recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שני גופים בעלי מסה שונה הנעים סביב מרכז מסה זהה. גודלי העצמים, וסוג המסלול הספציפי הזה דומים לאלו במערכת פלוטו-כארון
בפיזיקה, **מסלול** (באנגלית: Trajectory) הוא שם כללי לנתיב שעצם מסוים עובר בו בנועו במרחב. מקרה פרטי של מסלול הוא מסלול כבידתי, בו גוף אחד מושפע מכבידה של גוף אחר ונע מסביבו, כמו למשל המסלול של כוכב לכת סביב שמש. מקרה אחר הוא מסלול בצורת פרבולה, בו נע קליע תותח, מסלול כזה נקרא מסלול בליסטי.

תיאור קינמטי של מסלול
---------------------

במכניקה קלאסית, המסלול מתואר על ידי וקטור המקום כתלות בזמן (ביחס למערכת צירים (קואורדינטות) מסוימת, בה נקבעת ראשית הצירים). כלומר: על ידי הפונקציה הווקטורית {\displaystyle {\vec {r}}(t)}. הנגזרת של פונקציה זו היא המהירות {\displaystyle {\vec {v}}={\frac {d{\vec {r}}(t)}{dt}}} והנגזרת השנייה היא התאוצה. דרך היא המרחק המצטבר לאורך המסלול שעשה הגוף, בניגוד להעתק, שהוא המרחק בין נקודת המוצא לנקודת הסיום-לדוגמה, אם גוף נקודתי נמשך במעלה שיפוע וחזרה לנקודת ההתחלה, הדרך שהוא עשה היא פעמיים אורך השיפוע וההעתק הוא אפס.

במכניקה יחסותית, המסלול של גוף הוא "קו העולם" שלו במרחב-זמן המתואר על ידי פרמטר אפיני, כגון הזמן העצמי: {\displaystyle \ x^{\mu }(\tau )=\left(t(\tau ),{\vec {r}}(\tau )\right)}.

במכניקת הקוונטים החלקיק יכול להיות בכל המסלולים האפשריים, כאשר יש לו הסתברות (או אמפליטודת פונקציית הגל) להיות בכל מסלול. כדי לחשב את הפרופוגטור, כלומר האמפליטודה שלו להתקדם מ- {\displaystyle \ x\_{1}(t\_{1})} ל-{\displaystyle \ x\_{2}(t\_{2})} יש לסכום על כל מסלולי הביניים האפשריים באמצעות אינטגרל מסלול של פיינמן: {\displaystyle \ \langle x\_{2}(t\_{2})|x\_{1}(t\_{1})\rangle =\int Dx(t)e^{iS[x(t)]/\hbar }}. המסלול הקלאסי הוא המסלול עבורו הפעולה S היא סטציונרית (כלומר: {\displaystyle \ \delta S=0}).

מסלולי כוכבי הלכת
-----------------

בעבר, התנועה של כוכבי הלכת, אשר נראתה בעין בלתי מזוינת, הוסברה בעזרת האפיציקל, כתנועה מעגלית. הסבר זה חזה את מסלול כוכבי הלכת בצורה מדויקת יחסית. רק בתחילת המאה ה-17 יוהאנס קפלר הצליח להראות כי תנועת כוכבי הלכת היא בעצם אליפטית סביב השמש ולא מעגלית, והיה זה אייזק ניוטון שהצליח להסביר מדוע נעים כוכבי הלכת בצורה זו. ניוטון פרסם חלק מהתוצאות אליהן הגיע בחיבורו "De Motu Corporum" שפורסם ב-1684 והיה היסוד לספרו "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע" בו ניסח את חוק המשיכה האוניברסלי שקבע כי ישנה משיכה בין כל שני גופים בעלי מסה, וכי הם ימשכו ביחס ישר למסתם, וביחס הפוך לריבוע המרחק שביניהם. במאה ה-20 הראה אלברט איינשטיין במסגרת תורת היחסות הכללית שהמסה של השמש מעוותת את המרחב, ומסלולי כוכבי הלכת הם מסילה גאודזית.

ראו גם
------

* טיסה מסלולית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסלול** בוויקישיתוף
* יישום לחישוב מסלול של קליע תותח
* הדגמה של מסלול כבידתי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554239205171
* GND: 4208631-0
* LCCN: sh2005004313
* NKC: ph644351

 |
יון יוניצה לצדם של קיבו סטויקה וניקולאה צ'אושסקו
**יון (יואן) יוניצה** (ברומנית: **Ion Ioniță**;‏ 14 ביוני 1924 - 27 ביולי 1987) היה איש צבא רומני בדרגת גנרל, שר ההגנה של רומניה ולאחר מכן סגן ראש ממשלת רומניה.

חייו
----

יוניצה נולד ביישוב מטסארו, ברומניה, במשפחת איכרים עניים. הוא עבד כמכונאי בסדנאות הרכבת בבוקרשט. הוא היה פעיל באיגודי העובדים של עובדי הרכבת ובאיחוד הנוער הקומוניסטי (רומניה) והתקדם בהיררכיה. ב-1945 התקבל למפלגה הקומוניסטית הרומנית ולמד חצי שנה בבית ספר ערב של המפלגה. ב-1948 התקבל לצבא רומניה בדרגת סגן.

יוניצה השתלב היטב בצבא, למד בכל קורס, שהזדמן לו והתקדם מהר מאוד בדרגות ובתפקידים - כל חצי שנה עד שנה עלה בדרגה אחת וכך הגיע בספטמבר 1952 לדרגת קולונל ובמאי 1971 כבר היה גנרל מלא, הדרגה הגבוהה ביותר באותה תקופה ברומניה.

במקביל להתקדמותו בדרגות בצבא יוניצה התקדם גם בהיררכיה המפלגתית. ב-1955 נבחר להיות חבר ממלא מקום בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית וב-1965 זכה למושב של קבע. בין דצמבר 1962 לאוגוסט 1966 התמנה להיות סגן שר הביטחון ולאחר מכן, לאחר פטירת לאונטין סלז'אן היה לשר הביטחון של רומניה במשך עשר שנים. מיוני 1976 עבר לתפקיד סגן ראש ממשלת רומניה וביוני 1982 הוצא לגמלאות.

יוניצה כנראה לא היה מרוצה מהוצאתו המוקדמת לגמלאות ולפי דברי אישים מסוימים, כולל יון איליאסקו וגנרל מיליטארו, התחילה להתרקם סביבו, בחשאיות, תוכנית לשינוי ההנהגה. התוכנית הגיעה לאוזני השלטונות וכל המעורבים נפגעו בשקט ופוזרו. יוניצה עצמו נפגע ממהלומה בבטנו באוטובוס ואז התגלה אצלו סרטן בטני, שתוך זמן קצר הביא למותו.

למרות היותו בעל דרגת גנרל ושר הגנה לשעבר, לא נערכה ליוניצה הלוויה ממלכתית צבאית, כמקובל.

לקריאה נוספת
------------

* Tiranul מאת Lavinia Betea, Florin-Răzvan Mihai, Ilarion Țiu, הוצאת Cetatea de Scaun,‏ 2015. (ברומנית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יון יוניצה** בוויקישיתוף
**אִירוּס יְרֹחָם** או **אִירִיס יְרֹחָם** (שם מדעי: *Iris petrana*) הוא מין של גאופיט בסוג אירוס בסקציה אירוס ההיכל.

מאפיינים
--------

קנה השורש שלו מוארך ודק. העלים צרים – כ-5 מ"מ, אורכם מגיע ל-20 ס"מ. גובה עמוד הפריחה כ-40 ס"מ, הפרחים בצבע ארגמן כהה, הנוטה לשחור. קוטר הפרח כ-10 ס"מ. מבסיס עלה הכותרת החיצוני יוצא "זקן" – קבוצת שערות צהובות שבראשן כתם ארגמני. פריחתו היא בחודשים מרץ–אפריל.

בעבר היה המין שייך למין אירוס הנגב, אך הוא הופרד ממנו למין נפרד על סמך סימנים מורפולוגיים.

המין אנדמי לישראל וירדן. מינים דומים מאוד צומחים בפרס ובטורקיה, וייתכן כי מוצאם ממין אחד שהשתרע בעבר על אזורים נרחבים וכיום נשאר רק במקומות מבודדים. באזור גידולו הוקמה עבורו שמורת טבע מיוחדת, ליד בסיס צה"ל צפונית לירוחם. ב-2012 נחתם הסכם בין צה"ל לרשות הטבע והגנים ובו נקבע שחיילי בסיס "שועלי הנגב" הסמוך ישמרו על השמורה.

ככל שאר האירוסים בישראל, גם מין זה הוא צמח מוגן על פי חוק.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

לקריאה נוספת
------------

* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירוס ירוחם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* שמורת טבע אירוס ירוחם, באתר רשות הטבע והגנים

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידן סונסינו, פרחים בקנה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 22 באפריל 2012
2. ↑  **אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005**
**מרגרט אדית רופ** (באנגלית: **M. E. Aldrich Rope**;‏ 29 ביולי 1891 – 9 במרץ 1988) הייתה אמנית ויטראז'ים בריטית פעילה בין השנים 1910–1964. היא הייתה בת דודה של מרגרט אנייס רופ משרוסברי שהייתה גם אמנית ויטראז'ים.

ביוגרפיה
--------

מרגרט אנייס רופ ומרגרט אדית רופ היו בנות דודות, ומצד הסבא, ג'ורג' רופ מחוות גרוב, בלקסהול, סאפוק (1814–1912) וסבתא אן (1821–1882). מרגרט הצעירה הייתה ילדתם החמישית של ארתור מינגיי רופ (בעצמו ילדם החמישי של ג'ורג' ואן: 1850–1945) ושל אנייס מוד (1855–1943), שנולדה ב-29 ביולי 1891. היו לה מספר קרובי משפחה אומנים בליסטון. ובלקסהול, סאפוק. מלבד בת דודתה מרגרט אנייס רופ, היה לה דוד, ג'ורג' תומאס רופ, צייר נוף וחוקר טבע, דודה אלן מרי רופ, פסלת, ואחות דורותי, פסלת אחרת. הכינוי שלה במשפחה היה "טור" (קיצור של טורטל=צב) והיא השתמשה בצב כדי להחתים חלק מחלונותיה, במיוחד בשנותיה המאוחרות יותר.

היא התחנכה בבית הספר התיכון ווימבלדון, בבית הספר לאמנות בצ'לסי ובבית הספר המרכזי לאומנויות ומלאכות LCC, שם התמחתה בוויטראז'ים אצל קארל פרסונס ואלפרד דרורי. משנת 1911 לערך עבדה בבית מלאכה לויטרז'ים (פולהאם) עם בת דודתה, מרגרט אנייס רופ, כדוגמה על סט החלונות בניופורט, שרופשיר. כדי להבדיל בין בנות הדודות בשמן, היא השתמשה בשם המקצועי מ' א' אולדריך רופ (בשילוב שם נעוריה של אמה) או מ 'א' א' רופ. אחד מחבריה היה ג'יי הרולד גיבונס (אדריכל הכנסייה) וחיבור זה הוביל לעבודה הגדולה הראשונה שלה בכנסיית סנט צ'אד, בלידס, שהיא אחת היצירות הגדולות שלה.

במשך רוב חייה האמנותיים הפעילים התגוררה בבתים שונים ברחוב דאודאר, פוטני, (דרום מערב לונדון) שהיה מושבה של אמנים באותה תקופה. בסביבות 1926 עברה למספר 61, שם גרה עם קרוליין טאונשנד וג'ואן הוסון. היא הייתה חברה קרובה של וילהלמינה גדס. מאוחר יותר, במלחמת העולם השנייה, עברה למספר 81, עד שהבניין נפגע בהפצצה. בתקופה שלאחר המלחמה היא עברה לבית במספר 89, שם היה לה סטודיו, בית מלאכה וכבשן (ששימש גם את רייצ'ל דה מונמורנסי). היא חלקה את הבית עם קלייר דוסון, חברה ותלמידה.

בסוף החיים היא הפכה לקתולית. באמצע 1978, בגיל 87, היא עזבה את פוטני וחזרה להתגורר בסופוק בחווה המשפחתית.

היא נפטרה ב-9 במרץ 1988, בגיל 96.

יצירה
-----

על פני תקופה שלמעלה מ-50 שנה, הייצור האמנותי שלה נועד בעיקר לכנסיות אנגליקניות (במיוחד אנגלו-קתוליות), עם כמה כנסיות רומיות. תחילה הכינה חלונות בבריטניה, ואחריהם חלונות במדינות אחרות כמו אוסטרליה ודרום אפריקה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרגרט אדית רופ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ROPE Margaret Edith Aldrich 1891-1988 | Artist Biographies, www.artbiogs.co.uk
2. ↑  Life of M.E.Aldrich Rope (Tor), www.arthur.rope.clara.net
3. ↑  List of works of M.E.Aldrich Rope (Tor), www.arthur.rope.clara.net
שנוניות נלחמות
**שנונית הנחלים** (שם מדעי: *Acanthodactylus boskianus*) היא מין של שנונית ממשפחת הלטאיים.

מאפיינים
--------

אורכה עשוי להגיע עד 23 ס"מ. אורך זנבה הוא כשני שלישים מגופה. צבעה זהה לצבע החול והוא נע בין חום לצהוב. לפרטים הצעירים יש לאורך הגב חמישה פסים כהים יותר שדוהים עם התבגרותם. חלקו התחתון של הזנב אצל פריטים צעירים ואצל נקבות הוא בצבע אדום בהיר. על קשקשי הגב יש קרינים, כשבחלקו האחורי של הזנב הם גדולים וככל שמתקרבים לראש הם קטנים. לשנונית הנחלים מגיני בטן המסודרים בשורות. רגליה הקדמיות של השנונית קטנות משמעותית מרגליה האחוריות וכן קצרות יותר.

שנונית הנחלים ניזונה ממינים שונים של פרוקי-רגליים וכן מפרטים בני מינם צעירים וזעירים יותר.

לזכרים הבוגרים יש ראש גדול וצבעם הוא חום עד צהוב.

מין דומה מאוד, אך קטן יותר הוא שנונית האז.

קריאה נוספת
-----------

* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה**, מהדורה שלישית 2022. מסת"ב 978-965-91880-2-4, עמודים: 99-101, 278

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנונית הנחלים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שנונית הנחלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
המאל – נקודת התחלת וסיום מסלול המרתון של אולימפיאדת לונדון
**מסלול המרתון של אולימפיאדת לונדון** (באנגלית: **2012 Olympic Marathon Course**) הוא המסלול בו נערכו מרוצי המרתון לנשים וגברים באולימפיאדת לונדון שנערכה בשנת 2012 בעיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת.

מסלול הריצה, שאורכה 42.195 ק"מ, לא התחיל בגשר מצודת לונדון והסתיים באצטדיון האולימפי כפי שתוכנן בתחילה, אלא התחיל והסתיים ברחוב המאל הסמוך לארמון בקינגהאם וכלל הקפה אחת באורך 3.571 ק"מ ושלוש הקפות של 12.875 ק"מ. מסלול ההקפה הארוכה עבר הלוך וחזור ברציף ויקטוריה על גדת הנהר תמזה וחלף באזור הסיטי של לונדון.

מסלול זה שונה מהמסלול של מרתון לונדון הנערך מדי שנה, ומסתיים במאל אך מתחיל במזרח העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסלול המרתון** בוויקישיתוף
* מפת המסלול

| אתרי אולימפיאדת לונדון (2012) |
| --- |
| האזור האולימפי | האצטדיון האולימפי • מרכז ספורט המים • ולופארק • ריברבאנק ארנה • הארנה לכדורסל • קופר בוקס • הארנה לכדורמים |
| אזור הנהר | מרכז התערוכות אקסל • צפון גריניץ' ארנה • פארק גריניץ' • קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי |
| אתרים אחרים בלונדון | אצטדיון ומבלי • הארנה של ומבלי • אצטדיוני הטניס בווימבלדון • מגרש הקריקט לורדס • ריג'נטס פארק • רחבת משמר הסוסים • הייד פארק • מרכז התערוכות ארלז קורט • מסלול המרתון |
| אתרים מחוץ ללונדון | מרכז החתירה במים סוערים עמק לי • אגם דורני • אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד • טירת האדלי |
| אצטדיוני כדורגל | אצטדיון ומבלי • האמפדן פארק • אצטדיון המילניום • אולד טראפורד • סנט ג'יימס פארק • ריקו ארנה |
**שְׁנוּנִית הָאז** (שם מדעי: *Acanthodactylus opheodurus*) היא מין של שנונית ממשפחת הלטאיים. מזכירה במראה את שנונית הנחלים, אולם קטנה יותר.

מאפיינים
--------

אורכה מגיע עד 13 ס"מ וצבעה נע בין צהוב לחום. על הגב ישנם חמישה פסים כהים לאורך גופה של השנונית. בהיוולדותם, הפסים נראים ברורים ומסויגים, אך עם ההתבגרות, הפסים מיטשטשים.

הם ניזונים מיצורים פרוקי-רגליים, אולם הם אינם מחפשים וחופרים באדמה כדי למצוא אותם. הם יאכלו מה שכבר נמצא על פני הקרקע.

קשה מאוד להבחין בין שנונית נחלים צעירה לבין שנונית האז. עם זאת, לשנונית האז יש עיניים בולטות יותר לצדדים והמצח תלול יותר. הבדל נוסף שקיים, אך קשה מאוד להבחין בו הוא השוני בין איברי המין הזכריים.

בישראל הם נפוצים בעיקר באדמות חוליות בנגב המרכזי ובערבה. מלבד ישראל המין נפוץ בכל חצי האי ערב.

קריאה נוספת
-----------

* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה**, מהדורה שלישית 2022. מסת"ב 978-965-91880-2-4, עמודים: 102-103, 278

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנונית האז** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שנונית האז באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים – א"י (תש"ס), 2000, באתר האקדמיה ללשון העברית
יציע מידן
מרוץ במיידן
למידן יש את מסך הטלוויזיה הארוך בעולם
פנים יציע מידן
חלק ממרפסת הצופים במיידן
**מסלול המרוצים מידן** הוא מסלול מרוצים (אנ') בדובאי באיחוד האמירויות הערביות. היציע באורך של יותר מקילומטר, ויכול להכיל למעלה מ-60,000 צופים.

מידן נפתח ב-27 במרץ 2010, במקום מסלול המרוצים נאד אל שיבא (אנ'). הוא כולל מוזיאון מרוצי סוסים, גלריה, מלון חמישה כוכבים ומסלול גולף בן תשעה גומות. כאשר אינו בשימוש למרוצים הוא משמש כמרכז עסקים וכנסים. המסלול שימש גם כמקום צילום לסרט "סטארטרק: אל האינסוף".

יציע מידן
---------

מסלול המרוצים מידן 7.5 million m² כולל את מרינת מידן, מלון חמישה כוכבים הראשון בעולם עם 285 חדרים, שני מסלולי מרוצים והיציע, המורכב מבית מלון, מסעדות, מוזיאון מרוצים ו-72 סוויטות לאירוח לאורך כל השנה. יש בו 2,400 מטר מסלול מרוץ דשא ליד שמאל ומסלול באורך 1,750 מטר לשמאליים. הוא פועל מנובמבר עד מרץ וכולל אתגר מרוצי חורף, קרנבל המרוצים הבינלאומי של דובאי וליל גביע העולם של דובאי (אנ'). גביע העולם בדובאי הוא יום המירוץ היקר בעולם עם למעלה מ-26.25 מיליון דולר ארצות הברית לכספי פרסים.

רובע מסלול המרוצים תופס 67 מיליון רגל רבוע. עם זאת, השטח הכולל של מידן סיטי (אנ') הוא 200 מיליון רגל. הוא מחולק לארבעה תת-מחוזות: מסלול המרוצים מידן, מטרופולין מידן, אופקי מידן ופארקי מידן גודולפין. מידן נקשרת למוחמד בן ראשיד אל מקטום, סגן נשיא איחוד האמירויות וראש הממשלה ושליט דובאי.

ליידי גאגא הופיעה במקום ב-10 בספטמבר 2014 כחלק מסיבוב ההופעות העולמי שלה, ArtRave: The Artpop Ball, לתמיכה באלבום האולפן השלישי שלה Artpop. מסלול המרוצים גם אירח קונצרטים של אלטון ג'ון, סנטנה, קיילי מינוג, ג'נט ג'קסון וסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מסלול המרוצים מידן
* מועדון מרוצי דובאי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Leslie Wilson Jr; Aya Lowe (15 בדצמבר 2009). "Meydan race course construction on track". *Gulf News*. נבדק ב-2011-03-18. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Meydan to replace Tapeta surface with dirt". *Daily Racing Form*. נבדק ב-2016-02-04.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 803ab6df-54b9-4a3b-b519-4c483c6719ed

 |
מטוס מדגם Milles Hawk, כמו זה שבאמצעותו חצתה בראסקו את הים התיכון
**סמאראנדה בראסקו** (ברומנית: **Smaranda Brăescu**;‏ 21 במאי 1897 – 2 בפברואר 1948) הייתה טייסת והצנחנית הרומניה הראשונה והחזיקה בשיאי רומניה, אירופה והשיא העולמי לגברים ונשים גם יחד לצניחה מגובה רב.

ביוגרפיה
--------

בראסקו נולדה בכפר חנצשט השוכן במחוז גאלאץ. ב-1912, כשהייתה תלמידה בבית ספר מקצועי בברלאד, ראתה לראשונה מטוס בטיסתו ומאז התאהבה בנושא האווירי. ב-1918, כשהייתה מורה משלימה בבית הספר בו למדה בעבר, הוטסה לראשונה על ידי טייס רומני במטוס מתוצרת פארמאן.

בשנים 1924 - 1928 בראסקו סיימה לימודים באקדמיה לאמנויות יפות של בוקרשט ובאביב 1928, ב-1928, בכינוס אווירי גדול, הכירה את הטייס הגרמני Heinlecke וכתוצאה מהיכרות זו נסעה בראסקו, אחרי סיום לימודיה, ב-1 ביולי, לגרמניה וכעבור חמישה ימים צנחה מגובה 600 מטר ובכך הייתה לצנחנית הרומניה הראשונה. בראסקו המשיך בדרך הצניחה וב-2 באוקטובר 1931 זכתה באליפות אירופה בצניחה עם קפיצה מגובה 6.000 מטר ועל הישג זה קיבלה ממלך רומניה את מדליית ההצטיינות האווירית בדרגת צלב הזהב.

ב-1932 בראסקו הייתה בעליהם של שני מטוסים, האחד עם כנפיים כפולים מסוג Pevuez והשני מטוס בעל שני מנועים מסוג Milles Hawk, שכונה על ידה בשם "אאורל ולאיקו". ב-19 במאי 1932, באזור סקרמנטו, בארצות הברית, שברה בראסקו את השיא העולמי בצניחה מגובה, כשקפצה מגובה 7,400 מטר (השיא הקודם הוחזק על ידי אמריקאי שצנח מגובה 7,233 מטרים) עם מצנח מתוצרת רומנית. שיא זה נשבר רק כעבור עשרים שנה על ידי הצנחן הרומני טראיאן דמטרסקו-פופה. בשהותה בארמצות הברית קיבלה בראסקו רישיון טייס.

עם המטוס "אאורל ולאיקו", ב-26 באפריל 1936, חצתה בראסקו את הרי הבלקן וב-19 במאי 1936 קבעה את הזמן לחציית הים התיכון, כשטסה מרומא לטריפולי, מרחק של 1,100 קילומטרים, בשש שעות ועשר דקות.

בראסקו הייתה מאמנת צנחנים בצבא רומניה בבטליון הצנחנים מספר 1. במלחמת העולם השנייה פעלה כטייסת באסקדרילה הלבנה ולאחר המלחמה הייתה בין 11 האישים שחתמו על עצומה נגד זיוף בחירות 1946. הקומוניסטים חיפשו אותה, כדי לעצור אותה והיא נדדה בין ידידיה בשמות בדויים וכך גם מתה ונקברה בשם הבדוי מריה פופסקו.

בבוקרשט קרוי רחוב על שמה. ב-1996 הוקם בבקאו בטליון צנחנים הנושא את שמה. מועדון התעופה של אורדיה נושא את שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמאראנדה בראסקו** בוויקישיתוף
* The first female pilot in Romania (באנגלית)
* Smaranda Braescu, eroina (ברומנית)
* Într-un top 60 al femeilor care au schimbat lumea, 6 sunt românce (ברומנית)
קברו של קורט יורגנס בווינה
**קורט יורגנס** (בגרמנית: **Curd Gustav Andreas Gottlieb Franz Jürgens**; ‏13 בדצמבר 1915 – 18 ביוני 1982) היה שחקן קולנוע ותיאטרון גרמני - אוסטרי.

קורות חייו
----------

נולד ליד מינכן בבאוואריה ובגיל צעיר החל לעבור כעיתונאי. בהשפעת אשתו הראשונה שהייתה שחקנית החל לשחק והופיע במספר סרטים בגרמניה הנאצית.

בגלל ביקורתו על הנאציזם הוא נעצר ב-1944 ונכלא במחנה ריכוז בהונגריה. לאחר מלחמת העולם השנייה הפך לאזרח אוסטרי.

הוא שיחק בעשרות סרטי קולנוע וטלוויזיה. בתחילה בסרטים דוברי גרמנית ואחרי המלחמה גם בסרטים דוברי אנגלית וצרפתית.

ב-1956 הופיע לצידה של בריג'יט ברדו בסרט "ואלוהים ברא את האשה" והחל להתפרסם מחוץ לארצות דוברות גרמנית. באותה שנה השתתף בתפקיד ראשי בהפקה צרפתית של "מיכאל סטרוגוב".

גובהו, 1.92 מטרים, וחזותו המרשימה הקנו לו תפקידים של מפקד גרמני בסרטים דוברי אנגלית:

ב-1957 הופיע כמפקד צוללת גרמני בסרט "האויב מלמטה", מול רוברט מיצ'ם.

ב-1958 הופיע לצידה של אינגריד ברגמן בסרט "פונדק האושר השישי". באותה שנה הופיע בסרט "אני והקולונל" (בארץ נקרא "יעקובובסקי והקולונל", כקצין פולני אנטישמי מול היהודי יעקובובסקי (דני קיי).

ב-1959 הופיע לצידה של מיי בריט כפרופסור עמנואל ראט בגרסה מחודשת ל"המלאך הכחול".

ב-1962 הופיע בסרט "היום הארוך ביותר", בתפקיד הגנרל הגרמני גינתר בלומנטריט.

ב- 1963 שיחק בסרט "נס הסוסים הלבנים" לצידו של רוברט טיילור.

ב-1965 הופיע בסרט "לורד ג'ים", בתפקיד קורנליוס.

ב-1969 הופיע בסרט "הקרב על נהר נרטבה" כגנרל גרמני הנלחם בפרטיזנים של טיטו ביוגוסלביה במלחמת העולם השנייה. באותה שנה הופיע בסרט "הקרב על בריטניה" כשגריר גרמניה בשווייץ, האומר למקבילו הבריטי כי המלחמה שלהם נגד "המאסטרים של אירופה" היא חסרת סיכוי וכי כדאי כבר להתחיל לדון בתנאי השלום.

ב-1977 שיחק בסרט "המרגלת שאהבה אותי", את קרל סטרומברג, נבל הסרט.

יורגנס עבד גם בתיאטרון כשחקן ובמאי. הוא מת מהתקף לב בגיל 67 ונקבר בבית הקברות המרכזי בווינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורט יורגנס** בוויקישיתוף

* קורט יורגנס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קורט יורגנס, באתר AllMovie (באנגלית)
* קורט יורגנס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* קורט יורגנס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קורט יורגנס, באתר Last.fm (באנגלית)
* קורט יורגנס, באתר AllMusic (באנגלית)
* קורט יורגנס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קורט יורגנס, באתר Discogs (באנגלית)
* קורט יורגנס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קורט יורגנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בארצות דוברות אנגלית ובישראל הוא נקרא קורט (Curt)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007442951905171
* BNE: XX1065592
* BnF: cb12615442x (data)
* CANTIC: a11806059
* GND: 118558625
* ISNI: 0000 0001 0861 5059
* LCCN: n84179741
* MusicBrainz: 302c75cf-b9b3-46fa-aec5-26d090b2e797
* NKC: pna2010572287
* NLP: A11797782
* NTA: 073150606
* SELIBR: 249240
* SNAC: w6d51pv4
* SUDOC: 050120859
* VIAF: 131144
* WorldCat: lccn-n84179741

 |
**שנות ה-20 של המאה ה-4** היו העשור השלישי של המאה ה-4, החלו ב-1 בינואר 320 והסתיימו ב-31 בדצמבר 329.

אירועים בולטים בעולם
--------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### מלחמה ופוליטיקה

#### מלחמות

* 3 ביולי 324 - קרב אדריאנופול בו קונסטנטינוס ניצח את ליקיניוס ומאחד מחדש את האימפריה הרומית

#### סכסוכים לאומיים ואזוריים

#### אירועים פוליטיים משמעותיים

* 321 - קונסטנטינוס מכריז על יום ראשון כיום חופשי מעבודה.
* 20 במאי 325 - מתכנסת ועידת ניקיאה, הוועידה האקומנית הראשונה, שבה נקבעו עקרונות הכנסייה הנוצרית
* 325 - קיסרות אקסום מקבלת את הנצרות כדת מדינה. זה המדינה השנייה בה נצרות הוכרזה כדת המדינה.

כלכלה
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות
-------------------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### דת

* 325 - תחילת בניית כנסיית המולד.

אישים בולטים
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### מנהיגי עולם בולטים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנות ה-20 של המאה ה-4** בוויקישיתוף

| עשורים במאה ה-4 |
| --- |
|  | << • 300–309 • 310–319 • 320–329 • 330–339 • 340–349 • 350–359 • 360–369 • 370–379 • 380–389 • 390–399 • >> |
**סמאט סמאקוב** (בקזחית: **Самат Смақов**; נולד ב-8 בדצמבר 1978) הוא כדורגלן עבר קזחי ששיחק בעמדת המגן הימני ולעיתים כבלם.

קריירה
------

סמאקוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אלימיי. בעונת 1998 הפך לשחקן הרכב במועדון וזכה עמו באליפות קזחסטן.

בתום העונה חתם באירטיש עמו זכה באליפות שנייה ברציפות.

לקראת עונת 2000 חתם ברוסטוב ההרוסית בה שיחק במשך שתי עונות.

לאחר שמעמדו התערער בעונת 2001, הוא חזר לקזחסטן כאשר חתם באסטנה (1964). לאחר עונה אחת חזר לאלימיי.

לפני עונת 2004 חתם בקאיראט אלמטי עימה זכה באליפות המדינה בעונתו הראשונה.

בשנת 2006 חתם באקטובה בה הוא שבר את שיא ההופעות בליגה במדי המועדון עם 171 הופעות.

במהלך עונת 2012/2013 עזב את קזחסטן בפעם השנייה כאשר חתם בריזספור הטורקית.

בקיץ 2013 חזר לקדנציה שנייה בקאיראט אלמטי בה גם הפך לקפטן. בעקבות סכסוך עם המאמן, סמאקוב עזב את קאיראט וב-6 בינואר 2015 חזר לקדנציה שנייה באירטיש.

באוגוסט 2016 חתם באורדבסי.

בסיום עונת 2017 הודיע על פרישה מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-31 במרץ 2000 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קזחסטן במסגרת מוקדמות גביע אסיה בכדורגל נגד ירדן כאשר הוא רק בן 18. ב-12 בספטמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד בלגיה. היה קפטן הנבחרת.

תארים
-----

אלימיי
* אליפות קזחסטן: 1998

אירטיש
* אליפות קזחסטן: 1999

אסטנה 1964
* הגביע הקזחי: 2002

אקטובה
* אליפות קזחסטן: 2007, 2008, 2009
* הגביע הקזחי: 2008
* הסופר קאפ הקזחי: 2008, 2010

אישיים
* הכדורגלן הקזחי של השנה: 2004

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמאט סמאקוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  השיא נשבר כאשר באוגוסט 2013 ערך יורי לוגביננקו את הופעתו ה-172 במועדון
**פנלופה מילפורד** (באנגלית: **Penelope Milford**;‏ ב-25 במרץ 1948) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1978 על הופעתה בסרט "השיבה הביתה".

ביוגרפיה
--------

מילפורד נולדה בסנט לואיס ולמדה ב"תיכון ניו טרייר" שבווינטקה, אילינוי.
אחותו של השחקן קים מילפוד שנפטר בגיל מקודם מכשל בליבו.

התפרסמה בדרמה "השיבה הביתה" מ-1978, בה גילמה את וי מונסון חברתה הטובה של סאלי הייד (ג'יין פונדה) העובדת בבית חולים ומשגיחה על אחיה ביל הסוחב צלקות ממלחמת וייטנאם, הועמדה על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

התבלטה לאחר מכן בשני תפקידים בלבד בדרמת ההתבגרות "אהבת בוסר" ובקומדיית הקאלט "מלכות הכיתה" מ-1989 בתור המורה פאולין פלמינג.

בשנת 1996 שיחקה בדרמת הפשע "חיים נורמלים" בתפקיד אדל אנדרסון, בכיכובה של אשלי ג'אד. ב-1997 שיחקה בסרט "הלילה של עורכי הדין" לצד קייט וולש.

קישורים חיצוניים
----------------

* פנלופה מילפורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פנלופה מילפורד, באתר AllMovie (באנגלית)
* פנלופה מילפורד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7365 9800
* LCCN: no92009165
* NKC: xx0049187
* VIAF: 51879155
* WorldCat: lccn-no92009165

 |
**מועצה אזורית מפעלות אפק** הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור מזרח גוש דן, חלק אחד ממנה בקרבת ראש העין והחלק האחר באזור בקעת אונו.

המועצה גבלה בצפון בראש העין ופתח תקווה, בדרום במועצה אזורית חבל מודיעין, יהוד וקריית אונו, במזרח באזור השומרון ובמערב בגני תקווה, סביון ופתח תקווה.

היסטוריה
--------

החלטה על הקמת מועצה אזורית אפק נתקבלה במרץ 1950. המועצה הוקמה באוגוסט 1950 וכללה את כפר סירקין, גבעת השלושה, נחשונים, וגדוד 9. עם הקמת קיבוץ עינת צורפה גם היא למועצה אזורית אפק ושטח המועצה הייתה 19,000 דונם. חורשים שהוקמה בינואר 1955 צורפה גם היא למועצה. 

בינואר 1951 הוקמה מועצה אזורית מפעלות שכללה את היישובים כפר מעש, גני יהודה ומגשימים. לראש המועצה נבחר יונה קליין מכפר מעש. עם הקמת סביון היא נכללה במועצת מפעלות. 

בתחילת 1955 הוחלט על איחוד מועצה אזורית אפק עם מועצה אזורית מפעלות וכך קמה מועצה אזורית מפעלות אפק שהתכנסה לראשונה ב-5 ביולי 1956. בשנת 1960 צורפה גת רימון למועצה ובשנת 1963 כללה המועצה 11 יישובים בהם התגוררו כ-3400 נפשות.

דו"ח מבקר המדינה שפורסם בשנת 1969 מצא חריגות תקציביות במועצה.

עד שנת 1978 כללה המועצה גם את היישוב סביון אשר הפך בשנה זאת למועצה מקומית נפרדת. המועצה התאחדה עם מועצה אזורית הירקון ומועצה אזורית השרון התיכון להרכבת מועצה אזורית דרום השרון במרץ 1980.

לאורך כל שנות קיומה, ראש המועצה של מועצה אזורית מפעלות אפק היה יצחק בנדר.

יישובי המועצה
-------------

בעת האיחוד כללה המועצה את שמונת היישובים:

* כפר מעש
* גבעת השלושה
* עינת
* כפר סירקין
* נחשונים
* גת רימון
* מגשימים
* גני יהודה

לפני 1977 כללה המועצה גם את חגור וחורשים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מועצה אזורית ממזרח לפתח תקווה, דבר, 27 במרץ 1950
2. ↑  מועצה אזורית אפק ממערב לפ"ת, על המשמר, 23 באוגוסט 1950
3. ↑  המועצה האזורית אפק, זמנים, 13 בינואר 1955
4. ↑  קיבוץ החורשים חוגג שנה, על המשמר, 9 באוקטובר 1955
5. ↑  מועצה אזורית דרומה לפתח־תקוה, דבר, 11 בינואר 1951
6. ↑  מפעלות מועצה אזורית בסביבת פתח תקוה, על המשמר, 16 בינואר 1951
7. ↑  המועצות אפק ומפעלות יתאחדו, זמנים, 8 בפברואר 1955
8. ↑  "מפעלות אפק" - מועצה אזורית חדשה, למרחב, 6 ביולי 1956
9. ↑  גת רימון סופחה למועצה האזורית מפעלות אפק, הצופה, 5 במאי 1960
10. ↑  נבחרה הנהלת המועצה האזורית מפעלות־אפק, דבר, 17 בדצמבר 1963
11. ↑  אהרן פריאל, חדיגה מסמכות בעניני כספים, חוסר הקפדה בעניני נוהל, מעריב, 21 באוגוסט 1969
12. ↑  משלוש יוצאה אחת, מעריב, 28 באפריל 1980  
הוקמה מועצה אזורית דרום השרון, דבר, 28 באפריל 1980

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007580106505171

 |
**פנלופי דלתא** (ביוונית: **Πηνελόπη Δέλτα**; ‏1874, אלכסנדריה, מצרים העות'מאנית - 2 במאי 1941, אתונה, יוון) הייתה סופרת ילדים ונוער יוונייה, ככל הנראה הראשונה בתרבות היוונית המודרנית. היא חיברה רומנים היסטוריים שזכו להצלחה והשפיעו על תפיסות עממיות של זהות לאומית בקרב הקוראים היוונים.

בשל הקשר ההדוק שלה למהפכן איון דרגומיס, נקלעה דלתא לסערות הפוליטיקה היוונית של ראשית המאה ה-20, החל מהמאבק המקדוני ועד לקרע הלאומי. דלתא התאבדה ביום כניסת צבא גרמניה הנאצית לאתונה בזמן מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

דלתא נולדה באלכסנדריה לעמנואל בנאקיס, סוחר כותנה עשיר, ולוירגיניה בנאקיס לבית כורמי. היא הייתה שלישית בין שישה ילדים. היא הנציחה את תעלולי אחיה המבוגרים אלכסנדרה ואנטוניס בספרה "טרלאנטוניס". צעירים ממנה היו קונסטנטינוס, שמת בינקותו, אלכסנדר, וארגיני.

משפחת בנאקיס עקרה זמנית לאתונה בשנת 1882, שם נישאה פנלופי לסטפנוס דלתא, איש עסקים אמיד מאיסטנבול, שהיה אחיינו של המתמטיקאי קונסטנטין קרתיאודורי. לזוג נולדו שלוש בנות: וירגיניה זאנה, סופיה מאברוגורדאטו, ואלכסנדרה פפדופולו. הזוג שב לאלכסנדריה בשנת 1905, ושם פגשה דלתא את איון דרגומיס, שהיה אז סגן הקונסול של יוון באלכסנדריה. על רקע זיקתם המשותפת לכתיבתם על המאבק המקדוני, נקשר בין דלתא ודרגומיס קשר רומנטי לזמן מה. לטובת ילדיה, החליטו דלתא ודרגומיס להפסיק להתראות, אך קיימו חליפת מכתבים נלהבת עד 1912, עת פיתח דרגומיס קשר רומנטי עם שחקנית התיאטרון מריקה קוטופולי. באותה תקופה ניסתה דלתא להתאבד פעמיים.

דלתא עקרה עם משפחתה לפרנקפורט בגרמניה בשנת 1906, בעקבות עסקיו של בעלה, ושם חיברה את הרומן הראשון שלה, για την πατρίδα ("למען המולדת"), שיצא לאור בשנת 1909. עלילת הרומן מתרחשת בימי האימפריה הביזנטית, ובעקבותיו החלה דלתא בהתכתבות עם ההיסטוריון גוסטב שלומברגר, מומחה לאימפריה הביזנטית. על בסיס הדיונים עמו, חיברה את הרומן השני שלה, Τον καιρό του Βουλγαροκτόνου, "בעידן קוטל-הבולגרים", אשר מתרחש בימי הקיסר בסילאוס השני. בשנת 1911 פרסמה את הרומן השלישי שלה, Παραμύθι χωρίς όνομα, ("מעשה ללא שם").

בשנת 1913 שבה דלתא עם משפחתה לאלכסנדריה, ובשנת 1916 עקרה לאתונה, שם הפך בינתיים אביה ראש העירייה, ונשארה שם כל ימיה. באתונה התיידדה דלתא עם אלפתריוס וניזלוס, שהיה בעל ברית פוליטי של אביה. אביה אף שימש שר אוצר בממשלת וניזלוס הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנלופי דלתא** בוויקישיתוף
* כתבי פנלופי דלתא בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף על דלתא (אנגלית) במוזיאון בנאקי, יוון.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5458214
* BnF: cb122030595 (data)
* GND: 120653222
* ISNI: 0000 0001 2131 0663
* LCCN: n84179627
* NKC: mub20191033345
* NLA: 35772459
* NLG: 17577
* NTA: 073927988
* RERO: 02-A021753995
* SUDOC: 069083487
* Trove: 1080290
* VIAF: 46808706
* WorldCat: lccn-n84179627

 |
אב ובן, 1926
**גאטנו זגאראבוטו** (באיטלקית: **Gaetano Sgarabotto**; נולד ב-1878 בויצ'נצה, נפטר ב-1959) ובנו **פייטרו זגאראבוטו** (**Pietro Sgarabotto**; נולד ב-1903 במילאנו, נפטר ב-1990) עבדו כל חייהם באיטליה כבוני כינורות מן המעלה הראשונה.

ביוגרפיה
--------

גאטנו החל את עבודתו בוויצ'נצה ובשנת 1901 עבר למילאנו לעבוד שם אצל ליאנדרו ביזיאק. ממילאנו עבר ב-1926 לפארמה ושם נשאר כמעט ללא הפסקות עד מותו בשנת 1959.

בנו, פייטרו, המשיך במשלח ידו של אביו והיה לבונה כינורות אמן בזכות עצמו. בחוגים של יודעי דבר מדברים בהוקרה ובהתפעלות על השושלת הקצרה אך רבת היוקרה של בוני הכינורות זגאראבוטי, שני אמנים בתחומם, שלצד יצירת כלי נגינה מעולים הקדישו חלק גדול מזמנם להנחלת הידע והניסיון שצברו לבוני כינורות צעירים. פייטרו פרש בשנת 1971, אך המשיך להפיק יצירות אמן עד 1979.

פעילותם של בוני הכינורות ממשפחת זגאראבוטו הטביעה חותמה באסכולת בניית הכינורות של פארמה, קרמונה ועוד. יש מקום להזכיר את השפעתם של השניים על המורשת התרבותית בעולם המוזיקלי של כלי הקשת ואת הכבוד וההוקרה שרחשו כל תלמידיהם והנגנים שהכירו אותם לרבי האמנים. עיקר העניין לעתיד מתמקד במפעל חייהם המשותף, באוסף הכינורות מלאכת מחשבת שיצאו מתחת ידיהם ונשארו לדורות הבאים, לנגן בהם ולהתפעל מצליליהם. 

גאטנו זגאראבוטו בסדנת העבודה שלו, 1929
את יצירותיהם של בני זגאראבוטו אפשר לזהות בנקל בבחירת החומרים הקפדנית, במיומנות הבאה לביטוי בעבודת-יד מופתית בכל שלב ביצירת כל אחד מן הכלים, שניכרים בה דיוק שאינו יודע פשרות ותשומת לב אוהבת לכל פרט.

לקריאה נוספת
------------

* Philip J. Kass (1983). "Bisiach Family" (PDF). William Moening & Sons Ltd. נבדק ב-2007-04-05.
* Gaetano e Pietro Sgarabotto-Liutai Violin Makers 1878-1990 Editrice TURRIS 1991 מסת"ב 88-7929-000-2
* Jost Thoene, *Italian & French Makers* (2006)
* Marlin Brinser, *Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers* (1978)
* Carlo Vettori, *I Maestri Del Novecento* (1992)
* Vannes, Rene (1985) [1951]. *Dictionnaire Universel del Luthiers (vol.3)*. Bruxelles: Les Amis de la musique. OCLC 53749830.
* William, Henley (1969). *Universal Dictionary of Violin & Bow Makers*. Brighton; England: Amati. ISBN 0901424005.
* Blot, Eric (1994). "Emilia e Romagna I". *Un secolo di liuteria italiana, 1860-1960 - A century of Italian violin making*. Cremona: Turris. ISBN 8879290266.
* Versari Artemio, *Modern Violin Making in the Emilia-Romagna Region* (2002)
* Liuteria Parmense

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאטנו ופייטרו זגאראבוטו** בוויקישיתוף

* Bisiach Family Heritage. by Philip J. Kass

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Philip J. Kass (1983). "Bisiach Family" (PDF). William Moening & Sons Ltd. נבדק ב-2007-04-05.
2. ↑  Liuteria Parmense
3. ↑  Gaetano e Pietro Sgarabotto-Liutai Violin Makers 1878-1990 Editrice TURRIS 1991 מסת"ב 88-7929-000-2
4. ↑  Philip J. Kass (1982). "Selected World of Strings Newsletters". William Moening & Sons Ltd. אורכב מ-המקור ב-2007-02-07. נבדק ב-2007-04-05.
**קורט הרברט אדלר** (בגרמנית: **Kurt Herbert Adler**; ‏2 באפריל 1905 – 9 בפברואר 1988) היה מנצח ומנהל בית אופרה יהודי-אמריקאי יליד אוסטריה.

ביוגרפיה
--------

אדלר נולד בווינה למשפחה יהודית. עבודתו בתחום המוזיקה הביאה אותו לתפקיד עוזר לארטורו טוסקניני בפסטיבל זלצבורג בשנת 1936 וכן לעבודה באיטליה. עם השתלטות הנאציזם על אוסטריה בעקבות האנשלוס בשנת 1938 נאלץ, כיהודי, לעזוב את מולדתו ולהגר לארצות הברית, שם התקבל לעבודה באופרה הלירית של שיקגו כעוזר למנצח המקהלה. בתפקידו זה נשאר חמש שנים.

גאטנו מרולה, המנהל הכללי של האופרה של סן פרנסיסקו, שמע עליו והזמינו, בשיחת טלפון בשנת 1943, לקבל עליו את תפקיד מנצח המקהלה בסן פרנסיסקו.

במהלך עשר השנים הבאות קיבל עליו אדלר יותר ויותר נושאי ניהול, ככל שבריאותו של מרולה התערערה ומרצו פחת. אף כי אדלר לא היה הבחירה הטבעית של מועצת המנהלים כמחליפו של מרולה כשזה הלך לעולמו בשנת 1953, הרי לאחר שלושה חודשים כמנהל אמנותי בפועל ובעזרת נשיא מועצת המנהלים, רוברט ואט מילר, אושר מינויו של אדלר למנהל כללי.

אדלר הציב לעצמו מטרות אחדות כשקיבל לידיו את ניהול הלהקה. האחת הייתה הרחבת העונה ואכן, בעונת 1969 העלתה האופרה של סן פרנסיסקו אחת-עשרה אופרות, חמש או שש הצגות לכל אחת בממוצע, והעונה נמשכה עד סוף נובמבר. הוא לא ידע ליאות בחיפושיו אחר זמרים חדשים ומבטיחים, אם אמריקאים ואם אירופאים, ולשם כך סייר בהופעות בבתי אופרה חשובים וזוטרים כאחד. כמו כן ראה חשיבות רבה בפיתוח קשרים איתנים עם במאי אופרה, בכוונה לחזק את היסודות הדרמטיים והתיאטרליים של היצירות. כתוצאה מכך, יצר קשר רב-שנים עם ז'אן-פייר פונל.

עוד מחידושיו היו "תוכנית מרולה לאופרה", על שם מייסד האופרה של סן פרנסיסקו, ו"אופרה בפארק", המביאה, משנת 1971, קונצרט פתוח שנתי בגולדן גייט פארק, ביום א' שלאחר ליל הפתיחה בעונת הסתיו.

לא תמיד נחשב אדלר לאדם, שקל לעבוד בניהולו, אבל הישגיו העיקריים בסן פרנסיסקו העלו במידה רבה את אמות המידה של להקת האופרה ואף "משכו מצבור מרשים של כוכבים מאירופה, חלקם בראשית הקריירות שלהם, אל עיר קטנה בקצה תבל, במקרים רבים במשכורות נמוכות בהרבה מאלה שהיו ניו יורק או בשיקגו יכולות להציע."

אדלר פרש בסוף דצמבר 1981 והמשיך לנצח ולעסוק במוזיקה עד מותו ב-1988.

ציטוט
-----

> 
> מסורת היא הדבר שאתה מסתמך עליו כשאין לך הזמן והכסף לעשות דברים כהלכה
> 
> 
> 
> — קורט הרברט אדלר ("קריפטוקווט פאזל", האליפקס כרוניקל הראלד, 29 במרץ 2007)
>

קישורים חיצוניים
----------------

* קורט הרברט אדלר, באתר AllMusic (באנגלית)
* קורט הרברט אדלר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קורט הרברט אדלר, באתר Discogs (באנגלית)
* קורט הרברט אדלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* San Francisco Opera official websit

הערות שוליים
------------

1. ↑  Janos Gereben, see below

* Janos Gereben (2006). "Kurt Herbert Adler: Biography". mrichter.com. אורכב מ-המקור ב-2007-06-30. נבדק ב-2007-08-11.
* Patricia Kristof Moy (2005). "Remembering Kurt Herbert Adler". San Francisco Classical Voice. אורכב מ-המקור ב-2007-09-27. נבדק ב-2007-08-11.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257569905171
* BNE: XX821186
* BnF: cb13890600g (data)
* GND: 13431123X
* ISNI: 0000 0001 1000 7386
* LCCN: n83130551
* MusicBrainz: 1d0eb81c-3205-482e-90bc-382aba30f9b3
* NKC: pag2014817217
* NTA: 070475199
* SNAC: w6c85nvz
* SUDOC: 079181058
* VIAF: 100312958
* WorldCat: lccn-n83130551

 |
**קורט הרצוג** (בגרמנית: **Kurt Herzog**;‏ 27 במרץ 1889 – 8 במאי 1948) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

הרצוג נולד ב-27 במרץ 1889 בקוודלינבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-78 (סקסוניה ה-8), ובמלחמת העולם הראשונה לחם ברגימנט הארטילריה של המילואים ה-53 בדיוויזיית המילואים ה-53 (הסקסונית ה-3). ב-5 באוקטובר 1916 הועלה לדרגת האופטמן, ובסתיו 1917 מונה לשליש למפקד הארטילריה בדיוויזיית המילואים ה-24 (הסקסונית ה-2). על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף הרצוג לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1929 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1932 מונה למפקד ה-3 ברגימנט הארטילריה ה-3 (הפרוסי). ב-1 בספטמבר 1933 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 ביולי 1935 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-13, וב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-31 בהלברשטאדט. ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד פיקוד הארטילריה ה-1, וב-1 במרץ 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם השנייה

במהלך הגיוס למלחמת העולם השנייה בקיץ 1939 הוא מונה למפקד כוחות המילואים במחוז הצבאי ה-1. ב-1 באוקטובר 1939 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-108, ובתחילת פברואר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-291. הדיוויזיה השתתפה בהתקפה על צרפת אך לא מילאה שם שום תפקיד משמעותי, וב-1 בפברואר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ביוני 1941 הוא הוביל את הדיוויזיה במבצע ברברוסה בהתקפה על המדינות הבלטיות, וב-18 באוקטובר 1941 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 ביוני 1942 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-38, וב-1 ביולי 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. על מנהיגותו במהלך שלושת קרבות קורלנד הראשונים, הוענקה לו תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-12 בינואר 1945. בינואר 1945 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר, ובמאי 1945 הוא הלך לשבי בראש כוחותיו עם כניעת כיס קורלנד.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נשלח הרצוג למחנה שבויים בוורקוטה, שם מת ב-8 במאי 1948.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורט הרצוג באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
פרנסואה טומבלבאי בביקורו בישראל, עם לוי אשכול
**פרנסואה טומבלבאי**, החל משנת 1973 - **נגארטה טומבלבאי** (בצרפתית: **N'garta Tombalbaye**, או **François Tombalbaye**‏; 15 ביוני 1918 - 13 באפריל 1975) היה נשיאה הראשון של צ'אד העצמאית ומנהיג המדינה משנת 1959 ועד לרציחתו.

ביוגרפיה
--------

טומבלבאי נולד בדרום המדינה, בסמוך לעיר קומארה, והשתייך לשבט סארה. התחנך בבתי ספר של המיסיון הפרוטסטנטי, ושירת בצבא צרפת החופשית בתקופת מלחמת העולם השנייה.

בשנת 1959 היה למנהיג המפלגה הפרוגרסיבית של צ'אד ומונה לראשות הממשלה, תחת השלטון הקולוניאליסטי של צרפת. הוא שימש בתפקיד זה בתקופת סיום הקולוניאליזם וקבלת העצמאות, ב-11 באוגוסט 1960, והיה למנהיג הראשון במדינה העצמאית. שלטונו התנהל כאוטוקרטיה ושלל קיומן של מפלגות פוליטיות מלבד מפלגתו שלו. בשנת 1963 הורה טומבלבאי על פיזור האספה הלאומית של צ'אד, לאחר שפרצו מהומות במדינה, והחל להלאים את שירות המדינה על ידי החלפת הפקידים מתקופת השלטון הצרפתי בפקידים מקומיים וחסרי ניסיון. בשנים הראשונות לכהונתו הורה על העלאה גדולה במיסים.

תוכניותיו של טומבלבאי עוררו התנגדות גדולה בקרב האזרחים המוסלמים במדינה וב-1 בנובמבר 1965 פרצו במחוז גארה מהומות אלימות שכללו נפגעים. בעקבות מאורעות אלו פרצו מהומות גם בצפון ומרכז המדינה, בסיוע המדינות השכנות לוב וסודאן. צרפת התערבה בנעשה במדינה לבקשתו של טומבלבאי, תוך התניית הסיוע בעריכת רפורמות מטעמו בצבא המדינה, בממשלה ובשירות המדינה, הפחתת נטל המיסים והחזרת האחריות על גבייתם לידי נציגים מקומיים. טומבלבאי נענה בחיוב לדרישות אלו בשנת 1969, לאחר שבין היתר ביקר באוקטובר 1968 בארצות הברית כאורחו של הנשיא לינדון ג'ונסון. לקראת הבחירות שנערכו באותה שנה שוחררו מאות אסירים פוליטיים ממאסר, אך טומבלבאי נותר מועמד יחיד למשרת הנשיא. בשנת 1971 יצאו כוחות צרפת מהמדינה.

באוגוסט 1971 נערך ניסיון הפיכה במדינה, בתמיכתו של שליט לוב מועמר קדאפי. טומבלבאי הצהיר על החרפת היחסים בין המדינות והתיר לכוחות מתנגדים לקדאפי לפעול משטח צ'אד. כוחות ההתנגדות לטומבלבאי שפעלו לאורך השנים משטח לוב (חזית השחרור הלאומית של צ'אד) קיבלו תמיכה מוגברת משלטון קדאפי. בעקבות מהומות בדרום המדינה, שהיה מעוז תמיכתו העיקרי, ביטל את החנינה לאסירים הפוליטיים, לצד הצרת צעדיהם של שותפיו לממשלה וכליאתם של מנהיגים ממפלגתו באשמת שימוש בכישוף בניסיון להפילו מהשלטון. בשנים אלו הוחלפה על ידו גם הנהגת צבא צ'אד. באותה עת החלה בצורת במדינה ואזרחים אולצו לעבוד בחקלאות ללא תמורה.

בראשית שנות השבעים אימץ טומבלבאי אידאולוגיה אפריקניסטית, הדוגלת בחיזוק הזהות האפריקנית ובהתנגדות למורשת השלטון הקולוניאלי. כחלק מגישה זו אסר על פעילות מסיונרית נוצרית, שינה את שם עיר הבירה מפור-לאמי לנג'מנה ואף את שמו הפרטי מפרנסואה לנגארטה (N'Garta).

ב-13 באפריל 1975 נרצח טומבלבאי על ידי קבוצת חיילים והוחלף בתפקידו על ידי חונטה צבאית. הגנרל פליקס מעלום שוחרר ממאסר וכעבור יומיים מונה לנשיא המדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה טומבלבאי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  About this Collection | Country Studies | Digital Collections | Library of Congress, Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13506305f (data)
* GND: 136553494
* ISNI: 0000 0003 5655 2376
* LCCN: no99029165
* NARA: 10575025
* NTA: 315273992
* SNAC: w67v3qcc
* SUDOC: 050199382
* VIAF: 305125435
* WorldCat: lccn-no99029165

 |
**צב כף מנומר** (שם מדעי: *Chersobius signatus*) הוא מין הצב הקטן ביותר בעולם והוא חי בטבע בדרומה של דרום אפריקה ודרום נמיביה.

אורכו הממוצע של מין זה 6–8 ס"מ בזכרים והנקבות, הגדולות יותר, מגיעות ל-10 ס"מ ומשקלם 95–165 גרם בלבד. למין שריון קטן ושטוח יחסית ובקצוות פיצולים קטנים דמויי משולש. הצבע אפור-חום כהה והלוחיות כהות. לזכרים בטן מכונסת יותר מלנקבות. יש לו טפרים של 5 רגליים.

צב זה קטן ביותר והוא אנדמי לאזורי השיחים הקרויים נמקוואלנד - אזורי שיחים וסלעים הרריים בין דרום אפריקה ונמיביה. באזור זה שיחים וצמחים שונים אנדמיים, שם הוא נפוץ בעיקר בפארק לאומי נמקואה.

**מזון**: צב זה פעיל בשעות בין הערביים וניזון מצמחייה בשרנית קטנה.

**טורפים**: לצב הקטן טורפים רבים מדורסים שונים, תנים, גיריות, נמיות, בזים, עורבים, לטאות כוח, נחשים, בבונים וחתולים שונים. הוא מתגונן בעיקר בבריחה אל בין הסלעים או התכרבלות בשריונו, אם כי הוא לא חזק מספיק לטורפים גדולים.

**מצב שימור**: צבים מאוימים בטבע וקרובים לסיכון. הם נפגעים מפיתוח כבישים בשמורות בהם הם חיים, ציד בלתי חוקי, דריסה ופגיעה מחיות שמובאות כמו כלבים, חתולים ועורבים. הוא מין מוגן שאסור לצודו ועם זאת הוא מותאם לגידול בייתי ויכול לשרוד בטמפרטורות נמוכות ומזון מועט אך מגוון מספיק.

**תת-מינים**:

* Homopus signatus signatus (צב כף מנומר נמיבי)
* Homopus signatus cafer (צב כף מנומר דרומי)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב כף מנומר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צב כף מנומר באתר הרשימה האדומה של IUCN
גנרל של דיוויזיה **פרנסואה פול אנטואן** (בצרפתית: **François Paul Anthoine**;‏ 28 בפברואר 1860 – 25 בדצמבר 1944) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

אנטואן נולד ב-28 בפברואר 1860 בלה מאן שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. הוא התגייס לצבא צרפת ב-1880, וב-1883 הועלה לדרגת לוטננט. בין 1885–1887 הוצב בטונקין, וב-1889 הועלה לדרגת קפטן. ב-11 ביולי 1896 הוענקה לו דרגת אביר בלגיון הכבוד, וב-1908 הוא הועלה לדרגת קולונל. ב-24 בספטמבר 1911 מונה לחבר בוועדה הטכנית של הצבא, וב-28 בדצמבר 1913 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה לראש מטה הארמייה השנייה בפיקוד נואל דה קסטלנו, והשתתף עמה במערכה על הגבולות ובכלל זה בקרב לורן. ב-8 באוקטובר של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-20, וב-9 באוקטובר הוענקה לו דרגה זמנית של גנרל של דיוויזיה. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך קרבות כנגד הגרמנים באזור אראס. ב-30 בדצמבר 1914 הוא הועלה לדרגת קצין בלגיון הכבוד. ב-10 בספטמבר 1915 הועבר לפקד על הקורפוס ה-10, וב-25 בנובמבר של אותה שנה הפכה הדרגה שלו לקבועה. הוא פיקד על הקורפוס במהלך קרב שמפאן השני והקרב על הסום, וב-1 בספטמבר 1916 ניתנה לו דרגת מפקד בלגיון הכבוד. ב-23 במרץ 1917 הוא מונה למפקד הארמייה הרביעית ופיקד עליה במהלך מתקפת ניוול והקרב השני על האן. ב-15 ביוני 1917 הוא מונה למפקד הארמייה הראשונה ופיקד עליה במהלך קרב פשנדל.

ב-21 בדצמבר של אותה שנה, הוא מונה בידי הרמטכ"ל פיליפ פטן למפקד העליון של הכוחות בחזית המערב. אולם בעקבות הצלחות הגרמנים מבצע מיכאל ומתקפת האביב הוא הפך לשעיר לעזאזל, וב-5 ביולי 1918 סולק מהתפקיד, וב-31 באוקטובר של אותה שנה מונה למפקח הכללי של עבודת השטח הצבאית.

### אחריתו

ב-20 במרץ 1919 מונה למפקח על שבויי המלחמה, וב-16 ביוני 1920 הועלה לדרגת קצין גבוה בלגיון הכבוד. עוד באותה שנה הועבר למילואים, וב-1921 פרש מהצבא. ב-11 ביולי 1934 הוענק לו הצלב הגדול של לגיון הכבוד. הוא נפטר ב-25 בדצמבר 1944 בפריז, זמן קצר לאחר שחרורה מגרמניה הנאצית, בגיל 84.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה אנטואן** בוויקישיתוף
* פרנסואה אנטואן באתר המלחמה הגדולה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb110928225 (data)
* ISNI: 0000 0000 5587 9383
* The Léonore id LH//41/85 is not valid.
* SUDOC: 133275140
* VIAF: 79016061
* WorldCat: viaf-79016061

 |
המונח **פוסט-פורדיזם** (**post fordism**) משמש לתאר את הכלכלה בעידן שלאחר הייצור ההמוני שאפיין את המאה העשרים, והגיע לשיאו בשנות ה-60 של אותה מאה. המשתמשים במונח מתייחסים לכלכלה שאחרי שנות ה-70 כאל כלכלה פוסט-פורדיסטית.

בעוד שפורדיזם מתאפיין בצבירה אינטנסיבית של הון ונכסים וייצור המוני בסגנון אמריקאי, הרי ההגדרה של פוסט-פורדיזם נותרה חמקנית ובלתי-ברורה. כלכלה פוסט-פורדיסטית מתאפיינת, בין היתר, בגמישות רבה של משאבים, ייצור וצריכה.

פוסט-פורדיזם הוא מעיקרו פוסט-תעשייתי, כפי שטוענים לאש ואורי. פוסט-פורדיזם משנה את דפוסי הייצור, על ידי כך שהוא מעודד גמישות ויכולת שינוי מהירה בעסקים. במקביל משתנים גם דפוסי הצריכה - במקביל לצריכה של מוצרי ייצור המוני אנו מפתחים רצון לצרוך מוצרי נישה. על מנת להבדיל עצמנו מהאחר יש צורך בהון תרבותי מפותח יותר. למשל, אנשים קונים מכנסיים המיוצרים בייצור המוני וזהה לכל העולם, אבל משלימים אותם עם חולצה שרכשו אצל מעצבת מקומית.

ההון בכלכלה הפוסט-פורדיסטית פרוש על פני פרויקטים אחדים ולא מוגבל למדינת לאום מסוימת. דבר זה, בנוסף למאפיינים נוספים של הפוסט-מודרניזם, מחליש את חשיבותה של מדינת הלאום בכלכלה העולמית. קיים קשר הדוק בין גלובליזציה לכלכלה פוסט-פורדיסטית: השתיים ניזונות זו מזו.

הכלכלה הפוסט-פורדיסטית שמה דגש רב על אסתטיקה ומיתוג. זוהי אסתטיקה פוסט-מודרנית, המטשטשת את ההיררכיה בין מה שנחשב "גבוה" ל"נמוך". אנשים יכולים לקנות חולצת כותנה פשוטה בשלוש מאות דולר, למשל. המרחק מצטמצם גם בין מה שנחשב ל"אמנות" ומה שנחשב ל"מוצר". חוקרת התרבות והסוציולוגית הישראלית אווה אילוז היא אחת החוקרות החשובות בתחום.

ההשטחה מחלחלת גם אל ההיררכיה היצרנית: נוצר קיטוב הולך ומתעצם בין ה"פועלים", למשל - העובדים בסניף של מקדונלד'ס, ובין ה"מנהלים", קבוצה מצומצמת ששולטת בחברה ממרחק. אפשרויות הקידום שאפיינו בעבר את המפעל של פורד, לדוגמה, נעלמות בהיררכיה החדשה. במקום משרות-העבר נוצרים מקג'ובס, עבודות שאינן דורשות הכשרה מיוחדת, ואותן יכול לבצע כל אדם.

יצירת המשרות נמוכות ההכנסה ונטולות אפשריות הקידום מובילה גם להתפוררות של העיר כפי שהתקיימה במאה העשרים. בעיר נותרים לגור העשירים ביותר, והעניים נדחקים אל הפרברים ואל שיכוני הדיור העירוניים.

ראו גם
------

* פורדיזם

לקריאה נוספת
------------

* אורי רם, **הגלובליזציה של ישראל**, 2005
* אווה אילוז, **תרבות הקפיטליזם**, 2002
* אווה אילוז, **האוטופיה הרומנטית**, 2002

* Ash, Amin. 1994. **Post-Fordism: A reader**
* Harvey, David. 1989. **The Condition of Postmodernity**
* Lash, Scott and Urry, John. 1994. **Economies of Signs and Space**

הערות שוליים
------------

1. ↑  1994 ,Lash and Urry
**פרנסואה באוש** (בלוקסמבורגית: **François Bausch** נולד ב-16 באוקטובר 1956) הוא פוליטיקאי לוקסמבורגי ממפלגת הירוקים אשר משמש כשר ההגנה של לוקסמבורג מאז 5 בדצמבר 2018 וכסגן ראש ממשלת לוקסמבורג מאז 11 באוקטובר 2019.

ביוגרפיה
--------

באוש נולד ב-16 באוקטובר 1956 וגדל באש-סור-אלזט. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד כסוכן בחברת הרכבות הלאומית של לוקסמבורג. הוא הצטרף למפלגת הירוקים ונבחר מטעמה לחבר פרלמנט ב-1989. ב-11 באוקטובר 1992 הוא התפטר, ובבחירות המקומיות ב-1993 הוא נבחר למועצת העיר לוקסמבורג סיטי. בבחירות של 1998 הוא חזר לפרלמנט. בפריימריז שנערכו במפלגה ב-1999 הוא הגיע למקום השני, ומאז שימש כחבר פרלמנט וכיו"ר ועדת השירות החשאי, המפקחת על השירות החשאי של לוקסמבורג.

ב־4 בדצמבר 2013 הוא מונה לשר הפיתוח והתשתיות, וב-5 בדצמבר 2018 הפך לשר ההגנה. ב-23 ביולי 2020 פוצל התפקיד. באוש נותר שר ההגנה האמון על המדיניות של צבא לוקסמבורג, ואנרי קוקס מונה לשר לביטחון פנים האחראי על פעילות המשטרה של לוקסמבורג. ב-11 באוקטובר 2019 מונה באוש לסגן ראש ממשלת לוקסמבורג במקום פליקס בראז.

באוש ידוע בעמדותיו נגד השוק החופשי ובעד הטל מסי רכוש גבוהים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה באוש** בוויקישיתוף
* פרנסואה באוש, ברשת החברתית פייסבוק
* פרנסואה באוש, ברשת החברתית טוויטר
* פרנסואה באוש, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרנסואה באוש באתר ממשלת לוקסמבורג

הערות שוליים
------------

1. ↑  Luxembourg Official Journal, page 42, ATTAC Statutes" (PDF)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1156749948
* LCCN: n2018072654
* VIAF: 8234152503027410800005
* WorldCat: lccn-n2018072654

 |