recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מיכאיל מורוזוב** (ברומנית: **Mihail Moruzov**;‏ 16 בספטמבר 1887 - 27 בנובמבר 1940) היה מייסד שירות הריגול והריגול הנגדי הרומני ומנהלו בשנים 1924 - 1940. היה חבר בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה, ונרצח על ידי הלגיונרים.

חייו
----

מיכאיל מורוזוב נולד בכפר זביל (Zebil) במחוז טולצ'אה, ברומניה, במשפחה של קוזאקים, שמצאו בה מקלט במועד לא ידוע. אביו, כמו סבו לפניו, היה כומר בכנסייה הרוסית של טולצ'אה. למיכאיל היו 4 אחים ושתי אחיות. הוא נישא והתגרש פעמיים - עם אשתו הראשונה, מריה אנטון ורארו, נולדה לזוג בת, אך זמן קצר לאחר מכן האישה נפגעה בתאונה ונשארה משותקת. הזוג נפרד בהסכמה, כדי לא להפריע לקריירה של מיכאיל, וב-1932, כשהבת הייתה בת 7, התגרשו רשמית. האישה השנייה, תאודורה סנדולסקו, הייתה מורה לצרפתית. לזוג לא היו ילדים. הם התגרשו ב-1938.

מורוזוב החל את הקריירה שלו בשירותי המודיעין כמודיע פשוט, והתקדם בהדרגה בשירות הביטחון של דלתת הדנובה. בנוסף לרומנית ידע רוסית ובולגרית, אך לא שפות מערביות, וסיים רק שלוש כיתות תיכון (שווה ערך לכיתה ז', כי בית הספר היסודי היה בן 4 כיתות), ועובדות אלה הכבידו על קידומו. הוא הצטיין בזיכרון מצוין וכשנזקק לידע מסוים היה פונה למומחים ולומד בעל פה.

בתזכיר שכתב מורוזוב על פעילותו במלחמת העולם הראשונה מצוין מאבקו בעריקים רוסים מצבא רומניה, המאבק שלו נגד התעמולה הגרמנית והבולגרית בקרב היחידות הרוסיות ברומניה, לכידת הקולונל הגרמני פון מאייר, הממונה על שירותי המודיעין הגרמני בדוברוג'ה ובחוף הים השחור, מעצרם של 156 מרגלים גרמנים ועוד.

ב-1920 נעצר ונחקר מורוזוב בחשד שפעל כמרגל בולגרי או סובייטי; בחקירה לא אוששו החשדות והוא שוחרר. לאחר המלחמה נידונה ברומניה התארגנות מחודשת של שירותי המודיעין, וב-1924 הועמד מורוזוב בראש "השירות החשאי למודיעין" (Serviciul Secret de Informații), שכונה בדרך כלל בשם "סיגורנצה". ב-1928 נדרש מורוזוב לארגן מחדש את סיגורנצה, כך שיהפוך לשירות מודיעין מהשורה העולמית הראשונה, שיוכל להתחרות עם הבריטים, הצרפתים, האמריקאים והסובייטים.

מורוזוב פעל למען האינטרסים של קרול השני, מלך רומניה בכל מיני הזדמנויות, איתור תמונות עירום של פילגשו, אלנה לופסקו, ביום ביגמיה ליון אנטונסקו ועוד. הוא היה למרכיב חשוב בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה ותמך בתפיסת השלטון הדיקטטורית שלו. הוא פעל לדיכוי התנועה הלגיונרית, אך בו-זמנית טיפח קשרים עם קבוצת לגיונרים ובראשם הוריה סימה.

לאחר הדחתו של המלך קרול השני והגעתם לשלטון של יון אנטונסקו והלגיונרים, נעצר מורוזוב ונכלא בז'ילבה. הוא נרצח במקום כליאתו בטבח ז'ילבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Mihail Moruzov si infiintarea SSI (ברומנית)
* Mihail Moruzov, spionul care a luptat pentru Romania Mare (ברומנית)
* Ion Antonescu este vinovat de moartea tatei! (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5074087
* GND: 121141721
* ISNI: 0000 0001 1951 3373
* LCCN: no98084947
* VIAF: 77163936
* WorldCat: lccn-no98084947

 |
**מריה אליזבת ריבה** (באנגלית: **Maria Elizabeth Riva**; נולדה ב-13 בדצמבר 1924) היא שחקנית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

ריבה נולדה בברלין, בתה של השחקנית מרלן דיטריך ובעלה רודולף סייבר, שעבד אף הוא בתעשיית הקולנוע. 

ב-1930 עברה עם אמה ללוס אנג'לס. בילדותה בילתה רבות באולפני פרמאונט ובחברת המכרים של אמה. היא גם התלוותה רבות לחופשות של בני משפחת קנדי יחד עם אמה.

ב-1934 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "הקיסרית האדומה", בו אמה שיחקה את יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. ריבה קיבלה את תפקיד הקיסרית בילדותה, לאחר שלא נמצאה שחקנית ילדה בעלת דמיון במראה לאמה דיטריך.

כיוון שדיטריך הייתה מעוניינת לשמור את בתה קרוב אליה, היא לא שלחה אותה לבית ספר, והיו לה מחנכות פרטיות. בסוף שנות השלושים אפשרה לה אמה ללכת לבית ספר בינלאומי בשווייץ. במהלך הלימודים בפנימייה שותפתה לחדר הייתה השחקנית ג'ין טירני.

בנעוריה למדה משחק אצל מקס ריינהרדט. במלחמת העולם השנייה עסקה בבידור חיילים אמריקאים בגרמניה. בשנות ה-40 היא הופיעה תקופה תחת שם הבמה "מריה מנטון" (Maria Manton). כמו כן, עבדה תקופה בברודוויי.

במהלך שנות ה-50 הופיעה רבות בטלוויזיה ואף הייתה מועמדת פעמיים לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר, ב-1952 וב-1953. ב-1962 פרשה ממשחק.

ב-1988 הופיעה בסרטו של ריצ'רד דונר "מארח השדים".

ב-1947 נישאה לוויליאם ריבה, ממנו התאלמנה ב-1999. לבני הזוג נולדו ארבעה בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מריה ריבה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מריה ריבה** |

* מריה ריבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מריה ריבה, באתר AllMovie (באנגלית)
* מריה ריבה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007408547805171
* BIBSYS: 90649998
* BnF: cb12290574k (data)
* GND: 119082233
* ISNI: 0000 0001 1750 4326
* LCCN: n85262795
* LNB: 000150233
* NDL: 00539534
* NKC: jn20010525084
* NLP: a0000001146837
* NTA: 101315198
* SNAC: w65k0dsh
* SUDOC: 031747868
* VIAF: 22204796
* WorldCat: lccn-n85262795

 |
לוויין מדגם DSP 8
**DSP** (באנגלית: **Defense Support Program (DSP)**) הייתה תוכנית שכללה סדרת לווייני לגילוי שיגורי טילים בליסטיים ופיצוצים גרעינים שהופעלה על ידי ארצות הברית החל משנות ה-70 של המאה ה-20. המערכת הייתה החלק העיקרי במערכת מוקדמת להתרעה על שיגורים. התוכנית נוהלה על ידי חיל החלל של ארצות הברית. היא פעלה עד לתחילת המאה ה-21 כאשר הוחלפה על ידי מערכת SBIRS. המערכת פעלה במקביל למערכת Oko שפותחה בברית המועצות והופעלה גם ברוסיה.

היסטוריה
--------

דגמים של לווייני DSP
מטרת המערכת הייתה להחליף מערכת MIDAS שלא הצליחה להגיע לשלב מבצעי. בנוסף לכך בהמשך היא החליפה לוויינים מסדרה ולה. השיגור הראשון בוצע ב-6 בנובמבר 1970. הלווין שקל כ-900 ק"ג וכלל כ-2000 חיישנים. בנוסף לכך הותקנו פאנלים סולארים שסיפקו 400 ואט. אורך חיים המתוכנן של החללית היה 1.25 שנים.

השיגור היה מוצלח וחללית סיפקה מידע באיכות גבוהה. במהלך מלחמת המפרץ המערכת סיפקה לישראל ולערב הסעודית מידע על שיגורי "סקאד".

היה מתוכנן להגיע ל-25 לוויינים. בפועל שוגרו 23. הלוויינים שודרגו בהדרגה. בסופו של דבר המשקל הגיע ל-2380 ק"ג עם 6000 חיישנים והספק של 1485 ואט. עלות הלוויין הייתה כ-400 מיליון $. אורך חיים מתוכנן היה 3–5 שנים.

כל הלוויינים נבנו על ידי TRW. השיגור האחרון בוצע בשנת 2007. ככלל שיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל. רק לוויין DSP 16 הוצב במסלול על ידי מעבורת החלל אטלנטיס מסגרת משימה STS-44 בשנת 1991.

שיגורים
-------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | שם חללית | הערות |
| 6 בנובמבר 1970 | DSP-F1 |
| 5 במאי 1971 | DSP-F2 |  |
| 1 במרץ 1972 | DSP-F3 |  |
| 12 ביוני 1973 | DSP-F4 | השיגור נכשל |
| 14 בדצמבר 1975 | DSP-F5 |
| 26 ביוני 1976 | DSP-F6 |  |
| 6 בפברואר 1977 | DSP-F7 |  |
| 10 ביוני 1979 | DSP-F8 |  |
| 16 במרץ 1981 | DSP-F9 |  |
| 6 במרץ 1982 | DSP-F10 |
| 14 באפריל 1984 | DSP-F11 |  |
| 22 בדצמבר 1984 | DSP-F12 |  |
| 29 בנובמבר 1987 | DSP-F13 |
| 14 ביוני 1989 | DSP-F14 |  |
| 13 בנובמבר 1990 | DSP-F15 |  |
| 24 בנובמבר 1991 | DSP-F16 |  |
| 22 בדצמבר 1994 | DSP-F17 |  |
| 23 בפברואר 1997 | DSP-F18 |  |
| 9 באפריל 1999 | DSP-F19 |  |
| 8 במאי 2000 | DSP-F20 |  |
| 6 באוגוסט 2001 | DSP-F21 |  |
| 14 בפברואר 2004 | DSP-F22 |  |
| 11 בנובמבר 2007 | DSP-F23 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **DSP** בוויקישיתוף
* מידע על המערכת
* מידע על הלוויינים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Defense Support Program, web.archive.org, ‏2014-08-08
הרבה **גליה סדן** (נולדה בשנת 1967) היא רבה רפורמית ופעילה מרכזית בתחום אולפני הגיור הרפורמיים בישראל. משרתת כאם בית הדין (אב"ד) של מועצת הרבנים הרפורמים בישראל (מר"ם).

ביוגרפיה
--------

סדן נולדה בקיבוץ יחיעם שבגליל המערבי, שהשתייך לקיבוץ הארצי. בעלת תואר מוסמך לספרות עברית מאוניברסיטת תל אביב. כחניכת "השומר הצעיר" נפגשה עם מדריכי תנועת הנוער של היהדות הרפורמית בישראל וביקרה בקיבוץ הרפורמי לוטן שבערבה. החוויה הובילה בהדרגה להצטרפות לקהילה רפורמית ולאחר מכן להצטרפות (תשנ"ט) לתוכנית הישראלית לרבנות בהיברו יוניון קולג'. סדן הוסמכה לרבנות בשנת 2003.

סדן מכהנת למעלה מעשור כרבה בקהילת בית-דניאל (תל אביב) לצידם של הרב מאיר אזרי והחזן פרדי פאר. במסגרת זו היא מנהלת גם את מרכז הגיור הרפורמי בתל אביב, שבמסגרתו מתגיירים כ-150 נשים, גברים וטף מדי שנה. גיורם מוכר במדינת ישראל לצורך רישום במרשם האוכלוסין שבמשרד הפנים, אך אינו מוכר על ידי הרבנות הראשית לישראל. תחומי פעילות נוספים: ריכוז תחום בני ובנות המצווה (כמאתיים בנים ובנות כל שנה); הוראת מקרא ותלמוד; דרשות והנחיית תפילות; עריכת טקסי מעגל חיים.

סדן תרמה ותורמת במהלך השנים לפעילות מר"ם והתפתחותה בתפקידים שונים במזכירות המועצה ובוועדת הביקורת שלה. בין השנים 2007-2015 היא שרתה כרכזת ומנהלת מר"ם – מועצת הרבנים הרפורמים בישראל. במסגרת זו הייתה שותפה להוצאתם לאור של **הגדה לזמן הזה**, **השמחה שבלב – מחזור לרגלים ולשבתותיהם** ולתרגום סידור **העבודה שבלב" לאנגלית**. בשנת 2018 היא נבחרה לעמוד בראש בית הדין של מר"ם (אב"ד), ומשמשת מתחילת 2019 כאם בית הדין הראשונה בתולדות המועצה. 

סדן חברת ועדת הביקורת בארגון "שומרי משפט – רבנים למען זכויות אדם" וכיהנה בעבר כחברת מזכירות הארגון.

סדן היא אם לבן.

פרסומים
-------

* "רבות בנות עשו חיל והטלית על כולנה" [קריאה ביקורתית של המזמור "אשת חיל" ושל מעמד האישה בתנועה ליהדות רפורמית], בתוך: מאיר אזרי (עורך), **שערים ליהדות המתקדמת**, תל אביב: בבל, 2005, עמ' 83–89.
* "גבולות האני וגבולות האֵיני", בתוך: ליאור ורד-אזרחי, מירה חובב, יהוידע עמיר ואפרת רותם (עורכות), **דרור: במה לקידום החירות והאחריות בישראל**, ירושלים: התנועה הרפורמית ומר"ם, תשע"ד, עמ' 45–48.

קישורים חיצוניים
----------------

* "התפוח והעץ: בתיה וגליה סדן" (מוסף הארץ)
* "ויבא יעקב שלם" - דרשה לפרשת וישלח

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרכזי דניאל - צוות.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007399172005171

 |
**טֹפַח תַּרְבּוּתִי** (שם מדעי: *Lathyrus sativus*) הוא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת הקטניות. מין זה מוצאו מחצי האי-הבלקני (בולגריה ויוגוסלביה) ומשמש בישראל כגידול שדה.

מורפולוגיה
----------

צמח עשבוני חד-שנתי זקוף פחות או יותר, אינו מטפס וגובהו 30 עד 50 ס"מ ולעיתים רחוקות עד 75 ס"מ. הגבעולים קירחים ומכונפים. הלוואים ארוכים ודומים לעלעלים. העלים מנוצים, בעלי זוג אחד של עלעלים מחודדים שביניהם, בהמשך ציר העלה, יוצאת קנוקנת ענפה המתפצלת ל-3 סעיפים. ציר העלה מכונף. הלוואים הקטנים בבסיס העלה דמויי חצי ראש חץ, אורכם 18 עד 25 מ"מ ורוחבם 2 עד 5 מ"מ. העלעלים אזמליים עד צרים מחודדים בקצותיהם, עורקיהם מקבילים, שפתם תמימה, אורכם 5 עד 8 ס"מ ורוחבם על פי רוב 1.1 עד 1.5 ס"מ.

התפרחות חיקיות מסוג אשכול. כל תפרחת נושאת לא יותר מ-4 פרחים, לרוב פרח אחד לעיתים 2. עוקץ התפרחת ארוך ואורכו 3 עד 6 ס"מ. עוקץ הפרח כ-1.2 ס"מ.

הפרחים פרפרניים בלתי נכונים, דו-מיניים ובעלי שחלה עילית ואינם ריחניים. הגביע משתייר, אורכו 7 עד 10 מ"מ, דמוי פעמון, בעל שיניים כמעט שווים שאורכם פי 1.5 עד 3 מאורך צינור הגביע.

הכותרת פרפרנית ומורכבת מ-5 עלים. עלה הכותרת החיצוני (המפרש) הוא הגדול מכולם. שני עלי הכותרת הצדדים (המשוטים) מכסים על פי רוב על שני עלי הכותרת הפנימיים ביותר (הסירה) ומעורים במקצת בסירה. הכותרת אדומה, ורודה, כחולה או לבנה, אורכה 12 עד 15 מ"מ לעיתים רחוקות עד 24 מ"מ.

האבקנים 10, 9 מהם זריהם מאוחים לצינור ואחד חופשי.

השחלה עילית, סרגלית, בת עלה שחלה אחת ונישאת על עוקץ. עמוד השחלה מכופף ופחוס מגבו שבחלקו העליון.

הפרי תרמיל כמעט אליפטי, שטוח פחות או יותר, רחב וקירח, אורכו 2.5 עד 3.5 ס"מ לעיתים רחוקות 4 ס"מ ורוחבו 9 עד 12 מ"מ. התפרים מכונפים. שפתו העליונה (תפר הבטן) בעל 2 כנפיים ברורות ברוחב 1 עד 2.5 מ"מ. הפרי נפתח על יד קשוות. הזרעים, שמספרם 3 עד 5 בתרמיל חלקים, לבנים ובעלי מקצועות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טופח תרבותי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

* טופח תרבותי, באתר ITIS (באנגלית)
* טופח תרבותי, באתר NCBI (באנגלית)
* טופח תרבותי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* טופח תרבותי, באתר Tropicos (באנגלית)
* טופח תרבותי, באתר GBIF (באנגלית)
* טופח תרבותי, באתר The Plant List (באנגלית)
* טופח תרבותי, באתר IPNI (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1147342

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברתמה הנקשרת לראשה של בהמה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רסן (פירושונים).
סוס עם רסן
**רֶסֶן** (גם **ראשיית רכיבה**) הוא שם של ראשייה (רתמה) שקושרים לראשה של בהמת רכיבה כך שהרוכב יוכל לשלוט בתנועתה. הרסן נועד לכבול את המתג בפי הסוס. חלק בלתי נפרד מהרסן הן המושכות שמחוברות למתג ובעזרתן הרוכב שולט בחיה.

מטרת הרסן
---------

השימוש ברסן נועד לשרת מספר מטרות, בהן:

* אפשרות לבלום את הבהמה במקרה שהיא מאבדת שליטה.
* אפשרות לכוון את הבהמה במקרה שהיא סוטה מהכיוון הרצוי.

חלק מהרסנים כוללים מכסי עיניים שנועדו להבטיח שהבהמה תשמור על מבט מרוכז קדימה לאורך כל הרכיבה. רסנים אחרים לוחצים על השפה והלסת של הבהמה וכך מונעים ממנה לפתוח את הפה למטרות לא רצויות. כמו כן ישנם רסנים שניתן לקשור אותם לאוכף כך שהבהמה לא תוכל להרכין את ראשה יותר מדי. רסנים כאלו מיועדים בעיקר עבור סוסים שעליהם רוכבים ילדים קטנים החסרים את הכוח הפיזי להרים את ראשה של הבהמה.

הרסן עשוי בדרך כלל מפלדת אל־חלד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רסן** בוויקישיתוף
* רסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292566005171
* GND: 4190552-0
* LCCN: sh85016899
* NKC: ph548960

 |
**בן הרוש** הוא שם משפחה הנפוץ בעיקר בקרב יהודי צפון אפריקה ואשר מקורו ביהדות ספרד. מקור השם הוא גרסה של השם העברי בן הראש (על כן ועל-פי רוב, השם בן הרוֹש נהגה במצלול: בן הראש, כאשר האות ו' אמורה להיות מנוקדת בחוֹלם).
בהקשר המקראי, המילה העברית "ראש" מציינת בעל תפקיד או העומד בראש גוף מסוים. מאוחר יותר שם זה נהפך לתואר של העומד בראש ישיבה, קהילה או יחידה מנהלתית. גם בשפה הברברית משמעות המילה היא מנהיג העומד בראש משפחה או שבט.
על פי מסורת עממית, יהודים בשם בן הרוש והגרסאות של שם זה, אשר חיו בקהילות יהודיות במרוקו שמרבית חבריהן היו צאצאים למגורשי ספרד, נחשבו לצאצאים של הרא"ש, כינויו של הרב אשר בן יחיאל שנפטר בעיר טולדו.

**האם התכוונתם ל...**

* ארז בן הרוש – שחקן ותסריטאי ישראלי
* דוד בן הרוש – מבולטי הפעילים באירועי ואדי סאליב
* דוד בן הרוש – עתידן וחוקר, פרופסור באוניברסיטת בר-אילן
* מאיר בן הרוש – חוקר ספרות ערבית ישראלי
* מואיז בן הראש – משורר ישראלי
* משה בן הרוש – נשיא האקדמיה ללשון העברית
* נועם בן הרוש – כדורגלן ישראלי
* עומרי בן הרוש – כדורגלן ישראלי
* שמיל בן הרוש – שחקן ישראלי (כיום שמיל בן ארי)

ראו גם
------

* הרוש

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור השם בן הרוש, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"

|  |  |
| --- | --- |
| פירושוניםפירושונים |  זהו דף פירושונים, שמטרתו להבחין בין ערכים שונים בעלי שם דומה.

 אם לא מצאתם ברשימת הפירושונים את הערך שהתכוונתם אליו, נסו:
* דפים ששמם מתחיל ב"בן הרוש"
* דפים ששמם **מכיל** "בן הרוש"
* חיפוש "בן הרוש" בוויקיפדיה

 |
ה**מילינדה פַּנהָא** (בפאלי: **Milindapañhā**, השאלות של מילינדה) הוא כתב קדוש בודהיסטי המתוארך לתחילת המאה הראשונה לפני הספירה, המילינדה פנהא נכללת בגרסה הבורמזית של הקאנון הפאלי של זרם הטהרוואדה, כחלק מספר קהודקה ניקאיה (Khuddaka Nikaya), אולם היא לא מופיעה בקאנון הפאלי של הזרמים המרכזים בתאילנד ובסרי לנקה. גרסה מקוצרת של הכתב, התקבלה בזרם מהאיאנה.

הטקסט מכיל שאלות ששאל מלך באקטריה מנאנדר הראשון (בפאלי: מילינדה), את הנזיר נאגאסאנה (Nāgasena).

היסטוריה
--------

החלק הראשון בטקסט, נכתב בין המאה ה-2 למאה ה-1 לפנה"ס. מקובל שכל הטקסט נכתב במקור בשפת סנסקריט. עם זאת, מלבד הכתבים שמקורם בסרי לנקה ושכתובים בשפת הפאלי, לא ידוע על עותקים נוספים.

התאוריה המקובלת על החוקרים, שכתיבת הטקסט נעשתה על ידי מספר אנשים, עם תוספות שנוספו עם השנים. עובדה התומכת בתאוריה זו, שהגרסאות הסיניות לטקסט, קצרות יותר באופן משמעותי.

כתב היד העתיק ביותר הכתוב בפאלי, הועתק בשנת 1495 לספירה. העתקה התבססה על חלקים חשובים מכתב היד, וחלקים משמעותיים אבדו, הטקסט השלם עבר מפה לפה. הספר אושר על ידי המועצות הבודהיסטיות החמישית והשישית.

קישורים חיצוניים
----------------

* The Questions of King Milinda, v.1, תורגם על ידי תומאס ויליאם ריס דווידס, באתר archive.org
* The Questions of King Milinda, v.2, תורגם על ידי תומאס ויליאם ריס דווידס, באתר archive.org
* The Questions of King Milinda, תורגם על ידי תומאס ויליאם ריס דווידס, באתר HolyeBooks.org.
* The Debate of King Milinda, מהדורה מקוצרת. תורגם על ידי בהיקו פסאלה, באתר BuddhaNet.
* Milindapañh - קטעים נבחרים בתרגום לפאלי ואנגלית, תורגם על ידי ג'ון קלי
* Milinda Panha Sinhalese translation
* מילינדה פנהא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265314005171
* BIBSYS: 90410617
* BNE: XX3758845
* BnF: cb12015550s (data)
* GND: 4169933-6
* LCCN: n80017997
* SUDOC: 028289544
* VIAF: 181845530
* WorldCat (עם VIAF): 181845530

 |
**אלפונסו "באק" ג'ונסון הבן** (באנגלית: **.Alphonso "Buck" Johnson Jr**; נולד ב-3 בינואר 1964) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק, בין השאר, במשך שבע עונות בליגת ה-NBA. שיחק בעמדת הסמול פורוורד. גובהו 2.01 מטר.

קריירה
------

כנער שיחק כדורסל בליגת התיכונים במסגרת בית ספר תיכון בברמינגאהם, אלבמה. הוא שיחק בליגת המכללות בקבוצת אלבמה קרימזון טייד מאוניברסיטת אלבמה.

ב-1983 זכה עם נבחרת ארצות הברית במדליית הזהב באליפות העולם לנוער שנערכה בספרד.

בשנת 1986 הוא נבחר למקום ה-20 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA (דראפט 1986) על ידי היוסטון רוקטס ושיחק בשורותיה בשנים 1986 - 1992. עונה נוספת הוא שיחק במדי הוושינגטון בולטס. לאחר מכן הצטרף לקבוצה מליגת ה-CBA ובה שיחק עונה חלקית.

עונתו הטובה ביותר הייתה 1990/91, שבה השתתף ב-82 משחקים וקלע 14.8 נקודות למשחק. בסך הכל השתתף ב-505 משחקי NBA וקלע 4617 נקודות בסך הכל, ממוצע של 9.1 נקודות למשחק.

בעונת 1993/94 שיחק בטופאש בורסה מהליגה הטורקית.

בעונת 1994/1995 שיחק בהפועל תל אביב. הוא הצטיין בשורותיה ובמשחק נגד פאוק סלוניקי היוונית קלע 41 נקודות וקטף תשעה כדורים חוזרים. בישראל קיבל את הכינוי "הפנתר הוורוד". בעונה לאחר מכן עבר לשחק בקבוצת אפולון פטרס מיוון.

בעונת 1996/97 חזר לישראל והצטרף למכבי תל אביב. במשחק נגד הפועל ירושלים ירק על השופט והורחק. במשחק אחר נגד ירושלים הכה בפניו את שחקנה בילי תומפסון, והושעה בשל כך ממספר משחקים.

בתום העונה בה זכה באליפות עם מכבי תל אביב, עבר לשחק בג'ירונה הספרדית, ובהמשך חזר ליוון ושיחק בקבוצות היראקליס סלוניקי, דפני ובפרישטרי. ב-2005 הצטרף לברמינגהאם מליגת ה-ABA בארצות הברית ובתום העונה פרש ממשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* אמיר בוגן, לאן נעלמו כוכבי העבר - באק ג'ונסון, באתר ynet, 1 בנובמבר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  היה היה: מכבי נגד הפועל ירושלים בחוץ, באתר מכבי תל אביב, 18 בפברואר 2012
**ואנדרסון דה אוליביירה קמפוס** (בפורטוגזית: **Vanderson de Oliveira Campos**; נולד ב-21 ביוני 2001 ברונדונופוליס שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת מונקו מליגת העל הצרפתית ובנבחרת ברזיל.

קריירת מועדונים
---------------

ואנדרסון גדל במחלקות הנוער של אוניאו רונדונופוליס, ריו ברנקו וגרמיו. הוא ערך 47 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של גרמיו במסגרת ליגת העל הברזילאית, בהן הבקיע חמישה שערים.

ב-1 בינואר 2022 חתם ואנדרסון על חוזה לחמש שנים וחצי במונקו מליגת העל הצרפתית. ב-9 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד נאנט במסגרת המחזור ה-20 בליגה לעונת 2021/2022. ב-23 בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 למונפלייה במסגרת המחזור ה-22 בליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-17 ביוני 2023 ערך ואנדרסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, בניצחון 4-1 על נבחרת גינאה במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ואנדרסון, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Monaco : Vanderson, c'est fait ! (officiel) באתר Maxifoot, ‏ 1 בינואר 2022 (בצרפתית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ואנדרסון (כדורגלן יליד 2001)"**.
**אלקטרה** (ביוונית עתיקה: **Ἠλέκτρα**) היא טרגדיה יוונית מאת המחזאי היווני אוריפידס. הטרגדיה נכתבה בשנת 413 לפנה"ס לערך. לא ברור אם גרסה זו של המחזה הוצגה לפני מחזהו של סופוקלס הנקרא אף הוא אלקטרה. המחזה מתאר את סיפורה של אלקטרה מהמיתולוגיה היוונית.

רקע
---

כמה שנים קודם לתחילת עלילת המחזה, בתחילתה של מלחמת טרוייה, מנהיג צבא יוון העתיקה, אגממנון, נדרש להקריב את בתו איפיגניה לאלה ארטמיס, על מנת שזו תאפשר לרוחות לנשוב ולספינות הצי היווני להפליג. האלה ארטמיס הצילה את איפיגניה והביאה אותה לטאוריס. קליטמנסטרה אשת אגממנון מעולם לא סלחה לו, ועם שובו מטרויה היא ומאהבה אייגיסתוס רצחו אותו.

אלקטרה, בתם של קליטמנסטרה ואגממנון, נישאה לחקלאי פשוט בשל חששה שאם תישאר בחצר המלוכה ותינשא לאציל, יגדלו ילדיה וילמדו את מה שאירע, הם ינסו לנקום את מותו של אביה על ידי הרג אימה.

אלקטרה נותרת בתולה כיוון שלבקשתה החקלאי לא מימש את נישואיהם.

אחיהן של אלקטרה ואיפיגניה - אורסטס נשלח לפוקיס וגדל בבית המלוכה שם, יחד עם בן מלך פוקיס - פילאדס.

תקציר עלילה
-----------

אורסטס וחברו פילאדס מגיעים לארגוס בכוונה לנקום את מותו של אביו של אורסטס. הם מגיעים לביתה של אלקטרה כאשר הם מחופשים, במטרה להשיג מידע. הם טוענים כי הם שליחים של אורסטס, אולם המשרת הזקן שהבריח את אורסטס בילדותו מזהה אותו ומגלה לאלקטרה את זהותו.

אלקטרה רוצה לעזור לאחיה לנקום באמה ובמאהבה אייגיסתוס את רצח אביה.

המשרת הזקן מפתה את קליטמנסטרה לבוא לבית אלקטרה כשהוא מספר לה שנולדה לה נכדה. אורסטס הורג את אייגיסתוס וחוזר עם הגופה. עם שובו אורסטס משנה את דעתו ומחליט שלא להרוג את אמו. בינתיים קליטמנסטרה מגיעה אל אלקטרה ואלקטרה רוצחת אותה.

בסוף המחזה מגיעים אחיה של קליטמנסטרה - קסטור ופולידאוסס שהפכו לאלים, ומספרים שקליטמנסטרה אכן קיבלה את העונש המגיע לה, אולם האחים חטאו בכך שרצחו את אמם, ועליהם לטהר את עצמם בשל המעשה.

תרגומים
-------

המחזה תורגם לעברית בידי אהרן שבתאי ויצא לאור בהוצאת שוקן. בשנת 1964 הוא הוצג בתיאטרון הקאמרי

### תרגומים לאנגלית

* אדוארד פ. קולריג', 1891: טקסט מלא.
* גילברט מורי, 1911.
* ארתור ס. ויי, 1912.
* אמילי טאונדנס ורמיול, 1958.
* ג'. דיווי, 1998.
* ג'. מורווד, 1998.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלקטרה** בוויקישיתוף
* אלקטרה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אלקטרה" לאוריפידס – בתיאטרון הקאמרי

| מחזות אוריפידס |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| הקיקלופ • אלקסטיס • מדיאה • ילדי הרקולס • היפוליטוס • אנדרומכה • הקובה • מבקשות החסד • אלקטרה • הרקולס • נשות טרויה • איפיגניה בטאוריס • איון • הלנה • הנשים הפיניקיות • אורסטס • הבאקכות • איפיגניה באאוליס • רזוס (מחזה שיוחס לאוריפידס בטעות) |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007587897605171
* BNE: XX1963701
* BnF: cb122048108 (data)
* GND: 4389663-7
* LCCN: nr2006002107
* NLA: 35069311
* SUDOC: 200469134
* VcBA: 492/10805
* VIAF: 271611581
* WorldCat (עם VIAF): 271611581

 |
**Walk This Way** (מילולית: לך בדרך זו) הוא שיר של להקת ההארד רוק האמריקאית אירוסמית'. השיר נכתב על ידי סטיבן טיילר וג'ו פרי ויצא לראשונה כסינגל מהאלבום *Toys in the Attic* בשנת 1975. גרסת המקור של השיר הגיע עד למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100 בתחילת 1977 והיה לחלק משורה של סינגלים מצליחים של הלהקה בשנות ה-70 של המאה ה-20.

שיר זה, היה לאחד מן השירים שעזרו לאירוסמית' לפרוץ לזרם המרכזי בשנות השבעים, ושנית בהמשך עם צאת גרסת הכיסוי בשיתוף הרכב ההיפ-הופ ראן די אם סי, שהצליחה אף יותר מהמקור במצעד הבילבורד הוט 100 כאשר טיפסה עד למקום הרביעי בטבלה.

גרסת הכיסוי נחשבת לאבן דרך בהגעתו של ההיפ-הופ אל המיינסטרים.

גרסת הכיסוי בשיתוף ראן די אם סי
-------------------------------

בשנת 1986 ביצעו צמד הלהקות, אירוסמית' וראן די אם סי גרסת כיסוי לשיר המקורי בתת-הז'אנר ראפ-רוק.

ההצלחה של השיר החזירה את אירוסמית' להכרה ולהצלחה, וסייעה להעלות אל המיינסטרים לא רק את להקת רן די אמ סי עצמה, אלא את סוגת ההיפ הופ כולה.

בשנים שלפני יציאת השיר כבר הייתה לסוגת ההיפ הופ הצלחה ראשונית אמנם, אולם מבחינת חדירה למיינסטרים עוד הייתה יחסית בחיתוליה, ונחשבה בדרך כלל כמוזיקה של קהילת שוליים מחתרתית של לייבלים עצמאיים.

על פי ג'ף אדגרס, כתב לאומנות אמריקאית של הוושינגטון פוסט השילוב של ההיפ-הופ במנגינת הרוק הפופולרית "הפכה את השיר לכזה שבטוח בעצמו להיות 'שחור' ומיינטסרים" ובזכותה השיר היה מעין "סוס טרויאני של ההיפ-הופ, שהסווה את מוזיקת ההיפ-הופ מספיק כדי לתת לשדרנים ביישנים לגיטימציה לנגן אותה". בתקופה שלאחר יציאת השיר הוקמה קבוצות שונות לקידום היפ-הופ שחיברו בין גזעים, גאוגרפיה ומעמדות כלכליים.

השיר
----

השיר מתחיל במקצב תופים קצר ומחזורי של ג'ואי קרמר. מיד לאחר שני מחזורים פותח השיר בריף הגיטרה המפורסם של ג'ו פרי - המאפיין הידוע ביותר של השיר. לאחר סיום הריף, סטיבן טיילר מתחיל לשיר את הבית הראשון בליווי מקצב תופים דומה ומקצב בס של טום המילטון, ביחד עם מקצב גיטרה כפול של פרי ובראד וויטפורד.

המילים, אשר מספרות על נער מתבגר בגיל התיכון המנסה לאבד את בתוליו, מושרות בקצב מהיר עם הדגשה קלה במילים המתחרזות. כבר בגרסה המקורית של השיר סגנון השירה הזכיר במקצת את צורת השירה בראפ, עובדה אשר יכולה להסביר את ההצלחה הגדולה של גרסת הכיסוי.

בשיר פזמון חוזר אשר מכיל את המשפט האפונימי *Walk this way* בצורה חוזרת ונשנית לאורך רובו ובחלק מהפעמים נאמר *Talk this way* במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Walk This Way" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Walk This Way" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "Walk This Way" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Run-DMC, Aerosmith and the Song That Changed Everything, ניו יורק טיימס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: f7059e3d-16a1-46ef-b879-ee1e24acf6cd
* MusicBrainz work: cb024c92-8c35-3340-a3a9-2bcfd736274d

 |
**פיליפ רושה** (**Philippe Rochat**; נולד ב-29 בנובמבר 1953 - 8 ביולי 2015) היה שף שווייצרי.

ביוגרפיה
--------

נולד בלה שני (Le Chenit) בואלה דה ז'ו (Vallée de Joux); אביו הוא מוודואה ואמו, אנג'לינה לוקטלי, איטלקייה. אמו נפטרה מסרטן כשהיה בן תשע ואביו נישא מחדש ועבר ל- Romont, שם פתח בית קפה. ב-1968, בהיותו בן ארבע עשרה, החל פיליפ רושה להתלמד כטבח בבופה דה לה גאר רומון שהיה שייך לאחד מחבריו ללימודים מרסל קאווסאן (Marcel Cavuscens).

החל משנת 1972 הוא עבד במלונות יוקרה שונים, בתחילה בסבואה בור אן ויל (Savoy Baur en Ville), אחר-כך באו לאק ( au Lac). ב-1 ביולי 1980 הוא החל לעבוד אצל פרדי ז'ירארדה במסעדת הוטל דה ויל בעיירה קריסייה. אחרי שעבד בכל המשרות במטבח הוא מונה לשף המבצע ב-1989. 

ב-1995 הוא נישא לאצנית המרתון פרנציסקה רושה-מוזר. ב-1 בדצמבר 1996 הוא הפך לבעלים של המסעדה בעקבות פרישתו של פרדי ז'ירארדה. המסעדה הפסידה זמנית את שלושת הכוכבים שלה במדריך מישלן האדום, אולם השיבה אותם ב-1997. ב-1999 הכתיר אותו גו מיו שווייץ כ"שף השנה", וב-2000 כתב גו מיו הצרפתי "קריסייה היא עדיין משכנה של המסעדה הטובה בעולם".

מסעדת הוטל דה ויל מחזיקה כיום (2010) בשלושה כוכבים במדריך מישלן ובתשע עשרה נקודות בגו מיו. המסעדה חברה במדריך "השולחנות הגדולים בעולם".

בשנת 2005 דורגה המסעדה במקום ה-25 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם של המגזין רסטורנט,

בשנת 2008 דורגה המסעדה במקום ה-27 בעולם,

בשנת 2009 דורגה המסעדה במקום ה-16 בעולם,
בשנת 2010 דורגה המסעדה במקום ה-14 בעולם.

האתר dininginfrance בחר במסעדה לאחת מעשר המסעדות הצרפתיות הטובות בעולם מחוץ לצרפת.

במרץ 2002 נהרגה פרנציסקה רושה-מוזר בתאונת טיפוס. אחרי חופשה בלפלנד. החל רושה בפרויקטים שונים, בכללם "טעמים" ספר בישול שפורסם ב-2003. ב-2006 הוא קיבל את אות Chevalier Ordre national du Mérite מידיו של פיליפ דוסט-בלאזי, שר החוץ הצרפתי באותה עת.

רושה נפטר בתאריך 8 ביולי 2015 לאחר שהתעלף תוך כדי רכיבה על אופניים. הוא היה בן 61 במותו.

ספריו
-----

* Philippe Rochat, Veronique and Pierre - Michel Zbinden Delessert (2003). "Flavours ", Editions Pierre -Marcel Favre Lausanne. מסת"ב 2-8289-0750-3.
* Flaveurs, Favre, 2003.
* La Cuisine sublime,, 2004 AT Verlag

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיליפ רושה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פיליפ רושה
* מסעדת פיליפ רושה באתר dininginfrance
* קולמן אנדרוז, "ז'ירארדה אחרי ז'ירארדה", saveur.com מספר 37
* רצת המרתון לשעבר פרנציסקה רושה-מוזר נהרגה בתאונת טיפוס,european-athletics.org‏ 07.03.2002

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסעדת הוטל דה ויל במדריך "השולחנות הגדולים בעולם"
2. ↑  מסעדת הוטל דה ויל במקום ה-25 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2005
3. ↑  מסעדת הוטל דה ויל במקום ה-27 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2008
4. ↑  מסעדת הוטל דה ויל במקום ה-16 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2009
5. ↑  מסעדת הוטל דה ויל במקום ה-14 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010
6. ↑  האתר dininginfrance בחר במסעדה לאחת מעשר המסעדות הצרפתיות הטובות בעולם מחוץ לצרפת
7. ↑  Star chef Philippe Rochat dies - SWI swissinfo.ch, SWI swissinfo.ch

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14519219x (data)
* GND: 136327486
* ISNI: 0000 0000 7843 3341
* RERO: 02-A012383942
* SUDOC: 182317757
* VIAF: 69163752
* WorldCat: viaf-69163752

 |
האלפבית העברי הוא דוגמה לאבג'ד, אשר בשלב מאוחר יותר הצטרפו אליו סימני הניקוד.
**אַבְּגַ'ד**, או **כְּתָב עִיצּוּרִי**, הוא קטגוריה רחבה הכוללת מספר מערכות כתב שלא מסמנים בהן תנועות אלא לעיתים נדירות. כל הסימנים משמשים לסימון עיצורים, וסימון התנועות נעשה באופן עקיף, אם בכלל. המונח "אבג'ד" במשמעות זו נטבע על ידי הבלשן האמריקאי פיטר דניאלס(אנ'). שם זה מורכב מארבע האותיות הראשונות של האבג'ד הנפוץ ביותר בעולם, הכתב הערבי.

כאשר סימון התנועות בכל זאת מופיע באבג'ד, הוא נעשה באמצעות אמות קריאה, שהן אותיות רב-משמעיות המסמנות הן עיצורים והן תנועות, או באמצעות סימנים דיאקריטיים, לדוגמה ניקוד, אך בסימנים אלו עושים שימוש רק באופן חלקי.

מקור שמו של המונח במילה הערבית **الأبجد** (**אַל-אַבְּגַ'ד** – האלפבית). מונח זה בנוי, למעשה, מארבע האותיות הראשונות של האלף-בית (בסדר השמי הקדמון). אבג'דים אחרים הם האלפבית העברי והאלפבית הסורי. בעבר היו נפוצים אבג'דים אחרים. השפה העתיקה אוגריתית, למשל, נכתבה באבג'ד שהיה מורכב כולו מסימני יתדות.

האבג'דים שימשו ומשמשים בעיקר שפות שמיות. בהשפעת דת האסלאם אומץ הכתב הערבי גם בשפות שאינן שמיות, כמו פרסית ואורדו. בשפות אלה נעשה שימוש רחב באותיות דו-משמעיות – אותיות שמסמנות גם עיצורים וגם תנועות. בערבית, בעברית ובסורית התפתחו מערכות של סימנים דיאקרטיים לציון תנועות, כשבעברית מערכת כזאת מכונה ניקוד, אולם אלה נמצאות בשימוש בעיקר בטקסטים דתיים, בשירה ובספרי ילדים. בכתיבה היומיומית הן אינן בשימוש. בשפות השמיות של קרן אפריקה, למשל אמהרית או השפה העתיקה געז, הסימנים הדיאקריטיים השתלבו בסימני האותיות, והפכו במשך הזמן לחלק בלתי נפרד מהן. לפיכך האלפבית האתיופי הוא כיום אבוגידה, הדומה לכתב הברות. 

בכתיבת שפת היידיש משתמשים באותיות עבריות, אך לא כאבג'ד. חלקן הופכות לאותיות תנועה, ויש לציין כל תנועה בכתב בדומה לשאר השפות הגרמאניות איתן היא נמנית.

ראו גם
------

* אבוגידה
* כתיב חסר ניקוד
* כתב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבג'ד** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכלי ניקוי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מטאטא (פירושונים).
המטאטאים הראשוניים היו עשויים מקרשים ומסיבים טבעיים. תצלום משנת 1844
**מַטְאֲטֵא** הוא כלי לניקוי המורכב מסיבים חזקים, המחוברים למקל.

אטימולוגיה
----------

המילה "מַטְאֲטֵא" היא מילה יחידאית בתנ"ך, ומוזכרת בספר ישעיהו, פרק י"ד, פסוק כ"ג: "וְשַׂמְתִּיהָ לְמוֹרַשׁ קִפֹּד, וְאַגְמֵי-מָיִם; וְטֵאטֵאתִיהָ בְּ**מַטְאֲטֵא** הַשְׁמֵד, נְאֻם ה' צְבָאוֹת".
בתלמוד הבבלי מסופר כי החכמים התקשו בהבנת המילה מטאטא, ולבסוף הבינו אותה מתוך שיחתה של שפחתו של רבי.
על פי מילון אבן שושן, מטאטא נקרא גם מכבד, מכיוון שהיה עשוי ממכבדת שהוא ענף התומר הנושא את הפרחים והפירות. מכאן הביטוי: **לכבד את הרצפה**.

היסטוריה
--------

כיום ישנם מטאטאים במגוון צורות וגדלים
המטאטא עבר שינויים מבניים משמעותיים, מאז הימים בהם הוכן מסיבים טבעיים וקרשים. במקור היו כל המטאטאים עגולים, ואף שלא היו יעילים במיוחד, היה קל להכינם. כיום כולל המטאטא ידית קצרה, שמטרתה שיהיה נגיש יחסית, או ידית ארוכה לניקוי רצפות או אחים. סיבי מטאטא עשויים כיום בעיקר מעשבי דורה. עשבים אלו נמצאו כמתאימים ביותר להכנת מטאטאים – הם קשים, ישרים, עמידים, וגדלים בטבע כשהם קשורים זה לזה. השינוי הגדול ביותר שעברו המטאטאים היה במאה השבע-עשרה, עם המצאת המטאטאים הישרים, אשר בשל רוחבם הם יעילים יותר לניקוי אבק. המטאטאים הישרים הפכו עד מהרה את שאר המטאטאים לחסרי תכלית וכיום כמעט כל המטאטאים מיוצרים באופן זה.

מטאטאים וקסמים
--------------

מטאטאים היו מקושרים זה זמן רב עם קסמים. בהקשר זה כמעט תמיד מוצגים מטאטאים עגולים מתקופת ימי הביניים ובקישור עם מכשפות, כאשר לרוב הוא משמש אותן כאמצעי תחבורה.

כיום משמש המטאטא ככלי עזר בטקסים פגאניים רבים. מטאטא מונח לעיתים בפתח מקום בו מתבצע מפגש מכשפות, כייצוג לאלמנט האוויר, או ככלי לטיהור האזור. השימוש במטאטאים נעשה על ידי טאטוא סמלי של האוויר במעגל. הכהן או הכוהנת הגבוהים הולכים במעגל עם כיוון השעון, ממלמלים את הלחש ומטאטאים כמה סנטימטרים מעל האדמה. השימוש הזה בא לעיתים במקום הדלקת קטורת כאשר אחד המשתתפים אלרגי או אם במקום בו נערך הטקס אסור להבעיר אש.

### בספרות ובאמנות

בספרות מטאטאים מוצגים תכופות כאמצעי תחבורה אווירית למכשפות. בסדרת ספרי "הארי פוטר", לדוגמה, מטאטאים משמשים קוסמים ומכשפות במשחק הקווידיץ'.

ראו גם
------

* מטאטא כבישים
* מגב

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מטאטא** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מטאטאים** |

* על המילה 'מטאטא', באתר האקדמיה ללשון העברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ו, עמוד ב'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292438205171
* GND: 4354672-9
* LCCN: sh85017214
* NKC: ph338545

 |
**פיטר אנתוני אינג, ברון אינג** (באנגלית: **Peter Anthony Inge, Baron Inge**; 5 באוגוסט 1935 - 20 ביולי 2020) היה פילדמרשל בצבא בריטניה אשר שימש כראש המטה הכללי בין השנים 1992–1994, וכראש מטה ההגנה בין 1994–1997.

ביוגרפיה
--------

אינג נולד בקרוידון ב-5 באוגוסט 1935. הוא למד במכללת ריקין ובאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1956 הוא התגייס לצבא בריטניה והועלה לדרגת לוטננט ב-27 ביולי 1958, הוא הוצב בהונג קונג ובגרמניה המערבית ולאחר מכן השתתף במצב החירום המלאי. ב-27 ביולי 1962 הועלה לדרגת קפטן והוצב במשרד ההגנה. ב-31 בדצמבר 1967 הוא הועלה לדרגת מייג'ור, מונה למפקד פלוגה, נשלח לצפון אירלנד והשתתף במבצע באנר. ב-31 בדצמבר 1972 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למדריך במכללה הצבאית קימברלי. ב-1974 הוא מונה למפקד גדוד. ב-31 בדצמבר 1976 הוא הועלה לדרגת קולונל, וכעבור שלוש שנים הועלה לדרגת בריגדיר. ב-1980 הוא מונה למפקד כוח המשימה C של ארמיית הריין הבריטית. ב-1982 הוא מונה לראש מטה הקורפוס הראשון. ב-12 בינואר 1982 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-1986 הוא מונה לראש אגף הלוגיסטיקה במשרד ההגנה.

ב-8 באוגוסט 1987 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס הראשון. ב-27 בנובמבר 1989 הוא הועבר לפקד על קבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו, ובמקביל שימש כמפקד ארמיית הריין הבריטית. ב-3 בינואר 1990 הוא הועלה לדרגת גנרל. בפברואר 1992 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-15 במרץ 1994 הוא הועלה לדרגת פילדמרשל ומונה לראש מטה ההגנה. בתקופת כהונתו בתפקיד, הוא פיקח על המעורבות הבריטית במלחמת בוסניה. ב-1 באפריל 1997 הוא פרש מהצבא. עם פרישתו מהצבא הוענק לו התואר "ברון אינג"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר אינג, ברון אינג** בוויקישיתוף
* 
* פיטר אינג, ברון אינג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* UKPARL: oLDPilxg

 |
**יורי ארציבושב** (ברוסית: **Юрий Арцыбушев**) (1877–1952) היה אמן, סופר ועיתונאי רוסי.  ארציבושב שימש כעורך הראשי של כתב העת הסאטירי זריטל (צופה)  וכמארגן של תיאטרון המיניאטורות במוסקבה.  הוא ידוע במערכונים החיים שלו על פוליטיקאים ומהפכנים רוסים כולל אלה של ולדימיר לנין וליאון טרוצקי מהאספה המכוננת הרוסית בפטרוגרד.

ביוגרפיה
--------

יורי נולד במשפחתם של קונסטנטין ארציבושב (1849–1901), אציל מלידה, מהנדס רכבות, ואשתו מריה לחטינה (1859–1919).  יורי בילה את ילדותו ונעוריו במוסקבה. הוא סיים את בית הספר ווסקרסנסקי במוסקבה. בשנת 1898 הוא נכנס למחלקה לאדריכלות של בית הספר הגבוה לאמנות באקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג, אך לא השלים את לימודיו.

מאז 1916, כאשר הופיעו סימנים חדשים למהפיכה חברתית, החל ארציבושב ליצור סדרות של סקיצות של משתתפי מפגשים, אסיפות ומשפטים שונים. סדרת המערכונים הראשונה נעשתה במשפטים על התעללויות בצבא (קיץ 1916), על משתתפי פרעות המזון (סתיו 1916), על סוכני משרד הביטחון של מוסקבה (אפריל 1917). בסוף 1916 הקדיש ארציבושב סדרת רישומים לדומא של העיר מוסקבה.

לאחר פברואר 1917 צייר ארציבושב בקונגרסים של האספה המכוננת הרוסית, צי הסוחר הרוסי, הקונגרס הכל-רוסי של אנשי הרכבת וקונגרס הרופאים הצבאיים.

בשנים 1917–1918 צייר יורי דיוקנאות של מנהיגים פוליטיים וציבוריים של אותה תקופה, עבורם השתתף במיוחד במפגשים של הסובייטי פטרוגרד ובפגישות שונות.

בשנת 1918 עבר לדרום רוסיה, התגורר בקייב ובאודסה. ב-24 בדצמבר 1919 עזב ארציבושב את אודסה לסרביה ועד מהרה עבר מבלגרד לפריז. יורי חי באלג'יריה, צרפת, איטליה. הוא צייר דיוקנאות של אנשי תרבות בהגירתם.

בשנת 1946 קיבלו ארציבושב ואשתו אזרחות סובייטית. ב-1947 חזרו לברית המועצות והתגוררו בטביליסי. הוא עבד בתיאטרון עד לשנת 1950. באותה שנה הוא הוגלה לקזחסטן בה נפטר בשנת 1952.

גלריה
-----

* קרופוטקיןקרופוטקין
* ויקטור צ׳רנובויקטור צ׳רנוב
* קורנילובקורנילוב
* פלחנובפלחנוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורי ארציבושב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  elar.ru Archived April 3, 2007, at the Wayback Machine
2. ↑  collect.ng.ru Archived September 29, 2007, at the Wayback Machine
3. ↑  russianDVD.com Archived September 27, 2007, at the Wayback Machine
4. ↑  "Константин Дмитриевич Арцыбушев - Родовид". sr.rodovid.org.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119170183
* ISNI: 0000 0000 1055 3494
* LCCN: nr93037355
* NKC: js2018999020
* SUDOC: 225571765
* VIAF: 69733187
* WorldCat: lccn-nr93037355

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יורי ארציבושב"**.
**פרידריך וילהלם לודוויג גאורג קרל אלפרד אלכסנדר, נסיך זולמס-בראונפלס** (בגרמנית: **Friedrich Wilhelm Carl Ludwig Georg Alfred Alexander Prinz zu Solms-Braunfels**;‏ 27 ביולי 1812–13 בנובמבר 1875) היה נסיך גרמני.

ביוגרפיה
--------

פרידריך וילהלם נולד בנוישטרליץ לפרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס ופרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ, אביו היה בעלה השני של אמו.

ב-1841 התגייס לצבא האוסטרי בדרגת האופטמן.

ב-1834 נישא למריה ונולדו לו חמישה ילדים.

במהלך שירותו הוא קרא ספרים אודות טקסס, הוא התעניין ב-Adelsverein, חברה הבאה להקים מדינה גרמנית בשטח טקסס.

ב-1844 הגיע לטקסס. הוא רכש שם אדמות וייסד את המושבה ניו בראונפלס.

ב-1845 נישא בשנית לסופי, נסיכה מלוונשטיין, היא סירבה לעזוב את גרמניה, אז בעקבותיה הוא עזב את טקסס וחזר למולדתו.

עם חזרתו לגרמניה הוא עזב את הצבא האוסטרי החל לשמש כקולונל בחיל פרשים של הדוכסות הגדולה של הסן.

ב-1866 לקח חלק במלחמת אוסטריה–פרוסיה.

לאחר עזיבתו את הצבא עבר לגור בבית שרכש בריינלנד-פפאלץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל, נסיך זולמס-בראונפלס** בוויקישיתוף
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007340044905171
* GND: 112147313
* ISNI: 0000 0000 3168 408X
* LCCN: n92007153
* NTA: 24097767X
* VIAF: 59728882
* WorldCat: lccn-n92007153

 |
**הקומדיה האלוהית** הוא אלבומה הראשון, והיחיד שנמכר באופן מסחרי, של השחקנית-דוגמנית מילה יובוביץ'. הוא יצא לאור בשנת 1994 ונקרא על שם הקומדיה האלוהית של דנטה. רוב שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי יובוביץ' בהיותה בת 15. 

בשנת 1998 הוציאה יובוביץ' את אלבומה השני "The People Tree Sessions", אשר כלל שירים שנכתבו עבור אלבומה הראשון אך לא נכללו בו. חברת התקליטים החליטה שלא למוכרו באופן מסחרי והוא נגנז. בשנים האחרונות ובעקבות סוגיית האלבום הגנוז, התירה יובוביץ' את הזכויות על שיריה לכל דורש, באתר הבית הרשמי שלה.

סגנונות מוזיקליים באלבום
------------------------

האלבום ככלל מוגדר כרוק אלטרנטיבי ובחלקו כפולק עממי אוקראיני. הוא ניחן גם בלחנים והשפעות מן המוזיקה הקלטית והפולק הרוסי.

שירים
-----

בין שירי האלבום, נכלל השיר "שעון" (Clock), אשר נכתב על חייה של אנה פרנק. שיר נוסף הוא "צ'ארלי", שנכתב כשנתיים לפני צאת האלבום, עבור הסרט "צ'פלין" שיצא לאקרנים ב-1992, ובו כיכבה יובוביץ' כאשתו של צ'ארלי צ'פלין. השיר "In a Glade" הוא ביצוע מחודש לשיר עם אוקראיני.

השיר "הג'נטלמן שנפל" הוא היחידי באלבום שלו צולמו קליפים. האחרון צולם כמחווה לסרט "Meshes of the Afternoon" של הקולנוענית מיה דרן, שיצא בשנת 1943. הקליפ, כמו הסרט, מציג תבניות פסיכולוגיות החוזרות על עצמן, כגון מפתחות נופלים, טלפונים מנותקים, דלתות פתוחות והאנשה של המוות. בעקבות הקליפ שודר הסרט ב-MTV.

השותפים בהכנת האלבום
--------------------

* מילה יובוביץ' - שירה, כתיבה ולחנים
* כריס ברנר - מנדולינה, קלידים
* ג'ון דין - כינור, מנדולינה, key Fiddler
* דייוויד לימריק - גיטרה אקוסטית וחשמלית
* ביורן מיירן - גיטרה בס

רשימת השירים בדיסק
------------------


| הקומדיה האלוהית |
| --- |
| מס' | שם | לחן | משך |
| 1. | שיר החוצונים (לאלה שמקשיבים) | מילה יובוביץ' | 4:45 |
| 2. | הג'נטלמן שנפל | מילה יובוביץ', ריצ'רד פלדמן, מארק הולדן | 4:39 |
| 3. | אלה חייך | מילה יובוביץ', ריצ'רד פלדמן, מארק הולדן | 3:45 |
| 4. | משום מקום | מילה יובוביץ' | 4:10 |
| 5. | צ'ארלי | מילה יובוביץ', ריצ'רד פלדמן, מארק הולדן | 4:10 |
| 6. | שדרת רובי | מילה יובוביץ' | 4:36 |
| 7. | הכה ראשך | מילה יובוביץ', ריצ'רד פלדמן, מארק הולדן | 3:23 |
| 8. | שעון | מילה יובוביץ' | 4:15 |
| 9. | אל תעלם | מילה יובוביץ' | 5:43 |
| 10. | עשית את זה בעבר | מילה יובוביץ', כריס ברנר | 3:58 |
| 11. | בקרחת היער | פולק אוקראיני | 2:27 |

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz הקומדיה האלוהית באתר MusicBrainz

הערות שוליים
------------

1. ↑  MillaJ.com ביוגרפיית מוזיקה, האתר הרשמי של מילה יובוביץ'
2. ↑  Meshes of the Afternoon

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 89f5b5c7-69f9-39e1-8913-92356a338dfd

 |
**יעל דן** (נולדה ב-27 באוגוסט 1952) היא עיתונאית ואשת תקשורת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

יעל דן נולדה בשם יעל הורוביץ וגדלה בקיבוץ דן. אביה, אלימלך הורוביץ, היה מייסד מוזיאון בית אוסישקין בקיבוץ. היא התחנכה בקיבוץ עד שעזבה אותו לאחר גיוסה לצה"ל, ואת שירותה הצבאי היא עשתה בגלי צה"ל.

במהלך השנים הגישה דן תוכניות רבות במגוון אמצעי התקשורת הישראליים. את דרכה הטלוויזיונית החלה בערוץ הראשון, שם הגישה את התוכנית "תצפית", שבה הייתה דן המנחה הראשונה שבנוסף להגשה, יצאה לשטח והכינה את הכתבות אותן הגישה לאחר מכן. בהמשך הגישה בערוץ את "סיפור אישי" ו"יומן תרבות". בערוץ 10 הגישה את "שטח פרטי", "בין החדשות" עם בן כספית ועמנואל רוזן ובערוץ 2 הגישה את "כנגד כל הסיכויים".

במהלך השנים הגישה דן מגזינים ותוכניות בערוץ 8 ובטלוויזיה החינוכית, וכן קריינה בפרסומות בטלוויזיה המסחרית.

בין שיאי הקריירה התקשורתית שלה ניתן למנות את הראיון הבלעדי עם אורי זוהר ב-1997 במסגרת התוכנית "סיפור אישי", 20 שנים לאחר שזוהר פרש מתחום הבידור; את הראיון הסנסציוני עם שרה נתניהו, אשת ראש הממשלה, בנימין נתניהו, גם כן במסגרת "סיפור אישי", ראיון אותו קטעה נתניהו בזעם לאחר סדרת שאלות שהביכו אותה, ואת הראיון הראשון במסגרת הערוץ הראשון עם סוהא ויאסר ערפאת, במהלכו הרגיעה דן את בתם התינוקת.

החל משנת 1998 דן מגישה את מגזין החדשות "עושים צהריים" בגלי צה"ל, שבו, בין היתר, היא מביאה לקדמת הבמה נפגעות ונפגעי טראומה מינית ומלווה אותם לאורך השנים.

בנובמבר 2018 התקבל בכנסת שינוי חוק שיזמה במסגרת התוכנית, המאפשר לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית להיחשף בכלי תקשורת ללא אישור של שופט.

ב-2019 זכתה דן בפרס סוקולוב לתקשורת האלקטרונית ובפרס על מפעל חיים.

דן שיחקה בשני סרטים: "ג'ירפות" (2001), בתפקיד מראיינת, ובסרטו של בנה אלון מיטלפונקט, שנקרא "בשידור חי" (2008), בתפקיד כוכי.

בדעותיה, דן משויכת לשמאל הישראלי.[דרוש מקור]

דן נשואה למחזאי ובמאי התיאטרון הלל מיטלפונקט, ולהם שני ילדים, ביניהם השחקנית והמדבבת מאיה מיטלפונקט. 

מתגוררת בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **יעל דן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יעל דן** |

* יעל דן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* עושים צהריים, באתר גלי צה"ל
* איילה הורוביץ, מדן ועד גל"צ, ב"פרספקטיבי" - עיתון הסטודנטים של החוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה, גיליון 17, יוני 2003
* כרמית ספיר ויץ, ‏יעל דן: "גלי צה"ל מספקת לי ריגושים חדשים בכל יום", באתר onlife,‏ 1 בספטמבר 2010
* יורם יובל בשיחת נפש עם יעל דן, טלוויזיה חינוכית, 10 באוקטובר 2012
* ליאת רון, ‏יעל דן: "הוטרדתי מינית אינספור פעמים", באתר גלובס, 25 במרץ 2013
* דבורה לדרמן-דניאלי, יודעת את השפה, באתר העין השביעית, 27 באפריל 2015
* אתר למנויים בלבד יואב בירנברג, "בגילי המתקדם אני צריכה לעשות מה שבראש שלי", באתר "ידיעות אחרונות", 18 באוגוסט 2018
* אתר למנויים בלבד איתי שטרן, יעל דן: "אם הייתי שלי יחימוביץ, הייתי מעיפה שולחן על ראש מחלקת החדשות בגל"צ", באתר הארץ, 14 ביולי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  איילה הורוביץ, מדן ועד גל"צ, עיתון הסטודנטים של החוג לתקשורת, גיליון 17, יוני 2003
I Love MAMRAM בכניסה לכנס עמותת בוגרי ממר"ם, ספטמבר 2023
**עמותת בוגרי ממר"ם** היא עמותה של יוצאי יחידת ממר"ם והיחידות המסונפות אליה. העמותה מונה למעלה מ-6,400 חברים ומובילה פרויקטי יזמות ותוכניות ייחודיות לבוגרי ממר״ם אשר שירתו בכלל היחידות הטכנולוגיות של צה״ל.

העמותה הוקמה בשנת 2007 על ידי קבוצה של בוגרי ממר"ם. יו"ר העמותה הוא אל״מ (מיל׳) יצחק מלאך, מפקד ממר"ם לשעבר. יו"ר הוועד המנהל הוא רס״ן (מיל׳) יוסי מלמד, בוגר יחידת בסמ"ח.

בין היתר העמותה מפיקה משנת 2019 פודקאסט שבועי בשם MamraMic כשבכל פרק מתראיין בוגר ממר״ם בולט בתעשייה. בין המרואיינים ניתן למצוא את מפקד יחידת לוט"ם, מפקדי ממר״ם האחרונים ויזמים מובילים בוגרי ממר״ם בין היתר את מתי סימן המייסד של צ׳קמרקס, אלון כהן המייסד של סייברארק, עמרי מנדלביץ ממייסדי Dynamic Yield ועוד רבים.

בשנת 2020 השיקה העמותה את תוכנית היזמות הראשונה בישראל שמיועדת ל-CTOs ולא ל-CEOs בשם Mamram For Founders. התוכנית הייחודית בת חמישה חודשים ומלווה קבוצה של כ-15 מנהלי פיתוח וטכנולוגיות בסטארטאפים בשלבים ראשונים עד ל-Round A.

בשנת 2020–2021 פתחה העמותה גם תוכנית היזמות הכירורגית שלה - Mamram Space והריצה שני מחזורים שלה במטרה לחזק מיזמים בשלבי פרה-סיד שמייסדיהם הם בוגרי ובוגרות ממר״ם. כל מחזור נמשך שלושה חודשים ובמהלכו הופגשו היזמים עם אנשי קשר, מנטורים, חברות של בוגרי ממר״ם בארץ ובעולם במטרה לפתוח דלתות, להרחיב את הרשתות וכמובן לגייס כסף לשלבים הבאים של המיזמים.

בספטמבר 2023 קיימה העמותה כנס של בוגרי ממר"ם לדורותיהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* עמותת בוגרי ממר"ם, ברשת החברתית פייסבוק

* עמותת בוגרי ממר"ם, ברשת החברתית LinkedIn
* עמותת בוגרי ממר"ם, באתר "גיידסטאר ישראל"
* יוסי מלמד, ‏בוגרי ממר"ם? הגיע הזמן שכולם ידעו את זה!, באתר "אנשים ומחשבים", 17 ביולי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  הפודקאסט של עמותת בוגרי ממר״ם
2. ↑  תוכנית היזמות Mamram For Founders
3. ↑  Mamram Space | Supporting Pre-Seed Startups, Mamram Space (באנגלית)
4. ↑  יהודה קונפורטס, ‏ממר"ם – יחידה שסייעה להפוך את ישראל לאומת הסטארט-אפ, באתר "אנשים ומחשבים", 4 בספטמבר 2023
**ספר תורת המפלות והתבוסות השלם** (באנגלית: The White flag principle) הוא ספר הדרכה כיצד להפסיד במלחמה. הספר כתוב כספר היסטוריה צבאית - בספריות הוא מקוטלג בקטגוריית תורות לחימה - ומצד שני הוא הומוריסטי. הניתוחים הצבאיים מגובים במקורות רבים ומלווים בתרשימים מפורטים, ומגיעים למסקנות שערורייתיות. הספר מאיר באור מגוחך את הניתוחים היומרניים לעיתים של ידענים בנושאי צבא, ועובר בו מסר סמוי על האבסורד שבמלחמה. הסופר והמאייר שמעון צבר כתב את הספר בלונדון באנגלית בשנים 1968-69, ומאוחר יותר בעברית.

תוכן
----

הספר פותח בסוגיה האם עדיף לנצח במלחמה או להפסיד במלחמה. לאחר בחינת המלחמות העיקריות מתקופת יוון העתיקה ועד המאה ה-20, הסופר מגיע למסקנה החד משמעית שתבוסה עדיפה על ניצחון. "יבוא מי שיפסיק אותי כאן ויגיד שכל הניתוח הזה אינו שווה את הנייר שעליו הוא נדפס, מפני שכל אחד יודע שניצחון זה המצב הטוב ביותר ומפלה זה המצב היותר גרוע. נזכיר למי חושב כך מה קרה לגרמניה ויפן, שתי אומות גדולות וחזקות שנחלו תבוסה במלחמת העולם האחרונה. לא הייתה זו סתם מפלה אלא תבוסה צבאית מוחצת שהסתיימה בחורבן מלא ובכניעה ללא תנאי....והנה המפלות האלה הפכו את גרמניה ויפן למדינות החזקות, העשירות והמצליחות ביותר בזמננו. נסו להשוות את המצב ביפן ובגרמניה עם המצב בבריטניה וצרפת שניצחו במלחמה זו."

רוב הספר מוקדש להדרכה כיצד להשיג את התבוסה המיוחלת, משום שכמו שלא די בשאיפה לניצחון כדי לנצח, כך לא די בשאיפה למפלה כדי להפסיד. "קשה מאד לנחול תבוסה כאשר הכלכלה הלאומית משגשגת. מדינות שכלכלתן משגשגת נוטות יותר לנצח מאשר להפסיד. כך גם מדינות שהחברה שלהן מלוכדת או שמנהלות מדיניות חוץ נבונה. כדי לסלול דרך בטוחה למפלה מוחצת צריך לפעמים להרוס כלכלה משגשגת, לפרק חברה מלוכדת, או לנהל מדיניות חוץ גרועה ומטופשת. ספר המפלות והתבוסות השלם הוא שלם, מפני שמובאות בו הנחיות בכל התחומים."

הוראות לזווית הנכונה של הידיים לסימון כניעה. איור של שמען צבר מתוך הספר
בין היתר הספר כולל הדרכה בנושאים אלה:

* כיצד להבדיל בין מפלה לניצחון
* כיצד לנהל מדיניות חוץ כושלת
* כיצד למוטט כלכלה משגשגת
* הקמת צבא מובס
* כיצד להתאושש מהצלחה מקרית בלתי צפויה
* מה הזווית המדויקת בין היד לכתף המסמנת כניעה
* פרק "בנועם שבי האויב", הכולל גם 32 דרכים לשעשע את עצמך במחנה מעצר
* איך להתגונן מפני האשמות בפשעי מלחמה

ספר פולחן
---------

ב-1995 הספר יצא בהוצאת עם עובד אך אזל מהדפוס. הוא הפך לספר פולחן ועותקים משומשים נמסרים מיד ליד, וכן צילומים לא מורשים של הספר.

קישורים חיצוניים
----------------

* The White Flag Principle: How to Lose a War  על הספר בגרסה האנגלית באתר אודות שמעון צבר.
* "רשימות מהבוידעם", פוסט של אבנר שץ על הספר
* 
* ספר תורת המפלות והתבוסות השלם, באתר OCLC (באנגלית)