recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'ון ארנולד "ג'וני" לוגן** (באנגלית: **John Arnold "Johnny" Logan**; ‏1 בינואר 1921 – 16 בספטמבר 1977) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-BAA ובליגת ה-NBA בין השנים 1946–1951. ממוצעיו לאורך הקריירה עומדים על 12.4 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.

ביוגרפיה
--------

לוגן נולד בעיר ריצ'מונד שבאינדיאנה, ושיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת אינדיאנה בין השנים 1940–1943. בעונת 1946/1947, עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (לימים ליגת ה-NBA), החל לוגן לשחק כדורסל מקצועי כשחקן סנט לואיס בומרס. ב-4 העונות הבאות היה כוכב הקבוצה, לצד הסנטר רד רוצ'ה, והוביל את קלעיה עם 13.0 נקודות בממוצע למשחק. הוא נבחר לחמישייה השנייה של העונה 3 פעמים, והפך בכך לאחד מארבעה שחקנים בלבד, לצד ג'ו פולקס, מקס זסלופסקי ובוב פיריק, שנבחרו לאחת מחמישיות העונה בכל 3 העונות הראשונות לקיום הליגה. הישג השיא של הבומרס היה העפלתם לשלב חצי גמר הליגה בעונת 1947/1948, בו הפסידו לפילדלפיה ווריורס של ג'ו פולקס בתוצאה 3–4.

בסיום עונת 1949/1950 התפרקה הקבוצה, ולוגן נבחר ב"דראפט הפירוק" על ידי טריי-סיטיז בלקהוקס. לוגן שיחק במדי הבלקהוקס עונה אחת בלבד, לצד הקלע פרנק בראיין, בטרם פרש ממשחק בגיל 30. במהלך עונתו האחרונה שימש בשלושה משחקים גם כמאמן הקבוצה.

לאורך הקריירה קלע לוגן 3,203 נקודות, אשר הציבו אותו בעת פרישתו במקום השמיני בתולדות ה-NBA, ו-775 האסיסטים שמסר דירגו אותו שישי ברשימת מוסרי האסיסטים. כמו כן מדורג לוגן ראשון בתולדות סנט לואיס בומרס בנקודות (2,972), באסיסטים (656) ובמספר המשחקים בקבוצה (228).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של לוגן ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  נבחרי דראפט הפיזור של סנט לואיס בומרס, באתר realgm.com
3. ↑  טבלת הקלעים המובילים ב-NBA, נכון לשנת 1951, באתר basketball-reference.com
4. ↑  טבלת מוסרי האסיסטים המובילים ב-NBA, נכון לשנת 1951, באתר basketball-reference.com
5. ↑  המובילים הסטטיסטיים של סנט לואיס בומרס, באתר basketball-reference.com
**ולדימיר בראנוף-רוסין** (ברוסית: **Владимир Давидович Баранов-Россине**, באנגלית: **Wladimir Baranoff-Rossine**‏: 1888 – 1944) היה צייר אוקראיני, רוסי וצרפתי ממוצא יהודי, אמן אוונגרדי, פוטוריזם וקוביזם.

ביוגרפיה
--------

ולדימיר בראנוף-רוסין נולד בחרסון, האימפריה הרוסית (כעת באוקראינה) תחת השם שולם וולף לייב ברנוף.

בשנת 1902 למד בבית הספר של החברה לקידום האמנויות בסנט פטרבורג. מ-1903 עד 1907 למד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג.

בשנת 1908 הציג עם קבוצת זבנו (״הקישור״) בקייב שאורגנה על ידי האמן דייוויד בורליוק ואחיו ולדימיר בורליוק.

ב-1910 עבר לפריז, שם עד 1914 היה תושב במושבת האמנים במונפרנאס יחד עם אלכסנדר ארצ'פנקו, סוניה דלונה, נתן אלטמן ואחרים. הוא הציג באופן קבוע בפריז לאחר 1911.

הוא חזר לרוסיה ב-1914. ב-1916 הציג תערוכת יחיד באוסלו. ב-1918 הציג תערוכות עם איגוד האמנים מיר איסקוסטבה (עולם האמנות) בפטרוגרד (סנט פטרסבורג). באותה שנה הציג תערוכה עם קבוצת החברה היהודית לקידום האמנויות במוסקבה, יחד עם נתן אלטמן, אל ליסיצקי ודייוויד שטרנברג. הוא השתתף בתערוכת האמנות החופשית הראשונה של המדינה בפטרוגרד ב-1919.

בשנת 1919 התחתן עם יודין ראיסה מחרסון, במרץ 1920 נולד להם בן בשם יבגני, וריסה מתה מסיבוכים לאחר לידת ילד.

ב-1922 הייתה בראנוף-רוסין המורה בסדנאות הגבוהות לאמנות-טכנית במוסקבה. והציג בתערוכת האמנות הרוסית הראשונה בברלין.

בשנת 1924 הוא הציג את הפסנתר האופטופוני שלו לראשונה במהלך הופעה בתיאטרון הבולשוי במוסקבה - כלי סינתטי שהיה מסוגל ליצור צלילים ואורות צבעוניים, תבניות ומרקמים בו זמנית.

ב-1925 היגר לצרפת.

בראנוף-רוסין, תוך ניסוי מתמשך, יישם את אמנות הצבע על אמנות צבאית בטכניקת הסוואה וזו נפוצה עם רוברט דלונה. לבראנוף-רוסין מיוחס פיתוח הסוואה צבאית נקודתית ודינמית. הוא גם המציא "פוטוכרומומטר" שאפשר את קביעת האיכויות של אבנים יקרות. בתחום אחר הוא שיכלל מכונה שייצרה, משקאות תוססים, ה"מולטיפרקו", וזו קיבלה אז כמה פרסים טכניים.

במהלך הכיבוש הגרמני של צרפת, גורש בראנוף-רוסין לאושוויץ, מחנה ריכוז גרמני ונרצח שם ב-1944 על ידי הנאצים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר בראנוף-רוסין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  wladimirbr, Russian Avant-Garde painter, bibliography, memoire, ‏2019-01-14 (ב־American English)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16654960c (data)
* GND: 132863782
* ISNI: 0000 0001 2208 7619
* LCCN: n2003003892
* RKD: 4263
* SNAC: w6wd52s2
* SUDOC: 148094759
* ULAN: 500017903
* VIAF: 11019107
* WorldCat: lccn-n2003003892

 |
**ג'ון מקגלוקלין** (באנגלית: **Jon McGlocklin**; נולד ב-10 ביוני 1943) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1965–1976. בעונת 1970/1971 זכה באליפות ה-NBA כשחקן מילווקי באקס, וממוצעיו הכוללים ב-NBA הם 11.6 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק.

בדצמבר 1976 הופרשה גופייתו, עם המספר "14", על ידי מילווקי באקס.

קריירת מכללות
-------------

מקגלוקלין נולד וגדל בעיר פרנקלין שבאינדיאנה, ובין השנים 1961–1965 למד באוניברסיטת אינדיאנה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה בראנץ' מקראקן, ולצד כוכבי ה-NBA לעתיד, התאומים טום ודיק ואן ארסדייל. בעונתו השלישית והאחרונה בקבוצה קלע 17.2 נקודות בממוצע למשחק.

קריירת משחק
-----------

בדראפט ה-NBA‏ 1965 נלקח מקגלוקלין בבחירה ה-24, על ידי סינסינטי רויאלס. בשתי עונותיו בסינסינטי מיעט לקבל דקות משחק, ותרם 6.6 נקודות למשחק בלבד. בדראפט ההרחבה של שנת 1967 נבחר על ידי סן דייגו רוקטס, ובעונת הבכורה של המועדון קלע עבורה 12.1 נקודות בממוצע למשחק.

בדראפט ההרחבה של שנת 1968 נבחר מקגלוקלין על ידי מילווקי באקס, ומיד הפך לאחד משחקניה המובילים. בעונתו הראשונה במילווקי העמיד ממוצעים של 19.6 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק, ונבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר. בעונה העוקבת הצטרפו לקבוצה כוכבי המכללות לו אלסינדור ובוב דאנדרידג', ולקראת עונת 1970/1971 צירפה מילווקי את הרכז הוותיק אוסקר רוברטסון. בפלייאוף 1971 הובילו את הבאקס אלסינדור, רוברטסון, דאנדרידג' ומקגלוקלין לזכייה באליפות ה-NBA, לאחר שגברו על בולטימור בולטס בסדרת הגמר בתוצאה 4–0. לאורך הפלייאוף קלע מקגלוקלין 14.9 נקודות בממוצע למשחק. מאז הזכייה באליפות נחלשה תפוקתו באופן הדרגתי, וב-5 העונות הבאות תרם כ-9 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1973/1974 העפילה מילווקי בשנית למעמד גמר ה-NBA, אך היא הפסידה מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 0–4.

בסיום עונת 1975/1976 פרש מקגלוקלין ממשחק, בגיל 32. בעת פרישתו הוביל את כל שחקני הבאקס במספר משחקים בקבוצה (595), וניצב במקום השלישי בסך נקודות (7,505) ואסיסטים (1,921) בקבוצה.

לאחר הפרישה ממשחק
-----------------

בין השנים 1976–2016 שימש מקגלוקלין כפרשן בשידורי הטלוויזיה של משחקי מילווקי באקס, ונודע בשיתוף הפעולה שלו עם השדרן ג'ים פאשקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות ה-NBA של מקגלוקלין, באתר basketball-reference.com
2. ↑  שחקנים שגופייתם הופרשה על ידי הבאקס, באתר הקבוצה
3. ↑  סטטיסטיקות המכללות של מקגלוקלין, באתר sports-reference.com
4. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1965, באתר basketball-reference.com
5. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1967, באתר basketball-reference.com
6. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1968, באתר basketball-reference.com
7. ↑  הבאקס מוקירים את ג'ים פאשקי וג'ון מקגלוקלין, באתר הקבוצה, 2 במרץ 2016
**גולה סנגם** (בפרסית: **گل سنگم**, באנגלית: **Gole Sangam**; בתרגום לעברית: "פרח של אבן אני"), לעיתים נקרא **גול-י סנגם** (באנגלית: **Gol-e Sangam**) או רק **גולה סנג** (באנגלית: **Gole Sang**; בפרסית: گل سنگ), הוא שיר אייקוני בשפה הפרסית משנות ה-70, שהולחן על ידי המלחין והפסנתרן האיראני אנושיראואן רוחאני ומילים שנכתבו על ידי המשורר והתמלילן האיראני ביז'אן סמנדר. הלחן פופולרי באיראן, אפגניסטן וטג'יקיסטן, וזכה גם לתהילה בינלאומית. השיר מדבר על אדם מאוהב, אשר מתמודד עם דחייה מהאדם שהוא/היא אוהב.

מילות השיר
----------

| השורה בפרסית | תעתיק לעברית | תרגום לעברית |
| --- | --- | --- |
| گل سـنگم گل سنگم | גולה סנגם, גולה סנגם | פרח של אבן אני, פרח של אבן אני |
| چی بـگم از دل تـنـگم | צ'ה בגם אז דלה תנגם | מה אומר מלבי הצר |
| مثل آفتاب اگـه بـر من | מסל אפתאב אגה בר מן | כשמש אם לא תאיר עלי |
| نتابی سردم و بیرنگم | נתאבי סרדם ובי רנגם | קרה וחסרת צבע אני |

גרסאות לשיר
-----------

השיר זכה לעשרות פרשנויות והקלטות ומושר בשפות רבות. הביצוע הראשון של השיר בוצע על ידי אמל סאיין (אנ'), הגרסאות המפורסמות ביותר נעשו לאחר מכן על ידי הזמרים הפרסיים חסן סתאר והיידה ושל הזמר האפגני אחמד זהיר. הביצוע של הזמרת הישראלית ריטה גרמה לפופולריות של השיר בישראל.
תן מתגרד
**גירוד** או **גֶרֶד** (לטינית: *Pruritus*) הוא פעילות בתאי העצב התחושתיים הגורמת חישה בלתי-נעימה שמעוררת את הדחף לשרוט או לשפשף את העור. גירוד הוא, גם, פעולת שריטת-העור בתגובה לגירוי הנ"ל.

היבטים מדעיים
-------------

הגירוד הוא חוויה גופנית חושית שהמדע מתקשה לסווג. הגם שמובחנות נקודות דמיון רבות בינו לבין כאב, בהיות שניהם חוויות לא-נעימות מתחום המערכת החושית, הרי שהם שונים זה מזה בדפוסי התגובה ההתנהגותיים. בעוד שכאב יוצר רפלקס-נסיגה, גירוד, בהיותו פעילות של תאי-עצב שנקודות החיבור שלהם ממוקמות על-פני הגוף, מוביל להחזר בדמות הפעלתו של איבר סמוך (אצל האדם זו לרוב היד) לשם שפשוף האזור המגורה והעלמת העיקצוץ. **החזר הגירוד** נחקר זה לא כבר בצורה מקיפה במטרה להבין את תפקודן של רשתות עצביות בבעלי חוליות.

החומר שאחראי לתחושה האופיינית בעור בשעת גרד הוא היסטמין, שמופרש אל הדם על-פי רוב כתגובה אלרגית או דלקתית. המוליך העצבי הראשי בעת גירוד הם סיבי עצב לא-מבודדים, שמתהווים בעור. תאי עצב תחושתיים שפועלים בעת גרד עשויים להיות מופעלים באמצעות תמסורת עצבית שגורם עצם חיצוני, למשל טפיל שנמצא על פני העור; באופן דומה, הם יכולים להגיב לגירוי כימי (פנימי) שמפיק תחושת גירוד. מחלות עור טפיליות ואחרות, כדוגמת כינים, ולחלופין תופעות אלרגיות, יכולות להתבטא בסממנים שכוללים גירוד עז.

יובש והיגיינה לקויה יכולים גם הם להוות זרזים לגרד.

היבטים תרבותיים
---------------

מגרדי גב הם כלי עזר לגירוד אזורי גוף שהגישה אליהם קשה, בפרט הגב. באירופה של המאות ה-16 עד ה-18 השילוב בין ההגיינה הלקויה המקובלת באותה עת, ההידבקות המתמדת בכינים ואופנת הפאות הגבוהות, המסורבלות והמפודרות הפכו את מגרד הגב והקרקפת לפריט נחוץ ואופנתי.

בתקופת הפלמ"ח ההגיינה הלקויה של מגורי החיילים ומגוון החרקים שאפפו אותם הפכה את הגירוד לאחת מחוויות חיי הצבא, שאף הונצחה בשיר "מגרד לי פה".

ראו גם
------

* גרדת
* דגדוג
* עקיצה
* גרבוץ
* שפשפת

קישורים חיצוניים
----------------

* עיינה לי, למה מגרד לנו?, באתר ynet, 14 במאי 2014 סרטונים
* סטפני סת'רלנד, ‏גירוד: התחושה שמטריפה את הדעת, במדור סיינטיפיק אמריקן של מכון דוידסון, 21 ביולי 2016
* נטע סופר צור, למה מגרד לנו ואיך מפסיקים את זה?, באתר הארץ, 16 באפריל 2019
* גירוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stein, P. (2005). *Neuronal control of turtle hindlimb motor rhythms*. Journal of Comparative Physiology, A Neuroethology Sensory Neural Behavioral Physiology 191: 213-229.
2. ↑  "מגרד לי פה" מתוך "משפחת הפלמ"ח, ילקוט עלילות וזמר" מאת חיים חפר וחיים גורי. עמ' 60.
3. ↑  מילות השיר "מגרד לי פה" והאזנה לו, באתר זמרשת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543789805171
* BnF: cb12153926j (data)
* GND: 4263618-8
* LCCN: sh85108048
* NDL: 001096654
* NKC: ph124694

 |
**ריצ'רד אלברט "דיק" ואן ארסדייל** (באנגלית: **Richard Albert "Dick" Van Arsdale**; נולד ב-22 בפברואר 1943) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1965–1977. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA הם 16.4 נקודות, 4.1 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק.

אחיו התאום, טום ואן ארסדייל, שיחק אף הוא ב-NBA בין השנים 1965–1977.

קריירת מכללות
-------------

ואן ארסדייל נולד וגדל באינדיאנפוליס שבאינדיאנה, ובין השנים 1961–1965 למד באוניברסיטת אינדיאנה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק לצד אחיו טום, ורשם ממוצעים של 17.2 נקודות ו-10.0 ריבאונדים למשחק. אותן עונות היו האחרונות בקריירה של מאמן הקבוצה בראנץ' מקראקן, חבר היכל התהילה של הכדורסל.

קריירת מקצועית
--------------

### ניו יורק ניקס

בדראפט ה-NBA‏ 1965 נבחר ואן ארסדייל על ידי ניו יורק ניקס בבחירה העשירית, ומיד אחריו נבחר אחיו על ידי הפיסטונס. בסיום עונת הרוקי שלו נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה לאחר שקלע 12.3 נקודות בממוצע למשחק, ובשתי העונות הבאות קלע כ-13.1 נקודות למשחק עבור הניקס.

### פיניקס סאנס

לאחר 3 עונות עם הניקס נבחר ואן ארסדייל על ידי פיניקס סאנס בדראפט ההרחבה של שנת 1968. ב-3 עונותיו הראשונות בפיניקס העמיד ממוצעים כוללים של 21.4 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק, ובשלושתן נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, לצד חבריו לקבוצה גייל גודריץ' (1969) וקוני הוקינס (1970 ו-1971).

בעונת 1973/1974 נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ובכך היה לשחקן השני בתולדות הסאנס (אחרי פול סיילאס) שזוכה לכבוד זה. בעונת 1975/1976 העפילה פיניקס לשלב הפלייאוף מהמקום השלישי באזור המערבי, ועל אף שלא החזיקה ביתרון ביתיות גברה על המדורגת שנייה סיאטל סופרסוניקס (4–2) ועל המדורגת ראשונה גולדן סטייט ווריורס (4–3) בדרך להעפלה ראשונה אי פעם לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר עצמה הפסידו הסאנס לבוסטון סלטיקס בתוצאה 2–4.

בעונת 1976/1977 שיחק לצד אחיו טום ואן ארסדייל, אשר הצטרף לפיניקס, ובסיום אותה עונה פרשו שניהם ממשחק, בגיל 34. בעת פרישתו החזיק בשיאי פיניקס סאנס עבור מספר משחקים (685), דקות משחק (24,242), נקודות (12,060) ואסיסטים (2,396) בקבוצה. בנובמבר 1977 הופרשה גופייתו עם המספר "5" על ידי הקבוצה.

לאחר הפרישה ממשחק
-----------------

לקראת סיום עונת 1986/1987 מונה למאמנה הראשי של פיניקס סאנס כמחליפו של ג'ון מקלאוד, ועד לסיום העונה רשמה הקבוצה מאזן ניצחונות חיובי 14–12. בשנים הבאות שימש כסגן נשיא הקבוצה לפעולות כדורסל ("Vice President of
Basketball Operations").

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של ואן ארסדייל ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות קריירת המכללות של ואן ארסדייל, באתר sports-reference.com
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1965, באתר basketball-reference.com
4. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה של שנת 1968, באתר basketball-reference.com
5. 1 2  שחקנים שגופייתם הופרשה על ידי הסאנס, באתר הקבוצה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4378 8388
* LCCN: no92030646
* SNAC: w6g73s98
* VIAF: 41408095
* WorldCat: lccn-no92030646

 |
שלך תופס דג
לוטרה צפון אמריקאית טורפת דג
**אוכלי דגים** או **פיסקיבורים** (בלטינית: Piscivore; מ-piscis: דג) הם טורפים או אוכלי כל אשר תזונתם ברובה או בחלקה מתבססת על אכילת דגים.

תזונה זו הייתה מזונם של ראשוני קבוצת בעלי ארבע רגליים אשר בהמשך החלו לאכול חרקים ואחר כך הזוחלים אכלו כבר צמחים.
ישנן חיות האוכלות דגים באופן בלעדי כמו עטלף הבולדוג או הגאביאל. לעומתן חיות אחרות ניזונות מדגים רק כחלק מתזונתן כמו האליגטור או אריה ים ומוסיפים לכך חיות מים אחרות או חיות יבשה. חלק כמו דב הגריזלי אוכלות דגים רק בחלק מסוים של השנה, אז מגיעים דגי הסלמון.

חלק מהטורפים מתמקדים בדג מהיבשה וצריכים לראותו דרך "קו השבר" שדרכו הדג נראה שנמצא יותר קדמית ממקומו ועלול שלא להיות במיקום שהטורף חשב שהוא ולחלק מהטורפים כמו השלך והשלדג יש יכולת לחשב את נתיב הדג כשהם מתבוננים במים. כמו כן דגים מסוגלים לנוע ולהיעלם מהר מאוד ועל הטורף לתפוס אותם מהר או לשאוב אותם בטרם יימלטו. גם החושים של הדגים מקשים על טריפתם: בצד גופם מצוי איבר חוש שקרוי "קו הצד" והם יכולים לחוש כל יצור שעובר על ידם. דגים יכולים לקלוט צבעים וריחות שאנחנו לא מסוגלים לחוש. למרות זאת יש חיות רבות המתבססות על אכילת דגים: מבין היונקים ישנם הלווייתנים למיניהם, אופוסום המים, עטלף הבולדוג, חדף המים, האונדטרה, הרבה טורפים כמו הלוטרה, חתול הביצות, הזאב, היגואר, הדוביים, הדביבון, וטורפים ימיים, מהעופות יש עופות ימיים, שלדג ועופות דורסים, זוחלים רבים כמו תנינים, כמה צבים, לטאות כוח, ונחשים שנים, כמה דו-חיים, כמעט כל הדגים אוכלים אחד את השני ביניהם בולטים הטונה, דג חרב, והזהרון וגם דגי הסחוס למינם. מבין חסרי החוליות יש כמה תמנונים, שושנות ים ומדוזות שונות. ישנו גם סוג עכבישים הצד דגים - עכביש דייג.

מאפיינים והתנהגות
-----------------

ליונקים רבים שתזונתם מבוססת על דגים יש גוף המאופיין במבנה המותאם לחיים במים. יונקים רבים אחרים שאוכלים דגים, אך תזונתם מבוססת על מרכיבים נוספים מהיבשה, הם בעלי כפות זריזות המאפשרות להם לשלות דגים מהמים.

ישנם עופות מים בעלי רגליים ארוכות ומקור ארוך ורחב המאפשר להם לשלות דגים או יצורי ים אחרים בעודם עומדים על שפת המים (למשל מינים של חסידות). ישנם עופות שמבנה גופם מותאם לצלילה ותפיסת דגים במקורם במים (קורמורניים, פינגווינים וכדומה). ויש גם עופות שעפים באוויר וצוללים למטה בחדות לתפיסת הדגים, חלקם לוכדים אותם במקור (שלדגיים, שחפיים וכו'), וחלקם בציפורניים (קטופה, שלך).

ראו גם
------

* דיג
* קרניבור
* אוכלי חרקים (ביולוגיה)
* אוכל-כול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוכלי דגים** בוויקישיתוף
שחף תופס דג

| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים • אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם • קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534354705171
* LCCN: sh88001495

 |
ביצים של אנפית הסוף, אוסף מוזיאון טולוז
**אנפית הסוף** (שם מדעי: *Ardeola ralloides*) היא מין אנפה קטנה מהסוג אנפת אגם, החיה לאורך אירואסיה ונודדת דרומה לאפריקה. בישראל היא חולפת מצויה, אך לא מקננת שכיחה (אף שמספר הפריטים המקננים עולים לאט, בעיקר בעמקי הצפון).

השם המדעי של המין: "*ralloides*" מורכב מהמילה *rallus*, מלטינית: "רלית" ומהסיומת "*oides*", מיוונית: "דומה ל-".

תיאור
-----

אורכה הממוצע של האנפה 44–47 ס"מ, כאשר גופה מהווה 20–23 ס"מ מאורכה, מוטת כנפיה היא 80–92 ס"מ ומשקלה 230–370 גרם.

התנהגות
-------

בעת תעופה ביוון
אנפית הסוף נודדת לאורך האזור הפלארקטי וחורפת באפריקה. היא נדירה צפונית לטווח הרבייה שלה. האנפה בעלת צוואר קצר, מקור עבה וקצר וגב בצבע חום-זהוב. בקיץ, לבוגרים צומחים נוצות צוואר ארוכות. בעת תעופה היא נראית לבנה יותר בשל צבע כנפיה.

בתי הגידול בעונת הרבייה של אנפית הסוף הן ביצות טרופיות או סובטרופיות והן מקננות במושבות קטנות, לעיתים קרובות עם עופות מים אחרים, בדרך כלל בקן עשוי מקלות ועלי עצים או שיחים. בקן מוטלות שלוש עד ארבע ביצים בכל פעם. 

האנפה ניזונה לאורך שפת המים ממארב מהיר כשהטרף מורכב מדגים, צפרדעים וחרקים.

אוכלוסייה
---------

מספר הפריטים המוערך הוא בין 370,000–780,000. מספר הפריטים המוערך באירופה הוא בין 30,000–51,700 עופות בוגרים.

סכנות
-----

אנפה זו נמצא במצב שימור ללא חשש, אם כי עדיין היא עלולה להיפגע מהתייבשות של מקווי מים מתוקים החיוניים לתזונתה ורבייתה. האנפה גם ניצודה ונסחרת בשוקי תרופות מסורתיים בניגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפית סוף** בוויקישיתוף
* אנפית סוף, באתר ITIS (באנגלית)
* אנפית סוף, באתר NCBI (באנגלית)
* אנפית סוף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אנפית סוף, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* אנפית סוף, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* אנפית סוף, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפית סוף באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  נדב פבזנר, מגדיר הציפורים של ישראל - אנפית סוף, באתר פורטל צפרות
3. ↑  Jobling, James A. **The Helm dictionary of scientific bird names : from aalge to zusii**, London: Christopher Helm, 2010
4. ↑  Museum national d'Histoire naturelle, Ardeola ralloides (Scopoli, 1769) - Héron crabier, Crabier chevelu, Inventaire National du Patrimoine Naturel (בצרפתית)
5. ↑  Snow, David (David William), **The birds of the western Palearctic**, Concise ed, Oxford: Oxford University Press, 1998
6. ↑  Squacco Heron (Ardeola ralloides) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
7. ↑  אנפית סוף באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מרגים ברישה** (באלבנית: **Mërgim Berisha**; נולד ב-11 במאי 1998) הוא כדורגלן גרמני, המשחק בעמדת החלוץ בהופנהיים.

ביוגרפיה
--------

ברישה נולד בברכטסגאדן, גרמניה להורים קוסובנים אלבנים מקוסובו.

קריירת מועדונים
---------------

ברישה הוא תוצר מחלקת הנוער של רד בול זלצבורג, כשב-7 בנובמבר 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כשחקן של קבוצת הבת של המועדון, ליפרינג, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-78 במשחק מול מטרסבורג. כעבור 50 שניות מרגע כניסתו לכר הדשא, הוא כבש את שער הבכורה שלו בקריירה הבוגרת בגיל 16, חמישה חודשים ו-27 ימים בלבד.

לאחר שלוש עונות במדי ליפרינג, הוא חתם על חוזה ברד בול זלצבורג בינואר 2017 עד ליוני 2020. ב-3 באפריל 2017, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה האוסטרית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-77 במשחק מול ריינדורף אלטאך. הוא עזר לקבוצת הנוער של המועדון לזכות בליגת האלופות לנוער בעונת 2016/17, כאשר הוא סיים את הקמפיין עם שבעה כיבושים.

ב-21 באוגוסט 2017, ברישה הושאל עד לתום העונה לל.א.ס.ק. לינץ. חמישה ימים לאחר מכן, הוא כבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בהפסד החוץ 1–0 לראפיד וינה. את אותה העונה הוא סיים עם 18 הופעות, כשבהן הספיק להבקיע חמישה שערים.

לאחר השאלה בלינץ, הוא יצא להשאלה נוספת, הפעם לפ.צ. מגדבורג הגרמנית, שבמדיה שיחק כחצי שנה. בתום תקופת ההשאלה הקצרה, הוא שב לזלצבורג. לעומת זאת, ב-10 בינואר 2019, הוא הושאל לאלטאך.

תארים
-----

### קבוצתיים

רד בול זלצבורג
* אליפות אוסטריה (3): 2016/17, 2019/20, 2020/21
* הגביע האוסטרי (3): 2016/17, 2019/20, 2020/21
* ליגת האלופות לנוער (1): 2016/17

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרגים ברישה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרגים ברישה חותם ברד בול זלצבורג
2. ↑  ברישה נוסף עורך את הבכורה שלו באוסטריה (באלבנית)
3. ↑  רד בול זלצבורג היא אלופת ליגת האלופות לנוער לעונת 17–2016
4. ↑  מרגים ברישה ממשיך במסכת ההשאלות שלו, הפעם לאלטאך
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בעץ בר, עם הערך "שיטה כחלחלה", העוסק בשיח פולש בעל פרחי "פונפון" צהובים הגדל בצידי הדרכים ומכונֶה גם שיטה מכחילה.

**שיטה סלילנית** (שם מדעי: *Acacia raddiana*) היא עץ מדברי, קוצני, מסוג שיטה, הצומח בר בערבה ובחלקים מהנגב.

מאפיינים
--------

לשיטה שורשים ארוכים ומסתעפים, המאפשרים לה לנצל מי תהום הנמצאים בעומק הקרקע. שורשי השיטה יכולים להגיע לעומק של 10 מטרים.

תרמילי השטה הסלילנית
מספר רב של בעלי חיים מתגוררים על השיטה הסלילנית בצורת קיום טפיל פונדקאי.

בעונת הקיץ משירה השיטה עלים רבים ועומדת בשלכת קיץ חלקית.

בסתיו מתפתחים על ענפיה פרחים לבנבנים מדיפי ריח ובעלי צוף. חרקים רבים נמשכים אל הפרחים.

פירות השיטה הם תרמילים מסולסלים, ובתוכם ישנם זרעים קטנים וקשים. את זרעי השיטה מפיץ בעיקר צבי הנגב.

הצל שמטילים ענפי השיטה מגן על היצורים החיים המתקיימים בסביבתה מפני קרינת השמש החזקה. בין הענפים ומתחת לנוף העץ שוררת טמפרטורה נמוכה יותר מהטמפרטורה שבסביבה.

שיטה סלילנית היא צמח מוגן בישראל. העץ הוא בית הגידול של העש עשקוץ השיטים.

לפי הספרות הבוטנית שיטה סלילנית היא צמח אלרגני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיטה סלילנית** בוויקישיתוף
* שיטה סלילנית, באתר צמח השדה
* שיטה סלילנית, באתר צמחיית ישראל ברשת
* שיטה סלילנית, באתר Tropicos (באנגלית)
* שיטה סלילנית, באתר GBIF (באנגלית)
* שיטה סלילנית, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח

| מיני שיטה בארץ ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שיטת הנגב • שיטת הסוכך • שיטה מלבינה • שיטה סלילנית • שיטה רעננה • שיטה כחלחלה |

 |
**אליוט ליידל "דייל" דייוויס** (באנגלית: **Elliott Lydell "Dale" Davis**; נולד ב-25 במרץ 1969 בטוקואה, ג'ורג'יה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד. גובהו של דייוויס הוא 2.11 מטרים.

קריירה
------

דייוויס נבחר במקום ה-13 בדראפט 1991 על ידי האינדיאנה פייסרס, שם בילה את 9 שנותיו הראשונות בליגה. במהרה, מצא עצמו דייוויס בעמדת הפאוור פורוורד הפותח של הקבוצה והיה לבורג חשוב בהצלחה הפייסרס של אמצע שנות ה-90. לרוב, רשם דייוויס מספרים כפולים בנקודות וכמעט גם בריבאונדים במהלך שנותיו בפייסרס, ועזב את הקבוצה כריבאונדר המוביל בהיסטוריית הקבוצה ב-NBA (הקבוצה הייתה חלק מליגת ה-ABA לפני הצטרפותה לליגת ה-NBA).

בעונת 1999–2000 נבחר דייוויס לשחק במשחק האולסטאר, בו רשם 4 נקודות ו-8 ריבאונדים. בנוסף, הגיעה אינדיאנה בעונה זו לראשונה בתולדותיה, לגמר ה-NBA. לאחר עונת השיא ב-2000, החליטו בפייסרס לבנות קבוצה צעירה יותר, אז נשלח דייוויס לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לג'רמיין אוניל וג'ו קליין. במהרה הפך אוניל הצעיר לשחקן הבולט במועדון. דייוויס נשאר 4 עונות בפורטלנד, שם רשם מספרים דומים לאלה שרשם באינדיאנה, בסביבות ה-8 נקודות ו-8 ריבאונדים למשחק. בפורטלנד שיחק 313 משחקים, מהם פתח בחמישייה 235 פעמים.

ב-20 ביולי 2004, העבירו פורטלנד את דייוויס יחד עם דן דיקאו לגולדן סטייט ווריורס בתמורה לניק ואן אקסל. ב-24 בפברואר 2005, הועבר דייוויס שוב, יחד עם הגארד ספידי קלקסטון לניו אורלינס הורנטס בתמורה לגארד בארון דייוויס. דייוויס שוחרר מהקבוצה זמן קצר לאחר שהגיע אליה. אז, ב-4 במרץ אותה שנה, חתם שוב בקבוצתו המקורית - אינדיאנה פייסרס.

בעונת 05–2004, שיחק באינדיאנה 25 משחקים, בכולם פתח בחמישייה בשל פציעתו של כוכב הקבוצה, ג'רמין אוניל. אז רשם בפייסרס 6.9 נקודות, 8.9 ריבאונדים ו-1.32 חסימות בממוצע והציג משחק קשוח וחזק, מה שאפיין אותו בשנותיו הטובות. הרבה האמינו כי תרומתו של דייוויס בהיעדרו של אוניל, עזרה לפייסרס להישאר במיקום גבוה יחסית, ואכן סיימו הפייסרס במקום ה-6 במזרח וכך הרוויחו את מקומם בפלייאוף.

בקיץ 2005 חתם דייוויס על חוזה לשנתיים בדטרויט פיסטונס.

בתחילת אוגוסט 2006, הומם דייוויס על ידי שוטרים בשוקר חשמלי במלון במיאמי. משטרת מיאמי עצרה אותו בגין תקיפת שוטר, הפרת סדר והתנגדות למעצר. לפני תחילת ההליכים נגדו, הכחיש דייוויס את גרסת המשטרה נגדו ואמר כי יגיש תביעה בשל גרסה שקרית על האירוע בו כביכול היה מעורב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייל דייוויס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* סטטיסטיקות ב-NBA, באתר basketball-reference.com
**שדה התעופה פושקין** הוא שדה תעופה בפאתי העיר פושקין, 28 ק"מ דרומית למרכז העיר סנקט פטרבורג. שדה תעופה המסוגל לקלוט מטוסים מדגמי IL-76, TU-154, AN-22, Yak-42, TU-134, AN-12, מטוסים קלים יותר (ייצור מקומי) ומסוקים מכל הסוגים. זהו שדה תעופה המופעל במשותף על ידי כוחות האוויר והחלל של רוסיה, משרד התעשייה והאנרגיה של הפדרציה הרוסית, המשמר הלאומי של רוסיה וקולט טיסות נוסעים וטיסות מסחריות לערי קרליה.

היסטוריה
--------

בסתיו 1908 הוציא משרד המלחמה הרוסי מכרז לבניית שדה תעופה עבור צי התעופה החדש של צבא האימפריה הרוסית, לאחר שפארק הכדורים הפורחים שהיה פעיל משנת 1885 לא התאים לכך בשל גודלו הקטן יחסית. אחד הנושאים המורכבים של בניית שדות תעופה היה נושא האדמות, שכן קשה היה למצוא שטחים שלא היו שייכים לאנשים פרטיים. בפרברי פטרבורג, נחשבו השדות הצבאיים גצ'ינסקוי וקרסנוסלסקי, כמו גם שטח מחנה אוסט-יורה, למתאימים ביותר. השדה הצבאי בגטצ'ינה, שנמצא מול הארמון הקיסרי, נחשב המתאים ביותר לבניית שדה תעופה - הקיסר רצה לראות טיסות תעופה מחלונותיו. שם הוקם שדה התעופה הראשון של האימפריה הרוסית.

השדה שימש כשדה תעופה צבאי עד 1917, עת הועבר לידי הצבא האדום שהמשיך להשתמש בו כבסיס אימונים. בספטמבר 1941 ננטש שדה התעופה כאשר ב-18 בספטמבר נכבשו העיר פושקין ושדה התעופה על ידי חיילים גרמנים. למרות מצבו המשביע רצון, במהלך הכיבוש שדה התעופה לא שימש בפועל את הנאצים ונזנח, בשל מיקומו בסמוך לקו החזית וחשיפה להפגזות מלנינגרד. מאז סוף מרץ 1944 ועד פירוק ברית המועצות, גדוד התעופה ארוכת הטווח של חיל האוויר של הצבא האדום, שפשט על אובייקטים במדינות הבלטיות, הרבה מעבר לקו החזית.

מטוס "אנטיי" נוחת בפושקין.
כיום, בשדה התעופה חונים מסוקי Mi-8 ו-Mi-24 של כוחות חיל האוויר הרוסים, כמו גם המפעל ה-20 לתיקון כלי טיס של משרד ההגנה. ב-11 באוגוסט 2012, נערך חג המוקדש לציון מאה שנה לחיל האוויר הרוסי בו הוצגו כאן מטוסי מיג-31 סוחוי Su-34, סוחוי Su-27, מיג-29, Su-24, מיג-25, אנטונוב An-12, An-26, An-72 ומסוקי Mi-8 ו-Mi-24. מאז ספטמבר 2012 משמש השדה כבסיס של חיל האוויר הרוסי ומשמש לעיתים לטיסות מסחריות לערי קרליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שדה התעופה פושקין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Герой Советского Союза Гаврилов Тимофей Кузьмич. Герои страны.
**דרק ריקרדו הרפר** (באנגלית: **Derek Ricardo Harper**; נולד ב-13 באוקטובר 1961) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1983–1999. לאורך קריירת ה-NBA נבחר פעמיים לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, והעמיד ממוצעים כוללים של 13.3 נקודות, 2.4 ריבאונדים, 5.5 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק.

קריירת מכללות
-------------

הרפר נולד בעיר אלברטון שבג'ורג'יה, ולמד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בין השנים 1980–1983. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע כ-8.4 נקודות בממוצע למשחק, ובעונת 1982/1983 הציג שיפור משמעותי כשקלע 15.4 נקודות למשחק ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות.

קריירה מקצועית
--------------

### דאלאס מאבריקס

בדראפט ה-NBA ‏1983 נלקח הרפר בבחירה ה-11, על ידי אינדיאנה פייסרס. ב-10 וחצי עונותיו הראשונות ב-NBA שיחק עבור המאבריקס, וב-6 מתוכן העפיל עמה לשלב הפלייאוף. לאורך תקופתו בדאלאס היה אחד השחקנים המובילים בקבוצה, לצד רולנדו בלאקמן, מארק אגוויר, סם פרקינס ורוי טארפלי, ורשם במדיה ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.0 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק. בעונות 1987 ו-1990 נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ובעונת 1991 קלע שיא קריירה של 19.7 נקודות בממוצע למשחק.

### ניו יורק ניקס

בינואר 1994 הועבר הרפר בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לטוני קמפבל. בפלייאוף של אותה עונה העפילו הניקס לגמר ה-NBA, אך הפסידו ליוסטון רוקטס בתוצאה 3–4. במשחק השביעי והמכריע של הסדרה הוביל הרפר את קלעי הניקס עם 23 נקודות שלא הספיקו, בין היתר, בשל תצוגת קליעה איומה של חברו לקו האחורי ג'ון סטארקס (2 מ-18 מהשדה). בשתי העונות הבאות הודחו הניקס בשלב הפלייאוף השני, מול אינדיאנה פייסרס ושיקגו בולס, בהתאמה. בתקופתו כשחקן הניקס קלע הרפר 11.7 נקודות וחילק 4.8 אסיסטים בממוצע למשחק.

### שלהי הקריירה

בעונת 1996/1997 חזר לשחק בדאלאס, ובשתי העונות הבאות שיחק עבור אורלנדו מג'יק ולוס אנג'לס לייקרס, בהתאמה. בסיום עונת 1998/1999 פרש הרפר ממשחק לאחר 16 עונות ב-NBA, בגיל 37. בעת פרישתו ניצב הרפר במקום השביעי בתולדות ה-NBA בחטיפות (1,957) במקום השמיני במספר משחקים (1,199), במקום ה-11 באסיסטים (6,577) ובמקום ה-12 בשלשות (1,070).

ב-7 בינואר 2018 הפרישו המאבריקס את גופייתו של הרפר עם המספר "12", בהפסקת מחצית המשחק מול ניו יורק ניקס.

קישורים חיצוניים
----------------

* דרק הרפר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. 1 2  סטטיסטיקות הקריירה של הרפר ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות המכללות של הרפר, באתר sports-reference.com
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1983, באתר basketball-reference.com
4. ↑  סטטיסטיקות המשחק השביעי בין הניקס לרוקטס, באתר basketball-reference.com
5. ↑  המאבריקס מפרישים את גופייתו של הרפר, באתר star-telegram.com,‏ 7 בינואר 2018
**Little Miss Can't Be Wrong** הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית ספין דוקטורס שיצא באוקטובר 1992 כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלהם, Pocket Full of Kryptonite משנת 1991. השיר הגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום השני בבילבורד במצעד המיינסטרים רוק. השיר אף הגיע למקום החמישי בניו זילנד כשסיים במקום ה-41 כסינגל הנמכר ביותר במדינה. הגרסאות החיות לשירים "What Time Is It" ו- -"Freeway of the Plains" (ששמו בטעות "Freeway of the Plains" בסינגל) נכללו כצד ה-B שלו.

רקע וכתיבת השיר
---------------

הסולן כריס בארון הצהיר כי השיר נוצר בהשראת מערכת היחסים שלו עם אמו החורגת, למרות האמונה הרווחת שהשיר נכתב על חברתו לשעבר. הוא תיאר את אמו החורגת כ"נרקיסיסטית ממאירה". באוגוסט 2019 לבארון היה ציוץ בטוויטר שהפך לויראלי בנוגע ליצירת השיר, כשכתב: "אמי החורגת אמרה לי שאני אהיה שרת (לא שיש בזה משהו רע) ואגור במרתף של בית ספר ואנגן בגיטרה לחולדות. כתבתי שיר עליה. הוא נקרא Little Miss Can't Be Wrong. הוא הושמע ברדיו שלושה מיליון פעמים."

ביקורות על השיר
---------------

עורך מהאתר AllMusic תיאר את השיר כ"קליט ללא הרף". אלן ג'ונס מה"Music Week" דירג אותו בשלושה מתוך חמישה, וכתב: "השיר המנועי-אקונומי הזה שמזכיר במעורפל בביצוע שלו חלק מהחומרים של סטיב מילר - אמור לזכות בתמיכה של רוק מודרני. זה אולי לא להיט בטופ 20, אבל אמור לנגוס בקצה התחתון של המצעד, ולהעלות את האלבום שלהם A Pocket Full of Kryptonite כלפי מעלה.". סילביה פטרסון ממגזין המוזיקה "Smash Hits" דירגה את השיר ב4 מתוך 5, וראתה בו כ"שיר לוחמני"

הקליפ
-----

הקליפ הנלווה ל-"Little Miss Can't Be Wrong" הוקרן בבכורה באוגוסט 1992. בקליפ הלהקה נראית על רקע תפאורה צבעונית עם צבעים בפחיות ובסוף הקליפ שופכים האחד על השני את פחיות הצבע.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Little Miss Can't Be Wrong" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Little Miss Can't Be Wrong" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Little Miss Can't Be Wrong" באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: f2fbb10e-ec01-3567-a833-8b51411eb6a8
* MusicBrainz work: ecea6180-9eca-4473-8ec4-2dccfe087937

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"Little Miss Can't Be Wrong"**.
חיל האוויר של אוזבקיסטן הוא הזרוע האווירית של צבא אוזבקיסטן. החיל נוסד זמן קצר לאחר התפרקותה של ברית המועצות בשנת 1991, אם כי צבא אוזבקיסטן עצמו הוקם על ידי הממשלה האוזבקית רק בשנת 1992. החיל מנה בן 10,000 ל-15,000 חיילים, רובם ממוצא רוסי, נכון לשנת 1995.

היסטוריה
--------

במרץ 1994, רוסיה חתמה על הסכם עם אוזבקיסטן בו הצהירה שתאמן את טייסי חיל האוויר. נכון לאותה השנה, 13 בסיסי חיל האוויר היו פעילים ברחבי אוזבקיסטן. תורת הלחימה של החיל אומצה מזו של חיל האוויר הסובייטי. 

במהלך מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן בשנת 1992, ממשלת טג'יקיסטן זכתה לתמיכה מאוזבקיסטן. מסוקי החיל סייעו להדוף את הכוחות המורדים המוסלמים. בהמשך, כוחות נוספים של החיל הרסו את מעוזי המורדים במזרח המדינה. כתוצאה מהסיוע, חבר במשרד הביטחון האוזבקי נהיה לחבר גם במשרד הביטחון של טג'יקיסטן.

הודות להסכם בין חבר המדינות, רוסיה סייעה לתחזק את מטוסי החיל ומכרה לאוזבקיסטן מטוסי קרב במחיר זול בהרבה מאשר למדינות אחרות, דוגמת ארצות הברית. לצורך לחימה באפגניסטן ובטרור, ממשלת ארצות הברית ונאט"ו בחנו את מטוסי החיל וביצעו תיקונים למטוסים רבים. רוסיה ניסתה למנוע מגעים בין ארצות הברית לאוזביקסטן, במיוחד בוועידה בשנת 2002 שנערכה בטשקנט ובה נכחו חברות תעופה רבות.

המגעים בין ארצות הברית לאוזבקיסטן נכשלו, ואוזבקיסטן דחתה את הצעתה של ארצות הברית לסייע לה בתיקון מסוקי החיל.

מטוסים ומסוקים
--------------

  


| שם כלי הטיס | ארץ מוצא | סוג | בשירות |
| --- | --- | --- | --- |
| מטוסי קרב |
| מיג-29 | רוסיה | מטוס קרב רב-משימתי | 39 |
| סוחוי 25 | רוסיה | מטוס תקיפה | 20 |
| סוחוי 27 | רוסיה | מטוס קרב | 30 |
| מטוסי תובלה |
| אנטונוב An-12 | אוקראינה | מטוס תובלה כבד | 2 |
| אנטונוב An-26 | אוקראינה | תובלה | 4 |
| איליושין Il-76 | רוסיה | מטוס תובלה כבד | 3 |
| מסוקים |
| מיל מי-8 | רוסיה | מסוקי רב-משימתי | 40 |
| מיל מי-24 | רוסיה | מסוק קרב | 25 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיל האוויר של אוזבקיסטן** בוויקישיתוף
**מתיל טרט בוטל אתר** (**Methyl *tertiary*-butyl ether**,‏ MTBE) הוא תרכובת אורגנית שנוסחתה המבנית {\displaystyle {\ce {(CH\_3)\_3COCH\_3}}}. MTBE הוא נוזל נדיף, דליק, שקוף ומסיס במים. החומר משמש בעיקר כתוסף דלק להעלאת מספר האוקטן. וכממס.

מתיל טרט בוטיל אתר מיוצר בתגובה בין מתנול לאיזובוטילן (2 מתיל 1 פרופן) בקטליזה חומצית. התגובה מתבצעת בטווח טמפרטורה של 40-90°C

סינתזה של מתיל טרט בוטיל אתר בסיפוח מתנול לקשר כפול באיזובוטילן

### שימושים

בארצות הברית משתמשים בחומר משנת 1979 כתחליף לעופרת טטרה אתיל למניעת דטונציה במנועי בעירה פנימית.

בתעשייה משתמשים בMTBE כממס א-פרוטי חלופי לדי אתיל אתר. יתרונו של מתיל טרט בוטיל אתר הוא שקבוצת הטרט מתיל הגדולה מונעת יצירת פראוקסידים מסוכנים. עם זאת החומר אינו יציב בנוכחות חומצות חזקות.

### סביבה

מתיל טרט בוטיל אתר מקנה טעם לא נעים למים כבר בריכוזים נמוכים והוא עשוי לזהם אקויפר בחלחול ממאגרי דלק תת-קרקעיים או משפך של דלק המכיל MTBE. המסיסות הגבוהה גורמת להתפשטות מהירה של הזיהום. החומר מתפרק על ידי חיידקים וניתן לנקות מים מזוהמים באמצעות ביוריאקטורים או ספיחה על פחם פעיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתיל טרט בוטיל אתר** בוויקישיתוף
כרמה רוסקאיידה
**כרמה רוסקאיידה סרה** (בקטלנית: **Carme Ruscalleda i Serra**; נולדה ב-1952) היא שפית ממסעדת סאנט-פאו (Sant Pau) בסאנט-פאו דל מאר, סמוך לברצלונה. בבעלותה גם מסעדת Sant Pau de Tòquio ביפן.

ביוגרפיה
--------

רוסקאיידה נולדה למשפחת איכרים שעסקה ביין ובגידול בקר והחלה לבשל בהיותה ילדה. היא למדה טכניקות שרקוטרי (הכנת מטעמי בשרים) ואחרי שהתחתנה עם בעל מכולת, טוני באלאם (Toni Balam), ב-1975, שכנעה אותו לפתוח מסעדה. סאנט-פאו נפתחה ב-1988, היא זכתה בכוכב מישלן ראשון ב-1991, זכתה בכוכב השני ב-1996 וזכתה בכוכב מישלן השלישי ב-2006. בשנת 2004 נפתחה מסעדת אחות בטוקיו, יפן. כיום יש להם חמישה כוכבי מישלן, שלושה במסעדה בקטלוניה ושניים במסעדה בטוקיו. מסעדה סאנט-פאו דל מאר זכתה בניקוד המקסימלי, שלוש שמשות במדריך קמפסה (Campsa Guide) ב-1999. המסעדה חברה גם במדריך השולחנות הגדולים בעולם.

המסעדה ממוקמת באמצע הדרך בין ברצלונה לג'ירונה, היא שוכנת במבנה שהוקם ב-1881 ושימש בעבר כאכסניה, בחדר האוכל יש מקום ל-35 אנשים והמסעדה פתוחה כל ימות השנה, רוסקאיידה היא השפית ובעלה מנהל את חדר האוכל.
מטבחה נשען במידה רבה על המסורת הקטלנית, אך הוא גם פתוח להשפעה גלובלית ומתמקד במוצרים טריים, איכותיים ועונתיים, עם דגש על מוצרים מהים, שלחופו המסעדה שוכנת. בצמוד למסעדה גן-ירק גדול שמספק את תצרוכתה.

מאז שנת 2000 כתבה כמה ספרים ובהם שמה דגש על בישול ארוחות בריאות, טעימות, מודרניות, קלות, במהירות; והיא כוללת בהם גם חלק ממתכוניה המותאמים למטבחים שאינם מקצועיים. ספרה הידוע ביותר הוא Cuinar per ser feliç (לבשל כדי להיות שמח; 2001). באנגלית התפרסם ספרה Carme Ruscalleda's Mediterranean cuisine‏ (2007).

ספריה
-----

* Deu anys de cuina al Sant Pau (1998)
* Del plat a la vida (2000)
* Cuinar per ser feliç (2001)
* Un any amb Carme Ruscalleda (2004)
* Cuina a casa (2005)
* La cuina més fàcil i moderna (2006)
* Carme Ruscalleda's Mediterranean cuisine (2007)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארמה רוסקאיידה** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של קארמה רוסקאלדה
* אביטל ענבר, ברצלונה - האוכל הכי טוב, מסע אחר,
* אמיר מרקוביץ', סן פאו: מסעדה של פעם בחיים, באתר onlife‏, 27 בינואר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  ממסעדת סאנט-פאו במדריך השולחנות הגדולים בעולם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX960566
* CANTIC: a10810559
* ISNI: 0000 0000 6080 4044
* LCCN: n2011078341
* NKC: pna20191029522
* VIAF: 87952073
* WorldCat: lccn-n2011078341

 |
**אוג'דה** (בערבית: **وجدة**, בברברית: **ⵡⴻⵊⴷⴰ**, בצרפתית: **Oujda**) היא עיר בצפון-מזרח מרוקו, ששוכנת צמוד לגבול עם אלג'יריה. העיר בעלת אוכלוסייה של כ-600 אלף תושבים נכון ל-2010, והיא המרכז של מטרופולין בת למעלה ממיליון תושבים. העיר היא מקום הולדתו של נשיא אלג'יריה לשעבר, עבד אל-עזיז בותפליקה.

היסטוריה
--------

בית הקברות היהודי העתיק באוג'דה
העיר הוקמה בשנת 994 על ידי זירי בן עטיה, שליט שבטי הזנאטה הברברים. הרחבות נוספות של העיר נעשו בשנת 1048. באמצע המאה ה-11 העיר זכתה לחשיבות אסטרטגית עקב מיקומה על הדרך המזרחית לעיר סיג'ילמסה. העיר נפגעה מהמלחמות הרבות בין השושלת המרינית לממלכות ממזרחה. הסולטאן המריני אבו יוסף יעקוב בנה מחדש את העיר ושיקם אותה. העיר הייתה הזירה לקרבות גם בין השושלות הסעדית והעלאווית של מרוקו לבין האימפריה העות'מאנית ממזרח. בשנת 1844 התרחש בקרבת העיר קרב איסלי בין צרפת למרוקו. בשנת 1912 העיר ביחד עם שאר מרוקו נכנסה תחת הפרוטקטורט הצרפתי עד שנת 1956.

### פרעות אוג'דה וג'ראדה

 ערך מורחב – **פרעות אוג'דה וג'ראדה**  

באופן היסטורי, שכנה בעיר קהילה יהודית בת מספר אלפי תושבים. בשנת 1948 בעקבות הכרזת האו"ם על הקמת מדינת ישראל בכ"ט בנובמבר, גורמים בתנועה הלאומית המרוקאית, נושאי דגלה של הליגה הערבית, הסיתו נגד היהודים. בפרעות שפרצו לאחר מכן נרצחו 4 יהודים בעיר אוג'דה ועוד 38 יהודים בעיר ג'ראדה השכנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוג'דה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוג'דה
* אוג'דה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אוג'דה (מרוקו), דף שער בספרייה הלאומית

* אוסף יהדות אוג'דה, מאוספי הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560140005171
* GND: 4352559-3
* LCCN: n87851439
* MusicBrainz: 34fee67f-d327-4261-b473-79421585be06
* NKC: ge1044460
* VIAF: 140815574
* WorldCat: lccn-n87851439

 |
**אבטיח מרובע** (באנגלית: **Square Watermelon**) הוא אבטיח הגדל בתוך קופסה ומקבל צורת קובייה. אבטיחים מסוג זה נמכרים בעיקר ביפן ונחשבים יקרים מאוד. למרות צורתו הלא-טבעית, האבטיח גדל בצורה טבעית ואינו תוצר של הנדסה גנטית. יחד עם זאת, אבטיח זה אינו אכיל.

הסיבה לייצור
------------

אבטיח הוא פרי גדול, כבד, ומסורבל. כדי לפתור זאת, הומצא האבטיח המרובע ב-1978 על ידי מעצב גרפי יפני בשם טומויוקי אונו, למטרות אחסון קל יותר במקרר וחיתוך יותר נוח. המעצב הציג את האבטיח המרובע בגלריית קינזה בטוקיו ורשם פטנט על כך בארצות הברית.

אופן הייצור
-----------

אבטיחים בצורות
אבטיח מרובע גדל כמו אבטיח רגיל בתנאים של חקלאות בעל, ובעודו קטן, מניחים סביבו קופסה מפלסטיק או מזכוכית שקופה, עם מסגרת ברזל, המאפשרת לאור שמש להגיע לאבטיח, מגבילה את התפתחותו, וגורמת לו לקבל את צורת הקופסה.

על מנת לשמור את צורתו הוא נקטף בעודו בוסר, ולכן אינו אכיל.

שימושים
-------

האבטיח נמכר לרוב כמתנה למטרות קישוט ולא כמזון וייצורו פונה בעיקר לאוכלוסייה העשירה.

בשנת 2001, מחיר אבטיח מרובע ביפן היה ¥10,000 (כ 83$US) כמעט פי שלוש ממחיר אבטיח רגיל בחנויות. בשנת 2014 נמכר אבטיח מרובע בקנדה במחיר של 200$US.

### צורות נוספות

אבטיח מרובע על פי רוב גדל בקובייה של 18 ס"מ רבוע, ומשקלו 6 קילוגרמים. מאז הצגתו לראשונה הוצגו אבטיחים בצורות רבות, כגון פרמידה, עיגולים ולבבות, תוך שימוש באותו אופן ייצור. האבטיח המרובע נמכר כיום גם בארצות נוספות כמו למשל בגרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר **what about watermelon**
* אתר "**japantimes**" - אבטיחים מרובעים
* אתר "**keepfresh**" איך הם מגדלים אבטיחים מרובעים
* סרטון יוטיוב המתאר אבטיחים מרובעים

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Molding process for a natural fruit of a fruit-tree or vegetable, a molding frame therefor and molded above fruit*, נבדק ב-2022-11-05
2. ↑  "Square fruit stuns Japanese shoppers" (באנגלית בריטית). 2001-06-15. נבדק ב-2022-11-05.
3. ↑  Ian Holliday, $200 square watermelons are selling, despite the price tag, British Columbia, ‏2014-07-15 (באנגלית)
4. ↑  Square fruit: Odd-shaped melons herald Japan summer, CTVNews, ‏2015-07-04 (באנגלית)
ההיפוגאום של חל-ספליני
פסל האשה הנמה
הכניסה לאתר
**ההיפוגאום של חל-ספליני** (מלטית **Ħal-Saflieni**) הוא מבנה תת-קרקעי בשטח של כ-500 מ"ר בעיר פאולה במלטה. ההיפוגאום מחולק לשלושה מפלסים - העליון מתוארך ל-3600 עד 3300 לפנה"ס, המרכזי ל-3300 עד 3000 לפנה"ס, והתחתון שעומקו המרבי 10.6 מטר מתחת לפני הקרקע, מתוארך ל-3150 עד 2500 לפנה"ס. ההיפוגאום הוא מבוך הבנוי מחדרים, אולמות ומעברים חצובים בסלע, בגדלים ובאיכויות גימור שונים. הסברה היא כי שימש כמקדש, ובשלב כלשהו הפך לאתר קבורה שהכיל את שרידיהם של כ-7,000 בני אדם. האתר הוא המקדש התת-קרקעי הפרה-היסטורי היחיד בעולם. הממצא המפורסם ביותר באתר הוא פסל האשה הנמה המוצג כיום במוזיאון הארכאולוגי של מלטה.

גילוי ומחקר
-----------

המבנה התגלה באקראי ב-1902 על ידי בנאי שחצב יסודות לבתים ופער פתח בתקרת המבנה. הכומר מנואל מגרי הופקד על חקירת האתר אך הוא נפטר ב-1907 ורישומיו אבדו. לאחר מכן מונה סיר טמי זמיט לתפקיד, וחפירותיו הניבו ממצאים רבים, ובכלל זה חרסים, עצמות אדם, תכשיטים ופסלוני חיות. עם הכרזתו של המקום כאתר מורשת עולמית בשנת 1980 נופקו בולים לציון האירוע. ההיפוגאום היה סגור לקהל לצורכי עבודות שימור משנת 1992 ועד 1996, עת נפתח לביקור שוב. מאז מבוקרים הטמפרטורה, הלחות והרכב האוויר שבו, ובכל יום רשאים 80 איש לכל היותר לבקר באתר.

מבנה האתר
---------

### המפלס העליון

המפלס העליון מגיע לעומק של כשלושה מטרים וחלק מחדריו הם מערות טבעיות שהורחבו מאוחר יותר באופן מלאכותי. מפלס זה הוא הקדום ביותר והוא כולל מעבר מרכזי עם אולמות קבורה משני צידיו ובור מים בעומק של שמונה מטרים.

### המפלס האמצעי

המפלס האמצעי נחצב לאחר שהמפלס העליון שוב לא ענה על הצרכים ועומקו 4 עד 6 מטר. מפלס זה הוא הגדול מבין השלושה ובו אולם מרכזי עגול עם מספר שערי טריליתון, חלקם מובילים לאולמות אחרים וחלקם חסרי מוצא. רוב קירותיו של האולם המרכזי נצבעו באוכרה, ובחדר זה נמצא פסל האשה הנמה. חדר האורקל נמצא מערבית לחדר המרכזי וצורתו מלבנית. אחד המאפיינים המעניינים של חדר זה הוא שקול גברי יוצר בו הד ואילו קול נשי לא. במרכזו של המפלס נמצא בור הנחשים אשר שימש ככל הנראה לאחסנת נחשים או לאחסון זבחים. בצידו הדרומי של המפלס נמצא חדר האורקל.

### המפלס התחתון

המפלס התחתון בעומק של 8 עד 10.6 מטר קטן בהרבה מקודמו ומאחר ולא נמצאו בו עצמות או ממצאים אחרים, הסברה היא כי שימש כמחסן בלבד, אולי לתבואה.

ראו גם
------

* היפוגאום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ההיפוגאום של חל-ספליני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ההיפוגאום של חל-ספליני
* דגם של ההיפגאום
* אדריכלות אקוסטית קדומה – כשהחדר מתוכנן ליצירת תהודה אופטימלית (אורכב 18.10.2010 בארכיון Wayback Machine) - כתבה על האקוסטיקה של ההיפוגאום מאת קאט פייפר, אפוק טיימס

| דגל מלטהדגל מלטה סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית במלטה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ולטה • ההיפוגאום של חל-ספליני • המקדשים המגליתיים במלטה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4632764-2
* VIAF: 141389905
* WorldCat: viaf-141389905

 |
במסורות דתיות ומיתוסים שונים, **עולם המתים** הוא העולם העל-טבעי ששייך למתים, הממוקם מתחת לעולם החיים.

מושג זה נמצא כמעט בכל ציוויליזציה, וכי ייתכן שהוא קיים מתחילת האנושות. מאפיינים נפוצים למיתוסים של עולם המתים הם תיאורים של אנשים חיים שעושים מסעות לעולם המתים, לעיתים קרובות למטרה הרואית כלשהי. מיתוסים אחרים הקשורים לעולם המתים, כמו בסיפורו של פאטרוקלוס, מתייחסים לקיום טקסי פולחן שמטרתן הכנסת נשמות לעולם המתים.

מספר סיפורי מיתולוגיה משלבים בין קיום מסע של הנפטר אל עולם המתים, לבין עבירת מכשול מכונן, כגון אגם או נהר (לדוגמא בתרבות היוונית היו צריכים לשוט בנהר הסטיקס בדרך למשפט ובמיתולוגיה המצרית בדרך לאולם המשפט של אוסיריס היו צריכים לעבור דרך נהר בדואת). הירידה לעולם המתים מתוארת כ-"מיתוס החשוב ביותר עבור סופרים מודרניים".

ראו גם
------

* חיים לאחר המוות
* כדור הארץ החלול
* עולם המתים בתרבות הקלאסית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עולם המתים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Underworld". *The free dictionary*. נבדק ב-1 ביולי 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Isabelle Loring Wallace, Jennie Hirsh, *Contemporary Art and Classical Myth* (2011), p. 295.
3. ↑  Radcliffe G. Edmonds, III, *Myths of the Underworld Journey: Plato, Aristophanes, and the 'Orphic' Gold Tablets* (2004), p. 9.
4. ↑  Jon Mills, *Underworlds: Philosophies of the Unconscious from Psychoanalysis to Metaphysics* (2014), p. 1.
5. ↑  Evans Lansing Smith, *The Descent to the Underworld in Literature, Painting, and Film, 1895–1950* (2001), p. 257.
6. ↑  Evans Lansing Smith, *The Descent to the Underworld in Literature, Painting, and Film, 1895–1950* (2001), p. 7.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4062048-7

 |
**הזעפן** (באנגלית: **Here Comes the Grump**) היא סדרת הנפשה קומית אמריקאית, שנוצרה על ידי פריץ פרילינג. הסדרה שודרה במקור החל מ-6 בספטמבר 1969 עד 25 באפריל 1970. בישראל הסדרה שודרה עם תרגום לעברית בשנות ה-80, ומאוחר יותר, בשנות ה-90, בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית. בעקבות הסדרה נוצר בשנת 2018 הסרט "הנה מגיע הגראמפ".

עלילת הסדרה
-----------

הדמות הראשית בסדרה הוא הזעפן, קוסם זועף אשר הטיל כישוף על ממלכתה של הנסיכה שחר. הנסיכה וחברה הטוב רוני (ילד מהעולם "האמיתי") מחפשים את מערת הסחלבים הלוחשים כדי למצוא את מפתח הפלאים על מנת לשבור את הכישוף, כאשר הזעפן מנסה לעצור בעדם. בכל פרק הזעפן עף על דרקון בשם דינגו, רודף אחר רוני והנסיכה שחר. הם מגיעים לכל מיני מקומות שונים עם דמויות מוזרות, כגון ארץ הבלונאים, שם כל תושביה הם בלונים.

לנסיכה יש חיית מחמד בשם ביפ, יצור דמוי כלב עם רגליים משושות, אשר מריח רמזים באפו כמו כלב גישוש. ברוב הפרקים, הנסיכה וחבריה נסעו ברכב מעופף עם בלון ענקי.

דבר שמתרחש בכל פרק הוא שבדקה האחרונה כאשר הזעפן מנסה לתפוס את הנסיכה שחר וחבריה, הדרקון מתעטש על הזעפן ושורף אותו בלהבות.

דמותו של הזעפן מבוססת על יוסמיטי סאם, נוצר גם על ידי פריץ פרילינג. הדרקון של הזעפן מבוסס על הדרקון של סאם מהסרטון "האביר האבירי באגס".

מדבבים בעברית
-------------

* גיורא קנת - זעפן
* גליה שפרינג בצר - הנסיכה שחר
* עידו מזרחי - רוני
* אריק לבנת- דמויות שונות
* רונן גולדפרב - דמויות שונות
* אפי בן ישראל - דמויות שונות

סרט קולנוע
----------

 ערך מורחב – **הנה בא הגראמפ**  

**הנה בא הגראמפ** (באנגלית: **Here Comes the Grump**) הוא סרט אנימציה קומי בסוגת CGI, המבוסס על הסדרה. בישראל הסרט הופץ ב-22 במרץ 2018 בדיבוב עברי.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הזעפן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הזעפן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הזעפן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מחפשת סדרה שאהבתי כשהייתי קטנה - סדרות הטלוויזיה הקלאסיות, באתר www.televizia.net (ב־)
2. ↑  Woolery, George W. (1983). *Children's Television: The First Thirty-Five Years, 1946-1981*. Scarecrow Press. pp. 140–141. ISBN 0-8108-1557-5. נבדק ב-14 במרץ 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**האפיפיור אאוגניוס השני** (בלטינית: **Eugenius II**;‏ מת ב-27 באוגוסט 827) היה ההגמון של רומא מ-4 ביוני 824 עד מותו בשנת 827.

ביוגרפיה
--------

אאוגניוס נולד בשנת 780, ונבחר לאפיפיור ב-4 ביוני 824 על ידי אצילי רומא, אשר נתמכו על ידי האימפריה הפרנקית. לואי החסיד שלח את בנו לותר הראשון לרומא כדי לחזק את ההשפעה הפרנקית. האצילים הרומיים שגורשו בימי שלטונו של האפיפיור הקודם, פסקליס הראשון ונמלטו לצרפת חזרו, ורכושם הוחזר להם. בשנת 824 נחתם הסכם רומנה בין האפיפיור לקיסר, אשר קידם את היומרות הקיסריות בעיר רומא, אך חיזק גם את כוחם של האצילים, והביא בכך להקטנה לא מבוטלת של זכויות היתר שהוענקו לאפיפיור פסקליס הראשון. הסכם זה כלל את החוק כי לא יהא ניתן להכתיר אפיפיור חדש לאחר בחירתו, עד לאחר קבלת אישור של הקיסר הפרנקי. הוא קבע כי אלה שהיו תחת חסות מיוחדת של האפיפיור או הקיסר יהיו בלתי ניתנים להפרעה, וכי רכוש הכנסייה לא יישדד לאחר מותו של אפיפיור. בסתיו 826 נערך סינוד ברומא, אשר כלל 62 בישופים מכל רחבי איטליה, והתקבלו בו צעדים כדי לשפר את המשמעת ואת החינוך של הכמורה. ב-27 באוגוסט 827 מת אאוגניוס ברומא, וולנטינוס נבחר לאפיפיור במקומו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאוגניוס השני** בוויקישיתוף
* אאוגניוס השני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אאוגניוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פסקליס הראשון** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**ולנטינוס** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397412705171
* GND: 100940706
* ISNI: 0000 0000 5079 6722
* LCCN: nb2007024693
* NKC: skuk0002385
* SUDOC: 234900733
* ULAN: 500355686
* VIAF: 15126604
* WorldCat: viaf-15126604

 |