recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
האי סבאטיק שמחולק בין שתי מדינות: אינדונזיה ומלזיה
**סבאטיק** (**Pulau Sebatik**) הוא אי מצדו המזרחי של האי בורנאו. שטח האי הוא 452.2 קמ"ר והוא רחוק 1,000 מטר בלבד מבורנאו. האי שוכן בקו הרוחב '4°12 וקו אורך '117°45. השליטה עליו נחלקת בין מלזיה לבין אינדונזיה.

גאוגרפיה
--------

סבאטיק שוכן במפרץ סבוקו (Teluk Sebuku) והוא האי הגדול במפרץ. האי הוא ארוך וצר יחסית בכיוון דרום מזרח לצפון מערב. העיר טאוואו שמצפון לאי, באי בורנאו, מלזיה, היא העיר הגדולה באזור. הנקודה הגבוהה באי היא בגובה 409 מטר.
האי מחולק לשניים, החלק הצפוני (153 קמ"ר) שייך למלזיה כחלק ממדינת סָבַּהּ והחלק הדרומי (299 קמ"ר) שייך לאינדונזיה לפרובינציה צפון קלימנטאן (עד 2012 למזרח קלימנטאן). הגבול בין שתי המדינות הוא בערך קו הרוחב '4°11 צפון, והוא מסומן כל קילומטר ממזרח למערב באבני גבול בקרקע.

החי והצומח
----------

האי מכוסה ברובו בביצות מנגרובים ויערות גשם שופעים אשר מהווים בית גידול לאוכלוסיות גדולות של גיבונים וקופי מקוק.

האוכלוסייה והכלכלה
------------------

באי מתגוררים כ-80,000 איש, מתוכם כ-25,000 איש בחלק המלזי של האי. רוב האוכלוסייה באי מתבססת על דיג וחקלאות, בחלק המלזי ישנה גם תעשיית עץ. ממזרח לאי התגלו מרבצי גז ונפט. רמת החיים ויוקר המחיה באי גבוהים יחסית לממוצע האינדונזי, ודומים בשני חלקי האי.

היסטוריה
--------

החלוקה הפוליטית של האי נוצרה בשנת 1891 על ידי הסכם בין בריטניה והולנד, בו הסדירו שתי המעצמות הקולוניאליות, את הגבולות ותחומי ההשפעה שלהן בדרום מזרח אסיה.

לאחר הקמתה של מלזיה בשנת 1963 נערכו מספר עימותים מדיניים וצבאיים בין שתי המדינות לאורך הגבול המדויק באזור. הגבול הבינלאומי בין מלזיה ואינדונזיה הפסיק במרחק ליגה אחת מעבר לחוף המזרחי של האי והבעלות על השטחים שממזרח לאי ביניהם האיים ליגיטאן וסיפאדאן נמסרה למלזיה בהחלטה של בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג ב-2002. חרף ההחלטה, נותר סכסוך בין המדינות לגבי הגבול הימי ולגבי סלע אונאראנג שממזרח לאי. ב-2005 החלו המדינות במשותף בחיפושי נפט באזור הימי שממזרח לאי.

לאחר הפיגוע הכפול בבאלי ב-12 באוקטובר 2002, העבירה קבוצת הטרור האינדונזית אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה המסונפת לארגון אל-קאעידה, חלק מהמרכזים שלה לאזורים מרוחקים של אינדונזיה, ביניהם גם לאי סבאטיק והקימה בו מסגד, בית ספר מוסלמי, ואף הוקמו בסיסים עם מצבורי נשק באזורים נידחים של האי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבאטיק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Democratization in China, Korea and Southeast Asia?, page 57
2. ↑  The Territorial Dispute Between Indonesia and Malaysia Over Pulau Sipadan, pages 9-10
3. ↑  כוחות אינדונזיים ומאלזיים, דבר, 18 במאי 1966
4. ↑  מקור: כאן  בהערה מספר 12 בעמוד 288 בספר LIVING TERRORISM BEHIND / TOREN HORGO, JOHN HORGAN באשר ל"קאלימאנתאן המזרחית" שבעבר כללה גם את החלק האינדונזי של האי סבאטיק, שדווח קצין מודיעין ממשטרת אינדונזיה ב-10 במרס 2003 אודות ארגוני הטרור מטעם אל-קאעדה באינדונזיה, לפי שמותיהם ומחוזות פעולתם, בין היתר East Kalimantan.
**אצטדיון קירובץ** (ברוסית: **Стадион Кировец**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר טיחווין במחוז לנינגרד שברוסיה. משמש כמגרש הבית של קבוצת לנינגראדץ (בעבר שימש את קבוצת טוסנו).

היסטוריה
--------

הבנייה החלה ב-1941 כשברית המועצות נכנסה למלחמת העולם השנייה. בשל בעיות כספיות, הבנייה התעכבה במשך 67 שנים והתקדמה רק ב-24 בספטמבר 2008. לבסוף השלמת בניית האצטדיון התאפשרה בזכות מעורבות 'אקדמיית הכדורגל הלאומית' שממומנת על ידי רומן אברמוביץ' והסוכנות הפדרלית לספורט והאצטדיון הושלם ביולי 2011.

באצטדיון שני יציעים: יציע מזרחי ובו 5,000 מושבים ויציע מערבי ובו 1,000 מושבים. על הדשא מאירה בשעות החשיכה תאורה בעוצמה של 800 לוקס. 2,500 מושבים באזור המזרחי מכוסים בתקרת מתכת שמגינה מפני גשם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-6 באוקטובר 2014. נבדק ב-2014-11-23. `{{cite web}}`:  (עזרה);  (עזרה)
2. ↑  Ленинградец проведет игру в Тихвине
3. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-30 במאי 2014. נבדק ב-2014-11-23. `{{cite web}}`:  (עזרה);  (עזרה)
**יאן ואניק** (בצ'כית: **Jan Vaník**;‏ 7 במאי 1891 – 12 ביוני 1950) היה כדורגלן צ'כוסלובקי. היה לזוכה הראשון בתואר מלך השערים בליגת העל הצ'כוסלובקית כאשר עשה זאת בשנת 1925.

ביוגרפיה
--------

ואניק נולד ב-7 במאי 1891 בפראג של האימפריה האוסטרו-הונגרית באותם הימים. כנער שיחק תחילה בגיל 15 ב-SK לטנה ומשם עבר ל-SK בובנק, שם משך את תשומת הלב במפגשים נגד הקבוצות החזקות מפראג. בשנת 1910 ואניק עשה את הופעת הבכורה הרשמית שלו בגיל 18 במדי ספרטה פראג, וכעבור שש שנים בה עבר ליריבתה סלביה פראג.

עם האדומים-לבנים שיחק במספר משחקי ידידות נגד קבוצות מהעיר ווינה בשנת 1917, והציג יכולת טובה בניצחונות 0–10 ו-0–1 על אוסטריה וינה ו-AC הווינאי בהתאמה. בזכות זאת הוא זומן לנבחרת אוסטריה בה ערך שתי הופעות באותה שנה. ואניק היה לקפטן הקבוצה במשך שנים רבות וזכה עימה באליפות הראשונה של הליגה הצ'כוסלובקית בשנת 1925. בנוסף לכך זכה בתואר מלך השערים באותה שנה עם 13 שערים. בסך הכל כבש 247 שערים ב-449 משחקי ליגה ונחשב עדיין לאחד החלוצים הטובים ביותר בהיסטוריה הארוכה של הליגה הצ'כוסלובקית והצ'כית. בשנת 1926 הוא פרש מכדורגל ונוסג לחיים פרטיים.

#### נבחרת צ'כוסלובקיה

עם סיום מלחמת העולם הראשונה ואניק שיחק עבור נבחרת צ'כוסלובקיה. הופעת הבכורה שלו הגיעה במשחקים האולימפיים ב-28 באוגוסט 1920 נגד יוגוסלביה, בה כבש שלושער בניצחון 0–7. גם ברבע הגמר מצא את הרשת בניצחון 1–4 על נורווגיה ובסוף הם סיימו במקום השני לאחר הפסד 2–0 בגמר למארחת בלגיה. המשחק הטוב ביותר של ואניק במדיה היה גם כן נגד יוגוסלביה בשנת 1921 בו כבש רביעייה לרשתה בניצחון 0–6. הופעתו האחרונה הייתה ב-24 במאי 1925 בניצחון 1–3 על אוסטריה בפראג, משחק שסגר 12 הופעות ו-10 שערים בסך הכל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן ואניק** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**אולינגו צפוני** (שם מדעי: *Bassaricyon gabbii*) הוא מין בסוג אולינגו שבמשפחת הראקוניים החי באמריקה המרכזית וקצת מאמריקה הדרומית. הוא נחשב בעבר למין יחיד בסוגו עד לגילויו של קרובו הקטן האולינגיטו.

האולינגו הוא יצור קטן שוכן עצים והוא מזכיר מעט אופוסום ענקי. הוא מין ביניים בין הדביבון לחוטמן (ומקורב יותר לאחרון). המין הקרוב ביותר למיני האולינגויים הוא הקינקז'ו או דביבון הדבש מאמריקה המרכזית.

יש לאולינגו הצפוני 3 תת-מינים:

* *B. g. richardsoni*
* *B. g. medius* - בכמה מיונים הוא מהווה מין נפרד.
* *B. g. gabbii*

תיאור
-----

האולינגו הוא יצור החי על עצים ביער והוא טוב בטיפוס. צבע פרוותו באפור-חום או אפור בהיר על רוב הגוף והזנב והפנים כהים יותר עם אוזניים ואף ורודים. החלק התחתון בצבעי קרם או צהבהב. אורך הגוף 36-42 ס"מ והמשקל מגיע ל-1.2-1.4 ק"ג. הוא בעל זנב ארוך ויכול אפילו להיתלות ממנו. יש לו עיניים ואוזניים גדולות, לסת קצרה ומעוגלת, רגליים אחוריות ארוכות מהקדמיות וכפות ידיים שעירות עם טפרים קטנים. לנקבות זוג פטמות אחד הממוקמות בחלק האחורי של הבטן ליד הרגליים האחוריות.

תפוצה ואקולוגיה
---------------

האולינגו חי בטבע רק ביערות גשם ממקסיקו עד פרו ובוליביה בדרום ותפוצתו הרבה ביותר היא באמריקה המרכזית. הוא חי ביערות גבוהים מ-1,000 מ' בדרך כלל אך גם פחות ונמנע מיערות פתוחים או ממטעים. הוא יוצא לחיים בלילות וביום ישן במחילה בין העצים. מזונו העיקרי הוא פירות שונים, בעיקר תאנים, אך הוא אוכל כל והוא ניזון גם מבשר, ביצים וכו'. בעונה היבשה נצפו אולינגים ששותים מצוף של עץ הבלזה. בעתות רעב תת-המינים הצפוניים עשויים לחפש אוכל על הקרקע ובתקופה זו הם פגיעים ביותר.

הוא עצמו עלול להיטרף על ידי היגוארונדי, הפומה, האוצלוט, הטאירה ונחשי הבואה.

האולינגו נחשב לחיה בודדה אבל לעיתים הוא חי בזוגות או במשפחה מאוד קטנה, בעיקר בעונה היבשה בה הם נוהגים להתרבות. הוא יכול לחיות עד 25 שנים בשבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולינגו צפוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אולינגו צפוני באתר animals

הערות שוליים
------------

1. ↑  אולינגו צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN

| דמויי כלב (ארקטואידה) |
| --- |
| מוסטלואידה |
| ראקוניים | 

|  |  |
| --- | --- |
| בסרקיון | אולינגו צפוני • אולינגיטו • אולינגו מזרחי • אולינגו מערבי |
| חוטמן הרים | חוטמן הרים מזרחי • חוטמן הרים מערבי |
| דביבון לופת (סוג ומין יחיד) | דביבון לופת |
| בסריסקוס | דביבון זנב-טבעת • קקומיסטו |
| חוטמן | חוטמן אדום • חוטמן חום |
| דביבון | דביבון סרטנים • דביבון מצוי • דביבון קוסומל |

 | 
 |
| בואשיים | 

|  |  |
| --- | --- |
| בואש חוטמני | בואש חוטמני מוליני • בואש חוטמני מזרחי • בואש חוטמני מערבי • בואש חוטמני הומבולדטי |
| בואש | בואש מפוספס • בואש מכורבל |
|  בואשן הגירית | בואשן הגירית • בואשן גירית פלאוואן |
| בואשן | בואשן מצחין • בואשן מזרחי • בואשן דרומי • בואשן גמדי |

 |
| פנדות אדומות | פנדה אדומה (סוג ומין יחיד) |
| דוביים |
| דוב | דוב חום • דוב שחור אמריקני • דוב שחור אסייתי • דוב קוטב |
| טרמרקטוס (סוג ומין יחיד) | דוב המשקפיים |
| דוב שפתני (סוג ומין יחיד) | דוב שפתני |
| דוב מלאי (סוג ומין יחיד) | דוב מלאי |
| פנדה (סוג ומין יחיד) | פנדה ענקית |
| כלביים • סמוריים • תבנית:טורפים ימיים |
אצטדיון שיי ביולי 2007 במשחק של ניו יורק מטס נגד בוסטון רד סוקס
אצטדיון שיי בעת הריסתו
**האצטדיון העירוני על שם ויליאם א. שיי** (באנגלית: **William A. Shea Municipal Stadium**), שהיה ממוקם ברובע קווינס בעיר ניו יורק, היה המגרש הביתי של קבוצת הבייסבול ניו יורק מטס, בשנים 1964–2008. האצטדיון הוחלף בשנת 2009 באצטדיון סיטי פילד כמגרש הביתי של הקבוצה.

האצטדיון היה קרוי על שמו של עורך הדין ויליאם שיי, שהיה ממייסדי קבוצת הניו יורק מטס.

היסטוריה
--------

בשתי העונות הראשונות לקיומם, בזמן בניית אצטדיון שיי, שיחקו המטס את משחקי הבית שלהם באצטדיון הפולו גראונדס שבו שיחקו עד שנת 1957 הניו יורק ג'איינטס, לפני שעברו לסן פרנסיסקו והפכו לסן פרנסיסקו ג'איינטס.

אצטדיון שיי נפתח ב-17 באפריל 1964. המשחק הראשון היה הפסד של המטס לפיטסבורג פיירטס. המשחק האחרון היה הפסד של המטס לפלורידה מארלינס ב-28 בספטמבר 2008. הפסד שמנע מהמטס את האפשרות להעפיל לפלייאוף.

באצטדיון היה מקום ל-57,333 צופים.

חוץ מהמטס שיחקו באצטדיון גם קבוצות הפוטבול ניו יורק ג'טס וניו יורק ג'איינטס. גם היריבה העירונית בבייסבול, ניו יורק יאנקיז שיחקו באצטדיון כאשר אצטדיונם, יאנקי סטדיום היה בשיפוצים.

האצטדיון היה סמוך מאוד לנמל התעופה לה גוארדיה, ולעיתים קרובות התעכבו המשחקים שניות מספר עקב רעש נחיתת המטוסים.

משחק האול-סטארס התקיים באצטדיון בשנת 1964, כמו גם משחקים ב-4 סדרות וורלד סיריז, מתוכן שתיים שבהן זכו המטס באליפות. בשתיהן (1969, 1986) התקיים המשחק המכריע באצטדיון שיי.

תפוח ההום ראן באצטדיון שיי

תפוח ההום ראן
-------------

כאשר שחקן המטס חבט הום ראן היה תפוח גדול מפלסטיק יוצא מכובע גדול. התפוח סימל את כינוייה של העיר ניו יורק, "התפוח הגדול". בשנת 2009 הועבר התפוח לתצוגה בפתח האצטדיון החדש, סיטי פילד, ובמקומו הוצב תפוח חדש וגדול יותר המשמש לסימון הום ראן.

אירועים שאינם קשורים לספורט
---------------------------

האירוע המפורסם ביותר, שאינו קשור לספורט, שאירע באצטדיון הוא הופעת להקת הביטלס בשנת 1965. בשנת 2008, עם סגירת האצטדיון, הופיע בו הזמר בילי ג'ואל.

גם האפיפיור יוחנן פאולוס השני הופיע וערך מיסה באצטדיון בשנת 1979.

הריסת האצטדיון
--------------

בהתאם לחוקי העיר ניו יורק, האצטדיון פורק ולא פוצץ. הריסתו הושלמה ב-18 בפברואר 2009. במקומו נבנה מגרש חנייה שישמש את האוהדים שיגיעו לסיטי פילד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אצטדיון שיי** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה באתר mlb.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: cf9c9bf1-814e-456e-8cff-8ca9ac2e4f9a

 |
ויליאם מוריס דייוויס
**מחזור סחיפה** או **מחזור גאומורפולוגי** הוא מודל מדעי שפותח בשלהי המאה ה-19 במטרה להסביר שלבים בהיווצרות הנוף. מודל זה הוצע בשנת 1890 על ידי ויליאם מוריס דייוויס (William Morris Davis,‏ 1859–1934) – גאוגרף, גאולוג ומטאורולוג אמריקאי.

המחזור
------

נוף סחיפה אופייני
אף שבתקופתו של דייוויס נחשב המבול כגורם האחראי לעיצוב הנוף, החלו דייוויס ואחרים להאמין כי קיימים גורמים נוספים האחראים לעיצוב פני השטח. התאוריה שלו תיארה מחזור לפיו הרים ונופים נוצרים ומשתנים. לשיטתו, המחזור מתחיל בהתרוממותם של רכסי הרים ונמשך בזרימת נהרות ובחריצת עמקים. עם השנים מתרחבים העמקים ומתחילים להתפתל, ומותירים ביניהם גבעות נמוכות. לבסוף נותר רק מישור גידוע שטוח וסמוך לגובה פני הים.

מחזור הסחיפה מחלק את הנוף ל"צעיר", "בוגר" או "זקן". על פי המודל של דייוויס, לנוף צעיר יש תבליט גבוה ששיפועו מתחדד עם התבגרותו, ונוף בעל תבליט נמוך הוא זקן.

התיישנות התאוריה
----------------

אף שהתאוריה של דייוויס לא הייתה מדויקת, התגלמה בה מהפכנות שסייעה להפוך את הגאוגרפיה הפיזית למדע מודרני ולהתפתחות מדע הגאומורפולוגיה. עם זאת, תאוריה זו ודומות לה הוצעו בטרם הובנו כראוי תהליכים גאולוגיים וגאומורפולוגים המוכרים כיום, למשל תהליכים טקטוניים.

תאוריות אלה נחשבות מיושנות, אך ברבים מהמודלים הללו נעשה שימוש בשל פשטותם. שלבים במחזור המוצע מקבילים להיווצרות המכתשים בנגב.

ראו גם
------

* גאולוגיה - מונחים
* גאומורפולוגיה
* סלע משקע

לקריאה נוספת
------------

* **Encyclopedia of Geomorphology**, Routledge, London 2004, מסת"ב 0-415-27298-X
* **Encyclopedia of Geology**, Elsevier Academic Press, First edition 2005, מסת"ב 0-12-636380-3

קישורים חיצוניים
----------------

* איורים של דייוויס המדגימים נופים ב"גילאים" שונים
* מחזור סחיפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה של דייוויס
2. ↑  **מישור גידוע** (peneplain) – מישור רחב ושטוח המתפתח בסוף שלבי הסחיפה
**יאן ואן הולסט** (בהולנדית: **Jan van Hulst**;‏ 18 בדצמבר 1903 – 1 באוגוסט 1975) היה מהנדס הולנדי ופעיל במחתרת ההולנדית, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה יהודים.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

יאן ואן הולסט עבד כעוזר למנהל העבודות הציבוריות באמסטלפיין בצפון הולנד. ואן הולסט היה נשוי לאישה יהודייה, פולה הורוביץ, אם לשלוש בנות. אחת מהן היא חנה יכין.

הוא הצליח להציל את אשתו ולהוכיח שאינה יהודייה באמצעות זיוף מסמכים. בהמשך פעל להצלת יהודים נוספים. ואן הולסט חשב שהבעיה המרכזית של היהודים נובעת מהסימון בטלאי צהוב והאות "J" במסמכים ממשלתיים. לפיכך הדרך העיקרית שבה בחר לסייע ליהודים הייתה באמצעות זיוף מסמכים. על מנת שלא יחשדו בו, נהג להשתמש בביטוי "הייל היטלר". יחד עם עורך הדין הגרמני ד"ר הנס גאורג קלמאייר הצליח לזייף מסמכים עבור יהודים נוספים באותה הצורה שבה דאג לאשתו. ב-1943 התחיל להסתיר יהודים בביתו. בין היהודים שהסתתרו בביתו היו לו רומפ, חיים אילתה, רודי רייסל, ד"ר וגברת וולף ובתם אנקה ואן דאם בת השלוש. הוא גם הסתיר את פריץ וקיטי ווטרמן וילדה יהודיה צעירה בשם ורה כהן, אך הם לא נשארו אצלו עד סוף המלחמה משום שהנאצים פשטו על ביתו ב-29 בינואר 1945. באותה השעה היו שתי בנותיו בבית. המחבוא של שלושת היהודים שהוסתרו בביתו בתוך פתח בקיר כפול בעליית הגג לא התגלה. מאוחר יותר באותו הלילה ון הולסט יחד עם כמה חברי מחתרת הצליחו להבריח אותם למקום מסתור בטוח יותר. לאחר מכן, בנה מקום מסתור נוסף כדי להטעות את הנאצים. במחבוא הנוסף נהג להסתיר שוקולד, סיגריות, אלכוהול ומסמכים מזויפים של יהודים. ואן הולסט גם חילק מזון ותרם מכספו האישי ליהודים שלא יכלו לצאת ממקום מחבואם.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה ואן הולסט חזר לעבודתו וסירב לקבל הכרה כלשהי. הוא נפטר ב-1 באוגוסט 1975.

הכרה והנצחה
-----------

רודי רייסל, חנה יכין וניצולים נוספים פנו ל"יד ושם" ומסרו את עדותם. ב-9 בספטמבר 1997 הוכר יאן ואן הולסט כחסיד אומות העולם ושמו נחקק על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם, ב"יד ושם".

לקריאה נוספת
------------

* Greif, Gideon – The Encyclopedia of the Righteous Among the Nations – Rescuers of Jews During the Holocaust, volume 8 (168–172)

קישורים חיצוניים
----------------

* יאן ואן הולסט, באתר "יד ושם" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  יאן ואן הולסט, באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. 1 2  מכתב ליד ושם מאת רודי רייסל, 5 ביוני 1997, תיק מספר M.31.2/7733, ארכיון יד ושם
3. ↑  מכתב ליד ושם מאת פרופ. חיים אילתא, 3 בספטמבר 1997, תיק מספר M.31.7733, ארכיון יד ושם.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522644505171
* VIAF: 315535495
* WorldCat: viaf-315535495

 |
**יוהנס "יאן" ונחור אוף הסלינק** (בהולנדית: **Johannes "Jan" Vennegoor of Hesselink** (מידע • עזרה); נולד ב-7 בנובמבר 1978 באולדנזאאל, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

יאן ונחור אוף הסלינק כבש 59 שערי ליגה במדי קבוצת טוונטה אנסחדה במהלך חמש עונות בליגה ההולנדית. בקיץ 2001 הוא חתם בפ.ס.וו. איינדהובן ובמהרה הבהיר את כישוריו כחלוץ, כאשר כבש 22 שערים בעונתו הראשונה באיינדהובן.

למרות זאת, בשתי העונות הבאות במדי פ.ס.וו הוא לא הצליח למצוא את הרשת בתדירות שלה התרגל, כאשר בעונה הראשונה כבש רק 8 שערים ובבאה רק 12. בסוף עונת 2003/2004, נאמר לו שהוא רשאי לחפש לעצמו מועדון אחר. למרות זאת, הוא נשאר באיינדהובן, ובעונת 2004/2005, הסלינק הציג משחקים מדהימים והוא כבש 19 שערים ב-28 משחקים. הוא גם זכה לזימון מחדש לנבחרת במרץ 2005, לאחר הפסקה של ארבע וחצי שנים מהנבחרת.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-11 באוקטובר 2000 מול פורטוגל. הוא שותף במהלך מונדיאל 2006, בתור מחליף מאוחר במשחק הסיבוב השני של הולנד מול פורטוגל.

ב-24 באוגוסט, יאן ונחור אוף הסלינק עזב את איינדהובן, וחתם על חוזה לשלוש שנים במדי סלטיק הסקוטית, עם אופציה לעוד שנה. סלטיק שילמה עבורו כ-3.4 מיליון פאונד. במדי סלטיק הוא כבש בהופעת הבכורה שלו, כאשר עלה כמחליף במשחק מול היברניאן. במשחקו הבא בקבוצה, מול אברדין, הוא כבש את שער הניצחון מחוץ לרחבה, במשחק שהסתיים בתוצאה 0–1. הוא כבש את שערו האירופי הראשון במדי סלטיק במשחק ליגת האלופות מול מנצ'סטר יונייטד. בעונת 2007/2008 הוא כבש שער ניצחון שהעניק לקבוצתו את אליפות סקוטלנד.

בקיץ 2009 עבר ונחור אוף הסלינק להאל סיטי מהפרמייר ליג. כעבור עונה עבר לראפיד וינה האוסטרית. בנובמבר 2011 חזר לקדנציה נוספת בפ.ס.וו. איינדהובן, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל ב-15 במאי 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן ונחור אוף הסלינק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יאן ונחור אוף הסלינק (בהולנדית)

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר BDFutbol

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Jan Vennegoor of Hesselink retires". Goal.com. 15 במאי 2012. נבדק ב-2012-06-05. `{{cite news}}`:  (עזרה)

| **נבחרת הולנד – מונדיאל 2006** |
| --- |
| 1 ואן דר סאר • 
2 יאינלס • 
3 בולחרוז • 
4 מאתייסן • 
5 ואן ברונקהורסט • 
6 לדזאנט • 
7 קאוט • 
8 קוקו • 
9 ואן ניסטלרוי • 
10 ואן דר וארט • 
11 רובן • 
12 קרומפק •
13 אוייר • 
14 הייטינחה •
15 דה קלר •
16 מדורו •
17 ואן פרסי •
18 ואן בומל •
19 ונחור אוף הסלינק •
20 סניידר •
21 באבל •
22 טימר •
23 סטקלנבורג •
מאמן: ואן באסטן | הולנדהולנד |

| **נבחרת הולנד – יורו 2008** |
| --- |
| 1 ואן דר סאר • 
2 אוייר • 
3 הייטינחה • 
4 מאתייסן • 
5 ואן ברונקהורסט • 
6 דה זיוו • 
7 ואן פרסי • 
8 אנגלאר • 
9 ואן ניסטלרוי • 
10 סניידר • 
11 רובן • 
12 מלכיוט •
13 טימר • 
14 בומה •
15 דה קלר •
16 סטקלנבורג •
17 דה יונג •
18 קאוט •
19 הונטלאר •
20 אפלאי •
21 בולחרוז •
22 ונחור אוף הסלינק •
23 ואן דר וארט •
מאמן: ואן באסטן | הולנדהולנד |
משמאל לימין: בית פורטקליס, הלונדון איי ומגדל השעון של ארמון וסטמינסטר בו נמצא הביג בן.
**בית פורטקליס** או **בית השער המתרומם** (באנגלית: **Portcullis House**) הוא מבנה באזור וסטמינסטר של רובע הסיטי של וסטמינסטר בעיר לונדון. המבנה משמש כבניין משרדים עבור חברי הפרלמנט הבריטי, בשל המחסור במקום בארמון וסטמינסטר - מושב הפרלמנט הבריטי. המבנה נבנה בקצה הדרומי של רציף ויקטוריה על גדת נהר התמזה, ונקרא על שם השער המתרומם המסמל את ארמון וסטמינסטר ואת הפרלמנט הבריטי.

במבנה מצויים משרדים של כשליש מחברי הפרלמנט הבריטי. ייתר המשרדים נמצאים בבניין נורמן שו ובארמון וסטמינסטר.

היסטוריה
--------

בשנת 1993 פרסם משרד האדריכלים מייקל הופקינס ושות' את התוכנית המוצעת למבנה, ומבנה קודם שעמד באתר נהרס בשנת 1994 על מנת לאפשר את הקמת המבנה. באותה עת הרכבת התחתית של לונדון האריכה את קו ג'ובלי ובנתה את תחנת וסטמינסטר של הרכבת התחתית באתר מתחת למיקום בו נבנה המבנה וכחלק ממנו. תחנת הרכבת נבנתה מתחת לתחנת רכבת של קו דיסטריקט שהייתה במיקום, ולצורך החפירה שונה תוואי קו דיסטריקט. לאחר בניית שתי תחנות הרכבת, החלה בניית המבנה בשנת 1998 והמבנה נחנך בשנת 2001.

תיאור המבנה
-----------

החלל המרכזי של המבנה
מבט על המבנה מכיוון גשר וסטמינסטר.
המבנה תוכנן בצורה המקשרת אותו אל תחנות הרכבת התחתית שתחתיו. תקרת החלל המרכזי הגדול של המבנה נתמכת על ידי עמודי הפלדה שבדפנות המבנה - ואין עמודי תמיכה במרכזו.

המבנה נבנה בצורה המזכירה את הסגנון הגותי הוויקטוריאני, בו נבנה גם ארמון וסטמינסטר. למבנה נבנתה סדרת ארובות המתאימות לארובות בניין נורמן שו הסמוך. הארובות אינן משמשות להוצאת עשן ומהוות חלק ממערכת מיזוג האוויר של המבנה (למעשה הארובות נועדו להכניס אוויר אל המבנה תוך שימוש ברוח).

חלקו הפנימי של המבנה נבנה בצורה הדומה לפנים של ספינה. החלל המרכזי מעוטר בעצים ומזרקות. יתר קומות המבנה זהות זו לזו- המשרדים ממוקמים משני צידי החלל המרכזי. על פי הנוהג, חברי פרלמנט מאותה מפלגה יושבים באותן קומות. בקומה הראשונה מספר חדרי ישיבות הקרויים על שם פוליטיקאים בריטים ידועים ובהם בטי בות'רויד, הרולד מקמילן, מרגרט תאצ'ר, קלמנט אטלי, הרולד וילסון וג'ו גרימונד.

חדרי המבנה מקושרים למערכת הכריזה של ארמון וסטמנסטר על מנת לאפשר הודעות על תחילת הצבעות וישיבות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית פורטקליס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית פורטקליס
* תיאור המבנה ותמונות המבנה באתר משרד האדריכלים
* בתוך בית פורטקליס, כתבתו של בן דייוויס באתר חדשות ה-BBC
**Sleeping Awake** הוא השיר המוביל של P.O.D. מ-The Matrix Reloaded: The Album. הפסקול של הסרט שוחרר בתאריך ה-6 במאי 2003 על ידי וורנר מיוזיק גרופ ו-Maverick, כאשר השיר עצמו שוחרר ב-26 במאי.

Sleeping Awake הוסף יותר מאוחר כשיר בונוס לאלבום Payable on Death של P.O.D..

הווידאו והמילים של השיר הושראו ישירות מהסרט מטריקס Reloaded, בשיר ישנה חזרה על השורה 'Dreaming of Zion', המתייחסת לעיר האנושית האחרונה על פני כדור הארץ כפי שבסרט.

וידאו קליפ
----------

בסרטון של השיר רואים שתי גרסאות של הלהקה מבצעים את השיר. בחדר הראשון, הלהקה מבצעת את השיר בלבוש שחור ומשקפי שמש, בדומה לדמויות מהמטריקס. חדר זה הוא ייצוג של המציאות הווירטואלית במחשב, הידוע בשם המטריקס מסדרת הסרטים.

החדר השני הוא ייצוג של העולם המציאותי מחוץ ל"מטריקס", והלהקה בחדר זה לבושים באופנת העיר Zion, עם בגדים ישנים ומלוכלכים כמו של התושבים שם.

שתי המציאויות נראות כהשקפה אחת של השנייה, הם נעים באותו אופן אחד של השני בהשקפה כל הזמן אך הם לא רואים אחד את השני, הלהקה שנמצאת במטריקס מנגנות על כלי נגינה המותאמים לאנשים המנגנים ביד שמאל על מנת להראות כי זו באמת השקפה. בסוף הסרטון, שלושת המילים האחרונות מנפצות את המראה שמפרידה בין שני החדרים, ובכך מאפשרות לשתי הלהקות לראות אחת את השנייה.

רשימת שירים
-----------

### מהדורת ארצות הברית

1. Sleeping Awake

### מהדורת בריטניה/אוסטרליה

1. "Sleeping Awake" של P.O.D.
2. "Bruises" (גרסת האלבום) של Ünloco
3. "The Passportal" (גרסת האלבום) של Team Sleep

* "Sleeping Awake" (הסרטון)

מיקומי שיא
----------

| מצעד | מקום שיא |
| --- | --- |
| בילבורד Mainstream Rock Tracks | 20 |
| בילבורד Modern Rock Tracks | 14 |
| מצעד הסינגלים הבריטי | 42 |

ראו גם
------

* P.O.D.
* מטריקס Reloaded

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Sleeping Awake" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Sleeping Awake" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Sleeping Awake" באתר Discogs
* סרטון השיר "Sleeping Awake" באתר יוטיוב
* הסרטון של השיר באתר Dailymotion

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 58ec2eb9-4ce0-30d7-a247-e585e92309ba
* MusicBrainz work: cd6d2873-8bab-4cbf-9a68-61fd3f591282

 |
במיתולוגיה היהודית, **שברירֵי** (המילה הארמית לסנוורים) הוא שד הפועל בלילה, היוצא מתוך המים וגורם לעיוורון.

שברירי מוזכר בברייתא שמצוטטת בתלמוד בבלי במסכת פסחים (דף קיב, א) ובמסכת עבודה זרה (דף יב, ב): "לא ישתה אדם מים לא מן הנהרות ולא מן האגמים בלילה, ואם שתה דמו בראשו מפני הסכנה. מאי סכנה? סכנת שברירי". רש"י מפרש כי שברירי הוא "שד הממונה על מכת סנוורים". למי שצמא ונאלץ לשתות, מורה התלמוד לומר: "פלניא, אמרה לי אמי, איזדהר משברירי ברירי רירי ירי רי, צחינא מיא בכסי חיורי" [=פלוני, אמרה לי אמי, היזהר משברירי... צמא אני למים בכוסות לבנות], ומפרש רש"י: "השד כאשר הוא שומע מיעוט תיבות אות אחר אות עד רי וכן הוא הלחש להבריחו משם". ניתן להסיק ששמו של שברירֵי מנוקד בצירה בסוף (כך: Shavri're), שכן אז מובן החרוז ל"כסֵי חיוורֵי", וכך אכן הוא התרגום של "סנוורים", בלשון רבים. 

מילת הקסם "שברירי ברירי רירי ירי רי" נרשמת לעיתים על קמעות, להגנה מצרה, בצורה:

> 
> 
> ש ב ר י ר י
>   
> 
> ב ר י ר י
>   
> 
> ר י ר י
>   
> 
> י ר י
>   
> 
> ר י
>   
> 
> י
> 
> 
> 
> 

המבנה הוא בעקבות קמיע האברקדברה הכתוב בצורה דומה. 

כשם שבשברירי הטיפול הוא מיעוט כוחו באמצעות מיעוט אותיותיו, יש המפרשים כך גם את הסיסמה נ נח נחמ נחמן מאומן ההולכת בכיוון הפוך, לשם הגדלת כוחה הרוחני.

השם שברירי הושאל לשמה של דמות בעלת שם זהה במשחק Elden Ring, שעוורה כעונש והחלה מפיצה שיגעון ואש.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שברירי** |

* שלמה לוינשטיין, "וְיָת גֻּבְרַיָּא דִּי בִתְרַע בֵּיתָא מְחוֹ בְּשַׁבְרִירַיָּא" (אורכב 11.03.2007 בארכיון Wayback Machine), באתר "שופר"
* מאיר בר-אילן, גירוש שדים על ידי רבנים, באתר אוניברסיטת בר-אילן
**שלמה כישור** (1 באוקטובר 1943 – 20 בנובמבר 2019) היה פזמונאי ישראלי. חיבר למעלה מ-200 שירים ובהם "המענטזת" שביצע ג'קי מקייטן, "מפרץ שלמה" של זהר ארגוב, "מאמי מאמי" של איציק קלה ו"עלם חמודות" של מרגלית צנעני.

קורות חייו
----------

כישור נולד ב-1943 ברחובות למשפחה חרדית והיה קרוב משפחה של ג'קי מקייטן ויגאל בשן. הוא עזב את בית הוריו בגיל 17 בעקבות סכסוך על רקע דתי. החל בכתיבת שירים בנערותו כאשר נתבקש על ידי אחד מחבריו לחבר שיר לחברתו.
יצירותיו הראשונות נכתבו בשפה תנכ"ית.

בשנת 1973 עזב את רחובות, עבר לראשון לציון ולאחר מכן עבר לנס ציונה בה גר עד לפטירתו

בתחילת שנות ה-80 כתב 2 שירים לזוהר ארגוב (שהולחנו על ידי צוריאל לוי): "מפרץ שלמה" ו"סיימתי מילואים" אשר הופיעו באלבומו נכון להיום שיצא ב-1982.
כישור החל בכתיבה עבור זמרים כאשר הבין שג'קי מקייטן, שהיה קרוב משפחה רחוק שלו, הוא זמר ומקליט שירים ויצר עימו קשר. מקייטן מסר לו ארבעה שירים ביוונית לתרגום לשפה העברית, ומתוכם הצליח במיוחד שיר הנושא של אלבומו השלישי מענטזת שהופיע בסרט הקולנוע "כאסח" שביים חיים גיל. בנוסף, עבד עם הגיטריסט יהודה קיסר.

ב-1985 כתב מילים ל-6 שירים לאלבומו השלישי של איציק קלה "בחצות הליל".
למרגלית צנעני יצר גרסה עברית לשיר "רוברטו", על בסיס "La Nave del Olvido", שיצא באלבום הבכורה שלה נערי שובה אלי ב-1986, וכן את השיר "עלם חמודות" שחידשה לאחר מכן בדואט עם זהבה בן.

ב-1987 כתב 2 שירים לאלבום הבכורה של אלי לוזון: "איזו מדינה", בהם בלט השיר "ילדה".

ב-1988 כתב מלים לשיר "זה האדם" לאלבומו של איציק קלה "אדם ועולמו".

ב־1995 כתב לזמר חיים אל את השיר "הרוח"

כישור עבד עם אמנים רבים מהמוזיקה המזרחית בהם הזמרים חיים אל, שימי גל, אייל גולן, משה פרץ, חיים משה, אלי לוזון, ישי לוי, סטלוס, תמיר גל, אלי לוזון, דורון מירן, סטלוס, דקלון, אוריאל שלומי, משה גיאת, מומי אלפין, זוהר ישי, אבנר זקן, רון שובל, אהרון ירימי, חיים זריהן, משה חוף והמעבדים יגאל חרד וננסי ברנדס
למרות שחלק משיריו זכו לביקורת בעת פרסומם בשל השפה הפשוטה והעממית, והוא נאלץ להשלים הכנסה כשומר, התמיד בכתיבתו וחיבר מעל ל-200 שירים שזכו להצלחה ובוצעו על ידי זמרים רבים.

חיים אישיים
-----------

כישור נישא בגיל 27 ונולדו לו שני ילדים אך התגרש לאחר כשנתיים. ב-2001 נישא בנישואים אזרחיים בקפריסין לאלינור כריסטין, אמריקאית נוצרייה אשר הכיר באינטרנט וחי איתה עד לפטירתה בשנת 2012.

נפטר בנובמבר 2019, בגיל 76, לאחר מאבק במחלה קשה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שלמה כישור
* 

* מילים לשירים של שירים שנכתבו ע"י שלמה כישור, באתר "שירונט"
* דודי פטימר, ‏הפזמונאי שלמה כישור הלך לעולמו בגיל 76 לאחר מאבק במחלה קשה, באתר מעריב אונליין, 23 בנובמבר 2019
* שלמה כישור (1943-2019), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי הביוגרפיה באתר הרשמי
2. ↑  על פי עדותו של דודי פטימר לכתבה "מותו של פורץ הדרך" בכותרת ידיעות אחרונות, אתי אברמוב, 24 בנובמבר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007499227305171

 |
**בית הכנסת צלאת בושאיף** בזליתן, לוב היה בית כנסת היסטורי ואתר עלייה לרגל ל"ג בעומר וסוכות ליהודי לוב.

היסטוריה
--------

על פי חלק מהמקורות, בית הכנסת נבנה בערך בשנות ה-60 של המאה ה-11. מסורת אחת מספרת שהוא נבנה על ידי יהודי בשם שאייף ואשתו שוישה. על פי מקור אחר, בית הכנסת נבנה או הורחב על ידי אדם בשם בושאייף בשנת 1860.

בתקופת השלטון העות'מאני המבנה הפך למקום עלייה לרגל וללימוד של ספר הזוהר. בית הכנסת נשרף בשנת 1868 על ידי מוסלמים, ונבנה מחדש בשנת 1870 על ידי פאשה מטריפולי בהוראת הסולטאן העות'מאני. שרפה נוספת, הפעם ללא כוונת זדון, הרסה את בית הכנסת בשנת 1912, כאשר טריפולי הייתה בשליטת איטליה. הוא נבנה מחדש זמן קצר לאחר מכן. בית כנסת אחר בבנגאזי נבנה על פי אותו המודל של בית הכנסת צלאת בן שאיף.

בית הכנסת בושאייף במושב זיתן
לאחר יציאת המונים של יהודים מלוב בין השנים 1949–1951, בנו עולים לובים בישראל העתק של בית הכנסת בזיתן, מושב הסמוך ללוד.

בית הכנסת בזליטן היה בשימוש עד עזיבת אחרוני היהודים את לוב לאחר מלחמת ששת הימים. בית הכנסת נותר על כנו עד שנות השמונים כשהוא סגור, ובשנת 1984 נכתב במעריב שהלובים לא הרסו את בית הכנסת מחשש שיבולע להם. לבסוף נהרס בית הכנסת בהוראתו של מועמר קדאפי, והוחלף במתחם דירות.

ראו גם
------

* יהדות לוב
* פליטים יהודים ממדינות ערב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת צלאת בן שאיף** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברחם בן יעקב, בתי הכנסת של עדות המזרח, מחניים, 6 בספטמבר 1964
2. 1 2  אברהם אלמליח, ערי הפרעות בטריפולינטיה, זליתן, הד-המזרח, 14 בדצמבר 1945
3. ↑  חמישים שנות היסטוריה, החרות, 6 ביולי 1914
4. ↑  יוצאיי לוב חגגו לפי מסורת העיירה זיליתן, מעריב, 21 במאי 1984
5. ↑  Roumani, Judith (באוגוסט 2009). "From Zliten to Zetan: The Journey of a Libyan Jewish Community and a Tale of Lag B'Omer". *Covenant*. נבדק ב-24 בפברואר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**בית הכנסת קהל עדת ישראל** (מכונה בדרך כלל: **השיף-שול**), היה בית הכנסת האורתודוקסי הראשי בעיר וינה, אוסטריה, לפני השואה. בית הכנסת נהרס על ידי הנאצים במהלך ליל הבדולח (מרץ 1938). 

במבנה המשופץ כיום קיים בית כנסת חסידי, שנקרא "בית המדרש קהל חסידים", העומד תחת נשיאותו והנהלתו של הרב אברהם יונה שוורץ. בבית מדרש זה יש מקוה וגם כולל אברכים. הקומה העליונה של הבניין מתפקדת כישיבה כבר מאז 1940, (כיום בראשות הרב מיכאל פרסבורגר). הוא משמש גם כמקלט רוחני זמני לאלפי פליטים יהודים מאיראן המגיעים דרך וינה ב-30 השנים האחרונות.

בבית הכנסת מותקן לוח זיכרון בו נכתב: "מקום תפילה יהודי זה נהרס בידי הנאצים בפוגרומים של נובמבר 1938". 

בית הכנסת היה ממוקם בתוך בנין דירות ברחוב Grosse Schiffgasse 8 ברובע לאופולדשטאדט בווינה.

היסטוריה
--------

בית המדרש קהל חסידים
עם הקמת ארגון הקהילה היהודית וינה (IKG - הגוף שמייצג את הקהילה היהודית בעיר) בשנת 1852, נוסד בית הכנסת. הרב הראשון היה הרב שלמה זלמן שפיצר (נפטר 1894), שנבחר בשנת 1852. הוא היה חתנו של החתם סופר, וככזה, היה לקהילה קשר ישיר עם הקהילה האורתודוקסית הגדולה בעיר פרשבורג (עירו של החתם סופר). כאשר גדלה ההשפעה הליברלית באזור, הרב שפיצר הוביל את קהילתו האדוקה והבדלנית למיקום חדש, שנבנה מ-1858 עד 1864. בית הכנסת החדש הכיל 750 מקומות ישיבה (500 לגברים ו-250 לנשים).

הרב ישעיה פירסט (נפטר 1943), ירש את מקומו של הרב שפיצר בשנת 1894. הוא היה תלמידו של הכתב סופר (בנו של החתם סופר), וכך עלה גם בידו לקיים קשרים הדוקים עם הקהילה בפרשבורג (באותה תקופה – עירו של הכתב סופר).

בית הכנסת נהרס, יחד עם עוד 80 בתי כנסת נוספים בווינה, במהלך הפוגרומים שהתבצעו בליל הבדולח בשנת 1938 לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית.

כבר לאחר סיפוח אוסטריה, ובייחוד לאחר שריפת בית הכנסת החלו רבים מן האוכלוסייה היהודית להגר מהמדינה. חלק מן הקהילה האורתודוקסית הצליחו להגיע לאמריקה והשתקעו בשכונת ויליאמסבורג, ניו יורק. בשנת 1941 החלו הפליטים לדאוג להקמת קהילה, והשקיעו אנרגיה רבה בפיתוחה. הם רכשו בניין תיאטרון בשדרות בדפורד והפכוהו לבית כנסת. רבם הראשון היה הרב יונתן שטייף, שכיהן לפני המלחמה כדיין בבודפשט ונפטר בשנת 1958.

קהילה זו מכונה כיום קהילת וויען. יש לה בתי כנסת גם בבורו פארק ובמונסי וכן מוסדות חינוך הכוללים תלמוד תורה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה.

ראו גם
------

* בית הכנסת טמפלגאסה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת עדת ישראל** בוויקישיתוף
* יעקב קורן, בתי כנסת ליוצאי וינה בתל אביב, הספרייה הווירטואלית של מטח
* תולדות בית הכנסת, באתר Austrian synagogues (באנגלית)
* נתונים על בית הכנסת (באנגלית)
דף נתונים של רכיב המשלב מדידת גובה, לחץ וטמפרטורה
**דף נתונים** (ולעיתים גם: **גיליון נתונים**, או **מפרט**) הוא מסמך המציג מוצר מסוים ואת נתוני המוצר, לרוב בצורה מדויקת או מספרית. בדרך כלל דף הנתונים של מוצר מסופק על ידי היצרן, ובמידת הצורך מתורגם על ידי היבואן.

מבנה
----

דף נתונים מתחיל בהקדמה קצרה אודות המוצר ויתרונותיו, המחשה ויזואלית של המוצר באמצעות צילום, תרשים, או סימון מוסכם, בהתאם למקובל בתחום המקצועי שאליו משתייך המוצר המתואר. לעיתים כולל דף הנתונים גם דוגמה פשוטה לשימוש במוצר, בין אם בתרשים או קוד מקור (בהתאם לסוג המוצר).
בהתאם למטרה הספציפית, דף נתונים יכול לציין פרמטרים המתארים את המוצר, את עמידתו בתקנים, וערכים מספריים חשובים. כל ערך מספרי יכול להיות ערך ממוצע, ערך טיפוסי, טווח ערכים, טווח שגיאה וחריגה, ערך נומינלי ועוד. סוג ומקור הנתונים בדרך כלל מצוין גם הוא בדפי נתונים.

### מרכיבים נפוצים בדפי נתונים

* שם היצרן או הספק, לוגו, פרטי קשר
* שם המוצר, כינוי, מספר קטלוגי
* המחשה ויזואלית של המוצר (צילום או תרשים)
* תיאור קצר של המוצר ויתרונותיו
* דוגמאות לשימושים במוצר
* תקנים בהם עומד המוצר
* מאפיינים מספריים של המוצר בהתאם לתחום אליו משתייך המוצר (דוגמה: מהירות או טמפרטורה)
* תנאים נדרשים לשימוש במוצר (דוגמה: אספקת חשמל, רישיון שימוש)

### דף נתונים אלקטרוני

דף נתונים אלקטרוני הוא סוג של קובץ מחשב המכיל בצורה מסודרת את המאפינים של מוצר מסוים. פורמט הקובץ מאפשר למידע אודות המוצר המתואר להיות מעובד על ידי מכונות ומחשבים. צורה זו של דף נתונים יכולה להקל על איתור מוצרים, איסוף מידע, תצוגה, עיצוב, בדיקות, התממשקות, אימות ועוד. דוגמאות לקבצים כאלו הם קובצי CANopen ו-SensorML.

שימושים
-------

השימוש העיקרי בדף נתונים של מוצר הוא על מנת לבחון האם מוצר זה מתאים ליעודו, ומה משתמע מהשימוש בו. כאשר למוצר מסוים קיימים מספר דגמים, דף הנתונים מפרט את ההבדלים בין הדגמים ומאפשר את בחירת הדגם המתאים.

בנוסף, דפי נתונים של מוצרים דומים או מקבילים מאפשר להשוות בין המוצרים לשם בחירה באיזה מהם להשתמש.

דוגמאות
-------

* בתחום כלי הרכב, דף נתונים יכול לתאר תכונות, מפרטים, נתונים הנדסיים, טכניים אודותיו. דף נתונים שכזה יכול להכיל מידות, משקל, צריכת דלק, מנוע, טווח נסיעה, יכולת גרירה, תכונות בטיחות, אביזרים, אחריות, וכו'.
* בתחום החומרים, גיליון בטיחות חומרים הוא סוג של דף נתונים המכיל מידע הנוגע למאפייניו של חומר מסוים. הוא נועד לספק לעובדים המתעסקים עם החומר ולכוחות חירום את הנהלים לטיפול או לעבודה עם חומר זה בצורה בטוח.

השוואה למסמכים דומים
--------------------

* עלון או ברושור – מציגים את המוצר בצורה יותר פרסומית ופחות מדויקת, והם מציגים פחות פרמטרים מדויקים, ויותר יתרונות של המוצר ומקרים בהם המוצרים מתאים לשימוש או שילוב.
* קטלוג – מכיל מגוון של מוצרים, לרוב הוא כולל פחות פרמטרים המתארים את המוצר, בהשוואה לדף נתונים.
* מדריך למשתמש – עוסק לרוב בתיאור של אופן השימוש במוצר. תיאור זה לרוב מגיע בהסברים שלב-אחר-שלב. לעיתים מדריכים למשתמש כוללים נספח בו מוצגים פרמטרים המאפיינים את המוצר, בצורה דומה לדף נתונים.
* מפרט דרישות – משמש לרוב את הצוות היוצר או מכין את המוצר, בטרם או במהלך הכנת המוצר, וייתכן שהוא מכיל נתונים אשר ישתנו או יבוטלו במהלך יצירת המוצר. לעומת דף נתונים, מפרט דרישות לרוב לא משמש לטובת בחירת המוצר על ידי לקוחות ואנשי מקצוע.

ראו גם
------

* עלון
* טכנולוגיה
* ניהול מחזור חיי מוצר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דף נתונים** בוויקישיתוף
**בית הכנסת צוף דבש** הוא בית כנסת ספרדי שנוסד ב-1860, בזמן השלטון הטורקי, ברובע היהודי של העיר העתיקה בירושלים. כיום הוא שוכן ברחוב פלוגת הכותל 15.

בית הכנסת קרוי על שם רבי דוד בן שמעון, (ראשי תיבות דב"ש), שהגיע לארץ ישראל ממרוקו בשנת 1854, והקים את שכונת מחנה ישראל, אחת השכונות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות העיר העתיקה.

היסטוריה
--------

במהלך המאה ה-19, מספר גדול יותר של יהודים הגיע לירושלים ממדינות המגרב. דרך ההשפעה של בן שמעון, הקבוצה התנתקה מהקהילה הגדולה יותר של הספרדים בירושלים והקימה את "**בית הכנסת של המערביים**" (בניגוד למזרחים) ב-1860. הבניין הכיל גם את התלמוד תורה ואת בית האבות של הקהילה.

מִרְשם הרכוש של הקהילה, אשר נכתב אחרי מותו של בן שמעון ב-1879, מונה חצר עם שני בתי כנסת, כשבית כנסת צוף דבש מתואר כגדול שביניהם, ומקוואות. המִרְשם מוסיף, כי אנשים היו קמים בכל חצות כדי ללמוד בבית הכנסת. הקומה העליונה אשר כללה שלושה חדרים, הכילה את התלמוד תורה. בקומה התחתונה שוכנו חדר הישיבות של מועצת הקהילה, כמו גם שני חדרים קטנים שבהם חיו האלמנות שניקו את החצר.

לאחר מלחמת העצמאות, הבניין היה תחת הכיבוש הירדני, יחד עם כל העיר העתיקה של ירושלים. אף על פי שהבניין נבזז, הוא נותר עומד על כנו. לאחר מלחמת ששת הימים, שוקם בית הכנסת וחודשה בו התפילה.

החדרים הכיפתיים הוקדשו ב-1988 על ידי הקהילה הצרפתית. הבניין משמש גם כישיבה.

המלצות
------

* שלו, נירית. MiSfarad LeYerushalayim: HaKehila HaSefaradit BaRova היהודי. רחל ינאית מרכז בן צבי.
* בן יעקב, מיכל. Hityashvutam של haYehudim haMaaraviim beYerushalaim

לקריאה נוספת
------------

* יוסף יצחק שלוש
יצחק (צחי) בן ציון
**יצחק (צחי) בן ציון** (נולד ב-6 בפברואר 1964), רופא, פסיכיאטר וסקסולוג ישראלי. משמש כפסיכיאטר הראשי של מחוז דרום של שירותי בריאות כללית וכמנהל המרפאה לבריאות מינית במרכז הרפואי האוניברסיטאי "סורוקה" לנגב. בעבר כיהן כסגן-מנהל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה וכפסיכיאטר הראשי של קופת חולים לאומית. פרט לפעילותו הרפואית, נודע גם כמספר סיפורים וכאמן סטנד-אפ.

ביוגרפיה
--------

בן ציון נולד בבת ים לאביו שלמה-נתנאל שהיה מורה ולאמו אלקה שהייתה ספרנית. הוריו היו ניצולי שואה ילידי בוקובינה, שעלו מרומניה. 
הוא סיים את לימודיו התיכוניים בגיל 16, והמשיך מיד ללימודי תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. בצה"ל שירת בחיל המודיעין. לאחר מכן החל ללמוד מתמטיקה בטכניון, אך החליט לשנות כיוון אחרי שנה, ועבר ללימודי רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לאחר סיום לימודי הרפואה ב-1990, התמחה באורולוגיה, אך בשל רצונו לעבוד כרופא מין, פרש במחצית ההתמחות ופנה להתמחות בפסיכיאטריה - אותה השלים ב-1998. לקראת סוף ההתמחות בפסיכיאטריה נסע להולנד והשתלם ברפואת מין. הוא בעל הסמכה לרפואת מין מהאיגוד האירופי לרפואת מין FECSM. כמו כן השתלם בדנמרק ואיטליה וזכה לתואר מומחה אירופי לטיפול בהפרעות במצב רוח וחרדה ESAMD.

בן ציון כיהן כסגן מנהל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, ומנהל המרפאה לטיפול בהפרעות ובתפקוד המיני והזוגי במרכז. משמש כמזכיר החברה הישראלית להפרעות בתפקוד המיני וחבר באיט"ם - האגודה הישראלית לטיפול מיני. ייסד וניהל את פורום הסקסולוגיה הראשון בעברית באינטרנט, מנהל פורום מין וזוגיות באתר האינטרנט של שירותי בריאות כללית, שם מוצגות גם הרצאותיו. כיום מנהל את פורום ההפרעות בתפקוד המיני באתר "כמוני". 

ב-2010 עזב בן ציון את בית החולים סורוקה לאחר מחלוקת עם הנהלת בית החולים, לאחר שלטענתו סירבה לנקוט הליכים נגד רופא בכיר שתקף אותו מילולית וגרם לו להתקף לב. הוא מונה לתפקיד הפסיכיאטר הראשי ומנהל השירות הסקסולוגי בקופת חולים לאומית.הוא היה שותף בכיר בעצוב הרפורמה בבריאות הנפש והקים ארבע מרפאות בריאות נפש מחוזיות וקרא להן מרפאות "ציפור הנפש". 

לקראת כניסת הרפורמה בבריאות הנפש לתוקפה, התבקש בן ציון לשוב לשירותי בריאות כללית ולהקים מחלקה חדשה לבריאות הנפש במחוז הדרום ולשוב לנהל את המרפאה לבריאות מינית ב"סורוקה". 

בשנים 2014, 2015 נבחר לאחד ממאה הרופאים הטובים בישראל מטעם המגזין "פורבס". ב-2012 הרצה במסגרת אתר ההרצאות TED.

במאי 2018 עלתה לשידור בערוץ רשת התוכנית "הזדמנות אחרונה לאהבה" העוסקת בזוגות העומדים בפני גירושין, ובה משמש בן ציון כמגשר בין בני הזוג.

בן ציון נשוי ואב לארבעה, גר בעומר.

ספרים שכתב
----------

* **סקס: לא מה שחשבת**, הוצאת אורנית, 2003
* **סודות מחדר המיטות עם ד"ר צחי בן ציון - המדריך למיניות בריאה**, הוצאה עצמית, 2020

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הפייסבוק של בן ציון
* צחי בן ציון בהרצאה באוניברסיטת בן-גוריון
* אייל טואג, לימור גל, המופע של דוקטור סקס, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2007
* יעקב לויתם, ‏דוקטור, תצחיק אותי, באתר ישראל היום, 9 באוקטובר 2015
* אתר למנויים בלבד  יואב בירנברג, דוקטור love, באתר "ידיעות אחרונות", 16 במאי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן-ציון נקרא על שם סבו איזידור-יצחק, שהיה אף הוא רופא ונספה בשואה.
2. ↑  מיטל יסעור בית-אור, ד"ר צחי בן ציון הותקף מילולית ע"י רופא ולקה בלבו, באתר ynet, 15 באפריל 2010
3. ↑  עוזב בשיא, בפורטל הדרום "דרומי"
4. ↑  הרופאים הטובים בישראל של פורבס, בדף הפייסבוק של בן ציון
5. ↑  Loving Communication: Itzhak "Zahy" Ben-Zion at TEDxBGU
כנסיית ברברה הקדושה - מבט על החזית
**כנסיית סנט ברברה** (בצ'כית: Chrám svaté Barbory) היא כנסייה בקוטנה הורה, צ'כיה. הכנסייה היא אחת הכנסיות הגותיות החשובות במרכז אירופה. הכנסייה, ביחד עם מרכז העיר ההיסטורי של קוטנה הורה מהווה אתר מורשת עולמית.

היסטוריה
--------

במאה ה-10 התגלו בקוטנה הורה מרבצי כסף והעיר הפכה למרכז כריית המתכת. העיר ויושביה שאפו להלל את שם האל ולהודות לו על העושר שנפל בחלקם. בניית הכנסייה החלה ב-1388, אך הופסקה מספר פעמים והושלמה רק ב-1905. הכנסייה הוקדשה לברברה הקדושה, פטרוניתם של הכורים.

האדריכל הראשון היה כנראה יוהאן פארלר, בנו של האדריכל המפורסם פטר פארלר (שבנה את קתדרלת ויטוס הקדוש וגשר קארל בפראג). ישנם מחקרים הטוענים שפטר פארלר היה שותף ליצירת תוכניות הכנסייה. העבודה הופסקה בגלל מלחמות ההוסיטים ונמשכה רק ב-1482 תחת האדריכלים מאטי רייסק ובנדיקט רייט, שני אדריכלים מפראג. ההפסקה השנייה התרחשה בשנים 1588–1884.

לפי התוכניות המקוריות הכנסייה תוכננה להיות גדולה יותר, כנראה פי 2 מגודל הנוכחי. אך מכיוון שמימון הבנייה היה תלוי במחירי השוק של מתכת הכסף, ומחירי המתכת ירדו אחרי גילוי אמריקה והצפת יבשת אירופה בכסף וזהב, גודלה הוקטן ונגרמו הפרעות בבנייה. ב-1588 נסגרה הכנסייה בקיר זמני, שנהרס ב-1884, עת הומשכה הבנייה.

החזיתות החיצוניות של הכנסייה מרתקות, למרות שהעבודות הסופיות על הגג נעשו רק במאה ה-19. במקור, היו 8 קפלות רדיאליות במבנה טרפזי. מאוחר יותר נבנה בית מקהלה, שנתמך על ידי תמיכות דואות בנות שתי קומות. 

מלבד התמיכות הדואות המרשימות הכנסייה מכילה חלונות ויטראז' יפים, מזבח, דוכן דרשה וספסלי מקהלה וכן ציורי פרסקו מימי הביניים המתארים את חיי עיירת הכרייה והעיר.

גלריה
-----

* קמרונות הרשת המפותחים של הכנסייהקמרונות הרשת המפותחים של הכנסייה
* התמיכות הדואותהתמיכות הדואות
* הכנסייה ב-1856הכנסייה ב-1856
* המזבח הראשיהמזבח הראשי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנסיית סנט ברברה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית סנט ברברה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: mzk2004208601
* VIAF: 135316524
* WorldCat: lccn-nr95039822

 |
בית העישון של רייטמן, קמפ ספרינגס, קנטקי
**בית עישון** או **ביתן עישון** הוא מבנה המשמש לעישון של בשר או דגים בכמויות גדולות. בתי עישון עשויים לשמש גם כמקום האחסון של המוצר המוגמר, לפעמים למשך שנה או יותר.

היסטוריה
--------

בתי עישון מסורתיים שימשו גם כמתקן לעישון בשר וגם לאחסון הבשר, לעיתים קרובות עבור קהילות או מספר רב של אנשים. תהליך העישון היה שיטה נפוצה לשימור מזון, בעיקר בשר ודגים. בתי עישון בארצות בעלות אקלים קר איפשרו עישון בשיטה של "עישון קר". שיטת שימור נפוצה נוספת הייתה המלחה של הבשר או הדגים.  

עם תחילת העונה הקרה היו בעלי החיים המיועדים לשימור (על פי רוב חזירים) נטבחים ומבותרים לחלקים אשר נתלו על אנקולים או הונחו על מדפים בבית העישון, שם עברו את תהליך השימור. במהלך הקיץ נצרכו המוצרים המוגמרים והביתן היה מתרוקן.

עיצוב
-----

באופן מסורתי, בית עישון הוא ביתן חיצוני סגור, בדרך כלל עם פתח כניסה אחד וללא חלונות. גג המבנה בדרך כלל משופע: חרוט, גמלוני או בצורת פירמידה. בנוסף, מכיל בית העישון בור ברצפתו או מעין אח בקיר לבערת העץ ויצירת העשן.  

בתי עישון קהילתיים ומסחריים גדולים יותר מבתי עישון המהווים חלק מנחלה פרטית.

מכיוון שבשר משומר הוא מוצר רב ערך הדורש השקעה הן בחומר הגלם והן בתהליך, חלק חשוב בעיצוב של בתי עישון הוא מניעת גישה פנימה לבעלי חיים ולגנבים.

ראו גם
------

* מעשנה

גלריית תמונות
-------------

* נתחי בשר ונקניקים תלויים בבית עישון בשווייץנתחי בשר ונקניקים תלויים בבית עישון בשווייץ
* בית עישון תעשייתי בפוליןבית עישון תעשייתי בפולין
* בית עישון בחוות Boone Hall, דרום קרוליינהבית עישון בחוות Boone Hall, דרום קרוליינה
* בית עישון באזור סולסבריבית עישון באזור סולסברי
* בית עישון לדגים מהמאה ה-15 (משוחזר), בלגיהבית עישון לדגים מהמאה ה-15 (משוחזר), בלגיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית עישון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph126859

 |
המסגד
**מסגד עומר עלי סאיפודיאן** (במלאית: **Masjid Omar Ali Saifuddien**, בכתב ג'אווי: **مسجد عمر علي سيف الدين**) הוא מסגד בבנדר סרי בגוואן, בירת ברוניי. זהו אחד משני המסגדים הלאומיים במדינה, וגם ידוע בתור מבנה בולט לאומי. זהו אחד מהמסגדים הגדולים והעתיקים במדינה והוא נקרא על שמו של עומר עלי סיפודיאן השלישי (1914–1986), הסולטן ה-28 של ברוניי ואביו של המלך הנוכחי סולטן חסנאל בולקיה. המסגד משמש כסמל לאמונה האסלאמית בברוניי.

בנייה
-----

בניית המסגד ארכה כמעט חמש שנים ועלתה יותר ממיליון פאונד. עבודות הבנייה החלו ב-4 בפברואר 1954. הבנייה עשתה שימוש ב-1,500 טון בטון ו-700 טון פלדה.

המסגד נחנך ב-26 בספטמבר 1958 יחד עם חגיגת יום הולדתו ה-42 של הסולטן עומר עלי סיפודיאן השלישי.

ארכיטקטורה
----------

המסגד מושפע מאדריכלות מוגולית. העיצוב עוצב לראשונה על ידי הסולטן עומר עלי סאיפודיאן השלישי ולאחר מכן פותח על ידי האדריכל רודולפו נולי, פסל איטלקי וקבלן עבודות אבן דקורטיביות.

גודל המסגד הוא 69 מטר על 26 מטר ויכול להכיל 3,000 מתפללים. גובהו המרבי הוא 52 מטרים. הכיפה מכוסה זהב, הרצפות והעמודים נבנו משיש איטלקי בעלות של 200,000 דולר סינגפורי. בפנים יש נברשות באורך של 4.6 מטר, שוקל יותר משלושה טונות; הוא מכיל 62 מנורות פלואורסצנט. גם פנים המבנה מואר על ידי תוספת של יותר מ-480 פנורות פלואורסצנט. הרצפה כוסתה בשטיחי אקסמינסטר, בעבודת יד מבלגיה ומערב הסעודית.

הדוברה
שטח המסגד הוא 2 הקטאר ומוקף כמעט לגמרי בלגונה מעשה ידי אדם. הוא נחנך ב-19 בדצמבר 1967 ביחד עם יום השנה ה-1,400 של נוזול אל-קוראן, חג בלוח השנה האסלאמי המנציח את התגלות הפסוקים הראשונים של הקוראן. הדוברה, שנבנתה באותה תקופה בעלות של 500,000 דולר ברוניי, נועדה להיות מקום קבוע לאירועים דתיים אסלאמיים לאומיים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד עומר עלי סייפודיאן** בוויקישיתוף
* מסגד עומר עלי סאיפודיאן, באתר משרד הדתות (במלזית)
* מסגד הסולטן עומר עלי סאיפודיאן מאת רוזאן יונוס, באתר BRUNEIresources.com

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "MINGGU PERAYA'AN DI-BANDAR BRUNEI, PEMBESAR2 LUAR NEGERI BERSARAM BERGEMBERA" (PDF). *Pelita Brunei* (במלאית). No. 3 #16. Jabatan Penerangan. 1 באוקטובר 1958. pp. 2, 4. נבדק ב-11 באוקטובר 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3 4 5 6  Rozan Yunos (5 במאי 2007). "The Mosque in the Capital". *The Brunei Times*. אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2016. נבדק ב-28 באוגוסט 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. 1 2 3 4 5  Fish, William (27 בספטמבר 1958). "6,000 roar their thanks as Sultan of Brunei opens mosque". p. 1. נבדק ב-6 במאי 2020 – via NewspaperSG. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. 1 2  "Pembenaan Mahligai menelan belanja $500,000.00" (PDF). *Pelita Brunei* (במלאית). No. 12 #50. Jabatan Penyiaran dan Penerangan Kerajaan Brunei. 13 בדצמבר 1967. p. 2. נבדק ב-15 באוקטובר 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2011057944
* VIAF: 177593545
* WorldCat: lccn-n2011057944

 |
**מעבר לוקמניר** (גרמנית **Lukmanierpass**; איטלקית **Passo del Lucomagno**; רומאנש **Cuolm Lucmagn**) הוא מעבר הרים בהרי האלפים בדרום שווייץ, השוכן על קו הגבול בין קנטון גראובינדן מצפון וקנטון טיצ'ינו מדרום. הוא נמתח מצפון לעמק "ואלה דל סול" שבקנטון טיצ'ינו, המכונה רשמית עמק בליניו. יש בו כרי מרעה הררי ונופים עוצרי נשימה, יחד עם אוצרות ביולוגיים, גאומורפולוגיים והיסטוריים-תרבותיים. מעבר לוקמניר הוא הנתיב היחיד החוצה את האלפים השווייצריים מדרום לצפון בגובה נמוך מ-2,000 מטר, והוא פתוח משך כל ימות השנה. באזור השטוח של קמפרה, ממש מתחת למעבר, נמצא מרכז הסקי הגדול ביותר של טיצ'ינו שמציע את מיטב מדרונות הגלישה במהלך החורף. האוטובוסים הציבוריים מדיסנטיס או מבלינזונה / אוליבונה למעבר פועלים רק בקיץ ובסתיו.

כבר בתקופה הרומית היה המעבר בשימוש, ומקור שמו הוא ככל הנראה בצירוף הלטיני "לוקוס מאגנוס" (lucus magnus - "יער נרחב"). המעבר הפך לנתיב פופולרי בין עמק הפו בצפונה של איטליה לעמק הריין, בתקופת האימפריה הפרנקית, לאחר שבמאה ה-8 הוקם המנזר הבנדיקטיני של דיזנטיס. במשך ימי הביניים היה מעבר לוקמניר עורק התחבורה העיקרי באזור, אך החל במאה ה-13, החל מאבד מחשיבותו עם תחילת השימוש במעבר סנקט גוטהרד הקצר יותר. עם זאת, הוא נותר בשימוש בשל גובהו הנמוך יחסית, וב-1374 הוקמו בו כנסייה שהוקדשה לבתולה ואכסניית דרכים.

סלילת הדרך החוצה את המעבר הושלמה ב-1877, אולם חשיבותו הלכה וירדה, ומאז פתיחת מנהרת סנקט גוטהרד ב-1980, הוא משמש תחבורה מקומית בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבר לוקמניר** בוויקישיתוף
* פרופיל מכיוון דיזנטיס(הקישור אינו פעיל)
* פרופיל מכיוון ביאסקה(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Lukmanier Pass, TICINO

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb151948300 (data)
* GND: 4270018-8
* HDS: 008812
* NKC: ge1151891
* VIAF: 170000841
* WorldCat (עם VIAF): 170000841

 |