recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שער ספרו Logica demonstrativa
שער ספרו Euclides ab omni naevo vindicatus
**ג'ובאני ג'ירולאמו סאקרי** (באיטלקית: **Giovanni Girolamo Saccheri**;‏ 5 בספטמבר 1667 – 25 באוקטובר 1733) היה כומר ישועי, פילוסוף סכולסטי ומתמטיקאי איטלקי.

ביוגרפיה
--------

סאקרי נולד בשנת 1667 בסן רמו, לאב שהיה עורך דין. בשנת 1685 הצטרף למסדר הישועים בגנואה. הוא היה בן חסותם של האחים המתמטיקאים תומאזו צ'ווה (אנ') וג'ובאני צ'ווה (אנ') ובהשפעתם פרסם בשנת 1693 את ספרו הראשון, Quaesita geometrica. בספר זה פתר סאקרי שלל בעיות בגאומטריה אלמנטרית.

בשנת 1694 הוסמך סאקרי לכומר. משנה זו ועד 1697 לימד פילוסופיה באוניברסיטת טורינו. בשנת 1697 פרסם את ספרו Logica demonstrativa, ומשנה זו ועד למותו לימד פילוסופיה, תאולוגיה ומתמטיקה באוניברסיטת פאביה. 

סאקרי היה בקשר עם ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה ויעץ לו בשאלות מתמטיות. ויטוריו אמדאו השני אף ניסה לשכנע את סאקרי לעבור מאוניברסיטת פאביה לאוניברסיטת טורינו, אך סאקרי בחר להישאר בפאביה. סאקרי קיבל גם הצעה לעבור לאוניברסיטת פדובה, ודחה גם אותה. 

הוא נפטר ב-25 באוקטובר 1733 במילאנו.

תרומתו לגאומטריה
----------------

סאקרי ידוע כיום בעיקר בזכות ספרו שהתפרסם בשנת 1733, זמן קצר לפני מותו, Euclides ab omni naevo vindicatus ("אוקלידס חופשי מכל פגם"), אף שהספר לא עורר עניין עד לגילויו מחדש באמצע המאה ה-19 בידי אאוג'ניו בלטראמי. 

רבים מרעיונותיו של סאקרי פורסמו כבר במאה ה-11 על ידי עומר ח'יאם. לא ידוע האם לסאקרי הייתה גישה לתרגום של ספרו של עומר ח'יאם, או שהגיע לרעיונות אלה באופן בלתי תלוי. מרובע סאקרי קרוי כיום לפעמים "מרובע ח'יאם-סאקרי". בספרו מתח ביקורת על עבודתם של נסיר א-דין א-טוסי וג'ון ואליס בעניין אקסיומת המקבילים. מטרתו של סאקרי הייתה לבסס את עבודתו של אוקלידס באמצעות הוכחה בדרך השלילה שכל תחליף הסותר את אקסיומת המקבילים אינו אפשרי. לשם כך הגדיר את מרובע סאקרי, הניח שאקסיומת המקבילים אינה תקפה, וניסה להגיע לסתירה. 

כיוון שאקסיומת המקבילים שקולה לטענה שסכום הזוויות במשולש הוא 180°, סאקרי בחן את ההשערות שסכום הזוויות גדול מ-180° או קטן מ-180°. ההשערה הראשונה הובילה לתוצאה שקו ישר הוא סופי באורכו, בניגוד לפוסטולט השני של אוקלידס ("כל קטע יכול להמשיך ללא גבול כקו ישר") ולכן סאקרי דחה אותה. עם ההשערה השנייה התקשה סאקרי להגיע לסתירה, ובמקום זאת הגיע לתוצאות לא אינטואיטיביות, כגון שלמשולשים יש שטח מרבי. 

אף שבעבודתו של סאקרי יש ניצנים ראשונים של גאומטריה לא-אוקלידית, יוצריה של גאומטריה זו, ניקולאי לובצ'בסקי ויאנוש בויאי (כל אחד בנפרד), לא הכירו את עבודתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ובאני סאקרי** בוויקישיתוף

* ג'ובאני סאקרי, באתר MacTutor (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271064705171
* BNE: XX1751030
* BnF: cb13164455b (data)
* CiNii: DA0161852X
* GND: 101231687
* ICCU: LO1V168490
* ISNI: 0000 0001 0929 543X
* LCCN: n79069965
* NTA: 241161541
* RERO: 02-A000142638
* SUDOC: 08590340X
* VcBA: 495/80655
* VIAF: 102329724
* WorldCat: lccn-n79069965

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סינגל   
פרמטרים [ מפיקים, כותבי השיר ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**It Feels So Good** (בעברית: "זה מרגיש כל כך טוב") הוא שיר של הזמרת-יוצרת הבריטית סוניק (sonique). השיר שוחרר ב9 בנובמבר 1998 והגיע למקום ה-24 במצעד הסינגלים הבריטי. במאי 2000, בעבקות הצלחת השיר בארצות הברית, השיר שוחרר מחדש ושהה 3 שבועות במקום הראשון באותו מצעד. השיר נשאר בטופ 40 במשך 14 שבועות והפך לסינגל השלישי הנמכר ביותר לשנת 2000 בבריטניה. השיר נמכר ביותר מ700,000 עותקים בבריטניה נכון לאוקטובר 2014. השיר התברר כמוצלח גם במדינות רבות אחרות, כולל ארצות הברית, כששודר בתדירות גבוהה ברדיו בפלורידה, מה שעזר לשיר להגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100, מה שהוביל את סוניק לחתום בריפבליק רקורדס. בשנת 2017, BuzzFeed דירגו את השיר במקום ה-33 ברשימת "101 שירי הריקוד הגדולים של שנות ה-90".

כתיבת השיר ותוכנו
-----------------

סוניק אמרה על השיר: "זה על הבחור הזה שמאוד אהבתי אותו לפני שנים, אך לא הגיב לרגשות שלי. כי הוא היה מוצלח באותה תקופה - ואני לא. והוא חשב שאני הייתי מאוהבת בו בגלל ההצלחה שלו. השיר הזה הוא רק דרך להצהיר שהוא היה זה שאהבתי". השיר זכה לשבחים נרחבים לאחר שנוגן על ידי די ג'יי בטמפה, פלורידה, בשנת 2000. בגלל הפופולריות של השיר, היא החלה להתקרב למנהלים ביוניברסל מיוזיק גרופ דאג מוריס וג'ימי לובין. בסופו של דבר היא הוחתמה ביוניברסל, והאלבום שלה Hear My Cry היה הראשון שלה ששוחרר תחת חברת התקליטים החדשה של יוניברסל, Republic Records, המבוססת על האינטרנט.

הקליפ
-----

אחד מ2 קליפים של השיר בויים על ידי טים סטורי והוקרן בבכורה בפברואר 2000.

מיקומי שיא
----------

  
שגיאות פרמטריות בתבנית:מיקומי שיא   
פרמטרים [ שוויץ, אירופה (Eurochart Hot 100), בלגיה, שבדיה ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא | תואר |
|  אוסטריה | Ö3 Austria Top 40‏ | 25 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 84 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 11 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 34 |  |
|  בריטניה | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 22 |  |
|  דנמרק | טראקליסטן | 22 |  |
|  הולנד | מצעד השירים ההולנדי | 7 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 27 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 7 |  |
|  צרפת | SNEP | 33 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 5 |  |
**טכנופוביה** (מילולית, מיוונית: בעת מפני טכנולוגיה) היא הימנעות קיצונית משימוש מיומן בטכנולוגיה ומפני רכישת מיומנויות טכניות. מיוחסת לרוב לחרדה מפני עולם ההיי-טק בכלל, ומפני עולם המחשבים והמיחשוב בפרט. טכנופוביה היא תופעה פסיכולוגית הגורמת לתגובת הימנעות מוגזמת שאינה הולמת את המצב, לאובייקטים ומצבים המערבים טכנולוגיה. 

כל חרדה עלולה להוביל לתגובה של הימנעות ממצבים יומיומיים מקובלים ושכיחים. במקרה של טכנופוביה, הסובלים מהתופעה יעדיפו לעיתים קרובות להימנע ממגע עם המחשב או עם גאדג'טים ומכשירים אחרים (דוגמת די.וי.די, טלפון סלולרי וכדומה), גם במחיר של השקעת זמן רב, מאמצים, או אי-נוחות. לדוגמה, טכנופובים יעדיפו לעמוד בתור לבנק או לדואר על-מנת להימנע משיחה עם מענה קולי ממוחשב. הטכנופוב מנהל יומנים עבי-כרס ומסורבלים ונושא עמו ספרי טלפונים כבדים, שהחיפוש בהם אורך זמן ממושך, רק כדי שלא יאלץ להתמודד עם הטלפון הסלולרי והיומן הממוחשב. כיום, כאשר התקשורת מבוססת-המחשב הופכת מקובלת יותר ויותר, עלולה חרדה זו להרחיק את הסובלים ממנה מקשר עם בני משפחה וחברים שאינם טכנופובים. 

החרדות הבולטות יותר שיכולות להסתתר מאחורי התסמונת הכוללת טכנופוביה:

* חרדת הזר והבלתי צפוי: הלא-מוכר, הבלתי-ניתן לתפיסה מעורר תחושות מעורבות בבני-אדם. חרדת הזר עומדת בבסיס המכלול העוין של הדעות הקדומות, של הסטריאוטיפים.
* חרדת אובדן השליטה: המקרה שבו תוצאות הישג טכנולוגי עוררו חרדה וגיוס המוני של התנגדות היה ביצירת פצצת האטום.
* החרדה מתלות, למשל החשש מ"באג 2000".
* חרדת היריבות: קיימת ישות שכישוריה עולים על אלו שלנו, ובכך יש איום על הזהות ועל הביטחון העצמי.
* החרדה מהתנוונות והתיישנות: העבודה היא ערך עליון בתפיסת העולם של רוב האנשים, הפקדת המטלות בידי מכונות לא "תשחרר את האדם לעשייה אנושית נאורה" אלא תוביל אותו לבטלה ולניוון.
* הפחד לדעת יותר מדי: כבר במיתולוגיה היוונית, פרומתאוס נענש על שהביא את האש.

כיוון שהתגובה הטכנופובית נתפסת כלא-הגיונית גם בעיני הסובל ממנה, מרבית הטכנופובים מאמצים לעצמם תירוצים: מבוגרים רבים טוענים שהם "לא שייכים לדור הזה" או "מבוגרים מכדי ללמוד", וצעירים רבים אומרים כי "מחשבים הם דבר מנוכר", "תמיד הייתי גרוע במחשבים" וכדומה. 

ואולם, בניגוד לסברה המקובלת, תופעת הטכנופוביה אינה קשורה לגיל, מעמד, או השכלה. 

לארי ד. רוזן, ומישל מ. וויל, זוג חוקרים אמריקניים, פרסמו מאמר בנושא בשנת 1995, במגזין הפסיכולוגי-מדעי Computers in Human Behavior. המאמר, שכותרתו "תחכום טכנולוגי וטכנופוביה אצל תלמידי אוניברסיטה מ-23 מדינות", הציג ממצאי מחקר בן כשלוש שנים, בהשתתפות 3,392 סטודנטים מ-38 אוניברסיטאות ברחבי העולם.

מהמחקר עולה שאף על פי שהגיל הממוצע של הנחקרים היה 21, מידת ההצלחה של כל אחד מהם להשתמש במחשב הייתה שונה במידה רבה, והייתה קשורה יותר מכל לאופן שבו תפסו הם את הטכנולוגיה. אלו שחשו מאוימים הצליחו פחות. מי שהשיג את התוצאות הטובות ביותר היו, הסטודנטים הישראליים.

ראו גם
------

* לודיטים
* טכנופיליה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טכנופוב** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טכנופוביה** |

* אמיתי זיו, אז איך זה לחיות בלי סלולר? יש כמה אנשים שישמחו לספר לכם, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2016
**מרלה דנדרידג׳** (באנגלית: **Merle Dandridge**; נולדה ב-31 במאי 1975) היא שחקנית וזמרת אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

דנדרידג׳ נולדה באוקינאווה ב-31 במאי 1975. אמה של דנדרידג' היא חצי יפנית וחצי קוריאנית, ואביה אפרו-אמריקאי. היא חזרה לארצות הברית עם הוריה עקב עבודתו של אביה, והם התגוררו בבסיס חיל האוויר ביל בקליפורניה לפני שהתיישבו בבסיס חיל האוויר בבלוויו, נברסקה, שם בילתה את רוב ילדותה. היא למדה בבית הספר התיכון Papillion La Vista והשתתפה בשיעור הפקת הצגות ובמחלקה לתיאטרון. לאחר מכן למדה בקונסרבטוריון התיאטרון באוניברסיטת רוזוולט.

קריירה
------

דנדרידג׳ החלה את הקריירה שלה בהצגות תיאטרון בשיקגו. היא צברה קהל רחב יותר בתור הקול של אליקס ואנס במשחק הפעולה עטור הפרסים Half-Life 2. בשנת 2006, היא לוהקה לתפקיד קאלה בהפקה המקורית של טרזן בברודווי. היא זכתה בפרס BAFTA על הופעת הקול שלה במשחק 2015 Everybody's Gone to the Rapture. לדנדרידג' היו גם תפקידים חוזרים בסדרת הדרמה FX ,ילדי האנרכיה בתור ריטה רוזוולט, ואופרת הסבון הנעורים הקצרה של The CW Star-Crossed בשנת 2014. בשנת 2015, היא כיכבה בעונה השנייה של NBC Medical.

בשנת 2015 לוהקה דנדרידג׳ לתפקיד הדמות הראשית בסדרת הדרמה של רשת אופרה ווינפרי, גרינליף. היא מגלמת את התפקיד של גרייס גרינליף, בתו המנוכרת של גרינליף. היא זכתה לשבחים רבים על תפקידה בסדרה.

מ-9 בנובמבר 2017 עד 7 בינואר 2018, כיכבה דנדרידג׳ בתפקיד Papa Ge the God of Death בחידוש לדרמה המוזיקלית בברודווי של Once on This Island. כמו כן, בשנת 2018, היה לה תפקיד חוזר בסדרה הקומית של CBS מרפי בראון. בשנת 2020, דנדרידג׳ לוהקה לתפקיד קבוע בסדרה את שמונה הפרקים של HBO Max "הדיילת".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרלה דנדרידג׳** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. ↑  CAAM, Merle Dandridge on "Blasian" Identity and Oprah Winfrey Network's new summer original series "Greenleaf", CAAM Home, ‏2016-06-20 (ב־American English)
2. ↑  A. B. C. News, 5 Reasons to Watch Oprah Winfrey's New Series 'Greenleaf', ABC News (באנגלית)
**מַרְק רוֹזַ'אווֹלְדִי** (במקור **מרדכי "מוטקה" רוזנטל**, בהונגרית: **Rózsavölgyi Márk**; (בַּלַשַדִיאַרְמַט, 14 באוגוסט 1787 – פשט, 23 בינואר 1848) היה מלחין וכנר יהודי-הונגרי. הוא כונה כבר בחייו "אבי הצ'ארדש". בנו, דיולה (יוליוס) רוז'אוולדי, ייסד בשנת 1850 יחד עם נורברט גרינצוייל, חברה להוצאה לאור של מוזיקה ולארגון קונצרטים, החברה והחנות המפורסמת קיימות עד היום במרכז בודפשט. בן אחר של מרק, ליאופולד, הפך לרופא. שם משפחתו ההונגרי הוא תרגום מדויק של שמו הגרמני המקורי, רוזנטל, דהיינו "עמק ורדים".

ביוגרפיה
--------

מוצאו ממשפחת סוחרים יהודית. הוא התחיל את לימודיו בגיל צעיר וסיים אותם בפראג, שם התפרנס מ"כתיבה תמה". הוא הגיע לפשט בשנת 1808 והתחיל לעבוד בתפקיד כנר ראשון ב"חברת התיאטרון ההונגרי" בשנת 1813 הוא עבר לעיר באיה שם היה מקום מושבו עד לשריפה הגדולה בשנת 1819. שוב עבר לפשט, ושוב המשיך בנדודים, כי קיבל משרת כנר בתזמורת התיאטרון בעיר טימישוארה. במשך הזמן הוא עבר כמעט בכל הונגריה ככנר וירטואוז. הוא ניגן ניגונים הונגריים ישנים, ניגן את יצירותיו ואת עבודות הצ'רדש שלו בכל מקום, לעיתים קרובות מאוד אפילו ללא ליווי מוזיקלי נוסף.

יצירותיו הפכו ידועות ופורסמו במספר אוספים. בשנת 1833 חזר שוב לפשט, אך המשיך גם את מסעות הקונצרטים שלו ברחבי המדינה. בשנת 1837 כתב יצירה בשם "קולות שמחה לאומית" (22 באוגוסט 1837) לפתיחת "התיאטרון ההונגרי של פשט" שהפך מאוחר יותר ל"תיאטרון הלאומי". הוא מונה לכנר הראשון של תזמורת התיאטרון וגם למנהלה המוזיקלי. נשמתו הנודדת לא מצאה את מקומה בתוך ההגנה של תיאטרון קבוע בנוי אבן ועד מהרה יצא שוב לדרך.

בשנת 1845 הוא עדיין הופיע בערים אוראדיה, אגר, קאריי והחל סיור קונצרטים כפריים חדש, אך בשל מחלתו נאלץ לשוב לפשט, שם חי בעוני ומת במחלתו. עד מותו הייתה לו ידידות קרובה עם שנדור פטופי שהפך לימים למשורר הלאומי של הונגריה. פטופי כתב מאמר בשנת 1844 עליו ועל יצירתו בגיליון המגזין "האופנה ההונגרית". את זכרו הנציח פטופי בשירו "מוזיקאי זקן, מה חטאתי לך".

ראו גם
------

* מייסדי המוזיקה לריקודים בהונגריה. מאמר בעיתון "עיתון יום ראשון" מאת לאיוש אווה. (בהונגרית)

לקריאה נוספת
------------

* מאמר על חייו (בהונגרית)
* הלקסיקון לקורות חיים (בהונגרית)
* Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar zsidó lexikon. 1929. הלקסיקון ליהודים הונגרים (בהונגרית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרק רוז'אוולדי** בוויקישיתוף

* מרק רוז'אוולדי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מרק רוז'אוולדי, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון אנציקלופדי של מוזיקה ומוזיקאים בשפה הגרמנית. מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007409296605171
* BIBSYS: 3044045
* BNE: XX1730399
* BnF: cb13899251f (data)
* CiNii: DA12224129
* GND: 123805023
* ISNI: 0000 0001 2027 9393
* LCCN: no92008984
* MusicBrainz: 44ca88c9-66d8-44f5-af6c-91c14a7e2b40
* NKC: mzk2011645364
* NTA: 278760422
* RERO: 02-A016865187
* SUDOC: 166669008
* VIAF: 69116720
* WorldCat: lccn-no92008984

 |
**יונה אושפיז** (1908–1970) היה תעשיין בארץ ישראל, שהקים את חברת "יונה אושפיז מנועי חשמל". גם אשתו, יונה אושפיז, הייתה תעשיינית ויזמית.

יונה אושפיז נולד בליטא. בוגר הגימנסיון הייהודי בקובנה. עלה לארץ ישראל ב-1936 לאחר שסיים לימודי הנדסת חשמל ומכונות בגרנובל - צרפת. מחלוצי התעשייה הארץ-ישראלית והישראלית בענפי המתכת והחשמל.

ב-1938 יזם והקים, פיתח וייצר מנועים חשמליים במסגרת חברת "יונה אושפיז מנועי חשמל". עם הקמתה ובמהלך מלחמת העולם השנייה עיקר פעילות החברה היה במתן שירותים אלקטרו-מכניים, תיקון ושיפוץ מכונות וציוד חשמלי, מנועים וגנרטורים לרשויות המנדט הבריטי ולתעשייה הארץ-ישראלית. בסוף שנות הארבעים הוחל בייצור מנועים חשמליים תלת פאזיים.

בשנת 1940 הכיר את יונה קוברינסקי, והם נישאו ב-1942. לאחר נישואיהם שניהם נשאו את אותו שם, יונה אושפיז.

פעילות החברה והיקף מוצריה נעשו במקביל להתפתחות התעשייה הישראלית לגווניה ולצרכיה השונים. החברה עסקה, בין היתר, בבניית תחנות כוח עבור חברת החשמל לישראל, מערכות שאיבת המים עבור חברת חברת מקורות, ומתקנים שונים עבור בתי זיקוק לנפט, מתקני תעשייה כימית בנגב ובים המלח, מפעל נשר חיפה ומפעלי נייר אמריקאים ישראליים,

ב 1956 קיבל מדליית זהב של משרד התעשייה והמסחר - כהוקרה על היותו חלוץ ומבעלי היוזמה הראשונים של תעשיית החשמל בישראל.

יונה אושפיז נפטר באוקטובר 1970 ונטמן בבית העלמין בקרית שאול.

קישורים חיצוניים
----------------

* מגזין הטכניון גיליון קיץ 2005, עמ' 46
* נורית דברת, ‏הנשים הראשונות, באתר גלובס, 6 במאי 2008
* עופר אדרת, 2020-1922 | ה"סבתא החביבה" שהתגלתה כאשת ברזל, באתר הארץ, 23 באפריל 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסחר ותעשייה, הצופה, 10 בדצמבר 1945
2. ↑  יונה אושפיז ז"ל, דבר, 14 באוקטובר 1970
**דייוויד הילברי ברגר** (באנגלית: **David H. Berger**) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל ששירת כמפקד חיל הנחתים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

ברגר התגייס לחיל הנחתים ב-1981, עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר, ושירת כמפקד מחלקה בדיוויזיית הנחתים הראשונה. בתקופת מלחמת המפרץ שירת כמפקד פלוגה וקצין מבצעים בגדוד הסיור השני של דיוויזיית הנחתים השנייה. שירת כקצין גיוס של החיל ברואנוק שבוירג'יניה, כמדריך בבסיס הנחתים ביומה שבאריזונה, כמדריך למבצעים מיוחדים בכוח המשלוח השלישי של חיל הנחתים וקצין תכנון במטות המשולבים. בתפקיד זה שירת בבניין הפנטגון בעת פיגועי 11 בספטמבר ב-2001, ושהה בסמוך לבניין שנפגע במתקפה.

בשנים 2002–2004 פיקד על הגדוד השלישי ברגימנט חיל הנחתים השמיני של דיוויזיית הנחתים השנייה. בתקופת פיקודו הוצב הגדוד באוקינאווה, בתחילת 2004 נשלח להאיטי להוביל כוח התערבות צבאי בינלאומי בעקבות מרידה ומהומות אלימות שהתרחשו במדינה. הוא פיקד על רגימנט הנחתים השמיני בתקופה בה הוצב בפלוג'ה שבעיראק. על פועלו כמפקד הרגימנט עוטר בלגיון ההצטיינות עם אות V לאומץ לב. שימש סגן מפקד דיוויזיית הנחתים השנייה וראש מטה כוח קוסובו. בשנים 2009–2011 שירת כקצין אג"ם במטה חיל הנחתים. ב-2012 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה ולחם עמה במלחמת אפגניסטן. בשנת 2013 מונה למפקד מרכז האימונים ובסיס הנחתים בסן ברנרדינו שבקליפורניה.

ביולי 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים. באוגוסט 2016 במקומו מונה לואיס קרפארוטה וברגר מונה למפקד כוחות חיל הנחתים בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. באוגוסט 2018 מונה למפקד פיקוד פיתוח הלוחמה של הנחתים. 

ביולי 2019 מונה למפקד חיל הנחתים בדרגת גנרל וכיהן בתפקיד עד יולי 2023.

ברגר בעל תואר ראשון בהנדסה מאוניברסיטת טוליין. בעל תואר שני במדיניות ציבורית בינלאומית מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס ובעל תואר שני בלימודים צבאיים. הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל הנחתים ובית הספר של חיל הנחתים ללחימה מתקדמת. בוגר בית הספר של הריינג'רס, בית הספר לצניחה, בית הספר לצלילה של הצי, ובית הספר לסיור אמפיבי של חיל הנחתים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד ברגר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל הנחתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביתר בן-צדף, לוטננט-ג'נרל דיוויד ברגר יפקד על המארינס, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 28 במרץ 2019.
2. ↑  Lt. Gen. Berger remembers 9/11, אתר ליגת ה-MLB, ‏12 בספטמבר 2015
3. ↑  טבלת מקבלי עיטורים, באתר עמותת חיל הנחתים
עדר של ג'ירפות וזברות בגן.
**גן החיות של בלפסט** (באנגלית: **Belfast Zoological Gardens** או **Belfast Zoo**), הוא גן חיות הממוקם בבלפסט, בירת צפון אירלנד. האתר ממוקם סמוך לגבעות Cavehill שבמחוז אנטרים, מיקום מבודד יחסית הגורם לסביבה שלווה עבור בעלי החיים בגן.

גן החיות הוא אחד האטרקציות המובילות בשטחי צפון אירלנד ובו מעל 300,000 מבקרים בשנה. גודל האתר מעל 22 דונם ובתוכו ישנם מעל 1,200 בעלי חיים ממעל 140 מינים. חלק מהם מצויים בטבע בסכנת הכחדה והגן מקים מעל 90 יחידות שימור מבודדות עבורם. הגן גם ממומן ממועצת בלפסט המוציאה מעל 1.5 מיליון ליש"ט, כך שהוא אחד מגני החיות היותר ממומנים בבריטניה ואירלנד.

הגן הוקם לראשונה ב-28 במרץ 1934, אך עוד לפני כן נסלל האזור בידי "חברת בלפסט" שהקימה מסילות ברזל לאורך המאה ה-20 ויצרה פארקי שעשועים וגינות, אליהם הובילו סוללות ברזל של רכבות חשמליות. ב-1933 הוחלט להוסיף לאזור אוסף זואולוגי של בעלי חיים, אשר האזור נהפך לגן החיות כעבור שנה.

עם מלחמת העולם השנייה והפצצת בריטניה במהלך 1940 הופצצה בלפסט ונהרגו מספר בעלי חיים נהרגו בהפצצות ביניהם פילים, זאבם, אריות ודובי קוטב אך רובם שרדו. הגן נמנע מהוספת חיות עד ל-1947 אך נקלע לקשיים כלכליים במהלך שנות ה-50 וה-60 והוצרך בשיקום מבוסס. החל מ-1970 הגן מבוסס על "חברת בלפסט" ועל "חברת צ'פמן".

על היסטוריית הגן התבסס הסרט "Zoo" בכיכובו של ארט פרקינסון.

בעלי חיים
---------

הגן מכיל מעל 140 מינים שונים של בעלי חיים, ביניהם מתחמים לפילים, גורילות, ג'ירפות וזברות, מתחם לדוביים ושאר טורפים, פינת חי גדולה, פינה דומה ליער גשם טרופי בתוכה עופות שונים, קופים, למורים ועצלנים, כמה זוחלים ועוד.

בגן מספר בעלי חיים המצויים בסכנה גדולה, כמו טיגריס סומטרה, פרטי קנגורו אילני, בונגו, שימפנזה. ב-2007 הייתה המלטה של אריה ברברי שהועבר בהמשך לצ'כיה במסגרת פרויקט הצלה של תת-המין הזה שנכחד בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן החיות של בלפסט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גן החיות של בלפסט (באנגלית)
* גן החיות של בלפסט, ברשת החברתית פייסבוק

* גן החיות של בלפסט, ברשת החברתית טוויטר

* גן החיות של בלפסט, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315944736
* WorldCat (עם VIAF): 315944736

 |
בחשבונאות, **הפסד** הוא מצב בו הפעילות העסקית של יחיד או תאגיד מביאה לכך שההוצאות גדולות מההכנסות, כך שהתוספת לערך של העסק היא שלילית (בניגוד לרווח, שבו התוספת לערך חיובית). הפסד ניתן לזיהוי בפרויקט מסוים, כחלק מבחינת הכדאיות של פרויקט זה. בדו"חות הכספיים של התאגיד מוצג ההפסד בדו"ח רווח והפסד. בדומה לרווח, כך גם ההפסד עשוי להופיע בשלבים שונים: הפסד גולמי, הפסד תפעולי וכדומה.

מס הכנסה על ההפסד
-----------------

מס הכנסה מוטל על הרווח המושג בפעילות העסקית. המס השנתי לעולם אינו שלילי, ולכן בשנה שבה נגרם הפסד, היחיד או התאגיד אינו משלם מס הכנסה, אך לא מקבל החזרי מס בגין ההפסד. עם זאת, ניתן להעביר את ההפסד לשנות המס הבאות, לשם קיזוזו מרווחים באותן שנים. 

בישראל עוסקים בכך סעיפים 28 ו-29 לפקודת מס הכנסה.

הזכות לקזז הפסדים מרווחי השנים הבאות יוצרת שווי כלכלי להפסד לצורכי מס של חברה. את ההפסד יכולה לנצל החברה עצמה, בהמשך פעילותה העסקית, וכן יכולה לנצל אותו חברה שתרכוש את החברה המפסידה (במגבלות הקבועות בדיני המיסים). עובדה זו עומדת בבסיס המוטיבציה לרכישת חברה עם הפסדים. מדובר בתכנון מס לגיטימי.

פסיקת ביהמ"ש העליון קבעה כללים וסייגים לאפשרות לקזז רווחים מהפסדי עבר שנצברו בחברה שנרכשה, אולם פסיקה זו קובעת כי לא כל רכישה של חברה בהפסדים מהווה עסקה מלאכותית (הפסולה לפי סעיף 86 לפקודת מס הכנסה). כאשר מדובר בחברה הממשיכה את פעילותה המקורית או כאשר המוטיבציה העיקרית היא הניסיון לשקם את החברה המפסידה, סביר שיתאפשר לנישום לקזז את הרווחים שייווצרו לאחר הרכישה מהפסדי המס הצבורים של החברה.

לאור כל האמור מחושב בדרך כלל השווי של חברה בהפסדים כשווי מגן המס שלה, בתוספת ההון העצמי הנקי שלה (נכסים בניכוי התחייבויות). שווי מגן המס של הפסדים צבורים שווה לרוב לסך ההפסדים המוכרים לצורך מס כפול שיעור המס האפקטיבי של הנישום-הרוכש, שכן זהו סך המס הצפוי להיחסך אצל הנישום-הרוכש בגין הרכישה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293396505171
* LCCN: sh85018307

 |
**ג'וליה** (באנגלית: **Julia**) היא שמה של בובה המופיעה בתוכנית הטלוויזיה רחוב סומסום.

הדמות
-----

ג'וליה היא ילדה בת ארבע. עורה בצבע צהוב, שיערה בצבע כתום ועיניה ירוקות. היא לובשת חולצת שמלה ורודה כהה על חולצה ורודה כהה ומכנסיים ירוקים ונעליים שחורות. הבובנאית שמפעילה את ג'וליה היא סטייסי גורדון, שיש לה בן אוטיסט.

ג'וליה ייחודית בכך שהיא הבובה הראשונה בסדרות לילדים, וברחוב סומסום בפרט, שנמצאת על הספקטרום האוטיסטי. היא הוספה לתוכנית בעקבות העלייה במקרי הילדים המאובחנים כבעלי תסמונות הספקטרום האוטיסטי. ג'וליה מאופיינת במגוון תכונות הנקשרות לאוטיזם, היא מדברת בשפה דלה, לא מסתכלת לכיוון מי שהיא מדברת אליו, ולא תמיד מגיבה כשפונים אליה. היא רגישה לקולות חזקים, והיא צמודה לבובת ארנב החביב עליה.

הופעתה הראשונה
--------------

הדמות הופיעה לראשונה, בגרסה דיגיטלית של הסדרה, באוקטובר 2015.

ההופעה הראשונה שלה בסדרה ששודרה ברשתות HBO ו-PBS הייתה ב-10 באפריל 2017. ההופעה שלה נועדה להדגיש יוזמה חדשה של רחוב סומסום להעלות את המודעות לילדים אוטיסטים, "רחוב סומסום ואוטיזם: לראות את המופלא שבכל ילד", תוך שימוש באמצעים חדשים "שנוצרו כדי לתת שירות לילדים אוטיסטים ובני משפחותיהם".

קישורים חיצוניים
----------------

* דמות חדשה ברחוב סומסום: ילדה אוטיסטית, באתר ynet, 20 במרץ 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  Newest "Sesame Street" Muppet has autism: Meet Julia Retrieved 2017-12-08.
2. ↑  איתמר זהר, לראשונה: דמות של ילדה אוטיסטית תופיע ב"רחוב סומסום", באתר הארץ, 20 במרץ 2017
3. ↑  Sesame Workshop Expands Commitment to Autistic Children & Their Families‏, באתר "Sesame Workshop"‏, 20 במרץ 2017 (באנגלית)
בבוני מצרים בגן
**גן החיות של אלכסנדריה** (בערבית: **حديقة حيوان الإسكندرية**) הוא גן חיות באלכסנדריה, שבמצרים, ובו יכולים המבקרים לחזות במגוון גדול של בעלי חיים מרחבי העולם.

התצוגות
-------

התצוגות העיקריות בגן החיות כוללות מתחמים המוקדשים לחיות אזור אמריקה הלטינית ויער האמזונאס, ביצות לואיזיאנה, הסוואנות של אפריקה, דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה.

תצוגת העופות כוללת ציפורי מים, כגון מגלנים, אנפות, שקנאים, ברווזים ושני מיני פלמינגו.

בעלי החיים
----------

* יונקים - אריות, שועלי פנק, זברות, דרבנים, מינים שונים של דובים, קופים ומפריסי פרסה.
* עופות - עגורים (כגון עגור כתר אדום-לחיים), תוכאים (כגון מקאו) ועופות דורסים (כגון נשרון מלכותי ועיטם לבן-ראש).
* זוחלים - תניניים (כגון תנין אמריקאי ותנין היאור), אליגטורים (כגון אליגטור אמריקני), לטאות (כגון טגו זהוב) וצבים (כגון צב דרבוני).
* דו-חיים - צפרדעים (כגון צפרדע שור אפריקנית) וסירן גדול.
* דגים - שושנון כתום מזויף, נתחן כחול, כרומית ירקרקת, דג האליגטור, זהרון אדום, קרפיון מצוי ונתחן צהוב.

רווחת בעלי החיים
----------------

בתחילת שנות האלפיים היה גן החיות במצב גרוע וסבל מהזנחה קשה. ארגון הסיוע המצרי לבעלי חיים (Animal Aid Egypt) יחד עם קבוצת מתנדבים, החלו לסייע בשיפור תנאי החיים החיות במקום. למשל, שכנעו נציגי הארגון את עובדי גן החיות במטרה לשחרר את הפילה מהשלשלאות שכבלו אותה במשך היום ולשוטט בחופשיות, וכן לבנות לה סככה ולחזק את מגורי הלילה שלה. המתנדבים עבדו עם מטפלי החיות במטרה לשפר את תזונת השימפנזות, העשירו את סביבת המכלאות החיצוניות והתקינו רצפות עץ בבתי הלילה שלהם.

בפברואר 2015 נכנסו שני גברים לגן החיות, חדרו למתחם הבבונים המצריים והכו בהם בעזרת מקלות, לעיני עשרות מבקרים שצפו באירוע, וצחקו. רוב הבבונים נמלטו אל חלקו העליון של המתחם, ומספר קופים הוכו מידי האנשים, בעוד קהל הצופים מריע ומוחא כפיים. האירוע נמשך זמן רב ואיש מאנשי גן החיות לא התערב בנעשה. בסופו של דבר, עזבו התוקפים את המקום מבלי שנעצרו ונתנו את הדין על מעשיהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן החיות של אלכסנדריה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גן החיות של אלכסנדריה
* גן החיות של אלכסנדריה, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  AAE and wildlife in Alexandria. *Animal aid Egypt*
2. ↑  About Us. *Animal Aid Egypt*
3. ↑  Thugs Beat Up Monkeys, Steal Their Bananas At Alexandria Zoo, *Egyptian Streets*. February 7, 2015
**ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים 2015** (באנגלית: **2015 United Nations Climate Change Conference**) היא ועידה שנערכה בלה בורז'ה שבפריז מ-30 בנובמבר ועד 11 בדצמבר 2015, אשר הצליחה לגבש הסכם אקלים עולמי תקדימי לצמצום פליטת גזי חממה על מנת לבלום את ההתחממות העולמית. זהו הכינוס ה-21 בין הצדדים החתומים על אמנת המסגרת של האו"ם בנוגע לשינוי האקלים וה-11 בין המדינות החתומות על פרוטוקול קיוטו. ועידת האקלים של האו"ם מתכנסת מדי שנה, בעיר מארחת אחרת.

כ-40,000 נציגים מרחבי העולם, בהם ראשי מדינות וגורמים מקצועיים, התכנסו בפריז במפגש ה-21 לאמנת שינוי האקלים, במטרה לגבש במשותף הסכם אקלים עולמי לצמצום פליטות גזי חממה, על ידי חיוב המדינות השותפות לנקוט בצעדים להפחתת פליטת גזי החממה, תוך קביעת יעדים ובאופן המחייב את המדינות להגיש תוכנית מקומית להפחתת הפליטות. הוועידה עוסקת גם בקידום טכנולוגיה של אנרגיה מתחדשת.

הייתה זו הפעם הראשונה בה הושגה הסכמה אוניברסלית מצד 195 מדינות שאישרו את **הסכם פריז** בתום הוועידה, הקובע יעד לפליטת גזי חממה כך שהתחממות כדור הארץ לא תעלה מעבר ל-2 מעלות צלזיוס, בהשוואה לתקופה הטרום תעשייתית - המאה ה-18, עד שנת 2050. המטרה השאפתנית יותר היא להגביל את ההתחממות עד סוף המאה ה-21 ל-1.5 מעלות צלזיוס בלבד.

ישראל בוועידה
-------------

המשלחת הישראלית לוועידה הורכבה מכ-70 משתתפים מכל מגזרי המשק וממשרדי הממשלה העוסקים בנושא. ראש הממשלה, בנימין נתניהו, נכח בוועידה ביומה הראשון, ובראשה עמד השר להגנת הסביבה אבי גבאי, לצד בכירי משרדו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (באנגלית)
* אתר ועידת פריז הרשמי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות, ועידת האקלים אישרה את ההסכם ההיסטורי לבלימת ההתחממות הגלובלית, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2015
2. ↑  צפריר רינת, ועידת האקלים אישרה את ההסכם ההיסטורי לבלימת ההתחממות הגלובלית, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2015
3. ↑  העצה של שוורצנגר לשר הישראלי לאיכות הסביבה, באתר nrg‏, 7 בדצמבר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1082302856
* LCCN: no2015070238
* NKC: ko2017940382
* NLA: 62220259
* RERO: 02-A026866767
* SUDOC: 186159390
* VIAF: 316000332
* WorldCat: lccn-no2015070238

 |
חוות טליה והדרך המובילה אליה, דרום הר חברון, ספטמבר 2009
**משטרת לַצֵיפָר** (לוציפר) (בערבית אל-עַצֵיפִיר) היא מבנה הנמצא בגבולות היישוב בית יתיר בדרום הר חברון ושימש כמשטרה ירדנית וחלק מקו משטרות בדרום יהודה. 

המשטרה הוקמה בתקופת המנדט כחלק ממערך שמירה על צירים מרכזיים (במקרה זה על הציר ירושלים-חברון-נגב). המשטרה הוקמה בתבנית "מיקי מאוס". לאחר סיום המנדט הועבר המבנה לידי צבא הממלכה ההאשמית של ירדן והוא שימש את המשמר הלאומי (המקבילה למשמר הגבול) ואת המשטרה הירדנית. הכוחות שימשו לשמירת הגבול עם ישראל אך גם לפעילות נגד הבדואים.

ב-13 בנובמבר 1966 ביצע צה"ל את פעולת סמוע והכוחות פעלו גם במשטרה.

לאחר מלחמת ששת הימים ננטש המקום וב-1983 התיישב במשטרה ובסביבתה גרעין של בוגרי ישיבת מרכז הרב וארגון "אמנה". בהמשך הקים גרעין זה את היישוב בית יתיר.

ב-1991 התיישבה בבניין המכינה הקדם-צבאית יתיר.

המבנה ממוקם בנקודה הצופה על מדבר יהודה, בקעת ערד והנגב הצפוני והוא נמצא על תוואי הדרך הרומית מירושלים לאילת. בקרבת המשטרה נמצאת חורבת לציפר הכוללת ממצאים מהתקופה הביזנטית (גדרות, מערות ועוד).

לקריאה נוספת
------------

* ספי בן-יוסף **מדריך ישראל**, משרד הביטחון ההוצאה לאור וכתר הוצאה לאור, 1980, כרך יהודה

קישורים חיצוניים
----------------

* מצודת משטרת לוציפר-בית יתיר באתר בית יתיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  משטרות "מיקי מאוס" נבנו בצורה מרובעת כשבשתי פינות מנוגדות נבנו מגדלי שמירה עגולים ובולטים בצורת "אוזניים". ברחבי הארץ הוקמו מספר משטרות במבנה זה
**פרוונית שחורה** (שם מדעי: *Chaetopelma olivaceum*, בעבר *Chaetopelma gracile*, לפני כן - *Chaetopelma aegyptiaca*) היא עכביש ממשפחת הפרווניתיים (טרנטולות), החיה גם בארץ ישראל. הפרוונית השחורה היא הטרנטולה היחידה החיה בארץ. המין כולל לפחות שלושה מינים נפרדים שתיאורם לא הושלם ולכן טרם סווגו, אך כולם מסווגים כעת בסוג פרוונית ובמין פרוונית שחורה.

הפרוונית חיה באזור המזרח התיכון (בין השאר בטורקיה, מצרים, סודאן וקפריסין), והיא נפוצה בבתים בישראל.

גודל גופה של הפרוונית הוא 5–5.5 סנטימטרים (2.0–2.2 אינץ') אצל זכרים בוגרים ו-7–9.5 סנטימטרים (2.8–3.7 אינץ') אצל נקבות בוגרות, ולעיתים אף יותר. עד גילויו של המין מברישימון הערבה בחולות סמר נחשבה הפרוונית לגדולה בעכבישי ישראל. צבעה נע בין שחור, אפור וחום כהה, גופה מכוסה בשערות זעירות ומבריקות כקטיפה והיא פעילה בעיקר בלילה. קיימים מופעים שונים אצל הפרוונית, להם הבדלי גודל וצבע, בין צפון לדרום.
הפרוונית ניזונה מחרקים קטנים ואף עכברים ולטאות צעירים.

קיימת דו צורתיות זוויגית: הנקבה גדולה מן הזכר והזכר מאופיין במעין זוג ווים קטנים והתעבות קלה בצורת אגרוף קטן, שעל רגלי הבחנין שלו. הווים משמשים אותו לאחיזת הנקבה בשעת ההזדווגות, על מנת שלא תפגע בו. בטבע ניתן למצוא אותו מסתתר מתחת לאבנים או קליפות עצים, אך בנדודיו עשוי להגיע גם אל אזורי מגורים של בני אדם ולחדור למחסנים או לדירות, ביישובים ובערים הקרובות לשדות ושטחים פתוחים (דוגמת ירושלים).

כאשר העכביש חש מאוים הוא מרים את כל פלג גופו הקדמי, מניף רגליו אל על וחושף את הכתם האדמדם שעל פיו ואת טפריו - הכליצרות שלו. אם האיום נמשך יפנה העכביש הלאה בריצה ויחפש לעצמו מקום מסתור.

עכביש זה אינו נחשב מסוכן לאדם ועוזר בחיסול מזיקים כגון תיקנים. הפרוונית השחורה מהירה ותוקפנית ביחס לסוגי טרנטולה אחרים. ניסיון להחזיקה ביד עלול להוביל לנשיכה שאינה נעימה, הכוללת המסה קלה של הרקמה המקומית, אך הארס עצמו אינו מסוכן לאדם שאינו רגיש אליו במיוחד. את נשיכתה ניתן להשוות לעקיצת דבורה. הבהלה מהתקפתה המהירה גדולה יותר מהכאב שבנשיכה עצמה.

גלריה
-----

* פרוונית שחורה בעמדת התגוננותפרוונית שחורה בעמדת התגוננות
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוונית שחורה** בוויקישיתוף
* פרוונית שחורה, באתר ITIS (באנגלית)
* פרוונית שחורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* פרוונית שחורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פרוונית שחורה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרוונית שחורה באתר *חרקים עולם קטן בגדול*
2. ↑  עכביש ענק התגלה בישראל
**טריגודון** (שם מדעי: ***Trigodon***; משמעות השם: "שן בעלת שלושה חלקים") הוא סוג של יונק קדום ממוצא נאוטרופי, שהשתייך למשפחת הטוקסודוניים מסדרת הנוטונגולאטויים, אשר התקיים במהלך סוף המיוקן והפליוקן בערבות אמריקה הדרומית. המאובנים שלו התגלו בצפון ארגנטינה ובדרום-מערב ברזיל במזרח הרי האנדים.

הטריגודון הוגדר בשנת 1887 בידי הפלאונטולוג הארגנטינאי פלורנטינו אמגינו (אנ'). בסוג נכלל מין יחיד - *Trigodon gaudryi*, אם כי כמה חוקרים סבורים שלסוג השתייך מין נוסף - *Trigodon minus*. הוא הגיע לאורך שלושה מטרים, לגובה 1.8 מטרים ולמשקל של 2,500 ק"ג בממוצע ודמה במראהו לקרוביו, הטוקסודון והנסודון. הטריגודון דמה לקרנף - עם גולגולת קצרה, שיניים רחבות וקרן אחת רחבה במרכז מצחו, שהזכירה את קרן האלסמותריום, אך הייתה קצרה יותר, ואת קרני כמה מהצנטרוזאורים. ככל הנראה שימשה הקרן להתגוששות בין יריבים, בדומה לקרני קרנפים.

ככל הנראה, בהסתמך על מבנה הרגליים הקצרות והרחבות שדמו לרגלי היפופוטם, היה הטריגודון חצי-מיימי וניזון מצמחי מים שונים. הוא נכחד עם ההתייבשות של סוף הפליוקן והתקררות האזורים, והוחלף בטוקסודון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריגודון** בוויקישיתוף
* טריגודון, באתר GBIF (באנגלית)
**דִייֶפּ** (בצרפתית: **Dieppe**) היא רשות מקומית השוכנת באזור קוט דא'לבאטר לחוף האטלנטי של צרפת, צפונית לרואן, במחוז סן-מריטים בצרפת. ב-1999 מנתה אוכלוסיית האזור האורבני של דייפ כ-81 אלף נפש.

דייפ היא נמל לחוף תעלת למאנש, הידוע בשל צדפות המאכל (scallop) שבו, וכן בשל שירות המעבורת שהוא מקיים לנמל ניו הייבן שבמחוז סאסקס המזרחי באנגליה. לדייפ חוף חלוקי אבן פופולרי, וכן שתי כנסיות מן המאה ה-15. במלחמת העולם השנייה, בשנת 1942, הייתה דייפ זירת פשיטה כושלת של בעלות הברית, בניסיון לבחון תנאי נחיתה על חוף אטלנטי המוחזק בידי הנאצים.

היסטוריה
--------

דייפ מתועדת לראשונה כיישוב דייגים קטן ב-1030, ושמה עולה שוב במהלך מלחמת מאה השנים עת עברה מיד ליד בין הצדדים היריבים. במהלך המאה ה-16 הייתה דייפ מרכז לקרטוגרפיה, ובמהלך המאה ה-17 הייתה אחד הנמלים העיקריים של צרפת. ב-1632 יצאו מדייפ שלוש מאות מהגרים צרפתים אל המושבה "צרפת החדשה" כיום במזרח קנדה.

ב-1694 נהרסה העיירה בהפגזה של הבריטים וההולנדים. ב-1696 החלה בנייתה מחדש. בשנים שלאחר מכן הפכה לאתר נופש פופולרי לחוף הים, אליו הגיעו תיירים אנגלים. המלחין קמיל סן סנס נהג להעלות מיצירותיו בתיאטרון בדייפ.

הפשיטה על דייפ במלחמת העולם השנייה הייתה קרב עקוב מדם, בו נחלו בעלות הברית תבוסה בניסיונן להחזיק בראש גשר על חוף דייפ ב-19 באוגוסט 1942. המטרה הייתה לאסוף ניסיון בנחיתה, מודיעין קרבי, ולגרור את הלופטוואפה לקרב. מטרות הפשיטה לא הושגו, והתוצאה הייתה אלפי נפגעים - הרוגים ושבויים, במיוחד מקרב הפושטים הקנדים. דייפ שוחררה מידי הנאצים ב-1 בספטמבר 1944 על ידי דיוויזיית הרגלים הקנדית השנייה.

אתרים
-----

הטירה, "שאטו דה דייפ" ששרדה את הפגזת 1694 היא כיום מוזיאון המציג אוסף של פריטים ימיים, במיוחד תחריטי שנהב מהמאות ה-17 וה-18, ופריטים הקשורים בקמיל סן-סנס.

ב"כיכר קנדה" שליד הטירה יש פארק ובו אנדרטה המציינת את היחסים בין דייפ לקנדה. מעט מדרום לעיר נמצא בית קברות צבאי שבו נקברו חלק מחללי הפשיטה עליה.

תחבורה
------

לעיר תחנת רכבת, בה פועלים קווים סדירים לרואן ולפריז. כן פועל בה שירות מעבורת לאנגליה.

ערים תאומות
-----------

* בריטניהבריטניה ברייטון, בריטניה
* קנדהקנדה ניו ברונזוויק, קנדה
* בריטניהבריטניה גרימסבי, בריטניה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דייפ** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דייפ
* דייפ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דיפה (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית
* דייפ, ברשת החברתית טוויטר

* דייפ, ברשת החברתית אינסטגרם
* אתר מעבורות טרמנש, המפעילה את שירות המעבורות בדייפ
* תיירות בדייפ והסביבה (אורכב 25.05.2008 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559509405171
* BnF: cb152748046 (data)
* GND: 4085437-1
* LCCN: n80009781
* MusicBrainz: b4ad3a4b-5625-4471-ab05-793f303d275e
* NARA: 10045063
* NGV: 26988
* NKC: ge204473
* SUDOC: 026522586
* VIAF: 125483026
* WorldCat: lccn-n80009781

 |
**טמפרטורת מעבר זכוכיתי (Tg)** היא טמפרטורה בה מוצק אמורפי (לדוגמה, זכוכית או פולימר אמורפי) עובר ממצב מוצק למצב רך בו הוא ניתן לעיבוד: מתיחה אלסטית או פלסטית ללא שבר. מתחת לטמפרטורה זו החומר נוקשה (דמוי זכוכית), ואילו מעל לטמפרטורה זו החומר מתאפיין ברכות. עבור פולימרים, טמפרטורת המעבר מתייחסת לכושר התנועה והפיתול של האזורים האמורפיים בפולימר. ברוב המקרים המעבר הזכוכיתי רלוונטי לזכוכית ופולימרים, אולם תחת תנאים מתאימים ניתן לייצר מבנה זכוכיתי גם בחומרים אחרים, כמו מתכות, ובמקרה זה גם להם תהיה טמפרטורת מעבר זכוכיתי.

מעבר זכוכיתי הוא מעבר פאזה מסדר שני. מעבר מסדר ראשון הוא מעבר ממוצק (גבישי) לנוזל - התכה, ממוצק לגז - המראה או מנוזל לגז - אידוי (וגם מעברים בין צורות גיבוש שונות במוצק). במעבר מסדר ראשון ניתן להבחין באי רציפות של פונקציית קיבול החום כפונקציה של הטמפרטורה: כשמתיכים קרח, למשל, ב-0°C נצפה קיבול חום "אינסופי" תערובת המים-קרח בולעת חום בלי לעלות בטמפרטורה (זהו החום הכמוס, שייצרך כל עוד לא הושלמה הפשרת הקרח). במעבר זכוכיתי אין "חום כמוס" - אין אי רציפות בקיבול החום ביחס לטמפרטורה. אי הרציפות היא בנגזרת הראשונה של קיבול החום. בטמפרטורה זו יש מספיק אנרגיה לשרשראות להתגבר על כוחות משיכה בין שרשראות (קשרים לא קוולנטים, כמו קשרי ואן דר ואלס) כך ששרשרת פולימרית (או שרשרת של טטראדרות סיליקטיות בזכוכית) יכולה "לזרום" או לנוע ביחס לשרשראות השכנות וכך מתאפשר עיבוד של החומר. למשל: כדי לנפח זכוכית (אנ') יש לחמם אותה מעל ל-Tg וכאשר היא מתקררת המבנה החדש נשמר. 

הגורמים המשפיעים על טמפרטורת המעבר הזכוכיתית הם אותם הגורמים המשפיעים על גבישיות הפולימר (קשרים בין-מולקולריים, קבוצות קשיחות לאורך השרשרת וקבוצות צדדיות). עם זאת, ישנם מספר פולימרים בהם יש לבדוק את מאפייני הפולימר בצורה דקדקנית, כמו פוליסטירן ופוליאתילן גבה צפיפות.

פוליסטירן
---------

לפוליסטירן קבוצה צדדית נפחית המונעת פיתול, וגורמת לשרשראות להיות ישרות יותר. הקבוצה הצדדית נפחית, ולכן מונעת את התקרבות השרשראות (ראו אפקט סטרי). מכיוון שהשרשראות רחוקות, הפולימר מתאפיין באמורפיות. הציפייה היא שפולימר אמורפי יהיה עם טמפרטורת מעבר זכוכיתית נמוכה. במקרה זה הטמפרטורה גבוהה (כ-80°C), מכיוון שכושר התנועה והפיתול באזורים האמורפיים מוגבל מאוד.

פוליאתילן גבה צפיפות
--------------------

פוליאתילן, שמתקבל בפילמור על ידי סיפוח בנוכחות זרזי ציגלר-נטה (אנ'), ומתאפיין בגבישיות רבה (כתוצאה מתנאי הפילמור: טמפרטורה ולחץ נמוכים ושימוש בזרזים). למרות הגבישיות הרבה, במקרה זה הטמפרטורה תהיה נמוכה, מכיוון שבאותם אזורים אמורפיים מעטים שיש לו, כושר התנועה והפיתול בהם הוא מיידי.

ראו גם
------

* זכוכית
* מצב צבירה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טמפרטורת מעבר זכוכיתי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542055805171
* LCCN: sh94004665

 |
**פוטוק** (ברוסית:**Поток**, זרם מים) היא סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות ושיגורים נמשכו ברוסיה עד לשנת 2010. בסך הכול שוגרו 10 לוויינים.

תכנון הלוויינים בוצע ב-"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב" בהתאם להחלטת הממשלה מ-17 בפברואר 1976 על הקמת דור שני של מערכת תקשורת לצרכים צבאיים (חלק נוסף של מערכת זו התבסס על לווייני סדרת "לוץ'"). המערכת הייתה צריכה לאפשר העברה בזמן אמת של נתונים שנאספו בלווייני ריגול מסדרה יאנטר ובהמשך מלווייני צלינה 2. משיבי הלוויין היו יכולים להעביר היקף גדול של מידע דיגיטלי. הם היו יכולים להעביר מידע ב-Ku-band וב-C-band. הלוויין היה מצויד במדחף אפקט הול והייתה לו יכולת לשינוי מסלול. מערכות הלוויין נשלטו על ידי מחשב מרכזי שהותקן בחללית. משקל החללית היה כ-2400 ק"ג. פאנל סולארי בשטח 40 מ"ר סיפק כ-1700 ואט. אורך חיים המתוכנן של הלוויין היה 3 שנים. כל הלוויינים שוגרו תחת שם "קוסמוס". הלוויין האחרון בסדרה שוגר בשנת 2000.

יכולת העברת נתונים של הלוויינים הייתה גבוהה מהנדרש באופן משמעותי. לאחר שנת 1991 החלה השכרת יכולת העברת נתונים לגופים פרטיים. בשנת 1992 היה ניתן לתת בקשה להעברת נתונים גם מגופים מחוץ לרוסיה.

לווייני הסדרה הוחלפו על ידי לוויינים מדגם גארפון ששוגר לראשונה בשנת 2011.

רשימת שיגורים
-------------

כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון.

|   |
| --- |
| תאריך שיגור | חללית |
| 17 במאי 1982 | קוסמוס 1366 |
| 2 במרץ 1984 | קוסמוס 1540 |
| 4 באפריל 1986 | קוסמוס 1738 |
| 1 באוקטובר 1987 | קוסמוס 1888 |
| 1 באוגוסט 1988 | קוסמוס 1961 |
| 18 באוגוסט 1990 | קוסמוס 2085 |
| 22 בנובמבר 1991 | קוסמוס 2172 |
| 21 בספטמבר 1994 | קוסמוס 2291 |
| 30 באוגוסט 1995 | קוסמוס 2319 |
| 4 ביולי 2000 | קוסמוס 2371 |

קישורים חיצוניים
----------------

* לווייני פוטוק
* נתונים על השיגורים
* תיאור פיתוח ופעילות

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתונים מאתר היצרן
**רפאל פיצ'ה "רפי" גברון** (באנגלית: **Raphael Pichey "Rafi" Gavron**; נולד ב-24 ביוני 1989) הוא שחקן קולנוע אנגלי ממוצא יהודי.

ביוגרפיה
--------

גברון נולד בלונדון, אנגליה; בנם של מרטה וסימון גברון. אמו ילידת ארצות הברית ואביו היה ממשפחה יהודית מצפון לונדון. סבו וסבתו מצד אביו היו המיליונרים הפילנתרופים רוברט גברון (אנ') וחנה פיבל שנולדו בתל אביב. לו שני אחים צעירים, בנג'מין (נולד ב-1992) ומוזס (משה) (נולד ב-1996). ב-2008, התנדב בקיבוץ בישראל כחצי שנה. סבו מצד אמו הוא קתולי ממוצא צרפתי-קנדי.

קריירה
------

ראשית דרכו של גברון הייתה בשנת 2006 בסרט הקולנוע "הסגת גבול" (Breaking and Entering) בו גילם את דמותו של מירו, פורץ צעיר המשתמש בטכניקות מפארקור כדי לפרוץ לבניין המשרדים שבו עובד אדריכל נוף אורבני. על ביצועיו בסרט, היה גברון מועמד לפרס הקולנוע העצמאי הבריטי בקטגוריית השחקן החדש המבטיח.

בשנת 2007 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "רומא" של רשת HBO. בשנת 2008 שיחק בסרט "הלילה של ניק ונורה", שם גילם את גב, הסולן בלהקה עם ניק. לאחר מכן התארח במספר פרקים בסדרה "24". 

הוא היה המועמד הנבחר לתפקיד בסרט "השיר האחרון" (משנת 2010) של מיילי סיירוס, אך לאחר מכן התפקיד ניתן לשחקן ליאם המסוורת'.

בשנת 2018 שיחק בדרמה המוזיקלית "כוכב נולד" שביים בראדלי קופר.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

* הסגת גבול (2006)
* לב של דיו (2008)
* הלילה של ניק ונורה (2008)
* סלסט וג'סי לנצח (2012)
* חטיפה לאור יום (2012)
* מכרה משחקים (2012)
* מלשין (2013)
* עוקבים (2015)
* האדמה (2016)
* אהבה זה כל מה שאתה צריך (2016)
* כוכב נולד (2018)
* *Books of Blood*‏ (2020)

### טלוויזיה

* 2007 - רומא
* 2009 - 24
* 2010 - חיים בלתי צפויים
* 2011 - "הורות" (Parenthood)
* 2016 - מרי + ג'יין
* 2017 - בונז
* 2018 - הומקאמינג (אנ')
* 2019 - מלכוד 22
* 2019-הווה - הסנדק של הארלם
* 2023 - רוחות ביירות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפי גברון** בוויקישיתוף

* רפי גברון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רפי גברון, באתר AllMovie (באנגלית)
* רפי גברון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010180014805171
* GND: 1091591903
* ISNI: 0000 0000 6935 1360
* LCCN: no2009124616
* SUDOC: 234567260
* VIAF: 96842132
* WorldCat: lccn-no2009124616

 |
פסל איש המולקולה
**איש המולקולה** (באנגלית: **Molecule Man**) הוא פסל גדול בברלין של הפסל האמריקאי ג'ונתן בורופסקי (נולד ב-1942).

היצירה
------

הפסל נמצא בתוך נהר שפרה ומתנשא לגובה 30 מטר ונראה למרחק רב. הוא עשוי מאלומיניום ומורכב משלוש דמויות הנפגשות בנקודה אחת. הוא נוצר בלוס אנג'לס בשנים 1977–1978 והוצב במקומו הנוכחי במאי 1997.

הפסל הוצב ליד גשר אוברבאום ששימש כנקודת מעבר בין מזרח ברלין ומערב ברלין וסימן את משולש הגבולות בין הרבעים טרפטו ופרידריכסהיין במזרח העיר וקרויצברג במערב. לכן הוא מורכב משלוש דמויות המהלכות על המים ונפגשות זו עם זו.

הדמויות מחוררות במאות חורים שהפסל מכנה בשם "מולקולות". באתר שלו הוא כתב על הרעיון של הפסל:

> 
> "הוקסמתי מרעיון המולקולה בגלל העובדה הפשוטה שלמרות שאנו נראים מוצקים אנחנו בנויים ממולקולות הבנויות ממים ואוויר... הדמויות הנפגשות במרכז מרמזות על כל המולקולות של בני האדם הנפגשות ליצור את קיומנו. הפסל במקום זה על השפרה מדגים זאת על הנהר שציין את החלוקה בין מזרח למערב"
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איש המולקולה** בוויקישיתוף
* איש המולקולה, באתר של ג'ונתן בורופסקי
איל בסבך
מבט על הפסל מחזיתו
**אַיִל בסבך** (באנגלית: **Ram in a Thicket**) הוא הכינוי שניתן לשני פסלים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות באור שבצפון עיראק. הפסלים יוצרו בין השנים 2,600 - 2,400 לפנה"ס. אחד משני הפסלים מוצג כיום במוזיאון הבריטי שבלונדון, והשני במוזיאון אוניברסיטת פנסילבניה, בפילדלפיה שבארצות הברית.

היסטוריה
--------

זוג הפסלים התגלה בתוך קבר בבית הקברות המלכותי של אור על ידי הארכאולוג לנרד וולי בחפירה שנערכה בשנת 1928 על ידי המוזיאון הבריטי ואוניברסיטת פנסילבניה (החפירות המשותפות באזור החלו בשנת 1922). וולי קרא לפסל "איל בסבך" על פי המסופר במקרא בספר בראשית (כ"ב, א-יט), על אודות עקדת יצחק - אברהם כמעט והקריב את יצחק כקרבן לאלוהים לאחר שנצטווה כך על ידו, אלא שברגע האחרון בטרם פעולת השחיטה נצטווה להשאירו בחיים ולהקריב איל שנלכד בסבך במקומו. בפסוק י"ג נאמר: "וַיִּשָּׂא אַבְרָהָם אֶת עֵינָיו וַיַּרְא וְהִנֵּה אַיִל אַחַר נֶאֱחַז בַּסְּבַךְ בְּקַרְנָיו." (בראשית, כ"ב, יג).

תיאור הפסל
----------

כאשר התגלה הפסל, הוא היה שבור, ומעוך בשל משקל האדמה שמעליו. וולי השתמש בשעווה על מנת לאסוף את כל חלקי הפסל ולשמור על מיקומם, והפסל תוקן לצורתו המקורית.

הפסל עשוי עץ (חלקי העץ המקוריים נרקבו, ושוחזרו על ידי וולי). רגלי וראש האיל מצופים עלי זהב, ואוזני האיל עשויים נחושת. קרני האיל והצמר שעליו כתפיו עשויים לפיס לזולי, הצמר שעל שאר גופו של האיל עשויים צדפה. בטנו של האיל עשויה כסף, ואברי המין שלו עשויים זהב. השיח הקוצני עליו נשען האיל עשוי עץ (ששוחזר), המצופה עלי זהב. לעץ פרחים העשויים זהב.

הפסל ניצב על בסיס מלבני המצופה בפסיפס של צדפה, אבן גיר אדומה ולפיס לזולי.

משערים ששני הפסלים ניצבו אחד למול השני ושימשו בסיס לשולחן או מזבח, אשר אבד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **איל בסבך** |

* הפסל באתר המוזיאון הבריטי (באנגלית)
* תיאור שחזור האיל שבוצע על ידי אוניברסיטת פנסילבניה(הקישור אינו פעיל) (באנגלית)
קירות האמפיתיאטרון מהווים חלק מחומת אורליאנוס.
**אמפיתיאטרון קסטרנסה** (**Amphitheatrum Castrense**) הוא אמפיתיאטרון שנבנה ברומא העתיקה במאה השנייה. שרידי האמפיתיאטרון ממוקמים כיום בסמוך לבזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה. ייחודו של מבנה אמפיתיאטרון זה - בשל העובדה שנבנה מלבנים ולא מאבנים חצובות.

שרידי התיאטרון שרדו בשל שילובם בתוך חומת אורליאנוס.

היסטוריה
--------

אמפיתיאטרון זה היה שייך לחצר הקיסרי - ומכאן שמו "Castrense". על פי סגנון בנייתו, האמפיתיאטרון נבנה ככל הנראה בתקופת שלטונו של הקיסר טראיאנוס.
עם הקמת חומת אורליאנוס נעשה שימוש בקירות המבנה כחלק מהחומה - כאשר החומה קושרה על קיר המבנה ממזרח וממערב, והמבנה האליפטי, הפך למגדל שמירה בחומה. שערי המבנה נאטמו באבנים על מנת לבצרו.

איורים מהמאה ה-16 של המבנה מראים את קומתו השלישית, אולם זו נעלמה
מאוחר יותר, וכיום נותרו קירות מעטים מהקומה הראשונה והשנייה.

תיאור המבנה
-----------

האמפיתיאטרון היה בעל צורה אליפטי, אורכו 88.5 מטרים ורוחבו 78 מטרים. המבנה נבנה כולו מלבנים ומבטון מצופה לבנים. המבנה עוטר בתגליפי גבס וכותרות קורינתיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמפיתיאטרון קסטרנסה** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של האמפיתיאטרון
* סמיואל בול פלאטנר, **מילון טופוגרפי של רומא העתיקה**, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7717962-6

 |
**מאסאקי ואטאי** (ביפנית: **渡井 理己**; נולד ב-18 ביולי 1999 בפוג'ינומיה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת בואבישטה מליגת העל הפורטוגלית.

קריירת מועדונים
---------------

ואטאי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת טוקושימה וורטיס במסגרת ליגת העל היפנית וליגת המשנה היפנית.

ב-14 ביולי 2022 הושאל ואטאי למשך עונה אחת לבואבישטה מליגת העל הפורטוגלית. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לקאזה פיה א.ק. במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2022/2023. ב-30 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ויזלה במסגרת המחזור ה-11 בליגה. הוא ערך 15 הופעות ליגה במועדון במהלך העונה, בהן הבקיע שער אחד. ב-8 ביולי 2023 הושאל לבואבישטה לעונה נוספת.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאסאקי ואטאי, ברשת החברתית טוויטר
* מאסאקי ואטאי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Masaki Watai: "Agora estou mais preparado para fazer uma grande época" באתר הרשמי של בואבישטה, 8 ביולי 2023 (בפורטוגזית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מאסאקי ואטאי"**.
**סרוויוס סולפיקיוס רופוס** (בלטינית: **Servius Sulpicius Rufus**; סביב 106 לפנה"ס - 43 לפנה"ס) שכונה **למוניה** (**Lemonia**) על שם השבט הרומי שהוא היה מבניו, היה נואם ומשפטן רומי.

רופוס למד רטוריקה עם קיקרו והתלווה אליו לרודוס בשנת 78 לפנה"ס. רופוס לא היה מרוצה מכישורי הנאום שלו ופנה לעיסוק במשפט. רץ לכהונת הקונסול בשנת, אך הפסיד ללוקיוס ליקיניוס מורנה (Lucius Licinius Murena). בשנת 52 רץ פעם שנייה והפעם הצליח להיבחר לקונסול לשנת 51. במלחמת האזרחים של יוליוס קיסר שפרצה בשנת 49 לפנה"ס צידד בקיסר. בשנת 46 לפנה"ס היה לנציב אכאיה. נפטר בשנת 43 לפנה"ס בעודו בשליחות מדינית מטעם הסנאט הרומי למרקוס אנטוניוס במוטינה (כיום מודנה, איטליה)

קישורים חיצוניים
----------------

* סרוויוס סולפיקיוס רופוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13516380d (data)
* GND: 118620010
* ICCU: CUBV045081
* ISNI: 0000 0001 0124 0346
* LCCN: n85294050
* SELIBR: 282582
* SUDOC: 170694992
* VcBA: 495/85089
* VIAF: 10638837
* WorldCat: lccn-n85294050

 |
במתמטיקה, **ספרטריקס** הוא כינויו של הגבול המפריד (Separate; ומכאן שמו) בין אזורים של המישור שבהם משוואה דיפרנציאלית בשני משתנים מפגינה התנהגויות שונות. הספרטריקס מפריד בין עקומות פאזה בעלות מאפיינים שונים.

רקע
---

אם {\displaystyle \ {\frac {dx}{dt}}=f(x,y),\ {\frac {dy}{dt}}=g(x,y)} היא משוואה דיפרנציאלית במשתנים תלויי-הזמן {\displaystyle \ (x(t),y(t))}, אז התנועה שהמשוואה מגדירה בכל נקודה במישור תלויה במקדמים הראשונים של פיתוח טיילור של f ושל g. באופן סכימתי אפשר להבחין בין מסלולים "אליפטיים" (סגורים), "היפרבוליים" (פתוחים, המתרחקים במהירות גדלה), ו"פרבוליים" (מצב ביניים). הספרטריקס הוא העקום המישורי המפריד בין ההתנהגות האליפטית להתנהגות ההיפרבולית.

### דוגמה

מטוטלת
אחד מהמקרים הפשוטים בהם ניתן להבחין בקיומו של ספרטריקס הוא פתרון משוואת המטוטלת הפשוטה:

{\displaystyle {d^{2}\theta \over dt^{2}}+{g \over l}\sin \theta =0.}
כאשר l מציין את אורך המטוטלת, g את תאוצת הכבידה ו-\theta  את הזווית בין המטוטלת לבין האנך. במערכת זו, ההמילטוניאן הוא גודל שמור וגודלו נתון על ידי

{\displaystyle H={\frac {{\dot {\theta }}^{2}}{2}}-{\frac {g}{l}}\cos \theta .}

משוואה זאת מתארת את התנועה של מטוטלת: כלומר של משקולת התלויה על חוט. למטוטלת כזאת ישנם שני סוגי תנועה: כאשר אין למטוטלת אנרגיה קינטית מספיק גבוהה אזי המטוטלת תבצע תנודות סביב נקודת המינימום שלה. לעומת זאת אם נדחוף את המטוטלת בכח גדול מספיק אזי היא תבצע סיבובים סביב המסמר.

מרחב הפאזה עבור מטוטלת פשוטה. הספרטריקס מודגש.
כאשר ההמילטוניאן H קבוע, ניתן לשרטט את הפתרון במרחב הפאזה, כלומר לבדוק את התלות בין המהירות הזוויתית של המטוטלת {\displaystyle {\dot {\theta }}} לבין הזווית \theta. אופי המסלול (שהוא הפתרון של המשוואה) תלוי בגודלו של ההמילטוניאן:

* אם {\displaystyle -{\frac {g}{l}}<H<{\frac {g}{l}}} העקומה תהיה סגורה. אם H קטן מאוד, העקומה תהיה דמוית-מעגל, וכל ש-H יגדל בערכו המוחלט כך תימתח העקומה הסגורה לצורה דמוית-עין. עקומות אלו, המייצגות פתרון מסוים של המשוואה הדיפרנציאלית, משמעותן הפיזיקלית היא שהמטוטלת מתנודדת מצד לצד.
* אם {\displaystyle {\frac {g}{l}}<|H|} אז העקומה פתוחה, כלומר המטוטלת איננה מבצעת תנודות, ובמקום זאת היא נעה במעגלים שלמים.

במערכת זו, אם כן, הספרטריקס מתאים למצב בו {\displaystyle H={\frac {g}{l}}}. הוא מפריד בין שני אזורים שונים במרחב הפאזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרטריקס, באתר MathWorld
* ספרטריקס, באתר MathWorld (באנגלית)