**משה אפרתי** (1934 – 26 בספטמבר 2020) היה רקדן וכוריאוגרף ישראלי, חתן פרס ישראל למחול.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם בשם משה גיאט בירושלים לאפרים ורבקה, דור שישי בארץ ישראל, וזמן קצר לאחר לידתו ננטשה המשפחה על ידי אביו. אמו עבדה בבית הקונסול המצרי בארץ ישראל, מחמוד פאוזי. חמשת אחיו הבוגרים היו חברי המחתרות בארץ, שלושה מהם נפצעו בפעילותם. אפרתי למד בבית הספר "תחכמוני" ובגיל צעיר החל לעבוד כמכונאי וכפועל במחצבה. בנעוריו החל לעסוק במחול ככלי ספורטיבי לפיתוח הגוף ולמד בסטודיו בהנהלת חסיה לוי-אגרון. אל הסטודיו חזר בתום שירותו הצבאי, במהלכו נפטרה אמו.

הוא הופיע בסטודיו בשנת 1958 בפני מרתה גרהם, בעת ביקורה בישראל, ולאחר מכן נענה להצעתה למלגת לימודים בבית ספרה לריקוד בניו יורק. בשנת 1962 התאפשרה נסיעתו מבחינה כלכלית ואפרתי הוכשר בבית הספר של גרהם במשך שנתיים. בתקופה זו למד גם אצל לואיס הורסט, אנתוני טיודור ודן פורוורת'. אפרתי התגורר בהארלם ונחשף לתרבות האפרו-אמריקאית.

בשנת 1964 הוזמן לשוב לישראל ולהצטרף ללהקת המחול "בת שבע", בה שימש רקדן ראשי לצד רנה שיינפלד ואהוד בן-דוד, וכעבור זמן היה לכוריאוגרף הראשי שלה. על הופעתו בלהקה כתבה אירנה גטרי: "ההפתעה הגדולה של הערב היווה עבורי סוליסט גברי בשם משה אפרתי. לרקדן זה יש כל הנתונים הדרושים: כשרון, משמעת, ריכוז, קצב וכח דרמטי, ובעל גוף אידיאלי לרקדן־גבר. אישיותו חזקה ואינה יכולה להישבר, לדעתי, או להשתנות". בשנת 1971 ייסד אפרתי את להקת המחול "דממה" שהורכבה מרקדנים חירשים, במהלך השנים הצטרפו לשורותיה רקדנים בעלי יכולת שמיעה, חברי "להקת מחול אפרתי", שייסד בשנת 1974, ושם הלהקה הוסב ל"קול ודממה". בין הרקדנים היה אמנון דמתי שהיה רקדן ראשי בלהקה, במשך 15 שנים. הלהקה פורקה על ידו בשנת 2001, עקב הפסקת התמיכה התקציבית שניתנה לה ממשרד החינוך והתרבות וקשייו הכלכליים האישיים.

אפרתי היה נשוי לתמר גוטשלק. באמצע שנות ה-60 הכיר את אביבה פז. בסוף שנות ה-60 נישאו ונולד להם בן. לאחר שפז הכירה את שוקי לוי ועזבה את הבית נפרדו בני הזוג והתגרשו לאחר מכן. משנות השבעים ועד שנת 2000 היה נשוי לרקדנית להקת "בת שבע", אסתי נדלר.

בשנת 2001 לקה אפרתי בשבץ, והשתקם משיתוק שנותר בפלג גופו הימני.

אפרתי נפטר ב-26 בספטמבר 2020. נטמן בבית העלמין ירקון.

פרסים בהם זכה
-------------

* פרס רשות השידור על יצירתו "וזרח השמש ובא השמש"
* 1975 - פרס כינור דוד על יצירתו "אדם מתחיל יומו"
* 1975 - פרס השיקום עבור הישגיו בשילוב חרשים במסגרת אמנותית
* 1980 - פרס ורד הזהב
* 1984 - אות הוקרה בפסטיבל סרוואנטינו עבור הישגיו האמנותיים
* 1986 - פרס אייזיק שטרן עבור תרומתו הייחודית לעיצוב פני אמנות המחול בישראל
* 1991 - פרס הצילינדר מטעם "אומנות לעם"
* 1996 - פרס ישראל למחול
* 1999 - יקיר האקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין
* 2018 - פרס מפעל חיים מטעם אמ"י

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של משה אפרתי
* ארכיון **משה אפרתי**, בספרייה הלאומית
* מידע על משה אפרתי בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* ראיון באתר עיתון תל אביב
* יעקב בר-און, ‏סולן "בת שבע" האגדי: "בגיל מסויים הבמה מקיאה את הרקדנים", באתר מעריב אונליין, 1 בינואר 2018
* טל לוין, "איש פרא מרתק, אינטלקטואל" — הרקדן משה אפרתי מת בגיל 86, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2020
* עדי חבין, הַמּוּסָךְ מוסף לספרות, אנטי־מחיקון: על הארכיון של הרקדן והכוראוגרף משה אפרתי, "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, 20.01.2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  להקת המחול בת שבע, על המשמר, 25 בדצמבר 1964
2. ↑  אירנה גטרי, "שלוחה" של מארתה גראהם (לילידים ישראלים), חרות, 1 בינואר 1965

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007455862905171
* BnF: cb161917811 (data)
* ISNI: 0000 0004 5096 1627
* LCCN: n93085037
* VIAF: 36131214
* WorldCat: viaf-316737476

 |