recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אדריאן פון בובנברג רכוב על סוסו (מתוך איורי דיאבולד שילינג המבוגר)
**אדריאן פון בובנברג** (בגרמנית: **Adrian von Bubenberg**‏; 1424 - אוגוסט 1479) היה אביר, מפקד צבאי וראש העיר של ברן בין השנים 1468-1469, 1473-1474 ו-1477–1479. בשווייץ הוא מוכר כגיבור קרב מורטן במלחמות הבורגונדיות.

חייו
----

פון בובנברג נולד להיינריך הרביעי פון בובנברג, ראש העיר של ברן ולורד שפיץ, אותו ירש ב-1465. במהלך מסע עלייה לרגל לירושלים הוא נמשח כאביר מסדר אבירי הקבר הקדוש.

לפני ואחרי המלחמות הבורגונדיות הוא הוביל מספר משאים ומתנים בין ברן לקנטונים של הקונפדרציה השווייצרית הישנה והמעצמות הזרות - סבויה, דוכסות בורגונדיה, צרפת והאימפריה הרומית הקדושה.

הוא קיבל את מעמדו ההירואי הודות לתפקידו במצור על מורטן. הוא מונה למפקד חיל המצב של העיר באפריל 1476. שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, צר על העיר במשך 12 יום ביוני 1476. בובנברג הצליח להחזיק את הגנות העיר עד להגעת כוחות הקונפדרציה הגיעו ב-22 ביוני 1476 והביסו את כוחותיו של שארל בקרב.

מורשת
-----

פסלו של פון בובנברג בברן
פון בובנברג נקבר קתדרלת ברן. לאור כך שהיה בחובות דרש האפיפיור סיקסטוס הרביעי שהוא ייקבר מחוץ לקתדרלה אולם הממשלה התנגדה לדרישה זו.

פון בובנברג הפך לגיבור ברומנטיקה הלאומית השווייצרית ותאור גבורתו תואר במספר ספרים. בעיר ברן הוקם פסל בדמותו והכיכר בעיר העתיקה בה הפסל הוצב נקראה על שמו.

ב-2022 זוהתה חריטה של שמו באתר קבר דוד המלך וככל הנראה נחרטה על ידו במהלך מסע עלייתו לרגל לירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדריאן פון בובנברג** בוויקישיתוף
* אדריאן פון בובנברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "גרפיטי של אביר שווייצרי בן 555 שנה נחשף בהר ציון בירושלים". *הארץ*. נבדק ב-2022-10-21.
2. ↑  ynet (2022-10-20). "כתובת גרפיטי של אביר נערץ מהמאה ה-15 התגלתה בירושלים". *Ynet*. נבדק ב-2022-10-21.
3. ↑  כתובת מפתיעה של הגיבור הלאומי של שוויץ התגלתה בהר ציון | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118516469
* HDS: 016654
* ISNI: 0000 0000 5439 6144
* LCCN: nr2003030772
* VIAF: 10636862
* WorldCat: viaf-10636862

 |
**לוקאס דניאל רומרו** (בספרדית: **Lucas Daniel Romero**; נולד ב-18 באפריל 1994 בלומה ארמוסה שבבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אינדפנדיינטה.

קריירת מועדונים
---------------

רומרו נולד בלומה ארמוסה שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה. הוא גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד. ב-8 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרת, כשנכנס כמחליף בדקה ה-82 בתיקו 0-0 נגד אסטודיאנטס לה פלאטה במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. בעונתו הראשונה עזר לקבוצה לזכות באיניסיאל 2012, ובהמשך נכנס כמחליף בסופרפינאל 2012/2013. רומרו שותף כמחליף במשחק הסופר קאפ הארגנטינאי 2013 נגד ארסנאל דה סארנדי שהסתיים בניצחון של ולס סארספילד.

ב-2 בפברואר 2016 חתם רומרו בקרוזיירו.

תארים
-----

עם ולס סארספילד
* אליפות ארגנטינה (2): איניסיאל 2012, סופרפינאל 2012/2013
* הסופר קאפ הארגנטינאי (1): 2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקאס רומרו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**קורנליו פורומבויו** (ברומנית: **Corneliu Porumboiu**; נולד ב-14 בספטמבר 1975 בווסלי, רומניה) הוא במאי קולנוע ותסריטאי רומני.

ביוגרפיה
--------

קורנליו פורומבויו נולד בווסלי למשפחת שופט כדורגל. בשנים 1994–1999 הוא למד ניהול ובשנת 1999 החל ללמוד בימוי קולנוע באוניברסיטה לתיאטרון וקולנוע בבוקרשט. מייד עם סיום הלימודים הוא ביים סרט קצר שזכה בפרס בפסטיבל הקולנוע בקאן.

בשנת 2004 הוא עבד על סרט באורך מלא The Dream of Liviu והקים חברת הפקות 42 KM FILM. בשנת 2005 הוא כתב תסריט וביים סרט 12:08 East of Bucharest שזכה בפרס מצלמת הזהב וכ-20 פרסים נוספים.

בשנת 2009 קורנליו פורומבויו סיים את סרטו Police, adjective שכה בפרס השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן.

בשנת 2013 הוא סיים את סרטו When evening falls on Bucharest or Metabolism שהוצג בפסטיבל לוקרנו.

בשנת 2019 קורנליו פורומבויו סיים את סרטו השורקים. שהוצג בקאן.

נוסף על כך, קורנליו פורומבויו צילם מספר סרטים תיעודיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורנליו פורומבויו** בוויקישיתוף

* קורנליו פורומבויו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קורנליו פורומבויו, באתר AllMovie (באנגלית)
* קורנליו פורומבויו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007428880305171
* BIBSYS: 7048625
* BNE: XX4757768
* BnF: cb157435093 (data)
* GND: 137803443
* ISNI: 0000 0001 1680 3316
* LCCN: no2009157431
* NKC: js20070223011
* NTA: 30373163X
* SUDOC: 126995125
* VIAF: 84261617
* WorldCat: lccn-no2009157431

 |
**שחף הקלפ** או **שחף דומיניקני** (שם מדעי: *Larus dominicanus*) הוא מין של שחף החי בחופי ים בחצי הכדור הדרומי.

מאפיינים
--------

לשחף זה נוצות שחורות בכנפיו וברגליו וכן בזנבו והוא מגיע לאורך 54-65 ס"מ, מוטת כנף של 128-142 ס"מ ומשקל של 540-1,390 גרם. כמו לשאר קרוביו הוא בעל מקור גדול וחזק בצבע צהוב והקצה מעוקל ואדום.

שחף זה חי בחופי חצי הכדור הדרומי באיי פוקלנד, ג'ורג'יה הדרומית, אוסטרליה, ניו זילנד, מדגסקר, דרום אפריקה וחלק מהשחפים מגיעים אפילו לאנטארקטיקה. הם יכולים לבלות בלב הים כמה שבועות בחיפוש מזון. בחורף הם נודדים צפונה.

השחפים חיים בלהקות גדולות בחופי הים וגם במזבלות, שם הם מחפשים שיירים אורגניים, פגרים ויצורים קטנים כמו עכברים וחרקים גדולים.

הם ניזונים גם מאצות ים כמו אצות הקלפ, מהן קבלו את שמם. בנוסף לפגרים ולקלפ הם גם נצפו בלב ים מנקים לווייתנים ממין אובלנה דרומית, אך הניקוי מותיר פצעים גדולים בבשרם. הם אוכלים חלזונות ושוברים אותם על הסלעים וכן ניזונים מעופות ים קטנים, אפרוחים, צבי ים, חיות ימיות שהם שולים מהמים כמו דגים ודיונונים. בנוסף הם חוטפים מזון מבעלי חיים, בעיקר עופות ים אחרים.

גלריה
-----

* 
* 
* שחף ניזון מקלפשחף ניזון מקלפ
* 
*

תת-מינים
--------

* *L. d. dominicanus*
* *L. d. vetula*
* *L. d. judithae*
* *L. d. melisandae*
* *L. d. austrinus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף הקלפ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחף הקלפ באתר הרשימה האדומה של IUCN
*Larus hyperboreus*
**שחף לבן-כנף** (שם מדעי: ***Larus hyperboreus***) הוא מין שחף גדול ממשפחת השחפיים המצוי באזור הארקטי. זהו מין השחף השני בגודלו בעולם.

אורכו של השחף 55–77 ס"מ ומוטת כנפיו עולה על 170 ס"מ. משקלו 960–2,700 גרם והוא אחד מהגדולים שבמיני השחפים, שני רק לשחף הימי. השחף בעל נוצות בטן לבנות, מקור צהוב ונוצות גב וכנפיים בצבע אפור המכונה באנגלית "Glaucous" ומכאן שמו האנגלי - "Glaucous gull".

עוף זה נודד ברחבי האזור הצפון פסיפי וצפון אטלנטי. הוא מדרים באירופה עד בריטניה ובאמריקה עד אזור הימות הגדולות ולעיתים נדירות עד דרום ארצות הברית וצפון מקסיקו.

שחפים אלה חיים באזורי חופים וצוקים שם הם מקננים בלהקות גדולות. כל זוג מטיל 2–4 ביצים כהות המכוסות בין הסלעים. 

השחף הוא עוף טורף הניזון ממיני דגים, סרטנים, חרקים גדולים, עופות אחרים (כמו מיני אלקיים), יונקים קטנים, יצורי ים וביצים, אך לעיתים גם מזרעים ומפירות יער.

* שחפים שולים דגיםשחפים שולים דגים
* 
* פרט צעירפרט צעיר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף לבן-כנף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחף לבן-כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007597686805171

 |
**שחף סיני שחור-ראש** (שם מדעי: ***Chroicocephalus saundersi***) הוא מין של שחף החי בסין ומזרח אסיה ומצוי בסכנת הכחדה.

הוא קרוי גם **שחף סאונדרס** על שם החוקר הווארד סאונדרס. בעבר נחשב למין יחיד בסוג *Saundersilarus*, אך כיום הוא משויך לסוג כרויקוצפלוס.

אורכו של שחף זה רק 33 ס"מ, הקטן ביותר מבין השחפים לאחר שחף גמדי. העורף והראש של השחף שחורים לגמרי וגם המקור שחור ומעוקל בקצהו. הכנפיים אפורות בהירות ולבנות בקצותיהן. הזנב שחור-לבן לסירוגין והרגליים שחורות.

השחף חי באזורי חופים, שפכי נהרות, ביצות ואגמים ברחבי מזרח סין, הונג קונג, יפן, קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית, מקאו, רוסיה, טאיוואן ווייטנאם.

שחפים אלה בסכנה כתוצאה מפגיעה בבית גידולם על ידי שינוי תוואי החוף למטרות חקלאות ימית וכן בגלל זיהום סביבתי וירי בעופות בכמה מהמדינות בהם הם חיים. סיבה נוספת היא חיסול גוזלים על ידי טורפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף סיני שחור-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------
**שטחי בסיס ריבוניים** (אנגלית: **Sovereign Base Areas**) הם בסיסים צבאיים השוכנים בטריטוריה שבה הריבון הוא הממלכה המאוחדת, אך הם נפרדים מהאיים הבריטיים. שטחים אלה הם שריד של השלטון הקולוניאלי הבריטי שהתקיים באזורים רחבים סביב שטחי הבסיס הריבוניים.

אקרוטירי ודקליה בקפריסין
------------------------

מפה של קפריסין ובה שטחי הבסיס הריבוניים צבועים בוורוד
שני שטחי הבסיס הריבוניים הנוכחיים הם אקרוטירי ודקליה, השוכנים בצמוד לרפובליקת קפריסין, בדרום האי קפריסין, שבעבר היה כולו תחת שלטון הממלכה המאוחדת. עם מתן עצמאות לקפריסין, בשנת 1960, נותרו שטחים אלה בשליטת הממלכה המאוחדת.

הכוחות הבריטיים בקפריסין מוצבים באקרוטירי ודקליה על מנת לתפעל בסיסים אלה ולהגן עליהם, ויש בהם תחנת האזנה בריטית וכן הנציגות השלמה היחידה של חיל האוויר המלכותי בים התיכון, בבסיס אקרוטירי. בנוסף לכוחות שבאקרוטירי ודקליה תורמת הממלכה המאוחדת לכוח הפועל בקפריסין מטעם האומות המאוחדות. בסך הכל מוצבים בקפריסין כ-3,500 אנשי צבא בריטים.

החוקים האזרחיים נאכפים על ידי הרשויות הבריטיות האזרחיות, והם בעלי תוקף גבוה יותר בהשוואה לאלו של קפריסין. קפריסאים רבים עובדים בשטחי הבסיס הריבוניים, בעיקר עבור הרשויות הבריטיות, כחוואים או עבור בעלי עסקים מקומיים. רק קפריסאים בעלי קשר למקום מורשים להתגורר בו, כגון אלו המתגוררים בכפר אקרוטירי או בשולי הכפרים הסמוכים לבסיסים. הכפרים קסילוטימבו (אנ') ואורמידיה (אנ'), תחנת הכוח דקליה וישוב הפליטים שבבעלותה הם מובלעות קפריסאיות המוקפות על ידי שטח הבסיס הריבוני דקליה.

שטחי הבסיס הריבוניים הם טריטוריה שמעבר לים, אך במקום לפעול תחת מושל, בדומה לשאר הטריטוריות, יש להם מנהל שממונה על ידי המלך צ'ארלס השלישי, והם נמצאים תחת סמכות משרד ההגנה הבריטי ולא תחת סמכות משרד החוץ וחבר העמים. מנהל השטחים הוא גם מפקד הכוחות הבריטיים בקפריסין. לשטחי הבסיס הריבוניים יש תחילית אות קריאה, ZC4, הנפרדת לחלוטין מזו של קפריסין, המשתמשת בדרך כלל ב-5B.

שטחי הבסיס הריבוניים משתרעים על פני 98 מיילים רבועים, מתוכם 47.5 של אקרוטירי ו-50.5 של דקליה. אולם, ממשלת בריטניה לא מחזיקה בבעלותה את כל השטח. משרד ההגנה מחזיק בבעלותו חמישית מהשטח, 60% מהשטח נמצאים בבעלות פרטית ומשמשים למטרות חקלאיות, ו-20% הנותרים הם אדמות כתר הכוללות יערות, דרכים, נהרות והאגם המלוח אקרוטירי.

בשטחי הבסיס הריבוניים פועלים גם אנשי מכס, המשתייכים לזרוע עצמאית למחצה של המכס הבריטי. לאנשי המכס יש תחומי אחריות נרחבים, והם אחראים על הטיפול הגירה, ייבוא, ייצוא, מסים, לידות, נישואים, גירושים ומיתות. כמו כן, בשטחי הבסיס הריבוניים פועל כוח משטרה אזרחי. הכוח הוקם באוגוסט 1960, והוא אחראי על כל תושבי השטחים, כולל אנשי הצבא. אולם, במקרה ומבוצעת עבירה בעלת אופי צבאי על ידי אחד מהחיילים המוצבים במקום, הסמכות נתונה ליחידת המשטרה הקפריסאית המשותפת, שהיא יחידה צבאית המורכבת מנציגי המשטרה הצבאית המלכותית ומשטרת חיל האוויר המלכותי. הכוח המשטרתי אחראי גם על ניהול בית הסוהר דקליה.

במדינת אירלנד החופשית
---------------------

בעבר היו שלושה שטחי בסיס ריבוניים במדינת אירלנד החופשית, שבעבר הייתה חלק מהממלכה המאוחדת. כיום שוכנים שלושת הנמלים הללו באירלנד. לאחר קבלת העצמאות האירית ב-1922 שמרה הממלכה המאוחדת ברשותה את נמלי המים העמוקים ליד ברהייבן, קווינסטאון ולוך סווילי, לפי תנאי האמנה האנגלו-אירית מ-1921. הנמלים נותרו בשליטה בריטית עד החתימה על הסכם הסחר החופשי בין אנגליה לאירלנד ב-1938, שלאחריה הועברו לריבונות אירית.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנהלת שטחי הבסיס הריבוניים באתר משרד ההגנה הבריטי
**אלמנה החומה** (נקרא גם: **אלמנה אפורה** ו**עכביש הכפתורים החומים**; שם מדעי: *Latrodectus geometricus*) הוא עכביש ממשפחת הכדורניים אשר התגלה לראשונה בשנת 1935. האלמנה החומה ניתנת לזיהוי על ידי מאפיינים ייחודיים ונפוצה במדינות רבות (גם בישראל). האלמנה החומה ניזונה מחרקים שונים, לשם כך יש לה ארס להרוג את טרפה. נשיכתה אינה מסוכנת לבני אדם (למעט לאוכלוסיות מיוחדות).

תיאור
-----

אורך האלמנה החומה הוא כ-38 מ"מ. צבעיה נעים בין חום לשחור, ולעיתים מופיעים עליה גם מעט גוונים אפורים. לאלמנה החומה יש תווית ייחודית בצורת שעון חול על החלק התחתון של הבטן, המשמשת כסימן אזהרה כנגד טורפיה. לתווית זו יש צבע כתום צהבהב או בהיר. בנוסף יש לה גם פסים על הרגליים. ניתן לזהותה בקלות לפי שק הביצים שלה שמראהו קוצני.

הפצה
----

מדענים רבים סבורים כי מקורה של האלמנה החומה הוא באפריקה. האלמנה החומה נצפתה בארצות: דרום אפריקה, ארצות הברית (כולל הוואי), אוסטרליה, אפגניסטן, דרום אירופה, הרפובליקה הדומיניקנית, קפריסין, קוסטה ריקה, אל סלבדור, אורוגוואי, פקיסטן, הודו, תאילנד וכן גם ישראל. עכבישי האלמנה החומה שוכנים באזורים עירוניים, לרוב במכוניות נטושות או במחסנים.

ארס
---

לעכביש האלמנה החומה יש ארס שהוא משתמש בו כדי להרוג את טרפו ולהגן על עצמו, אך הוא לא תוקפני ונמנע מלנשוך בני אדם. מין זה מזריק כמות רעל קטנה יחסית כשהוא נושך בני אדם (סביב 0.43 מ"ג /ק"ג). נשיכה של אלמנה חומה אינה מסוכנת (למעט נשיכות שנגרמות לתינוקות ולזקנים). רוב האנשים שננשכים על ידי אלמנה חומה חווים כאבים שנמשכים מספר שעות. אחוז קטן יותר של אנשים חווים אי נוחות רבה יותר מנשיכת האלמנה החומה, אך הם לא זקוקים לטיפול רפואי מיוחד. רעלנים יעזבו את הגוף אחרי יום או יותר. ישנם כמה סימפטומים אשר ייתכן ויופיעו עם נשיכת האלמנה החומה וייעלמו לאחר 24 שעות: כאב עמום ליד מקום הנשיכה, התכווצויות שרירים בעיקר בבטן, רעידות, הזעה, בחילות והקאות.

מזון ובית גידול
---------------

על מנת ללכוד טרף, האלמנה החומה טווה רשת קורים צפופה במסתור שלה. האלמנה החומה פעילה יותר בלילה כי בלילה היא מצליחה לתפוס טרף רב יותר. היא אוכלת מגוון רחב של חרקים כגון דבורים, צרעות, זבובים, מקקים, ולעיתים נדירות גם חיפושיות, העוזרות לה לספוג נוזלים הדרושים לתזונה שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלמנה חומה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אלמנה חומה באתר חרקים
* אלמנה חומה באתר 'sertox'

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלמנה חומה, באתר www.insectour.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558165405171
* LCCN: sh85074985

 |
עטיפת האלבום אלמנה שחורה
**אלמנה שחורה** הוא אלבום הביכורים של להקת המטאל הישראלית "אלמנה שחורה" שהוקמה ב-1991.

הפקה
----

האלבום יצא לאור ב-14 בפברואר 1997, והוא מוגדר כאלבום ז'אנר גלאם מטאל ישראלי היחיד של הלהקה בכל שנות פעילותה.

להקת האלמנה השחורה הופיעה עם שירי הדיסק ברחבי הארץ, בהרכב מלא של חברי הלהקה שניגנו בתקליט "אלמנה שחורה", עד לשנת 1998, בה פרשו מהלהקה אבי מועלם ואיציק עובדיה. 

הסינגל הראשון שיצא לרדיו טרם השקת הדיסק, השיר "תסתכלי לי בעיניים", לא נכלל באלבום. סינגלים נוספים שהופקו עבור הרדיו הם: "ג'ני", "דמעות", "הבושם הכחול", "חברים" וגרסת כיסוי ל"כל הכבוד" (קזבלן). השיר "דמעות" הופץ במספר מהדורות האלבום תחת השם "מושיט לך יד".

בשנת 2010 הוציאה הלהקה את אלבומה הבא, "פנטום פיין".

משתתפים
-------

* אסי חסון: זמר ראשי.
* אלי זולטא: גיטרות, קולות רקע, סולן ברצועות 5 ו-13.
* אבי מועלם: בס, פסנתר, קלידים, קולות רקע.
* איציק עובדיה: תופים, כלי הקשה, קולות רקע.
* יהורם גאון: שירה ברצועה 14.
* ארז נץ: מעבד, מפיק מוזיקלי.
* חברת הקלטות: Journey Records.
* עיבוד: אלמנה שחורה.

רשימת השירים
------------

1. "היצירה" - 1:48
2. "אלמנה שחורה" - 5:11
3. "דמעות" - 4:46
4. "בושם כחול" - 3:41
5. "ג'ני" - 3:35
6. "חברים" - 4:33
7. "אושר פנימי" - 3:47
8. "הכל נגמר" - 4:25
9. "אש אש" - 5:18
10. "כוס אומק ערס" - 7:18
11. "בייב" - 4:11
12. "רחוק" - 4:21
13. "גן עדן" - 2:20
14. "כל הכבוד" בשיתוף יהורם גאון - 3:09

קישורים חיצוניים
----------------

* דיסקוגרפיית האלבום - באתר מומה
* מילות שירי האלבום(הקישור אינו פעיל) - באתר MP3 MUSIC
**האלמנה הלבנה** (באנגלית: **White widow**) היא שילוב גנטי שווה בין קנאביס מסוג אינדיקה (מדרום הודו) וקנאביס מסוג סאטיבה (מברזיל).
האלמנה הלבנה מתוארת כאחד הזנים של הקנאביס המפורסמים והנפוצים ביותר.
זן הקנאביס "האלמנה הלבנה" זכה במקום הראשון בתחרות ה-Cannabis Cup ב-1995. ותואר כאחד מזני הקנאביס הכי פופולריים בעולם במגזין Popular science האמריקאי.

תיאור
-----

טעמו מתואר כפירותי, מתקתק ומרענן. בעל טעם וריח אורנים חזק, צבעה של האלמנה הלבנה הוא ירוק אפרפר. צמח האלמנה הלבנה בעל פרחים מצופים בשרף לבן ונוצץ. אלה שהשתמשו בו תיארו את שימושו כתחושה חזקה של אופוריה. זמן הפריחה של הצמח הוא בין 8 ל-10 שבועות.
יכולת הגידול שלו הוא עד 400 גרם למטר רבוע.

צמח האלמנה הלבנה

שימושים והשפעות
---------------

האלמנה הלבנה משמשת לטיפול בפוסט טראומה, נדודי שינה, מתח נפשי, דיכאון, חרדות, כאבים כרוניים וכאבי שרירים. האלמנה הלבנה גורמת לתחושת נמנום, התרוממות רוח, היא מעוררת תיאבון ויצירתיות.

פיתוח הזן
---------

קיים ויכוח בקרב מגדלי הקנאביס לגבי פיתוח הזן. חלק קטן מן המגדלים טוען כי אדם בשם ״אינגמר״ המציא את הזן, אך לעומת זאת, הרוב תומך בדעה כי מפתח זנים בשם ״שאנטי- באבא״ הוא האבא המקורי של האלמנה הלבנה. על פי הסיפור המקובל, באחד הטיולים של שאנטי- באבא למזרח, הוא הגיע למדינת קראלה שבדרום הודו. במהלך הטיול שאנטי-באבא מצא זן חדש של קנאביס. הוא הגיע אל הכפר שבו פיתחו את הזן הזה והביא אותו אל אירופה. אותו הזן הנקרא "אינדיקה", הונדס גנטית עם הזן "Manga Rusa" מסוג סאטיבה ברזילאית ששימש מקומיים למטרת טקסים מקומיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלמנה לבנה** בוויקישיתוף
אלמנה לבנה באתר הישראלי ""קנאביס"

הערות שוליים
------------

1. ↑   האתר של התחרות (באנגלית)
2. ↑   האתר של המגזין (באנגלית)
3. ↑   מתוך קנאפדיה
להקת ישראדיקסי בהופעה בחוף הרצליה. מימין לשמאל: אמיר דוד - תופים, שי בוקסבאום - טוּבָּה, אברהם פלדר - חצוצרה, ז'אק סאני - שירה ובקבופון סופרן, מרטון קם - סקסופון, אהרוני בנארי - בנג'ו, יוסי רגב - טרומבון
**אברהם פלדר** (נולד ב־30 ביולי 1947) הוא חצוצרן, מחשובי נגני הג'אז בארץ, המכונה "אגשקין".

ביוגרפיה
--------

אברהם פלדר נולד בבלץ, מולדובה וגדל בצ'רנוביץ. סבו היה כנר ואברהם פלדר החל לנגן באקורדיון כשהיה בן 7. בגיל 11 הלך למרכז מוזיקה לילדים והחל לנגן בחצוצרה בתזמורת הנוער. ב־1965 החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת צ'רנוביץ והיה חצוצרן ראשי בביג בנד של האוניברסיטה, שבה למד מתמטיקה.

החל מ־1966 היה חצוצרן ראשי בביג בנד של מולדובה. התזמורת הרבתה להופיע ברחבי ברית המועצות. ב־1969 התגייס לצבא ושירת בהרי אורל. ב־1971, אחרי שהשתחרר מהצבא, הקים את "אקספרס", הרכב של נגנים צעירים. הלהקה זכתה במקום השני בתחרות ארצית לכישרונות צעירים.

שלוש שנים אחרי שהוריו עלו לארץ, ב־1976 עלה לארץ עם אשתו ובנותיו ותחילה התגוררו בפרדס חנה. במהרה השתלב בתעשיית המוזיקה המקומית, בהקלטות של אלבומים ובהופעות בפסטיבלים ברחבי הארץ, כולל באילת ובפסטיבל הכליזמרים בצפת. הוא ניגן את פתיח החצוצרה בשיר "הפרח בגני" של זוהר ארגוב.

ניגן בהרכבים שמנגנים ביג בנד ודיקסילנד ג'אז. השתתף בהקלטות של אלבומים ושירים רבים, כולל "קצת לקחת חזרה" של אריק איינשטיין, "צמר גפן מתוק (אלבום)" של שלמה גרוניך, "נתיב ייסורי" של ישי לוי, "מסגרות" של דני רובס, "מנגינת הנדודים" של מאיר בנאי, "לעשות מה שבא לי" ו"כמו סינדרלה" של שרית חדד, "משינה 2" של משינה, "מדפים" של בית הבובות, "שלום לאמונות" של מירי מסיקה, "40:06" של גידי גוב, "הסתכלי אלי" של אייל גולן, "בגלגול הזה" של שלום חנוך. בתיאטרון ניגן ב"המתלבט" של חנוך לוין.
ב־1980 החל גם ללמד נגינה לדור חדש של חצוצרנים. בין השאר הוא מלמד במכללה למוזיקה ביפו.

פלדר נישא לוולנטינה ב־1969 ולשניים שתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם פלדר** בוויקישיתוף

* אברהם פלדר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אברהם פלדר, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 91c8ccc1-b0bc-4dda-9818-ef0d58ab940b

 |
**אתחול מהרשת** (באנגלית: **Network booting** או בקיצור **netboot**) הוא הליך של ביצוע אתחול של מחשב מהרשת במקום מתוך דיסק מקומי. שיטה זו של אתחול משמשת לנתבים, לתחנות נטולות דיסק ולמחשבים עם ניהול מרכזי (thin clients) כמו מחשבים ציבוריים בספריות ומוסדות השכלה. אתחול מהרשת יכול לשמש לניהול מרכזי של אחסון כאשר תומכים בשיטה זו טוענים שהשיטה מפחיתה את עלות התחזוקה. בנוסף היא בשימוש לטיפול באשכולות מחשבים (cluster computing) בהם לתחנות הקצה אין דיסקים מקומיים.

תמיכת חומרה
-----------

מחשבים שולחניים מודרניים באופן כללי תומכים באפשרות לאתחול מהרשת ב-BIOS בעזרת סביבת הפעלה טרום-אתחולית (Preboot Execution Environment או PXE).

מערכות MAC ‏ - PowerPC מאוחרים משנת 1998 (G3-G5) יכולים לבצע אתחול ישירות מהקושחה לדיסק רשת על ידי NetBoot. מחשבים אישיים ישנים יותר יכולים להשתמש באתחול מדיסק או התקן USB עם תוכנה שיודעת לעשות אתחול מהרשת.

תהליך
-----

התוכנה הראשונה שרצה נטענת משרת במיקום רשת מסוים. עבור רשתות מבוססות IP, הדבר נעשה בדרך כלל תוך שימוש בפרוטוקול "Trivial File Transfer Protocol". השרת ממנו מתבצע האתחול יכול להיות מאותר על ידי שידור "Bootstrap Protocol" או בקשת DHCP.

באתחול אופייני בדרך כלל התוכנה הראשונה שנטענת אינה מכילה את ה-"Image" של מערכת ההפעלה אותה רוצים להעלות, אלא מנהל אתחול קטן, כמו PXELINUX אשר יודע להציג תפריט ואז לטעון את מערכת ההפעלה על ידי הפעלת פעולות שניות של ה-"bootloader".

ראו גם
------

* UNetbootin
**מדונה בנואה** (**Benois Madonna**) או "המדונה עם הפרחים" היא אחת משתי מדונות שצוירו על ידי לאונרדו דה וינצ'י, כפי שהוא עצמו אמר, באוקטובר 1478. היצירה השנייה היא המדונה עם הציפורניים שמוצגת בגלריה פינאקוטק הישנה (Alte Pinakothek), במינכן.

סביר להניח כי המדונה בנואה הייתה העבודה הראשונה שצייר לאונרדו באופן עצמאי ולא בהוראת אדונו ורוצ'יו. ישנן שתי סקיצות ראשוניות של לאונרדו של היצירה, במוזיאון הבריטי.

מראה המדונה והילד עם פרחים הוכיח שהוא אחד הפופולריים ביותר של לאונרדו. היצירה הועתקה באופן נרחב על ידי אמנים צעירים, בהם רפאל, שגרסה משלו (המדונה פינקי) נרכשה בשנת 2004 על ידי הגלריה הלאומית בלונדון.

במשך מאות שנים, המדונה בנואה נחשבה ליצירה אבודה. בשנת 1909, האדריכל ליאון בנואה הציגה באופן סנסציוני בסנקט פטרבורג במסגרת אוסף האמנות של אביו. הציור הובא כנראה מאיטליה לרוסיה על ידי המומחה אלכסנדר קורסקוב בין השנים 1790–1798. עם מותו של קורסקוב, היא נמכרה על ידי בנו לסוחר מאסטרחן, שאפושניקוב, תמורת 1,400 רובל וכך עברה בירושה למשפחת בנואה בשנת 1880. לאחר סכסוך גדול בדבר הייחוס, מכר ליאון בנואה את הציור למוזיאון ההרמיטאז' הקיסרי בשנת 1914. מאז, היצירה מוצגת בסנקט פטרבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדונה בנואה** בוויקישיתוף
שיער באף
**שיער באף** הוא שיער קשיח באורך של מספר מילימטרים בסמוך לפתחי הנחיריים, שמטרתם סינון האוויר מחלקיקים של אבק, חול ולכלוך טרם כניסתו לחלל האף.

לאחר האזור השעיר בפתחי הנחיריים, ממוקמת רירית האף שמדפנת את חלל האף. הרירית מהווה מערכת הגנה נוספת אשר נועדה למנוע חדירת חלקיקים מיקרוסקופיים אל דרכי הנשימה.

הסרת שיער בולט
--------------

קיימים מכשירים חשמליים לקציצת שיער קשיח שבולט מפתחי הנחיר או מכונות גילוח שבהן התקן לקציצת שיער זה. טיפול אפשרי נוסף הוא מריטת השיער באמצעות מלקטת אולם פעולה זו כואבת ועלולה לגרום לדלקת בזקיק השיער.

סוגיות הלכתיות
--------------

הרב עובדיה יוסף קבע פסק הלכה שלפיו אין לחטט באף בשבת מחשש שמא במהלך הפעולה יתלשו שערות האף מדופן הנחיר וכתוצאה מכך יתקיים חילול שבת. פסק הלכה זה היה מושא ללעג והוצג כקוריוז אצל חלקים בציבור החילוני לנוכח התערבותו בפעולה מוצנעת ואזוטרית בחיי היום יום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיער באף** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשר כהן, על החיטוט, באתר העין השביעית, 1 בפברואר 1998
פרידריך מוס
**פרידריך מוס** (גרמנית: **Friedrich Mohs**;‏ 29 בינואר 1773 – 29 בספטמבר 1839) היה גאולוג ומינרלוג גרמני שהתפרסם בשל סולם קשיות המינרלים שהמציא, הקרויה על שמו.

מוס, בנו של סוחר, נולד בגרנרוד (Gernrode) (כיום במדינת-המחוז סקסוניה-אנהלט) שבגרמניה ולמד כימיה, מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת האלה (כיום, לאחר איחודה עם אוניברסיטת ויטנברג, Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg) ואף למד באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה שבסקסוניה. לאחר תקופה קצרה כמנהל עבודה במכרה בנוידורף (Neudorf) ב-1801, עבר מוס לאוסטריה ב-1802 שם הועסק בזיהוי מינרלים באוספו הפרטי של הבנקאי ואן דר נול (van der Nüll, האוסף צורף ב-1827 לאוסף המינרלי הקיסרי). במסגרת משימה זו הוא החל לסווג את המינרלים על פי תכונותיהם הפיזיות (קשיוּת, צורה חיצונית, פצילוּת ומשקל סגולי), ולא על פי הרכבם הכימי כפי שהיה נהוג בתקופה זו. הדגש על המאפיינים הפיזיים היה בניגוד לשיטת הסיווג הכימית שרווחה אז. מינרלים מסווגים כיום על פי מאפייניהם הכימיים, אבל התכונות הפיזיות שימושיות מאוד גם כיום בקביעת סוג המינרל בתנאי שדה.

ב-1812 התמנה מוס לפרופסור למינרלוגיה באוניברסיטת יואנאום (Joanneum) בגראץ. לאחר שהגאולוג אברהם גוטלוב ורנר שהיה מורהו מת ב-1818 החליף אותו מוס באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה בסקסוניה בתפקיד פרופסור למינרלוגיה. ב-1826 התמנה מוס כפרופסור למינרלוגיה באוניברסיטת וינה, וב-1835 כיועץ בנושא מכרות באוניברסיטת לאובן (בלאובן שבאוסטריה). הוא יצר טבלת סיווג של מינרלים על פי קשיותם המצויה בשימוש עד היום וקרויה סולם מוס, על שמו. מוס מת בעת טיול באיטליה, באגורדו (Agordo) שליד בלונו (Belluno).

חיבורו החשוב ביותר הוא "מסה על מינרלוגיה" (Gruudriss der Mineralogie‏), 1825.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך מוס** בוויקישיתוף

* פרידריך מוס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* פרידריך מוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12119456q (data)
* GND: 11907835X
* ISNI: 0000 0001 0905 445X
* LCCN: n88271041
* MGP: 158042
* NKC: mzk2005299214
* NSK: 000010703
* NTA: 217657508
* RERO: 02-A003601477
* SUDOC: 031887260
* VIAF: 59115850
* WorldCat: lccn-n88271041

 |
**אלכסנדר פרייזר** (באנגלית: **Alexander Fraser**;‏ 1827 – 1899) היה צייר נוף סקוטי הידוע גם בשם אלכסנדר פרייזר הצעיר שכן אביו, אלכסנדר ג'ורג' פרייזר (1786–1865), היה גם צייר סקוטי. פרייזר היה הביוגרף של האמן הסקוטי, הורציו מקולוך.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר פרייזר נולד בוודקוקדייל, ב-3 בנובמבר 1827. אמו הייתה ג'סי מויר. השכלתו החלה בגלאזגו, אך את רוב לימודיו למד בבית הספר העתיק בלנרק. הוא הציג לעיתים קרובות במכון לאמנויות יפות של גלאזגו. משם המשיך ללמוד אמנות באקדמיה באדינבורו. ב־1858, בגיל שלושים הוא כבר היה חבר באקדמיה הסקוטית המלכותית, והפך ל"אקדמאי" ב-1862.

הוא התחתן עם ג'יין דאנקן ב-15 באפריל 1859 באדינבורו ונולדו להם בן ובת.
הוא מת ב-24 במאי 1899 במוסלבורג.

אלכסנדר פרייזר, הצעת נישואים
באוטוביוגרפיה הלא גמורה, הוא תיאר את התשוקה המוקדמת שלו לאמנות:

"בגיל צעיר גיליתי טעם לאמנות, כיסיתי כל פיסת נייר שהנחתי עליה יד, בציורים של סוסים וסירות. כשאיבדתי עניין באירוע מסוים הלכתי בדרך כלל לשפת הים, ועסקתי ביצירת דגמים בחול, לעיתים קרובות עם קונכייה מונחת לפני כדי להעתיק ממנה." הצבעים, השמנים, הפלטות והמכחולים של אביו היו "המשחקים של הילדות" ובאופן לא מפתיע "החליט שיהיה צייר, ולא שום דבר אחר."

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר פרייזר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Scottish Landscape: The Life and Works of Horatio Macculloch*, photographed by T. Annan, [and described] with a sketch of his life by Alexander Fraser, Edinburgh: A. Elliot, 1872.
2. ↑  'Alexander Fraser' in the Oxford Dictionary of National Biography, (edited by H.C.G. Matthew and Brian Harrison), Oxford University Press, 2004, Vol. 20, pp. 815-816.
3. ↑  Births, marriages and deaths information available at the General Register Office for Scotland, Scotlands People Centre in Edinburgh, and also at
4. ↑  Edward Pinnington, 'Alexander Fraser, R.S.A.' The Art Journal, London: Virtue & Co. 1904, pp. 375–379.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 29226
* ULAN: 500000453
* VIAF: 95683418
* WorldCat (עם VIAF): 95683418

 |
איור של ווחשי הורג לכאורה את אחד מאויביו באחד הקרבות בהם השתתף.
**ווחשי בן חרב** (בערבית: وحشي بن حرب) היה אחד מהצחאבה. ידוע כאדם שהרג את חמזה בן עבד אלמוטלב, דודו של הנביא מוחמד, לפני כניסתו לאסלאם.

בקרב אוחוד
----------

לפני קרב אוחוד, ווחשי היה עבד, והינד בנת עתבה (אנ') הבטיחה לשחרר אותו אם הוא יהרוג אחד משלושה אנשים: מוחמד, עלי בן אבי טאלב, או חמזה בן עבד אלמוטלב. היא הגישה לו את ההצעה הזאת מפני שהיא רצתה לנקום את מות אביה, שנפל בקרב בדר. ווחשי ענה להצעה של הינד כך "אני בכלל לא יכול להתקרב למוחמד מכיוון שחבריו קרובים אליו יותר מכל אחד אחר. גם עלי הוא ערני במיוחד בשדה הקרב. לעומת זאת, חמזה זועם כל כך שכאשר הוא נלחם, הוא לא שם לב למתרחש סביבו, וייתכן שאצליח לגרום לו ליפול על ידי טריק כלשהו או על ידי ניצול חוסר הזהירות שלו". הינד הסתפקה בכך והבטיחה שאם יצליח לבצע את המשימה היא תשחרר אותו. ווחשי הצליח להרוג את חמזה בקרב אוחוד, דבר שהוציא אותו לחופשי וסיים את עבדותו.

כניסתו לאסלאם
-------------

לאחר קרב אוחוד, ווחשי המשיך לחיות במכה, אך לאחר כיבושה בידי המוסלמים, הוא עבר לטאיף, אך גם לשם האסלאם הגיע. על פי דבריו, הוא שמע שאללה מוכן למחול לאדם על כל חטאיו אם הוא מביע חרטה עליהם, אז הוא הלך לפגוש את מוחמד ואמר לו את השהאדה. לאחר שהוא אמר את השהאדה, מוחמד שאל אותו "אתה הרגת את חמזה?", ווחשי ענה "כן", אז מוחמד אמר בתגובה "אם כך, אתה יכול שלא להראות לי יותר את הפרצוף שלך?".

ראו גם
------

* אבו בכר
* עומר בן אל-ח'טאב

לקריאה נוספת
------------

השאם אבן עבד אל מאלכ, **חַיֵּי מֻחַמָּד: ספר תולדותיו**, מערבית: יוסף יואל ריבלין, תל אביב: מצפה 1932

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ווחשי בן חרב** בוויקישיתוף
הסיפור של ואחשי, באתר פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  WikiVisually.com, wikivisually.com
2. ↑  Wahshi-Ibn-Harb-Lambert-Surhone, amazon
3. ↑  Āyatullah Ja‘far Subḥānī, **The Message**, Islamic Seminary Publications, 1984, מסת"ב 978-0-941724-38-8. (באנגלית)
4. ↑  peoplepill.com, About Wahshi ibn Harb: Killer (0700 - 0660) | Biography, Facts, Career, Wiki, Life, peoplepill.com (באנגלית)
5. ↑  Hazrat Hamzah, www.rafed.net
6. ↑  Sahih al-Bukhari 4072 - Military Expeditions led by the Prophet (pbuh) (Al-Maghaazi) - كتاب المغازى - Sunnah.com - Sayings and Teachings of Prophet Muhammad (صلى الله عليه و سلم), sunnah.com
**הקורפוס ה-63 (הבווארי)** (בגרמנית: **Generalkommando zbV 63** היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הקורפוס הוקם בינואר 1917 ופורק בתום המלחמה.

היסטוריה
--------

הקורפוס ה-63   הוקם בינואר 1917.

עם תחילת מלחמת החפירות, זיהה הצבא הגרמני כי לא ניתן עוד לקיים את יחידת הקורפוס המסורתית, כלומר אחת המורכבת משתי דיוויזיות. בעוד שבמקרים מסוימים (ובמקומות מסוימים) היה די בקורפוס של שתי דיוויזיות, במקרים אחרים היה צורך ב-5 או 6 דיוויזיות. לכן, תחת פיקודו של הינדנבורג (מקיץ 1916), נוצרו מפקדות קורפוס חדשות ללא דיוויזיות אורגניות.  הקורפוס החדש הזה נקבע כמפקדה כללית לשימוש מיוחד (בגרמנית: **Generalkommandos zur besonderen Verwendung**).

הקורפוס ה-63 לחם בקרבות השונים ברומניה ופורק בתום המלחמה.

מפקדים
------

על הקורפוס ה-63 פיקד לאורך כל קיומו הגנרל הבווארי אלברט פון שוך.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Cron 2002, p. 89
2. ↑  Note that Corps (z.b.V.) were designated with Arabic, not Roman, numerals.
3. ↑  General Commands for Special Use *Generalkommandos zur besonderen Verwendung* (Genkdo z.b.V.)
4. ↑  Cron 2002, p. 87
5. ↑  "The Prussian Machine, GenKdo". אורכב מ-המקור ב-11 באפריל 2012. נבדק ב-30 באוקטובר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "German War History". נבדק ב-30 באוקטובר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**הקורפוס ה-44** (בגרמנית: **XXXXIV. Armeekorps**) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-15 באפריל 1940, וכמפקדו מונה פרידריך קוך. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942, לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות A. בספטמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17, והשתתף בקרב על קווקז. במהלך שנת 1943 לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 ומאוקטובר כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות A, והשתתף בנסיגה מהקווקז, בלחימה בגשר קובאן, ובלחימה בדרום אוקראינה. בקיץ 1944 לחם הקורפוס במבצע יאשי-קישינב כחלק מהארמייה השישית, ובמהלכו הושמד הקורפוס, וב-27 בספטמבר 1944 פורק הקורפוס.

מפקדים
------

* פרידריך קוך (15 באפריל 1940 - 10 בדצמבר 1941)
* אוטו שטאפף (10 בדצמבר 1941 - 26 בינואר 1942)
* מקסימיליאן דה אנגליס (26 בינואר 1942 - 30 בנובמבר 1943)
* פרידריך קכלינג (30 בנובמבר 1943 - 15 בינואר 1944)
* מקסימיליאן דה אנגליס (15 בינואר 1944 - 8 באפריל 1944)

סדר הכוחות
----------

### מבצע ברברוסה

במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-9
* הדיוויזיה ה-297

### מבצע יאשי-קישינב

במבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-62
* הדיוויזיה ה-258
* הדיוויזיה ה-282
* הדיוויזיה ה-335

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-44 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**הקורפוס ה-61** (בגרמנית: **Generalkommando zbV 61** היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הוקם בנובמבר 1916 ועדיין היה קיים בתום המלחמה.

היסטוריה
--------

הקורפוס ה-61   הוקם בנובמבר 1916.

עם תחילת מלחמת החפירות, זיהה הצבא הגרמני כי לא ניתן עוד לקיים את יחידת הקורפוס המסורתית, כלומר אחת המורכבת משתי דיוויזיות. בעוד שבמקרים מסוימים (ובמקומות מסוימים) היה די בקורפוס של שתי דיוויזיות, במקרים אחרים היה צורך ב-5 או 6 דיוויזיות. לכן, תחת פיקודו של הינדנבורג (מקיץ 1916), נוצרו מפקדות קורפוס חדשות ללא דיוויזיות אורגניות.  הקורפוס החדש הזה נקבע כמפקדה כללית לשימוש מיוחד (בגרמנית: **Generalkommandos zur besonderen Verwendung**).

הקורפוס ה-61 נפרס בבלקן והיה חלק מהארמייה ה-11 הגרמנית, אם כי כלל בעיקר כוחות בולגריים, ולחם בחזית המקדונית עד סוף המלחמה.

מפקדים
------

על הקורפוס ה-61 פיקד לאורך כל קיומו הגנרל קרל זורן.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Cron 2002, p. 89
2. ↑  Note that Corps (z.b.V.) were designated with Arabic, not Roman, numerals.
3. ↑  General Commands for Special Use *Generalkommandos zur besonderen Verwendung* (Genkdo z.b.V.)
4. ↑  Cron 2002, p. 87
5. ↑  "The Prussian Machine, GenKdo". אורכב מ-המקור ב-11 באפריל 2012. נבדק ב-30 באוקטובר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "German War History". נבדק ב-30 באוקטובר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
נהר **סגורה** (בספרדית: **Segura**), באורך 345 קילומטר, הוא השני באורכו מבין הנהרות בספרד שנשפכים לים התיכון. הוא זורם בפרובינציות של חָאֶן (אנדלוסיה), אלבסטה (קסטיליה-לה מנצ'ה), מורסיה ואליקנטה (ולנסיה).

בין יובליו: נהר מונדו (Mundo), מולה (Mula) וגוודלנטין (Guadalentín).

גאוגרפיה
--------

נהר סגורה עובר באזורים יבשים ויוצר בהם נאות מדבר. הוא גורם מדי פעם בפעם לשיטפונות. נהר זה שהיה פעם מזוהם ולחוץ מים באגן הצפוף ביותר של אירופה, הפך מביוב חשוף לנהר בריא ותוסס, ביתם של לוטרות, ציפורים נודדות, צומח ובעלי חיים אחרים, ושימוש חוזר במי השקיה איפשר גידול חקלאי, פעילויות פנאי ופנאי. במהלך השנים הקשות ביותר של זיהום מים, דעת הקהל דרשה פתרון שהממשלה לא הציעה עד לאותו רגע. אך עם זאת ניתן היה לראות את התוצאות החיוביות, האנשים החלו להצטרף לפעילויות ואסוציאציות כדי ליהנות מהמערכת האקולוגית המוחזרת ולהגן עליה. מעורבותם של שכנים וחקלאים על שפת הנהר הייתה גם היא המפתח להבטיח את אחזקת השיפורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סגורה** בוויקישיתוף
* סגורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Spain: Segura River returned to its health (#478), Global Water Partnership, ‏4-5-2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4118568-7
* VIAF: 315127267
* WorldCat (עם VIAF): 315127267

 |
**סגולה** היא ביטוי לתכונות או יכולות מיוחדות שיש לחפץ, למעשה טקסי או לאדם, הפועלים על פי מאגיה או אמונה להתגשמות משאלות שונות. הביטוי "סגולה" מתרחב גם על כל דבר הנראה כנוגד את דרך הטבע.

השימוש בסגולות
--------------

השימוש בביטוי "סגולה" החל נפוץ בימי הביניים, בשימוש עם סגולות לשמירה או לתועלת כלשהי עבור אדם המאמין בהם. במאגיה של ימי הביניים, המונח סיגיל שימש בדרך כלל כדי להתייחס לסימנים נסתר המייצגים מלאכים ושדים שונים שהמתרגל עשוי לזמן. בהקשר זה המונח sigil או sigilla נובע מהמילה הלטינית sigillum, שפירושה "חותם".

סגולות נפוצות ביהדות הן קמעות מרבנים מקובלים אשר עוסקים בתורת הקבלה. יש הנוהגים להגיד פסוקים מסוימים המסוגלים לישועה, או ללכת לקברי צדיקים מתקופת התנאים או תקופות מאוחרות יותר כגון תקופת החסידות, כדי להינצל משעת צרה או לבקש ישועה.

חוקרים כגון גרשם שלום ומשה אידל הראו כי הרבה מן הסגולות המופיעות בספרות היהודית אינן ממקור יהודי[דרוש מקור].

אחת הסגולות במזרח אירופה הייתה ענידת עגיל לשמירה, הרב מנחם צבי ריבקין ענד עגיל עד יומו האחרון, כסגולה לשמירה בהמלצת הרב שמואל שניאורסון. כך תיאר שאול טשרניחובסקי סגולה זו שניתנה לו בילדותו:

> 
> במשך זמן ידוע הייתי בן יחיד במלוא מובן המלה: אחותי הבכירה מתה, הצעירה מתה, ואני ילד ויחידי. לשם שמירה יתרה רצעו את תנוך אוזני הימנית והכניסו בה עגיל כסף, עשוי ממטבעות שקיבלו מאת ארבעה זוגות, שאבותיהם, בין מצד האשה, בין מצד הגבר, חיים ובריאים
> 
> 
> 
>

סגולות בתלמוד
-------------

כבר בתקופת התנאים מוצאים את השימוש בסגולות. בתלמוד מובאים סיפורים שונים על שימוש בסגולות.

סגולה לשמירה מכל רע הוא הביטחון בה', כפי שמובא במסכת מנחות: "בטחו בה' עדי עד כי ביה ה' צור עולמים. אמר ליה: כל התולה ביטחונו בהקב"ה, הרי לו מחסה בעולם הזה ולעולם הבא".

סגולה לשמירת הדרך היא לוויה. מובא במסכת סוטה: "כל שאינו מלוה ואינו מתלווה כאילו שופך דמים". ועוד (שם): "כל המלווה את חברו ארבע אמות בעיר אינו ניזוק" (האדם שיצא לדרך אינו ניזוק).

סגולה להצלה מפחד מובאת במסכת מגילה: "מאן דמבעת, אף על גב דאיהו לא חזי מזליה חזי. ותקנתו, ידלג מדוכתיה ארבע גרמידי, או ליקרי קריאת שמע, או יאמר עזי דבי טבחא שמינא מינאי".

סגולה לשעת צרה היא להגיד לעילוי נשמת רבי מאיר בעל הנס: "אלהא דמאיר ענני". הסגולה מקורה במעשה המובא במסכת עבודה זרה, י"ח. מסופר שרבי מאיר הבטיח לסוהר שישחרר את גיסתו מבית בושת, שבו הוחזקה על ידי הרומאים כעונש, אם יאמר כדי להינצל "אלהא דמאיר ענני", והבטחתו התקיימה. בשל סיפורים אלו התפתחה אמונה עממית רווחת כי רבי מאיר הבטיח ישועות לכל מי שינדב צדקה לעילוי נשמתו לעניי ארץ ישראל. על כן, ישנם רבים שהולכים להתפלל ליד מה שנחשב לקברו, ותורמים כסף לצדקה. לפי המנהג, בשעת נתינת הצדקה אומרים "אלהא דמאיר עננו" פעם אחת או שלש או שבע פעמים.[דרוש מקור: לכל הנאמר בפסקה]

ראו גם
------

* דרכי האמורי
* חוקות הגויים

לקריאה נוספת
------------

* צפניה דרורי, אמונת שכל ואמונת סגולה אצל הרמב"ם, בתוך: **דרכים לאמונה ביהדות**, תשמ"א, עמ' 103–111.
* ליפשיץ, **סגולות ישראל**

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסף סגולות באתר שאו מרום עיניכם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "sigil". *The Chambers Dictionary* (9th ed.). Chambers. 2003. ISBN 0-550-10105-5.
2. ↑  שאול טשרניחובסקי, "מעין אבטוביוגרפיה", בתוך: בעז ערפלי (עורך), **שאול טשרניחובסקי : מחקרים ותעודות**, מוסד ביאליק, 1994, עמ' 47.
3. ↑  מסכת מנחות, כ"ט ע"ב.
4. ↑  מסכת סוטה, מ"ו ע"ב.
5. ↑  מסכת מגילה ג.
**סגדה**
(למפת אתיופיה מוגדלת)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**סגדה**סגדה**(למפת אתיופיה רגילה)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**סגדה**סגדה**
**סגדה** (געז: ሰገዴ, גם: צגדה, צגדי, תגדה, תגדי וכו') הוא שמו של מחוז היסטורי בצפון אתיופיה, ממערב לסימן.

במסורת האתיופית סגדה נזכר כאזור שהוא חלק משטחי גדעון. במאה ה-14 נזכר האזור כמקום שבו פרץ מרד יהודי כנגד הקיסר עמדה ציון הראשון. במאה ה-15 נזכר כמקום שיהודים היגרו אליו לאחר שהקיסר יסחק הביס את יהודי וגרה. במרוצת המאה ה-16 החלו צבאות האימפריה האתיופית לספח את האזור ובמאה ה-17 היה לאזור שהעלה מס בזהב.

ביתא ישראל שחיו באזור לצד אלו שבוולקאית כונו "פוגרה", ככל הנראה על שמו של מחוז פוגרה. משערים שחלק מהיהודים היגרו לאזור ממחוז פוגרה ולכן כונו כך. במאה ה-19 ביקר יוסף הלוי את היהודים בסגדה.

כיום שטח המחוז מחולק בין שתי נפות כאשר חלקו הדרומי נכלל בנפת סגדה שבמחוז צפון גונדר שבמדינת אמהרה וחלקו הצפוני בנפת סגדה שבמחוז צפון מערב תיגראי שבמדינת תיגראי.

לקריאה נוספת
------------

* James Arthur Quirin, "Sägäde" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Harrassowitz, 2010, מסת"ב 3447062460, p. 451
* James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: A History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania Press, 1992, מסת"ב 9780812231168

הערות שוליים
------------

1. ↑  James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: A History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania Press, 1992, מסת"ב 9780812231168, p. 23
2. ↑  Quirin, p. 49
3. ↑  Quirin, p. 55-56
4. ↑  James Arthur Quirin, "Sägäde" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Harrassowitz, 2010, מסת"ב 3447062460, p. 451
5. ↑  Quirin, p. 13
6. ↑  Quirin, p. 152
קונכיות של סגולית דו-גונית
איור של סגולית דו-גונית צפה
**סגולית דו-גונית** (שם מדעי: ***Janthina janthina***) היא מין חילזון ימי טורף בסוג סגולית שבמשפחת הסגוליתיים (Janthinidae). חילזון זה נפוץ בימים רבים בעולם, בהם הים התיכון, וניתן למצאו גם בחופי ישראל.

תיאור ומראה
-----------

### הקונכייה

הקונכייה שלו נחשבת ליפה ומרשימה, וגודלה כ-18–38 מילימטר. גודל הקונכייה של תת-המין *J. j. bicolor* הנפוץ בחופי ישראל לרוב אינו עולה על 20 מילימטר. צבע הקונכייה הוא סגול-כחול, והיא כוללת משטחים סגולים בוהקים לצד משטחים בצבע סגול-כחול בהיר דהוי. צורתה כדורית ובה 3–4 פיתולים. קליפתה דקה יחסית. מכיוון שחילזון זה "נתלה הפוך" על המצוף אותו הוא מפריש, צבעי הצללת הנגד של הקונכייה שלו הפוכים: חלקה הגחוני סגול כהה ואילו חלקה הגבי (הצריח) סגול בהיר יותר. רק בשלב הפגית (וליגר) יש לו מכסה גירני (operculum), אותו הוא מאבד בהתבגרותו כדי שיוכל לצוף.

קונכייה של סגולית דו-גונית: מבט מ-5 זוויות
### גוף החילזון

לסגולית הדו-גונית ראש גדול על צוואר גמיש. העיניים ממוקמות בבסיס הבחנינים.

אורח חיים
---------

מדובר בחילזון פלגי, שחי בחלק העליון של מי הים. הוא צף על פני המים באמצעות מצוף (המכונה "רפסודה") העשוי מריר קרוש הכולא בועות אוויר אותו הוא מפריש מרגלו. במהלך הציפה, פתח הקונכייה והרגל פונים כלפי מעלה. הסגולית ניזונה מהידרתים, מדוזות סוכך קטנות, מפרשונים ושטרגליים השוחים בחלק העליון של המים.

כאשר היא מותקפת היא מפרישה נוזל סגול מבלוטה תת-זימית.

הסגולית מתחילה את חייה כזכר וכאשר הוא מתבגר הוא הופך לנקבה. את הבצים שהיא מטילה היא שומרת בגופה עד שהן מתפתחות לשלב הפגית.

תפוצה
-----

הסגולית הדו-גונית חייה בים הפתוח (מין פלגי), בשכבת המים העליונה, לרוב צפה באמצעות ריר קרוש המופרש מרגלה. היא נפוצה בימים חמים ובימים טרופי. תחום תפוצתה כולל ימים רבים, לרבות האוקיינוס השקט, האוקיינוס ההודי והאוקיינוס האטלנטי. תת-המין *J. j. bicolor* נפוץ במזרח האוקיינוס האטלנטי ובים התיכון. סערות חזקות לעיתים משליכות סגוליות אל חוף הים.

גלריה
-----

* 
* 
*

לקריאה נוספת
------------

* עזריה אלון (עורך), **החי והצומח של ארץ ישראל - כרך 4: החיים במים**, הוצאת משרד הביטחון והחברה להגנת הטבע. עמ' 71.
* ד"ר דוד דרום וד"ר משה צורנמל, **מדריך הים וחופיו החי והצומח**, הוצאת כתר, 1992 (שם מופיע מידע ותמונה על המין הקרוב סגולית מבהיקה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סגולית דו-גונית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* מידע ותמונה באתר "טיולי"
**מקסימיליאנו קופרייה** (בצרפתית: **Maximiliano Caufriez**; נולד ב-16 בפברואר 1997 במונס שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ספרטק מוסקבה.

קריירת מועדונים
---------------

קופרייה גדל במחלקות הנוער של מונס, אנדרלכט, סטנדרד לייז' וואסלנד-בוורן. ב-9 באפריל 2016 ערך קופרייה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ואסלנד-בוורן, בתיקו 0-0 נגד מוסקרון במסגרת ליגת העל הבלגית לעונת 2015/2016. ב-16 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 לקורטרייק במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 97 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-11 בספטמבר 2020 חתם קופרייה בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית. ב-3 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד קורטרייק במסגרת המחזור השמיני בליגה לעונת 2020/2021. ב-19 בדצמבר הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 2-0 על זולטה ורכם במסגרת המחזור ה-17 בליגה. בסך הכל ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-29 באוגוסט 2021 חתם קופרייה בספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על חימקי במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במדי ספרטק מוסקבה בעונתו הראשונה במועדון, וזכה עמה בגביע הרוסי.

תארים
-----

ספרטק מוסקבה
* הגביע הרוסי (1): 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקסימיליאנו קופרייה** בוויקישיתוף
* מקסימיליאנו קופרייה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Максимилиано Кофрие — новый игрок «Спартака» באתר הרשמי של ספרטק מוסקבה, 29 באוגוסט 2021 (ברוסית)
**תאו היער** או **תאו אדום** (שם מדעי: *Syncerus caffer nanus*) הוא תת-מין של תאו אפריקני החי במרכז ומערב אפריקה. לעיתים קרוי **תאו גמדי** בהשראת השם המדעי "*nanus*" שפירושו בלטינית "גמד", אם כי שם זה מתייחס בעיקר לאנואה (מין בקר החי באינדונזיה). ישנם חוקרים הסבורים כי צריך לסווג את תאו היער כמין בפני עצמו, בשל השוני הרב בינו ובין תת-המינים האחרים.

מאפיינים
--------

תאו היער הוא תת-המין הקטן ביותר של תאו אפריקני. גובהו בכתפיים 100–130 סנטימטר, אורך ראשו וגופו 180–220 סנטימטר, אורך זנבו כ-70 סנטימטר ומשקלו עד 320 ק"ג (לשם השוואה תאו הכף שוקל בממוצע כ-900 ק"ג). צבע פרוותו נע בין חום אדמדם לשחור, רגליו שחורות, אוזניו שעירות ובהירות יותר, בטנו וחלקו האחורי בדרך כלל בהירים יותר. אצל המבוגרים הפרווה כהה יותר ולעיתים שחורה כולה.

בשונה מתת-המינים האחרים קרניו אינן גדלות ביחד, מתעקלות אחורה (בדומה לתאו הפיליפינים), פחות חזקות, והן קטנות יחסית ומגיעות לאורך של 30–40 סנטימטר לעיתים רחוקות. לזכרים של תאו היער אין "מגן" שמתפתח על הקרן. תאואי היער אינם חיים בעדרים גדולים, אלא ביחידות או בקבוצות של 8–12 פרטים. באזורים מסוימים קיימים כלאיים של תאו היער עם תת-המינים האחרים.

תאו היער פחות אגרסיבי מתת-המינים האחרים, ויעדיף להימלט מטורפים מאשר לתקוף. תזונתו כוללת בעיקר עשבים, ענפים וזרדים.

כפי שמרמז שמם, תאואי היער חיים בעיקר ביערות גשם של אגן הקונגו או באזורים לחים, אך גם בסוואנות ושטחי מרעה. תפוצתם היא במדינות: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גינאה המשוונית, גבון, קמרון, אנגולה, גאנה, וטוגו.

אויבו העיקרי של תאו היער הוא הנמר כיוון שאריות אינם נמצאים באזורים בהם הוא חי. מצבו נע בין **ללא חשש** ל**קרוב לסיכון** בעיקר בשל ציד ואובדן בית גידול למטרות חקלאות וכדומה. האוכלוסייה העולמית נאמדת ב-60,000, מתוכם מצויים כ-75% באזורים מוגנים.

גלריה
-----

* תאואים בפארק הלאומי לובקה בקמרוןתאואים בפארק הלאומי לובקה בקמרון
* נקבהנקבה
* עגל מתבגרעגל מתבגר
* זכר מתפלש במים בשמורה בגבון.זכר מתפלש במים בשמורה בגבון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאו היער** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**קרב הר תבור** (תשרי ג'תתכ"ז - תשרי ג'תתכ"ז) היה קרב קטן שנערך ליד הר תבור בגליל התחתון בתחילת המרד הגדול, בין כוחות של הצבא הרומאי בפיקודו של פלאקידוס למורדים יהודים מהגליל. תוצאת הקרב הייתה ניצחון רומאי מוחלט, והקניית השליטה על הר תבור לידי הרומאים.

רקע
---

לפני בוא צבאו של אספסיאנוס לארץ ישראל, כחלק מהכנותיו לקראת בואו של הצבא הרומאי, ביצר יוסף בן מתתיהו גם את הר תבור. הוא הקיף את פסגת ההר בחומה שהקים במהירות, תוך ארבעים יום, ומילא בה מאגרי מים שהביא מתחתית ההר.

לאחר מפלות היהודים ביודפת ובטריכאי, נכנעו כל יישובי הגליל לאספסיאנוס, ורק שלושה נותרו בהתנגדותם: גמלא, גוש חלב, והר תבור. אספסיאנוס יצא בתחילה לכבוש את גמלא, אולם לאחר שנכשלה התקפתו הראשונה על העיר, פתח במצור ממשוך עליה, ובו בזמן, שלח כוח של 600 פרשים תחת פיקודו של פלאקידוס, על מנת לכבוש את הר תבור.

הקרב
----

מאחר שהלחימה במעלה ההר הייתה קשה במיוחד לפרשים, הגה פלאקידוס תחבולה. הוא הזמין אותם לרדת מההר על מנת לשאת ולתת על תנאי שלום, והבטיח להם ערובות לביטחונם. היהודים, מצידם, כלל לא רצו להיכנע לפלאקידוס, אך הגו תחבולה מצידם. היהודים תכננו לרדת מההר, ולתקוף את פלאקידוס בהפתעה. אך פלאקידוס עצמו התכונן לקרב נגד היהודים, וכל כוונתו הייתה להפוך את תנאי השטח לקלים יותר בעבורו.

לאחר שפלאקידוס גרר את היהודים למישור ליד ההר, פתחו אלו בהתקפה עליו. פלאקידוס העמיד פני בורח, אולם לאחר שהרחיק את היהודים מרחק רב מההר, פנה והתקיף אותם עם פרשיו. הוא הרג רבים מהיהודים, וחסם בפני הנותרים את הדרך חזרה להר. חלק מהלוחמים, נטשו את ההגנה על ההר, וברחו לירושלים.

משנותרו תושבי הר תבור ללא לוחמים ועם מאגר מים מצומצם, נכנעו לפלאקידוס ונתנו לו את השליטה על הר תבור.

לאחר הקרב
---------

לאחר הניצחון בהר תבור, המשיך המצור על גמלא שבסיומו נכבשה העיר. 

העיר האחרונה בגליל שנשארה במרד כנגד הרומאים הייתה גוש חלב, ולאחר שהתקרב אליה הצבא הרומאי, הבין יוחנן מגוש חלב שלא יוכל לנצח את הרומאים. הוא ביקש הפוגה, מכיוון שהיה זה יום שבת, וניצל את הזדמנות לבריחה יחד עם מאות מלוחמיו. הוא הצליח להגיע לירושלים, ואילו העיר נשארה על תילה, כשהבין אספסיאנוס שלא נשארו בה עוד מורדים.

לקריאה נוספת
------------

###  מקורות עתיקים

* יוסף בן מתתיהו, **תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים**, תרגום יעקב נפתלי שמחוני, הוצאת מסדה, 1968.
* יוסף בן מתתיהו, **תולדות מלחמת היהודים ברומאים**, עריכה: ישראל שצמן; תרגום: ליזה אולמן; מבוא: יונתן פרייס, הוצאת כרמל, ירושלים 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

מלחמת היהודים, בתרגום יעקב נפתלי שמחוני באתר דעת

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערתו של פרופסור ישראל שצמן לספר מלחמת היהודים.
2. ↑  תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר ד, פרק א, סעיף ח.

| המרד הגדול |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מסעו של קסטיוס גאלוס • המצור על יודפת • קרבות טריכאי • המצור על גמלא • קרב הר תבור • המצור על ירושלים • המצור על מכוור • המצור על מצדה |

 |
מאפה מטוגן מצופה אבקת סוכר
אבקת סוכר לזרייה על סופגניות "ברלינר"
**אבקת סוכר** היא סוכר טחון לאבקה דקיקה. בתעשיית המזון היא משמשת כאשר נדרשת המסה מהירה של סוכר, או יצירת מרקם חלק נטול גרגירי סוכר. בשימוש ביתי היא משמשת לרוב לעיטור מאפים, באמצעות זרייתה דרך מסננת עדינה מעל המאפה, כך שתוסיף לו הן מתיקות עדינה והן מראה נאה ומגרה. 

ברוב אבקות הסוכר המשווקות לשוק הפרטי, נוטים להוסיף חומר מונע התגיישות, כדי למנוע יצירת גושים, תוך שמירה על הערכים האסתטיים של האבקה.

אבקת סוכר קיימת בדרגות שונות של עובי. המשפיע על מעודנותה. הדרגות מסומנות באות X כאשר ככל שמספר ה־X גדול יותר, כך האבקה טחונה דק יותר.

בתעשייה, נהוג לערבב אבקת סוכר עם עמילן תירס או קמח חיטה או קלציום פוספט (זרחת סידן) כדי לשפר את זרימתה, בשל תוספות אלה לא משתמשים באבקת הסוכר כממתיק למשקאות. אולם בתעשיית המזון ניתן גם להשיג אבקת סוכר שלא עורבבה עם מרכיבים אחרים. 

ניתן לייצר אבקת סוכר באמצעים ביתיים בעזרת מטחנה חשמלית או עלי ומכתש.

במגדנאות משתמשים באבקת סוכר לזרייה על עוגות מסוימות, סופגניות ולעיתים גם על לביבות מתוקות, פרנץ' טוסט ומצה בריי בפסח.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אבקת סוכר** |

* יערה הולצמן-ביסמוט, סופגניות או לא להיות, באתר aish
* שירלי צפלוביץ, עוגיות מצוירות ברויאל אייסינג - ציפוי מאבקת סוכר, באתר "הלול"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההבדל בין סוכר לאבקת סוכר, באתר השף