recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בלל מוחמד** (באנגלית: **Belal Muhammad**; נולד ב-9 ביולי 1988), הידוע בכינוי '**זכרו את השם'** (באנגלית: **Remember the Name**) הוא לוחם MMA אמריקאי ממוצא פלסטיני המתחרה ב-UFC בקטגוריית משקל חצי-בינוני (welterweight).

ביוגרפיה
--------

מוחמד נולד וגדל בשיקגו, ארצות הברית, בן למהגרים פלסטינים. בנעוריו התאמן בהיאבקות במסגרת בית הספר. הוא קיבל תואר במשפטים מטעם אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. בשנת 2010, לאחר שסיים את לימודיו, החל להתאמן ב-MMA. באוגוסט 2012, עם מאזן קרבות בלתי מנוצח בקריירה החובבנית, החל מוחמד להתחרות ב-MMA מקצועני. הוא התחרה בארגונים שונים (כולל בלאטור (אנ') וTitan FC (אנ')). ב-30 באפריל 2016, זכה מוחמד בתואר האליפות של Titan FC במשקל חצי-בינוני לאחר שניצח בנוק-אאוט טכני את סטיב קרל (אנ') בסיבוב הרביעי. לאחר ניצחון זה, חתם מוחמד על חוזה עם ה-UFC (עם מאזן קרבות מקצועני של 9 ניצחונות ללא הפסדים). ביולי 2016, הפסיד לראשונה כשהתמודד מול אלן ג'ובן (אנ') בהמשך של אות השנה הוא הפסיד לויסנטה לוקה. נכון לתחילת 2022, מאזן הקרבות של מוחמד עומד על 20 ניצחונות ב-24 קרבות.

קישורים חיצוניים
----------------

* בלל מוחמד, ברשת החברתית אינסטגרם
* בלל מוחמד, באתר אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC)
* בלל מוחמד, באתר בלאטור
* בלל מוחמד, באתר שרדוג
* Welcome to the UFC, Belal Muhammad, May 27, 2016
* Kirik Jenness, Belal Muhammad hopes to use prominence to educate fans about Islam, November 12, 2016
* UFC’s Belal Muhammad not making changes in fight prep for Ramadan, Jun 27, 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  Belal Muhammad, tapology
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**האחות קרי** (באנגלית: **Carrie**) הוא סרט קולנוע אמריקאי בשחור-לבן משנת 1952, בבימויו של ויליאם ויילר, עם ג'ניפר ג'ונס ולורנס אוליבייה בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "האחות קרי" של תאודור דרייזר משנת 1900.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר ולפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.

וילאם ויילר היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר.

לורנס אוליבייה היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הבריטי הטוב ביותר.

תקציר העלילה
------------

קרי מיבר (ג'ניפר ג'ונס) היא צעירה מעיירה במיסורי שנוסעת ברכבת לעיר הגדולה שיקגו כדי למצוא מזלה שם. ברכבת מתוודעת אליה סוכן נודד חלקלק בשם צ'ארלס דרואה (אדי אלברט), מנסה להתחיל איתה ומשאיר לה כרטיס ביקור אם תצטרך אותו.

קרי מתגוררת אצל אחותה ובעלה ועובדת במפעל לתפירת נעליים. היא מתקשה לעמוד בלחץ העבודה ופעם אחת נדקרת באצבעה ומפוטרת. בצר לה היא פונה לדרואה שמנצל את ההזדמנות, נותן לה 10 דולר ומזמין אותה לארוחת ערב במסעדה המפוארת "פיצג'לרד".

קרי מהססת אבל מחוסר ברירה מגיעה למסעדה שם היא פוגשת את דרואה ואת מנהל המסעדה ג'ון הרסטווד (לורנס אוליבייה) שמתאהב בה מיד. ג'ון נשוי לג'ולי (מרים הופקינס) ויש להם בן ובת אך הוא אינו אוהב אותה. קרי עוברת לגור בדירת דרואה אך הוא אינו ממהר להתחתן אתה. ג'ון ממשיך לחזר אחרי קרי ודבר זה מתגלה לבעל המסעדה מר פיצג'רלד שמודיע לו שמעתה ישלם את המשכורת ישירות לאשתו. ג'ון לוקח 10.000 דולר מכספת המסעדה ומשכנע את קרי לנסוע אתו לניו יורק ולהתחיל חיים חדשים.

הצרות מתחילות מיד. קרי נכנסת להיריון, שליח ממר פיצ'גרלד מכריח אותו להחזיר את הכסף אחרת יפנה למשטרה, הוא אינו מסוגל להשיג עבודה וקרי מגלה שהוא גם נשוי.

ג'ולי ועורך דינה משכנעים אותו לוותר על חלקו בביתם כדי לקבל גט מיד והוא חותם מחוסר ברירה. כעת אין לו דבר. קרי מפילה את הוולד ולבסוף עוזבת אותו והוא מידרדר לעוני וגר בבית מחסה.

בינתיים מצליחה קרי כשחקנית ושמה מתפרסם. ג'ון מחליט לבקר אצלה והיא נדהמת ממראהו ורוצה לעזור לו אך הוא מנצל הזדמנות שהיא איננה, לוקח מארנקה מטבע של רבע דולר ומסתלק.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ניפר ג'ונס | קרי מיבר |  |
| לורנס אוליבייה | ג'ון הרסטווד |  |
| אדי אלברט | צ'ארלס דרואה | איש עסקים |
| מרים הופקינס | ג'ולי הרסטווד | אשתו של ג'ון |
| בזיל רויסדייל | מר פיצג'ראלד |  |
| ויליאם ריינולדס | ג'ורג' הרסטווד הצעיר |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האחות קרי** בוויקישיתוף

* "האחות קרי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "האחות קרי", באתר נטפליקס
* "האחות קרי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "האחות קרי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "האחות קרי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קטעים מהאחות קרי, באתר יוטיוב
* האחות קרי (סרט), באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2009024287
* WorldCat (עם LCCN): no2009-024287

 |
**קונטקט** (מרוסית: **Контакт**) הוא סרט מונפש קצר סובייטי. הסרט נוצר בשנת 1978 באולפני סויוזמולטפילם ובוים על ידי ולדימיר טרסוב.

עלילה
-----

צייר הולך לטייל בטבע מחוץ לעיר. בזמן שהוא שוכב על הדשא ומזמזם את *Speak Softly Love* – מנגינת הנושא של הסרט "הסנדק" מאת נינו רוטה – נוחתת לידו חללית גדולה. מהחללית יוצא חוצן, שמצלם את הצמחים והחיות ליד אתר הנחיתה ומנסה ליצור קשר עם הצייר. הצייר נבהל ובורח והחוצן רודף אחריו. הצייר נופל מִצוּק, נשכב על הדשא ומדמיין שהחוצן עומד ללכוד אותו ולכלוא אותו בכלוב. החוצן נעמד ליד הצייר ומנסה לזמזם את אותה המנגינה, אבל עושה טעויות. הצייר מבין שהחוצן ידידותי, מלמד אותו את המנגינה הנכונה והם ממשיכים ללכת יחד יד ביד.

בסרט אין דיבור בשום שפה. כל התקשורת נעשית על ידי תנועות ידיים, מבטים ומנגינות; החוצן גם מנסה לשנות את צורתו לדמויות של חיות וחפצים שהוא רואה. הנושא של תקשורת אוניברסלית היה אחד הנושאים העיקריים גם בסרטים אחרים של הבמאי ולדימיר טרסוב; הוא אמר על אמנות ההנפשה שהיא "האספרנטו של כל האנושות." הסרט גם מציג את היחס המתנשא של האדם כלפי טבע: כשהצייר מביט על פרפרים וציפורים, הוא מדמיין את הפרפר על סיכה באוסף חרקים ואת הציפור בתוך כלוב, וחושב שבאותה צורה מסתכל עליו החוצן.

המנגינה של נינו רוטה מושמעת בסרט בעיבוד פול מוריאה, שאוספי מוזיקה קלה בניצוחו היו נפוצים בברית המועצות באותה התקופה. בנוסף לשיר הנושא, סצנת הפתיחה וסצנת המרדף מלֻוות במוזיקת ג'אז של ג'ורג' גרשווין בעיבוד לאוניד צ'יז'יק.

השפעה והכרה
-----------

הסרט "הסנדק" לא הופץ בברית המועצות, והמנגינה הייתה מוכרת לאנשים סובייטיים בעיקר מהסרט הזה.

הסרט זכה בפרסים בפסטיבלים הבאים:

* הפסטיבל ה־18 לסרטי מדע בדיוני בטריאסטה – 1979
* הפסטיבל ה־8 לסרטים קצרים וסרטי תעודה בליל – 1979

קישורים חיצוניים
----------------

* "קונטקט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קונטקט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אודות הסרט "קונטקט" באתר animator.ru (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Есть "Контакт"!.. Андрей Щербак-Жуков (ברוסית)
2. ↑  אודות ולדימיר טרסוב באתר animator.ru (ברוסית)
**צפרדע חץ תותית** (שם מדעי: *Oophaga pumilio*) היא מין של צפרדע ממשפחת הדנדרובטיים, המכונים גם "צפרדעי חץ הרעל" על שם רעלם החזק ששימש את האינדיאנים במשיכת חצים מורעלים. סימני הזיהוי העיקריים של הצפרדע הוא רגליה הכחולות וגופה האדום - המהווים אזהרה לאויביה על כך שהיא רעילה מאוד. תפוצתה העיקרית היא במרכז אמריקה ביערות גשם לחים בעלי צמחייה מרובה. צפרדע זו היא המין הרעיל ביותר בסוגה. שמו של האי רד פרוג איילנד בארכיפלג בוקס דל טורו בצפון פנמה קרוי על שם הצפרדע החיה ביערות האי. 

אורכה הממוצע של הצפרדע 17.5–22 מ"מ. היא בעלת ראש קטן ורגליים חזקות העוזרות לטפס על צמחיית היער.

הצפרדעים ניזונות מחרקים קטנים שונים. חלק ממיני הטרף שלהם, כמו האקריות מסדרת Oribatida, מפרישים רעלים מסוכנים מסוג Pumiliotoxin 251D. רעלים דומים נמצאים בנמלים מסוג *Brachymyrmex*. הצפרדעים מסוגלות לספוג את הרעל הקטלני של הטרף בגופן ולהשתמש בו בתור הרתעה נגד טורפים. עם זאת בשבי הצפרדעים מאבדות את היכולת הזאת.

נקבות צפרדע החץ התותית מובילות את ראשניהן הצעירים אל מרומי העצים, לעבר צמחים המכילים מים. שם הן שומרות את הראשנים ומטילות עבורם ביצים עקרות מהם הם ניזונים עד בגרותם. באופן זה הן שומרות עליהם מטורפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע חץ תותית** בוויקישיתוף
* צפרדע חץ תותית, באתר ITIS (באנגלית)
* צפרדע חץ תותית, באתר NCBI (באנגלית)
* צפרדע חץ תותית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* צפרדע חץ תותית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* צפרדע חץ תותית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* צפרדע חץ תותית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע חץ תותית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון** הוא פסטיבל של מוזיקה קאמרית הנערך מדי שנה, מאז שנת 1985, בכפר בלום שבגליל העליון. את הפסטיבל ייסדה הפסנתרנית עדית צבי, שהייתה עורכת תוכניות מוסיקה קלאסית ומפיקה בתחנת קול המוסיקה – רשות השידור. עדית צבי הייתה המנהלת האמנותית של הפסטיבל בעשר השנים הראשונות לקיומו.

הפסטיבל עוצב בהשראת פסטיבל מרלבורו, שבו השתתפה עדית צבי כפסנתרנית בשנת 1968. **הרעיון המנחה בעת הקמת הפסטיבל היה:** לכנס כשלושים – ארבעים מוסיקאים, כשליש מהם ישראלים שמרכז פעילותם בחו"ל, ואמנים בעלי שם אחרים. האמנים לא יקבלו שכר אך יוכלו להגיע עם משפחותיהם והאירוח יהיה כל שכרם. האירוע יימשך שבועיים, והאמנים ישהו במקום מתחילתו עד תומו. השבוע הראשון ייוחד להתכנסות וחזרות ראשונות של ההרכבים הקאמריים, ובשבוע השני יתקיימו חזרות פתוחות לקהל הרחב וקונצרטים המשודרים בשידור ישיר בקול המוסיקה.

מאז שנתו הראשונה של הפסטיבל משולבות בתוכניותיו יצירות ישראליות, בהן יצירות שהוזמנו במיוחד עבור הפסטיבל.

שמו הראשון של הפסטיבל היה "ימי המוסיקה הקאמרית בגליל העליון". 

בניהול הפסטיבל מתחילתו משתתפת המועצה האזורית גליל עליון. הפסטיבל מתקיים מדי שנה בחודשי הקיץ, והוא משתלב בשאר אירועי הנופש, התיירות והתרבות באזור זה.

  

  

**המנהלים האמנותיים של הפסטיבל:**

עדית צבי 1985–1994

רפי קינן 1995

אבי חנני 1996–1997

יונתן זק ואורי פיאנקה 1998–1999

מיכאל מלצר 2000–2010

צבי פלסר 2011–2021

עפרה יצחקי מאז 2021

  

היום הפסטיבל משלב מסורת וחדשנות, וכולל שלל מופעים מוזיקליים: מוזיקה קאמרית מאת מגוון רחב של מלחינים, אופרות, מוזיקה בשילוב אמנות וידאו, שירי תיאטרון, שירים עבריים בעיבודים אמנותיים, מופעי מחול ועוד. ביצירות נכללים גם מופעי בכורה ליצירות מאת מלחינים ישראלים. 

מסורת החזרות הפתוחות, המאפשרות לקהל לעקוב אחר אופן הכנתו והתפתחותו של הביצוע המוזיקלי, נשמרה לאורך השנים ומאפיינת את הפסטיבל גם היום. לעומת זאת, מסורת השידורים החיים של קונצרטי הפסטיבל לא שרדה, ושידורים כאלה אינם מתקיימים עוד. 

המנהלת האמנותית של הפסטיבל, מאז שנת 2021, היא הפסנתרנית עפרה יצחקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון
* מור גבריאל, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, באתר "אסימון"
* פסטיבל "קול המוסיקה בגליל העליון" ייפתח בסערה, באתר "הבמה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסי שיפמן, בתום עשרה פסטיבלים, **על המשמר**, אוגוסט 1994
2. ↑  דוד ויצטום, פסטיבל של יצרים, **ידיעות אחרונות**, אוגוסט 1994
3. ↑  מיכאל אוהד, מארלבורו תוצרת הארץ, **הארץ**, יולי 1985
4. ↑  ישראל דליות, קח מקל, קח תרמיל, בוא אתנו... **עיתון דבר**, 11.8.85
ארוס נגרה כפאייה
ארוז נגרו (בספרדית) עם קלמרי ושרימפס
**אַרוֹס נֶגְרֶה** (בקטלאנית: **Arròs negre**; בספרדית: **Arroz negro**) הוא מאכל של מחוז ולנסיה ושל קטלוניה עשוי מדיונון (או דיונון רחף) ואורז.

מאפיינים
--------

המנה דומה במקצת לפאייה של פירות ים. יש המכנים אותה **פאייה נגרה** (פאייה שחורה), למרות שבאופן מסורתי היא לא נקראת פאייה על אף שמכינים אותה באופן דומה.

אין לבלבל את ארוס נגרה עם אורז שחור, השם הכולל למספר זנים של אורז בעלי צבע כהה טבעי.

למתכון המסורתי של המנה דרוש דיו קלמארי, דיונון (cuttlefish) או קלמארי, אורז לבן, שום, פלפלים קובנים ירוקים, פפריקה מתוקה, שמן זית וציר מאכלי ים עם זאת, טבחים רבים מוסיפים גם פירות ים אחרים, כמו סרטנים קצרי בטן ושרימפס.

צבעה הכהה של המנה מגיע מדיו הקלמארי אשר גם משפר את טעם מאכלי הים במנה.

Fideuà negra ("אטריות שחורות" בוולנסית) היא וריאציה העשויה עם אטריות במקום אורז ומוגשת בדרך כלל עם איולי.

מחוץ לספרד
----------

בנוסף לוולנסיה ולקטלוניה, המנה הזו פופולרית בקובה ובפוארטו ריקו, בשני האיים הללו היא ידועה בשם arroz con calamares (אורז עם קלמארי - בספרדית). בפיליפינים, המנה נחשבת לתת-סוג של האימוץ הפיליפיני של paelya ומכונה paella negra (או paelya negra). מנות אורז שחור עם דיונון או דיו קלמרי מוכרות גם באיטליה, קרואטיה ומונטנגרו, שם הן ידועות בשם "ריזוטו שחור".

ראו גם
------

* המטבח הקטלוני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארוס נגרה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Info about arròs negre on the Barcelona Review website
2. ↑  "Arroz negro - Black Rice". *Spain Recipes*. נבדק ב-2023-10-25.
3. ↑  "Arroz Negro - Catalan black rice - Fricando". *www.fell-walker.co.uk*. נבדק ב-2023-10-25.
4. ↑  "Info about arròs negre on the Tourism Barcelona website". אורכב מ-המקור ב-2018-08-28. נבדק ב-2010-02-27.
5. ↑  Chef Juanry Segui shares the Valencian recipe for *arroz negro* (אורכב 30.05.2009 בארכיון Wayback Machine)
6. ↑  *Arroz con calamares* presented as a Cuban recipe
7. ↑  "Paellitos Negritos (Squid Ink Paella)". *Panlasang Pinoy Meaty Recipes*. נבדק ב-15 בדצמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**קָלוֹנִימוּס בן יצחק הזקן** היה רב ומקובל, מגדולי חכמי יהדות אשכנז בסוף המאה ה-11, בן למשפחת קלונימוס.

היה בן לאחת המשפחות המיוחסות באשכנז, מצאצאי רבי אבון הגדול. אביו רבי יצחק היה בנו של רבי אליעזר הגדול בן יצחק בן יהושע בן רבי אבון הגדול. סבו, רבי אליעזר הגדול, התייתם בצעירותו וגדל בבית קרובו, רבי שמעון ממגנצא, נכדו של רבי אבון, מגדולי פייטני אשכנז.

רבי קלונימוס למד אצל אביו רבי יצחק, שהעביר לו מסורות ומנהגים שקיבל רב מפי רב. רוב חייו ישב במגנצא עד לגזירות תתנ"ו (1096), אז עבר לשפיירא, מקום מגורי בנו רבי יהודה, ושם נפטר בשנת ד'תתפ"ו (1126). רבי אלעזר מגרמייזא (בעל הרוקח) מתאר את הצלתו מגזירות תתנ"ו: "ושם [=מגנצא] פרו וישרצו וירבו במאד מאד. עד אשר פקד ה' שם חרון אפו על קהילות הקדש בשנת תתנ"ו, ושם גוענו אבדנו כולנו אבדנו, זולתי מתי מספר שנשארו מקרובינו עם רבינו קלונימוס הזקן" על פטירתו מסופר שהייתה העיר במצור ולא יכלו לקוברו, ועל כן הניחהו בארון ושמו אותו במקוה שבעיר, וכשהוסר המצור לקחו את ארונו לקברות אבותיו במגנצא.

פסקיו ומנהגיו של רבי קלונימוס הובאו ב"ספר הפרדס" ובספרים נוספים מבית מדרשו של רש"י, וכן הוא מוזכר בתוספות וספרי פוסקים אחרים. תשובה אחת ממנו נדפסה בין תשובות המהר"ם מרוטנבורג. 

מלבד גדולתו בתורה היה בקי בתורת הנסתר, והרבה מתורת הקבלה של חכמי אשכנז נמסר בשמו. בנו היה רבי שמואל החסיד, אביו של רבי יהודה החסיד, מייסדי חסידות אשכנז. רבי אלעזר מגרמיזא, תלמידו של רבי יהודה החסיד וקרוב משפחתו, מתאר את השתלשלות "סוד תקון התפילה". על פי תיאורו רבנו קלונימוס לימד את סודות התפילה לרבי אלעזר החזן משפירא, כיון שבנו, רבי שמואל, היה עדיין צעיר בשעת פטירתו. לאחר שבגר רבי שמואל העביר לו רבי אלעזר החזן את מה שקיבל מרבי קלונימוס והוא העביר אותם לבנו רבי יהודה החסיד שמסר אותם לרבי אליעזר מגרמייזא.

לקריאה נוספת
------------

* מתניה יוסף בן גדליה, **חכמי שפייר בימי גזירות תתנ"ו ולאחריהן: קורותיהם, דרכם בהנהגת הציבור ויצירתם הרוחנית בשלהי המאה ה-11 ובראשית המאה ה-12**, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, ניסן ה'תשס"ז, עמ' 193–255, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* יהודה אהרן הורוויץ, **ושמו רבי קלונימוס**, מכון מורשת אשכנז, בני ברק 2014 (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי מרגליות (עורך כללי), "קלונימוס הזקן", **אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל**, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1225-1223, באתר היברובוקס
* יצחק ברוידא, ריצ'רד גוטהייל, Kalonymus ben Isaac the Elder, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* קלונימוס בן יצחק, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו גם: שו"ת מהרש"ל, סימן כט. רבי אלעזר מגרמייזא (בעל הרוקח), פירושו לסידור (המקורות מובאים במאמרו של ירמיהו מלחי, ראשוני משפחת קלונימוס (הסב, האב והנכד) והגירתם מלוקה - למגנצה, שנתון "שאנן", כרך יא, תשס"ו)
2. 1 2  רבי אלעזר מגרמייזא (בעל הרוקח), פירושו לסידור
3. ↑  הרא"ש הביא מקרה זה במסכת מועד קטן ולמד ממנו הלכה למעשה בהלכות אבלות. ראו גם: שולחן ערוך, יורה דעה, סימן שע"ה, סעיף ג'.
4. ↑  ראו בפירוש רש"י לתלמוד, במסכת ביצה, דף כ"ד, עמוד ב', שרש"י מזכירו בכבוד
5. ↑  ראו למשל: תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ"ז, עמוד ב'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007521267005171
* VIAF: 308282668
* WorldCat (עם VIAF): 308282668

 |
**הגשרים של מחוז מדיסון** (באנגלית: **The Bridges of Madison County**) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1995 עם קלינט איסטווד ומריל סטריפ בתפקידים הראשיים. איסטווד גם ביים את הסרט וגם השתתף בהפקתו ביחד עם קתלין קנדי.

התסריט מבוסס על הספר רב המכר הגשרים של מחוז מדיסון מאת רוברט ג'יימס וולר משנת 1992.

הסרט זכה לביקורות טובות והצליח מאוד מבחינה מסחרית כשגרף 182,000,000 דולר. מריל סטריפ הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וכן לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.

תקציר העלילה
------------

מייקל ג'ונסון (ויקטור סלזק) ואחותו קרולין (אנני קורלי) מגיעים לחוות משפחתם באיווה לפי הזמנת עורך דין כדי לפתוח את מכתב הצוואה של אמם פרנצ'סקה (מריל סטריפ) שזה עתה נפטרה. בצוואה יש בקשה לשרוף את גופתה ולפזר את האפר ליד גשר רוזמן (אנ') הסמוך. מייקל מתנגד לכך היות שהוא רוצה לקברה ליד אביו. בתוך המעטפה הם מוצאים מפתח לקופסה שבה יש מכתבים ויומן אישי ומכאן מתחילה העלילה בפלשבק.

פרנצ'סקה נולדה וגדלה בבארי באיטליה שם הכירה את בעלה ריצ'רד שהיה חייל בצבא ארצות הברית. הוא הביא אותה לחוות משפחתו במחוז מדיסון באיווה ושם גידלו את מייקל וקרולין. פרנצ'סקה שקיוותה שתראה את העולם הגדול מצאה את עצמה עקרת בית במקום כפרי ומרוחק שבו כל אחד יודע הכול על השני והרכילות פורחת. בסתר נפשה היא רוצה לברוח מחייה המשעממים אבל היא מחויבת למשפחתה.

באחד הימים ב-1965 נוסעים ריצ'רד והילדים ליריד חקלאי באילינוי ופרנצ'סקה נשארת משועממת בחווה. למקום מגיע טנדר, ממנו יורד גבר המציג את עצמו כרוברט קינקייד (קלינט איסטווד), צלם עיתונות בנשיונל ג'יאוגרפיק שנשלח לצלם את גשרי העץ המקורים של מחוז מדיסון ושואל איך להגיע לגשר רוזמן הסמוך.

פרנצ'סקה מתנדבת לנסוע איתו לגשר, הוא מתחיל לצלם והיא מתבוננת בו, מתאהבת ובחזרה היא מזמינה אותו לביתה ומתפתח סיפור אהבה בן ארבעה ימים בו הם נפתחים אחד לשנייה, מספרים על חייהם תוך כדי שהם מתחמקים מעיניהם הבולשות של השכנים.

רוברט הגרוש מתוודה לפני פרנצ'סקה שזו הפעם הראשונה בחייו שהוא מרגיש אהבה ומציע לה להצטרף אליו. פרנצ'סקה כמעט משתכנעת ומתחילה לארוז אבל ברגע האחרון היא מחליטה להישאר כי אינה רוצה לפגוע במשפחתה ובעיקר בילדיה.

לאחר שהילדים עוברים על כל היומן הם משתכנעים בעצמם לשקם את נישואיהם המעורערים ולפזר את אפרה של אימם ליד גשר רוזמן שם התחיל הרומן שלה עם רוברט.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הגשרים של מחוז מדיסון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הגשרים של מחוז מדיסון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הגשרים של מחוז מדיסון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הגשרים של מחוז מדיסון", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "הגשרים של מחוז מדיסון", באתר Metacritic (באנגלית)
* "הגשרים של מחוז מדיסון", באתר אידיבי
* "הגשרים של מחוז מדיסון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט הגשרים של מחוז מדיסון, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: unn2008484268
* VIAF: 223747339
* WorldCat (עם VIAF): 223747339

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

"**הדברים שמאחורי השמש**" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של יובל שפרמן, אשר הוקרן בבתי הקולנוע החל משנת 2006.

תקציר העלילה
------------

יצחק (אסי דיין) מחליט, לאחר עשר שנים של נתק, לבקר את אביו (קונסטנטין אנטול) השרוי בתרדמת. הוא מוצא עצמו לבד בבית חולים ומתוסכל מחוסר העניין של משפחתו במצבו: אשתו, סמדי (סנדרה שדה), אמנית אנונימית המנסה להגשים את חלומה, בנו, עמית (זהר שטראוס), ילד מזדקן בן שלושים עסוק בעיקר בלבזבז את זמנו ובתו, נעמה (טלי שרון), נמצאת בתהליכי השלמה עם זהותה המינית. 

רק בתו הצעירה, דידוש (טס השילוני), נוהגת לבקר את סבה אותו מעולם לא הכירה, מבלי שיצחק אפילו יידע, במטרה לגלות את הסוד המשפחתי הישן - מטרה שתשנה את חיי הדמויות השונות.

על הסרט
-------

"הדברים שמאחורי השמש" הוא סרטו הראשון של הבמאי והתסריטאי יובל שפרמן. 

הסרט זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים ובפרס אופיר על משחקו של אסי דיין. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי האוסקר הישראלי בקטגוריות שונות של צוות השחקנים, היוצרים וההפקה. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן בצרפת.

שחקנים
------

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
| אסי דיין | יצחק |
| סנדרה שדה | סמדי |
| זהר שטראוס | עמית |
| טלי שרון | נעמה |
| טס השילוני | דידוש |
| הילה וידור | מיכל |
| רוזינה קמבוס | דינה |
| יוסי יזרעאלי | יוסי |
| סלבה צ'פלין | שומר |
| קונסטנטין אנטול | אבא של יצחק |

קישורים חיצוניים
----------------

* "הדברים שמאחורי השמש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הדברים שמאחורי השמש", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "הדברים שמאחורי השמש", באתר אידיבי
* "הדברים שמאחורי השמש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "הדברים שמאחורי השמש", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* האתר הרשמי לסרט 'הדברים שמאחורי השמש'
* "הדברים שמאחורי השמש" באתר "קרן הקולנוע הישראלי"
* שמוליק דובדבני, הקלישאות שמאחורי הסרט, באתר ynet, 3 בדצמבר 2006
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מר הובס בחופשה** (באנגלית: **Mr. Hobbs Takes a Vacation**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1962 בבימוין של הנרי קוסטר, עם ג'יימס סטיוארט ומורין אוהרה בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "מר הובס בחופשה" של אדוארד סטריטר (אנ') משנת 1954.

בסרט משתתף גם הזמר והשחקן פביאן (אנ') שהיה אז אליל נוער.

תקציר העלילה
------------

רוג'ר הובס (ג'יימס סטיוארט) הוא בנקאי מבוסס מסנט לואיס, מיסורי. הוא סובל מהצפיפות וזיהום האוויר בעיר ומתכנן לצאת עם אשתו פגי (מורין אוהרה) לחופשה בחוף הים בקליפורניה ללא הילדים.

פגי מתעקשת לצאת עם כל המשפחה שזה ערך חשוב בעיניה. בגלל זה היא שכרה בית מומלץ על שפת הים. לזוג יש שתי בנות נשואות - ג'ייני (לילי ג'נטל) הנשואה לביירון (ג'ון סקסון) וסוזן (נטלי טרנדי) הנשואה לסטן (ג'וש פיין). בבית גרים אתם הבת המתבגרת קייטי (לורי פיטרס) ובן הזקונים דני (מייקל ברנס) שדבוק כל הזמן לטלוויזיה.

הצרות מתגלות מיד בהתחלה, הבית נראה מוזנח ונטוש כמו ביצירות של אדגר אלן פו. משאבת המים לא עובדת וכשהוא מנסה לתקן, פורצים מים במטבח והעוזרת שלהם בורחת. סטן וסוזן רבים כל הזמן ומתברר שסטן הוא מובטל והוא עוזב אותם לפתע לראיון עבודה.

ביירון מתחיל בחוף עם יפהפייה מושכת בשם מריקה (ואלרי ורדה), דני דבוק כל הזמן לטלוויזיה וקייטי לא רוצה לצאת מהבית בגלל שיש לה פלטה בשיניים.

רוג'ר ופגי משכנעים את קייטי לבוא אתם למסיבה במועדון שיט אך אף בחור לא מזמין אותה לרקוד עד שרוג'ר מדבר עם ג'ו (פביאן) ותוחב שטר כסף בידו כדי שיזמין את קייטי והיא דווקא מוצאת חן בעיניו למרות הפלטה בשיניים.

הטלוויזיה בבית מתקלקלת ורוג'ר מזמין את דני לחתירה בסירה בה מתגלים מיומנותיו מהעבר בתור ימאי. הוא מצליח לנווט את הסירה בערפל ודני מעריץ אותו.

סטן מוצא עבודה והבוס המיועד שלו מר טרנר (ג'ון מגווייר) ואשתו (מרי וילסון), באים לבית כדי לתהות על קנקנה של המשפחה. ג'יימס נאלץ לצערו לצאת למסע עם מר טרנר לצפייה בציפורים. גב' טרנר נתקעת במקלחת ורוג'ר מנסה לחלץ אותה עירומה לזעמו של בעלה שמתחיל להיאבק אתו ו"זוכה" לחבטה הגונה.

לבסוף הכל מסתדר: בריאן עוזב את מריקה לאחר שיחה עם רוג'ר, סטן מתקבל לעבודה, העוזרת חוזרת, קייטי מתראה עם ג'ו והביטחון העצמי חוזר אליה.

כולם חוזרים מרוצים ופגי מזמינה את הבית לקיץ הבא אבל רק לשניהם...

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'יימס סטיוארט | רוג'ר הובס |  |
| מורין אוהרה | פגי הובס |  |
| ג'ון סקסון | ביירון |  |
| לורי פיטרס | קייטי |  |
| פביאן | ג'ו |  |
| לילי ג'נטל | ג'ייני |  |
| נטלי טרנדי | סוזן |  |
| ג'וש פיין | סטן |  |
| ואלרי ורדה | מריקה |  |
| מייקל ברנס | דני הובס |  |
| ג'ון מגייוור | מר טרנס |  |
| מרי וילסון | גב' טרנר |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "מר הובס בחופשה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מר הובס בחופשה", באתר נטפליקס
* "מר הובס בחופשה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מר הובס בחופשה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מר הובס בחופשה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון למר הובס בחופשה, באתר יוטיוב
* פביאן ולורי פיטרס במר הובס בחופשה, באתר יוטיוב
* נעימת הנושא של מר הובס בחופשה, באתר יוטיוב
* מר הובס בחופשה, באתר TCM
* מר הובס בחופשה, באתר ארכיון המדינה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4856723
* BnF: cb146629437 (data)
* MusicBrainz release group: 128e873d-14da-4b43-a20b-25099618bac0

 |
**ציד החד-קרן** (באנגלית: **The Hunt of the Unicorn**) הוא שמה של סדרה של שבעה שטיחי קיר שנארגו בין השנים 1495–1505. שטיחים אלה, שנעשו בסגנון מילפלר, מציגים תיאור של ציד חד-קרן. השטיחים מוצגים בקלוסטירס - אגף ממוזיאון המטרופוליטן לאמנות שנמצא בפארק פורט טריון, בצפון האי מנהטן בעיר ניו יורק.

היסטוריה
--------

פרטים רבים אינם ידועים על נסיבות יצירת שטחי הקיר ומשמעותם. לא ברור האם שטחי הקיר נועדו להיות מוצגים יחד, באותו חדר, או בנפרד. ככל הנראה שטיחי הקיר נארגו בהזמנת אן מבריטני על מנת לחגוג את נישואיה לשארל השמיני, מלך צרפת.

השטחים היו בבעלות משפחת לה רושפוקו במשך כמה מאות שנים עד שנרכשו על ידי ג'ון ד. רוקפלר, הבן בשנת 1922. רוקפלר תרם את השטיחים למוזיאון המטרופוליטן בשנת 1937. 

בשנת 1998 עברו שטיחי הקיר ניקוי ושיקום נרחב.

תיאור השטיחים ומשמעות השטיחים
-----------------------------

השטיח הראשון מתאר את הציידים היוצאים לצוד את החד-קרן, ומשחררים את כלבי הציד. הציידים מגלים את החד-קרן בסמוך למעיין מורעל, והחד-קרן משתמש בכוח קרנו על מנת לטהר את המים הרעילים. בעלי החיים שבטבע (טווסים, אריות) ממתינים לטיהור המים. החד-קרן מנסה להימלט מהציידים ואלה זורקים עליו את חניתותיהם, אולם החד-קרן מדלג מעל פלג מים ונמלט מהציידים. בשטיח נוסף רואים את החד-קרן נלחם בציידים ותוקע קרנו באחד הכלבים. באמצעות העלמה, נתפס החד-קרן ומוצא להורג. גופתו מובלת לטירה על ידי הציידים. בשטיח האחרון החד-קרן קם לתחיה, אולם הוא כלוא.

ישנן פרשנויות רבות למשמעות המתוארת בשטיחים. ניתן להבין את השטיחים כאלגוריה לאהבה - החד-קרן מסמל את האהבה המושלמת, ורק בקשיים רבים ניתן לתפוס את האהבה או למצוא את האהוב. הפרשנות המקובלת היא שבמקביל לאלגוריה הבסיסית ישנה גם אלגוריה נוצרית דתית, החד-קרן הוא אלגוריה לפסיון של ישו ולקומו לתחייה, והעלמה (היחידה היכולה להגיע אל החד-קרן) היא מרים, אם ישו. על פי האמונה המקובלת בימי הביניים, ניתן ללכוד חד-קרן רק באמצעות עלמה בתולה - אלגוריה לכך שהטבע האלוהי של ישו יכול להפוך לאנושי, על פי האמונה הנוצרית, רק באמצעות מרים הבתולה. הציד מקביל לייסורים של ישו בהולכו בוויה דולורוזה. 

בעלי החיים השונים אף הם מהווים משלים. האריה, המתואר כישן בעיניים פקוחות מסמל את השלטון, הצבי, שהאמינו כי הוא הורג את הנחשים, מסמל את הדת המצילה מרוע.

* מציאת החד-קרןמציאת החד-קרן
* הציידים מחפשים את החד -קרן עם כלביהםהציידים מחפשים את החד -קרן עם כלביהם
* הציידים תופשים את החד -קרןהציידים תופשים את החד -קרן
* החד-קרן מתגונןהחד-קרן מתגונן
* החד-קרן כלואהחד-קרן כלוא

ראו גם
------

* הגבירה והחד-קרן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציד החד-קרן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ציד החד-קרן
* **לתפוס את החד-קרן** - מאמר בעיתון הניו יורקר על צילום השטחים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007381871005171
* BnF: cb13574419c (data)
* LCCN: n2008063912
* SUDOC: 053447468
* VIAF: 177580071
* WorldCat (עם VIAF): 177580071

 |
**הקונגרס הלאומי ההודי (ריאקוויזיציוניסטים)** (באנגלית: **Indian National Congress (Requisitionists)**) הייתה מפלגה הודית נוצר ב-1969; הוא נוצר והובל על ידי אינדירה גנדי.

היסטוריה
--------

ב-12 בנובמבר 1969, ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי גורשה ממפלגת הקונגרס בשל הפרת משמעת המפלגה בבחירות לנשיאות הודו ב-1969. נשיא הקונגרס הורה למפלגה הפרלמנטרית של קונגרס לבחור יו"ר חדש במקום גנדי, אך הדרישה לרוב של שני שלישים בשביל להדיח את היו"ר מנעה את התקיימות ההוראה, כש-432 מכלל חברי הוועדה בחרו לתמוך בגנדי. יומיים לאחר מכן התכנסה ועדת הקונגרס האופוזיציוני, כש-111 חבריו בוחרים במורארג'י דסאי ליו"ר המפלגה.

האות 'R' מייצגת Requisition (דרישה). מפלגת הקונגרס המקורית הפכה לקונגרס הלאומי ההודי (ארגון), שכונה *הקונגרס הישן* או *הסינדיקט* והובל על ידי קמאראג'. הסיעה של גנדי קיבלה סמל חדש של פרה ועגל על ידי ועדת הבחירות כסמל הבחירות למפלגה. מספר מפלגות התנגדו לסמל, בטענה שהפרה היא סמל דתי שאין לערב בבחירות, וועדת הבחירות דחתה את הטענה, וכך גם בתי המשפט שדרשו לעתירה.

בבחירות ללוק סבהה ב-1971, הקונגרס (R) השיג רוב מוחץ וזכייה ב-352 מתוך 518 מושבים בלוק סבהה. גם בבחירות לחמש אספות מחוקקות מדינתיות, הקונגרס (R) הצליח היטב. מאוחר יותר בשנות ה-70 הקונגרס (R) הוכר כקונגרס הלאומי ההודי.

תוצאות בחירות
-------------

| שנה | מושבים | קולות | אחוז |
| --- | --- | --- | --- |
| 1971 | 352 / 518 | 64,033,274 | 43.68% |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert L. Hardgrave, "The Congress in India - Crisis and Split", **Asian Survey** 10, no. 3, 1970, עמ' 256–62‏, JSTOR 2642578
2. 1 2  Sanghvi, Vijay (2006). *The Congress, Indira to Sonia Gandh*. New Delhi: Kalpaz Publications. p. 77. ISBN 81-7835-340-7.
3. ↑  S. P. San-varma, **Report on the Fifth General Elections in India (1971-72)**, New Dlehi: Election Commussuon of India, 1972, עמ' 70–66
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מרילין** (באנגלית: **Marilyn**) הוא סרט דרמה ארגנטינאי משנת 2018 בבימויו של מרטין רודריגז רדונדו, המבוסס על הסיפור האמיתי של מרילין (מרסלו ברנסקוני). הסרט הוקרן במסגרת "פנורמה" של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-68.‏

תקציר העלילה
------------

**מרקוס** (וולטר רודריגז) הוא נער בן 18 שגר עם אחיו הגדול והוריו, **קרלוס** (ג'רמן די סילבה) ו**אולגה** (קטלינה סאבדרה), בחוות בקר שכורה. מרקוס גונב בגדי נשים שונים, ומגיע אל קרנבל מקומי כשהוא לבוש כ**מרילין**, האלטר אגו הנשי שלו. שם הוא רוקד עם בנו של חוואי מקומי, שמזהה את מרילין ומרגיש נבוך. כאשר מרקוס עוזב את הקרנבל בדרכו הביתה, הוא נעצר על ידי בנו של החוואי אשר אונס אותו. מרילין מגיעה הביתה למחרת בבוקר, ואולגה זועמת על התנהגותו של בנה והיא שורפת את כל בגדי הנשים שהוא החביא בחדרו.

אחרי מותו הפתאומי של קרלוס, אבי המשפחה, יתר בני המשפחה נאלצים לעזוב את החווה ולעבור לשכונה עירונית חדשה. בעודם מבקרים באתר הבנייה, מרקוס פוגש בבחור צעיר העובד בחנות מקומית ומערכת יחסים נרקמת בין השניים. כאשר אולגה מגלה על הקשר ביניהם, היא לוקחת ממרקוס את הטלפון הנייד שלו. למחרת, בשעת בוקר מוקדמת, מרקוס מתעורר ויורה למוות באמו ובאחיו.

שחקנים ודמויות
--------------

* וולטר רודריגז - מרקוס
* קטלינה סאבדרה - אולגה
* ג'רמן די סילבה - קרלוס

קישורים חיצוניים
----------------

* "מרילין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מרילין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מרילין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Programme for Berlinale Panorama 2018 Complete: What's Your Poison?". *Berlinale*. 25 בינואר 2018. נבדק ב-29 בינואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**משדרים חדשות** (באנגלית: **Broadcast News**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1987 בכתיבה, הפקה ובימוי של ג'יימס ל. ברוקס, עם הולי האנטר, ויליאם הרט ואלברט ברוקס בתפקידים הראשיים. העלילה היא על המתרחש בתחנת טלוויזיה ובעיקר על יחסי העבודה והידידות בין מפקיה ראשית לשני מגישי טלוויזיה.

הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר בטקס פרסי אוסקר ה-60 - הסרט והתסריט (ג'יימס ל. ברוקס), השחקן הראשי (ויליאם הארט), שחקן המשנה (אלברט ברוקס), השחקנית הראשית (הולי האנטר), העריכה (ריצ'רד מרקס) והצילום (מייקל בלההאוס). כן היה מועמד לחמישה פרסי גלובוס הזהב - הסרט, התסריט, הבמאי, השחקן הראשי והשחקנית הראשית הטובים ביותר.

ב-2018 הוחלט לשמר את הסרט בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.

תקציר העלילה
------------

ג'יין קרייג (הולי האנטר) היא מפיקה בכירה בתחנת טלוויזיה בוושינגטון של רשת ארצית. היא נעזרת בכתב הטלוויזיה ארון (אלברט ברוקס) שיש לו ניסיון רב. התחנה ממנה למגיש את טום גרוניק (ויליאם הרט) שיש לו הופעה מושכת אבל חסר ניסיון לעומת ארון. בשידור הראשון שלו על הפצצת מטוס לובי באיטליה הוא בקשר עם ארון וג'יין שמדריכים אותו בשידור.

ג'יין וארון נשלחים לניקרגואה ומדווחים תחת אש על היתקלות עם החזית הסנדיניסטית. החומר מועבר בקלטות לתחנה ועוזרת המפיקה, בלייר (ג'ואן קיוזאק), רצה עם הקלטת הערוכה כדי להכניסה בזמן לשידור (הסצנה הידועה ביותר בסרט).

ג'יין נמשכת לטום אך הוא מעדיף את הכתבת ג'ניפר (לואיס צ'ילס) וג'יין "דואגת" לשלוח אותה לאלסקה. היא נמשכת פיזית לטום אך ארון משכנע אותה להפסיק זאת. טום יוצר תוכנית על אונס בפגישה ובצילום נראה שזולגות דמעות מעיניו.

ארון מקבל הזדמנות להגיש בטלוויזיה אך הוא נתקף בשידור בחרדה ומתחיל להזיע בכמויות.

המשבר בתחנה קורה כשהמנהל פול מורס (פיטר הקס) מודיע שיש לקצץ 24 מיליון דולר, לפטר 27 עובדים וגם להוריד במשכרות של המגיש הראשי בוריס רוריש (ג'ק ניקולסון). ג'יין רבה עם טום לאחר שארון מראה לה שהזלת הדמעות של טום הייתה מבוימת. ארון עובר לפורטלנד, טום עובר ללונדון וג'יין מקודמת להנהלת התחנה.

הם נפגשים לאחר שבע שנים - ארון כבר נשוי עם ילד, לטום יש ארוסה ולג'יין יש חבר חדש.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ויליאם הרט | טום גרוניק | מגיש בטלוויזיה |
| אלברט ברוקס | ארון אלטמן | כתב/מגיש |
| הולי האנטר | ג'יין קרייג | מפיקה |
| ג'ואן קיוזאק | בלייר ליטון | עוזרת הפקה |
| רוברט פרוסקי | ארני מרמן | מפיק |
| לואיס צ'ילס | ג'ניפר | כתבת טלוויזיה |
| ג'ק ניקולסון | ביל רוריש | מגיש ראשי |
| פיטר הקס | פול מורס | מנהל ראשי |

קישורים חיצוניים
----------------

* "משדרים חדשות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "משדרים חדשות", באתר נטפליקס
* "משדרים חדשות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "משדרים חדשות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "משדרים חדשות", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "משדרים חדשות", באתר Metacritic (באנגלית)
* "משדרים חדשות", באתר אידיבי
* "משדרים חדשות", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "משדרים חדשות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* משדרים חדשות, באתר TCM
* קדימון למשדרים חדשות, באתר יוטיוב
* קדימון רשמי למשדרים חדשות, באתר יוטיוב
* סצנת הריצה עם הקלטת, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1098349717
* LCCN: n88058928
* VIAF: 175847059
* WorldCat (עם VIAF): 175847059

 |
טופס ההצבעה במשאל
מודעה של המתנגדים לפינושה
חגיגות בסנטיאגו לאחר היוודע תוצאות המשאל
ב**משאל העם שנערך בצ'ילה ב-1988** נשאלו אזרחי צ'ילה האם הם תומכים בהמשך שלטונו של אוגוסטו פינושה לשמונה שנים נוספות. 56% מהמשתתפים הצביעו "לא", והביאו בכך לקיצן של 16 שנות דיקטטורה צבאית במדינה.

רקע
---

ב-11 בספטמבר 1973 הודח נשיא צ'ילה, סלוודור איינדה, בהפיכה צבאית. ארבעת הקצינים שהנהיגו את ההפיכה כוננו חונטה שבראשה אוגוסטו פינושה, שהיה לנשיא החדש. הארבעה סיכמו ביניהם על רוטציה בתפקיד הנשיא, אך הסכם זה לא יצא אל הפועל, לאחר שפינושה ביסס את עצמו כמנהיג היחיד, והחונטה שימשה למעשה כרשות מחוקקת. החונטה ביטלה את המפלגות, והחלה במסע רדיפה נגד מתנגדים פוליטיים, שנעצרו, עונו, הועלמו או הוצאו להורג. 

ב-5 בינואר 1978 ערך פינושה משאל עם שנוי במחלוקת, בו ענו התושבים על השאלה "לנוכח התוקפנות הבינלאומית כנגד מולדתנו, אני תומך/תומכת בנשיא פינושה בפעולתו להגנה על כבודה של צ'ילה ומאשר מחדש את הלגיטימיות של שליט הרפובליקה על מנת שיוביל בצורה הקיצונית ביותר את תהליך מיסודה של הארץ". כ-79% מהנשאלים השיבו בחיוב על השאלה. ב-11 בספטמבר 1980 נערך משאל עם נוסף, אף הוא שנוי במחלוקת, שבו תמכו 67% מהנשאלים בכינונה של חוקה חדשה, שאישרה את מעמדו של פינושה כנשיא ושל החונטה כרשות מחוקקת, למשך שמונה שנים שהוגדרו כ"תקופת מעבר". בסיומה של תקופה זו, נקבע, יציעו מפקדי הצבא מועמד שמועמדותו תאושר במשאל עם נוסף. 

ב-30 באוגוסט 1988 בחרו מפקדי הצבא במועמדם - אוגוסטו פינושה. ב-5 בספטמבר, לקראת המשאל, הותרה פעילות פוליטית.

משאל העם
--------

בהתאם לחוקת 1980, נערך משאל העם ב-5 באוקטובר 1988. האזרחים יכלו לבחור בין שתי אפשרויות:

* **כן**. המועמד המוצע מאושר. פינושה ייכנס לתפקידו ב-11 במרץ 1989 ויכהן 8 שנים נוספות. בחירות לקונגרס ייערכו 9 חודשים לאחר השבעתו. החונטה הצבאית תמשיך לשמש כרשות המחוקקת עד שהקונגרס הנבחר יושבע, ב-11 במרץ 1990.
* **לא**. המועמד המוצע נדחה. פינושה והחונטה ימשיכו בתפקידם לשנה נוספת. בחירות לנשיאות ולפרלמנט ייערכו 3 חודשים לפני תום כהונתו של פינושה, והנשיא והקונגרס ייכנסו לתפקידם ב-11 במרץ 1990.

תוצאות משאל העם
---------------

|  | מספר המצביעים | אחוז |
| --- | --- | --- |
| כן | 3,119,110 | 44.01% |
| לא | 3,967,569 | **55.99%** |
| סך הכל | 7,086,679 | 100.00% |
| קולות פסולים | 94,594 |  |
| פתקים לבנים | 70,660 |  |
| מספר הקולות הכללי | 7,251,933 |  |

השלכות
------

פינושה שקל בתחילה להמשיך ולהחזיק בשלטון חרף התוצאות, אך לאחר שהצבא סירב לגבותו, נסוג וקיבל את תוצאות המשאל. כחלק מההכנות לחזרה למשטר הדמוקרטי, נדרשו שינויים רבים בחוקה, והם נוסחו בעצה אחת עם האופוזיציה. ב-31 ביולי 1989 נערך משאל עם שבו אישרו כ-91% מהאזרחים את החוקה החדשה. ב-14 בדצמבר נערכו הבחירות הראשונות במדינה מאז 1970, וב-11 במרץ הושבע פטריסיו איילווין לנשיא, לאחר שזכה ב-55% מקולות הבוחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משאל העם בצ'ילה** בוויקישיתוף
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

אייל בלחסן ונעם שיזף, יוצרי הסרט "משולם", צילום: עופר וקנין
**משולם** הוא סרט תיעודי שיצרו אייל בלחסן ונועם שיזף בשנת 2015. הסרט עוסק בהתבצרות הרב עוזי משולם עם חסידיו החמושים בביתו ביהוד, בטענה שמדינת ישראל העלימה את פרשת חטיפת ילדי תימן. הסרט מביא הקלטות, וצילומים מהאירוע.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים בחיפה ב-29 בספטמבר 2015.

הסרט מבקר את הממסד ואת משטרת ישראל.

רקע
---

בפרשת חטיפת ילדי תימן נעלמו ומתו, לפי הטענות, אלפי ילדים של משפחות תימניות. הרב משולם וחסידיו התבצרו ב–1994 בביתו ביהוד במשך 52 יום בדרישה שתוקם ועדת חקירה ממלכתית בפרשה. ההתבצרות הסתיימה בחילופי אש שבהם נהרג אחד מאנשיו של משולם.
בעקבות הפרשה שהה משולם בכלא שש שנים וחצי.

הפקה ושידור
-----------

יוצרי הסרט בלחסן ושיזף התקשו לגייס כספים לטובת הפקת הסרט, עד שמצאו סיוע באנשי ערוץ 8. היוצרים נסמכו על חומרים שסיפק בנו של משולם, שהיגר לטורונטו, ועל ראיונות עם בכירי המשטרה באותו הזמן כמו אסף חפץ. הסרט מציג את סיפורו של משולם מזווית אוהדת.

מלבד ערוץ 8 בהוט, שודר הסרט באוקטובר 2017 בערוץ כאן 11.

בשנת 2022 שודר בערוץ כאן 11 סרט הדוקו-דרמה "חידת משולם", שבו מתואר סיפורו של עוזי משולם. בשונה מסרט זה מלבד עדויות, צילומי וידאו והקלטות מהתבצרות הרב משולם וחסידיו, נעשה שחזור אירוע ההתבצרות באמצעות שחקנים, את משולם מגלם השחקן יואב לוי.

קישורים חיצוניים
----------------

* "משולם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "משולם", באתר AllMovie (באנגלית)
* "משולם", באתר אידיבי
* הסרט "משולם" באתר חטיפת ילדי תימן בלקן ומזרח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משולם, באתר פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-32 בחיפה
2. ↑  שי גל, ‏ההתבצרות של עוזי משולם: הקלטות חדשות, באתר ‏מאקו‏, 25 בספטמבר 2015 סרטונים
3. 1 2  יקי הפשטיין, מי ירה ראשון? עדויות חדשות בפרשת עוזי משולם, באתר nrg‏, 6 באוקטובר 2015
4. ↑  עינב שיף / ידיעות אחרונות, 12 באוקטובר 2015
5. 1 2  אתר למנויים בלבד איתי שטרן, מבט חדש על סיפורו של עוזי משולם, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2015
**הישאם אל-סעדני** (הידוע בשם העט **אבו וליד אל-מקדסי**, 1965- 13 באוקטובר 2012) היה טרוריסט פלסטיני וחבר מייסד של מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים ברצועת עזה. הוא שימש גם כמנהיג צבאות הייחוד והג'יהאד בפלסטין, סניף של אל-קאעידה ברצועת עזה.

ביוגרפיה
--------

אל-סעדני נולד בעזה בסביבות 1965. הוא חי במצרים ובירדן ונלחם למען אל-קאעידה בעיראק (אנ'). מצרים ביקשה לעצור אותו בשל מעורבותו בפיגועים נגד אתרי התיירות במדינה.

פעילות טרור
-----------

ב-5 בפברואר 2011, אל-סעדני היה מנהיג קבוצה ג'יהאדיסטית בעזה שכונתה צבאות הייחוד והג'יהאד בפלסטין. הוא פרסם פתווה הקובעת שיהודים ונוצרים יחוו התקפות קטלניות כמו אלו של ה-11 בספטמבר מכיוון שהם "לוחמים אגרסיביים" ו"בבסיסם לא חפים מפשע". הפתווה קבעה גם כי אסור להימנע מהתקפות מסוג זה מחשש לפגיעה במוסלמים, "כי משמעות הדבר היא הפסקת הג'יהאד".

אל-סעדי ניסה לאחד את כל הקבוצות השונות של הג'יהאד הסלפי בעזה כדי להקים ולהנהיג את מועצת השורא של מוג'אהדין בסביבות ירושלים.

ב-2 במרץ 2011 עצרו שלטונות חמאס בעזה את אל-סעדני. במהלך מעצרו, באפריל 2011, חטפו תומכיו של אל-סעדני את הפעיל הפרו-פלסטיני האיטלקי ויטוריו אריגוני ובהמשך הרגו אותו. הוא שוחרר באוגוסט 2012, אך נהרג בתקיפה אווירית ישראלית חודשיים לאחר מכן.

מוות
----

הישאם אל-סעדני נהרג בסיכול ממוקד ב-13 באוקטובר 2012 בהתקפה של חיל האוויר הישראלי יחד עם אשרף אל-סבאח. התקיפה אירעה ברחוב סואן ברובע ג'בליה בעיר עזה. ישראל מסרה כי החיסול בא כתגובה למתקפת רקטה קודמת על ישראל.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "Gaza militants killed by Israel were 'senior Al Qaeda affiliates'". *The National*. Reuters. 15 באוקטובר 2012. נבדק ב-24 באוקטובר 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Leader of Palestinian Salafi-Jihadi Group: It Is Permissible to Kill Jewish and Christian Civilians In Jihad, Since They Are 'Fundamentally Not Innocent', MEMRI 13-02-2011
3. 1 2 3  Donnison, Joy (15 באוקטובר 2012). "Israel seeks to contain Gaza's Salafi-jihadist threat". Gaza City: BBC. נבדק ב-24 באוקטובר 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Israeli military kills Palestinian militants". Raidió Teilifís Éireann. 14 באוקטובר 2012. נבדק ב-24 באוקטובר 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  Akram, Fares (13 באוקטובר 2012). "Israeli Airstrike Kills 2 Militants in Gaza". *The New York Times*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  فرانس 24 / France 24, مقتل أحد أبرز قادة السلفيين إثر غارات إسرائيلية على غزة, فرانس 24 / France 24, ‏בספטמבר 2012
7. ↑  BBC News: Israel Gaza - Air strikes leave four dead in 24 hours
**משחקים בחורף** הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1988 בבימויו של רם לוי, עם משה אבגי וגל יחס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הסיפור "משחקים בחורף" מאת יצחק בן-נר שיצא לאור בתוך קובץ הסיפורים "שקיעה כפרית" בשנת 1976. הסיפורים "קולנוע" ו"משחקים בחורף" מתוך הקובץ מופיעים ברשימת הלימוד לבחינות הבגרות בספרות. הזמן הועתק מהתקופה לאחר מלחמת ששת הימים לתקופת המנדט.

גיבור הסיפור והסרט הוא ילד בן 11 שחווה אירועים מורכבים לקראת התבגרותו ומבחינה זאת זה רומן חניכה.

תקציר העלילה
------------

שנת 1946, כפר מוזנח ליד חיפה. אלי (גל יחס) הוא נער בן 11, יתום מאם וגר עם אביו מר וייס (קונסטנטין אנטול) ואחיו הגדול יגאל (דב נבון). הם מתפרנסים בקושי מפרה חולבת אחת. גברת דבש האלמנה (ורדה בן חור) עוזרת להם בעבודות משק הבית ומנסה להתחיל זוגיות עם האבא אבל הוא מדוכא ולא מעוניין.

יגאל מיואש מהמצב ומחליט לעבור לעבוד בחיפה בעסק של בן הכפר מנשה מנשה (יגאל נאור) שם הוא סופג מכות מערבי שפוטר בגללו.

דן שטרקמן (טוביה גלבר) עובד ברפת של משפחתו עם אמו האלמנה (רות גלר). הוא נוסע לחיפה לעיתים קרובות ובכפר מרכלים שהוא הולך לזונות.

עדינה הדרי (רי רוז) היא מתבגרת צעירה ומושכת שגברי הכפר כולל אלי, מתגרים ממנה. בכפר מסתובב ניזארי (אריה אליאס) נודד לבוש בגדים ישנים ומסריחים ואוסף עופות שמתו. כאשר פרדתו הזקנה של שטרקמן מתקשה בהליכה, שטרקמן יורה בה למוות לקול זעקותיו של אלי.

לכפר מגיע בחור שחום שמכונה ימאני (משה אבגי) ומתגורר בצריפו של כהן (יהודה כהן). אלי עוקב אחריו ומגלה שהוא נפגש עם שטרקמן ולשניהם יש אקדחים. שטרקמן רוצה לחסל את אלי אבל ימאני משחרר אותו לאחר שהבטיח לא לגלות את הסוד.

עדינה מתאהבת בימאני והם מתנים אהבים כשכל הכפר מחפש אחרי עדינה. אלי מגלה לאביה (מני סביר) את מקום הימצאה ואנשי הכפר ובראשם בביוף (אדי מוכתר) מפליאים את מכותיהם בו ומגרשים אותו מהכפר.

מתבצעת פעולה של לח"י בבתי הזיקוק בחיפה. שטרקמן חוזר פצוע, אלי כותב על קירות הבתים "לח"י" והתושבים ממהרים למחקם לפני שיגיעו הבריטים.

ימאני נפצע קשה בפעולה. הוא מגיע בקושי לכפר ואלי פוגש אותו ומחביא אותו במתבן. ימאני הפצוע מסרב לכל טיפול פן יתגלה. אלי מזעיק את עדינה והיא מתנה אהבים עם ימאני ברגעיו האחרונים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| משה אבגי | ימאני | לוחם לח"י |
| קונסטנטין אנטול | מר וייס | חקלאי |
| גל יחס | אלי וייס |  |
| דב נבון | יגאל וייס |  |
| רי רוז | עדינה הדרי |  |
| מני סביר | מר הדרי |  |
| רות גלר | גב' שטרקמן |  |
| טוביה גלבר | דן שטרקמן | לוחם לח"י |
| ורדה בן חור | גב' דבש |  |
| יגאל נאור | מנשה מנשה | חקלאי |
| אדי מוכתר | בביוף | חקלאי |
| יהודה כהן | מר כהן | חקלאי |
| נחום שליט | פרדו | שוטר מנדטורי |
| אריה אליאס | ניאזי | נודד במושב |

קישורים חיצוניים
----------------

* "משחקים בחורף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "משחקים בחורף", באתר אידיבי
* "משחקים בחורף", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* משחקים בחורף, באתר יוטיוב
**החברה העליזים** (ברוסית: **Весёлые ребята**) הוא סרט קולנוע בבימויו של גריגורי אלכסנדרוב משנת 1934. הוא היה הראשון בסדרה של קומדיות מוזיקליות של הבמאי בשיתוף פעולה עם איסאק דונייבסקי. בשנת 1934 הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים בוונציה וזכה לשבחים. הסרט נחשב לקלסיקה של הקולנוע הסובייטי ורוסי.

עלילת הסרט
----------

הסרט מתאר הרפתקאות של רועה צאן ומוזיקאי בשם קוסטיה פוטכין. בתחילת הסרט הוא מכיר זמרת מתלמדת שחושבת שהוא מנצח איטלקי. היא מזמינה אותו לנשף שנערך בביתה המפואר אך הוא נאלץ להביא לאזור המסיבה את כל החיות שלו. במהלך המסיבה הוא פוגש את אניוטה - עוזרת בית שהיא גם זמרת מוכשרת והם מתאהבים. החיות פורצות לבית ובסופו של דבר היא מגלה שקוסטיה אינו המנצח האיטלקי. בהמשך להקה ג'אז בניצוחו מופיעה במוסקבה ביחד עם אניוטה והם זוכים להצלחה רבה. במסגרת ההכנות לתחרות הלהקה מנגנת בלוויה ברחובות מוסקבה.

תסריטאי הסרט נעצרו במהלך הטיהורים הגדולים ושמותיהם לא הוזכרו בכתוביות הסרט עד לתחילת שנות ה-60.

בשנת 1978 גריגורי אלכסנדרוב החליט על הכנת גרסה חדשה של הסרט ושחקנים חדשים שרו את שירי הסרט מחדש. בסוף שנות ה-60 בלחץ הציבור הגרסה הוצאה משימוש.

בשנת 1978 גריגורי אלכסנדרוב שוב הוציא גרסה חדשה עם תיקונים נוספים בפסקול. זו הייתה הגרסה שהוקרנה עד לשנת 2010.

בשנת 2010 בערוץ הראשון של הטלוויזיה הרוסית הוקרנה גרסה צבעונית של הסרט שהתבססה על הגרסה המקורית של שנת 1934. במרץ 2010 הופק DVD צבעוני ושחור לבן של הסרט המשוחזר בהתאם לגרסה המקורית של שנת 1934.

השיר הידוע ביותר של הסרט "הלב" ("רינה" בגרסה עברית) נכתב עבור לאוניד אוטיוסוב עוד לפני הסרט ושולב בו.

בשנת 1991 צולם סרט באורך מלא המתאר צילומי הסרט המקורי. הסרט צולם באתרי הצילום המקוריים והנופים היו בסיס להכנת הגרסה הצבעונית של הסרט המקורי בשנת 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החברה העליזים** בוויקישיתוף

* "החברה העליזים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "החברה העליזים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "החברה העליזים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* שיר "הלב" (רינה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 305896077
* WorldCat (עם VIAF): 305896077

 |
**טל גלעד** (נולד ב-9 בספטמבר 1960) הוא תסריטאי, מרצה, עיתונאי וסופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בנו של מיכאל גולדמן-גלעד, ניצול שואה אשר סיפורו האישי היווה השראה לסרט המכה ה-81. למד בבית הספר היסודי "הס" בחולון ואחר-כך בתיכון לאמנויות ע"ש תלמה-ילין, במגמת התיאטרון. אחרי השירות הצבאי עבד במשך שנים אחדות כקופירייטר, למד תכנות מחשבים ועבד כמפעיל מחשב. במקביל כתב טור אישי ובמדור הסאטירי "צו השעה" יחד עם יוסף ג'קסון ותמי טוראל במגזין "לאשה".

ב-1991 החל לכתוב לטלוויזיה, תחילה בתוכניות ילדים ובתוכנית הבידור "מוצ"ש" בערוץ הראשון. ב-1995 הצטרף לצוות הקבוע של כותבי תוכנית הסאטירה "החרצופים", עם אפרים סידון, עופר קניספל, חגי לפיד ואבי כהן. בחרצופים כתב בכל עונות התוכנית, עד ירידתה מהמסך בשנת 2000.

במהלך השנים כתב בקביעות גם לתוכנית הבידור "זהו זה!", לתוכניות של אלי יצפאן, אדיר מילר, ולעוד תוכניות בידור וסאטירה. כמו כן כתב לתוכניות ילדים רבות ולמופעי במה של טוביה צפיר, חנה לסלאו, צביקה הדר, יצפאן וסוויסה, ננסי ברנדס, בנות פסיה ושלישיית "מה קשור".

כתב את הצגת הילדים "צי-פי, חברה מכוכב אחר" עם ציפי שביט ואת ספר הילדים "ג'ק במסע המרתק" (בהוצאת כתר), שזכה לפופולריות רבה בקרב ילדים ואף הומלץ במצעד הספרים של שנת תשס"ה. בשנת 2004 ערך והשתתף בכתיבת ספרו של יחיאל ספרא "טריוויה עד הבית". 

בשנים האחרונות עוסק בנוסף לכתיבה גם בהרצאות וכותב טור בעיתון ״ישראל היום״. בשנים 2009 - 2013 שימש כתסריטאי ראשי ב"מהדורת השבט", תוכנית הסאטירה השבועית של אתר לאטמה. בין השאר כתב את "סרטון המשט" (We Con the World), שזכה למיליוני צפיות בארץ ובעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טל גלעד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טל גלעד
* טל גלעד, סרטונים בערוץ היוטיוב

* טל גלעד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425601505171
* VIAF: 47148874691749622700
* WorldCat (עם VIAF): 47148874691749622700

 |
**משפחה בטרנס** הוא סרט תיעודי העוקב אחר סיפור יציאתה מהארון של עמית צוק כטרנסג'נדרית בפני בת זוגה וילדיהן. הסרט זכה בפרס פסטיבל דוקאביב לסרט הטוב ביותר בשנת 2018. הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו לראשונה ב-2018.

רקע
---

"משפחה בטרנס" יצא בשנת 2017 בבימויו של אופיר טריינין ובהפקתם של אופיר טריינין וטל ברדה. הסרט השתתף בפסטיבל דוקאביב וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר. ביוני 2018 שודר הסרט בערוץ יס דוקו.

הסרט עוסק בעמית וגלית צוק, הורים לארבעה ילדים ותושבי נהריה. השניים נישאו בשנת 1996 לאחר שהכירו בגיל 15, והם מנהלים יחד עסק עצמאי. בשנת 2014, לאחר שנות נישואין רבות, חשפה עמית (שעד אז נודעה כאב המשפחה והזדהתה בפני הסביבה כגבר) בפני זוגתה את דבר התמודדותה עם דיספוריה מגדרית ודיברה על רצונה לשנות את מינה.

עלילה
-----

הסרט מתחיל בשלב בו עמית צוק גילתה לרעייתה כי היא רוצה להפוך לאישה. הסרט מלווה אותה בתהליך ההתאמה המגדרית, לרבות גהילוי לסביבה הקרובה, נטילת ההורמונים, הניתוח שביצע בתאילנד וההחלמה ממנו וטקס נישואין שערך הזוג בשנית. הסרט מתאר את הקשיים אותם החל הזוג לחוות בחיי הנישואין, עדי כדי פרידה וגירושין בהמשך, וכן מספק הצצה לנעשה שנה אחרי הפרידה: גלית החלה לקיים זוגיות עם אישה ואילו עמית נישאה לבת זוגה החדשה שירלי צוק.

הופעות וספרים
-------------

* בעקבות התהליך שעברה, החלה עמית להרצות ברחבי הארץ עם הופעתה "ברוך שעשני אישה".
* גלית צוק כתבה שני ספרים, ספר ילדים בשם "אני רק רוצה להיות אני" וספר נוסף למבוגרים בשם "אהבה בטרנס" שמלווה את התהליך אותו עברו בני הזוג.

קישורים חיצוניים
----------------

* "משפחה בטרנס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גילי איזיקוביץ, "משפחה בטרנס": כשבעל ואשה הופכים לשתיים, באתר הארץ, 6 ביוני 2018
* נדב מנוחין‏, עתיד ורוד: הדוקו המדובר "משפחה בטרנס" הוא סרט מרגש ומעורר השראה, באתר וואלה!‏, 10 ביוני 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  לצאת מהארון ולהישאר בבית: הסרטים הזוכים בפסטיבל דוקאביב, באתר ynet, 23 במאי 2018
2. ↑  גלית צוק, "היא הייתה הוא, היא נשארה היא והן נשארו ביחד", באתר *סלונה*, 10 בדצמבר 2015
3. ↑  אתר למנויים בלבד שרי מקובר־בליקוב, "הכל מגדר במשפחה", באתר "ידיעות אחרונות", 16 במאי 2018
4. ↑  "אני רק רוצה להיות אני", באתר *מרכז הספר והספריות בישראל*
5. ↑  "אהבה בטרנס", באתר *נוריתה*