recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אמן העם של ברית המועצות** (ברוסית: **Народный артист СССР**) הוא תואר כבוד הגבוה ביותר אשר הוענק בברית המועצות לאמני במה מצטיינים שקיבלו הכרה כללית בפיתוח תיאטרון, מוזיקה, קולנוע וקרקס. אושר על פי צו של הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות № 47 מיום 6 בספטמבר 1936.

היסטוריה
--------

בשנת 1919 הקימה ממשלת רוסיה הסובייטית את תואר הכבוד "אמן העם של הרפובליקה". מאוחר יותר, תואר דומה הונהג החל משנת 1936 בברית המועצות והיה תואר הכבוד הגבוה ביותר במדינה, שהוקצה לאמנים מצטיינים. בין אמני העם הראשונים של רוסיה הסובייטית היו הזמרים פיודור שאליאפין ולאוניד סובינוב. אמן העם של הרפובליקות היה עשוי להיות מועמד להגיע מאוחר יותר לתואר אמן העם של ברית המועצות. 

האמנים האחרונים שהוענק להם תואר "אמן העם של ברית המועצות" בדצמבר 1991 היו 11 אנשים.

בסך הכל הוענק תואר "אמן העם של ברית המועצות" ל־1,006 איש.

ראו גם
------

* אמן העם
* אמן העם של הפדרציה הרוסית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמן העם של ברית המועצות** בוויקישיתוף
* אתר על אמני העם של ברית המועצות
* אתר המוקדש לקברי אמני העם של ברית המועצות

הערות שוליים
------------

1. ↑
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בסוג של אמן העורך מיצג של צום, עם הערך "אמן צום", העוסק בסיפור קצר מאת פרנץ קפקא.
**אמן רעב** או **אמן צום** הוא אדם העורך מופעים של צום ממושך, כסוג של בידור. מופעים של אמני רעב היו מקובלים באירופה ובאמריקה מסוף המאה ה-17 ועד תחילת המאה ה-20, והגיעו לשיא פריחתם בשנות ה-80 של המאה ה-19. אמני רעב היו בדרך כלל גברים, שנדדו מעיר לעיר וערכו מופעי צום שנמשכו עד 40 ימים. אמני רעב אחדים נתפסו אוכלים במרמה במהלך המופע שלהם.

סיגל גולדין הבחינה בין אמני רעב, שפעילותם התאפיינה בייסורים כמפגן של שליטה עצמית, ובין "נשים צמות" כדוגמת אן מור (Ann Moore), שייחסו את הימנעותן מאכילה לנס והתגלו כמתחזות, ובין "שלדים חיים" - אנשים שהתאפיינו במשקל גוף נמוך במיוחד.

סוג זה של אמנות הונצח בסיפור הקצר של פרנץ קפקא, "אמן צום".

מופעי צום שתכליתם היא בידור או אמנות אינם מתקיימים כיום, אך שביתת רעב, המתקיימת עד ימינו היא צום ממושך שתכליתו הבעת מחאה.

לקריאה נוספת
------------

* Alys Moody, **The Art of Hunger: Aesthetic Autonomy and the Afterlives of Modernism**, Oxford University Press, 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* Ruben De Somer, Fasting Wonders: The Hunger Artist From the 17th Through 20th Century, Sideshow World

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sigal Gooldin, Fasting Women, Living Skeletons and Hunger Artists: Spectacles of Body and Miracles at the Turn of a Century, Body & Society, 2003 pp. 27–53
**דז'ה מרקוש** (בהונגרית: **Márkus Dezső**; פקש, 13 באוקטובר 1862 – בודפשט, 3 בדצמבר 1912) היה משפטן, שופט בית המשפט המלכותי, סופר משפטי ועורך יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

לאחר סיום לימודי המשפטים, הפך לעורך דין בבודפשט בשנת 1886. משנת 1894 עבד במשרד המשפטים בתואר שופט ממונה, במחלקה להכנת חוקים והשתתף בהכנת חוק הנישואין (1894). בשנת 1906 מונה לעוזר שופט ובשנת 1911 לשופט רגיל בקוריה (אנ') (הקוריה המלכותית היה כינויו של בית המשפט העליון בממלכת הונגריה בין 1723 לבין 1949). בין השנים 1889–1893 ערך את כתב העת "הסקירה המשפטית". משנת 1896 ועד מותו הוא היה העורך הראשי של מהדורת הזיכרון לאלף שנה לייסוד ממלכת הונגריה של ספריית (וארכיב) המשפט ההונגרית - הקורפוס יוריס הונגאריקי (CJH-Corpus Juris Hungarici) (הו') שהיה ספרייה וארכיב החוקים החשוב ביותר - הלא רשמי - של הונגריה במשך מאות שנים. מ-1898 עד 1906 היה העורך ראשי של לקסיקון המשפטי ההונגרי הראשון, ובין 1901 לבין 1904 - בשיתוף עם ארמין פודור {פליישנר) ומור קיש - אסף את כל החוקים שנגעו ללמשפט הפרטי (הלא ציבורי) בהונגריה. בנוסף לכך פרסם מספר מחקרים מקוריים וערך ספריית פסקי דין שפורסמו. הערותיו השונות (במשפט אזרחי, באכיפת החוק, בסדר הדין האזרחי, בדיני זוגיות, בשכר טרחת עורכי דין וכו') שימשו רבות את העוסקים בתחום המשפט בהונגריה.

קברו של דז'ה מרקוש בבודפשט. בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה: 5-1-20.

עבודותיו העיקריות
-----------------

* חוק ההוצאה לפועל (1886)
* המהות של ה-Pragmatica Sanctio
* מדריך דיני הנישואין והרישום (1895)
* חוקי "מוגבלי השליטה ברכוש" בהונגריה (1896)
* זכותם של ילדים שנולד מחוץ לנישואין (1897)
* לקסיקון החוק ההונגרי (1898–1906)
* קורפוס יוריס הונגאריקי וקידוד המשפט הפרטי (1899) מקוון
* המקור הגאלי של ההליך המשפטי ההונגרי הישן (1899)
* אודות חברות ביטוח פרטיות (1900)
* המשפט הפרטי ההונגרי 1904-1901
* המשפט הציבורי הונגרי (1906)
* רפורמה בחוק ההוצאה לפועל (1907) מקוון
* זכות ההצבעה ( 1912).
* קורפוס יוריס הונגאריקי (מהדורת זיכרון של המילניום)

לקריאה נוספת
------------

* 1896. ביוגרפיה של עורכי קורפוס יוריס הונגאריקי.
* חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. דז'ה מרקוש.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. דז'ה מרקוש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דז'ה מרקוש** בוויקישיתוף
* לקסיקון משפטי הונגרי בעריכת דז'ה מרקוש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb105301912 (data)
* GND: 141494158
* ISNI: 0000 0001 1443 123X
* LCCN: n2008063940
* NKC: mub2011627444
* NSK: 000132786
* NTA: 149243553
* RERO: 02-A023376549
* SUDOC: 087721171
* VcBA: 495/223271
* VIAF: 46125996
* WorldCat: lccn-n2008063940

 |
**דז'ה נובאק** (בהונגרית: **Dezső Novák**; ‏3 בפברואר 1939 – 26 בפברואר 2014) היה כדורגלן ומאמן הונגרי, ששיחק בעמדת הבלם. במשך רוב הקריירה שלו שיחק במועדון ההונגרי פרנצווארוש.

ביוגרפיה
--------

נובאק נולד ב-3 בפברואר 1939 בז'אק שבהונגריה. בגיל 16 ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן בשנת 1955 עם Szombathelyi Postás. לאחר עונה בה שיחק בסומבטהיי האלאדאש ל-5 השנים הבאות, וכבש 12 שערים ב-82 הופעות. נובאק עבר לפרנצווארוש למשך 11 עונות והוא זכה עימה ב-4 תוארי אליפות, גביע וגביע הירידים אחד. אחרי 57 שערים ב-251 הופעות במועדון נובאק פרש בשנת 1972 כשהוא בן 33.

לאחר הפרישה מיד אימן את קבוצת הנוער של פרנצווארוש לארבע שנים. לאחר שהיה למאמנה של Dunaújváros חזר לפרנצווארוש, אך הפעם לקבוצה הבוגרת. עם חזרתו בשנת 1980 זכה עימה באליפות ובקדנציה נוספת שלו בשנות התשעים זכה בשתי אליפויות נוספות וגם פעמיים בגביע. בנוסף לכך נובאק אימן את נבחרת הונגריה באולימפיאדת 1988 ו-1992. הקבוצה האחרונה הייתה אל-איתיחאד הסעודית עימה זכה באליפות, גביע נסיך הכתר ובגביע הפדרציה הסעודית בשנת 1997, השנה בה פרש מאימון.

במדי נבחרת הונגריה השתתף ביורו 1964 אותו היא סיימה במקום השלישי, ונובאק היה מלך שערי הטורניר בצוותא לחברו לנבחרת, פרנץ בנה, כששניהם כובשים שני שערים. במשחק על המקום השלישי כבש צמד על דנמרק בניצחון 1–3. ברמה האולימפית זכה להצלחה עם שתי מדליות זהב ב1964 ו-1968. גם באולימפיאדה של 1960 סיים במקום טוב כשזכה עימה במדליית ארד.

תארים
-----

### כשחקן

פרנצווארוש
* אליפות הונגריה (4): 1963, 1964, 1967, 1968
* הגביע ההונגרי: 1963
* גביע הירידים: 1965

נבחרת הונגריה
* מקום שלישי באליפות אירופה: 1964
* מדליית זהב אולימפית (2): 1964, 1968.
* מדליית ארד אולימפית: 1960

### כמאמן

פרנצווארוש
* אליפות הונגריה (3): 1981, 1995, 1996
* הגביע ההונגרי (2): 1994, 1996

אל-איתיחאד
* אליפות ערב הסעודית: 1997
* הגביע הסעודי: 1997
* גביע הפדרציה הסעודי: 1997

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דז'ה נובאק** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**שירת הכלות** (בצרפתית: Le Chant des mariées) או **שיר החתונה** הוא סרט צרפתי-תוניסאי מאת קארין אלבו משנת 2008 על חברות של שתי נערות, אחת יהודיה והשנייה מוסלמית, בתוניס של מלחמת העולם השנייה.

עלילה
-----

מרים ונור הן חברות עוד מילדות. מרים היהודיה מובטחת לראול, רופא מבוגר ממנה בהרבה. היא לא אוהבת אותו, והיא לא מבינה, למה היא צריכה להסכים לחתונה. נור המוסלמית אוהבת את ח'אלד, אך הוא מובטל, ואביה דורש שהוא יימצא קודם עבודה.   

ואז כובשים הגרמנים את תוניסיה, בנובמבר 1942, חאלד מוצא עבודה, אך גם מושפע אידאולוגית מהגרמנים ודבריו האנטישמיים מרעילים גם את נור.

חברות יהודית-מוסלמית
--------------------

הבמאית יהודייה ממוצא אלג'יראי, אומרת:
"חברות מסוג זה, של שתי בנות בגיל ההתבגרות שכמעט נהפכות לאחיות, היא חיבור מאוד מיוחד, מעבר לעובדה שהאחת יהודייה והשנייה מוסלמית. גם לי היו חברות מוסלמיות כשגרתי בתוניסיה. יותר קל לפתח חברות כזו בארץ ערבית מאשר בארץ השרויה במלחמה כמו ישראל".

קישורים חיצוניים
----------------

* "שירת הכלות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שירת הכלות", באתר נטפליקס
* "שירת הכלות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שירת הכלות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שירת הכלות", באתר Metacritic (באנגלית)
* "שירת הכלות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הקרנה פומבית בירושלים בהשתתפות הבמאית
* מאמר על הסרט מאת ד"ר חיים סעדון

הערות שוליים
------------

1. ↑  דנה שוופי, עכבר העיר אונליין, היו לי פעם חברות, באתר הארץ, 09 ביולי 2009
**eMedicine** הוא מאגר מידע רפואי מקוון, שנוסד ב-1996 בידי שני רופאים: סקוט פלנטץ וריצ'רד לאבלי ומהנדס המחשב ג'פרי ברזין. האתר פתוח לשימוש ודורש רק הרשמה.
הוא מכיל מידע על 7,000 מחלות המחולקים ל-62 קטגוריות ומכיל 25,000 תמונות וסרטונים. כך למשל המידע על רפואת ילדים, מורכב מכ-1,000 ערכים המחולקים ל-14 נושאים (אנדוקרינולוגיית ילדים, גנטיקה, קרדיולוגיה וכו'). בכתיבת המידע השתתפו מעל 11,000 אנשי רפואה (מתוכם 95% רופאים אמריקאים). כל ערך עובר ביקורת עמיתים בשלושה שלבים כולל ביקורת של דוקטור לרוקחות.
eMedicine נרכש על ידי WebMD ב-2006, ופעיל תחת אתר המידע Medscape שבבעלותם.

האתר מיועד לבעלי רקע רפואי ומייעד את עצמו לרופאים או סגל רפואי. מחקר מ-2009 הצביע על כך ש89% מהנתבעים בקרב רופאי העיניים השתמשו באתר. מחקר מ-2005 שהקיף 114 אתרים, מיקם אותו במקום השני בנושא נוירו-אונקולגיית ילדים, לאחר המכון הלאומי לסרטן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של EMedicine (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏ Computer and internet use by ophthalmologists and trainees in an academic centre באתר CJOJCO
2. ↑  ‏Quality of health information on the Internet in pediatric neuro-oncology
**מרד הגליל** התרחש בשנת 67, כאשר המצביא הרומי אספסיאנוס פלש לגליל בארץ ישראל בהוראת הקיסר נירון במטרה לסיים את המרד הגדול בפרובינקיה יהודה, שהיה הראשון מבין מרידות יהודה ברומא.

המרד
----

לאחר תבוסת צבאו של קסטיוס גאלוס בקרב בית חורון בשנת 66, מינה הקיסר נירון את הגנרל אספסיאנוס, במקום גאלוס, על מנת שישים סוף למרד הגדול ביהודה.

אספסיאנוס, יחד עם הלגיון העשירי פרטנסיס והלגיון החמישי מקדוניקה, הגיעו בתחילה לפטולמאיס (עכו) באפריל 67. בפטולמאיס הצטרף אליהם טיטוס, שהגיע לשם מאלכסנדריה יחד עם הלגיון החמישה עשר אפולינריס, וכן צבאותיהם של בעלי ברית מקומיים שונים, כולל צבאו של המלך אגריפס השני.

אספסיאנוס, אשר פיקד על מעל ל-60,000 חיילים, החל לשעבד את אזור הגליל. יישובים רבים ברחבי הגליל נכנעו לרומאים באופן מיידי ללא שום קרב, אם כי ביישובים אחרים הרומאים נאלצו להשתמש בכוח על מנת להכניעם. יוספוס סיפק בכתביו תיאורים מפורטים בעיקר על המצור שערכו הרומאים בגמלא וביודפת.

עד שנת 68 לספירה הוכנעה לחלוטין ההתנגדות של האוכלוסייה היהודית בחלק הצפוני של ארץ ישראל על ידי הרומאים, אספסיאנוס הפך את קיסריה למפקדתו, והוא המשיך באופן שיטתי לטהר את אזור רצועת החוף של ארץ ישראל, תוך הימנעות מעימות ישיר עם המורדים בירושלים.

על פי יוספוס פלאוויוס, הכיבוש הרומאי של אזור הגליל גרם לכך, שכ-100,000 יהודים נרצחו או נמכרו לעבדות.

ראו גם
------

* המרד הגדול
* המצור על גמלא
* המצור על יודפת

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Ancient Jewish History: The Great Revolt (66 – 70 CE)" *Jewish Virtual Library*
2. ↑  Rocca S. 2008. *The Forts of Judea 168 BCE – CE 73*. Osprey, Wellingborough, pp. 37–39, 47–48.
3. ↑  Broshi, Magen (1979-10-01). "The Population of Western Palestine in the Roman-Byzantine Period". *Bulletin of the American Schools of Oriental Research*. **236** (236): 1–10. doi:10.2307/1356664. ISSN 0003-097X. JSTOR 1356664.
4. ↑  Byatt, Anthony (1973-01-01). "Josephus and Population Numbers in First Century Palestine". *Palestine Exploration Quarterly*. **105** (1): 51–60. doi:10.1179/peq.1973.105.1.51. ISSN 0031-0328.
**מרד איילט צידון** מתייחס לאירועים בסוריה העות'מאנית בתקופת מרד האיכרים הסורי (1834–1835), כאשר במקביל למרד האיכרים בארץ ישראל ובעבר הירדן (מדרום לאיילט דמשק), כבשו המורדים הגליליים את צפת וטבריה במזרח הגליל. אזור החורן גם השתתף במרד. בשנת 1835 קמו כמה חמולות דרוזיות מהר הלבנון במרד נוסף.

ציר זמן
-------

במקביל למרד האיכרים בארץ ישראל ובעבר הירדן (מדרום לאיילט דמשק) כבשו המורדים מבסיסי הגליל את צפת וטבריה שבגליל המזרחי. אזור החורן גם השתתף במרד.

האירועים החמורים ביותר התרחשו בגליל, והגיעו לשיאם עם ביזה של צפת בשנת 1834 שהייתה ברובה התקפה נגד הקהילה היהודית בעיר, שהחלה ביום ראשון 15 ביוני 1834, ונמשכה במשך 33 הימים הבאים. מושל צפת ושלוש עשרה מנהיגים נלקחו בשבי, והוכו למוות. מושל המחוז ניסה לדכא את ההתפרצות האלימה, אך לא הצליח בכך ונמלט.

עם הגעתו של מוחמד עלי לאיילט דמשק, הוא ביקש סיוע צבאי מהאמיר בשיר שיהאב השני מהר הלבנון, באמצעות שליח, בנו של אמיר שיהאב אמין. הגעת הכוחות הדרוזים של באשיר באה בעקבות התערבותם של קונסולים זרים. בסוף יולי 1834 הוביל אמיר בשיר את כוחותיו לעבר הגליל, אך לפני שהתקדם דרומה, הוא שלח מספר הודעות המייעצות למורדי צפת להיכנע. הנהגת המורדים בצפת הסכימה לנהל משא ומתן ושלחה את השייח' סאלח א-תרשיחי כשליח לבשיר כדי לארגן פגישה. באשיר הזמין את מנהיגי צפת לכפר בינת ג'בייל שם הסכימו להיכנע ולהיכנע לרשות המצרית. לאחר מכן, באשיר הגיע לצפת, שם סידר כי מנהיגי המורדים מאזורים סמוכים ייכנעו גם הם. כוחותיו הדרוזים של באשיר בפיקודו של בנו אמין, נכנסו לצפת ללא התנגדות ב-18 ביולי 1834, ופינו מקום לתושבים העקורים מהרובע היהודי בעיר לחזור.  המסיתים נעצרו ולאחר מכן הוצאו להורג בעכו.

בשנת 1835 קמו כמה חמולות דרוזיות מהר הלבנון במרד נוסף.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Rood, 2004, p. 131
2. ↑  Bloch, Abraham P. One a day: an anthology of Jewish historical anniversaries, 1987. pg. 168.
3. ↑  Louis Finkelstein (1960). *The Jews: their history, culture, and religion*. Harper. p. 679. נבדק ב-17 בפברואר 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה) Rabbi Isaac b. Solomon Farhi records that the pillage continued for 24 days.
4. ↑  Andrew G. Bostom (2008). *The legacy of Islamic antisemitism: from sacred texts to solemn history*. Prometheus Books. p. 594.
5. ↑  Safi, Khaled M. (2008), "Territorial Awareness in the 1834 Palestinian Revolt", in Roger Heacock (ed.), *Of Times and Spaces in Palestine: The Flows and Resistances of Identity*, Beirut: Presses de l'Ifpo, ISBN 9782351592656
6. ↑  Farah 2000, p. 22.
7. ↑  Lieber, Sherman (1992). *Mystics and Missionaries: The Jews in Palestine, 1799-1840*. University of Utah Press. p. 215. ISBN 9780874803914.
**שירלי אליין הולווי-סטרונג** (באנגלית: **Shirley Elaine Holloway-Strong**, נולדה ב-18 בנובמבר 1958) היא אתלטית בריטית בעבר, סגנית אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984), אלופת חבר העמים, 6 פעמים ברציפות אלופת אנגליה (1979-‏1984), 3 פעמים אלופת בריטניה (1979, 1980 ו-1983) ושיאנית בריטניה (1980-‏1988) בריצת 100 מטר משוכות.

ביוגרפיה
--------

סטרונג נולדה וגדלה בכפר קודינגטון שבמחוז צ'שייר.

### 1978

במשחקי חבר העמים שנערכו באדמונטון, אלברטה, קנדה באוגוסט 1978 זכתה סטרונג במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.08 שניות.

### 1980

באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה סטרונג במקום תשיעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.12 שניות.

### 1982

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בספטמבר 1982 סיימה סטרונג במקום 11 בתוצאה של 13.24 שניות. חודש לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, קווינסלנד, אוסטרליה באוקטובר היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.78 שניות, תוצאה טובה יותר מהשיא הלאומי אך בסיוע של רוח גבית של 4.5 מטר/שנייה.

### 1983

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיימה סטרונג במקום חמישי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.78 שניות, ובסיוע של רוח גבית של 2.4 מטר/שנייה. בשלב רבע הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 12.91 שניות. 11 ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ היא קבעה בריצת 100 מטר משוכות שיא לאומי חדש של 12.87 שניות. שיא זה החזיק מעמד עד לשנת 1988.

### 1984

#### סגנית אלופה אולמפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה סטרונג במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.88 שניות, אחרי בניטה פיצג'רלד-בראון מארצות הברית (12.84 שניות) ולפני מישל שרדונה מצרפת וקים טרנר מארצות הברית (13.06 שניות).

בשנים שלאחר מכן, התגוררה סטרונג בלוס אנג'לס, קליפורניה. בתקופה זו, עקב בעיות בגיד אכילס שלה, היא לא הצליחה להעפיל למשחקי חבר העמים הבריטי בשנת 1986. 

סטרונג פרשה מאתלטיקה תחרותית בשנת 1987.

חייה האישיים
------------

סטרונג נשואה לרונאלד הולווי ולהם שתי בנות. נכון ל-2017, הם מתגוררים בקפלה הולמס, צ'שייר, בריטניה.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 60 מטר משוכות: 8.11 שניות (1984)
* ריצת 100 מטר משוכות: 12.87 שניות (1983)

קישורים חיצוניים
----------------

* שירלי סטרונג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* שירלי סטרונג, באתר olympedia.org
* שירלי סטרונג, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* Take a look at me now, כתבה על שירלי סטרונג באתר BBC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 66516

 |
**שירת הסירנה** הוא ספרה הראשון של הסופרת הישראלית עירית לינור שיצא לאור בשנת 1991 בהוצאת זמורה-ביתן. הספר נכתב בהשראת תושבי תל אביב שלא עזבו את העיר בתקופת מלחמת המפרץ. הספר היה רב-מכר ונמכר בעשרות אלפי עותקים ובשנת 1994 קיבל עיבוד לסרט קולנוע עם תסריט שאותו כתבה הסופרת בעצמה.

תקציר העלילה
------------

העלילה מתרחשת בינואר 1991, על רקע מלחמת המפרץ. הספר מסופר בגוף ראשון מפי טלילה כץ, פרסומאית מקצועית, אסרטיבית, בת 32 בעלת עצמאות כלכלית, נראית טוב ומתגוררת בצפון תל אביב. טלילה לא מאושרת כי היא שונאת את העבודה שלה, בן זוגה לשעבר עומד להתחתן עם בחורה צעירה והגבר שיכול לעשות אותה מאושרת הוא מהנדס-מזון מרובע שמתגעגע לחברתו הקודמת. ברקע מלחמת המפרץ, הסירנות שהתריעו על נפילות טילי סקאד מעיראק והבהלה בתל אביב עקב פגיעות הטילים הראשונים בשכונות בעיר. בין אזעקה לאזעקה, טלילה מנסה לארגן את חייה מחדש: היא בורחת וחוזרת לתל אביב, מתמודדת עם הצרות של משפחתה המסוכסכת, יוצאת לקרב על ליבו של הגבר שהיא אוהבת, מסתכלת בעניין על המהומה שמסביבה, ויוצרת מהומות משלה.

הספר הביא לטביעת הביטוי "אקס מיתולוגי" שמשמעותו בן זוג שהפרידה ממנו הייתה קשה במיוחד והוא מופיע במילון הסלנג המקיף, מאת רוביק רוזנטל.

עיבוד לסרט
----------

עירית לינור כתבה את התסריט לסרט שיצא לאקרנים ב-1994 בבימויו של איתן פוקס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון הסלנג המקיף, רוביק רוזנטל, הוצאת כתר, 2005, עמוד 28
**גרשון (גרי) עמל** (נולד ב-1956) הוא מנכ"ל עיריית ערד. שירת כקצין צה"ל במילואים ופיקד על חטיבה 5.

ביוגרפיה
--------

עמל, בנם של זאב ורות, הגיע עם משפחתו לערד ב-1964. הוא למד ביסודי ובתיכון בעיר. שירת בצה"ל בחטיבת גולני והשתחרר בדרגת סגן. בשירות המילואים שירת בחטיבה 5, פיקד על פלוגה, על גדוד וכיהן כמפקד החטיבה במשך שש שנים, כולל בתחילת האינתיפאדה השנייה.

עמל עבד במשך 28 שנים בקריה למחקר גרעיני – נגב, שם שימש כממונה על הביטחון וכסמנכ"ל למשאבי אנוש ולארגון עד 2008. לאחר מכן שימש סמנכ"ל ארגון ומנהל במקורות, ומנכ"ל רשות ניקוז ים המלח. בתפקיד זה היה מחושפי פרשת ישראל ביתנו, לאחר שראש המועצה האזורית תמר, דב ליטבינוף, מסר לו כי העברת תקציבים לרשות מותנת בהעברת חלק מהם כ"עמלה" לטובת רמי כהן, פאינה קירשנבאום ועד קצה הפירמידה. עמל סירב, התפטר מתפקידו והגיש תלונה למשטרה, על כך קיבל את אות איכות השלטון מנשיא המדינה, יצחק (בוז׳י) הרצוג. ב-2014 מונה למנכ"ל החברה הכלכלית חבל ים המלח.

ב-2015 מונה למנכ"ל עיריית ערד.

עמל נשוי לחביבה ואב לשלושה. הוא בעל תואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת תל אביב ובעל תואר ראשון במשפטים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתב אישום בפרשת ישראל ביתנו
2. ↑  מרדכי גילת ותמר אלמוג, "אתה לא יודע אם להיות נאמן לבוס שלך או למדינה", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 10 בינואר 2019

| מפקדי חטיבה 5  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שמעון אבידן • יעקב פרי • יהודה ואלך • צבי זמיר • עודד מסר • חיים בר-לב • יוסף גבע • יששכר שדמי • יהודה הררי • ברוך גלבוע • זאב בר-סבר • אליעזר אמיתי • חיים עינב • יעקב כפרי • זאב שחם • אליעזר שגב • צורי שגיא • אברהם אורלי • אריה אילון • יהודה גולן • שמואל פרסבורגר • אריה שלום • יוסף אלדר • משה ספקטור • צבי גלר • עדי לבנת • גבי פארן • ישראל רמות • יצחק איתן • יוסי גז • אמל אסעד • צביקה אמדור • גרשון עמל • יואל סטריק • דידי ידידיה • מוני כץ • אשי אלצור • עודד ראור • שמעון אדרי • אבי רוזנפלד • בצלאל שנייד • אורי לוי • חיים כהן • טל קוריצקי |

 |
מבתי השכונה
כנסיית אאואן (Auenkirche)
**וילמרסדורף** (בגרמנית: **Wilmersdorf**) הוא רובע בדרום-מערב ברלין, בירת גרמניה. הרובע גובל בשרלוטנבורג בצפון, בשנברג במזרח, בשטגליץ-צלנדורף בדרום ובשפנדאו במערב.

וילמרסדורף מורכבת מהאזורים גרונוולד (Grunewald), האלנזה (Halensee) ושמארגנדורף (Schmargendorf). בעקבות רפורמת הרבעים של ברלין בשנת 2001, הוא אוחד רשמית עם שרלוטנבורג לישות מנהלתית אחת לכדי רובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף, אך בקרב התושבים ההפרדה נשמרת.

היסטוריה
--------

וילמרסדורף ושמארגנדורף נוסדו כבר בשנת 1220 והרובע נזכר לראשונה בתעודות משנת 1293. המתיישבים באו מדרום גרמניה, משוואבן (Schwaben) וגם מהמדינות של ימינו תורינגיה (Thüringen) ווסטפאליה.

באמצע המאה ה-18 רכשו ברלינאים עשירים רבים אדמות באזור ובנו לעצמם בתי קיץ, בעיקר על אגם וילמרסדורף (Wilmersdorfer See) ואזורים פתוחים לספורט שמאוחר יותר אוחדו תחת השם "פארק וילמרסדורף". אחרים קנו לעצמם אדמות ובנו אחוזות ומשקי חקלאות גדולים. משפחה עשירה אחת אף הגדילה לעשות ובנתה בית יתומים לקהילה, בו פועלים היום גני ילדים ומרכז קהילתי.

בשנת 1880 מכרה ממשלת פרוסיה, בהתערבות אישית של הקאנצלר אוטו פון ביסמרק, חלקת יער בשטח של 2,340 דונם לקונסורציום בנקאי, שבנה על השטח שכונת וילות שמאוחר יותר נודעה בשם "שכונת המליונרים", ובשמה הרשמי גרונוולד. ביצה שהייתה באזור יובשה חלקית וממנה נוצרו ארבעה אגמים, שסביבם שכנו הווילות. גדת הביצה לא נבנתה, והיא הפכה לגינות פרטיות של היזמים והקונים, שהיו בנקאים, בעלי חברות, פרופסורים ואמנים, שעקרו למקום בהמוניהם.

בשנת 1907 הוכרזה וילמרסדורף כעיר עצמאית, וכתוצאה מחוק ברלין-רבתי, צורפה ב-1920 כרובע אל העיר ברלין. 

בזמן רפובליקת ויימאר יהודים רבים התגוררו ברובע. אחוז היהודים שגרו ברובע (שאז הייתה רובע עצמאי) עמד על 13.5% והיה הגבוה ביותר ברובעי ברלין. ברובע היו מספר בתי כנסת שחלקם הותקף ונשרף בליל הבדולח.

אוכלוסייה
---------

ב-2008 מנתה וילמרסדורף 93,000 תושבים בקירוב. גם כיום, מתגוררת בה אוכלוסייה חזקה מאוד, בדומה לשכונה הצמודה, צלנדורף. השכונה מורכבת ברובה מבתים פרטיים וגם האזורים הבנויים ביתר צפיפות מתאפיינים באוכלוסייה מבוססת. גרים בה אנשי עסקים, בעלי חברות ומקצועות חופשיים ושגרירים רבים.

ראו גם
------

* שאוביהנה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **וילמרסדורף** |

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

| שכונות בברלין |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גרונוולד • הלרסדורף • ודינג • וייסנזה • וילמרסדורף • וסטנד • טירגארטן • טמפלהוף • טרפטו • ליכטנברג • מיטה • מרצאן • נויקלן • פנקו • פרידריכסהיין • פרנצלאואר ברג • צלנדורף • קפניק • קרויצברג • רייניקנדורף • שטגליץ • שנברג • שפנדאו • שרלוטנבורג

---

**פורטל ברלין • פורטל גרמניה** | רובעי ושכונות ברלין |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4087351-1
* NKC: ge642121
* VIAF: 141364893
* WorldCat: viaf-141364893

 |
**מיוג'ין-שו** (ביפנית: **明神礁**) הוא הר געש תת-ימי השוכן כ-450 קילומטרים דרומית לטוקיו על רכס איזו-אוגסאוורה באיי איזו. פעילות געשית אותרה במקום החל מ-1869. מאז התרחשו במקום התפרצויות געשיות נוספות, החזקה שבהם הובילה להופעתו ואחר להיעלמותו של אי קטן.

מקור השם מיוג'ין-שו בשמה של ספינת דיג "מיוג'ין-מארו מס' 11" מהעיר יאיזו שבמחוז שיזוקה, שצוותה היה הראשון שצפה בהתפרצות הגעשית העיקרית של 1952.

ההתפרצות של 1952-3
------------------

ההתפרצות הגעשית מ-1952 עד 1953 הייתה אחת הגדולות בהיסטוריה הכתובה ולוותה בהופעתו ובשקיעתו החוזרת של אי, שבאחת הפעמים התנשא לגובה של כעשרה מטרים מעל פני הים, לפני ששקע שוב לאחר התפרצות געשית עזה בספטמבר 1953. ב-24 בספטמבר 1953 הושמדה ספינת המחקר של המחלקה ההידרוגרפית של סוכנות הבטיחות הימית, ה"קאיו-מארו מספר 5" ו-31 איש (כולל תשעה מדענים שחקרו את ההתפרצות) שהיו על סיפונה נהרגו. עקב כך פיתחה המחלקה את ה"מאנבו" (דג שמש), ספינה בלתי מאוישת המופעלת בגלי רדיו, ועשתה בה שימוש במחקר של אזורי ים מסוכנים כדוגמת הרי הגעש התת-ימיים.

הייתה זו הפעם הראשונה שפעילות געשית אובחנה תוך שימוש בערוץ SOFAR‏ (Sound Fixing and Ranging).

הסקר של 1998-9
--------------

בשנים 1998 ו-1999 ערכה מחלקת ההידרוגרפיה סקירה מקיפה של קרקעית הים סביב מיוג'ין-שו, כשהיא עושה שימוש בספינות המחקר החדישות "שויו" ו"מאנבו 2", הדור השני של ספינת "מאנבו". כתוצאה מסקרים אלו מופתה הטופוגרפיה של קרקעית הים סביב למיוג'ין-שו בפעם הראשונה.

"מאנבו 2" ערכה סקירה של האזור הימי ברדיוס של 3 מייל ימיים (כ-4.5 קילומטרים) ממיוג'ין-שו. ה"שויו" ערכה סקירה של האזור הימי ברדיוס של 10 מיילים ימיים (כ-18.5 קילומטרים), אך מחוץ לרדיוס של שלושה מיילים ימיים. "מאנבו 2" פעלה בעזרת הוראות מתוכנות מראש ומדדה את העומק ואת טמפרטורת המים. מדידת העומק בוצעה תוך שימוש בגלאי הד מסוג "PRD-601" במרווחים של 0.2 מיילים ימיים (כ-370 מטרים). "שויו" ערכה סקירה מקיפה הכוללת סקירה גאולוגית וגאופיזית של קרקעית הים. ה"שויו" ביצעה מדידת עומק תוך שימוש בגלאי הד "Seabeam 2112" במרווחים של חצי מייל ימי (כ-930 מטרים).

מבנה
----

בתחילה הניחו שמיוג'ין-שו הוא חרוט מרכזי של הר געש כפול יחד עם סלעי באיונייז (סלעים שגובהם 9.9 מטרים מעל פני הים), כחלק מהר הגעש מטיפוס סומה (Mita, 1949). כתוצאה מהסקר מצאו החוקרים שגם מיוג'ין-שו וגם סלעי באיונייז הם חרוטים בסומה של הר געש כפול. בסיסו של הר געש כפול זה מצוי בעומק של 1,400 עד 1,500 מטרים מתחת לפני הים וגודלו הוא 30 על 25 קילומטרים מזרח-מערב, צפון-דרום. הסומה היא מעגלית כמעט לחלוטין וגודלה 7 על 9 קילומטרים וגובהה 1,4000-1,000 מטרים. קוטרה של קרקעית הקלדרה הוא 5.6 קילומטרים ועומקה כ-1,110 מטרים. החרוט המרכזי מצוי 328 מטרים מתחת לפני הים וקרוי "טאקאנה-שו".

החרוט של מיוג'ין-שו נוצר לאחר היווצרות הקלדרה, בחלקה הצפון מזרחי של הסומה של הר הגעש הכפול. ההר הוא חרוט בודד וגובהו 550 מטרים, כשפסגתו מצויה כיום 50 מטרים תחת לפני הים. סביב הפסגה נתגלה זרם של בועות ובמכשירים הסייסמוגרפיים נרשמו רעידות אדמה זעירות המעידות על כך שהר הגעש עדיין פעיל, אם כי ברמה נמוכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיוג'ין-שו** בוויקישיתוף
* סקירה של מיוג'ין-שו
* סלעי באיונייז

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Global Volcanism Program
2. ↑  "Transpacific detection of Myojin volcanic explosions by underwater sound"
3. ↑  קלדרה געשית שהתמלאה חלקית מחדש על ידי חרוט געשי חדש. מקור השם בהר הגעש סומה איטליה שממנו נוצר הוזוב.
**רוזנות טקלנבורג** (בגרמנית: **Grafschaft Tecklenburg**) הייתה מדינה בתחום האימפריה הרומית הקדושה, הממוקמת במדינות גרמניה הנוכחית נורדריין-וסטפאליה וסקסוניה התחתונה.

היסטוריה
--------

 חורבות בורג טקלנבורג .
במאה ה-12 הוקמה רוזנות טקלנבורג באזור שנקרא כיום "ארץ טקלנבורג" במרגלותיו המערביים של יער טויטובורג.

לאחר הכחדת הרוזנים של טקלנבורג ב-1262, סופחה הרוזנות לרוזנות בנטהיים השכנה ב-1263. בין השנים 1328–1562 שלטו בה רוזנות שוורין. בשנת 1365 הם רכשו את הלורדות של רהדה, אך בשנת 1400 הם איבדו את החלקים הצפוניים של הרוזנות עם המחוזות קלופנבורג, פריזווית' ובברגרן לידי הנסיכות-בישופות של מינסטר.

קונרד מטקלנבורג-שוורין היה השליט הראשון בווסטפאליה שהנהיג את הרפורמציה הפרוטסטנטית והפך לחבר בברית שמלקלדן. לאחר תבוסת הליגה, נאלצה רוזנות טקלנבורג לוותר על שטחים לקרל החמישי כדי להקים את רוזנות לינגן. בשנת 1557, בניגוד לטענות בית זולמס-בראונפלס, הרוזנות עברה בירושה לידי ארנולד השני (IV) מבנטהיים-טקלנבורג שבנו אדולף ייסד ענף חדש של רוזני טקלנבורג. בשנת 1588 הכניסו הרוזנים את הקלוויניזם לטקלנבורג.

בשנת 1696 נמסרה רוזנות טקלנבורג לבית זולמס. בשנת 1707 מכר הרוזן וילהלם מוריץ מזולמס-בראונפלס את טקלנבורג לפרוסיה. בהסכם ברלין משנת 1729 נטש בית המועצה של בנטהיים-טקלנבורג את כל התביעות לרוזנות.

הרוזנות סופחה לדוכסות הגדולה של ברג ב-1808. טקלנבורג סופחה לצרפת בשנת 1810 יחד עם אזורים רבים בצפון מערב גרמניה. קונגרס וינה החזיר את טקלנבורג לפרוסיה ב-1816.
**ברנימיר הרגוטה** (בקרואטית: **Branimir Hrgota**; נולד ב-12 בינואר 1993 בזניצה, בוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גרויטר פירט.

קריירת מועדונים
---------------

כילד הרגוטה שילב את אימוני הכדורגל יחד עם אימוני קראטה. בשנת 2008 החליט להתמקד רק בכדורגל והצטרף לקבוצת הנוער של קבוצת ינשפין סדרה. בשנת 2011 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגת המשנה השוודית וסיים את העונה כמלך השערים של הליגה עם 18 שערים שהבקיע ב-25 משחקים. בעקבות עונת הבורה המוצלחת זכה להתעניינות מצד מספר קבוצות, אך בחר להישאר עונה נוספת בינשפין על מנת שיוכל לסיים את לימודיו בתיכון.

ביולי 2012 חתם על חוזה בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה בבונדסליגה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-74 של המשחק מול הופנהיים. במהלך העונה שיחק מספר פעמים בקבוצת המילואים של הקבוצה בהם הבקיע שני שערים. ב-11 במאי 2013 עלה לראשונה בהרכב הפותח של הקבוצה והבקיע שלושער בניצחון 2:4 על קבוצת מיינץ. בעונת 2013/2014 שותף ב-30 משחקים, אך רק שלושה פתח בהרכב. בעונת 2014/2015 שותף בעשרה משחקים במסגרת הליגה האירופית, בהם הבקיע שמונה שערים - 5 בשלב המוקדמות ו-3 בשלב הבתים. בעונת 2015/2016 שותף רק בתשעה משחקים ובחלק גדול מהעונה כלל לא נכלל בסגל הקבוצה.

ביוני 2016 חתם על חוזה ל-3 עונות באיינטרכט פרנקפורט. באפריל 2017 הרגוטה שיחק עם פרנקפורט בחצי גמר הגביע מול בורוסיה מנשנגלדבך. המשחק הסתיים בתוצאה 1-1 בתום 120 דקות. בבעיטות ההכרעה הבקיע הרגוטה את הפנדל המנצח לפרנקפורט מול קבוצתו הקודמת, והעלה את פרנקפורט לגמר הגביע לאחר ניצחון 6–7 בבעיטות ההכרעה.

בקיץ 2019 חתם הרגוטה בגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה על חוזה לשנתיים.

נבחרת לאומית
------------

בפני הרגוטה עמדה האפשרות לשחק בנבחרות קרואטיה, בוסניה והרצגובינה ושוודיה, אך הוא בחר לשחק בנבחרת השוודית. ב-4 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו מול נבחרת אסטוניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנימיר הרגוטה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Match shhet, 25 August 2012
2. ↑  Result: Branimir Hrgota scores three as Borussia Monchengladbach smash Mainz, 11 May 2013
3. ↑  נתוני עונת 2015/2016
**מיודנטוזאורוס** (שם מדעי: ***Miodentosaurus***; מילולית: "לטאת מעטת שיניים") הוא סוג נכחד של זוחל ימי מסדרת התאלטוזאוריה, מקבוצת הדיאפסידים אשר חי במשך הטריאס בסין שלפני 235 עד 221.5 מיליון שנה.

זוחל זה תואר בידי החוקרים Y. N. Cheng‏, X. C. Wו-T. Sato בשנת 2007, לאחר שנחשף בתצורות שיאווה (אנ') שגוויג'ואו, בסין ונכלל בו מין יחיד - *Miodentosaurus brevis*, שמשמעותו: קצר.

סוג זה השתייך לקבוצה של זוחלים ימיים שחיו רק במשך הטריאס והוא הגיע לפי הערכות עד לאורך 4.4 מטרים. הדבר הופך אותו לגדול מבני סדרתו, אולי לצד הסוג *Askeptosaurus* ושל הקונביספינה (*Concavispina*). נמצאו ממנו מפרקים גפיים וזנב וכן אגן ירכיים וחוליות בודדות. היו לו טפרים שטוחים וארוכים וזנב מוארך שעזרו לו לנוע ביעילות במים בדומה ללוטרה או תנין. ככל הנראה הוא היה אוכל דגים וטרף דומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיודנטוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wu, Xiao-Chun; Cheng, Yen-Nien; Sato, Tamaki; Shan, Hsi-Yin (2009). "Miodentosaurus brevis Cheng et al. 2007 (Diapsida: Thalattosauria): Its postcranial skeleton and phylogenetic relationships". Vertebrata PalAsiatica. 47 (1): 1–20
2. ↑  Cheng, Yen-Nien; Wu, Xiao-Chun; Sato, Tamaki (2007). "A new Thalattosaurian (Reptilia: Diapsida) From the Upper Triassic of Guizhou, China". Vertebrata PalAsiatica. 45 (3): 246–260
**אוסמנה איסופי מאיגה** (צרפתית: **Ousmane Issoufi Maïga**; נולד ב-1946 ליד גאו) הוא ראש ממשלת מאלי לשעבר. הוא מונה לתפקיד ב-29 באפריל 2004, לאחר שבתפקידו הקודם כיהן כשר התחבורה. הוא שימש גם כשר האוצר ושר לענייני ספורט בממשלות קודמות. עיתונאים ומתנגדי משטר נוהגים לכנות אותו "פינושה".

קורות חייו
----------

איסופי למד כלכלה באוניברסיטת קייב (כיום באוקראינה, בזמנו חלק מברית המועצות) ולאחר מכן באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון, שבה למד בנקאות ומימון. הוא עבד בבנק העולמי ובמשרד הכלכלה הצרפתי, שבו הוא עבד כמנהל הקרן האוטונומית למימון חובות (Caisse autonome d’amortissement). 

ב-2002 הוא מונה למשרת שר הנוער והספורט במאלי וארגן את אירוח גביע אפריקה לאומות שנערך בשנה זו במדינה. 

אחרי היבחרו של אמדו טומני טורה כנשיא מאלי, איסופי הצטרף לממשלתו של ראש הממשלה אחמד מחמד אג חמאני ב-14 ביוני 2002 כשר הכלכלה. לאחר חילופי אישים ב-16 באוקטובר 2002 הוא הפך לשר התחבורה והתשתיות. 

ב-29 באפריל 2004 מונה כראש ממשלת מאלי וכיהן בתפקיד זה עד בחירות 2007 לפרלמנט מאלי, לאחריהן הגיש את התפטרותו לנשיא טורה. טורה מינה במקומו את מודיבו סידיבה, המכהן כראש ממשלת מאלי מאז ה-28 בספטמבר 2007.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ר' הכתבה "Ousmane Issoufi, alias Pinochet, aux commandes" באתר הנשיאות של מאלי
**ברניוס** (באנגלית: **Brennius**) היה מלך נורת'מברלנד בשנים 380 לפנה"ס לערך - 374 לפנה"ס לערך, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".

אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, אולם ייתכן ומדובר בברנוס, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.

על פי ג'פרי, בלינוס היה בנו של דאנבאלו מולמאטיוס ואחיו של בלינוס.

עלייתו לשלטון
-------------

לאחר מותו של אביו, דאנבאלו, פרצה מלחמת אזרחים בינו לבין אחיו בלינוס, ואולם אף אח לא גבר על משניהו. לבסוף הוסכם על פשרה לפיה תחולק הממלכה - בלינוס ימלוך בדרומה וברניוס ימלוך בצפונה (בנורת'מברלנד).

חמש שנים לאחר שהושגה הפשרה ברניוס נשא לאישה את בתו של מלך נורווגיה בלי הסכמתו של בלינוס. בלינוס פלש לנורת'מברלנד לשם הגיעו באניה אשתו לעתיד של ברניוס ובלינוס כלא אותה ואת אביה. ברניוס בתגובה פלש לממלכת אלבה ודרש השבת אדמותיו ושחרור אשתו.

שני הצבאות נלחמו ביער קאלאטריום (Calaterium) ולבסוף בלינוס הביס את ברניוס, שנמלט לגאליה. כל שליטי גאליה לא הסכימו לסייע לו למעט דוכס האלוברוגס (Allobroges), אשר השיא את ביתו לברניוס, והבטיח לסייע לו במלחמתו אם ייוולד לו בן זכר. הדוכס נפטר באותה שנה וברניוס ירש את כיסאו והפך לדוכס. בלינוס שב לבריטניה בראש צבא האלוברגוס אולם אימם שכנעה את הבנים לחתום על הסכם שלום ולשוב ולחלק את הממלכה ביניהם.

הפלישה לגאליה ולאיטליה
----------------------

בעקבות הסכם השלום איחדו שני האחרים את צבאותיהם ופלשו לגאליה וכבשו אותה, ולאחר מכן יצאו בראש צבא אשר שילב בתוכו כוחות גאליים לאיטליה במטרה לכבוש את רומא. בהגיעם לרומא הם פגשו את הקונסולים הרומים גאביאס (Gabias) ופורסנה (Porsenna) אשר שילמו להם מס וחתמו על הסכם שלום איתם. בלינוס וברניוס קיבלו את המס וחתמו על ההסכם ויצאו עם צבאם לעבר גרמניה. בצאת הצבא צפונה הפרה רומא את הברית ותקפה את צבאות בלינוס וברניוס. ברניוס גילה את המזימה ותקף את הצבא האיטלקי בעת שהיו בלתי מוכנים וניצח בקרב. בלינוס וברניוס שבו לרומא וצרו עליה ולבסוף פרצו את חומות העיר ובזזו אותה.

לאחר כיבוש רומא וביזתה שבו בלינוס לבריטניה. וברניוס נשאר לשלוט ברומא עד יום מותו.

ראיות היסטוריות
---------------

אף שמרבית האירועים המתוארים בספרו של ג'פרי הם חסרי אסמכתאות היסטוריות, ישנם תיאורים על כיבוש העיר רומא ב-18 ביולי בשנת 390 לפנה"ס על ידי כוחות ברטונים שבראשם מצביא בשם ברנוס (Brennus).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברניוס** בוויקישיתוף
* תיארוך מלכי בריטניה האגדיים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**דאנבאלו מולמאטיוס** | **המלכים האגדיים של בריטניה** | **הבא**:**גארגויט בארבטרוק** |
חתך צדי של פרסת סוס. ורוד: רקמות רכות, אפור בהיר: עצמות, כחול: גידים, אדום: דרמיס, צהוב: כרית הפרסה, אפור כהה: המחוג, כתום: כף הפרסה, חום: דפנות
ה**פרסה** היא קצה האצבע של יונקים מקבוצת הפרסתנים, המחוזקת על ידי מעטה קרטין עבה וקרני. הפרסה בנויה מסוליה קשיחה או גמישה, ומדופן קשיחה שיוצרת הציפורן המגולגלת סביב קצה האצבע. משקל גופו של בעל החיים נשען בדרך כלל על כף הפרסה ועל שולי דופן הפרסה. הפרסות גדלות ללא הפסקה ועוברות שחיקה מתמדת בזמן ההליכה של בעל החיים.  

למרבית מכפילי הפרסה (כגון כבשים, עיזים, צבאים, בקר, ביזונים וחזירים) יש שתי פרסות עיקריות בכל רגל, מבנה המכונה "פרסה שסועה". כמו כן, למרבית מכפילי הפרסה הללו יש בנוסף שני טלפיים קצרים (**dewclaws**) הממוקמים מעט גבוה יותר במעלה הרגל. הטלפיים הקצרים אינם משמשים להליכה, אך במינים מסוימים שבהם הם גדולים יותר (כמו צבאים וחזירים) הם עשויים לגעת בקרקע בעת ריצה או קפיצה. מכפילי פרסה אחרים, כגון ג'ירפות ואנטילוקפרות, הם חסרי טלפיים קצרים. בבעלי חיים מסוימים הנחשבים כבעלי פרסה שסועה, כגון גמלים, הפרסות קטנטנות ונראות כציפורניים בקצות האצבעות.  

למפריטי פרסה מסוימים יש פרסה אחת בכל רגל, בעוד שלאחרים יש (או היו) שלוש אצבעות נפרדות בעלות פרסות או ציפורניים גדולות, או פרסה אחת ושני טלפיים קצרים. הטפיר הוא מקרה מיוחד, משום שהוא בעל שלוש אצבעות בכל כף רגל אחורית וארבע אצבעות בכל כף רגל קדמית.

* פרסות שסועות של אייל הכרמל עם טלפיים קצריםפרסות שסועות של אייל הכרמל עם טלפיים קצרים
* רגל אחורית של ג'ירף (ללא טלפיים קצרים)רגל אחורית של ג'ירף (ללא טלפיים קצרים)
* פרסות אחוריות של סוספרסות אחוריות של סוס
* פרסת גמלפרסת גמל
* פרסות של טפיר אסייתי, כפות רגליים קדמיות בעלות ארבע אצבעות ואחוריות בעלות שלוש אצבעותפרסות של טפיר אסייתי, כפות רגליים קדמיות בעלות ארבע אצבעות ואחוריות בעלות שלוש אצבעות

פרסות בשימוש האדם
-----------------

לאורך ההיסטוריה פרסות מילאו תפקיד משמעותי בטקסים (כגון טקסי קבורה) ובמשחקים, וכן שימשו לייצור דבקים.

ראו גם
------

* טופר
* ציפורן
* פרסה (פריט)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרסה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565419405171
* GND: 4026103-7
* LCCN: sh85061898
* NKC: ph272089

 |
רוזנות מרמורש על מפת המחוזות של ממלכת הונגריה
**רוזנות מרמורש** הייתה מחוז בממלכת הונגריה.

(רומנית: Maramureş; רוסית: Мараморош / Maramorosh, Мараморыш / Maramorŷsh; אוקראינית: Мармарощина / Marmaroshchyna, Мараморщина / Maramorshchyna; לטינית: Marmatia) 

עד סוף מלחמת העולם הראשונה רוזנות מרמורש הייתה מחוז בממלכת הונגריה, שבעצמה היוותה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. המחוז גבל עם המחוזות הונגרים (באותה תקופה) Bereg, Ugocsa, Sătmar, Solnoc-Dăbâca, Bistriţa-Năsăud. המחוז כלל קטע מהרי הקרפטים ודרך המחוז זרם הנהר טיסה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הרוזנות חולקה בין רומניה ובין צ'כוסלובקיה והייתה חלק מהן בתקופה שבין מלחמות העולם. לאחר הסכם מינכן, שחילק את צ'כוסלובקיה ותכתיב וינה, שהעביר את צפון טרנסילבניה להונגריה, אוחד המחוז מחדש תחת ריבונות הונגרית. בסיום מלחמת העולם השנייה חולק מחדש, החלק, שהיה רומני בין המלחמות, הושב לרומניה, והחלק שהיה צ'כוסלובקי עבר לריבונות אוקראינית במסגרת ברית המועצות. מחוז מרמורש ברומניה הוא היום חלק מחבל טרנסילבניה, החלק הצפוני של מרמורש נשאר בריבונות אוקראינה לאחר התפרקות ברית המועצות ומהווה את חלקו המזרחי של מחוז זקרפטיה.

ראו גם
------

* מרמורש (חבל ארץ)
* מרמורש (מחוז)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזנות מרמורש** בוויקישיתוף
ארבה בקיבוץ סעד, 1955. תצלום מאוסף התצלומים הלאומי
**אוסף התצלומים הלאומי** הוא אוסף תצלומים היסטוריים ועדכניים. באוסף מצויים תצלומים בשחור לבן ובצבע, המתארים מגוון רחב של נושאים ואירועים בחיי מדינת ישראל, ואף עוד טרום המדינה.

מחלקת הצילומים של לשכת העיתונות הממשלתית הוקמה על ידי דוד אלדן בשנת 1948 בתל אביב. בשנת 1983 הועבר האוסף לירושלים, כאשר ממשלת ישראל החליטה על העברת לשכת העיתונות הממשלתית לבירה.

לרגל יובל החמישים לעצמאותה של מדינת ישראל, החליטה לשכת העיתונות הממשלתית, יחד עם תהיל"ה וועדת האינטרנט הממשלתית, להעלות את האוסף לרשת האינטרנט. מתוך כחצי מיליון התמונות המודפסות, נסרקו עשרות אלפי תמונות והן זמינות להורדה באתר האינטרנט של האוסף. בעבר היה צורך לשלם כדי לרכוש אותן בהפרדה גבוהה. בעקבות ביקורת על כך שתצלומים שהופקו בעזרת מסי אזרחים ותרומות של אוספי תמונות אינם זמינים בחינם לאזרחים (ואף קיימות עליהם זכויות יוצרים של המדינה), שונו נוהלי האוסף, והחל מ-1 בינואר 2012 ניתן לקבלן ללא תשלום בהורדה מיידית.

כל התצלומים באוסף הדיגיטלי ניתנים לחיפוש באנגלית ובעברית.

ראו גם
------

* הארכיון הציוני המרכזי
* ארכיון התצלומים של קק"ל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסף התצלומים הלאומי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוסף התצלומים הלאומי

* אתר האינטרנט הרשמי של אוסף התצלומים הלאומי (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, התצלום שהפך לסמל, באתר הארץ, 22 במאי 2022
לוגו של סקסוהוליסטים אנונימיים SA
מדליה לחבר החדש ב-SA
**סקסוהוליסטים אנונימיים** (SA) היא תוכנית שנים עשר הצעדים לאנשים הסובלים ממחשבות והתנהגויות מיניות כפייתיות, המבוססת על שנים עשר הצעדים ושתים עשרה המסורות של אלכוהוליסטים אנונימיים.

SA היא אחת מבין כמה קבוצות שונות של 12 צעדים המציעות החלמה מהתמכרות מינית, כמו גם "מכורים למין ולאהבה אנונימיים" (SLAA), מכורים למין אנונימיים (SAA), ואחרות, והיא מבדילה עצמה מקבוצות אחרות בכך שהיא מגדירה מפוכחות מינית כהימנעות מאוננות וכן קיום יחסים עם פרטנרים שאינם בני זוג. במקרה של רווקים, יש להימנע מקיום יחסי מין כלל.

הקבוצה משתמשת ב"ספר הגדול" של "אלכוהוליסטים אנונימיים" ובספר "סקסוהוליסטים אנונימיים" (המכונה לעיתים קרובות "הספר הלבן") כמדריכיה הבסיסיים.

היסטוריה
--------

סקסוהוליסטים אנונימיים נוסדה על ידי רוי קיי (הידוע כ-"Roy K" - בקבוצות 12 צעדים נהוג להתייחס לחברים בשמם הפרטי והאות הראשונה של שם המשפחה שלהם, כדי לשמור על האנונימיות שלהם). SA קיבלה אישור מ-AA להשתמש בשנים עשר הצעדים ושתים עשרה המסורות בשנת -1979.

בישראל
------

קבוצות של סקסוהוליסטים אנונימיים קיימות בישראל משנת 1995. בתחילה, הפעילות בקבוצות התבצעה באנגלית בלבד. שנתיים אחר כך, תורגם לעברית הספר "סקסוהליסטים אנונימיים" על ידי חברים מהקבוצות, ופעולה זו הביאה לקידום התפתחות הקבוצות בעברית. בשנים האחרונות הקבוצות בישראל התאחדו לחברותא אחת, עם מספר וועדות ארציות (אינטרגרופים) כנסים ארציים שנתיים, וכנסים למטפלים ואנשי סיוע. בשנת 2014, בחודש מאי, התקיים כנס אזורי מאירופה והמזרח התיכון בירושלים, עם השתתפות של חברי SA מכל רחבי אירופה.

בינואר 2017 התקיים לראשונה כנס החורף השנתי הבין-לאומי של SA העולמי מחוץ לגבולות ארצות הברית, בישראל. לכנס הגיעו מאות אנשים מישראל והעולם.[דרוש מקור]

ביקורת
------

פסיכולוג המעורב בטיפול בהתמכרות מינית, פטריק קארנס, מעודד את ההגדרה העצמית של מפוכחות מינית בכתביו, ואמר כי הגדרת מפוכחות ללא אוננות מתאימה רק לחלק מהמכורים למין, וכי גבול תחתון כן עשוי להשתנות לאורך זמן. ג'ו קורט, מבקר את SA על עמדת הנישואין הפרו-הטרוסקסואלית שלה.

עזרה למשפחות וחברים של מכורים למין
----------------------------------

התמכרות יכולה להיות בעלת השפעה על משפחתו וסביבתו של המכור, ולכן קמה גם חברותא מקבילה, לעזרה ותמיכה במשפחות, בני ובנות זוג של מכורים למין ותאווה, בשם קבוצות המשפחה של אס-אנון (S-Anon) והן קיימות בארץ ובעולם. (בדומה לקבוצת ה-Al-Anon של האלכוהוליסטים). הקבוצה מציעה תמיכה, עזרה ותקווה לבני משפחה, חברים ומכרים של סקסוהוליסטים - או מכורים למין - ללא מטרות רווח.

משום טבעה של התמכרות זאת, קבוצות האס-אנון מקבלות אליהן גם אנשים שנפגעו או הושפעו מהתנהגות מינית של אנשים מכורים למין.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **SA** |

* סקסוהוליסטים אנונימיים בישראל
* פריסת הקבוצות ברחבי הארץ
* Sexaholics Anonymous האתר הבינלאומי
* קבוצות המשפחה של S-Anon בארץ, עזרה ותקווה למשפחה וחברים של סקסוהוליסטים
* קבוצות המשפחה של S-Anon בעולם, אתר הבית העולמי
* סקסוהוליסטים אנונימיים ישראל, באתר "נגמלים"

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי האתר הרשמי של הקבוצה
2. ↑  Essay (Sexaholics Anonymous): 1. December 2009.
3. ↑  Patrick J. Carnes, David L. Delmonico, Elizabeth Griffin (2004). In The Shadows Of The Net: Breaking Free of Compulsive Online Sexual Behavior. Hazelden PES.
4. ↑  Joe Kort. Ten Smart Things Gay Men Can Do to Improve Their Lives. Alyson Publishing, p.108
**רוזנות ראוונסברג** (בגרמנית: **Grafschaft Ravensberg**) הייתה רוזנות היסטורית של האימפריה הרומית הקדושה. שטחה היה במזרח וסטפאליה, גרמניה למרגלות יער אוסנינג או טויטובורג.

היסטוריה
--------

 טירת ספרנבורג
 מפה היסטורית של רוזנות ראוונסברג (1798)
ראוונסברג הוזכר לראשונה במאה ה-12; מקום מושבו הראשון היה טירת ראוונסברג. רוזני ראוונסברג הקימו מאוחר יותר את טירת ספרנברג בבילפלד בערך 1240–1250, שם קבעו את מושבם. הם החזיקו גם בטירת לימברג ליד Preußisch Oldendorf.

הרוזנות עברה בירושה מאוחר יותר לידי דוכסות ברג בשנת 1346, אשר בתורה הפכה לחלק מדוכסות ייליך-ברג בשנת 1423, ובסופו של דבר לדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג בשנת 1521.

לאחר מלחמת הירושה של ייליך, בהסכם קסאנטן ב-1614, עברה רוזנות ראוונסברג לנסיכות הבוחר מברנדנבורג, שהפכה לממלכת פרוסיה ב-1701, ונוהלה בתוך מינדן-ראוונסברג בין השנים 1719–1807, עד לפירוק הרוזנות במהלך מלחמות נפוליאון.

שליטים
------

### בית קלוולאגה-ראוונסברג

* עד 1144 הרמן הראשון
* 1140–1170 אוטו הראשון
* 1160–1180 היינריך
* 1175–1220 הרמן השני
* 1220–1244 אוטו השני
* 1220–1249 לודוויג
* 1249–1306 אוטו השלישי
* 1306–1328 אוטו הרביעי
* 1328–1346 ברנרד

### בית ייליך

*1348–1395 באיחוד אישי עם ברג, מאז 1437 עם ייליך-ברג*

* 1346–1360 גרהרד הראשון
* 1360–1408 וילהלם הראשון, נתן לשני בניו לשלוט:
* 1395–1403 אדולף
* 1403–1428 וילהלם השני
* 1428–1475 גרהרד השני
* 1475–1511 וילהלם השלישי

### בית לה מארק, דוכסים

*משנת 1521 חלק מהדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג*

* 1511–1539 יוהאן
* 1539–1592 וילהלם החמישי
* 1592–1609 יוהאן וילהלם הראשון

### בית הוהנצולרן

*משנת 1614 מרקיזי ברנדנבורג ומלכי פרוסיה*

* 1614–1619 יוהאן זיגיסמונד
* 1619–1640 גאורג וילהלם, בן
* 1640–1688 פרידריך וילהלם הראשון
* 1688–1713 פרידריך הראשון, *מלך בפרוסיה* מ-1701
* 1713–1740 פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה
* 1740–1786 פרידריך השני, מלך *פרוסיה* מ-1772
* 1786–1797 פרידריך וילהלם השני,, מלך פרוסיה
* 1797–1807 פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה

*לצרפת על ידי הסכם טילזיט משנת 1807, שולבה בממלכת וסטפאליה*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזנות ראוונסברג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4115705-9

 |
ואדי יצול - מבט מלמעלה
נחל אצל ויער השלום
ערוץ נחל אצל זורם מדרום לשכונת אבו תור אל עבר נחל קדרון
**נַחַל אָצַל** (בערבית: **ואדי יצול**) הוא אחד מיובליו של נחל קדרון בדרום מזרח ירושלים, בין הר אצל (רכס ארמון הנציב) לגבעת אבו תור, בתוך יער השלום.

מקור השם
--------

מקור שמו בנבואת אחרית הימים של הנביא זכריה: "וְעָמְדוּ רַגְלָיו בַּיּוֹם הַהוּא עַל הַר הַזֵּתִים אֲשֶׁר עַל פְּנֵי יְרוּשָׁלַ‍ִם מִקֶּדֶם וְנִבְקַע הַר הַזֵּיתִים מֵחֶצְיוֹ מִזְרָחָה וָיָמָּה גֵּיא גְּדוֹלָה מְאֹד וּמָשׁ חֲצִי הָהָר צָפוֹנָה וְחֶצְיוֹ נֶגְבָּה. וְנַסְתֶּם גֵּיא הָרַי כִּי יַגִּיעַ גֵּי הָרִים אֶל **אָצַל** וְנַסְתֶּם כַּאֲשֶׁר נַסְתֶּם מִפְּנֵי הָרַעַשׁ בִּימֵי עֻזִּיָּה מֶלֶךְ יְהוּדָה וּבָא ה' אֱלֹהַי כָּל קְדֹשִׁים עִמָּךְ" (זכריה יד ד). השם המקראי השתמר בכינוי הערבי של הנחל: **וָאדִי יָאצוּל**.

את זיהוי ואדי יאצול כאצל המקראית הציע הארכאולוג הצרפתי שארל קלרמון-גנו ב-1874, לאחר חפירות שערך במקום. ב-1955 אימצה ועדת השמות הממשלתית את זיהויו של קלרמון-גנו, והעניקה רשמית לוואדי את השם העברי נחל אצל. מאוחר יותר, ב-1990, העניקה ועדת השמות את השם הר אצל לרכס ארמון הנציב התוחם את הנחל מדרום. 

בשנים שאחרי מלחמת העצמאות, האזור כולו היה בשטח ההפקר בין ישראל לירדן. לאחר מלחמת ששת הימים, קק"ל נטעה בראש העמק של נחל אצל את יער השלום. כיום, שכונת ג'בל מוכבר הערבית בנויה בחלקה בתוואי הנחל.

ארכאולוגיה
----------

הנחל הוא אתר ארכאולוגי גדול בשולי המרקם האורבני של ירושלים. במעלה הנחל התגלו שרידים של אמת המים התחתונה מימי בית שני, שהובילה מים ממעיינות גוש עציון לירושלים. האמה מגיעה מבית לחם, חוצה במנהרה את הר אצל (רכס ארמון הנציב-ג'בל מוכבר) ויוצאת למעלה נחל אצל. משם האמה עוברת בגבעת חנניה ונכנסת לעיר העתיקה דרך הר ציון. בחלקים בה האמה חשופה, ניתן לראות גם צינור חרס עות'מאני, שהונח בתוואי האמה. האמה הייתה בשימוש עד תקופת המנדט הבריטי בה החלו להוביל מים לירושלים מאזור ראש העין.

על דופן מצוק הנחל נחצבו מערות קבורה רבות המתוארכות לתקופה ההרודיאנית. המערות בנויות כאשכולות של חדרים החצובים בסלע. בדפנות החדרים חצובים כוכים ששימשו להצבת גלוסקמאות. חלק מהמערות נחצבו עם חצר פנימית ועל חלקן נחצבה קשת מעל הכניסה למערה. ריכוז המערות יוצר מתחם קבורה מוגדר והן מהוות מדגם מיצג של תרבות וטכנולוגית קבורה של התקופה ההרודינית. בחפירות שנערכו באתר על ידי רשות העתיקות, נתגלו גלוסקמאות מעוטרות ועליהן כתובות בעברית. על אחת הגלוסקמאות פוענחה הכתובת: "יהוסף בן קיפא", הלא הוא הכהן הגדול קיפא, מסיפורי הברית החדשה, ועל אחרות המילה "שלום".

ראו גם
------

* אספקת המים לירושלים

לקריאה נוספת
------------

* גרינהוט חדשות ארכאולוגיות 97 רשות העתיקות
* גרינהוט קדמוניות 100 רשות העתיקות

קישורים חיצוניים
----------------

* קברים בנחל אצל, ד"וח באתר רשות העתיקות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Azal: A Longtime Mystery Rediscovered
2. ↑  ״המועצה הרעה״ בהר אצל, יהודה זיו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010356367605171
* LCCN: no2014156762
* WorldCat (עם LCCN): no2014-156762

 |