recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פרנסיס בראדשו** (אנגלית: **Francis Bradshaw**;‏ 31 במאי 1884 בשפילד - 1950 בקירוב בטאונטון שבסאמרסט) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.

קריירה
------

בראדשו נולד בשפילד והחל את דרכו בקבוצות של בתי הספר שפילד סקולס ובית הספר של יום ראשון "אוקספורד סטריט", לפני שהצטרף לשפילד ונסדיי כשחקן חובב ב-1904. מאוחר יותר באותה שנה הוא חתם על חוזה המקצוען שלו. ב-1907 הוא היה בהרכב שניצח בגמר גביע ה-FA, לאחר פציעתו של הארי דייוויס. ביוני 1908 הוא הבקיע שלושער בניצחון 11 - 1 על נבחרת אוסטריה בווינה, והייתה זו הופעתו היחידה במדי הנבחרת. הוא החמיץ את המשחק מול נבחרת אירלנד בפברואר שלאחר מכן בעקבות פציעה, ולא זומן יותר לסגל. בכך הוא הפך לשחקן החמישי והאחרון עד כה שמבקיע שלושער בהופעתו היחידה במדי הנבחרת.

בקיץ 1910 עבר בראדשו לנורת'המפטון טאון תמורת סכום של 250 לירות שטרלינג, לאחר שהשתתף ב-87 משחקי ליגה והבקיע 37 שערים עבור ונסדיי. בנובמבר 1911 הוא חזר לפוטבול ליג והצטרף לאברטון, היכן שהבקיע 19 שערים ב-66 משחקי ליגה. באוגוסט 1914 הוא עבר לוולוויץ' ארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה השנייה מול גלוסופ נורת' אנד ב-1 בספטמבר 1914. הוא שיחק בארסנל במשך עונה אחת, אך לאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. בזמן המלחמה הוא המשיך לשחק עבור ארסנל, והשתתף ב-125 משחקים לא רשמיים.

עם חידוש משחקי הליגה ב-1919 (כאשר המועדון זומן בחזרה לליגה הראשונה) עבר בראדשו מעמדת החלוץ השני לעמדת הבלם הקדמי. הוא המשיך לשחק בארסנל במשך ארבע עונות נוספות, ולבסוף פרש במאי 1923. בנוסף למשחקים בזמן המלחמה הוא השתתף ב-142 משחקי ליגה וגביע עבור ארסנל, והבקיע בהם 14 שערים. באותו חודש שבו פרש הוא החל לעבור כמאמן באברדייר אתלטיק, אך עזב את המועדון הוולשי באפריל 1924 לאחר שהוביל אותו למקום באמצע הטבלה של הליגה השלישית הדרומית.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרהאם בטס, England: Player by player (עמוד 44), Green Umbrella Publishing,‏ 2006 (מסת"ב 1-905009-63-1)
**פרנק באקה-ינסן** (בנורווגית: **Frank Bakke-Jensen**; נולד ב-8 במרץ 1965) הוא פוליטיקאי נורווגי מהמפלגה השמרנית אשר שימש כשר לשיתוף פעולה נורדי (בין 2016-2018), כשר לענייני אירופה (בין 2016-2017) וכשר ההגנה (בין 2017-2021).

ביוגרפיה
--------

הקריירה הפוליטית של באקה-ינסן החלה בשנת 2007 כאשר התמודד על ראשות עיריית באטספורד מטעם המפלגה השמרנית. למרות שמפלגת הלייבור זכתה ב-54% מהקולות, לאחר הבחירות רבים מנציגי הלייבור במועצת העיר התמרדו ולא הגיעו להצבעה על בחירת ראש העיר, וכך הפך באקה-ינסן לראש העיר. הוא כיהן בתפקיד עד 2009.

ב-20 בדצמבר 2016 מונה באקה-ינסן לשר לענייני אירופה ולשר לשיתוף פעולה נורדי בממשלתה של ארנה סולברג. ב-2017 העבירה סולברג את התיק לשיתוף פעולה נורדי מידיו של באקה-ינסן לידיה של מריט ברגר רוסלנד, אולם העבירה לידי באקה-ינסן את תפקיד שר ההגנה. תקופתו כשר ההגנה זכתה לביקורת שלילית רבה בעקבות פרשת טביעתה של ספינת הצי HNoMS Helge Ingstad. באפריל 2020 הוא הודיע כי לא יתמודד ברשימת המפלגה השמרנית בבחירות הבאות. לאחר התפרקות ממשלת סולברג ב-2021 הוא פרש מהחיים הפוליטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנק באקה-ינסן** בוויקישיתוף

* פרנק באקה-ינסן באתר הסטורטינג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1182267947
* VIAF: 3155464748602040523
* WorldCat: viaf-3155464748602040523

 |
כנסיית מריה הקדושה בקרקוב. נגינת החצוצרה מושמעת מהמגדל השמאלי שבחזית
**תרועת החצוצרה בבזיליקת מריה הקדושה שבקרקוב**  להאזנה (מידע • עזרה) היא מלודיה המושמעת על ידי חצוצרה מדי שעה עגולה מחלון המגדל הגבוה של בזיליקת מריה הקדושה שבקרקוב. פעם ביום, בצהריים, מושמעת הנגינה בתוכנית הרדיו Polskie Radio Program I (פול'). לאחר סיום המלודיה מנופף החצוצרן בידו לשלום. תרועת החצוצרה הפכה לסמלה המוזיקלי של העיר. המלודיה, שמסתיימת בקטיעה, מסמלת על פי האגדה את החצוצרן שהציל את קרקוב מניסיון פלישה של הטטרים.

אגדת התרועה
-----------

תרועת החצוצרה מחלון המגדל
מבט מבחוץ על תרועת החצוצרה
האגדה מקשרת את תרועת החצוצרה הנקטעת, עם מותו של השומר מימי הביניים שנהרג בעודו מריע. באותם ימים הייתה הבזיליקה מקום חשוב ומרכזי בעיר. ממרומי המגדל הגבוה של הבזיליקה, במקום שנקרא hejnalica, ניצב שומר שהריע בחצוצרה עם פתיחת וסגירת שערי העיר, וכן בהבחינו באש או באויבים הקרבים לעיר. 

הטטרים היו תוקפים לעיתים קרובות כפרים וערים בפולין, ואף פלשו לקרקוב עצמה מספר פעמים במאה ה-13. באותה פלישה הבחין השומר החצוצרן בענן אבק הגדל וקרב במהירות, והריע בחצוצרתו. בינתיים הזדרזו שומרי העיר לנעול את השערים, ומגִני העיר וקשתיה התמקמו בעמדותיהם והדפו את ניסיון התקיפה. אולם תרועת החצוצרה נדמה לפתע באחת. כאשר קרבו אנשי העיר למקום החצוצרן, מצאו כי הוא מוטל על הארץ כשחץ נעוץ בצווארו. כדי להנציח מאורע זה, מושמעת המלודיה כשהיא מסתיימת בקטיעה. למעשה, האגדה מופיעה לראשונה בספרו של אריק פ. קלייגו "החצוצרן מקרקוב" (אנ'), משנת 1928. עצם קיומו של שומר זה לא ידוע בהיסטוריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תרועות החצוצרה של קרקוב, באתר יוטיוב
* תרועת חצות מארבעת כיווני המגדל, באתר יוטיוב
* Hejnal Mariacki - The Krakow Bugle Call (באנגלית)
* יהודה בלו, נגינתו המקוטעת של החצוצרן מקרקוב, אפריל 2011
**אלכסנדר מקובסקי** (באנגלית: **Aleksandr Makovsky**; ‏  5 באפריל 1869 - 26 באוקטובר 1924) היה צייר וגרפיקאי רוסי ריאליסט; קשור להנודדים.

ביוגרפיה
--------

אביו היה הצייר, ולדימיר מקובסקי, שנתן לו את שיעורי האמנות הראשונים שלו. דודיו, קונסטנטין וניקולאי היו גם ציירים. 

בשנת 1884, הוא נרשם לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם למד אצל אילריון פרינישניקוב ו-וסילי פולנוב וכן המשיך לעבוד עם אביו.  בהיותו שם, הוענקו לו כמה מדליות כסף. מ-1889 עד 1893, הוא היה בפריז, ולמד בבית ספר פרטי לאמנות שהופעל על ידי פרננד קורמון. עם סיום הקורסים, הוא זכה בתואר "אמן מהשורה הראשונה" על ידי האקדמיה.

בשנה שלאחר מכן, הוא חזר לאקדמיה ונכנס לסדנאות של איליה רפין.[2] הוא סיים את לימודיו בשנת 1895. שנתיים לאחר מכן, הוא הפך לאוצר ספרי הלימוד בספריית האקדמיה, וב-1898 קודם למנחה על הכשרת מורים. הוא גם היה מחברם של ספרי לימוד רבים על רישום וציור.

מאוחר יותר פתח סטודיו פרטי לאמנות. אחד מתלמידיו הבולטים היה ויטלי טיכוב. ב-1902 הוא הפך לחבר בנודדים, שאיתם הוא הציג מעת לעת מאז 1893. מ-1907 עד 1922 כיהן כחבר במועצת המנהלים של האיגוד. 

ב-1911 הוא זכה בתואר "אקדמיה" ושנתיים לאחר מכן מונה לפרופסור באקדמיה ומונה לראש בית הספר הגבוה לאמנות. לאחר ביטול האקדמיה, לימד במכללה הימית. ב-1919 השתתף ב"תערוכה החופשית של המדינה" הראשונה. רגע לפני מותו, הוא הציג בתערוכה של איגוד האמנים של רוסיה המהפכנית.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר מקובסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Русские художники. Маковский Александр Владимирович. www.artsait.ru
2. ↑  Kenneth, Alexander Makovsky, www.rusartnet.com (ב־British English)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6934 7679
* RKD: 210044
* ULAN: 500156603
* VIAF: 96661318
* WorldCat: viaf-96661318

 |
**אלכסנדר לסר** (בפולנית: **Aleksander Lesser**‏; 13 במאי 1814 – 13 במרץ 1884) היה צייר, מאייר, מבקר אמנות וחוקר חובב עתיקות יהודי-פולני.

קורות חייו
----------

אלכסנדר לסר נולד בוורשה בשנת 1814 ללוי לסר (1791–1870), סוחר ובנקאי מפורסם, ורוזה לונשטיין (1790–1840). לימודיו הרשמיים של לסר בציור החלו בליסאום בוורשה בהנהלת אלכסנדר קוקולר לפני שהמשיך בפקולטה לאמנויות באוניברסיטה המלכותית בוורשה בשנים 1830–1831 בהנהלת אנטוני ברודובסקי, הצייר הרומנטי הפולני.

אוניברסיטה זו נסגרה על ידי השלטונות הרוסיים האימפריאליים לאחר המרד הפולני בשנת 1831.

לכן בין השנים 1832–1835 המשיך לסר את לימודיו באקדמיה לאמנויות בדרזדן, שם למד אצל מוריץ רטש וקרל כריסטיאן פוגל פון פוגלשטיין. בין השנים 1836–1846 למד לסר במינכן אצל פטר קורנליוס, היינריך הס ויוליוס שנור פון קרולספלד. אנשים אלה היו נציגים בולטים של הרומנטיקה הגרמנית שקראו לעצמם תנועת הנצרתיים.

קריירה
------

לסר חזר לוורשה בשנת 1846, שם זכה לשבחים רבים על התייחסותו לנושאים היסטוריים ודתיים (בעיקר נוצרים), וכן על דיוקנאותיו וסצינות הז'אנר שלו. רבים מציוריו, כולל "ההגנה על טרמבובלה" 1840, פורשו על ידי המבקרים והציבור כאלגוריות על המאבק הפולני לעצמאות.

לסר החל לתת מקום חשוב יותר לנושאים היהודיים ביצירתו בשנות ה-60 של המאה ה-19, ובכך הפך לאחד האמנים הראשונים שצייר סצנות מההיסטוריה היהודית המודרנית של פולין. בנוסף, לסר החל לצייר ולשרטט סצינות מההיסטוריה היהודית הפולנית בעידודו של יואכים ללוול, היסטוריון ותומך בעצמאות פולין שחי בגלות.

בשנת 1860 היה לסר מייסד שותף של החברה לעידוד האמנויות היפות, ארגון שמטרתו לקדם אמנות בין האמנים והחברה הרחבה (הארגון פועל גם בהווה). לסר היה חבר בוועד הפועל של ארגון זה בין השנים 1864–1883, והוא כיהן בוועדה לתולדות האמנות באקדמיה לאמנויות ומדעים בקרקוב החל משנת 1878.

לסר נפטר בשנת 1884 בגיל 69.

עבודותיו ממוקמות בעיקר במוזיאון הלאומי בוורשה (יותר מ־436 פריטים), במוזיאון הלאומי בקרקוב ובאוספים בפוזנן ולבוב.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר לסר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  YIVO | Lesser, Aleksander, yivoencyclopedia.org
2. ↑  Stanisław Ziemiański, Powszechna Encyklopedia Filozofii, **Forum Philosophicum** 10, 2005, עמ' 257–258 doi: 10.5840/forphil20051034
3. ↑  Aleksander Lesser - People - Virtual Shtetl Mobile, web.archive.org, ‏2015-09-24

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116949430
* ISNI: 0000 0001 1050 0250
* RKD: 49597
* ULAN: 500068888
* VIAF: 30300633
* WorldCat: viaf-30300633

 |
**פיג'וניט** הוא מינרל השייך לתת קבוצת הקלינופירוקסן, שהיא חלק מקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות) בעלי שרשרת בודדת. נוסחת המבנה הכימי הכללית של הפיג'וניט היא Ca,Mg,Fe+2)(Mg,Fe+2)Si2O6). אחוז קטיון הסידן יכול לנוע בין 5% ל-25%, כשברזל ומגנזיום מרכיבים את שאר הקטיונים.

הפיג'וניט מתגבש במערכת המונוקלינית, כמו האוגיט, אך הם אינם מתערבבים, שכן בטמפרטורות נמוכות הפיג'וניט בלתי יציב בהשוואה לאוגיט יחד עם אורתופירוקסן. הטמפרטורה המינימלית שמתחתיה הפיג'וניט אינו יציב תלויה ביחס שבין הברזל למגנזיום במינרל, והיא גבוהה יותר ככל שריכוז המגנזיום גבוה יותר. כאשר היחס בין הברזל למגנזיום שווה לאחד, הטמפרטורה המינימלית היא כ-900°C. לכן נוכחות פיג'וניט בסלע יסוד מעידה על טמפרטורות ההתגבשות של המאגמה; ובעקיפין גם על תכולת המים במאגמה.

פיג'וניט מצוי כפנוקריסטים בסלעים געשיים על פני כדור הארץ ובגבישים במטאוריטים מהמאדים ומהירח. הפיג'וניט נשמר לעיתים רחוקות בסלעי יסוד פלוטוניים המתקררים לאיטם, אבל קיומו בתערובת המקורית מתגלה במרקם כפי שמופיע בתמונה המיקרוסקופית המצורפת לאחר שהתפרק לאורתופירוקסן ואוגיט.

מבחינת תכונותיו האופטיות, הפיג'וניט הוא דו-צירי חיובי, והוא ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש עד בינוני. מזווית אחת הוא נראה חסר צבע, ורדרד או חום ירקרק, מזווית שנייה הוא נראה חום בהיר, חום ירקרק או חום ורדרד, ומזווית שלישית הוא נראה חסר צבע, ירוק בהיר או חום אדמדם חיוור.

הפיג'וניט נתגלה בשנת 1900 בפיג'ן פוינט (Pigeon Point) שבמחוז קוק (Cook) שבמדינת מינסוטה שבארצות הברית וקרוי על שם המקום בו נתגלה.

ניתן למצוא פג'וניט בלא מעט מקומות בעולם, בהם: בפיג'ן פוינט (Pigeon Point) שבמחוז קוק (Cook) שבמדינת מינסוטה (המקום בו נתגלה המינרל), ובמחצבת "ערוץ האווז" (Goose Creek quarry) שבמחוז לאודון (Loudoun) במדינת וירג'יניה שבארצות הברית; באזור קובלט באונטריו שבקנדה, במחדר סקארגארד (Skaergaard) שבפיורד קאנגרדלוגסואק (Kangerdlugssuaq) שבגרינלנד; במתחם בושוולד שבטרנסוואל שבדרום אפריקה (משם נלקחה התמונה); בהר הגעש האקונה ביפן, באיים מול ורום (Mull and Rhum) שבסקוטלנד; ובאזור פוגלסברג (Vogelsberg) במדינת הסה בגרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פיג'וניט** |

* פיג'וניט באתר Mindat
* פיג'וניט באתר Webmineral
* פרויקט rruf
* פיג'וניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
**דע מה שתשיב לעצמך** הוא ספר שכתב הרב זאב קרוב ומיועד לבני נוער, ועוסק בעיון ביסודות אמונה והשקפה לאור שאלות בדורנו. וביחס לתהליך שיבת עם ישראל לארצו בתקופה זו.

הספר
----

מטרתו של הספר היא לפתוח פתח לכניסה לעולם האמונה - הפרטי והלאומי, מחד גיסא, ולסכם ולגבש את הדברים עבור אלו שכבר נמצאים בעומק "עולמה של תורה" - מאידך גיסא. הרב קרוב כותב בהקדמה לספר, שהחליט לכתוב את הספר בעקבות מחסור בספרי אמונה המיועדים לבני נוער שנכתבו ברוחם של המהר"ל והרב קוק. הוא מתייחד בבירור נושאי היסוד על פי דברי המהר"ל והרב קוק באופן המונגש גם לאלו שאינם רגילים לעסוק בדבריהם העמוקים.

הספר מבוסס על שיעורים רבים שהעביר בישיבת ההסדר קרני שומרון ובמקומות נוספים, וכתוב בשפה פשוטה ומתאימה לבני נוער. הוא עוסק בשאלות רבות שנשאלות בדורנו, הן בענייני האמונה ועבודת ה' הפרטית של כל אדם לעצמו, והן בהסתכלות הלאומית הכללית בחזרת עם ישראל לשלוט בארצו לאחר אלפיים שנות גלות. הוא יצא לאור בהוצאת קורן בעזרת מייסדה ר' אליהו קורן, שהוא סביו של הרב קרוב. הספר קיבל את הסכמותיהם של ראש ישיבת כפר הרואה, הרב משה צבי נריה ושל ראש ישיבת מרכז הרב, שבה למד הרב קרוב, הרב אברהם שפירא, ונמכר ביותר מ-160 אלך עותקים.

מבנה הספר
---------

הספר מחולק למספר נושאים, ובתוכם יש תתי נושאים.

* **אמונה** – מהי אמונה, משבר האמונה, מפגש עם הבורא, אמונה ומדע, היחס לשואה.
* **תורה ומצוות** – בן חורין ותורה, היהדות- האם היא דת, חובת לימוד אמונה, טעמי המצוות, תורה שבעל פה, מחלוקות, לימוד תורה.
* **עם ישראל** – סגולת ישראל, יעודם של ישראל, אהבת ישראל, היחס בין הכלל והפרט.
* **ארץ ישראל** – ארץ ישראל בתנ"ך, הקשר בין העם לארץ, ייחודה של הארץ.
* **גאולה** – הגאולה בדורנו, חילונים בבניין הארץ, גאולה ותשובה, יום העצמאות.
* **משמעות חגי ישראל בימינו**.
* **מעמד האישה ביהדות**.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  דע מה שתשיב לעצמך \עיון ביסודות אמונה והשקפה לאור שאלות בדורנו \זאב קרוב
2. ↑  איתי אסמן, כתב 'שביעי', ‏הרב זאב קרוב בראיון אישי על המחלה: "האמת היא שאני לא מבין איך לא להישאר אופטימי", באתר כיפה, 06 ביולי, 2017 21:24
**RIP** הם גם ראשי תיבות באנגלית שמשמען Rest In Peace ("נוח על משכבך בשלום"), ויש הכותבים אותן על מצבות.
**Routing Information Protocol** (בראשי תיבות: **RIP**) הוא פרוטוקול ניתוב המתבסס על ספירת צעדים (Hop Count) על מנת לבצע החלטות ניתוב.

נתב המשתמש ב־RIP מנהל רישום של כל הנתבים אותם הוא "מכיר", הרשתות המחוברות אליהן, וכמות הצעדים בכל נתיב לכל יעד. כאשר מגיעה חבילה אל הנתב הוא יעביר אותה בנתיב בו היא תעבור מינימום צעדים עד לרשת היעד, שיטה זו מכונה ספירת צעדים (hop count). הנתב מבקש עדכונים לגבי שינויים בטופולוגית הרשת מהנתבים המחוברים אליו כל שלושים שניות, וכך הוא נשאר מעודכן לגבי שינויים בנתיבים המובילים אל היעד, ומקבל מידע על נתבים חדשים שחוברו אל הרשת.

RIP פותח כחלק מהתשתית הראשונה של האינטרנט, כפרוטוקול הניתוב הראשון של ה־ARPANET, והיה במשך שנים רבות פרוטוקול הניתוב הנפוץ ביותר באינטרנט. עם התפשטות האינטרנט חישובי עלות, רוחב פס ומרחקים פיזיים הפכו למכריעים יותר ויותר בהחלטות הניתוב ו־RIP נדחק לטובת פרוטוקולים חדשים יותר כמו ה־OSPF או ה־IGRP.

RIP שייך לשכבת היישום של מודל ה־OSI ומודל ה־TCP/IP.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **RIP** |

* מפרט הפרוטוקול RIP
* הסבר על RIP

| סיווג פרוטוקולים על פי מודל ה־OSI |
| --- |
| שכבת היישום | HTTP • SMTP • FTP • RTP • IRC • SNMP • SIP • DNS • DHCP |
| שכבת הייצוג | MIME • ASCII • Unicode • TLS |
| שכבת השיחה | ASP • PPTP • SSH • NFS • RPC • SOCKS |
| שכבת התעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |
| שכבת הרשת | IP (IPv4 • IPv6) • ICMP • IPX • ניתוב |
| שכבת הקו | אתרנט • Token ring • FDDI |
| השכבה הפיזית | E1 • 10Base-T • RS-232 • DSL • SONET |

| פרוטוקולים במודל TCP/IP |
| --- |
| שכבת יישום | HTTP • SMTP • FTP • DNS • DHCP • SSH • RTP • RTSP • IRC • SNMP • SIP • IMAP4 • MIME • Telnet • RPC • SOAP • LDAP |
| שכבת תעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |
| שכבת רשת | IP • IPv4 • IPv6 • ICMP • IPX • IGMP |
| שכבת קשר | אתרנט • 10BASE-T • 802.11 WiFi • Token ring • FDDI • ARP |
הודעה בדבר הפקדת תוכנית מפורטת תלויה באתר בנייה בכרמי קטיף
במערכת התכנון והבנייה בישראל, **תוכנית מפורטת** היא תוכנית שיש בה רמת פירוט מספקת, המאפשרת להבין איזה מבנה ניתן לבנות על הקרקע.

בדרך כלל, זו תהיה התוכנית הנמוכה ביותר במדרג התוכניות, כאשר מעליה קיימות תוכנית רבות אחרות: תוכנית מתאר מקומית, תוכנית מתאר מחוזית, תוכנית מתאר ארצית, ולעיתים יותר מאחת. עם זאת, גם תוכנית מתאר ארצית עשויה להיות תוכנית מפורטת דיה באופן שמאפשר להוציא מכוחה היתר בניה. למשל - תמ"א 36 מאפשרת להוציא מכוחה היתר בנייה לאנטנות סלולריות, ותמ"א 18/ 4 מאפשרת להוציא מכוחה היתר לתחנות תדלוק.

בתוכנית מפורטת נכללים פרטים שלא קיימים בתוכניות המצויות מעליה. התוכנית המפורטת כוללת פירוט בדבר ייעוד קרקעות לדרכים, שטחים פתוחים, גנים, בתי ספר, מקומות לצורכי דת, בריאות, תרבות, חניה, מתקני דואר, נופש, מקלטים ומחסנים ציבוריים. היא קובעת מה יהיה גובהו של המבנה שניתן לבנות, מה יהיה שטחו, כיצד הוא ייראה מבחינה אדריכלית ועוד.

תוכנית מפורטת מוגשת בהתאם לנוהל מבא"ת של מינהל התכנון.

ראו גם
------

* תשריט
* תוכנית בניין עיר

קישורים חיצוניים
----------------

* נוהל מבא"ת (מבנה אחיד לתוכניות) באתר מינהל התכנון
**דעיכה** היא מושג מתחום הפסיכולוגיה הביהביוריסטית, המתאר הפחתה הדרגתית בהופעת התגובה לגירוי מותנה, בהתניה קלאסית ואופרנטית, עד להפסקתה.

דעיכה בהתניות שונות
-------------------

בהתניה קלאסית, האדם או החיה לומדים תחילה שגירוי בלתי מותנה (כמו מזון) מופיע תמיד לצד גירוי מותנה שהוצמד אליו (למשל צלצול פעמון) ולכן הם לומדים להגיב בתגובה מותנית (למשל ריור) מיד עם השמעת צלצול הפעמון, מתוך ציפייה להופעת המזון בצמוד אליו. אך כאשר הגירוי הבלתי מותנה מפסיק להופיע לצד הגירוי המותנה באופן קבוע, מתרחשת הפחתה הדרגתית בתגובה של האדם או החיה - הם לומדים למשל לא לצפות עוד להופעת המזון לאחר צלצול הפעמון, ולפיכך לא מריירים עוד. 

בהתניה אופרנטית, האדם או החיה לומדים תחילה שחיזוק (כמו מזון) מופיע תמיד לאחר ביצוע פעולה מסוימת (כגון לחיצה על דוושה), ולכן לומדים לבצע את הפעולה עוד ועוד מתוך ציפייה לקבל את החיזוק. אך כאשר החיזוק מפסיק להופיע באופן קבוע לאחר ביצוע הפעולה, מתרחשת הפחתה הדרגתית בביצוע הפעולה של האדם או החיה - הם לומדים למשל לא לצפות עוד להופעת מזון לאחר לחיצות על דוושה, ולפיכך מפסיקים ללחוץ עליה.

דעיכה והכחדה
------------

לעיתים קרובות משתמשים במונחים **דעיכה** ו**הכחדה** לסירוגין, לתיאור אותה תופעה של הפחתה הדרגתית בהופעת התגובה בהתניות ביהביוריסטיות. עם זאת, מחקרים מראים כי תגובות לרוב אינן מוכחדות כליל - למשל, לאחר זמן רב בו חיה הפסיקה לרייר למשמע פעמון, אם יושמע שוב צלצול פעמון - היא תשוב מיד לרייר, אם כי בעוצמה מופחתת מאשר בעבר. תהליך זה נקרא **החלמה ספונטנית**. לפיכך, השימוש במונח "דעיכה" הוא מדויק יותר מאשר המונח "הכחדה".

ראו גם
------

* שכחה

קישורים חיצוניים
----------------

* אורית כהן ודנה פרידמן, למידה: התניה קלאסית - הכחדה (דעיכה), באתר מט"ח
**יוקו אירו ניקנן** (בפינית: **Jouko Yrjö Nikkanen**;‏ 31 בדצמבר 1914 – 18 בנובמבר 1985) היה אתלט פיני, סגן אלוף אולימפי (ברלין 1936) ושיאן עולם בעבר (1938–1953) בהטלת כידון.

ביוגרפיה
--------

### 1936

#### סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת ברלין (1936) זכה ניקנן במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 70.77 מטר, אחרי גרהרד שטק מגרמניה (71.84 מטר) ולפני בן ארצו קלרבו טויבונן (70.72 מטר).

### 1938

#### שיאן עולם

ב-25 באוגוסט 1938 קבע ניקנן קבע בהטלת כידון שיא עולם חדש של 77.87 מטר. 

#### סגן אלוף אירופה

שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בתחילת ספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 75.00 מטר, אחרי בן ארצו מאטי יארווינן (76.87 מטר) ולפני יוז'ף וארסגי מהונגריה (72.78 מטר). חודש וחצי לאחר מכן, ב-16 באוקטובר הוא שבר שיא זה שוב והעלה את הרף ל-78.70 מטר. שיאו העולמי נשבר רק לאחר כ-15 שנה על ידי באד הלד מארצות הברית שהצליח להטיל כידון לראשונה למרחק של יותר מ-80 מטר, 80.41 מטר.

### 1946

באליפות אירופה שנערכה באוסלו, נורווגיה בסוף אוגוסט 1946 הוא זכה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 67.50 מטר, אחרי לנארט אטרוול משוודיה (68.74 מטר) ולפני בן ארצו טפיו ראוטווארה (66.40 מטר).

תארים והישגים
-------------

* במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-6 תוארי פינלנד בהטלת כידון (1936, 1937, 1938, 1939, 1943, 1946) וב-3 סגנות פינלנד בהטלת כידון (1940, 1942, 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איריו ניקנן** בוויקישיתוף

* איריו ניקנן, באתר olympedia.org
* איריו ניקנן, באתר Track and Field (גברים)
**הלגה דֵן** (בגרמנית: **Helga Deen**;‏ 6 באפריל 1925 – 16 ביולי 1943) הייתה נערה יהודייה-הולנדית, ילידת פומרניה (אז בגרמניה), שסיפור ימיה האחרונים תחת השלטון הנאצי נכתב ביומנה בשנת 1943 ונתגלה רק ב-19 באוקטובר 2004.

ביוגרפיה
--------

הלגה דֵן נולדה בעיר שצ'צ'ין (כיום בפולין, אז שטטין בגרמניה) ב-6 באפריל 1925. לאחר עליית הנאצים לשלטון משפחתה נמלטה להולנד השכנה שם התיישבה בעיר טילבורך.
כשהייתה בשנת לימודיה האחרונה בבית הספר התיכון, היא ובני משפחתה נלקחו ונאסרו ב-1 באפריל 1943 במחנה הריכוז פיכט (Vught) שבהולנד. היא החלה לכתוב בחשאי את יומנה ב-1 ביוני, חודשיים אחרי כן, לאחר שחבר שלה, קֵס ואן דן ברג, ביקש ממנה לתעד את כל קורותיה במקום אליו הוגלתה. ביומן שניהלה היא גוללה את סיפורם של 21 ימים בחודשי חייה האחרונים, תחת שלטון הגרמנים הנאצים בתקופת השואה. הלגה דן מתארת ביומנה את האימה ואת החיים בצל הפחד שהיו מנת חלקם של בני משפחתה בצד תיאורים של חיי היומיום במחנה הריכוז ותנאי המחיה הקשים, את תחושות חוסר האונים והייאוש, ובמקביל את מלחמת ההישרדות היומיומית. היא מספרת על טיפולי החיטוי מכינים, על כמות האוכל הזעומה, על הוויכוחים שהתנהלו בין האסירים, ועל משלוחי הילדים למחנות ההשמדה. היא גם איירה בעפרונה את מראה המחנה בו הוחזקה. את רשימותיה התחילה בפנייה ל"יקירי".

ב-5 ביוני אותה שנה הורו הנאצים לשלוח את כל הילדים במחנה פיכט להשמדה. הרכבת הראשונה ובה ילדים עד גיל שלוש יצאה כבר למחרת, והילדים בגילאי 4–16 נשלחו יום מאוחר יותר. בסך הכול נשלחו 1,269 ילדים למחנה המעבר וסטרבורק, ומשם למחנה ההשמדה של האס.אס. בסוביבור, שם הם נרצחו מיד עם הגעתם. אחרי כן נשלחו גם המבוגרים. ב-16 ביולי 1943 נרצחה הלגה דֵן במחנה סוביבור, יחד עם אביה וילי בן ה-45, אמה קיתה בת ה-49 ואחיה קלאוס גוטפריד בן ה-15. גם ביומה האחרון בחיים כתבה ביומנה, וניסתה לבטא את תחושותיה לגבי גורלה המר.

היומן, כמה מכתבים, עט נובע, מגבת קטנה וקווצת שיער שלה נארזו יחדיו והושמו בתיק יד בצבע חום, שהוברח החוצה מסוביבור. 61 שנים אחרי כן, בשנת 2004, הגיע היומן לידי עובדי הארכיון האזורי בטילבורך על ידי בנו של חברה של הלגה דן במהלך מלחמת העולם השנייה. היומן מצוי כיום בארכיון הלאומי של הולנד בעיר אפלדורן.

ראו גם
------

* אנה פרנק
* 'השמיים שבתוכי', יומנה של אתי הילסום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלגה דן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312192005171
* BPN: 42831792
* GND: 132934388
* ICCU: RAVV615373
* ISNI: 0000 0000 8218 7542
* LCCN: nb2007016426
* NTA: 301173974
* RERO: 02-A013275808
* SUDOC: 122548272
* VIAF: 35630699
* WorldCat: lccn-nb2007016426

 |
**פרידריך וילהלם פרייהר פון זיידליץ** (בגרמנית: **Friedrich Wilhelm Freiherr von Seydlitz**; ‏3 בפברואר 1721, קאלקר – 8 בנובמבר 1773, שלזיה) היה מפקד חיל הפרשים של פרוסיה במהלך מלחמת שבע השנים, ונחשב לאחד מטובי מפקדי חילות הפרשים בהיסטוריה.

ביוגרפיה
--------

פון זיידליץ נולד ב-3 בפברואר 1721 בקאלקר (אז בפרוסיה, כיום בנורדריין-וסטפאליה שבגרמניה). אביו, קולונל בחיל הפרשים, נפטר בהיותו בן שבע, והוא חווה ילדות קשה. אך עם זאת, כבר בילדותו רכש שליטה יוצאת דופן ברכיבה על סוסים. האגדה מספרת כי בצעירותו רכב בין כנפיים של טחנת רוח. הוא התגייס לחיל הפרשים הפרוסי במהלך מלחמת הירושה האוסטרית, ונפל בשבי האוסטרי. לאחר המלחמה שוחרר, והמלך פרידריך הגדול מינה אותו למפקד חיל הפרשים.

את עיקר הקריירה שלו עשה זיידליץ במהלך מלחמת שבע השנים, בה השתתף בקרבות רבים נגד האוסטרים והרוסים, והפך לאגדה מהלכת בקרב צבאות האויב. בסופו של דבר פיטר אותו המלך בשל בריאותו הלקויה. הוא נפטר בשלזיה ב-8 בנובמבר 1773.

לימים, אחד מצאצאיו, ולטר פון זיידליץ-קורצבאך, היה מפקד בוורמאכט שנכנע במהלך קרב סטלינגרד. 

סיירת של הצי הקיסרי הגרמני נקראה על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך וילהלם פון זיידליץ** בוויקישיתוף
* פרידריך וילהלם פון זיידליץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007314147405171
* BnF: cb14451271r (data)
* GND: 118764888
* ISNI: 0000 0001 1608 5991
* LCCN: no95039632
* NKC: mzk2016928527
* NLP: A33588776
* NTA: 26438430X
* SUDOC: 117446750
* VIAF: 24185514
* WorldCat: lccn-no95039632

 |
**תומאס פ. "טום" בוסרט** (באנגלית: **Thomas P. "Tom" Bossert**) הוא עורך דין אמריקאי שכיהן כיועץ לביטחון המולדת בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ. לפני כן שירת בין היתר גם כסגן היועץ לביטחון המולדת לנשיא ג'ורג' ווקר בוש.

ביוגרפיה
--------

ב-1997 סיים בוסרט תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת פיטסבורג ולאחר מכן השתלם באוניברסיטת ג'ורג'טאון בפוליטיקה השוואתית ומערכות כלכליות. ב-2003 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.

לאחר לימודי התואר הראשון עבד כעוזר היועץ המשפטי של ועדת הרפורמות הממשלתיות והפיקוח בבית הנבחרים של ארצות הברית, ובתקופת לימודי המשפטים עבד כעוזר משפטי במשרד היועץ העצמאי של ארצות הברית (אנ'). לאחר שהוסמך כעורך דין עבד בסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים של ארצות הברית כעוזר ליועץ המשפטי. ב-2004 מונה ליועץ משפטי ב-FEMA.

ב-2005, בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, החל לעבוד בבית הלבן, שימש אחראי על מדיניות ההגנה על תשתיות, ב-2007 מונה לעוזר לנשיא לענייני מדיניות מוכנות המדינה וב-2008 למשנה לעוזר הנשיא לביטחון המולדת. לאחר חילופי השלטון הקים חברת ייעוץ בתחום ניהול הסיכונים.

ב-2017 מונה ליועץ לביטחון המולדת בממשלו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, ובסוף ינואר נחתם צו שנתן לו מעמד זהה לזה של היועץ לביטחון לאומי ולחבר במועצה לביטחון לאומי, אך באפריל 2017 שונה מעמד היועץ לביטחון המולדת והוא חזר להיות כפוף ליועץ לביטחון לאומי.

בוסרט שימש כנציג הבית הלבן בהובלת הטיפול בנזקי סופות הוריקן מריה והוריקן אירמה שפגעו בפוארטו ריקו ובפלורידה ובהוריקן הארווי שפגע בטקסס במהלך החודשים אוגוסט-ספטמבר 2017.

ב-10 באפריל 2018 הודיע על התפטרותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טום בוסרט** בוויקישיתוף
* טום בוסרט, ברשת החברתית טוויטר
* טום בוסרט באתר המועצה האטלנטית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Trump picks Tom Bossert as homeland security adviser, פוליטיקו, 27 בדצמבר 2016
2. ↑  Trump taps Bush official as top homeland security adviser, אתר CNN, ‏27 בדצמבר 2016
3. ↑  Organization of the National Security Council, the Homeland Security Council, and Subcommittees, ‏6 באפריל 2017
הנמל של קארי בחגיגות האורסינד (oursinade)
מנות של קיפודי ים
**קַארי-לִה-רוּאִה** (בצרפתית: **carry-le-rouet** להאזנה (מידע • עזרה)) הוא כפר וקומונה כפרית על חוף הים התיכון בדרום-מזרח צרפת. היישוב נמצא במחוז בוש-דו-רון (Bouches-du-Rhône) שבחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. מכונה בפי הצרפתים בקיצור בשם "קארי".

היישוב ידוע בחופיו הסלעיים צלולי המים ובנמל הדייג הציורי, ומהווה יעד נופש פופולרי.

בקארי מתקיים עד היום דיג קיפודי הים המסורתי, על ידי צוללים המושים אותם בעזרת הידיים. קיפודי הים נחשבים למנת גורמה של המטבח הצרפתי. בכל שנה, בחודש פברואר, נערך ביישוב פסטיבל אוכל המפורסם ברחבי האזור בשם "אורסינד" (oursinade) וניתן לטעום בו קיפודי ים בשלל מתכונים וצורות.

היסטוריה
--------

בשנת 1584, קארי, הפך ליישוב קהילתי על פי עיקרון מגדל ההגנה. בשלב זה היה תלוי הכפר ביישוב שאטונף-לה מרטיג (Chateauneuf-les-Martigues). תושבי הכפר היו חקלאים ודייגים ונמצאו תחת מרותם של האצילים הפאודלים מאזור הז'ארנט (Jarente). משפחת ז'ארנט הייתה משפחת אצולה עתיקה מאזור הפרובנס, שבנתה את הארמונות הראשונים באזור קארי-לה-רואה.

היסטוריית היישוב חלפה ללא אירועים מיוחדים עד לשנת 1805. בשנה זו פלשו האנגלים מן הים במטרה להרוס סוללה חופית ולכבוש את האזור.

בשנת 1915, נסלל קו מסילות הברזל מיראמס-מרסיי (Miramas-Marseille). מירמס הוא ישוב הנמצא 60 קילומטרים ממרסיי, בינו לבין מרסיי נמצא בין השאר, קארי. במהלך מלחמת העולם הראשונה שיירות צבאיות רבות השתמשו במסילות אלו. עם חזרת השלום ומעט לפני מלחמת העולם השנייה חוברה קארי לה רואה לתשתיות המים והחשמל, בכך התאפשרה תחילת הבניה והאכלוס באזור. השילוב בין קו הרכבת, והחיבור לתשתיות החיוניות, היו גורמים עיקריים שעודדו את תחילת ההתיישבות בקארי.

מאז שנת 1950 מהווה קארי-לה-רואה אזור מגורים כפי שהוא היום: קרוב לערים גדולות וחשובות, לאזורי תעשייה ולשאר אזורים מפותחים כלכלית.

גאוגרפיה
--------

שטחו של היישוב הוא 10 קמ"ר, מתוכם 2.7 קמ"ר מיושבים. שאר השטח מיוער בשמורת טבע רחבת ידיים.

### שמורות טבע

מלבד השטח המיוער הרב, בשטחו של היישוב נמצא גם הפארק הימי האזורי לה-קוט-בלו (Le parc régional marin de la Côte Bleue).
הפארק הימי הוא שמורת טבע ימית, שטחו כ-85 דונמים והדייג בו אסור. מטרתו של הפארק להגן על החי והצומח הימי, בדגש מיוחד על זן צמחים ימי בשם Posidonia oceanica, החיוני לשמירה על המערכת האקולוגית הימית באזור.

דמוגרפיה
--------

מספר תושבים לאורך השנים (שנה - מספר תושבים):

* 1962 - 1739
* 1968 - 2353
* 1975 - 3304
* 1982 - 4570
* 1990 - 5224
* 1999 - 6009

בין תושביו הידועים של הכפר השחקן פרננדל, שהחזיק בווילה בכפר, והזמרת והפסנתרנית נינה סימון, שהתגוררה בו בשנותיה האחרונות.

אתרים
-----

קפלת הרואה (la chapelle du rouet) נבנתה בשנת 1353 ומאז שוקמה ושופצה פעמיים. לקפלה זו חשיבות דתית גבוהה באזור מרסיי בכלל וקארי בפרט.

ערים תאומות
-----------

הערים התאומות של קארי-לה-רואה הן:

* גרמניהגרמניה דיאטמנסריד, גרמניה
* איטליהאיטליה בוסטו, איטליה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארי-לה-רואה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קארי-לה-רואה (צרפתית)
* הפארק הימי האזורי לה-קוט-בלו (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564541305171
* BnF: cb15247303k (data)
* GND: 4474650-7
* LCCN: n82054823
* MusicBrainz: 8e546d41-feb5-41c5-b4cc-7a11573be598
* SUDOC: 067102344
* VIAF: 147212235
* WorldCat: lccn-n82054823

 |
נגן בנדונאון
קונצרטים של קמניצר כלי דומה לבנדונאון

**בַּנְדוֹנֵאוֹ֫ן** (בספרדית: **Bandoneón**) או **בנדוניון** (**Bandonion**) בשמו האירופי הוא כלי נגינה אופייני וחיוני במוזיקת הטנגו. הבנדונאון קבע במידה רבה את קצב הטנגו. מוזיקת המילונגה הייתה מהירה מדי עבור נגני הבנדונאון שלא יכלו לעמוד בקצב של נגני הגיטרה, הכינור והחליל, לכן הקצב הואט כדי לאפשר להם להצטרף לנגינה וכך נוצר קצב הטנגו.

הבנדונאון הגיע לארגנטינה במחצית השנייה של המאה ה-19 כנראה מגרמניה שם מייצרים כלי דומה הנקרא קארלספלדר קונצרטינה (אנ'). ב-1930 ייצאה גרמניה לארגנטינה 25,000 בנדוניונים. בתחילה היו לכלי שלושה טורי לחצנים ובדגמים מאוחרים יותר המספר גדל ל-71 לחצנים, חמישה טורים ביד שמאל ושישה ביד ימין. כל כפתור בבנדונאון מפיק שני צלילים: אחד כשהמפוח נפתח ושני כשהוא נסגר. הכלי מנגן תווים טוב יותר מאשר אקורדים והוא כלי קשה ללימוד.

הכלי אינו אקורדיון אלא מעין קונצרטינה, וחייבים להניע את המפוח כדי שיופק צליל מתנועת האוויר בין לשוניות המתכת. לכלי יש עד שבעה טונים דו-קוליים או 14 לשוניות (קנים) מרובעות על לוח אבץ או אלומיניום. הכיוון המדויק של כל אוקטבה על קנה בודד יוצר צליל יבש. מבנהו של הכלי הופך אותו קשה לתיקון וכל תיקון חייב להיעשות בכלים מיוחדים על ידי מומחה, בניגוד לאקורדיון הקל יותר לתיקון.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

ראו גם
------

* טנגו
* אסטור פיאצולה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנדונאון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282299105171
* GND: 4197338-0
* LCCN: sh85011492
* MusicBrainz: 007d6c88-c6fd-4fe7-9af7-8a0cac0d2526
* NKC: ph889585

 |
**בנדיקוט ננסי** או **בנדיקוט ניו-גינאי זעיר** (שם מדעי: ***Microperoryctes***) הוא סוג של כיסאי קטנטן במשפחת הבנדיקוטיים שכולל 4 מינים החיים ברכסי ההרים של גינאה החדשה. הסוג תואר מדעית בשנת 1932 על ידי הזואולוג הגרמני גאורג הרמן וילהלם שטיין (Georg Hermann Wilhelm Stein), והוא כולל את המינים הקטנים ביותר במשפחה. משמעות השם המדעי של הסוג היא "חופר-כיס זעיר".

מידע כללי
---------

מיני הבנדיקוט הננסי חולקים מספר תכונות: גודל קטן יחסית, חרטום מחודד, גוף קמור ואוזניים קצרות. הפרווה שלהם צפופה וזיפית. צבע הפרווה שלהם מורכב מגווני חום ואפור ומשתנה בין המינים. לרוב המינים, יש פסים אנכיים ורוחביים על הגב ופלג הגוף האחורי. הבנדיקוטים הננסים חיים ביער גשם טרופי ויער עננים, ובית הגידול של כולם שוכן על מדרונות הרריים גבוהים ברום 4,000-1,000 מטר מעל גובה פני הים.

אין כמעט מידע זמין אודות אורח החיים והביולוגיה של המינים בסוג. ככל הנראה, הם פעילי לילה או דמדומים, חיים בגפם וחופרים באדמה הבוצית בחיפוש אחר מזון. הם ניזונים בעיקר מתולעים, חרקים, זרעים ופירות. המינים בסוג בונים לעצמם קינים קטנים מתחת לשורשים ושיחים, שמשמשים להם למקלט בשעות היום מפני טורפים. הבנדיקוטים הננסים מתרבים לאורך השנה. הנקבה ממליטה שגר של 1–3 ולדות שמבלים בכיס תקופה קצרה.

להוציא מין אחד, כל המינים בסוג מוגבלים לרכסי הרים מסוימים, ומינים אחדים לא נצפו בטבע במשך מספר עשורים. הבנדיקוטים הננסים מאוימים על ידי בירוא יערות, מלכודות וטריפה על ידי כלבים משוטטים, אך בית הגידול ההררי והבלתי נגיש מגן עליהם במידה רבה מפני איומים אנושיים.

גודל האוכלוסייה של המינים אינו ידוע.

מינים
-----

בסוג זה 4 מינים:

* בנדיקוט ננסי מפוספס (*Microperoryctes longicauda*) - מצוי לאורך הקורדילרה הניו-גינאית.
* בנדיקוט ננסי ארפקי (*Microperoryctes aplini*) - אנדמי לרכס ארפק.
* בנדיקוט ננסי פפואני (*Microperoryctes papuensis*) - אנדמי לרכס אואן סטנלי.
* בנדיקוט עכברי (*Microperoryctes murina*) - אנדמי לרכס ויילנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנדיקוט ננסי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

| בנדיקוטאים |
| --- |
| בילביים |
| בילבי | בילבי ענק |  |
| בנדיקוטיים |
| בנדיקוט קצר-חוטם | בנדיקוט זהוב • בנדיקוט חום צפוני • בנדיקוט חום דרומי |
| בנדיקוט | בנדיקוט סרוג מערבי • בנדיקוט סרוג מזרחי • בנדיקוט חוטמני |
| בנדיקוט ניו-גינאי | בנדיקוט ענק • בנדיקוט ראפראי |
| בנדיקוט קוצני | בנדיקוט קוצני מצוי • בנדיקוט קוצני אדמוני • בנדיקוט קוצני קלרה • בנדיקוט קוצני מנזיס • בנדיקוט קוצני דוד |
| בנדיקוט ננסי | בנדיקוט ננסי מפוספס • בנדיקוט ננסי ארפקי • בנדיקוט ננסי פפואני • בנדיקוט עכברי |
| בנדיקוט סראם (סוג ומין יחיד) | בנדיקוט סראם |
**הספרייה הלאומית של הולנד** היא ספרייה לאומית שנוסדה בהאג שבהולנד בשנת 1798.

המשימה של הספרייה הלאומית של הולנד, כפי שמוצג באתר האינטרנט של הספרייה, היא לספק "גישה אל הידע והתרבות של העבר וההווה על ידי מתן שירותים איכותיים למחקר, לימוד וניסיון תרבותי".

היסטוריה
--------

המלך לואי בונפרטה העניק לספרייה את התואר "הספרייה המלכותית" בשנת 1806. הספרייה התחילה להיות מוכרת בשם "הספרייה הלאומית" משנת 1982, כאשר הספרייה פתחה אגפים חדשים.

המוסד הפך להיות מנוהל באופן עצמאי ולא על ידי המדינה בשנת 1996, אם כי הוא ממומן על ידי המחלקה לחינוך, תרבות ומדע.

בשנת 2004, הכילה הספרייה הלאומית של הולנד כ-3,300,000 פריטים, זה שווה ערך ל-67 קילומטרים של מדפי ספרים. רוב הפריטים (2,500,000 ספרים או 48 קילומטרים) באוסף הם ספרים.

יש גם חלקים בספרייה של "ספרות אפורה", המחבר, המוציא או התאריך אינם מופיעים על המסמך אבל למסמך יש משמעות תרבותית או אינטלקטואלית.

האוסף מכיל כמעט את כל הספרות של הולנד, מכתבי יד מימי הביניים ועד פרסומים מדעיים מודרניים. כדי שהפרסום יתקבל, הוא חייב להיות ממפרסם הולנדי רשום. האוסף נגיש למנויים בלבד. כל אדם מגיל 16 ומעלה יכול להפוך למנוי. ישנה גם אפשרות לקבל גישה לאוסף ליום אחד בלבד בלי להפוך למנוי.

טיפול בבקשה ללקיחת חומר מן הספרייה יכול להימשך קרוב ל-30 דקות.[דרוש מקור]

הספרייה הלאומית מפעילה מספר אתרים שאליהם הגישה פתוחה. ביניהם, האתר "הזיכרון של הולנד".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספרייה הלאומית של הולנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית של הולנד (בהולנדית)
* הספרייה הלאומית של הולנד, ברשת החברתית פייסבוק

* הספרייה הלאומית של הולנד, ברשת החברתית טוויטר

* הספרייה הלאומית של הולנד, ברשת החברתית אינסטגרם

* הספרייה הלאומית של הולנד, ברשת החברתית LinkedIn

* הספרייה הלאומית של הולנד, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263880705171
* BIBSYS: 90886046
* BNE: XX124092
* BnF: cb11987395j (data)
* CANTIC: a10109481
* CiNii: DA07281917
* GND: 2016385-X
* ISNI: 0000 0001 2369 9000
* LCCN: n79130800
* LNB: 000061265
* NKC: ko2003164738
* NLA: 36189008
* NLP: A26286117
* NSK: 000127836
* RERO: 02-A000183211
* SUDOC: 027938743
* Trove: 1226258
* ULAN: 500307428
* VcBA: 494/6298
* VIAF: 102145970121932251120
* WorldCat: viaf-102145970121932251120

 |
**נטה ורודת מקור** (שם מדעי: ***Netta peposaca***) היא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים, המצוי רק בדרומה של אמריקה הדרומית: בארגנטינה, צ'ילה, פרגוואי, אורוגוואי, דרום בוליביה ודרום ברזיל ומצוי גם באיי פוקלנד. היא קרובתה של נטה אדומת ראש, המצויה בעולם הישן, אך בעלת נוצות כהות ומקור קטיפתי בצבע ורוד.

תיאור
-----

נטה זו מגיעה לאורך ממוצע של 56 סנטימטרים, בעלי מוטת כנפיים של 72 סנטימטרים או אף 84 סנטימטרים ולמשקל 1.5 עד 2 קילוגרם. שני הזוויגים דומים בגודל, אך הזכרים בעלי צבעים מפוארים יותר מהנקבות. צבעם שחור עם נוצות שת לבנות, ראש וצוואר כהים עם צידיים אפורים והמקור והעיניים אדומים. המקור רחב עם בליטה קטנה בקצהו.

הנטה שייכת לתת-משפחת ברווזי צלילה, אך לרוב ניזונה בדומה לרוב הברווזים המצויים בסינון מזון מפני המים, ורק לעיתים רחוקות תצלול. המזון כולל זרעים, צמחי מים קטנים ועשבים כמו *Echinochloa* או *Polygonum* וכן היא מגוונת במזון מהחי.

תפוצתה היא באזורי אגמים קטנים, בריכות וביצות בעלות מצע עשב גבוה. היא חייבת להיות בקרבת מים ולהקות החיות בארגנטינה בקיץ נודדות כאשר מקווי המים שלהם מתייבשים.

הנטות אינן מונוגמיות, והזכרים מזדווגים בעונת הרבייה עם נקבות רבות. עם זאת, הם אינם עוזרים לנקבות לגדל את האפרוחים. הנקבות מקננות בקצה המים ומטילות עד עשר ביצים הבוקעות כעבור חודש ולעיתים נדירות יקננו ביחד כדי להצליח יותר בשמירה על הביצים. ישנם אפילו נטות המטילות ביצים בקיני ברווזים אחרים באזורם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נטה ורודת מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נטה ורודת מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
**הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית על שם הקדוש קלמנט מאוחריד** (במקדונית: **Национална и универзитетска библиотека Св. Климент Охридски**) היא ספרייה בסקופיה, בירת מקדוניה הצפונית שמשמשת כספרייה לאומית של מקדוניה הצפונית וכספריית אוניברסיטת סקופיה.

היסטוריה
--------

הספרייה הוקמה ב-23 בנובמבר 1944 בהתאם להחלטת האספה האנטי פשיסטית של השחרור הלאומי של מקדוניה. האוסף הראשוני של הספרייה מנה 150,000 פריטים, בעיקר פרסומים מחקריים ולימודיים במדעי הרוח והחברה, כמו כן, אוסף זה מנה גם ספרי יעץ (אנציקלופדיות, מילונים וביבליוגרפיות). בשנת 1945 הספרייה הפכה לספריית הפקדה, הוחלט כי הספרייה תקבל עותק מכל פרסום היוצא לאור במקדוניה ויוגוסלביה לשעבר. ספרייה זו הייתה אחת משמונה ספריות הפקדה של יוגוסלביה לשעבר, לאחר פירוקה של יוגוסלביה היא הפכה לספריית הפקדה של רפובליקת מקדוניה העצמאית.

בניין הספרייה והאוסף שלה ניזוקו בשיטפון בשנת 1962 וברעידת אדמה בסקופיה בשנת 1963. ב-1964 הספרייה עברה למבנה זמני, ב-1972 נבנה מבנה חדש עבור הספרייה. ב-2008 הונחה אבן פינה למבנה חדש של הספרייה אשר פתח את שעריו ב-24 במאי 2009.

אוספים
------

* "האוסף הארכאולוגי"
* "אוסף נדירים"

באוסף זה 218 כותרים, 196 מתוכם קשורים להיסטוריה ותרבות מקדונית.

* "אוסף כתבי-יד אוריינטליים"

באוסף זה 3,743 כתבי יד (2,586 כתבי יד ערביים, 1,050 עות'מאנים ו-107 פרסיים). כמו כן, ישנם אלפי ספרים מודפסים בשפות אלו.

* "אוסף אומנות"
* "אוסף מוזיקה"
* "אוסף מפות"

אוסף זה כולל מפות, אטלסים וגלובוסים.

* "אוסף הדפסים קטנים"
* "אוסף עבודות דוקטורט"

אוסף זה כולל עבודות תיזה ועבודות דוקטורט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית על שם הקדוש קלמנט מאוחריד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית על שם הקדוש קלמנט מאוחריד (במקדונית)
* אתר הספרייה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  דף ההיסטוריה באתר הספרייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305317305171
* BIBSYS: 1065507
* CiNii: DA13114239
* GND: 1031380-1
* ISNI: 0000 0001 1034 2360
* LCCN: n80069905
* NKC: ko2013756554
* NSK: 000033935
* SUDOC: 176167838
* VIAF: 139435103
* WorldCat: lccn-n80069905

 |
**וארלאם טיחונוביץ' שאלאמוב** (ברוסית: **Варлам Тихонович Шаламов**‏; 1 ביולי 1907 - 17 בינואר 1982), משורר, סופר ומסאי רוסי.

ביוגרפיה
--------

שאלאמוב נולד בוולגודה, לטיכון ניקולאייביץ' שאלאמוב, שהיה כומר אורתודוקסי ומורה, ולנדז'דה, עקרת בית. הוא למד משפטים באוניברסיטת מוסקבה והצטרף לקבוצה טרוצקיסטית שפעלה בה. ב־19 בפברואר 1929 הוא נעצר ונשלח לשלוש שנות עבודת פרך בווישרה שבצפון הרי אורל בעוון הפצת הקונטרס "מכתבים לקונגרס המפלגה" שמתח ביקורת על סטלין.

עם חזרתו למוסקבה, בשנת 1933, הוא החל לפרסם את כתביו.
ב־1 בינואר 1937, עם פרוץ "הטיהורים הגדולים", נאסר שאלאמוב שוב בגין "פעילות קונטר-רבולוציונית טרוצקיסטית" ונשלח לחמש שנים בגולאג קולימה (מזרח סיביר), שנודע לשימצה כ"ארץ המוות הלבן". ב-1943 הוא נשפט לעשר שנים נוספות בגין המרדה אנטי-סובייטית: הוא קרא לסופר איוואן בונין "סופר רוסי קלאסי".

ב־1946 מצבו בגולאג התדרדר עד ל"דוֹחוֹדיאגה" (המקבילה ל"מוזלמן", אדם תשוש ומורעב על סף מוות). הוא ניצל באופן מפתיע על ידי הרופא א.י פנטיוחוב שהיה כלוא עמו וסיכן את חייו על מנת להשיג לשאלאמוב תפקיד של עוזר רפואי בבית החולים של הגולאג. "קריירה" זו אפשרה לשאלאמוב להחלים, לשרוד ולכתוב. בשנת 1951 הוא שוחרר מהגולאג אך לא הורשה לעזוב את מגדן עד נובמבר 1953.

לאחר מות סטלין במרץ 1953, "זֶקים" (כלואי גולאג בעגה הרוסית) רבים שוחררו מהמחנות וקיבלו חנינה. שאלאמוב קיבל חנינה רשמית ב־1956 וחזר למוסקבה.

שאלאמוב פרסם מאמרים ומסות במגזינים, בעודו עובד על קובץ הסיפורים "סיפורי קולימה" (למעשה כינוי כולל לכל כתביו, מלבד שיריו המכונסים באסופה המכונה "מחברות קולימה"), שכתב היד שלו הוברח לחו"ל והופץ ב"סאמיזדאט". הגרסאות המתורגמות הופיעו במערב החל מ-1966, אך מהדורה שלמה ברוסית הוצאה רק ב-1978.

המוציאים לאור במערב שללו את הטענות כי סיפורי שאלאמוב הודפסו ללא ידיעתו או רשותו, אך למרבה הפתיעה שאלאמוב עצמו התבטא ברוח זו ב-1972, ייתכן כי אולץ לכך בידי המשטר הסובייטי. הספר נדפס על אדמת רוסיה ב-1987, אך היה זה לאחר מות שאלאמוב ב-1982.

מספריו
------

* ורלאם שלאמוב, "**סיפורי קולימה**", תרגום: רועי חן, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004.
* biography, dokuments and documentations on Varlam Shalamov (very comprehensive, russian) (אורכב 27.12.2008 בארכיון Wayback Machine)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וארלאם שאלאמוב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וארלאם שאלאמוב
* וארלאם שאלאמוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* וארלאם שאלאמוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ורלם שלמוב (1907-1982), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267963205171
* BIBSYS: 90082678
* BNE: XX947550
* BnF: cb118958944 (data)
* CiNii: DA04249882
* GND: 118750836
* ICCU: LO1V041919
* ISNI: 0000 0001 2144 643X
* LCCN: n79138807
* LNB: 000028819
* MusicBrainz: afa49804-82a0-4a11-a13e-d6bec3b9942d
* NDL: 00724101
* NKC: jn19990209826
* NLA: 35435813
* NLG: 314520
* NLK: KAC201515384
* NLP: A11791482
* NSK: 000011210
* NTA: 068905912
* RERO: 02-A000195744
* SELIBR: 208570
* SNAC: w6mx68f4
* SUDOC: 026776251
* Trove: 952086
* VIAF: 97145969
* WorldCat: lccn-n79138807

 |
**קשה לומר אני אוהב אותך** (מיפנית: **素直になれなくて**,‏ **Sunao ni Narenakute**) היא סדרת דרמה יפנית (ג'יי דרמה) ששודרה ברשת פוג'י מ-15 באפריל עד ל-24 ביוני 2010. הסדרה עוסקת בחייהם של חמישה צעירים בגילאי ה-20.

תקציר
-----

הסדרה עוסקת בחייהם של חמישה צעירים בגילאי העשרים: נקג'ימה (איטה) הוא בחור צעיר שחולם ללכת בעקבות אביו שהיה צלם מלחמה מצליח. אך כרגע העבודות שהוא מצליח להשיג הם רק עבודות כעוזר למגזינים פורנוגרפיים. מיזונו (ג'ורי אואנו) היא מורה זמנית בבית הספר תיכון, הססנית ותמימה, שלא התנסתה במערכות יחסים עם גברים. נישימורה (מגומי סקי) היא חברתה הטובה של מיזונו, שהחבר שלה מתעלם ממנה לאחר שהיא גילתה שהיא בהריון. איצ'יארה (טצוג'י טמיימה) עובד במגזין ונסחט מינית על ידי המעסיקה שלו. פרק ("דוקטור", קים ג'ייה-ג'ונג) מעמיד פנים שהוא רופא כשלמעשה הוא עובד בחברה שמוכרת ציוד רפואי לרופאים. הוא מגיע ליפן מקוריאה הדרומית יחד עם אחותו הקטנה לאחר שהסתכסך עם אביו. כל החמישה נפגשים דרך טוויטר, והסדרה עוסקת במערכות היחסים שנרקמות ביניהם. מיזונו מתאהבת בנקג'ימה, אך היא מגלה שהוא מנהל מערכת יחסים עם אישה נשואה, חברתו משכבר ימים שנישאה בנישואי שידוך בשל אילוץ משפחתי לאדם אחר. דוקטור מתאהב במיזונו, אך היא לא מעוניינת לצאת איתו. לאחר שהוא מציל אותה מתקיפה, היא מוכנה לצאת איתו, למרות שהיא לא בטוחה לגבי הרגשות שלה לגביו. איצ'יארה מתאהב אף הוא בנקג'ימה, אך יודע שזו אהבה בלתי אפשרית. לקראת סוף הסדרה הוא מתאבד, דבר שמערער את כל חבריו. לאורך כל הסדרה מנהלים מיזונו ונקג'ימה יחסי ידידות, אך אף על פי שלשניהם יש רגשות אחד כלפי השני, נקג'ימה לא מגלה למיזונו על אהבתו משום שהיא יוצאת עם דוקטור, ואילו מיזונו חושבת שנקג'ימה אינו מעוניין בה. בסופו של דבר, דוקטור מחליט לחזור לקוריאה הדרומית בעקבות בקשת הוריו, והוא מבקש ממיזונו לבוא עמו. היא מסרבת, ונשארת ביפן. בסוף הסדרה משתמע שמיזונו ונקג'ימה יוצאים בסופו של דבר זה עם זה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קשה לומר אני אוהב אותך
**אדוארד האו** (ברוסית: **Эдуард Гау**; ‏  28 ביולי 1807- 3 בינואר 1888) היה צייר וגרפיקה גרמני בלטי.

חיים ועבודה
-----------

הוא היה בנו של הצייר יוהנס האו, שהיגר מצפון גרמניה ב-1795, והוא גדל בקהילה הגרמנית של טאלין. אחיו למחצה היה הצייר ולדמר האו. מ-1830 עד 1832 למד באקדמיה לאמנויות יפות של דרזדן.

בשנים 1836 עד 1839 התגורר בטארטו' שם בילה גם את שנות חייו האחרונות. הוא כנראה התגורר גם בסנט פטרסבורג, שם הפיק עיצובי פנים של חדרים בארמון החורף, ארמון פטרהוף ובתי מגורים מלכותיים אחרים. הוא היה ברשימת החברים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות ב-1854, וככל הנראה נשאר ברוסיה עד 1880 בערך.

ארמון גאצ'ינה נשרף על ידי חיילים גרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. כאשר נבנה מחדש, שוחזר פנים הארמון תוך שימוש בעזרת ציוריו של האו.

מחוץ לרוסיה, הוא ידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו של הפרופסורים באוניברסיטת דורפט. הם הופיעו מ-1837 עד 1839 והופצו בסדרה של ליטוגרפיות, בשישה גליונות, על ידי משרדו של גיאורג פרידריך שלטר. נושאי הדיוקנאות כללו את פרידריך קרל הרמן קרוזה, ניקולאי פירוגוב ופרידריך פון שטרובה. הוא גם הפיק דיוקנאות ידועים של פרידריך רוברט פאהלמן (1837) ושל יוהאן קרל סיימון מורגנשטרן (1838).

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד האו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hau, utlib.ut.ee
2. ↑  *Eesti elulood.* Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000,

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 134003721
* ISNI: 0000 0000 8458 4285
* NLP: A37016544
* RKD: 360496
* ULAN: 500144414
* VIAF: 60286740
* WorldCat: lccn-no2016085982

 |
האגף החדש
**הספרייה הלאומית של סקוטלנד** (באנגלית: **National Library of Scotland**; בגאלית סקוטית: **Leabharlann Nàiseanta na h-Alba**; בסקוטית: **Naitional Leebrar o Scotland**) היא ספריית ההפקדה החוקית של סקוטלנד ואחת מן הספריות הלאומיות של הממלכה המאוחדת. מרכזה נמצא על גשר ג'ורג' הרביעי בין העיר העיר העתיקה באדינבורו לרובע האוניברסיטה והיא פרוסה במספר מבנים נוספים ברחבי העיר. הספרייה כוללת כ-7 מיליון ספרים וכ-7 מיליון פריטים מודפסים אחרים (כרזות, תוכניות, חוברות וכדומה) וכ-2 מיליון מפות. הספרייה מכילה את האוסף הגדול בעולם של ספרות גאלית.

היסטוריה
--------

במקור הייתה ספריית ההפקדה הלאומית של סקוטלנד ספריית "חבר עורכי הדין" (Faculty of Advocates; (אנ')), גוף פרטי שאיגד את עורכי הדין המופיעים בפני בתי המשפט של סקוטלנד. הספרייה נוסדה ב-1689 וקיבלה מעמד חוקי של ספריית הפקדה ב-1710. בשנות ה-20 של המאה ה-20 ביקש חבר עורכי הדיך להעביר את הספרייה לרשות הציבור כגוף לאומי. בשנת 1925 חוקק הפרלמנט של סקוטלנד את חוק הספרייה הלאומית.

העבודה על המבנה המרכזי החדש של הספרייה על גשר ג'ורג' הרביעי, שבא על מנת להחליף את המבנה הוויקטוריאני ב"מייל המלכותי", החלה ב-1938, נעצרה עקב מלחמת העולם השנייה ונשלמה ב-1956. ב-1989 נחנך מבנה חדיש ומודרני בדרום אדינבורו, שהורחב ב-1995.

בשנת 2005 מכר ג'ון מאריי השביעי לספרייה את ארכיון הוצאת ג'ון מאריי בין השנים 1768 ל-1920, ובו כתבי יד מקוריים רבים, כולל כתב היד המקורי של "מוצא המינים".

פריטים מיוחדים
--------------

* כתב יד מקורי של מוצא המינים מאת צ'ארלס דרווין
* מהדורת הפוליו הראשונה של מחזות ויליאם שייקספיר
* מספר עותקים של תנ"ך גוטנברג
* מהדורה ראשונה של "על הגלגולים" מאת קופרניקוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספרייה הלאומית של סקוטלנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית של סקוטלנד
* הספרייה הלאומית של סקוטלנד, ברשת החברתית פייסבוק

* הספרייה הלאומית של סקוטלנד, ברשת החברתית טוויטר

* הספרייה הלאומית של סקוטלנד, ברשת החברתית אינסטגרם

* הספרייה הלאומית של סקוטלנד, ברשת החברתית LinkedIn

* הספרייה הלאומית של סקוטלנד, סרטונים בערוץ היוטיוב

* הספרייה הלאומית של סקוטלנד, באתר פליקר
* מקומות ביקור בסקוטלנד - הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוח כספי לשנת 2016
2. ↑  כתבה בנושא, BBC, Stars back literary archive plans 24 באפריל 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265828005171
* BnF: cb120184340 (data)
* CANTIC: a11300127
* GND: 4070657-6
* ISNI: 0000 0004 0606 761X
* LCCN: n80044899
* NKC: kn20070610007
* NLA: 35282625
* SUDOC: 028325591
* VcBA: 494/6827
* VIAF: 132075128
* WorldCat: lccn-n80044899

 |