recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
גרנאדו (משמאל) וגווארה במהלך מסעם
**אלברטו גרנאדו** (ספרדית: **Alberto Granado**; ‏8 באוגוסט 1922 - 5 במרץ 2011) היה ביוכימאי ארגנטינאי-קובני, שותפו של ארנסטו צ'ה גווארה למסעו המפורסם בדרום אמריקה.

ביוגרפיה
--------

גרנאדו נולד בעיירה הרננדו שבפרובינציית קורדובה באזור הפמפס שבמרכז ארגנטינה. מאז היה בן 9 גדל עם סבַיו בעיר קורדובה, ולמד כימיה וביוכימיה באוניברסיטה המקומית. במקביל ללימודיו החל להיות מעורב בפעילות פוליטית. ב-1943 נטל חלק בהפגנות נגד חואן פרון ונאסר לשנה. בין 1947 ל-1951 התלמד במעבדה הקלינית של מושבת המצורעים בסן פרנסיסקו דל צ'ניאר, והשלים לימודי תואר שני בביוכימיה.

בשלהי 1951 יצא גרנאדו עם חברו ארנסטו גווארה למסע בן מספר חודשים במדינות דרום אמריקה, שיעדו היה מושבת המצורעים סן פבלו שבפרו. השניים שהו במושבה זמן מה וסייעו לטיפול בחולים. דרכיהם של השניים נפרדו בקרקאס; גרנאדו נשאר בוונצואלה והחל לעבוד במושבת מצורעים מקומית. ב-1955 קיבל מלגה ונסע ללמוד במכון הלאומי לבריאות ברומא.

ב-1960 הגיע גרנאדו לביקור בקובה, בהזמנתו של גווארה, שהיה לאחד ממנהיגיה לאחר המהפכה. שנה לאחר מכן עקר אליה עם משפחתו, ושימש כמרצה לביוכימיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת הוואנה. ב-1962 ייסד את הפקולטה לרפואה באוניברסיטת סנטיאגו דה קובה, שהייתה הפקולטה השנייה במדינה. בין 1970 ל-1974 שימש כמרצה בפקולטה זו, ובהמשך הוסמך כדוקטור לביולוגיה. בין 1986 ל-1990 שימש כנשיא האגודה הקובנית לגנטיקה, שנטל חלק בהקמתה. ב-1994 יצא לגמלאות.

לאורך השנים פעל גרנאדו לטיפוח מורשתו של צ'ה גווארה. ב-1978 פרסם את הספר "Con el Che por Sudamerica" ("עם צ'ה בדרום אמריקה") שתיאר את מסעם של השניים. כשהופק סרט הקולנוע "דרום אמריקה באופנוע", העוסק במסע, שימש כיועץ לבמאי ולטר סאלס, ואף הופיע בסיומו בהופעת קמאו. את דמותו בסרט גילם רודריגו דה לה סרנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלברטו גרנאדו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברו של צ'ה גווארה במסעותיו בדרום אמריקה מת בגיל 88, באתר הארץ, 6 במרץ 2011
2. ↑  אורי קליין, גם סיום מוצלח, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011050552905171
* BIBSYS: 5027092
* BNE: XX1119971
* BnF: cb124406865 (data)
* GND: 120150867
* ICCU: LO1V135187
* ISNI: 0000 0001 1047 3803
* LCCN: n86007595
* NDL: 00972115
* NKC: jo2012731402
* NLA: 42102769
* NLG: 199500
* NLP: A11945084
* NTA: 273333720
* SUDOC: 033549729
* Trove: 1456791
* VIAF: 27159247
* WorldCat: lccn-n86007595

 |
**אלברטו סופיצ'י** (בספרדית: **Alberto Suppici**;‏ 20 בנובמבר 1898 – 21 ביוני 1981) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר מרכזי. בתור מאמן הוביל את נבחרת אורוגוואי לזכייה במונדיאל 1930.

ביוגרפיה
--------

סופיצ'י נולד בשנת 1898 בקולוניה דל סקרמנטו שבאורוגוואי, ולאורך כל הקריירה שיחק בענקית המדינה נסיונל. עד שנת 1923 זכה עימה ב-7 תוארי אליפות וגם בגביע אלדאו ב-1916.

לאחר הקריירה ככדורגלן היה מאמן נבחרת אורוגוואי. בקופה אמריקה 1929 סיים עימה במקום השלישי אך בגביע העולם ב-1930 הוביל אותה לזכייה ובכך היה למאמן הראשון שזוכה במונדיאל, ובנוסף לכך גם לצעיר ביותר כשהוא עושה זאת בגיל 31 ו-240 ימים בלבד.   
עם זאת סופיצ'י היה אחראי בעיקר על כושר ומשמעת השחקנים ולא בהכרח על הפאן האסטרטגי או הטקטי, דברים שהועברו בעיקר על ידי השחקנים המובילים בנבחרת. הוא היה מאמנה גם בקופה אמריקה בשנים 1937 ו-1939 שאחריהם סיים את קריירת האימון בה. סופיצ'י אימן גם את נסיונל וזכה עימה באליפות ב-1945.

סופיצ'י נפטר ב-21 ביוני 1981 במונטווידאו בגיל 82. בעיר הולדתו הוקם אצטדיון על שמו בשם: "אסטדיו פרופסור אלברטו סופיצ'י".

תארים
-----

### כשחקן

פניארול
* אליפות אורוגוואי (7): 1915, 1916, 1917, 1919, 1920, 1922, 1923
* גביע אלדאו: 1916

### כמאמן

נבחרת אורוגוואי
* גביע העולם: 1930

פניארול
* אליפות אורוגוואי: 1945

הישגים
* המאמן הראשון והצעיר ביותר שזכה בגביע העולם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלברטו סופיצ'י** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת אורוגוואי – מונדיאל 1930 (אלופת העולם)** |
| --- |
| 1 אנדראדה • 
2 אנסלמו • 
3 בז'סטררו • 
4 קאלבו • 
5 קפוצ'יני • 
6 קסטרו • 
7 סאה • 
8 דוראדו • 
9 פרנדדס • 
10 חסטידו • 
11 איריארטה • 
12 מסקרוני •
13 מלוניו • 
14 נסאסי •
15 פטרונה •
16 פיריס •
17 רקובה •
18 ריולפו •
19 סלדומבידה •
20 סקארונה •
21 טחרה •
22 אורדינראן •
מאמן: סופיצ'י | אורוגוואיאורוגוואי |
**פרידריך וילהלם קריצינגר** (בגרמנית: **Friedrich Wilhelm Kritzinger**‏; 14 באפריל 1890 - 25 באפריל 1947) היה פוליטיקאי גרמני אשר שימש כמזכיר המדינה בתקופת המשטר הנאצי.

ביוגרפיה
--------

קריצינגר נולד כבנו של כומר ב-14 באפריל 1890 בגרינפיר (Grünfier) עיר בפרובינציית פוזן שבקיסרות הגרמנית. העיר נמצאת כיום בתחומי פולין המודרנית. ב-1908 הוא סיים את לימודיו בגימנסיה והחל ללמוד משפטים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 גויס לצבא הקיסרות הגרמנית, וב-1918 עזב את הצבא כלויטננט במילואים. בשנת 1921 עבר את בחינת הבר ולאחר מכן עבד כעוזר במשרד המשפטים של הרייך. בשנת 1925-26 עבד במשרד המסחר הפרוסי ובשנת 1926 חזר למשרד המשפטים. ב-1921 עבר את בחינות הקבלה לשירות ציבורי והחל לעבוד כעוזר במשרד המשפטים הגרמני. בין 1925-1926 עבד במשרד הסחר הפרוסי, וב-1926 חזר למשרד המשפטים.

ב-1938 הצטרף קריצינגר למפלגה הנאצית, ובאותה שנה הועבר ללשכת הקנצלר כמנהל מחלקה B. ב-20 בינואר 1942 הוא ייצג את ראש הלשכה הנס לאמארס בוועידת ואנזה. לאחר הוועידה הוא הביע את רצונו להתפטר, אולם שודל שלא לעשות זאת. יש הטוענים שהתוכניות ל"פתרון הסופי" של יהודי אירופה הבהילו אותו כל כך, עד שהוא השמיע מחאה קולנית במהלך הוועידה עצמה. עם זאת, הפרוטוקולים הרשמיים של הוועידה לא שרדו כך שלא ניתן להפריך או לאשר את הטענות הללו. יצוין שבתפקידו בלשכת הקנצלר, התעסק קריצינגר רבות ב"בעיה היהודית", והשתתף בניסוח סעיף 11 של חוק אזרחות הרייך, אשר אפשר לנשל את יהודי גרמניה מרכושם לפני גירושם.

בהמשך אותה שנה הוא קודם לתפקיד תת-מזכיר המדינה ובהמשך למזכיר המדינה. בתפקידו זה הוא ניסח חוק אשר הגביל את זכויות הערעור של יהודים. הוא המשיך לשמש בתפקיד זה גם בממשלת פלנסבורג שפעלה בשלהי המלחמה. עם סיום המלחמה הוא נעצר בידי בעלות הברית, והעיד במהלך משפטי נירנברג. הוא התוודה בפומבי שהיה חבר בוועידת ואנזה וידע על אופייה הפושע, והצהיר שהוא מתבייש על פשעיו שלו ופשעי בני עמו. הוא נכלא בברוקזל, אולם שוחרר באפריל 1946. בדצמבר של אותה שנה הוא נכלא מחדש, ושוחרר בתחילת 1947 בשל מצב בריאות רעוע. הוא מת בנירנברג ב-25 באפריל 1947.

בסרט הגרמני "ועידת ואנזה" מ-1984, גולם קריצינגר בידי פרנץ רודניק. בסרט "הפתרון הסופי" גולמה דמותו בידי דייוויד תרלפול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך וילהלם קריצינגר** בוויקישיתוף
* המשתתפים בוועידת ואנזה
* פרוטוקול החקירות של קריצינגר

הערות שוליים
------------

1. ↑  המשתתפים בוועידת ואנזה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124554849
* VIAF: 23077374
* WorldCat: viaf-23077374

 |
**סוכי הלהבה** (שם מדעי: *Sericulus aureus*) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הסוכיים החיה בטבע ביערות הגשם של גינאה החדשה והוא קרובו של המין סוכי ארדנט שלעיתים מכונה גם "סוכי הלהבה".

סוכי זה קיבל את שמו ממראהו הכתום הבוהק, כמו להבה. הזכרים מגיעים לאורך 25 ס"מ והוא בעל ראש וצוואר כתומים עם גוף צהוב וראש שחור והוא בעל כתר גדול על ראשו. הנקבות לעומתם חומות דהויות. עקב צבעיו השופעים וריקוד החיזור שלו הוא נחשב בעבר למין של עדני, אך בנוסף על החיזור הוא גם בונה סוכה כמו שאר מיני המשפחה וסביבה הוא יוצר את המחול שלו.

הוא חי ביערות הגשם של גינאה החדשה וקהילות הסוכי נפוצות בכל היער, מחפשות אחר חרקים ופירות וגם אחרי נקבות בעונת הרבייה. זכרים יריבים נוהגים להרוס אחד לשני את הסוכה כשאינם שמים לב. לכל סוכי לוקח כמה שנים עד שהוא מצליח לבנות סוכה מוצלחת ולמשוך נקבה. הסוכי הזכר אינו עוזר כלל בגידול צאצאיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוכי הלהבה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכי הלהבה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פיג'י איירווייז** (באנגלית: **Fiji Airways**) היא חברת התעופה הלאומית של פיג'י. פיג'י איירוויז מפעילה קווי טיסה ל-13 מדינות ו-23 ערים הכוללות את אוסטרליה, ניו זילנד, סמואה, טונגה, טובאלו, קיריבטי, ונואטו, איי שלמה, הונג קונג, יפן, סינגפור וארצות הברית. באמצעות שותפות קוד, יש לחברה רשת מורחבת של 108 יעדים בינלאומיים. פיג'י איירווייז מטיסה 64% מכלל המבקרים שטסים לפיג'י ומעסיקה למעלה מ-1000 עובדים. לחברה יש הכנסות של למעלה מ-815 מיליון דולר פיג'יאני (390 מיליון דולר אמריקאי).

הטיסה המסחרית הראשונה של פיג'י איירווייס בוצעה בשנת 1951 אך מקורותיה של חברת התעופה מתחילים ב-Katafaga Estates Ltd שהוקמה בשנת 1947. לאחר שנרכשה על ידי קוואנטס ב-1958, שם החברה שונה לאייר פסיפיק. במאי 2012 החברה חזרה לשמה המקורי ("פיג'י איירוויז") וזאת כדי לחזק את תדמיתה כחברת התעופה הלאומית של פיג'י. ממשלת פיג'י מחזיקה ב-52% ממניות החברה, לעומת 46% של קוואנטס. ממשלות נוספות באוקיינוס השקט מחזיקות בשאר האחוזים.

לחברה יש שיתוף קוד עם חברות רבות, ובהן: ג'טסטאר איירווייז, ג'טסטאר אסיה איירווייז, בריטיש איירווייז, ג'פאן איירליינס, פינאייר, קת'אי פסיפיק, אמריקן איירליינס, אלסקה איירליינס, אייר ניו זילנד, אייר אינדיה, הונג קונג איירליינס, קוואנטס וסינגפור איירליינס.

צי פיג'י איירווייז
------------------

| דגם | בשירות | נוסעים |
| --- | --- | --- |
| איירבוס A330-200 | 3 | 273 |
| איירבוס A330-300 | 1 | 313 |
| איירבוס A350-900 | 2 | 334 |
| בואינג 737–800 | 1 | 170 |
| בואינג 737 MAX 8 | 5 | 186 |
| סך הכל | 12 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיג'י איירווייז** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פיג'י איירווייז
* פיג'י איירווייז, ברשת החברתית פייסבוק

* פיג'י איירווייז, ברשת החברתית טוויטר

* פיג'י איירווייז, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Creedy, Steve (19 במרץ 2013). "Air Pacific gets first Airbus A330 as part of its Fiji Airways rebranding". *The Australian*. News Corps Australia. נבדק ב-2 בינואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Parker Brown, David (באוקטובר 2012). "AIR PACIFIC CHANGES NAME TO FIJI AIRWAYS AND SHOWS OFF NEW LIVERY AND INTERIOR". *Airline Reporter*. DAVID PARKER BROWN. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
3. ↑  Lefer, Henry (בפברואר 2000). "Fijian carrier ranges far and wide from its South Pacific home". *Transport World*. Penton Media, Inc. **37** (2). `{{cite journal}}`:  (עזרה)
המטוס שנחטף, בצילום מ-2009
**טיסה 181 של איג'יפטאייר** הייתה טיסה פנימית של חברת התעופה המצרית "איג'יפטאייר" שנחטפה בבוקר 29 במרץ 2016 בדרכה מנמל התעופה בורג' אל-ערב שבאלכסנדריה לנמל התעופה הבינלאומי של קהיר. לפי דרישת החוטף, הונחת מטוס האיירבוס A320, בעל רישום SU-GCB, בנמל התעופה לרנקה, קפריסין. על סיפון המטוס היו בעת החטיפה 56 נוסעים, 7 אנשי צוות ואיש ביטחון אחד.

על פי מקורות מצריים, החוטף הוא אזרח מצרי בן 27 בשם סייף א-דין מוסטפא. המניע לחטיפה לא היה ברור. בתחילה נמסר כי ייתכן שהיא בוצעה כדי להשיג מקלט מדיני עבור החוטף. לאחר שחרור החטופים ומעצר החוטף התברר כי מדובר באדם תמהוני והרקע לחטיפה אינו ברור. חגורת הנפץ התבררה כמטען דמה.

מחשש של חדירה לתחום האווירי של ישראל, הוזנקו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי. המטוסים חזרו לבסיסם לאחר שהמטוס החטוף נחת בלרנקה.

השתלשלות האירועים
-----------------

בשעה 10:00 שעון ישראל דווח כי החוטף החל לשחרר חלק מן הנוסעים. בהמשך דווח כי שוחררו כל אזרחי מצרים מקרב הנוסעים, וכי החוטף מחזיק בצוות המטוס ובארבעה בעלי דרכונים זרים.

לאחר שבע שעות, שבמהלכן לא דרש החוטף דבר מלבד העברת מכתב שכתב לגרושתו, נכנע החוטף ונעצר בידי המשטרה המקומית. כל החטופים שוחררו בשלום.

ראו גם
------

* טיסה 209 של אפריקייה איירווייז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטוס איירבוס A320, בעל רישום SU-GCB** בוויקישיתוף
* ליעד אוסמו וסוכנויות הידיעות, מטוס מצרי נחטף לקפריסין; חשש לחגורת נפץ, באתר ynet, 29 במרץ 2016
* תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 181 של איג'יפטאייר, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיק האירוע וגם לפי ההצהרה הרשמית של החברה, שהופצה בטוויטר
2. ↑  ערוץ 7, בני הערובה שוחררו – החוטף נעצר, באתר ערוץ 7, 29 במרץ 2016.
3. ↑  כיסוי האירוע ועדכונים מהחברה, אתר The Guardian
**Kurzweil Educational Systems** (בתרגום חופשי: **קורצוויל מערכות חינוכיות**) היא חברה אמריקנית המייצרת ציוד טכנולוגיה מסייעת ממוחשב לנגישות מידע מודפס וממוחשב ללקויי ראייה, ללקויי למידה (דיסלקטים, דיסגרפים ולקויי ריכוז) ולעיוורים. החברה מייצרת גם תוכנות הוראה לציבור זה. הציוד שמייצרת החברה מנסה לתת מענה למגוון סימפטומים של המשתמש בעת שימוש במגוון סביבות ממוחשבות ובעת העזרות במחשב לקריאת דברי דפוס מסוגים רבים (ספרים, עיתונים, בולים, שטרות כסף, תוויות של תרופות וכו'). על כן הציוד יקר יחסית לזה של חברות אחרות המשווקות פריטים שנותנים מענה לסימפטומים בודדים בסביבות בודדות והוא תואם את צורכיהם של בעלי לקות קשה או של מוסדות חינוכיים הצריכים להנגיש את חומר ההוראה שלהם לאנשים בעלי לקויות מגוונות.

החברה נוסדה בשנת 1996 והמטה שלה הוא בבדפורד, שבמסצ'וסטס. הציוד של החברה נפוץ מאוד במשרדי הנגשה של מוסדות חינוך אקדמיים והיא זכתה במספר פרסי מצוינות בתוך התעשייה שלה. מייסד החברה, ריימונד קורצוויל הוא ממציא מוערך שנחשב אחד האחראים על ההתפתחות של הטכנולוגיה המסייעת הממוחשבת בפרט ושל הטכנולוגיה הממוחשבת בכלל. כמו את הסינתיסייזר, ריימונד קורצוויל המציא את מכונת ההקראה הממוחשבת הראשונה, בהשראת חברו סטיבי וונדר, עוד בשנות השבעים. מכונה זו, שדמתה לדגמים הראשונים שמכרה חברת קורצוויל מערכות חינוכיות, הכילה שבבי מחשב אך לא היו לה צג או מקלדת. היא נראתה כמו סורק עם רמקול והיא הקריאה בקול רם ניירות מודפסים שהיא סרקה.

נכון לשנת 2009, החברה מספקת שני מוצרי תוכנה העיקריים: Kurzweil 1000 ו- Kurzweil 1000. Kurzweil 3000 היא חבילה אשר מאפשרת למשתמש לקויי ראייה לקבל גישה אלקטרונית והן לחומר מודפס והן לתוכנות מחשב שונות ולחומר בקובצי מחשב. kurzweil 3000 מכילה את חבילת Kurzweil 1000 ותוכנות המאפשרות למורה להפוך תמלילים לחומר המוצג באופן נוח למטרות הוראה ובחינה עבור תלמידים חסרי לקות ועבור תלמידים מכלל מרחב הלקויות שחברת קורצוויל משרתת.

בשנת 2005, מערכות חינוכיות Kurzweil שנרכשה על ידי טכנולוגיות למידה Cambium.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Kurzweil Educational Systems

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no00021404
* VIAF: 150367921
* WorldCat: lccn-no00021404

 |
מפת מסילות הברזל של רוסיה
רכבות פרברים חשמליות במוסקבה.
הרכבת הרוסית הראשונה, ציור מהמאה ה-19.
תחבורת **הרכבות ברוסיה** נוטלת חלק חשוב ומשמעותי מאוד בכלכלת המדינה. הרכבות ברוסיה הופעלו לראשונה באוגוסט 1837.

התחבורה המסילתית ברוסיה פועלת באחת מרשתות הרכבת הגדולות בעולם. מסילות הרכבת הרוסיות הן השלישיות באורכן והשלישיות בנפח המטענים הנגררים, אחרי מסילות הברזל של ארצות הברית וסין. בצפיפות הכוללת של פעולות (טון משא-ק"מ + קילומטרים של נוסעים)/אורך המסלול, רוסיה שנייה רק לסין. תחבורה ברכבת ברוסיה תוארה כאחד הפלאים הכלכליים של המאות ה-19, ה-20 וה-21.

לחברת הרכבות הלאומית, מסילות הברזל הרוסיות, יש כמעט מונופול על נסיעות ברכבת למרחקים ארוכים ברוסיה, עם נתח שוק של 98.6%, נכון ל-2017. ישנן מפעילות תחבורה עצמאיות של רכבות למרחקים ארוכים כמו Grand Service Express (שמפעילה את רכבת גרנד אקספרס), טברסקוי אקספרס, טרנס קלאס רוויס, חברת הנוסעים של סחלין, פרברי קוזבאס, רכבות יקוטיה ורכבות קרים, המפעילה הבלעדית של תחבורה מסילתית בחצי האי קרים.

היסטוריה
--------

### לידת הרכבות הרוסיות

ממשלת רוסיה החלה לדון בהקמת מסילות ברזל ברוסיה כבר מתחילת המאה ה-19, כאשר הבסיס להקמת גוף לניהול רכבות ברוסיה הייתה מחלקת הקישור הימי (Департамент водных коммуникаций) שהוקמה ב-1789 על פי צו קיסרי של פאבל הראשון. את הארגון ניהל ניקולאי רומיאנצב גם כשזה הפך ב-1809 למינהל התחבורה והוא כיהן כשר התחבורה הקיסרי. באותה שנה הוא הביא להקמת מכון התחבורה הצבאי.

מסילות הברזל הראשונות ברוסיה הונחו לראשונה בשנות 1830. ב-1834 הגיע לביקור ברוסיה המהנדס האוסטרי, פרנץ אנטון פון גרסטנר שהציע לקיסר ניקולאי הראשון להקים קו רכבת. ב-1836 הצאר הורה להקים את קו הרכבת סנקט פטרבורג-צארסקויה סלו. העבודות על בניית הקו נמשכו עד סוף 1837 ובקיץ אותה שנה יצאה לדרך הרכבת הרוסית הראשונה.

### תקופת ברית המועצות

 ערך מורחב – **מסילות הברזל הסובייטיות**

המשך הפיתוח
-----------

אחת התוצאות של מלחמת קרים הייתה האצה בבניית מסילות ברזל. כמו כן, במהלך מחצית השנייה של המאה ה-19 חוברו למערכת כל הערים הגדולות ונבנו תחנות מרכזיות במרכזי הערים. מערכת מסילות הברזל באותה תקופה הייתה שייכת למדינה.

במהלך תחילת המאה ה-20 מסילות הברזל הרוסיות התחברו עם אלה של סין והמדינות השכנות. באותה עת הוקמה מסילת הברזל הטרנס-סיבירית שעודנה עד היום מסילת הברזל הארוכה ביותר בעולם.

תהליך חישמול הרכבת החל בשנת 1929 והיה מהיר מאוד. אורך מסילות הברזל עם הנעה חשמלית בברית המועצות היה הארוך בעולם.

התקופה הפוסט סובייטית
---------------------

בתקופה הסובייטית מערך הרכבות פותח והוקמה מסילת הברזל הטרנס-אסיאתית. ב-1991 האחריות על מסילות הברזל הרוסיות הוטלה על משרד הרכבות הרוסי שב-2003 פורק והוחלף על ידי חברת הרכבות הרוסית.

בשנת 2009 הופעל קו רכבת מהירה בין מוסקבה לבין סנקט פטרסבורג. בקו זה הופעלו רכבות מתוצרת סימנס. משך הנסיעה הוא כ-4–5 שעות והרכבות נעות במהירות ממוצעת של 200 קמ"ש. בשנים 2010–2015 הופעלו רכבות מסוג זה גם במסלול מוסקבה - ניז'ני נובגורוד - סנקט פטרסבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רכבות ברוסיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529885905171
* LCCN: sh86007191

 |
רכבת טיולים באירופה.
רכבת טיולים בשווייץ בנסיעה על צלע הר.
**רכבת טיולים** היא רכבת המשמשת לנסיעה שלא למטרת הגעה ממקום למקום, אלא יותר למטרות טיול והנאה. ניתן לחלק את הטיול ברכבת לשני סוגים:

* טיול ברכבת פרטית
* טיול ברכבת ציבורית

טיול ברכבת פרטית הוא טיול מאורגן המתבצע בעיקר על ידי חברות טיולים מאורגנים השוכרות רכבת עבור אנשים שנרשמו מראש לטיול זה. טיול ברכבת פרטית אומנם יקר, אך מאפשר לנוסע לבחור את מקומות העצירה ולתכנן את הטיול בעצמו.

ואילו הטיול ברכבת הציבורית אומנם זול יותר אך עשוי להיות לא נוח. דוגמה מפורסמת למסלול טיול ברכבת ציבורית הוא מסלול הטיול ברכבת הטרנס סיבירית שברוסיה.

היסטוריה
--------

רכבות הטיולים הראשונות היו נפוצות בעיקר בארצות הברית. שם, בשונה מברוב מדינות אירופה הרכבות היו איטיות יותר מהרגיל וכמעט ולא שמשו לנסיעות מסוג של תחבורה ציבורית. במקום זאת שימשו הרכבות בעיקר לטיולים.

בימינו, עת השתכללו והתקדמו אמצעי התחבורה, נסיעות ברכבת למטרות טיולים נפוצות בכל מקום על פני האדמה. המדינות שבהן נפוצה במיוחד הנסיעה ברכבות טיולים הן המדינות: רוסיה, בריטניה, אוסטריה, ארצות הברית, סין, אוסטרליה ודרום אפריקה. במדינות אחרות וביניהן גם מדינת ישראל טיולי רכבות כמעט ולא קיימים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רכבות טיולים** בוויקישיתוף
ימת בלחש: תצלום נאס"א מה-18 באפריל 2000.
**ימת בלחש** (בקזחית: **Балқаш көлі**, ברוסית: **Озеро Балхаш**) היא ימה בדרום־מזרח קזחסטן. ימה זו היא השנייה בגודלה באסיה המרכזית (אחרי ימת אראל) ומהווה חלק מאזור הניקוז המרכז אסייתי הכולל את הים הכספי.

היסטוריה
--------

הימה הייתה ידועה לגאוגרפים הסינים כבר בשנת 103 לפנה"ס ונקראה **פו קו** או **בו קו**. בתקופת שושלת צ'ינג ציינה ימת בלחש את הגבול הצפוני של סין עם רוסיה. 

בשנת 1864 הועבר השלטון באגם לאימפריה הרוסית בעקבות חוזה בין סין לרוסיה על הגבול הצפוני של סין. עם פירוקה של ברית המועצות בשנת 1991 הפכה הימה לחלק מקזחסטן.

גאוגרפיה
--------

שטחה של הימה כיום עומד על 16,990 קמ"ר אולם בדומה לימת אראל, וכתוצאה מניצול מימי שבעת הנהרות המזינים את הימה, היא הולכת ומתייבשת. העיקרי מבין הנהרות המזינים את הימה הוא נהר אילי המוזן ממימי שלגים מאזור שינג'יאנג שבסין.
העומק הממוצע בימה הוא 5.8 מטרים, והעומק המקסימלי עומד על 25.6 מטרים.

מחציתה המערבית של הימה היא מים מתוקים, ואילו מחציתה המזרחית מלוחה.

כלכלה
-----

מימי נהר האילי וימת בלחש מהווים מרכיב עיקרי בכלכלת קזחסטן. מימי הנהר משמשים ליצור חשמל באמצעות סכרים הידרואלקטריים ומוסטים לצורכי השקיה (עובדה המביאה ליבוש הימה). הדיג במימי הימה משמש מרכיב חשוב בכלכלת המדינה.

בשל השימוש ההולך וגובר במימי האילי במעלה הנהר, צפויה להתפתח מחלוקת בין סין המשתמשת במים לבין קזחסטן הזקוקה למים במורד הנהר, וזקוקה לענף הדיג באגם.

עם הגידול בכלכלה הקזחית, התיעוש והעיור של המדינה גובר קצב זיהום מימי הימה. מספר הדגים פוחת והולך הן בשל יבוש הימה, הן בשל דיג יתר, והן כתוצאה מזיהום המים. כמו כן, בשל הזיהום ישנו חשש להכחדת מיני בעלי חיים המצויים בימה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ימת בלחש** בוויקישיתוף
* מידע על הגאוגרפיה והביולוגיה של ימת בלחש
* האיום על אוצר הטבע הקזאחי
* פרטי תוכנית האו"ם על ימת בלחש
* ימת בלחש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534734005171
* GND: 4644329-0
* NKC: ge889430
* VIAF: 130376876
* WorldCat (עם VIAF): 130376876

 |
**דויד פופר** (בגרמנית: **David Popper**;‏ 18 ביוני 1843 – 7 באוגוסט 1913) היה צ'לן ומלחין יהודי-צ'כי. משנת 1886 ועד מותו שימש פופר כמורה לצ'לו המוביל של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, ממלכת הונגריה. באותה השנה שהתמנה לתפקיד ועבר לבודפשט נולד שם בנו לאו פופר.

ביוגרפיה
--------

פופר נולד בפראג ולמד מוזיקה בקונסרבטוריון המקומי. הוא למד נגינה בצ'לו אצל יוליוס גולטרמן ועד מהרה עורר עניין. את מסע הקונצרטים הראשון שלו ערך בשנת 1863; בגרמניה זכה לשבחים מפי הנס פון בילוב, בין השאר. הוא נחל הצלחה גם בשווייץ, הולנד ואנגליה. הופעת הבכורה שלו בווינה הייתה בשנת 1867 והוא התמנה שם לצ'לן ראשי בהופאופר, אופרת החצר. כעבור שנים אחדות פרש מתפקיד זה כדי להרחיב את היקף מסעות הקונצרטים שלו לכל רחבי אירופה. בשנים 1868 עד 1870 היה חבר ברביעיית הלמסברגר. משנת 1896 לימד בקונסרבטוריון בבודפשט. הוא מת בבאדן. 

פופר היה מלחין פורה לצ'לו. הוא חיבר ארבעה קונצ'רטי, רקויאם לשלושה צ'לי ותזמורת (1891) ולא מעט יצירות קטנות יותר שעודן מנוגנות לעיתים, ביניהן קטע הסולו הפופולרי לצ'לו "טרנטלה". בנוסף כתב גם יצירות לימודיות. האטיודים המתקדמים של פופר ידועים לשימצה בקרב צ'לנים ברחבי העולם ונחשבים לקשים במידה שלא תיאמן, אבל מקובלים על צ'לנים ברמה גבוהה, כמעט בכל מקום בעולם, כתרגילים לשיפור הטכניקה. מהדורה ישנה של "מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים" תיארה אותו במילים אלה: "הצליל שלו רחב ומלא רגש; הביצוע שלו מלוטש להפליא, וסגנון נגינתו קלאסי."

לקריאה נוספת
------------

"אטיוד מאגאזין", 1909-1922.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דויד פופר** בוויקישיתוף

* דויד פופר, באתר ספוטיפיי
* דויד פופר, באתר AllMusic (באנגלית)
* דויד פופר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דויד פופר, באתר Discogs (באנגלית)

דויד פופר
* דוד פופר (1843-1913), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282700805171
* BIBSYS: 3030338
* BNE: XX1167017
* BnF: cb13898609h (data)
* CiNii: DA08179428
* GND: 116268409
* ISNI: 0000 0001 1046 7067
* LCCN: n80063359
* LNB: 000038699
* MusicBrainz: cbb10897-db54-4ee1-8faa-47cb4a3d920f
* NDL: 01056664
* NKC: xx0000995
* NLA: 35359989
* NLK: KAC199621975
* NLP: A10966511
* NSK: 000663159
* NTA: 069956278
* RERO: 02-A003705503
* SNAC: w61r6q6c
* SUDOC: 166668699
* Trove: 924949
* VIAF: 24788205
* WorldCat: lccn-n80063359

 |
**אמדה ג'יבו** (בצרפתית: **Amédée (Aimé) Gibaud**;‏ 5 במרץ 1885 – 18 באוגוסט 1957) היה שחמטאי צרפתי.

קריירה
------

ג'יבו היה ארבע פעמים אלוף צרפת לשחמט בשנים 1928, 1930, 1935 ו-1940. שלוש פעמים זכה באליפות צרפת בשחמט בהתכתבות, בשנים 1929, 1931 ו-1932. למרות כל הישגיו הגדיר את עצמו כחובב שחמט ובמקצועו היה דוור. 

ג'יבו חלק מקום 4-5 בתחרות רמסגייט בשנת 1929 (ניצח: ויליאם גיבסון). 

ג'יבו ייצג את נבחרת צרפת בשתי אולימפיאדות:

באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). השיג 3.5 נקודות מ-8 משחקים.

באולימפיאדת השחמט 1936, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936). ג'יבו שיחק בלוח השני והשיג 3.5 נקודות מ-17 משחקים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמדה ג'יבו, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* משחקים של ג'יבו(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  GIBAUD Amédée, באתר Heritage des Echecs Francais
2. ↑  Chess Olympiad: Paris 1924, באתר OlimpBase
3. ↑  unofficial Chess Olympiad: Munich 1936, באתר OlimpBase
**אמדורה סובגלובוסה** (שם מדעי: ***Emydura subglobosa***) הוא מין של צב מהמשפחה נטויי צוואר החי בפפואה ניו גיני ובאוסטרליה. צב זה שוכן מקווי מים כמו אגמים, נהרות או ביצות ולעיתים גם ביערות גשם באוסטרליה.

מאפיינים
--------

זהו צב קטן יחסית והוא מגיע לאורך 20 סנטימטרים בזכרים ו-26 סנטימטרים בנקבות. הוא בעל צוואר ארוך שאינו יכול להיכנס לשריונו והוא בעל גפיים חזקות עם קרומי שחייה וגם טפרים חדים, ראש קצר בעל חוטם הפונה מעלה ולחיים ושפתיים צהובות, כששאר העור אפור והשריון אפור ובעל קצוות צהובים. צב זה חי לרוב בתוך המים ויוצא בעיקר כדי להטיל ביצים או להתחמם בשמש.

הצב הוא אוכל כל הניזון בטבע מחרקים שונים, רכיכות, צמחי מים שונים, וכשהם מוצאים גם פירות. הלסתות הקשיחות שלהם יכולות לנפץ קונכיית חלזונות מימיים ביעילות.

צבים אלה מזדווגים בתוך המים סביב ספטמבר והנקבות חופרות גומה על הגדות בקן סגור ומטילות 5 עד 20 ביצים. הביצים בוקעות כעבור 45 עד 60 יום והצבים הצעירים שוחים מיד למים.

צב זה איננו בסכנה בטבע, אך נפגע מזיהומים של כמה נהרות בסביבתו. לעיתים מגדלים אותו כחיית מחמד, אך הוא נאסר לגידול באוסטרליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמדורה סובגלובוסה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------
תיאטרון דואיסבורג (2009)
בית האופרה של דיסלדורף (2011)
ה**דויטשה אוֹפּר אַם רַיין** (בגרמנית: **Deutsche Oper am Rhein**) היא להקת אופרה גרמנית, היושבת דרך קבע בדיסלדורף ובדואיסבורג. לצד האופרה פועלת גם להקת בלט. משנת 2009 מנהלה המוזיקלי הוא אקסל קובר. תזמורת הבית, התזמורת הסימפונית של דיסלדורף, מנגנת הן רפרטואר אופראי והן סימפוני.

בשנת 1875 נבנה מה שהיה בהמשך לבית האופרה של דיסלדורף. בשנים 1887 עד 1920 התקיים קשר איתן בין בתי האופרה של שתי הערים, אך הוא ניתק ב-1829 ולא חודש עד 1955, עם הקמת הדויטשה אופרה אם ריין.

בית האופרה של דיסלדורף, שנבנה ב-1875, נהרס למעשה במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא נבנה מחדש ונפתח שוב בשנת 1956, מאז הוא משמש את להקת האופרה באופן קבוע. תיאטר דואיסבורג, שנבנה ב-1912, נהרס כליל ונבנה מחדש ב-1950.

מנכ"ל האופרה הנוכחי הוא כריסטוף מאייר; המנצח הראשי הוא אקסל קובר.

בשנים 2006 ו-2007 עבר בית האופרה של דיסלדורף שיפוץ וארגון מחדש. הצגת האופרה הראשונה בתיאטרון המחודש הייתה לה טרוויאטה, בניצוח ג'ון פיור האמריקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דויטשה אופר אם ריין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דויטשה אופר אם ריין
* דויטשה אופר אם ריין, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007421214705171
* BnF: cb15613828d (data)
* GND: 2007978-3
* ISNI: 0000 0000 8488 9177
* LCCN: n80106875
* SUDOC: 080853455
* VIAF: 122428059
* WorldCat: lccn-n80106875

 |
**הפנים במאדים**
(למפת מאדים מוגדלת)הפנים במאדים**הפנים במאדים**(למפת מאדים רגילה)הפנים במאדים**הפנים במאדים**
התמונה המקורית שצלמה הוויקינג של "הפנים במאדים"
הצילום של ה־*Mars Global Surveyor* משנת 1998 של "הפנים"
תצורת קרקע, או פרופיל של ריצ'רד ניקסון? הר סנט הלנס
**הפנים במאדים** היא תצורת קרקע בכוכב הלכת מאדים באזור המכונה קידוניה. אורכה כ־3 ק"מ ורוחבה כ־1.5 ק"מ, והיא נמצאת בערך 10 מעלות מצפון לקו המשווה של מאדים. היא צולמה לראשונה ב־25 ביולי 1976 על ידי החללית ויקינג 1 שהקיפה את הפלנטה באותו זמן. התמונה הובאה לידיעת הציבור בהודעה לעיתונות של נאס"א שישה ימים מאוחר יותר.

רוב הפירושים של התצלום טוענים שמדובר בתצורת קרקע טבעית, הר שולחן אחד מני רבים המפוזרים בסידוניה. פרשנות זו של התמונה הופעת הפנים מוסברת כשילוב של זווית צילום ותאורה (השמש הייתה בשולי האופק המאדימי בשעת הצילום), וההפרדה הנמוכה של התמונה, שגורמת להחלקת אי־סדירויות בפני השטח, ונטיית המוח לזהות תבניות מוכרות, בעיקר פנים (פראידוליה). כמו כן, פער בשליחת המידע מהוויקינג גרם ליצירת כתם שחור בדיוק היכן שהנחיר היה ממוקם על פנים אנושיות. נקודות דומות מפוזרות ברחבי התמונה.

פירוש זה נתמך על ידי עדויות צילומיות מהחללית *Mars Global Surveyor* בשנים 1998 ו־2001 והחללית *Mars Odyssey* בשנת 2002. כאן צולם השטח בתנאי תאורה שונים לגמרי וברמת הפרדה גבוהה הרבה יותר, ואכן התצלום לא ממש נראה כמו פני אדם (ראו בתמונה).

פרשנות אחרת של התצלום טוענת שהוא מייצג אנדרטה מלאכותית, ויש שטענו שקיומה היא הוכחה לקיום חיים אינטליגנטיים שחיו או ביקרו במאדים בנקודה כלשהי בעבר. התומך הבולט ביותר של תאוריה זו הוא ריצ'רד הואגלנד. בספרו משנת 1987: *The Monuments of Mars: A City on the Edge of Forever*, הואגלנד מפרש משטחים קרובים בסביבה כשרידים לעיר חרבה ופירמידות בנויות. פרסום ספרו עודד ופרסם את האמונה שמקור "הפנים במאדים" הוא מלאכותי.

הספקנים אף מציינים כי נופים מסוימים על כדור הארץ ניתנים לפרשנות כפנים. התמונה משמאל של הר סיינט הלנס שצולמה מתחנת החלל הבינלאומית נראית כאילו היא מראה פרצוף הפוך של ריצ'רד ניקסון.

הכיתוב המקורי
-------------

הכיתוב המקורי של הצילום היה כדלהלן:

> 
> תמונה זו היא אחת מני רבות שצולמו בקווי הרוחב הצפוניים של מאדים על ידי החללית ויקינג 1 בעת חיפוש אחר אתר נחיתה עבור ויקינג 2.
> 
> 
> התמונה מראה תצורות קרקע דמויות הר־שולחן שחוקות. מבנה הסלעים הענק במרכז, שדומה לראש אנושי, מקבל את צורתו מהצללים שיוצרים את האשליה של עיניים, אף ופה. רוחב התצורה הוא 1.5 ק"מ (מייל אחד), וזווית השמש היא בערך 20 מעלות. הנקודות על התמונה נוצרו בגלל בעיות בהעברת המידע, שהובלטו בשל הגדלת התמונה. התמונה צולמה ב־25 ביולי מגובה של 1873 ק"מ (1162 מייל). ויקינג 2 תגיע להקפה סביב מאדים ביום שבת הבא (7 באוגוסט), ונחיתתה מתוכננת לתחילת ספטמבר.
> 
> 
> 
> — NATIONAL AERONAUTICS AND SPACE ADMINISTRATION
>

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הפנים במאדים** |

* תמונות מה־Mars Global Surveyor של הפנים במאדים
* Enterprise Mission של ריצ'רד הואגלנד
* מילון הספקן
* Bad Astronomy - הפנים במאדים
* הפנים במאדים, הכפה בארוס - Space.com
* יש דברים שרואים מכאן אך לא רואים משם, נח ברוש
ריקוד גשם מבוצע בהרר שבמזרח אתיופיה
**ריקוד גשם** הוא מחול טקסי המבוצע במטרה לזמן גשם ולהבטיח את הצלחת היבולים.

גרסאות שונות של ריקוד הגשם מצויות בתרבויות רבות, ממצרים העתיקה ועד שבטי האינדיאנים שבארצות הברית. ניתן היה עדיין לחזות בהם במאה ה-20 במקומות שונים בחבל הבלקן בפולחן הידוע כפפרודה (ברומניה) או פרפרונה (אצל העמים הסלאבים). ברחבי אפריקה, שבה טקסים אלה היו מקובלים, ישנם מספר אתרים שבהם התגלו ציורי סלע המתארים טקסים וריקודים להורדת גשם. עם אלה נמנים לדוגמה אתרי הסלע בקונדואה שבטנזניה ובצ'ונגוני במלאווי. 

ילידי שבט הצ'רוקי, שבט אינדיאנים השוכן בדרום מזרח ארצות הברית, כולל בהרי האפלצ'ים, נהגו לבצע ריקודי גשם במטרה ליזום הורדת ממטרים ולגרש את הרוחות הרעות מכדור הארץ. על פי אגדות השבט, הגשם היורד כתוצאה מריקוד זה מכיל את הרוחות של מנהיגים קודמים של השבט, אשר, כאשר הם יורדים לארץ יחד עם הגשם, נלחמים ברוחות הרעות במישור המעבר שבין המציאות לעולם הרוחות. הצ'רוקי גם מאמינים כי ריקודי גשם מורכבים במיוחד יכולים לעורר את המשתתפים, כמו גם את הצופים, להשתתף בפעולות בעלות אופי פולחני קיצוני.

בספרה "הקצב של אדומי העור: בשיר, בריקוד ובקישוט" (The Rhythm of the Redman : in Song, Dance and Decoration) משנת 1930 מתארת ג'וליה בטרי (Julia M. Butree אשתו של ארנסט תומפסון סטון) בין שאר הריקודים של האינדיאנים את "ריקוד הגשם של הזוני".

נוצות ואבני טורקיז היו קישוטים מקובלים בזמן הטקס וסימנו את הרוח והגשם בהקבלה. מסורות רבות של ריקוד הגשם עברו מפה לאוזן במהלך ההיסטוריה.

שבטי אינדיאנים מסוימים כדוגמת האוסאג' (Osage) והקופאו (Quapaw) ששכנו במדינות מיזורי וארקנסו של ימינו (בחלקו המערבי של מרכז ארצות הברית) ידעו לזהות דפוסים של מזג אוויר והיו נוהגים להציע למתיישבים הלבנים לבצע עבורם ריקוד גשם בתמורה לחפצי מסחר.

ראו גם
------

* פיוטי הגשם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקוד גשם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rain's Dance Group אתר ריקוד הגשם
2. ↑
3. ↑  Rain Dance of Zuni
4. ↑  ריקוד הגשם עזר לאינדיאנים לצלוח בשלום את עונות הקיץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558753205171
* LCCN: sh95007262

 |
המונח "דגנית" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו דגנית (פירושונים).

**דַּרְדַּר כָּחֹל** (המכונה Syrian Cornflower-thistle, Knapweed; שם מדעי: *Centaurea cyanoides*) הוא צמח חד-שנתי ממשפחת המורכבים.

לפרחי הסוג דַּרְדַּר שפע צבעים, המשותף לאבקנים ולעלי הכותרת. מצבעים בהירים כמו: לבן, צהוב, כתום, קרם עד לצבעים כהים יותר כמו: ורוד, לילך, כחול, סגול פודל ואפילו אדום.

ייחודו של הדרדר הכחול
---------------------

הצמח גדל בבתה בשפלה המרכזית ובהר. לזרעונים חסרה "ציצית" - המופיעה בצמחים אחרים ממשפחה זו. הציצית היא קבוצת שערות או מוצים ארוכים בראש הזרעונים ותורמים להסעתם. הפריחה היא בחודשים פברואר עד אפריל.

הדרדר הכחול הוא מין אנדמי לארץ ישראל, ירדן, סוריה, לבנון וקפריסין. בניגוד לכמה מינים אחרים בסוג דרדר שחפי המעטפת שלהם קוצניים, הדרדר הכחול אינו קוצני. הדרדר הכחול הוא ערך טבע מוגן בישראל.

### שימושים כלכליים

בישראל יש המשתמשים בו לחליטות בתערובת עם צמחים נוספים.

דרדר הדגניה (דגנית)
-------------------

בול יום העצמאות תשי"ב
בעבר הדרדר הכחול כונה גם **דגנית**, בגלל דמיונו למין אירופאי אחר .*Centaurea cyanus* L המכונה **דרדר הדגניה** או **דגנית**. דרדר הדגניה דומה לדרדר הכחול בצבעו אך התפרחת גדולה יותר. באירופה הוא נחשב כעשב רע הצומח בשדות הדגן (ומכונה באנגלית cornflower). מין זה כלל אינו מצוי בארץ ואילו הדרדר הכחול אינו צומח בשטחים מעובדים. ציור של פרח הדגנית הופיע בבול דגניה ב-1952 (תשי"ב) לרגל יום העצמאות הרביעי.

דרדר הדגניה שימש כסמל סודי לזיהוי של חברי המפלגה הנאצית באוסטריה בשנים 1938-1934, כשהייתה מפלגה אסורה, ואומץ כסמל הנענד על דש הבגד של חברי מפלגת החירות האוסטרית הימנית.

הדרדר ביהדות
------------

המילה דרדר מופיעה פעמיים לצד ה"קוץ" כצמח רע שמצוי בשדה החקלאי כפי שנזכר בקללת ה' לאדם: "ארורה האדמה בעבורך, בעצבון תאכלנה כל ימי חייך, וקוץ ודרדר תצמיח לך" (בראשית ג יז-יח). צמחים אלה עולים במקומות נטושים וחרבים: "ונשמדו במות און חטאת ישראל, קוץ ודרדר יעלה על מזבחותם" (הושע י ח).

במשנה נזכרו ה"חוחים והדרדרים" כמאכל בהמה החייבים בשביעית (שביעית ז, א); לא ברור אם מדובר בשמות כלליים של קוצים, או בשמות מיוחדים כבשאר הדוגמאות שנמנו באותו מקור. הצירוף 'קוץ ודרדר' במקרא מורה שכוונתם של הפסוקים היא לשם קיבוצי של צמחים קוצניים.

בערבית נקראים כמה מיני צמחים קוצניים מהסוג Centaurea בשמות דומים ל'דרדר', ובשל כך הם מכונים בימינו בשם זה.

ראו גם
------

דרדר קרומי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרדר כחול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* תמונות והסבר אתר התמונה הבוטנית של היום מ-6 בפברואר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  **אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005**
2. ↑  אתר **קפה אוא**
3. ↑  מידע על בול דגניה - יום העצמאות תשי"ב, באתר התאחדות בולאי ישראל
4. ↑  The beautiful flower with an ugly past מאתר ה-BBC
5. ↑  זהר עמר, **צמחי המקרא**, ירושלים תשע"ב, עמ' 220-219
**פרידריך וילהלם פון לינדאיינר-וילדאו** (בגרמנית: **Friedrich Wilhelm von Lindeiner-Wildau**;‏ 12 בדצמבר 1880 – 22 במאי 1963) היה אוברסט בלופטוואפה שבזמן מלחמת העולם השנייה פיקד על "מחנה סטלאג לופט III". התפרסם כמפקד צודק שהתייחס אל שבוייו בהגינות.

ביוגרפיה
--------

לינדאיינר-וילדאו, נולד בעיר גלאץ שבקיסרות הגרמנית, כיום שם העיר קלודצקו, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית בשנת 1898, ובשנת 1902 הועבר למזרח אפריקה הגרמנית שם שרת בשוצטרופה המקומי. הוא היה שלישו של המושל גוסטב אדולף פון גצן ולחם במסגרת מרד המאג'י מאג'י. על גבורתו במהלך הקרבות, הוענק לו אות "מסדר הכתר". ביולי 1908 הוא עזב את השוצטרופה וחזר לשרת בגרמניה. הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט.

ביולי 1912, הועלה לדרגת האופטמן, וניתן לו לפקד על רגימנט. הוא לקח חלק בקרבות מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע במהלך קרב איפר הראשון בנובמבר 1914. הוא אושפז בבית חולים, והחלים רק באפריל 1915. הוא נפצע עוד פעמיים באותה שנה. ביולי 1918, הועלה לדרגת מיור, עם כניעת גרמניה בתום המלחמה, היא ממונה על איסוף יחידות גרמניות מהגבול הצרפתי-גרמני. הוא פרש משירות צבאי, נישא, וקיבל אישור לשמור את המדים שלו. בשנת 1937 הצטרף ללופטוואפה, ושימש כאחד מיועציו האישיים של הרמן גרינג. הוא מונה כמפקד "מחנה סטלאג לופט III", מחנה מעצר שהקים הלופטוואפה עבור קצינים בריטיים. הוא נודע כמפקד הוגן שכיבד את דיני המלחמה, וזכה להערכת שבוייו. למרות זאת ב-24 במרץ 1944, עשרות אסירים בהנהגת רוג'ר בושל, ברחו מהמחנה דרך מנהרה שחפרו, מאורע שתואר בסרט "הבריחה הגדולה". מרבית הבורחים נלכדו והוצאו להורג, אולם המאורע גרם לכך שסר חינו של לינדאיינר-וילדאו בעיני המטכ"ל הגרמני, והוא הוחלף באריך קורדס. הוא היה אמור לעמוד למשפט, אולם העמיד פנים של חולה נפש וכך ניצל.

הוא נכנע לכוחות הבריטיים בשנת 1945, ונכלא בבית כלא שזכה לשם "כלוב לונדון". הוא שוחרר בעקבות עדויות של אסירים על היחס הטוב שזכו לו ממנו, ועל כן שוחרר. הוא חי בפרנקפורט עד מותו בשנת 1963 בגיל 82.

בסרט "הבריחה הגדולה", הוא מגולם בידי האנס מאסמר, אם כי שמו שונה ל"קולונל פון לוגר".

לקריאה נוספת
------------

* The Great Escaper: The Life and Death of Roger Bushell - Love, Betrayal, Big X and the Great Escape by Simon Pearson, published by Hodder & Stoughton (15 Aug 2013)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך וילהלם פון לינדאיינר-וילדאו** בוויקישיתוף
* זיכרונות שבוי במחנה סטלאג לופט באתר World War II Living Memorial

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף הסרט באתר IMDb.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 93151778197918130009
* WorldCat: viaf-93151778197918130009

 |
**בישופות וירצבורג** (גרמנית: **Großherzogtum Würzburg**) הייתה אחת ממדינות האימפריה הרומית הקדושה, שהוקמה בשטחי פרנקוניה, והתקיימה עד לחילון האימפריה בשנת 1803.

היסטוריה
--------

בשנת 743 הקים בורכארד מווירצבורג בישופות בשטח העיר וירצבורג, ובשנת 1168 קיבל הבישוף הרולד פון הוכהיים את התואר נסיך-בישוף, ובנוסף קיבל מפרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את התואר דוכס פרנקוניה. בהמשך הושמט התואר מתארי הבישופים, אולם בשנת 1442 חזרו הבישופים להחזיק בתואר "דוכס פרנקוניה", ובשנת 1500 צורפה הבישופות למעגל הפרנקוני של האימפריה.

בשלום לינוויל בשנת 1801, הפכו שטחי הבישופות לנסיכות חילונית, ובשנת 1803 צורפו לנסיכות הבוחר מבוואריה. באותה שנה קיבל פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה את נסיכות הבוחר מזלצבורג, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות בוחר, ולאחר תקופה קצרה שודרגה נחלתו לדוכסות גדולה.

לאחר פירוקה של האימפריה הרומית הקדושה הצטרפה הדוכסות הגדולה של וירצבורג לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1810 צורפה לדוכסות העיר שוויינפורט.

ב-26 באוקטובר 1813 לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג, ביטל פרדיננד את בריתו עם נפוליאון. ב-3 ביוני 1814 נחתמה אמנה בין אוסטריה לבוואריה, ולפיה צורפו שטחי הדוכסות לממלכת בוואריה, ואילו פרדיננד קיבל בחזרה את השליטה בדוכסות הגדולה של טוסקנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בישופות וירצבורג** בוויקישיתוף

  

  

ארמון רזידנץ בווירצבורג, מושב הבישופות מתחילת המאה ה-18 ועד הפירוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528092405171
* GND: 4128539-6
* LCCN: n83022678
* VIAF: 242142681
* WorldCat: lccn-n83022678

 |
**איריו למארי קיינונן** (בפינית: **Yrjö Ilmari Keinonen**;‏ 31 באוגוסט 1912 – 29 באוקטובר 1977) היה גנרל פיני, אביר צלב מנרהיים, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין 1965–1969.

ביוגרפיה
--------

קיינונן נולד ברוסקיאלדה שבאימפריה הרוסית. במהלך מלחמת החורף הוא התגייס לצבא פינלנד, אולם פרש ממנו לאחר המלחמה. ב-1942, בעיצומה של מלחמת ההמשך, הוא חזר והתגייס לצבא. הוא עבר קורס מזרז, הוסמך כקצין פרשים, ומונה למפקד פלוגה. הוא הוביל את הפלוגה שלו במהלך מספר קרבות, וב-8 בספטמבר עוטר בצלב מנרהיים על אומץ ליבו. לאחר המלחמה התקדם קיינונן במהירות בסולם הדרגות. למרות גילו המתקדם יחסית וניסיונו המועט, הוא עקף עד מהרה קצינים ותיקים ומנוסים בהרבה ממנו. 

ב-12 בנובמבר 1965 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה. המינוי התקבל בהפתעה רבה, שכן הוא עקף גנרלים ותיקים ומוערכים שנחשבו למועמדים טבעיים לתפקיד. יתירה מכך, בעת מינויו היה קיינונן בדרגת אוברסט-לויטננט (מקביל לסגן אלוף) בלבד. לאחר מינויו הוא קודם בזריזות עד לדרגת גנרל. תקופת כהונתו בתפקיד, זכורה עד היום בפינלנד ככאוטית במיוחד. קיינונן היה מסוכסך מההתחלה עם הגנרלים הוותיקים שלא ראו בעין יפה את קידומו הזריז. הוא הכריז על תכנית שנועדה לשפר את תדמיתו של הצבא הפיני בעיני הציבור הפיני במסגרת תכנית זו, התרופפה מאוד המשמעת בצבא הפיני. בין היתר הותר לחיילים לשתות אלכוהול וללבוש בגדים אזרחיים בסופי שבוע.

בנובמבר 1968 קיינונן הזמין לביתו את שגריר ברית המועצות בפינלנד אנדריי קובליוב. באותה הזדמנות הוא הצהיר בפומבי כי הוא מאמין ששיטת הממשל הסובייטית היא הטובה ביותר בעולם. בינואר 1969 העניק קיינונן ראיון שערורייתי אשר במהלכו הביע זלזול בצבא פינלנד וקבע שהוא אינו מסוגל להגן על פינלנד במקרה של פלישה סובייטית. שני האירועים גרמו לזעם ציבורי רב נגדו. גנרלים פינים אחרים אף טענו שקיינונן כלל אינו מאמין בקיומה של פינלנד כמדינה עצמאית, ורק מכין את הקרקע לקראת סיפוחה לברית המועצות. ב-25 באפריל [1969]] קיינונן ביקש להתפטר מתפקידו. ההתפטרות נכנסה לתוקף חמישה ימים לאחר מכן. 

לאחר התפטרותו נחשפה לציבור פרשה נוספת בה היה מעורב. פרשה שנודעה בשם "פרשת המרתף". במסגרת פרשה זו, נטען שקיינונן השתמש בחיילים פינים כדי לשפץ את בית הקיץ שלו. בית המשפט המחוזי בהלסינקי פסק שקיינונן אשם, וגזר עליו עונש מאסר של 105 יום. קיינונן ערער לבית המשפט העליון של פינלנד, אולם שופטי העליון דחו את הערעור ואף הגדילו את העונש שלו ל-150 יום. מומחים משפטיים רבים בפינלנד טענו שהעונש היה לא-מוצדק, וניתן בגלל השנאה הרבה ששררה ברחוב הפיני כלפי קיינונן.

קיינונן נפטר מסרטן ב-29 באוקטובר 1977.

קישורים חיצוניים
----------------

* איריו קיינונן

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yrjö Ilmari Keinonen
**Brain Damage** הוא הרצועה התשיעית באלבום של להקת הרוק המתקדם "פינק פלויד" משנת 1973, "The Dark Side of the Moon". את השיר שר והקליט רוג'ר ווטרס וליווה אותו דייוויד גילמור, שימשיך לשיר אותו גם בהופעות הסולו שלו, גילמור שר את הקול המוביל בהופעות שלהם ב-1994 (כפי שניתן לשמוע ב-Pulse). הלהקה קראה בהתחלה לרצועה "Lunatic" במהלך הופעות חיות ובמהלך ההקלטות.

הרכבה
-----

כאשר הלהקה התאוששה לאחר סיבוב ההופעות האמריקאי של Meddle, רוג'ר ווטרס הביא איתו גרסה ראשונית של "Brain Damage" יחד עם שירים אחרים כגון "Money". הוא ניגן את השיר במהלך ההקלטות של האלבום Meddle בשנת 1971, כשזה נקרא "The Dark Side of the Moon". בסופו של דבר כותרת זו תשמש לשם האלבום עצמו. השיר נראה בהשראה חלקית על חבר הלהקה לשעבר שלהם סיד בארט שסבל מהתמוטטות נפשית. לאחר כמה בדיקות, הסוויטה החדשה נקראה "A Piece for Assorted Lunatics", השיר הוקלט באוקטובר יחד עם "Any Colour You Like". היצירה מייצגת את ההסתדרות של ווטרס עם בלדות אקוסטיות, ויחד עם "If" ו-"Grantchester Meadows", "Brain Damage" משתמש במנגינה פשוטה ומסורה. דייוויד גילמור עודד את ווטרס לשיר את השיר, למרות שבאותו זמן הוא לא היה בטוח במיוחד ביכולותיו הקוליות.

השיר הוא איטי במקצת, עם ארפג'ו של גיטרה בדומה ל"Dear Prudence" של הביטלס. זה בסולם די מז'ור וכולל תבנית ליריקלית חוזרת ומקהלה.

הצלחה
-----

נכון לפברואר 2023, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-146 מיליון.

משתתפים
-------

### פינק פלויד

* רוג'ר ווטרס - גיטרה בס, שירה מובילה, אפקטים קוליים
* דייוויד גילמור - גיטרות חשמליות, קולות רקע
* ריצ'רד רייט - אורגן האמונד, סינתיסייזר (VCS3)
* ניק מייסון - תופים, פעמוני צינור, אפקטים קוליים

### מוזיקאים נוספים

* לסלי דאנקן - קולות רקע
* דוריס טרויה - קולות רקע
* בארי סנט ג'ון - קולות רקע
* ליזה סטרייק - קולות רקע

הצחוק המשוגע חסר הקרדיט הוא של מנהל הדרך של פינק פלויד, פיטר ווטס.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Brain Damage" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Brain Damage" באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Brain Damage*, נבדק ב-2020-04-02

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 2d3073ae-5ba6-3e44-b1a1-7f138fd1edf4

 |
**יונגפרנזה** (בגרמנית: **Jungfernsee**, מילולית "אגם הבתולה") הוא אגם רדוד בעמק קרחוני בין פוטסדאם, בירת מדינת ברנדנבורג לברלין בירת גרמניה. כיום זורם דרכו הנהר האפל, ולכן הוא שייך למערכת המים ברלין-פוטסדאמר האפל (Berlin-Potsdamer Havelgewässern). עומקו המקסימלי 4 מטרים, והוא משתרע לאורך 3.52 קילומטרים מדרום-מזרח (גשר גליניקה) לצפון-מערב (Großes Horn), ובכך שוכן בכיוון הזרימה הטבעי של ההאפל בשרשרת האגמים שלו. החלק הגדול ביותר של פני המים שלו שייך לעיר פוטסדאם. רק משולש קטן מול הגדה הדרומית-מזרחית שלו שייך לברלין.

יונגפרנזה מוגדר כנתיב מים פדרלי (Bundeswasserstraße), קטע של נתיב המים התחתון של ההאפל.

השם "יונגפרנזה" ("אגם הבתולה") מתייחס למנזר הבנדיקטיני שפנדאו, שהיה הבעלים של האגם.

ב-1999 נוספה הגדה הדרומית של האגם למכלול התרבותי "הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין" שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1990, והורחב בשנים 1992 ו-1999.

תיאור
-----

ההיצרות הקלה בין רייסטררהורן (Riesterhorn) על הגדה הצפונית לקוואפהנהורן (Quappenhorn) על הגדה הדרומית מחלקת את האגם לחלק דרום-מזרחי מעט מעגלי ולחלק צפון-מערבי צר וארוך. הרוחב הגדול ביותר בחלק הדרום-מזרחי הוא 1.45 קילומטר, בחלקו הצפון מערבי הרוחב הוא מקסימום 490 מטר. הנקודה הצרה ביותר היא 180 מטר, הרוחב בין קוואפהנהורן לריסטרהורן הוא 270 מטר. יער המלך, אזור ציד פרוסי לשעבר, גובל כמעט לחלוטין בגדה הצפונית המכוסה קנים. יש רק כמה מקומות שיש בהם חופי רחצה אליהן ניתן להגיע ברגל או באופניים. על רייסטררהורן, קו החוף העובר צפונית-מערבית-דרום-מזרחית עד לנקודה זו מתעקל תחילה צפונה-מזרחה ואז מזרחה. הקצה הדרומי של אגם זאקרו (גר') נמצא במרחק של 390 מטרים בלבד מכאן. בצפון-מזרח יונגפרנזה שוכנת כנסיית הגואל ישירות על הגדה הצפונית. הגדה התלולה ממול, המתנשאת לגובה 20 מטר מעל פני המים, גם היא מיוערת. בחלק זה ממוקמים שמורת הציפורים "וסטליכר דיפלר פורסט" של האיחוד האירופי (EU-Vogelschutzgebiet Westlicher Düppeler Forst) ופארק קליין-גליניקה המשתרע בכיוון דרום-מערב עד גשר גליניקה, המשתרע מעל מוצא מי האגם.

הגבול בין מדינת ברנדנבורג לברלין עובר בחלק הדרומי-מזרחי של האגם, במקביל לגדה של ברלין (לפני 1990 הגבול הפנים-גרמני בין גרמניה המזרחית לבין ברלין המערבית). האגם לא היה נגיש מהגדה של פוטסדאם. הגדה שמתחילה כאן בנויה בחלקה, ולאחר ההתמזגות עם תעלת הסנגרבן (Hasengraben), שמגיעה מאגם הייליגר (Heiliger See), מייצגת את הגבול הצפון-מזרחי של הגן החדש. הגדה עוברת דרך כף קוואפהנהורן בכיוון צפון מערב עד נדליץ. המצר בין יונגפרנזה לאגם הייליגר הוא ברוחב 190 מטר בלבד. המחלבה לשעבר בגן החדש (כיום מסעדה) נמצאת על גדה זו וארמון צציליינהוף, שוכן 160 מטרים מהאגם. מטרים ספורים ממזרח למצר, הקים הקייזר וילהלם השני יישוב בשנת 1890 על פי המודל של כפרים נורווגיים. תחנת המלחים קונגסנס (Matrosenstation Kongsnæs) נהרסה עם בניית חומת ברלין, שאר הבתים נשמרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונגפרנזה** בוויקישיתוף

  

אגם גליניקה, גשר גליניקה ואגם יונגפרנזה
**אגמייה מצויצת** (שם מדעי: *Fulica cristata*) היא מין של עוף ביצה מהסוג אגמייה ממשפחת הרליתיים, החי במרבית אפריקה למעט מערב, מרכז וצפון אפריקה. בנוסף לאפריקה האגמייה נפוצה גם בחצי האי האיברי.

מאפיינים
--------

אגמייה זו היא בעלת נוצות בצבע שחור, מצח שצבעו נע בין לבן לחום ועיניים אדומות. אורכה של האגמייה 38 עד 45 סנטימטרים ומשקלה 500 גרם עד 1,000 גרם.

הפרט הצעיר שונה במראהו מהמבוגר והוא בעל חזה לבנבן וחסר המצח הלבן. והוא מקבל את הנוצות השחורות בגיל 4 חודשים ואת המצח הלבן רק בגיל שנה.

הנקבה מטילה בעונת הרבייה כ-8 ביצים.

האגמייה נפוצה באזורי ביצות ואגמים באפריקה וניזונה בעיקר מחסרי חוליות כמו סרטנים קצרי בטן, חרקים, תולעים ורכיכות אך גם מדגים, ראשנים ואפילו ביצים של עופות מים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגמייה מצויצת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגמייה מצויצת באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), **לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל**, מפה הוצאה לאור, 2003
**סטיבן קוֹבָצֶבִיץ'** (באנגלית: **Stephen Kovacevich**; נולד ב-17 באוקטובר 1940), שעד 1975 היה ידוע בשם **סטיבן בישופ** ואחר **סטיבן בישופ-קובצביץ'**, הוא פסנתרן ומנצח אמריקאי.

חייו
----

סטיבן קובצביץ' נולד בלוס אנג'לס לאב קרואטי ולאם אמריקאית. כשאמו נישאה בשנית, שונה שמו לסטיבן בישופ, השם שבו הופיע בראשית הקריירה. בהמשך התברר לו, שלעיתים קרובות מבלבלים בינו לבין הזמר והגיטריסט סטיבן בישופ. כדי למנוע בלבול, החל להופיע בשם סטיבן בישופ-קובצביץ' ואחר פשוט כסטיבן קובצביץ'.

הוא הופיע לראשונה בקונצרט בגיל 11; בגיל 18 עבר ללונדון ללמוד במלגה אצל מיירה הס ומאז הוא תושב לונדון, המתגורר בהמפסטד. ב-1961 הגיש הופעת בכורה אירופאית סנסציונית בויגמור הול, הנגינת סונאטה לפסנתר של אלבן ברג, שלושה פרלודים ופוגות של באך וווריאציות דיאבלי של בטהובן. הוא יצא גם למסע קונצרטים בבריטניה עם ז'קלין די פרה.

משנת 1961 עד 1967 היה קובצביץ' נשוי לסופרת והפסיכותרפיסטית ברנרדין בישופ, לשעבר וול, שמתה בשנת 2013. נולדו להם שני בנים, מאט בישופ (מנהל בצוות פורמולה 1 של מקלארן ופוף בישופ, (כבאי).

ב-1967 הופיע קובצביץ' לראשונה בניו יורק ומאז סייר באירופה, ארצות הברית, המזרח הרחוק, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אמריקה.

כסולן ומנצח, הוא מרבה לבצע ולהקליט יצירות מאת מוצרט, בטהובן, שוברט, ברהמס, בארטוק ואחרים. הוא מופיע גם בנגינת מוזיקה קאמרית, ובין שותפיו לנגינה היו ז'קלין די פרה, מרתה ארחריץ', סטיבן איסרליס, נייג'ל קנדי, לין הארל, שרה צ'אנג, גוטייה קאפוסון, רנו קאפוסון ועמנואל פאהוד.

במשך שנים רבות הגיש כיתות אמן בקורס הקיץ הבינלאומי בדארטינגטון.

סטיבן קובצביץ' היה בעלה השלישי של מרתה ארחריץ'; בתם, סטפאני ארחריץ', היא צלמת מקצועית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיבן קובצביץ'** בוויקישיתוף

* סטיבן קובצביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סטיבן קובצביץ', באתר אייטונס (באנגלית)
* סטיבן קובצביץ', באתר ספוטיפיי
* סטיבן קובצביץ', באתר AllMusic (באנגלית)
* סטיבן קובצביץ', באתר MusicBrainz (באנגלית)
* סטיבן קובצביץ', באתר דיזר
* סטיבן קובצביץ', באתר Discogs (באנגלית)
* סטיבן קובצביץ', באתר Songkick (באנגלית)

* סטיבן קובצביץ', בביצוע David Dubal interview with Stephen Kovacevich, סרטון באתר יוטיוב, WNCN-FM, May 6, 1983

* מרכז אלדוול, כיתות אמן עם סטיבן קובצביץ'

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Brahms brings balm" המפסטד והייגייט אקספרס, מה במנוזיקה: "ברהמס מביא מרפא" 2013
2. ↑  הגרדיאן, הספד לברנרדין בישופ, 5 ביולי 2013
3. ↑  "Martha Argerich speaks to Stephen Kovacevich with Jeremy Nicholas" גרמופון, מאמר מערכת: "מרתה ארחריץ' מדברת אל סטיבן קובצביץ' עם ג'רמי ניקולס נובמבר 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007426888605171
* BNE: XX1288189
* BnF: cb138915353 (data)
* CiNii: DA0851484X
* GND: 134329961
* ISNI: 0000 0001 1027 5014
* LCCN: n81015308
* MusicBrainz: 93ac8db5-86d0-47c7-b7fe-df05a421f07b
* NKC: js20031124002
* NTA: 072777834
* SNAC: w69k4z3x
* SUDOC: 059620943
* Trove: 1038038
* VIAF: 57828470
* WorldCat: lccn-n81015308

 |