recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
זורק דיסקוס בעל רגל קטועה במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
אצן עיוור המסתייע במדריך המכוון אותו במסלול
תחרויות אתלטיקה מתקיימות במסגרת המשחקים הפאראלימפיים מאז ייסודם במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960), כאחד משמונה ענפים שהתקיימו במשחקים. גברים ונשים, המסווגים על פי דרגת נכותם, מתחרים בקטגוריות האתלטיקה המקובלות בתחרויות לאתלטים שאינם בעלי מוגבלות, עם התאמה לסוג מוגבלותם.

קטגוריות
--------

על מנת להבטיח כי התחרות הוגנת ושוויונית, לכל ענפי הספורט הפאראלימפיים קיימת שיטת סיווג של דרגת הנכות לקטגוריות שונות, כך שכל ספורטאי יתחרה מול מתמודדים בעלי מגבלות דומות לשלו.

בתחרויות האתלטיקה, בדומה לתחרויות השחיה, מחולקות הקטגוריות בעזרת אות ומספר.

* F - למקצועות השדה (Field)
* T - למקצועות המסלול (Track)

בשיטת המספור של הקטגוריות,

* **11-13** - קטגוריות המיועדות לספורטאים בעלי לקות ראייה, כאשר בקטגוריה 11 משובצים אתלטים עיוורים, או קרובים לעיוורון מלא ואילו בקטגוריה 13 מסווגים ספורטאים בעלי לקות ראייה מינימלית.
* **20** - קטגוריה המיועדת לאתלטים בעלי לקות אינטלקטואלית.
* **31-38** - קטגוריות המיועדות לספורטאים בעלי שיתוק מוחין.
* **41–46** - קטגוריות המיועדות לספורטאים בעלי קטיעה ואחרים (לרבות גמדות)
* **51–58** - קטגוריות המיועדות לספורטאים בכיסא גלגלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתלטיקה במשחקים הפאראלימפיים** בוויקישיתוף
* אתלטיקה באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
שער הספר אמונת חכמים, דפוס ווארשא
 לוח שנה שהודפס בשנת ה'ת"צ על ידי הרב אביעד שר שלום באזילה ממנטובה שבאיטליה
רבי **אביעד שר שלום באזילה** (מכונה **השר שלום**, ביידיש וגרמנית: **Solomon Abi'ad Sar Shalom Basilea**;‏ ה'ת"מ, 1680 – ט"ו בתשרי ה'תק"ד, 3 באוקטובר 1743) היה רב וראש ישיבה, מקובל, מהנדס ואסטרונום יהודי-איטלקי. רבה של מנטובה.

קורות חיים
----------

נולד במנטובה לרב מנחם שמשון באזילה שכיהן כרבה של העיר. למד אצל אביו ואצל רבי משה זכות ותלמידו רבי בנימין הכהן ויטאלי. בבגרותו דבק במקובל רבי יהודה בריאל שהיה לרבו המובהק. בשנת תפ"ט הוסמך לרבנות. בצעירותו רכש ידע רחב במדעים בני תקופתו, בדגש על אסטרונומיה והנדסה וחיבר חיבורים בתחומים אלו. רגיל היה לומר "כל החכמות למדתי במשך עשר שנים, אך חכמת התלמוד נער הייתי גם זקנתי ולא מצאתי כי אם שמץ מנהו".

לאחר פטירת אביו[דרושה הבהרה] עמד במקומו בראשות הישיבה במנטובה וכיהן כרב העיר, תשובותיו ההלכתיות משוקעות בכתבי בני דורו כמו "פחד יצחק" של רבי יצחק למפרונטי ושו"ת הרב"ך. בעת הפולמוס נגד רמח"ל נמנה עם תומכיו. באופן כללי נמנה עם מחנה המצדדים בקבלה והקדיש לנושא את ספרו "אמונת חכמים" (מנטובה ה'ת"ץ, 1730). בחיבור "מטפחת ספרים" כתב הרב יעקב עמדין הגהות על ספרו זה.

ביאורו על המחזה "תפתה ערוך" של רבו הרמ"ז, נדפס בוונציה ה'תע"ה (1715). מלבד חיבוריו, עסק גם בהגהת ספרים והכנתם לדפוס, הוא פיקח על הדפסת ספרי שולחן ערוך שנדפסו במנטובה בשנים תפ"ג-תפ"ד והגיה אותם, ויזם את הדפסת התנ"ך עם מנחת שי שיצאה לפועל רק לאחר מותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יוסף פין, **הערך "הר"ר אבי עד שר שלום בהרב מנחם שמשון באזילה"**, בתוך: **כנסת ישראל**, ורשה תרמ"ז, עמ' 6, באתר היברובוקס
* "באזיליאה, אביעד שר שלום", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ב, עמודים 276–277, באתר היברובוקס
* משפחת באזילה-באזילאה-באסולה-באסלה, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

ספרו
* 
* ויקיטקסט אמונת חכמים, באתר ויקיטקסט
* 
* ויקיטקסט מהדורה חדשה ע"פ כתב-היד המקורי של הספר, באתר ויקיטקסט
* ****אמונת חכמים****, מנטובה ה'ת"ץ, באתר היברובוקס
* ****אמונת חכמים****, ורשה תרמ"ח, באתר היברובוקס
* אביעד שר שלום באזילה, באתר "החכם היומי"
* אביעד שר שלום בן מנחם שמשון בזילה (1680?-1743), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בהקדמת ספרו "אמונת חכמים" הוא כותב: "כל ימי גדלתי בין החכמים, הם הם כבוד מעלת אבא מארי זצ"ל, וכמהר"ר משה זכות, וכמהר"ר יהודה בריאל הוא היה רבי מובהק, וכמהר"ר בנימין הכהן, המה בצדקתם הורוני".
2. ↑  שם כתב: "כי יודע כל שער עמי כי בימי חרפי למדתי חכמת הטבע וחכמת הכוכבים, עד שיצא לי שם בין הגוים בגלילות האלה".
3. ↑  שם הגדולים, מערכת ספרים, ערך אמונת חכמים.
4. ↑  ****תפתה ערוך****, ויניציאה: ברגדין, תע"ה, באתר היברובוקס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528627305171
* GND: 142447072
* ISNI: 0000 0000 4806 7993
* LCCN: nr96007153
* NTA: 304903000
* VIAF: 12203149
* WorldCat: lccn-nr96007153

 |
**על כנפי הכסף** הוא שיר עברי שכתבה והלחינה נעמי שמר, ואשר התקבל כאחד משירי הזמר ההמנוניים המוקדש לחיל האוויר. השיר בוצע לראשונה ב–7 ביולי 1967 בנשף הניצחון של חיל האוויר לאחר מלחמת ששת הימים, אשר ציין את תפקידו המכריע של החיל בהכרעת המלחמה ביומה הראשון, כשהשמיד את חילות האוויר של מצרים וסוריה ואפשר לכוחות היבשה של צה"ל תנועה חופשית במרחב.

תוכן השיר
---------

נעמי שמר משלבת במילות השיר פסוקים ותאורי אירועים מסיפורי המקרא כגון: חציית ים סוף ("נָס הַיָּם וְיִסּוֹב אָחוֹר"), חלום יעקב ("הַסֻּלָּם רַגְלָיו בָּאֲדָמָה"), ספר איוב ("בְּנֵי רֶשֶׁף יַגְבִּיהוּ עוּף") ושיר השירים ("דִּגְלוֹ עָלַי אַהֲבָה"). מילות השיר מבטאת התפעמות מן הטייסים, המטוסים, ורוח הלחימה עד כדי שינוי סדרי הטבע.
הלחן הוא בקצב המארש ומהווה עד היום חלק מהרפרטואר של תזמורת צה"ל בכל טקס צבאי וממלכתי.

ניתוח היצירה
------------

השיר מדגים את האווירה הלאומית ומבטא את האופוריה הציבורית לאחר מלחמת ששת הימים, ותוצאותיה.

החריזה בְּרֻבָּהּ היא חריזה דקדוקית של סיומת הרבים -IM: (רכובים, בעבים, העזים, הטובים), וכאשר היא משתנה, ל־VA ו־MA (אהבה, אדמה, מלחמה, חמה), או ל־ESH (חרמש, לוחש, אש), יש ניסיון לשמור על ההצמדה. בבתים 3 ו־6 מתקיימת חריזה מסורגת במבנה של: א ב א ב. בכל יתר הבתים החריזה היא במבנה של: א א א ב. הגורמת להגברה ותוספת של עוצמה ריתמית של הטקסט. הקול הדובר הוא קול נשי המעניק לטייסים חזות מיתית. למרות שקול נשי אינו מאפיין את הזמר ההמנוני, הרי שבמקרה זה הוא אינו מייצג קול פרטי אלא קול קולקטיבי, המקובל בשירי הזמר ההמנוניים. ההמראה אל על סוחפת עמה את הן את הקולקטיב היחידני והן את הלאומי. מכיוון שהטייסים מוצגים כמושיעים, בדומה לאבירים בימי הביניים, הקול הנשי הנדיר בסוגת שירי הזמר ההמנוניים מבטא נקודת מבט הקולקטיבית, המצ'ואיסטית, המאפיינת את הסוגה הזו.
שמר עושה שימוש בדימויים המבטאים את רוחה של ישראל שלאחר מלחמת ששת הימים, והם קשורים זה בזה באמצעות החריזה. הם מעצימים את האח, הטייס, המבצע שליחות כמשימה המוכתבת בידי כוח עליון.

האווירה הכללית בשיר היא של עולם רומנטי ואידילי. הטקסט משלב קטעים מן המקורות היוצרים אידיאליזציה אסכטולוגית. ומציגה את טייסי חיל האוויר כמושיעי העם ("העזים והטובים", "בני רשף" הרכובים על "כנפי כסף").
שמר עושה שימוש במרקם לשוני גבוה ומעורפל, המשתמש באובייקטים מופשטים לצורך יצירת ערפול סמנטי הרומז על עולמות גבוהים וטהורים ("אבירי הרוח
בעבים", "שבעת הרקיעים"), במטרה ליצור ריגוש מועצם, לא שכלתני, כמקובל בשיר זמר המנוני.
שמר משלבת בטקסט אירועים מסיפור יציאת מצרים וכיבוש הארץ ("נס הים ויסוב אחור, והנהר חרבה"), ובכך יוצרת קשר בין ההישגים הצבאיים של חיל האוויר במלחמה לסיפורי המיתוס הגדולים של עם ישראל.

ביצוע
-----

השיר זכה לאין ספור גרסאות והשמעות, בין היתר בביצועי יחידים ומקהלות, ביצועים תזמורתיים או בלווי כלי יחיד. את השיר ביצעו להקות צבאיות ואזרחיות, צוותי הווי ובידור שונים והזמרת דנה אינטרנשיונל ביצעה גרסה שלו בפרשנות ייחודית משלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ראובן שהם, בין 'כנפי הכסף' ל'גולני שלי': שירי הזמר ההמנוניים של צה"ל
* מוטי זעירה, ‏נעמי שמר נחשפת: העסקים בחו"ל, הקרבה לגנרלים והביקורים במעוזים, באתר מעריב אונליין, 4 באוקטובר 2018
* השיר בביצוע תזמורת צה"ל, סרטון באתר יוטיוב
* על כנפי הכסף, באוסף המוזיקה הישראלית
**עלי ספר : מחקרים בביבליוגרפיה ובתולדות הספר העברי המודפס והדיגיטלי** הוא כתב עת מדעי העוסק בתולדות הדפוס העברי בביבליוגרפיה של הספר העברי בעבר והווה. כתב העת יוצא לאור באופן לא סדיר החל משנת 1975 על ידי המחלקה למדעי המידע באוניברסיטת בר-אילן ובדפוס הוצאת אוניברסיטת בר-אילן. שפת כתב העת היא עברית ולכל גיליון נוספים גם תקצירים בשפה האנגלית.

היסטוריה
--------

כתב העת החל לצאת לאור ב-1975 בעריכת ישראל מ' תא-שמע ובחסות המחלקה ללימודים ביבליוגרפיים ולספרנות (בהמשך נקראה המחלקה ללימודי מידע ולאחר מכן המחלקה למדעי המידע) ביוזמתם של יצחק דב גילת, ד"ר נעמי גולדפלד פוגלמן, שהייתה אז ראש המחלקה ללימודים ביבליוגרפיים ולספרנות, ותא-שמע. תחילה יצא כתב העת בתדירות של אחת ל-8 חודשים בממוצע עד לגיליון י' שיצא לאור ב-1981 והיה האחרון בעריכת תא-שמע, שעבר לאוניברסיטה העברית. ב-1984 התחדשה הוצאת כתב העת, הפעם בעריכת שלמה זלמן הבלין, שהתמנה באותה תקופה לראש המחלקה, והוציא לאור את כתב העת בתדירות נמוכה יותר עד גיליון י"ט שיצא לאור ב-2001. הוצאת כתב העת התחדשה ב-2008, הפעם בעריכת דב שוורץ וגילה פריבור, בתדירות ממוצעת של פחות משנתיים. העורכים החדשים שינו את כותרת המשנה של כתב העת מ"כתב-עת לביבליוגרפיה ולחקר הספר העברי" ל"מחקרים בביבליוגרפיה ובתולדות הספר העברי המודפס והדיגיטלי" וזאת "במטרה לחשוף את החוקר גם לאמצעים הדיגיטליים העומדים לרשותו".

מרבית גליונות כתב העת עוסקים בנושאים מגוונים, אך כמה מהגליונות הוקדשו לנושא או תחום מיוחד: גיליון י"ג (1986) עסק כולו בתשובות רב האי גאון ונכתב בידי צבי גרונר, גיליון כ"ד-כ"ה (2015) זכה לשם "מישן לחדש בספר העברי : ספר זיכרון ליהושע ברזילי)"' גיליון כ"ו-כ"ז (2017) כונה "בנתיבי הספר : מספר יצירה ועד לכתבי הרב יוסף דב סולובייצ'יק" והכיל מדור מיוחד שעסק בכתבי הרב יוסף דוב סולובייצ'יק מבוסטון שיצאו לאחר פטירתו, גיליון ל'א-"א (2021) נקרא "שם לשמואל – מחקרים בתולדות הספר העברי לזכרו של ר' שמואל אשכנזי" וגליון ל"ב-ל"ג (2024) נקרא "אבני דרך בתולדות הספר העברי: מראשוני המדקדקים ועד הציונות הדתית" 

גליונות כתב העת זמינים למנויים באמצעות אתר JSTOR.

לקריאה נוספת
------------

* שפרה ברוכסון-ארביב, גילה פריבור, דב שוורץ, ארבעים שנה לכתב העת ״עלי ספר״: חקר הספר העברי כתבי יד, דפוס ודיגיטציה, **עלי ספר** כ"ד-כ"ה, 2015, עמ' 7-14

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עלי ספר
* רשימת החוברות באתר הוצאת אוניברסיטת בר-אילן
* מידע על עלי ספר בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* גיליונות "עלי ספר" במאגר JSTOR (הצגת דף זה מתאפשרת לאחר הזדהות באתר הספרייה הלאומית, וכניסה לכתב עת כלשהו בדף המוצג. הרישום לאתר הספרייה הוא חינם)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ש.ז.ה, ארבעים שנה לכתב העת ״עלי ספר״: חקר הספר העברי כתבי יד, דפוס ודיגיטציה, **עלי ספר** י"א, 1984, עמ' 5-8
2. ↑  שפרה ברוכסון-ארביב, גילה פריבור, דב שוורץ, ארבעים שנה לכתב העת ״עלי ספר״: חקר הספר העברי כתבי יד, דפוס ודיגיטציה, **עלי ספר** כ"ד-כ"ה, 2015, עמ' 7-14
**התנגשות מטוס עיט ומטוס בז** הייתה תאונת אימונים אווירית בחיל האוויר הישראלי, שהתרחשה ב-1 במאי 1983, ובסופה הונחת מטוס F-15D (בז דו-מושבי) מספר *957* "מרקיע שחקים" בשלום לאחר שנתלשה ממנו כנף.

התאונה
------

ב־1 במאי 1983 ערך זוג מטוסי F-15D מטייסת 106 אימון קרב-אוויר נגד ארבעה מטוסי A-4N סקייהוק ("עיט") מטייסת 116 שדימו תקיפת שדה תעופה באזור נחל צין בנגב. האימון נערך במסגרת תרגול ימי לחימה של בסיס תל נוף.

במהלך האימון נכנס טייס ה־F-15D (מטוס 957 "מרקיע שחקים") למצב של שיגור טיל אוויר-אוויר על מטוס מספר 3 ברביעיית התוקפים והתנגש עם שורש הכנף הימנית בתוקף מספר 4. מטוס הסקייהוק התפוצץ מייד והטייס (ר.ש.) ניסה לנטוש בעזרת ידית ההפלטה התחתונה, וכשפעולה זו לא הצליחה הצליח לנטוש בעזרת ידית ההפלטה העליונה. מטוס ה־F-15 נפגע גם הוא באופן קשה: כנפו הימנית נתלשה עד פתח כונס האוויר. המטוס החל להסתחרר כשהוא צולל מטה בזווית של כ־30 מעלות. כתוצאה מהקריעה, נפלט סילון של דלק מגוף המטוס, שמנע מהטייס, זיו נדיבי, ומהנווט, יהואר גל, את היכולת להבחין בכך שהכנף הימנית של המטוס חסרה.

בניסיון להשתלט על סחרור המטוס הפעיל הטייס את המבער והביא לעלייה מיידית במהירות המטוס, ובנוסף הפעיל את המנועים באופן א־סימטרי. גם מייצבי הכיוון עזרו להשלמת יציבות המטוס, וכך החל הטייס לייצב בהדרגה את המטוס, כשהכנף השמאלית מספקת את העילוי הנדרש (שהושג בזכות מהירות המטוס), והזנב והמנועים את שיווי המשקל. המטוס הופנה לנחיתה מידית בבסיס רמון. הטייס הוריד את וו העצירה והנחית את המטוס במהירות כפולה מאשר בנחיתה רגילה, כ־260 קשר, במטרה להתגבר על הנזק הפיזי שהביא להקטנת העילוי. בנוסף, קרא הטייס בקשר למגדל הפיקוח להרים את רשת עצירת החירום. בשל המהירות הגבוהה של המטוס נקרע וו העצירה של המטוס, והוא המשיך בנסיעה במהירות גבוהה על פני המסלול ונעצר כשישה מטרים בלבד מרשת העצירה.

רק לאחר הנחיתה גילה הטייס כי איבד חלק ניכר מהכנף. הסיבה האווירודינמית לכך שהמטוס שרד היא מכוח הזנב הכפול ובכך שהמטוס הוא דו־מנועי, ולא – היה מסתחרר ומתרסק.

שיפוץ וחזרה לשירות מבצעי
------------------------

חברת מקדונל דאגלס, שלא האמינה תחילה ונדהמה למראה התמונות, החליטה להעניק לחיל האוויר כנף חלופית במתנה וכיסתה את עלות התיקונים. ה-F-15 שופץ תוך חודשים ספורים וחזר לטוס באופן מבצעי בטייסת .

ב-19 בנובמבר 1985, במהלך משימת אבטחת טיסת צילום מעל לבנון שבה השתתף, התפתח קרב אוויר שבו הפיל בז "מרקיע שחקים" מטוס מיג 23 סורי ומטוס מיג 23 נוסף שהופל זיכה אותו ב"חצי הפלה" נוספת מאחר ולא ניתן היה לקבוע איזה מזוג הבזים שיגר את הטיל שגרם להפלתו. בסך הכל למטוס זה יש 4.5 הפלות של מטוסי אויב סורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון של "101 הפקות", המשחזר את התאונה. פורסם לרגל יום העצמאות ה-70
* סרטון המציג את התאונה
* אלי אנציקובסקי, אבינעם מיסניקוב, ‏התנגשות בז 957 בעייט 374, באתר "מרקיע שחקים"
* ניצן סדן, לעוף על הגוף בטירוף: איך הצליח F15 ישראלי לנחות עם כנף אחת?, באתר כלכליסט, 23 במאי 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחקירת התאונה סיפר טיס ה-F15D כי חשב שהוא נכנס על מספר 4 במבנה התוקף (ולא על 3 כפי שהיה בפועל).
2. ↑  Mission Impossible
3. ↑  CREW'S STORIES
**מירב הדר** (נולדה בשנת 1963), היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.

ביוגרפיה
--------

הדר נולדה וגדלה בקיבוץ שפיים. אחותה הצעירה, אילה הדר, אף היא אלופת ישראל בשחייה בעברה. היא למדה בבית הספר התיכון עין השרון. היא התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל גש"ם בהדרכת אביה אברהם "הגא" הדר ואחר כך בהדרכתו של גרשון שפע.

### 1978

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1978 זכתה הדר במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:43.35 דקות, אחרי טובה אברמוב מהפועל חולון/בת ים (2:37.28 דקות) ומיכל כהן ממכבי תל אביב (2:40.68 דקות).

### 1979

#### אלופה ושיאנית ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש אוגוסט 1979 זכתה הדר ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.36 דקות, לפני ליאור בירקאן (1:02.43 דקות) ומישל קובין (1:03.44 דקות), שתיהן מהפועל ימק"א ירושלים ובמשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:19.08 דקות, שיפור לשיא בן 7 שנים של שלומית ניר (1:19.90 דקות), לפני מירב כהן ממכבי קריית אונו (1:21.69 דקות) וענת פרקש (1:22.14 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.44 דקות, אחרי ענת פרקש (2:54.92 דקות) ומירב כהן (2:55.01 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:35.54 דקות, אחרי ליאור בירקאן (2:32.05 דקות) וטובה אברמוב מהפועל חולון/בת ים (2:33.97 דקות).

### 1980

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1980 זכתה הדר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.51 דקות, אחרי רבקה פרידלנד ממכבי קריית אונו (1:20.32 דקות) ולפני תמי מוניוז מהפועל מטה יהודה (1:22.13 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.39 דקות, אחרי עופרה מוניוז מהפועל מטה יהודה שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:00.91 דקות וליאור בירקאן (1:01.69 דקות).

### 1982

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש אוגוסט 1982 זכתה הדר במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 28.13 שניות, שיפור לשיא של עופרה מוניוז (28.18 שניות). שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונישבר על ידי ענת ישראל (28.00 שניות).

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב פתאל, שלוש מדליות זהב ואחת כסף לגניאל באליפות השחייה, דבר, 30 ביולי 1978
2. ↑  אלופי השחייה ל-1979, מעריב, 24 באוגוסט 1979
3. ↑  יעקב פתאל, 12 שיאים לאומיים חדשים נקבעו באליפות השחיה, דבר, 26 באוגוסט 1979
4. ↑  התוצאות בסוף השבוע, מעריב, 26 באוגוסט 1979
5. ↑  אלכס פרלסמן, איזו אליפות נפלאה, מעריב, 27 באוגוסט 1979
6. ↑  התוצאות אתמול, מעריב, 27 באוגוסט 1979
7. ↑  יעקב דץ, 6 שיאים נוספים נקבעו אתמול ביומה השני של אליפות השחיה, דבר, 29 באוגוסט 1980
8. ↑  יעקב דץ, שמיר ירד מגבול 53 השניות במשחה 100 חתירה - 52.69, דבר, 28 באוגוסט 1980
פסלו של הֶני אימן באורנייסטאד, ארובה
**יאן הנדריק אלברט "הֶני" אימן** (בהולנדית: **Jan Hendrik Albert "Henny" Eman**; נולד ב-20 במרץ 1948) היה ראש הממשלה הראשון של ארובה, אי הולנדי בים הקריבי. כיהן בתפקיד זה פעמיים: בשנים 1 בינואר 1986 - 9 בפברואר 1989, ושוב, מ-29 ביולי 1994 עד 30 באוקטובר 2001. יהודי במוצאו.

קורות חיים
----------

אימן נולד בארובה, אי הולנדי, שהוא כיום חלק מהפדרציה הקרויה ממלכת ארצות השפלה ובה חברות בנוסף לארובה גם הולנד, קוראסאו וסן מרטן. כ-120 אלף תושבים גרים באי זה והוא חלק מהאנטילים הקטנים שבים הקריבי, סמוך לחופי ונצואלה. הוריו של אימן היו אלברט אימן ("שון"), נוצרי פרוטסטנטי ובלאנש (לבית הרצוג), יהודיה. הני הוא הילד השני מתוך שבעה במשפחה. אחיו הצעיר מייק אימן היה ראש ממשלתה השלישי (חמישי אם סופרים בנפרד כהונות לסירוגין) של הטריטוריה (כיהן בתפקיד זה שמונה שנים: 30 באוקטובר 2009 - 17 בנובמבר 2017). גם אביהם היה פוליטיקאי ידוע בארובה ואף סבם לפני כן.

אימן למד בבית ספר תיכון בהולנד ולאחר מכן בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ליידן, האוניברסיטה הוותיקה ביותר בהולנד, שם סיים את לימודיו ב-1978. בינואר 1979 חזר לארובה והצטרף למפלגה הנוצרית דמוקרטית שמרנית, הקרויה "המפלגה העממית של ארובה" (Arubaanse Volkspartij - AVP), אותה ייסד סבו (הֶני אימן, 1888-1957), ב-1942, ובראשה גם עמד בשעתו אביו. באותה עת היה למפלגה זו מושב אחד בלבד (מתוך 21) בפרלמנט של ארובה. האי נחשב אז לאחד ממחוזותיה של הולנד, כחלק בלתי נפרד ממנה; ה-AVP, הן בתקופת הסב אימן, הן בתקופת האב, ועד ימי הנכד, הייתה המפלגה האופוזיציונית, שדגלה באוטונומיה, ואף בעצמאות מלאה מהמדינה האם.

בבחירות 1979 התחזקה המפלגה, כשקיבלה 4 מושבים, ואימן הפך חבר הפרלמנט של ארובה וגם חבר הפרלמנט של האנטילים הקטנים. ב-1981 הוא נבחר לראשות המפלגה.

בעקבות סגירת בית הזיקוק של אקסון מוביל בארובה, מקום העבודה הגדול באי, ב-1985, זכתה ה-AVP ברוב הקולות בבחירות ואימן נבחר לראשות ממשלת המחוז. פעולתו הראשונה, מיד עם היבחרו, הייתה הפיכת המחוז לאוטונומי, החל מה-1 בינואר 1986, כפי שהתחייב בפני בוחריו לעשות. הוא כיהן כראש ממשלת ארובה מיום הפיכתה לאוטונומיה (1 בינואר 1986) עד 9 בפברואר 1989, עת הוחלף על ידי מנהיג האופוזיציה של ארובה, נלסון אודובר, שניצח בבחירות.

אודובר כיהן כראש ממשלת ארובה במשך כחמש שנים ואז ניצח אותו אימן שוב בבחירות 1994 וחזר לכהן בתפקיד במשך כשבע שנים נוספות, עד 2001. אימן הפסיד בבחירות 2001 לאודובר ובעקבות זאת פרש מהחיים הפוליטיים. כשנתיים אחר כך נבחר אחיו מייק אימן לעמוד בראשות המפלגה, ניצח את אודובר בבחירות 2009 וכיהן כראש ממשלת האי עד שנת 2017.

ראו גם
------

* איי הודו המערבית
* יהדות ארובה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הני אימן** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של ה-AVP
* האתר הרשמי של ממשלת ארובה

הערות שוליים
------------

1. ↑  נכון לנובמבר 2011, לפי האתר "ארובה אונליין"
2. ↑  על הֶני אימן, ב"מילון של פוליטיקה עכשווית באמריקה התיכונה"
3. ↑  על נלסון אודובר, ב"מילון של פוליטיקה עכשווית באמריקה התיכונה"

| ראשי ממשלת ארובה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| הני אימן • נלסון אודובר • הני אימן • נלסון אודובר • מייק אימן |  |

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

 טיל טאו שנורה מנגמ"ש סטרייקר M1134
**טיל מונחה תיל** הוא טיל שמונחה על ידי אותות הנשלחים אליו באמצעות תילים המחוברים בין הטיל למנגנון ההנחיה שלו, הנמצא בסמוך לאתר השיגור. בזמן מעופו של הטיל חוטי ההנחיה נפרשים מאחוריו (שגר ועדכן). מערכת הנחיה זו משמשת לרוב בטילים נגד טנקים, כאשר יכולתם להשתמש באזורים עם קו ראייה מוגבל הופכים אותה לשימושית, בעוד שמגבלת הטווח המוטלת על ידי אורך החוט אינה מהווה מכשול משמעותי.

הטווח המקסימלי של טילים מונחי תיל הוא כ-4 קילומטרים (2.5 מיל).

היסטוריה
--------

הנחיה באמצעות תיל החלה בראשית המאה ה-20 עם מערכת מוקדמת של טורפדו לאי. טורפדו מונחה תיל נבנה על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה.

צמד הטילים הגרמניים Fritz X ו-Henschel Hs 293 הונחו על ידי מערכת קשר הרדיו "קיהל-שטרסבורג". עם זאת, הבריטים הצליחו לפתח אמצעי נגד שהפריעו לשימוש הגרמנים במערכת השליטה. וכדי לסכל אמצעי הנגד הללו הטיל נגד ספינות Hs 293B פותח עם הנחיה מבוססת תיל. דוגמאות נוספות כללו את הטיל אוויר-אוויר X-4 (אנ'), ואת גרסת האנטי-טנק שלו ה-X-7.

ה-X-7 השפיע על הוגים צבאיים לאחר המלחמה, בתחילת שנות החמישים פותחו מספר מערכות ניסיוניות שנפרסו באופן נרחב בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60. מספר גדול של טנקים ישראלים הושמדו באמצעות טילי סאגר מונחי תיל במהלך מלחמת יום הכיפורים. הנחיית תיל נותרה המערכת העיקרית בעבור רוב כלי הנשק הקטנים על אף כניסת מערכות חדשות יותר כגון ביות רוכב קרן לשימוש בטילים נגד מטוסים ובכמה טילי נ"ט (דוגמת ההלפייר והקורנט).

למספר טילי טורפדו ישנה גם הנחיה באמצעות תיל, כמו הטורפדו Mk 48 Advanced Capability (ADCAP) האמריקני, הטורפדו UGST הרוסי או ה-Torped 613 השוודי.

ציר זמן
-------

* 1945 טיל ה-X-4 נכנס לייצור בגרמניה.
* 1955 SS.10 (אנ') נכנס לשירות בצבא הצרפתי.
* 1956 Vickers Vigilant נכנס לשירות עם הצבא הבריטי והSS.11 בצבא הצרפתי.
* 1957 ENTAC (אנ') נכנס לשירות בצבא צרפת והקוברה (אנ') בצבא מערב גרמניה.
* 1958 טיל מלכרה (אנ') נכנס לשירות אצל הבריטים.
* 1960 AT-1 Snapper נכנס לשירות בברית המועצות.
* 1963 הסאגר נכנס לשירות בברית המועצות.
* 1970 BGM-71 טאו נכנס לשירות בצבא ארצות הברית.
* 1972 מילאן (טיל) נכנס לשירות בצבא הצרפתי.
שגיאות פרמטריות בתבנית:אישיות ביטחונית   
'סיווג: פרטיזן   
 חייל' אינו ערך חוקי 

**מיכאיל אלכסייביץ' ייגורוב** (ברוסית: **Михаи́л Алексе́евич Его́ров**;‏ 5 במאי 1923 – 20 ביוני 1975) היה חייל בצבא האדום. הוא מפורסם בשל כך שזכה להניף את דגל הניצחון על הרייכסטאג עם סיומה של כיבוש ברלין במלחמת העולם השנייה, ב-30 באפריל 1945, בשעה 21:50.

חייו
----

ייגורוב נולד למשפחת איכרים בכפר ירמושנקי שבמחוז סמולנסק. מגיל צעיר עבד בקולחוז. ביולי 1941 נכבש האזור, בו נמצא הכפר, בידי הצבא הגרמני. ייגורוב הצטרף אל יחידת הפרטיזנים, אשר הורכבה מבני המקום. הוא נדד יחד עם הפרטיזנים אל מזרח בלארוס, שם לחם בנאצים במשך כ-3 שנים. בקיץ 1944, במהלך מבצע בגרטיון שוחרר האזור על ידי הצבא האדום. בדצמבר 1944 גוייס ייגורוב לשירות הצבאי. הוא הוצב כלוחם בפלוגת הסיור של דיוויזיית הרובאים ה-150. נטל חלק במבצע ויסלה-אודר. ב-30 באפריל 1945, בעת הקרב על ברלין השתתפה יחידתו של ייגורוב, רגימנט חי"ר 79 של הדיוויזיה, בכיבוש הרייכסטאג. מיכאיל ייגורוב, יחד עם שני לוחמים נוספים (סמל מליטון כנתריה וקצין פוליטי אלכסיי ברסט) הניפו את הדגל האדום על גג הרייכסטאג. על מעשה זה הוענק לכנתריה וייגורוב תואר גיבור ברית המועצות.

בשנת 1947 השתחרר משירות הצבאי וחזר לכפר הולדתו. בהמשך עבר להצגורר בעיר רודניה, בה עבד במפעל לייצור שימורים. הרבה לנסוע ברחבי מחוז סמולנסק עם הרצאות על כיבוש הרייכסטאג. במאי 1965 יחד עם מליטון כנתריה, פתח את מצעד יום הניצחון במוסקבה.

מיכאיל ייגורוב נספה בתאונת דרכים ב20 בינוי 1975, כאשר משאית התנגשה ברכב הפרטי, בו הוא נהג. הוא נקבר בפארק הזיכרון לגיבורים, צמוד לחומת המבצר של סמולנסק. ביתו הפרטי הפך למוזיאון לזיכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאיל ייגורוב** בוויקישיתוף
* על מיכאיל ייגורוב באתר גיבורי המדינה (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130015040
* VIAF: 67561693
* WorldCat: viaf-67561693

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במעדן קפוא. אם התכוונתם לחברה לייצור שלגונים, ראו ארטיק (חברה).

**שַׁלְגּוֹן** או **שִׁלְגּוֹן** (הידוע גם בשמו העממי **אַרְטִיק**) הוא מעדן גלידה על מקל. בדומה לו, **קרחון** ("קרטיב") הוא מעדן קרח על מקל (בדרך כלל בתוספת צבעי מאכל).

השם העממי "ארטיק", המשמש בפי רבים כשם גנרי למוצר, הוא במקורו שם מותג של מפעל וחברה "ארטיק" שפעלה בישראל ושיווקה מותג שלגון נפוץ. המפעל בתורו נקרא על שם המפעל בבלגיה שממנו נרכש הידע לייצור שלגונים. השם ארטיק הוא שיבוש של המילה הלועזית arctic, שמתארת את חוג הקוטב הצפוני.

קרחון
-----

נקרא עממית **קרטיב** (גם הוא במקור שם מותג) או **ארטיק קרח**, ובעבר **אֶסְקִימוֹ**.
קיימים מקורות פופולריים המייחסים את ההמצאה לאמריקאי פרנק אפרסון, אך לכך אין ביסוס - וקיימות עדויות למעדן דמוי שלגון-קרח עוד במאה ה-19. גם אם אפרסון לא היה הראשון שייצר שלגוני קרח, הוא היה הראשון שניצל את ההמצאה לייצור תעשייתי ומסחרי של המעדן. הקרחון הראשון שיוצר והוגן על ידי פטנט יוצר בארצות הברית על ידי חברת Popsicle של אפרסון ב-1924. השם "פופסיקל" עודנו שם גנרי בארצות הברית לשלגוני קרח.

שלגון
-----

שורשי השלגון ב"סנדוויצ'י גלידה" (גלידת קסטה), גלידה מצופה בשתי עוגיות. גלידות כאלו הופיעו במחצית השנייה של המאה ה-19 בניו יורק ובסן פרנסיסקו. בראשית שנות ה-20 החלו להופיע בארצות הברית מוצרי גלידה על מקל. אחד המוצרים הראשונים היה Good Humor, גלידה על מקל מצופה שוקולד שפיתח הארי ברט ב-1920. מוצר אחר שהופיע באותה תקופה היה ה-Eskimo Pie, שפיתח מהגר מדנמרק, כריסטיאן נלסון, שהוציא פטנט על המצאתו ב-1921 (תוקף הפטנט פג ב-1929). ה"אסקימו פיי" היו שלגונים בטעם וניל עם ציפוי שוקולד.

כיום מיוצרים גם שלגונים שאינם מורכבים מגלידה (על בסיס שמנת) אלא מסורבה, חלב סויה, ללא סוכר (עם תוספת אספרטם) ועוד.

שלגונים בתרבות הפופולרית
------------------------

בישראל נהנים שלגונים מפופולריות המתבטאת גם בתרבות הפופולרית:

* שם סדרת הסרטים אסקימו לימון מבוסס על שלגון (קרח) שהיה מקובל בשנות ה-50 של המאה ה-20.
* ב-1993 הופיע צביקה פיק בקדם אירוויזיון עם השיר "ארטיק קרטיב". פיק הגיע למקום השביעי, עם 34 נקודות.
* רמי פורטיס ושלומי ברכה יצרו ב-1998 את השיר "משאית פיננסית" המתאר את מסעותיו של שלמה ה"גזלן" (מוכר שלגונים מתוך רכב מסחרי), הפותח בסופו של השיר "מזנון דרכים על גבול ירדן" עם הפזמון "ארטיק-קרטיב, ארטיק-קרטיב, צועק בקול!"
* בספר "פיות הים" מאת ליימן פרנק באום, הקרחון מוצג בתור אחד המאכלים שמוגשים בארמונו של זוג, המכשף הרשע.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שלגון** |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **שלגון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שלגונים** |

* קטע קול דורון פישלר, ארטיק קרטיב, בפודקאסט "התשובה", 8 ביוני 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרטיב קרח, באתר ישראל היום
2. ↑  לפי הפוסט בבלוג של בן משפחה של בעלי המפעל
ה**טאראסק** (tarrasque) הוא מפלצת אגדית הקשורה לסיפורה של מַרְתָּא הקדושה. כמו כן, זהו השם בו כינו הצרפתים ששלטו אז בווייטנאם יצור ימי אגדי שנטען כי חי במימי מפרץ הא לונג.

בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו בתהלוכות שבהן נישאים פסלי ענק (כולל טאראסק) בערים בצרפת ובלגיה כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.

באגדות
------

אגדה מספרת כי הטאראסק היה מפלצת ששכנה באזור נרלוק (Nerluc) שבפרובאנס, וזרעה הרס רב באזור. הטאראסק היה סוג של דרקון בעל שש רגליים קצרות, גוף דמוי שור המכוסה בשריון צב, בזנב מקושקש שבקצהו היה עוקץ של עקרב ובעלת ראש של אריה.

נטען שמוצאו של הטאראסק הוא מאזור גלטיה. מלך נרלוק תקף את הטאראסק עם אביריו וקטפולטות, ללא הועיל, עד אשר מַרְתָּא הקדושה הקסימה את המפלצת בעזרת מזמורים ותפילות, והובילה את המפלצת המאולפת חזרה לעיר. התושבים, שנבעתו מהמפלצת, תקפו אותה. המפלצת לא יכלה להתנגד ונהרגה בעיר. אז מַרְתָּא הטיפה לתושבים והמירה רבים מהם לנצרות. תושבי העיר שהתנצרו, בצערם על שעשו למפלצת המאולפת, שינו את שם העיר לטאראסקון.

סיפורו של הטאראסק דומה לסיפור "היפה והחיה" או "קינג קונג". גם כאן אישה הוליכה שולל והחלישה את המפלצת, שנהרגה כשהוחזרה לציוויליזציה.

בכל יום ראשון אחרון של חודש יוני, נערך פסטיבל לזכר הטאראסק וטארטרין, הדמות הראשית בספרו של אלפונס דודה, "טארטרין מטאראסקון".

במשחק "מבוכים ודרקונים"
-----------------------

במשחק מבוכים ודרקונים הטאראסק הוא המפלצת החזקה ביותר, ולמעשה קיימים דיונים בשאלה האם ניתן להרוג טאראסק וההגדרה המילונית שלו במשחק היא בלתי ניתן להבסה. הטאראסק ידוע כמפלצת קלאסית, אחת ויחידה, בעלת מאפיינים פיזיים גבוהים לעומת יכולות מנטליות ירודות במיוחד.
הטאראסק אינו מחונן באינטליגנציה גבוהה, אך חמוש בשיניים, טפרים, קרני נגיחה וזנב, כאשר כלי נשקו העיקרי הוא הנשיכה, אשר עוצמתה עולה על כל התקפת נשיכה הקיימת בעולם החי. לאחר נשיכה טאראסק מסוגל לבלוע בשלמות כל יריב בגודל ענק או פיל אפריקני. הטאראסק יכול להפיל אימה על כל יצור אשר מביט בו תוקף או מסתער, ולעיתים הוא מסוגל לרוץ מהר מכל אדם, למרות שמהירותו לרוב נמוכה משל האדם הממוצע. לטאראסק יש יכולת הגנה גבוהה מפני קסם, ולמעשה כל השפעות הקסם שאינן אזוריות (קליעים, קרניים וחרוטים, אך לא כדורי אש או סופות קרח) נהדפות מעורו המלוטש כזכוכית. אם לטאראסק נגרם נזק, הוא לרוב יהיה מסוגל לחדש את איבריו ולרפא מפצעיו. מעבר להכל, לטאראסק יש חושים חדים ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טאראסק** |
**אראנוס** (באנגלית: **Eranos**; ביוונית: **ἔρανος**), הוא שמה של קבוצת דיון אקדמית שמתכנסת לשם לימודי הומניזם ולימודי דתות, כמו גם דיון במדעי הטבע. אנשי האקדמיה שהיו חברים בה, נפגשו באופן שנתי, החל משנת 1933, במקומות כינוס שונים באירופה, כגון: בעיירה השוכנת סמוך לאגם מאג'ורה, ובאסקונה, שווייץ. קבוצת מלומדים מהעיר הידלברג, בתחילת המאה העשרים, אף היא קראה לעצמה בשם *"אראנוס הידלברג"*. בין חבריה, היו גם ההיסטוריון והסוציולוג מקס ובר וכן התאולוג ארנסט טרייטש, שניהם גרמנים.

משמעות השם אראנוס, מילה השאובה מיוונית עתיקה, "משתה שבו האורחים מביאים את האוכל, ללא מארח חיצוני שמביא אוכל זה". את הכינוס הראשון של אראנוס, שכאמור לעיל, התקיים בשנת 1933, בעיירה סמוך לאגם מאג'ורה, יזמה הספיריטואליסטית אולגה פרובה-קפטיין, שהייתה חברה באגודה התאוסופית. החל מ-1933, קבוצת אראנוס התכנסה באופן מסודר, אחת לשנה. במשך שבעים שנים, ועידות אלו שימשו כנקודת כינוס למפגשים שהתקיימו בחברותא, בין הוגים בתחומים שונים של ידע, החל מפסיכולוגים שעוסקים בתת-מודע, עבור בחוקרי מדע הדתות ובהיסטוריונים וכלה במבקרי ספרות וחוקרי פולקלור, שדנו בכל נושא רוחני. בכל ועידה שנתית כזו, שנמשכה שמונה ימים, היו המשתתפים אוכלים, ישנים וחיים ביחד, עובדה שהפכה אותם לחבורה מגובשת, דבר שקידם דיון חופשי ופתוח. בכל שנה היו בוחרים לדון בנושא מרכזי חדש וכל חוקר אקדמי היה בוחר להעניק הרצאה בת שעתיים על כל נושא משני שיבחר הקשור לנושא המרכזי - תרומתו או תרומתה ל'משתה' הרעיונות - זאת בניסיון למשוך קהל הוגים רבגוני זה, לקיים דיון אינטלקטואלי פרודוקטיבי.

ראשית הקבוצה
------------

פרובה-קפטיין הקימה קבוצה זו בעצתו של ההיסטוריון וחוקר לימודי הדתות, רודולף אוטו. פרובה-קפטיין, הולנדית במוצאה, הקימה לפני כן את הסלון הספרותי *"השולחן העגול"*, אשר היווה סממן בהמשך, לנטייתה ה'ספריטואליסטית' של קבוצת אראנוס עצמה. אכן, החל מייסודה של קבוצת אראנוס, נטתה קבוצה זו לעסוק בנושאים ספיריטואליסטים. הנושא המרכזי הראשון בו דנה הקבוצה 'יוגה ומדיטציה: מזרח ומערב', אמנם היווה נושא דיון תקדימי בשנות ה-30 של המאה ה-20. נושאים מרכזיים נוספים שדנו עליהם בעבר במסגרת קבוצתית זו: 'כתות השמש העתיקות והמשמעות הסימבולית של האור בגנוסטיקה ובנצרות הקדומה' (1943); 'האדם והשלום' (1958); 'יצירה וארגון' (1966); וכן 'על אמיתותם של חלומות' (1995). בין המשתתפים במשך השנים, ניתן לציין את היינריך צימר, קארוי קרניי, מירצ'ה אליאדה, קרל גוסטב יונג, אריך נוימן, רוברט אייזלר, קת'לין ריין, גרשם שלום ועוד רבים וטובים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אראנוס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אראנוס

* Eranos Unofficial Site
* Eranos
* Who is who in Analytical Psychology?: Eranos Circle

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eranos Foundation (History) Archived 2009-02-22 at the Wayback Machine
**הר בוקר** (בערבית: רג'ם אלבקרה – "רגם הפרה") הוא פסגה בגובה 640 מטר, נמצא כשמונה קילומטרים ממערב לקיבוץ שדה בוקר. הר בוקר הוא חוטמו הדרומי־מערבי של קמר בוקר־צבוע, אחד מששת הקמרים הבונים את הר הנגב הצפוני. מפסגת הר בוקר יש תצפית אל העמק העליון של נחל הבשור, רמת מטרד, בקעת צין, קמר חלוקים, רמת עבדת ורכס רמון. על פסגת ההר אתר קידוח נפט נטוש. עץ זית בודד צומח בערוץ קטן היורד מן הפסגה מזרחה, אל נחל הבשור.

סקירה גאוגרפית
--------------

הר בוקר הוא פסגה בגובה 640 מטר מעל פני הים, כשמונה קילומטרים ממערב לקיבוץ שדה בוקר. חוטמו הדרומי-מערבי של קמר בוקר-צבוע, אחד מששת הקמרים הבונים את הר הנגב הצפוני. מפסגת הר בוקר יש תצפית אל עמקו העליון של נחל בשור, רמת מטרד, בקעת צין, קמר חלוקים, רמת עבדת ורכס רמון.

הר בודד המתרומם מהמישור בצלעותיו התלולות, 8 ק"מ מדרום מזרח לשבטה (א-סביטה), בינה לבין עבדת. ממזרח להר עובר נחל הבוקר, שתוואי הזרימה שלו עולה הדרך מעבדת לחלוצה. פסגה בהר הנגב הצפוני, על פרשת המים של רכס בוקר.

גאולוגיה
--------

בראש פסגת הר בוקר נמצא קידוח נפט נטוש, וממזרח לפסגה יש עץ זית עתיק (ייתכן שזהו העץ שהעניק להר את שמו הערבי). דרך עפר עולה לפסגה מנחל בשור. מצודות מלבניות, ללא מגדלים, דוגמת המצודות בנחל רביב, קצר-רחייבה, באר-חפיר, לענה, הר-בוקר, מישור-הרוח. צורתו מצולע שצלעותיו אינן שוות. במרכזו חצר גדולה שחדרים גדולים וקטנים ערוכים סביבה. אופייניות ביותר להדגמת התופעה של המצודות בהר הנגב הן אלה היוצרות מעין מקבץ מצפון וממערב לקיבוץ שדה בוקר. שם נמצא את אתר חלוקים, את מצד הרועה, את מצודת רתמה ואת מצד הר בוקר. אלה מייצגות טיפוסים שונים, ורובן נחפרו ונחקרו ביסודיות.

היסטוריה
--------

שרידי מצד ישראלי מימי מלכי יהודה בהר בוקר אשר בהר הנגב.

לקריאה נוספת
------------

* מרקוס, מ', אלעזרי י' (2000) "אנציקלופדיה מפה- כל היישובים וכל האתרים בישראל, כרך 1", מפה- מיפוי והוצאה לאור, עמ'- 135.
* פרס, י' (1952). "אנציקלופדיה ארץ ישראל, כרך ג' ", הוצאת ספרים ירושלים, עמ'- יז'
* כהן, ר',(1979). "המצודות ישראליות בהר-הנגב"- מאמר ארכאולוגי, חסר מקור פרסום, עמ'-39.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **אריאל- אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל**, ספריית השדה
2. ↑  **הנגב הצפוני- מדריך ישראל החדש, כרך 14**, כתר הוצאה לאור, 2001
3. ↑  **כל מקום ואתר**, משרד הביטחון- ההוצאה לאור, 2005
4. ↑  **מבוא לארכיאולוגיה של ארץ- ישראל בתקופת המקרא**, בית ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה, 1990
**מיזם התעופה "אוקראינה"** (באוקראינית: **Державне авіаційне підприємство «Україна»**) היא חברת תעופה בבעלות ממשלתית שבסיסה בקייב, אוקראינה. החברה הוקמה והחלה לפעול בשנת 1996 להפעלת טיסות בשכר מטעם מספר ארגונים מקומיים כולל ממשלת אוקראינה. לחברה צי מטוסים שכמעט כולו מתוצרת סובייטית. נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו ידוע גם בתור המנהיג הראשון בעולם שביצע טיסת אח"מ באמצעות מטוס קולי (MiG-29).

צי
--

### נוכחי

 מטוס החברה מדגם איירבוס A319CJ.
צי החברה מורכב מהמטוסים הבאים (נכון לאוגוסט 2019):

| דגם | שנה | כמות | הערות | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319CJ | 2008 | 1 | UR-ABA |  |
| Аn-74TK-300 | 2012 | 1 | UR-AWB |  |
| Аn-148-100 | 2017 | 1 | UR-UKR |  |
| Мi-8MTV-1 | 2002 | 1 | UR-PAB |  |

### לשעבר

בעבר שימשו המטוסים הבאים את נשיא אוקראינה:

| דגם | שנת קליטה | שנת הוצאה משירות | תמונה |
| --- | --- | --- | --- |
| ‏איליושין איל-62 | 1997 | 2014 |  |
| טופולב Tu-134 | 1997 | 2014 |  |
| יאק-40 | 1997 | 2011 |  |

ראו גם
------

* רוסיה (חברת תעופה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקראינה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אוקראינה

הערות שוליים
------------

1. ↑
זרע החוחובה
מטע חוחובה ישראלי בשקיעה
בית בד לייצור חוחובה
**שמן חוחובה** הוא שמן המופק מזרעיו של שיח החוחובה.

הרכב כימי
---------

יחודו של השמן הוא בכך שהרכבו כולל שרשראות ישרות ארוכות ביותר (C40-C46) של אסטר ללא טריגליצרידים. השמן רווי בחומצה איקוסנואית-11, שהיא חומצת שומן חד-בלתי רוויה. הרכב זה מעניק לשמן חיי מדף ארוכים ועמידות יוצאת דופן לטמפרטורות גבוהות, בהשוואה לשמנים צמחיים אחרים. הדבר גם הופך אותו דומה יותר בתכונותיו לשומן העור מאשר שמנים צמחיים אחרים, תכונה המועילה לשימושים קוסמטיים.

שמן חוחובה מזוקק הוא חסר צבע וריח, נקודת ההתכה שלו היא כ-10 מעלות צלזיוס ונקודת ההבזק היא 295 מעלות צלזיוס.

שימושים
-------

הראשונים שהפיקו שמן מזרעי החוחובה היו הילידים משבט אודהאם היוטו-אצטקי ששכן במדבר סונורה. הם השתמשו בו כתרופה לפצעים ולחבלות.

בשנת 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, החל צבא ארצות הברית להשתמש בשמן כתוסף לשמן מנוע, שמן הילוכים ושמן גיר דיפרנציאלי. כמו כן נהגו החיילים לשמן איתו מקלעים.

בתחילת שנות השבעים החלו לייצר את השמן בצורה מסחרית. הוא אכיל, אך חסר ערך קלורי ואינו מתעכל, אלא חולף במעיים ויוצא ללא שינוי.

בהיותו מופק מצמח שגדל לאט וקשה לטיפוח, שמן חוחובה משמש בעיקר ליישומים בקנה מידה קטן, כמו תרופות וקוסמטיקה. שמן חוחובה דומה בתכונותיו לשמן לווייתנים ומהווה תחליף לו, לאחר שזה נאסר לייבוא בארצות הברית בשנת 1971.

השמן ניתן לזיקוק משום שהוא חסר ריח וצבע ועמיד לחימצון, במצב זה הוא משמש לרוב כחומר לחות בקרמים או שמן נושא לבישום. שמן חוחובה משמש גם לייצור ביודיזל, תוסף לדלק למכוניות ושמן סיכה של מכניקה עדינה, בגלל היותו חומר שימון המתפרק טבעית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמן חוחובה** בוויקישיתוף
* חוחובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jojoba Oil, web.archive.org, ‏2008-12-06
2. ↑  Drew Sturtevant, Shaoping Lu, Zhi-Wei Zhou, Yin Shen, The genome of jojoba (Simmondsia chinensis): A taxonomically isolated species that directs wax ester accumulation in its seeds, **Science Advances** 6, 2020-03-11, עמ' eaay3240 doi: 10.1126/sciadv.aay3240
3. ↑  AOCS > Technical Services, web.archive.org, ‏2007-03-13
4. ↑  Jaime Wisniak, **The Chemistry and Technology of Jojoba Oil**, The American Oil Chemists Society, 1987, ISBN 978-0-935315-17-2
5. ↑  Jojoba: A Unique Liquid Wax Producer from the American Desert, hort.purdue.edu
6. ↑  author.fullName, Jojoba oil could fuel cars and trucks, New Scientist
**בַּיתּ עְדַ'אקֵה** (בערבית: **بيت عذاقه**, נקראה גם: **אעבאר צ'אפרה**) היא עיירה במחוז עמראן שבתימן, כ-60 ק"מ צפונית-מערבית לצנעא.

העיירה
------

העיירה קרויה על שם ה"עודקי", שהוא מין משובח של צמח הדורה שהיה גדל בשפע באזור.

העיירה נמצאת תחת מחוז עמראן. בעבר הייתה העיר תחת מחוז חג'ה. העיירה ממוקמת למרגלות הר גבוה הנקרא "ג'בל מסוַר".

האזור בו נמצאת העיירה נחשב לאזור יפה מאוד, וכך כתב השד"ר ר' יעקב ספיר, שביקר בתימן:

> 
> עליתי גבעות, ירדתי בקעות. ועל כל עברים פלגים יובלי מים, וקול מים רבים הנופלים מצורי הגבעות ונוזלים על כל אפיקים. פה עצי הקהוה [=קפה] הטוב והשמן, אשר תחת צאליהם נחתי ונפשתי כל עת, ומימיהם הקלים והמתוקים
> היו משיבת נפשי.
> 
> 
> 
> — ר' יעקב ספיר, **אבן ספיר**, עמוד ק"ד
>

הקהילה היהודית
--------------

התיעוד הקדום ביותר של הקהילה היהודית בבית עד'אקה הוא משנת ה'ת"ם (1680), השנה בה התרחשה גלות מוזע. המשורר סעיד בן אסבאט מקונן על קהילת יהודי בית עד'אקה שיוצאת לגלות.

הקהילה היהודית גרה בעיירה באזור נפרד מהערבים. בית הכנסת הגדול בעיירה היה של משפחת עזירי, ובמאה ה-20 נפתחו בקהילה שני בתי כנסת נוספים, האחד במעלה העיר ועל כן נקרא "אלעיליא", והשני במרכז ולכן נקרא "אלווסטניא". בית הכנסת הישן נקרא "אלספלא", מפני שהיה בתחתית העיר. בין רבני הקהילה היו מארי דוד מזעקי, ונכדו מארי ישראל עוזרי. בעיירה גדלו הרבנים יחיא והב, חיים כסאר, אברהם חייבי, ועוד.

בשנים האחרונות לפני העלייה הגדולה לארץ מנתה הקהילה יותר מחמישים משפחות. בני הקהילה עלו ארצה במבצע על כנפי נשרים בשנת ה'תש"ט (1949). עולים מהעיירה הקימו את המושב צוריאל בגליל העליון.

יהודי בית עד'אקה היו נחשבים חריפים ולמדנים, ונאמר עליהם המשפט: "לא תירקוץ מעא שראעבה, ולא תיסאל מן בית־עד'אקה" (תרגום: אל תרקוד עם יהודי שרעב (כי הם רקדנים מומחים), ואל תשאל שאלות תורניות את יהודי בית עד'אקה (כי מרוב חריפותם לא תוכל להם)).

ראו גם
------

* ישראל עוזרי
* דוד מזעקי
* תנעם

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר משה גברא, **אנציקלופדיה לקהילות היהודיות בתימן**, כרך א', עמ' 100–101
* הרב עמרם עוזירי, **מלאך ה' – מתולדות רבינו ישראל עזירי זתע"א**, ה'תש"ף (2020), עמודים מ"א–מ"ח

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  הרב עמרם עוזירי, **מלאך ה' – מתולדות רבינו ישראל עזירי זתע"א**, ה'תש"ף (2020)
2. 1 2 3 4  ד"ר משה גברא, **אנציקלופדיה לקהילות היהודיות בתימן**, כרך א', עמ' 100–101
3. ↑  המושב צוריאל באתר מועצה אזורית מעלה יוסף
פירוש נוסף ערך זה עוסק בישיבת ממשלה בענייני כלכלה. אם התכוונתם לתרגיל גיוס של צה"ל שלא הובן נכונה, ראו ליל הברווזים (1959).
**ליל הברווזים** הוא שמה של ישיבה מיוחדת שקיימה ממשלת ישראל בראשות מנחם בגין ב-17 ביולי 1979. מטרת הישיבה הייתה לבצע שינויים במדיניות הכלכלית, בהם הסרת הסבסוד של מוצרי מזון ודלק. בשל מחלוקות שהתגלעו בין השרים, הישיבה הסתיימה ללא החלטות מעשיות, וסוכם שיש להקים ועדות מיוחדות לטיפול בעניין.

עוד לפני הישיבה, רווחה בקרב הציבור הדעה שהממשלה תנקוט צעדים שיגרמו להתייקרות מוצרים, ואנשים רבים הזדרזו וקנו מוצרים ואף מילאו את מכלי דלק של מכוניותיהם. הממשלה לא הגיעה להחלטה, וציפיות הציבור התבדו. ליל הברווזים היה בעיני הציבור סמל להססנות של ממשלת בגין לקבל החלטות חשובות.

מקור השם "ליל הברווזים" לא ברור. יש הטוענים שהוא נקרא כך על שם הביטוי "ברווז עיתונאי" שמשמעותו ידיעה חסרת-שחר ולא מבוססת; ויש הטוענים שהוא נקרא על שם ליל הברווזים משנת 1959, שגם בו נתקף הציבור בבהלה.

ראו גם
------

* ליל הברווזים (1959)

קישורים חיצוניים
----------------

* יסודות המשטר בישראל, האתר של רפאלי, המרכז האוניברסיטאי אריאל
* נחום ברנע, **יורים ובוכים**, זמורה ביתן, 1981, עמודים 57-58

הערות שוליים
------------

1. ↑  דור סער-מן, ‏יש לנו ארץ מוזרה: סקס, שקרים ופולה בן גוריון, באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2017
2. ↑  דור סער-מן, ‏יש לנו ארץ מוזרה: סקס, שקרים ופולה בן גוריון, באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2017
3. ↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: כל מה שרציתם לדעת על ברווזים, באתר nrg‏, 8 במרץ 2012
**תומאס שאף** (בגרמנית: **Thomas Schaaf**; נולד ב-30 באפריל 1961) הוא מאמן כדורגל וכדורגלן עבר גרמני. שאף אימן את ורדר ברמן בין השנים 1999 ו-2013, לאחר ששיחק בה בכל הקריירה שלו ככדורגלן בין השנים 1978 ו-1995. ב-2021 חזר לאמן את הקבוצה באופן זמני.

קריירה כשחקן
------------

שאף הגיע לאקדמיית הנוער של ברמן בשנת 1972, ו-6 שנים לאחר מכאן עלה לשחק בקבוצת הבוגרים. במהלך 4 השנים הראשונות שלו בקבוצה הופיע רק ב-20 משחקים, אולם לאחר מכאן הפך לשחקן הרכב קבוע ומשמעותי. במהלך הקריירה זכה עם ברמן בשתי אליפויות ושני גביעים מקומיים, והשתתף כמחליף בניצחון על קבוצת הכדורגל הצרפתית א.ס. מונקו בגביע אירופה למחזיקות גביע של שנת 1991/2.

קריירת אימון
------------

שאף החל את קריירת האימון שלו בעודו שחקן פעיל, עת בשנת 1987 החל לאמן קבוצות נערים של המועדון. בשנת 1996 החל לאמן את קבוצת המילואים של המועדון עד שב-9 במאי 1999 החליף את פליקס מאגאת בתור מאמן הקבוצה הבוגרת. באותה עונה לא רק שהציל את הקבוצה מירידה אלא גם זכה בגביע הגרמני.

שאף הוביל את ורדר ברמן להישגים הן בזירה המקומית והן בזירה הבינלאומית במשך כהונתו. עונת השיא של המועדון הייתה 2003/04 בה זכתה הקבוצה בדאבל - אליפות וגביע יחדיו. בנוסף לכך העפילה הקבוצה 5 פעמים רצופות (ו-6 בסך הכל) אל ליגת האלופות משנת 2004, כאשר בעונת 2008/09 הפסידה הקבוצה בגמר גביע אופ"א לקבוצה האוקראינית שחטאר דונצק.

בשנת 2013 סיים את תפקידו כמאמן הקבוצה לאחר שאימן אותה 14 שנים. בשנת 2014 מונה למאמן קבוצת איינטרכט פרנקפורט. בינואר 2016 מונה למאמן הנובר 96 במקום מיכאל פרונטצק שפוטר מהתפקיד. במרץ 2016 פוטר מתפקידו.

תארים
-----

### כשחקן

* אליפות הליגה הגרמנית (2): 1987/1988, 1992/1993
* הגביע הגרמני (2): 1990-91, 1993-94
* גביע אירופה למחזיקות גביע (1): 1991-92

### כמאמן

* אליפות הליגה הגרמנית (1):2003/2004
* הגביע הגרמני (3): 1998-99, 2003-04, 2008-09
* דאבל (1): 2003-04
* גביע הליגה הגרמנית (1): 2006
* גביע אופ"א (העפלה לגמר): 2008/2009

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תומאס שאף** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* פרופיל באתר ורדר ברמן (בגרמנית)

| מאמן השנה בגרמניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 2002: טופמולר • 2003: מגאת • 2004: שאף • 2005: מגאת • 2006: קלינסמן • 2007: פה • 2008: היצפלד • 2009: מגאת • 2010: ואן חאל • 2011: קלופ • 2012: קלופ • 2013: היינקס • 2014: לב • 2015: הקינג • 2016: שוסטר • 2017: נגלסמן • 2018: היינקס • 2019: קלופ • 2020: פליק • 2021: טוכל • 2022: שטרייך |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1012724328
* VIAF: 171434620
* WorldCat (עם VIAF): 171434620

 |
**פולמוברו** (שם מדעי: *Averrhoa carambola*. מכונה **פרי כוכב** או **כוכבית**) הוא עץ פרי קטן עד בינוני, תדיר-ירק, מוצאו מהארצות הטרופיות של דרום-מזרח אסיה. משתייך למשפחת החמציציים.

מאפיינים
--------

פרי הקרמבולה, על מגוון זניו, נפוץ מאוד בארצות מוצאו ומשמש כפרי מאכל חשוב, בדרום סין ובצפון הודו, במאלאיה, בתאילנד, בווייטנאם, בברזיל ובאיי הפיליפינים, ובארצות נוספות. בכל ארץ הוא זכה לשם ייחודי משלו. פרי הקרמבולה נאכל בארצות אלה גם כפרי וגם כירק חמוץ ומשמש לעיתים גם כירק לשימורים.

צורת הפרי של הקרמבולה היא כוכב, משום כך יש המשתמשים בו לקישוט של מאכלים אחרים והוא מוגש כמעדן במסעדות שונות. עץ הקרמבולה רגיש מאוד לקור ולרוחות, ומשום כך מגדלים אותו בחלקות מוגנות או בבתי-צמיחה. בארצות מוצאו מוכרים טיפוסים וזנים שונים של העץ, מחמוצים מאוד ועד לתפלים (חסר טעם) ומתקתקים. הזנים נבדלים זה מזה לא רק במידת מתיקותם, אלא גם בצבעם, הנע מלבן ולבנבן ועד לכתום.

פרי הקרמבולה מבשיל בארצות הטרופיות כמה פעמים בשנה. העונה העיקרית משתנה על פי המקום הגאוגרפי. העץ קטן, נוח לעיצוב, מניב שפע פרי מן השנה השנייה או השלישית, ומתרבה על ידי זרעים. הוא עשיר בויטמינים, בעיקר ויטמין C וויטמין A, ומשמש למטרות מאכל רבות ומגוונות: מאכל טרי, שימורים, תוסף למשקאות קלים ובסיס למשקאות חריפים.

רעילות
------

כצמחים נוספים ממשפחת החמציציים, פירותיו עשירים בחומצה אוקסלית, הרעילה במינונים גבוהים. ישנם דיווחים על הרעלות שמהם סבלו אנשים שעברו דיאליזה וחולים במחלות כליות, שנגרמו על ידי הנוירו-טוקסין קאראמבוקסין (אנ') הנמצא בפרי.

רעלן זה מסונן על ידי הכליות באנשים בריאים, אך חולים במחלות כליות עלולים להראות תסמינים קשים, ידוע אף על מקרי מוות בעקבות שתיית מיץ הפרי או אכילתו.

הקרמבולה בארץ ישראל
-------------------

עצי קרמבולה ראשונים ניטעו בארץ כבר בשנות השלושים של המאה העשרים אבל במשך שנים רבות הקרמבולה בארץ נחשב לאגדה.[דרושה הבהרה] החל משנות השבעים גידול הקרמבולה התפתח, ניטעו גם עצים בודדים רבים וכן חלקות ניסיון קטנות. הזן הנפוץ בארץ הוא **גולדן סטאר**. גידול הקרמבולה טרם פרץ לייצוא, אבל נעשים ניסיונות שונים כדי למצוא זני קרמבולה מתאימים לגידול בארץ למטרת ייצוא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרמבולה** בוויקישיתוף
* קרמבולה, באתר ITIS (באנגלית)
* קרמבולה, באתר NCBI (באנגלית)
* קרמבולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קרמבולה, באתר Tropicos (באנגלית)
* קרמבולה, באתר GBIF (באנגלית)
* קרמבולה, באתר The Plant List (באנגלית)
* קרמבולה, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Julia F. Morton, Carambola. p. 125–128. In: Fruits of warm climates.
2. ↑  CHANG, J.M. HWANG, S.J. KUO, H.T. et al. Fatal outcome after ingestion of star fruit (Averrhoa carambola) in uremic patients, **.Am J. Kidney Dis** 35, 2000, עמ' 189-193

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541961905171
* GND: 4352673-1
* LCCN: sh94004375

 |
**הדס מינקה-ברנד** (נולדה ב-1975) היא קצינה בצה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים אשר כיהנה כראשת מערך מדעי ההתנהגות, מערך האמון על תחומי המיון, הייעוץ הארגוני, פיתוח המנהיגות ומחקר הפיקוד בצה"ל. היא דוקטור בסוציולוגיה ארגונית מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.

ביוגרפיה
--------

הדס מינקה-ברנד נולדה בשנת 1975 בתל אביב לשמואל וליאורה מינקה (יושבת ראש אמונה - תנועת האשה הדתית לאומית). היא למדה בתיכון עירוני צייטלין.

בשנת 2002 קיבלה תואר שני בלימודי עבודה מאוניברסיטת תל אביב.

בשנת 2011 קיבלה תואר דוקטור בסוציולוגיה ארגונית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בתחומי מנהיגות ומורכבות, דרך חקר המקרה של מפקדי צה"ל בסביבה אזרחית. היא בוגרת תוכנית ההכשרה של המכללה הצבאית למדעי ההתנהגות. היא יועצת ארגונית במקצועה. שירתה בצה"ל בתחומי המודיעין, לוחמת רשת, פסיכולוגיה צבאית של הלחימה ומבצעי ייצוב בסביבה האזרחית. בשנים 2001–2005 הייתה יועצת ארגונית במגוון יחידות פיקוד המרכז וזרוע היבשה. לאחר מכן הייתה יועצת ארגונית בחטיבת גולני, ובשנת 2006 הייתה פסיכולוגית אוגדת הבשן במלחמת לבנון השנייה ומונתה ליועצת ארגונית ופסיכולוגית צבאית של אוגדת אזור יהודה ושומרון. בשנים 2011–2015 הייתה ראש תחום פיתוח ארגוני ביחידה 8200 ועד שנת 2017 הייתה ראש ענף מדעי ההתנהגות של אגף המודיעין.

בשנת 2017 מונתה לראשות מערך מדעי ההתנהגות בצה"ל, ובשנת 2021 הועלתה לדרגת תת-אלוף כדרגת ייצוג. ביוני 2023 סיימה את תפקידה כראשת ממד"ה.

חיים אישיים
-----------

נשואה ואם לשלושה. מתגוררת בירושלים. היא בוגרת תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.

קישורים חיצוניים
----------------

* בתה של יו"ר אמונה מונתה לאלופת משנה בצה"ל, באתר אמונה - תנועת האשה הדתית לאומית, ‏4 באפריל 2017
* נדב פולק, ‏ראש מערך מדעי ההתנהגות של צה"ל: הבת של ליאורה מינקה, באתר כיפה, 11.05.2017
* קובי פינקלר, שורת מינויים בצה"ל, באתר ערוץ 7, 31 באוקטובר 2016
* יותם אמיתי והדס מינקה-ברנד, ‏עכשיו ובימים האחרים - הנעת פקודים לביצוע משימות שבמחלוקת ציבורית, **מערכות** 429, פברואר 2010 עמודים 12–21
* הדס מינקה-ברנד, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297288105171
* ISNI: 0000 0004 0253 4911
* VIAF: 298146094
* WorldCat: viaf-298146094

 |
**עבאס חמאד** (**Abbas Hamad**; נולד ב-27 במאי 1987 בפריז שבצרפת), הידוע בשם הבמה **באס** (**Bas**) הוא ראפר צרפתי שמתגורר בקווינס שבניו יורק.

משתייך לחברת התקליטים דרימוויל החל משנת 2013 ואף יצר בשורותיה חמישה אלבומים.

האלבום המצליח ביותר שיצר הוא "Milky Way", שבו הוא מארח אמנים כמו אייסאפ פרג וג'יי קול.

ביוגרפיה
--------

נולד בפריז להורים סודאנים, ובגיל שמונה עברה משפחתו לעיר ניו יורק.

ב-2011 הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, "Quarter Water Raised Vol. 1". המיקסטייפ השני שלו, שיצא בשנת 2013, נקרא "Quarter Water Raised Vol. 2". באותה שנה שר בשיר "New York Times" של ג'יי קול לצד פיפטי סנט, וכן בשיר "Hells Kitchen" של די ג'יי חאלד, מתוך אלבומו "Suffering from Success". השתתף באלבום האוסף של דרימוויל "Revenge of the Dreamers". שבועיים לפני צאת אלבום הבכורה שלו, "Last Winter", הוציא EP בשם "Two Weeks Notice".

"Last Winter" יצא ב-29 באפריל 2014 בחברות התקליטים דרימוויל ואינטרסקופ רקורדס. בשבוע הראשון לצאתו הגיע למקום ה-103 בבילבורד 200, ומכר 3,601 עותקים. לאחר יציאת האלבום, החל באס בסיבוב הופעות ארצי הנושא את שם האלבום. לאחריו השתתף בסיבוב הופעות בינלאומי לצד אב-סול.

אלבומו השני, "Too High to Riot", יצא לאור ב-4 במרץ 2016, ומכיל הופעות אורח של ג'יי קול, קוז וכן של The Hics. בשבוע הראשון לצאתו מכר 10,965 עותקים, והגיע למקום ה-49 במצעד בילבורד 200. לקידום האלבום השתתף בסיבוב ופעות לצד קוז ו-EarthGang, שכלל 26 ערים בצפון אמריקה ו-10 ערים באירופה.

האלבום השלישי של באס, "Milky Way", פורסם ב-24 באוגוסט 2018. קדמו לו הסינגלים "Boca Raton" בשיתוף ASAP Ferg ו-"Tribe" בהשתתפות ג'יי קול. בשבוע הראשון לצאתו, מכר האלבום 13,150 עותקים, והגיע למקום ה-35 במצעד הבילבורד. כדי לקדם את האלבום יצא באס במסע הופעות של 43 ערים, שהסתיים בפברואר 2019.

ב-19 ביולי 2023 הוציא את הסינגל "Passport Bros" בהשתתפות ג'יי קול.

שיתופי פעולה
------------

באס יוצר שירים עם אמנים נוספים לעיתים קרובות, את רוב שיתופי הפעולה שלו הוא יצר עם ג'יי קול ועם JID.

בעברו יצר הרבה שירים גם עם Cozz, אך בזמן האחרון יצר פחות שירים עימו.

עם ג'יי קול יצר באס את השיר הכי מוכר שלו בשם "Tribe" שאף הופיע במשחק הכדורגל FIFA 19, בתור שיר רקע.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של באס
* באס, ברשת החברתית פייסבוק

* באס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* באס, ברשת החברתית אינסטגרם

* באס, סרטונים בערוץ היוטיוב

* באס, באתר אייטונס (באנגלית)

* באס, באתר ספוטיפיי

* באס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* באס, באתר Last.fm (באנגלית)

* באס, באתר AllMusic (באנגלית)

* באס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* באס, באתר דיזר

* באס, באתר Discogs (באנגלית)

* באס, באתר Genius

* באס, באתר בילבורד (באנגלית)

* באס, באתר טיידל (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Hip Hop Album Sales: Week Ending 05/04/2014". HipHopDX.
2. ↑  "Listen to Bas' Newest Release, "Methylone," Off His Forthcoming 'Too High to Riot' - The Source". 5 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 6545 621X
* MusicBrainz: 3ba54400-4c97-450f-b108-bcd90b9b2b76

 |