recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בעיית יוספוס** היא חידה בקומבינטוריקה שלה גרסאות אחדות. החידה קרויה על שמו של יוספוס פלביוס (יוסף בן מתתיהו), שעל-פי המסופר בגרסת פסאודו-הגסיפוס, עיבוד לטיני לספרו "תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים", בזכות פתרון חידה זו, הוא היה אחד משני הניצולים היחידים מבין 41 לוחמים יהודים שנלכדו במערה על ידי הרומאים. חבריו בחרו להתאבד ולא ליפול בשבי, ולכן הסתדרו במעגל, כך שכל לוחם שני במעגל יתאבד, עד למות כולם. יוספוס לא התלהב מהרעיון שנגזר עליו למות, ולכן חישב היכן במעגל עליו לעמוד כך שיהיה האחרון ברשימה (19).

בימי הביניים עלתה גרסה אחרת של החידה, שמופיעה בספר החידות של קלוד באשה, והוצגה קודם לכן על ידי ניקולו טרטליה: בספינה נמצאים 15 "טובים" ו-15 "רעים", ועקב סופה יש להשליך 15 נוסעים לים. יש לסדר את 30 הנוסעים במעגל, כך שאם שולפים כל אדם תשיעי מהמעגל ומשליכים אותו לים, יינצלו חייהם של כל הנוסעים ה"טובים".
על-פי האגדה פתר רבי אברהם אבן עזרא חידה זו, ובכך הציל את חייו וחיי תלמידיו. 

גרסה נוספת: לאיכר עשיר היו 30 ילדים, 15 מתוכם מאשתו הראשונה, שנפטרה, ו-15 מאשתו השנייה. האשה השנייה רצתה שבנה הבכור יירש את הנחלה, ולכן פנתה לבעלה בהצעה לסדר את 30 הילדים במעגל, להתחיל בספירה מאחד מהם, ולהוציא מהמעגל כל ילד תשיעי, עד שיישאר רק ילד אחד, והוא יהיה היורש. זמן מה לאחר התחלת התהליך האיכר שם לב שכל 14 הילדים שהוצאו עד לאותו שלב הם ילדיה של אשתו הראשונה. הוא שם לב שהבא בתור לצאת הוא הילד האחרון מאשתו הראשונה, ולכן עצר את התהליך והציע שיהפכו את כיוון הספירה, החל מאותו ילד. האשה, שנדרשה להחלטה מהירה, העריכה שההסתברות לבחירת יורש שהוא פרי בטנה הוא 15 ל-16, ולכן קיבלה את ההצעה. מי נבחר להיות היורש?

הנוסח הכללי של בעיה זו הוא: n אנשים עומדים במעגל, ונתון מספר טבעי m, כך ש: 1 < m < n. מתחילים עם אדם כלשהו במעגל, ומוציאים מהמעגל כל אדם m. תהליך זה נמשך עד שנותר אדם אחד בלבד. סדר ההוצאות של האנשים נותן את **תמורת יוספוס** (Josephus permutation), ויש לחשב תמורה זו. דוגמה: במעגל שבעה אנשים, ומוציאים כל אדם שלישי. סדר ההוצאה הוא, משמאל לימין: {3,6,2,7,5,1,4}. 

הבעיה התגלגלה גם לפתחם של העוסקים במדעי המחשב, כדוגמה לאלגוריתם, לפתרון הנאיבי יש סיבוכיות זמן ריצה ליניארית, אך ישנם אלגוריתמים הפותרים זאת בזמני ריצה נמוכים יותר.

**פתרון ב #c**

```
static int Josephusproblem(int n, int m)

{

if (n ==1){

return 1;

}

return (Josephusproblem( n-1, m)+m-1) % (n)+1;

}

```

לקריאה נוספת
------------

* W.W. Rouse Ball and H.S.M Coxeter, **Mathematical Recreations and Essays**

קישורים חיצוניים
----------------

* בעיית יוספוס, באתר MathWorld (באנגלית)
* בעיית יוספוס: כך תהיה השורד האחרון, באתר ynet, 17 בנובמבר 2016

 בעיית יוספוס, סרטון באתר יוטיוב

* Alexander Bogomolny, Josephus Flavius game, in Cut-the-Knot site.
* Josephus' Problem
**גבריאל "גייב"** **בטלר** (נולד ב-16 במאי 1959) הוא זמר ישראלי-אמריקאי שהיה חבר בלהקת עדן, שייצגה את ישראל באירוויזיון 1999 שנערך בישראל עם השיר "יום הולדת".

ביוגרפיה
--------

גבריאל בטלר נולד בשיקגו, ארצות הברית למשפחה של זמרים ומוזיקאים. מגיל צעיר התעניין במוזיקה ולמד לנגן בתופים בילדותו. כעבור מספר שנים עבר עם משפחתו ליערות בליבריה, שם גרו במשך שנתיים בתנאים קשים. גבריאל עלה לארץ בגיל 10 עם משפחתו והם הצטרפו לקהילת העבריים מדימונה שאביו היה אחד ממיסדיה. גבריאל ואחיו אדי החלו לשיר בלהקה, שלימים הפכה לחלק ממופע "שליחי הנשמה". בשנת 2001 עזב גבריאל את קהילת העבריים ולאחר שהיה נשוי פעמיים בתוך הקהילה עם 9 ילדים מנישואיו שם, התחתן עם אביב ינאי. כיום הם מתגוררים בראש העין ולהם שני ילדים.

קריירה
------

בשנת 1995 הקים יחד עם אחיו אדי בטלר את להקת "עדן" שהגיעו עם השיר "יום הולדת" למקום 5 באירוויזיון 1999 והפך לשיר אייקוני בחברה הישראלית.

בשנת 1996 השתתף בקולות רקע בשיר "לאהוב" של שרית חדד. השיר יצא נכנס לאלבום הדרך שבחרתי שיצא ב-1997.

מאוחר יותר הצטרף ל"משפחת תאקט" של סאבלימינל, אך לאחר חוזה בן 3 שנים המשיך הלאה.

בשנת 2005 הצטרף לתוכנית "רוקדים עם כוכבים" בתור סולן בלהקת הביג בנד, בנוסף בטלר מופיע באירועים פרטיים בישראל ומחוצה לה.

בשנת 2011 יצא לאור אלבומו "להיטי זהב".

ב-21 בינואר 2015 הוציא את הסינגל "אל תבקשי" וב-8 בפברואר הוציא את הווידאו קליפ לסינגל.

ב-22 בפברואר 2021 יצא אלבומו הגנוז שהקליט בשנת 2007 ונקרא "יודע לאהוב" באלבום מתארחים בוסקילז, מטרו סאבלימינל, איציק שמלי, הצל וליאור אלמליח.

כיום גבריאל מופיע בעצמו וכחלק מהרכבים שונים, בהם "קליינטה".

דיסקוגרפיה
----------

* 2011: להיטי זהב
* 2021: יודע לאהוב

ראו גם
------

* עדן
* ישראל באירוויזיון 1999
* אירוויזיון 1999

קישורים חיצוניים
----------------

* גבריאל בטלר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* גבריאל בטלר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* גבריאל בטלר, באתר שירונט
* גבריאל בטלר, באתר "פזמונט"
* גבריאל בטלר באתר קליאנטה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299652905171

 |
פסלו של בנקאי HSBC, סר תומאס ג'קסון.
כיכר הפסלים
**כיכר הפסלים** (באנגלית: **Statue Square**; בסינית: 皇后像廣場) היא כיכר להולכי רגל באזור סנטרל שבאי הונג קונג שבהונג קונג.

היסטוריה
--------

הכיכר נבנתה בשלהי המאה ה-19 ביוזמת סר קטצ'יק פול צ'אטר. הכיכר נקראת בשם זה בשל העובדה שבעת הקמתה הוצב בה פסלה של המלכה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בשנת 1887 על מנת לציין את יובל הזהב למלכותה. מכאן גם שם הכיכר בסינית - "כיכר פסל המלכה".

בעת הקמתה הייתה הכיכר כיכר לכלי רכב. פסלה של ויקטוריה ניצב במרכז הכיכר תחת חופה עשויה שיש.

לימים הוצבו בכיכר פסליהם של הנסיך אלברט בשנת ושל המלך אדוארד השביעי.

ב-24 בפברואר 1906 הוצב באתר פסלו של סר תומאס ג'קסון, מנהל תאגיד הבנקאות הונג קונג ושנגחאי. בהמשך הוצב בכיכר פסלו של המלך ג'ורג' החמישי.

בשנות ה-20 הוקם בכיכר סנוטף הזהה בצורתו לזה המצוי בוייטהול שבלונדון.

במהלך מלחמת העולם השנייה, בתקופת הכיבוש היפני של הונג קונג הורו שלטונות הכיבוש על העברת כל פסלי הברונזה שבכיכר, וכן על העברת פסלי האריות שבחזית הבניין הראשי של HSBC ליפן לשם התכתם. הפסלים נשלחו ליפן והגיעו לאוסקה אולם לא הותכו.

בתום המלחמה הובאו מרבית הפסלים חזרה להונג קונג. פסלו של ג'קסון הושב לכיכר (הנמצאת למול בניין הנהלת הבנק בו כיהן). פסלה של המלכה ויקטוריה הוצב בפארק ויקטוריה, ופסלי האריות הושבו לחזית מבנה הבנק. פסלו של ג'ורג' החמישי לא נמצא.

מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 משמשת הכיכר (וכן כיכר הבורסה) כאתר מפגש לעוזרות הבית הפיליפיניות הרבות שבהונג קונג, בימי ראשון (יום המנוחה שלהן).

תיאור הכיכר
-----------

בדרום הכיכר, במעלה הגבעה ניצב הבניין הראשי של HSBC במקום בו עמד בעת הקמת הכיכר בניין עיריית הונג קונג הישן (שנהרס בשנת 1933). בצידה המזרחי של הכיכר ניצב בניין בית המשפט העליון הישן של הונג קונג המשמש כיום את המועצה המחוקקת של הונג קונג.
בצידו המערבי של הכיכר ממוקם בניין פרינס.

בעת הקמת הכיכר גבלה הכיכר, בצידה הצפוני, בחוף הים של נמל ויקטוריה. בעקבות ייבוש הים, מצפון לכיכר נמצאת כיכר אדינבורו.

* חגיגות חג המולד בכיכרחגיגות חג המולד בכיכר
* עוזרות בית פיליפיניות נחות בכיכר ביום המנוחה השבועי שלהן.עוזרות בית פיליפיניות נחות בכיכר ביום המנוחה השבועי שלהן.
* המזרקות בכיכרהמזרקות בכיכר

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כיכר הפסלים** |

* אתר האינטרנט הרשמי של כיכר הפסלים
* 
* ההיסטוריה של הכיכר
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיירה באוקראינה. אם התכוונתם לסקווירא חצר חסידית, ראו חסידות סקווירה.

**סקווירה** (באוקראינית: **Сквира**, ברוסית: **Сквира**, ביידיש: **סקווער**) היא עיירה באוקראינה הנמצאת בסמוך לקייב הבירה.

תולדות העיר
-----------

התייחסות כתובה ראשונה לעיירה, ניתן למצוא בשנת 1390, אך ישנם ארכאולוגים הסבורים כי העיר עתיקה יותר. לאחר האיחוד הפולני-ליטאי משנת 1569 השתייכה סקווירה לפולין. בשנת 1591 העניק מלך פולין זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין לנסיך קייב זכות להחזיק בסקווירה ובסביבתה ולבנות לו ארמון בה.

בשנת 1648 כאשר מרדו האוקראינים בפיקודו של בוגדן חמלניצקי בשלטון הפולני השתלט על העיירה לזמן קצר גדוד מאנשיהם. במסמכים משנת 1736 נזכרת סקווירה ככפר שנמסר בחכירה לחוכרים יהודים. במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1765 נמנו בה 124 בתי אב, מהם 51 יהודיים. בשנת 1775 גרו בעיירה 116 יהודים, בשנת 1784 גרו בה 204 יהודים. בשנת 1797 התגוררו בסקווירה 2,000 תושבים. התושבים עסקו באותה עת בעיקר במסחר. לקראת סוף המאה ה-19 כבר מנתה העיירה 18,000 תושבים, שזהו גם מספר תושבי העיירה בעשור הראשון של המאה ה-21.

יהודי סקווירה
-------------

בראשית המאה ה-19 פעל בעיר רבי נפתלי צבי, נכדו של רבי צבי בן הבעל שם טוב. בהמשך נוסדה מצאצאיו שושלת חסידית הנקראת חסידות סקווירא, המשתייכת לשושלת טשרנוביל. השושלת ממשיכה להתקיים בניו יורק, בה הקימה שכונה הנקראת ניו סקוויר (סקווירה החדשה).

בשנת 1856 נולד למשפחה חסידית בסקווירה אשר צבי גינצברג שלימים נקרא בשם העט "אחד העם", והיה לאחד מראשי הוגיה של הציונות, ומייסד הזרם והוגה הרעיונות של הציונות הרוחנית, ומהחשובים במנסחי הזהות היהודית החילונית-לאומית. בגיל 12 העתיק אביו את מגורי המשפחה לאודסה.

תמורות בעיירה
-------------

במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הוקמה הרפובליקה העממית של אוקראינה, קצרת הימים. בתקופה זו, בשנים 1917 – 1920, נערכו 6 פוגרומים ביהודים, בעיקר על ידי אנשיו של סימון פטליורה. בין המעשים נגד היהודים נמנו בין השאר מעשי אונס, שריפת בתים ושוד רכוש או השמדתו. בפרעות אלו נרצחו בסקווירה 191 יהודים. לאחר הפרעות פקדה את סקווירה מגפה בה מצאו את מותם יהודים רבים נוספים ויהודי העיר נמלטו לערים אחרות כקייב, אודסה ובילה צרקווה.

בראשית שנות העשרים, לאחר השתלטות ברית המועצות על אוקראינה (למעט חלקה המערבי ולמעט בוקובינה), נמצאה סקווירה תחת שלטון סובייטי שדיכא את חופש הפרט ואסר על פעילות דתית, פוליטית ועסקית. בתקופה זו היו היהודים שליש מתושבי העיירה. בשנת 1939 גרו בסקווירה 2,243 יהודים.

לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה נכבשה סקווירה בספטמבר 1941. ב-20 בספטמבר 1941 נורו למוות על ידי האיינזצגרופן, לתוך בורות הריגה 850 מיהודי העיר. לאחר ימים אחדים נורו למות 140 יהודים נוספים. בשנת 1960 היו בעיירה כ-500 יהודים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקווירה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סקווירה
* סקווירה במפה(הקישור אינו פעיל) באתר mapru
* תמונות מהעיירה באתר tutbuv.com
* אלכסנדר קרוגלוב (רו'), סקווירה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1602–1603), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* סקווירה (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535548205171
* LCCN: n95017705
* NKC: ge1124138
* VIAF: 150254932
* WorldCat (עם VIAF): 150254932

 |
רבי **שמחה הלוי במברגר** (ה'תקצ"ב, 1832 – י"ד בכסלו ה'תרנ"ח, 1897) היה אב"ד אָשָׁפֶנְבּוּרְג שבבוואריה, ובנו של הרב יצחק דב הלוי במברגר, מגדולי רבני גרמניה.

קורות חייו
----------

נולד בגרמניה לרבי יצחק דב במברגר בשנת ה'תקצ"ב. 

לימד שנתיים בבית המדרש למורים בקולמר (אלזאס), בשנת תרט"ו נתמנה לכהן כאב"ד של פישך, שם כיהן 26 שנים. 

בשנת תרמ"ב החל לכהן כרב קהילת אשפנבורג, לאחר פטירת הרב הקודם הרב אברהם אדלר. 

נפטר בי"ד בכסלו ה'תרנ"ח (1897).

צאצאיו
------

בנו הרב משה אריה במברגר, רב בשנלנקה (כיום, טרזציאנצקי (אנ')).  

נכדו הוא הרב ד"ר שמחה (סימון) במברגר רב בשטוטגרט שבגרמניה ופעיל ציבורי בבני ברק.

נינו הוא הרב יהושע ישעיה נויבירט ראש ישיבה ומחבר הספר שמירת שבת כהלכתה.  

נינו הוא הרב מרדכי הלוי במברגר ראש הכולל בגלאסגוי ובנו הרב שלמה יעקב מנהל הארגון דרכי חסד.

חיבוריו
-------

* פקודת הלויים (פירוש הלכות רב אלפס)
* עבודת הלויים
* שערי שמחה
* זכר שמחה (באתר היברובוקס)
* חינוך לנערים, מגנצא, תרל"ב (1872)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמחה במברגר** בוויקישיתוף
* שמחה בן יצחק דב במברגר (1832-1897), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257995305171
* GND: 1053047673
* ISNI: 0000 0000 6697 4044
* LCCN: nr96028424
* NKC: zmp2012734973
* NTA: 30792775X
* SUDOC: 100534376
* VIAF: 22042586
* WorldCat: lccn-nr96028424

 |
**ערן אביאני** הוא מאייר וכותב קומיקס ישראלי. אביאני החל את קריירת הקומיקס שלו בשנת 2002, אז שיתף פעולה לראשונה עם הציירת אביב אור שהפכה בהמשך לשותפתו בסטודיו קומיקס שהקימו בהרציליה ונושא את השם "קומיקום". יחדיו פרסמו אור ואביאני את הקומיקס "ארינאה" שכלל ארבעה כרכים (פורסמו בין 2002–2003). את העלילות כתב אביאני ועל האיורים הופקדה אור. בקומיקס זה ניתן להבחין בהשפעות מהקומיקס האמריקאי, אך עם זאת גם הופעה שכיחה של יצורים דמיוניים ופנטסטיים רבים, שאינם נפוצים בתרבות קומיקס זו. בשנת 2013 פורסם האוגדן "ארינאה" שכלל את כל ארבע החוברות יחדיו בנוסף לרצועות קומיקס קצרות שנוצרו לאורך השנים בידיי אביאני ואור.

בשנת 2004 הוציאו אור ואביאני חוברת קומיקס קצרה בשחור-לבן בשם "דדליין" העוקבת אחר עלילותיהם - כלומר, על מאחורי הקלעים של אור ואביאני ביצירת הקומיקס ארינאה. בקומיקס זה מצוירים השניים כבעלי חיים מאונשים, המסבירים לקוראים מה הוביל אותם לבחור במקצוע הלא שגרתי שלהם ואיך יצרו את הקומיקס. אביאני כתב את הטקסט ואור ציירה, ולאחר מכן החלו השניים לפרסם חוברות אלו תמורת תשלום. החוברות זכו לביקורות טובות בסצנת הקומיקס המקומית; מבקר הקומיקס אלי הרשטיין כתב בבלוג isf משנת 2004 על הקומיקס וביקר קשות את ארינאה, אך עם זאת שיבח עד מאוד את דדליין ואף כינה אותו "'דדליין' רבותיי היא ללא ספק אחת מחוברות הקומיקס הטובות שיצאו תחת ידם של יוצרים ישראליים בשפה העברית".

בשנים הבאות פרסם אביאני מספר חוברות קומיקס עצמאיות אותן כתב ואייר לבדו, כגון "סיירת 77", "הגדנע"ע – גדודי נוער-על" ו-"הרפתקאות בארינתיה". בשנת 2016 הוציא לאור את ספרו העצמאי הראשון, "המדריך לציור קומיקס", שהוא למעשה הסבר על הכנת קומיקס ותעשיית הקומיקס. הספר הושק באירוע חגיגי בסניף קומיקס וירקות בתל אביב, שם הוקם דוכן קטן בתוך החנות ובו חתם אביאני על ספרו. האירוע סוקר גם באתר IGN ישראל, ובכתבה שפרסם דאני לי-סיזר באתר תואר אביאני כ"אמן קומיקס מוכשר, אנציקלופדיה של קומיקס מהלכת, ועכשיו גם רשמית סופר מעורר השראה".

ראו גם
------

* ארינאה
* דדליין

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הקומיקס, באתר קומיקום, ‏2015-02-26
2. ↑  ארינאה, באתר www.goodreads.com
3. ↑  קומיקס וירקות « בלון דיבור
4. ↑  דדליין, באתר www.goodreads.com
5. ↑  Article, web.archive.org, ‏2007-01-01
6. ↑  המדריך לציור קומיקס - מאת ערך אביאני, באתר mai-art.co.il
7. ↑  אירוע השקת הספר "המדריך לציור קומיקס" של ערן אביאני בקומיקס וירקות, באתר IGN Israel, ‏2016-02-04

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007574031105171
* ISNI: 0000 0000 5735 3975
* LCCN: no2009031489
* VIAF: 20147266559035480485
* WorldCat (עם VIAF): 20147266559035480485

 |
**כיכר מריה תרזה (Maria-Theresien-Platz)** היא האנדרטה החשובה ביותר של למלוכה ההבסבורגית בווינה, אוסטריה. היא מנציחה את מריה תרזה הראשונה מאוסטריה, ארכידוכסית אוסטריה, אשתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. הכיכר נמצאת במיקום מרכזי בעיר ומחברת את הרינגשטראסה לרובע המוזיאונים.

משני צידי הכיכר ניצבים שני מוזיאונים במבנים כמעט זהים, המוזיאון להיסטוריה של הטבע והמוזיאון לתולדות האמנות, אשר נבנו ב-1889. ההבדל היחיד בין המבנים הוא הפסל על חזיתותיהם. בחזית המוזיאון להיסטוריה של הטבע יש פסלים המתארים האנשה של היבשות אפריקה, אסיה, אירופה ואמריקה. בחזית המוזיאון לתולדות האמנות מופיעים אמנים אירופאים מפורסמים, כמו פיטר ברויגל ההולנדי. במרכז הכיכר ניצב מונומט רב ממדים של הקיסרית מריה תרזה, אשר על שמה נקראה הכיכר, והוא מקושט מצידיו בפרחים צבעוניים.

המוזיאון לאמנות מודרנית ניצב במקום בו ניצבו בעבר האורוות המלכותיות, והוא מציג יצירות עכשוויות. שלושת המוזיאונים הם יעדים פופולריים לתיירים.

המוזיאון לתולדות האמנות מכיל יצירות מפורסמות רבות של המאסטרים מצפון אירופה, כמו מגדל בבל של ברויגל, וכן אוסף נרחב של אמנות עולמית עתיקה. האוסף המצרי מכיל דמויות חנוטות, גילופי אבן, וקברו של נסיך מצרי שהועבר לווינה והורכב מחדש עבור הקיסר פרנץ יוזף הראשון מאוסטריה. על גג חדר המדרגות יש ציורי קיר של האמן האוסטרי גוסטב קלימט.

מוזיאון ההיסטוריה של הטבע מכיל תצוגות של פרפרים וחרקים אחרים, ואוסף חיות משומר ומפוחלץ נרחב, כולל סוס פרז'וואלסקי, גור של קרנף ג'אווה, ושרידי דודו. במוזיאון פועל מיקרו־תיאטרון המציג שקופיות של אורגניזמים מיקרוסקופיים, שני סרטני העכביש שנשלחו לקיסר פרנץ יוזף על ידי הקיסר היפני במתנה, והתיאור האנושי הראשון אי פעם של סצנה תת-ימית, אשר נעשתה בהתבוננות במארג החיים ובאמצעות פעמון צלילה שנבנה לשם כך. חדר המדרגות מכיל ציורים של הקיסר פרנץ יוזף, הקיסרית מריה תרזה והכלב המפוחלץ שלה, כלב ציד מיניאטורי.

האנדרטה למריה תרזה
------------------

ב-1874 הגישו שלושת הפסלים יוהנס בנק, קרל קונדמן וקספר פון זומבוש עיצובים לפסל המתוכנן. הקיסר פרנץ יוזף הראשון בחר בזומבוש, שעבד עם תלמידו אנטון ברנק במשך 13 שנים על פסלי הברונזה, שהגיעו למשקל כולל של 44 טון. קרל פון הסנהאואר תכנן את הארכיטקטורה של האנדרטה. עם הבסיס, האנדרטה משתרעת על שטח של 632 מ"ר וגובהה 19.36 מטר, ומלמעלה יושבת דמותה של הקיסרית בגובה של 6 מטרים.

גלריה
-----

* המונומט של מריה תרזההמונומט של מריה תרזה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר מריה תרזה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Brook 2012, p. 126–27.
2. ↑  לאחד מהם יש רגליים אורות במיוחד המתנשאות לאורך של 2 מטרים
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "קבוצת ארמיות צפון".

**קבוצת הארמיות הצפונית** (באנגלית: **Northern Army Group**), הידועה גם בראשי התיבות "**נורתא"ג**" (**NORTHAG**), הייתה קבוצת ארמיות של נאט"ו, אשר הוצבה בגרמניה המערבית במהלך המלחמה הקרה במטרה לקדם פלישה אפשרית של ברית ורשה.

היסטוריה
--------

קבוצת הארמיות הצפונית הוקמה ב-1 בנובמבר 1952 על בסיס המפקדה של הכוחות הבריטיים בגרמניה, אשר בתורה הוקמה על בסיס קבוצת הארמיות ה-21. מפקדת קבוצת הארמיות הייתה בתחילה בעיר באד אוינהאוזן, אך ב-1954 היא הועברה לריינלנד. הקבוצה כללה כוחות בריטיים, גרמניים, הולנדיים, בלגיים וצרפתיים, ובמקרה של מלחמה היו אמורים לעבור תחת פיקודו גם כוחות אמריקניים. הכוחות היו כפופים לצבאותיהם שלהם, ורק במקרה של מלחמה היה יכול מפקד קבוצת הארמיות להפעיל את כל הכוחות. מפקד הקבוצה היה גנרל בריטי אשר שימש במקביל כמפקד ארמיית הריין הבריטית כראש מטהו היה ממונה גנרל מיור גרמני, וכסגנו היה ממונה מפקד הולנדי או בלגי.

כוחות האוויר של קבוצת הארמיות כללו את חיל האוויר הטקטי השני של בעלות הברית (2 ATAF), ואת חיל האוויר המלכותי גרמניה (RAFG). משימת קבוצת הארמיות הייתה ההגנה על מישורי צפון גרמניה מדרום לנהר האלבה עד העיר קאסל. ההגנה מצפון לאלבה הייתה מופקדת בידי פיקוד בעלות הברית בשלזוויג הולשטיין ויוטלנד (COMLANDJUT), ומדרום לקאסל הייתה ההגנה מופקדת בידי קבוצת הארמיות המרכזית (סנטא"ג). במקרה של מלחמה נגד ברית ורשה, הייתה עתידה הגזרה של קבוצת הארמיות הצפונית להיות בעייתית במיוחד. חרף התיעוש שעברה גרמניה המערבית בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, עדיין בצפון גרמניה היו מישורים פתוחים רבים וכבישים נוחים שמהם ניתן היה בקלות להגיע למזרח ומערב. ההשערה הרווחת בקרב מפקדי נאט"ו הייתה שזה יהיה יעד ההתקפה המועדף על ברית ורשה. בשל כך, בימות שלום כללה הקבוצה 220,000 חיילים, 3,500 טנקים, 2,000 תותחים ואף נשק גרעיני טקטי. מתוך כל חיילי הקבוצה, 106,000 היו גרמנים (כולל דיוויזיית הפאנצר השביעית), ובמקרה של מלחמה מספרם של אלו היה עתיד לגדול ל-170,000. במקרה של מלחמה הייתה מפקדת הקבוצה אמורה לעבור למאסטריכט.

בפועל, לא הייתה קבוצת הארמיות מעורבת בלחימה לאורך כל המלחמה הקרה, למעט סיוע מזערי לכוחות הבינלאומיים במלחמות יוגוסלביה. הקבוצה פורקה ב-24 ביוני 1993. כמפקדה האחרון שימש סר צ'ארלס גתרי, וראש המטה האחרון שלה היה הלמוט וילמן.

סדר כוחות בימי שלום
-------------------

* הקורפוס ההולנדי ה-1
	+ הדיוויזיה ההולנדית ה-1
	+ הדיוויזיה ההולנדית ה-4
	+ הדיוויזיה ההולנדית ה-5
* הקורפוס הגרמני ה-1
	+ דיוויזיית הפאנצר ה-1
	+ דיוויזיית הפאנצר ה-7
	+ דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-11
	+ הבריגדה האווירית ה-27
* הקורפוס הבריטי ה-1
	+ הדיוויזיה המשוריינת ה-1
	+ הדיוויזיה המשוריינת ה-3
	+ הדיוויזיה המשוריינת ה-4
	+ הדיוויזיה ה-2
* הקורפוס הבלגי ה-1
	+ הדיוויזיה הבלגית ה-1
	+ דיוויזיית השריון הבלגית ה-16
* הקורפוס הצרפתי ה-3
	+ דיוויזיית השריון הצרפתית ה-2
	+ דיוויזיית השריון הצרפתית ה-10
	+ הדיוויזיה הצרפתית ה-8

קישורים חיצוניים
----------------

* קבוצת הארמיות הצפונית (באנגלית)
**Web Server Gateway Interface** (בראשי תיבות: **WSGI**; בתרגום לעברית: **ממשק לכניסה לשרת רשת**) היא מוסכמת קריאה לשרת HTTP להעברת הקריאות אליו לאפליקציות רשת ותשתיות הכתובות בשפת פייתון.

הגרסה העדכנית של WSGI מוגדרת ב-3333 Python Enhancement Proposal (PEP).

ומתאימה לפייתון 3. (קדם לו PEP 333 אשר נקבע בשנת 2003 והגדיר את המפרט עבור Python 2)

רקע כללי
--------

בשנת 2003, נכתבו תשתיות רשת ל-Python בדרך כלל רק מול CGI, FastCGI, mod\_python, או API מותאם אישית אחר של שרת אינטרנט ספציפי. מצב זה גרם לכך שכתיבת לוגיקת שרת הרשת הייתה מצומדת בחוזקה לתשתית הספציפית אשר נבחרה לבניית השרת.

WSGI נוצר אפוא כממשק נייטרלי לחיבור שרתי ואפליקציות רשת כתשתית אחידה לפיתוח יישומי אינטרנט.

סקירת מפרט
----------

ל-WSGI שני צדדים:

* צד השרת – מריץ לרוב שרת אינטרנט כגון Apache או Nginx, או שרת קל משקל כגון flup.
* צד היישום/מסגרת אשר נכתב בפייתון.

בין השרת והאפליקציה, ייתכן שיתווכו רכיבי תווך (Middleware) אשר יבצעו פעולות שונות על הקלט לפני מסירתו לאפליקציה.

ראו גם
------

* ממשק שרת אסינכרוני (ASGI) – היורש הרוחני של WSGI, מוסיף תמיכה ליישומים אסינכרוניים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "PEP 3333 – Python Web Server Gateway Interface v1.0.1". *Python.org*. נבדק ב-2018-04-04.
2. ↑  "FrontPage – Python Wiki". *Python.org*. נבדק ב-2017-01-27.
3. ↑  "PEP 3333 – Python Web Server Gateway Interface v1.0.1". *Python.org*. נבדק ב-2018-04-04."PEP 3333 – Python Web Server Gateway Interface v1.0.1". *Python.org*. Retrieved 2018-04-04.
**מקש End** (`End`) הוא מקש מקלדת, המשמש למטרה ההפוכה ממקש Home, ומוביל לתחתית דף אינטרנט או עמוד במחשב באופן כללי. במערכות הפעלה מסוימות, `End` משגר את סמן הטקסט לסוף המשפט שהוא מורה. במקלדות קטנות בהן אין את המקש `End`, ניתן ללחוץ על שילוב המקשים `Fn`+`→`.

Microsoft Windows
-----------------

בתוכנות במחשבים מודרניים של Windows, מקש ה`End` מוביל את סמן הטקסט לסוף המשפט שהוא מורה. כאשר סמן הטקסט מורה על טקסט שלא ניתן לערוך אותו, מקש ה`End` יוביל לתחתית הדף.

בנוסף לכך, ניתן לסמן טקסט שבא אחרי סמן הטקסט בעזרת שילוב המקשים `End`+`⇧ Shift`.

macOS
-----

ברוב תוכנות macOS, המקש `End` פועל בצורה שונה ממה שהוא פועל במערכות הפעלה אחרות. כאשר לוחצים על המקש, הוא יוביל לתחתית הדף, אך סמן הטקסט לא ישנה את מיקומו כלל. במקלדות macOS שאין את המקש `End`, ניתן ללחוץ על שילוב המקשים `Fn`+`→`. בשביל לעשות את הפעולה שניתן לעשות ב-Windows (לשגר את סמן הטקסט לסוף המשפט שהסמן מורה), ניתן ללחוץ על שילוב המקשים `⌘ Command`+`→`.

לינוקס
------

בלינוקס, המקש `End` עושה את אותם הפעולות שהוא עושה בווינדוס, הוא משגר את סמן הטקסט לסוף המשפט שהוא מורה ומוביל לתחתית מסמך או עמוד באינטרנט. בנוסף לכך, כמו בווינדוס, ניתן לסמן טקסט שבא אחרי סמן הטקסט אם לוחצים על `⇧ Shift` בו-זמנית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mac OS X and Home / End keys, web.archive.org, ‏2006-11-06
2. ↑  macos - Remap "Home" and "End" to beginning and end of line, Ask Different

| מקלדת מחשב סטנדרטית בעברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

 |

 |
**על מלחמה תרמו-גרעינית** (באנגלית: ***On Thermonuclear War***) הוא ספר משנת 1960 מאת היהודי אמריקאי הרמן קהאן (אנ'), אסטרטג צבאי במכון ראנד ולימים מייסד מכון הדסון. בספר מתאר קהאן את תאוריית המלחמה בעידן הנשק התרמו-גרעיני והשפעתה על מאזן הכוחות הבינלאומי.

שם הספר
-------

שם הספר נוצר בהשראת הכרך הקלאסי "על המלחמה", מאת קרל פון קלאוזביץ.

יציאה לאור
----------

כאשר יצא לאור הספר היה פופולרי משני צידי מסך הברזל. הספר נמכר אז ב-30,000 עותקים.

תוכן הספר
---------

מטרתו המוצהרת של קאהן בכתיבת הספר הייתה "להימנע מאסון ולהגיש עוד זמן, מבלי לציין מה יש לעשות בזמן הזה".

הספר בין היתר עוסק בחוסר האמינות של השימוש בהרתעה תרמו-גרעינית בלבד ומסבר כיצד מדינה יכולה "לנצח" במלחמה גרעינית.

הספר בין היתר מפרט את אסטרטגיית הלוחמה הגרעינית לגבי נשק יום הדין. קהאן מראה בספר כיצד נשק יום הדין מגביל את עקרון השמדה הדדית מובטחת באסטרטגיה הגרעינית שפיתח המדען האמריקאי-אוסטרי-יהודי ג'ון פון נוימן.

דעות על הספר
------------

הוברט ה. האמפרי אמר על הספר "רעיונות חדשים, במיוחד אלו הסותרים הנחות נוכחיות, תמיד כואבים למוח האנושי לשאת. הספר 'על המלחמה התרמו-גרעינית' מלא ברעיונות כאלה".

ראו גם
------

* השמדה הדדית מובטחת
* נשק יום הדין
* פצצה מומלחת

לקריאה נוספת
------------

* Kahn, H. (2011). *On Thermonuclear War*. War and Peace Research. Transaction Publishers. ISBN 978-1-4128-1559-8. נבדק ב-2022-04-23.}

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kaplan, Fred (10 באוקטובר 2004). "Truth Stranger Than 'Strangelove'". *The New York Times*. נבדק ב-11 בינואר 2015. In 1960, Mr. Kahn published a 652-page tome called "On Thermonuclear War," which sold 30,000 copies in hardcover. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Kahn 2011, pp. [ 145-146.
**לי יאנג** (נולדה ב-1986) היא סופרת ילדים ישראלית.

ביוגרפיה
--------

לי יאנג גדלה בתל אביב. היא צאצאית של המשוררת והסופרת אסתר ראב. אמה היא רואת חשבון שעבדה בחברות בינלאומיות ואביה היה דיפלומט. עקב הקריירות של הוריה התגוררה כעשור בלונדון ובברלין ושבה ארצה בשנת 2016. יאנג קיבלה תואר ראשון במוזיקה מהאקדמיה בלונדון בשנת 2007 ותואר שני בכלכלה וניהול מבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) בשנת 2009. היא ניהלה את האופרציה הבינלאומית של Airbnb מאירופה, והשיקה את פעילות החברה בישראל, ביוון ובטורקיה. כיום היא עוסקת בהשקעות בהון סיכון.

בינואר 2022 החלה יאנג להגיש פודקאסט ברדיו תל אביב על ספרות ילדים.

יאנג נשואה לאוליבר, אותו הכירה בעת שהותה בברלין, ולזוג שלושה ילדים.

יצירתה
------

יאנג כתבה למגירה עוד מנעוריה, בעיקר ספרי פנטזיה. ספרה הראשון, ממלכת השינה, יצא בהוצאת אוריון בשנת 2020 ועסק בנושא טקסי השינה של הילדים. בשנת 2021 יצא לאור ספרה השני, אור קטן, בהוצאת טפר. יאנג תרמה 400 עותקים מספרה השלישי, למר קו נתפס הגב, הוצאת אוריון 2021, לילדי ויצו העולמית. הספר למר קו נתפס הגב יצא לאור במאי 2022 בהוצאה מחודשת תחת הוצאת סטימצקי.

בפברואר 2022 ראה אור ספרה הרביעי, כוכב לעוגה, בהוצאת סטימצקי. ספרה החמישי, ״בעיה באמבטיה״, ראה אור בחודש יולי 2022 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.

במאי 2023 החלה יאנג להגיש פינה שבועית על ספרות ילדים, "ההמלצה של לי", בתוכנית פותחים יום של רשת 13.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לי יאנג** בוויקישיתוף
* 

* לי יאנג, ברשת החברתית פייסבוק

* לי יאנג, ברשת החברתית אינסטגרם

* אתר האינטרנט הרשמי של לי יאנג
* פודקאסט ספרות הילדים עם לי יאנג, אתר רדיו תל אביב
* ראיון עם לי יאנג על הרגלי שינה טובים לילדים וספרות, רדיו 103
* ראיון עם לי יאנג ברדיו קסם 106FM
* המלצה על ספרה ממלכת השינה בתוכנית פותחים יום, רשת 13
* טור של לי יאנג במקור ראשון
* המלצה על הספר אור קטן, מאירה ברנע גולדברג, אתר מאקו

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אור קטן, באתר נוריתה, ‏2021
2. 1 2 3  "אשת העסקים שכותבת ספרי ילדים על חושך". *הארץ*. נבדק ב-2022-07-31.
3. ↑  רדיו ת"א משיק פודקאסט ראשון מסוגו בעברית על ספרות ילדים – זצ
4. ↑  ממלכת השינה, באתר www.orion-books.co.il
5. ↑  טפר הוצאה לאור והפקת ספרים - אור קטן, באתר www.teper-p.co.il
6. ↑  התרומה של יאנג, באתר וואלה!, ‏2021-05-24
7. ↑  כוכב לעוגה | סטימצקי, באתר www.steimatzky.co.il
8. ↑  בעיה באמבטיה - לי יאנג, באתר www.e-vrit.co.il
9. ↑  לי יאנג על אוכל ותזונה בספרות ילדים | חדשות 13, באתר רשת 13
10. ↑  הספרים שאתם חייבים לקרוא עם הילדים בחופש הגדול | חדשות 13, באתר רשת 13
11. ↑  המלצות לספרים שחייבים לקרוא עם הילדים בחופש הגדול | חדשות 13, באתר רשת 13

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009706663605171
* VIAF: 18161935443739671743
* WorldCat (עם VIAF): 18161935443739671743

 |
**חשיפה עצמית** היא תהליך תקשורתי שבו אדם אחד חושף את עצמו לאחר. חשיפה זו מתייחסת לכל סוג של מידע בו אדם יכול לשתף אדם אחר, כמו מחשבות, רגשות, שאיפות, פחדים, מטרות, חלומות והעדפות.

תרומה מול סיכון
---------------

יצירה של קשרים בין-אישיים מצריכה רמה מסוימת של חשיפה עצמית בהתאם למצב ולאופי הקשר.
כאשר לאדם ישנם פחות קשרים בין-אישיים משמעותיים ממה שהוא חפץ נוצרת תחושת בדידות. על כן נכונות לחשיפה עצמית תורמת ליכולתו של האדם להשתלב בחברה ולשפר את איכות החיים שלו.

לצד זאת חשיפה עצמית רבה מידי עלולה להרחיק אנשים אחרים אשר אינם מעוניינים במידע כה רב אודות האדם החולק אותו עימם. לא רק זאת, אלא שחשיפה של פרטים אישיים עלולה גם להוביל לניצול לרעה. על כן יש לנקוט במידת הזהירות כדי להימנע ממצבי סיכון.

לצורך ויסות רמת החשיפה העצמית ההולמת עבור כל סיטואציה יש צורך בשליטה עצמית וכישורים החברתיים, אשר נרכשים בהדרגה לאורך ההתפתחות החברתית של האדם.

חשיפה עצמית באינטרנט
--------------------

 ערך מורחב – **חשיפה עצמית באינטרנט**  

חשיפה עצמית באינטרנט היא היחשפות האדם מרצונו העצמי באמצעות האינטרנט ברמות שונות.
התופעה קשורה לאפשרותו של האדם לוותר על פרטיותו, במרחבים הנתונים בשליטתו, בשל צרכים ומניעים, ובכלל זה הצורך לתקשר עם בני אדם, המשולבים בחידושי הטכנולוגיה של המאה ה-21.
חשיפה עצמית באינטרנט היא חלק מתרבות האינטרנט המקובלת בתחילת המאה ה-21, לכאורה, מנוגדת לרצון לשמירת הפרטיות והאנונימיות, ומהווה ויתור מסוים על הזכות לפרטיות.

חשיפה עצמית בטיפול
------------------

 ערך מורחב – **חשיפה עצמית בטיפול**  

בפסיכותרפיה, חשיפה עצמית היא מצב שבו המטפל משתף רגשות או מידע אישי אודותיו בתהליך טיפולי, דבר העשוי להיות כלי משמעותי של התערבות טיפולית. חוקרים רבים שבדקו את הכלי מצאו כי יש בו פוטנציאל גבוה לקידום התהליך הטיפולי. לעיתים קרובות הוא בא לידי ביטוי כחלק אינטגרלי מהתהליך הטיפולי ויש לו תפקיד חשוב בהתפתחות הקשר הטיפולי. יחד עם זאת, כתלות בדרך, בעיתוי ובסיבות לשימוש בכלי, הוא יכול להוות הפרה של הגבולות הטיפוליים והאתיים או להקשות על הטיפול. ההבנה של החשיפה העצמית כעניין העוסק בגבולות בטיפול וההשלכות על הקשר והתהליך הטיפוליים חיוניים לכל מטפל.

ראו גם
------

* נכות לא נראית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Baron, R. A. and Byrne, D. (2000). Social psychology. Boston: Allyn and Bacon.
2. ↑  Jeffrey E. Barnett (2011), Psychotherapist self-disclosure: Ethical and clinical considerations.Psychotherapy, Vol 48(4), 315-321. doi: 10.1037/a0026056 Special Section: Self-Disclosure.
3. ↑  ארווין יאלום, (2001). **מתנת התרפיה**. תל אביב: קשת
**ג'ורג' ג'י. ריצ'י** (באנגלית: **George G. Ritchie**) היה נשיא האקדמיה לרפואה כללית של וירג'יניה בריצ'מונד, יו"ר המחלקה לפסיכיאטריה בבית החולים Towers‏ ומקים ונשיא "Universal Youth Corps", במשך יותר מ-20 שנה. בשנת 1967 החל עוסק בפסיכיאטריה פרטית בשרלוטסוויל, וירג'יניה, ובשנת 1983 עבר לאניסטון, אלבאמה, לכהן כראש המחלקה לפסיכיאטריה במרכז הרפואי "Northeast Alabama Regional Medical Center". הוא חזר לריצ'מונד בשנת 1986 לפרקטיקה פרטית עד פרישתו בשנת 1992‏
.

חוויית סף-מוות
--------------

בהיותו בגיל 20, ריצ'י נפטר בבית חולים צבאי, והוכרז כמת על ידי רופא צבאי בתפקיד, פעמיים. אולם לאחר תשע דקות מההכרזה השנייה הוא התעורר לחיים. ד"ר ריצ'י כתב על חוויית סף מוות שלו בספרו "חזרה ממחר" (*Return from Tomorrow*) שכתב יחד עם אליזבת' שריל ופורסם בשנת 1978. בספרו הוא מתאר חוויה חוץ גופית ומאורעות שמימיים שאירעו לו כולל מסעות בין ממדים שונים במרחב ובזמן. הספר תורגם לתשע שפות שונות.

פטירתו
------

ד"ר ריצ'י נפטר באוקטובר 2007 בביתו באירווינגטון, וירג'יניה, בגיל 84. אולם טרם מותו אמר לאור המידע שלמד בחוויית סף המוות שלו:

> 
> המוות אינו יותר מאשר פתח, משהו שאתה עובר דרכו
> 
> 
> 
> — ד"ר ג'ורג' ריצ'י
> 
>

ביבליוגרפיה
-----------

* George G. Ritchie and Elizabeth Sherrill, *Return from Tomorrow*. Old Tappan, NJ: F.H. Revell, 1978. מסת"ב 0-8007-8412-X.
* George G. Ritchie, *Ordered to Return: My Life After Dying*. Charlottesville, VA: Hampton Roads Publishing, 1998. מסת"ב 1-57174-096-1.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ritchie, G. and Sherrill, E. *Return from Tomorrow*, 1978, back cover.
2. 1 2 3 4  Anniston Star Obituary, October 31, 2007. Accessed 2007-12-18.
3. ↑  Richmond Times-Dispatch obituary, October 31, 2007. Accessed 2007-12-18.
4. ↑  Ritchie, G. *Ordered to return: my life after dying*, 1998, pp. 24-25.
5. ↑  Ritchie, G. and Sherrill, E. (1978), op. cit. pp. 36-46.
6. ↑  Ritchie, G. and Sherrill, E. (1978), op. cit. pp. 55-74.
7. ↑  Ritchie, G. (1998), op. cit. back cover.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430119905171
* BnF: cb12710807g (data)
* GND: 11901114X
* ISNI: 0000 0001 0776 2284
* LCCN: n77016654
* NKC: mzk2006324140
* NTA: 071189769
* VIAF: 3271488
* WorldCat: lccn-n77016654

 |
**מנואל פריירה** (בספרדית: **Manuel Ferreira**;‏ 22 באוקטובר 1905 – 29 ביולי 1983) היה כדורגלן ומאמן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת החלוץ. היה הקפטן של נבחרת ארגנטינה בסוף שנות העשרים של המאה ה-20 ובמונדיאל 1930.

ביוגרפיה
--------

פריירה התחיל את הקריירה בקבוצת הנוער טרנקה לאוקן ממקום הולדתו. משם המשיך לקריירה מקצוענית באסטודיאנטס שם שיחק בעמדת החלוץ המרכזי והיווה חלק מקו ההתקפה הזכור בכינויו ה"לוס פרופסורים" יחד עם אלחנדרו סקופלי, אנריקה גואיטה, אלברטו זוזאיה ומיגל אנחל לאורי. פריירה כבש בסך הקריירה שלו בה 100 שערים וממוקם במקום ה-6 בטבלת הכובשים בהיסטוריה. בעונה האחרונה הלא רשמית בארגנטינה סיים כסגן ב-1930 ובעונה אחר כך ב-1931 הם סיימו במקום השלישי כשהקבוצה כבשה 104 שערים והייתה לפוריה ביותר בתחרות. בשנת 1933 עבר לשנתיים לריבר פלייט ואז חזר לקדנציה שנייה באסטודיאנטס לפני שפרש.

במדי נבחרת ארגנטינה היה לקפטן שלה בסוף שנות העשרים של המאה ה-20. הופעת הבכורה שלו הגיעה ביולי 1927 נגד אורוגוואי במתכונת גביע ניוטון. באותה שנה זכה עימה בקופה אמריקה כשכבש צמד בטורניר ב-1–5 נגד פרו המארחת. השער הראשון נגדם נכבש כעבור 50 שניות בלבד ובכך הוא אחד הכובשים המהירים ביותר בתולדות הנבחרת. בשנת 1928 הם זכו במדליית כסף באולימפיאדת אמסטרדם ופריירה כבש 6 שערים וסיים במקום השני במלכות השערים אחרי חברו לקבוצה, דומינגו טראסקוני, שכבש 11 שערים. במשחק הגמר נגד אורוגוואי השווה את התוצאה ל-1–1 וכך הוא נגמר גם לאחר הארכה. במשחק חוזר הם הפסידו להם 2–0 והפסידו את מדליית הזהב. בשנת 1929 פריירה זכה פעם נוספת בקופה אמריקה כשהוא כובש צמד ב-1–4 נגד פרגוואי ועוד אחד ב-0–2 על אורוגוואי. הוא הנהיג אותה במונדיאל הראשון ב-1930 והם הגיעו עד לגמר בו הפסידו 4–2 למארחת אורוגוואי. פריירה עשה בסך הכל במדיה 21 הופעות וכבש 11 שערים.

עם פרישתו ממשחק עבד בתור שדרן משחקי כדורגל ברדיו וכתב טור דעה בעיתון הארגנטינאי קלרין ואל דיה. בנוסף לכך היה גם כתב ועיתונאי בכמה טורנירי מונדיאל. בשנת 1983 פריירה נפטר בגיל 77 בבית החולים בברצלונה לאחר שחלה בסרטן. כמחווה והוקרה על הקריירה הספורטיבית שלו זכה שמשנת 1991 רחוב במקום הולדתו יקרא על שמו.

תארים
-----

נבחרת ארגנטינה
* סגנית גביע העולם: 1930
* קופה אמריקה (2): 1927, 1929
* מדליית כסף באולימפיאדה: 1928

אישיים
* השחקן המצטיין בקופה אמריקה: 1929

גלריה
-----

* פריירה עם ה"לוס פרופסורים"פריירה עם ה"לוס פרופסורים"
* פריירה (מקדימה, שלישי מימין) עם נבחרת ארגנטינה בשנת 1929פריירה (מקדימה, שלישי מימין) עם נבחרת ארגנטינה בשנת 1929

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנואל פריירה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 1930 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 בוסיו • 
2 בוטאסו • 
3 צ'רו • 
4 צ'יבידיני • 
5 דמריה • 
6 טורה • 
7 ח.אוואריסטו • 
8 מ.אוואריסטו • 
9 פריירה • 
10 מונטי • 
11 מוטיס • 
12 אורלנדיני •
13 פטרנוסטר • 
14 פרינטי •
15 פאוצ'לה •
16 פיאג'יו •
17 סקופלי •
18 ספדרו •
19 סטאבילה •
20 סוארס •
21 וראז'ו •
22 זומלזו •
מאמן: אולסאר וטרמוטולה | ארגנטינהארגנטינה |
**אדיסון קרנדל גיבס** (באנגלית: **Addison Crandall Gibbs**, ידוע גם כ-**A. C. Gibbs**;‏ ‏9 ביולי 1825 – 29 בדצמבר 1886) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון השני בשנים 1862–1866. קודם לכן הוא היה חבר בבית המחוקקים של טריטוריית אורגון וחבר בית המחוקקים המדינתי של אורגון.

ראשית חייו
----------

אדיסון קרנדל גיבס נולד במחוז קאטאראוגוס שבמדינת ניו יורק. הוא למד בבתי ספר ציבוריים של המדינה ולאחר מכן היה למורה. בהמשך הוא עבר את מבחני לשכת עורכי הדין, וב-1849 עבר לקליפורניה.

באורגון
-------

ב-1850 עבר גיבס לטריטוריית אורגון. הוא התיישב בעיר גרדינר שעל שפך הנהר אומפקווה, שם ב-1852 הוא היה לחבר בבית המחוקקים של הטריטוריה. הוא גם מונה כגובה המכס בגרדינר.

ב-1860 עבר גיבס לפורטלנד, שם הוא נבחר לבית המחוקקים של המדינה החדשה, אורגון. ב-1862 הוא נבחר כמושל אורגון. תקופת כהונתו החלה ב-10 בספטמבר 1862, וכך הוא כיהן במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. ב-1864, בתגובה להוראות מהקונגרס של ארצות הברית, גייס גיבס רגימנט רגלים, על אף התנגדות מצד תושבי אורגון. הוא גם עשה שימוש בכוחו הפוליטי באורגון כדי לחסל את תנועת תומכי הפרישה מהאיחוד. תקופת כהונתו כמושל הסתיימה ב-12 בספטמבר 1866.

לאחר תום כהונתו התמודד גיבס ב-1866 ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית. לאחר מכן הוא כיהן תקופת כהונה אחת כתובע המחוזי הפדרלי של המחוז השיפוטי של אורגון וכנציב מטעם המדינה ליישוב תביעות מלחמה על רקע המלחמות נגד האינדיאנים. כתובע הפדרלי המחוזי, הוא הועבר מתפקידו באופן שנוי במחלוקת על ידי התובע הכללי בממשלו של הנשיא יוליסס ס. גרנט, ג'ורג' הנרי ויליאמס, לשעבר סנאטור מאורגון, כאשר גיבס ניהל תביעה על הונאת בחירות באורגון. לאחר מכן הוא שב למשרד עורכי הדין הפרטי שלו בפורטלנד.

מותו
----

אדיסון קרנדל גיבס נפטר בלונדון ב-29 בדצמבר 1886. ארונו הועבר משם באמצעות החלטה של בית המחוקקים של אורגון והוא נטמן בבית הקברות ריבר ויו שבפורטלנד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדיסון קרנדל גיבס באתר Archives West (באנגלית)
* אדיסון קרנדל גיבס באתר The Political Graveyard (באנגלית)
* אדיסון קרנדל גיבס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Governor's Records Guides, Oregon State Archives (באנגלית)

| מושלי אורגון אורגוןאורגון |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ג'ון ויטאקר • אדיסון קרנדל גיבס • ג'ורג' למואל וודס • לה פאייט גרובר • סטיבן צ'דוויק • ויליאם וולאס תאייר • זינס פרי מודי • סילבסטר פנוייר • ויליאם פיין לורד • תאודור ת'רסטון גיר • ג'ורג' ארל צ'מברלין • פרנק בנסון • ג'יי באוורמן • אוסוולד וסט • ג'יימס ויתיקומב • בן אולקוט • וולטר פירס • אייזק לי פטרסון • אלבין וולטר נורבלד • ג'וליוס מאייר • צ'ארלס מרטין • צ'ארלס ספראג • ארל סנל • ג'ון יוברט הול • דאגלס מקיי • פול פטרסון • אלמו סמית' • רוברט הולמס • מארק הטפילד • טום מק'קול • רוברט סטראוב • ויקטור אטיה • ניל גולדשמידט • ברברה רוברטס • ג'ון קיצהבר • טד קולנגוסקי • ג'ון קיצהבר • קייט בראון • טינה קוטק |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010649181005171
* GND: 1193952875
* ISNI: 0000 0000 4201 222X
* LCCN: no98124937
* SNAC: w64m9f3d
* VIAF: 68557204
* WorldCat: lccn-no98124937

 |
**שרה ג'נט קונור** (באנגלית: **Sarah Jeanette Connor**) היא דמות בדיונית בסדרת סרטי "שליחות קטלנית". היא מופיעה כפרוטגוניסט בשליחות קטלנית, שליחות קטלנית 2: יום הדין, שליחות קטלנית: ג'נסיס ובסדרת הטלוויזיה שליחות קטלנית: יומני שרה קונור. הדמות מתפתחת רבות במהלך הסרטים השונים, מעלמה במצוקה בסרט הראשון, לפושעת נמלטת המבצעת מעשי טרור, ללוחמת קשוחה ואמא המוכנה לעשות הכל כדי להגן על בנה ועל עתידו, ולבסוף מוצגת מחדש כגיבורה צעירה הנחושה לקחת שליטה על גורלה.

היא גולמה בסרט הראשון והשני על ידי השחקנית לינדה המילטון, על ידי לנה הידי בסדרת הטלוויזיה, ועל ידי אמיליה קלארק בסרט החמישי - שליחות קטלנית: ג'נסיס.

סדרת סרטי שליחות קטלנית
-----------------------

מעט מאוד ידוע על חייה של שרה לפני 12 במאי 1984. הסרט הראשון לא מספק מידע לגבי גילה או תאריך הלידה שלה, אם כי על פי התסריט המקורי היא הייתה בת 19. הסרט מתקיים ברובו סביב התאריכים ה-12–14 במאי, על סמך המידע הזה ועל סמך התסריט, ניתן להעריך כי שרה נולדה בין 15 במאי 1964 ל-11 במאי 1965.

בסרט שליחות קטלנית 2, הפסיכולוג שלה מציין כי היא בת 29. בסרט עצמו בנה, ג'ון קונור היה בן 10 (נולד ב-28 בפברואר 1985). בהתאם למידע הזה תאריך הלידה של שרה הוא בין 1 במרץ 1965 ל-27 בפברואר 1967, דבר אשר הופך אותה לבת 17–19 בסרט הראשון.

על המצבה של שרה המופיע בסרט שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות, מופיעים התאריכים 1959–1997. תאריך הלידה הזה הופך אותה לבת 24 או 25 במהלך הסרט הראשון. עם זאת, שרה וג'ון חיו שנים רבות "מתחת לרדר" של הרשויות, ככל הנראה בשימוש בזהויות בדויות. כמו כן קברה היה בעצם מחסן נשק וגופתה לא נמצאה שם. מותה תואר כתוצאה מלוקמיה, לאחר "יום הדין" המקורי (29 באוגוסט 1997). בשליחות קטלנית 3 משתנה גם גילו של ג'ון שהופיע בסרט השני מ-10 ל-13, ובכך מציג סתירות בתארוך של הסרטים שלא ניתן להשלים עם ציר זמן אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* שרה קונור במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

| סדרת שליחות קטלנית |
| --- |
| סרטים | שליחות קטלנית (1984) • שליחות קטלנית 2: יום הדין (1991) • שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות (2003) • שליחות קטלנית: התעוררות (2009) • שליחות קטלנית: ג'נסיס (2015) • שליחות קטלנית: גורל אפל (2019) |
| דמויות | המחסל • T-1000 • שרה קונור • ג'ון קונור • קייל ריס • סקיינט |
| שחקנים | ארנולד שוורצנגר • לינדה המילטון • מייקל ביהן • אדוארד פרלונג • רוברט פטריק • ניק סטאל • קלייר דיינס • קריסטנה לוקן • לנה הידי • תומאס דקר • כריסטיאן בייל • אנטון ילצ'ין • סאם וורת'ינגטון • אמיליה קלארק • ג'ייסון קלארק • ג'יי קורטני • לי ביונג-הון • ג'יי קיי סימונס |
| סדרות טלוויזיה | שליחות קטלנית: יומני שרה קונור |
| שונות | T2 3-D: Battle Across Time • משחקי וידאו • קומיקס • ספרים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2019056452
* MusicBrainz: d86b3a01-f58b-4e39-b9a5-923c77c7f54f
* VIAF: 55155707114222412596
* WorldCat: lccn-no2019056452

 |
**טומי מסיאס** (בשוודית: **Tommy Macias**; נולד ב-20 בינואר 1993) הוא ג'ודוקא שוודי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג, סגן אלוף עולם (2021) ואלוף אירופה (2019).

קריירה
------

ביולי 2016, מסיאס זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כשזכה במדליית ארד בגראנד סלאם טיומן. באוקטובר 2016 זכה במדליית זהב בגראנד סלאם אבו דאבי לאחר שניצח בגמר את סגן האלוף האולימפי רוסטם אורוג'וב האזרי. באליפות אירופה 2017 שנערכה בוורשה זכה במדליית ארד לאחר שניצח את טוהר בוטבול הישראלי בקרב על המדליה. בדצמבר 2017, זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בסנט פטרבורג. באפריל 2018 מסיאס זכה בגראנד פרי אנטליה לאחר שגבר על אן צ'אנג-רים הקוריאני בגמר. באוקטובר 2018 זכה בגראנד פרי קנקון לאחר שניצח בגמר את דניס איארצב הרוסי באיפון.

באליפות אירופה 2018 שנערכה בתל אביב, מסיאס זכה שוב במדליית הארד. בקרב הראשון ניצח את לוקאס ונקולד הגרמני, בשמינית הגמר ניצח את דירק ואן טיכלט הבלגי וברבע הגמר גבר על בילאל ג'ילוגלו הטורקי. בחצי הגמר הפסיד לפרדיננד קראפטיאן הארמני ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר על ארסן גזריאן הארמני. 

באליפות אירופה בשנת 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה מסיאס במדליית הזהב כאשר בחצי הגמר ניצח בניקוד ווזארי את לאשה שבדאטואשווילי הגיאורגי ובגמר ניצח באיפון את רוסטם אורוג'וב האזרי. באותה השנה זכה גם במדליית זהב בגראנד סלאם יקטרינבורג. באליפות אירופה 2020 אשר נערכה בפראג, זכה מתיאס במדליית הארד כאשר ניצח בקרב על המדליה את פאביו באזילה האיטלקי.

באליפות העולם 2021 שנערכה בבודפשט, זכה מסיאס במדליית הכסף לאחר שניצח חמישה מתוך שישה קרבות. הוא ניצח את שני הקרבות הראשונים באיפון ובשלב שמינית הגמר ניצח בווזארי את אדריאן סולצ'ה הרומני. ברבע הגמר ניצח בווזארי את חיקמטילוק טורייב האוזבקי לאחר תרגיל קוסוטו-גרי ובחצי הגמר ניצח שוב בווזארי את סואיצ'י האשימוטו היפני כעבור קרוב לשבע דקות של קרב ובעזרת תרגיל בשם אוקי-וואזה. בגמר התמודד מסיאס מול לאשה שבדאטואשווילי הגיאורגי והפסיד בעונשים.

באולימפיאדת טוקיו 2020, מסיאס התחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג והודח בשמינית הגמר לאחר ניצחון באיפון על ויקטור סקבורטוב מאיחוד האמירויות והפסד בווזארי לאקיל דג'קובה מקוסובו.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | גראנד סלאם | אבו דאבי | איחוד האמירויות הערביותאיחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות |
| 2018 | גראנד פרי | אנטליה | טורקיהטורקיה טורקיה |
| 2018 | גראנד פרי | קנקון | מקסיקומקסיקו מקסיקו |
| 2019 | גראנד סלאם | יקטרינבורג | רוסיהרוסיה רוסיה |

קישורים חיצוניים
----------------

* טומי מסיאס, ברשת החברתית אינסטגרם
* טומי מסיאס, באתר olympedia.org
* טומי מסיאס, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* טומי מסיאס, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
כלכלת קנדה היא כלכלת שוק חופשי, והיא נמנית עם הכלכלות הגדולות בעולם. כמו כן, היא חברה בארגון המדינות המתועשות.

מאז מלחמת העולם השנייה, כלכלת קנדה התפתחה מכלכלה כפרית ברובה, לתעשייתית ועירונית. ענפי הכרייה, התעשייה והשירותים הפכו את קנדה לכלכה חזקה ויציבה. 

לקנדה עתודות נפט וגז רבות. 

הודות להסכמי הסחר החופשי עם ארצות הברית ומקסיקו, קנדה חוותה עלייה גדולה בהיקף הסחר, ונכון לשנת 2017, שלושה רבעים מן הייצוא של קנדה מגיע לארצות הברית, עם היקף סחר עצום של למעלה מ-680 מיליארד דולר בשנת 2017.

נכון לשנת 2017, לקנדה 58 נציגות ברשימת פורבס גלובל 2000, והיא ניצבת במקום השביעי, לפני מדינות כמו הודו ואיטליה.

המרכז הכלכלי של מונטריאול

משאבים
------

קנדה היא ארץ שופעת במשאבי טבע. יש בה יערות טבעיים רבים, ועל כן היא יצואנית העץ הגדולה בעולם.

קנדה בעלת עתודות נפט רבות, אשר מציבות אותה במקום השלישי בעולם בעתודות הנפט, כשלפניה רק סעודיה ו-ונצואלה. למרות זאת, היא מייצאת כמות נפט שמציבה אותה רק במקום השביעי בעולם.

רוב הנפט מופק בפרובינציות המערביות, בעיקר באלברטה.

לקנדה מתכות רבות בתחום המשאבים, כגון ניקל, זהב ואורניום, והן מיוצאות לרחבי בעולם, בעיקר לארצות הברית.

קנדה היא ספקית הנפט והגז הגדולה ביותר של ארצות הברית, כשהיא חולפת על-פני סעודיה, מקסיקו וונצואלה. הביקוש לנפט וגז בארצות הברית עולה, וקנדה מספקת צרכים אלו של האמריקאים. "לא הרבה יודעים זאת, אולם ניו-יורק מוארת באמצעות גז טבעי מאלברטה" אמר רלף קליין מושל אלברטה.

שדות חקלאיים באלברטה

תעשייה
------

התעשייה בקנדה חשובה מאוד לכלכלה, ומרכז התעשייה נמצא במרכז קנדה, שם תחומי הרכב והמטוסים פורחים.

כמו כן, תעשיית זיקוק הנפט במרכז קנדה ובעיקר באלברטה משגשגת.

  

מכונות, חלקי כלי רכב ומטוסים ועוד מוצרים מהווים כ- 38% מהייצוא של קנדה נכון לשנת 2009.

חברת בומברדייה לייצור מטוסים ורכבות פועלת בעיקר בקנדה.

ראו גם
------

* בנק קנדה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלכלת קנדה** בוויקישיתוףספר העובדות העולמי - חפשו את קנדה בספר העובדות העולמי (באנגלית)

* קנדה, מצב כלכלי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  The World Factbook — Central Intelligence Agency, www.cia.gov (באנגלית)
2. ↑  Jurney, Corinne. "The World's Largest Public Companies 2017". *Forbes* (באנגלית). נבדק ב-2018-08-01.
3. ↑  בקנדה רוצים אמריקאים כצרכנים בלבד, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2005
4. ↑  קנדה - ספקית הנפט הגדולה של ארה"ב, באתר Globes
5. ↑  Exports of goods on a balance-of-payments basis, by product, ‏2011-11-02

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283213005171
* LCCN: sh85019300

 |
**ליובן סטויאנוב גוצב** (בבולגרית: **Любен Стоянов Гоцев** ‏; 3 במרץ 1930, סופיה, ממלכת בולגריה – 7 באוקטובר 2020, סופיה, בולגריה) היה גנרל בוועדה לביטחון המדינה, פוליטיקאי ודיפלומט בולגרי, מראשי מנגנון המפלגה הקומוניסטית של בולגריה ויורשתה המפלגה הסוציאליסטית, אשר ב-1990 כיהן לתקופה קצרה כשר החוץ בממשלתו של אנדריי לוקאנוב.

קורות חייו
----------

ליובן גוצב נולד בסופיה למשפחת בעלי מלאכה זעירה שעסקה בייצור אוכפים. ב-1948 סיים בית ספר תיכון בסופיה, הצטרף לחוגי הנוער של המפלגה הקומוניסטית, וב-1952 התקבל רשמית כחבר במפלגה. בהמשך, רכש השכלה אקדמית במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה. מאוחר יותר, כיהן כמזכיר בשגרירות בולגריה בלונדון, וביוני 1961 גויס לוועדה לביטחון המדינה. גוצב נשלח למשך שנה לברית המועצות להכשרה בבית הספר של הק.ג.ב. במסגרת עבודתו צורף למשלחות בולגריה לאו"ם, ארצות הברית, קנדה ומדינות מערב אירופה. בין 1982–1989 כיהן כסגן שר החוץ, ובין 1989 - 1990 כסגן שר הפנים הבולגרי. הוא כיהן כחבר האספה הלאומית הבולגרית ולתקופה קצרה כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של אנדריי לוקאנוב. ב-1991 כיהן כשגריר בולגריה בהולנד. ב-1992 פרש מן החיים הפוליטיים ולמשך מספר שנים ניהל עסקים במגזר הפרטי.

גוצב היה נשוי ואב לשתי בנות, וסב לארבעה נכדים. הלך לעולמו בסופיה ב-2020 והוא בן 90 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* The file of Lyuben Gotsev: From a remnant after September 9, 1944 and a draftsman to a spy without recruitment, educated in the KGB, באתר desebg.com (בבולגרית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנהיגי בולגריה, באתר zarate.eu (באנגלית).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**בויקו דימיטרוב** | **שר החוץ של בולגריה** 21 בספטמבר 1990 – 20 בדצמבר 1990 | **הבא**:**ויקטור וולקוב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130131393
* LCCN: n87908422
* VIAF: 70028365
* WorldCat: lccn-n87908422

 |
**תיירי מרקס** (בצרפתית: **Thierry Marx**; נולד ב-19 בספטמבר 1962) הוא שף יהודי צרפתי.

קורות חיים
----------

סבו, מרסל מרקס, היה מהגר יהודי-פולני, קומוניסט בהשקפת עולמו, שנלחם במלחמת האזרחים בספרד. תיירי מרקס נולד וגדל בשכונת מנילמונטאן בפריז, עבד באגודת "לה קומפאניון די דוואר" ב-1978 וקיבל דיפלומה באפייה ומגדנאות.
עבד בבית אבות כשר שמשפחת רוטשילד תרמה לפריז. ב-1981, בהיותו בן 18, הצטרף לכוח הצנחנים הצרפתי של יוניפי"ל ללבנון, וב-1983 נפצע בפיגוע החזבאללה נגד המפקדה הצרפתית בביירות. התלמד במסעדות "לדואיין", "טיוואן", "ג'אמן" של ז'ואל רובישון ובמסעדתו של אלן שאפל. הוא נסע לאוסטרליה שם היה שף במלון רג'נסי. אחר-כך היה שף בעיר במסעדת "רוק אן ואל" בטור והשיג כוכב במדריך מישלן. עבר למסעדת "שבאל בלאן" בנים, שהחזיקה בתקופתו בכוכב במישלן ונסע לחופשות בסינגפור, בהונג קונג ובטוקיו.

ב-1994 מונה לשף של מסעדת "קורדיאן באז'" (Cordeillan-Bages), המצויה במלון רלה א שאטו בפויאק, בורדו, במבנה מהמאה ה-18. המסעדה שייכת למשפחת קאז, שבבעלותה גם חמישה יקבים בבורדו, שהידוע שבהם הוא "שאטו לנש-באז'", והיא מחזיקה גם במסעדת "לה שאפון פין" ובבית ספר ליין. מסעדת "קורדיאן באז'" בראשותו זכתה בכוכב במדריך מישלן ב-1996 והגיעה לשני כוכבים ב-2000. מרקס נבחר לשף השנה של מדריך הגו מיו לשנת 2006. ב-2011 המסעדה החזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן וב-19 נקודות בגו מיו.

מרקס עזב את "קורדיאן באז' ונכון ל-2018 הוא השף של מלון מנדרין בפריז, בו יש לו מסעדה עם שני כוכבים.

מרקס מבשל את מוצרי אזור בורדו, תוך שילוב השפעות בינלאומיות, ומשלב בתבשיליו גסטרונומיה מולקולרית.

החל מפברואר 2010 הוא אחד השופטים בתוכנית המציאות "Top Chef" בגרסתה הצרפתית המשודרת ברשת הטלוויזיה M6. מרקס עזב את התכנית לאחר 5 עונות ב-2014.

לקריאה נוספת
------------

* אביטל ענבר, **התענוגות של יינות בורדו**, הוצאת כתר, ירושלים, 2005, עמ' 67, 84, 108, 110, 116-112, 120.
* אמיר שיינמן, מגזין **יין וגורמה**, גיליון 96, מאי 2006, עמ' 34.

* Robert Parker Jr. **Bordeaux: A Consumer's Guide to the World's Finest Wine**. Fourth Edition. New York, Simon & Schuster, October 2003, pp. 1195-1196.
* Michael Steinberger, **Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine**, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 82, 216.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיירי מרקס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תיירי מרקס
* האתר של קורדיאן באז'
* קורדיאן באז' באתר dininginfrance
* כנרת רוזנבלום, פצצות לבלוטות, באתר ynet, 26 במאי 2008
* דפנה ארד, השף טיירי מרקס אוהב גפילטע פיש, באתר הארץ, 5 בפברואר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb137726789 (data)
* GND: 1123302243
* ISNI: 0000 0003 8192 9091
* LCCN: n2015035604
* NDL: 001198245
* NTA: 420689761
* RERO: 02-A008671848
* SUDOC: 114003440
* VIAF: 263492136
* WorldCat: lccn-n2015035604

 |