recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סלים קשיוש** (בצרפתית: **Salim Kéchiouche**; נולד ב-2 באפריל 1979) הוא שחקן צרפתי.

ביוגרפיה
--------

קשיוש נולד למשפחה ממוצא אלג'יראי בוו-אן-ולן, פרבר של ליון. הוא החל לשחק בגיל 15, כשהבמאי גאל מורל ליהק אותו לתפקיד משני בסרטו "À Toute Vitesse", שיצא לאקרנים ב-1996. גם הסרט הבא בו השתתף, "Premières Neiges"‏ (1999) היה בבימויו של מורל. באותה שנה השתתף גם בסרטו של פרנסואה אוזון, "הנאהבים הקרימינליים". לאחר מכן החל בלימודי משחק בליון, שהסתיימו ב-2002.

ב-2004 השתתף בסרט שלישי בבימויו של מורל, "Le Clan", וכן בסרט "השכלה גבוהה", בבימויו של רובר סאלי. בשני הסרטים גילם דמות הומוסקסואל. ב-2005 גילם את התפקיד הראשי בסרט הקצר "ג'יגולו", שהיה מועמד לפרס דב הזהב. ב-2007 השתתף בשלושה סרטים נוספים, אחד מהם, "Après Lui", בבימויו של מורל.

בשנת 2012 שיחק בסרט הדרמה הרומנטי "חובו של היום ללילה" המבוסס על הרומן באותו שם מאת יסמינה חדרה. 

בשנת 2021 החל לשחק בסדרה הפשע והפעולה "שודדים: הסדרה" בהפקת נטפליקס בתפקיד הראשי של סאבר.

במקביל לתפקידיו בקולנוע, השתתף קשיוש במספר סדרות טלוויזיה, וכן הופיע על בימות התיאטרון. בין היתר, השתתף במחזה העוסק בחייו של הבמאי האיטלקי פייר פאולו פאזוליני, בו גילם את דמותו של פינו פליזי, החשוד העיקרי ברציחתו של פאזוליני.

פרט למשחק, קשיוש הוא גם חובב איגרוף. הוא היה אלוף צרפת בקיקבוקס ב-1998, וסגן-אלוף צרפת באיגרוף תאילנדי ב-1999 וב-2002. כישוריו אלו שימשו אותו גם בחלק מהסרטים בהם השתתף, כגון "Le Clan" ו"הנאהבים הקרימינליים". מראהו עורר את עניינם של אמנים, והוא שימש כדוגמן לכמה מהם, בהם הצלמים רפאל ניל ופייר וז'יל, והציירים מישל ז'יליברטי ויוסף נביל.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* À toute vitesse (1996)
* Les Amants criminels (1999)
* Le clan (2003)
* Grande école (2003)
* Temps morts (2004)
* Couscous pour tout le monde, (2004)
* Gigolo (2005)
* L'année suivante (2006)
* Nos retrouvailles (2007)
* Après lui (2007)
* Le fil (2008)
* C'est qui l'homme? (2008)
* Fortunes (2008)
* Le Fil, 2009
* Fortunes, (2009–2010)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלים קשיוש** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סלים קשיוש (בצרפתית)

* סלים קשיוש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סלים קשיוש, באתר AllMovie (באנגלית)

* סלים קשיוש, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* סלים קשיוש, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007317351305171
* BnF: cb146396126 (data)
* GND: 142962635
* ISNI: 0000 0001 1493 1541
* LCCN: no2002030286
* SUDOC: 105745855
* VIAF: 69188010
* WorldCat: lccn-no2002030286

 |
**נאיה פדרמן** (נולדה ב-13 בספטמבר 2001) היא שחקנית ודוגמנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

פדרמן גדלה בהרצליה, בתם השלישית של איש העסקים עדי ושל טלי פדרמן והיא נכדתו של איש העסקים דייוויד פדרמן, מבעלי קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל ויו"ר רשת לשעבר.

ב-2019 התגייסה לצה"ל.

קריירה
------

ב-2009, בהיותה בת שבע, הופיעה בפסטיבל שירי הילדים 2009.

ב-2013 גילמה את דמותה של באנה במחזמר "ספר הג'ונגל", אשר ביים חנוך רוזן במסגרת "בית צבי".

ב-2015 שיחקה בסרטו של קובי מחט "גויאבות", בתפקיד בילי.

ביולי 2016 כיכבה בתור אלכס בסרטו של קובי מחט, "האוצר מעבר לנהר".

בשנים 2016–2017 שיחקה בהפקה מקומית למחזמר "בילי אליוט", בתור דבי.

במרץ 2017 החלה לשחק בתפקיד ראשי בקומדיית המצבים "בית הכלבים" בערוץ ניקלודיאון אצל yes, בתור אורי.

ביולי 2017 כיכבה בסרט קומדיית הנעורים "ג'סטה", בבימויו של קובי מחט, שם גילמה את שחר. ב-2018 כיכבה גם בסרט ההמשך, "עד הקצה - ג'סטה 2". בספטמבר אותה שנה, זכתה בטקס נבחרי הילדים בתואר "הבטחת השנה".

בנוסף ב-2017, שיחקה בסדרה "לצבי יש בעיה" ברשת 13, בתפקיד מעיין.

ב-2018 שיחקה בסדרת הנוער "טרנינג" בערוץ KidZ אצל HOT, שם גילמה את גבי לוסטיג.

ב-2019 גילמה את קים הנדריקס בסדרה "כפולה" בערוץ KidZ אצל HOT ו-yes. באותה השנה גילמה את דמותה של דהב אלימלך בסדרה "זה לא הגיל" בקשת 12.

החל ממרץ 2020 משחקת בסדרת הנוער "ספיידרז" בערוץ TeenNick אצל HOT, בתור אלה גודמן. בנוסף בשנה זו, שיחקה בסדרה הקומית "זאת וזאתי" ברשת 13, בתור בר. באותה שנה התחילה לשמש כפרזנטורית לעדיקה.

בשנת 2022 שיחקה בסרט בחורים טובים של הבמאי ארז תדמור את אחותו של מוטי.

בשנת 2023 שיחקה בסדרה "פול ספיד" בתפקיד מיקה לבני.

חיים אישיים
-----------

בשנים 2021–2023 הייתה בזוגיות עם השחקן עומר דרור. היא בזוגיות עם הדי-ג'יי שון דורון, מתגוררת בהרצליה פיתוח.

פרסים ומועמדויות
----------------

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | מועמדות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית אהובה בסדרת נוער | ספיידרז | **מועמדות** |
| זוג השנה | עומר דרור ונאיה פדרמן | **מועמדות** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאיה פדרמן** בוויקישיתוף
* נאיה פדרמן, ברשת החברתית אינסטגרם
* נאיה פדרמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* נאיה פדרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נאיה פדרמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* ליהי עטר בכר‏, יס, ג'סטין ביבר ממש רצה סלפי עם השחקנית הישראלית הזאת, באתר וואלה!‏, 1 במרץ 2017
* וואלה! סלבס‏, התפקיד היוקרתי של נאיה פדרמן, באתר וואלה!‏, 22 ביוני 2017
* אתר למנויים בלבד גיל קורוטקי, כובשת, באתר "ידיעות אחרונות", 9 בדצמבר 2017
* אבנר שביט‏, "אני רוצה שהורים יבינו שאני לא חפץ, שאפשר לקרוא לו 'בואי ילדה, תביאי תמונה", באתר וואלה!‏, 12 ביולי 2018
* אפרת וכטל, ‏החלום שלי הוא להיות שחקנית, לא אכפת לי אם אהיה מפורסמת, באתר ‏מאקו‏, 24 באוגוסט 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  Naya on Instagram: "Proud to serve 💚🇮🇱", Instagram (באנגלית)
2. ↑  כנסו ודרגו: מי הצעירים הכי מצליחים בשרון?, באתר צומת השרון הרצליה, ‏2017-07-16
3. ↑  ערן סויסה, לאחר שנתיים ביחד: שני השחקנים נפרדו, באתר ישראל היום, 29 במאי 2023
"**אַבָּא'לֶה בּוֹא לַלּוּנָה פַּארְק**" הוא שיר ילדים ישראלי ידוע משנות ה-50 של המאה ה-20 שכתבו והלחינו יוסף כנען והזמר ישראל יצחקי.

מילות השיר מתארות הפצרת ילד באביו לקחתו ללונה פארק – לנדנדה, לגלגל הענק ולרכיבה על הסוס הלבן, כנראה על גבי קרוסלה.

יצחקי וכנען כתבו את השיר בשנת 1952, לרגל פתיחת "לונה פארק ביפו" שהוקם בשדרות ירושלים.

שלמה גרוניך ביסס על השיר קטע רוק מתקדם שכתב בשם "לונה פארק" ונכלל באלבומו "צמר גפן מתוק" משנת 1982. שירו של גרוניך החל בצלילים של תיבת נגינה (לכאורה) של השיר המקורי, שמאטה בזיוף ונעצרת ומתחלפת בגיטרה חשמלית שפותחת את השיר המקורי של גרוניך.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "אבא'לה בוא ללונה פארק" באתר מיוזיק בריינז
* "אבא'לה בוא ללונה פארק" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "אבא'לה בוא ללונה פארק" באתר שירונט
* האזנה לשיר "אבא'לה בוא ללונה פארק" (הקישור אינו פעיל), בביצוע המקורי של ישראל יצחקי, בלקט "שירים ששמענו פעם", באתר המוזיקה של הספרייה הלאומית
* דויד פרץ, בוא ללונה פארק/ ניתוח השיר 'אבלה בוא ללונה פארק', באתר "תרבות•il"
* "אבא'לה בוא ללונה פארק" - ישראל יצחקי (3:00 דקות), באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר טוכלר, אבאל'ה בוא ללונה פארק. ביפו, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 4d38f37d-997d-4cb6-a18f-abe1a8bdce53

 |
שונית באי אנדרבורי
**האי אנדרבורי** או **האי אדרבורי** (באנגלית: **Enderbury Island** או **Ederbury Island**) הוא אטול קטן, בלתי מיושב, הנמצא 63 ק"מ דרום מזרחית לאי קנטון במרכז האוקיינוס השקט. האי מהווה חלק מאיי פניקס השייכים לקיריבטי. אורכו של האטול 4.8 ק"מ ורוחבו 1.6 ק"מ. את האטול מקיפות שוניות אלמוגים המגיעות למרחק של בין 60 ל-200 מטרים מחופי האטול. האטול שטוח ועליו צמחייה של שרכים נמוכים ומספר מועט של עצים.
הלגונה של האטול קטנה ביותר.

היסטוריה
--------

האטול התגלה בשנת 1823 על ידי משלחת ציד לווייתנים, ונקרא על שם סמיואל אנדרבי (Samuel Enderby), בעליה של חברת ציד הלווייתנים, כאשר השם נכתב בשגיאת כתיב. בשנת 1860 הכריזה ארצות הברית על שליטתה באי מכוח חוק איי הגואנו משנת 1856, והחלה בכריית גואנו במקום. כריית הגואנו הגיעה לשיאה בשנת 1870, כאשר חברת גואנו הפניקס (Phoenix Guano Company) כרתה בתקופה של 64 יום כמות של 6,000 טונות גואנו. בשנת 1877 עזבה החברה האמריקאית את האי, וחברת כרייה בריטית השתלטה על האי והמשיכה בכריית הגואנו, אולם כרייה זו לא הייתה רווחית בשל הניצול האמריקאי של המרבצים. בשנת 1938 העביר נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט את האטול (וכן את האי קנטון), לשליטת משרד הפנים של ארצות הברית בשל חשיבותם האסטרטגית, שכן האיים אפשרו חניית ביניים למטוסי חברת פאן אמריקן נתיבי אוויר עולמיים, ובכך איפשרו טיסות לאוסטרליה ולניו זילנד. בפועל לא נעשה שימוש באי למטרה זו. באותה שנה התיישבו באי ארבעה מתיישבים במטרה להבטיח את השליטה האמריקאית בו, אולם בשנת 1939 הסכימו הממלכה המאוחדת וארצות הברית על חלוקת השליטה באי. ב-1942, בשל מלחמת העולם השנייה, פונו המתיישבים והבניינים באי נהרסו על מנת שלא יעשה בהם שימוש על ידי צבא יפן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרבורי** בוויקישיתוף
* מידע על האי
* אנדרבורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561371105171
* LCCN: sh96008385
* NARA: 10037093
* VIAF: 315136767
* WorldCat (עם VIAF): 315136767

 |
"**הבובה זהבה**" או "**בובה זהבה**" הוא שיר ילדים עברי מאת מרים ילן-שטקליס הידוע בלחנו המפורסם של שמוליק קראוס (1967). השיר פורסם לראשונה בשנת 1941 בשבועון "דבר לילדים".

חיבור השיר
----------

השיר פורסם לראשונה בשנת 1941 בעיתון "דבר לילדים". ילן-שטקליס, שעבדה בספרייה הלאומית, פרסמה סיפורים ששמעה מפי עמיתה לעבודה על בתה נורית. באחד הימים סיפרה האם על נורית כי נדדה שנתה של הילדה מפני שפחדה מהחושך. נורית הקטנה קראה לאביה. במיטה של נורית שכבה גם הבובה שלה, זהבה.

השיר פורסם בעיתון, ולאחר פרסומו הביאה נורית את השיר למורה שלה למוזיקה, צבי קפלן (1916–1993), שהלחין את השיר.
ילן-שטקליס, שהכירה מאוחר יותר את שמוליק קראוס, מסרה לו את השיר ולחנו היה לגרסה המפורסמת והידועה ביותר שלו. החידוש לשיר בוצע על ידי שלישיית החלונות הגבוהים. זהו לחנו הראשון של קראוס לשיר של ילן-שטקליס שהלחין רבים משיריה של המשוררת. השיר פורסם גם בספרי שירי הילדים של ילן-שטקליס, שיר הגדי משנת 1960 ופרח נתתי לנורית שיצא לאור בשנת 2005 כ-20 שנה לאחר מותה של המשוררת.

ביצועים ידועים לשיר
-------------------

השיר ללחנו של קראוס יצא בשנת 1967 באלבומה היחיד של שלישיית החלונות הגבוהים. ידועים גם ביצועים נוספים לשיר, בפי ג'וזי כץ, חוה אלברשטיין, שרית חדד, זהבה בן, גידי גוב יגאל בשן ויובל דיין.

קישורים חיצוניים
----------------

* החלונות הגבוהים - הבובה זהבה, סרטון בערוץ "מוזיקה ישראלית", באתר יוטיוב (אורך: 03:22)
* מילות השיר "בובה זהבה" והאזנה לו, באתר זמרשת
* אלי קינן, הבובה זהבה עולה לבמה, דבר, 15 באוגוסט 1975
* יוסי חרסונסקי, לבד ביחד ולבד לבד, מעריב, 11 בספטמבר 1975

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילות השיר "בובה זהבה" והאזנה לו, באתר זמרשת.
2. ↑  דפנה לוי, הסיפורים האמיתיים שמאחורי שירי הילדים של מרים ילן שטקליס, באתר Xnet‏, 10 ביולי 2018
3. 1 2  עייפה בובה זהבה – מילים וביצועים | קפלן, צבי, 1916-1993 מלחין | מוזיקה | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
4. ↑  אתר למנויים בלבד שרה בן ראובן, כששמוליק פגש את מרים, באתר הארץ, 28 בפברואר 2013
5. ↑  עומר שומרוני, יעל בן ישראל, חגית פלג-רותם, מתן שירם והילה שיאון, ‏זמן שמחתנו, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2013
6. ↑  גל אוחובסקי, ‏לא אוהבים מזרחית?, באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2017
מרדכי זעירא
השיר "**הנה תמו יום קרב וערבו**" נכתב על ידי נתן אלתרמן והולחן על ידי מרדכי זעירא בשנת 1945 (תש"ה), לקראת סיום מלחמת העולם שנייה. השיר הוא שיר תנ"כי העוסק בנפילת שאול בקרב על הגלבוע (שמואל א, לא).

פרסום השיר וכתיבתו
------------------

השיר נדפס לראשונה בכתב העת "תו שין דלת: שנתון 'דבר' לדברי ספרות, עיון וסקירה" ב-1945. והוא נדפס שוב בספר "עיר היונה" ב־1957.

ביצועים שונים של השיר
---------------------

הביצוע הנודע ביותר של השירה הוא ביצועה של הזמרת שושנה דמארי בשנת 1960. ביצועים נוספים של השיר הם ביצועו של יהורם גאון בשנת 1973; ביצועה של מקהלת הגלבוע בשנת 2002; וביצועה של להקת חבורת שהם בשנת 2003

ההקשר המקראי של השיר
--------------------

השיר מתקשר במגוון צורות לסיפור התנ"כי אשר עליו הוא מבוסס. השיר עוסק בהפסדו המר של שאול בקרב על הגלבוע המוביל להתאבדותו: "וְהַמֶּלֶךְ נָפַל עַל חַרְבּו" (ביטוי החוזר חמש פעמים בשיר). עובדה זו מתקשרת לסיפור התנ"כי כפי שמופיע בספר שמואל א: "וַיִּקַּח שָׁאוּל אֶת-הַחֶרֶב וַיִּפֹּל עָלֶיהָ" (לא, ד). בשיר גם נדונה המנוסה של אנשי גלבוע מן האזור לאחר הפסד הקרב: "הַמָּלֵא זַעֲקַת מְנוּסָה", וכך מתואר גם בעלילה המקראית: "כִּי-נָסוּ אַנְשֵׁי יִשְׂרָאֵל, וְכִי-מֵתוּ שָׁאוּל וּבָנָיו; וַיַּעַזְבוּ אֶת-הֶעָרִים וַיָּנֻסוּ וַיָּבֹאוּ פְלִשְׁתִּים וַיֵּשְׁבוּ בָּהֶן" (שמואל א לא, ז).[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

* רחל עופר, "והמלך נפל על חרבו" - השינויים במושג הגבורה והשתקפותם בשירים על שאול',academia
* ביצוע מוקלט של הנה תמו יום קרב וערבו באתר הספרייה הלאומית בצירוף מילות השיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנה תמו יום קרב וערבו / נתן אלתרמן, באתר 929
2. ↑  הנה תמו יום קרב וערבו / נתן אלתרמן, באתר כיפה, ‏2006-08-10
3. ↑  הייטנר, שמואל א לא: הנה תמו יום קרב וערבו, באתר הבלוג של אורי הייטנר, ‏2015-12-21
4. 1 2 3  הנה תמו יום קרב וערבו, באתר זמרשת
**עפר בן אליעזר** (נולד ב-13 באוקטובר 1963) הוא פוליטיקאי ישראלי, שכיהן במשך 15 שנים כראש המועצה המקומית רמת ישי.

ביוגרפיה
--------

בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת חיפה.

בן אליעזר נבחר לראשות המועצה המקומית רמת ישי בבחירות המקומיות שנערכו ב-2008, לאחר קדנציה בה כיהן כיו"ר האופוזיציה במועצת היישוב.[דרוש מקור] מלבד תפקידיו ביישוב רמת ישי, כיהן בתפקידים נוספים במסגרת השלטון המקומי, וביניהם חבר הנהלה, יו"ר ועדת כספים ויו"ר ועדת עבודה והסכמי שכר. כיהן בנוסף כחבר וועדת התכנון והבניה "מבוא העמקים", וכן כדירקטור במשכ"ל ובקרן ההשתלמות של הסתדרות המורים.

בן אליעזר נכנס לכהן כראש מועצה כשמצבו הכספי והכלכלי של היישוב היה רע, כאשר הגרעון היה גבוה ממחצית התקציב ועובדי המועצה לא קיבלו שכר חודשים ארוכים. לדבריו, בעת סיום כהונתו עמדה לרשות היישוב קופת מועצה של למעלה מ-11 מיליון ש"ח.

בן אליעזר כיהן במשך 3 כהונות וכ-16 שנים בראשות המועצה המקומית רמת ישי, עד שהובס בבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2024 על ידי אסף אוברלנדר. בן אליעזר סיים את כהונתו ב-19 במרץ, 2024.

בן אליעזר נשוי ליעל ואב לארבעה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עפר בן אליעזר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  "בניסיון, במנהיגות, במקצועיות ובאחריות": ראש מועצת רמת ישי עפר בן אליעזר מתמודד על קדנציה נוספת ומציג תכנית חומש מקיפה להמשך פיתוח הישוב, באתר ניוזים, 5 באוקטובר 2023
2. ↑  הודעת התבוסה של עפר בן אליעזר, בעמוד הפייסבוק של עפר בן אליעזר, 28 בפברואר 2024
3. ↑  חילופי שלטון: הערים והיישובים שבהם יהיו ראשי עיר ומועצות חדשים, באתר ynet, ‏28 בפברואר 2024
4. ↑  חנן אסולין, קדנציה חדשה יצאה לדרך ברמת ישי: ראש המועצה הנבחר אסף אוברלנדר וחברי המועצה החדשים הושבעו בישיבת מליאה חגיגית, מרכז העניינים, 20 במרץ 2024
מסה של הסופר האיטלקי פייטרו בונגו על הנומרולוגיה, 1591
**נומרולוגיה** היא שיטה פסאודו-מדעית המייחסת למספרים משמעות מיסטית. היא טוענת שמאחורי כל מספר יש "אנרגיה" מסוימת שאותה הוא מייצג. לטענות הנומרולוגיה אין תימוכין מדעיים. משתמשים בנומרולוגיה לצורך חקר התכונות האישיות של אדם מסוים ואפיונו, בעיקר דרך תאריך הלידה שלו ושמו על ידי חיבור מספרים עד לקבלת המספר החד ספרתי. סופרים בנפרד את יום הלידה, חודש הלידה, סה"כ תאריך הלידה, שנה, יום+חודש לידה וכו'. האותיות בשם מקבלות ערך מ-1 עד 22.

אין להתבלבל בין **נומרולוגיה** ל**תורת המספרים המתמטית**. האחרונה היא תורה מתמטית העוסקת בתכונות של המספרים הטבעיים ולא מייחסת להם שום משמעות מיסטית, אם כי חלק מהמתמטיקאים ביוון העתיקה ובפרט הפיתגוראים האמינו גם במשמעות מיסטית של המספרים.

עקרונות הנומרולוגיה
-------------------

ספרותיהם של מספרים שלמים הגדולים מ-9 מתחברים עד לקבלת מספר בין 1 ל-9. כמו תורות מיסטיות אחרות, גם הנומרולוגיה נסמכת על מספר מקורות, רובם נסמכים על מסורות שונות. כשם שהאסטרולוגיה מייחסת משמעות מסוימת (אחת ולא אחרת) למיקום יחסי מסוים של גרמי שמיים, כך אף הנומרולוגיה מייחסת משמעות מסוימת (אחת ולא אחרת) לכל מספר מבין המספרים 1 עד 9. מפרשים שונים מתייחסים להיבטים שונים של אותה משמעות, וניתן למצוא הבדלים מסוימים בין הגישות.

קלט מקובל לחישובי נומרולוגיה
----------------------------

* תאריכים (כגון תאריכי לידה)
* שמות (בצירוף גימטריה)
* שם האם ושם האב (בצירוף גימטריה)
* תאריכים נומרולוגיה קבלית

ראו גם
------

* גימטריה
* צופן 19

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נומרולוגיה** בוויקישיתוף
* נומרולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מתי שטרנברג, נומרולוגית קבלית
* נומרולוגיה, דף שער בספרייה הלאומית

* נומרולוגיה כללית ויהודית - פרופסור מאיר בר-אילן (לא פעיל)
* מיכאל הנדלזלץ, רק טוב, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2006
* מחקר שנערך בשנת 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530041105171
* BnF: cb11933342z (data)
* GND: 4067274-8
* LCCN: sh89004629
* LNB: 000103813
* NDL: 01190034
* NKC: ph115472

 |
**הפיגוע בשוק הקצבים** היה פיגוע טרור יהודי בישראל שבוצע ב-5 בנובמבר 1992, ובו ארבעה נערים פעילי תנועת "כהנא חי" רצחו פלסטיני בן 65 ופצעו שבעה אחרים. הפיגוע בוצע ביום השנה השני לרצח מאיר כהנא..

הנערים נתפסו לאחר שמונה חודשים, ונגזרו עליהם עונשים של חמש עד חמש עשרה שנות מאסר בגין הרצח.

הפיגוע
------

באוקטובר 1992, גנבו נחמיה וגרשון רימון יד מאפוד ברכב עליו עלו טרמפ, לאחר שגנבו את הרימון הביאו אותו למשרדי תנועת כהנא חי והחליטו יחד עם חבריהם טל וזאב לבצע בו פיגוע על מנת לנקום את מותו של מאיר כהנא שנרצח כשנה קודם. מספר ימים קודם הפיגוע יצאו נחמיה וטל לבדוק את האזור וביצעו בו סיור מקדים על מנת לקבוע את המיקום המדויק בו יתבצע הפיגוע וכיצד יוכלו להימלט מהרה מהאזור. לאחר מכן סיכמו הארבעה כי זאב יזרוק את הרימון, נחמיה וגרשון יתצפתו על האזור, וכי טל יודיע בטלפון לאמצעי התקשורת בישראל על דבר הפיגוע ועל כך שבוצע על ידי אנשי תנועת "כהנא חי". עם זאת, בסופו של דבר טל לא הגיע לביצוע הפיגוע שנערך יום לאחר הסיכום, והשלושה האחרים ביצעו את הפיגוע לבדם. הם הצטיידו בכסף על מנת שיכולו לברוח לתל אביב-יפו, וכפפות על מנת שלא יישארו טביעות האצבע שלהם בזירה ועם כרטיסי טלכרד.

הפיגוע בוצע בעזרת רימון יד שהרג את עבד אל-ראזק מרזוק דקידק בן 65 תושב א-ראם מצפון לירושלים. מלבדו נפגעו עוד כ-7 אחרים. הרימון נזרק מגגות השוק לכיוון סמטאות שוק הקצבים. 

במשך מספר חודשים לאחר הפיגוע לא נתפסו המפגעים, רק שמונה חודשים מאוחר יותר עצרו אנשי השב"כ את חברי ההתארגנות אשר הורשעו ברצח, ניסיון לרצח וקשירת קשר לביצוע פשע. הם נידונו לחמש עד חמש עשרה שנות מאסר. 

שניים מהם קיבלו חנינה מהנשיא עזר ויצמן כ"משקל נגד" לשחרור השייח' אחמד יאסין, ששוחרר עקב דרישת חוסיין, מלך ירדן, בעקבות ניסיון ההתנקשות בחאלד משעל. מי שהורשע כמבצע העיקרי נידון לחמש עשרה שנות מאסר ולאחר ניכוי שליש הוא שוחרר ב-2002.

אחרית דבר
---------

פעולה זו חתמה את הגולל על הטיילת שהייתה בשוק והיא נותרה מוזנחת וכל הפתחים ממנה מטה אל השוק נאטמו. בנוסף לכך, בעקבות הפיגוע נערך דיון בכנסת ביוזמתו של חבר הכנסת, טלב א-סאנע. לימים, אחד ממבצעי הרצח הפך עורך דינו של איתמר בן גביר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שבתי בנדט‏, היסטוריה של טרור יהודי: מג'ק טייטל עד גולדשטיין, באתר וואלה!‏, 7 ביולי 2014
2. ↑  עידן ירון, תופעת "הטרור היהודי": אלימות פוליטית של יהודים נגד ערבים – סיווג של יחידים וקבוצות, באתר אתרו של עידן ירון, ‏22 בינואר 2019
3. ↑  שלי לוי, יונתן ארליך, ‏אלימות פוליטית מצד יהודים בישראל, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 17.8.05, עמ' 9
4. ↑  ע"פ 2796/95, 2813, 2814 פלונים נ' מדינת ישראל, פ"ד נא(3) 388
5. ↑  זריקת הרימון בשוק-הקצבים בעיר העתיקה, באתר הכנסת, ‏18 בנובמבר 1992
6. ↑  סבסטיאן בן דניאל (ג'ון בראון), החוק שיאסור שחרור מחבלים יפגע במצביעי הבית היהודי עצמה, באתר שיחה מקומית, ‏2014-06-09
7. ↑  ח"כ בן גביר הגיש תביעת לשון הרע נגד התכנית "עובדה" ונגד נערת הגבעות לשעבר רוני חן, באתר ערוץ 7, ‏13 בספטמבר 2022
**עטלף מאנאדו** או **עטלף רוסטי מאנאדו** (שם מדעי: *Boneia bidens*) הוא סוג של עטלף גדול במשפחת עטלפי הפירות שאנדמי לאינדונזיה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית בשנת 1879 על ידי הזואולוג ההולנדי פרידריקוס אנה ז'נטינק (Fredericus Anna Jentink) ומשמעות שמו המדעי היא ״העטלף מבוני דו-שן״ בהתייחס ליישוב האינדונזי שבו נאספה הדגימה הראשונה ולנוכחות של שתי חותכות בלבד בלסת העליונה.

עטלף מאנאדו נחשב במקור כמין בסוג עטלף-פירות מאכן-הד (*Rousettus*); עם זאת, לאורך השנים זואולוגים רבים האמינו שמדובר בסוג עצמאי על בסיס המורפולוגיה של הגולגולת. מחקר פילוגנטי מקיף משנת 2009 הגיע למסקנה שהוא אכן זכאי למעמד של טקסון מונוטיפי, וקרוב יותר לסוגים עטלף הרפיה ועטלף חשוף-גב. הסיווג החדש הוכר על ידי הרשימה האדומה של IUCN, אולם בטקסונומיות רבות עטלף מאנאדו עדיין מופיע כתת-סוג תחת עטלף פירות מאכן-הד.

תיאור
-----

לעטלף מאנאדו גוף כבד וגוצי, כתפיים רחבות וראש שועלי גדול, חרוטי ומוארך. הלוע ארוך ומחודד, העיניים גדולות והאוזניים עגולות ורחבות. הזנב דק, קירח וארוך וכנף הזנב קצרה ודקה. כפות הרגליים רחבות עם טפרים גדולים ומעוקלים. עטלף מאנאדו ידוע בכך שיש לו זוג חותכות בלבד בלסת העליונה. הניבים העליונים עבים וחזקים, והתחתונים פונים החוצה.

אורך הראש והגוף של עטלף מאנאדו עד 138 מ״מ, אורך הזרוע 95–104 מ״מ ואורך הזנב 25 מ״מ; משקלו 140–194 גרם. עטלף פירות מאנאדו דומה מאוד לעטלף פירות סולאווסי החופף איתו באי, אך כהה ממנו ובעל מורפולוגיה שונה.

הפרווה של עטלף מאנאדו צפופה, ארוכה וגסה. צבעה הכללי משתנה בין חום אפרורי כהה, חום שוקולד, חלודה או שחרחר בצד העליון, לבין בז׳, אפרפר או חום בהיר בצד התחתון. לזכרים יש רעמה זהובה או כהה על הכתפיים, ושיער ארוך בגרון. הזרועות, השוקיים, פנים האוזניים והפנים בצבע ורוד או בורדו. קצות האוזניים, הלוע, הכנפיים, הזנב וכפות הרגליים בצבע שחור או אפור כהה.

תפוצה וביולוגיה
---------------

עטלף מאנאדו אנדמי לאינדונזיה, בה הוא מצוי בעיקר באי סולאווסי וכן באיים בוטון, למבה ומאנאדו. הוא נעדר מחצי האי הדרום-מערבי של סולאווסי. בית הגידול מורכב מיער גשם טרופי שפלתי, בתה ויער עננים עד רום 1,060 מטר מעל פני הים, אך הוא נוכח גם ביערות משניים עם הפרעה אנושית ובאזורים מעובדים למחצה.

אין מידע רב על אורח החיים של המין. עטלפי מאנאדו פעילים בלילה וישנים ביום במערות במושבות קטנות. הם ניזונים מצוף ואבקנים וכנראה מאתרים את מזונם באמצעות איכון-הד שנדיר אצל עטלפי הפירות. נקבות שנתפסו ביוני ויולי היו בהיריון עם גור יחיד.

מצב
---

עטלף מאנאדו מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), בשל ההערכה לפיה האוכלוסייה שלו צפויה לחוות ירידה משמעותית בשיעור של 30% עד 2034. האיומים העיקריים שגורמים לירידה במספרים הם רמות ציד גבוהות, ואובדן בית גידול מתמשך עקב בירוא יערות. המין נוכח בכ-7 אזורים מוגנים ברחבי סולאווסי ובוטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עטלף מאנאדו** בוויקישיתוף
* עטלף מאנאדו, באתר ITIS (באנגלית)
* עטלף מאנאדו, באתר NCBI (באנגלית)
* עטלף מאנאדו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* עטלף מאנאדו, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עטלף מאנאדו באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יוסי נבעה** (נולד ב-9 בינואר 1972) הוא ראש עיריית טבריה.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בירושלים. בתיכון למד במכללת בזק בעיר, עתודה תקשורת 5 שנים.

בשנת 1991 התגייס לצה"ל ושירת בחיל קשר פיקוד המרכז.

ב-1993 עבר לגור עם משפחתו בטבריה.

בגיל צעיר הוא מונה למנהל מרחב הצפון של חברת "בזק" והיה מבכירי החברה, אחר כך היה מבין מקימי חברת האוטובוסים אפיקים.

### קריירה ציבורית

בתקופת כהונתו של זוהר עובד כראש עיריית טבריה, מונה למנכ"ל עיריית טבריה ושימש בתפקיד במשך חמש שנים. לאחר סיום תפקידו מונה לשמש כמנכ"ל מוסדות רבי מאיר בעל הנס במקביל שימש כיועץ אסטרטגי לרשויות מקומיות.

בבחירות לרשויות המקומיות 2024 התמודד על ראשות העיר מטעם רשימה עצמאית "טבריה של כולם" מול רון קובי, דודיק שטרית ואביב יצחק וניצח אחרי שזכה ב-51.8% מהקולות. רשימתו השיגה בבחירות למועצה מנדט אחד.

הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה, פיתוח מנהלים וניהול עסקי של אוניברסיטת בר-אילן.

### חיים אישיים

הוא נשוי לענת, אב לשתי בנות ומתגורר בטבריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסי נבעה** בוויקישיתוף
* דודי פטימר, ‏ראש עיריית טבריה הנבחר: "לא נהיה בני ברק, אבל גם לא נהיה תל אביב", באתר מעריב אונליין, 29 בפברואר 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל גראדווהל, ‏תוצאות האמת בערים החרדיות המרכזיות | כל הנתונים לאחר ספירת הקולות, באתר כיכר השבת, 28 בפברואר 2024

| ראשי עיריית טבריה |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זאכי אלחדיף | שמעון דהאן | משה צחר | מאיר אדרעי | משה צחר | יגאל ביבי | יוסי פרץ |
| ‏1928–1938 | ‏1938–1950 | ‏1950–1965 | ‏1965–1969 | ‏1969–1978 | ‏1978–1988 | ‏1988–1998 |
| בני קריתי | זוהר עובד | יוסף בן-דוד | רון קובי | שמעון מעתוק(ו. קרואה) | בועז יוסף(ו. קרואה) | יוסי נבעה |
| ‏1998–2003 | ‏2003–2013 | ‏2013–2018 | ‏2018–2020 | ‏2020 | ‏2020–2024 | ‏2024– |

 |
**איל פופולו ד'איטליה** (באיטלקית: **Il Popolo d'Italia**, "העם של איטליה"), היה עיתון איטלקי אשר פרסם מהדורות מדי יום למעט ימי שני, שהקים בניטו מוסוליני בשנת 1914, לאחר התפלגותו מהמפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. העיתון נוסד כעיתון תומך מלחמה במלחמת העולם הראשונה. עם השנים הפך העיתון לביטאון המפלגה הפשיסטית הלאומית.

"איל פופולו ד'איטליה" פעל מ-15 בנובמבר 1914 עד 24 ביולי 1943, והפך לבסיס לתנועה הפשיסטית באיטליה לאחר מלחמת העולם הראשונה. העיתון, הדוגל במיליטריזם ובאירידנטה, היה מסובסד על ידי צרפת והתעשיינים בתואנה של השפעה על איטליה להצטרף למדינות ההסכמה. המלה "סוציאליסט" הוצגה על ראש התווך של העיתון עד שנת 1918 כדי למשוך חסידיו ל"רעיון שלו "מלחמה מהפכנית".

מוסוליני כתב לעיתים קרובות בעילום שם בעיתון שלו, למשל כאשר לעג לו על הצעה לעותק איטלקי של "הייל היטלר", או כדי להפיץ את רעיונותיו לגבי איטליה בהגדלת שיעור הילודה שלה.[דרוש מקור] בין השנים 1936 ל-1943 נערך על ידי ג'ורג'יו פיני.

תורמים
------

* בניטו מוסוליני
* ג'וזפה אונגרטי
* לואיג'י בארציני האב
* אומברטו סאבה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איל פופולו ד'איטליה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Benito, Mussolini. "Il Popolo d'Italia". *The Library of Congress* (באנגלית). נבדק ב-2017-11-07.
2. ↑  Maulsby, Lucy M. (2014). *Fascism, Architecture, and the Claiming of Modern Milan, 1922-1943*. University of Toronto Press. p. 136. ISBN 9781442646254.
3. ↑  "Italy - World War I and fascism | history - geography" (באנגלית). נבדק ב-2017-11-07.
4. ↑  Philip Morgan (2003), *Fascism in Europe, 1919-1945*, New York: NY: Routledge, p. 27
5. ↑  Gunther, John (1940). *Inside Europe*. New York: Harper & Brothers. pp. 246, 259.
6. ↑  Rees, Philip (1990). *Biographical Dictionary of the Extreme Right Since 1890*. p. 296.
קבר הדיין מפאפא בהר הזיתים
הרב **משה יוסף הופמן** (תר"ב, 1842 - א' בניסן תרפ"ח, 1928) היה רב ארץ-ישראלי ממוצא הונגרי. מפורסם בכינויו **"הדיין מפאפא"**.

ביוגרפיה
--------

נולד בסרדאהלי לרבי מיכאל, תלמיד החתם סופר, שכיהן כראש ישיבה בסרדאהלי. למד אצל אביו, אצל רבי יהודה אסאד, אצל רבי נטע וואלף ליבר ראב"ד פרשבורג ואצל הכתב סופר.

לאחר נישואיו כיהן כראש ישיבה בסרדאהלי. בשנת תרמ"ב התמנה לדיין וראש ישיבה בעיר פאפא. בין תלמידיו היו הרב יהושע בוקסבוים, רבה של גלאנטה והרב שבתי שפטל וייס משימאני.

בשנת תרס"ו עלה לארץ ישראל והתגורר בבתי אונגרין. בירושלים התפרסם שמו כתלמיד וחכם וגאון והרב יוסף חיים זוננפלד ראה את עצמו כתלמידו. הוא ישב בבית הכנסת בבתי אונגרין וכתב את חידושי תורתו. במשך שנים רבות היו כתבי היד ספונים בעליית גג בית הכנסת, עד שנעלמו משם.

שמו התפרסם בפאפא ובירושלים גם כבעל מופת ואף סופר עליו שזכה לגילוי אליהו.

היה נשיא "אגודת הקודש" שניסתה למנוע את הגעתו של הרב קוק לירושלים אחרי מלחמת העולם הראשונה.

נפטר ללא ילדים.

ספריו
-----

* **מי באר מים חיים** על מסכת ברכות.
* **מי באר מים חיים** על התורה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ערכו ב"תמונת הגדולים", אתר היברובוקס.
* ר' משה יוסף הופמן, **מי באר מים חיים על מסכת ברכות חלק ראשון**, מהדורת צילום, ניו יורק, באתר היברובוקס
* כרטיס נפטר באתר הר הזיתים
* משה יוסף בן מיכאל האפמאן (1842-1928), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראה כתב הפלסתר "קול קורא מהיכל" שהתפרסם בשנת תר"פ.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296275505171
* ISNI: 0000 0000 6865 7114
* VIAF: 97307514
* WorldCat: viaf-97307514

 |
הרב שמואל שפירא (משמאל) בחברת הרב לוי יצחק בנדר
הרב **שמואל שפירא** (ט"ז באדר תרע"ג, 1913 - כ"א בניסן תשמ"ט, 26 באפריל 1989) היה מהרבנים הבולטים בדור החמישי של חסידות ברסלב.

תולדות חייו
-----------

נולד בירושלים לרב שלמה יצחק שפירא, שהיה בנו של הרב דוד שפירא ונכדו של הרב חיים יעקב שפירא, ולחוה שרה, בתו של הרב שמואל הומינר, שהיה מרבני ירושלים וממייסדי שכונת מאה שערים. אביו היה ספרא דדיינא בבית הדין האשכנזי-פרושי בירושלים (נפטר בחיי אביו, בשנת תרצ"ג). דודיו היו הרב צבי פסח פרנק והרב אריה לוין, שנישאו לאחיות אביו.

למד בישיבת עץ חיים אצל הרב איסר זלמן מלצר. הרב מלצר העריכו ונהג לקום לכבודו. נישא לפריידא, בתו של הרב יוסף קדיש קרישבסקי, תלמיד החפץ חיים שעלה לירושלים.

בשנת 1934 פגש את הרב שמואל הורוביץ, ממנהיגי חסידות ברסלב בירושלים, ונעשה תלמידו. 

בשנת תש"ח (1948) היה מתושבי הרובע היהודי אשר נפלו בשבי הלגיון הירדני והובאו לירדן. בהיותו בשבי התאמץ להשיג כמות של תשעה קבים מים הנחוצים לשם תקנת עזרא, כדי שיוכל להיטהר בהם. לאחר שחרורו מהשבי, התגורר בשכונת קטמון. בהמשך עבר לשכונת מאה שערים והיה שכנו של קרוב משפחתו הרב יוסף שלום אלישיב.

בשנת 1970 יצא הרב שפירא למסע רב הרפתקאות שנמשך כמעט שלוש שנים, במטרה להגיע לעיר אומן, כדי להשתטח על קברו של רבי נחמן מברסלב.

אורח חייו
---------

היה פרוש מענייני העולם והקדיש את כל זמנו לתורה ולתפילה. היה עולה על משכבו מיד לאחר תפילת ערבית, מתעורר בחצות הלילה והולך לכותל המערבי לאמירת תיקון חצות ולקיום מנהג ההתבודדות האופייני לחסידי ברסלב[דרוש מקור]. בלכתו ברחוב היה כובש את עיניו בקרקע כדי להימנע ממראות אסורים. האדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר התבטא עליו כי "שמירת העיניים של ר' שמואל מצילה ומגינה על הדור כולו"[דרוש מקור].

לקריאה נוספת
------------

* **שמואל בקוראי שמו**, ירושלים תש"ן
* אהרן קליגר, **השרף**, תשע"ג

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב שמואל שפירא, באתר "קהילת צאצאי הרב שמואל הומינר זצ"ל"
* Shapiro, Rabbi Shmuel, אתר ברסלב (באנגלית)
* הרב שמואל שפירא, אתר "שער ברסלב"
* אהרן קליגר, תיאור מסעו של רבי שמואל שפירא לאומן בשנת תשל"א, בתוך: מגזין אוצרות - ראש השנה תשע"א, עמ' 62
* שמואל בן שלמה יצחק שפירא (1914-1989), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------



| חסידות ברסלב |
| --- |
| אתרים | אומן • ברסלב • קבר רבי נחמן מברסלב |
| רבנים | נחמן מברסלב • נתן מברסלב • נחמן מטולטשין • נחמן מטשערין • אברהם חזן • אברהם שטרנהרץ • אלתר טפליקר • ישראל קרדונר • ישראל דב אודסר • לוי יצחק בנדר • שמואל שפירא • גדליהו אהרן קניג • יחיאל מיכל דורפמן • אלעזר מרדכי קניג • יעקב מאיר שכטר • אליעזר ברלנד • אליעזר שלמה שיק • ישראל יצחק בזנסון • שלום ארוש • ארז משה דורון • ניסן דוד קיוואק • יצחק לעזער |
| ספרות | ליקוטי מוהר"ן • ספר המידות • סיפורי מעשיות משנים קדמוניות • שיחות הר"ן • מגילת סתרים • ליקוטי עצות • ליקוטי תפילות • ליקוטי הלכות • עלים לתרופה • שבחי הר"ן • חיי מוהר"ן • משיבת נפש • ספרים נוספים |
| קהילות | קהילת ברסלב צפת • ישיבת שובו בנים • מוסדות חוט של חסד • נ נח נחמ נחמן מאומן • השול |
| מנהגים | תיקון הכללי • התבודדות • הקיבוץ באומן • ניגוני ברסלב |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007424672505171
* ISNI: 0000 0000 7268 158X
* LCCN: nr91010181
* VIAF: 90404558
* WorldCat: lccn-nr91010181

 |
**תוכנית פרגוואי** הייתה יוזמה סודית מ-1969 בין ממשלת גולדה מאיר והממשל הדיקטטורי בפרגוואי, להעברתם ויישובם של 60,000 מתושבי עזה במדינה זו. התוכנית הייתה אחת מבין מספר תוכניות שנידונו בתקופה זו בגלל הצורך של קובעי המדיניות להפחית את האתגר הדמוגרפי שיצר כיבוש השטחים הנוספים, על אוכלוסיותם, במהלך מלחמת ששת הימים ב-1967. בעוד שדיוני "קבינט השטחים" עסקו בהצעות שונות בפומבי, פרטי התוכנית נתבררו רק לאחר פרסומו של פרוטוקול מישיבה שהתקיימה במאי 1969 על ידי ערן סיקורל בתוכנית השעה הלאומית ברשת ב' ששודרה באוגוסט 2020.

נסיבות ותוצאות
--------------

ראש המוסד, האלוף צבי זמיר, העריך כי התוכנית בת ביצוע הודות ליציבות משטרו של הרודן הפשיסטי אלפרדו סטרסנר (שהיה בן לאב גרמני) ומצבה הכלכלי הרעוע של פרגוואי. הוא דיווח כי ממשלתה הסכימה להצעה לקלוט במשך כארבע שנים (לכל הפחות) כ-60 אלף ערבים (פלסטינים) מוסלמים, כל עוד הם "אינם קומוניסטים". בתמורה, ישראל נדרשה לממן את העלויות הכרוכות בהבאתם אל היעד. זמיר העריך כי עלות התוכנית במשך מספר שנים לאחר מכן תהיה כ-20 עד 30 מיליון דולר. הממשלה התחייבה לשלם לפרגוואי 350,000 בעבור קליטתם של 10,000 איש. מלבד הוצאות הנסיעה, כל נפש קיבלה כ-100 דולר לצורכי מחייה.

הסיבות להסתרת התוכנית, שכבר זוהתה בעבר עם אגף המבצעים של המוסד והוראה של לוי אשכול, קשורות בעמדתה הרשמית של מדינת ישראל בנוגע לרדיפת פושעים נאצים באמריקה הדרומית והבאתם למשפט. מדיניות כזו התקיימה עד 1968, אבל מ-1969, השנה בה נחתם ההסכם עם פרגוואי - מדינה בה התגוררו אז אלפי פושעים נאצים בחסות הממשלה, ובהם גם יוזף מנגלה - הגיעה מדיניות זו לסיומה, כפי שמעידה ככל הנראה דחיית בקשתו של צייד הנאצים טוביה פרידמן לפעול ללכידת מנגלה. בראיון לטלוויזיה הגרמנית בשנות ה-80 אמר שגריר ישראל בפרגוואי, בנו (בנימין) רון, כי בכל פעם שביקש עזרה נאמר לו ש"תפקידו הוא לשמש דיפלומט ולא צייד נאצים".

התוכנית נחשבת לכישלון מבחינת הוצאתה לפועל. רק 30 פלסטינים היגרו במסגרתה לפרגוואי, ועד מהרה התרוששו. שניים מהם הגיעו לשגרירות ישראל באסונסיון כדי לתבוע כסף שטענו שלא שולם להם, ירו למוות במזכירת השגרירות משום שחשבו שהיא מתקשרת למשטרה, ופצעו עובדת נוספת. במהלך המשפט טענו השניים כי פותו להגר מעזה לפרגוואי, וכי הובטח להם שישראל תסייע להם במציאת מקום עבודה ובלימוד ספרדית. הם יצאו לדרכם לאחר קבלת תעודות מסע, 25 דולר דמי כיס וכרטיסי טיסה מישראל דרך לונדון וריו דה ז'ניירו. בפרגוואי גילו כי הוליכו אותם שולל וההבטחות שניתנו להם לא קוימו. ממשלת ישראל הטילה את האשמה על אנשי פת"ח, אבל הארגון הכחיש מעורבות. העסקה כולה בוטלה לבסוף.

ראו גם
------

* בעיית הפליטים הפלסטינים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  השעה הבינלאומית, הפרוטוקול חושף: ישראל החליטה ליישב 60 אלף פלסטינים בפרגוואי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 11 באוגוסט 2020
2. 1 2 3  יוסי מלמן, אביבה לורי, עזה: מבצע הפינוי הראשון, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2005
3. ↑  רונן ברגמן, מדוע החמיץ המוסד את מנגלה, באתר ynet, 7 בספטמבר 2017
שלט של ארגון אות הכפרה והשלום בישראל על חזית הבית
**בית בן-יהודה** הוא ביתו של אליעזר בן-יהודה, מחיה השפה העברית אשר נבנה ב-1922. הבית ניצב ברחוב עין גדי 28 בשכונת ארנונה-תלפיות בירושלים. הוא בן שתי קומות, עם מרפסת קדמית רחבה בקומה השנייה הפתוחה אל הרחוב.

אליעזר בן-יהודה נפטר זמן קצר לפני שהבית הושלם ולא זכה לעבור למעונו החדש. אשתו חמדה גרה בבית עם הילדים עד שנפטרה ב-1951. במהלך השנים הפכה חמדה את המקום למרכז להנצחת מפעלו של בן-יהודה, בו נערכו כתביו והופקו חלקי המילון שלא התפרסמו בחייו.

היסטוריה
--------

בשנות מלחמת העולם הראשונה שהו בני משפחת בן-יהודה בארצות הברית, ועם שובם ארצה החלה הקמת הבית בתלפיות, ביוזמה ובמימון של ההסתדרות העברית באמריקה, שהוקירה מאוד את מפעלו של בן-יהודה להחייאת השפה העברית. אלא שהוא עצמו לא זכה לגור בביתו החדש. 

זמן קצר לאחר התחלת הבנייה, ב-16 בדצמבר 1922 (כ"ו בכסלו תרפ"ג), הוא הלך לעולמו. עוזרו הנאמן ויד ימינו של בן יהודה, משה בר-נסים, המשיך את העבודה על המלון העברי הגדול לאחר מות אליעזר. משפחתו של בן-יהודה גרה בבית עד 1951, ולאחר מכן הפכה אותו למוזיאון קטן לזכרו. 
כעבור שנים מספר מכרה המשפחה את הבית לעיריית ירושלים. לימים הוסכם שתכולת הבית תימסר לאקדמיה ללשון העברית לשם הקמת יד לאליעזר בן-יהודה בבית האקדמיה. יד בן-יהודה נחנכה בינואר 1973 בישיבת מליאה האקדמיה בהשתתפות שר החינוך יגאל אלון ובני משפחת בן-יהודה.

ב-1965 השכירה העירייה את הבית לדיירים פרטיים, ובשנת 1971 החליט ראש העיר טדי קולק, למסור אותו תמורת דמי שכירות סמליים (הסכם חכירה) לארגון המתנדבים הגרמני "אות הכפרה והשלום". הארגון מביא ארצה צעירים ומבוגרים מגרמניה לעבודה בהתנדבות במוסדות סעד ורווחה ובמפעלי הנצחת השואה במטרה לכפר על פשעי הנאצים. הבית משמש את מטה הארגון בישראל מאז ועד היום.

מרכז מפגשים בינלאומי ובית הארחה
-------------------------------

סמל בית בן יהודה - מרכז מפגשים בינלאומי ובית הארחה
בשנת 2004 נוסף למבנה אגף חדש שהוקם בחצר האחורית של הבית במטרה להפוך את המקום למרכז סמינרים עבור המתנדבים הגרמנים. באותה שנה החליט ארגון "אות הכפרה והשלום" שלא די בכך וייסד את "בית בן יהודה – מרכז מפגשים בינלאומי ובית הארחה" – חל"צ שמטרתה להפעיל את המקום כמרכז סמינרים ותרבות ישראלי–גרמני מצד אחד, ובית הארחה שיהיה פתוח לכולם מצד שני. האגף כולל גם אולם הרצאות וחדרי לימוד עבור סמינרים וכנסים.

בית בן-יהודה מציע מגוון רחב של סמינרים והרצאות בנושאים שונים כגון היסטוריה, שואה, חברה, פוליטיקה, ציונות, יחסי ישראל–גרמניה, מתודיקה ועוד.
בנוסף מתקיימים במקום קורסי שפה כגון אולפן עברית בקיץ וקורס לשפה ותרבות היידיש בחורף.

לקריאה נוספת
------------

* עופר רגב, "להתאהב בארץ ישראל", עמ' 14–15 - "בית חמדה בן יהודה"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית בן יהודה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית בן יהודה
* Aktion Sühnezeichen Friedensdienste - אתר האינטרנט של "אות הכפרה והשלום בישראל" (בגרמנית)
**תסמונת העצב המשולש** (באנגלית: **Trigeminal neuralgia**) היא הפרעת כאב נוירופתית ארוכת טווח הפוגעת בעצב המשולש. ישנן שתי צורות לתסמונת העצב המשולש, צורה טיפוסית ובלתי-טיפוסית, כששתי הצורות עלולות להופיע אצל אותו אדם. הצורה הטיפוסית מביאה למחזורים של כאב חמור ופתאומי המתרחשים במשך מספר שעות. הכאב הוא דמוי הלם בצד אחד של הפנים שנמשך שניות עד כמה דקות, מחזורי כאב אלו יכולים להתרחש במשך מספר שעות. הצורה הבלתי-טיפוסית גורמת לכאב צורב מתמיד שהוא פחות חמור. מחזורי כאב אלו עשויים להיות מופעלים על ידי כל מגע בפנים. התסמונת נחשבת לאחת ההפרעות הכואבות ביותר הידועות ברפואה, ולעיתים קרובות מביאה לכדי דיכאון.

הגורם המדויק אינו ידוע, אך מאמינים כי הוא כרוך באובדן המיאלין של העצב המשולש. זה עלול להתרחש עקב דחיסה של כלי דם כאשר העצב יוצא מגזע המוח, טרשת נפוצה, שבץ מוחי או טראומה. סיבות פחות שכיחות כוללות גידול ומום עורקי. האבחנה מבוססת בדרך כלל על התסמינים, לאחר שלילת גורמים אפשריים אחרים כגון נוירלגיה פוסט-הרפטית.

הטיפול כולל תרופות או ניתוחים. קארבאמזפין נוגד פרכוסים או אוקסקארבאזפין הוא בדרך כלל הטיפול הראשוני, והוא יעיל בכ-90% מהאנשים. תופעות לוואי מתרחשות לעיתים קרובות המחייבות גמילה מסמים אצל עד 23% מהחולים. אופיואידים בדרך כלל אינם יעילים בצורה האופיינית. אצל אלו שאינם משתפרים או הופכים עמידים לאמצעים אחרים, ניתן לנסות מספר סוגי ניתוחים. ההערכה היא כי 1 מכל 8,000 איש בשנה מפתחים את תסמונת העצב המשולש. התסמונת מתחילה בדרך כלל אצל אנשים מעל גיל 50, אך יכול להתרחש בכל גיל. נשים נפגעות יותר מאשר גברים. התסמונת תוארה בפירוט לראשונה בשנת 1773 על ידי ג'ון פוטרגיל.
ישנם אנשים שהתחילו לסבול מכאבים אלה- כתוצאה מפגיעה מכנית בעצב-טיפול שיניים פשוט עד מורכב, או כתוצאה מטראומה אחרת כמו ניתוחים פלסטיים או תאונות.
הסיבה להתפתחות הכאב דווקא במטופלים אלה ולא באחרים אינה ידועה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תסמונת העצב המשולש** בוויקישיתוף
* נויראלגיה טריגמינלית: כאב בפנים הנובע מהפרעה עצבית, באתר מכבי שירותי בריאות

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  "Trigeminal Neuralgia Fact Sheet". *NINDS*. 3 בנובמבר 2015. ארכיון מ-19 בנובמבר 2016. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Okeson, JP (2005). "6". In Lindsay Harmon (ed.). *Bell's orofacial pains: the clinical management of orofacial pain*. Quintessence Publishing Co, Inc. p. 114. ISBN 0-86715-439-X. ארכיון מ-2014-01-12.
3. 1 2  Obermann, Mark (2010-03-01). "Treatment options in trigeminal neuralgia". *Therapeutic Advances in Neurological Disorders*. **3** (2): 107–115. doi:10.1177/1756285609359317. ISSN 1756-2856. PMC 3002644. PMID 21179603.
4. 1 2 3  Cruccu, Giorgio; Di Stefano, Giulia; Truini, Andrea (2020-08-20). Ropper, Allan H. (ed.). "Trigeminal Neuralgia". *New England Journal of Medicine* (באנגלית). **383** (8): 754–762. doi:10.1056/NEJMra1914484. ISSN 0028-4793.
5. ↑  Prasad, S; Galetta, S (במרץ 2009). "Trigeminal neuralgia: historical notes and current concepts". *The Neurologist*. **15** (2): 87–94. doi:10.1097/nrl.0b013e3181775ac3. PMID 19276786. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph319493

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ליסה כרמלה מקליין** (באנגלית: **Lisa Carmella McClain**; נולדה ב-7 באפריל 1966) היא פוליטיקאית ואשת עסקים אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת מישיגן. מקליין נשבעה לתפקידה עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בינואר 2021.

ביוגרפיה
--------

מקליין נולדה וגדלה בעיר סטוקברידג', השוכנת בדרום מדינת מישיגן, בשם **ליסה איובניצקי** (Iovannisci). בשנת 1984 השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון העירוני של סטוקברידג', ובהמשך למדה במכללה הקהילתית של לאנסינג, בירת מישיגן, ובאוניברסיטת נורווד. במשך 11 שנה עבדה מקליין באמריקן אקספרס וכעבור זמן מה הצטרפה אל קונגלומרט השירותים הפיננסיים "קבוצת האנץ", שם היא שימשה כסגנית נשיא בכירה. מקליין סייעה בייסוד חברה זו, המעסיקה כ-700 עובדים ב-25 משרדים שונים ברחבי מישיגן כשהמטה הראשי של החברה שוכן בעיר סאות'פילד (אנ').

ביולי 2019 הודיע פול מיטשל על פרישתו מהחיים הפוליטיים לקראת בחירות 2020 בארצות הברית. בעקבות זאת, הכריזה מקליין על כוונתה להתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת מישיגן בבחירות אלה. בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית גברה מקליין על יריבתה שיין הרננדז ב-4 באוגוסט 2020. מסע הבחירות זכה לתמיכות של מספר אישים במפלגה הרפובליקנית בהם סטיב סקליס, רונה רומני מקדניאל ומושלת דקוטה הדרומית קריסטי נואם. ביום הבחירות הכלליות ניצחה את קימברלי ביזון, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, וגרפה 66.3% מקולות הבוחרים.

עמדותיה הפוליטיות של מקליין שמרניות. היא גורסת כי יש להקשיח את מדיניות ההגירה לארצות הברית ובבניית חומה בגבול ארצות הברית-מקסיקו, ותומכת בזכות לשאת נשק. מקליין מתנגדת למיסוד חיסונים כחובה על ידי הממשלה האמריקאית, טוענת שיש לבטל את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ומגדירה עצמה כ"תומכת בחיים".

למקליין ובעלה מייק שלושה ילדים, והם גרים יחדיו בעיר רומיאו שבמישיגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליסה מקליין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ליסה מקליין (באנגלית)
* ליסה מקליין, ברשת החברתית פייסבוק

* ליסה מקליין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ליסה מקליין, ברשת החברתית אינסטגרם
* ליסה מקליין באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיילה פלטשר, LISA (IOVANNISCI) MCCLAIN: SMALL-TOWN ENCOURAGEMENT LEADS TO MAJOR SUCCESSES, באתר Stockbridge Community News‏, 23 בפברואר 2020 (באנגלית)
2. ↑  כריס קיליזה, You don't care that this GOP congressman is quitting -- but you should, באתר CNN‏, 25 ביולי 2019 (באנגלית)
3. ↑  קית' לאינג וקרייג מאוגר, Political newcomer prompts big spending in Macomb's GOP U.S. House primary, באתר The Detroit News‏, 28 ביולי 2020 (באנגלית)
4. ↑  Michigan Election Results: 10th Congressional District, באתר הניו יורק טיימס, 20 בנובמבר 2020 (באנגלית)
5. 1 2  מצע הבחירות של ליסה מקליין, באתר הרשמי שלה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6n982cm
* US Congress: M001136

 |
במתמטיקה, **השערת ליטלווד** היא השערה הנקראת על שם המתמטיקאי האנגלי ג'ון אדנזור ליטלווד אשר שיער אותה בשנת 1930. ההשערה עוסקת בקירובים דיופנטים של מספרים, ומנוסחת כך: לכל שני מספרים ממשים α ו-β מתקיים:

{\displaystyle \liminf \_{n\to \infty }\ n\,\Vert n\alpha \Vert \,\Vert n\beta \Vert =0}
כאשר {\displaystyle \Vert \,\Vert } מסמל את המרחק מהמספר השלם הקרוב ביותר.

הגדרה שקולה
-----------

בהינתן זוג מספרים ממשים α ו-β, נסתכל על הנקודה (α,β) ועל הסדרה הבאה:

(2α,2β), (3α,3β), ....
לכל נקודה כזו נסתכל על הנקודת הסריג, על ידי מכפלת המרחק הקו הקרוב ביותר עם ערך שלם בקואורדינטת ה-x במרחק מהקו הקרוב ביותר עם ערך שלם בקואורדינטת ה-y. המרחק הזה לא יהיה גדול מ-1/4. ההשערה אומרת כי קיימת תת-סדרה שמתכנסת בקצב של (*o(1/*n.

תוצאות
------

על ידי שימוש בשיטות ארגודיות, הצליחו המתמטיקאים אילון לינדנשטראוס, מנפרד אינסידלר ואנטול קאטוק, להוכיח שלכמעט כל α,β ההשערה נכונה. למעשה הם אף הראו שמימד האוסדורף של כל הזוגות שאינם מקיימים את התוצאה הוא 0.

ראו גם
------

* קירוב דיופנטי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Manfred Einsiedler, Thomas Ward, **Ergodic Theory**
with a view towards Number Theory**, 2010**
בלוגיקה ובאפיסטמולוגיה, **אנטינומיה** (מיוונית: ἀντί, "אנטי" – נגד, νόμος, "נומוס" – חוק) היא סתירה פנימית שאינה ניתנת ליישוב בתוך המערכת הלוגית שבה נוצרה.

הסבר
----

הפילוסוף עמנואל קאנט הניח שכאשר החשיבה חורגת מגבולות הניסיון האפשרי היא עלולה להיקלע לאנטינומיות, כלומר תוצאות שהן רציונליות במידה שווה אך סותרות זו את זו. החשיבה אינה יכולה במצב כזה לשמש לקביעה של אמיתות, משום שהיא הופכת לטרנסצנדנטית. לדוגמה, סבר קאנט, מההנחה שליקום יש התחלה בזמן ניתן להגיע למסקנה שלא הייתה לו התחלה, ולהפך. דיון זה היה חלק מתוכניתו של קאנט לקבוע גבולות למדע ולחקירה הפילוסופית.

ניתן גם לטעון שאנטינומיות אינן מצביעות על גבולות כוחה של החשיבה ההגיונית. זאת משום שהמסקנה כי יש גבול נובעת מהאנטינומיה באמצעות חשיבה הגיונית. לפיכך כל הגבלה על תקפותה של החשיבה ההגיונית מגבילה את המסקנה כי יש גבול לכוחה של החשיבה ההגיונית (זהו טיעון של התייחסות עצמית (self-reference), שהוא פתח ידוע לתוצאות פרדוקסליות). בקצרה, במונחי תקפותה של החשיבה ההגיונית כשלמות, אנטינומיות מבודדות את עצמן: הן כמו נקודות אי-רציפות הפזורות בשדה הלוגיקה, שאינן מעוררות ספק אלא ביחס לעצמן.

גישה חסרת דאגות זו עומדת בסתירה לעיקרון המקובל בלוגיקה, לפיו מתוך סתירה ניתן להגיע לכל מסקנה אפשרית. בלוגיקה מתמטית אנטינומיות בפירוש אינן מבודדות את עצמן, הן נחשבות להרות אסון למערכת הפורמלית שבמסגרתה הן צצות (כמו השפעתו של הפרדוקס של ראסל על עבודתו של פרגה).

ראו גם
------

* פרדוקס המספרים המעניינים
* הפרדוקס של רישאר
* ספינת תסאוס
* פרדוקס הערימה

לקריאה נוספת
------------

* עמנואל קאנט, **ביקורת התבונה הטהורה**, תרגם ש. ה. ברגמן, הוצאת מוסד ביאליק, 1954 (עמ' 216–218, 428-432 במקור).
* אי"י פוזננסקי, "על יסודות המתמטיקה", נספח לספר **הגיון לשון ושיטה** מאת יהושע בר-הלל, ספרית פועלים, 1970.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנטינומיה, באתר אנציקלופדיה למתמטיקה (באנגלית)
* אנטינומיה, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295552505171
* BnF: cb119344596 (data)
* GND: 4205631-7
* LCCN: sh85005719
* NDL: 00568534
* NKC: ph135761

 |
המדינות שחתמו על ההאמנה
אזורי ים לפי החוק הבינלאומי
**חוק הים** הוא תחום במשפט בינלאומי פומבי ושמן של מספר אמנות בינלאומית המסדירות את זכויותיה ומחויבויותיה של מדינה בתחום הים הסמוך לחופיה וקובעות כללים למניעת סכסוכים בין מדינות על רקע זה.

בין האמנות שנחתמו בתחום זה ניתן למנות את "האמנה בדבר הים הטריטוריאלי והאזור הסמוך", שנכנסה לתוקף ב-10 בספטמבר 1964; "האמנה אודות המדף היבשתי", שנכנסה לתוקף ב-10 ביוני 1964; "האמנה בדבר הים הפתוח", שנכנסה לתוקף ב-30 בספטמבר 1962 ו"האמנה בדבר דיג ושימור המשאבים החיים בים הפתוח", שנכנסה לתוקף ב-2 במרץ 1966. אמנות אלו תרמו לפתרון סכסוכי גבול ימי בין מדינות, בעיקר עקב נושאים של דיג ומחצבים (לרוב דלק מאובנים) בטווחים הרחוקים יחסית מהחוף.

בעקבות "מלחמת הבקלה" - סכסוך בין בריטניה לאיסלנד שנבע מהגדלת האזור סביב חופי איסלנד שהדיג בו הותר רק לספינות איסלנדיות, התקבלה ב-1983 אמנה בינלאומית הקרויה "אמנת האומות המאוחדות לחוק הים" (United Nations Convention on the Law of the Sea).

168 מדינות חתמו ואשררו את האמנה, ישראל לא ביניהן. בין היתר, האמנה קובעת כי לכל מדינה יוגדר אזור כלכלי בלעדי של 200 מייל ימי (כ-370.4 ק"מ) מחופיה ובו יש בלעדיות לאותה המדינה בניצול אוצרות הים. אמנה זו הרחיבה מאוד את התחום הקודם בו מדינה הייתה זכאית לנצל את אוצרות הים - תחום המים הטריטוריאליים, 12 מייל ימי, כ-22 ק"מ מהחוף.

לאמנה הייתה השפעה משמעותית על גודל צי הדיג וגודל הספינות. ציי הדיג של מדינות בעלות קו חוף ארוך כגון ארצות הברית וקנדה גדלו, בעוד שציי הדיג של מעצמות דיג בעבר כדוגמת מדינות מזרח אירופה ויפן קטנו, שכן לא ניתן היה יותר לדוג בשדות הדיג העשירים שכיום הם בתחומי 200 המייל הימי של מדינות אחרות. האמנה הביאה לחיסול צי הדיג למרחקים של מדינות מסוימות כדוגמת בריטניה, משום שעתה חל עליהם איסור להיכנס לשדות הדיג העשירים שהפכו לתחומן הבלעדי של מדינות אחרות.

במערב אירופה פותחו ספינות דיג קטנות בעלות יכולת דיג רבה, שיתרונן בעלות ובהוצאות תפעול נמוכות.

ראו גם
------

* מים טריטוריאליים
* מים בינלאומיים
* משפט ימי
* כרייה במים עמוקים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוק הים** בוויקישיתוף
* topic/United-Nations-Conferences-on-the-Law-of-the-Sea חוק הים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* עו"ד עמיקם פיאלקוב, **מעמדו הבינלאומי של הים**, 'מערכות ים ל"ד' ספטמבר 1957 עמ' 37-30.
* צבי תדמור, **משפט הים: האמנה לניצול המדף היבשתי**, 'מערכות ים' נ"ח, מרץ 1962, עמ' 22.
* דוד פרי, **בין המיצרים - חוקים ימיים**, 'בין גלים' 167 אפריל 1986 עמ' 58.
* אליה מסביר: מה זה מים בין-לאומיים?, סרטון בערוץ "כאן דיגיטל", באתר יוטיוב (אורך: 05:17), 7 בפברואר 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת החתימות והאשרורים, אתר האו"ם, 1 במרץ 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007402908705171
* GND: 4077323-1
* LCCN: n83149072
* NDL: 00987734
* VIAF: 174961907
* WorldCat (עם VIAF): 174961907

 |
**ריאת ברזל** היא מכונת הנשמה שהייתה בשימוש בעיקר במהלך המאה ה-20.

ריאת ברזל
ריאת הברזל בנויה ממכל מתכת גלילי גדול שלתוכו הוכנס החולה או הנכה בתנוחת שכיבה כאשר ראשו בולט מחוץ לגליל וסביב צווארו של החולה מוצמד מכסה גמיש אשר אוטם את החלל שבתוך הגליל ומאפשר יצירת לחץ אוויר פנימי בתוך הגליל שונה מהלחץ האטמוספירי. אל הגליל מחוברת משאבת אוויר אשר יוצרת לחץ אוויר משתנה מחזורי שהוא גבוה ונמוך מהלחץ האטמוספירי לסירוגין. בפרק הזמן שבו לחץ האוויר בתוך הגליל גבוה מהלחץ האטמוספירי הוא גורם לדחיקת חלל ריאות החולה וגורם ליציאת אוויר דרך קנה הנשימה אל מחוץ לגוף. יציאת אוויר זו אשר מרוקנת את הריאות היא למעשה תנועת נשיפה בלתי רצונית שאינה באמצעות כוח שרירי החזה או הסרעפת. לעומת זאת בפרק הזמן שבו לחץ האוויר בתוך הגליל נמוך, מוחדר אוויר אל הריאות וממלא אותן כך שנוצרת תנועת שאיפה בלתי רצונית של אוויר.

ריאת הברזל סייעה בטיפול בנפגעי פוליו קשים. השימוש במכשיר זה מוסבר בסרט התעודה "A Paralyzing Fear: The Story of Polio in America" משנת 1998.

נכון ל־2015, עדיין עשרה אנשים בעולם משתמשים בריאת ברזל, שבעה מהם בארצות הברית. בגיל 78, במרץ 2024, נפטר מקורונה פול אלכסנדר, שהחזיק בשיא גינס כאדם שחי הכי הרבה שנים בתוך ריאות ברזל. ככלל ריאת הברזל הוחלפה במערכות הנשמה מלאכותית מכנית אשר משתמשות במשאבת אוויר לדחיסת אוויר לתוך ריאות המטופל באופן קצוב.

כתחליף לריאת ברזל פותחו מספר שיטות אחרות להנשמת חולים. אחת השיטות היא השתלת קוצב סרעפת (אנ'). קוצבי סרעפת הם עזרי טכנולוגיה מסייעת מושתלים, שעוצבו בהשראת קוצבי הלב ומטרתם היא לאפשר לאדם לנשום באופן סדיר, כמו ריאת הברזל, תוך צמצום ניכר במגבלות החולה ושיפור באיכות חייו. ברחבי העולם בוצעו עד כה בפרוצדורה זו מאות ניתוחים, מתוכם מקרים ספורים בישראל. בין השאר בוצע הניתוח בשחקן כריסטופר ריב, שסבל משיתוק עקב פגיעה בחוט השדרה.

ראו גם
------

* הנשמה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ראת ברזל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ריאת ברזל** |

* The Man in the Iron Lung, סרטון בערוץ "Mitch Summers", באתר יוטיוב (אורך: 5:21)
* אסור לפספס‏, האדם שחי 72 שנה שכוב במכונת ברזל פתח טיקטוק ומעניק הצצה נדירה לחייו, באתר וואלה!‏, 13 בפברואר 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר איתי גל, צפו: האיש שחי בתוך ריאת ברזל כבר 60 שנה, באתר ynet, 23 באוגוסט 2015
2. ↑  ynet (2024-03-13). "האיש שחי בתוך ריאת ברזל במשך עשרות שנים מת בגיל 78". *Ynet*. נבדק ב-2024-03-13.
3. ↑  מערכת וואלה! בריאות‏, צחוק הגורל: 70 שנה שרד בתוך ריאת ברזל. לא להאמין מה בסוף הרג אותו, באתר וואלה!‏, 13 במרץ 2024
4. ↑  ד"ר איתי גל, חדש בארץ: "מכונת הנשמה" בתוך הגוף של החולה, באתר ynet, 21 באוגוסט 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560530605171
* LCCN: sh85068200

 |