recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מרונית סרגלית** (שם מדעי: *Plantanthera holmboei*) הוא מין במשפחת הסחלביים, מהנדירים בסחלבי ארץ ישראל. ידוע גם בשם "הסחלב הירוק". הצמח הוא פרח מוגן והוא נמצא בסכנת הכחדה

מאפיינים
--------

המרונית הסרגלית היא בעלת עמוד פריחה אחד, על העמוד תפרחת בת 7–20 פרחים ערוכים בצורת שיבולת לא צפופה. הפרח הוא בצבע ירוק או לבן, מספר עלי הכותרת 5. הפריחה באפריל - מאי, אזור התפוצה שלו בארץ ישראל הוא רמת הגולן והגליל העליון.

הפרח התגלה לראשונה ברכס הרי מירון במחצית השנייה של המאה העשרים. הפרח הוא אנדמי לצפון ארץ ישראל וקפריסין. תפוצתו העיקרית בארץ הוא יער אודם ברמת הגולן. בית הגידול שלו הוא באזורים גבוהים ברום שבין 800 עד 1,200 מטר, בחורש מוצל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרונית סרגלית** בוויקישיתוף
* מרונית סרגלית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מרונית סרגלית, באתר צמח השדה
* מרונית סרגלית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
* מרונית סרגלית, באתר Tropicos (באנגלית)
* מרונית סרגלית, באתר GBIF (באנגלית)
* מרונית סרגלית, באתר The Plant List (באנגלית)
* מרונית סרגלית, באתר IPNI (באנגלית)

פרח המרונית הסרגלית
**סילביה פול ארנס** (באנגלית: **Sylvia Poll Ahrens**; נולדה ב-24 בספטמבר 1970) היא שחיינית עבר מקוסטה ריקה. היא סגנית אלופה אולימפית (סיאול 1988) במשחה ל-200 מטר גב. בעלת 9 מדליות מהמשחקים הפאן-אמריקאיים, מהן 4 זהב ו-8 מדליות מהן באליפות אחת (אינדיאנפוליס 1987).

סילביה פול, היא הספורטאית הקוסטה ריקנית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית. אחותה הצעירה, קלאודיה, היא הספורטאית הקוסטה ריקנית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית.

ביוגרפיה
--------

סילביה פול נולדה במנגואה, ניקרגואה להורים גרמנים. לאחר רעידת האדמה בשנת 1972 וכתוצאה מבעיות פוליטיות בארצה, הוריה החליטו להגר לקוסטה ריקה איתה ועם אחותה הצעירה קלאודיה פול.

במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסנטיאגו דה לוס קביירוס, ברפובליקה הדומיניקנית בשנת 1986 זכתה פול ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 2:02.80 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 4:17.98 דקות. שני שיאים אלו החזיקו מעמד 20 שנה ונשברו על ידי אחותה קלודיה פול (2:00.19 דקות ו-4:15.01 דקות בהתאמה), במשחה ל-100 מטר גב בשיא משחקים חדש של 1:04.43 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא משחקים חדש של 2:19.32 דקות. שני שיאים אלו נשברו אף הם לאחר 20 שנה.

### כוכבת המשחקים הפאן-אמריקאיים

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית בשנת 1987 זכתה פול ב-8 מדליות, 3 מהן אישיות מזהב. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי (56.39 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי (2:00.02 דקות) ובמשחה ל-100 מטר גב (1:02.18 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי (26.32 שניות) במשחה ל-200 מטר גב (2:14.18 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי. מדליות ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-100 מטר חופשי שיא אישי חדש של 55.52 שניות (שיא קוסטה ריקה הנוכחי, 2016) ובמשחה ל-100 מטר גב שיא אישי חדש של 1:01.86 דקות (שיא קוסטה ריקה הנוכחי, 2016).

יחד עימה השתתפה במשחקים ובאולימפיאדת סיאול השחיינית נטשה אגילאר קומיסרובה שייצגה את קוסטה ריקה.

### סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה פול במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:58.67 דקות, אחרי הייקה פרידריך שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:57.65 דקות ולפני מנואלה סטלמך (1:59.01 דקות), שתיהן ממזרח גרמניה ובכך הייתה לספורטאית הקוסטה ריקנית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.90 שניות, במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.34 דקות, במקום 12 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.67 דקות ובמקום 15 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:31.75 דקות.

באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה פול במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.97 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 2:11.66 דקות ועלתה מהמקום הרביעי (שיא קוסטה ריקה הנוכחי, 2016).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילביה פול** בוויקישיתוף

* סילביה פול, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* סילביה פול, באתר olympedia.org
דוגמת טריניטיט
**טריניטיט** (אנגלית: **Trinitite**) הוא השם שניתן למשקע זכוכיתי שנוצר על פני קרקע המדבר לאחר הניסוי הגרעיני הראשון בהיסטוריה, ניסוי טריניטי שהתקיים ב-16 ביולי 1945 בניו מקסיקו. הזכוכית מורכבת בעיקר מסיליקה ופצלת השדה, שהותכו בפיצוץ האטומי. צבעה בדרך כלל ירוק בהיר. הזכוכית רדיואקטיבית אך במידה נמוכה ולכן טיפול בה בטוח למדי לתקופות זמן קצרות.

בסוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, נאספו דוגמאות רבות ונמכרו לאספני מינרלים. גם כיום ניתן למצוא עקבות של החומר באתר טריניטי, למרות שרובו נאסף ונקבר על ידי הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית ב-1952. כעת חל איסור על לקיחת החומר מהאתר. למרות זאת, חומר שנלקח לפני הטלת האיסור נותר ברובו בידי אספנים.

ב-2005 העלו רוברט הרמס, חוקר המעבדה הלאומית לוס אלמוס, והחוקר העצמאי ויליאם שטריקפאדן, השערה לגבי מקור החומר. לפי השערה זו, המינרל לא נוצר מחול שנחשף לכדור האש, אלא על ידי חול שנשאב למעלה לתוך כדור האש עצמו, והומטר אל האדמה בצורה נוזלית.

השם "טריניטיט" משמש לעיתים לכל השאריות הזכוכיתיות באתרי ניסויים גרעיניים, ולאו דווקא רק לשאריות באתר טריניטי.

רמות הרדיואקטיביות בשתי דוגמאות זכוכית טריניטיט, במדידת ספקטרוסקופיית גמא של גושי הזכוכית

ראו גם
------

חומר רדיואקטיבי הנקרא Chernobylite (אנ') שנוצר בעקבות האסון בצ'רנוביל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריניטיט** בוויקישיתוף
* ספקטרום רדיוגרפי של טריניטיט

הערות שוליים
------------

1. ↑  טריניטיט, באתר איגוד אוניברסיטאות אוק-רידג'
2. ↑  Robert Hermes and William Strickfaden, 2005, *New Theory on the Formation of Trinitite*, Nuclear Weapons Journal
3. ↑  P.P. Parekh, T.M. Semkow, M.A. Torres, D.K. Haines, J.M. Cooper, P.M. Rosenberg and M.E. Kitto, *Journal of Environmental Radioactivity*, 2006, **85**, 103-120
**עכובית הגלגל** (שם מדעי: *Gundelia tournefortii*, מוכר בעברית גם בשם הערבי "עַכּוּבּ") הוא צמח בעל פרחים וקוצים ממשפחת המורכבים.

גובהו של הצמח כ-25–45 ס"מ. הפרחים יושבים על קרקפות הנישאות בראשי הגבעולים. צבע הפרחים צהוב-סגלגל. הצמח נחשב לדוגמה קלאסית ל"צמח-גלגל". צמח-גלגל הוא צמח שכולו, כיחידה אחת, מתגלגל ברוח להפיץ את זרעיו, כלומר, שיחידת התפוצה שלו היא הצמח השלם (פרט לחלקיו התת-קרקעיים הרב-שנתיים).

בישראל, פורחת העכובית בחודשים מרץ-מאי.

העכובית במקורות
---------------

עכובית הגלגל בסוף מחזור חייהעכובית הגלגל בסוף מחזור חייה
בעקבות התופעה האופיינית לצמח זה, שהוא מתגלגל בשדות, לשם הפצת זרעיו, נמשלו אויבי עם ישראל בתנ"ך ל"גלגל" בשני מקומות :

"לְאֻמִּים, כִּשְׁאוֹן מַיִם רַבִּים יִשָּׁאוּן, וְגָעַר בּוֹ, וְנָס מִמֶּרְחָק, וְרֻדַּף, כְּמֹץ הָרִים לִפְנֵי-רוּחַ, וּכְגַלְגַּל, לִפְנֵי סוּפָה:". "אֱלֹהַי, שִׁיתֵמוֹ כַגַּלְגַּל, כְּקַשׁ, לִפְנֵי-רוּחַ:".

בספרות חז"ל הוא מופיע יחד עם הקנרס (ארטישוק) כצמח מאכל, בשם הדומה לשם הערבי של ימינו: "וקוץ ודרדר תצמיח לך ואכלת את עשב השדה, קוץ זה קינרס, דרדר אלו עכביות".

שימושים רפואיים
---------------

הצמח נחשב לאחד מצמחי המאכל והמרפא החשובים בארץ ישראל. עקב הקטיף המוגבר שלו, הוא הוכנס לרשימת הצמחים המוגנים בישראל. הערבים, השומרונים וכן יהודים יוצאי המשרק נוהגים להכין סלט מעלי העכובית ומתפרחתה. את השורש הם מבשלים עם בצל ובשר.

כל חלקי הצמח העל-קרקעיים משמשים ברפואה העממית כתרופה למחלות בדרכי העיכול, מחלות כבד, אלרגיות, בחילה, סחרחורת ולחץ דם נמוך.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עכובית הגלגל** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Gundelia tournefortii** |

* עכובית הגלגל, באתר ITIS (באנגלית)
* עכובית הגלגל, באתר NCBI (באנגלית)
* עכובית הגלגל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* עכובית הגלגל, באתר צמח השדה
* עכובית הגלגל, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
* עכובית הגלגל, באתר Tropicos (באנגלית)
* עכובית הגלגל, באתר GBIF (באנגלית)
* עכובית הגלגל, באתר The Plant List (באנגלית)
* עכובית הגלגל, באתר IPNI (באנגלית)
* יגאל מוסקו, ‏המלחמה על הקוץ האכיל, באתר ‏מאקו‏, 30 במרץ 2019
* אתר למנויים בלבד רונית ורד, אחרי 25 שנה, העכוב סוף סוף פורח, באתר הארץ, 10 במרץ 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר ישעיהו, פרק י"ז, פסוק י"ג
2. ↑  ספר תהלים, פרק פ"ג, פסוק י"ד
3. ↑  בראשית רבה, פרשה כ', פסקה י'
4. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
5. ↑  עדי חשמונאי, הצמח הקוצני שהפך לאוצר בסכנת הכחדה, באתר nrg‏, 28 במרץ 2012
ד"ר **ג'וליאנה טסורו** (**Giuliana Tesoro**, 1 ביוני 1921 – 29 בספטמבר 2002) הייתה כימאית ממוצא יהודי איטלקי, אשר רשמה במהלך חייה יותר מ-125 פטנטים. היא היגרה לארצות הברית בשנת 1939 בזמן שלטונו של בניטו מוסוליני. רוב הפטנטים שלה שימשו את תעשיית הטקסטיל האמריקאית, אחד המפורסמים מביניהם הוא הסיב העמיד לאש.

ביוגרפיה
--------

ג'וליאנה קוואגלירי (Cavaglieri) נולדה ב-1921 בוונציה למשפחה יהודית. אביה, ג'ינו מארוני קוואגלירי, מת כשהיא הייתה בת 12 בלבד. לאחר סיום לימודיה, טסורו לא הורשתה ללמוד באקדמיה האיטלקית בגלל חוקי הגזע שהועברו במדינה. ב-1939 טסורו היגרה לארצות הברית כדי לרכוש חינוך אקדמי באוניברסיטת ייל. ב-1943 היא נישאה לוויקטור טסורו ואימצה את שמו. לזוג נולדו שני ילדים. היא יצאה לגמלאות בשנת 1996. טסורו נפטרה בגיל 81 בעיירה דובס פארי בניו יורק.

אקדמיה
------

בשנת 1943, בהיותה בת עשרים ואחת בלבד, טסורו קיבלה דוקטורט בכימיה אורגנית. ב-1972 היא קיבלה עבודה כפרופסור אורחת ב-MIT, ולאחר ארבע שנות הוראה היא החליטה לעבוד בפקולטה כמרצה מן החוץ. בנוסף, היא עסקה במחקר באוניברסיטה עד 1982. לאחר מכן היא התמנתה לפרופסור במכון הפוליטכני של אוניברסיטת ניו יורק, שם היא עבדה עד 1996.

תעשייה
------

לאחר שקיבלה את הדוקטורט שלה טסורו עבדה בחברת קלקו כימיקלים (Calco Chemical Company). ב-1944 היא קיבלה תפקיד כחוקרת כימית באוניקס אוילז אנד כימיקלז (Onyx Oil and Chemical Company). היא קודמה להיות ראשת המחלקה לסינתזה אורגנית ב-1946, עוזרת הנהלת מחקר ב-1955, ומנהלת שותפה ב-1957. לאחר מכן היא התמנתה לעוזרת הנהלת מחלקת מחקר אורגני בג'יי. פי. סטיבנס (J.P. Stevens and Co.). מאוחר יותר היא עבדה במכון לחקר טקסטיל במשך שנתיים. היא הייתה כימאית בכירה ומנהלת מחקר כימי בתעשיות ברלינגטון (Burlington Industries).

בתקופת עבודתה בתעשייה, טסורו רשמה מעל 125 פטנטים המסייעים לתעשיית הטקסטיל, ביניהם סיבים חסינים לאש, דרכים למניעת הצטברות חשמל סטטי ועוד. היא התמקדה במציאת רעיונות אשר ישפרו את תעשיית הטקסטיל וייעלו את דרכי היצור השונות.

פרסים
-----

* 1963 - פרס אולני של האגודה האמריקאית לכימאי טקסטיל וצובעים
* 1978 - פרס ההישג של אגודת המהנדסות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'וליאנה טסורו, באתר ResearchGate

הערות שוליים
------------

1. ↑  Montague, Charlotte,, **Women of invention : life-changing ideas by remarkable women**, 2018, עמ' 168
2. ↑  ג'וליאנה טסורו | היא-סטוריה
3. ↑  Staff, Giuliana Tesoro | Introductions Necessary (באנגלית) (ארכיון)
4. ↑  Wayne, Tiffany K. 1968-, **American women of science since 1900**, Santa Barbara, Calif.: ABC-CLIO, 2011, עמ' 912
5. ↑  1. Giuliana Tesoro's beginning, Heather Roger's Blog (באנגלית)
6. ↑  Women's History Month - Giuliana Tesoro - Article Archive (Chronological) - Smithtown Matters - Online Local News about Smithtown, Kings Park, St James, Nesconset, Commack, Hauppauge, Ft. Salonga, www.smithtownmatters.com (באנגלית)
הרצל מקוב מנהל המרכז למורשת בגין
נשיא המדינה והרצל מקוב, מנכ"ל מרכז מורשת מנחם בגין, בנס ירושלים ה-14 של קבוצת "בשבע", פברואר 2017
**הרצל מקוב** (נולד ב-20 במרץ 1956) הוא איש ציבור ואיש מנהל ישראלי, לשעבר מנהל לשכת ראש הממשלה ויושב-ראש בית"ר העולמי, כיום מנהל מרכז מורשת מנחם בגין.

ביוגרפיה
--------

נולד בישראל ליצחק ומרים מקוב, צאצא לבתיה מקוב, ממייסדי רחובות. גדל במושב נחלת ז'בוטינסקי שבבנימינה. למד בתיכון אזורי בפרדס חנה ושימש יו"ר מועצת התלמידים, במקביל פיקד על מעוז של תנועת הנוער בית"ר. בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ומדעי המדינה ותואר שני במנהל ציבורי ומדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית.

התגייס לקורס טיס ולאחר שנשר ממנו שירת כקצין במערך הבקרה בחיל האוויר הישראלי, והיה מקולטי מערך מטוסי ה-E-2 הוקאיי בחיל. השתתף בהפצצת הכור הגרעיני העיראקי כבקר אוויר באחד ממטוסי החיפוי.

בשנות ה-80 כיהן כיושב-ראש בית"ר העולמי ועמד בראש המנהיגות הארצית של בית"ר ישראל. לאחר מכן כיהן במשך תקופה כמנהל לשכת ראש הממשלה תחת יצחק שמיר. לאחר פרישתו ממשרד ראש הממשלה פעל בתפקידים שונים בסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית, בין השאר היה מנהל מערך השליחות, מנהל המרכז החינוכי וראש משלחת הסוכנות היהודית לקנדה. מאז שנת 2000 הוא חבר עמית בהנהלת הסוכנות היהודית, כיהן כמזכ"ל ההנהלה הציונית עד 2011.

ממייסדי כפר אדומים ושימש כיו"ר המזכירות וועדת החינוך. היה חבר בוועד המנהל של מוזיאון יד ושם וחבר בוועדה המייעצת לאות הנשיא למתנדב, מכהן כנציג הציבור במועצה לשידורי כבלים ולווין מאז 2010, דירקטור בחברת כלנית כרמון שירותי תוכנה. מנהל את החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה מאז חידושו בשנת 2012.

מנהל את מרכז מורשת בגין בירושלים מאז הקמתו ב-1999.

נשוי לאורנה דיין ואב לארבע בנות. מתגורר בכפר אדומים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרצל מקוב** בוויקישיתוף
* עפרה לקס, עניין אישי עם הרצל מקוב, באתר ערוץ 7, 15 בדצמבר 2011
* יוסף ארנפלד, תחנות תרבות עם הרצל (הרצי) מקוב, באתר ערוץ 7, 1 בפברואר 2018
* צביקה קליין, ‏המהפך עדיין לא תם: הימין החילוני זקוק לבית, בעיתון מקור ראשון, 17 באוקטובר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדב שרגאי, "הרגשנו שאנו פועלים למנוע שואה שנייה", באתר ישראל היום, 3 ביוני 2011
**הרמן פלויר** (בגרמנית: **Hermann Pleuer**‏; 5 באפריל 1863 – 6 בינואר 1911) היה אימפרסיוניסט ואמן נוף גרמני, הידוע בעיקר בזכות ציוריו של הרכבת הממלכתית וירטמברג.

ביוגרפיה
--------

הוא היה בנו של צורף ותכשיטן. לאחר לימודים ראשוניים בבית הספר לאמנויות יישומיות בשטוטגרט (1879–1881) ובאקדמיה הממלכתית לאמנויות יפות בשטוטגרט (1881–1883), סיים את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות במינכן.

הוא חזר לשטוטגרט בשנת 1886 וחי בסגנון חיים בוהמייני, צייר עירום וסצנות מחיי הלילה המקומיים. בסוף שנות השמונים של המאה ה-19 הוא הוקסם מהטכנולוגיה התעשייתית ומה שכונה "ריגוש המהירות", כתוצאה מכך פנה לצייר את הרכבות ותחנות של רכבת המדינה.

עבודתו נתמכה על ידי הברון פון קניג-פקסנפלד (1866–1918), שקנה רבים מציוריו והציב אותם בטירה המשפחתית. מאוחר יותר הוא הפך לחבר באיגוד אמני גרמניה.

הוא נפטר משחפת בגיל צעיר בן 47.

יחד עם אוטו רייניגר, כריסטיאן לנדנברגר והיינריך פון ציגל, הוא אחד הנציגים החשובים ביותר של האימפרסיוניזם בדרום גרמניה.

בשנת 1982 הקים בנו של הברון, ריינהרד, ממציא ומהנדס רכב ידוע, קרן לשימור טירת אביו ולפתוח אותה לגישה ציבורית. עבודותיו של פלויר נראות גם במוזיאון בשטוטגרט.

גלריה
-----

* קטר קיטור בלילהקטר קיטור בלילה
* תחנת שטוטגרט בשלגתחנת שטוטגרט בשלג
* רכבת קיטור בתחנהרכבת קיטור בתחנה
* נערות ברחצהנערות ברחצה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן פלויר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14554568k (data)
* GND: 118741098
* ISNI: 0000 0000 6675 149X
* LCCN: n80087955
* RKD: 63850
* SUDOC: 253208092
* ULAN: 500013552
* VIAF: 13102603
* WorldCat: lccn-n80087955

 |
**אריה בר דרומא** (נולד ב-1949) הוא כנר, ויולן ומלחין ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בר דרומא נולד בצ'רנוביץ שבאוקראינה. בגיל 6 החל ללמוד כינור ובגיל 12 זכה בפרס בפסטיבל יוקרתי לכישרונות צעירים בבוקרשט, רומניה. ב-1965 עלה לישראל עם משפחתו והמשיך את לימודיו אצל רמי שבלוב. בר דרומא הוא בוגר בית הספר תלמה ילין, ובעל תואר שני במוזיקה ותואר ראשון במוזיקולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. בנוסף, מכהן כסולן ומנגן מוזיקה קאמרית עם "אנסמבל הסולנים הישראלי", אותו יסד בשנת 1979.

בר דרומא היה חבר בתזמורת הקאמרית הישראלית מאז 1977. בשנים 2010-2003 כיהן כמנכ"ל התזמורת הקאמרית הישראלית וכן מנהל השיווק ומנהל ההפקות של התזמורת. בזמן כהונתו כמנכ"ל התזמורת, הוביל בר דרומא תוכנית הבראה כלכלית שצימצמה את הגירעון השוטף עד לייצוב המאזן, ובכך אפשרה את המשך קיום התזמורת. מ-2010, לאחר סיום תפקידו כמנכ"ל, חזר לשמש כוויולן ראשי של התזמורת, תפקיד בו החזיק עד לפרישתו מן התזמורת ב-2012. בסמוך לתקופה זו הקים ביחד עם גלעד הילדסהיים הרכב מיתרים שנקרא "אנסמבל רלבנט", המורכב מ-15 נגנים ללא מנצח.

בר דרומא מנהל קריירה סולנית בארץ ובחו"ל ומוזמן באופן קבוע להופיע בפסטיבלים בינלאומיים, בכיתות אמן למוזיקה קאמרית וקומפוזיציה וכן לשמש שופט בתחרויות בינלאומיות. יצירותיו זכו לתגובות נלהבות של הקהל והביקורת בישראל, ארצות הברית, גרמניה, יוון, רוסיה וסינגפור.[דרוש מקור]

אריה בר דרומא שימש כמנכ"ל אנסמבל סולני תל אביב בין השנים 2014–2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה בר דרומא, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מנכ"ל חדש לאנסמבל סולני תל אביב, באתר "הבמה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלי חרותי-סובר, התזמורת הקאמרית הישראלית: מספינת דגל למפעל כושל וכל הדרך חזרה, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2007
2. ↑  מרב יודילוביץ', רלבנטים מתמיד, באתר ynet, 13 בדצמבר 2010
3. ↑  עומר שומרוני, ‏השחקן החדש בשכונה אנסמבל רלבנט, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2010
**וילהלם פון ריט,** (בפינית**: Wilhelm von Wright**‏; 5 באפריל 1810 – 2 ביולי 1887) היה צייר שוודי-פיני וחוקר טבע חובב.

ביוגרפיה
--------

וילהלם פון ריט נולד בכפר המינלאחתי בקואופיו, פינלנד. אבותיו היו סוחרים סקוטים שהתיישבו בנרווה במהלך המאה ה-17. אביו הנריק מגנוס פון ריט היה מייג'ור בדימוס שהיה הבעלים של האחוזה המשפחתית, בהמינלאחתי. שניים מאחיו, מגנוס פון ריט (1805–1868) ופרדיננד פון ריט (1822–1906) הפכו גם הם לציירים ומאיירים. בהזמנתו של מגנוס, הוא נסע לשוודיה ב-1823, שם השתתף בהפקת ה-Svenska Fåglar רב הכרכים (סטוקהולם: C. von Scheele. 1828) עבור חוקר העופות השוודי נילס בונד.

עבודת היחיד החשובה ביותר שלו כללה את Skandinaviens fiskar (סטוקהולם: 1836–1857) מאת בנגט פרדריק פריז וקארל יעקב סונדבאל. עבורם סיפק 60 איורים צבעוניים. הוא גם תרם רישומים לספר השוודי Tidskrift för Jagare och Natur Forskaren אשר ראה אור בסטוקהולם על ידי Svenska Jägareförbundet עבור ציידים וחוקרי טבע.

בשנת 1833, הוא הפך לחבר בלשכת המסחר של סטוקהולם, ושנתיים לאחר מכן, נבחר לאקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות יפות. לאחר 1836, הוא התגורר באי אורוסט בבוהוסלן, שם קבע את מגוריו בכפר מאריברג, אורוסט. ב-1845 נישא למריה מרגרטה בילדט (1816–1884).

ב-1855 הוא מונה למפקח על הדייג בבוהוסלן. זמן לא רב לאחר מכן הוא לקה באירוע מוחי, שהותיר אותו מחוסר יכולת לשארית חייו.

  

לאחר מות רעייתו ב-1884, הוא סבל מהידרדרות רצינית ומת באורוסט ב-1887.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם פון ריט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jukka Ervamaa. "Wilhelm von Wright". Biografiskt lexikon för Finland.
2. ↑  Von Wright -veljesten linnut ("The Birds of the von Wright Brothers"). Otava, 2003.
3. ↑  Biographical notes from the Nordisk Familjebok @ Project Runeberg.
4. ↑  Biographical notes from the Nordisk Familjebok @ Project Runeberg.

Jukka Ervamaa. "Magnus, Wilhelm ja Ferdinand". tunturisusi
5. ↑  "Svenska fåglar efter naturen och på sten ritade af M. och W. von Wright". doria.
6. ↑  "Fries, Bengt Fredrik (1799-1839), Carl Ulrich Ekström (1781-1859) and Carl Jacob Sundevall (1801-1875). - Wilhelm von Wright (1810-1887, illustrator)"
7. ↑  Tidskrift för Jägare och Naturforskare". invaluable.com.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 99043781
* BnF: cb13164643w (data)
* DSI: 3912
* GND: 119009714
* ISNI: 0000 0000 6651 6158
* KulturNav: 6eb2694e-ba12-4b4d-9ea6-89c3fa55960a
* LCCN: n83058264
* NKC: jo2014808982
* NTA: 073176079
* RKD: 323777
* SELIBR: 201172
* SUDOC: 085868175
* ULAN: 500096737
* VIAF: 32135241
* WorldCat: lccn-n83058264

 |
יוסף קיסטר
**יוסף (יוסי) קיסטר** (נולד ב-15 באוגוסט 1944) הוא חוקר תולדות כוח המגן העברי בתקופת המנדט והארגונים: אצ"ל ולח"י ועורך. עמד בראש מוזיאוני האצ"ל במשרד הביטחון.

ביוגרפיה
--------

נולד בתל אביב. למד ב"תיכון גאולה" וב"תיכון ריאלי טכני מונטיפיורי" בתל אביב. שירת בגדוד 12 "ברק" בחטיבת גולני בצה"ל. בוגר ומוסמך של אוניברסיטת תל אביב בחוגים היסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל. שימש כמורה להיסטוריה ב"כפר הנוער ע"ש יוהנה ז'בוטינסקי" בבאר יעקב בשנים 1972-1971, 1975-1974. היה שליח מטעם "מחלקת הנוער והחלוץ" של הסוכנות היהודית בצרפת ובלגיה בשנים 1973–1974. כיהן כמנהל מדור בתי הספר של עיריית ראשון לציון, מזכיר התחנה הפסיכולוגית העירונית ומנהל היחידה לחינוך מבוגרים בשנים 1975‏-1978, ודובר ועורך "תכלת-לבן", ביטאון סיעת תכלת לבן (הליכוד) בהסתדרות הכללית בשנים 1978‏- 1982.

התמנה כמנהל מוזיאון ז'בוטינסקי בשנים 1982‏-1992, מנהל מוזיאון האצ"ל בתש"ח ע"ש עמיחי פאגלין בשנים 1992‏-1994, מנהל מוזיאון האצ"ל בשנים 1994‏-2011, והחל משנת 1998 ניהל את שני המוזיאונים של האצ"ל במשרד הביטחון. משנת 2011 עובד במחקר במכון ז'בוטינסקי בתל אביב.

פרסם מאמרים וספרים בנושאי התמחותו. הוא ערך את העיתונים: "ידיעות ראשוניות", ביטאון עיריית ראשון לציון (1976–1978), "תכלת לבן", ביטאון סיעת תכלת לבן (הליכוד) בהסתדרות הכללית, "בארץ ישראל" - ירחון הליכוד (1985‏- 1989), ו"קירות מדברים", ביטאון יחידת המוזיאונים של משרד הביטחון. הוא יושב ראש מועצת מערכת כתב העת "האומה", בו פרסם מאמרים רבים.

מפרסומיו
--------

* יוסף קיסטר, **האצ"ל : הארגון הצבאי הלאומי בארץ-ישראל**, יחידת המוזאונים, משרד הביטחון, 1994, 1998.
* יוסף קיסטר, **נאמנים לדגל** : של הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל. תל אביב : הוצאת ברית חיילי הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל, תשע"ו 2016.
* יוסף קיסטר (עורך), **נתן פנץ : כדורגלן, לוחם ואדם**, תל אביב: המרכז למורשת ירושלים ע"ש זאב ז'בוטינסקי, 2002.
* יוסף קיסטר (עורך), **גבורה ביום עברה: לקחים מהשואה**, תל אביב: היקב מועדון לתרבות לאומית, תשמ"ה-1985.
* יוסף קיסטר (עורך), נחמיה בן-תור, **מאופל מחתרת : רומן**, תל אביב: המרכז למורשת ירושלים ע"ש זאב ז'בוטינסקי, 2002.
* יוסף קיסטר (עורך), יוחנן בדר, **אסופת מאמרים**, תל אביב: המרכז למורשת ירושלים ע"ש זאב ז'בוטינסקי, 2006.
* יוסף קיסטר (עורך), **אנדרטת גן השלושה**, פרדס חנה-כרכור, תשנ"ט-1999.
* יוסף קיסטר (עורך), **מדם גדעון נזרעתי**, (ספר שהוצא לזכרו של ברוך גלעדי), 1995

מאמרים
* גיבורים ולא קדושים, בתוך: יוסף אחימאיר (עורך), **אב"א אחימאיר והציונות המהפכנית : קובץ מאמרים**, תל אביב ורמת גן: מכון ז'בוטינסקי ובית אבא, תשע"ג-2012, עמ' 105-77.
* יוסף קיסטר, מבוא: לך השיר - החולם והלוחם, בתוך: זאב ז'בוטינסקי, **אילן מצל בגיא : זאב ז’בוטינסקי ושירתו**, (הקדמה: דן מירון), תל אביב: מסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת המאמרים של יוסף קיסטר באתר רמב"י

* יוסף קיסטר (1944-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263923305171
* ISNI: 0000 0000 6661 8162
* LCCN: n85810123
* SUDOC: 099535580
* VIAF: 34769250
* WorldCat: lccn-n85810123

 |
**ביגה צ'אי** (בטורקית: **Biga Çayı**) הוא נחל בנפת צ'נקלה בצפון-מערב טורקיה, המוכר גם בשם **ג'אן** (**Can**) ובשם **קוג'אבאש** (**Kocabaş**). הנהר נובע למרגלות הר קזאדאי (הר אידה) וזורם לכיוון צפון-מזרח עד שהוא נשפך לים מרמרה, סמוך לכפר קראביגה, כ-50 ק"מ מזרחית לחיבורו אל הדרדנלים.

היסטוריה
--------

בעת העתיקה וביוונית מודרנית הוא מוכר בשם גרניקוס (Γρανικός), ולצידו התקיים בשנת 334 לפנה"ס קרב גרניקוס, שהיה הקרב הראשון שנערך על אדמת הממלכה האחמנית בין הצבא היווני-מקדוני שפלש לשטחיה בראשותו של אלכסנדר הגדול לצבא הפרסי. על שמו של הנהר קרוי עמק גרניקוס על הכוכב מאדים.

על הנהר הוקם גשר רומי מאבן ושיש שכונה בשם "הגשר הלבן" (Akköprü). על-סמך סגנונו מקובל לתארך את הקמתו לימיו של הקיסר קונסטנטינוס בראשית המאה ה-4, ובסוף המאה ה-17 היה עדיין שלם. הגשר נהרס במאה ה-19, וחומרי הבניין שלו נשדדו לסלילת דרך סמוכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביגה צ'אי** בוויקישיתוף
* מידע ותמונות הנהר (בטורקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4093887-6
* NKC: ge780818
* VIAF: 248990497
* WorldCat (עם VIAF): 248990497

 |
**מגדל הנערה** (בטורקית: **Kız Kulesi**, מכונה לעיתים גם **מגדל לאנדרוס**) הוא מגדל השוכן על אי קטנטן בפתח הדרומי של הבוספורוס, כ-200 מטרים משכונת אוסקודר שבאיסטנבול.

היסטוריה
--------

אחרי הניצחון האתונאי בקרב קיזיקוס, הגנרל אלקיביאדס בנה תחנת מכס לספינות העוברות בבוספורוס, על סלע קטן מצפון לאוסקודר. לצורך השליטה על תנועת הספינות, נמתחה שרשרת ברזל מהמגדל אל הצד האירופי של הבוספורוס. בשנת 1110, הקיסר הביזנטי אלכסיוס הראשון בנה באותו המקום מגדל העשוי עץ ומוקף בחומת אבן, כחלק ממערך הגנה על קונסטנטינופול, שכלל הקמת מגדל נוסף, באזור ארמון טופקאפי של היום. במהלך תקופת כיבוש קונסטנטינופול, שהה במקום חיל מצב ביזנטי בפיקודו של גבריאל טרוויזנו מוונציה. לאחר ניצחון העות'מאנים וכיבוש העיר, המגדל שימש כמגדל שמירה ותצפית. המגדל נקרא גם "מגדל לאנדרוס", משום שהמיתוס על הרו ולאנדרוס התרחש בדרדנלים.

המגדל נהרס ברעידת האדמה של 1509 ואז נבנה מחדש בתקופת הסולטן סלים הראשון. משום שהמים הסובבים את האי עליו נמצא המגדל רדודים מאוד, הוסב המגדל לשמש כמגדלור. חלקו הפנימי של המגדל היה עשוי עץ, ואכן בשנת 1721, נשרף המגדל משום שהשמן ששימש להדלקת הפנס במגדלור טפטף על חלקי העץ בהשפעת רוח חזקה. לאחר השריפה, המגדל עבר שיפוץ בהתאם לתוכנית של האדריכל הראשי של איסטנבול, דאמאט איברהים פאשה - המגדלור נבנה מחדש מאבן, ונוספה לו כיפת עופרת. המגדל עבר שיפוץ נוסף בשנת 1731. כשהאימפריה העות'מאנית החלה להיחלש, שב המגדל לשמש כמגדל שמירה, על מנת להגן על העיר.

בין השנים 1830–1831, המגדל שימש כקרנטינה, במטרה לעצור את מגפת הכולרה שתקפה את איסטנבול. בשנים 1832–1833, תחת שלטון הסולטן מהמוט השני, נערך שיפוץ גדול, ובו עוצב בסגנון המשלב בארוק עם אלמנטים עות'מאניים, וכיפת המגדל שופצה.

בשנת 1943, הוצבו סלעים סביב המגדל כדי למנוע את החלקתו לעבר הים. בשנת 1959 הועבר המגדל לשימוש חיל הים הטורקי, ושימש כתחנת רדאר.

המגדל שופץ בשנת 1998 לכבוד הסרט העולם אינו מספיק של ג'יימס בונד. תומכות ברזל הוצבו סביב המגדל לאחר רעידת האדמה של 1999. המגדל פתח את שעריו לציבור בפעם הראשונה בשנת 2000, וכיום יש בו בית קפה.

פולקלור
-------

### אגדת הנחש

לפי אגדה טורקית פופולרית, לסולטן אחד הייתה בת אשר אהב מאוד. יום אחד, בביקור אצל אורקל, עלתה נבואה לפיה הבת תוכש בידי נחש ארסי ביום הולדתה ה-18. הסולטן שחשש לשלום בתו, בנה את המגדל על האי המבודד מהיבשה כדי שתהיה מוגנת מפני נחשים. ביום הולדתה ה-18, הסולטן בא לבקר את בתו במגדל, הביא לה סלסילת פירות אקזוטיים כמתנת יום הולדת, ושמח שהצליח למנוע את התגשמות הנבואה. אמנם, כאשר פתחה הבת את הסל, יצא ממנו נחש שהתחבא בין הפירות והכיש אותה למוות כפי שחזתה האורקל. לכן נקרא המגדל "מגדל הנערה".

המגדל כיום
----------

סירות פרטיות מפעילות קווים יומיים מרחבי איסטנבול אל המגדל. בבסיס המגדל שוכנת מסעדה, ובחלקו העליון בית קפה. המגדל הופיע בצד האחורי של שטר 10 לירה טורקית בשנים 1966–1981.

שטר 10 לירה טורקית, עליו הופיע המגדל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל הנערה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מגדל הנערה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007287144405171
* GND: 4495865-1
* LCCN: sh2006008572
* VIAF: 241204359
* WorldCat: viaf-241204359

 |
**STS-51-F** (או **ספייסלאב 2**), היא המשימה ה-19 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השמינית של מעבורת החלל צ'לנג'ר.

צוות
----

* **מפקד המשימה:** גורדון פולרטון
* **טייס:** רוי ברידג'ס (Roy D. Bridges, Jr.)
* **מומחה למשימה:** סטורי מאסגרייב
* **מומחה למשימה:** אנתוני אינגלנד (Anthony W. England)
* **מומחה למשימה:** קארל הינז (Karl G. Henize)
* **מומחה מטען:** לורן אקטון
* **מומחה מטען:** ג'ון-דייוויד ברטו (John-David F. Bartoe)

### צוות גיבוי

* **מומחה מטען:** ג'ורג' סיימון (George W. Simon)
* **מומחה מטען:** דיינה פרינז (Diane K. Prinz)

המשימה
------

ב-12 ביולי 1985, ניצבה הצ'לנג'ר על כן השיגור 39-A במרכז החלל קנדי.
הספירה לאחור נעצרה 3 שניות לאחר קבלת הצתה של המנוע הראשי.
הסיבה לכך הייתה אי תפקוד של שסתום אמצעי הצינון של מנוע ראשי מספר 2. דבר זה גרם לכיבוי שלושת המנועים. כתוצאה מכך, הוחלט לדחות את השיגור ל-29 ביולי.
יום השיגור הגיע, ושוב נדחה השיגור. הפעם בשעה ו-37 דקות בגלל תקלה באחד החלקים בשל תחזוקה לא נכונה.  

חמש דקות ו-45 שניות להמראה המנוע הראשי מספר אחד כבה הרבה לפני שהיה אמור. הפעם זו הייתה תקלה בחיישן שקרא בטעות התחממות גדולה מדי של המנועים, למרות שהטמפרטורה הייתה תקינה כיבה החישן אוטומטית את המנוע.
לאחר הצתה חדשה נראה שהכל תקין עד שכבה מנוע מספר 2 מאותה תקלה בחיישן.
לבסוף הוחלט לשגר בכל מקרה את המעבורת אבל להכניסה למסלול נמוך יותר מהמתוכנן סביב כדור הארץ.

לאחר מספר דחיות שוגרה לבסוף המעבורת כשהיא נושאת את "מעבדת החלל" ספייסלאב.

למרות הכניסה למסלול נמוך יותר, שדרשה תכנון מחדש של המשימה, הוגדרה המשימה כהצלחה. כל המערכות של מעבדת החלל הותקנו ללא תקלות וקשיים.
הניסויים שבוצעו היו בתחומי הביולוגיה, פיזיקה פלסמתית, אסטרונומיה, אסטרופיזיקה, פיזיקה סולרית, פיזיקה אטמוספירית וטכנולוגיה מתקדמת.
התבצעו גם שני ניסויים מיוחדים עבור חברות קוקה קולה ופפסי כדי לנסות להתאים את משקאותיהן לאסטרונאוטים השוהים בחלל. התוצאות היו ששני המשקאות תססו בצורה מוגזמת בהיעדר כוח הכבידה.

הנחיתה התבצעה בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה, ב-11 באוגוסט 1985.

ראו גם
------

* משימות מעבורות החלל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **STS-51-F** בוויקישיתוף
* סיכום המשימה באתר נאס"א

| משימות מעבורת החלל צ'לנג'ר |
| --- |
| משימות | STS-6 • STS-7 • STS-8 •STS-41-B • STS-41-C • STS-41-G • STS-51-B • STS-51-F • STS-61-A • STS-51-L |  |
| ראו גם | אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר |
**יוקו אובוצ'י** (ביפנית: **小渕 優子**; נולדה ב-11 בדצמבר 1973 ברובע בונקיו שבטוקיו) היא חברת בית הנבחרים של יפן משנת 2000. בשנים 2009-2008, כיהנה כשרה לענייני קצב הילודה והשוויון בין המינים בממשלת טארו אסו ובשנת 2014 כיהנה זמן קצר כשרת הכלכלה, מסחר ותעשייה. אובוצ'י, בתו של ראש ממשלת יפן לשעבר קייזו אובוצ'י היא השרה הצעירה ביותר (גבר או אישה) בתולדות יפן המודרנית.

ביוגרפיה
--------

אובוצ'י, הצעירה מבין שלושה ילדים למשפחת אובוצ'י, סיימה ב-1996 לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת סייג'ו, עבדה שנתיים ברשת הטלוויזיה הציבורית TBS ושימשה כמזכירה במשרד של אביה. היא למדה באוניברסיטת אוקספורד כשאביה לקה בפתאומיות בשבץ מוחי ונפטר לאחר חודש. אובוצ'י נבחרה על ידי משפחתה להמשיך את השושלת הפוליטית והתמודדה בשנת 2000 על המושב החמישי במחוז גונמה, מטעמו כיהן אביה בבית הנבחרים. למרות שחסרה כל ניסיון פוליטי משמעותי, נבחרה אובוצ'י ברוב גדול לתפקיד ומאז עסקה בעיקר בענייני חינוך, היא הייתה חברת ועדת החינוך בפרלמנט ועוזרת השר לענייני חינוך, מדע וטכנולוגיה. לאחר בחירתו של טארו אסו כראש ממשלת יפן ב-24 בספטמבר 2008, מונתה לשרה בממשלה, תפקיד בו נשאה עד למפלת המפלגה הליברלית-דמוקרטית בבחירות 2009. לאחר חזרת המפלגה לשלטון בדצמבר 2012, מונתה אובוצ'י לסגנית שר האוצר טארו אסו, בממשלה שהקים שינזו אבה. בספטמבר 2014 מונתה לשרת הכלכלה, המסחר והתעשייה בקבינט של אבה. היא התפטרה לאחר כחודש ימים בעקבות אי סדרים כספיים שהתגלו במערכת הבחירות שלה.

אובוצ'י נשואה למפיק ברשת TBS ולזוג שני ילדים. ב-2007 סיימה תואר במנהל ציבורי באוניברסיטת ואסדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוקו אובוצ'י** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יוקו אובוצ'י (ביפנית)
* יוקו אובוצ'י, ברשת החברתית אינסטגרם
* Same Old, Same Old כתבה במגזין Time Asia, יוני 2000.
* Nepotism under fire in land of the rising daughter ‏ The Independent יוני 2000
* דוגמה אישית ביפן: השרה לילודה נכנסה להריון, באתר ynet

הערות שוליים
------------

1. ↑  רויטרס, יפן: התפטרו שתי שרות שהואשמו בשחיתות, באתר ynet, 20 באוקטובר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA16895432
* ISNI: 0000 0003 7918 6989
* NDL: 01193366
* VIAF: 257684072
* WorldCat: viaf-257684072

 |
**ז'יבוטה פאניץ'** (בסרבית: **Живота Панић**‏; 3 בנובמבר 1933 – 19 בנובמבר 2003) היה גנרל יוגוסלבי, אשר כיהן כראש המטה הכללי וכשר ההגנה האחרון של יוגוסלביה.

ביוגרפיה
--------

פאניץ' נולד בכפר גורניה קרנישאבה ב-3 בנובמבר 1933. ב-1 באוגוסט 1952 הוא התגייס לצבא העממי היוגוסלבי. הוא למד בבית הספר לקציני שריון על שם "פטר דרפשין". לאחר מכן הוא למד באקדמיה הצבאית בבלגרד. הוא שימש כמפקד הבריגדה הממוכנת ה-51, ולאחר מכן פיקד על הדיוויזיה ה-15, וכמפקד הארמייה ה-1.

ב-27 בפברואר 1992 הוא מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי. ב-8 במאי של אותה שנה הוא מונה במקביל למזכיר הפדרלי להגנה (שר ההגנה), וכיהן בתפקיד עד 14 ביולי של אותה שנה. בתקופת כהונתו בשני התפקידים, יוגוסלביה כבר איבדה את קרואטיה וסלובניה, ונלחמה לשמור על שלטונה בבוסניה והרצגובינה. פאניץ' היה האחרון שכיהן בשני התפקידים בתקופת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, והראשון שכיהן בהם בממשלת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.

ב-26 באוגוסט 1993 הוא סיים את תפקידו כרמטכ"ל ועזב את הצבא. ב-2002 משפחותיהם של 19 מוסלמים שנחטפו מרכבת שנסעה מבלגרד לחוף מונטנגרו ונרצחו בידי הצבא הסרבי, הגישו תביעה בבית הדין הבין-לאומי בהאג כנגד 14 גנרלים ופוליטיקאים סרבים, וביניהם פאניץ'.

פאניץ' נפטר בבלגרד ב-19 בנובמבר 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

כתבות שונות על מותו:

* Umro general Života Panić, optužen za zločine u Vukovaru, www.index.hr (בקרואטית)
* L. A. Times Archives, Gen. Zivota Panic, 70; Former Head of Yugoslav Army, Los Angeles Times, ‏2003-11-22 (באנגלית אמריקאית)
* Press, The Associated (2003-11-21). "Zivota Panic, 70, Yugoslav General". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-12-08.
**זיגמונט טוּרקוֹב** (בכתיב יידי: **טורקאָוו**; בפולנית: **Zygmunt Turkow**;‏ 1896, ורשה – 20 בינואר 1970, ישראל) היה שחקן, מחזאי, מעצב במה, במאי, מייסד ומנהל תיאטרון וקולנוע יהודי, בעיקר ביידיש, אך גם בפולנית, ברוסית, בפורטוגזית ובעברית.

קורות חיים ויצירה
-----------------

טורקוב נולד בוורשה (אז בירת גוברניית ורשה של האימפריה הרוסית) בשנת 1896. למד משחק בבית הספר הדרמטי בוורשה. שיחק וביים בפולנית בתיאטרון האומנותי "צֶנְטְרָל" בפולין וכמו כן שיחק ביידיש בתיאטרון של אסתר רחל קמינסקה. שיחק בתיאטרון הרוסי ולמד בימוי אצל בוריס גלגולין.

ב-1920 שב לפולין מרוסיה יחד עם רעייתו הראשונה אידה קמינסקה, והיה מבכירי הלהקה הווילנאית כבמאי ומעבד מחזות. היה מראשוני במאי הקולנוע בשפה היידיש, והוא שעמד מאחורי שתי הגרסאות הקולנועיות ל"תקיעת כף" (*Ślubowanie*): גרסת 1924, שבה השתתפו לייב קדישזון, יוסף בולוף, אידה קמינסקה, אסתר רחל קמינסקה ועוד, וגרסת 1937. באותה שנה ביים גם את הסרט "פריילעכע קבצנים" (יידיש: "הקבצנים העליזים"; בפולנית: *Weseli biedacy*) בכיכובם של דז'יגאן ושומאכער.

מנישואין עם אידה קמינסקה נולדה השחקנית רות טורקוב (קמינסקה). לאחר גירושיו נשא לאישה את השחקנית דינה בלומנפלד אשר לימים, לאחר גירושיו ממנה, נישאה לאחיו של זיגמונט, השחקן והבמאי יונס טורקוב.

בשנת 1940 נמלט מאירופה לברזיל, וייסד שם את התיאטרון "אוֹס קומדיאנטס" (Os Comediantes), שבו ביים ושיחק בפורטוגזית.

עלה לישראל בשנת 1952 וייסד בארץ תיאטרון ביידיש שנקרא "תיאטרון עממי". באותה שנה (1952) העלה הצגת יחיד: "לחיים חדשים". בשנת 1953 העלה התיאטרון הצגה בעברית של יהושע בר יוסף. בשנים אלה הרבה לנסוע כדי לביים ולהופיע בברית המועצות, ברומניה, בארצות הבלטיות, באוסטרליה, ובמרכז ודרום אמריקה.

ייסד יחד עם השחקן והמחזאי מאיר ינאי את תיאטרון "זוטא" (1958–1967), והיה במאי התיאטרון הקאמרי של תל אביב.

ב-1950 פרסם אוטוביוגרפיה בשלושה כרכים בשם "פראגמענטן פון מיין לעבן" ("קטעים מחיי").

טורקוב נפטר ב-20 בינואר 1970, ותרם את גופתו למדע. במהלך חייו כתב טורקוב כתריסר מחזות.
שניים מאחיו נודעו כסופרים ועיתונאים: מרק טורקוב ויצחק טורקוב-גרודברג.

הכרה
----

טורקוב היה הראשון שלו הוענק פרס שומאכר למי שמהווה גשר בין ישראל לגולה (1956). בנוסף זכה בפרס עיריית תל אביב לאמנות הבמה, במלאת חמישים שנה לפעילותו הבימתית (1966).

בשנת 2006 קראה עיריית תל אביב רחוב על שמו.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק טורקוב-גרודברג, **זיגמונט טורקאוו**, תל אביב: דפוס אורלי, תש"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיגמונט טורקוב** בוויקישיתוף

* זיגמונט טורקוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* זיגמונט טורקוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אל"ף שי"ן, זיגמונט טורקוב (40 שנה לפעלו התיאטרוני), דבר, 22 בפברואר 1957
* זיגמונט טורקאוו (1896-1970), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר א. פוירשטיין, אני הנאשם בתיאטרון העממי, הצופה, 5 ביוני 1953
2. ↑  נפטר זיגמונט טורקוב, "מעריב", 21 בינואר 1970.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269178105171
* BnF: cb16170845s (data)
* CiNii: DA19084232
* GND: 119271796
* ISNI: 0000 0000 8381 5125
* LCCN: no2002106999
* SELIBR: 241833
* SUDOC: 192881663
* VIAF: 50032079
* WorldCat: lccn-no2002106999

 |
**חזב א-תחריר** הוא ארגון טרור פאן-אסלאמי ופונדמנטליסטי שמטרתו המוצהרת היא הקמתה מחדש של הח'ליפות האסלאמית, אשר לטענת הארגון תאחד את העולם המוסלמי, וכן החלת השריעה בכל רחבי העולם.

היסטוריה
--------

חזב א-תחריר נוסד בשנת 1953 כארגון פוליטי במזרח ירושלים שהייתה תחת שליטה ירדנית, על ידי תקי א-דין א-נבהאני, מלומד מוסלמי מחיפה שהתחנך במצרים ושימש כקאדי בימי המנדט הבריטי. א-נבהאני פיתח תוכנית ו"טיוטה לחוקה" עבור הח'ליפות. הארגון פעיל במעל ל-50 מדינות, ומעריכים שמספר חבריו בין עשרות אלפים עד מיליון. הארגון פעיל במדינות מערביות, כולל בריטניה, וגם במספר מדינות ערביות ומדינות מרכז אסיה, אם כי הארגון הוצא מהחוק במספר מדינות. החברים נפגשים בדרך כלל במעגלי לימוד פרטיים קטנים. במדינות שבהן הארגון איננו בלתי חוקי, חברי הארגון פעילים גם באמצעי התקשורת ומארגנים עצרות וכנסים.

הארגון כיום אינו חוקי בבנגלדש, בריטניה, סין, גרמניה, רוסיה, טורקיה, אינדונזיה, ובכל מדינות ערב מלבד לבנון, תימן ואיחוד האמירויות הערביות.

הפגנה של הארגון בקופנהגן

ראו גם
------

* דמוקרטיה אסלאמית
* האחים המוסלמים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חזב א-תחריר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של חזב א-תחריר

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים איסרוביץ, ‏ארגון אסלאמי קיצוני שקרא למדינות ערביות לפלוש לישראל הוצא מחוץ לחוק בבריטניה, באתר מעריב אונליין, 25 בינואר 2024

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262636205171
* GND: 6013401-X
* ISNI: 0000 0001 2114 110X
* LCCN: nr92020711
* SUDOC: 158516001
* TDVİA: hizbut-tahriril-islami
* VIAF: 158509103
* WorldCat: lccn-nr92020711

 |
**תומאס פ. טיפאני** (באנגלית: **Thomas P. Tiffany**; נולד ב-30 בדצמבר 1957) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מחוז הקונגרס השביעי של מדינת ויסקונסין החל ממאי 2020. מחוז הקונגרס השביעי הוא הצפוני והגדול ביותר במדינה מבחינת שטח ובתחומו נמצאים עשרים ממחוזות ויסקונסין. לשעבר חבר הסנאט של מדינת ויסקונסין.

ביוגרפיה
--------

טיפאני נולד בעיר ואבאשה (Wabasha) שבדרום מדינת מינסוטה, וגדל בחווה לגידול בקר הסמוכה לעיר אלמווד שבוויסקונסין בצוותא עם חמישה אחים ושתי אחיות. ב-1976 הוא השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון אלמווד וב-1980 קיבל תואר ראשון בכלכלה חקלאית מאוניברסיטת ויסקונסין–ריבר פולס. טיפאני ניהל את מחלקת הנפט של קואופרטיב חקלאי השוכן בפליינוויו (Plainview) שבמינסוטה, זאת בטרם העתיק את בית מגוריו למינאוקווה שבוויסקונסין במטרה לנהל את תפוצת הנפט של חברת "זנקר" בשנת 1988. מאז 1991 הוא ורעייתו, כריס, מתפעלים עסק לטיולים.

בשנים 2009–2013 כיהן טיפאני כמפקח על העיר ליטל רייס, והיה חבר ממונה בתאגיד לפיתוח כלכלי של מחוז אוניידה. בשנים 2004 ו-2008 הוא התמודד לייצוג מחוז הבחירה ה-12 בסנאט של מדינת ויסקונסין, בפעם הראשונה נגד הסנאטור רוג'ר ברסקה ובפעם השנייה מול ג'ים הולפרין, אך הפסיד בשתי הפעמים במערכת בחירות צמודה. בשנת 2010 התמודד לאספה המדינתית של ויסקונסין, הבית התחתון של בית המחוקקים במדינה, לאחר שהתפנה מושב באספה בידי מחוקק שפרש מתפקידו. טיפאני זכה בבחירות המקדימות, ובהמשך גבר על ג'יי שמלינג, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ברוב של כ-58% לעומת כ-42% מקולות הבוחרים.

ב-2012 טיפאני בחר שלא להתמודד מחדש לאספה המדינתית של ויסקונסין, ובמקום זאת בפתח במסע בחירות לסנאט של ויסקונסין, בפעם השלישית. ביום הבחירות הכלליות שהתקיים ב-6 בנובמבר הוא גבר על יריבתו הדמוקרטית סוזן סומר ונבחר לסנאט.

לאחר שחבר הקונגרס המכהן שון דאפי התפטר ב-23 בספטמבר 2019 עקב אבחון בתו כחולה במחלת לב, טיפאני הודיע כי יתמודד בבחירות מיוחדות למושבו המתפנה בבית הנבחרים של ארצות הברית. טיפאני זכה במועמדת המפלגה הרפובליקנית ב-18 בפברואר 2020, ובבחירות הכלליות ניצב בפני התובעת העירונית טרישה זונקר. ב-12 במאי הוא נבחר לתפקיד. טיפאני נשבע לתפקידו בקונגרס ב-19 במאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טום טיפאני** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מסע הבחירות של טיפאני לבית הנבחרים (באנגלית)
* טום טיפאני באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סקוט באוור, Trump-backed Tiffany wins Wisconsin congressional race, באתר AP‏, 13 במאי 2020 (באנגלית)
2. ↑  מייגן סטרינגר, 7th Congressional District: Republican Tom Tiffany wins seat held by former Rep. Sean Duffy, beating out Tricia Zunker, באתר Wausau Daily Herald‏, 12 במאי 2020 (באנגלית)
3. ↑  Republican Tom Tiffany wins special congressional election in Wisconsin, באתר CBS News‏, 12 במאי 2020 (באנגלית)
4. ↑  AP‏, Trump-backed Tom Tiffany wins Wisconsin congressional race, באתר לוס אנג'לס טיימס, 12 במאי 2020 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: T000165

 |
**TV 2 נורווגיה** הוא ערוץ טלוויזיה נורווגי בבעלות TV 2 Group. הערוץ הוא שדרן הטלוויזיה המסחרית הגדול ביותר בנורווגיה. משרדו הראשי ממוקם בברגן. בערוץ החלו לשדר שידורי ניסיון ב-13 בנובמבר 1991 וכעבור כשנה הושקו שידורי הערוץ רשמית ב-5 בספטמבר 1992. בשנת 1992 התקבל ערוץ TV 2 כחבר באיגוד השידור האירופי. כמקובל, תוכניות בשפות זרות המשודרות בערוץ משודרות עם כתוביות, למעט דיבוב תוכניות לילדים.

היסטוריה
--------

בשנת 1990 אישר הפרלמנט הנורווגי, הסטורטינג, את הקמת ערוץ טלוויזיה אנלוגי פרטי נוסף. המונופול של תאגיד השידור הנורווגי, ה-NRK, נשבר בשנות ה-80 של המאה ה-20 עם הקמת הערוצים הפרטיים הראשונים בלוויין. הקבוצה "TV 2" שהוקמה על ידי מוציאים לאור נורווגים קיבלה את הרישיון לפיו היא תמומן רק משידור פרסומות וכי היא תוגבל על ידי NRK.

TV 2 החל את השידורים הרגילים שלו ב-5 בספטמבר 1992 עם שידור תוכניות כלליות. על מנת לשדר לכולם, היה על הערוץ למלא את חובות השידור הציבורי, כמו למשל ש-50% מתוכניותיו יהיו מקוריות ושיתרום להפצת התוכן המקורי בנורווגיה. עד מהרה הפך הערוץ למתחרה של NRK1. בתחילת שנות ה-2000 השיקה הקבוצה TV 2 סדרה של ערוצים נישתיים בכבלים ובלוויין. שידורים בחדות גבוהה התקיימו לראשונה ב-25 ביוני 2009.

עם הפסקת השידורים האנלוגיים ב-2010 הערוץ הפך לפתוח. מאז תחילת השידורים הדיגיטליים היבשתיים, ניתן לצפות בכל הערוצים הפרטיים הנורווגיים על ידי תשלום על חבילה בסיסית חודשית. השירות היחיד הזמין בחינם הוא שידורי NRK. בתמורה, מי שמשלם על שידורי TV 2 נהנה גם מצפייה בערוצים הנישתיים של הקבוצה.

בשנת 2020 עמד ממוצע הצפייה בערוץ על 16.9%, והיה השני הנצפה ביותר במדינה אחרי NRK1 בו צפו 35.7%.

TV 2 HD
-------

ערוץ TV 2 החל לשדר בחדות גבוהה ב-25 ביוני 2009. בתחילה, הערוץ היה זמין רק ב-RiksTV הארצית. כיום שידורי ה-HD משודרים בפורמט 720p50.

תוכניות
-------

התוכניות שמשודרות בערוץ TV 2 מיועדות לכולם, ומורכבות בעיקר ממהדורות חדשות, מגזינים, סדרות, סרטים ומפגשי ספורט.

### חדשות ומגזינים

מהדורות החדשות של TV 2 נקראות Nyhetene (בתרגום מנורווגית: "חדשות"). המהדורות הראשונות משודרות מדי יום בשעה 18:30 ו-21:00. אחרות משודרות בזמן תוכניות הבוקר.

### סדרות

TV 2 משדר סדרות אמריקאיות מפורסמות דוגמת האנטומיה של גריי או מחשבות פליליות. כמו כן משודרות גם הפקות נורווגיות מקוריות.

### ספורט

ל-TV 2 היו זכויות השידור לאולימפיאדת סוצ'י ב-2014, לטור דה פראנס ול-4 מאליפויות אירופה בכדורגל.

ערוצים אחים
-----------

מאז ראשית שנות ה-2000, ל-TV 2 ערוצים נושאיים שונים, בכבלים, בלוויין ובטלוויזיה הדיגיטלית:

* **TV 2 Zebra**: הערוץ החל לשדר ב-24 בינואר 2004. מיועד לקהל הגברי ומבוסס על בידור.
* **TV 2 Nyhetskanalen**: ערוץ חדשות. החל לשדר ב-2007.
* **TV 2 Sportkanalen**: ערוץ ספורט שהושק בשנת 2007. יש לו עוד חמישה ערוצים נוספים תחת המותג ספורט 2 פרימיום.
* **TV 2 Livsstil**: ערוץ המכוון לקהל הנשי. הושק ב-2015.
* **TV 2 Humor**: ערוצים המשדר תוכניות קומדיה. הוחלף על ידי ערוץ TV 2 Filmkanalen, שהוא ערוץ סרטים.

ראו גם
------

* TV 2
* TV3
* TV6

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **TV 2** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של TV 2
* TV 2, ברשת החברתית פייסבוק

* TV 2, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Market shares Norweigian TV channels, media norway
**אוטו "שלוימה" פישר** (בגרמנית: **Otto "Schloime" Fischer**;‏ 1 בינואר 1901 – 1 ביולי 1941) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי-אוסטרי ששיחק בעמדת חלוץ שמאלי. היה שחקן נבחרת אוסטריה בכדורגל (7 משחקים). נרצח במהלך טבח לייפאיה, בלטביה.

ביוגרפיה
--------

פישר נולד וגדל בווינה, בן למשפחה יהודית, בנם של נטי פישר (לבית משפחת פוקורני; נולדה בבטלי, מוראביה ב-1870) והיינריך פישר (נולד ביביצ'קו, מוראביה ב-1860).

### קריירה כשחקן כדורגל

בשנים 1921–1920 הוא שיחק בקבוצת הרטה וינה, בשנת 1921 שיחק בקבוצת קארלס באדר, בשנים 1926–1923 הוא שיחק בקבוצת פירסט וינה ובשנים 1930–1926 שיחק בקבוצת הכח וינה.

#### נבחרת אוסטריה

פישר שיחק כדורגל בנבחרת אוסטריה בין השנים 1923–1928 והשתתף ב-7 משחקים.

פציעה בברך סיימה את קריירת המשחק המקצועני שלו.

### קריירה כמאמן כדורגל

פישר אימן את קבוצת נאפולי בעונת 1928/1929, אך הוחלף על ידי ג'ובאני טרילה. בשנים 1930–1931 אימן את פ.ק מצ'ווה שבאץ' בסרביה. בשנים 1932–1934 אימן את DSV סאז בצ'כיה ובשנים 1941–1936 אימן את קבוצת קונקורדיה זאגרב.

בשנת 1936 עבר לפישר אמן בלטביה את קבוצת הכדורגל אולימפיה לייפאיה. בהדרכתו, הקבוצה לא הפסידה משחק כשהיא זכתה בתואר האליפות בעונה הראשונה שלו, ושוב ב-1938 וב-1939.

פישר נרצח במהלך טבח לייפאיה ב-1 ביולי 1941.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* אוטו פישר, באתר Liepaja Jewish Heritage Foundation (באנגלית)
* אוטו פישר, באתר National Football Teams (באנגלית)
* אוטו פישר, באתר EU-Football.info (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1280956089
* VIAF: 3836167764340313890002
* WorldCat (עם VIAF): 3836167764340313890002

 |
**ליר כץ** (נולדה ב-4 בינואר 1993) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

ליר כץ נולדה וגדלה בתל אביב. למדה בתיכון א' לאמנויות תל אביב במגמת מחול, שירתה כמדריכה במוזיאון הפלמ"ח, ולאחר שירותה הצבאי עברה להתגורר בניו יורק, שם למדה מחול בבית הספר ״פרידאנס קפזיו סנטר״.

קריירה
------

בשנת 2005, בגיל 12, שיחקה בסדרה "פרשת השבוע" שכתב ארי פולמן וביים רני בלייר. בלייר סיפר כי ליר ליוותה את חברתה לאודישן ולא התכוונה להיבחן בעצמה, אך כשהבחין בה ביקש ממנה לקרוא איתו את הסצנה, ובחר בה.

בשנת 2011 שיחקה בסרט "מבול" שביים גיא נתיב, לימים זוכה האוסקר, בו השתתפה בין השאר לצד רונית אלקבץ, מיכאל מושונוב ויואב רוטמן.

בשנת 2020, לאחר ששבה לארץ, לוהקה להצגה ״מתאבל ללא קץ״ שכתב חנוך לוין ועלתה בתיאטרון הקאמרי בבימוי ארי פולמן, אשר הכיר אותה עוד מתפקידה בפרשת השבוע. בשנת 2021 החלה לשחק בסדרת הדרמה קומית "המפקדת" המשודרת ב-כאן 11, בתפקיד שמרית כץ, טירונית אשר למדה בתיכון עם נועה – גיבורת הסדרה – ומעוררת את סקרנותה המינית.

בשנת 2022 שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה ״בלוברי״ מאת ובבימוי נטלי צוקרמן במסגרת פסטיבל עכו, וזכתה בפרס השחקנית.

בשנת 2023 שיחקה בסדרת המתח ״מלאך משחית״ שנוצרה על ידי נח סטולמן, ובה היא משחקת בתפקיד ידידה – נערה צעירה ומבריקה, המנווטת את דרכה בתוככי הקהילה האדוקה, תוך גילויי מרדנות. כמו כן, באותה שנה השתתפה ההצגה ״דור בא״ מאת מעין אבן, לצד אורי גוטליב ונינה קוטלר. עוד באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "השגרירות".

חיים אישיים
-----------

ליר מתגוררת בתל אביב-יפו יחד עם בן זוגה האמן אנדרס גורביץ׳.

קישורים חיצוניים
----------------

* אביב וינברגר, ליר כץ ("המפקדת"): "אני אוהבת דוסי שיק וגם את הקיצון השני", באתר ynet, 29 באפריל 2022
* ליר כץ, ברשת החברתית אינסטגרם

* ליר כץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  המלכה ליר - וואלה! תרבות, באתר וואלה!, ‏2021-05-07
2. ↑  ״אירוע תיאטרוני נוגע ללב״: אלו הזוכים בפסטיבל עכו הבינלאומי לתיאטרון, באתר www.israelhayom.co.il
3. ↑  המחזה "דור בא" - "על הדור האבוד והמפונק שלי, ואני לא בהכרח חושב שזה רע" | כלכליסט, באתר calcalist, ‏2023-01-03
Tux כפי שצויר במקור על ידי לארי יואינג
**טַקְס** (Tux) הוא הדמות הרשמית של מערכת הפעלה גנו/לינוקס. טַקס, שנוצר על ידי לארי יואינג (Larry Ewing) בשנת 1996, הוא פינגווין שמנמן הנראה שבע רצון ומסופק.

הרעיון שה"קמע" של לינוקס יהיה פינגווין היה של לינוס טורבאלדס, היוצר של לינוקס. הוא רצה שהקמע יהיה של פינגווין, כי הוא ניסה למצוא משהו חמוד שיתקשר ללינוקס, וחשב על פינגווין שמנמן שזה עתה סיים לאכול ארוחה מלאה. פינגווין היא החיה האהובה על לינוס, למרות שהוא ננשך בעבר על ידי פינגווין קטן. האדם הראשון שהחליט לקרוא לטקס בשם זה הוא ג'יימס היוז (James Hughes). הוא טען שטקס הוא קיצור של "היוניקס של טורבאלדס" ("**T**orvalds' **U**ni**x**").

טקס עוצב כחלק מהתחרות לעיצוב הלוגו של לינוקס. תמונות של מתחרים נוספים בתחרות ניתן למצוא באתר התחרות לעיצוב הלוגו של לינוקס. הלוגו המנצח נוצר על ידי לארי יואינג בעזרת GIMP (תוכנה חופשית לגרפיקה) והופץ תחת התנאי הבא:

"הרשות להשתמש ו/או לערוך תמונה זו נתונה כל עוד ניתן קרדיט לי - lewing@isc.tamu.edu ול־GIMP, אם מישהו שואל".
ישנם משחקים רבים שבהם טקס הוא הדמות הראשית:
TuxRacer, SuperTuxKart, Tux Paint, Tux Typing, Tux of math command.

בחלק מהמשחקים הוחלט ליצור דמות נשית של טקס, כאשר לבסוף נוצרו שתי דמויות תחת השם גוון (Gown) או פני (Penny). גוון היא טקס בצבע ורוד, קצת פחות שמנה ממנו, לבושה בחצאיות קצרות ויש לה סרטים בשיער. פני, לעומת זאת, היא סגולה ולבנה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **Tux** |
**ראנג'לו יאנגה** (בהולנדית: **Rangelo Janga**; נולד ב-16 באפריל 1992) הוא כדורגלן הולנדי-קוראסאואי המשחק בעמדת החלוץ בנאה סלמיס פמגוסטה.

קריירת מועדונים
---------------

יאנגה התחיל את קריירת הכדורגל שלו בווילם II. ב-26 בספטמבר 2010 עלה לקבוצה הבוגרת בהפסד 2-1 לנאק ברדה. בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה ההולנדית השנייה. במהלך עונת 2011/2012 יאנגה הושאל לאקסלסיור רוטרדם.

בשנת 2014 חתם באומוניה ארדיפו מהליגה הקפריסאית השנייה במדיה שיחק עונה. בשנת 2015 יאנגה חתם בדורדרכט.

בשנת 2016 חתם בא.ס. טרנצ'ין מליגת העל הסלובקית.

בינואר 2018 הצטרף לגנט מליגת העל הבלגית.

ביולי 2018 יאנגה חתם באסטנה מליגת העל הקזחית תמורת 1.2 מיליון אירו וזכה עמה בשני אליפויות. בהמשך הושאל לניימכן, לוגאנו ואפולון לימסול.

ב-14 בספטמבר 2023 חתם בבני סכנין מליגת העל.

בינואר 2024 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו יאנגה שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד. ב-23 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוראסאו בהפסד 1-0 לברבדוס.

תארים
-----

אסטנה
* ליגת העל הקזחית: 2018, 2019

אפולון לימסול
* ליגת העל הקפריסאית: 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראנג'לו יאנגה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון בן דור, ‏ראנג'לו יאנגה חתם רשמית בבני סכנין, באתר ONE‏, 14 בספטמבר 2023

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ראנג'לו יאנגה"**.