recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לואיס ג'יין פרנקל** (באנגלית: **Lois Jane Frankel**; נולדה ב-17 במאי 1948) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-22 של מדינת פלורידה, מאז 2013. בשנים 2023-2017 ייצגה את מחוז הקונגרס ה-21, וקודם לכן את המחוז ה-22 אותו שבה לייצג בינואר 2023. טרם שירותה בקונגרס כיהנה כראש עיריית וסט פאלם ביץ'.

קורות חיים
----------

פרנקל נולדה בלונג איילנד שבניו יורק. ב-1970 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת בוסטון, בתקופת לימודיה היא הייתה פעילה פוליטית והשתתפה במחאה נגד מלחמת וייטנאם. ב-1973 סיימה תואר JD במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בתום לימודיה עברה לוסט פאלם ביץ' שבפלורידה, היא עבדה כעוזרת בפרקליטות הציבורית ולאחר מכן הייתה שותפה במשרד עורכי דין. הייתה חברה בתנועות פמיניסטיות, ונטלה חלק במאבק למען זכויות אסירים וחולי איידס.

ב-1986 זכתה לראשונה בבחירות לבית הנבחרים של פלורידה, ב-1992 התמודדה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית אך לא נבחרה. שנתיים מאוחר יותר זכתה שוב בבחירות לבית הנבחרים של פלורידה וכיהנה עד 2002. במהלך כהונתה הייתה לאישה הראשונה שנבחרה למנהיגת סיעת המיעוט בבית הנבחרים. ב-2003 נבחרה לראשות עיריית וסט פאלם ביץ' וכיהנה תפקיד עד 2011. במהלך כהונתה פעלה להרחיב את התעשייה הימית בעיר ולהתחדשות מרכז העסקים.

ב-2012 נבחרה לנציגת מחוז 22 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית ברוב של 54.6%. ב-2014 זכתה בבחירות לכהונה נוספת ברוב של 58%, ב-2016 ברוב של כ-63% וב-2018 נבחרה לתקופת כהונה רביעית מטעם מחוז ה-21. היא חברה בוועדת החוץ של בית הנבחרים וכן בוועדת התחבורה והתשתיות.

פרנקל גרושה, אם לבן ששירת כקצין מארינס במלחמת אפגניסטן. היא יהודיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיס פרנקל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לואיס פרנקל (באנגלית)
* לואיס פרנקל, ברשת החברתית פייסבוק

* לואיס פרנקל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לואיס פרנקל, ברשת החברתית אינסטגרם

* לואיס פרנקל, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לואיס פרנקל, באתר בית הנבחרים
* הדף של לואיס פרנקל בפייסבוק
* Rep. Lois Frankel: From "Majoring in Protest" to the US House, מגזין אוניברסיטת בוסטון, 4 ביוני 2015
* אתר הבחירות של לואיס פרנקל
* לואיס פרנקל באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Battle for Florida’s Jews, מגזין סלייט, 24 באוקטובר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: F000462

 |
**איבאנבה** (בבלארוסית: **Іва́нава**, ברוסית: **Иваново**, בפולנית: **Janów Poleski**, בעברית: **ינוב/יאנוב על יד פינסק**) היא עיר במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

היישוב נזכר לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1465 הוענקו לו זכויות עיר. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיר בשטחי האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודים
------

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימו בה פעילות ציונית, בית ספר עברי וישיבה. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

ב-25 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן איסור הליכה על מדרכות, איסור קשר עם לא יהודים, חובת ענידת סרט זרוע והגבלות תנועה.

ב-5 באוגוסט 1941 רצחו אנשי ס"ס ושוטרים מקומיים 420 גברים יהודים מהעיר ביער סמוך, תוך ירי בחולים שלא היה באפשרותם להגיע למקום הריכוז במיטותיהם. לאחר מכן, מונה בעיירה יודנרט, שנצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה. ב-12 באפריל 1942 רוכזו יהודי העיר בגטו מוקף גדר תיל.

ב-24 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיר שוטרים גרמנים, אוקראינים ופולנים, והציתו את בתיו. יהודים שניסו להימלט מהבתים נורו ברחובות, ומעטים הצליחו להימלט ליערות הסביבה, ובהם המשורר העברי ברל פומרנץ. לאחר ריכוז יהודי הגטו, נלקחו אלו ליער רוצק הסמוך, ונרצחו בבורות ירי. בשעת הרצח הצליחה יהודייה לחטוף רובה מאחד השוטרים, ובכך לאפשר את בריחתה של קבוצת יהודים מאתר ההרג. למחרת, נרצחו ביער רוצק כ-400 יהודים שנותרו בעיר.

מעט היהודים שהושארו בעיר רוכזו בגטו חדש שהוקם בה, אשר חוסל כעבור כחודש וחצי. כ-30 מיהודי גטו זו הצליחו להימלט ליערות הסביבה, אך רובם נרצחו בידי איכרים, פרטיזנים ויחידות גרמניות.

לקריאה נוספת
------------

* נחמן בלומנטל ומרדכי נדב (עורך), **יאנוב על־יד פינסק: ספר זיכרון**, הוצאת ארגון יוצאי ינוב על יד פינסק בישראל, 1968

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איבאנבה** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת ינוב פולסקי, בספריית העיר ניו יורק
* ינוב פולסקי (Janów Poleski), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "איבאנבה", באתר השטעטל הווירטואלי
* סטיבן פלביסיני ומרטין דין (אנ'), ינוב פולסקי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1370–1372), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

בכניסה לעיירה
  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007465756905171
* GND: 4741772-9
* LCCN: no2010116604
* NKC: ge563575
* VIAF: 137621276
* WorldCat (עם VIAF): 137621276

 |
**מייקל קנטור** (באנגלית: **Michael Kantor**; נולד ב-7 באוגוסט 1939) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי. במהלך נשיאותו של ביל קלינטון, כיהן כנציב הסחר של ארצות הברית לאחר מכן כמזכיר המסחר של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

קנטור נולד בנאשוויל שבטנסי לזוג הורים יהודים. קנטור הוא בוגר בעסקים וכלכלה מאוניברסיטת ואנדרבילט, תואר אשר את סיים לימודיו אליו ב-1961. אחרי שסיים את לימודיו באוניברסיטת ואנדבילט שירת ארבע שנים כקצין בצי ארצות הברית, ולאחר מכן קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת ג'ורג'טאון ב-1968. תחילה עבד קנטור עבור התאגיד לסיוע משפטי (Legal Services Corporation), וסיפק סיוע משפטי למהגרי עבודה שעסקו בחקלאות. במהלך תקופתו בתאגיד פגש לראשונה את הילרי קלינטון. בשנים 1976–1993 עבד קנטור במשרד עורכי הדין "מאנאט, פלפס, פיליפס וקנטור" שבלוס אנג'לס, והיה פעיל בפוליטיקה הפנים-מפלגתית במפלגה הדמוקרטית ובגיוס כספים. הוא גם ייסד את חיל השימור של לוס אנג'לס.

אחרי שלקח חלק במסע הבחירות של ביל קלינטון ואל גור בבחירות 1992, מונה לנציב הסחר של ארצות הברית ב-1993, תפקיד בו כיהן עד 1996. כתומך נלהב של סחר חופשי, נציב הסחר קנטור, הוביל את צוות המשא ומתן האמריקאי שייסד את ארגון הסחר העולמי (WTO), את סיבוב אורוגוואי ואת הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA). מאמציו היו נתונים לביקורת על ידי איגודי עובדים ואיגודים סביבתיים כאחד, על סירובו להתייחס לעובד הבסיסי ולנושאי איכות הסביבה בהסכמי הליבה של נאפט"א. הנשיא קלינטון הודה מאוחר יותר בשגיאות שלטונו על שדחה החששות הכלכליים המרכזיים הללו להסכמי צד חלשים מבחינה חוקית, תוך העדפת אינטרסים עסקיים גדולים בחתימת ההסכמים. במשך 40 שבועות ו-5 ימים כיהן כמזכיר מחלקת המסחר של ארצות הברית.

קנטור עוסק בחוק ומשפט בלשכת משרד עורכי הדין "מאייר בראון" שבלוס אנג'לס, משרד בינלאומי שבסיסו בשיקגו. הוא גם יו"ר משותף של המועצה הפסיפית למדיניות בינלאומית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקי קנטור** בוויקישיתוף

| מזכירי המסחר של ארצות הברית דגל מזכיר המסחר |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| רדפילד • אלכסנדר • הובר • וייטינג • לאמנוט • צ'אפין • רופר • הופקינס • ג'ונס • וולאס • הארימן • סוייר • ויקס • מיולר • הודג'ס • קונור • טרוברידג' • סמית' • סטאנס • פיטרסון • דנט • מורטון • ריצ'רדסון • קרפס • קלוצניק • בולדרייג' • וריטי • מוסבכר • פרנקלין • בראון • קנטור • דיילי • מינטה • אוונס • גוטיירז • לוק • ברייסון • פריצקר • רוס • ריימונדו | חותם מחלקת המסחר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no93012141
* NARA: 10575342
* SNAC: w6z9216g
* VIAF: 4502063
* WorldCat: lccn-no93012141

 |
**ז'מאיצ'ו נאומייסטיס** (בליטאית: **Žemaičių Naumiestis**; בפולנית: **Nowe Miasto**, נובה מיאסטו; ביידיש: **ניישטאט טאווריג**, **ניישטאט סוגינט**) היא עיירה במחוז קלייפדה שבמערב ליטא, על גדת שלושה נהרות (Šustis, Šelmuo ו-Lendra), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

תולדות היישוב
-------------

ז'מאיצ'ו נאומייסטיס נזכרת לראשונה בשנת 1600, ובשנת 1750 הוענקו לה היתרים לעריכת שווקים וירידים. בשנת 1792 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, בסמוך לגבול פרוסיה.

יהודי העיירה
------------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17. בסוף המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי היישוב לארצות הברית ולדרום אפריקה. בשנת 1897 נמנו ביישוב 1,438 יהודים, כ-60% מתושביו.

מרבניה הידועים: ר' אברהם אחי הגר"א, בנו ר' אליהו, ובנו של ר' אליהו - ר' שלמה זלמן.

המהנדס הרמן קלנבאך, ידיד קרוב של מוהנדס קרמצ'נד גנדי, אף הוא יליד ז'מאיצ'ו נאומייסטיס.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-650 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימו בה פעילות ציונית ומוסדות חינוך עבריים. פעילות זו נאסרה עם סיפוח האזור לברית המועצות בשנת 1940.

ב-22 ביוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו גייסו מיד את יהודיה לעבודות כפייה. בתחילת יולי שלאחר מכן רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם באזור מוזנח ביישוב, בו נרצחו לאחר זמן קצר כל הקשישים היהודים, תוך העברת הגברים היהודים למחנה עבודה. יתר יושבי הגטו, בעיקר נשים, נרצחו ב-25 בספטמבר 1941.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'מאיצ'ו נאומייסטיס** בוויקישיתוף
* "ז'מאיצ'ו נאומייסטיס", באתר JewishGen (באנגלית)
* ניישטוט טווריג (Žemaičių Naumiestis), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, נאומייסטיס, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1094–1095), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* ז'מאיצ'ו נאומייסטיס (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007484862405171
* GND: 1047909553
* LCCN: n2003097910
* LNB: 000291317
* VIAF: 136241699
* WorldCat (עם VIAF): 136241699

 |
**רועה אוסטרלי** הוא גזע של כלב רועים.

היסטוריה של הגזע
----------------

המקור של כלב הרועים האוסטרלי לא ידוע באופן ודאי. על אף שמם, מוצאם של הכלבים האוסטרליים אינו מאוסטרליה. לדעת הבעלים הראשונים של הכלבים מגזע זה, מקור הגזע הוא מארץ הבסקים השוכן בהרי הפירינאים שבין ספרד לצרפת. הבסקים שהיגרו ממקום מגוריהם בשל האבטלה הקשה, הגיעו עם כלביהם לארצות אחרות. הכלבים הקטנים והוורסטיליים האלה קיבלו את שמם עם הגיעם לארצות הברית ביחד עם עדרי הכבשים והרועים מאוסטרליה. זה אירע בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כאשר פרח שוק הצמר האמריקאי. הבוקרים התרשמו מהיכולות של כלבים מוכשרים אלו שמשו גם לרעיית כבשים וגם לרעיית בקר. בשנת 1991 גזע הרועים האוסטרליים הוכר רשמית על ידי התאחדות הכלבים הקנדית והתאחדות הכלבים של ארצות הברית.

בשל יכולת ההסתגלות הגדולה שלהם ורצונם לרצות הם מגיעים לתוצאות טובות בתחומים רבים: מבחני משמעת, מבחני אג'יליטי, תחרויות של צלחת מעופפת ועוד. הם מצטיינים גם בעבודה בחווה, בגילוי חומרי נפץ וסמים או בחיפוש והצלה.

בפי האוסטרלים הוא מכונה "אוזי".

מבנה כללי
---------

רועה אוסטרלי אדום
**גובה -** זכרים: 51-58 ס"מ נקבות: 46-53 ס"מ. **משקל -** נקבות: סביב ה-20 ק"ג, זכרים: סביב ה-30 ק"ג.

פרוותם קצרה ויכולה להופיע בארבע וריאציות:

אדום שיש - "מנומר" Red Merle

אפור שיש - "מנומר" Blue Merle

אדום - Red Tri

שחור - Black Tri

גזע זה יכול לבוא עם סימונים חומים ולבנים: בפנים, ברגליים, בעורף, בצוואר ובבטן. כתמים לבנים אסורים בחלק מהאזורים בגוף (לפי התקן), וכלב בעל כתמים לבנים באזורים אלה נחשב כ'פסול' מבחינת תקן הגזע.

פרט יחסית ייחודי לרועה האוסטרלי הוא שחלק מהכלבים נולדים ללא זנב.

אופי
----

נקבת רועה אוסטרלי טריקולור
כלבי הרועים האוסטרליים הם כלבים חכמים מאוד, חברותיים, ורסטילים, פעילים, קלים לאילוף ובעלי אינסטינקטים לרעיה ולשמירה. הם מהירי תפיסה וצמאים לרצות את בעליהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רועה אוסטרלי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph806814

 |
הפואייה הגדול של האופרה גרנייה בפריז
הפואייה של האופרה הישראלית החדשה אותו עיצב רון ארד, בתוך המשכן לאמנויות הבמה
**פוּאָיֶיה** (מצרפתית: **Foyer**) הוא חלל גדול במבני ציבור שונים כדוגמת תיאטרון, בית קולנוע, בית אופרה וכדומה. החלל נמצא בין הכניסה למבנה או משמש בעצמו כחלק ממבואת הכניסה לבין אולם התיאטרון או האודיטוריום אליהם נכנסים לרוב דרך מספר מעברים. הפואייה משמש להתכנסות הקהל לפני פתיחת דלתות הכניסה לאולם בו נפגשים האנשים בתחילת הערב בו נערך המופע ובו ניתן אף לקיים אירועי תרבות משניים או לקיים אף תערוכות שונות. הפואייה גם כולל מזנון כיבוד ומשקאות הפועל טרם המופע ובמהלך ההפסקה בה באה לידי ביטוי גם כן חשיבותו של המקום.

הפואייה של מבני תרבות רבים הוא חלק מפואר וחשוב במיוחד במבנה. לרוב, הוא אף מפואר יותר מן האולם עצמו שכן בפואייה מקבלים את פני הקהל, בו מתקיים המפגש האנושי הגדול, לעומת האולם, שבו עיקר ההתמקדות היא במופע האמנותי עצמו.

ראו גם
------

* אולם תיאטרון
* לובי
* אטריום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פואייה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4155115-1

 |
**לודוויג פוגל** (בגרמנית: **Ludwig Vogel**‏; 10 ביולי 1788 – 21 באוגוסט 1879) היה צייר שווייצרי, המזוהה עם תנועת הנצרתיים.

ביוגרפיה
--------

בראשית דרכו פוגל הלך בעקבות אביו והפך לקונדיטור. עם זאת, הוא הראה יכולת מוקדמת לציור, שנתמכה על ידי משפחתו, והחל לקבל שיעורים כבר בשנת 1794. מאוחר יותר, אף שעדיין לא קיבל החלטה סופית להיות אמן, הוא למד אצל הנרי פוסלי והנס יעקב עורי. לאף אחד מהם לא הייתה השפעה משמעותית על סגנונו. בשנת 1808, בחר להירשם לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, בין השאר משום שווינה הייתה מקום מרכזי לסחר בקונדיטוריה, אם הוא לא יצליח בציור.

בעודו שם, הוא הושפע יותר מחבריו לכיתה, כמו פרנץ פפור ויוהאן פרידריך אוברבק, מאשר ממדריכיו. כאשרה הוא לא היה מרוצה יותר מלימודיו, הצטרף לאחוות סנט לוקס, שהקימו חבריו לכיתה. אחווה זו התנגדה לגישה האקדמית השלטת. בשנת 1810, חברי האחווה חשו כי הם "גורשו למעשה" מהאקדמיה והגישו את התפטרותם.

באותה שנה הוא, פפור, אוברבק וקונרד הוטינגר (1788-1828) החליטו לערוך מסע לרומא, שם הפכו לחלק מקבוצה שכללה את ברטל תורוולדסן, יוזף אנטון קוך ופטר פון קורנליוס. הוא דחה את מאמציו של אוברבק להפוך אותו לקתולי, עם זאת. עד מהרה הוא צייר את הבד הראשון בקנה מידה מלא, המתאר את חזרת הכוחות השווייצרים מקרב מורגארטן. לאחר שבילה זמן מה בנאפולי, פירנצה ומילאנו, שב לביתו בציריך.

בהגיעו לשווייץ הקים סטודיו בבית שאביו רכש בשוננברג עילית שהיה שייך בעבר ליוהאן יעקב בודמר. לאחר מכן הפיק סדרת ציורים המתארת את חיי העם וההיסטוריה של שווייץ; פעילות שהמשיך בשנות ה-1860. אחד הידועים ביותר, העוסק באירוע משנת 1307, הפך להדפס פופולרי על ידי קרל ארנולד גונזנבאך.

בשנת 1818 נישא לאחותו של צייר הדיוקנאות דייוויד סולזר. נולדו להם עשרה ילדים, אך רק שלושה שרדו. בשנים האלה הוא צייר ונסע מדי פעם לארגן תערוכות, במיוחד לשטוטגרט ומילאנו.

מאוחר יותר הוא הפך לפטרונו של צייר ההיסטוריה השווייצרי, יוהאן קספר בוסהרדט, שבעזרתו הצליח להירשם לבית ספר לאמנות בדיסלדורף וללמוד אצל תיאודור הילדברנדט.

מרבית עבודותיו נמצאות באוספים פרטיים. רטרוספקטיבה גדולה נערכה על ידי חברת האמנים של ציריך בשנת 1881.

גלריה
-----

* הווי איטלקי הווי איטלקי
* שני איכרים שני איכרים
* נוף איטלקי נוף איטלקי
* וילהלם טל וילהלם טל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג פוגל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, **Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 40**, 1. München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1896, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 116
2. ↑  Vogel, Ludwig [Vogel, Georg Ludwig - SIKART Dictionary and database], www.sikart.ch

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118627457
* HDS: 022114
* ISNI: 0000 0000 6678 2886
* LCCN: nr97020540
* RKD: 81575
* SIKART: 4022961
* SUDOC: 148074987
* ULAN: 500087575
* VIAF: 64800504
* WorldCat: lccn-nr97020540

 |
**כריסטופר רפאל דלוזיו** (באנגלית: **Christopher Raphael Deluzio**; נולד ב-13 ביולי 1984) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-17 של קהיליית פנסילבניה. הוא חבר המפלגה הדמוקרטית.

ביוגרפיה
--------

דלוזיו נולד בפיטסבורג. הוא השלים לימודי תואר ראשון באקדמיה הימית של ארצות הברית ב-2006 וסיים את לימודיו בהצטיינות. בנוסף, הוא בעל תואר שני במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.

לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הימית, שירת דלוזיו בעיראק וכקצין בין 2006 ל-2012. לאחר תום שירותו הצבאי הוא עבד כעורך דין וכחוקר משפטי של אוניברסיטת פיטסבורג.

ב-2022 דלוזיו התמודד בבחירות האמצע לקונגרס לייצוג מחוז הקונגרס ה-17 של מדינת פנסילבניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא ניצח בבחירות הכלליות לאחר שקיבל כ-53.2% מהקולות והביס את מועמד המפלגה הרפובליקנית, ג'רמי שפר. בראשית ינואר 2023 החל את כהונתו בקונגרס.

חיים אישיים
-----------

דלוזיו מתגורר בתורנבורג שבפנסילבניה.

ב-2015 הוא התחתן עם אלכסנדרה זואי באנל, אותה הכיר בזמן שלמד בבית ספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריס דלוזיו** בוויקישיתוף
* כריס דלוזיו באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Perrine, Shannon (21 באוקטובר 2022). "Commitment 2022: Chris Deluzio, candidate for PA-17 US House seat" – via www.wtae.com. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  "PressReader.com - Digital Newspaper & Magazine Subscriptions". *www.pressreader.com*.
3. ↑  "Christopher Deluzio, JD". *www.cyber.pitt.edu*. 15 בדצמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Zoë Bunnell, Christopher Deluzio". 26 באפריל 2015 – via NYTimes.com. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: D000530

 |
**יאסלו** (בפולנית: **Jasło**,‏ [ˈjaswɔ], ‏האזנהⓘ‏?‏; בגרמנית: **Jassel**) היא עיר מחוז בדרום-מזרח פולין, בצומת הנהרות ויסלוק, רופה וישיולה, השייכת בחלוקה המנהלית לפרובינציית פודקרפצקיה, מ-1999. הקדוש הפטרון של העיר הוא אנטוניוס מפדובה.

היסטוריה
--------

ב- 20 באפריל 1365 העניק המלך קזימיר הגדול לעיירת הכפר זכויות והטבות מכס. החל מהמאה ה -15, החלו המצטרפים החדשים בוולאכיה ורותניאן לאכלס את האזור. עם חלוקת פולין הראשונה ב-1772 סופחה העיר לשטחי האימפריה האוסטרית כחלק מגליציה, וב-1790 הפכה למושב מושל המחוז. הוקמו בעיר בנייני ממשל, בית עירייה, בית משפט ובית סוהר.

במלחמת העולם הראשונה העיר כמעט לא נפגעה. בשנת 1918 הופיע דגל עם נשר פולני (במקום דגל אוסטרי) על בניין השלטון המקומי. בשנת 1937, עקב הקמת מפעל הפלסטיק "גרמט" באזור התעשייה המרכזי, השתפר מצבו הכלכלי של האזור. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה תנועת התנגדות חזקה ופעילה באזור, במיוחד צבא הבית הפולני (AK), משמר העם וגדודי האיכרים הפולנים. הצבא הגרמני גירש את כל תושבי יאסלו כעיר חזית, ובסוף סתיו 1944 שרפו יחידות צבא את כל העיר, 97% מבנייני העיר נהרסו, ובין הריסות יאסלו ישבו ב-1945 רק 365 איש. העיר שוקמה לאחר המלחמה. בשנת 1965 נבנו כנסיית סנט אנתוני והמנזר הפרנציסקני. באותה שנה הסתיים גם בניית בית המשפט והפרקליטות המחוזית ביאסלו.

יהודי יאסלו
-----------

עד 1867 לא הותרה ישיבת יהודים ביאסלו.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-1,500 יהודים, כשישית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-8 בספטמבר 1939, החלו אלו בביצוע במעשי התעללות, ביזה ורצח בקרב יהודיה, תוך שריפת בית הכנסת הגדול בעיר, וחיוב יהודי העיר בענידת סרט זרוע ובביצוע עבודות כפייה.

ביולי 1941 רוכזו יהודי העיר ומאות הפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו שהוקם בה, אשר נסגר בדצמבר 1941, והוקף בגדר תיל. מספר יושבי הגטו הגיע בינואר 1942 לכ-2,300 איש. מעת לעת רצחו הגרמנים קבוצות של יהודים אשר נתפסו מחוץ לגטו ללא היתר, או שעברו על איסורים אחרים. בקיץ 1942 נרצחו במספר אקציות כ-1,000 מיושבי הגטו בסביבת העיר.

ב-18 באוגוסט 1942 פשטו על הגטו שבעיר אנשי משטרה גרמנים, פולנים ואוקראינים, וערכו בו אקציית חיסול, תוך רצח היהודים המסתתרים בו. יתר היהודים הוחזקו במקום כינוס בין יום ליומיים ללא מזון ושתייה, ושולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ כולל יהודים שהגיעו מז'פייניק סצ'יז'בסקי זמן קצר לפני זה, תוך שהחולים והקשישים נרצחו בסמוך לעיר. כ-200 יהודים שהושארו בעיר לסידור רכוש היהודים בה, נרצחו לאחר מכן.

מקהילת יאסלו שרדו את השואה כ-20 יהודים במקומות מסתור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאסלו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יאסלו (בפולנית)
* יסלו (Jasło), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* יאסלו באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "יאסלו", באתר השטעטל הווירטואלי
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), יאסלו, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 513–515), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* יסלו (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jaslo description, location, history, Map of Poland

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533349205171
* GND: 4489390-5
* LCCN: n96082328
* MusicBrainz: dd66c66d-c4b4-4db6-9f8d-92b208cae49f
* NKC: ge306282
* VIAF: 149092554
* WorldCat (עם VIAF): 149092554

 |
**דוכסות (רוזנות) ארנברג** (בגרמנית: **Grafschaft (Herzogtum) Arenberg**), מאוית גם בשם **ארמברג** או **אהרמברג**, הוא מחוז לשעבר, נסיכות ולבסוף דוכסות ששכנה במה שהיא כיום גרמניה. הדוכסים מארנברג נותרו משפחת אצולה בלגית בולטת.

היסטוריה
--------

האזור הוזכר לראשונה במאה ה-12, הוא נקרא על שם הכפר ארמברג בגבעות האהר, הממוקם באזור ריינלנד-פאלץ של גרמניה של היום.

### 1549–1645

ארמברג הייתה במקור רוזנות. היא הפכה למדינת האימפריה הרומית הקדושה (*reichsunmittelbar*) ב-1549, הועלתה לדרגת נסיכות ב-1576, ואז הפכה לדוכסות ב-1645.

### 1789

רכושם הטריטוריאלי של הדוכסים מארנברג השתנה לאורך הדורות. בסביבות 1789 שכנה הדוכסות באזור אייפל בצד המערבי של הריין והכילה, בין היתר, את ארמברג, שלידן וקרפן.

עם זאת, למרות שהדוכסות עצמה הייתה בגרמניה, מהמאה ה-15 ואילך, אדמותיהם העיקריות של דוכסי ארנברג היו במה שהיא כיום בלגיה.

לדוכסות טרום נפוליאון היה שטח של 413 קמ"ר ואוכלוסייה של 14,800 איש. היא השתייכה לחוג הרייני הבוחר וגבלה בדוכסות ייליך, ארכיבישופות קלן, ארכיבישופות טריר ורוזנות בלנקנהיים.

### 1798

לאחר הכיבוש הצרפתי של הגדה המערבית של הריין בסביבות 1798 (ראה הסכם קמפו פורמיו והסכם לינוויל), קיבל הדוכס מארנברג אדמות חדשות: רוזנות וסט רקלינגהאוזן, רוזנות מפן והלורדות של דולמן.

### 1810

ארנברג הצטרף לקונפדרציה של הריין של נפוליאון, אם כי זה לא מנע את פירוקה שלה ב-1810, כאשר צרפת סיפחה את דולמן ומפן, ודוכסות ברג סיפחה את רקלינגהאוזן.

### 1814

לאחר תבוסתו של נפוליאון ב-1814 ופירוק הקונפדרציה של הריין, חולקו שטחי ארנברג לשעבר בין ממלכת פרוסיה לממלכת הנובר. הן בפרוסיה והן בהנובר הפכו הדוכסים לאצילים מקומיים הכפופים למלך.

### 1826

ב-1826 נקראה טריטוריית ארנברג בהנובר דוכסות ארנברג-מפן, ושטחה היה 2,195 קמ"ר ואוכלוסייה של 56,700 איש. למחוז רקלינגהאוזן, בפרוסיה, היה שטח של 780 קמ"ר ואוכלוסייה של 64,700 איש.

הדוכסים מארנברג נותרו משפחת אצולה בלגית בולטת. בני המשפחה הקרובים של הדוכסים נקראים בתואר נסיך ארנברג. מוצא המשפחה הדוכסית מבית ליגנה.

היער של ארנברג ממוקם בצפון מזרח צרפת, והוא מפורסם בכבישים המרוצפים שלו המשמשים במרוץ האופניים הקלאסי של פריז-רובה. בשטחיו בוצע כרייה נרחבת בעבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוכסות ארנברג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4079819-7

 |
**שם המשחק** (באנגלית: **State of Play**) היא סדרת טלוויזיה בהפקת ה-BBC, ששודרה בשנת 2003 בטלוויזיה הבריטית. הסדרה נכתבה על ידי פול אבוט, בוימה על ידי דייוויד ייטס, וכללה שחקנים בריטים בולטים כמו דייוויד מוריסי, ג'ון סים, קלי מקדונלד, פולי ווקר, ביל ניי וג'יימס מק'אבוי.

הסדרה עוקבת אחר קבוצת עיתונאים שחוקרת את תעלומת מותה של עוזרת מחקר בפרלמנט הבריטי. במרכז הסדרה עומדת מערכת היחסים בין העיתונאי המוביל את התחקיר, לבין חברו לשעבר, חבר הפרלמנט שהעסיק את עוזרת המחקר שמתה.

עלילה
-----

הסדרה נפתחת ברצח של נער הנחשד כמעורב בעסקי הסמים. בו בעת, מתה עוזרת המחקר, סוניה בקר, באמצעות נפילה למסילת הרכבת התחתית בלונדון. שני מקרי המוות נבחנים על ידי קאל מק'אפרי, כתב העיתון The Herald, וחבריו למערכת. עם התפתחות העלילה מתגלה כי הרציחות אינן מנותקות זו מזו, והחקירה מובילה אותם לבכירים בממשל הבריטי.

כללי
----

הסדרה הייתה הניסיון הראשון של פול אבוט לכתוב דרמת מתח פוליטית, ושודרה בימי ראשון בין ה-18 במאי עד 22 ביוני 2003. אורך כל פרק היה שעה. בשנת 2005 שוחררה הסדרה על גבי DVD בכל העולם. 
בעקבות הצלחת הסדרה החל אבוט לכתוב המשך לעונה הראשונה במהלך 2006. בחודש נובמבר 2006 אמר כי זנח את רעיון המשך הסדרה, מכיוון שלא הצליח לפתח את העלילה. באפריל 2007, אמר בריאיון לעיתון אחר כי הוא המשיך לכתוב את העונה השנייה, עם ביל ניי וג'ון סים בתפקידים המקוריים שלהם מהעונה הראשונה.

צוות השחקנים
------------

| דמות | שחקן |
| --- | --- |
| קאל מק'קאפרי | ג'ון סים |
| חבר הפרלמנט סטיבן קולינס | דייוויד מוריסי |
| דלה סמית | קלי מקדונלד |
| קמרון פוסטר | ביל ניי |
| דן פוסטר | ג'יימס מקאבוי |
| אן קולינס | פולי ווקר |
| פקד בילוש (DCI) ויליאם בל | פיליפ גלניסטר |
| דומיניק פוי | מארק וורן |
| ג'ורג' פרגוס | ג'יימס לורנסון |
| פיט צ'נג | בנדיקט וונג |
| הלן פרג'ר | אמליה בלמור |
| גריר תורנטון | דבורה פינדלי |
| סיד | טום בורק |
| מפקח בילוש סטיוארט בראון | רורי מק'קאן (ללא קרדיט) |
| אנדרו | מייקל פיסט |

ביקורת
------

לאחר הפרק הראשון פרסם ה Guardian הבריטי ביקורת טלוויזיה ".. זה ממש קסם. הסיפור מרתק, המשחק הוא מעולה, והתסריט של פול אבוט יוצא מגדר הרגיל". בעיתונים אחרים ברחבי בריטניה הביעו מבקרי הטלוויזיה הערכה דומה לסדרה.
ביל ניי זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה הבריטית בעקבות משחקו בסדרה. הסדרה זכתה גם בפרס באפט"א לטלוויזיה
עבור הסאונד הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר. היא זכתה בפרסים נוספים מגופים כמו Royal Television Society ו Directors Guild of Great Britain.

עיבוד לסרט
----------

שם המשחק עובדה לסרט קולנוע שיצא אל האקרנים באפריל 2009. העלילה שמרה על המרכיבים המרכזיים של סדרת הטלוויזיה, אך הוסיפה את הנופך של עיתונאי הדפוס אל מול עולם האינטרנט.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שם המשחק

* "שם המשחק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "שם המשחק", באתר נטפליקס

* "שם המשחק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "שם המשחק", באתר Metacritic (באנגלית)

* "שם המשחק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**ג'ו בלאס** (באנגלית: **Joe Balass**; נולד ב-1966 בבגדאד, עיראק) הוא יוצר סרטים עיראקי-קנדי ממוצא יהודי. הוא הומוסקסואל.

הוא ידוע בעיקר מעבודתו על Nana, George & Me, סרטון אוטוביוגרפי בו יוצר סרטים יהודי-עיראקי הומוסקסואל שמעיף מבט על חייהם של שלושה יהודים עיראקים; על חייו שלו, על סבתו בת ה-92 ועל חברו בן ה-73, ג'ורג'. הוא הוקרן בתיאטרון קסטרו.

בלאס ברח מעיראק עם משפחתו בגיל 4, ובסופו של דבר התיישב לקנדה. הוא עבד בעבר בתור עורך, צלם ומפיק עצמאי. הוא ביים מספר סרטים קצרים וסרטונים, ביניהם "Tattoo Needle Pricks",‏ "On a Very Violet Night in the Apartements Daphne",‏ "Nana",‏ "George & me", שזכה בפרס טלה-קוויבק בפסטיבל Rendez-vous du cinéma québécois‏ (RVCQ) לקולנוע צרפתי-קנדי במונטריאול, ו-"The Devil in the Holy Water".

סרטו "Baghdad Twist" משנת 2008 הוא סרט תיעודי של המכון הקנדי הלאומי לקולנוע על היעלמותה של הקהילה היהודית בעיראק על אף ההיסטוריה של משפחתו. אימו של יוצר הסרט מספרת על חוויות המשפחה, והסרט מלווה בסרטים ותמונות וחומרי ארכיון נדירים של משפחת בלאס מעיראק.

בשנת 2012 הוא ביים את הסרט התיעודי השני שלו, "JOY! Portrait of a Nun" בהשתתפות הנזירה המיסיונרית פ. דילייט, אחת המייסדות של Sisters of Perpetual Indulgence.

בשנת 2013 הוא ביים את הסרט התיעודי "La longueur de l'alphabet avec Naïm Kattan" העוסק בנעים קטן, סופר קנדי ממוצא יהודי-עיראקי.

בשנת 2014 הוא זכה לרטרוספקטיבה מהאגודה לשימור סרטים, Cinémathèque québécoise.

פילמוגרפיה
----------

* 1998 – *Nana, George and Me*
* 2002 – *The Devil in the Holy Water*
* 2006 – *Derniers mots/Parting Words*
* 2007 – *Baghdad Twist*
* 2012 – *JOY! Portrait of a Nun*
* 2013 – *La longueur de l'alphabet avec Naïm Kattan*

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ו בלאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ו בלאס, באתר AllMovie (באנגלית)
* האתר הרשמי של "Nana, George and Me"
* הסרט Baghdad Twist, באתר המכון הקנדי הלאומי לקולנוע

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Joe Balass Canadian Iraqi Jew". sfjff.org. אורכב מ-המקור ב-2007-09-28. נבדק ב-2007-08-18.
2. ↑  "Joe Balass's short film Baghdad Twist".
3. ↑  "Joe Balass Canadian Iraqi Jew". sfjff.org. אורכב מ-המקור ב-2010-11-29. נבדק ב-2007-08-18.
4. ↑  Loreto, Frank (22 בינואר 2010). "Baghdad Twist" (Review). *Canadian Materials*. Manitoba Library Association. **XVI** (19). ISSN 1201-9364. נבדק ב-27 באוגוסט 2012. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 5736 1053
* LCCN: no2008169833
* SUDOC: 147173345
* VIAF: 196268339
* WorldCat: lccn-no2008169833

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במקצוע השליחות. אם התכוונתם לכרזות, ראו כרזה.
כרוזים לבושי טאבארד בטירת וינדזור
**כרוז** (או "מבשר") הוא במקור שליח שמטרתו למסור הודעה, בדרך כלל מטעמו של מלך או אציל. לעיתים לבש הכרוז מעיל עליון בשם טאבארד (tabard) אשר עליו התנוסס שלט האצולה של אדונו.

ייתכן כי בשל התפקידים שמילאו בטורנירים בימי הביניים, החלו הכרוזים לעסוק באסדרתם של שלטי האצולה. מדע זה (אשר נקרא בימינו הרלדיקה) הלך והתפתח לאורך השנים וזכה לחשיבות רבה. עד היום עוסקים כרוזים בחלק ממדינות העולם בפיקוח על השלטים וההתמחות בהרלדיקה הפכה איפוא לתחום עיסוקם העיקרי. עם זאת גם כיום, למשל בממלכה המאוחדת, עדיין מתבקשים כרוזים מדי פעם למסור הכרזות פומביות כאשר הם לבושים (כבכול מאורע טקסי) בטאבארד הנושא את שלט האצולה.

קיימות שלוש דרגות של כרוזים:

* **כרוז זוטר** (גם - "מעריץ", "חסיד", "תומך")
* **כרוז**
* **כרוז בכיר** ("מלך השלטים")

כרוזים רשמיים פעילים כיום בממלכה המאוחדת, במדינות אחדות בחבר העמים הבריטי, באירלנד ובספרד. רוב הכרוזים באנגליה וסקוטלנד כפופים לרשויות הרשמיות להרלדיקה של המדינה ונקראים "כרוזי שילוט רגילים". דרגות "כרוז מיוחד" ו"כרוז זוטר מיוחד" עשויות להינתן באורח זמני, בדרך כלל כתואר **אמריטוס** לכרוזים שיצאו לגמלאות או לשם השתתפות בטקס רשמי של המדינה. בסקוטלנד עדיין קיימים אנשי אצולה הממנים לעצמם כרוז זוטר משלהם.

כיום, המונח **כרוז** (או כרזה) מתייחס להודעה מודפסת (בדרך כלל מטעם תנועה, ארגון, מנהיג או מוסד), שמופצת באופן המוני בקרב קהל היעד, בין השאר על ידי תליית כרוזים על לוחות מודעות, חלוקתם ברחוב לעוברים ושבים ועוד.

ראו גם
------

* טאבארד
* כרוז עירוני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרוז** בוויקישיתוף
* כרוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| הרלדיקה |
| --- |
| מושגים הרלדיים | שלט הרלדי • בלאזון • סיכה • כרזה • קדנסיה • כיוונים |  |
| תפקידים | כרוז • ממונה על השלטים |
| בלאזון | מטען • שדה • קו • צורה • טינקטורה • מסגרת • תנוחה  חלוקה לרבעים • חלוקה בניצב • חלוקה לשדות |
| חלקי השלט ההרלדי | מגן • שדה • תומכים • סלוגן • ציצה • עטרה • מעטה • קסדה • חלקה • מוטו |
| מטענים |  בנד •  גבול •  קנטון •  שברון •  צ'יף •  צלב •  פס •  פלונץ •  פאל •  פאלה •  סאלטייר |
| טינקטורות |
| מתכות |  אור •  ארז'ן |
| צבעים |  אזור •  גולס •  פורפור •  סאבל •  ור |
| פרוות |  ארמין •  ואיר |
| כתמים |  מורי •  טנה •  סנגין |
| אחרים |  כחול שמיימי •  ציפורן •  סנדרה •  אורנג' |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4159623-7
* NKC: ph756137

 |
**אתרוג קורפו** או **אתרוג יווני** (ביוונית: **Κιτριά**) הוא אחד משלושה זנים חומציים מתועדים של המין אתרוג (citrus medica).

עץ האתרוג היווני ופריו קטנים ביחס לזני האתרוג האחרים, וציפת הפרי חמוצה ומעט מרה. ענפי העץ בעלי ניחוח חזק.

יופיו הכללי של הפרי ביחס לזני אתרוג אחרים גרם לכך שבמשך שנים, לפחות מן המחצית השנייה של המאה ה-18, העדיפו רבים לקיים בזן זה דווקא את מצוות נטילת ארבעת המינים משום הידור מצווה, והעובדה שפיטמת הפרי מתקיימת באחוזים גבוהים, לעומת זנים אחרים בהם היא נושרת, דבר המעניק לפרי יופי מיוחד, הקנתה לו מלבד יתרון היופי והידור המצווה, גם יתרון הלכתי משמעותי שכן לפי ההלכה, אם נפל הפיטם או העוקץ בתהליך הקטיפה או לאחריו האתרוג פסול, ויש המקפידים ליטול דווקא אתרוג בעל פיטם.

במחצית השנייה של המאה ה-19 התחולל סביב זן זה של האתרוג, שגדל באי היווני קורפו ובפארגה (אנ'), ובהמשך גם במקומות סמוכים כמו אייה (אנ') ופרבזה (אנ'), ושווקו בידי סוחרים מטריאסטה בכל רחבי אירופה, פולמוס רחב היקף ששב והתחדש לאורך השנים, ובמהלכו אסרו חלק מפוסקי ההלכה את השימוש באתרוגים אלו (או חלקם) מסיבות שונות, ביניהן טענות להיותם מורכבים עם מינים אחרים שאינם אתרוג, וטענות לזיופים שנעשו בידי המשווקים.

בארץ ישראל - פרדס מונטיפיורי, חודש גידול האתרוגים בידי יהודים - הרב יהודה מרגוזה והקהילה הספרדית ביפו, מגרעיניהם של אתרוגים שנשלחו מקורפו לראשון לציון. יבול האתרוגים היפואי שווק לחוץ-לארץ והתחרה באתרוגי אום אל-פחם ששימשו את יהודי ארץ ישראל והתפוצות מאות בשנים. בתקופת הפולמוס פרסם בית הדין של העדה החרדית בירושלים "קול קורא" המעלה את החשש שאתרוגי יפו מורכבים ולכן פסולים וקורא להעדיף את "אתרוגי ארץ ישראל".

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "אתרוג - בירור זני האתרוגים", באתר "אנציקלופדיה הלכתית-חקלאית" של מכון התורה והארץ
* "אתרוג יון", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ב, עמודים 271–272, באתר היברובוקס
* יקי אדמקר, הגוי בקורפו מת והאדמו"ר נותר ללא אתרוג, באתר בחדרי חרדים
ביצי פסחא אוקראיניות.
ביצת פסחא ממשחק גלגול הביצים במדשאת הבית הלבן, 1998
**קישוט ביצים** הוא עיסוק אמנותי שבו מעטרים ביצים. צורת הביצה החלקה והעגולה הופכת אותה לחומר גלם פופולרי לקישוט. כל ביצת ציפור יכולה להתאים לעיטור, אבל לרוב יעדיפו האמנים להשתמש בקליפה גדולה וקשיחה.

ביצי אווז, ברווז ותרנגול לרוב מרוקנים מתכולתם על ידי יצירת חור בתחתיתם. לאחר מכן מקשטים את הביצה, צובעים ומעצבים אותה בצורות שונות באמצעות טכניקות מיוחדות. בדרך כלל מורחים את הביצה המקושטת בלכה או חלמון עם סיום העבודה. קישוט ביצים נפוץ במיוחד במדינות מזרח אירופה ומאפיין את חג הפסחא.

סוגים מסוימים של ביצים, כמו ביצי יען או אמו, הן גדולות וקשיחות מספיק, כך שניתן לגלף אותן בלי שהן ישברו. עיצובים בביצי אמו מנצלים את הניגודיות בין הירוק הכהה המנומר שבחוץ לבין הלבן שבתוכה.

האמן והתכשיטן הרוסי הנודע פטר קארל פברז'ה יצר ביצים העשויות מאבני חן ומתכות יקרות עבור הצארים של רוסיה, אלכסנדר השלישי וניקולאי השני ועוד אישים שונים ברוסיה. ביצי פברז'ה הללו מדמים סגנון של קישוט ביצים, אך למעשה הן עשויות מזהב ואבנים יקרות.

גם בתרבות הפרסית יש מסורת של קישוט ביצים אשר מתקיימת בזמן נקודת השוויון באביב. זמן זה מציין את ראש השנה הפרסי. בני המשפחה מקשטים יחד ביצים ומניחים אותן בקערה. יש האומרים כי מקור המסורת התרבותית הזו הוא בנצרות.

אמנים מודרניים רבים מעצבים ביצים באמצעות גילף או חריטה. יש כאלה המעצבים את הביצים בעזרת קישוט וצבעים או כיסוי הביצים באמצעות חומרים שונים החל מדף או בד וכלה בחומר פולימרי.

אמני הביצים מאוגדים בגילדה משלהם, "גילדת אמני הביצים הבינלאומית" אשר מקדמת מדיום אמנותי זה.

בארצות הברית ישנן תצוגות רבות בהן אמנים שונים מציגים את הביצים שלהם. בכל שנה בוחר הבית הלבן, בחג הפסחא, ביצה אחת מכל מדינה בארצות הברית.

ראו גם
------

* ביצת פסחא
* ביצת פברז'ה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קישוט ביצים** בוויקישיתוף
**אהוד אטון** (נולד ב-21 במאי 1987) הוא בסיסט, מלחין, מוביל הרכב ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אטון נולד בישראל והחל לנגן בפסנתר בגיל שש. כשהיה בן 12, החל לנגן מוזיקה ישראלית בלהקות צעירות שונות בירושלים. בגיל 16 התקבל אטון לתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות, שם החל ללמוד בס אצל המנצח מיכאל קלינגהופר, פיתוח שמיעה אצל פרופסור בת שבע רובינשטיין והלחנה אצל פרופ' אנדרה היידו. אטון המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ועם סיום לימודיו קיבל מלגה ללמוד בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד על מנת להשלים לימודי תואר שני. בקונסרבטוריון אטון למד אצל דוני מקסלין, פרד הרש, הנקוס נצקי ואחרים, וקיבל את התואר השני ב-2012.

### קריירה

כמוביל הרכב וכמלחין, אטון הוציא חמישה אלבומים. הראשון, "חצאי צבאים חצאי קולות", בשיתוף פעולה עם הפסנתרן הישראלי אוריאל הרמן, שהוא פרויקט של חיבורים חדשים לשירים של המשוררת הישראלית רחל המשוררת. האלבום זכה לתשומת לב תקשורתית בישראל, וכלל אף ביקורת ב"הארץ", בידיעות אחרונות, בערוץ 2 ובמקומות נוספים. אלבומו השני "Heading North", היה אלבום שהלחין בעצמו, והוא כולל את הפסנתרנית היפנית הרוקה יבונו, והמוזיקאים הישראלים נתן בלנקט וטל גור. האלבום השלישי של אטון, Raw Gestures ראה אור בשנת 2013, ומנגנים בו הפסנתרן דניאל שוורצולד והמתופף מתן אסייג. אלבומו הרביעי BiPolar שהוציא בשיתוף עם הפסנתרנית הרוקה יאבונו הוא אלבום דואט. אלבומו האחרון של אטון Deep in the Mountains ראה אור בשנת 2019 ומשתתפים בו הפסנתרן דניאל שוורצולד והמתופף נתן בלנקט.

כסיידמן, אטון שיתף פעולה עם מוזיקאים מישראל ומארצות הברית, כגון פרד הרש, אלי דג'יברי, ג'ורג' גרזונה, ענת כהן, מירי מסיקה ועוד.

בצעירותו שיחק במספר סרטי קולנוע חרדי של חברת ״פרי עץ הדעת״ שיצרו מוטי גל ושוקי בן פורת, בניהם ״לילה בגומחה״ (תפקיד ראשי, 1999), ״דג מלוח״, ״שדה מוקשים״ (2 חלקים, 2001) ו״הנבל הכחול״ (2 חלקים).

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומים

* Half Colors, Half Voices (2008)
* Heading North (2012)
* Raw Gestures (2013)
* BiPolar (2014)
* Collage of Moments (2016)
* Deep in the Mountains (2019)

### סינגלים

* Stork (2017)
* Deep in the Mountains (2017)
* Keep Calm (2018)
* Keep Calm (2020)
* Seven Hours to Cairo (2020)

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | לילה בגומחה | שחקן ראשי | עלילתי, דרמה |
|  | דג מלוח | שחקן |
| 2001 | שדה מוקשים |
| 2001 | שדה מוקשים (חלק 2) |
|  | הנבל הכחול |
|  | הנבל הכחול (חלק 2) |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אהוד אטון** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של אהוד אטון
* יסמין שמש, חינוך מוזיקלי, באתר ynet, 7 בדצמבר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמש, יסמין (2012-12-07). "חינוך מוזיקלי". *Ynet*. נבדק ב-2022-01-23.
2. ↑  "Why This Proudly Jewish Lawmaker Is One of Israel's Biggest Critics in Congress". *Haaretz* (באנגלית). נבדק ב-2022-01-23.
3. ↑  Jazz Room volunteers see their vision come to fruition as third season launches, therecord.com, ‏2014-09-17 (באנגלית)
4. ↑  Jessica Steinberg, A jazz bassist brings the blues back home, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
5. ↑  DownBeat Magazine, web.archive.org, ‏2014-07-05

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007498648005171
* LCCN: n2018035594
* VIAF: 308255244
* WorldCat: lccn-n2018035594

 |
**אלכס צ'וברביץ'** (נולד ב-23 ביולי 1986) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בקבוצת הפועל עפולה מליגת winner סל  ובנוסף שיחק בנבחרת ישראל בכדורסל.

ביוגרפיה
--------

צ'וברביץ' נולד בברית המועצות ועלה לישראל בגיל 10. הוא שיחק כדורעף ובכיתה י"ב החליט לעבור הסבה ולהיות כדורסלן מקצועי. הוא החל להתאמן במחלקת הנוער של מכבי תל אביב ובנבחרת העתודה אך נופה לאחר מספר חודשים. הוא עבר מספר קבוצות, בהן קבוצת בת של ברק נתניה מליגה א', מכללה בארצות הברית, אליצור רמלה, הפועל גלבוע גליל, אליצור כוכב יאיר ואליצור יבנה. משם עבר לשחק בליגה השלישית בספרד, בקבוצת בת של פואנלברדה ולאחר מכן בקנט קלאביחו מהליגה השנייה שם שיחק מספר חודשים. ב-2011 חזר לישראל וחתם בעירוני רמת גן מהליגה הלאומית. בדצמבר 2011 חתם בברק נתניה. ושותף ב-11 משחקים במהלך עונת 2011/2012.

באוגוסט 2012 הצטרף לסגל מכבי חיפה וזכה עמה באליפות המדינה. בעונת 2014/2015 הפך לשחקן חמישייה בעקבות פרישתו של עידו קוז'יקרו. הוא קלע בעונה הסדירה 7.2 נקודות בממוצע למשחק ולקח בממוצע 5.8 ריבאונדים. ב-2013 זומן צוברביץ' לסגל נבחרת ישראל.

ביולי 2016, לאחר 4 עונות במכבי חיפה, חתם צ'וברביץ' בהפועל חולון. לקראת עונות 2017/2018, חתם צ'וברביץ' במכבי אשדוד באר טוביה.

ביולי 2018, חתם צ'וברביץ' בהפועל ירושלים. באוגוסט 2019 הצטרף למכבי ראשון לציון.

באוקטובר 2019 חתם במכבי אשדוד.

ביולי 2020 חתם לשנתיים במכבי חיפה. 

ב-11 ביולי 2021, חתם בעירוני נהריה.
ביולי 2023 חתם בהפועל עפולה, העולה החדשה לליגת העל.
צ'וברביץ' הוא חובב דיג והבעלים של חנות דיג בנתניה במשותף עם הכדורסלנים ניר נחייסי ואלירן גואטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכס צ'וברביץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר היורוליג
* אלכס צ'וברביץ' באתר מנהלת הליגה
* אלכס צ'וברביץ' באתר basketball-reference.com
* אלכס צ'וברביץ' באתר פיב"א
* דוד רוזנטל‏, הקרב של צ'וברביץ', באתר וואלה!‏, 23 במאי 2011
* שי לוי, ‏הכדורעפן שהפך לכדורסלן: סיפורו של צ'וברביץ', באתר ‏מאקו‏, 6 באוגוסט 2011
* אור שקדי‏, אלכס צ'וברביץ': "הזימון לנבחרת ישראל הפתיע אותי", באתר וואלה!‏, 18 במרץ 2013
* אתר למנויים בלבד עירד צפריר, אלכס צ'וברביץ': "אני נותן הכל, באמת הכל, ושכחו את זה מהר מאוד", באתר הארץ, 19 ביולי 2016
* גלעד צוויק, הכירו את אלכס צ'וברביץ' שחתם בהפועל ירושלים, באתר mynet‏ ירושלים, 16 ביולי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאיר קלס, "חולם לעלות ליגה עם יבנה" , אתר ספסל, 31 במרץ 2010
2. ↑  מערכת וואלה! ספורט‏, ברק נתניה: אלכס צ'וברביץ' חתם לעונה וחצי, באתר וואלה!‏, 23 בדצמבר 2011
3. ↑  רועי גלדסטון, ‏אלכס צ'וברביץ' חתם על חוזה לשנתיים בחולון, באתר ערוץ הספורט, 12 ביולי 2016
4. ↑  שיר אוסטפלד, חם אש בביצה המקומית, 27 בדצמבר 2014
**דב תבורי** (י"ג בתשרי ה'תרפ"ט – י"ז בכסלו ה'תשע"ו ; 27 באוקטובר 1928 - 29 בנובמבר 2015) היה ראש עיריית פתח תקווה בשנים 1978–1989.

ביוגרפיה
--------

דב תבורי (במקור, "בלגולה") נולד בתל אביב ב-1928 למשה ושרה-לאה, ובהיותו בן 6 עבר עם משפחתו לפתח תקווה. בגיל 15 עזב את לימודיו והחל לעבוד במוסך. היה חבר בתנועת הנוער העובד והלומד. שירת ב"הגנה" והיה מפקד הגדנ"ע בפתח תקווה. את שירותו בצה"ל סיים בדרגת סרן. סמוך לגיל 30 השלים לימודים תיכוניים ונבחן בבחינות הבגרות. אז, המשיך לתואר ראשון בקרימינולוגיה ותואר שני בפסיכולוגיה, שאותו סיים סמוך לגיל 40. תבורי היה מורה מוסמך, ובוגר המדרשה למינהל ציבורי וכלכלה.

בתחילת שנות ה-50 החל לעבוד במשרד החינוך. מונה למפקח החינוך החברתי ושל"ח במחוז מרכז. בשנים 1977–1978 היה מזכיר העיר פתח תקווה. ב-1978 נבחר לכהונת ראש עיריית פתח תקווה מטעם מפלגת העבודה, וכיהן בתפקיד זה עד 1989. כמו כן כיהן כיו"ר מרכז השלטון המקומי בישראל בשנים 1984-1989.

בשנת 1984, לאחר בחירתו לקדנציה שנייה כראש העיר, החליט לפתוח את קולנוע היכל בלילות שבת, ו"פרשת קולנוע היכל" הביאה לעימות בין דתיים לחילוניים בפתח תקווה, ולהפגנות רבות של הציבור הדתי והחרדי עם רבני העיר, נגד פתיחת הקולנוע.

אחיו חיים תבורי היה מפכ"ל המשטרה השישי של משטרת ישראל.

תבורי כיהן כדירקטור בחברות ציבוריות אחדות, והיה נשוי לרות (לבית דולנסקי) ואב לשלושה ילדים. לאחר שהתאלמן, היה נשוי בשנית, לחנה גל (לבית אוקסנהורן).

קישורים חיצוניים
----------------

* דב תבורי (אורכב 21.10.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר "ראשונים" של עיריית פתח תקווה
* "סערה בקולנוע היכל" (אורכב 21.10.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר "ראשונים" של עיריית פתח תקווה
* דב תבורי, באתר nfc

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ארכיון המדינה, Tavory Moshe (formerly Balagula Mojsze), ארכיון המדינה

| ראשי עיריית פתח תקווה  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שלמה שטמפפר | יוסף ספיר | מרדכי קראוסמן | פנחס רשיש | ישראל פיינברג | דב תבורי | גיורא לב | יצחק אוחיון | אורי אהד | איציק ברוורמן | רמי גרינברג |
| 1937–1940 | 1940–1951 | 1951 | 1951–1966 | 1966–1978 | 1978–1989 | 1989–1998 | 1998–2013 | 2013 | 2013–2018 | 2018 ואילך |

 |

| ראשי מרכז השלטון המקומי בישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| יהודה גורודסקי • שלמה מאירסון • אברהם דב לובמן חביב • אברהם קרן • יוסף ספיר • דוד ברמן • חיים קוגל • ברוך אוסטרובסקי • בן ציון מיכאלי • אבא חושי • גרשון אגרון • מרדכי סורקיס • פנחס אילון • צבי צילקר • דב תבורי • מקסים לוי • עדי אלדר • שלמה בוחבוט • חיים ביבס | סמל מדינת ישראל |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007316611905171
* VIAF: 295149366324185601479
* WorldCat: viaf-295149366324185601479

 |
**שולמית מלמד** (נולדה ב-7 בספטמבר 1939) היא מחנכת ומנהלת אתר האינטרנט ערוץ 7, מיוזמי הקמתו של האתר ושל תחנת הרדיו הפיראטי "ערוץ 7" שקדמה לו.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשדה יעקב ליוסף ולק, מורה ומפקח מחוז ירושלים, פרופסור לחינוך באוניברסיטת בר-אילן וראש מכון ליאו בק, ולרבקה, בתו של הרב חיים יהודה אריה וייל. בגיל 7 נסעה עם הוריה לשנה לבלגיה, שם ניהל אביה בית ילדים בכפר מרקין עבור יתומים ניצולי שואה.

שימשה כמחנכת בבתי הספר עמינדב, המאירי, נעם וחורב. היא נמנית עם מקימי ההתנחלות בית אל בכ' בחשוון תשל"ח.

בשותפות עם יעקב כץ (כצל'ה) ויואל צור הקימו את תחנת הרדיו הפיראטי "ערוץ 7" מתוך תחושה שהתקשורת בישראל מוטה שמאלה. עוד לפני סגירתה של תחנת הרדיו החל לפעול אתר האינטרנט "ערוץ 7", ששולמית מלמד נמנתה עם מקימיו. כיום עומדת מלמד בראש הערוץ.

ב-2003 נשפטה לעבודות שירות בעקבות חלקה בהקמת רדיו ערוץ 7.

ב-2012 תחקיר של עיתון "הארץ" חשף כי הייתה שותפה בחברה שעסקה ברכישת קרקעות ביהודה ושומרון. חברה שהייתה מעורבת בזיוף מסמכי בעלות של קרקעות בשכונת האולפנה.

משפחתה
------

נשואה לרב זלמן ברוך מלמד, רב היישוב בית אל לשעבר וראש ישיבת בית אל. לזוג 7 ילדים, רובם אנשי תורה, חינוך ועשייה הפעילים בחינוך התורני או בפעילות ציבורית במגזר הדתי-לאומי.

בנה הרב אליעזר מלמד הוא רב היישוב הר ברכה וראש ישיבת הר ברכה. בן נוסף, הרב יהודה מלמד, הוא ר"מ בישיבת רמת גן. חתנה, הרב הלל הורוביץ, הוא פעיל ציבור תושב חברון ובקיץ 2019 נבחר ליושב ראש מנהלת חברון, ששימש חבר הכנסת בימיה האחרונים של הכנסת התשע עשרה.

אחיה החורג (בנה של אשתו השנייה של אביה) הוא הרב איתן איזמן, ראש מוסדות נעם-צביה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שולמית מלמד** בוויקישיתוף
* שולמית מלמד, ברשת החברתית פייסבוק
* שולמית מלמד, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* כל הכתבות על הרבנית מלמד, באתר ערוץ 7
* הרבנית מלמד בראיון אישי לתוכנית 'שעה של אנשים' ברדיו גלי ישראל, סרטון באתר יוטיוב
* שיחה על פמיניזם במאחז 'עוז וגאון', סרטון באתר יוטיוב
* הרבנית מלמד בפאנל על שירת נשים, סרטון באתר יוטיוב
* עפרה לקס, עניין אישי עם הרבנית שולמית מלמד, באתר ערוץ 7, 27 במאי 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד חרמץ, הפליגה נגד הזרם, באתר ערוץ 7, 6 בנובמבר 2003
2. ↑  עניין אישי הרבנית שולמית מלמד- עיתון בשבע
3. ↑  חיים לוינסון, בעל הקרקע בבית אל מכר את אדמותיו למתנחלים, 30 שנה אחרי שמת, באתר הארץ, 22 ביוני 2012
**פאי מקצפת לימון** (בצרפתית: Tarte au citron meringuée) היא פאי קינוח המורכב מבסיס מאפה עם שומן מאפה או מאכל (שומן מאפה או מאכל הוא כל שומן שהוא מוצק בטמפרטורת החדר ומשמש להכנת מאפים פירוריים ומוצרי מזון אחרים). במילוי קרם לימון (קרם פירות כלשהו הוא ממרח קינוח ותוספת) ומעליו מרנג, כלומר מקצפת.

היסטוריה
--------

 פאי מקצפת לימון בפריז
קינוחי פירות מכוסים במקצפת (חלבוני ביצים וסוכר) אפויה היו בנמצא בצרפת החל מהמאה ה-18. מקצפות התפוחים של מֶנון (Menon, שם בדוי של מחבר ספרי בישול צרפתי פופולרי) הם מעין רסק תפוחים סמיך או חמאת תפוחים מכוסה במקצפת אפויה נמצא בספר הבישול שלו משנת 1739. פאי בטעם "ציטרון", כלומר לימון ומצופה במקצפת אפוייה, crême( meringuée), יצא לאור בשנת 1769 באנגלית, ככל הנראה תרגום של מהדורה מוקדמת יותר של מנון (1755?). השם "פאי מקצפת לימון" מופיע בשנת 1869,  אך עוגות פאי לימון עם ציפוי מרנג (מקצפת) נקראו לעתים קרובות פשוט **פאי קרם לימון**. בספרות ניתן למצוא את אחת ההתייחסויות הראשונות לקינוח זה בספר "זכרונות ומכתבים של ג'ני סי ווייט דל באל" (Memoir and Letters of Jenny C. White Del Bal) מאת רודה א' ווייט, שפורסם ב-1868.

הכנה
----

מכינים חביצה נוקשה בטעם לימון שנעשה עם חלמונים, גרידת לימון ומיץ, סוכר, ולפעמים עמילן ואופים אותו בבצק פאי. מרנג לא מבושל, בדרך כלל מעוצב לפסגות, מורחים מלמעלה, לפעמים עם פיזור סוכר, ואופים קצרות.

ראו גם
------

* פאי ליים מפתח
* רשימת מנות ומשקאות לימון

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* פאי מרנג לימון @ ציר הזמן של האוכל


1. ↑  Menon (pseud.), *Nouveau traité de la Cuisine*, v. 2, p. 91
2. ↑  B. Clermont, *The Professed Cook*, 2nd edition, 1769, p. 426
3. ↑  *American Agriculturalist* **28**:7:p. 262 (New Series, No. 270)
4. ↑  Rufus Estes, *Good Things to Eat, as Suggested by Rufus*, 1911, p. 89
5. ↑  White, Rhoda E. Memoir and Letters of Jenny C. White del Bal, page 212
גשר הברזל (The Iron Bridge) על נהר סוורן באנגליה. הוקם ב-1779 והיה הגשר הראשון העשוי מיצקת.
**יַצֶּקֶת** (או: **ברזל יצוק**, באנגלית: **cast iron**) היא סגסוגת המכילה בעיקר ברזל ופחמן (בין 2.14% ל-6.67%), וכמויות קטנות של חומרים אחרים, כמו צורן (Si), מנגן (Mn), גפרית (S) וזרחן (P). לעיתים מוסיפים גם מרכיבים כגון כרום, ניקל, ונדיום וחמרן להשגת מאפיינים פיזיים וכימיים רצויים. היצקת מאוד פריכה בדרך כלל. הייצור השנתי של היצקת נאמד ב-781 מיליון טון, מתוכם 330 מיליון בסין.

מבדילים בין יצקת לבנה, בה הפחמן נמצא בתרכובת צמנטיט (אנ') (Fe3C), ויצקת אפורה (בה הפחמן נמצא בגרפיט). כמו כן מבדילים בסוגי יצקות לפי אחוז הפחמן, וקלות התכתם. יצקת היפואוטקטית (2.14%–4.3% פחמן), יצקת אוטקטית (4.3% פחמן) ויצקת היפראוטקטית (4.4%–6.67%).

היצקת שימושית מאוד בתעשייה: מיצקת מיצרים מכונות ומתקנים לבתי חרושת, כולל: אריגה, טוויה, חיתוך מתכות במסגרייה, פסלים, מחבתות וכן כלים שונים. היצקת מופקת בכבשנים או תנורי יציקה, לרוב מברזל גולמי (pig iron). ברזל גולמי ממוצה ממינרלים עתירי תרכובות ברזל המצויים בעפרות מחצבים מתאימים. ההפקה הזו מתבצעת בכבשנים עצומים הקרויים תנורי רם. יצקת הברזל משמשת לעיתים כשלב ביניים לפני הפקת פלדה שבה אחוז הפחמן נמוך מ-2.14%, אך ניתן להפיק פלדה גם בתהליכים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **יצקת** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יצקת** |

* יצקת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284871105171
* BnF: cb11947594x (data)
* GND: 4022578-1
* LCCN: sh85020635
* NDL: 00573955
* NKC: ph122413

 |
שניאור שפושניק
**שניאור שפושניק** (1896 – 12 בדצמבר 1919) היה מהרוגי מאורעות תל חי.

ביוגרפיה
--------

שניאור נולד בחודרוקוב אוקראינה. בשנת 1901 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישבו בפתח תקווה. באחד ממכתביו לאחיו, יהושע, כתב: "נקרב אנו את הקץ, במעשינו הפעוטים, ברוחנו הכביר, כי בני בר כוכבא ורבי עקיבא אנו".[דרוש מקור] הוא התנדב לבוא לתל חי באלול תרע"ט ספטמבר 1919.

בעקבות התמורות בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה וספיחיה, התערער המצב במושבות הגליל העליון. הבדואים התמרדו כנגד הכוחות הצרפתים, ואף תקפו וגירשו את תושבי הכפרים הנוצרים באזור. כך למשל, הותקף באכזריות הכפר אבל אל-קמח (אבל בית מעכה הכנענית כשמה במקרא), בכ' בכסלו תר"ף 12 בדצמבר 1919, ותושביו נרצחו ונבזזו.

בערבו של אותו יום, לאחר שיצאו מאבל, בשעה 19:30, תקפו הבדואים את חצר תל חי באש עשרות רובים עזה. "המתנפלים הקיפו את החצר מכל ארבע פִנותיה וירו בלי חשׂוֹך [כך] כדורים". חברי הקבוצה כיבו את האורות בבנינים והשיבו אש, אשר גרמה לנסיגת התוקפים. חבר הקבוצה שניאור שפושניק שנמצא עם תחילת היריות מחוץ לחצר נהרג. הוא היה החלל הראשון שנהרג על הגנת תל חי. נקבר בבית הקברות האזרחי בתל חי.

העיר קריית שמונה נקראת על שמו, יחד עם שבעת חבריו שנהרגו על הגנת תל חי.

לקריאה נוספת
------------

* בן-יוכבד (פנחס שניאורסון), בגבול הצפון, **קונטרס**, כ', י"ח טבת תר"ף, עמ' 4.
* ש. ג. 'הח' שפושניק', **קונטרס**, י"ט, ח' טבת תר"ף, עמ' 20- 21.
* בן-ציון דינור (עורך), **ספר תולדות ההגנה**, א, ב, הוצאת מערכות, תל אביב תשכ"ה, עמ' 566, 569, 583- 585.
* שפושניק, שניאור באתר יזכור

הערות שוליים
------------

1. ↑  ש. ג. **קונטרס**, עמ' 20
2. ↑  בן-ציון דינור, **ספר תולדות ההגנה**, א, ב, עמ' 569
3. ↑  בקבוצת תל-חי (בגליל העליון) היתה התנפלות של בידואים נהרג הפועל ש. שפוצ'ניק, הפועל הצעיר, 18 בדצמבר 1919
4. ↑  שניאור שפושניק באתר יזכור