recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**וולפי טראוב** (6 בספטמבר 1927 – 10 באוקטובר 2013) היה ביוכימאי ישראלי ופרופסור בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע, חלוץ בתחום הקריסטלוגרפיה בקרני רנטגן. מנחה הדוקטורט של עדה יונת, כלת פרס נובל לכימיה לשנת 2009.

ביוגרפיה
--------

וולפי טראוב נולד בלייפאיה שבלטביה, בן לצדוק (חודיק) טראוב וסוניה (שרה ביילה) לבית בנימינוביץ. בגיל 6 היגר לדרום אפריקה עם משפחתו, והיה ידיד נעוריו של אהרון קלוג, לימים חתן פרס נובל לכימיה.

את לימודי התואר הראשון והשני בכימיה עשה באוניברסיטת קייפטאון, ולאחר מכן עבר לקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון, לצורך לימודי התואר השלישי בהנחיית פרופ' ג'ון דזמונד ברנל. עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בקריסטלוגרפיה, הוגשה בשנת 1955.

טראוב שימש מספר שנים כחוקר במחלקה לביוכימיה באוניברסיטת קולומביה ובתחילת שנות ה-60 עלה עם משפחתו לישראל בעידודו של פרופ' גרהרד שמידט והצטרף לשורות מכון ויצמן למדע במחלקה לכימיה מבנית (כיום כימיה ביולוגית), זאת בחסות מלגת יד ויצמן. לאחר תקופה הפך לחבר סגל, ב-1966 קודם לדרגת פרופסור חבר ובהמשך לפרופסור מן המניין. בשנים 1988–1989 כיהן כראש המחלקה.

טראוב היה נשוי לגלדיס (לבית זיגמן), ממנה התאלמן ב-1986. לאחר פטירתה חי עם בת זוג, אן בלוך.

לוולפי וגלדיס טראוב נולדו שני ילדים, ליסה (שילוח-עוזרד; לימים מנכ"לית קרן הקולנוע הישראלי) ומייקל. התגורר ברחובות, שם גם נטמן עם פטירתו בשנת 2013.

מחקר
----

טראוב היה חלוץ בתחום הפענוח המבני של סיבי חלבון באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן. בראשית עבודתו במכון ויצמן הוא קבע את המבנה של מספר הומו-פולימרים, והדגים את נטייתם להתארגן באופן דומה לסיבי קולגן. לאחר מכן הצליח לקבוע לראשונה, ברזולוציה גבוהה, את מבנה סיבי הקולגן – החלבון הנפוץ ביותר בממלכת החי, והחלבון הבלתי-מסיס העיקרי בחומר הבין-תאי וברקמות חיבור.

באותם ימים מוקדמים נחשב הקולגן לחלבון חוץ-תאי בלתי מעניין ברובו, והגישה המדעית הרווחת הייתה שאין למצוא משמעות רבה בשונות הקטנה המופיעה ברצפי חומצות האמינו שלו. למרות זאת זיהה טראוב בסיבי הקולגן היבטים מבניים של זיהוי והתארגנות עצמית. הוא יצר חזון ראשוני לגבי אחד התחומים העיקריים בביוכימיה: כיצד קובע רצף חומצות האמינו של חלבון מסוים את המבנה המקופל שלו, אשר מקנה לו את תפקודו הביולוגי. פרס נובל בכימיה לשנת 2013, שהוענק יום לפני מותו, ניתן גם הוא בתחום זה.

ברבות השנים הנחה טראוב מספר תלמידים שהפכו לחוקרים בולטים, בהם כלת פרס נובל פרופ' עדה יונת ממכון ויצמן ופרופ' אורי שמואלי מאוניברסיטת תל אביב.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משפחת טראוב, באתר geni
2. 1 2  וולפי טראוב, באתר אתר הגנאלוגיה בכימיה
3. ↑  חמישה מדענים מארה"ב - ברחובות, באתר הארץ, ‏26 בדצמבר 1960
4. ↑  מינויים והעלאות במכון ויצמן, באתר הצופה, ‏13 ביוני 1966
5. 1 2  ד"ר חנה גולדרינג, פרופ' וולפי טראוב ופרופ' קורט רוזנהק הלכו באחרונה לעולמם, באתר מסע הקסם המדעי, ‏26 בנובמבר 2013
6. ↑  מודעת אבל על פטירתו של וולפי טראוב, באתר אבלים, ‏13 באוקטובר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011288889505171
* VIAF: 113187151
* WorldCat (עם VIAF): 113187151

 |
איאן רנקין ורות רנדל בפסטיבל הספרים הבינלאומי של אדינבורו, 2007
**פסטיבל הספרים הבין-לאומי של אדינבורו** הוא פסטיבל ספרותי המתרחש בשלושת השבועות האחרונים של חודש אוגוסט בכל שנה (בעיצומו של פסטיבל אדינבורו הכללי) בכיכר שארלוט, במרכזה של העיר אדינבורו בירת סקוטלנד. זהו הפסטיבל הגדול מסוגו בעולם, והוא מארח שיחות תרבותיות ופוליטיות רבות, ביחד עם תוכנית האירועים הוותיקים שלו לילדים.

הפסטיבל מתרחש ביחד עם פסטיבל אדינבורו ופסטיבל הפרינג' של אדינבורו, כמו גם עם הפסטיבלים האחרים המרכיבים את פסטיבל אדינבורו.

היסטוריה
--------

פסטיבל הספרים התקיים במקור באוהל באדינבורו בשנת 1983. בהתחלה הפסטיבל אירוע דו שנתי, והפך לשנתי בשנת 1997. נכון ל-2013, הפסטיבל הוא בין-לאומי ואחד מהגדולים בעולם. יש האומרים שאולי כתוצאה מזה, אדינבורו נקראת- "העיר הראשונה של אונסקו לספרות".

תוכנית הפסטיבל
--------------

יש מעל 700 אירועים לילדים ולמבוגרים בשלושת השבועות של הפסטיבל. האירועים נעים בין סדנאות כתיבה, אירועי חינוך, פאנלי דיונים, הרצאות ומופעים של סופרים בינלאומיים, משוררים, מוזיקאים והוגים.
לצד התוכנית הכללית עומדת גם תוכנית לילדים. סדנאות, סיפורים, פאנלים, חתימות על ספרים וכו'. תוכנית הילדים פופולרית בקרב הציבור ובתי ספר כאחד וכעת מדורגים בה כמה ספרים מובילים בעולם שנקראו על ידי צעירים. תוכנית זו מושכת סופרים כמו ג'קלין וילסון, ג'ואן לינגרד, צ'רלי היגסון ואן פיין

מיקום הפסטיבל
-------------

הפסטיבל מתקיים בקבוצה של אוהלים בגני כיכר שארלוט, אדינבורו, בקצה המערבי של רחוב ג'ורג'.

אירועים שוליים
--------------

כמו בכל הפסטיבלים הגדולים והמצליחים, פסטיבל הספרים הבינלאומי של אדינבורו צמח ממספר אירועים נלווים במהלך השנים. בשנים 2004 ו-2006 אירוע שנקרא "ארוחת צהריים צמאה" קידם את עצמו כחלופה זולה, שאינה ממסדית. בשנת 2008 היו שני פסטיבלים נפרדים הפועלים באותו הזמן כפסטיבל הספר הראשי. הראשון היה פסטיבל הספר באדינבורו פרינג', שהתקיים בחנות הספרים "וורד פאואר". השני הוא פסטיבל הספרים של הנמל המערבי, אשר מתרכז סביב חנויות ספרים יד שנייה באזור הנמל המערבי של העיר. זה האחרון כבר לא קשור לאוגוסט ואז כבר נערך בחודש יוני (2010), אוקטובר (2011) ונובמבר (2012). מטרת שני הפסטיבלים השוליים לספק אירועים ללא תשלום והם נראים כחלופה פחות רשמית לפסטיבל הראשי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל הספרים הבין-לאומי של אדינבורו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הספרים הבין-לאומי של אדינבורו
* עיר הספרות
* העמותה למוציאים סקוטים
* כמה ממקבלי הפרסים בפסטיבל

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ko2009509659
* VIAF: 129476636
* WorldCat (עם VIAF): 129476636

 |
**שמיניות באוויר** הייתה תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ הראשון בין 11 בנובמבר 1981 ל-1988. היא שודרה אחת לשבוע בשעות אחר הצהריים בימי רביעי, כתוכנית מגזין לבני נוער, בהנחייתו של דליק ווליניץ, והיו בה גם פינות בהנחייתם של שירה גרא, אייל גפן וצמד הקוסמים צ'יקו ודיקו. אחד מסמליה היה כלבו של ווליניץ, טוליפ, כלב מעורב מסוג רועה גרמני-קולי ששהה לצדו באולפן במהלך השידורים. ב-1986 הוחלף טוליפ עקב גילו המתקדם בכלב אחר, טנגו, שהוצג כ"בנו". ווליניץ העיד כי נוכחותו של הכלב לצדו הרגיעה את בני הנוער והילדים שהתארחו באולפן, וסייעה להם להיפתח בפניו בראיונות.

לאחר ירידתה של התוכנית ב-1988, הוחל בשידור מגזין הנוער "תוססס".

ביולי 2016 פורסם, כי התוכנית תחזור לשידור למספר תוכניות ספיישל בערוץ הראשון במהלך 2016, במסגרת אירועי הפרידה מרשות השידור.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שמיניות באוויר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בילי פרנקל, הכלב הראשון של הטלוויזיה הישראלית, באתר nrg‏, 20 במרץ 2007
2. ↑  רז שכניק, הנוסטלגיה באוויר: דליק וטוליפ חוזרים למסך, באתר ynet, 18 ביולי 2016
**פסטיבל הקולנוע האפריקאי בקורדובה** (לשעבר  **פסטיבל הקולנוע האפריקאי בטריפה** או **FCAT**) הוא פסטיבל שנתי המוקדש לקולנוע אפריקאי, שנערך העיר הספרדית קורדובה. הוא מאורגן על ידי עמותת אל טאראב (Al Tarab).

האירוע נוסד בשנת 2004 תחת השם "תצוגת הקולנוע האפריקאי בטריפה" ושינה את שמו ל"פסטיבל הקולנוע האפריקאי בטריפה" בשנת 2007. מאז 2012, הוא ידוע בתור "פסטיבל הקולנוע האפריקאי בקורדובה", לאחר שקורדובה החליפה את טריפה בתור העיר המארחת.

היסטוריה
--------

הפסטיבל נוסד ב-2004 ביוזמתו של העמותה אל טאראב, שבסיסה בטריפה שבמחוז קדיס. במהלך שלוש השנים הראשונות האירוע יועד להציג דגימה של הפקות הקולנוע הטובות ביותר מאפריקה; בשנה הרביעית שבה נערך האירוע הפך הפסטיבל לתחרות. הפסטיבל נוסד במטרה להציג לציבור הספרדי מבט חדש על אפריקה, בלי כל הסטריאוטיפים שסיפקו אמצעי התקשורת. טריפה הייתה נקודת מפגש ומרחב גאוגרפי סמלי למפגש ולחילופי תרבויות. בשנתו התשיעית של הפסטיבל הוא עבר להתקיים בקורדובה, העיר המארחת החדשה שלו, ושם הציג 94 סרטים שמקורם מאפריקה, כמו גם ממדינות ערב, לראשונה בפסטיבל.

עם השנים, מלבד קולנוע, פיתח הפסטיבל מגוון רחב של פעילויות בעלות קשר, כגון תערוכות אמנות חזותית, הופעות וסדנאות לילדים. תוכנית הפסטיבל כוללת גם הקרנות מיוחדות עבור בני נוער. מאז 2007, הפסטיבל כולל גם אזור המוקדש לתעשיית הקולנוע. הוא כולל פורום הפקה אפריקאית לייצור משותף של סרטים, ונועד להקל על הסכמים חדשים בין מפיקים ויוזמות משותפות מיבשות אפריקה ואירופה. הוא כולל גם דיונים ו'שולחנות עגולים', שמטרתו סיעור מוחות על הזדמנויות חדשות למימון בין גופים ציבוריים של שתי היבשות.

מבנה הפסטיבל
------------

הפסטיבל מחולק למספר חלקים, תחרותיים ולא-תחרותיים:

חלקים תחרותיים
* "החלום האפריקאי" (The African Dream) לסרטים עלילתיים שנעשו על ידי במאים אפריקאיים או שהופקו במדינה באפריקה בשנתיים האחרונות;
* "לחצות את המצרים" (Across the Strait) המוקדש לסרטים דוקומנטריים שנעשו על ידי במאים אפריקאיים או הופקו במדינה אפריקאית בשנתיים האחרונות;
* "אפריקה בקצרה" (Africa in Short) המוקדש לסרטים קצרים מאת במאים שמוצאם באפריקה או שהופקו במדינה אפריקאית בשנתיים האחרונות.

חלקים שאינם חלק מן התחרות
* "מסך פתוח" (Open screen)
* "אנימאפריקה" (Animáfrica)

קטעי מחווה
* חלקים מונוגרפיים
* חלקים המוקדשים לרטרוספקטיבה

פרסים
-----

בכל שנה מחליט חבר השופטים הבינלאומי להעניק את הפרסים הבאים:

* פרס לסרט העלילתי הטוב ביותר, המוענק למפיקו של הסרט
* פרס לשחקנית הטובה ביותר
* פרס לשחקן הטוב ביותר
* פרס של העיר קורדובה, המוענק לבמאי של סרט מצטיין

חבר השופטים הבינלאומי לסרטים הדוקומנטריים והקצרים בפסטיבל מעניק כל שנה את הפרסים הבאים:

* גריוט (Griot) עבור הסרט התיעודי הטוב ביותר
* גריוט לסרט הקצר הטוב ביותר

מלבד הקרנות וחלוקת פרסים קולנועיים, מתרחשים בפסטיבל תוכניות נוספות:

* פעילויות אחרות: הופעות מוזיקה, תערוכות אמנות פלסטית, סדנאות, נאומים
* מפגשים מקצועיים: סדנאות, סמינרים נוספים לדיבייט בין אנשי מקצוע מאפריקה, מארצות ערב או מאירופה
* תוכנית לבתי ספר: עירוב בני נוער על ידי הקרנת סרטים אפריקאיים בבתי הספר של המחוז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל הקולנוע האפריקאי בקורדובה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הקולנוע האפריקאי בקורדובה
* פסטיבל הקולנוע האפריקאי בקורדובה, ברשת החברתית טוויטר
**חתול יער נורווגי** הוא גזע של חתול הבית שמוצאו בצפון אירופה.

היסטוריה של הגזע
----------------

חתול היער הנורווגי מותאם לשרוד את מזג האוויר הקר של נורווגיה. אבותיו עשויים לכלול חתולים בריטיים קצרי שיער שחור ולבן בעלי התאמה לקור שהובאו לנורווגיה מבריטניה זמן מה לאחר שנת 1000 לספירה על ידי הויקינגים, וחתולים ארוכי שיער שהובאו לנורווגיה על ידי הצלבנים סביב המאה ה-14. חתולים אלה יכלו להתרבות עם משק וגידול פראי וייתכן שבסופו של דבר התפתחו לגזע היער הנורווגי המודרני. האנגורה הסיבירית והטורקית, חתולים ארוכי שיער מרוסיה ומטורקיה, בהתאמה, הם גם אבות קדמונים אפשריים לגזע.

ככל הנראה אבותיו של חתול היער הנורווגי שימשו כחתולי ספינות על ספינות ויקינגיות. הגזע המקורי חי ביערות הנורווגים במשך מאות שנים, אך מאוחר יותר זכו להערכה בשל כישורי הציד שלהם והיו בשימוש בחוות נורווגית, עד שהתגלו בתחילת המאה העשרים על ידי חובבי חתולים.

בשנת 1938 הוקם באוסלו שבנורווגיה, הארגון הראשון שהוקדש לגזע, מועדון חתולי היער הנורווגי. פעולתו לשימור הגזע נקטעה במלחמת העולם השנייה. עקב הכלאה עם חתולי בית חופשיים במהלך המלחמה, חתול היער הנורווגי היה בסכנת הכחדה וכמעט נכחד עד שמועדון חתולי היער עזר לגזע לגדול על ידי פיתוח תוכנית רבייה רשמית. בשנות ה-50 הכריז עליהם אולף החמישי, מלך נורווגיה, כחתול הרשמי של המדינה. מאחר שהחתול לא עזב את נורווגיה עד שנות ה-70, הוא לא נרשם כגזע ב-Fédération Internationale Féline, הפדרציה הפאן-אירופית של רישום חתולים, עד שקרל-פרדריק נורדאן, חובב חתולים נורווגי, שם לב לגזע ועשה מאמצים לרשום אותו. הגזע נרשם באירופה עד שנות ה-70, ובאיגוד חובבי החתולים האמריקאי בשנת 1994. בשנת 1978, הוא הוכר בשוודיה כגזע רשמי, ובשנת 1989, הם התקבלו כגזע בבריטניה על ידי מועדון החתולים הנורווגי של בריטניה.

גזע היער הנורווגי פופולרי מאוד בנורווגיה ובשוודיה. מאז 2003, זה היה גזע החתולים החמישי הפופולרי ביותר בצרפת, עם 400 עד 500 לידות בשנה.

תיאור
-----

הוא נחשב לחתול גדול ואלגנטי פרוותו ארוכה, ראש משולש, עיניו גדולות ועשויות להיות בכל צבע ללא קשר לצבע הפרווה אוזניו רחבות בבסיס וצרות בקצה גופו ארוך ושרירי הרגליים האחוריות יותר ארוכות מרגליו הקדמיות והזנב מסולסל. הפרווה שלו דורשת טיפול יומיומי והברשה בכדי למנוע הצטברות של כדורי פרווה בחלל הבטן. אורך החיים שלו עשוי להגיע ל 16 שנה, משקלו עשוי להגיע ל -6 ק"ג – 9 ק"ג.

מכיוון שלחתולים יש טפרים חזקים מאוד, הם מטפסים טובים מאוד, ויכולים לטפס אפילו על סלעים.

החתולים שחיים בעיקר בחוץ הופכים לציידים מהירים ויעילים, אך הגזע יכול להסתגל גם לחיים בתוך הבית. החתולים חיים בדרך כלל בין 14 ל-16 שנים. מכיוון שהם כבדי עצמות וגבוהים, הם אוכלים יותר מזון מרוב גזעי הבית האחרים.

### אישיות

הם ידידותיים, אינטליגנטים ובדרך כלל טובים עם אנשים, ובדרך כלל מלאי אנרגיה. הם חתולים מאוד אינטראקטיביים שנהנים להיות חלק מהסביבה המשפחתית שלהם ואוהבים לשחק משחקים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חתול יער נורווגי** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Norwegian Forest Cat Breed Information, Vetstreet (באנגלית)
2. ↑  Breed Info, www.lostwoodswegies.com
3. ↑  Unité de Médecine de l'Elevage et du Sport, web.archive.org, ‏6 במרץ 2007
4. ↑  חתול יערות נורווגי במגזין המלווה אתכם בגידול חיות מחמד, באתר פט בסט, ‏17 בינואר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291883505171
* LCCN: sh00005041

 |
**שמיל (שמואל) הולנד** (נולד ב-1957) הוא שף ישראלי וחוקר של המטבח היהודי ותרבות ופולקלור יהודי.

קורות חיים
----------

הולנד נולד בבית מסורתי. אימו הייתה נצר לשושלת הרבי מקוצק. בעקבות מלחמת יום הכיפורים החליט הולנד לחזור בתשובה.

הולנד התאהב במטבח היהודי בילדותו, ושנים רבות חקר אותו. הולנד ציין כי את אהבתו למטבח היהודי ובעיקר המטבח המזרח-אירופאי (המטבח החסידי והמטבח היידישאי) קיבל בעקבות בישולה של סבתו, פרומה. שמיל למד היסטוריה ויידיש באוניברסיטה העברית. בזמן לימודיו ריכז את מחלקת ההדרכה של יד בן צבי, וכן הדריך בחברה הגאוגרפית בטיולים שנערכו במזרח אירופה.

בשנת 1992 פתח הולנד חברת קייטרינג, שנחשב לאחד הטובים בישראל, ולטובה בחברות הקייטרינג שפעלו בירושלים. החברה פעלה עד שנת 2006. בשנה זו פתח את מסעדת "שמיל במעבדה" במתחם "המעבדה", בסמוך לתחנת הרכבת של ירושלים. המסעדה פעלה עד שנת 2010, והגישה מאכלים המהווים פרשנות ישראלית מודרנית למטבח מסורתי יהודי.

באפריל 2011 יצא לאור ספרו "שמאלץ" העוסק במטבח זה. בשנת 2013 ערך וביים השחקן והבמאי יוני אילת את הצגת תיאטרון יידישפיל "מונולוגים מהקישקע", על פי טקסטים מספר זה. ההצגה כוללת מונולוגים בעברית ושירים ביידיש.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שמיל הולנד** |

* אתר האינטרנט הרשמי של שמיל הולנד
* רננה פרס, **אנשי האוכל: שמיל הולנד**, על השולחן, גיליון 194
* **שמאלץ - בישול מזרח אירופאי עם שמיל הולנד** באתר "Tarbut and the City"
* ריאיון עם שמיל הולנד ויוני אילת בתוכנית ערב חדש בטלוויזיה
* ריאיון עם שמיל הולנד בתוכנית בגלל הרוח בערוץ מאיר בטלוויזיה
**וולקן דמירל** (בטורקית: **Volkan Demirel**; נולד ב-27 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק כשוער. את רוב הקריירה שלו העביר בפנרבחצ'ה ובעברו גם שיחק עבור נבחרת טורקיה. כיום משמש כעוזר מאמן פנרבחצ'ה.

קריירת מועדונים
---------------

דמירל התחיל את הקריירה שלו בקרטלספור וכבר בגיל 18 תפס את עמדת השוער הראשון של המועדון ובתוך שנתיים רשם 51 הופעות במדי הקבוצה. בקיץ 2002 חתם בפנרבחצ'ה. בפנרבחצ'ה שימש תחילה כשוער שלישי, וב-26 באפריל 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בסיום העונה רושטו רצ'בר ששימש כשוער ראשון חתם בברצלונה ובין וולקן לרספ בילר השוער השני נערכה רוטציה ואת העונה וולקן סיים עם 19 הופעות. בסיום העונה זכה עם פנרבחצ'ה באליפות.

בעונת 2004/2005 רושטו חזר לפנרבחצ'ה ווולקן הפך להיות השוער השני. בעונת 2005/2006 הפך לשוער ראשון, אך במהלך העונה חזר להיות שוער שני. בעונת 2007/2008 חזר להיות השוער הראשון של פנרבחצ'ה ואף היה שותף לעלייה שלה לשלב רבע גמר ליגת האלופות, לאחר ניצחון 2-3 בפנדלים נגד סביליה כאשר וולקן הדף שלושה פנדלים.

במהלך עונת 2008/2009 וולקן חתם ל-4 שנים בפנרבחצ'ה.

ביולי 2019 הודיע על פרישה מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, וולקן שיחק בנבחרות הצעירות של טורקיה. ב-28 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה במשחק ידידות נגד בלגיה. דמירל זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 בו שימש כשוער ראשון והגיע עם נבחרתו לחצי הגמר לראשונה בתולדות הנבחרת. במהלך המשחק נגד צ'כיה הורחק לאחר שדחף את יאן קולר.

במהלך משחק ידידות נגד ברזיל התעמת עם אוהד ועזב את הנבחרת.

תארים
-----

פנרבחצ'ה
* ליגת העל הטורקית: 2003/2004, 2004/2005, 2006/2007, 2010/2011, 2013/2014
* הגביע הטורקי: 2011/2012, 2013/2014
* הסופר קאפ הטורקי: 2007, 2009, 2014

חיים אישיים
-----------

ב-21 בספטמבר 2010 נישא לזיינפ סוואר, מיס בלגיה בשנת 2009 ולהם שתי ילדות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **וולקן דמירל** |

* וולקן דמירל, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת טורקיה – יורו 2008** |
| --- |
| 1 רושטו • 
2 סרבט • 
3 בלטה • 
4 זאן • 
5 אמרה בלוזוגלו • 
6 טופאל • 
7 אאורליו • 
8 ניהאט • 
9 שנטורק • 
10 קרדניז • 
11 מטין • 
12 זנגין •
13 אמרה גונגור • 
14 טוראן •
15 אמרה אשיק •
16 בורל •
17 טונג'אי •
18 קאזים •
19 אקמן •
20 סריאוגלו •
21 ארדינץ' •
22 אלטינטופ •
23 דמירל •
מאמן: טרים | טורקיהטורקיה |
**פּוֹל קָנְטְנֶר** (באנגלית: **Paul Kantner**;‏ 17 במרץ 1941, סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית – 28 בינואר 2016, סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית) היה זמר, נגן ופזמונאי אמריקאי, שנודע ביחד עם מרטי באלין כאחד ממייסדי להקת ג'פרסון איירפליין חלוצת הרוק הפסיכדלי. ב-1996 נבחרו חברי הלהקה וקנטנר בכללם להיכל התהילה של הרוק אנד רול.

ביוגרפיה
--------

 ערך מורחב – **ג'פרסון איירפליין**  

פול קנטנר נולד בסן פרנסיסקו. הוא סיים תיכון והחל בלימודי תואר ראשון, אך לא סיימם. ב-1965 חבר למוזיקאי מרטי באלין וביחד הקימו את להקת ג'פרסון איירפליין. הלהקה הייתה חלוצה בתחום הרוק הפסיכדלי. היא פרסמה שורת להיטים בולטים כגון "Somebody to Love" אשר דורג במקום החמישי בבילבורד הוט 100. ג'פרסון איירפליין הופיעה ב-1967 בפסטיבל הפופ במונטרי, וב-1969 בפסטיבל וודסטוק ובפסטיבל אלטמונט. אמרגנם ביל גרהם הוביל את הלהקה להצלחה מסחרית, אך לחברי הלהקה היו חילוקי דעות עמו שהובילו ב-1970 לפירוקה.

קנטנר הקים את להקת ג'פרסון סטארשיפ אשר בתחילת דרכה כללה גם את דייוויד קרוסבי וגרהאם נאש מלהקת קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג. הלהקה המשיכה לפעול ולפרסם אלבומי מוזיקה כאשר הרכבה משתנה מעת לעת. קנטנר היה חבר בהרכב ב-1970, בין 1974 – 1984 ומ-1992 ועד מותו.

### חייו האישיים ומותו

קנטנר היה אב לשלושה ילדים ממספר מערכות יחסים. בנו אלכסנדר הוא מוזיקאי אשר התלווה לעיתים להופעותיה של ג'פרסון סטארשיפ וניגן עימה. ביתו צ'יינה (נולדה ב-1971) שנולדה לו ולסולנית ג'פרסון איירפליין גרייס סליק, היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה. קנטנר נהג להשתמש בסמים כגון LSD ומריחואנה. ב-1980 לקה בדימום תוך-גולגולתי נוירוטראומטי. במרץ 2015 לקה בהתקף לב ובהמשך, בינואר 2016 לקה בהתקף לב נוסף. ב-28 בינואר 2016 נפטר מכשל רב-מערכתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול קנטנר** בוויקישיתוף
* 

* פול קנטנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פול קנטנר, באתר אייטונס (באנגלית)

* פול קנטנר, באתר ספוטיפיי

* פול קנטנר, באתר Last.fm (באנגלית)

* פול קנטנר, באתר AllMusic (באנגלית)

* פול קנטנר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פול קנטנר, באתר Discogs (באנגלית)

* פול קנטנר, באתר Songkick (באנגלית)

* פול קנטנר, באתר בילבורד (באנגלית)
* פול קנטנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פול קנטנר, באתר של יוסי חרסונסקי

הערות שוליים
------------

1. ↑  פול קנטנר, באתר להקת ג'פרסון איירפליין (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX985288
* BnF: cb13800305h (data)
* GND: 134422422
* ICCU: MODV360137
* ISNI: 0000 0000 8361 8412
* LCCN: n88025768
* MusicBrainz: bfe46b8e-0c14-41c3-9ffe-c7ce3b53d226
* Trove: 1457915
* VIAF: 18761000
* WorldCat: lccn-n88025768

 |
**מאיה רונן** (נולדה ב-30 במאי 1984) היא עיתונאית ספורט, שדרנית ומגישה ישראלית העובדת בערוץ הספורט.

ביוגרפיה
--------

מאיה רונן נולדה בקייפטאון שבדרום אפריקה ליעקב רונן, יליד פולין, וליהודית לבית זייד, ילידת עיראק.

בין השנים 2002–2004 שירתה רונן בגלי צה"ל. שם שימשה, בין היתר, עורכת חדשות, אך עיקר פעילותה במהלך השירות היה בתחום הספורט: רונן שימשה לאורך שירותה כתבת ספורט, מגישת פינות הספורט ביומני החדשות ושדרנית משחקי הכדורסל בתוכנית "צעד וחצי".

בערוץ הספורט
------------

בשנת 2005, לאחר שחרורה מצה"ל, הצטרפה רונן לסגל ערוץ הספורט ומאז שימשה לסירוגין שדרנית בשידורי ענפי ספורט שונים כשהעיקריים שבהם כדורסל, טניס וג'ודו, חברת פאנל בתוכניות הערוץ וכמגישת תוכניות, בהן "ליגה משלנו" ו"שער השבת" לסיכום משחקי ליגת העל בכדורגל, "קפיצה בזמן" הסוקרת אירועי ספורט זכורים משנים עברו בערוץ ה-Gold ו"חדשות הספורט". משנת 2013 רונן מגישה את מגזין הכדורסל "חמישיות" לצד הפרשן שימי ריגר ופרשנים שונים נוספים המתחלפים מעת לעת. בנוסף, רונן מביימת כתבות מגזין המשודרות בתוכניות המגזין של הערוץ ומשמשת מעת לעת שדרנית קווים במשחקים המשודרים בו.

בשנים 2008 ו-2011 שימשה שליחת ערוץ הספורט למשחקי הפיינל פור של היורוליג שבהם השתתפה מכבי תל אביב, ב-2012 הייתה שליחת הערוץ לאולימפיאדת לונדון ובשנים 2014–2015 ליוותה את נבחרת ישראל בכדורגל למספר משחקי חוץ במוקדמות יורו 2016.

רונן מגישה לסירוגין לצד טליה סלנט את מהדורת הערב של חדשות הספורט.

במקביל לעבודתה בערוץ הספורט רונן למדה רפואה באוניברסיטת תל אביב. רונן היא גם בעלת תואר ראשון בספרות ובפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב.

רונן נשואה לאורי ואמא לנועה ורפאל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד ניב הדס, הגיע הזמן לתת לעיתונאיות המעולות של ערוץ הספורט לנהל אותו, באתר הארץ, 9 בינואר 2015
* אתר למנויים בלבד  יואב בירנברג, הכדור ברגליים שלהן, באתר "ידיעות אחרונות", 20 ביוני 2018
* אהדה בימי קורונה, ספורט ורפואה, טיזר לאולימפיאדה עם מאיה רונן, באר שבע הדיחה את מכבי חיפה עם אוזן וצדוק | הפודיום, 10 במרץ 2020.
**מולאן** (באנגלית: **Mulan**) הוא זיכיון של סרטים מאולפני דיסני המהווים חלק מהרנסאנס של דיסני המספרים על האגדה של חואה מולאן, אשר התגייסה לצבא סין בהחבא כדי להציל את אביה מגיוס. בסדרה המקורית 2 סרטים: מולאן שיצא ב-1998 ומולאן 2 שיצא בקלטות וידאו ב-2004. בשנת 2020 יצא סרט לייב אקשן המהווה רימייק לסרט הראשון.

בנוסף לסרטים יצאו מספר משחקי מחשב על הסדרה: "מולאן" (אנ'), משחק מהסדרה "Disney's Animated Storybook" וחלק מהמשחקים של Kingdom Hearts. לעומת סרטים אחרים של דיסני למולאן לא נוצרה סדרת טלוויזיה בעלת שם דומה, אך חלק מהדמויות נראות בסדרה: בית העכבר (אנ').

סרטים
-----

### מולאן

 ערך מורחב – **מולאן (סרט, 1998)**  

מולאן יצא בשנת 1998 כחלק מהרנסאנס של דיסני ומספר את סיפורה של חואה מולאן, אם כי לדמות הראשית קוראים פא מולאן (אנ'). במאי הסרט הם בארי קוק וטוני בנקרופט ומדבבים בו השחקנים: מינג-נה ון, אדי מרפי, בי.די. וונג, מיגל פרר, ג'ון פוראי

בסרט מסופר על חייה של מולאן המתגייסת להציל את אביה מגיוס תוך שהיא מסווה את היותה אשה. למסעה מתלווה דרקון סיני קטן בשם מושו וצרצר מזל בשם קרי-קי. במסעה היא נלחמת נגד ראש צבא ההונים, מצילה את סין מנפילה ומביאה כבוד למשפחתה.

הסרט הצליח בקופות וגרף 304 מיליון דולר. הוא גם זכה במספר פרסי אנני, היה מועמד לפרס האוסקר ולפרס גלובוס הזהב. מכון הסרטים האמריקאי בחר את מולאן כמועמד לרשימת עשרת סרטי האנימציה הטובים ביותר.

### מולאן 2

 ערך מורחב – **מולאן 2**  

סרט ההמשך של מולאן יצא לווידאו בשנת 2004. במאי הסרט הוא דרל רוני ומדבבים בו מינג-נה ון, מארק מוזלי, בי.די. וונג, הארווי פירסטיין, לוסי לו וסנדרה או.

הסרט עוקב אחרי עלילות מולאן בהם היא נשלחת לצד גנרל לי שאנג ללוות 3 נסיכות לחתונתם עם נסיכים רחוקים במסע שיאחד את סין.

### מולאן (לייב אקשן)

 ערך מורחב – **מולאן (סרט, 2020)**  

בשנת 2020 (לאחר שנדחה מיציאה ב-2018) צפוי לצאת סרט לייב אקשן המהווה רימייק לסרט הראשון. במאי הסרט הוא ניקי קארו ומשחקים בו: ליו ייפיי, דוני ין, יוסון אן, גונג לי, ג'ייסון סקוט לי וג'ט לי.

עלילת הסרט דומה לסרט המקורי אם כי חלק מהשמות השתנו - הדמות הראשית נקראת "חואה מולאן" ולא "פא מולאן".
**המפעל הלאומי לאוריינות בקובה** (בספרדית: **La Campaña Nacional de Alfabetización en Cuba**) היה מפעל לאומי קובני לביעור הבערות ולקידום האוריינות שהתקיים בשנת 1961 ביוזמת השלטון המהפכני החדש. ההכנות למפעל החלו בשנת 1960 והוא בא על סיומו הרשמי ב-22 בדצמבר 1961 עם הכרזת הממשלה ברחבת כיכר המהפכה חוסה מארטי על קובה כטריטוריה בה אין אנאלפביתים. במהלך המפעל ירד שיעור האנלפאבתים בקובה מכ-20% בשנת 1959 לכ- 3.9% בשנת 1961 בלבד. שנת סיום המבצע הוכרזה בקובה כ"שנת החינוך".

הסיבות לכינון המפעל
-------------------

על אף שחוקת קובה משנת 1940 כללה סעיף שהבטיח את החלתו של חוק חינוך חובה לילדים התאפיינה המערכת החינוכית בפערים גדולים בנגישות למשאבים ולהשכלה. אי השיווין בא לידי ביטוי במיוחד בהבדלים החריפים בין האזורים העירוניים, בהם עמד שיעור האנאלפביתיות על כ-11%, לעומת האזורים הכפריים בהם כ-47% מהאוכלוסייה לא ידעו קרוא וכתוב. בשנת 1958, ערב המהפכה הקובנית, לכמליון קובנים לא היו כל כישורי אוריינות (ידיעת קרוא וכתוב) כלל, ולרבים עוד יותר היו כישורים חלקיים. כ-600,000 ילדים לא פקדו כלל את בתי הספר. בשנת 1950 פחות ילדים בגיל חינוך חובה הלכו לבית ספר מאשר בשנת 1920.

המהפכנים הקובנים הכירו בבעיה ובין דצמבר 1956 וינואר 1959, בעודם מנהלים מלחמת גרילה כנגד שלטונו של פולחנסיו בטיסטה, העבירו מספר קורסים במטרה לתרום לביעור הבערות במקומות שונים שהיו תחת שליטתם.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרסלו וקסלר, קובה: המהפכה החינוכית השלישית, הגדה השמאלית, 15.6.2006
**צ'ארלי כריסטיאן** (באנגלית: **Charlie Christian**;‏ 29 ביולי 1916 - 2 במרץ 1942) היה גיטריסט ג'אז חשוב, שניגן בעיקר בתקופת הסווינג ובתחילת תקופת הבי בופ. כריסטיאן היה מהראשונים שניגנו בגיטרה חשמלית במוזיקת הג'אז, ואחד הנגנים החשובים והבולטים בתחום זה. כמו כן הוא נחשב בעיני חלק ממבקרי הג'אז כאדם שחיבר בין הג'אז הקלאסי לג'אז המודרני. השפעותיו חובקות עולם, וכמעט שאין גיטריסט ג'אז שלא הושפע עמוקות מנגינתו.

חייו
----

כריסטיאן נולד בטקסס אך משפחתו עברה לאוקלהומה עוד כשהיה פעוט, רוב ילדותו עברה עליו באוקלהומה. שני ההורים של כריסטיאן היו מוזיקאים, והוא היה הצעיר מבין שלושה אחים שלמדו כולם מוזיקה מאביהם. האב התעוור מחמת הקדחת, וכדי לפרנס את המשפחה כל הבנים יחד עם אביהם היו מנגנים ופושטים יד. צ'ארלי כריסטיאן התייתם מאביו בהיותו בן 12, וירש את הגיטרות שלו.

את פריצת הדרך שלו מצא בג'אם סשן בשנות השלושים, שם להפתעת כולם הפגין יכולות מרשימות מאוד. לאחר מכן התפרסם כריסטיאן והחל להופיע באזור ומחוצה לו, מנגן עם מוזיקאים גדולים כמו ארט טאטום. ב-1939 הצטרף לתזמורת של בני גודמן בה פרץ למודעות הבינלאומית, והיה לאחד הגיטריסטים האהודים ביותר בתקופה.

צ'ארלי כריסטיאן נפטר בשנת 1942 ממחלת השחפת.

סגנונו והשפעתו
--------------

כריסטיאן החל את הקריירה שלו בתזמורת של בני גודמן, שם כבר היה להיט גדול. עוד בימי התזמורת שלו נהג להתנסות בדברים שחורגים מעט מתחום הסווינג, בעיקר במסגרת הסולואים שלו. הוא המשיך ופיתח את ההתנסויות שלו בימים בהם ניגן במועדון הניו יורקי המפורסם מינטונז פליי האוס. כריסטיאן התנסה במלודיות מורכבות ובנגינה שחורגת מן המלודיה המקורית. למרות שכריסטיאן לא ניגן בי בופ הוא השפיע מאוד על צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי, ת'לוניוס מונק וקני קלארק שאחר מותו הפכו לדמויות מרכזיות ביצירת הבי בופ. למעשה, אחת הגרסאות לגבי האטימולוגיה של המילה בי בופ היא שהמילה לקוחה מכך שבזמן הסולואים שלו במועדון, כריסטיאן נהג למלמל מילים שנשמעו כמו בי בופ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלי כריסטיאן** בוויקישיתוף

* צ'ארלי כריסטיאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* צ'ארלי כריסטיאן, באתר Last.fm (באנגלית)
* צ'ארלי כריסטיאן, באתר AllMusic (באנגלית)
* צ'ארלי כריסטיאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* צ'ארלי כריסטיאן, באתר Discogs (באנגלית)
* צ'ארלי כריסטיאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* צ'ארלי כריסטיאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צ'ארלי כריסטיאן באתר www.newyorkjazzworkshop.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007421685505171
* BIBSYS: 90275538
* BNE: XX1741939
* BnF: cb13892482k (data)
* GND: 130618195
* ICCU: MODV150298
* ISNI: 0000 0000 7357 0822
* LCCN: n81097888
* MusicBrainz: 98607588-f641-4d2b-b10b-03152c8dbc13
* NDL: 001244619
* NKC: ola2002157495
* NTA: 071824499
* SUDOC: 091970849
* Trove: 1144390
* VIAF: 5117159
* WorldCat: lccn-n81097888

 |
צ'ארלטון תומאס לואיס (באנגלית:**Charlton Thomas Lewis**, ‏ 25 בפברואר 1834 – 26 במאי 1904) היה מילונאי, בלשן ועורך דין אמריקאי, מומחה בלימודים קלאסיים הידוע בייחוד כמחבר מילונים לטינים-אנגליים.

קורות חיים
----------

צ'ארלטון תומאס לואיס נולד בווסט צ'סטר, פנסילבניה כבנם של ג'וזף ג'. לואיס ומרי לואיס, לבית מיינר (Miner). הוא סיים בשנת 1853 לימודיו באוניברסיטת ייל.
אחרי לימודים נוספים לצורך בניית קריירה של כומר של הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית, בשנים 1856–1857 כיהן לואיס כפרופסור באוניבסיטה הממלכתית הנורמלית בבלומינגטון, אילינוי ובשנים 1858–1861 היה פרופסור ליוונית באוניברסיטת טרוי (ניו יורק) שהייתה קשורה לכנסייה המתודיסטית.
בשנים 1863–1864 היה סגן נציב להכנסות פנים של ארצות הברית. הוא התחיל לעבוד כעורך דין בניו יורק בשנת 1865. למשך שנה ב-1870–1871 כיהן העורך מנהלי של העיותן איוונינג פוסט שהופיע בניו יורק. ב-1871 חזר לעבוד בעריכת דין, התמחה בחוק הביטוח ושימש למשך שנים רבות כיועץ משפטי של חברת ביטוח גדולה בניו יורק.
בשנים 1898–1899 כמרצה לביטוח באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת קורנל.
לואיס שימש כיושב ראש איגוד בתי הסוהר של ניו יורק ויושב ראש האיגוד הממלכתי לעזרה סוציאלית של מדינת ניו ג'רזי.

### חייו הפרטיים

בשנת 1861 התחתן לואיס עם ננסי די. מקקין. ב-1885 התחתן בשנית עם מרגרט פ. שרארד.

צ'רלטון לואיס נפטר בשנת 1874 במוריסטאון, ניו ג'רזי, בעקבות מנינגיטיס במוח ובחוט השדרה.

מבחר ספרים
----------

* 1861 - *Gnomon of the New Testament*, תרגום מגרמנית לפי יוהאן אלברכט בנגל
* 1870 - יחד עם דייוויד מילר *A History of Germany, from the earliest times* (ב-1890 - בהוצאת הרפר ואחיו
* 1879 - יחד עם צ'ארלס שורט - *A Latin Dictionary* שנודע כ*Harper's Latin Dictionary*
* 1889 - *Latin Dictionary for Schools*
* 1890 - *An Elementary Latin Dictionary*

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי צ'ארלטון תי. לואיס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264522405171
* BnF: cb16606079r (data)
* CiNii: DA00069801
* GND: 158107055
* ISNI: 0000 0001 2066 1488
* LCCN: n81145852
* NLA: 36536808
* NLG: 62708
* NLP: A26481078
* NSK: 000177531
* NTA: 07204327X
* SNAC: w6gr0drk
* SUDOC: 155836692
* Trove: 1279176
* VcBA: 495/107328
* VIAF: 2845558
* WorldCat: lccn-n81145852

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"צ'ארלטון תי. לואיס"**.
**שריר החייטים** (TA: Musculus sartorius) נמצא במדור הקדמי של הירך. השריר נחשב לשריר הארוך ביותר בגוף האדם. שריר החייטים שטחי (קרוב לפני העור) ונמשך לאורך הירך בקו אלכסוני מחלקה העליון-הצידי של הירך עד חלקה התחתון-תיכון, כשהוא נע מעל שני מפרקים, מפרק הירך ומפרק הברך. כיווץ השריר מניע את הירך לכיוון כפיפה, הרחקה וסיבוב חיצוני. השריר גם מכופף את הברך ומסובב אותה לכיוון פנימה.

שמו של השריר ניתן לו על פי תנוחתם המסורתית של חייטים, ב"ישיבה מזרחית".

תיאור
-----

תחילתו של שריר החייטים בקוץ הכסל הקדמי העליון של האגן ובחריץ התחתון לו.

השריר נאחז בחלקו התחתון בחלק העליון של הפן התיכון של השוקה. נקודת האחז של גיד השריר משותפת לגידים נוספים ומכונה "רגל האווז" (pes anserinus).

חלקו העליון של השריר מהווה את הדופן הצידית של משולש הירך.

עצבוב
-----

שריר החייטים מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השני (L2) והשלישי (L3) דרך עצב הירך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שריר החייטים** בוויקישיתוף
* שריר החייטים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.7.02.016

 |
**הכוח המבצעי** (בערבית: **القوة التنفيذية**; תעתיק: **אלקוה אלתנפיד'יה**) הוא שמו של מנגנון ביטחוני השייך לתנועת חמאס ופועל ברצועת עזה בכפוף להוראות שר הפנים הפלסטיני. הכוח מונה מספר אלפי אנשים, אשר פועלים במשימות של אבטחה, שמירת גבולות, שיטור פלילי, שמירת מוסר, וכליאה.

נסיבות הקמת הכוח המבצעי
-----------------------

הכוח המבצעי הוקם בשנת 2006 על ידי השיח' סעיד סיאם, שר הפנים הפלסטיני מטעם ממשלת חמאס, במטרה לשמש כמנגנון ביטחוני אשר יהווה חלופה לכמה ממנגנוני הביטחון השונים של הרשות הפלסטינית אשר פעלו עד אז ברצועת עזה - כדוגמת המשטרה הכחולה, והביטחון המסכל. 

הצורך בהקמת חלופה למנגנוני ביטחון אלו נבע מכך שהמנגנונים הישנים היו בשליטת הפת"ח, ובעבר אף עסקו ברדיפה ובמאסר של פעילי חמאס. צמרת הנהגת חמאס ראתה צורך להקים מנגנון ביטחוני אלטרנטיבי אשר כלל אנשיו יהיו נאמני חמאס ויסורו לפקודות ההנהגה המדינית. בכך למעשה, לצד הרחבת הפריסה הצבאית של חמאס בשטחי רצועת עזה, חוזק מעמדה של תנועת חמאס כתנועה המציעה חלופה שלטונית כוללת. 

במהלך ההשתלטות האלימה של חמאס על השלטון ברצועת עזה, החל משנת 2006, מילאו פעילי הכוח המבצעי של חמאס חלק מרכזי בפגיעה אלימה בפעילי פת"ח, כמו גם בכיבוש מבנים ומתחמים השייכים למנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית.

תפקוד שוטף של הכוח המבצעי
-------------------------

הכוח המבצעי בנוי בצורה היררכית כגוף צבאי לכל דבר. בראשו עומד מאז הקמתו ג'מאל ג'ראח, אבו עוביידה, בכיר בזרוע הצבאית של חמאס. לפעילי הכוח המבצעי מדים מנומרים ייחודיים, נשק אישי, כלי רכב, רשתות קשר, וציוד נוסף. פעולת הכוח מבוצעת מבסיסים ומטות המסודרים על פי חלוקה גאוגרפית. לכוח המבצעי אף אתר אינטרנט ארגוני. 

אנשי הכוח עוסקים במשימות מגוונות, ובכללן: הגנת גבולות, שמירה על מעברי גבול, אבטחה שוטפת, שיטור פלילי, שיטור קהילתי, כליאה, ושמירת מוסר. בנוסף, לנוכח פריסתו הרחבה, כוח זה משמש כקו הגנה ייעודי מרכזי במקרי פלישה אפשריים של צה"ל אל תוך מקומות שונים ברצועת עזה. 
בעת פעילויות שיטור קהילתי ושמירת מוסר, הקו המנחה של פעילי הכוח המבצעי הוא שמירה על הסדר תוך יישום חוקי ההלכה המוסלמית - השריעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הכובע הכפול" של משטרת חמא"ס ברצועה, אתר השב"כ, יולי 2009
**הפיגוע במעבורת סופרפרי 14** התרחש ב-27 בפברואר 2004. בעת ששייטה במפרץ מנילה שבפיליפינים התפוצצה פצצה במעבורת, חוללה בה שרפה וגרמה למותם של 116 מנוסעיה.

הפיגוע
------

המעבורת, בעלת תפוסה של 10,192 טון, הפליגה מנמל מנילה בדרכה ליעדים באיים נגרוס, פאנאי ומינדנאו, כשעליה 744 נוסעים ו-155 אנשי צוות. בשעה 23:00 נמצאה המעבורת ביציאה ממפרץ מנילה. אז התפוצץ באחד מסיפוניה התחתונים מטען חבלה במשקל של 3.6 קילוגרמים, שהוסתר בתוך מקלט טלוויזיה. כתוצאה מכך פרצה דלקה, שהתפשטה ואחזה במעבורת. יושבי האונייה נטשו אותה לסירות הצלה או קפצו למים. המעבורת שקעה חלקית בים. 

בסך הכל נספו בפיגוע 116 איש. גופות 63 בלבד מהם נמצאו, מתוכן 16 שחולצו מתוך המעבורת על ידי צוללנים. בין הנספים היו 15 ילדים עד גיל 16.

חקירת הפיגוע
------------

למרות שמספר ארגוני טרור פרסמו הודעות נטילת אחריות לאסון, סברו בתחילה חוקרי האסון שהשרפה אירעה במעבורת כתוצאה מדליפת גז ולא מחבלה. בהדרגה, נוכח עדויות של ניצולים, התחזק החשד כי נעשתה חבלה במעבורת. חמישה חודשים לאחר האסון, לאחר שהמעבורת נגררה למים רדודים יותר ויושרה, מצאו צוללנים בתוכה ראיות להתפוצצות. בהמשך נעצר לטענת משטרת הפיליפינים חבר בתנועה האסלאמית המקומית **רג'ה סולימאן** והודה כי הטמין את מטען החבלה, הפעיל קוצב זמן שיפעיל אותו וירד מהמעבורת לפני הפלגתה. לדבריו נעשתה הפעולה עבור קבוצת הטרור האסלאמי הפיליפינית אבו סיאף, החשודה בקיום קשרים עם ארגון אל-קאעידה.

ב-11 באוקטובר 2004 הודיעה נשיאת הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו כי חוקרי האסון במעבורת הגיעו למסקנה שהמדובר בפיגוע. לדבריה זוהו שישה חשודים הקשורים בפיגוע, ששניים מהם נעצרו. חוקרי המשטרה היו סבורים שהפיגוע נעשה לאחר שהחברה בעלת המעבורת לא נענתה ב-2003 לדרישה מאת קבוצת אבו סיאף לשלם לה דמי חסות של מיליון דולר.

ביולי 2008 נעצר בבחריין רובן עומר פסטנו לווילה (Ruben Omar Pestano Lavilla), מייסד קבוצת רג'ה סולימאן והחשוד כמארגן הפיגוע, והוסגר לפיליפינים בחודש שלאחר מכן.

ראו גם
------

* טביעת המעבורת MV דוניה פאז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיגוע במעבורת סופרפרי 14** בוויקישיתוף
* על הפיגוע באתר USA Today, ‏29 בפברואר 2004
* על הפיגוע באתר ה-BBC, ‏11 באוקטובר 2004
* הדר פרבר וסוכנות איי פי, אבו סאיאף הוא אשר אחראי לפיגוע במעבורת בפיליפינים בו נהרגו מעל 100 בני אדם באתר News1, ‏11 באוקטובר 2004
* על הפיגוע באתר Human Rights Watch
סוניה שץ
**סוניה שץ** (28 בינואר 1912 - 7 באוגוסט 2007) הייתה מפעילות ארגון לוחמי חרות ישראל, מראשונות ארגון יע"ל, ויקירת העיר תל אביב.

נעוריה ותחילת דרכה
------------------

סוניה שץ (פוצ'פובסקי) נולדה בעיירה הורדשיץ, במחוז ברנוביץ', אז ברוסיה הלבנה וכיום בלארוס. בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלטה משפחתה של שץ מביתה. לאחר המלחמה האזור עבר לפולין. כשחזרה המשפחה אל הבית בתום המלחמה מצאו אותו הרוס, ונאלצו לבנותו מן היסוד.

משפחתה של שץ הייתה משפחה שומרת מסורת, אמידה ורויזיוניסטית. אביה, מאיר פוצ'פובסקי, היה סוחר יערות שעשה את רוב זמנו מחוץ לבית בפעילות מסחר ופעילות ציבורית, ואמה, ברטה לבית שרשבסקי, באה מבית אדוק וציוני. אמה נהגה לכתוב בעיתון הצפירה, ודודה, אליעזר ליבר שרשבסקי, היה בין הראשונים לעלות אל ארץ ישראל בשנת 1909.

שץ וחמש אחיותיה נשלחו ללימודים בגימנסיה בעיר ברנוביץ' שם קיבלו תעודת בגרות, דבר שבאותם זמנים היה יוצא דופן. כשחזרה אל עיירת הולדתה, עבדה שץ כמורה בבית הספר היהודי, ובמקביל שלחה את תעודת הבגרות שלה אל האוניברסיטה העברית בירושלים. כשהתקבלה ללימודים בירושלים, החליטה לעזוב את ביתה, ולעלות אל ארץ ישראל.

תחילת הדרך בארץ
---------------

ב-11 במרץ 1934 עלתה סוניה לישראל באמצעות אשרת סטודנט, והחלה את לימודיה באוניברסיטה העברית, אולם מאחר שהשפה העברית לא הייתה שגורה בפיה, נאלצה להפסיק את לימודיה. סוניה עברה אל תל אביב והחלה בפעילות במסגרת הסתדרות העובדים הלאומית בתחילה כמתלמדת, ולאחר מכן כעובדת מן המניין. בשנת 1935 הצטרפה אליה בארץ גם אחותה, יוכבד פוצ'פובסקי, אך הוריה ושלוש אחיותיה האחרות נשארו מאחור.

בשנת 1936 נישאה סוניה שץ לגרשון שץ, מראשוני תנועת בית"ר וראשוני ההסתדרות הלאומית. לסוניה וגרשון נולדו שלושה ילדים: אור-עם, אביאל ומירבל.

בשנת 1937 נסעה סוניה לביקור בבית הוריה, שם בילתה שלושה חודשים וחצי, ולאחר מכן חזרה לארץ. זו הייתה הפעם האחרונה בה ראתה את משפחתה מאחר שכולה הושמדה במהלך השואה.

פעילות במסגרת הלח"י
-------------------

בעלה של סוניה, גרשון שץ, היה פעיל במסגרת "מחלקת האוהדים" של לוחמי חרות ישראל (לח"י), וביתם הפך למפקדה הארצית של הארגון, משם ניהל את פעילות הארגון מפקד הלח"י נתן ילין-מור, שכתב על כך: "ביתם היה למחתרת, בית-חולים, בית החלמה, משרד, מקלט ומפלט. לא רק את חייהם הפקירו אלא גם ביתם עמד בסכנה מתמדת". בין לוחמי הלח"י שמצאו מסתור בביתם של הזוג שץ ניתן למנות את יצחק שמיר שהסתתר כשהוא מחופש ליהודי חרדי ואת יהושע זטלר שהסתתר בביתם במשך חודש וחצי לאחר רצח המתווך השוודי פולקה ברנדוט.

סוניה עברה קורס עזרה ראשונה, ובמהלך תקופת פעילותה בלח"י עסקה רבות בטיפול בפצועי הפעולות השונות של הארגון.

פעילות התנדבות
--------------

בשנת 1962, בעקבות פנייתה של חנה איכילוב, אשתו של משה איכילוב, הייתה שץ בין המתנדבות הראשונות בארגון יע"ל (יד עזר לחולה). מטרתו של הארגון היא הגשת עזרה בהתנדבות לחולים המאושפזים וסיוע לצוות הרפואי בבתי החולים. שץ ניהלה את פעילות הארגון בבית החולים איכילוב.

בתקופת מלחמת יום כיפור התנדבה שץ כנציגת פס"ח שעסקה במשימה הקשה של הודעה למשפחות על מות יקיריהן. בנוסף המשיכה שץ בפעילות במסגרת ארגון יע"ל, בתורנויות סיוע לפצועים הרבים מן המלחמה.

שץ הייתה חברה במועצת עובדי תל אביב וחברה בהנהלת הגמלאים.

בשנת 1995 החליטה העיר תל אביב להעניק לשץ את התואר יקירת העיר תל אביב על פועלה והתנדבותה.

מותה ומשפחתה
------------

ב-7 באוגוסט 2007 נפטרה סוניה שץ, ונקברה בבית העלמין קריית שאול.

נכדה הוא יריב אופנהיימר, פעיל פוליטי, חבר הנהלת "שלום עכשיו" ולשעבר מזכ"ל ודובר התנועה.[דרוש מקור]
**צ'ארלס פ. הנל** (אנגלית: **Charles F. Haanel**‏; 22 במאי 1866 – 27 בנובמבר 1949), סופר ואיש עסקים אמריקאי, מחלוצי ספרות המודעות והעידן החדש. נודע בעיקר בשל ספרו "שיטת המפתח הראשי".

ביוגרפיה
--------

הנל נולד באן ארבור שבמישיגן. בנם של הוגו ואמלי (פוקס) הנל. המשפחה עברה לסנט לואיס שבמיזורי כאשר צ'ארלס היה ילד. עיסוקו הראשון היה כשוליה במשרד של חברת שילוח בסנט לואיס, בה הוא עסק במגוון תפקידים במשך כ-15 שנים, עד שפתח בקריירה עצמאית כסופר ואיש עסקים.

ספרו "שיטת המפתח הראשי" נכתב ב-1912, ונחשב לאחד מראשוני ספרי העידן החדש. הנל התייחס בספרו לכל תחומי החיים וההתפתחות האישית של האדם, וניסה לענות על שאלות כגון איך להיות עשיר או איך לחיות בבריאות טובה. מכירות הספר קודמו על ידי מגזין "עידן חדש" שנערך על ידי אליזבת טון; עד 1933 מכר הספר מעל 200,000 עותקים ברחבי העולם. הוא קיבל מכתבי תודה על ההשפעות המיטיבות של ספרו, כגון מכתב שקיבל ב-1919 מנפוליאון היל, שהיה איש עסקים מצליח באותה תקופה, בו טען כי הוא חייב את הצלחתו במידה רבה לספרו של הנל.

הנל ניסה ליישם בחייו את התאוריות להן הטיף, והצלחתו האישית כללה מספר חברות גדולות שהיו בבעלותו: חברת הסחר היבשתית, החברה לשיפור עמק סקרמנטו והחברה לכריית זהב וכסף במקסיקו. במהלך חייו זכה הנל לתארים רבים ממוסדות לימוד שונים ברחבי ארצות הברית.

הנל נפטר ב-1949 בגיל 83, ונקבר בסנט לואיס.

בשנים האחרונות זכו ספריו ועבודתו להכרה מחודשת בעקבות פרסומו בעולם של הסרט "הסוד", בו צוטטו דבריו של הנל.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צ'ארלס פ. הנל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293136305171
* BnF: cb15895455p (data)
* GND: 134074696
* ISNI: 0000 0000 7368 1725
* LCCN: nr97009311
* NDL: 01106317
* NKC: kv2011676113
* NLG: 273914
* NLK: KAC200505743
* NTA: 158475976
* SNAC: w6qz5vhz
* SUDOC: 240451155
* VIAF: 15107569
* WorldCat: lccn-nr97009311

 |
**ארהרדט פוסט** (בגרמנית: **Alfred M. Ehrhardt Post**);‏ 23 בספטמבר 1881, ברנדנבורג - 1 באוגוסט 1947, ברלין) היה שחמטאי גרמני.

קריירה
------

בתחילת הקריירה שלו חלק פוסט מקום 3–6 בתחרות הנובר 1902, חלק מקום 7–8 בתחרות קובורג 1904 ומקום 12–13 בתחרות ברמן 1905 (ניצח: ליאו פליישמן). פוסט הגיע למקום השביעי בתחרות אוסטנדה 1906.

פוסט הגיע למקום השני בתחרות ברלין 1907, אחרי ריצ'רד טייכמן. בשנת 1910 ניצח פוסט בדו-קרב נגד וילהלם קוהן בתוצאה +3-6=3 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1914 חלק מקום 13–14 בתחרות שהופסקה במאנהיים (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1917 חלק מקום 3–4 בתחרות ברלין (ניצחו: פאול יונר וולטר ג'ון).

פוסט ניצח בתחרות המבורג 1921, בהקדימו את פרידריך זמיש. פוסט ניצח בתחרות "באד אוינהאוזן" בשנת 1922 בהקדימו את קארל קארלס. בשנת 1923 חלק מקום 2–3 בתחרות פרנקפורט (ניצח: ארנסט גרינפלד).

בין השנים 1933–1945 היה פוסט מנהל של התוכנית הנאצית "השח של גרמניה הגדולה" והיה מארגן ראשי של כמה מתחרויות השחמט החזקות ביותר באירופה. שטוטגרט 1939 (אליפות אירופה הראשונה, ניצח: יפים בוגוליובוב), מינכן 1941 (אליפות אירופה השנייה, ניצח: יסטה סטולץ), זלצבורג 1942 (תחרות ששת רבי האמנים, ניצח: אלכסנדר אלכין) , מינכן 1942 (אליפות אירופה, ניצח: אלכסנדר אלכין), זלצבורג 1943 ((תחרות ששת רבי האמנים, ניצחו: פאול קרס ואלכסנדר אלכין).

קישורים חיצוניים
----------------

* ארהרדט פוסט, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* ארהרדט פוסט, באתר chessmetrics

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 128293640
* ISNI: 0000 0003 7704 520X
* NKC: mzk2012710530
* NTA: 144537575
* VIAF: 254300580
* WorldCat: viaf-254300580

 |
**צ'ארלס מק'קול פורטיס** (באנגלית: **Charles McColl Portis**;‏ 28 בדצמבר 1933 – 17 בפברואר 2020) היה סופר אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות הרומן "נורווד" (1966) והמערבון הקלאסי "אומץ אמיתי" (1968), שניהם עובדו לסרטי קולנוע. פורטיס תואר כ"אחד הסופרים הקומיים הכי חדשניים בסיפורת המערבונים".

ביוגרפיה
--------

פורטיס נולד לסמואל פאלמר סמית מורגן באל דוראדו (אנ') שבארקנסו, וגדל והתחנך בערים שונות באריזונה. הוא התגייס לחיל הנחתים האמריקני במהלך מלחמת קוריאה, והגיע לדרגת סמל. לאחר שחרורו בשנת 1955, נרשם לאוניברסיטת ארקנסו בה סיים את לימודיו בשנת 1958 עם תואר ראשון בעיתונאות. בהיותו באוניברסיטה החל לכתוב עבור העיתון הסטודנטיאלי באוניברסיטת ארקנסו ועבור נורת'ווסט ארקנסו טיימס. לאחר שסיים את לימודיו עבד עבור עיתונים שונים ככתב, כולל כשנתיים בעיתון Arkansas Gazette ובהמשך בניו יורק הראלד טריביון, בו כיסה בעיקר את המאבק למען זכויות האזרח בדרום מולדתו. לאחר מכן חי כשנה בלונדון.

בשנת 1964 עזב את העיתונות והחל בקריירת הכתיבה. הרומן הראשון שלו נורווד הופיע בשנת 1966 וזכה להצלחה: הוא עובד לסרט על ידי ג'ק היילי ג'וניור בכיכובם של גלן קמפבל ודארבי קים. הרומן משלב "סרט מסע" מטקסס לניו יורק של ותיקי חיל הנחתים תוך הסתכלות על החברה בדרום ארצות הברית והערים הגדולות.

הרומן השני שלו "אומץ אמיתי" (פורסם לראשונה בשנת 1968 בסאטרדיי איבנינג פוסט) הצליח אף יותר ועובד גם הוא לקולנוע לראשונה בשנת 1969 על ידי הנרי האת'וויי, ופעם נוספת בשנת 2010 על ידי ג'ואל ואיתן כהן. רומן זה, שנכתב בסגנון חד והשתמש בסגנון מערבוני קלאסי, הוא היצירה הידועה ביותר של פורטיס.

פורטיס, שהתגורר בדרום ארצות הברית ובמקסיקו, פרסם שלושה רומנים נוספים: "הכלב מהדרום" (1979), "Masters of Atlantis" ‏(1985), "גרינגוס" (1991) ועוד כמה נובלות ומאמרים.

נפטר ב-17 בפברואר 2020 בליטל רוק, ארקנסו בגיל 86 ממחלת אלצהיימר.

ספריו
-----

* 1966: נורווד (Norwood)
* 1968: אומץ אמיתי (True Grit)
* 1979: הכלב מהדרום (The Dog of the South)
* 1985: Masters of Atlantis
* 1991: גרינגוס (Gringos)

קישורים חיצוניים
----------------

* צ'ארלס פורטיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* צ'ארלס פורטיס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* צ'ארלס פורטיס, באתר AllMovie (באנגלית)
* צ'ארלס פורטיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* צ'ארלס פורטיס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* צ'ארלס פורטיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harrison Smith, Charles Portis, author of the Western classic ‘True Grit,’ dies at 86, Washington Post, ‏19 בפברואר 2020 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274841905171
* BNE: XX1403575
* BnF: cb12097096v (data)
* GND: 107677334
* ICCU: SBLV187640
* ISNI: 0000 0001 1519 597X
* LCCN: n78093723
* MusicBrainz: c8380d8a-a141-4bed-b20e-2671457ddbd1
* NKC: xx0148760
* NLK: KAC201102647
* NTA: 071001530
* SUDOC: 029319501
* VIAF: 79059936
* WorldCat: lccn-n78093723

 |
**שריר החזה הגדול** (TA: Musculus pectoralis major) הוא שריר רחב דמוי מניפה הפרושה על פני החזה. לשריר שני חלקים, החלק הבריחי (Pars clavicularis muscluspectoralis majoris) והחלק של עצם החזה והצלעות (Pars sternocostalis muscluspectoralis majoris) המניעים את הזרוע לכיוון קירוב וסיבוב פנימי וכן לכיוון כיפוף (החלק הבריחי בלבד) ופשיטה (החלק של עצם החזה והצלעות בלבד).

תיאור
-----

שריר החזה הגדול מרכיב את המסה השרירית של קדמת החזה אצל גברים. אצל נשים השריר ממוקם עמוק לשדיים.

תחילתו של השריר במחצית התיכונה של עצם הבריח (הראש הבריחי), בפן הקדמי של עצם החזה, בסחוס הצלעי של שש הצלעות העליונות ובאלל שריר הבטן המלוכסן החיצוני (aponeurosis of the external oblique muscle, החלק של עצם החזה והצלעות).

השריר מסתיים בגיד הנאחז בשפה הצידית של החריץ שבין הגבשושיות של עצם הזרוע.

### משולש הדלתא והחזה

בין חיבור שריר החזה הגדול וחיבור שריר הדלתא לעצם הבריח נותר מרווח שביחד עם עצם הבריח כבסיסו מגדיר את משולש הדלתא והחזה (Trigonum clavipectorale; Trigonum deltopectorale). הוריד האגודלי (Vena cephalica) עובר דרך המשולש בדרכו לווריד בית השחי.

עצבוב
-----

שריר החזה הגדול מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5, C6 לראש הבריחי) השביעי והשמיני ושורש העצב החזי הראשון (C7, C8, T1 לחלק של עצם החזה והצלעות) דרך עצב החזה הקדמי התיכון (Nervus pectoralis medialis) ועצב החזה הקדמי הצידי (Nervus pectoralis lateralis).

ראו גם
------

* אנטומיה טופוגרפית (גו במבט קדמי, בית חזה במבט צידי)
* אנטומיה - מונחים
* תסמונת פולנד - עיוות מולד נדיר המאופיין בתת-פיתוח או בהיעדר שריר החזה הגדול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שריר החזה הגדול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.4.01.002

 |
ארה צבאית עפה
 *Ara militaris*
**ארה צבאית** (שם מדעי: *Ara miltaris*; ע"פ האקדמיה ללשון: **אָרָה אֲדֻמַּת מֵצַח**, שם שמקובל למין *Ara rubrogenys*) הוא מין עוף מהסוג ארה שבמשפחת התוכיים החי במקסיקו ובאמריקה הדרומית ביערות גשם.

מאפיינים
--------

קל להתבלבל בין מין זה לקרובו לסוג ארה ירוקה גדולה (*Ara ambiguus*). הוא מגיע לאורך 70 ס"מ, מוטת כנפיים של 99–110 ס"מ ומשקל 1.1 ק"ג. הארה הוא תוכי ירוק בעל ראש גדול עם פנים לבנות משורטטות בפסים שחורים, מקור חסון ומעוקל בצבע שחור ומצח אדום. אברות התעופה ושכבת הנוצות החיצונית בכנפיו ובאחורי גופו כחולות בצדן הגבי וצהובות בצדן הגחוני. צבעו הירוק השולט, המזכיר מדי צבא, נתן לו את שמו.

הארה ניזון מזרעים גדולים, פירות ואגוזים שאותם הוא מפצח במקורו החזק. הארה גם מחפש צוקים של אבני חרסית ואוכל מהאבנים, דבר המסייע לו להתמודד עם רעלים במזונו.

תוכי זה נמצא במצב שימור פגיע. למרות זאת, הוא עדין ניצוד למטרות סחר כחיית מחמד.

תת-מינים
--------

* *Ara militaris bolivianus* - מצוי בצפון קולומביה וצפון מערב ונצואלה, אקוודור, פרו ומערב בוליביה
* *Ara militaris mexicanus* - אנדמי למקסיקו
* *Ara militaris militaris* - מצוי במזרח בוליביה למורדות הרי האנדים ובצפון ארגנטינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארה צבאית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארה צבאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
פנים אחד מאולמות הרציפים בתחנה
**תחנת הרכבת פריז-צפון** (בצרפתית: **Gare de Paris-Nord**, מכונה לרוב **Gare du Nord** **- גאר די נור**) היא תחנת רכבת גדולה בצפון פריז, בצרפת. תחנת הרכבת משרתת את כל צפון צרפת ואת המדינות הגובלות בה מכיוון זה - בריטניה, בלגיה, גרמניה והולנד. זו התחנה העמוסה ביותר באירופה והשנייה בעולם במספר הנוסעים, עם כ-190 מיליון נוסעים בשנה.

התחנה נבנתה באמצע המאה ה-19, בתקופת הפיתוח הראשוני של רשת המסילות והרכבות בצרפת. התחנה נחנכה בפעם הראשונה בשנת 1846, כתחנה קטנה ששירתה את הקו לגבול בלגיה דרך ליל.
כיום מהווה התחנה צומת תחבורה בינלאומי, ומקשרת מספר גדול של אמצעי תחבורה, החל בקווי רכבת בינלאומיים ומהירים דוגמת TGV, היורוסטאר וה־Thalys, קווים ארציים, רכבות פרבריות - RER, המטרו של פריז, אוטובוסים ומכוניות וכלה בשירות עירוני של אופניים להשכרה.

מאז 1975 רשומה התחנה כמבנה היסטורי.

היסטוריה
--------

מבנה התחנה הראשון נבנה על ידי חברת "Chemin de du Nord" ונחנך ב -14 ביוני 1846 באותה השנה שבה הושק הקו החדש בין פריז לליל. תוך זמן קצר התחנה לא יכלה להכיל את כל הנוסעים ונאלצו להורסה חלקית על מנת להגדילה, חזית התחנה המקורית הוסרה והועברה לתחנת ליל. ג'יימס מאייר דה רוטשילד, יו"ר חברת הרכבת "צ'מין דה-פר-דוארד", בחר באדריכל הצרפתי ז'אק איגנאס לעצב את התחנה הנוכחית. הבנייה נמשכה ממאי 1861 עד דצמבר 1865, אבל התחנה החדשה נפתחה לשירות, בעודה בבנייה בשנת 1864. החזית עוצבה כדוגמת קשת ניצחון ולבנייתה השתמשו בלוחות אבן רבים. לבניין יש את הצורה הרגילה של תחנת טרמינל כמו האות U. קרן התמיכה העיקרית נעשית מתוך ברזל יצוק. עמודי התמיכה בתחנה נעשו במפעל הברזל של אלסטון וגורלי בגלאזגו שבממלכה המאוחדת, המדינה היחידה שבה היה בית יציקה גדול מספיק למשימה.

תחבורה ונוסעים
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת הרכבת פריז צפון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תחנת הרכבת פריז צפון

| תחבורה בפריז |
| --- |
| מפעילים | RATP • SNCF |
| מערכות תחבורה מסילתיות | RER • הרכבת התחתית של פריז |
| תחנות רכבת מרכזיות | פריז-צפון • פריז-מזרח • תחנת סן לאזאר • תחנת אוסטרליץ • תחנת ליון • תחנת מונפרנאס • תחנת ברסי |
| נמלי תעופה | נמל התעופה שארל דה גול • נמל התעופה אורלי • נמל התעופה לה בורז'ה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119643137 (data)
* GND: 4801985-9
* VIAF: 155013978
* WorldCat: viaf-155013978

 |