recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מלחמת מלכי הצפון** היה סיפור מקראי על סכסוך בין עם ישראל והכנענים. המלחמה התרחשה בעמק יזרעאל, הגליל ולבנון.

מהלך המלחמה
-----------

את המלחמה ניתן לחלק לארבעה שלבים:

* ההתכנסות במי מרום
* תפיסת צבא הכנענים
* שרפת חצור
* כיבוש שאר הערים

### ההתכנסות במי מרום

מי מרום במפה מהמאה ה-17
יבין מלך חצור החליט לגייס עוד 3 מלכים (מלכי מדון שימרון ואכשף) מהאזור וביחד התכנסו במי מרום כדי להילחם בעם ישראל. לפני שיצא יהושע למלחמה אמר לו אלוהים שלא יפחד מהמלחמה וציווה עליו (בהוראת שעה) לעקור את פרסות הסוסים ולשרוף את המרכבות של הכנענים.

הזיהוי של אתר הקרב "מי מרום" איננו ברור והדעה הרווחת היא הכפר מארון א-ראס. עם זאת, החוקר יצחק מייטליס דוחה את הסברה הזאת בשל התיאור של השימוש הבולט במרכבות במהלך הקרב, והכפר הנ"ל ממוקם בסביבה הררית גבוהה שלא מתאימה לתמרון מרכבות. לכן, מייטליס מציע לזהות את האתר באזור עמק החולה שכן מתאים לתמרון מרכבות וגם עשיר במים, מה שמתאים גם לזיהוי עם השם.

### תפיסת צבא הכנענים

עם ישראל, שהיה אז בגלגל הגיע למי מרום במהירות גבוהה יחסית והפתיע את האויב. הבהלה יצרה מהומות והצבא הגדול נמלט ב-3 נתיבי בריחה: חלקם ברחו אל צידון חלקם אל משרפות מים וחלקם אל בעלבכ. חילות יהושע רדפו אחרי הצבא הנסוג והרגו בו רבים. צבא יהושע עקר את פרסות הסוסים ושרף את המרכבות כפי שציווה ה'.

### שרפת חצור

לאחר שכל צבאות האויב חוסלו, התפנו צבאות יהושע לכבוש את ערי המדינה שהשתתפו במלחמה. הם כבשו את חצור, הרגו את מלכה יבין ושרפו את העיר. זוהי העיר היחידה במלחמה הזאת שנשרפה כליל, כי חצור היא זו שהסיתה את הערים האחרות להילחם בעם ישראל. 

### כיבוש שאר הערים

לאחר שרפת חצור, עבר צבא יהושע לכבוש את מדון, שימרון ואכשף. את הערים הללו לא שרף צבא יהושע, ולאחר שכל התושבים הושמדו, הערים נבזזו.

מדרשי חז"ל
----------

לפי מדרש שיר השירים רבה "עם המלחמה" שהשתתף בקרב, כלל 60,000 לוחמים יהודים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיר השירים רבה ד ד

| ספר יהושע |
| --- |
| הכניסה לארץ | שליחת המרגלים ליריחו • מעבר הירדן • ברית המילה בגלגל • מפגש יהושע עם המלאך |  |
| כיבוש הארץ | מלחמת יריחו • מעשה עכן ולכידתו • כיבוש העי • מעמד הר גריזים והר עיבל • ברית הגבעונים • מלחמת מלכי הדרום • שמש בגבעון דום • מלחמת מלכי הצפון |
| חלוקת הארץ לשבטים | נחלת שבט ראובן • נחלת שבט גד • נחלת שבט יהודה (רשימת ערי יהודה) • נחלת שבט מנשה • נחלת שבט אפרים • נחלת שבט בנימין • נחלת שבט שמעון • נחלת שבט זבולון • נחלת שבט יששכר • נחלת שבט אשר • נחלת שבט נפתלי • נחלת שבט דן • ערי הלויים • ערי המקלט |
| סיום ספר יהושע | מזבח שניים וחצי השבטים • נאום יהושע • הברית בשכם |
| דמויות בספר יהושע | יהושע בן נון • רחב • עכן בן כרמי • אדני צדק • הוהם מלך חברון • דביר מלך עגלון • יפיע מלך לכיש • פראם מלך ירמות • הורם מלך גזר • יבין מלך חצור • כלב בן יפונה • אלעזר הכהן • עתניאל בן קנז • עכסה |
**הקורפוס השני** (בבווארית: **II. Armee-Korps**) היה קורפוס בצבא הבווארי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.

היסטוריה
--------

### מלחמת צרפת–פרוסיה

כחלק מרפורמה גדולה שנערכה בצבא הבווארי ב-1868, הוקם בתחילת 1869 הקורפוס השני. הקורפוס נערך בצפון ממלכת בוואריה בעוד הקורפוס הראשון נערך בדרום. בין השנים 1870-1871 נערכה מלחמת צרפת–פרוסיה. בוואריה הייתה קשורה עם פרוסיה במסגרת חוזי ההגנה של הקונפדרציה הצפון-גרמנית, ולפיכך הקורפוס השני נשלח לסייע לפרוסים כחלק מהארמייה השלישית בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. הבווארים השתתפו בקרב ויסמבורג, קרב וורת, קרב סדאן והמצור על פריז. לאחר המלחמה התבצע איחוד גרמניה ומדינות גרמניה השונות אוחדו ליצירת הקיסרות הגרמנית. כחלק מרפורמה זו, אוחדו צבאותיהן של שאר המדינות עם הצבא הפרוסי ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית. מכיוון שבוואריה הייתה המדינה הגדולה ביותר בקיסרות אחרי פרוסיה, היא נהנתה מפריבילגיות שונות שהתבטאו בין היתר בתחום הצבאי. בעוד שבעתות מלחמה היו חייבות שאר המדינות לאחד את המטות הכלליים של צבאותיהן עם המטכ"ל הפרוסי, בוואריה הורשתה להחזיק מטכ"ל עצמאי. בעתות מלחמה היו הקורפוסים של שאר המדינות מתאחדים עם הקורפוסים הפרוסיים ובהתאם לכך ממוספרים מחדש. הקורפוסים הבווארים נותרו עצמאיים ושמרו על המספור המקורי שלהם.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד קרל פון מרטיני. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה השישית אשר חייליה גויסו בעיקר מבוואריה (למעט הקורפוס ה-21 הכלל גרמני) והייתה תחת פיקוד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הקורפוס לקח חלק בקרב לורן, ולאחר מכן בקרב איפר הראשון והקרב על הסום. ב-1917 הוא השתתף בקרב משין וקרב פשנדל וב-1918 במתקפת האביב. הקורפוס פורק עם סיום המלחמה ופירוקה של ממלכת בוואריה (והקיסרות הגרמנית בכלל).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס השני** בוויקישיתוף
* הקורפוס הבווארי הראשון (בגרמנית)
* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
פסטלים רכים, ערכה במותג *רמברנדט* של חברת Talens
**פַּסְטֵל רך** הוא מקלון פסטל, המיועד לציור ורישום. כמו מקלוני פסטל אחרים, הוא מורכב מתערובת של צבען וחומר מילוי, כגון גומי ערבי. אין הבדל מהותי בזהות המרכיבים בין גירי פסטל (או "פסטל יבש") לבין פסטל רך, וההבדל בין השניים הוא ברכות המקלון ואופי מריחתו על הדף. פסטל רך חלק יותר במרקמו וקל למריחה, אך הוא משאיר יותר פירורי אבק מגיר פסטל, והרכבו כולל יותר פיגמנט ופחות חומר מילוי. בפסטלים רכים איכותיים, חומר המילוי לא יכלול כלל חימר וחומרים כבדים נוספים, ולרוב יהיה מסיס במים. חומר המילוי לעולם אינו שמנוני, בניגוד לפסטל שמן.

שימושים
-------

פסטלים רכים הם סוג הפסטל הנמכר ביותר לשימוש אמנים, היות שהוא נוח יותר לציור מגירי פסטל, ולרוב עולה מעט פחות מפסטל שמן באיכות דומה. ניתן למרוח את הפסטל בשכבות, ולהגיע לדקויות עדינות וסגנון ציור ריאליסטי; מנגד, ניתן ליצור תמונות אבסטרקטיות ואקספרסיביות בקלות על ידי מריחה גסה, שימוש בממיסים ומריחת השכבות לאחר הנחתן על הנייר באמצעות מרית ציירים. עבודה עם פסטל רך כוללת את המקלונים (המגיעים בצורה של מלבנית או גלילית), עפרונות לבנים ושחורים נטולי גרפיט לסימון קווי מתאר, מספר מריות וחרטים לערבוב עדין של הפסטל המרוח, ושימוש רב באצבעות להשגת אפקטים נוספים.

סוגים שונים של פסטל רך
----------------------

פסטל רך מגיע במספר קטגוריות שונות: 

* **פסטל רך למתחילים** כולל כמות גדולה יחסית של חומר מילוי ותוספת של צבען גיר לריכוך, ובהתאם גווניהם בהירים וחיוורים יחסית.
* **פסטל רך לאמנים** כולל כמות מוגדלת של צבען, צמצום של חומר מילוי ושילוב של חומרים מאגדים קלים יותר, לרוב ללא שעווה.
* **פסטל שעווה** (Crayon): פסטל בו חומר המילוי כולל בעיקר שעווה, פחם וגיר. משמש כעפרון צביעה ראשון לילדים בכיתות הנמוכות, היות שאינו רעיל ורך מאוד לשימוש. אינו משאיר אבק הודות לשעווה, אך מנגד לא ניתן למריחה באמצעות האצבע. ניתן לערבוב רק בחימום מוקדם, או שימוש בממיסים כימיים. קיימים פסטלי שעווה מסיסים במים (לרוב על מנת להקל על ניקיון כתמים לא רצויים מקירות).

קישורים חיצוניים
----------------

* אחוות הפסטל של אמריקה אתר מאגד לציירי פסטל, הכולל פסטל רך
* פסטלי שעווה מתוצרת Crayola באתר הבית של החברה
* פסטל רך של חברת קרן דאך באתר הבית של החברה
* פורום לאמנים העובדים בפסטל רך באתר WetCanvas
טיפות הנסיך רופרט
**טיפות הנסיך רופרט** הן עצמים מזכוכית, שצורתם מזכירה ראשן בעל זנב ארוך. הטיפות נוצרות באמצעות טפטוף זכוכית מותכת לתוך מים קרים.

תכונות
------

לטיפות תכונות ייחודיות, השונות מרוב עצמי הזכוכית השכיחים בעולם. 
ראשית, טיפות הנסיך רופרט עומדות בעומסים גבוהים מאוד המופעלים על בסיס הטיפה, עד לכדי כך שהיא עמידה אפילו למכות פטיש רבות עוצמה. יחד עם זאת, זנב הטיפה שברירי ביותר; די בפגיעה מזערית בו כדי להוביל להתפוצצות מיידית של העצם בשלמותו, ההופך לענן רסיסי זכוכית קטנטנים. גל השברים מהזנב אל הראש נע במהירות עצומה; כ-0.75 מאך בזכוכית, או 8.8 מאך בהשוואה למהירות הקול באוויר.

תכונות אלו נובעות מהמאמץ הנבנה בטיפה בזמן תהליך היווצרותה. כאשר הזכוכית המותכת נוגעת במים שטח הפנים החיצוני שלה מתקרר ומתכווץ במהירות, אך תוכנה הפנימי נותר חם. עם ההתקררות ההדרגתית של הטיפה, נוצר מאמץ גבוה יותר בליבתה, ונוצר מבנה חזק במיוחד, העמיד ללחצים חיצוניים גבוהים. שבר בזנב הטיפה הפגיע גורר תגובת שרשרת מהירה (בדומה לאפקט דומינו), שמשחררת את המאמץ האצור במבנה ומשמידה אותו כליל.

היסטוריה
--------

אזכורים ראשונים לגבי מבנה הטיפה ניתן למצוא ברישומי החברה המלכותית של לונדון, שם בוצעו מחקרים מדעיים בנושא.
המקום הראשון שמוכח שיצרו את מבנה הטיפה הוא במקלנבורג שבצפון גרמניה בשנת 1625 לכל המאוחר. אולם יש הטוענים שהמקור הראשוני הוא בהולנד ומכאן השם שהיה ניתן לה במאה ה-17 *lacrymae Batavicae* (בעברית: דמעות הולנדיות). סוד הכנתן נשאר באזור גרמניה באותן השנים, אך הן כבר נמכרו בכל רחבי אירופה כצעצועים וכאמנות דקורטיבית.

מקור השם "טיפות הנסיך רופרט" הוא בבירור לא משום שהנסיך רופרט המציא אותן, אלא הוא היה אחראי על הבאתן לראשונה לבריטניה בשנת 1660, כאשר הביא אותן למלך צ'ארלס השני, והוא העביר אותן לחברה המלכותית בשנת 1661, שנה לאחר הקמתה, עבור מחקר מדעי.
אחד הפרסומים הראשונים על חקר הטיפה של החברה המלכותית, היה בשנת 1665 בספרו רב המכר של רוברט הוק "מיקרוגרפיה". למרות הידע הנצרך באלסטיות (שהוק תרם לו רבות מאוחר יותר) ובחקר התפשטות סדקים שהיה חסר באותם ימים, החיבור שכתב הכיל מידע מדויק בחקר טיפות הנסיך רופרט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיפות הנסיך רופרט** בוויקישיתוף
* טיפות הנסיך רופרט בכתב העת "מדע פופולרי", בוויקיטקסט באנגלית, ינואר 1876
* טיפות הנסיך רופרט 1, סרטון באתר יוטיוב
* טיפות הנסיך רופרט 2, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brodsley, L. Frank, Sir Charles, and Steeds, J.W. S.: "Prince Rupert’s Drops" *Notes Rec. R. Soc. Lond.* 41, 1-26 1986
2. ↑  Robert Hooke, "Observation vii. of some Phaenomena of Glass Drops". In *Micrographia or Some Physiologial Descriptions of Minute Bodies made by Magnifying Glasses with Observation and Inquiries thereupon* (London, 1665), pp. 33-44
סר **הקטור דה מאריס** הוא אחד מאבירי השולחן העגול בסיפורי המלך ארתור. הוא אחיו-למחצה של סר לנסלוט דו לאק ובנם הממזר של המלך באן מבנוויק והגבירה דה מאריס. סר בורס וסר ליונל הם דודניו.

הקטור משתתף בחיפוש אחר הגביע הקדוש, אך הוא אחד מהאבירים הרבים הנכשלים במשימה. ב"חיפוש אחר הגביע הקדוש" של "המחזור הוולגטי", **הקטור דה מאריס** וסר גאווין צועדים בצוותא, ובהגיעם לבית-תפילה חרב הם מחליטים להעביר בו את הלילה. כל אחד מהם חולם בלילה חלום מופלא.

בבוקר המחרת, בעודם מספרים אחד לשני על חזיונותיהם, הם מבחינים ב 

> 
> יד, נראית עד המרפק, מכוסה משי אדום, וממנה תולה רסן, לא מפואר, וקפוץ בתוך האגרוף נר ענק הבוער בבוהק עז, וכך חלפה על פניהם, ונכנסה לתוך בית-התפילה, ונעלמה מן העין, לאן, זאת לא ידעו.
> 
> 
> 
> 

ג'סי ווסטון ראה בתיאור זה של המאורעות וריאציה "לא מן המתוחכמות" על סיפור "היד השחורה צופנת-הרעות" ברומנסות אחרות ב-"מחזור הגביע הקדוש".

כשנחשפת פרשיית-האהבים של סר לנסלוט דו לאק והמלכה גווינביר, הקטור עומד לצד אחיו ועוזב את החצר יחד עמו. הוא נעשה לאחד ממצביאיו של לנסלוט ונוטל חלק בקרב להצלת המלכה מההוצאה-להורג ובקרב-הבלימה על ג'ויוס-גארד. כשאר בני משפחתו, הוא מצטרף אל לנסלוט בצרפת כשהם גולים מממלכתו של ארתור. לאחר מכן, הוא מסייע להביס את צבאם של בני-מורדרד בעקבות "הקרב על קמלן".

* ישנו הקטור נוסף בסיפורי המלך ארתור, סר אקטור, אביו של סר קיי ואביו המאמץ של המלך ארתור.

לקריאה נוספת
------------

* ג'סי ל. ווסטון, **מפולחן לרומנסה**, פרק 13, "בית-התפילה המסוכן".
* אריה סתיו, **עלילות אבירי השולחן העגול - מבחר פרקי שירה מן הסאגה הארתוריאנית**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007.
* תומאס מלורי, **אבירי השולחן העגול**, הוצאת מודן.
* קרטיין דה-טרואה (בתרגום ד.ד.ר. אוואן), **רומנסות ארתוריאניות**, טאטל הוצאת לאור, בהוצאה מחודשת של אברימן, 1988.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מות ארתור, חלק ראשון - בואו של המלך ארתור, סעיף 1 - מרלין", תרגומו של יובל ווליס באתר בלי פאניקה
* ארתוריאנה - כתב-העת ללימודים ארתוריאניים
* "מות ארתור", מהדורת קקסטון באנגלית-תיכונה, באתר אוניברסיטת מישיגן
* "מות ארתור"(הקישור אינו פעיל) באתר אוניברסיטת אדלייד
* תומאס מלורי, ‏מות ארתור (כרך א'), בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* תומאס מלורי, ‏מות ארתור (כרך ב'), בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
הכניסה למרכז המסחרי החדש
שלט של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
**המרכז המסחרי החדש** הוא מרכז מסחרי שהוקם בעיר התחתית בחיפה בשנות ה-30 של המאה ה-20. בנייתו הושלמה בשנת 1936. המרכז שוכן כיום ברחוב הבנקים. בעת הקמת המרכז היה קיים כבר מרכז מסחרי בעיר התחתית. בעקבות כך נקרא מרכז זה "המרכז המסחרי החדש", והמרכז הראשון נקרא המרכז המסחרי הישן.

היסטוריה
--------

בעקבות בניית נמל חיפה החלה בשנת 1931 יוזמה של יזמים יהודים שבתי לוי ושמואל פבזנר להקמת מרכז מסחרי חדש קרוב יותר לכניסה לשער הנמל. הם איתרו שטח אדמה בגודל של 20,000 מ"ר שנמצא היום בין דרך יפו מצפון, רחוב אלנבי מדרום, רחוב עין דור ממזרח ורחוב הבנקים ממערב. בשטח זה שהיה בבעלות של סלים חורי שכן בעבר "גן אינשירח" (גן התענוגות). השטח היה משועבד למשפחת אמין שרה מדמשק. בעקבות אי־פירעון החוב של הבעלים השטח הועמד למכירה פומבית.

לצורך תכנון המבנה הוכרז על תחרות שזכה בו משרד מקס לב-דנון. תוכניתם שהייתה מאוד חדישה עוררה את חששותיהם של היזמים, הם פנו לייעוץ נוסף לאדריכל האנגלי קליפורד הולידיי. התוכנית הסופית הייתה שילוב רעיונותיהם של שני המשרדים ומשרד אורל (פייבלזון) וזוהר.

המרכז נחשב בזמנו כמרכז המודרני ביותר בארץ והוא כלל מבנים בגובה של 7-5 קומות, מעליות, מערכות ביוב וחשמל משוכללות. המבנה בפינת רחובות הבנקים-יפו נבנה על ידי המשרד הקבלני של פועלי חיפה כבית מלון מפואר (מלון סבוי).
הפקידות הבריטית הגבוהה והקצונה הבריטית ראו כי מלון סבוי מהודר יותר מאשר מלון אירופה הסמוך של משפחת פרמינגר-קורנשטיין ולכן עברו אליו. בתוך המתחם עברו מספר רחובות. מרחוב הבנקים עוצב מעין שער שאפשר כניסת כלי רכב למתחם. לרחובות המתחם ניתנו שמות של מונחים מסחריים: רחוב חשבון, פיקדון ורחוב הנאמנים. אחד הרחובות נקרא (אמין) שרה, וזאת כדי להודות לבעל השטח שחיכה בסבלנות לפירעון החוב של היזמים.

בתקופת מאורעות 1939-1936 שימש המרכז כמתחם הגנה לאוכלוסייה היהודית. במלחמת העצמאות נעשו מאמצים שהמרכז לא יינטש. האזור היה נתון להתקפות ולניסיונות של החדרת מכוניות תופת למרכז. כמפקדו הצבאי של המתחם התמנה גרשון ריטוב שקבע את מפקדתו במלון סבוי במתחם שהתרוקן בעקבות האירועים מאורחיו. ב-22 באפריל 1948 יצאה מהמרכז יחידה של הפלי"ם בפיקודו של יוחאי בן-נון לקרבות בעיר התחתית ולכיבוש רחובות סטנטון-הבורג' (היום רחובות שיבת ציון ומעלה השחרור). הם כבשו את המטה האזורי של הכוחות הערבים ששכן בפינת הרחובות האלה.

ראו גם
------

* המרכז המסחרי הישן בחיפה

לקריאה נוספת
------------

* דוד הנדל, "חיפה של פעם - מרכזים מסחריים בעיר התחתית", **חיפה**, ביטאון העמותה לתולדות חיפה, חוברת 1, 2004.
* גילברט הרברט וסילבינה סוסנובסקי, "התפתחותה של חיפה, 1948-1918: תכנון וארכיטקטורה", **חיפה בהתפתחותה, 1918–1948**, (עורכים: מרדכי נאור ויוסי בן-ארצי), ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1989, עמ' 51-52.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרכז המסחרי החדש בחיפה** בוויקישיתוף
* מלון סבוי בבניה מאוסף מועצת פועלי חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב מרקוביצקי, "המערכה על חיפה וסביבותיה במלחמת העצמאות", **חיפה בהתפתחותה, 1918–1948**, (עורכים: מרדכי נאור ויוסי בן-ארצי), ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1989, עמ' 200.
ציור חזית מפותח בעיירה מיטנוואלד המפורסמת במסורת ציורי הקיר על חזיתות מבניה. ניתן לראות כי הציור משלב את מכלול האלמנטים של ציור הקיר האלפיני וכולל מוטיבים מקראיים, מוטיבים חקלאיים-עממיים ומוטיבים המשפיעים על פרספקטיבת המבנה עצמו
**ציור חזיתות** (בגרמנית: **Lüftelmalerei**) היא סוג של אמנות מקומית הנפוצה בעיקר בכפרים ובעיירות האלפינים בדרום גרמניה ואוסטריה ובעיקר בבוואריה-עילית וטירול, אולם ניתן למצוא אותם בכל המרחב הכפרי וההררי במדינות מרכז אירופה.

מקורו של השם שנוי במחלוקת אך הוא נובע ככל הנראה מהכינוי "Zum Lüftl", לביתו של צייר החזיתות פרנץ זרף צווינק (Franz Seraph Zwinck) שחי בשנים 1748–1792 בכפר אובראמרגאו שלמרגלות הצוגשפיצה.

ציורי החזיתות בסגנון זה מהווים גרסה מקומית של ציורי קיר המכונים בצרפתית "תעתועי ראייה" ( trompe l'oeil) שהתפתחו בתקופת הבארוק, ואשר יחודם הוא ברישום מדומה של תמונה בשלושה ממדים, באמצעות יצירת פרספקטיבה וחיקוי של אלמנטים אדריכליים במבנה. הללו יוצרים באמצעות שילובם במבנה הפיזי, אשליה של אדריכלות עילית, השתקפויות וחללים סגורים בזוויות ישרות.

נושאי הציור על חזיתות הבתים מייצגים בדרך כלל את תחום עיסוקו או מקצועו של בעל הבית, סמלים משפחתיים, מוטיבים קלאסיים מספרי הקודש ותחומי פעילות עממית של האזורים הכפריים בהרי האלפים כגון חקלאות וציד. בחלק מן הציורים מופיעים דגלים בעלי מוטו רלוונטי לקהילה ספציפית ולעיתים משולבים בהם גם שעוני שמש.

ציורי הקיר מבוצעים בטכניקה של פרסקו על מצע של טיח על בסיס סיד. הצבעים נקשרים למצע באמצעות תגובה כימית ומקנים לציור כושר הישרדות לאורך ימים גם בתנאי מזג האוויר הקשה האופייני לאזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציור חזיתות** בוויקישיתוף
**הקורפוס ה-8 של הצבא הבריטי** היה קורפוס בריטי אשר במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בגליפולי ובחזית המערבית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם בחזית המערבית.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הקורפוס הוקם בגליפולי ביוני 1915 בפיקודו של איילמר האנטר-וסטון, לאחר שהכוחות הלוחמים במערכה תוגברו. במרץ 1916 נשלח הקורפוס לצרפת, שם הוא השתתף בקרב על הסום, וביוני 1918 פורק הקורפוס.

### מלחמת העולם השנייה

ביולי 1940 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מכוחות הבית בבריטניה, ותחת פיקודו נכללו הדיוויזיה ה-3 והדיוויזיה ה-48. ביוני 1944 נשלח הקורפוס לצרפת, שם לחם במהלך המערכה בנורמנדי, ובכלל זה השתתף במערכה סביב העיר קן, כולל מבצע אפסום, מבצע יופיטר, מבצע גודווד ומבצע בלוקוט וזכה במספר הישגים מקומיים. בספטמבר 1944 השתתף הקורפוס גם במבצע מרקט גארדן הכושל בהולנד, ולאחר מכן השתתף בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה נותר הקורפוס בשלזוויג-הולשטיין, ובאפריל 1946 פורק הקורפוס.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* איילמר האנטר-וסטון (יוני 1915 – יוני 1918)

### מלחמת העולם השנייה

* הרולד פרנקלין (יולי 1940 – מאי 1941)
* קנת' אנדרסון (מאי 1941 – נובמבר 1941)
* ארתור גרסט (נובמבר 1941 – ינואר 1943)
* הרברט למסדן (ינואר 1943 – יולי 1943)
* ריצ'רד מקרירי (יולי 1943 – אוגוסט 1943)
* ג'ון הארדינג (נובמבר 1943 – ינואר 1944)
* ריצ'רד אוקונור (ינואר 1944 – נובמבר 1944)
* אוולין יו בארקר (דצמבר 1944 – אפריל 1946)
מנצחי קרב לפאנטו (משמאל): דון חואן מאוסטריה, מרקאנטוני קולונה וסבאסטיאנו ונייר.
**סבסטיאנו ונייר** או **סבסטיאנו וניירו** (באיטלקית: **Sebastiano Venier** או **Veniero**; ‏ 1496 לערך - 3 במרץ 1578) היה הדוכס ה-86 של ונציה. ונייר כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-11 ביוני 1577 ועד פטירתו.

קורות חיים
----------

ונייר נולד בוונציה בשנת 1496 למויזה ונייר ורעייתו אלנה דונה, והיה אחיינו של צואן פרנצ'סקו פנייר, שליט קוריגו. 

בצעירותו עבד ונייר כעורך דין. לימים, למנהלן הכללי של ממשלת לה סרניסימה, ובשנת 1570 מונה לתפקיד פרוקוראטור ובדצמבר באותה שנה מונה לתפקיד מפקד הצי (**capitano generale da mar**) ועמד בראש הצי במהלך המלחמה בין ונציה לבין האימפריה העות'מאנית בין השנים 1570–1573. ונייר היה אחד ממפקדי הצי הנוצרי בקרב לפאנטו, ב-7 באוקטובר 1571. לאחר שהושג הסכם השלום שב ונייר לוונציה, בה זכה לפופולריות רבה בשל ניצחונו, ובשנת 1577, בהיותו בן 81, נבחר ונייר לתפקיד הדוג'ה. בבחירות שנערכו, בשל פופולריותו, זכה ונייר בכל קולות הוועדה הבוחרת.

ונייר נשא לאישה את צ'צ'יליה קונטאריני, ונולדה להם בת אחת - אלנה ונייר, ושני בנים.

סבסטיאנו ונייר נפטר בשנת 1578. על פי המסורת הוונציאנית, ונייר נפטר משברון לב לאחר שראה את נזקי השריפה שפרצה בארמון הדוג'ה בשנת 1578.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבסטיאנו ונייר** בוויקישיתוף
* סבסטיאנו ונייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 101343238X
* ICCU: BVEV027115
* ISNI: 0000 0001 2135 5087
* LCCN: nr96034829
* SNAC: w65t785v
* VcBA: 495/91215
* VIAF: 61445787
* WorldCat: lccn-nr96034829

 |
**הקורפוס השלישי** (בגרמנית: **III. Armee-Korps**) היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת שלזוויג השנייה, מלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.

היסטוריה
--------

### מלחמת שלזוויג השנייה

הקורפוס הוקם באפריל 1813 כ"המפקדה הכללית בברלין" (Generalkommando in Berlin) תחת פיקוד פרידריך וילהלם פון בילוב. ב-3 באפריל 1820 הוא הפך להיות הקורפוס השלישי והיה אחראי על הגנת פרובינציית ברנדנבורג. ב-1864 השתתף הקורפוס במלחמת שלזוויג השנייה כחלק מחיל המשלוח של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה וזכה בניצחון מוחץ על הצבא המלכותי הדני בקרב דיבל. 

### מלחמת אוסטריה–פרוסיה

ב-1866 לחם הקורפוס במלחמת אוסטריה–פרוסיה כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. במהלך מלחמה זו, כמו גם במהלך מלחמת שלזוויג השנייה, לא היה לקורפוס מפקד ישיר, והנסיך פרידריך קרל פיקד בעצמו על מפקדי הדיוויזיות (מצב דומה שרר בקורפוס הרביעי). הקורפוס השתתף בין היתר בקרב קניגרץ. 

### מלחמת צרפת–פרוסיה

בין השנים 1870-1871 השתתף הקורפוס במלחמת צרפת–פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. באותה עת כבר מונה קונסטנטין פון אלבנסלבן כמפקדו. הקורפוס לחם בקרב מארס-לה-טור, קרב גרבלוט ובמהלך המצור על מץ. עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס השלישי שמר על זהותו הפרוסית. בסיסו היה בברלין.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד אוואלד פון לוכו. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה הראשונה של אלכסנדר פון קלוק. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. לאחר מכן השתתף בהדיפת המתקפות הצרפתיות בסואסון יומיים קודם לכן. לאחר מכן השתתף בבלימת המתקפות הצרפתיות באראס ובלה באסה.

באוקטובר 1915 הועבר הקורפוס לסרביה, שם השתתף במערכה המוצלחת לכיבוש הארץ. ב-25 בנובמבר 1916 מונה ולטר פון ליטוויץ למפקד הקורפוס במקום לוכו. תחת פיקודו של ליטוויץ הוחזר הקורפוס לחזית המערבית והשתתף בקרב ורדן, הקרב השני על האן, מתקפת האביב וקרב אמיין. הקורפוס פורק לאחר סיום המלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס השלישי** בוויקישיתוף
* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5057390-1
* VIAF: 129729584
* WorldCat (עם VIAF): 129729584

 |
**מומנטים כבידתיים** (באנגלית: **Gravitational moment**) הם סדרה של קבועים חסרי ממדים המתארים את התפלגות המסה בגרם שמיים, כגון כוכב לכת, כוכב או ירח. קבועים אלו ניתנים למדידה אמפירית ולחישוב לפי הנוסחה:

{\displaystyle J\_{n}={\frac {1}{MR^{n}}}\int \_{0}^{R}\int \_{-1}^{1}r^{n}P\_{n}(\mu )\rho (r,\mu )2\pi r^{2}d\mu dr}
כאשר:

* M היא מסת הגרם
* R היא רדיוס הגרם
* {\displaystyle P\_{n}} הם פולינומי לז'נדר
* {\displaystyle \mu \equiv \cos \theta } ו\theta  נתונה בקואורדינטות גליליות.

למומטים אלו ישנה חשיבות גובהה במדעים פלנטריים, מכיוון שהם משקפים היטב את המבנה הפנימי של גרם השמיים. ניתן להתייחס למסת הגרם כ-J\_{0}.

הגופים הנחקרים הם בקירוב טוב גופי סיבוב ולכן מניחים סימטריה גלילית. בנוסף, מניחים לרוב סימטריה בין ההמיספירה (חצי כדור) העליונה לתחתונה, דבר המאפס את כל המומנטים האי-זוגיים:

{\displaystyle J\_{3}=J\_{5}=J\_{7}=...=0}
הנחה זו לאו דווקא נכונה ובמציאות נמדד {\displaystyle J\_{3}} עבור צדק, אך גודלו המדוד קטן במספר סדרי גודל משגיאת המדידה ולכן הוא מוזנח לרוב בחישובים. לרוב הגודל המשמעותי באמת לצורכי אפיון הגרם הוא {\displaystyle J\_{2}} הניתן לחישוב קל יחסית לפי הנוסחה:

{\displaystyle J\_{2}={\frac {R\_{\text{pole}}-R\_{\text{eq}}}{MR^{2}}}}
כאשר {\displaystyle R\_{\text{eq}}} הוא רדיוס בקו המשווה ו-{\displaystyle R\_{\text{pole}}} הוא רדיוס בקוטב. שני רדיוסים אלו שונים עקב פחיסות של הגרם, כמפורט בהמשך. ל{\displaystyle J\_{2}} קוראים לעיתים "פקטור צורה דינמי"( "dynamic form factor").

מומנטים אלו נמדדו על ידי גשושיות שנשלחו לחקור את ענקי הגזים במערכת השמש.

הקשר לסיבוב עצמי
----------------

במקרה של סימטריה כדורית, למומנטים כביתיים אין משמעות והפוטנציאל הכבידתי נתון על ידי {\displaystyle V(r)=-{\frac {GM}{r}}}. כאשר M היא מסת הגרם, G הוא קבוע הכבידה וr הוא המרחק ממרכז הגרם. זה קירוב מקובל לרוב לעבור כוכבים, כאשר מזניחים את הסיבוב העצמי של הכוכב. עבור ירחים וכוכבי לכת, קירוב זה אינו משקף היטב את הפיזיקה מכיוון שהסיבוב העצמי שלהם יכול להיות מספיק מהיר בשביל לגרום לפחיסות בצורתם. במקרה כזה, הפוטנציאל הכבידתי נתון על ידי:

{\displaystyle V(r,\theta )=-{\frac {GM}{r}}\left[1-\sum \_{n=1}^{\infty }\left({\frac {R\_{eq}}{r}}\right)^{n}J\_{n}P\_{n}(\cos \theta )\right]}
בסימונים שתוארו בפסקה הקודמת.

ראו גם
------

* מומנט התמד פולרי מנורמל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gravitational moment באתר scienceworld
2. ↑  Gravitational moment , Blackie's Dictionary of Physics
3. ↑  *Giant Planets*, Tristan Guillot and Daniel Gautier
4. 1 2  Gravity field of Jupiter and its satellite from Pioneer 10 and Pioneer 11 tracking data
5. ↑  Reference Earth Model
6. ↑  Atmospheric mass deposition by captured planetesimals
**זאב ההימלאיה** (שם מדעי מוצע: *Canis himalayensis*) הוא שם שהוצע על ידי כמה ביולוגים הודיים, להכרה כמין של משפחת הכלביים המצוי בסכנת הכחדה, להבדילו מהמין זאב מצוי. תוצאות ניתוח הגנום המיטוכונדריאלי של זאב ההימלאיה, מראה כי זאב ההימלאיה שונה פילוגנטית מהמין זאב מצוי.

עם זאת, הקבוצה המתמחה בזאבים (Wolf Specialist Group) במסגרת ארגון ה-IUCN, לא נקטה עמדה בעניין. כמו כן, העורכים של הספר "מיני היונקים של העולם" (Mammal Species of the World), הנחשב ל"אורים ותומים" בנושא, שוקלים להכליל את האוכלוסייה הקטנה של זאבי ההימלאיה, תחת ההגדרה של זאב טיבטי, תת-מין של הזאב האפור.

תפוצה
-----

זאב ההימלאיה עשוי להיות תת-מין עתיק ומבודד של זאבים, ועל כן אוכלוסייתו מונה 350 פרטים, מספר נמוך מאוד.

הזאבים חיים על שטח של כ-70,000 קילומטרים רבועים, במדינת הימאצ'ל פרדש. וכן הם מסוגלים וחיים בסביבה קרה, כמו זו הנמצאת בג'אמו וקשמיר שבצפון הודו.

בשנת 2004, נצפתה להקה של 33 פרטים, בעמק ספיטי בצפון מזרח מדינת הימאצ'ל פרדש.

אבולוציה
--------

עד לאחרונה, האמינו החוקרים כי כל הזאבים והכלבים הגיעו מאותו אב-זאב קדמון, ובמרוצת השנים התפתחו למינים שונים, כאשר הכלב התביית מזאב. כאשר זאב ההימלאיה נחקר, התברר כי אין לו סימנים גנטיים משותפים על הכלבים, על כן ניתן לומר, כי זאב ההימלאיה לא היה חלק מתהליך הביות של הזאבים, לכלבים.

ככל הנראה, האבולוציה של זאב ההימלאיה התרחשה לפני 800,000 שנים, כאשר אזור ההימלאיה חווה תהפוכות גאולוגיות ואקלימיות עזות.

תת-היבשת ההודית כוללת שלוש שושלות זאבים שונות: זאב הודי, זאב טיבטי וזאב אירו-אסייתי. עובדה זו מראה כי האזור ההודי היה לכר פורה של אבולוציית הזאב המודרנית 

ניתוח הגנום המיטוכונדריאלי, מוכיח כי זאב ההימלאיה שונה מהזאב הטיבטי (ועל כן לא ניתן לשייכו אליו), והוא אף מייצג את שושלת הזאב העתיקה ביותר שנרשמה אי פעם.

קאלפה, הימאצ'ל פרדש

העתיד
-----

עתידו של זאב ההימלאיה אינו ברור. קטלוגם של זאבי היבשת ההודית נשאר שנוי במחלוקת, וזקוק למחקר נוסף, שיאשש, או יפריך את ההגדרות. 

בחודש אפריל, שנת 2009, הוצע השם *Canis himalayensis* לזאבי ההימלאיה, על ידי מומחה למינוח בוועדת CITES לבעלי חיים.

זאבי הימלאיה הנמצא בפארק הזואולוגי בהימלאיה

רבייה בשבי
----------

בשנים 2000-2001, המשיכו ארבעת הפארקים הזואולוגים של הודו לגדל 21 פרטים של זאבי ההימלאיה. חלקם נתפסו בטבע, וחלקם התרבו בשבי. כיום הזאבים נשמרים באזור חוצה-ההימלאיה של הודו, בגן החיות של דארג'ילינג, ב-"Shiwalik Hills"- באזור התחתון של ההימלאיה, במערב בנגל, ובגן החיות "Kufri", בשיתוף עם הפארק הלאומי "Kufri Himalayan", בהימאצ'ל פרדש.

ראו גם
------

* זאב מצוי
* כלביים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאב ההימלאיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
 |

* המינים החדשים של הזאב - זרקור על גן החיות של המדע. 8 אוקטובר 2003(הקישור אינו פעיל) (באנגלית)
* זאבים ... האם הם מקורם בדרום אסיה?(הקישור אינו פעיל) (באנגלית)
* תמונה של זאב טיבטי, דארג'ילינג (באנגלית)
* מאגר קטעי וידאו של זאב ההימלאיה (באנגלית)
* העת לפעול למען זאבי ההימלאיה(הקישור אינו פעיל) (באנגלית)
**כתב יד וטיקן, קריית הוטיקן, Ebr. 133** (נקרא גם "כתב יד רומי" או כי"ר) – מכיל את סדר זרעים של התלמוד הירושלמי (למעט מסכת ביכורים) ומסכת סוטה. בהיעדר כתבי יד נוספים הירושלמי לסדר זה ולמסכת סוטה (מלבד כתב יד ליידן) הוא מקובל ככתב היד השני בחשיבותו של התלמוד הירושלמי.

תיאור כתב היד
-------------

כתב היד נכתב על קלף בשני טורים, כנראה במאה השלוש עשרה או הארבע עשרה, ייתכן שבגרמניה. הוא כתוב בכתיבה אשכנזית מרובעת.

ערכו של כתב היד
---------------

כבר לוי גינצבורג ושאול ליברמן שפרסמו שינויים בירושלמי על פי כתב יד זה קבעו שיש בו שגיאות רבות. ליברמן כותב "הכת"י הוא משובש מאוד וכמעט שאין שורה בלי שיבוש, ואפילו פסוקי התורה לא העתיק הסופר כצורתם ובלבל וסרס את המילים והשורות".

עם כל זה, ובהיעדר כתבי יד נוספים אחרים מלבד כת"י ליידן קובע ליברמן ש"ומעניין הדבר שלמרות זה שהכת"י כל כך משובש נמצאות בו כשישים גרסאות משובחות, מאירות עיניים".

קטעים שלמים מהירושלמי נשמטו מכתב היד והם נמנו על ידי הרב פרופ' עזרא ציון מלמד וקטעים נוספים נמנו במאמרו של יעקב צ. מאיר.

מהדורות
-------

מהדורת פקסימיליה עם הקדמה של ליברמן פורסמה בירושלים בשנת 1970.

את כתב היד במלואו ניתן לראות כיום באתר ספרית הוותיקן.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתב היד באתר ספרית הוותיקן
* סריקה מלאה של כתב היד באתר "כתיב"
* יעקב צ. מאיר, מהיסטוריה חומרית לקונטקסט היסטורי: כתב יד וטיקן 133 של התלמוד הירושלמי, **ציון** פג [ג] (תשע״ח), עמ' 277–321. המאמר מתאר את גלגולי כתב היד בימי הביניים ובראשית העת החדשה.
* יעקב צ. מאיר, **מעתיקי כתב יד ותיקן 133**

הערות שוליים
------------

1. ↑  הציטוטים של ליברמן מהקדמתו למהדורת הפקסימיליה של כתב היד, ירושלים, תשל"א
2. ↑  "הגהות בירושלמי כתב יד ליידן על פי כתב יד רומי", תרביץ נ (תשמ"א), עמ' 107-127
3. ↑  ראו קישורים חיצוניים
מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
**חֹר הַגִּדְגָּד** (או "הגדגד". בכתבי יד אחרים[דרושה הבהרה] מופיע גם בשם "הר הגדגד" ובהעתק השומרוני: "גדגדה") הוא שמו של מקום הנזכר במקרא כאחת מהתחנות של בני ישראל במסעם ממצרים.

במקרא
-----

האתר נזכר פעמיים בתנ"ך; שתיהן בהקשר של תחנות בני ישראל במדבר. בספר במדבר המקום מכונה "חור הגדגד": "וַיִּסְעוּ מִבְּנֵי יַעֲקָן וַיַּחֲנוּ בְּחֹר הַגִּדְגָּד. וַיִּסְעוּ מֵחֹר הַגִּדְגָּד וַיַּחֲנוּ בְּיָטְבָתָה", ובספר דברים מכונה "גדגדה": "מִשָּׁם נָסְעוּ הַגֻּדְגֹּדָה וּמִן הַגֻּדְגֹּדָה יָטְבָתָה אֶרֶץ נַחֲלֵי מָיִם".

במקורות חיצוניים מזמן המקרא מופיע שם דומה; ברשימת שישק הראשון, מלך מצרים במאה ה-10 לפנה"ס, מופיע אתר בשם "אלגד" (הרשימה נמצאת בכרנך, בתחריט על הקיר הדרומי של מקדש אמון).

זיהוי המקום
-----------

הר כרכום. אחת ההשערות לזיהוי "חור הגדגד
אין הצעה ברורה לזיהוי המקום, אך ניתנו לכך מספר השערות. ישעיהו פרס זיהה את המקום כהר כרכום הנקרא בערבית "גַ'בַּל עִידֵיד", שבקרבת הר פארן - בין אל בִּירֵין לבין עֵין אל-טַאבֶּה (מעיין הנמצא בסבח'ת א-טאבה, מקום המזוהה לדעת חלק מהחוקרים כיטבתה). עמנואל ענתי העלה כי במקום קיימים ממצאים רבים מתקופה הזהה לתקופת נדודי בני ישראל במדבר (מה שהביא אותו, בין היתר, לדעת מיעוט כי המקום הוא הר סיני), ויש הרואים כי ניתן ללמוד מכך על שהותם הממושכת של בני ישראל בחור הגדגד. לדעת לגראנז' ואַבֶל הכינוי גדגד מקורו בשם המקום ואדי עַ'צַ'אעֶץ', הנכנס לנחל פארן והשוכן צפונית לכונתילה. חוקר המקרא מרטין נות מזהה את המקום עם ביר ג'דיד הממוקמת כ-40 ק"מ צפונית לאל-ח'רדה.

אטימולוגיה
----------

את השם גדגד ניתן לקשר עם המילה הערבית "ג'דג'ד" (جدجد) שפירושה קרקע שטוחה וקשה, או בהקשר אל האל גד.

יש המציעים כי הקידומת "חור" יכולה להיות קשורה לשם "חורי" המופיע במקרא באזור הר שעיר. אפשרות נוספת היא על דמיון המילה "נקב" (نقب) בערבית, שפירושה מעבר בין הרים.

בתרבות
------

הפיליטון "אצבע אלקים היא" של א"נ עזריקם שהודפס במאסף "הלבנון", עוסק בעיירה (דמיונית) בשם "חור הגדגד" שבתחום המושב.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  שמואל אפרים ליונשטאם, **אנציקלופדיה מקראית** כרך ב', ירושלים, מוסד ביאליק, 1954, עמ' 431.
2. ↑  ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים ל"ב–ל"ג
3. ↑  ספר דברים, פרק י', פסוק ז'
4. ↑  ישעיהו פרס, **אנציקלופדיה גאוגרפית-היסטורית של ארץ ישראל**, ירושלים תשי"א, עמ' 145.
5. ↑  דניאל משה לוי, **מקרא וארכאולוגיה**, ירושלים תשע"א, עמ' 31.
6. ↑  יהודה קיל, **דעת מקרא**, ספר בראשית, חלק ב', מוסד הרב קוק, ירושלים תש"ס, עמ' תקל"ד.
7. 1 2  יחיאל צבי מושקוביץ, **דעת מקרא**, ספר במדבר, מוסד הרב קוק, ירושלים תשמ"ח, עמ' ת"ז.
8. ↑  ראו א"נ עזריקם, **הלבנון**, חלק א' (מו"ל: יהודה מרדכי אלבינגר), ורשה תרע"ב, עמ' 48 ואילך.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **קודמת**:**בני יעקן** | **נדודי בני ישראל במדבר** | **הבאה**:**יטבתה** |
**עמרי רונן** (נולד ב-11 בנובמבר 1978) הוא שדרן רדיו ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רונן נולד וגדל באשקלון ולמד במגמת מוזיקה. ב-1997 התגייס לצה"ל, ושירת בגלי צה"ל. במהלך שירותו בתחנה, הושעה מספר פעמים, לאחר שנעדר משיעורי לשון של אבשלום קור ואף נרדם בשידור. עם זאת, המשיך רונן לשדר בתחנה גם לאחר שחרורו. במשך שנים הגיש את תוכנית המוזיקה היומית "הבחירות" בגלגלצ. בעבר הגיש את מצעדי המוזיקה השבועיים של גלגלצ. בעשור הראשון של המאה ה-21 הגיש מספר פעמים את מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי ואת מצעד הפזמונים העברי השנתי, לצדה של הדר מרקס. בתקופה בה שודר המצעד של גלגלצ בערוץ 3, שידר אותו לצדה של ימית סול. כן רשם הופעות טלוויזיוניות נוספות, כשהגיש פינות מוזיקה בערוץ 10, והצטרף לזמן קצר לתוכנית הנוער "אקזיט".

בסוף שנת 2009 הודיע רונן בראיון כי בכוונתו לסיים את תפקידו כשדר של המצעד השבועי בגלגלצ, אולם ימשיך בתפקידו בתוכנית היומית "הבחירות". לאחר שידור "מצעד העשור הבינלאומי" של גלגלצ ב-31 בדצמבר 2009, סיים רונן את תפקידו כשדר של המצעד השבועי, תפקיד אותו מילא כעשר שנים. את מקומו בשידור המצעד תפסה הדר מרקס.

ב-2010, לאחר 13 שנות שידור בגלי צה"ל ובגלגלצ, הודיע רונן על עזיבתו את התחנה הצבאית ועל הצטרפותו לרדיו תל אביב, שם הוא הגיש תוכנית יומית וכן משמש כעורך המוזיקלי הראשי של התחנה. ב-25 באפריל 2010 החל להגיש ברדיו תל אביב את התוכנית "חי מתל אביב", ביחד עם עופרי פרישקולניק. בנוסף, שימש כמנהל התוכניות של רדיו תל אביב, זאת במקביל לתפקידו כעורך המוזיקלי הראשי שלה.
במאי 2023 הצטרף לתחנת הרדיו eco99fm כשדרן בתכנית צהריים יומית. 

לרונן תואר בפסיכולוגיה וניהול מאוניברסיטת תל אביב. בנוסף לעבודתו ברדיו, ניהל את פורטל תעשיית הקולנוע והטלוויזיה "קולנוען", וכן עוסק בקריינות פרסומות.

החל מ-2005 מדבב רונן את דמותו של תום בסרטוני אתר האינטרנט "בריינפופ".

קישורים חיצוניים
----------------



קובץ קול זה הוא הקראה של הערך כפי שהופיע בתאריך 2017-02-13, שינויים בטקסט שבוצעו לאחר מכן אינם מופיעים בהקלטה. (עזרה)
**ערכים מוקלטים נוספים**

* ערן סויסה, מצעיד העשור, באתר nrg‏, 30 בדצמבר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  ערן בר-און, עמרי רונן מצטרף לרדיו תל-אביב, באתר ynet, 14 במרץ 2010
**נפרורוס** המכונה **שממית זנב-כפתור** (שם מדעי: ***Nephrurus***) הוא סוג של לטאות אוסטרליות דמויות-שממית ממשפחת הקרפודטיליים.

מאפיינים
--------

לטאות אלה קטנות ביותר, לעיתים רחוקות עולות על 10 ס"מ והם בעלות ראשים גדולים מאוד ביחס לאורך גופם. הם פעילי לילה ובעלות עיניים גדולות וכהות העוזרות להם לראות היטב בחשיכה. זנבם קצר ביותר ועגלגל, דומה בצורתו לגזר והוא בעל יכולת השלה עם השממית נמצאת בסכנת טריפה. בניגוד ללטאות אחרות הזנב מנותק במלואו ולא במקטעים.

הלטאות קצרות הגפיים חיות באזורים צחיחים לאורך אוסטרליה והם טורפות חרקים או זוחלים קטנים מהם.

מיון
----

ישנם 10 מינים בסוג זה:

* *Nephrurus amyae*
* *Nephrurus asper*
* *Nephrurus cinctus*
* *Nephrurus deleani*
* *Nephrurus laevissimus*
* נפרורוס לויס (*Nephrurus levis*)
	+ תת-מין *Nephrurus levis levis*
	+ תת-מין *Nephrurus levis occidentalis*
	+ תת-מין *Nephrurus levis pilbarensis*
* *Nephrurus sheai*
* *Nephrurus stellatus*
* *Nephrurus vertebralis*
* *Nephrurus wheeleri*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נפרורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
הקובץ המקורי של החוקים בדבר החוקה הצרפתית הנושא את האזכור "בשם העם הצרפתי" (Au nom du peuple français).

|  |
| --- |
| **צרפת** |
| סמל צרפת |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של צרפת** |
| 
**חוקה** 
**חוקת הרפובליקה הצרפתית** (1958) הצהרת זכויות האדם והאזרח (1789)

---

חוקות בעבר
1791 ● 1793 ● 1795 ● 17991802 ● 1804 ● 1814 ● 18151830 ● 1848 ● 1852 ● 1875
1940 ● 1945 ● 1946

**הרשות המבצעת** 
**נשיא צרפת** (רשימה)
עמנואל מקרון

---

**ראש הממשלה**
אליזבת בורן

---

**ממשלת צרפת**

**הרשות המחוקקת** 
**הפרלמנט הצרפתי**

---

* **הסנאט**
נשיא: ג'רארד לארשר

---

* **האספה הלאומית**
נשיאה: יעל ברון-פיבה

---

* מפלגות בצרפת

**הרשות השופטת** 
**המועצה החוקתית**
**מועצת המדינה**
**בית המשפט לערעורים**
**בית המשפט לביקורת**

---

בתי המשפט בצרפת

**חלוקה מנהלית** 

* חבלים (18)
* מחוזות (101)
* נפות (342)
* קנטונים (4,036)
* קומונות (36,680)

**יחסי חוץ** 

* יחסי ישראל–צרפת
* יחסי ארצות הברית–צרפת
* יחסי הממלכה המאוחדת–צרפת
* יחסי רוסיה-צרפת

---

**פורטל צרפת** |

**חוקת צרפת של 1875** או בשמה המוכר יותר **החוקים בדבר החוקה של 1875** (בצרפתית: **Lois constitutionnelles de 1875**), הם סדרת חוקים שנחקקו בידי האספה הלאומית של צרפת בתקופת הרפובליקה השלישית ולמעשה היוו את בסיס החוקה הצרפתית של המשטר הרפובליקאי. החוקה עברה מספר תיקונים עד אשר משטר וישי למעשה נטרל את עיקרה. לאחר מלחמת העולם השנייה נכתבו חוקות רפובליקניות חדשות, אשר עיקרי סדרי השלטון שלהן בוססו על חוקת 1875.

החוקה הסדירה את הרכב הרשות המחוקקת עם בית מחוקקים בן שני בתים (עם סנאט שנבחר בעקיפין על בסיס מחאה שמרנית כמשקל נגד ללשכת בית הנבחרים, האספה הלאומית, הנבחרת בידי הציבור); מועצת שרים האחראית לאספה; ונשיא בעל סמכויות הדומות לאלו של מונרך חוקתי. חוקים אלו הותירו היבטים רבים של המבנה הממשלתי הצרפתי ללא שינוי.

בעיקרם, החוקים מבססים את מבנה המשטר הרפובליקאי בצרפת העומד עד היום בימי הרפובליקה החמישית. החוקים, המהווים למעשה חוקי יסוד, נחקקו באורח הדרגתי, לפי הסדר הבא:

* חוק ארגון הסנאט הצרפתי (l'organisation du Sénat) - 24 בפברואר 1875
* חוק ארגון הממשלה הצרפתית (l'organisation des pouvoirs publics) - 25 בפברואר 1875
* חוק יחסי הרשויות (les rapports entre les pouvoirs publics) - 16 ביולי 1875

שלושת החוקים הללו שונו מעט בהמשך. זו הפעם הראשונה והאחרונה שמשטר רפובליקאי בצרפת אינו מאורגן על ידי חוקה אמיתית (מוצהרת ומוחלטת בהרכבה), אף על פי שעם הזמן נקלט הכינוי, לשם הפשט, "**החוקה של 1875**".

החוקים לא בוטלו כדין עד פרסום החוקה של הרפובליקה הרביעית ב-27 באוקטובר 1946. עם זאת, תפעולם הושעה הלכה למעשה בין 10 ביולי 1940 - תאריך העברת סמכויות עריצות לידי המרשל פיליפ פטן, שאמור היה להציב, על פי תנאי העברת הסמכויות, חוקה חדשה, אשר מעולם לא ראתה אור - ועד לפרסום החוקה של הרפובליקה הרביעית. החוק החוקתי מ-2 בנובמבר 1945 הקים למעשה ממשלה זמנית לאחר שחרור צרפת, ששמרה על החוקים החוקתיים של 1875 דה-פקטו באי-אתחולם.

ראו גם
------

* מועצת המדינה של צרפת
* הפרלמנט הצרפתי
* הצהרת זכויות האדם והאזרח

קישורים חיצוניים
----------------

* חוקת צרפת 1875, בוויקיטקסט (בצרפתית)
* חוקת צרפת 1875, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* חוקת צרפת 1875, המועצה החוקתית של צרפת (בצרפתית)
**דייוויד פיין** (באנגלית: **David Payne**;‏ 1843–1894) היה צייר נוף סקוטי.

ביוגרפיה
--------

פיין נולד בדמפרישייר, הוא התחנך באקדמיית אנאן (יחד עם עמיתו האמן ויליאם יוארט לוקהארט). בתחילה הוא התפרנס כצייר בתים לפני שהפך לאמן. פיין עבר לדרבי ב-1869 ותועד כשגר במספר מקומות במחוז דרבישייר בשנות ה-80, כולל דאפילד ובארו על טרנט.

פיין היה תלמידו של ג'ורג' טרנר "ג'ון קונסטבל של דרבישייר" שהתגורר אף הוא בבארו על טרנט. הגילוף של פיין של שני דייגים זכה במדליית גלריית אמנות דרבי לשנת 1882 לאמנות תעשייתית והפסל והמדליה נרכשו מחדש על ידי הגלריה.

פיין הפך לאמן נוף כפרי. הוא הציג בחברת האמנים המלכותית של בירמנגהם, במוזיאון נוטינגהאם ובגלריה לאמנות, והיה חבר באקדמיה המלכותית הסקוטית (RSA). הוא נחשב לאחד הטובים מבין אמני בירמינגהאם מהמאה ה-19. בשנת 1891, המלכה ויקטוריה ביקרה בדרבי כדי להניח את אבן היסוד של המרפאה המלכותית בדרבישייר ולתת תואר אביר לסר אלפרד האסלאם. הסצנה של הביקור המלכותי בשוק עם מאות אנשים, חיילים, סוסים שפגשו את המלכה ויקטוריה, צוירה על ידי פיין. הציור הזה נמצא כעת במוזיאון ובגלריה לאמנות דרבי, אבל יש לו גם עבודה דומה בעיר הולדתו.

פיין התחתן והביא לעולם 14 ילדים. הוא נפטר בשפילד בשנת 1894.

ציורי פיין נמצאים במספר מוסדות בריטיים, כולל מוזיאון דרבי וגלריה לאמנות של סאות'המפטון.

גלריה
-----

* נוף קייצינוף קייצי
* קיץ יפהקיץ יפה
* ביקור המלכה ויקטוריה בדרביביקור המלכה ויקטוריה בדרבי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד פיין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Harvest Home and Golden Corn Archived 2011-06-09 at the Wayback Machine, David Payne, 1875
2. ↑  George Turner, British (1843-1910)".
3. ↑  Two Anglers, Derbyshire Museums,
4. ↑  Allard, Sarah; Nicola Rippon (2003). Goodey's Derby p.40. Breedon Books. p. 157

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 62217
* ULAN: 500027151
* VIAF: 95849264
* WorldCat (עם VIAF): 95849264

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתחנה בנדודי בני ישראל ממצרים. אם התכוונתם לסוג ארכיטקטוני של מקדש, ראו מקדש מגדול.
מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
**מִגְדֹּל** היא אחת התחנות במסעי בני ישראל ממצרים לארץ ישראל. בספר במדבר כתוב: "וַיִּסְעוּ מֵאֵתָם וַיָּשָׁב עַל פִּי הַחִירֹת אֲשֶׁר עַל פְּנֵי בַּעַל צְפוֹן וַיַּחֲנוּ לִפְנֵי מִגְדֹּל"" (פרק ל"ג, פסוק ז').

בתבליטי המלך פרעה סתי הראשון, מלך מצרי, המצויים במקדש אמון שבעיר כרנךְ. מובא תיאור מסעו מהדלתה של הנילוס עד ארץ ישראל. בתבליט מופיעים ציורי מבצרים בחצי האי סיני, בהם מצודה, עליה כתוב בכתב חרטומים: "מגדול של מנמרע" - אולי מגדול המקראית.

בתקופת הרומית והביזנטית היה במקום יישוב בשם "מגדולום", בסביבות קנטרה.

ראו גם
------

* נדודי בני ישראל במדבר

לקריאה נוספת
------------

* צבי אילן, **אתמולים - מחקרים ותגליות בעברה של הארץ**, מודן הוצאה לאור, 1988
* זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עם עובד - תרבות וחינוך - תל אביב, 1978, הדפסה שלישית, עמודים 4158 - 4159

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי אילן, מגדול של יציאת מצרים, דבר, 14 באפריל 1976

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **תחנה קודמת**:**פִּי הַחִירֹת** | **נדודי בני ישראל במדבר** | **תחנה הבאה**:**מָרָה** |
**מאגוץ'** (בהונגרית: **Mágocs**) היא עיר במחוז באראניה, נפת הג'האט.

מיקום
-----

העיר ממוקמת בחלקה הצפוני של מחוז באראניה, בסביבתה הקרובה של גבול מחוז באראניה - טולנה. זהו היישוב המשמעותי ביותר באזור הג'האט של הרי מצ'ק. במרכז העיירה עובר כביש 6534 שבין בונהאד לבין קפושסגצ'ה. לאחרונה יש תחנת רכבת משותפת עם היישוב על קו הרכבת דומבווואר - באטסק. התחנה ממוקמת כ -5 ק"מ דרומית למאגוץ'. בחלקו הצפוני של היישוב ישנה מערכת אגמים.

חלק זה של באראניה הג'האט ( Hegyhát פירושו בהונגרית "גב ההר") שייך לעמק במובן הגאוגרפי. האקלים באזור מאופיין בקיצים חמים מתונים ובחורפים קלים. אזור הגבעות הוא לח במתינות, עם השפעות אוקיאניות בעיקר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10-10.5 מעלות צלזיוס. האזור משתרע בגובה של 220 + 20 מטר מעל פני הים.

מצפון למאגוץ' זורם "נחל הדבוראי", בגבול המזרחי של העיירה זורם ה"נחל היימאש" ובדרומה נמתח "תעלת האבי" שיובלו הצפוני הוא זרם מאגוצ'י.

היסטוריה
--------

לראשונה נזכר היישוב בצורת "מאגוך" מהתקופה שלאחר פלישת המונגולים במאה ה-13. האזור היה אז בבעלות משפחת סנטא-מאגוץ'. המנזר במקום מוזכר לראשונה בשנת 1251, כאשר מישהו בשם באפשא דאג לאשתו בצוואתו, אז היה במקום מנזר בנדיקטיני. בזמן הכיבוש הטורקי, האוכלוסייה ההונגרית נעלמה לחלוטין, וסלאבים דרומיים אורתודוקסים תפסו את מקומם.

על פי כתובת על אחת המצבות שנמצאו בבית הקברות, הייתה קהילה יהודית במאגוץ' כבר בשנת 1750 ובית הכנסת שלה הוקם בשנת 1846. במאה ה -19 הייתה זו עיר שוק ומושב נפה. גילדות מאגוץ' קיבלו את תעודות הגילדה מהקיסר פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1831.

בשנת 1718 הונגרים, בין 1715 ו 1720 קרואטים,    וממנו 1743 גרמנים הגיעו למאגוץ' בכמה גלים. האוכלוסייה הדוברת גרמנית ( 78% ) שמרה על הרכבה עד 1920. השינוי בהרכב האוכלוסייה נגרם כתוצאה מכך שבשנת 1945 עברו 106 משפחות מעיירה אחרת לבתיהם של הגרמנים שנעקרו באותה תקופה ונשלחו בחזרה לגרמניה.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

אנדרטת טריאנון
* הכנסייה הקתולית המונומנטלית משנת 1805
* פסל טורול
* אנדרטת פינוי ופינוי
* אנדרטת טריאנון

ילידי המקום
-----------

* כאן נולד **קארוי ביין** ( 7 באפריל 1853 - בודפשט, 18 באוקטובר 1907) מתמטיקאי הונגרי-יהודי, מורה בבית המדרש לרבנים בבודפשט.

מקורות
------

* הלקסיקון הגדול של פאלאס

מידע נוסף
---------

* Mágocs város önkormányzatának hivatalos honlapja אתר רשמי שהרשות המקומית.
* Mágocs az utazom.com honlapján אתר תיירות.
* פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 339-340
* מאגוץ', בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 201-202. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאגוץ'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מאגוץ'

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר איכות הסביבה
2. ↑  Hrvatska znanstvena bibliografija Sanja Vulić: Govor Hrvata u Mađarskoj koji su podrijetlom iz ogulinskoga kraja
3. ↑  Hrvatska znanstvena bibliografija Sanja Vulić-Vranković: Govor Hajmaša u Mađarskoj
4. ↑  "Sanja Vulić: Modruški govor u okviru govora s čakavskom osnovicom u kontinentalnoj Hrvatskoj" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-11-23. נבדק ב-2017-07-14.
5. ↑
6. ↑  פסלי טורול באגן הקרפטים (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
**נֶפֶלִין** או **נפליט** (מיוונית "נפוס" – "ענן") – פלדשפטואיד (מינרל השייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי), דמוי פצלת השדה אך בעל מבנה שונה והמכיל פחות סיליקה). נוסחתו הכללית של המינרל היא Na3KAl4Si4O16, כלומר הוא מכיל נתרן, אשלגן, אלומיניום וסיליקה (תחמוצת הצורן), והוא מופיע בסלעי יסוד פלוטוניים בעלי תכולת סיליקה נמוכה, ובפגמטיטים הנלווים אליהם. ניתן למצוא נפלין לעיתים רחוקות גם בנציץ, שיסט וגנייס.

תכונות הנפלין, מקדם שבירה נמוך ושבירה כפולה חלשה כמעט וזהים לאלו של הקוורץ, אך כיוון שסימן השבירה הכפולה בנפלין הוא שלילי בעוד שבקוורץ הוא חיובי ניתן להבחין בין שני המינרלים בצפייה במיקרוסקופ. מציין חשוב של נפלין הוא הקלות בה הוא מתפרק במגע עם חומצת מלח לסיליקה דמוית ג'לי ולגבישי מלח בתצורת קובייה. זו הסיבה שגביש שקוף של נפלין מתערפל ברגע שטובלים אותו בחומצה.

בנפלין שנוצר בצורה טבעית נוכחים תמיד נתרן ואשלגן ביחס של בערך (3:1), במעבדה לעומת זאת הוכנו גבישים שהרכבם NaAlSiO4 בלבד. המינרל המקביל המכיל אשלגן במקום נתרן שהרכבו KAISiO4, שהוא המינרל קליופיליט הוכן גם הוא במעבדה. לכן יש טענה כי הנוסחה Na,K)AlSiO4) מייצגת את ההרכב האמיתי של הנפלין.

המינרל נוטה בקלות לעבור התמרה ובטבע הוא מותמר לעיתים קרובות לזאוליט (בייחוד לנתרוליט), סודליט, קאולין או מוסקוביט.

קיימים שני סוגים של נפלין הנבדלים בצורתם החיצונית ובאופן בו הם מופיעים בטבע ובכך הם דומים לסנידין (אורתוקלז זגוגי) ולאורתוקלז בהתאם. נפלין זגוגי מופיע בתצורה של גבישים קטנים, חסרי צבע, שקופים ובעלי ברק זגוגי. סוג זה אופייני לסלעי יסוד צעירים בסיסיים, כדוגמת פונוליט, בזלת-נפלין, בזלתלוציט וכו', וכן של סלעי דייק כמו טינגואיט. המקום בו ניתן למצוא את הגבישים הטובים ביותר של סוג זה הוא בחללים המרוצפים בגבישים שבתוך גושי הסלעים שנורו מהווזוב יחד עם נציץ, סנידין, גארנט וכו'. הסוג השני של נפלין מכונה אלאוליט (מיוונית שמן), ומופיע כמסה חסרת צורה או כגבישים גדולים גסים שלהם ברק שמנוני והם אטוּמים או שקופים למחצה לכל היותר שצבעם אדמדם, ירקרק, חום או אפור. סוג נפלין זה מהווה מרכיב עיקרי בסוגים מסוימים של סלעים פלוטוניים בסיסיים (סיאניט- נפלין) אותם ניתן למצוא בדרום נורווגיה.

נפלין מצוי בחצי האי קולה ברוסיה, הר הווזוב באיטליה, אזור בנקרופט באונטריו בקנדה ומחוז קנבק במיין שבארצות הברית

הנפלין משמש כחומר גלם לסוגים מיוחדים של זכוכית וקרמיקה. במקרים בהם יש גבישים מפותחים נוהגים למכור את הנפלין בחנויות למינרלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נפלין** בוויקישיתוף
* נפלין באתר webmineral
* נפלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565635705171
* LCCN: sh85090851

 |
**בזוס** (בקטלאנית: **Besòs**, נהגה [bəˈzɔs]; בספרדית: **Besós**, בזוס) הוא נהר הזורם דרך קטלוניה, ספרד, שנוצר על ידי מפגש הנהרות מוגנט (Mogent) וקונגוסט (Congost). הוא נשפך לים התיכון. קו פרשת המים המלא שלו כולל את הערים הבאות: איגואפרדה, לה גריגה, סנט פוסט דה קמפסנטלס, קנובלס, גרנולר, מונמלו, מולט דל ואלס, מונטקאדה אי רייקסאק, סנטה קולומה דה גרמנה, ברצלונה וסנט אדריה דה בזוס. בשל האקלים הים תיכוני שלו, לנהר יש מנעד ופערים קיצוניים בזרימה בהתאם למזג האוויר.

יובלים
------

לנהר בזוס חמישה יובלים עיקריים:

* נהר קונגוסט
* נהר ריפול
* נהר מוגנט
* נהר טנס
* נחל קאלדס

היסטוריה
--------

אף על פי היותו נהר בלתי ניתן לשייט, הבזוס היה בכל זאת חוליה מקשרת בין החוף הקטלוני לפנים היבשת. במאה ה-10 נבנתה תעלת ה-Rec Comtal כדי להשתמש בנהר להשקיה חקלאית.

בגלל העובדה שלנהר קטע העובר באזור המתועש ביותר (אזור מטרופולין ברצלונה), היה לו הכבוד המפוקפק להיות הנהר המזוהם ביותר באירופה במהלך שנות ה-70 וה-80. אולם מאז אמצע שנות ה-90, הנהר נמצא בתהליך של התאוששות.

הפורום האוניברסלי לתרבויות, שהתקיים בברצלונה במהלך שנת 2004, אפשר יצירת אזור בילוי בשם פארק פסטיבל דה בזוס (Parc Fluvial del Besòs) בין הערים ברצלונה, סנטה קולומה דה גרמנה וסנט אדריה דל בזוס.

גלריה
-----

* נוף מסנט אדריה דה בזוס אל ההריםנוף מסנט אדריה דה בזוס אל ההרים
* נוף מסנט אדריה דה בזוס אל היםנוף מסנט אדריה דה בזוס אל הים
* שפך הנהרשפך הנהר

ראו גם
------

* ליוברגט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בזוס** בוויקישיתוף
* בזוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Besós River". Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica. Retrieved 13 April 2016.
2. ↑  "La Conca del Besòs". Consorci per a la Defensa de la Conca del riu Besòs. Archived from the original on 26 April 2016. Retrieved 13 April 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316429682
* WorldCat (עם VIAF): 316429682

 |