recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ה**חזרה** כאמצעי ספרותי היא קדומה, וליוותה את שלב הספרות שבעל פה, עד המצאת הדפוס. לאחר המצאת הדפוס צורת החזרות השתנתה, והיא היום מותאמת לטקסטים נדפסים, בכל צורה של דפוס. יחד עם זאת, בתחום ספרי הילדים למשל, ובתחומים נוספים, יש עדיין חשיבות רבה לחזרה בצורתה הקדומה, הדיבורית, כיוון שהיא פועלת גם על אוזנו של המאזין, ולא רק על עיני הקורא.

החזרה מעצימה ומדגישה את כוונת המחבר, המשורר, הפזמונאי, המספר והפרסומאי. ויש בה כדי לפעול על הקורא והמאזין בדרך הרצויה למחבר הטקסט. אם לגרום לו התרגשות והזדהות בשיר, אם לצרפו אל הקהל המזמר בפזמון, ואם לגרום לו לרוץ לחנות ולרכוש את המוצר בפרסום. החזרה כאמצעי לשוני סגנוני מצויה בכל ספרויות העולם. דוגמאות ראשונות של חזרה בספרות העברית אפשר למצוא בתנ"ך למשל "על שלושה פשעי..ועל ארבעה לא אשיבנו" (עמוס פרק א'), ואחר כך בפיוט, בתפילה, בשירת ספרד ובשירה העברית המודרנית.

בספרות המודרנית, המבוססת על דפוס ולא על מסירה בעל פה, חל צמצום משמעותי בשימוש בחזרה כאמצעי סגנוני לשוני, כדי שלא להכביד על הקורא וכדי שלא לשעממו. לעומת זאת בתחום הפרסום והפרסומת, חלה התפתחות מהירה ורבה בשימוש בחזרה כאמצעי ללכידת תשומת לבו של המאזין והקורא. עקרון החזרה קיים גם באמנויות אחרות, במוזיקה, באמנות הפלסטית, ובאמנויות הבמה.

ראו גם
------

* אנאפורה
* אפיפורה

קישורים חיצוניים
----------------

* חזרה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* אתר למנויים בלבד אליזבת הלמות מרגוליס, Aeon, מקוריות? סוד הקסם של המוזיקה הוא דווקא החזרה, באתר הארץ, 19 במרץ 2014
* אתר למנויים בלבד נעם בן זאב, מה למוצרט, ל"טוב, הרע והמכוער" ולשנאת המוזיקה המזרחית?, באתר הארץ, 25 במרץ 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph323742

 |
**אדית גיטינס** (באנגלית: **Edith Gittins**; ‏1845 – 7 באוגוסט 1910) הייתה אמנית ורפורמטורית חברתית אנגלית, מעורבת באופן פעיל בקידום זכויות נשים. היא הייתה מייסדת האגודה הליברלית לנשים של לסטר בשנת 1886 ותמכה באגודת זכות הבחירה לנשים של לסטר. היא הייתה אמנית צבעי מים שהוכשרה על ידי ויליאם מוריס.

ביוגרפיה
--------

גיטינס נולדה בלסטר בשנת 1845, בתו של סוחר תירס וקמח, אדוארד גיטינס, והשלישית מבין חמישה ילדים.  היא התחנכה על ידי מיס דרייטון, שרבים מתלמידיה הפכו לנשים בולטות של לסטר.  היא הייתה חברה פעילה בקפלה האוניטארית, לימדה בבית הספר של יום ראשון במשך למעלה מארבעים שנה. 

בית הספר בקובנטרי
אמנית צבעי מים ומורה לרישום, הציגה כמה ציורי נוף באקדמיה המלכותית לאמנויות ובמוזיאון והגלריה לאמנות בניו ווק (לימים המוזיאון והגלריה לאמנות של לסטר), שם יש כמה מצבעי מים שלה.

גיטינס עזרה לייסד סניף מקומי של "אגודת קירל", ארגון ארצי שהוקם ב-1877 במטרה להביא אמנות וספרים לעניים ממעמד הפועלים, תחת הסיסמה 'הבא את היופי לעם הביתה'. היא הייתה פעילה לבחירת נשים, בשנת 1886 היא הייתה חברה מייסדת של המועצה הלאומית לנשים של לסטר ואגודות נשים נוספות. 

היא הייתה פעילה בהפגנות - ביוני 1908, היא הצטרפה ל-10,000 נשים במצעד בלונדון, ואחר כך כתבה ב"לסטר פיוניר" מאמר על חשיבות האירוע.

גיטינס נפטרה בשנת 1910, והותירה את הונה הגדול לאחייניות ואחיינים וכן למטרות מקומיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדית גיטינס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Crawford, Elizabeth (15 April 2013). *The Women's Suffrage Movement in Britain and Ireland: A Regional Survey*. Routledge. p. 77.
2. ↑  enkins, Jess (September 2008). "Local Artist remembered at Great Meeting" (PDF). Great Meeting Chapel Newsletter. Archived from the original
3. ↑  Forward Sisters! Local Women in Politics" (PDF). Leicestershire County Council.
4. ↑  Newitt, Ned. "The Who's Who of Radical Leicester".
5. ↑  "Statuette of Ethelfloeda, Queen of the Mercians". *Public Monuments and Sculpture Association*. Archived from the original

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אדית גיטינס"**.
**מחלף קיבוץ גלויות** הוא מחלף בתל אביב-יפו המחבר את כביש 1, כביש 2, כביש 20, כביש 461 ודרך קיבוץ גלויות, ומשמש ככניסה מרכזית לתל אביב-יפו. המחלף הוא מן העמוסים במדינת ישראל, ומדי יום עוברים בו כחצי מיליון כלי רכב.

מבנה המחלף
----------

דרך קיבוץ גלויות חולפת מעל לכביש 1 באמצעות גשר, ואילו נתיבי איילון (כביש 20) חולפים מעליה באמצעות שני גשרים נוספים. המחלף הוא קצהו המערבי של כביש 1, ומקשר בין הקטע התיכון של נתיבי איילון לחלקם הדרומי, שקצהו במחלף חולות. חלקו המערבי של המחלף, הכולל את גשרי נתיבי איילון, מכונה גם **גשר חיל השריון** (או גשר הולץ), ועוברת בו גם דרך חיל השריון שמהווה את ראשיתו (קצהו הדרומי) של כביש 2 שסופו בחיפה. מסילות הרכבת שבין מסלולי כביש 1 בקטע הסמוך למחלף הן העמוסות בישראל. המחלף משמש גם כמחלף רכבתי בו מסילת תל אביב – פלשת עוברת מעל ומתחברת למסילת איילון. בסמוך למחלף גם מסוף אוטובוסים גדול.

היסטוריה
--------

ראשיתו של המחלף בשנת 1978, עם חיבור גשר קיבוץ גלויות לכביש 1. בשנות ה-80 של המאה ה-20 חוברו למחלף גם נתיבי איילון. המחלף הורחב עם השנים ונוספו לו גשרים המקשרים אותו עם נתיבי איילון לכיוון דרום, גשרי מסילות רכבת, ועבודות לשיפור זרימת נחל איילון העובר בין מסלולי המחלף.

בשנת 2007, בעת הקמת מסילת תל אביב – פלשת, הועתק "גשר חיל השריון" מזרחה למרחק 15 מטר. בתחילת שנות ה-80 תוכננו נתיבי איילון לכיוון דרום, אך המתכננים החליטו לא לכלול בתוכניותיהם את תוואי הרכבת המתוכנן. כתוצאה מכך ניצב הגשר בדיוק בתוואי מסילת תל אביב – פלשת. עלות העתקת הגשר הייתה כ-70 מיליון שקל והפרויקט כלל גם: פינוי חלקי של בית הספר הולץ, הקמת גשר חדש לרכבת וכן הסדרי תנועה ותיקונים שונים. העתקת הגשר עצמו נמשכה שלושה ימים באמצעים מכניים. לטענת חברת נתיבי איילון בתקופה שבה נבנה הגשר, ההיתכנות להקמת מסילת הרכבת הייתה אפסית, וכדי לחסוך בעלויות לא נוצל כל רוחב התוואי המתוכנן (בעיקר עלות פינוי חלק ממתחם לודוויפול ובית הספר הולץ).

* תחנת הרכבת תל אביב ההגנה, מחלף קיבוץ גלויות ועבודות להקמת גשר הקו הסגול מעל נתיבי איילון, יוני 2023תחנת הרכבת תל אביב ההגנה, מחלף קיבוץ גלויות ועבודות להקמת גשר הקו הסגול מעל נתיבי איילון, יוני 2023
* גשר קיבוץ גלויות מעל כביש 1 צד המזרחי (כביש 461)גשר קיבוץ גלויות מעל כביש 1 צד המזרחי (כביש 461)
* מחלף לה גוארדיה בקדמת התמונה ומחלף קיבוץ גלויות ברקעמחלף לה גוארדיה בקדמת התמונה ומחלף קיבוץ גלויות ברקע

ראו גם
------

* מתחם לודוויפול
* בית הספר הולץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחלף קיבוץ גלויות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאור ברון , ‏עושים סוף למחדל: גשר הולץ יוזז מזרחה; העלות - 70 מיליון שקל - חברה שוויצרית החלה בהעתקת הגשר לצורך הנחת מסילת הרכבת לראשל"צ מערב, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2007
2. ↑  ענת ג'ורג'י, איילון דרום יעבור שינויים ב-700 מיליון שקל כדי לאפשר מעבר רכבת לראשון לציון, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2002

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**-** | **מחלפים בכביש 1** | **הבא**:**מחלף גנות** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מחלף חולון** | **מחלפים בנתיבי איילון** | **הבא**:**מחלף לה גוארדיה** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**-** | **מחלפים בכביש 2** | **הבא**:**מחלף לה גוארדיה** |
**מועדון הכדורגל אלקטרון נובגורוד** (ברוסית: **Футбольный клуб «Электрон» Великий Новгород**) הוא שמו של מועדון כדורגל רוסי מהעיר נובגורוד. בשנים 1969—1977 התמודד בליגה השנייה בברית המועצות שהייתה הליגה המקצוענית השלישית בחשיבותה בברית המועצות. הישג השיא של המועדון הוא מקום שני בליגה זו.

לאחר התפרקות ברית המועצות התמודד בעיקר בטורנירים אזוריים. בעונת 2017 נרשם לליגה החובבנית, התמודד בטורניר הכדורגל של מחוז צפון-מערב רוסיה ובמסגרת הגביע הרוסי בכדורגל אך לא העפילה לשלבים המתקדמים.

אצטדיון הקבוצה
--------------

הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון אלקטרון הממוקם בפארק 30 שנה לאוקטובר בעיר נובגורוד ומכיל 3,223 מושבים. האצטדיון נבנה ב-1958 ושימש את קבוצת אלקטרון ואת טוסנו בשנים שלפני העפלתה לליגת העל הרוסית בכדורגל. 

לאחר התפרקות ברית המועצות עבר האצטדיון לבעלות העירייה שהשכירה אותו למועדוני כדורגל חובבניים מקומיים. בעונת 2010 האצטדיון שימש גם את קבוצת וריאג, מליגת המשנה הרוסית ברוגבי. באוגוסט 2013 הועבר המתקן לבעלות ממשלת מחוז נובגורוד שערכה בו שיפוץ והחליפה את משטח הדשא לדשא מלאכותי. 

בשנת 2015 שופץ.[דרוש מקור]

ב-24 בספטמבר 2017 האצטדיון אירח את גמר גביע רוסיה בכדורגל נשים, שבו גברה צסק"א מוסקבה על צ'רטנובו בתוצאה 0:1.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אלקטרון נובגורוד
* אלקטרון נובגורוד, ברשת החברתית VK

* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  Центральный стадион, Великий Новгород
2. ↑  В ближайший месяц стадиону «Центральный» вернут название «Электрон»
3. ↑  ЦСКА впервые выиграл Кубок России
4. ↑  Третья жизнь стадиона «Центральный»
**אחמד פואד נִגְם** (בערבית: **احمد فؤاد نجم**, הגייה מצרית: [ˈæħmæd foˈʔæːd ˈneɡm], בתעתיק מדויק: אחמד פֻאָאד נגם, במקורות נכתב גם **ניג'ם**; 22 במאי 1929‏ – 3 בדצמבר 2013) היה משורר מצרי. היה ידוע בזכות שירתו הלאומית והמהפכנית בשפה הערבית מצרית ובעבודתו עם המלחין והזמר המצרי שייח' אימאם (1918–1995). יש שראו בו גיבור עממי.

תחילת דרכו
----------

נגם נולד בשנת 1929 במחוז א-שרקיה במצרים למשפחת פלאחים. אמו, האנם מורסי נגם, הייתה עקרת בית, ואביו, מוחמד עיזאת נגם, היה שוטר. נגם היה אחד מ-17 ילדים במשפחתו. בדומה למשוררים וסופרים מצרים אחרים בדורו, את השכלתו היסודית רכש בכותאב, מעין "תלמוד תורה" מוסלמי, אשר נוהל על ידי רשת החינוך של אל-אזהר.

לאחר מות אביו עבר נגם להתגורר עם דודו חוסיין בזקאזיק, אולם בשנת 1936 הועבר לבית יתומים, שם פגש בזמר המצרי הידוע עבד אל-חלים חאפז. בשנת 1945, בגיל 16, עזב את בית היתומים ושב לכפרו, שם עבד כרועה. מאוחר יותר עקר לקהיר במטרה להתגורר עם אחיו, אולם האח גירשו מביתו והוא נאלץ לשוב לכפרו. הוא עבד באחד מבסיסי הצבא האנגלי בעודו מסייע למורדים מצרים. עם נסיגת הצבא הבריטי מרוב שטחה של מצרים החל נגם עובד כפועל בית חרושת ממשלתי. הוא נידון לשלוש שנות מאסר לאחר שזייף טופס רשמי, ובתקופת היותו אסיר השתתף בתחרות כתיבה שאורגנה על ידי המועצה המצרית העליונה לאמנויות וזכה במקום הראשון. לאחר מכן פרסם, עוד בעודו אסיר, את אסופת שיריו הראשונה בשם "תמונות מן החיים ובית הכלא". שיריו נכתבו בשפה ערבית מצרית עממית. לאחר שחרורו התקבל לעבודה כפקיד בארגון לעמי אסיה ואפריקה. הוא אף החל להקריא את שיריו באופן קבוע ברדיו המצרי. נגם התגורר בחדר בודד על גג בניין ברובע בולאק, סמוך למרכז העיר בקהיר, עת פגש במלחין והמשורר שייח' אימאם, אשר הפך לשותפו לחדר ויחד שרו את שיריו. במהלך חייו נכלא נגם מספר פעמים על רקע דעותיו הפוליטיות ובמיוחד על רקע הביקורת הנוקבת שמתח על נשיאי מצרים גמאל עבד אל נאצר, אנואר סאדאת וחוסני מובארכ.

הוקרה ופרסים
------------

בשנת 2013 זכה נגם בפרס הנסיך קלאוס על "יושרתו חסרת הפשרות".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחמד פואד נגם** בוויקישיתוף
* שירו של אחמד פואד ניג'ם, אני לא מפחד, באתר ynet, בתרגום אסמא אגבארייה זחאלקה ויהושע סימון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael Slackman, A Poet Whose Political Incorrectness Is a Crime. The New York Times, 13/05/2006.
2. ↑  מיה סלע, מת המשורר המצרי אחמד פואד ניג'ם, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2013
3. ↑  Ahmed Fouad Negm Wins 2013 Prince Claus Award for ‘Unwavering Integrity’. 07/09/2013.
4. ↑  Ahmed Fouad Negm passed away. Prince Claus Fund for Culture and Develpment

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313053605171
* BnF: cb12222737z (data)
* GND: 118969242
* ISNI: 0000 0001 2237 866X
* LCCN: n82085843
* NTA: 381359417
* SNAC: w6vf12dn
* SUDOC: 090237722
* VIAF: 61958
* WorldCat: lccn-n82085843

 |
טרפן *Holcocephala fusca* עם טרפו.
**טרפניים** המכונים גם **זבובים טורפים** (שם מדעי: *Asilidae*) היא משפחה של חרקים טורפים מסדרת הזבובאים החיים ברחבי העולם (קוסמופוליטיים) ומכילים כ-7,500 מינים. בניגוד למרבית הזבובים הם אינם אוכלי כל אלא ציידים אקטיביים התופסים חרקים קטנים באוויר.

בדומה לזבובים אחרים הם בעלי עיניים מורכבות גדולות, לרוב ירוקות או צבע דומה ולצידם עיניות קטנות יותר והם מעופפים יעילים להפליא. הם בעלי גפי פה חזקים מוקפים ב"שפם" עבה העוזר לרכך חבטות ועקיצות של הטרף. החדק שלהם חדק ודוקרני ואיתו הם מחסלים את הטרף, תוך שהם תופסים אותו בגפיהם הקדמיות ולרוב מסוגלים גם לעופף איתו. בנוסף הם יכולים להתגונן עם הכאתו בטורפים שלהם ועקיצתו כואבת להפליא.

הם חיים סביב לצמחים נמוכים או שיחים ובהם ממתינים לטרף עובר מעופף כמו דבורים ושאר דבוראים, פרפראים, ציקדות, זבובים אחרים, שפיראים, טרמיטים, תיקנאים, מרושתי כנף ותריפסאים וכן לעיתים צדים עכבישים. הלרוות שלהם הם אוכלי רקבובית ולעיתים אף צמחוניים, אך בשלב מסוים הם מתחילים גם לצוד טרף.

תת-משפחות
---------

* Asilinae
* Bathypogoninae
* Brachyrhopalinae
* Dasypogoninae
* Dioctriinae
* Laphriinae
* Leptogastrinae
* Ommatiinae
* Phellinae
* Stenopogoninae
* Stichopogoninae
* Tillobromatinae
* Trigonomiminae
* Willistonininae

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרפניים** בוויקישיתוף
* טרפניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* טרפניים, באתר ITIS (באנגלית)

* טרפניים, באתר NCBI (באנגלית)

* טרפניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)

* טרפניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* טרפניים, באתר GBIF (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph582645

 |
**חדקן זוהר** (שם מדעי: ***Acipenser stellatus***) הוא מין של דג ממשפחת החדקניים, החי במימי הים הכספי, הים השחור, ים אזוב ובים האגאי שבים התיכון, אם כי נראה שהאוכלוסייה ששם נכחדה כתוצאה מדיג יתר. החדקן מצוי כיום בסכנת הכחדה חמורה עקב דיג להכנת קוויאר.

תיאור
-----

החדקן בעל גוף דק וארוך עם חוטם מוארך יחסית לקרוביו ובקצהו בולטים ביני חישה ארוכים. החדקן יכול להגיע לאורך של 250 סנטימטרים (8.2 רגל) ומשקל 80 ק"ג, אך לרוב הוא קטן יותר. הוא בעל רצועת לוחיות סחוסיות בצבע אפור וצבע הגוף ירקרק-אפרפר עד חום והבטן בהירה יותר משאר הגוף.

החדקן שוכן בקרקעית הים או האגמים ומחפש מזון בלילה. הוא ניזון מרכיכות, תולעים, סרטנים ודגים קטנים שהוא מאתר סמוך לקרקעית. הוא מהגר בעת הרבייה למים מתוקים כדי להשריץ.

דג זה הוא אחד משלושת החדקנים הנצרכים ביותר להכנת קוויאר לצד הבלוגה והחדקן הרוסי. הבשר שלו נחשב ליקר מאוד לאורך הים הכספי ונעשו ניסיונות לייצא אותו למדינות אחרות כמו ארצות הברית, רוסיה, איראן ואיטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חדקן זוהר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חדקן זוהר באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חדקנאים |
| --- |
| חדקניים | 

|  |  |
| --- | --- |
| חדקן | חדקן סיבירי • חדקן קצר אף • חדקן יאנגצה • חדקן האגם • חדקן רוסי • חדקן ירוק • חדקן סחלין • חדקן אדריאטי • חדקן נודיבנטריס • חדקן אטלנטי • חדקן פרסי • שטירל • חדקן יפני • חדקן סיני • חדקן זוהר • חדקן אירופי • חדקן לבן |
| הוסו | בלוגה • קלוגה |
| סקפירינכוס | סקפירינכוס אלבוס • סקפירינכוס פלטורינכוס • סקפירינכוס סוטקוסי |
| פסודוסקפירינכוס | חדקן סיר דריה • חדקן גמדי • חדקן אמו דריה |

 |  |
| חדקני שיניים | 

|  |  |
| --- | --- |
| חדקן שיניים אמריקאי (סוג ומין יחיד) | חדקן שיניים אמריקאי |
| חדקן שיניים סיני (סוג ומין יחיד) | חדקן שיניים סיני |

 |
**מפרץ טמפה** (באנגלית: **Tampa Bay**) הוא מפרץ המצוי בחופה המערבי של מדינת פלורידה שבארצות הברית. המפרץ מהווה חלק ממפרץ מקסיקו.

גאוגרפיה
--------

מפרץ טמפה הוא מפרץ רדוד, שעומקו הממוצע כ-3.4 מטרים, ושטחו כ-1031 קמ"ר. סביב המפרץ מצויים המחוזות של מדינת פלורידה: הילסבורו, מאנאטי, ופיינלאס.

המפרץ הוכרז כאתר טבע בעל חשיבות לאומית על ידי הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית בשל צמחי המנגרוב הגדלים לחופיו, 200 מיני הדגים המצויים בו ו-25 מיני הציפורים המצויים לחופיו וניזונים ממנו.

במפרץ שתי שמורות טבע: שמורת הטבע הלאומית פיינלאס ואגמונט קי.

תחבורה
------

בשל רדידות המפרץ, ועל מנת לאפשר גישה לנמל טמפה - הנמל הגדול ביותר בפלורידה והעשירי בגודלו בארצות הברית, נחפרו כ-120 ק"מ של תעלות מים עמוקים במפרץ. 

שני נמלים נוספים המצויים במפרץ הם נמל מאנאטי - בו שטחי האחסנה בקירור הגדולים ביותר במפרץ מקסיקו, ונמל סנט פיטרסבורג בו מצוי בסיס של משמר החופים של ארצות הברית.

הגשרים החוצים את המפרץ הם:

* גשר סנשיין סקייווי
* גשר גנדי
* גשר האוורד פראנקלנד
* גשר קורטני קמבל
* גשר קלירווטר בייסייד

ספורט
-----

אזור מפרץ טמפה מיוצג בשלוש מהליגות המקצועניות המרכזיות בצפון אמריקה. קבוצת הפוטבול טמפה ביי באקנירס מליגת ה-NFL וקבוצת ההוקי קרח טמפה ביי לייטנינג מליגת ה-NHL מבוססות בעיר טמפה, בעוד קבוצת הבייסבול טמפה ביי רייס מבוססת בעיר סיינט פיטרסברג.

בין 1996 ל-2001 יוצג האזור גם בליגת הכדורגל הראשית בצפון אמריקה, ה-MLS, על ידי קבוצת טמפה ביי מיוטיני.

היסטוריה
--------

במפרץ טמפה התרחש במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הקרב הימי הידוע בשם "קרב טמפה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפרץ טמפה** בוויקישיתוף
* מפות מפרץ טמפה
* מפרץ טמפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוכניות שמירת הטבע במפרץ.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558434905171
* LCCN: no2001040116
* NARA: 10038051
* VIAF: 316432255
* WorldCat: lccn-no2001040116

 |
**גדרון אדמוני-גב** (שם מדעי: *Campylorhynchus capistratus*) הוא מין של עוף ממשפחת הגדרוניים, החי לאורך אמריקה המרכזית שבין מקסיקו לצפון קוסטה ריקה. גדרון זה הוא קרובו לסוג של גדרון הקקטוס.

תיאור
-----

הגדרון הוא עוף קטן יחסית באורך של כ-17 ס"מ ומשקלו 29 עד 42 גרם בקירוב, כאשר יש הבדלים קטנים בין התת-מינים השונים אך הם די דומים. לרוב הגדרון בעל גב וכנפיים חומים-אדמוניים עם כנפיים וזנב חומים ומנומרים בשחור-לבן. הרגליים ארוכות ואפורות והראש לבן עם כיפה שחורה ופס שחור מאחורי העיניים וכן מקור מעוקל שחור וחזק. הפנים ופלג הגוף התחתון לבנים עד הרגליים. הצעירים בעלי גוון אפור-בהיר לאורכם ופלג גוף תחתון צהבהב, אך הם מפתחים במהירות גוונים של פרטים בוגרים.

גדרון זה חי ביערות גשם, יערות שונים ובסוואנות, חורשים ושיחיות לאורך תפוצתו בגבהים של עד 800 מטר בקוסטה ריקה או עד 1,400 מטר בהרים של אל סלוודור.

הגדרון משתמש במקורו הכפוף כדי לחטוף חרקים ועוד חסרי חוליות ממסתורי צמחים או מהקרקע, אם כי גם יעוט על טרף מעופף. הגדרונים באזורים שונים אינם חוששים מאנשים וייגשו לאכול מצלחות אנושיות. לעיתים הם ניזונים בקבוצות קטנות על קרקע היער יחדיו.

הגדרון מקנן לרוב סביב עצים או שיחים קוצניים, בעיקר על ענפי השיטה מהמין *Vachellia sphaerocephala*. כדי לגונן על קיניו מטורפיו אפשריים הוא ירחיק לכת ויקנן סמוך לקן צרעות המתרגלות אל הגדרון אך תוקפות מסיגי גבול מאיימים. הנקבה מקננת לבדה בקן ומטילה בו 3 עד 5 ביצים הבוקעות לאחר שבועיים, והגוזלים מתבגרים תוך פרק זמן דומה. לאחר שהצעירים עוזבים את הקן הם נשארים לקבוצות משפחתיות קטנות הישנות יחד במעונות משותפים.

תת-מינים
--------

ישנם 6 תת-מינים של הגדרון, אם כי באחרון לא כל החוקרים מכירים:

* C. c. nigricaudatus
* C. c. capistratus
* C. c. xerophilus
* C. c. castaneus
* C. c. nicaraguae
* C. c. nicoyae

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גדרון אדמוני-גב** בוויקישיתוף
* גדרון אדמוני-גב, באתר ITIS (באנגלית)
* גדרון אדמוני-גב, באתר NCBI (באנגלית)
* גדרון אדמוני-גב, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גדרון אדמוני-גב באתר הרשימה האדומה של IUCN

* 
* 
* 
* 
* 
*
**דאה שחורת-כתף אוסטרלית** (שם מדעי: ***Elanus axillaris***) היא מין עוף דורס יום מהסוג דאה החיה בכל רחבי אוסטרליה. מין זה הוא קרוב של דאה שחורת-כתף המצויה בישראל והוא תואר ב-1801 בידי החוקר ג'ון לאת'אם.

תיאור
-----

דאה זו דומה לקרובתה מאסיה ואפריקה והיא מגיעה לאורך של 35 ס"מ ובעלת מוטת כנפיים של 80 עד 100 ס"מ. הנקבה מעט כבדה יותר מהזכר, ומגיעה למשקל ממוצע של כ-300 גרם בעוד משקל הזכר הממוצע הוא כ-260 גרם. היא בעלת נוצות אפורות-לבנות עם ראש גדול, עיניים אדומות ומקור מעוקל כהה ובעלת כנפיים וזנב בעלי קצוות שחורים וחלק חיצוני עליון של הכנף גם שחור. היא דומה למין האוסטרלי דאה כתובת-כנף (*Elanus scriptus*), אך חסרה את הסימנים השחורים שמתחת לכנפי האחרונה.

היא פעילה ביום לאורך השדות, הבתות, החורשות והערבות האוסטרליות. אומנם תפוצתה כלל אוסטרלית אך עדיין היא נדירה במדבריות של מרכז היבשת העמוק ובמערב קייפ יורק או הטריטוריה הצפונית. הם מזדמנים לעיתים לצפון טסמניה, האי קינג ואיי מצר טורס.

הדאה היא טורפת הניזונה ממגוון בעלי חיים קטנים, לרוב בבדידות או בזוגות. בין השאר היא ניזונה מחגבים לרבות ארבה, חולדות, זוחלים קטנים, עופות קטנים ולעיתים רחוקות אפילו ארנבות. עם זאת עכברים ויונקים קטנים בגודל דומה מהווים למעלה מ-90% מתזונתה. דאות רבות מעופפות יחדיו בעתות של מכת עכברים הנחשבת לחגיגה עבורם. הדאות ניזונות בשטח קבוע ממנו הם גם מתצפתים על הטרף ותחתיו יכולים להימצא צניפות של הטרף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאה שחורת-כתף אוסטרלית** בוויקישיתוף
* דאה שחורת-כתף אוסטרלית, באתר ITIS (באנגלית)
* דאה שחורת-כתף אוסטרלית, באתר NCBI (באנגלית)
* דאה שחורת-כתף אוסטרלית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* דאה שחורת-כתף אוסטרלית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* דאה שחורת-כתף אוסטרלית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* דאה שחורת-כתף אוסטרלית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* דאה שחורת-כתף אוסטרלית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דאה שחורת-כתף אוסטרלית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283258505171

 |
**גסטון מוריס ז'וליה** (בצרפתית: **Gaston Julia** ‏ 3 בפברואר 1893 - 19 במרץ 1978) היה מתמטיקאי צרפתי שבמאמר מ-1918 הציג לראשונה את קבוצת ז'וליה הקרויה על שמו. רעיונותיו פותחו מאוחר יותר בידי בנואה מנדלברוט שביסס עליהם את מושג הפרקטל - מאבני היסוד של תורת הכאוס.

קורות חיים
----------

ז'וליה נולד בעיר סידי בל-עבאס שבאלג'יריה, שמיום הקמתה שימשה את הצרפתים כמרכז שלטוני במדינה. ציוניו הגבוהים אפשרו לו ללמוד באקול פוליטקניק בפריז, והוא אכן החל ללמוד שם ב-1914, אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 הוא גויס ונשלח לחזית. בינואר 1915 הוא נפצע באופן חמור בפניו, וכתוצאה מהפציעה איבד את אפו. למרות ניתוחים חוזרים ונשנים, לא עלה ביד הרופאים לשחזר את אפו, וז'וליה נאלץ להסתובב עד סוף ימיו עם מסכת עור במקום אף. במהלך אשפוזו הממושך התיידד ז'וליה עם מריאן שוסון, אחת האחיות בצוות הרפואי (וביתו של המלחין הצרפתי ארנסט שוסון), והשניים נישאו.

ז'וליה המשיך במחקריו המתמטיים בתחום החזרור של פונקציות רציונליות, וב-1918 פרסם מאמר בז'ורנל למתמטיקה טהורה ושימושיה, בו הציג את הרעיון של איטרציות בפונקציות רציונליות. פייר פאטו, מהחוקרים הבולטים בתחום זה באותה העת, הכיר בחשיבותו של המאמר, ובעקבות המלצתו הוענק לז'וליה הגרנד-פרי באותה שנה. על אף שהמאמר הכה גלים בקהילה המתמטית, נראה כי איש לא הכיר אז בחשיבותן של איטרציות בפונקציות רציונליות. היה זה בנואה מנדלברוט ופרסומיו בשנות השבעים שהצליחו להחיות את הנושא.

ב-1919 הצטרף ז'וליה לצוות ההוראה של האקול פוליטקניק כמתרגל בקורס של ז'אק אדמר, ומאוחר יותר הפך למרצה - משרה ששמר עד פרישתו ב-1965. במהלך תקופה זו התקבל גם כמרצה בסורבון, וכן קיבל פרסים אקדמיים רבים, בהם פרס האקדמיה הצרפתית למדעים ב-1934.

ראו גם
------

* בנואה מנדלברוט
* קבוצת מנדלברוט

קישורים חיצוניים
----------------

* גסטון ז'וליה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* גסטון ז'וליה, באתר MacTutor (באנגלית)
* גסטון ז'וליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590238405171
* BnF: cb12157671h (data)
* CANTIC: a10958083
* CiNii: DA03183585
* GND: 117713686
* ISNI: 0000 0001 2146 6713
* LCCN: n84801467
* MGP: 41611
* NKC: mub2012697336
* NTA: 069335729
* SELIBR: 289223
* SUDOC: 030090725
* Trove: 1121186
* VcBA: 495/340661
* VIAF: 107592175
* WorldCat: lccn-n84801467

 |
**אסטרלידה זנב-אש** (שם מדעי: *Stagonopleura bella*) היא מין של ציפור שיר ממשפחת האסטרילדיים החיה בדרום אוסטרליה, לרוב סביב בתות ממוזגות.

תיאור
-----

אורכה של ציפור זו הוא 10 עד 14 ס"מ ומשקלה כ-14 גרם בקירוב, כאשר הזכרים מעט גדולים יותר מהנקבות. היא בעלת גוף עגלגל עם כנפיים וזנב קצרים והצבע שלה הוא חום-זית בחלק העליון והחזה והבטן לבנים מסורטטים בפסים שחורים עדינים. הפנים שחורות עם מקור אדמוני חרוטי. הזנב והשת שחורים ומעל הזנב ישנם נוצות אדומות עזות, המזכירות גוון אש מהם קיבלה הציפור את שמה.

האסטרלידה מצויה בדרומה של אוסטרליה מניוקאסל שבניו סאות ויילס ועד לאי הקנגורו וכן דרומה עד לטסמניה והאיים סביבה. לרוב היא מצויה בחופים, יערות לחים, חורשו ובתות ובין מנגרובים וכן בשדות ובקרבת נהרות ולעולם לא מתרחקת ממקווי מים זורמים. היא חיה בלהקות של עד 20 פרטים ולרוב ניזונה מזרעים של דשאים ועצי קזוארינה ו-*Melaleuca* וכן מזרעי הבנקסיה *Banksia ericifolia*. לעיתים הוא ניזון גם מחרקים וחלזונות.

הוא מקנן בין העלים הנמוכים בקן עשוי מעשבים וזרדים ובו הנקבה מטילה 5 עד 8 ביצים, הבוקעות כעבור 20 יום דגירה והגוזלים עוזבים את הקן כעבור 20 יום נוספים. לעיתים נטפלים אל האסטרלידות קוקיות אוסטרליות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסטרלידה זנב-אש** בוויקישיתוף
* אסטרלידה זנב-אש, באתר ITIS (באנגלית)
* אסטרלידה זנב-אש, באתר NCBI (באנגלית)
* אסטרלידה זנב-אש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אסטרלידה זנב-אש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אסטרלידה זנב-אש, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסטרלידה זנב-אש באתר הרשימה האדומה של IUCN
**בורופגוס** (שם מדעי: ***Borophagus***; מילולית: "כלב גרגרני") הוא סוג טורף נכחד ממשפחת הכלביים ותת-משפחת הבורופגיים. הוא חי באמריקה הצפונית בתקופת המיוקן עד לסוף הפליוקן לפני 2–12 מיליון שנה מזמננו. סוג זה תואר לראשונה ב-1892 בידי החוקר אדוארד קופ ונקרא *Osteoborus*, אך מאובנים אלה עברו לכלביים אחרים כמו זאב בלהות או זאב אדוארד.

כלב קדום זה היה קרובו של האפיסיון, גדול הכלביים מעולם. בורופגוס הגיע לאורך 80 ס"מ בדומה לקויוט אך היה בעל מבנה מחוזק יותר והגיע למשקל 35–43 קילוגרם בממוצע. מבנה שיניו ולסתותיו היו מחוזקות מאוד ודמו לאלה של צבועים וכך יכלו לפצח עצמות מטרפם.

מאובניו של כלב זה היו נפוצים לאורך מרבית אמריקה הצפונית, מה שמעלה שהם היו טורפים עיקריים במערכת ולא רק אוכלי נבלות, כמו הצבועים המנומרים. הלסתות החזקות היו עוזרות להם גם לאכול פגרים ולנקות את המערכת האקולוגית. באזור הם ניזונו ממיני גמליים, אנטילוקפריים, סוסיים, פקאריים וקרנפיים נכחדים.

לצידם חיו טורפים נוספים כמו ההאינדון, האגריותריום, הברבורופליס והשנחרבים בעלי ניבי החרב. ייתכן שלהקות הזאבים יכלו לחטוף את טרפם של האחרונים או שהתחרות איתם גררה אותם להכחדה בסוף הפליוקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בורופגוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

גולגולת הבורופגוס
שוטרים במשטרת אירלנד במהלך משמרת לשליטה בהמון בדבלין לרגל ביקורו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בעיר, 2011
**שליטה בהמון** היא שיטה באבטחת הציבור (אנ'), שבה כמות רבה של קהל נתונה לניהול וריסון, במטרה למנוע תדחוקת קהל; מהומות וקטטות; ותגרות בהן מעורבים אנשים תחת השפעות סמים ואלכוהול. לשליטה בהמון ישנו שימוש תכוף באמצעים לפיזור הפגנות. באירועי תדחוקת קהל עלולים לגרום למאות רבות של הרוגים. 

שליטה יעילה בהמון עוסקת בניהול התאספויות צפויות ובלתי צפויות של קהלים. שליטה בהמון עשויה לכלול מאבטחים שכירים באופן פרטי או שוטרים. שליטה בהמון היא כלי בו עושים שימוש לעיתים קרובות באירועים ציבוריים גדולים כגון ירידים, פסטיבלים, אצטדיונים והפגנות ציבוריות. באירועים מסוימים מאבטחים ומשטרה משתמשים בגלאי מתכות ובכלבי משטרה כדי למנוע הברחת כלי נשק וסמים אל תוך הקהל.

היסטוריה
--------

ההיסטוריה של שליטה בהמון מתוארכת עוד לשנות ה-20 של המאה ה-20, אז לא הייתה יחידה רשמית לשליטה בהמון. בתקופה זו, בין עשר לעשרים שוטרים היו מוקצים לבקרה של אירועים ציבוריים גדולים, ולרוב היו שוטרים אלה ניצבים בערך 20 רגלים בקו אחד מאחורי ראשוני האנשים בקהל המדובר. השוטרים היו חמושים באלות וידיות גרזן. תפקידם לרסן את הקהל גרידא, באופן שיסתיים לשביעות רצון כל הצדדים, וכתוצאה מכך נפצעו לא פעם שוטרים רבים.

מאוחר יותר בשנות ה-50 של המאה ה-20, הצוותים הראשונים שלמעשה עסקו בשליטה בהמון התחמשו באמצעים לפיזור הפגנות. התכלית הייתה ששוטרי השליטה בהמון יבצרו את השורות הראשונות של הקהל. כשהגיעו למגע ממשי עם הקהל, השוטרים עם האלות אמורים היו לסייע לעמיתיהם שהוקצו לשליטה בהמון. עם זאת, אם נעשה שימוש נגד כוחות המשטרה בכוח קטלני, לא הייתה שום הכשרה או נוהל להתמודדות עם מצב זה. בשלב זה נותרו השוטרים להסתדר בעצמם.

שנות ה-60 וה-70 סימנו את ההמצאה והשימוש הנרחב בגז מדמיע. בד בבד, השוטרים לא היו רגילים להשתמש בחידוש זה בסביבה שבה הראייה הייתה מוגבלת. השריון שלבשו באותה תקופה לא היה נייד כמו בהווה, לפיכך נעשה השימוש בסוג שריון זה לנדיר. "בקר קהל" הוא שמו של אדם אשר נועד לשלוט בהמון במסגרת כזו אחרת, ולעיתים הוא עשוי להיקרא בשמות "שוער" או "סדרן".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שליטה בהמון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאו בנדקדיטוס, Hajj crush: how crowd disasters happen, and how they can be avoided, באתר הגרדיאן, 3 באוקטובר 2015 (באנגלית)
2. ↑  ג'ורג'ינה מיטשל, Three hospitalised, 60 found with drugs at Future Music festival, באתר The Sydney Morning Herald‏, 28 בפברואר 2015 (באנגלית)
3. 1 2 3  דייב יאנג, The History of Crowd Management, מאורכב באתר Wayback Machine‏, 28 באוגוסט 2012 (באנגלית)
**נקר אדמוני** (שם מדעי: *Micropternus brachyurus*) הוא מין של עוף ממשפחת הנקריים והוא המין היחידי בסוגו, אף שבעבר השתייך לסוג הנאוטרופי *Celeus*. הוא מצוי בטבע בתת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה.

תיאור
-----

נקר זה מגיע לאורך של 25 ס"מ ללא הבדלים גדולים בין הזכרים לנקבות. צבעו אדמוני עם נוצות כנפיים וזנב חומות-אדמוניות ובעלי פסים כהים לאורכם. הנקר בעל ראש גדול, מקור אפור וחד ועיניים שחורות והרגליים שלו מפוצלות כדי לעזור ביציבה אנכית. חלק מהתת-מינים בעלי פסים אדומים מתחת לעיניים ולראשו כרבולת קטנה אך זקורה. הנקר הוא טפסן עצים מומחה ובעל יכולת לספוג זעזועים ממהלומות ראשו בעצים.

הנקר חי בטבע ביערות שונים, שיחיות וביערות גשם לאורך תת-היבשת ההודית ודרום-מזרח אסיה בין הודו לאיי אינדונזיה.

הוא פעיל יום החי לרוב בגפו וניזון הן מלשד של צמחים כמו *Bombax* אך בעיקר מחרקים כמו נמלים. נקר זה אוהב במיוחד את נמלים אורגות או נמלי לבובית אותם הוא מלקט בלשונו הארוכה.

הנקר מקנן לעיתים קרובות בתלי נמלי לבובית, אותם הם פורצים במקורם כדי שישמש כמקום קינון מוגן ובו הנקבה מטילה 2 ביצים לבנות ועליהם דוגרת במשך 12 עד 14 ימים.

### תת-מינים

* Micropternus brachyurus brachyurus
* Micropternus brachyurus humei
* Micropternus brachyurus jerdonii
* Micropternus brachyurus phaioceps
* Micropternus brachyurus fokiensis
* Micropternus brachyurus holroydi
* Micropternus brachyurus williamsoni
* Micropternus brachyurus annamensis
* Micropternus brachyurus badius
* Micropternus brachyurus badiosus

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקר אדמוני** בוויקישיתוף
* נקר אדמוני, באתר ITIS (באנגלית)
* נקר אדמוני, באתר NCBI (באנגלית)
* נקר אדמוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* נקר אדמוני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקר אדמוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
סטיקרים מודבקים על רכב
סטיקרים פוליטיים בישראל (2002)
**סטיקר** (על־פי האקדמיה ללשון העברית: **דִּבְקִית**) הוא מדבקה אשר מציגה בדרך־כלל עמדות מסוימות, באה לפרסם עסק או עמותה כלשהם, או כשעשוע היתולי. הסטיקרים מחולקים בדרך־כלל במפגשים או בסניפים של הארגון אותו הסטיקר מייצג. גודלו של הסטיקר אינו עולה בדרך־כלל על גודלו של חצי עמוד A4 (לאורך) וצורתו היא לרוב מלבן או מעגל.

נהוג להדביק את הסטיקרים על השמשה האחורית של הרכב או מתחתיה, על דלת הבית או על דלתות וקירות במבנים ציבוריים.

בישראל הפכו הסטיקרים למצרך פופולרי מאז שנת 1995 שבה הופץ הסטיקר "שלום, חבר" בעקבות רצח רבין בכ־750,000 עותקים.

הסטיקרים מאופיינים בסיסמאות קליטות או במשפטים קצרים הממצים בתוכם רעיון כלשהו. לרוב, הסטיקרים צבועים ומעוצבים בהתאם לתוכנם, בפוליטיקה למשל, הם צבועים בצבע של המפלגה (הליכוד והעבודה - כחול. מרצ ועלה ירוק - ירוק).

ריבוי הסטיקרים על גבי כלי רכב הביא את דויד גרוסמן לכתוב את השיר "שירת הסטיקר" שכל מילותיו לקוחות מסטיקרים. השיר מבוצע על ידי להקת הדג נחש ויצא ב-2004.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סטיקר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סטיקר** |

* איתמר פליישמן, שלום, סטיקר. בחזרה לתקופת הדבק, באתר ynet, 23 באוגוסט 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילה דִּבְקִית, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10630780

 |
**בובי וי** (באנגלית: **Bobby Vee**; ‏30 באפריל 1943 – 24 באוקטובר 2016) היה זמר אמריקאי. היה פופולרי בראשית שנות ה-60 ואחד מאלילי הנוער הראשונים של שנות ה-60.

ביוגרפיה
--------

נולד בפארגו שבדקוטה הצפונית ב-30 באפריל 1943, כ**רוברט תומאס ולין** (Robert Thomas Velline). בובי וי החל לנגן מגיל צעיר יחד עם אחיו וחברו. ב-3 בפברואר 1959 היו בדרכם לפארגו אליליו של בובי וי, באדי הולי, ריצ'י ואלנס ו"ביג בופר" במסגרת הופעת ה-"Winter Dance Party package tour". אולם מטוסם התרסק בדרך וכולם נספו (לכן נודע היום כ"היום שבו מתה המוזיקה"). על מנת להמשיך ולקיים את המופע נבחרה להקתו של בובי וי למלא את מקומם. כך זכה בובי וי בהזנקת הקריירה שלו.

בהמשך נודע בובי וי כנציג מובהק של "סגנון בניין בריל", שירי פופ קלילים, אופטימיים ונאיביים. הוא נהנה מצוות כותבים מוכשר שכלל את קרול קינג וג'רי גופין שכתבו לו ב-1961 את להיטו הגדול ביותר "Take Good Care of My Baby", ששהה שבועיים בראש מצעד הפזמונים Billboard Hot 100 אחריו באו "Run to Him" ו-"The Night Has a Thousand Eyes". כמו כן השתתף בתפקיד עצמו בסרטים "Swingin' Along" ‏(1961) ו-"Play It Cool" ‏(1962). 

ב-1963 הוציא תקליט זיכרון ומחווה לבאדי הולי בשם "I Remember Buddy Holly". בעקבות "הפלישה הבריטית" הוציא ב-1964 תקליט בשם "!Bobby Vee Sings the New Sound from England" בו שר בין היתר שירים משל הביטלס.

בוב דילן סיפר בסרטו הביוגרפי של מרטין סקורסזה, "No Direction Home", שבילדותו נהג לספר שהוא בובי וי.

בסוף חייו סבל ממחלת האלצהיימר, והתגורר בבית חולים. באוקטובר 2016 נפטר מסיבוכים של מחלת האלצהיימר שבה חלה. כשנה לפני מותו נפטרה אשתו קארן, שלה היה נשוי במשך 50 שנה. לשניים היו ארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בובי וי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בובי וי

* בובי וי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* בובי וי, באתר ספוטיפיי

* בובי וי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* בובי וי, באתר Discogs (באנגלית)

* בובי וי, באתר Songkick (באנגלית)

* בובי וי, באתר Genius

* בובי וי, באתר SecondHandSongs

* בובי וי, באתר בילבורד (באנגלית)
* דף באתר "ההיסטוריה של הרוק" (באנגלית)
* איתמר זהר, מת זמר הפופ בובי וי שהיה כוכב גדול בשנות ה-60, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2016
* בובי וי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1054943
* BnF: cb13900787z (data)
* GND: 134545990
* ISNI: 0000 0003 6846 8665
* LCCN: n91116114
* MusicBrainz: 97ebb1b4-1d9c-4303-bb60-074c993e2d53
* NKC: mzk2004261384
* NTA: 073336955
* SNAC: w6378dc3
* SUDOC: 159835755
* VIAF: 69117066
* WorldCat: lccn-n91116114

 |
דייגים בלאגונה מאדרה
**הלאגונה מאדרה** (בספרדית: **Laguna Madre** – "הלאגונה האם") היא לשון ים ארוכה ורדודה לאורך חופו הצפוני של מפרץ מקסיקו. הלאגונה נמצאת לאורך חופי המדינות ארצות הברית ומקסיקו.

אורכה של הלגונה – 209 ק"מ. בשטחה של ארצות הברית האי פאדרה מפריד בין הלאגונה לבין מפרץ מקסיקו המצוי ממזרח ללאגונה. הלגונה משתרעת בין קורפוס כריסטי בצפון לפורט איזבל בדרום. בשטחי מקסיקו מצויה שרשרת איים המפרידה בין הלאגונה למפרץ מקסיקו. שרשרת איים זו כוללת את האיים בארה לוס אמריקנוס (Barra Los Americanos), בארה חסוס מריה (Barra Jesus Maria) ובארה סוטה לה מרינה (Soto la Marina). מפרץ באפין מהווה חלק של לאגונה מאדרה.

גאוגרפיה
--------

הלאגונה מאדרה מאוד רדודה. עומק המים הממוצע עומד על כ-90 סנטימטרים, והיא מחוברת למפרץ מקסיקו בשני מצרי ים רדודים וצרים, כך שלגאות ולשפל השפעה מועטה על מימי הלאגונה.

מליחות מימי המפרץ גבוהה ביותר, בשל תחלופת המים המועטה, ובשל ההתאדות המרובה האזור ומיעוט המשקעים. המליחות הנמדדת משתנה בין 120 חלקים לאלף (12%) בתקופת יובש ל-20 חלקים לאלף (2%) לאחר רדת גשמים כבדים.

אקולוגיה
--------

הלאגונה מאדרה נחשב לאחד מאתרי ההגנה על החי ועל בעלי החיים החשובים לאורך חופי ארצות הברית. בלאגונה מצויים מינים רבים של דגים, ציפורים נודדות, צבי ים ואף חתולי בר. הלאגונה מהווה אתר קינון מרכזי של ציפורים רבות בתקופת החורף. לאגונה מאדרה (החלק המקסיקני) ביחד עם דלתת ריו גראנדה הוכרזו ב-2006 על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאגונה מאדרה** בוויקישיתוף
* "יום חדש בלאגונה מאדרה" (PDF) (4/1/06) קובץ של - שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית
* מאמר על הלאגונה מאדרה
* לאגונה מאדרה, באתר "החברה לשימור הטבע" (The Nature Conservancy) (אנ')
* לאגונה מאדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אינטרס ציבורי** כולל מגוון נושאים המבטאים צורות שונות של טובת הכלל, כגון: ביטחון המדינה, חינוך איכותי, בטיחות בדרכים, בריאות הציבור, איכות הסביבה, זכות הציבור לדעת, תחבורה יעילה ועוד. המושג מבוסס על הרעיון שאנשים חיים בקהילה בעלת עניינים משותפים, כלומר עניינים שלהם השפעה על כל חברי הקהילה, או על חלק מהם. הגדרת אינטרס ציבורי מסוים עשויה להיות שנויה במחלוקת בקרב חבריו של ציבור זה.

האינטרס הציבורי אל מול טובת הפרט
--------------------------------

לעיתים טובת הפרט מקיימת מתח עם האינטרס הציבורי, מתח זה משתקף, בין השאר, בדבריו הבאים של ג'ון סטיוארט מיל: "חייב כל אדם להשתתף במידה הראויה שיש לקובעה על פי עקרונות היושר, בעבודות הנעשות ובקרבנות המובאים לשם הגנה על החברה או חבריה מפני נזקים וסכנות".

התנגשות בין טובת הפרט לאינטרס הציבורי מתקיימת בגביית המסים. הפרט יעדיף שכל כספו יישאר בכיסו, בלי שיצטרך להפריש ממנו לגובי המיסים, ואילו האינטרס הציבורי מחייב גביית מיסים כדי לממן את השירותים שנכללים באינטרס הציבורי.

האינטרס הציבורי אל מול רצון הרוב
--------------------------------

המדינה הדמוקרטית מושתתת על איזון בין שלטון העם לבין רצון הרוב. באמצעות מנגנוני פיקוח, ביקורת ואכיפה, ניתן לעודד מימוש של אינטרס ציבורי רחב יותר מזה הנוגע לקבוצת הרוב. דוגמה למנגנונים כאלה הם שמירה על זכויות האדם או על זכויות חברתיות: זכויות כאלה הן עניינים משותפים לכלל תושבי המדינה. מנגנון נוסף המסייע למימוש אינטרס ציבורי נרחב הוא עקרון שלטון החוק: החובה לקיים את החוקים חלה על כולם, הן על מוסדות השלטון והן על האזרחים. יישום ערכים של יושרה ואתיקה נחשב תנאי להבטחת האינטרס הציבורי ולמניעת הטיה לטובת רצון הרוב.

בישראל
------

דוגמאות לסוגיות שעירבו את האינטרס הציבורי בישראל: הרפורמה במערכת התכנון והבניה, מתווה הגז.

דוגמה נוספת בישראל למחלוקת בין האינטרס הציבורי לטובת הפרט היא החיסונים נגד הקורונה. אוכלוסייה רבה אשר בוחרת שלא להתחסן עלולה לפגוע באוכלוסיות שכן בסיכון ויכולות להיפגע מההחלטה שלהם ולכן מי שלא התחסן לא יכול לבצע פעולות מסוימות בחברה מחשש שיפגע באחרים על חשבונו.

לעיתים, מערכת המשפט הישראלית מוגבלת ביכולתה להגן על האינטרסים הציבוריים, משום שבדרך כלל, אינטרסים אלה אינם מעוגנים בחוקי יסוד. כתוצאה ממצב זה, בית המשפט העליון מוגבל ביכולתו לפסול חוקים שעלולים לפגוע באינטרס הציבורי. מכאן עשויים לנבוע מצבים שבהם אינטרס ציבורי משותף נפגע בקלות יחסית על ידי השלטון.

בשנת 2021 הוקמה רשות האסדרה ובהגדרת מטרותיה שולבו עקרונות של שמירה על האינטרס הציבורי, זכויות יסוד ושיקולי הגנת הסביבה.

ראו גם
------

* עותר ציבורי

קישורים חיצוניים
----------------

* אינטרס ציבורי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים ה. כהן, **המשפט**, מוסד ביאליק, 1991, עמ' 47
2. 1 2  שוקי אמרני, על דילמות בין חוק, אינטרס ציבורי וביקורת המדינה בישראל, **עיונים בביקורת המדינה** 62, משרד מבקר המדינה, 2011, עמ' 29-50
3. ↑  אורן גזל-אייל ואמנון רייכמן, ‏אינטרסים ציבוריים כזכויות חוקתיות?, **משפטים** ‏מא (1), תשע"א, עמ' 97-151
4. ↑  עידן ארץ, ‏למרות ביקורת מימין ומשמאל: רשות הרגולציה עברה את ועדת החוקה, באתר גלובס, 28 באוקטובר 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548677705171
* BnF: cb11978917f (data)
* GND: 4172389-2
* LCCN: sh85108689
* LNB: 000058700
* NDL: 00566123
* NKC: ph134650

 |
**אהלי אל ח'ליל** (בערבית:  **أهلي الخليل** - "אהלי" פירושו לאומית) היא קבוצת כדורגל מהעיר חברון, המשחקת בליגת העל הפלסטינית.

היסטוריה
--------

אהלי אל ח'ליל הוקמה בשנת 1974 וקרויה של שם קבוצת אל-אהלי המצרית. כאשר הוקמה ליגת העל הפלסטינית על ידי הרשות הפלסטינית בשנת 1998 הצטרפה לליגה. אל-אהלי הוא המועדון הראשון בליגת העל הפלסטינית שהעסיק מאמן אירופאי, בשנת 2014 אימן את הקבוצה סטפנו קוזין האיטלקי.

בעונת 2014/2015 הקבוצה זכתה לראשונה בגביע פלסטין, לאחר שזכתה בגביע הגדה והתמודדה בגמר נגד מחזיקת גביע מחוז עזה, אל איתיחאד שג'עיה וניצחה אותה בסיכום שני המשחקים 2:1. בעונת 2015/2016 שוב זכתה הקבוצה בגביע פלסטין לאחר שניצחה את שבאב ח'אן יונס מחזיקת הגביע במחוז עזה 2:1 בסיכום שני המשחקים.

בעונת 2016/2017 הצטרף לקבוצה כמאמן סלמאן עמר, קפטן הפועל ירושלים לשעבר. הקבוצה זכתה בגביע הגדה המערבית לאחר ניצחון על שבאב אל-ח'ליל בפנדלים אך הפסידה בגמר גביע פלסטין לשבאב רפיח.

בינואר 2016 חתם באהלי שאדי שעבאן, לשעבר שחקן מכבי חיפה.

אצטדיון
-------

הקבוצה משחקת באצטדיון אל-חוסיין אבן אל-עלי. באצטדיון כ-12,500 מקומות ישיבה.

הישגים
------

* **גביע הגדה המערבית**
	+ 2014/2015
	+ 2015/2016
	+ 2016/2017
* **גביע פלסטין**
	+ 2014/2015
	+ 2015/2016

השתתפות במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות לכדורגל של אסיה
-----------------------------------------------------

ליגת העל הפלסטינית מסונפת להתאחדות לכדורגל של אסיה (באנגלית: Asian Football Confederation, ראשי תיבות AFC). אהלי אל-ח'ליל השתתפה בתחרות גביע AFC של ההתאחדות בשנת 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* אהלי אל-ח'ליל באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי לוי, הליגה הפלסטינית מציגה: סיפורים מרגשים, בעיות בטחוניות, מהומות ענק - וכדורגל, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2016
2. ↑  יוני מנדל, הכרעה ראשונה ב-15 שנה: חברון ניצחה את שג'אעיה בגמר הגביע הפלסטיני, אתר שיחה מקומית, 14 באוגוסט 2015
3. ↑  יוני מנדל, בפעם השנייה ברציפות: ישראל הסירה את המגבלות וחברון זכתה בגביע הפלסטיני, אתר שיחה מקומית, 3 ביוני 2016
4. ↑  אתר למנויים בלבד עירד צפריר, עמר סלמן: "גם בכדורגל הפלסטיני יש בעלים שלא נותנים למאמן לנשום", באתר הארץ, 25 במאי 2017
5. ↑  יוני מנדל, יא חביבי: אהלי אל-ח'ליל וסלמאן עמר זכו בגביע הפלסטיני, אתר שיחה מקומית, 18 ביוני 2017
**קאטו מקסימיליאן גולדברג** (בנורווגית: **Cato Maximilian Guldberg**; ‏11 באוגוסט 1836 – 14 בינואר 1902) היה מתמטיקאי וכימאי נורווגי. הוא ידוע בעיקר כחלוץ בכימיה פיזיקלית.

ביוגרפיה
--------

גולדברג נולד ב-11 באוגוסט 1836, בכריסטיאניה (כיום אוסלו) שבנורווגיה. הוא היה בנם של קרל אוגוסט גולדברג, שהיה בעל בית דפוס, וחנה סופי תרזיה בול. היו לו שלושה אחים: אקסל, גוסטב וקתרינה.

הוא הפך לסטודנט בשנת 1854, ולמד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת כריסטיאניה. בשנת 1859 קיבל את התואר השני, ובאותה שנה גם קיבל את מדליית הזהב של האוניברסיטה על עבודת גמר שכתב במתמטיקה. בשנים 1861 ו-1862 קיבל מלגה ולמד בגרמניה וצרפת על מכניקה ומתמטיקה ושימושית, ומשנת 1862 לימד מכניקה בבית הספר הצבאי הרטוויג ניסנס בכריסטיאניה. בשנת 1869 הפך לפרופסור למתמטיקה שימושית באוניברסיטה.

בין השנים 1866 עד 1868, 1869 עד 1872 ו-1874 עד 1875 הוא היה יו"ר החברה הפוליטכנית הנורווגית.

גולדברג הלך לעולמו ב-14 בינואר 1902, בגיל 66.

מחקר
----

בשנת 1864 הציע גולדברג יחד עם גיסו, פיטר ווגה, את חוק פעולת המסות. ניסוייו הובילו למסקנה שבשיווי משקל כימי, אפשר לתאר את הרכב תערובת התגובה באמצעות קבוע שיווי משקל. חוק זה למעשה נתן אפשרות לקבוע את היחס המתמטי בתערובת הנמצאת בשיווי משקל. החוק זכה להערכה מועטה עד שנת 1877, אז יאקובוס ואן 'ט הוף הוכיח את אמיתותו. כיום זהו חוק שימושי בתיאור שיווי משקל כימי.

בשנת 1890 פרסם גולדברג חוק הקובע כי נקודת הרתיחה הנורמלית של נוזל היא שני שלישים מהטמפרטורה הקריטית שלו בקנה מידה מוחלט. חוק זה מכונה כיום חוק גולדברג, על שמו.

פרסים והוקרה
------------

* אביר מסדר ואסה (1866)
* אביר המסדר המלכותי של כוכב הקוטב (1882)
* אביר המסדר המלכותי של סנט אוליב (1891)
* אביר מסדר צ'ארלס השמיני (1899)
* אביר הדנברוג (1872)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאטו גולדברג** בוויקישיתוף

* קאטו גולדברג, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* קאטו גולדברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277340705171
* BIBSYS: 90145645
* BnF: cb13517056z (data)
* CANTIC: a11134641
* GND: 117576816
* ISNI: 0000 0000 8091 9199
* LCCN: n83827510
* MGP: 66102
* NLA: 35167982
* NLG: 255676
* NTA: 07052971X
* SUDOC: 080658741
* Trove: 849532
* VIAF: 12463108
* WorldCat: lccn-n83827510

 |
**יובל סטוניס** (2 במאי 1983 – 12 בינואר 2021) היה שחקן, במאי וקומיקאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

סטוניס נולד ב-2 במאי 1983 בתל אביב.

בבגרותו למד בסטודיו למשחק על שם ניסן נתיב, ומשם עבר לשחק בתיאטרון גשר בתל אביב-יפו.

לאחר מכן שיחק במופעים רבים עם תיאטראות שונים, כגון תיאטרון הקיבוץ ותיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. כעבור זמן קצר כיכב בהצגות מוכרות, כגון "שוליית הקוסם" (תיאטרון מופע), רומיאו ויוליה (תיאטרון תמונע) ותיבת נח (תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער). עם הזמן עבר לשחק גם בתוכניות טלוויזיה לילדים.

בשנים 2007–2009 שיחק בקומדיית המצבים "המובילים" בתפקיד האח הבכור תומר דגני באחת מתוך שלוש הדמויות הראשיות, לצד בן פרי וליאת הר לב. סטוניס היה עתיד לגלם את אותה דמות גם בעונה הרביעית של הסדרה, אך עקב מותו של קלים קמנקו, שגילם את דמותו של ואלרי בסדרה, התבטלה העונה הרביעית, וכל אחד משחקני הסדרה התפזרו איש איש לדרכו.

הוא המשיך לשחק מספר שנים בתפקידים קטנים ותפקידי אורח בערוץ הילדים, כגון דמותו של עודד רז בסדרה "גאליס" ודמותו של ירון ארזי בסדרה "השועלים".

בשנת 2010 ביים ושיחק בסרט הקצר "האיש שלא ידע לצחוק" בשיתוף עם מגמת הקולנוע של בית ספר תלמה ילין. הסרט הועלה ליוטיוב וגם הוקרן בפסטיבל הסרט הצעיר בחיפה[דרוש מקור].

בשנת 2011 גילם את דמות הפושע (אחת משתי הדמויות היחידות) בסרט הפסיכולוגי "מציאות 01". באותה השנה שיחק בהצגה "החופש לזוז" שכתבה גדעונה רז. ההצגה זכתה בפסטיבל תיאטרון קצר, וסטוניס זכה אף בקטגוריית שחקן השנה על תפקידו בהצגה.

במהלך העשור השני של המאה ה-21 שיחק סטוניס בכמה פרסומות, בהן פרסומות של תנובה, דיוטי פרי נתב"ג ועוד.

בשנת 2018 השתתף בהצגה "דרקונים וזונות" בפסטיבל עכו, ובה זכה בתואר השחקן הטוב ביותר. בשנת 2020 גילם את דמותו של קובי בסדרה "אנדרדוגס" מבית Yes.

בחודש מאי 2020 הודיע סטוניס כי בפברואר אובחן עם סרטן הקיבה. הוא נפטר ממחלתו ב-12 בינואר 2021 בגיל 37 בלבד.

פילמוגרפיה
----------

### סדרות

* המובילים – בתפקיד תומר דגני.
* נויורק – בתפקיד מוס.
* השועלים – בתפקיד ירון ארזי.
* המועדון של לוגי – בתפקיד תומר דגני
* גאליס – בתפקיד עודד רז (הופעת אורח)

### סרטים

* מציאות 01 – בתפקיד הפושע
* האיש שלא ידע לצחוק – בתפקיד הראשי

### מחזות והצגות

#### תיאטרון אורנה פורת

* "הניצחון הסופי"
* "שרלוק הולמס"
* "מוזיקה של אגדה"
* "תיבת נח"

#### תיאטרון המדיטק

* "ילדיסקו"

#### תיאטרון מופע

* "שוליית הקוסם"

#### תיאטרון תמונע

* "רומיאו ויוליה"
* "קומיקזה" (לצד דביר בנדק)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יובל סטוניס** בוויקישיתוף
* יובל סטוניס, ברשת החברתית פייסבוק
* יובל סטוניס, ברשת החברתית אינסטגרם
* יובל סטוניס, ברשת החברתית LinkedIn
* יובל סטוניס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* יובל סטוניס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יובל סטוניס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יובל סטוניס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  מופעים לילדים, הצגות לילדים - שוליית הקוסם, באתר www.habama.co.il
2. ↑  רומיאו ויוליה, באתר www.tmu-na.org.il
3. ↑  מופעים לילדים, הצגות לילדים - תיבת נח (אורנה פורת), באתר www.habama.co.il
4. ↑  סרטו של יובל סטוניס, האיש שלא ידע לצחוק | יוטיוב
5. ↑  מציאות 01, באתר www.ishim.co.il
6. 1 2  "היה מוכשר בטירוף": השחקן יובל סטוניס מת מסרטן בגיל 37 - וואלה! תרבות, באתר וואלה!News, ‏2021-01-12
סמל הקבוצה הישן
**יניסיי קרסנויארסק**, רשמית **יניסיי-STM** (ברוסית: **Регбийный клуб Енисей-СТМ**) הוא שמו של מועדון רוגבי מקצועני רוסי מהעיר קרסנויארסק המתמודד בפריימר ליג הרוסי. מהבולטים ברוגבי הרוסי.

יניסיי זכתה 9 פעמים באליפות רוסיה, האחרונה בעונת 2017. בנוסף, יניסיי זכתה בגביע הרוסי 6 פעמים והיא הקבוצה הרוסית הראשונה לזכות בתואר בינלאומי משזכתה בטורניר Continental Shield, השלישי בחשיבותו ברוגבי האירופי.

המועדון נוסד בשנת 1975 ותחילה נקרא "טרוד" (1975-1978) וסיבטיאז'מאש (1978-2000). מ-12 באפריל 2000 נושא את שמו הנוכחי.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם בשנת 1975 מיוזמתו של שחקן הרוגבי ולדימיר קוצ'ינסקי, ששיחק קודם עבור קבוצת פוליטכניק (כיום קרסני יאר קרסנויארסק) ובשנים הראשונות שימש כמאמן הקבוצה. בשנת 1978 פעל המועדון בחסות מפעל סיבטיאז'מאש (המפעל הסיבירי למכונות כבדות) והוא נודע בשם "טרוד", למאמן הקבוצה מונה ולדימיר קיצ'איקין. הקבוצה התמודדה באליפות רוסיה הסובייטית, שהיוותה תחרות אזורית והליגה השלישית בחשיבותה בברית המועצות, לפני ליגת המשנה וליגת העל הסובייטית.

הקבוצה התמודדה בהצלחה באליפויות האזוריות ובשנת 1987 העפילה לליגה הראשונה, ברם הקבוצה גרפה את התארים המשמעותיים רק לאחר התפרקות ברית המועצות.

בשנת 1997 הקבוצה סיימה במקום השלישי באליפות רוסיה ברוגבי והחל מאותה עונה הפכה לאחת הקבוצות הטובות במדינה ולאחר מכן זכתה באליפות הלאומית לראשונה בתולדותיה בשנת 1999, לקראת הצלחה משמעותית לאורך כל שנות העשור הראשון של המאה ה-21 ובעשור השני של המאה ה-21.

משנת 2013 פועלת גם קבוצת רוגבי נשים באותו שם (женская команда РК "Енисей-СТМ", ברוסית) שסיימה במקום השלישי באליפות הרוסית בעונת 2015 והעפילה עד לשלב גמר הגביע. בעונת 2016 הוכתרה כסגנית האלופה. בשנת 2020 זכתה בגביע הרוסי ברוגבי ושבה וזכתה בו גם עונה לאחר מכן.

מאמנים
------

* ולדימיר קוצ'ינסקי (1975—1978)
* ולדימיר קיצ'איקין (1978—1992)
* ולרי בגדסארוב (1992)
* אלכסנדר פרבוחין (1992—2015)
* ואקיל ואלייב (2015—2016)
* אלכסנדר פרבוחין (2016—)

תארים
-----

* **אליפות רוסיה:**
	+ **זכייה (13):** 1999, 2002, 2005, 2011, 2012, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022
* **גביע רוסיה ברוגבי:**
	+ **זכייה (8):** 2000, 2001, 2008, 2014, 2016, 2017, 2020, 2021
* **הסופרקאפ הרוסי:**
	+ **זכייה (3):** 2014, 2015, 2017
* **גביע ניקולאייב:**
	+ **זכייה (2):** 2016, 2017
* **גביע Continental Shield האירופי:**
	+ **זכייה (2):** 2017, 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של יניסיי קרסנויארסק
* יניסיי קרסנויארסק, ברשת החברתית פייסבוק

* יניסיי קרסנויארסק, ברשת החברתית טוויטר

* יניסיי קרסנויארסק, ברשת החברתית אינסטגרם

* יניסיי קרסנויארסק, ברשת החברתית VK
* הערוץ הרשמי באתר יוטיוב