**שחר ברם** (נולד ב-12 באפריל 1964) הוא משורר, סופר, חוקר, ופרופסור בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה.

ביוגרפיה
--------

שחר ברם נולד בירושלים וגדל והתחנך בחיפה. בין השנים 1982–1985 שרת בצה"ל בחטיבת גולני. קיבל תואר ראשון בספרות השוואתית ובפילוסופיה, תואר שני ותואר דוקטור בספרות השוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת הדוקטור הוא "השיר הארוך ביצירותיהם של צ'ארלס אולסון (אנ') ואהרן שבתאי", נכתב בשנת 1998.

שירה
----

שירתו עוסקת במצוקות הילדות, הנוקשות בחינוך, הדרישות והציפיות של המבוגרים וחרדת הילד מהעולם הגדול והבלתי־מובן. המרחב שבו מתרחשים שירים רבים הוא לעיתים קרובות יער דמיוני, מכושף ומאיים, השאול מספרות הילדים. נושאים נוספים שעוסקת בהם שירתו הם עול גידול ילדים כהורה, זוגיות, לרוב מהיבט של פרֵדה ומוות, אחדות האני מול פיצולו, מגבלות תפישת המציאות דרך הזיכרון, מהות האמונה והמתח הדיאלקטי בין חומר לרוח.

הפואטיקה שלו נמנעת בדרך כלל מהתייחסויות ישירות למציאות הביוגרפית והאקטואלית. כך, גם השיר "ידיך שפכו (כך אמי)" ב**עיר אהבה**, המתאר את תחושת האשמה של אב ששמט את בתו הקטנה מידיו אל מותה, מותיר מתח פרשני בין העובדתי לכאורה למטפורי. שינוי סגנוני מסוים מתרחש ב**גדרות**, כאשר חלקו האחרון מוקדש למחאה אוונגרדית וחשופה נגד המיליטריזם הישראלי, עוולות הכיבוש והעוני. הטון והשפה הזכים הופכים כאן לדיבוריים, בוטים ורטוריים.

ברם נוטה בדרך כלל למופשט, לאי-רציונלי, לחידתי ולחלומי. זו שירה פיגורטיבית, סמלית וסוגסטיבית. לשונה גבוהה ונקייה. הפואטיקה רוויה במשחקי לשון ובמצלולים, למשל: ״לוֹחֵץ אֶת הצְּדָעַיִם/ שֶׁמִּצְעָדָם עוֹקֵר אֶת דַּעְתִּי״ ("הגמדים" **בפריחת הזיכרון**). באמצעות השעשוע הלשוני ניתן ביטוי חושני למוטיב הדומיננטי של הילדות. לנוכח הממדים הפילוסופיים, האינטלקטואליים והטרגיים של השירה בולט הדיאלוג הישיר, הניגודי, המשלים והמפתיע עם ספרי ילדים, כגון "ג'ק ואפון הפלא", "מסעי גוליבר" ושיר הילדים "אני עומדת במעגל".

על **שעון הציפורים** כתב חוקר הספרות דן מירון: **שעון הציפורים** הוא הבשל בקובצי שירתו של ברם עד כה. הוא נפתח במסעם של אדם וחווה מגן העדן של חוסר המודעות והעדר תחושת הזמן אל ישימון העולם הנתון במלכודת הזמן והמודעות העצמית, ומסתיים בהרהוריו של מר ט' השרוי במעבר מן החיים למוות.

בתערוכה משותפת נטע גורן ציירה את דיוקנאותיהם של עשרים ושמונה משוררים ומשוררות אמריקנים. שחר ברם כתב לאותם משוררים ומשוררות שירים, המביעים את קרבתו האישית אליהם ואל יצירותיהם
כותב שמעון זנדבנק, חוקר ספרות ישראלי על **מידת האדם**, ספרו של ברם משנת 2022: בימים שהשירה מתקרבת כפסע מסוכן לדיבור שאין בו שירה, בימים שדי לה בזה שהיא פולטת את היומיום השטוח של כותביה, יש משהו מפתיע, אפילו מדהים, בקובץ שירים שעושה את ההפך. "מידת האדם", ספר שיריו החדש של שחר ברם, לא רק שאינו מתבוסס ביומיום אלא הוא משאיר אותו הרבה מאחוריו בדרכו אל עולם מיתי של מדבר ונזירים, גופים וצללים, כנפיים נחות ואבנים עפות, בית שהוא אֵינבַּית וקיר שהוא אֵינקִיר, עולם של פרדוקסים שלכאורה אין לו דבר עם היומיום ומה גם עם שפת היומיום, ועם זאת הוא נוגע עמוק בהוויה שמעבר ליומיום ושפתו.

פרוזה
-----

**הזמנים המתים**, רומן שנכתב בז'אנר הפנטזיה שאינו שכיח בישראל ועוסק במסעו של אב בעקבות בניו, של אח המבקש את אחיו, של בן שאמו קוראת לו בחלומו לשוב. סיפור שבני עולמות שונים מהלכים בו, שעלילתו מתרחשת במחוזות דמיוניים, אך עיקרו הפחדים, הרגשות והתשוקות שבלב חיי אנוש.

**שלוש נובלות איטלקיות** שזירתן היא איטליה, עוסקות בתימות הגדולות של הסיפור האנושי – אהבה, אמונה, גוף ואבל - סביב ציר הנושא הקבוע בשלושתן: האמנות. הסופרת עיינה ארבל כותבת על הנובלות : "יש שאדם וסיפור חייו שלו, על ניסיונו להביט בפני המלאך ועל כישלונו, מסופרים בכל חום ליבו בפנינו, ואם לא נפתח ונקרא בו הוא מיותם, ואם נקרא הרי כל תועפת השמש ותנועתה נפרשת בפנינו".

הנובלה **רקויאם לציפור** תחת שם העט אלכס חנקין עוסקת במרצה לספרות החוקר את הציפור בשירה העברית. לדברי דרור בורשטיין, דמותו של "הציפור" היא גילום של ניסיון לעוף בלי כנפיים, כמו מכונות התעופה של לאונרדו או כמו דדלוס ואיקרוס. אולי להגיע למעלות מלאכים בלי לוותר על הגוף. "מעוף הוא צורת מבע, ולא עוד אלא מבע עילאי" (עמ' 98). אני חושב שהנובלה הזאת תגרום לכמה קוראים להיכנס אל השירה כמו שמשוררים מעטים בלבד יכולים, למרות תחושת סף-הכישלון והעגמומיות השורות עליה. הספר הזה הוא סנגוריה גדולה על השירה, ועוד כותב בורשטיין: הספר מהווה ״קינה גדולה וחרישית על השירה העברית״. לדברי טל ניצן הבחירה לכתוב רומן אינטלקטואלי, ידעני ופיוטי שעוסק בשירה ומשובץ בשורות שיר לרוב, היא נועזת ומרדנית מעצם מהותה.

חיים אישיים
-----------

נשוי לנטע גורן, אב לשלושה, מתגורר בחיפה.

ספריו, תרגום מחקר ועריכה
------------------------

### ספרי שירה

* **עיר אהבה**, הוצאת כרמל, ירושלים, 1999
* **פריחת הזיכרון**, עם עובד, תל אביב, 2005
* **גדרות**, נהר ספרים, בנימינה, 2008
* **שעון הציפורים**, אפיק – ספרות ישראלית, רמת גן 2016
* **מידת האדם**, ירושלים, מוסד ביאליק, 2022

### נובלות

* **הזמנים המתים**, ירושלים, כרמל, תשע"ג 2012
* **רקוויאם לציפור: נובלה**, בנימינה, קדימה תשע"ז 2017, בחתימת שם העט אלכס חנקין
* **שלוש נובלות איטלקיות**, ירושלים, כרמל, תשפ"א, 2021

### ספריו המחקריים

* 2004 **,Charles Olson and Alfred North Whitehead: an Essay on Poetry,** Associated University Presses
* המבט המופנה לאחור: גלגולי הפואמה אצל ישראל פנקס, הרולד שימל ואהרן שבתאי, י"ל מאגנס, ירושלים, 2005
* **שגרירים אילמים: על היחסים בין שירה לציור בכלל ועל שירתו האקפרסטית של טוביה ריבנר בפרט**, קשב לשירה, תל אביב, 2014
* **המזכרת: שירה, צילום וזיכרון: על דן פגיס, אבות ישורון, טוביה ריבנר והרולד שימל**, מוסד ביאליק, ירושלים, 2017

### תרגום

* **שחזור**, ליסה כץ, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשס״ט 2008
* **צ'יף אינדיאני: סיפור חייו ומסעותיו של ג'ורג' קופוויי שנכתב במו ידיו**, בנימינה: נהר ספרים, תשע"ג 2013
* **ארץ שמועט בה הגשם**, מרי אוסטין, רעננה: אבן חושן, 2017

### עריכה

* **אלקטרה בשביל האזילאות**, סילביה פלאת', תרגום מאנגלית – אורה סגל, עריכה – עידו בסוק, אחרית דבר והערות – שחר ברם, ירושלים, כרמל, תשס"א 2000
* **זיכרונות מעונה מתה**, ראובן מירן, בחר, ערך והוסיף אחרית דבר שחר ברם, בנימינה, נהר ספרים, 2006

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שחר ברם (בעברית ובאנגלית)
* אתר הבית
* שחר ברם, לקסיקון הספרות העברית החדשה
* ספרים בקולם: שעון הציפורים מאת שחר ברם, אפיק - ספרות ישראלית, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:59)
* נטע גורן ושחר ברם הם זוג בחיים וביצירה, תערוכה משותפת - שירה אמריקאית

### על יצירתו

* דרור בורשטיין, **סנגוריה. המלצה דחופה על ספר**, בלוג **מתחת לשולחן**, על **אלכס חנקין, רקוויאם לציפור,**
* שמואל שתל, **על אהבה כותבים באהבה** עיתון 77, גל' 240 (אדר א' תש"ס, פברואר 2000), עמ׳ 8, על "עיר אהבה"
* מנחם בן, **שחר של לילה פצוע** מעריב, מוסף שבת – ספרות וספרים, כ"ב בתמוז תשס"ה, 29 ביולי 2005, עמ' 29, על "פריחת הזיכרון"
* ראובן מירן, **פריחת הזיכרון**, הארץ, גלריה, 1 בדצמבר 2005.
* אתר למנויים בלבד קובי קמין, קשיי הקליטה של הטרולים בארץ הקודש, באתר הארץ, 14 ביולי 2013
* שמעון זנדבנק, והמוות גם הוא מין חיים, על מידת האדם, באתר הארץ, 31 במאי 2023
* נטע הלפרין, באין ציפור שיר, באתר ישראל היום, 5 באוגוסט 2017
* טל ניצן, ספר העונה, זר המלצות חגיגי של המוסכניקיות, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, ‏17 באפריל 2019
* דן מירון, שעון הציפורים, באתר אפיק, 2016
* יובל אלבשן, קול זעקתו של האינדיאני, באתר הארץ, 1 במאי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלעד מאירי, שחר ברם, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה, ‏נובמבר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463165905171
* BnF: cb146276982 (data)
* GND: 1022351532
* ISNI: 0000 0000 6658 0117
* LCCN: no99078429
* ORCID: 0000-0001-5368-8599
* SUDOC: 099020203
* VIAF: 47016948
* WorldCat: lccn-no99078429

 |