04-18.
7. ↑  "Playrix to close Russia and Belarus offices and relocate staff". Game Developer. 2022-10-11. נבדק ב-2023-06-30.
8. 1 2  "Brothers Worth $11 Billion Are Building Out Family Office to Invest Their Gaming Riches". *Bloomberg.com* (באנגלית). 2023-04-28. נבדק ב-2024-04-10.
9. ↑  "data.ai announces the Top Publishers in 2023". Data.ai. 2023-06-28. נבדק ב-2023-06-30.
10. ↑  "2022 Israeli Billionaires". *Forbes Israel*. 2022-09-01. נבדק ב-2023-06-30.
11. ↑  "Why Israel Became A Safe Haven For Russian Billionaires". Forbes. 2022-04-28. נבדק ב-2023-06-30.