פירוש נוסף ערך זה עוסק בהתנחלות ישראלית לשעבר במרכז רצועת עזה. אם התכוונתם לאומנות יצירת חפצים בשתי וערב מחומרים קשיחים כגון קש, ראו קליעה (אומנות).

**נצרים** הייתה התנחלות במרכז רצועת עזה. בעת חתימת הסכמי אוסלו בספטמבר 1993 התגוררו ביישוב כ-25 משפחות, ובעת פינויו בשנת 2005 התגוררו בו כ-60 משפחות. תושביו עסקו במקצועות חופשיים ועבדו מחוץ ליישוב, וחלקם התפרנס מחקלאות. היישוב היה בעל אופי דתי, ופעלו בו בית כנסת, מדרשה ליהדות, מכון למורשת יהודי עזה, בית מדרש ובתי ספר.

הקמה
----

שלט הכניסה ליישוב נצרים - בחבל קטיף
ההתנחלות הוקמה על שטח של כ-6,000 דונם מדרום לעיר עזה, חציים אדמות מדינה וחלקם נרכשו על ידי מינהל מקרקעי ישראל מהבדואים באזור. נצרים הוקמה באצבע נצרים במסגרת תוכנית אצבעות לביתור רצועת עזה על ידי התיישבות יהודית. טקס העלייה על הקרקע התקיים בפורים, י"ד אדר תשל"ב, 29 בפברואר 1972, וראשוני המתיישבים היו גרעיני נח"ל של בית"ר והאיחוד החקלאי. אל מול התנגדות של אנשי השומר הצעיר מניר עוז להקמת התנחלות ברצועה הביעו אנשי נחל עוז וארז תמיכה בהתנחלות, ואנשי נחל עוז אף סיפקו למקום מים. בנובמבר 1972 התקיים טקס לחנוכת הבתים במקום. לאחר מכן שהו בנצרים גם חיילי נח"ל של השומר הצעיר, שחוץ מבפתחת רפיח ובגולן לא השתתפו בהתנחלות מעבר לקו הירוק, מכיוון שנאמר להם שהמקום יישאר מאחז צבאי ולא יאוזרח. שמו של היישוב ניתן לו על ידי אלוף פיקוד המרכז, רחבעם זאבי, על שם מחנה הפליטים הסמוך נוציראת.

המקום יועד מלכתחילה לאזרוח על ידי הקיבוץ הדתי, אולם הדבר נדחה ובשנת 1976 טרם נמצא גרעין כלשהו שהסכים לאזרח את המקום והפיתוח החקלאי בו היה שולי. בשנת 1983 הסכים הקיבוץ הדתי לאזרח את המקום, כדי לחזק את הגוש הדרומי של קיבוציו שכלל את סעד ועלומים.

בשנת 1979, במסגרת השיחות עם מצרים, החליטה ממשלת ישראל על העברת מפקדת צה"ל ברצועה מעזה לנצרים, אולם החלטה זאת לא יצאה אל הפועל. בשנת 1980 עלה הרעיון להשתמש בנצרים כאתר הכשרה לגרעין של גן אור. ביולי 1980 הגיע גרעין גן אור לנצרים, ושהה במקום 3 שנים עד שעבר למקום הקבע שלו.

ב-22 ביולי 1984, מספר ימים לפני הבחירות לכנסת ה-11, אוזרחה הנקודה בהחלטת ועדת השרים להתיישבות והועברה לאחריות הקיבוץ הדתי. הקיבוץ לא התרומם ולאחר מספר שנים התפרק. במשך מספר שנים התגוררו ביישוב משפחות בודדות בלבד. היו שטענו שהקיבוץ לא התרומם בגלל המצב הביטחוני ולעומתם טענו אחרים שהקיבוץ לא התרומם בגלל ירידת קרנה של התנועה הקיבוצית. בשנת 1986 הועלה הרעיון לפנות את נצרים כדי להקים במקום שכונה למפוני רפיח המצרית, תוכנית שלא יצאה אל הפועל.

לקראת סוף 1991 הוקמה ליד הקיבוץ שכונת קראוונים שכונתה נצרים ב', אליה עברו חלק מתושבי הקיבוץ שהחליטו שאין לקיבוץ עתיד.

רקע ביטחוני
-----------

המדרשה בנצרים ובה המכון למורשת יהודי עזה
היישוב התפרסם בעיקר בשל העובדה שהיה מובלעת יהודית בין מרכזי אוכלוסייה ערבית צפופה. מסיבה זו נוצר ויכוח האם קיימת הצדקה לקיומו של היישוב המבודד, עקב עלותו הצבאית והכלכלית הגבוהה. ב-2002 עסק גדוד וחצי באבטחת היישוב, יחס של שני חיילים לתושב. לדברי המצדדים בקיומו של היישוב, הוא הוקם משיקולי ביטחון מובהקים, שהעיקריים שבם הם יכולת השליטה על נמל עזה ואפשרות פיקוח על מה שמועבר דרכו. בין המצדדים היה גם אריאל שרון, שהכריז בשנת 2003 כי "דין נצרים כדין תל אביב".

התקפות טרור רבות אירעו בנצרים ובציר המוביל אליו. בנובמבר 1994 אירע פיגוע התאבדות בצומת נצרים שבו נרצחו שלושה חיילים. בשנת 2000 אירעו חילופי אש בסמוך לנצרים, מהם התפתחה פרשת מוחמד א-דורה. בתחילת מרץ 2002 פוצצו 2 טנקים ליד היישוב. נהרגו שישה חיילים.

אל היישוב נורו פצצות מרגמה ורקטות וכן נעשו ניסיונות חדירה ליישוב. בפיגוע בנצרים שאירע ב-29 במרץ 2002 חדר מחבל ליישוב ורצח בדקירות סכין שני אורחים ביישוב. ב-24 באוקטובר 2003 חדרו מחבלים ליישוב, ורצחו שתי חיילות וחייל מגדוד שמשון שהיו במשימות תצפית ואבטחה ביישוב.

פינוי
-----

נצרים פונתה בי"ז באב ה'תשס"ה, 22 באוגוסט 2005, יחד עם גוש קטיף, התוחמת הצפונית וכפר דרום במסגרת תוכנית ההתנתקות. נצרים היה היישוב היהודי האחרון שפונה מרצועת עזה. רב היישוב, ציון טוויל, הורה שלא להתנגד באלימות לפינוי. גם 200 "מסתננים", שהגיעו ליישוב על מנת להתנגד לפינוי, קיבלו בסופו של דבר את עמדת הרב והבטיחו לא לנהוג באלימות.

ביום הפינוי, התושבים התפנו ללא אלימות, למעט משפחה אחת שהתעמתה עם הכוחות. אחרי שנפרדו מגדוד שמשון והתפללו תפילה כואבת בבית הכנסת, הוציאו עמם התושבים וראשי הנהגת הציונות הדתית (ביניהם הרב חיים דרוקמן, חנן פורת ואפי איתם) את ספרי התורה ומנורת שבעת הקנים שניצבה על גג בית הכנסת.

מנצרים נסעו התושבים לתפילה בכותל המערבי שם התקבלו על ידי אלפי אנשים. אחרי התפילה, התושבים עברו זמנית לשהות במעונות של מכללת יהודה ושומרון (כיום אוניברסיטת אריאל). לאחר מספר חודשים עברו רוב המפונים ליישוב יבול, שם הם גרו בקרוואנים, ובשנת 2008 חלק ממשפחות היישוב עברו למגורי קבע ביישוב בני נצרים שהוקם בחולות חלוצה, וחלק מהמשפחות נותרו באריאל, ומכונים "קהילת נצר אריאל".

ספרים
-----

* אריק יפת, **על הניסים - סיפורים מגוש קטיף**, הוצאת ספרית נצרים, תשס"ה, 2005.
* חגי הוברמן, **שורשים בחולות**, הוצאת מדרשת נצרים, תשס"ה, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נצרים** בוויקישיתוף
* אתר הבית של קהילת נצרים באריאל
* נצרים, באתר קטיף.נט
* על היישוב באתר יישובי גוש קטיף
* אורי גליקמן, כאן ביתי: נצרים, באתר nrg‏, 11 באפריל 2005
* **יומן נצרים**: טור אישי של דינה אברהמסון, תושבת נצרים: הטור הראשון, 2.9.2004 - הטור אחרון, 22.8.2005
* מפת יישובי גוש קטיף - כולל גם קישורים לכל יישובי הגוש
* לאתר מדרשת נצרים
* אמיר בוחבוט, "לא יהיה מרחץ דמים", באתר nrg‏, 25 במרץ 2005
* נצרים (רצועת עזה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב ארז, נח"ל נצרים תוקם בקרוב מדרום לעזה, מעריב, 13 בפברואר 1972
2. ↑  דני צדקוני, המובלעת הדתית ברצועה, דבר, 11 בספטמבר 1978
3. ↑  עזרא ינוב, האחזות נח"ל נצרים הוקמה בשפך נחל עזה, מעריב, 1 במרץ 1972
4. 1 2  היאחזות נחל־נצרים עלתה על הקרקע בדרום הרצועה, דבר, 7 בנובמבר 1972
5. ↑  האיחוד החקלאי מבקש להקים ישוב ברצועה, דבר, 28 במרץ 1972
6. ↑  נחל עוז נגד ניר עוז, מעריב, 22 במרץ 1972
7. ↑  עזרא ינוב, חיילי הנח"ל - הפתרון הטוב ביותר להתנחלות, מעריב, 12 בספטמבר 1974
8. ↑  דני צדקוני, מערך התיישבותי בין עזה לאל עריש, דבר, 24 באוגוסט 1977
9. ↑  מפקד הממשל בנצרים, מעריב, 19 באפריל 1979
10. ↑  ובאמצע נצרים, חדשות, 12 במאי 1986
11. ↑
12. ↑  דני צדקוני, התיישבות מצומצמת בפתחת רפיח, דבר, 5 ביולי 1976
13. ↑  נצרים - אות למפנה?, דבר, 30 בנובמבר 1983
14. ↑  מפקדת הממשל הצבאי תועתק מעזה, מעריב, 4 בספטמבר 1979
15. ↑  עזרא ינוב, "אם לא יקומו יישובים נוספים בקטיף, אין קיום ל־3 המושבים הקיימים", מעריב, 8 ביוני 1980
16. ↑  לנו המגל הוא החרב, עמוד 222.
17. ↑  ועדת השרים מאשרת היום עוד 6 יישובים, מעריב, 22 ביולי 1984
18. ↑  **נצרים - הקיבוץ הי"ז של הקיבוץ הדתי**, ברקאי ב', סתיו תשמ"ה, עמוד 246, באתר היברובוקס
19. ↑  3 יישובים אוזרחו בחבל עזה, מעריב, 23 ביולי 1984
20. ↑  יהושע ביצור, חברי הליכוד יוצאים לקרב בתל סולטן, מעריב, 12 במאי 1986
21. ↑  שרידים חרוכים (תמונה), מעריב, 12 במאי 1986
22. ↑  חגי הוברמן, היה היה קיבוץ דתי, מצב הרוח 450, 8 בספטמבר 2017
23. ↑  עמוס הראל, היום חילופי הרמטכ"לים, באתר הארץ, 9 ביולי 2002
24. ↑  מרטין שרמן, דין ת"א כדין נצרים, באתר ynet, 13 ביוני 2004.
25. ↑  עמוס הראל, 3 חיילים נהרגו בפיצוץ טנק נוסף בנצרים, באתר הארץ, 14 במרץ 2002
26. ↑  קובי פינקלר, פיגוע רצחני ביישוב נצרים הבוקר, באתר ערוץ 7
27. ↑  אמיר בוחבוט, איתי שטרן, דינה אברמסון וקלמן ליבסקינד, נצרים: רוב התושבים כבר התפנו, באתר nrg‏, 22 באוגוסט 2005
28. ↑  שיירת המכוניות של עקורי נצרים ובראשה מנורת בית הכנסת הובילה אלפים לכותל. בכותל קיימו תפילה ועצרת. באתר ערוץ 7, 23 באוגוסט 2005

| ההתנחלויות שפונו במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות |
| --- |
| גוש קטיף | נוה דקלים • נצר חזני • פאת שדה • קטיף • רפיח ים • שירת הים • שליו • תל קטיפא • בדולח • בני עצמון • גדיד • גן אור • גני טל • כפר ים • כרם עצמונה • מורג • דהנייה |
| התוחמת הצפונית | אלי סיני • דוגית • ניסנית |
| מרכז רצועת עזה | כפר דרום • נצרים |
| צפון השומרון | גנים • כדים • חומש • שא-נור |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540126205171
* LCCN: n96056800
* WorldCat (עם LCCN): n96-056800

 |