recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רומן האוולקה** (בצ'כית: **Roman Havelka**;‏ 30 באפריל 1877 – 20 ביוני 1950) היה צייר נוף צ'כי בסגנון אקדמי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בג'מניץ למשפחתו של יצרן רשתות עני. כשהיה בן שמונה הם עברו לג'יהלבה. מילדות הוא גילה כישרון לציור, ועשיר גרמני היה בין הראשונים לשים לב לכישרונו, והציע לו תמיכה. הוא הצליח ללמוד באקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג, אצל סטניסלב סוכרדה ופליקס ינוויין.

מאוחר יותר, במהלך שנת הלימודים 1895/96, עבר לאקדמיה לאמנויות יפות, שם למד אצל יוליוס מאז'ק ואנטונין סלביצ'ק. הוא סיים את לימודיו כתלמידו של רודולף אוטו פון אוטנפלד בשנת 1900, ולאחר מכן השלים את לימודיו בדרזדן ובמינכן. בזכות מלגה הצליח לערוך טיולי לימוד לאיטליה ולבוסניה.

בעודו בבית הספר, הוא הוקסם מהנופים של פודיג'י בדרום מורביה, אותם הכיר לעמיתו, פרנטישק בוהומיר זווינה. בשנת 1900 החל להציג את יצירותיו, וזכה במלגת הנסיעות. בשנים 1902 ו-1903. הוא גם התמסר לארגון אגודת אמני מורביה, ושימש כיו"ר שלה מ-1923.

ב-1914 נישא למרתה משטאן, בתו של רוקח. זמן לא רב לאחר מכן הצטרף לצבא ונשלח להילחם בחזית המזרחית. מרתה ילדה בת בזמן שהוא לא בבית, ונסעה לגור עם הוריה. כשהשתחרר ב-1918, הקים סטודיו בפראג. הם התאחדו רק ב-1926, אז הצליח לקנות בית.

מאוחר יותר הציג תערוכות בארצות אחרות - הציג את עבודותיו בווינה, לונדון וברלין. בנוסף לציוריו, צייר איורים לכמה יצירות ספרותיות, במיוחד "טירות של הרפובליקה הצ'כית", מאת אוגוסט סדלצ'ק.

הוא מת מדלקת ריאות, בגיל 73. הוא השלים למעלה מ-3,000 ציורים, שהוצגו ב-70 תערוכות. רחובות נקראו על שמו בזנוג'מו ובג'יהלבה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומן האוולקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jaroslav Pelikan: Roman Havelka: Krajinářská tvorba (Landscape Creations; exhibition catalog)
2. ↑  Jitka Reissnerová: *Roman Havelka: 1877 - 1950* (exhibition catalog)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רומן האוולקה"**.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1223624927
* ISNI: 0000 0000 7695 5920
* LCCN: no2010031751
* NKC: jk01040286
* RKD: 125700
* ULAN: 500080506
* VIAF: 83724924
* WorldCat: lccn-no2010031751

 |
**ערן בן ימיני** (נולד ב-21 ביוני 1966) הוא מייסד ארגון מגמה ירוקה, ארגון סטודנטים ארצי למען איכות הסביבה. כיהן כיו"ר התנועה הירוקה שרצה יחד עם מימד לבחירות לכנסת השמונה עשרה.

ביוגרפיה
--------

בן ימיני הוא בעל תואר ראשון בפיזיקה מהטכניון ודוקטורנט להיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטת בר-אילן. בעת שהותו באנגליה בשנות ה-90 נחשף לפעילות סביבתית רבה כנגד כביש M11. עם שובו לארץ סבר כי הפעילות שהתקיימה נגד סלילת כביש חוצה ישראל מעטה, והקים בשנת 1997 את מגמה ירוקה (בתוך החברה להגנת הטבע), ארגון סטודנטים ארצי להגנת הסביבה בכלל, ולמאבק נגד חוצה ישראל בפרט. לאחר מכן הפכה מגמה ירוקה לארגון עצמאי. תחת הנהגתו של בן ימיני הרחיב הארגון את פעילותו לתחום נרחב יותר של צדק סביבתי.

בשנים 2004–2007 שימש בן ימיני כרכז המסלול הסביבתי של התוכנית ל"חממה ליזמות חינוכית" במכון לחינוך דמוקרטי, במכללת סמינר הקיבוצים, וכיום הוא מלמד במסלול. משנת 2003 הוא מנחה תוכנית עמיתי הסביבה של מרכז השל - המכון הישראלי לחשיבה ומנהיגות סביבתית. בשנת 2008 פרש מתפקיד יו"ר הוועד המנהל של מגמה ירוקה, לאחר שעמד בראש הארגון מאז הקמתו.

ב-2008 הקים בעזרת אלון טל ופעילים נוספים את התנועה הירוקה, כיהן כיושב ראש עד 2010. בעקבות החלטתה של ועידת התנועה באוקטובר 2010 להתמקד בהיבט הסביבתי על חשבון ההיבט הכלכלי והמדיני, הודיע בן ימיני על התפטרותו מתפקיד היושב ראש, אך נשאר בהנהגת המפלגה.

ב-26 ביולי 2013 נבחר לתפקיד יושב-ראש משותף של התנועה הירוקה יחד עם יעל כהן-פארן בבחירות להנהגת התנועה הירוקה. ב-21 במרץ 2017 החל לשמש כמנכ"ל ארגון חיים וסביבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ערן בן ימיני** בוויקישיתוף
* מיה שליט, ימי בנימיני ב"ירוק ברשת", מאי 2007.
* נעמי רייכמן, פותח חזית: ערן בן-ימיני נובח בירוק, זמן תל אביב, 21 בדצמבר 2008
* התנועה הירוקה - המפלגה שערן בן ימיני כיהן בה כיו"ר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביב לביא, דרכנו, באתר הארץ, 28 בינואר 2003 - מאבקו של ערן בן ימיני בכביש 6
2. ↑  משה אביעזר, התנועה הירוקה בוחרת את רשימתה לכנסת, באתר nrg‏, 12 בדצמבר 2008
3. ↑  הצוות באתר חיים וסביבה, אוחזר בתאריך 22 באפריל 2018.
**רומן גבריאל וגה** (בספרדית: **Román Gabriel Vega**; נולד ב-1 בינואר 2004 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, בהשאלה מארחנטינוס ג'וניורס.

קריירת מועדונים
---------------

וגה גדל במחלקת הנוער של ארחנטינוס ג'וניורס. ב-9 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על אסטודיאנטס לה פלאטה במסגרת המחזור ה-13 בליגת העל הארגנטינאית לעונת 2021.

בחודש ספטמבר 2022 הושאל וגה למשך עונה אחת לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה.

קריירה בינלאומית
----------------

נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומן וגה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol

הערות שוליים
------------

1. ↑  Román Vega: "El Barça es un sueño y mi objetivo es quedarme" באתר ספורט (עיתון), 4 בספטמבר 2022 (בספרדית)
2. ↑  Lista de convocados para el Mundial Sub 20 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, 3 במאי 2023 (בספרדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רומן וגה"**.
האפיפיור **מילטיאדס** הקדוש (בלטינית: **Miltiades**; מת ב-10 בינואר 314), הנקרא גם **מלכיאדס** (**Melchiades**), כיהן מ-2 ביולי 311 עד מותו ב-10 בינואר 314‏.

משערים כי מוצאו מאפריקה, אך דבר לא ידוע אודותיו. מילטיאדס ויורשו סילבסטר הראשון, היו מתלמידיו של מרקלינוס. הוא נבחר לאחר סדה וקנטה (Sede vacante - תקופה שבה אין אפיפיור מכהן) של כעשרה חודשים בעקבות מות האפיפיור אוסביוס ב-17 באוגוסט 310, או אולי זמן קצר לאחר הגלייתו של אוסביוס לסיציליה בשנת 309.

מילטיאדס נבחר לאפיפיור לאחר שבאפריל 311 הקיסר הרומי גלריוס פרסם צו סובלנות, השם קץ לרדיפת הנוצרים. בשנת 313, במהלך כהונתו, פרסמו הקיסר המערבי קונסטנטינוס והקיסר המזרחי ליקיניוס את צו מילאנו, המתיר לנוצרים לקיים את פולחנם ומורה על השבת רכוש הכנסייה שהוחרם. קונסטנטינוס העניק לאפיפיור במתנה את ארמון הלטראנו, שהפך עם השנים למקום מגורי האפיפיורים ומושב הממשל הכנסייתי.

באותה שנה, ב-313, עמד מילטיאדס בראש סינוד לטראני ברומא, שזיכה את הבישוף קקיליאנוס (Caecilianus) מההאשמות נגדו והכריז על דונאטוס מגנוס ככופר. הוא הוזמן אחר כך לסינוד ארל, שהיה ההתוועדות הרשמית הראשונה של הבישופים הנוצרים בקיסרות הרומית המערבית, אך מת לפני שהסינוד נתכנס.

הליבר פונטיפיקליס (Liber Pontificalis), שנתחבר במאה ה-5 או אחריה, מייחס למילטיאדס את הנהגתם של כמה מנהגים.

במאה ה-13 נקבע בלוח הקדושים הקתולי, כי 10 בדצמבר יהיה יום חגו של הקדוש מלכיאדס (כפי שנקרא אז), ובטעות נוסף לשמו הציון מרטיר. ב-1969 נמחק יום זה מלוח החגיגות הליטורגיות המחייבות, והועבר ליום מותו, אל 10 בינואר, ללא הציון "מרטיר" ליד שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילטיאדס** בוויקישיתוף
* הערך "מילטיאדס" בתוך האנציקלופדיה הקתולית, מהדורת 1913.
* אגרותיו וכתביו של מילטיאדס, ב-Documenta Opera Omnia.
* מילטיאדס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מילטיאדס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Annuario Pontificio 2008* (Libreria Editrice Vaticana), p. 8.
2. ↑  *Calendarium Romanum* (Libreria Editrice Vaticana 1969), p. 148; *Martyrologium Romanum* (Libreria Editrice Vaticana 2001).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אוסביוס** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**סילבסטר הראשון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397419805171
* BnF: cb17783973d (data)
* GND: 118733982
* ISNI: 0000 0000 7821 0113
* LCCN: nb2007022573
* NKC: xx0025734
* VIAF: 8182724
* WorldCat: lccn-nb2007022573

 |
**בוליביאנים, גורל מועדף ביותר** (בספרדית: **Bolivianos, el Hado Propicio**) הוא ההמנון הלאומי של בוליביה.

השיר אומץ כהמנון הלאומי של בוליביה בשנת 1851.
מילות השיר נכתבו על ידי חוזה איגנסיו דה סנחינס אשר נמנה עם חותמי מגילת העצמאות של בוליביה וחוקת בוליביה הראשונה. השיר הולחן על ידי לפולדו בנדטו וינצ'נטי האיטלקי.

מילות ההמנון
------------

### בספרדית

Bolivianos el hado propicio  

Coronó nuestros votos y anhelo;  

Es ya libre, ya libre este suelo,  

Ya cesó su servil condición.  

Al estruendo marcial que ayer fuera  

Y al clamor de la guerra horroroso,  

Siguen hoy en contraste armonioso  

Dulces himnos de paz y de unión.  

Siguen hoy en contraste armonioso  

Dulces himnos de paz y de unión.  

  

Refrain:  

  

De la Patria, el alto nombre  

En glorioso esplendor conservemos  

Y en sus aras de nuevo juremos  

¡morir antes que esclavos vivir!  

¡morir antes que esclavos vivir!  

¡morir antes que esclavos vivir!  

  

Loor eterno a los bravos guerreros,  

Cuyo heroíco valor y firmeza,  

Conquistaron las glorias que empieza  

Hoy Bolivia feliz a gozar.  

Que sus nombres el mármol y el bronce  

A remotas edades transmitan  

y en sonoros cantares repitan:  

Morir antes que esclavos vivir!  

  

Refrain  

  

Aqui alzó la justicia su trono,  

Que la vil opresión desconoce  

Y en su timbre glorioso se goce.  

Libertad! Libertad! Libertad!  

Esta tierra inocente y hermosa,  

Que ha debido a Bolivar su nombre,  

Es la patria feliz donde el hombre  

goza el bien de la dicha y la paz.  

  

Refrain  

  

Sie extranjero poder algún día,  

Sojuzgar a Bolivia intentare  

A destino fatal se prepare,  

Que amenaza a soberbio agresor.  

Que los hijos del grande Bolivar  

Han ya mil y mil veces jurado,  

¡Morir antes que ver humillado  

de la Patria el augusto pendón!  

  

Refrain

ראו גם
------

* דגל בוליביה
* סמל בוליביה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המנון בוליביה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 06564419-1660-34e5-88f2-17f3dd258613

 |
**הנס קארל מֶזֶר** (בגרמנית: **Hans Karl Möser**;‏ 7 באפריל 1906 – 26 בנובמבר 1948) היה קצין נאצי באס אס שהיה חלק מסגל מחנה נוינגמה, אושוויץ ודורה-מיטלבאו במהלך מלחמת העולם השנייה. עד לסיום המלחמה הגיע לדרגת אובר-שטרומפירהר, נלכד והועמד לדין על ידי בית דין צבאי אמריקאי בגין פשעי מלחמה. היה הנאשם היחידי מבין 19 הנאשמים במשפט דורה-מיטלבאו שנגזר עליו גזר דין מוות, הוצא להורג בתלייה בכלא לנדסברג בשנת 1948.

ביוגרפיה
--------

מזר נולד בדרמשטאדט גרמניה ועיסוקו היה סוחר, הצטרף למפלגה הנאצית באוקטובר 1929 (חבר מספר 155301) ולשורות האס אס ביולי 1931 (חבר מספר 9555). ביולי 1940 הצטרף מזר לצוות מחנה הריכוז הינצרט שהיה ידוע לשמצה בשל אכזריות השומרים בו, ולאחר מכן הוצב במחנה נוינגמה. מחודש מאי 1943 עד אוקטובר 1943 הוא שובץ במחנה אושוויץ III מונוביץ והיה אחראי על עבודת הכפייה במפעל בונה-ורקה של התאגיד אי גה פארבן. עד לסוף אפריל 1944 היה אחראי גם על האסירים שעבדו במחנה הראשי של אושוויץ (בגרמנית: "שטאמלאגר") - אושוויץ I. 

הועבר למחנה דורה-מיטלבאו ב-1 במאי 1944. תחילה שימש כסגן מפקח המחנה ובהמשך עלה בדרגתו למפקח הראשי של המחנה (בגרמנית הדרגה נקראה "שוצהפטלאגפיהרר"). במחנה זה ביצע את הזוועות שהובילו למעצרו ולהוצאתו להורג. במהלך תלייה של אסירים למשל, הוא חתך את חבלי התלייה שלהם בעודם בחיים על מנת להאריך את סבלם. בפברואר 1945, עם התחזקות הצבא האדום בחזית המזרחית והשמדתו מוצבים גרמנים, סגל מחנה אושוויץ פונה למחנה דורה-מיטלבאו. מפקד מחנה אושוויץ ריכרד בר וצוותו השתלטו על מתחם המחנה ומזר חזר לתפקידו הקודם כסגן מפקח המחנה, הפעם תחת פיקודו של פרנץ הסלר. 

ב-5 באפריל 1945, כאשר הדיוויזיה המשוריינת השלישית של הצבא האמריקאי התקרבה למחנה, מזר הורה על פינוי ברכבת של 3,000 אסירים למחנה נוינגמה. בשל אילוצי המלחמה הרכבת הוסטה למחנה ראוונסבריק. לבסוף הוצעדו האסירים בצעדת מוות מערבה לתוך שטח גרמניה.

משפט והוצאה להורג
-----------------

מזר נעצר בסוף מלחמת העולם. לאחר שנחקרו תנאי העבדות במפעל "מיטלוורק" אליו נשלחו אסירים ממחנה דורה-מיטלבאו, מזר הועמד למשפט בפני בית דין צבאי אמריקאי, אחד מבין 19 נאשמים במשפט דורה שהיה חלק ממשפטי דכאו. המשפט נמשך מה-7 ביולי 1947 ועד ל-30 בדצמבר של אותה שנה. במשפט עלה שמזר נכח בתליות למוות של אסירים וכן שהוציא להורג ביריות אסירים שניסו להימלט מהמחנה. האחריות על צעדת המוות מן המחנה עם פינויו הוטלה אף היא על מזר. בעדותו במשפט אמר: "באותו האופן, עם אותו התענוג, בו אתה יורה באייל, אני יריתי בבן אדם. כאשר הצטרפתי לאס אס והיה עלי לירות לראשונה בשלושה אנשים, האוכל שאכלתי לא היה טעים במשך שלושה ימים, אבל היום זהו תענוג. זהו אושר בשבילי". הוא נמצא אשם והיה היחידי מבין כל הנאשמים שנגזר עליו גזר דין מוות. לאחר הערעורים במשפט, מזר הוצא להורג בתלייה בכלא לנדסברג ב-26 בנובמבר 1948.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס מזר** בוויקישיתוף
**תיקון פלאט**, עמ' 1
**תיקון פלאט**, עמ' 2
**תיקון פלאט** הוא תיקון בחוקת קובה, אשר נכפה עליה בידי ארצות הברית ונחתם כחוק פדרלי ב-2 במרץ 1901. התיקון הסדיר את יחסי שתי המדינות והבטיח את זכותה החוקתית של ארצות הברית להתערב בפוליטיקה הקובנית. מאוחר יותר, בשנת 1903, אושרר התיקון בחוזה מדיני בין קובה וארצות הברית.

עם סיומה של מלחמת ארצות הברית–ספרד בניצחונה של זו הראשונה, החלה ארצות הברית ממשל צבאי על קובה. מטרתו המוצהרת של המשטר הצבאי הייתה להעביר את מוסרות השלטון לממשלה קובנית עצמאית ואזרחית. בשנת 1901 החלה ארצות הברית בהעברת השלטון לידי הקובנים. קובה כללה את תיקון פלאט בחוקתה ועצמאותה הוכרה בידי ארצות הברית.

התיקון עוצב בידי אליהו רוט (Root), שר המלחמה האמריקאי, והוצע בידי הסנטור האמריקאי אורוויל ה. פלאט (Platt) ביום 28 בפברואר 1901. ההצעה נתמכה בידי הממשל והנשיאות. התיקון קבע, בין השאר, כי לארצות הברית תהייה זכות להתערב צבאית בקובה על מנת לשמור על עצמאותה ועל זכות הקניין (סעיף 3). הגבלות על יחסי החוץ של קובה (סעיף 1) ואיסור קיומו של חוב חיצוני ללא ביטחונות מתאימים (סעיף 2). כמו כן, הבטיח התיקון את השליטה האמריקאית בחלק מהטריטוריה הלאומית הקובנית בכך שקבע כי האמריקאים יורשו להחזיק כוח צבאי וימי בחלק מהטריטוריה הקובנית (סעיף 7).

התיקון נכפה על קובה בידי שר המלחמה האמריקאי ב-8 ביוני 1901. התיקון לחוקה אושר בידי הנציגים הקובנים ב-12 ביוני 1901.

בשנת 1925 אישר הסנאט האמריקאי בחוזה אי קסאדה (Hay-Quesada) כי איסלה דה פינוס, אשר לא נכלל בטריטוריה הקובנית לפי תיקון פלאט, ישוב לריבונות קובה.

כחלק ממדיניות השכן הטוב של הנשיא האמריקאי פרנקלין דלאנו רוזוולט נחתם בין ארצות הברית לקובה הסכם ההדדיות בשנת 1934. ההסכם החליף את תיקון פלאט ואת חוזה אי קסאדה. אף על פי כן ההסכם השאיר את פתרון הסעיף הקובע את קיומם של בסיסים ימיים ונוכחותו של כוח צבאי אמריקאי בקובה תלוי ועומד. עם זאת הגביל ההסכם את הנוכחות האמריקאית לבסיס הימי במפרץ גואנטנמו, שבו זו נמשכת להתקיים עד היום.

לתיקון פלאט היה תפקיד חשוב בעיצוב מערכת היחסים בין ארצות הברית לבין אמריקה הלטינית בכלל, שכן הוא נחשב עד היום לאחת הדוגמאות המובהקות ביותר לאימפריאליזם הצפון אמריקאי העקיף באזור.

ראו גם
------

* מלחמת ארצות הברית–ספרד
* אימפריאליזם
* יחסי ארצות הברית קובה

קישורים חיצוניים
----------------

* תיקון פלאט באתר Modern History Sourcebook
* תיקון פלאט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הרב ד"ר **מוריץ גרינוַולד** (מופיע במקורות בעברית גם כמוריס וגם מרדכי גרינוואלד, בגרמנית: **Moritz Grünwald**;‏ 20 במרץ 1853, אוהרסקה הראדישצ'ה, מוראביה, האימפריה האוסטרית – 10 ביוני 1895, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה הרב הראשי לערים: ביילובאר, פיסק (אנ') ומלאדה בולסלאב ובהמשך כיהן כרב הראשי לנסיכות בולגריה.

קורות חייו
----------

מוריץ גרינוולד נולד באוהרסקה הראדישצ'ה שבמוראביה, אוסטריה. רכש תארים בפילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת וינה ואוניברסיטת לייפציג. ב-1881 הוסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים בברסלאו ומונה לרב הראשי של קהילת ביילובאר שבאזור קרואטיה. בין 1884 ל-1893 כיהן כרב הראשי לערים: פיסק ומלאדה בולסלאב שבאזור בוהמיה.

ב-1891 נאלץ הרב הראשי ליהודי בולגריה ד"ר סימון דנקוביץ לפרוש מתפקידו לאחר סכסוך מתוקשר עם שר החוץ והדתות דימיטר גרקוב, וב-1893 מונה לתפקיד הרב מוריץ גרינוולד לכהונה בת שלוש שנים. בתקופתו החלה מהפכת החינוך היהודי בבולגריה. הוא עסק רבות בחינוך, כתב את הספר "המדריך למורים היהודיים" והדריך מורים בבתי הספר הקהילתיים. כן עסק במחקר על תולדות היהודים בבולגריה תוך שהוא מסייר ברחבי הנסיכות ובוחן ממצאים ארכאולוגיים ומצבות בבתי עלמין. בתקופתו תוקנו תקנות לכהונת הרב הראשי ובהן נקבע כי על הרב הראשי להיות בוגר סמינר לרבנים ובעל תואר דוקטור, גילו יהיה לפחות 35 שנים והוא כיהן לפחות 5 שנים כרב או כמורה בסמינר לרבנים. עוד נקבע כי הרב יבחר על ידי הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה ברוב מיוחס של 75 אחוזים.

במהלך כהונתו אירעו מספר תקריות אנטישמיות בבולגריה ובתגובה פרסם הרב מספר מאמרים בעיתונות הבולגרית. לפי מספר מקורות התאכזב הרב גרינוולד מהתככים בתוך יהדות בולגריה שהפריעו לעבודתו ועל כן ביקש לסיים את עבודתו לפני תום כהונתו המתוכננת.

ביוני 1895 יצא ללונדון בעקבות משרת רבנות שהוצעה לו שם. במהלך ביקורו חלה ונפטר והוא בן 42 שנים. מותו הפתאומי התקבל בתחושות קשות בבולגריה בשל ההערכה הרבה שרחשו לו ובקרב בני הקהילות בבולגריה הוכרז אבל כללי עם היוודע דבר מותו. מוריץ גרינוולד נקבר בבית העלמין היהודי באדמונטון אשר ברובע אנפילד בלונדון. לאורך שנות פעילותו כתב הרב גרינוולד חיבורים וספרים רבים ובכללם ספר על תולדות יהודי בוהמיה וספר על הרב שלמה אפרים מלונטשיץ.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מוריץ גרינוולד, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
2. 1 2 3  חיים קשלס, **היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר השחרור מעול העותומנים (1878-1898)**, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 71-67.
3. ↑  אלברט רומנו, **מערכות יהודי בולגריה**, בתוך אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים 1967, עמודים 270-249.
4. ↑  פרטי הקבורה של מוריץ גרינוולד בבית העלמין היהודי באדמונטון, באתר cemeteryscribes.com, אוחזר ב-7 במאי 2015 (באנגלית).

| **הרבנים הראשיים לבולגריה (1880 – 1960)** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גבריאל אלמושנינו • יקיר בקיש • סימון דנקוביץ • משה שמואל תג'ר • מוריץ גרינוולד • יקיר בקיש • משה שמואל תג'ר • מרדכי אהרנפרייז • דוד פיפאנו • דניאל ציון • אשר חננאל |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262017305171
* BIBSYS: 13055247
* GND: 13940290X
* ISNI: 0000 0001 1768 5358
* LCCN: nr99027524
* NKC: jx20101202001
* NTA: 167709992
* RERO: 02-A017063564
* SUDOC: 25061331X
* VcBA: 495/313878
* VIAF: 68852153
* WorldCat: lccn-nr99027524

 |
**ילדת הפרחים** (בקוריאנית: **꽃파는 처녀**) הוא סרט-אופרה מהפכני צפון קוריאני משנת 1972. לפי מקורות צפון-קוריאניים האופרה נכתבה על ידי מנהיגה הראשון של המדינה - קים איל-סונג בזמן שהיה בשבי בתקופת הקולוניאליזם היפני בקוריאה. מטרת של האופרה הייתה לקדם את האידאולוגיה הקומוניסטית, על ידי שילוב תמות מרכזיות כמו מאבק מעמדי נגד הבורגנות בעלילת המהפכה. מקורות סיניים טוענים כי הסרט נכתב בעזרתם של כותבים צפון-קוריאניים אחרים.

עלילת הסרט
----------

עלילת הסרט מתרחשת בקוריאה הצפונית בזמן הקולוניאליזם היפני, גיבורת הסרט היא ילדה ושמה קופון (Koppun) אשר מוכרת פרחים שקטפה בהרים על מנת לקנות תרופות לאמה החולה. חייה של קופון מלאים בטרגיות – מלבד אמה החולה ואביה שנפטר בילדותה, אחותה הצעירה התעוורה ואחיה הגדול נפל בשבי. קופון ומשפחתה חיים כאיכרים חסרי כול תחת חסותם של בעלי הבית הרשעים. מאז שלאם יש חוב כספי, עוזריהם של בעלי הבית מטרידים את קופון ודורשים שתעבוד בשבילם, אך אימה מסרבת. כאשר קופון מצליחה לגייס מספיק כסף בשביל התרופות של אימה, זו כבר נפטרה. אשתו של בעל הבית נעשית חולה, ומאשימה את אחותה העיוורת של קופון במחלתה, בטענה שזו אחוזה ברוחה של אימה המתה, והיא זוממת להקפיא אותה למוות בשלג. כאשר קופון חוזרת הביתה היא שואלת על אחותה, ועוזרי בעל הבית תופסים אותה וקושרים אותה. ברגע האחרון אחיה של קופון חוזר הביתה, וכאשר הוא מבין שאחותו נחטפה הוא מארגן קבוצה של כפריים על מנת להפיל את בעלי הבית.

רקע
---

ברקע הסרט עומדים מספר אירועים שהתרחשו בסמוך לפיתוח הסרט. שנת 1972 התאפיינה בגידול בהכנסות הלאומיות של קוריאה הצפונית, בעקבות תוכנית כלכלית שבוצעה מספר שנים מוקדם לכן. בנוסף לכך, ארצות הברית, יחד עם קוריאה הדרומית, היו עדיין במלחמה ממושכת מול הצפון, דבר שהצדיק את האינדוקטרינציה הרעיונית של הממשלה. יתרה מכך, יחסי ארצות הברית וסין הקומוניסטית השתפרו, והלחץ על ההנהגה הצפון-קוריאנית לשתף פעולה עם שאר מדינות העולם התעצם. על כן, שנת 1972 הייתה שנה טובה להפיץ סרט פרופגנדה המגביר את אידאולוגיית ג'וצ'ה והתמות הקומוניסטיות המהפכניות.

הצלחת הסרט
----------

הסרט היה המצליח ביותר בהיסטוריה של קוריאה הצפונית, והוא קיבל הכרה גם בפנים הארץ וגם מחוצה לה. עד לשנת 2008 האופרה בוצעה 1,400 פעמים בקוריאה הצפונית ובשאר המדינות, הוא היה לסרט הצפון-קוריאני הראשון שזכה בפרס בין-לאומי בפרס בפסטיבל קרלובי וארי בשנת 1972 שנערך בצ'כיה. עם זאת, הוא נאסר לפרסום בשכנתה, קוריאה הדרומית, בטענה שהוא פרופגנדה קומוניסטית המסמלת את האויב. הסרט מקבל הכרה גם היום, והוא נחשב לאחת מאבני הדרך של תרבות קוריאה הצפונית. הוא מונצח בתמונות, שטרות ועוד. הסרט הצליח במיוחד בסין השכנה, ורבים מאלה שחיו בתקופת מהפכת התרבות זוכרים את הסרט לחיוב, הן בגלל ההפקה והתמה המרכזית, והן בגלל הזדהותם עם מראות החיים הקשים תחת הקולוניאליזם היפני, שכן הייתה זו גם תמה פופולרית בסין המהפכנית של אותה תקופה. הסרט היה כה פופולרי בסין עד שתיאטראות החלו להקרין את הסרט במחזור של 24 שעות עקב עומס קניית הכרטיסים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  The Flower Girl - the most well-known North Korean opera and film | CultureReady, www.cultureready.org
2. ↑  Anthony Kao, Review: The Flower Girl (North Korea, 1972), Cinema Escapist, ‏2015-02-27
3. ↑  **The North Korean Revolution, 1945–1950**, Ithaca, NY: Cornell University Press, 2019-12-31, עמ' 191–214, מסת"ב 978-0-8014-6880-3
4. ↑  The Flower Girl | Koryo Studio | North Korean Revolutionary Opera, Koryo Studio, ‏2020-03-13 (באנגלית)
**שנות ה-80 של המאה ה-8** היו העשור התשיעי של המאה ה-8, החלו ב־1 בינואר 780 והסתיימו ב־31 בדצמבר 789.

אירועים בולטים בעולם
--------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### מלחמה ופוליטיקה

#### מלחמות

#### סכסוכים לאומיים ואזוריים

* 781 - תחילת המרד נגד המורים בסרגוסה. המרד נמשך 100 שנים.

#### אירועים פוליטיים משמעותיים

* 14 בספטמבר 786 - הארון אל-ראשיד הופך לח'ליף של בית עבאס עם מות אחיו, אל-האדי
* 24 בספטמבר 787 - מתכנסת ועידת ניקיאה השנייה
* 788 - הקמת אימפריה אידריסית במרוקו.

כלכלה
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות
-------------------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### אדריכלות

* 785 - תחילת בניית המסגד הגדול של קורדובה על בסיס כנסייה שהייתה קיימת במקום.

אישים בולטים
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### מנהיגי עולם בולטים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנות ה-80 של המאה ה-8** בוויקישיתוף

| עשורים במאה ה-8 |
| --- |
|  | << • 700–709 • 710–719 • 720–729 • 730–739 • 740–749 • 750–759 • 760–769 • 770–779 • 780–789 • 790–799 • >> |
**אלבאנאקטוס** (באנגלית: **Albanactus**) היה מלך ממלכת אלבה (סקוטלנד של ימינו) על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין תיעוד היסטורי לקיומו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.

קורות חיים
----------

אלבאנאקטוס היה הצעיר מבין שלושת בניו של ברוטוס, צאצאו של איניאס מפליטי מלחמת טרויה וראשון מלכי בריטניה עם פי ג'פרי.

לאחר מותו של ברוטוס חולקה ממלכתו בין שלושת בניו - הבכור לוקרינוס מלך בלואגריה (Loegria - אנגליה של ימינו) - הקרויה על שמו, האמצעי קאמבר מלך בקמבריה (*Cambria*) הקרויה על שמו - ויילס של ימינו, ואלבאנאקטוס קיבל את אלבה הקרויה על שמו (סקוטלנד של ימינו). למעשה בכך מסביר ג'פרי את שמות המדינות וזאת מבלי לדעת כי מדובר במילה גאלית סקוטית ולא בשם של אדם (כשם שלוגריה וקמבריה הם השמות הוולשים של חלקי הארץ).

ג'פרי מציין כי אלבאנאקטוס נהרג זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון על ידי האמבר, מלך ההונים, וכי לוקרינוס וקאמבר נקמו את מותו והרגו את האמבר.

השפעה היסטורית
--------------

מלכי אנגליה, ובייחוד אדוארד הראשון השתמשו בסיפור זה כדי להצדיק את טענתם לשליטה בסקוטלנד - לאור העובדה כי לאחר מותו של אלבאנאקטוס הפכה ארצו (כמו גם ארצו של קאמבר) לחלק ממלכתו של לוקרינוס (שהיה למעשה מלך אנגליה) - בכך מסוברת העליונות האנגלית על סקוטלנד וויילס וההצדקה לניסיונות אנגליה בתקופתו של אדוארד לשלוט בחבלי ארץ אלה.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ברוטוס** | **מלך אלבה  המלכים האגדיים של בריטניה** | **הבא**:**לוקרינוס** |
כרוב הקלח
זן סגול של כרוב הקלח

**כְּרוּב הַקֶּלַח** (שם מדעי: *Brassica oleracea var. gongylodes*), או **קוֹלְרַבִּי**, הוא זן ירק חד-שנתי ממין הכרוב במשפחת המצליבים.

מקור השם
--------

מקור השם קולרבי מגרמנית: Kohlrabi (שמשמעותו כרוב לפת). השם הגרמני הוא התאמה של השם האיטלקי cavolo rapa בעל המשמעות הזהה.

מאפיינים
--------

גודלו של כרוב הקלח הוא כ-10 ס"מ, ומשקלו 150 גרם. החלק הנאכל בו הוא התעבות של הגבעול. הצמח מבשיל כחודשיים לאחר הזריעה, ועמיד לחודש נוסף לאחר מכן. בתחילת גידולו נראה כרוב הקלח דומה מאוד לכרובית, לברוקולי או לכרוב. הוא נקטף בשלב מוקדם יותר בהשוואה לזנים אחרים במין הכרוב, אחרת יהפוך לסיבי, וטעמו יאבד מעדינותו. ירק גדול מדי הוא לרוב סימן לכך שנקטף מאוחר מדי.

כרוב הקלח דל בקלוריות אך מכיל ויטמינים רבים, במיוחד ויטמין C, וכן ויטמינים B1, B2, B6 וחומצה פולית. הוא מכיל מינרלים רבים, ובהם זרחן, אשלגן, ברזל, סידן, מגנזיום ונחושת.

כרוב הקלח ניתן לאכילה טרי או מבושל. הוא דומה בטעמו לליבת הכרוב או לגבעול הברוקולי, אם כי טעמו מתוק ומתון יותר.

ישנם כמה זנים בקבוצת כרוב הקלח, שבחלקם צבע הקליפה סגול. בכל הזנים פנים הירק ירוק בהיר נוטה לצהוב.

היסטוריה
--------

המידע הכתוב הראשון שקיים על הקולרבי הוא מאיטליה במאה ה 16. הבוטנאי מטיולי כתב בשנת 1554 ש"הקולרבי הגיע לאחרונה לאיטליה".

עד סוף המאה ה-16 נפוץ הקולרבי למדינות נוספות באירופה וכן באגן הים התיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קולרבי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כרוב הקלח** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Brassica oleracea var. gongylodes** |

* פיליס גלזר, קולרבי, באתר ynet, 18 בפברואר 2004
* גידול קולרבי באתר מגדלי הירקות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kohlrabi and Brussels Sprouts Are European, aggie-hort.tamu.edu
2. ↑  Oxford University Plants 400: Brassica oleracea, herbaria.plants.ox.ac.uk

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539673505171
* NKC: ph182421

 |
**"יחד"** (באנגלית: jointness) הוא מושג פסיכודינמי המתאר יחסי אובייקט נורמליים בין שתי ישויות שונות (למשל תינוק ואמו או שותפים בוגרים) במרחב שלישי וירטואלי משותף. 

כל אחד משני האנשים שבחוויית ה"יחד" הוא בעל ייחודיות, שלמות בפני עצמו, והוא חווה את השני כ"לא-עצמי" מוכר. 
במרחב ה"יחד" הם מתמסרים לחבירה רגשית, קובעים את מידת הקרבה ביניהם, כאשר כל אחד קשוב בחושיו וברגשותיו לנפרדוּת של הזולת (השותף), שנחווה כ"לא-עצמי". 

ראשיתו של ה"יחד" בשלב האוראלי (על פי פרויד) של התפתחות התינוק, בשנה הראשונה לחיים. ה"יחד" מתגבש בשלבים הבאים של ההתפתחות הרגשית. במהלך ההתקשרות במרחב משותף של "יחד", חווים השותפים אינטימיות, קרבה, שותפות ואושר, ונוצרת ביניהם תקשורת חושית ייחודית שמוכרת רק להם. לפיכך, מרחב ה"יחד" משמש כמרחב מתווך (transitional space), כתופעה מתווכת, המגשרת על השונוּת ועל האחרוּת (על פי עמנואל לוינס) בין נפרדים ומתקיימת כל עוד הם מתמסרים זה לזה. 

חוויית ה"יחד" מגיעה לסיומה לאחר זמן קצר יחסית. השניים השונים, שחברו באינטימיות וחשו נינוחות במרחב המוכר, חווים היפרדות, וכל אחד מהם חוזר למקומו הנפרד עם מטען רגשי מוטבע כתבניות-זיכרון של התיידדות ואינטימיות, כחוויה של שותפות חדשה, כמו גם של פרידה. יחסי אובייקט, המאופיינים כ"יחד", תחילתם מראשית החיים והם נמשכים במהלכם, תוך עיצוב אינסוף תופעות מתווכות לשמירה על אובייקט האהבה, על ההתקשרות איתו ועל ייחודיות העצמי.

ראו גם
------

* אובייקט מעבר
* יחסי אובייקט
* מנגנוני הגנה
* מרחב פוטנציאלי

לקריאה נוספת
------------

* רוני סולן (1992) 'יחד' כאינטגרציה של התלכדות ונפרדות ביחסי אובייקט ונרקיסיזם, שיחות ו' (3): עמ' 205
* רוני סולן (2007) חידת הילדות, מודן הוצאה לאור, עמ' 129-162

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע וקישורים על "יחד", באתר של רוני סולן
* רוני סולן (2007), יחסי אובייקט - מערכת ההתקשרות, אתר פסיכולוגיה עברית

**Solan Ronnie** (1991) Jointness as integration of merging and separateness in object relations and narcissism. Psychoanal. Study of the Child, Vol. 46: 337-352. Psychoanalytic Electronic Publishing

**Solan, Ronnie** (1998) Narcissistic Fragility in the Process of Befriending the Unfamiliar. Amer. J. Psycho-Anal. Vol. 58:(2)163-186. Springerlink.(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  transitional phenomena - מונח של דונלד ויניקוט (Winnicott, 1951) ‏
**ויטלי אלכסנדרוביץ' דיאקוב** (ברוסית: **Виталий Александрович Дьяков**; נולד ב-31 בינואר 1989 בקרסנודר שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

דיאקוב התחיל את צעדיו הראשונים בקריירה בעיר מולדתו קרסנודר. בקיץ 2006 עבר ללוקומוטיב מוסקבה. ויטלי לא זכה למקום בהרכב קבוצת הנוער ולכן באביב 2007 הושאל לסוצ'י 04 ושנה לאחר מכן לגובקין.

כאשר חזר ב-2009, התחיל ויטלי להתאמן עם ההרכב הראשון של לוקומוטיב, אך לא זכה להופעת בכורה בליגת העל. ב-13 במרץ 2009 הופיע לראשונה במדי קבוצת הנוער של לוקומוטיב במשחק מול חימקי שנגמר 2:2, באותו משחק הוא הבקיע שער מפנדל.

בשנת 2010 דיאקוב שוב הושאל, הפעם על ידי הקבוצה השנייה של לוקומוטיב, שם רשם הופעת בכורה ב-18 באפריל נגד טורפדו ולדימיר (2:0). את שערו הראשון במדי לוקומוטיב-2 כבש ב-5 בספטמבר נגד טקסטילשיק איוואנובו.

ב-2011, לאחר שחזר ללוקומוטיב, דיאקוב שוב ניסה להתחרות על מקום בהרכב הבוגרים אך ללא הצלחה. עונת 2011 הפכה לעונה המוצלחת ביותר שלו בקבוצת נוער של לוקומוטיב, כאשר הוא זכה איתה באליפות וקיבל את תואר השחקן המצטיין בקבוצה. במהלך העונה הוא הבקיע 9 שערים ב-27 משחקים ושיחק כקפטן הקבוצה.

בדצמבר 2011 ויטלי דיאקוב, דמיטרי פולוז ועוד כמה שחקנים החליטו לא להאריך את חוזם עם לוקומוטיב ועזבו את המועדון. מאוחר יותר, נשיאת המועדון אולגה סמורודסקייה הודתה בכך שאינה מאמינה שדיאקוב והשאר יצליחו לממש את הפוטנציאל שלהם.

ב-27 בינואר 2012 חתם ברוסטוב ל-3 שנים. ערך הופעת בכורה במדי הצהובים-כחולים ב-27 באפריל בתיקו 1:1 מול טרק גרוזני. בעונה האחרונה שלו בקבוצה הוא שיחק לצד חרבויה מיליץ'. ב-14 ביולי 2017 חתם דיאקוב לשנתיים בסיוואספור.

תארים
-----

**רוסטוב**

* הגביע הרוסי: 2013/2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויטלי דיאקוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית)
**הביאנלה של ויטני** (באנגלית: **The Whitney Biennial**) היא ביאנלה במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית, ובה מוצגות יצירות אמנות מודרנית של אמנים אמריקאים צעירים. מקורה של ביאנלה זו בתערוכה שנתית של אמנים צעירים שהציגה האספנית והפסלת גרטרוד ואנדרבילט ויטני החל משנת 1918. הביאנלה נחשבת לאחת הטובות בעולם. החל משנת 2000 מוענק במסגרת הביאנלה פרס בקסבאום.

בשנת 2002 הושק אתר WhitneyBiennial.com המציג תערוכות אמנות דיגיטלית.

בין היתר הציגו בביאנלה האמנים דן קולן, איסבל בישופ, קנת אנגר, גניאל ג'ונסטון, זו שטראוס, מתיו די ג'קסון, מרילין מינטר, הארי גמבואה הבן, רוברט גובר, אירית בצרי, דש שנו, כריס וייר, הנאה לידן וכריס יוהנסון.

ב- 25 ביולי 2019 התפטר וורן בי קנדרס, סגן יו"ר מועצת המנהלים של הוויטני, שלפי הדיווחים תרם יותר מעשרה מיליון דולר למוזיאון מאז 2006, לאחר שחבורת אמנים הודיעה כי הם היו מוציאים את עבודותיהם מהביאנלה בוויטני, שנחשבה לרבים כתערוכת האמנות העכשווית היוקרתית ביותר במדינה. המדובר היה בבעלותו של קאנדרס בקבוצת ספארילנד, יצרנית גז מדמיע שהשימוש שלה תועד נגד מהגרים בגבול ארצות הברית-מקסיקו.

ראו גם
------

* הביאנלה של ונציה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הביאנלה של ויטני** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של הביאנלה באתר המוזיאון
* האתר הרשמי של הביאנלה
* ריאיון עם אוצֵר הביאנלה של שנת 2006
* ביקורת על הביאנלה של שנת 2006
* דוד שפרבר, ביקורת על הביאנלה של שנת 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  Andrea K. Scott, The Whitney Biennial Protests and the Changing Standards of Accountability in Art, THE NEW YORKER, ‏31-7-2019
**פנחס יואלי** (1 ביולי 1920 – 4 באפריל 2011) היה קרטוגרף ישראלי, פרופסור וראש המחלקה לגאודזיה בטכניון ובאוניברסיטת תל אביב, ראש "שירות מפות וצילומים" (שמו"צ) באגף המודיעין וסגן מנהל מחלקת המדידות.

קורות חיים
----------

נולד בשם גינטר אַפְּטֵקְמַן בביירוית שבגרמניה. ב-1936 עלה במסגרת עליית הנוער, התגורר ב"קבוצת רודגס".

ב-1938 הצטרף למחלקת פלוגות השדה של ההגנה בתל מונד. עבר קורס מדריכי טופוגרפיה תחת הדרכתו של הלל בירגר ובפיקודו של משה בר-תקווה. לאחר מכן ריכז את נושא הטופוגרפיה במחוז ההגנה בחדרה. בתחילת שנות הארבעים מונה למדריך הראשי בתחום הטופוגרפיה במחלקת ההדרכה של הארגון כולו. הוא היה חבר בצוות "תיקי הכפרים", במסגרתו מופו כפרים ערביים ונבנה על כל אחד תיק מידע. לצורך כך נוצלו קורסים של סיירי הפלמ"ח וצילומי אוויר שבוצעו על ידי מחלקת הטיס במטוסים של חברת אווירון. כמו כן הוקמה מעבדת צילום בה פעל יחד עם בני הזוג גלילה וגרשון פלוטקין. פעילות נוספת הייתה הדפסת מפות, ופריצה לתחנת משטרת המנדט במגרש הרוסים לצורך העתקת תוכניות הבנייה של מצודות טגארט.

ב-1947 יזם את הקמת שירות מפות וצילומים, ועם הקמת צה"ל שימש בראש השירות באגף המודיעין בדרגת סגן-אלוף. השירות סיפק לצה"ל מפות מסוגים שונים בקנה-מידה 1:100,000 ו-1:20,000 תוך התבססות על מפות שנלקחו מהבריטים בפריצה למחלקת המדידות המנדטורית. השירות סיפק לצה"ל מפות לקראת מבצע עובדה לכיבוש דרום הנגב והערבה.

לאחר מלחמת העצמאות אוחד השירות עם מחלקת המדידות הממשלתית ויואלי מונה כאיש צבא לסגנו של ראש המחלקה יוסף אלסטר.

ב-1952 יצא ללימודים במכון הטכנולוגי של ציריך בו לימד פרופסור אדוארד אימהוף (אנ') שנחשב לסמכות מקצועית מובילה בתחום הקרטוגרפיה. עם סיום לימודיו ב-1956 שב לישראל, השתחרר מצה"ל לבקשת נשיא הטכניון יעקב דורי והחל ללמד במוסד, בו התקדם ניהל את המחלקה לגאודזיה וקיבל דרגת פרופסור. הוא היה חלוץ בתחום הקרטוגרפיה הממוחשבת וייסד את התחום בישראל.

ב-1972 הקים את המחלקה לגאודזיה וקרטוגרפיה באוניברסיטת תל אביב במסגרת החוג לגאוגרפיה. הוא לימד באוניברסיטה עד 1995.

יואלי נפטר באפריל 2011, הוא נקבר בבית העלמין האזרחי בחורשים.

יואלי היה נשוי ליהודית עמה חלק את בנם דני, ובשנית לפסלת אגי יואלי עמה חלק את בנם רפי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם פרופ' פנחס יואלי, אתר המרכז למיפוי ישראל
* אורי דרומי, קרטוגרף עם נשמה, באתר הארץ, 4 ביוני 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  האגודה הגאוגרפית הישראלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311221605171
* BIBSYS: 90779621
* BnF: cb16514642m (data)
* ISNI: 0000 0001 2054 0758
* LCCN: n88623184
* NLA: 36274119
* VIAF: 171491459
* WorldCat: lccn-n88623184

 |
**ירוסלב נאד** (בסלובקית: **Jaroslav Naď**; נולד ב-21 במרץ 1981) הוא פוליטיקאי סלובקי ממפלגת אנשים רגילים ואישים עצמאיים. מכהן כשר ההגנה מאז 21 במרץ 2020.

ביוגרפיה
--------

נאד נולד בניטרה ב-21 במרץ 1981. בין השנים 1999–2004 סיים תואר שני במדעי המדינה בפקולטה למדעי המדינה ויחסים בינלאומיים של אוניברסיטת מאטיי בל בבאנסקה ביסטריצה. כחלק מלימודיו התמחה במוסדות נאט"ו בבריסל ובמשרד ההגנה. הוא למד בקורסים נוספים בתחום הביטחון והיחסים הבינלאומיים בארצות הברית, גרמניה ובלגיה. בשנת 2018 השלים דוקטורט בביטחון לאומי ובין-לאומי באקדמיית הכוחות המזוינים על שם הגנרל מילאן רסטיסלאב שטפאניק.

בתחילת דרכו, נאד היה חבר במפלגת "כיוון - סוציאל-דמוקרטיה" אשר אביו היה אחד ממייסדיה. עם זאת, כעבור כמה שנים הוא עבר מהפך פוליטי משמאל לימין ועזב את המפלגה. עוד במהלך לימודיו באוניברסיטה, נאד עבד בארגונים הלא-ממשלתיים המרכז האירו-אטלנטי, והחברה הסלובקית למדיניות חוץ. לאחר שסיים את לימודיו בשנים 2004 עד 2013 עבד במשרד ההגנה בתפקידים שונים, בין היתר כסגן מנהל המחלקה ליחסים בינלאומיים, מנהל לשכת מזכיר המדינה ויועצו, והמנהל הכללי של המדור למדיניות הגנה, יחסים בינלאומיים וחקיקה. בין השנים 2012–2013 עבד כדיפלומט ושימש כראש מדור ההגנה במשלחת הקבועה של סלובקיה לנאט"ו ובנציגות הקבועה של סלובקיה באיחוד האירופי. בשנים 2014–2015 עבד כסגן מנהל הארגון הלא ממשלתי גלובסק. בשנים 2016–2018 עבד כדירקטור בארגון הלא-ממשלתי המכון הסלובקי למדיניות ביטחון.

ב-2018 הצטרף נאד למפלגת הימין אנשים רגילים ואישים עצמאיים. הוא שימש כמומחה הביטחון של המפלגה במשך מספר שנים, ובמקביל פעל כפוליטיקאי עצמאי בזירה המקומית. בדצמבר של אותה שנה הוא הפך לסגן ראש מועצת הכפר הרובה בורשה. בפברואר 2020 הוא נבחר למועצה הלאומית מטעם המפלגה. ב-21 במרץ של אותה שנה הוא מונה לשר ההגנה בממשלתו של איגור מטוביץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירוסלב נאד** בוויקישיתוף
* 
* ירוסלב נאד, ברשת החברתית טוויטר
* ירוסלב נאד באתר גלובסיק
* ירוסלב נאד באתר פורום בלגרד לביטחון
* ירוסלב נאד בפייסבוק
* ירוסלב נאד בטוויטר
* ירוסלב נאד בלינקדאין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 70164960123024022602
* WorldCat (עם VIAF): 70164960123024022602

 |
מדבר קלהארי בבוצוואנה
עצי באובב במדבר
מדבר **קלהארי** הוא מדבר באפריקה הדרומית ששטחו עולה על 900,000 קילומטר רבוע. המדבר מכסה את מרבית שטחי בוטסואנה, חלקים מנמיביה ודרום אפריקה.

סביב המדבר נמצא אגן מדבר קלהארי ששטחו 2.5 מיליון קמ"ר, והוא מכסה את יתרת שטחי בוטסואנה וכן חלקים מאנגולה, זמביה וזימבבואה.

אטימולוגיה
----------

מקורו של שם המדבר בשפה הטסוואנית (אנ') במילה "קגאלאגאדי" שמשמעה "הצימאון הגדול".

אקלים
-----

מדבר קלהארי מכוסה חול בצבע אדום חום, וברובו צומחת צמחייה ערבתית. כמות המשקעים הממוצעת בקלהארי היא מעל 250 מ"מ גשם בשנה, ועל כן רוב המדבר אינו מדבר אמיתי (למעט דרום מערב המדבר בו יורדים 175 מ"מ גשם בשנה). הטמפרטורות בקיץ נעות בין 20° ל-40° צלזיוס. בחורף, הטמפרטורות יורדות מתחת ל-0°C.

שמורות טבע
----------

בקלהארי מספר שמורות טבע. שמורת הטבע מרכז קלהארי היא שמורת הטבע השנייה בגודלה בעולם. שמורות נוספות הן שמורת קוטסה וקגאלגאדי פארק. בעלי החיים המוגנים החיים בשמורות הן צבועים, אריות, סוריקטות, פילי מדבר, אנטילופות שונות כדוגמת: ראם הצבי, אילנד, דלגן, צביון, וקודו, עופות שונים וזוחלים רבים. אף שמרבית שטח הקלהארי מכוסה עשב ערבתי, בקלהארי מעל 400 סוגי צמחים מזוהים.

גלריה
-----

* דלגןדלגן
* קרנף רחב-שפהקרנף רחב-שפה
* סוריקטותסוריקטות
* זאב טלואזאב טלוא
* קוברה טבעתיתקוברה טבעתית
* אריה קטנגהאריה קטנגה

שבטים מקומיים
-------------

התנאים הגאוגרפים של מדבר קלהארי, שהופכים אותו לשטח שאינו מתאים לחקלאות, גרמו לכך שבעוד בשטחים רבים אחרים של אפריקה הדרומית התפתחו בהדרגה התיישבויות חקלאיות ב-1,500 השנים האחרונות, נותר מדבר קלהארי שטחם של ציידים לקטים ששימרו מאפיינים תרבותיים עתיקים שאבדו במקומות אחרים.

בתקופה המודרנית, מדבר קלהארי הוא אזור מגורי הבושמנים. במדבר מתגוררים מספר רב של שבטים, שאין להם שם בו הם מכנים את עצמם. השם "בושמני" מקורו בשפה האנגלית (איש הערבה). בשפת החויחוי נקראים תושבי האזור בשם "סאן" שמשמעו "אדם חיצוני" ובשפת ההררו הם נקראים "באסארווה" שמשמעו "אדם בלא כל רכוש". אנתרופולוגים משערים כי הבושמנים מתגוררים באזור זה ברציפות כציידים-לקטים למעלה מ-22,000 שנה, והיו בני האדם הראשונים שהתיישבו באזור.

בשנת 1961 הוקמה שמורת מרכז הקלהארי על מנת להגן על הבושמנים ומולדתם.

משאבים טבעיים
-------------

במדבר מצויים פחם, נחושת, ניקל ואורניום. כמו כן באזור אוראפה בצפון מזרח הקלהארי מצוי מכרה היהלומים הגדול בעולם.

### יישוב מחדש של שבטים מקומיים

בשנת 2002 הכריחה ממשלת בוטסואנה את כל הבושמנים לעזוב את אדמותיהם ולעבור להתגורר במחנות שנבנו עבורם. ההצדקה שניתנה לכך הייתה שהדבר בוצע לשם שימור הטבע, על מנת לחסוך בעלויות אספקת המים לבושמנים וגם על מנת להביא את הציוויליזציה אל הבושמנים.

קבוצת שמירת הטבע הבינלאומית סורביבל אינטרנשיונל טוענת כי הסיבה האמיתית למיקום מחדש של הבושמנים הייתה לאפשר כרייה יותר נרחבת של יהלומים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלהארי** בוויקישיתוף
* תמונות של המדבר
* קלהארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרה היסטוריה של האנושות - 101 - חלק 3 - חקלאות משנה את העולם, באתר אקדמיית קהאן, דקה 6:00

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13904332j (data)
* GND: 4029279-4
* ISNI: 0000 0001 1012 1971
* NDL: 00628380
* NKC: ge138570
* SUDOC: 027770648
* VIAF: 138493600
* WorldCat: lccn-n88666368

 |
**ירוסלב צ'רמק** (בצ'כית: **Jaroslav Čermák**‏; 1 באוגוסט 1830 – 23 באפריל 1878) היה צייר צ'כי הידוע בעיקר בזכות ציורי ההיסטוריה שלו. רבים מציוריו נמצאים באוסף הגלריה הלאומית בפראג.

ביוגרפיה
--------

צ'רמק נולד בפראג. בילדותו סבל צ'רמק מפציעה בירך, ובשל סיבוכים שנוצרו הוא בילה חלק מילדותו צמוד למיטה. תאונה זו שימשה כנראה השראה לתחילתו האמנותית, שכן בעודו במיטה, ללא אפשרות לזוז, הוא מצא עניין בציור.

ב-1847 ו- 1848, צ'רמק למד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג כתלמידו של כריסטיאן רובן. חלומו של צ'רמק היה להיות צייר היסטוריה; כיוון שהרגיש שהאימונים בפראג לא הספיקו, הוא נסע לאנטוורפן, שם למד אצל גוסטב וואפרס ולואי גאליט. ב-1852 התיישב בפריז; עם זאת, הוא טייל ברחבי אירופה ולעיתים קרובות חזר למולדתו.

הוא ביקר לעיתים קרובות במונטנגרו, ובשנת 1862 לחם לצד ראשי הרצגובינה וחייליהם בהתקוממות הרצגובינה (1875–1877). על אומץ ליבו בקרב הוענקה לו מדליה על ידי ניקולס הראשון ממונטנגרו. אחד הרחובות בפודגוריצה נקרא על שמו. ב-1874 תכנן ובנה בית משלו בפריז.

הוא הושפע מיצירתו של פטר פאול רובנס. במהלך שהותו בפריז הוא נתקל באז'ן דלקרואה ובאלכסנדר-גבריאל דקאן והכיר את יצירותיהם. רבים מציוריו תיארו סצנות מההיסטוריה הצ'כית; עם זאת, הוא התעניין גם בנושאים ממונטנגרו והרצגובינה העתיקה. יצירותיו מושפעות מהרומנטיקה.

הוא היה תומך חשוב דרך האמנות בתחייה הלאומית הצ'כית, והשתתף באופן פעיל במאמצי האמנציפציה של צ'כים ומדינות קטנות אחרות באירופה. נושאי יצירותיו נושאים חותמת של עמדה נגד בית המלוכה הבסבורג. הוא צייר פורטרטים ויצירות ז'אנר בנוסף לציורי היסטוריה.

ירוסלב צ'רמק נפטר ב-23 באפריל 1878 בפריז. שרידיו הועברו לפראג בשנת 1888. הוא קבור בבית הקברות אולשאני בפראג.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירוסלב צ'רמק** בוויקישיתוף
* ירוסלב צ'רמק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Veselý, Josef (2009-11-15). "Babička (Toulky Českou minulostí)" [Grandmother (Wanderings in the Czech past)] (in Czech). Czech Radio. Retrieved 25 October 2010.
2. ↑  "Čermák Jaroslav (1830-1878)" (in Czech). Galerie Marold. Retrieved 25 October 2010.
3. ↑  "Český malíř Jaroslav Čermák a jeho stopy v Černé Hoře"
4. ↑  Šustová, Jana (2006-05-19). "Výstava Pražské ghetto v obrazech ukazuje, že ghetto patří k nejlépe dokumentovaným částem Prahy

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ירוסלב צ'רמק"**.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5016688
* BnF: cb149713881 (data)
* GND: 121089630
* ISNI: 0000 0000 8394 9529
* LCCN: n81138660
* NKC: jk01021309
* NTA: 135504236
* RKD: 19530
* SUDOC: 110738586
* ULAN: 500023975
* VIAF: 75183936
* WorldCat: lccn-n81138660

 |
**ליפואה מצויה** (שם מדעי: *Leipoa ocellata*) הוא מין עוף קרקע בינוני החי רק באוסטרליה ומשתייך למשפחת הדגרתיליים. לעוף זה היה קרוב נכחד מהמין ליפואה ענקית (Leipoa gallinacea), אשר חי בסוף תקופת הפליסטוקן.

מאפיינים
--------

הליפואה חיה בערבה האוסטרלית. אורכה עד 60 ס"מ ומשקלה עד שני ק"ג אצל הזכרים. הם בעלי נוצות אפורות וראש שחור מנוקד. הזנב רחב ועל הכנפיים נוצות חומות בדוגמת "עיניים" קטנות. המקור קטן ומשמש לניקור מזון מהקרקע כמו זרעים קטנים, עלים או חרקים.

הליפואה ביישנית ונחבאת בין שיחי הערבה של מרכז ודרום אוסטרליה. הזכרים בונים בשביל הצעירים תילי ענק בהם הם טומנים את הביצים ושומרים על הטמפרטורה הנכונה. עם זאת, בעת שבוקע האפרוח מהביצה עליו לטפס במעלה התל עד הקרקע ונאלץ להסתמך על מאגרי אנרגיה זמניים.

לליפואה ישנם טורפים רבים כמו לטאות כוח, כלבי דינגו, נחשים ועופות דורסים. הליפואה מוסווית כדי לא להתבלט וכשהיא מאותרת היא עפה על ענף נמוך ושם מסתתרת עד שהסכנה חולפת.

הליפואות נמצאות בסכנה בעיקר עקב הפגיעה בחי האוסטרלי ועקב הכנסת מינים מזיקים כגון חתולים ושועלים, הקטלניים בהרבה מהטורפים המקומיים שלה. כמו כן, מסכנות אותן שריפות הענק הנגרמות כתוצאה מהתחממות כדור הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליפואה מצויה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליפואה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563036805171

 |
ריכוזי היישוב של ליפובנים ברומניה ב-2002
ליפובנים בעת טקס דתי בכפר סלבה צֶ'רקֶזָה שברומניה. צילום: מיכאיל אבסטאפייב
**ליפובנים** הוא כינוי שניתן לבני קבוצה אתנית ממוצא רוסי השוכנת בעיקר בדלתא של הדנובה בדרום מזרח רומניה, בדרום בסרביה באוקראינה, בדוברוג'ה, כולל בקדרילטר ובאזורים אחרים בבולגריה.

מספר הליפובנים ברומניה הוא 29,774 ומקובל לצרף למספר זה גם את מספר הרוסים שהוא 8,914‏. מרבית הליפובנים ברומניה מתגוררים במחוז טולצ'ה, אך יש ליפובנים גם בקונסטנצה, יאשי, סוצ'אבה ובראילה.
בירת הלופבנים באוקראינה היא וילקובה בדלתא של הדנובה. 
בשנת 1654, הכנסייה הרוסית בהנהגת הפטריארך ניקון הנהיגה שינויים. מאוחר יותר, בתקופת פיוטר הגדול, נכפו השינויים בכוח והוטלו סנקציות על מי שלא קיבל אותם, כולל כפיית לבוש מיוחד. המאמינים, שלא היו מוכנים לשנות את אורחותיהם, נדדו למקומות שונים ובהם פולין, קנדה, אלסקה ויפן. חלק מהם הגיעו לאזור הדלתה של הדנובה בדוברוג'ה וחלק לבוקובינה.

הליפובנים שהגיעו לרומניה היו בעיקר דייגים מסביבות הדון והדנייפר, לכן התאים להם להתיישב במקומות בהם המשיכו במלאכת הדיג.

הליפובנים הם נוצרים פרבוסלבים אדוקי האמונה הישנה בדתם, משתמשים בלוח היוליאני ומדברים ניב רוסי ישן שקלט לתוכו מילים אוקראיניות ומילים רומניות.

אטימולוגיה
----------

הליפובנים קרויים על שמו של מייסד הכת, אב המנזר ויגורצקאיה, שב-1742, בתקופת הדיכוי הסתגר עם חסידיו במנזר קטן ונידח, חסם את הבאר והצית את עצמו. שמו של אב המנזר היה פיליפ פוסטוביאט ומהשם פיליפ נקראו החסידים "פיליפובני", שם שהתקצר ל"ליפובני".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליפובנים** בוויקישיתוף
* קהילת הרוסים הליפובנים ברומניה (ברומנית)
* הליפובנים - רוסים סטארוברים

הערות שוליים
------------

1. ↑  המיעוט הרוסי ליפובני ברומניה

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541269205171
* LCCN: sh85100803
* NKC: ph270778

 |
המושג **אזרחות גלובלית** מתייחס לתחושת שייכות כלפי העולם כיחידה אחת, המונעת מסולידריות כלל-אנושית. בעוד המושג אזרחות במובן הלאומי מציין השתייכות משפטית למוסדות המדינה, האזרחות הגלובלית (או הפוסט-לאומית) משקפת השתייכות לחברה האזרחית העולמית, ללא מסגרת מדינית רשמית, בשלב זה.
האזרחות הגלובלית נשענת על תפיסה פילוסופית הרואה בכל בני האדם כיצורים שווי זכויות. החל מדיוגנס שהגדיר עצמו כ"אזרח העולם", דרך תומאס פיין שטען כי "ארצי – העולם כולו, אחי – כל בני אנוש, ודתי – עשיית הטוב" ועד למסורות דתיות שונות המדגישות את הצד האוניברסלי.

עם התגברות תהליך הגלובליזציה, התודעה האנושית עוברת מנקודת מבט לאומית גרידא, אל עבר תפיסה על-לאומית רחבה. המושג אזרחות גלובלית מקבל משמעות חדשה, בהקשר של מוסדות בינלאומיים, שהופכים למשמעותיים יותר. לאור בעיות המשפיעות על כל תושבי העולם כגון התחממות גלובלית ואיומי הטרור, גוברת המחויבות והתלות ההדדית בין תושבי מדינות שונות. ברק אובמה השתמש במושג בביקורו בברלין במהלך מסע הבחירות שלו.

הבסיס האידאולוגי של האזרחות הגלובלית נשען על זכויות אדם, כפי שהוצגו במגילת האו"ם, ובהן גם זכויות חברתיות. מעבר לכך, מרבית התנועות העוסקות באזרחות גלובלית מדגישות גם את נושא צמצום הפערים בין מדינות ופיתוח של אזורים עניים כחלק מפעילות אזרחית גלובלית.

מספר פרויקטים של חינוך לאזרחות גלובלית קיימים בעולם ומשתלבים במסגרת לימודי האזרחות או לימודי העשרה בבתי ספר במספר מדינות. לאחרונה נוספה תוכנית לימודים בנושא בישראל, כחלק מיחידות ההעמקה באזרחות לכיתה ט'.

ראו גם
------

* אזרח העולם
* אינטרנציונליזציה בחינוך

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר האינטרנט של ערוץ CBS
2. ↑  תוכנית חינוכית בנושא אזרחות גלובלית של ארגון Oxfam.
3. ↑  תוכנית לימודים באזרחות בנושא אזרחות גלובלית לכיתות ט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530209605171
* LCCN: sh98003193
* NKC: ph1033868

 |
**ירוסלאב מיחאליק** (בסלובקית: **Jaroslav Mihalík**; נולד ב-27 ביולי 1994) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת החלוץ בסקליצה.

קריירת מועדונים
---------------

מיחאליק, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מ.ש.ק. ז'ילינה. ב-26 בנובמבר 2011, מיחאליק ערך את הופעת הבכורה שלו נגד דוקלה. ב-16 בספטמבר 2012, מיחאליק הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד דוקלה. בעונת 2014/2015, מיחאליק הבקיע 12 שערים בליגה וסיים שני ברשימת מלך שערי הליגה.

בינואר 2016, מיחאליק חתם בסלביה פראג מליגת העל הצ'כית. ב-19 בפברואר, מיחאליק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ויסוצ'ינה ג'יהלאווה. ב-14 במאי, מיחאליק הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-5 נגד ויקטוריה פלזן.

בינואר 2017, מיחאליק הושאל לקרקוביה קרקוב מליגת העל הפולנית. בסיום העונה, חתם על חוזה בקבוצה.

בינואר 2018, מיחאליק חזר כשחקן מושאל למ.ש.ק. ז'ילינה בה שיחק שנה וחצי.

בקיץ 2019, מיחאליק הושאל ללכיה גדנסק מליגת העל הפולנית, במדיה שיחק שנה וחצי ולאחר מכן חתם בסיגמה אולומוץ.

ב-6 באוגוסט 2021, מיחאליק חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, מיחאליק השתתף עם נבחרת הצעירה של סלובקיה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017, וכבש את השער השני של הנבחרת בניצחון 0-3 נגד שוודיה במשחק הראשון בטורניר.

בספטמבר 2017, מיחאליק זומן לראשונה לסגל נבחרת הבוגרת. ב-8 באוקטובר, מיחאליק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד מלטה. ב-7 ביוני 2019, מיחאליק הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-5 נגד ירדן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר חבז, ‏לאמק בנדה וירוסלב מיחאליק חתמו במכבי פ"ת, באתר ONE‏, 6 באוגוסט 2021

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ירוסלאב מיחאליק"**.