recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קפסולה אנדוסקופית** היא קפסולת וידאו לביצוע אנדוסקופיה. הקפסולה מציגה באופן חזותי את מקטעי המעי הדק אשר לא ניתן לאבחן בדרכים אחרות. קפסולה אנדוסקופית פותחה לראשונה בחברת גיוון אימג'ינג הישראלית. היא הומצאה בשנת 1990.

מבנה הקפסולה
------------

ממדיה של הקפסולה הם 11 מ"מ על 26 מ"מ. משקלה הוא 4 גרם. היא מורכבת ממקור אור, עדשה, רכיב דמותי העשוי ממוליך-למחצה, סוללה ומשדר. מבנה וציפויה החלק מאפשרים בליעה קלה ומסייעים לה לא להידבק לדופן מערכת העיכול במהלך תנועתה במסלול שבין הפה אל פי הטבעת.

שימוש
-----

הקפסולה מיועדת לאבחון דימום במערכת העיכול אשר לא אובחן באמצעים אחרים. כמו כן, היא מסוגלת לאבחן פתולוגיות נוספות במעי הדק, כגון פוליפים, גידולים סרטניים, מחלות מעי דלקתיות (קרוהן), כיבים ועוד.

במהלך מפגש בן שעה מתבצעת בדיקה הכוללת בליעה של הקפסולה וחיבור לחיישנים חיצוניים על פני הבטן ולמכשיר הקלטה. לאחר ההליך משוחרר המטופל לביתו, שם הוא מתנהג כרגיל, למעט פעילות מאומצת. בתום הבדיקה, התמונות שנאגרו ברשם הנתונים מועברות לתחנת העבודה לצורך בדיקה של רופא.

הקפסולה מסייעת להגביר את ההיענות לבדיקת המעי, שנתפסה עד לא מזמן כבדיקה פולשנית ומרתיעה עקב הכנסת עצם זר לגוף ולכן לא רבים ששו לעבור אותה. 
ביולי 2006 הוכללה הטכנולוגיה בסל שירותי הבריאות לאבחון מקור דימום בחולים עם דם סמוי ממערכת העיכול, וכן לחולים עם חשד למחלת מעי דלקתית, לאחר מיצוי בדיקות אחרות של מערכת העיכול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפסולה אנדוסקופית** בוויקישיתוף
* הערך "אנדוסקופיה באמצעות קפסולת וידיאו - הנחיה קלינית", באתר ויקירפואה

הערות שוליים
------------

1. ↑  PharmaLine – מהדורה מס' 25 > קפסולה אנדוסקופית
2. ↑  מידע מאתר יחידת אנדוסקופיה של המרכז הרפואי ת"א
3. ↑  מידע מאתר "מרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל"
4. ↑  "מסע אל תוך המעי הגס" מאמר מאתר הבית של בית החולים "שיבא"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph471347

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **שלום (סאלם) קֹרח** (ה'תרל"ג, 1873 – י"ג בחשוון ה'תשי"ג, 1 בנובמבר 1952) היה רב ומשורר, יהודי תימני.

קורות חייו
----------

נולד לרב יחיא קורח בעיר צנעא, בירת תימן. למד אצל אבי סבו הרב יוסף קורח, ואצל סבו הרב חיים קורח (רבו של הרב יחיא קאפח). כשהיה בן שתים עשרה עזב את לימודיו והחל לעבוד. תחילה למד אריגה, אצל ר' אברהם משרקי, שהיה גם אחד מטובי המשוררים בצנעא, ולכן למד ממנו גם שירה. לאחר שלוש שנים, בעקבות המאמץ הפיזי הכרוך באריגה, עבר לעבוד כצורף אצל חיים כְּסאר. לאחר ארבע שנות עבודה עם כסאר, החל לעבוד כצורף עצמאי. עבודותיו נודעו באיכותן, והוא המשיך לעבוד במקצוע זה עד שנת ה'תרנ"ח, אז החל רעב ולא היה דורש למעשה ידיו.

בשל הרעב עזב את צנעא ועבר לעיר אלחימה. בעיר עסק בלימוד תינוקות. לאחר כחמש שנים חזר לצנעא, אך בעקבות המצור שערכו המורדים התימנים על העיר צנעא בשנים 1903–1905 עזב פעם נוספת את צנעא, הפעם לקריית אלקאבל הסמוכה, אליה ברחו רבים מתושבי צנעא. כשחזרה הרווחה שב לבירה, והמשיך בלימוד תינוקות. מונה לנשיא בית הספר החדש בצנעא לצד הרב עמרם קורח, קרוב משפחה רחוק, בשנת 1946. כמו כן, העתיק באותה תקופה כתבי יד רבים, בהם תכלאל ובו הערות ונוסחאות (נדפס ה'תשכ"ד), ואת ספר "מאור האפלה" (נדפס ה'תשי"ז). בשנים אלו כתב פיוטים רבים, שרק חלקם נדפסו.

עם מותו של הרב יחיא קאפח בשנת ה'תרצ"ב כתב ספר בשם "אגרת בוכים", שבו הוא מתאר את חייו של הרב קאפח, ומספידו לאחר מותו. את הספר כתב לבקשת ארגון "אבי דוד", ולבקשת תלמידי הרב קאפח בארץ ישראל ובמקומות שונים. הספר נדפס בשנת 1963 בהוצאת "הועד להדפסת חבורי מהרש"ק [מורנו הרב שלום קורח]".

עלה לישראל בחשוון שנת ה'תש"י, במסגרת מבצע מרבד הקסמים. בישראל חי שלוש שנים, ושימש כרב בשיכון "עמידר" ברמת גן. נפטר בשנת ה'תשי"ג ביפו.

משיריו התפרסם השיר "ענני" בביצועה של הזמרת נרקיס ובהלחנתה, מתוך אלבומה "בוא נדבר אמת". השיר הוא אקרוסטיכון ושורותיו מתחילות באותיות לפי סדר האלף-בית.

ספריו
-----

* "מדרש אשרי" (בני ברק ה'תשל"ט) – דרשות והספדים על פי פרשות השבוע. על כל פרשה עד ספר שמות 14–15 דרשות, ועל שאר הפרשות דרשה אחת בלבד.
* קובץ פיוטים ופזמונים לשמחת תורה. יצא במהדורת צילום בשנת ה'תשל"ז
* "אגרת בוכים" (ה'תשכ"ג) על פטירת הרב יחיא קאפח
* "דברי שלום" – פירוש על התורה. נדפס בספר "ענף עץ אבות" בעמודים רעז–שלב
* "רוגז הזמן" – פרקים בתולדות יהודי תימן. לא נשתמר בשלמותו. חלקים ממנו נתפרסמו על ידי בנו הרב יוסף קורח ועל ידי יהודה לוי נחום
* "שושנת העמקים" ו"חבצלת השרון" - שני חיבורים שחיבר בצעירותו, ועוסקים בפירושים וטעמים לתורה, סוגה נפוצה בתימן
* כמו כן נדפסו בספר "ענף עץ אבות" קינות, תפילות, מאמרים בהלכה ואגרת מוסר שכתב

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה רצהבי, למצבה של גולת־תימן, הד-המזרח, 1 בספטמבר 1944
* ר' שלום קרח, אגרת, דבר, 15 בדצמבר 1933

הערות שוליים
------------

1. ↑  ח. שר-אבי, גולת תימן מתחסלת: ב"מרבד הקסמים" כבר הגיעו 30 אלף מתימן, דבר, 8 בנובמבר 1949
2. ↑  הרב שלום קורח ז"ל, הצופה, 2 בנובמבר 1952
3. ↑  נרקיס- ענני // Narkis- Aneni, באתר Youtube
הרב **דוד בְּלֶיאָכֶר** (?-אייר תש"ד) היה מגדולי תלמידיו של הרב יוסף יוזל הורוביץ ("הסבא מנובהרדוק"). נודע כמייסד ישיבות מוסר בפולין וכראש ישיבת מזריץ' (Międzyrzec Podlaski). נספה במחנה ההשמדה מיידנק.

עד לשואה
--------

נולד במינסק, בירת רוסיה הלבנה למשפחה של תלמידי חכמים. למד בכמה ישיבות. נמשך ללימוד המוסר והיה לתלמידו של הסבא מנובהרדוק.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה עבר עם רבו לקייב, בישיבה שייסד שם רבו.

לאחר פטירת ר' יוזל בתר"פ, עבר הרב בליאכר למזריץ' שבפולין והקים את ישיבת בית יוסף על שמו של רבו שהמשיכה את שיטתו המוסרית. לישיבה הגיעו מאות בחורים מכל רחבי פולין על אף הקשיים הכלכליים שהישיבה עמדה בפניהם. בעזרת תלמידיו הקים רשת של תת-ישיבות במקומות נוספים.

בימי השואה
----------

הנאצים הרסו את מוסדות התורה במזריץ' מיד עם כניסתם למקום בפרוץ המלחמה. מרבית תלמידי מוסדות התורה נמלטו לשטח הכיבוש הסובייטי והקימו את ישיבותיהם בעיירה נימצין במחוז וילנה. הרב בליאכר ברח עם תלמידיו לבריסק שהייתה גם היא בכיבוש סובייטי, אך לאחר זמן די קצר חזר למזריץ' בגלל רדיפת הקומוניסטים את הדת ובייחוד את היהדות בהסתמכו על מאמר חז"ל: "קשה המחטיאו יותר מן ההורגו". סירב לברוח כדי לא להשאיר את שארית הפליטה במזריץ' ללא מנהיג. הוא לימד את תלמידיו במחתרת כשהישיבה מפוצלת לכמה סניפים, כדי להגדיל את סיכויי התלמידים להינצל.

הרב בליאכר הצליח לפתוח מטבחים שסיפקו אוכל לכל התלמידים וכך יכולים היו להחזיק מעמד. כשהוקם הגטו במזריץ' היה למנהיגם של היהודים הנותרים, כשמצד אחד עודדם להחזיק מעמד ומצד שני הכינם למות על קידוש השם. הרב נספה עם יהודים מהקהילה ובהם מתלמידיו במיידנק.

כתביו
-----

* **דברי בינה ומוסר** - שיחות מוסר של הרב בלייכר שנרשמו מפי תלמידיו בישיבת "בית יוסף", תל אביב תש"ל. בסוף הספר נוסף קונטרס "חסדי דוד" על תולדותיו ותולדות ישיבות נובהרדוק.
* כן הובאו מדברי תורתו בירחונים תורניים ובספר **אור המוסר**.

לקריאה נוספת
------------

* הרב אברהם רפפורט, **קונטרס חסדי דוד — תולדות ר' דוד בליאכר מנהל ישיבת נוברדוק במזריטש**, בתוך: דברי בינה ומוסר, תל אביב תש"ל
* הרב יצחק לוין, (עורך), **אלה אזכרה : אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה**, חלק ו', "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשכ"ה
* **אנציקלופדיה "שמע ישראל"**, חלק שני עמ' 287
* דוד הלחמי, **חכמי ישראל**
* יחיאל מכלשטיין, **גדולי הדורות**

קישורים חיצוניים
----------------

* על הרב בלייכר באתר "זכור - אמונה בימי השואה"
* על הרב בליאכר באתר של הספר **רבנים שנספו בשואה** מאת פנינה מייזליש
* הרב בלייכר, כי מתאמצת היא, אתר תורתך לא שכחתי

הערות שוליים
------------

1. ↑  שם משפחתו נכתב לעיתים גם "בְּלייכֶר".
2. ↑  תאריך הפטירה אינו יודע בוודאות. יום הזיכרון נקבע לכ"ה באייר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304305605171
* VIAF: 51158784
* WorldCat (עם VIAF): 51158784

 |
**מילכה צ'יזיק** (1937 – 6 במאי 2011) הייתה אמנית ומרצה לעיצוב בבצלאל האקדמיה הלאומית לאומנות ועיצוב. יצירותיה הוצגו בתערוכות בישראל ושאר העולם.

קורות חייה
----------

מילכה נולדה בשנת 1937 לברוך צ'יזיק ("הקטן") ולצביה לבית פורטוגלי בארץ ישראל, במשפחה בת שלושה ילדים. גדלה במושב נחלת יהודה. למדה בבצלאל בשנים 1958–1962. היא זכתה במלגת לימודים והמשיכה בלימודיה בתחומי הציור, הדפס אמנותי: תחריט וליתוגרפיה, וציור לטקסטיל באקדמיה לאמנות של מינכן, גרמניה בשנים 1962–1965. בשנת 1966 הצטרפה לצוות המורים בבצלאל והייתה מרצה במחלקות: אומנות, עיצוב גרפי, עיצוב תעשייתי במשך כארבעים שנה. בדרך ההוראה המיוחדת לה ניתן לזהות מספר עקרונות ייחודים לה ולדרך המחשבה שלה. בעיקרון ההפתעה - הסינקטיקה שהיא יצירת חיבורים מפתיעים, מסקרנים, הרפתקה משותפת של רעיונות מתקשרים. בעיקרון זה בא לידי ביטוי עקרונות החשיבה של תחום החינוך לאמנות והיצירתיות שהאמינה בהם. מכשירים אלו היוו כלים דידקטיים משמעותיים בדרך ההוראה שלה ובעזרתם תרמה להתפתחותם ועיצוב דרכם האמנותית והיצירתית של רבים מתלמידיה.

בעבודותיה, כדוגמת "שבט ג'בליה, הר משה, סיני" (1979) או "אמא שלי - סנטה קתרינה" (1980), בולטת נוכחותו של המוזר, המרתיע והמאיים אבל המושך והמסקרן. דרך היצורים, החיות והבובות, היא מנסחת רגשות אנושיים על מצבו של האדם. ביצירתה של מילכה נוכחותו של המוזר, עשויה להתגלם בדמות אחת או בהתרחשות כולה. נוכחות זו מזכירה במידת מה את דמותו הנפוצה של העיוור בתיאטרון ובדרמה, שתפקידו להיות דווקא היחיד שרואה את האמת. בדומה לו, מנסחת יצירתה של מילכה (על היצורים, החיות והבובות שבה) רגשות אנושיים על מצבו של האדם. על מרכיב זה ביצירתה כתבה מילכה: "אני חיה את העולם הקיים. אין צורך ליצור אותו מחדש. ייחוד היצירה האמנותית הוא באפשרות ליצור עולם שאינו בנמצא. שלא כחלום, זהו האמצעי הבלעדי ליצור מצבים מתוך העולם הקיים שאין לחוות אותם, ואפשר לחוש אותם במשהו דרך החושים, דרך התפיסה".

עיזבונה של צ'יזיק נמצא בהמוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס. אוסף גדול מיצירותיה נמצא בסדנת ההדפס ירושלים.

תערוכות ופרסומים
----------------

יצירותיה הוצגו בתערוכות:

* במינכן (1963, 1964, 1980)
* בניו יורק (1969)
* אמסטרדם (1969)
* ירושלים (בבית האומנים ובמוזיאון ישראל בשנים 1967–1969, 1970-1973, 1980-1990).
* "חיית החושך", אורי אורלב, מילכה צ'יזיק, עם עובד 1976
* "הביתה", בית האמנים בירושלים, אוגוסט - אוקטובר 2014.

### מבחר מאמרים

* "פקסימיליה לא רק מכשיר", חוברת "כמעט אלפיים", מס' 6, 1995.
* "אידיאל היופי באומנות", חוברת "כמעט אלפיים", מס' 3, 1994.
* "גלים ומים באמנותו של גאודי", חוברת "כמעט אלפיים", מס' 2, 1994.
* "חתך הזהב", "לדעת", רבעון של מכון ויצמן למדע, 1989.
* "לפני הנייר", "לדעת", רבעון של מכון ויצמן למדע, חוברות מס' 1 ו- 2, 1988.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מילכה צ'יזיק** |

* מילכה צ'יזיק, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יפה גאון ופיני משה, ספר ההפתעה של מילכה: ההפתעה כגורם יצירתי, באתר הספרייה הלאומית, ‏2013
2. ↑  בית האומנים, מילכה צ'יזיק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 274490
* NLI: 987007272633505171
* ISNI: 0000 0000 3725 0469
* LCCN: n85062545
* NLK: KAC201946813
* ULAN: 500482878
* VIAF: 315208149
* WorldCat: lccn-n85062545

 |
**אלן מיכאל גרבר** (באנגלית: **Alan Michael Garber**; נולד ב-1955) הוא רופא, כלכלן בריאות ומנהל אקדמי (אנ') יהודי אמריקאי. הנשיא הזמני של אוניברסיטת הרווארד.

ביוגרפיה
--------

גרבר נולד ב-1955 להארי וז'אן גרבר, משפחה יהודית, וגדל באילינוי. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד ב-1976 עם תואר BA בכלכלה ובהמשך קיבל תואר MA ותואר שלישי בכלכלה. תוך כדי לימודי הדוקטורט שלו, הוא נרשם במקביל לאוניברסיטת סטנפורד, שם קיבל תואר MD ב-1983. הוא השלים את ההתמחות שלו ברפואה פנימית בבריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל המסונף לבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד ב-1986.

### קריירה

גרבר ירש את סטיבן היימן (אנ') בתפקיד המנהל האקדמי של אוניברסיטת הרווארד ב-1 בספטמבר 2011.

גרבר הוא גם פרופסור למדיניות בריאות (אנ') בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, פרופסור לכלכלה בבית הספר לאמנויות ומדעים באוניברסיטת הרווארד (אנ'), פרופסור למדיניות ציבורית בבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד ופרופסור במחלקה למדיניות וניהול בריאות בבית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת הרווארד (אנ').

לאחר התפטרותה של קלודין גיי מתפקידה כנשיאת אוניברסיטת הרווארד, משמש גרבר כנשיא זמני של אוניברסיטת הרווארד.

### חיים אישיים

גרבר נשוי לאן יהנדה, ולהם ארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראל גראדווהל, ‏מניח תפילין בכל בוקר: מי אתה, הנשיא החדש של הרווארד שהחליף את גיי האנטישמית?, באתר כיכר השבת, 3 בינואר 2024
* גלי וינרב, ‏יהודי ותמך בישראל: המחליף הזמני של נשיאת הרווארד הפורשת, באתר גלובס, 4 בינואר 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Who is Alan Garber? Meet Harvard's New Interim President. | News | The Harvard Crimson". *www.thecrimson.com*. נבדק ב-2024-01-03.
2. ↑  "Alan Michael Garber". Stanford University. נבדק ב-10 ביוני 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007441881905171
* GND: 129516503
* ISNI: 0000 0000 4364 1909
* LCCN: no89005732
* NTA: 073049026
* SUDOC: 095208739
* VIAF: 38000528
* WorldCat: lccn-no89005732

 |
**שרה ג'יין ברטון** (באנגלית: **Sarah Burton**; נולדה ב-1974) היא מעצבת אופנה בריטית, המכהנת (2014) כמנהלת הקריאטיבית של בית האופנה אלכסנדר מקווין. היא עיצבה את שמלת הכלה של קתרין מידלטון לחתונתה עם הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג' באפריל 2011. בשנת 2012 הופיעה ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של טיים מגזין.

ביוגרפיה
--------

ברטון נולדה בצ'שייר שבבריטניה. למדה אופנה בקולג' סנטרל סיינט מרטינס לאומנות ועיצוב בלונדון. בשנת 1996 התמחתה בבית האופנה אלכסנדר מקווין עד לסיום לימודיה. לאחר מכן חזרה לעבוד במשרה מלאה בחברה. בשנת 2000 מונתה לראש מחלקת נשים, בתקופה זו עיצבה שמלות עבור מישל אובמה, קייט בלאנשט, ליידי גאגא וגווינת' פאלטרו. לאחר מותו של מקווין ב-2010 מונתה ברטון למנהלת הקריאטיבית. בספטמבר 2010 הציגה ברטון בפריז לראשונה קולקציית נשים שעיצבה בעצמה.

ב-29 באפריל פורסם כי ברטון עיצבה את שמלת הכלה לחתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון. ברטון עיצבה גם את שמלתה של השושבינה, פיפה מידלטון.

פרסים ואותות כבוד
-----------------

* ב-28 בנובמבר 2011 זכתה ברטון בפרס מעצבת השנה בטקס פרס האופנה הבריטי (אנ').
* ביוני 2010 זכתה בתואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת מנצ'סטר, בה למדה בעבר.
* בשנת 2012 זכתה בתואר "קצינת מסדר האימפריה הבריטית" (OBE) בשל תרומה לתעשיית האופנה הבריטית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **שרה ברטון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שרה ברטון** |

* Helen Wigham‏, Sarah Burton, ווג, 1 ביוני 2011 (באנגלית)
* שרה ברטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרה ג'סיקה פארקר, The World's 100 Most Influential People: 2012, טיים מגזין, 18 באפריל 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007326422105171
* LCCN: no2012025596
* NGV: 28124
* VIAF: 231908556
* WorldCat: lccn-no2012025596

 |
**עובד צור** (נולד ב-4 בדצמבר 1948) הוא מורה ומחנך ישראלי. שימש כמזכיר קיבוץ מלכיה בשתי קדנציות. בשנים 1992–1997 כיהן כמזכ"ל תנועת הנוער העובד והלומד.

ביוגרפיה
--------

עובד צור נולד בבגדאד ועלה עם משפחתו לארץ בגיל שנה אל המושב נחלת יהודה. בגיל 11 עברה משפחתו לבני ברק, שם למד בבית הספר היסודי רמז ובתיכון העירוני. באותה שנה, החל את פעילותו כנער בתנועת הנוער העובד והלומד. את שרותו הצבאי עשה בנח"ל המוצנח במסגרת גרעין 'חירם', שחניכיו הם בוגרי הנוער העובד והלומד. הגרעין הגשים בקיבוץ מלכיה. מילא תפקידים מרכזיים בקיבוץ ובתנועה הקיבוצית. בוגר לימודי היסטוריה וחינוך במכללת אורנים ובעל תואר שני בחינוך מאוניברסיטת תל אביב. התחיל את דרכו החינוכית בהוראה בבית הספר היסודי בקיבוצו, לימד בבית הספר האזורי הר וגיא שבקיבוץ דפנה, משנת 1997 מלמד היסטוריה ואזרחות בתיכון בליך ברמת גן. בתפקידו זה הגיע עד לשלב הגמר ארצי בתחרות המורה של המדינה. שימש כמנהל פדגוגי של רשת 'דרור בתי חינוך' עד לשנת 2015.

שימש במגוון תפקידי הדרכה וריכוז בתנועת הנוער העובד והלומד, כראש מחלקת הדרכה, ראש אגף חינוך ולבסוף כמזכ"ל. במהלך כהונתו כמזכ"ל תמכה התנועה בהנהגתו בהסכמי אוסלו ובהסכם השלום עם ירדן. התנועה בהנהגתו לקחה חלק חשוב בהפגנה "כן לשלום ולא לאלימות" בה נרצח רבין. לאחר רצח רבין יצא כנגד האחדות המזויפת, לטענתו, שבאה לידי ביטוי בהשתתפות גורמים מסיתים בעצרות זיכרון. לתנועת בני עקיבא קרא "קבלו עולה של דמוקרטיה ועשו חשבון נפש על התנהגותכם לפני הרצח". דברים אלו עוררו סערה ציבורית והובילו לקריאה נרחבת, בהובלתו של עמרם מצנע, להתפטרותו. מצנע אף קרא להפסיק את התקציבים לתנועת הנוער העובד והלומד.

צור הגה, יזם וערך פרסומים בתחום החינוך ובהם "לעולם אדם"- תוכנית הדרכה רב שכבתית ובינתחומית של תנועת הנוער העובד והלומד. ערך את האנתולוגיה "הכיבוש, אנחנו ומה הלאה?"- במלאת עשרים שנה למלחמת ששת הימים, עליה הגיב ראש הממשלה יצחק שמיר באמרו כי תכנה כמו כריכתה שחור משחור. השתתף בסרט התיעודי "החלום שלי - הסיוט שלך", בו מתועדים מפגשים בין דתיים וחילוניים הדנים בסוגיות יסוד בחברה הישראלית. בתגובה לדברי הרב עובדיה יוסף, אשר כינה את מורי ישראל בשם הגנאי "חמורים", פרסם את הבלדה על הגאון והחמור, ובה ביקורת חריפה על דברי הרב.

בשנת 2011 ראה אור ספרו "ההורה השלישי" בהוצאת "דרור לנפש".
בשנת 2018 שודרה בטלוויזה החינוכית הישראלית השריקה של התנועה, תוכנית תיעודית העוקבת אחר סיפורן של תנועות הנוער בישראל ובה התראיין עובד צור וטען כי "הרוצחים ניצחו", בהתייחסו לרצח רבין.
בשנת 2022 ראה אור ספרו החדש, "סברס פולני", גם הוא בהוצאת "דרור לנפש".

### חיים אישיים

נשוי, אב לארבעה ילדים וסב לנכדים.

ספריו
-----

* **ההורה השלישי**, הוצאת דרור לנפש 2011.
* **סברס פולני**, הוצאת דרור לנפש 2022

קישורים חיצוניים
----------------

* מורה ללא מורא, באתר ynet - מאמר דעה ב-ynet
* מזכ"ל הנוער העובד לשעבר מחרים העצרת לזכר רבין כתבה באתר סרוגים
* השריקה של התנועה - פרק 4 - צעירים לנצח - בהשתתפות עובד צור
* אורן דגן, ‏כשאייכמן חיבר בין גיטה לוִיוֹלֶט, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 בינואר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  החלום שלי הסיוט שלך - דיאלוג בין דתיים לחילונים, בהשתתפות עובד צור
2. ↑  בלדה על הגאון והחמור, באתר "e-mago"‏28 בנובמבר 2008
3. ↑  הספר "ההורה השלישי", באתר "סימניה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463673405171
* ISNI: 0000 0003 7020 7990
* LCCN: no2015064242
* VIAF: 235733849
* WorldCat: lccn-no2015064242

 |
פרטורות מסורתיות

**פרטורה** (בפורטוגזית: Fartura) היא סופגנייה העשויה מקמח, שמרים, סודה לשתייה, מלח, סוכר, קינמון ומים, המטוגנת בשמן, בצורת גליל ונמכרת באופן מסורתי בירידים בפורטוגל. עדיף לצרוך אותה כשהיא עדיין חמה, כדי שהמשטח הפריך לא יתקשה.

המקור
-----

המילה פרטורה מגיעה מהשורש הלטיני "פארטו" (farto), כלומר מלא או שבע. 

תיאוריה אחת היא שהפורטוגלים, כשסחרו במזרח הרחוק, היו מביאים איתם טכניקות בישול חדשות, כולל שינוי הבצק של Youtiao (רצועה ארוכה בצבע חום-זהוב מטוגן עמוק של בצק קמח חיטה בסין), הידוע גם בשם Youzagwei, בדרום סין. עם זאת, הם היו משנים את הבצק לצורת הכוכב, כי הם לא למדו את הטכניקה הסינית של "משיכת" הבצק (קיסר סין הפך לפשע עם עונש מוות אם מישהו חלק ידע עם זרים). כתוצאה מכך, הפרטורות לא "נמשכות" אלא מחולצות מתבנית בצורת כוכב.

תיאוריה נוספת היא שייתכן כי הפרטורה הייתה עיבוד של הצ'ורוס הספרדי, אשר נוצרה על ידי רועים כתחליף למאכלים שנעשו עם פסטה טרייה. בצק צ'ורו היה קל לייצור ולטיגון על אש גלויה בהרים, שם חיו רוב הזמן רועי צאן.

המאכל הוא חלק מההשפעה הערבית במטבח הפורטוגזי, בשימוש בסוכר במקום דבש להמתקה. הפרטורה היא פיתוח של הזאלאביה (Zalabiyeh) הערבית המקורית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Matias, Luis. "Farturas, Crónica Virgílio Nogueiro Gomes". *Associação Cozinheiros Profissionais Portugal*.
2. ↑  Pharies, David A. (31 באוגוסט 2015). *The Origin and Development of the Ibero-Romance -nc-/-ng- Suffixes*. Walter de Gruyter GmbH & Co KG. ISBN 9783110930832 – via Google Books. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Churros: a secret history". אורכב מ-המקור ב-23 בפברואר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Churro encyclopedia". אורכב מ-המקור ב-4 בדצמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Salloum, Habeeb; Salloum, Muna; Elias, Leila Salloum (25 ביוני 2013). *Sweet Delights from a Thousand and One Nights: The Story of Traditional Arab Sweets*. Bloomsbury Publishing. ISBN 9780857723307 – via Google Books. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**ארמיר לניאני** (באלבנית: **Ermir Lenjani**; נולד ב-5 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן אלבני המשחק באומרנייספור בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

לניאני נולד בגיילן, קוסובו. בהיותו ילד עבר עם משפחתו לשווייץ ובגיל 16 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של וינטרטור. ב-8 במרץ 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בליגה נגד תון, במשחק זה הבקיע את שעריו הראשונים בקבוצה הבוגרת. המשחק נגמר בניצחון 2-4 לטובת וינטרטור. עונה לאחר מכן הוא הבקיע 6 שערים ב-29 הופעות.

בקיץ 2010 הושאל לגראסהופרס ציריך על מנת לצבור יותר דקות משחק. ב-17 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בציריך בתיקו 1-1 נגד נשטל גזמאקס. במדי גראסהופרס בסך הכל 6 משחקים בליגה ועוד אחד בגביע בו הבקיע צמד בניצחון קבוצתו 0-12, ובינואר 2011 חזר לווינטרטור.

בינואר 2013 הצטרף לסנט גאלן. ב-3 באוגוסט 2014 בישל את שני השערים בניצחון קבוצתו 1-2 נגד לוצרן.

במהלך חלון העברות של ינואר 2015 נקשר שמו של לניאני למועדונים כמו שטוטגרט והלאס ורונה, אך ב-6 בינואר 2015 חתם בסטאד רן הצרפתית. שבוע לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת רבע גמר גביע הליגה הצרפתי נגד בסטיה. במשחק עצמו לניאני הורחק והשאיר את קבוצתו ב-9 שחקנים. ב-7 בפברואר 2015 לניאני ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד אולימפיק מרסיי. ב-17 באוגוסט 2015 הושאל לנאנט.

ב-26 ביולי 2017 לניאני חזר לשווייץ וחתם בפ.צ. סיון.

ב-11 בספטמבר 2020, לניאני חתם בגראסהופרס ציריך.

בקיץ 2022 לניאני חתם באומרנייספור מליגת העל הטורקית.

קריירה בינלאומית
----------------

אף על פי שגדל בשווייץ, לניאני הביע את רצונו לשחק עבור נבחרת אלבניה ובינואר 2013 התחיל בתהליך קבלת דרכון אלבני. ב-8 באוקטובר 2013 לניאני קיבל רשמית אזרחות אלבנית. ב-15 בנובמבר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד בלארוס שנגמר בתיקו 0-0. ב-11 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד דנמרק במסגרת מוקדמות יורו 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמיר לניאני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אלבניה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 ברישה • 
2 לילה • 
3 לניאני • 
4 היסאי • 
5 צאנה • 
6 וסאלי • 
7 אגולי • 
8 באשה • 
9 משומאי • 
10 סאדיקו • 
11 גאשי • 
12 שאהי •
13 קוקאלי • 
14 ג'אקה •
15 מווראי •
16 ציקאלשי •
17 אליי •
18 אייטי •
19 באלאי •
20 קאצ'ה •
21 רושי •
22 אבראשי •
23 הוצ'ה •
מאמן: דה ביאסי | אלבניהאלבניה |
אדמירל **סר ארצ'יבלד גורדון הנרי וילסון מור**, KCB‏, CVO (באנגלית: **Sir Archibald Gordon Henry Wilson Moore**‏; 2 בפברואר 1862 – 2 באפריל 1934) היה קצין בצי המלכותי ששירת כלורד הים השלישי בין השנים 1912 עד 1914.

ביוגרפיה
--------

מור נולד ב-2 בפברואר 1862. הוא הצטרף לצי המלכותי ב-1875 ושירת במלחמה האנגלו-מצרית של 1882. הוא הועלה לדרגת קפטן ב-30 ביוני 1901. בתחילת 1903 הוא השתתף במשלחת המיוחדת (בראשותו של לורד דאון) שמילאה את מקום המלך לנסוע לאיראן כדי להעניק לשאה את עיטור מסדר הבירית. הוא מונה לעוזר ימי של לורד הים הראשון ב-1907 ולמנהל התחמושת הימית והטורפדות ב-1909 הוא הועלה לדרגת אדמירל משנה ב-1911, ומונה ללורד הים השלישי ב-1912. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה, ופיקד על שייטת סיירות המערכה השנייה משנת 1914.

כסגן המפקד של תת אדמירל סר דייוויד ביטי בקרב שרטון דוגר, מור הוביל את הטבעת SMS בליכר בינואר 1915.  נמתחה עליו ביקורת קשה על כך שאיפשר ל-SMS זיידליץ ו-SMS דרפלינגר שנפגעו קשות להימלט יחד עם SMS מולטקה שלא נפגעה. הוא "סולק בשקט מהצי הגדול והוצב לפקד על (שייטת הסיירות ה-9) באיים הקנריים, שם האפשרות של כל מפגש עם אוניות שטח גרמניות היה רחוק". 

בשנת 1917, מור מונה למפקח על מחלקת הלוחמה המכנית. הוא פרש ב-1919 ומת ב-2 באפריל 1934.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גורדון מור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  "Moore, Sir Archibald Gordon Henry Wilson". Liddell Hart Centre for Military Archives. אורכב מ-המקור ב-31 ביולי 2007. נבדק ב-21 באפריל 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  *World War One* By Priscilla Mary Roberts, p.585
3. ↑  Massie, Robert (1991). *Dreadnought: Britain, Germany, and the Coming of the Great War*. Random House Inc. p. 415. ISBN 978-0394528335.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1058692089
* VIAF: 310694057
* WorldCat (עם VIAF): 310694057

 |
**Die Zeit, die Tag und Jahre macht** (בעברית: זמן, היוצר את היום והשנה) רי"ב 134א, היא קנטטה חילונית לחתונה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. הוא הלחין אותה בהיותו בעיר קטן וביצע אותה ב-1 בינואר 1719, כברכה לנסיך אנהלט-קטן לכבוד השנה החדשה. ביצוע כזה לכבוד אדם מסוים נקרא גם סרנדה.

רקע והיסטוריה
-------------

באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר מוזיקה בסגנון חופשי יותר כגון הקונצ'רטי הברנדנבורגיים. המוזיקה לרוב הקנטטות שלו מתקופה זו אבדה, למעט שלוש: רי"ב 202, רי"ב 173א והנוכחית, שכולן נכתבו לביצוע לא כנסייתי. ב-1723 עבר ללייפציג וניהל בית ספר למוזיקה וכן היה אחראי למוזיקה בכמה כנסיות בעיר.

את הלברית כתב כריסטיאן פרידריך הונולד (Christian Friedrich Hunold), סופר גרמני בן התקופה שלימד באוניברסיטת האלה-ויטנברג ושיתף פעולה עם באך בכתיבת טקסטים ליצירות שלו. הטקסט מתאר דו-שיח בין דמויות אלגוריות: הזמן שמייצג את העבר וההשגחה העליונה שמייצגת את העתיד, ועוסק בנסיכות ובהנהגתו של הנסיך.

בשנת 1724, כשכבר עבד בלייפציג, חיבר באך טקסט חדש לאותה מוזיקה ויצר את הקנטטה רי"ב 134, אותה ביצע לכבוד חג הפסחא באותה שנה. את הטקסט החדש הוא כתב על דפי הקנטטה המקורית, מתחת לטקסט הקיים וערך קלות את המוזיקה. השינויים האלו גרמו לכך שהן הקנטטה המקורית והן החדשה ניזוקו. ב-1881 פרסמה חברת באך חלקים מהקנטטה ששרדו, בכרך 29 של פרסומיה. את השחזור של הטקסט המקורי ערך פיליפ ספיטה (Philipp Spitta), מוזיקולוג גרמני בן המאה ה-19 שכתב ביוגרפיה על באך, זמן קצר לאחר מכן. ב-1950 ערכה חברת באך החדשה מחקר נוסף ומצאה את המוזיקה המקורית והערוכה.

מבנה והרכב מוזיקלי
------------------

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט וטנור בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. הקנטטה מורכבת משמונה חלקים של אריה ורצ'יטטיב לסירוגין, כשהסיום מבוצע על ידי המקהלה.

1. רצ'יטטיב לטנור ולאלט: *Die Zeit, die Tag und Jahre macht*
2. אריה לטנור: *Auf, Sterbliche, lasset ein Jauchzen ertönen*
3. רצ'יטטיב לטנור ולאלט: *So bald, als dir die Sternen hold*
4. אריה לאלט ולטנור: *Es streiten, es siegen, die künftigen Zeiten*
5. רצ'יטטיב לאלט ולטנור: *Bedenke nur, beglücktes Land*
6. אריה לאלט: *Der Zeiten Herr hat viel vergnügte Stunden*
7. רצ'יטטיב לטנור ולאלט: *Hilf, Höchster, hilf, daß mich die Menschen preisen*
8. מקהלה: *Ergetzet auf Erden, erfreuet von oben*

הקלטות
------

היצירה לא מבוצעת רבות והיא הוקלטה פעמים ספורות בלבד, בעיקר כחלק מפרויקטים של הקלטת הקנטטות כולן. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את טון קופמן (ב-1998), הלמוט רילינג (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2011).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן
2. ↑  באתר All Music
3. ↑  הקנטטה באתר IMSLP
4. ↑  Klaus Hofmann, עמוד 7
5. ↑  רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576986205171
* BNE: XX4620657
* BnF: cb140381058 (data)
* GND: 300560044
* LCCN: no91012052
* MusicBrainz work: 879b772f-6e26-41cc-b20a-9747ed09559c
* VIAF: 177858725
* WorldCat (עם VIAF): 177858725

 |
**רם סטי** (נולד ב-5 בינואר 1977) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק במספר קבוצות בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ, ומזוהה בעיקר עם קבוצת הפועל ירושלים, שם גדל ובילה את רוב הקריירה שלו.

קריירה
------

סטי נולד וגדל בירושלים, והצטרף למחלקת הנוער של הפועל ירושלים בהיותו ילד בגיל 9. בגיל 18 נכלל בסגל הקבוצה הבוגרת, ואחרי עונה החל לשחק בה באופן קבוע. בקיץ 2006, אחרי עשר שנים בהפועל ירושלים ולראשונה בקריירה - עבר סטי מהפועל ירושלים, להפועל עירוני קריית שמונה תחת המאמן רן בן שמעון, איתה עלה לליגת העל לראשונה בתולדותיה. לאחר מכן עבר סטי למכבי אחי נצרת, ובתום שתי עונות בקבוצה, גם היא עלתה לליגת העל לראשונה בתולדותיה. בקיץ 2009 חתם סטי בקבוצת הפועל ניר רמת השרון, בה התקרבה למשחקי המבחן אך לא הצליחה לסיים במקום השלישי שהיה מוביל אותה למשחקי המבחן לעלייה. בקיץ 2010 חזר סטי לקבוצת המקור שלו הפועל ירושלים שביקשה ממנו לחזור ולחזק אותה על מנת לעלות לליגה הלאומית ממנה ירדה בעונה החולפת, והוא נענה לבקשתה וחזר לקבוצת ילדותו בגיל 33. בתום עונת 2010/2011 העפילה הפועל ירושלים חזרה לליגה הלאומית כשסטי משחק בקבוצה ומבקיע 7 שערים לעונה זו. סטי המשיך לשחק בקבוצה עוד 2 עונות, ובתום עונת 2012/2013, הודיע סטי על פרישה מכדורגל פעיל בגיל 36 וחצי, אחרי 25 שנות קריירה ו-14 עונות סך הכל במדי הפועל ירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר גרוסמן‏, רם סטי נולד מחדש, באתר וואלה!‏, 11 באוגוסט 2006
2. ↑  דורון בן דור, ‏רמה"ש מכוונת לליגת העל: רם סטי חתם בקבוצה, באתר ONE‏, 16 ביולי 2009
3. ↑  עילם מילוא, ‏רם סטי הודיע על פרישה: זו הייתה זכות גדולה, באתר ONE‏, 31 באוקטובר 2013
Bone-in filet mignon from Ruth's Chris פילה מיניון עם עצמות
Filet Mignon from Eddie V's in Fort Lauderdale, FL פילה מיניון ברשת מסעדות אמריקאית בפורט לודרדייל, פלורידה
נתח הבשר והמנה **פילה מיניון** (בצרפתית ובאנגלית: **Filet mignon**; כלומר "פילה עדין, טעים או נחמד") הוא נתח בשר שנלקח מהקצה הקטן יותר של הפילה של פרה. בצרפתית, הכוונה היא בעיקר לנתחים של מותנית חזיר, עגל, בקר, ולעיתים רחוקות יותר, בשר אייל (כמו אייל הכרמל).

מאפיינים
--------

המותנית (פילה) עוברת לאורך שני צידי עמוד השדרה, ובדרך כלל נשחט כשני נתחי בשר ארוכים בצורת נחש. הפילה נמכר לפעמים בשלמותו. פילה מיניון מוצג בדרך כלל כחתך עגול שנלקח מהקצה הדק יותר של חתיכת הפילה. לרוב זה החתך הרך והרזה ביותר. לפילה מיניון יש לרוב טעם עדין יותר מאשר נתחי בשר אחרים וככזה הוא מעוטר לרוב ברוטב או עטוף בבייקון.

בשל הכמות הקטנה של פילה מיניון שניתן להשיג מכל חיה, הוא נחשב בדרך כלל לאחד מנתחי הבקר היקרים ביותר.

שימוש
-----

### אירופה

 פילה מיניון (חזיר) בישול במחבת
בצרפת, המונח פילה מיניון מתייחס על פי רוב לבשר חזיר. לנתח הבקר המכונה פילה מיניון בארצות הברית יש שמות שונים בשאר אירופה, למשל filet de bouf בצרפתית, פילה סטייק בבריטניה, פילה סטייק בגרמנית, סולומיליו בספרדית (פילה בקטלאנית), פילה מיניון בפורטוגזית, filee steik באסטונית, ו-filetbiff בנורווגית.

בבריטניה, מדליון חזיר הוא המונח המשמש לתיאור חתך דומה מחזיר.

### אמריקה הצפונית

פילה מיניון מתייחס לנתחים מפילה בקר בצפון אמריקה. במקומות אחרים, נתח בקר זה נקרא:

* Filet de Bœuf - פילה בקר (בצרפתית)
* Fillet steak - סטייק פילה (באנגלית : בריטניה, אירלנד, דרום אפריקה)
* Eye fillet - פילה עין (באנגלית: אוסטרליה, ניו זילנד).

בארצות הברית, גם הקצה המרכזי וגם הקצה הגדול של הפילה נמכרים לעיתים קרובות כנתח פילה מיניון בסופרמרקטים ובמסעדות (לא רק הקצה הדק). המונחים הצרפתיים לחתכים אלו הם טורנדוס (החלק המרכזי הקטן יותר), châteaubriand (החלק המרכזי הגדול יותר), וביפטק (חתוך מהקצה הגדול המכונה tête de filet (בלשון הצרפתית "ראש פילה").

סטייקים פורטרהאוס וסטייקים T-bone (כמעט אותו הדבר) הם נתחים גדולים הכוללים את הפילה. המדליון הקטן בצד אחד של העצם הוא הפילה, ורצועת הבשר הארוכה בצד השני של העצם היא "סטייק הרצועות" שהוא מהסינטה.

ראו גם
------

* פילה חזיר
* פילה

לקריאה נוספת
------------

* Beck, Simone; Louisette Bertholle; Julia Child (2012). *Mastering the Art of French Cooking, Volume One*. London: Particular. ISBN 978-0-241-95339-6.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פילה מיניון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hamlyn (2009). *Larousse Gastronomique*. UK: Hamlyn. p. 989. ISBN 978-0600620426.
2. ↑  Jacobson, Derek (2018-01-02). "What Are the Most Expensive Steak Cuts?". *Steak University* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-11-03.
3. ↑  Beck et al, pp. 306–307
Air Capacitorקבל אוויר
**קַבָּל אוויר** הוא קבל בו החומר הדיאלקטרי הוא אוויר.

מבנה
----

קבל האוויר הפשוט ביותר עשוי משני לוחות מוליכים שבינם מרווח אוויר. בדרך כלל, בנויים קבלי אוויר משתי קבוצות של לוחות מתכת בצורת חצי מעגל, סט אחד קבוע והשני מחובר לציר המאפשר את סיבוב המכלול, וכך את שינוי הקיבול. ככל שהחפיפה בין שתי קבוצות הלוחות גדולה יותר, כך הקיבול גבוה יותר. מצב הקיבול המרבי מושג כאשר החפיפה בין שתי קבוצות הלוחות היא הגבוהה ביותר, בעוד שמצב הקיבול הנמוך ביותר מושג כאשר אין חפיפה כלל.

### מאפיינים טיפוסיים

לקבלים משתנים הקיבול המינימלי הוא בין 2pF ו-10pF בעוד שהקיבול המקסימלי הוא בין כמה עשרות pF ו-200pF. המתח המקסימלי של קבל כזה הוא בין כמה מאות וולטים ל-2,000 וולט ואף יותר.

שימושים
-------

קבל אוויר יכול להיות עם קיבול משתנה או קבוע. בקבלי אוויר עם קיבול קבוע משתמשים לעיתים רחוקות מכיוון שישנם סוגי קבלים יעילים בהרבה. קבלי אוויר משתנים משמשים לעיתים קרובות יותר בגלל פשטות הבנייה שלהם. 

היישומים עבור קבלים משתנים מוגבלים בעיקר למעגלי זרם חילופין. ברוב היישומים נדרשים פעולה בתדר גבוה, בהספק גבוה ועם אובדן אנרגיה נמוך. הם משמשים ביישומי כוונון רדיו, כוונון אמפדנס של אנטנות וכן הלאה. קבלי אוויר מעניינים ליישומים צבאיים בשל ההתנגדות המובנית שלהם לפולסים אלקטרומגנטיים שיכולים להיווצר בכוונה כדי להרוס ציוד אלקטרוני או כתוצר לוואי של פיצוץ גרעיני. יישומים מודרניים כוללים רשתות התאמת RF לבקרת פלזמה בציפוי של חומרים מוליכים על פרוסות סיליקון, כמו גם סורקי דימות תהודה מגנטית רפואיים, הדורשים קבלים משתנים לא מגנטיים. מכיוון שקבלי אוויר עשויים מאלומיניום, שאינו מגנטי, הם פועלים מצוין גם בתנאי סביבה של שדות מגנטיים חזקים.

ראו גם
------

* קבל אלקטרוליטי
**אזתיופרין** (**Azathioprine**, הידועה גם בשמה המסחרי - **אימורן**) היא תרופה המדכאת את מערכת החיסון. אזתיופרין ניתנת לאחר ביצוע השתלת איברים, כדי למנוע דחיית שתל וכן במחלות אוטואימוניות- בין היתר, דלקת מפרקים, פמפיגוס, מחלת קרוהן, קוליטיס כיבית, מחלות ריאה רסטרקטיביות, טרשת נפוצה ועוד. 

אזתיופרין מתערבת בתהליך הסינתזה של הפורינים אדנין וגואנין, הנדרשת לצורך הסינתזה של ה-DNA. תאים הגדלים במהירות, לרבות תאי T ותאי B, נפגעים יחסית במתן התרופה, כתוצאה מהעיכוב שנוצר על סינתזת הפורינים. 
התרופה היא pro-drug, והיא הופכת בגוף למטבוליט האקטיבי שלה אשר קרוי 6-MP 6-mercaptopurine וכן 6-thioinosinic acid.

תופעות לוואי
------------

תופעות לוואי בשימוש בתרופה כוללות בין היתר בחילה, איבוד שיער, ופריחה. מאחר שאזתיופרין מעכב את פעילותו של מח העצם, המטופלים יהיו יותר פגיעים לזיהומים. על כן, במהלך החודש הראשון לטיפול מבצעים ספירת דם מדי שבוע ולאחר מכן מדי חודשיים. בנוסף, פולימורפיזם גנטי, הקיים אצל 1 ל-300 איש והמתבטא ב**חוסר** באנזים TPMT, אשר מפרק חלק מהתרופה בשלב המוקדם, יביא ליצירת רמות גבוהות יותר של התרופה עד כדי רמות רעילות, ומכאן לתופעות לוואי חמורות יותר.

בכל הקשור בהשתלות איברים, מקובל יותר ויותר להשתמש בתרופה Mycophenolate mofetil במקום באזתיופרין, היות שהיא מדכאת פחות את מח העצם, וכתוצאה מכך קיימים פחות זיהומים אופורטוניסטיים ולכן פחות מצבים של דחייה אקוטית של השתל. 

תופעות הלוואי הנוספות יכולות לכלול דלקת של הלבלב (שבעטיה יש להפסיק את לקיחת התרופה), עלייה באנזימי כבד ותופעות נדירות נוספות. בין היתר, התרופה עלולה להיות קרצינוגנית, ואולם קיימים דיווחים סותרים בחלק מן המחקרים בנושא. 

יש להיוועץ לגבי לקיחת התרופה במהלך ההיריון.

טיפול באזתיופרין במחלות מעי דלקתיות
-----------------------------------

* בקוליטיס כיבית- התרופה משמשת כטיפול הן במחלה פעילה והן במהלך רמיסיה. מאחר שלוקח מספר חודשים עד שהתרופה מתחילה להשפיע, נותנים טיפול "מגשר" (לדוגמה, ציקלוספורין, תרופה אשר ניתנת לחולים עם התקף קשה אשר לא מגיבים לסטרואידים) עד תחילת ההשפעה. התרופה יכולה למנוע התלקחות בעת הפסקת טיפול בסטרואידים. הטיפול יעיל לטווח ארוך - הפסקתו לאחר מספר שנים גורמת לירידה בסיכוי של החולים להישאר ברמיסיה.
* במחלת קרוהן- התרופה משמשת לסיוע ב"גמילה" מסטרואידים, וכן לטיפול לאחר ניתוח. התרופה יעילה בריפוי פיסטולות בפי הטבעת וכן במחלות אחרות שהן מחלות פרי-אנאליות (מסביב לפי הטבעת).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אזתיופרין** בוויקישיתוף
* קישור לעלון לצרכן של אימוראן באתר משרד הבריאות

* הערך "Azathioprine", באתר "ויקיתרופות"
* 

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ג'לאטו רומאי
**ג'לאטו** הוא קינוח איטלקי קפוא עשוי מים וחלב, משולב בטעמים, ממתיקים (סוכר או ממתיק מלאכותי) ומייצבים. מרכיבי הג'לאטו קודם מפוסטרים ולאחר מכן מקוררים ומעורבבים באותה עת כדי לפרק גבישי קרח כשהם נוצרים. בניגוד לגלידה, מערכת המכונות שמכינה את הג'לאטו מכניסה לתוך הג'לאטו כמות אפסית של אוויר, לכן הג'לאטו הוא מוצר דחוס ובעל טעם עז יותר. דבר זה מאפשר לג'לאטו, המבוסס על חלב, להיות דומה בטעמו לגלידת שמנת. 

ג'לאטו לרוב מוכן מפירות טריים או מוצרים אחרים כמו שוקולד (שוקולד טהור, פתיתי שוקולד, שבבי שוקולד, סוכריות, טראפלס וכדומה), אגוזים, סוכריות קטנות, ממתקים או עוגיות. ג'לאטו המיוצר ממים, בלי מוצרים חלביים, נקרא גם "סורבה". 

אחוזי השומן האופייניים לג'לאטו נעים בין 2%–8%, תלוי ברכיבים (אגוזים, חלב או שמנת יעלו את אחוזי השומן). הגלידות בסגנון הצפון אמריקאי מכילות אחוזי שומן גבוהים יותר מהג'לאטו, אחוזי השומן בגלידות אלו נעים בין 10%–30% מאחר שמשתמשים בשמנת להכנת הגלידה. בגלידות יוקרתיות משתמשים בכמות גדולה של שמנת, בעוד שבג'לאטו יוקרתי ישולבו מוצרים איכותיים עם החלב, המים או חלב הסויה. בארצות הברית קינוח קפוא צריך להכיל לפחות 10% שומן כדי להיקרא "גלידה" רשמית. 

בדרך כלל מכינים ג'לאטו מתערובת של:

* 1⁄2 – 1 ליטר מים.
* 200 – 600 גרם סוכר.
* 1⁄2 ק"ג פירות טריים או מוצרים אחרים.
* 0 – 1⁄2 ליטר חלב.
* 5 – 25 גרם מייצב.

היחס המדויק משתנה, אך עם אותה מטרה לייצר מוצר שהוא רך; לא מוצק ולא נוזלי לאחר ההקפאה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'לטו** |

* ג'לאטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**קרפדה זהובה פנמית** (שם מדעי: *Atelopus zeteki*) היא מין של קרפדה ממשפחת הקרפדיים האנדמית למדינת פנמה שבאמריקה המרכזית והיא נמצאת בסכנת הכחדה חמורה ולמעשה מאז 2007 היא נכחדה בטבע. שמה המדעי קרוי על שם החוקר ג'יימס זטק (James Zetek). קרפדה זו היא סמל לאומי בפנמה ונחשבת לאחת מהיפות שבצפרדעים במדינה.

מאפיינים
--------

צבע הקרפדה נע בין ירוק בהיר לזהוב בוהק וחלק מהפרטים מפוספסים בפסים שחורים לאורך הגוף ובעיקר על הגב והרגליים. הנקבות גדולות מעט מהזכרים, אורכם 45–63 מ"מ ומשקלם 4–15 גרם והזכרים מגיעים לאורך 35–48 מ"מ ומשקלם 3–12 גרם בממוצע. לקרפדה יש רעל חזק היכול לשתק לב וצבעיה מאותתים על כך שהיא רעילה (אפוסמטיות). הקרפדה יכולה לחיות מעל 12 שנה.

לקרפדה זו יש מנהג לתקשר בעזרת כפות הרגליים, חילוף לשימוש בשק גרון קולני, עקב הנחלים השוצפים שסביבם. הזכרים מנופפים לעבר נקבות אפשריות מעל סלעי נחלים ומחכים להתקרבותם. כמו כן הם מזהירים יריבים באיתותי הנפות רגליים דומות. הקרפדות מחזרות בין ימים לחודשיים ולבסוף הנקבות מטילות ביצים בנחלים.

### מצב שימור

הקרפדה חיה רק בנחלי יערות הרריים בדרום פנמה, אך האזור בהם הם חיו נכרת לטובת חוות פרטיות, חקלאות, גידול בהמות משק, בנייה ונדל"ן. בנוסף הקרפדה נמצאה בסכנה מצד המחלה התוקפנית כיטרידיומיקוסיס הפוגעת בדו-חיים רבים. כיום הקרפדה נכחדה למעשה בטבע, כשחוקרים מצאו פרטים פגועים מכיטרידיומיקוסיס בשמורה האחרונה בה חיו והחליטו להעביר אותם לשביה. הקרפדה נמצאת ביותר מ-50 מוסדות פרטיים ברחבי פנמה וארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרפדה זהובה פנמית** בוויקישיתוף
* קרפדה זהובה פנמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קרפדה זהובה פנמית, באתר ITIS (באנגלית)

* קרפדה זהובה פנמית, באתר NCBI (באנגלית)

* קרפדה זהובה פנמית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)

* קרפדה זהובה פנמית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)

* קרפדה זהובה פנמית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* קרפדה זהובה פנמית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרפדה זהובה פנמית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007568117605171

 |
**מרי מוסר** (באנגלית: **Mary Moser**‏; 27 באוקטובר 1744 – 2 במאי 1819) הייתה ציירת אנגלייה ואחת האמניות הנשים המפורסמות ביותר בבריטניה. אחת משתי החברות המייסדות היחידות של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768 (יחד עם אנג'ליקה קאופמן). היא ציירה דיוקנאות, אך התפרסמה במיוחד בזכות ציורי הפרחים.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

מוסר ילידת לונדון. היא הוכשרה על ידי אביה, ג'ורג' מיכאל מוסר (1706–1783), שהיה אמן יליד שווייץ שהתמחה באמייל וכישרונותיה ניכרו כבר בגיל צעיר. היא זכתה במדליה הראשונה לאמנות בגיל 14, והציגה באופן קבוע בתערוכות - ציורי זרי פרחים, וציורים היסטוריים מזדמנים. אולם עשר שנים לאחר מכן, הרצון להכרה מקצועית הביא אותה להצטרף אל 35 אמנים אחרים (כולל אביה) להקמת האקדמיה המלכותית, ועם אנג'ליקה קאופמן לקחה תפקיד פעיל בהליכי ההקמה.

בציור הפורטרט הקבוצתי מאת יוהאן זופני, "האקדמאים של האקדמיה המלכותית" (1771-72; אוסף מלכותי, לונדון), מוצגים חברים שנאספו סביב מודל גברי בעירום בתקופה בה נשים הוצאו מהכשרה כזו על מנת להגן על צניעותן. כדי שמוסר וקופמן תוכלנה להיכלל בתמונה, הוסיף אותן זופני כפורטרטים שנתלו על הקיר.

ג'ורג' רומני צייר דיוקן של מוסר בעבודה על טבע דומם (בערך 1770), שנרכש על ידי הגלריה הלאומית לפורטרטים (לונדון) בשנת 2003.

בשנות ה-90 של המאה ה-18 קיבלה מוסר עבודה יוקרתית, שהכניסה לה מעל 900 לירות שטרלינג, מהמלכה שרלוט על מנת להשלים תוכנית דקורטיבית פרחונית עבור חדר בבית פרוגמור בווינדזור, ברקשייר. עבודה זו הייתה אחת העבודות המקצועיות האחרונות שלה.

לאחר הנישואין לקפטן יו לויד ב־23 באוקטובר 1793, היא פרשה לגמלאות והחלה להציג כחובבנית תחת שם הנישואים. היא המשיכה להופיע באקדמיה המלכותית עד 1802.

בתקופה זו ניהלה מוסר רומן גלוי עם ריצ'רד קוסוויי, שהיה בנפרד מאשתו מריה. מוסר נסעה איתו במשך שישה חודשים בסיור רישומים בשנת 1793. במחברותיו הוא כתב "הצהרות שטופות זימה" וערך "השוואות פוגעות בינה לבין גברת קוסוויי", ורמז שהיא מגיבה הרבה יותר מינית מאשתו.

מוסר נפטרה בלונדון, ב־2 במאי 1819, ונקברה לצד בעלה בבית העלמין קנזינגטון.

לאחר מותה, לא נבחרו נשים נוספות כחברות מלאות באקדמיה עד דיים לורה נייט בשנת 1936.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי מוסר** בוויקישיתוף

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gallery honours pioneering woman painter, the Guardian, ‏2003-09-24 (באנגלית)
2. ↑  Mary Moser and Angelica Kauffman: the RA's founding women | Blog | Royal Academy of Arts, www.royalacademy.org.uk
3. ↑  Mary Moser - National Portrait Gallery, www.npg.org.uk (באנגלית)
4. ↑  Freeman Marius O'Donoghue, Moser Mary, **Dictionary of National Biography, 1885-1900** Volume 39

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5449522
* DSI: 3687
* GND: 1054395594
* HDS: 047057
* ISNI: 0000 0000 6791 7922
* RKD: 57941
* SIKART: 4031773
* SNAC: w6d801vx
* ULAN: 500005965
* VIAF: 95717268
* WorldCat: viaf-95717268

 |
**iPad Mini 3** (בתעתיק לעברית: **אייפד מיני 3**) הוא הטאבלט השלישי בסדרת האייפד מיני של אפל והשני בעל מסך רטינה. האייפד מיני החדש הוכרז באירוע של אפל ב-16 באוקטובר 2014 יחד עם iOS 8.1 והאייפד אייר 2. המכשיר לא שודרג רבות במפרט מהאייפד מיני 2 וכולל מסך סופר רטינה מסוג LCD, מצלמת 5 מגה פיקסל אחורית עם צילום רצף ומצלמת FaceTime HD קדמית ברזולוציית 1.2 מגה פיקסל. אחד השיפורים היחידים באייפד החדש הוא חיישן ה-Touch ID לזיהוי טביעות אצבע.

חומרה
-----

האייפד מיני 3 כולל מסך 7.9 אינץ' ברזולוציית הרטינה של אפל, עם צפיפות פיקסלים של 326ppi; מסך האייפד מיני 3 הוא ביחס של 4:3, ובדומה למכשירי האייפד בשנתיים האחרונות, גם אצלו הוצרה המסגרת לעומת האייפדים הגדולים (פרט לאייפד אייר והדור השני שלו). המכשיר מריץ את מערכת ההפעלה 1.iOS 8 של אפל. למכשיר מעבד בשם Apple A7, שמשתמש בארכיטקטורת 64 ביט, כולל השבב המשני M7, אף על פי שכבר הוכרז על השבבים A8 ו-A8X. המצלמה נשארה ברזולוציית 5 מגה פיקסל, אך עם שיפור קטן של הוספת אפשרות של צילום רצף. סוללת האייפד מיני 3 מספיקה לעד עשר שעות עבודה, בדומה לשאר דורות האייפדים. בדומה לאייפד אייר 2, אפל החליטה להשתמש באייפד מיני 2 בשני רמקולים סטראופוניים. המכשיר כולל בנוסף את חיישן טביעות האצבע Touch ID ועוביו של המכשיר דקיק ועומד על 7.5 מ"מ. משקלו 331 גרם בגרסת ה-WiFi, ובגרסת ה-3G משקלו 341 גרם. הוא מגיע בצבעים שחור, זהב ולבן.

ראו גם
------

* אייפד מיני
* אייפד מיני 2

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייפד מיני 3** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אייפד מיני 3 (באנגלית)
* שחר שושן, אפל מכריזה: הטאבלט הדק בעולם, באתר ynet, 16 באוקטובר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוכרז: הדור השלישי של האייפד מיני כולל את Touch ID אך ללא שיפור בביצועים, באתר TGspot.
דה פיסר בהופעה באוטרכט, הולנד
**אייפיה דה פיסר** (בהולנדית: **Eefje de Visser**; נולדה ב-8 בפברואר 1986) היא זמרת-יוצרת ופזמונאית הולנדית. ב-2009 היא זכתה בתוכנית "הפרס הגדול של הולנד" בקטגוריה זמרת-יוצרת.

ביוגרפיה
--------

אייפיה דה פיסר נולדה בעיר פורבורך (אנ') וגדלה במורדרכט, עיירה קטנה בקרבת העיר חאודה במרכז הולנד. היא למדה לנגן בגיטרה בשלהי שנות ה-90. אחיה ואביה מוזיקאים אף הם.

קריירה
------

בשנת 2000 היא ערכה את הופעת הבכורה שלה ביחד עם חברתה במסגרת פסיטיבל מקומי. היא כתבה תחילה באנגלית, להוציא מספר שירים שכתבה בהולנדית.

בשנת 2002 הופיעה לראשונה בתחנת רדיו מקומית בעיר חאודה. היא הקליטה את שני האלבומים הראשונים שלה באולפן ההקלטות של אחיה, פול. השיר Things I Do, אותו ביצעה ביחד עם הרכב זמני שיצרה, זיכה אותה בפרס המקום הראשון בתחרות מוזיקה מקומית. בהמשך הופיעה בפסטיבל מוזיקה שארגן אביה, קרל רוב דה פיסר, שהוא עצמו בסיסט ומפיק מוזיקלי.

בשנת 2006 עברה לטילבורך, שם למדה ב"אקדמיית הרוק". היא התארחה באלבומיהם של חבריה המוזיקאים והצטרפה לטריו בשם SAM. בתקופה זו חזרה לשיר בהולנדית.

בשנת 2009 השתתפה וזכתה בפרס בתוכנית המוזיקה "הפרס הגדול של הולנד" (Grote Prijs van Nederland) בקטגוריה זמרת-יוצרת. בשנים הבאות היא המשיכה להופיע בפסטיבלים שונים והקליטה קולות רקע באלבומים של אמנים אחרים. בזמן שהחלה לעבוד על אריך-הנגן הראשון שלה היא שחררה את הסינגל Hartslag להורדה ברשת.

בשנת 2011 היא הופיעה בפסטיבל Noorderslag בחרונינגן, שם הצטרפו אליה חברי Most Unpleasent Men כלהקת ליווי. היא המשיכה במסע הופעות של "הפרס הגדול", אותו השהתה כדי להשיק את אלבומה הראשון, De Koek, באולם הקונצרטים הנודע פרדיסו (אנ') באמסטרדם. לאחר מכן יצאה למסע הופעות קצר במועדונים ברחבי הולנד, ביחד עם הקלידן שלה.

בשנת 2012 היא הציגה בפרדיסו DVD ובו שישה קליפים שהוקלטו במהלך ההופעות שלה. היא הלחינה את המוזיקה עבור הצגת התיאטרון My First Suicide, במהלכו היא מבצעת מחדש מספר שירים מתוך De Koek.

בשנת 2013 היא הוציאה את האלבום השני שלה Het Is, שהוקלט באוטרכט יחד עם אמנים עמם עבדה בעבר.

באלבום Nachtlicht משנת 2016 היא פנתה לכיוון אלקטרוני ועיבוד עשיר יותר מאשר באלבומיה הקודמים. בסיום מסע ההופעות לקידום האלבום היא עברה להתגורר בעיר גנט בבלגיה.

אלבומה הרביעי משנת 2020, Bitterzoet נבחר כאלבום הטוב ביותר של יוצרת הולנדית בשנה זו.

פרסים והכרה
-----------

* 2021 פרס 3FM לאמנית הטובה ביותר
* 2020 אמנית השנה של המגזין Oor
* 2020 פרס Buma לאלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר
* 2020 פרס 3voor12 לאלבום הטוב ביותר
* 2009 זוכת התוכנית "הפרס הגדול של הולנד"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייפיה דה פיסר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אייפייה דה ויסר (בהולנדית ובאנגלית)
* אייפיה דה פיסר, ברשת החברתית פייסבוק

* אייפיה דה פיסר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אייפיה דה פיסר, באתר אייטונס (באנגלית)

* אייפיה דה פיסר, באתר ספוטיפיי

* אייפיה דה פיסר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אייפיה דה פיסר, באתר Discogs (באנגלית)

* אייפיה דה פיסר, באתר Songkick (באנגלית)

* אייפיה דה פיסר, באתר בנדקמפ

הערות שוליים
------------

1. ↑  השם אייפיה הוא צורת הקטנה של השם Eef (או Eve באנגלית)
2. ↑  Muziekencyclopedie - Eefje de Visser, muziekencyclopedie.nl (בהולנדית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 6214 5766
* MusicBrainz: c602e0a7-a377-40af-b69d-56c294023d89

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בראש עיריית בני ברק. אם התכוונתם לאדמו"ר מסלונים, ראו שמואל וינברג מסלונים.

**שמואל אליהו וינברג** (י"ח בתשרי תרפ"ג, 10 באוקטובר 1922 - תשנ"ט, 1999) היה ראש עיריית בני ברק.

ביוגרפיה
--------

נולד בוורשה, לשושנה בת דוד וינפלד ולרב אברהם יהושע העשיל וינברג שכיהן כאדמו"ר מסלונים בתל אביב לאחר השואה. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל עם הוריו והמשפחה התיישבה בתל אביב. התחנך בתלמודי התורה "סיני" ו"יבנה" בתל אביב. 

בתקופת מאורעות 1936–1939 הצטרף לתנועת ברית החשמונאים, חויל לאצ"ל ומשם עבר ללח"י. בשני הארגונים היה פעיל בגיוס נוער דתי. נתפס על ידי משטרת המנדט בעת שהדביק כרוזים בתל אביב ונשלח למחנה המעצר בלטרון, שם נכלא לכחצי שנה. היה בין תלמידי המחזור הראשון של ישיבת היישוב החדש בראשות הרב משה אביגדור עמיאל, ובמקביל למד גם כלכלה והנהלת חשבונות. במלחמת העצמאות עבד במנגנון הגיוס של משרד הביטחון.

בשנת 1949 נישא לאסתר בת הרב משה אקשטיין. השתייך לתנועת פועלי אגודת ישראל, והיה ממנהיגיה, כיהן מטעמה כיו"ר וכחבר הדירקטוריון של בנק פועלי אגודת ישראל. בשנים 1947–1966 שימש גזבר עיריית בני ברק. ובמקביל שימש כיו"ר ועד בית הכנסת "קהל חסידים".

באמצע שנת 1966 התפטר ראובן אהרונוביץ' מראשות העיר וממועצת העירייה ועמו התפטר חבר המועצה שלמה כהן, על מנת לאפשר לוינברג להיכנס למועצה ולכהן כראש עיר. הוא החזיק בתפקיד עד יולי 1968, אז התפטר במסגרת הסכם רוטציה כדי לפנות מקום לשמעון סירוקה מאגודת ישראל. וינברג שב לכהונת ראש העיר בשנים 1978–1983 לאחר שהרב יעקב לנדא בתמיכת הרב חיים גריינימן החליט להציבו בראש הרשימה החרדית. 

הקים את בית ההחלמה ליולדות "אם וילד" בבני ברק כמפעל חסד אישי שבראשו עמדה רעייתו אסתר.

וינברג אב לחמישה ילדים, בהם: משה, מרצה, דוד, חשב בעיריית בני ברק, ושרה זלבסקי, אשתו של היוצר צבי זלבסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "שמואל וינברג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4345
* שמואל וינברג, מעיירה זעירה - לעיר מרכזית בישראל, חרות, 7 בספטמבר 1962

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישעיהו אביעם, עד חצי הזמן... מעריב, 12 באוגוסט 1966
2. ↑  ישעיהו אביעם, הסכסוך בחיפה חוסל, ראש עירית ... בני ברק יתפטר, מעריב, 24 במאי 1968
3. ↑  הסגן קיבל כהונת הראש והראש קיבל כהונת הסגן, מעריב, 29 ביולי 1968

| ראשי עיריית בני ברק |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יצחק גרשטנקורן | משה בגנו | ראובן אהרונוביץ' | שמואל וינברג | שמעון סירוקה | ישראל גוטליב | יצחק מאיר | משה אירנשטיין |
| 1939–1954 | 1954  1957–1959 | 1957–1954  1959–1966 | 1966–1968  1978–1983 | 1968–1969 | 1969–1974  1976–1978 | 1974–1976 | 1983–1991  1993–1995 |
|  |
| ירחמיאל בויאר | עמוס מר-חיים(ועדה קרואה) | מרדכי קרליץ | ישכר פרנקנטהל | יעקב אשר | אברהם רובינשטיין(ממלא מקום) | חנוך זייברט | אברהם רובינשטיין |
| 1991–1993 | 1995–1997 | 1998–2003 | 2003–2008 | 2008–2013 | 2013 | 2013–2018 | 2018– |

 |