recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פְרִידְרִיךְ קַרְל קְרוּפּ** (בגרמנית: **Friedrich Carl Krupp**; ‏ 17 ביולי 1787 – 8 באוקטובר 1826) היה תעשיין פלדה גרמני ומייסד האימפריה הכלכלית של משפחת קרופ, שהתמזגה ב-1999 עם ענק התעשייה "טיסן" ליצירת טיסנקרופ.

ביוגרפיה
--------

לאחר מות אביו, הוא חונך על ידי סבתו הלנה אמליה קרופ (אנ'), אשר רכשה בשנת 1800 את מפעלי שטרקרדה (Sterkrade). כאן ניסה פרידריך לייצר פלדה יצוקה, שסוד יצורה נשמר בקפידה באנגליה.

קרופ ערך את הניסויים הראשונים שלו במפעלי שטרקרדה עם המהנדס גוטלוב יאקובס (Gottlob Jacobs), ולאחר מכירת המפעל ב-1808 המשיך בניסיונותיו באופן עצמאי באסן. בשנת 1810 ייסד מפעל חישול קטן ליד אסן, ובשנת 1815 יצר שותפות עם פרידריך ניקולאי (Friedrich Nicolai) לייצור פלדה יצוקה, מוצר שנמצא מצוין למטרות מסוימות, כגון מטבעות, מכבשים לכפתורים וכו'.

אולם הביקוש לא הספיק כדי להפוך את המפעל לרווחי, וזמן קצר לאחר 1820 נאלץ קרופ לוותר על ביתו כדי לשכון בצריף קטן של פועלים בן קומה אחת ליד המפעל שלו. הצריף נשמר זמן רב באמצע מפעל קרופ הענק. לאחר מותו השתלטה על העסק אלמנתו תרזה קרופ (אנ'). זמן קצר לפני מותו, הוא העניק לבנו אלפרד את סוד ייצור הפלדה היצוקה, אותו פיתח האחרון בהצלחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך קרופ** בוויקישיתוף
* פרידריך קרופ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* Krupp, Friedrich, The New International Encyclopædia

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Friedrich Krupp, Therese Krupp". *thyssenkrupp*.
2. ↑  "Krupp AG | German company". *Encyclopedia Britannica*. In 1811 Friedrich Krupp and two partners founded in Essen a plant to produce English cast steel and related products, called a Gussstahlfabrik (cast-steel factory).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007326567505171
* GND: 118778129
* ISNI: 0000 0000 3048 2515
* LCCN: n92083669
* NTA: 140831681
* SUDOC: 231469438
* VIAF: 18018424
* WorldCat: lccn-n92083669

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**קינג קריאול** (באנגלית: **King Creole**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת פשע בבימויו של מייקל קורטיז עם אלביס פרסלי, וולטר מתאו וקרולין ג'ונס.

התסריט מבוסס על הרומן A Stone to Danny Fisher מאת הרולד רובינס.

התפקיד הראשי הוצע לג'יימס דין אבל הוא נהרג בתאונה ואז הוצע התפקיד לאלביס פרסלי מקום העלילה שונה מניו יורק לניו אורלינס ומקצוע הגיבור הראשי שונה ממתאגרף לזמר.

זיוה רודן מופיעה בסרט בתפקיד קטנטן בתור חברה בצוות הבידור של מועדון "קינג קריאול". יש לה משפט אחד: "דני (אלביס פרסלי) היה נהדר"..

תקציר העלילה
------------

דני פישר (אלביס פרסלי) הוא בחור בן שמונה עשרה שעומד לסיים בית ספר תיכון. הוא גר בדירה קטנה ברובע הצרפתי של ניו אורלינס ביחד עם אביו (דין ג'אגר) ואחותו מימי (ג'ן שפארד). האב הוא רוקח אבל לאחר שהאם מתה, הוא נכנס לדיכאון ופוטר ועל דני הוטל לפרנס את המשפחה. הוא נאלץ לעבוד ולהיעדר מהלימודים ונעשה עצבני ואלים עד שמודיעים לו שלא יוכל לסיים את הלימודים. אביו מבקש ממנו להמשיך שנה נוספת אך דני מסרב.

דני נתקל בנער רחוב בשם שארק (ויק מורו) שמציע לו להצטרף לעוד שני חברים לבצע גנבה בחנות כלבו. דני מסרב ומתעמת איתו פיזית. אך לבסוף מסכים. הוא נכנס לחנות ושר לכולם בליווי גיטרה בעוד שחבריו שגונבים מכל הבא ליד. אחת המוכרות נלי (דולורס הרט), מבחינה בכך אך לא מתערבת. היא מאוהבת בדני והם מתחילים לצאת ביחד.

דני עובד במועדון השייך למקסי פילד (ולטר מתאו). מקסי הוא עבריין בכיר ועשיר שהשתלט כמעט על כל המועדונים בעיר. יש לו מאהבת בשם רוני (קרולין ג'ונס). מקסי הוא אדם אלים והוא מתייחס לרוני בזלזול מופגן. הוא מבקש מדני לשיר ולאחר שהקהל מרוצה הוא לוחץ עליו לחתום חוזה שיופיע במועדונו.

דני מעדיף לשיר במועדון "קינג קריאול" של צ'רלי לגרנד (פול סטיוארט) ותוך זמן קצר מצליח ומתפרסם. האב מצליח למצוא עבודה בבית מרקחת. שארק וחבריו מתכננים לשדוד את בעל בית המרקחת אבל נתקלים באביו של דני ופוצעים אותו קשות. הוא נזקק לניתוח מוח אותו מממן מקסי ודני נאלץ לחתום איתו על חוזה ולעזוב את מועדון "קינג קריאול".

הענייניים בין דני למקסי מסתבכים ונגמרים במכות. דני חובט בו ובורח ומקסי שולח שני בריונים לחסל אותו אבל דני מחסל אותם ונפצע תוך מאבק. רוני מגיעה ומחלצת אותו למקום מבטח על חוף אגם. הוא מתאושש אך מקסי מגלה אותם. הוא מגיע למקום עם דאמי, אחד מאנשיו שמחבב את דנ. מקסי יורה ברוני והורג אותה אבל דאמי מסתער עליו ובמאבק ביניהם נפלט כדור ומקסי נהרג.

בסוף חוזר דני לשיר ב"קינג קריאול" ואביו מרוצה ממנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קינג קריאול** בוויקישיתוף

* "קינג קריאול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קינג קריאול", באתר נטפליקס
* "קינג קריאול", באתר AllMovie (באנגלית)
* "קינג קריאול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "קינג קריאול", באתר אידיבי
* "קינג קריאול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לקינג קריאול, באתר יוטיוב
* קינג קריאול, באתר TCM
* אלביס פרסלי שר "קינג קריאול", באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14661193b (data)
* LCCN: n2019014726
* VIAF: 13155343951806311800
* WorldCat (עם VIAF): 13155343951806311800

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**קללה לברכה** הוא סרט ישראלי שהופק בהזמנת קרן היסוד בבימויו של ג'וזף קרומגולד עם יצחק שילה (שולמן) ואסתר מרגלית בן-יוסף בתפקידים הראשיים.

ב-1946 הפיקה קרן היסוד סרט קצר בשם "הקללה והברכה", בבימויו של הלמר לרסקי, עם תיאטרון הבובות של ד"ר פאול לוי. הצלחת הסרט הזה הביאה להפקת "קללה לברכה", שצולם ליד קיבוץ חפציבה שלמרגלות הגלבוע בעת ההפוגה במלחמת העצמאות. הסרט נערך באנגלית והופץ בשם "Out of Evil". הוא הוצג בארצות הברית ואירופה ב-1950 ובאותה השנה ייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים בוונציה. בישראל הוא הוקרן ב-1951.

התסריט מבוסס בחלקו על הסיפור "ברית" של יהודה יערי אבל למעשה הוא מבוסס על הסיפור האמיתי של ראובן צינדר, הבן הראשון של בית אלפא שהוריו עזבו את הקיבוץ לאחר לידתו, חזרו לאירופה ונספו שם. בעזרת הקיבוץ חזר ראובן לקיבוץ, נשלח ללמוד מתמטיקה ונהרג כלוחם במלחמת העצמאות. את הגרסה העברית מקריין זלמן לביוש.

בסרט משתתף גם ד"ר פאול לוי, מראשוני הבובונאים בארץ ישראל, עם להקת המריונטות, שנקראה "להקת העץ".

תקציר העלילה
------------

יוסף (אליעזר ורטמן), סטודנט למתמטיקה באוניברסיטה העברית, נצור עם חבריו על הר הצופים. הוא מתחיל לספר על הוריו יעקב (יצחק מיכאל שילה) וחוה (אסתר מרגלית בן-יוסף) שעלו עם חבריהם בשנות ה-20 להקים את קיבוץ "בית גלבוע". הם עובדים קשה בסיקול הקרקע ולאחר החריש הראשון הם יוצאים במחול הורה ושרים את השיר "תלם".

יעקב וחוה מפירים את האידיליה של חיי הכלל כאשר הם מתאהבים ורוצים להינשא. החברים ובראשם שמואל (זוסקה רפפורט), מתנגדים. מזכיר הקיבוץ יצחק (מרדכי בן זאב) מבין לליבם ומשתדל לאפשר להם לחיות ביחד אף על פי שזה פוגע בתקציב המשק.

הרועה אברהם (נחום בוכמן) עוזר להם בכל יכולתו. הם מקבלים אוהל לבד כאשר שאר החברים מתגוררים שישה באוהל. לבסוף הם מתחתנים ונולד להם בן.

לקיבוץ מגיע תיאטרון בובות המציג את המחזה המוזיקלי "המעשה בבלעם" שבו מתבקש בלעם לקלל את עם ישראל. בני הזוג חשים בקללה שהמיטו על הקיבוץ ומחליטים לחזור לגרמניה עם בנם. הם נספים ובנם יוסף מצליח להגיע מאירופה בעזרתו של אברהם. הוא מתקבל בקיבוץ בהתלהבות והקיבוץ מסכים לממן את לימודי המתמטיקה שלו באוניברסיטה העברית בירושלים.

בינתיים הארץ מתפתחת, הציונות מנצחת את הקללה שהייתה על העם היהודי והיא הופכת לברכה.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| יצחק שילה | יעקב |
| אסתר מרגלית בן-יוסף | חוה |
| נחום בוכמן | אברהם |
| מרדכי בן זאב | יצחק |
| זוסקה רפפורט | שמואל |
| ד"ר פאול לוי | בובנאי |
| אליעזר ורטמן | יוסף |

קישורים חיצוניים
----------------

* "קללה לברכה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קללה לברכה", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "קללה לברכה", באתר אידיבי
* "קללה לברכה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* תוכנית "היו סרטים" על "קללה לברכה" בטלוויזיה החינוכית, באתר יוטיוב
* קללה לברכה, באתר יוטיוב
* חגית לירון: מבית אלפא לאירופה וחזרה, עת־מול, 209, עמ' 26 - 29
* ג'אד נאמן: קללה לברכה - סרט מפלשתינה-א"י

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשתו של אברהם בן-יוסף ואמו של ספי בן-יוסף
2. ↑  ראובן צינדר באתר בית אלפא
3. ↑  של אפרים תלמי ודניאל סמבורסקי
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פנטום** (בפורטוגזית: **O Fantasma**; באנגלית: **The Phantom or The Ghost**) הוא סרט דרמה ארוטי פורטוגזי משנת 2000. סרט זה, אשר הוא סרט הביכורים של הבמאי ז'ואו פדרו רודריגס, הופק על ידי חברות ההפקות העצמאית Rosa Filmes.‏

תקציר העלילה
------------

**סרג׳יו** הצעיר ויפה התואר (ריקרדו מנסס) עובד במשמרת הלילה באיסוף זבל ברחובותיה של ליסבון. חברתו לעבודה מגלה בו עניין רומנטי, אבל הוא לא מעוניין בה ומוצא מפלט אצל גברים מזדמנים כשהוא משוטט בעיר. בסופו של דבר סרג'יו מוקסם מאופנוע מלוטש ובעליו השחצן - צעיר אדיש לחלוטין לסרג'יו. דחפיו האפלים ביותר של סרג'יו משתחררים, ומדרדרים אותו במורד דרך מסוכנת של אלימות והשפלות.

תגובות וביקורות
---------------

הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים של ונציה, בו השתתף כחלק מהתחרות הרשמית. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ב-Newfest, פסטיבל הסרטים הלהט"בי בניו יורק, ובפסטיבל הסרטים "Entrevues" שבבלפור. בשנת 2001 ריקרדו מנסס היה מועמד לפרס גלובוס הזהב הפורטוגלי (פרס האקדמיה של פורטוגל) בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פנטום

* "פנטום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "פנטום", באתר נטפליקס

* "פנטום", באתר AllMovie (באנגלית)

* "פנטום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "פנטום", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "פנטום", באתר Metacritic (באנגלית)

* "פנטום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פנטום, קדימון הסרט באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "O Fantasma (2000)". *Box Office Mojo*. נבדק ב-4 במאי 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "O Fantasma" (בפורטוגזית). Rosa Filmes. נבדק ב-4 במאי 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**הלני** ,**אלני** או **הלנה** (נפטרה באפריל 1522) הייתה קיסרית אתיופיה ואשתו של הקיסר האתיופי זרע יעקב. להלני היה תפקיד מכריע בשלטון האתיופי, היא החזיקה בתפקיד עוצרת או יועצת למספר קיסרים בשלטון בעלה זרע יעקב, בנה החורג באדה מריאם הראשון, נכדה החורג מבאדה מריאם אסכנדר, נינה החורג מאסכנדר עמדה ציון השני ונכדה החורג הנוסף מבבאדה מריאם נהואד. 

הלני הייתה בתו של מאחמד מלך ממלכת האדייה המוסלמית והתנצרה כאשר התחתנה עם הקיסר זרע יעקב. ההיסטוריון הפורטוגזי בלטסר טאלאז כותב שלא היו לה בנים אך פרנסישקו אלואראש כותב שהייתה אמו של הקיסר לבנה דנגל שברח מהכלא באמבה גישן.
כאשר אמו של הקיסר באדה מריאם הראשון, ציון ציפורה, נרצחה על ידי זרע יעקב בעצמו בגלל מרד שהובילה יחד עם יהודי אתיופיה, הוא הביא את התואר של **קיסרית האם** לאמו החורגת הלני. הלני הוכיחה שהיא חברה יעילה בבית המלוכה ולמעשה הייתה שותפה לשלטון.

כאשר אסכנדר ירש את אביו באדה מריאם בגיל צעיר, הלני הוצאה מהתמונה בכך שנוצרה מועצה מאמו של אסכנדר הקיסרית רומנה, טאספה גיורגיס (ראש המנזר באגם חאיק), והביטווודאד (רוזן) עמדה מיכאל. אך לאחר זמן, הקיסרית רומנה הוצאה מהמועצה וחייה במנזר ליד דברה ליבנוס היכן שהיא מתה מאוחר יותר. טאספה גיורגיס לא הוכיח את כוחו מול הרוזן, ועל פי ההיסטוריון טאדסה טמרת, עמדה מיכאל "שלט בממלכה כשליט יחיד". שלטונו של הרוזן עמדה מיכאל הגיעה לסופו בשנת 1486 כאשר החלה הפיכה כנגדו בראשותה של הלני. לאחר מכן הקיסרית הלני שיחקה מרכיב חשוב בשלטון.

פרנסיסשקו אלואראש כותב בשם האבונה מרקוס שכאשר הקיסר נהואד, אחיו ומחליפו של אסכנדר, מת, הלני היא זו שהכתירה למעשה את בנו לבנה דנגל כקיסר הבא, הכתרתו של לבנה דנגל היה שיא כוחה של הלני. מכיוון שלבנה דנגל היה עדיין קטין הלני הפכה לעוצר הראשי יחד עם אמו נהואד מוגסה, ולשליטה של גוג'אם. הלני היא הראשונה אשר חזתה את הגידול של ההשפעה של האימפריה העות'מאנית באזור, כאשר שלחה עם השגריר מטאוס הארמני (שנשלח בעצת פרו דה קוויליאן כשגריר אתיופיה לפורטוגל ולאפיפיור ברומא) בקשה לעזרה בלחימה כנגד המוסלמים מיפאט ואדאל

תאריך מותה של הלני נתון בוויכוח, ההיסטוריון פאול בי. האנז מציין שמתה בגיל מאוד מתקדם בשנת 1520 אך ההיסטוריונים באקינאם והאנטינגפורד טוענים שמתה באפריל 1522
בזמן פטירתה היה נוכח באתיופיה הפורטוגזי פרנסישקו אלואראש שכתב שתושבי אתיופיה היו מלאי צער: 

> 
> היו נהי והמולה גדולים מאוד בחצר המלוכה על מותה של הלני. אמרו שמאז מותה כולם מתו, גדולים כקטנים, וכשחיה, כולם חיו והיו שמורים ומוגנים; והיא הייתה האבא והאמא של כולם.
> 
> 
> 
> — הכומר יוחנן של איי הודו (Alvarez, Prester John, p. 434.)
>

לקריאה נוספת
------------

* כ.פ. בקינגהאם ג.וו.בי. האנטינגפורד, **הכומר יוחנן של איי הודו המערבית**, 1961. (Alvarez, Francisco (1961). The Prester John of the Indies, Beckingham C.F. Huntingford G.W.B. Cambridge: Hakluyt Society.)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Beckingham and Huntingford, translators, The Prester John of the Indies by Francisco Alvarez (Cambridge: Hakluyt Society, 1961), p. 14 n.3
2. ↑  Francisco Alvarez, Prester John, p. 245
3. ↑  Paul B. Henze, Layers of Time, A History of Ethiopia (New York: Palgrave, 2000), p. 75
4. ↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 286.
5. ↑  Alvarez, Prester John, p. 243
6. ↑  Alvarez, Prester John, p. 283
7. ↑  Henze, Layers, p. 86 n.8
8. ↑  Alvarez, Prester John, p. 425
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**קפה עם לימון** הוא סרט קולנוע ישראלי דובר ברובו רוסית משנת 1994 בבימויו של לאוניד גורביץ', עם אלכסנדר אבדולוב, טטיאנה ואסילייבה וגיא גורביץ' בתפקידים הראשיים.

התסריט, שנכתב על ידי לאוניד גורביץ' וסמיון וינוקור, הוא על שחקן יהודי מפורסם בברית המועצות שעולה עם משפחתו לישראל, ולא מצליח לגשר על פערים התרבותיים ומוצא את עצמו מנותק מהמציאות במדינת ישראל. שם הסרט נובע מההרגל שלו בברית המועצות לשתות קפה עם לימון.

בתפקיד הראשי משחק אלכסנדר אבדולוב שבאותה תקופה היה שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי, וכמו כן זכה בתואר אמן העם, וקיבל מספר עיטורים רוסים ופרסים בתחום התיאטרון.

הסרט צולם בישראל וברוסיה, והוקרן בפסטיבלים רבים בארץ וברחבי העולם, בהם פסטיבל קאן (במסגרת "פנורמה")[דרושה הבהרה], פסטיבל מונטריאול ופסטיבל ירושלים.

תקציר העלילה
------------

ואלרי אוסטרובסקי (אלכסנדר אבדולוב) הוא שחקן יהודי בעל שם בתיאטרון במוסקבה. הסרט מתחיל כשהוא משחק בסצנת דו-קרב ויורה למוות ביריבו לקול תשואות הקהל באולם תיאטרון ענק.

לאחר ההצגה הוא מודיע לעמיתיו כי אינו יכול לשאת ברדיפת השלטונות ומחליט להגר למדינת ישראל עם אשתו ז'אנה (טטיאנה ואסילייבה) ובנם ז'אניה (גיא גורביץ). ידידו פימה (יפים אברמוב) מסדר להם מגורים באתר קראוונים בפאתי מדבר יהודה.

העיתונאית אורנה (אודיה קורן) מגיעה לקראוון עם צלם (צחי נוי) והם מודיעים לואלרי כי זכה בפרס ראשון בפסטיבל הסרטים בברלין. גם עובדה זו לא מוציאה את ואלרי מההלם התרבותי והמקצועי אותו הוא חווה בישראל.

לפימה יש קבוצת תיאטרון עם שחקנים עולים מברית המועצות והוא לוחץ על ואלרי ללמוד עברית כדי להופיע. ואלרי מתקשה ללמוד את השפה ולמצוא עבודה כשחקן. הבן ז'אניה מתאקלם טוב יותר ומביא לקראוון את מורתו מיכל (ברוריה אלבק) שמוכנה ללמד את ואלרי עברית.

יחסיה של מיכל עם בעלה עומרי (אבי פניני) מעורערים והיא מתקרבת לואלרי ומתחיל ביניהם רומן אינטימי. ואלרי הוא גבר גבוה, נאה ומושך. ז'אנה שמה לב לקשר הזה והם מתחילים לריב עד כדי רצון שלה להתגרש. באחת ההופעות הבודדות שלו מתחיל ואלרי במונולוג ברוסית וכשהאור עולה מתברר לו שהקהל הוא של אתיופים. אז הוא נשבר וגם מנתק את יחסיו עם מיכל לאחר שהעירה לו שהוא מדבר בפאתוס.

הוא מחליט לחזור לרוסיה שם מתחוללות מהומות ברחובות מוסקבה. הוא נורה ברחוב, נפצע קשה ובגסיסתו הוא מדמה שהוא נמצא שוב בסצנת דו-קרב מול קהל.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלכסנדר אבדולוב | ואלרי אוסטרובסקי |  |
| טטיאנה ואסילייבה | ז'אנה אוסטרובסקי |  |
| גיא גורביץ | ז'אניה אוסטרובסקי | בן |
| ברוריה אלבק | מיכל | מורה |
| אבי פניני | עומרי | בעלה של מיכל |
| אודיה קורן | אורנה | עיתונאית |
| צחי נוי |  | צלם עיתונות |
| יפים אברמוב | פימה | אמרגן |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "קפה עם לימון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קפה עם לימון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "קפה עם לימון", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "קפה עם לימון", באתר אידיבי
* "קפה עם לימון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "קפה עם לימון", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* טעימה מהסרט, בארכיון הסרטים הישראלי
* קפה עם לימון, באתר קרן הקולנוע הישראלי
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**קפה בגדד** (באנגלית: **Bagdad Café**; בגרמנית: **Out of Rosenheim**) הוא סרט קולנוע גרמני שיצא לאקרנים בשנת 1987. הסרט, בבימויו של הבמאי פרסי אדלון, הוא דרמה קומית סוריאליסטית. הסרט צולם בארצות הברית.

עלילת הסרט
----------

עלילת הסרט מתרחשת בתחנת דלק ומלון דרכים בלב מדבר מוהאבי. בראשית הסרט מגיעים לתחנת הדלק זוג תיירים מגרמניה. יסמין (המגולמת על ידי מריאן זגברכט) רבה עם בעלה ועוזבת את מכוניתו. באותו זמן בעלת בית הקפה, ברנדה, רבה עם בעלה ומגרשת אותו מהקפה. יסמין נשארת בבית הקפה ופוגשת דמויות צבעוניות המגיעות אליו ובהם צייר תפאורות הוליוודי, ואמנית קעקועים. בנה של ברנדה מנגן במהלך הסרט פרלודים של באך. יסמין מקשיבה לצרותיהם של הבאים אל בית הקפה ומשעשעת אותם בקסמים, ובכך מסייעת לבאי בית הקפה ולעצמה. כמו כן היא מנקה ומצחצחת את בית הקפה והופכת אותו למקום שנעים לחיות בו.

משתתפים
-------

* מריאן זגברכט – יסמין
* סי-סי-אייץ' פאונדר – ברנדה
* ג'ק פאלאנס – רודי קוקס

מועמדויות ופרסים
----------------

הסרט זכה בשנת 1988 בפרס הבווארי לתסריט הטוב ביותר, ובפרס ארנסט לוביץ' עבור הבמאי פרסי אדלון. הסרט היה מועמד בשנת 1989 לפרס אוסקר עבור הפסקול שלו (ועבור השיר של "Calling You"). באותה שנה זכה הסרט בפרס אמנדה לסרט הזר הטוב ביותר, ובפרס הסזאר לסרט הטוב ביותר.

סדרת טלוויזיה ומחזמר
--------------------

בעקבות הצלחת הסרט הופקה סדרת טלוויזיה בכיכובים של ג'יימס גאמון, וופי גולדברג, קליבון ליטל וג'ין סטייפלטון. וופי גילמה את דמותה של ברנדה וסטייפלטון את דמותה של יסמין (שכעת לא הייתה תיירת גרמנית). הסדרה הייתה סדרה קומית והוקלטה בנוכחות קהל. הסדרה לא זכתה להצלחה והופסקה אחרי עונה אחת.
הצלחת הסרט אף הביאה להעלאתו בצרפת כמחזמר.

צילומי הסרט
-----------

בית הקפה בסרט מבוסס על בית קפה שהיה ממוקם בעיר בגדד שבקליפורניה, שפעל בשנות ה-60. העיר אינה קיימת כיום. הסרט צולם בבית הקפה סיידוונדר בניוברי ספרינגס שבקליפורניה. בעקבות הסרט הפך בית הקפה לאתר תיירות ושינה את שמו ל"קפה בגדד". המקום עדיין פעיל וממוקם ב 46548 נשיונל טרייל (לצד דרך 66 הידועה) בעיירה ניוברי ספרינגס בדרום מזרח קליפורניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קפה בגדד

* "קפה בגדד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "קפה בגדד", באתר נטפליקס

* "קפה בגדד", באתר AllMovie (באנגלית)

* "קפה בגדד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "קפה בגדד", באתר Metacritic (באנגלית)

* "קפה בגדד", באתר אידיבי

* "קפה בגדד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* תיאור הסרט, באתר Time Out

הערות שוליים
------------

1. ↑  גואל פינטו, **הסרט "קפה בגדאד" נהפך למחזמר מצליח בצרפת**, הארץ, 13 בנובמבר 2006
{{גזע
| שם = אוואוורט 
| שם בשפת המקור = 
| תמונה = 
| כיתוב = 
| ארץ מוצא = אוסטריה
| שימושים = חילוץ והצלה
| משקל = זכרים: 78–80 ק"ג  
נקבות: 50–70 ק"ג
| גובה כתפיים = זכרים: 66 ס"מ  
נקבות: 62 ס"מ
| תוחלת חיים = 8- 13 שנים
| אופי = רגוע וכנוע ומנשיר 
| אילוף = הסתגלות גבוהה
| תיאור = בעל פרווה שחורה, חומה, או לבנה עם כתמים שחורים

ההיסטוריה של הגזע
-----------------

הגרסאות לגבי דרך הגעתו לאי ניופאונדלנד, שבחופה המזרחי של אמריקה הצפונית, שנויות במחלוקת: לפי גרסה אחת הניופאונדלנד הוא נצר לכלבי ההרים הפירנאים, שהובאו לאי על ידי דייגים צרפתים, שהיגרו לשם במאה ה-17. לפי גרסה אחרת, גזע זה נוצר על ידי אינדיאנים קדומים מצפון אמריקה, שהיגרו לאיים, והכליאו זאבים שחורים מצפון אמריקה עם כלבי מסטיף. ספני האי ודייגיו החלו להשתמש בו כעוזר. הוא צלל עבורם למעמקים כדי לחפש דגים, משך רשתות מהחוף אל הים וחזרה, וסייע בסחיבת משאות כבדים. כך הפך הגזע לחלק בלתי נפרד מצוותה של כל סירת דייגים, והתגלו סגולותיו כמציל חיים בעקבות התנגשויות ספינות עם קרחונים. האיש המפורסם ביותר שניצל על ידי ניופאונדלנד היה נפוליאון.

מבנה כללי
---------

לניופאונדלנד יש פרווה כפולה ועבה. ישנן שלוש קבוצות צבעים:

1. שחור - מותרים כתמים לבנים בחזה, בקצות האצבעות ו בקצה הזנב.
2. חום-שוקולד או ברונזה. מותרים כתמים בדומה לשחור.
3. לבן עם כתמים שחורים בלבד.

* גובה: זכר 71 ס"מ בממוצע נקבה 66 ס"מ בממוצע.
* משקל: זכר 85-55 ק"ג, נקבה 60-45 ק"ג.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ניופאונדלנד** |

* ניופאונדלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529293405171
* BnF: cb11975376k (data)
* LCCN: sh85091554
* NKC: ph238352

 |

* החוג הישראלי לסן ברנרד וניופאונדלנד
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פריז התוססת** (באנגלית: **Paris When It Sizzles**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1964 בבימויו של ריצ'רד קווין, עם ויליאם הולדן ואודרי הפבורן בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הסרט הצרפתי "החגיגה של הנרייטה" (אנ') משנת 1952. העלילה מתרחשת בפריז ושם הסרט לקוח משירו הידוע של קול פורטר "אני אוהב את פריז" - ...I love Paris in the summer when it sizzles...

העלילה היא על תסריטאי ומזכירה הכותבים תסריט ומשתתפים בו. השחקנים מופיעים בתפקידים כפולים, במציאות ובתסריט - "סרט בתוך סרט".

תקציר העלילה
------------

אלכסנדר מאירהיים (נואל קאוורד) הוא מפיק סרטים הנופש בריביירה הצרפתית בחוף קאן. הוא עומד להפיק סרט בשם "הנערה שגנבה את מגדל אייפל" ומטיל על התסריטאי ג'ורג' בנסון (ויליאם הולדן) המתגורר בפריז, לכתוב את התסריט.

בנסון לא מסוגל לכתוב ושקוע כל הזמן בשתיית אלכוהול. יומיים לפני שמאירהיים עומד להגיע לפריז כדי לקבל את התסריט, הוא שוכר כתבנית בשם גבריאל סימפסון (אודרי הפבורן) כדי שתעזור לו.

גבריאל הצעירה והיפה מעוררת בו את יצר הכתיבה וביחד אתה הם כותבים תסריט שבו הם משחקים תפקידים ראשיים. בנסון הוא "ריק" וגבריאלה היא "גבי". זה סרט פשע, אימה, ריגול ואהבה. מל פרר ומרלן דיטריך מופיעים בו בתפקידי קמע.

העלילה מתרחשת בפריז התוססת ביום הבסטיליה. בסופה מתאהבים "ריק" ו"גבי" גם בתסריט וגם במציאות ומצליחים להשלים את התסריט.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ויליאם הולדן | ריצ'רד בנסון/ריק | תסריטאי |
| אודרי הפבורן | גבריאל סימפסון/גבי | מזכירה |
| נואל קאוורד | אלכסנדר מאירהיים | מפיק |
| טוני קרטיס | מוריס | שוטר |
| גרגואר אסלן | ז'ילה | מפקח משטרה |

קישורים חיצוניים
----------------

* "פריז התוססת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פריז התוססת", באתר נטפליקס
* "פריז התוססת", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פריז התוססת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פריז התוססת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לפריז התוססת, באתר יוטיוב
* פריז התוססת, באתר TCM
* פריז התוססת, באתר ארכיון המדינה
* פרד אסטיר שר "That Face", באתר יוטיוב
* תחילת המפגש בין בנסון למיס סימפסון, באתר יוטיוב
* הסצנה הסופית של פריז התוססת, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2014065592
* WorldCat (עם LCCN): n2014-065592

 |
חיפושית הקמח, בוגר.
**חיפושית בעלת שלושת הראשים** (באנגלית: **mealworm beetle**; שם מדעי: *Tenebrio molitor*) היא חיפושית המטילה את ביציה בדרך כלל בקמח או במצע אבקתי אחר, ומכאן שמה. זחלי החיפושית נקראים "תולעי הקמח" (mealworm), והם משמשים כמזון.

התפתחות
-------

נקבת חיפושית הקמח מטילה כ-400 ביצים על מצע של קמח או אבקות אחרות. רבות מהביצים נאכלות על ידי זחלים שכבר בקעו, כמו כן, חיפושיות בוגרות עשויות לאכול את הזחלים הקטנים או הביצים. הזחל גדל במשך מספר ימים עד שבועות, לפי תנאי הגידול וזמינות האוכל, ולאחר מכן מתגלם. מן הגולם בוקעת חיפושית בוגרת שבשלב ראשון צבעה חום בהיר, ועם הזמן משתנה לחום כהה או שחור. גודלו של הזחל בראשית התפתחותו סביב 5 מ"מ, ולקראת ההתגלמות גודלו עשוי להגיע לכדי 3 ס"מ. גודלה המרבי של החיפושית הבגירה כ-1.5 סנטימטר.

אזורי מחיה ומזון
----------------

חיפושית הקמח למיניה, כמו פרוקי רגליים רבים ובעלי דם קר אחרים, מתפתחת בעיקר במקומות חמים ובעלי לחות גבוהה.

נקבת החיפושית מטילה את ביציה במקומות אבקתיים כמו קמח, סובין, תבלינים טחונים, ואפילו מלח. לאחר גדילתם, ניזונים זחלי החיפושית ממאכלים נוספים כמו בוטנים, פולי קקאו, פירות יבשים, ועוד.

גידול תולעי קמח
---------------

'תולעי הקמח' - זחלי חיפושית הקמח על מצע של סובין.
בשל גודלן והתפתחותן המהירה בתנאי גידול פשוטים, וערכן התזונתי, רבים ממגדלי חיות המחמד הניזונות מחרקים, כמו דגים, לטאות וציפורים שונות, עושים שימוש בגידול מבוקר של תולעים אלו לשם האכלת בעל החיים שברשותם. לשם כך נעזרים באבקת סובין של חיטה או דגן אחר, מטמינים בו את חיפושיות הקמח בעומק של מספר סנטימטרים, ושומרים על לחות גבוהה בעזרת פרי חתוך וכדומה.

בהלכה
-----

 ערך מורחב – **איסור אכילת שרצים**  

הדיון ההלכתי סביב תולעי הקמח, המזוהות עם התולעים המכונות בשפה ההלכתית מילווי"ן (תעתיק של המילה הגרמנית Mehlwürmer, ובדמיון ל-Mealworm), נזכר כבר בדברי הרא"ש שחי במאה ה-13. תולעים אלו נפוצות באזורים רבים בעולם, במאכלים רבים וברמת נגיעות גבוהה, עובדה שהצריכה את גדולי הרבנים בכל הדורות לשבת על המדוכה במציאת דרכים להתיר שימוש בקמח ובמוצרי מזון נוספים הנגועים בהן, בצל האיסור ההלכתי לאכול מאכלים שיש בהם תולעים, שלעיתים יצר מציאות בה כמעט לא ניתן היה לצרוך קמח ללא תולעים. ישנם פוסקים שעל בסיס כללים הלכתיים שונים התירו את השימוש בקמח כאשר אין ודאות שיש בו תולעים, ישנם שלימדו זכות על המנהג להשתמש במאכלים בעלי סבירות גבוהה לנגיעות, וישנם שאסרו את השימוש בהם.

בשנים האחרונות ישנם שעשו קישור בין המילווי"ן המוזכר בפוסקים לקרדית הקמח (flour mite), בת משפחתה של קרדית אבק הבית, המצויה אף היא בקמח כמו במצבורי אבק. ועל פי זה דרשו להגדיל את צפיפות הנפות המשמשות לניפוי הקמח מתולעים. אולם אחרים דחו את זיהוי המילווי"ן עם הקרדית, שגודלה פחות מ-0.5 מ"מ, ותיאור המילווי"ן בדברי הפוסקים אינו עולה בקנה אחד עם מידותיה הזעירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיפושית הקמח** בוויקישיתוף
* חיפושית הקמח, באתר ITIS (באנגלית)
* חיפושית הקמח, באתר NCBI (באנגלית)
* חיפושית הקמח, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חיפושית הקמח, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* חיפושית הקמח, באתר GBIF (באנגלית)
* זחלי חיפושית הקמח, באתר סנייקס
* ריבוי תולעי קמח, באתר AQUA
* האם צריך לנפות קמח, באתר ישיבת הר ברכה

הערות שוליים
------------

1. ↑  שו"ת הרא"ש כלל כ' סימן ג'.
2. ↑  הרב יאיר וייץ, האם צריך לנפות קמח, באתר ישיבת הר ברכה, ‏ג באלול תשע"ח
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פריז על המים** הוא סרט ישראלי עלילתי קצר משנת 2014 בבימויה של הדס איילון. בתפקידים הראשיים בסרט שיחקו מרים זוהר ואילן דר. הסרט זכה בפרס אופיר ובמקום השני בקטגוריית הסרט הזר בתחרות האוסקר לסרטי סטודנטים.

עלילה
-----

בתיה שאלתיאל ומישל, שחקנים, נשואים שנים רבות. מאחוריה עבר מפואר, אך מזה עשר שנים לא הוצע לה תפקיד. היא חווה קנאה נוכח השתתפותו של מישל בתפקיד משני בסדרת טלוויזיה יומית מקומית והעניין שהיא מעוררת. כעת היא זוכה להזדמנות להתמודד ולהשתתף בתפקיד משני בסרט קולנוע חדש של במאי גרמני נחשב. שרשרת מאורעות בלתי צפויים מאלצת אותה לשקול מחדש את ההזדמנות המושכת שניתנה לה ומעצימה את המתח המקצועי בינה לבין בעלה.

פריז על המים, שם הסרט, הוא על פי העלילה סרט עבר שבו כיכבה בתיה.

הפקה
----

הדס איילון כתבה את התסריט לסרט (לפי רעיון של איתמר שדה) וביימה אותו במסגרת פרויקט הגמר שלה בלימודי התואר השני בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הוא צולם על ידי דניאל מילר, נערך על ידי איה סומך והופק על ידי רותם עלימה. המוזיקה לסרט נכתבה על ידי איילת גבאי.

פרסים ופסטיבלים
---------------

הסרט התמודד עם תשעה סרטים נוספים בקטגוריית הסרט הזר בתחרות האוסקר האמריקאית המיועדת לסרטי סטודנטים, וזכה במקום השני (מדליית כסף).

הסרט זכה בתחרות הסרט העלילתי הקצר של פרסי אופיר לשנת 2014.

הסרט הוקרן בשנת 2014 גם בפסטיבל תל אביב לסרטי סטודנטים, בפסטיבל מונטריאול ובפסטיבל בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פריז על המים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פריז על המים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הסרט המלא, באתר Vimeo
* הסרט, באתר פרויקט קול נוע
* "פריז על המים", סרטה של הדס אילון, הוא אחד משלושת הזוכים בפרס האוסקר לסטודנטים, באתר אוניברסיטת תל אביב, 18 במאי 2014
* זוכי פרסי האוסקר לסטודנטים, 2014 (באנגלית)
* הזוכים בפרסי אופיר, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
**יְכָלְיָהוּ** היא דמות מקראית, אמו של עוזיהו מלך יהודה ואשת אמציה.

בספר דברי הימים שמה מופיע כיכיליה ( קרי:יְכָלְיָה). הוראתו של השם האל יהו (יהוה) וזהה לשמות יהוכל ויוכל. יש מפרשים את השם כאלוהים יכול או כמְכַלְכֵּל, וזאת על פי הכתוב בתהילים: "הַשְׁלֵךְ עַל-ה' יְהָבְךָ וְהוּא יְכַלְכְּלֶךָ". השם יכליהו הוא שם יחידאי בתנ"ך.

רש"י בפירושו לספר דברי הימים ב', פרק י"ג, פסוק ב' מבאר כי הייתה לה השפעה פוליטית: "כן יכליה יכליהו לפי שהיתה גברתנית כי אמציהו בעלה נס לכישה ויהי שם חמש עשרה שנה עד שמת והיא שפטה את העם כל אותן חמש עשרה השנים ושוב כשמת המליכו את בנו עזיהו אחריו בן שש עשרה שנה".
ואילו בפירוש לספר דברי הימים ב', פרק כ"ה, פסוק כ"ז הוא מפרש: "וינס לכישה (אמציה)- עיר מבצר אשר נלחם עליה סנחריב ונס לכישה ויהי שם ט"ו שנים עד ששלחו אחריו לכיש' וימיתהו שם ואותן ט"ו שנה שהי' בלכיש מלכה יכליהו אם עזיהו תחתיו אך קשה לי ובפי' ר' יוסף זצ"ל ראיתי גם אותן ט"ו שנים שהי' בלכיש מלך עזיהו בנו תחתיו ולא נכון לפותרו כן שהרי כתיב בסמוך והוא בן שש עשרה שנה נמצא שלא היה בזמן שברח אביו אלא בן שנה ועוד שא"כ היה לו לומר ויקחו את עזיהו וימליכו תחת אביו בחייו אלא משמע שלא מלך בחיי אביו"

  

אחד הנחלים המתנקזים לנחל אמציה באזור הערבה הוא נחל יכליה שנקרא על שמה.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל ייבין, תרביץ: רבעון למדעי היהדות, **משפחות ומפלגות בממלכת יהודה**, המכון ליהדות ע"ש מנדל, תש"א 267-241.

קישורים חיצוניים
----------------

* הגבירה במקרא ובמזרח הקדום מאת גליה סמו. אתר מקראנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר מלכים ב', פרק ט"ו, פסוק ב'
2. ↑  ספר דברי הימים ב', פרק כ"ו, פסוק ג'
3. ↑  ספר תהילים, פרק נ"ה, פסוק כ"ג
4. ↑  יהודה אדרי, **נשים בתנ"ך ובאספקלריית חז"ל**, קריית גת, דני ספרים, 2009, עמ' 132.
**מילים אחרונות** הן האמירות האחרונות של אדם לפני מותו. לעיתים "מילים אחרונות" עשויות לכלול גם התבטאויות לא סופיות בימים האחרונים או השעות שלפני מותו.

לפעמים מתועדות מילים אחרונות של אנשים, אך הן לא מתועדות תמיד בצורה מדויקת. במילים הללו נעשה לעיתים קרובות שימוש כמקור היסטורי וספרותי. עם זאת, לדברי קארל גוטקה, המילים האחרונות כפי שנרשמו במסמכים ציבוריים הן לעיתים קרובות השתקפות של היחס החברתי למוות באותה תקופה, ולא דיווחים על עובדות היסטוריות ממשיות. מילים אחרונות שפורסמו עשויות גם לשקף רק את מה שמקורביו או תומכיו של האדם הגוסס רצו שיפורסם כבקשתו הסופית.[דרוש מקור]

המילים האחרונות בפועל של אנשים גוססים הן בדרך כלל פחות גרנדיוזיות מאלה המיוחסות לדמויות היסטוריות, וגם מתפרסמות לעיתים רחוקות. אנשים בשלב האחרון של מוות ממחלה סובלים לעיתים קרובות מדליריום, ירידה בחדות הנפש, או יכולת לדבר ברור, או שילוב כלשהו של השלושה. לפי הפסיכיאטר הניו זילנדי סנדי מקלאוד (אנ'), אנשים בשלבים האחרונים של מחלה ממארת אינם נשארים בדרך כלל צלולים נפשית. ולחלק מהאנשים אין מילים אחרונות בכלל סמוך למותם, משותקים בגלל שיטיון או סיבות אחרות. לפי מורין קילי, "אנשים ילחשו, ולחישותיהם יהיו מילים קצרות ויחידות - זו סך האנרגיה שנותרה להם להגות, ולא תו יותר."

כתוצאה מכך, מילים סופיות בפועל הן לרוב קצרות או קשות לפירוש. ירידה ביכולת הנשימה עלולה להגביל את עוצמת הקול ואת מובנותו. תרופות, חוסר אנרגיה, יובש בפה והיעדר תותבות עלולים גם הם להפריע לתקשורת ברורה. מילים אחרונות הן בדרך כלל שמות של בני זוג או ילדים, או התבטאויות בנאליות כמו "אמא" ו"אוי, חרא".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילים אחרונות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Michael Erard, What People Actually Say Before They Die, ‏16 בינואר 2019
2. ↑  What do dying people really say? 'Mama,' curse words, and more, ‏30 בינואר 2019
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**רומנס הפעמונים** (באנגלית: **The Miracle of the Bells**, 'נס הפעמונים') הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1948, שהופק באולפני RKO. הסרט בוים בידי ארווין פיצ'ל ונכתב בידי דוויט בודין ובן הכט. זהו אחד הסרטים האחרונים של סינטרה באולפני RKO לפני שעבר סופית לאולפני MGM.

הסרט מבוסס על ספרו רב המכר של ראסל ג'אני.

עלילה
-----

הסיפור נסב סביב אולגה טרסקובנה (אלידה ואלי), שחקנית מתחילה ממוצא פולני, ילידת העיר גלן ליון אשר בפנסילבניה. העיר קיבלה את הכינוי "עיר הפחם", הודות לתעשיית הפחם המפותחת השוכנת סביבה. אולגה מצליחה לעזוב את העיר המפויחת ועוברת להוליווד. לאחר ניסיונות כושלים מביאות אותה נסיבות יוצאות דופן לקבל את התפקיד הראשי בסרט העוסק בחייה של ז'אן ד'ארק. בחלק האחרון של הצילומים מתחילה אולגה להראות סימני מחלה קשה, ידידה סוכן התקשורת ביל דוניגן (פרד מקמורי) לוקח אותה לבדיקת רופא המודיע לו כי אולגה לקתה בשחפת וכי אין לה כל סיכוי להחלמה, מחלה זו נגרמה ככל הנראה מהאוויר המזוהם בעיר הולדתה. זמן קצר לאחר סיום העריכה נפטרת אולגה ממחלתה בבית החולים כאשר דוניגן לצידה. המפיק מרקוס האריס (לי קוב), רוצה לצלם את מחדש את הסרט עם שחקנית מפורסמת יותר, זאת מכיוון שאינו רוצה לקחת סיכון עם שחקנית שאינה ידועה ואינה יכולה לקדם את הסרט.

דוניגן מוכה הצער מחזיר את גופתה של אולגה לעיר הולדתה, לפי בקשתה האחרונה. בתחילה מסרבים אנשי העיירה למלא את בקשתה, עקב המוניטין המפוקפק של אביה שנחשב לנבל. אך דוניגן משכנע כנסיות בכל העיר "עיר הפחם", לצלצל בפעמוני הכנסייה שלהם לאורך שלושה ימים, כמחווה לשחקנית המתה. כמו כן הוא מבטיח לשלם להם על מעשיהם בהמחאות אותן אין לו כל סיכוי לכסות. כדי למלא את מבוקשה של אולגה נעזר דוניגן בכומר פול (פרנק סינטרה), שמנצל את הכרותו עם אנשי העיר ומצליח לשכנעם לסלוח לה על עברו של אביה ולמלא את בקשתה האחרונה. בעקבות צלצולי הפעמונים הבלתי פוסקים מתחיל להתעורר עניין ציבורי בשחקנית המתה ולאחר זמן קצר מבטיח האריס לדוניגן כי הוא יכסה את הבטחותיו הכספיות.

ביום ההלוויה מגיע קהל רב לחלוק כבוד אחרון לאולגה והכנסייה מתמלאת עד אפס מקום. הקהל הרב מתפלל ולפתע נשמע קול חריקה עז ושני הפסלים מסתובבים אט, אט על צירם ופונים אל ארונה של אולגה. קהל המאמינים מחשיב זאת כנס משמיים וזאת על אף שההסבר ההגיוני לכך הוא שעקב המשקל של הקהל הרב בכנסייה, האדמה נעה והזיזה את הפסלים עימה. האב פול רוצה להודות בכך בפני קהל המאמינים, אך דוניגן דוחק בו לבל יעשה כך וזאת כדי שהקהל לא יאבד את אמונתו המתחדשת. לאחר מקרה זה מחליט האריס, בחוסר רצון, לשחרר את הסרט לאקרנים והסרט הופך להצלחה עצומה.

ביקורות
-------

עם יציאתו זכה הסרט לביקורות רבות בידי מבקרי הקולנוע, לשיא הגיע השבועון "טיים", שבטור ביקורת חריף הכריז כי "הקדוש מייקל (אחד הפסלים) הולך לתבוע".

שחקנים
------

* פרד מקמורי - ביל דוניגן
* אלידה ואלי - אולגה טרסקובנה
* פרנק סינטרה - האב פול

קישורים חיצוניים
----------------

* "רומנס הפעמונים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רומנס הפעמונים", באתר נטפליקס
* "רומנס הפעמונים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "רומנס הפעמונים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "רומנס הפעמונים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑   טור הביקורת באתר TIME (אנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**רותי נעים** הוא סרט טלוויזיה ישראלי שהועלה לשידור בערוץ הראשון בשנת 1989 בבימויו של אמנון רובינשטיין, עם גילי בן אוזיליו, מאיר בנאי וגבי שושן בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על בחורה צעירה ממשפחה הרוסה שכל חייה עברו עליה באלימות ובניכור משפחתי, וכעת היא נמצאת במוסד לעברייניות צעירות ומנסה לפרוץ את המעגל בו היא חיה.

תקציר העלילה
------------

רותי נעים (גילי בן אוזיליו) נמצאת במוסד לעברייניות צעירות "ניצנים" באשמת צריכת סמים. מדי פעם היא בורחת ומוחזרת בכוח לתא המעצר שם היא עצורה עם סימונה (שרית סרי) שגם היא בורחת סדרתית לחבר שלה שצורך אתה סמים ואלכוהול.

רותי קשורה בעבותות של שנאה וכניעות לעבריין דוד (גבי שושן) שנמצא במאסר בכלא רמלה בגלל עבירות סמים. הוא מכריח אותה לבקר אותו ושולח לשם זה את עוזרו העבריין ימין (יעקב כהן). ימין מחזיר אותו לניצנים אך בדרך היא מרגיזה אותו והוא זורק אותה מהרכב, חובט בה ומשאיר אותה לדדות ברגלים.

כעבור זמן קצר נעצר לידה בחור צעיר על אופנוע, הוא מציג את עצמו בשם יעקב (מאיר בנאי), לוקח אותה לביתו ומטפל בה. הוא מחזיר אותה למוסד ומנהל המוסד חיים (מוטי שירין) עוצר אותה שוב בגלל יציאה ללא רשות. חיים רוצה לעזור לה ואף מילא עבורה טפסים לגיוס אך היא הגיעה לשם  "מסטולית" ונפסלה.

קרן מגיעה ממשפחה הרוסה, הוריה גרושים והיא מתייחסת בקרירות לאמה (רות משיחי) ורוצה לפגוש את אביה הרצל (גד אלון). חיים נותן לה את הכתובת והיא מגיעה לתקוה (אהובה קרן) אשתו שלוקחת אותה לפגוש את הרצל בחוף הים אך הוא לא מזהה אותה ומנסה אף להתחיל אתה ורותי בורחת משם.

בביקור נוסף אצל דוד הוא מפליא בה את מכותיו בגלל שלא ביקרה אצלו מספיק. היא חוזרת ליעקב שמשפיע עליה לחזור לניצנים. דוד מזריק לעצמו סמים בכלא ולאחר שחרורו הוא מגיע עם ימין ליעקב והם מכים אותו מכות נמרצות.

לבסוף מתגייסת רותי אך לא מסתדרת ורוצה לברוח. ליד השער מחכה לה יעקב עם סימני המכות בראשו ומספר לה כי "סגר חשבון" לדוד וכופה עליה לחזור לבסיס. הסרט מסתיים ששניהם פוסעים בחזרה לשער הבסיס.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גילי בן אוזיליו | רותי נעים |  |
| מאיר בנאי | יעקב |  |
| גבי שושן | דוד | עבריין |
| יעקב כהן | ימין | עבריין |
| שרית סרי | סימונה |  |
| רות משיחי |  | אמא של רותי |
| גד אלון | הרצל | אבא של רותי |
| אהובה קרן | תקוה | אשתו של הרצל |
| קרן ישר | טובה | אחותה הקטנה של רותי |
| מוטי שירין | חיים | מנהל המוסד |

קישורים חיצוניים
----------------

* רותי נעים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שני קטעים מרותי נעים, באתר יוטיוב
* רותי נעים, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  רותי הדר, חדשוחרבוח - סרט ישראלי על נערות במצוקה, חדשות, 11 ביולי 1989
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**צרור של אושר** (באנגלית: **Bundle of Joy**) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1956 בבימויו של נורמן טאורוג, עם דבי ריינולדס ואדי פישר בתפקידים הראשיים.

זה רימייק לסרט "אמא רווקה" (אנ') משנת 1939 בכיכובם של דייוויד ניבן וג'ינג'ר רוג'רס. זה סרטם המשותף היחיד של פישר וריינולדס, הם היו אז נשואים וריינולדס הייתה בהיריון עם קארי פישר.

דבי רינולדס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.

תקציר העלילה
------------

פולי פאריש (דבי ריינולדס) היא זבנית במחלקת הכובעים של חנות כלבו גדולה בניו יורק בבעלותו של ג'. בי. מילר (אדולף מנז'ו) ובהנהלתו של בנו דן מילר (אדי פישר). היא מפוטרת לאחר שמתברר שרוב הכובעים שמכרה הוחזרו על ידי הלקוחות.

היא הולכת ברחוב בדיכאון וליד מוסד ליתומים היא מוצאת תינוק. היא מכניסה את התינוק, מספרת למנהל על פיטוריה וכולם בטוחים שהתינוק הוא שלה. המנהל מדבר עם דן והוא מחזיר אותה לעבודה ואף מעלה את שכרה. את התינוק היא מוסרת להשגחת בעלת הבית שלה גב' דוגן (אונה מרקל). היא נעתרת לבקשת הזבן פרדי (טומי נונאן) לשמש לו בת זוג לתחרות ריקוד כדי להרוויח קצת כסף. הם משאירים את הילד בידי משרתו של דן (מלוויל קופר) ורצים לתחרות. דן רודף אחריהם לתחרות ומתכתש שם עם הרוקדים.

הוא מחזיר את התינוק לפולי ומתפתח ביניהם רומן אהבה. בינתיים מפוטר פרדי והוא כותב מכתב אנונימי למילר הזקן ו"מבשר" לו כי כעת הוא סבא. זה יוצר מספר הסתבכויות ולבסוף מקבל דן את הגזירה לשמחת הסבא שיש לו כעת נכד ממשיך וכולם שמחים ושרים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דבי ריינולדס | פולי פאריש |  |
| אדי פישר | דן מרלין |  |
| אדולף מנז'ו | ג'. בי. מרלין | אבא של דן |
| אונה מרקל | גב' דוגן |  |
| טומי נונאן | פרדי מילר | מוכר בחנות |
| ניטה טאלבוט | מרי | מוכרת |
| מלוויל קופר | אדמס | משרת |

קישורים חיצוניים
----------------

* "צרור של אושר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "צרור של אושר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "צרור של אושר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "צרור של אושר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לצרור של אושר, באתר יוטיוב
* פתיחת הסרט, באתר יוטיוב
* רינולדס ופישר שרים שיר ערש לתינוק, באתר יוטיוב
* השוואה של סצנה דומה משני הסרטים, באתר יוטיוב
* צרור של אושר, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פסיכו 2** הוא סרט המשך למותחן האמריקאי משנת 1960 "פסיכו". הסרט עוסק בניסיונותיו של נורמן בייטס, גיבור הסרט הקודם, לחיות חיים נורמליים, כאשר יצרו הרע מהעבר מוסיף לרדוף אותו. לסרט יצא סיקוול, "פסיכו 3" וכן פריקוול, "פסיכו 4: ההתחלה".

הפקה והפצה
----------

הרעיון להסריט את "פסיכו 2" הבשיל כבר באמצע שנות השישים. רוברט בלוך כתב תסריט והציע אותו לאולפני יוניברסל. משנדחה, כתב בתגובה את "פסיכו 2", סאטירה נשכנית על שיקוליה המסחריים של תעשיית הסרטים ההוליוודית. ב"יוניברסל" לא אהבו את הספר הלועג להיצ'קוק המנוח, מינו את ברנרד שוורץ כאחראי מטעמם לתיאום הצעדים שיידרשו להפקת "פסיכו 2" בהתאם לחזונו של היצ'קוק. שוורץ החתים את אנתוני פרקינס וורה מיילס על חוזה השתתפות בסרט. שוורץ ליהק את ג'יימי לי קרטיס, בתה של ג'נט לי, לתפקיד בסרט; משסירבה קרטיס, נבחרה לתפקיד שחקנית אחרת. שוורץ שכר את הבמאי ריצ'רד פרנקלין, "תלמיד" נאמן של היצ'קוק המרבה לביים בסגנונו, לביים את הסרט. הילטון א' גרין, ששימש כעוזר במאי ראשון ב"פסיכו", חתם על הסכם שותפות מוגבלת ב"פסיכו 2" כמפיק השותף בסרט, ואילו טום הולנד חיבר את התסריט.

פטרישיה היצ'קוק, בתו של היצ'קוק, נתנה את ברכתה לסרט. הצילומים נמשכו מ-24 ביוני 1982 עד אוגוסט של אותה השנה. לפי ריצ'רד פרנקלין, הצילומים נמשכו 32 ימים. צילומי הסרט נמשכו זמן ארוך, בהשוואה לזמן הקצר שבו צולם הסרט הראשון. תפאורת הסרט נבנתה בטכניקה של שחזור כמעט מדויק של תפאורת הסרט הראשון, בהתחשב בעובדה שרוב רובו של הסרט צולם באולפן. התסריטאי הולנד והבמאי פרנקלין שילבו בסרט מחוות רבות להיצ'קוק עצמו. כך, למשל, בסצנה שבה נורמן נכנס לחדרה של אמו, לפני שהאור נדלק, ניתן לראות את צלו של היצ'קוק על הקיר לימין הקיצוני. בהתאם לטכניקת העבודה של היצ'קוק, תסריט הצילומים ("שוטינג") של הסוף לא חולק לאנשי ההסרטה של הסרט, עד ליום הצילומים האחרון. הסצנה הסופית עוצבה בסגנון הקאמפי ומהווה פרודיה על אופיו המסתורי של הסרט המקורי.

בשבוע הראשון להקרנתו זכה "פסיכו 2" להצלחה קופתית מפתיעה אולם אז הרווחים החלו להידרדר. בשנת 1990, בתום הסרטת "פסיכו 4: ההתחלה", הודפס "פסיכו 2" על קלטת VHS. בשנת 1999 יצא לראשונה על DVD ובשנת 2007 יצא פעם שנייה.

ב-8 במאי 2013 יצא "פסיכו 2" על DVD בפעם שלישית במהדורה מבוארת, הכוללת את "מאחורי הקלעים" של הסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסיכו 2** בוויקישיתוף

* "פסיכו 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פסיכו 2", באתר נטפליקס
* "פסיכו 2", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פסיכו 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פסיכו 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "פסיכו 2", באתר Metacritic (באנגלית)
* "פסיכו 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb38159574s (data)

 |
פרופסור **אלווין צ'ארלס סטקמן** (באנגלית: **Elvin Charles Stakman**‏; 17 במאי 1885, אלגומה, ויסקונסין - 22 בינואר 1979, סיינט פול, מינסוטה) היה חוקר מחלות צמחים אמריקני, היה חלוץ המחקר, המאבק, ואבי שיטות הזיהוי של מחלות החיטה. סטקמן ניהל את מחקריו בחווה שגודלה 40 אקר באדמות אוניברסיטת מינסוטה, בה כיהן כפרופסור. היותה של ארצות הברית, "אסם התבואה" של העולם בתקופת מלחמת העולם השנייה נזקפת לזכותו של סטקמן, אשר פיתח זנים חדשים של חיטה ותבואות אחרות, המחוסנים מפני מחלות, אשר זמן לא רב קודם לכן חיסלו בארצות הברית בלבד, כ־7.2 מיליון טונות חיטה מדי שנה. סטקמן היה זה ששכנע את נורמן בורלוג לפתח קריירה בתחום הפיתופתלוגיה.

ביוגרפיה
--------

סטקמן נולד בעיירה אלגומה שבמדינת ויסקונסין, כבנו הרביעי של איכר עני בשם פרדריק סטקמן. עוד בהיותו תינוק עברה המשפחה להתגורר בבראונטון אשר במינסוטה. עד לכיתה י' למד בבית הספר שבעיר, ולאחר מכן עבר ללמוד בסיינט פול. מנעוריו השתלם בשפה הגרמנית, ולאחר לימודיו באוניברסיטה שלט בגרמנית כשפת אם. באוניברסיטה למד סטקמן גרמנית, בוטניקה ומדע המדינה, וכדי לממן את לימודיו עסק בכל מיני עבודות מזדמנות, ואף קיבל עזרה כספית מאחותו.

בשנת 1908 קיבל משרה של עוזר מחקר במחלקה חדשה, לחקר מחלות צמחים, שהוקמה שנה קודם לכן, בקמפוס סיינט-פול שבאוניברסיטת מינסוטה. הייתה זאת התחלתה של קריירה מדעית, שהניבה פירות כה רבים, ונמשכה כמעט 70 שנה. את עבודת המוסמך שלו כתב בנושא דפוסי נביטתם של נבגי פטריית פייחת הדגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלווין סטקמן** בוויקישיתוף
* אלווין סטקמן, ‏ national academy of sciences washington d.c
* אלווין סטקמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אלווין סטקמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערך מבוסס על הספר **100 גדולי עולם** מאת דונלד רובינסון בתרגומו של אביעזר גולן בהוצאת אבינועם-יסוד תל אביב
2. ↑  בספר 100 גדולי עולם כתוב 200 מיליון בושלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276954105171
* Botanist: Stakman
* GND: 172383358
* ISNI: 0000 0001 0894 7512
* LCCN: n84029574
* NARA: 10569156
* NTA: 12485415X
* SNAC: w6m04jxn
* SUDOC: 076407853
* VIAF: 45694853
* WorldCat: lccn-n84029574

 |
**רחוב 60** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1976 בבימויו של ג'ורג' עובדיה, עם ששי קשת, יונה אליאן, יוסף שילוח, אריה אליאס ואתי גרוטס בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על צעירה נרקומנית העוסקת בזנות ובהפצת סמים ונתונה למרותו של עבריין ששולט ומנצל אותה לצרכיו. אנשים פשוטים מהשכונה מצליחים לשקם אותה למרות ההתנגדויות של העבריין וכנופיית עושי דברו.

בסרט יש שתי סצנות של קריזה (משבר) במהלך גמילה מסמים.

הסרט צולם ברובו ביפו העתיקה, בשכונת עג'מי שרחוב 60 (כיום רחוב קדם) עובר לאורכה ומכאן שם הסרט. אתרי צילום נוספים - הירקון, פארק גני יהושע, הספארי ברמת גן, פארק צ'ארלס קלור וחוף יפו.

שייקה פייקוב כתב את המוזיקה לסרט וכן מילים ולחן לשירי הסרט. שיר אחד נכתב בידי משה בן שאול והאחר בידי גלעד בן ש"ך. בסרט מופיעה גם אהובה עוזרי בשירה ונגינה. ששי קשת ויונה אליאן שרים את כל השירים פרט לשיר אחד המושר בפי עדנה גורן.

תקציר העלילה
------------

מעתוק (אריה אליאס) הוא רווק מבוגר המתפרנס מצילום אנשים ביפו. מוטי (ששי קשת) הוא צעיר טוב לב המתפרנס מציור אנשים ונגינה בגיטרה. הם גרים בבית דירות ביפו ששם גרה גם אתי זמבולי (אתי גרוטס), מבוגרת גרושה המתפרנסת מחיזוי העתיד על ידי קריאה בקפה.

בעל הבית זילברשטיין (יוסי סגל) מאיים עליהם שיפנה אותם אם לא ישלמו את שכר הדירה אבל מעתוק זוכה במשחק קלפים ומשלם את שכר הדירה של כולם.

ממוש (יוסף שילוח) הוא סרסור וסוחר סמים. הוא מטיל את מרותו על לילי (יונה אליאן) שעוסקת למענו בזנות וסחר בסמים שהיא גם צורכת.

מוטי מתאהב בלילי ממבט ראשון אך לא יודע על עברה. הוא מביא אותה לדירתו לאחר מאבק עם שליחיו של ממוש. מהר מאוד הוא מגלה שלילי מכורה לסמים ומקבלת משברי קריזה קשים. רופא מייעץ לאשפזה אך מוטי מחליט לה לטפל בבית עם תרופות שקיבל מהרופא.

לילי משתקמת ומוטי לוקח אותה לשיט בירקון, לחתונה בוכרית ולחגיגת שמחת תורה בשכונה והאהבה ביניהם פורחת.

ללילי יש ילד בשם דוד הגדל אצל שכנתה לשעבר (ג'טה לוקה). לילי לוקחת אותו לטיול ואחר כך מחזירה אותו לשכנה. אנשיו של ממוש עוקבים אחריה וחוטפים את דוד כבן ערובה עד שאמו תחזור לממוש ותמשיך להפיץ את הסמים ולעבוד בזנות.

ממוש מחביא את הילד במחסן שלו בחוף יפו ומגיע לשם עם אנשיו לקבל משלוח גדול של סמים שמגיע בסירה לחוף.

מוטי ואנשי השכונה מתעמתים עם העבריינים עד שמגיעה המשטרה. ממוש חוטף את דוד מגיע לבניין בבניה עולה לגג ומאיים לזרוק אותו. הילד מנסה לברוח ונשאר תלוי למעלה. מוטי מגיע למעלה וביחד עם ממוש הם מנסים להעלות אותו אך ממוש מאבד את שווי המשקל ונופל אל מותו.

בסוף מוטי ולילי מתחתנים, נוסעים במכונית מקושטת כשמאחוריהם כל אנשי השכונה ושרים את "שיר החתונה".

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ששי קשת | מוטי | צייר |
| יונה אליאן | לילי | נרקומנית וזונה |
| יוסף שילוח | ממוש | סוחר סמים |
| אריה אליאס | מעתוק | צלם |
| אתי גרוטס | אתי זמבולי | קוראת בקפה |
| יוסי סגל | זילברשטיין | בעל בית |
| ג'טה לוקה |  | שכנה |
| רות גלר |  |  |
| ראובן דיין |  |  |
| אברהם סלקטר |  |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "רחוב 60", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רחוב 60", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "רחוב 60", באתר אידיבי
* "רחוב 60", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון לרחוב 60, באתר יוטיוב
* רחוב 60, דיוני המועצה לביקורת סרטים ומחזות, באתר גנזך המדינה.
* שיר החתונה, באתר יוטיוב
* שיר לשמחה תורה, באתר יוטיוב
* אל תחזרי לשם, באתר יוטיוב
* כל הדגים חומקים לים, באתר יוטיוב
* כמו נדנדה ברוח, עדנה גורן, באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**קו הדממה** (באנגלית: **Flatliners**) הוא סרט מדע בדיוני ואימה פסיכולוגי אמריקאי משנת 2017, המהווה רימייק לסרט באותו השם משנת 1990. הסרט בוים על ידי נילס ארדן אפלב, ומככבים בו אליוט פייג', דייגו לונה, נינה דוברב, ג'יימס נורטון, קירסי קלמנס, בו מירצ'וף וקיפר סאת'רלנד, כשזה האחרון חוזר לגלם את הדמות אותה הוא גילם בסרט המקורי.

הסרט יצא לאקרנים ב-29 בספטמבר 2017 בהפצת חברת "Columbia Pictures". בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-12 באוקטובר 2017.

תקציר העלילה
------------

חמישה סטודנטים לרפואה עורכים ניסוי נועז ומסוכן על מנת לזכות בהצצה לחיים שאחרי המוות, אך תוך כדי שהניסוי שלהם הופך ליותר מפחיד ומסוכן, חמשת הסטודנטים נאלצים להתעמת עם חטאי העבר אשר החלו לרדוף אותם, בעודם ניצבים מול התוצאות העל-טבעיות של המסע אל הצד האחר.

שחקנים ודמויות
--------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| אליוט פייג' | קורטני הולמס | סטודנטית לרפואה |
| דייגו לונה | ריי |  |
| נינה דוברב | מרלו |  |
| ג'יימס נורטון | ג'יימי |  |
| קירסי קלמנס | סופיה |  |
| קיפר סאת'רלנד | ד"ר נלסון רייט | מרצה לרפואה |
| בו מירצ'וף | בראד |  |
| שרלוט מק'יני |  | אחות בבית החולים |

הפקה
----

באוקטובר 2015, אליוט פייג' לוהק לתפקיד לא ידוע עבור הרימייק. חצי שנה לאחר מכן, בפברואר 2016, דייגו לונה לוהק גם הוא אל הסרט ובעקבותיו, נינה דוברב הצטרפה אל פייג' ולונה לסרט באפריל. במאי 2016, קירסי קלמנס וג'יימס נורטון אישרו את השתתפותם בסרט.

בחודש יולי 2016, הוכרז כי קיפר סאת'רלנד שכיכב בסרט המקורי, יחזור אל הסרט החדש. מאוחר יותר, סאת'רלנד חשף כי הוא ישחזר את דמותו של דוקטור נלסון רייט שאותה גילם בסרט המקורי, והוסיף שמדובר בסרט המשך, יותר מאשר רימייק. ביולי 2016, שרלוט מקיני הצטרפה אל צוות השחקנים.

הצילומים העיקריים של הסרט החלו בתחילת יולי 2016 בטורונטו. והסתיימו ב-7 בספטמבר. חודש לאחר מכן, ב-4 באוקטובר, החלה עבודת גמר ההפקה של הסרט.

יציאה לאקרנים
-------------

הקרנות הבכורה העולמית של הסרט התקיימו ב-29 בספטמבר 2017, ואילו בישראל, הסרט יצא לבתי הקולנוע ב-12 באוקטובר 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קו הדממה (באנגלית)
* "קו הדממה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קו הדממה", באתר נטפליקס
* "קו הדממה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "קו הדממה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "קו הדממה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "קו הדממה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "קו הדממה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

**ביקורות**

* אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, "קו הדממה": כנראה שנגמרו הרעיונות הטובים, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2017
* ארז דבורה, ביקורת סרט: "קו הדממה" - עיבוד גרוע לסרט בינוני, באתר ynet, 15 באוקטובר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018006058
* WorldCat (עם LCCN): no2018-006058

 |