recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ציפורן בקיבוץ מצובה
**ציפורן** (שם מדעי: *Dianthus*) הוא סוג של צמחים בעלי פרחים, ובו כ-300 מינים, רבים מהם מגודלים למטרות מסחר ונוי.

מאפיינים
--------

מיני הציפורן הם כמעט תמיד עשבוניים רב שנתיים, בעלי עלים מנוגדים בגוונים כחול-ירוק או ירוק-אפור. מינים ספורים בלבד הם שיחים עם גזע מעוצה. הפרח בעל חמישה עלי כותרת, כמעט תמיד עם שוליים גזורים ומשוננים ובגווני ורוד עד סגול (מין בודד, D. knappii פורח בצהוב עם מרכז סגול).

הציפורנים הם מזון למספר רב של זחלי פרפראים, כולל עש הכרוב.

על השם
------

שמו המדעי של הפרח נלקח מיוונית, והוגדר לראשונה על ידי הבוטניקאי היווני תאופרסטוס ב-300 לפנה"ס כהלחם של המילים Dios (אל) ו-Anthos (פרח). אחד משמותיו האנגליים של הפרח, Pink, נובע לא מהצבע הוורוד אלא מהטייה של מילה גרמנית, שבאה לתאר את קצותיו המשוננים של פרחי הציפורן. ייתכן כי המילה האנגלית לצבע הוורוד קרויה למעשה על שם הציפורן. הסוג נפוץ בעיקר באירופה ואסיה עם מספר מינים באפריקה.

גידול מסחרי
-----------

ציפורנים מגודלים באופן מסחרי כפרח נוי, ומספר זנים קיימים בשווקים. לא כל מיני הציפורן מושבחים למסחר, ובין המינים הבולטים בתחום זה הוא ציפורן ברבטוס, לו הושבחו הזנים דיינסטי פרפל, וויט בלאש, ניאון פרפל ורבים אחרים, והשבחות נוספות מתקיימות גם היום. מדי שנה מתפרסמים הזנים החדשים תחת שמות-מסחר שונים; בשנת 2007 למשל הוצג הזן Inferno בעל הפסים האדומים.

הציפורנים מגודלים לרוב בחממות, והם אחד ממיני הגידולים המתאימים למצע מנותק מהאדמה.

זנים שעברו השבחה גנטית (טרנסגנטיים) נמכרים בין השאר בישראל. זנים אלו הם שיפור והכלאה של זנים קיימים, ובמקרים מסוימים פיתוח של מין חדש לחלוטין.

בישראל
------

Dianthus superbus
בארץ ישראל גדלים בר מספר מינים של ציפורן. ציפורן נקוד הוא מין הציפורן הנפוץ ביותר בישראל. המינים ציפורן יהודה (*Dianthus monadelphus* subsp. *judaicus*), ציפורן משולשל (*Dianthus pendulus*), וציפורן סיני (*Dianthus sinaicus*) הם ערכי טבע מוגנים בישראל.

הציפורן כסמל
------------

הציפורן נחשב לסמלה של מדינת אוהיו שבארצות הברית. המין "Dianthus caryophyllus" נחשב הפרח הלאומי של ספרד, מונקו וסלובניה.
מהפכת הציפורנים הוא שמה של מהפכה שנערכה בפורטוגל בשנת 1974 ובה הסתיים המשטר הפשיסטי והפיכתו למשטר דמוקרטי בהנהגתם של אנשי צבא. המהפכה לא הייתה אלימה ופרחי הציפורן האדומים היו לסמל המהפכה כאשר חיילי המהפכה נשאו פרחי ציפורן בקני הרובים, כאות לאי אלימות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציפורן** בוויקישיתוף
* ציפורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ציפורן, באתר ITIS (באנגלית)

* ציפורן, באתר NCBI (באנגלית)

* ציפורן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* ציפורן, באתר Tropicos (באנגלית)

* ציפורן, באתר GBIF (באנגלית)

* ציפורן, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  agronet
4. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000082629
* NKC: ph508914

 |
**גופאלאסמודרם נריאן לייר ראמצ'נדרן** (8 באוקטובר 1922 - 7 באפריל 2001) היה בין המדענים ההודים החשובים של המאה ה-20, אשר תרם רבות בתחומי הביולוגיה והפיזיקה. בתחום הביולוגיה המבנית והביוכימיה נודע בעיקר בזכות דיאגרמת ראמצ'נדרן.

נקודות ציון עיקריות
-------------------

ראמצ'נדרן נולד בעיר ארנקולום (קוצ'ין) אשר נמצאת בדרום הודו. בשנת 1942 הצטרף למחלקת הפיתוח של הנדסת החשמל במכון למדעים של הודו, אך בעקבות התעניינותו בפיזיקה עבר למחלקה לפיזיקה והשלים כתיבת עבודות מאסטר ודוקטורט תחת פיקוחו של חתן פרס נובל צ'נדרסקהרה ראמן.

בשנת 1947 חקר בעיקר את התכונות הפיזיקליות והאופטיות של גבישים. במהלך מחקרו השתמש בקרני רנטגן על מנת למצוא את טופוגרפית הגביש, דבר אשר תרם רבות למחקר בתחום התפתחות הגבישים. באוניברסיטת קיימברידג' חקר את השימושים של שימוש בפיזור קרני רנטגן והשלים דוקטורט בשנת 1949. לאחר קבלת התואר, חזר למכון למדעים של הודו ועבד כעוזר פרופסור לפיזיקה. בשנת 1952 עבר לאוניברסיטת מדראס כפרופסור וראש המחלקה לפיזיקה והמשיך את עבודתו בתחום פיזיקת גבישים.

בשנת 1954, קבע ביחד עם הקריסטלוגרף גופינאט קארט את המבנה הלולייני המשולש של הקולגן. בשנת 1970 ייסד את היחידה לביופיזיקה מולקולרית במכון למדעים של הודו, לימים הפכה למרכז ללימודים מתקדמים לביופיזיקה וקריסטלוגרפיה.

ראמצ'נדרן וא. לקשמינריאנה פיתחו אלגוריתם לתיקון העווית הנגרמת בטומוגרפיה באמצעות קרני רנטגן ששיפר את איכות התוצאות לאין שעור. בעקבות התיקון החל ייצור המוני של סורקים בקרני רנטגן, אשר מסוגלים ליצור תמונות טומוגרפיות ברזולוציה גבוהה.

בשנת 1999 האגודה הבינלאומית לקריסטלוגרפיה נתנה לראמצ'נדרן את פרס הוולד על "תרומתו היוצאת דופן לתחום הקריסטלוגרפיה". בשנותיו האחרונות לקה ראמצ'נדרן בשבץ ובמחלת פרקינסון, ונפטר בשנת 2001, והוא בן 78.

פיתוח דיאגרמת ראמצ'נדרן
-----------------------

דיאגרמת ראמצ'נדרן
בניסיון לקבוע את האפשרויות השונות בקיפול השרשרת הפוליפפטידית, פיתח ראמצ'נדרן אלגוריתם מתמטי שעומד בבסיס דיאגרמת ראמהצ'אנדרן (מכונה גם מפת רמצ'אנדרן). דיאגרמה זו ממפה את הזוויות בין הקשרים הכימיים לאורך שרשרת חומצות האמינו המרכיבות חלבון נתון. בהפשטה, הדיאגרמה מתבססת על שתי הנחות יסוד:

1. כל אטום בשרשרת הפוליפפטידית מיוצג ככדור קשיח.
2. אסורות קונפורמציות בהן המרחק בין שני אטומים קטן מסכום הרדיוסים בשל הפרעה מרחבית (הפרעה סטרית).

דיאגרמה זו פורסמה בשנת 1963 בירחון לביולוגיה מולקולרית והפכה לכלי חיוני בקביעת המבנה המרחבי של החלבון. כיום משמשת הדיאגרמה בעיקר לאימות וחשיפת שגיאות במבנים מוצעים של חלבונים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90107873
* CiNii: DA02084930
* GND: 128307986
* ISNI: 0000 0001 0957 6426
* LCCN: n82152795
* NKC: jn19992000945
* NLA: 35440429
* NTA: 067687652
* SNAC: w6sx753b
* SUDOC: 081506457
* Trove: 953601
* VIAF: 18272273
* WorldCat: lccn-n82152795

 |
**RTP2** (נקרא גם בפורטוגזית "O Segundo" - "ערוץ 2" או "Dois" - לשניים) הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי פורטוגלי, המופעל על ידי RTP, תאגיד השידור הפורטוגלי. RTP2 הוא ערוץ הטלוויזיה השני שהחל לשדר בפורטוגל ב-25 בדצמבר 1968. כיום, הערוץ משודר ללא פרסומות, ומשמש כחלופה לערוץ הראשי של השידור הציבורי בפורטוגל, RTP1.

את ערוץ RTP2 ניתן להקביל לערוץ BBC Two, כיוון ששני הערוצים משדרים תכנים אינטלקטואליים. RTP2 הוא היחיד מבין מספר ערוצי טלוויזיה פורטוגליים ואירופיים המשדר תוכניות תרבות וחינוך כל הזמן (בדומה לארטה). RTP2 הוא היחיד בפורטוגל שמשדר ללא הפסקות פרסומות, חסויות או תשדירי שירות. בשנת 2002 החל הערוץ לשדר במשך 24 שעות ביממה. במרץ 2017 שיעור הצפייה של הערוץ היה 1.5%.

היסטוריה
--------

ערוץ RTP2 החל בשידוריו ב-25 בדצמבר 1968. עם זאת, רק ב-21 בנובמבר 1970 הערוץ החל בשידורים רציפים וקבועים.

ב-21 ביולי 1978 הופסקו שידורי הערוץ בשל שיפוצים, והם התחדשו כמה חודשים מאוחר יותר, ב-16 באוקטובר אותה שנה, כאשר הופרד הערוץ מ-RTP1, לרבות הקמת צוותים ייחודיים והפקת תוכניות מקוריות עבור הערוץ. שינויים אלו לא שרדו זמן רב, ובראשית שנות ה-80, בשל קיצוצים, אוחדו שני הערוצים בשנית.

בשנת 1990 עבר הערוץ מיתוג מחדש, ושמו שונה ל"ערוץ 2", ובשנת 1992 שונה שמו שוב ל-TV2. הססמה של הערוץ הייתה "טלוויזיה אחרת".

בשנת 1994, לאחר עלייתם של שני ערוצי טלוויזיה פרטיים (SIC ו-TVI) לאוויר, נאלץ TV2 להתמקד בשידור תוכניות לקהלים קטנים יותר, ובוצעו שינויים משמעותיים בלוח השידורים של הערוץ. שידור משחקי כדורגל ואופרות סבון הופסקו, ובהתאם לכך קהל הצופים של הערוץ קטן. מאז השינויים שבוצעו, הערוץ משדר תוכניות תרבות, תעודה, אומנות, מדעים וילדים. בשל כך, RTP2 נחשב כיום לערוץ טלוויזיה ברמה גבוהה יותר לעומת יתר ערוצי הטלוויזיה.

ב-27 באפריל 1996 הוחזר השם הישן של הערוץ, RTP2, תוך הפסקת שידורי הפרסומות. לוח השידורים לא השתנה. כמו כן, בנובמבר 1999, הערוץ החל לשדר בשעות מסוימות בפורטוגזית בערוץ יורוניוז.

ב-2002 הערוץ החל לשדר במשך 24 שעות ביממה.

ב-14 במאי 2012, RTP2 הפך לערוץ הטלוויזיה הפורטוגלי הראשון שמשדר בפורמט 16:9.

תוכניות
-------

### תוכניות אירוח

* **70X7** - תוכנית שיחה דתית
* **המופע הדתי** - תוכנית שיחה דתית

### תוכניות מגזיניות

* **ארכיטקט** - מגזין אדריכלות
* **רחוב האומנויות** - מגזין אומנות
* **מאחורי הקלעים** - מגזין קולנוע
* **ביוספרה** - מגזין אקולוגיה וסביבה

### אירועי ספורט המשודרים בערוץ

* טור דה פראנס
* אולימפיאדת פיונגצ'אנג 2018
* אולימפיאדת טוקיו 2020

### סדרות טלוויזיה

* מרוששות
* בונז
* משפחת סימפסון
* איש משפחה
* פיוצ'רמה
* הבורגרים של בוב
* אין משחק אין חיים
* קליפורניקיישן
* המפץ הגדול
* שני גברים וחצי
* מקום טוב באמצע
* מד מן
* דקסטר
* העשב של השכן
* חסרי בושה
* קוגר טאון
* רוק 30
* שרלוק
* מבוקש
* ממי
* הממשלה
* המנטליסט

ראו גם
------

* RTP1
* טלוויזיה בפורטוגל
* כאן 11

הערות שוליים
------------


* אתר האינטרנט הרשמי של RTP2 (בפורטוגזית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 305876338
* WorldCat (עם VIAF): 305876338

 |
לינדון לרוש
**תנועת לרוש** (באנגלית: "LaRouche movement") היא תנועה פוליטית שפועלת במספר מדינות ומטרתה לקדם את רעיונות של לינדון לרוש, מייסד התנועה.

התנועה התארגנה במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 סביב הפעילות הפוליטית של הסטודנטים. למרות שהתבססה על פעילות-שמאל, בהדרגה היא התפתחה לתנועת ימין פוליטי וסממני של פולחן אישיות.

במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 תומכי המפלגה ניסו להתקדם בבחירות מקדימות של המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית ולינרון לרוש בעצמו השתתף בבחירות לנשיאות ארצות הברית.

בשנת 1988 התנועה וארגונים המסונפים לה הואשמו בהונאה. בשנת 1989 לינדון לרוש נשפט ל-15 שנות מאסר. הוא שוחרר בשנת 1994. לנדון לרוש נפטר בשנת 2019.

בשנת 1979 הליגה נגד השמצה האשימה מספר ארגוני התנועה ופעיליה באנטישמיות. בית משפט של ניו יורק לא קיבל את טענות הליגה.

התנועה מוציאה לאור עיתון יומי ורכשה תחנת רדיו.

לתנועה היו סממני פולחן אישיות של מייסד התנועה. לאחר פטירתו החלו סדקים בין ארוגנים השונים שששייכים לתנועה. בפברואר 2021 חלגה זף-לרוש (אלמנתו ובין ראשי התנואה באירופה) ציינה ש פעילות של LaRouche Political Action Committee (בין הארגונים הגדולים של התנועה בארצות הברית) אינם תואמים שרעיונות של מייסד התנועה.

מטרות התנועה
------------

להלן מספר נושאים שתנועה מעוניינת לקדם:

* הפעלה מחדש של חוק גלאס-סטיגל
* חזרה לתקופת הסכם ברטון-וודס
* הקמת נתיב תחבורה אירופה-אסיה על בסיס טכנולוגיית רכבת ריחוף מגנטי
* קידום התיישבות במאדים
* קידום יוזמת ההגנה האסטרטגית
* קידום תחנת כוח גרעינית

פעילות בארצות הברית
-------------------

לינדון לרשו השתתף במערכות בחירות בארצות הברית בשנים 1976–2004. בפעם הראשונה מטעם "מפלגת העבודה של ארצות הברית" וביתר מערכות בחירות הוא ניסה לקבל מועמדות של המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית. בשנת 1988 התנועה הצליחה לקדם מספר פעילים שלה כמועמדים למשרות מקומיות מטעם המפלגה הדמוקרטית אך הם לא זכו בבחירות. בשנת 2010 ו-2012 פעיל התנועה קשה רוג'רס זכה במועמדות לקונגרס מטעם טקסס. הוא לא נבחר.

נציגי התנועה האשימו את הנרי קיסינג'ר בכך שהוא בוגד בארצות הברית ומרגל לטובת ברית המועצות

פעילות בקנדה
------------

"מפלגת העבודה בצפון אמריקאית" המסונפת לתנועה השתתפה במספר מערכות בחירות. בשמת 1979 היא זכתה ב-297 קולות. בשנת 1993 המפלגה זכתה ב-7,502 קולות.

פעילות באירופה
--------------

רוב הפעילות מרוכזת בגרמניה על ידי אשתו של מנהיג התנועה חלגה זף-לרוש שעומדת בראש של BüSo. המפלגה משתתפת באופן קבוע בבחירות אך ללא הצלחה יתרה.

פרסומים
-------

* LaRouche, Lyndon, *The Power of Reason* (1980) (autobiography)
* LaRouche, Lyndon, *There Are No Limits to Growth* (1983)
* LaRouche, Lyndon, *So, You Wish To Learn All About Economics* (1984)
* LaRouche, Lyndon, *The Power of Reason 1988* (1988)
* LaRouche, Lyndon, *The Science of Christian Economy* (1991)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תנועת לרוש** בוויקישיתוף
* מאמר בניו יורק טיימס
* מאמר בוושינגטון פוסט

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**שני נחשוני** (נולדה ב-29 ביולי 1985) היא עיתונאית ישראלית העובדת בערוץ הטלוויזיה האינטרנטי "רלוונט".

קריירה
------

ב-1995, כשהייתה בת 10, הייתה חברה בלהקת השכנים של צ'יץ'.

נחשוני היא בעלת תואר ראשון בעיצוב פנים מבנה וסביבה ממכללת שנקר.

את שירותה בצה"ל עשתה בתחנת הרדיו הצבאית גלי צה"ל ובתחנת הבת גלגלצ והגישה מספר תוכניות בתחנות. ב-2005 עזבה את גלי צה"ל וגלגלצ, ועברה לרדיו ירושלים, במקביל לעבודתה ברדיו ירושלים, שימשה כתחקירנית בהעולם הבוקר וכמגישת "המהדורה" בערוץ הראשון.

ב-2007 עברה לרדיו תל אביב והגישה את התוכנית "משהו משהו". ב-2010 עברה להגיש את התוכנית "זורמות" עם עדי שילון, וב-2012 החלה לשמש כמגישה מחליפה בתוכנית הבוקר עם סלוצקי ודומינגז.

ב-2013 עזבה את תוכניתה עם שילון, אולם המשיכה לעבוד ברדיו תל אביב עד 2015. אז החלה לעבוד בערוץ 2 ככתבת דיגיטל בתוכניות שיחת היום ומדברים על זה, וככתבת בחטיבת החדשות האנגלית ב-I24NEWS.

ב-2017 עזבה את תפקידיה בערוץ 2 וב-I24NEWS והצטרפה לתאגיד השידור הישראלי, שהיה בשלבי הקמה. שם שימשה ככתבת תרבות בכאן חדשות, מבזקנית ומגישה מחליפה בתוכנית "חדשות הלילה".

ב-2023 הצטרפה לערוץ הטלוויזיה האינטרנטי "רלוונט".

נחשוני נשואה ואם לבת. מתגוררת בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* שני נחשוני, ברשת החברתית פייסבוק
* שני נחשוני, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שני נחשוני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
2. ↑  Shani Nachsoni, ADD (באנגלית אמריקאית)
3. ↑  שני נחשוני, באתר וואלה!
4. ↑   חדשות הלילה | 29.03.20: הדיון בממשלה על החמרת ההגבלות נדחה למחר, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 35:17)
**אורי בידץ** (נולד ב-20 בפברואר 1927) הוא אלוף-משנה לשעבר בצה"ל. שימש במשך 22 שנה כמנהל רשות שמורות הטבע.

חייו
----

נולד ביבנאל וב-1946 התגייס לפלמ"ח. מדצמבר 1947 עד תחילת 1948 נטל חלק בקרבות סג'רה ועין מאהל בגליל ולאחר מכן הצטרף לגדוד החמישי בחטיבת הראל והשתתף בליווי שיירות לירושלים ובקרבות באזור שער הגיא וירושלים. היה מפקד מחלקת החוד בפלוגת זיוי צפרירי שכבשה לאחר קרב קשה את משלט י"ד ליד משטרת לטרון במבצע יורם, אך נאלצה לסגת בהוראת המפקדה הממונה. שימש כמפקד פלוגה במבצעים מכבי, דני וחורב.

בהמשך שירת כמפקד גדוד 12 בחטיבת גולני בין השנים 1957–1958, ב-1959 נתמנה לסגן מפקד החטיבה וב-1961 לקצין אג"ם של פיקוד הצפון. ב-1963 יצא להשתלמות צבאית באנגליה ולאחריה נתמנה כמדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. ב-1965 התמנה למפקד חטיבת אלכסנדרוני - חטיבה מרחבית בגזרות סוריה ולבנון.

במלחמת ששת הימים עמד בראש חטיבה מוקטנת בתוך חטיבת הנגב (הכוח המאולתר כונה "כוח א-ב") בגזרת פיקוד הדרום. הכוח כלל את גדודי החי"ר 112 ו-132, וכוח טנקים. תפקידו הראשוני של הכוח היה ריתוק מתחם קוסיימה הגדול והסחת הצבא המצרי מהמאמץ הישראלי העיקרי בקרב ההבקעה באום-כתף. הכוח כבש את מוצבי ה"סבחה" וב-7 ביוני, לאחר כיבוש אום-כתף ואבו עגילה, כבש את מתחם קוסיימה, לאחר שרוב הכוח המצרי נמלט ממנו.

לאחר המלחמה שימש כמפקד בה"ד 3. ב-1969 מונה למפקד מרחב שלמה ודרום סיני. במלחמת יום הכיפורים שימש כמפקד חטיבה 99, שהוצבה תחילה בגזרת אילת ולאחר מכן עברה לגזרת תעלת סואץ. במלחמה זו נהרג בנו שלמה במבואות אסמאעיליה.

לאחר שחרורו מצה"ל, התמנה ב-1974 לסגן מנהל מינהל מקרקעי ישראל. ב-1981 הובא על ידי אברהם יפה לרשות שמורות הטבע ושימש כמנהל הרשות עד 2003. כיום מכהן כיושב ראש בעמותות "קרן היעל" ו"אגודת חי-בר". ב-2013 זכה לאות יקיר העיר רמת גן.

חיים אישיים
-----------

אורי בידץ מתגורר ברמת גן. היה נשוי לדקלה (לבית גלובמן-גוברין) עד למותה ב-2018. לזוג נולדו שני בנים ובת.

בנו יוסי הוא אלוף במילואים בצה"ל שכיהן כמפקד המכללות הצבאיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי בידץ, באתר הפלמ"ח

הערות שוליים
------------

1. ↑  George W Gawrych, Key to the Sinai, The Battles for Abu-Ageila in the 1956 and 1967 Arab-Israeli Wars, 2000, p. 50

| מפקדי חטיבת אלכסנדרוני  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דן אבן • צבי גרמן • בן ציון פרידן • יוסף אל נחם • דב ירמיה • מתתיהו דגן •יחזקאל פנט • נחום גולן • אורי בידץ • עמנואל שקד • יעקב שטרן • אפרים חירם • צורי שגיא • צבי בר • אורי שמחוני • מנחם עינן • אשר דר • פנחס קופרמן • גיורא ענבר • עודד ניר • חגי לוי • יצחק ברעם • אפי איתם • גיורא ענבר • רזי יהל • אהרון זיו • צפריר בן זאב • יריב קריגר • שלומי כהן • אשר בן לולו • אורן אבמן • רסאן עליאן • דוד זיני • יואב ירום • חזי נחמה • ישראל פרידלר • גיל ורנר |

 |
**ברנד ניקל** (בגרמנית: **Bernd Nickel**;‏ 15 במרץ 1949 – 27 באוקטובר 2021) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעיקר באיינטרכט פרנקפורט בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

ניקל נולד בזיגבאך שבגרמניה המערבית. הוא החל את הקריירה שלו באיינטרכט פרנקפורט בשנת 1967, ושיחק במועדון במשך 16 עונות רצופות, בצוותא עם ברנד הולצנביין בחוד ההתקפה. ניקל הבקיע במדי פרנקפורט 141 שערים ב-426 הופעות בבונדסליגה, נתונים שמעמידים אותו במקום השני בדירוג המבקיעים של איינטרכט פרנקפורט בכל הזמנים, ובמקום ה-15 בדירוג המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים. בשנת 1974 זכה ניקל בתואר הראשון שלו במדי פרנקפורט, כשהיה שותף לניצחונה של הקבוצה בגמר הגביע הגרמני על המבורג בתוצאה 3-1 בהארכה, לאחר 1-1 בתום 90 דקות. כעבור שנה, בשנת 1975, זכתה פרנקפורט בגביע נוסף, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על דיסבורג משער של קרל-היינץ קורבל. בשני גמרים אלו, שיחק ניקל את מלוא הדקות. בשנת 1980 היה ניקל שותף לזכייתה של איינטרכט פרנקפורט בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול בורוסיה מנשנגלדבך. בשנת 1981 זכה ניקל בגביע המקומי השלישי שלו עם הקבוצה, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על קייזרסלאוטרן, במשחק בו השלים 90 דקות. בשנת 1983 עבר ניקל ליאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית, וכעבור שנה פרש ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית
----------------

לניקל הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה המערבית הבוגרת בניצחון 1-0 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות יורו 1976. ניקל נכלל בסגל של גרמניה המערבית לאולימפיאדת מינכן בשנת 1972. בטורניר אולימפי זה הבקיע ניקל צמד פנדלים מול נבחרת מרוקו במשחק שהסתיים בתוצאה 3-0, ורביעייה מול נבחרת ארצות הברית, במשחק שהסתיים בתוצאה 7-0. נבחרת גרמניה המערבית הודחה מהאולימפיאדה בשלב הבתים השני.

נפטר ב-27 באוקטובר 2021.

תארים
-----

עם איינטרכט פרנקפורט:

* הגביע הגרמני (3): 1973/74, 1974/75, 1980/81
* גביע אופ"א: 1979/80

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנד ניקל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Trauer um Bernd Nickel, Eintracht Frankfurt (בגרמנית)
2. ↑  טבלת שיאני המבקיעים של איינטרכט פרנקפורט בבונדסליגה, באתר worldfootball.net
3. ↑  טבלת שיאני המבקיעים של הבונדסליגה באתר worldfootball.net

| **נבחרת מערב גרמניה – אולימפיאדת מינכן 1972** |
| --- |
| 1 וינהולד • 
2 בלטס • 
3 הולמן • 
4 שמיט • 
5 הברמן • 
6 בליידיק • 
7 ביץ • 
8 זליגר • 
9 וונדר • 
10 הנס • 
11 וורם • 
12 מיץ •
13 ניקל • 
14 קאלץ •
15 זילמן •
16 קאלב •
17 היצפלד •
18 האמס •
19 בראדלר •
מאמן: דרוואל | מערב גרמניהמערב גרמניה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1266104151
* VIAF: 6021166172283290800003
* WorldCat (עם VIAF): 6021166172283290800003

 |
**הרב יצחק הלוי שטיינברג** (כ"א בטבת ה'תרמ"ז, ינואר 1886 - כ"ז בחשוון ה'תשכ"ז, 9 בנובמבר 1966) היה רבן של האליץ' וירוסלב, רב בבריסל ובתל אביב ואב בית הדין הרבני בתל אביב.

ביוגרפיה
--------

נולד בכ"א בטבת ה'תרמ"ז, 16/17 בינואר 1886 בטרנוב שבגליציה (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בפולין) לאביו הרב שמעיה שטיינברג, רבה של פרמישלן ולאמו שרה. סבו היה הרב אברהם מנחם הלוי שטיינברג מברודי, בעל "מחזה אברהם". בגיל צעיר התגלה כעילוי ובגיל בר מצווה כבר ידע בעל פה את מסכת שבת. לצד השכלה תורנית רחבה רכש גם השכלה כללית ושלט היטב בשפה הפולנית. בגיל 17 נסמך לרבנות מידי הרב שלום מרדכי הכהן שבדרון (מהרש"ם) מברז'אן ובגיל 22 מידי הרב מאיר אריק.

לאחר נישואיו התגורר בברודי, שם שימש את סבו ולמד מפיו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה, ולאחר תום המלחמה התקבל לרבנות בקהילת האליץ'. ב-1921 התמנה לרבה של ירוסלב, לאחר שנתמך הן על ידי המסורתיים והם על ידי המשכילים בעיר. ב-1927 נתקבל לרבנות קהילת ראדום, אך הוא חזר בו לאחר שגילה שיש מחלוקות בקהילה. שמו עלה כמועמד לכהן כרבה של לבוב, אלא שאז פרצה מלחמת העולם השנייה. בתקופת המלחמה גלה לסיביר. לאחר שחרורו מסיביר הגיע לסמרקנד ובהמשך היגר לבלגיה ונתמנה לרב ואב"ד בבריסל. בשנת ה'תש"י (1950) עלה ארצה והתיישב בתל אביב, שם התמנה לאב בית הדין הרבני בעיר. ב-1957, לאחר שיצא לגמלאות, התמנה לרב בית הכנסת "ישורון".

נפטר בכ"ז בחשוון ה'תשכ"ז, 9 בנובמבר 1966, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

בגיל צעיר כתב חיבור על מסכת מכות וספר "שערי יצחק" על הלכות מזוזה, אך שניהם (וכן כתבים נוספים, כולל כתבים שכתב מהזיכרון בעת גלותו בסיביר) אבדו בתלאות מלחמות העולם או הושמדו על ידו מאימת הנ.ק.ו.ד.

משפחתו
------

הרב שטיינברג נישא שלוש פעמים. אשתו הראשונה, שרה לבית שפרונג, נפטרה בשנת 1930, וממנה נולדו לו שני בנים. לאחר פטירתה נישא להינדא מירל, בת הרב אליהו פרנקל תאומים רבה של פשוורסק, וממנה נולד לו בן נוסף. לאחר פטירתה בשנת 1952 נישא לסימא לבית שטיין (נפטרה ב-1985).

בנו הבכור, הרב משה שטיינברג היה רבה של קריית ים מעל שלושים שנה. בן נוסף, בנימין זאב, נפטר בפתאומיות לאחר השואה בעת שהמשפחה שהתה בסמרקנד.
נכדו הרב פרופ' אברהם שטיינברג הוא רב ורופא, מומחה לאתיקה רפואית ולרפואה והלכה ומנהל היחידה לאתיקה רפואית בבית החולים שערי צדק.

לקריאה נוספת
------------

* מאיר וונדר, **אנציקלופדיה לחכמי גליציה** חלק ה, תשנ"ז, עמ' 174 - 176.

קישורים חיצוניים
----------------

* שגיאות פרמטריות בתבנית:הצופה   
פרמטרי חובה [ 4 ] חסרים הרב משה הלוי שטינברג, הרב ר' יצחק הלוי שטינברג ז"ל, הצופה, 8 בדצמבר 1966

הערות שוליים
------------

1. ↑  עם איחוד הרבנים פליטי פולין בארץ ישראל, הצופה, 22 באוגוסט 1941
2. ↑  מהגולה והשבי, הצופה, 18 במרץ 1942
3. ↑  טקס מינוי דיינים חדשים בתל אביב, הצופה, 7 ביולי 1950
4. ↑  הערב - טכס ההכתרה של הרב ר' י. שטינברג, הצופה, 3 במרץ 1957
5. ↑  קברו, באתר Gravez
6. ↑  קברה, באתר Gravez
7. ↑  קברה באתר Gravez
**ראמל בראדלי** (באנגלית: **Ramel Bradley**; נולד ב-4 בפברואר 1985) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז או הקלע. גובהו 1.88 מטר.

קריירה
------

ראמל בראדלי נולד בניו יורק והחל את קריירת הכדורסל באוניברסיטת קנטקי בארצות הברית, ממנה הגיע ראז'ון רונדו שמשחק בליגת ה-NBA. 
בעונה האחרונה בקנטקי הוביל את קבוצתו ל-8 הקבוצות הגדולות בכדורסל מכללות ב-2005. 
באותה עונה הצטיין ראמל עם ממוצע של 15.9 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים, ונבחר לחמישיית ההגנה של הקונפורס.

אחרי שסיים את לימודיו במכללה חתם בראדלי בעונת 2008/09 בקבוצת צדביטה זאגרב מליגת העל הקרואטית שם הצטיין בקבוצתו ותרם 15.1 נקודות בממוצע למשחק. לאחר עונה אחת עבר בראדלי לקבוצת דיז'ון באסקט (**JDA Dijon**) מהליגה הצרפתית הראשונה, שם סיפק 12 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים. בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה לאחר בעיות כלכליות.

בעונת 2010/2011 חתם בראדלי בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל ונרשם כשחקן הזר הראשון של הקבוצה בליגה הבכירה. לאחר המחזור ה-18 נפצע בראדלי בברכו שחייב אותו לעבור ניתוח בהקדם בעקבות זאת סיים ראמל את העונה.

בחודש ינואר 2012, עבר בראדלי לקבוצת הפועל ירושלים. בתום אותה עונה, עבר בראדלי לתחנה השלישית שלו בישראל, כשחתם בברק נתניה.
בשנת 2013 לאחר שלוש שנים בישראל עבר בראדלי לטורק טלקום מליגת העל הטורקית, אך סבל מחוסר מזל, שבר את רגלו והחמיץ את רוב העונה.

בשנת 2014 עבר לקבוצת ייסילגירסון ששיחקה בזמנו בליגת המשנה בטורקיה, ועזר לה לעלות לליגה הבכירה כשהיה ממצטייני הקבוצה עם ממוצעים של 19.6 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.

את עונת 2015/16 פתח בראדלי במדי ייסילגירסון בליגה הטורקית הבכירה בה שיחק לצד דורון פרקינס וטוני קרוקר לשעבר שחקני מכבי תל אביב והפועל חולון בהתאמה, מה שהקשה על ההשתלבות המקצועית שלו ולכן שוחרר.

בדצמבר 2015 חזר לישראל וחתם במדי הפועל חולון שהייתה באותו הזמן במקום האחרון, על מנת לעזור להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה. ב-2016 עבר לשחק באנקרה מהליגה הטורקית השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* נתונים אישיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי גלדסטון, ‏פרסום ראשון: ראמל בראדלי סגר בהפועל י-ם, באתר ערוץ הספורט, 25 בינואר 2012
2. ↑  ניב חביב, ‏יביא את הברק: ראמל בראדלי סיכם לעונה בנתניה, באתר ONE‏, 30 ביולי 2012
**חרדל דיז'ון** (בצרפתית: **Moutarde de Dijon**) הוא חרדל שמקורו בצרפת, נקרא על שם העיר דיז'ון שבמחוז בורגון. העיר הייתה מרכז ייצור של חרדל בימי הביניים וקיבלה זכויות בצרפת במאה ה-17. הממרח נוסה לראשונה על ידי פיליפ השישי, מלך צרפת, והוא צבר פופולריות ב-1856 לאחר שטבח שינה את מרכיביו והחליף חומץ בתחמיץ ענבים, נוזל חומצי העשוי מענבים לא בשלים.

כיום מרכיבי הממרח הם זרעי חרדל חום, יין לבן או תערובת של חומץ בן יין, מים ומלח המדמים את טעמו של תחמיץ הענבים. חרדל הדיז'ון משמש תוסף בארוחות רבות כממרח, וכן ניתן לשלבו עם חומרים אחרים ליצירת רוטב. בצרפת ישנו רוטב מסורתי המכונה "דיז'ונז" שהוא תערובת של חרדל דיז'ון ומיונז.

ייצור מסחרי
-----------

ב-2008, חברת יוניליוור ההולנדית, אשר בבעלותה מספר מפעלי חרדל באירופה, החליטה לסגור את המפעל "אמורה" שייצר חרדל דיז'ון. מ-15 ביולי 2009 "חרדל דיז'ון" אינו מיוצר ונארז בעיר דיז'ון, אלא בעיר דרומית לה. 80% מזרעי החרדל המשמשים ליצירת חרדל דיז'ון בעולם מקורם הוא מקנדה ולא מצרפת. מקורו של המותג "גריי פופון" שמייצר חרדל דיז'ון הוא מהעיר דיז'ון משנת 1866.

זכויות יוצרים
-------------

"חרדל דיז'ון" לא זכה לכינוי מקור מבוקר, תו התקן הצרפתי הניתן לאזורים גאוגרפיים מסוימים בצרפת המייצרים מאכלים. לעומת זאת ל"חרדל בורגונדי", הגנה מאז 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרדל דיז'ון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Figaro, Madame (2018-02-22). "Camembert, moutarde de Dijon, jambon Aoste, champignons de Paris... 7 "faux" produits du terroir passés au crible". *Madame Figaro*. נבדק ב-2021-08-01.
2. ↑  "Fiche produit". *www.inao.gouv.fr*. נבדק ב-2021-08-01.
איסור **שחוטי חוץ** הוא איסור הלכתי לשחוט קורבן מחוץ לבית המקדש ("המקום אשר יבחר ה'") או להקריב אותו שם. זהו איסור חמור, והעונש על כל אחד ממעשים אלו הוא כרת במזיד או קורבן חטאת בשוגג.

עם זאת, בתקופות מסוימות עד לבניין בית המקדש, הותר להקריב קרבנות בבמות בכל מקום. גם לאחר בניין הבית, איסור זה הוא רק ליהודים, אך לגוי מותר להקריב קרבן לה' בכל מקום.

מקור האיסור
-----------

מקור האיסור הוא בפרשת אחרי מות:

> 
> אִישׁ אִישׁ מִבֵּית יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר יִשְׁחַט שׁוֹר אוֹ כֶשֶׂב אוֹ עֵז בַּמַּחֲנֶה אוֹ אֲשֶׁר יִשְׁחַט מִחוּץ לַמַּחֲנֶה: וְאֶל פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד לֹא הֱבִיאוֹ לְהַקְרִיב קָרְבָּן לַה' לִפְנֵי מִשְׁכַּן ה' דָּם יֵחָשֵׁב לָאִישׁ הַהוּא דָּם שָׁפָךְ וְנִכְרַת הָאִישׁ הַהוּא מִקֶּרֶב עַמּוֹ:... וַאֲלֵהֶם תֹּאמַר אִישׁ אִישׁ מִבֵּית יִשְׂרָאֵל וּמִן הַגֵּר אֲשֶׁר יָגוּר בְּתוֹכָם אֲשֶׁר יַעֲלֶה עֹלָה אוֹ זָבַח: וְאֶל פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד לֹא יְבִיאֶנּוּ לַעֲשׂוֹת אֹתוֹ לַה' וְנִכְרַת הָאִישׁ הַהוּא מֵעַמָּיו:
> 
> 
> 
> — ספר ויקרא, פרק י"ז, פסוקים ג'–ט'
>

במות
----

 ערך מורחב – **במות**  

במות הם מקומות שנועדו להקרבה לה' שלא במקום המשכן או המקדש. החל מהקמת המשכן, הקרבה בבמות נאסרה וחייבים עליה כרת משום שחוטי חוץ. עם זאת, במשך תקופות מסוימות בהן המשכן לא היה קבוע וטרם נבנה המקדש (כאשר המשכן היה בגלגל, בנוב ובגבעון), הותרה ההקרבה בבמות, ולא נהג אז איסור שחוטי חוץ.

דיני האיסור
-----------

בתורה מופיעים שני איסורים. האחד, לשחוט קרבנות בחוץ, והאחר, להקטיר אותם בחוץ. העובר על כל אחד מאיסורים אלה במזיד חייב כרת, ואם עבר בשוגג חייב להביא קרבן חטאת. חז"ל לומדים מריבוי הפסוקים שיש גם איסור על זריקת הדם בחוץ, אולם ישנה מחלוקת האם הזריקה נספחת לשחיטה או להקטרה.

חיוב על שחוטי חוץ הוא רק אם הקרבן היה כשר אילו הקריבו אותו במקדש כדין ("ראוי לפתח אהל מועד"). על קרבן פסול שהוקרב בחוץ, אף שהמעשה אסור, אין חיוב כרת או חטאת.

ראו גם
------

* ריכוז הפולחן
* במות
* חולין בעזרה

קישורים חיצוניים
----------------

* שחוטי חוץ, באתר מכון המקדש.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ק"ז; משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ט, הלכה ג'.
**מיליבויה נובאקוביץ'** (נולד ב-18 במאי 1979) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

נובאקוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפיה ליובליאנה, אך הוא לא זכה לשחק עבור הקבוצה הבוגרת. בגיל 19 חתם בקלופיירנסי האוסטרית וכעבור שנה בקלגנפורט ובהמשך שיחק עבור ויטסבורג. בקיץ 2003 חתם במטרסבורג מליגת העל, אך לא זכה בה לדקות משחק רבות ובמהלך העונה חתם בל.א.ס.ק. לינץ. בשנת 2005 חתם בליטקס לובץ' הבולגרית בה היה מלך שערי הליגה עם 16 שערים ב-24 משחקים. באותה עונה הוא אף רשם את דקות המשחק הראשונות שלו במסגרת אירופית לאחר שהקבוצה העפילה לגביע אופ"א והגיע לסיבוב 32 הגדולות בו נעצרה על ידי שטרסבורג.

את עונת 2006/2007 התחיל בליטקס לובץ', על אף הצעות מפ.צ. קלן, בית"ר ירושלים ולבסקי סופיה. אך באוגוסט 2006 החליט להצטרף לפ.צ. קלן מהבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה במועדון כבש 10 שערים ב-25 הופעות, ובעונתו השנייה כבש 20 שערים והיה מלך שערי הליגה ובתום העונה חזרה קלן לבונדסליגה, בעונת 2008/2009 הפך לקפטן המועדון והיה מלך השערים של המועדון עונה שנייה ברציפות כאשר כבש 16 שערים. בנובמבר 2009 נלקח ממנו סרט הקפטן.

בתום עונת 2011/2012 ירדה קלן לבונדסליגה השנייה, וב-1 באוגוסט 2012 הושאל לאומייה ארדיג'ה היפנית עד דצמבר 2012. בתום תקופת ההאלה חזר נובאקוביץ' לקלן, אך-26 בינואר 2013 הוארכה תקופת השאלתו עד דצמבר 2013. בשנת 2014 עזב את המועדון אך נשאר ביפן לאחר שחתם בשימיזו ס-פולסה. בתום העונה חתם בנגויה גראמפוס.

קריירה בינלאומית
----------------

נובאקוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה בשנת 2006. ב-31 במאי 2006 הבקיע שלושער בניצחון 1-3 נגד טרינידד וטובגו שהיו שערי הבכורה שלו בנבחרת. נובאקוביץ' השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010. בפברואר 2012 החליט לפרוש מהנבחרת, אולם כעבור שנה חזר בו מההחלטה. נובאקוביץ' מדורג שני בטבלת מלכי השערים של הנבחרת בכל הזמנים עם 32 שערים.

תארים
-----

אישיים
* מלך השערים בליגת העל הבולגרית: 2005/2006
* מלך השערים בבונדסליגה השנייה: 2007/2008

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מיליבויה נובאקוביץ'** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת סלובניה – מונדיאל 2010** |
| --- |
| 1 ס. הנדנוביץ' • 
2 ברצ'קו • 
3 דז'יניץ' • 
4 שולר • 
5 צסאר • 
6 איליץ' • 
7 פצ'ניק • 
8 קורן • 
9 לובליאנקיץ' • 
10 בירסה • 
11 נובאקוביץ' • 
12 י. הנדנוביץ' •
13 יוקיץ' • 
14 דדיץ' •
15 קרהין •
16 שליגה •
17 קירם •
18 רדוסבלייביץ' •
19 פילקוביץ' •
20 קומאץ •
21 סטבנוביץ' •
22 מאבריץ' •
23 מטאבז' •
מאמן: קק | סלובניהסלובניה |
**טריקולוגיה** הוא ענף העוסק במחקר וטיפול מדעיים-מבוקרים של בעיות ומחלות עור ושיער. עיסוק הטריקולוגיה בבעיות בריאות של השיער והקרקפת. על פי הטריקולוגיה השיער והקרקפת יחדיו ובנפרד משקפים את הסטטוס של מערכות רבות בגוף האדם. הטריקולוגיה גורסת שהשיער והקרקפת מספקים תמונה של המצב הגופני והפנימי של האדם. 

המילה טריקולוגיה מקורה ביוונית, ופירושה "תורת השיער"; ביוונית: τριχός הוא שיער, לוגיה היא תורה.

טריקולוג
--------

הטריקולוג מומחה שיער, הטריקולוג לומד על המבנה הפיזי של הקרקפת, מבנה גוף השערה, שורש השיער, זקיק השערה, ועל הגורמים שמשפיעים על השיער ועל נשירת שיער.[דרוש מקור]

תומכי הטריקולוגיה טוענים כי טריקולוג בעל תעודה יכול לקבוע את גיל השערה, גזע, נפח ומידע נוסף על תכונות השיער, וכי הטריקולוג יודע להמליץ לגבי טיפול בשיער כולל אובדן שיער, נשירת שיער, התקרחות, בעיות קרקפת, פיאות, השתלת שיער, קשקשת, דלילות שיער, וצמיחת שיער.

לימודים והכשרה
--------------

כחלק ממסלול ההכשרה והלמידה על תפקוד הגוף ויחסי הגומלין בין המערכות השונות של גוף האדם, לומד הטריקולוג נושאים כגון: אנטומיה, תזונה, פיזיולוגיה וכימיה, כדי להבין את גוף האדם כמכלול ואת העור והשיער בפרט. תקופת ההכשרה לקבלת תעודת טריקולוג מוסמך נעה בין שנתיים לארבע שנים, בכפוף לרקע של המועמד והניסיון בתחום.

ארגון IAT
---------

"איגוד הטריקולוגים" הוא ארגון ללא מטרות רווח המאגד טריקולוגים, הקיים זה כ-100 שנה. המוסד הראשון שהחל בלימודי טריקולוגיה נפתח באנגליה בשנת 1902. 

באוניברסיטת דרום קליפורניה הוצע מסלול הכשרה לטריקולוגים משנת 1974, ומאז הכשיר סטודנטים ממדינות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* איגוד טריקולוגים
* איגוד בינלאומי של טריקולוגים
* אגודת הטריקולוגיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph168753

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
המכון הפיני **שלהבתיה**, הנמצא בירושלים, הוא מרכז הפעילויות של ארגון FELM הפיני (Finnish Evangelical Lutheran Mission), ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו קידום זכויות אדם וצדק מסביב לעולם והפצת מסרים של אהבת השכן, תקווה ואמונה לעולם. ל-FELM כ-200 עובדים ב-30 מדינות ומעל ל-100 שותפים[דרושה הבהרה]. הארגון משתף פעולה עם ארגונים ועמותות מקומיים המונים כמיליון איש בשנה ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

### תחילת הפעילות בארץ ישראל

פעילות FELM בארץ ישראל החלה עם הגעתו של הכומר אפלי סאריסלו (Aapeli Saarisalo) ב-1924, כשמטרתו העיקרית הייתה מחקר ופיתוח. הוא החל בירושלים, ובהמשך עבר לחוות הכנרת בחוף הדרומי של הגליל. סאריסלו היה כותב, חוקר וארכיאלוג וחקר רבות את ארץ ישראל, מצרים ומסופוטמיה. ב-1927 ביצע סקר באגן נחל תבור וגילה שאדמות הבזלת אכן פוריות לחקלאות. על שמו נקראה "חורשת סאריסלו" באזור. ב-1940 הגיעה לארץ איליי האבאס (Aili Havas), ועיסוקה היה בעיקר ביסוס בית לילדים יהודים שנמלטו מאירופה. ב-1945 פתחה גם בית ספר וגן ילדים. הבית היה ממוקם בביה"ח שנילר הישן. ב-1946 הצטרפה אליה ראווחה מואיסיו (Rauha Moisio) והן המשיכו את פעילויותיהן. הסופר עמוס עוז ייחד להן פרק (מ"ז) בספרו 'סיפור על אהבה וחושך'.

### המעבר למרכז שלהבתיה

ב-1950 הועברה פעילות הארגון לבית ברחוב שבטי ישראל בירושלים בשכירות, וניתן לו השם "שלהבתיה", מילה שנלקחה מתוך שיר השירים (פרק ח' פסוק ו') - "שִׂימֵנִי כַחוֹתָם עַל-לִבֶּךָ, כַּחוֹתָם עַל-זְרוֹעֶךָ--כִּי-עַזָּה כַמָּוֶת אַהֲבָה, קָשָׁה כִשְׁאוֹל קִנְאָה: רְשָׁפֶיהָ--רִשְׁפֵּי, אֵשׁ **שַׁלְהֶבֶתְיָה**.". בשנת 1955 רכש הארגון את הקרקע, ביצע הרחבה לבניין המקורי של עוד שני אגפים, וב-1963 שכר את משרד האדריכלים אפשטיין על מנת לבנות בניין נוסף בחלק העליון של הקרקע.

### הפעילות במרכז שלהבתיה לאורך השנים

בין השנים 1956–1967 הופעלה במיסיון פנימייה לילדים למשפחות ענייות. על פי דו"ח שהציג ראש הממשלה בשנת 1964, נמנה בית הספר שלהבתיה על שלושה בתי ספר נוצריים בישראל שהיו מסיונריים במוצהר. באותה עת היו בבית הספר כ-50 תלמידים. המתחם כלל אז גם את בית הבישוף שברחוב הנביאים 25. אחת מהשוהות בפנימייה הייתה הזמרת ריקי גל, אשר סיפרה על חוויותיה בסרט "הנה פתחתי חלון" ובשני שיריה "אילו יכולתי" ו"תפילות הילדים" המספרים על חוויותיה במיסיון. בעקבות חקיקה האוסרת
על המרת דתו של קטין עברה הפנימייה לטפל בילדים ערביים מאזור רמלה. בנוסף שיתף הארגון פעולה עם הכנסייה האנגליקנית המקומית (האפיסקופלית), ועם כנסייה באזור רמלה-לוד, והמשיכה להציע פעילויות במתחם ולהעביר שיעורי תנ"ך. בשנת 1976 נסגרה הפנימיה, הבית הפך לבית הארחה בתיאום מראש, ונפתח גן ילדים "מקור התקווה" שפעל במתחם עד לשנת 2000. הארגון החל לנהל פרויקטים חברתיים למען מיעוטי הסביבה, וכן מפעלי הסברה וחינוך להבנה בין תרבותית. לאורך השנים עבדו במרכז, במצטבר, כ-100 עובדים פינים. במהלך השנים הגיע מספר המבקרים והשוהים במרכז "שלהבתיה" לעשרות אלפים.

פעילות המרכז כיום
-----------------

המרכז הוא אתר לפעילות למען הקהילות הישראליות והפלסטיניות, וכן לקהילות אתניות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרכז שלהבתיה

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז שלהבתיה** בוויקישיתוף
* אתר Felm
* 

* מרכז שלהבתיה, ברשת החברתית פייסבוק
* מרכז שלהבתיה, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  **סיפור על אהבה וחושך**, ירושלים: כתר הוצאה לאור, 2002, עמ' 425–431
2. ↑  שר־הסעד ד"ר בורג הגיש לממשלה הצעת־חוק נגד המרת דת של ילד שלא בהסכמתו, הצופה, 2 במרץ 1964; המשך
**זלפה**
(למפת הכרמל מוגדלת)זלפה**זלפה**(למפת הכרמל רגילה)זלפה**זלפה**(למפת ישראל רגילה)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**זלפה**זלפה**(למפת ישראל מוגדלת)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**זלפה**זלפה**
**זלפה** (בערבית: **زلفه**) הוא כפר בצפון־מזרח ואדי עארה השייך למועצה המקומית מעלה עירון.

בזלפה נמנו 156 תושבים במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1922 ו-198 תושבים במפקד של 1931. במהלך המרד הערבי הגדול טענו תושבי עין החורש שעקבות התוקפים את קיבוצם הובילו לכפר זלפה.

בהתאם להסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן, עבר הכפר לשליטה ישראלית במאי 1949. בשנת 1950 התגוררו בכפר כ-300 תושבים. אנשי הכפר יצרו קשרים עם אנשי גבעת עוז שהחתימו כ-40% מהם על עצומת השלום של מפ"ם. 

בשנת 1963 הוחל בתכנון ריכוז הקרקעות ופיתוח השטחים לפי בקשת התושבים.
הכפר היה מאחרוני היישובים שהיו חסרי מעמד מוניציפלי. לבסוף הוכלל הכפר במועצה מקומית מעלה עירון שהוקמה בשנת 1996.
כיום חיים בכפר כ 5000 תושבים בשתי שכונות עיקריות: שכונה מזרחית ושכונה מערבית (الحارة الشرقية والحارة الغربية). הכפר עובר תנופה גדולה של בניה אך קיימת בעיה גדולה מאוד של מחסור בקרקעות לבניה לזוגות הצעירים.
בכפר פועלים שירותי בריאות ענפים וחדשניים: 2 מרפאות של קופת חולים כללית, מרפאה לקופת חולים מאוחדת ומספר מרפאות עצמאיות ופרטיות.
בכפר יש בי"ס יסודי אחד והוא משרת את כל הכפר. התלמידים עוברים לחט"ב המשותף מקיף סאלם. בשנה הבאה ייפתח עוד בי"ס יסודי בכפר.
בשנים האחרונות הכפר עד להתפתחות יפה של מסחר ותעשייה בעיקר תעשיות קלות. הפיתוח הכללי ניכר ביישוב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zalafa, Palestine Remembered
2. ↑  דרישות ישובי עמק חפר מאת הממשלה, דבר, 15 במרץ 1937
3. ↑  היום מסתיימת העברת אזור וואדי ערה לידי ישראל, על המשמר, 22 במאי 1949
4. ↑  אברהם גרוס, דלות ומחלות בכפרי אזור אום אל פאחם, על המשמר, 4 ביוני 1950
5. ↑  כפרים ערביים, על המשמר, 28 ביוני 1950
6. ↑  הושלמה הקמת מפעלי מים בכפרי המיעוטים במשולש, מעריב, 9 במאי 1963
7. ↑  הודעה בדבר הצגת רשימות הבוחרים לכנסת, מעריב, 19 במאי 1986

| ישובי מועצת מעלה עירון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מוּסמוּס • זלַפה • מוּשֵׁיירִפה • סאלם • בַיָאדָה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007465486005171

 |
**פיליפ חביב** (באנגלית: **Philip Charles Habib**;‏ 25 בפברואר 1920 - 25 במאי 1992) היה דיפלומט אמריקאי ממוצא לבנוני אשר נודע בזכות שליחויותיו הדיפלומטיות בווייטנאם, קוריאה הדרומית, והמזרח התיכון. במאמר שהתפרסם לאחר שנודע על מותו, הוא תואר בניו יורק טיימס כ"דיפלומט המקצועי הבולט ביותר בדורו בארצות הברית".

חייו
----

חביב נולד בברוקלין וגדל בשכונת בנסונהורסט למשפחה לבנונית, מרונית. הוא עבד כפקיד משלוחים בטרם החל בלימודי תואר ראשון בפקולטה למדעי יערנות באוניברסיטת איידהו, אותם סיים בשנת 1942. עם סיום לימודיו הוא התגייס לצבא ארצות הברית ושירת עד לשנת 1946. הוא השתחרר בדרגת קפטן. לאחר שחרורו סיים בשנת 1952 דוקטורט בכלכלת חקלאות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. עוד במהלך לימודיו, לאחר שקרא באקראי מודעה באשר לבחינות הכניסה לשירות במחלקת המדינה של ארצות הברית ניגש לבחינה ועמד בה.

בשנת 1949 החל בעבודתו בשרות החוץ של מחלקת המדינה ונשלח, בין השאר, לקנדה, ניו זילנד, קוריאה הדרומית, סומליה, ודרום וייטנאם. בין השנים 1967–1969 שימש כסגן עוזר מזכיר המדינה לענייני מזרח אסיה והאוקיינוס השקט והיה חבר במשלחת האמריקאית לשיחות השלום עם וייטנאם בשנת 1968. בין השנים 1971–1974 שימש כשגריר ארצות הברית בקוריאה הדרומית. בין השנים 1974–1976 שימש כעוזר מזכיר המדינה לענייני מזרח אסיה והאוקיינוס השקט, ובין השנים 1976–1978 כתת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים, אותה עת שימש כמתווך הראשי בשיחות השלום בין ישראל למצרים אשר נחתמו בהסכמי קמפ דייוויד. 

בשנת 1978 פרש חביב משירות החוץ לאחר שסבל מהתקף לב שלישי וקיבל משרת הוראה באוניברסיטת מישיגן, אולם שב לפעילות דיפלומטית בשנת 1979, תחילה כיועץ מיוחד, ובשנת 1981, כשליח מיוחד של הנשיא רונלד רייגן בניסיון לפתור את משבר מלחמת האזרחים בלבנון. חביב תיווך בהשגת ההסכם מיום 12 באוגוסט 1982, שאיפשר את נסיגת אנשי הארגון לשחרור פלסטין מביירות, בעיצומה של מלחמת לבנון הראשונה. על מאמציו בלבנון הוענקה לו בשנת 1982 מדליית החירות הנשיאותית.

בתחילת 1986 נשלח חביב לפיליפינים כדי לשכנע את פרדיננד מרקוס לוותר על השלטון. בחודש מרץ 1986 מינה אותו הנשיא רייגן כשליח מיוחד למרכז אמריקה במטרה לקדם אינטרסים אמריקאים במאבק בניקרגואה.

פיליפ חביב צועד עם הנשיא רונלד רייגן בבית הלבן, 1982
פיליפ חביב בחברת אחיינובשנת 1992, בעודו נופש בצרפת, הוא סבל התקף לב נוסף ונפטר. בשנת 2002 התפרסמה ביוגרפיה על חביב המתמקדת במאמצי התיווך שלו בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. בשנת 2006 הונצח חביב על בול דואר אמריקאי, בסדרה המנציחה דיפלומטים אמריקאים. בית שגריר ארצות הברית בקוריאה הדרומית, שאת בנייתו יזם, נקרא "בית חביב".

לקריאה נוספת
------------

* John Boykin, **Cursed is the Peacemaker: The American Diplomat versus the Israeli General**, Beirut 1982. Applegate Press 2002. מסת"ב 0971943206

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיליפ חביב** בוויקישיתוף
* ראיון מקיף עם פיליפ חביב שנערך בשנת 1982, סרטון באתר יוטיוב
* פיליפ חביב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פיליפ חביב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Habib Remembered As a Blunt Diplomat Who Defied Cliches. New York Times, June 11, 1992

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262383505171
* BnF: cb14512633w (data)
* GND: 1169871526
* ISNI: 0000 0000 7843 6446
* LCCN: n94068237
* NARA: 10575815
* SNAC: w61v5r2n
* SUDOC: 086029584
* VIAF: 97878217
* WorldCat: lccn-n94068237

 |
**דניאל דה פונסקה** (Daniel de Fonseca)‏ 1672–1733, רופא ודיפלומט יהודי, צאצא של אנוסים שנולד בפורטוגל במחצית השנייה של המאה ה-17, היה בין מייסדי הקהילה היהודית הספרדית בבוקרשט, ולאכיה ומת בפריז.

הסב של דניאל נשרף על המוקד על ידי האינקוויזיציה ואביו ניצל מגורל זהה בבורחו. דניאל, שהיה רק בן 8, הוטבל לנצרות יחד עם אחיו. הוא חונך לכמורה, אך בהגיעו לבגרות חזר בסתר ליהדות, למרות שהמשיך למלא את חובותיו ככומר. האינקוויזיציה חשדה בו והוא נמלט ממנה לצרפת, שם למד (כנראה) רפואה ובהמשך נסע לקונסטנטינופול, מקום בו חזר בגלוי ליהדותו. באמצעות מקצועו בנה לו מעמד של כבוד ואמון בעיני הווזירים העות'מאנים וגם בין השגרירים הזרים. הוא הושיט סיוע לקרל השנים עשר, מלך שוודיה בניסיונותיו לרתום את השער הנשגב למאבקו באימפריה הרוסית. הוא מונה לרופא הרשמי של שגרירות צרפת וכיהן בתפקיד זה עד 1719. במרץ 1719 יצא לבוקרשט, להיות רופא השליט המקומי, שאיתו קשר יחסים עוד בקונסטנטינופול. תחת מסווה תפקידו כרופא הנסיך הוא שימש כאיש של צרפת ושל האימפריה העות'מאנית בתככים שנרקמו שם כנגד אוסטריה.

לאחר שנות שירותו בבוקרשט, חזר דניאל דה פונסקה לקונסטנטינופול ומונה לרופא הסולטאן אהמט השלישי וגם המשיך לעבוד עבור הצרפתים במשכורת של 2,000 פרנק בשנה. לאחר הדחת הסולטאן בשנת 1730, חזר לבוקרשט ומשם לפריז, שם התרועע עם וולטייר ויתר נכבדי התקופה. הוא מת בגיל מופלג.

על פי מסמכים רומניים, בשנת 1730, בבוקרשט, השליט ניקולאה מברוקורדט נתן אישור לייסוד הקהילה היהודית הספרדית וזאת לבקשת יועציו, הרופא דניאל דה פונסקה ו**מנטס באלי** Mentes Bally (אבי סבו של דוויצ'ון באלי).

לקריאה נוספת
------------

* Contribuţia evreilor din România la cultură şi civilizaţie - Editura Hasefer.

קישורים חיצוניים
----------------

* jewishencyclopedia (באנגלית)
**אלי סהר** (נולד בשם **אלי סרוסי** בא' בתמוז ה'תשכ"ט; 17 ביוני 1969), הוא עיתונאי ופרשן ספורט ישראלי.

קריירה בתקשורת
--------------

סהר, יליד רמת גן, החל את הקריירה העיתונאית שלו בעיתון "חדשות" ב-1990 זאת במקביל ללימודיו במשך כשלוש שנים בקורס מדריכים ומאמני כדורסל במכון וינגייט. שנתיים לאחר מכן הצטרף למערכת הספורט של "הארץ" שם כתב ופירשן כדורסל במשך 12 שנה.

בספטמבר 1995, לאחר שסהר מתח ביקורת על ראדיסאב צ'ורצ'יץ', כדורסלן מכבי תל אביב באותה תקופה, הכה השחקן את סהר במהלך אימון קבוצתו. בעקבות התקרית שילם צ'ורצ'יץ' פיצוי כספי לסהר.

מקיץ 1996 היה פרשן הכדורסל של הערוץ הראשון וקול ישראל, ובמשך כעשר שנים פירשן את משחקיה של מכבי תל אביב ביורוליג מדי יום חמישי לצידו של השדר מאיר איינשטיין. סהר פירשן אף את משחקי נבחרת ישראל בכדורסל, הפועל ירושלים וטורניר הכדורסל במשחקים האולימפיים.

  

סהר חתום על הסקופ מיוני 2000 בו בישר על פרישתו התמוהה (הראשונה) של דורון שפר מכדורסל מה שזיכה אותו בפרס יוקרתי. ב-2004 עבר לערוך את מוסף הספורט בשבועון "מקור ראשון" ולאחר מכן ביומון "ישראלי". מאז יולי 2007 משמש עורך הספורט ב"ישראל היום". בקיץ 2011 עבר לשמש כפרשן מוביל בעיתון לענייני ספורט וכדורסל בפרט וכותב בעמודי הדעות של העיתון.

בנוסף משמש סהר כיום כפרשן בערוץ הספורט והוא חבר בפאנל התוכנית "יציע העיתונות". כמו כן סהר מרצה לנוער ובני ישיבות דתיים על ההתמודדויות הקשות שלו במהלך השנים בהרצאה שכותרתה "זהות יהודית בעולם חילוני".

בפברואר 2013 השתתף סהר בתוכנית "כלוב הזהב" בערוץ 2, יחד עם חברו לערוץ הספורט נדב יעקבי.

בפברואר 2015 הוקם לסהר חשבון טוויטר פיקטיבי סאטירי, בעקבותיו הצטרף סהר בעצמו לטוויטר.

החל משנת 2017, כותב סהר טור אישי בעיתון "שביעי".

חיים אישיים
-----------

סהר דתי לאומי, כעיתונאי הוא לא עובד בשבת. נשוי ואב לשלושה. מתגורר בגבעת שמואל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלי סהר** בוויקישיתוף
* אלי סהר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אלי סהר באתר ישראל היום
* אהרל'ה ויסברג‏, קץ הסכסוך, באתר וואלה!‏, 4 ביולי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  גבי יהב, סוף מעשה במחשבה תחילה, באתר "צהבת", 13 בינואר 2008
2. ↑  רועי כהן, אביב כהן, ישראל היום, "אל תיזהרו מחיקויים", ‏31 במרץ 2015
**טֶיְימֶיְי, קיסרית יפן** (ביפנית: **貞明皇后**;‏ 25 ביוני 1884 – 17 במאי 1951) בילדותה נודעה בתור **סדאקו קוּג'וֹ**, הייתה רעייתו של יושיהיטו, קיסר יפן ואמו של הירוהיטו, קיסר יפן. תוארה המלוכני, טֶיְימֶיְי, משמע "קביעות נאורה".

ביוגרפיה
--------

סדאקו קוג'ו הייתה ילידת משפחת אצולה יפנית, גדלה בטוקיו ונודעה כנערה חכמה מאוד בעלת אינטליגנציה גבוהה.

### קיסרית

הקיסר לעתיד טאישו היה חולה בדלקת קרום המוח משהיה בן שלושה שבועות ודבר זה השפיע על בריאותו ועל יכולתו הנפשית, וכללה הפרעת דיבור וקשיי הליכה, למשך שארית חייו. בשל בעיותיו הבריאותיות, לעיתים קרובות הוא לא היה מסוגל להמשיך בלימודיו והיה סטודנט חלש בתחומים הדורשים חשיבה גבוהה יותר.

בגלל יכולתו הנפשית המופחתת של טאישו, אביו, מוצוהיטו, קיסר יפן, רצה אישה אינטליגנטית, רהוטה ומכובדת עבור בנו, והוא מצא את התכונות הללו בסדאקו קוג'ו. ב-10 במאי 1900 חותנו יושיהיטו בן ה-20 וסדאקו בת ה-15.

### תרומות

היא נודעה בכך שתרמה סכומים גדולים מארנקה הממלכתי לבית החולים לצרעת המיסיונרי קישיון וגם לאנשים העובדים בפיתוח רפואי נגד צרעת כדי לעודד אותם להמשיך את שירותם לחולים.

בשנת 1931, כתוצאה ממעשיה המיטיבים, הוקמה החברה למניעת צרעת מתוך הכספים אשר תרמה. ביום הולדתה ב-25 ביוני הוקם יום מניעת הצרעת הלאומי ויוזם קמפיין חינוכי למניעת צרעת ברחבי האימפריה היפנית.

היא השתתפה בפגישות מנהלי מחלקות רפואיות לטיפול בצרעת היפנית והשתתפה בדיונים הנוגעים למצבם של חולי הצרעת, ולמצבים ומינים של המחלה.

### שנים מאוחרות

הקיסר טאישו נפטר מהתקף לב ב-25 בדצמבר 1926, בגיל 47 ובנו הירוהיטו ירש אותו כקיסר. לאחר מות בעלה, תוארה של סדאקו הפך ל"קיסרית קוטאיג'ו" (Kōtaigō) שפירושה "אלמנתו של הקיסר לשעבר".

הקיסרית התנגדה בתוקף למעורבות יפן במלחמת העולם השנייה, היא פעלה החל משנת 1943 ביחד עם בנה, טאקאהיטו, נסיך יפן, בניסיון להפיל את ראש ממשלת יפן המיליטנטי, הידקי טוג'ו אשר לאחר המלחמה אכן הואשם בפשעי מלחמה והוצא להורג.

הקיסרית נפטרה בשנת 1951 בגיל 66.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיימיי, קיסרית יפן** בוויקישיתוף
* אישים, באתר ההיסטוריה של הצרעת
* ביוגרפיה, באתר מלוכנות לא רשמית
* טיימיי, קיסרית יפן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301867405171
* BnF: cb17729943p (data)
* CiNii: DA08174140
* ISNI: 0000 0000 8272 0562
* LCCN: n87868298
* NDL: 00083470
* SUDOC: 16384898X
* VIAF: 77842201
* WorldCat: lccn-n87868298

 |
**דיואי פיליפ "פיל" בראיינט** (באנגלית: **Dewey Phillip "Phil" Bryant**; נולד ב-‏9 בדצמבר 1954) הוא פוליטיקאי אמריקאי וחבר המפלגה הרפובליקנית, מושל מיסיסיפי בשנים 2012–2020. קודם לכך הוא כיהן כסגן מושל מיסיסיפי וכמבקר מדינת מיסיסיפי.

במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 הוא תמך במועמד הרפובליקני מיט רומני, ובבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 תמך במועמדותו של טד קרוז למועמד המפלגה הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

בראיינט נולד ב-10 בינואר 1954 בעיר מורהד שבמיסיסיפי. הוא גדל עם אביו, שהיה מכונאי שתעסק בעיקר עם מוצרי דיזל ועם שתי אחיו. משפחתו של בראיינט עבדה בבירת מיסיסיפי, ג'קסון. אביו העסיק את בראיינט כמנהל מכירות במוסך שבו עבד. הוא למד תחילה בקולג', וקיבל את התואר שלו מאוניברסיטת דרום מיסיסיפי. הוא גם קיבל תואר ממכללת מיסיספי בנושא ההיסטוריה הפוליטית של מיסיסיפי ובמכללה הוא הורשה להיות חוקר תביעות ביטוח.

בראיינט נבחר לבית המחוקקים של מיסיסיפי וכיהן כיו"ר ועדת הביטוח של בית הנבחרים. בשנת 1996 מינה אותו מושל מיסיסיפי דאז קירק פורדיס להיות מבקר המדינה של מיסיספי. בראיינט נבחר מחדש לתפקיד זה ב-1999 ובשנת 2008. בשנת 2008 הוא לא התמודד מחדש לתפקיד ונבחר להיות סגן מושל מיסיסיפי. בראיינט התמודד בבחירות 2007 לתפקיד סגן מושל מיסיספי וניצח את מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'יימי פרנקס.

בראיינט זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל מיסיסיפי. בבחירות 2011 למושלות מיסיספי הוא ניצח את המועמד הדמוקרטי ג'וני דופרי עם 60.98% מהקולות. הוא הרפובליקני הראשון מאז תקופת השיקום שמצליח להיבחר אחרי מושל רפובליקני שלפניו כיהן מושל דמוקרטי. ב-10 בינואר 2012 הוא הושבע להיות מושל מיסיסיפי ה-64. עם תחילת כהונתו, הוא פעל להעברת חוק האוסר על הפלה מלאכותית, וגם הביע תמיכה ב"להפסיק את ההפלות במיסיסיפי".

בראיינט נבחר לכהונה שנייה בבחירות למושלות מיסיסיפי בשנת 2015. כמושל מיסיסיפי, הוא סירב לתמוך בהצעת החוק הקוראת להסיר את צלב אנדראס הקדוש מדגל מיסיסיפי. כמחאה על הצעת החוק, הוא הכריז על אפריל כ"חודש שימור מורשת הקונפדרציית המדינות של אמריקה" .

בדצמבר 2016 ביקר בראיינט בישראל, בין היתר, בקיבוץ נחל עוז, ואמר כי "הולכת להיות מערכת יחסים חמה וקרובה יותר עם ישראל, אין בכלל שאלה. אני הייתי מעורב בקמפיין ושוחחתי עם הנשיא הנבחר טראמפ גם בכמה הזדמנויות מאז הבחירות. התמיכה שלו בישראל היא חד משמעית, יש לו אהדה וחיבה אמיתית למדינה שלכם".

בראיינט נשוי, ואב לשני ילדים. הוא ומשפחתו משתייכים לכנסייה המתודיסטית.

ראו גם
------

* מיסיסיפי (מדינה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיל בראיינט** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פיל בראיינט (באנגלית)
* פיל בראיינט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה של פיל בראיינט, באתרו הרשמי של פיל בראיינט (באנגלית)
2. ↑  Mississippi Gov. Phil Bryant: ‘My Goal Is to End Abortion in Mississippi’, באתר rewire.news
3. ↑  Mississippi Governor Declares April 'Confederate Heritage Month,' No Slavery Mention, באתר jacksonfreepress
4. ↑  מושל מיסיסיפי בביקור בישראל: "התמיכה של טראמפ היא חד משמעית", באתר וואלה!

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 6765155708703822580001
* WorldCat: lccn-no2019062798

 |