recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אדגארס רינקביצ'ס** (בלטבית: **Edgars Rinkēvičs**; נולד ב-21 בספטמבר 1973) הוא פוליטיקאי לטבי המכהן כנשיא לטביה ובכך הפך להומוסקסואל הראשון באירופה כולה שמכהן כנשיא מדינה. בין השנים 2011–2023 כיהן כשר החוץ של לטביה.

ביוגרפיה
--------

רינקביצ'ס נולד ביורמלה. את השכלתו התיכונית רכש בבית הספר התיכון שבעיר, ולאחר מכן היה ב-1995 לבוגר אוניברסיטת לטביה בהיסטוריה ובפילוסופיה. לאחר סיום לימודי התואר הראשון שלו המשיך רינקביצ'ס את דרכו באוניברסיטה והיה למוסמך אוניברסיטה במדע המדינה ב-1997. נוסף על כך, לרינקביצ'ס תואר שני נוסף מאוניברסיטת חרונינגן שבהולנד.

ב-1993 החל רינקביצ'ס קריירה כעיתונאי. היה שימש ככתב לענייני מדיניות חוץ ויחסים בינלאומיים ב"הרדיו הלטבי". ב-1995 התקבל למשרה במשרד ההגנה של לטביה ועד מהרה, בשנה שלאחר מכן, מונה למנהל מחלקה פנימית המשרד. בשנים 1995–1996 היה עוזר בכיר במחלקה המדינית של משרד ההגנה הלטבי, וממרץ עד ספטמבר 1996 שימש כמנהל המחלקה. במאי 1997 מונה לסגן מזכיר המדינה לענייני מדיניות ביטחונית. ממאי עד אוגוסט 1997 שימש כמזכיר המדינה בפועל במשרד ההגנה, ומאוגוסט 1997 עד אוקטובר 2008 היה מזכיר המדינה במשרד ההגנה.

בשנים 1998–2004 היה רינקביצ'ס חבר מפלגת "הדרך הלטבית". בפברואר 1998 היה מעורב בדיונים על כינון אמנת השותפות האמריקאית-הבלטית. בשנים 2002–2003 היה חבר המשלחת הלטבית למשא ומתן על הצטרפות מדינתו לארגון האמנה הצפון-אטלנטית כסגן ראש המשלחת. בשנים 2005–2007 כיהן רינקביצ'ס כראש הלשכה לארגון מפגשי ראשי המדינות החברות בנאט"ו. ב-2011 הוא מונה לראש לשכת נשיא לטביה. באוקטובר של אותה שנה, מונה רינקביצ'ס לשר החוץ של לטביה על ידי ראש ממשלת לטביה, ואלדיס דומברובסקיס. ב-2014 מונה מחדש לתפקיד בידי ראש הממשלה דאז לאימדוטה סטראויומה.

ב-6 בנובמבר 2014, פרסם רינקביצ'ס – באמצעות "ציוץ" ברשת החברתית "טוויטר" – את זהותו המינית ואת היותו הומוסקסואל. בכך, נהפך רינקביצ'ס לפוליטיקאי ההומוסקסואל הגלוי הראשון בלטביה.

ב-31 במאי 2023 נבחר לכהן כנשיא לטביה והוא הפך להומוסקסואל הראשון באירופה כולה שמכהן כנשיא מדינה. הוא הושבע לתפקיד ב-8 ביולי 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדגארס רינקביצ'ס** בוויקישיתוף
* אדגארס רינקביצ'ס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות, שר החוץ של לטביה הכריז בטוויטר: 'אני הומו', באתר ynet, 7 בנובמבר 2014
2. ↑  Reuters (2023-05-31). "Edgars Rinkevics elected president of Latvia". *Reuters* (באנגלית). נבדק ב-2023-06-01.
3. ↑  לראשונה באירופה: הומו הושבע לנשיא מדינה, באתר ynet, 8 ביולי 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116859409X
* LNB: 000217877
* VIAF: 277144783087447375424
* WorldCat: viaf-277144783087447375424

 |
**טורניר אסיה לאלופות 1972** הייתה אמורה להיות המהדורה החמישית של תחרות הכדורגל השנתית של מועדונים אסייתים שנערכה על ידי קונפדרציית הכדורגל של אסיה (כיום ליגת האלופות האסיאתית). לטורניר זה, שהיה אמור להיערך באפריל 1972 בטהראן שבאיראן, נרשמו שבעה קבוצות, ביניהם אלופת הליגה הלאומית הישראלית בעונה שחלפה מכבי נתניה (עונת 1970/1971), והקבוצות שנרשמו חולקו ל-2 קבוצות בתים, ו-2 המנצחות מכל בית היו אמורות לעלות לשלבי החצי גמר והגמר - בדומה למהדורות הקודמות.

אולם, לפני תחילת הטורניר, המועדון הכוויתי אל-קאדסיה והמועדון הלבנוני ראסינג ביירות סירבו להתחייב לשחק מול המועדון הישראלי מכבי נתניה מסיבות פוליטיות (לעוד פרטים ראה החרמת ישראל בספורט), כמו כן קבוצת הונג קונג ריינג'רס פרשה מהטורניר בהתראה קצרה מפאת סיבות כלכליות, ולכן התחרות בוטלה.

לאחר תחרות זו שלא התקיימה, החליט ה-AFC לבטל את המפעל מכיוון שלא הייתה בת קיימא מסיבות פוליטיות (מספר שנים ברצף סיבות לא ספורטיביות הובילו להשפעה על התחרות). בהמשך, בשנת 1978 גורשה ישראל מהקונפדרציה האסיאתית באופן כליל (גם בנבחרת הלאומית), עקב המשך החרמת ישראל בספורט על-ידי מדינות מוסלמיות וערביות (ולצדן גם צפון-קוריאה), וישראל המשיכה את דרכה זמנית בקונפדרציה של אוקיאניה. בתחילת שנות ה-90 התקבלה ישראל באופן קבוע לקונפדרציית הכדורגל האירופאית - אופ"א, שם החלו להתמודד הקבוצות הישראליות (והנבחרת הלאומית) החל מ-1992.

המהדורה הבאה של טורניר גביע אסיה לקבוצות התקיימה רק בעונת 1985/1986, עם שינוי מיתוגי של הטורניר שנקרא מאז "**גביע האלופות האסיאתי**".

הקבוצות שנרשמו לטורניר
----------------------

שבעת המשתתפות הנרשמות לטורניר היו אמורות להיות:

| הקבוצה | דרך העפלה | הערות |
| --- | --- | --- |
| הונג קונגהונג קונג הונג קונג ריינג'רס | אלופת הליגה הראשונה בהונג קונג לעונת 1970/1971 | פרשה מהטורניר מטעמים כלכליים |
| איראןאיראן פרספוליס | אלופת "הליגה המקומית" של איראן לעונת 1971/1972 |  |
| ישראלישראל מכבי נתניה | אלופת הליגה הלאומית לעונת 1970/1971 |  |
| כוויתכווית אל-קאדסיה | אלופת ליגת העל הכוויתית לעונת 1970/1971 | פרשה מהטורניר עקב סירוב להתחרות מול מכבי נתניה הישראלית |
| לבנוןלבנון ראסינג ביירות | אלופת ליגת העל הלבנונית לעונת 1969/1970 | פרשה מהטורניר עקב סירוב להתחרות מול מכבי נתניה הישראלית |
| קוריאה הדרומיתקוריאה הדרומית קוריאה יוניברסיטי | זוכת אליפות הכדורגל הלאומית של קוריאה לעונת 1971 |  |
| תאילנדתאילנד קבוצת הנמל של תאילנד | זוכת "גביע הקור רויאל" לשנת 1972 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* טורניר אסיה לאלופות 1972 באתר RSSSF.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  "History of the Asian Club Championship". *Asian Football*. 9 באפריל 1997. אורכב מ-המקור ב-9 באפריל 1997. נבדק ב-26 ביולי 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| עונות בגביע אסיה לאלופות ובליגת האלופות האסיאתית |
| --- |
| גביע אסיה למחזיקות גביע | 1967 • 1969 • 1970 • 1971 • ~~1972~~  |
| גביע האלופות האסיאתי | 1985/1986 • 1986 • 1987 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 |
| ליגת האלופות האסיאתית | 2002/2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 |
"**צמר גפן מתוק**" הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי הישראלי שלמה גרוניך, אשר יצא בשנת 1982. האלבום הוקלט באולפני טריטון והופק על ידי מתי כספי.

רקע
---

בין האלבום הזה לאלבום האולפן הקודם של גרוניך, "למה לא סיפרת לי!?" עברו 11 שנים, בהן עסק גרוניך בפרויקטים שונים, דוגמת שיתוף הפעולה עם מתי כספי במאחורי הצלילים, הפקת פסקול לסרט "אלף נשיקות קטנות" של מירה רקנאטי, הלהקה קצת אחרת ועוד. במהלך תקופה זו הוא גם התגורר מחוץ לישראל במשך כ-5 שנים.

מילות השירים באלבום נכתבו על ידי אשתו של גרוניך, נירית ירון, למעט "לונה פארק" שנכתב על ידי גרוניך כפרפרזה על "אבא'לה בוא ללונה פארק" של הזמר ישראל יצחקי, ו"שומקום", אותו כתבו ירון וגרוניך ביחד.

גרוניך הלחין את כל השירים באלבום, שר וניגן בכלי מקלדת שונים. עוד ניגנו באלבום אלון נדל בבס, מורדי פרבר בגיטרה וסיטאר בשיר "עוד לא עצרתי" (הפעם היחידה בחייו בה ניגן פרבר בכלי), פטר ורטהיימר בכלי נשיפה ומאיר ישראל בתופים.

"צמר גפן מתוק" מהווה ניסיון לכלול באלבום אחד את כל מגוון ההשפעות והסגנונות המוזיקליים שאפיינו את גרוניך באותה תקופה. האלבום מכיל שירי רוק מתקדם המושפעים מסגנון הג'אז-פיוז'ן, הטנגו והמוזיקה הקלאסית. גרוניך סיפר שהיו הבדלי גישה בינו לבין כספי בעיקר בנוגע לשירתו של גרוניך: "מתי הלך נגד מה שטבעי לי – להביא את התחושות האלה לרגע שבו אני עומד עם אוזניות באולפן. לפי מתי הטייפ לא משקף התרגשות, אלא קול טוב, נוכחות ונקיון".

רשימת השירים
------------

מילות השירים נכתבו על ידי נירית ירון (למעט היכן שמצוין אחרת), המוזיקה לשירים הולחנה על ידי שלמה גרוניך (למעט היכן שמצוין אחרת).

| מס' | שם | מילים | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | אחיזת עיניים |   | 3:02 |
| 2. | איש קש |   | 4:41 |
| 3. | אישה קשה |   | 3:42 |
| 4. | עכשיו זה שנינו |   | 2:34 |
| 5. | עוד לא עצרתי |   | 5:38 |
| 6. | ישראל |   | 2:46 |
| 7. | נואיבה |   | 4:54 |
| 8. | הפרי אותי |   | 4:16 |
| 9. | מדגם |   | 3:51 |
| 10. | שומקום | שלמה גרוניך ונירית ירון | 3:36 |
| 11. | לונה פארק | שלמה גרוניך | 5:45 |
| **משך כולל:** | **44:45** |

קרדיטים
-------

* שלמה גרוניך - שירה, פסנתר אקוסטי, פסנתר חשמלי, סינתיסייזר, עיבוד
* אלון נדל - גיטרה בס
* מאיר ישראל - תופים וכלי הקשה
* מורדי פרבר - גיטרות, סיטאר ("עוד לא עצרתי")
* פטר ורטהיימר - סקסופון, קלרינט
* מתי כספי - הפקה
* אבי גנור - צילום תמונת עטיפה
* ספי מטיוק - עיצוב תמונת עטיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "צמר גפן מתוק" באתר סיפור, כיסוי
2. ↑  "צמר גפן מתוק" באתר שלמה גרוניך

* מידע על האלבום צמר גפן מתוק באתר MusicBrainz

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: f5f617b6-1442-46ee-ba83-917d7e6a543a

 |
**אלברט גלוק** (באנגלית: **Albert Glock**; ‏14 בספטמבר 1925 - 19 בינואר 1992) היה ארכאולוג אמריקאי, וחוקר המזרח הקרוב הקדום. מייסד ומנהל מכון לארכאולוגיה באוניברסיטת ביר זית. נרצח ביריה בידי מתנקשים.

ביוגרפיה
--------

גלוק נולד באיידהו, להורים דתיים, ארנסט ומטה, שהיו חברים בכנסייה הלותרנית הגרמנית "הסינוד של מיזורי". אביו היה כומר הקהילה. כמה שנים אחר כך עברה המשפחה להתגורר בעיירה, ואשבורן שבאילינוי. בבית דיברו רק גרמנית והחינוך שקיבל היה חינוך פרוטסטנטי נוקשה.

גלוק למד במספר אוניברסיטאות ובסמינר דתי. תחילה בסמינר התאולוגי קונקורדיה בסנט לואיס, ובתום הלימודים היה אמור לקבל הסמכה לכמורה, אבל המשיך בלימודיו ויצא לשנת לימודים באוניברסיטת היידלברג בגרמניה, שם בחר בכמה קורסים בביקורת המקרא, ולמד באוניברסיטת שיקגו את שפות המזרח התיכון. ב-1950 סיים את לימודיו בסמינר ומונה לכומר בעיירה נורמל שבאילינוי.

ב-1963 סיים את התואר השני בבית הספר הלותרני לתאולוגיה בשיקגו[דרוש מקור], הגיע ארצה, הצטרף לחופרים בתל בלאטה בשכם, אז תחת שלטון ירדן, ושנה אחר כך והחל לחקור את העיר הכנענית בתל תענך.

אחרי מלחמת ששת הימים החל לחבור לחופרים באזור ירושלים. ב-1970 בעקבות טביעתו של ראש בית הספר האמריקאי לחקר המזרח (לימים מכון אולברייט) ומשנת 1975 חבר לחופרים מוסלמים ואימץ עמדה המתנגדת לישראל, והתומכת בעידוד מעורבות האוכלוסייה הערבית הנוצרית והמוסלמית בחקר העתיקות בארץ, ובקשר האפשרי שלהם עם האוכלוסייה הכנענית, המואבית ההעמונית והנבטית. בשנת 1976 החל להשתתף בהרצאות באוניברסיטת ביר זית, ובסופו של דבר הקים בה את המכון לארכאולוגיה. בשנת 1980 הופסקה עבודתו בבית הספר האמריקאי.

בחודשים האחרונים לחייו היה עסוק בתיעוד היישובים הפלסטיניים שחרבו במלחמת העצמאות ואחריה. מחקרו יצא כספר כשנתיים לאחר מותו.

כתביו
-----

* אלברט א' גלוק, "תענך", האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, כרך 4, עמודים 1613–1619

קישורים חיצוניים
----------------

* אוריה שביט, מי רצח את אלברט גלוק, באתר הארץ, 22 בינואר 2002
* מאמרו של גלוק (באנגלית) ארכאולוגיה כהישרדות תרבותית, פורסם בשנת 1994 בכתב העת לחקר פלסטין.
* (באנגלית) ארכאולוגיה בפלסטין - חייו ומותו של אלברט גלוק, קתרין לאמי, מאמר מתוך כתב העת האנתרופולוגיה בנברסקה, בהוצאת אוניברסיטת נברסקה, 2007, אשר בעיקרו מסכם מתוך כתבותיהם של שביט בהארץ ושל פוקס בגרדיאן.
* (באנגלית) אלפרד גלוק, בעריכת ואליד חלידי, *כל שנותר - הכפרים הערבים הכבושים והמוגלים בידי ישראל ב-1948* מסת"ב מסת"ב 0-88728-224-5. (1992)
* אלברט גלוק (1925-1992), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אוריה שביט, מי רצח את אלברט גלוק, באתר הארץ, 22 בינואר 2002
2. 1 2 3  (באנגלית) מותו המיסטורי של ד"ר גלוק אדוארד פוקס, ה-2 ביוני 2001 (אתר הגרדיאן)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261716405171
* BNE: XX1659949
* BnF: cb14412486r (data)
* CiNii: DA12943544
* GND: 122502094
* ISNI: 0000 0000 7840 6802
* LCCN: n79007921
* NTA: 071682880
* VIAF: 7222149296290880670008
* WorldCat: lccn-n79007921

 |
**לחמניית קיסר** (בגרמנית: **Kaiserbrötchen** או **Kaisersemmel**; בסלובנית: **Kajzerica**; בפולנית: **Kajzerka**; בהונגרית: **Császárzsemle**), המכונה גם **לחמניה וינאית** (Wiener Kaisersemmel; ואם מיוצרת בעבודת יד אז נקראת גם: Handsemmel).

מאפיינים
--------

היא לחמנייה עגולה בדרך כלל, במקור מאוסטריה. היא עשויה מקמח לבן, שמרים, לתת, מים ומלח, כאשר הצד העליון מחולק בדרך כלל בדוגמה סימטרית של חמישה מקטעים, מופרדים על ידי חתכים שטחיים מעוקלים המקרינים מהמרכז החוצה או מקופלים בסדרה של אונות חופפות הדומות לכתר. ה-Kaisersemmel הפריך הוא מזון אוסטרי מסורתי שאושר רשמית על ידי משרד החקלאות הפדרלי של אוסטריה.

מקור
----

לחמניית קיסר במשתה בקבלת פנים של חצר מריה תרזה בערך ב-1760, פרט מציור.
לחמניות קיסר קיימות בצורה המוכרת מאז 1760 לפחות. הם נחשבים כאלה שנקראו לכבוד הקיסר (קייזר) פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה (נולד ב-1830, שלט 1848–1916). ישנה גם תיאוריה שהשם נובע לפחות בחלקו ממשפחת אופים בשם Kayzer ב-Opatów שבגליציה שנכבשה על ידי מלוכת הבסבורג בחלוקה הראשונה של פולין. במאה ה-18 קבע חוק את המחירים הקמעונאיים של Semmeln (לחמניות) במלוכה ההבסבורגית. לכאורה, השם Kaisersemmel נכנס לשימוש כללי לאחר שגילדת האופים שלחה משלחת ב-1789 אל יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נולד ב-1741, בשלטון 1765–1790) ושכנעה אותו לבטל את הפיקוח על מחיר הלחמניות.

וריאציות
--------

לחמניית קיסר בעבודת יד ידועה בשם Wiener Kaisersemmel (Handsemmel מילולית). ישנן גרסאות מרובות של הלחמנייה הנפוצה, שונות בגודל, בסוג הקמח המשמש ובתוספות. למרות שבאופן מסורתי, לחמניות בסגנון קיסר נמצאות כיום בציפוי פרג, שומשום, גרעיני דלעת, זרעי פשתן או גרעיני חמניות. לחמניות קיסר הן חלק עיקרי בארוחת הבוקר האוסטרית הטיפוסית, המוגשת בדרך כלל עם חמאה וריבה. היא משמשת לעיתים קרובות כלחמנייה לכריכים פופולריים כמו המבורגרים בארצות הברית, ועם פרוסת נקניק (Leberkäse) בגרמניה ובאוסטריה, אם כי היא משמשת גם למילויים רבים שונים לרבות שניצל. וריאציה הנקראת kümmelweck (לחילופין מאויתת "kimmelweck" או "kummelweck") מצופה במלח גס וכרוויה, ובארצות הברית הלחמנייה היא מרכיב חיוני של התמחות באזור באפלו, של כריך בקר רוסטביף.

ראו גם
------

* המטבח האוסטרי
* המטבח המרכז אירופאי
* רשימת לחמניות
* לחם וינאי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לחמניית קיסר** בוויקישיתוף
* אגודת הפולקלור של ניו יורק - התביעה האחרת של באפלו לתהילה

הערות שוליים
------------

1. ↑  *How To Shape Kaiser Rolls*. *Keiser University* (Culinary arts|Culinary Arts). 19 בנובמבר 2013. Event occurs at 0.06. אורכב מ-המקור ב-2021-12-12. נבדק ב-20 בינואר 2021. `{{cite AV media}}`:  (עזרה)
2. ↑  Radoslaw, Kubicki. "The city of Opatow and Opatöw landed estates under Austrian rule (1794 - 1809)" (PDF). נבדק ב-2023-03-31.
3. ↑  "kummelweck". Wiktionary. נבדק ב-10 ביולי 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**ארנולד ווסלו** (באנגלית: **Arnold Vosloo**; נולד ב-16 ביוני 1962) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון דרום אפריקאי. התפרסם ברחבי העולם בזכות הופעותיו בתור הימוטאפ בסרטים "המומיה" (1999) ו"המומיה חוזרת" (2001) ובתור קולונל קוטזי בסרט "לגעת ביהלום" (2006).

ביוגרפיה
--------

ווסלו נולד בפרטוריה למשפחת שחקני תיאטרון.
את כישורי המשחק שלו גילה עוד כתלמיד תיכון, כשסיים את לימודיו ואת שירותו הצבאי נרשם ווסלו ללימודי דרמה מקצועיים.

ווסלו התחיל את הקריירה שלו בתיאטרון המקומי שבאזור מגוריו וזכה במספר פרסים על הופעות שייקספיריות.
לאחר גיחה קצרה לתחום הטלוויזיה בדרום אפריקה פנה לקולנוע וקטף פרסים נוספים על הופעותיו בסרטים מקומיים.
בתחילת שנות ה-90 עבר להתגורר בארצות הברית ועשה את הופעת הבכורה שלו בהוליווד בסרטו של רידלי סקוט "1492: מעבר לאופק".
את הופעתו הגדולה הראשונה עשה ווסלו בסרט הפעולה "מטרה קשוחה" בתור פיט ואן קליף צייד הראשים שעליו לחסל את צ'אנס בורדה (ז'אן-קלוד ואן דאם).
ווסלו החליף את ליאם ניסן בתפקיד דארקמן בשני סרטי ההמשך לסרט גיבורי העל המצליח של סם ריימי "דארקמן".

ווסלו התפרסם ברחבי העולם בתפקיד הכהן הימוטאפ בסרטי ההרפתקאות "המומיה ו"המומיה חוזרת".
השתתף בקומדיית הריגול "קודי בנקס סוכן סמוי" ובעונה הרביעית של הסדרה "24" בתפקיד הטרוריסט הטורקי חביב מרוואן.

בשנת 2006 שיחק לצד טייריס גיבסון בסרט האקשן "מהמותן למטה". בהמשך השנה הופיע ווסלו בדרמת המלחמה "לגעת ביהלום" בתור שכיר החרב קולונל קוטזי הנעזר בשורותיו דני ארצ'ר (לאונרדו דיקפריו) במציאת יהלום נדיר.

ב-2009 השתתף בסרט הפעולה "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ" בתור זארטן מתנקש בכיר בארגון הקוברה.

ווסלו הוא בעל אזרחות אמריקאית והיה נשוי במשך שלוש שנים לשחקנית ננסי מולפורד.
ווסלו נישא בשנית למנהלת השיווק סילביה אהי, הזוג פועל ביחד בארגון למען זכויות בעלי חיים.

פילמוגרפיה
----------

* מורנגה (1983)
* זריחת ברזל (1980)
* גור (1988)
* מעשה פיראטי (1990)
* 1492: מעבר לאופק (1992)
* הופה (1992)
* מטרה קשוחה (1993)
* דארקמן 2 :חזרתו של דוראנט (1994)
* דארקמן 3:תמות דארקמן, תמות (1996)
* זאוס ורוקסן (1997)
* המומיה (1999)
* המומיה חוזרת (2001)
* זנים מסוכנים (2002)
* פצצה מתקתקת (2002)
* סוכן סמוי קודי בנקס (2003)
* לגעת ביהלום (2006)
* מהמותן למטה (2006)
* לחיות ולמות (2007)
* ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ (2009)
* אוד תומאס (2014)

### טלוויזיה

* קייפטאון (2016)
* בוש (2017)
* הרשימה השחורה (2019)
* ג'ק ראיין (2019)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנולד ווסלו** בוויקישיתוף

* ארנולד ווסלו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ארנולד ווסלו, באתר AllMovie (באנגלית)
* ארנולד ווסלו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* ארנולד ווסלו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007458875505171
* BNE: XX1166036
* BnF: cb14237217n (data)
* GND: 139394931
* ISNI: 0000 0001 1933 7090
* LCCN: no94027563
* NLP: a0000001651922
* VIAF: 37128329
* WorldCat: lccn-no94027563

 |
**Amanita Design** היא חברה עצמאית לפיתוח משחקי וידאו, אשר נוסדה בשנת 2003 ובסיסה בברנו, צ'כיה.

היסטוריה
--------

הסטודיו נוצר במקור כאולפן גרפי, אך עד מהרה החל להתמחות ביצירת משחקים ואנימציות. בשנת 2003 יצא המשחק הראשון של הסטודיו - Samorost, שנוצר כיצירה בית ספרית על ידי Jakub Dvorský. זה היה משחק קצר, פשוט וחינמי שהתרחש ביקום סוריאליסטי, אשר משך אליו מגוון רחב של אנשים - בעיקר בגלל מקוריותו האמנותית. בעקבות ההצלחה יצא בשנת 2005 משחק ההמשך Samorost 2, שגם הוא חינמי. בשנת 2009, הציג הסטודיו את הפרויקט הגדול ביותר שלו עד כה - Machinarium, בו השחקן נמצא בעולם המאוכלס ברובוטים. בשנת 2012, יצא המשחק Botanicula, אשר מבוסס על עולם הטבע. בשנת 2016 יצא המשחק השלישי בסדרת Samorost ובשנת 2018 יצאו המשחקים ההומוריסטיים Chuchel ו-Pilgrims. בשנת 2020 יצא משחק הפלטפורמה והפאזלים Creaks. 

בנוסף לעבודותיו שלו, הסטודיו יצר גם מספר פרויקטים לפי דרישה. עם לקוחותיו נמנו ה-BBC, נייקי ו-Spree Polyphonic. נכון להיום (2019), הסטודיו מוקדש רק ליצירת משחקים ופרויקטים משלו.

לוגו החברה הוא הפטריה מסוג אמניטה מוסכריה (Amanita muscaria).

רשימת משחקים
------------

* סדרת Samorost
* Machinarium
* Botanicula
* Chuchel
* Pilgrims
* Creaks

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Amanita Design** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Amanita Design (באנגלית)
* Amanita Design, ברשת החברתית פייסבוק

* Amanita Design, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Amanita Design, ברשת החברתית אינסטגרם

* Amanita Design, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 16085945-1
* NKC: mzk2009483073
* VIAF: 121305246
* WorldCat: viaf-121305246

 |
**הקורפוס ה-20 של הצבא העות'מאני** (בטורקית: **Yirminci Kolordu**) היה קורפוס עות'מאני אשר במהלך מלחמת העולם הראשונה, נטל חלק בקרבות החזית המקדונית ובמערכה על סיני וארץ ישראל.

הקמת הקורפוס ופעילותו
---------------------

בספטמבר 1916 פנה הפיקוד הגרמני לעות'מאנים בבקשה לשלוח כוחות צבא לתגבור מערך מעצמות המרכז בחזית המקדונית. שר המלחמה העות'מאני אנוור פאשה נעתר לבקשה ושלח לחזית את דיוויזיית הרגלים ה-50. בהמשך נשלחה לחזית גם דיוויזיית הרגלים ה-46 וביחד יצרו את הקורפוס ה-20. למפקד הקורפוס מונה מירליווה אבדילקרים פאשה אשר קבע את מפקדתו בדרמה. הכוחות העות'מאניים הוצבו בגזרות הערים סרס ודרמה ונטלו חלק מועט במלחמת ההתשה שהתפתחה בחזית.

מצבם של העות'מאנים בחזיתות אחרות הוביל את הפיקוד הבכיר לפעול להוצאת הכוחות מהחזית המקדונית. ב-19 במרץ 1917 הועברה הדיוויזיה ה-46 מתוך הקורפוס ה-20 לחזית עיראק ועד אמצע אפריל הושלם פינויה מהחזית המקדונית. הדיוויזיה ה-50 נשארה באזור העיר דרמה ובשלהי מאי הועברה לגזרת העיר חלב ומשם לגזרת ארץ ישראל ובה השתתפה בקרבות המערכה על ארץ ישראל. בהמשך, הוחלפו דיוויזיות הקורפוס באחרות.

מבנה הקורפוס
------------

במהלך קרבות החזית המקדונית, סופח הקורפוס ה-20 לארמייה השנייה של צבא בולגריה. הקורפוס כלל שתי דיוויזיות ה-50 וה-46. כל דיוויזיה הורכבה מ-4 רגימנטים, 3 רגימנטי רגלים ורגימנט ארטילריה. בנוסף, סופח לגיס ה-20 רגימנט האפסנאות ה-16 העות'מאני. מיוני ועד ספטמבר 1918 כלל הגיס את האוגדות ה-26 וה-53 והוא לחם בגזרת ארץ ישראל. בראשית 1919 הורכב הקורפוס מהדיוויזיות ה-23 וה-24. כל דיוויזיה הורכבה מ-3 רגימנטי רגלים והן הוצבו במרכז אנטוליה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הצבא העות'מאני בחזית המקדונית, באתר bulgarianartillery.it (באנגלית).
2. ↑  אדוארד אריקסון, ההיסטוריה של הצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה, הוצאת גרינווד, ארצות הברית, 2001, עמודים 148–149, באתר גוגל ספרים, מסת"ב 0313315167, (באנגלית).
3. ↑  הצבא העות'מאני בחזית המקדונית, באתר turkeyswar.com (באנגלית).
**ArenaNet** היא חברת בת של חברת המשחקים NCsoft.

החברה הוקמה באביב 2000, והיא נמצאת במדינת וושינגטון. לרוב החברה מכונה "Anet" או "A.net".

כותרים
------

### Guild Wars: Prophecies

 ערך מורחב – **Guild Wars Prophecies**  

Guild Wars Prophecies הוא המשחק הראשון שיצא בסדרת המשחקים Guild Wars, וגם פיתוחה הראשון של החברה.
הוא זכה להצחה רבה יותר מציפיות החברה, במיוחד מכיוון שהמשחק ללא תשלום חודשי.

המשחק כונה פשוט "Guild Wars" שהוא יצא, אך בשביל להבדילו מהמשחק השני שיצא בסדרת המשחקים, הוא כונה בשמו המלא.

### Guild Wars: Factions

Factions הוא המשחק השני בסדרת משחקי ה-Guild Wars של חברת ArenaNet. המשחק יצא ב-28 באפריל 2006, והביא עמו חידושים רבים ועולם חדש שניתן לשחק בו.

כמו כן, למשחק עלילה נפרדת מעלילת המשחק המקורי, וניתן לראות בו שווה לחלקו הקודם, ולא כחבילת הרחבה.
בעלי Factions שאין בבעולתם עותק של Prophecies יכולו לשחק רק במשחק זה.

### Guild Wars: Nightfall

Nightfall הוא הכותר השלישי של ArenaNet של סדרת משחקי הרשת Guild Wars. 
המשחק הביא עמו חידוש עצום, ה'גיבורים' (Heroes). בנוסף, כמו קודמו, היה ניתן לשחק בשתי מקצועות חדשים וייחודיים למשחק.

### Guild Wars: Eye of the North

כש-ArenaNet החליטו שלא להמשיך להוציא קמפיינים למשחק, אלא להתחיל לעבוד על Guild Wars 2, הם הוציאו את Eye of the North כהרחבה למשחק שתקשר אותו למשחק ההמשך. כהרחבה, Eye of the North דורש שלשחקן כבר יהיה לפחות קמפיין אחד מהסדרה וכדי לשחק בה על השחקן ראשית להגיע לרמה 20 עם הדמות שלו.

ראו גם
------

* Guild Wars
* NCsoft

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ArenaNet
* ArenaNet, ברשת החברתית פייסבוק

* ArenaNet, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ArenaNet, ברשת החברתית אינסטגרם
* האתר הרשמי של NCsoft

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15531609b (data)
* LCCN: no2013063519
* SUDOC: 199184577
* VIAF: 142324682
* WorldCat: lccn-no2013063519

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתאגיד אמריקאי. אם התכוונתם לחברת התעופה הלאומית של בוסניה והרצגובינה, ראו B&H איירליינס.

עובדי החנות עוזרים ללקוחות
**B&H תמונות ווידאו** (באנגלית: **B&H Photo Video**) היא החברה הגדולה ביותר בארצות הברית לצילום ולמדיה שאינה רשת. החברה נוסדה ב-1973 בניו יורק, בידי הבעלים צבי הירש (הרמן) שרייבר, חסיד סאטמר.

סקירה כללית
-----------

חנות הבית של החברה נפתחה בתחילה בלואר איסט סייד בניו יורק. בתחילת דרכה הייתה זו חנות צילום קטנה, ושמה נבע מראשי התיבות של מנהל החנות, הירש, ואשתו בלומה.

חנות הבית של החברה ממוקמת כיום בשדרה 34 במנהטן ומשרתת בין 11 ל-12 אלף לקוחות ביום. סכום ניכר של הכנסות החברה מגיע גם מאתר האינטרנט של החברה. בחנות שתי קומות ובהם מספר רב של מוצרי מדיה, כגון: מצלמות, מחשבים, מצלמות וידאו, מיקרופונים, פלאפונים, אורגנים חשמליים, טאבלטים, ועוד. העובדים בחנות הם צלמים וצלמי וידאו מקצועיים.

שרייבר עצמו ורוב עובדי החנות הם יהודים שומרי מצוות, ולכן החנות ואתר האינטרנט סגורים בשבת ובחגי ישראל.

עקב מגוון הרב של התיירים הפוקדים את החנות, רבים מעובדי החנות נותנים שירות בשפות אנגלית, ספרדית, צרפתית ואף עברית ויידיש.

בשנת 2007 הוסיפה גוגל את החנות המקוונת של B&H ל-Google Pay(אנ'), שירות מקוון של גוגל לרכישות ברשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **B&H** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של B&H (באנגלית)
* B&H, ברשת החברתית פייסבוק

* B&H, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* B&H, ברשת החברתית אינסטגרם

* B&H, ברשת החברתית LinkedIn

* B&H, סרטונים בערוץ היוטיוב

* B&H, סרטונים באתר Vimeo

* B&H, באתר פינטרסט
* ענקית הצילום B&H תפצה היספאנים במיליונים, באתר כיכר השבת, כ"ז באב ה'תשע"ז
* דניאל אדלסון, החנות החרדית שהפכה למוסד בניו יורק, באתר ynet, 22 בנובמבר 2022
**דוד טברסקי** (אנגלית: **David Twersky**; ‏ 19 בפברואר 1950 - 16 ביולי 2010) היה עיתונאי יהודי-אמריקאי, פעיל ציוני. כתב בעיתונים ניו יורק סאן ופארווערטס.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1950 בניו יורק ברובע ברונקס. אביו היה עובד טקסטיל ופעיל שמאל. אמו עדה נפטרה כשהיה בן 8. הוא למד בבית הספר האורתודוקסי Ramaz School. בנעוריו היה פעיל בתנועת הנוער הציונית הבונים והיה למנהיג הארצי של התנועה. הוא למד ב-City College of New York. בשנת 1970 היה ליו"ר השני של ארגון הסטודנטים היהודי "North American Jewish Students Network" והיה עורך של שירות הידיעות היהודי לסטודנטים "Jewish Student Press Service". 

בשנת 1974 עלה לישראל עם תנועת הבונים והיה מהמייסדים שהקימו מחדש את קיבוץ גזר, שם התגורר. בישראל היה העורך של שדמות ושל הירחון האנגלי החודשי של תנועת העבודה Spectrum. הוא הצטרף למפלגת העבודה ועבד עם אבא אבן והיה לאחראי לקשרים בינלאומיים של המפלגה וכן שימש כעוזר פרלמנטרי. הוא שירת בחיל התותחנים הישראלי במלחמת לבנון הראשונה.

בשנת 1986 חזר לארצות הברית עקב בעיות בריאות של אביו. בשנת 1990 החל העיתון היהודי האמריקאי "פארווערטס" (*The Forward*) לפרסם עיתון באנגלית וטברסקי שימש כעורך משנה במשרד בוושינגטון די.סי. כעורך בעיתון פרסם כתבת תחקיר אודות ג'ונתה קול (Johnnetta B. Cole), אשר הייתה מועמדת על ידי הנשיא ביל קלינטון לתפקיד שרת החינוך. במאמר חשף כי קול הייתה חברה בוועד של ארגון שלפי החשד היה קשור לממשלו של פידל קסטרו בקובה ובכך סיכל את המינוי. 

לאחר שעזב את ה"פארווערטס" היה העורך של העיתון היהודי של ניו ג'רזי New Jersey Jewish News. אחר כך הצטרף לעיתון The New York Sun כעורך חוץ ובעל טור.

הוא נישא לעיתונאית הישראלית גיני מדבדב והיה אב לשני בנים. הוא נפטר בשנת 2010 כשהוא בן 60.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה בעיתון ניו יורק סאן
* ביוגרפיה בעיתון פארווערטס, ג'יי ג'יי גולדברג
* ביוגרפיה
* זוכרים את טברסקי
* בראדלי בורסטון, American Jews without Israel, Israel without U.S. Jews, הארץ
הסוס הלבן של פוקסטון.
**הסוס הלבן של פוקסטון** (באנגלית: **Folkestone White Horse**) הוא דמות גבעה בצורה של סוס לבן שנחצבה בגבעת צ'ריטון בפוקסטון שבמחוז קנט בדרום־מזרח אנגליה. הסוס נחצב בשנת 2003 בסמוך לטרמינל מנהרת התעלה.

חציבת הסוס
----------

חציבת הסוס על הגבעה תוכננה להיערך כחלק מאירועי שנת 2000 בבריטניה, אולם בשל שביתות וקשיים כלכליים היא התעכבה. מטרת בניית הסוס הייתה ליצור יצירת אמנות בסמוך לטרמינל מנהרת התעלה - יצירת אמנות מונומנטלית אשר תחקק בזיכרון הנוסעים בעזבם את המדינה. חציבת סוסי גיר היא מסורת בריטית שמקורה בתקופה הקלטית.

היצירה עוצבה על ידי האמן המקומי צ'ארלי ניווינגטון, אשר קיבל השראתו משרידי מצודה מתקופת הברזל המצוייה בקרבת מקום והנקראת בשם "גבעת הסוס". ארגון טבע אנגליה (English Nature) גוף הפועל לשמירת על נכסי טבע התנגד לפגיעה בנוף הטבעי בשל בניית הסוס, ואף פנו לראש ממשלת בריטניה לעצור את הבנייה, אולם הבנייה אושרה והעבודות החלו בספטמבר 2002. היצירה נבנתה בעבודת יד (מבלי שימוש בכלי חפירה כבדים) באמצעות מתנדבים. בורות רדודים בעומק 30 - 60 ס"מ נחפרו בגבעה, ומולאו באבני גיר.

מפלגת הירוקים וארגון חברי כדור הארץ פנו לאיחוד האירופי בקריאה לעצור את הפרויקט שכן הוא התבצע באתר טבע מוגן, ובעקבות הפניה הוציא האיחוד האירופי הודעה רשמית לממשלת בריטניה לפיה העבודה בלתי חוקית, וכי על הממשלה לעצור את העבודות ולשקם את האתר.

עבודות הבנייה הושלמו בראשית יוני 2003.

ב-18 ביוני 2004 הוטמנה באתר קפסולת זמן.

ראו גם
------

* הסוס הלבן של קנט
* הסוס הלבן של אפינגטון

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הסוס הלבן של פוקסטון** |

* אתר האינטרנט הרשמי של הסוס הלבן של פוקסטון
* מידע על הסוס הלבן

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאור בניית הסוס באתר חדשות ה-BBC, 3 במאי 2003
2. ↑  כתבת רשת ה-BBC מ-28 במרץ 2002
3. ↑  כתבה בעיתון האינדיפנדנט, 3 ביוני 2003
4. ↑  חדשות ה-BBC, 13 במאי 2003.
5. ↑  הודעה לעיתונות של האיחוד האירופי לפיה העבודות באתר בלתי חוקיות, 13 במאי 2003
**בנקה מדיולאנום** (באיטלקית: **Banca Mediolanum**) (סימול: BMED) היא בנק, חברת ביטוח וחברת ניהול השקעות הפועלת בעיקרב איטליה. החברה רשומה בבורסה איטליאנה ומהווה חלק של מדד שלה FTSE MIB. הוא מהווה חלק של Gruppo Mediolanum שהוקמה בשנת 1982 וכ-40% ממניות הקבוצה הנמצאות בבעלות משפחת דוריס.

היסטוריה
--------

הבנק הוקם על ידי אניו דוריס בשנת 1997 והוא גם כיום מהווה מחזיק מנות חשוב של הבנק. בנוסף לשירותים באיטליה, הבנק פתח סניפים בספרד וגרמניה. בין חברות בתחום הפיננסי הוא דורג במקום השישי באיטליה. בשנת 2020 נכסי הבנק הגיעו לכ-87 מיליארד יורו.

כ-30% ממניות הבנק הן בשליטת משפחת ברלוסקוני, ובידי משפחת המייסד כ-29%. בשנת 2016 הוחלט שהבנק לא יהיה תחת פיקוח ישיר של הבנק המרכזי האירופי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Banca Mediolanum** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Banca Mediolanum
* Banca Mediolanum, ברשת החברתית פייסבוק

* Banca Mediolanum, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Banca Mediolanum, ברשת החברתית אינסטגרם

* Banca Mediolanum, ברשת החברתית LinkedIn
* תוצאות עסקיות - שנת 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1246409348

 |
**גֶנוֹ אדָמיה** (בגאורגית: **გენო ადამია**;‏ 8 במרץ 1936 - 28 בספטמבר 1993) היה ממפקדי הצבא הגאורגי במהלך מלחמת אבחזיה (1991-1992), שנהרג במהלך הקרבות, והפך לסמל של גבורה בגאורגיה. 

אדמיה, שהיה יליד סוחומי שבאבחזיה החל את מעורבותו במאבק של גאורגיה בבדלנים האבחזים, מיד עם התפרצות האלימות בשנת 1992. האבחזים נאבקו במטרה לפרוש מגאורגיה ולהקים רפובליקה אוטונומית באבחזיה, שהיוו באותה תקופה רוב במחוז. אדמיה ארגן קבוצת מתנדבים תושבי סוחומי במטרה להגן על העיר מפני כוח אבחזי-צפון קווקזי משותף שנתמך על ידי הצבא הרוסי (קונפדרציית עמי ההר של הקווקז). 

תוך זמן קצר הוא קיבל דרגת מייג'ור ג'נרל (מקביל לאלוף) בצבא גאורגיה ומונה למפקד החטיבה הממוכנת ה-23. אדמיה היה אחד מהמפקדים הפעלתנים והאהודים בצבא הגאורגי. ב-23 בספטמבר 1993, עם נפילת סוחומי, הוא סירב להיכנע, והמשיך להילחם באזור סוחומי עם כוח קטן. ב-28 בספטמבר של אותה שנה הוא נהרג בקרבות שבגשר על נהר הקלאסורי. האבחזים מאידך מתארים אותו כ"גנגסטר שתמך בנשיא המודח זוויאד גמסחורדיה, ששוורדנדה העניק לו דרגת קולונל ג'נרל". 

בנובמבר 1993 פדו חבריו את גופתו וקברו אותו בטביליסי. ב-8 במרץ 2006 ציינו החברה הגאורגית, ובמיוחד הפליטים הגאורגים מאבחזיה, את יום השנה ה-70 להולדתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף זיכרון לנופלי ה-27 בספטמבר, (בגאורגית)
* גנו אדמיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏קובץ PDF גאורגי דרלוגויאן, סיפורם של שני אזורי נופש: אבחזיה ואג'ריה לפני ומאז התמוטטות ברית המועצות, בספרם של בוורלי קראופורד ורוני ליפשוץ (1998), **המיתוס של "קונפליקט אתני"**: אלימות פוליטית, כלכלית ו"תרבותית", ISBN 0877251983, עמ' 274, (באנגלית)
**אנדרטת המלך אלברט הראשון** (בהולנדית: Koning Albert I-monument, בצרפתית: Monument au Roi Albert Ier) היא אנדרטה הניצבת בעיר הנמל ניופורט שבבלגיה. היא הוקמה לכבודו של אלברט הראשון, מלך הבלגים, שהנהיג את ארצו במלחמת העולם הראשונה, ולכבוד כל חיילי בלגיה באותה מלחמה.

האנדרטה
-------

האנדרטה ניצבת על גדת נהר האיזר, הזורם בעיר. היא מבנה עגול, בנוי מלבנים, בגובה של 25 מטר ובקוטר של 30 מטר. המבנה ניצב על גבי במה גבוהה ומרוצפת שמדרגות מעפילות אליה. היא בנויה משורת עמודים, המחוברים בראשם בקורה טבעתית עגולה, המעוטרת בחלקה החיצוני בתבליטים. בהיקף המבנה, מול המדרגות המעפילות אל האנדרטה, מצוי מבנה המכיל מדרגות, המובילות אל נתיב מעגלי להולכי רגל הממוקם על גבי הקורה ההיקפית. במרכז הכיכר העגולה שבתוך האנדרטה ניצב על גבי כן פסל של המלך כשהוא רכוב על גבי סוס.

האנדרטה תוכננה על ידי ז'וליאן דה רידר (Julien de Ridder). פסל המלך פוסל על ידי קארל אוברוק (אנ').

האנדרטה נחנכה ב-24 ביולי 1938 על ידי לאופולד השלישי, מלך הבלגים, בנו של אלברט, רעייתו של אלברט אליזבת ובני משפחתם.

האנדרטה הוכרזה כאתר מוגן בשנת 1999.

ב-18 באוקטובר 2014, במלאת מאה שנים לקרב על האיזר, נחנכה האנדרטה מחדש, לאחר שהושלמה בנייתו מתחתיה של מרכז מבקרים שתוכנן על ידי סדנת האדריכלים Antwerps Architecten Atelier. במרכז מוצגת תערוכת קבע, המתארת את הצפת מישור האיזר ב-1914 ואת הקרב. במקום מוצג גם דגם דיגיטלי של התמונה הפנורמית של הקרב מאת אלפרד בסטיאן (אנ').

בקרבת האנדרטה ניצבת אנדרטת ניופורט הבריטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת המלך אלברט הראשון** בוויקישיתוף
* עמוד אודות האנדרטה (בהולנדית)

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **[[:commons:Category:{{{1}}}|אנדרטת המלך אלברט הראשון]]** |
הגנים הבוטניים של טביליסי
הגנים הבוטניים של טביליסי בשנות ה-70 של המאה ה-19
הגנים הבוטניים של טביליסי בשנות ה-70 של המאה ה-19
הכניסה הראשית לגנים הבוטניים- מבט על
**הגנים הבוטניים של טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის ბოტანიკური ბაღი**) או **הגנים הבוטניים המרכזיים של האקדמיה הגאורגית למדעים** הם הגנים בוטניים הגדולים ביותר בעבר הקווקז והיו הגדולים ביותר בברית המועצות לשעבר. הגנים הבוטניים נמצאים בטביליסי בירת גאורגיה, והמשתרעים מערוץ הנהר צבקיסיסצקאלי לאורך מדרונותיו הדרומיים של הר סולולקי (שלוחה של רכס תריאלתי), בגובה 420–680 מטר מעל פני הים, על שטח בגודל 1,610 דונם ומכילים אוסף טקסונומי של מעל ל-4,500 מינים.

היסטוריה
--------

הגנים נזכרים לראשונה בשנת 1671 על ידי הנוסע הצרפתי, ז'אן שרדן, שמציין ברשומותיו את "הגנים המלכותיים" שנוסדו, על פי הערכתו, בשנת 1625, ונקראו מאוחר יותר במהלך השנים "גני המצודה" או "גני המנבטה". ההערכה המקובלת יותר היא כי הגנים ניטעו לראשונה באמצע המאה ה-15. הגנים מופיעים גם ברשומותיו של ז'וזף פיטון דה טורנפור (Joseph Pitton de Tournefort) ‏(1701) ובמפת טביליסי כפי ששורטטה בידי וחושטי (1735).

בשנת 1795, נבזזו הגנים בידי השושלת הקאג'ארית מהאימפריה הפרסית, לאחר קרב קרצניסי המפורסם, שבעקבותיו נחרבה טביליסי, ושוחזרו מחדש בתחילת המאה ה-19. בשנת 1845 נוסדו הגנים, באופן רשמי, בשם **הגנים הבוטניים של טביליסי**. מספר שנים לאחר מכן צוינו זני הסחלביים בטביליסי כיפים ביותר בכל רחבי האימפריה הרוסית.

בין השנים 1861–1889, הורחבו הגנים באופן משמעותי בהנהגתו של הבוטניקאי
ואדריכל הנוף
הגרמני, היינריך שארר (Heinrich Scharrer); ובשנת 1888 נוסדו הגנים כמרכז בוטני וביוגאוגרפי, ועבדו בה מספר חוקרים ידועים. כמו כן נבנתה החממה הראשונה בשנות ה-70 של המאה ה-19, ובשנת 1886, נבנה מוזיאון בוטני שכלל צמחים טרופיים וסובטרופיים. בין השנים 1896–1904, הרחיב, יורשו של שארר, אדולף כריסטיאן רולוף (Adolf Christian Roloff) את הגנים פיזית לכיוון מערב, הרחיב את המחקר והקשרים הבינלאומיים.

לאחר מהפכת אוקטובר, בשנת 1917, נעצרה הפעילות הענפה בגנים. עקב מחסור כספי. מצב שנמשך עד לשנת 1945, ומאז השתפר מצבה הפיננסי באופן שיטתי. בין השנים 1932–1958 הוסף לשטח הגנים גם בית הקברות המוסלמי לשעבר והאזור סביבו. בבית הקברות שרדו מספר קברים ביניהם קיברו של המשורר האזרי הבולט, מירזה פטלי אחונדוב (Mirzə Fətəli Axundov) ‏(1812-1878).

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוצא צו המפקיע חלק משטח הגנים לטובת מגרש חנייה ובית דירות לפועלים. בשנת 1943 הוכפפו הגנים לאקדמיה הגאורגית למדעים.

הכניסה המרכזית לגנים ממוקמת למרגלות מצודת נריקלה. הדרך לכניסה הנוספת נחפרה כמנהרה בסלע בין השנים 1909–1914, והייתה פעילה עד אשר, באמצע שנות ה-2000, הוחלפה המנהרה במועדון הלילה הגדול בטביליסי, "גווירֶבּי" ("אדונים").

מקורות
------

* **הערים העתיקות של גאורגיה: תבּיליסי**, ISBN 9994009230, 2006, בגאורגית
* ג'ימסר קסרלידזה (2001), **הגנים הבוטניים של טביליסי 365**, ISBN 9992889985

לקריאה נוספת
------------

* גוגולישווילי וסחיארלי (1986), **הגנים הבוטניים המרכזיים (טביליסי) של האקדמיה למדעים**, פורסם במצניארובה

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תמונות הגנים הבוטניים של טביליסי** |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הגנים הבוטניים של טביליסי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n85005215
* SUDOC: 112738214
* VIAF: 124392575
* WorldCat: lccn-n85005215

 |
**בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית** הוא אחד מבתי המשפט לערעורים במערכת בתי המשפט הפדרלית של ארצות הברית.

בית המשפט העשירי הוא אחד מ-12 בתי משפט הפדרליים לערעורים, אשר סמכותם מתוחמת על פי קריטריון גאוגרפי - כלומר שהם מוסמכים לדון בערעורים בזכות על פסקי דין של בתי משפט פדרליים מחוזיים במדינות וטריטוריות ספציפיות של ארצות הברית. סמכותו חלה על שש מדינות במרכז ומערב ארצות הברית, המשתרעות על שטח של 1.453 מיליון קילומטר רבוע, כשביעית משטחה.

שטחי השיפוט של בית המשפט
------------------------

בית המשפט העשירי החל לפעול ב-28 במרץ 1929. הוא הוקם במטרה להקל על עומס העבודה שהוטל על כתפיו של בית המשפט הפדרלי השמיני לערעורים של ארצות הברית. שטח השיפוט של בית משפט זה, שהיה מופקד אז על 13 מדינות, היה הגדול מסוגו בארצות הברית. שטח שיפוטו (ושל בית המשפט התשיעי לערעורים) גדל לאחר ש-12 מדינות הצטרפו לארצות הברית מ-1866 ועד 1912.

סמכות השיפוט של בית המשפט העשירי חלה מראשיתו ועד היום על שש מדינות ובהן שמונה מחוזות שיפוטיים פדרליים:

* אוקלהומה (שלושה מחוזות)
* ויומינג
* יוטה
* ניו מקסיקו
* קולורדו
* קנזס

מקום מושבו של בית המשפט הוא בהיכל המשפט על שם ביירון וייט בעיר דנוור שבקולורדו.

שופטי בית המשפט
---------------

תקן השופטים הפעילים של בית המשפט עומד על 12 מושבים. הרכבו המקורי כלל ארבעה מושבים והוא הוגדל בהדרגה לתקן הנוכחי מ-1949 ועד ל-1990.

הרכב השופטים הנוכחי (2020) של בית המשפט כולל שמונה גברים וארבע נשים. נשיאו (מאז 2015) הוא השופט טימותי טימקוביץ' (Timothy Tymkovich). הוא מונה לכהן בבית המשפט בשנת 2003. לפני כן (בשנים 1991–1996) כיהן כפרקליט המדינה (Solicitor General) של קולורדו.

מאז היווסדו של בית המשפט כיהנו בו 71 שופטים, מהם שש נשים. השופטת הראשונה שמונתה לכהן בבית המשפט הייתה סטפני קאלפ סימור (Stephanie Kulp Seymour) מאוקלהומה. היא מונתה לכהונה בשנת 1979 על ידי הנשיא ג'ימי קרטר.

שופט אחד של בית המשפט, ניל גורסץ', מונה לשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא מונה לכהונה בשנת 2017 על ידי הנשיא דונלד טראמפ.

מפת שטח השיפוט של בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים
שופטת בית המשפט העליון המפקחת על בית המשפט (Circuit Justice) היא סוניה סוטומיור, וככזו היא מוסמכת לשבת לדין בראשו.

ראו גם
------

* בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית** בוויקישיתוף
* אתר בית המשפט העשירי
* פורטל בית המשפט העשירי, באתר ויקיטקסט (באנגלית)
* אתר האגודה ההיסטורית של בית המשפט

| בתי המשפט הפדרליים לערעורים של ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בית המשפט הראשון ‏•‏‏ בית המשפט השני ‏•‏‏ בית המשפט השלישי ‏•‏‏ בית המשפט הרביעי ‏•‏‏ בית המשפט החמישי  בית המשפט השישי ‏•‏‏ בית המשפט השביעי ‏•‏‏ בית המשפט השמיני ‏•‏‏ בית המשפט התשיעי ‏•‏‏ בית המשפט העשירי  בית המשפט האחד עשר ‏•‏‏ בית המשפט במחוז קולומביה ‏•‏‏ בית המשפט לגופים פדרליים |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007366703005171
* ISNI: 0000 0004 0649 0442
* LCCN: n80109361
* Trove: 1240143
* WorldCat (עם LCCN): n80-109361

 |
**הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის სახელმწიფო კონსერვატორია**) או **הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי על שם ואנוֹ סָרַג'ישווילי** (ვანო სარაჯიშვილის სახ. თბილისის სახელმწიფო კონსერვატორია) היא האקדמיה הראשית למוזיקה של גאורגיה, ואחד ממוסדות התרבות וההשכלה הראשיות שלה. היא נוסדה בעיר טביליסי בשנת 1917 לאחר מהפכת פברואר בתקופת ממשלת המעבר הרוסית. 

הקונסרבטוריון כולל גם מוזיאון המשמר שרידים של תרבות המוזיקה הגאורגית, תיעוד ההיסטוריה של הקונסרבטוריון וכן את פריטים המתארים את התפתחות המוזיקה בגאורגיה.

בוגרי הקונסרבטוריון בולטים הם גיה קנצ'לי, אליסו וירסלדזה, דמיטרי בשקירוב, אלכסנדר תוראדזה ובדרי מאיסורדזה.

היסטוריה
--------

הקונסרבטוריון נוסד ב-1 במאי 1917 כ**קונסרבטוריון טביליסי**, כאשר קודם לכן הייתה רק מכללה תיכונית בסגנון אירופאי של אותם ימים. בשנת 1924 קיבלה מעמד של קונסרבטוריון ממלכתי. משנת 1947 היא נושאת את שמו של הזמר הגאורגי, ואנו סרג'ישווילי, שמה הנוכחי גם כיום. 

בתקופות שונות עמדו בראש המוסד מוזיקאים רוסיים וגאורגיים, ביניהם:

* ניקולאי ניקולאייב (1917-1918)
* אלכסנדר צ'רפנין (1919-1922)
* מיכאיל איפוליטוב-איבנוב (1924-1925)
* זכריה פליאשווילי (1918-1919, 1922-1923, 1930-1931)
* דימיטרי ארקישווילי (1926-1929)
* גריגול קילדזה (1938-1940, 1940-1941, 1943-1951) - מנצח
* שלווה משוולידזה (1940)
* ואנו גוקיאלי (1941-1943)
* יואנה טוסקיה (1952-1962)
* אותר תכתכישווילי (1962-1964)
* סולחן צינצדזה (1965-1984)
* נודר גבוניה (1984-2000)
* מננה דואיג'שווילי (2000-היום) - פסנתרנית ואשת ציבור

מבנה הקונסרבטוריון
------------------

גיוס הכספים לבניית המבנה הנוכחי של הקונסרבטוריון החל בשנת 1891 עם קונצרט בביצוע אנטון רובינשטיין. תורמי תרבות גאורגיים ביניהם האחים סטפן, לבאן ויעקב זובאלאשווילי ואחרים, הצליחו לגייס את הסכום הדרוש ובניית המבנה, בתכנונו של האדריכל א. שימקביץ', הושלמה בשנת 1917. המוסד ממשיך לפעול גם היום מתרומות של תורמי תרבות ואנשי עסקים גאורגיים. 

מאז בנייתו נוספו לקונסרבטוריה "אולם הקונצרטים המפואר" (500 מקומות ישיבה), "אולם הרסיטלים" (200 מקומות ישיבה), חדר קונצרטים קטן (80 מקומות ישיבה), אולמות חזרה עבור תזמורת האופרה הסטודנטיאלי, חדרי ישיבות וספריית אודיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי
* האתר הרשמי, אנגלית וגאורגית
* מננה דויג'אשווילי (2007), **ההיסטוריה של הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי**, ISBN 1600219101, (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  History of The Vano Sarajishvili Tbilisi State Conservatoire, Tbilisi State Conservatoire
2. ↑  Tbilisi conservatoire marks 100 years with festival, Agenda, ‏2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1178193616
* LCCN: no93008473
* MusicBrainz: 45ec6a34-b1f2-4272-96fa-9dd6e995188b
* VIAF: 148035186
* WorldCat: lccn-no93008473

 |
**מרד סוואנתי** היה מרד כושל, שהתרחש בשנת 1921, כנגד השלטון הבולשביקי החדש בגאורגיה. 

המרד התפרץ בסוואנתי, מחוז הררי בצפון-מערב גאורגיה, כמעט מיידית לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה ויסודה של גאורגיה הסובייטית (פברואר-מרץ 1921). התסיסה בקרב איכרי סוואנתי הופיעה כבר במאי של אותה שנה, והתפתחה במהירות למרד חמוש כנגד ועידת המהפכה של גאורגיה, רבקום (ревком), הלא פופולרית, שהייתה הממשלה הבולשביקית שכיהנה בתקופת המעבר. פלוגה של חיילי גרילה, שהונהגו על ידי מוסוסטר דאדשכליאני, נסטור גרדפחאדזה ובידזינה פירוולי, פירקה מנישקה, בספטמבר של אותה שנה, את יחידות הצבא האדום שבסיסם היה בסוואנתי והחלו בהכנות לקראת ההתקדמות לכיוון כותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה. 

ועידת המהפכה הגאורגית, שעמדה מול האפשרות של התרחבות המרידה למרד כלל ארצי ולמלחמת אזרחים כוללת, ייסדה, ב-7 באוקטובר של אותה שנה, פלוגות ענישה מיוחדות כדי להילחם במורדים, שהוקעו על ידם כ"שודדים פוליטיים". ב-15 בנובמבר של אותה שנה, דיווחו השלטונות הסובייטים כי מספר המורדים הסוואנים עומד על 1,600 איש, ופעילותם מתואמת עם התנועה הלאומית הדמוקרטית של גאורגיה, ששמרה על הקשרים עם התנועה המנשביקית שבסיסה בטביליסי גאורגיה. 

הלחימה בסוואנתי נמשכה שישה חודשים, עד שהחיילים הסובייטים הצליחו לרסן את התפשטות המרידה למחוזות השכנים. לקראת סוף דצמבר 1921, הגיעה תגבורת רעננה של חיילי הצבא האדום שמחצה סופית את המרידה. מנהיג המורדים הוצא להורג, ומשטר של דיכוי מחמיר הושת על האזור. מפלת המרידה הסוואנית הכריחה את האופוזיציה הגאורגית הראשית לדאוג לשיתוף פעולה קרוב יותר, שהוביל מאוחר יותר למרד אנטי סובייטי רחב יותר באוגוסט 1924.

ראו גם
------

* מרד קאחתי-חבסורתי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמי נייט (1993), **בריה, הסגן הראשון של סטלין**, עמ' 26, ISBN 0691010935 (או מסת"ב 0691032572), (באנגלית)
2. ↑  ולרי בנידזה (1991), **מרד 1924 בגאורגיה**, עמ' 10, (בגאורגית)
3. ↑  סטיפן ג'ונס (1988), "ייסוד הכוח הסובייטי בעבר הקווקז: מקרה גאורגיה 1921-1928", מחקרים סובייטים 40, מס. 4: 616-639, (באנגלית)
**עמק ויניאלס** (בספרדית: **Valle de Viñales**) הוא עמק קרסטי המשתרע על שטח של 132 קמ"ר במחוז פינאר דל ריו במערב קובה. העמק הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1999.

ייחודו של העמק בתופעה גאומורפולוגית המכונה מוֹגוֹטֶה - גבעות עשויות אבן גיר, שגובהן עד 25 מ' וקוטרן אינו עולה על 200 מ', המבצבצות בעמק השטוח. הגבעות נוצרו כתוצאה מסחיפה, בתהליך שהחל לפני 170 מיליון שנים. בדומה לאזורים קרסטיים אחרים, גם בעמק ויניאלס מערות נטיפים, ובהן מערת האינדיאני (Cueva del Indio), שבה זורם נהר תת-קרקעי.

בעמק התגלו גם מאובנים של אמוניטים, דגים ודינוזאורים. בשנת 1961 צייר האמן לאוויחילדו גונסאלס מוריו ציור קיר ענק לאורך 180 מ' ובגובה של 120 מ' בדופן של מוגוטה שתי האחיות (Mogote dos Hermanas), המתאר את ההתפתחות האבולוציונית במקום. הציור מכונה "מוּרָאל דה לה פרהיסטוריה" ("ציור הקיר של הפרהיסטוריה").

בעמק גדלים גם 17 מיני צמחים אנדמיים. עם הצמחים נמנה ה-Microcycas calocoma, מין מסדרת הציקסינים, שכמעט לא השתנה מאז תקופת הקרבון.

על אף תופעות הטבע, אונסק"ו הכריז עליו כאתר מורשת עולמית ב-1999 דווקא בשל פעילות האדם בו - החקלאות המסורתית (במיוחד גידולי הטבק) והאדריכלות המקומית. במערות שבמורדות הגבעות ישבו בני אדם כבר לפני הכיבוש הספרדי של קובה. בראשית ההתיישבות הספרדית בעמק, במאה ה-17, הקימו בו הספרדים חוות גדולות לגידול בקר, שנסמכו בעיקר על כוח עבודה של עבדים מאפריקה. עבדים נמלטים שכונו "סימרונס" (Cimarrones), מצאו לעיתים מקלט במערות בעמק.
עד מהרה החליפו גידולי הטבק את הבקר, ומסילת הרכבת המערבית (Ferrocarril del
Oeste) ממנה לא נותר כמעט דבר, נסללה בעמק ב-1882.

הטבק מהווה את הענף העיקרי ל-8,000 תושבי העמק עד היום, ומטעי הטבק הם חלק בלתי נפרד מנוף העמק. בנוסף, מגדלים בו גם קפה ומניהוט (יוקה), אך בהיקף קטן בהרבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמק ויניאלס** בוויקישיתוף
* עמק ויניאלס באתר המועצה הלאומית של קובה למורשת תרבות (בספרדית)

* ציור הקיר של הפרהיסטוריהציור הקיר של הפרהיסטוריה
* ערפל בעמקערפל בעמק
* מוגוטהמוגוטה
* עמק ויניאלסעמק ויניאלס

| Flag of CubaFlag of Cuba סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בקובה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הוואנה הישנה וביצוריה • טרינידד וואיה דה לוס אינחניוס • מבצר סן פדרו דה לה רוקה • המרכז ההיסטורי האורבאני של סיינפואגוס • הנוף הארכאולוגי של מפעל הקפה בדרום-מזרח קובה • עמק ויניאלס • הפארק הלאומי אלחנדרו דה הומבולדט • הפארק הלאומי דסאמבארקו דל גראנמה • המרכז ההיסטורי של קמגואיי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 234819438
* WorldCat (עם VIAF): 234819438

 |
**פרנקה אחזקות** (באנגלית: **Franke Holding**) היא חברה שווייצרית המייצרת כיורים ומשטחי עבודה למטבחים.

נכון לשנת 2019 מעסיקה החברה כ-10,500 עובדים בכ-68 חברות באירופה, דרום וצפון אמריקה, אפריקה, אוסטרליה ואסיה.

מטה החברה הראשי נמצא בעיר ארבורג, שווייץ ומפעלי החברה נמצאים בסין, טורקיה, פורטוגל, רוסיה, רומניה, בולגריה והונגריה.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בעיר רורשך, בשנת 1911 על ידי הרמן פרנקה (Hermann Franke) כמפעל לייצור מתכות.

בשנת 1925, החלה בייצור כיורים העשויים מיריעת נחושת, גגות לתנורים, חלונות צוהר וחלונות דורמר.

בשנת 1934, יישמה עבודה בטכנולוגיית ריתוך חדשה והחלה בייצור סדרתי של כיורי ניקל ונירוסטה.

בסוף שנות השלושים, בנתה החברה מפעל חדש בעיר ארבורג, שווייץ ועובדי החברה העתיקו את מגוריהם אל העיר.

משרדי החברה בעיר צ'סטרפילד
בתאריך 25 בינואר 1939, נפטר פרנקה ובנו וולטר ירש את מלוא עיזבונו ומונה למנכ"ל ולבעלים של החברה.

בשנת 1940, בעקבות התפתחותו של ענף הבניה, החלה בייצור כיורים ומטבחים לבתים פרטיים.

בסוף שנות הארבעים, ייצרה החברה את הסיר הראשון שלה שכלל מכסה והחלה לייצא את מוצריה אל שווקים זרים מחוץ לשווייץ.

בשנת 1950, החלה לייצור ציוד סניטרי לחדרי שירותים ורחצה.

בשנות השישים, הקימה החברה 13 חברות בת חדשות.

בשנת 1972, התקינה החברה את המטבח הראשון שלה בסניף מקדונלד'ס בעיר מינכן, גרמניה.

בשנת 1975, מונה ווילי פייפר (Willi Pieper) למנכ"ל החברה והוקמו 4 חברות בנות נוספות.

בסוף שנות השבעים, רכשה את חברת פרוגרסיב (Progressive Corporation) מהעיר פילדלפיה, ארצות הברית.

בשנת 1990, רכשה את חברת קרון פיניקס (Carron Phoenix) מהעיר פאלקירק, סקוטלנד. לאחר הרכישה הקימה החברה שני מפעלים בפולין ובצ'כוסלובקיה.

בשנת 2002, רכשה פרנקה את חברת סיסונס (Sissons), המסקת כיורי נירוסטה ומערכות רחצה בעיר צ'סטרפילד, אנגליה מפעל לייצור מכונות קפה של החברה נמצא בעיר סנט אולבנס.

בשנת 2018, מונה פטריק וולהאוזר (Patrik Wohlhauser) למנכ"ל החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Franke** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Franke

הערות שוליים
------------

1. ↑  History, Franke (באנגלית)
2. ↑  Carron Phoenix announces sale of commercial business to Franke UK, Sinks (באנגלית)
3. ↑  Yumpu.com, Franke acquires W & G Sissons Ltd and significantly extends their ... yumpu.com (באנגלית)
4. ↑  Franke Holding AG | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
5. ↑  Patrik Wohlhauser, Franke Holding AG: Profile and Biography, Bloomberg.com (באנגלית)
**שאנדור וינצה** (במקור **ויינברגר**, בהונגרית: **Vincze Sándor**; שאטוראליאויהיי, 3 ביולי 1886 – ארצות הברית, 1946) היה עיתונאי ופוליטיקאי יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

שאנדור וינצה נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף ויינברגר ושל גבריאלה בישבאום. בקלוז'-נאפוקה הוא היה ממנהיגי הסוציאל-דמוקרטים המקומיים ובשנת 1918 מונה לסגן הנציב הממשלתי בטרנסילבניה. ברפובליקה הסובייטית ההונגרית פעל תחת מור פריאוס ולאסלו דיאנש והיה קומיסר העם של בודפשט (ראש קומיסריון העם העירוני) ופיקח על התחבורה, בריאות הציבור והבנייה. לאחר נפילת הרפובליקה הוא נעצר ב-13 באוגוסט 1919 בגין תפקידו תחת הרפובליקה, אך שוחרר כבר ב-25 באוגוסט. הוא היגר לווינה, משם כתב מכתב ביחד עם ברנאט קונדור נגד ג'רג' לוקאץ' הוא היגר לארצות הברית באותה השנה עסק בעיתונאות ומת שם ב-1946.

ראו גם
------

* ציאבה נאג': לקסיקון ספרות המהגרים ההונגרית. מוזיאון ספרותי ומרכז לספרות עכשווית, 2000.

לקריאה נוספת
------------

* אלברט וארי : קורבנות השלטון האדום בהונגריה, בודפשט ISBN 978 963 848 400 0
* "שאנדור וינצה". *המוזיאון הספרותי פטפי*.
* אילן יוחסין של שאנדור וינצה
* "ספר הפרוטוקולים של מועצת השרים המהפכנית 1919 (Magyar Országos Levéltár kiadványai, II. Forráskiadványok 13a". Arcanum. 1986. p. 120.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Vincze Sándor". *Petőfi Irodalmi Múzeum*. נבדק ב-2015-06-30.
**לארי פליק** (באנגלית: **Larry Flick**) הוא עיתונאי אמריקאי, בעל טור לשעבר במוזיקת דאנס, מבקר יחיד ועורך כישרונות בכיר במגזין בילבורד, שם עבד במשך 14 שנים.

בהמשך הקריירה שלו, הוא הפיק והנחה תוכניות רדיו של Sirius XM.

קריירה
------

פליק התחיל בעסקי המוזיקה בגיל 21 כנציג רדיו בקולג' בחברה בשם *Gold Mountain*. בהמשך לכך, הצטרף לצוות של להקת הרוק האמריקאית קיס בשנות ה-80, לאחר מכן, קיבל תפקיד משני במגזין בילבורד. מאוחר יותר, הוא הפך לעורך מוזיקת הדאנס/ביקורות של המגזין. פליק עבד גם כיועץ מוזיקלי של הזמר-יוצר האמריקאי פרינס.

בשנת 1998 ביקר מטעם מגזין בילבורד את *Ray of Light* של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה וקבע "האלבום לא רק סיפק לאמנית דמוית הזיקית את השבחים הביקורתיים העולמיים הראשונים שלה, אלא גם הוכיח שהיא נותרה דמות חיונית בקרב קהלים צעירים הפכפכים להחריד". במהלך הקריירה שלו, ביקר עשרות אלבומים ושירים נוספים שפורסמו במגזין.

קישורים חיצוניים
----------------

* לארי פליק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Larry Flick, Discogs (באנגלית)
2. ↑  Larry Flick | Actor, IMDb (באנגלית אמריקאית)
3. ↑  larry flick, SiriusXM, ‏2017-08-15 (באנגלית אמריקאית)
4. ↑  Richard Jones, Richard meets... Larry Flick, Queer Forty, ‏2019-10-09 (באנגלית אמריקאית)
5. ↑  "Larry Flick". Sirius XM. Retrieved 12 April 2020.
6. ↑  Billboard - Google Livres, web.archive.org, ‏2021-05-03