**האיסור לבטל את שמירת המקדש** הוא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה אסור לכהנים וללוויים להימנע ממצוות שמירת המקדש.

מקור המצווה
-----------

לאחר מחלוקת קרח ועדתו, שבעקבותיה נשרפו מאתיים וחמישים מקריבי הקטורת, חששו בני ישראל שימותו כשיתקרבו למקום המשכן, ולכך פנו בני ישראל למשה:

> 
> הֵן גָּוַעְנוּ אָבַדְנוּ כֻּלָּנוּ אָבָדְנוּ. כֹּל הַקָּרֵב הַקָּרֵב אֶל מִשְׁכַּן ה' יָמוּת - האם תמנוּ לגו‍ֹע?
> 
> 
> 
> — ספר במדבר, פרק י"ז, פסוקים כ"ז–כ"ח
> 

בעקבות זאת, ציווה ה' את אהרן ואת כל שבט לוי על שמירת המקדש:

> 
> אַתָּה וּבָנֶיךָ וּבֵית אָבִיךָ אִתָּךְ תִּשְׂאוּ אֶת עֲו‍ֹן הַמִּקְדָּשׁ וְאַתָּה וּבָנֶיךָ אִתָּךְ תִּשְׂאוּ אֶת עֲו‍ֹן כְּהֻנַּתְכֶם. וְגַם אֶת אַחֶיךָ מַטֵּה לֵוִי שֵׁבֶט אָבִיךָ הַקְרֵב אִתָּךְ וְיִלָּווּ עָלֶיךָ וִישָׁרְתוּךָ וְאַתָּה וּבָנֶיךָ אִתָּךְ לִפְנֵי אֹהֶל הָעֵדֻת. וְשָׁמְרוּ מִשְׁמַרְתְּךָ וּמִשְׁמֶרֶת כָּל הָאֹהֶל אַךְ אֶל כְּלֵי הַקֹּדֶשׁ וְאֶל הַמִּזְבֵּחַ לֹא יִקְרָבוּ וְלֹא יָמֻתוּ גַם הֵם גַּם אַתֶּם. וְנִלְווּ עָלֶיךָ וְשָׁמְרוּ אֶת מִשְׁמֶרֶת אֹהֶל מוֹעֵד לְכֹל עֲבֹדַת הָאֹהֶל וְזָר לֹא יִקְרַב אֲלֵיכֶם. **וּשְׁמַרְתֶּם אֵת מִשְׁמֶרֶת הַקֹּדֶשׁ וְאֵת מִשְׁמֶרֶת הַמִּזְבֵּחַ** וְלֹא יִהְיֶה עוֹד קֶצֶף עַל בְּנֵי יִשְׂרָאֵל
> 
> 
> 
> — ספר במדבר, פרק י"ח, פסוקים א'–ה'
> 

חז"ל דרשו שהציווי "וְשָׁמְרוּ אֶת מִשְׁמֶרֶת אֹהֶל מוֹעֵד" הוא מצוות עשה של שמירת המקדש, והציווי "וּשְׁמַרְתֶּם אֵת מִשְׁמֶרֶת הַקֹּדֶשׁ" הוא מצוות לא תעשה האוסר על ביטול שמירה זו. הרמב"ם הסביר שלימוד זה נובע מכך ששמירה היא לשון איסור, כמו מצוות "שמור את יום השבת". ספר החינוך הוסיף והסביר שכיוון שקיימים שני ציוויים בפסוקים, חז"ל דרשו את הציווי בלשון נוכח כמצוות לא תעשה שתוקפה חמור יותר, ואת הציווי בלשון נסתר כמצוות עשה, שכן לשון נסתר היא פחות תקיפה.

הרמב"ם וספר החינוך מונים מצווה זו בכלל תרי"ג מצוות, אך מוני מצוות אחרים כגון ספר מצוות גדול אינם מונים אותה בכלל המצוות.

טעם המצווה
----------

ספר החינוך הסביר שטעם המצווה הוא כדי לכבד את בית המקדש ולשמור עליו כדרך ששומרים על בתי מלכים ואנשים חשובים. וכפי שכתב הרמב"ם: "אינו דומה פלטרין שיש עליו שומרין לפלטרין שאין עליו שומרין" (משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות בית הבחירה, פרק ח', הלכה א').

דיני המצווה
-----------

המצווה היא מצווה תאומה של מצוות העשה שמירת המקדש, והמבטל את מצוות שמירת המקדש עובר על לאו ועשה. בכלל המצווה נדרשים הכהנים והלוויים לשמור על המקדש וללכת סביבו בכל לילה. המצווה נועדה לכבד את המקדש, ולכן היא תקפה אף כשאין סכנה מצד אויבים ושודדים.

המשנה במסכת מידות מתארת את המקומות בהם היו הכהנים והלוויים שומרים. המשנה מתארת גם את תפקידו של איש הר הבית, שהיה מופקד על עירנות השומרים:

> 
> איש הר הבית היה מחזר על כל משמר ומשמר, ואבוקות דולקין לפניו, וכל משמר שאינו עומד, אומר לו איש הר הבית "שלום עליך". ניכר שהוא ישן - חובטו במקלו. ורשות היה לו לשרוף את כסותו. והם אומרים: "מה קול בעזרה? קול בן לוי לוקה ובגדיו נשרפין, שישן לו על משמרו". רבי אליעזר בן יעקב אומר: פעם אחת מצאו את אחי אמא ישן, ושרפו את כסותו.
> 
> 
> 
> — משנה, מסכת מדות, פרק א', משנה ב'
>

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות בית הבחירה, פרק ח', הלכה ג'
2. 1 2  ספר החינוך, פרשת קרח, מצווה שפ"ח
3. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות בית הבחירה, פרק ח', הלכה א'
4. ↑  משנה, מסכת מדות, פרק א', משנה א'

| רשימת מצוות לא תעשה לדעת הרמב"ם |
| --- |
| עבודה זרה וחוקות הגויים | א ב ג ד ה ו ז ח ט י יא יב יג יד טו טז יז יח יט כ כא כב כג כד כה כו כז כח כט ל לא לב לג לד לה לו לז לח לט מ מא מב מג מד מה מו מז מח מט נ נא נב נג נד נה נו נז נח נט ס סא סב סג סד סה סו |  |
| המקדש וכליו | סז סח סט ע עא עב עג עד עה עו עז עח עט פ פא פב פג פד פה פו פז פח |
| עבודת הקרבנות | פט צ צא צב צג צד צה צו צז צח צט ק קא קב קג קד קה קו קז קח קט קי קיא קיב קיג קיד קטו קטז קיז קיח קיט קכ קכא קכב קכג קכד קכה קכו קכז קכח קכט קל קלא קלב |
| תרומות ומעשרות | קלג קלד קלה קלו קלז קלח קלט קמ קמא קמב קמג קמד קמה קמו קמז קמח קמט קנ קנא קנב קנג קנד קנה קנו קנז |
| עובדי המקדש | קנח קנט קס קסא קסב קסג קסד קסה קסו קסז קסח קסט קע קעא |
| מאכלות אסורות | קעב קעג קעד קעה קעו קעז קעח קעט קפ קפא קפב קפג קפד קפה קפו קפז קפח קפט קצ קצא קצב קצג קצד קצה קצו קצז קצח קצט ר רא רב רג רד רה רו רז רח רט |
| איזון חברתי | רי ריא ריב ריג ריד רטו ורטו רטז ריז ריח ריט רכ רכא רכב רכג רכד רכה רכו רכז רכח רכט רל רלא רלב רלג רלד רלה רלו רלז רלח רלט רמ רמא רמב |
| גזל, עושק ועוולות | רמג רמד רמה רמו רמז רמח רמט רנ רנא רנב רנג רנד רנה רנו רנז רנח רנט רס רסא רסב רסג רסד רסה רסו רסז רסח רסט רע רעא רעב |
| סמכויות ומשפט | רעג רעד רעה רעו רעז רעח רעט רפ רפא רפב רפג רפד רפה רפו רפז רפח רפט רצ רצא רצב רצג רצד רצה רצו |
| ציבור וסמכות | רצז רצח רצט ש שא שב שג שד שה שו שז שח שט שי שיא שיב שיג שיד שטו שטז שיז שיח שיט |
| שבת ומועדים | שכ שכא שכב שכג שכד שכה שכו שכז שכח שכט |
| איסורי ביאה | של שלא שלב שלג שלד שלה שלו שלז שלח שלט שמ שמא שמב שמג שמד שמה שמו שמז שמח שמט שנ שנא שנב שנג שנד שנה שנו שנז שנח שנט שס שסא |
| מלכות | שסב שסג שסד שסה |