recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **ערך מחפש מקורות** |
| רובו של ערך זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

דוכס קלרנס (לימים ויליאם הרביעי) בהכתרתו של ג'ורג' הרביעי. מאת ג'יי סטפנוף (1821).
**אינווסטיטורה** היא כינוי לטקס הסמכה סמלי. בטקס האינווסטיטורה מוענקים לבעל התפקיד החדש חפצים סמליים שמסמלים את הסמכויות, החובות, הזכויות והתפקידים החדשים שלו. החפצים המוענקים הם בדרך כלל בגדים ייצוגיים המיוחדים לתפקיד החדש, וכן חפצים אחרים כגון: שרביט, חרב או טבעת. טקס האינווסטיטורה נערך בדרך כלל במינוי לתפקידים עתיקים או דתיים, כמו הכתרת מלכים, מינוי לתפקידי אצולה והסמכה לכהונה. בטקס האינווסטיטורה יש חשיבות רבה למעניק החפצים, שכן הוא זה שמכוחו מקבל בעל התפקיד את סמכויותיו וזכויותיו. 

המונח "אינווסטיטורה" הפך לשם נרדף למינוי לתפקידי כמורה או אצולה בולטים, אף שלעיתים האינווסטיטורה היא רק חלק אחד מטקס הכניסה לתפקיד.

הבהרת המושג
-----------

המושג נשאב מן השפה הלטינית, והוא מבוסס על המילה "vestis" שפירושה: גלימה. הביטוי המקורי מתייחס לנתינת הגלימה המייחדת תפקיד טקסי מסוים בטקס המינוי. במקומות רבים בעולם העתיק למשרות בכירות היה לבוש מסורתי שייצג אותן, הענקת לבוש זה סימלה את כניסתו של האדם לתפקיד. עם השנים נוספו חפצים אחרים המסמלים תפקיד, וגם הענקתם נכללת באינווסטיטורה. בטקס הכתרת מלכי בריטניה למשל, המלך המתמנה לובש בגדים טקסיים שונים ומוענקים לו כדור ועליו צלב, טבעת ושני שרביטים.

היסטוריה
--------

האינווסטיטורה הייתה מקובלת מאוד במינויים בימי הביניים. האינווסטיטורה נערכה על ידי האדון בעת מינוי ווסל, האדון העניק חפץ סמלי לווסל ובכך הראה את חשיבותו של הווסל, ומאידך גיסא, את עליונותו של האדון. קיום האינווסטיטורה הפך לסימן של כפיפות פאודלית, ולכן היה חשוב ביותר. דוגמה לחשיבות האינווסטיטורה היא מאבק האינווסטיטורה בימי הביניים. במאות ה-11 וה-12 התקיים ויכוח בין המלכים החילוניים של אירופה, ובייחוד קיסרי האימפריה הרומית הקדושה לבין האפיפיורים בשאלה: מיהו שיבצע את טקס האינווסטיטורה, בו הוענקו שרביט וטבעת, לבישופים חדשים, האם השליט החילוני באזור הדיוקסיה של הבישוף או האפיפיור. משמעותו של ויכוח זה הייתה: למי צריכה להיות נאמנות הבישוף? ולפיכך, הן הקיסרים והן האפיפיורים היו נכונים להיאבק בנושא זה. הוויכוח גרם לבסוף למלחמת אזרחים באימפריה הרומית הקדושה, לכיבוש רומא פעמיים, על ידי שני קיסרים שונים ולהליכה לקנוסה.

האינווסטיטורה מקובלת כיום בטקסי מינוי לתפקידים במוסדות היררכיים ושמרניים. בנוסף לכנסייה ולמלוכה שהוזכרו לעיל, נערכת אינווסטיטורה גם במינויים לשיפוט במדינות רבות, במינוי לתפקידים בכירים בצבא או בארגונים ביטחוניים אחרים (לדוגמה, בטקס מינוי רמטכ"ל בישראל מעניקים ראש הממשלה ושר הביטחון לרמטכ"ל דרגות רב-אלוף), במינויים באקדמיה או במוסדות אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינווסטיטורה** בוויקישיתוף
**אנדרו אביר** (**Andrew Abir**, נולד ב-1962) הוא כלכלן ישראלי, המכהן כמשנה לנגיד בנק ישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **אנדרו אייבֶּר** בלידס, אנגליה. עלה לארץ באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, והחל לעבוד בבנק ישראל ככלכלן בשנת 1987.

בשנת 2003 מונה למנהל חדר עסקאות מטבע החוץ של הבנק, ובשנת 2008 לסגן מנהל חטיבת השווקים וראש האגף הפיננסי בחטיבה.

בשנת 2011 מונה למנהל חטיבת השווקים בבנק ישראל, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2020. כמנהל חטיבת השווקים הוא שימש כדירקטור מטעם בנק ישראל בבורסה לניירות ערך.

משנת 2017 מונה אביר כחבר בוועדה המוניטרית של בנק ישראל על ידי נגידת בנק ישראל קרנית פלוג, בעקבות פרישתו של נתן זוסמן מהבנק. משנת 2019 כחבר במועצה המנהלית של הבנק.

בינואר 2020 הודיע הנגיד אמיר ירון על כוונתו למנות את אביר למשנה לנגיד. מועמדותו אושרה בוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה והוא נכנס לתפקידו בפברואר של אותה שנה.

אביר עמד במסגרת תפקידיו בבנק בראש צוות בין-משרדי להתמודדות עם השלכות המשבר הפיננסי העולמי על השווקים הפיננסיים בישראל, השתתף בשילוב המשק במערכת התשלומים הבינלאומית (CLS), שימש יועץ מטעם קרן המטבע הבינלאומית לבנקים מרכזיים בעולם, והטמיע מערכות מסחר מתקדמות לניהול יתרות מטבע החוץ של ישראל.

אביר הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מאוניברסיטת אוקספורד, ובעל תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטת העברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד נתי טוקר, ראיון | המשנה לנגיד בנק ישראל: ריבית שלילית? רעיון הזוי שאינו מחובר למציאות, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוטי בסוק, מינויים בבנק ישראל: אנדרו אביר - מנהל חטיבת השווקים; פרופ' נתן זוסמן - מנהל חטיבת המחקר, באתר דה מרקר, ‏12 ביולי 2011
2. ↑  סו סורקס, British-born Andrew Abir appointed Bank of Israel’s No. 2, Times of Israel, ‏11 בפברואר 2020
3. ↑  עמרי מילמן, אנדרו אביר מונה לתפקיד המשנה לנגיד בנק ישראל, באתר ynet, 9 בפברואר 2020
4. ↑  אבי וקסמן, אנדרו אביר נכנס לתפקיד המשנה לנגיד בנק ישראל, באתר דה מרקר, ‏9 בפברואר 2020
**שרלוטה פריץ** (בגרמנית: **Charlotte Fritz**;‏ נולדה ב-4 ביולי 1918 בבאדן ‏ – 23 בספטמבר 2003, וינה) היא חסידת אומות העולם מאוסטריה.

ביוגרפיה
--------

### לפני המלחמה

שרלוטה פריץ נולדה למשפחת בכר (Becher). בתקופת האנשלוס, בשנת 1938, הייתה שרלוטה מאורסת לפרידריך קונץ (Kunz), חייל בצבא אוסטריה. אחותה אדלטרוד הייתה מאוהבת בוולטר פוסילס (Posiles), יהודי צ'כי. פוסילס ברח מווינה לפראג ואדלטרוד נותרה עמו בקשר בעזרת אחותה שרלוטה ואף הצליחה להיפגש עמו.

### בתקופת מלחמת העולם השנייה

במהלך גירוש יהודי צ'כיה למחנות ריכוז בשנת 1942, ברח שוב ולטר, הפעם לווינה, עם שני אחיו, האנס ולודוויג. שרלוטה ואדלטרוד שיכנו את השלושה בעליית הגג בביתו של פרידריך קונץ. הדירה הייתה פנויה רוב הזמן, כי קונץ היה בצבא. כאשר היה קונץ מגיע לחופשות, הבריחו האחיות את היהודים המסתתרים למקומות מחבוא אחרים. ולטר הוסתר באחד החדרים בדירה שאותו השכירה שרלוטה לאדלטרוד, ולכן לא נכנס אליו פרידריך. שרלוטה לא סיפרה לפרידריך שביתו מהווה מקום מסתור ליהודים, מכיוון שחששה שהוא עלול להסגיר את היהודים לשלטונות הנאציים.

האחיות הביאו למסתתרים אספקה וטיפלו בוולטר כשזה חלה בדלקת ריאות שסיכנה את חייו. כשחלתה אדלטרוד עצמה ואושפזה בבית חולים, הוטל כל נטל מעשה ההצלה על כתפיה של שרלוטה.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נישאו ולטר ואדלטרוד. השניים התגרשו בשנת 1962. שניהם המשיכו לחיות באוסטריה.

ב-1978 הכיר יד ושם בשרלוטה פריץ כחסידת אומות העולם. לימים הוכרה גם אחותה אדלטרוד בתור חסידת אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* שרלוטה פריץ, באתר "יד ושם" (באנגלית)
**יאיר קפלן** (נולד ב-11 באוגוסט 1971) הוא מנכ"ל בנק ירושלים.

ביוגרפיה
--------

קפלן נולד בירושלים, דור שביעי בארץ ישראל למשפחה מצד אביו. אביו היה היועץ המשפטי הראשי של נציב תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה.

בנעוריו למד קפלן בתיכון הימלפרב בירושלים ואת שירותו הצבאי עשה בנח"ל המוצנח.

קפלן בעל תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה ובמנהל עסקים ותואר שני בהצטיינות במנהל עסקים עם התמחות במימון ושיווק, שניהם מהאוניברסיטה העברית.

קריירה מקצועית
--------------

ב-1994 הצטרף קפלן לבנק ישראל, ומילא שם תפקידים שונים בחטיבת הפיקוח על הבנקים. בין היתר השתתף בתהליכי הפרטת בנקים ובהיערכות להוראות בזל 2 במערכת הבנקאית. בתפקידו האחרון בבנק היה סגן ממונה על הרישוי.

ב-2001 התמנה לסמנכ"ל וראש סקטור החברות בסיטיבנק ישראל, ולאחר מכן קודם לתפקיד סמנכ"ל.

בשנים 2006 עד 2008 היה מנכ"ל "כלל מימון קרדיט" מקבוצת כלל ביטוח, ולאחר מכן עבר לחברת כרטיסי אשראי לישראל שם כיהן כסמנכ"ל החברה וראש אגף עסקים ואשראי.

בשנים 2015 עד 2017 שימש כיו"ר עמותת מאירים.

ב-2018 ניסה קפלן להיבחר כדירקטור בבנק לאומי, אך משלא נבחר התמנה לסמנכ"ל בכיר ומנהל השקעות ראשי בהכשרה חברה לביטוח.

בשנים 2018 עד 2022 שימש כדירקטור וחבר בוועדת האשראי העליונה של קבוצת הראל ביטוח ופיננסים.

באפריל 2022 מונה למנכ"ל בנק ירושלים.

חיים אישיים
-----------

קפלן נשוי ואב ל-4 בנות. מתגורר במודיעין.

קישורים חיצוניים
----------------

* יאיר קפלן, ‏העולם הטכנולוגי החדש מחייב את הבנקים לשנות תפיסת עולם, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2022
* סקירה של יאיר קפלן מנכ"ל בנק ירושלים בכנס הנדל"ן של דה מרקר, באתר LinkedIn
* אתר למנויים בלבד מיכאל רוכוורגר, "95% מהמגיעים לבנק הם לא לקוחות שלי. החזון הוא להפוך לפלטפורמה", באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. 1 2  רון שטיין, ‏יאיר קפלן ינהל את ההשקעות נדל"ן והאשראי של הכשרה ביטוח, באתר גלובס, 26 בנובמבר 2018
2. ↑  NRG מעריב, יאיר קפלן מונה למנכ"ל כלל קרדיט, באתר www.makorrishon.co.il, ‏26 ביוני 2006
3. ↑  רון שטיין, ‏יאיר קפלן מונה למנכ"ל כלל קרדיט - זרוע המימון וביטוחי האשראי של כלל ביטוח, באתר גלובס, 26 ביוני 2006
4. ↑  שרון שפורר, יאיר קפלן, מנהל האגף העסקי בויזה כ.א.ל: בנקים מפילים עסקות - ואת עיקר הפגיעה סופגים עסקים קטנים, באתר TheMarker‏, כ28 ביולי 2009
5. ↑  יאיר קפלן נכנס לתפקידו כמנכ"ל בנק ירושלים, באתר וואלה!‏, 14 באפריל 2022
6. ↑  רועי ויינברגר, ‏הדירקטוריון אישר: יאיר קפלן מונה למנכ"ל בנק ירושלים, באתר גלובס, 24 בפברואר 2022
**קרול סמאחה** (בערבית: **كارول سماحة**, תעתיק מדויק: **כארול סמאחה**; נולדה ב-25 ביולי 1972), זמרת ושחקנית לבנונית מפורסמת.

ביוגרפיה
--------

סמאחה נולדה וגדלה בביירות, בירת לבנון. משפחתה נוצרית-מרונית ולה שני אחים. מאז ילדותה חלמה להופיע על במה. לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים פנתה ללמוד משחק ובימוי באוניברסיטת ביירות, וסיימה את התואר בשנת 1999.

לאחר סיום לימודיה האקדמאיים, לוהקה סמאחה לתפקידים ראשיים במחזות זמר מוכרים בתיאטראות בלבנון. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בהופעה לרגל ערב ראש השנה האזרחית בשנת 2000 בערוץ הטלוויזיה הלבנוני LBC. בהופעה, ביצעה סמאחה את השיר "Bi sabah al alf al talet" וזכתה לשבחים רבים. בעקבות הצלחתה בהופעה זו, פצחה בקריירת זמר.

אלבום הבכורה שלה יצא בשנת 2003 תחת השם **חלם** ("חלום"). אלבום זה זכה להצלחה רבה, במיוחד הלהיט "חביב אלבי" ("אהוב לבי") אשר צעד בראש מצעדי הפזמונים בלבנון זמן רב.

כעבור שנה הוציאה את אלבומה השני, **אנא חֻרה** ("אני חופשייה"), אשר גם הוא, בדומה לקודמו, זכה להצלחה. אלבומה השלישי, אשר יצא בשנת 2006, הצליח רבות גם הוא.

בשנת 2007 הקליטה סמאחה את השיר "יא רב" ("אלוהים") יחד עם הזמר הלבנוני מרוואן ח'ורי אשר הפך ללהיט ענק בעולם הערבי (וגם בישראל). שיר זה הוביל במשך זמן רב בראשי מצעדי הפזמונים בכל רחבי העולם הערבי ושבר את שיא הורדות הרינגטונים לשירים ערביים.

דיסקוגרפיה
----------

|  |  |
| --- | --- |
| 2003 | 
**اغنية الطفولة** ("שירת ילדים")
 |
| 
**حلم** ("חלום")
 |
| 2004 | 
**انا حرة** ("אני חופשייה")
 |
| 2006 | 
**أضواء الشهرة** ("אורות התהילה")
 |
| 2009 | 
**حدودي السما** ("השמיים הם גבולי")
 |
| 2013 | 
**إحساس** ("הרגשה")
 |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרול סמאחה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קרול סמאחה
* קרול סמאחה, ברשת החברתית פייסבוק

* קרול סמאחה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קרול סמאחה, ברשת החברתית אינסטגרם

* קרול סמאחה, ברשת החברתית טיקטוק

* קרול סמאחה, סרטונים בערוץ היוטיוב

* קרול סמאחה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קרול סמאחה, באתר ספוטיפיי

* קרול סמאחה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קרול סמאחה, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* קרול סמאחה, באתר Songkick (באנגלית)
* מילים לשיריה של סמאחה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb146060753 (data)
* ISNI: 0000 0000 0122 6256
* MusicBrainz: 18fefe9a-763d-4faa-b78c-49df506267db
* SUDOC: 084291478
* VIAF: 61798646
* WorldCat: viaf-61798646

 |
**פרענומעראַנטן** משמעה ביידיש רשימה בתחילתה או בסופה של מהדורה ראשונה של ספר קודש המכילה את שמות המזמינים מראש את החיבור בטרם יצא לאור, אשר השלישו את תמורתו מראש ובכך סייעו להופעתו. בעברית: חותמים-מראש; באנגלית: Pre-subscribers.

מלבד הטרמה של שיטת מימון ההמונים, לרשימות הללו גם ערך גנאלוגי וגאוגרפי כיוון שלצד כל מזמין מראש מצוין שם היישוב בו הוא חי. בעברית, לרשימות אלה עשויות להיות כמה כותרות חלופיות:

* רשימת נותני מעות קדימה
* לזיכרון עולם
* מעות קדימה
* ואלה יעמדו על הברכה; ועוד.

היסטוריה
--------

בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 במזרח אירופה וצפון אפריקה היה נהוג שסופר משליש מראש למוציא לאור חלק מההוצאות הכרוכות בהוצאת הספר לאור. את המקדמה הזו מימן הסופר על ידי כך שהוא או אנשים מטעמו, היה זה מקצוע, סבבו בעיירות ושידלו אנשים/מוסדות, לא סתם עמך אלא כאלו שידעו שיהיה להם עניין בספרות הקודש וידם משגת לשלם בעבור הספר טרם הודפס. אלו שנענו זכו ששמם ייזכר במהדורה הראשונה. של הספר תוך ציון עיירת מגוריהם ולעיתים אף תוארם, עיסוקם וקרבתם למחבר. כמובן, שאם בסופו של התהליך הספר היה יוצא לאור הנרשמים מראש היו מקבלים את העותק ששילמו עבורו.

בשנת 1975 הופיע "ספר הפרענומעראנטן" של ברל כגן ובו אינדקס בחתך שמות עיירות לספרים שברשימת הפרענומעראנטן שלהם נזכרות העיירות. שפת האינדקס יידיש ועברית עם הקדמה באנגלית ומכיוון שהוא מובנה כאינדקס קל לנווט בו למרות שפת היידיש. באינדקס נזכרות 8767 קהילות במזרח אירופה וצפון אפריקה ולכן שמש כבסיס למדריכים גאוגרפיים כמו:

Where Once We Walked by Gary Mokotoff and Sallyann Sack (New Jersey: Avotaynu, 2002) and Shtetl Finder by Chester Cohen (Los Angeles: Periday, 1980)
במדריכים הגאוגרפיים הללו לצד כל שטעטל שמוזכר באינדקס של כגן מופיעות האותיות HSL לציין שמקורן ב Hebrew Subscription Lists - שם ספרו של כגן באנגלית.
יש להדגיש שהספר של כגן אינו מכיל את רשימות הרוכשים מראש אלא את רשימת הערים והעיירות שמוזכרות בכל ספר וספר מספרי הקודש שכגן סרק. המתעניין בעיירה מסוימת ימצא בעזרת האינדקס את רשימת הספרים ששם העיירה מוזכר בהם ואז יחפש את המהדורה הראשונה של הספרים הנ"ל ובה ימצא את שמות האנשים שרכשו מראש את הספר. סך כל החותמים מראש הנזכרים במהדורות הראשונות שכגן סרק מגיע לכ-350,000.

בשנת 1986 יצא ספר המשך לספרו של כהן-כגן בשם: ספר החתומים מאת שלמה קצב (בשתי חוברות). בשנת 1998 יצאה הדפסה מחודשת של ספרו של כהן-כגן.

לקריאה נוספת
------------

* Sefer HaPrenumerantn: Veg vayzer tsu prenumerirte Hebreishe sforim un zeyre hotmim fun 8,767 kehiles in Eyrope un Tsofn-Afrike. (New York: Library of the Jewish Theological Seminary and Ktav Publishing, 1975). xx, 384, xii pages.
* זאב גריס, הספר כסוכן תרבות מראשית הדפוס עד לעת החדשה

קישורים חיצוניים
----------------

* בערל כהן, **ספר הפרענומעראנטן**, ניו יורק, 1975, באתר היברובוקס, מהדורה מקוונת.
* המדריך המלא למתעניין המתחיל בספר הפרענומעראנטן באתר הג'ואישג'ן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימות המזמינים מראש תופענה רק במהדורה הראשונה של הספר
**סקיילרק 2** הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) טקטי למשימות סיור ואיסוף מודיעין מתוצרת "חץ הכסף" חברה-בת של אלביט מערכות. הסקיילרק 2 היא גרסה מוגדלת ממדים ומשופרת יכולות של המיני-מל"ט סקיילרק 1.

סקיילרק 2 זכה בפרס "2006 Best of What’s New" של כתב העת "מדע פופולרי" בקטגוריית תעופה וחלל.
המערכת זכתה במכרז בינלאומי של צבא קוריאה שנערך במהלך 2007 בו אלביט גברה על מתחרים מכל העולם.

תפעול
-----

סקיילרק 2 מונע על ידי מנוע חשמלי ולכן מאפשר ביצוע משימה באופן חשאי, המטוס יכול לטוס באופן אוטונומי על פי נתיב טיסה שהוגדר לו מראש ולשדר למפעיליו בזמן אמת את הנתונים, תמונת וידאו ונתוני מערכת, הנקלטים בחיישניו. החיישנים בהם מצויד הסקיילרק 2 הם חיישן CCD לצילום ביום וחיישן תת-אדום לצילום בלילה וכמו כן חיישני המטוס המאפשרים את ביצוע הטיסה באופן אוטונומי. בנוסף, מצויד הסקיילרק 2 בציין לייזר היכול לשמש לציון מטרות עבור נשק מונחה לייזר.

סקיילרק 2 ממריא ונוחת באופן אוטונומי, לצורך ההמראה ניתן לשגר אותו ממסילת שיגור המורכבת על גבי רכב שטח כדוגמת ה-HMMWV והנחיתה מתבצעת תוך שימוש במצנח וכרית אוויר המאפשרים נחיתה מדויקת ובטוחה. טווח הפעולה של המערכת הוא כ-50 ק"מ והיא נועדה לשרת את רמת החטיבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סקיילרק 2, באתר אלביט מערכות
* סקיילרק 2, באתר Israeli-Weapons
* סקיילרק 2, באתר Defense Update

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי לוי, ‏גיוס חובה, נשק מארה"ב ואיום מנהרות: צבא קוריאה הדרומית מזכיר לכם משהו?, באתר ‏מאקו‏, 16 ביוני 2017

| כלי טיס מתוצרת אלביט מערכות |
| --- |
| מיני-כטב"מים | סקיילרק 1 • סקיילרק 2 • סקיילרק 3 • הרמס 45 | סמליל חברת אלביט |
| כטב"מים טקטיים | הרמס 90 • הרמס 180 • הרמס 450 |
| כטב"מים לשהייה ממושכת | הרמס 900 • הרמס 1500 |
| חימוש משוטט | שרקרק |

| כטב"מים תוצרת ישראל |
| --- |
| מזל"טים | בירד-איי • I-View • סקיילרק 1 • סקיילרק 2 • סקיילרק 3 • הרמס 45 |
| כטב"מים טקטיים | מסטיף • מוסקיטו • סקאוט • RQ-2 פיוניר • האנטר • סרצ'ר • פנתר • הרמס 90 • הרמס 180 • הרמס 450 • הרון-T |
| כטב"מים ארוכי טווח | הרון 1 • איתן • סופר הרון • הרון 2 • הרמס 900 • הרמס 1500 • יסעורון ירוק |
| חימוש משוטט | הארפי • הארופ • ברקן ירוק • שרקרק |
**פולה (פרלה) אלסטר**(פולנית: Pola (Perla) Elster;‏ 28 בנובמבר 1911 - 27 בספטמבר 1944) הייתה פעילה במחתרת היהודית שלחמה במרד ורשה וחברה מרכזית בתנועת פועלי ציון.

קורות חייה
----------

אלסטר, ילידת ורשה, הייתה תופרת במקצועה. בתקופה שבין מלחמות העולם הייתה פעילה בארגוני שמאל רדיקליים (החל מימי בית הספר התיכון) ובגלל פעולותיה נעצרה פעמיים (1929, 1933). היא הייתה חברה בארגון היהודי הלוחם בגטו ורשה. 

אלסטר שהייתה פעילה מרכזית בתנועות המחתרת הקימה בתי ספר לילדים, שפעלו במחתרת ומטבח שסיפק מזון לנזקקים בגטו. 

היא נשלחה על ידי תנועת המחתרת לערי ספר על מנת להשיג מידע ועיתונים שהודפסו במחתרת. 

בשנת 1943 נשלחה עם קבוצת יהודים לעבודות כפייה במחנה בפואניטובה ליד לובלין. בסיוע אנשי מחתרת הוברחה והסתתרה בצד הארי של ורשה, שם עסקה בסיוע לאנשי מחתרת ויהודים שהסתתרו מהנאצים. 

במרץ 1944 היא עמדה בראש המחלקה לענייני יהודים שהוקמה על ידי ה-NCR (יחד עם אברהם ברמן). היא נהרגה בעת הלחימה במרד ורשה. בשנת 1947 הוענק לה צלב גרונוואלד .

 קברם של פולה אלסטר, הרש ברלינסקי ואליהו ארליך בבית העלמין היהודי בוורשה
היא נקברה בסמטה הראשית של בית הקברות היהודי בוורשה ברחוב אוקופובה (קטע 39)  . 

בשנת 1949 הופיעו בדפוס דפים מיומנה.

ראו גם
------

* ניוטה טייטלבוים

לקריאה נוספת
------------

* בתיה דביר, **השמיעיני קולך ונסו הצללים**, ירושלים יד ושם, 2018, עמ' 235.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grób Poli Elster w bazie danych Cmentarza Żydowskiego przy ul. Okopowej w Warszawie.
2. ↑  *Cmentarze m. st. Warszawy. Cmentarze żydowskie*. Warszawa: Rokart. ISBN 83-916419-3-7.
**מיץ' איידין הנסן** (בדנית: **Mich Hedin Hansen**; נולד ב-9 באפריל 1968), הידוע בשם הבמה **קאטפאזר** (**Cutfather**), הוא מפיק מוזיקלי, כותב שירים, רמיקסר ותקליטן דני.

קאטפאזר כתב, הפיק והכין רמיקסים עבור מספר אמנים, בין היתר לקווין לטיפה, פטי לבל, פייב, אייס אוף בייס, אטומיק קיטן, A1, הסאטרדייז, Shinee, ספטמבר, Why Don't We, מלאני סי, אלכסנדרה ברק, צ'לסי גריימס, סיגלה, אולי מארס, וסטלייף, מאמאמו, ליאם פיין, בלו, שיין וורד, זד, שיין פיילן, אלכס ניואל, מטומה, בקי היל, לי ראיין, למר, קיילי מינוג, הפוסיקט דולז, פיקסי לוט, בויזון, הוונטד, ליטל מיקס, קאלום סקוט, דיגיטל פארם אנימלס, JLS, ג'סיקה מאובוי וג'ורדין ספארקס.

ב-2004, הוא זכה, יחד עם רימי (אנ'), בקטגוריית השיר העכשווי המוצלח ביותר בפרסי אייבור נובלו, על כתיבתו של השיר "Superstar" של כריסטין מילטון (אנ').

הוא שפט בעונה הרביעית והחמישית של הגרסה הדנית של *X Factor*.‏

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קאטפאזר

* קאטפאזר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קאטפאזר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קאטפאזר, באתר Discogs (באנגלית)

* קאטפאזר, באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. ↑  Who is … Cutfather? (אורכב 17.08.2017 בארכיון Wayback Machine), Copenhagen Post, 10 February 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: d85f0cd4-cc0e-4f89-ba32-dad6a5ed8c63

 |
מזכר של מבצע נורת'וודס - 1962
**מבצע נורת'וודס** (באנגלית: **Operation Northwoods**) היה תוכנית למבצע דגל כוזב, שהוצעה בממשלת ארצות הברית בשנת 1962.

ב-1961 עמדה קובה כנגד פלישה של כ-1,500 גולים קובנים שאומנו על ידי ה-CIA במפרץ החזירים. נטילת האחריות של הנשיא קנדי ליוזמה, שעוררה תגובה עממית נגד הפלישה, הוכחה כאמצעי תעמולה של הממשלה הקובנית. ארצות הברית החלה בעיצוב תוכניות חדשות שמטרתן גרימת חוסר יציבות של ממשלת קובה. פעילויות אלו נודעו באופן כולל כ"פרויקט קובה", או כ"מבצע נמייה" (Operation Mongoose). מבצע זה היה תוכנית מתואמת של פעילות פוליטית, פסיכולוגית וצבאית, שבה שולבו מבצעי מודיעין לצד ניסיונות רצח של מנהיגי מפתח פוליטיים. פרויקט קובה כלל גם הצעה לביצוע פעולות התקפה על מטרות בארצות הברית, כדי להשיג תמיכה לפעילות צבאית כנגד ממשלת קובה. הצעה זו הייתה ידוע בשם מבצע נורת'וודס.

התוכנית קראה ל-CIA או לגופים מבצעיים אחרים להרוג אזרחים אמריקאים ולבצע פעולות טרור ברחבי ארצות הברית, ולהטיל את האחריות על ממשלת קובה, על מנת להטות את דעת הקהל לתמיכה במלחמה נגד קובה, תחת שלטונו של פידל קסטרו. אחת מן התוכניות הייתה "לצאת בסדרת פעולות טרור קומוניסטיות קובניות באזור מיאמי, בערים אחרות בפלורידה, ואף בוושינגטון".

המבצע בולט במיוחד בכך שכלל תוכניות לחטיפות והפצצות אשר ילוו בעדויות כוזבות אשר יטילו את האשמה לכאורה על שלטון זר, במקרה זה, קובה.

התוכנית מציינת ש"התוצר המתבקש מהוצאה לפועל של תוכנית זו הוא להעמיד את ארצות הברית כקורבן הסובל מהתעמרויות מצד הממשל הפזיז וחסר האחריות של קובה ולפתח בכך תדמית עולמית של קובה, כמדינה המהווה איום לשלום בעולם המערבי."

מבצע נורת'וודס נוסח על ידי המטות המשולבים, נחתם על ידי היושב ראש דאז, ליימן למניצר, ונשלח לשר הביטחון.

מספר הצעות נוספות הוצעו, ביניהן פעולות אמיתיות או מדומות כנגד צבא ארצות הברית ומטרות אזרחיות. מבצע נורת'וודס היה חלק מה"פרויקט הקובני" של ממשלת ארצות הברית (מבצע מונגוס) כנגד פידל קסטרו. הוא מעולם לא התקבל באופן רשמי או הוצא אל הפועל.

מקור ופרסום בציבור
------------------

ההצעה העיקרית הוצגה במסמך בשם "הצדקות להתערבות צבאית אמריקאית בקובה - סודי ביותר" - אוסף של מזכרים שנכתבו בידי משרד הביטחון האמריקאי וראשי המטות המשולבים. המסמך הוצג על ידי ראשי המטות המשולבים לשר הביטחון, רוברט מקנמארה ב-13 בדצמבר, בהגשה מוקדמת, למטרת תכנון. ראשי המטות המשולבים המליצו שהן ההיבטים הסמויים והן הגלויים של מבצע שכזה יבוצעו על ידם.

המסמך, שהיה בעבר סודי, פורסם בציבור לראשונה ב-18 בנובמבר 1997, על ידי סוכנות ממשלתית אמריקאית שמפקחת על שחרור מסמכים ממשלתיים הקשורים להתנקשות בג'ון קנדי.

ראו גם
------

* נשיקה ארוכה ללילה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבצע נורת'וודס** בוויקישיתוף
* המסמך המלא של מבצע נורת'וודס
**סלאבקו קווטרניק** (בקרואטית: **Slavko Kvaternik**;‏ 1878–1947), מראשי תנועת האוסטאשה, התנועה הפשיסטית הקרואטית, ושר המלחמה בממשלת המדינה הקרואטית העצמאית (Nezavisna Država Hrvatska, או NDH) בתקופת מלחמת העולם השנייה, בראשה עמד אנטה פאבליץ'.

ביוגרפיה
--------

סלאבקו קווטרניק נולד בקרואטיה. את הקריירה הצבאית שלו החל כקצין מטה בצבא האוסטרו-הונגרי, לאחר שסיים לימודים באקדמיה צבאית. ב-1918 הוא פיקד בהצלחה על ניסיון של כוחות קרואטיים להדוף את הצבא ההונגרי מאזורים מסוימים בקרואטיה.

לאחר שפרש מהצבא בשנת 1921, הצטרף ל"מפלגת החוק", שהפכה אחר כך לתנועה האוסטאשית. ב-10 באפריל 1941, מיד עם כניסת הכוחות הגרמניים לזאגרב, הכריז קווטרניק ברדיו זאגרב על הקמתה של המדינה הקרואטית העצמאית ועל הקמת ממשלה קרואטית עצמאית בראשותו של אנטה פאבליץ', שחזר כעבור ארבעה ימים מגלות באיטליה מלווה בכמה מאות פעילים אוסטאשים. קווטרניק מונה לשר המלחמה ולמפקד הצבא. הוא החל מיד בגיוס כוחות לצבא החדש, כשהוא מתבסס בעיקר על קצינים לשעבר בצבא האוסטרו-הונגרי.

בסוף שנת 1942 הודח קווטרניק מתפקידו בעיקר בשל המתיחות שנוצרה בין פאבליץ' לבין אאוגן קווטרניק, בנו של סלאבקו, שעמד בראש שירותי הביטחון הקרואטיים. קוואטרניק ובנו הוגלו לסלובניה. לאחר המלחמה, באביב 1945, נלכד סלאבקו קווטרניק על ידי צבא ארצות הברית. הוא הוסגר ליוגוסלביה, שם הועמד לדין והוצא להורג בירייה ב-13 ביוני 1947, בקשר לחברותו בתנועת האוסטאשה, היחידה מבין משתפי-הפעולה עם הנאצים שהקימה בעצמה מחנות ריכוז והשמדה של ממש, דוגמת יאסנובאץ.

קווטרניק היה נשוי לאולגה, יהודייה למחצה ובתו של יוסיף פרנק, ממייסדי "מפלגת הזכויות" הקרואטית, המפלגה שמתוכה קמה אחר כך תנועת האוסטאשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלאבקו קווטרניק** בוויקישיתוף
* סלאבקו קווטרניק - ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  י' אבן טוב. תולדות יהודי יוגוסלביה, א', תל אביב, עמ' 332–336.
2. ↑  תולדות השואה, יוגוסלביה, עורך: מנחם שלח, הוצאת יד ושם, תש"ן, עמוד 139

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb166812563 (data)
* GND: 120050102
* ISNI: 0000 0000 4040 3091
* LCCN: no97065282
* SUDOC: 112606008
* VIAF: 22962430
* WorldCat: lccn-no97065282

 |
**אנטוניו סאסטרה** (בספרדית: **Antonio Sastre**;‏ 27 באפריל 1911 – 23 בנובמבר 1987) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת הקשר. הוא אחד מ-24 השחקנים שנכללו בהיכל התהילה של הכדורגל הארגנטינאי. סאסטרה היה קשר שיכל לשחק היטב כמעט בכל עמדה על המגרש.

ביוגרפיה
--------

סאסטרה החל את צעדיו הראשונים בכדורגל בשכונת לה מוסקה מהעיר אבז'אנדה. אחיו, אוסקר סאסטרה, שהיה צעיר ממנו בתשע שנים, היה גם כן כדורגלן. כנער שיחק אנטוניו סאסטרה במועדון פרוגרסיסטה והוא נחשב לאחד משחקניו המוכרים בהיסטוריה.

סאסטרה ידוע כאחד משחקני הפליימייקר הראשונים שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, וכאחד הטובים מביניהם.[דרוש מקור] הוא החל את קריירת הכדורגל שלו ב-1931 במועדון הארגנטינאי אינדפנדיינטה. עם בואם של החלוצים ויסנטה דה לה מאטה וארסניו אריקו הם הפכו לקבוצה עוצמתית איתה סאסטרה זכה פעמיים באליפות ארגנטינה בשנים 1938 ו-1939. בנוסף לכך, היה שותף להצלחה מחוץ למולדת כשזכו פעמיים באותן השנים גם בגביע אלדאו, טורניר שהפגיש בין שתי הנציגות הבכירות מארגנטינה ואורוגוואי.

במהלך 12 העונות של סאסטרה באינדפנדיינטה ערך 340 הופעות וכבש 112 שערים. הוא הצטרף ב-1942 לסאו פאולו הברזילאית, וזכה עמה ב-3 תוארי אליפות פאוליסטה בשנים 1943, 1945 ו-1946. הוא שיתף שם פעולה עם, לאונידאס דה סילבה, ה"יהלום השחור", שהצטיין במונדיאל 1938.

סאסטרה חזר לארגנטינה ב-1947, עזר לחימנסיה לה פלאטה לזכות באותה שנה בליגת הארגנטינאית השלישית ולהעפיל לליגה הבכירה.

סאסטרה (כורע, שני משמאל) עם נבחרת ארגנטינה בקופה אמריקה 1941
במדי נבחרת ארגנטינה לא זכה סאסטרה לשחק בגביע העולם מאחר שלא היה בסגל למונדיאל 1934 והטורניר נדחה בשנות הארבעים עקב מאורעות מלחמת העולם השנייה. הוא זכה עמה בקופה אמריקה 1937 בו זכתה הנבחרת לראשונה מזה שמונה שנים, ופעם נוספת ב-1941 בו גם כבש בניצחון 0–1 על אורוגוואי. סאסטרה ערך בסך הכל 34 הופעות וכבש 6 שערים.

### לאחר הפרישה

בשנת 1980 קיבל סאסטרה את פרס קונקס כאחד מחמשת השחקנים הארגנטינאים הטובים בהיסטוריה (האחרים היו א. פדרנרה, די סטפנו, מראדונה ומורנו).[דרוש מקור] מאמן נבחרת ארגנטינה שהוביל אותה לזכייה במונדיאל 1978, ססאר לואיס מנוטי, אמר עליו: "אנטוניו סאסטרה היה השחקן הטוב ביותר שראיתי בחיי. הוא היה מסוגל לפעול בכל עמדות הקבוצה".[דרוש מקור] סאסטרה נפטר ב-23 בנובמבר 1987 בבואנוס איירס לאחר שבץ מוחי.

תארים
-----

סאסטרה (משמאל) זוכה בגביע אלדאו בשנת 1939
אינדפנדיינטה
* אליפות ארגנטינה (2): 1938, 1939
* גביע איבארגורן (2): 1938, 1939
* גביע אדריאן אסקובר: 1939
* גביע אלדאו (2): 1938, 1939

סאו פאולו
* אליפות סאו פאולו (3): 1943, 1945, 1946

חימנסיה לה פלאטה
* הליגה השלישית הארגנטינאית: 1947

נבחרת ארגנטינה
* קופה אמריקה (2): 1937, 1941

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוניו סאסטרה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**פיטוס פראט** (בספרדית: **José Pitus Prat**; ‏ 24 באפריל 1911 – 11 במרץ 1988) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת הקיצוני שמאלי. במשך רוב הקריירה היה באספניול והוא ידוע בעיקר בשל היותו הכובש הראשון בהיסטוריית הלה ליגה, כאשר עשה זאת ב-10 בפברואר 1929 בניצחון 2–3 על ריאל אוניון.

ביוגרפיה
--------

פראט נולד בברצלונה שבספרד בשנת 1911 והוא החל את הקריירה בקבוצה גרסיה שמשכונת מגוריו. בגיל 17 הצטרף לאספניול ושנה לאחר מכן ב-3 בפברואר 1929 עשה עימה היסטוריה כשזכה בגביע הספרדי הראשון שלה. במשחק הגמר נגד ריאל מדריד לא שיחק, אך כעבור שבוע השתתף במשחק הראשון אי פעם של הליגה הספרדית, כשמאמנה ג'ק גרינוול רצה לתת מנוחה להרכב משחק הגמר. אספניול שיחקה בו נגד ריאל אוניון אותה ניצחה 2–3, ופראט שם את עצמו בדפי ההיסטוריה ככובש הראשון בהיסטוריית הליגה.

עם זאת, זה היה השער היחיד שפראט כבש באותה עונה כששותף רק בשישה מתוך 18 משחקי הליגה. עונה לאחר מכן ב-1929/30 המספרים שלו היו נמוכים עוד יותר, כאשר הופיע רק לשלושה משחקים. עם החלפתו של גרינוול בקייסדו בעונת 1930/31 הפך פראט לחלק מרכזי מההתקפה של אספניול, ואף הגיע לנבחרת ספרד. בגיל 25 מלחמת האזרחים מנעה ממנו את ההתקדמות בקריירה.

עם החזרה לפעילות בעונת 1939/40 הוא זכה עימה בפעם השנייה בגביע הספרדי, השני בתולדות המועדון, ובעונה שלאחר מכן חתם פראט בריאל מדריד שם תלה את נעליו ב-1941.

במדי נבחרת ספרד ערך ארבע הופעות מבלי לכבוש שער. הראשונה הייתה ב-2 באפריל 1933 במשחק ידידות נגד פורטוגל, ולאחר מכן היה שותף ב-0–13 על בולגריה שהיה לניצחון הגדול ביותר שלה אי פעם.

פראט היה מאמן כדורגל לאחר פרישתו במספר קבוצות ובהם מיורקה, גימנסטיקה דה טורלייבגה ודפורטיבו גרנולרס. מאוחר יותר עזב את הכדורגל ועבד בתור צרכן, בשוק לה ליברטד שבמחוז גרסיה שבעיר הולדתו. פראט נפטר ב-11 במרץ 1988 בברצלונה בגיל 76.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטוס פראט** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**דֹּאֵג הָאֲדֹמִי** (שמו נכתב גם כ**דויג**) הוא דמות מקראית. נודע לשמצה עקב הריגת כהני נוב שהואשמו בסיוע לדוד בהמלטותו מפני שאול.

משמו של דואג ניתן להסיק שמוצאו ככל הנראה מאדום. יוסף בן מתתיהו מכנה אותו "דואג הסורי" וזאת כנראה בעקבות הגרסה "ארמי" תחת "אדמי" המתועדת בתרגום השבעים.

הסיפור התנ"כי
-------------

 ערך מורחב – **הטבח בנוב עיר הכהנים**  

על דואג מסופר בספר שמואל א' פרקים כ"א-כ"ב. כמו כן מזמור נ"ב בתהילים נכתב אודותיו.

דואג היה "אַבִּיר הָרֹעִים, אֲשֶׁר לְשָׁאוּל", כלומר השר הממונה על הרועים בממלכתו של שאול. ניתן להבין כי דואג היה איש אדוק - מתואר כ"נֶעְצָר לִפְנֵי ה'" במשכן נוב. בעת שהותו במשכן נוב, היה עד לעזרה שהגיש הכהן הגדול אחימלך בן אחיטוב לדוד בברחו מפני שאול. דואג סיפר על כך לשאול אשר גזר מוות על אחימלך ובית אביו. כאשר סירבו עבדי שאול לבצע את גזר הדין, פנה שאול לדואג והורה לו לפגוע בכוהנים. דואג ביצע את צו המלך באכזריות רבה: הרג שמונים וחמישה כוהנים והכה בעיר נוב "מֵאִישׁ וְעַד אִשָּׁה, מֵעוֹלֵל וְעַד יוֹנֵק וְשׁוֹר וַחֲמוֹר וָשֶׂה, לְפִי חָרֶב".

מדרש שמו
--------

לדעת משה גרסיאל קיימת זיקה בין שמו לבין מעשהו. ייתכן כי המחבר המקראי יוצר זיקה בין שמו לדאגתו לאחימלך. חז"ל ייחסו את שמו למעשהו בשונה: "כתיב דואג וכתיב דויג - אמר רבי יוחנן: בתחילה יושב הקב"ה ו**דואג** שמא יצא זה לתרבות רעה" (סנהדרין ק"ו, ע"ב).

בספרות חז"ל
-----------

דואג הוא נושאם של מדרשים רבים, אשר רובם ככולם שופטים אותו לחומרה, חלקם שואבים ממזמור נ"ב בתהילים אשר חיבר דוד על דואג.

דואג מתואר כגדול בתורה ("אדומי" - שהיה מאדים פני הכל בהלכה, "אביר הרועים" = אב בית דין), אך גם כאדם אכזר, אשר קינא בדוד, שנא אותו ועשה ככל שניתן להכפיש את שמו.

דואג הוא אחד מבין ארבעה "הדיוטות" אשר אין להן חלק לעולם הבא.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **קטגוריה:דואג האדומי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דואג האדומי** |

קישורים חיצוניים
----------------

* דואג האדומי, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
* דואג האדומי, באתר מרכז ישיבות בני עקיבא

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף בן מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, ספר ששי, פרק יב, פסקה ד, סעיף 254 (כרך א, עמ' 207).
2. ↑  ספר שמואל א', פרק כ"ב, פסוק י"ט
3. ↑  משה גרסיאל, **מדרשי שמות במקרא**, רמת גן, רביבים, 1987, עמ' 145
4. ↑  מדרש תהילים פרק נב סימן ד
5. ↑  **רש"י, שמואל א פרק כא פסוק ח**
6. ↑  משנה, מסכת סנהדרין, פרק י', משנה ב'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007499240105171
* GND: 1221562711
* VIAF: 3160604779616122633
* WorldCat (עם VIAF): 3160604779616122633

 |
**זיטה גורדון**, (במקור ארז'בט קלוטילד הדוויג **גריסנר-Grüszner**; בהונגרית: **Gordon Zita**; ג'נג'ש, 2 בדצמבר 1911 – הממלכה המאוחדת, 9 בפברואר 2006) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה.

ביוגרפיה
--------

זיטה גריסנר נולדה במשפחה יהודית מתבוללת לזולטאן גריסנר, בעל כרמים ולגיזלה טבן (1887–1946) מדוון. הוריה התגרשו, ואביה נישא בשנית לד"ר הילדה רייס (1893–1944) רופאה, שלימים ניספתה בשואה עם אחיה למחצה של זיטה גורדון. את לימודיה השלימה בעיר הולדתה ולאחר מכן בשווייץ. קלמן רוז'אהדי גילה אותה בהופעה של חובבי אמנות ואז היא נרשמה לבית הספר לדרמה שלו. בשנת 1933 קיבלה חוזה בתיאטרון מרכז העיר של ארתור בארדוש, אבל היא הופיעה גם בתיאטרון בכיכר בתלן ובשנת 1934 גם בתיאטרון האופרטה של בודפשט. משנת 1936 הופיעה בעיר סגד. לאחר שהפכה לאשתו של הסופר הבריטי לואיס גילגוד (אנ') בקיץ 1937, הם יצאו למסע מסביב לעולם במשך שנה, שכן בעלה היה אז המזכיר הכללי של הליגה הלאומית של הצלב האדום. בינתיים, היא הופיעה במספר משחקי רדיו של ה-BBC, שאת חלקם כתבה בעצמה. היא התגייסה לצבא הבריטי עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שם הפכה לסמלת. בתקופה זו ביקרה גם בצרפת, באנגליה ובמצרים. לאחר לידת בתה בשנת 1945 התגוררה עם משפחתה בבריסל במשך שנים. אחרי שהתגרשה מבעלה הראשון ונישאה לנייג'ל סאטון (אנ'), ממש לפני שנבחר למזכיר הכללי של הברית הצפון אטלנטית (נאט"ו). במשך זמן מה היא עבדה באונסק"ו וטיפחה את קריירת הבלט של בתה. אחרי פרישה ארוכה כיכבה בסרט צרפתי בשנות ה-70 והופיע בבלטים של מוריס בז'אר משנת 1985.

חייה הפרטיים
------------

בעלה היה לואיס גילגוד, סופר בריטי שאיתו התחתנה בבודפשט ב-9 ביוני 1937. בתם, רקדנית הבלט מאינה גילגוד (אנ'). בעלה השני היה נייג'ל סאטון, מזכ"ל נאט"ו, ממנו התאלמנה ב-1956.

סבה היה ז'יגמונד טבן (1846–1925), מנכ"ל בנק החיסכון בדוון, שהיה בעל קרקעות שקיבל אצולה ב-1912.

תפקידי קולנוע
-------------

* קונדיטוריה בבודה (1935) - דייזי, האחות
* בעל האחוזה החדש (1935) - הרמין אנקרשמידט
* יום השנה (1936) - אשתו של ד"ר פטר גרגי, מרצה לרפואה - מריה אינקי

כתביה
-----

* **ברחבי העולם דרך עיניה של אישה**, בודפשט, 1938
* **זיטה - סיפור חיי** (נכתב על ידי נואל פלי), המוזיאון הלאומי והמכון לתולדות התיאטרון, בודפשט, 1999

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיטה גורדון** בוויקישיתוף

* זיטה גורדון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ביוגרפיה, בדף "הסרט המדבר"
* זיטה, כלומר ה"אמא בלט", באתר who-read.blog.hu

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a gyöngyösi polgári születési akv. 634/1911. folyószáma alatt".
2. ↑  Sidney, London, Budapest – Beszélgetés Maina Gielguddal (1975. január 9.) Esti Hírlap, 20. évfolyam, 7. szám
3. ↑  Gordon Zita ismét színpadon (1975. május 17.) Esti Hírlap, 30. évfolyam, 114. szám
4. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IV. kerületi (belvárosi) polgári házassági akv. 163/1937. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 7487 415X
* LCCN: n96012855
* NLA: 35357808
* VIAF: 161796421
* WorldCat: lccn-n96012855

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "כחליליים".
הכחלילית במוזיאון חיל האוויר בחצרים
**כחלילית** או **קלשון** היא מערכת קרקעית שפותחה בישראל לשיגור טילי AGM-45 שרייק מתובה של טנק שרמן. המערכת נכנסה לשימוש מבצעי בחיל האוויר הישראלי זמן קצר לאחר מלחמת יום הכיפורים והיא נועדה למשימות דיכוי הגנה אווירית. המערכת הוחלפה בשנות השמונים במערכת הקרס לשיגור טילי AGM-78 סטנדרד ארם.

המערכת כללה טנק M4 שרמן שהוסר ממנו הצריח, ובמקומו הותקנה מסילת שיגור. לטיל ה־AGM-45 שרייק, שתוכנן במקור כך שישוגר מכלי טיס, חובר מאיץ על מנת להרים את הטיל לגובה רב ממנו יוכל להתביית על המכ"ם הקורן של סוללת טילי הקרקע-אוויר ולתקוף אותו. טווח הטיל בתצורה זו היה כ־60 ק"מ.

צוות הפיתוח המשותף לחיל האוויר ולתע"ש: שבתאי דובדבני, ראש מדור תחמושת בלהק ציוד ודניאל נרוור מתע"ש, זכו בפרס ביטחון ישראל לשנת 1974.

בשנת 1979, נקלטה בחיל האוויר מערכת "קרס" שהחליפה בהדרגה את הכחלילת. לפני שהמערכת יצאה משירות היא הופעלה ב"מבצע ערצב-19" להשמדת סוללות טילי הקרקע-אוויר הסוריות בבקעת הלבנון, במהלך מבצע שלום הגליל ביוני 1982. הייתה זו הפעם היחידה בה הופעלה המערכת מבצעית.

ראו גם
------

* נשק מונחה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קלשון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **AGM-45 שרייק** |

* יובל שוהם, ‏נצנוץ של כחלילית, באתר חיל האוויר הישראלי, 21/06/09, בטאון חיל האוויר, גיליון 187.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אם זה לא יורה תוך שבוע, חבל על העבודה", בטאון חיל האוויר אפריל 1994
גנדי בעת מצעד המחאה על מונופול המלח
**סאטיאגרהאת המלח** הייתה פעולת מרי אזרחי לא אלים נגד שלטון האימפריה הבריטית בהודו, שהתמקד במס המלח שהטיל ממשל זה. המרי החל ב**צעדת המלח לדאנדי** ב-12 במרץ 1930. זו הייתה פעולת ההתנגדות הראשונה נגד השלטון הבריטי לאחר פונרה סווארג', הכרזת העצמאות על ידי מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי. מהאטמה גנדהי הוביל את **צעדת דאנדי** מהאשראם שלו באזור עיר אהמדאבאד אל הכפר דאנדי בחוף הים (היום במדינת גוג'ראט), כדי להפיק מלח מהים הערבי. הודים במספרים גדלים והולכים הצטרפו אליו במהלך הדרך. בסופו של המסע בן 400 הקילומטרים, ב-6 באפריל 1930 הפר גנדהי את חוק המלח שאסר על הפקה של מלח מתחרה במונופול הבריטי. דבר זה הצית פעולות נרחבות של מרי אזרחי נגד הראג' הבריטי בהן השתתפו מיליוני הודים.

רקע
---

בשנת 1927 מינתה ממשלת בריטניה את "הוועדה הסטטוטורית ההודית" לרפורמה חוקתית בהודו בראשותו של סר ג'ון סימון ובהשתתפות קלמנט אטלי (שהפך לאחר מכן לראש הממשלה הבריטי שפיקח על הענקת העצמאות להודו ופקיסטן מאוחר יותר). ועדת סימון לא התקבלה באהדה בהודו ובכירים רבים בהודו לא קיבלו את עבודתה ולא שיתפו פעולה עימה. בוועידה בקולקטה בדצמבר 1928 קידם גנדהי החלטה הקוראת לממשלה הבריטית להעניק להודו מעמד של דומיניון או שיפתח נגדה קמפיין לא-אלים חדש שמטרתו השגת עצמאות מלאה להודו. גנדהי מיתן את דעותיהם של אנשים צעירים יותר כמו סובהס צ'אנדרה בוסה וג'ווהרלל נהרו שרצו לתבוע עצמאות מיידית, אבל גם שינה את עמדתו שלו, למתן אורכה של שנה אחת בלבד במקום שנתיים. 

הבריטים לא הגיבו. ב-31 בדצמבר 1929 נפרס דגלה של הודו בלאהור. ב-26 בינואר 1930 חגגה מפלגת הקונגרס שהתכנסה בלאהור את יום העצמאות ההודי. יום זה צוין כמעט על ידי כל ארגון הודי אחר וממשיך להיות יום העצמאות ההודי עד היום.

צעדת המלח
---------

בהתאם להבטחתו, פתח גנדהי בסאטיאגרהא חדשה נגד מס המלח במרץ 1930. ששיאה היה צעדת המלח המפורסמת לדאנדי מ-12 במרץ ועד ל-6 באפריל 1930. גנדהי צעד 400 קילומטרים מאהמדאבאד (בירת גוג'ראט) לדאנדי (כפר חוף קטן במדינה זו), כדי להפיק מלח בעצמו. אלפי הודים וכתבי עיתונות מרחבי העולם התלוו אליו במסעו אל הים. 

גנדהי נעצר ב-5 במאי 1930, מספר ימים לפני ביצוע של פשיטה מתוכננת על מפעלי המלח בדהראסאנה (Dharasana) בגוג'ראט. מצעד דנאדי והמאבק העוקב בדהראסאנה משכו את תשומת לבה של התקשורת העולמית אל תנועת העצמאות ההודית, וזו העניקה לנושא כיסוי נרחב בעיתונים וביומני קולנוע. 

הסאטיאגרהא נגד מס המלח נמשכה במשך שנה כמעט, ונגמרה כאשר שוחרר גנדהי מכלאו, והחלו הדיונים עם המשנה למלך לורד אירווין בוועידת השולחן העגול ההודית השנייה.

יותר מ-80,000 הודים נעצרו כחלק מסאטיאגרהאת המלח. למאבק הייתה השפעה משמעותית בשינוי הגישה של בריטניה והעולם כלפי השאלה של עצמאות הודו, והוא גרם להודים רבים להצטרף לראשונה למאבק, אם כי נכשל בהשגת ויתורים מדיניים משמעותיים מצד הבריטים. המאבק נחשב לאחד הקמפיינים המוצלחים ביותר של גנדהי, ובצד הפרסום של המאבק, הוא הקנה פרסום בינלאומי רב גם לגנדהי עצמו. בין היתר נבחר גנדהי ב-1930 לאיש השנה של השבועון טיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צעדת המלח** בוויקישיתוף
* צעדת המלח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**הדגל הצ'רקסי** הוא הדגל המייצג את בני העם הצ'רקסי המפוזרים בכל העולם ושואפים למדינה עצמאית על שטחי הקווקז. הצ'רקסים מניפים את דגלם באירועים לאומיים, דוגמת יום הזיכרון הצ'רקסי, בדרך כלל לצד דגל המדינה בה הם חיים. הדגל עוצב על ידי ספרבי זנקו (אנ').

הדגל נבחר באספה שקיימו הצ'רקסים ב-13 ביוני 1860 בעיר סוצ'י, כיום בתחומי רוסיה. באספה זו דנו מנהיגי השבטים הצ'רקסים בהתנגדות לכיבוש הרוסי על הרי הקווקז, אמנם התנגדותם כשלה. לאחר שהקווקז נכבש בידי הרוסים, והצ'רקסים גורשו ממולדתם, הוחלט להשאיר את הדגל כפי שהוא בזכות משמעותו ההיסטורית והלאומית.

מאז ה-24 במרץ 1994 משמש הדגל הצ'רקסי כדגלה הרשמי של רפובליקת אדיגיה שבפדרציה הרוסית.

תיאור הדגל
----------

לדגל הצ'רקסי רקע ירוק, עליו שלושה חצים ושנים-עשר כוכבים זהובים, תשעה מהם בקשת חיצונית ושלושה בקשת פנימית.

לדגל הצ'רקסי מספר פרשנויות:

על פי פרשנות אחת:

* הצבע הירוק מסמל את אדמת הקווקז, מולדתם של הצ'רקסים.
* הכוכבים הזהובים מסמלים את שנים עשר השבטים הצ'רקסיים.
* שלושת החצים מסמלים את שלושת כיווני רוח; צפון, מזרח ומערב, בקווקז לא נושבת רוח מהדרום.

פרשנות אחרת גורסת כי:

* הצבע הירוק מסמל חיים ורווחה.
* שנים עשר הכוכבים מסמלים את שנים עשר המחוזות שהיו בשליטת הצ'רקסים בקווקז.
* שלושת החצים מסמלים את שלושת השבטים הצ'רקסיים שנלחמו אחרונים בכיבוש הרוסי על אדמות הקווקז.

על פי פרשנות נוספת, הצבע הירוק מסמל דווקא את צבע האסלאם, דתם של רוב הצ'רקסים.

לעומת זאת, על פי הסופר הלאומי הצ'רקסי משבשה איסחאק, את הדגל עיצב זאנה ספרביי, מנהיג שבט נאתכו, בעת ששהה בטורקיה כשבוי וזאת כחלק ממאמציו לאחד את השבטים הצ'רקסים במלחמתם מול הפולש הרוסי. על פי איסחאק, ספרביי בחר את הרקע הירוק מכיוון שהוא מסמל את הקווקז. ספרביי בחר לייצג כל שבט באמצעות כוכב זהוב, וזאת במטרה לתאר את מעמדם של השבטים - מקום רם ומכובד. הבחירה בצבע הזהוב הייתה בשל יוקרתו ואיכותו של החומר. כל הכוכבים שווים בגודלם וזאת כדי לסמל את השוויון בין השבטים השונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדגל הצ'רקסי** בוויקישיתוף
* הדגל הצ'רקסי, באתר דגלי העולם (באנגלית)
* וכך קיבלנו את הדגל, מתוך אתר אדיגה מגזין בעברית(הקישור אינו פעיל)
**תחיא מוחמד חלים** (9 בספטמבר 1919 – 24 במאי 2003) הייתה אמנית מצרית, חלק מהתנועה האקספרסיבית המודרנית. כאמנית פלסטית מצרית, הייתה אחת החלוציות של תנועת הביטוי המודרנית באמנות המצרית בשנות ה-1960, שם היא הצטיינה בהבעת המוזרויות של הדמות המצרית בעבודותיה. רבות מעבודותיה עוסקות בתרבות הנובית, הנילוס, הסירות, והנושאים הפופולריים והלאומיים שבשבילם הוענק לה מספר פרסים כבוד במצרים ובחוץ.

ביוגרפיה
--------

תחיא חאלים נולדה בסודאן, שם התגוררה משפחתה. החינוך היסודי שלה היה בתוך הארמון המלכותי בקהיר, אביה זכה בפרס מפואד הראשון, מלך מצרים.

תחיא חאלים למדה אמנות אצל מורים רשמיים חשובים כמו הצייר הלבנוני יוסף טרבלסי והאמן היווני ג'רום, לאחר מכן הייתה תחת פיקוחו של האמן המצרי חאמד עבדאללה בסטודיו שלו בשנת 1943, ולאחר נישואיהם בשנת 1945, הם הלכו לפריז כדי להצטרף לאקדמיה ז'וליאן (1949-1951). כשחזרו למצרים, הם לימדו אמנות יחד בסטודיו הפרטי, במרכז העיר (קרוב לכיכר תחריר) בקהיר.

תחיא חאלים קיבלה שני מענקים (מלגות ) ייעודיים לייצור אמנותי בשנת 1960 ו-1975.

היא הציגה את עבודותיה בביאנלה בונציה בשנים 1956, 1960 ו-1970.

קישורים חיצוניים
----------------

* [1]
* [2]
* [3]
* [4]
* ביוגרפיה
* יצירות של תחיה חאלם
* الأخبار - قطاع الفنون التشكيلية, www.fineart.gov.eg
* tahia halim's 96th birthday, 9 September 2015. Retrieved 27 December 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1146259522
* LCCN: nr00025340
* NKC: xx0203971
* ULAN: 500489480
* VIAF: 19518645
* WorldCat: lccn-nr00025340

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"תחיא חאלים"**.
**יורגוס לאפקאס** (ביוונית: **Γιώργος Λαύκας**; ‏1919 – 1972) היה מלחין יווני של מוזיקת לאיקו ורבטיקו, זמר ונגן בוזוקי.

ביוגרפיה
--------

יורגוס לאפקאס נולד במטאמורפוסי בלקוניה בשנת 1919. לפי מקורות אחרים - נולד ב-1924.
בימי הכיבוש הגרמני, בשנת 1943 נסע לאתונה ללמוד אגרונומיה, אולם לבסוף הקדיש את עצמו לקריירה מוזיקלית.
לפי מידע שמסר טאסוס סחורליס, עבד בהתחלה כנגן בוזוקי וכזמר במועדון איפובריכיו ברחוב דליורגי 47 באתונה, שם כתב גם את שירו הראשון - סביליאנה, אותו הקליט בשנת 1945. בהמשך הופיע (לפי ג.מאניסאלי) במועדוני "פיניקס" ו"בוזוקי" (בפינת הרחובות סולונוס ומברומיכאליס). כמה משיריו כמו "ולנציאנס", "סיבילאנס" - התפרסמו בביצועה של הזמרת סטלה חסקיל.
בשנת 1961 ניגן עם תזמורת במועדון "קומפרסיטה". כעבור שנתיים ב-1963 שר עם צאוסאקיס במועדון אחר ברחוב ווליאגמני.ב-1968 ניגן עם התזמורת ב"Joy of Kessariani". 

עד יום מותו בשנת 1972 ניגן בתזמורות שונות והלחין שירים, רובם למילים של ס.ציליוורדיס.
עם מבצעי שיריו נמנו גם סטליוס קזנדזידיס (Το ταξίδι τής ζωής - טו טקדסידי טיס זואיס) ("מסע החיים")(מילים: נ.מתניטיס),Βαριά θλιμμένος ואריה תלימנוס ("בעצב כבד") (מילים: חרלמבוס וסיליאדיס) ואחרים), סוטיריה בלו, לוקאס דראלאס 
(Σε καταραμένες στράτες "בהליכות ארורות" או "σκαλοπάτι σκαλοπάτι" "סקאלפואטי סקאלפואטי" (צעד צעד במדרגות), (מילים:חרלמבוס וסיליאדיס) ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יורגוס לאפקאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יורגוס לאפקאס, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* "בתא מס. 13" בביצוע המלחין - באתר יו טיוב
* "כמו טחנת רוח - סאן אנמומילוס - בביצוע המלחין- באתר יו טיוב
**דורית מוסאיוף** (נולדה ב-12 בינואר 1950) היא מעצבת תכשיטים ילידת-ישראל. בעבר הייתה הגברת הראשונה של איסלנד בעת כהונת בעלה אולפור רגנר גרימסון כנשיא איסלנד.

היא אזרחית בריטית, ישראלית ואיסלנדית.

ביוגרפיה
--------

מוסאיוף נולדה בירושלים, בת למשפחת תכשיטנים ידועה ממוצא יהודי-בוכרי שהונה נאמד בכ-200 מיליון לירות שטרלינג. הוריה הם התכשיטן ואספן הארכאולוגיה המקראית שלמה מוסאיוף ועליזה, בת למשפחה יהודית מאוסטריה. אבי סבה, הרב שלמה מוסאיוף, היה ממיסדי שכונת הבוכרים, יש לה שתי אחיות. 

בילדותה עברה המשפחה ללונדון. מוסאיוף סבלה מדיסלקסיה ולכן חונכה בבית המשפחה ועבדה מגיל צעיר בחנות משפחתה. בהיותה כבת 18 נישאה לראשונה למעצב ניל זאראק, ממנו התגרשה לאחר שנים ספורות.

מוסאיוף הייתה פעילה בחיי החברה בלונדון והיא חברת מערכת של המגזין "טאטלר", העוסק בחיי "החברה הגבוהה", ובו היא כותבת מעת לעת.

בשנת 1999 חשף נשיא איסלנד, אולפור רגנר גרימסון את העובדה כי הוא מנהל מערכת יחסים עם מוסאיוף. גרימסון התאלמן בשנת 1998 מרעייתו גוד'רון קתרין פורברגסדוטיר, שלקתה בלוקמיה. גוד'רון קתרין הייתה אהודה מאוד על העם האיסלנדי, אשר ליווה את תהליך מחלתה והתאבל על מותה. בשנת 2000 התארסו מוסאיוף וגרימסון באופן רשמי. ב-14 במאי 2003 (הוא יום הולדתו ה-60 של גרימסון) נישאו בטקס פרטי בארמונו של גרימסון. לזוג אין ילדים משותפים, אך לגרימסון יש שתי בנות מנישואין לגוד'רון קתרין. בראיון שנתנה לעיתון הארץ בסוף שנת 2003 אמרה מוסאיוף שהיא אל-הורית ושאינה מתחרטת שלא הביאה ילדים לעולם הן עם גרימסון והן עם בעלה הראשון.

בשנת 2016 הודלפו מסמכים מ-HSBC בז'נבה לפיהם מוסאיוף החזיקה חלק מהונה במקלט מס באיי הבתולה הבריטיים.

מוסאיוף אינה הרעייה הראשונה של נשיא איסלנד שאינה ממוצא איסלנדי. נשיאה הראשון של איסלנד, סוון ביירנסון, היה נשוי לאישה דנית. מוסאיוף היא אחת מיהודי איסלנד המעטים הגרים שם. מוסאיוף אף משמשת כשגרירה של התרבות האיסלנדית ברחבי העולם.

עיטורים
-------

* דנמרקדנמרק דנמרק: עיטור מסדר הדנברוג (אנ')
* גרמניהגרמניה גרמניה: עיטור **הצלב הגדול - מחלקה מיוחדת** של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
* שוודיהשוודיה שוודיה: עיטור **הצלב הגדול** מטעם המסדר המלכותי של כוכב הקוטב (אנ')
* שוודיהשוודיה שוודיה: מדליית רובי היובל של מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב, מטעם המסדר המלכותי של כוכב הקוטב
* שוודיהשוודיה שוודיה: מדליית יום ההולדת ה-70 של מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב, מטעם המסדר המלכותי של כוכב הקוטב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דורית מוסאיוף** בוויקישיתוף
* שרה ליבוביץ דר, הסיפור הכי חם בקוטב הצפוני, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2003
* יאיר לפיד, ‏הגברת הראשונה של איסלנד מגיבה, באתר ‏מאקו‏, 23 באפריל 2010
* אחרי הסנסציה ביורו: אשתו הישראלית של נשיא איסלנד בראיון נרגש, 23 ביוני 2016, באתר ynet

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שירות כלכליסט, מסמכים חדשים: אשתו הישראלית של נשיא איסלנד החזיקה חלק מהונה במקלטי מס, באתר כלכליסט, 3 במאי 2016
2. ↑  שרה ליבוביץ דר, הסיפור הכי חם בקוטב הצפוני, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1197033602
* VIAF: 7938152140005011100002
* WorldCat (עם VIAF): 7938152140005011100002

 |
**מתיו "מאט" סייטס** (באנגלית: **Matthew "Matt" Sates**; נולד ב-28 ביולי 2003) הוא שחיין דרום אפריקאי, אלוף העולם בבריכת 25 מטר (מלבורן 2022) שיאן אפריקה (בריכת 25 מטר) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם בבריכת 25 מטר (מלבורן 2022) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ונוסף לכך, שיאן אפריקה (בריכת 25 מטר) במשחים ל-200 מטר חופשי ול-400 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

הוא לומד באוניברסיטת ג'ורג'יה.

### 2021

בתחרות שנערכה בדרבן, דרום אפריקה במאי 2021 הוא שחה 200 מטר מעורב אישי בשיא אישי של 1:57.60 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 51.83 שניות וקבע את הקריטריון האולימפי.

באולימפיאדת טוקיו שנערכה בסוף יולי הוא סיים במקום 14 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.75 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:58.08 דקות ועלה במקום 15 לשלב חצי הגמר ובמקום 32 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.34 דשניות. 

### 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 הוא סיים במקום שמיני מבשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.27 דקות, בשלב חצי הגמר הואקבע תוצאה של 1:57.74 דקות ועלה שמיני למשחה הגמר, במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:14.81 דקות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.63 דקות ובמקום 41 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה חלשה עברו של 54.17 שניות.

#### אלוף עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אפריקה חדש של 1:50.15 דקות, לפני קרסון פוסטר מארצות הברית (1:50.96 דקות) ופינלי נוקס מקנדה בשיא לאומי חדש של 1:51.04 דקות ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 3:59.21 דקות, אחרי דאיה סטו מיפן (3:55.75 דקות) וקרסון פוסטר (3:57.63 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:41.05 דקות ובמקום 13 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:43.22 דקות.

### 2023

סייטס לא השתתף באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023.

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 200 מטר חופשי: 1:45.91 דקות (2022)
* 200 מטר מעורב אישי:1:57.43 דקות (2022)

### בריכת 25 מטר

* 200 מטר חופשי: 1:40.65 דקות (2022), **שיא אפריקה**
* 400 מטר חופשי: 3:36.30 דקות (2022), **שיא אפריקה**
* 200 מטר מעורב אישי: 1:50.15 דקות (2022), **שיא אפריקה**
* 400 מטר מעורב אישי: 3:59.21 דקות (2022), שיא דרום אפריקה

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------
**עידו קינן** הוא עיתונאי ובלוגר ישראלי הכותב בנושאי טכנולוגיה, מחשבים, אינטרנט ותרבות דיגיטלית.

ביוגרפיה
--------

בשנת 2003 ייסד קינן את הבלוג חדר 404 העוסק בתחום התרבות הדיגיטלית. שם הבלוג מורכב מהמושגים חדר 101 מהספר 1984, ומשגיאה 404. בשנת 2013 שולב הבלוג באתר האינטרנט של עיתון הארץ. במשך הקריירה העיתונאית שלו כתב קינן בעיתון הארץ, היה לכתב אינטרנט ותרבות דיגיטלית בעיתון כלכליסט, וכן כתב במגזין פירמה של גלובס, אתר mako, אתר ynet, מגזין ליברל, nrg ובאתר העין השביעית, בו הוא כותב טורי דעה וכתבות וכן עורך את מוסף "התיקונים" אודות טעויות המתפרסמות בתקשורת. כמו כן כתב קינן בפלטפורמת הבלוגים של חברת פרטנר, אוראנג' טיים, יחד עם בלוגרים ישראלים אחרים.

ב-2013 כתב פוסט בפייסבוק כנגד חוויית השירות שקיבל במסעדת "בהדונס" ברמת החייל. פוסט זה זכה לתהודה רבה בעקבות תגובת הבעלים. הפוסט על תגובותיו הרבות כונה "שרשור בהדונס".

קינן החל להגיש את תוכנית הרדיו השבועית רבע ל-דיגיטל בגלי צה"ל, וב-2016 החל להגיש במקביל את הפינה "האחראי על האינטרנט" אודות תופעות רשת, במסגרת התוכנית "שישבת" בהגשת עידן קוולר.

משפחה
-----

קינן הוא אחיו של העיתונאי אהוד קינן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עידו קינן** בוויקישיתוף
* עידו קינן, ברשת החברתית פייסבוק
* עידו קינן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* עידו קינן, באתר פליקר
* בלוג חדר 404
* קפטן אינטרנט - חדר 404 באתר הארץ
* עידו קינן באתר העין השביעית
* עידו קינן באתר ynet

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר כץ, 'הארץ' פותח את הארנק ויוצא לשופינג: רכש את הבלוג 'חדר 404' של עידו קינן, באתר אייס
2. ↑  יוני פרת, ‏הבלוגרים מתניידים, באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2008
3. ↑  רחלי רוטנר‏, והדרך עוד נמשכת: שנה ל"שרשור בהדונס", באתר וואלה!‏, 29 בדצמבר 2014
4. ↑  לי-אור אברבך, ‏גל"צ משנה את הלוח: תוכניות חדשות בבוקר ואחר-הצהריים, באתר גלובס, 27 באוקטובר 2014