recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**תאו סודאני** (שם מדעי: *Syncerus caffer brachyceros*; קרוי גם **תאו סוואנה מערבי**), הוא תת-מין של תאו אפריקני החי במערב אפריקה לאורך האזור הידוע כסאהל. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1837 על ידי הזואלוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי. זהו תת-המין השני בגודלו לאחר תאו הכף, והוא די דומה לו באופן כללי. פירוש שמו המדעי *brachyceros* הוא "קרן קצרה" ביוונית עתיקה, ומתייחס לכך שקרניו קטנות באופן ניכר מתאו הכף.

תיאור
-----

לתאו הסודאני פרווה בהירה יותר בצבעה מתאו הכף, וזהו בין סימני ההיכר היחידים של תת-המין. הצבע הוא בגוונים של חום קפה בהיר או כהה עד לחום שוקולד כהה. הנקבות בהירות יותר מהזכרים, והעגלים עד גיל מסוים מתאפיינים בפרווה אדמדמה בדומה לתאו היער. מבנה הגוף של התאו הסודאני רחב, מוצק וחביתי, והוא מתאפיין בכתפיים שריריות וגבוהות, רגליים מוצקות ועבות, ופרסות עגולות ורחבות. הזנב ארוך ושעיר, והאוזניים גדולות, רחבות ושעירות בחלק התחתון שלהן. המשקל הממוצע של התאו הסודאני הוא כ-450 ק"ג. התאו הסודאני מתאפיין בזוג קרניים גדולות ועבות דמויות האות S, אך הן קצרות וקלות יותר מקרני תאו הכף. לעומת הנקבות, הקרניים גדולות ועבות יותר אצל הזכרים, ומתפתח בבסיס "מגן" חזק שנעדר אצל הנקבות.

תפוצה ובית גידול
----------------

עדר תאואים סודאניים שותה מים מאגם בפארק הלאומי פאנדיג'ירי שבבנין.
התאו הסודאני נפוץ במערב אפריקה, והמקור לשמו הוא "הסוואנות הסודאניות" שהנמצאות לאורך טווח התפוצה שלו. בין המדינות שבהם הוא נוכח ניתן למנות את סנגל, בורקינה פאסו, גינאה, גינאה ביסאו, חוף השנהב, מאלי, גאנה, טוגו, בנין, ניגריה, ניז'ר, קמרון, צ'אד, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, דרום סודאן, סודאן ואתיופיה; התאו שמצוי ב-4 המדינות האחרונות, משתייך למעשה לתת-מין אחר פחות מוכר המכונה "תאו הנילוס" (*Syncerus caffer aequinoctialis*), אולם חוקרים מסוימים כוללים אותו תחת התאו הסודאני. בית הגידול של תת-מין זה נופל אמנם ברוב בשטחי סוואנה, אך אין מדובר באותם סוואנות עשב פתוחות ויבשות של דרום ומרכז אפריקה, אלא בסוואנות שיחים דוקרניות או בסוואנות טרופיות העשירות במשקעים, ובסבך צפוף וגבוה. בנוסף, התאו הסודאני מאכלס בתי גידול כמו ביצות ומישורי הצפה, ובמידה חלקית גם את קצה יערות הגשם הטרופיים שבהם הוא מוחלף בהדרגה על ידי קרובו - תאו היער. טורפו העיקרי הוא האריה הסנגלי.

מצב
---

הרשימה האדומה של IUCN לא סיווגה את התאו הסודאני בקטגוריה נפרדת, ועל כן הוא כלול תחת קטגוריית ללא חשש (LC) המתייחס למצב של שלושת תת-המינים יחדיו. עם זאת, התאו סודאני נכחד מגמביה ומצבו במדינות רבות אינו מזהיר עקב ציד ואובדן בית גידול, כך שייתכן שמצבו אינו יציב כעמיתו הדרומי. מגמת האוכלוסייה נמצאת בוודאות בירידה. התאו הסודאני מצוי במספר אזורים מוגנים כמו הפארק הלאומי W, הפארק הלאומי ניוקולו-קובה, הפארק הלאומי פאנדג'ירי, הפארק הלאומי קומואה, הסנגהה התלת-לאומי, הפארק הלאומי מנובו-גונדה סנט פלוריס ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תאו סודאני** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Syncerus caffer brachyceros** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* GBIF
 |

* ‏ מידע על תאו סודני (1)(הקישור אינו פעיל)
* ‏ מידע על תאו סודני (2)
* ‏ תמונות של תאו סודני
**3sat** הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי שמשדר בשפה הגרמנית ומופץ ללא תשלום. הערוץ מופעל על ידי ZDF, ORF, ה-SRG SSR ו-ARD. המפעיל הבולט של הערוץ הוא ה-ZDF, ושידורי התחנה מתבצעים ממשרדי ZDF.

היסטוריה
--------

3sat הוקם על מנת לשדר תוכניות תרבות, במקור דרך השידור בלוויין. הערוץ נוסד על ידי ה-ZDF הגרמני, ה-ORF האוסטרי, ו-SRG SSR משווייץ. ZDF מוביל את השידורים אך ההחלטות מתקבלות במשותף על ידי הקואופרטיב.

בשנת 1990, DFF, ארגון שידור בגרמניה המזרחית הפך לחבר בקואופרטיב ונשקל שינוי שם של הערוץ ל-4sat, אך לבסוף הוחלט להותיר את השם הקודם על כנו. ב-31 בדצמבר 1991 בוטלה חברותו של DFF כחלק מפירוק הארגון, בהתאם לחוקי האיחוד הגרמני.

ב-1 בדצמבר 1993 הצטרף לקואופרטיב ARD, כשותף. זאת בעקבות הקמת ערוץ הלוויין של ARD, שנקרא Eins Plus. 

ב-2003 היה ערוץ 3sat זמין בקרב 40 מיליון משקי בית בגרמניה, אוסטריה ושווייץ, וב-85.5 מיליון משקי בית ברחבי אירופה. 

בשנת 2009 עמד נתח השוק של הערוץ על 1.1% בגרמניה, 1.2% בשווייץ ו-1.9% באוסטריה.

3sat HD
-------

מאז 30 באפריל 2012 זמין הערוץ גם בפורמט HDTV, עם זאת בערוץ הודיעו מראש כי לא ניתן יהיה לשדר תוכן ב-HD בתחילת 2013 בשל עבודות השיקום. עד אז, בכל התוכניות ניתן היה לצפות באיכות HD, גם אם התוכן היה זמין באיכות זו. לאחר המעבר לפורמט תמונה של 720p שהושלם בראשית יוני 2013, הערוץ מסוגל לשדר תוכן בהפרדה גבוהה.

מאז 30 ביוני 2015, כחלק מהפסקת השידורים האנלוגיים ברשת הכבלים של Unitymedia, גם ערוץ 3sat HD משודר גם הוא.

גלריה
-----

* סמליל הערוץ מ-1 בדצמבר 1984 עד 1993סמליל הערוץ מ-1 בדצמבר 1984 עד 1993
* סמליל הערוץ החל מ-1993 ועד 31 במאי 2003 (ארבע הנקודות מייצגות את ARD, ZDF, ORF, ו-SRG SSRסמליל הערוץ החל מ-1993 ועד 31 במאי 2003 (ארבע הנקודות מייצגות את ARD, ZDF, ORF, ו-SRG SSR
* סמל הערוץ הנוכחי החל מ-1 ביוני 2003 (הצבע האדום מייצג את ארבעת המשדרים המפעילים את הערוץ)סמל הערוץ הנוכחי החל מ-1 ביוני 2003 (הצבע האדום מייצג את ארבעת המשדרים המפעילים את הערוץ)
* סמל ערוץ ה-HD החל מ-30 באפריל 2012סמל ערוץ ה-HD החל מ-30 באפריל 2012

תוכניות
-------

### תוכניות מגזין ודוקומנטריה

* ECO - מגזין עסקים שווייצרי
* זמן תרבות
* מאקרו-כלכלה בשבת (שישי, 21:00)
* ננו - מגזין מדעי (18:30 בימי חול)
* אוצרות העולם
* דוק - סרטים דוקומנטריים מכל רחבי העולם

### תרבות ומוזיקה

* פסטיבל 3sat
* פרס הקהל של 3sat
* מועדון ספרות
* פופ מסביב לשעון

ראו גם
------

* Viasat 3
* Viasat 4
* ARD

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של 3sat
* 3sat, ברשת החברתית פייסבוק

* 3sat, ברשת החברתית טוויטר

* 3sat, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  3sat.online, 3sat-Empfangsmöglichkeiten -, www.3sat.de (בגרמנית)
2. ↑  3sat.online, 3sat.online, www.3sat.de (בגרמנית) (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 3004403-0
* VIAF: 262739656
* WorldCat: lccn-n97006072

 |
**נענע קרחת** (שם מדעי: *Mentha spicata*, באנגלית **Spearmint**, ידועה גם במטבח הים תיכוני כ**נענע** ללא פירוט) הוא מין של נענע הצומח בר ברחבי אירופה ואסיה והתאקלם כצמח תרבות בצפון אפריקה והמזרח התיכון. הוא משמש לתבלין, כתוספת למשקאות חמים וכחומר טעם וריח לתעשיית התמרוקים והמזון. השם האנגלי Spearmint (בתרגום חופשי: נענע החנית) מתאר את הקצוות המחודדים של העלה.

מאפיינים
--------

נענע קרחת היא צמח בעל שורשים מעובים המתפשטים במהירות תחת פני הקרקע ומוציאים גבעולים מעל לפני הקרקע, בדומה למיני נענע אחרים. הגבעולים באורך 30–100 ס"מ, וחלק מהזנים שעירים וחלקים. התפרחות חרוטיות, בגוון ורוד או לבן, באורך של כ-3 ס"מ. העלים מחודדים בעלי שפה משוננת וגוון ירוק בהיר.

הנענע מתרבה היטב מגבעולים וכן משורשים, ויכולה להשתלט על אזור גדול. היא מותאמת לאקלים ממוזג וסביבות לחות, עם שמש מלאה או חצי צל.

העלים מכילים שמן אתרי המשמש בתעשיית התמרוקים והבשמים. השמן של עלי הנענע הקרחת מכיל משמעותית פחות מנתול מנענע חריפה, ומנגד מכיל כמויות לא מבוטלות של לימונן (החומר הדומיננטי בגרידת הדרים).

מיני כלאיים
-----------

נענע קירחת היא אחת מהאבות של מיני כלאיים שונים של נענע, בין השאר נענע חריפה (שהיא כלאיים של נענע קרחת ונענת מים), נענת תפוח (שהיא כלאיים של נענע קרחת ונענע ריחנית) ונענת זנגוויל (שהיא כלאיים של נענע קרחת ו-Mentha arvensis). כל מיני הכלאיים הם עקרים ואינם מתרבים מזרעים, אלא רק מייחורים.

שימוש במטבח
-----------

נענע קרחת היא חלק ממתכון לתה מרוקאי, ומשמשת כחלק ממתכון קוקטייל המינט ג'וליפ הפופולרי בדרום ארצות הברית. הנענע הקרחת לרוב מתבלת את הסוויט טי, תה קר ומתוק המוגש כחלק ממטבח דרום ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נענע קרחת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* נענע קרחת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נענע קרחת באתר הרשימה האדומה של IUCN
**תֶּאָהּ מוּסָה מפַּרְתִּיה** (פרסית: **شهبانو تئا موزا**) הייתה המלכה היחידה ששלטה באימפריה הפרתית. היא נולדה כשפחה באימפריה הרומית וניתנה כשי על ידי אוגוסטוס קיסר לפראטס הרביעי, מלך הפרתים.

בזמן קצר היא הפכה לחביבה בנשות המלך הפרתי ולאשתו הראשית (השהבאנו). בשנת 2 לפנה"ס ביצעה הפיכה ועלתה לשלטון מעשי בקטסיפון ביחד עם בנה, פראטס החמישי כשליט שותף.

האצולה הפרתית התנגדה זמן רב לשלטונם של השניים ולאחר שבשנת 4 לספירה הסכים פראטס החמישי לפרוטקטורט רומאי בממלכת ארמניה העתיקה. על כן יצאו ראשי האצולה בהפיכת נגד אשר העלתה לשלטון את אורודס השלישי, מלך פרתיה והכריחה את תאה מוסה ובנה לסגת אל האימפריה הרומית. עם שובם נעלמו עקבותיהם של האם ובנה ולא נכתבו כתבים אודותיהם מאוחר יותר.[דרושה הבהרה]

בהיסטוריה של איראן תאה מוסה היא אחת משלוש הנשים היחידות אשר שלטו בממלכת פרס, ביחד עם האחיות הסאסאניות בוראנ-דח'ת ואזרמי-דח'ת במהלך המאה ה-7 ולקראת נפילתה של האימפריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאה מוסה, מלכת פרתיה** בוויקישיתוף
* תאה מוסה, מלכת פרתיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קתדרלת ברצלונה
בזיליקת לה מרצה ברובע הגותי
**הרובע הגותי** (קטלנית: **barri Gòtic** או **el Gòtic**) הוא הרובע המרכזי בעיר העתיקה של ברצלונה. הרובע משתרע בין שדרת לה רמבלה ורחוב ויה לייטאנה, ומהים התיכון לרחוב רונדה דה סנט פרה. הרובע הגותי הוא הרובע העתיק ביותר בברצלונה אשר נבנה עוד בימי הביניים, על אף מספר שינויים שעברו ברובע במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. 
ההיסטוריה של הרובע הגותי ארוכה: הרומים בנו באזור הרובע את העיירה ברסינו, שהייתה למעשה ראשיתה של ברצלונה כפי שהיא היום ואף העניקה לה את שמה. לכן ניתן לראות שרידים רבים מהתקופה הרומית ברובע (למשל במקדש אוגוסטוס, וחומת העיר על יד פלאסה דל ריי. 
גם לאחר הרומיים, שימש הרובע כמרכז העיר עד ימי "היציאה מהחומות" של ברצלונה כאשר בנו עשירי העיר את רובע אישמפלה. לשיא פריחתו הגיע הרובע בתקופת ימי הביניים (שבה נבנו רוב המבנים שאנו רואים היום). הרובע הגותי מלא בסמטאות קצרות ואפלות, הכוללות ריכוז של מבנים גותיים, ארמונות פאר וכנסיות. עד לגירוש ספרד ב-1492 היה הרובע מרכז החיים של היהודים שהיו דאז מדינאים, רופאים ואנשי מדע. שרידים מהתקופה היהודית של העיר ברצלונה אפשר לראות עד היום בבית הכנסת מאיור (כנראה שהוא בית הכנסת העתיק באירופה) שנמצא ברובע. שריד מפורסם נוסף לקהילה היהודית בעיר היא שמה של אחת הסמטאות - *Carrer del Call* - שנגזר מהמילה העברית "קהל" ומרמז על כך שהוא היה רחוב "הקהילה", הרחוב שבו היו מגוון מבני הציבור של הקהילה היהודית באותם ימים. לכל רוחבו של הרובע ניתן למצוא כיכרות עתיקות ושווקים קטנים בסגנון בנייה גותי ייחודי עתיק לצד חנויות בגדים וגלריות אומנות לתיירים.

אתרים בעלי חשיבות ברובע
-----------------------

* קתדרלת אולליה הקדושה (קתדרלת ברצלונה)
* כנסיית סנטה מריה דל מאר
* פלאסה דל ריי (כיכר המלך) - כיכר עתיקה מוקפת מארבעת צדדיה בבניינים היסטוריים חשובים.
* מקדש אוגוסטוס - מקדש המהווה חלק של מקדש ענק שהוקם לכבוד הקיסר אוגוסטוס, שהוכרז כאל.
* מוזיאון פיקאסו
* אוניברסיטת ברצלונה
* מוזיאון מרה - מוזיאון אומנות המציג אוספי אומנות דתית חשובים בספרד, לצד תצוגה של האמן הקטלני פרדריק מרה שיצר ציורי קיר רבים המעטרים בניני ציבור בברצלונה.
* סינגוגה מאיור - בית כנסת משוחזר שהיה בימי הביניים ברובע היהודי.
* כיכר סנט ג'ומה (placa de sant jaume), בית העירייה ובניין הממשל של קטלוניה
* בזיליקת לה מרצה

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל ברצלונה** |

ראו גם
------

* תכנון עירוני של ברצלונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרובע הגותי** בוויקישיתוף
* הרובע הגותי ב-Bcn.es
* דף מידע בעברית על הרובע הגותי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542720805171
* LCCN: n97047947
* VIAF: 158446044
* WorldCat (עם VIAF): 158446044

 |
**אידוש** או **פסיבציה** (מאנגלית: **Passivation**) הוא תהליך כימי שגורם לחומר להיות אדיש ביחס לחומר אחר לפני שמשתמשים בחומרים יחד. למשל, לפני אחסון מי חמצן במכל אלומיניום, ניתן לבצע אידוש של המכל על ידי שטיפתו בתמיסה מדוללת של חומצה חנקתית ומי חמצן לסירוגין עם מים לא מיוננים. החומצה החנקתית ומי החמצן מתחמצנים וממסים זיהומים על המשטח הפנימי של המכל והמים הלא מיוננים שוטפים את החומצה ואת הזיהומים המחומצנים.

בהקשר של שיתוך (קורוזיה), אידוש הוא יצירה ספונטנית של שכבה דקה, קשיחה ולא מגיבה שמונעת שיתוך נוסף. השכבה היא בדרך כלל תחמוצת או ניטריד שעוביו מספר אטומים. תחת תנאים טבעיים של pH וריכוז חמצן, אידוש מתרחש ברוב החומרים כמו אלומיניום, מגנזיום, נחושת, פלדת אל-חלד, טיטניום וצורן. פלדה רגילה יוצרת שכבת אידוש אלקלית, למשל מוטות פלדה בבטון. התנאים הנחוצים לאידוש נרשמים בדיאגרמות פוטנציאל/pH. חומרים מעכבי שיתוך (חומרים מעכבי קורוזיה) גורמים לתהליך אידוש על פני שטח המתכת במגע עמה.

אידוש של חומרים מסוימים
-----------------------

* ניתן להגן על אלומיניום מפני חמצון על ידי אלגון או אלודיזציה.
* על חומרים מבוססי ברזל, כולל פלדה, ניתן להגן על ידי יצירת חמצון (חלודה) ולאחר מכן להמיר את החמצון במטאלופוספט על ידי שימוש בחומצה זרחתית. הציפוי נמס במים ולכן שיטה מועדפת היא ליצור תרכובת מגנזיום בתהליך שנקרא פארקריזציה. שיטה ישנה, יעילה פחות אך דומה כימית היא נקראת "תחמוצת שחורה" בגלל תחמוצת בצבע שחור-כחול שנוצרה על הפלדה לאחר התהליך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אידוש** בוויקישיתוף
ויקימילון ערך מילוני בנושא **אידוש,**  בוויקימילון 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529575105171
* GND: 4173500-6
* LCCN: sh85098529

 |
לחם לבן
לחם לבן הוא בדרך-כלל הלחם הנבחר לאכילת ריבה וממרחים מתוקים אחרים
**לחם לבן** הוא לחם שנאפה מקמח חיטה, ממנו הוסרו הסובין והנבט בתהליך הטחינה (קמח לבן), והוספו שמרים לשם התפחה של הלחם. הסרת הסובין, המכילים שמן, מאפשרת ללחם חיי מדף ארוכים יותר. הקמח המשמש לאפיית הלחם עובר גם הלבנה, באמצעות אשלגן ברומטי או כלור דו-חמצני, לשם הסרת שאריות צבע צהוב. 

במהלך תהליך הטחינה והניפוי של הקמח, נפגעים חומרי תזונה חשובים אחרים בלחם, כגון סיבים תזונתיים, ברזל, ויטמינים מקבוצת B ועוד. הדבר התגלה על ידי חוקרים במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, עלו חסכים תזונתיים משמעותיים בקרב חיילי צבא ארצות הברית והאוכלוסייה האזרחית, ובעקבות זאת החלה ממשלת ארצות הברית להעשיר את הלחם הלבן בחומרים שנפגעים בטחינה, כגון תיאמין (ויטמין B1), ניאצין (ויטמין B3), ריבופלבין (ויטמין B2), וברזל. ממשלת בריטניה הוסיפה ללחם מ-1942 גם סידן פחמתי. תוספות אלו הביאו לחיסול כמעט מוחלט של מחלות הנגרמות מחסך של תיאמין וניאצין, בריברי ופלגרה. לחם לבן ממשיך להוות מקור מרכזי לוויטמינים אלו עבור האוכלוסייה, עד היום, במדינות רבות בעולם. חלקן מעשירות את הלחם גם בחומצה פולית.

לאור המחקרים שמצאו כי קמח מלא בריא יותר לצריכה על פני קמח לבן, ירדה לאורך העשורים האחרונים צריכת הלחם הלבן, בהשוואה למוצרים כגון לחם שחור ולחם שיפון, אם כי היא עדיין גבוהה יותר. לחמים מחיטה מלאה לרוב יקרים יותר מלחם לבן, וצריכתם אופיינית יותר למעמדות גבוהים באוכלוסייה, אך בעקבות התודעה הגוברת לערכים בריאותיים עולה צריכת הלחם מקמח מלא בכל שכבות האוכלוסייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לחם לבן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Fortification Handbook
2. ↑  שרון גבריאל, מתכון ללחם לוחם, באתר The Medical

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4198155-8

 |
**4.48 פסיכוזה** הוא מחזה שנכתב על ידי המחזאית הבריטית שרה קיין. זו הייתה עבודתה האחרונה, והיא הוצגה לראשונה ב-Royal Court Jerwood Theatre Upstairs ב-23 ביוני 2000, כמעט שנה וחצי לאחר התאבדותה של קיין ב-1999. למחזה אין דמויות מפורשות או הוראות במה; בכך ממשיך המחזה את סגנון ההפקות הקודמות של קיין. לטענתו של חברה הקרוב של קיין והמחזאי דייוויד גרייג, מקורה של כותרת המחזה בשעה 4:48 בבוקר, שעה בה נהגה קיין להתעורר כאשר שרתה במצב דיכאוני.

עלילה
-----

במחזה מופיע אדם בעל דיכאון קליני, הפרעה ממנה סבלה קיין בעצמה. הטקסט במחזה מציג באופן סובייקטיבי את הדיכאון כפי שנתפס בעיני קיין, דרך הצגת מקרה ספציפי. במחזה בולטים הרהורים ומחשבות על התאבדות. למרות שאין נרטיב קשיח או השתלשלות אירועים, נדונים בו מספר אספקטים של דיכאון, כגון ההחלטה האם לקחת תרופות נוגדות דיכאון, התשוקה של המוח המדוכא, ההשפעות של התרופות, פגיעה עצמית, והתאבדות. נושאים נוספים המוצגים במחזה הם בדידות, מערכות יחסים ואהבה. 

המחזה מורכב מ-24 חלקים אשר אינם כוללים רקע ספציפי, הוראות במה או דמויות. השפה שלו משתנה בין שפה נטורליסטית לאבסטרקטית קיצונית או פואטית, הרחבה של הסגנון שקיין פיתחה במחזותיה הקודמים.

הפקות בישראל
------------

המחזה הועלה לראשונה בשנת 2015 בישראל בתיאטרון חיפה.

תגובות
------

בבריטניה התקבל המחזה בביקורות מעורבות של המבקרים והקהל. בעקבות נושא המחזה וההתאבדות של קיין לאחר כתיבתו, התקשו מספר מבקרים להבחין בין המחזה לבין מציאות החיים של קיין. מייקל בילינגטון מעיתון הגרדיאן כתב: "איך אפשר להעניק נקודות אסתטיות למכתב התאבדות של 75 דקות?". צ'ארלס ספנסר מהעיתון טלגרף כתב "אי אפשר שלא להסתכל על המחזה כקריאה אישית עמוקה של כאב". דייוויד גרייג טען שהמחזה "כואב באופן יוצא דופן, היות שנדמה שהוא נכתב בידיעה כמעט ברורה שהוא יעלה לבמות רק לאחר המוות [של הכותבת]".
**Magical Mystery Tour** (בעברית: **מסע המסתורין הקסום**) הוא שיר מאת להקת הביטלס. השיר הוא שיר הנושא של האלבום עם אותו השם (Magical Mystery Tour) וגם שיר הנושא של הסרט Magical Mystery Tour. השיר נכתב בעיקר על ידי פול מקרטני, אך הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני.

הביטלס הקליטו את השיר ב-1967 בחודשים אפריל ומאי, לאחר שסיימו לעבוד על האלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band וכמה חודשים לפני שעבדו על הסרט.

השיר משמש כהקדמה לקהל, בסגנון של השיר הפותח את Sgt Pepper's וכולל קריאות של מנהל קרקס, תרועות חצוצרה וקולות של תחבורה.

קרדיטים
-------

**הביטלס**

פול מקרטני - שירה וקולות רקע, פסנתר, גיטרת בס, הקול של מנהל הקרקס, כלי הקשה

ג'ון לנון - שירה וקולות רקע, גיטרה אקוסטית, כלי הקשה

ג'ורג' האריסון - גיטרה מובילה, כלי הקשה

רינגו סטאר - תופים, כלי הקשה

**מוזיקאים נוספים**

מל אוונס וניל אספינל - כלי הקשה

דיוויד מייסון, אלגר הוורת, Roy Copestake וג'ון וילברהאם - חצוצרה

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Magical Mystery Tour" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Magical Mystery Tour" באתר SecondHandSongs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 0daa6c0d-ac97-35d2-8f1e-b6b18153f3ca

 |
**קרב ורשה** (בפולנית: **Bitwa warszawska**; כונה גם **הנס על הוויסלה**, **Cud nad Wisłą**), היה הקרב המסיים של המלחמה הפולנית-סובייטית, והתנהל בין 13 ל-25 באוגוסט 1920. הקרב הסתיים במפלה של הכוחות הסובייטיים וחתימת הסכם ריגה ב-18 במרץ 1921.

רקע היסטורי
-----------

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה והקמת פולין העצמאית שאפו הפולנים לחזור לגבולות לפני חלוקת פולין ב-1795 ולהקים פדרציה עם אוקראינה, ליטא ובלארוס. זו הייתה הסיבה שבגללה פתח יוזף פילסודסקי בשיתוף מנהיג האוקראינים סימון פטליורה במלחמה נגד הבולשביקים. המלחמה החלה במרץ 1919 ובתחילתה קצרו הפולנים הצלחה היות שהבולשביקים ובראשם ולדימיר לנין היו עסוקים במלחמת האזרחים ברוסיה. ב-7 במאי 1919 נכבשה קייב.

כאשר נראה היה שהובטח הניצחון במלחמת האזרחים הפנה לנין את מאמציו לעבר פולין בכוונה לכבוש אותה, להשליט בה משטר קומוניסטי שבעקבותיו יתעוררו מהפכות קומוניסטיות בארצות אירופה ובעיקר בגרמניה.

ב-24 במאי 1920 פתחו הרוסים במתקפת שבראשה עמד סמיון בודיוני ודיוויזיית הפרשים שלו. הפולנים פתחו בנסיגה וב-13 ביוני נטשו את קייב. ב-4 ביולי פתח מיכאיל טוכאצ'בסקי במתקפה רחבה והפולנים נאלצו לסגת נסיגה מהירה שהגיעה עד 30 ק"מ ליום. ב-13 ביולי חצו יחידות פרשים סובייטיות את נהר הויסלה כדי ללכוד את ורשה בתנועת מלקחיים. נראה היה שוורשה עומדת בפני כיבוש ושהפולנים ניצבים בפני תבוסה בטוחה.

הקרב
----

הקרב החל ב-12 באוגוסט 1920 בהתקפה של הצבא האדום על רדזימין, 23 ק"מ מזרחית לוורשה, כבש אותה ב-14 באוגוסט ובתגובה עזבו כל השגרירים את ורשה, למעט שגריר הותיקן. פילסודסקי החליט להגיש כתב התפטרות מכל תפקידיו המדיניים ולהתרכז רק בפעולות הצבאיות. סיבה נוספת הייתה שאם ייפול פילסודסקי בקרב לא תהיה הפרעה בהמשך השלטון. פילסודסקי ביקר בחזית והעלה את מורל החיילים. ב-14 באוגוסט פתח ולדיסלב שיקורסקי בראש הארמייה הפולנית ה-5 במתקפת נגד ותוך מספר ימים הצליח להדוף את הסובייטים.

ב-16 באוגוסט פתח פילסודסקי במתקפה נגד בודיוני, תוך ניצול החולשה בנקודת החיבור שבין הארמיות של בודיוני מדרום וטוכאצ'בסקי מצפון. תוך מספר ימים הצליחו הפולנים לכתר את הסובייטים. רק בשלב מאוחר הבחין טוכאצ'בסקי בחומרת המצב ונתן פקודת נסיגה. הצבא נסוג באנדרלמוסיה כאשר הפולנים שהיו מצוידים גם ברכב משוריין נעים במהירות של 30 ק"מ ליום.

תוצאות
------

באמצע אוקטובר 1920 הגיעו הפולנים לקו ממנו גורשו שנה קודם. הפסקת אש נכנסה לתוקפה ב-18 באוקטובר של אותה שנה וגבולות פולין נקבעו ל-20 שנה בהסכם ריגה ב-18 במרץ 1921.

הביטוי "הנס על הוויסלה" הוטבע על ידי חבר הסיים ולדיסלב סטרונסקי שהתנגד ל"הרפתקה האוקראינית" של פילסודסקי. רק לאחר מכן הפך הביטוי למטבע לשון של פטריוטיות פולנית.

הצרפתים, שחששו מניצחון הבולשביקים, שלחו משלחת צבאית בראשות גנרל מקסים וייגאן לייעץ לצבא הפולני. פילסודסקי התייחס אליו בזלזול ושאל אותו "כמה דיוויזיות אתה מביא"? גם הרמטכ"ל הפולני לא התייחס אליו ברצינות. וייגאן נפגע מיחסו של פילסודסקי והחליט לעזוב. ב-25 באוגוסט 1920 קיבל וייגאן את אות הכבוד הפולני ובשובו לפריז התקבל כגיבור לאומי וזכה לאות לגיון הכבוד. שנים רבות היה קיים המיתוס המוטעה כאילו הוא הציל את ורשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב ורשה** בוויקישיתוף
* קרב ורשה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551289605171
* LCCN: sh85145299
* NKC: ph574286

 |
**פינקודוס** (שם מדעי: ***Phenacodus***) הוא סוג נכחד של יונק קדום מאוד שחי בתקופת הפלאוקן עד אמצע האאוקן באמריקה הצפונית. יונק זה היה מראשוני הפרסתנים ואולי היה מאבותיהם של הסוסים והקרנפים. כמה חוקרים עם זאת רואים בו מאבותיהם של פרסתנים אחרים כמו הקונדילרסים או מכפילי פרסה. הוא נמצא ב-1873 ותואר בידי הפלאונטולוג המפורסם אדוארד דרינקר קופ.

יצור קדום זה הגיע לאורך 1.5 מטר ושקל עד 56 קילוגרם. הוא היה בעל רגליים קצרות, גב בולט וזנב ארוך כמו לנמר, שייתכן שעזר לו לטפס על עצים. מבנה עצמותיו דמה לאלו של בני הסדרה הטורפת קראודונטים. היו לו 5 אצבעות ברגליו אך אצבע אחת הייתה העיקרית שביניהם ועליה היצור נע. היה לו צוואר קצר וראש קטן בו היו שיניים חותכות גדולות וטוחנות גדולות בעלות מרווח. ממבנה שיניו ייתכן שהוא היה צמחוני, אוכל-כול או אפילו טורף.

הדימוי הרווח של היצור מציג אותו כפרסתן קדום אוכל צמחייה שהיה מאבותיו של הסוס המודרני, אשר החל להתפתח ולהפוך לאחד מראשוני הסוסיים כמו האאוהיפוס שגם חי ביערות והיה בעל 5 אצבעות ברגליו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פינקודוס** בוויקישיתוף
* פינקודוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

עדר של פינקודוסים רצים
**אח"י בת-גלים** (כיום **ס/מ בת גלים**) היא אונייה ששירתה כאוניית עזר של חיל הים הישראלי. האונייה יוצרה במספנת Kröger במסגרת סדרת Stollergrund, הושקה כאוניית עזר של חיל הים הגרמני בשם Bant Y 867 בשנת 1989, מ-1990 שימשה כאוניית תקשורת ונמכרה לישראל בשנת 2003. האונייה השתייכה לפלגת הנצ"ל של שייטת ספינות הטילים בחיל הים. 

יחד עם אח"י בת גלים רכש חיל הים ספינה נוספת מאותו הדגם, אח"י בת ים 2, וזו משרתת עדיין בחייל. 

בת גלים 3 היא כלי השיט השלישי הנושא שם זה בחיל הים. בת גלים הראשונה הייתה אוניית סוחר הולנדית לשעבר, ששימשה בשנות ה-60 בתפקידי סיור במפרץ סואץ ובהובלת חיילים ואספקה בזירת ים סוף וסופה שהוטבעה בשנת 1970 על ידי הקומנדו הימי המצרי, בנמל אילת, במהלך מלחמת ההתשה. האנייה השנייה בשם זה הייתה אוניית גל-נוע ששירתה בחיל הים הישראלי בשנים 1978 עד 1984, עסקה בהעלאת יהודי אתיופיה במסגרת מבצע משה בזירת הים האדום ובהעברת כוחות וכלי רכב משוריינים לפלנגות הנוצריות במהלך מלחמת לבנון הראשונה, הוצאה מהשירות בשנת 1984 ונמכרה בשנת 1987 לחברה יוונית.

בשנת 2015 עקב קיצוצים בצה"ל הספינה נמכרה לחברה הממשלתית חקר ימים ואגמים לישראל והיא החליפה את ס/מ שקמונה כספינת המחקר העיקרית של המכון. לאחר מכירתה עברה הספינה שיפוץ מקיף על מנת להתאים אותה לשימוש במחקר. למרות מכירתה חיל הים שומר את הזכות לגייס את הספינה בעת מלחמה לצי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אח"י בת גלים 3** בוויקישיתוף
* אנני אלרועי, **הושקה אחי בת גלים השלישית**, "בין גלים", אוקטובר 2014, עמ' 58.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sharon Udasin, "Energy Ministry to Buy $20M. Vessel for Sea Research". *The Jerusalem Post*. 1 June, 2014
2. ↑  "New IOLR Research Vessel R/V Bat Galim Goes To Sea". *North American Friends of IOLR*
"**קרב העיוורים והחזירה - להיינריך פון קלייסט**" (1979) הוא שמה של סדרת הדפסים מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין.

תיאור
-----

בשנת 1979, אחת מן השנים הפוריות ביותר ביצירתו של תומרקין במדיום ההדפס, יצר האמן סדרה של חמישה תחריטים בעקבות סיפור של היינריך פון קלייסט - "קרב העיוורים והחזיר" - שנכתב על פי כרוניקה של הנס זקס. העלילה מתארת אירוע באאוגסבורג בו ליצן החצר של הקיסר מקסימיליאן הראשון ארגן קרב הומוריסטי בין חזירה לבין 12 עיוורים. במהלך הקרב מכים העיוורים זה.

הסדרה הודפסה על ידי בטי אדלשטיין במהדורה בת 34 עותקים. ההדפסים הם בגובה של כ-50 ס"מ וברוחב של כ-30 ס"מ, והם הודפסו על גליונות נייר בגובה של 76 ס"מ וברוחב של 56 ס"מ.
כל אחד מחמשת הדפסי הסדרה מפגיש בין דימויים הקשורים לסיפורו של קלייסט ולהיסטוריה הגרמנית, עם דמותו של צייר גרמני המיוצג על ידי פרט מיצירתו: חתימה של הצייר מתיאס גרונוואלד, פרט מציור של אורס גראף, דיוקן מרטין לותר על פי ציור של לוקאס קראנאך האב ודיוקן מקסימיליאן הראשון שיצר אלברכט דירר.

בסדרה שילב תומרקין בין טכניקות הדפס שונות. בהדפס "מרטין לותר על פי ציור של לוקאס קראנאך" מן הסדרה, לדוגמה, נעשה בעזרת שתי פלטות תצריב. באחת מהן מופיע דיוקנו של מרטין לותר, שהועבר את פלטת הפלטה בעזרת תצריב צילומי. מאחורי פלטה זו הוסיף תומרקין פלטה נוספת, המתבססת על רישום חופשי בטכניקה של תחריט יבש. רישום זה כולל תשליב של האותיות L ו-C, המייצגות את שמו של קראנאך, המשפט "בשנת 1938 מצמיד מרטין לוטר את פרצופו לחלון ונראה כמו חזיר SAU" בכתב ידו של האמן, ומודפס בהיפוך. וכן פני חזיר. בכך רומז תומרקין על קשר היסטורי בין ההיסטוריה של גרמניה לבין תקופת השואה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לתיאור הסיפור בלשונו של תומרקין ראו: **Tumarkin: תחריטים, טכסטים, צילומים ורישומים**, מסדה, 1980, ללא מספרי עמודים

| **יגאל תומרקין** |
| --- |
| פיסול | שעון בארוקי (1957) • דיוקן האמן כלוחם צעיר (1965) • דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר (1966) • אנדרטת השלום (1966) הכניסיני תחת כנפך (1966) • הוא הלך בשדות (1967) • סדרת האסטרונאוטים • מצפור ערד (1968) • קצבים (1969-1968) • עידן המדע (1969) • מלנכוליה (פסל) (1972) • גן שעוני השמש (1972) • התרחשויות (1972) • קיר רפלקטיבי (1978-1975) • השיר על האדמה (1978) • מחווה לרוברט קאפה (1985) • שבת של מכשפות (1988) • ?Macht Arbeit Frei ‏(1992) • שבעת עמודי החכמה שלי (1992) |  |
| ציור והדפס | פאניקה אודות מכנסיים (1961) • דיוקן עצמי 1975 (1975) • פייטה, פייר פאולו פאזוליני (1979) • קרב העיוורים והחזירה - להיינריך פון קלייסט (1979) • מחווה לקולנוע (1979) • שר היער - מחווה למישל טרונייה (1986-1985) • סוס העץ מיכאל (1987) |
| אנדרטאות | ביג צ'יף (1968) • אנדרטת הבקעה (1972) • אנדרטה לנופלים (אשקלון) (1972) • אנדרטה לשואה ולתקומה (1975) • אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת (1994) |
איור אפשרי
**פינקוזאורוס** (שם מדעי: ***Pinacosaurus***; מילולית: "לטאת קרש") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת האנקילוזאוריים. הוא חי במונגוליה בקרטיקוןן העליוו לפני 80-75 מיליון שנה מהיום. הוא נקרא בשמו על שם חיבורי העצם הקטנים שהיו על ראשו ודמו לקרשים.

הפינקוזאורוס התגלה בידי החוקר צ'ארלס ו' גילמור ב-1933 בחפירות במדבר גובי המונגולי מהמין *Pinacosaurus grangeri*. נמצאו פרטים מאובנים רבים שלו, בעיקר עצמות גולגולת ושכמות וייתכן מאוד שחלק מהם היה של צעירים. ב-1999 התגלה מין אפשרי נוסף לסוג - *Pinacosaurus mephistocephalus*. ייתכן שנמצא גם באזור שאנדונג.

זוחל קדום זה הגיע לאורך 5 מטרים ולמשקל 2 טונות. הוא היה מסיבי ובעל רגליים נמוכות עם שריון אוסטאודרם לאורך גבו, צווארו והחלק העליון של הזנב. הזנב עצמו היה בעל אלה שיכלה לפגוע בטורפים כמו הטרבוזאורוס. למרות מראהו הוא היה צמחוני וניזון מצמחייה קרקעית, אותה תלש בלסתותיו ולעס בשורות השיניים האחוריות שלו. מבנה החוטם והנחיריים שלו היה מופרד ל-3 עד 5 חללים נפרדים, מסיבה לא ברורה.

ראו גם
------

* מאלבוס - דינוזאור מוטל בספק שבעבר נחשב למין בסוג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פינקוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**תשעה חודשים** (במקור: **Nine Months**) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא בשנת 1995 מז'אנר קומדיה רומנטית. הסרט בוים, נכתב והופק על ידי כריס קולומבוס ומככבים בו יו גרנט, ג'וליאן מור, טום ארנולד, ג'ואן קיוזאק, ג'ף גולדבלום, ורובין ויליאמס. זוהי גרסה מחודשת לסרט הצרפתי Neuf mois שיצא שנה אחת קודם לכן.

עבור כוכב הסרט, יו גרנט, הפך "תשעה חודשים" להיסטוריה שכן זהו הסרט האמריקאי הראשון שהוא לוקח בו תפקיד ראשי, שכן עד יציאת הסרט שיחק גרנט רק בסרטים בריטיים.

עלילה
-----

לפסיכולוג הילדים סמואל פוקנר (בגילומו של יו גרנט) יש מערכת יחסים רומנטית ואידיאלית (לפי מה שהוא חושב) עם המורה לבלט רבקה טיילור (ג'וליאן מור). אבל כל עולמו מתהפך כשהוא שומע שטיילור נכנסה להיריון. חששותיו מילדים נובעים מהסיפורים שהוא שומע במקום עבודתו, מההתנהגות הפרועה של הבנות של זוג חבריו מרטי (טום ארנולד) ואשתו גייל (ג'ואן קיוזאק) וכן מהעצות שהוא מקבל מחברו הטוב ביותר, הצייר שון פלטשר (ג'ף גולדבלום).

המתח בין בני הזוג, ובעיקר הפחדים וההתנהגות חסרת האחריות של פוקנר מובילים את טיילור לעזוב את הבית אחרי כמה חודשים. רק אחרי שהוא רואה קלטת וידאו עם צילומי אולטרסאונד של העובר הוא מחליט לקחת אחריות על חייו להחזיר את טיילור הביתה לפני שיהיה מאוחר מדי.

רובין ויליאמס (בתפקיד אורח קטן) מגלם את ד"ר קוסביץ, מיילד רוסי נוירוטי והיסטרי שמעולם לא יילד אישה לפני כן והתמחה רק בעכברים וקופים, מוסיף לסרט מימד קומי.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יו גרנט | סמואל פוקנר |  |
| ג'וליאן מור | רבקה טיילור |  |
| טום ארנולד | מרטי |  |
| ג'ואן קיוזאק | גייל | אשתו של מרטי |
| ג'ף גולדבלום | שון פלטשר |  |
| רובין ויליאמס | ד"ר קוסביץ |  |
| אלקסה וגה | מולי דוייר |  |
|

ביקורות ותגובות
---------------

הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון הנמוך של 28% מתוך 25 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
מבקר הקולנוע של שיקגו סאן טיימס, רוג'ר איברט, נתן לסרט שני כוכבים, וכתב: "תשעה חודשים הוא אחד מאותם סרטים שבהם התוצאה הסופית ברורה לכולם ורק הגיבור צריך לשחק את האומלל והמטומטם, כי אם הוא לא יהיה כזה, יהיה כשל בעלילה".

קישורים חיצוניים
----------------

* "תשעה חודשים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "תשעה חודשים", באתר נטפליקס
* "תשעה חודשים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "תשעה חודשים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "תשעה חודשים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "תשעה חודשים", באתר אידיבי
* "תשעה חודשים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* תשעה חודשים, קדימון הסרט באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ebert, Roger (1995-07-12). "Review: Nine Months". *Chicago Sun-Times*. נבדק ב-2010-11-11.
**פינקודונטיים** (שם מדעי: **Phenacodontidae**) היא משפחה פרהיסטורית של יונקים מוקדמים וקטנים דמויי-פרסתנים, שנחשבים לשייכים לסדרת הקונדילרסים, אם כי יש הסוברים שאולי היא שייכת לסדרות אחרות כמו מפריטי פרסה או מכפילי פרסה. משפחה זו התקיימה רק בפלאוגן שלפני 61 עד 48 מיליון שנה, והיא אחת מראשוני משפחות השליינים שהופיעו לאחר הכחדת הקרטיקון. המשפחה הוגדרה ב-1881 בידי החוקר האמריקאי אדוארד דרינקר קופ.

המינים במשפחה התפתחו בצורות שונות, מגודל של חתול כמו הסוגים *Tetraclaenodon* ו-*Ectocion* עד לגודל של כבשה כמו הפינקודוס. הגולגולת שלהם הייתה ארוכה יחסית ובעלת מוח קטן. מבנה שיניהם היה שונה משל רוב היונקים והיה בעל טוחנות רחבות שהכילו "רכסים" מוגדלים שאולי סייעו בלעיסה של מזון קשה יחסית. חלקם היו בעלי חדק קצר. הם היו קטנים ונמוכים ובעלי זנב ארוך כמו של חיות שוכני עצים. הרגליים שלהם היו דקות ובקצותיהם היו 5 אצבעות.

ראשוני המינים מהמשפחה הופיעו באמריקה הצפונית של תקופת הפלאוקן אך הסוג *Tetraclaenodon* שגודלו היה כשל שועל. לאורך האאוקן המינים הפכו לגדולים יותר, אך באמצע האאוקן הם נעלמו מרשימת המאובנים. הם לא היו נפוצים גם לפני היכחדותם, למעט המניסקותריום שנמצאו ממנו הרבה מאובנים באמריקה הצפונית.

מיון
----

* תת-משפחה Phenacodontinae
	+ סוג *Almogaver*
	+ סוג *Copecion*
	+ סוג *Ectocion*
	+ סוג *Lophocion*
	+ סוג פינקודוס (*Phenacodus)*
* תת-משפחה Meniscotheriinae
	+ סוג מניסקותריום (*Meniscotherium*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פינקודונטיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541281805171

 |
**סרגיי וסילייביץ' פַּרְחומנקה** (ברוסית: **Серге́й Васи́льевич Пархо́менко**; בבלארוסית: **Cяргей** Васільевіч Пархоменка; נולד ב-8 באוקטובר 1976 בהומל, בלארוס), הידוע בשם **סיריוגה** (Серёга), הוא ראפר רוסי ממוצא בלארוסי. סרגיי גדל בשכונת מצוקה. שיריו הם שילוב מיוחד של מוזיקת פולק רוסית עם ביטים מודרניים, ומושכים בעיקר בני נוער.

ביוגרפיה
--------

אחרי שנתיים של לימודים באחת המכללות במינסק (בירת בלארוס), נסע סרגיי פרחומנקו לגרמניה, שם למד חמש שנים מדעי החברה וכלכלה והתיידד עם הרבה אוהדי ראפ ומפיקים. סרגיי חזר לבלארוס עם רצון להתחיל בקריירת ראפ.
בשנת 2002 הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו: Погубили Лялю ("הרסו את חייה של ליאליה").

בשנת 2004 הוא נחל הצלחה עם יציאת הקליפ לסינגל Чёрный Бумер ("ב.מ.וו. שחורה") שצולם בקייב (בירת אוקראינה) על ידי ולדימיר יקימינקו. הקרנת הבכורה של הקליפ הייתה ב-15 בספטמבר 2004 בערוץ הטלוויזיה האוקראיני M-1. השיר והקליפ זכו להצלחה רבה, וקיבלו מועמדות לפרסי MTV ולפרסי Russian Music Awards בקטגוריות "שיר השנה" ו"קליפ השנה". בשנת 2004 השיר Чёрный Бумер, עלה למקום הראשון במצעדי הפזמונים של MTV RUSSIA, Муз-ТВ והערוץ הראשון של הטלוויזיה הרוסית (אפיק 181 ב-yes) וגם בתחנות הרדיו המובילות במדינה.

בשנת 2006, יצא הקליפ של סיריוגה "גיר הגורל או שירת טמרלן" (Мел Судьбы или песня Тамерлана) שהיה לפסקול של הסרט "משמר היום" (Дневной дозор).

בשנת 2007 סיריוגה הופיע בתוכנית "שרים עם כוכבים" (Две звезды). בתוכנית הוא שר יחד עם הפוליטיקאי השנוי במחלוקת, ראש המפלגה הליברלית וסגן יו"ר הפרלמנט, ולדימיר ז'ירינובסקי (Владимир Жириновский) שלא ידע לשיר כלל. לאור העובדה הזאת רוב העבודה בשירה הייתה על כתפיו של סיריוגה. והוא הוכיח שהוא שולט הייטב לא רק בראפ, אלא גם בסגנונות אחרים כגון: שירי ילדים (שיר הפיראטים מהסרט המצויר "אי המטמון"), שירה עממית ("רכבת, תעצרי"), פריטי פופ ("השיר המזרחי"), שירי מולדת ("החוף שלי") וכו'.

בשנת 2016 הוא הוציא וידאו קליפ על בו שר ביחד עם ביאנקה. השיר היה מועמד לקבלת פרס של MusicBox.

עוד שירים שכבשו את מצעדי הפזמונים בערוץ הראשון, MTV ו-Russian Music Box הם:

* מיליון דולר ארצות הברית (Миллион Долларов США)
* ליד ביתך (Возле Дома Твоего)
* מסתובבים (Кружим)

King Ring
---------

קינג רינג היא חברת תקליטים המתמאצת בראפ (כמו חברת תאקט של סאבלימינל). הם מקדמים בשוק שלושה מותגים: סיריוגה (Серёга), מקס לורנס (Макс Лоренс) וסאצורה (Сацура).

דיסקוגרפיה
----------

* 2004 - Moy Dvor - (ברוסית: "השכונה שלי")
* 2005 - Discomaleria - (ברוסית: "דיסקומלריה")
* 2007 - Ne Dlya Prodazhi - (ברוסית: "לא למכירה")

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיריוגה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סיריוגה
* סיריוגה, ברשת החברתית פייסבוק

* סיריוגה, ברשת החברתית VK

* סיריוגה, סרטונים בערוץ היוטיוב

* סיריוגה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סיריוגה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סיריוגה, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* סיריוגה, באתר Discogs (באנגלית)
* ב.מ.וו. שחור
* מיליון דולר ארצות הברית
* ליד ביתך
* מסתובבים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135504295
* ISNI: 0000 0000 5617 4078
* MusicBrainz: 8178a020-3825-418d-9c94-e9a103acb686
* NKC: js20060512010
* VIAF: 80228426
* WorldCat: viaf-80228426

 |
בתורת החבורות, **תת-חבורת פרטיני** של חבורה נתונה שווה לחיתוך כל תת-החבורות המקסימליות של החבורה. תת-חבורת פרטיני של כל חבורה סופית היא נילפוטנטית. מקובל לסמן את תת-חבורת פרטיני של G ב-{\displaystyle \Phi (G)} או ב-{\displaystyle \operatorname {Fr} (G)}.

איברים לא-יוצרים
----------------

תת-חבורת פרטיני כוללת בדיוק את האיברים הלא-יוצרים של G (איבר הוא **לא-יוצר** אם גריעתו מקבוצה היוצרת את החבורה מותירה קבוצה יוצרת), ובכך היא דומה לרדיקל ג'ייקובסון מתורת החוגים. בדומה ללמה של נקיאמה, אם {\displaystyle \Phi (G)} נוצרת סופית אז {\displaystyle \Phi (G)H\neq G} לכל תת-חבורה אמיתית H של G.

{\displaystyle \Phi (G)=G} רק אם אין לחבורה תת-חבורות מקסימליות (לא טריוויאליות). כש-G אבלית, זה קורה אם ורק אם G חליקה. בכל מקרה, כאשר G אבלית, {\displaystyle \Phi (G)=\cap \_{p}G^{p}}.

### חבורות-p

תת-חבורת פרטיני של חבורת-p‏ P היא תת-החבורה הנוצרת על ידי הקומוטטורים וכל חזקות-p של אברי החבורה. לכן, אם P סופית, אז המנה {\displaystyle P/\Phi (P)} היא מהצורה {\displaystyle (\mathbb {Z} /p\mathbb {Z} )^{d}} עבור d מתאים. במקרה זה, אפשר ליצור את החבורה על ידי d איברים, אבל לא פחות. את מספר היחסים בהצגה לפי יוצרים ויחסים אפשר לקרוא מחבורת ההומולוגיה השנייה {\displaystyle H\_{2}(P,\mathbb {Z} /p\mathbb {Z} )}: גם זו חבורת-p אבלית אלמנטרית, שהדרגה שלה, r, היא מספר היחסים המינימלי בכל הצגה של החבורה עם d יוצרים; וש-r יחסים מספיקים בקטגוריה הפרו-סופית. משערים שתמיד יש לחבורה הצגה עם d יוצרים ו-r יחסים.

נילפוטנטיות
-----------

אם {\displaystyle \Phi (G)} **חבורת-M** (חבורה שיש לה סדרה נורמלית שבה כל המנות האינסופיות הן ציקליות; בפרט, אם היא סופית), אז היא נילפוטנטית. גם תת-חבורת פרטיני של כל חבורה ליניארית נוצרת סופית היא נילפוטנטית.

### הכלת הקומוטטורים

לכל חבורה G, חיתוך המרכז עם תת-חבורת הקומוטטורים {\displaystyle G'} מוכל ב-{\displaystyle \Phi (G)}. לעומת זאת, {\displaystyle G'\subseteq \Phi (G)} אם ורק אם כל תת-החבורות המקסימליות של G הן נורמליות. התנאי הזה מתקיים אם G חבורה נילפוטנטית; גם להפך: אם G היא חבורת-M והיא נילפוטנטית, אז {\displaystyle G'\subseteq \Phi (G)}.

קישורים חיצוניים
----------------

* תת-חבורת פרטיני, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553719605171
* GND: 4430933-8
* LCCN: sh91001803

 |
אנה פטרסן, **Bretagne-pige ordner planter i et drivhus**‏, 1884. התמונה מוצגת בגלריה הלאומית הדנית
**אנה פטרסן** (בדנית: **Anna Petersen**; ‏20 בפברואר 1845 – 6 באוקטובר 1910) הייתה ציירת דנית שפעלה בעיקר במאה ה-19 ועבודתה נשכחה במידה רבה עד סוף המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

פטרסן נולדה בקופנהגן, ולמרות הקשיים שעמדו בפני נשים בדנמרק בתקופתה לפתח קריירה בתחומי האמנות היפה החלה בלימודי ציור. בתחילה התמקדה בציורי דיוקנאות עד שגיבשה את סגנונה הריאליסטי וציירה בעיקר תמונות פשוטות מחיי היומיום.

למרות שנראתה כאמנית מבטיחה, ואף הציגה מעבודותיה במספר תערוכות נחשבות כמו גם בתערוכה העולמית של פריז ב-1889, היא התקשתה למצוא את מקומה בעולם האמנות הדני הגברי של המאה ה-19 ושל ראשית המאה ה-20. עבודותיה יצאו מהאופנה, ואף לא מוזיאון אחד רכש מעבודותיה בשנות חייה האחרונות. במידה רבה נשכחה יצירתה עד סוף המאה ה-20.

היא נפטרה ב-6 באוקטובר 1910 ונקברה בבית הקברות אסיסטנס בקופנהגן.

עבודותיה זכו לעדנה לקראת סוף המאה ה-20, כאשר אוסף הירשפרונג (אנ') והמוזיאון הלאומי של דנמרק (ה-Statens Museum for Kunst; SMK) רכשו כמה מעבודותיה החשובות ועוררו מחדש את העניין ביצירתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנה פטרסן** בוויקישיתוף
 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אנה פטרסן"**.
כרזה אנטי גרמנית מתקופת מלחמת העולם הראשונה הקוראת להחרים תוצרת גרמנית. בכרזה נראה סוחר גרמני מהודר ומנומס משווק סחורות בשם חיילים גרמנים המבצעים פשעי מלחמה.
**Made in Germany** (עברית **תוצרת גרמניה**; גרמנית **Hergestellt in Deutschland**) הוא כיתוב באנגלית המופיע על סחורות ומציין כי הן יוצרו בגרמניה.

היסטוריה
--------

התווית המכילה כיתוב זה הופיעה לראשונה בבריטניה לפי "חוק סימון הסחורות 1887" (באנגלית: "Merchandise Marks Act 1887") במטרה לסמן בבירור תוצרת חוץ. בתקופה זו סחורה תוצרת חוץ נחשבה לנחותה מזו המקומית, ובאמצעות סימון זה קיוו השלטונות הבריטים שהצרכנים ידבקו ברכישת מוצרים מתוצרת בריטית. 

בשנת 1894 הרייכסטאג הגרמני הודיע כי על אף שבתחילה חלה ירידה קלה ברווחים, היצרנים הגרמניים סבורים שהתווית היא בעלת יתרון כלכלי שכן היא מאפשרת להבחין בין התוצרת הגרמנית לבין שאר התוצרת הבריטית. למעשה בסימון הסחורה בתווית "Made in Germany", הפכה הסחורה למותג ייחודי. בעקבות הודעה זו יצרנים גרמנים רבים הוסיפו את התווית למוצריהם ואפילו מלחמת העולם הראשונה לא גרמה להם להסיר אותה, חרף החרם הכלכלי שהטילה בריטניה על מעצמות הציר. ברבות השנים המונח "Made in Germany" נקשר לאמינות גבוהה ולאיכות של המוצר, ואף לשלמותו.

מעמד חוקי בגרמניה
-----------------

*Made in Germany* אינו נשלט על ידי רגולטור או גוף מרכזי אחד ומעמדו נקבע על ידי שרשרת פסיקות של בית המשפט הגרמני. בשנת 1974 יצא פסק דין הקובע שהסימון אינו מאפשר להבחין בין המוצרים שיוצרו בגרמניה המערבית לבין אלו שיוצרו בגרמניה המזרחית ולכן הוכנסו לשימוש הכיתובים **Made in Western Germany** ו-**Made in GDR**.

בשנת 1995 קבע בית המשפט בשטוטגרט שבמקרה שרוב המוצר אינו תוצרת גרמניה הכיתוב **Made in Germany** מטעה ולכן אין להשתמש בו.

ישראל
-----

כמחאה על השואה ועל השותפות של החברות הגרמניות הגדולות בה, שנים רבות לאחר הקמת מדינת ישראל חוגים רחבים הקפידו להחרים תוצרת גרמנית שסומנה על ידי תווית זו. החרם מעולם לא הוכרז רשמית ואין אומדן להיקפו הממשי.

ראו גם
------

* Made in China

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Made in Germany** בוויקישיתוף
* פעם החרמנו מוצרים גרמניים, היום מעריצים אותם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4120689-7

 |
**הסטר יוליאנה אוקטביה ואן לנפ** (בהולנדית: **Hester Juliana Octavia van Lennep**;‏ 8 ביולי 1916 – 1 בינואר 2000) הייתה לוחמת התנגדות וחסידת אומות עולם הולנדית.

ביוגרפיה
--------

הסטר ואן לנפ נולדה כבת הצעירה של קארל ואן לנפ (1866–1923) ואנה אליז הומאנס (1871–1943).

ב-1 במאי 1940, הסטר ואן לנפ ואחותה הגדולה מיס ואן לנפ פתחו את המכון שלה לטיפוח עור באמסטרדם. בשנת 1942, כאשר טרור הכובש הגרמני כלפי אזרחי אמסטרדם היהודים לבש צורות חמורות יותר ויותר, היא ועמיתתה וחברתה פאולין ואסדייק החלו להתמקד בהסתרת ילדים יהודים במקום מבטחים. הם לקחו את הילדים למקומות מסתור אצל חברים ומכרים בתוך העיר ומחוצה לה.

מאביב 1943, הסטר ופאולין עבדו בשיתוף פעולה הדוק עם מצילי ילדים אחרים, כמו חסינה ואן דר מולן ויוהאן ואן הולסט, מנהל המכון הפדגוגי הקלוינסטי ששכן מרחק שני בניינים מבית הילדים - בו רוכזו ילדים יהודים, שהופרדו ממשפחותיהם לפני שילוחם למחנות במזרח בניין בית הספר שלו היה סמוך למעון היהודי שממנו הוברחו ילדים. מאות ילדים יהודים שוכנו בבניין מול התיאטרון ההולנדי בשנים 1942 ו-1943 בזמן שהמתינו לגירוש.

באותה שנה הסתירה ואן לנפ את סנדור בארקס, יהודי תושב אמסטרדם ממוצא הונגרי. לבקשתה של הסטר החל בארקס לעזור לה בעבודת הילדים. שיתוף הפעולה ביניהם התרחב כאשר שניהם הפכו לעובדים בעיתון ההתנגדות הבלתי חוקי *Trouw*. כשליחה, הסטר העבירה מדי שבוע עותקים של העיתון הבלתי חוקי *Trouw* באופניים מבית הדפוס לכתובות הפצה שונות.

ב-20 בינואר 1944, הסטר ואן לנפ וסנדור בארקס נישאו באופן בלתי חוקי ובסודיות רבה לפני החוק ההולנדי, הודות למר. א. ואן דן הורן, ראש העיר של הכפר טינהובן ליד אוטרכט.

אחרי המלחמה
-----------

לסנדור והסטר נולדו שלושה ילדים לאחר המלחמה. ב-1972 עברו מאמסטרדם לעיר דוסבורג (גלדרלנד). באוגוסט 1985, הוענק להסטר ואן לנפ אות "חסידת אומות העולם "מטעם ארגון יד ושם על סיועה לילדים יהודים בשנות המלחמה.

ב-2016 נקרא על שמה גשר בפארק חרברנדי באמסטרדם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bruggen vernoemd naar verzetsvrouwen". *4 en 5 mei Amsterdam*. 28 באפריל 2016. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 73417050

 |
**לילותיו הלבנים של הדוור** (ברוסית: **Белые ночи почтальона Алексея Тряпицына**) הוא סרט דרמה רוסי משנת 2014 בבימויו של אנדריי קונצ'לובסקי. זהו חלקו האחרון בטרילוגיה של קונצ'לובסקי על המראה האחורית של רוסיה. הסרט מגולל את סיפורם של תושבי כפר רוסי נידח, שמגעם העיקרי עם העולם החיצון הוא דוור. כל השחקנים בסרט הם לא מקצועיים והליהוק ארך שנה.

הסרט זכה בפרס אריה הכסף של פסטיבל הסרטים של ונציה ב-2014 בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.

תקציר העלילה
------------

קונצ'לובסקי לוקח את הצופה לחבל ארכנגלסק בצפון רוסיה, לחופי אגם קנוזרו, 450 קילומטר מהים הלבן. מקום שבו הזמן כאילו עצר מלכת, כך שהתושבים עדיין מנהלים את התקשורת עם העולם אך ורק באמצעות הדוור; מקום שבו השמש לא שוקעת בקיץ, והלילות לא נגמרים.

הסרט משרטט את דיוקנאותיהן של דמויות מקומיות, ובראשן אלכסיי טריאפיצין (ליוחה) הדוור, הנודד ברגל או באמצעות סירה בין הכפרים הנידחים, מבקר את שכניו, מחלק מספק להם לחם, דואר, מיסים, נורות, כסף ופנסיה. הוא החיים עבורם. הוא חולם בהקיץ על חתול אפרפר-כחלחל מסתורי הפוקד את בקתתו. במהלכה של העלילה הוא מנסה להצית להבה ישנה עם אהובתו מימי בית הספר, מתיידד עם בנה הצעיר, ויוצא לחפש את מנוע הסירה שלו שנגנב.

חברת הדואר הרוסית השקיעה בהפקת הסרט כ-30 מיליון רובל (כ-820 אלף דולר), ועוד 26.5 מיליון רובל (כ-720 אלף דולר) הוקצו על ידי משרד התרבות של הפדרציה הרוסית. ועדת האוסקר הרוסית שקלה לשלוח את הסרט לתחרות האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, אך הבמאי ביקש לא לשלוח אותו בגלל שהחלוקה לסרט אנגלופוני ולסרט זר מונעת מרגש עליונות תרבותית של מדינות המערב דוברות האנגלית, והתרבות האחרת. דעתו נתקבלה, ובמקומו ייצג את רוסיה הסרט המצוין לוויתן.

קישורים חיצוניים
----------------

* "לילותיו הלבנים של הדוור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לילותיו הלבנים של הדוור", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לילותיו הלבנים של הדוור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לילותיו הלבנים של הדוור", באתר Metacritic (באנגלית)
* "לילותיו הלבנים של הדוור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אריאלה בנקיר, הוכרזו הזוכים בפסטיבל ונציה, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2014
2. ↑
הלוגו הישן
**Mail.ru** הוא פורטל אינטרנט בשפה הרוסית של חברת הטכנולוגיה Mail.Ru Group. השירות מאגד פרויקטים באינטרנט כדוגמת שירות הדוא"ל Mail.ru, שירות חיפוש, רשתות חברתיות, שרותי ענן ומערכות העברת מסרים מיידיים. נכון ליוני 2015 ביקרו באתר בממוצע 54.9 מיליון איש בחודש.. על פי נתוני Alexa, באוקטובר 2018 האתר היה במקום 36 בפופולריות בעולם והיה האתר החמישי בפופולריות שלו ברוסיה.

היסטוריה
--------

ההחלטה לפתח את אתר Mail.ru לפורטל התקבלה בתחילת 1998. המייסדים והבעלים של השירות קיבלו השראה מהדוגמה של יאהו!, שסיפקה שירות דואר אלקטרוני, קטלוג של משאבי אינטרנט וקטעי מידע באתר אחד. באותה שנה נחתמו הסכמים עם הוצאת האינטרנט Infoart, Lenta.ru ואתר Gazeta.ru, על מיקום עדכוני החדשות שלהם בעמוד הראשי. עם זאת, השנה הרשמית להקמת הפורטל נחשבת לשנת 2001, כאשר לאחר המיזוג של port.ru ואתר Netbridge, כל נכסי האינטרנט הרווחיים של החברה התאחדו סביב אחד הפופולריים ביותר – שירות הדואר mail.ru.

בשנת 2006, לאחר שילוב עם פרויקט הבלוגים של Mail.ru, נוספו תכונות חדשות לאתר, לצד הקמת חברת הניהול "Mail.Ru Group". בשנת 2011 הופיע לוח ניווט בממשק הפורטל עם מעבר מהיר בין פרויקטים נושאיים של הפורטל.

מאז 2012 צוות מומחי UX של קבוצת Mail.ru האחראי על אזור הדואר והפורטל עבד על מסגרת לאיחוד טכני של הפרויקטים הנושאיים פורטליים. נעשה שימוש ב"גישת המבורגר" בעיצוב: דפי פרויקט שהחלו להיבנות מבלוקים אופקיים המותאמים לסוגי תוכן שונים. זה פישט את פיתוח המדורים נושאיים חדשים ואיפשר השקת גרסאות אדפטיביות של אתרים למכשירים ניידים. באמצע 2012, עלה מחדש פרויקט החדשות, שנה לאחר מכן עודדו הושקה גרסה לילדים. בשנת 2014 פרויקט הבריאות של Mail.ru קיבל עיצוב חדש.

בשנת 2017 נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו אסר את הגישה לאתר מכל שטחי אוקראינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Mail.ru** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Mail.ru

* אתר האינטרנט הרשמי של Mail.ru
* Mail.ru, ברשת החברתית פייסבוק

* Mail.ru, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mail.Ru Group Limited Interim Condensed Consolidated Financial Statements, 2015
2. ↑  "Информация о портале в корпоративном разделе Mail.Ru". נבדק ב-2015-12-21.
3. ↑  "How popular is mail.ru?". Alexa Internet. 2015-12-21. נבדק ב-2015-12-21.

| חברת VK |
| --- |
| אנשי מפתח: דמיטרי גרישין • בוריס דוברודייב • אלישר אוסמנוב • יורי מילנר |
| חברות קשורות | Digital Sky Technologies‏ • Tencent • מטאלואינווסט • סיטימוביל | לוגו |
| מנועי חיפוש | וידאו • משחקים • קולנוע • פורטל • חיפוש • תשובות |
| דפדפן | אמיגו |
| רשתות חברתיות | העולם שלי • סוכן Mail.ru‏ • ICQ • TamTam • ‏VK • ‏Odnoklassniki.ru |
| דוא"ל ורשת חברתית | דואר ‏ |
| שרותי רשת, ענן, תוכנה ואפליקציה | ענן |
| שירותים נוספים | עסקים • דירוג • My.com‏ Maps.me • ‏youla.ru

|  |  |
| --- | --- |
| שירותים שנסגרו | GoGo.ru‏ • מילונים • מפות • קבצים • תמונות • חומרה • Futubra |

 |
**ליילה ספאז** (בערבית: **ليلى سفاز**; 1874–1944) הייתה זמרת ומלחינה תוניסאית-יהודייה שהפכה לידוענית בתחום מופעי קונצרט-בית קפה (אנ') בתוניס בשנות העשרים של המאה ה-20. היא שרה מוזיקה בז'אנרים המאלוף והצ'ארקי.

קורות חיים
----------

נולדה למשפחה יהודית-תוניסאית בשנת 1874 והפכה לפרפורמרית מפורסמת, השרה שירים בסגנון האנדלוסי הקלאסי באולם קונצרטים במחוז באב סוויקה בתוניס. בנוסף לביצועים שלה למוזיקה ממוסדת, המשיכה להלחין שירים בעצמה. היא גם זכורה כמי שסייעה בחינוכה המוזיקלי והכשרתה של אחייניתה המפורסמת, הזמרת והרקדנית חביבה מסיכה, אותה לימדה לשיר ולנגן בפסנתר.

המוזיקה של ספאז הוקלטה לראשונה בשנת 1910 על ידי חברת Gramophone, שהחלה להקליט זמרות יהודיות בתוניסיה. בקטלוג שלהם מופיעה ספאז עם שירים במאלוף ושירים מזרח-תיכוניים. בשנת 1929 הקליטה חברת פאת'ה-מרקוני (אנ') את שיריה, כולל: "חביבי גאב", "ג'אני אל מרסול", ו "אימתא נרג'ע פיכ".

ככל שחלף הזמן, האחיות שמאמה הפכו פופולריות יותר ויותר, וספאז פרשה מהבמה והקדישה יותר ויותר זמן לאימון אחייניתה חביבה מסיכה, שגם היא זכתה לפופולריות רבה. זמרים יהודיים פופולריים נוספים מהתקופה כללו את בנאת שמאמה וא-שייח' אל-עפרית.

קישורים חיצוניים
----------------

* לילה ספאז, באתר אייטונס (באנגלית)
* לילה ספאז, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Allagui, Abdelkirm (2016). et musulmans en Tunisie: Des origines à nos jours. Tallandier. pp. 82–. מסת"ב 979-10-210-2079-5.
2. 1 2 3
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Garfi, Mohamed (2009).  Musique et spectacle: Le théâtre lyrique arabe - Esquisse d'un itinéraire] (1847-1975). Editions L'Harmattan. p. 99. מסת"ב 978-2-296-21597-9].
6. ↑