recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שלט על ביתו של עארף אל-עארף
**בית עארף אל-עארף** (נבנה בין השנים 1938-1937) היה ביתו הפרטי של מושל נפת באר שבע, עארף אל-עארף, שבנה אותו והתגורר בו. הבית ממוקם בפינה הצפונית של הצטלבות הרחובות הרצל והעצמאות בבאר שבע, ובשעתו נחשב לבית הנאה ביותר בעיר.

בנייתו של הבית
--------------

בעת שלטונו בבאר שבע, רכש עארף מגרש מעבר לכביש, מול מעון המושל הישן (כיום מוזיאון הנגב לאומנות), והקים שם את ביתו. הבית מעיד על בעליו: בנוי בהידור רב, כראוי לאדם הנוטה להתגנדר בלבושו ולהתפאר במעשיו. בנייה שכזו הייתה מבליטה מסגרות וכרכובים באבן צחורה "מיזי חילו" והייתה מקובלת בבתי הערבים האמידים בעיקר בירושלים. חזית הבית המפואר נבנתה באבן גיר דולומיטית ("מיזי אחמר") האדמדמה, שהובאה מאזור ירושלים.

ביתו יוצא דופן בבאר שבע בעיקר בגלל סגנון הבנייה שהיה שונה מסגנון הבתים הישנים בעיר, שבנויים לרוב מאבן בהירה שמתפוררת בקלות.

הבית היה ממוקם במרכז העיר ומוקף חומה נמוכה דבר שעלול להעיד על מעורבותו של האדם המתגורר בו בחברה.

הבית השתמר היטב, ואף השינויים החיצוניים שנעשו בו מועטים. את שטחו הפנימי איחדו, הרסו את הקירות של חדרי בית המגורים, סגרו את הדלת שהובילה מהמרפסת ל-"דיוואן", שהיה חדר-האורחים הפרטי של עארף אל-עארף, והפכו אותו לחלון. הבית כלל גם חדר בקומה שנייה, והייתה אפשרות להוסיף קומה.

שימושיו של הבית
---------------

במקור שימש הבית בתור ביתו הפרטי של מושל הנפה (בשנים 1939-1929), העסקן הציבורי וההיסטוריון עארף אל-עארף. עארף שאף להמשיך ולנהל את ענייני הנפה, אך מאורעות המרד הערבי הגדול טפחו על פניו ובממשל גברו כנראה החשדות נגדו, וב-1939 הועבר עארף לנפת עזה.

לאחר שעזב את באר שבע, הושכר ביתו של עארף אל-עארף למגורי אישים רמי יחס במנהל הנפה ובמשטרה. בשנת 1948 התיישב בו המפקד של הכוח המצרי ששהה בעיר. לאחר כיבוש העיר על ידי צה"ל, שימש המבנה כחנות שקם של צה"ל, ולאחר מספר שנים צה"ל, שהזניח את המקום, ויתר עליו והוא הוצע לעיריית באר שבע. מפאת סכום הכסף שעמד על כחצי מיליון דולר, סכום בו עיריית באר שבע לא יכלה לעמוד, חברת האחים פרץ לוזון קנו את האתר והחליטו לשפץ אותו, להחזירו למראהו העתיק ולהעביר אליו את משרדי החברה שלהם. כיום נמצא שם בית ההשקעות "SHERY & ALEX"

הבית נחשב בשעתו כבית הנאה ביותר בעיר, ואף כיום הוא מרשים ביותר, ובולט על רקע בתי העיר הישנים, הבנויים אבן מקומית בהירה. הבניין הוכרז כ"בניין היסטורי לשימור" על ידי המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, ושוחזר בשנת 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית עארף אל-עארף** בוויקישיתוף
* המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות: בית עארף אל עארף
* בית עארף אל עארף, באתר עיריית באר שבע
* היופי שבכיעור: סיור בין בתי הבטון העתיקים בב"ש, ynet
תרשים של הפרשי הטמפרטורות הממוצעות באירופה ביולי-אוגוסט 2003 בהשוואה לאותן תקופות בשנים 2000–2002
**גל חום** פקד את **אירופה בקיץ 2003**, שהיה הקיץ החם ביותר ביבשת מאז שנת 1540 לפחות. הנפגעות היו מדינות רבות במערב אירופה ובמיוחד צרפת. מחקרים שנעשו מאוחר יותר העלו כי כתוצאה מגל החום נגרמו ביבשת כ-50 אלף עד 70 אלף מקרי מוות. כמו כן נגרם נזק משמעותי לחקלאות.

גל החום
-------

גל החום העיקרי פקד את היבשת בחודשים יולי ואוגוסט. בתקופה זו נמדדו במקומות רבים ובמועדים שונים טמפרטורות שעלו בהרבה על הממוצע הרב שנתי והגיעו במקומות מסוימים למקסימום של 39 מעלות צלזיוס ואף למעלה מזה. באיטליה ובספרד נמדדו גם 45 ו-46 מעלות צלזיוס. בפינדל שבלוקסמבורג נמדדה במשך חמישה ימים טמפרטורה של 37.9 מעלות. בחלק מהמקומות עמדה הטמפרטורה בלילה על 30 מעלות. כמה משיאי הטמפרטורה שנמדדו בגל החום לא נשברו מאז.

המשבר הבריאותי
--------------

גל החום גרם לרבבות מקרים של פטירות, במיוחד של אנשים מבוגרים שחיו בגפם ולא הצליחו להתמודד לבדם עם השפעות החום. סיבות המוות היו מכת חום והתייבשות. המצב הוחמר עקב העובדה שבמדינות רבות לא היו מותקנים בבניינים מזגנים, משום שתנאי מזג האוויר הרגילים לא הצריכו זאת. התושבים, שהיו רגילים למזג אוויר ממוזג, לא ידעו כיצד להתייחס במועד לגל החום ולהשלכותיו. גם הרשויות הציבוריות לא היו ערוכות לו ולא הכינו תוכניות מתאימות לתגובה בשעת חירום.

מספר גדול במיוחד של קרבנות, כ-14,800, היה בצרפת. תרמה לכך העובדה שביולי ואוגוסט יוצאים צרפתים רבים לחופשה. רבים מהמתים נמצאו רק לאחר זמן, כאשר שבו קרוביהם מחופשותיהם. בין הנופשים היו גם פקידי ממשלה ורופאים רבים, עובדה שחיבלה בתגובה הציבורית והרפואית לגל החום. בשל ריבוי הנספים היה הכרח להשתמש במחסן בפאתי פריז כחדר מתים מאולתר לשם החזקת הגופות בקירור עד לקבורתן. ביקורת חריפה הופנתה לאחר מעשה כלפי הרשויות בצרפת ובמיוחד כלפי משרד הבריאות על תגובתם הבלתי מספקת למשבר גל החום.

על פי הערכה נספו בספרד עקב גל החום למעלה מ-12,000 איש, בבריטניה יותר מ-2,000, בפורטוגל כ-1,900 איש, בהולנד כ-1,500, באיטליה למעלה מ-500 ובגרמניה כ-300.[דרוש מקור]

נזקים סביבתיים
--------------

נהר הלואר בעיר נוור (Nevers) במרכז צרפת כמעט והתייבש במהלך גל החום
הנזקים הסביבתיים שחולל גל החום כללו שריפות בהיקפים גדולים, במיוחד בפורטוגל, שבה נשרף שטח יער בהיקף של 2,150 קילומטר רבוע.

מפלס המים בנהרות שונים ומאגרי מים באירופה ירד מאוד עקב גל החום. בגרמניה הופרע עקב כך השיט בנהרות האלבה והדנובה. בשווייץ הביא החום להמסת קרחונים, שמצידה גרמה למפולות שלגים ולשיטפונות. בבריטניה היו עדויות להמסה של אספלט בכבישים ולהתחממות פסי רכבת עד להתרחבותם.

החום בשילוב עם תנאי בצורת הביא לירידה בהיקף יבולי החיטה, שהגיעה במערב אירופה ל-12 עד 20 אחוזים. גם יבולי הענבים לתעשיית היין הושפעו מגל החום ומועד הבציר הוקדם בהרבה.

גל החום הביא לשינוי זמני במשטר הזרמים בים התיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גל החום באירופה** בוויקישיתוף
* France buries its unclaimed dead, באתר חדשות ה-BBC, ‏3 בספטמבר 2003
* European summer heatwave 2003, באתר השירות המטאורולוגי הבריטי, מאורכב באתר Web Archive
* Death toll exceeded 70,000 in Europe during the summer of 2003, Presented by Alain-Jacques Valleron, **Comptes Rendus Biologies**, Volume 331, Issue 2, February 2008, Pages 171-178
* הערכה חדשה: כ-20 אלף מתו באירופה בחום, באתר הידען, 30 באוגוסט 2003
* גל החום באירופה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**עמותת "עמדא"** לחולי אלצהיימר שיטיון (דמנציה) ומחלות דומות בישראל הוקמה בשנת 1988. העמותה תומכת בבני משפחה של חולי דמנציה, אלצהיימר ומחלות דומות, ובחולים שאינם מאושפזים. עם הזדקנות האוכלוסייה עולה מספר החולים במחלות אלה. כיום מעריכים שיש כ-150,000 חולים בישראל. העמותה פועלת כדי להאריך ככל האפשר את שהות החולים בבתיהם, וזאת על ידי תמיכה בבני המשפחות, ופעילות עם החולים עצמם.

נכון לשנת 2020, מנכ"לית העמותה היא ד"ר נתי בלום, יו"ר הוועד המנהל הוא בעז וייס. יו"ר המועצה המדעית של העמותה הוא פרופ' עמוס קורצ'ין.

בנובמבר 2002 הוענק לעמותה "מגן שר הבריאות" על הצטיינות בפעילות התנדבותית לשיפור איכות חיי החולים ובני משפחותיהם, על התמיכה והסיוע שהעמותה מעניקה להם, ועל המאמץ שמשקיעה העמותה בהגברת המודעות למחלה בקרב הציבור הרחב.

ביולי 2009 התקיים בכנסת "יום אלצהיימר" ובו התקיימה ישיבה מיוחדת בנושא מחלת אלצהיימר בהשתתפות חברי כנסת וראשי העמותה. לסיכום הישיבה נחתמה אמנה מיוחדת שבה מצהירים חברי הכנסת והנהלת העמותה על מחויבותם לפיתוח מערך השירותים לחולי אלצהיימר ובני משפחותיהם.

בכנס הגרונטולוגיה הדו שנתי בינואר 2014 הוענקה לעמותת עמדא תעודת הוקרה מהאגודה הישראלית לגרונטולוגיה.

עמותת "עמדא" חברה בארגון אלצהיימר הבינלאומי "ADI" ובארגון אלצהיימר אירופה.

הקמה ופריסה
-----------

עמותת אלצהיימר, בשמה המקורי, הוקמה בשנת 1988 על ידי קבוצת בני משפחות של חולי אלצהיימר שטופלו בבי"ח תל השומר בעזרת צוות המחלקה הגריאטרית בראשותו של ד"ר מריאן רבינוביץ. עד שנת 2006 עמדו בראש העמותה המנכ"ל יעל גושן והיו"ר רות גולדברג. משרדי העמותה נדדו במהלך השנים בין אתרים שונים, ונכון לשנת 2019 הם ממוקמים ב"משען", רמת אפעל.

לעמותה כ-50 סניפים ברחבי הארץ, שבהם מתנהלות קבוצות תמיכה וייעוץ לחולים ולבני המשפחות.

פעילות העמותה
-------------

העמותה מקיימת עשרות קבוצות תמיכה לבני המשפחה ברחבי הארץ ודרך תוכנת זום, בהנחיית אנשי מקצוע מתוך הרשות המקומית ומתנדבי העמותה בתמיכה מקצועית צמודה של עמותת עמדא.

במסגרת העמותה מופעל "קו חם ואוזן קשבת", 8889\*, שמאויש על ידי מידענית מקצועית, זאת בנוסף לרשימת טלפונים של עשרות מתנדבים ברחבי הארץ. ה"קו החם" מאפשר לבני משפחות של חולים להתקשר, לאורך היממה, ולקבל מידע ראשוני ותמיכה.

**עמותת עמדא מפעילה מגוון פעילויות לחולה ובני המשפחה:** תוכנית תל"ם-תמיכה לבני משפחה, הפעלות באמצעות ערכת קשרים וכישורים, ערכת בכורסא עם פיקאסו וערכה לגירוי חושים (מיועדת לחולים בשלב השלישי של המחלה)

סיורים מודרכים במוזיאונים לחולה ובן/ת המשפחה, פרויקט אלצהיימר ויצירתיות (גינון טיפולי, פוטותרפיה ומוזיקה).

עמותת עמדא מציעה קורסים דיגיטליים למשפחות של אנשים עם דמנציה

בנוסף עמותת עמדא מפעילה מערך נרחב של פעילות הדרכתית המכוונת לאנשי מקצוע בבתי אבות, מרכזי יום לקשיש ורשויות מקומיות.

**העלאת מודעות:** עמותת עמדא מקיימת בין 5–6 כנסים בשנה המיועדים להעלאת מודעות, מפיקה סרטונים ופליירים לאנשי מקצוע ולמטפלים עיקריים על מנת לתת עבורם כלים לטיפול נכון באדם הדמנטי.

אחת לכ-3 חודשים העמותה מוציאה לאור עלון, "עמדא", המפרט את פעילות העמותה, מביא חידושים בתחום אלצהיימר בעולם, ומחקרים חדשים ברפואה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד הפייסבוק של עמותת "עמדא"(הקישור אינו פעיל)
הרב **אברהם מרדכי נסים הררי רפול** (ט"ז בניסן ה'תרנ"ה, 10 באפריל 1895 – כ"ה בכסלו ה'תשנ"ב, 2 בדצמבר 1991) היה מרבני ישיבת פורת יוסף. על אף שנולד בירושלים כונה "זקן רבני ארם צובא".

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים לשמחה ולרבי עזרא הררי רפול, בן למשפחת רבנים שמוצאה מחלב שבסוריה, שאליה הגיעה מספרד לאחר הגירוש. למד בתלמוד תורה בשכונת הבוכרים, ובהמשך בישיבת "אוהל מועד" שהקים אביו אצל הרב רפאל שלמה לניאדו.

בשנת 1914 (ה'תרע"ד) נישא לשרה בת הרב יוסף זכאי, ויחד התגוררו בעיר העתיקה בירושלים. כשנפתחה ישיבת פורת יוסף בשנת 1923 (ה'תרפ"ג), לימד בה תלמידים. כשעברה הישיבה בשנת 1948 (ה'תש"ח) לעיר החדשה בעקבות נפילת הרובע בידי הירדנים, החל לשמש בה כמשגיח.

שימש גם כחזן, בפרט של שירת הבקשות.

נהג לומר למי שבא לבקרו את הגימטריה של שמו וצירופים אחרים שלהם אותה גימטריה.

לאחר שהתאלמן נישא שוב, ללטיפה בת הרב מנחם שוויכה.

הלך לעולמו ב-2 בדצמבר 1991 (כ"ה בכסלו ה'תשנ"ב) ונקבר בהר המנוחות.

חתנו היה הרב יעקב סודרי. על שמו רחוב בשכונת פסגת זאב בירושלים.

חיבוריו
-------

* הרב אברהם הררי רפול, **'אמרי אברהם', על התורה, תפילה ומועדים**, באתר אוצר החכמה

חידושים נוספים שלו הודפסו בסוף הספר **הכין עזרא**, ירושלים ה'תשמ"ב

לקריאה נוספת
------------

* **אור לנתיבתם** - פרקים מחייו של הרב יעקב סודרי ואשתו, ירושלים ה'תש"ע, בהוצאת המשפחה (עמ' 28 - 34)
* שמעון ואנונו, "ארזי הלבנון: אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח", חלק א' עמ' 118–123.

קישורים חיצוניים
----------------

* ר' אברהם מרדכי נסים הררי-רפול, באתר MyTzadik
* חכם אברהם הררי רפול, באתר החכם היומי
* אברהם הררי רפול, באתר "החכם היומי"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308655805171
* ISNI: 0000 0000 7749 226X
* LCCN: no2016160499
* VIAF: 120135108
* WorldCat: lccn-no2016160499

 |
**פסיכו מטפוריקה** (באנגלית: Clean Language או Grovian Metaphor Therapy) היא שיטת הטיפול שיצר הפסיכולוג הניוזילנדי דויד גרוב.
השיטה מתמקדת בטכניקת תשאול רכה ומדויקת, הנקראת שפה נקיה, מכיוון שהיא בנויה באופן שיוצר מינימום הנחות מוקדמות על ידי המטפל הפסיכו-מטפורי.
השיטה מייצרת טריאלוג בין הלקוח למטאפורה שלו לבין המטפל אשר מאפשר ללקוח את תהליך הגילוי המטפורי, תהליך שבתורו מאפשר שינויי תפיסה וגישה אל זכרונות טראומטיים.

השיטה פותחה ב 1980 על ידי הפסיכולוג דויד גרוב, כחלק מעבודתו על שיטות קליניות בתמיכה ושחרור מזכרונות טראומטיים.

גרוב הבחין שהרבה מהמטופלים שלו השתמשו בדימויים ומטפורות כשתיארו את הסמפטומים שלהם. הוא שם לב שכאשר הוא בירר יותר מידע בנוגע לדימויים והמטפורות, תוך כדי שימוש במילים של הלקוח, חוויית הלקוח מהאירוע הטראומתי שעבר התחילה להשתנות.

שיטתו של דויד גרוב, היא גם הבסיס של שיטת Symbolic Modeling שפותחה על ידי הפסיכותרפיסטים פני טומפקינס וג'יימס לאוולי.

שיטתם של טומפקינס ולאוולי עברה גיור והותאמה לקהל הישראלי ולשפה העברית על ידי מיקי ברקל, שהיה תלמידם האישי, וכך גם ניתן שמה העברי: פסיכו-מטפוריקה - המטפורות של תת-המודע - של הנפש.

עם השנים התפתחה שיטת הפסיכו-מטפוריקה והתבססה על עבודות נוספות, כמו עבודת המטאפורות של אנדרו ט. אוסטין - Metaphors of Movement

הבסיס לשם פסיכו מטפוריקה
------------------------

השם לשיטה בעברית נבחר מכיוון שעל פי ג'ורג' לייקוף ג'ורג' לייקוף במאמרו Metaphor: the language of the unconscious "שפת הדיבור" של תת-המודע היא מטפורית מטבעה. לפי רעיון זה, גם החלומות, שהם מטפוריים מטבעם הם בעצם ביטויים של תת-המודע, ועל ידי התשאול הפסיכו-מטפורי ניתן לעזור ללקוח לפתוח ולהבין מה המסרים שתת-המודע שלו מעלה.

ברקל רצה לדייק את השם של השיטה לתהליך שהיא יוצרת, ומכיוון שהשיטה מאפשרת לגלות את המטפורות של הנפש - מכאן גם נגזר שמה: פסיכו (נפש) - מטפוריקה.

מחקרים
------

האפקטיביות של שיטת ה Symbolic Modeling שעליה מבוססת הפסיכו-מטפוריקה נחקרה במספר מחקרים: עם 95 מתאמנים הסובלים מדיסלקסיה בתיאור מקרה פסיכותראפויטי ובעבודה בהקשר ארגוני.

שימושים
-------

כיום ניתן להשתמש בטכניקות התשאול והעבודה של הפסיכו מטפוריקה כשיטה בפני עצמה לעבודה עם טראומות, PTSD, פשר חלומות, שינויים התנהגותיים ורגשיים, או ככלי עבודה נוסף בארגז הכלים בתהליכי אימון, פסיכותרפיה והנחית קבוצות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grove & Panzer 1989
2. ↑  Doyle & McDowall, 2015
3. ↑  Rees & Manea, 2016
4. ↑  Robinson, 2012/2013
**מרדכי זאב בלוי** (ידוע גם בכינוי **מוטק'ה בלוי**, נולד ב-13 ביולי 1957) הוא עסקן פוליטי ואיש דגל התורה, יושב ראש משמרת הקודש והחינוך מטעם בית דין צדק בני ברק.

נולד בירושלים לדוד נחמן בלוי, מראשי החינוך העצמאי ומראשי ארגון צא"י, נכדו של משה בלוי וללאה לבית רוזנברג. נישא לשולמית, בתו של האדמו"ר מבוטושאן, רבי מרדכי פרנקל. מתגורר בבני ברק.

בלוי הוא יושב ראש משמרת הקודש והחינוך, הוביל כמה ממלחמות הממסד החרדי נגד תופעות תרבותיות וחברתיות שרווחו בקהילה החרדית, והייתה לו השפעה רבה על מהלכים במגזר החרדי. הוא מרבה להתראיין ולהתבטא בעיתונות החרדית והכללית בנושאים הנוגעים לציבור החרדי כמו לימודי ליב"ה, הדרת נשים ואחרים.

כיו"ר משמרת הקודש והחינוך נודע גם בהתבטאויות בנושאים שהביאו לו חשיפה בתקשורת. לדוגמה, לפני הבחירות לכנסת העשרים כתב בהקשר להקמת מפלגת ובזכותן, כי "כל אשה שתתקרב למפלגה שלא בהנהגת גדולי ישראל - תצא בלא כתובה ואסור ללמוד במוסדות החינוך שלה, וכן לרכוש ממנה כל מוצר, ומצווה להוציא את כל הצאצאים שלה מהמוסדות". בעקבות כך הודיעה הפרקליטות שהיא שוקלת לפתוח בחקירה נגד בלוי. במקרה אחר הזהיר נגד השתתפות במופע של מרדכי בן-דוד ויעקב שוואקי. בריאיון לכתב בחדרי חרדים אמר כי "כל משתתפי האירוע הערב באצטדיון רמת גן יצולמו, בדרכים שונות ומשונות, והתמונות יובאו לידיעת הגורמים הרלוונטיים, אם זה ראשי ישיבות, מנהלי סמינרים או כל גורם אחר". במקרה נוסף הביא לביטולו של מופע זמר חסידי בטענה שהאירוע מתקיים נגד דעתם של גדולי ישראל.

בלוי הוא ממקימי "תודעה" - ארגון התרבות ושעורי התורה של דגל התורה, מכהן כיו"ר הנהלת "שמעיה" - ללקויי שמיעה ולקויות נוספות, ומפקח חינוכי בארגון "אנחנו וצאצאינו".

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי בלוי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחר חי, קנס על אי-לימודי ליב"ה? אולי בכנסת הבאה, באתר ynet, 4 בנובמבר 2014
2. ↑  שבתי בנדט‏, החרדים נגד היועץ: "למוסלמים אומרים כיצד לנהוג"?, באתר וואלה!‏, 08 במאי 2013
3. ↑  אלי כהן, "אשה לא תעז להתקרב למפלגה חילונית", באתר בחדרי חרדים, 7 בדצמבר 2014
4. ↑  אלי שלזינגר, הפרקליטות שוקלת: חקירת הרב מרדכי בלוי, באתר בחדרי חרדים, 22 בינואר 2015
5. ↑  חיים אבני, ‏בהתערבות הרב מרדכי בלוי: מופע "המנגנים" ב'ארנה' בוטל, באתר כיכר השבת, 3 באפריל 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296577205171

 |
להקה של אלתית גמלונית בנהר טואולומי, קליפורניה.
**אלתית גמלונית** (שם מדעי: ***Oncorhynchus tshawytscha***) היא מין של דג השייך למשפחת הסלמוניים.

זהו אחד מהגדולים שבדגי הסלמון. אורכו של דג בוגר 61–90 ס"מ ומשקלו 4.5–22.7 ק"ג. נתפסו מספר פרטים באורך 150 ס"מ ובמשקל 60 ק"ג. דג זה בעל מבנה גמלוני ועם ראש מונמך מעט בעל לסתות עליונות הפונות מעלה ומתעקלות מטה. צבע הסלמון בגב צהוב-אפרפר מנוקד והחלק האחורי של הבטן ורוד והראש בהיר. ישנם פרטים כהים יותר מהרגיל.

הסלמונים חיים רוב זמנם בצפון האוקיינוס השקט, אך עולים ליבשת כדי להשריץ. אוכלוסייה אחת נעה לעבר נהרות אמריקה הצפונית בין קליפורניה לאלסקה. אוכלוסייה אחרת נעה לעבר חופי אסיה מיפן עד לנהר פליבאם (Паляваам) שבסיביר.

להקות הסלמונים מושכים אחריהם טורפים הכוללים דובים, זאבים ועופות מים. הם מושכים גם דייגים המצמצמים את אוכלוסיית הדגים לאורך החופים. הסלמון הופץ על ידי האדם למדינות בהם הוא לא חי במקור כמו ניו זילנד, פטגוניה והימות הגדולות של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלתית גמלונית** בוויקישיתוף
* אלתית גמלונית, באתר ITIS (באנגלית)
* אלתית גמלונית, באתר NCBI (באנגלית)
* אלתית גמלונית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אלתית גמלונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אלתית גמלונית, באתר FishBase (באנגלית)
* אלתית גמלונית, באתר GBIF (באנגלית)
* אלתית גמלונית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285636505171
* LCCN: sh85024400

 |
**אנג'ליק בויר** (בספרדית: **Angelique Monique-Paulette Boyer Rousseau**; נולדה ב-4 ביולי 1988) היא שחקנית ודוגמנית מקסיקנית. מוכרת בעיקר בזכות תפקידיה בטלנובלות "Rebelde", "טרסה", "מה שהחיים גנבו ממני" ו"אנה כפול שלוש".

ביוגרפיה
--------

בויר נולדה בשם **אנג'ליק מוניק-פאולט בויר רוסואו** בקומונת סיינט קלאוד שבמחוז ז'ורה בצרפת. כשהייתה בת שנתיים, עברה משפחתה להתגורר במקסיקו. 

בגיל צעיר מאוד הייתה חברה בהרכב המוזיקלי "צנוניות קטנות וירוקות". כאשר הייתה בת שמונה נרשמה לבית הספר למשחק "המרכז לחינוך באומנויות" וסיימה אותו בגיל 12. 

בזמן שהחלו הצילומים ל-"Rebelde", הקימה בויר ועוד שני כוכבים מהטלנובלה, סלינה (אסטפניה ווילאריל) וחוסה לוחאן (זוראידה גומז), את הלהקה "C3Q'S". לאחר Rebelde השתתפה בויר באודישן לתוכנית "לרקוד בשביל חתונת חלומיי" (Dancing for my Dream Wedding).

קריירה
------

התחילה את הקריירה שלה בגיל 16 עם דמויות משניות בטלנובלות כמו: "Rebelde", "בנות כמוך" ו-"נשמת הברזל". 

בשנת 2009 התארחה בסדרת המתח "נשים רצחניות" של רשת הטלוויזיה טלוויסה. תפקידים אלו סימנו את השינוי שבויר עברה במשך קריירת המשחק. לאחר מכן קיבלה בויר תפקידים בתור הדמות הראשית והאנטגוניסטית בטלנובלה "טרסה", לצד סבסטיאן רולי, בן זוגה כיום ופרננדה קסטילו. 

בשנת 2012 כיכבה בויר בטלנובלה "תהום של תשוקה", יחד עם דוד ספדה. בשנת 2013 לוהקה לצוות השחקנית הראשי לטלנובלה "מה שהחיים גנבו ממני" לצד סבסטיאן רולי ולואיס רוברטו גוסמן. הטלנובלה היא גרסה מחודשת לטלנובלה של ארנסטו אלונסו, "חתונה של שנאה", אשר הופקה במקור בשנת 1983.

בשנת 2016 שיחקה בטלנובלה של אנג'לי נסמה מדינה, "אנה כפול שלוש", שבה היא משחקת דמות כפולה כולל האנטגוניסטית.

בשנת 2018 החלה לשחק לצדו של מישל בראון בטלנובלה "לאהוב עד מוות" כלוסיה בורגס.

בשנת 2020 גילמה את הדמות הראשית 'לוסיה קנטו' בטלנובלה "אימפריית השקרים". 

בשנת 2021 החלה לגלם את הדמות הראשית בטלנובלה "*Vencer el pasado*" בדמותה של רנטה סאנצ'ז וידאל.

חיים אישיים
-----------

כיום בויר נמצאת בזוגיות עם השחקן סבסטיאן רולי ששיחק לצידה בשלוש טלנובלות.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

* J-ok'el‏ (2007) - אישה צרפתייה

### טלוויזיה

* Rebelde‏ (2004–2005) - ויקטוריה "ויקו" פז
* חפצים אבודים (2007) - מיס פיצג'רלד
* בנות כמוך (2007) - מרגריטה
* נשמת הברזל (2008–2009) - סנדרה "סנדי" חימנז
* נשים רצחניות (2009) - סולדד אורופסה
* לב פראי (2009–2010) - חימנה / אסטרלה / אנג'לה וילריאל
* טרסה (2010–2011) - טרסה צ'אבז אגיווארה
* תהום של תשוקה (2012) - אליסה קסטנון
* מה שהחיים גנבו ממני (2013–2014) - מונטסראט מנדוזה
* אנה כפול שלוש (2016) - אנה לוסיה/ אנה לאורה / אנה לטיסיה אלוורז דל-קסטיליו
* לאהוב עד מוות (2018–2019) - לוסיה בורגס
* אימפריית השקרים (2021-2020) - לוסיה קנטו
* *Vencer el pasado*‏ (2021) - רנטה סאנצ'ז וידאל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנג'ליק בויר** בוויקישיתוף
* אנג'ליק בויר, ברשת החברתית פייסבוק
* אנג'ליק בויר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אנג'ליק בויר, ברשת החברתית אינסטגרם
* אנג'ליק בויר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אנג'ליק בויר, באתר AllMovie (באנגלית)
* אנג'ליק בויר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נחלות שבטי ישראל
**אֶשְׁתָּאוֹל** הייתה עיר בשפלת יהודה בתקופת המקרא. 

בספר יהושע היא מוזכרת פעמיים, בראשונה, עם היישובים צרעה ואשנה, כשייכת לנחלת שבט יהודה:

" זֹאת נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה לְמִשְׁפְּחֹתָם: ... בַּשְּׁפֵלָה אֶשְׁתָּאוֹל וְצָרְעָה וְאַשְׁנָה:"

ובשנייה, עם צרעה ועיר שמש כשוכנת בנחלת שבט דן:

"לְמַטֵּה בְנֵי דָן לְמִשְׁפְּחֹתָם יָצָא הַגּוֹרָל הַשְּׁבִיעִי: וַיְהִי גְּבוּל נַחֲלָתָם צָרְעָה וְאֶשְׁתָּאוֹל וְעִיר שָׁמֶשׁ:"

וכך בדומה נאמר על שמשון בספר שופטים:

"וַתָּחֶל רוּחַ ה' לְפַעֲמוֹ בְּמַחֲנֵה דָן בֵּין צָרְעָה וּבֵין אֶשְׁתָּאֹל:"

ולאחר מותו של שמשון נאמר:

"וַיֵּרְדוּ אֶחָיו וְכָל בֵּית אָבִיהוּ וַיִּשְׂאוּ אֹתוֹ וַיַּעֲלוּ וַיִּקְבְּרוּ אוֹתוֹ בֵּין צָרְעָה וּבֵין אֶשְׁתָּאֹל בְּקֶבֶר מָנוֹחַ אָבִיו וְהוּא שָׁפַט אֶת יִשְׂרָאֵל עֶשְׂרִים שָׁנָה:"

על בני שבט דן קשתה ההתיישבות באשתאול, והם חיפשו אזור פנוי כך עולה מהפסוקים בספר שופטים:

"בַּיָּמִים הָהֵם אֵין מֶלֶךְ בְּיִשְׂרָאֵל וּבַיָּמִים הָהֵם שֵׁבֶט הַדָּנִי מְבַקֶּשׁ לוֹ נַחֲלָה לָשֶׁבֶת כִּי לֹא נָפְלָה לּוֹ עַד הַיּוֹם הַהוּא בְּתוֹךְ שִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל בְּנַחֲלָה: וַיִּשְׁלְחוּ בְנֵי דָן מִמִּשְׁפַּחְתָּם חֲמִשָּׁה אֲנָשִׁים מִקְצוֹתָם אֲנָשִׁים בְּנֵי חַיִל מִצָּרְעָה וּמֵאֶשְׁתָּאֹל לְרַגֵּל אֶת הָאָרֶץ וּלְחָקְרָהּ וַיֹּאמְרוּ אֲלֵהֶם לְכוּ חִקְרוּ אֶת הָאָרֶץ וַיָּבֹאוּ הַר אֶפְרַיִם עַד בֵּית מִיכָה וַיָּלִינוּ שָׁם:"

ולאחר שחקרו את הארץ, העתיקו לבסוף את מקום מושבם לצפונה:

" וַיִּסְעוּ מִשָּׁם מִמִּשְׁפַּחַת הַדָּנִי מִצָּרְעָה וּמֵאֶשְׁתָּאֹל שֵׁשׁ מֵאוֹת אִישׁ חָגוּר כְּלֵי מִלְחָמָה:"

במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהותה באֶשְוַע מצפון לערתוף, בסמוך לצרעה; באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות ונמצאו בו ממצאים, כגון חרסים, מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל. חוקרים הציעו לזהות את אשתאול גם בערתוף.

בשנת 1949, לאחר מלחמת העצמאות הוקם על ידי עולים מתימן מושב בשם אשתאול, מצפון לבית שמש ושייך למועצה אזורית מטה יהודה.

לקריאה נוספת
------------

* הערך: אשתאול, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 133.
* יוחנן אהרוני, **אטלס כרטא לתקופת המקרא**, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 64, 79, 80, 107, 130.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמית הורן, צרעה, אשתאול וכמה קברי דן, באתר ישיבת הר עציון
* איל דודסון, פלשתים עליך שמשון, באתר ynet

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים כ'–ל"ג.
2. ↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים מ'–מ"א.
3. ↑  ספר שופטים, פרק י"ג, פסוק כ"ה.
4. ↑  ספר שופטים, פרק ט"ז, פסוק ל"א.
5. ↑  ספר שופטים, פרק י"ח, פסוק ב'.
6. ↑  ספר שופטים, פרק י"ח, פסוק י"א.
**צזאריוס מהייסטרבאך** (בלטינית: **Caesarius Heisterbachensis**, ‏ 1180–1240) היה כרוניקאי ונזיר ציסטרציאני שהתגורר במנזר הייסטרבאך בקיסרות הרומית הקדושה.

צזאריוס ידוע בעיקר בשל כתביו, המשמשים כמקורות היסטוריים. בפרט מפורסמת הציטטה שלו, של נציג האפיפיור במצור בזייה: הצלבנים כיתרו את העיר והטילו עליה מצור. לאחר ניסיון הימלטות כושל של התושבים, כבשו את העיר וטבחו בתושביה. למרות שבין תושבי העיר היה ידוע על קיומם של 500 קתרים בלבד, נטבחו כל תושבי העיר, כולל מאתיים בני הקהילה היהודית המקומית העתיקה. אחד מראשי צבא הצלבנים שאל את נציג האפיפיור, ארנו אמורי, כיצד יוכל להבדיל בין הקתרים לבין יתר תושבי העיר הקתולים. על כך השיב הלז: Caedite eos! Novit enim Dominus qui sunt eius (הרוג אותם! יודע אלוהים את אשר לו).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צזאריוס מהייסטרבאך** בוויקישיתוף
* Caesarius of Heisterbach: Medieval Heresies (באנגלית)
* צזאריוס מהייסטרבאך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259335605171
* BIBSYS: 4048098
* BnF: cb121757246 (data)
* BPN: 25559104
* CANTIC: a11395965
* GND: 118518283
* ISNI: 0000 0001 2275 6288
* LCCN: n95085085
* NDL: 00760688
* NKC: ola2002153971
* NLA: 54957087
* NTA: 069966893
* SELIBR: 44335
* SNAC: w68344z2
* SUDOC: 030316405
* Trove: 1598994
* VIAF: 164024971
* WorldCat: lccn-n95085085

 |
**מות סארדאנאפאלוס** (צרפתית: **La Mort de Sardanapale**) הוא ציור של הצייר אז'ן דלקרואה משנת 1827.

תיאור
-----

הציור מבוסס על אחד משיריו של לורד ביירון, מהתנועה הרומנטית, תנועה שצמחה בשלהי המאה השמונה עשרה ורווחה עד מחציתה של המאה התשע עשרה. הדרך המקובלת להגדיר את הרומנטיקה היא על דרך השלילה: התנועה מהווה את הריאקציה להלך הרוח ששלט בכיפה הפוליטית, האינטלקטואלית והאמנותית – עידן הנאורות.

השיר מתאר את הסיפור על המלך האשורי סארדאנאפאלוס, שהעלה את ארמונו בלהבות, באקט של טירוף, בעת שעירו נינוה הייתה תחת מצור, ושהורה להרוג ולהרוס הכל. גישתו הייתה שאם יהרגו אותו אז הוא ייקח את כולם עמו.

הסצנה החזקה במישור הראשון שמופיעה בה האישה העירומה שעומדים לשסף את גרונה מעמידה את הצופה בהלם. המלך, עומד במישור האחורי ומסתכל על האירוע נראה כאילו נמצא במקום שונה, אינדיבידואלי, ייחודי משאר הקבוצה. הציור שופע סצינות אלימות, מיניות ומוחצנת. הקצינים שוחטים בסכין את נשי ההרמון העירומות על רקע העיר הבוערת בעשן סמיך. הצבעים בציור עזים, בעוד האדום הוא הדומיננטי שביניהם.

הציור נמצא כיום במוזיאון הלובר שבפריז, והעתק שצייר האמן בשנת 1844 נמצא במוזיאון פילדלפיה לאמנות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מות סארדאנאפאלוס** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007366143505171
* Bildindex: 20364758
* BnF: cb12539823z (data)
* Joconde: 000PE000899
* LCCN: n98091421
* SUDOC: 034667253
* VIAF: 184806330
* WorldCat (עם VIAF): 184806330

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



|  |
| --- |
| **ערך ללא מקורות** |
| בערך זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

סיפור **הצפרדע המתבשלת** הוא משל המתאר צפרדע שמתבשלת לאט במים המחוממים באופן הדרגתי. המשל מספר שכאשר צפרדע תוכנס למים רותחים, היא תנסה לקפוץ החוצה ולהימלט. אבל אם תוכנס הצפרדע למים קרירים שיחוממו באופן הדרגתי, היא לא תבחין בסכנה, היא תתרגל לעלייה האיטית בטמפרטורה ולא תנסה להימלט, ובסופו של דבר תתבשל ותמות. הסיפור משמש בדרך כלל כמטפורה לחוסר הרצון או היכולת של בני אדם להגיב לשינויים משמעותיים אשר קורים באופן הדרגתי.

אף על פי שסיפור הצפרדע הוא סיפור מפורסם, הוא חסר ביסוס מדעי ומהווה אגדה אורבנית.

שימוש בתרבות המודרנית
---------------------

בתרבות המודרנית משתמשים בסיפור הצפרדע המתבשלת בעיקר כמטפורה לתיאור חוסר תשומת לבם של אנשים לשינויים משמעותיים הקורים באופן הדרגתי, אשר בסופו של דבר עלולים להשפיע על חייהם בצורה לא רצויה.

המטפורה ניתנת בדרך כלל במקביל לטיעון המדרון החלקלק. כמו כן נעשה בה שימוש בעולם העסקים, על מנת להדגיש כי על שינוי להיעשות באופן הדרגתי כדי שיקבלו אותו.

הסיפור סופר פעמים רבות כדי לתאר מצבים שונים. ב-1960 נעשה בו שימוש בהקשר לסימפתיה כלפי ברית המועצות במהלך המלחמה הקרה. ב-1980 שרדנים השתמשו בו בהקשר לנפילת הציוויליזציה בעתיד, ובמהלך שנות ה-90 בקשר לחוסר הפעולה בנוגע לשינוי אקלים ואלימות במשפחה. בנוסף השתמשו בו ליברטריאנים כדי להזהיר אחרים מפני היעלמותן ההדרגתית של זכויות האזרח.

בנוסף, מהווה הסיפור כמטפורה לאירועים שהובילו לשואת היהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר הגרמנים (ואף היהודים) הורגלו ואימצו אט אט טיעונים קלים ומאוחר יותר טיעונים חמורים יותר נגד היהודים. באופן זה, מאוחר יותר, כל טיעון נגד היהודים, אף המופרך ביותר, נשמע היה כאמת. כך, נקודת הרתיחה, שלב רציחת היהודים, הגיעה בעת בה האנשים כבר לא יכולו להבחין בה, והם קיבלו את המצב כמצב טבעי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליזבט קוקס וג'ורג' זאידן, המיתוס של הצפרדע בסיר הרותח וההתחממות הגלובלית, סרטון באתר Ted-Ed

הערות שוליים
------------

1. ↑  James Fallows, The boiled-frog myth: stop the lying now!, The Atlantic, ‏2006-09-16 (באנגלית)
2. ↑  Google Answers: Replace boiling frog legend with biologically sound example?, answers.google.com
**טרופיקל האוס** או **האוס טרופי** (באנגלית: **Tropical house** או **Trop house**)‏ הוא תת-ז'אנר של מוזיקת האוס, מוזיקה טרופית, דאנסהול ובלאריק ביט (אנ'). בין אמני טרופיקל האוס הפופולרים ביותר נמצאים האמנים תומאס ג'ק (אנ'), קייגו, מטומה, Lost Frequencies, סיב וגריפין (אנ').‏

טרופיקל האוס התחיל כבדיחה של האמן תומאס ג'ק (אנ'), אך מאז המשיך לצבור פופולריות.

היסטוריה
--------

באמצע ובסוף העשור הראשון של המאה ה-21, בוב סינקלר וייבס לארוק (אנ') יצרו להיטים בין-לאומיים בעלי מאפיינים דומים לטרופיקל האוס ומוזיקת Hi-NRG של שנות ה-80 של המאה ה-20. תת-הז'אנר זכה לפופולריות נוספת לאחר הוצאת השיר "Stereo Love" (אנ') של אדוארד מאיה (אנ') וויקה ג'יגולינה (אנ'). בשנת 2012, יוניקורן קיד (אנ') יצר רייב טרופי, אשר מזכיר אלמנטים של טרופיקל האוס. עם זאת, רק ב-2013 עם "Sun Don't Shine" של קלנגקרוסל (אנ') והופעתם של מפיקים כמו קייגו ורובין שולץ, תת-הז'אנר נהיה טרנד של מוזיקת הדאנס. במהלך 2014 ו-2015, מפיקים כמו Lost Frequencies, פליקס ין, אלכס אדייר (אנ'), סם פלדט, בייקרמט (אנ'), קליננדה (אנ'), ג'ונאס בלו ופאול & ואד אד (אנ') ישתמשו בתת-הז'אנר. במהלך אמצע העשור השני של המאה ה-21, אמנים, כגון ג'סטין ביבר וליטל מיקס, הוציאו שירים בז'אנר.

מאפיינים
--------

מאפייני ההאוס הטרופי לקוחים ממאפיינים של מוזיקת הדיפ האוס ומוזיקת ההאוס. לפיכך, לז'אנר יש מאפיינים אופייניים למוזיקת האוס, כולל מכשירי סינתיסייזר, ותבנית תופי בס של 4/4.‏ המקצב של שירי האוס טרופיים קצת יותר איטי מאשר דיפ האוס (100–115 פעימות לדקה). האוס טרופי אינו משתמש באפקט הדחיסה השאיבה של אלקטרו האוס (אנ'). האוס טרופי כולל, בדרך כלל, כלים טרופיים כגון תופי פלדה (אנ'), מרימבה, גיטרה, סקסופון ואפילו חליל פאן, ולעיתים הוא יכול להשתמש בתבניות מקצב שמיוחסים לרוב לז'אנרים, כגון דאנסהול ורגאטון.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Shah, Neil (8 בדצמבר 2015). "A Beginner's Guide to Tropical House, the Breakout Music Genre of 2015". *Wall Street Journal*. ארכיון מ-2020-01-28. נבדק ב-2016-05-07. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. 1 2  "Rihanna Was Making 'Tropical House' Before Justin Bieber — It's Called Dancehall". 27 בינואר 2016. ארכיון מ-2020-11-08. נבדק ב-2023-01-21. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Orlov, Piotr (26 במאי 2016). "Kygo on Birth of Tropical House, Billy Joel Fandom". *Rolling Stone*. ארכיון מ-2021-01-22. נבדק ב-2023-01-21. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
4. 1 2 3  Festival Sherpa (2016). "Genre Discovery : Tropical House". ארכיון מ-2022-09-29. נבדק ב-2023-01-21.
5. 1 2  "What the hell is tropical house?". 4 במרץ 2015. ארכיון מ-2016-03-18. נבדק ב-2023-01-21. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "How Justin Bieber, OMI and More Helped Tropical House Heat Up in 2015". *Billboard*. ארכיון מ-2021-03-01. נבדק ב-2023-01-21.
7. ↑  "Tropical Pop". *www.universalproductionmusic.com*. ארכיון מ-2020-10-28. נבדק ב-2023-01-21.
8. ↑  "Tropical House Is Hot Now, But Will It Last?". 23 באפריל 2015. ארכיון מ-2018-06-18. נבדק ב-2023-01-21. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אהרן דוֹמְבּ** (מכונה **דומפה**, נולד ב-17 בספטמבר 1956) הוא איש ציבור דתי לאומי, שימש מזכ"ל מועצת יש"ע ומנכ"ל משרד התיירות.

דומב שימש עוזר ראש המועצה בקריית ארבע, מנכ"ל החברה לפיתוח קריית ארבע ודובר מועצת יש"ע. אחר כך שימש כמזכ"ל מועצת יש"ע. בתקופתו כהונתו במועצת יש"ע הוא נחקר בשל כספים שהועברו למועצה ושימשו לתמיכה בליכוד במסגרת פרשת עמותות הליכוד. המשטרה המליצה להעמידו לדין, אך היועץ המשפטי לממשלה החליט לסגור את התיק.

דומב הוא בעל תואר ראשון בתקשורת מטעם American Coastline University (שתאריה אינם מוכרים). בדצמבר 2001 מונה על ידי שר התיירות, בני אלון, למתאם שר התיירות בתחומי הדוברות וההסברה, ובמרץ 2002 מונה למנכ"ל משרד התיירות.

באוגוסט 2004 אושר מינויו למנהל מרכז ההשקעות במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה תחת השר אהוד אולמרט, אך כמה חודשים לאחר מכן הורה היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז הורה על ביטול המינוי, מאחר שדומב לא דיווח על שהורשע בעבר בעברות של הפרת צווי המפקד הצבאי בשטחים, השתתפות בהתקהלות אסורה ועוד, ועל כך שביולי 2004 נחקר בחשד בסחיטה באיומים והטרדת עד. במסגרת הסדר טיעון נמחקו סעיפי האישום המקוריים, ודומב הודה בסעיפים של קבלת דבר במרמה וקבלת משרה שלא כחוק, בגין אי הדיווח. הוא הורשע בבית משפט השלום בירושלים ונידון לקנס של 1,000 ש"ח.

ביוני 2009 נערך הסדר גישור בין דומב לבין ידיעות אחרונות בעקבות תביעת הוצאת דיבה שהגיש נגד העיתון בעקבות תחקיר שפרסם יום לפני ההצבעה בממשלה על מינויו למנהל מרכז ההשקעות. לפי ההסדר ישלם העיתון לדומב 150,000 ש"ח ויפרסם התנצלות.

בעקבות הפצת הספרון "השמאל הלאומי" הגיש אהרון דומב תביעת לשון הרע נגד מחבריו, אלדד יניב ושמואל הספרי, ונגד גדי טאוב, שסייע בהפצתו. לאחר הליך משפטי ארוך, בינואר 2016 דחה בית המשפט העליון את התביעה, וחייב את דומב לשלם לנתבעים הוצאות משפט בסך 70000 ש"ח.

בשנים האחרונות עובד במזכירות היישוב נוף איילון ובייעוץ לחברות.

נשוי ואב לשישה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבינועם בר-יוסף, גם תנועת "כך" גמורה, מעריב, 9 בנובמבר 1990

הערות שוליים
------------

1. ↑  Texas Higher Education Coordinating Board, Institutions Whose Degrees are Illegal to Use in Texas
2. ↑  אהרן דומב מונה לתפקיד מתאם שר התיירות בתחומי הדוברות וההסברה, באתר TheMarker‏, 24 בדצמבר 2001
3. ↑  מירב לוי, אהרן דומב מונה למנכ"ל משרד התיירות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 במרץ 2002
4. ↑  הממשלה אישרה פה אחד מינויו של אהרן דומב למנהל מרכז ההשקעות, באתר משרד התמ"ת, 17 אוגוסט 2004
5. ↑  מזוז הורה על ביטול מינויו של אהרן דומב למשרה בתמ"ת, באתר של "רשת 13", 17 בנובמבר 2004 (במקור, מאתר "nana10")
6. ↑  ת"פ (י-ם) 5190/04 מדינת ישראל נגד אהרן דומב, ניתן ב-24 באוקטובר 2006  
יאיר שפירא, דבק בעמדתו, באתר ערוץ 7, 3 במאי 2007
7. ↑  יונה גרין, ידיעות אחרונות יפרסם התנצלות פומבית וישלם קנס כספי ל'דומפה', באתר בחדרי חרדים, 11 ביוני 2009
8. ↑  איתמר ב"ז, דומפה ישלם למחברי "השמאל הלאומי", באתר העין השביעית, 28 בינואר 2016
**קבוצת 47** (בגרמנית: **Gruppe 47**) הייתה קבוצה ספרותית חשובה בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.

ראשית הקבוצה בהקמת המגזין הספרותי **Der Ruf** ("הקריאה") על ידי אלפרד אנדרש (Alfred Andersch) וולתר קולבנהוף (Walter Kolbenhoff) בשנת 1946 במינכן. מטרתם הייתה ללמד את הציבור הגרמני על הדמוקרטיה לאחר עידן היטלר. כוחות הכיבוש האמריקאים שללו את רישיונם באפריל 1947 באשמת ניהיליזם מוגזם.

אנשי "דר רוף" לשעבר נפגשו בספטמבר 1947 במטרה להקים מגזין חדש, **Der Skorpion**. הם נחלו כישלון בשל מחסור בבסיס כלכלי יציב. אולם, בהשראת הקבוצה הספרדית Group 98 הם החליטו לייסד את "קבוצת 47" (Gruppe 47).

אנשי הקבוצה נפגשו באופן קבוע פעמיים בשנה. במהלך הפגישות סופרים צעירים הקריאו כתבי יד שטרם פורסמו, עליהם חיוו חברי הקבוצה את דעתם. הכותבים המצטיינים זכו בפרסים.

בתחילה, המטרה המוצהרת של אנשי "קבוצת 47" הייתה לעודד סופרים צעירים, מה שכונה Nachkriegsliteratur (ספרות בתר-מלחמה). בנוסף, אנשי הקבוצה מתחו ביקורת פומבית על הפרוזה המודרנית המציגה אידיאליזציה, פואטית, ורגשנית עד דמעות. הם גם ביקרו את הנטייה לכתוב על זמנים עברו במקום על כאן ועכשיו.

"קבוצת 47" זכתה לפופולריות מיידית, בעיקר בזכות אנשי השם שהיו חברים בה, והפכה חיש קל לחלק מהממסד הספרותי בגרמניה. תחילת שקיעתה החלה קצת לפני הפגנות הסטודנטים של 1968. התגלו מחלוקות פוליטיות עמוקות בין חברי הקבוצה, ואנשיה הפסיקו להפגש באוקטובר 1967, ובשנת 1977 פורקה הקבוצה באופן רשמי.

חברים מפורסמים
--------------

גינטר גראס
* אלזה אייכינגר
* אלפרד אנדרש
* היינריך בל
* הנס מגנוס אנצנסברגר
* אריך פריד
* גינטר גראס
* וולפגנג הילדסהיימר
* אריך קסטנר
* אלכסנדר קלוגה
* זיגפריד לנץ
* ריינהרד לטאו
* מרסל רייך רניצקי
* הנס ורנר ריכטר
* פאול צלאן

ראו גם
------

* המאבק להתגבר על העבר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבוצת 47** בוויקישיתוף
* Die Gruppe 47 (בגרמנית)
* קבוצת 47, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אהוד אמיר, ‏כשהמולדת מתפוגגת, באתר "אלכסון", 21 במאי 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262144105171
* BIBSYS: 90261125
* BnF: cb11939091s (data)
* GND: 2164070-1
* ISNI: 0000 0001 0335 9156
* LCCN: n81003027
* NKC: kn20040929015
* NLA: 35155309
* SELIBR: 231005
* SUDOC: 02732401X
* VIAF: 154376847
* WorldCat: lccn-n81003027

 |
**ארנארסאק** (בערך 1716 - אחרי 1778), הייתה מתרגמת ומיסיונרית אינואיטית גרינלנדית, עוזרתם של פאול אגדה (בנו של האנס אגדה), האנס גלהאן, ו-י. סוורדרופ. היא והנס פונגויוק תרגמו את התנ"ך לגרינלנדית. היה לה תפקיד חשוב במיסיונריות הדנית בקרב האינואיטים בגרינלנד במאה ה-18, וכך היא גם הוצגה בספרות.

ארנארסאק הגיעה אל פאול אגדה בשנת 1736 וביקשה ממנו שילמד אותה כיצד להגיע לאלוהים. היא המירה את דתה לנצרות והוטבלה בשנת 1737, והותר לה לשמור על שמה המקורי במקום לקבל שם מהתנ"ך בטבילתה, דבר שהיה יוצא דופן. היא מתוארת כשותפה לדיון ביקורתי של אגדה. בתרגום התנ"ך, היא מנעה צנזורה והייתה מסוגלת להציג את הדברים בדרך שבה היא ראתה אותם. הפרשנות שלה לנצרות השפיעה רבות על הגרסה של הנצרות המקובלת על האינואיטים. 

היא עקבה אחרי אגדה לדנמרק בשנת 1740. היא ביקרה בחצר המלוכה הדנית בשנת 1740, שם היא הוצגה לבית המשפט יחד עם ילד אינואיטי. 

בשנת 1741, ארנארסאק נשלחה כמיסיונרית לגרינלנד, שם היא התחרתה עם המיסיונרים של הכנסייה המורבית(אנ'). בשנת 1743, היא פרשה לביתה באזור מפרץ דיסקו במשך עשרים שנה. 

היא מעולם לא נישאה. בשנת 1763, ארנארסאק חזרה לעזור למיסיון הדני. היה לה תפקיד חשוב ומשפיע בין המיסיונרים, בגלל שהיא דיברה בשפת האינואיט, שפה שהם לא הבינו. 

שנת מותה אינה ידועה; השנה האחרונה שבה היא מוזכרת היא 1778.
**מיהאי בוגארדי** (במקור **ברגר**, בהונגרית: **Bogárdi Mihály**;‏ בודפשט, 9 בינואר 1925 – בודפשט, 24 במאי 2011) היה דוקטור לרפואה, רופא ילדים יהודי-הונגרי, אלקטרואנצפלוגרף, עיתונאי, מנהל מרפאות, רופא ראשי ומנהל מחלקות בבתי חולים שונים וכן סגן מנהל בית חולים.

ביוגרפיה
--------

מיהאי ברגר נולד במשפחה יהודית. סבא רבא שלו היה רופא בטיספוירד, ואחת מסבתותיו קיבלה תעודה מיילדת באוניברסיטת פשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ב-1844. אמו הייתה ארז'בט מנצר. אביו, ד"ר איוואן בוגארדי (1893–1945) עבד כרופא הראשי ומנהל מעבדת בית החולים המלכותי הממלכתי ההונגרי לילדים (היום בית החולים לילדים על שם פאל היים). בשנת 1945 נלקח משם בכוח על ידי בריוני מפלגת צלב החץ ומאז נעלמו עקבותיו.

בין השנים 1935–1943 למד בגימנסיה של המכון להכשרת מורים, שרד את השואה, ולאחר מכן לאחר מלחמת העולם השנייה נרשם לאוניברסיטת בודפשט לרפואה, שם קיבל תואר ברפואה ב-1950. במשך 20 שנה, מ-1949 עד 1969 - עבד בבית החולים לילדים "פאל היים", בתחילה במחלקה הפתולוגית, לאחר מכן בכל המחלקות לתקופות ארוכות וקצרות יותר. במשך שנתיים משנת 1969 היה סגן מנהל בית החולים לילדים ברחוב מדאראס ולאחר מכן עד 1986 הרופא הראשי והמנהל מחלקת הילדים של בית החולים אויפשט (רובע 4 של בודפשט). בין לבין הוא היה מנהל המחלקה של בית החולים טטבאניה ובצ'פל (רובע 21 של בודפשט) במשך שנה וחצי, וכן היה המנהל והרופא הראשי של מרפאת הילדים בקישפסט (רובע 19 של בודפשט).

בין השנים 1952 לבים 1980 היה חבר בהנהלת "איגוד רופאי הילדים ההונגרים". הוא עבד בוועדת המשנה לבריאות מטרופולין במשך כמה עשורים. משנת 1967 היה רופא הילדים של ילדי "האגודה הלאומית של העיתונאים ההונגרים" (MÚOSZ) במשך 40 שנה, משנת 1998 היה חבר בMÚOSZ.

אשתו הייתה ז'וזאנה רוזנפלד עד מותה בטרם עת בשנת 1946.

תאריך מותו המדויק מוטל בספק, אך יום הלווייתו היה ב-24 במאי 2011.

פרסים והוקרה
------------

* ציון לשבח שר הבריאות
* מדליית הזיכרון של יאנוש בויאי (1983, 1991)
* פרס ארמין פלש
* פרס פודמניצקי

כתביו
-----

* בית ספר לנערות (מילולית: לבנות גדולות). עם לאיוש סקיי. בודפשט, 1973, בהוצאת הצלב האדום הונגרי.
* בית ספר לחיי משפחה לבנות. מידע ועצות לנערות (לבנות גדולות). עם אישטוואן קרמנדי ולאיוש סקיי. בודפשט בהוצאת הצלב האדום הונגרי.
* הילד שלנו חולה! רפואת ילדים פשוטה לאמהות, אבות, סבים וסבתות נואשים. בודפשט, 1999, הוצאת רפואה.

לקריאה נוספת
------------

* "Bogárdi Mihály". *Petőfi Irodalmi Múzeum*. נבדק ב-2015-06-24. (נתוניו במוזיאון הספרותי פטפי)
* A Heim Pál kórház honlapja: Elhunyt Dr. Bogárdi Mihály (נפטר מיהאי בוגרדי, בדף הבית של בית החולים פאל היים).
* "Elhunyt Bogárdi Mihály". muosz.hu. 2011. אורכב מ-המקור ב-2015-06-26. נבדק ב-2015-06-24. (נפטר מיהאי בוגרדי באתר האגודה הלאומית של העיתונאים ההונגרים).
* Fontos emberek lexikona - Ki kicsoda 2000 pótkötet. Összeáll. Apáti Miklós. Bp. 2001, Greger-Biográf, 324. o. (לקסיקון האנשים החשובים. מי זה מי? בודפשט 2001)

קישורים חיצוניים
----------------

* חלק מספרי מיהאי בוגרדי ב-bookline
* מיהאי בוגארדי: החיסון איננו חיסון תוקף אלא חיסון מגן. המרכז הלאומי לבריאות הציבור
**יסקי מור סיון אדריכלים** (MYS Architects) הוא משרד אדריכלים ישראלי בינלאומי, אשר הוקם ב-2006 לאחר מיזוג בין משרד יסקי אדריכלים (שנוסד ב-1965 על ידי אברהם יסקי) לבין משרד מור אדריכלים (שנוסד ב-1950 על ידי יצחק מור), ודורג ב-2021 כמשרד האדריכלות הגדול בישראל.

שותפיו הבכירים של המשרד הם עמי מור, יוסי סיון וד"ר קובי יסקי. מנכ"ל החברה הוא אולג מאלוקוב.

המשרד מונה כ-150 עובדים, אדריכלים והנדסאים, אנשי תמיכה ואדמיניסטרציה והוא שוכן בגבול בני ברק רמת גן.

המשרד פועל במגוון פרויקטים, בהם מבני מגורים, מסחר, מבני ציבור, משרדים, תב"ע ואדריכלות רפואית.

בנוסף זהו משרד התכנון בין המובילים והמתקדמים בתחום ה-BIM בארץ בזכות הצוות הטכנולוגי שגובש במשרד המונה מספר אנשים, רוב הפרויקטים שהוקמו במשרד בשנים האחרונות הופקו ונוהלו על ידי תוכנת ה-Autodesk Revit בסביבת ענן BIM360.

במהלך השנים השתתף המשרד במספר תחרויות אדריכלים מקומיות ובינלאומיות לתכנון מבני ציבור מרכזיים, וזכה במספר פרסים, בהם: פרס ראשון בתחרות Bengbu Industrial Park בסין (2013), פרס שני בתחרות מוזיאון הטבע (ירושלים) של עיריית ירושלים (2012), אות העיצוב לאדריכלות בקטגוריה של תכנון מבני משרדים, בניין מטה חיל האוויר (2009), פרס ראשון בתחרות המצוינות בבנייה (2008) בקטגוריה מגורי יוקרה (על תכנון פרויקט YOO בתל אביב) וכן בקטגוריה מבנה מסחרי (על תכנון פרויקט קניון קריית אונו).

פרויקטים נבחרים (בנויים)
------------------------

* 2017 - מגדלי לגוּן, נתניה
* 2012 - מגדל פרישמן 46, תל אביב
* 2012 - קניון עיר ימים, נתניה
* 2011 - מגדל אלקטרה, תל אביב
* 2010 - סינמה סיטי ראשון לציון
* 2010 - מגדל מנהטן, תל אביב
* 2010 – קניון ורנה, בולגריה
* 2009 – קניון פלובדיב, בולגריה
* 2009 – מגדלי YOO, תל אביב
* 2008 – קניון פודגוריצה, מונטנגרו
* 2008 – מגדל חיל האוויר, תל אביב
* 2007 – מגדל עזריאלי, תל אביב
* 2006 – קניון סופיה, בולגריה
* 2006 – מגדלי אקירוב, תל אביב
* 2002 – קניון קוטרוצ'ני, בוקרשט
* 2002 – בניין "מינהל ההנדסה", עיריית חיפה (זכייה במקום ראשון בתחרות)
* 2001 – בניין IBM, פתח תקווה
* 1999 – מגדל פלטינום, תל אביב
* 1998 – מגדל אלרוב, תל אביב
* 1993 – מגדל האופרה, תל אביב

קישורים חיצוניים
----------------

* MYS Architects - אתר הבית
* יסקי-מור-סיון אדריכלים(הקישור אינו פעיל), באתר Dun's 100
* יסקי-מור-סיון אדריכלים, בפורטל האדריכלות IA
* מיכאל יעקובסון, קניון הזהב שודרג לפלטינה, באתר Xnet‏, 16 בנובמבר 2011
* אדריכלי החלומות: יסקי-מור-סיוון, באתר Xnet‏, 10 בדצמבר 2012 סרטונים
* מיכאל יעקובסון, המגדיל לצרכן: "גרנד קניון" בבאר שבע - גודל יש, אופי אין, באתר Xnet‏, 3 ביוני 2013
* אמיתי גזית, "כחלון הורס את מרכזי הערים", באתר כלכליסט, 28 במרץ 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרור מרמור, ‏החוליה הראשונה: דירוג משרדי האדריכלות וההנדסה הגדולים ביותר, באתר גלובס, 30 במאי 2016
2. ↑  תחרות פומבית עם "ברירת המזמין" לתכנון מוזיאון הטבע בירושלים - מקום שני / משרד יסקי-מור-סיון אדריכלים, באתר archeb
**פטר פלש** (בהונגרית: **Flesch Péter**;‏ בודפשט, 22 באוקטובר 1915 - פאלמות' (Falmouth), ארצות הברית, 1 ביולי 1969) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי-אמריקאי, רופא עור, פרופסור באוניברסיטה.

קורות חייו
----------

פטר פלש נולד במשפחה יהודית כבנם של רופא הילדים ארמין פלש ושל מריאנה אדלר. הוא סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בודפשט, ובשנת 1939 קיבל תואר ברפואה (MD) באוניברסיטת פאזמאן פטר (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). ב-1941 הצליח להגר לארצות הברית מרדיפת היהודים בממלכת הונגריה והפשיזם. שנתיים לאחר מכן, קיבל תואר שני במדעים (MSc) מאוניברסיטת שיקגו, שם למד פרמקולוגיה. ב-1944, יחד עם פרופסור אישטוואן רוטמן, פרסם את המחקר **The Physiology of the Skin** "הפיזיולוגיה של העור". בשנה שלאחר מלחמת העולם השנייה השתתף כמומחה רפואי במשפטי נירנברג של פושעי המלחמה הנאצים העיקריים, ולאחר מכן חזר לשיקגו, שם עבד במעבדת הניסויים של המחלקה לפרמקולוגיה של האוניברסיטה. מ-1950 ועד מותו עבד באוניברסיטת פנסילבניה תחילה כמרצה, מ-1958 כמרצה בכיר ולבסוף (מ-1963) כפרופסור מחקר. אגודות אמריקאיות ובינלאומיות רבות בחרו בו כחבר, כולל האקדמיה למדעים של ניו יורק. הוא ביצע מחקר דרמטולוגי בסיסי, בחן את הפיגמנטציה של שיער נשי האדום, ויטמין A, כימיה של העור וקרטיניזציה. 85 פרסומים מדעיים שלו פורסמו.

הוא קבור בבית הקברות הציבורי וודס הול.

לקריאה נוספת
------------

* Emed Alexander (2006-08-17). "Flesch Péter". *informed.hu*. נבדק ב-2021-06-07. (אלכסנדר אמד: פטר פלש. חיפה, ישראל).
* Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári születési akv. 543/1915. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-06-07.
2. ↑  "Nyughelye". *Find a Grave*. נבדק ב-2021-06-07.
המבנה שבו שוכן המרכז
רצפה צבעונית בדגם שטיח מזרחי שהונחה בשנות ה-20 של המאה ה-20
**המרכז לאמנויות באר שבע** הוא מוסד לחינוך אמנותי ברחוב אנילביץ 21 בבאר שבע אשר נוסד בשנת 1970.
על המרכז אחראים מנהל החינוך והתנ"ס (תרבות נוער וספורט) של עיריית באר שבע.

המרכז נמצא במבנה ערבי טיפוסי עם חצר פנימית ציורית ופסטורלית המשרה אווירה נעימה ההולמת את העשייה האמנותית במקום. 
המבנה מעוטר בחלונות מסורגים שנשמרו היטב מהתקופה העות'מאנית ובעל רצפה צבעונית בדגם שטיח מזרחי שהונחה בשנות ה-20. מבנה המרכז הוא אחד היחידים מסוגו שניתן לבקר בהם; שאר המבנים נמצאים ברובם בבעלות פרטית.

היסטוריה של המבנה
-----------------

מבנהו המיוחד של מרכז האמנויות נבנה בשנות ה-20. המבנה הוקף בחומה, דבר האופייני לבנייה הטורקית (החומה נבנתה גם למען חיזוק השליטה על המבנה). מספר החדרים במבנה גדל עם התרחבות המשפחה, עד שבסוף נעשתה החצר כולה מוקפת חדרים. משערים שבמלחמת העולם הראשונה שימש המבנה כקסרקטין לצבא העות'מאני. לאחר המלחמה נמכר המבנה למשפחה ערבית. חלק מהמבנה פורק בשנות ה-20, וחלק אחר הוכשר לחדרי מגורים. באמצע שנות ה-20 נהרסו החדרים הקדמיים (שרדו רק החלונות בקיר החיצוני),  ומשלושת צִדי החצר נבנו חדרים, שלאחד מהם הייתה גם כניסה נפרדת (מרח' החלוץ). גם הרצפה הצבעונית הנאה, בדגם שטיח מזרחי, הונחה בתקופה ההיא.

ב-20 באוקטובר 1948, לאחר כיבוש העיר באר שבע, שימש המבנה הנטוש את חטיבת הנגב.

באביב 1949, לאחר שנמסר הבית לרשות האזרחית, נפתח בו בית תרבות של משרד החינוך והתרבות. נערכו בו תוכניות אמנותיות והוקמה בו הספרייה העירונית. תפקידו העיקרי של הבית בתקופה זו היה סיוע בקליטת עולים חדשים. במקום הוקם אולפן, שבו למדו כ-400 תלמידים בשתי קבוצות. באותה תקופה כונה הבית "מרכז רוחני בזעיר אנפין לעולי באר שבע".

המבנה שימש כאולפן עד 1953, אז נפתח בו בית הספר התיכון הראשון בעיר – תיכון א', שכעבור שנים אחדות עבר למקומו הקבוע בעיר החדשה. 

ב-1970 החל לפעול במקום מרכז אמנויות לנוער. שמו הוסב ל"מרכז לאמנויות" לאור קשת רחבה של גילאי תלמידיו: ילדים, נוער ומבוגרים.

פעילויות המרכז לאמנויות באר שבע
-------------------------------

המרכז פועל להתפתחותם וחינוכם האמנותי של ילדי באר שבע מזה כארבעים שנה. במקום מגוון של תחומי פעילות אשר אוכלוסיות רבות נהנות משרותיו, ילדים, נוער ומבוגרים. במרכז מתאימים את התכנים והמסגרות לרוח הזמן ולשינויים המתרחשים בתחומי האומנות השונים. כפועל יוצא מתפיסה זו נוקט המרכז לאמנויות יוזמות לפרויקטים מיוחדים.

החוגים במרכז לאמנויות מקיפים תחומי אמנות שונים: ציור בטכניקות שונות וביניהן אקוורל, שמן ואקריליק, רישום, פיסול, עיצוב, קרמיקה, קדרות באבניים, פיוזינג בזכוכית, ויטראז', תכשיטנות, אמנות בין תחומית, אמנות בתיאטרון ועוד; ומתרכזים בנושאים מגוונים כגון "בעקבות זרמים ואמנים", "מסע בתרבויות", "צעדים ראשונים באמנות", "אשנב לאמנות מודרנית", "סדנת אמן", "טכניקות באמנות" ועוד. העבודה בסדנאות ובחוגים מאפשרת לתלמיד לרכוש כלים ומיומנויות בטכניקות שונות תוך כדי שימוש באביזרי עזר כספרים, רפרודוקציות, שקופיות, חומר ממוחשב ועוד.

לקריאה נוספת
------------

* **באר שבע ואתריה**, הוצאת אריאל, מאי 1991

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרכז לאמנויות באר שבע** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז לאמנויות באר שבע
* אתר המרכז לאמנויות באר שבע
**הפועל בת ים** הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר בת ים, שבשיאה שיחקה בליגת המשנה. משחקי הבית של הקבוצה נערכו באצטדיון העירוני בת ים שבדרום-מזרח העיר.

הקבוצה נוסדה בשנת 1951, פורקה בשנת 2004, והוקמה מחדש בשנת 2012. בשנת 2018 התאחדה עם מכבי עירוני בת ים, ובשנים 2023-2019 מוזגה עם בית"ר תל אביב, והקבוצה המאוחדת נקראה בית"ר תל אביב בת ים.

היסטוריה
--------

הפועל בת ים נוסדה בשנת 1951 והגיעה בשיאה לליגת המשנה כאשר בסיום עונת 1977–1978 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הארצית, הליגה השנייה דאז. הקבוצה שרדה שנתיים בליגת המשנה, ובשנת 1980 נשרה חזרה לליגה א'.

בשנת 1987 שבה הפועל בת ים לליגה השנייה אחרי 7 שנות היעדרות, לאחר שגברה במשחקי המבחן על מכבי חדרה והפועל מרמורק וסיימה בתיקו עם הפועל רמת גן. בעונתה השנייה בליגה הארצית סיימה הקבוצה במקום הלפני האחרון והייתה אמורה לרדת חזרה לליגה א', אך בית"ר רמלה שסיימה מקום אחד מעליה הורשעה בקניית והטעיית משחקים והורדה לליגה א', והפועל בת ים נשארה בליגה הארצית.

בשנת 1991, אחרי 4 שנים בליגה הארצית, נשרה הפועל בת ים בחזרה לליגה א', לאחר שכשלה במשחקי המבחן מול הכח רמת גן והפועל עכו.

בשנת 1993, לאחר שנתיים בליגה א', שבה הפועל בת ים לליגה הארצית, ובמשך ארבע עונות נאבקה בצמרת הטבלה על העלייה לליגה הבכירה.

בשנת 1997 נקלע בעלי הקבוצה דאז, ויקטור טל, לקשיים כלכליים, והקבוצה נמכרה ליוני שקד והידרדרה במורדי הליגות. בשנת 1999 סיימה הקבוצה במקום ה-12 בליגה הארצית ובעקבות השינוי שנערך באותה עת במבנה הליגות היא ירדה למעשה לליגה השלישית.

בשנת 2002 ניצלה הפועל בת ים מירידה לליגה א' (הליגה הרביעית דאז) בזכות ניצחון 2–1 על הפועל ירושלים במחזור הסיום משער ניצחון שהובקע בדקה ה-90. עונה מאוחר יותר נשרה הקבוצה לליגה א', ובחלוף עונה נוספת ירדה הקבוצה לליגה ב' והתפרקה סופית בשנת 2004. במקומה של הפועל בת ים, הוקמה קבוצה עירונית מאוחדת - מכבי עירוני בת ים.

בשנת 2012 נוסדה הפועל בת ים נוסדה מחדש והחלה את דרכה בליגה ג'.בעונתה הראשונה לאחר הקמתה מחדש העפילה הקבוצה לליגה ב'. את הקבוצה הדריך פליקס חלפון אשר שימש כמאמן-שחקן. בתום עונה אחת נשרה הקבוצה בחזרה לליגה ג'. 

בשנת 2018 אוחדה הקבוצה עם מחלקות הנוער של מכבי עירוני בת ים, והקבוצה המאוחדת נקראה מ.ס. עירוני בת ים ושיחקה עונה אחת בליגה ג'.

בשנת 2019 מוזגה הקבוצה המאוחדת עם בית"ר תל אביב, והקבוצה נקראת בית"ר תל אביב בת ים. במסגרת האיחוד יעביר המועדון לבת ים את כל פעילותו, כולל מחלקת הנוער, וקבוצת הבוגרים תעבור לשחק באצטדיון העירוני בת ים בעתיד לאחר שישודרג לדרישות הליגה הלאומית.

תארים
-----

* **גביע הטוטו** (ליגת המשנה): 1987/1988, 1994/1995

הערות שוליים
------------

1. ↑  הפועל בת-ים עלתה לליגה הארצית, מעריב 28 במאי 1978
2. ↑  בת-ים שיחקה כמו קבוצה בליגה הארצית, מעריב 28 במאי 1978
3. ↑  אסי ממן, ‏הפועל בת ים קמה לתחייה, חלפון: התנאים נפלאים, באתר ONE‏, 11 באוגוסט 2012
4. ↑  התחלה חדשה, באתר "גל גפן בת ים", 24 באוגוסט 2018