recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**כנסיית קלריגוש** (בפורטוגזית: **Igreja dos Clérigos** - "כנסיית הכמורה", (ˈklɛɾiɡuʃ)) היא כנסייה בסגנון הבארוק בעיר פורטו שבפורטוגל. הכנסייה ידועה בזכות מגדל קלריגוש - מגדל פעמונים גבוה הנשקף מנקודות שונות בעיר, ומהווה את אחד מסמליה.

היסטוריה
--------

הכנסייה נבנתה עבור אחוות הקלריגוש (כמורה) בידי ניקולאו נסוני (Nicolau Nasoni), אדריכל איטלקי וצייר, שעבד רבות בצפון פורטוגל במהלך המאה ה-18. לבקשתו, הוא נקבר בקריפטה של הכנסייה. הבנייה החלה בשנת 1732 והסתיימה בסביבות 1750, ובתקופה זו הושלם גרם מדרגות כפול מונומנטלי בחזית הכנסייה.

החזית הראשית של הכנסייה מקושטת במוטיבים בארוקיים (כגון חרציות וצדפים) וגמלון גדול מקוטע ("שבור") בראש המבנה. תכנון זה היה מבוסס על סכמה אדריכלית מתחילת המאה ה-17. האפריז המרכזי מעל החלונות מציג סמלי פולחן וקערת קטורת. 

החזיתות הצידיות חושפות את תוכנית הקרקע הכמעט אליפטית של הספינה הראשית. כנסייה זו הייתה מבין כנסיות הבארוק הראשונות בפורטוגל שאימצה תוכנית קרקע אליפטית. התמונה שעל לוח המזבח (altarpiece) בקפלה הראשית, עשויה משיש במספר גוונים, ונוצרה על ידי מנואל דוש סנטוש פורטו.

המגדל המונומנטלי של הכנסייה, הממוקם בצידה האחורי, נבנה מאוחר יותר מהכנסייה עצמה. בנייתו החלה ב-1754 והושלמה ב-1763. עיטורי הבארוק שלו מושפעים גם מהסגנון הבארוקי של רומא, בעוד שהמגדל עצמו הושפע יותר מקמפנילות (מגדלי פעמונים באיטליה שנבנו כמבנים עצמאיים) בטוסקנה. גובה המגדל הוא 75.6 מטר והוא שולט בשמי העיר. 225 מדרגות מובילות לקומתו השישית והאחרונה. המגדל הפך לאחד מסמלי העיר וניתן לצפות ממנו על כל העיר העתיקה של פורטו (אשר הוכרזה כאתר מורשת עולמית), על נהר הדואורו ועל העיר השכנה וילה נובה דה גאיה שבגדה הדרומית של הנהר.

גלריה
-----

* חזית הכנסייהחזית הכנסייה
* מגדל קלריגוש בחזית האחורית של הכנסייהמגדל קלריגוש בחזית האחורית של הכנסייה
* הכנסייה מוארת בלילההכנסייה מוארת בלילה
* המזבח המרכזיהמזבח המרכזי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנסיית קלריגוש** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית קלריגוש
* המכון הפורטוגזי למורשת אדריכלית
**סבינה כריסטיאנסן** (בגרמנית: **Sabine Christiansen**; נולדה ב-20 בספטמבר 1957) היא עיתונאית ומגישת טלוויזיה גרמנייה.

ביוגרפיה
--------

כריסטיאנסן נולדה בעיירה במדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה, לאחר סיום לימודיה בתיכון היא עבדה מ-1976 ועד 1982 כדיילת אוויר בלופטהנזה, לאחר מכן החלה לעסוק בעיתונות ברשת הטלוויזיה הציבורית "Norddeutscher Rundfunk" שמרכזה בהמבורג עד 1985.

מ-1987 ועד 2004 היא הגישה את מהדורת החדשות המרכזית של ARD ברוטציה על מגישים נוספים.

מ-1998 ועד 2007 הנחתה את תוכנית האירוח הנקראת על שמה בערוץ "Das Erste". במסגרת התוכנית היא אירחה ידוענים רבים מגרמניה ופוליטיקאים מובילים. בין היתר היא ראיינה את ג'יימס בייקר, טוני בלייר ואת הילרי וביל קלינטון.

ב-2006 היא נסעה לראיין את ג'ורג' ווקר בוש בבית הלבן, וזה היה הריאיון הארוך ביותר שהעניק הנשיא במהלך לכהונתו לערוץ טלוויזיה זר שאינו אמריקאי. 

ב-2002 וב-2005 היא הגישה את העימות הטלוויזיוני לקראת הבחירות הכלליות לקנצלר גרמניה. העימות היה בין גרהרד שרדר לבין אדמונד סטוייבר ואנגלה מרקל.

מ-2006 ועד 2008 הגישה את התוכנית "תפילה גלובלית עם סבינה כריסטיאנסן", שעלתה בערוץ CNBC, והאורח הראשון בתוכנית היה דונלד רמספלד.

ב-1997 היא מונתה לשגרירת רצון טוב עבור ארגון קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים. 

היא זכתה במספר פרסים על עבודתה, וב-2008 זכתה באות מטעם מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבינה כריסטיאנסן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124624650
* ISNI: 0000 0000 7869 5413
* LCCN: no99041260
* NKC: xx0069456
* NTA: 285589121
* VIAF: 85752021
* WorldCat: lccn-no99041260

 |
**כיכר גרוונר** או **כיכר גרובנר** (באנגלית: **Grosvenor Square**) היא כיכר מרובעת, שבמרכזה גן, הממוקמת בשכונת מייפר היוקרתית ברובע הסיטי של וסטמינסטר במרכז לונדון בירת הממלכה המאוחדת.

הכיכר נבנתה על ידי משפחת גרוונר, דוכסי וסטמינסטר על אדמות המשפחה, וקרויה על שם המשפחה.

היסטוריה
--------

בשנת 1710 קיבל סר ריצ'רד גרוונר רישיון מלכותי לפתח את האדמות. עבודות הבנייה החלו בשנת 1721 ובמהרה הפכה כיכר גרוונר לאחד מאזורי המגורים היוקרתיים והאופנתיים ביותר בלונדון ובכיכר התגוררו בני משפחות אצולה רבות - מצב שנמשך עד מלחמת העולם השנייה. 

בכיכר נבנו מבנים האופייניים לתקופה - ולהם מרתף, שלוש קומות ועליית גג. המבנים עוטרו בעמודים קרונתיים בין חלונות המבנה (לרוב בין חמישה לשבעה חלונות לכל מבנה בכל קומה). מאחורי המבנים נבנו אורוות וסימטאות איפשרו גישה לאורוות אלה.

במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19 נבנו מרבית הבתים מחדש, ונוספה להם קומה נוספת. כך למשל מבנה מס' 26 נבנה מחדש עבור אדוארד סטנלי, רוזן דרבי ה-11, בין השנים 1773–1774 על פי תכנונו של האדריכל רוברט אדאם, ונחשב לאחת היצירות האדריכליות היפות ביותר של אדריכל זה; המבנה נהרס ונבנה מחדש בשנות ה-60 של המאה ה-19.

באמצע המאה ה-20 נהרסו רוב המבנה ונבנה מחדש בסגנון נאו-ג'ורג'יאני. 

הגן שבמרכז הכיכר משמש כיום כפארק ציבורי מלכותי.

השגרירות האמריקאית
------------------

מאז 1785 הייתה בכיכר נוכחות של ארצות הברית. שגרירותה שכנה בכיכר בשנים 1938-‏2017.

המבנה בו פעלה השגרירות בין השנים 1938–1960 נרכש על ידי ממשלת קנדה ושמו שונה לבית מקדונלד המשמש כיום את המשלחת העליונה הקנדית בלונדון.

במהלך מלחמת העולם השנייה מוקמה במבנה מס' 20 בכיכר מפקדתו של הגנרל דווייט אייזנהאואר. מבנה זה משמש גם כיום את צי ארצות הברית כמפקדתו באירופה ובמערב אפריקה.

בשנת 1960 עברה שגרירות ארצות הברית למבנה שמוקם בצידה המערבי של הכיכר. המבנה תוכנן על ידי האדריכל ארו סאארינן. סגנונו המודרני של המבנה צורם בין ייתר מבני הכיכר הג'ורג'יאניים והנאו-ג'ורג'יאניים. 

מאז פיגועי הטרור שאירוע בארצות הברית ב-11 בספטמבר 2001, משיקולי אבטחה, נסגרה חלק מהכיכר לתנועה. 

פעילות השגרירות בכיכר זוהתה עם מדיניות ארצות הברית ולימים המונח "כיכר גרוונר" הפך לכינוייה של שגרירות ארצות הברית ושל מדיניותה.

בכיכר הוצבו פסלם של פרנקלין דלאנו רוזוולט מעשה ידי סר ויליאם רייד דיק ושל אייזנהאואר מעשה ידי רוברט לי דין על מנת לסמל קשר היסטורי זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר גרוונר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כיכר גרוונר
* כיכר גרוונר באתר Mayfair London
* תיאור המבנים בכיכר, באתר british-history

| הסיטי של וסטמינסטר |
| --- |
| שכונות | בייזווטר • בלגרביה • הוברן • הייד פארק • וסט אנד • ליסון גרוב • מיידה וייל (ונציה הקטנה) • מייפייר • מילבנק • מרילבון • נייטסברידג' • סוהו וצ'יינה טאון • סנט ג'ונס ווד • סנט ג'יימס • פדינגטון • פימליקו • פיצרוביה • קובנט גרדן • קווינז פארק |  |
| אתרים בעלי חשיבות | ארמון בקינגהאם • בית הגילדות של מידלסקס • בית הסעודות • בית קלרנס • הגלריה הלאומית • וייטהול • כיכר טרפלגר • מוזיאון טייט בריטניה • מנזר וסטמינסטר • רחבת משמר הסוסים • קתדרלת וסטמינסטר • מגרש הקריקט לורדס • בית ברלינגטון • טייברן |
| פארקים | גני קנזינגטון • הייד פארק • גרין פארק • פארק סנט ג'יימס • ריג'נטס פארק |
| אזורי בחירה | ריג'נטס פארק וקנזינגטון צפון • הסיטי של לונדון והסיטי של וסטמינסטר |
| ראו גם | אתרים נוספים בווסטמינסטר |
**סוניה קראוס** (בגרמנית: **Sonya Kraus**; נולדה ב-22 ביוני 1973) היא דוגמנית ומגישת טלוויזיה גרמנייה.

ביוגרפיה
--------

קראוס נולדה בפרנקפורט. בצעירותה החלה ללמוד בלט ולאחר מכן למדה גם בבית ספר למוזיקה.

ב-1992, כשסיימה את התיכון, החלה לעבוד כדוגמנית.

בשנים 1998–2000 הייתה נערת הגלגל בגרסה הגרמנית של השעשועון גלגל המזל (Glücksrad).

ב-2000 הנחתה את התוכנית "Talk talk talk" העוסקת בסיכום תוכניות אירוח מרחבי העולם.

במהלך תקופה מסוימת הנחתה את הגרסה הגרמנית של "המבצר".

ב-2011 הנחתה באוסטריה את טקס פרסי האופנה של וינה (Vienna Fashion Awards).

ב-2007 שיחקה בסרט הטלוויזיה "War ich gut?". נוסף על כך, השתתפה כשחקנית במספר סדרות טלוויזיה.

ב-2014 שימשה כשגרירת הבירה של ארגון מבשלות הבירה הגרמני (Deutscher Brauer-Bund).

היא הייתה פעילה בארגון הצדקה הבריטי "Comic Relief". נוסף על כך, היא הוציאה שלושה ספרים שכתבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוניה קראוס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סוניה קראוס

* סוניה קראוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סוניה קראוס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132674149
* MusicBrainz: 2b81f871-5691-41cc-b9ae-f2351a5ae263
* VIAF: 45469565
* WorldCat: viaf-45469565

 |
הרב **מרדכי אברמובסקי** (נולד ב-י"ג בשבט ה'תש"ז, 3 בפברואר 1947) רבה של זכרון יעקב. לשעבר רב צבאי שמילא שורת תפקידים בצה"ל, בין השאר מפקד הישיבה הצבאית וראש ענף זיהוי חללים.

קורותיו
-------

נולד בלודז' שבפולין להורים שנישאו לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה עם הוריו לישראל. גדל בזכרון יעקב, למד במדרשית נעם, ולימים מונה לחבר הנהלת המדרשייה. לאחר מכן למד בישיבת חברון בירושלים, קיבל סמיכה לרבנות מראשי הישיבה הרב יחזקאל סרנא והרב משה חברוני. נישא לאסתר נויגרשל, אחותו של הרב מרדכי נויגרשל.

בשנת 1973 התגייס לצה"ל. לאחר קורס רבנים צבאיים מונה לרב של מרחב שלמה. זמן קצר לאחר מינויו פרצה מלחמת יום הכיפורים, והוא מונה לרב פיקודי. שימש כרב צבאי במשך כ-23 שנים. כרב הגדנ"ע ריכז את חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי בסוף שנות ה-70. בתקופת מלחמת שלום הגליל שימש כרב חיל הרגלים ושירת כרב אוגדתי בלבנון. במסגרת תפקידו כמפקד הישיבה הצבאית ייסד את לימוד הדף היומי בצה"ל. את תפקידיו בצבא סיים כראש ענף זיהוי חללים בתקופת ההכנה למלחמת המפרץ ובמהלכה.

בי"ג בטבת תשנ"ג (6 בינואר 1993) נפטר הרב יקותיאל עזריאלי, רבה של זכרון יעקב. בג' בטבת תשנ"ו (דצמבר 1995) נבחר תחתיו הרב אברמובסקי לתפקיד. מונה לכהן למשך תקופה גם כרבה של בנימינה. בשנת 2002 התמודד על חברות במועצת הרבנות הראשית, אך לא נבחר. הוא מפעילי מרכז רבני ארץ ישראל (נוסד ב-2008). כמו כן הוא מארח את כינוסי ימי עיון של רבני ישראל הנערכים אחת לתקופה בזכרון יעקב. 

בשנת תשע"ב התבקש על ידי הרבנים הראשיים ומועצת הרבנות הראשית למלא את תפקיד הרב האחראי על מערך הכשרות והנישואין בעיר חיפה.

בנו הרב נתן אברמובסקי הוא ראש חבורות ההלכה בישיבת מיר.

בנו הרב יוסף אברמובסקי הוא ראש ישיבת קניין דעת בבית שמש.

בנו הרב ישראל אברמובסקי הוא ראש ישיבת בית מדרש תורה והלכה ירושלים.

בנו הרב שמואל אברמובסקי מכהן כראש כולל מרכז לתורה והוראה בפתח תקווה.

ספרו
----

* **אבן ישראל** - יסוד משנתו החינוכית בו מעמיד במרכז את הקשר בין אבות ובנים כבסיס ויסוד להמשך קיומו של עם ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* שיעורים לצפייה מאת הרב מרדכי אברמובסקי(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306935505171
* VIAF: 299053085
* WorldCat (עם VIAF): 299053085

 |
**ויקטור גיאורגייביץ' קוליקוב** (ברוסית: **Виктор Георгиевич Куликов**;‏ 5 ביולי 1921 – 28 במאי 2013) היה מרשל סובייטי אשר כיהן כמפקד הכוחות הסובייטיים בגרמניה בין 1969–1971, כראש המטה הכללי בין השנים 1971-1977, כמפקד העליון של כוחות ברית ורשה בין השנים 1977-1989. כמו כן, כיהן כחבר ועידת נציגי העם בין 1989–1993 וכחבר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית בין 1993–2003.

ביוגרפיה
--------

קוליקוב נולד ב-5 ביולי 1921 למשפחת איכרים ענייה מהכפר ורקחנאיה לובובסקה שבמחוז אוריול. ב-1939 הוא התגייס לצבא האדום. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא לחם בקרב ברודי, הקרב על מוסקבה, קרבות רז'ב, מבצע סמולנסק, מבצע בגרטיון, המתקפה הבלטית, מבצע פרוסיה המזרחית, מתקפת פומרניה המזרחית והקרב על ברלין.

באוקטובר 1945 מונה קוליקוב למפקד רגימנט הטנקים ה-3 של המשמר שהוצב בפולין במסגרת קבוצת הכוחות הצפונית. הוא למד באקדמיה הצבאית פרונזה, וב-1953 סיים את לימודיו ומונה למפקד הרגימנט הממוכן ה-155. ביולי 1955 הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה הממוכנת ה-69. במאי 1957 הועבר לפקד על הדיוויזיה הממונעת ה-118. ב-1959 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של המטה הכללי. בין 1961–1962 הוא שהה בגאנה כחלק מקבוצת היועצים הסובייטיים שנשלחה לסייע למדינה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הארמייה ה-6. ב-1964 מונה למפקד ארמיית הטנקים השנייה של המשמר שהוצבה בגרמניה. ב-1967 הוא מונה למפקד המחוז הצבאי קייב. באוקטובר 1969 הוא מונה למפקד קבוצת הכוחות הסובייטים בגרמניה.

ב-21 בספטמבר 1971 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-8 בינואר 1977 הוא סיים את תפקידו ומונה למפקד העליון של הכוחות המזוינים של ברית ורשה. ב-1989 הוא עזב את הצבא ומאז שימש כיועץ בכיר למפקד העליון. במקביל, נבחר כחבר בוועידת נציגי העם. לאחר התפרקות ברית המועצות הוא מונה ליועץ בכיר לשר ההגנה הרוסי. במקביל, נבחר לחבר בדומה מטעם מפלגת רוסיה המאוחדת. כיהן כיו"ר ועדת הדומה הממלכתית לענייני חיילים משוחררים.

ב-2003 הוא פרש לביתו. הוא נפטר במוסקבה ב-28 במאי 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור קוליקוב** בוויקישיתוף
* ויקטור קוליקוב באתר משרד ההגנה הרוסי
* ויקטור קוליקוב באתר "גיבורי הארץ"
* ויקטור קוליקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 120335034
* ISNI: 0000 0001 0926 6452
* LCCN: n80124973
* NLP: a0000001659121
* NTA: 297207172
* SUDOC: 136969305
* VIAF: 94449862
* WorldCat: lccn-n80124973

 |
**זֶמֶר** (ידוע גם כ"**לך ועליך**") הוא שיר אהבה של רחל המשוררת, אשר נכתב בתל אביב בניסן תרפ"ח 1928. השיר הולחן על ידי דוד זהבי, ובשנות השישים על ידי נעמי שמר, שלחנה זכה למספר ביצועים.כמו כן קיימים לחנים נוספים של השיר: אביאסף ברנע,דב ירמיה, מרדכי זעירא ושוקי מהצמד שוקי ודורית..

ניתוח
-----

"זמר" מתאר את מערכת היחסים של המשוררת עם אהובהּ. היא מתארת את האהבה הממלאת את התודעה ומהווה מקור ליצירתה: "לְךָ וְעָלֶיךָ שָׁרוּ שִׁירָי", הכרזה שמאירה את השיר גם באור ארספואטי. היא מספרת על האהבה והגעגועים מייצרים מכלול של חוויות ורגשות, בקשת רחבה כביכול מהקצה האחד אל הקצה האחר, מטבע פואטי חוזר בשירת רחל. אותם מתארת המשוררת בבית הראשון, ובהם סערת נפש ושתיקה, צהלה ובכי, פצע ותרופה, אושר ויגון. בבית השני, מוסרת המשוררת תיאורי מצבים בקצרה ובתמציתיות מהודקת, ובהם: אי הקשבה שלה לאהובה, מרצון או מתוך חוסר תשומת לב - "יֵשׁ לֹא הִבְחַנְתִּי קוֹל מַעֲנֶךָ"; וזו הביאה "כמעט" לניתוק הקשר-"השרשרת" בין השניים; אולם לאחר זמן מה חזרו הגעגועים והאהבה ועמם הכוח הפואטי לשיר בשל ואל מושא האהבה; אך גם בשירה מחודשת זו משחקים בערבוביה האהבה והדחייה, ומשמעותם הדואלית של היחסים מתחזקת. הבית השלישי, מכריע את תמונת הרגשות שמתארת המשוררת, היא חוזרת על שתי המילים הראשונות של השיר: "לְךָ וְעָלֶיךָ" (שתי המילים שהם שמו השני של השיר בציבור הרחב), ומבהירה בכך את ההתמסרות המלאה לאהבה וההכרה שהיא המנביעה את רצון החיים ואת כוח היצירה. ויתר על כן, את הרגשתה שהזולת ואהבתה אותו, הם מרכז חייה - "זֶמֶר יָחִיד"; ועם יחידאיותו, בחייה, הרי שמתאים לנגנו בתזמורת ענק של "אֶלֶף כִּנּוֹר", הגם שתמונת האהבה והיחסים המורכבת שרירה וקיימת, ולאחר חזרה על המילים מהבית הראשון: "סַעַר וָדֹמִי, צַהַל וּבֶכֶה, / פֶּצַע וָצֹרִי", בא פירוט של צמד מילים נוסף, המסכם את חוויית האהבה המורכבת ורבת הפנים, ושל היחסים היודעים מורדות ועליות: "אֹפֶל וָאוֹר", ונימתו האחרונה מגלה לבסוף תחושה של אושר ושמחה.

לקריאה נוספת
------------

* רחל בלובשטיין, זֶמֶר, **שירת רחל**, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' פא.

קישורים חיצוניים
----------------

* "זמר" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "זמר" והאזנה לו באתר זמרשת
* בלפור חקק, האהבה כאחדות הניגודים: השיר "זמר" לרחל, ממעמקים, אתר דעת

הערות שוליים
------------

1. ↑  זמר, באתר זמרשת.
2. ↑  זמר (לחן זהבי), באתר www.zemereshet.co.il
3. ↑  ראו למשל: רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: רחל בת מאה ועשרים, 7 באפריל 2011, באתר nrg.

| שירת רחל |
| --- |
| ספיח (1927) | זמר נוגה • אל ארצי • רחל • כאן על פני אדמה • אני • כנרת • הן יצאנו בסך • כוחי הולך ודל • מיכל • פגישה, חצי פגישה • יום בשורה |
| מנגד (1930) | עקרה • ספר שירי • ואולי לא היו הדברים... • אם צו הגורל... • להקיץ ולדעת • זמר • גן נעול • העברת ידך • לא פעם, בקיץ • פשטתי יד לבקש רחמים • הוי ארצי הורתי • בלילה • שי • אקליפטוס • מנגד • זו הדרך • אני ואתה |
| נבו (1932) | אביב • רק על עצמי • הנה אקח את מבט עיניך • בגני נטעתיך • על הגורן • עם שחר • חג • מתי • כה ציפיתי ליום והגיע • ליד החלון |
| טיוטות ותרגומים | חופי ירדן • אל נא תשירי • התזכרי ליל אביב? • שיבה • אל גדר דחויה |
**פקונדו קולידיו** (בספרדית: **Facundo Colidio**; נולד ב-4 בינואר 2000 ברפאלה, שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בריבר פלייט.

קריירת מועדונים
---------------

קולידיו נולד ברפאלה, שבארגנטינה, וגדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס, עד שב-20 בספטמבר 2017 עבר למחלקת הנוער של אינטר מילאנו מהסרייה א'.

ב-13 באוגוסט 2019 הושאל קולידיו לסנט טרוידן מליגת העל הבלגית. ב-25 בספטמבר ערך קולידיו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס בפתיחת ההארכה בניצחון 0–2 על לוון במסגרת הגביע הבלגי. ב-25 באוקטובר ערך קולידיו את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הבלגית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-77 בהפסד 0–4 לקורטרייק במסגרת המחזור העשירי.

ב-4 בינואר 2022 הושאל לשנה אחת לטיגרה.

ב-23 ביולי 2023 חתם בריבר פלייט עד לסוף שנת 2025.

קריירה בינלאומית
----------------

קולידיו לקח חלק עם נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 במסגרת אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 2019, בו הגיעה נבחרתו עד למשחק הגמר והפסידה לנבחרת אקוודור עד גיל 20. קולידיו ערך שלוש הופעות בטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פקונדו קולידיו"**.
**יורם (אברהם) כנפו** (נולד ב-26 בפברואר 1972) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש ראש מטה אגף כוח האדם. קודם לכן שימש ראש מטה פיקוד הצפון, ראש מחלקת ארגון באגף התכנון, מפקד חטיבת האש 282, מפקד עוצבת הרעם, מפקד בא"ח תותחנים ומפקד גדוד 334 במלחמת לבנון השנייה.

ביוגרפיה
--------

כנפו, נולד בבית שאן שם גדל עם עוד 5 אחים ואחות, למד במקיף דתי אורט בית שאן בשנים 1984 עד 1989 והתמחה באלקטרוניקה ומחשבים.

התגייס לצה"ל ב-1990, כלוחם בחיל התותחנים, עבר קורס מפקדי כיתות וקורס קציני תותחנים.

לאחר קורס הקצינים שובץ כקצין סיוע אש בגדוד 51 של חטיבת גולני במשך שנה. לאחר מכן שובץ בתפקיד קצין סיוע בעוצבת חירם בשנים 1994 עד 1995 והשתתף במבצע דין וחשבון בגבולה הצפוני של ישראל. בשנים אלו השתתף בהיתקלויות רבות, הוביל הפעלות אש מורכבות למטרת תקיפת כוח חזבאללה וחילוץ פצועים בתקופת שהיית צה"ל בלבנון.

בהמשך, בשנת 1995 שימש כמפקד סוללת איכון בעוצבת הגליל. בשנת 1996 שימש סגן מפקד גדוד 411 ("קרן") והשתתף במבצע ענבי זעם. בסיום התפקיד בשנת 1997 יצא כנפו ללימודי תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה והתמחה במערכות מידע.

לאחר סיום לימודיו, היה ראש מדור תותחנות במפקדת קצין תותחנים ראשי בשנים 2002 עד 2003 ובמקביל למד תואר שני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב.

בשנים 2003 עד 2004 היה חניך בפו"ם ברק ולמד תואר שני בצבא וביטחון מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בסיום הקורס מונה לקצין אג"ם באגד ארטילרי 215.

במלחמת לבנון השנייה פיקד על גדוד 334 ("הרעם"), לאחר מכן שימש מפקד בא"ח תותחנים ומפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי.

בשנים 2011 עד 2014 פיקד על עוצבת הרעם. בשנתיים הראשונות בתפקיד שימש במקביל ראש מחלקת תורת חיל התותחנים ובשנה לאחר מכן היה חניך במב"ל.

באוגוסט 2014 מונה למפקד עוצבת גולן ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2016. 

בשנים 2016 עד 2018 היה ראש מחלקת ארגון באגף התכנון והארגון.

בשנת 2018 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד הצפון.

ב-5 בספטמבר 2021, החל את תפקידו כראש מטה אגף כוח האדם.

השכלה וחיים אישיים
------------------

כנפו מתגורר במושב כפר חיים שבמועצה האזורית עמק חפר, נשוי לאפרת מייקין כנפו ולהם שלושה ילדים. בוגר פו"ם ברק ומב"ל, בעל תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תואר בשני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בצבא וביטחון מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורם כנפו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יותם קניספל, אני הולך לבית שאן, אתר זרוע היבשה
2. ↑  יורם כנפו, "התותחן שלא שב" - לזכרו של דגש מאהר שנפל באסון השייטת, באתר ישראל היום, 1 במאי 2017.
3. 1 2  יהונתן שר, גשם של פלדה, אתר זרוע היבשה
4. ↑  אל"מ יורם כנפו קיבל פיקוד על "עוצבת הגולן" – תמיד תותחן, באתר www.beithatothan.org.il
5. ↑  אמיר בוחבוט‏, מינויים בצה"ל: המזכיר הצבאי לממשלה ימונה למפקד אוגדת עזה, באתר וואלה!‏, 3 ביולי 2017

| מפקדי עוצבת גולן  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| משה לוי • מאיר דורון • עמוס בנין • אהרון אלדו זוהר • יצחק שלו • גדעון עציון • עמוס תור • יצחק גזית • שמעון שחם • יוסי גורל • ישראל לבל לביא • יהושע דורפמן • הרצל גדז' • דן הראל • ראובן בנקלר • צביקה פוגל • יורם אורון • מישל בן ברוך • אילן אפרת • דוד סויסה • רועי ריפטין • אמנון מאיר • ירון פורמוזה • אילן לוי • יורם כנפו • נרי הורוביץ • יאיר נתנס • נמרוד ציבולסקי • נעם סובל |

 |
**אברהם בן יוסף** (10 באפריל 1928 – 9 ביוני 2023) היה איש מערכת הביטחון הישראלית שכיהן כמנכ"ל משרד הביטחון וכראש משלחת הרכש בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

בן יוסף נולד בבלארוס ועלה לארץ ישראל ב-1934. שירת בארגון ההגנה, במשטרת היישובים העבריים. במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבת גבעתי.

לאחר שחרורו הצטרף למשרד הביטחון וניהל את מחלקת נועל ונח"ל בשנים 1950–1955. שימש עוזרו של שמעון פרס שכיהן כמנכ"ל משרד הביטחון וכסגן שר הביטחון עד 1962. בשנים 1966–1967 שימש סגן ראש משלחת משרד הביטחון באירופה ולאחר מכן כיהן כסמנכ"ל לתפקידים מיוחדים עד 1978. כיהן כמשנה למנכ"ל ובמנכ"ל המשרד בשנים 1981–1982. בתפקידו הבא כיהן כמנהל משלחת הרכש בארצות הברית עד 1988.

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם בן יוסף, באתר משרד הביטחון

| מנכ"לי משרד הביטחון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| לוי אשכול • אליעזר פרי (פרלסון) • פנחס ספיר • זאב שינד • שמעון פרס • אשר בן נתן • משה קשתי • ישעיהו לביא • יצחק עירוני • פנחס זוסמן • יוסף מעין • אברהם בן יוסף • אהרן בית-הלחמי • מנחם מרון • דוד עברי • אילן בירן • עמוס ירון • יעקב תורן • גבי אשכנזי • פנחס בוכריס • אודי שני • דן הראל • אודי אדם • אמיר אשל • אייל זמיר |

 |
**טל אלקובי** (נולד בשנת 1987) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה המפקד על חטיבה 14.

ביוגרפיה
--------

אלקובי גדל באחוזת ברק שבעמק יזרעאל. למד בבית הספר "העמק המערבי" שבקיבוץ יפעת.

שירות צבאי
----------

בשנת 2005 התגייס לצה"ל לחיל השריון שם ביצע מסלול מהיר לקצונה (זימון ישיר). בסיום קורס קציני שריון מונה למפקד מחלקת טנקים בפלוגת ונוס בחטיבה 188. במהלך תקופתו כמפקד מחלקה נלחם עם מחלקתו במבצעים חודרים בעזה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד פלוגה בגדוד 71 ונלחם במבצע עופרת יצוקה ביחד עם חטיבת גולני ויחידת אגוז. לאחר מכן יצא לקורס מפקדי פלוגות ושובץ כמפקד פלוגה מסלול של מחזור אוגוסט 2009.

לאחר סיום המסלול חזר לפלוגתו – פלוגת מחץ בגדוד 71 וקיבל עליה את הפיקוד למשך שנה ושמונה חודשים. במהלך תקופה זו קיבל אות הצטיינות ממפקד פיקוד הצפון. בסיום התפקיד המשיך לתקופת לימודים של מנהל עסקים ומשאבי אנוש וחזר לתפקיד סמג"ד הכשרות בגדוד 198. במהלך מבצע צוק איתן נלחם עם גדוד 71 ונכנס כקמב"ץ מג"ד בטנק בגזרת סג'עייה. לאחר מכן שובץ לתפקיד קה"ד אוגדה 36 ושימש בתפקיד זה במשך שנתיים.

עם סיום תפקידו באוגדה, יצא אלקובי לפו"ם אלון ומשם שובץ לתפקיד מג"ד 53 בחטיבה 188 אותו עשה בין השנים 2018–2020. במהלך תפקידו פיקד על הגזרה המרחבית במבצע מגן צפוני אשר בגזרתו פעלו 5 אתרי קידוח לאיתור מנהרות וחיכוך רב במרחב מובלעת "רקפת" אשר נמצאת מול מיס אל-ג'בל. עם סיום תפקידו קיבל הגדוד הצטיינות ממפקד אוגמ"ר 80 על התעסוקה המבצעית בגזרת 'חריף' בה הגדוד השיג הצלחות מבצעיות רבות.

בין השנים 2020–2022 שימש כמפקד בית הספר לשריון והיה אחראי על הכשרת כלל טירוני החיל – לוחמים מדריכות ותומכי הלחימה.

במאי 2023 נכנס אלקובי לתפקיד מפקד חטיבת המחץ – חטיבה 14 באוגדה 252. אלקובי גם פיקד על החטיבה במלחמת חרבות ברזל, במהלכה כבשה החטיבה את "מוצב "פלסטין"" ששימש את חמאס כבסיס אימונים לפעילויות טרור. במוצב נחשפו מנהרות טרור, מטענים ומוקשים הנועדו לפגוע בלוחמי צה"ל במהלך הקרבות ההשתלטות. בהמשך לחמה החטיבה בפיקודו בגזרת העיר עזה, ופגעה בפעילי חמאס, איתרה והשמידה אמצעי לחימה ותשתיות טרור.

חיים אישיים
-----------

אלקובי נשוי ואב לבת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמנון לורד, "המחבלים מותשים, יש להם מאות הרוגים": עם מפקד חטיבה 14 בביקור במעוז חמאס שנכבש, באתר ישראל היום, 16 בנובמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑   לוחמי חטיבת המילואים 14 השתלטו על מוצב פלסטין של חמאס. תיעוד, באתר צה"ל, 15 בנובמבר 2023
2. ↑  יואב זיתון, מכאן יצאו מחבלים לפיגועים: חטיבת המילואים השתלטה על מוצב "פלסטין" | תיעוד, באתר ynet, 15 בנובמבר 2023
**ניקולא ווז'ור** (בצרפתית: **Nicolas Vaujour**;‏ נולד ב-30 באפריל 1968) הוא אדמירל צרפתי, המכהן מאז 1 בספטמבר 2023 כמפקד הצי הצרפתי.

ביוגרפיה
--------

ווז'ור נולד ב-30 באפריל 1968. ב-1989 הוא התגייס לצי הצרפתי ולמד באקול נבל (בית הספר הצבאי הימי). הוא השתתף במבצע קורימבה במפרץ גינאה ובהטל האמברגו הימי על האיטי. ב-1996 הוא הועלה לדרגת לוטננט ומונה למפקד ספינת ההדרכה "Lion". בין השנים 1998-2001 הוא השתתף בלחימה בקוסובו ובאפגניסטן. בשנת 2002 הוא מונה למפקד הספינה "Commandant Birot". ב-2006 הוא החל למלא תפקידים בכירים במטה הכללי הצרפתי, ובשנת 2012 מונה למפקד הפריגטה "Chevalier Paul".{{הערה|[ בין השנים 2015-2017 הוא שימש כסגן מפקד "כוח התגובה המהירה האווירית" - המרכיב הצרפתי בכוח התגובה המהירה של נאט"ו. באפריל 2018 הוא מונה לסגן מפקד הזרוע האווירית של הצי. בספטמבר 2020 הוא מונה לאחראי על הקשרים הבינלאומיים של הצי. בספטמבר 2021 הוא מונה לסגן ראש אגף המבצעים במטה הכללי. באפריל 2023, הוא הוביל את מבצע קשת - מבצע לפינוי אזרחים צרפתים מסודאן. ב-21 ביולי 2023 הוא נבחר למפקד החדש של הצי הצרפתי. הוא נכנס לתפקיד ב-1 בספטמבר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Décret du 25 février 2004 portant attribution de commandements
2. ↑  Décret du 27 avril 2018 portant affectation et élévation, nomination et affectation dans la 1re section des officiers généraux
3. ↑  Décret du 26 août 2020 portant nominations d'officiers généraux
4. ↑  Décret du 25 août 2021 portant nominations d'officiers généraux
5. ↑  Compte rendu de réunion n° 91 - Commission de la défense nationale et des forces armées
6. ↑  Conseil des ministres du 21 juillet 2023— nominations
7. ↑  A Toulon, en présence du ministre des Armées, l’amiral Vaujour prend la tête de la Marine nationale
בתצלום משנת 2005 המכלית Princess Marie-Chantal מופיעה בדגל נוחות של פנמה. בשנת 2007 החליפה האונייה רישום לדגל מלטה. בעלי האונייה הם מסינגפור.
**דגל נוחות** הוא השתייכותו הלאומית של כלי שיט, דהיינו המדינה בה רשום כלי השיט, השונה מן ההשתייכות הלאומית של בעליו. המונח דגל נוחות נמצא בשימוש מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 ומקורו בדגל שמניף כלי שיט לצורך זיהוי המדינה שבה הוא רשום. מדינת הרישום היא הקובעת את המסגרת החוקית לתפעול כלי השיט והיא הרלוונטית באותם מקרים שבהם האונייה מובאת לדין.

רקע
---

בתחילת המאה ה-21 למעלה ממחצית אוניות ציי הסוחר בעולם (על פי מדדי מעמס) רשומות בהסדרים של דגלי נוחות, אשר כינויים לעיתים הוא "רישום פתוח" (אנגלית: open registries). הסיבות המסורתיות לבחירת דגל נוחות כוללות מציאת מקלט מס לאונייה, דרגות שכר זולות יותר לבעל האונייה, ותקנות פחות תובעניות באשר לתפעול האונייה.

אחת הדוגמאות הבולטות המביאות לרישום אונייה בדגל נוחות היא העובדה שממשלת ארצות הברית מטילה מכס בשיעור 50% על תיקונים המבוצעים מחוץ לנמלי ארצות הברית, באוניות המניפות דגל אמריקאי. עליית הגלובליזציה שינתה את מפת הסחר העולמי והביאה לשינויים אף בבעלות ובהפעלת אוניות סוחר. חברות הספנות המסורתיות, אשר היו לעיתים קרובות בבעלות משפחתית, נעלמו מן העולם. את מקומן תפסו תאגידי ספנות רב-לאומיים, אשר אף צוותיהן רב-לאומיים. במציאות זו דגל הנוחות אינו מסיר לעיתים את זהותה הלאומית "המקורית" של האונייה, כיוון שזו לא הייתה קיימת מלכתחילה.

מתנגדי תופעת דגלי הנוחות טוענים כי דגלי נוחות מאפשרים לבעלי אוניות להפעיל אוניות ממדינות רישום שאינן אוכפות בהקפדה תקנות בטיחות, תנאים סוציאליים מינימליים לאנשי צוות, או מתירות למלחים להתאגד.

היסטוריה
--------

דגל פנמה
האונייה Belen Quezada הייתה האונייה הזרה הראשונה אשר זכתה לרישום פנמי בשנת 1919. מספר אוניות בבעלות אמריקאית באו בעקבותיה בשנת 1922. רישום האוניות הזרות בפנמה הלך וגדל בתקופת 15 השנה הבאות, הרבה בזכות אוניות אירופיות אשר בעליהן בחרו ברישום זה. בסוף שנות ה-40 הביעו מספר בעלי אוניות חוסר שביעות רצון מן הרישום הפנמי והחל חיפוש אחר דגל נוחות חליפי, אשר יתחרה בדגל הפנמי.

בשנת 1948 נוסד רישום אוניות זרות בליבריה, זאת בעזרת אנשי עסקים אמריקאים. סטברוס ניארכוס, איל ספנות יווני נודע במחצית השנייה של המאה ה-20, רשם את האונייה הזרה הראשונה בליבריה, בשנת 1949. בעלי אוניות רבים באו בעקבותיו והרישום הליברי גדל באיטיות עד שהחל מתחרה ברישום הפנמי. רישום אוניות זרות מהווה מקור הכנסה למדינה. כך בשנת 2008 הביא רישום אוניות להכנסה של 19 מיליון דולר לליבריה, בה רשומות נכון לשנה זו כ-2,600 אוניות בבעלות זרה.

נכון לשנת 2022, שלוש המדינות שבהן המספר הגדול ביותר של אניות ברישום זר הן: פנמה (עם 9,595 אניות), ליבריה (עם 4,295 אניות) ואיי מרשל (4,313 אניות). מבין שלוש אלה, אוניות ברישום של ליבריה ואיי בהאמה נמצאו כאוניות שבטיחותן מעל הממוצע על פי בדיקות ארגוני בטיחות ימית בינלאומיים[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דגל נוחות** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דגל נוחות** |

* דוד פרי, **העיקר הנוחות**, 'בין גלים' 171-170 יוני 1987, עמ' 49

הערות שוליים
------------

1. ↑  Top 10 Largest Flag States in the Shipping Industry, Marine Insight, ‏6/4/2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535924605171
* BnF: cb12024134d (data)
* LCCN: sh85048975
* NDL: 00560593

 |
הכתיב של מאדים, שהפיקה הלן סמית במהלך סיאנס
**קריפטומְנֶזְיָה** (בצרפתית: **cryptomnésie**) היא הפרעה של הזיכרון המתאפיינת בחוסר יכולת להבדיל בין אירועים שהאדם חווה בעצמו ובין אירועים שעליהם שמע, קרא או חלם.

השם הוא הלחם שתי מילים יווניות, κρυπτός (קריפטוס) שפירושה "מוצפן" ו-μνήσης (מנזיס) שפירושה היזכרות. המונח הוכנס לשימוש לראשונה על ידי הפסיכולוג השווייצרי תאודור פלורנוא בפרשת הלן סמית הידועה בכינוי "המדיום ממאדים". קרל גוסטב יונג התייחס לנושא זה בספרו On the Psychology and Pathology of So-Called Occult Phenomena ב-1902 ובמאמר בשם Cryptomnesia ב-1905.

קיימת גם הפרעת זיכרון הפוכה, בה הסובל ממנה מתנכר לחלק מהדברים שחווה ומייחס אותם לסרט או ספר.[דרושה הבהרה]

יש חוקרים שרואים בקריפטומנזיה הסבר לתופעת זנוגלוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד סטף יין, הניו יורק טיימס, קריפטומנזיה: הפרעת הזיכרון שמובילה מוזיקאים להעתיק שירים, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2016
* Cryptomnesia and Plagiarism (באנגלית)
* The Psychology of Cryptomnesia: How We Unconsciously Plagiarize Existing Ideas (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
**קרב קינבורן** היה קרב שהתרחש ב-12 באוקטובר 1787 בין הכוחות של האימפריה הרוסית לבין כוח של האימפריה העות'מאנית. הקרב הסתיים בניצחון רוסי. 

הקרב התרחש במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792). 

מבצר קינבורן היה בין היעדים הראשונים של הטורקים במלחמה. כיבושו היה חשוב לצורך התקדמות ביבשה ומיקומו היה חשוב כמבצר שמגן על הבסיס ימי החשוב של הרוסים בחרסון. אם היה נכבש המבצר, ככל הנראה היה צורך לפנות את כל הצי מבסיסו והטורקים היו יכולים להתקדם בחופשיות יחסית לכיוון חצי האי קרים.

הצי הטורקי כלל מעל 20 ספינות. בספטמבר 1787 ספינות הצי החלו בירי תותחים על המבצר. ב-12 באוקטובר בבוקר נחתו הכוחות הטורקיים. מיד לאחר הנחיתה, המפקד הטורקי נתן פקודה לנסיגת הספינות לכיוון הים והספינות המשיכו בהפגזה על המבצר.

במהלך נחיתת הכוחות של הטורקים, אלכסנדר סובורוב היה בכנסייה. הוא נתן פקודה לא להפריע לנחיתת הכוחות ולתת להם להתקדם לכיוון המצודה. קור רוחו תרם רבות לביטחון יתר הקצינים. 

לקראת הצהריים הכוחות הטורקים התקרבו למצודה. באותה עת כ-1500 חיילים היו בתוך המצודה וכ-2500 חיילים היו מחוץ למבצר - כ-30 ק"מ ממנה. בהתקרבות הטורקים לחומות המצודה הרוסים החלו לירות מכל התותחים ופתחו במתקפת נגד. שתי יחידות עברו את הטורקים ותקפו אותם מהאגפים, היחידה בפיקוד אלכסנדר סובורוב עצמו יצאה מהמצודה ותקפה את הטורקים בחזית. במהלך הקרב נפצע סובורוב. במתקפה השנייה ותוך ניצול כוחות עתודה הרוסים הצליחו להזיז את הטורקים והם החלו בנסיגה תוך אבדות כבדות. לקראת שעה 10 בערב כל הכוחות הטורקים עזבו את החוף. רק כ־600 חיילים טורקים חזרו לספינות.

במקביל, ספינה רוסית שהייתה באזור הצליחה להטביע שתי ספינות טורקיות. יחד עם זאת, הצי הרוסי לא השתתף באופן פעיל בהגנת המבצר והמתין בבסיס האם שלו בחרסון.

קרב זה למעשה סיים את המערכה של שנת 1787 ובאותה שנה לא היו יותר קרבות משמעותיים.

יקטרינה הגדולה העניקה לאלכסנדר סובורוב עיטור אנדריי הקדוש בעקבות הניצחון בקרב זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב קינבורן** בוויקישיתוף
* תיאור הקרב (ברוסית)
מכשירים שונים של חברת סוני שסומנו תחת המותג "ווקמן"
**ווקמן** (באנגלית: **Walkman**; מסוגנן: **WALKMAN**) הוא מותג וסימן מסחרי רשום של חברת "סוני", לנגן קטן נייד וקומפקטי שווק לראשונה בשנת 1979. "סוני" השתמשה בשם זה למכשירים ניידים שונים: נגנים לקלטות שמע, מקלטי רדיו וטלוויזיה זעירים, נגני תקליטורים, מינידיסק ועוד. המילה הפכה לשם גנרי לנגנים של קלטות ותקליטורי שמע.

היסטוריה
--------

ווקמן משנת 1998
Walkman II
חלקיו הפנימיים של Walkman II
בשלהי שנות ה-70, ניסתה קבוצת מהנדסים מטעם חברת "סוני" לייצר נגן קלטות שמע סטריאופוני, נייד וקומפקטי, אשר יכלול מערכת הקלטה ושמע. כצעד ראשון, הם החליטו לייצר נגן קטן וקליל ללא מערכת הקלטה, בלא יודעין, שבאותה העת קבוצת מהנדסים מאותה חברה החלה לעבוד על שיפור האוזניות, כלומר על מערכת השמע. ב-1979, חוברו שתי ההמצאות ליצירת המכשיר החדש. 

טרם הפצתו המסחרית של המכשיר הנייד החדש, הוא הספיק לקבל מספר כינויים שונים: סוכנים אנגלים כינו אותו "הנוסע הסמוי", בעוד שהאמריקאים בחרו להגדירו "צליל סובב", ואילו האוסטרלים אפיינו אותו כ-"סגנון חופשי". בשנת 1986 התקבלה הצעתו של אקיו מוריטה, יו"ר חברת "סוני", לשם מכשיר שנקרא "ווקמן", ואף נכנסה כערך למילון אוקספורד.

בשנות ה-90 תפס השימוש בווקמן תאוצה, במיוחד בקרב הנוער, אשר האזינו לו בזמנם הפנוי, בנסיעות ואפילו בזמן פעילות ספורטיבית.

בשנות ה-2000 החלה ירידה בשימוש במכשיר ובשימוש בשם הגנרי זאת בעקבות הפסקת השימוש בקלטות, מעבר להאזנה לנגני-תקליטורים שונים ואחר כך המצאת נגנים ניידים וקומפקטיים המשתמשים בכרטיסי זיכרון כמו נגן MP3 או iPod.

לווקמן שונה הלוגו לאחר מכן ל w מסוגננת. הווקמן הוא גם מותג סלולרי של חברת סוני אריקסון ומאפיין את הטלפונים הסלולריים שלהם, שבהם השמעת המוזיקה היא התכונה הכי משופרת. הw800 הוא הטלפון הסלולרי הראשון שסומן בלוגו של ווקמן.

ראו גם
------

* דיסקמן
* נגן MP3
* iPod

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ווקמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ווקמן
* עידו גנדל, איך זה עובד: ווקמן, באתר ynet, 5 בספטמבר 2012
* אבי גולדברגר‏, עדיין הולך, man, באתר וואלה!‏, 05 ביולי 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007407554005171
* LCCN: sh2017004000

 |
**מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית**, או בקיצור **המפלגה הסוציאליסטית** (בספרדית: **Partido Socialista Obrero Español**, ידועה גם בראשי התיבות **PSOE** המבוטאים פֵסואה), היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית בספרד.

המפלגה נוסדה במדריד ב-1879 על ידי מנהיג הפועלים פבלו איגלסיאס פוסה (Paulino Iglesias Posse). ב-1910 היא זכתה לראשונה לייצוג פרלמנטרי כאשר איגלסיאס נבחר לקורטס. המפלגה הייתה חלק מהחזית העממית (ספרד) שניצחה בבחירות של 1936, בסוף תקופת הרפובליקה הספרדית השנייה. המפלגה הוצאה מחוץ לחוק ב-1939 אחרי נפילת הרפובליקה במלחמת האזרחים, ופעיליה נרדפו בתקופת הדיקטטורה של פרנסיסקו פרנקו.

בקונגרס ה-26 שנערך ב-1974 בגלות בצרפת נבחר לראשונה פליפה גונסאלס למזכיר הכללי של המפלגה. בחירתו סימנה עליה של דור צעיר שנולד אחרי מלחמת האזרחים. גונסאלס הוביל את המפלגה לנטישת שורשיה המרקסיסטיים ואימוץ אידאולוגיה סוציאל-דמוקרטית. בשתי מערכות הבחירות הראשונות שנערכו בספרד לאחר החזרת הדמוקרטיה, ב-1977 וב-1979 זכתה המפלגה הסוציאליסטית במקום השני, והייתה מפלגת האופוזיציה הראשית. המפלגה ניצחה בבחירות של 1982, וגונסאלס כיהן כראש ממשלת ספרד במשך ארבע קדנציות רצופות עד ההפסד בבחירות ב-1996.

המפלגה חזרה לשלטון ב-2004 בהנהגתו של חוסה לואיס רודריגס ספאטרו, שכיהן כראש ממשלה במשך שתי קדנציות עד 2011. המשבר הכלכלי שהכה בספרד בסוף שלטון ספאטרו גרם לא רק להפסד בבחירות של 2011, אלא גם לירידה חדה בכוחה של המפלגה לטובת פודמוס שקמה בתקופה זו ואיתגרה אותה משמאל. למרות זאת, בשתי מערכות הבחירות שהתקיימו ב-2015 ו-2016, בה הוביל את המפלגה פדרו סנצ'ס הגיעה המפלגה במקום השני, לאחר המפלגה העממית ולפני פודמוס. שתי מערכות הבחירות הובילו למבוי סתום, כשאף מפלגה לא הצליחה להקים ממשלה במשך 10 חודשים. סנצ'ס סירב לאפשר למנהיג המפלגה העממית מריאנו רחוי להקים ממשלת מיעוט, על ידי הימנעות בהצבעה. אבל הלחץ בתוך המפלגה להימנע ובכך להימנע ממערכת בחירות שלישית תוך שנה גבר, קרע את המפלגה והביא להתפטרותו של סנצ'ס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (בספרדית)
* מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, ברשת החברתית פייסבוק

* מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, ביישום טלגרם

* מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, ברשת החברתית אינסטגרם

* מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, סרטונים בערוץ היוטיוב

* מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, באתר פליקר
* מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427965905171
* BNE: XX115411
* BnF: cb12080635d (data)
* CANTIC: a10134992
* GND: 219809-5
* ISNI: 0000 0001 2295 1331
* LCCN: n81023190
* NDL: 00628646
* NKC: kn20071116001
* NLA: 36438623
* SUDOC: 029112508
* Trove: 1256625
* VcBA: 494/69000
* VIAF: 147511234
* WorldCat: lccn-n81023190

 |
אדמירל **סר ויליאם קולדינגהאם מאסטרס ניקולסון**, KCB (באנגלית: **Sir William Coldingham Masters Nicholson**;‏ 28 באוקטובר 1863 – 9 בינואר 1932) היה קצין הצי המלכותי שהיה לאחר מכן לורד הים השלישי ובקר הצי.

קריירה ימית
-----------

ויליאם ניקולסון נולד ב-28 באוקטובר 1863 והתחנך בבית הספר סטאבינגטון האוס. בהיותו קומנדר בצי המלכותי, הוא מונה ב-10 בספטמבר 1902 לפיקוד על סירת התותחים נושאת טורפדות אה"מ אנטלופ, ששירתה במי הבית.

הוא שירת במלחמת העולם הראשונה וכקפטן אה"מ קנדה השתתף בקרב יוטלנד ב-1916. בהמשך הוא הועלה לדרגת אדמירל משנה, ומונה לסגן מפקד שייטת אוניות המערכה הראשונה מאוחר יותר באותה שנה. הוא מונה ללורד הים השלישי ובקר הצי ב-1919 וקיבל את הפיקוד על שייטת אוניות המערכה השנייה באוקטובר 1920. לאחר מכן מונה למפקד שייטת אוניות המערכה הראשונה במאי 1921.

הוא התגורר בווינצ'קומב בגלוסטרשייר עד מותו ב-9 בינואר 1932.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויליאם ניקולסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Admiral Sir William Nicholson". *The Times*. London. 11 בינואר 1932. p. 14. נבדק ב-2 בדצמבר 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה) (נדרשת הרשמה)
2. ↑  Battle of Jutland Naval History
3. ↑  Navy List, November 1917
4. ↑  Royal Navy Flag Officers 1904-1945
5. ↑  Army & Navy Evening Post, 1920
6. ↑  "Senior Royal Navy appointments" (PDF). נבדק ב-4 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  Reginald Wodehouse James Pringle-Nicholson
**טבח צפת** בוצע על ידי ערבים מוסלמים תושבי העיר צפת והסביבה ביהודי העיר ביום חמישי, כ"ג באב תרפ"ט, 29 באוגוסט 1929, כחלק ממאורעות תרפ"ט.

בית ברובע היהודי של צפת שנהרס בפרעות תרפ"ט

רקע
---

הטבח בצפת היה המשך של התקוממות ערבית, שהחלה בירושלים ב-16 באוגוסט. הפורעים הוסתו על ידי המופתי אמין אל-חוסייני, שטען כי היהודים מאיימים על הר הבית. במהלך 23 עד 24 באוגוסט נערך טבח בחברון, וכמו כן בוצעו מספר ניסיונות לטבח בתל אביב ובחיפה וביישובים אחרים. כתוצאה ממהומות הללו נהרגו 133 יהודים ו-339 מתיישבים יהודים נוספים נפצעו.

הטבח
----

בשעה 17:30 פרצו פורעים ערבים לרובע היהודי בצפת שלא היה מוגן. מזוינים במקלות ובסכינים הם פרצו לבתים דקרו והרגו את תושבי הרובע והעלו את בתיהם באש. ההשתוללות נמשכה 20 דקות והופסקה על ידי כוחות המשטרה הבריטים שחשו למקום והרגו שניים מהפורעים. 18 תושבים יהודים, בהם נשים וילדים ורב העיר ישמעאל בן פנחס הכהן, נרצחו ולפחות 80 נפצעו. הרחוב היהודי המרכזי נבזז ונשרף.

השוק בצפת לאחר הטבחהשוק בצפת לאחר הטבח

ראו גם
------

* הביזה הגדולה בצפת

נפגעי טבח צפת מחלימים בחיפה, 1929 (ברקע בניין הטכניון הישן)
**הדס שפירא-מדמוני** (נולדה ב-28 בינואר 1975) היא קצינה בכירה במשטרת ישראל בדרגת תת ניצב, הממלאת תפקיד סגנית ראש אמ"ש של משטרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

הדס נולדה במושב טל שחר. להוריה עדית קשת (לבית מזיא) ואדיר שפירא. נכדתם של פרדקה מזיא ושל אהרן מזיא.

גדלה והתחנכה בבאר שבע. למדה בבית הספר מולדת בבאר שבע ותיכון מקיף ו' בעיר. חניכה ומדריכה בתנועת הנוער "מכבי צעיר".

את שירותה בצה"ל החלה ב 1993 כמ"כית ומפקדת מחלקה בטירונות-בנים בבה"ד 4. בהמשך, הייתה מדריכה בקורס קצינות ושימשה כמפקדת פלוגת טירונים ומפקדת קורס מ"כים.

לאחר שקיבלה תוכנית שירות בצה"ל, הושאלה בשנת 1996 למשטרה. בתפקידה הראשון במשטרה הייתה מפקדת קורס הלוחמות הראשון במשמר הגבול, שפרץ את הדרך לשילוב נשים בתפקידי לחימה. על תפקודה זה קיבלה את אות הנשיא לשוטרים מצטיינים.

החל משנת 1999, ביצעה שפירא-מדמוני מגוון תפקידים במערך משאבי אנוש של משטרת ישראל, בהם: קצינת אמ"ש באגף התנועה, קצינת אמ"ש במחוז מרכז וראש מדור נגדים וזכאויות שכר. בשנת 2013 הועלתה לדרגת ניצב משנה ומונתה לתפקיד ראש מחלקת פרט. בתפקידה זה הובילה שפירא-מדמוני את הקמת יחידת מרכז הפרישה במשטרת ישראל והקמת אתר ההנצחה החדש של המשטרה במכללה הלאומית לשוטרים בבית שמש.

בשנת 2016 כיהנה שפירא-מדמוני בתפקיד קצינת חינוך ראשית של משטרת ישראל והובילה את עדכון ותיקוף הקוד האתי של המשטרה. לאחר מכן עמדה בראש מחלקת קהילה שבאגף המבצעים של המשטרה.

תנ"צ שפירא-מדמוני היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב במדעי המדינה ומזרח תיכון ובעלת תואר שני בהצטיינות במנהל ובמדיניות ציבורית באוניברסיטת בן-גוריון. בנוסף, סיימה תואר שני נוסף בהצטיינות במדעי המדינה וביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה. היא גם בוגרת המכללה לביטחון לאומי ובוגרת קורס דירקטורים של אוניברסיטת תל אביב.

  
שפירא-מדמוני נשואה ליובל מדמוני, מורה ומחנך, מתגוררת בראשון לציון ואם לשלושה.

במאי 2022 סיימה את תפקידה בתור ראש חטיבת דוברות במשטרת ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלון חכמון, ‏נצ"מ הדס שפירא מדמוני מונתה לראש חטיבת הדוברות של המשטרה, באתר מעריב אונליין, 22 בפברואר 2021
* קטע קול תת-ניצב יפעת שקלר וניצב-משנה הדס שפירא-מדמוני, סיפורים מהניידת - נשים במשטרה, רשת עושים היסטוריה
**לינדה קוזלובסקי** (באנגלית:  **Linda Kozlowski**; נולדה ב-7 בינואר 1958) 
היא שחקנית קולנוע, אמריקאית שהתפרסמה בטרילוגיית הקומית האוסטרלית "קרוקודיל דנדי" .

חיים אישיים
-----------

קוזלווסקי נולדה בעיירה פיירפילד שבקונטיקט.
למדה אופרה ב"בית הספר ג'וליארד". 
הכימיה בין קוזלווסקי לשחקן האוסטרלי פול הוגאן שהתבטאה בסרט "קרוקודיל דנדי" גלשה גם למערכת יחסים בחייהם האישיים.
בשנת 1990 נישאה קוזלווסקי להוגאן, לזוג ילד אחד ביחד.

קריירת משחק
-----------

התחילה את דרכה על בימות אוף ברודוויי, שם הופיעה במשך כשנתיים.
התקבלה לתפקיד ראשון בברודוויי ב-1984 והייתה אחת מצוות שחקני המחזה "מותו של סוכן", השתתפה לאחר מכן גם בגרסה הטלוויזיונית. 

קוזלווסקי פרצה בקומדיה האוסטרלית שוברת הקופות "קרוקודיל דנדי", ע"פ תסריטו של כוכב הסרט וחברה לסט הצילומים פול הוגאן.
בסרט שיחקה בתפקיד הכתבת הניו יורקית סו צ'רלטון והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

השניים שיתפו פעולה יחד גם בסרט ההמשך המצליח "קרוקודיל דנדי 2" ובסרט השלישי "קרוקודיל דנדי בלוס אנג'לס" שהצליח יחסית בקופות אך נכשל בקרב המבקרים.
שיחקה בנוסף גם בהפקתו הקומית של הוגאן "אוטוטו מלאך".
ב-1995 הופיעה בסרט האימה "כפר הארורים" בתפקיד ג'יל מק'גוון, מנהלת בית הספר בו לומדים הילדים המדיומים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לינדה קוזלובסקי** בוויקישיתוף

* לינדה קוזלובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לינדה קוזלובסקי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* לינדה קוזלובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007345350805171
* BNE: XX1549297
* BnF: cb14036877k (data)
* GND: 1062459210
* ISNI: 0000 0001 1932 5997
* LCCN: no97058315
* NKC: xx0183390
* NTA: 074608045
* SUDOC: 079233961
* VIAF: 16832846
* WorldCat: lccn-no97058315

 |
**עבד א-סמד א-זלזולי** (בערבית: **عبد الصمد الزلزولي**, בתעתיק מדויק: **עבד אלצמד אלזלזולי**; נולד ב-17 בדצמבר 2001 בבני מלאל שבמרוקו) הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת קשר הכנף בבטיס מליגת העל הספרדית.

קריירת מועדונים
---------------

א-זלזולי היה חלק מאקדמיות הנוער של מועדון הכדורגל פניה איליסיטנה ראבל, מועדון הספורט פבלו איגלסיאס, מועדון הכדורגל קלמה, מועדון הכדורגל אלצ'ה נערים ומועדון הספורט קולטורל קאררוס. הוא עבר מבחנים עבור אלצ'ה שהייתה הקבוצה המרכזית מעיר מגוריו, אך לא קיבל מקום באקדמיה שלהם.

הוא המשיך לשחק עבור מועדונים שכנים בעיר אלצ'ה עד שמאמן הרקולס ב', אנטוניו מורנו דומינגס, הציע לו חוזה ולאחר מכן הצטרף למועדון הראשי בעיר השכנה של אליקנטה. הוא עבר לקבוצת המילואים של הרקולס בשנת 2016, ובשנת 2019 החל את קריירת הבוגרים שלו.

א-זלזולי עבר לברצלונה אתלטיק ב-31 באוגוסט 2021 תמורת שני מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ב-1-1 מול אלאבס בלה ליגה ב-30 באוקטובר 2021, כשעלה כמחליף בדקה ה-80 והפך לשחקן הראשון שנולד במרוקו ששיחק בקבוצה הבוגרת. הוא כבש את שער הבכורה שלו ב-2-2 של ברצלונה נגד אוסאסונה במסגרת הלה ליגה. בסוף ינואר, לאחר רכישתם של אדאמה טראורה ופייר-אמריק אובאמיינג, חזר לברצלונה ב'. בספטמבר 2022 הושאל לאוססונה.

ב-1 בספטמבר 2023 חתם על חוזה לחמש שנים בבטיס.

קריירה בינלאומית
----------------

א-זלזולי ייצג את נבחרת מרוקו עד גיל 20 בגביע הערבי עד גיל 20 של שנת 2020. את הטורניר סיים עם שני שערים בחמישה משחקים.

ב-25 בדצמבר 2021 החליט לוותר על ההצעה לשחק בנבחרת ספרד, ולשחק עבור נבחרת מרוקו אליה זומן לקראת גביע אפריקה לאומות 2021, אך בסופו של דבר בחר שלא לעזוב את ברצלונה בעיצומה של העונה.

ב-17 במרץ 2022 נכלל בסגל נבחרת מרוקו למשחק מול הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות המונדיאל.

ב-23 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 0–2 על נבחרת צ'ילה במשחק ידידות.

נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עבדה א-זלזולי** בוויקישיתוף
* עבדה א-זלזולי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  لائحة المنتخب الوطني المشاركة في نهائيات كأس العالم قطر 2022 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (בערבית)

| **נבחרת מרוקו – מונדיאל 2022 (מקום רביעי)** |
| --- |
| 1 בונו • 
2 חכימי • 
3 מזראווי • 
4 אמראבט • 
5 אכרד • 
6 סאיס • 
7 זיאש • 
8 אונאחי • 
9 חמדאללה • 
10 א-זרורי • 
11 סאבירי • 
12 מוחמדי •
13 שאער • 
14 אבוח'לאל •
15 אמלאח •
16 א-זלזולי •
17 בופאל •
18 אל-יאמיק •
19 א-נסירי •
20 דארי •
21 שדירה •
22 א-תגנאותי •
23 אל-ח'נוס •
24 באנון •
25 עטיית אללה •
26 ג'בראן •
מאמן: רגראגי | מרוקומרוקו |
**דוד גולדבאום** (28 ביוני 1859–11 במרץ 1930) היה פוליטיקאי ומודד קרקעות יהודי מקסיקני. כיהן משנת 1927 ועד מותו ב-1930 כראש עיריית אנסנדה במדינת באחה קליפורניה שבצפון מערב מקסיקו, לחופו של האוקיינוס השקט. מיפה חלקים נרחבים של באחה קליפורניה. וחיבר חיבורים חשובים על ההיסטוריה והדמוגרפיה של המדינה.

ביוגרפיה
--------

דייוויד גולדבאום נולד ב-1858 במקסיקו. אביו היה יהודי פולני שהיגר למקסיקו כחלוץ. דודו מצד אביו, מרקוס גולדבאום (אנ'), הגיע לאמריקה מפרוסיה, התיישב בטריטוריית אריזונה וניסה לנהל משא ומתן לשחרור שבויים, עם אינדיאנים, בין השנים 1866–1870. מאוחר יותר, ב-1886, נרצח מרקוס בידי האפאצ'י. בן דודו, יוליוס גולדבאום, מכר טבק, יין וגבינות באמצעות חברה שנשאה את שמו ופעלה מאריזונה. הוא היה גם בעל זכויות כרייה באריזונה.

בילדותו נחטף גולדבאום עם כמה מחבריו לבית הספר, על ידי שודד נודע לשמצה שכונה "הטיגריס מהאליקאס" ("Tiger of the Allicas") ושוחרר לאחר שאביו שילם כופר. זמן קצר לאחר מכן נשלח להשתלם בסן פרנסיסקו שבארצות הברית. הוא סיים את לימודיו בבית הספר למכרות בקולורדו (אנ'), שם למד מינרלוגיה.

גולדבאום סקר את רוב שטחה של באחה קליפורניה, כולל אנסנדה, שבה התיישב. הוא ניהל את המוזיאון האזורי באנסנדה, שבו הוצגו בין היתר ממצאים חשובים שאסף במסעותיו. ומאוחר יותר כיהן כראש העיר בין השנים 1927–1930.

לפי סוכנות הידיעות היהודית (JTA), היה גולדבאום "ידיד אישי" של הנשיאים: פורפיריו דיאז, פלוטארקו אליאס קאייס ואמיליו פורטס חיל.

גולדבאום נפטר ב-1930. שני בניו, פדריקו ורודולפו, מתו מקדחת צהובה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ידיעה על מותו באתר סוכנות הידיעות היהודית JTA, ‏12 במרץ 1930

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי המקורות נפטר בגיל 71. התאריך המפורט מופיע בערך הספרדי. אך במקורות אחדים נכתב סתמית '1858'.
2. ↑  כך לפי הידיעה ב-JTA, בערך הספרדי נכתב שנפטר ב-6 במרץ
**רושניה** הייתה אגודת סתרים מוסלמית סופית אפגנית במאה ה-16 שהוקמה על ידי באיאזיד אנצארי מג'ולונדאהר. באיאזיד יותר מאוחר כינה את עצמו פיר רושאן (שליח האור) וטען שהוא אנצאר, כלומר אחד מהאנשים שעזרו למוחמד לברוח ממכה, ולכן גם מואר, מכאן פירוש השם "רושנייה" או "המוארים". פיר רושאן הושפע הן מהיוגים והן מסופים אחרים והוסיף דוקטרינה משלו. לפי פיר רושאן ההתגלמות המושלמת ביותר של אלוהים נמצאת בקדושים. מבחינת ערכים פיר רושאן דיבר על חובתו של האדם לשחרר את עצמו מבורות עצמית ומרודנות של שליטים כמו גם ממערכות הירושה שלהם. עוד עיקרון היה שחרור כל האנושות מאי-סובלנות והזכות של כל בן אנוש לחפש ידע, כולל נשים. לדעתו, כל בני האנוש נוצרו שווים ובעלי חרות לבחור את דרכם הייחודית.

רעיונותיו עלו בקנה אחד עם רעיונות עידן הנאורות, ולכן נרדפו על ידי אנשים שרצו לשמר את המצב הקיים. באירופה תנועות פשיסטיות, הבינו את רעיונותיו כחופש מוות בפני הרודן, משם רעיונותיו התגלגלו לימין ולתאוריות הקונספירציה וזאת הצורה שהמסדר מפורסם בה כיום. הקונספירטורים מאשימים את הראשנייה כממשיכים ושארית של מסדר החשישיון האיסמעילי, כהשראה להקמת מסדר האילומינטי בבוואריה, כלוקחים חלק בסדר עולמי חדש ועוד האשמות רבות ומגוונות מספור. יחד עם זאת חשוב לזכור שפיר רושאן הטיף לערכים סובלניים בתקופה שרוב האנושות חיו כעבדים, איכרים או בעוני מחפיר. הראשנייה חוסלו סופית על ידי האימפריה המוגולית.