recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שרירי הפנים** הם קבוצה של שרירי שלד (אנ') מפוספסים שלתנועות שלהם אחראי עצב הפנים והם שולטים בין היתר על הבעת הפנים. הם נמצאים רק ביונקים, למרות שהם נובעים מתאי הרכס העצבי שנמצאים בכל החולייתנים. הם השרירים היחידים שמתחברים לדרמיס.

מבנה
----

שרירי הפנים נמצאים ממש מתחת לרקמה התת-עורית (אנ'). כשהם מתכווצים, עור הפנים זז. שרירים אלו גורמים גם לקמטים בעור הפנים בזווית ישרה לקו הפעולה של השרירים.

לתנועות שרירי הפנים אחראי עצב הפנים, כאשר כל עצב משרת צד אחד של הפנים. לעומת זאת, לשרירי הלעיסה הסמוכים אחראי העצב המנדיבולרי (אנ'), ענף של העצב המשולש.

### רשימת שרירים

בשרירי הפנים כלולים:

* שריר Occipitofrontalis (אנ')
* השריר הטמפורופריאלי (אנ')
* שריר הפרוצרוס (אנ')
* שריר האף (אנ')
* השריר המדכא (אנ')
* שריר העין החוגי
* שריר Corrugator supercilii (אנ') (שריר קטן קרוב לעין)
* שריר Depressor supercilii (אנ') (שריר בעין)
* שרירי האוזן החיצונית (אנ') (קדמי (אנ'), עליון (אנ') ואחורי (אנ'))
* שרירי האורביקולריס אוריס (אנ') (שרירים המקיפים את הפה)
* אנגולי אוריס (אנ')
* שריר הצחוק
* שרירי הזיגומאטיקוס (אנ') (הגדול והקטן)
* שריר ההבעה (אנ')
* Levator labii superioris alaeque nasi (אנ')
* שריר הדפרסור (אנ')
* Levator anguli oris (אנ')
* שריר המחצצר
* מנטליס

לשריר הפלטיזמה (אנ') אחראי עצב הפנים. למרות שהוא נמצא בעיקר בצוואר וניתן למנות אותו עם שרירי הצוואר, הוא יכול להיחשב גם כשריר הבעת פנים.

לשרירי הסטילוהיואיד (אנ'), הסטפדיוס (אנ') והבטן האחורית של השריר הדו-בטני אחראי עצב הפנים, אך הם אינם נחשבים לשרירים של הבעת פנים.

התפתחות
-------

שרירי הפנים נגזרים מהקשת הענפית/פרינגיאלית השנייה. בבני אדם, הם בדרך כלל מתחילים להיווצר בסביבות השבוע השמיני להתפתחות העובר.

משמעות קלינית
-------------

חוסר יכולת ליצור הבעות פנים בצד אחד של הפנים עשוי להיות הסימן הראשון לפגיעה בעצב של השרירים הללו. פגיעה בעצב הפנים גורמת לשיתוק פנים של שרירי הבעת הפנים. נזק זה יכול להתרחש בשבץ מוחי, שיתוק על שם בל או סרטן בלוטת מיצד האוזן מכיוון שעצב הפנים עובר דרך הבלוטה. בלוטת מיצד האוזן יכולה להינזק לצמיתות על ידי ניתוח או זמנית על ידי טראומה. מצבים אלו של שיתוק לא רק מעכבים את הבעת הפנים אלא גם פוגעים קשות ביכולתו של המטופל לדבר, באופן קבוע או זמני.

ראו גם
------

* שרירי הלעיסה

קישורים חיצוניים
----------------

* ARTNATOMY: בסיס אנטומי של כלי למידת הבעות פנים
* שרירי הפנים, באתר PracticeAnatomy
* שרירי הבעות הפנים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.1.03.001

 |
**חַטָּפִית גַּמָּדִית** (שם מדעי: *Ficedula parva*) היא ציפור שיר קטנה במשפחת החטפיתיים.

בישראל היא חולפת נדירה, בעיקר בדרום הארץ ומזרחה. נדירה יותר באביב מאשר בסתיו (בעיקר בחודשים נובמבר–דצמבר).

טקסונומיה ואטימולוגיה
---------------------

שם הסוג *Ficedula* הוא מלטינית ומתייחס לציפור קטנה אוכלת תאנים (*ficus,* "תאנה"), שאמור לעבור להתייחס לסבכי שחור-כיפה בחורף. שם המין הספציפי *parva* גם הוא מלטינית, ומשמעותו "קטן".

חטפית טייגה (*Ficedula albicilla, Pallas, 1811)* היא מין אסייתי, שנחשבה בעבר תת-מין של חטפית גמדית, ובניגוד אליה גרונה האדום מוקף באפור ושירתה שונה.

תפוצה ובית גידול
----------------

היא מתרבה במזרח אירופה וברחבי מרכז אסיה. היא מין נודד, החורף בדרום אסיה. זוהי מזדמנת קבועה במערב אירופה, בניגוד לחטפית לבנת-עורף המתרבה מזרחה יותר ולכן התצפיות בה שם נדירות יותר; שכן כיוון הנדידה שונה.

הן מצויות בעיקר ביערות נשירים, במיוחד ליד מקורות מים. הן בונות קן פתוח בחור עץ או שקע דומה. בתטולה אופיינית 4–7 ביצים. מחקרים על הגעתם באביב לאזורי הקינון בפולין בשנים 1973–2002 מראים שהזכרים חוזרים מוקדם יותר עם עליית הטמפרטורות.

תיאור
-----

חטפית גמדית במדריך קרוסלי
החטפית הגמדית קטנה יחסית, אורכה כ-11–12 ס"מ. הזכר בלבוש קיץ בצבעי חום מלמעלה ולבן למטה, עם ראש אפור וגרון כתום. המקור שחור ובעל צורה רחבה אך מחודדת האופיינית לאוכלי חרקים אוויריים. מלבד לכידת חרקים במעוף, מין זה לוכד זחלים בסבך העצים וגם מלקט פירות יער. בסיס נוצות הזנב החיצוניות לבן, ולעיתים קרובות הזנב מועף כלפי מעלה כשהן יושבות ותרות אחרי טרף, שנתפס במעוף או לפעמים מהקרקע. בחורף הן לרוב שקטות יותר, אבל יש להם קריאת "*צ'יפ-צ'יפ-צ'ר-ררר"* טיפוסי לחטפיות. בעונת החיזור שלהן, השיר מורכב משריקות מלודיות, כמו זו של חטפית שחורת-עורף.

לזכרים שאינם בלבוש חיזור, לנקבות ולצעירים, יש ראשים חומים והם חסרים את הצווארון בגרון, אך ניתן להבדיל אותם בקלות משאר החטפיות בשל גודלם ודפוס הזנב הדומה לזה של סלעיות, עם T כהה הפוך על צידי הזנב הלבנים.

חטפית גמדית נקבה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חטפית גמדית** בוויקישיתוף
* חטפית גמדית, באתר ITIS (באנגלית)
* חטפית גמדית, באתר NCBI (באנגלית)
* חטפית גמדית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חטפית גמדית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* חטפית גמדית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חטפית גמדית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  ערד בן דוד, חטפית גמדית, באתר הצפרות הישראלי
3. ↑  Jobling, James A. (2010). *The Helm Dictionary of Scientific Bird Names*. London, United Kingdom: Christopher Helm. pp. 167, 293. ISBN 978-1-4081-2501-4.
4. ↑  Cezary Mitrus; Tim H. Sparks & Piotr Tryjanowski (2005). "First evidence of phenological change in a transcontinental migrant overwintering in the Indian sub-continent: the Red-breasted Flycatcher *Ficedula parva*" (PDF). *Ornis Fennica*. **82**: 13–19. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2007-07-19.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7732310-5

 |
**הנס מנשּה** (בגרמנית: **Hans Menasse**; וינה, 5 במרץ 1930 – 28 בפברואר 2022) היה כדורגלן יהודי-אוסטרי חלוץ פירסט וינה ונבחרת אוסטריה בכדורגל (1953–1954).

ביוגרפיה
--------

מנשה בן לאמא קתולית, אדולפין ואבא יהודי, רישארד מנשה, הצעיר מבין שלושה אחים. בשנת 1938, בהיותו בן שמונה, הגיע לאנגליה במסגרת קינדר-טרנספורט, מבצע הצלה בריטי של ילדים יהודים. בבריטניה שיחק בקבוצת הנערים של לוטון טאון. 

לאחר מלחמת העולם השנייה, חזר לאוסטריה ובשנת 1947 שיחק בקבוצת הנוער של פירסט וינה. בשנים 1950–1958 שיחק בקבוצה הבוגרת. הוא היה חלק מההרכב הקבוע של הקבוצה ושנתיים ברציפות הבקיע 14 שערי ליגה בעונה. ב-12 באפריל 1953 נתן את אחד המשחקים הטובים ביותר שלו, לאחר שהבקיע 4 שערים נגד היריבה העירונית אוסטריה וינה החזקה בניצחון קבוצתו 5–2 לעיני 32,000 צופים. בעונה 1954/1955 הוא זכה עם קבוצתו באליפות אוסטריה. בשנים 1958–1959, הוא סיים את קריירת הכדורגל הפעילה שלו בקבוצת אוסטריה וינה.

### בנבחרת הלאומית

מנשה השתתף בשני משחקים בנבחרת אוסטריה בכדורגל בשנים 1953–1954.

חיים אישיים
-----------

בנו רוברט מנשה (1954) הוא סופר, מסאי, מתרגם. בתו אווה מנשה (1970) היא עיתונאית וסופרת.

הישגים ותארים
-------------

* אליפות אוסטריה:
	+ אלופה: 1954/1955
* בשנת 2019 קיבל את מדליית הכבוד לשירותים של מדינת וינה

סטטיסטיקה
---------

### משחקים בנבחרת אוסטריה

| אוסטריה |
| --- |
| # | תאריך | מקום המשחק | מארחים | תוצאה | אורחים | סוג | שערים | אירוע |
| 1 | 26 באפריל 1953 | בודפשט, אצטדיון מג'רי | הונגריה | 1 – 1 | אוסטריה | ידידות | - |  |
| 2 | 3 באוקטובר 1954 | וינה, אצטדיון פראטר | אוסטריה | 2 – 2 | יוגוסלביה | ידידות | - |  |
|  | סך הכל |  |  | 2 | משחקים |  | 0 | שערים |

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* הנס מנשה, באתר eu-football.info
* HANS MENASSE / The Austrian Boy – life and work, Austrian Press
* DAS GOLDENE VERDIENSTZEICHEN DER STADT WIEN AN HANS MENASSE - COME ON VIENNA V-log#63, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:35)

הערות שולים
-----------

1. ↑  אוסטריה וינה זכתה באותה עונה באליפות אוסטריה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009647289705171
* GND: 1174846704
* VIAF: 4824154741648553110002
* WorldCat: viaf-4824154741648553110002

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הנס מנשה"**.
הונגריההונגריה זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא Grosics. 

**גיולה גרושיץ'** (בהונגרית: **Grosics Gyula**; ‏4 בפברואר 1926, דורוג, הונגריה – 13 ביוני 2014, בודפשט, הונגריה) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת השוער. היה חלק מ"נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות החמישים. נבחר לשוער המצטיין של מונדיאל 1954.

קריירת משחק
-----------

גיולה גרושיץ' נולד ב-4 בפברואר 1926 בדורוג שבהונגריה. כשהתבגר אמו עודדה אותו להיות כומר. במקום זאת גרושיץ' רצה להיות שחקן כדורגל והחל את קריירת הכדורגל המקצוענית בקבוצת דורוג שבעיר הולדתו.

גרושיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בשנת 1947. הונגריה הייתה בימים אילו אחד הנבחרות הגדולות בעולם, אם לא הגדולה ביותר, ומשנת 1948 החלה רצף בלתי מנוצח שנמשך למשך 6 שנים, עד לגמר מונדיאל 1954. בשנת 1949 היו שמועות על כך שגרושיץ' ניסה לערוק ונתפס. בסופו של דבר האישומים נגדו בוטלו מחוסר ראיות, אך הוא הורחק למשך שנתיים מהנבחרת. עם זאת הוא חזר לנבחרת כעבור שנה וגם הצטרף למועדון בודפשט הונבד בשנת 1950.

בשנת 1952 הוביל גרושיץ' את נבחרתו למדליית זהב אולימפית באולימפיאדת הלסינקי. בשנת 1953, הונגריה ניצחה את אנגליה במשחק שזכה לכינוי "משחק המאה". הונגריה ניצחה 3–6, והפכה לקבוצה הראשונה מחוץ לאיים הבריטיים שניצחה את אנגליה בבית. 

במונדיאל 1954 הונגריה הגיע כפייבוריטית הברורה לזכייה בגלל הרצף הבלתי מנוצח. במהלך הטורניר הונגריה ניצחה נבחרות כמו ברזיל ואורוגוואי, אך הפסידה בגמר בתוצאה 3–2 לגרמניה המערבית במהפך גדול של הגרמנים ובמשחק שכונה בשם "הנס של ברן". בסיום הטורניר זכה גרושיץ' בתואר השוער המצטיין של הטורניר וגם נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר. עד שנת 1956 הונגריה רשמה 42 ניצחונות עם גרושיץ' בשער, 7 תוצאות תיקו, והפסד אחד בלבד (אותו הפסד בגמר המונדיאל נגד גרמניה המערבית). במהלך המהפכה ההונגרית ב-1956, גרושיץ' ומשפחתו ברחו מהונגריה וניסו לפתוח חיים חדשים. עם זאת, הם נאלצו לחזור. לאחר מכן שיחק גרושיץ' במועדון טטאבניה. 

נבחרת הונגריה נכנסה לדעיכה, וגרושיץ' היה שוערה גם במונדיאל 1958 וב-1962. לאחר שנאסר אליו לעבור למועדון פרנקווארוסי בשנת 1962 על ידי משרד הספורט ההונגרי הקומוניסטי, הוא פרש מקריירת משחק. בסך הכל ערך גרושיץ' 86 הופעות עבור הנבחרת ההונגרית, ושיחק ב-394 משחקים בליגה ההונגרית הראשונה. 

בשנת 2011 הוחלט ששמו של אצטדיון הכדורגל טטאבניה יקרא על שמו של גרושיץ'.

תארים
-----

בודפשט הונבד
* אליפות הונגריה (4): 1950, 1952, 1954, 1955

נבחרת הונגריה
* גביע בלקאן לאלופות: 1947
* מדליית זהב באולימפיאדה: 1952
* אלופת מרכז אירופה: 1953
* סגנות המונדיאל: 1954

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיולה גרושיץ'** בוויקישיתוף
* גיולה גרושיץ', ברשת החברתית פייסבוק
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* גיולה גרושיץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| **נבחרת הונגריה – מונדיאל 1954 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 גרושיץ' • 
2 בוזאנסקי • 
3 גיולה לורנט • 
4 לאנטוש • 
5 בוז'יק • 
6 זקריאש • 
7 טוט • 
8 קוצ'יש • 
9 הידגקוטי • 
10 פושקש • 
11 ציבור • 
12 קארפאטי •
13 וארהידי • 
14 קובאץ' •
15 סויקה •
16 בודאי •
17 מצ'וש •
18 צ'ורדאש •
19 פלוטאס •
20 טוט •
21 גלר •
22 גויאש •
מאמן: שבש | הונגריההונגריה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1052370705
* ISNI: 0000 0000 7906 9756
* LCCN: n2009018104
* VIAF: 83497733
* WorldCat: lccn-n2009018104

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקדושה נוצרייה. אם התכוונתם לסרט קולנוע בשם זה, ראו פילומנה (סרט).

**פילומנה** (ביוונית עתיקה:  **Ἁγία Φιλουμένη**; בערך 10 בינואר 291 - בערך 10 באוגוסט 304) הייתה קדושה מעונה בתולה של הכנסייה הקתולית, לכאורה נסיכה יוונית צעירה אשר מתה מות קדושים במאה ה-4.

ההכרה הציבורית שלה כקדושה החלה במאה ה-19 לאחר הגילוי הארכאולוגי בקטקומבות של פריסילה, סמוך לרומא, שם נמצאו עצמות של אישה צעירה אשר תוארו כשל קדושה מעונה. ז'אן מארי וייני פעל רבות להפצת שמה בין המאמינים. שום מידע לא היה ידוע עליה כקדושה, אך נמצאה כתובת על קברה, כדי לציין את שמה.

בשנת 1805 נלקחו השרידים ל"מוגננו דל קרדינלה" והפכו למוקד הערצה, במיוחד לאחר כמה "ניסים" שאירעו באזור אשר נזקפו לזכות השרידים. ה"ביוגרפיה" שלה ניתנה על בסיס חזיונות של נזירה נפוליטנית מקומית.

ב-13 בינואר 1837 אישר האפיפיור גרגוריוס השישה עשר את אירוע החגיגה לכבוד פילומנה, ותוך זמן קצר הוכרה פילומנה כקדושה ברחבי איטליה על ידי חגיגות נוספות לכבודה. ארכאולוגים והיסטוריונים פקפקו בממצאים והטילו ספק בקיומה של פילומנה, אך היא הייתה לקדושה פופולרית.

ב-1961, כחלק מהבדיקה המעמיקה של רשימת הקדושים ברוח ועידת הוותיקן השנייה, הסירה אותה הכנסייה מלוח השנה הליטורגי וביטלה את יום חגה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פילומנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119102234
* LCCN: n84043975
* NKC: jn20040112008
* VIAF: 59886760
* WorldCat: viaf-59886760

 |
**מייקל מאסו** (בספרדית: **Maykel Massó**; נולד ב-8 במאי 1999) הוא אתלט קובני, זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) בקפיצה לרוחק.

ביוגרפיה
--------

מאסו נולד בסנטיאגו דה קובה הצעיר מבין שלושה אחים. אביו היה אתלט בנעוריו שהתחרה בריצת 400 מטר.

ב-2013 זכה מאסו באליפות בתי הספר של קובה בקפיצה לרוחק ובקפיצה לגובה.

במאי 2015 עבר לראשונה מרחק של שמונה מטרים בקפיצה לרוחק כשקפץ למרחק של 8.12 מטר בתחרות בהוואנה. באותה שנה זכה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 17 שנערכה בקולומביה, כשקבע שיא אליפות של 8.05 מטר. הוא ייצג את קובה באליפות העולם שנערכה במוסקבה אך לא העפיל לגמר לאחר שקבע תוצאה של 7.70 מטר. באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ' ב-2016 זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.00 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום ה-15 בשלב המוקדמות ולא העפיל לגמר, עם תוצאה של 7.81 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים במקום החמישי בתוצאה של 8.26 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיים במקום ה-13.

את שיאו האישי 8.33 מטר קבע ב-14 ביולי 2017 במהלך תחרות במדריד. 

באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.21 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים רביעי בתוצאה של 8.15 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל מאסו** בוויקישיתוף

* מייקל מאסו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* מייקל מאסו, באתר olympedia.org
* מייקל מאסו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* מייקל מאסו, באתר Track and Field (גברים)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  MASSO MAKING GIANT LEAPS ON THE ROAD TO BYDGOSZCZ AND BEYOND, אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 30 ביוני 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14663416

 |
**יורינדה ואן קלינקן** (בהולנדית: **Jorinde van Klinken**; נולדה ב-2 בפברואר 2000) היא אתלטית הולנדית, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה (מינכן 2022) בהדיפת כדור ברזל ושיאנית הולנד בזריקת דיסקוס.

ביוגרפיה
--------

ואן קלינקן נולדה באסן שבהולנד. באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בגרוסטו ב-2017 זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל וסיימה שישית בזריקת דיסקוס. באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ב-2018 בטמפרה זכתה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל וסיימה שביעית בזריקת דיסקוס. היא השתתפה גם באליפות אירופה באותה שנה, וקבעה תוצאה של 54.33 מטר במוקדמות זריקת דיסקוס ולא העפילה לגמר. באליפות אירופה עד גיל 20 ב-2019 זכתה מדליית זהב בהדיפת כדור ברזל ובאליפות העולם שהתקיימה בדוחה ייצגה את הולנד בזריקת דיסקוס וקבעה במוקדמות תוצאה של 58.58 מטר.

ב-2020 סיימה תואר ראשון במדעי החדשנות באוניברסיטת אוטרכט. היא עברה לארצות הברית והחלה ללמוד תואר שני בניהול ולהתאמן באוניברסיטת המדינה של אריזונה. ב-2021 זכתה באליפות ה-NCAA בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.01 מטר וסיימה שלישית באליפות המכללות באולם בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.56 מטר. באליפות אירופה עד גיל 23 שהתקיימה ב-2021 בטאלין זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס. באולימפיאדת טוקיו קבעה תוצאה של 61.15 מטר במוקדמות זריקת דיסקוס ולא העפילה לגמר.

באליפות אירופה 2022 זכתה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל וסיימה רביעית בזריקת דיסקוס.

שיאים אישיים
------------

**אצטדיון**

* זריקת דיסקוס: 70.22 מטר (2021), שיא הולנד
* הדיפת כדור ברזל: 18.94 מטר (2022)

**אולם**

* הדיפת כדור ברזל: 19.57 מטר (2023)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורינדה ואן קלינקן** בוויקישיתוף
* יורינדה ואן קלינקן, ברשת החברתית אינסטגרם
* יורינדה ואן קלינקן, ברשת החברתית LinkedIn
* יורינדה ואן קלינקן, באתר olympedia.org
* יורינדה ואן קלינקן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* ביוגרפיה באתר אוניברסיטת המדינה של אריזונה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14676577

 |
**אלי קליין ואיצי ברי** הם צמד מוזיקאים חרדים ישראלים בולטים.

הלחינו ועיבדו אלפי שירים ועשרות אלבומים עבור זמרים רבים במגזר החרדי, רבים משיריהם הפכו ללהיטים.

היסטוריה
--------

למדו בישיבת קול תורה, שם הכירו לראשונה.

השניים הלחינו, עיבדו והפיקו אלפי שירים ועשרות אלבומים, רבים משיריהם הפכו ללהיטים. שירים ואלבומים רבים שהשתתפו ביצירתם זכו בתור "שיר השנה" או "אלבום השנה" והם עצמם זכו פעמים רבות בתואר "מעבדי השנה" ואף "מעבדי העשור" במצעדי מוזיקה של תחנות הרדיו וערוצי התקשורת בישראל.

השניים שימשו כשופטים בעונה השנייה של תוכנית הריאליטי "הקול הבא" ששודרה ברדיו קול חי.

אלי קליין מגיש בעצמו מספר תוכניות מוזיקה, וביניהן בערוץ קול חי מיוזיק, וכמו כן הוא משתתף בקולו במספר שירים.

באפריל 2017 הלחינו וכתבו את השיר "כולם נקבצו", שיצא לכבוד מעמד "הקבלת פני רבו" שנערך באצטדיון טדי בחול המועד פסח ה'תשע"ז, בהשתתפות הזמרים משה לוק, שלמה כהן, מוטי שטיינמץ וישי ריבו.

ב-2022 הלחינו והפיקו את השיר "ימה" של בני פרידמן, שזכה להצלחה גדולה.

### פרסים והוקרה

באוקטובר 2019, זכו השניים בתואר "מעבדי העשור" במצעד העשור במוזיקה החסידית של רדיו קול חי. בספטמבר 2020 נבחרו למקום עשירי ברשימת "המעבדים המוזיקליים המושמעים ביותר בישראל" על פי דו"ח אקו"ם.

זכו בתואר "מעבדי השנה" לשנים ה'תש"ף, ה'תשפ"א ה'תשפ"ב והתשפ"ג במצעד השנתי של רדיו קול חי מיוזיק.

במצעד המוזיקה השנתי של האתר כיכר השבת לסיכום שנת תשפ"ב במוזיקה היהודית, זכה אלי קליין במקום השני בקטגוריית "מלחין השנה" והצמד קליין וברי זכו במקום השני בקטגוריית "מעבד השנה".

בספטמבר 2023 זכו במקום השישי בתואר "מעבדי השנה" בכל מצעדי הרדיו (הלא דתיים) שנערכו באותה שנה. באוקטובר של אותה שנה, זכו השניים בתואר "מעבדי השנה" במצעד המוזיקה של אתר המחדש, ובמקום השני בקטגורייה זו במצעד של האתר כיכר השבת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי קליין ואיצי ברי לא חושבים להתגרש - אתר כיכר השבת
* מוצ"ש חי עם אלי קליין ואיצי ברי - הרדיו של מנחם טוקר
* חנני בלייך, ‏על ידי ניגונים: הצמד ששולט בתעשיית המוזיקה החסידית, בעיתון מקור ראשון, 29 בספטמבר 2018
* הישג מרשים: הצמד אלי קליין ואיצי ברי במקום השישי בכל תחנות הרדיו בישראל, באתר כיכר השבת, 19 בספטמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  *"כולם נקבצו" • מעמד הקבלת פני רבו • אצטדיון טדי ירושלים - תשע"ז*, נבדק ב-2023-01-27
2. ↑  לאחר מצעד סוחף ודרמטי במיוחד "הנני בידך" הוא שיר העשור - רדיו קול חי, באתר רדיו קול חי, ‏17 באוקטובר 2019
3. ↑  *שידור חוזר: המצעד השנתי של קול חי מיוזיק*, נבדק ב-2022-10-20
4. ↑  *שידור חי! המצעד השנתי של קול חי מיוזיק | מגישים: אפרים קמיסר, מני גירא שוורץ*, נבדק ב-2022-10-20
5. ↑  *שידור חי! המצעד השנתי של קול חי מיוזיק | מגישים: אפרים קמיסר, מני גירא שוורץ*, נבדק ב-2022-10-20
6. ↑  נתנאל לייפר, אלו אנשי השנה במוזיקה לשנת תשפ"ב | המצעד של "כיכר השבת", באתר כיכר השבת, ‏13 באוקטובר 2022 (בעברית)
7. ↑  יאיר טוקר, ‏הישג מרשים: הצמד אלי קליין ואיצי ברי במקום השישי בכל תחנות הרדיו בישראל, באתר כיכר השבת, 18 בספטמבר 2023
8. ↑  גולשי 'המחדש' קבעו: אלו אנשי השנה במוזיקה היהודית | המחדש, באתר המחדש, ‏3 באוקטובר 2023
9. ↑  נתנאל לייפר, ‏הצבעתם וקבעתם: אלו אנשי השנה במוזיקה לשנת תשפ"ג | המצעד של 'כיכר השבת', באתר כיכר השבת, 1 באוקטובר 2023
**דורותיאה אליזה סמית** (באנגלית:**Dorothea Eliza Smith**‏; 1804 – 1864) הייתה אמנית בוטנית שציירה פירות דרום אמריקאים. עבודותיה נחשבו כבעלות ערך על ידי בוטנאים אירופאים חסרי גישה לצמחייה בדרום אמריקה.

חיים אישיים
-----------

סמית' נולדה בלנפוורוג ליד רות'ין שבצפון ויילס, ב-29 בינואר 1804, ילדה שלישית מתוך שבעה ילדים לפחות של הקולונל ג'וזף ודורותי פירס. בשנת 1828 נישאה לוויליאם קר, סוחר מקראקס שבוונצואלה, אך בשנת 1840 הוא מת.

היא נישאה שוב בשנת 1840 בבירקנהד לארצ'יבלד סמית, רופא סקוטי שעבד בפרו.

בני הזוג חיו תחילה בארגיל שבסקוטלנד ונולדו להם ארבעה ילדים. עם זאת, בשנת 1848 הבן הבכור, דורותי, ואביה היו בספינת טרופה בחוף הפרואני והילד טבע. סמית' והילדים הנותרים הצטרפו במהרה לבעלה בפרו, והפליגו סביב כף הורן. בשנת 1855 כנראה חזרה כל המשפחה לבריטניה.

סמית' נפטרה באדינבורו ב-6 בנובמבר 1864.

איורים בוטניים
--------------

סמית' ידועה בעיקר בספרה של 30 צבעי מים "פירות של השוק בלימה". העבודות נכללות בכרך הופקו בין השנים 1850 ל-1853 בתקופה הקצרה בה שהתה סמית' בפרו עם בעלה השני, שהועסק בחברת כרייה.

האיורים, כמו גם יצירות אסתטיות, כללו פרטים בוטניים של הפירות באמצעות חתכים וציורי תרמילי זרעים בוגרים, כמו גם מידע כתוב של שמות מקומיים ומדעיים ותקופת השנה שבה הפרי היה זמין. הוא כלל איורים של מינים שהיו פחות ידועים למדענים באירופה באותה תקופה.

לאחר מותה, הכרך נשמר והופץ למדענים מתעניינים. בהווה הוא מוחזק בין הספרים וכתבי היד הנדירים ב Oak Spring Garden בווירג'יניה, ארצות הברית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frontispiece - Dorothea Eliza Smith, Google Arts & Culture
2. ↑  Dorothea Eliza Smith: Resilient Botanical Illustrator, Biodiversity Heritage Library, ‏2019-03-26 (באנגלית אמריקאית)
3. 1 2  Fernando E. Vega, Kimberley Fisher, Tony Willis, Dorothea Eliza Smith, artist of "The Fruits of the Lima market", **Archives of Natural History** 41, 2014-10-01, עמ' 223–229 doi: 10.3366/anh.2014.0243
**שקר** או **צ'יט** הוא שמו של משחק קלפים עממי. למשחק יש גרסאות שונות, אך הבסיס משותף לכולם ומטרתו להפטר מהקלפים ביד באמצעות שקרים אמינים.למשחק קוראים צ'יטטטטטטטטטטטטט

סידור המשחק
-----------

שקר הוא משחק לשני משתתפים או יותר, בו משתמשים בחפיסה רגילה של קלפי משחק. בהתאם לחוקי הבית יש שמחלקים גם את שני הג'וקרים. את קלפי החפיסה מחלקים באופן שוויוני בין השחקנים, בהתאם לחוקי הבית יש שמחלקים את כל הקלפים ויש שמחלקים כמות מסוימת של קלפים בהתאם לכמות השחקנים. יש המתחילים את המשחק עם אחד הקלפים שלא חולקו במרכז השולחן כקלף המתחיל את הערימה.

מכיוון שישנן גרסאות שונות לרבים מחוקי המשחק רצוי שהשחקנים יבררו ביניהם קודם למשחק את החוקים שישחקו באותו משחק.

מטרת המשחק
----------

על השחקנים להיפטר במהלך המשחק מהקלפים שבידיהם על ידי הנחתם בתוריהם בערימה במרכז השולחן. יש המכנים את הערימה "צ'יט".

מהלך המשחק
----------

כל שחקן בתורו יניח קלף אחד או יותר בערימה המרכזית כשפניו למטה. על השחקן להכריז מהו ערך הקלף שהניח. על ההכרזה לעמוד בכללי המשחק ולהיות גבוה באחד מהערך שהוכרז במהלך הקודם, בגרסאות שונות מותר להכרזה להיות נמוכה באחד מן הערך הקודם ו/או שווה לו, אך בכל הגרסאות מותר להניח קלף הגבוה באחד. ההכרזה על ערך הקלף לא חייבת לתאום את ערך הקלף בפועל אלא רק למספר הקלפים. בתחילת תורו של השחקן הבא יורשה לו במקום להניח קלף לערער על אמיתות הכרזתו של השחקן הקודם ולחשוף את הקלף ששיחק, במקרה שאכן שיקר יאסוף השקרן את הערימה ויוסיפה לקלפים מהם עליו להיפטר, אם הסתבר שההכרזה תאמה לקלף שהונח ירים המערער את הערימה ויצרף אותה לקלפיו. בגרסאות שונות מותר לכל שחקן לערער ולא רק לשחקן הבא.

לאחר הערעור ואספת הקלפים יש להתחיל את הערימה מחדש, יש כאלו המשחקים שהמערער מתחיל, יש המשחקים שהאוסף את הקלפים מתחיל. יש כאלו שממשיכים במספר שקדם לערעור (כלומר בערך הגבוה באחד), ויש כאלו הפותחים במספר אקראי מן הקופה, ויש כאלו המתירים למתחיל להתחיל בכל מספר שהוא.

בתרבות
------

המשחק שוחק על ידי הדמויות הראשיות בעונה הראשונה של "האי". כמו כן, המשחק שווק כאחד המוצרים הנלווים של הסדרה שכלל שמה שתי חבילות קלפים ולוח משחק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הג'וקרים יכולים להיות כל קלף
**חוק המספרים הקטנים** (באנגלית: **Law of small numbers**) או **עריצות המספרים הקטנים** היא תופעה פסיכולוגית לפיה מתרחשת שגיאת דגימה באופן לא-מודע ונוצרת אשליה כאילו המקרה הכללי מתנהג כמו מקרים פרטיים ספורים. קבלת מסקנה על סמך מספר קטן של מקרים, שאינם בהכרח מייצגים את הכלל, עלולה להיות שגויה, ואף לייצר סטריאוטיפים.

הסבר פסיכולוגי
--------------

### ביצוע הכללה חפוזה

 ערך מורחב – **הכללה חפוזה**  

אנשים מחפשים סיבתיות באופן מודע ולא-מודע גם במקומות שבהם איננה בהכרח קיימת, ולכן גם אם יש מספר מועט של מקרים ואם המדגם קטן מדי, עדיין קיימת נטייה לבצע חישובי מתאם. זהו כשל לוגי הקרוי הכללה חפוזה.

### תופעה הנובעת ממדגם לא מייצג

 ערך מורחב – **מדגם לא מייצג**  

מחקרים בזיכרון אנושי מראים שיש למוח האנושי קושי להחזיק בו זמנית מספר רב של פרטים בזיכרון העבודה, ושאדם ממוצע יכול לזכור בתודעתו כ־7 פריטים בלבד. כאשר אדם נדרש לתת הערכה לגבי קיומה של תופעה הוא מנסה לדלות מהזיכרון לטווח ארוך כמה שיותר מקרים שיתאימו או שיפריכו את התופעה שאותה הוא מנסה להעריך. פריטים אלו עוברים אל זיכרון העבודה לעיבוד נוסף. אולם נראה שעיבוד זה יוכל להתבצע על סמך מספר פריטים נמוך במיוחד שאינו מייצג את כלל המקרים אליהם האדם נחשף בעברו.

#### בולטות

מחקרים בזיכרון אנושי מראים שקל יותר לזכור אינפורמציות עם בולטות כלשהי מאשר אינפורמציה שגרתית. למשל, קל יותר לזכור את הנהיגה בה כמעט עשינו תאונה, מאשר כל נהיגה אחרת. כך לצורך אומדן תופעה המוח ישלוף אל זיכרון העבודה שלו את המקרים הבולטים - אולם אלו כמעט תמיד לא יהיו המקרים הנפוצים - ומכאן ההטיה של מדגם לא מייצג.

#### אחרוניות

יש יתרון לפריטים מאוחרים. קל יותר לזכור ולתת חשיבות למה שקרה לאחרונה מאשר לדברים שהתרחשו בעבר. האירועים האחרונים לא בהכרח מייצגים את כלל ההתרחשויות הרלוונטיות וייתכן והם מקריים.

#### הטיה סטטיסטית מקרית

אף אם הפריטים הבודדים שהגיעו אל זיכרון העבודה היו נדגמים אקראית לגמרי מכלל המקרים הקיימים בזיכרון לטווח ארוך (ללא קשר לבולטות או לאחרוניות שלהם) – עדיין היה סיכוי להטיה עקב תופעה סטטיסטית בה ככל שהמדגם קטן יותר כך יש סיכוי להגיע למתאם גבוה במקרה. נראה כאילו המוח מחשב מתאם אך אינו בודק את המובהקות הסטטיסטית שלו.

ראו גם
------

* חוק המספרים הקטנים

לקריאה נוספת
------------

* דניאל כהנמן, **לחשוב מהר לחשוב לאט**, פרק 10: חוק המספרים הקטנים, הוצאה עצמית של המחבר, 2005
* ידניאל כהנמן, **לחשוב מהר לחשוב לאט**, פרק 10: חוק המספרים הקטנים, עמודים 125-135, מטר הוצאה לאור וכנרת, זמורה-ביתן דביר - מוצאים לאור בע"מ 2021
**יוסי גינזבורג** (נולד ב-11 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בסקציה נס ציונה.

קריירה
------

גינזבורג החל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של מכבי תל אביב. באוקטובר 2012 הושאל להפועל הרצליה מליגה א' צפון במדיה רשם שלוש הופעות, כאשר רק אחת מהן הייתה בליגה. בקיץ 2013 הושאל לסקציה נס ציונה.

בקיץ 2014 שוחרר ממכבי תל אביב וחתם בהכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית, בה רשם 27 הופעות בליגה. בסיום העונה ירדה הכח לליגה א' וגינזבורג שוחרר מהמועדון. בקיץ 2016 חתם במכבי קביליו יפו.

בקיץ 2016 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל כשוער שני. ב-14 במאי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1–2 נגד מכבי תל אביב. בנובמבר 2018 הפך לשוער הראשון של המועדון למשך חודשיים וחצי בשל פציעתו של השוער הראשון, צחי גיגי. בעונת 2019/2020 הפך לשוער הראשון של המועדון שירד עונה לפני כן לליגה הלאומית והיה שותף לחזרה שלו לליגת העל.

בקיץ 2020 הצטרף להפועל עפולה וכעבור שנה חזר לקדנציה שנייה בסקציה נס ציונה, עמה העפיל לליגת העל בסיום עונת 2021/2022.

ב-25 ביולי 2023 חתם באיחוד בני שפרעם. ב-10 בינואר 2024 חזר לסקציה נס ציונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר חבז, ‏חיזוק מרשים לשפרעם: יוסי גינזבורג צפוי להצטרף, באתר ONE‏, 25 ביולי 2023
פירוש נוסף ערך זה עוסק במהנדס ישראלי. אם התכוונתם לבדרן ושדרן רדיו, ראו דידי הררי.

**דוד הררי** (נולד ב-1941) הוא מהנדס ישראלי, לשעבר בכיר בתעשייה האווירית. זוכה פרס ביטחון ישראל על חלקו בפיתוח מערכת ה"זהבן" וחתן פרס ישראל להנדסה.

קורות חיים
----------

נולד במצרים ובשנת 1956, בעקבות מבצע קדש עבר עם משפחתו לצרפת. הוא למד בבית ספר למהנדסים ובאוניברסיטת פריז, הוכשר כמהנדס וסיים לימודי תואר שלישי במחשבים ודוקטורט בפיזיקה. לאחר שסיים בצרפת שירות צבאי הקים תנועה לעידוד עלייה של יהודי צרפת לישראל והיה יו"ר התנועה הראשון עד עלייתו בשנת 1970. 

בשנה האחרונה לשהותו באירופה ארגן במשותף עם התעשייה האווירית עלייה של כ-300 מהנדסים וטכנאים, ועם עלייתו נקלט בהתאם לאותו הסכם בתעשייה ועבד בה כמהנדס פיתוח. הררי לקח חלק במספר פרויקטים ולאחר מלחמת יום הכיפורים השתתף בצוות תיכון מוקדם של התעשייה האווירית שבו נבחנה מערכת מזל"ט. בשנת 1977 התמנה לראש הפרויקט לפיתוח מערכת "זהבן", בה נעשה שימוש מבצעי בשנת 1981 ובעקבותיו זכה הררי עם צוות הפיתוח בפרס ביטחון ישראל. בצה"ל שובץ הררי ביחידת מילואים של חיל המודיעין ושירת כקצין אחזקה ביחידת המזל"טים עד 1992. בתעשייה האווירית התמנה בשנת 1987 למנהל מפעל הפיתוח והייצור של מערכת מטוסים ללא טייס, כאשר אותה עת כבר תופעלו מספר דגמים ויוצאו לצבאות זרים ובהם צבא ארצות הברית.

בשנת 1993 מונה הררי למנהל הפיתוח העסקי של התעשייה האווירית ובתקופתו בתפקיד רכש חיל האוויר של צרפת את מערכת F-Hunter. בשנים 1997–2003 שימש סמנכ"ל התעשייה האווירית למחקר ולפיתוח. בסיום תפקידו היה מנהל משלחת התעשייה האווירית באירופה עד פרישתו לגמלאות.

הררי משמש היו"ר הישראלי של המועצה המייעצת לקרן צרפת-ישראל והנציג הישראלי בוועדה הכלכלית של הארגון הבינלאומי של מדינות דוברות צרפתית.

הוקרה
-----

* פרס ביטחון ישראל, 1981.
* אות הוקרה מטעם האגודה האמריקנית למערכות לא מאוישות, 1991.
* פרס השיווק של מדינת ישראל ע"ש לורד מרכוס זיו, 1991.
* אות Ordre National du Mérite מטעם נשיא צרפת, 1997.
* אות הוקרה למפעל חיים מטעם ענף האווירונאוטיקה בלשכת המהנדסים, האדריכלים והאקדמאים בישראל, 2009.
* פרס ישראל להנדסה, 2011.
* אות Chevalier de la Legion d'Honneur מטעם נשיא צרפת, 2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד הררי** בוויקישיתוף
* ד"ר דוד הררי, באתר פרס ישראל
* הודעת משרד החינוך על זכייתו בפרס ישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007415822505171
* VIAF: 27154921217763590346
* WorldCat (עם VIAF): 27154921217763590346

 |
הרב **יעקב יוסף שלמה הלפרין** (ה' באלול ה'תרס"ב - י"א בטבת ה'תשמ"ה) היה האדמו"ר מווסלוי. שימש כאדמו"ר גם לחסידי אדז'וד ושטפנשט.

תולדותיו
--------

נולד לרב חיים דב הלפרין שכיהן כאדמו"ר בבוקרשט. אביו של הרב חיים דב היה האדמו"ר הרב שלום הלפרין מווסלוי. אמו של הרב יעקב יוסף שלמה הייתה בת הרב דוד גוטרמן, האדמו"ר מסאווראן. למד תקופה קצרה בוורשה שבפולין ואחר כך בישיבת בית ישראל בוישווה, אצל רבי מנחם מנדל הגר. נישא לשרה דבורה, בתו של רבי יעקב שמשון קנר, האדמו"ר מטשכויב. חתונתם נערכה בעיר קלויזנבורג.

אדמו"רות
--------

בעצת דודו-זקנו רבי משה יהודה לייב פרידמן מפשקאן החל לשמש כאדמו"ר ברומניה עוד בחיי אביו, בשנת ה'ת"ש. שימש גם כרבם של חסידי שטפנשט ביאס. עלה לישראל זמן קצר אחרי אביו, ב-1949. תחילה ישב בנהריה, שבה התרכזו ציבור גדול של עולי רומניה, פתח שם בית מדרש וייסד חוגים תורניים לילדים ולנוער. בשנת תשט"ו עבר לתל אביב והקים שם חצר בשדרות בן-גוריון. נפטר בי"א בטבת תשמ"ה ונטמן בבית הקברות נחלת יצחק.

משפחה
-----

ילדיו:

* הרב אברהם שלום שמשון הלפרין, ממלא מקומו
* בת ציון אסתר, הייתה נשואה לשמעון, בנו של הרב יצחק ידידיה פרנקל
* חיה חנה נחמה, אשת הרב יהודה לנדאו, רב בית כנסת "רמה" בתל אביב וראש מחלקת נישואין ברבנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדמו"ר רבי יעקב יוסף שלמה הלפרין מוואסלוי-גלץ באתר mytzadik
* רבי יעקב יוסף שלמה מוואסלוי - יא טבת תשמ"ה באתר אידישע וועלט פארומס
הרב יצחק פלקסר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **יצחק דוד פלקסר** (י"א בטבת ה'תרע"ז, 5 בינואר 1917 - י' באייר ה'תשנ"ט, 26 באפריל 1999) היה רב ישראלי ממוצא פולני, ראש ישיבת שפת אמת בירושלים, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל וראב"ד בד"צ אגודת ישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד בולוצלאווק שבפולין לבתיה דבורה ולרב ישראל פלקסר. בשנות ה-30 של המאה ה-20 למד בישיבת חכמי לובלין מפי הרב מאיר שפירא, הרב אריה צבי פרומר והרב אברהם שמעון הלוי אנגל-הורוביץ. אמו נפטרה בשנת 1938. בשנת תרצ"ו (1936) עלה לארץ ישראל. אביו, שני אחיו ושתי אחיותיו נספו בשואה.

למד בשנים ה'תש"א-ה'תש"ב בבית המדרש של חסידות קוידנוב בשכונת בית ישראל בירושלים עם תלמידים נוספים של ישיבת חכמי לובלין שהצליחו להימלט ולהגיע לארץ ישראל, בהם: הרב שמואל וואזנר והרב אברהם לנדא מסטריקוב. לאחר מכן נכנס ללמוד בישיבת שפת אמת של חסידות גור בירושלים וכן למד בישיבת בית זבול. בהמשך, בסוף שנות ה-40 התמנה כר"מ בישיבת שפת אמת של חסידות גור בירושלים, ובמשך שנים נחשב כאחד מראשי הישיבה, עד פטירתו. בסוף שנות ה-50 החל גם לשמש כדיין בבד"צ אגודת ישראל ולימים עמד בראש בית הדין. בשנת ה'תשמ"ט התמנה כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

חיבר את ספרו **שערי יצחק** על התלמוד בבלי ב-17 כרכים.

נפטר לאחר מחלה ממושכת בי' באייר ה'תשנ"ט, 26 באפריל 1999 ונטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות.

לקריאה נוספת
------------

* **עטרת יצחק**: לזכרו של רבי יצחק דוד פלקסר. ירושלים תש"ס
* חנוך ריגל, **כארי יתנשא**, ירושלים: נחום פלקסר, 2009

קישורים חיצוניים
----------------

* ****שערי יצחק** - ספר ראשון**, ירושלים תשי"ז, באתר היברובוקס

המהדורה המלאה של כתביו בחמשה כרכים
* ****שערי יצחק** - א**, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס
* ****שערי יצחק** - ב**, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס
* ****שערי יצחק** - ג**, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס
* ****שערי יצחק** - ד**, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס
* ****שערי יצחק** - ה**, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס
* נאום הרב פלקסר בטקס סיום הרמב"ם בשנת תשמ"ט, באתר col


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304536505171
* VIAF: 1526168290786157610006
* WorldCat (עם VIAF): 1526168290786157610006

 |
**ג'ון פרדריק לואיס** (באנגלית: **John Frederick Lewis**; ‏14 ביולי 1804 – 15 באוגוסט 1876) צייר בריטי וממובילי האוריינטליזם האנגלי.

לואיס מעולם לא זכה מעולם להשכלה אומנותית פורמלית מלבד מה שלימד אותו אביו. הוא צייר בעיקר בצבעי מים.

את רוב חייו הבוגרים העביר מחוץ לאנגליה, הוא שהה בספרד ובמרוקו בין השנים 1832-1834 וב-1837 עזב שוב את אנגליה למשך 14 שנים בהן ביקר באיטליה, יוון והלבנט וב-1841 קבע את מגוריו בקהיר למשך עשר שנים.

היצירות שהציג אחרי שובו לאנגליה (ב-1851) זכו להערכה רבה אך לא היו רווחיות. הוא השתייך לקבוצת הפרה-רפאילטים, וצייר מחזות רבים מחיי היומיום בקהיר שמקור ההשראה העיקרי שלהן היה ביתו בקהיר. מבקריו טענו שהדמויות הערביות בציוריו נראות מעט אנגליות. בשנים 1856–1858 כיהן כנשיא האגודה המלכותית של הציירים בצבעי מים (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון פרדריק לואיס** בוויקישיתוף
ציור הבית בקהיר משנת 1871

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007367308105171
* AAG: 617
* AGSA: 2823
* BNE: XX1342848
* BnF: cb149093337 (data)
* GND: 122308158
* ICCU: RMLV034105
* ISNI: 0000 0000 6681 7858
* KulturNav: b00d6207-ea9f-4929-b8c0-ec35beeff57a
* LCCN: nr95029881
* MusicBrainz: c70d92c3-da24-4950-ad9a-b76a96e09e75
* NLA: 40125980
* NTA: 298443236
* RKD: 49813
* SELIBR: 380478
* SNAC: w69s2b81
* SUDOC: 183290437
* TePapa: 1363
* Trove: 1324081
* ULAN: 500007820
* VIAF: 35335176
* WorldCat: lccn-nr95029881

 |
תלמידי מדרש תלמוד תורה
**מדרש תלמוד תורה** היה מוסד לימודים יהודי-מסורתי לבנים צעירים שהוקם ונסגר מספר פעמים בין השנים 1832–1951 בבגדאד שבעיראק. רבים מבוגריו שימשו כרבנים ואישי ציבור בבגדאד ובישראל.

היסטוריה
--------

עד המחצית השנייה של המאה ה-19, היו בקהילה היהודית בעיראק מוסדות לימוד מסורתיים שכונו "סתאד' "או "חדרים". אחרי תקופה זו נוספו למערכת החינוך עשרות "חדרים" נוספים, ותנאי הלימוד המסורתיים שופרו באופן יחסי. בעקבות כניסתם של מוסדות לימוד מודרניים לעיראק בתחילת המאה ה-20, החלה דעיכת הלימוד המסורתי בערים המרכזיות. הדעיכה נמשכה עד להקמת "מדרש תלמוד תורה" הראשון בשנת 1832, שמטרתו הייתה להציע לבני עניים בעיקר חינוך מסורתי כתחליף לחינוך המודרני שהתפשט. "מדרש תלמוד תורה" בולט נוסף הוקם בשנת 1869, ונתמך על ידי גבירים מקומיים, והרב שלמה בכור חוצין נמנה עם מייסדיו. הוא שרד עד שנת 1875 בלבד, ותלמידיו עברו ללמוד במוסדות של כל ישראל חברים. כדי להרחיב את מעגל ההשכלה לשכבות נוספות של מעוטי יכולת ועניים בעיקר, הקים הרב יחזקאל אל ווקיל שוב פעם מוסד לימודים דומה בשנת 1932, והפעיל אותו עד שנת 1951. בין השנים האלו שימש הרב מנשה שהרבני כמורה במוסד במשך תקופה.

המוסד על כל שנותיו נועד בעיקר לילדי עניים שהוריהם לא יכלו לשלם שכר לימוד, וחפצו כי יתחנכו במוסד מסורתי. מתכונת הלימודים כללה בין היתר לימוד תנ"ך, תלמוד, כתיבת רש"י חצי קולמוס, ועוד. אולם בשנותיו האחרונות כלל גם מקצועות נוספים כדוגמת היסטוריה, השפות עברית, אנגלית וערבית. לאחר סיום הלימודים ב"מדרש תלמוד תורה", התלמידים המצטיינים היו ממשיכים למדרש בית זלכה, והשאר למוסדות לימוד נוספים. 

בין השנים בהן לא פעלו מוסדות בולטים, המשיכו לפעול מסגרות דומות תחת השם "מדרש תלמוד תורה". בשנת 1906 שימש בוגר המוסד הרב יצחק מכמל כמורה לתנ"ך, תלמוד ועברית במוסד. בשנת 1919 החל להכשיר מורים במוסד, ושימש גם כמורה לשיעורי עברית, דקדוק ותולדות עם ישראל. בין השנים 1918–1920 שימש עזרא חדד כמורה לערבית, היסטוריה ואנגלית במוסד.

בשנת 1910 מנה המוסד כ-2,000 תלמידים. בשנת 1929 מנה המוסד כ-1,000 תלמידים. נכון לשנת 1910, הקהילה היהודית החזיקה את התלמוד תורה מכספיה, ונכון לשנת 1925 קיום המוסד היה תלוי בתרומות והקדשות בעיקר.

בוגרים
------

* הרב יצחק מכמל
* הרב יעקב מוצפי
* הרב יהודה פתיה
* הרב סלמן חוגי עבודי
* הרב סלמאן מוצפי
* החוקר אברהם בן יעקב
* החזן חכם גורג'י יאיר

קישורים חיצוניים
----------------

* צופים של בית הספר מדרש תלמוד תורה 1935, באתר בית התפוצות
* יהושע מאירי, החינוך בקהילת יהודי בבל, באתר על גדות החידקל
* סקירה על תלמידי מדרש תלמוד תורה, באתר מה-יא"ה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בניגוד אליהן, המשיכו בכפרים ללמד ב"חדרים" באופן מסורתי.
2. ↑  חכם יצחק מכמל, באתר החכם היומי
3. ↑  מכתבים מתוגרמה, עיתון הצפירה, באתר Jpress, ‏3 בנובמבר 1910
4. ↑  החינוך בין יהודי בבל, עיתון דבר, באתר Jpress, ‏13 בינואר, 1929
5. ↑  עליית המוני מהגרים לא"י, עיתון דאר היום, באתר Jpress, ‏19 ביולי 1925
**אורן בן סימון** הוא במאי, תסריטאי ומשורר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

יצירת ביכוריו הנה סדרת הטלוויזיה הפסיכאדלית "בקצב הקצב". בסדרה מככבים גיא זו-ארץ, ירון ברובינסקי, טינקרבל, ירון אשכנזי, יהודה ברקן, יאיר רובין, וקרוליין לנגפורד בתפקיד אורח. הסדרה שודרה בערוץ HOT3 טלוויזיה בכבלים וב-Yes הטלוויזיה בלוויין.

בשנת 2008 יצר בן סימון את סרט הפרודיה הקצר "מחוז השפיות" בחסות קרן מקור לקולנוע וטלוויזיה. בסרט משחקים, ירון ברובינסקי, שירי נדב נאור, גדי פור והתקליטן, בוגי בן. הסרט הוקרן בסינמטק ובאתר ynet תרבות וזכה להצלחה מקומית בתל אביב.

בשנת 2010 אורן שימש כאיש הקונספט של מועדון "הריף ראף" בתל אביב הקטנה, שם ערך ערבי שירה, הקרנת סרטי אינדי, ותערוכות אמנים.

באוגוסט 2019 יצא לאקרנים סרט הקולנוע העלילתי, "מוריס", אותו כתב וביים. בסרט מובא סיפורו של משורר אורבני מחוספס ואהובתו המאנית-דיפרסיבית שנרפאת באמצעות השירה. הסרט נתמך על ידי קרן יהושע רבינוביץ' לאמנויות - פרויקט קולנוע, פתשגן הפקות. בסרט משחקים, איתן סנה, כוכב סרט הפולחן "אלכס חולה אהבה", ירון אשכנזי, סיון כהן סבג, מוטי ברכר, אנה קריויסקי אנוש, להקת השקרנים. ב-2021 יצא לאור הספר "שירת מוריס", המאגד שירים ומונולוגים מתוך הסרט וקישור מיוחד לצפייה.

סרטיו הבאים של אורן הם, "הליצן ואיש התבונה" על אודות מחזאי-פילוסוף ושחקן המעלים מחזה המסמן את הבלוף הגדול שבמשטרים האנושיים[דרוש מקור]. ו"העניין" סיפורו של יוסי פנקס, מגיה בעיתון המפלגה הנקלע למרדף סהרורי של פקידים אחריו, עקב מאמר תמים שכתב[דרוש מקור].

בשנים 2022-23 יצאו 5 סינגלים מתוך האלבום, "אורן בן סימון ולהקתו - כל שיר להיט!". האלבום בעברית, קליט וקצבי, בסגנון גראז' בלוז-רוק עם נגיעות פסיכאדליה. מתעתד לצאת בשלהי שנת 2023. בלהקה מנגנים, יוני טנבאום (רוקפור) בתופים, אורן בגיטרה חשמלית ושירה, נלי פולי גיטרה בס וקולות. הלהקה מופצת על ידי חברת התקליטים

"קמע - קבוצת מוזיקה עצמאית".

קישורים חיצוניים
----------------

* אורן בן סימון, ברשת החברתית פייסבוק
* אורן בן סימון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אורן בן סימון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אורן בן סימון, באתר שירונט
* מילים לשירים של אורן בן סימון, באתר "שירונט"

הערות שוליים
------------

1. ↑  שנות השבעים החלופיות: סדרת "בקצב הקצב", באתר הבלוג של אלי אשד, ‏19 ביולי 2005
2. ↑  רוגל אלפר, שכיית חמדה תלושה, באתר הארץ, 17 בפברואר 2002  
אורי קליין, חדש על המסך, באתר הארץ, 29 בינואר 2002  
ניר קיפניס, ‏לא עומד בקצב, באתר גלובס, 4 בפברואר 2002
3. ↑  אמיר בוגן, סרט וראיון: אורן בן סימון מחפש שפיות, באתר ynet, 23 בנובמבר 2010
4. ↑  אמיר בוגן, התגעגענו: כוכב "אלכס חולה אהבה" חוזר למסך בסרט חדש, באתר ynet, 20 במרץ 2018
5. ↑  אמיר בוגן, איתן סנה: "ההצלחה של 'אלכס חולה אהבה' הייתה טראומטית", באתר ynet, 7 באפריל 2018
6. ↑  אתר למנויים בלבד רועי צ'יקי ארד, תיאטרון הבובות שלא חושש להיות מטריד, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007395174705171
* VIAF: 60156130867858310631
* WorldCat (עם VIAF): 60156130867858310631

 |
**אבשלום אריאל** (נולד ב-1992) הוא פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1992 לרות קנר ושלמה אריאל. בגיל 10 התחיל ללמוד גיטרה חשמלית. למד בתיכון תלמה ילין במגמת הג'אז. במהלך הלימודים, הקים יחד עם המוזיקאי תומר אלדור את ההרכב "לילה אקפלה אנסמבל", ויצא איתו לסיבוב הופעות בניו יורק, ניו ג'רזי וטנסי. בהיותו בתיכון, היה חלק מלהקת הרוק סאל חרדלי יחד עם יהונתן שמילוביץ, שאול ברקן, אורי קוטנר וטום בוליג. האלבום של הלהקה, "סאל חרדלי" יצא בשנת 2017 בלייבל נוער אבוד.

בשנת 2011 כשהיה בן 18 יצר את אופרת הרוק "מקהלת הנערות של Love ביץ'" בהשתתפות 11 נגנים וזמרים ביניהם נגה ארז, בן טברסקי ועומר שונברגר. האלבום של היצירה יצא ב-2012. בין 2012 ל-2016 למד קומפוזיציה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב. במהלך הלימודים הלחין יצירות ושיתף פעולה עם אנסמבלים רבים בישראל ובעולם. בשנת 2014 נבחר להיות הנציג הישראלי של איגוד הקומפוזיטורים בישראל בפסטיבל ה-32 של איגוד הקומפוזיטורים האסיאתי בטוקיו יפן. באותה שנה קיבל את הפרס ע"ש אברהם קלון למלחינים צעירים. יצירותיו בוצעו בין השאר בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטט ופסטיבל צליל מעודכן.

ב-2018 השתתף בהפקה של השיר זוכה האירוויזיון "Toy". עבור השיר, זכה אריאל בפרס אקו"ם להישג יוצא דופן בזירה הבינלאומית, יחד עם שאר יוצרי השיר סתיו בגר ודורון מדלי, וברזילי עצמה. ב-2019 הוציא את האלבום "ריצה", שיצר בשיתוף קבוצת התיאטרון של אימו, רות קנר. האלבום מבוסס על הסיפור "ריצה אל הים", שנכתב על ידי ס. יזהר. באלבום מתארחת זוכת האירוויזיון נטע ברזילי, איתה עבד אריאל על האלבום טרם פורסמה. באותה השנה, השתתף בכתיבה והלחנה של שירה של ברזילי, "באסה סבבה". בהמשך אותה שנה כתב יחד עם עומר אדם, נטע ברזילי, דורון מדלי והפיק לצד ינון יהל את השיר "Beg" של עומר אדם ונטע ברזילי. ב-2020 יצא שירה של נטע ברזילי "Ricki Lake", שהפיק לצד צמד המפיקים האמריקאים האריסטוקרטים. ב-2021 כתב יחד עם סטטיק, ג׳ורדי, נטע ברזילי ויסמין מועלם את השיר "אפס מאמץ", מתוך אלבום הבכורה של סטטיק ובן-אל תבורי, שבעה ירחים. כמו כן, הוא כתב והפיק את השירים CEO ו-DUM, יחד עם נטע ברזילי, איתי שמעוני ובועז ואן דה ביטס. בשנת 2022 הפיק את "I Love My Nails" ואת "Playground Politica".

אריאל מתגורר בבת ים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבשלום אריאל, באתר ספוטיפיי
* דריה אלופי, מהאקדמיה למוזיקה לאירוויזיון: ריאיון עם המפיק המוזיקלי של נטע ברזילי, באתר Time Out תל אביב, ‏21 באפריל 2018
* אבשלום אריאל, באתר "פזמונט"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אבי פיטשון, הסאונד ייחודי, אך הבוסריות של "סאל חרדלי" הורסת את החוויה, באתר הארץ, 1 במרץ 2017
2. ↑  אורי באום, סאל חרדלי לוקחים את ההומור שלהם ברצינות ומשיקים אלבום בכורה, באתר TimeOut, ‏1 במרץ 2017
3. ↑  שגיא בן נון‏, "שומר על פשטות": הרגע שבו חוה אלברשטיין ריגשה את אהוד בנאי, באתר וואלה!‏, 31 במאי 2018
4. ↑  דודי פטימר, ‏שירה החדש של נטע ברזילי מציג אותה באור פתטי, באתר מעריב אונליין, 7 בפברואר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007402662805171
* VIAF: 53156130877958310183
* WorldCat: viaf-53156130877958310183

 |
**אולאדי** (ברוסית: оладьи; בצורת הקטנה : оладушки, оладья; באוקראינית: оладки) הן חביתיות או פריטר קטנות עבות הנפוצות במטבח הרוסי ובמטבח האוקראיני. 

מאפיינים

הבלילה לאולאדי עשויה מקמח חיטה או (כיום לעתים רחוקות יותר) מקמח כוסמת, ביצים, חלב, מלח וסוכר עם שמרים או סודה לשתייה. הבלילה עשויה להכיל גם קפיר, חלב מוחמץ או יוגורט. אולאדי עשוי לכלול גם תוספות שונות, כגון תפוח או צימוקים. 

אולדיי מוגשות בדרך כלל עם סמטנה ( שמנת חמוצה ), וכן עם תוספות מתוקות כגון ריבה, פוידל, דבש וכו' [6] ניתן להגיש גרסאות מלוחות עם קוויאר, בדומה לבליני .

בדרך כלל, המונח אולאדקי במטבחים המזרחיים הסלאביים עשוי לציין גם לביבות העשויות עם מרכיבים אחרים, למשל לביבות תפוחי אדמה (картофельные оладьи), פנקייק שעועית (оладьи), לביבות אורז (рисовые оладьи), לביבות דלעת (кабачковые оладьи) וכו'. סירניקי (לביבות גבינת טבורוג)  עשויה גם להיחשב כסוג של אולאדי.

אטימולוגיה
----------

המילה הסלאבית המזרחית העתיקה oladya כשם עצם, מקורה באה לידי ביטוי לראשונה בשנת 1470. כמאכל, הוא מוזכר לראשונה בדומוסטרוי (Domostroy), הספר הרוסי מהמאה ה-16 של חוקי הבית, הוראות ועצות. המילה נובעת מיוונית עתיקה ἐλάδιον, הקטנה של ἔλαιον, "שמן זית", "חומר שמן". 

המילה "לטקה" המציין לביבות תפוחי אדמה במטבח היהודי נגזרת מהמילה אולאדקה.

הערות שוליים
------------

 אולאדי מוגש עם קוויאר וסמטנה

לקריאה נוספת
------------



1. ↑  Цвек Д.Я. (1989). *Солодке печиво*. Львів: «Каменяр». p. 101. ISBN 5-7745-0248-1.
2. ↑  *UKRAINIAN CULINARY GLOSSARY* (PDF). UKRAINIAN NATIONAL WOMEN'S LEAGUE OF AMERICA. 1980. p. 65.
3. ↑  "1775. Сырники сладкие". *Кулинарная Энциклопедия. Рецептуры предприятий общественного питания* (ברוסית). נבדק ב-2022-12-27.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בתנועה למימוש זכויות בעלי חיים, עם הערך "החזית לשחרור בעלי חיים", העוסק בארגון לזכויות בעלי חיים.
**אַבּוֹלִישֵׁנִיזְם** (**abolitionism**), המכונה לעיתים גם **התנועה לשחרור בעלי חיים**, היא תנועה חברתית הדוגלת במימוש זכויות בעלי חיים באמצעות שלילת כל שימוש בהם בידי בני אדם, מתוך ההשקפה כי לכל היצורים החיים, בני אדם ובעלי חיים כאחד, יש זכות יסוד: הזכות שלא יתייחסו אליהם כאל רכוש של אחרים. בין הדוברים הבולטים של תפישה זו הם גארי פרנציון, פרופסור למשפטים באוניברסיטת ראטגרס, והפילוסוף האמריקאי טום ריגן.

שם התנועה לקוח משמה האנגלי של התנועה לביטול העבדות, שתבעה לשים קץ לבעלות האדם על בני אדם אחרים. האבולישניזם מתנגדת לרווחת בעלי חיים בטענה שגישה זו מעגנת את זכות הקניין על בעלי חיים במקום להתנגד לה. ביטוי לכך הוא בדבריו של ריגן: ""התנועה לשחרור בעלי חיים רוצה כלובים ריקים, לא כלובים גדולים יותר."" מטרת הדוגלים באבולישניזם היא ליצור שינוי בתפישה המוסרית והמשפטית המקובלת, שתגרום לשינוי המעמד המשפטי של בעלי חיים, והם לא ייחשבו יותר כחפצים שאפשר לרכוש אותם ולהשתמש בהם.

עיקרי האבולישניזם
-----------------

פעילי האבולישניזם קוראים לאתגר את התפישה המקובלת כי בעלי חיים מיועדים לשימוש ולניצול, על ידי קידום טבעונות ופתיחת דיון חברתי רחב בנושא זכויות בעלי החיים.

התנועה קבעה לעצמה שישה עקרונות יסוד:

* האבולישניסטים גורסים כי לכל היצורים החיים, בני אדם ובעלי חיים, יש הזכות הבסיסית שלא יתייחסו אליהם כאל רכוש של אחרים.
* בעקבות ההכרה בעיקרון הראשון, יש לבטל כל ניצול ממוסד של בעלי חיים, ולא לתמוך בפעילויות נקודתיות המקדמות את רווחתם.
* אנשי התנועה גורסים כי טבעונות היא הבסיס המוסרי לתפיסתם, ומימושה יתרחש באמצעים חינוכיים לא אלימים.
* לפי גישתם, לכל בעלי החיים מעמד מוסרי שווה, רק על בסיס היותם בעלי תחושתיות וללא תלות במאפיינים קוגניטיביים (הכרניים) אחרים.
* האבולישניסטים דוחים את האפליה על כל צורותיה, ובהן גזענות, סקסיזם, אפליית להט"ב, גילנות, יכולתנות, ואפליה מעמדית - כשם שהם דוחים סוגנות.
* האבולישניסטים מכירים בעֶקרון האי-אלימות כעֶקרון ליבה של התנועה לזכויות בעלי החיים.

פרנציון טוען שארגונים כמו "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים", הדואגים לזכויות בעלי החיים אך גם לרווחת בעלי חיים, גורמים לציבור הרחב להרגיש בנוח עם התפישה שבעלי החיים הם רכוש המיועד לניצול. לטענתו אין הבדל גדול בין ארגונים אלה לארגונים ותיקים, כמו עמותות צער בעלי חיים, שמטרתם העיקרית היא מניעת צער וסבל מבעלי חיים אך אינם מעוניינים בשחרורם.

יש הטוענים כי אין סתירה לוגית או מעשית בין שתי הגישות. תומכי גישת ה"רווחה" רואים את פעולותיהם כצעדים הדרגתיים למען אותה מטרה, אשר תושג בטווח הארוך, בזמן בטווח הקצר הם מתמקדים בהפחתת הסבל של בעלי חיים, מטרה שלרוב הציבור קל יותר להזדהות איתה.

בישראל אימצה תנועת שב"י את עקרונות התנועה לשחרור בעלי החיים, והיא פועלת באופן דומה לה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תנועת האבולישניזם

הערות שוליים
------------

1. ↑  גארי פרנציון ואנה צ'רלטון, The Six Principles of the Abolitionist Approach to Animal Rights, באתר התנועה האבולישניסטית (באנגלית).
**ראובן מוריס גרינברג** (באנגלית: **Reuben Morris Greenberg**,‏ 24 ביוני 1943 – 24 בספטמבר 2014) היה קרימינולוג, מרצה, סופר, ואיש משטרה יהודי-אמריקאי, מפקד המשטרה השחור הראשון של צ'ארלסטון, דרום קרוליינה (מ-1982 עד פרישתו בשנת 2005), ידוע במיוחד על היותו קרימינולוג חדשני ויצירתי.

ילדות
-----

גרינברג נולד ב-24 ביוני 1943 ביוסטון, טקסס, בן למהגר יהודי-רוסי ולאם ממוצא אפרו-אמריקאי. התגייר (בעקבות אביו) בגיל 26.

השכלה
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קריירה בהוראה
-------------

לימד סוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה, מדע המדינה באוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'פל היל, ומשפט פלילי באוניברסיטה הבינלאומית של פלורידה.

קריירה במשטרה
-------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

פרסים
-----

גרינברג זכה בתואר *"Justice Professional of the Year"* ב-1991, קיבל את אות "Foundation for Improvement of Justice" לשנת 1989 ופרס "Free Spirit Award" ב-1994 על ההצלחה בתחום הלוחמה בפשיעה.

כסופר
-----

גרינברג חיבר במשותף את  *"*Let's Take Back Our Streets" (שראה אור ב 1989), יחד עם ארתור גורדון, יועץ עריכה של Guideposts. בספר הוא מספר מה המהלכים שעשה כדי "לקחת בחזרה את הרחובות" בעיר שאימצה אותו מהפושעים, ומה הוא חושב שקציני חוק אחרים יכול לעשות כדי להשיג הישגים דומים.

חיבר מספר מאמרים בנושאים משטרתיים, והיה כתב טור אורח במספר עיתונים, המפורסם שבהם הוא "*Detroit News".*הוא היה נושא של מאמר ב"*רידרס דייג'סט"*.

השתתפות בסרט
------------

גרינברג הופיע ב"*שלום לכם" (Shalom Y'all)*,בשנת 2002, סרט תיעודי על יהודים באמריקה הדרומית, עם הסופר והזמר קינקי פרידמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* Police Chief's Success in Charleston, S.C. Is What's Raising EyebrowsNow, באתר ניו-יורק טיימס, אפריל 1996
* ראובן גרינברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ledeen, Michael (18 באוגוסט 2005). "Hail to the Chief; How a black, Jewish Texan cleaned up an old Confederate city". National Review. נבדק ב-26 בדצמבר 2008. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n88157927
* SNAC: w6rn5f0g
* VIAF: 31091589
* WorldCat: lccn-n88157927

 |