**אָאִילְטוֹן גוֹנְסַלְבֶשׁ דָה סִילְבָה** (בפורטוגזית: **Aílton Gonçalves da Silva**, נולד ב-19 ביולי 1973 במוז'יירו שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ. אאילטון שיחק במספר רב של קבוצות לאורך הקריירה שלו, שנפרשה על 20 שנים בין 1993 לבין 2013. הקבוצה בה בילה את פרק הזמן הארוך ביותר בקריירה שלו היא ורדר ברמן, וכאשר שיחק במדיה היה מלך השערים של הבונדסליגה לעונת 2003/2004 ונבחר לכדורגלן השנה בגרמניה בשנת 2004.

קריירת מועדונים
---------------

### ראשית הקריירה

אאילטון החל את הקריירה שלו בברזיל ושיחק בחמישה מועדונים שונים בברזיל בין השנים 1993 ו-1997, ייפירנגה, אינטרנסיונל, מוז'י מירים, סנטה קרוז וגוארני. בשנת 1997 עבר לשחק בטיגרס מליגת העל המקסיקנית, שם שיחק עונה אחת.

### ההצלחה בוורדר ברמן

בקיץ 1998 חתם אאילטון בוורדר ברמן. בתחילת ימיו בקבוצה תחת המאמן פליקס מגאת אאילטון לא התאקלם בקבוצה, אך עם פיטוריו של מגאת וחתימתו של תומאס שאף כמאמן ראשי בקבוצה, מיצב אאילטון את עצמו כשחקן מוביל, והקבוצה סיימה את העונה עם זכייה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון בגמר על באיירן מינכן בבעיטות הכרעה, לאחר 1-1 בתום 120 דקות. אאילטון לא שיחק בגמר זה. את העונה הראשונה שלו בקבוצה סיים אאילטון עם שני שערים ב-12 הופעות, אך מהעונה השנייה שלו בקבוצה חל שיפור במספרי ההבקעות, כאשר הבקיע 12 שערי ליגה בעונת 1999/00, 14 שערי ליגה בעונת 2000/01, ו-16 שערים בעונות 2001/02 ו-2002/03. בתחילת ימיו בקבוצה שיתף אאילטון פעולה בחוד ההתקפה עם קלאודיו פיסארו, ולאחר מכן עם יוהאן מיקו ואיבן קלאסניץ'. בתחילת עונת 2003/04 חתם אאילטון על חוזה עתידי בשאלקה 04 שאמור להתחיל בעונת 2004/05 תמורת שדרוג משמעותי בשכר, ונשאר בוורדר ברמן עד לתום העונה. עונה זו הייתה עונת שיא אישית עבור אאילטון, שהוביל ביחד עם פרנק באומן, טים בורובסקי, מיקו וקלאסניץ' את ורדר ברמן לאליפות הבונדסליגה, בפער של שש נקודות מהסגנית, באיירן מינכן, כאשר הוא מסיים כמלך השערים של הליגה עם 28 כיבושים, מספר ההבקעות הגדול ביותר לשחקן יחיד בעונה אחת מאז הכתרתו של קרל היינץ רומניגה כמלך השערים בעונת 1980/81. באותה עונה ורדר ברמן אף השלימה דאבל לאחר שזכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 3-2 בגמר על אלמניה אאכן. אאילטון שיחק 90 דקות בגמר זה אך לא כבש. עונת שיא זו של ורדר ברמן, והצלחתו האישית של אאילטון, הקנו לו את תואר כדורגלן השנה בגרמניה לשנת 2004, והוא היה לשחקן הראשון שאינו גרמני שזוכה בתואר זה.

### המעבר לשאלקה 04 והדעיכה

בתום עונת 2003/04 עבר אאילטון לשאלקה 04 מאחר שכאמור, חתם על חוזה מוקדם בקבוצה. זאת, על אף שלא היה מעוניין לעבור לקבוצה שאת העונה הקודמת סיימה במקום השביעי ולא הייתה צפויה לשחק בליגת האלופות, להבדיל מוורדר ברמן שזכתה עמו באליפות. אאילטון שיחק עונה אחת בשאלקה, והבקיע 14 שערים ב-29 הופעות, אך לא השתלב בקבוצה, ונמכר בתום העונה לבשיקטש תמורת 3.5 מיליון אירו. גם בבשיקטש אאילטון לא השתלב, והבקיע בחצי עונה חמישה שערים, ואוהדי הקבוצה דרשו להחליפו בחלוץ אחר. בחלון ההעברות של החורף בעונת 2005/06 הושאל אאילטון להמבורג, שם הבקיע שלושה שערים בחצי עונה, אך החמיץ משחקים רבים מאחר ששבר את הלסת במשחק הגביע הגרמני מול הנובר 96. מסיבה זו, לא הוארך חוזהו בהמבורג, שהייתה רשאית לקנות את אאילטון מבשיקטש תמורת 1.75 מיליון אירו. אאילטון חתם במועדון הסרבי הכוכב האדום בלגרד באוגוסט 2006. במהלך חצי עונה הבקיע אאילטון ארבעה שערים, אך הושאל בפגרת החורף של עונת 2006/07 לגראסהופרס ציריך, שם הבקיע שמונה שערים ב-13 משחקים, אולם קבוצתו לא חידשה את החוזה. עם זאת, הכוכב האדום בלגרד זכתה באליפות בתום עונת 2006/07, הנזקפת לזכותו של אאילטון. לקראת עונת 2007/08 חתם אאילטון בדיסבורג, שהייתה התחנה האחרונה שלו בבונדסליגה. בדיסבורג עבר אאילטון עבירות משמעת רבות, וחזרתו המאוחרת מחופשה היוותה גורם לביטול חוזהו בפברואר 2008. אאילטון שיחק תקופות קצרות במטאלורג דונייצק האוקראינית וריינדורף אלטאך האוסטרית, לפני שחזר לברזיל וחתם בקאמפיננסה, ומיד אחר כך בליגת העל הסינית, בקבוצת צ'ונגג'ינג ליפאן. בשלהי הקריירה שלו שיחק אאילטון בקבוצה הברזילאית ריו ברנקו, ובקבוצות הגרמניות אורדינגן 05 ופ.צ. אוברנוילנד. קבוצתו האחרונה של אאילטון הייתה האסיה בינגן, מהליגה הגרמנית השישית. 

בשנת 2014 פרש אאילטון ממשחק פעיל, ונערך לכבודו משחק פרידה על ידי ורדר ברמן, בו גם צוין עשור לזכייה של ורדר ברמן בדאבל. במשחק זה נכחו 40 אלף צופים.

תארים
-----

עם ורדר ברמן:

* אליפות הבונדסליגה (1): 2003/04
* הגביע הגרמני (2): 1998/99, 2003/04

עם הכוכב האדום בלגרד:

* אליפות ליגת העל הסרבית (1): 2006/07

תארים אישיים:

* מלך השערים של הבונדסליגה (1): 2003/04
* כדורגלן השנה בגרמניה (1): 2004

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאילטון** בוויקישיתוף
* אאילטון, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| כדורגלן השנה בגרמניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1960: זלר • 1961: מורלוק • 1962: שנלינגר • 1963: שפר • 1964: זלר • 1965: טילקובסקי • 1966: בקנבאואר • 1967: מילר • 1968: בקנבאואר • 1969: מילר • 1970: זלר • 1971: פוגטס • 1972: נצר • 1973: נצר • 1974: בקנבאואר • 1975: מאייר • 1976: בקנבאואר • 1977: מאייר • 1978: מאייר • 1979: פוגטס • 1980: רומניגה • 1981: ברייטנר • 1982: פורסטר • 1983: פלר • 1984: שומאכר • 1985: בריגל • 1986: שומאכר • 1987: ראן • 1988: קלינסמן • 1989: הסלר • 1990: מתאוס • 1991: קונץ • 1992: הסלר • 1993: קפקה • 1994: קלינסמן • 1995: זאמר • 1996: זאמר • 1997: קולר • 1998: בירהוף • 1999: מתאוס • 2000: קאן • 2001: קאן • 2002: באלאק • 2003: באלאק • 2004: אאילטון • 2005: באלאק • 2006: קלוזה • 2007: גומז • 2008: ריברי • 2009: גראפיטה • 2010: רובן • 2011: נוייר • 2012: רויס • 2013: שוויינשטייגר • 2014: נוייר • 2015: דה בראונה • 2016: בואטנג • 2017: לאם • 2018: קרוס • 2019: רויס • 2020: לבנדובסקי • 2021: לבנדובסקי • 2022: אנקונקו |

 |

| מלך השערים של הבונדסליגה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1964: זלר • 1965: ברוננמאייר • 1966: אמריך • 1967: אמריך וג.מילר • 1968: להר • 1969: ג.מילר • 1970: ג.מילר • 1971: קובלון • 1972: ג.מילר • 1973: ג.מילר • 1974: ג.מילר והיינקס • 1975: היינקס • 1976: פישר • 1977: ד.מילר • 1978: ג.מילר וד.מילר • 1979: ק.אלופס • 1980: רומניגה • 1981: רומניגה • 1982: רובש • 1983: פלר • 1984: רומניגה • 1985: ק.אלופס • 1986: קונץ • 1987: ראן • 1988: קלינסמן • 1989: וולפארט ות.אלופס • 1990: אנדרסן • 1991: וולפארט • 1992: ואלטר • 1993: קירסטן ויבואה • 1994: קונץ ויבואה • 1995: באסלר והרליך • 1996: בוביץ' • 1997: קירסטן • 1998: קירסטן • 1999: פריץ • 2000: מקס • 2001: ברברז וסאנד • 2002: מקס ואמורוזו • 2003: אלבר וכריסטיאנסן • 2004: אאילטון • 2005: מינטאל • 2006: קלוזה • 2007: גקאס • 2008: טוני • 2009: גראפיטה • 2010: דז'קו • 2011: גומז • 2012: הונטלאר • 2013: קיסלינג • 2014: לבנדובסקי • 2015: מאייר • 2016: לבנדובסקי • 2017: אובאמיינג • 2018: לבנדובסקי • 2019: לבנדובסקי • 2020: לבנדובסקי • 2021: לבנדובסקי • 2022: לבנדובסקי • 2023: פולקרוג ואנקונקו |

 |