recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סנדי קיי דנקן** (באנגלית: **Sandra Kay Duncan**; נולדה ב-20 בפברואר 1946) היא שחקנית, קומיקאית, רקדנית וזמרת אמריקאית, שהייתה מועמדת בין היתר לשלושה פרסי טוני, שני פרסי אמי ושני פרסי גלובוס הזהב.

ביוגרפיה
--------

דנקן נולדה בטקסס ולה אחות. בגיל שתים עשרה הופיעה בהפקה מקומית למחזמר המלך ואני. במהלך שנות השישים בהיותה שחקנית מתחילה בלוס אנג'לס, לוהקה לתפקיד פקידה בבנק בפרסומת לבנק, ב-1968 הופיעה באופרת הסבון "Search for Tomorrow"

ב-1971 שיחקה את אשתו של הדמות הראשית בסרט של וולט דיסני, "The Million Dollar Duck", באותה שנה שיחקה את התפקיד הראשי בסרט "Star Spangled Girl", קומדיה רומנטית המבוססת על מחזה של ניל סיימון. ב-1976 גילמה את פינוקיו בסרט טלוויזיה של CBS, שנה אחרי כן שיחקה במיני סדרה שורשים. הופיעה בתפקיד אורח בסדרות האישה הביונית וסטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים. בין השנים 1987 ו-1991 גילמה את דמותה של סנדי הוגאן בסדרה משפחת הוגאן (אנ').

היא דיבבה את ויקסי השועלה בסרט השועל והכלבלב, את פיפרס העכברה בסרט תרנגול הרוקנרול ואת המלכה יוברטה בסרט סוד הממלכה הקסומה

ב-2009 שיחקה במחזה הנהג של מיס דייזי שהועלה בטקסס.

היא התחתנה שלוש פעמים ומבעלה האחרון יש לה שני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנדי דנקן** בוויקישיתוף
* 

* סנדי דנקן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סנדי דנקן, באתר AllMovie (באנגלית)

* סנדי דנקן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* סנדי דנקן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סנדי דנקן, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007317002205171
* BnF: cb14173769z (data)
* ISNI: 0000 0001 1483 8531
* LCCN: n88274419
* MusicBrainz: 6336f505-f78c-4692-9492-5cebaa6fb4e7
* NLK: KAC2020M5672
* NLP: a0000001617423
* SNAC: w6tj0wz3
* VIAF: 167177614
* WorldCat: lccn-n88274419

 |
**ורה אוג'ניה אנדרוס**, באנגלית: **Vera Eugenia Andrus**‏ (1896–1979) הייתה אמנית ויוצרת הדפסים אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

ורה אנדרוס נולדה בפלימות', ויסקונסין. היא התחנכה באוניברסיטת מינסוטה, בית הספר לאמנות סנט פול, מכון מיניאפוליס לאמנות, וזכתה במלגה לליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק. היא למדה שם עם בורדמן רובינסון, ג'ורג' גרוז ויוג'ין פיטש. היא הפכה לחברה לכל החיים של אמנית אחרת ממינסוטה, וונדה גאג (1893–1946), שהליטוגרפיות שלה שיקפו לפעמים את אותם נושאים.

היא הדפיסה את הליטוגרפיות שלה במהדורות קטנות, לעיתים מ-20 עד 50 העתקים, מה שהפך אותן לקשות יותר לקניה ככל שעבר הזמן. היא אמנם הפיקה גם ציורים בצבעי מים, ציורי שמן ואיורי ספרים, אבל הליתוגרפיה הייתה עיקר אמנותה כל החיים. 

תחנת כוח על נהר ההדסון, הדפס אבן, 1933
"בפעם הראשונה שציירתי על אבן ליטוגרפיה," היא אמרה פעם, "הרגשתי כאילו מצאתי משהו שחיפשתי כל חיי." עד 1970 היא יצרה כ-76 ליטוגרפיות, כשהיא מסתמכת לאורך הקריירה שלה על כישרונותיהם של המדפיס ג'ורג' סי מילר ובנו בור.

מ-1931 עד 1957, היא הייתה חברת צוות במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, כשהיא נוסעת ממעבורת דובס בעמק נהר ההדסון, שם השתקע ענף בולט ועשיר של משפחת אנדרוס. בשנות ה-30 נסעה לחצי האי גאספ ולנובה סקוטיה שבקנדה, ובשנות ה-50 נסעה לצרפת. שני המסעות נתנו לה השראה לכמה מהתמונות המפורסמות שלה. באחרית חייה, היא הלכה לגור ולעבוד ברוקפורט, מסצ'וסטס, שם הייתה לה גלריה בה מכרה את עבודותיה, נפטרה שם בגיל 83.

היא הייתה חברה במספר רב של איגודי אמנות, כולל קבוצת האמנים האמריקאית, איגוד האמנות של רוקפורט ואיגוד האמנות של עמק ההדסון. בשנת 1950 היא נבחרה כעמית של החברה המלכותית לאמנות, לונדון.

היא זכתה במספר פרסים, ועבודתה נמצאת באוספים הקבועים של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ספריית הקונגרס, המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, מוזיאון קריסטל ברידג'ס לאמנות אמריקאית ועוד רבים אחרים הרישומים שלנו מצביעים על כך שהיא הציגה בין היתר גם במוזיאון וויטני, מכון קרנגי, האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה ובמכון האמנות של שיקגו, והציגה תערוכת יחיד במכון סמיתסוניאן, אגודת רוקפורט לאמנות ובמקומות אחרים.

המסמכים שלה מוחזקים בארכיון לאמנות אמריקאית. 

היא מתה ברוקפורט, מסצ'וסטס ב-1979.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vera Andrus Biography | Annex Galleries Fine Prints, www.annexgalleries.com
2. ↑  Vera Eugenia Andrus - Artist Facts, www.askart.com
3. ↑  A Finding Aid to the Vera Andrus papers, 1907-1990 | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית)
4. ↑  Vera Andrus | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DSI: 12429
* ISNI: 0000 0000 5242 7015
* LCCN: nr2004037524
* SNAC: w6669c4h
* VIAF: 14722898
* WorldCat: lccn-nr2004037524

 |
**לביאה הון** (נולדה ב-29 במרץ 1928) היא מלהקת וסוכנת שחקנים ישראלית, שהקימה את הסוכנות הראשונה בישראל העוסקת בתיווך בין שחקנים לבין גורמי הפקה בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון. כלת פרס אופיר על מפעל חיים.

לביאה הון (משמאל) ולצידה השחקנית והמנחה מיכל זוארץ, 1993

ביוגרפיה
--------

הון נולדה בתל אביב ב-1928, גדלה והתחנכה בקיבוץ בית אלפא. שרתה בצבא כאלחוטנית, שם הכירה את בעלה הראשון עמו עברה להתגורר בירושלים. לאחר כחמש שנים התגרשה, וחזרה לגור בעיר הולדתה. היא עבדה במשרד הכרטיסים "לאן", שימשה מזכירת להקת הבידור בצל ירוק וכן עבדה עם אברהם דשא (פשנל) במועדון החמאם שביפו.

ב-1966 פגשה את מנחם גולן שהציע לה לעבוד כמנהלת הפקה של הסרט "פורטונה". היא מילאה תפקיד זה בסרטים ישראליים וזרים שנוצרו באותה התקופה, כמו "ארבינקא" (בבימויו של אפרים קישון), "עם ישראל חי" (בבימויו של אסי דיין) ו"פוטו רומן" (בבימויו של טל רון).

ב-1968 החלה לפעול כסוכנת שחקנים. ניסיונה בתחום הקולנוע והתיאטרון והיכרותה עם שחקנים ואנשי בוהמה סייעו לה לטוות קשרים ביניהם ובין אנשי הפקה בתחום הקולנוע, וקשרים אלה שימשו כבסיס להקמת הסוכנות הראשונה בישראל העוסקת בתחום זה. הון פעלה בקרב חבורת לול. בין השחקנים שייצגה בתקופה זו היו אריק איינשטיין, ג'וזי כץ, עדנה לב, רבקה מיכאלי, אסי דיין, גילה אלמגור, ששי קשת, יונה אליאן, גדי יגיל, עליזה רוזן ושלמה בר-שביט. בהמשך ייצגה שחקנים רבים אחרים, ביניהם אקי אבני, מיכל זוארץ, חלי גולדנברג, שרגא הרפז, מרגלית אנקורי, ניצה שאול, שרון אלכסנדר, מיקי ורשביאק, מוחמד בכרי, אמל מורקוס וג'וליאנו מר.

הסוכנות של לביאה הון ליהקה כ-50 סרטים, ובהם של הבמאים: אורי זוהר, חיים טופול, אסי דיין, משה מזרחי, עמוס קולק, ג'ורג' עובדיה, עמוס גיתאי. במאים זרים עמם עבדה: קוסטה גברס, דושאן מקבייב, ג'ון יוסטון, בוב מיסיורובסקי. כמו כן, השתתפה בליהוק סדרות טלוויזיה, בהן: "רמת אביב גימל", "פיק אפ" ו"בטיפול".

ב-2005 הוענק לה פרס אופיר על מפעל חיים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע.

חיים אישיים
-----------

בחודש פברואר 2017 נישאה הון לבנצי צבעוני, לאחר 17 שנות זוגיות. צבעוני נפטר ב-2019.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **לביאה הון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לביאה הון** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לביאה הון

* לביאה הון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

* לביאה הון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* לביאה הון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

* לביאה הון, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* אלון הדר, נאום האוסקר שלה, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2005
* מרב יודילוביץ', פרס מפעל חיים למלהקת לביאה הון, באתר ynet, 18 באוגוסט 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  רן בוקר, בגיל 80 וקצת: סוכנת האמנים האגדית התחתנה, באתר ynet, 19 בפברואר 2017

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2004 - אברהם הפנר** | **זוכה פרס אופיר על מפעל חיים לשנת 2005 - לביאה הון** | **הבא**:**2006 - נדב לויתן** |
**מוסד השהיד של חזבאללה** (בערבית: **جمعية المؤسسات الشهید الخیریة اﻻﺟﺘﻤﺎﻋیة**) הוא חלק משירותי הרווחה של חזבאללה ופועל בתחומי הבריאות, החינוך, הרווחה והתקשורת. המוסד הוקם בשנת 1982, בו זמנית עם הקמת חזבאללה על ידי משמרות המהפכה, ומטרתו העיקרית היא לשמש מעטפת תומכת לתשתית הצבאית של הארגון, להפיץ את האידאולוגיה של חזבאללה ולחזק את מעמדו בקרב העדה השיעית ובזירה הפוליטית הפנימית בלבנון.

מוסד השהיד מעניק תמיכה חברתית וכלכלית למשפחות פעילי הזרוע הצבאית של חזבאללה, תורם למורל ולמוטיבציה של פעילי הארגון ופועל לטיפוח "תרבות השהידים" – האדרת השהידים של חזבאללה והפיכתם למודל לחיקוי עבור הדור הצעיר המתגייס לשורות הארגון.

על פי אומדן משנת 2019 מוסד השהיד מטפל בלמעלה מ-9,000 בני משפחות השהידים.

רקע
---

בתוך רשת המוסדות החברתיים שמנהל חזבאללה, עומד מוסד השהיד במקום מרכזי. המוסד הוקם בשנת 1982, תקופה שחופפת עם מלחמת לבנון הראשונה, כחלק מההשפעה והתמיכה של איראן באזור. הוא נוצר בהשראת קרן השהיד האיראנית, אשר נפתחה על ידי רוחאללה ח'ומייני במטרה לסייע למשפחות החללים ממלחמת איראן-עיראק. מטרתו של מוסד השהיד הלבנוני היא לספק תמיכה רחבה למשפחות חברי חזבאללה שנספו במהלך שירותם, ולהבטיח שיש להם את כל מה שהם צריכים לחיים נורמליים לאורך זמן.

פעילותו של המוסד מבוססת על עקרונות הלכתיים המשולבים במסורת האיסלאמית, בהם הדגש על תמיכה במשפחות השהידים כחלק מהחובה הדתית והמוסרית של הקהילה. המוסד מתמקד במיוחד בתמיכה בילדים של השהידים, על מנת לספק להם חינוך, רווחה והזדמנויות להתפתחות אישית, תוך שמירה על כבוד אבותיהם ומורשתם.

במישור התודעתי, מוסד השהיד מקדם את "תרבות השהידים" - הערצת השהידים והפיכתם לדוגמאות לחיקוי עבור הדור הצעיר. דמותם של השהידים משמשת כאבן דרך להעברת ערכים ואידאולוגיה, וככלי לחיזוק הרצון להצטרף לשורות הארגון בעתיד. תרבות זו משקפת את ההקשר הרחב יותר של הקרבה והקורבנות בשם מטרות גבוהות, כפי שנתפסות באידאולוגיה של חזבאללה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר רשמי (בערבית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מוסד השהיד של חזבאללה: מטרתו, אופן התנהלותו ודרכי מימונו, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית
**מריאן "יני" ברנדס-ברילסלייפר** (בהולנדית: **Marianne "Janny" Brandes-Brilleslijper**‏; 24 באוקטובר 1916 – 15 באוגוסט 2003) הייתה ניצולת שואה הולנדית אשר התפרסמה בתור אחד האנשים האחרונים שראו את אנה פרנק. הייתה אחותה של הזמרת לין ילדתי.

קורות חיים
----------

ברנדס-ברילסלייפר נולדה בשם מריאן ברילסלייפר, למשפחה יהודית באמסטרדם ב-24 באוקטובר 1916. כינוי החיבה שלה היה "יני". אחותה הגדולה הייתה הזמרת לין ילדתי אשר כונתה "ליינטיה". ב-1939 היא נישאה לקורנליס תוניס "בוב" ברנדס (1912-1998), והוסיפה את שם משפחתו לשם משפחתה. היו להם שני ילדים: רוברט, וליזלוטה דולורס. אחותה נישאה למוזיקאי הגרמני אברהרד רבלינג (גר') לאחר שב-1940 נכבשה הולנד בידי הוורמאכט, החלו יהודי הולנד לחשוש לעורם. יני ואחותה לא הזדהו כיהודיות, ולא ענדו טלאי צהוב. הן הצטרפו יחד עם בעליהן למחתרת ההולנדית, והכינו מחבוא מיוחד בו הסתירו ילדים יהודיים מידי הנאצים. הם גם זייפו תעודות עבור יהודים שניסו להימלט.

בקיץ 1944, נחשפה פעילותם בעקבות הלשנה. יני ולינטייה נעצרו ונשלחו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק. בני משפחותיהן נאלצו לרדת למסתור עד סוף המלחמה. הן נרשמו כ"פושעים", ונשלחו לצריפי העבודה. בצריפים אלו הן פגשו את האחיות מרגוט ואנה פרנק והתיידדו עמן. לאחר מכן הועברו הן יני וליינטיה, והן מרגוט ואנה לאושוויץ ומשם לברגן-בלזן. על פי עדותה של יני, אנה פחדה מהכינים ששרצו בבגדי האסירים, ותמיד השתדלה לסייע לילדים חלשים ממנה במחנה. במרץ 1945 השתוללה במחנה מגפה קשה של טיפוס הבהרות שלא פסחה על האחיות פרנק. יני ואחותה טיפלו בהן כמיטב יכולתן. על פי עדותן, אנה הייתה, למרות מצבה הקשה, "חברותית ומתוקה" והחליטה להישאר קרוב לאחותה ככל שניתן. מרגוט מתה, ומספר ימים לאחר מכן גם אנה. לאחר ימים מספר חזרו יני וליינטיה לביתן שלהן וראו כי המיטה אותן חלקו האחיות ריקה. ליינטיה כתבה מאוחר יותר: "אני ידעתי מה משמעות הדבר, מאחרי הביתן מצאנו אותה [את אנה] והנחנו את הגוף הרזה בתוך שמיכה ונשאנו אותה אל קבר אחים. זה כל מה שיכולנו לעשות". ב-8 במאי הסתיימה המלחמה, וב-21 במאי הועלה המחנה באש בידי הצבא הבריטי ונמחה מעל פני האדמה.

לאחר השחרור, התאחדה יני עם משפחתה. באמצעות הצלב האדום היא איתרה את אוטו פרנק והודיעה לו על מותן של בנותיו. היא הפכה לקומוניסטית ופציפיסטית פעילה. ב-1987 היא התראיינה לסרט התיעודי "שבעת החודשים האחרונים של אנה פרנק" (Laatste Zeven Maanden van Anne Frank). היא התגוררה באמסטרדם עד מותה מאי ספיקת לב ב-15 באוגוסט 2003 בגיל 86.

קישורים חיצוניים
----------------

* יני ברנדס-ברילסלייפר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על משפחתה כמו גם על ילדותה, ניתן לראות כאן
2. ↑  פעילותם הוכרה על ידי ארגון יד ושם, ורבלינג קיבל את התואר חסיד אומות העולם
3. ↑  LIN JALDATI (בהולנדית)
4. ↑  Camp nurse, last person to see Anne Frank alive, dies
5. ↑  Lin Jaldati "Bergen-Belsen" in Hyman A. Enzer, Sandra Solotaroff-Enzer, eds. Anne Frank. Reflections on Her Life and Legacy. Urbana and Chicago: University of Illinois Press, 2000. ISBN 978-0-252-06823-2.
6. ↑  Jannie Brandes-Brilleslijper

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009165281005171
* GND: 1218187875
* ISNI: 0000 0003 9004 8253
* NKC: xx0259501
* NTA: 315590459
* SELIBR: 632725
* VIAF: 283599834
* WorldCat: viaf-283599834

 |
**SMS V4** הייתה סירת טורפדו מסדרת V1 של הצי הקיסרי הגרמני. הספינה נבנתה על ידי AG Vulcan, והושלמה בשנת 1912. היא שירתה במלחמת העולם הראשונה וטבעה בקרב יוטלנד ב-1 ביוני 1916.

בנייה ותכנון
------------

בשנת 1911, הצי הקיסרי הגרמני הזמין 12 ספינות טורפדו כחלק מתוכנית בניית הספינות שלו לאותה שנה, כאשר שש הוזמנו מ- AG Vulcan ושש מ-Germaniawerft. ספינות הטורפדו משנת 1911 היו קטנות יותר מאלו שהוזמנו בשנים הקודמות על מנת שיהיו ניתנות לתמרון וכך לפעול טוב יותר עם הצי, מה שהביא להפעלה מחדש של המספור של ספינות הטורפדו. הירידה בגודל הביאה לכך שכושר הים של הספינות הושפע לרעה.

ספינת האחות V2
V4 הושקה במספנת AG Vulcan בשטטין ב-23 בדצמבר 1911 ונכנסה לשירות ב-15 ביוני 1912.

V4 הייתה באורך כולל של 71.1 מטרים (233 רגל 3 אינץ') ו-70.2 מטרים (230 רגל 4 אינץ') בקו המים, עם רוחב של 7.6 מטרים (24 רגל 11 אינץ') ושוקע של 3.11 מטרים (10 רגל 2 אינץ'). הדחק האונייה היה 569 טונות (560 טונות ארוכות) בתפוסה סטנדרטית ו-697 טונות (686 טונות ארוכות) במעמס מלא. שלושה דוודי צינור מים המופעלים על ידי פחם ודוד צינור מים אחד המופעל על ידי נפט הזינו קיטור לשתי טורבינות קיטור עם הנעה ישירה בדירוג של 17,000 כוחות סוס (13,000 קילוואט), והעניקו לה מהירות של 32 קשרים (59 קמ"ש). 107 טונות (105 טונות ארוכות) של פחם ו-78 טונות (77 טונות ארוכות) של נפט נישאו בספינה, מה שהעניק לה טווח של 1,190 מיילים ימיים (2,200 ק"מ) במהירות של 17 קשרים (31 קמ"ש) או 490 מיילים ימיים (910 ק"מ) במהירות של 29 קשרים (54 קמ"ש).

החימוש כלל שני תותחים ימיים 8.8 ס"מ (3.5 אינץ') SK L/30 בצריחים בודדים מלפנים ומאחור, יחד עם ארבעה צינורות טורפדו בקוטר 50 ס"מ (19.7 אינץ') עם טורפדו לטעינה חוזרת שנישא. ניתן היה לשאת עד 18 מוקשים. בשנת 1916 הוחלפו תותחי ה-L/30 בתותחי 8.8 ס"מ חזקים יותר SK L/45. בספינה היו 74 קצינים ומלחים.

היסטוריית שירות
---------------

במאי 1914 הייתה V4 חלק ממחצית השייטת ה-10, שייטת סירות הטורפדו החמישית. ב-28 באוגוסט 1914, כוח בריטי של משחתות וסיירות הנתמכות בסיירות מערכה ביצעו גיחה לתוך מפרץ הלגולנד במטרה לארוב לסירות טורפדו גרמניות בסיור, מה שגרם לקרב מפרץ הלגולנד. שייטת סירות הטורפדו החמישית, כולל V4, נשלחו מהלגולנד כדי לחקור תצפיות של צוללות בריטיות (שנפרסו כפיתיון כדי למשוך ספינות גרמניות), ונתקלו בכמה משחתות בריטיות. לאחר מכן הסתובבה השייטת כדי לנסות להימלט מהמלכודת, אך V1, הספינה האחות של V4 לא הצליחה להפליג במלוא המהירות ונפגעה מספר פעמים על ידי פגזים בריטיים לפני הגעת הסיירת הגרמנית שטטין שאפשרה לשייטת החמישית להימלט. עם זאת, הוטבעו שלוש סיירות קלות גרמניות (אריאדנה, קלן ו"מיינץ" וסירת טורפדו אחת של המסך החיצוני הגרמני (V187)‏. V4 נכחה גם בקרב שרטון דוגר ב-24 בינואר 1915.

בקרב יוטלנד ב-31 במאי עד 1 ביוני 1916, V4 נשארה חלק ממחצית השייטת ה-10, שייטת סירות הטורפדו החמישית, ופעלה לתמיכה בצי הקרב הגרמני הראשי. בסביבות השעה 03:15 שעון CET (כלומר 02:15 שעון GMT) השייטת החמישית ליוותה את הצי הגרמני במסעו חזרה לבסיס כאשר פיצוץ תת-מימי גדול, כנראה עקב מוקש צף, העיף את החרטום של V4, הרג 18 ופצע ארבעה. לאחר שהניצולים חולצו, הספינה האחות V6 הטביעה את V4 באש פגזים וטורפדו.
נרוטוביץ' (מימין) נועד עם יוזף פילסודסקי לאחר מינויו לנשיא בשנת 1922
**גבריאל נרוטוביץ'** (בפולנית: **Gabriel Narutowicz**; ‏17 במרץ 1865 – 16 בדצמבר 1922) היה נשיאה הראשון של פולין בתקופת הרפובליקה השנייה.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
נרוטוביץ' שימש משנת 1908 כפרופסור במכון הפוליטכני בציריך, ועסק בבניית תחנות כוח חשמליות בכל רחבי מזרח אירופה. לאחר שפולין קיבלה את עצמאותה בשנת 1918, החל להיות מעורב בפוליטיקה, ושימש כשר לעבודות ציבוריות בין השנים 1920 – 1921, וכשר החוץ בשנת 1922.

פולין קיבלה חוקה חדשה ודמוקרטית בשנת 1921 ומכוחה התכנס הפרלמנט ב-9 בדצמבר 1922, ובחר בנרוטוביץ' להיות לנשיאה הראשון של הרפובליקה הפולנית השנייה. נרוטוביץ' הושבע לתפקידו ב-11 בדצמבר. הפוליטיקה הפולנית הייתה בשלב זה מפולגת ומסוכסכת. תהליך הבחירה היה לצנינים בעיני המדינאי הפולני, יוזף פילסודסקי אשר שלט ביד רמה בפוליטיקה של הרפובליקה הפולנית השנייה, והוא הודיע על פרישתו מתפקידיו. בחירתו של נרוטוביץ' הייתה בקולותיהם של נציגי השמאל, המרכז, האיכרים והמיעוטים, ומכיוון שכך, החל הימין הקיצוני (שהונהג על ידי מפלגת "הדמוקרטים הלאומים" המכונים "אנדקים") במסע תעמולה כנגד נרוטוביץ' בטענה כי רבים מחברי הפרלמנט שבחרו אותו לנשיא היו יהודים והנשיא כונה "נשיא היהודים".

ב-16 בדצמבר 1922, חמישה ימים לאחר השבעתו לנשיא, כאשר ביקר בתערוכת אומנות בוורשה נורה נרוטוביץ' למוות על ידי צייר ומבקר אומנות בשם פרופסור אליגיוס נייביאדומסקי(אנ'). נייביאדומסקי נשפט כרוצח והוצא להורג. רציחתו של נרוטוביץ' הייתה אך סממן לחוסר התפקוד של הדמוקרטיה ברפובליקה הפולנית השנייה, אשר הביא, כעבור שנים מועטות, בשנת 1926 לתפיסתו של פילסודסקי את השלטון, בהפיכה אלימה, ולייסוד שלטון אוטוריטארי, עריץ למחצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבריאל נרוטוביץ'** בוויקישיתוף
* גבריאל נרוטוביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| נשיאי פולין |
| --- |
| רפובליקת פולין (1918–1939) | יוזף פילסודסקי • גבריאל נרוטוביץ' • מאצ'יי רטאי (בפועל) • סטניסלב וויצ'חובסקי • מאצ'יי רטאי (בפועל) • איגנצי מושצ'יצקי |  |
| הממשלה הפולנית הגולה (1939–1990) | ולדיסלב רצקייביץ' • אוגוסט זאלצקי • סטניסלב אוסטרובסקי • אדוארד רצ'ינסקי • קזימירץ שבת • רישרד קאקזורוסקי |
| הרפובליקה העממית של פולין (1944–1989) | בולסלאב ביירוט • אלכסנדר זבצקי • אדווארד אוחאב • מריאן ספיצ'לסקי • יוסף צירנקביץ' • הנריק יבלונסקי • וויצ'ך ירוזלסקי |
| רפובליקת פולין (1990–היום) | וויצ'ך ירוזלסקי • לך ואלנסה • אלכסנדר קוושנייבסקי • לך קצ'ינסקי • ברוניסלב קומורובסקי (בפועל) • בוגדן ברוזניץ' (בפועל) • גז'גוז' סכטינה (בפועל) • ברוניסלב קומורובסקי • אנדז'יי דודה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273751105171
* BnF: cb12468047z (data)
* GND: 118866192
* HDS: 028450
* ISNI: 0000 0001 0980 6156
* LCCN: n82006659
* LNB: 000270386
* NKC: js2018997747
* NLP: a0000001182542
* SUDOC: 098522051
* VIAF: 64805152
* WorldCat: lccn-n82006659

 |
בסטטיסטיקה, **אומד קטום** הוא אומד הנובע מאומד אחר על ידי הוצאת חלק מערכי הקיצון, הנחשבים לחריגים ביחס למדגם, לפני חישוב האומד.

היתרון העיקרי של האומד הקטום על האומד המקורי הוא בהיותו יותר חסין (robust), כלומר הוא פחות רגיש לערכים קיצוניים המתקבלים בתצפיות בודדות.

לאומדים קטומים יש בדרך כלל יעילות גבוהה יותר מאשר לאומדים הרגילים עבור התפלגויות זנביות כמו התפלגות זנב ארוך, אך זאת במחיר של יעילות נמוכה יותר עבור התפלגויות אחרות כמו ההתפלגות הנורמלית.

הגדרה
-----

בהינתן אומד כלשהו (כמו ממוצע, חציון, מקסימום, שונות וכדומה), האומד הקטום %A הוא האומד המתקבל על ידי השמטת %A הערכים הגדולים ביותר ו-%A הערכים הקטנים ביותר במדגם, ואז חישוב האומד עבור המדגם הקטום שהתקבל.

לדוגמה: ממוצע קטום 5% הוא ממוצע של 90% הערכים המרכזיים במדגם, החל מה-5% מלמטה (הערך ש-5% מערכי המדגם קטנים ממנו) ועד ה-95% מלמעלה.

במקרים מסוימים מחליטים להשמיט מספר ערכים קבוע מכל צד, במקום אחוז קבוע.

דוגמאות
-------

### חציון

ניתן להסתכל על החציון כעל ממוצע קטום 50% - אם נוריד 50% מהערכים מכל צד נישאר עם ערך אחד בלבד - החציון, והממוצע שלו עם עצמו זה הוא עצמו. מאותה סיבה ניתן להסתכל על החציון כעל מקסימום קטום 50% או כעל מינימום קטום 50%.

כמו כן, חציון קטום %A תמיד שווה לחציון הרגיל, לכל %A, משום שאנו תמיד משמיטים מספר שווה של תצפיות מכל צד.

### שברונים

על שברונים ניתן להסתכל כעל מינימום או מקסימום קטומים.

למשל, השברון ה-5% הוא גם מינימום קטום 5%, והשברון ה-80% הוא גם מקסימום קטום 20%.

### אומדים קטומים שימושיים

#### אומדים עבור מדדי מיקום

* ממוצע קטום
* ממוצע מתוקנן - שבו משמיטים את המינימום והמקסימום
* ממוצע בין רבעוני - ממוצע של הטווח הבין-רבעוני. זהו למעשה ממוצע קטום 25%
* אמצע טווח קטום 25% (Midhinge) - אמצע טווח של הטווח הבין-רבעוני

#### אומדים עבור מדדי פיזור

* טווח בין-רבעוני - זהו טווח קטום 25%
* טווח בין-עשרוני - זהו טווח קטום 10%

שימושים
-------

השימוש הנפוץ ביותר עבור אומדים קטומים הוא לצורך אמידה של אותו פרמטר שנאמד על ידי האומד הלא-קטום. במקרים מסוימים ניתן להשתמש באומד הקטום למטרה זאת באופן ישיר, בעוד במקרים אחרים יש צורך לבצע לו איזושהי התאמה על מנת לקבל אומד עקיב וחסר הטיה.

לדוגמה, כשאומדים מדד מיקום עבור התפלגות סימטרית, האומד הקטום יהיה חסר הטיה. לעומת זאת, כשאומדים מדד מיקום עבור התפלגות שאינה סימטרית, האומד בדרך כלל יהיה מוטה, ותידרש התאמה כלשהי על מנת להפוך אותו לאומד בלתי מוטה. לדוגמה, עבור התפלגות לא סימטרית, הצידוד של ההתפלגות הוא מדד למידת ההטיה של החציון כאומד לממוצע.

כשאומדים מדד פיזור, ומשתמשים באומד קטום בתור אומד חסין על מנת לאמוד למשל את השונות או את סטיית התקן, בדרך כלל יהיה צורך לכפול את האומד הקטום באיזשהו קבוע על מנת לקבל אומד בלתי מוטה. למשל, הכפלת אורך הטווח הבין-רבעוני בקבוע: {\displaystyle 2{\sqrt {2}}\operatorname {erf} ^{-1}(1/2)\approx 1.349} הופכת אותו לאומד בלתי מוטה לסטיית התקן של המדגם, אם הנתונים הגיעו מהתפלגות נורמלית.

כמו כן ניתן להשתמש בהם כאומדים לסטטיסטים שלהם עצמם - החציון של המדגם יכול לשמש אומד חסר הטיה ל"חציון" של האוכלוסייה, הטווח הבין-רבעוני של המדגם יכול לשמש כאומד חסר הטיה ל"טווח הבין-רבעוני" של האוכלוסייה.

ראו גם
------

* וינסוריזציה
**דה טומאזו**  (באיטלקית:**De Tomaso Automobili**) היא חברה איטלקית לייצור מכוניות ספורט ומכוניות יוקרה שהוקמה במודנה בשנת 1959.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1959 על ידי אלחנדרו דה טומאזו, יליד בואנוס איירס. החברה החלה לפתח מכוניות ספורט ומכוניות יוקרה על בסיס מנועים מתוצרת פורד. המכונית הראשונה הייתה "דה טומאזו ואלה-לונגה" שייצורה התחיל ב-1964 ונמשך עד לשנת 1968. בתקופה זו נבנו 59 יחידות. בשנת 1967 החל ייצור "דה-טומאזו Mangusta" שנמשך עד לשנת 1971 ובתקופה זו נבנו כ-400 מכוניות.

בשנים 1961–1963 החברה השתתפה במירוץ פורמולה 1 אך ללא הצלחה. לקראת עונת 1970 של פורמולה 1 החברה בנתה מכונית עבור צוות בריטי. המכונית לא הצליחה לסיים ארבע מרוצים ראשונים של העונה. במהלך המירוץ החמישי החלה שרפה ונהג נהרג.

בשנת 1971 החל ייצור "דה-טומאזו פנטרה". בשנים 1971-1973 נבנו מעל ל-6,000 מכוניות. בחלקם הם נבנו על פסי הייצור של יצרן איטלקי Vignale שנכשל כלכלית בייצור מכונית מדגם "Vignale Gamine" ונרכש על ידי דה טומאזו. זמן קצר לאחר מכך בעקבות משבר האנרגיה העולמי של שנת 1973 היקף המכירות ירד לכ-100 מכוניות בשנה בלבד.

בשנת 1973 נרכשה חברה "מוטו גוצי" ובעקבות כך דה טומאזו נכנסה לשוק ייצור אופנועים. בשנים 1976–1993 בבעלות החברה היה גם יצרן איטלקי "מזראטי".

בשנת 1976 נרכשה חברת "אינוצ'נטי". תוכנן דגם של מכונית ספורט Mini de Tomaso שהיה מיוצר עד לשנת 1987 במפעלי אינוצ'נטי. בשנת 1993 אינוצ'נטי נמכר לפיאט.

בנוסף למכוניות ספורט החברה נכנסה לשוק מכוניות יוקרה. בשנת 1971 החל ייצור "דה טומאזו Deauville". הרכב לא הצליח להתחרות עם מכוניות יוקרה מתוצרת גרמניה ונמכרו רק 244 יחידות. בשנת 1972 החל ייצור דה-טומאזו לונגצ'אמפ שנמשך עד לשנת 1989 אך ללא הצלחה יתרה.

בשנות ה-2000 תוכננו מספר דגמים חדשים. כמו כן היה תכנון לבנות מפעל חדש בקלבריה תוך שיתוף פעולה עם יצרן רוסי אוא"ז. התכנון להיה הגיע לכ-10 אלף מכוניות בשנה אך הפרויקט נכשל.

בשנת 2004 החברה הודיע על תחילת הליך של פשיטת רגל אך ייצור מכוניות חדשות נמשך. בשנת 2009 החברה נרכשה על ידי ז'אן מריו רוסוליניו וקיבל עזרה מממשלת איטליה להמשך פעילותה של החברה. בשנת 2012 הוא נעצר והואשם בשימוש לא נכון בתקציבים שקיבל. בשנת 2014 המפעל במודנה הפסיק את פעילותו.

באפריל 2015 בית המשפט הכריז על מכירת החברה למשקיע מהונג קונג תמורת כ-מיליון יורו.

בשנת 2019 הוצג דגם חדש De Tomaso P72 והוכרז שקיימות תוכניות לייצור כ-70 יחידות מדגם זה. בשנת 2022 הוכרז שתייצור צפוי להתחיל במפעל חדש בנורבורינג שבגרמניה.

תמונות
------

* דה-טומאזו Mangustaדה-טומאזו Mangusta
* דה-טומאזו פנטרהדה-טומאזו פנטרה
* גוארהגוארה
* דה-טומאזו לונגצ'אמפדה-טומאזו לונגצ'אמפ
* P72P72

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דה טומאזו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דה טומאזו (באנגלית)
* דה טומאזו, ברשת החברתית פייסבוק

* דה טומאזו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דה טומאזו, ברשת החברתית אינסטגרם
* מכוניות מתוצרת דה טומאזו
* תיאור מפורט של הדגמים השונים

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**יונדאי פליסייד** (באנגלית: **Hyundai Palisade**) היא מכונית במרכב קרוסאובר בעלת שבעה או שמונה מקומות, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור משנת 2018. היא הוצגה בשנת 2018 והגיעה לישראל בדצמבר 2020.

מפרט טכני
---------

יחידת ההנעה הבלעדית של הפליסייד כוללת מנוע בנזין V6 בנפח 3.8 ליטרים המספק כ-291 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה. תיבת ההילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. 

נתון התאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה עומד על 7.7 שניות למהירות מרבית של 210 קילומטרים לשעה.

אבזור הבטיחות כולל 7 כריות אוויר ומגוון רחב של מערכות בטיחות מתקדמות.

מתיחת פנים שנת 2022
-------------------

בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק ב-13 באפריל 2022 חשפה יונדאי את מתיחת הפנים לפליסייד. יונדאי עיצבה מחדש את חזיתו של הפליסייד בסגנון המיישר קו עם שפת העיצוב של הטוסון החדש.

בנוסף, קיבל הפליסייד עיצוב חדש לחישוקי הגלגלים, עיצוב חדש לפגוש האחורי ויחידות תאורה חדשות. 

תא הנוסעים גם עבר שיפורים, עם גלגל הגה חדש שנלקח מדגם הטוסון, חומרי דיפון איכותיים יותר, תיפורים חדשים לריפודי המושבים והדלתות, עיצוב חדש של חלקו המרכזי של הדשבורד עם פס דקורטיבי המשולב עם פתחי המיזוג, לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ' כסטנדרט, מערכת מולטימדיה מעודכנת עם מסך 12.3 אינץ' במקום 10.1 אינץ', ואופציה למראה מרכזית מבוססת מצלמה.

בתחום הבטיחות נוספו שתי כריות אוויר לכדי סה"כ תשעה כריות אוויר, בקרת שיוט אדפטיבית משודרגת עם שמירה על מרכז נתיב.

יחידת ההנעה נותרה ללא שינוי.

גלריה
-----

* מבט לצדמבט לצד
* מבט לאחורמבט לאחור
* מבט לקדימהמבט לקדימה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונדאי פליסייד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יונדאי פליסייד
* קיילב קוק, 2021 יונדאי פליסייד סקירה, באתר גלגל החדשות, 20 במאי 2021
* יובל בנר, יונדאי פליסייד 2021 במבחן דרכים, באתר פורטל הרכב גיר, 10 ביוני 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונדאי פליסייד נחשף - הקרוסאובר הענק של יונדאי, באתר קארטיוב, ‏29 בנובמבר 2018
2. ↑  יונדאי פליסייד 2021 בישראל - מחיר החל מ-319,900 שקל, באתר קארטיוב, ‏21 בדצמבר 2020
3. ↑  יונדאי פליסייד מפרט טכני, באתר קארטיוב
4. ↑  cartube, מתיחת פנים: 2022 יונדאי פליסייד החדש, באתר cartube
**עבדאללה אבן אל-מוקפע** (בערבית: **ابو محمد عبدالله روزبه ابن دادويه**, בפרסית: **روزبه پور دادویه**; 724, פירוזאבאד, איראן – 759, בצרה, הח'ליפות העבאסית) היה סופר ומתרגם ממוצא פרסי שכתב בשפה הערבית.

ביוגרפיה
--------

אבן אל-מוקפע נולד בעיירה גור (או גור, פירוזאבאד, פארס) בפרובינציה האיראנית פארס, ונולד למשפחה של נציגים מקומיים.

אביו היה פקיד מדינה הממונה על מיסים תחת שלטון בית אומיה, ואחרי שהואשם והורשע בהעלמת חלק מהכסף שהופקד על ידו, נענש על ידי השליט בכך שמחצו את ידו, ומכאן השם מוקפע (יד מצומקת).

אבן אל-מוקפע שירת בתפקידי עדות תחת מושלי אומיה שפור וקירמן. בניגוד לעמיתיו האחרים, הוא נמלט מרדיפות השושלת העבאסית לאחר הפלת שושלת אומיה.

בהמשך הוא חזר לבצרה ושימש כמזכיר תחת איסה בן עלי וסוליימן בן עלי, דודיו של הח'ליף העבאסי אל-מנסור.

לאחר שאחיהם עבדאללה בן עלי העלה הצעת להפלת כס המלוכה, הם ביקשו מאבן אל-מוקפע לכתוב מכתב לח'ליף העבאסי אל-מנסור שלא לא לפגוע בדודו ולחון אותו. שפת המכתב עלבה באל-מנסור, שביקש להיפטר מאבן אל-מוקפע. הוא הוצא להורג בסביבות 756 או 759 לספירה על ידי מושל בצרה.

מורשת והנצחה
------------

המשורר הבוסני דזבד קראחסן כתב מחזה על אל-מוקפה.

הבכורה העולמית הועלתה בשנת 1994 במהלך מלחמת האזרחים בבוסניה-הרצגובינה על ידי השחקנים הבוסניים זיג'ה סוקולוביץ 'וסלמה אליספהיץ' מהתיאטרון הלאומי בסרייבו בניהולו של הרברט גנצ'אכר בהפקה של התיאטרון האוסטרי ARBOS - החברה למוזיקה ותיאטרון בווינה

לקריאה נוספת
------------

* The Oxford Handbook of Iranian History- "An early example is found in the writings of Ibn Muqaffa (d. ca. 757), a Persian convert employed as a translator and scholar at the Abbasid court."
* A New Introduction to Islam : page 129
* Said Amir Arjomand, "`Abd Allah Ibn al-Muqaffa` and the `Abbasid Revolution," *Iranian Studies,* 27 (1994).
* Josef W. Meri (2005). *Medieval Islamic Civilization: An Encyclopedia*. Psychology Press. p. 346
* Ann K. S. Lambton (2013). *State and Government in Medieval Islam*. Routledge. p. 50, 51
* Wacks, David A. (2003), *Journal of Arabic Literature*, **34: 178–189**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבן אל-מוקפע** בוויקישיתוף
* כתבי אבן אל-מוקפע בפרויקט בן-יהודה
* עבד אלה בן אלמקפע, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302335605171
* BIBSYS: 90224132
* BNE: XX958695
* BnF: cb119081409 (data)
* CiNii: DA0033595X
* GND: 118955985
* ICCU: LO1V034867
* ISNI: 0000 0001 2374 9864
* LCCN: n79145672
* NKC: jx20050415007
* NLA: 41033047
* NLK: KAC200805163
* NSK: 000294274
* NTA: 074357247
* RERO: 02-A003397157
* SELIBR: 62749
* SNAC: w6pc74ws
* SUDOC: 027915204
* TDVİA: ibnul-mukaffa
* Trove: 1451473
* VcBA: 495/51262
* VIAF: 89743196
* WorldCat: lccn-n79145672

 |
**הלן מזוז** (נולדה ב-1987) היא פוליטיקאית ישראלית-חרדית. הייתה האישה החרדית הראשונה להיבחר למועצה מקומית, כאשר נכנסה למועצת העיר רעננה בבחירות המוניציפליות בפברואר 2024.

ביוגרפיה
--------

מזוז נולדה וגדלה בראשון לציון, בבית מסורתי.

היא שרתה בצה"ל ובגיל 21 עברה לתל אביב שם פגשה את בעלה, עולה חדש מצרפת, שניהל אורח חיים חרדי.

מזוז בוגרת תואר ראשון בממשל ומשפט במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט.

ב-2007, בעקבות אירועי ההתנתקות שנתיים קודם, הצטרפה למפלגת הליכוד והפכה לפעילת שטח בקרב הקהילה הצרפתית.

ב-2015 הצטרפה מזוז לפורום הצרפתי בליכוד. בהמשך, בכנסת העשרים הקימה את השדולה למען עולי צרפת בכנסת. ב-2019 נפגשה עם ניקי היילי בעת ביקורה בישראל.

ב-2024 רצה לבחירות המקומיות למועצת העיר רעננה מטעם סיעת "באמונה הסיעה הדתית המאוחדת". מזוז נתמכה על ידי קבוצת פעילות חרדיות שפעלו להריץ מועמדות חרדיות למועצות ברחבי הארץ באותה מערכת בחירות. מתוך 14 מועמדות חרדיות ברחבי הארץ היא המועמדת היחידה שנבחרה לכהן במועצת העיר, ובכך הפכה לחברת המועצה החרדית הראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל.

פעילות התנדבותית
----------------

כנערה התנדבה בעמותה נגד אלימות.

בגיל 22 הקימה פורום בשם "אהבת חינם" שנועד לגשר בין חרדים לחילונים באמצעות שיח.

התנדבה בפעילות "שמים סוף לסמים ולאלימות".

חיים אישיים
-----------

מזוז נשואה לג'וליאן, עולה מצרפת, והיא אם לשמונה ילדים. חיה ברעננה. למזוז ילדה בחינוך מיוחד ושאר ילדיה לומדים במוסדות חינוך חרדיים ברעננה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הלן מזוז מ"הפורום הצרפתי בליכוד" באוסטרו סומליה על העליה מצרפת והשפעתה על החברה הישראלית, סרטון באתר יוטיוב, 18 במרץ 2016

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ארז הראל‏, "אם יש תקרת זכוכית - צריך לפרוץ אותה": החרדית שנבחרה למועצת העיר רעננה, באתר וואלה!‏, 28 בפברואר 2024
2. 1 2 3 4 5 6 7  תחיה ברק, החרדית הראשונה שנבחרה למועצה ברשות מקומית: "לא ידעתי שאני עושה היסטוריה", באתר ynet, 18 במרץ 2024
3. ↑  אגף קשרי חוץ בליכוד מחזק את הזירה הצרפתית, באתר ליכודניק, ‏25 בדצמבר 2020
4. ↑  מזוז עם ניקי היילי, באתר www.facebook.com, ‏28 ביוני 2019
5. ↑  הכירו את הלן מזוז מספר 2 ברשימה הדתית המאוחדת – סיעת באמונה רעננה
6. 1 2  הדר גלברג, הלן מזוז בציוץ של נבחרות, באתר X, ‏22 בפברואר, 2024
**יונדאי i20** היא מכונית סופרמיני מתוצרת יונדאי מוטור הקוריאנית. המכונית מיוצרת בשני מפעלים בבעלות יונדאי בהודו ובטורקיה. זוהי מחליפתה הרשמית של יונדאי גטס באירופה.
היא הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2008 והחלה להימכר באותה שנה בהודו. כאמור ה-i20 הייתה אמורה להחליף את הגטס, אך עקב הצלחתה של הגטס נמכרה ה-i20 במשך 3 שנים לצד הגטס.

המכונית מוצעת במרכב האצ'בק עם שלוש או חמש דלתות. המכונית לא נמכרת בדרום-קוריאה וצפון אמריקה, שם נמכרת יונדאי אקסנט בגרסת ההאצ'בק.

ה-i20 בנויה על פלטפורמה חדשה לחלוטין שפותחה על ידי מחלקת מחקר ופיתוח של יונדאי באירופה במטרה ולחדור יותר חזק לשוק הסופרמיני המצליח של אירופה.

ה-i20 זכתה ב-5 כוכבים במבחני הריסוק של יורו NCAP. היא מאובזרת ב-6 כריות אוויר, מערכת למניעת נעילת גלגלים (ABS) וגם מערכת למניעת החלקה (EBD) כבר בדגמי הסטנדרט. זהו שיפור ניכר בהשוואה לדגם אותו מחליפה ה-i20, היונדאי גטס אשר כללה רק כרית אחת לנהג וללא מערכת ABS כלל בדגם הבסיסי שלה. למעשה, בשנת 2009 זכתה ה-i20 בתואר אחת מחמש המכוניות הבטיחותיות ביותר על ידי EuroNcap.

לישראל הגיעה יונדאי i20 במאי 2009 ושווקה תחילה במגוון רחב יחסית של גרסאות. לישראל הגיעו גרסאות ה-3 וה-5 דלתות של המכונית, מנועי ה-1.4 וה-1.6 ליטר בנזין ותיבות ההילוכים הידניות או האוטומטיות. מבחר רמות האבזור כלל 3 רמות אבזור - Inspire הבסיסית, Premium האמצעית ו-Supreme הבכירה.

באוגוסט 2012 הגיעה לישראל מתיחת פנים של דגמי ה-i20. מתיחת פנים זו כללה מספר שינויים קוסמטיים בעיצוב החיצוני של המכונית וכן עדכונים קלים ברמת האבזור של המכונית. ביחד עם הדגם החדש התעדכן גם מבחר הדגמים שנמכר בישראל ושיווקו של מנוע ה-1.6 ליטר בנזין הופסק. במקומו החלה כלמוביל לשווק גרסת בסיס חדשה, המצוידת במנוע 1.25 ליטר בנזין ובתיבת הילוכים ידנית. גם מבחר רמות האבזור עודכן וכלל את רמות האבזור Inspire, Insight ו- Premium.

נכון ליולי 2022, נמכרת בישראל יונדאי i20 אך ורק עם מנוע 1 ליטר טורבו בנזין, ותיבת ההילוכים האוטומאטית היא תיבה רובוטית דו מצמדית. 

רמות הגימור הנמכרות כיום הן: Prestige, Prime, Prime plus, Supreme, Supreme plus.

בשנת 2020 הציגה יונדאי N את יונדאי i20 N, גרסת הספורט לגרסה הבסיסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונדאי i20** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יונדאי i20
* קובי ליאני‏, נהיגה ראשונה: יונדאי i20 החדשה, באתר וואלה!‏, 23 בנובמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת CarsForum, יונדאי i20 החדשה בישראל, 8 באוגוסט 2012
**ג'וטו** (באנגלית:**Giotto**) הייתה גשושית של סוכנות החלל האירופית ששוגרה ב-1985. מטרתה של הגשושית הייתה להגיע לסביבת שביט האלי ולהעביר נתונים על השביט. במקביל לכיוון השביט נשלחו גשושיות שנבנו על ידי ברית המועצות ויפן. הגשושית נקראה על שם צייר איטלקי ג'וטו די בונדונה שצייר את השביט ביצירותיו.

היסטוריה
--------

המשימה אושרה על ידי הסוכנות בשנת 1980.

הגשושית שוגרה ב-2 ביולי 1985 ממרכז החלל הגיאני בעזרת משגר מדגם אריאן 1. ניהול המשימה בוצע ממרכז הבקרה של הסוכנות בדרמשטדט, גרמניה.

המבנה של הגשושית היה מבוסס על לוויין GEOS הבריטי תוך התאמות נדרשות. על הגשושית הותקנו 10 מכשירי מדידה, מצלמה וציוד תקשורת.

הנתונים שהתקבלו במסגרת תוכנית וגה איפשרו לעדכן מסלול הטיסה של הגשושית.

הגשושית עברה ליד השביט ב-14 במרץ 1985. מרחק ממרכזה היה 596 ק"מ בלבד. למרות קרבה זו, הגשושית לא נפגעה מחלקי השביט באופן משמעותי. אחד החלקים פגע במסך ההגנה אך לאחר 32 דקות מהנדסי מרכז הבקרה הצליחו לייצב את הגשושית. ב-15 במרץ מכשירי הגשושית עברו למצב המתנה. פעילותם חודשה ב-2 ביולי 1990 כאשר הגשושית התקרבה לכדור הארץ.

ב-10 ביולי 1992 הגשושית עברה במרחק של כ-200 ק"מ משביט 26P/Grigg–Skjellerup. ב-23 ביולי 1992 מכשירי הגשושית כובו ופעילותם לא חודשה עוד.

כתוצאה מטיסת ג'וטו התקבלו נתונים רבים על שביט האלי. התברר שגרעין השביט הוא באורך 15 ק"מ ורוחב 7–10 ק"מ. הוא מכיל 80% מים. צפיפות החומר היא כ-0.3 גרם לס"מ מעוקב.

לאחר מעבר ליד 26P/Grigg–Skjellerup היה ניתן להשוות נתונים של גופים אלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'וטו (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וטו** בוויקישיתוף
* תיאור הגשושית ופיעלותה
* מידע מפורט
* תיאור המשימה באתר הסוכנות האירופית
* ג'וטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n95030864
* VIAF: 147907673
* WorldCat (עם VIAF): 147907673

 |
**איגור מיטרסקי** (במקדונית: **Игор Митрески**; ‏‏נולד ב־19 בפברואר 1979) הוא כדורגלן עבר מקדוני ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

מיטרסקי החל את הקריירה בשנת 1998 במועדון המקדוני סילקס קארטובו שבו שיחק עד עונת 2000/2001. בעונת 2001/2002 עבר לספרטק מוסקבה הרוסית ושיחק בליגת האלופות שבה הציג יכולת טובה שגרמה להתעניינות מצד מספר מועדונים בכירים באירופה. הוא המשיך לשחק בספרטק עד עונת 2004/2005. לאחר שסיים את חוזהו בספרטק, חתם מיטרסקי בפורטסמות' מהפרמייר ליג, אך העסקה נכשלה והוא נאלץ לחפש קבוצה אחרת.

בעונת 2005/2006 עבר לשחק בקבוצת מטאלורג זפוריז'יה האוקראינית במשך חצי עונה, ומשם עבר לבית"ר ירושלים. את שער הבכורה שלו בישראל כבש בנגיחה בניצחון 0-4 על עירוני קריית אתא במסגרת משחקי שמינית גמר גביע המדינה. מיטרסקי לא זכה להצלחה רבה בבית"ר ועזב אותה בתום העונה. לאחר מכן הצטרף לאנרגי קוטבוס הגרמנית, שם זכה ליותר הזדמנויות משחק. מיטרסקי שיחק בקוטבוס ברציפות עד שנת 2010, למעט תקופת השאלה בבירשחוט הבלגית.

בינואר 2010 חתם לשנתיים בצסק"א סופיה הבולגרית, אולם חוזהו הותר בטרם הסתיים, דבר שאיפשר לו לחתום בנפטצ'י באקו האזרית. בהיותו ב"נפט'י" הוא זכה באליפות הליגה שלוש פעמים. בסוף עונת 2013/2014 עזב את המועדון.

מיטרסקי הוא שחקנה לשעבר של נבחרת מקדוניה הצפונית. בשנת 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת צ'כיה. בשנת 2011 הודיע על פרישה מהנבחרת, לאחר ששיחק במדיה עשר שנים ורשם 70 הופעות ושער אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איגור מיטרסקי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
הרב **שלום שכנא זאהן** (תרע"א (בערך) - ז' בטבת ה'תשע"ג, 20 בדצמבר 2012) היה ראש ישיבת תורה ודעת, מחבר סדרת הספרים "עטרת יעקב על הש"ס" ומייסד כולל ירושלים "אליבא דהלכתא-קדשים טהרות" כמו כן הרב זאהן היה פעיל מאוד בענייני יהדות הנהגה ומוסר והכל בסבר פנים יפות ובהצנע לכת .

ילדותו ונעוריו
--------------

נולד לעטיל וליצחק יעקב סמוך לעיירה מז'יבוז'. משפחתו הייתה משפחה מקורבת לשושלת בית רוז'ין. ישנה גרסה שהרב זאהן נקרא ע"ש הרב שלום שכנא מפראהביטש.

בגיל 7 היגר עם משפחתו לניו יורק. הרב יעקב יוסף הרמן שלח אותו ואת הרב חיים פינחס שיינברג ללמוד בישיבה הקטנה הראשונה בארצות הברית. לאחר לימודיו בארצות הברית שלח אותו שוב הרב יעקב יוסף הרמן לאירופה שם למד הרב זאהן בישיבת מיר ובפרט למד אצל הרב ירוחם ליבוביץ. לאחר מכן למד בישיבת כנסת בית יצחק בעיירה קמניץ, אצל הרב ברוך בער ליבוביץ ואף קיבל ממנו מכתב סמיכה. בישיבת מיר נעשה לידידו של הרב חיים פינחס שיינברג שהיה לו לחברותא. הוא שהה ארבעה ימים בביתו של הרב ישראל מאיר הכהן ("החפץ חיים") ובזקנותו פרסם מודעות בעילום שם ששמע מהחפץ חיים שהדין וחשבון הכי גדול שייתן האדם בבית דין של מעלה הוא על זה שחי בעולם הזה בלי חשבון.

ההנהגה הרוחנית
--------------

 פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. הסיבה היא: יש לציין גם שנים כלליות בסמוך לשנים עבריות.
לאחר נישואיו עם ליבא גולבסקי ופרוץ מלחמת העולם השנייה חזר לארצות הברית והתגורר בברוקלין, שם שימש במשך 30 שנה כראש ישיבת תורה ודעת בשכונת קנסינגטון.

בשנת תש"ל עלה עם רעייתו לארץ ישראל ועבר להתגורר ברחוב פנים מאירות בשכונת רוממה בירושלים .

בישראל הקים את רשת הכוללים "אליבא דהלכתא" בעיר העתיקה שבה לומדים כהנים את הלכות העבודה בבית המקדש.

עשרות שנים שימש ראש כולל 'קדשים' בבית הכנסת הר צבי בשכונת כרם אברהם בירושלים.

לאחר פטירת אשתו הראשונה ליבא נישא בשנית לאשתו מרים שנפטרה בכ"ח אלול בשנת תשס"ח .

בשנותיו האחרונות עבר להתגורר בשכונת עזרת תורה בעיר.

לאחר שנפטר החברותא שלו, הרב שיינברג, אושפז הרב זאהן במשך כשלושה שבועות בבית החולים שערי צדק בירושלים.

ביום ז' בטבת תשע"ג נפטר בגיל 101, ונטמן בליל ח' בטבת בבית הקברות הר הזיתים.

ספריו
-----

* **עטרת יעקב** - על הש"ס
* **כבוד התורה** - קונטרס לליווי עטרת יעקב
* **חמדת הזוהר** - פירוש לזוהר
* **פרקי תשובה וגאולה**
* **שו"ת שלום שכנא**
* **גודל עניין חיוב לימוד המוסר**

קישורים חיצוניים
----------------

* ממראות חייו של הגאון הישיש ר’ שכנא זאהן זצ"ל, JDN
* בדידי הוה עובדא • כשר’ שכנא זאהן הגיע אל ה’חפץ חיים’ • צפו, JDN
* התיעוד האחרון מחייו של הרב שלום שכנא זאהן ז"ל, כיכר השבת
* ספר עטרת יעקב, HebrewBooks

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוחמה שיין, **הכל לאדון הכל**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296551905171
* GND: 1072585111
* ISNI: 0000 0000 8423 121X
* LCCN: nr91027118
* VIAF: 316499538
* WorldCat: lccn-nr91027118

 |
אנדרטת זיכרון בגן הבנים בשכונת נווה צה"ל
**נווה צה"ל** היא שכונה בדרום מזרח תל אביב, גובלת במערב עם שכונת התקווה במזרח עם כפר שלם בצפון עם יד אליהו ובדרום עם שכונת בית יעקב.
הרחובות המקיפים את השכונה הם רחוב גבעתי (בין השכונה לגן התקווה), רחוב ההגנה, רחוב קרייתי ודרך משה דיין (בין השכונה לכפר שלם).
שמות הרחובות בשכונה קשורים לביטחון ישראל: אריאל, קרייתי, גבעתי, בן-חיל, אלוף, מעו"ז.

השכונה נבנתה על אדמת שדות ופרדסים שהיו בין שכונת התקווה וגרעין הכפר הערבי הגדול סלמה, בשנים 1950-1951 ונקראה אז שיכון צבא הקבע על ידי שכונת התקווה.
לפני 1948 היו בשטח שדות ופרדסים ודרכם חדרו הערבים מסלמה בקרב שכונת התקווה בתחילת מלחמת העצמאות.

במרכז השכונה (בפינת הרחובות אלוף ובן-חיל) נטוע גן הבנים ובו אנדרטת זיכרון ל-11 בני השכונה שנפלו במערכות ישראל.

בשכונה נמצא מרכז מסחרי קטן, בית הכנסת המרכזי נווה צה"ל "יד מתיתיהו", גן גדול ברחוב קרייתי, גן הבנים, בית ספר הגליל, בית ספר נתיב ומספר גני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נווה צה"ל** בוויקישיתוף
* דני רכט, נווה צה"ל (שיכון צבא הקבע ע"י שכונת התקווה), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
**קווין בוניפאצי** (באיטלקית: **Kevin Bonifazi**; נולד ב-19 במאי 1996) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בבולוניה.

קריירת מועדונים
---------------

את קריירת הכדורגל שלו החל בשנת 2009 במחלקת הנוער של טור טרה טסטה. בגיל 15 הוא עבר לסיינה, אך עקב פשיטת רגל של המועדון הוא הוחתם בשנת 2014 בטורינו. ביחד עימה הוא זכה באליפות הנוער בעונת 15–2014.

בעונה לאחר מכן, הוא הושאל לבנוונטו מהסרייה ב', שבמדיה ערך את הופעת הבכורה בקריירת הבוגרים שלו ב-20 באוקטובר 2015 במשחק נגד פוג'ה. בינואר 2016, הוא הושאל לקזרטנה. ב-14 בפברואר, הוא הבקיע את שערו הראשון בקריירה במשחק הבית נגד יובה סטאביה, שנגמר בתוצאת תיקו.

ב-19 ביולי 2016, טורינו הודיעה שהיא משאילה אותו לספאל מהסרייה ב'. את הופעת הבכורה שלו בספאל ערך ב-22 באקוטובר בניצחון הבית 1–3 על קארפי. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון החוץ 1–2 על סיטאדלה. ב-17 במרץ 2017, טורינו הודיעה על הארכת החוזה של בוניפאצי במועדון עד שנת 2022.

לבסוף, לאחר מספר השאלות לאורך השנים, בוניפאצי שב לטורינו וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק נגד קארפי במסגרת הגביע האיטלקי. את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך ב-31 במרץ 2018, כשנכנס כמחליף של ניקולאס נקולו בניצחון החוץ 0–4 על קליארי.

ב-16 באוגוסט 2018, הוא חזר לספאל בהשאלה עם אופציית רכישה, ובנוסף לטורינו תהיה את האופציה בעתיד לרכוש אותו בחזרה. ב-20 באוקטובר, הוא כבש את שערו הראשון בסרייה א' בניצחון החוץ 0–2 על רומא; משחק זה היה גם משחקו הראשון בבכורה המחודשת של בוניפאצי במדי ספאל.

ב-25 בספטמבר 2020 הצטרף לאודינזה בהשאלה עם אופציה לרכישה.

ב-2 ביולי 2021 חתם בוניפאצי בבולוניה.

תארים
-----

### קבוצתיים

ספאל
* סרייה ב' (1): 2016/17

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין בוניפאצי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  בוניפאצי מושאל לספאל
2. ↑  בוניפאצי מאריך את חוזיהו בטורינו עד שנת 2022
**שמואל בר** (נולד בשנת 1948 לערך) הוא חייל צה"ל שעוטר בעיטור המופת על לחימתו בפעולת כראמה.

ביוגרפיה
--------

בר שירת בשירות חובה בגדוד 82 בחטיבה 7. השתתף בקרבות מלחמת ששת הימים בחזית הדרום והצטיין בתפקידו כתותחן טנק.

פלוגתו של בר נטלה חלק בפעולת כראמה ב-21 במרץ 1968. במהלך הפעולה התקרב הטנק של בר אל טנק ישראלי פגוע על מנת לחלץ ממנו שלושה אנשי צוות שנפגעו ונשארו בו. רופא החטיבה ד"ר אשר פורת ומפקד הטנק יצחק בלק יצאו ממנו, זחלו לעבר הפצועים למרחק של כ-25 מטר תחת אש נשק קל ירדנית שסיכנה אותם, השכיבו אחד מהם על שמיכה וגררו אותו אל הטנק המחלץ. ד"ר פורת ביקש לגשת לחלץ את הפצוע השני. בר התנדב להצטרף אליו, והם זחלו אל הטנק הפגוע תחת אש וחילצו את הפצוע השני. הפצועים הושכבו על הסיפון האחורי של הטנק והועברו לטיפול רפואי. אחד מהם מת והשני החלים.

בעקבות הפעולה עוטרו פורת, בלק ובר בצל"ש הרמטכ"ל. לימים הומר הצל"ש של פורת בעיטור העוז ואילו הצל"שים של בר ובלק הומרו בעיטור המופת.

בר השתתף כחייל מילואים במלחמת יום הכיפורים בחזית הצפון. הוא נפצע בקרבות ורגלו נקטעה.

לקריאה נוספת
------------

* אשר (קרלוס) פורת, **חלוק לבן כומתה שחורה**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל בר, באתר הגבורה
**משכנתה הפוכה** הוא מונח המתאר שעבוד נכס מקרקעין כבטוחה להחזרת הלוואה, כאשר הלווה אינו נדרש לפרוע את ההלוואה או לשלם תשלומים למלווה כל עוד הוא מתגורר בנכס. הלוואה זו ניתנת לאנשים מבוגרים (בני 65 ומעלה) שברשותם נכס, והם מעוניינים בסכום כסף נזיל לשם מחייתם או צורך אחר. 

בעל הנכס מקבל מהמלווה סכום כסף שגובהו המקסימלי משתנה ומושפע משווי הנכס ומתוחלת החיים הצפויה של בעל הנכס (בהתבסס על גילו). לאחר קבלת ההלוואה ממשיך בעל הנכס להתגורר בביתו ואינו נדרש לשלם תשלומים כלשהם לגוף המלווה. מסיבה זו אין צורך בבדיקת יכולתו הכלכלית של הלווה. 

לאחר מותו של הלווה הנכס יימכר, והסכום שיתקבל ישמש לכיסוי ההלוואה בתוספת הריבית, ואילו ההפרש יועבר ליורשיו של בעל הנכס. בדרך כלל ניתנת האפשרות ליורשיו של בעל הנכס לפרוע את ההלוואה בעצמם ולשמור בעלות על הנכס, אם הם מעוניינים בכך. 

החזר משכנתה הפוכה אינו מותנה בהכרח במותו של בעל הנכס, וגם אם זה יעזוב את ביתו (למשל לבית אבות) או יציע אותו למכירה, ידרוש הבנק את החזר ההלוואה בתוספת ריבית. 

הלוואה זו מיועדת לאנשים מבוגרים שברשותם נכס מקרקעין והם מעוניינים לקבל סכום כסף נזיל מבלי למכור את ביתם או ליטול הלוואה שיידרשו להחזיר בתשלומים מדי חודש בחודשו.

קישורים חיצוניים
----------------

* משכנתה הפוכה - סיוע לקשישים בעזרת שוק ההון, מאירה סוקולר, בנק ישראל, 2005
* אתר למנויים בלבד עמי גינזבורג, הצפת ערך | Reverse Mortgage - משכנתא הפוכה, באתר TheMarker‏, 20 במרץ 2016
* אתר למנויים בלבד אודי שישון, משכנתה הפוכה | הלכה הירושה, באתר TheMarker‏, 1 במרץ 2017
* משכנתא הפוכה, תועלת וסיכונים פוטנציאלים, Peter Knaack, הבנק העולמי, ינואר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7660013-0

 |
גשר סנטה טריניטה, מן המראות המוכרים יותר של העיר פירנצה
**גשר סנטה טריניטה** (באיטלקית: **Ponte Santa Trìnita**; מילולית: גשר השילוש הקדוש) הוא שמו של גשר מתקופת הרנסאנס בעיר פירנצה, איטליה, מעל נהר ארנו. הגשר קרוי על שם כנסייה הנמצאת בסמוך לו. גשר סנטה טריניטה הוא גשר קשת אליפטי העתיק בעולם. שלוש קשתות הגשר מעניקות לו מראה ייחודי בעידונו. מפתח הקשתות החיצוניות הוא 29 מטר בעוד מפתח הקשת המרכזית הוא 32 מטר. 

הגשר נבנה על ידי האדריכל ברתולומאו אמאנאטי בן פירנצה בין השנים 1567 עד 1569. הוא שוכן במורד הזרם מפונטה וקיו, הידוע ממנו, ומהווה נתיב תנועה מרכזי בעיר העתיקה של פירנצה מתקופת ימי הביניים. במיקום הגשר ניצבו גשרים אחרים מאז המאה ה-13. גשר עץ שנבנה במקום בשנת 1252 נסחף בזרמי שיטפונות שבע שנים לאחר בנייתו, ואחריו נבנה גשר אבן אשר נהרס אף הוא בשיטפון בשנת 1333. גשר בן חמש קשתות שנבנה על ידי טדאו גאדי נהרס בשנת 1557, ולאחריו נבנה גשר סנטה טריניטה על ידי אמאנאטי. את הגשר מעטרים ארבעה פסלי עונות השנה, אשר נוספו לו בשנת 1608, כחלק מחגיגות חתונת הדוכס הגדול של טוסקנה, קוזימו השני דה מדיצ'י, עם הארכידוכסית מריה מדלנה (Maria Maddalena) מאוסטריה: הפסל המסמל את ה"אביב" יצירתו של פייטרו פרנקווילה, "קיץ" ו"סתיו" של ג'ובאני בטיסטה קאצ'יני, ו"חורף" של טדאו לנדיני (Taddeo Landini).

ב-8 באוגוסט 1944, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, נהרס הגשר על ידי הכוחות הגרמנים הנסוגים, אולם נבנה מחדש בשנת 1958 לאחר שאבני הגשר המקוריות נימשו מתוך נהר ארנו ואילו אבנים שאבדו נחצבו מן המחצבה שבה נחצבו אבני הגשר במאה ה-16.

גלריה
-----

* חורףחורף
* קיץקיץ
* אביבאביב
* סתיוסתיו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר סנטה טריניטה** בוויקישיתוף
* פרטים על מבנה הגשר (באנגלית)

| פירנצה |
| --- |
| אתרים | גני בובולי • בית הכנסת הגדול של פירנצה • תיאטרו דלה פרגולה • הספרייה הלאומית • הספרייה הלורנציאנית • מסדרון וזארי • לוג'ה דיי מרקטו נואובו | חותם פירנצהחותם פירנצה |
| כיכרות | כיכר הסיניוריה • כיכר הרפובליקה • פיאצלה מיכלאנג'לו |
| כנסיות | סנטה מריה דל פיורה וקמפנילה די ג'וטו • בזיליקת סנטה קרוצ'ה • סנטה מריה נובלה • הבפטיסטריום של פירנצה (ובו שער גן העדן) • בזיליקת סן לורנצו |
| ארמונות | פאלאצו מדיצ'י • פאלאצו וקיו • פאלאצו פיטי |
| מוזיאונים | גלריית אופיצי • האקדמיה לאמנות של פירנצה • המוזיאון הלאומי ברג'לו • מוזיאון הדואומו |
| גשרים | פונטה וקיו • גשר סנטה טריניטה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4712596-2
* VIAF: 247399882
* WorldCat: viaf-247399882

 |
**אברהם שלמה (אבי) פוּקְס** (נולד ב-1981) הוא יזם נדל"ן ופוליטיקאי ישראלי, ראש המועצה האזורית חבל יבנה.

ביוגרפיה
--------

פוקס הוא צאצא לגואלי אדמות חניתה.

שרת בצה"ל בחיל השריון. בעל תואר ראשון במדעי החברה ותואר שני במשפטים.

יזם ומנהל פרויקטים בתחום הנדל"ן[דרושה הבהרה]. בעלים ויו"ר של חברת הזנק בתחום הרפואה.[דרושה הבהרה]

פוקס הוא חבר הליכוד, והתמודד בבחירות המקדימות בליכוד בשנת 2022 על המשבצת השמורה לנציג המועצות האזוריות. ברשימה הסופית של הליכוד בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב במקום ה-62, ולא נכנס לכנסת.

כיהן כיו"ר ועדת הכספים של ההסתדרות הציונית העולמית משנת 2020 ועד כניסתו לתפקיד ראש המועצה.

בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 התמודד על ראשות המועצה האזורית חבל יבנה, אך הפסיד לראש המועצה המכהן משה ליבר.

בבחירות 2024 התמודד שוב, זכה ל-51% מהקולות וגבר על ראש המועצה ליבר, על סגנו יששכר מקונן ועל אריאל בריח, ונבחר לראשות המועצה.

חיים אישיים
-----------

גר בבני דרום, נשוי ואב לחמישה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבי פוקס, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנה ברסקי, ‏הכר את המועמד: אבי פוקס יפעל להוריד את מחירי הדיור, באתר מעריב אונליין, 8 באוגוסט 2022
2. ↑  מורן אזולאי, אושרו השריונים לנתניהו, ספירת הקולות בפריימריז בליכוד בעיצומה | עדכונים שוטפים, באתר ynet, 10 באוגוסט 2022
3. ↑  רשימת המועמדים באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת העשרים וחמש. ברשימה פוקס מופיע במקום ה-61 משום שלאחר הבחירות פרש המועמד יוסי פוקס מהרשימה.