recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קנטוריה** (בלטינית Centuria, מהמילה centum שפירושה מאה, ברבים centuriae) היה מושג בעל שתי משמעויות בתקופת רומא העתיקה, משמעות צבאית ומשמעות פוליטית.

בהקשר הפוליטי
-------------

על פי החלוקה המיוחסת לרומולוס, אוכלוסיית רומא הייתה מחולקת לשלושה שבטים (tribus) עתיקים: הרמנס, טיטיאס ולוקרס. בראש כל שבט עמד טריבון (Tribunus). כל שבט היה מחולק ל-10 קנטוריות (centuriae) בראשן עמד קנטוריון. כל קנטוריה הייתה מחולקת ל-10 דקוריות בראשן עמדו דקוריו.

גופים המרכיבים את "אספת הקנטוריות" (comitia centuriata). המלך השביעי, סרוויוס טוליוס חילק את אוכלוסיית העיר בחלוקה על פי עושר ובחלוקת משנה לקנטוריות. חלוקה זו הייתה תקפה בתקופת הרפובליקה הרומית. בתוך הקנטוריות עצמן בוצעה גם חלוקה על פי גיל, בין Iuniores (גברים בגילאי 17–45) ו-Seniores (גילאי 46–60). חלוקה זו הבהירה את אופייה הצבאי של ההתארגנות האזרחית. הצעירים נשלחו לחזית בעוד המבוגרים נשארו במעין תפקיד "משמר הבית".

בהקשר הצבאי
-----------

קנטוריה הייתה היחידה הבסיסית של חיל הרגלים בצבא הרומי. היחידה מנתה 100 איש בפיקודם של קנטוריון (או צנטוריון), אופטיאוס שהוא השני בדרגה לקנטוריון, והטסראריוס, שהוא השלישי בדרגה לקנטוריון ואחראי על השמירה בלילה. כל קנטוריה חולקה ל-10 חוליות. חיילי כל החוליה חלקו את הבקתה או האוהל בהם חיו. בנוסף לכך, הם התאמנו, לחמו ואכלו יחדיו.

לאחר הרפורמות של גאיוס מריוס פיקד שר המאה (הקנטוריון) על הקנטוריה, יחידה שהורכבה משמונים חיילים, כל קוהורטה הורכבה משש קנטוריות. בקוהורטה הראשונה היו רק חמישה שרי מאה, וכל לגיון הורכב מעשר קוהורטות, כך שבכל לגיון היו 59 שרי מאה.

הלגיון כלל 60 קנטוריות של חיל רגלים כבד, מגובה על ידי כח-עזר של הוליטים (חיל רגלים קל). הלוחמים היו אמורים לצייד את עצמם בכלי הנשק הנדרשים ולכן חיל הרגלים הכבד היה מורכב מאנשי הקנטוריות (הפוליטיות) העשירות יותר ואילו חיל הרגלים הקל מאנשי הקנטוריות הפוליטיות העניות יותר.

שימושים נוספים בביטוי
---------------------

בסוף 1936, במהלך מלחמת האזרחים בספרד חילקו עצמם המתנדבים לבריגדות הבינלאומיות לקנטוריות, שמנו כל אחת כ-100 מתנדבים. כך למשל הקנטוריה על שם טום מאן התמזגה עם הקנטוריה על שם ארנסט תלמאן לתוך הבטליון תלמאן.

קישורים חיצוניים
----------------

* תשעא חברה ומשטר ברפובליקה הרומית - המהפכה של סרוויוס טוליוס מאתר קורס חברה ומשטר ברפובליקה הרומית באוניברסיטת חיפה

| יחידות צבאיות |
| --- |
| העת העתיקה | פלנקס • דקוריה • טורמה • מאניפולוס • קנטוריה • קוהורטה • לגיון • מורה |
| העת החדשה | חוליה • כיתה • צוות • מחלקה • פלוגה • גדוד • רגימנט • חטיבה (בריגדה) • אוגדה (דיוויזיה) • גיס (קורפוס) • ארמייה • קבוצת ארמיות • זירה • מטה כללי |
| יחידות בחיל הים וחיל האוויר | פלגה • שייטת • מספן • טייסת • כנף • בח"א • להק |
| יחידות בצה"ל | חטיבה מרחבית • אוגדה מרחבית • פיקוד מרחבי • המטה הכללי של צה"ל |
**אפקט ההוצאה האבודה** הנקרא גם **אפקט העלות השקועה, הסלמה של מחויבות** או **אפקט הקונקורד** הוא הטיה קוגניטיבית הגורמת למקבלי החלטות להמשיך להשקיע במשימה או בפרויקט שהושקעו בו הרבה משאבים, ללא תוצאות המצדיקות את המשך ההשקעה. בלא מעט מקרים, ההחלטה הנכונה היא לוותר על ההשקעה ולהפסיק להשקיע.
  

האפקט נקרא גם אפקט הקונקורד על שם מטוס הקונקורד שעלה סכומי כסף גבוהים מאוד, אבל בגלל המחויבות להשקעה הראשונית, המשיכו לייצר אותו וגם להטיס אותו, עד שלבסוף קורקע.

המנגנון הפסיכולוגי מאחורי ההטייה
--------------------------------

הוצאה שכבר בוצעה ולא ניתנת להחזר נקראת עלות שקועה. העובדה שיש עלות שקועה לא בהכרח מחייבת המשך השקעה נוספת. מקבלי החלטות נוטים לקבל החלטה להמשיך להשקיע משום שכבר הושקעו הרבה משאבים ולא משום שיש הסתברות לא נמוכה שהשקעה נוספת תגרום לתוצאות המצדיקות אותה. ככל שממשיכים יותר להשקיע גדל הקושי להודות בכישלון ולוותר על ההשקעה.

דוגמאות
-------

### מלחמת ווייטנאם

בשנת 1969 אמר שר החוץ האמריקאי הנרי קיסינג'ר על הנשיא ריצ'רד ניקסון: "הנשיא אינו יכול לבגוד ב-30,000 החיילים האמריקאים שנהרגו בווייטנאם. צריך להישאר שם עד הניצחון הגדול". ארצות הברית הפסידה במלחמת וייטנאם. נהרגו בה 58,226 אמריקאים. נפצעו 300 אלף. ארבעה מיליון וייטנאמים נהרגו ומיליוני וייטנאמים נפצעו.

### מכרז הדולר

בספרו של פרופסור אלן טגר Too Much Invented to quit מופיע משחק הנקרא "משחק הדולר". מי שהציע את המחיר הגבוה ביותר מקבל דולר. מי שהציע את המחיר השני בגובהו מפסיד את כספו. כל האחרים מקבלים חזרה את כספם.
  

מרצה למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד נתן לסטודנטים לשחק במשחק במהלך השיעור. הוא עצר את המשחק כשהסכום הגבוה ביותר שהוצע היה 5.30 דולר והסכום השני היה 5.20 דולר.

### פרויקטים גדולים

מנהלים המקבלים החלטות ביחס לפרויקטים גדולים ומורכבים האורכים מספר רב של שנים, מועדים יותר לפעול על פי אפקט ההוצאה האבודה.

ראו גם
------

* עלות שקועה

לקריאה נוספת
------------

* יוסי יסעור, **גם לכם לא היו מים חמים? - מדריך למניעת כשלים בקבלת החלטות**, הוצאת מטר, 2010. עמודים 156–158.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  וסי יסעור, **גם לכם לא היו מים חמים? - מדריך למניעת כשלים בקבלת החלטות**, הוצאת מטר, 2010. עמוד 156
**חיה סמיר** (בערבית: **حياة سمير**; נולדה ב-22 בנובמבר 1968 בירושלים) היא זמרת ערבייה-ישראלית ממוצא מצרי.

ביוגרפיה
--------

הוריה של סמיר, נביה סרחאן איבן אריף ונבאויה אבראהים מוסא, הם מוסלמים ילידי מצרים. אחרי שהתחתנו, נכלא האב, עיתונאי ומשורר, על רקע ביקורתו נגד נאצר. לאחר שחרורו ברח הזוג ממצרים וב-1968 מצא מקלט מדיני בישראל. בתיאום עם השלטונות הם התחזו לעולים חדשים ממצרים ושינו את שמותיהם ליוסף ולילי סמיר. חיה סמיר גדלה בירושלים כיהודיה, ורק בנעוריה נודע לה שהיא מוסלמית. אחיה הוא השחקן והבמאי סמי סמיר.

ב-1986 התגייסה לצה"ל והייתה הערבייה הראשונה ששירתה בלהקה צבאית, והתפרסמה כשביצעה כסולנית להקת פיקוד דרום את השיר "יונה עם עלה של זית", שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר הישראלי 1987.

ב-1988 גילמה את טייגר לילי בהצגה "פיטר פן" ושרה בה שני שירי סולו, "אור ואש" ו"רוח טובה". ב-1990 חתמה בחברת התקליטים "הליקון", ובשנת 1991 הקליטה שיר שזכה להצלחה, בשם "מחול עמים". השיר יצא תחילה כתקליט שדרים. בשנת 1992 הוציאה את אלבומה הראשון, "קול קורא", שכלל 10 שירים ביניהם "עלם ועלמה", שיר הנושא "קול קורא", שיר אחד בערבית, שהוא גרסת כיסוי לשיר עממי מצרי בשם "גורל" (מציר; בערבית: **مصير**) ו"מחול עמים" שהוקלט שנה קודם.

ב-1995 השתתפה בשיר כתונת פסים בהשתתפות אמני ישראל, למילותיו של מאיר אריאל ולחנו של ארקדי דוכין. באותה שנה השתתפה בתחרות הקדם אירוויזיון עם השיר "אל הגאולה", אותו כתבה והלחינה בעצמה. במקור הייתה אמורה להשתתף בקדם האירוויזיון של שנת 1989, בשיר "השמיים הם הגבול", אך פרשה כחודש לפני התחרות מכיוון שרשות השידור החליטה שהקדם התקיים באולפן ועם פלייבק ולא בהופעה חיה.

ב-1996 יצא אלבומה השני "פשוט אהבה" בהפקת דודי לוין, שכלל 13 שירים, שלושה מהם באנגלית, בסגנון אמביינט. בלטו ממנו השירים "The Way You Are" (שלווה בוידאו קליפ), גרסה חדשה ל"אל בורות המים", "מה תאמרו לילדים" (למילים של צבי זליקוביץ') ושיר הנושא, שבוצע בדואט עם יצחק קלפטר ונשלח כסינגל לרדיו.

ב-1998 גילמה את השחקנית והזמרת חיה בהצגה גטו בתיאטרון חיפה.

בשנת 2000 זכתה יחד עם אקי אבני במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון המחודש, עם השיר "תפילת האור". באותה שנה המשיכה להקליט שירים של תלמה אליגון-רוז (מחברת השיר "יונה עם עלה של זית"). כן הקליטה את שירו של שלום חנוך, "ילדים של החיים", עם זהבה בן וקרן הכט, אותו שרו בעצרת הזיכרון ביום השנה החמישי לרצח יצחק רבין.

בשנת 2002 הוציאה סמיר אלבום בשם "Song Of The Gipsy" ובו חמישה שירים באנגלית ואחד בערבית, ארבעה מתוכם כתבה והלחינה בעצמה. האלבום לא הופץ וזכה לחשיפה מועטה מאוד.

בספטמבר 2012 השתתפה, יחד עם 18 נגנים, זמרות, זמרים ומקהלת פייטנים ב"מקאם ירושלֶם - פנטזיה מוזיקלית רב קולית" עם תזמורת ירושלים החדשה בהנהלת עומר אביטל ויאיר הראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* חיה סמיר, ברשת החברתית פייסבוק
* חיה סמיר, באתר ספוטיפיי
* חיה סמיר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* חיה סמיר, באתר Discogs (באנגלית)
* חיה סמיר, דף שער בספרייה הלאומית
* חיה סמיר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* יעקב בר-און, ‏איפה הם היום עם חיה סמיר: "תמיד היה עליי עול של 'זמרת השלום'", באתר מעריב אונליין, 30 ביולי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיה סמיר ו"מנגו" ־ לקדם אירוויזיון, באתר www.jpress.nli.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313234605171
* BnF: cb16527909j (data)
* ISNI: 0000 0000 6876 2432
* MusicBrainz: 17435757-23b0-4021-a674-5b50ed8a07b9
* VIAF: 97471990
* WorldCat: viaf-97471990

 |
גיליון מזכרת מ-2006 הנושא את דיוקנו של אברהם חוולס
רבי **אברהם הלוי חוולס** (בגאורגית: **რაბი აბრაამ ხვოლესი**‏ (1857 - ‏ 20 במרץ 1931) היה רב אשכנזי ומנהיג בקהילה היהודית בגאורגיה בתחילת המאה ה-20.

קורות חייו
----------

נולד לאלכסנדר ורחל חוולס בליטא במשפחה בת עשרה ילדים. הוא למד בישיבת סלבודקה. בשנת 1891 הוא נשלח על ידי רבו ומורו, רבי יצחק אלחנן ספקטור מקובנה שבליטא, להיות הרב של צחינוואלי. הוא ידוע בזכות המהפכה שעשה בתחום לימודי היהדות, שהצטמצם עד אז ב"חדרים" שבהם לימדו תלמידי חכמים בשיטות המסורתיות. בשנת 1906 קיבץ קבוצת תלמידים מאזור ציחנוואלי והקים תלמוד תורה, שבה לימדו מלומדים מרוסיה בשפה העברית, את כלל יהודי האזור, האשכנזים והיהודים המקומיים. חוולס היה איש חובבי ציון, והלימודים בבית הספר היו ברוח לאומית ציונית. כמו כן פתח ספרייה גדולה בה יכלו תלמידיו לקרוא ספרות ענפה בנושאים שנלמדו ובשפה העברית. בנוסף ללימודי הדת והציונות פתח גם כיתות לימוד מלאכה, דבר שהיה מהפכה של ממש ביהדות השמרנית דאז, כשהמטרה הייתה לימוד מלאכות שיוכלו לשמש לפרנסת התלמידים. כמו כן, דאג להביא מורָה (אישה) במטרה ללמד אף את הבנות. על פי הערכתו של אהרון קריכלי, פעילותו של חוולס הביאה לכך, כי מחצית מתושבי צחינוואלי ידעו עברית. למרות המתנגדים שקמו לו בקרב אנשי הקהילה היהודית בגאורגיה, שחששו מרעיונותיו החדשניים, ולמרות הקשיים שבגינם כמעט נסגר בית הספר בגלל מחסור באמצעים, השפעתו על התפתחות הציונות בגאורגיה הייתה עצומה. מבית הספר שלו יצאו מנהיגי הציונות הגאורגית: דוד באזוב, נתן אליהשווילי, מאיר מגלאשווילי ועוד.

דוד באזוב, שהיה מתלמידיו הראשונים של חוולס וממנהיגיה הראשונים של הציונות בקרב יהודי גאורגיה, נתמנה לרב-מטעם באוני לאחר שלמד בישיבות בערים סלוצק, קובנה ווילנה, בתלמוד תורה שייסד במקום ב-1905, למדו בנוסף ללימודי גמרא ופוסקים, עברית ותנ"ך, גם דקדוק והיסטוריה, וכן רוסית וגאורגית.

רבי אברהם חוולס היה נשוי למרים לבית דולצ'ין (1859-1926), הוא נפטר בשנת 1931 בצחינוואלי. הותיר אחריו חמש בנות, שני בנים ונכדים.

ב-1 בנובמבר 2006 הושק בול מטעם השירות הבולאי של גאורגיה הנושא את דיוקנו של הרב אברהם חוולס, בכנסת במעמד נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי. כמו כן, בית הכנסת "בית אברהם", שנמצא ברח' מפרץ שלמה בקרית שרת שבחולון, משנת 1984, נקרא על שמו.

מתלמידיו
--------

* דוד באזוב - רב באוני וממנהיגי הציונות בגאורגיה.
* נתן אליהשווילי - ממנהיגי הציונות בגאורגיה.
* הרב משה דבראשוילי - רבה של כותאיסי בתקופה הסובייטית.
* הרב יעקב דבראשוילי - הרב הראשי ליהודי גאורגיה בישראל.
* הרב גבריאל דבראשוילי - רבה של סוראמי.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוני מילר, **חלומות נכזבים על ארץ ישראל: מכתבים לנתן אליהשווילי** (ספרי ניב, 2022)
* Ronnie Miller. **Elusive Dreams: Letters to Zion** (Friesen Press, 2023)
* הודעת הכנסת בדבר השקת בול הנושא את דיוקנו של הרב חוולס
* יעקב צור (1976), התפוצה: מזרח אירופה, עמ' 125-126
* גרשון בן אורן, תולדות יהודי גרוּזיה עד ימי המשטר הסובייטי, אתר הקונגרס העולמי של יהודי גאורגיה
* הד"ר אברהם הלוי חבוֹלֵס, "זרמי חיים חדשים ביהדות גרוּזיה" בספרו של נתן אליהשווילי, היהודים הגרוזים בגאורגיה ובארץ ישראל על פי מהדורת גצל קרסל, הוצאת צ'ריקובר, תל אביב 1975, פרויקט בן יהודה
* SNEJANA FARBEROV, Rabbi gets stamp honor
* מאי בן רפאל דזינדזיחשווילי שו"ב ומובה"ס דמתא באנדזא יע"א, דברי סופרים: באנדזא, המודיע, 21 במרץ 1913 (התאריך לפי הלוח היוליאני)
**הקורפוס ה-51** (בגרמנית: **LI. Armeekorps**) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-25 בנובמבר 1940, וכמפקדו מונה הנס-וולפגנג ריינהרד. במהלך המערכה בבלקן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה, ואף לחם במערכה על יוון. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן כחלק מהארמייה השישית, עימה לחם בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-8 במאי 1942 מונה ולטר פון זיידליץ-קורצבאך למפקד הקורפוס ה-51, ולחם עמו במתקפת הקיץ הגרמנית, ולאחר מכן לחם עמו בקרב סטלינגרד. ב-31 בינואר 1943 נכנע הקורפוס יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הדרומי בסטלינגרד וחייליו נלקחו לשבי.

בהמשך המלחמה הוקם הקורפוס מחדש כקורפוס הררי, שלחם באיטליה בקרבות השונים.

מפקדים
------

* הנס-וולפגנג ריינהרד (25 בנובמבר 1940 - 8 במאי 1942)
* ולטר פון זיידליץ-קורצבאך (8 במאי 1942 - 31 בינואר 1943)

סדר הכוחות
----------

### המערכה בבלקן

במערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-132
* הדיוויזיה ה-183

### מבצע ברברוסה

במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-79
* הדיוויזיה ה-95

### קרב סטלינגרד

בקרב סטלינגרד כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-71
* הדיוויזיה ה-79
* הדיוויזיה ה-94
* דיוויזיית היגר ה-100
* הדיוויזיה ה-295
* הדיוויזיה ה-305
* הדיוויזיה ה-389
* דיוויזיית הפאנצר ה-14
* דיוויזיית הפאנצר ה-24

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-51 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**אנדריי אביגדור אנגל** (בסלובקית: **Andrej Engel**; ‏10 בפברואר 1910 - 3 בדצמבר 1991) היה אתלט צ'כוסלובקי-יהודי, אלוף ושיאן צ'כוסלובקיה בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר, אלוף משחקי הסטודנטים הבינלאומיים (אוניברסיאדה) בריצת 200 מטר (טורינו 1933), ייצג את ארצו בריצות אלה באולימפיאדה (לוס אנג'לס 1932).

ביוגרפיה
--------

אנגל נולד בבאנסקה שטיאווניצה, סלובקיה. הוא התאמן בקבוצת הגיבור פראג.

### 1932

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) היה אנגל לספורטאי הצעיר ביותר במשלחת מצ'כוסלובקיה. במשחקים עצמם הוא הגיע לשלב רבע הגמר בריצת 100 מטר וקבע תוצאה של 11.1 שניות אך לא הצליח להתברג בין 12 המהירים ובריצת 200 מטר הוא קבע בשלב המוקדמות תוצאה של 22.3 שניות ולא הצליח להתברג בין 20 המהירים.

### 1933

באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1933 זכה אנגל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.10 שניות ומדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר.

בתחרויות ספורט של המכביה שנערכו בפראג, צ'כיה בשנת 1933 זכה אנגל בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 22.1 שניות

### 1935

במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 סיים אנגל במקום החמישי בלבד עקב נקע ברגלו.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 100 מטר: 10.5 שניות (1931)
* ריצת 200 מטר: 21.6 שניות (1931)

קישורים חיצוניים
----------------

* אביגדור אנגל, באתר olympedia.org
* אביגדור אנגל, באתר Track and Field (גברים)
* JAN ŠTUMBAUER, The contribution to the history of the jewish sports in Czechoslovakia in the years 1918–1939 (באנגלית)
* בספורט - על פני העולם, דבר, 8 בספטמבר 1931
* מדור הספורט והנוער בישראל - רץ הפלאים היהודי אנגל ישתתף במכביה, דואר היום, 1 באוקטובר 1931
* מדור הספורט - הספורט הארצי בשנת תרצ"ב, דואר היום, 30 בספטמבר 1932
* נ. בן-אהרן, מתחרים והישגים במכביה, דואר היום, 2 באפריל 1935

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו משחקי הסטודנטים הבינלאומיים 1933
2. ↑  מדור ספורט, דואר היום, 15 בספטמבר 1933
3. ↑  הישגי המכביה השנייה (סכום שני), דואר היום, 7 במאי 1935
**מתיונין** (**Methionine**) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע. תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז מתיונין ולכן היא מהווה **חומצת אמינו חיונית**, שיש לקבל אותה דרך המזון. הקצובה היומית המומלצת למבוגרים לפי האקדמיה הלאומית לרפואה היא 19 מ"ג מתיונין לכל ק"ג משקל גוף.

כימיה
-----

יחד עם ציסטאין, זוהי אחת משתי חומצות האמינו היחידות שבשייריהן מצוי אטום גופרית. אולם, בניגוד לציסטאין, שבה אטום הגופרית נמצא בקצה השייר ולפיכך פעיל מאוד מבחינה כימית (דבר המביא ליצירת קשרים דיסולפידיים בין שיירי ציסטאין שונים), במתיונין נמצא אטום הגופרית באמצע השייר, כך שהוא אינו חשוף לסביבה ואינו נוטה להגיב. השייר של מתיונין מורכב משתי קבוצות **מתילן** (**CH2**), מאטום גופרית ומקבוצת **מתיל** (**CH3**). ריבוי אטומי הפחמן גורם לכך שמתיונין הידרופובית באופן יחסי.

מקורות תזונה
------------

המקורות המשמעותיים ביותר למתיונין, כמו לשאר חומצות האמינו, הם מזונות עשירים בחלבון כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.

ביולוגיה
--------

זוהי אחת מחומצות האמינו הנדירות, והיא מהווה בממוצע 2.3% מכלל חומצות האמינו בחלבונים. עובדה זו משתקפת בקוד הגנטי: מתיונין היא אחת משתי חומצות האמינו, יחד עם טריפטופן, המקודדות על ידי קודון אחד בלבד (AUG). קודון זה מהווה בנוסף **קודון פתיחה**; קודון זה מאותת למנגנוני השעתוק והתרגום בתא להתחיל בפעולתם. היות שקודון הפתיחה מקודד למתיונין, חומצת אמינו זו היא הראשונה כמעט בכל שרשרת פפטידית חדשה שמסונתזת על ידי הריבוזומים בתא. בכמחצית מהחלבונים מוסר המתיונין מתחילת החלבון לאחר התרגום. בתאים פרוקריוטיים (חיידקים) קיימת הבדלה בין מתיונין המיועד להצבה באמצע חלבון ובין מתיונין המיועד לאתחול חלבון; מולקולות מתיונין המיועד לאתחול כוללות קבוצת פורמיל (קבוצת אלדהיד, **CHO**) הקשורה לקבוצת האמינו של החומצה. בתאים איקריוטיים קיים מנגנון אחר המאפשר לריבוזום להבדיל בין שני סוגי המתיונין.

ראו גם
------

* Rs4680

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתיונין** בוויקישיתוף
* מתיונין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מתיונין, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Dietary reference intakes for energy, carbohydrate, fiber, fat, fatty acids, cholesterol, protein, and amino acids**, Washington, D.C.: National Academies Press, 2005
2. ↑  תכולת המתיונין במזונות על פי משרד החקלאות האמריקאי

| עשרים חומצות האמינו הסטנדרטיות הנפוצות בטבע |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| איזולאוצין (Ile, I) • אלנין (Ala, A) • אספרטט (Asp, D) • אספרגין (Asn, N) • ארגינין (Arg, R) • גלוטמט (Glu, E) • גלוטמין (Gln, Q) • גליצין (Gly, G) • היסטידין (His, H) • ולין (Val, V) • טירוזין (Tyr, Y) • טריפטופן (Trp, W) • לאוצין (Leu, L) • ליזין (Lys, K) • מתיונין (Met, M) • סרין (Ser, S) • פנילאלנין (Phe, F) • פרולין (Pro, P) • ציסטאין (Cys, C) • תראונין (Thr, T) | המבנים הכימיים של 20 חומצות האמינו הסטנדרטיות. |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529209605171
* BnF: cb12152818d (data)
* LCCN: sh85084391
* NKC: ph180721

 |
**ארבידאס נוביקובאס** (בליטאית: **Arvydas Novikovas**; נולד ב-18 בדצמבר 1990) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בטוזלספור בעמדת הקיצוני.

קריירת מועדונים
---------------

נוביקובאס התחיל את הקריירה המקצועית שלו במחלקת הנוער של וילנה. בעונת 2007 הושאל לאינטרס ויסגינס ובהמשך אף נבחן בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.

בספטמבר 2008 נוביקובאס חתם בהארטס אוף מידלות'יאן. נוביקובאס ערך את הבכורה שלו במהלך המחזור האחרון של העונה נגד סלטיק. לקראת סיום עונת 2009/2010 נוביקובאס חתם על הארכת חוזה בשלוש שנים נוספות במועדון, אף על פי שלא זכה לדקות משחק רבות במהלך העונה. ב-11 בדצמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–5 נגד אברדין. במהלך העונה הושאל לסט. ג'ונסטון עד לסיום העונה. בעונת 2012/2013 נוביקובאס הפך לשחקן הרכב פותח בקבוצה לאחר עזיבתם של שחקני מפתח רבים.

ב-22 ביוני 2013 חתם לשלוש שנים בארצגבירגה אווה מהבונדסליגה השנייה. ב-19 ביולי 2013 נוביקובאס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד אינגולשטאדט 04, בו גם הורחק לאחר שקיבל כרטיס צהוב שני. ב-23 באוגוסט 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד אנרגי קוטבוס, בו גם כבש את השער השני של ארצגבירגה.

בקיץ 2015 נוביקובאס חתם בבוכום.

בינואר 2017 נוביקובאס חתם ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית. ב-7 באפריל 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–4 נגד ז'גלבי לובין, שהיה גם שערו הראשון אחרי שנתיים וחמישה חודשים.

בקיץ 2020, נוביקובאס חתם בארזורומספור.

בקיץ 2022 הצטרף לסמסונספור.

ב-24 בינואר 2023 חתם בהפועל חיפה מליגת העל.

ב-4 באוגוסט 2023 חזר לליטא וחתם בז'לגיריס וילנה.

קריירה בינלאומית
----------------

נוביקובאס שיחק בצעירותו בנבחרת הצעירה של ליטא. במאי 2009 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחק נגד רומניה.

ב-25 במאי 2010 נוביקובאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד אוקראינה. ב-29 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד פינלנד.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארבידאס נוביקובאס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדר יעקבי, ‏עוד רכש: נוביקובאס חתם בהפועל חיפה, באתר ערוץ הספורט, 24 בינואר 2023

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **2017**:**פיודור צ'רניך** | **הכדורגלן הליטאי של השנה** 2018 | **2019**:**ארנסטס שטקוס** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **2019**:**ארנסטס שטקוס** | **הכדורגלן הליטאי של השנה** 2020, 2021 | **2022**:**אדווינאס גרטמונאס** |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מנהרת קווינסויי** (באנגלית: **Queensway Tunnel**; מוכרת גם כ**מנהרת בירקנהד**) היא מנהרת כביש תחת הנהר מרזי שבאנגליה, המקשרת בין הערים ליברפול ובירקנהד. אורך המנהרה הוא 3.24 קילומטרים ובה שני נתיבי נסיעה לכל כיוון. בנייתה החלה בשנת 1925 והיא נפתחה לתנועה ב-1934. בשנת 2015 עברו דרכה מדי יום 35,000 כלי רכב.

כריית המנהרה
------------

מנהרת קווינסויי לא הייתה המנהרה הראשונה שנכרתה תחת נהר המרזי. קדמה לה מנהרת הרכבת (Mersey Railway) שנפתחה לשימוש ב-1886. היוזמה לכריית מנהרת הכביש הגיעה לאחר שתורים ארוכים של אנשים וכלי רכב השתרכו לשימוש במעבורות על פני הנהר. המנהרה תוכננה על ידי המהנדס בזיל מוט (Basil Mott) שגם פיקח על בנייתה ביחד עם מהנדס העיר ליברפול ג'ון אלכסנדר ברודי (John Alexander Brodie). פתחי המנהרות ובניין האוורור של המנהרה תוכננו על ידי האדריכל הרברט ג'יימס רואוס (Herbert James Rowse) ועיצובם נעשה על ידי אדמונד תומפסון (Edmund Thompson).

במהלך עבודות הכרייה הוצאו מבטן האדמה למעלה מ-1.2 מיליון טונות של סלעים וחומרים אחרים. שלוש שנים לאחר תחילת הכרייה נפגשו המנהרות שניכרו משני עברי הנהר בסטייה של פחות מאינץ' אחד. 1,700 פועלים עבדו בכריית המנהרה והשלמתה, ו-17 נספו במהלך העבודות. המנהרה נחנכה על ידי המלך ג'ורג החמישי ב-18 ביולי 1934 בנוכחות קהל של 200 אלף איש.

בעת פתיחתה הייתה המנהרה מנהרת הכביש הארוכה בעולם והיא החזיקה בשיא זה במשך 14 שנים, אם כי נותרה המנהרה התת-מימית הארוכה בעולם עד 1955.

לאחר שנפח התנועה במנהרה הלך ועלה תוכננה ונכרתה מתחת לנהר מצפון לה מנהרת קינגסויי, אשר נפתחה לתנועה ב-1971.

תיאור המנהרה
------------

בניין האוורור והבקרה של המנהרה בגדה המזרחית של נהר המרזי
למנהרה פרופיל קשתי ועל כן לכלי הרכב הנוסעים בה נקבעה מגבלת גובה של 3.9 מטרים בשני הנתיבים הצדדיים ו-4.75 מטרים בשני הנתיבים המרכזיים. כלי רכב נושאי מטען מוגבלים לגובה של 3.5 מטרים ואוטובוסים נדרשים לנסוע תמיד בנתיבים המרכזיים.

פתחי המנהרה ממוקמים 500 מטרים ממזרח לנהר ו-200 מטרים ממערב לו. שני סעיפים נוספים, מעגליים, ניבנו למנהרה בשני צידי הנהר על מנת לאפשר כניסה לתוכה גם מאזורי המעגנים שליד גדותיו. הסעיף הנוסף בבירקנהד נסגר ב-1965, אם כי ניתן עדיין לראות את שני פתחיו בתוך המנהרה ועל פני האדמה. הסעיף בליברפול היה בעבר דו סטרי ובהצטלבות עם הסעיף הראשי הוסדרה התנועה על ידי רמזורים. כיום הסעיף הוא חד סטרי בכיוון היציאה, ופתחו מצוי בקרבת גדת הנהר, מול בניין ליבר המלכותי.

המעבר במנהרה כרוך בתשלום אגרה. מתחם התשלום עבור כל הנתיבים במנהרה ממוקם בסמוך לפתח המנהרה בגדה המערבית של הנהר.

בשנת 2004 החלו עבודות להקמת שבעה חדרי מחסה לשעת חירום מתחת למפלס המנהרה, לצורך התאמתה לתקני הבטיחות האירופיים הגבוהים ביותר. אל כל אחד מהמחסות יהיו פתחי גישה משני צידי המנהרה והוא יוכל להכיל 180 אנשים וציוד בטיחות. 

בשנת 2009 צולמה במנהרה סצנה מהסרט הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק ראשון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנהרת קווינסויי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מנהרת קווינסויי
* על המנהרה, באתר ה-BBC
* אתר המנהרות תחת נהר המרזי

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבנים אלו הוכרזו כבניינים רשומים מדרגה II.
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברומן מאת מאיר שלו. אם התכוונתם לאתר אנטומי בגולגולות של תינוקות, ראו מרפס.

**פונטנלה** הוא רומן מאת מאיר שלו העוסק בקורות חייה של משפחת יופה, ממתיישבי עמק יזרעאל. הרומן יצא לאור בשנת 2002, במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד.

הספר מתאר את קורות חייה של משפחת יופה לדורותיה על רקע אירועים היסטוריים, דוגמת גירוש המושבות הגרמניות על ידי הבריטים. שמו של הספר מרמז על מצבו הרפואי המיוחד של המספר, המרפס שלו לא נסגר מעולם כפי שצריך להיות במצב תקין אצל תינוק עד גיל שנה.

גם ספר זה, בדומה לספרים הקודמים שכתב שלו, נסב סביב ההוויה החברתית, החלוצית והחקלאית של התקופה שבטרם הקמת המדינה, של המתיישבים הראשונים במושבים, במושבות ובקיבוצים.

תקציר הספר
----------

מיכאל יופה, גבר בשנות החמישים לחייו, שהוא אב לתאומים אורי ואיילת, מספר בגוף ראשון את תולדות משפחתו. החל במסעם של סבו וסבתו, דויד ומרים יופה, לעמק, עבור בבניית הבית שהפך לאחוזה הנושאת את השם "חצר יופה", בה מתגוררים כל צאצאיהם, בעוד שמסביב התפתח הכפר והפך עם השנים לעיר. הסיפור מתאר את לידתן, ילדותן, בגרותן וזקנתן של ארבע הבנות שנולדו לדויד ומרים, חנה אימו, פנינה היפה הנשואה לאהרון, רחל, שבעלה נהרג במלחמת העצמאות, ובתיה שגלתה לאוסטרליה. מיכאל ממשיך ומתאר את קורות חייו הוא, בנם של חנה ומרדכי, איש הפלמ"ח, ובן דודו גבריאל, בנה של פנינה, החל מילדותם עבור בסיפור שירותם של השניים בצה"ל כלוחמים באותה יחידה מובחרת, בין היתר במלחמת ששת הימים. וכלה בקורות "חצר יופה" בהווה, עת גרים בה דויד יופה, אבי המשפחה, בנותיו חנה, רחל ופנינה, "החתן", מיכאל ואשתו, אלונה, יחד עם אורי בנם וגבריאל ושלושת חבריו ליחידה בצבא החיים עמו.

הסיפור, נע ונד בציר הזמן, כאשר לעיתים מתאר המספר מעשה שהיה בעבר ולעיתים מתאר את שאירע לאחרונה, וסובב סביב ציר מרכזי אחד והוא סיפור אהבתם של מיכאל ואניה. אהבה עזה ובלתי אפשרית.

לקריאה נוספת
------------

* חגית הלפרין, "'אלה תולדות משפחת יופה': המיתוס הארצישראלי של 'פונטנלה' למאיר שלו", **מאזנים** ע"ז/1, אוגוסט 2003. (**המאמר זמין לצפייה** במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
* לאה גרפינקל, "פונטנלה למאיר שלו", **מעגלי קריאה: כתב-עת לעיון ולהדרכה בספרות ילדים**, 29, 2002, עמ' 96-90.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **פונטנלה** |

* הספר "פונטנלה" באתר עם עובד.
* סמדר שיפמן, על מלים, סיפורים, זיכרון ואהבה, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2002.
* הספר "פונטנלה", באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  **פונטנלה**, עמוד 80.
2. ↑  **פונטנלה**, עמוד 303.
3. ↑  **פונטנלה**, עמוד 18.
4. ↑  **פונטנלה**, עמוד 317.
5. ↑  **פונטנלה**, עמוד 190.
6. ↑  **פונטנלה**, עמודים 260-263.
7. ↑  **פונטנלה**, עמוד 23.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008919158805171

 |

תבנית:ספרי מאיר שלו
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

הכניסה למנהרה, 2006.
חתך של המנהרה, 1906
**מנהרת רות'רהית'** (באנגלית: **Rotherhithe Tunnel**) היא מנהרה לכלי רכב העוברת מתחת לנהר התמזה במזרח לונדון.
המנהרה מקשרת בין שכונת ליימהאוס שברובע טאוור המלטס הנמצאת צפונית לנהר, לבין שכונת רות'רהית' ברובע סאת'ק הנמצא דרומית לנהר. המנהרה נבנתה בין השנים 1904–1908 על פי תוכניות של סר מוריס פיצמוריס תוך שימוש במגן מנהרות ובאמצעות שיטת חפירה של חפור וכסה. קשתות הכניסה למנהרה משני צידי המנהרה הם למעשה הקצוות של מגיני המנהרות בהן עשה פיצמוריס שימוש.

אורכה של המנהרה 1,481 מטרים (4,860 רגליים) ובה שני נתיבי תנועה (אחד בכל כיוון). המנהרה נמצאת בעומק של 14.5 מטרים (48 רגלים) מתחת לפני נהר התמזה.

במנהרה שתי כניסות להולכי רגל, שכיום אינן בשימוש. המנהרה נפתחה בשנת 1908 על ידי ג'ורג' החמישי, אז הנסיך מוויילס ולימים מלך הממלכה המאוחדת, ועל ידי ריצ'רד רובינסון יושב ראש מועצת מחוז לונדון.

בעת כרייתה נועדה המנהרה הן כמנהרה להולכי רגל, והן כמעבר לכירכרות. במנהרה שתי זוויות חדות (של כמעט 90 מעלות) בנקודות בהן המנהרה נכנסת מתחת לנהר. לזוויות חדות אלה שתי סיבות, הראשונה - מאחר שחלקי המנהרה שאינם מתחת לנהר, נבנו בשיטת חפירה וכיסוי, נדרשו בוני המנהרה לעקוף את הרציפים שמשני צידי הנהר, והשנייה - שהסוסים אשר משכו את הכרכרות לא יראו את אור היום בפתאומיות וישעטו לעבר היציאה.
זווית חדה זו מקשה כיום על מכוניות לנסוע במנהרה, והכניסה לכלי רכב גדולים אסורה.

בשל זווית זו נחשבת המנהרה, על פי סקר שנערך בשנת 2003 כמנהרה המסוכנת ביותר באירופה.

לקריאה נוספת
------------

* פיטר אקרויד, **London Under**, הוצאת וינטז', לונדון, 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **התחבורה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנהרת רות'רהית'** בוויקישיתוף
* סרט המציג נסיעה דרך המנהרה, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  UK's 'dangerous' road tunnels, באתר חדשות BBC,‏ 24 באפריל 2003

| טאוור האמלטס |
| --- |
| שכונות | אולד פורד • אייל אוף דוגס • בואו • בלקוול • ברומלי שליד בואו • בת'נל גרין • וופינג • וייטצ'אפל • ליימהאוס • מייל אנד • מילוול • פופלאר • רטקליף • סטפני • שיידוול • ספיטלפילדס |
| אתרים בעלי חשיבות | מצודת לונדון • רציפי סנט קת'רין • מוזיאון הילדות • מוזיאון בדוקלנדס |
| שווקים | פטיקוט ליין • בריקליין • שוק ספיטלפילדס הישן • שוק ספיטלפילדס החדש |
| ראו גם | אתרים נוספים בטאוור האמלטס |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **מעלה הזרם**:**גשר טאוור (כלי רכב)  מנהרת התמזה (רכבת)** | **גשרים ומנהרות  החוצים את התמזה** | **מורד הזרם**:**מנהרת גריניץ' (הולכי רגל)** |
**סיקורסקי-בואינג SB-1 דפאיינט** (באנגלית: **Sikorsky–Boeing SB-1 Defiant**; לעיתים מיוצג כ-**SB>1**) הוא מסוק סער קואקסיאלי משולב מייצור משותף בין חברות סיקורסקי ובואינג ומהווה את הצעתם לתוכנית "עילוי אנכי עתידי" (Future Vertical Lift או בראשי תיבות FVL) של צבא ארצות הברית. המסוק ביצע את טיסת הבכורה שלו ב-21 במרץ 2019.

תצורת המסוק המשלבת רוטור קואקסיאלי ומדחף בזנב המסוק מבטיחים ביצועי שיוט של 250 קשר (460 קמ"ש), כ-100 קשר מהר יותר ממסוקים סטנדרטיים. המסוק כולל מנועי טורבו ציר מסדרת T-55 מייצור חברת האניוול אבל מתוכנן לשאת את מנועי ה-FATE שיקנו לו טווח של 229 מיל ימי (264 מיל, 460 קילומטר) - כ-60 אחוז יותר ממסוקים קיימים וביצועי ריחוף טובים בכ-50 אחוז בגובה וטמפרטורה גבוהים.

הטיסה הראשונה התקיימה ב-21 במרץ 2019 באתר סיקורסקי ווסט פאלם ביץ' בפלורידה.  בקיץ 2019, הטיסות הושעו כדי לטפל בבעיית מיסבים עם הרוטור הראשי. בדיקות הטיסה התחדשו ב-24 בספטמבר 2019.  המטוס הגיע למהירות של 211 קשר במהלך טיסה מישורית באוקטובר 2020.  עד דצמבר 2020, המסוק רשם 26 שעות טיסה ב-31 טיסות במהלך 21 החודשים מאז הטיסה הראשונה.

המסוק כולל מבנה גוף מחומרים מרוכבים, מערכת בקרת טיסה מסוג טוס-על-חוט, מייצבי גובה וכיוון נעים ומערכת רוטור ראשי קואקסיאלי מתקדמת.

ב-5 בדצמבר 2022, צבא ארצות הברית בחר במתחרה בל V-280 וולור כמנצח בתוכנית "עילוי אנכי עתידי".

גלריית תמונות
-------------

* תמונה של הדפאיינט בתרשים פרסומיתמונה של הדפאיינט בתרשים פרסומי
* אב טיפוס של מסוק דפאיינט בטיסת הדגמה, 20 בפברואר 2020אב טיפוס של מסוק דפאיינט בטיסת הדגמה, 20 בפברואר 2020
* אב טיפוס של הדפאיינט על הקרקע ללא הכיסוים האווירודינמיים על גבי התורן והרוטורים שלו, לפני טיסת הבכורה.אב טיפוס של הדפאיינט על הקרקע ללא הכיסוים האווירודינמיים על גבי התורן והרוטורים שלו, לפני טיסת הבכורה.
* אב הטיפוס של הדפאיינט בטיסהאב הטיפוס של הדפאיינט בטיסה

ראו גם
------

**מסוקים בעלי עיצוב דומה**

* סיקורסקי X-2
* סיקורסקי S-97

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיקורסקי–בואינג SB-1 Defiant** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיקורסקי–בואינג SB-1 Defiant (באנגלית)
* Boeing: Future Vertical Lift, www.boeing.com
* SB>1 DEFIANT™ JMR Technology Demonstrator, Lockheed Martin

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jen Judson, Watch the SB-1 Defiant coaxial demonstrator aircraft hit 230 knots, Defense News, ‏2020-10-14 (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מערך לונדון** (באנגלית: **London Array**) הוא חוות טורבינות רוח ימית, הממוקמת בים הצפוני, מול שפך נהר התמזה, במרחק של 20 קילומטרים מחוף בריטניה. 

החווה מכילה 175 טורבינות רוח, המותקנות על פני שטח של 90 קילומטרים רבועים ומפיקות עד 630 מגה ואט חשמל.

היסטוריה
--------

בשנת 2001 הראו מחקרים את התאמת אתר החווה להקמת חוות טורבינות רוח. בשנת 2005 החלו הליכי התכנון והרישוי של החווה. עבודות הקמת החווה החלו במרץ 2011. בשלהי 2012 החלה החווה לייצר חשמל ובאפריל 2013 הסתיים השלב הראשון שתוכנן להקמתה וכל טורבינות הרוח בה הפכו לפעילות. החווה נחנכה על ידי ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, ב-4 ביולי 2013. 

החווה תכיל גם שלוש תחנות ביניים ימיות לניתוב החשמל, אשר טרם הושלמו. הטורבינות והתחנות יקושרו אלו לאלו ואל חוף קנט שבבריטניה באמצעות 430 קילומטרים של כבלי חשמל תת-ימיים.

תוכנן שלב שני של בניית התחנה, שבעקבותיו היא הייתה אמורה להכיל 341 טורבינות רוח על פני שטח של 245 קילומטרים רבועים, אשר יפיקו עד 1,000 מגה ואט חשמל, ולהיות חוות טורבינות הרוח הימית הגדולה בעולם. 
בשנת 2014 הוכרז על ביטול השלב השני של המיזם, עקב חשש שהוא יזיק לאוכלוסיית ציפורי הים באזורו.

החווה תוכננה ונמצאת בבעלות קונסורציום של שלוש חברות פרטיות – DONG Energy, ‏E.ON UK Renewables ו-MASDAR. חברת בת של תאגיד רויאל דאטש של הייתה שותפה לקונסורציום אך פרשה ממנו ב-2008. 

עלות הקמת החווה הגיעה ל-1.8 מיליארד לירות שטרלינג.

ראו גם
------

* חוות הרוח הימית אנהולט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערך לונדון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מערך לונדון (באנגלית)
* הודעה לעיתונות על הפעלת החווה במלואה
**כמאל** (בערבית: **قصر الشوق** - תעתיק לעברית - **קצר אלשוק**, תרגום לעברית - **ארמון התשוקה**) הוא רומן מאת הסופר המצרי נגיב מחפוז, שיצא לאור בשנת 1957. רומן זה הוא הכרך השני מבין שלושת הכרכים, אשר מהווים את הטרילוגיה הקהירית של נגיב מחפוז, אשר נחשבת בידי רבים ליצירתו הספרותית הגדולה והחשובה ביותר של הסופר.

עלילת הספר
----------

עלילת הספר מתרחשת כ-8 שנים לאחר סופו של הספר הראשון בסדרה, בית בקהיר, ומותו של הבן האמצעי, פהמי. חרף חלוף הזמן, ניכר כי משפחתו של עבד אל-ג'ואד, לרבות הוא עצמו, לא התאוששו לחלוטין מהמהלומה הקשה שנחתה עליהם, ורושמה של זו ממשיך ומלווה את בני המשפחה לאורך העלילה. 

הספר מתמקד בעיקר בסיפורו של כמאל, הבן הצעיר של המשפחה, אשר מגיע לבגרות במהלך הספר. העלילה עוקבת מחד אחר התמודדותו של כמאל למול אביו, המבקש לשמור על שליטתו המוחלטת בבני משפחתו, כאשר למולו עומד כמאל, המבקש למצוא את דרכו שלו בעולם, דרך אשר אביו אינה תומך בה. בו זמנית מפתח כמאל קשרים ידידותיים עם צעירים אחרים, בני מעמדות שונים משלו, וכן זוכה לטעום לראשונה את טעמה של אהבת נעורים, ואת שברון הלב אליה היא מביאה לבסוף

נוסף על כך, העלילה ממשיכה ומתארת את קורותיהם של בני משפחת אל-ג'ואד. במהלך העלילה מתגלים לראשונה סדקים בשלטונו המוחלט של אבי המשפחה על בניה, ומורגשת לראשונה הזדקנותו של עבד אל-ג'ואד, חרף אי רצונו להכיר בכך. כמו כן הספר מתאר את קורותיהם של שתי האחיות, חדיג'ה ועאישה, אשר עוזבות את ביתן בעקבות נישואיהן ועוברות להתגורר עם בעליהם החדשים. הספר עוד מתאר את סיפורו של יאסין, הבן הבכור, אשר דמותו דומה במידה רבה לזו של אביו, דמיון אשר מקשה במידה רבה על בני המשפחה ועל יאסין עצמו. בין לבין, מתואר בספר מאבקה של התנועה הלאומית המצרית, בהנהגתו של מנהיגה סעד זע'לול, מאבק אשר משפיע אף על חייהם השלווים של בני המשפחה. 

עלילת הספר נמשכת כשלוש שנים ומסתיימת בשנת 1927, עם מותו של סעד זע'לול, מנהיג התנועה הלאומית המצרית. כמו כן הספר מסתיים בסימן קודר, כאשר על המשפחה המורחבת נוחת פעם נוספת אסון כבד מאין כמוהו, אשר עתיד לשנות פעם נוספת את חייהם של כלל בני המשפחה.

תרגום לעברית
------------

הספר תורגם לעברית בידי סמי מיכאל, ויצא לאור בהוצאת "ספרית הפועלים" בשנת 1984.

ראו גם
------

* הטרילוגיה הקהירית
* נגיב מחפוז

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "כמאל", באתר "סימניה"
* מתי פלד, קהיר: זמנים חדשים - בית בקהיר. חלק ב' - כמאל מאת נגיב מחפוז, תרגום: סמי מיכאל, ספריית פועלים, כותרת ראשית, 24 באוקטובר 1984

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4387475-7

 |
**בנימין (בנג'י) ווייס** (נולד ב-1941 בניו יורק) הוא מתמטיקאי אמריקאי-ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים, הנודע בשל תרומותיו לתורה הארגודית (אנ'), תורת ההסתברות, תורת המשחקים ותורת הקבוצות התיאורית (אנ').

קורות חיים
----------

ווייס נולד ב-1941 בעיר ניו-יורק לרב פרופסור אברהם ווייס ולאמו פנינה לבית קרמר. ב-1962 סיים לימודי תואר ראשון בישיבה יוניברסיטי בניו-יורק ותואר שני מבית הספר למדעים בישיבה יוניברסיטי. ב-1965 הוענק לו תואר דוקטור במתמטיקה מאוניברסיטת פרינסטון, בהדרכתו של ויליאם פלר (אנ'). בשנים 1965–1967 עבד ב-IBM, בחטיבת המחקר של החברה (אנ'), וב-1967 הצטרף למחלקה למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. מאז 1990 הוא מחזיק בקתדרה ע"ש מרים וג'וליוס ויניק. במהלך השנים החזיק ווייס במשרות אורח באוניברסיטת סטנפורד, MSRI (אנ'). הוא מתגורר בירושלים.

מחקר
----

ווייס פרסם למעלה מ-180 מאמרים בנושאים מגוונים, ביניהם התורה הארגודית ודינמיקה טופולוגית, שקילות מסלולית, הסתברות, תורת האינפורמציה, תורת המשחקים, ותורת הקבוצות התיאורית.

בין תרומותיו הבולטות: המצאת המושג חלוקות מרקוב (אנ') ומיון האוטומורפיזמים ההיפרבולים על הטורוס (יחד עם רוי אדלר (אנ')), חקר ההזזות מסוג טלי ((אנ') sofic subshifts) והגדרת מושג החבורה טלית ((אנ') sofic group), יישומים קומבינטוריים של שיטות דינמיות (יחד עם הלל פורסטנברג), פיתוח התורה הארגודית של חבורות אמנביליות ((אנ') יחד עם דן אורנשטיין), משפטים ארגודיים לא קונבנציונליים (יחד עם הלל פורסטנברג), פיתוח תורת המימד הממוצע ((אנ') יחד עם אילון לינדנשטראוס), ומשפטי אי-היתכנות בתורת האיזומורפיזם (עם מט פורמן (אנ') ודן רודולף). הוא גם הציב את בעיית צביעת הכבישים (יחד עם רוי אדלר).

לבנימין ווייס שבעה תלמידים, ביניהם אילון לינדנשטראוס, זוכה מדליית פילדס לשנת 2010.

פרסים
-----

ווייס נתן הרצאה מוזמנת בקונגרס הבינלאומי במתמטיקה ב-1974, היה פעמיים מרצה ראשי בכנס CBMS (בשנים 1979 ו-1995), נשא את סדרת ההרצאות מ. ב. פורטר באוניברסיטת רייס ((אנ'), 1998). בשנת 2000 מונה ווייס כחבר זר לשם כבוד בהאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 2012 זכה בפרס רוטשילד במתמטיקה. בשנת 2012 מונה ווייס כחבר האגודה האמריקאית למתמטיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* בנימין וייס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* בנימין וייס, באתר dblp
* סיכום הרצאות בקורס "תולדות המתמטיקה", האוניברסיטה העברית, 2007-2008.
* משפט פרמה האחרון - דוח התקדמות, חלק שני, חלק שלישי, כתב העת על"ה - עלון למורי המתמטיקה, גליונות 2–4, תשמ"ז.
* ריבוע העיגול, חלק ב', על"ה 8–9, תשנ"א.
* זיווה דויטש, בנימין וייס, מיכה פרלס, מזיזים את הזוזים, באתר "אלף אפס"
* בנימין ווייס (1941-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296625805171
* BnF: cb145920854 (data)
* dblp: 63/6134-2
* GND: 1161686037
* ICCU: PUVV017361
* ISNI: 0000 0001 0938 722X
* LCCN: n99256587
* MGP: 28433
* NTA: 070932174
* SUDOC: 119202387
* VIAF: 116849261
* WorldCat: lccn-n99256587

 |
**קרטריידר** (באנגלית: **Crazyracing KartRider**; בקוריאנית: **크레이지레이싱 카트라이더**) הוא משחק מרוצים מקוון מרובה משתתפים שפותח על ידי חברת Nexon מקוריאה הדרומית.
המשחק הוא חלק מהזיכיון של הסדרה "crazy arcade" ומרוויח את הכנסותיו באמצעות מכירת פריטים וירטואליים שבתוך החנות של המשחק, ובהם: סוגים שונים של כלי רכב וצבעי ריסוס.
כלי הרכב שבמשחק הם רכבי פנטזיה פיקטיביים ורכבים המבוססים על מכוניות מהחיים האמיתיים שפותחו בשיתוף עם חברות כגון BMW.

משחקיות
-------

במשחק קיימים מגוון מצבי משחק המבוססים בעיקר על מרוצים משולבים קופסאות הפתעה אשר נותנות לשחקן כוחות מיוחדים בדומה ל-mario kart.
מוד נוסף הוא מרוץ מבוסס מהירות אשר דורש מהשחקן לבצע דריפטים על מנת לקבל בוסטים שיאיצו את מהירות רכבו.

פיתוח
-----

הגרסה הדרום קוריאנית של המשחק שוחררה ביוני 2004.
גרסאות מקומיות הושקו גם בסין כ-**popkart** (בסינית: 跑跑卡丁車) במרץ 2006. ובטאיוואן המשחק שוחרר בינואר 2007.
גרסת בטא סגורה של המשחק בשפה האנגלית הושקה באמריקה ב-1 מאי 2007 והסתיימה בסוף אותו החודש.
הבטא הפתוחה החלה באוקטובר 2007 והסתיימה במרץ 2008. לאחר מכן המשחק נסגר ללא כל הודעה מצד חברת Nexon וכל ההפניות למשחק הוסרו לאחר מכן מאתר החברה.
גרסאות נוספות של המשחק שוחררו מאוחר יותר בתאילנד, וייטנאם (תחת השם: **BoomSpeed**), רוסיה, אינדונזיה ויפן, אך כולן נסגרו בסופו של דבר.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קרטריידר"**.
**לאופרד 1** (גרמנית: Leopard 1) הוא טנק המערכה העיקרי הראשון שתוכנן ויוצר בגרמניה המערבית לאחר מלחמת העולם השנייה.

רקע
---

עם תחילת המלחמה הקרה חל שינוי ביחס בעלות הברית המערביות לגרמניה. מי שהייתה האויבת המרה בין 1939 ל-1945, הייתה עכשיו אזור חיץ בין העוצמה הצבאית הסובייטית לבין מערב אירופה. בעלות הברית המערביות (שעתה הקימו את נאט"ו) ידעו שכל מלחמה קונבנציונלית בין ברית המועצות לבין המערב תתנהל על אדמת גרמניה. לכן, כאשר הוקמה גרמניה המערבית הוחלט כי יוקם לה כוח הגנה. בתחילה היה מדובר בכוח צנוע, אך במהרה הוברר שעל מנת לעצור הסתערות סובייטית משוריינת יש לתת לגרמנים טנקים. בשנת 1955 הגיעו לגרמניה טנקי M47 ו-M48, והוקם מחדש חיל השריון הגרמני.

האמריקאים זיהו גם פוטנציאל לשיתוף פעולה עם הגרמנים בתחום תכנון הטנקים, בייחוד לאור העובדה שהגרמנים תכננו בעבר את הטנקים הטובים בעולם. מסקנה זו הובילה ליצירתו של מיזם משותף של ארצות הברית עם גרמניה המערבית, שמטרתו הייתה תכנון טנק נייד וקל יחסית. המיזם התפרק לאחר זמן קצר, וגרמנים החליטו לפתוח תוכנית לפיתוח טנקים משל עצמם. צוות תכנון של חברת פורשה (שהייתה אחראית לחלק מהטנקים הגרמנים של מלחמת העולם השנייה), תכנן טנק במשקל של ארבעים טון, מהיר יחסית אך נטול חידושים מיוחדים. שמו של הטנק היה לאופרד 1.

לאופרד 1
--------

החימוש העיקרי של הטנק היה תותח L7 בריטי בקוטר 105 מילימטר חרוק קנה, ונוספו לו שני מקלעי 7.62 מילימטר MG3 תוצרת גרמניה. הודות למנוע טוב ותיבת הילוכים איכותית (שיוצרו על ידי חברת מרצדס), הגיע הטנק למהירות של 65 קמ"ש. שריונו של הטנק היה דק למדי (70 מילימטר במקסימום), ותותח ה-105 מילימטר לא היה מיוצב. שנורקל אפשר צליחה של נהרות עד לעומק של 4 מטרים. בסך הכול לא היה מדובר בטנק משוכלל או טוב במיוחד.

לאופרד 1A1
----------

לטנק היו חסרונות רציניים בגרסה הראשונה. לכן נכנסה במהרה גרסה משופרת לייצור. בלאופרד 1A1 נעשו כמה שיפורים חשובים:

* מיגון נוסף סביב הצריח.
* נוספה מערכת ייצוב לתותח ומחשב בקרת אש בליסטי.
* מערכות ראיית לילה פסיביות למפקד ולנהג.
* נעשו שיפורים במערכת הצליחה.

עם השינויים האלה נעשה הטנק ליריב מוצלח בהרבה לטנקים הרוסיים שעמדו מוכנים מעבר ל"מסך הברזל".

לאופרד 1A2
----------

לאופרד 1 המוצג ביד לשריון, לטרון.
הגרסה הבאה של הטנק הייתה הלאופרד 1A2. השינויים העיקריים יחסית ל-1A1 הם:

* צריח משופר.
* שיפור במיגון האב"כ.

לאופרד 1A3 ו-1A4
----------------

בגרסה 1A3 נעשה שינוי משמעותי בצריח. חזית הצריח משופעת יותר, והשריון בצריח משופר. ללאופרד 1A4 יש שריון משופר גם בתובה, ומערכת בקרת אש חדשה ומשופרת.

לאופרד 1A5
----------

השדרוג האחרון ללאופרד 1, עם מחשב בקרת אש אלקטרוני ומערכות ראיית לילה תרמיות.

רק"מ מבוסס לאופרד
-----------------

על בסיס הלאופרד 1 נבנו כמה רכבי קרב משוריינים ייעודיים. החשובים הם:

* **ביבר**: טנק גישור על תובת לאופרד 1.
* טנק חילוץ על בסיס לאופרד 1.
* **ג'פארד**: רכב נגד-מטוסים, עם שני תותחי 35 מילימטר.
* **OF-40**: טנק איטלקי המבוסס על לאופרד

למרות התחלתו הצנועה הלאופרד היה הצלחה מסחרית, ומשרת בצבאות רבים כולל אלה של: אוסטרליה, בלגיה, צ'ילה, ברזיל, טורקיה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לאופרד 1** |

* מאמר על הטנק בכתב העת מערכות.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563033905171
* LCCN: sh85076032
* NKC: ph575569

 |
**Back Orifice** או **BO** (באנגלית: **Back Orifice**) היא תוכנת מחשב המאפשרת שליטה מרחוק. תוכנה זו תומכת במערכות הפעלה חלונות מבית מיקרוסופט ומאפשרת למשתמש בה להריץ כלים ופקודות במחשב מרוחק.

Back Orifice פותחה על ידי ג'וש בוכבינדר (Josh Buchbinder) והופצה לראשונה בתאריך 1 באוגוסט 1998. התוכנה פותחה כדי להתריע על מספר בעיות אבטחה במערכת ההפעלה חלונות 98. שמה הוא נגזרת של Microsoft BackOffice Server.

מבנה התוכנה
-----------

ישנם שני מרכיבים לתצורת שרת-לקוח, קובץ הלקוח (אותו מתקינים על המחשב המרוחק) וקובץ השרת (המציג פאנל ניהול ומאפשר הרצת פקודות).

קובץ השרת חייב להיות מותקן במחשב המרוחק בו רוצים לשלוט ומכיל ממשק הפעלה פשוט המאפשר לבצע פעולות שונות:

* רישום הקשות
* לכידת מסך כקובץ תמונה
* כיבוי המערכת
* פתיחה / סגירה של כונן התקליטורים
* הפעלת קבצים מקומיים
* שליטה בתזוזות העכבר

התוכנה פועלת בפורט 31337 ורוב מערכות האנטי-וירוס מזהות את התוכנה ומסירות אותה מהמחשב באופן אוטומטי.

בשנת 1999, חברה קנדית בשם QHA הפיצה את הגרסה הבאה של התוכנה, Back Orifice 2000.

ראו גם
------

* TeamViewer
* פרוטוקול תקשורת
* DarkComet
* פרוטוקול VNC לשליטה מרחוק

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Back Orifice (באנגלית)
* האתר הרשמי של Back Orifice **(באנגלית)**
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גשר אדולף** (בלוקסמבורגית: **Adolphe-Bréck**, בצרפתית: **Pont Adolphe**, בגרמנית: **Adolphe-Brücke**) הוא גשר קשתות במרכזה של לוקסמבורג, עיר הבירה של לוקסמבורג, ואחד מסמליה המוכרים. הגשר נושא מסלולים דו סטריים לרכבת קלה ולמכוניות ומדרכות מקבילות להולכי רגל. כמו כן מצוי בו מפלס נוסף לשימושם של רוכבי אופנים והולכי רגל.

הגשר
----

הגשר נטוי בגובה של 42 מטר מעל ערוצו העמוק של נהר הפטרוס (Pétrusse) והפארק שסביבו. בנייתו החלה בשנת 1900 והוא נפתח ב-1903. הגשר קרוי על שמו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בשנים 1890-‏1905.

בני העיר מכנים את גשר אדולף "הגשר החדש", כאשר "הגשר הישן" הוא הפסרל, שנבנה 42 שנים לפניו, במהלך הרחבתה של העיר. עם השנים התברר כי הפסרל צר מלהכיל את התנועה המבקשת לעבור בו. על כן שכרה הממשלה ב-1896 את שירותיו של אלבר רודאנז' (Albert Rodange) הלוקסמבורגי כדי לתכנן גשר נוסף. מאחר שהוא לא היה מנוסה בבניית גשרים, צורף אליו הצרפתי פול סז'ורנה (Paul Séjourné). סז'ורנה הסכים עם האתר שבחר רודאנז' לבניית הגשר, אך הביא לשינוי תכנון הקשתות התומכות שלו. באורך של 153 מטר ועם קשת מרכזית באורך של 85 מטר היה זה גשר הקשתות הבנוי אבן הארוך ביותר בזמנו. עמודי הגשר וקשתותיו נבנו מאבן חול מקומית, ואילו משטח הגשר נוצק מבטון מזוין. תכנון הגשר הועתק לגשרים שנבנו לימים בעיר טולון שבצרפת ובעיר פילדלפיה שבארצות הברית.

במקור נשא הגשר פסי רכבת, אשר הוסרו במחצית השנייה של המאה ה-20. בשנים 2003-‏-2004, לאחר שבדיקה העלתה כי הגשר ותמוכותיו נחלשו מאוד, הוא חוזק באמצעות לוחות פלדה.

בעקבות הפעלתה מחדש של רכבת קלה בעיר עבר הגשר הרחבה (ל-17.20 מטר) וחיזוק מסיביים על מנת שיוכל לשאת גם מסלול דו סטרי של פסי רכבת. לצורך כך נבנה לצידו גשר זמני מעל ערוצו של הפטרוס. בנוסף הותקן מתחתיו מפלס קל נוסף ממתכת, התלוי ממבנה האבן של הגשר. הוא משרת רוכבי אופניים והולכי רגל, שלמענם הותקנו במבואות הגשר כבשי גישה אל המפלס הנמוך. המפלס התחתון נפתח לתנועה ב-2018. בדצמבר 2020 החלה הרכבת הקלה לנוע על פני הגשר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר אדולף** בוויקישיתוף
* הגשר, באתר Structurae
* Luxembourg City to open cycle bridge in 'world first', באתר Luxembourg Times, ‏18 ביולי 2017 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7640200-9
* VIAF: 247873570
* WorldCat (עם VIAF): 247873570

 |
**ברוך ברכה** (1946 – 6 בספטמבר 2012) היה פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת חיפה.

ביוגרפיה
--------

ברוך ברכה נולד בימבול שבבולגריה בשנת 1946. בשנת 1948 עלה לישראל. למד בתיכון עירוני ז' ביפו, ולאחר שירותו הצבאי פנה ללימודי משפטים. בשנת 1971 קיבל תואר ראשון במשפטים (בהצטיינות יתרה) באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1972 התקבל כחבר בלשכת עורכי הדין בישראל. בשנים 1971–1974 למד במסלול הישיר לדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים, המשיך לימודיו במסלול זה באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1977 קיבל תואר דוקטור, על עבודה בהנחייתו של פרופ' אמנון רובינשטיין. בשנים 1972–1974 היה עורך ראשי של כתב העת המשפטי "עיוני משפט". בשנים 1976–1977 שהה בפוסט דוקטורט בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן וקיבל מלגת פולברייט.

בשנת 1977 מונה למרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1981 הועלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 1986 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2000 מונה לפרופסור מן המניין. במקביל לכך, בשנים 1979–1987 היה מורה אורח בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן. כמו כן היה פרופסור אורח באוניברסיטאות אחדות בארצות הברית.

בשנים 1992–1997 היה דיקאן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה.

תחומי המחקר העיקריים שלו היו משפט מנהלי, משפט חוקתי, זכויות אדם בשעת חירום ומשפט מנהלי השוואתי. הכרך הראשון של ספרו, **משפט מינהלי**, זיכה אותו בפרס זוסמן למשפט (1987), והכרך השני זיכה אותו בפרס צלטנר (1996). בשנת 2000 קיבל את אות הרקטור למורה מצטיין בפקולטה למשפטים.

בשנים 1980–1997 היה עורך ראשי של פד"י, הפרסום הרשמי של פסקי הדין של בית המשפט העליון.

היה חבר בוועדות אחדות, ובהן הוועדה לבחינת מבנה בתי המשפט בישראל והוועדה לבחינת פתיחתם של בתי המשפט לתקשורת האלקטרונית, שמונו על ידי שר המשפטים. בשנים 1986–1997 היה חבר במועצת העיתונות. עד לשנת 1995 היה חבר בדירקטוריון של הקרן החדשה לישראל. ב-1992 הוצב במקום ה-102 ברשימת מרצ לכנסת השלוש עשרה.

נישא לדליה, מנהלת בית ספר יסודי לחינוך מיוחד, ולהם שני בנים: עמית ברכה, מנכ"ל עמותת "אדם טבע ודין", ועמק ברכה, סמנכ"ל התנועה למען איכות השלטון בישראל.

ברוך ברכה נפטר בספטמבר 2012, לאחר מחלה ממושכת.

ספריו
-----

* **משפט מינהלי**, הוצאת שוקן, 1986
* **המשפט הציבורי** (יחד עם עמוס שפירא), סדרת אוניברסיטה משודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992

קישורים חיצוניים
----------------

* ברוך ברכה, באתר חדשות מחלקה ראשונה
* תומר זרחין, מת פרופ' ברוך ברכה, מהבולטים בחוקרי משפט מינהלי וחוקתי, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2012
* יובל יועז, ‏פרופ' ברוך ברכה, מגדולי המומחים למשפט מינהלי, הלך לעולמו, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2012
* רשימת הפרסומים של ברוך ברכה, בקטלוג הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298848205171
* LCCN: n86072194
* VIAF: 6413471
* WorldCat: lccn-n86072194

 |
**Jurassic World Evolution** הוא משחק וידאו מסוג סימולציות עסקים (אנ') של החברה "Frontier Developments". המשחק מבוסס על הסרט הרביעי בסדרת סרטי פארק היורה - עולם היורה משנת 2015 ובו השחקן צריך לבנות פארק הבנוי להצגת דינוזאורים בארכיפלג הבדיוני "לאס סינקו מורטס" (Las Cinco Muertes), בו 5 איים המכונים "5 המיתות". עלילת המשחק חלה בשנת 2016 ואינה קשורה בהכרח לעלילת הסרט.

משחק זה יצא ב-12 ביוני 2018 למשחק בפלייסטיישן 4, ב-Microsoft Windows וב-Xbox One. לאחר 5 שבועות מהפצתו כבר נמכרו למעלה ממיליון עותקים.

בשנת 2021 יצא משחק ההמשך "Jurassic World Evolution 2".

תוכן
----

משחק זה מדמה מעין גן חיות המיועד לדינוזאורים ובו מבקרים ופועלים, ממש כמו תחילת עלילת הסרט "עולם היורה".

השחקן מתחיל עם מעל 8 מיליון דולר וכ-100 פועלים, אותם הוא צריך להשקיע בבניית כלובי דינוזאורים והשקעה במבקרי הפארק. במשחק מעל 40 מיני דינוזאורים שונים, חלקם מצויים בסרט המקורי (כולל יצור הכלאיים "אינדומינוס רקס", שבשונה מהסרט מטופל כיאות בכלובו) ואחרים נוספו לו, לרבות כמה מהסרט הבא בסדרה לרבות יצור הכלאיים "אינדורפטור" ועיצובם דומה לעיצוב הדינוזאורים בסרטים. כמו כן ישנה מעבדה שבה DNA של דינוזאורים שונים היכולים להכליא ביניהם וליצור דינוזאורים חדשים. ישנם 3 חטיבות של מחקר ופיתוח באיים.

חלק מהשחקנים שהשתתפו בסרטי פארק היורה כמו ג'ף גולדבלום, ברייס דאלאס הווארד, בי די וונג וג'ק הורנר - היועץ המדעי של סדרת הסרטים, מופיעים בדמויותיהם בכמה קטעים במשחק וגם נשמעים כמוהם. גם הדמות של אוון גריידי מופיעה בדמותו של השחקן כריס פראט אך הקול שלו מבוצע בידי השחקן A. J. Locascio.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Jurassic World Evolution
* Jurassic World Evolution, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

| פארק היורה מאת מייקל קרייטון |
| --- |
| ספרים | פארק היורה (1990) • העולם האבוד (1995) |  |
| סרטים | 

|  |  |
| --- | --- |
| סרטי פארק היורה | פארק היורה‏ (1993) • פארק היורה: העולם האבוד (1997) • פארק היורה 3 (2001) |
| סרטי עולם היורה | עולם היורה (2015) • עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) • עולם היורה: עולם חדש (2022) |

 |
| סדרות-בת | הקרב בביג רוק (2019) • עולם היורה: מחנה הקרטיקון (2020-2022) • פרולוג עולם היורה: עולם חדש (2021) |
| משחקי מחשב | פארק היורה 3: בניית פארק (2001) • Jurassic Park: Operation Genesis‏ (2003) • פארק היורה: המשחק (2012) • Jurassic Park Builder‏ (2012) • ‏Jurassic World Evolution‏ (2018) • Jurassic World Evolution 2 (2021) |
| ראו גם | פארק היורה - דמויות (איאן מלקולם • אלן גרנט • אלי סאטלר • הנרי וו • אוון גריידי • קלייר דירינג) • פארק היורה - יצורים פרהיסטוריים |