recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בעברית, **אותיות גרוניות** הן האותיות אהח"ע – ארבע האותיות המייצגות את העיצורים שמוצאם מן הגרון (בהבחנה מקבוצות העיצורים בומ"ף, גיכ"ק, דטלנ"ת, זסשר"ץ). יש המחשיבים גם את האות ר כגרונית, ומכאן גם **אהחע"ר** או **הָאָח רֵ"עַ**.

כללי דקדוק מיוחדים
------------------

לאותיות גרוניות כללי דקדוק מיוחדים:

* האותיות הגרוניות (אהח"ע) הן היחידות המנוקדת בחטף (במקום בשווא נע), אם כי יש מספר מקרים יוצאי־דופן לאות שאינה גרונית שנוקדה בתנ"ך בחטף.
* האותיות הגרוניות (אהחע"ר) אינן מקבלות דגש.
* בצורתה היסודית מנוקדת ה"א הידיעה בפתח ובעיצור שאחריה מופיע דגש. כאשר העיצור התוכף הוא אחד מן העיצורים א, ה, ח, ע, ר שאינם מקבלים דגש חזק, לא מופיע הדגש, ובמקום זאת משתנה במקרים מסוימים תנועת ה"א הידיעה:
	+ לפני האותיות: א', ר' - בקמץ (הָאִיש);
	+ לפני האות: ע' - בסגול, כאשר האות ע' מנוקדת בקמץ גדול ואינה מוטעמת (הֶעָרִים, הֶעָרוּץ), ואחרת בקמץ (הָעִיר, הָעָם, הָעָרְמָה - בדוגמה השנייה ע' מוטעמת, בדוגמה השלישית היא מנוקדת בקמץ קטן);
	+ לפני האות: ה' - בסגול, כאשר האות ה' מנוקדת בקמץ גדול ואינה מוטעמת (הֶהָרִים), ואחרת בפתח (הַהוּא);
	+ לפני האות: ח' - בסגול, כאשר האות ח' מנוקדת בקמץ גדול (הֶחָכָם, הֶחָם) או בחטף־קמץ (הֶחֳדָשִים), ואחרת בפתח (הַחוּט, הַחָכְמָה - קמץ קטן).

הגייה
-----

מרבית דוברי העברית בימינו אינם מקפידים על הגייה גרונית של האותיות הגרוניות, כך שהאות עי"ן, למשל, נשמעת כמו האות אל"ף, וכך בשיר "אני רואה אותה בדרך לגימנסיה" מופיעות השורות "האם כבר מישהו ידע / את המלכה של האוגדה?", שבהן נחרזת האות עי"ן עם האות ה"א, חריזה שלא תתקיים בהגייה גרונית של עי"ן.

החוקרים חלוקים בשאלה עד כמה הגו בעבר את האותיות הגרוניות. ממגילות מדבר יהודה ניכר שלא הבדילו בין אותיות גרוניות. בברייתא המופיעה בירושלמי ובבבלי נאמר: "אין מעבירין לפני התיבה לא חיפנין ולא בישנין ולא טיבעונין מפני שהן עושין היהין חיתין ועיינין אאין". בתלמוד הבבלי מופיעה אגדתא המייחסת אי ידיעת הגיית הגרוניות בסתם לתושבי הגליל. פרופ' פאול קאלה טען על סמך קטעי מקרא בגניזה שבהם לא נתנקדו האותיות הגרוניות, שבימי בעלי המסורה האותיות הגרוניות כלל לא נהגו ושניקוד האותיות הגרוניות על ידי בעלי המסורה הוא חידוש בהשפעת הערבית. לעומת זאת, טוען יחזקאל קוטשר, בין השאר על סמך השתמרות שמות מקומות בגליל עם אותיותיהם הגרוניות, שבימי הכיבוש הערבי של ארץ ישראל הגו תושבי הגליל את האותיות הגרוניות. קוטשר טוען שהיהודים שידעו לבטא את האותיות הגרוניות נמנעו מלעשות זאת בפני היוונים, כיוון שהדבר נחשב ל"לא תרבותי" וזו הסיבה לכך שבחלק מהמקורות נראה שלא הקפידו על שימוש בגרוניות. לטענתו, מגילות מדבר יהודה נכתבו על ידי יהודים שחיו באזור שבו הייתה השפעה נוכרית שבגללה הם איבדו את ההגייה של האותיות הגרוניות, והן אינן מייצגות את כלל הציבור בארץ ישראל.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יחזקאל קוטשר, מגילות ים המלח ומחקר הניבים העבריים, הארץ, 25 באפריל 1952
2. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ב', הלכה ד'
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף נ"ג, עמוד ב'
**אלן הנזל** (באנגלית: **Ellen Ford Hansell**;‏ 28 בספטמבר 1869–1937) הייתה טניסאית אמריקאית. בשנת 1887 הייתה האישה הראשונה שזכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס.

ביוגרפיה
--------

הנזל נולדה בפילדלפיה, ארצות הברית לעקרת הבית, ג'ין מרטין הנזל ולרפד (אנ'), סמואל רוב הנזל. בילדותה, סבלה מאנמיה, ורופאיה המליצו על פעילות גופנית. בגיל 13, הנזל שיחקה טניס ובגיל 16 הצטרפה למועדון הטניס בלמונט (Belmont Club) בו שיחקו גם לואיז אלדריס (Louise Allderdice), ברטה טאונסנד (אנ') ומרגרט בלרד (אנ'). ארבעתן התיידדו ונודעו כ'ארבעת הגדולות'. חברות במועדון הטניס לא הייתה יקרה במיוחד, אולם עבור משפחתה של הנזל מדובר היה בעול כלכלי (10 דולרים לשנה), והנזל נהגה לחסוך בהוצאות באמצעות הליכה למועדון ברגל (2.4 ק"מ לכל כיוון) במקום לשלם ניקל להסעה.

קריירה
------

בשנת 1886, כשהייתה בת 17, התקיים טורניר הטניס הראשון לנשים בארצות הברית, אולם הנזל לא השתתפה בו. בשנת 1887, השתתפה באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס הראשונה לנשים. חברתה למועדון, ברטה טאונסנד, הייתה אמורה להשתתף גם היא, אולם עקב מוות במשפחה נאלצה להיעדר מהתחרות. הנזל הביסה בגמר את לורה נייט (Laura Knight), וזכתה בחגורת אליפות כסופה. שנה לאחר מכן, השתתפה שוב באליפות ארצות הברית הפתוחה, העפילה לגמר אולם הובסה על ידי ברטה טאונסנד. בשנת 1889 פרשה מעולם הספורט.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1890, התחתנה עם טיילור אלדרדיס (אחיה של לואיז אלדריס). לזוג נולדו שישה ילדים ואת כולם הנזל לימדה לשחק טניס.  
 בשנת 1937, נפטרה בפיטסבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלן הנזל** בוויקישיתוף

* אלן הנזל, באתר היכל התהילה של הטניס

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  HANSELL, ELLEN FORD, Edelson, Paula. A to Z of American Women in Sports. Infobase Publishing, 2014.
2. ↑  ELLEN HANSELL, tennisfame.com
נקאים בערוגת קלפ
**נקאי סנוריטה** (שם מדעי: ***Oxyjulis californica***) הוא מין של דג גרם יחידי בסוגו ממשפחת השפתוניים החי לחופי מערב ארצות הברית במימי האוקיינוס השקט באזור שבין קליפורניה לבאחה קליפורניה, מקסיקו ומצוי גם ליד האי סדרוס.

שפתון זה מגיע לאורך 25 ס"מ בממוצע וצורתו דמוית-סיגר בצבעי חום-ברונזה עם צידיים צהובים עד כתומים ובטן לבנה. הזנב דק ובעל כתם שחור לאורכו. השפתון בעל שפתיים צרות בעלות שינים חזקות המשמשות לגירוד יצורים קטנים החיים בערוגות הקלפ הקליפורני.

דג זה חי במים הקרירים הקרובים לחופים של קליפורניה ומקסיקו ביערות קלפ המכילים יצורי ים רבים. הוא מצוי עד לעומק 73 מטר אך נפוץ יותר בעומק של 20 מטרים בלבד. דג זה מרחף בין האצות בחבורות קטנות אך כשהוא מוטרד הוא יורד ומתחפר בקרקעית. בלילה הוא צולל לקרקעית ושם מתחפר עד לראשו.

הדג ניזון ממיני דגים קטנים, דיונונים, חלזונות, סרטנים, צדפות ותולעים ימיות שונות ובכמויות קטנות גם אצות. הנקאי בדומה לדגי הנקאי הטרופיים משמש כמנקה הדדי המנקה מטפילים של יצורי ים גדולים יותר בעיקר ממכסי זימיהם, בין השאר: טחן קליפורני, דקר הקלפ, גריבלדי, דג שמש מגובשש, סטראולפיס גיגאס, הדגים: *Atherinopsis californiensis*‏,  *Atherinops affinis*‏, כרומית פנקטיפיניס (*Chromis punctipinnis*) והאלמוגיות *Girella nigricans* ו-*Medialuna californiensis*.

הוא עצמו משמש טרף לורדונים: ורדון בוקאצ'ו (*Sebastes paucispinis*) וורדון קונסטלטוס (*Sebastes constellatus*) ודקר הקלפ אך עקב ההדדיות ביניהם הטריפה מתרחשת לעיתים נדירות ובעיקר לצעירים. טורפים נוספים כוללים את קורמורן ברנט (*Phalacrocorax penicillatus*) וארי ים קליפורני. דג זה אינו מצוי בסכנת הכחדה גדולה והוא אינו נידוג כמעט עקב הרגלו לצלול עמוק אל בין סלעים, שם הוא פוגע בקרסים ובחכות. הבשר שלו זול מאוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקאי סנוריטה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקאי סנוריטה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אלן האטון** (באנגלית: **Alan Hutton**; נולד ב-30 בנובמבר 1984 בגלאזגו, סקוטלנד) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת המגן הימני.

קריירת מועדונים
---------------

האטון הצטרף לגלאזגו ריינג'רס ב-4 בספטמבר 2010 והחל לשחק בקבוצות המילואים והנוער של המועדון. ב-22 בדצמבר 2002 האטון ערך את משחק הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים נגד פרטיק ת'יסל במסגרת ליגת העל הסקוטית. היה זה המשחק הראשון והאחרון של האטון בעונה זו.

ב-23 במרץ 2004 כבש האטון את השער הראשון שלו בקבוצת הבוגרים, בעונה זו היו לו 11 הופעות במדי הקבוצה. האטון ביסס את מעמדו בקבוצה והיה שחקן הרכב קבוע עד שנת 2008 בה עבר לטוטנהאם הוטספר מהליגה האנגלית בסכום שמוערך ב-9 מיליון לירות שטרלינג. 

בתחילת עונת 2009–2010 הושאל האטון לסנדלרנד ובתום העונה חזר לשורות ההוטספר. 

באוגוסט 2011 עבר לאסטון וילה בשורותיה חתם על חוזה ל-4 שנים. ב-22 בדצמבר 2012 הושאל לנוטינגהאם פורסט מליגת המשנה האנגלית. ב-29 בינואר 2013 הושאל למיורקה הספרדית עד לסוף העונה. ב-28 בפברואר 2014 הושאל לבולטון וונדררס מהליגה האנגלית השנייה.

בסוף עונת 2018/2019 שוחרר מאסטון וילה. ב-19 בפברואר 2020 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלן האטון** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**סאלי פדרסון** (באנגלית: **Sally Pederson**; נולדה ב-13 בינואר 1951) היא פוליטיקאית ועורכת אמריקאית, שכיהנה כסגנית מושל איווה בין השנים 1999–2007. פדרסון היא חברת המפלגה הדמוקרטית.

ביוגרפיה
--------

פדרסון נולדה בעיר וינטון, מושב המחוז של מחוז בנטון שבאיווה. הוריה היו וינבה וג'רלד פדרסון. בשנת 1973 סיימה את לימודיה הגבוהים באוניברסיטת המדינה של איווה, שם הייתה חברה באחווה "קפא קפא גמא". בטרם נבחרה לתפקיד סגן המושל בשנת 1998, כיהנה פדרסון כמנהלת בכירה בארגון "תאגיד מרדית'" שבדה מוין. היא עבדה גם כעורכת בכתב-העת "Better Homes and Gardens".

בבחירות 1998 באיווה, התמודדה פדרסון לסגנית המושל, כעמיתתו למירוץ של טום וילסאק. הצמד וילסאק-פדרסון גרף 500,231 קולות, שהם 52.3% מקולות הבוחרים. על אף שג'ים רוס לייטפוט, מועמד המפלגה הרפובליקנית, היה בעל הסיכויים הרבים יותר להחליף את טרי ברנסטאד בתפקיד המושל, וילסאק האנדרדוג גבר על לייטפוט ונהיה למושל הדמוקרטי הראשון של איווה מזה 30 שנה. פדרסון הושבעה לתפקידה ב-15 בינואר 1999, סגנית המושל ה-44 למניין. במהלך כהונתה כסגנית המושל פעלה פדרסון למען אנשים עם נכות והובילה את יוזמת הממשל של המושל וילסאק למען טיפולי בריאות ושירותי אנוש.

במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004, טרם היבחרו של ג'ון אדוארדס למועמד הדמוקרטי אל תפקיד סגן נשיא ארצות הברית, שוער רבות בעיתונות האמריקאית כי וילסאק עשוי להיות עמיתו למירוץ של המועמד הדמוקרטי לנשיאות ג'ון קרי. מאוחר יותר דווח כי לו קרי ינצח את הנשיא המכהן ג'ורג' ווקר בוש, לווילסאק יוצע תפקיד בקבינט של ארצות הברית. אילו היה זה קורה, הייתה פדרסון הופכת להיות האישה הראשונה כמושלת איווה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאלי פדרסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  SALLY J. PEDERSON, באתר Iowa Publications Online (באנגלית)
2. ↑  Sally Pederson, באתר Archives of Women's Political Communication (באנגלית)
**נִצְרְתָן זֵיתָנִי** או **נצרתן טיטאני** (שם מדעי: *Balistoides viridescens*) הוא דג ימי ממשפחת הנצרניים החי במימי האזור האינדו פסיפי (אך לא בהוואי) עד לעומק של 50 מטר. מין זה השני בגודלו במשפחתו לאחר המין *Pseudobalistes naufragium*, ממערב האוקיינוס השקט שמגיע לאורך של 1 מטר.

מאפיינים
--------

הנצרתן הוא דג צבעוני בעל גוני ירוק, אפור, כחול בהיר, צהוב, ורוד, חום כהה ולבן. הוא מגיע לאורך של 75 ס"מ בממוצע והוא בעל ראש גדול משולש עם שפתיים מחודדות גדולות ושיניים חזקות הבולטות החוצה מפיו. העיניים קטנות ומצויות בחלק העליון של הגולגולת והסנפירים קטנים, ללא סנפיר גבי אך עם סנפירי שת גבוהים וזקורים וזנב רחב וחזק. אלה נותנים לו כוח להתפרץ במהירות קדימה, מה שמסייע לו להתנגח בטורפים ודגים יריבים.

זהו דג יחידאי המשוטט לאורך השוניות, ושולף בעזרת חרטומו יצורים קשיחים כמו קיפודי ים, רכיכות שונות, סרטנים, תולעים ואלמוגים. הוא קורע את הטרף לחתיכות עם לסתותיו הגדולות. צורת אכילתו מפוזרת מה שגורם לדגים רבים לאכול מהשיריים שלו, אם כי הוא טריטוריאלי ויתקוף דגים מסיגי גבול. תצפית מאיים בים סוף הראתה נצרתן זיתני המזנק היישר מהמים כדי לתפוס סרטנים בין בריכות גאות ומזנק חזרה למים. דבר זה היה ידוע עד כה רק מדגי מים מתוקים.

דג זה מאיים גם על אנשים, ובהם צוללים שמתקרבים לשטחו יותר מדי. בדרך כלל מדובר בזכר טריטוריאלי או בנקבה מקננת שמנסה להרחיק טורפים. הוא יכול לרדוף אחרי הפולש כמה מטרים ולתקוף כשהוא מתגלגל לצד. נשיכתו יכולה לגרום לפצעים חמורים, אך לא למוות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נצרתן זיתני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נצרתן זיתני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  נצרתן זיתני במילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
**ריצ'רד קטלינג** (באנגלית:  **Richard Charles Catling**) ‏ (22 באוגוסט 1912 – 22 במרץ 2006) היה קצין משטרה קולוניאלי בריטי כסגן מפקד הבולשת הבריטית בארץ ישראל בשנותיו האחרונות של המנדט הבריטי, כראש המטה של מפקד המשטרה במלאיה וכמפקד משטרת קניה בשנים 1954-1964.

ביוגרפיה
--------

ריצ'רד קטלינג נולד בסאפוק בבריטניה למשפחה של חקלאים וקצבים. הוא למד בבית ספר בבונגוי והחל לעבוד בתעשיית הטקסטיל. בינואר 1935 הוא נענה ביחד עם חבר למודעה שקראה להתנדב למשטרת המנדט. בשנת 1936 הוא הצטרף לענף הפוליטי במחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט (הבולשת) והתמודד בעיקר עם המרד הערבי הגדול. הוא התחיל את עבודתו בירושלים ובשנת 1938 עבר ליפו. ביולי 1939 הוא התמנה לקצין ובתחילת מלחמת העולם השנייה פיקד על משמרות החופים באזור חיפה. הוא שב במהרה לירושלים לתפקיד סגן מפקד המחלקה המיוחדת של הבולשת. בשנים 1945-1948 הוא היה סגן מפקד הבולשת. בשנת 1944 הוא נשלח בשליחות הבולשת לארצות הברית ובשנת 1946 יצא בשליחותה לאיטליה לחקור את פיצוץ השגרירות הבריטית ברומא על ידי אנשי האצ"ל. פעמיים הוא שהה בבניינים שהותקפו על ידי המחתרות, מרכז הבולשת בירושלים במרץ 1944 ומלון המלך דוד ביולי 1946, ובשתי הפעמים הוא לא נפגע.

בתום המנדט הבריטי בארץ ישראל עבר קטלינג יחד עם מפקדו ויליאם ניקול גריי ומאות שוטרים של משטרת המנדט למאלאיה שנאבקה אז נגד ניסיון הפיכה של המפלגה הקומוניסטית המאלאית. הוא היה עוזר של מפקד המשטרה גריי ולאחר מכן ניתן לו פיקוד על אזור כפרי. בשנת 1952 קטלינג מונה למפקד המשטרה בסלנגור. על התקופה במאלאיה הוא כתב שהקושי העיקרי שלהם היה העדר ידע בשפות מלאית וסינית.

בשנת 1952 הוא חזר לאנגליה כדי להנשא. ב-1 ביולי 1954 הוא מונה לסגן שני למפקד משטרת קניה ועם התפטרותו של המפקד בסוף שנת 1954 הוא זכה לתפקיד. ב-1959 הועלו נגדו האשמות, אותן הכחיש, שהוא הורה להפסיק חקירה של פרשה, בה נרצחו במכות 11 אסירים מתנועת מאו מאו על ידי שוטרים. האשמות אלו לא מנעו ממנו להמשיך בתפקידו. לאחר שקניה קבלה עצמאות הוא המשיך במשך זמן מה לכהן כמפקד המשטרה הקנייתית.

לאחר שובו לאנגליה הוא כיהן כיועץ בטיחות לחברת גותרי בשנים 1965-1988 והיה יועץ לממלכת ירדן בשנים 1971-1975.

קישורים חיצוניים
----------------

* Sir Richard Catling, The Times, April 12, 2005
* תמונתו (האיש משמאל)(הקישור אינו פעיל) באתר משטרת קניה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנחם מיכלסון, **יד ימינו: הביוגרפיה של יחיאל קדישאי מזכירו ואיש סודו של מנחם בגין**, הוצאת גפן, 2013. עמוד 68.
2. ↑  עשהאל לובוצקי, **לא דרכי האחרונה**, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. עמוד 142: "האיטלקים פתחו בגל מעצרים של אנשי האצ"ל, ובהם שרוליק אפשטיין. שרוליק הושם במעצר בתחנת המשטרה האיטלקית. הביון של הבריטים חקר במרץ מיהם המעורבים בפיצוץ, ואף שלח מהארץ את קצין הבולשת קטלינג."
3. ↑  Leon Comber, Malaya's secret police 1945-60, Institute of Southeast Asian Studies, 2008, page 115
4. ↑  William Robert Foran, The Kenya Police, 1887-1960, R. Hale, 1962, page 213
5. ↑  עמוס גורדון, קטלינג, שהיה ראש הבולשת בא"י - מותקף בענין רצח העצורים בקניה, מעריב, 22 ביוני 1959
בית הכנסת לשעבר, המשמש את הכנסייה האוונגלית
הקהילה היהודית בעיר **רקסינגן** (גרמנית: **Rexingen**) שבווירטמברג, גרמניה התקיימה מאז המאה ה-16, עד לשנת 1942. בית הכנסת הראשון בעיר נחנך בשנת 1710, והוחלף בבניין נאה ומרווח בשנת 1835. בשנת 1824 ייסדה הקהילה בית ספר יסודי.

תולדות הקהילה
-------------

היהודים הראשונים שהתיישבו דרך קבע ברקסינגן בשנת 1649, וולף פולאק ודוד בוכבינדר, נמלטו אליה עם משפחותיהם מפולין מפחד הפרעות ת"ח ות"ט. בשנת 1710 הגביל השלטון ברקסינגן את מספר המשפחות היהודיות ל-18. על היהודים, שהיו במעמד יהודי חסות, הוטל לשלם דמי-חסות חד פעמיים כגון מסי לידה, פטירה ונישואים, פטור משירות צבאי בנוסף למיסים מיוחדים כגון מימון אווזים לשליטי העיר לחג מרטין הקדוש.

בשנת 1790 פרצה שרפה גדולה בעיר ממנה נפגעו בעיקר תושבי הרובע היהודי, שנשארו ללא מקום מגורים. למרות מצבם, הכפיל מושל העיר את דמי החסות פי 10. על יהודי העיר נאסר בשנת 1803 להחזיק במקרקעין שלא לצורכי מסחר, ואלו ששכרו בתים של נוצרים הצטוו לפנות את מקום מגורים. יהודי רקסינגן התפרנסו בעיקר ממסחר בתבואות, בקר ועורות, ועם פרסום "חוק היהודים" בשנת 1828 [דרושה הבהרה], גם מחקלאות ונדל"ן. 

הקהילה היהודית שהיוותה שליש מאוכלסיית המקום, נשאה אופי אורתודוקסי ואנשיה הרבו לקבוע עיתים ללימודים תורניים. במשך שנים רבות פעלו בה האגודות "תלמוד תורה" ו"אומרי תהילים", וכן קופת "עזרה בצרה" שסייע למשפחות יתומות. אנשי הקהילה התייחסו יפה לעוברי אורח יהודים ממזרח אירופה וגם תמכו בגובי כספי החלוקה בירושלים. כמו כן תרמו בעין יפה למגביות ציוניות.

במלחמת העולם הראשונה התגייסו 66 מצעירי הקהילה, מתוכם 14 לא חזרו. בהם הסגן יוסף צינדרפר, מהטייסים היהודיים הראשונים בגרמניה. בשנת 1932 מנתה הקהילה 562 נפשות. באותה עת התקיימה בעיר אספה אזורית של "האיגוד לשמירת האינטרסים של היהדות החרדית".

בשנת 1938 עלו במרוכז כ-38 מצעירי רקסינגן והקהילות הסמוכות, והקימו את המושב השיתופי שבי ציון. 

בליל 9 בנובמבר 1938 פלשו אנשי האס אה לבית הכנסת, עקרו את הנברשות והעלו באש ערימה של ספרי תורה ותשמישי קדושה. לאחר מכן העלו גם את הבניין באש. הבניין שופץ לאחר המלחמה ומשמש את הכנסייה האוונגלית. מבין 128 יהודי רקסינגן שגורשו למחנות ריכוז, שרדו את השואה צעיר אחד ו-3 נשים. 174 מיהודי העיר הספיקו להגר לפני המלחמה, רובם לישראל (שם הקימו את היישוב 'שבי ציון') ולארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופסור יואכים שלור: **הארץ "כאן", הארץ "שם": הרהורים על שיבה**, באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה
* אתר על בית הכנסת (בגרמנית)
גנרל **הרמן-היינריך בהרנד** (בגרמנית: **Hermann-Heinrich Behrend**;‏ 25 באוגוסט 1898 – 19 ביוני 1987), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

בהרנד נולד ב-25 באוגוסט 1898 בפרלברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס בהרנד לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרובאים ה-90 (מקלנבורג - וילהלם השני, קיסר גרמניה). בהמשך השנה הועבר בהרנד לרגימנט הרגלים ה-43 (פרוסיה המזרחית ה-6 - קרל, דוכס מקלנבורג), ולחם עמו כחלק מהדיוויזיה ה-1 בחזית המזרחית עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב ההצטיינות הצבאי (מקלנבורג-שוורין), וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. 

בשנת 1920 פרש בהרנד מהצבא, ובשנת 1924 חזר והתגייס לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1939 הועלה בהרנד לדרגת מיור, וב-25 באוגוסט אותה שנה מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-489.

### מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה על צרפת לחם בהרנד עם גדודו כחלק מהדיוויזיה ה-269, ולאחר מכן הוצב עמו כחיל מצב בהולנד. במהלך מבצע ברברוסה שוב לחם בהרנד עם גדודו כחלק מהדיוויזיה ה-269, וב-15 ביולי 1941 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל על כיבוש גשר ליד טאורוגן. ב-1 בספטמבר 1941 הועלה בהרנד לדרגת אוברסט לוטננט, וב-10 בספטמבר נפצע באורח קשה בקרבות. לאחר החלמתו מונה בהרנד למפקד כוח סיור, ולחם עמו באזורים שונים של החזית. ב-1 במרץ 1943 הועלה בהרנד לדרגת אוברסט, וב-25 במאי אותה שנה מונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-154, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-58. בהרנד לחם עם יחידתו באזור לנינגרד, ובינואר 1944 הצליח להדוף כמה התקפות סובייטיות כבדות שהונחתו עליו, ועל כך קיבל ב-6 במרץ 1944 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל ואת עיטור אות הפציעה בזהב. ביוני אותה שנה שונה שם הרגימנט לרגימנט הגרנדירים ה-529, ובהרנד פיקד עליו בקרבות הקשים במהלך הקיץ והסתיו. בינואר 1945 נשלח בהרנד לעתודת הפיקוד העליון, וב-1 באפריל 1945 מונה למפקד הדיוויזיה ה-490. ב-17 באפריל הצליח בהרנד לכבוש מחדש את שדה התעופה של זאגה מידי הכוחות האמריקנים, ועל כך קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, והועלה לדרגת גנרל מיור, ובסוף המלחמה נכנע עם כוחותיו לצבא הבריטי.

### לאחר המלחמה

ב-15 במאי 1947 שוחרר בהרנד מהשבי, ולאחר שחרורו התיישב בזולטאו, שם גר עד מותו ב-19 ביוני 1987.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרמן-היינריך בהרנד באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלורד צ'נסלור. אם התכוונתם לבמאי, ראו ריצ'רד ריץ' (במאי).

סמל האצולה שלו ושל משפחת ריץ'
**ריצ'רד ריץ, ברון ריץ' הראשון מליז** (באנגלית: **Richard Rich, 1st Baron Rich of Leez**; ‏ 1496/7 – 12 ביוני 1567) היה לורד צ'נסלור בימי מלכותו של אדוארד השישי, מלך אנגליה בין 1547 לינואר 1552. לפני כן כיהן כתובע הכללי במשטרו של הנרי השמיני, מלך אנגליה. תחת הנרי השמיני ואדוארד השישי עסק ברדיפתם של קתולים והביא להרשעתו בדין של תומאס מור, בתקופת שלטונה של מרי הראשונה, מלכת אנגליה פעל להשלטת הקתוליות ולאחר מכן כיהן גם בממשלה של יריבתה המושבעת, אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה.

תולדות חייו
-----------

מוצאו אינו ודאי ומעט ידוע על שנות חייו הראשונות, ייתכן שהיה מצאצאיו של ריצ'רד ריץ' שהיה השריף של לונדון ב-1441. הוא למד באוניברסיטת קיימברידג' וב-1516 התקבל כפרקליט למידל טמפל. ב-1528 פנה לקרדינל תומאס וולזי בבקשת משרה אצלו. ב-1529 סייע לו תומאס אודלי להיבחר לפרלמנט. ב-1533 זכה בתואר אבירות ומונה לכהונת הפרטליט הכללי (Solicitor General) במשרד התובע הכללי של הממלכה. בתפקידו זה פעל תחת הנחייתו של תומאס קרומוול בהוצאה לפועל של פירוק המנזרים באנגליה. כממונה על הרשות שקיבלה את ניהול נכסי המנזרים, חלש ריץ' על הון רב ונטל לעצמו מספר אחוזות באזור אסקס. ב-1536 כיהן גם כיושב ראש בית הנבחרים הבריטי. בימי שלטונו של הנרי השמיני נטל ריץ' חלק בהרשעתם של תומאס מור והבישוף ג'ון פישר בבגידה, בהפלתו של איש-חסדו לשעבר, תומאס קרומוול, ברדיפת הבישוף סטיבן גרדינר (עמו שיתף פעולה לפני כן בניהול ציד מכשפות) וביחס הנוקשה שננקט נגד הנסיכה מרי, בתה של קתרין מאראגון.

לאחר מותו של הנרי היה ריץ' מבצע הצוואה שלו, בה נכללה גם העלאתו לדרגת ברון, יחד עם אחוזות רבות שעברו לשליטתו, כך נוסדה ברונות ריץ', אחת החזקות בבריטניה עד המאה ה-18. בימי מלכותו הקצרים של אדוארד השישי, בנו הנער של הנרי השמיני, כיהן ריץ' כלורד צ'נסלור.

על אף היחס הנוקשה שגילה נגד הכנסייה הקתולית בימי הנרי השמיני, הפגין ריץ' עם עלייתה של מרי לכס השלטון דבקות בקתוליות והשיב את הקתוליות להיות הדת השלטת באקסטר. באופן נדיר צלח ריץ' את תהפוכות השלטון והדת פעם נוספת והיה חבר המועצה המלכותית של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה.

משפחתו
------

ריץ' נישא לאליזבת ג'נקס (Elizabeth Jenks, or Gynkes) ויחד היו להם אחד-עשר ילדים. זאת בנוסף לארבעה ילדים נוספים ידועים שהיו לריץ' מחוץ לנישואין.

דמותו בתרבות ובספרות
--------------------

* בסרט אדם לכל עת מ-1966 מגולמת דמותו על ידי השחקן ג'ון הארט
* בסדרה שושלת טיודור מגולמת דמותו על ידי רוד האלט
* ריץ' מופיע כדמות בסדרת ספרי וולף הול מאת הילרי מנטל, ובסדרת ה-BBC לפיהם מגלם אותו השחקן בריאן דיק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד ריץ'** בוויקישיתוף
* מאמר ביוגרפי באנציקלופדיית האנתולוגיה לספרות אנגלית
* הפרק אודותיו בספר היסטוריה בריטית
* הנבל המניפולטיבי הלא-מפורסם של אנגליה הטיודורית
* ריצ'רד ריץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ריצ'רד ריץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1024710904
* ISNI: 0000 0000 6120 3881
* LCCN: nb2007020226
* VcBA: 495/104343
* VIAF: 38903846
* WorldCat: lccn-nb2007020226

 |
**ריצ'רד שטולצמן** (באנגלית: **Richard Stoltzman**, נולד ב-12 ביולי 1942) הוא קלרניתן אמריקני. הוא אחד מנגני הקלרינט הנודעים ביותר המתמקדים בעיקר במוזיקה קלאסית.

שטולצמן ניגן עם יותר ממאה תזמורות שונות, וכמו כן ניגן עם הרכבים קאמריים שונים ונתן רסיטלים, ואף הקליט רבות וזכה בפרסים שונים. בנוסף למוזיקה הקלאסית, ניגן שטולצמן אף מוזיקת ג'אז ומוזיקה מודרנית, למשל באלבומו "New York Counterpoint".

קורות חייו
----------

שטולצמן נולד באומהה, נברסקה שבארצות הברית, כבן לאב נהג רכבת שעסק גם בנגינת ג'אז. בשנות ילדותו חי בסן פרנסיסקו, קליפורניה ובסינסינטי, אוהיו.

את התואר הראשון בהתמחות כפולה קיבל שטולצמן מ-"Ohio State University", שם למד מוזיקה ומתמטיקה כשני מקצועות ראשיים. לאחר מכן למד עם פרופסור קית' בבית הספר למוזיקה באוניברסיטת ייל, שם קיבל תואר מאסטר במוזיקה. שטולצמן למד לדוקטורט באוניברסיטת קולומביה. במשך זמן רב למד אצל מורה הקלרינט הדגול קלמן אופרמן מניו יורק. יחד, ייסדו השניים את "פסגת הקלרינט" - כנס בינלאומי של קלרינטים המתכנסים מדי פעם מאז שנות התשעים.

כיום משמש שטולצמן כאחד ממורי הפקולטה בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד.

הופעות פומביות
--------------

שטולצמן החל לרכוש לעצמו מוניטין בבית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו שבוורמונט והיה אחד החברים המייסדים של ההרכב הקאמרי "TASHI" בשנת 1973. שטולצמן הופיע כסולן עם תזמורות סימפוניות רבות, ניגן בפסטיבלי ג'אז בינלאומיים ואף הופיע לצד כוכבים כגון מל טורמה, ג'ורג' שירינג, ג'ודי קולינס, וודי הרמן, ויין שורטר ואחרים. ב-1993 השתתף כדמות מרכזית בסדרה "קונצ'רטו!" מבית BBC. בהרכבי מוזיקה קאמרית ניגן שטולצמן בין השאר עם הפסנתרן ריצ'רד גוד ואף זכה עמו בפרס גראמי על ביצוע מצטיין של הסונאטות לקלרינט ופסנתר של יוהנס ברהמס.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

**פרס גראמי להופעה הטובה ביותר בתחום המוזיקה הקאמרית**:

* עמנואל אקס, יו-יו מה וריצ'רד שטולצמן - בעבור הקלטת התקליטור "שלישיות קלרינט מאת ברהמס, בטהובן ומוצרט".
* ריצ'רד גוד וריצ'רד שטולצמן - בעבור הקלטת הסונטות לקלרינט ולפסנתר מאת ברהמס אופוס 120.
* ב-1 בספטמבר 2005 הוענקה לשטולצמן "מדליית סאנפורד" מטעם בית הספר למוזיקה בייל. המדליה מוענקת בקביעות משנת 1972 ל"אמני במה מצליחים וחברים נכבדים במקצוע המוזיקה".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד שטולצמן
* ריצ'רד שטולצמן, ברשת החברתית פייסבוק

* ריצ'רד שטולצמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ריצ'רד שטולצמן, באתר אייטונס (באנגלית)

* ריצ'רד שטולצמן, באתר ספוטיפיי

* ריצ'רד שטולצמן, באתר AllMusic (באנגלית)

* ריצ'רד שטולצמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ריצ'רד שטולצמן, באתר Discogs (באנגלית)

* ריצ'רד שטולצמן, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422618805171
* BnF: cb13943195g (data)
* CiNii: DA09765539
* GND: 134532007
* ISNI: 0000 0000 7367 1519
* LCCN: n81139111
* LNB: 000116918
* MusicBrainz: 1b6cb822-3883-42a5-88a0-0b1d95e4858a
* NLA: 35812334
* NTA: 108826627
* RERO: 02-A003867166
* SNAC: w6gx4hhx
* SUDOC: 161367186
* VIAF: 76505384
* WorldCat: lccn-n81139111

 |
פסל הבולבוסים בעיצוב יונה פיטלסון וגדעון פרידמן
רחבת פסל הבולבוסים בגן החמישה לאחר שיקום האתר
**פסל הבולבוסים** הוא פסל סביבתי שעוצב בהשראת מבנה ציון דרך בדואי (רוג'ום) והוקם ב-1964 בכניסה לעיר ערד.

הקמת הפסל
---------

הפסל הוקם בעת הקמת העיר ערד ובהקמתו השתתפו מתכנן העיר האדריכל יונה פיטלסון וקבלן משנה ולימים אמן הבית של מוזיאון הזכוכית בעיר גדעון פרידמן. פיטלסון ופרדימן היו שכנים ב"שכונת ראשונים", קבוצת הצריפים בה התגורר צוות הקמת העיר ומשפחותיהם. פרידמן הקים בחצר ביתו רוג'ום קטן שמשך את תשומת לבו של פיטלסון שהציע להקים פסל סביבתי גדול בכניסה לעיר העתידה לקום. לצורך הקמת הפסל נאספו סלעי גיר בגדלים שונים מהסביבה, המכונים על פי צורתם בשם בולבוסים. לצורך ייצוב הפסל הושג כבל מיוחד שהושחל בחור שנחצב בסלעים כשלוח ברזל סוגר על הכבל בדריכה בראש הסלע העליון בפסל. במקור תוכננו 18 סלעים, אך בהמלצת מהנדס צוות ההקמה הוחלט להסתפק ב-14 סלעים בלבד. למרות החשש כי הפסל לא יעמוד ברוחות המדבר, כבר בסופה הראשונה שהייתה במקום לאחר הצבתו, הצליח הפסל להחזיק מעמד.

הפסל שהוקם במקור על אדמה בתולית עבר שינויים כבר בשנותיו הראשונות. עם הקמת הכביש בסמוך לו, והבדלי המפלסים, הוקם קיר תמך מכיוון מזרח ומדרגות רחבות המובילות אל הפסל. הקיר והמדרגות מחופים באבן המקומית המאפיינת את הבנייה המוקדמת בעיר.

בעקבות נפילתם של חמישה מבני היישוב במלחמת ששת הימים, הוחלט על הקמת "גן החמישה" בסביבת הפסל. שלט המפרט את שמות הנופלים מוצב בכניסה לאתר. לצד הפסל הוקם פסל ברזל שנועד לשמש להדלקת נר זיכרון ביום הזיכרון.

בשנת 2008 עברה הכניסה לערד שינויים ובמסגרת העבודות חודש גן החמישה והפסל ונוספה לו תאורה דקורטיבית.

הפסל בתרבות המקומית
-------------------

הפסל הפך מיד עם השלמתו לנקודת ציון בנוף העיר הצומחת ומשמש עד היום כמוקד נצפה בכניסה לעיר. בעלונים הראשונים שהפיקה הנהלת חבל ערד לעידוד ההתיישבות בעיר, הופיע הפסל. גם בגלויות ובתצלומים של תושבים ומבקרים בעיר הפך הפסל ליעד מועדף לצילום. גם היום ממשיך הפסל לשמור על מעמדו בעיר, כשמדי שנה נערך באתר טקס יום הזיכרון בו משתתפים מאות מבני העיר. הפסל הופיע גם בסמל שהפיקה העירייה לכבוד 50 שנה לעיר וכן בעלונים ופרסומים אחרים. גדעון פרידמן יצר פסל זכוכית בהזמנת העירייה, המועצב בהשראת פסל הבולבוסים והמוענק לאורחיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויויאן גריס: סיפורו של רוג'ום ערד - פסל הבולבוסים, באתר '31 מזרח', 22.11.12
* מיכאל יעקובסון: פסל הבולבוסים מאז ועד היום, באתר 'חלון אחורי', 10.5.13
* מיכאל יעקובסון: הצעה לעיצוב בול 50 שנה לערד, באתר 'חלון אחורי', 14.5.13
**הרמן** הוא ספר ישראלי לילדים ולבני נוער שזכה בשנת 1992 בפרס זאב לספרות ילדים ונוער. הספר נכתב על ידי הסופר והמאייר אודי טאוב ואויר על ידי הנה הדלן.

הוא יצא לאור בשנת 1991 בהוצאת מסדה, סדרת קיפוד.

עלילה
-----

הספר מסופר בגוף ראשון על ידי הילד יונתן. יונתן היה עד נסתר לשיחה בין אביו לבין חבר של אביו ששמו הרמן. הרמן עמד בפני פשיטת רגל, פנה אל האב בבקשת עזרה, וזה האחרון סירב לעזור לו. יונתן לא הבין את התנהגות אביו כלפי חברו הטוב, וכעס עליו. רגשותיו השליליים הועצמו כאשר התקבלה הודעה על כך שבליל השיחה הרמן קיבל התקף לב, והתאשפז בבית החולים.

יונתן ביקר את התנהגות אביו, התבייש במעשיו, ולאחר מספר ימים הם אף ניהלו שיחה שבה הסביר האב לבנו את סיבת התנהגותו כלפי חברו, והאיר את הדברים מנקודת מבטו. במפגש בארבע עיניים של הרמן עם יונתן הוא הבהיר לילד פרטים נוספים שהציגו ליונתן את המצב באור שונה.

אודי טאוב מראה בספרו כי גם למבוגרים וגם לצעירים יש מצוקות, הן שונות זו מזו, אבל לעיתים כרוכות זו בזו. הספר מדגים ששיח בין אנשים שבו כל צד מסביר ומאיר את הבעיות מהיבטים שונים הוא חשוב, ומצביע גם על החשיבות של עזרה לאחר.

קישורים חיצוניים
----------------

* על הספר "הרמן", באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרמן, באתר הספריה הלאומית, ‏1991
עטיפת התקליט. מימין לשמאל: אריק לביא, צבי בורודו (יושב, עם הגיטרה) ושמעון ישראלי
**שלושת המיתרים** או "טריו ערבה" הייתה שלישיית-זמר ישראלית שחבריה היו: שמעון ישראלי (בס), צבי בורודו (בריטון וגיטרה) ואריק לביא (טנור), שהתמחתה בשירי רועים ובוקרים וזכתה להצלחה ארצית ובינלאומית מרשימה ב-1957. 

שלושת חברי השלישייה עבדו כשחקנים בתיאטרון הקאמרי כאשר אחרי הופעות ובמהלך חזרות שרו יחדיו להנאתם. תוצאת ניסיונות אלו הייתה יצירת שלישיית-זמר שהחלה לפעול בשם "שלושת המיתרים" ב-1957. עוד לפני כן הופיעו השלושה בפני חיילים בעת מבצע סיני. בעקבות ההרמוניות המיוחדות שיצרו לביא, בורודו וישראלי זכתה השלישייה להכרה ארצית ובינלאומית. בחו"ל השתמשה השלישייה בשם "טריו ערבה".

בין שיריה הנודעים ניתן למנות את "דודו" (מתוך ההצגה "הוא הלך בשדות"), "שדמתי", "אורחה במדבר" ("ימין ושמאל רק חול וחול"), "למדבר" ("לך לך למדבר"), "בוקרי לכיש" ("הו לכיש לכישה") ולהיטה הגדול ביותר: "שיר הבוקרים" ("ערבה ערבה אין קץ"), שגם העניק לה את שמה הפופולרי. השלישייה הופיעה באירופה, כאשר שיא מסע ההופעות שלה היה בסדרת הופעות באולם ה"אולימפיה" בפריז עם שארל אזנבור וז'אק ברל.

לאחר החזרה לארץ התפרקה השלישייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלושת המיתרים, באתר זמרשת
* שלושת המיתרים, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* האזנה ל"שיר הבוקרים" בביצוע המקורי של "שלישיית ערבה" מתוך "שירים ששמענו פעם" באתר הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 245899301
* WorldCat: viaf-245899301

 |
**שמואל פינקלשטיין** (בפולנית: **Samuel Finkelstein**;‏ 1895 – 1942) היה צייר יהודי בפולין שבין מלחמות העולם, שנספה במחנה ההשמדה טרבלינקה.

ביוגרפיה
--------

פינקלשטיין נולד בסנדומייז', במחוז רדום בפולין הקונגרסאית. הוא סיים לראשונה בית ספר למסחר, אך לא היה מרוצה מהמקצוע אותו למד והחל לצייר. חבריו ובני משפחתו הציעו לו ללמוד שיעורי אמנות, ובשנים 1913–1914 הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות בקרקוב שם למד בהוראתו של וויצ'יך וייס מתנועת פולין הצעירה. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא התיישב בלודז', שם הציג תערוכות.

שמואל פינקלשטיין, "טבע דומם", ציור שמן, 1932
הוא הפך לחבר בעמותת הציירים "סטארט" ובאגודת האמנים בעיר לודז'. הוא גם נסע בקביעות לאזורים שונים בפולין ולכפר האמנים קז'ימייז' דולני. הוא התחיל להיות פעיל בסצנת האמנות בקרקוב כשהצטרף ל"גילדת האמנים Jednoróg" - קבוצת בוגרי האקדמיה בקרקוב - והציג איתם תערוכות משותפות. הוא גם השתתף בפעילות הקהילה היהודית וצייר סצנות מחיי היומיום. הוא נכלל בתערוכת התרבות היהודית "העולם התעורר" שארגן מוזיאון מחוז נובי סאץ'.

אף שהיה מזוהה בעירו עם הקונסטרוקטיביסט אוונגרד והיה מיודד עם אמנים כמו ולדיסלב סטרזמנסקי, קטרינה קוברו וקרול הילר, ציוריו נשאו את הסגנון המסורתי האימפרסיוניסטי במוטיבים, בצבעים ובעבודת המכחול שלו. כשפינקלשטיין נסע לקז'ימייז' דולני, הוא צייר את חיי היהודים בחוץ כפי שראה אותם. חיים גולדברג, צייר יהודי-פולני יליד קז'ימייז', נזכר באמן כשעמד לבדו וצייר בשדה.

שמואל פינקלשטיין נספה בשנת 1942 בטרבלינקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמואל פינקלשטיין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ArtNet listing
2. ↑  "Wystawa Cechu Artystów Plastyków "Jednoróg" w Pałacu Sztuki Towarzystwa Przyjaciół Sztuk Pięknych w Krakowie". *Koncern Ilustrowany Kurier Codzienny - Archiwum Ilustracji* (בפולנית). Zbiory NAC on-line. באפריל 1933. נבדק ב-18 באוגוסט 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Warszawskie Targi Sztuki (Warsaw Trades of Art): Sztuka Dawna (Old School), page 30
4. ↑  Nadwiślańskie Museum of Kazimierz Dolny branch Museum branch exhibit, "World Evoked" exhibition of Jewish culture (.doc file)(הקישור אינו פעיל, May 2018)
5. ↑  Monoskop: Wladyslaw Strzemiński
6. ↑  ArtFacts Net, Samuel Finkelstein listing

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1193288991
* RKD: 123351
* VIAF: 22151776728118010064
* WorldCat (עם VIAF): 22151776728118010064

 |
גרסה פשוטה יותר של הטאפט "ציקלמן - עקומות שוט" מאת הרמן אובריסט, במוזיאון העירוני במינכן.
מזרקה מעשה ידי אובריסט
**הרמן אובריסט** (בגרמנית: **Hermann Obrist**, ‏ 23 במאי 1863 – 26 בפברואר 1927) היה פסל גרמני-שווייצרי עם שורשים סקוטיים, נציג של תנועת האמנות יוגנדשטיל (אר נובו).

ביוגרפיה
--------

אובריסט נולד בקילכברג, על יד ציריך. בנם של הרופא קספר אובריסט ושל האצילה אליס גיין גראנט דאף מאידן, סקוטלנד. ב-1867 עברה המשפחה לסן רמו וב-1870 לפריז; באותה שנה חזרה לשווייץ. אחרי גירושי הוריו, נסע הרמן עם אמו בשנת 1876 לויימאר שבגרמניה.

בשנים 1885-1886 למד מדעי הטבע, לרבות בוטניקה ורפואה, באוניברסיטת היידלברג, מה שהשפיע מאוחר יותר על תפיסתו לגבי האמנויות היישומיות. בהמשך למד אמנות בבית הספר Kunstgewerbeschule בקרלסרוהה. אחר כך חי זמן מה בפריז, שם זכה ב-1889 במדליית זהב על יצירה שהציג בתערוכה העולמית. בין 1890-1891 למד באקדמיה ז'וליאן. ב-1892 הקים בפירנצה סדנה ליצירות רקמה שהעביר למינכן כעבור שלוש שנים (1895), תחת השם "הסדנאות המאוחדות לאמנות ומלאכה" (Vereinigte Werkstätten für Kunst im Handwerk).

כמורה הייתה לאובריסט השפעה חשובה על עלייתה והתפתחותה של אמנות ה"אר נובו" בגרמניה. בשנת 1902 יחד עם וילהלם פון דבשיץ (1948-1871) הקים בית ספר לעיצוב במינכן, "הסדנה הלימודית - מחקרית לאמנות חופשית וישומית". ניהל שם כשנתיים את המחלקה למודלציה ופיסול. עם תלמידיו נמנה לודוויג הירשפלד מאק, שלימד מאוחר יותר בבית הספר באוהאוס.

לפי הזמנתו, עיצב ידידו, אוגוסט אנדל, את הסטודיו שלו במינכן בשנת 1897. הסטודיו של אובריסט נהרס בימי מלחמת העולם השנייה בשנת 1944.

יצירתו
------

אובריסט עיצב מגוון יצירות הכוללות גובלנים, קרמיקה, עיצובי רהיטים, עבודות במתכת, פסלים, אנדרטאות ובארות. העיצוב המפורסם ביותר שלו הוא "ציקלמן", קישוט קיר בצורת "עקומות שוט" (Peitschenhieb) שהפך
לדגם ייצוגי של תנועת ה"אר נובו". יצירה חשובה נוספת היא Bewegung (תנועה) שנוצרה בגבס ב-1914.

לקריאה נוספת
------------

* 2009 ,*Hermann Obrist: Sculpture, Space, Abstraction around 1900*, Bellerive Museum, Zürich

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן אובריסט** בוויקישיתוף
* הרמן אובריסט, באתר המילון ההיסטורי של שווייץ, בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית, 2010
* דגמר רינקר, הערך "הרמן אובריסט" ב"דויטשה נציונאלה ביוגרפי", כרך 19, ע' 406-407 (בגרמנית)
* ביוגרפיה באתר קטרקונסט (באנגלית)
* אלפרד היקלינג, כתבה, "גארדיאן", 6 ביוני 2010
* תערוכה במוזיאון הנרי מור
* תמונות וטקסטים מתוך הספר Hermann Obrist: Sculpture, Space, Abstraction around 1900

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007424879405171
* BnF: cb166449291 (data)
* GND: 118735861
* HDS: 022090
* ISNI: 0000 0001 1678 774X
* LCCN: n86055871
* RKD: 60209
* SIKART: 4022833
* SNAC: w63f8d3k
* SUDOC: 142596949
* ULAN: 500029519
* VIAF: 79399558
* WorldCat: lccn-n86055871

 |
**המזכירה** (באנגלית: **Secretary**) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 2002 שביים סטיבן שיינברג וכתבה ארין סרסידה וילסון על בסיס סיפור קצר בעל אותו שם מתוך הספר "התנהגות רעה" של מרי גייטסקיל. בסרט מככבים מגי ג'ילנהול וג'יימס ספיידר והוא עוקב אחר מערכת יחסי שליטה סאדו-מאזוכיסטית שמתפתחת בין מזכירה לעורך דין דומיננטי.

תקציר העלילה
------------

**לי הולוויי** (מגי ג'ילנהול) היא בחורה רגישה, בת למשפחה בלתי מתפקדת. אבי המשפחה אלכוהוליסט בעוד האם מנסה נואשות להקרין חזות של "עסקים כרגיל". לאחר ניסיון התאבדות, הולוויי משתחררת מבית חולים פסיכיאטרי ומנסה להשתלב בחברה. היא לומדת קורס הקלדה עיוורת ומוצאת עבודה כמזכירה במשרד של עורך דין קפדן, **ה. אדוארד גריי** (ג'יימס ספיידר), אשר נמשך לאופיה הצייתני והכנוע.

תחילתם של יחסי העבודה בין הולוויי וגריי מאופיינים במתיחות והיסוס - הופעתה והרגליה המגונים של הולוויי מטרידים את גריי הפרפקציוניסט. השניים מתקרבים כאשר גריי מתעמת עם הולוויי בנוגע לנטייתה לפגיעה עצמית ובסופו של דבר מתפתחת ביניהם מערכת יחסי שליטה סאדו-מזוכיסטית. הולוויי חווה התעוררות אישית ומינית ומעוניינת להעמיק את הקשר הרומנטי עם גריי, בעוד הוא נרתע מרגשותיו ומתקשה להשלים עם נטיותיו הדומיננטיות המסבים לו רגשי אשמה.

ליהוק
-----

* מגי ג'ילנהול- לי הולוויי
* ג'יימס ספיידר - ה. אדוארד גריי
* ג'רמי דייוויס - פיטר
* לסלי אן וורן - ג'ואן הולוויי
* סטיבן מק'התי - ברט הולוויי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המזכירה (באנגלית)

* "המזכירה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "המזכירה", באתר נטפליקס

* "המזכירה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "המזכירה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "המזכירה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "המזכירה", באתר Metacritic (באנגלית)

* "המזכירה", באתר אידיבי

* "המזכירה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* המזכירה, קדימון הסרט באתר יוטיוב (אורך: 2:19)
פסיפס תמונות של הסמל של ויקימדיה
**פסיפס תמונות** הוא תמונת פסיפס, המורכבת ממספר רב של תמונות קטנות. תמונת המקור הראשונית מחולקת למשבצות מלבניות וכל אחת מאותן המשבצות מוחלפת בתמונה שלמה, המשולבת ומותאמת במיוחד.
אופן השילוב הייחודי כפסיפס, יוצר מצב, בו במבט ממרחק-מה, נראה שילוב התמונות כאילו היה התמונה הראשונית, בעוד שבמבט מקרוב נחשפות מאות התמונות הקטנות המרכיבות את פסיפס התמונות.

היסטוריה
--------

שורשיו ההיסטוריים של פסיפס התמונות משויכים לאומנות הכתב היהודית שהחלה במאה ה-9, שנקראת מיקרוגרפיה, אומנות הכתיבה בקו עברי זעיר, אשר באמצעותו "צוירו" צורות גאומטריות וקישוטים.
אותה אומנות תורגמה בשנות ה-70 של המאה העשרים, בעידן המחשב, לטכניקה הנקראת אמנות ASCII, שבבסיסה יצירת תמונות מצירוף של האותיות הקיימות במחשב, ללא שימוש בגרפיקה ממוחשבת.

תהליך הפקת פסיפס תמונות
-----------------------

הפקת פסיפס תמונות מחייבת מספר תהליכים:

* עיבוד גרפי של התמונה המיועדת להיות תמונת היעד.
* עיבוד של כל תמונות המקור המיועדות לשמש ליצירת הפסיפס, והתאמתן כך שלא יפגמו בעת שילובן בפסיפס. גם תמונות, שהמבנה המקורי שלהן לגובה, עוברות תהליך חיתוך והתאמה, תוך שימור תוכן התמונה ועיבודה באופן שנראה כאילו צולמה במקור לרוחב.
* מעבר על תמונות המקור וניתוח המבנה של כל אחת ואחת מהן: מיון לפי צבעים וגוונים ולפי מבנה.
* תהליך הליבה - שיבוץ תמונות המקור כחלקיקים בתוך מלבני היעד: תהליך זה מבוצע באופן מדוקדק, על ידי מציאת התאמה בין תמונת המקור לבין המיקום, בו תשולב התמונה על גבי לוח המשבצות של תמונת היעד.

תהליך הפקת הפסיפס נעשה קשה עוד יותר, כאשר מתקבלת החלטה שאין לבצע שימוש חוזר רצוף בתמונות המקור, ושימוש חוזר בתמונת מקור יורשה רק בתנאי שיש בין מופעי התמונה מרחק מינימלי מסוים.

גלריה
-----

* פסיפס תמונות של שחף המורכב ממאות תמונות של ציפורים ותמונות טבע שונות שצורתן משושיםפסיפס תמונות של שחף המורכב ממאות תמונות של ציפורים ותמונות טבע שונות שצורתן משושים
* פסיפס תמונות של מוסטפא כמאל אטאטורקפסיפס תמונות של מוסטפא כמאל אטאטורק
* ציורו של סלבדור דאלי מ-1976 נחשב לראשון ליישם פסיפס תמונות. במבט ממרחק 40 מטרים, נראית בבירור דמותו של אברהם לינקולןציורו של סלבדור דאלי מ-1976 נחשב לראשון ליישם פסיפס תמונות. במבט ממרחק 40 מטרים, נראית בבירור דמותו של אברהם לינקולן

ראו גם
------

* אמנות ASCII

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פסיפס תמונות** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552042505171
* BnF: cb17949929w (data)
* LCCN: sh2007009991

 |
הפסל בשנת 1993 אחרי שהורד מלמעלה במטרה לשפצו
**פסל החופש** (באנגלית: **Statue of Freedom**) ידוע גם בשם **פסל החירות**, הוא פסל ברונזה שעוצב על ידי תומאס קרופורד, בשנת 1863. הוא הוצב על כיפת הקפיטול בוושינגטון, ארצות הברית מתוך מטרה לסמל ניצחון במלחמה ושלום. הפסל מתאר דמות נשית שחובשת קסדה צבאית ומחזיקה חרב שנמצאת בתוך נדן ביד ימין וזר דפנה ביד שמאל.

תיאור
-----

דמות הפסל היא דמות נשית. ידה הימנית נשענת על ידית חרב בנדן ביד השמאלית היא מחזיקה זר דפנה ומגן עם 13 פסים. הקסדה שלה עטורה בזר ניצחון ועליה כרבולת נוצות. על סיכת הבגד שלה חרוטה האות U ובתוכה האות S, ראשי התיבות של 'ארצות הברית'. שכמייה אינדיאנית מוטלת על פלג גופה השמאלי. היא עומדת על גלובוס מברזל.

פסל הארד מתנשא לגובה שישה מטרים ומשקלו כ-6.8 טון (15 אלף ליבראות).

היסטוריה
--------

ב-9 במאי 1993, אחרי שהיה במקום כמעט 130 שנה, הפסל הובא מהקפיטול על ידי מסוק לשיקום, זה גם נתן הזדמנות לתיירים לראות את הפסל מקרוב. העבודה הייתה נחוצה בגלל צלקות נרחבות ובגלל סדקים והחלדה של המעמד מברזל. הפרויקט עלה בסה"כ 780,000 דולר שגויסו באופן פרטי. העבודה בוצעה על ידי חברה בבולטימור, מרילנד. עבודת השיקום של הפסל והכן ערכה כארבעה חודשים. פסל החופש הוחזר למקומו במסוק ב-23 באוקטובר 1993, במסגרת חגיגות המאתיים של הקפיטול בארצות הברית.

הנצחה
-----

ראשו של הפסל נמצא על בול של ארצות הברית.

פסל החופש נמצא גם בצד האחורי של עיטור מדליית עיראק. 

הפסל מתואר גם במדליה האזרחית למלחמה בטרור.

* מדליית עיראק מ-2004מדליית עיראק מ-2004
* בול-דואר של 5$ אמריקאים, 1923בול-דואר של 5$ אמריקאים, 1923

ראו גם
------

* הקפיטול
* פסל החירות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסל החופש** בוויקישיתוף
* אודות הפסל באתר הקפיטול (באנגלית)
* אודות הפסל באתר VisitingDC.com (באנגלית)
**יששכר ברנהרד יואל** (Joel; ב' באייר תר"ס, 30 באפריל 1900 המבורג, גרמניה – כ"ו בניסן תשל"ז 14 באפריל 1977, ירושלים) היה ספרן בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי במשך 42 שנים.

קורות חיים
----------

יששכר יואל נולד בעיר המבורג שבגרמניה. את חינוכו קיבל בעיר הולדתו – בתחילה בתלמוד תורה ואחרי כן בגימנסיה הריאלית ע"ש היינריך הרץ. לימודיו הגבוהים היו באוניברסיטאות פרנקפורט, מינכן והמבורג. הוא למד שפות שמיות, כשערבית הייתה המקצוע הראשי שבו התרכז. ב-1923 קיבל תואר דוקטור. נושא הדיסרטציה שכתב היה: מבוא לביקורת היסטורית פילולוגית של תרגום התורה הערבי לרב סעדיה גאון. לאחר מכן למד בכמה ישיבות באזור סלובקיה ובהמבורג. אחרי הסמכתו לרבנות ב-1924 עלה לארץ ישראל. אחרי עלייתו עסק בהוראה בבית הספר תחכמוני ובשנת 1926 קיבל משרה במכון למדעי המזרח באוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1927 הוזמן על ידי הוגו ברגמן, מנהל בית הספרים הלאומי, לעבוד בבית הספרים כממלא מקום של דוד צבי בנעט ובאותה שנה התמנה למנהל מחלקת היהדות במקומו של גרשם שלום שהתמנה למרצה באוניברסיטה.
ברוב שנות עבודתו בספרייה היה סגן המנהל. ב-1947 וב-1968 היה מנהל זמני אחרי שגוטהולד וייל פרש, ומאוחר יותר כשקורט דוד וורמן פרש. בכל פעם עד שנמצא מנהל אחר. הוא התנה את מינוייו, בשתי הפעמים, בכך שיהיו זמניים, משום שהעדיף להתרכז בנושאים הספרניים ולא הניהוליים.

יואל היה נשוי לרות לבית אופנהיימר (1905-1979), ואב לשתי בנות ושני בנים.

תרומתו
------

יואל בנה את שיטת העמדת הספרים על המדף באולם קריאה יהדות, שיטה הקיימת עד היום. בעבודתו במחלקת היהדות גם הרחיב והתאים לצרכים המשתנים את שיטת מיון ספרי היהדות שפיתח גרשם שלום – שיטת שלום. כמו כן התאים את שיטת דיואי לצורכי הספריות הציבוריות בארץ.
הוא ערך את הביבליוגרפיה הלאומית "קריית ספר" במשך 41 שנים, עסק בהכנת הביבליוגרפיה בנושאי יהדות בכתב העת ועוד. בנוסף לרישום הפריטים הביבליוגרפיים שהגיעו לספרייה כלל כתב העת גם מאמרים מחקריים של מיטב חוקרי היהדות בארץ. יואל גם היה עורך המאמרים. כמו כן היה אחראי על פיתוח אוסף כתבי היד בספרייה. ב-1969 ייסד את כתב העת רמב"י, שאותו ערך עד מותו. היה זה אחד משיאי פעילותו כספרן.
מאז 1956, כשנפתח בית הספר לספרנות באוניברסיטה העברית, ועד אמצע שנות השבעים לימד יואל בבית הספר. המקצועות שלימד היו: מיון יהודי, מבוא לתולדות הספרות היהודית וקריאה בכתבי יד.

פרסומיו
-------

* **כתבי-היד העבריים הנמצאים בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלם** (יחד עם גרשם שלום), תר"ץ.
* **סדור רב סעדיה גאון**. יוצא לאור על ידי ישראל דוידזון, שמחה אסף, יששכר יואל. ירושלים: מקיצי נרדמים, תש"א.
* **תקציר המיון העשרוני** מאת מלויל דיואי. מותאם לצורכי המיון בישראל; ערך וצרף מפתח: יששכר יואל. תל אביב : מרכז לתרבות ולחינוך - המדור לספריות, תשי"ד.
* רשימת המאמרים של יששכר יואל באתר רמב"י

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי נדב. 'ד"ר יששכר יואל ז"ל (שנה לפטירתו)', **יד לקורא: כתב עת לספרנות, לביבליוגרפיה ולארכיונאות**, יז, תשל"ח, עמ' 123–126.
* קורט דוד וורמן. 'ד"ר יששכר ברנהרד יואל ז"ל (אייר תר"ס - ניסן תשל"ז. **קריית ספר: רבעון ביבליוגרפי של בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים**, נב, תשל"ח, עמ' 6-5.

קישורים חיצוניים
----------------

* יששכר יואל (1900-1977), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302520605171
* BIBSYS: 90824739
* GND: 173007600
* ISNI: 0000 0003 5551 4351
* LCCN: nr00021541
* NTA: 069529086
* VcBA: 495/67302
* VIAF: 97447253
* WorldCat: lccn-nr00021541

 |
**יתירות** הוא מונח בתורת המידע המתואר על ידי היחס בין האנטרופיה {\displaystyle H(X)} של X, והערך המרבי האפשרי {\displaystyle \log(|{\mathcal {A}}\_{X}|)}.

באופן לא רשמי, הוא כמות "השטח המבוזבז"  שאנו משתמשים בו להעברת מידע בתקשורת נתונים. דחיסת נתונים היא דרך להפחית או למנוע יתירות לא רצויה, לעומת זאת סיכומי ביקורת הם דרך של הוספת יתירות רצויה לצורך איתור ותיקון שגיאות בעת תקשורת מעל ערוץ רועש מוגבל קיבולת.

הגדרה כמותית
------------

לתאר את יתירות של נתונים גולמיים, הקצב של מקור מידע הוא ממוצע האנטרופיה לסימבול. עבור מקור נטול זיכרון, זה פשוט האנטרופיה של כל סמל, בעוד שבאופן הכללי ביותר של תהליך הסטוכסטי, מוגדר ע"י:

{\displaystyle r=\lim \_{n\to \infty }{\frac {1}{n}}H(M\_{1},M\_{2},\dots M\_{n}),}
הגבול, כאשר *n* שואף לאינסוף, האנטרופיה המשוקללת של *n* הסימבולים הראשונים מחולק על ידי *n*. בתורת המידע נפוץ לדבר על "קצב" או "אנטרופיה" של שפה. זה מתאים, לדוגמה, כאשר מקור המידע הוא "פרוזה בשפה האנגלית". הקצב של המקור (חסר הזיכרון) הוא פשוט {\displaystyle H(M)} משום שבהגדרה אין תלות הדדית בין הודעות רצופות של מקור נטול זיכרון.

את **הקצב המוחלט** של שפה או מקור הוא פשוט

{\displaystyle R=\log |\mathbb {M} |,\,}
שהוא הלוגריתם של גודל מרחב ההודעות, או ה"אלפבית". (נוסחה זו נקראת לעיתים פונקציית הארטלי.)

זהו הקצב המקסימלי האפשרי של מידע שניתן להעביר מעל אלפבית נתון. (הלוגריתם צריך להיות עם בסיס המתאים עבור יחידת המדידה שבשימוש. הקצב המוחלט שווה לקצב בפועל אם המקור נטול זיכרון ובעל התפלגות אחידה.

**יתירות מוחלטת** ניתנת להגדרה על ידי:

{\displaystyle D=R-r,\,}
כלומר ההבדל בין הקצב המוחלט לקצב.

היחס {\displaystyle {\frac {D}{R}}} נקרא **יתירות יחסית** ונותן את יחס הדחיסה המקסימלי כאשר מבוטא על ידי האחוז בו ניתן להפחית את גודל הקובץ.

באופן משלים ליתירות יחסית, ה**יעילות** מוגדרת על ידי {\displaystyle {\frac {r}{R}},}, כך ש {\displaystyle {\frac {r}{R}}+{\frac {D}{R}}=1}. 

מקור נתונים ללא זיכרון ועם התפלגות אחידה הוא בעל יתירות אפס (או יעילות של 100%) ואינו ניתן לדחיסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יתירות, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Here it is assumed {\displaystyle {\mathcal {A}}\_{X}} are the sets on which the probability distributions are defined.
2. ↑  MacKay, David J.C. (2003). "2.4 Definition of entropy and related functions". *Information Theory, Inference, and Learning Algorithms*. Cambridge University Press. p. 33. ISBN 0-521-64298-1. The *redundancy* measures the fractional difference between H(X) and its maximum possible value, {\displaystyle |\log(|{\mathcal {A}}\_{X}|)}
**ג'ייסון ל. ריילי** (באנגלית: **Jason L. Riley**) הוא עיתונאי אמריקאי, המכהן כעורך בכיר בוול סטריט ג'ורנל. עמית מחקר בכיר במכון גייטסטון.

קורות חיים
----------

ריילי נולד בבאפלו שבמדינת ניו יורק. הוא בעל תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת באפלו. את הקריירה העיתונאית שלו החל בעיתון באפלו ניוז וביו.אס. איי טודיי. ב-1994 הצטרף למערכת העיתון וול סטריט ג'ורנל. שימש כעורך משנה בדסק החדשות בניו יורק ב-1996 מונה לעורך המהדורה האינטראקטיבית ושימש במקביל גם כעורך מדור הפנאי והאמנות. במרץ 2000 מונה לעורך בכיר ומ-2005 הוא חבר במועצת העורכים של העיתון.

ריילי עמית במכון מנהטן, צוות חשיבה קונסרבטיבי.

ב-2008 יצא ספרו "Let Them In: The Case for Open Borders" בו מבטא תמיכה במדיניות ליברלית יותר כלפי הגירה לארצות הברית. ב-2014 יצא לאור ספרו "Please Stop Helping Us: How Liberals Make It Harder for Blacks to Succeed" (בתרגום חופשי: "אנא הפסיקו לעזור לנו: איך הליברלים מזיקים להצלחת השחורים [באמריקה]"). הספר מתאר כיצד מדיניות ליברלית על אף כוונותיה הטובות, פגעה למעשה באפרו-אמריקאים וביכולתם לצמצם את הפער מול הלבנים.

ריילי נשוי לעיתונאית היהודייה נעמי שייפר-ריילי והם הורים לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ייסון ריילי (באנגלית)
* ג'ייסון ריילי, ברשת החברתית טוויטר
* אתר האינטרנט של ג'ייסון ריילי
* ג'ייסון ריילי באתר וול סטריט ג'ורנל
* ג'ייסון ריילי באתר מכון מנהטן
* Why liberals should stop trying to ‘help’ black Americans, ניו יורק פוסט, 28 ביוני 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007404293405171
* BIBSYS: 15032285
* GND: 1240860811
* ISNI: 0000 0000 3784 1971
* LCCN: n2004092439
* VIAF: 23995202
* WorldCat: lccn-n2004092439

 |
**Public Switched Telephone Network** (בראשי תיבות: **PSTN**) היא רשת בינלאומית של רשתות טלפון מבוססות מיתוג מעגלים ברחבי העולם. (לדוגמה, רשת הטלפון של חברת בזק בישראל היא אחת מהרשתות הכלולות ב-PSTN.) הרשתות מחוברות ביניהן בתקשורת קווית (לדוגמה, כבלים תת-ימיים, ארון סעף) או בתקשורת אלחוטית (לדוגמה, לוויני תקשורת) ומתגים. בתחילת דרכה חיברה הרשת בין רשתות המבוססות על אות אנלוגי או Plain Old Telephony Service (ר"ת **POTS**). עם כניסת התקשורת הסלולרית וטכנולוגיות לתקשורת קווית דיגיטלית כמו ISDN הוטמעו ברשת גם רשתות מיתוג מעגלים בטכנולוגיות אלה. 

הרשתות המרכיבות את הרשת הציבורית עומדות בתקנים שקובע המגזר לקביעת תקנים בטלקומוניקציה (ITU-T) באיגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU), על מנת לאפשר חיוג ישיר (אנ') בין רשתות באזורים שונים או של חברות שונות או בטכנולוגיות שונות. לפני הקמת הרשת הציבורית, חיוג בין רשתות טלפון באזורים שונים דרשה התערבות של  מרכזן מסייע (אנ'). באמצעות רשת הטלפון הציבורית ניתן לקיים שיחת טלפון בין שני מנויים בשני אזורים באותה מדינה או בשתי מדינות שונות על ידי חיוג (אנ') קידומת טלפון בינלאומית (במידה והשיחה בינלאומית), קידומת הטלפון האזורית, ומספר הטלפון המקומי.

ראו גם
------

* FXO

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Public Switched Telephone Network** בוויקישיתוף

| טלפוניה |
| --- |
| מכשירים | מכשיר טלפון • טלפון סלולרי • טלפון חכם • טלפון חירום מובנה ברכב • טלפון ציבורי • טלפון רייס |
| אמצעי תשלום | אסימון • כרטיס חיוג |
| מספרי טלפון | מספר טלפון • קידומת טלפון • קידומת טלפון בין-לאומית • קידומת טלפון בישראל • ניידות מספרים • ספר טלפונים |
| טלפוניה | PSTN • ISDN • ADSL • SS7 • מרכזייה |
| סלולר | תקשורת סלולרית • טלפון סלולרי • נדידה |
| תקן טכנולוגיית תקשורת סלולר | קדם דור 0G • דור ראשון 1G • דור שני 2G • דור שלישי 3G • דור רביעי 4G • דור חמישי 5G |
| טלפון מבוסס אינטרנט | טלפוניית IP‏ • SIP‏ • H.323‏ • ‏VoIP • ‏Vocoder |