recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גיום העשירי, דוכס אקוויטניה** (1099 - 9 באפריל 1137), היה אביה של אלינור, דוכסית אקוויטניה, שהייתה נשואה ללואי השביעי, מלך צרפת, ולאחר מכן להנרי השני, מלך אנגליה.

ביוגרפיה
--------

גיום נולד בשנת 1099 בטולוז, לגיום התשיעי, דוכס אקוויטניה ולפיליפה מטולוז, בתם של גיום הרביעי, רוזן טולוז ואמה ממורטן. זמן קצר לאחר לידתו יצא אביו למסע הצלב הראשון, ובחזרתו הוא נטש את גיום ואמו, ועבר להתגורר עם פילגשו דאנגרוז דה ל'איזלה בושאר. בעקבות כך היו היחסים מתוחים בין גיום לאביו, עד לאחר שבשנת 1121 התחתן גיום עם אאנור דה שאטלרו, בתה של דאנגרוז מאיימרי הראשון, רוזן שאטלרו.

גיום כרת ברית עם ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו, וביחד הם הביסו את אויביהם בנורמנדי. בפוליטיקה הבינלאומית, גיום תמך בתחילה באנטי-אפיפיור, אנקלטוס השני, שהתנגד, לאפיפיור אינוקנטיוס השני, אולם בשנת 1134 שכנע ברנאר מקלרבו את גיום להסיר את תמיכתו באנקלטוס ולהצטרף לאינוצנטיוס.

בשנת 1137 הצטרף גיום לעלייה לרגל לסנטיאגו דה קומפוסטלה, אך מת ב-9 באפריל במהלך הביקור. בהיותו על ערש דווי, הביע גיום את רצונו בפני לואי השישי, מלך צרפת שישמש כמגן על בתו אלינור, וימצא לה בעל מתאים. ואכן, לואי נטל עליה את חסותו, והשיא אותה לבנו לואי, דופן צרפת, אשר לימים מלך כלואי השביעי.

משפחתו
------

בשנת 1121 התחתן גיום עם אאנור דה שאטלרו, בתם של איימרי הראשון, רוזן שאטלרו ודאנגרוז דה ל'איזלה בושאר, ממנה נולדו לו 3 ילדים:

* אלינור, דוכסית אקוויטניה (1122–1204), התחתנה עם לואי השביעי, מלך צרפת, ולאחריו התחתנה עם הנרי השני, מלך אנגליה
* פטרונילה מאקוויטניה (1125–1193), התחתנה עם ראול הראשון, רוזן ורמנדואה
* גיום אייגרט (1126–1130)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גיום החמישי, דוכס אקוויטניה |   | אגנס מבורגונדי, דוכסית אקוויטניה |   | רובר הראשון, דוכס בורגונדיה |   | ארמנגארד מאנז'ו, דוכסית בורגונדי |   | פונס, רוזן טולוז |   | אלמודיס דה לה מרשה |   | רובר הראשון, רוזן מורטן |   | מתילדה דה מונטגומרי |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | גיום השמיני, דוכס אקוויטניה |   |   |   |   |   | הילדגארד מבורגונדי |   |   |   |   |   | גיום הרביעי, רוזן טולוז |   |   |   |   |   | אמה ממורטן |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | גיום התשיעי, דוכס אקוויטניה |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | פיליפה מטולוז |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **גיום העשירי, דוכס אקוויטניה** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיום העשירי, דוכס אקוויטניה** בוויקישיתוף
* גיום העשירי, דוכס אקוויטניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16938162x (data)
* GND: 137334508
* ISNI: 0000 0000 5776 6120
* SUDOC: 228792533
* VIAF: 81539292
* WorldCat: viaf-81539292

 |
מפת האזור הסאב-אנטארקטי.
נוף של טחבים ועשבים בג'ורג'יה הדרומית, המציג את ההבדל בין האזור התת-אנטארקטי לקוטב הדרומי.
קרקרות מפוספסות באיי פוקלנד, בין הבודדים שבעופות היבשה באיים אלה.
**האזור הסאב-אנטארקטי** הוא חלק מהאזור האנטארקטי המצוי בחצי הכדור הדרומי מצפון לרכס האטנארקטי והאוקיינוס הדרומי אך מדרום ליבשות שאינם אנטארקטיקה, בהם אקלים חמים יותר. אזור זה מצוי לאורך דרומם של האוקיינוס השקט, האטלנטי וההודי ובו בעיקר איים פזורים שונים, הנמצאים מדרום לאמריקה הדרומית, דרום אפריקה, אוסטרליה וניו זילנד. בחלק התחתון ישנם גם קרחונים צפים רבים יותר ויותר, ככל שמדרימים, אם כי בשנים האחרונות אלה החלו להינמס בהדרגה.

האקלים העיקרי באזור זה הוא אקלים תת-ארקטי כשחלקו הצפוני נחשב לסובטרופי לח. מקובל לחלק את האזורים לשלושה לפי האקלים וחזית מזג אוויר בהם: חזית סובטרופית (STF), חזית האזור התת-אנטארקטי (SAZ) וחזית קוטבית (PFZ). אזורים אלה נעים בין קווי רוחב 48 ל-58 בדרום האוקיינוסים ההודי והשקט ו-42 עד 48 בדרום האוקיינוס האטלנטי. סביב כל האזור זורם הזרם האנטארקטי המחזורי (אנ'), המגיע גם לדרום היבשות הדרומיות.

פלורה ופאונה
------------

אזור זה קודר וקר, אף שהוא נוח בהרבה לחיים מאשר אנטארקטיקה עצמה. מרבית החיים מותאמים לתנאי סערות ממושכות ולקור קשה ורבים מבעלי החיים הם שוכני ים, כשחלקם גם נודדים לאזור רק כשהתנאים טובים.

בניגוד לאנטארקטיקה בה כמעט ואין צמחי יבשה, באזור ישנם מספר צמחים המותאמים לקור. צמחים אלה הם חלק מהממלכה האנטארקטית (אנ'), הנפוצים בעיקר בטונדרות הדרומיות באיים כמו ג'ורג'יה הדרומית, האי גוף או איי פוקלנד. כולם צמחים עשבוניים שאינם עצים או שיחים (למעט העץ *Phylica nitida* מאמסטרדם והאי גוף), מהם דגנאים רבים או מצליבים. בנוסף ישנם חזזיות, טחבים, כמה שרכים ואצות לאורך החופים. אזורים אלה משמשים כרי מרעה לבעלי חיים מתמחים, ביניהם מספר חרקים, סרטנאים יבשתיים, יסעוראים שונים, קורמורניים, שחפיים וחמסניים וכן פינגווינים ואלבטרוסיים, אף שבכמה אזורים ישנם גם עופות יבשה כמו קרקרה מפוספסת או סינקלודה שחורה. בכמה אזורים ישנם גם טורפים ימיים כמו פיל ים דרומי, דובי ים (ובעיקר דוב ים תת-אנטארקטי), לובודון הסרטנים, כלב ים נמרי ועוד.

באוקיינוס סביב האיים אזורי מחיה עשירים, עקב פריחת הפלנקטון המושך אוכלי פלנקטון ובייחוד קריל אנטארקטי ועוד בעלי חיים ימיים. אלה משמשים מזון לטורפים שונים, ביניהם דיונונים, תולעים, אלמוגים ייחודיים, מדוזות, דגי גרם, עופות ימיים רבים, טורפים ימיים, כרישים וללווייתנאים כולל לווייתני מזיפות ענקיים. 

חלק מבעלי החיים נידוגים באזור למטרות מסחריות ובעבר אף היה בחלק מהאיים ציד פעיל של לווייתנים וטורפים ימיים, אך הוא הופסק ברובו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **האיים הסאב-אנטארקטיים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **האזור הסאב-אנטארקטי** |
הונגריההונגריה
זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא פולגאר. 

**גיולה פולגאר** (בהונגרית: **Polgár Gyula**;‏ 8 בפברואר 1912 – 24 ביוני 1992) היה כדורגלן ומאמן הונגרי, ששיחק בעמדת הבלם. שיחק במדי נבחרת הונגריה בגמר מונדיאל 1938.

ביוגרפיה
--------

פולגאר נולד ב-8 בפברואר 1912 בקישטלק שבאימפריה האוסטרו-הונגרית. תחילת הקריירה שלו הייתה במ.ט.ק הונגריה מבודפשט ואחרי שנה אחת בלבד עבר למועדון הקטן יותר מעיר הבירה, בודאי 11, שם שיחק תחילה כקשר. ב-1933 עבר פולגאר לפרנצווארוש שהייתה אז לקבוצה הטובה בהונגריה, שם שיחק לצד שחקנים גדולים כמו ג'רג' שארושי, בלה שארושי, יוז׳ף טאקאץ׳ וגזה טולדי. בקבוצה הוא נשאר עד 1944 וזכה עימה ב-4 תוארי אליפות, 3 גביעים, בגביע מיטרופה של 1937 והוא נבחר לשחקן השנה בהונגריה לשנת 1934. ב-1945 חזר פולגאר למ.ט.ק אז שיחק לצד נאנדור הידגקוטי, שלימים הפך לשחקן משמעותי בקבוצתו ובנבחרת הונגריה, וב-1947 עבר ל-AC מגנטה שמהליגה השנייה באיטליה. אחרי עונה אחת בה הודיע על פרישתו ממשחק.

פולגאר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה ב-18 בספטמבר 1932 בניצחון 1–2 על צ'כוסלובקיה בבודפשט. עם משחקו השלישי בה הגיע גם שערו הראשון במשחק נגד אוסטריה. פולגאר היה בסגל הנבחרת בטורניר גביע העולם ב-1934 ו-1938, אך זכה להשתתף רק פעם אחת. בגמר מונדיאל 1938 נגד איטליה שיחק בהגנה לצד שנדור בירו לאחר שלאורך כל אותו טורניר היה למחליפו של לג'וס קוראני, שלא שיחק בגמר עקב החלטה טקטית. משחקו האחרון של פולגאר בנבחרת, שהיה ל-26 בסך הכל, הגיע ב-1 בנובמבר 1942 בניצחון 0–2 על שווייץ.

לאחר סיום הקריירה פולגאר היה למאמן שאימן תחילה כמה מועדונים מהמעמד הנמוך בהונגריה. בעקבות המרד ההונגרי הוא היגר לאוסטרליה שם אימן את APIA לכהרדט, התאחדות המהגרים האיטלקים בסידני, וזכה עימה באליפות העיר ובגמר אליפות המדינה ב-1964. פולגאר נפטר ב-24 ביוני 1992 בסידני שבאוסטרליה בגיל 80.

תארים
-----

פרנצווארוש
* אליפות הונגריה (4): 1934, 1938, 1940, 1941
* הגביע ההונגרי (3): 1934, 1942, 1943
* גביע מיטרופה: 1937

נבחרת הונגריה
* סגנית גביע העולם: 1938

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  בהונגרית מופיע שם המשפחה לפני השם הפרטי

| **נבחרת הונגריה – מונדיאל 1938 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 באלוך • 
2 מיהאי בירו • 
3 שנדור בירו • 
4 צ'ה • 
5 דודס • 
6 הדה • 
7 קוהוט • 
8 קוראניי • 
9 לזאר • 
10 פלינקאס • 
11 פולגאר • 
12 בלה שארושי •
13 ג'רג' שארושי • 
14 שאש •
15 סאבו •
16 סלאי •
17 סוץ' •
18 ז'נגלר •
19 טיטקוש •
20 טולדי •
21 טוראי •
22 וינצה •
מאמן: שאפר | הונגריההונגריה |
**תיכון רוואבי לבנות** (בערבית: **مدرسة الروابي للبنات**) היא מיני סדרת טלוויזיה ירדנית על השפעת בריונות על נשים צעירות, בבימויה של תימא שומלי ובהפקת Filmizion Productions (מטעם נטפליקס).

המיני-סדרה בת שישה חלקים עלתה לראשונה ב-32 שפות וב-190 מדינות בנטפליקס ב-12 באוגוסט 2021. דובבה ליותר מ-9 שפות, כולל אנגלית, ספרדית, איטלקית, צרפתית, גרמנית וטורקית.  זוהי סדרת המקור הירדנית השנייה של נטפליקס אחרי **ג'יני**.

עלילה
-----

לאחר שקבוצת בנות עוברות התעללויות ,הצקות ואלימות בבית הספר הפרטי שלהן, הן מתכננות נקמה. עם זאת, התוכניות שלהן מובילות לתוצאות נוראיות שמקשות להבדיל בין הקווים הדקים שבין בריון לקורבן.

שחקניות ודמויות
---------------

* אנדריה טייה — מרים
* רקין סעד — נוף
* נור טאהר — ליאן מוראד פתחי
* יארה מוסטפא — דינה
* ג'ואנה ארידה — ראניה
* סלסביאלה א' — רוקאיה

הפקה
----

כאשר תימא שומלי הגתה את הרעיון לסדרה, היא לא חשבה דווקא על הפצת הסדרה בנטפליקס. על פי ראיון שהעניקה שומאלי לטלוויזיה עמאן, "פלטפורמת הסטרימינג העולמית אהבה את התוכנית ותרגמה אותה למספר שפות". שומאלי גם ציינה באותו ראיון שמטרתה הייתה ליצור דיאלוג על המושג בריונות, שכן כשהיא עלתה לא נעשה שימוש במושג "ולא ידענו מה המשמעות של בריונות, אבל חיינו את זה. לא ידענו על זה". שומלי התייחסה גם לכוונתה להציג קולות של נשים, כי "דבר אחד שתמיד מצאתי שחסר לי ברוב התוכניות שמדברות על נשים הוא התפיסה הנשית בנושאים שלהן. אז התכנסתי סביב צוות מבריק של נשים כדי לעבוד על פיתוח וביצוע החזון היצירתי של התוכנית. יחד, דמיינו ובנינו את האלמנטים של עולם אל רוואבי, החל מהדמויות, עיצוב התפאורה, הצבעים, התאורה ואפילו המוזיקה."  מאוחר יותר, ב-13 באפריל 2019, הודיעה שומלי לעוקביה בפייסבוק שהיא עובדת על יצירת סדרת נטפליקס ערבית מקורית, בשיתוף חברת ההפקות הירדנית שלה Filmizion Productions, שכותרתה "תיכון רוואבי לבנות".

ביקורת
------

בדומה לסדרה "ג'יני" הסדרה עוררה סערה בירדן על חשיפת המציאות הקשה של בני נוער בעולם הערבי.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "תיכון רוואבי לבנות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "תיכון רוואבי לבנות", באתר נטפליקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mullally, William (2021-08-11). "One-on-one with the creator of Netflix's new Arabic original 'AlRawabi School for Girls'". Arab News. נבדק ב-2021-08-12.
2. ↑  Homssi, Dina (9 במאי 2021). "مدرسة الروابي للبنات.. مسلسل عربي جديد بطاقم نسائي بالكامل". *Vogue Arabia* (בערבית). נבדק ב-22 ביולי 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Kumar, Shyama (2021-07-31). "Netflix drops first trailer of Arabic Original production, 'Al Rawabi School for Girls'". Gulf News. נבדק ב-2021-08-12.
4. 1 2  Mashharawi, Ala’ (2021-08-22). "Director Tima Shomali Opens Up About the Controversy Surrounding 'Al-Rawabi School for Girls'". Al Bawaba. נבדק ב-2021-08-22.
5. ↑  Abumuhor, Alex (2021-07-31). "Video: Netflix Releases Trailer for Arabic Series 'AlRawabi School for Girls'". Al Bawaba. נבדק ב-2021-08-22.
6. ↑  "Netflix's Second Arabic Series Will Focus on Women and You Don't Want To Miss It". *Vogue Arabia* (באנגלית בריטית). 2019-04-15. נבדק ב-2019-04-15.
7. ↑  "Netflix launches drama with full female Arab cast". *DigitalStudioME* (באנגלית). נבדק ב-2019-04-16.
8. ↑
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אהרון (האווי) דיטשר** (**Howard Deitcher**‏; נולד ב-27 בפברואר 1955 במונטריאול) הוא מרצה בכיר בגמלאות בבית ספר לחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים וחבר סגל במכון מנדל למנהיגות. ניהל את מרכז מלטון לחינוך יהודי ואת "תוכנית רביבים" באוניברסיטה העברית.

ביוגרפיה
--------

דיטשר נולד בקנדה. הוא למד בישיבה יוניברסיטי והיה תלמידה של נחמה ליבוביץ.

דיטשר ניהל את המרכז לחינוך יהודי באוניברסיטה העברית על שם מלטון בשנים 2002-2008. כמו כן עמד בראש תוכנית עמיתי ירושלים במכון מנדל למנהיגות בשנים 1996-2001.

דיטשר חוקר ומרצה בתחומים: תפיסתו של הילד את הסיפור המקראי, שאלות תאולוגיות והוראת המקרא, טקסי מעבר כחוויה חינוכית ודגמים של מנהיגות חינוכית בימינו. הוא פרסם רבות בנושאים אלו ומנהל מספר פרויקטים חינוכיים בקהילות שונות בצפון אמריקה, אירופה ואוסטרליה. הוא ערך שלושה ספרים ומעביר השתלמויות מורים בקהילות שונות בעולם.

עד יציאתו לגמלאות בשנת 2022 שימש כמנהל החינוכי של תוכנית רביבים להכשרת מורים מצטיינים ללימודי היהדות באוניברסיטה העברית בירושלים.

דיטשר נשוי לחני, פסיכולוגית קלינית ולהם שלושה ילדים.

לקריאה נוספת
------------

* אהרון דיטשר ואדם טננבאום, **סוגיות חינוכיות וטקסטים יהודיים קלאסיים (עיונים בחינוך היהודי כרך ה)**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1991
* אהרון דיטשר ומרלה ל' פרנקל, **הבנת המקרא בימינו: סוגיות בהוראתו (עיונים בחינוך היהודי כרך ט)**, הוצאת מאגנס, 2004

\* Alex Pomson and Howard Deitcher, editors, **Jewish Day Schools, Jewish Communities: A Reconsideration**, The Littman Library of Jewish Civilization, Oxford, England, 2009

קישורים חיצוניים
----------------

* אהרן דיטשר באתר האוניברסית העברית
* הרצאות באתר לפיתוח מקצועי לגננות בישראל
**אהרון אלכסנדר** (בגרמנית: **Aaron (Albert) Alexandre**;‏ 1765, בוואריה – 16 בנובמבר 1850, לונדון) היה שחמטאי.

אלכסנדר למד לימודי רבנות והגיע לצרפת בשנת 1793. הוא החליט להפוך לאזרח צרפתי אחרי שנוכח בסובלנות הדתית כמדיניות של המהפכנים. בתחילה לימד גרמנית למחייתו, פיתח המצאות מכניות ושיחק שחמט בשעות הפנאי. בהדרגה השחמט הפך לעיסוקו הראשי. אלכסנדר הציב לעצמו משימה לבנות סקר מקיף על הפתיחות שנותחו עד ימיו, ופרסם את ממצאיו בספר שנקרא "Encyclopédie des échecs" בשנת 1837.

לאחר ספר זה עסק בסקר על סיומי משחקים ובנה אוסף של למעלה מאלפיים בעיות שחמט, שאותו פרסם בשנת 1846 כ"אוסף בעיות השחמט היפות ביותר". הספר פורסם במקביל בצרפתית, אנגלית וגרמנית.

שני הספרים קבעו תקן חדש לגבי תפיסה כוללת וחשפו את הידע הטכני המעמיק של אלכסנדר. בשחמט, כמו ביתר עיסוקיו העדיף אלכסנדר את הלמדנות על פני הביצוע, אך למרות זאת ניצח בדו-קרב את הווארד סטאונטון בלונדון, בשנת 1838 בגיל 73.

קישורים חיצוניים
----------------

* אהרון אלכסנדר, באתר צ'סגיימס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chronology of Knight's Tours, באתר Knight's Tour Notes,‏ 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb104252690 (data)
* GND: 115592741
* ISNI: 0000 0001 2026 7421
* NTA: 098145231
* SUDOC: 127511504
* VIAF: 59818500
* WorldCat: viaf-59818500

 |
**בלן רואדה** (בספרדית: **María Belén Rueda García-Porrero**; נולדה ב-16 במרץ 1965) היא שחקנית ספרדייה. על משחקה היא זכתה במספר פרסים לרבות פרס גויה.

ביוגרפיה
--------

בלן רואדה נולדה במדריד. לאחר מספר שנים משפחתה עזבה את העיר ועברה לעיירה באליקנטה. בגיל 18 החלה רואדה לימודי ארכיטקטורה באוניברסיטת מדריד, אך לא סיימה אותם. היא התחתנה לראשונה בשנת 1985 והתגרשה לאחר שנתיים.

לאחר הגירושים החלה רואדה לעבוד בטלוויזיה בתפקידים שונים ובמקביל החלה לשחק. בשנת 1997 היא קיבלה לראשונה תפקיד משמעותי בסדרת טלוויזיה. 

בשנת 2004 שיחקה בסרטו של אלחנדרו אמנבר "הים שבפנים"; ועבור תפקידה בסרט היא זכתה בפרס גויה לשחקנית החדשה הטובה ביותר. בשנת 2007 הייתה מועמדת לפרס גויה לשחקנית טובה ביותר על תפקידה בסרט האימה El orfanato (בית היתומים). תפקיד זה זיכה אותה גם במועמדות לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר. היא הייתה מועמדת שוב לפרס גויה לשחקנית הראשית הטובה ביותר בשנת 2010, על תפקידה במותחן האימה Los ojos de Julia (העיניים של חוליה).

בשנת 2013 כיכבה רואדה בסרט הארגנטינאי "הקומה השביעית". בשנת 2015 היא זכתה בפרס השחקנית הקומית הטובה ביותר של פסטיבל הטלוויזיה במונטה קרלו על תפקידה בסדרה "B&b, de boca en boca". 

בשנת 2017 היא שיחקה בסרט "אורביטר 9", ובשנת 2018 שיחקה בסרטים "מיראז'" ו"המחברת של שרה", ובסרט האימה הארגנטינאי "No dormirás" (לא תישני). בשנת 2019 היא שיחקה את התפקיד הראשי בסרט "שתיקתה של העיר הלבנה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלן רואדה** בוויקישיתוף
* בלן רואדה, ברשת החברתית אינסטגרם
* בלן רואדה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* בלן רואדה, באתר AllMovie (באנגלית)
* בלן רואדה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007381857105171
* BNE: XX1700334
* BnF: cb15847902x (data)
* CANTIC: a11776274
* GND: 137450028
* ISNI: 0000 0001 2118 955X
* LCCN: no2005055166
* NKC: xx0155486
* NTA: 314772030
* SUDOC: 097488267
* VIAF: 5263348
* WorldCat: lccn-no2005055166

 |
**מפל התנור** הוא מפל מים בגליל העליון, ליד מטולה. נקרא גם "מפל נחל עיון". שמו מגיע מהמילה הערבית "תנורה" تنورة, שמשמעה חצאית. גובהו של המפל כ-30 מטרים, המפל מקבל את מימיו מנחל עיון, והוא נמצא בתחומי שמורת נחל עיון.

שם
--

תחילתו של המפל בחיבור בין שקע התנור לאזור אבל בית מעכה. ארובתו המפורסמת היא כתוצאה של שנים של נפילת מים. רבים משערים כי שמו של המפל מגיע כי ארובת המפל נראית כטאבון, תנור חימר שנפוץ בקרב הערבים, אך ייתכן כי שמו של המפל מגיע דווקא מהדמיון לשם "תנורא" - השמלה שלובשות הנשים הערביות.

היסטוריה
--------

ב-1929, בתקופת מגוריו במטולה, ייסד פרנץ ון דר הורן את אגודת בני הנוער "למען האשד". חברי האגודה הכשירו את שביל הגישה אל המפל, חצבו מדרגות באבן ונטעו כ-700 עצי צפצפה שנתרמו על ידי פיק"א. בסוף 1964 החל רשת שמורות הטבע בהכנת שביל גישה שיחבר את המפל העליון למפל התנור.

צמחייה בסביבת המפל
------------------

צמחי מים אינם צומחים במיוחד בסביבתה של שמורת נחל עיון. הצמחייה מורכבת בעיקרה מצמחים הגדלים בסמוך לגדת הנחל. בסביבת המפל והנחל ניתן לחזות בערבה מחודדת, קנה מצוי, פטל קדוש והרדוף הנחלים. אך באזור המפל ניתן לראות גם מישויה פעמונית ואף פשתנית ארם צובא הצומחת בסביבת המפל.

אזכוריו של מפל התנור בתרבות
---------------------------

בשירו של יעקב שרת, "טיול בגליל" ללחן רפי בן משה, מוזכר מפל התנור: "הצפון, רק בגבולך בוער 'תנור' במי מפל,
וסוסיתא - על ראש הר יש, בלי מנוע וגלגל".

תאגיד המים האזורי המשרת את תושבי מטולה, קריית שמונה, מג'דל שמס, עין קיניא, קצרין, מסעדה ובוקעתא, נקרא "מי התנור" על שם מפל התנור.

ראו גם
------

* נחל עיון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפל התנור** בוויקישיתוף
* דני צדקוני, שמורת התנור - לרשות המבקרים, למרחב, 16 במרץ 1967
* מים נופלים בצפון, מעריב, 31 במרץ 1967

הערות שוליים
------------

1. ↑  **אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל -עמק החולה וסביבתו**, גדעון ביגר ואלי שילר עורכים, ירושלים, אריאל, 1990, עמ' 130
2. ↑  מפל התנור, באתר "ארץ אהבתי"
3. ↑  מנחם תלמי, מפל המים ליד מטולה, דבר, 29 בדצמבר 1964
4. ↑  יואב ויזל, **החי והצומח של ארץ-ישראל: אנציקלופדיה שימושית מאוירת - כרך 8 - הצומח של ארץ ישראל**, תל אביב, משרד הביטחון, 1984, עמ' 115
5. ↑  **החי והצומח בארץ ישראל: אנציקלופדיה שימושית מאוירת - כרך 11: צמחים בעלי פרחים ב'**, מיכה לבנה ודוד הלר עורכים, תל אביב, משרד הביטחון, 1986, עמ' 99
6. ↑  אודותינו, אתר תאגיד מי התנור
**ארון קריקסטיין** (באנגלית: **Aaron Krickstein**; נולד ב-2 באוגוסט 1967 באן ארבור, מישיגן, ארצות הברית) הוא טניסאי עבר יהודי-אמריקאי, ששיחק כמקצוען בסבב ה-ATP מ-1983 ועד 1996. נחשב לאחד מהטניסאים היהודים הגדולים בכל הזמנים. בשיאו דורג במקום השישי בסבב ה-ATP.  

קריקסטיין מחזיק עד היום בשני שיאים עולמיים בסבב ה-ATP – הזוכה הצעיר ביותר בטורניר ATP (שיא שקבע בטורניר רמת השרון) והטניסאי הצעיר ביותר שדורג בעשיריה הראשונה בדירוג ה-ATP. היה מוכר בסבב ה-ATP כשחקן בעל כושר גופני וסיבולת מעולים שסייעו לו רבות במשחקים ארוכים, וזאת אף על פי שנאלץ להתגבר על סדרת פציעות בשלב קריטי בקריירה שלו.

תחילת דרכו
----------

קריקסטיין החל לשחק טניס בגיל 6. הוא התבלט בטורנירים של בתי ספר בארצות הברית, וכבר בגיל 16 זכה באליפות ארצות הברית עד גיל 18 כאשר הוא גובר על שחקנים מבוגרים ממנו. מיד לאחר מכן הפך למקצוען.

קריירה מקצוענית
---------------

טורניר ה-ATP הראשון שבו זכה קריקסטיין היה טורניר ריקליס-אייזנברג ברמת השרון כאשר גבר בגמר שנערך ב-15 באוקטובר 1983 על כריסטוף זיפף מגרמניה. בכך הפך קריקסטיין לזוכה הצעיר ביותר בטורניר ATP בגיל 16 ו-74 ימים – שיא בו הוא מחזיק עד היום. הוא הגן על תוארו ב-1984 כשגבר בגמר על שחר פרקיס.  

ב-13 באוגוסט 1984, כאשר היה בן 17 ו-9 ימים בלבד, נכנס קריקסטיין לראשונה לעשיריה הראשונה בדירוג ה-ATP, כשדורג במקום התשיעי בעולם. בכך קבע שיא נוסף בסבב ה-ATP כטניסאי הצעיר ביותר שדורג בעשיריה הראשונה בעולם. גם בשיא הזה הוא מחזיק עד היום.  

באמצע שנות ה-80, כאשר היה בשלב של נסיקה בקריירה המקצוענית שלו, סבל קריקסטיין מסדרה ארוכה של פציעות שעיכבו את התקדמותו ודירדרו את דירוגו. בין השאר נפגעו בפרק זמן קצר כפות רגליו, ברכיו ומפרקי ידיו, ובנוסף נדרס על ידי מונית בניו יורק ב-1987.  

למרות כל זאת, חזר קריקסטיין לצמרת הגבוהה של הסבב ונודע כ"איש ברזל" בעל סבולת עילאית. הוא חזר 10 פעמים מפיגור 2:0 במערכות כדי לנצח ב-5 מערכות (שיא ATP נוסף, בו הוא מחזיק במשותף עם בוריס בקר, רוג'ר פדרר ואנדי מארי), ובסך הכל ניצח ב-27 מתוך 35 משחקים בקריירה שלו שנמשכו 5 מערכות. סגנון המשחק שלו התבסס על מהלכים ארוכים ומכות מדויקות מהקו האחורי.  

הישגיו הגדולים ביותר בטורנירי גראנד סלאם היו חצאי הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה ב-1989 ובאליפות אוסטרליה הפתוחה ב-1995.

גביע דייוויס
------------

קריקסטיין שיחק בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית בין השנים 1985 ו-1987, וכמו כן שיחק בנבחרת ב-1990 שם סייע לנבחרתו לעלות לחצי הגמר עם שני ניצחונות ביחידים על שחקני נבחרת צ'כוסלובקיה. ארצות הברית המשיכה וזכתה בגביע דייוויס, ללא קריקסטיין.

זכיות בטורנירים בסבב ה-ATP
--------------------------

* 1983: רמת השרון
* 1984: בוסטון
* 1984: רמת השרון
* 1984: ז'נבה
* 1989: סידני
* 1989: לוס אנג'לס
* 1989: טוקיו
* 1992: יוהנסבורג
* 1993: דרבן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארון קריקסטיין** בוויקישיתוף

* ארון קריקסטיין, באתר ה-ATP
* ארון קריקסטיין, באתר ה-ITF
* ארון קריקסטיין, באתר גביע דייוויס
**גיום השני וילארדואן** (בצרפתית: **Guillaume II de Villehardouin**; ‏?-1 במאי 1278) היה הנסיך האחרון מבית וילארדואן, אשר שלט בנסיכות אכאיה בדרומו של חצי האי פלופונסוס ביוון. עוד הוא ידוע בכך שייסד את המצודה במיסטרס, שהייתה לימים לעיר החשובה ביותר בפלופונסוס ואחת הערים החשובות באימפריה הביזנטית.

גיום השני היה בנו של נסיך אכאיה ז'ופרואה הראשון וילארדואן, אך תאריך לידתו אינו ידוע. ב-1236 הוא ניצב לצידה של האימפריה הלטינית במאבקה כנגד האימפריה של ניקאה, ובתמורה לכך זכה בשטחים ונציאניים בים האגאי. הוא עלה לכס השלטון עם מות אחיו הבכור ב-1246. הוא השתלט על חלקים ניכרים מהפלופונסוס, אשר נודע אותה עת בשם מוראה וב-1249 הוא כבש את עיר הנמל החשובה מונמבסיה. באותה שנה הוא נילווה אל לואי התשיעי, מלך צרפת ונטל חלק במסע הצלב השביעי לקפריסין. הנסיכות הגיעה לשיאה בתקופתו, ודוכסות אתונה והאי אובויה היו למדינות וסאליות שלה. בעקבות סכסוכים עם שתי ישויות אלה ב-1255, פרצה מלחמה בינן לאכאיה, וזו הסתיימה בניצחונה של האחרונה ובאישוש הדומיננטיות של אכאיה בדרום יוון.

ב-1259 כרת ברית עם דספוטט אפירוס כנגד ניקאה, ויצא לקרב פלגוניה כנגדה. הקרב הסתיים בהפסדו של גיום השני והוא נפל בשבי. הוא נותר בשבי עד שנת 1262 ותמורת חירותו והמשך קיומה של הנסיכות, הוא הוכרח לוותר על דרום-מזרחו של הפלופונסוס ועל שלושה ממאחזיו החשובים, ובהם גם מיסטרס ומונמבסיה, אותם מסר לאימפריה הביזנטית שקמה בינתיים מחדש. הוא איבד את עוצמתו, ונסיכות אכאיה הייתה למדינה וסאלית של ממלכת סיציליה במסגרת הסכם ויטרבו מ-1267. גיום השני נודע גם כמשורר וכטרובדור. הוא מת ב-1278.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיום השני וילארדואן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010744127905171
* LCCN: n86027655
* NLG: 307100
* SUDOC: 167908766
* VIAF: 297610739
* WorldCat: lccn-n86027655

 |
**וילה סרצ'נו** (איטלקית: **Villa Saraceno**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה (כיום בפינלה Finale di Agugliaro), קילומטרים אחדים מדרום לוויצ'נזה). 

הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של ביאג'ו סרצ'נו האציל בעל המקרקעין באזור. הבנייה התקיימה בשנות הארבעים של המאה ה-16. סרצ'נו היה חבר מועצת העיר ויצ'נזה שהזמינה מפלאדיו את בנייתו של בניין מועצת העיר, הלא היא הבזיליקה של ויצ'נזה.

אדריכלות
--------

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". מן התוכנית הוצא אל הפועל רק הבניין המרכזי, ואילו שני האגפים הגדולים הכוללים את המטבחים ואת מבני המשק, לא נבנו. 

במרכז מצוי בית האדון המלבני. אל הפתח המרכזי עולה כבש רחב עם שיפוע מתון. הכבש עולה אל לוג'יה (loggia) עם חזית דמוית מקדש רומי בעל שלוש קשתות התומכות בגג גמלוני. החזית פשוטה ביותר בעיצובה, ללא עיטורים כלשהם. כמקובל בווילות של פלאדיו גם כאן לבניין זה שלוש קומות הניכרות בחלונותיהם. קומת האדון (piano nobile) בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה הכבש. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה נראים משני צידי הכבש. למעשה רק הצד הימני (לעיני המתבונן) נבנה ושימש כמזווה, והשני מלא בעפר. המטבח, שכעניין שבשגרה היה ממוקם בווילות הפלדיאניות בקומה זו, תוכנן להבנות באגפים הצדדיים. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה צרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית. בסך הכול החזית מצומצמת מאוד ויש בה חלונות מעטים. משערים שבעל הבית התקמץ בהוצאות לבנייה. מן העטורים של חדרי המגורים נותרו שרידים מעטים בלבד. 

וילה סרצ'נו נרכשה בידי האיגוד הבריטי British Landmark Trust, שערך בה פעולת שימור קפדנית, והיא מוכרזת כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1994.

לקריאה נוספת
------------

* אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 150.
* Bruce Bucher, Andrea Paladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 83-85.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה סרצ'נו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שני, פרק 15, עמ' 76; מהדורת ר' רייך, עמ' 150.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7640340-3
* VIAF: 233923222
* WorldCat (עם VIAF): 233923222

 |
**פחוסניים** (שם מדעי: Selenopidae) הם משפחת עכבישים. באנגלית הם נקראים **עכבישי סרטן** (**Crab Spiders**) בגלל נטייתם לנוע לצדדים. משפחה זו כוללת כ-175 מינים המסווגים לארבעה סוגים, המוכר בהם הוא *Selenops*. המשפחה נפוצה בעיקר באזורים בעלי אקלים טרופי, למעט הסוג *Anyphops*  הנפוץ רק באפריקה שמדרום לסהרה, והסוג *Hovops* שתפוצתו מוגבלת למדגסקר. צורתם של עכבישים אלו שטוחה ומכאן שמם העברי, פחוסניים, וניתן למצוא אותם בעיקר על קירות, גזעי עצים ותחת סלעים. עכבישים אלו זריזים למדי וקשה מאוד לתפסם. צבעיהם משתלבים בדרך כלל בסביבתם, מה שמקשה לאתרם. כמו רוב העכבישים השייכים לקבוצת *Entelegynae* הם בעלי שמונה עיניים. מין אחד, *Garcorops jadis*, מוכר רק משרידים שהשתמרו בשרף עצים הנמצא בתהליך התאבנות.

סוגים
-----

* *Anyphops* (אפריקה, מדגסקר)
* *Garcorops* (מדגסקר, ארכיפלג קומורו)
* *Hovops* (מדגסקר, ראוניון)
* *Selenops* (אמריקה, אסיה, אפריקה, אגן הים התיכון)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פחוסניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bosselaers, J. (2004). "A new Garcorops species from Madagascar copal (Araneae: Selenopidae)" (PDF). *Zootaxa*. **445**: 1–7.
**קֶשֶר** (באנגלית: **Knot**) היא יחידה למדידת מהירות, ששיעורה 1 מיל ימי לשעה ושווה ל-1.852 קילומטר לשעה בקירוב. היא אינה מהווה חלק ממערכת היחידות הבינלאומית (SI), אך מקובלת בעולם כולו כיחידת מהירות בשימוש ימי ואווירי. מציינים בה את מהירותם של כלי שיט וכלי טיס וכן את מהירותם של זרמים ורוחות.

מקור המונח
----------

מד מהירות (לוג) פשוט
תרשים סכמטי של לוג פשוט
את מהירותם של כלי שיט בתקופת אוניות המפרשים (מן המאה ה-16 עד המאה ה-19 לערך) חישבו באמצעות מד-מהירות ימי פשוט, שנקרא באנגלית "לוג" (log). המכשיר היה בנוי מלוח עץ בצורת רבע עיגול, שהקשת שלו הוכבדה בפס עופרת, כך שיכול היה לצוף במים כשהוא ניצב. אל הלוח נקשר חבל מדידה ארוך (log line), ועליו קשרים במרחקים קבועים, שהוכן על סיפון הירכתיים או האַחְרָה. כדי למדוד את מהירות האונייה, הטילו את לוח העץ למים. הלוח נשאר על מקומו כמעט ללא תנועה בעוד האונייה מתקדמת, ותוך כדי כך הופעל שעון חול והחבל שוחרר למים בהדרגה. את המהירות היחסית חישבו על פי אורך החבל שהשתחרר בזמן שחלף עד התרוקנות השעון. הקשרים נועדו לאפשר מדידה מהירה של אורך החבל ששוחרר למים, היינו הדרך שעברה האונייה.

במהלך התקופה היו בשימוש מספר שיטות לחלוקה ולסימון של חבל המדידה, אך הנפוצה שבהן קבעה את המרחק בין הקשרים ל-47 רגל ו-3 אינץ' ואת זמן התרוקנות השעון ל-28 שניות. העיקרון בכל השיטות הוא שהיחס בין אורכו של כל קטע על החבל לבין מיל ימי אחד שווה ליחס שבין זמן התרוקנות שעון החול בשניות לבין מספר השניות בשעה. לכן, כל קשר בחבל מציין מהירות של 1 מיל ימי בשעה, ומכאן שמה של יחידת המהירות.

המרת יחידות
-----------

* 1 קשר = 1 מיל ימי לשעה
* 1 קשר = 10 כבל לשעה
* 1 קשר = 1.852 קילומטר לשעה
* 1 קשר = 0.5144444 מטרים לשנייה
* 1 קשר = 101.268591 רגל לדקה
* 1 קשר = 1.687810 רגל לשנייה
* 1 קשר = 1.150779 מיל יבשתי לשעה

קישורים חיצוניים
----------------

* על מד המהירות (log line) באתר: The Pilgrims & Plymouth Colony:1620
* קשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדוע נקראת מידת המהירות בים "קשר ימי"?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
**שבר** (fracture) הוא הפרדה מקומית של חומר לשני חלקים או יותר, תחת הפעלת מאמץ. המילה באופן שגרתי מיוחדת לשברים בעצמות או לשברים בגבישים או חומרים גבישיים, כמו מתכות ואבני חן. לעיתים, בחומרים גבישיים, גבישים יכולים להישבר ללא הפרדת הגוף לשני חלקים. בתלות בחומר הנשבר, שבר מפחית את החוזק (ברוב החומרים) או מעכב מעבר אור בחומר.

הבנה מעמיקה של תהליך יצירת השבר ניתן לקבל מתוך למידת תורת מכניקת השבר.

סוגי שברים
----------

**שבר פריך** - בסוג זה של שבר, לא ניתן לראות דפורמציה פלסטית לפני התרחשות השבר. בגבישים פריכים, השבר יכול להתרחש רק על ידי ביקוע שנוצר כתוצאה ממאמץ הפועל בכיוון נורמלי למישורי הגביש. במבנים אמורפיים, לעומת זאת, חוסר המבנה הגבישי גורם לשברים בכל הכיוונים, כאשר השברים ממשיכים בכיוון נורמלי ללחץ המופעל. 

תמונה של שבר פריך (צבעים בהירים)
בתמונת השבר במוט האלומיניום, ניתן לראות בצבעים הבהירים שבר פריך, ובצבעים הכהים שבר שנוצר מהתעייפות החומר.

**שבר משיך** - בשבר משיך, מתרחשת דפורמציה פלסטית רבה לפני השבירה. מתכות משיכות רבות יכולות להחזיק מעמד בדפורמציה מאוד גדולה, של 50-100% מעוות, לפני שמתרחש שבר. המעוות שבו מתרחש השבר תלוי ברמת הניקיון של המתכת. בטמפרטורת החדר, ברזל טהור יכול לעבור דפורמציה של עד 100% מעוות לפני שישבר, לעומת פלדות (המכילות ברזל ופחמן), אשר נשברות כבר ב-3% מעוות. בגלל ששבר משיך כולל דפורמציה פלסטית רבה, צורת ההתנהגות של השבר שונה מאוד מזו של שבר פריך. חלק מהאנרגיה הנובעת מריכוז המאמצים בנקודות השבר הופכת לדפורמציה פלסטית לפני שהסדק מתחיל להתקדם. השלבים העיקריים של שבר משיך הם יצירת צוואר (necking), אשר גורם לריכוז המאמצים באזור שבו שטח החתך קטן יותר, יצירת חללים (void formation), יצירת סדקים, התקדמות סדקים, וכישלון (שבר). השלבים הללו בדרך כלל גורמים לתוצאה בה לאחר השבירה ניתן לראות חלק אחד קמור והשני קעור בפני השטח של השבר (cup and cone).

דרכי הפרדת סדק
--------------

דרכי יצירת סדק
ישנן שלוש אפשריות להפעלת המאמצים שיגרמו לשבר:

1. מצב פתיחה: מאמץ נורמלי למישור הסדק
2. מצב החלקה: מאמץ גזירה פועל במקביל למישור הסדק ומאונך לחזית הסדק
3. מצב קריעה: מאמץ גזירה פועל במקביל למישור הסדק ומקביל לחזית הסדק

ראו גם
------

* מכניקת השבר
* הנדסת חומרים
* חקר פני שבר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שבר** בוויקישיתוף
* שבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מכניקת שבר, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548245305171
* BnF: cb119469536 (data)
* LCCN: sh85051154
* NDL: 00562833

 |
מטוס האנטונוב 158 בסלון האווירי בפארנבורו, 20 ביולי 2010.
**אנטונוב An-158** (ידוע גם כאנטונוב An-148-200) הוא מטוס נוסעים אוקראיני שהוצג לראשונה ב-2010 ומהווה גרסה מתקדמת של מטוס ה-An-148. המטוס מתוכנן לשאת עד 99 נוסעים, וכן לטוס בתנאי מזג אוויר קשים ובגובה נמוך מאוד מעל פני הים.

טיסת הבכורה של המטוס נערכה ב-28 באפריל 2010 מנמל התעופה אנטונוב שבפרברי קייב. המטוס עבר את מבחני הבטיחות של ועדת התעופה הבין-מדינתית ומינהל התעופה האוקראיני, בהתאם לתקנים בינלאומיים שונים והשלים את מבחני הבקרה והבטיחות בפברואר 2011. המטוס שייך לקטגוריית הנחיתה IIIА של הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית.

לעומת המטוס An-148, מטוס האנטונוב An-158 צורך פחות דלק ומגיע למהירות של 850 קמ"ש לטווח של עד 2,500 ק"מ. כמו כן, מציע ה-An-158 מספר מושבים גדול יותר (עד 99 לעומת 85) ועלויות תפעולו נמוכות יותר. מחירו של מטוס בודד הוא 25 עד 30 מיליון דולר, בהתאם לתצורה.

בשנת 2012, אנטונוב מתכננת להשיק 7 מטוסים מדגם זה, ומספר מדינות כבר הביעו את התעניינותן במטוס כולל רוסיה, אוקראינה ומדינות באסיה, באפריקה ובאמריקה הלטינית. חברת התעופה הרוסית סויוז-אטלנט חתמה על חוזה לאספקת 10 מטוסים עם אופציה לרכישת חמישה נוספים, וכן חברת התעופה קובאנה הקובנית הביעה את רצונה לרכוש ששה מטוסים מדגם זה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנטונוב An-158** |

* מידע על המטוס באתר היצרן
מפלי מרמורה באומבריה, שבאיטליה הם מפלי המים המלאכותיים הגבוהים ביותר בעולם. גובהם 165 מטרים, והם נבנו בתקופת רומא העתיקה.
מפל מים מלאכותי בתוך "המרכז הבינלאומי" בעיר דטרויט במדינת מישיגן שבארצות הברית.
**מפל מים מלאכותי** הוא אלמנט מים או מזרקה אשר מחקה מפל מים טבעי, ומשמש בעיצוב גנים ובאדריכלות נוף.

היסטוריה
--------

מפלי מים מלאכותיים נבנו החל מהעת העתיקה. מפלי מרמורה, שנבנו בתקופת רומא העתיקה, הם כיום מפלי המים המלאכותיים הגבוהים בעולם.

מפלי מים מלאכותיים נבנים מאות שנים כחלק מגנים יפניים. המדריך לבניית גנים יפניים "סאקוטייקי", שנכתב באמצע המאה ה-11, מתאר תשעה סוגים של מפלי מים מלאכותיים.

מפלים מלאכותיים היו פופולרים בגנים שנבנו באירופה החל מתקופת הרנסאנס (בגנים פרטיים ומלכותיים) ועד סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 (בפארקים ציבוריים). דוגמה למפל מים שנבנה בפארק ציבורי, הוא המפל שנבנה בשנת 1888 בפארק ויקטוריה שבברלין, והמפל שנבנה בפארק שער הזהב בסן פרנסיסקו במדינת קליפורניה שבארצות הברית.

מפלי מים מלאכותיים בתוך מבנים
-----------------------------

מפלים מלאכותיים מותקנים בתוך בניינים ממספר סיבות: יצירת אלמנטי נוי מרשימים, יצירת רעש לבן, לחות (על מנת לנגוד מיזוג אוויר המייבש את האוויר, או ליצור סביבה לחה באזור יבש), וכן הם מיצרים רגשות שלווה במתבונן במפל.

גלריית תמונות
-------------

* מפל מים מלאכותי בגן החיות הלאומי, בוושינגטון בירת ארצות הבריתמפל מים מלאכותי בגן החיות הלאומי, בוושינגטון בירת ארצות הברית
* מפל מים מלאכותי בגן צ'ארטר, באזור סנטרל, בהונג קונגמפל מים מלאכותי בגן צ'ארטר, באזור סנטרל, בהונג קונג
* מפל מים מלאכותי, ופסלי נוי במבנה בזלצבורגמפל מים מלאכותי, ופסלי נוי במבנה בזלצבורג
* מפל מים מלאכותי כחלק מאנדרטת פרנקלין דלאנו רוזוולט, בוושינגטון בירת ארצות הבריתמפל מים מלאכותי כחלק מאנדרטת פרנקלין דלאנו רוזוולט, בוושינגטון בירת ארצות הברית
* מפל מלאכותי בעיר ויצ'יטה פולז, שבטקססמפל מלאכותי בעיר ויצ'יטה פולז, שבטקסס

ראו גם
------

* הבית על האשד

לקריאה נוספת
------------

• Maggie Hiufu Wong, **New skyscraper in China features 108-meter-tall waterfall**, CNN 26th July 2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפל מים מלאכותי** בוויקישיתוף
* מפל מים מלאכותי בעיר גו יאנג שבסין, שגובהו 108 מטרים
* מפת המים המלאכותי המרשים בעולם לפי מגזין architectureanddesign
* מטרות מפלי מים מלאכותיים בספרות מדע בדיוני ופנטזיה
* מדריך לבניית מפל מים מלאכותי בגינה ביתית, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מטרת מפל המים המלאכותי בגן הבוטני האוניברסיטאי של האוניברסיטה העברית

| אדריכלות נוף וגינון |
| --- |
| סוגי גנים | איטלקי • אנגלי • יפני • מוסלמי • פרסי • צרפתי |  |
|  | ***אלמנטים בגינון ואדריכלות נוף*** |
| אלמנטי מבניים: | בלוודרה • גזיבו • פולי • פטיו • שער ירח |
| אלמנטי מים: | בריכת השתקפות • בריכת נוי • גשר אבני מדרך • גשר זיגזג • גשר סהר • מפל מים מלאכותי |
| אלמנטי צומח: | גינון יובשני • לבירינת • מדשאה |
**מד דרך ימי** (באנגלית: **Marine Odometer**) הוא אמצעי מדידה עתיק שהיה בשימוש בידי ימאים כדי למדוד את הדרך שעברו ספינותיהם בים. מד הדרך הימי זהה בעקרון פעולתו למד הדרך היבשתי - ה-odometer, שהומצא על ידי ארכימדס במאה ה-3 לפנה"ס. שניהם מבוססים על מכניזם גלגלי שיניים עם יחס גלגלי שיניים (Gear Ratio) גבוה במיוחד כדי להמיר בין הדרך שעברה האונייה למרחק שניתן למדידה. 

מד הדרך היבשתי התבסס על שרשרת גלגלי שיניים (Gear Train) שהגלגל הראשון בה הוא אחד מהגלגלים של המרכבה, ושרשרת גלגלי השיניים תוכננה כך שבכל שלב (רכיב בשרשרת) מהירות הסיבוב של גלגל השיניים המוביל ירדה בפקטור מסוים, כך שבסיום השרשרת מהירות הסיבוב של הגלגלים ירדה בפקטור מעריכי. מכיוון שמהירות הסיבוב של הגלגל הראשון הייתה זהה למהירות ההתקדמות של המרכבה (בהנחת אי החלקה), ספירת מספר הסיבובים של הגלגל האחרון בשרשרת אפשרה לקבוע את הדרך שעברה המרכבה. מספר זה צוין בדרך כלל על ידי נפילת כדור בכל מרחק מסוים של תנועת המרכבה. 

מד הדרך הימי התבסס על אותו עקרון אלא שהגלגל הראשון היה טורבינה בתחתית הספינה שנשקה למים. מכיוון שמהירות הסיבוב של הטורבינה הייתה זהה למהירות הזרימה היחסית (זרימת המים ממערכת הייחוס של הספינה), ומהירות זו הייתה למעשה מהירות התקדמות הספינה במים, שרשרת גלגלי שיניים אפשרה לקבוע מה הדרך שעברה הספינה. 

הסט של מד הדרך הימי ביחד עם ההסתמכות על כוכב הצפון, אפשר לקבוע את כיוון תנועת האוניה יחסית לצפון, והיווה את כלי העזר העיקרי לקביעת המיקום הגאוגרפי של האוניה ולניווט ימי בעולם העתיק, והיה בשימוש נרחב בספינות של האימפריה הרומית וגם מאוחר יותר[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר **The End of the Past: Ancient Rome and the Modern West**, עמודים 145 - 147.
**טוביאס מאייר** (בגרמנית: **Tobias Mayer**‏; 17 בפברואר 1723 - 20 בפברואר 1762) היה אסטרונום גרמני שהתפרסם בתקופתו בזכות מחקריו על תנועת הירח וטבלאות נתוני המיקומים הירחיים המדויקות שחישב על בסיס מחקרים אלה. בטרם הייתה למכשיר הכרונומטר תפוצה רחבה, הטבלאות הירחיות של מאייר הן שהפכו את תהליך הניווט האסטרונומי בים למעשי (בעזרת שיטת המרחק הירחי), ולפיכך הייתה להן השפעה מרחיקה לכת על יכולת ההתמצאות של ימאים באוקיינוס.

שימש כמנהל מצפה הכוכבים של אוניברסיטת גטינגן החל מ-1754, שם עבד עד מותו.

קריירה
------

בית הולדתו של טוביאס מאייר.
עבודתו האסטרונומית החשובה הראשונה כללה חקירה מעמיקה של הליברציה של הירח (Kosmographische Nachrichten, נירנברג, 1750), ואת תיאורו המפורט של הירח המלא (שפורסם ב-1775), אשר נותר לא משופר במשך חצי מאה. אולם תהילתו נשענת בראש ובראשונה על הטבלאות הירחיות שלו, שאותן פרסם ב-1752. ב-1755 הוא הגיש לממשלה הבריטית קובץ מתוקן של טבלאות כאלה, שאותן ג'יימס ברדלי השווה עם תוצאות תצפיות שנערכו בגריניץ'. ברדלי מצא שהטבלאות של מאייר מדויקות מספיק כדי לקבוע את מיקום הירח עד כדי 5 שניות קשת, ובעקבות כך לקבוע גם את קו האורך בים בדיוק של עד כדי חצי מעלה. לקט משופר של טבלאות כאלו פורסם מאוחר יותר בלונדון (1770), כמו גם התאוריה (Theoria lunae juxta systema Newtonianum, משנת 1767) שעליה מבוססות הטבלאות. נספחו למהדורה הלונדונית של הטבלאות הירחיות והשמשיות גם שני חיבורים קצרים, האחד על קביעת קו האורך באמצעות שיטת המרחק הירחי, יחד עם תיאור של מכשיר reflecting circle (שהומצא על ידי מאייר ב-1752), והשני על נוסחה חדשה של שבירה אטמוספירית, אשר יישמה תיקון מדויק להפליא לטמפרטורה בשכבות האטמוספירה השונות.

מורשת
-----

מאייר הותיר אחריו כמות ראויה לציון של כתבים, שחלקם נערכו על ידי גאורג כריסטוף ליכטנברג ופורסמו בכרך אחד (Opera inedita, גטינגן, 1775). כרך זה מכיל שיטה אמינה וקלה לשימוש לחישוב מועדים של ליקויי מאורות, חיבור על צבעים, שבו מזוהים שלושת הצבעים הראשוניים, קטלוג של 998 כוכבים, כמו גם מסה, הראשונה בעלת חשיבות מדעית כלשהי, על התנועה העצמית של שמונים כוכבים, אותה הגיש לחברה המלכותית בגטינגן ב-1760. שאר הכתבים כוללים מאמרים על שבירה אטמוספירית (מ-1755), על ההפרעות שגורמת הכבידה של צדק וכדור הארץ למסלולו של מאדים (1756) ועל מגנטיות ארצית (1760 ו-1762). במאמרו האחרון מאייר שאף להסביר את הפעולה המגנטית של כדור הארץ באמצעות שינוי קל של ההשערה של אוילר, ועשה את הניסיון המשמעותי הראשון לבסס תאוריה מתמטית של פעולה מגנטית.

הנצחה
-----

גבעות מאייר בארץ פאלמר בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה נקראות על שמו של מאייר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוביאס מאייר** בוויקישיתוף

* טוביאס מאייר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* טוביאס מאייר, באתר MacTutor (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גבעות מאייר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462791405171
* BNE: XX4819603
* BnF: cb153509764 (data)
* DSI: 11380
* GND: 118579576
* ISNI: 0000 0001 1593 0583
* LCCN: n50007309
* MGP: 102637
* NKC: mzk2005273083
* NLA: 35336754
* NLP: A17973089
* NTA: 068848234
* SNAC: w67p940z
* SUDOC: 027578593
* Trove: 916474
* VcBA: 495/212102
* VIAF: 9885993
* WorldCat: lccn-n50007309

 |
**הנרייטה הרץ** (בגרמנית: **Henriette Herz**, נולדה כ**הנרייטה דה-למוס**; 5 בספטמבר 1764 – 22 באוקטובר 1847), סופרת ובעלת סלון ספרותי בתקופת הסער והפרץ, יהודיה-גרמנית מומרת. אשתו של הרופא והסופר מרקוס הרץ וחברתה הקרובה של דורותיאה מנדלסון, בתו של משה מנדלסון.

חייה
----

הרץ נולדה למשפחת רופאים מוכרת בברלין, מאנוסי פורטוגל ונתחנכה במגוון שפות. אביה בנימין דה למוס היה מנהל בית החולים היהודי בברלין, ואמה הייתה אסתר לבית דה שרלוויל. בגיל 12 אירוסיה לרופא המבוגר ממנה מרקוס הרץ וכעבור כשנתיים נישאה לו. 

הישגיה של הרץ בתחום הספרות הם בעלי חשיבות פחותה, ואילו הישגה הבולט בתולדות הספרות הוא בניהול אחד מן הסלונים הספרותיים החשובים ביותר, בשנים 1780–1803. סלון זה היה פורץ דרך. בתחילה נהג בעלה לארח אורחים רמי מעלה מתחומי הפוליטיקה והתרבות, בעוד הנרייטה מסבה בחדר סמוך עם נשותיהם. חוג נשים זה הקים רשת חברתית "לטיפוח החברות" ועסק בעיקר ביצירות הסער והפרץ של יוהאן וולפגנג פון גתה. זו הייתה ראשיתו של "פולחן גתה" בספרות הגרמנית. משני חוגים אלה - של הגברים ושל הנשים - התפתח אחד הסלונים החברתיים המובילים בברלין, שבו הסבו פוליטיקאים, מדענים, אמנים, אנשי רוח ופילוסופים בסביבה חופשית ופתוחה, בלתי תלויה במעמד, שכמוה לא עמדה לרשותם במקום אחר. בין אורחי הסלון היו האחים אלכסנדר ווילהלם פון הומבולדט, ז'אן פול, רחל ורנהגן (אז עדיין רחל לוין, בעצמה בעלת סלון ספרותי מוביל). פרידריך שלגל פגש בסלון את דורותיאה פייט, שהייתה אחר כך לאשתו. זרמים ספרותיים שונים ורעיונות מכל חוגי החברה נפגשו כאן בצורה מפרה וברוח הנאורות. הקשרים החברתיים שנרקמו בין מלומדים גרמנים וצרפתים, בין אמנים ומדענים, תרמו להתפתחותה התרבותית של ברלין ושל פרוסיה. 

עם מות בעלה בשנת 1803, נאלצה הרץ לצמצם את פעילותה ולהתחבר למעגלים ספרותיים וחברתיים אחרים, למשל זה של רחל ורנהגן. החל בשנת 1813 הקדישה עצמה לחינוך של ילדים עניים, אך תהילתה כבעלת הסלון הספרותי דבקה בה. בשנת 1817 המירה דתה לנצרות פרוטסטנטית, כיהודים משכילים רבים אחרים באותה התקופה. היא קבורה בבית העלמין השני של קהילת הקתדרלה הגרמנית וקתדרלת ירושלים, בקרויצברג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרייטה הרץ** בוויקישיתוף
* ברברה האן, **הנרייטה הרץ**, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)
* נטלי ניימרק גולדברג, **וקולן ישמע- יהודיות נאורות בברלין**, הוצאת מרכז שז"ר ומכון ליאו בק, 2014
* מיכל זוהר בן דור, הסלון, הוצאת ניב 2020
* גילי איזיקוביץ׳, היהודיות הכי משכילות שלא הכרתם, עיתון הארץ, 2020
* הנריטה הרץ (1764-1847), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262787905171
* BnF: cb119304864 (data)
* GND: 118550152
* ISNI: 0000 0001 0854 6161
* LCCN: n88128206
* NDL: 01035432
* NKC: zmp20231190519
* NLP: A23423134
* NTA: 072624655
* SNAC: w6xd1fwr
* SUDOC: 060457554
* VIAF: 2478734
* WorldCat: lccn-n88128206

 |
**הנרי כריסטן תומסן** (בדנית: **Henry Christian Thomsen**;‏ 1906 – 1944) היה חסיד אומות העולם שסייע בהצלת יהודי דנמרק במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

תומסן, יליד תיסטד (Thisted) שבצפון דנמרק, ואשתו, אלן מרגרט היו בעלי פונדק בכפר סנקרסטן (Snekkersten) בצפון מזרח דנמרק וחברים פעילים במחתרת הדנית. באוקטובר 1943, עם החלטת הגרמנים לגרש למחנות ריכוז את יהודי דנמרק, סייעו תומסן ואשתו למאות יהודים לעבור בסירות דיג מדנמרק לשוודיה. הפונדק של בני הזוג תומסן היה נקודת מעבר בדרך לחוף. חלק מהיהודים הבורחים הסתתרו בפונדק לפני הפגישה עם הדייגים ובעלי הסירות שהעבירו אותם על פני מיצרי הים, אל שוודיה. בשלב מסוים העביר תומסן בעצמו חלק מהיהודים לשוודיה, בסירה שקנה לצורך כך.

בסוף 1943 הוסגר תומסן למשטרה המקומית, אך זו הגנה עליו ואפשרה לו להמשיך במעשי ההצלה. 

באוגוסט 1944 עצרו את תומסן שוטרי גסטפו, בספטמבר הוא נשלח למחנה הריכוז נוינגמה ובדצמבר 1944 נספה במחנה זה.

הנצחה
-----

יד ושם העניק תואר חסיד אומות העולם לתומסן ולאשתו, אלן מרגרט. 

בשנת הענקת האות, 1968, ביקרה אלן מרגרט בישראל ונטעה עץ בשדרת חסידי אומות העולם. 

סיפורו של תומסן הונצח בספרה של הסופרת הדנית סנדי טוקסוויג (Sandi Toksvig), **ציפור השיר של היטלר** (Hitlers Kanarienvogel).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי תומסן** בוויקישיתוף
* הנרי תומסן, באתר יד ושם.

הערות שוליים
------------
**חצי האי ג'ייסון** (באנגלית: **Jason Peninsula**) הוא חצי אי גדול בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. 

בחצי האי, המתנשא מעל מדף הקרח לארסן, מספר פסגות המכוסות ברובן שלג. 

חצי האי משתרע מהמישור הצר שממזרח לכיפת מדיאה ועד כף פראמנס. אורכו של חצי האי 78 קילומטרים.

היסטוריה
--------

### גילוי חצי האי

מגלה הארצות הנורווגי קארל אנטון לארסן מיפה את חוף אנטארקטיקה באזור זה ב-9 בדצמבר 1893. 

לארסן קרא לאחת מהפסגות "הר ג'ייסון" על שם ספינתו - "*ג'ייסון*". 

לארסן היה רחוק מכדי למפות את האזור בפירוט, אולם בשנת 1902 המשלחת האנטארקטית השוודית בפיקודו של אוטו נורדנשלד, ראתה את חצי האי מנונאטאק בורכגרווינק, וחשבה כי מדובר באי ולא בחוף היבשת. 

בשנת 1955 סקר שטחי חסות איי פוקלנד מיפה את האזור וקבע כי מדובר בחצי אי גדול.

לקריאה נוספת
------------

• David J. Cantrill, Imogen Poole, **The Vegetation of Antarctica through Geological Time**, P 178

קישורים חיצוניים
----------------

* חצי האי ג'ייסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חצי האי ג'ייסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור חצי האי ג'ייסון

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
**אנה כריסטינה נורדגרן** (בשוודית: **Anna Christina Nordgren**;‏ 13 במאי 1847 – 10 בספטמבר 1916) הייתה ציירת שוודית. התמחתה בפורטרטים ובסצינות ז'אנריות. עבודתה היא בעיקר וריאציה על הסגנון האקדמי והיא לא הושפעה מהאימפרסיוניזם.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה במריאסטד למשפחה בעלי אדמות. בשנה שבה נולדה הם עברו לאוסן, אחוזה ליד Hjo. כעבור עשר שנים הם חזרו למריאסטד ובשנות ה-60 של המאה ה-19 התגוררו בסיוגאראס, אחוזה נוספת ליד פלקופינג.

היא למדה בבית הספר לבנות בסקארה, שם הבחינו מוריה בכישרונה האמנותי והחלו להעביר לה שיעורים בציור שמן. בשנת 1865, היא נרשמה ללימודים פורמליים בסטוקהולם ובהמשך הפכה לאחת הסטודנטיות הראשונות באקדמיה השוודית המלכותית לאמנויות. בהיותה שם למדה אצל קרל גוסטף קוונסטרום (1810–1867) ולאחר מותו אצל יוהאן כריסטופר בוקלונד (1817–1880). בעצתו של בוקלונד נסעה לפריז בשנת 1874 כדי להמשיך בלימודיה. היא נסעה יחד עם אמנדה סידואל (1844–1892) ויוהנה סופיה סודררן (1847–1923).

היא החלה את לימודיה באקדמיה ז'וליאן אצל טוני רובר-פלרי (1837–1911) ולקחה שיעורים נוספים באקדמיה הפרטית של קרולוס-דוראן. היא נשארה בפריז עד 1883 והושפעה מז'ול בסטיאן-לפה. בשנת 1876 הוצגו שתיים מיצירותיה בתערוכת המאה בפילדלפיה. בשנה שלאחר מכן, אחד הציורים שהציגה באקדמיה המלכותית נרכש על ידי המלך אוסקר. היא התיידדה עם האמנית הרוסית מריה בשקירצבה (1858-1884) והציגה בסלון דה פריז בשנת 1879. לאחר שעזבה את פריז, בילתה זמן מה בברטני.

לאחר מכן היא שהתה בלונדון, שם השתתפה בתערוכות רבות, כולל שתי תערוכות יחיד בגלריות קליפורד בשנת 1894 וב־1897. וגם הציגה את עבודותיה בגלאזגו, ליברפול ובירמינגהם. בין חבריה בלונדון היו ג'יימס מקניל ויסלר, הציירת האירית, שרה פורסר והציירת סופי פמברטון איתה חלקה סטודיו.

בשנת 1899 היא חזרה לשוודיה, אך המשיכה לבקר בלונדון באופן קבוע. בשנת 1904 הוצגו עבודותיה בתערוכה העולמית בסנט לואיס. היא התגוררה במקומות שונים, החל בגטבורג, ובשנת 1908 בדרוטנינגהולם, בשנה שלאחר מכן בסטוקהולם, ומשם עברה לסקארה בשנת 1913 ועד מותה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנה נורדגרן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anna C Nordgren - Svenskt Biografiskt Lexikon, sok.riksarkivet.se
2. ↑  ANNA NORDGREN: Lexikonett amanda, www.lexikonettamanda.se
3. ↑  Nationalmuseum - fullständigt namn: Anna Christina Nordgren Anna Nordgren, emp-web-84.zetcom.ch
4. ↑  Caroline Falkenberg: *Anna C Nordgren.* In: *Svenskt biografiskt lexikon*, Vol. 27 (1990–1991), Pg.343

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1243119578
* ISNI: 0000 0000 6708 8861
* KulturNav: e49a18b6-0736-4015-b6ae-57753735eef3
* RKD: 59944
* SELIBR: 301635
* ULAN: 500089794
* VIAF: 76300521
* WorldCat: viaf-76300521

 |
**מרקוס פיזאלי** (בפורטוגזית: **Marcos Pizzelli**, בארמנית: **Մարկոս Պիզզելլի**; נולד ב-3 באוקטובר 1984) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-ארמני ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

פיזאלי התחיל את הקריירה שלו בנוער של סאו קרלוס. בשנת 2006 הצטרף לאררט ירוואן. ב-30 באפריל הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד אוליסס ירוואן. במשחק הליגה הבא נגד אוליסס שנערך ב-16 ביוני, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו. בשנים 2007 ו-2008 הוא היה הכובש המצטיין של הליגה. לאחר שהמועדון נקלע לבעיות כלכליות, הוא הושאל ל-ASA יסי מהליגה החמישית בצרפת. בקיץ 2009 סיים את חוזהו באררט וחתם בפיוניק ירוואן. עם פיוניק הוא זכה בשתי דאבלים והיה מלך השערים של הליגה בעונת 2010 ביחד עם חברו לקבוצה גאבורג גאזריאן.

ביוני 2011 הוא חתם במטאלורג דונייצק האוקראינית. כבר בהופעת הבכורה שלו בליגה נגד צ'רנומורץ אודסה, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו. ב-13 בינואר 2012 חתם בקובאן קרסנודאר ל-3 שנים. ב-18 במרץ הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במשחק נגד רובין קאזאן. במאי 2012 נבחר לשחקן החודש. ביוני 2013 הצטרף לקרסנודאר היריבה העירונית. בינואר 2014 הושאל לאקטובה עד לתום העונה בקזחסטן ובאוקטובר של אותה שנה רכש המועדון את כרטיס השחקן שלו.

קריירה בינלאומית
----------------

במאי 2008 קיבל אזרחות ארמנית, דבר המאפשר לו לשחק בנבחרת ארמניה. ב-28 במאי 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד מולדובה בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. ב-11 בספטמבר 2012 הורחק במהלך המשחק נגד בולגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.

תארים
-----

אררט ירוואן
* אליפות ארמניה: 2008

פיוניק ירוואן
* אליפות ארמניה: 2009, 2010
* הגביע הארמני: 2009, 2010

אקטובה
* הסופר קאפ הקזחי: 2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקוס פיזאלי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu