recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רביעיית ורמיר** (באנגלית:  **Vermeer Quartet**) הייתה רביעיית מיתרים, שנוסדה בשנת 1969 בבית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו בוורמונט ופעלה עד 2007.

בהופעותיה בכל עיר גדולה, פחות או יותר, בצפון אמריקה ובדרומה, באירופה, במזרח הרחוק ובאוסטרליה, השיגה רביעיית ורמיר מעמד בינלאומי כאחד ההרכבים המעולים בעולם. ורמיר הופיעה בכל הפסטיבלים היוקרתיים ביותר, בהם טנגלווד, אלדבורו, נורפוק, אספן, "בעיקר מוצרט", טאוס, סאות' באנק, לוצרן, אדינבורו, ספולטו, רוויניה, פסטיבל קזאלס ואחרים. הרביעייה, שישבה דרך קבע בשיקגו, עשתה חלק מכל קיץ בחוף מיין בהרכב הקבוע של "הקונצרטים הקאמריים במפרץ".

רביעיית ורמיר ביצעה מעל מאתיים יצירות, שכללו כמעט את כל רביעיות המיתרים ה"סטנדרטיות", יצירות רבות ידועות פחות, מספר ניכר של יצירות בנות זמננו ויצירות אחרות שונות עם אורחים. רשימת הקלטותיה של הרביעייה כוללת את מכלול רביעיות המיתרים של בטהובן, צ'ייקובסקי ובארטוק, וכו יצירות שונות משל היידן, שוברט, מנדלסון, ברהמס, דבוז'אק, צ'ייקובסקי, שוסטקוביץ' ושניטקה.

בשנת 2003 הייתה רביעיית ורמיר מועמדת בפעם השנייה לפרס גראמי על תקליטור של חמישיות פסנתר של שוסטקוביץ' ושניטקה עם בוריס ברמן, שיצא בחברת נאקסוס. הקלטתם לשש הרביעיות של בארטוק יצאה בחברת נאקסוס במאי 2005 וזכתה למועמדות שלישית לגראמי. 

רביעיית ורמיר עמדה בקשר עם אוניברסיטת צפון אילינוי כחברה ב"סגל אמני הבית" מאז 1970. בתפקידם זה הכשירו חברי הרביעייה כמה מן ההרכבים במחוננים ביותר המופיעים כיום, בהם רביעיית שנחאי, רביעיית אנזו, רביעיית אוואלון, רביעיית פאסיפיקה ורביעיית אריאנה. כמו כן היו חברי ועד הנאמנים של הקולג' המלכותי הצפוני למוזיקה במנצ'סטר, אנגליה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רביעיית ורמיר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רביעיית ורמיר, באתר Discogs (באנגלית)
* Quartet Home Site אתר הבית של רביעיית ורמיר(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007317962505171
* BnF: cb13907300n (data)
* ISNI: 0000 0000 9008 7912
* LCCN: n85023067
* MusicBrainz: a1131b09-394c-4e01-b650-24b154b26056
* NKC: xx0069610
* VIAF: 131491955
* WorldCat: lccn-n85023067

 |
**הסריקה של גראהם**, על שם המתמטיקאי רונלד גראהם, הוא אלגוריתם למציאת הקמור של קבוצת נקודות במישור, בסיבוכיות של {\displaystyle \ \Theta (n\log n)}, כאשר \ n הוא מספר הנקודות.

תיאור האלגוריתם
---------------

הרעיון שמאחורי האלגוריתם מבוסס על מיון של קבוצת הנקודות, ואחר כך בנייה הדרגתית של קבוצת הנקודות שעל הקמור על ידי סריקה של כל הנקודות. במהלך האלגוריתם בונים מחסנית של הנקודות שעל הקמור, ובכל צעד של האלגוריתם מוסיפים לה את הנקודה הבאה בסריקה (על פי סדר המיון), ובודקים האם הנקודה שהוכנסה פוסלת את הנקודה שלפניה.

אם \ a היא הנקודה האחרונה שהוכנסה למחסנית, \ b היא הנקודה שלפניה ו-\ c היא הנקודה שלפניה, הרי שהבדיקה מתבססת על סוג הפניה שהישר המחבר את \ a,b מבצע ביחס לישר שמחבר את {\displaystyle \ b,c}. כאשר סורקים את הנקודות שעל הקמור עם כיוון השעון, הנקודה \ b תהיה שייכת לקמור אם ורק אם הישר \ a,b מבצע פניה ימינה אל הישר {\displaystyle \ b,c}. אם הוא אינו עושה זאת, מוציאים את \ b מהמחסנית (אך משאירים את \ a, שהיא הנקודה החדשה ביותר שהוכנסה). אם הוצאה \ b, בודקים שוב האם הנקודה שלפניה עדיין צריכה להיות בקמור, ואם לא מוציאים אותה, וכן הלאה.

אם מיון הנקודות נעשה על בסיס קוארדינטת \ x שלהן, יהיה צורך בשתי סריקות כדי לבנות את הקמור - אחת בשביל הנקודות שנמצאות מעל לשתי הנקודות בעלות קואורדינטות ה-\ x הקיצוניות, ואחת בשביל הנקודות שמתחתן. אם ממיינים את הנקודות על בסיס הזווית שהן יוצרות עם ציר \ x המועבר דרך אחת מהנקודות הקיצוניות, די בסריקה אחת.

סיבוכיות האלגוריתם
------------------

ראשית, מיון הנקודות שנעשה לפני תחילת הסריקה יכול להתבצע בסיבוכיות {\displaystyle \ O(n\log n)} (אך לא טוב יותר, שכן זהו גם חסם תחתון על מיון כללי). הסריקה עצמה, בניתוח הגס ביותר, היא בסיבוכיות {\displaystyle \ O(n^{2})}, שכן מכניסים \ n איברים למחסנית (כל נקודה נכנסת למחסנית בשלב כלשהו) ועבור כל הכנסה של איבר למחסנית, ייתכן שיוצאו ממנה כל האיברים פרט לשניים. מכיוון שהמחסנית יכולה להכיל עד \ n איברים, מתקבלת הסיבוכיות {\displaystyle \ O(n^{2})}.

אולם, ניתוח עדין מעט יותר מראה כי הסיבוכיות היא למעשה {\displaystyle \ O(n)}. זאת מכיוון שכל איבר יכול להיות **מוצא** מהמחסנית פעם אחת בדיוק (שכן מרגע שאיבר הוצא מהמחסנית הוא אינו מוחזר יותר). על כן, מתבצעות על המחסנית לכל היותר {\displaystyle \ 2\cdot n} פעולות: הכנסה ו(אולי) הוצאה של כל אחד מ-\ n הנקודות.

ניתן להראות כי אלגוריתם כלשהו למציאת קמור יכול לשמש גם למיון, ומכיוון שקיים למיון כללי חסם תחתון {\displaystyle \ \Omega (n\log n)} נובע מכך שגם סיבוכיות הסריקה של גראהם היא {\displaystyle \ \Omega (n\log n)}. לכן בסך הכל, הסיבוכיות של הסריקה היא בדיוק {\displaystyle \ \Theta (n\log n)}.

ראו גם
------

* הצעדה של ג'ארביס

קישורים חיצוניים
----------------

* סימולציה של הסריקה של גראהם
**מלאדן איוואנוב** (באנגלית: **Mladen Ivanov**; בבולגרית: **Младен Иванов**‏; 22 בינואר 1923 – 6 במרץ 2012) היה חסיד אומות העולם ממחוז סופיה, שבבולגריה.

ביוגרפיה
--------

מלאדן איוואנוב נולד בשנת 1923 והתגורר עם הוריו בלב הרובע היהודי בסופיה. הוא דיבר לדינו והרגיש חלק בלתי נפרד מהאוכלוסייה היהודית שאיתה גדל. ידיד אמיתי ונאמן של יהודים, נודע כ"מגן הגטו". אביו היה הבעלים של הפאב המקומי והוא ואחיו היו חברים יהודים רבים. ביתם היה תמיד פתוח ליהודים.

פועלו בזמן השואה
----------------

אנשים רבים מצאו מקלט זמני בבית איוואנוב, במשך ימים או שבועות בכל פעם. פעמים רבות הוא מנע באופן אישי התקפות פיזיות על יהודים וניהל יהודים שברחו ממחנות עבודה למקומות מקלט. איוונאוב עזר בהכנת ניירות שווא ושמר על קשר עם המסתתרים. בין אלו שמעזרו באיוואנוב היו ליאון מרדכי ואביו מאיר רוזנפלד, אליה ס 'סליקטאר, פרימו סינטו ויוסף לוי. בשנת 1943 נעצר איוואנוב והואשם על ידי בית משפט צבאי בגין הצגת מסמכים כוזבים לאישה יהודייה. המסמכים הללו אפשרו לה לחיות בסופיה, דבר שהיה אסור על יהודי בולגריה. עונש המאסר בן השנתיים קוצר עם שחרור בולגריה. חבריו כינו אותו בשם "מגן" שהיה תמיד מגן עליהם מפני אנשים רעים כגון נאצים או פאשיסטים.

לאחר מלחמת העולם השנייה
-----------------------

לאחר המלחמה התחתן איוואנוב עם בוצ'ה בוכור אלקלעי (בבולגריה יש 2 שמות משפחה הראשון אישי השני שם אביה והשלישי משפחה) והזוג עלה לישראל בשנת 1989.

הכרה והנצחה
-----------

ב-11 בפברואר 1991 הוכר מלאדן בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.

בעקבות עדויות שמסרו ניצולים, הכיר יד ושם במלאדן איונאוב כחסיד אומות העולם. שמו נכתב בקיר הכבוד.
ב-1993 זכה לאות יקיר העיר תל אביב-יפו.

בבולגריה הוקם פסל לזכרו של חסיד אומות העולם. הוא נקבר ב מתחם חסידי אומות עולם בבית העלמין קריית שאול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלאדן איוואנוב** בוויקישיתוף
* מלאדן איוונוב, באתר יד ושם
* כתבה מאתר בבולגריה , באתר
* תיעוד של מלאדן בסרט וידאו מאת הבמאי גקי קופורטי, באתר Vimeo
* כתבה באתר מקומי בבולגריה לטקס שנעשה ב-2017 לזכר יהודי סופיה וחסידי אומות עולם מבולגריה, באתר sofia.bg
* כתבה באתר בבולגריה באתר duma.bg
* מרכז לשיתוף פעולה יהודי בולגרי, באתר alef-bg.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  יד ושם, (Liper Bela (1917 - 2012, יד ושם
2. ↑  מלאדן איוואנוב באתר GRAVEZ

| **בולגרים חסידי אומות העולם** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ספירו דנקוב • רובין דימיטרוב • פאבל גרג'יקוב • ורה איצ'קובה • מלאדן איוואנוב • וסילי איוואנוב • דימו קזאסוב • המטרופוליט קיריל • אטאנאס קוסטוב • מיכאיל מיכאילוב • פטר מיכאלב • איוואן מומצ'ילוב • דימיטר פשב • אנה פופסטפנובה • אנה סרצ'אג'ייבה • אסן סויצ'מזוב • המטרופוליט סטפן • סטנקה סטויצ'בה • נדז'דה ואסילבה • ולדימיר קורטב • |  |

 |
**איגנסיו "איניאקי" פניה סוטורס** (בספרדית: **Ignacio "Iñaki" Peña Sotorres**; נולד ב-2 במרץ 1999 באליקנטה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ברצלונה.

קריירת מועדונים
---------------

פניה גדל במחלקות הנוער של אליקנטה וויאריאל, ובשנת 2012 הגיע למחלקת הנוער של ברצלונה מהלה ליגה. בעונת 2018/2019 החל פניה לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון, והחל מעונת 2020/2021 נכלל בסגל הקבוצה הראשונה של המועדון. ב-31 בינואר 2022 הושאל לגלאטסראיי עד לסוף העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

פניה היה חלק מסגל נבחרת ספרד עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21.

ב-8 ביוני 2021 נכלל פניה לראשונה בסגל נבחרת ספרד, בניצחון 0–4 על נבחרת ליטא במשחק ידידות, אך לא שותף במשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איניאקי פניה** בוויקישיתוף
* איניאקי פניה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Iñaki Peña, más que un parapenaltis באתר מונדו דפורטיבו, 13 בדצמבר 2013 (בספרדית)
**מל גדרויץ'** (באנגלית: **Mel Giedroyc**; נולדה ב-5 ביוני 1968) היא מגישת טלוויזיה ושחקנית בריטית.

ביוגרפיה
--------

גדרויץ' נולדה במחוז סארי לאם אנגלייה ולאב היסטוריון שמוצאו ממשפחת אצולה פולנית-ליטאית. היא למדה צרפתית ואיטלקית בטריניטי קולג'.

ב-1999 שיחקה פקידת קבלה במלון בקומדיית המצבים "Gimme Gimme Gimme".

היא התפרסמה כשהופיעה יחד עם הקומיקאית סו פרקינס כצמד הקומי "מל וסו". הן הגישו ביחד את תוכנית האפייה "The Great British Bake Off".

בשנים 2008–2011 שיחקה בתוכנית הקומדייה לילדים "Sorry, I've Got No Head".

ב-2010 גילמה מאמנת אישית בפרק של קומדיית המצבים "מירנדה", בכיכובה של מירנדה הארט.

ב-2015 הופיעה בתפקיד קטן בספיישל טלוויזיוני בו הציגו בשידור ישיר את המחזמר צלילי המוסיקה. בשנה זו גם קריינה בשידור המחזמר מופע האימים של רוקי.

בשנים 2015–2017 פרשנה את האירוויזיון עבור ה-BBC.

בשנים 2016–2019 הנחתה את "Eurovision: You Decide", התוכנית לבחירת נציג בריטניה לאירוויזיון.

ב-2018 הציגה את הניקוד של בריטניה באירוויזיון.

ב-2018 שיחקה את ביאריס בהפקה בלונדון של המחזה מהומה רבה על לא דבר.

בשנים 2017–2019 הייתה מבין המנחים של המשדר הטלוויזיוני של "Children in Need", ארגון הצדקה של ה-BBC.

בשנת 2019 גילמה את דמותה של הסופרת שרלוט ברונטה בסרט "דולי ויילד המופלאה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מל גדרויץ'** בוויקישיתוף

* מל גדרויץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מל גדרויץ', באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4304 5808
* LCCN: nb2005004816
* MusicBrainz: dd5705b6-d1b4-44e0-9801-22c471200c13
* VIAF: 21660542
* WorldCat: lccn-nb2005004816

 |
**הסריס האתיופי** או **הסריס הכושי** הוא אדם המוזכר בברית החדשה, אשר הגיע מאתיופיה העתיקה או מכוש ומכאן כינוייו.

בספר מעשי השליחים מוזכר כי מלאך דיבר אל פיליפוס המבשר ואמר לו ללכת דרומה לכיוון עזה. בדרכו הוא פגש בסריס של קנדק (אנ'), מלכת כוש, שבא להשתחוות בבית המקדש והיה בדרכו חזרה במרכבה תוך שהוא קורא בספר ישעיהו. פיליפוס ניגש אל המרכבה ושאל את הסריס אם הוא מבין את אשר הוא קורא, הסריס השיב לו שלא ואמר לפיליפוס שיקריא לו. פיליפוס החל בשיחה עם הסריס על ישו עד שהסריס השתכנע וביקש להיטבל.

פיליפוס מטביל את הסריס

> 
> וַיָּקָם וַיֵּלַךְ וְהִנֵּה אִישׁ כּוּשִׁי סָרִיס וְשַׁלִּיט לְקַנְדַּק מַלְכַּת־כּוּשׁ וּמְמֻנֶּה עַל־כָּל־גְּנָזֶיהָ אֲשֶׁר עָלָה אֶל־יְרוּשָׁלַיִם לְהִשְׁתַּחֲוֹת. וַיְהִי בְשׁוּבוּ וְהוּא יֹשֵׁב עַל־מֶרְכַּבְתּוֹ וְקֹרֵא בְּסֵפֶר יְשַׁעְיָה הַנָּבִיא. וַיֹּאמֶר הָרוּחַ אֶל־פִילִפּוֹס גְּשָׁה וְהִלָּוֵה עַל־הַמֶּרְכָּבָה הַזֹּאת. וַיָּרָץ פִילִפּוֹס אֵלֶיהָ וַיִּשְׁמַע אֹתוֹ קֹרֵא בְּסֵפֶר יְשַׁעְיָה הַנָּבִיא וַיֹּאמֶר הֲגַם תָּבִין אֶת־אֲשֶׁר אַתָּה קוֹרֵא. וַיֹּאמֶר וְאֵיכָכָה אוּכַל וְאֵין אִישׁ אֲשֶׁר יוֹרֵנִי וַיְבַקֵּשׁ מֵאֵת פִילִפּוֹס לַעֲלוֹת וְלַשֶׁבֶת אֶצְלוֹ. וְזֶה עִנְיַן הַכָּתוּב אֲשֶׁר קָרָא כַּשֶּׂה לַטֶּבַח יוּבָל וּכְרָחֵל לִפְנֵי גּוֹזְזֶיהָ נֶאֱלָמָה וְלֹא־יִפְתַּח פִּיו. בָּעֹצֶר מִשְׁפָּטוֹ לֻקָּח וְאֶת־דּוֹרוֹ מִי יְשׂוֹחֵחַ כִּי נִגְזְרוּ מֵאֶרֶץ חַיָּיו. וַיַּעַן הַסָּרִיס וַיֹּאמֶר אֶל־פִילִפּוֹס אֶשְׁאֲלָה מִמְּךָ עַל־מִי הַנָּבִיא מְדַבֵּר אֶת־זֹאת עַל־נַפְשׁוֹ אוֹ עַל־אִישׁ אַחֵר. וַיִּפְתַּח פִילִפּוֹס אֶת־פִּיו וַיָּחֶל מִן־הַכָּתוּב הַזֶּה וַיְּבַשֵּׂר אוֹתוֹ אֶת־יֵשׁוּעַ.
> 
> 
> 
> — מעשי השליחים, פרק ח', פסוקים 35-27
>

פרשנות
------

לפי מספר חוקרים הסריס מכוש היה יהודי מכוש שבא להתפלל בבית המקדש, דבר אשר מרמז על קיומה של קהילה יהודית בממלכת כוש. במסורת האתיופית הסריס נחשב לנוצרי האתיופי הראשון ולאדם שהביא את הנצרות לאתיופיה. פרשנות זו של הכנסייה האתיופית באה מתוך המקרא שתרגם את השם "כוש" לשם "אתיופיה" ואינה תואמת את המחקר מכיוון שממלכת כוש שכנה בצפון סודאן ולא בחבש שזו זוהתה עם השמות אתיופיה/כוש רק יותר מאוחר. לפי מסורות אתיופיות אחרות, לרבות הכבר נגשת אף המלכה קנדק המוזכרת בקטע זוהתה עם מלכת שבא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסריס האתיופי** בוויקישיתוף
* מעשי השליחים
* ספי בן יוסף, מעיין הסריס והשליח המעופף, באתר ynet, 2 בדצמבר 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  David Francis Kessler, **The Falashas: the forgotten Jews of Ethiopia**, Schocken Books, 1985, מסת"ב 9780805207910, 49-50
2. ↑  Kebra Nagast, Chap. 33

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1029116679
* VIAF: 294183841
* WorldCat (עם VIAF): 294183841

 |
תחנת ורשה, נוף מאזור המסילה לשעבר
**תחנת ורשה** (ברוסית: **Варша́вский Вокза́л**), היא תחנת רכבת נוסעים לשעבר בסנקט פטרבורג, רוסיה, הממוקמת מדרום למרכז העיר, והייתה פעילה בשנים 1853–2001. משנת 2001 עד 2017 שימשה כביתו של מוזיאון הרכבות הרוסי (הידוע גם כמוזיאון התחבורה המסילתית המרכזי של הפדרציה הרוסית).

היסטוריה
--------

התחנה נבנתה במקור בשנת 1851 עבור קו רכבת שהושלם בשנת 1858 מהעיר למעון הצאר בגטצ'ינה. הקו הורחב בשנת 1859 לפסקוב ובשנת 1862 לוורשה, שהייתה באותה תקופה חלק מפולין הקונגרסאית ומהאימפריה הרוסית. קו משני חיבר מהקו הראשי לגבול פרוסיה בוויראבליס (כיום ליטא) שחיבר את פטרבורג לבירות אחרות באירופה.

הבניין הנוכחי תוכנן על ידי פיוטר סלמנוביץ' בתערובת של סגנונות היסטוריים. הוא נבנה בשנים 1857–1860. כנסייה הוקמה בחזית התחנה בשנת 1908; מאוחר יותר נהרסה ופסל לנין של הפסל הסובייטי ניקולאי טומסקי הוצב בשנת 1949.

בשנת 2001, התחנה נסגרה, כאשר שירות רכבות למרחקים ארוכים הופנו אל תחנת ויטבסק ושירות נוסעים אל התחנה הבלטית, והפסל של לנין הוסר.

על המסילה, מוזיאון הרכבת נהג להציג 80 תערוכות של מנועי קיטור, קטרי חשמל ודיזל. המוזיאון סגור והתערוכות הועברו למוזיאון הרכבות הרוסי הסמוך לתחנת הרכבת הבלטית, שנפתח ב־1 בנובמבר 2017.

עתיד
----

מחסן ומוסך הרכבות של תחנת לדוגה מתוכנן לעבור לתחנת ורשה לשעבר.

ראו גם
------

* תחנת פינלנד, סנקט פטרבורג
* רכבת צארסקויה סלו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת ורשה** בוויקישיתוף
* שיפוץ תחנת ורשה (ברוסית)
* אתר התחנה עם תמונות רבות
* דיווח על ביקור בתחנת ורשה
* מוזיאון תצלומי הרכבת במוסקבה
* צילומי רכבת הלוויות של לנין
* תחנת הרכבת פאבלצקי אתר רשמי
* מוזיאון הרכבת של מוסקבה בתחנת הרכבת ריגה, מוסקבה
* 156 תמונות של מוזיאון הרכבת של תחנת ורשה

59°54′28″N 30°18′26″E﻿ / ﻿59.9077°N 30.3072°E﻿ / 59.9077; 30.3072
**April** (בעברית: **אפריל**) היא יצירה מוזיקלית של להקת דיפ פרפל, מתוך האלבום Deep Purple.

מבנה השיר
---------

השיר April מתחלק לשלושה חלקים השונים זה מזה מבחינה סגנונית ובשמיעה ראשונה קשה לזהות את הקשר ביניהם אך למעשה הם כולם בנויים על אותם קשרים מלודיים. החלקים הם "החלק הפסיכדלי", "החלק הקלאסי" ו"החלק הכבד".

### החלק הפסיכדלי (00:00 - 04:21)

חלק זה של היצירה הוא למעשה קטע כלי (אינסטרומנטלי) ללא מילים. קטע זה משלב את מוזיקת הרוק הפסיכדלי עם המוזיקה הקלאסית. הוא מתאפיין בנגינת כינורות וכלי נשיפה אחרים לצד נגינת הגיטרה של ריצ'י בלקמור ונגינת האורגן של ג'ון לורד. הקטע מתחיל בנגינת עוגב בדומה למוזיקה כנסייתית, סממן שחוזר כמה פעמים באלבום. לאחר מכן ישנה מנגינה אקוסטית שמנגן בלקמור לצד סולו גיטרה שנמצאת על מצב דיסטורשן נמוך. לאחר מכן מתחלף סולו הגיטרה בסולו אורגן האמונד שמנגן לורד (שהיה הכותב העיקרי ביצירה). ברקע של קטע זה מנגנת תזמורת ייחודית שהובאה במיוחד להקלטות היצירה הזו. קטע זה הוא הקטע הארוך ביותר מבין השלושה, והוא 'תופס' כמעט ארבע וחצי דקות מהיצירה.

### החלק הקלאסי (04:21 - 08:40)

בחלק זה הלהקה מפסיקה לנגן ורק כלי נשיפה וקשת מנגנים. הקטע מתחלק לסולואי אבוב, כינור, צ'לו ועוד כלים רבים, לצד הרמוניות מורכבות שבסיס כולן עומד מבנה הקטע הפסיכדלי. הקטע הזה נכתב יחד על ידי כל חברי הלהקה, אם כי הם לא מנגנים בו. התזמורת המנגנת את קטע זה הובאה במיוחד עבור הקלטת היצירה באולפני "De Lane Lea Studios". ההקלטה של חלק זה לקחה יותר משבוע, אך לבסוף נוצרה הקלטה מוגמרת של מעט יותר מארבע דקות (כאורכו של שיר ממוצע באותה תקופה). הקטע הוא המורכב ביותר מבחינה מלודית והרמונית, שכן הוא מכיל כלים רבים ה"משלימים" זה את תפקידו של זה.

### החלק הכבד (08:40 - 12:10)

החלק האחרון שמסיים את היצירה ובשמיעה ראשונה ניתן לחשוב כי הוא שונה לגמרי משאר היצירה מכיוון שקטע זה אינו אינסטרומנטלי בלבד, אלא כולל שירה המבוצעת על ידי רוד אוונס. קטע זה מבחינת סגנון מוזיקלי הוא רוק כבד, ודומה לסגנונה הרגיל של הלהקה. הוא מדבר על פרידה כוזבת מאהבתו, המדומה לחודש אפריל בשנה, שמסמן את החלק שבין החורף לקיץ. ארמז ברור למשפט הפותח את שירו הנודע של המשורר ת"ס אליוט, ארץ הישימון. זהו החלק הקצר ביותר ביצירה. המוזיקה שלו היא למעשה אותה המוזיקה בדיוק של החלק הראשון, "החלק הפסיכדלי", אלא שהיא מנוגנת בצורה יותר כבדה. התיפוף של איאן פייס, שלא מופיע באף קטע אחר ביצירה, הוא דומיננטי מאוד בחלק זה.

ביקורות
-------

על אף שבחי המבקרים שקראו ליצירה כ-"אחת מהיצירות הגדולות במאה העשרים" והיא נחשבת על ידי רבים לאחת היצירות הטובות ביותר שכתבה להקת דיפ פרפל על כל הרכביה[דרוש מקור], הקהל קיבל את השיר, ואת האלבום, בקרירות יחסית, והאלבום נחרט ככישלון יחסית לאלבומיה האחרים של הלהקה כמו "Machin Head" ו-"Deep Purple In Rock".

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "April" באתר מיוזיק בריינז
* April, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 12:07)
* גיא בניוביץ', אקמול סגול (כהה), באתר ynet, 15 בינואר 2007
* מילים לשירים של מילות השיר April מאת Deep Perple, באתר "שירונט"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: de34de49-6b5d-3223-bc41-4f296bd73aed

 |
**צוג'יגירי** (ביפנית: 辻斬り או 辻斬, מילולית "הרג בצומת") הוא מונח יפני שמתייחס למצב שבו סמוראי מתאמן או מפתח סגנון לחימה חדש לאחר שקיבל חרב קטאנה חדשה ובוחן את יעילותה על עובר אורח תמים. גם המתרגלים עצמם מכונים צוג'יגירי.

ביפן הפאודלית המונח התייחס לקרבות מסורתיים בין סמוראים אך במהלך תקופת הסנגוקו (1467–1600) בה מלחמה בלתי פוסקת ניטשה ביפן, סמוראים ניצלו את התרופפות הסמכות והפכו את האימון לרצח בדם קר. עם עליית שוגונות טוקוגאווה בשנת 1603, שאיחדה את יפן וסיימה את המלחמה נאסר תרגול צוג'יגירי. עברייני צוג'יגירי קיבלו עונש מוות. המקרה היחיד הידוע שבו מספר גדול מאוד של חפים מפשע נרצחו במהלך תקופת אדו היה מסע ההרג של יושיהארה ב-1696 (吉原百人斬), כשדאימיו עשיר בשם יושיהארה החל, ככל הנראה בהתקף פסיכוטי, לרצוח זונות עם קטאנה. הוא נידון למוות על ידי הרשויות. מאוחר יותר הונצח האירוע בהצגת קבוקי.

אימון צוג'יגירי מוזכר בדיונים פילוסופים על רלטיביזם מוסרי, לדוגמה על ידי מרי מידג'לי בעבודה מ-1989 "האם איננו יכולים להגיע להכרעות מוסריות".

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  つじぎり 【辻斬り】 国語辞書 - エキサイト辞書.
2. ↑  Mitamura, Engyo.
3. ↑  מידג'לי, מרי.
**AppArmor** (הלחם של: **Application Armor**) הוא מודול ליבה של לינוקס למטרות אבטחה, המאפשר למנהל המערכת להגביל את יכולות התוכניות עם פרופילים לפי תוכנית. פרופילים יכולים לאפשר יכולות כמו גישה לרשת, גישה ל-raw socket והרשאה לקרוא, לכתוב או להפעיל קבצים בנתיבים מסוימים. AppArmor משלים את מודל בקרת הגישה המסורתית של יוניקס (DAC) על ידי מודל בקרת גישה מנדטורית (MAC). הוא נכלל בחלקו בליבת הלינוקס המרכזית מאז גרסת 2.6.36 ופיתוחו נתמך על ידי קנוניקל מאז 2009.

פרטים
-----

בנוסף ליצירת פרופילים ידנית, AppArmor כולל מצב למידה, שבו הפרות פרופיל נרשמות, אך אינן נמנעות. לאחר מכן ניתן להשתמש ביומן זה ליצירת פרופיל AppArmor, בהתבסס על התנהגותה האופיינית של התוכנית.

AppArmor מיושם באמצעות ממשק הליבה של Linux Modules Security Modules (LSM).

AppArmor מוצע בחלקו כחלופה ל-SELinux, שמבקרים מחשיבים אותו כקשה יחסית למיישמי IT להקים ולתחזק. בניגוד ל-SELinux, שמבוסס על החלת תוויות על קבצים, AppArmor עובד עם נתיבי קבצים. תומכי AppArmor טוענים כי זה פחות מורכב וקל יותר למשתמש הממוצע ללמוד מאשר SELinux. הם גם טוענים כי AppArmor דורש פחות שינויים כדי לעבוד עם מערכות קיימות. לדוגמה, SELinux דורשת מערכת קבצים התומכת ב"תוויות אבטחה" (security labels), ולכן אינה יכולה לספק בקרת גישה לקבצים המותקנים באמצעות NFS. מאידך, אפליקציית AppArmor היא אגנוסטית למערכות קבצים.

ראו גם
------

* AppLocker

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של AppArmor
* "AppArmor wiki". GitLab. נבדק ב-2018-04-25.
* AppArmor wiki (בארכיון)
* תיאור AppArmor מ- openSUSE.org
* "AppArmor detailed documentation". ArchLinux. נבדק ב-2018-04-25.
* שרשור LKML המכיל הערות וביקורת על AppArmor
* חבילות Apparmor לאובונטו
* נקודת נגד: (נדרשת הרשמה) מומחי אבטחה של נובל ורד האט מתמודדים עם AppArmor ו- SELinux
* אבטחת יישומים AppArmor עבור לינוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mayank Sharma (2006-12-11). "Linux.com :: SELinux: Comprehensive security at the price of usability". אורכב מ-המקור ב-2009-02-02. נבדק ב-2007-10-25.
2. ↑  Ralf Spenneberg (באוגוסט 2006). "Protective armor: Shutting out intruders with AppArmor". Linux Magazine. אורכב מ-המקור ב-21 באוגוסט 2008. נבדק ב-2008-08-02. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**נרקינידיים** (שם מדעי: **Narcinidae**) היא משפחת דגי סחוס ימיים מסדרת החשמלנאים בתוכה ישנם ארבעה סוגים ושלושים מינים.

מאפיינים
--------

בני משפחה זו דומים לנרקידיים אך קטנים יותר. הם בעלי סנפירי חזה גדולים ושטוחים ובעלי זנבות ארוכים אך דקים. בדומה לשאר החשמלנאים הם יכולים לשחרר גלי חשמל כדי להמם טרף או להרתיע אויבים. הם חיים במים מלוחים חמימים לאורך כל האוקיינוסים, בעיקר סביב חוליות, קרקעית בוצית, שוניות אלמוגים ובקרבת לגונות, חופים וגם במדפי היבשה עד עומק 1,071 מטר.

בני המשפחה קטנים יחסית באורך 15-66 סנטימטר והם בעלי ראשים גדולים בעלי חוטם מעוגל, בו הם משתמשים לחפירה, ועיניים קטנות, פיות קטנים בעלי כיסויים קטנים סמוך לפתחם. הם בעלי 2 אונות גבוהות בתחילת הזנב. מינים אלה משריצי צאצאים חיים. צבעם שחור, לבן, צהבהב, חום או חום-אפרפר ולעיתים קרובות הוא מכוסה בכתמים דמויי עיניים. הכתמים והצבעים משמשים בעיקר להסוואתם.

הם ניזונים ממיני דגי גרם ורכיכות שהם מהממים בשוק קטלני. עם זאת על אנשים השוק נמוך מכדי לפגוע באופן חזק והוא חלש בהרבה מחשמלם של מיני החשמלן הגדולים.

סוגים
-----

* *Benthobatis* - בו 4 מינים
* *Diplobatis* - בו 3 מינים
* *Discopyge* - בו 2 מינים
* *Narcine* - בו 21 מינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נרקינידיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
אצטרובל צוגנית מנזיס
**צוגנית** (שם מדעי: *Pseudotsuga*) היא סוג של עצים מחטניים ירוקי עד ממשפחת האורניים. שמה המדעי הוא פסודו-צוגה (דמוית צוגה, סוג נוסף של משפחת האורניים בעל מאפיינים דומים) וממנו נגזר השם העברי. אחד ממיני הסוג, צוגנית מנזיס הקרויה לעיתים אשוח דאגלס, משמש כעץ חג מולד נפוץ באמריקה הצפונית. מינים של צוגנית נפוצים באמריקה הצפונית ובמזרח אסיה, כשלכל אזור גידול מינים מקומיים הייחודיים לו.

הצוגניות הן עצים בינוניים-גבוהים, בין 20 ל-120 מטרים. העלים שטוחים, רכים ומחטניים, באורך 2–4 סנטימטרים, המקיפים לחלוטין את הענף. האצטרובלים הנקביים ייחודיים במראם, עם תגית רכה מעל כל קשקש, גזורה לשלושה משולשים.

מינים נפוצים
------------

* צוגנית מנזיס או גם אשוח דאגלס (*Pseudotsuga menziesii*)
* *Pseudotsuga macrocarpa*
* *Pseudotsuga brevifolia*
* *Pseudotsuga forrestii*
* *Pseudotsuga japonica*
* *Pseudotsuga sinensis*

שימושים
-------

עץ הנלקח ממיני הצוגנית נחשב כעמיד במעמס כבד, ולכן בא לשימוש נרחב בתעשיית הבניין. היות שלקורות הצוגנית מיעוט של עיניים וקשרים, קורות אלו משמשות גם לבניית ספינות וסירות, הן לשלדה והם לתרנים.

פרטים רבים של המין צוגנית מנזיס מגודלים בחוות למכירה כחלק ממנהגי חג המולד, והוא אחד ממינים ספורים של עצים שמשמשים למטרה זו, בנוסף לאשוח פרייזר וכמה מיני אשוח נוספים. שמו של מין זה באנגלית נפוצה הוא אשוח דאגלס, אף על פי שאינו קשור בוטנית לסוג אשוח. צוגנית מנזיס הוא עץ נפוץ ביותר בחופה המערבי של ארצות הברית, בעוד מינים אחרים של צוגנית נפוצים רק במזרח אסיה ועל כן לא משמשים כעצי חג מולד באמריקה הצפונית.

פרטים נוספים
------------

צוגנית מנזיס היא עץ המדינה של אורגון בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צוגנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545991505171
* NKC: ph699014

 |
מפה של גאליה
**האלוברוגים** היו שבט גאלי שחי בעת העתיקה באזור שבין נהר הרון ואגם ז'נבה וכן בהרי האלפים. בירתם הייתה ויין בדרום מזרח צרפת.

היסטוריה
--------

האזכור הראשון של האלוברוגים מגיע מההיסטוריון היווני פוליביוס. הוא מתאר כיצד בספטמבר של שנת 218 לפנה"ס, החל המצביא הקרתגי חניבעל ברקה להעפיל על הרי האלפים, האלוברוגים הבחינו בו, והחלו לתכנן התקפה על השיירה שלו. הציוד הרב שחניבעל נשא עמו סנוור את עיניהם, וכאשר חניבעל הגיע לאזור קשה שאותו הם הכירו טוב ממנו, מיהרו ראשי השבטים וגייסו צבא גדול מכל הכפרים. הם תפסו עמדות אסטרטגיות שחניבעל היה מוכרח לעבור בהן, אולם הם לא טרחו להסתיר את כוונותיהם וכך ראה אותם חניבעל וזמם תחבולה.

הוא המתין לרגלי המעבר, ושלח מרגלים לבדוק את הביצורים האלוברוגים. הוא גילה שביום ישנה שמירה הדוקה, אולם בלילה נותרת שמירה קלושה ומרבית החיילים חוזרים לכפריהם. על כן הוא המתין ללילה הבא, והורה להבעיר את המדורות במחנה כרגיל. לאחר מכן עם כוח מובחר שעליו פיקד בעצמו, השתלט על העמדות והורה לשאר השיירה להתחיל להתקדם. עם אור השחר הבחינו האלוברוגים שעמדותיהם נכבשו, אולם הם הבחינו בסרבול הרב של השיירה שהעפילה אל המעבר. הם תקפו בבת אחת במקומות רבים, ויצרו אנדרלמוסיה. חיילים ובהמות מסע צנחו לתהום, מבהילים בכך את הבהמות האחרות ואת פילי הקרב. חניבעל מיהר ועם הכוח המובחר שלו תקף את התוקפים, שנאלצו לסגת באבדות כבדות. לאחר מכן אסף את חייליו והתקיף את כפריהם העיקריים של האלוברוגים, הוא מצא בהם אספקה בשפע וכן סוסים ושאר בהמות מסע. וגם הטיל מורא בליבות השבטים האחרים.

בשנת 123 לפנה"ס העניקו האלוברוגים מקלט לראש שבט הסאלים, שנמלט מפני הרפובליקה הרומית. הם סירבו להסגיר אותו ושנתיים לאחר מכן צבא רומאי בפיקודו של קווינטוס פאביוס מאקסימוס כבש את ארצם. על הישג זה הוענק למאקסימוס התואר "אלוברוגיקוס". מאקסימוס שבה אלוברוגים רבים, שנמכרו כעבדים ברומא, אחד מהם קריקסוס, הנהיג בשנת 73 לפנה"ס יחד עם ספרטקוס ואנומאנוס את מרד העבדים השלישי נגד רומא. האלוברוגים היו אלו שהצילו את רומא, מקשר קטילינה המפורסם. בשנת 63 לפנה"ס, הציע לוקיוס סרגיוס קטילינה שזמם קשר להפלת המשטר הרומאי, למנהיגי האלוברוגים הקלה מהעול הרומאי, אם ישתפו עמו פעולה. האלוברוגים פעלו בדיוק ההפך והסגירו את המכתבים לידי אויבו של קטילינה קיקרו שהקריא אותם למחרת בסנאט וכך עצר את המזימה.

האלוברוגים מרדו פעם נוספת בשנת 61 לפנה"ס, אולם גם מרידה זו דוכאה באכזריות. הם הצטרפו אל יוליוס קיסר במהלך מלחמת גאליה, וקיסר הכיר להם תודה ונתן לכמה ממנהיגיהם תפקידים בכירים בצבאו. אוגוסטוס כלל את ארצם בתוך הפרובינקיה גאליה נארבוננסיס. הם נטמעו בהדרגה בשבטים האחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלוברוגים** בוויקישיתוף
* אלוברוגים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535073005171
* HDS: 008023
* LCCN: sh2003000702

 |
**יעקב (איקא) עטיה** (נולד ב־14 ביולי 1942) הוא אלוף-משנה בדימוס, שרת ביחידה 8200 ובחיל המודיעין. לאחר שחרורו מצה"ל היה סמנכ"ל תפעול באיתוראן, ובהמשך יזם והקים את חברת "סתר יועצי ביטחון ואבטחת מידע", בה הוא מנכ"ל משותף. עוסק בפעילות ציבורית בקרנות להנצחת חללי הטרור.

משפחה
-----

דור חמישי למשפחת עטיה בארץ ישראל. נולד בתל אביב ליוסף עטיה – מוכר בחנות אופנה, ולרוזה מבית קנזה – עקרת בית. גדל בעיר בת ים.

שרות צבאי
---------

כנער בן 16, הצטרף בשנת 1958 כחניך בקורס קדם צבאי ביחידה 8200 והוכשר כאלחוטן מאזין ערבית. בהמשך מילא תפקידים מקצועיים ופיקודיים ביחידה 8200 ומפקדת חיל המודיעין.

פיקד על בסיס האזנה ועל יחידת האזנה מרחבית צפון בין השנים 1964 – 1971 כולל מלחמת ששת הימים. במלחמת יום הכיפורים ואחריה (1973 – 1974) מונה למפקד בסיס האזנה קדמי מערבית לתעלת סואץ בג'בל עתקה. ובשנת 1974 שימש כמ"מ מפקד גדוד האזנה נייד ביחידה 8200.

ב-1974–1976, מילא תפקיד ראש ענף איסוף ב אמ"ן מחלקת איסוף. בשנים 1976 – מפקד ענף מקצועות מודיעין בבה"ד 15 1979. בשנים 1979 – 1980 שימש כראש ענף סגל וקצינים ומ"מ ראש מחלקת משאבי אנוש במפקדת קצין מודיעין ראשי.

בשנים 1980–1982 שימש כראש המטה ביחידה 8200, בדרגת אל"ם כולל מלחמת שלום הגליל. בנובמבר 1983 פרש מצה"ל.

### קורסים בצה"ל

בוגר קורס מפקדי פלוגות וקורס קמ"נים מתקדם בשנת 1971. בוגר המכללה לפיקוד ומטה (פו"מ) בשנים 1972/73. בוגר השתלמות מפקדי חטיבות בשרות מילואים 1990.

תפקידים אזרחיים
---------------

בשנים 1983–1988 עבד בחטיבת הקשר של תדיראן בתפקיד ניהול במנהלת פרויקט לשדרוג ציוד הקשר הטקטי בצה"ל.

בשנים 1988–1993 מילא תפקידים בכירים בחברות כלל ביטוח ומגדל חברה לביטוח.

בשנת 1994 מונה לסמנכ"ל תפעול חברת איתוראן לאיתור רכב. והיה בין מקימי החברה במסגרת תדיראן.

בשנת 1997 יזם וייסד את החברה "סתר יועצי ביטחון ואבטחת מידע" ומשמש בה כמנכ"ל.

השכלה
-----

בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב.

בוגר תוכנית למנהלים בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב 1983.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1964 נישא לחרמונה ממשפחת ברוור מחיפה, גננת פרטית ותיקה. המשפחה מתגוררת ברמת אפעל. לזוג נולדו 3 ילדים.

הבת הצעירה, ענבר, סטודנטית בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. נרצחה בפיגוע בדיזנגוף סנטר, בערב פורים י"ג אדר תשנ"ו 4 במרץ 1996, הייתה בת 22 במותה. הבת אורית עוסקת בפרסום ושיווק. הבן אסף בעל שליטה בחברת נדל"ן מסחרי.

פעילות ציבורית
--------------

פעיל בקרנות הנצחה לנפגעי הטרור:

**קרן ענבר**– נוסדה בשנת 1997 במרכז למורשת המודיעין (מל"מ) לעידוד מחקר ומעשה להתמודדות עם טרור. הקרן מעניקה מלגות ופרסים על כתיבה ופרסום של עבודות ומחקרים בתחום חקר הטרור ועל מעשים ראויים לציון, בהתמודדות אל מול הטרור. יו"ר הקרן הוא אלוף דני רוטשילד.

**קרן ענבר וטלי** – קרן מלגות משותפת באוניברסיטת תל אביב על שם ענבר עטיה וטלי גורדון שנרצחו בפיגוע דיזנגוף סנטר. הוקמה על ידי האוניברסיטה בפקולטות למדעי הרוח ולמדעי החברה, בתרומות שגויסו על ידי קרן הנאמנים של האוניברסיטה בארצות הברית. הקרן מעניקה בטקס שנתי מלגות לסטודנטים מצטיינים.

עוסק בפעילות ציבורית במרכז למורשת המודיעין.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרן ענבר - אל מול הטרור
* סתר – יועצי ביטחון ואבטחת מידע

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יעקב עטיה"**.
**וילהלם אונזורגה** (בגרמנית: **Wilhelm Ohnesorge**; ‏ 8 ביוני 1872 - 1 בפברואר 1962) היה פוליטיקאי גרמני ברייך השלישי שישב בקבינט של היטלר. בשנים 1937–1945 שימש גם כשר וכפקיד ברייכספוסט, שירות הדואר הגרמני, לאחר שהחליף את פאול פון אלץ-ריבנאך כשר. לצד תפקידיו כשר, אונזורגה עסק באופן משמעותי במחקרים הנוגעים להתפשטותה וקידומה של המפלגה הנאצית באמצעות הרדיו, וכן בפיתוח פצצת אטום גרמנית.

ביוגרפיה
--------

אונזורגה נולד בגרפנהיינישן שבפרובינציית סקסוניה הפרוסית. הוא החל לעבוד במשרד הדואר הקיסרי בשנת 1890. בהמשך למד פיזיקה בקיל ובברלין, לפני שהפך לראש שירות הדואר במטה הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.

בשנת 1920 פגש לראשונה את היטלר בשנת 1920, והם הפכו לחברים טובים. זמן קצר לאחר מכן הצטרף למפלגה הנאצית (חבר מס' 42), והקים את הסניף הראשון שלה מחוץ לבוואריה, בדורטמונד. בשנת 1929 הפך לנשיא המשרד המרכזי של הרייכספוסט, שירות הדואר המרכזי של גרמניה. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, אונזורגה מונה למזכיר המדינה ודה פקטו פיקח על הרייכספוסט. הוא התערב במיוחד למען הפצת תעמולת המפלגה הנאצית ומטרותיה באמצעות שירות הדואר הגרמני. משנת 1937 קיבל את תפקיד שר הרייכספוסט, לאחר התפטרותו של פאול פון אלץ-ריבנאך.

אונזורגה פעל להפצת התעמולה המפלגתית דרך הטלגרף והרדיו. הוא נודע כמי שבמידה רבה בזכותו הפך הדבר לאפשרי מבחינה טכנית. ידוע שהוא גם תרם רבות למחקר לקראת פצצת אטום גרמנית, למרות שתפקידו כשר שירות הדואר הגרמני דרש את מרבית זמנו. הוא הציג עיצובים ותרשימים רבים של רעיונותיו להיטלר עצמו, עמו פיתח חברות אישית.

במהלך תהליך הדה-נאציפיקציה לאחר המלחמה הוצגו אישומים נגדו, בהיותו חבר מוביל במפלגה. עם זאת, מסיבות לא ידועות, האשמות אלה בוטלו מאוחר יותר, ואונזורגה לא נענש על מעורבותו בפשעי הנאצים.

חייו שלאחר המלחמה נותרו מסתוריים. הוא מת ב-1 בפברואר 1962 במינכן בגיל 89.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם אונזורגה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16682378x (data)
* GND: 117112356
* ISNI: 0000 0000 3589 3671
* LCCN: n2005036538
* NLP: A17767763
* SNAC: w6jt40xp
* VIAF: 45072080
* WorldCat: lccn-n2005036538

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  "William Ohnesorge (postal official)". נבדק ב-16 בדצמבר 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Henry Picker *Hitler's table discussions in the leader's headquarters*. 1997
**צוואה** הוא ספר מתח מאת העיתונאי והסופר החרדי חיים גרינבוים. הספר יצא לאור בשנת 2005, והוא ספרו הראשון של גרינבוים.

הסיפור התפרסם בהמשכים בעיתון החרדי "בקהילה", ולאחר מכן יצא לאור כספר שנמכר לציבור החרדי. הספר זכה להצלחה גדולה ונחשב לפורץ דרך בעולם הספרות החרדי. עקב הצלחת הספר הוא יצא גם במהדורה שהופצה מחוץ לציבור החרדי. הספר אף תורגם לאנגלית, צרפתית ויידיש, וכן יצא במהדורה בכתב ברייל.

ספר זה הוא ספר המתח החרדי הראשון שמחברו הוציא אותו תחת שמו האמיתי, בעוד בעבר היה מקובל בציבור החרדי להוציא ספרי מתח רק תחת שם עט. תחום נוסף בו הספר היווה פורץ דרך הוא המעבר לכריכה רכה, מהלך שלא היה מקובל בציבור החרדי, ומאז הפך מקובל ביותר.

הספר הוא רב מכר.

תקציר העלילה
------------

בזמן השואה יהודי בשם רפאלו קונטי בגטו היהודי ברומא מוכר את הבנק שבבעלותו לאחד מפקידיו, ג'וזפה לורנצ'יני, תמורת 27 מיליארד לירטות, על-מנת להגן עליו מהחרמתם של הנאצים. בתמורה מתחייב לורנצ'יני להשיב את הבנק לו או לאחד מקורביו אחר המלחמה. לורנצ'יני בוגד בקונטי ומסגיר אותו לידי הגרמנים. לאחר המלחמה מאבד קונטי את שפיותו ונתמך בידיי מי שליווה אותו במהלך השואה, הונגרי בשם אבריימ'ל אייזנפלד. 

עשרים שנה מאוחר יותר, ערב פרוץ מלחמת ששת הימים, בנו של אבריימ'ל - אייזיק, עוזב את הישיבה בה למד ומתגייס לצה"ל בהשפעתו של ידידו הטוב זעליג הוכרמן שמתגייס עמו. אייזיק משנה את שמו לאיציק פלד. לימים הופכים השניים לסוכני שב"כ בכירים.

שלושים וחמש שנים מאוחר יותר, השב"כ עוקב אחר 'אלכס', אדם שזהותו בלתי ידועה שמדליף חומרים מסווגים של מדינת ישראל לידיו של ויטוריו לורנצ'יני, חתנו של ג'וזפה. איציק פלד מודע לכך ש'אלכס' מחפש אחר כספו של קונטי, ומתכוון לחטוף בחור ישיבה בשם נתי קאהן שלהוריו מידע העשוי לסייע לו. פלד הוגה תוכנית להשתמש בבחור הישיבה כפתיון. במקביל, הוריו של קאהן מנהלים משפט כנגד לורנצ'יני בדרישה להשיב את כספו של קונטי.

בעוד פלד וקאהן נמלטים באירופה, השב"כ משוכנע כי פלד הוא אלכס. כאשר פלד שב ארצה מתנהל אחריו מרדף. קאהן מסייע לו, והשניים חושפים לבסוף כי זעליג הוכרמן, ידידו לשעבר ובכיר בשב"כ בהווה, הוא אלכס.

לאחר שמשפחת קאהן מנצחת במשפט, חושף איציק כי למעשה קונטי הותיר צוואה בערוב ימיו המורישה את כספו לאביו אבריימ'ל. איציק קורע את הצוואה והכסף עובר לארגון סיוע לילדים חולים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודית באומל, החרדים מקבלים פסי רכבת, החילונים סוכן שב"כ עם משקפי שמש ואקדח, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2005
* רבקה יפה, חרדי וסופר?, באתר nrg‏, 23 בנובמבר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיה פלדמן, רק לא בלונדינית, באתר ynet, 23 בדצמבר 2005.
2. ↑  יאיר אטינגר, החג החילוני היחיד שהתקבל בחברה החרדית, באתר הארץ, 11 ביוני 2012
**אלוהות פרטית** (או אלוהות אישית/פרסונלית) היא תפיסה לפיה האל מתערב במציאות ומתייחס, משפיע ואף יוצר קשר עם בני האדם בהתאם למידת מוסריותם, התנהגותם, השקפת עולמם או מידת ציותם ומרותם לו.

פופולריות
---------

תפיסת האלוהות הפרטית היא התפיסה הנפוצה ביותר כלפי אל בקרב המין האנושי.
האלוהות האישית נפוצה ברוב המוחלט של זרמי הדתות המונותאיסטיות, היהדות, הנצרות והאסלאם, וכמו כן גם ברוב הדתות הפולותאיסטיות, בהן האלים משפיעים על המציאות כתוצאה ישירה של התנהגות בני האדם היכולה להכעיס או לשמח אותם.

ביקורת
------

אלו הדוגלים בתפיסה דאיסטית או אגנוסטית של אלוהות ובעיקר אתאיסטים נוטים להתייחס בזלזול מה לתפיסה זו, כתפיסה שטחית וילדותית, לרוב בשל תמיהה על מקומו המרכזי של האדם בקוסמוס ברוב צורות האלוהות האישית. שהרי אל שמוגדר ככל יודע, כל יכול, תבוני, מושלם וטוב באופן מוחלט, אין זה הגיוני שיטריח את עצמו בהתנהגות האדם (בפרט כזו שאיננה גורמת סבל לאחר) או יגיב על תפיסותיו של בני האדם הנחותים, בטח ובטח שלא יפתח ציפיות מאותם בני אדם.

טענות נגד אלוהים פרטי עוסקות בשני נושאים בסיסיים:

1. אל פרטי הוא "אל נוח", התנהגותו משולה להורה אחראי ודאגן המעניש ומוקיר את בני האדם לטובתם. טענה זו לא מעלה טיעון של ממש נגד קיום אל כזה, אלא מנסה להראות שאמונה בתפיסה כזו של אלוהים יכולה להתפתח ולהתפשט בקלות בין בני אדם, בייחוד בתקופות קדומות, בעזרת טיעונים אמוציונליים וללא טיעונים רציונליים או גיבוי בראיות.
2. אל פרטי יודע מראש את כל מעשי בני האדם ואף משפיע ומכוון את מחשבותיהם ומעשיהם ובכל זאת מתגמל ומעניש אותם. (שאלת הידיעה והבחירה)

ראו גם
------

* השגחה

קישורים חיצוניים
----------------

* "סייברדין", בעיית הבחירה החופשית והידיעה אלוהית, אתר עמותת חופש

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדי אביר, האל המתפלל ,29 נובמבר 2010
2. ↑  עדי אביר, האל הכל-יכול וכל-יודע, 28 פברואר 2012
**תמיד עולה המנגינה** הוא פזמון שכתב יורם טהרלב, הלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת חיל האוויר.

רקע
---

ב-1974 התבקש רוזנבלום להלחין כמה מנגינות לשירי שלישיית הגשש החיוור. לחן השיר יועד בתחילה לשיר שכתב להם יוסי בנאי "בין הזמנים", אך חברי הגשש החליטו שאיננו מתאים לצרכיהם. השיר של בנאי פורסם לבסוף בלחן של יצחק גרציאני, בתקליט של הגששים "אופסייד סטורי" (1974). לחן נוסף שנדחה על ידי הגששים, שימש לבסוף לשיר יש לי ציפור קטנה בלב של יגאל בשן.

השיר הועלה במסגרת התוכנית "מוכרחים להמשיך לנגן" בשנת 1974, (שנשאה את שם השיר המצליח בתוכנית, מוכרחים להמשיך לנגן). הסולנים בשיר היו רחל שיין ארגמן, עמי ויינברג ודגנית יורם-קריב (אמו של מורן קריב). בין חברי הלהקה באותה עת היו גם נתנאלה ודני בסן. הוא הגיע לראש מצעד הפזמונים, אך לא דורג במצעד השנתי.

בשנת 2004 האחיות פיק ביצעו גרסת כיסוי לשיר, ששימשה כשיר הפתיחה של הסדרה מ.ק. 22. פזמון השיר גם מבוצע כחלק משיר הפתיחה של העונה השלישית והרביעית של הסדרה השיר שלנו.

בשנת 2020, ביצעה להקת "הזאבות" גרסת כיסוי לשיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמיד עולה המנגינה (מן השעות והשניות) | להקת חיל האוויר (מילים: יורם טהרלב), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:44)
* מילות השיר "תמיד עולה המנגינה", באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  באתר genius
2. ↑  תמיד עולה המנגינה, באתר שרים במדים
3. ↑  תמיד עולה המנגינה, באתר פזמונט
4. ↑  הזאבות - תמיד עולה המנגינה
**קראודונטים** (שם מדעי: Creodonta) היא סדרת יונקים קדומים שנכחדו. הם היו נפוצים מתקופת האאוקן עד תקופת האוליגוקן, (תקופה של 30–60 מיליון שנים). מיעוטם שרד עד תקופת הפלאוקן.

בעבר נחשבו הקראודונטים כענף שממנו הגיחו הטורפים של ימינו, אך בעקבות הצטברות ראיות נוספות נוצרה הסכמה כללית שהטורפים המודרניים הם צאצאי סדרת הטורפים (ראו טורפי יבשה).

משפחות
------

בסדרת הקראודונטים שתי קבוצות עיקריות:

* קבוצת ההאינודונטה (Hyaenodonta):

ההאינודונים היו טורפים בינוניים בגודלם, דמויי צבוע או כלב. הם היו מותאמים לריצה מהירה, בעלי לסתות חזקות וטפרים גדולים. מרבית המאובנים שלהם נמצאו באזור מונגוליה ואמריקה הצפונית ולאורך אירואסיה, ואפריקה.
בעבר הייתה משפחה יחידה בקבוצה - האינודונים (Hyaenodontidae), אך ב-2015 הוחלט להפריד את המשפחה למשפחות קטנות יותר. לצד המשפחה הראשית ישנם 3 משפחות חדשות: האיניילוריים (Hyainailouridae)‏, Proviverridae ו-Limnocyonidae.
* משפחת האוקסינודונים (Oxyaenidae):

האוקסינודונים היו טורפים קטנים יחסית, ומזכירים את צורת הנמייה או החתול של ימינו, אך הגדול שבהם היה השרקסטודון, אחד מהגדולים שבבני הסדרה. הם צדו עופות, יונקים קטנים, וייתכן שגם חרקים. לאוקסינודונים מבנה לסת כבד, ושיניים קהות יחסית, והדעה הנפוצה היא שהם לא היו מותאמים לאכילת בשר, אלא לריסוק עצמות.

ראו גם
------

* ספרסודונטה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קראודונטים** בוויקישיתוף

* קראודונטים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

קבוצת מינים מסדרת הקראודונטיים.
**יוסף (יוסי) וירז'נסקי** (24 בדצמבר 1942 – 4 באפריל 2020) היה שחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

וירז'נסקי נולד בתל אביב, עם שחרורו מהצבא למד משחק, והחל להופיע בתיאטרון. בשנת 1973, עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, גויס למילואים והוצב בגדוד טנקים בקרבות הקשים ברמת הגולן. במהלך הקרבות העזים נפגעו כלל הטנקים בגדוד, ומרבית החיילים נהרגו. וירז׳נסקי היה בין המעטים ששרדו וחולצו בחיים. כתוצאה מכך סבל וירז'נסקי מטראומה נפשית והוגדר הלום קרב.

לאחר המלחמה, חרף הדברים שעבר, חזר וירז׳נסקי למשחק והשתתף בהצגות תיאטרון וסרטי קולנוע.

בשנים האחרונות לחייו הקדיש את מירב זמנו לכתיבת סיפורים מתקופות שונות בחייו שאותם איגד בספר ששמו "יוסף בכלוב האווזים". החל מילדותו ברמת-גן, דרך שירותו הצבאי ובחרותו באילת ובבריטניה ועד למלחמת יום הכיפורים ולחייו לאחר הפגיעה. בשנת 2021, במלאת שנה לפטירתו, יצא הספר לאור.

קריירה בתחום המשחק
------------------

וירז'נסקי השתתף בהפקות מקומיות ובינלאומיות רבות.

בין הסרטים הישראלים בהם שיחק: "שתי דפיקות לב" (1972), "יום הדין" (1974) סירטו של ג'ורג' עובדיה שהיה הסרט הישראלי הראשון שעסק במלחמת יום הכיפורים, "בוא נפוצץ מיליון" (1977), "האיש שבא לקחת" (1981), "בחינת בגרות" (1983), "החורף האחרון" (1984)", קוקו בן 19" (1985), אירית עירית (1985), הטוב הרע והלא נורא" (1986), "רחובות האתמול" (1989), "להב חצוי" (1992), "חתונה מאוחרת" (2001), "מעבר לגדר" (2004), .

בין הסדרות הישראליות בהן שיחק: "כסף קטלני" (1996-1999), "קו 300" של אורי ברבש (1997), כתב פלילי (2005), "האלופה" (2007), "שוטטות" (2001-2003), "שבתות וחגים" (2004), "פרשת השבוע" (2006), "טירונות" (1998-2001).

בין ההפקות הבינלאומיות בהן שיחק: "תיק ירושלים" (1972), "משה", מיני סדרה (1974) "קשר האורניום" של מנחם גולן (1978),המתופפת הקטנה" (1984) של ג'ורג' רוי היל, "השגריר" (1984) של ג'יי לי תומפסון, "המהפכן" (חלק 1 ו-2, 1995-1996)

כמו כן השתתף בהצגה "ברבן" של יונתן שם אור ובעשרות סרטי סטודנטים.

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לפזמונאית שמרית אור עד מותו בגיל 77 ולהם בן.
כמו כן, לוירז'נסקי שני ילדים נוספים מנישואים שונים. טלי וים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסי וירז'נסקי** בוויקישיתוף

* יוסי וירז'נסקי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יוסי וירז'נסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יוסי וירז'נסקי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטימצקי - יוסף בכלוב האווזים, באתר סטימצקי
2. ↑  הילו גלזר, העיר תל אביב, המאבק האחרון של שמרית אור, באתר הארץ, 7 בינואר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007415782205171
* LCCN: n2021057868
* VIAF: 28153237884629212193
* WorldCat: lccn-n2021057868

 |
פסלון של מרים הבתולה וישו, עשוי בסגנון בודהיסטי המזכיר את האלה קאנון
**קקורה קירישיטן** (ביפנית: **隠れキリシタン**, "נוצרים נחבאים") הוא הכינוי המודרני לחברי הכנסייה הקתולית ביפן, שנאלצו לרדת למחתרת לאחר מרד שימאברה בשנות ה-30 של המאה ה-17.

היסטוריה
--------

ב-1614 פרסם טוקוגאווה איאיאסו צו שקרא לגירוש הכמרים הנוצרים מיפן ואסר על האמונה הנוצרית. הפרה של צו זה דינה היה מוות. האיסור נאכף בדרגות חומרה שונות באזורים שונים במדינה, והכמרים הזרים אכן עזבו את יפן. מרד שימאברה, שפרץ בשלהי 1637 החל כמחאה כלכלית של פשוטי העם, אך מכיוון שהאזור היה נוצרי ברובו, עוד מימי פעילותה של הכנסייה הקתולית במקום, קיבל המרד גוון דתי. לאחר דיכויו האלים של המרד חשדה השוגונות בכנסייה הקתולית במעורבות במרד, ובעקבות זאת גורשו גם כל הסוחרים הפורטוגזים מיפן. מדיניות ההסתגרות של יפן נאכפה ביתר שאת, ואיתה גם מדיניות רדיפת הנוצרים. לפיכך, נאלצו הקירישיטן, הנוצרים היפנים, לרדת למחתרת.

הקקורה קירישיטן נהגו להתפלל בחדרי תפילה סודיים שהיו מתקינים בבתיהם, ולכן קיבלו את הכינוי "נחבאים". מכיוון שכל הכמרים הזרים גורשו מיפן, נאלצו הקקורה קירישיטן לשמר את הקהילה בכוחות עצמם, והיו להם מנהיגים מבין האנשים, שהיו אמונים על עריכת הטקסים. פסלונים בדמות ישו ומרים, אם ישו, שהיו בשימוש בתקופת פעילותה של הכנסייה ביפן, הוחלפו בפסלונים שדמו לפסלים מסורתיים של הבודהה ושל הבודהיסטווה. התפילות עצמן שונו על מנת שישמעו כתפילות בודהיסטיות, אף על פי שמילים רבות מלטינית, פורטוגזית וספרדית נותרו בהן. מכיוון שלהחזיק עותק של התנ"ך היה מלווה בסיכון רב בעקבות הרדיפות מצד הרשויות, עברו סיפוריו מפה לאוזן.

במקרים אחדים, עברה הקהילה הנוצרית שינוי במהלך הזמן, שנבע מהניתוק מהכנסייה ברומא. מילות התפילות איבדו ממשמעותן, והנצרות הפכה למעין פולחן אבות, בו היו אבות המאמינים למעשה למרטירים.

רבים מהקקורה קירישיטן, בהם גם אלה שאימצו גרסה שונה של הנצרות, יצאו ממחבואם לאחר מתן חופש דת במסגרת הרסטורציה של מייג'י. רבים מהם שבו לחיק הכנסייה הקתולית, אך אחרים שמרו על צביונם הדתי, והם קיבלו את הכינוי הנארה קירישיטן (離れキリシタン, "נוצרים נפרדים").

לאחר מתן חופש דת ותהליך החילון שחל ביפן, נעלמו קהילות של הנארה קירישיטן. באופן מסורתי למדו הבנים את המנהגים ואת התפילות מאביהם, אך בעקבות תהליכי המודרניזציה, איבדו הראשונים עניין במסורת.

ראו גם
------

* קירישיטן
* תקופת אדו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קקורה קירישיטן** בוויקישיתוף
* פטריק דאונס, Kakure Kirishitan
* The Japanese Christians forced to trample on Christ - מאתר ה-BBC
* קקורה קירישיטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00564750

 |
**אלודסמוס** (שם מדעי: ***Allodesmus***) הוא סוג נכחד של טורף ימי גדול מהמשפחה הקדומה דסמנטופוקיים. הוא חי במשך המיוקן לחופיה המערביים של אמריקה הצפונית באזור קליפורניה, ושל יפן, ושחה במי האוקיינוס השקט. בצורתו דמה לכלב ים מודרני, אך היה בעל אוזניים חיצוניות בדומה לאריות ים. עם זאת, היה האלודסמוס בעל סנפירי גפיים אחוריים שטוחים שלא עזרו לו לנוע על הקרקע, כך שהוא התאים בעיקר לחיים בים.

האלודסמוס היה טורף ימי בגודל של כלב ים נמרי באורך של 2.5 מטר ומשקל של 360 קילוגרם בממוצע. הוא היה בעל דו-צורתיות זוויגית, כשהזכרים היו גדולים בהרבה מהנקבות, אולי כדי להילחם בעוצמה ביריבים על ההרמון והטריטוריה שלהם בדומה לפילי ים מודרניים. האלודסמוס היה בעל לסתות חזקות ושיניים שנועדו לקריעת בשר בעזרת ניביו. הדבר מצביע על תזונה שהתבססה גם על בשר ולא רק על דגים ורכיכות, אם כי ייתכן שנועדו גם למלחמה ביריבים. האלודסמוס נחשב לטורף-על סביב חופי קליפורניה ויפן של המיוקן.

סוג זה הוגדר ב-1922 ונכללים בו שבעה מינים. המינים *Allodesmus sinanoensis* ו-*Allodesmus packardi* שויכו במקור לסוגים *Megagomphos* ו-*Brachyallodesmus*, אך הועברו ב-2018 על סמך מחקרים מולקולריים. הסוג *Atopotarus* הופרד מסוג זה בשל מבנה הלסתות והשיניים השונה שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלודסמוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
הגננות תמימה סוכובולסקי (בשורה העליונה) ודבורה לבנון (בשורה באמצעית) עם ילדי הגן ליד ספריית בני ברית בירושלים, כנראה בשנות ה-30 של המאה ה-20
ועידת הפועל הצעיר בחצר בית האוטונומיה הרוסית, 1907. תמימה סוכובולסקי בשורה השנייה (רשימת המצולמים, באתר תל.אביב.פדיה)
**תמימה סוכובולסקי** (21 בנובמבר 1881 - 14 בדצמבר 1972) מראשונות הגננות בארץ ישראל, ממייסדי הפועל הצעיר, חברת ההגנה.

קורות חיים
----------

סוכובולסקי נולדה בביאליסטוק (אז באימפריה הרוסית), בתם של אברהם זאב ואסתר אטקה, אחותם של יחזקאל דנין (סוכובולסקי), משה, דוד צבי, מאשה ולאה. קיבלה חינוך מסורתי וכללי, ממייסדות אגודת "בנות-ציון" בביאליסטוק, וחברה באגודת דוברי עברית על שם פרץ סמולנסקין.

החלה לימודי הוראה, הגיעה בסוף גל העלייה הראשונה לארץ ישראל, ב-1903 לבקר את אחיה יחזקאל ובהמלצתו נשארה בארץ ולא חזרה לסיים את לימודיה. בתחילת דרכה בארץ עבדה כעוזרת גננת בגן של אלישבע גיסין אפרתי בירושלים.

התגוררה בנווה שלום ביפו, דירתה הייתה גן ילדים ביום ומועדון לחבריה בני העלייה השנייה בשעות הערב, סופי השבוע והחגים. בביתה התקיימו כינוסים ודיונים, פעילויות חברתיות ואף התארחו עולים לארוחה ולינה. בדירה זו התקיימו פגישות תנועת הפועל הצעיר אשר סוכובולסקי הייתה בין מייסדיה. בהמשך עברה לדירה מרווחת יותר בחצר "בית האוטונומיה הרוסית" בנווה שלום (קמפוס בית הספר לבנות ומגורי מורים וגננות), יחד עם עמיתתה שרה ויתקין-שפירא. בביתן היה מכבש ההקטוגרף ששימש להדפסת עיתון "הפועל הצעיר".

כדי להשלים את לימודיה נסעה לברלין, שם הוכשרה במשך כשנה וחצי (בין 1907-1909) כגננת בבית הספר פסטלוצי-פרבל.

סוכובולסקי עבדה כגננת במשך 44 שנים, בין השאר ביפו, תל אביב, ירושלים וחיפה. בתחילת דרכה גן הילדים לא היה חלק ממערכת החינוך הרשמית, ואתגרי העבודה כללו גם חינוך הציבור להכרה בצורך בגן ילדים, והקושי לגבות שכר לימוד עבורו.

לאחר מלחמת העולם הראשונה התגוררה בחיפה.

הייתה חברה במשמר העם ובהגנה, וחברה ב"מרכז הגננות" והסתדרות המורים. לאחר פרישתה לגמלאות מילאה בהתנדבות תפקידים ציבוריים שונים, בספרנות במועדוני חיילים ובעבודה במעברות באזור ירושלים, שם לימדה עברית וכלכלת בית. בזקנתה התגוררה בבית אבות בחיפה ועסקה גם שם בהוראת עברית לדיירי הבית.

על עבודתה המתמדת בהתנדבות עם עולים חדשים קיבלה ב-1962 תעודת הוקרה מנשיא המדינה.

לקריאה נוספת
------------

* רבקה אלפר, קורות משפחה אחת. הוצאת מ. ניומן, ירושלים, תשכ"ז - 1967.
* שלמה צמח, שנה ראשונה. הוצאת עם עובד, תשי"ב.

קישורים חיצוניים
----------------

דוד תדהר (עורך), "תמימה סוכובולסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4668

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתה תמימה סוכובולסקי, דבר, 17 בדצמבר 1972
2. ↑  משה סוכובולסקי, דבר, 5 באפריל 1954
3. ↑  דוד ליב בן זאב סוכובולסקי, הצפירה, 25 באוגוסט 1911
4. ↑  דוד תדהר (עורך), "אברהם זאב סוכובולסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 140
5. 1 2  היא הלכה בין העולים, מעריב, 18 במאי 1962
6. ↑  שלמה צמח, בתור המסילה (מתוך "שנה ראשונה"), דבר, 13 באפריל 1951
7. ↑  שמואל דיין, מורשת הפועל הצעיר, דבר, 27 במרץ 1960
8. ↑  גצל קרסל, אחרון הראשונים לבית סוחובולסקי, דבר, 11 באפריל 1973
9. ↑  יטקא סוחובולסקי ובניה, הפועל הצעיר, 29 באוגוסט 1919
10. ↑  נשיא המדינה יקבל היום 124 מצטיינים בקליטת עליה, הארץ, 16 במאי 1962