recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**להיות שמרן** (במקור באנגלית: "How to Be a Conservative") הוא ספר שכתב הפילוסוף האנגלי רוג'ר סקרוטון ויצא לאור בשנת 2014, בו מתאר סקרוטון את האידאולוגיה השמרנית, התנגדותה לחומרנות ומתווכח כיצד ניתן ליישם אותה בנושאים עכשוויים מכריעים.

בגרסה העברית של הספר קיימת הקדמה מאת הפוליטיקאי והסופר יאיר לפיד.

ביקורות
-------

הפוליטיקאי הבריטי השמרן, ג'סי נורמן כתב במגזין הספקטייטור: "יש מדי פעם טעויות שגויות ומיני-טירוף מוזר, אך הספר מעניין ביותר, המכיל תובנות בנושאים מגוונים כמו אמנות בינלאומית, ניכור וטבע הצחוק". במגזין "סטנדפוינט", כתב הפוליטיקאי הבריטי השמרן, דייוויד וילטס, כי הספר "מעביר נטייה שמרנית עם קסם רב ובלימוד אימתני". וילטס כתב כי הספר מסביר היטב את "חשיבותם של מוסדות אוטונומיים - מה שאני מכנה 'שמרנות אזרחית'. אבל הוא למרבה ההפתעה לא מעוניין (לעסוק) בהיכן המסורת האדירה הזו מגיעה או איך היא משתנה לאורך הזמן. נראה שהוא מתייחס לזה כמתנה שמחה ואולי מקרית מההיסטוריה. כלומר, ההתייחסות שלו לתפקיד השמרנים היא פאסיבית מדי ולא מספיקה".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **להיות שמרן** |

* העמוד הציבורי של הספר במהדורתו האנגלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Norman, Jesse (27 בספטמבר 2014). "Passion, authority and the odd mini-rant: Scruton's conservative vision". *The Spectator*. נבדק ב-27 במאי 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  Willetts, David (בנובמבר 2014). "Squire Scruton and the Tory Disposition". *Standpoint*. נבדק ב-27 במאי 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 67146332847318730719
* WorldCat (עם VIAF): 67146332847318730719

 |
**המינהל (הלשכה) לאיתור מבצעי של משטרת הפדרציה הרוסית** (ברוסית: **Оперативно-поисковое (бюро) управление МВД России**) היא יחידה מבנית של המנגנון המרכזי של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית האחראית לניהול מודיעין משטרתי. המינהל הוקם ב-25 באוגוסט 1902 כחלק ממחלקת הבילוש של מחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית.

משימות
------

המינהל מבצע פעילויות חיפוש מבצעיות הכוללות ביצוע מעקב סמוי, אחר אדם בעל אינטרס מבצעי למשטרה, על מנת לקבל מידע מלא אודותיו ועל אורח חייו וזיהוי עבריינים. המינהל נחשב לסוכנות המודיעין המשטרתית של רוסיה ואחת היחידות החשאיות ביותר של משרד הפנים של רוסיה, המתמחה במעקב סמוי. לעובדים יש מבחר גדול של כלים ואמצעים מיוחדים, כמו גם מסמכי כיסוי.

היסטוריה
--------

ברוסיה, פעילויות המודיעין המשטרתי וביצוע מעקב סמוי מעוגן רשמית בתקנות שנקבעו במחצית השנייה של המאה ה-19. בעבר, תפקיד זה הופקד בידי המשטרה בכללותה. עם הקמת האוכרנה ומחלקות הבילוש ומדורי החקירות הפליליות, היה צורך לזהות אנשים מסוימים למטרות אלה, מכיוון שכל נווד הכיר את הסוכנים במשרה מלאה באופן אישי. לכן בשנת 1902 הוקמה יחידת העוקבים שהפך לגוף הראשון למודיעין משטרתי ברוסיה. 

בברית המועצות תפקידי המודיעין המשטרתי הוטלו על המינהל השביעי במשרד הפנים של ברית המועצות. 

בשנת 1991 הוקמה ברוסיה המינהל לאיתור מבצעי של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית, המפקח על יחידות המעקב האזוריות ומאז פעיל כזרוע ראשית למודיעין משטרתי.

ראו גם
------

* מודיעין משטרתי
* משטרת הפלילים הפדרלית (אוסטריה)
* משטרת הפלילים הפדרלית (גרמניה)
* המחלק הפלילי המוסקבאי
* אגף המודיעין (משטרת ישראל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "К.Стерледев. Бойцы невидимого фронта". אורכב מ-המקור ב-2016-08-22. נבדק ב-2016-04-08.
**סילבסטר ואהיד** (באנגלית: **Sylvestre Wahid**; נולד ב-3 באוגוסט 1975) הוא שף צרפתי.

ביוגרפיה
--------

סילבסטר ואהיד נולד בפקיסטן למשפחה מוסלמית וגדל בקוהאט שבפקיסטן. ב-1979 ביקר אב המשפחה בצרפת, והחליט להצטרף ללגיון הזרים הצרפתי. במהלך חמש השנים בהן שירת בלגיון, סילבסטר, אחיו הצעיר ג'ונתן, אמם ושתי אחיותיהם לא ראו את האב. תפקידו של האב בלגיון היה להיות אחראי על האוכל והמשקאות. ב-1984 האב הביא את משפחתו לצרפת והם התיישבו בעיר נים, כשהאב רשם את ילדיו לבית ספר קתולי. בבית הוא גידל את ילדיו על מסורת האוכל והיין הצרפתיים ובישל מאכלים מהמטבח הצרפתי. ב-1990, בהיותו בן 15, החל ואהיד לעשות סטאז' אצל מגדנאי מקומי. אחר-כך התלמד במסעדת "שבאל בלאן" בנים, שהחזיקה בכוכב במדריך מישלן האדום והשף שלה היה תיירי מרקס. לאחר מכן נסע לפריז והתמחה במסעדת les Elysees du Vernet, שהייתה בעלת שני כוכבים במדריך מישלן והשף שלה היה אלן סוליוור, שעבר אחר-כך למסעדת טיוואן. ב-1996 עבר ואהיד והחל לעבוד עם אלן דיקאס, כשדיקאס נטל את המושכות מז'ואל רובישון הפורש במסעדתו הפריזאית. מאוחר יותר, המשיך ועבד בקבוצת דיקאס במסעדת מלון "אסקס האוס" בניו יורק, שם שהה כמעט חמש שנים. ב-2005 שב לצרפת ועבד בבית הספר לבישול של דיקאס בארז'אנטיי. ב-2005, בהיותו בן 30, התמנה לשף של "אוסטו דה בומאנייר" בפרובאנס, המסעדה מחזיקה כיום (2011) בשני כוכבים במדריך מישלן.

אחיו ג'ונתן הוא שף הקינוחים של "אוסטו דה בומאנייר", שעבד לפני-כן במלון ריץ בפריז וזכה ב-2005 בתחרות אלוף הקינוחים של צרפת.

לקריאה נוספת
------------

* Michael Steinberger, **Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine**, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 212-218.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסטו דה בומאנייר באתר dininginfrance
* האתר של אוסטו דה בומאנייר
**קהילת תאומי האלון** (באנגלית: **Twin Oaks Community**) הוא כפר אקולוגי וקהילה רצונית בה חיים כמאה אנשים, בשטח של 450 אקרים בו. הקהילה היא חלק מהתאחדות הקהילות השוויונית. מאז היווסדה ב-1967, קהילת תאומי האלון היא בין הקהילות הרצוניות החילוניות ארוכות החיים בצפון אמריקה. הערכים הבסיסים של הקהילה הם שיתוף, שוויון, אי-אלימות, קיימות וחלוקת הכנסה.

קהילת תאומי האלון עזרה לייסד מספר קהילות נוספות, ביניהן קהילת הבלוט.

חיים בקהילה
-----------

כל חבר בקהילה מצופה להגיע למכסה של לפחות 42 שעות עבודה בשבוע. משך זמן עבודה זה הוא המעט ביותר שנראה מקובל בקהילה, ורוב החברים בקהילה עובדים בפועל הרבה מעבר למספר שעות זה.
כל עבודה שנעשית בידי חברים הקהילה מקבלת הכרה שווה. למעשה, כמעט כל דבר שיש צורך לבצע אותו בקהילה נחשב כעבודה, כולל עבודות "מסורתיות" כדוגמת עבודה משרדית, תחזוקה וחקלאות; למרות זאת, גם עבודות פחות "מסורתיות", כדוגמת טיפול בילדים, בישול, ניקיון והכנה של מסיבות בקהילה מקבלות הכרה זהה כעבודה בקהילה. כתוצאה משיטה זאת, האנשים בקהילה לרוב מרגישים שיש להם זמן חופשי רב יותר מאשר כשעבדו בעבודות רגילות. בהתבסס על עבודה בהתאם למינימום המצופה, כל חבר זכאי לארבעה שבועות חופשה בשנה. עבודה נוספת מעבר למצופה, מזכה חברים בקהילה בזמן חופשה נוסף.
לחברים בקהילה ניתנת האפשרות לעבוד מחוץ לקהילה, ובמקרה כזה, הכסף הולך לקהילה עצמה, וחלקו הולך לחסכונות של העובד.

כל החברים בקהילה נהנים מטיפול רפואי, דנטלי ואופטי, ומקבלים משכורת חודשית.

אף על פי שצפייה בשידורי הטלוויזיה אסורה בקהילה, בקהילה יש גישה לאינטרנט ומחשבים והחברים בקהילה יכולים לצפות בסרטים ותוכניות טלוויזיה. חברים בקהילה נפגשים לעיתים קרובות לפעילויות פנאי כגון ריקוד, מדיטציה, מפגשי ספרות, המחזת מחזות זמר ומשחק במשחקי לוח.

לכל חבר בקהילה יש חדר מגורים משלו, בו יש חדר שינה, ושאר המרחבים הם ציבוריים ומשותפים לכולם. בקהילה חברים אנשים בעלי אמונות דתיות מגוונות, הכוללות את הנצרות, אתאיזם, בודהיזם ודתות פגניות. בקהילה ישנן חתונות פגאניות, חגיגה של ימי השוויון, ארוחות חג ההודיה וחגיגה ב-16 ביוני את הקמת הקהילה.

אקולוגיה
--------

קהילת תאומי האלון שואפת להיות מודל להתנהלות אקולוגית נכונה. חבר טיפוסי בקהילת תאומי האלון צורך פחות משאבים מאמריקאי ממוצע, בעיקר בעקבות שיתוף המשאבים של החברים בקהילה. כל המשאבים בקהילה משותפים לכולם, מלבד החפצים האישיים של כל אדם. לדוגמה, לקהילה ישנם 17 כלי רכב משותפים ו"ספריית לבוש".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קהילת תאומי האלון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קהילת תאומי האלון (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007428171705171
* ISNI: 0000 0001 0358 5532
* LCCN: n83196441
* VIAF: 154811715
* WorldCat: lccn-n83196441

 |
שרוול רוח
**שרוול רוח** הוא צינור בד בצורת חרוט קטום, המחובר בקצהו הרחב לתורן, ומשמש להערכת מהירות הרוח וכיוונה. שרוול רוח מותקן בדרך כלל במנחתים ושדות תעופה, וכן במפעלים כימיים שבהם יש סכנת דליפת גזים.

כיוון הרוח הוא הכיוון הנגדי לכיוון אליו מצביע שרוול הרוח (כיוון הרוח נקרא הכיוון ממנו באה הרוח, כך ששרוול רוח המצביע צפונה מעיד על רוח דרומית). מהירות הרוח משפיעה על זווית שרוול הרוח ביחס לתורן אליו הוא מחובר. ברוח חזקה שרוול הרוח מתנופף אופקית, ברוח חלשה הוא צונח כלפי מטה.

על פי תקנות מנהל התעופה האמריקאי (FAA - Federal Aviation Administration), רוח בעוצמה של 15 קשרים תפרוש לחלוטין שרוול רוח תקין, בעוד רוח בעוצמה של 3 קשרים תספיק כדי ששרוול רוח תקין יראה את כיוון הרוח הנכון. על שרוול הרוח לעמוד ברוחות של עד 75 קשרים.

בשדות תעופה רבים שרוול הרוח מואר בלילה, אם על ידי זרקור או על ידי מקור אור המותקן על התורן ומאיר אל תוך השרוול.

ראו גם
------

* מד מהירות רוח
* שבשבת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרוול רוח** בוויקישיתוף
* שרוול רוח - תקנות מנהל התעופה האמריקאי FAA

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10675532

 |
**צפרדע קצף אפריקאית** (שם מדעי: ***Chiromantis rufescens***) היא מין של צפרדע ממשפחת הרקופוריים, החיה באפריקה המשוונית. למין זה תפוצה רחבה והוא אינו נמצא בסכנת הכחדה.

מאפיינים
--------

צפרדע זו מגיעה לאורך חמישה סנטימטרים אצל הזכרים ושישה סנטימטרים אצל הנקבות. הגב אפור או אפור-ירקרק, הבטן והגרון לבנים, והרגליים ירוקות-כחולות.

תפוצה
-----

הצפרדע נפוצה במדינות הבאות: ליבריה, קמרון, חוף השנהב, גבון, גאנה, גינאה, גינאה המשוונית, ניגריה, אוגנדה, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו וסיירה לאון.

אורח חיים
---------

הצפרדע נקראת כך על שם הקן שעשוי מקצף שהיא בונה על העצים. הצפרדע מטילה בקן את הביצים וכשהראשנים בוקעים הם נופלים למים וממשיכים להתפתח שם. הצפרדע שוכנת עצים ביערות הגשם של אפריקה המערבית וניזונה בעיקר מחרקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע קצף אפריקאית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע קצף אפריקאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שרון גורסקי-אומשווייף** (נולדה ב-6 ביוני 1977) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל בשחייה (1993 ו-1994) במשחה ל-800 מטר חופשי, שותפה לשיא ישראל בעבר במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי וזוכת שתי מדליות, כסף וארד מהמכביה (1993).

ביוגרפיה
--------

גורסקי נולדה וגדלה ברמת השרון. היא התאמנה בקבוצת מכבי קריית אונו בהדרכתו של אורי קליינמן ובקבוצת הפועל גבעתיים בהדרכתו של רובי שלו.

### 1993

#### אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה באפריל 1993 זכתה גורסקי ב-3 מדליות, אחת לכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:32.45 דקות, לפני אביטל ברסלר ממכבי ראשון לציון (9:43.37 דקות) וטלי אנגולץ מהפועל ירושלים (9:46.05 דקות), מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:35.75 דקות, אחרי קרן רגאל מפועל ירושלים (4:27.31 דקות) ולפני עינת גבאי ממכבי חיפה (4:39.15 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.72 דקות, אחרי קרן רגאל שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:07.54 דקות ועינת גבאי (2:13.26 דקות). 

בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכתה גורסקי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם עינת גבאי, גוני יהודאי וקרן רגאל בשיא ישראלי חדש של 8.47.19 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 8:36.70 דקות ולפני ברזיל (9:59.31 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:20.10 דקות, אחרי ליסה מרטין מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 8:55.07 דקות ואביטל ברסלר (9:19.92 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:34.24 דקות.

### 1994

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכתה גורסקי במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:23.08 דקות, לפני אופירה אשל מהפועל קריית טבעון (9:24.56 דקות) ואביטל ברסלר (9:29.94 דקות) ובכך הגנה על תוארה ומדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:12.34 דקות, אחרי אופירה אשל (2:12.08 דקות) ואניה גוסטומלסקי ממכבי חיפה (2:12.20 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי אחרי אופירה אשל (4:35.73 דקות) ואביטל ברסלר (4:35.98 דקות).

חייה האישיים
------------

גורסקי נישאה בשנת 2004 לרמי אומשווייף, נולדו להם שלושה ילדים והם מתגוררים בהרצליה. היא עובדת סוציאלית ומאמנת כושר.

לקריאה נוספת
------------

* אלכס פרלסמן, נופצה הדקה ב-100 מטר, מעריב, 20 באפריל 1993
* אלכס פרלסמן, שני שיאים ומיקי אחד, מעריב, 21 באפריל 1993
* אלכס פרלסמן, התחילו לשחות לאחור, מעריב, 22 באפריל 1993
* גולן חזני, קרן אור בודדת באפלה, ידיעות אחרונות, 20 באפריל 1993
* גולן חזני, מגמת שיפור במניות השחיינים, ידיעות אחרונות, 21 באפריל 1993
* גולן חזני, שיא שליחות - ותקלות בשעון, ידיעות אחרונות, 22 באפריל 1993
* גולן חזני, יואב מאירי, בחור זהב, ידיעות אחרונות, 11 ביולי 1993
* גולן חזני, 13 שנים חיכו למאירי, ידיעות אחרונות, 14 באוגוסט 1994
* גולן חזני, שיא לקינוח, ידיעות אחרונות, 15 באוגוסט 1994
* אלכס פרלסמן, חליקה ואורבך - דור העתיד, מעריב, 15 באוגוסט 1994

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |
**קרב דידגורי** (גאורגית: **დიდგორის ბრძოლა**, דידגוֹריס בּרדזוֹלַה) הוא קרב שהתקיים בין הממלכה הגאורגית המאוחדת לבין קואליציה של סלג'וקים בדידגורי, כ-40 ק"מ מערבית לבירה, טביליסי, בצידו המזרחי של רכס תריאלתי, ב-12 באוגוסט 1121. הקרב ידוע בהיסטוריה של גאורגיה בשם **הניצחון המהולל** (ძლევაჲ საკვირველი), ונחשב כניצחון הצבאי הגדול ביותר של האומה הגאורגית.

רקע
---

המלך דוד הבנאי דחק את חיל המצב הסלג'וקי בהדרגה מחוץ לגבולות ממלכתו, ושחרר את זדאני (1103), סאמשווילדה (1110), רוסתווי (1115), גישי (1117) ולורי (1118). צבא הממלכה הגאורגית ערך הכנות אינטנסיוויות לקרב מכריע לכיבוש העיר טביליסי, שהוחזקה בידי המוסלמים.

הקרב
----

דאגתו הגוברת של הסולטאן מחמוד השני איבן מחמוד (1117-1131), סולטאן בגדאד, נוכח הגידול המהיר של הממלכה הנוצרית בעבר הקווקז, הגיעה לשיאה עם היוודע לו דבר ההכנות של הגאורגים. הוא הכריז על מלחמת קודש כנגד הממלכה הגאורגית, כינס קואליציה של ממלכות מוסלמיות, תחת הנהגתו של הגנרל אילגאזי (Najm ad-Din Ilghazi ibn Artuq), שליט מרדין (Mêrdîn) ושלח אותם לקרב במטרה להחזיר את השטחים שנכבשו ולהגן על טביליסי. אחיו של הסולטאן טוגרול איבן מוחמד (Toğrul b. Muhammad), המליק של גנג'ה, אטבאג גונדוגדו ודובייס איבן סאדאקה, היו בין המפקדים הסלג'וקים שנשלחו לקרב. מספר הסלג'וקים (600,000-800,000) הנזכר על ידי היסטוריונים גאורגיים, אירופאים וברשומות הארמניות, נראה מוגזם, אולם ברור כי מספר הסלג'וקים היה גדול הרבה יותר ממספר החיילים הגאורגים. המספר הסביר יותר של החיילים הוא 56,000 גאורגים ו-150,000-120,000 סלג'וקים.

צבאו של דוד היה מורכב מ:

* 40,000 גאורגים
* 15,000 קיפצ'קים
* 500 שכירי חרב אלאנים
* 300 צרפתים במסע צלב

אלגאזי פלש וכבש את סביבות העיר מנגליסי. ושני הצבאות התנגשו בהר דידגורי ב-12 באוגוסט 1121. הגנרלים הגאורגים הקימו את המחנה שלהם עמוק בתוך היער וחסמו את המעבר של הערוץ, כדי למנוע מחייליהם לסגת. לפני תחילת הקרב, שלח דוד הבנאי יחידה של חיל פרשים, שמנתה 200 איש למחנה האויב. הם העמידו פנים כי הם עריקים, ותקפו בפתאומיות ברגע שהגיעו למרכז המחנה הסלג'וקי. בינתיים הכוח הגאורגי העיקרי, תחת הנהגתם של דוד הבנאי ובנו דמטרה תקפו את הסלג'וקים באגפים. בקרב אכזרי, שנמשך כשלוש שעות, ניצחו הגאורגים ניצחון מוחץ. רבים מהסלג'וקים נהרגו, ורבים מהניצולים שועבדו. אלגאזי עצמו נפצע באופן חמור בראשו.

לאחר הקרב
---------

לאחר הקרב, גרש המלך דוד את חיל המצב הסלג'וקי שנותר מהממלכה וכבש מחדש את טביליסי לאחר מאבק קשה בשנת 1122. הקרב בדידגורי צוין כתחילת תור הזהב בגאורגיה שנמשך עד לפלישת ג'לאל אד-דין מינגבורנו (جلال الدین منکبرنی), שליט האימפריה החוואריזמית (חווארזם), בשנת 1225.

לזכר הניצחון בדידגורי, הוקמה אנדרטה מרשימה בהר דידגורי בתחילת שנות התשעים. הרפובליקה של גאורגיה מציינת את הניצחון בדידגורי בחג "דידגוֹרוֹבּה" ("יום דידגורי") ב-2 בספטמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב דידגורי** בוויקישיתוף
* רולנד גריגור סאני (1994), **יצירת האומה הגאורגית**, עמ' 36, מסת"ב 0253209153, (אנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553032605171
* LCCN: sh85037753

 |
**מאיר בן גור (ליפשיץ)** (1916 - 2 בינואר 2008) היה עיתונאי, המזכיר הכללי של אגודת העיתונאים בתל אביב וממקימי בית סוקולוב.

ביוגרפיה
--------

בן גור נולד בפוניבז' שבליטא למאיר ופרידה ליפשיץ ועלה עם משפחתו לארץ בשנת 1924. המשפחה הצטרפה לקיבוץ א"י א' של השומר הצעיר שישב בראשון לציון. בשנת 1932 חזר לפוניבז', התחתן בנישואים פיקטיביים עם חברה בקן השומר הצעיר והעלה אותה לארץ. לאחר חזרתו לארץ נשלח על ידי משפחתו לנהלל.

לפני קום המדינה נמנה עם מייסדי קיבוץ גבולות, ובאותה עת גם החל לעבוד כעורך לילה בעל המשמר. ב-1954 היה בין מקימי העיתון למרחב, שהיה עיתונה של אחדות העבודה, ובהמשך היה גם עורך לילה בהארץ. את עיקר מרצו הקדיש בן גור לאגודת העיתונאים בתל אביב, שבה היה רכז מקצועי מאז 1944, ובשנים 1974 עד 1982 שימש כמזכ"ל האגודה. במסגרת תפקידו זה פעל רבות לשיפור תנאי השכר של העיתונאים ולחיזוק מעמדם מול המו"לים. בתקופתו אף הוקמו תאים מקצועיים של כתבים ונוסדו בית סוקולוב (1956) ומועצת העיתונות (1963).

ב-1967 קיבל בן גור אות הוקרה מהמכון לפריון העבודה והייצור על "אי היעדרות מהעבודה".

נפטר בינואר 2008 ונקבר בבית העלמין ירקון.

משפחתו
------

בן גור היה נשוי שלוש פעמים. מאשתו הראשונה אלה נולד תינוק שמת בגיל רך ומאשתו השנייה, רבקה, נולדו קובי, סמדר והסופרת נעמי בן גור. בראשית שנות ה-80 נישא בשלישית, הפעם לסופרת נעמי פרנקל, אף היא יוצאת קיבוץ השומר הצעיר. כשהחליטה פרנקל כי מקומה בחברון, הלך בעקבותיה, לתדהמתם של רבים מחבריו שהכירו את דעותיו הפוליטיות. בשנותיו בחברון התקרב יותר ויותר לדת.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אורי דרומי, לוחם למען העיתונאים, באתר הארץ, 23 בפברואר 2008
2. ↑  אביבה לורי, נעמי בן גור וגן-יה בן גור אקסלרוד, באתר הארץ, 22 בפברואר 2012
3. ↑  אתר למנויים בלבד דליה קרפל, סיפור חייה הסוער של הסופרת נעמי פרנקל מגיע לשיא נוסף לאחר מותה, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298767605171

 |
**קרב דנדאנקאן** היה קרב שנערך בשנת 1040 בין כוחות סלג'וקים לכוחות ע'זנווים. חרף היתרון המספרי של הע'זנווים, הקרב הסתיים בניצחון סלג'וקי אשר סיים את השליטה הע'זנווית בח'וראסאן.

רקע
---

בשנת 997 עלה לשלטון אימפריה הע'זנווית מחמוד מע'זנה. מחמוד שחרר את הע'זנווים מהשפעת האימפריה הסאמאנית, השתלט על ח'וראסאן והפך את האימפריה הע'זנווית למעצמה אזורית. מחמוד מת ב-1030 וירש אותו בנו מוחמד. אחיו של מוחמד, מסעוד הראשון, מרד במוחמד עוד באותה שנה, תפס את השלטון וכלא את מוחמד. ב-1037 עלה לשלטון באימפריה הסלג'וקית טוע'ריל בכ, בנו של מיכאיל ונכדו של סלג'וק. הוא ואחיו צ'אע'רי בכ, הקימו צבא גדול ובזזו ערי גבול באימפריה הע'זנווית. מסעוד החל לראות בסלג'וקים איום על שלטונו, ובשנת 1039 החליט לצאת למלחמת חורמה נגדם.

הקרב
----

צבאו של מסעוד כלל בערך 50,000 חיילים, ובין 12 ל-60 פילי מלחמה מהודו, שרק חלקים ממנה נשלטו בידי הע'זנווים באותה תקופה. מסעוד התקדם בתוככי השטחים הסלג'וקיים, והסלג'וקים מצדם היססו לתקוף אותו. תחת זאת, הסלג'וקים הטרידו את הע'זנווים בפשיטות נוסח פגע וברח. חייליו של מסעוד היו מחומשים בכבדות, ולא יכלו להשיב מתקפה כנגד הפרשים הקלים של הסלג'וקים. הסלג'וקים ניתקו את קווי האספקה של הע'זנווים והרסו את בארות המים הסמוכות. המורל בקרב הע'זנווים היה נמוך, כיוון שהארץ הייתה מדברית, והחיילים תלו אך מעט תקוות לביזה ושלל. בשנת 1040 החליט לבסוף טוע'ריל לצאת למתקפה. ב-23 במאי, פתח צבא סלג'וקי אשר כלל בין 16,000 ל-20,000 חיילים תחת פיקודם של טוע'ריל וצ'אע'רי במתקפה על הצבא הע'זנווי ליד העיירה דנדאנקאן - 80 ק"מ מדרום מרב. הע'זנווים כבר היו מותשים, ויעילות הלחימה שלהם ירדה פלאים. הקרב הסתיים בניצחון סלג'וקי מוחץ. אבדות שני הצדדים היריבים לא ידועות.

סוף דבר
-------

בעקבות התבוסה בדנדאנקאן, העביר מסעוד את בירתו להודו, והאשים את מצביאיו בכישלון. עלי דאייה ומפקדים בכירים נוספים נכלאו בהודו. עם זאת, הצבא התמרד נגדו, שחרר את אחיו מוחמד מהשלטון והכתיר אותו במקום. מוחמד אסר את מסעוד, ומאוחר יותר הוציא אותו להורג. בעקבות התבוסה התפנתה הדרך בפני הסלג'וקים להשתלט על ח'וראסאן, והם הקימו שם ממלכה עצמאית הכפופה לשלטונם. טוע'ריל המשיך להרחיב את ממלכתו על חשבון הע'זנוים שנחלשו מאוד, והוא נחשב למייסד האימפריה הסלג'וקית. מח'וראסאן יצא טוע'ריל ב-1055, וכבש את בגדאד ללא קרב לאחר שהבויהים נסוגו ממנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב דנדאנקאן** בוויקישיתוף
* דנדאנקאן באנציקלופדיה איראניקה (באנגלית)
* קרב דנדאנקאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: dandanakan-savasi

 |
הרב **יהושע הלר** (ה'תקע"ד, 1814 – כ"ג בסיוון ה'תר"ם, 2 ביוני 1880) היה רב ליטאי ודרשן ברוח תנועת המוסר, מתלמידיו הראשונים של מייסד התנועה, רבי ישראל מסלנט. שימש כמגיד מישרים (דרשן) בגרודנא ובווילנה ורבן של הערים פלאנגה וטלז. נודע בספריו "חוסן יהושע" ו"דברי יהושע" וחיבורים נוספים.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב אהרן הלר, משפחתו הייתה משפחת רבנים נודעת, בין אחיו: הרב יחיאל הלר, רבן של ערים רבות בליטא ומחבר "עמודי אור"; הרב ישראל הלר, רבה של קיידנוב; הרב מאיר הלר, רבן של טרקאי וקסטוקוביץ ובסוף ימיו דיין בווילנה.

למד אצל רבי דוד טביל ממינסק, תלמידו של רבי חיים מוולוז'ין, ואצל אחיו הרב יחיאל הלר. בעת לימודיו בווילנה הכיר את רבי ישראל מסלנט ששכנע אותו ברעיונות תנועת המוסר. לאחר נישואיו לבתו היחידה של הצדיק הליטאי המפורסם בשם "ר' אליעזר מגרודנה", ישב ללמוד תורה בסמוך לבית הורי אשתו בגרודנה במשך שמונה עשרה שנים. הוא התמנה כמגיד מישרים של הקהילה היהודית הגדולה בגרודנה ושימש בתפקיד זה עד שנת ה'תרכ"ד, 1864, אז התקבל כרב בעיר פלאנגה, משרה שבה החזיק עשר שנים.

בשנת 1874, ה'תרל"ד, התמנה כרב העיר טלז, משרה שבה החזיק עד שנת 1879, ה'תרל"ט. הוא חיפש פרנסה אחרת כדי להיפטר מעול הרבנות וכבר בשנת 1878 השיג מינוי כמגיד מישרים של וילנה רבתי. הוא נסע לווילנה והחל לכהן בתפקידו החדש, אך כשחזר לטלז כדי לקחת את משפחתו לווילנה חלה במחלה קשה שאילצה אותו להתפטר מן המשרה החדשה ולהתמסר לטיפול בבריאותו. הוא נפטר בטלז ביום כ"ג בסיוון ה'תר"ם, 2 ביוני 1880.

כתביו
-----

הרב הלר היה מפורסם בליטא כרטוריקן ובעל כישרון ספרותי, נחשב אחד מגדולי הדרשנים ומחבר פורה של ספרי מוסר ויהדות. חלק מפירושו על מסכת אהלות נחשב לבעל חשיבות רבה בפרשנות המסכת. הפירוש מצוטט על ידי פרשנים מסורתיים (כפירוש קהתי) ומהדורות מדעיות.
בין ספריו:

* ****דברי יהושע** בית תפילה**, קניגסברג תר"ב
* ****תולדות יהושע****, על מסכת אבות, וילנה תרכ"ו
* ****מעוז הדת****, וילנה תרל"ג
* ****אהל יהושע****, וילנה תרמ"ב
* ****חוסן יהושע****, וילנה תרע"ג (דפוס ראשון, וילנה תרכ"ב)
* ****דברי יהושע** – שלושה מאמרים**, א. מרפא לנפש, ב. עצה ותושיה, ג. התורה והיראה; הוצאה חמישית ומורחבת, וילנה תרע"ג
* ****מעיני יהושע****, על מסכת קינים ואהלות. וילנא תרל"ט

לקריאה נוספת
------------

* דב כ"ץ, **ר' יהושע הלר**, פרק ל' בתוך: **תנועת המוסר**, ב, עמ' 329–344

קישורים חיצוניים
----------------

* 'הלר, ר' יהושע ב"ר אהרן', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 45 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1243)
* הלר, יהושע בן אהרן, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* יהושע בן אהרן הלר (1814-1880), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  פירוש חנוך אלבק על סדר טהרות, עמ' 542, אברהם גולדברג, מסכת אהלות – מהדורה מדעית, עמ' 67.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313383305171
* GND: 1053420382
* ISNI: 0000 0000 6696 5084
* LCCN: nr94013162
* NTA: 304436747
* VIAF: 49108437
* WorldCat: lccn-nr94013162

 |
**צפרדע רידיבונדוס** (שם מדעי: ***Pelophylax ridibundus***) היא מין של צפרדע מהסוג צפרדע והיא קרובתה של צפרדע הנחלים המצויה בישראל. צפרדע זו חיה בעיקר במקווי מים עומדים ברחבי אירופה ובמערב אסיה עד לאיראן, אפגניסטן ודרומה עד ערב הסעודית. צפרדע זו היא הגדולה בצפרדעי אירופה.

צפרדע זו מגיעה לאורך מקסימלי של 17 סנטימטרים, אך לרוב הזכרים מגיעים רק לאורך 12 סנטימטרים. היא בעלת עיניים גדולות בעלות אישון שחור וטבעות צהובות וגופה ירוק כהה מעוטר בפסים ירוקים כהים עד שחורים. לצפרדע רגליים חזקות שאיתם היא מנתרת ביעילות. היא בעלת עור תוף בולט בצבע צהוב ובעלת לשון ורודה דביקה.

הצפרדע היא טורפת של חסרי חוליות כמו חרקים גדולים (שפיריות, חיפושיות ועוד), עכבישים, תולעים וחלזונות, אותם היא לוכדת בלשונה. הפרטים הגדולים ביותר יכולים לצוד גם צעירי מכרסמים, דו-חיים אחרים ודגים.

צפרדע זו לצד צפרדע המפל (*Pelophylax lessonae*) מייצרת את בן הכלאיים צפרדע האגם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע רידיבונדוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* צפרדע רידיבונדוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע רידיבונדוס באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph536698

 |
עדשים בצבעים שונים
**כעדשה** הוא אחד משיעורי התורה. עדשה הוא אחד ממיני הקטניות. שיעור 'כעדשה' נאמר לעניין טומאת שרץ, ולעניין טומאת צרעת (מחיה).

שיעור ה'עדשה' הוא השיעור הקטן ביותר שקיים בדיני טומאה וטהרה.

עדשים אדומות וחומות

מקור
----

טומאת עדשה נזכרת כאמור לעניין שיעור טומאת שרצים ולעניין טומאת צרעת 'מחיה'.

חז"ל במסכת חגיגה (יא א) כתבו שעל אף ששיעור 'עדשה' לא נזכר במפורש בתורה, אך הוא מדיוק מלשון התורה, מאחר שפעם אחת נאמר בתורה בפרשת ויקרא "כָּל הַנֹּגֵעַ בָּהֶם בְּמֹתָם יִטְמָא" (ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק ל"א) ומשמע שנגע בכל השרץ, ופסוק אחר כך נאמר "וְכֹל אֲשֶׁר יִפֹּל עָלָיו מֵהֶם בְּמֹתָם יִטְמָא" (ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק ל"ב) וממנו משמע שאפילו אם נגע במקצת השרץ נטמא, ומכך למדו חז"ל שהכוונה למקצת מהשרץ שהוא ככולו, והיינו כעדשה, שהרי החומט - שהוא הקטן שבשרצים - תחילת יצירתו בכעדשה.

על גודל העדשה שמשערים בה, נאמר במשנה במסכת כלים "כעדשה שאמרו, לא גדולה ולא קטנה אלא בינונית, זו מצרית." (משנה, מסכת כלים, פרק י"ז, משנה ח').

שימושים
-------

### טומאת שרץ

נבלת שרץ (בשרו או דמו) של אחד משמונה שרצים, והיא מטמאת במגע רק אם היא בשיעור מינימלי של נפח זרע העדשה, שהוא קטן הרבה יותר משיעור כזית שנקבע לטומאת אדם מת או נבלת בעלי חיים. עם זאת, איבר שלם של שרץ - מטמא אף אם אין בו שיעור עדשה.

### מחיה

אחד מסוגי הצרעת הוא מחיה, ואמרו במשנה ששיעורה הוא כגודל כעדשה.

שיעור כעדשה
-----------

במשנה נאמר כי שיעורה של העדשה הוא ארבע שערות "מקום עדשה, ארבע שערות" (משנה, מסכת נגעים, פרק ו', משנה א').

באחרונים נחלקו לאיזה שיער מתכוונת המשנה, האם יש לשער את העדשה על פי שיער הראש או שהכוונה היא לשיער הגוף.

לדעת הרמ"א יש לשער בשערות הגוף. אך דעות אחרות סבורות כי לשער את העדשה על פי שערות זרוע היד. אחרים סבורים כי יש לשער בשערות הראש.

בשו"ת מעיל צדקה חישב את גודל העדשה ומצא כי שיעור עדשה בינונית הוא בין 6 ל-6.2 מ"מ.

קישורים חיצוניים
----------------

* ולא ידע כעדשה אי מטמא אי לא מטמא - עדשה תרבותית ד"ר משה רענן, בפורטל הדף היומי

הערות שוליים
------------

1. ↑  משנה מסכת טהרות פרק ג משנה ד
2. ↑  משנה, מסכת נגעים, פרק ד', משנה ו'.
3. ↑  ראו את סיכום הדעות השונות בספר מידות ושעורי תורה, ח. בניש, עמ' קמז.
4. ↑  שו"ת מעיל צדקה סימן כ"ז.

| מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה |
| --- |
| מידות אורך | אצבע • סיט • טפח • זרת • אמה • ריס • מיל • פרסה |  |
| מידות נפח | כור • לתך • איפה • סאה • הין • עשרון • קב • לוג • מלוא לוגמיו • רביעית • כביצה • ככותבת • כגרוגרת • כזית • משורה • קורטוב • כעדשה |
| מידות מטבעות | כיכר של קודש • כיכר של חול • מנה • דינר זהב • סלע • שקל • זוז (דינר כסף) • סלע מדינה (טרפעיק) • מעה • פונדיון • איסר • מסמס • קונטרק • פרוטה |
| מידות שטח | בית כור • בית לתך • בית סאה • בית קב • בית רובע |
| מידות זמן | חלק • שיתין נשמין • תוך כדי דיבור • כדי אכילת פרס • כדי הילוך • שעה זמנית • מעת לעת |
מארי **יחיא גיאת** (ה'תרל"ב – ה'תשי"ח, 1872 – 1958) היה רב תימני ורופא. מתלמידיהם המובהקים של מארי יחיא קאפח ומארי יחיא אלאביץ', ומממשיכי דרכם.

ביוגרפיה
--------

נולד ליוסף גיאת ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן, למשפחה מיוחסת.

למד אצל מארי יחיא קאפח ומארי יחיא אביץ', והיה מעמיק בסוגיות ובאגדות התלמוד. היה רופא מומחה ובקי בצמחי מרפא. לפרנסתו עסק בלימוד ילדים ובצורפות.

בתקופת חוזת אלנפר, כשרבים מיהודי צנעא עזבו את העיר, פתח בית מדרש לילדים בעיירה שבאם, בבית הכנסת של משפחת מגארי.

בתקופת המחלוקת על הקבלה בתימן, נאסר על ידי השלטונות יחד עם נכבדי תנועת הדרדעים.

עלה לארץ בעלייה הגדולה בשנת ה'תש"י (1950).

נפטר בירושלים בשנת ה'תשי"ח (1958), בגיל 86.

משפחתו
------

אשתו הייתה סעדה בת אהרן הכהן, ונולדו להם שלושה בנים: עזרי, משה ויום-טוב, ושתי בנות: יונה ושמעה. נכדו (בן בנו משה) הוא הרב יהודה גיאת, שוחט ומוהל מפורסם בירושלים.

ראו גם
------

* דרדעים

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר משה גברא, **אנציקלופדיה לחכמי תימן**, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 65

קישורים חיצוניים
----------------

* מסמכי עלייתו לארץ, (ללא תאריך), באתר ג'וינט, מספר 1 ברשימה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ד"ר משה גברא, **אנציקלופדיה לחכמי תימן**, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 65
2. 1 2  יחיאל חבשוש, **שני המאורות**, כרך א', תל אביב ה'תשמ"ז (1987) עמוד 308–309
3. 1 2  יוסף חבארה, **בתלאות תימן וירושלים**, ירושלים, ה'תש"ל (1970), עמ' 50, 69
4. ↑  מארי משה גיאת זצ"ל, באתר נוסח תימן

| תקופת חייו של הרב יחיא גיאת על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |
רבי **יהושע השיל הכהן פריד** (ה'תקפ"ד – כ"א בסיוון ה'תרפ"א, יוני 1921) היה אדמו"ר חסידי וראש ישיבה בקאפיש שבהונגריה (כיום נאג'י-קופושוני (אנ') בסלובקיה).

תולדותיו
--------

נולד בשנת ה'תקפ"ד לגדליה. למד אצל הרב מאיר איזנשטטר, הרב חיים מצאנז, הרב צבי הירש מליסקא והרב יצחק אייזיק מזידיטשוב. בשנת ה'תר"ל החל לכהן באדמו"רות בעיר קאפיש. ועל פי המסופר, היו לו אלפי חסידים. הקים ישיבה גדולה בקאפיש. בשנת ה'תר"ס מסר את הרבנות לבנו כשהוא ממשיך לכהן באדמו"רות בלבד. מתלמידיו היה רבי אהרן ראטה, מייסד חבורת שומר אמונים.

נפטר בכ"א בסיון תרפ"א, ונקבר בקאפיש. על קברו הוקם אהל ויהודים רבים היו באים לפקוד את קברו. האהל והקבר שרדו את השואה ומתוחזקים כיום על ידי אחד מצאצאיו.

חיבוריו
-------

חיבר ספר בשם "זיכרון יהושע" על התורה.

התפרסם כפועל ישועות, ורבים מסיפורי המופת התפרסמו בספר "תולדות אנשי מופת", בחלק "אוזני יהושע".

משפחתו
------

בנו רבי יעקב מאיר (ה'תרט"ו - ה'תרצ"ה) שימש בחייו ברבנות, על פי הוראתו.

חתנו רבי אהרן (אחיו של הרב יוסף מאיר מספינקא) כיהן משנת תרמ"ט כאב"ד בנדיקוביץ שם שימש גם באדמו"רות. בשנת ה'תרע"ד עבר לרסוויגף (פרבר של העיר מונקאץ') והחל לכהן כרבה. חיבר ספר בשם "מדרש אהרן". נפטר בי"ד בחשוון ה'תרצ"ג. נכדו היה הרב אברהם צבי וייס, רבה הראשון של שכונת נוה אחיעזר.

חתנו הנוסף היה רב אהרן וייס.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהושע העשיל בן גדליהו פריעד, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתן אלנתן, **נתינת הדורות**, באתר אוצר החכמה
2. ↑  יהושע השיל פריד, **זכרון יהושע**, באתר אוצר החכמה
3. ↑  חנניה יום טוב ליפא ברוין, **תולדות אנשי מופת**, באתר אוצר החכמה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309383805171

 |
צילום מסך של דביאן גנו/לינוקס המשתמש בסביבת שולחן עבודה Xfce בעברית. מרבית ההפצות המודרניות מספקות תמיכה מובנית בשפה העברית.
**קהילת לינוקס בישראל** יצרה מיזמים ומסגרות הקשורים ללינוקס. המיזמים כוללים הפצות שונות שאינן מתוחזקות כבר, וכן מיזמים הקשורים ללוקליזציה ולתמיכה בשפה העברית. כיום ההפצות המודרניות מספקות תמיכה מובנית בשפה העברית הן ברמת הממשק, והן ברמת הקלט - המקלדת.

מיזמים שונים
------------

מיזם לתמיכה מסודרת וחופשית בעברית הוא מיזם קולמוס. המיזם מספק ערכה הכוללת חמישה גופנים, ארוזים עבור הפצות שונות וזמינים בכפוף לתנאי רישוי שמאפשרים לשלב אותם בתוכנית ההתקנה של ההפצות השונות.

מיזם Hspell הוא מיזם המספק פתרון לבדיקת איות בעברית. שולחנות עבודה פופולריים כמו KDE כוללים אותו כחלק משולחן העבודה ומאפשרים בדיקת איות מובנית ברכיבי תצוגה טקסטואליים. לדוגמה: אפשר לבצע בדיקת איות בשדות קלט בדפי HTML או בתוכנת דואר אלקטרוני כמו KMail.

הפצות ישראליות
--------------

בעבר נעשו מספר גרסאות מקומיות של הפצות לינוקס. כיום אף אחת מהן אינה מתוחזקת.

### גנו/לינוקס כנרת

**כנרת** היא הפצת לינוקס המבוססת על Knoppix הפועלת ישירות מן התקליטור (ללא צורך בהתקנה) ומיועדת לציבור התלמידים בישראל. כנרת נולדה בפורום קוד פתוח של אתר האינטרנט Whatsup מתוך הבנת הבעיה שמערכת החינוך הישראלית מציבה בפני התלמיד - הוא מורגל לכלים מסחריים במהלך לימודיו בבית הספר, ועל מנת לעבוד באותה סביבה גם בבית עליו לשלם סכומים נכבדים או לחלופין להשיג עותק לא חוקי של אותן תוכנות. מיזם גנו/לינוקס כנרת שם לעצמו מטרה לפתור בעיה זו על ידי יצירת הפצת לינוקס חופשית שתענה על כל צרכיו של התלמיד, בסביבה עברית וידידותית כך שלא יידרש ידע נרחב במחשבים על מנת להפיק ממנה תועלת.

הפרויקט לא פעיל כעת והתוכנה שבו מיושנת שלא תתאים למחשבים מודרניים, וכמו כן הגרסאות של התוכנות הזמינות בדיסק לא רלוונטיות עוד.

### קזית/קזיקס

קזית היא הפצת לינוקס עברית אשר גם היא מבוססת על Knoppix. הפצה זו מאפשרת למשתמשי יוניקס חדשים לטעום את עולם לינוקס ללא צורך בהתקנה. עד כה יצאו שלוש גרסאות שזכו לשימוש נרחב. מפתח קזית 1 וקזית 2 הוא שלומי לובטון אשר קרא להפצה על שם כלבתו המנוחה "עזית" לה הוסיף את האות K כמקובל בקרב משתמשי KDE ומפתח גרסה 3 הוא ארתיום.

**קזיקס** (kazix) היא הפצת לינוקס עברית ניסיונית המבוססת על מורפיקס (Morphix). פרויקט זה שאף למצב את עצמו כבסיס סטנדרטי להפצות ישראליות אחרות כמו גנו/לינוקס כנרת, לינברו ועוד תוך שמירה על שלמות מערכת ההפעלה המשותפת לכל ההפצות הללו, Debian. מיזם זה אינו מתוחזק יותר ואינו בפיתוח.

מיני קזית היא מיני הפצה המכילה תמיכה בעברית אך הממשק עצמו באנגלית. הפצה זו נבנתה בעבור כנס "אוגוסט פינגווין 2" וחולקה למשתתפי הכנס על גבי מיני דיסק.

### אחד

הלוגו של אחד
**אחד** הוא מיזם ישראלי המציע אריזה מחדש של חבילות בינאריות סטנדרטיות של מנדריבה, במטרה לספק תקליטור התקנה בודד למשתמשי מנדריבה לינוקס בישראל. מיזם "אחד" מתעתד לספק אוסף שימושי של יישומים בתקליטור אחד ומציע תאימות מלאה להפצה פופולרית זו. משתמשי "אחד" יכולים ליהנות מכל כלי ההתקנה והגדרות הגרפיים המסופקים על ידי מנדריבה כמו גם מאגר החבילות הענק (ואפשרות התקנה אוטומטית של תוכנות).

ההפצה הזאת לא מעודכנת מאז שנת 2006. היא לא מקבלת עדכוני אבטחה, ואינה מתאימה למחשבים מודרניים (למשל התמיכה שלה בכונני SATA היא לקויה).

ראו גם
------

* לוקליזציה
* פרס המקור

קישורים חיצוניים
----------------

* אני רוצה גנו/לינוקס!
* whatsup - וואטסאפ, קהילת לינוקס בארץ.
**פצצה מתקתקת** הוא השם הנפוץ לניסוי מחשבתי במוסר העוסק בשאלת הצדקת עינויים במקרה בו העינויים יצילו חיי אדם. בישראל משמש המושג להצדקת שימוש בצעדים חריגים דוגמת סיכול ממוקד ולחץ פיזי מתון כדי למנוע פעולת טרור העומדת להתרחש.

תרחיש הפצצה המתקתקת
-------------------

בידי הרשויות עצור אדם היודע כי עומדת להתרחש פעולת טרור שתגבה קורבנות רבים. נתון כי אדם זה יגלה את המידע הנחוץ למניעת פעולת הטרור אך ורק אם יעבור עינויים. נשאלת השאלה: האם יש לענות אותו?

במערכת הביטחון הישראלית
-----------------------

במערכת הביטחון הישראלית המונח משמש לציון אירוע חבלני ספציפי העומד להתרחש בזמן הקרוב אשר יש לעשות כל מאמץ על מנת לסכלו, וכן לציון מחבל העומד לבצע פעולת טרור בזמן הקרוב.

בעקבות טענות על שימוש בלתי מבוקר בעינויים במהלך חקירתם של עצירים פלסטינים על ידי השב"כ, הוקמה ועדת לנדוי, שפרסמה בשנת 1987 דו"ח שבא לקבוע קריטריונים לשימוש באמצעי חקירה זה. עיקר הדו"ח: התרת שימוש בלחץ פיזי מתון בחקירות, והגמשה של הכללים כאשר מדובר בחקירה העוסקת ב"פצצה מתקתקת".

בפסק דין של בג"ץ משנת 1999 נקבע שאמצעים אלו אינם חוקיים, אולם במקרים שבהם יוכח ששימשו לסיכול פיגוע צפוי, הצורך בהם עשוי להצדיק הימנעות מנקיטת צעדים נגד החוקרים. ההחלטה על הפעלת הנוהל מתקבלת בהתייעצות עם ראש השירות ונמסרת עליה הודעה ליועץ המשפטי לממשלה.

בעקבות השימוש שנעשה בו בדיווחים באמצעי התקשורת חלחל הביטוי בהשאלה אל שפת היומיום כמטבע לשון, ומשמעותו הורחבה לתיאור מצבים הרי אסון מסוגים שונים העתידים לקרות.

בדצמבר 2015 נחקרו שלושה חשודים יהודים בהצתת בית משפחת דוואבשה בדומא בנוהל פצצה מתקתקת, שימוש ראשון בנוהל בישראל בחקירת יהודים. במקרה זה ספג השימוש ביקורת שלפיה מדובר בהרחבת הגדרתו המקורית של המונח.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פצצה מתקתקת** |

* איתי אילנאי, מבט מבפנים: כך נראית חקירה של "פצצה מתקתקת" בשב"כ, באתר ynet, 5 באוקטובר 2019
* נועם שרביט, נוהל "פצצה מתקתקת" לקריאה שנייה ושלישית, באתר nrg‏, 15 בדצמבר 2010

הערות שוליים
------------

1. 1 2  טובה צימוקי ויואב זיתון, חשודים יהודים בטרור נחקרו כ"פצצה מתקתקת", באתר ynet, 24 בדצמבר 2015
2. ↑  כותרות לדוגמה: "נזקי העישון - פצצה מתקתקת"; "אזור מפרץ חיפה הוא פצצה מתקתקת"; "צוברי הגז באשדוד, פצצה מתקתקת"
3. ↑  אתר למנויים בלבד מערכת הביטחון מותחת את גבולות ההגדרה של המונח "פצצה מתקתקת", באתר הארץ, 25 בדצמבר 2015
4. ↑  אבישי גרינצייג, הרצח בכפר דומא: "השימוש בעינויים היה פסול מיסודו", באתר ערוץ 7, מתוך עיתון בשבע, ו' בניסן תשע"ח, 22 במרץ 2018
**פרקס** (באנגלית: **Ferrex**) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".

אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.

על פי ג'פרי, פרקס היה בנם של גורבודאק ויאדון. בשלהי מלכותו של גורבודאק, בשל זיקנתו, לקה גוברודאק בשיטיון (סניליות), ובין בניו - פורקס ופרקס החלה מלחמת אזרחים על השליטה במדינה, שנמשכה לאחר מותו של גורבודאק.

פורקס ניסה לתקוף את אחיו, אולם פרקס נמלט לגאליה וביקש את עזרתו של סאהארד (Suhard), מלך הפרנקים. לאחר ששכנע את סאהארד לסייע לו, שב פרקס לבריטניה בראש צבא פרנקי, אולם פורקס הביסו והרגו. כנקמה על רצח בנה הרגה יאדון (Judon), אימם של פורקס ופרקס את פורקס בשנתו.

דמותם של פרקס ופורקס מופיעה בכתבים מהמאה ה-16: באוסף השירה העתיק, "The Mirror for Magistrates" (מהדורת 1574) ובמחזה "The Seven Deadly Sins", מ-1585, המיוחס לריצ'רד טרלטון (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* תיארוך מלכי בריטניה האגדיים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**גורבודאק** | **המלכים האגדיים של בריטניה** | **הבא**:**דאנבאלו מולמאטיוס** |
**המרכז הישראלי לניהול (המי"ל)** הוא ארגון ישראלי העוסק בהכשרת מנהלים באמצעות כנסים, קורסים והשתלמויות. משרדי החברה נמצאים בתל אביב.

היסטוריה
--------

המרכז הישראלי לניהול החל לפעול בתחילת 1959 במסגרת המכון לפריון העבודה והייצור. היו"ר הראשון שלו היה יוסף עמי מחברת דשנים וחומרים כימיים. בסוף שנת 1960 החל לפעול במסגרת המרכז בית ספר לניהול.

בשנת 2005 נרכשה פעילותו של המרכז הישראלי לניהול על ידי חברת מטריקס, והוכנסה לחברת **המי"ל בע"מ**. כיום (2022), יו"ר המי"ל הוא זיו מנדל ומנהלת המי"ל היא גלי קארינה שרי. 

עם חנוכת בית ג'ון ברייס הדרכה ברחוב המסגר בתל אביב, מאי 2011, הועברה גם פעילות המי"ל לשם.

פעילות
------

המי"ל פועל בשלושה מישורים מרכזיים:

**קורסים לקהל הרחב:** הדרכות והכשרות הכוללות קורסים למנהלים בדיסיפלינות השונות ובדרגי ניהול שונים: דירקטורים, מנכ"לים, סמנכ"לים, מנהלי אגפים/מחלקות, מנהלי צוותים וכו'. בין הקורסים: דירקטור הלכה למעשה, ניהול משא ומתן לבכירים, פיננסים למנהלים; קריאה וניתוח דוחות כספיים; ניהול בכיר; ניהול מערך המכירות; קורסי הכשרת מנהלים (בדרגים השונים), ביקורת פנימית וציבורית (לימודי הסמכה); קורס ניהול פרויקטים; ניהול משאבי אנוש, הכשרת מנהלי כספים (CFO), מפתחי למידה ארגונית, ניהול הדרכה ועוד.

**קורסים מותאמי ארגון**: להמי"ל מחלקת Tailor made המתמחה בתפירת קורסים מוזמנים לארגונים שונים, תוך התאמה לצרכים ואופי הארגון וקהל היעד.

**כנסים ותחרויות**: המי"ל מקיים לאורך השנה כנסים ותחרויות ובהם: כנס שירות וחוויית לקוח הגדול והמוביל בארץ, תחרות מצוינות בשירות וחוויית לקוח ותחרות ה- Effie Awards. בכנסים ובתחרויות משתתפים מנהלים מהארגונים המובילים בארץ ובעולם.
מדי שנה מזמין המי"ל מנחה בינלאומי להרצאה במסגרת כנס שירות וחוויית לקוח. בין המרצים שהשתתפו: פרופ' יצחק אדיג'ס, סקוט ברקן, מישל פלקון, אלישה מת'סון, סטן פלפס ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הישראלי לניהול
* המרכז הישראלי לניהול - משפט ציבורי על מינויים פוליטיים בחברות ציבוריות. בראש הרכבה השופטים ישב השופט (בדימוס) מקס צ'רנובילסקי ישבו לצידו פרופ' עמוס שפירא ופרופ' דוד קרצמר. בין עדי התביעה היו ח"כ אברהם שוחט, יצחק ברמן, ואלוף (במיל.) יצחק חופי (אתר עו"ד ד"ר חיים משגב)
* המרכז הישראלי לניהול, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  המרכז הישראלי לניהול יתחיל לפעול בימים הקרובים, דבר, 5 בינואר 1959
2. ↑  בי"ס לניהול ייפתח היום רשמית, מעריב, 9 בנובמבר 1960

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257226705171
* LCCN: n85096800
* VIAF: 136576994
* WorldCat: lccn-n85096800

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במכשיר להכנת קפה. אם התכוונתם למכשיר להכנת קפה הדומה לפרקולטור, ראו מקינטה.
פרקולטור
**פרקולטור** (מאנגלית: **percolator** - "חלחולן") הוא כלי להכנת קפה. הקפה נחלט בצורת חלחול דרך מסנן הממצה את השמנים הארומטיים שבפולי הקפה ולבסוף מתקבל קפה ללא שאריות אבקת קפה.

היסטוריה
--------

קנקן הפרקולטור הומצא על ידי מדען אמריקני ומלח בשם בנג'מין ת'ומפסון (1753–1814). בנג'מין המציא את קנקן הפרקולטור בעקבות עבודתו בצבא בוואריה שם שיפר את תזונת החיילים ואת המדים שלהם. בעקבות סלידתו מאלכוהול וחוסר חיבתו לתה הוא קידם את הקפה בשל יתרונותיו. בעקבות מאמציו זכה בשנת 1791 לתואר אצולה - רוזן האימפריה הרומית הקדושה ושמו נקרא **פון רומפורד**.

הפטנט הראשון לפרקולטור הונפק לג'יימס מייסון מפרנקלין, מסצ'וסטס בשנת 1865.
הקרדיט להמצאת קנקן הפרקולטור שפועל על תנור מוענק בדרך כלל לחוואי מאילינוי בשם הנסון גודריך. הפטנט של גודריך יכול היה להפוך כל קנקן לקנקן פרקולטור.

תהליך החליטה
------------

ישנם שני סוגים של קנקן פרקולטור:

* סוג ראשון בו המים מחלחלים דרך אבקת הקפה אל תא נפרד.
* סוג שני בו מתרחשת סירקולציה של החליטה דרך אבקת הקפה עד שהעוצמה הדרושה של הקפה מושגת.

בסוג החליטה הזה טחינת הקפה גסה יותר מאספרסו או ממקינטה.

כיום בעיקר משתמשים בקנקן פרקולטור חשמלי בו יש תא ייעודי למים שם הם מורתחים ועולים כשהם רותחים בצינורית שמערה אותם על מסננת הקפה לתוך קנקן ייעודי.

מסננת הקפה בקנקן החשמלי בדרך כלל היא רב פעמית ועשויה מפלסטיק או מתכת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פרקולטור** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כלים ומכשירים להכנת קפה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Inventor Goodrich Was In Our Town, Times-Leader, McLeansboro, Illinois
Thursday, March 21, 1968, p. 9
**הקורפוס השמיני** היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והתפרסם עקב לחימתו בקרב על הבליטה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

בסוף נובמבר 1918 הוקם הקורפוס ה-8 כחלק מחיל המשלוח האמריקני בצרפת, אולם פורק במהלך שנת 1919.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1940 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מהיערכות צבא ארצות הברית לכניסה למלחמת העולם השנייה. ב-12 ביוני 1944 הונחת הקורפוס בנורמנדי והשתתף בלחימה בחצי האי קוטנטן, ולאחר מכן השתתף במבצע קוברה וכבש את ברטאן. לאחר מכן השתתף הקורפוס בקרב על ברסט שנמשך עד ה-19 בספטמבר, ובסיומו נפלו בשבי האמריקני 36,000 שבויים גרמנים. לאחר מכן הוצב הקורפוס בארדנים, בגזרה שנחשבה לשקטה ושימשה להתארגנות ולריענון הכוחות.

 ערך מורחב – **הקרב על הבליטה**  

ב-16 בדצמבר פתחו הגרמנים בקרב הארדנים, אולם על אף האבדות הכבדות שספג הקורפוס, הצליחו לבסוף כוחות הקורפוס שתוגברו בכוחות נוספים להדוף את המתקפה הגרמנית, ולהחזיק מעמד במצור על בסטון. לאחר מכן הוכפף הקורפוס לארמייה השלישית, והיה הקורפוס האמריקני הראשון שהגיע לנהר הריין. לאחר מכן נלקחו מהקורפוס כל יחידותיו והועברו לקורפוס ה-12, ותחת פיקודו נשארה רק הדיוויזיה ה-87. מפקד הקורפוס טרוי מידלטון פנה לג'ורג' פטון מפקד הארמייה, וביקש אישור לכבוש את קובלנץ. פאטון סירב בתחילה לאפשר לו לעשות זאת כשלרשותו רק דיוויזיה אחת, אולם לאחר שמידלטון לחץ עליו אישר זאת, ואכן הקורפוס כבש במהירות את העיר, שעליה הגנו רק 500 חיילים גרמנים. באמצע מרץ 1945 תוגבר הקורפוס בדיוויזיות ה-76 וה-89, ולאחר מכן צלח הקורפוס את הריין באזור פולדה. בהמשך התקדם הקורפוס בגרמניה, ואף גילה את מחנה הריכוז אוהרדרוף. המחנה שוחרר ב-4 באפריל על ידי הדיוויזיה המשוריינת ה-4 והדיוויזיה ה-89. כשחיילי הדיוויזה המשוריינת נכנסו למחנה הם גילו ערימות של גופות, חלקן מכוסה בסיד, וחלק אחר של הגופות נשרפו באופן חלקי במדורות.

הגילוי המחריד של הגופות הביא את גנרל דווייט אייזנהאואר, המפקד עליון של כוחות בעלות הברית באירופה, לבקר במחנה ב-12 באפריל. אליו נלוו גם הגנרלים ג'ורג' פטון ועומר בראדלי. לאחר ביקורו, שלח אייזנהאואר מברק לגנרל ג'ורג' מרשל, ראש המטות המשולבים בוושינגטון, בו תיאר את מה שראה בביקורו במחנה הוא כתב שהאכזריות והבהמיות היו כל כך חזקים שהותירו אותו חולה. לדבריו גנרל פטון לא רצה להיכנס לראות, אבל הוא נכנס כדי שיוכל להעיד בעתיד מיד ראשונה מה ראה, וכדי למנוע מאנשים לכנות את מה שאירע כתעמולה. השפעת המראות במחנה הייתה כה חזקה עד שב-19 באפריל 1945 שלח אייזנהאואר בקשה למרשל שישלח משלחת של חברי קונגרס ועיתונאים שיבואו לראות ולהביא את מעשי הזוועה של הנאצים לידיעת הציבור האמריקאי. המשלחת אושרה באותו יום על ידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן.

לאחר מכן התקדם הקורפוס לעבר צ'כוסלובקיה ויצר קשר עם הצבא האדום, ונאלץ להתמודד עם זרם בלתי פוסק של שבויים גרמנים שרצו להיכנע לצבא האמריקני.

### לאחר המלחמה

עם תום המלחמה הוחל בשחרור חיילי הקורפוס, וב-15 בדצמבר 1945 פורק הקורפוס. במהלך השנים שלאחר מכן הופעל הקורפוס כמה פעמים, ובשנת 1968 פורק באופן סופי.

מפקדים
------

* אדוארד מן לוויס (דצמבר 1922 - ינואר 1924)
* הרברט בריס (1 באוקטובר 1936 - 30 בספטמבר 1940)
* וולטר קרוגר (1 באוקטובר 1940 - מאי 1941)
* ג'ורג' ויזיי סטרונג (מאי 1941–1942)
* דניאל איזום סולטאן (1942 - דצמבר 1943)
* אמיל ריינהרדט (דצמבר 1943 - 15 במרץ 1944)
* טרוי מידלטון (15 במרץ 1944 - 10 באוגוסט 1945)
* אירה וייץ' (10 באוגוסט 1945 - 15 בדצמבר 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-8
**יהושע ל. גולדברג** (באנגלית: **Joshua L. Goldberg**;‏ 6 בינואר 1896 – 24 בדצמבר 1994) היה רב, קפטן בצי ארצות הברית, ומעוטר אות לגיון ההצטיינות. מראשוני כדורגלני ארץ ישראל.

חייו המוקדמים
-------------

גולדברג נולד ב-1896 בבוברויסק שבבלארוס, באימפריה הרוסית. בצעירותו למד בגימנסיה הרצליה וב-1912 כשקמה קבוצת הכדורגל בבית הספר, הצטרף כשחקן הקבוצה. ב-1913 עזב את הקבוצה והצטרף למכבי תל אביב ואף היה קפטן הקבוצה. ב-1914 במהלך לימודי התואר באוניברסיטת אודסה, גויס לצבא האימפריה הרוסית ושירת שם כשנתיים, עד שברח לארצות הברית.

שירות צבאי בארצות הברית
-----------------------

ב-1917 התגייס לצבא ארצות הברית ושירת שם עד 1920. במהלך שירותו השתתף כלוחם במלחמת העולם הראשונה וקיבל 5 מדליות עיטור על השתתפותו בקרבות. אחרי שהשתחרר למד עד 1926 כאשר הוסמך לרב.

ב-8 בינואר 1942 התגייס גולדברג לצי ארצות הברית כקצין, וכיהן כרב הראשון בצי האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה, וב-1 ביולי 1952 עלה לדרגת קפטן. ב-1 בינואר 1960 פרש משירותו בצי.

ב-1956 הוענק לגולדברג אות ארבעת קציני הדת, ואות "שיתוף הפעולה הבינלאומי" מממשלת צרפת והוענק לו תואר קצין של כבוד בצבא צרפת. ב-1958 העניק לו עומר בראדלי את אות לגיון ההצטיינות עם הערות לציון של מזכיר הצי של ארצות הברית צ'ארלס תומאס.

ב-24 בדצמבר 1994 הלך לעולמו בוסט פאלם ביץ' שבפלורידה, ארצות הברית, וב-6 בינואר 1995 נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. ב-10 בפברואר 1995 נקראה על שמו קפלת זיכרון במוזיאון הלאומי של ההיסטוריה הצבאית של יהודי אמריקה בוושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהושע גולדברג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  היסטוריית הקריירה הצבאית של קפטן יהושע לואיס גולדברג בצי ארצות הברית, באתר אוניברסיטת וילמינגטון (קרוליינה הצפונית) (באנגלית)
2. ↑  אשר גולדברג, קבוצת הכדורגל הנערצת של הגימנסיה העברית הרצליה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, ‏20 בדצמבר 2010
3. ↑  יוצאי מלחמה יהודים שלא נשכחו בארלינגטון, באתר jweekly, ‏16 בינואר 1998 (באנגלית)
4. 1 2  קפלת הזיכרון קפטן יהושע ל. גולדברג, באתר המוזיאון הלאומי של ההיסטוריה הצבאית של יהודי אמריקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5869 6136
* LCCN: no2009044684
* VIAF: 83628337
* WorldCat: lccn-no2009044684

 |
עיט ערבות – החיה הלאומית של מצרים
אריה ברברי – ככל הנראה נכחד מן המדינה
סלעית שחורת בטן
קוברה מצרית
דגים במפרץ אילת
**עולם החי במצרים** כולל את כל בעלי החיים החיים בשטחה של מצרים. בעבר חיו בה מינים גדולים כמו היפופוטמים, פילים ואריות, אך עם הזמן הם נכחדו מן האזור. כמו כן, מצרים נמצאת בנתיב נדידת עופות מרכזי בין אירואסיה ומזרח אפריקה וכמאתיים מינים של מינים חולפים עוברים בה פעמיים בשנה, כשתועדו בה בסך הכל עד היום כ-480 מינים של עופות.

כמו כן, למצרים רצועות חוף ארוכות במיוחד בים התיכון ובים סוף, ובמהלך השנים נצפו בהם בעלי חיים רבים.

גאוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

החי במצרים
----------

### יונקים

ציורי קברים עתיקים במצרים מציגים ג'ירפות, היפופוטמים, תנינים ויענים, ופטרוגליפים בסילווה בהרי (אנ') שבנילוס העליון מציגים פיל סוואנה אפריקאי, קרנף רחב שפה, צבי ג'ירפי ויענים – עולם חי הדומה לזה של מזרח אפריקה של ימינו. כמו כן, אין במצרים מינים אנדמיים רבים, אלה כוללים את הסמור המצרי, גרביל חיוור, גרביל מקיליגין (העשוי להתפרש גם אל תוך סודאן) ועוד.

מספר יונקי המדבר המערבי התמעט עם השנים, והדישון וראם הסהרה נכחדו מן המדינה, וכן, גם האריה הברברי ככל הנראה נכחד מן האזור. היונקים הנותרים כוללים את: צבי רים, צבי הנגב, כבש הרעמה, שועל החולות, ירבוע מצוי וגרביל. 

למדבר המזרחי במצרים יש מגוון שונה למדי של בעלי חיים ויש לו הרבה מן המשותף עם חצי האי סיני, מה שמראה על חשיבותו של הנילוס הרחב בהפרדה בין שני אזורי המדבר. באזור זה ניתן למצוא את: הצבוע המפוספס, היעל הנובי, יפה זנב, קוצן זהוב, שועל צוקים ושועל חולות. להרים הסלעיים הגבוהים של גבל אלבה בדרום יש מגוון ייחודי של בעלי חיים, כולל צבועון הרעמה, בואש אפריקני, גחן מצוי וייתכן כי חי עדיין באזור זה הערוד.

### עופות

עופות מצוים בשפע במצרים במיוחד בעמק הנילוס ובאזור הדלתא של הנילוס. העופות הדורסים כוללים נשרים, עיטים, נצים, בזים וינשופיים. עופות אחרים כוללים חסידות, פלמינגואים, אנפות, שקנאים, שלווים וצופייתים. עד היום תועדו במצרים כ-480 מינים של עופות, כאשר בסכנת הכחדה עולמית נמצאים ברנטה אדומת-חזה, צחראש לבן, רחם, נשר דרומי, בז ציידים ועוד. 

מצרים נמצאת בנתיב נדידת עופות מרכזי בין אירואסיה ומזרח אפריקה וכמאתיים מינים של מינים חולפים עוברים פעמיים בה בשנה.

עופות בולטים במדבר המערבי במצרים כוללים את קטה סנגלית, אלימון ואת סלעית שחורת בטן.

### זוחלים

כשלושים מיני נחשים חיים במצרים, כמחציתם ארסיים. אלה כוללים את הקוברה המצרית, נחש כיפה ועכן. ישנם גם מינים רבים של לטאות. מעל סכר אסואן, חופי אגם נאצר עקרים ברובם, אך באגם אכן חיים תניני היאור האחרונים שנותרו במצרים וכן גם הצב הרך האפריקאי.

### דגים

|  |  |
| --- | --- |
|  |  ראו גם – **החי בים התיכון, החי במפרץ אילת** |

למעלה ממאה מיני דגים חיים באזור הנילוס והדלתא של הנילוס. למצרים יש גם תעשיית חקלאות ימית גדולה המגדלת אמנון בבריכות דגים.

הכחדה ומאמצי שימור
------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

בתרבות
------

החיה הלאומית של מצרים היא עיט הערבות.

ראו גם
------

* החי בארץ ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Richard Hoath, **A Field Guide to the Mammals of Egypt**, American Univ in Cairo Press, 2009, מסת"ב 978-977-416-254-1. (באנגלית)