recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
נחל הדס בקטע שבין היישובים כפר סבא ושדי חמד, 11/07
**נַחַל הֲדַס** הוא נחל איתן בשרון הנמשך לאורך של כ-10 ק"מ. ראשיתו במבואותיה הדרומיים של העיר קלקיליה, עובר דרומית לעיר כפר סבא, צפונית למושב שדי חמד, חוצה את מושב עדנים בטבורו מצפון לדרום, ומתחבר אל נחל קנה דרומית להוד השרון.

מרבית שטחה של כפר סבא נמצא באגן הניקוז של נחל הדס ונחל קנה. משנת 1996 החל לפעול לצד הנחל דרומית להוד השרון מכון ביולוגי לטיפול בשפכים השייך לעיריות כפר סבא והוד השרון. מי הקולחין המופקים בסופו של התהליך מוזרמים לנחל המהווה את אחד ממקורות נחל הירקון, ומשמשים לחקלאות ולהזרמה לים.

תוכנית הסדרת נחל הדס
--------------------

רשות ניקוז ירקון מתעתדת להסדיר את נחל קנה במהלך שנת 2018, כך שרוחבו של ערוץ הנחל במושב עדנים יהיה 18 מטרים, בנוסף לעוד 5 מטרים בכל גדה. (סה"כ 28 מטרים).
לתוכנית התנגדויות רבות של חקלאים ותושבים בעדנים שלצורך הרחבת הנחל יש כוונה להפקיע שטח אדמה גדול מתוך חלקות א' (החלקות עליהן נמצאים בתי המגורים).

ידידי נחל הדס
-------------

ידידי נחל הדס היא קבוצת פעילי סביבה תושבי מושב עדנים, ירקונה, גני עם והוד השרון ששמו למטרה שימור ושיקום נחל הדס כמסדרון אקולוגי. הקבוצה מארגנת מעת לעת פעילויות חברה וקהילה לאורך הנחל, וכן פרויקט תמונה ליום בו מצולם הנחל מדי יום והתמונה מפורסמת ברשתות החברתיות. קבוצת ידידי נחל הדס משתפת פעולה עם רשות ניקוז ירקון, מועצה אזורית דרום השרון, עיריית הוד השרון, וועדים מקומיים של המושבים לאורך הנחל ורשות נחל ירקון.

קישורים חיצוניים
----------------

* על זיהום נחל קנה, באתר ynet
* רמת הזיהום בבארות הסמוכות לנחל הדס בעקבות מחקר מאת פרופ' אורי צולר, באתר ארכיון האינטרנט
* צו הרשאה לזיהום נחל הדס, אוקטובר 2006
* נחל הדס במפה באתר "עמוד ענן"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעריב, 22 בינואר 2018, עמוד 18, רשות ניקוז ירקון - הודעה על הנחת תוכנית
2. ↑  בני קימרון, 1.5 מיליון שקלים לשיקום נחל הדס: תתאפשר גישה ישירה מהוד השרון, באתר mynet‏ הוד השרון, 18 במרץ 2020
אופנוע F650RR‏ BMW איתו זכה סנקט בראלי דקר בשנת 2000
**רישאר סנקט** (בצרפתית: **Richard Sainct**,‏ 14 באפריל 1970 - 29 בספטמבר 2004), היה רוכב מרוצי אופנועי ראלי צרפתי שזכה שלוש פעמים בראלי דקר.

בשנים 1999 ו-2000 זכה סנקט בראלי דקר עם אופנוע מתוצרת BMW וב-2003 על גבי אופנוע מתוצרת KTM. הישגים נוספים בקריירה שלו היו ניצחונות בראלי תוניסיה בשנים 1998 ו-1999, ארבעה ניצחונות בראלי מרוקו בשנים 1997, 1998, 2001 ו-2002 וכן בראלי מצרים ב-2002. כמו כן זכה באליפות העולם בראלי רייד ב-2002.

סנקט החל להתחרות במרוצי אנדורו בשנת 1989 באליפות צרפת. ב-1991, כשהיה בן 20, השתתף לראשונה בראלי אטלס ושנה לאחר מכן השתתף כחובב בראלי דקר. בהיעדר נותני חסות, לא חזר סנקט למרוץ זה עד לשנת 1995, אז הגיע למרוץ כרוכב מקצועי בחסות BMW.

מותו
----

סנקט נהרג ב-29 בספטמבר 2004 בתאונה בקטע המדידה הרביעי של ראלי הפרעונים במצרים. הצוות הרפואי שהוזנק למקום ניסה להחיותו ואף פינה אותו במסוק ממקום התאונה, אך ללא הועיל. בעקבות מותו, הפסיקה יצרנית האופנועים KTM (שבחסותה רכב סנקט באירוע) את השתתפות חברי קבוצתו של סנקט באותו המרוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רישאר סנקט** בוויקישיתוף
* רישאר סנקט, ברשת החברתית פייסבוק

אלוף הפריז-דקאר - רישאר סנקט - נהרג! - מתוך מגזין פול גז ב-29 בספטמבר 2004
**Ŭ** (אות קטנה: **ŭ**; שם האות: **ŭo**, **ווֹ**) היא האות העשרים־וחמש באלפבית של שפת האספרנטו, והיא אחת משש האותיות באספרנטו שנכתבות בעזרת סימנים דיאקריטיים (ĉ ,ĝ ,ĥ ,ĵ ,ŝ ,ŭ).

האות מייצגת את הצליל /w/ (כמו w באנגלית), אך היא חייבת להופיע בדיפתונג (או aŭ או eŭ). מכיוון שהאות יכולה להופיע רק בדיפתונגים, בהרבה מילים שמקורן אינו באספרנטו ומכילות את הצליל /w/, הוא הופך לצליל /v/. לדוגמה, שמה של העיר וושינגטון נכתב באספרנטו Vaŝingtono. 

Ŭ מבוססת על האות u, עם ברווה. ביוניקוד, ערכה של האות הגדולה Ŭ הוא U+016C, וערכה של האות הקטנה ŭ הוא U+016D.

שימושים נוספים
--------------

* האות הופיעה גם בשפה הבלארוסית במהלך המאה ה-20, בתקופה שבה השפה נכתבה באלפבית הלטיני; כיום השפה נכתבת באלפבית קירילי, והאות השקולה לה בשפה היא Ў.
* האות מופיעה גם בכתב פין-יין הסיני, ומייצגת ברומאניזציה של קוריאנית את הצליל של האות 으 (ב-IPA, היא מיוצגת כ[ɯ]).
* בנוסף, לפעמים משתמשים באות ŭ לציון צורה קצרה של האות u בלטינית, לדוגמה, להבדיל בין "fŭgō" (אשר נהגה [fʊɡoː']) ו "fūmō" (אשר נהגה [fuːmoː']).

ראו גם
------

* ĉ
* ĝ
* ĥ
* ĵ
* ŝ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ŭ** בוויקישיתוף
**מרכז ג'ייקוב ראדר מרקוס של הארכיון היהודי האמריקאי** (באנגלית: **The Jacob Rader Marcus Center of the American Jewish Archives**) הוא ארכיון אשר נוסד בשנת 1947, ומוקדש לתיעוד חיי הדת, הכלכלה, התרבות והחברה של יהדות ארצות הברית. מלבד הארכיון, פועל במרכז גם מרכז מחקר.

היסטוריה
--------

הארכיון היהודי האמריקאי (AJA) נוסד בשנת 1947 על ידי ד"ר ג'ייקוב ראדר מרקוס, פרופסור בהיברו יוניון קולג'. במשך למעלה מחצי מאה, הארכיון היהודי-אמריקאי שומר על חומרים הקשורים להיסטוריה היהודית-אמריקאית. ד"ר מרקוס ניהל את הארכיון היהודי האמריקאי במשך ארבעים ושמונה שנים עד מותו. לאחר מכן ה-AJA נקרא על שמו של מרכוס. ד"ר גארי פ. זולה, אחד מתלמידיו של מרקוס, הפך למנהל הכללי השני של הארכיון ב-1 ביולי 1998.

אוספים
------

מרכז ג'ייקוב ראדר מרקוס הוא חטיבה אוטונומית למחצה של היברו יוניון קולג'. המרכז ממוקם בסינסינטי ומכיל למעלה מעשרה מיליון דפי תיעוד. הוא מכיל כמעט 8,000 רגל (2,400 מטרים) של ארכיונים, כתבי יד, חומרי הדפסה, צילומים, קלטות שמע ווידאו, מיקרופילם וחומרים גניאלוגיים. ארבעת תחומי הליבה של איסוף העניין הם רישומים של אישים ומוסדות יהודים אמריקאים בעלי משמעות היסטורית; רישומי היהדות הרפורמית האמריקאית; רישומי הקהילות היהודיות האמריקאיות עם התמקדות מיוחדת ביהודי סינסינטי וכן רישומים של היברו יוניון קולג'.

פרסומים
-------

מרכז מרקוס מפרסם גם פרסום חצי שנתי, The American Jewish Archives Journal (AJAJ). הוא מתעד ומשמר את החיים היהודיים בארצות הברית באמצעות פרסום מאמרים ומסמכים שנכתבו על ידי היסטוריונים אקדמיים ועצמאים מרחבי העולם. כתבי העת זמינים גם באופן מקוון.

תוכנית מלגות
------------

בשנת 1977 הארכיון ייסד את תוכנית המלגות שלו, אשר נועדה להביא חוקרים לסינסינטי על מנת שישתמשו באוסף הייחודי של ה-AJA וכן לשמש במה לפרסומי החוקרים. כיום במסגרת המרכז פועלים כ-12 חוקרים מלגאים.

אתר אינטרנט
-----------

אתר האינטרנט של המרכז מציג תערוכות מקוונות, משאבים חינוכיים, תוכניות שמע וויזואלי וקישורים לאוספים מוסדיים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הארכיון היהודי-אמריקאי (באנגלית)
* הארכיון היהודי-אמריקאי, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "''American Jewish Archives Journal". Americanjewisharchives.org. נבדק ב-2013-07-10.
2. ↑  "AJA Fellowship Program". Americanjewisharchives.org. נבדק ב-2013-07-10.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257755605171
* BnF: cb12374704p (data)
* ISNI: 0000 0001 2177 4951
* LCCN: no99074554
* NKC: kn20080115020
* SNAC: w6dk66np
* SUDOC: 034819959
* VIAF: 124661312
* WorldCat: lccn-no99074554

 |
**הארכיון הפדרלי השווייצרי** (בגרמנית: **Schweizerisches Bundesarchiv**) הוא הארכיון הלאומי של שווייץ.

הארכיון נוסד ב-1798 לאחר הקמת הרפובליקה ההלווטית, ברפובליקה זו לכל מקום בו הועבר מושב הממשלה כך גם הארכיון הועבר לאותו מקום. עם הקמתה של המדינה הפדרלית ב-1848 הארכיון מוקם בבית העירייה של ברן.

בחצי השני של המאה ה-19 הארכיון הועבר לאגף המערבי של בניין הפרלמנט, ב-1868 הפרלמנט רכש שטח על גדות נהר הארה ובנה את הבניין הנוכחי של הארכיון, הבניין נבנה בין השנים 1896–1899 ותוכנן בסגנון נאו-רנסאנס.

ב-1944 מועצת הברית אישרה את הרגולוציה על פיה כל חומרי הארכיון המאוחסנים מעל חמישים שנה נהיים נגישים לציבור ללא הגבלה.

ב-1963 הותקן במקום לראשונה מכשיר מקראת זיעורים לקריאת מיקרופילם, ב-1965 הותקן לראשונה מכונת צילום מסמכים.

בנוסף לארכיון המרכזי לכל קנטון במדינה יש ארכיון רשמי משלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארכיון הפדרלי השווייצרי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הארכיון הפדרלי השווייצרי (בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית ובאנגלית)
* הארכיון הפדרלי השווייצרי, ברשת החברתית פייסבוק

* הארכיון הפדרלי השווייצרי, ברשת החברתית טוויטר

* הארכיון הפדרלי השווייצרי, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267840805171
* BnF: cb16244818d (data)
* GND: 2079097-1
* HDS: 010349
* ISNI: 0000 0004 0435 2812
* LCCN: n82106037
* NKC: ko2003196076
* SUDOC: 080155634
* VIAF: 134892105
* WorldCat: lccn-n82106037

 |
**Ĵ** (אות קטנה: **ĵ**; שם האות **ĵo**, **ז'וֹ**) היא האות הארבע־עשרה באלפבית של שפת האספרנטו, והיא אחת משש האותיות בשפה עם סימנים דיאקריטים (ĉ ,ĝ ,ĥ ,ĵ ,ŝ ,ŭ). היא מייצגת את הצליל /ʒ/ (ז' כמו בז'אנר).

Ĵ מבוססת על האות J עם גג. ביוניקוד, ערכה של האות הגדולה Ĵ הוא U+0134, וערכה של האות הקטנה ĵ הוא U+0135. במקרים שבהם לא ניתן להקליד סימנים דיאקריטיים במקלדת, מקובל לייצג את האות בצירוף jh או jx.

האות מסמנת צליל דומה לזה של האות הצרפתית j, ומכיוון שבאספרנטו האות j כבר מייצגת את הצליל /j/. מכיוון שאספרנטו היא שפה פונטית (כל מילה נהגת כמו שהיא כתובה), אז בחלק מהמילים כתובות בצורה שונה מהמקור הלטיני, בעיקר החלפת האותיות g ו-j עם ĝ ו-ĵ. לדוגמה, המילה ג'יפ נכתבת באספרנטו *ĵipo* ב־ĵ, בעוד שבאנגלית היא נכתבת *jeep* ב־j; או המילה עיתונאי שנכתבת באספרנטו *ĵurnalisto*, בניגוד לאנגלית שבה המילה נכתבת *journalist*.

שימושים נוספים
--------------

האות משמשת במתמטיקה, בין השאר, לייצוג וקטור יחידה ב-{\mathbb {R}}^{3}:



j
^

=

[

0

1

0

]

{\displaystyle \mathbf {\hat {j}} ={\begin{bmatrix}0\\1\\0\end{bmatrix}}}

{\displaystyle \mathbf {\hat {j}} ={\begin{bmatrix}0\\1\\0\end{bmatrix}}}

ראו גם
------

* ĉ
* ĝ
* ĥ
* ŝ
* ŭ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ĵ** בוויקישיתוף
**Ĝ** (אות קטנה: **ĝ**; שם האות **ĝo**, **ג'וֹ**) היא האות התשיעית באלפבית של שפת האספרנטו, והיא אחת משש האותיות בשפה עם סימנים דיאקריטיים (ĉ ,ĝ ,ĥ ,ĵ ,ŝ ,ŭ). היא מייצגת את הצליל /dʒ/ (ג' כמו במילה "ג'ירף" או "ג'חנון").

Ĝ מבוססת על האות g, בתוספת גג. ביוניקוד, ערכה של האות הגדולה Ĝ הוא U+011C, וערכה של האות הקטנה ĝ הוא U+011D. במקרים שבהם לא ניתן להקליד סימנים דיאקריטיים במקלדת מקובל לייצג את האות בצירוף gh או gx (הצירוף האחרון מקובל יותר).

מכיוון שאספרנטו היא שפה פונטית, ישנן מילים הנכתבות באופן שונה מאשר הן נכתבות בשפת המקור; לכן, לפעמים האות j או האות g במילה המקורית הופכות לאות ĝ במילה האספרנטית. לדוגמה: המילה ĝangalo ("ג'ונגל") נכתבת ב-ĝ, בעוד שבמקור האנגלי היא jungle, ב-j.

בשפות אחרות
-----------

האות ĝ מופיעה גם ברומאניזציה של שפות שונות, ומייצגת בהם צלילים שונים:

* /ʕ/ בהאידה.
* /ʁ/ באלאוטית.
* בחלק מהתרגומים משומרית, האות ĝ מייצגת את הצליל /ŋ/.
* בהולנדית, בחלק מספרי הלימוד ובשיחונים, מייצגים את הצליל /g/ באות ĝ, מכיוון שהאות g בהולנדית מייצגת את הצליל /ɣ/.

ראו גם
------

* ĉ
* ĥ
* ĵ
* ŝ
* ŭ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ĝ** בוויקישיתוף
**גואביארה** (בספרדית: **Guaviare**) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בדרום-מזרח קולומביה והוא גובל במחוזות מטה בצפון-מערב ובצפון, בוויצ'דה בצפון, בגואאיניה בצפון-מזרח, בוואופס בדרום-מזרח, ובקקטה בדרום-מערב.

המחוז משתרע על שטח של 53,460 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-114,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא סן חוסה דל גואביארה.

היסטוריה
--------

לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל תחילה בפרובינציית פופאיאן אך כעבור שנים ספורות נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לטריטוריית קקטה. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והטריטוריה נכללה במדינת קאוקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז קאוקה.

ב-1910 פוצלה מן המחוז הקומיסריה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) של ואופס, שכללה את שטחי מחוזות ואופס, גואביארה וגואאיניה המודרניים. ב-1977 האזור פוצל לקומיסריה בפני עצמה. ב-1991 שודרג מעמד הקומיסריה למחוז.

כלכלה
-----

אף על פי שגידולו לא חוקי, המחוז הוא אחד המוקדים העיקריים בקולומביה לגידול צמח הקוקה שממנו מופק הסם קוקאין. עיקר הגידולים הם מיוזמת ארגון הגרילה FARC, דבר שמביא דרך קבע להתנגשויות שלהם עם הכוחות המזוינים של קולומביה במחוז. מלבד הקוקאין, כלכלת המחוז החוקית מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין גידול בננה, מניהוט, קקאו, תירס, אורז, פופוניה, קופואסו וקוקונה, דייג, גידול מקנה ותיירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גואביארה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גואביארה
* גואביארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גואביארה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).
2. ↑  קולומביה - ניטור גידולי קוקה 2013, ממשלת קולומביה ומשרד האו"ם לסמים ולפשיעה (UNODC) (בספרדית).

| מחוזות קולומביה |
| --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה | מפת מחוזות קולומביה |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12258009v (data)

 |
**צייר החמניות** (בצרפתית: **Le Peintre de Tournesols**) הוא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר הצרפתי פול גוגן. יצירה זו היא דיוקן של חברו הטוב של גוגן, וינסנט ואן גוך, שצייר גוגן בדצמבר 1888 בעת שביקר אצל ואן גוך בארל. 

גוגן הוזמן לארל על ידי ואן גוך, אשר רצה להקים מושבת אמנים בארל. גוגן נשאר בארל חודשיים בלבד, ולאחר ריב עם חברו (לאחר שוואן גוך כרת לעצמו את האוזן), עזב את המקום. בעת שהותו בארל התארח גוגן בחדר ובו ציורי החמניות של ואן גוך. גוגן התרשם מהם והחליט להקדיש יצירה לוואן גוך, בה הוא מתואר כמצייר אותם. ביצירה מתואר ואן גוך בשלבי סיום אחד מציורי החמניות. ציור החמניות כמעט מושלם, וואן גוך ביצירה נראה מרוכז, אך מרוצה מהתוצאה.

ביצירה ניתן לראות את השינוי בסגנונו של גוגן. בשנה זו נפגש גוגן עם הצייר אמיל ברנאר (Bernardt) והושפע ממנו. ביצירה זו חורג גוגן מסגנונו האימפרסיוניסטי-נטורליסטי הקודם. הוא משתמש בצבעים עזים ולא טבעיים (בעיקר הצבע האדום של החמניות), וכמעט ואינו משתמש בגווני צבע. חלקי היצירה עברו אבסטרקטיזצייה מסוימת - כפי שניתן לראות בצורת החמניות, שביצירה זו הן עגולות. הנוף אף הוא מתואר בהפשטה, תוך הסרת פרטים תפלים על מנת למקד את הצופה בעיקר התמונה - היחס בין ואן גוך ליצירתו.

ראו גם
------

* החמניות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צייר החמניות** בוויקישיתוף
* ואן גוך מצייר חמניות
* תיאור היצירה
**רוברט קנדי נונס נסימנטו** (בפורטוגזית: **Robert Kenedy Nunes Nascimento**; נולד ב-8 בפברואר 1996) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הכנף והקשר בריאל ואיאדוליד.

קריירה
------

קנדי החל את הקריירה במחלקת הנוער של פלומיננסה הברזילאית בגיל 8. לאחר שבע שנים עבר לקבוצה הבוגרת, בה שיחק כשנתיים ורשם 30 הופעות ליגה ושני שערים. ב-25 ביוני 2015 נמכר למועדון האנגלי צ'לסי תמורת 6.3 מיליון פאונד. שבוע לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו כשעלה כמחליף במקומו של סזאר אזפיליקווטה בהפסד 1–2 לקריסטל פאלאס. ב-1 במרץ 2016 כבש את שער הבכורה שלו במדי צ'לסי בליגה בניצחון 1–2 על נוריץ' סיטי, שער זה נקבע לאחר 39 שניות והיה לשער המהיר ביותר בעונה. ב-30 באוגוסט 2016 הושאל לווטפורד לעונה אחת. ב-23 בינואר 2018 הושאל קנדי לניוקאסל יונייטד עד לסוף העונה.

ב -2 בספטמבר 2019, הושאל לחטאפה מלה ליגה בה כבש שער אחד.

ב-8 בספטמבר 2020 הושאל שוב, הפעם לגרנדה עד לתום עונת 2020/2021.

ב-18 באוגוסט 2021 הושאל קנדי לפלמנגו.

נבחרת לאומית
------------

בשנת 2013 זומן קנדי לנבחרת ברזיל הצעירה עד גיל 17, בה כבש 6 שערים בשמונה משחקים בקופה אמריקה עד גיל 17, שלושה מתוכם נגד נבחרת ארגנטינה הצעירה. לקראת גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 זומן קנדי ביחד עם חברו לקבוצה ז'רסון לנבחרת ברזיל הצעירה עד גיל 20, אך לא השתתף בתחרות בגלל מחלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנדי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**המערכת לתפעול מרחוק במעבורת** (**SRMS** - Shuttle Remote Manipulator System), הידועה גם בשם קנדארם, הייתה יד רובוטית ששימשה את מעבורות החלל. תפקידה היה להוציא ציוד ומיכשור מתא המטען של המעבורת על מנת למקם אותו במקום הרצוי ואז לשחררו, ובנוסף הייתה יכולה לתפוס חפצים מרחפים ולהכניס אותם לתוך תא המטען תוך שימוש באמצעי קצה רובוטי. השימוש הראשון של הקנדארם היה על גבי מעבורת החלל קולומביה במשימתה השנייה STS-2, ב-13 בנובמבר 1981. אך מאז אסון קולומביה במהלך STS-107 נאס"א הוסיפה ליד הרובוטית הערכה שידוע בשם מערכת חיישנים על בום למעבורת או **OBSS**. מערכת זאת בודקת את מגיני החום של מעבורת החלל על מנת למצוא פגעים במגן החום.  

במהלך פעילותן של המעבורות הותקנה קנדארם על כל אחת מחמש המעבורות. שתיים מהן הושמדו במהלך השירות, הראשונה הייתה של מעבורת החלל צ'לנג'ר שהתפוצצה איתה במהלך משימה STS-51-L, והשנייה הייתה של קולומביה שהושמדה במהלך אסון קולומביה. הקנדארם והבום של דיסקברי ושל אטלנטיס הושארו עליהן ומופיעות איתן בתצוגה במוזיאון האוויר והחלל הלאומי ובמרכז המבקרים של מרכז החלל קנדי בהתאמה. במשימתה האחרונה השאירה אנדוור את הבום כהארכה לקנדארם2 והיד הרובוטית עצמה מוצגת בנפרד במשרדים הראשיים של סוכנות החלל הקנדית.

* הקנדארם במהלך STS-116 על גבי דיסקבריהקנדארם במהלך STS-116 על גבי דיסקברי
* משימת השירות הראשונה לטלסקופ החלל האבל, STS-61משימת השירות הראשונה לטלסקופ החלל האבל, STS-61
* השימוש הראשון בקנדארם במהלך STS-2השימוש הראשון בקנדארם במהלך STS-2

ראו גם
------

* קנדארם2

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנדארם** בוויקישיתוף
* על קנדארם באתר נאס"א בציון 25 שנים להפעלתה
המבנה הכימי הבסיסי של אנתוציאנין
עלים אדומים בסתיו; אנתוציאנין תורם משמעותית לצבעם האדום
**אנתוציאנין** (באנגלית: **Anthocyanin**) הוא הפיגמנט שמקנה לחלקים שונים בצמח את צבעם האדום. האנתוציאנין מהווה מנגנון הגנה לצמח, מכיוון שהוא מסנן קרינת UV.

מנגנון הסינון של האנתוציאנין פועל במגוון של צמחים. בצמחים שונים העלים הצעירים הם בעלי גוון אדום (כך למשל בעלי הורד והחרוב). האתוציאנין מגן על העלים הצעירים אשר אינם מפותחים דיים, ומספק להם הגנה מוגברת מפני קרינה.

הצבע האדום של התפוח, התות ושאר פירות אדומים וסגולים נובע מנוכחותו של פיגמנט האנתוציאנין. גם הפרחים הסגולים והאדומים (כגון רותם, רקפת וכלנית), מעידים על הימצאות האנתוציאנין. כמו כן לאחר חיתוך של כרוב אדום נראים סימנים בצבע סגול כיוון שכרוב מכיל אנתוציאנין.

בגפנים האנתוציאנין מושפע מהחומציות ונותן לענב צבע הנע בין אדום לכחול.

מנגנון האנתוציאנין הקנה יתרון אבולוציוני לצמחים יבשתיים. על כן ניתן להסביר את הימצאותו של הפיגמנט בצמחים רבים כל כך.

קצב ייצור האנתוציאנין בצמח משתנה בהתאם לתנאי הסביבה שבהם הצמח מצוי. כך משפיעים על ייצור האנתוציאנין גורמים שונים, כגון: עוצמת אור, טמפרטורה, וסוג הקרקע בה גדל הצמח.
בצמח קיים מנגנון ויסות כימי, אשר שולח מסרים כימיים לייצור אנתוציאנין כאשר הצמח מצוי במצב עקה (סטרס) או כאשר עלי הצמח עדיין לא מפותחים דיים (צעירים).

ככל שכמות האנתוציאנין בצמח תהיה גדולה יותר, כך קצב הפוטוסינתזה שיבצעו העלים יהיה איטי יותר.
ככל שעוצמת האור תהיה חזקה יותר, כך הצמח ייצר יותר אנתוציאנין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנתוציאנין** בוויקישיתוף
* אנתוציאנין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אנתוציאנינים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295582105171
* BnF: cb122730150 (data)
* GND: 4142621-6
* LCCN: sh85005532
* LNB: 000325784
* NDL: 01181018
* NKC: ph602131

 |
**אנתוני צ'ארלס האריס** (באנגלית: **Anthony Charles Harris**; ‏1790 – 23 בנובמבר 1869) היה סוחר עתיקות ואספן אנגלי ידוע של פפירוסים מצריים עתיקים.

קורות חייו
----------

האריס היה סוחר וספק רשמי של הצבא הבריטי. הוא ואחיו היו בעליהם של חברת האריס ושות'. חברתו עסקה גם במתן מידע ראשוני למטיילים שהגיעו בספינות לאלכסנדריה. בארבעים שנות חייו האחרונות, מקום מושבו היה באלכסנדריה במצרים. הוא עשה מסעות רבים על הנילוס למצרים העליונה, שם רכש כתבי פפירוסים וחפצי עתיקות. האגיפטולוג הגרמני הינריך קארל ברוגש (Heinrich Karl Brugsch) אמר עליו שהיה חובב בעל הבנה גדולה בכתב חרטומים.

בשנת 1851 פרסם את חיבורו "Hieroglyphical standards representing places in Egypt suppodes to nomes and toparchies"

במהלך חייו הוא יצר אוסף גדול של פפירוסים אותם השאיר בירושה לבתו סלימה. בעקבות בעיות כלכליות הציעה הבת בשנת 1871 חלק מהאוסף למכירה תמורת 10,000 ליש"ט. האוסף נרכש בשנת 1872 על ידי האגיפטולוג הבריטי סמואל בירץ' (Samuel Birch) עבור המוזיאון הבריטי. 

האריס ובתו סלימה קבורים בבית הקברות הפרוטסטנטי הבריטי שנמצא ליד שער הרוזטה ההרוס באלכסנדריה.

מאוספו
------

האוסף שלו כלל בין היתר את הפפירוסים הידועים הבאים:

* פפירוס האריס א הידוע גם בשמו "פפירוס האריס הגדול". מהפפירוסים הארוכים ביותר מהעת העתיקה שנמצאו. הפפירוס מספר על תקופת מלכותו של המלך המצרי רעמסס השלישי. נרכש על ידי האריס בשנת 1855
* פפירוס האריס ב
* פפירוס האריס 500 הכולל שני סיפורים התקופה מצרית העתיקה: כיבוש יפו על ידי צחותי, סיפורו של הנסיך שגורלו נחרץ ופואמות.
* פפירוס האריס 501 נקרא גם הפפירוס האריס הקסום. הפפירוס מתקופת שלטונו של רעמסס השלישי שהוא אוסף של מזמורים ולחשים שתפקידם להגן על עדרי בקר כנגד תניני הנילוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר של האריס Hieroglyphical standards representing places in Egypt suppodes to nomes and toparchies בהוצאת 'ג'ורג' ברקלי, לונדון, 1851
* מידע על אנתוני צ'ארלס האריס, ותמונת קברו (באנגלית)
* פפירוס האריס 500 במוזיאון הבריטי מספרו 10060.
* פפירוס האריס 501 באתר המוזיאון הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7412 0129
* SUDOC: 127955674
* VcBA: 495/180148
* VIAF: 91674207
* WorldCat: viaf-91674207

 |
אנתרקוניט מפצלי האלום משלהי הקמבריון באנדרדרום (Andrarum) בדרום שוודיה
**אנתרקוניט** (באנגלית **Anthraconite**) המכונה "אבן מסריחה" (Stinkstone) הוא סוג של סלע שיש, קלציט או אבן גיר ביטומני בגוון שחור עד אפור, המייצר ריח לא נעים כשמכים או משפשפים אותו. משערים כי הוא נוצר כאשר אבן גיר מושקעת בתנאים אנאירוביים. כמה מסוגי האורסטן משחררים מספיק נפט כשמכים בהם, כך שהוא עלול להידלק.

סלע זה מכונה בשוודית אורסטן (Orsten), ובשכבות סלע זה מאזור וסטריטלנד (Västergötland) בדרום שוודיה נתגלו מאובנים שמורים בצורה יוצאת דופן משלהי השלב השלישי של הקמבריון (סביב 514 למ"ש), תחילת השלב הרביעי ועד הפורונגיאן (Furongian, שלהי הקמבריון עד 485 למ"ש). המאובנים שנתגלו בלאגרשטטה זה כונו הפאונה של האורסטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנתרקוניט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Anthraconite". *mindat.org*.
2. ↑  Maas, A.; Mayer, G.; Kristensen, R. M.; Waloszek, D. (2007). "A Cambrian micro-lobopodian and the evolution of arthropod locomotion and reproduction". *Chinese Science Bulletin*. **52** (24): 3385. doi:10.1007/s11434-007-0515-3.
**ג'אמפאולו פאציני** (מאיטלקית: **Giampaolo Pazzini**; נולד ב-2 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

### קריירת מועדונים

בינואר 2005 עבר פאציני לקבוצת פיורנטינה מאטאלנטה תמורת סכום משוער של כ-6.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה לא זכה לדקות משחק רבות, מאחר שמאמן הקבוצה בעדיף על פניו את לוקה טוני, והותיר אותו להילחם על תפקיד החלוץ השני עם ואלרי בוז'ינוב. לאחר עזיבתו של טוני, הפך פאציני לשחקן הרכב קבוע, ובעונת 2007/2008 כבש 9 שערים במסגרת הליגה.

לאחר הצטרפותו לקבוצה של אלברטו ג'ילארדינו, העדיף מאמן הקבוצה לפתוח בהרכב עם ג'ילארגינו ואדריאן מוטו, ומשום שהפך לשחקן ספסל בשנית, עבר פאציני לסמפדוריה.

פאציני הצטרף לקבוצת סמפדוריה בינואר 2009. משחק הבכורה שלו היה נגד פלרמו. שערו הראשון במדי הקבוצה היה במשחקו השני במדיה נגד אודינזה במסגרת הקופה איטליה.

ב-28 בינואר 2011 עבר פאציני רשמית לאינטר מילאנו תמורת סכום המוערך ב-12 מיליון אירו ותמורת העברתו של ג'ונתן ביאביאני לסמפדוריה. במשחק הבכורה שלו נגד פלרמו, הוא כבש צמד וסחט פנדל.
ב-22 באוגוסט 2012 עבר פאציני ליריבה העירונית מילאן בעסקת חילופי שחקנים שבמקביל אנטוניו קסאנו עבר לאינטר.

בקיץ 2015 חתם בהלאס ורונה. ב-31 בינואר 2018 הושאל פאציני ללבאנטה עד לסוף העונה. ב--22 בנובמבר 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

### נבחרת לאומית

פאציני קיבל את זימונו הראשון לנבחרת איטליה ב-28 במרץ 2009, לקראת משחקה של הנבחרת מול מונטנגרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, ואף כבש באותו משחק. לאחר ארבעה ימים פאציני כבר פתח בהרכב הנבחרת במשחקה מול אירלנד, אך הורחק כעבור שתי דקות בלבד לאחר שפגע בג'ון אושיי.

תארים
-----

### קבוצתיים

אינטר מילאנו
* קופה איטליה: 2010/2011

### בינלאומיים

נבחרת איטליה
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2003

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'אמפאולו פאציני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב זיו, משוגעים בלי קבלות: מילאן ואינטר מחליפים, באתר nrg‏, 23 באוגוסט 2012

| שחקן השנה הצעיר בסרייה א' |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1997: אינזאגי • 1998: נסטה • 1999: טוטי • 2000: בארוניו • 2001: קסאנו • 2002: בריגי • 2003: קסאנו • 2004: ג'ילארדינו • 2005: פאציני • 2006: דה רוסי • 2007: מונטוליבו • 2008: האמשיק • 2009: פאטו • 2010: פסטורה • 2012: שעראווי ומוריאל • 2013: ברארדי |

 |

| **נבחרת איטליה – מונדיאל 2010** |
| --- |
| 1 בופון • 
2 מאג'ו • 
3 קרישיטו • 
4 קייליני • 
5 קנבארו • 
6 דה רוסי • 
7 פפה • 
8 גאטוזו • 
9 יאקווינטה • 
10 די נטאלה • 
11 ג'ילארדינו • 
12 מרקטי •
13 בוקטי • 
14 דה סאנטיס •
15 מרקיזיו •
16 קאמורנזי •
17 פאלומבו •
18 קוואליארלה •
19 זמברוטה •
20 פאציני •
21 פירלו •
22 מונטוליבו •
23 בונוצ'י •
מאמן: ליפי | איטליהאיטליה |
ג'יימס ודל
מסעם של ודל ובריסביין כפי שפורסם בספרו מ-1825
**ג'יימס וֶדֶל** (**James Weddell**; ‏ 24 באוגוסט 1787 - 9 בספטמבר 1834) היה ימאי ומגלה ארצות, נווט וצייד בריטי. ב-1823 הגיע לנקודה 15 מעלות מדרום לקו הרוחב הדרומי 74° וזיהה שהוא נמצא בים שולי, שנקרא לאחר מכן על שמו - ים ודל.

תולדות חייו
-----------

נולד באוסטנדה שבהולנד. כבר מגיל צעיר שירת על ספינת משא של פחם.

ב-1819 נודעו חדשות על ציד רווחי ביותר של כלבי ים באיי שטלנד הדרומיים שפרוותם הייתה יקרת ערך והניבה רווחים עצומים. ודל הציע לשותפיו, בונה האניות ג'יימס סטרצ'ן (James Strachan) וסוכן הביטוח ג'יימס מיטשל (James Mitchell) לצאת למסע ציד באזור. ודל הפליג כרב חובל בספינת בריג בשם ג'יין (*Jane*) לאיי פוקלנד וחזר עם מטען יקר ערך שהניב רווחים נאים. במסע הבא, שנה מאוחר יותר, פעלו כבר באזור ספינות ציד כלבי ים כה רבות, שאוכלוסיית כלבי הים התדלדלה וודל החליט לחפש שטחי ציד חדשים.

בין 1822 ל-1824 הפליג לאיי אורקני הדרומיים כרב חובל על סיפון ה"ג'יין", בעוד עמיתו מתיו בריסביין מפקד על ה"ביופוי" (*Beaufoy*). הציד לא היה מוצלח ולכן פנו השניים דרומה. הים היה שקט באופן בלתי רגיל וב-23 בפברואר 1823 הגיעו הספינות לקו הרוחב 74°15' S (קו אורך 34°16'45" W), הנקודה הדרומית ביותה אליה הגיע כלי שיט מעולם עד אז (שלוש מעלות דרומה מהישגו של ג'יימס קוק). כיוון שלא נראתה כל יבשה באופק הניח ודל שהים משתרע עד הקוטב הדרומי עצמו, אך החליט לסוב ולשוב צפונה ולא להמשיך ולחקור. באותה שנה הגיע לאזור הספן האמריקאי בנג'מין מורל ודיווח על יבשה לה קרא "דרום גרנלנד החדשה", אך האי לא נצפה יותר מאז ונחשב לדוגמה מובהקת ל"אי תעתוע". לאחר מכן, איש לא הגיע לים עד שנת 1911 אז הגיעה למקום משלחתו של וילהלם פילכנר.

ודל ובריסביין חזרו לפוקלנד למשך החורף ולאחר מכן נפרדו דרכיהם. ביולי 1824 שב ודל לבריטניה. ב-1825 הוציא ודל לאור ספר המתעד את רשמיו וחקירותיו.

הוא המשיך להיות קברניטה של ה"ג'יין" במסעות באוקיינוס האטלנטי. ב-1829, במהלך מסע מבואנוס איירס לגיברלטר נבקעו בספינה בקעים מסוכנים והצוות עבר לספינה אחרת באיים האזוריים. אולם גם ספינה זו עלתה על שרטון ליד כף ורדה. אובדנה של ה"ג'יין" היה עבור ודל מכה כלכלית אנושה והוא נאלץ להשכיר עצמו כרב חובל שכיר.

ודל נפטר בלונדון בן 47, בעוני ובאלמוניות.

פרט לים ודל נקרא על שמו סוג של כלב ים, כלב ים ודל (Leptonychotes weddellii).

לקריאה נוספת
------------

* Weddell, James, A voyage towards the South Pole, performed in the years 1822-24, 1825

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס ודל** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של הגילויים באנטארקטיקה
* הביוגרפיה של ג'יימס ודל
* ערך באנציקלופדיית כדור הארץ
* ביוגרפיות של חוקרי קוטב
* ג'יימס ודל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 2043484
* BNC: 000387154
* BnF: cb105616512 (data)
* GND: 172444462
* ISNI: 0000 0000 8104 1357
* LCCN: n86841443
* RERO: 02-A003962324
* SNAC: w65t45xb
* SUDOC: 150878125
* VIAF: 24951971
* WorldCat: lccn-n86841443

 |
פסל גרוטסק בקתדרלת נוטרדאם דה פארי
שלוש דמויות גרוטסקיות מאת רומולוס מטדדה בגני בובולי
**גרוֹטֶסקה** (מצרפתית: **Grotesque**) הוא מונח בעל מספר פירושים:

1. אמצעי ספרותי ממשפחת האמצעים הספרותיים הקומיים, שעיקרו עיוות המתואר לשם הגחכתו.
2. פסל דמוי גרגויל - פסלי המפלצות הנמצאים על גבי קתדרלות גותיות נקראים "גרוטסק" (בעוד המונח "גרגויל" מתייחס רק למרזבים מקושטים).
3. במיתולוגיה, תחת השם "שד מערות".
4. ציורי קיר או ציורים מסוג אחר, האופייניים לרנסאנס, המורכבים בתערובת מחלקי צמחים, בעלי חיים, בני אדם, מפלצות, עצמים שונים, ללא שמירה על פרופורציות וללא פרספקטיבה, אם כי לעיתים תוך שמירה על סימטריה. ההשראה לגרוטסקות נובעת מציורי הקיר שהתגלו בבית הזהב (אנ') (Domus aurea) ברומא, שרידי ארמון הקיסר נירון.

מקור המושג בימי הרנסאנס, כאשר נתגלו בחפירות ברומא העתיקה, בבית הזהב, במפלס נמוך שהתפרש כמערה אם כי כלל לא היה מערה (באיטלקית Grotto), ובהן ציורי קיר ענקיים, דמיוניים ומגוחכים בעיני אנשי תקופת הרנסאנס. (pittura grottesca פירושו ציור מהסוג המתואר לעיל). הפופולריות של העיטור בגרוטסקות, ששימש בעיקר כמילוי שטח בפרסקאות גדולים, מסביב לתמונות ראשיות, חיבר בתוכו גם את מסורת המפלצות על הקתדרלות של ימי הביניים, ואת גילוי ציורי הקיר בבית הזהב, שהיה לפי רוח הרנסאנס, מקור השראה מתרבות העת העתיקה. ציורי גרוטסקות היו נפוצים מאוד במאה ה-16 וה-17, וגרוטסקות רבות, בהן הגרוטסקות בווילה ד'אסטה בטיבולי ובקסטל סנט-אנג'לו ברומא, מופיעות ברחבי אירופה, והיו ציירים שהתמחו בסוג עיטור זה.

בספרות
------

שימושים ראשונים בגרוטסקה כציון לאמצעי ספרותי קומי, ובגרוטסק כאמצעי ספרותי ממש, נעשו בצרפת, בשלהי המאה ה-15.

הגרוטסקה הספרותית עברה כמה שינויים של משמעות מאז המאה ה-15 ועד ימינו. בתחילה הייתה הגרוטסקה מיועדת לתיאור דמיוני מפחיד ומבעית, ולהטלת אימה ספרותית. לימים חלו בה שינויים לכיוון הקומי, לחידוד העיוות של המתואר, בעיקר דמויות של גיבורים, אך גם מקומות, נופים וערים. במאה העשרים, בגרמניה הווימארית, הגיעה הגרוטסקה לשיאים אמנותיים חשובים, באמנות הציור, הכרזה, הרישום והדפוס, וגם באמנות השיר הפוליטי והמחזה האוונגרדי.

בין גדולי אמני העולם שעשו שימוש נרחב בגרוטסקה ביצירתם היו המחזאי האיטלקי לואיג'י פיראנדלו, הסופר הרוסי ניקולאי גוגול ופרנץ קפקא. בין היוצרים הישראליים שעשו שימוש נרחב בגרוטסקה ביצירתם ניתן למנות את הסופר חיים הזז, את המחזאי חנוך לוין, ואת המשוררים דוד אבידן ונתן זך.

כסוגה ספרותית מצטרפת הגרוטסקה לסוגות קרובות של משפחת האמצעים הספרותיים הקומיים, ובהם הסאטירה, האירוניה, הפרודיה, הקומדיה.

בפיסול
------

גרוטסקה הוא פסל של מפלצת, חיה, דרקון או שד, הרווח באדריכלות הגותית. הגרוטסקה נפוצה בייחוד בקתדרלות וכנסיות. לפיסול הגרוטסקי היו מספר מטרות:

1. להטיל מורא על פשוטי העם.
2. להגן על הכנסייה מפני שדים רעים.

הגרוטסק נבדל מגרגויל בכך שגרגויל משמש כמרזב ואילו הגרוטסק הוא פסל בלבד.

במיתולוגיה
----------

שד המערות שואב נשמות מבני-תמותה וניזון מהן, אך לא יכול לפגוע בבני אלמוות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גרוטסקה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גרוטסקי** |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **גרוטסקה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גרוטסקה** |

* גרוטסקה באמנות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543481405171
* BnF: cb12001195g (data)
* GND: 4158316-4
* LCCN: sh85057441
* NDL: 00562651
* NKC: ph303245

 |
**גרוויזאוריה** (שם מדעי: **Gravisauria**) הוא ענף של דינוזאורים גדולים מקבוצת הזאורופודים, הכולל את מרבית מיני הזאורופודים. הקבוצה התקיימה החל מהיורה התחתון ועד הקרטיקון העליון לפני 66 מיליון שנה מזמננו והיא מבין הקבוצות הרבות שהחלו לשגשג לאחר הכחדת הטריאס, אז התמעטו מאוד מיני הפרוזאורופודים.

מיני הקבוצה הם דינוזאורים כבדים בעלי צוואר ארוך וחוליות רחבות לאורך הצוואר, הגב והזנב, מבנה ששימש להם לתמיכה בעת שניזונו מצמחים. הראשונים שבבני הקבוצה היו צנועים יחסית בגודלם, כמו הוולקנודון שהגיע לאורך 11 מטר ולמשקל של 3.5 עד 4 טונות. מינים מאוחרים יותר היו גדולים בהרבה, והגדול מכולם היה הארגנטינוזאורוס ששקל 70 עד 100 טונות והגיע לאורך 36.6 מטרים.

בני הקבוצה כוללים את משפחת הוולקנודוניים ואת בני הקבוצה אאוזאורופודה, הכוללת את מרבית מיני הזאורופודים הגדולים.

מיון
----

* קבוצה **גרוויזאוריה** (Gravisauria)
	+ סוג ללא מקור ברפזאורוס (*Barapasaurus*)
	+ סוג אומדנוזאורוס (*Ohmdenosaurus*)
	+ סוג רואטוזאורוס (*Rhoetosaurus*)
	+ סוג *Spinophorosaurus*?
	+ סוג *Volkheimeria*?
	+ משפחה וולקנודוניים (Vulcanodontidae)
	+ קבוצה אאוזאורופודה (Eusauropoda)
		- משפחה צטיוזאוריים (Cetiosauridae)
		- משפחה ממנצ'יזאוריים (Mamenchisauridae)
		- קבוצה טוריאזאוריה (Turiasauria)
		- קבוצה נאוזאורופודה (Neosauropoda)
			* קבוצה דמויי-דיפלודוקיים (Diplodocoidea)
			* קבוצה מקרונריה (Macronaria)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרוויזאוריה** בוויקישיתוף
האנדרטה ברציף 17 בתחנת הרכבת של גרונוולד
לוח באנדרטה ברציף 17. 21.01.1943, 1190 יהודים נשלחו לאושוויץ
**גרונוולד** (בגרמנית: **Grunewald**) היא שכונה אמידה ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף, במערב ברלין. בשכונה יערות ואגמים רבים, הידוע בהם הוא יער גרונוולד.

היסטוריה
--------

בין דייריה המפורסמים של השכונה ולטר בנימין, אינגבורג בכמן, דיטריך בונהופר, אלזה לסקר-שילר (תקופה מסוימת), גרהרט האופטמן, מקס ריינהרט, מקס פלאנק וולטר רתנאו.

פרסומו העיקרי של המקום נובע בעיקר מהיותו תחנתם האחרונה של רוב יהודי ברלין. מתחנת הרכבת גרונוולד הובלו 55,000 מיהודי ברלין (מתוך 75,000 יהודי העיר) אל מותם בזמן מלחמת העולם השנייה. בשנת 1941 נמסר ליהודי ברלין כי במסגרת מדיניות הממשלה, על פי חוק, הם מועברים למחנות עבודה במזרח. הם קיבלו כרטיס נסיעה ברכבת בכיוון אחד, ונצטוו להתייצב בתחנת הרכבת גרונוולד, ברלין, במועד שנקבע עבורם, מצוידים במזוודה אחת. הובהר כי מי שלא יציית להוראות העזיבה צפוי לעונש מוות. כאזרחים שומרי חוק צייתו רובם ככולם להוראות אלה, מבלי שיכלו לדעת כי רובם לא ישובו עוד.

בשנת 1998 הוקמה בתחנת הרכבת גרונוולד שבשכונה אנדרטה לזכרם, **האנדרטה של רציף 17**. האנדרטה מורכבת מלוחות פלדה המונחים על הרציף. על כל לוח חקוק תאריך, מספר היהודים שנשלחו מגרונוולד באותו משלוח והיעד.

ראו גם
------

* היהודים בגרמניה הנאצית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרונוולד** בוויקישיתוף

| שכונות בברלין |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גרונוולד • הלרסדורף • ודינג • וייסנזה • וילמרסדורף • וסטנד • טירגארטן • טמפלהוף • טרפטו • ליכטנברג • מיטה • מרצאן • נויקלן • פנקו • פרידריכסהיין • פרנצלאואר ברג • צלנדורף • קפניק • קרויצברג • רייניקנדורף • שטגליץ • שנברג • שפנדאו • שרלוטנבורג

---

**פורטל ברלין • פורטל גרמניה** | רובעי ושכונות ברלין |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4087315-8

 |
**Ĥ** (אות קטנה: **ĥ**; שם האות: **ĥo**, **חוֹ**) היא האות האחת־עשרה באלפבית של שפת האספרנטו, והיא אחת משש האותיות בשפה עם סימנים דיאקריטים (ĉ ,ĝ ,ĥ ,ĵ ,ŝ ,ŭ).

Ĥ מבוססת על האות h, בתוספת גג. ביוניקוד, ערכה של האות הגדולה Ĥ הוא U+0124, וערכה של האות הקטנה ĥ הוא U+0125. במקרים שבהם לא ניתן להקליד סימנים דיאקריטיים במקלדת, מקובל לייצג את האות בצירוף hh או hx (האחרון מקובל יותר).

האות מייצגת את הצליל /x/ (ח כמו במילה "חלון"), ולפעמים נהגית כצליל /χ/. עם זאת, קיימים דוברי אספרנטו רבים ששפת האם שלהם אינה מכילה את שני הצלילים הללו, והם אינם יכולים להגות אותה, ועל כן בהרבה מילים שמכילות במקור את האות ĥ, היא הוחלפה באות ĉ, h או k. לדוגמה, המילה כימיה הייתה במקור ĥemio, אך כיום מקובל יותר לכתוב ולהגות אותה בתור kemio. למרות זאת, הואיל ויש באספרנטו מילים שהחלפת האות ĥ באות אחרת תשנה את משמעותן, החלפה זו איננה אפשרית בכל מקרה. לדוגמה:

* פירוש המילה *eĥo* הוא הד, אך *eko* פירושה התחלה.
* פירוש המילה *ĉeĥo* הוא צ'כי, אך *ĉeko* פירושה צ'ק.
* פירוש המילה *ĥoro* הוא מקהלה, אך *koro* פירושה לב, ו-*horo* פירושה שעה.

שימושים נוספים
--------------

* בפיזיקה קוונטית, *Ĥ* מייצג לפעמים את אופרטור ההמילטוניאן.

ראו גם
------

* ĉ
* ĝ
* ĵ
* ŝ
* ŭ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ĥ** בוויקישיתוף
**גבול צ'נדראסקאר** הוא קבוע פיזיקלי המגדיר את המסה הסופית המקסימלית שיכולה להיות לננס לבן. כוכב שמסתו הסופית גדולה יותר, יעבור קריסה כבידתית, ויהפוך לכוכב נייטרונים או אף לחור שחור (ראו בעניין זה גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף). ערכו של גבול צ'נדראסקאר הוא בקירוב פי 1.44 ממסת השמש, ולפיכך השמש עתידה לסיים את חייה כננס לבן.

הגבול נקרא על שם הפיזיקאי ההודי סוברהמניאן צ'נדראסקאר, שהיה הראשון שחישב את ערכו, ב־1935.

החום המיוצר על ידי ליבת הכוכב דוחף את המעטפת שלו החוצה ומונע ממנה ליפול על הליבה. לאחר שנגמר ה"דלק הגרעיני" של הכוכב, המעטפת קורסת בכוח הכבידה לעבר ליבת הכוכב. אם מסת הכוכב בשלב זה נמוכה מגבול צ'נדראסקאר, הקריסה מוגבלת על ידי עוצמת הדחייה בין האלקטרונים המנוונים שבו, מה שמביא ליצירת ננס לבן יציב. אם המסה היא מעל לגבול זה, ימשיך הכוכב ויקרוס מעבר לשלב הננס הלבן ויהפוך, כאמור, לכוכב נייטרונים או לחור שחור. במילים אחרות, מסה גבולית זו היא המסה הגדולה ביותר שיכולה להיתמך על ידי לחץ אלקטרונים מנוונים.

גבול צ'נדראסקאר נובע מכך שלוקחים בחשבון את ההשפעה של תורת הקוונטים על התנהגות האלקטרונים, היוצרים, כתוצאה מעקרון האיסור של פאולי, לחץ ניוון, אשר תומך מבפנים בננס הלבן. על פי הקירוב הקלאסי, תוך התעלמות אפקטים קוונטיים, ננס לבן יכול להיות בכל מסה שהיא, כשיש יחס **הפוך** בין נפחו למסתו. בחישוב הקוונטי, כאשר הננס הלבן הוא מסיבי דיו, האנרגיות הטיפוסיות שאליהן דוחס לחץ הדעיכה את האלקטרונים אינן זניחות בהשוואה למסת המנוחה, כך שישנו גבול למסה של גופים כדוריים סימטריים בעלי כוח משיכה עצמי, היכולים להיתמך על ידי לחץ הניוון. גבול זה הוא גבול צ'נדראסקאר.

אם ננס לבן הוא חלק ממערכת בינארית שבה הוא סופח אליו חומר מכוכב שכן בכמות מספקת כדי לעבור את גבול צ'נדראסקאר, הננס הלבן קורס והופך לסופרנובה מסוג I.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרצאת נובל
* גבול צ'נדראסקאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4805871-3

 |
**קארל מאיה** (בגרמנית: **Carl (Karl) Mayet**;‏ 11 באוגוסט 1810, ברלין - 18 במאי 1868, שצ'צ'ין) היה עורך דין ושחמטאי גרמני והיה אחד מהחברים המקוריים ביותר של הפליאדות של ברלין.

בשנת 1839 ניצח מאיה את יוז'ף סן בדו-קרב +3 -2 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1845 הוא סיים בתיקו דו-קרב עם אוגוסטוס מונגרדיין +3 -3. בשנת 1847 ניצח את אלכסנדר פון דר גולץ +14 -9 =1 ולאחר מכן הפסיד דו-קרב לווילהלם הנשטיין +5 -12 =1. בשנת 1848 הפסיד דו-קרב מול דניאל הארוויץ +2 -5 =2. בתחרות הבינלאומית בלונדון, בשנת 1851 הפסיד בסיבוב הראשון פעמיים ליוז קנדי. בשנת 1851 הפסיד דו-קרב לאדולף אנדרסן בברלין עם ארבעה הפסדים. בשנת 1852 הפסיד דו-קרב לפרדריק דיקון 2-5.

בשנת 1853 הגיע מאיה למקום השלישי באליפות ברלין הראשונה (הבלתי רשמית), אחרי ז'אן דיפרן ומקס לנגה. בשנת 1853 הפסיד מאיה דו-קרב לז'אן דיפרן +5 -7. בשנת 1855 הפסיד דו-קרב לאדולף אנדרסן +6 -14 =1. בשנת 1856 הפסיד לויגלמן +2 -4 בתחרות נוק-אאוט בברלין. בשנת 1859 הפסיד דו-קרב לאנדרסן +1 -7. בשנת 1865 הפסיד דו-קרב לאנדרסן +2 -5 =1. בשנת 1866 הפסיד בדו-קרב לגוסטב נוימן +0 -6 =1.

מאיה תרם תרומות חשובות לתיאורית הפתיחות, ובמיוחד לפתיחה הספרדית.

התמודדויות
----------

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1845 | ברלין | אוגוסטוס מונגרדיין | 3.5 מ-7 | תיקו |
| 1847 | ברלין | פון דר גולץ | 14.5 מ-24 | ניצחון |
| 1847 | ברלין | וילהלם הנשטיין | 5.5 מ-18 | הפסד |
| 1847 | ברלין | דניאל הארוויץ | 3 מ-9 | הפסד |
| 1851 |  | ליונל קיזריצקי | 8.5 מ-22 | הפסד |
| 1852 |  | פרדריק דיקון | 2 מ-7 | הפסד |
| 1853 | ברלין | ז'אן דיפרן | 5.5 מ-13 | הפסד |
| 1859 | ברלין | אדולף אנדרסן | 2 מ-14 | הפסד |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארל מאיה** בוויקישיתוף

* קארל מאיה, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מידע כללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Thassilo v Heydebrand und der Lasa, **Berliner Schach-Erinnerungen: Nebst d. Spielen d. Greco u. Lucena**, Veit, 1859. (בגרמנית)
**היסטוריה של הסוציולוגיה** היא סקירת התפתחותו של ענף הסוציולוגיה לאורך השנים, החל בהגות הרעיונית המוקדמת בנושא ועד ההתבססות כדיסציפלינה מדעית והתמורות שהגיעו לאחריה. הסוציולוגיה היא תורה אקדמית חדשה יחסית, כמו שאר מדעי החברה הכוללים כלכלה, מדע המדינה, אנתרופולוגיה ופסיכולוגיה. לרעיונות מאחוריה יש, לעומת זאת, היסטוריה ארוכה ואפשר לייחס את מקורם לשילוב מוקדם של ידע אנושי, מחקרי ופילוסופי.

מקורות הסוציולוגיה
------------------

כתבים הכוללים היבטים סוציולוגיים נכתבו כבר בימי יוון העתיקה - המשורר והפילוסוף קסנופנס מתח ביקורת בשירתו על התפיסה המקובלת של האלים כעשויים בצלמו ובדמותו של האדם. הוא טוען שכל עם מיחס לאלים את תכונותיו הגופניות שלו: התראקים מתארים את האלים כאדומי-שיער ותכולי-עיניים, ואילו האתיופים רואים אותם ככהי-עור ופחוסי-אף. הוא הוסיף כי לו היו לסוסים ולשוורים ידיים לפסל בהם אלילים, היו יוצרים אלו את אליהם בדמות סוסים, ואלו - בדמות שוורים.

אבן ח'לדון, היסטוריון ערבי, כתב במאה ה-14 את ה"אקדמות למדע ההיסטוריה", אשר נחשב לאחד הספרים הראשונים המדברים על מדעי החברה, על לכידות חברתית וקונפליקט חברתי. הספר רחב היריעה נכתב כ-150 שנה לפני שבכלל צצו מדעי החברה באירופה, ועד היום רעיונות סוציולוגים רבים שמקורם בכתביו של אבן ח'לדון.

מקורות מאוחרים יותר של הסוציולוגיה צצו בעידן הנאורות. פילוסופים רבים - ביניהם תומאס הובס, ג'ון לוק וז'אן-ז'אק רוסו - החלו לעסוק במבנה החברה, בסיבות צמיחתה ובאפשרות קיומה של חברה אחרת.

הסוציולוגיה המודרנית
--------------------

בעקבות המהפכה המדעית, הרעיון של מדע העוסק בחברה, כדיסציפלינה נפרדת מהפילוסופיה, היה נפוץ מהמאה ה-19. אך הראשון שיישם רעיון זה בצורה מקיפה היה אוגוסט קונט, שאף טבע את המונח **סוציולוגיה** בשנת 1838 כהלחם המילה הלטינית *socius*, שמשמעותה חבר/עמית והמילה היוונית logia - תורה. קונט קיווה לאחד את רוב תחומי המדע של הטבע האנושי - כולל פסיכולוגיה, היסטוריה, וכלכלה. הסכמה הסוציולוגית שלו הייתה סטריאוטיפית למאה ה-19; הוא האמין כי כל חיי בני האדם עברו דרך אותם מכשולים היסטוריים ולכן, אם יוכל אדם לתפוס את התוכנית, הוא יוכל לדעת כיצד לתקן בעיות חברתיות.

במקביל לאוגוסט קונט, פעל באירופה קרל מרקס, שלא הגדיר עצמו כסוציולוג אך אבחנותיו לגבי החברה האנושית השפיעו על רבים מהסוציולוגים שבאו בעקבותיו.

הסוציולוגיה כתורה מדעית הגיחה בתחילת המאה ה-19 כתגובה אקדמית לאתגר המודרניות. סוציולוגים קיוו לא רק להבין מה מחזיק קבוצות חברתיות יחד, אלא גם לפתח 'תרופת נגד' להתרחקות החברתית.

הספרים הראשונים עם המושג 'סוציולוגיה' בכותרתם נכתבו באמצע המאה ה-19 בידי הפילוסוף האנגלי הרברט ספנסר. בארצות הברית ספר זה נלמד לראשונה בקורס 'יסודות הסוציולוגיה' באוניברסיטת לורנס, קנזס ב-1890.

הקמת מחלקות לסוציולוגיה:

* המחלקה המלאה הראשונה באוניברסיטה בארצות הברית נפתחה ב-1892 באוניברסיטת שיקגו בידי אלביון וו. סמול, שב-1895 ייסד את המגזין האמריקאי לסוציולוגיה.
* המחלקה הראשונה לסוציולוגיה באירופה נוסדה ב-1895 באוניברסיטת בורדו בידי אמיל דורקהיים, שייסד אתL'Année Sociologique ב-1896.
* ב-1919 נוסדה מחלקה לסוציולוגיה בגרמניה באוניברסיטת לודוויג מאקסימיליאן במינכן, בידי מקס ובר.
* ב-1920 נוסדה מחלקה לסוציולוגיה בפולין בידי פלוריאן זנאניסקי.
* מחלקות הסוציולוגיה הראשונות בבריטניה נוסדו לאחר מלחמת העולם השנייה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000126170
* NKC: ph135571

 |
**המדונה בין הסלעים** או **המדונה של הסלעים** הוא ציור אשר קיים בשלוש גרסאות: בגלריה הלאומית שבלונדון, במוזיאון הלובר שבפריז ובאוסף פרטי בשווייץ. ציורו מיוחס ללאונרדו דה וינצ'י.

הציור, המתאר את המדונה והילד, הוזמן על ידי כנסייה במילאנו למסדר שנקרא "ההריון ללא רבב". מסדר זה סוגד למריה, אמו של ישו, ולהריונה הנקי והטהור מכל חטא. לפי הברית החדשה, מריה הרתה מרוח הקודש וכך לא חטאה בחטא ידיעת גבר, נשארה בתולה עד ליום מותה, ובכך היא מייצגת קדושה וטוהר.

הציור הוזמן על ידי המסדר מיד לאחר שדה וינצ'י הגיע למילאנו ב-1482. חוקרי תולדות האמנות מייחסים חשיבות רבה לציור עקב העובדה שדה וינצ'י צייר אותו בלי רישום מקדים. גם התלת-ממדיות המפליאה שבו והחיות שבציור, שלא אפיינה את ציורי התקופה, תרמו לחשיבותו. הציור זכה כנראה לפופולריות רבה עוד בימי חייו של דה וינצ'י, מאחר שב-1506 פרסם דה וינצ'י גרסה נוספת לציור שנראית כמעט זהה לציור המקורי.

מאפייני התמונה
--------------

### קומפוזיציה

הקומפוזיציה מבוססת על קומפוזיציה פירמידאלית (משולשת, בסגנון פירמידה). מריה עומדת בקצה ובבסיס מוצגות שלוש דמויות - המלאך, ישו הקטן ויוחנן.

### דימויים

* **מריה** - נראית כמלאך. טהורה, שלווה, רגועה וצעירה מאוד. היא מחבקת בידה האחת את יוחנן ומברכת בידה השנייה את ישו. בדרך זו היא יוצרת סגירה של הדמויות. היא עוטפת בנוכחותה את הדימויים. מעל ראשה של מריה נמצאת הילת הקדושה.
* **ישו הקטן** - ישו מרים את ידו בתנוחת שלושת עיקרי הנצרות (האב, הבן ורוח הקודש).
* **יוחנן** - מחזיק בידו את הצלב על כתפו. הצלב מסמל את הפסיון של ישו (הסוף מסמל שהוא יסיים את חייו על הצלב).
* **מלאך** - דמותו של המלאך מקבילה לדמותה של מריה בשיער ובפנים. הדבר מסמל את היותה של מריה ישות עליונה, מלאך.

### רקע ומיקום

מיקומו של הציור נראה דמיוני. האירוע מתרחש בסוג של מערה שבה מים (הים נכנס מבין הסלעים). במערה צומח שושן צחור (סמל למריה, בדומה לבשורה למריה - סמל לבתוליותה ולטוהרה של מריה). המערה מדומה למריה עצמה - רחמה של מריה, היא מכילה בתוכה את שלוש הדמויות, הכול בה טהור ונקי, צחור ורגוע.

### ספומאטו

הספומאטו הוא מאפיין ידוע של דה וינצ'י. טשטוש של קווי המתאר, ריכוך הדמויות, משחקי אור וצל עדינים, קווים מפותלים. הספומאטו יוצר דמויות לא מציאותיות - אלוהיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המדונה בין הסלעים** בוויקישיתוף
* סוכנויות הידיעות, הארץ‏, התגלה רישום חבוי של ליאונרדו דה וינצ'י, באתר וואלה!‏, 4 ביולי 2005
* הדף הרשמי באתר הנשיונל גלרי
* הדף הרשמי באתר מוזיאון הלובר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4136357-7
* LCCN: no2010147277
* WorldCat (עם LCCN): no2010-147277

 |
**המדונה בעלת הצוואר הארוך** (איטלקית: Madonna dal collo lungo;‏ 1534-1540) הוא כינויו של ציור מאת הצייר המניאריסטי האיטלקי פארמיג'אנינו. התמונה הוזמנה על ידי כנסיית מריה הקדושה בפארמה אך העבודה לא הושלמה והציור נשאר בבית הצייר בעת פטירתו.

היצירה
------

הציור מתאר את המדונה והילד: דמותה של מריה, יושבת על כיסא מלכות ורגליה מונחות על כריות; היא אוחזת על ברכיה את ישו התינוק, השוכב על גבו. בצד דמותה של מריה, מצטופפת קבוצת נערים-מלאכים. רגלו החשופה של הראשון מהם מופיעה בקדמת הציור. מאחורי מריה מופיע עמוד שיש פשוט ונטול כותרת, ואילו בצידה השני מופיע דמות נוספת, עטופה בבד, ראשה מופנה אל מחוץ לפורמט הציור והיא אוחזת בתנוחה טיקסית במעין מגילה. הדמות נראית קטנה מאוד ביחס למריה והיא אינה מגיע אף לגובה ברכי הדמות, אולם ייתכן כי דמות זו מצוירת בפרספקטיבה, כך שהיא בעצם ניצבת במישור מרוחק מן הצופה.

הדמויות המצוירות אינן ריאליסטיות אלא מוארכות. צוואר המדונה מוארך כצוואר ברבור. גם תנוחת הגוף שלה מעוותת ואינה נכונה מבחינה אנטומית. דמותו של ישו מוארכת, ובשל הפרופורציות של איבריו, אין היא נראה כתינוק, אלא כילד מבוגר יותר.

ארנסט גומבריך הסיק, בפרשנות אשר הופיעה בספרו "קורות האמנות", כי בתיאור כזה רמז האמן על האפשרות האלטרנטיביות לתיאור הרמוני ו"יפה", שלא באמצעות המסורת הריאליסטית הקלאסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המדונה בעלת הצוואר הארוך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17020015k (data)
* GND: 7705830-6
* LCCN: n2014009505
* SUDOC: 182494489
* VIAF: 219024326
* WorldCat (עם VIAF): 219024326

 |
**אריה עצמוני** (2 בנובמבר 1926 – 30 במרץ 2005) היה לוחם בעל אות גיבור ישראל.

ביוגרפיה
--------

עצמוני נולד ב-2 בנובמבר 1926 בשם לייב מרקוביץ' באוז'הורוד (אז בצ'כוסלובקיה וכיום בתחומי אוקראינה). בתקופת מלחמת העולם השנייה, כשהיה בן 13, עזב את בית הוריו והתגורר לבדו בבודפשט. מאוחר יותר, נלקח למחנה עבודה ביוגוסלביה ועבד בכריית נחושת עד שחרורו בפעולה של פרטיזנים מקומיים, אליהם הצטרף בלחימה בגרמנים עד עלייתו לארץ ישראל בשנת 1944. הוא הוחזק במחנה עתלית עד להצטרפותו לבריגדה היהודית ושירת במצרים ובאיטליה. בתקופת שהותו באיטליה השתתף בפעילות יחידת הנוקמים.

בסיום השירות באירופה, הצטרף למשטרת היישובים העבריים ועסק בנוטרות בנהריים. בעקבות התקפה של הלגיון הערבי על אותה נקודה, נסוג עם הנוטרים והגיע לבסיסם הסמוך של גדוד 12 של חטיבת גולני. עצמוני הצטרף לשורות החטיבה ולאחר קורס סמלים הוצב כרב-סמל פלוגתי ושירת בתפקיד זה במלחמת העצמאות. בספטמבר 1948 פינה ארגז תחמושת ממוקד אש במהלך קרב וזכה לציון לשבח ממפקד החטיבה. על פעילותו בינואר 1949 בקרב ברפיח הוענק לו אות גיבור ישראל:

> 
> ביום ה-4 בינואר 1949, בקרב על משלט בית הקברות ברפיח, נעצרה מכונית-תותחנים שלנו בשדה והסתירה בפני עמדת התותח שלנו את הגיזרה כולה. האויב, שהתקיף בטנקים ובמשוריינים מלווים חיל רגלים, המטיר אש על המשלט ומנע כל פעולה להוצאת המכונית מן השטח. רס"ל אריה עצמוני, שתפקידו היה להביא אל המשלט תחמושת וכלי התחפרות, קפץ לעבר המכונית, הצליח להתניעה ולהסיעה מחזית המשלט אל עורפו. במעשה זה איפשר לתותח האנטי-טנקי שלנו לפתוח בפעולה, שכתוצאה ממנה הוצאו מכלל שימוש תשעה טנקים וכלי רכב אחרים של האויב.
> 
> 
> 
> — עיטור הגבורה לאריה עצמוני
> 

בתום שירות החובה, עבד עצמוני בחברה לייבוא חלקי מכוניות וכנהג מונית. בשנות השישים הקים חברה להשכרת רכב וניהל את סניף החברה הבינלאומית "הרץ" בחיפה. בתקופת מלחמת ההתשה, התגייס לשירות קבע, ללא תשלום, ושימש רס"ר מחנה הטירונים של חיל תותחנים. במסגרת שירות המילואים שירת במלחמת ששת הימים ברמת הגולן וברמאללה ושירת במלחמת יום הכיפורים בסיני.

עצמוני נפטר בשנת 2005 ונקבר בחיפה בטקס צבאי. היה נשוי ואב לבן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר לזכרו של אריה עצמוני
* עיטור הגבורה שהוענק לאריה עצמוני, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
* דב גולדשטיין, "גיבור ישראל" שוב לבש מדים, מעריב, 23 בינואר 1970

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "נשמה"

| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- |
| מלחמת העצמאות(אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |