recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
נוף בעמק אמוק
**עמק אָמוּק** (או **אמיק**; בטורקית: **Amik Ovası**; בערבית: **الأعماق**) שוכן בחלקה הדרומי של טורקיה, בחבל האטיי, בקרבת העיר אנטקיה (העיר העתיקה אנטיוכיה). העמק ידוע באתרים הארכאולוגים הרבים שנמצאו בו. העמק, המכונה גם "מישור אנטיוכיה", מוקף בהרים. שטחו 500 קמ"ר. לעמק צורה של משולש: בקודקודו הצפוני של המשולש נמצאת העיר קיריהן (Kırıkhan), בקודקוד הדרום־מזרחי - העיר רֵיהנְלי (Reyhanlı), ובקודקוד הדרום־מערבי - העיר אנטקיה.

את העמק חוצה נהר האורונטס, שנשפך לים ליד עיר הנמל הקטנה Samandağ (סלאוקיה פייריה העתיקה). שיטפונות נהר האורונטס הביאו לעמק אדמת סחף, שהפכו אותו לעמק פורה. במרכז העמק שכן בעבר אגם אנטיוכיה (אגם אמיק) (אנ'). אגם זה, ששטחו היה בין 300–350 קמ"ר, נוצר כנראה במשך 3,000 שנה ממימי השיטפונות של הנהר, שהביאו לעקירת יישובים בשטח בו נוצר. האגם שימש כמקור חשוב של דגים וצדפות לתושבי האזור. האגם יובש באמצע המאה ה-20 בין שנות ה-40 לשנות ה-70; במרכז האגם המיובש הוקם שדה־תעופה.

אתרים ארכאולוגים
----------------

האתרים העיקריים בעמק הם תל ג'ודאידה (Tell Judaidah) ותל טאיינאט. אתרים אלה היו מיושבים מהתקופה הנאוליתית ועד התקופה הביזנטית. אתר נוסף הוא אללח', שהיה מיושב מתקופת הברונזה הקדומה ועד תקופת הברונזה המאוחרת; וכן גם תל דהאה (Tell Dhaha), השוכן בצמוד לתל ג'ודאידה וקשור אליו.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 נערכו בעמק סקרים ארכאולוגים על ידי המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו ועל ידי הארכאולוג הבריטי ליאונרד וולי. המכון של אוניברסיטת שיקגו חזר וביצע בין השנים 1995–2005 סקרים ארכאולוגיים מקיפים של האתרים הארכאולוגים בעמק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמק אמוק** בוויקישיתוף
* The Amuq Survey and Related Projects של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו
* Tayinat Archaeological Project
* עמק אמוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**סודה בנת זמעה** (בערבית: **سودة بنت زمعة**) הייתה אחת מנשותיו של הנביא מוחמד.

סודה בנת זמעה הייתה אחת הנשים הראשונות שהיגרו לחבש למען האסלאם. היסטוריונים מוסלמים מתארים אותה כאישה גבוהה בעלת עור כהה.

נישואים למוחמד
--------------

על פי המסורת האסלאמית, היגרה סודה עם בעלה לחבש, ולאחר חזרתם למכה נפטר בעלה, ומוחמד הציעה לה נישואים דרך שליח. השליח הגיע אליה ושאל אותה "סוד, את רוצה לקבל את ברכתו הגדולה של אללה?", והיא שאלה "מה זה?" והוא אמר "שליח האלוהים מציע לך נישואים". היא אמרה לו שתשמח, והפנתה אותו לאביה כדי לבקש רשות. האב הסכים, והחתונה התקיימה בחודש הרמדאן, מספר חודשים לאחר פטירתה של חדיג'ה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סודה בנת זמעה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  List of the wives of the Prophet (ﷺ), Somali Spot | Forum, News, Videos (באנגלית)
2. ↑  PeoplePill, Sawda bint Zamʿa: One of the wives of the Islamic prophet Muhammad - Biography, Life, Family, Career, Facts, Information, peoplepill.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 90057373
* WorldCat (עם VIAF): 90057373

 |
**שישי עם מיכל** היא תוכנית אירוח בהנחיית מיכל זוארץ ובעריכת יוסי אשדות, אשר שודרה בערוץ הראשון בשנים 2002–2006.

על התוכנית
----------

פורמט התוכנית עבד כך שבכל פרק התארחו מספר אורחים, על פי רוב ידוענים, ובהם מוזיקאים, סטנדאפיסטים, אנשי תקשורת ופוליטיקאים. על פי רוב, האורחים ישבו כולם יחד באולפן על ספות והראיונות היו קלילים, כאשר האורחים מתערבים מדי פעם זה בדבריו של זה. התוכנית זכתה בדרך כלל לנתוני מדרוג חד-ספרתיים ולעיתים הגיעה לשיא צפייה של כ-10% מתוך כל משקי הבית. נתוני המדרוג של התוכנית היו הישג יפה, בהתאם למשאבי ההפקה ולשעת שידור התוכנית, אשר הייתה בכל יום שישי בשעה שבע, ביחס לנתוני המדרוג בערוצים 2 ו-10 והיו גבוהים מאוד ביחס לתוכניות אחרות של הערוץ הראשון.

התוכנית זכתה לביקורות שליליות לאורך שנות שידורה. המבקרים הטילו ספק בכישורי האירוח של זוארץ וציינו לרעה את עודף עליצותה, שאלותיה הרדודות לכאורה ושימושה הרב בכרטיסי עזר. כישורי ההנחיה השנויים במחלוקת של זוארץ אף זכו לחיקויים בתוכניותיו של אדיר מילר, "ערב אדיר" ו"היכל התרבות".

קישורים חיצוניים
----------------

* "שישי עם מיכל", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יובל אברמוביץ', ביקור המבקרים, באתר ynet, 28 בספטמבר 2005, ריאיון עם מבקרי הטלוויזיה

הערות שוליים
------------
**תומאס גיירשפיכלר** (בגרמנית: **Thomas Geierspichler**; נולד ב-14 באפריל 1976) הוא ספורטאי נכה אוסטרי שזכה במספר מדליות אולימפיות כולל זהב והשתתף ב-5 משחקים אולימפיאדת הנכים.

תומאס גיירשפיכלר נפגע בתאונת דרכים בשנת 1994. החל לאתאמן בגיל 22 ובשנת 1999 החל השתתף בתחרויות בינלאומיות.

גיירשפילר השתתף לראשונה במשחקים פאראלימפיים בשנת 2000 בהם הצליח לסיים עם מדליה רק בתחרות ריצת 800 מ'. ב-2004 הוא זכה במספר מדליות כסף (בזהב זכה טושיהירו טקדה), אך בריצת 1500 מ' הוא הצליח לעבור את היפני וזכה במקום הראשון. בסך הכול באותה אולימפיאדת הנכים הוא זכה ב-5 מדליות.

במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) תומאס גיירשפיכלר זכה במדליית זהב בריצת מרתון ובנוסף לכך במדליית ארד ב-800 מ'.

במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) תומאס גיירשפיכלר זכה במדליית ארד ב-400 מ'.

תומאס גיירשפיכלר השתתף במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) אך לא הגיע למדליה.

בנוסף למשחקים פאראלימפיים תומאס גיירשפיכלר זכה בשלוש מדליות זהב באליפויות אירופה ובמדליות כסף וארד באליפויות העולם.

במהלך הקריירה הוא קבע שיאי במספר ענפי ריצה כולל 10000 מ' ומרתון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס גיירשפיכלר** בוויקישיתוף
* נתונים מאתר פאראלימפי הבינלאומי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1016187556
* ISNI: 0000 0003 5650 5043
* VIAF: 190296701
* WorldCat: viaf-190296701

 |
**STS-5**, היא משימת מעבורות החלל החמישית של נאס"א, והמשימה החמישית של מעבורת החלל קולומביה. המשימה יצאה אל החלל ב-11 בנובמבר 1982 בשעה 7:19 בבוקר לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית.

צוות
----

* **מפקד המשימה:** ואנס בראנד
* **טייס:** רוברט אוברמייר (Robert F. Overmyer)
* **מומחה למשימה:** ג'וזף אלן (Joseph P. Allen)
* **מומחה למשימה:** ויליאם לנויר (William B. Lenoir)

המשימה
------

STS-5 הייתה המשימה המבצעית הראשונה (המשימות שקדמו לה היו משימות מחקר ופיתוח). במסגרת המשימה נשלחו מספר אנשי הצוות הגדול ביותר עד אותה תקופה (4 אסטרונאוטים).

ההמראה החמישית ממרכז החלל קנדי החלה בשעה 7:19 בבוקר לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית ב-11 בנובמבר 1982. זו הייתה הפעם השנייה שהשיגור התבצע בזמן המדויק ללא שום עיכוב.

משימת STS-5 כללה שיגור שני לוויינים מסחריים והצבתם בחלל. לוויינים אלו, שנבנו על ידי יוז איירקראפט, נפרסו והוצבו במקומם בהצלחה, ללא תקלות. אחד הלוויינים, SitS- C, נרכש על ידי חברת Satellite Business Systems והלוויין השני Anik C-3 בבעלות חברת Telesat. הלוויינים צוידו במנוע דלק מוצק, שהביא אותם אל מסלולם הסופי מן המעבורת. בנוסף, ביצעו אנשי הצוות שלושה ניסויים של סטודנטים במהלך השהייה בחלל.

משימה זו הייתה אמורה להיות הראשונה שמתבצעת בה הליכת חלל, אולם זו התבטלה. הסיבה הרשמית הייתה שהליכת החלל בוטלה מפאת בעיות שנוצרו בחליפות החלל של שני מומחי המשימה שהיו אמורים לבצעה. למעשה, אחד האסטרונאוטים הקיא באופן כה חמור עקב מחלת חלל, שהיה חשש שהוא יקיא בתוך קסדת חליפת החלל, וייחנק למוות.

קולומביה נחתה במסלול נחיתה 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב-16 בנובמבר 1982 בשעה 6:33:26 בבוקר שעון אזור הזמן הפסיפי (PST). במשימה שארכה 5 ימים, שעתיים 14 דקות ו-26 שניות עברה הקולומביה מרחק כולל של 3,397,082 ק"מ.

ב-22 בנובמבר 1982 הוחזרה הקולומביה למרכז החלל קנדי בפלורידה.

ראו גם
------

* משימות מעבורות החלל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **STS-5** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של STS-5
* סיכום המשימה באתר נאס"א
* סרטון של נאס"א על המשימה(הקישור אינו פעיל), בליווי הסברים של אנשי הצוות.
* תיאור המשימה

הערות שוליים
------------

1. ↑  STS-5, באתר Encyclopedia Astronautica

| משימות מעבורת החלל קולומביה |
| --- |
| משימות | STS-1 • STS-2 • STS-3 •STS-4 • STS-5 • STS-9 • STS-61-C • STS-28 • STS-32 • STS-35 • STS-40 • STS-50 • STS-52 • STS-55 • STS-58 • STS-62 • STS-65 • STS-73 • STS-75 • STS-78 • STS-80 • STS-83 • STS-94 • STS-87 • STS-90 • STS-93 • STS-109 • STS-107 |  |
| ראו גם | אסון מעבורת החלל קולומביה |
גנרל **אוטו-ארנסט אוטנבאכר** (בגרמנית: **Otto Ernst Ottenbacher**; 18 בנובמבר 1888 – 7 בינואר 1975) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

אוטנבאכר נולד ב-18 בנובמבר 1888 באסלינגן אם נקר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס אוטנבאכר לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-121 (וירטמברג ה-3 - וירטמברג הישנה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל אוטנבאכר את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף אוטנבאכר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1933 הועלה אוטנבאכר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-54. ב-1 באוגוסט 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-21 בדצמבר אותה שנה התחתן עם רות אנליזה דה קייזר. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-105, ב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובקיץ אותה שנה מונה למפקד חטיבת "לצן".

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה לחם אוטנבאכר עם חטיבתו במהלך המערכה בפולין, ובסתיו 1939 מונה למפקד גדוד התחלופה ה-346. ב-1 ביוני 1940 מונה אוטנבאכר למפקד הדיוויזיה ה-177, ב-25 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-36, וב-1 במרץ 1941 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. ב-6 באוקטובר 1941 מונה אוטנבאכר למפקד זמני של הקורפוס הממונע ה-41, וב-14 בינואר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-13, שהיה חלק מהארמייה הרביעית. ב-1 באוגוסט 1942 מונה לנציב כללי בממשל הצבאי בצרפת, ובקיץ 1944 פרש לביתו בעקבות תשישות.

### לאחר המלחמה

בשנת 1950 נשפט אוטנבאכר בבורדו על ביצוע פשעי מלחמה, אולם שוחרר מחוסר ראיות. לאחר שחרורו התגורר בעיר שטוטגרט, עד למותו ב-7 בינואר 1975.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוטו-ארנסט אוטנבאכר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1026697867
* ISNI: 0000 0003 8324 7588
* VIAF: 268142477
* WorldCat: viaf-268142477

 |
תבנית {{מבנה}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
האנדרטה לזכר בית הכנסת במקום
דגם בית הכנסת במוזיאון יהדות אוסטריה
**בית הכנסת היצינגר** (בגרמנית: **Hietzinger Synagoge**) היה בית כנסת ברובע היצינג בווינה, אוסטריה. הוא נהרס במהלך ליל הבדולח בנובמבר 1938.

היסטוריה
--------

בית הכנסת הוקם בשנת 1904 והיה בית תפילה קבוע של "אגודת בית הכנסת של היצינג". המבנה כלל 130 מושבים. מאחר שהמבנה הפך קטן מדי לכמות הגדולה של המתפללים, התכוונה העמותה לעבור לבניין גדול יותר. עם זאת, תחרות אדריכלים מתוכננת שהחלה ב-1912 לבסוף בוטלה עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה.

ב-1924 הוכרזה לבסוף תחרות בינלאומית. במקום הראשון זכה האדריכל ארתור גרינברגר, יליד פולנק במוראביה (שהיגר מוינה לארצות הברית ב-1923).

תוכניתו של גרינברגר יושמה לבסוף על ידי אדולף ילץ בין השנים 1926 עד 1928, והושלמה סופית רק ב-1931. משה לוין מונה לרב בית הכנסת וסלומון איינהורן היה לחזן הבכיר.

בית הכנסת נהרס בהצתה במהלך ליל הבדולח בנובמבר 1938. שרידיו פונו ב-1939.

אדריכלות
--------

בית הכנסת של היצינג היה בית הכנסת היחיד שנבנה בווינה בתקופת בין שתי מלחמות העולם ואחד המבנים האקספרסיוניסטיים החשובים של אותה תקופה. המבנה כלל גג שטוח והיה מעוטר בכתר מעוצב, שהעניק לבניין מראה רומנסקי והזכיר את בתי הכנסת מהמאה ה -17 בפודוליה ובווהלין.

צורת חמשת החלונות בחזית הראשית מעל הכניסה הייתה על בסיס מגן דוד: המשולש המופנה כלפי מטה הוחלף בצורת פרחונית עם שלושה חצאי עיגולים.

הנצחה
-----

לאחר 1945 הותקן לוח נחושת במקום בו עמד בית הכנסת. בשנת 2004 הוקמה אנדרטה בשם "נקודת המבט" על ידי האמן הנס קופלוויזר והיא כוללת תמונה של בית הכנסת ההרוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת של היצינג** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
**יאיא פטי לנקבה** (בצרפתית: **Paty Yeye Lenkebe**; נולד ב-2 בפברואר 1982) הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

פטי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ויטה קלאב מארץ הולדתו, ובשנת 2004 רשם הופעה אחת במדי נבחרת קונגו. בקיץ 2006 הגיע לישראל וחתם במכבי הרצליה, העולה החדשה לליגת העל. ב-14 באוקטובר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–2 נגד הכח עמידר רמת גן. ב-21 בדצמבר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בתיקו 2-2 נגד הפועל תל אביב.

בקיץ 2007 חתם בבני סכנין. בעונתו הראשונה בקבוצה היה שותף לעונה הטובה ביותר בתולדות הקבוצה, שסיימה את במקום הרביעי בליגה והעפילה לגמר גביע הטוטו, בו הפסידה 0–2 למכבי חיפה. בסך הכל שיחק ארבע עונות בסכנין, במהלכן ערך 130 הופעות במדי הקבוצה בליגה, בהן כבש חמישה שערים.

ב-1 ביוני 2011 חתם לשלוש שנים במועדון ספורט אשדוד. ב-15 באוקטובר 2011 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל עכו שהסתיים בתיקו 2-2. בתום עונת 2014/2015 ירדה אשדוד לליגה הלאומית ופטי שוחרר מהמועדון.

בינואר 2016 חתם במכבי אחי נצרת. בתום עונת 2017/2018 שוחרר מהקבוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  רענן ברנובסקי‏, מ.ס. אשדוד: יא יא פטי חתם לשלוש שנים, באתר וואלה!‏, 1 ביוני 2011
מבט על עמק הקוקורה
דקלי שעווה הייחודיים לעמק
**עמק קוקורה** (בספרדית: **Valle de Cocora**), הידוע גם בכינויו "עמק הקפה", הוא עמק במחוז קינדיו בקולומביה. הוא ממוקם בתוך הקורדילרה סנטרל שבהרי האנדים. השם קוקורה היה שמה של נסיכה, בתו של צ'יף מקומי של שבט קימבאיה (Quimbaya), ופירושו "כוכב של מים" (בספרדית: Estrella de Agua). העמק הוא חלק מהפארק הלאומי הטבעי לוס נוואדוס, שהוקם בשנת 1985. זהו המקום העיקרי של העץ הלאומי וסמל של קולומביה, דקל שעווה קינדיו (Ceroxylon quindiuense), כמו גם מגוון רחב של חי וצומח אשר מוגנים כולם תחת סטטוס לאומי. העמק והעיירה הקרובה לה, סלנטו, הם בין אתרי התיירות הפופולריים ביותר בקולומביה.

מיקום
-----

העמק ממוקם בחלקו העליון של נהר קינדיו, הנהר הראשי של מחוז קינדיו, בגובה של 1,800 עד 2,400 מטרים. העמק ממוקם כ-24 ק"מ צפון מזרחית לבירת המחוז ארמניה, וניתן להגיע אליו דרך הכביש המהיר ארמניה-פריירה. רכבים יכולים לנוע לאחר מכן 11 ק"מ במעלה העמק עד ל"קוקורה", אזור שהוא אוסף של מסעדות ומחנות. חלקים אחרים של העמק ניתן לעשות בהליכה או על גבי סוסים.

עמק הקוקורה הוא חלק מהפארק המורחב, הפארק הלאומי הטבעי לוס נוואדוס (בספרדית: Parque Nacional Natural de Los Nevados). הפארק משתרע על פני 580 קמ"ר, כולל החלק הצפון-מזרחי של קינדיו.

אקלים
-----

העמק מאופיין באקלים ממוזג, הודות לגובה שלו. הרוחות המערביות מהאוקיינוס השקט נעצרות על ידי האנדים, דבר היוצר סביבה לחה המתאימה לגדילה של יער עננים בגובה רב יותר. גשם יורד כמעט מדי יום. הטמפרטורות משתנות בצורה דרסטית, אפילו במהלך היום. הטמפרטורה הממוצעת היא 15 מעלות צלזיוס, עם מקסימום של 25 מעלות ומינימום של 2- מעלות.

תיירות
------

מבט פנורמי על העמק
העמק הוא אתר פופולרי בקרב התיירים בקולומביה. מרבית המבקרים מגיעים ליום טיול מסלנטו, או שמגיעים לתקופה ארוכה יותר תוך ניצול המחנות הרבים הקיימים ואפשרויות ההליכה הרבות שבעמק ובפארק הלאומי. אטרקציות שכיחות אחרות בתוך הפארק הם צפרות, רכיבה על אופניים, רכיבה על סוסים, רפטינג, טיסות נוף ושחייה בנהרות. המסעדות המקומיות מתמחות בהכנת טרוטה, המצוי שם בשפע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמק קוקורה** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של הפארק הלאומי לוס נוואדוס
**פנחס ס' דָשֶׁבְסקי** (בכתיב יידי: **דאשעווסקי**; ברוסית: **Пинхас Израилевич Дашевский**;‏ 1879 – 1934?) היה סטודנט יהודי-רוסי ופעיל ציוני, שביצע ניסיון התנקשות בחייו של אחד המסיתים העיקריים לפוגרום קישינב. מעשהו הותיר רושם עז בעולם היהודי.

קורות חיים
----------

דשבסקי נולד למשפחה יהודית מתבוללת בעיירה קוֹרוֹסְטִישֵׁב (Коростышев) שבפלך קייב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). בשנת 1897 הצטרף לציונות, והיה ממייסדי אגודת סטודנטים ציונית-סוציאליסטית אקטיביסטית בקייב. בשנת 1902 הגיע לעיר קובל שבווהלין שם עסק בהוראה פרטית.

בעקבות פרעות קישינב (1903), שגרמו זעזוע בעולם היהודי ושבעקבותיהן נשמעו קריאות רבות להתקוממות יהודית, דאשבסקי, שתואר על ידי יוסף קרוק כ"מתבולל גמור", פרסם עם חבריו מכתב הקורא ליהודי רוסיה להתעורר להתנגדות ולהגנה עצמית. לאחר מכן, החליט דשבסקי לנקום את נקמת הנרצחים בעצמו, נסע לסנט פטרסבורג וב-4 ביולי 1903, תקף בסכין את העיתונאי האנטישמי פאוול קרושבאן (Pavel Krushevan), מבכירי האימפריה הרוסית, שהפיץ תעמולת שטנה נגד היהודים, האשים אותם במהפכנות, בבגידה, בכוונות להחריב את הנצרות הפרבוסלבית, לפגוע בצאר, וכמובן בהקפדתם של היהודים לעשות שימוש בדם נוצרי לטובת אפיית מצות לפסח. אחרי התקיפה הסגיר עצמו לידי המשטרה.

דשבסקי נשפט לחמש שנות עבודת פרך, אולם עורך הדין היהודי ישראל גרוזנברג, שהיה פעיל למען זכויות היהודים ברוסיה, הצליח להמתיק את גזר דינו, ודשבסקי שוחרר מכלאו ב-1906. לאחר שחרורו דשבסקי חזר לקובל, נשא לאשה את בת העיר אנה שנקר שם נולדה להם בת יחידה בשם רוזיה.

בשנת 1910 ביקר בארץ ישראל, והתקבל בלבביות על ידי היישוב. שב לרוסיה, והשלים את לימודיו כמהנדס כימי. נשאר נאמן לציונות, וכך לאחר מהפכת אוקטובר נאסר בידי השלטונות הסובייטים, הורשע בפעילות ציונית ונידון לגלות בסיביר. נפטר בכלא, בגיל 56.

על שמו נקרא רחוב בעיר תל אביב.

ראו גם
------

* הירש לקרט
* שלום שוורצבארד
* הרשל גרינשפן

לקריאה נוספת
------------

* מנדל זינגר, **פנחס דשבסקי: פרק מגבורת ישראל בגולה**, הוצאת הקונגרס היהודי העולמי, 1973.
* **המהפכה וטרור**, עמ' 176.
* **האנציקלופדיה העברית**, כרך י"ג, עמ' 222.
* **ספר תולדות ההגנה**, כרך ב', חלק ראשון, עמ' 160–161.
* **ספר הגבורה/ישראל היילפרין**, חלק ג', הוצאת "עם-עובד" תש"י, עמ' 28-35.

קישורים חיצוניים
----------------

* פנחס דשבסקי, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* דיוקנו (השביעי מלמעלה) (ברוסית)
* גילי חסקין, ההתגוננות היהודית בגולה (בעברית)
* ספר קובל (1957), עמ' 264–266, 476–477.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יוסף קרוק, **תחת דגלן של שלוש מהפכות**, תל אביב: מחברות לספרות, 1968, עמ' 112, 121

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306195805171
* VIAF: 160899517
* WorldCat (עם VIAF): 160899517

 |
"**תיאודור בון: הנאשם**" הוא הספר השלישי בסדרת תיאודור בון של הסופר ג'ון גרישם. זהו גם הספר השלישי שג'ון גרישם כתב לבני נוער, בניגוד לרוב ספריו המכוונים יותר למבוגרים. הספר פורסם לראשונה ב־2012, אך הוצא לאור בעברית לראשונה ב־2013, על ידי הוצאת מודן, ותורגם על ידי כנרת היגינס - דוידי. הספר שייך לסוגת המתח, האופיינית לספריו של המחבר.

תקציר העלילה
------------

הסיפור מתמקד בחייו של תיאודור בן ה-13 (המכונה לעיתים גם תיאו). תיאודור הוא ילד מקובל שגר בעיר די קטנה, ששואף לעסוק בעריכת דין, כשיגדל, כמו שני הוריו.

תיאו נשלח מבית הספר לסקר משפט רצח שהתקיים בעיר, ושם מתחילה התעלומה. המשפט נדחה, ותיאו שב לבית הספר, שם הוא מגלה שגנבו פריטים מן הלוקר שלו. הוא מחליט לא לספר לאף אחד, מה שיתברר כטעות גדולה לאחר מכן. הוא גם מגלה שמישהו חיבל בצמיגי אופניו.

תיאודור מוצא את עצמו כחשוד המרכזי בפריצה לחנות מחשבים ומכשירי אלקטרוניקה בעיר. בשלב זה הוא כבר בטוח שישנו קשר בין ששלושת המקרים. הוא מגלה שחיבלו בצמיגיו פעם נוספת, ואף ניפצו חלון במשרד עורכי הדין של הוריו, ממש לידו!

החוקרים נושפים בעורפו, ומתחיל להיראות כאילו תיאודור כבר לא ינצל. בפעולה של הצופים, תיאו מגלה שצמיגי אופניו חובלו פעם נוספת! הוא מתקשר לאביו שיבוא לאסוף אותו והם לוקחים את האופניים לתחנת המשטרה, כראייה. הניסיון לא נוחל הצלחה, ותיאו הצעיר מבין שהוא צריך לקחת את העניין ליידים. הוא מתייעץ עם דודו אייק שגם הוא עורך דין לשעבר, ולאחר שתיאו מספר לו שאין לו שום אויבים, אייק מעלה קו חקירה חדש. הוא סובר שמדובר בילדיה של לקוחה שאמו של תיאו ייצגה (בתור עורכת דין לגירושין) שרצו לנקום. בעזרת חקירה משותפת של אייק, שלו, של חבריו וחברתו הטובה אפריל, הם מצליחים למצוא זוג אחים שתואמים לכל הקריטריונים. האח הצעיר לומד בבית הספר של תיאו. תיאו מוסר את המידע למנהלת בית הספר. בעזרת חקירה משולבת של המנהלת והמשטרה, שנגמרת בצו חיפוש בבית השניים, הם נעצרים, ותיאו כבר לא בחזקת חשוד.

דמויות
------

* תיאודור "תיאו" בון - הדמות הראשית. בן 13, מצליח ומקובל, מתעניין בעריכת דין וחניך בצופים. מואשם בפריצה וגניבת סחורה מחנות המחשבים של ביג מאק, אך בסוף הסיפור מזוכה. במהלך הפרשה מתמודד תיאו עם מצבים מאתגרים, כגון הצקות מבני כיתתו. בנם של וודס ומרסלה בון.
* מרסלה בון - אמו של תיאודור. עורכת דין לענייני גירושין, שבין היתר מתעסקת בגירושי משפחת פין.
* וודס בון - אביו של תיאודור. עורך דין.
* אייק - דודו של תיאודור וחברו הטוב. עורך דין לשעבר שהסתבך עם החוק, עוזר לתיאו לפתור את הפרשיה.
* ג'ונה וג'סי פין - אחים בגיל נוער. הוריהם נמצאים במאבק גירושים שבו אמם שמיוצגת על ידי אמו של תיאודור מרסלה זוכה במשמורת. הם בוחרים לנקום בעזרת פריצה לחנותו של ביג מאק והפללה של תיאודור. בסוף הסיפור נתפסים ומואשמים.
* אפריל פינמור - חברתו הטובה של תיאודור. עוזרת לו בפיענוח הפרשה.
* וודי - חברו של תיאודור. עוזר לו בפיענוח הפרשה, ושומר על גבו נגד ההצקות שהוא חווה בעקבות הפרשה.
* ביג מאק - בעל חנות המחשבים שנפרצת.

ביקורות
-------

הביקורות על הספר מגוונות. בעוד חלקן מדברות על ספר מתח עשוי היטב, בעל כתיבה קולחת, מהספרים שמושכים את הקורא לקריאה נמרצת וממושכת, אחרות בוחרות לציין רדידות מסוימת, כאילו הסופר מנסה למלא תבנית של ספר נוער שרק נוער יסתפק בו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ג'ון גרישם, **תיאודור בון: הנאשם**, מודן, 2013
2. ↑  Polly, Theodore Boone: The Accused by John Grisham - review, The Guardian
3. ↑  ביקורות ספרים, באתר סימניה
**רצח דביר שורק** הוא פיגוע דקירה וניסיון חטיפה שאירע ביום רביעי, אור ל־ז' באב ה'תשע"ט, 7 באוגוסט 2019, ובו נרצח דביר שורק בן ה-19 בידי חוליית מחבלים פלסטינים סמוך לקיבוץ מגדל עוז שבגוש עציון.

דביר הוא בנו של יואב שורק ונכדו של הרב בנימין הרלינג שנרצח בהיתקלות עם מחבלים בהר עיבל בשנת התשס"א, 2000.

רקע
---

קאסם עסאפרה, אחד מרוצחיו של דביר, סיפר בחקירתו מה הניע אותו לצאת ולרצוח יהודי: "כבר כמה חודשים שאני הולך להתפלל במסגד ושומע על המצב באל-אקצא, שבימים רגילים מונעים מהמתפללים המוסלמים הפלסטינים להיכנס ומרשים למתנחלים, ובנוסף יש את הבנייה בהתנחלויות, ותמיד איחלתי לעצמי למות כמו שהיד".

הפיגוע
------

בליל 7 באוגוסט 2019, סמוך לשעה 20:30 המחבלים נסיר עסאפרה וקאסם עסאפרה, בני דודים מהכפר בית כאחיל, הגיעו עם רכבם סמוך לקיבוץ מגדל עוז בגוש עציון. הם החנו את רכבם בשולי הכביש ליד הרמזור, והמתינו כ־20 דקות עד שראו את דביר הולך לבדו לכיוון הכניסה למגדל עוז. ממצלמות האבטחה נראה דביר שורק תושב עפרה יורד בתחנה מהאוטובוס בקו 382 מירושלים לכיוון קריית ארבע, והולך לכיוון דרום לעבר הכביש שעולה לישיבת מחניים בה למד, סמוך למגדל עז.

לאחר ששני המחבלים עקבו אחריו זמן מה, התקרבו עם רכבם אל דביר ואז נסיר ירד מהרכב וניסה לחשמל אותו אך לא הצליח בשל התנגדותו של דביר. לאחר מאבק עם דביר שבסופו הפיל אותו אל הרצפה, נסיר דקר את דביר מספר דקירות בחזה ונכנס לרכב, והשניים נמלטו מהמקום.

גופתו של דביר נותרה מוטלת במשך כ-6 שעות עד שאותרה. לצד גופתו נמצאה שקית ספרים שקנה כמתנת סוף שנה לרבותיו בישיבת ההסדר אור תורה מחניים, בהם ספר מאת דויד גרוסמן.

לאחר הפיגוע
-----------

### חשיפת ניסיון החטיפה

בחקירת המחבלים שביצעו אתה פיגוע נחשף כי מתחילה ניסו לחטוף את דביר על ידי הימומו בשוק חשמלי, אך החשמול לא הצליח ובמקום זאת הוא דקר את דביר בפלג גופו העליון עד שראה שאינו זז, ואז נמלט מהמקום.

### הריסת בתי המחבלים

בשלהי נובמבר 2019 נכנסו כוחות צה"ל לכפר בית כאחיל הסמוך לחברון, והרסו את בתיהם של ארבעה מהמחבלים שהיו חלק מהחוליה שביצעה את הפיגוע. במהלך ההריסה, פלסטינים יידו אבנים על הלוחמים והבעירו צמיגים. צה"ל הגיב באמצעים לפיזור הפגנות.

### הנצחתו

בעפרה הוקמה "חוות אהבת עולם" על שם דביר, וניטעו בוסתן וחורשה לזכרו. חקלאי קיבוץ מגדל עֹז קראו למטע הדובדבנים הסמוך למקום לימודיו ונפילתו "מטע דביר".

העיתונאית עפרה לקס כתבה עליו את הספר "דביר - תשע עשרה שנה של אור".

ראו גם
------

* רצח רנה שנרב

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר לזכרו של דביר שורק
* אלישע בן קימון, יואב זיתון, ישי פורת, אליאור לוי וקובי נחשוני, דביר נדקר למוות 19 שנה אחרי שסבו נרצח בפיגוע ירי, באתר ynet, 8 באוגוסט 2019
* שלב אחרי שלב: כך תוכנן ובוצע רצח דביר שורק הי"ד, באתר "סרוגים", 24 באוקטובר 2019

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שלב אחרי שלב: כך תוכנן ובוצע רצח דביר שורק הי"ד, באתר "סרוגים", 24 באוקטובר 2019
2. ↑  אלישע בן קימון, תמלילי החקירה נחשפים: כך תוכנן הרצח של דביר שורק ז"ל, באתר ynet, 24 באוקטובר 2019
3. ↑  אלישע בן קימון, תיעוד: דביר שורק, דקות לפני שנרצח בפיגוע, באתר ynet, 23 בספטמבר 2019
4. ↑  אור הלר, צה"ל הרס את בתי המחבלים שרצחו את דביר שורק בגוש עציון, באתר חדשות 13, 28 בנובמבר 2019
5. ↑  מתוך אתר "יזכור".
6. ↑  עפרה לקס, להעלות אור בחשיכה, באתר ערוץ 7
"**Kalbimin Tek Sahibine**" (באנגלית: "**To the Only One Who Owns My Heart**"; ובעברית: "**לַיָּחִיד שֶׁאוֹחֵז בְּלִבִּי**") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה אירם דריג'י. הוא יצא לאור ב-15 במאי 2014, בהוצאת חברות התקליטים דואן מיוזיק קומפני ו-GNL אנטרטיינמנט, כסינגל שלא מתוך אלבום.

הקליפ של "Kalbimin Tek Sahibine" הפך לקליפ הטורקי הנצפה ביותר ביוטיוב בשנת 2014.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב והופק על ידי חוסיין בונצ'וק. הוא מדמה מכתב אהבה ומילותיו עוסקות באהבה עד כלות של דריג'י לבן זוגה. היא שרה "אנשים מתפללים / לחיים מאושרים / אם יש לי אותך, האושר נמצא בכל מקום / בתוכי האושר בוער". בהמשך, היא מתארת אותו בתור האביב שלה ומשווה את חיוכו לגן עדן.

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-10 מיליון השמעות.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ הנלווה של "Kalbimin Tek Sahibine" הועלה לערוץ היוטיוב של netd müzik ב-15 במאי 2014, ביום יציאתו כסינגל. הוא צולם במקורות מים שונים ומציג את דריג'י בסצנות שונות בהן היא נראית כמתפללת עבור בן זוגה, לו היא מקדישה את השיר כמכתב אהבה. סצנה אחת צולמה כשהיא בתוך נהר ופסנתר מאחוריה.

נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-290 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2014)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  טורקיה | טורקיה טופ 20 | – |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 15 במאי 2014 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | DMC •‏ GNL |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על הסינגל "Kalbimin Tek Sahibine" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Kalbimin Tek Sahibine" באתר Discogs
* סרטון השיר "Kalbimin Tek Sahibine" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  *İrem Derici – Kalbimin Tek Sahibine*, נבדק ב-2023-08-27
2. 1 2 3 4  *İrem Derici - Kalbimin Tek Sahibine*, נבדק ב-2023-08-27
3. 1 2  İrem Derici - Kalbimin Tek Sahibine lyrics + English translation, lyricstranslate.com (באנגלית)
4. ↑  *Kalbimin Tek Sahibine*, 2014-04-24, נבדק ב-2023-08-27

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 5d210017-e0b0-48e3-84e8-4912bd06df48

 |
**מרדכי (מוטקה) בן פורת** (12 בדצמבר 1927 – 15 בדצמבר 2022) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף ששירת כמפקד חטיבה 9 במלחמת יום הכיפורים. עמד בראש רשות הגנים הלאומיים.

ביוגרפיה
--------

בן פורת נולד בירושלים. התייתם מאמו בגיל ארבע. התחנך בכפר הנוער בן שמן.

לאחר סיום לימודיו התגייס לפלמ"ח ושובץ לפלוגה ו' בגבע. בנובמבר 1945 הוצב בפלי"ם, הזרוע הימית של הפלמ"ח. כלוחם פלמ"ח השתתף בשחרור מעפילי מחנה המעצר בעתלית, בחילוץ מעפילים מאוניות מעפילים, בפיצוץ מסילות רכבת ובפיצוץ בניין משטרת משמר החופים בסידנא עלי. ב-1946 יצא לקורס מ"כים והיה מפקד כיתה ביגור ובשפיים. ב-1947 יצא לקורס מ"מים בג'וערה.

בעת מלחמת העצמאות ב-1948, מונה למפקד פלוגה ג' (פלי"ם) בגדוד הרביעי ("הפורצים"), של חטיבת הראל. השתתף בכיבוש קטמון שם פיקד על הכח הפורץ בקרב סן סימון, ובכיבוש בית מחסיר. במהלך קרב נבי סמואל פיקד על כיבוש בית איכסא. לאחר פירוק הפלמ"ח שרת כקצין מבצעים במחוז הנגב ובחטיבה 7.

בשנת 1952 השתחרר מצה"ל והצטרף לקיבוץ כברי. בשנת 1964 התנדב לשירות קבע בצה"ל. במלחמת ששת הימים שרת כסגן מפקד חטיבה 8 בקרבות בסיני.

במלחמת יום הכיפורים, בדרגת אלוף-משנה, פיקד על חטיבה 9 הממוכנת, חטיבת מילואים שהשתייכה לעוצבת געש. החטיבה כללה גדוד טנקי שרמן ושני גדודי חרמ"ש, לאחר גיוסה נשלחה החטיבה לדרום רמת הגולן, הצטוותה לאוגדה 210 וסופח אליה גדוד טנקי צנטוריון מחטיבה 179. גדודי השריון של החטיבה השתתפו בקרבות הבלימה נגד הכוחות הסורים במהלכם נפגעו כ-60% מכלל הטנקים שלה. לאחר הצטרפות כוחות החרמ"ש, השתתפה החטיבה במתקפת הנגד של אוגדה 146 על מתחם חושניה, בו התרכזו הסורים. החטיבה ספגה אבדות כבדות אך הצליחה להביא להתמוטטות המערך הסורי ולנסיגתו. בהמשך המלחמה השתתפה החטיבה בהתקפת צה"ל לתוך סוריה.

סגן מפקד גיס 479, מוטקה בן-פורת מועלה לדרגת תת-אלוף על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור בלשכת הרמטכ"ל, 1975
לאחר המלחמה מונה בן פורת לסגן מפקד גיס 479 והועלה לדרגת תת-אלוף. סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1975.

לאחר שחרורו מהצבא שימש כראש אגף הייעור בקק"ל ובשנים 1984–2002 עמד בראש רשות הטבע והגנים. התגורר בתל אביב.

בן פורת היה אב לשלושה, שניים מהם מתו בטרם עת. אחיו, סגן אלוף פנחס בן-פורת, מפקד טייסת בחיל האויר, נספה כשהיה הקצין הראשון בטיסת אל על שהופלה בשמי בולגריה.

מרדכי בן-פורת נפטר בשנתו ב-15 בדצמבר 2022, שלושה ימים לאחר מלאת לו 95 שנים, נקבר בבית העלמין בקבוצת שילר. הותיר אחריו בת ונכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוטקה בן-פורת** בוויקישיתוף
* מוטקה בן-פורת, באתר הפלמ"ח
* עדות מרדכי בן-פורת - מח"ט 9 - מילואים, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* מרדכי בן פורת, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
* קורין אלבז-אלוש, מאחרוני דור תש"ח: נפטר מוטקה בן פורת, מגדולי לוחמי הפלמ"ח וצה"ל, באתר ynet, 15 בדצמבר 2022
* עופר אדרת, מת מוטקה בן פורת, ממפקדי בלימת הסורים בגולן וראש רשות הגנים הלאומיים, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  חטיבת עודד באתר "יד לשריון".
2. ↑  קצין המבצעים הוליך את גדוד הטנקים להתקפתו, באתר הגבורה
3. ↑  הלך לעולמו מוטקה בן פורת, מגדולי לוחמי הפלמ"ח וצה"ל, שהיה בין יוזמי האנדרטה לזכר חללי הקיבוצים, באתר התנועה הקיבוצית, ‏15/12/2022
4. ↑  עופר אדרת, מת מוטקה בן פורת, ממפקדי בלימת הסורים בגולן וראש רשות הגנים הלאומיים לשעבר, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2022
סמליל המותג הזבלונים בעברית (כפי שהוצג בתוכנית הטלוויזיה ששודרה בערוץ זום)סמליל המותג הזבלונים בעברית (כפי שהוצג בתוכנית הטלוויזיה ששודרה בערוץ זום)
**זבלונים** (באנגלית: **The Trash Pack**) היה מותג של צעצועי אספנות המיוצרים על ידי Moose Toys, שהושק לראשונה ב-2011. הצעצועים יצאו בסדרות, כולם עם נושאים ספציפיים משלהם, ויש שבע סדרות בסך הכל. לצד הצעצועים הבודדים, הליין כולל גם סחורה נוספת, כמו משחקי וידאו, ספרי פעילות ואלבומי מדבקות.

תיאור הבובות
------------

הצעצועים האישיים נקראים "זבל" והם עשויים בדרך כלל מגומי. כל אחד מגיע במיכל בצורת פח אשפה, שצבעו וגודלו יכולים להשתנות בהתאם לסדרה. זבלון במהדורה מוגבלת ומיוחדת מורכבת לעיתים קרובות מחומרים שאינם גומי. לכל בובה יהיה שם מסוים ולצעצועים שונים יהיו תכונות ספציפיות, כמו היכולת לזהור בחושך או לשנות צבעים. ידוע כי פחיות נדירות במיוחד נמכרות במחיר של עד 1,296 פאונד (5,087 בשקל חדש).

סיום, פרישה ותחייה
------------------

בסוף 2014 שוחררה הסדרה האחרונה של הזיבלונים, שהייתה סדרה 7. סדרה 8 לא יצאה ב-2015, מה שבילבל מעריצים רבים. באותה תקופה, Moose Toys הוציאה פריטי אספנות אחרים, כמו Shopkins ו-Ugglys Pet Shop. אחרי כמה חודשים, התרוצצו שמועות שאמרו שסדרת הצעצועים של הזיבלונים מסתיימת. Moose Toys אישרה לבסוף סדרה השביעית הייתה הסדרה האחרונה בקיץ 2015.

בשנת 2014 יצא סרט VOD בהשתתפות ניקולס קייג'.

קו הצעצועים זכה בסופו של דבר לתחייה בקיץ 2016 בשם "חבורת המגעילים", שהיה ספין-אוף של הזבלונים. קו הצעצועים הזה הסתיים ב-2019.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור סדרות של זבלונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרון גולן מאירי, ‏ניקולס קייג' השתתף בזבלונים כדי לכסות את החובות שצבר, באתר ‏מאקו‏, 23 במרץ 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012575110805171
* LCCN: sh2018001952

 |
**דב גנחובסקי** (נולד בט' בכסלו ה'תרצ"ד, 27 בנובמבר 1933) הוא עיתונאי לשעבר בידיעות אחרונות, כלכלן לשעבר בבנק ישראל, חוקר, אוגר, מלקט כותב ומספר את סיפוריה של ירושלים שבה הוא מתגורר יותר מ-60 שנה.

ביוגרפיה
--------

נולד בתל אביב לאליהו-משה גנחובסקי (לימים חבר הכנסת) וד"ר גיטה גנחובסקי. בצעירותו גדל בבני ברק בגבעת רוקח, (בסמיכות לביתו של החזון איש).

למד בישיבת אור ישראל בפתח תקווה ובישיבת סלבודקה בבני ברק.
בוגר מדע המדינה בישיבה יוניברסיטי בניו יורק ובכלכלה – באוניברסיטת ניו יורק.

בשנות ה-50 נישא לאסתר פויכטוונגר, בתו של יעקב (לאו) אריה פויכטוונגר. לדב ואסתר שישה ילדים (שתי בנות וארבע בנים), נכדים ונינים.

משנת 1954 למשך 19 שנים עבד בבנק ישראל והיה כלכלן בכיר, מנהל המחלקה למוסדות בינלאומיים, ויועץ הנגיד.

מ-1973 ועד שנת 2001 שימש פרשן כלכלי, עורך במדורי הכלכלה וכותב מאמרים בידיעות אחרונות. בשנות עבודתו בעיתונאיות היה משתתף בכיר בתוכנית "שעה קלה על כלכלה" בגלי צה"ל ופרשן אורח בתוכניות טלוויזיה.

במהלך עבודתו העיתונאית פרסם מאות "סיפורים ירושלים" שנאגדו בהמשך כספרים בשם "סיפורים ירושלמים".

לצד עבודתו הסדירה שימש בתפקידי מפתח במוסדות ישראליים ובינלאומיים בין היתר היה עמית המכון לפיתוח בינלאומי בוושינגטון, חבר הוועד המנהל ויושב ראש ועדת הכספים של המרכז הרפואי שערי צדק ויושב ראש ועדת הרכישות של מוזיאון ישראל, חבר מועצה וועדת הביקורת של יד יצחק בן-צבי ועוד.

חבר הוועדה לתכנון שטרי כסף, מעות ומטבעות זיכרון.

עבודתו העיתונאית זיכתה אותו בפרס ירושלים לעיתונות.
אהבתו לירושלים וסיפוריה זיכתה אותו באות יקיר ירושלים לשנת תשע"ג (2013).

אחיו הוא הרב אברהם גנחובסקי שנפטר בשנת 2012.

ספריו
-----

* סיפורים ירושלמים:
	+ סיפורים ירושלמיים - 1989
	+ עוד סיפורים ירושלמיים - 1995
	+ מסיבות החברה הגבוהה ועוד 100 סיפורים ירושלמיים - 2003
	+ הגרפיקאית שאפתה עוגיות מרציפן, מאה סיפורים ירושלמיים - 2006
* החוב החיצוני של ישראל
* רצח בבנק ישראל (ספר מתח) - 2004
* "האגדה שאינה נגמרת"' מיטב ספר האגדה של ביאליק ורבינצקי - 2015

כתב ערכים בנושאי כלכלה היסטוריה ונומיסמטיקה באנציקלופדיה העברית ואנציקלופדיה יודאיקה.

ספרים בעריכתו
-------------

* מבוא לתוספות רבי יצחק הלבן למסכת מסכת יומא, ירושלים, תשט"ז
* אוצר פירושים למסכת יומא

לקריאה נוספת
------------

* שמחה רז, **איש צדיק היה**, הוצאת כתר, עמ' 76

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר "יקירי ירושלים לשנת תשע"ג"
* אתר "ועדה לתכנון שטרי כסף, מעות ומטבעות זיכרון" (נבדק 4.2023)
* אתר "סימניה"
* דב בן אליהו משה גנחובסקי (1933-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307948405171
* LCCN: n89134578
* VIAF: 10005220
* WorldCat (עם VIAF): 10005220

 |
**אנטי-טריניטריזם** (באנגלית: **Antitrinitarianism** או **Nontrinitarianism**, מהמילה **Trinity** "טריניטי" או השילוש הקדוש) היא מערכת אמונות מונותאיסטיות, נוצריות בעיקר, השוללות את דוקטרינת השילוש הקדוש, דהיינו התורה הנוצרית הגורסת שהאב, הבן ורוח הקודש אחד הם, ושלושה פנים לדמותו של אלוהים.

היסטוריה
--------

בעיני הכנסיות המקבלות את החלטות הוועידות האקומניות, השילוש הקדוש הפך לעיקר אמונה נוצרי כבר במאה ה-4 לספירה: בוועידת ניקיאה הראשונה (325 לספירה), ובוועידת קונסטנטינופול הראשונה (381 לספירה), אשר אשררה את החלטות ועידת ניקיאה והוסיפה עליהן.

תפיסות אנטי-טריניטריות רבות היו קיימות בנצרות הקדומה, בטרם זכתה תורת השילוש להגדרה רשמית. התנועה האריאנית, למשל, טענה שהבן נברא על ידי אלוהים האב, ועל כן מעמדם אינו זהה.

בראשית העת החדשה, במאבקים באירופה של אחרי הרפורמציה, נחשבה הכנסייה האנטי-טריניטרית למוסד רדיקלי, ובמאה ה-16 התבססה בעיקר באיחוד הפולני-ליטאי שהיה חריג בסובלנות שהפגין כלפי זרמים דתיים, ובכך שלא החיל עונשי מוות בעוון אמונה דתית. גם תקופת סובלנות זו לא האריכה ימים, ובסוף המאה ה-16 התקשתה הכנסייה להתנהל באופן בטוח.

בראשית המאה ה-21 הזרמים האנטי-טריניטריים מהווים מיעוט שולי בקרב המזדהים כנוצרים; בתקופות קודמות נרדפו ונענשו (האוניטרים, לדוגמה, יכלו לעלות מן המחתרת בבריטניה רק ב-1774) וגם בעידן חופש הדת אינם מקובלים כנוצרים לגיטימיים על היתר. בין הקבוצות הדוגלות בתפיסות אנטי-טריניטריות נמנים בייחוד המורמונים ועדי יהוה, אך גם אחוות ישו, "המדע הנוצרי", איגלסיה ני קריסטו ואחרים.

לקריאה נוספת
------------

ואלה, ז׳ראר. 2005. **הנצרות הקדומה: היסטוריה וספרות בתקופת כינונה (800-100)** (אורכב 18.02.2020 בארכיון Wayback Machine). פרק 8: אלים, אלוהים וכריסטוס (681-381). האוניברסיטה הפתוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מירי אליאב-פלדון, קנאות ופשרה: נאמנות לאל או טובת המדינה, דקות 80:20-77:00

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295580405171
* GND: 4002341-2
* HDS: 011449
* LCCN: sh85005781
* NKC: ph139144

 |
הברון אדמונד אדולף דה רוטשילד חותם על הסכם קצ"א, בנוכחות דוד בן-גוריון, 1959
**חברת קו צינור אילת בע"מ (קצ"א)** הייתה חברה בבעלות הברון אדמונד אדולף דה רוטשילד שפעלה בין השנים 1959–1968 והפעילה צינור נפט בין אילת לבתי הזיקוק בחיפה. בשנת 1969 עבר זיכיון ההפעלה לחברת קו צינור אילת אשקלון.

היסטוריה
--------

ב-1956 הוקמה החברה הממשלתית "אפיקי נפט" שנועדה לקליטת נפט גולמי באילת והזרמתו לבתי הזיקוק בחיפה. תשתית החברה כללה צינור
8 אינץ' מאילת לבאר-שבע וצינור 16 אינץ' מבאר שבע לאשדוד. מאשדוד הובל הדלק לחיפה באוניות.

עקב הצורך להרחיב את התשתית, הוקם בשנת 1959, קו 16 אינץ' מאילת עד חיפה, בספיקה של 170 מטר מעוקב לשעה. לשם הפעלתו הוקמה **חברת קו צינור אילת**, בבעלות הברון אדמונד אדולף דה רוטשילד, אשר קיבלה זיכיון מהמדינה ל-49 שנים. חלק מעובדי "אפיקי נפט" הועברו לחברה החדשה.

גופי תקשורת וממשל ביקרו את תכולת ההסכם וכדאיותו למדינה. בין השאר, הביקורת התייחסה לכך שקצ"א נהנתה ממעמד אקס-טריטוריאלי: החברה הייתה פטורה מחוק הפיקוח על המטבע, הותר לה לקיים תשתיות תקשורת עצמאיות ופטורות ממס, והשקעותיה ורווחיה נעשו בדולר ארצות הברית ולא בלירה ישראלית והיו פטורים ממס. עיריית אילת ביקשה שמשרד האוצר יפצה אותה על הפסדיה בשל הפטור שניתן לקצ"א ממיסים עירוניים.

בשנת 1965 הוקמה תחנה שאיבה נוספת בקו צינור אילת-חיפה, באשדוד.

### תקלות ותאונות

* בשנת 1964 דליקה שפרצה עקב תקלה גרמה נזקים בעשרות מיליוני לירות.
* בשנת 1966 תאונה במנוף של החברה גרמה למות עובד ופציעת שני עובדים.
* בשנת 1968 פיצוץ בצינור גרם נזק חמור לפרדס במושב בן זכאי עקב הצפתו בנפט.

סיום הזיכיון
------------

ב-1968 הוחלט על הקמת קו חדש של 42 אינץ', מאילת לאשקלון. ממשלת ישראל ציפתה להשתתפות רוטשילד גם בקו זה, לאור הסכם הזיכיון שהבטיח לו בלעדיות. רוטשילד החליט להימנע מכך, ממניעים עסקיים, בשל פגיעה בריווחיות עקב הפעלה במקביל של צינור הנפט הישן והחדש, וממניעים פוליטיים. הממשלה רכשה את פעילות חברת קצ"א, והזיכיון הועבר לחברת קו צינור אילת אשקלון בע"מ (קצא"א).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חברת קו צינור אילת בע"מ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ציוני דרך, אתר קצא"א
2. ↑  הזכיון על צינור הנפט לקבוצת רוטשילד הונח על שולחן הכנסת, קול העם, 21 ביולי 1959
3. ↑  נחתם ההסכם על צנור הנפט הגדול, דבר, 19 ביולי 1959
4. ↑  צינור הנפט החדש עבר רשמית מהממשלה לחברת רוטשילד, הצופה, 1 בספטמבר 1960
5. ↑  יובטחו הזכויות ב"קו צינור אילת" , דבר, 21 באפריל 1960
6. ↑  הסדר להעסקת עובדי "אפיקי נפט" , למרחב, 21 באפריל 1960
7. ↑  אצה לה הדרך לממשלה לאשר הפקדת צינור הנפט בידי זרים, קול העם, 25 ביוני 1959
8. ↑  שבתי טבת, פניהם המעונות של גררפי ההון, הארץ, 5 בדצמבר 1962
9. ↑  אילת תתבע שהאוצר ישלם מס אמת, על המשמר, 2 במרץ 1962
10. ↑  נחנכה תחנת שאיבה של צינור הדלק אילת-חיפה, חרות, 14 בינואר 1965
11. ↑  דליקה במיתקני קו צינור הנפט באילת, למרחב, 6 בספטמבר 1964
12. ↑  הרוג ו־2 פצועים בתאונת עבודה, מעריב, 30 בינואר 1966
13. ↑  נזק רב לפרדס בעקבות התפוצצות בצינור הנפט, למרחב, 12 באוגוסט 1968
14. ↑  הממשלה תרכוש חלקו של רוטשילד בקו צינור אילת, למרחב, 25 במרץ 1968
15. ↑  התנגדות רוטשילד לצינור "הגדול" - בלחץ מדיני זר, על המשמר, 15 בפברואר 1968
**זיינה עכר** (בערבית: **زينة عكر عدرا** נולדה ב-1964) היא פוליטיקאית לבנונית אשר בין 21 בינואר 2020 ל-10 בספטמבר 2021 שימשה כשרת ההגנה של לבנון וכסגנית ראש ממשלת לבנון. היא האשה הראשונה בתולדות לבנון ששימשה כשרת הגנה, והראשונה בעולם הערבי.

ביוגרפיה
--------

עכר נולדה ב-1964 במחוז קוורה. משפחתה משתייכת לקהילה הנוצרית-אורתודוקסית בלבנון. היא השלימה תואר ראשון במדעי החברה בשיווק וניהול באוניברסיטה האמריקנית בביירות. עכר הייתה אחת משש נשים בממשלה. ב-21 בינואר 2020 מונתה בידי חסאן דיאב לתפקיד שרת ההגנה של לבנון ולסגנית ראש ממשלת לבנון. היא הייתה אחת משש נשים שמונו לתפקידי שרה בממשלת דיאב. דיאב טען שעכר היא מועמדת לא-מפלגתית שנבחרה אישית בידי הנשיא מישל עאון. עם זאת, היא נחשבת למייצגת של הזרם הפטריוטי החופשי - מפלגה נוצרית המקורבת לחזבאללה. ב-10 באוגוסט של אותה שנה התפטרה ממשלת דיאב בעקבות הפיצוץ בנמל ביירות. עכר המשיכה לכהן בתשני תפקידיה בממשלת המעבר. ב-19 במאי 2021 היא התמנתה גם לשרה לענייני חוץ ומהגרים. ב-10 בספטמבר הושבעה ממשלה חדשה בראשות נג'יב מיקאתי ועכר הוחלפה בתפקידיה.

עכר נשואה לאיש העסקים הסוני ג'וואד אדרה, מומחה לארכאולוגיה המשמש כמנכ"ל אחת מחברות הסקרים הגדולות בלבנון. עכר משמשת כמנהלת בחברה של בעלה. הם נישאו בנישואים אזרחיים בקפריסין. עכר ובעלה מתגוררים בכפר חזיר שבמחוז אל-כורה שבצפון המדינה. ב-2018 הם ייסדו במשותף את מוזיאון האמנות "נאבו" בעיר אל-הרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיינה עכר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  הראשונה בעולם הערבי: הכירו את שרת ההגנה של לבנון
2. ↑  [ "Lebanon's Defense Minister Asked the People to Watch Her Work"
3. ↑  Prima donna ministro della Difesa nel mondo arabo: è la libanese Zeina Akar, della minoranza cristiana
4. 1 2  זיינה הנסיכה הלוחמת: שרת הגנה מונתה בלבנון - לראשונה במזה"ת
5. ↑  "Becoming part of the solution"
6. ↑  "Lebanon celebrates 2,000 years of creativity with new Nabu Museum".
דגל הצבא
תמונה משנת 1905 של משמר המלך
הרונדל המופיע על המסוקים העומדים לרשות הצבא
**הצבא המלכותי של בהוטן** (בדזונגקה: **བསྟན་སྲུང་དམག་སྡེ་**), הוא שם כולל לשלושה ענפים שיחד מרכיבים את הכוחות המזוינים של בהוטן הם מחולקים לצבא, משמר המלך והמשטרה (בעלת עצמאות חלקית). לבהוטן אין חיל אוויר, אך הצבא מחזיק ביחידה לסיוע אווירי. לבהוטן אין חיל ים מפני שאין לזו מוצא ים. החל משנת 2005 בראש הצבא עומד באטו טשרינג.

הכוחות אחראיים להגנת ושלמות של בהוטן. המלך הוא המפקד העליון. בהוטן נתמכת ביטחונית על ידי הכוחות המזוינים של הודו, שזו ערבה לביטחונה וליחסי החוץ שלה, ומקבל ממנה ציוד אימוני וגם הגנה. בעיקר מפיקוד האוויר המזרחי של הודו המספק הגנה אווירית וסיוע מוטס בשעת הצורך. כלל כוח האדם בצבא מוערך ב-9,000 איש, לרשות עומד כ-30 מרגמות 81 מ"מ, יותר מ-20 נגמ"שי BTR-60 ושני מסוקים. רוב הציוד מסופק דרך הודו.

ראו גם
------

* הכוחות המזוינים של הודו
* חיל האוויר ההודי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הצבא המלכותי של בהוטן

הערות שוליים
------------

1. ↑  2021 Bhutan Military Strength, www.globalfirepower.com
**אצרתריום** (שם מדעי: *Aceratherium*) הוא סוג נכחד של יונק ממשפחת הקרנפיים, אשר חי באירואסיה ובעיקר באירופה במהלך המיוקן. הוא הוגדר ב-1883 ובסוג נכללו 3 מינים שונים. פירוש שמו הוא: "הבהמה חסרת הקרן".

מאפיינים
--------

קרנף זה שונה מהקרנפים החיים כיום, והוא השתייך לתת-המשפחה הקדומה Aceratheriinae, בה מצויים גם האצרורינוס (שבעבר נחשב למין שלו), הטלאוצרס והכילותריום, הקרויה על שמו. הוא הגיע לאורך 2.5 מטרים, לגובה 120 סנטימטרים ולמשקל של 1 טון, דומה מעט לקרנף סומטרה המודרני.

הגולגולת הגיעה לאורך 45–58 סנטימטרים והייתה חסרת קרניים, אך בעלת לסת ארוכה עם ניבים קדמיים בלסתותיו העליונות, ובעיקר התחתונות שאולי שימשו להגנה ואולי גם לחפירה והאף הקצר אולי נראה כמו חדק. המבנה של הקרנף היה מאוד נמוך וייתכן שהוא רעה בביצות ובבריכות בדומה להיפופוטם.

בניגוד לקרנפים המודרניים קרנף זה היה בעל מעט שיניים קצרות, כך שהוא ניזון רק מעלים וענפים של עצים ושיחים, מה שאיפשר לו לחיות רק באזורים לחים יחסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצרתריום** בוויקישיתוף
* אצרתריום, באתר GBIF (באנגלית)

שלד של *Aceratherium incisivum*
**פאדבורג** (בדנית: **Padborg**) היא העיירה הדרומית ביותר בדנמרק. היא שייכת למחוז סודדנמרק. נכון לשנת 2022, בעיירה מתגוררים מעל 4,300 תושבים.

גאוגרפיה
--------

העיירה ממוקמת בקצה הדרומי של דנמרק, בדרום חצי האי יוטלנד, העיירה היא עיירת גבול – בדרומה חולף גבול גרמניה–דנמרק (אנ') ומעבר לו נמצאת העיר פלנסבורג, העיר הצפונית בגרמניה, השייכת למדינת שלזוויג־הולשטיין. פלנסבורג פירת' (אנ'), המפרץ המערבי ביותר של הים הבלטי, נמצא כ־3.5 קילומטרים מזרחית לעיירה. היא נמצאת כ־90 קילומטרים מדרום־מזרח לעיר אסביירג וכ־97 קילומטרים דרומית לוויילה, בירת המחוז.

היסטוריה
--------

עד שנת 1920 נכללה פאדבורג בשטחה של הקיסרות הגרמנית, אך בעקבות תבוסתה של הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, ביקשה ממשלת דנמרק מוועידת ורסאי לערוך משאל עם במחוז שלזוויג, שהבעלות עליו הייתה שנוייה במחלוקת. משאלי העם במחוז שלזוויג (אנ') נערכו ב־10 בפברואר וב־14 במרץ 1920. לאחר ספירת התוצאות נערכו ועידות אשר קבעו סופית את קו הגבול בין המדינות, כך שהוא עובר בין פאדבורג לפלנסבורג.

תחבורה
------

בעיירה ממוקמת תחנת רכבת אשר מהווה תחנת קצה בקו פאדבורג–קופנהגן. תחנה זו מחברת את מערך פסי הרכבת הדניים עם מערך פסי הרכבת הגרמניים.

העיירה מחוברת לרשת הכבישים הדנית, והכבישים העוברים בה מחוברים גם לרשת הכבישים הגרמנית ולאוטובאן בפרט.

כלכלה
-----

בעיירה ממוקם אזור תעשייה המיועד כמעט במלואו לצורכי שטעון ותעבורה באמצעות משאיות, זאת עקב מיקומה החשוב בקרבת הגבול עם גרמניה.

בקרבת העיירה ממוקמים גם מוזיאון מלחמה וחקלאות ומסלול מרוצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאדבורג** בוויקישיתוף
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Mobile Statbank - Population, Statistics Denmark (בדנית), אוכלוסייה ביישובי דנמרק, באתר Statistics Denmark

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 234407404
* WorldCat (עם VIAF): 234407404

 |
**Irresistible** (בעברית: **שֶׁאֵין לַעֲמוֹד בְּפַנָיו**) הוא אלבומה השני של הזמרת ג'סיקה סימפסון אשר יצא ב־25 במאי 2001 על ידי קולומביה רקורדס. סימפסון החלה לעבוד על האלבום ביולי שנה קודם עם מספר מפיקים וכותבים, בהם קורי רוני, רודני ג'רקינס ו-וולטר אפנסיב. בניגוד לאלבומה הקודם שכלל בעיקר בלדות, אלבום זה הכיל שירים קצביים יותר בסגנון R&B והיפ הופ. סימפסון הגדירה את האלבום כשילוב של המוזיקה של מריה קארי ובריטני ספירס. מבחינה לירית האלבום עוסק באהבה, שברון לב, מיניות וכבוד עצמי.

באותה תקופה אלבום הבכורה שלה לא זכה להצלחה מסחרית גדולה ולכן סימספון חשבה מחדש על הכיוון של הקריירה שלה. על פי הצעת מנהלי חברת התקליטים שלה סימפסון החליטה להתעמק יותר בפופ ו־R&B ולנסות להידמות יותר לזמרות כמו בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה על מנת לפנות לקהל צעיר יותר, דבר אשר חשבה שיכול לעזור לקריירה שלה. עם הוצאתו לאור האלבום קיבל ביקורות שליליות כאשר רבים מהמבקרים כינו את האלבום כ"גנרי" וכסובל מ"הפקת יתר". האלבום הגיע למקום ה־6 בארצות הברית אך מאוד מהר נפל במצעד ובסופו של דבר מכירותיו הסתכמו ב־900 אלף עותקים בארצות הברית (מעמד אלבום זהב) וב־1.1 מיליון עותקים נוספים בשאר העולם. גם במצעדים בשאר העולם האלבום לא זכה להצלחה כאשר התברג במצעדים של מספר מדינות מצומצם וברובם במקומות נמוכים והצליח להגיע למעמד זהב ב־3 מדינות בלבד, ללא מעמדות פלטינה.

שני סינגלים יצאו מתוך האלבום: הראשון הוא שיר הנושא של האלבום אשר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה־19 במצעד האירופאי, למקום ה־15 בארצות הברית ולמקום ה־16 בקנדה. הסינגל השני מהאלבום היה השיר "A Little Bit" אך בניגוד לקודמו השיר לא זכה להצלחה. על מנת לקדם את האלבום יצאה סימפסון באותה שנה לסיבוב ההופעות ראשון שלה "DreamChaser Tour".

רשימת רצועות
------------


| Irresistible |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | Irresistible | 3:13 |
| 2. | A Little Bit | 3:47 |
| 3. | Forever In Your Eyes | 3:38 |
| 4. | There You Were (דואט עם מארק אנתוני)  | 4:25 |
| 5. | What's It Gonna Be | 4:41 |
| 6. | When You Told Me You Loved Me | 3:48 |
| 7. | Hot Like Fire | 4:17 |
| 8. | Imagination | 4:25 |
| 9. | To Fall In Love Again | 4:57 |
| 10. | For Your Love | 4:18 |
| 11. | I Never | 4:34 |
| 12. | His Eye Is On the Sparrow | 4:37 |
| **משך כולל:** | **50:40** |

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2001)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 58 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 81 |
|  אירופה | מצעד האלבומים האירופאי | 93 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 6 |
|  בריטניה | מצעד האלבומים הבריטי | 103 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 34 |
|  יפן | אוריקון | 24 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 65 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 13 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 15 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום *Irresistible* באתר MusicBrainz
* מידע על האלבום *Irresistible* באתר AllMusic
* האלבום *Irresistible* באתר Discogs
* האלבום *Irresistible* באתר ספוטיפיי

הערות שוליים
------------

1. ↑  וולטר אפסניב, לואיס ביאנקנילו, קורי רוני, רודני ג'רקינס, רית לורנס, סטיב מוראלס, ריק ווייק, סאם ווטרס, אנדרס באגס, ארנת'ור בירגיסון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: a38b2ef3-d7b6-3774-a2f8-66aee7a1b878

 |
**לוציוס דיי קופלנד** היה מהנדס וממציא מפיניקס, אריזונה, שהמציא את אחד מראשוני האופנועים, את אופני קיטור קופלנד, אופני פני-פרת'ינג המונעים בקיטור, אשר הוצג ביריד הטריטוריאלי הראשון באריזונה בשנת 1884.

תלת אופן
--------

 קופלנד מרכיב את פרנסס בנג'מין ג'ונסטון על מכונית "פיטון קיטור" שלו ליד בניין הסמית'סוניאן בשנת 1888. מאחור עומדים שותפו סנדפורד נורת'רופ, והפקידים בסמית'סוניאן EH Hawley, WH Travis ו- J. Elfreth Watkins .
קופלנד המציא גם את המכונית הראשונה בעלת שלושה גלגלים, שיוצרה באופן מסחרי. כ-200 מכוניות מסוג "פיטון קיטור" שלו יוצרו לפני שפרש בשנת 1891.

קופלנד ייצר את תלת-אופן הקיטור המצליח הראשון, עם טווח של 30 מיל (48 קילומטרים), ועם זמן המתנה של 5 דקות בלבד, ליצירת מספיק לחץ קיטור לנסיעה של 10 מייל לשעה (16 קמ"ש).

בליווי מנהל נוסף של חברת נורת'רופ ייצור, סיים קופלנד בהצלחה נסיעה הלוך-חזור לאטלנטיק סיטי באורך של 120 מיל (190 קילומטרים), באחת ממכוניות "פיטון קיטור" התלת-גלגליות שלו.

כ־200 כלי רכב יוצרו, לפני שקופלנד החליט שהוא לא מרוויח מספיק כסף ופרש בשנת 1891.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוציוס קופלנד** בוויקישיתוף
* תמונה של לוציוס קופלנד ואופני הקיטור שלו בשנת 1884
* פטנט תלת אופן הקיטור של קופלנד 1887
* פרסומת עבור ה- Phaeton Moto-Cycle 1890

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gagan, Peter. "Earliest Steam Cycles". stanleysteamers.com.
2. ↑  Barnard, Murray (1996). "The Copeland Steamer". ozebook.com.
3. ↑  Payne, Elvis (2010). "Copeland". 3wheelers.com.
4. ↑  Schindler, Gordon (ביוני 2002). *The Age of Steam*. *American Motorcyclist*. `{{cite book}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לוציוס קופלנד"**.