recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פרשת רכישת מסוקי העטלף** היא פרשת שחיתות שהייתה כרוכה ברכש מסוקי יורוקופטר AS-565 פנתר (שכונו בישראל **עטלף**) על ידי ישראל מארצות הברית.

רקע
---

מסוק יורוקופטר SA565 פנתר, "עטלף"
 ערך מורחב – **יורוקופטר AS-565 פנתר**  

ה-**AS565 פנתר** הוא מסוק בינוני, דו-מנועי, רב משימתי, מתוצרת חברת איירוספסיאל (בהמשך יורוקופטר, ואחר כך איירבוס הליקופטרס), הצרפתית. למסוק יכולת לבצע מגוון משימות לסיוע לכוחות ימיים ויבשתיים, ובהם סיור ימי, חיפוש והצלה, פינוי נפגעים, תספוקת אנכית, פיקוח ומעקב, תובלת סער לכוחות מיוחדים, לוחמה נגד צוללות ולוחמה נגד יחידות שטח. לפנתר שני מנועי טורבו-ציר טורבומקה אריאל, המניעים את הרוטור ואת רוטור הזנב, הבנוי בתצורת פנסטרון. המסוק נוח לתמרון ויכול לעמוד בעומסי ג'י משמעותיים ולשמור על רמה גבוהה של יציבות.

חיל האוויר הישראלי מפעיל מסוקי פנתר עבור משימות של חיל הים הישראלי. המסוקים נרכשו מחברת בת של חברת איירוספסיאל הפועלת בארצות הברית, "אמריקן יורוקופטר", כדי שמדינת ישראל תוכל להשתמש בכספי הסיוע האמריקאי, המחייבים רכש מארצות הברית. המסוקים הראשונים הגיעו לישראל ב-12 באוגוסט 1996 ונקלטו בטייסת 193 ("מגיני המערב"). בסך הכל נרכשו חמישה מסוקים, שהוטסו מארצות הברית במטוס מטען כשהם מפורקים בארגזים. עלות המסוקים הייתה כ-9 מיליון דולר למסוק. מסוקי ה"עטלף" נועדו להחליף את היורוקופטר HH-65 דולפין, שסבלו במהלך שירותם בטייסת מתקלות רבות. במסוקים הוכנסו מספר שינויים שנועדו להתאמתם לצורכי חיל האוויר הישראלי. בין השאר, הותקנו על המסוקים אמצעי הגנה שכללו משגרי מוץ ונורים ומערכת לוחמה אלקטרונית. ב-1997 יצאו סופית מסוקי ה-HH-65A ("דולפין") משירות בחיל האוויר הישראלי.

פרשת השחיתות ברכש המסוקים
-------------------------

בשנת 1994, פתחה ממשלת ארצות הברית בחקירה בחשד כי העסקה לרכישת המסוקים, שהייתה בהיקף של כ-58 מיליון דולר ונעשתה בכספי הסיוע האמריקאי נופחה בכ-10 מיליון דולר. אף על פי שהמסוקים היו תוצרת חברת איירוספסיאל הצרפתית, הם נרכשו מחברת בת שלה הפועלת בארצות הברית, חברת "אמריקן יורוקופטר" (זאת כדי שמדינת ישראל תוכל להשתמש בכספי הסיוע האמריקאי המחייבים רכש מארצות הברית). 10 מיליון דולר מסכום העסקה לא שלמו לחברת "אמריקן יורוקופטר" אלא לגורמים שונים. מתוכם קיבל המתווך אורי אדלסבורג, מנכ"ל חברת אדלטק, 4.8 מיליון דולר ועוד 2.4 מיליון דולר הועברו ל"פקידים זרים". גורל יתרת הסכום נותר לוט בערפל. בשנת 1996, סמוך למועד מסירת המסוקים, דרש ה-FBI מהרשויות בישראל לחקור את הפרשה. ונפתחה חקירה נגד אדלסבורג ונגד ראש הפרויקט בחיל הים באותה עת, תת-אלוף אלכס אייל. תת-אלוף אייל שיתף פעולה בחקירה, עבר בהצלחה בדיקת פוליגרף ונוקה מכל חשד, אך אדלסבורג שמר על זכות השתיקה.

בינואר 1997, הוגש בבית משפט בווירג'יניה כתב אישום נגד אדלסבורג ונגד שני חשודים נוספים. אחד מהם הורשע ונגזר עליו מאסר על תנאי. אדלסבורג בחר שלא להתייצב למשפט בארצות הברית, והוכרז עבריין נמלט. בפברואר 1997, הפסיק משרד הביטחון את התקשרותו עם אורי אדלסבורג, וביטל את היתר הייצוא הביטחוני של חברת אדלטק שבבעלותו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסוקי העטלף הראשונים נוחתים בישראל, באתר חיל האוויר הישראלי
2. ↑  החשד: שחיתות ב-10 מיליון דולר בעיסקת מסוקי ה"פנתר", באתר גלובס, 5 בנובמבר 1996
3. ↑  המשטרה ערכה עימות בין האלוף (מיל') רם לסוכן הנשק אידלסבורג, באתר גלובס, 31 ביולי 1997
4. ↑  דרור מרום, ‏משרד הביטחון הפסיק הקשרים עם אדלסבורג בשל החשדות בפרשת ה"פנתר", באתר גלובס, 18 בפברואר 1997
**אבובית ארוכת-חדק** (שם מדעי: *Corythoichthys schultzi*) הוא מין דג ממשפחת האבובוניים.

מקור השם
--------

שם הסוג Corythoichthys מגיע מהמילים היוונית "Coris" שמשמעותה חגורה, ו-"Ichthus" שמשמעותה דג. השם השני בסוג, "Schultzi", הוא על שם לאונרד פיטר שולץ, אשר היה איכתיולוג במכון סמית'סוניאן.

תיאור
-----

זכרי אבובית ארוכת החדק יכולים להגיע לאורך של 16 ס"מ. גופם גלילי ומוארך. לאבוביים הללו יש הסוואה צבעונית, המסייעת להגנה מפני טריפה. צבע גופם הבסיסי הוא לבנבן עם קווים שחורים, חומים ואדמדמים עם טבעות צהובות. עיניהם בולטות וחרטומם ארוך, מעט דק יותר מהגוף. סנפיר זנבם קיים אך קטן למדי. בניגוד למינים אחרים, נושא הזכר את ביצי הצאצאים בתוך שקיק אשר נמצא מתחת לזנב. בתוך כיס זה, נישאים גם הדגיגים הצעירים בשלבים הראשונים של התפתחותם.

תפוצה
-----

מין זה נפוץ בכל רחבי האוקיינוס השקט וההודי, מן הים האדום ומזרח אפריקה עד טונגה, ברחבי מיקרונזיה, צפון אוסטרליה וקלדוניה החדשה.

בית גידול
---------

אבובית ארוכת-החדק נמנית בין המינים הבנטיים הקשורים לשונית האלמוגים. בדרך כלל ניתן למצוא את האבובית בלגונה או בשונית הים, בעומקים של שניים עד 30 מטרים. הבוגרים חיים בזוגות או בקבוצות קטנות כאשר הם בים הפתוח, ונמצאים במקומות בטוחים על מנת להעביר את הלילה.

שימור
-----

מצב המין הוא ללא חשש.

גלריה
-----

* אבובית ארוכת-חדק בהורגאדה, הים האדום. אבובית ארוכת-חדק בהורגאדה, הים האדום.
* אבובית ארוכת-חדק בים האדום, מצרים.אבובית ארוכת-חדק בים האדום, מצרים.
* אבובית ארוכת-חדק בראוניון.אבובית ארוכת-חדק בראוניון.
* זוג אבוביות ארוכות-חדק בלמבה, אינדונזיה.זוג אבוביות ארוכות-חדק בלמבה, אינדונזיה.
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבובית ארוכת-חדק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* AQUATAB
* Aquaportail
* Australian Museum
* תמונות נוספות של אבובית ארוכת-חדק
* עוד על אבובית ארוכת-החדק

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבובית ארוכת-חדק באתר הרשימה האדומה של IUCN
**הדיוויזיה ההררית הראשונה** (בגרמנית: **1. Gebirgsdivision** או בקיצור **1. GebDiv**) הייתה דיוויזיית גבירגסייגר של הבונדסוור אשר הייתה ממוקמת בדרום בוואריה. דיוויזיה זו, הייתה הדיוויזיה ההררית היחידה של הבונדסוור. היא פורקה ב-30 בספטמבר 2001.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-14 בנובמבר 1956. היא הייתה הדיוויזיה השמינית של הבונדסוור והדיוויזיה ההררית היחידה שלו. מטה הדיוויזיה היה בתחילה בגרמיש-פרטנקירכן ובהמשך עבר למינכן. הדיוויזיה הייתה חלק מהקורפוס השני והייתה אמונה על הגנת ההרים של דרום בוואריה. חיילי הדיוויזיה לבשו מדים ייחודיים וברגמיצה המזוהים היסטורית עם הגבירגסייגר. כסמל הדיוויזיה נבחר פרח האדלווייס המזוהה גם הוא עם הגבירגסייגר. הדיוויזיה פורקה ב-30 בספטמבר 2001. את משימותיה ההיסטוריות ממלאת כיום הבריגדה ההררית ה-23 ששולבה ב דיוויזיית הפאנצר העשירית. חייליה לובשים גם את מדי הדיוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ההררית הראשונה בספרייה הלאומית הגרמנית
* הדיוויזיה ההררית הראשונה בארכיון הבונדסוור

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4392309-4

 |
תאי ליידיג במיקרוסקופ
**תאי ליידיג** (באנגלית: **Leydig**), או תאים אינטרסטיציאלים, הם תאים גדולים ובלתי מתחלקים המצויים באשך (testis). תאים אלו מפרישים את הורמון המין הזכרי הסטרואידי, טסטוסטרון. למעשה, למעלה מ-95% מהטסטוסטרון המיוצר בגוף הגבר מופרש מתאי הליידיג. היתר מופרש מבלוטת יותרת הכליה, האדרנל. בעקבות השפעת הורמון ה-LH שמופרש מבלוטת יותרת המוח (אדנוהיפופיזה) מפרישים תאי ליידיג טסטוסטרון. הטסטוסטרון המופרש מתאי ליידיג עובר דרך כלי הדם והלימפה, דרך התאים הפריטובולאריים והלמינה הבאזאלית, אל תוך האפיתל של הסמיניפרוס טובולס (seminiferrous tubules). שם הוא מעורר את תאי סרטולי (תאים "תומכים"/"מזינים" את ייצור תאי הזרע) להתחיל בתהליך ייצור הזרע שמכונה "ספרמטוגנזה". 

בחתך היסטולוגי ניתן לראות כי תאים אלו עשירים בבועיות ליפידיות. לכן, כנראה, הם קושרים את הצבע אאוזין (האדום-ורוד, צבע אחד מתוך השניים בצביעה ההיסטולוגית המסורתית המטוקסילין-אאוזין, H&E) בו נעזרים חוקרים כאשר הם רוצים להבחין בתאים שונים וברכיבים תוך תאיים שונים אשר מאופיינים כימית בבסיסיות.

ראו גם
------

* תא סרטולי
* אודות מערכת הרבייה של הגבר - מאמר בנושא - "אודות מערכת הרבייה של הגבר", פורטל e-פוריות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תא ליידיג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565571505171
* BnF: cb15003440x (data)
* LCCN: sh85076366

 |
**נֶמֶק** (בלועזית: **גַּנְגְּרֵנָה, Gangrene**. בשלב החמור יותר והמסוכן, הוא מכונה בעברית **מַק**), הוא מוות נרחב של רקמות בגוף כתוצאה מזיהום או חוסר חמצן.

נמקים שכיחים בקצוות הגוף, ובעיקר בגפיים. נמק יכול להיגרם כתוצאה:

* זיהום קשה הנגרם על ידי חיידקים
* סוכרת
* טראומה גופנית (פציעה), עקב הרס כלי דם
* קריש דם, החוסם מעבר דם אל הרקמות

נמק עלול להוות סכנת חיים. תאי הגוף מקבלים באופן שגרתי אותות מתאים סמוכים ברקמה, אותות המעודדים אותם להמשיך במחזור התא ובפעילות המטבולית השוטפת. כשתאים רבים מתים הם מפסיקים לשלוח אותות לתאים הסמוכים, וכך מתפשט הנמק - לעיתים במהירות רבה.

עד לאחרונה לא ניתן היה לטפל בנמקים. הפתרון ההכרחי היה (ועדיין, במרבית המקרים) להיפטר מהרקמה הנמקה. דבר זה מתבצע באמצעות:

* הטריה - קילוף הרקמה הנמקה. תהליך זה מבוצע בדרך-כלל בנמקים שטחיים על-פני העור
* נשירה טבעית של הרקמה
* קטיעת האיבר הנמק

במקרה של זיהום חיידקים, טיפול מסיבי באנטיביוטיקה יכול לשפר את המצב.

שיטות חדשות לטיפול בנמקים מתמקדות בשחזור כירורגי-פלסטי של האיבר הפגוע, ובמיוחד בשחזור כלי הדם שנהרסו.

חיידקים מסוימים, במיוחד מינים מסוימים בסוגים *Streptococcus* ו-*Staphylococcus*, המכונים לעיתים "חיידקים טורפים", מסוגלים לגרום לזיהומים נרחבים הגורמים לנמק. זיהומים אלו ידועים בהתפשטותם המהירה, המגיעה ל-3 ס"מ בשעה. שיעור התמותה עומד על כ-20%. כשהזיהום לא מטופל, המוות ודאי (שיעור תמותה של 100%).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **נמק** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **נמק** |

* נמק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557915405171
* LCCN: sh85053025
* NKC: ph917942

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**קבוצת הארמיות מקנזן** (בגרמנית: **Heeresgruppe Mackensen**), אשר פעלה בפולין בין ה-22 באפריל 1915 ו-8 בספטמבר 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה בפיקודו של פילדמרשל אוגוסט פון מקנזן, הייתה קבוצת ארמיות של צבא הקיסרות הגרמנית.

היסטוריה
--------

קבוצת הארמיות הוקמה ב-22 באפריל 1915, בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן. שמה שונה ב-8 בספטמבר 1915 ל**קבוצת הארמיות לינסינגן**, כאשר אלכסנדר פון לינסינגן הפך למפקד החדש שלה. ביוני 1916 עמדה קבוצת הארמיות מול מתקפת ברוסילוב, ולאחר נסיגה ראשונית, היא בלמה את ההתקדמות הרוסית בקרב קובל. לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק במרץ 1918, כבשה קבוצת הארמיות את אוקראינה. 

ב-31 במרץ 1918 הוחלף פון לינסינגן על ידי הרמן פון אייכהורן, ושמה שונה ל**קבוצת הארמיות אייכהורן-קייב** (בגרמנית: **Heeresgruppe Eichhorn-Kiew**). ב-3 באפריל שונה שם קבוצת הארמיות ל**קבוצת הארמיות אייכהורן**, ובפעם האחרונה שונה שם הקבוצה ב-13 באוגוסט לקבוצת **קבוצת הארמיות קייב**, בעקבות הרצח של הגנרל אייכהורן. יורשו היה גינטר פון קירכבך, וקבוצת הארמיות פורקה ב-7 בפברואר 1919.

סדר הכוחות אפריל-ספטמבר 1915
----------------------------

* הארמייה הגרמנית ה-11 (אוגוסט פון מקנזן).
* הארמייה האוסטרו-הונגרית הרביעית (יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה).
* הארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה (אדוארד פון בהם-ארמולי), מיוני 1915.
* ארמיית הבוג הגרמנית (אלכסנדר פון לינסינגן), מ-8 ביולי 1915.

סדר הכוחות ספטמבר 1915-מרץ 1918
-------------------------------

* הארמייה האוסטרו-הונגרית הרביעית (יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, ולאחריו קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש).
* ארמיית הבוג הגרמנית (אלכסנדר פון לינסינגן).
**גינוגנזה** (Gynogenesis – השראת נקבות) היא רביית בתולים המחייבת נוכחות תא זרע, המעורר את תהליך ההפריה אך אינו משתתף ואינו מעביר את המידע הגנטי שהוא נושא. הצאצאים נושאים מידע גנטי שמקורו באם בלבד (בדרך כלל).

המושג הוא גם שם כולל לסדרת מניפולציות גנטיות כרומוזומליות. המבוצעות בתאי רבייה של בעלי חיים במטרה לעודד יצירת זיגוטות נקביות בלבד והומוזיגוטיות לחלוטין או ברמה גבוהה מאוד. הטכניקה מבוצעת בעיקר בדגים, לצורכי מסחר ומחקר.

קיימות שתי טכניקות גינוגנזה – מיוטית (2PB) ומיטוטית (EM), הנבדלות זו מזו בשלב הטיפול בביצית. שתי הטכניקות מתחילות בהקרנת תאי זרע ב-UV, בקרני גמא או בקרני X, להריסת המטען הגנטי שנושא תא הזרע. בשלב הבא מבוצעת הפריה מלאכותית בין תא הזרע המטופל לביצית הנמצאת לפני פליטת הגופיף הקוטבי השני בשלב מיוזה2, ונושאת מטען גנטי של 2n.

גינוגנזה מיוטית (2PB)
---------------------

חשיפת הביצית לאחר ההפריה לשוק מוקדם (Early Shocking) באמצעות חום, קור או לחץ תוביל לעיכוב ואי פליטת הגופיף הקוטבי השני תוביל ליצירת ביצית מופרית הנושאת 2n כרומוזומים ממקור אימהי בלבד. משלב זה החלוקה המיטוטית הרגילה של הזיגוטה אינה מופרעת. 

דור הצאצאים יהיה מורכב כולו מנקבות בלבד, הומוזיגוטיות ברובן, אך קיימת דרגה מסוימת של הטרוזיגוטיות כתוצאה משחלוף הכרומוזומים בביצית בשלב מיוזה1.

גינוגנזה מיטוטית (EM)
---------------------

פליטת הגופיף הקוטבי השני מהביצית לאחר ההפריה תוביל ליצירת ביצית מופרית עם n כרומוזומים. לאחר הכפלת הכרומוזומים, בשלב המטאפאזה של החלוקה המיטוטית הראשונה של הזיגוטה, חשיפת הביצית לשוֹק מאוחר (Late Shocking) באמצעות חום או לחץ תביא להשהיה בחלוקת הביצית המופרית. הזיגוטה המתקבלת היא בעלת 2n כרומוזומים ממקור אימהי בלבד. משלב זה החלוקה המיטוטית הרגילה של הזיגוטה אינה מופרעת.
דור הצאצאים יהיה מורכב כולו מנקבות בלבד, הומוזיגוטיות לחלוטין וזהות זו לזו.

מטרות הגינוגנזה
---------------

יצירת דור בנות המורכב אך ורק מנקבות, בעלות קרבה גנטית גבוהה במיוחד, יצירת סחף גנטי חיובי באוכלוסיות גדולות (למשל דגי נוי ומאכל) להגברת הופעת תכונות מבוקשות, אחוזי השחלוף בגינוגנזה מיוטית משמשים כלי למיפוי גנטי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גינוגנזה** |
**גינטר פון קירכבך** (בגרמנית: **Günther von Kirchbach**;‏ 9 באוגוסט 1850 – 6 בנובמבר 1925), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוסים ועל ארמיות בחזית המערבית ובחזית המזרחית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון קירכבך נולד ב-9 באוגוסט 1850 לאביו הוגו פון קירכבך שהיה גנרל פרוסי וקיבל בשנת 1880 תואר רוזן, בארפורט שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1868 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה צרפת. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-17, ובשנת 1907 מונה למפקד הקורפוס ה-5. בשנת 1911 מונה פון קירכבך לנשיא בית הדין הצבאי.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון קירכבך למפקד קורפוס המילואים ה-10 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, אך נפצע בקרב סן קנטן ב-30 באוגוסט 1914. לאחר החלמתו חזר לתפקידו כנשיא בית הדין הצבאי. ב-23 בספטמבר 1916 מונה למפקד קורפוס הלנדווהר במקום גנרל רמוס פון ווירש. ב-22 באפריל 1917 מונה פון קירכבך למפקד פלגת הארמייה D בחזית המזרחית, במקום גנרל אוסקר פון הוטייה שמונה למפקד הארמייה השמינית. ב-12 בדצמבר 1917 מונה גנרל פון קירכבך למפקד הארמייה השמינית, ובמקומו מונה למפקד פלגת הארמייה בן דודו גנרל הנס פון קירכבך. ב-31 ביולי 1918 פרש פון קירכבך לחופשה, אך ב-8 באוגוסט 1918 מונה למפקד קבוצת הארמיות קייב במקום גנרלפלדמרשל הרמן פון אייכהורן שנרצח על ידי מתנקש. ב-5 בפברואר 1919 פרש פון קירכבך לביתו.

פון קירכבך נפטר בבאד בלקנבורג ב-6 בנובמבר 1925 והוא בן 75 שנים.

משפחתו
------

פון קירכבך התחתן ב-16 ביוני 1883 עם הברונית אדה פרלין פון לילנקרון, שהייתה בתו של הברון קרל פון לילנקרון, שהיה גנרל פרוסי, ונכדתו של הגנרל קרל פון וראנגל.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גינטר פון קירכבך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 126480621
* VIAF: 62541119
* WorldCat: viaf-62541119

 |
המערכה במזרח אפריקה חזית צפונית: התקדמות בעלות הברית בשנת 1941.
**הדיוויזיה ההודית החמישית** הייתה דיוויזיית חי"ר של הצבא ההודי במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה במספר זירות מלחמה וכונתה "כדור אש". זו הייתה אחת מדיוויזיות בעלות הברית המעטות שנלחמו נגד שלושה צבאות שונים – צבאות איטליה, גרמניה ויפן.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1939 בסיקינדראבאד עם שתי חטיבות תחת פיקודה. בשנת 1940 עברה הדיוויזיה לסודאן ותפסה פיקוד על שלושה גדודי חי"ר בריטיים שהוצבו שם והוסדרה מחדש לדיוויזיה עם שלוש חטיבות של שלושה גדודים כל אחת. הדיוויזיה נלחמה במערכה המזרח-אפריקאית באריתריאה ובאתיופיה במהלך 1940 ו-1941, ומשם עברה למצרים, קפריסין ועיראק. בשנת 1942 עסקה הדיוויזיה בלחימה במהלך המערכה במדבר המערבי ובקרב אל-עלמיין הראשון. מסוף שנת 1943 ועד הכניעה היפנית באוגוסט 1945, היא לחמה ברציפות מהודו לאורך בורמה. לאחר תום המלחמה, זו הייתה היחידה הראשונה שנכנסה לסינגפור ולאחר מכן לחמה בכוחות תומכי העצמאות במזרח ג'אווה.

מפקדים
------

* מייג'ור גנרל לואיס הית' (יולי 1940–אפריל 1941)
* מייג'ור גנרל מוסלי מיין (אפריל 1941–מאי 1942)
* בריגדיר קלוד מ' ולנטין (מאי 1942)
* מייג'ור גנרל הרולד רואודון בריג'ס (מאי 1942–יולי 1944)
* מייג'ור גנרל ג'פרי אוונס (יולי–ספטמבר 1944)
* בריגדיר רוברט מנזרג (ספטמבר 1944)
* מייג'ור גנרל קמרון ניקולסון (ספטמבר 1944)
* מייג'ור גנרל דרמוט וורן (ספטמבר 1944–פברואר 1945)
* בריגדיר ג'וזף א. סלומונס (פברואר 1945)
* מייג'ור גנרל רוברט מנזרג (פברואר–אוגוסט 1945)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jeffreys 2005, p. 29.
**גן הזיכרון שדות פלנדריה** (באנגלית: **Flanders Fields Memorial Garden**) הוא אנדרטה למשתתפי מלחמת העולם הראשונה ולנופליה בלונדון, בירת בריטניה. הגן ממוקם בסמוך לקפלת הגארדס, המשמשת כבית התפילה של אוגדת משק הבית (Household Division), היא אוגדת משמר המלכה. הקפלה והגן שוכנים בתחומי קסרקטיני ולינגטון, בצמוד לפארק סנט ג'יימס ובקרבת ארמון בקינגהאם.

מבנה
----

הגן צמוד לכותלה של אכסדרה בקפלה המוקדשת לזכר חיילי האוגדה שנפלו במלחמת העולם השנייה. במרכז הגן מצויה ערוגה עגולה המוקפת בטבעת אבן. צורתה רומזת לפתח העגול הממוקם בתקרת אנדרטת איפר בבלגיה. הערוגה מולאה בעפר שהובא מפלנדריה שבבלגיה, שם נפלו במהלך המלחמה מאות אלפי חיילים של האימפריה הבריטית, וביניהם גם חיילים מאוגדת משק הבית. בגן ניטעו מיני עצים האופייניים לפלנדריה. על גבי טבעת האבן של הערוגה נחרתו מילות השיר בשדות פלנדריה, שיר הזיכרון הידוע ביותר של המלחמה, שנכתב על ידי הרופא הצבאי הקנדי ג'ון מק'קרי. במקום הוצב גם ספסל שנבנה מאבן שנחצבה בפלאנדריה. על גבי גדר אבן מול הגן נקבעו סמלי שבעת הרגימנטים המרכיבים את אוגדת משק הבית.

העפר הממלא את הערוגה נאסף על ידי תלמידי בתי ספר בריטים ובלגים מאדמת 70 בתי קברות צבאיים של האימפריה הבריטית בפלאנדריה. שקים ובהם העפר הובאו לאנדרטת איפר ביום שביתת הנשק, 11 בנובמבר 2013, בטקס במעמד הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו ולורן, נסיך בלגיה. משם הועברו השקים בדרך הים לבריטניה והובאו ללונדון. הבאת העפר סימלה את שיבת הנופלים לארצם.

הגן תוכנן על ידי האדריכל הבלגי פיט בלנקרט (Piet Blanckaert) כמתנה מבלגיה לבריטניה. 

הוא נחנך בטקס ב-6 בנובמבר 2014, לקראת יום הזיכרון של בריטניה באותה שנה, שנת המאה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. הגן נחנך על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ופיליפ, מלך הבלגים. 

בשנת 2017 נחנכה אנדרטה בעלת אותו שם באנדרטת המלחמה של אוסטרליה בעיר קנברה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן הזיכרון שדות פלאנדריה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גן הזיכרון שדות פלנדריה
* הגן, באתר אוגדת משק הבית
* ידיעה על חנוכת הגן, באתר ממשלת בריטניה
* ידיעה על חנוכת הגן, באתר חדשות ה-BBC
* ידיעה על הבאת העפר לגן מבלגיה לבריטניה באתר ITV

| אנדרטאות בלונדון |
| --- |
|  | (**השרפה הגדולה של לונדון**: האנדרטה לשרפה הגדולה של לונדון • הילד המוזהב של פינת פאי) • קשת ולינגטון • אנדרטת ולינגטון | האנדטרה לשריפה הגדולה של לונדון |
| אנדרטאות מלחמה | 

|  |  |
| --- | --- |
| מלחמות שקדמו למאה ה-20 | אנדרטת מלחמת קרים |
| מלחמת הבורים |  |
| מלחמות העולם הראשונה והשנייה | 

|  |  |
| --- | --- |
| אנדטאות ראשיות | הסנוטאף • הקרב על בריטניה • גן הזיכרון שדות פלנדריה • אנדרטת גבעת מצודת לונדון (אנדרטה לנופלי צי הסוחר) • אנדרטת הטייסים הפולנים בלונדון • נשים במלחמת העולם השנייה |
| לפי יחידות | חיל האוויר המלכותי |
| אנדרטאות לזכר השואה | אנדרטת השואה |

 |
| מלחמות לאחר מלחמת העולם השנייה |  |

 |
**פנדה בקוני** (שם מדעי: ***Ailuropoda baconi***) היא מין של יונק נכחד ממשפחת הדוביים ומהסוג פנדה, בו הפנדה הענקית החיה כיום בסין. היא תוארה למדע ב-1915 בידי ארתור סמית' וודוורד (אנ').

מאפיינים
--------

המאובנים של פנדה זו התגלו במספר מערות בדרום סין, לאוס, וייטנאם, מיאנמר ותאילנד והיא תוארכה לתקופת הפליסטוקן המאוחר שלפני 750 אלף שנה מזמננו. ככל הנראה היא התפתחה מפנדות קדומות יותר כמו פנדה מיקרוטה (*Ailuropoda microta*) או פנדה וולינגשננסיס (*Ailuropoda wulingshanensis*) שהתקיימו כבר בפליוקן.

לא ברור מהמאובנים כיצד נראתה מאחר שהכילו שרידים בודדים ושבורים אך מעריכים שפנדה זו הייתה גדולה יותר מהפנדה החיה כיום בסין ואולי היא הייתה האב קדמון שלה. ככל הנראה ניזונה כמוה בעיקר מבמבוקים.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bears and Bamboo: The fossil record of giant pandas". WIRED
2. ↑  C. Jin, R. L. Ciochon, W. Dong, R. M. Hunt, Jr. J. Liu, M. Jaeger, and Q. Zhu. 2007. "The first skull of the earliest giant panda". Proceedings of the National Academy of Sciences 104:10932-10937
**אוראופרינלה מקונלי** (שם מדעי: ***Oreophrynella macconnelli***) היא מין של קרפדה ממשפחת הקרפדיים החיה בטבע רק ברמות הרי הטפואי (Tepui) שבוונצואלה, גיאנה וכנראה בצפון ברזיל. צפרדע זו היא קרובתם של קרפדת המפל וקרפדת רוריימה, והיא תוארה בשנת 1900 ונקראה ע"ש החוקר פרדריק וואסור מקונל (Frederick Vavasour McConnell).

הקרפדה קטנה מאוד, לא עולה על כמה סנטימטרים והיא מצויה על גבי עלים ביערות טרופיים וסובטרופיים גבוהים. היא קטנה וחסרת שרירי רגליים כמו של צפרדעים אחרות. במקום זה היא מתגוננת מטורפים כמו נחשים באמצעות נפילה מהעלים והענפים עליהם היא נמצאת ותפיסה של ענפים, בהם היא נתקלת בנפילתה. אצבעותיה חזקות ודביקות מאוד מה שעוזר לה להימנע מפגיעה.

עם זאת היא מצויה בסכנת הכחדה עקב הפגיעה ביערות בהם היא חיה והחדרתה של פטרייה מזיקה כיטרידיומיקוסיס, הקוטלת דו-חיים רבים באמצעות חדירה לעורם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוראופרינלה מקונלי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוראופרינלה מקונלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
התוית של לוי'ס על גב המכנסיים
**לוי שטראוס ושות'** (באנגלית: **‏.Levi Strauss & Co**, נהגה באנגלית: **ליווי סטראוס**) היא חברת טקסטיל אמריקנית אשר מתמחה בייצור מוצרי לבוש, בעיקר כאלה העשויים מבד דנים, תחת שם המותג **ליווייס** (**Levi's**).

מטה החברה ממוקם בסן פרנסיסקו.

היסטוריה
--------

פריט מקורי משנות השלושים של המאה העשרים
החברה נוסדה בארצות הברית בשנת 1853, על ידי מהגר גרמני-יהודי בשם לוי שטראוס, שהיגר לאזור החוף המערבי של ארצות הברית במטרה לפתוח חנות טקסטיל יחד עם אחיו.

באותם ימים הגיעו אלפי מחפשי זהב לאזור ותרמו להתפתחותה המהירה של קליפורניה. במרוצת הזמן הבחין לוי כי מכנסיהם של מחפשי הזהב אינם מתאימים לסוג זה של עבודה, ולרוב נקרעים כעבור זמן קצר. כתוצאה מכך החלה החברה לייצר מכנסיים עמידים העשויים מאריג גס (קנבס). המכנסיים אומנם שווקו בהצלחה, אך יצרו בעיות אחרות למחפשי הזהב בשל היותם מסורבלים.

אחד מלקוחותיו של שטראוס היה ג'ייקוב דייוויס, חייט מנבדה אשר נהג לרכוש לעיתים קרובות בד משטראוס. לאחר שאחד מלקוחותיו של דייוויס רכש בד פעמים רבות לתיקון מכנסיו הקרועים, עלה בו רעיון להשתמש במסמרי נחושת לחיזוק החלקים הנוטים להמתח בבגד. משום שלג'ייקוב לא היה הכסף הנחוץ לרישום פטנט על המצאתו, הוא פנה לשטראוס והציע לו לרשום את הפטנט על ההמצאה עמו במשותף. שטראוס קיבל את הצעתו של דייוויס וב-20 במאי 1873 התקבל רישום פטנט מספר 139,121 שנקרא "שיפור בהידוק הכיסים" ממשרד הפטנטים האמריקני. בעקבות כך החלה החברה לייצר מכנסי ג'ינס במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19.

ב-26 בספטמבר 1902, שטראוס נפטר בגיל 73. אחייניו של שטראוס ירשו ממנו את החברה לאחר מותו.

החברה החלה לייצר את סוגי הג'ינס המודרניים במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20.

בשנת 1981 החלה החברה לסגור את המפעלים בארצות הברית ולהעביר באופן הדרגתי את הייצור מעבר לים על מנת לחסוך בעלויות היצור.

לחברה יש מספר מותגים נוספים, הידוע בהם הוא "דוקרס".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוי שטראוס ושות'** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לוי שטראוס ושות'
* לוי שטראוס ושות', ברשת החברתית פייסבוק

* לוי שטראוס ושות', ברשת החברתית טוויטר

* לוי שטראוס ושות', ברשת החברתית אינסטגרם

* לוי שטראוס ושות', באתר פינטרסט
* לוי שטראוס ושות', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* מידע עסקי על חברת לוי שטראוס ושות' באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית)
* לוי שטראוס ושות', בגוגל פיננסים

* לוי שטראוס ושות', באתר Crunchbase (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007526383205171
* BnF: cb131706763 (data)
* GND: 2122243-5
* ISNI: 0000 0004 0508 950X
* LCCN: n50056833
* MusicBrainz: 868cc21b-80bf-4f79-8ba7-03b633bff267
* SUDOC: 035153067
* VIAF: 312788469
* WorldCat: lccn-n50056833

 |
**סטיוארט מאקי יוסטון** (אנגלית: **Stewart Mackie Houston**;‏ נולד ב-20 באוגוסט 1949 בדאנון, סקוטלנד) הוא שחקן ומאמן כדורגל לשעבר.

קריירה
------

יוסטון שיחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצות צ'לסי, ברנטפורד, מנצ'סטר יונייטד, שפילד יונייטד וקולצ'סטר יונייטד. הוא השתתף בכ-250 משחקים במדי מנצ'סטר יונייטד, והבקיע בהם 16 שערים. יוסטון שיחק גם במדי נבחרת סקוטלנד פעם אחת. בזמן ששיחק באולד טראפורד הוא סייע למועדון לזכות באליפות הליגה השנייה בעונת 1974/1975, ובגביע ה-FA ב-1977.

החל מ-1990 יוסטון היה עוזרו של מאמן ארסנל ג'ורג' גרהאם, ופעמיים שימש בתפקיד ממלא מקום המאמן: הפעם הראשונה הייתה במשך שלושה חודשים ב-1995 לאחר פיטוריו של גרהאם בפברואר. יוסטון הוביל את המועדון לגמר גביע המחזיקות, אך המשחק הסתיים לבסוף בהפסד של ארסנל לריאל סרגוסה.

ברוס ריוק התמנה למאמן ארסנל ב-1995, כאשר יוסטון ממשיך לעבוד גם תחתיו. ריוק פוטר לאחר כשנה בתפקיד, ויוסטון התמנה פעם נוספת למאמן הזמני עד שהמחליף הקבוע ארסן ונגר סיים את חוזהו עם נאגויה גרמפוס. אולם, יוסטון לא המתין להגעתו של ונגר והתפטר מתפקידו באמצע ספטמבר על מנת שיוכל להתחיל לעבוד בתפקיד המאמן הראשי של קווינס פארק ריינג'רס, כאשר ריוק משמש כעוזרו.

הריינג'רס, שירדו לליגה השנייה עונה אחת קודם לכן, שאפו לחזור אל הליגה העליונה. אולם, התקופה של יוסטון במועדון לא הייתה מוצלחת והוא פוטר בדצמבר 1997 כשהמועדון היה על סף ירידת ליגה נוספת. יוסטון וגרהאם חזרו לשתף פעולה כשהאחרון התמנה למאמן של טוטנהאם הוטספר ב-1998, אך יוסטון עזב את טוטנהאם לאחר שגרהאם פוטר במרץ 2001. לאחר מכן הוא עבד בוולסול במשך תקופה קצרה.

באוגוסט 2008 דווח באמצעי התקשורת כי יוסטון חזר לעבוד עבור ארסנל לאחר 12 שנים, ונטען כי הוא משמש כמגלה כישרונות עבור המועדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* מאמני ארסנל באתר הרשמי של המועדון
* כתבה באתר הדיילי מירור על חזרתו המשוערת של יוסטון לארסנל

| מאמני ארסנל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הוליס (1894 - 1897) • מיטשל (1897 - 1898) • אלקוט (1898 - 1899) • ברדשו (1899 - 1904) • קלסו (1904 - 1908) • מורל (1908 - 1915) • מק'יואן (1915 - 1919) • נייטון (1919 - 1925) • צ'פמן (1925 - 1934) • *שו* (1934) • אליסון (1934 - 1947) • ויטאקר (1947 - 1956) • קרייסטון (1956 - 1958) • סווינדין (1958 - 1962) • רייט (1962 - 1966) • מיי (1966 - 1976) • ניל (1976 - 1983) • האו (1983 - 1986) • *ברטנשו* (1986) • גרהאם (1986 - 1995) • *יוסטון* (1995) • ריוק (1995 - 1996) • *יוסטון* (1996) • רייס (1996) • ונגר (1996 - 2018) • אמרי (2018 - 2019) • *יונגברי* (2019) • ארטטה (2019-) |

 |
סר **סטיוארט ויליאם פיץ'** (באנגלית: **Sir Stuart William Peach**; 22 בפברואר 1956) הוא מרשל בדימוס בחיל האוויר המלכותי הבריטי אשר שימש כראש מטה ההגנה בין השנים 2016–2018, וכיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין השנים 2018–2021.

ביוגרפיה
--------

פיץ' נולד ב-22 בפברואר 1956 בוולסלי, סטפורדשייר. הוא למד בתיכון באולדריג' וב-1974 התגייס לחיל האוויר המלכותי. במקביל למד גאוגרפיה, כלכלה והיסטוריה חברתית באוניברסיטת שפילד, וסיים תואר ראשון באמנויות ב-1977. באותה שנה הוסמך כקצין טיסה. ב-15 בינואר 1978 הועלה לדרגת לוטננט, וב-1979 הוצב בטייסת ה-13 וב-1982 הועבר לטייסת המפציצים ה-9. שנתיים לאחר מכן הוצב בחיל האוויר המלכותי גרמניה. ב-1 ביולי 1986 הפך למפקד טייסת. ב-1 ביולי 1991 הפך למפקד כנף. ב-1992 השתתף במבצע משמר דרום אשר נועד לשמור על האזורים האסורים לטיסה בעיראק. בין 1994–1996 שימש כמפקד טייסת המפציצים ה-9 ולאחר מכן שימש כמפקד בסיס חיל האוויר בברגן שבגרמניה. ב-1 ביולי 1996 הועלה לדרגת קפטן קבוצה.

ב-1997 השלים תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת קיימברידג' וזכה במלגה לכתיבת מאמרים על לחימה אווירית. ב-1999 מונה לעוזר מנהל בקורס הפיקוד העליון ובהמשך השנה הפך למפקד הכוחות הבריטיים באיטליה. בשנת 2000 הפך למפקד כוחות האוויר של כוח קוסובו. ב-6 באפריל 2001 קיבל דרגת מפקד במסדר האימפריה הבריטית. לאחר מכן מונה למפקד המרכז ללוחמה אווירית ולעוזר ראש מטה המודיעין. ב-1 באוגוסט 2003 הועלה לדרגת סגן מרשל אוויר ומונה למפקד איסוף מודיעין בחיל האוויר. ב-17 במרץ 2006 הועלה לדרגת מרשל אוויר. במרץ 2009 הפך לאביר במסדר האמבט. בדצמבר 2011 מונה למפקד פיקוד הכוחות המשותף. במאי 2013 מונה לסגן ראש מטה ההגנה. בינואר 2016 הפך לאביר הצלב הגדול של מסדר האמבט ומונה לראש מטה ההגנה במקום ניק הוטון. ב-29 ביוני 2018 פרש מתפקידו והחליף את פטר פאבל בתפקיד יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-2021 פרש מהצבא והוחלף בידי רוב באואר.

ב-1986 התחתן עם בריג'יט אנדר. יש להם בן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיוארט פיץ'** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר GOV.UK (באנגלית)
* ביוגרפיה באתר נאט"ו (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1205923128
* LCCN: nb98064204
* UKPARL: A5KhnTYM
* VIAF: 16718179
* WorldCat: lccn-nb98064204

 |
**ייז'י סובוטקה** (בצ'כית: **Jiří Sobotka**;‏ 6 ביוני 1911 – 20 במאי 1994) היה כדורגלן ומאמן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

סובוטקה נולד ב-6 ביוני 1911 בפראג שבאוסטרו-הונגריה של אותו זמן. את הקריירה החל בסלביה פראג בגיל 19 וזכה עימה ב-6 תוארי אליפות בשתי קדנציות. הוא גם זכה בגביע מיטרופה ב-1938 אך לא השתתף במשחק הגמר נגד פרנצווארוש. סובוטקה היה למלך שערי הליגה הצ'כוסלובקית בעונת 1933/34 יחד עם רמון ברן הבלגי, ששיחק ביריבת סלביה, ספרטה פראג, לשניהם 18 שערים. ב-1940 עבר להיידוק ספליט הקרואטית שם היה בתפקיד שחקן ומאמן בו זמנית וזכה עימה באליפות. שנתיים אחר כך חזר לסלביה שם לא נשאר זמן רב לפני שעבר לבאטה זלין ומשם לפ.צ. שודפונדס, שם סיים את הקריירה.

במדים הלאומיים שיחק סובוטקה עבור נבחרת צ'כוסלובקיה, וערך את הופעת בכורתו זמן קצר לפני מונדיאל 1934. במונדיאל עצמו כבש נגד שווייץ ברבע הגמר והגיע עימה עד לגמר בו הפסידה 2–1 לאיטליה. עד 1937 כבש סובוטקה 8 שערים ב-23 הופעות.

את קריירת האימון שלו החל סובוטקה בפ.צ. שודפונדס השווייצרית לאחר שעזב את מדינתו בשביל להתגורר בשווייץ ולא חזר אליה לעולם. תחילה היה בה שחקן-מאמן וזכה עימה פעמיים בגביע על תקן זה ב-1951 ו-1953. לאחר שהיה רק למאמן הוא זכה עימה שלוש פעמים נוספות בגביע ופעמיים גם באליפות. לאחר מכן עבר לאמן בכמה קבוצות בקצוות אירופה. מפ.צ. שודפונדס עבר לבזל השווייצרית ומשם לפיינורד ההולנדית עימם זכה בגביע ובאליפות בהתאמה. בנוסף לכך אימן סובוטקה את שרלרואה הבלגית אותה הוביל למיקום השיא בהיסטוריה שלה בליגה הראשונה, מקום שני, בעונת 1968/69. קבוצתו האחרונה אותה אימן הייתה AC בלינצונה מ-1973–1976.

תארים
-----

### כשחקן

סלביה פראג
* אליפות צ'כוסלובקיה (4): 1933, 1934, 1935, 1937

היידוק ספליט
* אליפות קרואטיה: 1904/41

נבחרת צ'כוסלובקיה
* סגנית גביע העולם: 1934

### כמאמן

פ.צ. שודפונדס
* אליפות שווייץ (2): 1954, 1955
* הגביע השווייצרי (5): 1948, 1951, 1954, 1955, 1957

פיינורד
* אליפות הולנד: 1961

בזל
* הגביע השווייצרי: 1963

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ייז'י סובוטקה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת צ'כוסלובקיה – מונדיאל 1934 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 פלניצ'קה • 
2 ז'נישק • 
3 צ'טיז'וקי • 
4 קושטיאלק • 
5 צ'מבאל • 
6 קרצ'יל • 
7 יונק • 
8 סבובודה • 
9 סובוטקה • 
10 ניידלי • 
11 פוץ' • 
12 פטזל •
13 בורגר • 
14 דאוצ'יק •
15 בוצ'ק •
16 קופצקי •
17 שימפרסקי •
18 סרבק •
19 שטרץ •
20 וודיצ'קה •
21 סילני •
22 קולוצ'וי •
מאמן: פטרו | צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה |
**סטיוארט איי. לוי** (באנגלית: **Stuart A. Levey**; הוא איש ממשל יהודי-אמריקאי, ותת-מזכיר האוצר הראשון לענייני טרור ומודיעין פיננסי, במחלקת האוצר של ארצות הברית.

לוי החל בתפקידו ב-21 ביולי 2004, תחת ממשלו של הנשיא ג'ורג' וו. בוש, כאיש המשרד לטרור ומודיעין פיננסי אשר אחראי על המאבק הפיננסי העולמי נגד ארגוני הטרור ותפירת הסנקציות הכלכליות לבלימת תוכנית הגרעין האיראנית, מאמצים שהביאו לו שבחים רבים, וכעת התבקש להישאר בתפקידו זה גם בממשלו החדש של הנשיא ברק אובמה, כהכנה לתגובה של הממשל, אם איראן לא תשתף פעולה במאמצים הדיפלומטיים.

לוי היה אחראי מטעם ממשל בוש על הובלת המאמץ הבינלאומי, לשכנע את מערכת הבנקאות הבינלאומית לנתק מגע מגופים ממשלתיים, חברות ואישים באיראן התומכים בטרור ואלה הפועלים לעקוף את הסנקציות שהטילה על איראן מועצת הביטחון של האו"ם בגין סירובה להשעות את העשרת האורניום ושיחק תפקיד מרכזי במאמצי ממשל בוש לסכל את ההתנהלות הבלתי חוקית של איראן וקוריאה הצפונית בתוככי המערכת הפיננסית הבינלאומית. לפני תפקידו האחרון, כיהן כסגן התובע הכללי של ארצות הברית, ולפני כן כיהן גם כראש המטה של סגן התובע הכללי במחלקת המשפטים של ארצות הברית.

לפני שהצטרף למשרד המשפטים האמריקאי ב-2001, הוא עבד 11 שנים בחברות עורכי הדין, מילר, קאסידי לארוקה אנד לוין (שהתמזגו לבייקר בוטס). הוא התמחה בשימועים משפטיים בדגש על הגנה על עברייני צווארון לבן. כמו כן, כיהן גם כעוזר של השופט לורנס סילברמן בבית המשפט לערעורים של וושינגטון די. סי. בין השנים 1989–1990. בשנת 1986 הוא סיים בהצטיינות את קולג' הרווארד, וב-1989 סיים בהצטיינות את בית הספר למשפטים בהרווארד.

ב-15 בינואר 2009, התבקש מפי הנשיא ברק אובמה לכהן כממלא מקום מזכיר האוצר, עד אשר מועמדו של אובמה, טימותי גייטנר יאושר לתפקיד מטעם הסנאט, וכיהן בתפקיד זה עד ה-26 בינואר. לאחר מכן, נתבקש להישאר בתפקיד תת-המזכיר לענייני טרור ומודיעין פיננסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיוארט לוי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק בן-חורין, וושינגטון, ארה"ב: איש הסנקציות של בוש יישאר בתפקידו, באתר ynet, 3 בפברואר 2009
**עוזי ושות'** הוא טור סאטירי יומי שנכתב בתחילה בשם 'דעתו של עוזי' על ידי בנימין תמוז בעיתון הערב של **הארץ** "יום יום" מ-1948 עד 1949 והמשיך אותו עמוס קינן ב"הארץ" מ-1949 עד 1952 בשם 'עוזי ושות*.*
לאחר קינן הפסיק לכתוב את הטור (בעקבות פרשת הנחת פצצה בביתו של שר התחבורה) כתב את הטור אריה זיו מ-1952 עד 1954. הטור נכתב מנקודת מבטו של ילד (רעיון שנלקח מהעיתון הסאטירי הגרמני "זימפליציסימוס") והיה יוצא דופן בתקופתו בשימוש בשפה צברית צעירה. 

גיבורי הטור, בנוסף לעוזי, היו ירחמיאל המפא"יניק (ממנו נוצרה כנראה מילת הגנאי 'ירחמיאליות'), אל. גאוני ממפ"ם, זרח קלונימוס הכהן ממאה שערים, ד"ר יור. פרידריך וילהלם בראונשוויגר הציוני-גרמני, נביא החורבן מחירות ועוד.

בטור הייתה בקורת רבה כלפי שלטון מפא"י ותופעות שונות בחברה הישראלית, כגון שחיתות, רדידות תרבותית ופערים חברתיים. 

שתי אסופות שיצאו של הטור:

* דעתו של עוזי (1949) מבחר מטוריו של תמוז.
* בשוטים ועקרבים (1952) מבחר מטוריו של קינן.

קישורים חיצוניים
----------------

* הטור הראשון שפורסם ב'הארץ' 23.9.1949
* אריאנה מלמד, לעוזי היה מותר, באתר ynet, 14 בדצמבר 2007
* צור ארליך, עמוס, עוזי ושות'
הרב **דוד בן שלום גמאל** היה רב ומקובל בתימן במאה ה-19.

כפי הנראה, נולד הרב גמאל בצנעא בתחילת המאה ה-19 ונפטר בסוף אותה מאה. היה תלמיד חכם המעורה היטב בחיי הקהילה היהודית. בחיבוריו הירבה לתאר ולתעד את קורות אחיו בתימן ואת האירועים המדיניים שהשפיעו על חיי היהודים, כגון האירועים הקשים שחוו יהודי צנעא בזמן התנפלויות שבטים מוסלמים על הקהילה היהודית בשנים 1818 ו-1851. על פי תיאורו של הרב גמאל, התנפלות שבטים נוספת בת שלושה ימים הסתיימה כמעט ללא נזק וזאת בשל התכוננות יהודי צנעא מבעוד מועד, וכך כותב הרב גמאל :

> 
> ויהי היום יום שלישי ורביעי וחמישי לחדש תמוז ב' קס"ח , וה' השמיע אל מחנה ישראל שבמדינת צנעא יע"א ניסה גדולה כמפני חרב ורודף אין. עד שהברחנו כל מה שבבתים וכל ספרי התורה ודלתות הבתים אל תוך המדינה, והבריח השי"ת בחמלתו הגייסות מעלינו
> 
> 
> 
> 

.

משנת 1834 חלה תקופת מפנה לרעה בתימן עקב חילופי שלטון תכופים שהתחוללו בשל מריבות בין הטוענים לשלוט בתימן. במשך שלושים שנה סבלה מכך הקהילה היהודית בצנעא קשות, ורבים החלו בורחים לערים הסמוכות. גם הרב דוד גמאל ברח מהעיר צנעא והתיישב בעיר בית עד'אקה הנמצאת צפונית מערבית לצנעא. הוא עבר גם בין ערים נוספות והכיר את אורחותיהם ורבניהם. בכתביו, הרבה הרב גמאל לצטט דברי תורה בשמם ובשם רבני צנעא. מבין עשרות הרבנים שאיתם עמד בקשר נראה כי שלושה מהם היו מרבותיו: הרב דוד רצאבי, הרב יחיא בן יעקב צאלח המכונה מהרי"ץ בן יעקב והרב יודא חאזי.

כתביו
-----

שלושה כתבי יד ידועים לנו ככתיבת הרב דוד גמאל. כל כתבי היד הם בעלי אופי לקטני, אולם, רבים מהליקוטים הם שמועות בעל פה ששמע מחכמי תימן שהכיר או מספרים שאבדו או שאינם ידועים וכן חידושים רבים פרי רוחו.

בכל חיבוריו ניכרת היטב השפעת הקבלה על כל צעד ושעל. כמו כן, ניכרת בכתיבתו מגמה חינוכית התובעת שלמות לימודית ומידותית. בצד התביעה המוסרית התאמץ הרב דוד גמאל לנחם ולעודד את אחיו לאור המצב המדיני הקשה בו שרויים יהודי תימן. הוא הרבה להשתמש בביטויים שעניינם ציפייה לבואה הקרובה של הגאולה. חיבוריו הם: "חפץ דוד" - על התורה, הגהות לתלמוד, פירוש על הדיואן (ספר השירים) וכן שני קבצים בעניינים שונים.

הרב דוד גמאל היה בעל אופי רגיש ועדין נפש. החוויות שחווה בימי חייו הותירו את רשמיהם המרים על נפשו הרגישה. בין היתר הם באו לידי ביטוי חריף בעשרות חלומותיו המלאים חשש מפני הבאות. נפשו הפיוטית באה לידי ביטוי בפרשנותו לשירה בה הוא מבאר את ערך השירה ומסביר כיצד יש להתכונן אליה, הוא מתריע מפני שתיית יין בשירה וכן משירת תיפלות. הוא מבאר אלו שירים יש להקדים ועד כמה חשובה אישיותו של המשורר ועוד. פירושו לדיואן יצא על ידי יהודה לוי נחום בספר "התעודה" 1996.
**שפיפון פרסי** (שם מדעי: ***Pseudocerastes persicus***) הוא מין של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים ותת-משפחת הצפעונים המצוי ברחבי דרום אסיה והמזרח התיכון באזורים מדבריים. בעבר היה המין היחידי בסוג שפיפון.

מאפיינים
--------

השפיפון הפרסי מגיע לאורך 40-70 ס"מ עם שיא של 108 ס"מ, קטן יחסית למשפחתו והוא בעל צבעי הסוואה המתאימים לרקע הסלעים והחולות בהם חי. לנחש חרטום קצר ורחב, עיניים צהובות בולטות ומעין "קרניים" קטנות מעל העיניים. הלסתות והלחיים רחבות. הקשקשים אפורים-בהירים עם רצועות חומות בהירות לאורך הגב. 

הוא מצוי באזורי מדבר ובתה ברחבי איראן (ומכאן שמו), פקיסטן, אוזבקיסטן, אזרבייג'ן, מזרח טורקיה ודרומה לדרום סוריה, צפון-מערב עיראק, עומאן, סעודיה, ירדן ואולי בישראל ובסיני. השפיפון נע רוב זמנו קבור בחולות או שהוא נע בצורה עקלתונית, באופן בו רק חלק אחד מגופו מצוי על הקרקע החמה ושאר הגוף מתפתל מעלה. הנחש יוצא בשעות הערב לאכול.

השפיפון ניזון ממיני מכרסמים, עופות מדבר וזוחלים שונים אותם הוא הורג בארס החזק שלו. אם הוא יופתע, הוא ינוע לאט הרחק מהסכנה אך אם זה לא יעזור הוא יכיש. הארס יכול לגרום לדימומים פנימיים ולעיתים למוות, אם כי נוגדן יכול לעצור את פעילות הארס בזמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפיפון פרסי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שפיפון פרסי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**גונתר ורנר האנס ראמין** (בגרמנית: **Günther Werner Hans Ramin**;‏ 15 באוקטובר 1898 – 7 בפברואר 1956) היה נגן עוגב, מנצח, מלחין ומחנך גרמני במחצית הראשונה של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

ראמין, בן לכומר, נולד בקרלסרוהה, גרמניה. בגיל 12 התקבל למקהלת הנערים סנט תומאס המהוללת של כנסיית תומאס בלייפציג, על ידי מי שהיה אז הממונה על השירה בכנסייה, גוסטב שרק. באותה עת היה קארל שטראובה, נגן העוגב, המנצח, המוציא לאור והתומך במוזיקה של מקס רגר, עוזרו של שרק, והוא נתן דעתו על כישרונו של ראמין כנגן עוגב ומלחין. בהמשך, כששטראובה קיבל עליו את משרת הממונה על המוזיקה בכנסיית תומאס, היה ראמין לעוזרו וממלא מקומו בשעת הצורך כמנצח מקהלה ומנהל.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס ראמין לשירות צבאי; אף על פי כן, הצליח לעמוד בהצטיינות בכל בחינותיו בקונסרבטוריון של לייפציג בינואר 1917 וב-30 במאי 1918 הודיע לו שטראובה במכתב לחזית על בחירתו לנגן עוגב בכנסיית תומאס. ראמין שב מן המלחמה ונכנס לתפקידו, משרה בה החזיק במשך עשרים ושתיים שנים עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.

ראמין בנה קריירת ביצוע מצליחה כנגן עוגב קונצרטי; עם זאת, בשנות ה-30' הקדיש את זמנו יותר ויותר לניצוח. הוא קיבל עליו את ניהול התאחדות המורים לשירה (Lehrergesangsverein) בלייפציג ב-1923 ועבד בקביעות עם מקהלת הגוונדהאוס. בשנת 1935 התמנה למנצח המקהלה הפילהרמונית שליד הפילהרמונית של ברלין, מינוי שהעצים את פרסומו. הוא היה נגן העוגב בעצרת המפלגה הנאצית בנירנברג ב-1936, שם ניגן בעוגב שנבנה במיוחד לתכלית זו, הגדול ביותר בגרמניה באותו זמן. בראש השנה האזרחית 1940 התמנה ראמין למנצח מקהלת תומאס בכנסיית תומאס, כמחליפו של קארל שטראובה, משרה בה החזיק עד מותו. לאחר מינוי זה, הקדיש ראמין את זמנו לביצוע היצירות הכוראליות של באך, והקנה לו ולמקהלה תהילה בינלאומית בשני קונצרטים ברוסיה 1953 ובדרום אמריקה 1955. שנה לאחר סיור זה, האחרון בחייו, לקה ראמין באירוע מוחי פתאומי ומת ב-27 בפברואר 1956.

בול גרמני שהוצא ליובל ה-100 לגונתר ראמין
כמה מהקלטותיו של ראמין יצאו מחדש על תקליטורים. הידועה ביותר בהן היא הגרסה רבת-השבחים (אם כי מקוצרת מאוד) שלו מ-1941 למתאוס פסיון של באך, עם הסולנים קארל ארב, טיאנה למיץ וגרהרד היש. ראמין היה פעיל גם כמורה לעוגב. בין תלמידיו הנודעים כריסטוף אלברכט, קארל ריכטר, האנס-מרטין שניידט והלמוט ואלכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גונתר ראמין** בוויקישיתוף

* גונתר ראמין, באתר ספוטיפיי
* גונתר ראמין, באתר AllMusic (באנגלית)
* גונתר ראמין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* גונתר ראמין, באתר Discogs (באנגלית)
* אתר באך-קנטטה, גונתר ראמין, הקלטות מיצירות באך
* אתר באך-קנטטה, גונתר ראמין, ביוגרפיה קצרה
* יוטיוב, קנטטות מאת באך, בביצוע מקהלת הנערים סנט תומאס ותזמורת הגוונדהאוס, בניצוח גונתר ראמין
* אתר מוזיקת בארוק, על גונתר ראמין ומקהלת הנערים סנט תומאס
* אותנטיקסאונד.אורג, על גונתר ראמין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90206337
* BnF: cb13927590d (data)
* GND: 118598104
* ISNI: 0000 0001 1047 5497
* LCCN: n81072603
* LNB: 000051144
* MusicBrainz: 92baa81c-98d3-4deb-ba92-a19b7ea20725
* NKC: xx0103975
* NTA: 107899647
* SNAC: w6057rdp
* SUDOC: 084291893
* VIAF: 27254381
* WorldCat: lccn-n81072603

 |
תמונה בסטודיו
**דוד גלפיאן** (בארמנית Դավիթ Գալֆայան נולד ב-31 באוקטובר[דרושה הבהרה] 1970 בירבאן, ארמניה הסובייטית) הוא פעיל חברתי ארמני־ישראלי, אחד ממייסדי ומנהליי "נויאן טאפאן" – מרכז לתרבות וחינוך ארמני בעיר פתח תקווה, סופר, פובליציסט, אומן תלת מימד, מרצה לאנימציה תלת־ממדית במכללת "סלע" בינלאומית, מנהל פורטל המדיה "ישרארמדיה", חבר באיגוד הסופרים של ארמניה.[דרוש מקור]

ביוגרפיה
--------

דוד עלה לישראל בשנת 1997. בשנת 2007 סיים את לימודיו בפקולטה לאנימציה תלת-ממדית במכללת "סלע". כעבור שנה הוזמן להצטרף לצוות המרצים.
בישראל זכה להעביר בהצלחה רבה מספר תערוכות תלת מימד עם יצירותיו.
הנושאים העיקריים ביצירותיו הם ההיסטוריה של ארמניה ותכנים שונים של כתבי הקודש, ומיתולוגיה ארמנית טרם קבלת הנצרות.
הנושא האחרון היווה השראה לספר "תעלומות ארץ אררט" שנכתב יחד עם מנדל קורסונסקי, ויצירותיו של דוד גלפיאן היו חלק בלתי נפרד בספר.
עבודותיו של דוד מקשטות את מנזר ניקולאס הקדוש ביפו (מתוך סדרת היצירה "יונה הנביא"-בריחה, קבלת החופש") וכן הפרסקה "המלאכים מיכאל וגבריאל" שמקשטת את הקיר של המנזר "המלאכים הקדושים" בירושלים.

בשנת 2011 דוד ייסד סטודיו לאנימציה תלת מימד "סופי", לקח חלק במספר סרטים של הבמאי טומי לאנג כגון "זוג או פרד" ואחרים.
בשנת 2019 בעיר פתח תקווה הקהילה הארמנית הקימה אנדרטת זיכרון ראשונה לזכר רצח העם הארמני, ודוד גלפיאן הוא האומן של האנדרטה.

### סדרת הספרים "הייאסה"

סדרת הספרים כתובה בסגנון של היסטוריה אלטרנטיבית עם אלמנטים של פנטזיה בשפה פשוטה, עובדה שגרמה לפופולריות רבה לא רק בקרב הדור המבוגר אלה גם בקרב הצעירים והנוער.
בהייאסה הסופר מגלה לקוראים את ההיסטוריה הלא ידועה של ארמניה ועמים שכנים מתוך דפי ההיסטוריה הגנוזים ומתוך המיתוסים העתיקים של הארמנים שומרים אתיופים ועמים אחרים[דרושה הבהרה] שעמדו בערש ההיסטוריה האנושית, עובדה שהמדע האירופי מנסה בהצלחה רבה להסתיר.
הסדרה יצאה לאור בישראל, רוסיה וארמניה.

#### תיאור קצר של הסדרה

יחידה צבאית מיוחדת של המודיעין הצבאי הסובייטי "גרפון" שנשלחת לעיראק למשימה בזמן מבצע "סופת המדבר" של צבא ארצות הברית, נתקלת בהתנגדות מאסיבית.
היחידה נחלצת מתוך הפצצת חיל האוויר האמריקני ומתוך ניסיון חיסול מצד גדוד אמריקאי, פועלת לפי הפרוטוקול הצבאי ומוצאת את עצמה בעבר בתקופה של בניית מגדל בבל.
זוהי העת להתאחד ולהתגבר על כל הקשיים על מנת למצוא את הדרך חזרה הביתה.

תערוכות
-------

* 2014: "בין העתיק למודרני": הגלריה החדשה בת ים.
* 2016: "מאגיה של ארמניה": גלריה "שרת" פתח תקווה.
* 2017: "אומנות ומסורת": גלריה היכל התרבות בפתח תקווה.
* 2020: "תעלומות ארץ אררט": גלריה היכל התרבות פתח תקווה.

ספריו
-----

* "הייאסה"-ארץ האלים, יצא לאור בישראל רוסיה וארמניה.
* "תעלומות ארץ אררט" יחד עם מנדל קורסונסקי יצא לאור בישראל.
* "הייאסה"-אור צוהל, יצא לאור בישראל ורוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* 
* 
* 
*
**קרטלס** (שם מדעי: *Cartelles*) הוא סוג של קוף קדום ממשפחת קופי העכביש, אשר התקיים באמריקה הדרומית של הפליסטוקן כשהוא חי לפני 15 אלף שנה מזמננו, מעט לפני ההולוקן.

תיאור
-----

המאובנים של הסוג התגלו ב-1992 במערה "Toca da Boa Vista" שבבאהיה בצפון-מזרח ברזיל, לצידם של פרימטים נוספים כמו הפרוטופיתקוס והקאיפורה. הוא תואר למדע ב-2013 בידי החוקרים Halenar ו-Rosenberger כששמו ניתן להוקרת החוקר קאסטור קרטל (Cástor Cartelle), אשר חשף את מאובניו. הסוג הכיל מין יחיד: *Cartelles coimbrafilhoi*.

קוף זה הגיע למשקל של 24 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים שבקופי העולם החדש לצד הפרוטופיתקוס. מבנה השלד שלו מרמז שבניגוד לקרוביו דווקא התקיים רוב זמנו על הקרקע, אך עדיין ידע לטפס על עצים כדי להימלט מטורפים. מבנה השלד המאובן של הקוף דמה מעט לזה של קופי עכביש או המורוקי אך מחקרים על מבנה הגולגולת שלו מרמזת על קרבתו לקופי שאגן וייתכן שהיה אוכל עלים קולני כמוהו, אם כי כבד יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Halenar, Lauren B.; Rosenberg, Alfred L. (2013). "A closer look at the "Protopithecus" fossil assemblages: new genus and species from Bahia, Brazil". Journal of Human Evolution. 65 (4): 374–390. doi:10.1016/j.jhevol.2013.07.008. PMID 23972780.
2. ↑  "Supermonkey of the Americas". revistapesquisa.fapesp.br.
**בחירות ביניים** (נקראות גם **בחירות משנה**. באנגלית: by-election, ובארצות הברית "בחירות מיוחדות", special elections; בישראל מקובל הביטוי **בחירות ביניים**) נערכות במדינות שנהוגות בהן בחירות אזוריות ואישיות, כאשר נציג בבית הנבחרים אינו יכול להמשיך בתפקידו כיוון שנפטר, התפטר או הודח מסיבה כלשהי, למשל הרשעה בפלילים. בפרלמנטים מסוימים היה נהוג בעבר שחברי פרלמנט המתמנים לשרים נדרשים להתמודד מחדש על מקומם בפרלמנט בבחירות ביניים. סיבה אפשרית נוספת לבחירות ביניים היא פסילת התוצאות מן הבחירות הכלליות, בגלל אי-סדרים בהצבעה.

אין לבלבל את המושג עם בחירות אמצע, שהן שנקבעו מראש להיערך, בחלק מהמושבים, באמצע הכהונה של הרשות המבצעת.

בחירות ביניים נהוגות במדינות חבר העמים הבריטי, בארצות הברית ובמדינות נוספות שקיימת בהן שיטת ייצוג אזורית או מעורבת. מטרתן היא למנוע מצב שמחוז בחירה יהיה בלתי מיוצג בבית הנבחרים. בחלק מן המדינות שבהן נהוגות בחירות אזוריות לא מתקיימות בהכרח בחירות ביניים. פתרונות אחרים למצב שבו נציג מסיים את תפקידו באמצע הקדנציה הם החלפתו במועמד אחר של המפלגה (לרוב המועמד הבא אחריו ברשימה שהתמודדה בבחירות), חלוקת הקולות בין המתמודדים שהפסידו, או פשוט הותרת מקומו של הנציג בלתי מאויש. במדינות שבהן נהוגה שיטת בחירות יחסית, שבה כל המדינה נחשבת למחוז אחד, כמו ישראל, לא נערכות בחירות ביניים, ובמקרה שחבר פרלמנט אינו יכול למלא את תפקידו, מחליף אותו נציג אחר מטעם מפלגתו.

בדרך-כלל העניין הציבורי בבחירות ביניים הוא נמוך וכך גם שיעור ההצבעה. רק לעיתים רחוקות יש להן השפעה פוליטית משמעותית במישור הארצי. חריג לכך הוא מצב שבו לממשלה יש רוב קטן בלבד, וכשלונה בבחירות ביניים עלול להפוך אותה לממשלת מיעוט. מיעוט ההשפעה של התוצאות על הממשל המרכזי, וכן שיעור ההצבעה הנמוך, גורמים לכך שמפלגות שוליים מצליחות לרוב טוב יותר בבחירות ביניים מאשר בבחירות כלליות. 

התוצאות בבחירות-ביניים נתפסות על ידי פרשנים פוליטיים כסמן לשיעור התמיכה הכללית במפלגות השונות, המנבא במידה מסוימת את סיכוייהן בבחירות הכלליות הקרובות. למעשה, נטיית הבוחרים בבחירות ביניים היא להצביע מתוך שיקולים מקומיים או על-פי אישיות המועמדים, ולא משיקולים לאומיים, כך שאין בהן כדי ללמד הרבה על התמיכה הכללית במפלגה כלשהי. עם זאת, לרוב מפלגת אופוזיציה שנכשלת בבחירות הביניים תתקשה לחולל מהפך בבחירות כלליות.

כדי לחסוך במשאבים מקובצים בדרך כלל כמה מחוזות, שבהם יש צורך בבחירות ביניים, לתאריך אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בחירות ביניים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  במדינת ישראל לא מתקיימות בחירות מיוחדות במסגרת הבחירות לכנסת אך הן קיימות מאז 1978 במסגרת הבחירות לרשויות המקומיות במקרה שראש הרשות שנבחר בנפרד מסיים את תפקידו במהלך הקדנציה. בחירות מיוחדות היו קיימות גם במסגרת חוק יסוד: הממשלה (בחירה ישירה) שהיה תקף בין 1992 ל-2003 וכלל הצבעה נפרדת לתפקיד ראש ממשלת ישראל. סעיף זה מומש פעם אחת ב-2001 והוביל לבחירות המיוחדות לראשות הממשלה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007568354805171
* GND: 4171070-8
* LCCN: sh2013001238

 |