recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ולדימיר סרגייביץ' קיסנקוב** (ברוסית: **Владимир Сергеевич Кисенков**; נולד ב-8 באוקטובר 1981 בקלוגה שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת המגן הימני.

קריירת מועדונים
---------------

התחיל לעסוק בכדורגל בלוקומוטיב קלוגה. ב-2004 עבר לויטיאז פודולסק. בשנים 2007–2010 שיחק בספרטק נלצ'יק. באוגוסט 2010 חתם בדינמו מוסקבה, אך בשל פציעה שקיבל באימון אחרי התנגשות עם קווין קוראני לא שיחק במועדון החדש עד סוף העונה, כאשר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו רק במחזור הראשון של העונה הבאה מול לוקומוטיב מוסקבה. במשחק זה הקבוצה ספגה 2 שערים בעיקר בגלל טעותיו, וולדימיר עצמו קיבל הישנות פציעה. עד היום אותו משחק הוא היחיד שקיסנקוב ערך במדי דינמו. ב-12 ביולי 2012 הושאל לרוסטוב.

החל מעונת 2013/2014 החל לשחק בטום טומסק.

אפיון משחק
----------

ידוע בשל בעיטותיו החזקות ממרחק. מאמנו הקודם מספרטק נלצ'יק יורי קרסנוז'אן ועוד אמן בעיטות ממרחק דמיטרי מולוש מכנים אותו כבעל אחת הבעיטות הכי חזקות בליגה הרוסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר קיסנקוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית)
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
**בית הספר הבריטי לארכאולוגיה במצרים** (באנגלית: **British School of Archaeology in Egypt**,‏ **BSAE**), נוסד בשנת 1905 על ידי פרופסור סר וויליאם מתיו פלינדרס פיטרי בלונדון בירת אנגליה.

כבר בשנת 1895 עלו אצל פטרי הרהורים בנושא הקמת מוסד זה. הוא נתקל בבעיות במימון חפירותיו הארכאולוגיות במצרים, והגיע למסקנה שהקמת גוף אשר יטפל בכך יקל עליו. בין השנים 1880 – 1886 ושוב בין השנים 1896 – 1905 מומנה עבודתו של פיטרי על ידי הקרן לחקר מצרים. ביו השנים 1897 – 1902 פיטרי הסתמך על מקורות מימון של שנים מתומכיו האמידים אשר הסכימו לממן את חפירותיו במצרים. בהרצאה שנשא בקולג' האוניברסיטאי של לונדון הוא הכריז על הפרדת עבודתו מהקרן לחקירת מצרים והקמת בית הספר הבריטי לארכאולוגיה במצרים, כאשר מקורות המימון לבית הספר יהיו תקציבי המחקר של מצרים. פיטרי ציפה שתקציבים אלה יגדלו וזאת כדי לתמוך בעבודתו ובעבודת הסטודנטים שלו.
הוא פנה לחבריו בקרן לחקירת מצרים וביקש את תמיכתם, חלקם סרבו. הארכאולוג ארנסט ארתור גרדנר והבלשן והאשורולוג ארצ'יבלד הנרי סייס הסכימו להצטרף אליו. פיטרי פנה לאנשים בעלי השפעה והצליח עד מהרה לצרף אליו 44 איש כחברי ועדת בית הספר. פיטרי מונה למנהל בית הספר והילדה אשתו למזכירה. הפתיחה הרשמית של בית הספר נקבעה לחודש יוני 1905. החל מהקמת המוסד כל חפירותיו מומנו דרך בית הספר הבריטי לארכאולוגיה של מצרים.

לאחר מותו של פיטרי בירושלים בשנת 1942, רצתה אשתו הילדה להמשיך ולהפעיל את בית הספר. אבל המצב שלאחר מלחמת העולם השנייה בלונדון לא אפשר זאת. בית הספר נסגר רשמית בשנת 1954.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Margaret S. Drower, Flinders Petrie: A Life in Archaeology, 1995, p.211
2. ↑  Margaret S. Drower, Flinders Petrie: A Life in Archaeology, 1995, p.295
**ולדימיר פטרוביץ' קונדרשין** (ברוסית: **Владимир Петрович Кондрашин**;‏ 14 בינואר 1929, לנינגרד, ברית המועצות – 23 בדצמבר 1999, סנקט פטרבורג, רוסיה) היה כדורסלן ומאמן כדורסל רוסי. הוכנס להיכל התהילה של FIBA בשנת 2007 ובינואר 2021 נכנס לרשימת המועמדים להיכל התהילה של ג'יימס נייסמית'.

קריירה
------

### משחק

קונדראשין שיחק כדורסל במועדון ספרטק לנינגרד. כשחקן הוא קיבל את תואר אמן הספורט של ברית המועצות בשנת 1952.

### אימון

#### מועדונים

קונדראשין היה המאמן הראשי של ספרטק לנינגרד (שלימים נקראה ספרטק סנקט פטרבורג), בשנים 1967–1995. עם ספרטק, הוא זכה בגביע ספורט האירופי, הטורניר המשני באירופה, בשנים 1973 ו-1975, ובליגת הסובייטית, בשנים 1975 ו-1992.

#### נבחרת

קונדראשין אימן את נבחרת ברית המועצות, בשנים 1971 ל-1976. הוא הוביל אותם למדליית הזהב הראשונה באולימפיאדת קיץ, באולימפיאדת הקיץ 1972, כאשר חניכיו ניצחו את ארצות הברית, במשחק הגמר השנוי במחלוקת של אולימפיאדת הקיץ 1972, בזריקה שנייה אחרונה של אלכסנדר בלוב. הוא הוביל גם את ברית המועצות למדליית זהב באליפות העולם ב-1974, מדליית ארד באולימפיאדת הקיץ 1976, מדליית זהב באליפות אירופה 1971, מדליית כסף ב-1975 ומדליית ארד ב-1973. בנוסף לאימון נבחרת ברית המועצות, הוא אימן גם את הנבחרת האוניברסיטאית, אותה הוביל למדליית זהב במשחקי האוניברסיאדה בשנת 1970 ומדליית כסף במשחקי אוניברסיאדה 1973.

פרסים והישגים
-------------

* אמן הספורט של ברית המועצות: 1952
* אמן מכובד של ברית המועצות: 1971
* עיטור הדגל האדום של העמל: 1972
* עיטור אות הכבוד: 1985
* סדר ידידות העמים: 1985
* עיטור הידידות: 1995
* אות הכבוד של פיב"א: 1999
* אזרח כבוד של סנקט פטרבורג: 1999
* תרומה לכדורסל הרוסי: 2007
* חבר היכל התהילה של פיב"א: 2007

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* ולדימיר קונדראשין, בדף היכל התהילה של פיב"א

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 127144648498674613472
* WorldCat (עם VIAF): 127144648498674613472

 |
**הרמן אמיל אלפרד מקס טראפ** (בגרמנית: **Hermann Emil Alfred Max Trapp**;‏ 1 בנובמבר 1887 – 31 במאי 1971) היה מלחין ומורה גרמני, דמות מכובדת וידועת-שם בחוגי התרבות של ברלין בשנות ה-30' של המאה ה-20.
טראפ, כמוהו כאחרים בזירת ההשפעה בנאצית, הוזמן דרך קבע לתרום לתוכניות קונצרטים ולתחרויות.

ביוגרפיה
--------

טראפ נולד בברלין ולמד שם בבית הספר הגבוה למוזיקה (כיום האוניברסיטה לאמנויות של ברלין), אצל פאול יואון וארנסט פון דוהנאני. אחרי סיום לימודיו לא מצא תעסוקה קבועה ועבד כפסנתרן במקומות שונים. ב-1920 השיג לבסוף משרת מרצה בקונסרבטוריון של ברלין, שם הגיע לדרגת פרופסור בשנת 1926. בין הנודעים בתלמידיו יוזף ואלי, זאבורו מורוי וגינתר רפאל.

בין השנים 1926 ו-1930 ניהל טראפ כיתת אמן בהלחנה בקונסרבטוריון למוזיקה בדרמשטדט. ביוני 1933 נענה ל"פנייה ליוצרים" והצטרף למפלגה הנאצית. ב-1934 התפטר מן הקונסרבטוריון בברלין והיה למנהל כיתת האמן בהלחנה באקדמיה לאמנויות של ברלין (שהתמזגה בהמשך עם האוניברסיטה לאמנויות). בין תלמידיו שם היה המלחין הישראלי יוסף טל. בשנים 1936-39 לימד את סופי כרמן אקהארדט-גראמאטה..

בשנת 1940 קיבל טראפ את הפרס ההלחנה הלאומי. משנת 1950 עד 1953 כיהן כמורה בקונסרבטוריון העירוני של ברלין.

טראפ מת בגיל 83 בברלין.

יצירתו
------

במוזיקה של טראפ ניכרת מאוד השפעתם של ריכרד שטראוס ומקס רגר. הוא חיבר מוזיקה קאמרית, יצירות לפסנתר ומוזיקה תזמורתית, בין השאר שבע סימפוניות.כמו כן חיבר מוזיקה כוראלית ומוזיקה לתיאטרון. יצירותיו זכו לביצוע נרחב למדי בשנות ה-40', אך מאז כמעט אין מבצעים אותן עוד.

ביצוע משנת 1940 של הקונצ'רטו שלו לפסנתר משנת 1931, בניצוח וילם מנגלברג, יצא על גבי תקליטור. הפסנתרן בהקלטה זו היה ולטר גיזקינג.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקס טראפ, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Steinweis, Alan E. (1996) [1993]. *Art, Ideology, and Economics in Nazi Germany: The Reich Chambers of Music, Theater, and the Visual Arts*. UNC Press. p. 25. ISBN 0-8078-4607-4.
2. ↑  Kater, Michael H. (1999) [1997]. *The Twisted Muse: Musicians and Their Music in the Third Reich*. Oxford; New York: Oxford University Press. p. 184. ISBN 0-19-513242-4.
3. ↑  Watson, Lorne; Kallmann, Helmut; Winters, Kenneth (2007). "Encyclopedia Entry on Eckhardt-Gramatté". The Canadian Encyclopedia. נבדק ב-2007-12-10.
4. ↑  "Mitgliederdatenbank der Akedemie der Künste"
5. ↑  Grove 6 article by William D. Gudger. Symphonies in D, opus 8, unpublished; B minor, opus 15; opus 20, unpublished, ca. 1925; B♭ minor, opus 24, 1928; no. 5 in F, op. 33 of 1937; no. 6 in B♭ op. 45; and no. 7 in A major, op. 55 (though unpublished).
6. ↑  Woolf, Jonathan (במרץ 2003). "Review of Mengelberg Disc". MusicWeb International. נבדק ב-2007-12-10. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007287889005171
* GND: 117422444
* ISNI: 0000 0000 8110 0425
* LCCN: no93031639
* MusicBrainz: 377b003b-7c4d-4b3e-b25a-4c971c1340bf
* NKC: xx0064093
* NLP: A25452010
* NTA: 308271491
* VIAF: 30313042
* WorldCat: lccn-no93031639

 |
**פריהנד** (**FreeHand**) או "מקרומדיה פריהנד" הייתה תוכנה לגרפיקה וקטורית דו-ממדית ועימוד אשר פותחה על ידי חברת אלדוס ובהמשך על ידי חברת מקרומדיה. בדצמבר 2005 מקרומדיה נרכשה על ידי אדובי מערכות, ובעקבות כך הופסק פיתוח התוכנה. התוכנה נועדה לעריכה וקטורית, בעיקר דו-ממדית, כאשר היא מוכוונת לשוק הגרפיקה והוצאה לאור השולחנית המקצועי.

השימוש בתוכנה היה נפוץ בישראל בשנות ה-90 של המאה ה-20 בתחומי העיצוב הגרפי, עיצוב אתרי אינטרנט והבאה לדפוס. בעשור הראשון של המאה ה-21 מעמדה של Freehand הולך ונשחק לטובת תוכנות חדשניות יותר, כמו אדובי אינדיזיין ואדובי אילוסטרטור.

סקירה
-----

פריהנד נוצרה על ידי Altsys, חברה אמריקאית מטקסס, בעבור חברת אלדוּס אשר שחררה את גרסאות 1-4 של התוכנה. לאחר שאלדוס התמזגה עם אדובי מערכות, צצו חיכוכים משפטיים ואדובי נאלצה להחזיר את פריהנד ל-Altsys. בהמשך נרכשה Altsys על ידי מקרומדיה, אשר שחררה את הגרסה ה-5, 5.5 (למקינטוש בלבד), 7, 8, 9, 10, ו-11 (MX). בשנת 2005 אדובי רכשה את מקרומדיה ובכך החזירה לעצמה את הזכויות על המוצר.

פריהנד שימשה לעימוד דפים כמו גם ליצירה ועריכה של גרפיקה וקטורית לדפוס ולאינטרנט. גרסתה האחרונה, ששווקה בשם FreeHand MX, סיפקה אינטגרציה פונקציונלית עם שאר מערך תוכנות ה-MX - מקרומדיה פלאש, דרימוויבר, פיירוורקס ואחרות.

בדצמבר 2005 רכשה אדובי את הזכויות על פריהנד, והצהירה כי תמשיך לתמוך במוצר. בשנת 2007 הצהירה אדובי כי פיתוח פריהנד יופסק. הצהרה זו גרמה לסערה בקרב משתמשי התוכנה, שיצאו למחאות ברשת. בשנת 2008 הודיעה חברת אדובי כי על אף המחאות, פיתוח התוכנה לא צפוי להתחדש ומשתמשי פריהנד הוזמנו לעבור לעבוד בתוכנת אדובי אילוסטרייטור.

גרסאות
------

* **FreeHand 1.0** (אלדוּס, 1988)
* **FreeHand 2.0** (אלדוּס, 1988)
* **FreeHand 3.0** (אלדוּס, 1991)
* **FreeHand 4.0** (אלדוּס, 1994)
* **FreeHand 5.0** (מקרומדיה, 1995)
* **FreeHand 5.5** (מקינטוש בלבד) (מקרומדיה, 1995)
* **FreeHand 6.0** (מקרומדיה, 1996)גרסה זו מעולם לא שוחררה באופן רשמי והייתה למעשה הבטא של גרסה 7.
* **FreeHand 7.0** (מקרומדיה, 1996)
* **FreeHand 8.0** (מקרומדיה, 1998)
* **FreeHand 9.0** (מקרומדיה, 2000)
* **FreeHand 10.0** (מקרומדיה, 2001)
* (11) **FreeHand MX** (מקרומדיה, 2003)

תוכנות מתחרות
-------------

* אדובי אילוסטרייטור
* CorelDRAW
* Inkscape

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריהנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פריהנד
* האתר הרשמי של התוכנה (באנגלית)
**מקס ואגנר** (באנגלית: **Max Wagner**; נולד ב-24 באפריל 1998) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר במכבי אשדוד.

קריירת מכללות
-------------

ואגנר נולד ב-פרקאסי, פנסילבניה, למשפחה ממוצא יהודי. הוא החל את דרכו כששיחק בתיכון פנרידג' שבמקום מגוריו.

בשנת 2016, התחייב ואגנר לאוניברסיטת קוצטאון בפנסילבניה. בעונתו הראשונה במכללה, שותף ריימן ב-30 משחקים בהם העמיד ממוצעים של 4.0 נקודות ו-2.3 ריבאונדים ב-8.2 דקות למשחק. בעונתו השנייה שותף ואגנר ב-27 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 8.2 נקודות ו-4.7 ריבאונדים ב-17.9 דקות למשחק.

בשנת 2018, עבר ואגנר לאוניברסיטת בלומסבורג בפנסילבניה. ואגנר פיספס את עונתו הראשונה במכללה בעקבות חוק על העברה בין מכללות, מה שגרם לו להפעיל סעיף אשר מקנה לו עונה נוספת בזכאות. בעונתו השנייה שותף ואגנר ב-25 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 15.6 נקודות, 7.8 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים ב-24.3 דקות למשחק. לקראת שנתו האחרונה במכללות, המחוז בו שיחק ואגנר ביטל את העונה בעקבות מגפת הקורונה.

קריירה מקצוענית
---------------

ב-28 ביולי 2021, חתם ואגנר לעונה במכבי ראשון לציון מהליגה הישראלית.

ב-28 בפברואר 2022 חתם ואגנר במכבי אשדוד מהליגה הלאומית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקס ואגנר חתם במכבי ראשל"צ לעונה, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏28 ביולי 2021

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מקס ואגנר"**.
גולגולת מכוירת מביסמון (העתק), המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס
**בֵּיסַמוּן** הוא אתר פרהיסטורי בעמק החולה 12 ק"מ מדרום לקריית שמונה, מצפון וממערב לתל אל-מלחה, לרגלי התל. האתר הוא חלק מאתר גדול המשתרע על פני שטח של 100 דונם.

האתר התגלה בעת ייבוש החולה. במקום התגלו שרידי בנייה בעומק של 70 ס"מ. הממצאים שנמצאו בעת הגילוי היו מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית ב', וחרסים מתקופת ואדי רבה והתרבות הירמוכית.

בשנת 1972 נערכה באתר חפירת הצלה. בחפירה זו נחפר שטח של 70 מ"ר בשלוש שכבת ארכאולוגיות בהם התגלו שרידי מבנה מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית ב'. מתחת למבנים הייתה קרקע בתולה המעידים שלא הייתה התיישבות במקום בתקופות קדומות יותר.

בתוך המבנה ומתחתיו נמצאו קבורות אדם. בשכבה I נחשפה קבורה משותפת בכניסה לבית. הממצאים כללו שרידים של תשעה בוגרים ושרידי ארבעה תינוקות. במרחק קטן מהקבורה המשותפת נמצאו שתי גולגולות מכוירות. אחת הגולגולות נמצאה במצב השתמרות טוב ואילו השנייה פגועה. ליד הגולגולת נמצאו כלי צור ולהבים. מחקר טכנולוגי שעשה פרופ' יובל גורן על הגולגולות המכוירות גילה שפניה של הגולגולת האחת עוצבו בסיד ואילו פניה של השנייה כוירו בטין, דבר המסביר את ההבדלים ברמת השימור. תופעה זו גם מעלה את האפשרות שהגולגלות כוירו כנראה בידי אנשים שונים ואולי גם בזמנים שונים, וקבורתן המשותפת נעשתה לאחר זמן.

בשכבה II נחשפו קבורה משותפת של שני בוגרים וקבורת ולד או עובר.

באתר נמצאו כ-4,000 פריטי צור וכן מעט פריטים מאובסידיאן שמקורו באנטוליה. בנוסף נמצאו שברי קערות וצלחות עשויות אבן גיר.

בשנת 2007 נערכה באתר חפירת הצלה בניהולם של חמודי חלאילה ועמרי ברזילי. בחפירות נחשפו שרידי בנייה וממצא רב המתאורך לתרבות הירמוכית. גודל ההתיישבות שנחשפה כ-20 דונם. בין הממצאים באתר נמצאו עצמות בעלי חיים, אבני שחיקה ומכלול של כלי צור הומוגני, בו להבי מגל משוננים שינון עמוק וקטומים, ראשי חץ גדולים וגרזנים רבים שלחלקם חורפה (חוד) מלוטשת. החוקרים הסיקו כי הבסיס הכלכלי של תושבי האתר התבסס מחד על ציד וגידול בעלי חיים מבויתים כמו עזים, כבשים, בקר וחזירים, ומאידך על חקלאות, דבר הנלמד מריבוי להבי המגל והגרזנים.

לקריאה נוספת
------------

* מוניק לשבליה, "ביסמון", בתוך: אפרים שטרן ואחרים, **האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל**, בהוצאת החברה לחקירת א"י ועתיקותיה, משרד הביטחון וכרטא, 1992, כרך 1, עמ' 158-155

* ז'אן פרו, "ביסמון שעל שפת החולה", **קדמוניות**, בהוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, שנה ח, חוברת 4 (32), תשל"ו, 1975

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביסמון** בוויקישיתוף
* יוני שדמי, חזון העצמות אתר Nrg מעריב‏, 17 ביוני 2007
* חמודי חלאילה ופאני בוקנטין, ‏בייסמון (מלאחה) דוח ראשוני, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 122, 17 בנובמבר 2010
* בייסמון באתר המכון לארכולוגיה ומקרא ע"ש נלסון גליק

הערות שוליים
------------

1. ↑  חמודי חלאילה, עמרי ברזילי וגלעד בצלאל יפה, ‏ביסמון (מלאחה), דוח ראשוני, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", 121 (2009).
התקפת הצי הצרפתי על במברידג', 1545
**הפלישה הצרפתית לאי וייט** הייתה נחיתה מן הים של חיל משלוח צרפתי בחוף הדרום-מזרחי של האי וייט ביולי 1545, במהלך המלחמות האיטלקיות. האנגלים הצליחו להדוף את ההתקפה, וניסיון הצרפתים להשתלט על האי נכשל.

מהלכה ותוצאותיה
---------------

הצרפתים התקיפו את האי פעמים אחדות במהלך תולדותיו. מטרת הפלישה של שנת 1545 הייתה להשתלט על האי ולהשתמש בו כקרש קפיצה להנחתת חילות משלוח בחופי אנגליה גופה. הצי הצרפתי, בפיקודו של קלוד ד'אנבול, עלה אומנם במספר אוניותיו על הצי האנגלי, אך הקרבות שניטשו בין שני הצדדים (כולל קרבות סולנט ובונצ'רץ') הסתיימו ללא הכרעה. ברם, מאחר שהתקפת הצרפתים נהדפה, נחשב המאורע לניצחון אנגלי, אם כי תוך אבדות כבדות ובהן טביעת הקאראק "מרי רוז" בקרב סולנט. הידיעות על העימות מעטות, ותיאורים אחדים גורסים כי הצרפתים הובסו די בנקל בכל אחד מן הקרבות.

תוכנית הצרפתים הייתה להנחית כוח אחד במפרץ וייטקליף, שיחצה את במברידג' דאון ויתקיף את סנדאון, וכוח נוסף בבונצ'רץ', שיצעד ויתחבר אתו בסנדאון. הכוח הצפוני יורט בעודו חוצה את גבעת המרעה, אך הצליח להבקיע לו דרך תוך כדי לחימה אל מצודת סנדאון שעל החוף, שהייתה אז בבנייה. שני חלקי חיל המשלוח הצרפתי נהדפו לאחר לחימה עזה. זכר המאורע מונצח על גבי לוח בכפר סיוויו (Seaview), שזו לשונו: "במהלך הפלישה האחרונה לאדמתנו נחתו מאות חיילים צרפתיים בחוף הסמוך. פלישה מזוינת זו נהדפה בלחימה עקובת־דם של המיליציה המקומית ב-21 ביולי 1545".

הכרוניקן הצרפתי מרטין דה בלה כותב על המאורע את הדברים הבאים: "כדי להותיר את כוחות האויב מופרדים זה מזה, נעשתה ההתנפלות מן הים בשלושה מקומות שונים בו זמנית. סניור פייר סטרוסה נצטווה לנחות מתחת למצודה קטנה, בה הציב האויב שלושה תותחים שהתקיפו את הגליאות שלנו באגפן, ואשר בה נמצאו חיילים רגלים אחדים מבני האי. כשראו את עוז רוחם של אנשינו, נטשו את המצודה ונסו דרומה כשהם תופסים מקלט בחורשה סמוכה. אנשינו רדפו אחריהם, הרגו אחדים מהם והעלו באש את בתי התושבים בסביבה...".

בתיאור מאוחר יותר של סר ג'ון אוגלנדר נכתב כי "...הם נחתו בשלושה מקומות נפרדים בעת ובעונה אחת, כשמטרתם לפצל את כוחותינו. פייר סטרוסה נחת בסיינט הלנס, שם ניצבה מצודה קטנה, והדף את אנשינו, שעזבו את המצודה, אל החורש. לה סניור דה טה, מפקד הרגלים, נחת בבונצ'רץ', שם נתלקחה לחימה עזה בינם לבינינו, ורבים היו ההרוגים בשני הצדדים...".

הצרפתים נחתו, כפי הנראה, במקומות בלתי מוגנים, ואז תקפו את ביצורי האנגלים מצדם הפונה ליבשה. במפרץ וייטקליף ובבונצ'רץ' הם מיהרו לתפוס עמדות שליטה גבוהות. אלא שהאנגלים ציפו להם, ובשני המקומות הקדימו הכוחות המקומיים ותפסו את אותן עמדות.

בבונצ'רץ' נחתו הצרפתים ללא כל קושי במפרץ הנזירים, אך נתקלו בקושי להבקיע לעצמם דרך החוצה ממה שמוכר בשם "מרגלות הצוק". הפתרון שמצאו – כפי הנראה הודות להיכרות מעטה של המקום – היה לטפס במעלה המדרונות התלולים של סיינט בוניפס ובונצ'רץ' דאונס, המתנשאים לגובה 210 מטרים. למגינים, שתפסו עמדות בראש הגבעה, היה אפוא יתרון ניכר.
**ויליאם הנרי "ביל" גואינג** (באנגלית: **William Henry "Bill" Gooing**;‏ 1874–1969) היה כדורגלן אנגלי.

קריירה
------

גואינג נולד בעיירה פניסטון הסמוכה לעיר בארנסלי שביורקשייר, והחל את קריירת הנוער שלו בפניסטון וות' לפני שהצטרף לשפילד ונסדיי ב-1895. הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי של ונסדיי במשך שתי עונות, אך השתתף רק בשלושה משחקים בליגה הראשונה, והבקיע שער אחד בתיקו 1 - 1 מול ברמינגהאם סיטי. ב-1897 הוא עבר למועדון הכדורגל צ'סטרפילד, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ברטון וונדררס ב-4 בספטמבר 1897. ב-1899, בזמן ששיחק בצ'סטרפילד, המועדון נבחר לליגה השנייה של הפוטבול ליג, וגואינג הפך למבקיע שערים מצטיין עם 25 שערים ב-63 משחקי ליגה.

בנובמבר 1901 הוא עבר לוולוויץ' ארסנל מלונדון, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 0 על ניוטון הית' ב-16 בנובמבר. גואינג היה שחקן הרכב קבוע במשך שלוש עונות, והוביל את חוליית ההתקפה של ארסנל (ביחד עם טים קולמן וטומי שנקס) שסייעה לארסנל להעפיל לליגה הבכירה בעונת 1903/1904. בעונת העלייה הבקיעו שלושת השחקנים 66 שערים.

אולם, לאחר העפלת ארסנל הוחלף גואינג על ידי צ'ארלי סאטרתווייט, ולאורך רוב עונת 1904/1905 שימש כמחליפו. עם זאת, הוא השתתף במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-3 בספטמבר, שהיה המשחק הראשון בהיסטוריה של ארסנל במסגרת הליגה הבכירה. בסך הכל הוא השתתף ב-106 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 48 שערים. בתחילת 1905 הוא עזב את ארסנל ועבר לנורת'המפטון טאון, ובסוף אותה שנה הוא פרש מכדורגל.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)
**מקס טונטו** (באיטלקית: **Max Tonetto**; נולד ב-18 בנובמבר 1974) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר. טונטו הוא שחקן שמאלי, רב גוני, ששיחק בעיקר באגף שמאל בקישור, אף על פי שלפעמים הוא תופקד בעמדת המגן השמאלי. במשך הקריירה שלו הוא שיחק במדי קבוצות איטלקיות רבות, כשאת מרבית הישגיו רשם ברומא. במהלך ארבע עונותיו בקבוצה הוא זכה פעמיים ברציפות בגביע האיטלקי בעונות 2006/07 ו-2007/08 ופעם אחת בסופר קאפ האיטלקי בשנת 2007.

קריירת מועדונים
---------------

טונטו החל את הקריירה שלו בשנת 1990, כשעבר במספר קבוצות בליגות הנמוכות ובמספר קבוצות שבהן לא הרבה לשחק. הקריירה שלו החלה לצבור תאוצה עשור לאחר מכן, כשעבר ללצ'ה, שם הפך לקפטן הקבוצה בשנת 2003.

בין השנים 2004 ל-2006, הוא שיחק במדי סמפדוריה מהסרייה א', שם זכה לטעום לראשונה מפעל אירופי בדמותו של גביע אופ"א. לאחר שהחוזה שלו בסמפדוריה הסתיים, הוא חתם לשנתיים ברומא. בסך הכל טונטו שיחק למעלה מ-300 משחקים בסרייה א'.

בעונה הראשונה שלו ברומא הוא הציג יכולות טובות בעמדת המגן השמאלי, למרות פציעותיו בגילו המתקדם.

את שער הבכורה שלו במדי רומא הוא הבקיע בעונת 2007/08 נגד קבוצתו לשעבר, אמפולי, לאחר בישול של פרנצ'סקו טוטי. בנובמבר 2007, הוא חתם על חוזה חדש עד ל-30 ביוני 2010.

ב-11 במרץ 2009, הוא בעט את הפנדל השמיני והאחרון נגד ארסנל במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות, שאותו החמיץ, וכתוצאה מכך רומא הודחה.

לאחר שחוזהו ברומא הסתיים בקיץ 2010, הוא פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

טונטו רשם את ההופעה הראשונה והיחידה שלו במדים הלאומיים של נבחרת איטליה במשחק נגד נבחרת איי פארו במסגרת מוקדמות יורו 2008.

תארים
-----

רומא
* הגביע האיטלקי (2): 2006/07, 2007/08
* הסופר קאפ האיטלקי (1): 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס טונטו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעוגיות אגוזים איטלקיות יבשות. אם התכוונתם לעוגיות רכות המשמשות כבסיס לטירמיסו, ראו בישקוטים.

ביסקוטי
ביסקוטי עם שוקולד ופיסטוק
**ביסקוטי** (באיטלקית: **Biscotti** מלטינית: **bi scoctus** - "נאפה פעמיים", ובצורת יחיד באיטלקית: **ביסקוטו** - **biscotto**), הידועות גם בשם **קנטוצ'יני**, הן סוג של עוגיות איטלקיות המכילות אגוזים. מקורן של העוגיות בעיר פראטו שבטוסקנה. 

עוגיות הביסקוטי מוכנות על ידי הכנת עוגת אגוזים - בדרך כלל שקדים, פיסטוקים או צנוברים, פריסתה לפרוסות ואפייתה בשנית עד לייבוש הפרוסות.

העוגה מכילה קמח, סוכר, ביצים, אבקת אפייה, וטעמים שונים כגון אניס, שוקולד או אגוזים.

האפייה הכפולה של העוגיות מאפשרת שמירתן לזמן רב, ולכן נהגו להכין עוגיות אלה כצידה לדרך למסעות ארוכים.

באזורי איטליה השונים התפתחו וריאציות של עוגיות אלה, ואופן התיבול שלהם שונה. בטוסקנה נהוג לאכול את העוגיות בליווי וין סזאנטו (יין מקומי). 

עם התפשטות רשתות מכירת האספרסו בעולם המערבי ובפרט בארצות הברית בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו רשתות אלה להגיש ביסקוטי עם האספרסו, דבר שהביא לעליית הפופולריות של העוגיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביסקוטי** בוויקישיתוף
* ביסקוטי באתר וואלה! אוכל
* ביסקוטי באתר "על השולחן"
* רוני ונציה, קוּארסימאלי - ביסקוטי איטלקי בניחוח קינמון, באתר ynet, 13 במרץ 2007 - ביסקוטי קינמון
ביסקוויט מצופה בשוקולד מריר
**ביסקוויט לייבניץ** או **עוגיות לייבניץ** (בגרמנית: **Leibniz-Keks**) הוא מותג מזון גרמני המיוצר על ידי חברת באלזן מאז שנת 1891.

המוצר נקרא על שמו של הפילוסוף והמתמטיקאי הגרמני גוטפריד לייבניץ, למרות שהקשר היחיד בין השניים הוא העיר הנובר, שבה ממוקמים מפעלי החברה ושלייבניץ הוא אחד מבניה המפורסמים ביותר.  

הביסקוויט הומצא לראשונה על ידי מייסד החברה במטרה לשמש כמזון יבש בעל חיי מדף ארוכים עבור חיילים.
בתקופה שבה החל ייצורו של הביסקוויט מקובל היה לקרוא למוצרי מזון בשמם של בני התקופה המפורסמים, כמו, למשל, השוקולד "מוצרט-קוגל" על שמו של מוצרט, המלחין בן העיר זלצבורג.

המוצר
-----

ביסקוויט לייבניץ הוא ביסקוויט חמאה הדומה בצורתו ובטעמו לביסקוויט הפתי בר הצרפתי שנוצר לראשונה מספר שנים לפניו, בשנת 1886. לביסקוויט מגוון רב של גרסאות שונות: בהירות, כהות, ובטעמים שונים, וכן גרסאות המצופות בצדו האחד בשוקולד במגוון טעמים: לבן, חלב, מריר, ועוד.

עיצובו של הביסקוויט עצמו קבוע וייחודי, ולא השתנה מאז יוצר לראשונה. הביסקוויט בצורת מלבן מוקף במסגרת של 52 "שיניים", ועליו מוטבע שם המותג "LEIBNIZ BUTTERKEKS" באותיות רישיות. עיצוב זה הוזכר על ידי העיתון הגרמני "זידדויטשה צייטונג" כ"אנדרטה של עיצוב גרמני", אף על פי שהושפע באופן ניכר מעיצוב הביסקוויט הצרפתי שהומצא מספר שנים לפניו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביסקוויט לייבניץ** בוויקישיתוף
* אתר הבית (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Goethe Institut - SZ-Magazin, www.goethe.de
תמונה מאזור מרכז המבקרים לתוך הפיורד
**מילפורד סאונד** (באנגלית: **Milford Sound**, במאורית: **Piopiotahi**) הוא פיורד בדרום מערב האי הדרומי של ניו זילנד, בתוך הפארק הלאומי פיורדלנד ואתר המורשת העולמית טה ואהיפוונמו. מילפורד סאונד הוא אחד מאתרי התיירות הבולטים בניו זילנד, ומגיעים אליו למעלה מחצי מיליון תיירים מדי שנה.

הפיורד נקרא על שם נמל Milford Haven שבוויילס, בתחילה זוהה כמצר ים (באנגלית - Sound), ולא כפיורד, ועל כן דבק בו השם מילפורד סאונד. השם המאורי, Piopiotahi, מתייחס ככל הנראה לציפור קטנה בשם Piopio שמוצאה מאזור הפיורד ונכחדה זה מכבר.

גאוגרפיה
--------

מילפורד סאונד הוא הצפוני ביותר מבין הפיורדים בפארק הלאומי פיורדלנד. אורכו, ממעגן הסירות שנמצא בפנים היבשת ועד לים טסמן, הוא כ-15 ק"מ, עומקו מגיע ל-450 מטרים והמצוקים וההרים המתנשאים מעליו מגיעים לגובה של מעל 1,500 מטרים. מילפורד סאונד הוא אחד האתרים הגשומים ביותר בניו זילנד, ואף בעולם כולו. ממוצע המשקעים באזור הוא 6,813 מ"מ בשנה ומספר ימי הגשם בשנה ממוצעת הוא 182. כמות המשקעים הגדולה מאפשרת את קיומם של יערות גשם צפופים על ההרים והצוקים התוחמים את הפיורד, ויוצרים אלפי מפלים בגדלים שונים הזורמים אל מימיו. הזרימה הקבועה של מים מתוקים אל מימי הפיורד יוצרת שכבת מים מתוקים בעומק של כ-2.5 מטרים מעל מי המלח של הים.

תיירות
------

בקצהו המזרחי של הפיורד, בפנים היבשת, ממוקם מרכז המבקרים של מילפורד סאונד. במרכז המבקרים קיים נמל תעופה קטן - המשמש מטוסים קלים לצפייה בנוף, מעגן סירות - המספק שירותים למספר חברות המציעות שיט נופי במימי הפיורד, מלון, אכסניה ומסעדה לשירות התיירים הרבים שפוקדים את האתר מדי יום. על אף המרחק הגדול מנקודות יישוב או מוקדי תיירות אחרים פוקדים את מרכז המבקרים אלפי תיירים מדי יום ומעל 550,000 תיירים בשנה. רובם מגיעים באוטובוסים מאורגנים מקווינסטאון, אך גם העיירה טה אנאו, הקרובה יותר אל הפיורד, מהווה תחנת יציאה מרכזית.

רוב התיירים המגיעים למילפורד סאונד יוצאים לשיט נופי של מספר שעות במימיו. שכבת המים המתוקים שמעל מי המלח של הים מסננת את רוב קרינת השמש ויוצרת במימי הפיורד סביבה תת-מימית ייחודית בה ניתן לצפות קרוב לפני המים ביצורים דוגמת ה-Black coral השוכנים בדרך כלל בעומק רב. אטרקציות תיירותיות נוספות כוללות טיסה לצפייה בנוף ושיט בקיאק ים. לאורך הדרך המובילה אל מילפורד סאונד פזורים מסלולי הליכה רבים ומגוונים, וכן מסלול ההליכה המפורסם ביותר בניו זילנד טרק המילפורד (Milford track) מתחיל מאגם טה אנאו ומסתיים במילפורד סאונד עצמו, מרחק הפלגה קצרה ממרכז המבקרים.

גלריה
-----

* הקצה המזרחי של הפיורד, סמוך למעגן הסירותהקצה המזרחי של הפיורד, סמוך למעגן הסירות
* מילפורד סאונד - ביום מעונןמילפורד סאונד - ביום מעונן
* מבט אל תוך הפיורד, תמונה מהחיבור אל ים טסמןמבט אל תוך הפיורד, תמונה מהחיבור אל ים טסמן

ראו גם
------

* דאוטפול סאונד

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **מילפורד סאונד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מילפורד סאונד** |

* סרטון וידאו ב-360 מעלות מתוך שיט במילפורד סאונד(הקישור אינו פעיל)

תמונת פנורמה של מילפורד סאונד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7854137-2
* VIAF: 239280831
* WorldCat (עם VIAF): 239280831

 |
**פרידריך שור** (בגרמנית: **Friedrich Schorr**, ‏ 2 בספטמבר 1888 נאג'ווארד, חבל פרטיום - טרנסילבניה, אז ממלכת הונגריה אוסטרו-הונגריה, כיום אוראדיה (רומניה) - 14 באוגוסט 1953) היה זמר אופרה בס-בריטון יהודי אוסטרי, יליד טרנסילבניה. אחרי 1931 היגר לארצות הברית והתאזרח בהן.
שור נודע כאחד מגדולי הבאס-בריטונים של דורו, יש סבורים שהגדול מכולם, והתפרסם בעיקר בגילום התפקידים ווטאן ב"טבעת הניבלונגים" מאת וגנר, והנס זאכס באמני השירה מנירנברג. כמו כן נשארו בזיכרון הקהל הופעותיו כדון פיסארו ב"פידליו של בטהובן.
קולו היה חזק, יציב ועתיר-גוונים, עם מצה-ווצ'ה מרשים ביופיו. בזמרתו הדגיש שור על שמירת קו חלק, לגאטו, בלי זכר של שירה דיבורית. לקראת סוף הקריירה שלו, התווים הגבוהים מאוד נעשו אצלו "עיציים" במקצת, כתוצאה משנים רבות של
שימוש מאומץ.

ביוגרפיה
--------

פרידריך שור נולד בשנת 1888 בנאג'ווארד שבמערב טרנסילבניה (בזמנו אזור פרטיום בממלכת הונגריה וכיום אוראדיה, ברומניה), עיר שבה שימש אביו, מאיר שור כחזן למשך עשר שנים. אביו ששימש כחזן בזאנץ ובווינה הצטיין בקול בריטון מעודן. הסב מצד האב, אברהם שור היה חזן בפלטיצ'ן.
שור למד בברנו ובווינה אצל אדולף רובינזון.
הופיע בבכורה בבית האופרה בגראץ והמשיך להופיע בו בשנים 1916-1912. אחר כך שר בבתי האופרה בפראג (1918-1916), בקלן (1933-1923) ובאופרה הממלכתית "אונטר דן לינדן" בברלין בשנים 1931 -1924. זכה בהצלחה רבה גם בהופעותיו בקובנט גרדן בלונדון (1931-1924) ובמטרופוליטן אופרה בניו יורק (1943-1924 ובפסטיבל ביירוית (1933-1925).
שור התיישב ב-1931 בארצות הברית ואחרי 1933 בגלל עליית הנאציזם לשלטון בגרמניה נאלץ להפסיק את הופעותיו בארץ זו.
אתץ שאר חייו חי בניו יורק ושר במטרופוליטן אופרה עד שנת 1943. במהלך הקריירה שלו הופיע רבות באופרות של וגנר לצדם של זמרים שהטיינו בביצוען, כמו פרידה ליידר, לוטה להמן, אליזבת רתברג, לאוריץ מלכיור, קירסטן פלגסטד והלן טראובל.

אחרי פרישתו מן הזמרה פעל כמנצח. כמו כן נודע כמורה לפיתוח קול. עם תלמידיו נמנתה זמרת המצוסופרן נל טנגמן.

פרידריך שור נפטר בפארמינגטון, קונטיקט.

הקלטותיו
--------

שור הקליט מספר הקלטות באירופה ובאמריקה באמצעות שיטות אקוסטיות ואלקטרוניות. על אף שכמה מהן, במיוחד אלו שנערכו בארצות הברית, נעשו אחרי שעבר את שיאו האומנותי, עדיין הן מוכיחות את עוצמת קולו ואת מוצקותו, את הדיקציה הברורה שלו, את טכניקות הנשימה המצוינות ואת האקספרסיביות הרגשית הגדולה של ביצועיו. רוב הקלטותיו זמינות על תקליטורים, לרבות מספר ביצועים חיים משנות ה-1930.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך שור** בוויקישיתוף

* פרידריך שור, באתר AllMusic (באנגלית)
* פרידריך שור, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פרידריך שור, באתר Discogs (באנגלית)
* פרידריך שור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* ביוגרפיה קצרה באתר cantabile subito

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007320258705171
* BIBSYS: 8023077
* BNE: XX1708091
* BnF: cb138995382 (data)
* GND: 116922982
* ISNI: 0000 0000 8235 8815
* LCCN: n82139126
* LNB: 000171865
* MusicBrainz: 53385922-79ae-40e4-af02-1000c7774508
* NKC: jx20081016040
* NLP: A27594087
* SNAC: w62f8hr1
* SUDOC: 193815206
* Trove: 1196515
* VIAF: 54333747
* WorldCat: lccn-n82139126

 |
**לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף** (בגרמנית: **Ludwig Koennen Horak von Höhenkampf**;‏ 15 בפברואר 1861, וינה, האימפריה האוסטרית – 14 באוקטובר 1938, וינה, גרמניה הנאצית) היה גנרל אוסטרו-הונגרי, מפקד הקורפוס ה-9 בחזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה בגזרת דרום טירול ובהמשך מפקד הקורפוס ה-19 בחזית המקדונית בגזרת אלבניה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

ב-1882 סיים לודוויג קונן את האקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט והוסמך כקצין רגלים בדרגת סגן. מ-1885 ועד 1887 הדריך באקדמיה הצבאית בווינה וב-1896 הועלה לדרגת מייג'ור והוצב לשורת תפקידי מטה ובכללם ביחידת הקרטוגרפיה של הצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1909 מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-44 וב-5 במאי 1910 הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

מיולי 1914 ועד מאי 1915 כיהן כמפקד הצבאי של אזור אינסברוק.

בהמשך מונה קונן למפקד הדיוויזיה ה-91 וכיהן בתפקידו עד נובמבר 1915, עת מונה למפקד הקורפוס ה-9 והוצב בחזית האיטלקית בגזרת דרום טירול. ב-12 בנובמבר 1916 הועלה לדרגת גנרל. באוקטובר 1917 הודח מפקד הקורפוס ה-19 בחזית המקדונית איגנץ טרולמן פון לובצ'נברג, לאחר כיבוש העיר פוגרדץ בידי הסרבים ולודוויג קונן מונה במקומו. ב-יולי 1918 הודח גם קונן מפיקוד על הקורפוס ה-19 ובינואר 1919 לאחר תום המלחמה וכניעת האימפריה האוסטרו-הונגרית שוחרר מצבאה. לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף הלך לעולמו ב-1938 בווינה והוא בן 77 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף-ביוגרפיה, באתר biographien.ac.at (בגרמנית) .
2. ↑  לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף-תקציר ביוגרפי, באתר weltkriege.at (בגרמנית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1013724666
* ISNI: 0000 0001 2265 9453
* VIAF: 172521774
* WorldCat: viaf-172521774

 |
טירת וילנדרי והגנים
**טירת וילנדרי** (בצרפתית: **Château de Villandry**) היא אחת מטירות עמק הלואר, נמצאת במחוז אנדר ולואר.

הטירה נבנתה בשנת 1536 על ידי ז'אן לה ברטון שהיה היועץ הכספי של המלך פרנסואה הראשון. הוא בנה אותה במקום מצודה חרבה בשם Columbine שבה נפגשו פיליפ השני, מלך צרפת וריצ'רד הראשון, מלך אנגליה לשיחות בנושא שלום.

בתקופת המהפכה הצרפתית המקום הוחרם ונבזז כפי שקרה בטירות נוספות בעמק הלואר.

נפוליאון בונפרטה העביר אותה לרשות אחיו, ז'רום בונפרטה. לאחר מכן עברה מספר בעלים ומצבה הידרדר עד שנרכשה בשנת 1906 על ידי יואכים קרוואלו (1869 - 1936), רופא ספרדי, שרכש אותה בעזרת כספי אשתו. הוא בנה את הגנים הנרחבים והמטופחים בסגנון צרפתי ומשפחתו עדיין מתחזקת את המקום שהפך לאטרקציה תיירותית בזכות הגנים ואבן שואבת לגננים מכל העולם.

האתר ידוע ומפורסם לא בגלל הטירה עצמה אלא בגלל הגנים המטופחים שלה המשתרעים של שטח גדול (**Les jardins du château de Villandry**). הם ערוכים בשלושה מפלסים: העליון הוא גן עם בריכות ומזרקות, האמצעי עם חלקות מסוגננות בקישוטים שונים, השיחים הגזומים משורטטים בתבניות מיוחדות שמשלבות עקרונות של אמנות איטלקית וצרפתית מימי הרנסאנס והתחתון עם צמחי מרפא וירקות שונים.

ב-1934 הוכרזה הטירה בצרפת כמונומנט היסטורי. כמו שאר טירות הלואר, היא אתר מורשת עולמית.

* מפת טירות עמק הלואר. טירת וילנדרי במרכז, דרומית מערבית לטורמפת טירות עמק הלואר. טירת וילנדרי במרכז, דרומית מערבית לטור
* טירת וילנדריטירת וילנדרי
* גני וילנדריגני וילנדרי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת וילנדרי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת וילנדרי (בצרפתית ובאנגלית)
* טירת וילנדרי, ברשת החברתית טוויטר
* האתר הרשמי של טירת וילנדרי, בצרפתית ואנגלית.
* טירת וילנדרי, באתר בא-במייל
* מצגת תמונות מטירת וילנדרי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16154630r (data)
* SUDOC: 15927771X
* VIAF: 134197571
* WorldCat: viaf-134197571

 |
**פרידריך רוזן** (בגרמנית: **Friedrich Rosen**;‏ 30 באוגוסט 1856 – 27 בנובמבר 1935) היה מזרחן, דיפלומט ופוליטיקאי גרמני, שכיהן כשר החוץ של רפובליקת ויימאר בשנת 1921.

ביוגרפיה
--------

רוזן נולד בלייפציג לגאורג רוזן שהיה מזרחן, ולבתו של איגנץ מושלס, מומר יהודי שהתגורר באנגליה. הוא גדל בירושלים בה אביו כיהן כקונסול גרמניה, ולמד ארבע שפות: גרמנית, אנגלית, ערבית וטורקית. הוא למד שפות מזרחיות ומודרניות מזרחנות באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, אוניברסיטת לייפציג, אוניברסיטת גטינגן וסורבון. לאחר שסיים את לימודיו, עבד כמורה פרטי לילדיו של פרדריק המילטון-טמפל-בלקווד, בלונדון. משנת 1887 היה מרצה לאורדו ופרסית באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. בשנת 1890 מונה לנציג הגרמני בביירות. בתפקידו זה ליווה את גרטרוד בל בביקורה בארץ ישראל בשנת 1897. בעקבות מסע וילהלם השני לארץ ישראל מצא רוזן חן בעיני הקיסר והוא קודם במשרד החוץ הגרמני. לימים כתב רוזן בזיכרונותיו, כי לא הוא אשר הדריך את הקיסר בביקור בארץ ישראל וכי הקיסר בלבל בינו ובין אדם אחר. בשנת 1899 מונה לקונסול גרמניה בירושלים.

בשנת 1904, עבד במחלקת המזרח התיכון של משרד החוץ הגרמני. הוא נפגש עם הדירקטור אויהאגען, גרמני שהציג בפניו תוכנית ליישוב המוני יהודים בארץ ישראל. הוא הביע עניין בתוכנית והעניק לו 12,000 מרק לקידום הרעיון. בשנים 1904–1905 הוא עמד בראש המשלחת המסחרית הגרמנית למנליק השני, קיסר אתיופיה ולאחר מכן היה נציג גרמניה בטנג'יר. בשנים 1910–1912 היה שגריר גרמניה בבוקרשט, בשנים 1912–1916 היה שגריר גרמניה בליסבון, ומצא עצמו מוחה שוב ושוב נגד צעדים של פורטוגל שנתפסו על ידי גרמניה כמפירים את הנייטרליות של פורטוגל במלחמת העולם הראשונה. במרץ 1916, בעקבות הכרזת המלחמה של גרמניה על פורטוגל, שב רוזן לגרמניה ונשלח לכהן כשגריר גרמניה בהולנד. בתחילת 1920 בקשו בגרמניה למנותו לשגריר גרמניה במדריד, אולם ממשלת ספרד סירבה לקבלו. במאי 1921 מונה לשר החוץ של גרמניה, תפקיד בו החזיק עד התפטרות בממשלה באוקטובר 1921.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך רוזן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  האנטישמיות בגרמניה, דואר היום, 1 ביולי 1921
2. ↑  טעות ושכרה, דבר, 25 בדצמבר 1935
3. 1 2  יוסף ליאן, מסביב לקונגרס, הצפירה, 15 באוגוסט 1911
4. ↑  המלחמה החדשה, הצפירה, 12 במרץ 1916
5. ↑  מת ד"ר רוזן, דואר היום, 2 בדצמבר 1935
6. ↑  ספרד וגרמניה, דואר היום, 2 בפברואר 1920
7. ↑  פרידריך רוזן מת, דבר, 13 בדצמבר 1935

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267226405171
* BIBSYS: 90330157
* BnF: cb104139875 (data)
* CiNii: DA08423529
* GND: 118749730
* ISNI: 0000 0001 1061 1153
* LCCN: n81118503
* NDL: 00910036
* NKC: zmp20201068878
* NLG: 137336
* NTA: 071094741
* RERO: 02-A012927203
* SUDOC: 08154961X
* VIAF: 47557527
* WorldCat: lccn-n81118503

 |
גנרל **לודוויג קריוול** (בגרמנית: **Ludwig Crüwell**;‏ 20 במרץ 1882 – 25 בספטמבר 1958) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

קריוול נולד ב-20 במרץ 1882 בדורטמונד, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס קריוול לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-9, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף קריוול לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. במאי 1922 הועלה קריוול לדרגת ריטמייסטר, ובשנת 1925 מונה לקצין מטה בדיוויזיית הפרשים ה-2. בשנת 1928 מונה למפקד פלוגת החוד ברגימנט הפרשים ה-12, ובאוקטובר 1935 מונה לקצין מטה במחוז הצבאי ה-6. בשנת 1937 מונה כקצין אג"ם של יחידת נ"ט בשטוטגרט, והועלה לדרגת אוברסט. ב-1 בפברואר 1938 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-6, ובמרץ 1939 מונה לראש אגף בOKH.

### מלחמת העולם השנייה

ב-1 בנובמבר 1939 מונה קריוול לקצין האפסנאות הראשי של הארמייה ה-16, וב-1 בדצמבר 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור. במהלך המערכה על צרפת השתתף קריוול בלחימה עם הארמייה ה-16, וב-1 באוגוסט 1940 מונה קריוול למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11. במהלך המערכה בבלקן לחם קריוול עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-14 במאי 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, והועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחם קריוול עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתף בקרב אומן, קרב קייב ובקרבות באזור ז'יטומיר. ב-10 ביולי 1941 כותרה דיוויזיית הפאנצר ה-11 במהלך מתקפת נגד סובייטית, ובמשך 5 ימים תוספקה מהאוויר עד שהוסר הכיתור, ועל תפקודו בקרב קיבל קריוול ב-1 בספטמבר 1941 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 באוגוסט 1941 פרש קריוול מתפקידו, וגינטר פון אנגרן מונה במקומו למפקד הדיוויזיה. ב-15 בספטמבר 1941 מונה קריוול למפקד קורפוס אפריקה, ובנובמבר פיקד על בלימת מבצע צלבן הבריטי ומתקפת הנגד לאחר מכן. ב-1 בדצמבר 1941 הועלה קריוול לדרגת גנרל חיל השריון, וב-9 במרץ 1942 מונה ל-10 ימים למפקד ארמיית הפאנצר אפריקה. ב-29 במאי 1942 התרסק מטוסו של קריוול במהלך טיסת סיור מעבר לקווים הבריטיים, והוא נלקח בשבי.

### לאחר המלחמה

בדצמבר 1947 שוחרר קריוול מהשבי. לאחר שחרורו התגורר קריוול בעיר אסן, עד למותו ב-25 בספטמבר 1958, והוא בן 76 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג קריוול** בוויקישיתוף
* לודוויג קריוול באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121621065
* ISNI: 0000 0000 1545 5914
* VIAF: 8247406
* WorldCat (עם VIAF): 8247406

 |
סיכת כנפיים של מטילן בחיל האוויר הישראלי
סיכת כנפיים של מטילן בחיל האוויר של ארצות הברית
ה**מטילן** היה איש צוות מוטס, שהיה אחראי על הטלת פצצות מדויקת במשימות הפצצה, בתקופת מלחמת העולם השנייה ועד שנות החמישים.

המטילן נטל פיקוד על המטוס, בהתקרבו ליעד ההפצצה, על מנת להביא אותו לנקודה המיטבית לביצוע ההפצצה, תוך שהוא נעזר בכוונת פצצות.

ברוב המפציצים בתקופת מלחמת העולם השנייה היה מקום המטילן בקדמת המטוס. לפעמים מילא המטילן גם תפקיד מקלען אוויר קדמי כשלא היה עסוק בהפצצה.

עם התפתחות הטכנולוגיה, נכנסו לשירות מערכות הפצצה אוטומטיות שייתרו את תפקיד המטילן. היום מי שאחראי על מערכות הפצצה וכוונון הפצצות החכמות למטרה, הוא איש צוות מוטס שנקרא קצין מערכות חימוש.

בחיל האוויר של ארצות הברית, ערב מלחמת העולם השנייה, אויש תפקיד המטילן, לרוב, על ידי סמלים ונגדים. החל משנת 1941 הוסמכו רובם לקצונה. בצבאות חבר העמים הבריטי, אויש התפקיד, לרוב, על ידי נגדים בכירים ולפעמים על ידי קצינים.

במהלך מלחמת העולם השנייה, ענדו מטילני צבא ארצות הברית אות מטילן מיוחד, ובשנת 1947, עת הופרד חיל אוויר מצבא ארצות הברית, קיבלו המטילנים "סיכת כנפי נווט" הנמצאת בשימוש עד היום, וידועה בשם "כנפי קצין מערכות חימוש".

### בחיל האוויר הישראלי

בחיל האוויר הישראלי שירתו המטילנים, לרוב, במטוסי B-17 מבצר מעופף והיו בוגרי קורס טיס במסגרת טייסת נמ"א (נווטים, מקלענים\מטילנים, אלחוטנים). בסיום הקורס קיבלו החניכים דרגת סג"ם וכנפי טיסה שבמרכזן ציור פצצה. 

ערב מבצע קדש שירתו בחיל האוויר רק 3 מטילנים (התפקיד נקרא נווט־מטילן) במטוסי B-17 מבצר מעופף, ביניהם סא"ל (מיל') אחיקר אייל. בשנת 1958 הוצא מטוס ה־B-17 מהשירות ומקצוע המטילן בוטל.

קישורים חיצוניים
----------------

* נדב ברגר, ‏היה היה, באתר חיל האוויר הישראלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק שטייגמן, **תולדות חיל האוויר – מעצמאות לקדש 1949–1956**, הוצאת מערכות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283110205171
* LCCN: sh85015463
* NARA: 10665624

 |
**הקורפוס ה-20** היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

ב-10 באוקטובר 1943 הוקם הקורפוס ה-20 על בסיס קורפוס השריון ה-4 שהוקם ב-5 בספטמבר 1942, ולמפקדו מונה וולטון ווקר.

ב-1 באוגוסט 1944 נחת הקורפוס בצרפת, ומיד הופעל במבצע קוברה כחלק מהארמייה השלישית בפיקודו של ג'ורג' פטון. עד מהרה כבש הקורפוס את לה מאן, וב-10 באוגוסט כבש את אנז'ה. ב-19 באוגוסט כבש הקורפוס את שארטר לאחר 5 ימי קרב, וב-23 באוגוסט כבש את פונטנבלו. הקורפוס המשיך בהתקדמות המהירה וחצה את נהר הסן, וב-27 באוגוסט תפס ראש גשר מעבר לנהר המארן. ב-31 באוגוסט כבש הקורפוס את ורדן, וחצה את נהר המז.

בתחילת ספטמבר נעצר הקורפוס לפני מץ, מחמת מחסור בדלק, ולאחר מכן השתתף בקרב על מץ שנמשך עד ה-13 בדצמבר. בדצמבר לחם הקורפוס בקרב על הבליטה באגף הדרומי של הבליטה הגרמנית, ולאחר מכן השתתף בפריצה לגרמניה. בימי המלחמה האחרונים חדר הקורפוס לאוסטריה, ושם שהה בסיום המלחמה ב-8 במאי.

ב-1 במרץ 1946 פורק הקורפוס, אולם בשנת 1957 הוקם שוב, ובשנת 1970 פורק באופן סופי.

מפקדים
------

* וולטון ווקר (10 באוקטובר 1943 - מאי 1945)
* הוראס מק'ברייד (מאי 1945 - 1 במרץ 1946)
אחד מהשערים המבוצרים של הטירה
גן הטירה
**טירת הוכאוסטרוויץ** (גרמנית: Burg Hochosterwitz) היא טירה ימי-ביניימית באוסטריה, מאתרי התיירות הבולטים במדינת קרינתיה.

הטירה ממוקמת על גבעה בגובה של 664 מטרים מעל פני הים, ליד העיירה סנקט גאורגן אם לאנגזה (Sankt Georgen am Längsee), כ-20 קילומטרים מצפון-מזרח לעיר קלגנפורט בירת קרינתיה. הטירה הנישאה נראית עד למרחק של 30 קילומטרים ממנה.

תולדות הטירה
------------

הטירה נזכרת לראשונה במסמך משנת 860, שבו העניק מלך בוואריה לודוויג הגרמני כמה מנכסיו בקרנטניה (Carantania) לארכיבישופות של זלצבורג. שמה שם היה אסטארוויזה (Astarwiza), שם ממקור סלאבי. במאה ה-11 העביר הארכיבישוף גבהארד מזלצבורג את הטירה לדוכסות קרינתיה מבית שפונהיים (Sponheim) בתמורה לתמיכתה בו במהלך מאבק האינווסטיטורה. זו מסרה את הפייף למשפחת אוסטרוויץ.

במאה ה-14 צר על הטירה צבאה של הדוכסית מרגרטה מאולטש. ב-1478 נאלץ הנס לבית אוסטרוויץ, השריד האחרון למשפחתו, למסור את הטירה לקיסר פרידריך השלישי לשם תשלום חובותיו לו. בשנים הבאות ניזוקה הטירה קשות עקב התקפות טורקיות רבות. היא שופצה על ידי הבישוף של גורק (Gurk), שהטירה נמסרה לו ב-1509 על ידי הקיסר מקסימיליאן הראשון. לאחר מכן עברה הטירה לידי הקיסר פרדיננד הראשון, אשר מסר אותה בידי משפחת קוונהילר (Khevenhüller). גאורג קוונהילר ביצר את הטירה כנגד התקפות הטורקים. עד שנת 1586 נוספו לה מחסן נשק ו-14 שערים מבוצרים שונים, שיש לעבור בהם בזה אחר זה - תוספת שהייתה יוצאת דופן בתכנונן של טירות בעת ההיא.

הטירה כאתר מבקרים
-----------------

מאז המאה ה-16 לא הוכנסו שינויים של ממש בטירה. היא נשארה בבעלותה של משפחת קוונהילר, לפי בקשתו של גאורג קוונהילר, המתועדת בלוח שיש מ-1576 המוצב בטירה. חלקים מהטירה פתוחים לציבור במשך חודשים אחדים של השנה. המבקרים צועדים בנתיב באורך של 620 מטרים אל הטירה, החולף דרך 14 השערים שלה. בכל שער מוצב איור המציג את מנגנון ההגנה שהותקן בו. בחדרי הטירה מצויה תצוגה של ציורים, כלי נשק ושריונות, אחד מהם בגובה של 2.4 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת הוכאוסטרוויץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת הוכאוסטרוויץ (באנגלית)
	+ צילום פנורמי של הטירה וסביבותיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007570471205171
* GND: 7750077-5
* LCCN: sh2011004256
* SUDOC: 169242145
* VIAF: 240161995
* WorldCat: viaf-240161995

 |
**מרטון פולפ** (בהונגרית: **Fülöp Márton**;‏ 3 במאי 1983–12 בנובמבר 2015) היה כדורגלן הונגרי ששיחק בעמדת השוער.

קריירה
------

### קיירת מועדונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
פולפ חתם בטוטנהאם בקיץ 2004 לאחר שהגיע ממ.ט.ק. הונגריה בסכום לא ידוע. בעונת 2004-2005 הוא שיחק בהשאלה בקבוצת צ'סטרפילד 7 משחקים, הוא הוחזר לטוטנהאם להיות מחליפו של ראדק צ'רני בעקבות פציעתו של השוער הראשון פול רובינסון. בעונת 2005-2006, הוא שיחק 13 משחקים בשביל קובנטרי סיטי, מתוכם שמר על שער נקי 5 משחקים. הוא לא ערך הופעה בפרמייר ליג במדי טוטנהאם כיוון שמרבית הזמן הושאל לקבוצות אנגליות שונות. גם לאחר מעברו לסנדרלנד הושאל לשתי קבוצות שונות.

### נבחרת

פולפ ערך הופעת בכורה שלו במדי נבחרת הונגריה, כאשר נכנס במחצית המשחק בין הונגריה לצרפת ושמר על נקי במהלך המשחק, למרות שהונגריה הפסידה 2-1. בסה"כ צבר פולפ 23 הופעות במדי נבחרת הונגריה. לזכותו של פולפ גם 11 הופעות במדי בנבחרת הונגריה עד גיל 21.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2013 הודיע פולפ שהוא לוקח הפסקה מכדורגל עקב גידול ממאיר שהוסר מזרועו. ב-12 בנובמבר 2015 נפטר פולפ והוא בן 32.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטון פולפ** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
**אוגוסטה סופיה דורותיאה פרידריקה קריגר** (בגרמנית: **Auguste Sophie Dorothea Friederike Krüger**;‏ 4 באוקטובר 1789 – 31 במאי 1848) הייתה גרמנייה אשר התחזתה לגבר והתגייסה לצבא הפרוסי. זכורה כיום כגיבורה עממית בגרמניה.

ביוגרפיה
--------

קריגר נולדה בפרידלנד ב-4 באוקטובר 1789. היא הייתה בתו של איכר קטן וצמית לשעבר. היא עבדה כמשרתת ב-1812 נסעה לאנכלם כדי ללמוד להיות תופרת. עם התעוררות הרוח הלאומית בגרמניה באביב 1813, התגייסו המוני גרמנים לצבא הפרוסי כדי להילחם בכוחותיו של נפוליאון בונפרטה. קריגר נסחפה בגל ההתלהבות. היא גזרה את שערה, לבשה בגדי גבר שתפרה בעצמה והתגייסה לצבא הפרוסי תחת השם **אוגוסט ליבק**. בשל הלחץ ההמוני שהיה על לשכות הגיוס, לא נערכו בדיקות רפואיות למתגייסים, וקריגר צורפה לפלוגה הרביעית של הגדוד הראשון ברגימנט הרגלים ה-9 המלכותי הפרוסי (רגימנט קולברגר).

קריגר הצליחה לשמור את זהותה האמיתית בסוד מפני חבריה ליחידה, אולם במהלך אחד הקרבות הסגיר אותה קולה הגבוה. חבריה אהבו אותה והעריכו את אומץ ליבה, והחליטו להגן על זהותה. הידיעה עליה הגיעה עד פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה שהחליט להעניק לה אישור מיוחד להמשיך ולשרת בצבא בזהותה האמיתית. ב-6 בספטמבר 1813, נפצעה קריגר באורח קשה בקרב דנביץ, ועוטרה בצלב הברזל מדרגה שנייה כאות הוקרה על אומץ ליבה בקרב. לאחר החלמתה, חזרה אל הגדוד שלה והמשיכה להילחם כנגד הצרפתים. היא השתתפה בכיבוש פריז ב-1814. היא המשיכה לשרת בצבא עד התבוסה הסופית של נפוליאון ב-1815. לאחר מכן פרשה מהצבא עם קצבה מכובדת ממלך פרוסיה.

במהלך חגיגה מיוחדת שנערכה לכבוד מעוטרי צלב הברזל, פגשה קריגר קצין בשם קרל קוהלר והם התאהבו. הם התארסו בברכת המלך ונישאו בכנסיית המצביא בברלין ב-5 במרץ 1816. המלך העניק לה נדוניה מכובדת, ובהמשך אף שימש כסנדק עבור בתם הראשונה. נולדו להם עוד שתי בנות, וב-1841 עברה המשפחה לטמפלין. ב-31 במאי 1848 נפטרה קריגר לאחר מחלה קשה.

ידוע על נשים רבות נוספות שהתחזו לגברים ושרתו בצבא הפרוסי. המפורסמות שבהן הן אלאונורה פרוכסקה, אסתר מנואל, ואנה לירינג.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרידריקה קריגר בביוגרפיה הגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119411121
* ISNI: 0000 0000 5338 5443
* LCCN: no95052677
* VIAF: 67275359
* WorldCat: lccn-no95052677

 |
**פרידריכשטאדט-פאלאסט** (בגרמנית: **Friedrichstadt-Palast**), או בקיצור **ארמון ברלין** (**Palast Berlin**), הוא תיאטרון מסחרי שנבנה בשנת 1984 עם טכנולוגיה מודרנית בשכונת מיטה שבברלין. זהו אחד התיאטרונים המובילים באירופה לאמנות התיאטרון תוך שמירה על הקו המסורתי.

הבניין הראשון
-------------

במקור הבניין ההיסטורי של פרידריכשטאדט-פאלאסט נמצא באולם השוק העתיק, בערך 200 מטרים דרומית מערבית של המיקום הנוכחי, כאשר הכתובת הרשמית בשנת 1867 הייתה ב-Am Zirkus 1.

בשנת 1873, הוסב המבנה לזירת קרקס עם 5,000 מושבים. בעשורים שלאחר מכן קרקס סלמונסקי, רנץ ושומן (Salamonsky, Renz and Schumann) ניסה לשעשע ברלינאים בהופעותיו.

בשנת 1910, האולם הוסב לזירה גדולה כאשר מקס ריינהארדט (Reinhardt) ביים את הצגות התיאטרון הראשונות. ריינהארדט החליט לבנות מחדש את הבניין לשימוש מחודש עבורו וזה נבנה על ידי האדריכל הנודע האנס פלציג (Poelzig). בבניין הייתה במה מסתובבת בקוטר של 18 מטרים, והותקן בקדמת הבמה מסך מתנועה. בנוסף הבמה הייתה מצוידת בטכנולוגיית תאורה ואפקטים מודרניים.

בשנת 1924 הכניס המנהל החדש אריק שארל (Charell) נושאים מודרניים והביא כוכבים כמו הקומיקאי הרמוניסטס (Harmonists) או לה יאנה (La Jana) לבית. במשך התקופה הנאצית, שם התיאטרון הוסב ל- Theater des Volkes והוצגו שם אופרטות עבור הקהל הבורגני. בתחילת 1945 הבניין סבל בשל התקפות אוויר חוזרות. לאחר תום המלחמה, האמן מריון שפדוני (Spadoni) פתח מחדש את הבית במאי 1945. אז נקרא הבניין Palast Varieté והיו בו 3,500 מושבים. אנסמבל של ילדים עמד על הבמה בפעם הראשונה.
בשנת 1949 השתלטה עיריית ברלין על המתקן, והשם המקורי "פרידריכשטאדט-פאלאסט" חזר.
ב-29 בפברואר 1980 הבניין נסגר בגלל שקיעה חזקה של היסודות כמו גם של העמודים התומכים. לאחר כן להקת השחקנים עברה למבנה חדש בשנת 1985, הריסת המבנה בן 120 שנים החלה כמעט מיד.

התיאטרון היום
-------------

היום, פרידריכשטאדט-פאלאסט הוא ארמון המופע הגדול והמודרני ביותר באירופה. ב-27 באפריל 1984, נפתח מחדש. ומידותיו הן: 80 מטר רוחב, 110 מטר אורך ומכסה שטח קרקע של 195,000 מטרים מעוקבים.

האולם הגדול של פרידריכשטאדט-פאלאסט משמש באופן קבוע לביצוע הופעות, ומכיל 1,895 מושבים. רצפת הבמה שלו 2,854 מ"ר והוא הגדול בעולם. קשת המסך בקדמת הבמה ברוחב 24 המטר הוא הרחב ביותר באירופה.

פרידריכשטאדט-פאלאסט הוא מבנה ייחודי ומצטיין בתוכניות שלו, החל הצגות לילדים, הופעות אורח, הפסטיבלים, ועוד. פרידריכשטאדט-פאלאסט מתמחה בהופעות מורכבות ופנטסטיות תוך שימוש בטכנולוגיות מגוונות ובתאורה מתקדמת על הבמה. הבמה יכולה לאכלס למעלה ממאה אמנים, ומספר רב של אקרובטים בסגנונות שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריכשטאדט-פאלאסט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרידריכשטאדט-פאלאסט
* פרידריכשטאדט-פאלאסט, ברשת החברתית פייסבוק

* פרידריכשטאדט-פאלאסט, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרידריכשטאדט-פאלאסט, סרטונים בערוץ היוטיוב
* Friedrichstadt-Palast Berlin אתר פרידריכשטאדט-פאלאסט (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007288700805171
* GND: 4197960-6
* LCCN: sh90004292
* MusicBrainz: be28d2c6-bfaa-4f09-a03a-4c548064baad
* VIAF: 246585744
* WorldCat (עם VIAF): 246585744

 |