**האימפריה הרומית הקדושה** (בלטינית: **Sacrum Romanum Imperium**, בגרמנית: **Heiliges Römisches Reich**, באיטלקית: **Sacro Romano Impero**), או בשמה המאוחר - **הרייך הראשון** (וגם HRE לעיתים באנגלית), הייתה אימפריה שהתקיימה במרכז אירופה ובמערבה לאורך ימי הביניים והעת החדשה. האימפריה צמחה בחלקה המזרחי של האימפריה הפרנקית, לאחר שזאת חולקה בהסכם ורדן (843), והתקיימה קרוב לאלף שנים, עד לפירוקה בשנת 1806 בעקבות תבוסת האימפריה בקרב אוסטרליץ.

על אף שמרכז האימפריה היה בגרמניה ובאוסטריה לאורך רוב שנות קיומה, האימפריה לא הייתה גרמנית בלבד, ובשיאה שלטה על כל מרכז אירופה.

שם
--

שמה של האימפריה המורכב משלוש המילים "אימפריה", "רומית" ו"קדושה" נמצא בשימוש מתקופת שלטונו של פרידריך ברברוסה:

> 
> sacrum imperium et diva res publica
> 
> 
> אימפריה קדושה וחבר העמים הקדוש
> 
> 
> 
> 

בשנת 1034 כונו השטחים שבבעלותו של הקיסר קונראד השני בשם **האימפריה הרומית**, ב־1157 היה שמם **האימפריה הקדושה**. תחילת השימוש במונח האימפריה הרומית הקדושה מתוארכת לשנת 1254, ואילו השימוש בביטוי **האימפריה הרומית הקדושה של האומה הגרמנית** (בלטינית: Sacrum Imperium Romanum Nationis Germanicae) (בגרמנית: Heiliges Römisches Reich Deutscher Nation) הופיע לראשונה בשנת 1512, לאחר שעבר וריאציות אחדות בסוף המאה ה־15.

בשפת היומיום אנשי העם השתמשו במילה "האימפריה", "heiliges Reich" (הרייך הקדוש) ובפעמים אחרות Römisches" Reich" (הרייך הרומאי). לעת סוף ימי הביניים חלו שינויים נוספים בשם, כשהאימפריה לפעמים מכונה (בהטיות לשוניות שונות) "dem heiligen Römischen Reich und Deutschen Landern" ולפעמים "dem heiligen Reiche und deutscher Nation" ("האימפריה הרומית הקדושה והארצות הגרמניות" ו"הרייך הקדוש והאומה הגרמנית" בהתאמה).

הגדרתה של האימפריה
------------------

אף בני הזמן התקשו להגדיר את מהותה של האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1667 כתב סמואל פופנדורף:

> 
> נותר לנו, אם כן, לקרוא לגרמניה גוף שאינו כפוף לאף כלל, המזכיר מפלצת.
> 
> 
> 
> 
> המקור בלטינית
> Nihil ergo aliud restat, quam ut dicamus Germaniam esse irregulare aliquod corpus et monstro simile
> — De statu imperii Germanici
> 

הפילוסוף הצרפתי וולטר תיאר מאוחר יותר את האימפריה כך ש"האימפריה הרומית הקדושה אינה קדושה, או רומית, או אימפריה".
מחד, האימפריה מעולם לא הייתה מדינת לאום. חרף מוצאם האתני-גרמני של מרבית שליטיה ונתיניה, כבר מראשית האימפריה ישבו בשטחה קבוצות אתניות רבות. מוצאן של משפחות אצולה חשובות ושל רבים מבעלי המשרות באימפריה היה מקהילות שאינן דוברות גרמנית. בשיא כוחה, החזיקה האימפריה במרבית השטחים בהן שוכנות גרמניה, אוסטריה, סלובניה, שווייץ, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, צ'כיה, כמו גם מזרח צרפת, צפון איטליה ומערב פולין. הלשונות המדוברות בה כללו, לצד הגרמנית על ניביה השונים, גם שפות סלאביות רבות, כמו גם השפות שהפכו לאיטלקית ולצרפתית המודרניות.

מאידך, האימפריה לא הייתה קונפדרציה רופפת בלבד. אידיאל הרייך (Reich), שהיה ביסודה של האימפריה לאורך רוב שנות קיומה, לא רק שתבע ממשלה קבועה בטריטוריה ברורה, אלא אף שיווה לאימפריה הילה נוצרית חזקה (ומכאן הכינוי "קדושה"). למעשה, עד 1508, נזדקקו המלכים הגרמנים לאישורו המפורש של האפיפיור, נציג האל עלי אדמות, על מנת שיוכתרו כקיסרי הרייך. הרייך, אם כן, היה בבחינת גשר בין קונפדרציה מדינית לבין ישות דתית-רוחנית.

מבחינה דתית, הייתה האימפריה הרומית הקדושה, כפי שניתן להסיק משמה, נוצרית רומית קתולית. אך עם חדירתם של זרמים פרוטסטנטיים, שמצאו את דרכם גם בקרב שכבת ההנהגה לקראת המחצית השנייה של המאה ה־16, הסכימו שליטי מדינות האימפריה דה פקטו, על סובלנות וקבלה הדדיים, וכל שליט יכול היה להכריע על דתה הרשמית של מדינתו, מדיניות זו נוסחה בפתגם הלטיני: "cuius regio, eius religio", כלומר: לאשר לו הארץ, לו הדת.

מעמד הקיסר באימפריה
-------------------

בראש האימפריה עמד שליט חזק בעל מעמד הנגזר מהכרתו של האפיפיור בו, המיוחסת בנצרות לחסד האל. למען העצמת סמכותו של האירוע נבחר תאריך ייחודי: 25 בדצמבר, חג המולד. מעמד המלך נגזר מהקשר ההדוק לכנסייה הקתולית המכירה בו.

מבנה ומוסדות
------------

החל משיא ימי הביניים ואילך, עמדה האימפריה בסימן מאבקי כוחות בין שליטי הטריטוריות השונות המרכיבות אותה, ובינם לבין השלטון הקיסרי. בניגוד לשליטים בחלקה המערבי של הממלכה הפרנקית, שהפך מאוחר יותר לצרפת, קיסרי האימפריה הרומית הקדושה מעולם לא הצליחו לקיים שלטון בפועל באדמות שבבעלותם. במקום זה, הקיסרים נאלצו להעניק סמכויות רחבות יותר ויותר לדוכסים ולנסיכים של אותן אדמות. תהליך זה, שראשיתו במאה ה־12, הגיע במידה זו או אחרות לסיומו עם כינון שלום וסטפליה בשנת 1648.

רשמית, בראש הרייך עמד מלך, שהוכתר לקיסר על ידי האפיפיור (עד 1508), אשר שלט - להלכה, ולא למעשה - באחוזות הקיסריות (Reichsstände). בנוסף ההשפעה הדתית הקתולית האפיפיורית על האימפריה הייתה עצומה עד כדי כך בגודלה כך שיותר מ־10% מכלל תושבי האימפריה היו נזירים/כמרים/בישופים/ארכיבישופים וכדומה.

הממלכה המזרחית, כלומר האימפריה הרומית הקדושה, לא הייתה "גרמנית" כשם שהייתה "קונפדרציה" של השבטים הגרמאנים, כשהחשובים שבהם היו הפרנקים, הבווארים, האלמנים והסקסונים. נראה כי האימפריה שרדה כאיחוד מדיני בעיקר לנוכח השפעתם האישית הרבה של המלך היינריך הראשון ובנו אוטו הגדול. אף על פי שלהלכה נבחרו על ידי מנהיגי השבטים הגרמאניים, בפועל היו מסוגלים לקבוע את יורשיהם. עובדה זו השתנתה לאחר מותו של היינריך השני בשנת 1024, מבלי שהותיר אחריו צאצאים. קונראד השני, הראשון לקיסרים בני השושלת הסאלית, נבחר באותה שנה. הבחירה הייתה שילוב של השפעה אישית, סכסוכים בין־שבטיים, דיני ירושה וכן תמיכתם של מנהיגים מקומיים, שיימנו בסופו של דבר על מסגרת הבוחרים הקיסרית.

### המלך הגרמני

הכתרתו האפיפיורית של קרל הגדול לקיסר בשנת 800 כוננה מסורת עבור המלכים הבאים. הכתרה זו הייתה תגמול על הסיוע שהעניק קרל לאפיפיור כנגד מרד תושבי רומא, אירוע שיצר את התפיסה של הרייך כמגן הכנסייה.

המינוי לקיסר היה כרוך לרוב בכהונה קודמת כ"מלך הגרמנים" (Deutscher König). מלכי הגרמנים נבחרו בהצבעה; במאה התשיעית הבוחרים היו מנהיגי חמשת השבטים הגרמאנים (הפרנקים, הסקסונים, הבווארים, השוואבים והתורינגים). מאוחר יותר היו אלה שליטיה החילוניים והדתיים של נסיכויות הממלכה, ולבסוף הקורפירסטן (Kurfürsten, "הנסיכים הבוחרים"). מסגרת זו הוקמה בשנת 1356. תחילה, היו שבעה נסיכים בוחרים; המספר עבר שינויים מעטים במאות הבאות.

עד 1508, נהוג היה כי מלך הגרמנים הנבחר עולה לרומא, שם הוכתר לקיסר על ידי האפיפיור. פעמים רבות שלב זה התעכב שנים אחדות, במיוחד כאשר המלך היה טרוד בעיסוקים אחרים, לרבות סכסוכים צבאיים ופוליטיים במדינתו. עיכובים נוספים עשויים היו לנבוע ממתיחות בין המלך לאפיפיור עצמו. החל מימי אוטו השלישי, תוארם של שליטי האימפריה עד להכתרה לקיסרים היה גם מלך הרומאים.

גרמניה והיישויות המדיניות שקדמו לה החלה את דרכה כמקטע המזרחי של הממלכה הפרנקית, אשר נחצתה על ידי חוזה ורדן בשנת 843. שליטי הטריטוריה כינו את עצמם rex Francorum - מלך הפרנקים, ואחר כך רק rex - מלך. ההתייחסות ל"גרמנים" כאומה לא הופיעה עד המאה האחת־עשרה, כאשר האפיפיור גרגוריוס השביעי כינה את אויבו היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כ-rex teutonicorum, מלך הטווטונים במטרה לתייג אותו כזר. מלכי גרמניה הגיבו בעקביות בכך שכינו עצמם rex Romanorum - מלך הרומאים, במטרה להדגיש את השלטון האוניברסלי שלהם. תואר זה נשאר עד תום האימפריה בשנת 1806, אם כי לאחר 1508 השליטים הוסיפו לתארם גם את התואר "מלך גרמניה".

קיסר האימפריה לא היה מסוגל לשלוט באופן עצמאי, קל וחומר אבסולוטי, על האימפריה כולה. כוחו הוגבל משמעותית על ידי המנהיגים המקומיים השונים; לאחר המאה ה־15, היה הרייכסטאג של האימפריה הרומית הקדושה (אנ') לגוף המחוקק של האימפריה, גוף מורכב שהתכנס באופן בלתי סדיר – בהתאם לבקשת הקיסר – במקומות שונים. רק אחרי 1633 קיבל הרייכסטאג מעמד של מוסד קבוע.

עד זמנו של אוטו השלישי (מלך 983, קיסר 996–1002), מקובל היה כי המלכים והקיסרים ישהו בעיקר באדמות מוצאם, ושם יקימו את ממשלתם. אוטו השלישי לא בחר במושב קיסרי קבוע, אלא נדד עם פמלייתו ברחבי הבישופויות באימפריה. בנוסף, יורשיו של אוטו, היינריך השני, קונראד השני והיינריך השלישי, פיקחו ומינו בעצמם את הדוכסים והנסיכים של הטריטוריות ברחבי האימפריה.

### האחוזות הקיסריות

טריטוריה נחשבה לאחוזה קיסרית, אם על פי המשפט הפיאודלי לא הייתה כפופה לכל סמכות חיצונית אחרת מלבד זו של קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ושליטיה המקומיים נתפסו כזוטרים. האחוזות הקיסריות כללו:

* שטחים הנמצאים תחת שליטתו של נסיך או דוכס מקומיים, ובמקרים אחדים - של מלך מקומי. (מלבד בוהמיה, קיסרי האימפריה הרומית הקדושה לא הורשו לשמש במקביל לתפקידם כמלכים של נחלות בתוך האימפריה. ממלכות חיצוניות הורשו לעשות זאת, כמו ממלכת בריטניה הגדולה, ששליטיה שימשו גם כנסיכים בוחרים של נסיכות הבוחר מהנובר).
* מחוזות דתיים שהונהגו על ידי הגמון (בישוף) או על ידי נסיך-הגמון. במקרה האחרון, נהנה השליט מעוצמה דתית ומדינית כאחת (קיסרופאפיזם). נסיך־הגמון בולט באימפריה הרומית היה ארכיבישוף מיינץ (Mainz).
* ערים חופשיות קיסריות, תחת שלטונו הישיר של הקיסר, שאינן כפופות למרותו של שליט או בישוף מקומי.

מספר הטריטוריות היה רב, ובזמן שלום וסטפליה כבר מנה מאות אחדות. גודלן של רבות מהן לא עלה על יותר מקילומטרים-רבועים ספורים. מסיבה זו יש המכנים את האימפריה "שטיח טלאים" (Flickenteppich).

סוגי האחוזות הקיסריות
* טריטוריה הכפופה לנסיך בוחר
* נסיכות
* דוכסות
* רוזנות
* מחוז (*Reichsgrafschaften)*
* עיר חופשית אימפריאלית (*Reichsstädte)*
* אדנות (*freie Herrschaften)*
* כפר חופשי (*Reichsdörfer)*
* טריטוריה כנסייתית (*praelaturae)*

### הרייכסטאג של האימפריה הרומית הקדושה

הדיאט האימפריאלי (הרייכסטאג) הורכב במאה ה־13 משני בתים: בית האלקטורים ובית הנסיכים, שתפקידם היה לייעץ לקיסר בנושא פעולותיו והחלטותיו. לעיתים קרובות השתתפו גם נציגים של הערים האימפריאליות באסיפות, אך לא הוכרו רשמית כחלק מהרייכסטאג עד שנת 1489. ההרכב של האספה היה:

1. בית האלקטורים: כל ששת הנסיכים הבוחרים חוץ מממלכת בוהמיה (שלקחה חלק רק בבחירות של קיסר חדש).
2. בית הנסיכים.
3. בית הנכסים האימפריאליים.

האספה משנת 1356 בה נחתמה בולת הזהב התנהלה כך.

בידי הארכיקנצלר (archichancellor) האימפריאלי (שהיה גם ארכיבישוף מיינץ), הייתה הסמכות לזמן את נציגי הנכסים האימפריאליים לאספה. עם זימון הנציגים לאספה, היה עליהם לדון ביחד, להגיע לכלל החלטה ולהגיש הצעה לקיסר כדי שיוכל לדון בה. הקיסר, או לעיתים נציגו, היו יכולים לקבל את ההצעה או לסרב לה. כלומר, אף לא אחד מן הגופים היה יכול לאשר חוק מלבד הקיסר.

### הרכב פוליטי

בשנת 1500 ביצע קיסר האימפריה הרומית הקדושה מקסימיליאן הראשון רפורמות בהרכב הפוליטי של האימפריה, ויצר מושג המכונה בעברית "מעגל" (בגרמנית: Reichskreis). מטרתו של המעגל הייתה לשמור על התקינות והסדר הפוליטי המיטבי ביותר באימפריה על כל מחוזותיה השונים. הממונה על כל מחוז נקרא נסיך בשם קרייסאוברסט (Kreisoberst) כל מעגל הורכב ממחוזות, דוכסויות וכדומה. תחילה (בשנת 1500) הוקמו שישה מעגלים לאימפריה, והם:

* שוואביה
* פרנקוניה
* בוואריה
* סקסוניה העליונה
* וסטפאליה
* סקסוניה התחתונה

בשנת 1512 נוספו:

* ריין
* אוסטריה
* בורגונדיה
* סקסוניה

### מוסד הנסיכות הבוחרת

האימפריה הרומית הקדושה הייתה מונרכיה נבחרת בה הקיסר שלט בחסדי האל.

הקיסרים נבחרו על ידי הנסיכים הבוחרים. מקור התפקיד הוא מהשבטים הגרמאניים, שם המונרך היה נבחר על ידי גברים בלבד מתוך האצולה. בשיטת הנסיכים הבוחרים, רק לשבע נפות של האימפריה הרומית הקדושה הייתה רשות לשלוח נציג אל הכינוסים, שבהם נבחר המלך הגרמני (ובהמשך גם הקיסר). הפירוט הראשון לנפות בעלות נסיך בוחר הוא מהמאה ה־13 (במכתב מאת האפיפיור אורבנוס הרביעי), שמציין שלוש נפות דתיות וארבע נפות חילוניות. לשש נפות הייתה זכות להשתתף במפגשים באופן סדיר, ואילו ממלכת בוהמיה הייתה זכאית רק במקרים מיוחדים.

להלן טבלה המציגה את הנפות הבוחרות לאורך ההיסטוריה של האימפריה:

| שם נפה | סמל הרלדי | סגנון שלטוני | בירה | אזכור ראשון כחלק מהנפות הבוחרות | שם נפה | סמל הרלדי | סגנון שלטוני | בירה | אזכור ראשון כחלק מהנפות הבוחרות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארכיבישופות מיינץ |  | רוחני | מיינץ | המאה ה־13 | נסיכות הבוחר מבוואריה |  | חילוני | מינכן | המאה ה־17 |
| ארכיבישופות טריר |  | רוחני | טריר, ארנברייטשטיין | המאה ה־13 | נסיכות הבוחר מהנובר |  | חילוני | הנובר | המאה ה־17 |
| ארכיבישופות קלן |  | רוחני | קלן | המאה ה־13 | נסיכות רגנסבורג |  | חילוני | רגנסבורג | תחילת המאה ה־19 |
| ממלכת בוהמיה |  | חילוני | פראג | המאה ה־13 | נסיכות הבוחר מזלצבורג |  | חילוני | זלצבורג | תחילת המאה ה־19 |
| נסיכות הבוחר מפפאלץ |  | חילוני | היידלברג, מנהיים, דיסלדורף | המאה ה־13 | הדוכסות הגדולה של וירצבורג |  | חילוני | וירצבורג | תחילת המאה ה־19 |
| נסיכות הבוחר מסקסוניה |  | חילוני | מייסן, ויטנברג, דרזדן | המאה ה־13 | נסיכות הבוחר מוירטמברג |  | חילוני | שטוטגרט | תחילת המאה ה־19 |
| מרקיזות ברנדנבורג |  | חילוני | ברדנבורג, ברלין | המאה ה־13 | נסיכות הבוחר מבאדן |  | חילוני | קרלסרוהה | תחילת המאה ה־19 |
|  |  |  |  |  | נסיכות הבוחר מהסן־קאסל |  | חילוני | קאסל | תחילת המאה ה־19 |

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **היסטוריה של האימפריה הרומית הקדושה**  

פסל של אוטו הגדול בכיכר השוק הישן של מגדבורג
היינריך הרביעי מחכה ומושפל בפני האפיפיור גרגוריוס השביעי
יצירה המתארת את דמותה של גראמניה ומתחתיה שבעת הסמלים ההרלדיים של נפות הנסיכים הבוחרים
בלאדווין פון לוקסמבורג – ארכיבישוף חשוב בתולדות טריר
פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר הגדול – מחשובי הנסיכים הבוחרים של האימפריה בהיסטוריה
קרל תאודור – נסיך בוחר חשוב בהיסטוריה של האימפריה
בולת הזהב של 1356 – פריט חשוב המציין את 7 הנפות בעלות הנסיכים הבוחרים של האימפריה
מנזר לורש (Lorsch) הוא מבנה ידוע בסגנון האדריכלות הקרולינגית (חלק ממאפייני סגנון תרבותי זה הופיע גם באדריכלות התקופה)
### מקרל הגדול ועד לאוטו הגדול (800–962)

לאחר שקרל הגדול הגדיל באופן ניכר את שטח האימפריה הפרנקית עליה הוא שלט, הוא הוכתר ב־25 בדצמבר 800 כקיסר הרומאי.

לואי החסיד ירש את קרל הגדול בגיל 35 ושלט 26 שנה. הוא המשיך את השימוש הכפול בתואר הקיסרי הרומאי והמלוכני הפרנקי שזכה בהם אביו. לואי החסיד היה שליט שותף עם בנו, לותאר הראשון.

ירושת לואי התחלקה בין שלושה מבניו, לותאר, לודוויג וקרל. אחרי מאבקים הגיעו להסכם חלוקת האימפריה, חוזה ורדן, שהותיר ללותאר להמשיך לשאת את תואר קיסר הרומאים, אך חילק את הטריטוריות עליהן שלטו כל אחד מהמלכים. נחלות המזרח בידי לודוויג הגרמני, נחלות המרכז בידי לותאר הראשון והמערב בידי קרל הקירח.

בחוזה מרסן (870) סופחו מדינות חדשות אל שלוש המדינות החזקות, פרנקיה המזרחית, פרנקיה המערבית וממלכת איטליה. הכתר הקיסרי נשאר באיטליה ועבר בידי מספר קיסרים עד הגעתו לברנגאר הראשון (אנ') בשנת 916.

היינריך הראשון בחר בבנו אוטו כיורש, ובשנת 936 הוכתר הלה למלוכה בעיר אאכן. בשנת 962 הוא הוכתר על ידי האפיפיור כקיסר (אוטו הראשון, בעתיד יכונה "אוטו הגדול"). רוב הכותבים רואים בהכתרה זאת את ייסוד האימפריה.

תחת שלטונו של אוטו האימפריה חוותה פריחה תרבותית, שלימים תזכה בשם "הרנסאנס האוטונאי" (אנ'). באימפריה בתקופתו היה שגשוג ושפע רב.

### מאבק האינווסטיטורה (המאות ה־11 וה־12)

 ערך מורחב – **מאבק האינווסטיטורה**  

מאבק האינווסטיטורה (מילולית: מסירת המשרה), היה מאבק בין האפיפיור לבין קיסר האימפריה הרומית הקדושה. המאבק הגיע לשיאו בזמן מלכותו של הקיסר היינריך הרביעי לבין גרגוריוס השביעי. עיקר המחלוקת הייתה על הסמכות למנות בישופים. היינריך הרביעי נדרש על ידי הכס הקדוש להפסיק למנות בישופים ולהותיר מינוי זה לכנסייה. הבישופים צידדו בקיסר. האפיפיור החרים את היינריך הרביעי וקרא להפרת שבועת האמונים של הנסיכים הבוחרים לקיסר. היינריך נאלץ לוותר והגיע אל טירת קנוסה, שם זכה להסרת החרם. ההליכה לקנוסה הפכה למטבע לשון, שמשמעותו כניעה ללחצים תוך השפלה.

המאבק לא תם והחרם חזר אחרי כשלוש שנים. היינריך הרביעי כבש את רומא בשנת 1084, אולם לאחר מכן באותה שנה הובס על ידי הנורמנים מסיציליה שתמכו בכס הקדוש. בקונקורדט וורמס ויתר הקיסר על מינוי בישופים.

### האימפריה מפרידריך ברברוסה ועד פרידריך השני (1152–1250)

פרידריך הראשון, הידוע בכינוי "ברברוסה" (באיטלקית אדום הזקן) הוכתר למלך הגרמני ב־4 במרץ 1152.

בנו, היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, נודע במהלך כרונולוגיית האימפריה כמבסס הראשון של הכוח האמפריאלי באי הסיצילי. הוא עשה מהלך זה לאחר שהתחתן עם קונסטנץ הראשונה. הוא כרת שלום עם היינריך הארי.

באותה עת תושבי סיציליה סלדו מהרעיון שמלך זר־גרמני ימלוך עליהם ומינו אדם אחר, בן מחוץ לנישואים של האח רוג'ר. היינריך יצא למסע כיבושים לאיטליה, ב־25 בדצמבר 1194 הוכתר בפלרמו למלך סיציליה. מלך אנגליה הכלוא ריצ'רד הראשון הסכים להפוך את אנגליה לאחוזה פיאודלית של היינריך השישי.

אוטו הרביעי, הידוע בכינויו "אוטו מבראונשווייג", היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה כנציג בית ולף.

הקיסר האחרון לבית הוהנשטאופן, פרידריך השני (הידוע גם בכינויו "פלא העולם"), הוא שגרם להתפרקותה של האימפריה.

### אחרי בית הוהנשטאופן: עלייתן של הנסיכויות (1250 עד תחילת המאה ה־15)

לאחר מותו של פרידריך השני בשנת 1250 לא הצליחה אף אחת מהשושלות המתחרות לתפוס את הכתר, ולכן נבחרו מלכים מבתים שונים. התקופה שבין 1246 (שנת בחירתם של היינריך ראספ ווילם השני, רוזן הולנד) ועד שנת 1273, אז נבחר רודולף הראשון, מלך גרמניה, מכונה על פי רוב האינטררגנום הגדול (התקופה שבין הקיסרים).

הקשיים בבחירת המלך הביאו להופעת אספת הנסיכים הבוחרים, גוף פוליטי קבוע המונה שבעה נסיכים בוחרים, אשר נוסד באופן רשמי בשנת 1356. אספה זו כללה את נסיך־הגמון מיינץ, נסיך־הגמון קלן, נסיך־הגמון טריר, מלך בוהמיה, דוכס סקסוניה, מרקיז ברנדנבורג, ורוזן פפאלץ.

השליטה הישירה באדמות הקיסריות לא שירתה עוד את צורכיהם של הקיסר או של הדוכסים. תחת זאת, מלכי האימפריה וקיסריה (החל מהמלך רודולף הראשון, מלך גרמניה) נשענו באופן הולך וגובר על האדמות שבשליטת משפחותיהם כאמצעי לביסוס כוחם. בניגוד לאדמות הקיסריות, שהיו מפוזרות ברחבי האימפריה ולכן קשות לניהול, השטחים המשפחתיים היו קומפקטיים יותר וקל היה לשלוט בהן. בשנת 1282 המלך רודולף הראשון החכיר את אדמות אוסטריה והשטיירמארק שבבעלותו – לבניו.

ב־1312, הוכתר הקיסר היינריך השביעי משושלת לוקסמבורג, כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. כל הקיסרים והמלכים ששלטו אחריו נשענו על אחוזות משפחותיהם (Hausmacht): הקיסר לודוויג הרביעי לבית ויטלסבאך (מלך 1314, קיסר 1328–1347) התבסס על נחלות משפחתו בבוואריה; קרל הרביעי לבית לוקסמבורג, נכדו של היינריך השביעי, שאב את עיקר עוצמתו מאדמותיו שבבוהמיה. בין המאות ה־13 וה־15 חל השינוי בטריטוריות המרכיבות את האימפריה, שהלכו וקיבלו מאפיינים של מדינות קדם־מודרניות.

### הרפורמה הקיסרית (המאה ה־15)

"חוקת" האימפריה עדיין לא הייתה מבוססת ברובה בראשית המאה ה־15. אף על פי שכמה ממוסדותיה ונהליה השלטוניים כבר נקבעו, הכללים שעל־פיהם התנהל שיתוף הפעולה בין הגורמים השונים באימפריה (המלך\קיסר, הנסיכים הבוחרים והשליטים המקומיים האחרים) לא היו ממוסדים, והיו תלויים במידה רבה באישיותו של המלך\קיסר. וכך, קיסרים כדוגמת זיגיסמונד לבית לוקסמבורג (מלך 1410, קיסר 1433–1437) ופרידריך השלישי (מלך 1440, קיסר 1452–1493) יכולים היו לקבוע את מקום מושבם באדמותיהם הפרטיות ולהתעלם מאדמות הגרעין של האימפריה, במה שהחליש את המוסדות שאמורים היו לשתף עמם פעולה בניהול הממלכה. הרייכסטאג במובנו כגוף המחוקק של האימפריה לא היה קיים בשלב זה. בנוסף, הדוכסים השונים באימפריה הסתכסכו זה עם זה לעיתים תכופות, ועימותיהם אף התפתחו לכדי מלחמות מקומיות.

גם הכנסייה הייתה במשבר. הסכסוך שהתנהל בין מספר אפיפיורים מתחרים נפתר רק בועידת קונסטנץ (1414–1418); אחרי 1419, הושקע מאמץ רב בדיכוי מעשי הכפירה של ההוסיטים. התפיסה הימי ביניימית של Corpus Christianum, לפיה הכס הקדוש והאימפריה הרומית הקדושה יובילו יחדיו את העולם הנוצרי, החלה דועכת בתקופה זו.

במקביל, המאה ה־15 ידעה דיונים רבים על מהותה של האימפריה עצמה. חוקי העבר לא התאימו עוד למבנה הנוכחי, והיה צורך דחוף בשלום פנימי (Landfrieden) נוסף על זה שכונן פרידריך ברברוסה מאות שנים לפני כן. הדיונים הללו הולידו את רעיון ה"רפורמה" במובנו המקורי של הפועל הלטיני, היינו, להשיב את הדברים לתבניתם העתיקה.

בשנת 1486, כשפרידריך השלישי היה זקוק לתמיכתם של הדוכסים המקומיים על מנת לממן את מלחמתו בהונגרים, ניצב בפני דרישתם המאוחדת של הדוכסים להשתתף לראשונה בחצר הקיסרית ובענייני ניהול האימפריה. לראשונה, אוחדה אספת הבוחרים יחד עם השליטים המקומיים האחרים ברחבי האימפריה במה שהביא ליצירתו של הרייכסטאג (אליו יצטרפו בעתיד הערים הקיסריות). פרידריך סירב לתביעתם זו, ואולם בנו, הקיסר מקסימיליאן הראשון, היה פרגמטי יותר, וכינס בסופו של דבר את הרייכסטאג בעיר וורמס (ורמייזא) בשנת 1495, שנתיים לאחר מות אביו. ברייכסטאג הסכימו הקיסר והדוכסים על ארבעה צווים, שיחד זכו לכינוי רייכסרפורם (הרפורמה הקיסרית)(אנ'): הייתה זו סדרה של פעולות משפטיות שהעניקו לאימפריה המתפוררת מעט יציבות מבנית.

השינוי המשמעותי ביותר כלל את יצירתן של אחוזות המעגלים הקיסריים (Reichskreise)(אנ'): טריטוריות בחלקים שונים של האימפריה אוחדו ב"מעגלים", שתכליתם הייתה לספק הגנה ויציבות אזורית כוללת. אחוזות המעגלים הקיסריים היו במוקד, ושם ישבה האספה הקבועה של כל מעגל. תחילה הוקמו שישה מעגלים, המספר הועלה לעשרה בשנת 1512. על המעגלים הקיסריים נמנו המעגל האוסטרי, הבווארי, הבורגונדי, הפרנקוני, הרייני, הווסטפלי, הסקסוני התחתון, הרייני העליון, הסקסוני העליון והשוואבי. מערכת זו, בדומה לשינויים מבניים ומשפטיים נוספים של הרייכסרפורם, שרדה במידה רבה עד לקריסתה של האימפריה בראשית המאה ה־19.

### המשבר שלאחר הרפורמציה (המאות ה־16 וה־17)

כשיזם מרטין לותר בשנת 1517 את ה"רפורמציה", שטחי האימפריה חולקו בהתאם לאמונה דתית, כשצפונה, מזרחה וערים מרכזיות רבות בתחומה (לרבות שטרסבורג, פרנקפורט ונירנברג), הופכים פרוטסטנטים, ואילו הדרום והמערב נותרים קתולים ברובם. לאחר מאה שנות מאבק, היה הסכסוך הפנים־גרמני מהגורמים המרכזיים שהובילו לפרוץ מלחמת שלושים השנים (1618–1648), שהחריבה חלקים ניכרים מהאימפריה. מעצמות זרות, כדוגמת צרפת ושוודיה, התערבו בסכסוך לטובתם של הכוחות הפרוטסטנטיים שנלחמו בקיסר הקתולי, וקרעו נתחים עבים משטח האימפריה.

### אחרי שלום וסטפליה (המאות ה־17 וה־18)

סופה הממשי של האימפריה בא במספר שלבים. לאחר החתימה על הסכמי וסטפליה ב־1648, אשר העניקו לטריטוריות השונות ריבונות כמעט מוחלטת, ואף התירו להן לכרות בריתות נפרדות עם מדינות אחרות, האימפריה הרומית הקדושה הייתה לאוסף רופף של ישויות מדיניות שהיו במידה רבה עצמאיות.

### סוף האימפריה (המאה ה־19)

 ערך מורחב – **המהפכה הצרפתית, מלחמות נפוליאון, הריינבונד, חילון**  

האימפריה הרומית הקדושה קרסה באופן רשמי ב־6 באוגוסט 1806, שעה שקיסרה האחרון, פרנץ השני, התפטר מתפקידו. צאצאיו של פרנץ הוסיפו להחזיק בתואר "קיסרי אוסטריה" עד שנת 1918. בין השנים 1804 ועד 1867 צאצאיו שלטו על האימפריה האוסטרית ובין השנים 1867 ועד 1918 שלטו על האימפריה האוסטרו־הונגרית.

מדינות נבחרות
-------------

יצירה משנת 1510 של האנס בורגמאייר שמציגה נשר שחור הנושא מספר רב של סמלים הרלדיים של מדינות האימפריה
טבלת מדינות נבחרות מכל תקופות האימפריה, לא כולן התקיימו במקביל:

מדינות נבחרות| שם | סמל הרלדי | מעמד | שם | סמל הרלדי | מעמד | שם | סמל הרלדי | מעמד | שם | סמל הרלדי | מעמד | שם | סמל הרלדי | מעמד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אאכן |  | עיר אימפריאלית חופשית | בוהמיה |  | ממלכה | פרנקוניה |  | דוכסות גזע | המבורג |  | עיר אימפריאלית חופשית | נסאו |  | מחוז |
| ארנברג |  | דוכסות | ברנדנבורג |  | מארקגראף | פרנקפורט |  | עיר אימפריאלית חופשית | בוואריה התחתונה |  | דוכסות | נירנברג |  | עיר אימפריאלית חופשית |
| אוסטריה |  | ארכידוכסות | ברמן |  | עיר אימפריאלית חופשית | ג'נובה |  | מחוז | אוסטריה התחתונה |  | ארכידוכסות | פומרניה |  | דוכסות |
| באדן |  | מארקגראף | בורגנדי |  | מחוז חופשי | הבסבורג |  | מחוז | לוקסמבורג |  |  | זלצבורג |  | ארכיבישופות |
| בזל |  | עיר אימפריאלית חופשית | דנציג (גדנסק) |  | עיר אימפריאלית חופשית | הסן-קאסל |  | רוזנות | מגדבורג |  | ארכיבישופות | סקסוניה |  | אלקטורות
(מאוחר יותר גם דוכסות) |
| בוואריה |  | אלקטורות | אלץ |  | אדנות | הוהנצולרן |  |  | מיינץ |  | עיר אימפריאלית חופשית | טירול |  | מחוז נסיכותי |
| אולם |  | עיר אימפריאלית חופשית | ויימאר |  | מחוז | ציריך |  | עיר אימפריאלית חופשית | צוג |  | עמק אימפריאלי | קאישהיים |  | כהונת ראש המנזר |

באמנות אירופה
-------------

האימפריה הרומית הקדושה באמנות, כולל גם יצירות על שליטיה ועל אירועים בעברה המגוון, נחשבה בתקופות רבות בהיסטוריה שלה כמקדמת האמנות, והביאה לפריחות תרבותיות בתחום זה גם בימי הביניים וגם אחר כך. להלן תפורט רשימה הסוקרת את היבטיה השונים של האימפריה באמנות אירופה על כל פרטיה, ותנסה להציג יצירות נודעות יותר לצד נודעות פחות, כדי להציג את הגיוון האמנותי שבה הוזכרה:

### ההשלכה מן החלון בפראג

ההשלכה מן החלון בפראג, מתיוס מריאן
בשנת 1618 תפסו חברי מועצת העיר הקלוויניסטים את נציגיו הקתוליים של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה אל מצודת פראג, שם, ב-23 במאי הושלכו מהחלון אל מותם. פעולה סימבולית זו הייתה הניצוץ האחרון שהצית את ההפיכה הבוהמית והביא את פריצת מלחמת שלושים השנים, מהגדולות והחשובות בהיסטוריה האנושית שלפני המאה ה-20. היא נערכה בין 1618–1648. על כך נאמר:

> 
> "בשל הדבר הזה יבער העולם הנוצרי כולו"
> 
> 
> 
> — קטע מתוך דבריו של דדלי קרלטון (שהיה שגריר אנגליה בהאג). מתוך הספר - "ימים ששינו את העולם" מאת הייוול ויליאמס
> 

תחריט זה נחשב לתמונה המפורסמת ביותר להשלכה מן החלון בפראג ונחשבת לתמונה היסטורית ידועה ביותר בעיני רבים. היא נוצרה בסביבות השנים 1635–1662 על ידי מתיוס מריאן.

### הדיאט של וורמס

ציור זה מתאר את אחד האירועים החשובים בחייו של מרטין לותר בעת הצגת רעיונתיו בהם דגל כנגד מוסד האפיפיורות הקתולי (בעיר וורמס של האימפריה הרומית הקדושה שבאותו הזמן הייתה בעלת מעמד עיר קיסרית חופשית) מול עיניו של קיסר האימפריה הרומית הקדושה, קרל החמישי. הוא זומן עוד כשהיה מוחרם בידי הכנסייה הקתולית. זאת הייתה למעשה כנראה מהאסיפות הנסיכים הבוחרים החשובות של האימפריה אם לא החשובה מכולן. היה זה אירוע גדול ממדים כאשר תומכיו של לותר הגיעו עם פמלייתו הכוללת אבירים מרובים אל המתחם. כל זאת כאשר הכנסייה הקתולית היושבת ברומא, כועסת עמוקות ומגנה בחריפות אפילו את ההצעה לזמן את לותר לחדר הכינוסים. ההכרעה הייתה נגד לותר אך נחשבת כאירוע מפתח בחייו וכאירוע המסמל את תחילת הרפורמציה הפרוטסטנטית באירופה.

### צלבו של לותאר

צלבו של לותאר
צלבו של לותאר (אנ') הוא פריט עשוי זהב טהור מתקופת השושלת האוטונאית של האימפריה הרומית הקדושה (נוצר בסביבות שנת 1000 לספירה). מידותיו עומדות על: 50 ס"מ (גובה), 38.5 ס"מ (רוחב) ו-2.3 ס"מ עומק. הוא נחשב לפיסת אמנות יוצאת דופן השופכת אור על אמנות התקופה והישגיה ולכן מגיעה חשיבותה להבנת הסגנון האמנותי האוטונאי ששלט בתקופה גם אחרי שנות שלטונו של אוטו הגדול. הצלב עצמו המוצג באוצר קתדרלת אאכן מדגיש את החשיבות של קיסרי שושלת האוטונאית מצד אחד להדגיש את כוחם בתרבות ואמנות אך מצד שני גם להדק את קשרם עם האימפריה הרומית העתיקה בעזרת אותן אבני החן ובעזרת הופעת פניו של הקיסר אוגוסטוס, שהרי תארם של הקיסרים של האימפריה היה - "הקיסר אוגוסטוס המושל באימפריה הרומית" (לטינית: Imperator Augustus Romanum gubernans Imperium).

הצלב עצמו נקרא בשל מאפייניו הקישוטיים המרובים כמו צלבים אחרים נוספים, במונח המקצועי crux gemmata (אנ') (בעברית: צלב בעל עיטורים (כגון אבני חן ותכשיטים)). מקורו המשוער של הצלב הוא בעיר קלן, שהייתה אז מרכז דתי-נוצרי חשוב. הצלב עצמו מהווה כחלק מהסיבות שהמתחם ההיסטורי של קתדרלת אאכן הוכר כאתר מורשת עולמית. הנימוקים בעד היו מרובים אך זה שמתייחס לאוצרות הקתדרלה מובא להלן: "ציון דרך חשוב של האידיאולוגיה האימפריאלית".
שמו ומקורו טמונים בתקופת שלטונו של הקיסר לותאר השני(אנ'), קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהורה על יצירת פיסת אמנות זאת על פי שאיפותיו האימפריאליות וההמשכיות של האימפריה הרומית הקדושה.

הרייך השלישי הגרמני
-------------------

לאחר איחודה של גרמניה כמדינת לאום בשנת 1871 (ר' האימפריה הגרמנית), שמה המאוחר של האימפריה הרומית הקדושה הוא "הרייך הראשון". האימפריה הגרמנית (1871–1918) נקראה "הרייך השני". גרמניה הנאצית קראה לעצמה "הרייך השלישי" כדי לקשר בין המפלגה הנאצית לבין העבר הגרמני הנערץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* האימפריה הרומית הקדושה, דף שער בספרייה הלאומית
* האימפריה הרומית הקדושה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל גרמניה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האימפריה הרומית הקדושה** בוויקישיתוף
* האימפריה הרומית הקדושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1570 (באנגלית)
* רשימת קרבות של האימפריה הרומית הקדושה (באנגלית)
* היסטוריה של האימפריה הרומית הקדושה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  the Holy Roman Empire, www.heraldica.org
2. ↑  "Voltaire Quotes". *BrainyQuote*. נבדק ב-2016-11-07.
3. 1 2  Peter H. Wilson, **Heart of Europe - A History of The Holy Roman Empire**, Harvard University Press, 2016, עמ' 27
4. ↑  Peter H. Wilson, **Heart of Europe - A History of The Holy Roman Empire**, Harvard University Press, 2016, עמ' 40-42
5. 1 2  הייוול ויליאמס, **ימים ששינו את העולם**, מטר, 2011, עמ' 74
6. 1 2 3 4 5 6  **The Holy Roman Empire, a Dictionary Handbook**, Greenwood Press, 1980, עמ' 108
7. ↑  Bruce R. Gordon, Kreisstände, my.raex.com (ארכיון)
8. ↑  Geoffrey Barraclough, Secondary Works, **The Monarchy and it's Resources by Geoffrey Barraclough (מתוך:The RIse and Fall of the First Reich by Boyd H. Hill Jr)**, John Wiley &Sons,Inc, 1969, עמ' 72–73
9. 1 2 3 4  Prince Elector of the Holy Roman Empire, www.holyromanempireassociation.com
10. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61  Holy Roman Empire Timeline - World History Online, heeve
11. ↑  "Lothair I - A Concise Biography". *About.com Education*. נבדק ב-2016-11-23.
12. ↑  "Otto I | Holy Roman emperor". *Encyclopedia Britannica*. נבדק ב-2016-11-24.
13. ↑  פרופ' א. צ'ריקובר, היסטוריה כללית ימי הביניים, אמנות, 1966, עמ' 83.
14. ↑  פרופ' א. צ'ריקובר, היסטוריה כללית ימי הביניים, אמנות, 1966, עמ' 85.
15. ↑  פרופ' א. צ'ריקובר, היסטוריה כללית ימי הביניים, אמנות, 1966, עמ' 86.
16. ↑  הייוול ויליאמס, **ימים ששינו את העולם**, מטר, 2011
17. ↑  Radiant: Aachen Cathedral Treasury | Der Aachener Dom, Der Aachener Dom
18. ↑  Pamela Loos-Noji, lotharcross, www.westga.edu
19. ↑  Interesting facts about Cross of Lothair - The Full Wiki, facts.thefullwiki.org (ארכיון)
20. 1 2  Cross of Lothair, RouteYou
21. 1 2  The Creation of Christian Art: The Scandal of the Cross, counterlightsrantsandblather1.blogspot.co.il

| האימפריה הרומית הקדושההאימפריה הרומית הקדושה נסיכויות הבוחר של האימפריה הרומית הקדושה |
| --- |
| ארכי-בישופויות |  מיינץ •  טריר •  קלן |
| נסיכויות חילוניות |  בוהמיה •  פפאלץ •  סקסוניה •  ברנדנבורג |
| התווספו במאה ה-17 |  בוואריה •  הנובר |
| התווספו במאה ה-19 |  רגנסבורג •  זלצבורג •  וירצבורג •  וירטמברג •  באדן •  הסן |

| מלכים וקיסרים גרמניים |
| --- |
| פרנקיה המזרחית (843–918) | קרל השני • לודוויג הראשון • לודוויג השני • קרלומן • לודוויג השלישי • קרל השלישי • ארנולף • לודוויג הילד • קונראד הראשון | גרמניהגרמניה  האימפריה הרומית הקדושההאימפריה הרומית הקדושה  גרמניה הנאצית (1933–1935)גרמניה הנאצית (1933–1935) |
| ממלכת גרמניה (919–962) | היינריך הצפר • אוטו הראשון |
| האימפריה הרומית הקדושה (962–1806) | אוטו הראשון • אוטו השני • אוטו השלישי • היינריך השני • קונראד השני • היינריך השלישי • היינריך הרביעי • היינריך החמישי • לותאר השלישי • קונראד השלישי • פרידריך הראשון • היינריך השישי • פיליפ משוואביה • אוטו הרביעי • פרידריך השני • קונראד הרביעי • רודולף הראשון • אדולף • אלברכט הראשון • היינריך השביעי • לודוויג הרביעי • קרל הרביעי • ונצל • רופרכט • זיגיסמונד • אלברכט השני • פרידריך השלישי • מקסימיליאן הראשון • קרל החמישי • פרדיננד הראשון • מקסימיליאן השני • רודולף השני • מתיאס • פרדיננד השני • פרדיננד השלישי • לאופולד הראשון • יוזף הראשון • קרל השישי • קרל השביעי • פרנץ הראשון • יוזף השני • לאופולד השני • פרנץ השני |
| הקונפדרציה של הריין (1806–1813) | נפוליאון בונפרטה |
| הקונפדרציה הגרמנית (1815–1848) | פרנץ השני • פרדיננד הראשון • פרנץ יוזף הראשון |
| הקונפדרציה הצפון-גרמנית (1867–1871) | וילהלם הראשון |
| הקיסרות הגרמנית (1871–1918) | וילהלם הראשון • פרידריך השלישי • וילהלם השני |
| פורטל גרמניה |

| היסטוריה של גרמניה |
| --- |
| היסטוריה מוקדמת | שבטים גרמאניים • נדידת העמים • האימפריה הפרנקית | גרמניהגרמניה |
| גרמניה של ימי הביניים | פרנקיה המזרחית • האימפריה הרומית הקדושה |
| תחילת התקופה המודרנית | מדינות גרמניה במאה ה-18 • פרוסיה |
| הדרך לאיחוד | הקונפדרציה של הריין • הקונפדרציה הגרמנית • מהפכות 1848 • הקונפדרציה הצפון-גרמנית |
| האיחוד והרייך הגרמני | הקיסרות הגרמנית • רפובליקת ויימאר • גרמניה הנאצית |
| גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה | אזורי הכיבוש בגרמניה • גירוש גרמנים לאחר המלחמה • היסטוריה של גרמניה המזרחית • היסטוריה של גרמניה המערבית • בריחת המוחות מגרמניה המזרחית • הגבול בין שתי הגרמניות • חומת ברלין • איחוד גרמניה המחודש • גרמניה אחרי האיחוד |
| פורטל גרמניה |

| היסטוריה של אוסטריה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| באבנברג • הבסבורג • מרקיזות אוסטריה • דוכסות אוסטריה • ארכידוכסות אוסטריה • האימפריה הרומית הקדושה • האימפריה האוסטרית • האימפריה האוסטרו-הונגרית • הרפובליקה האוסטרית הראשונה • אוסטריה הפדרלית • אוסטרופשיזם • אנשלוס • אזורי הכיבוש באוסטריה | אוסטריהאוסטריה |

 |
| פורטל אוסטריה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562088205171
* BnF: cb119892069 (data)
* GND: 2035457-5
* HDS: 006626
* ISNI: 0000 0001 2097 0723
* LCCN: n79060589
* NDL: 00571138
* NKC: ge131010
* SELIBR: 160114
* SUDOC: 027961680
* Trove: 1522247
* VIAF: 122772486
* WorldCat: lccn-n79060589

 |