recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שלמה דרורי בתוכנית שרתי לך ארצי
**שלמה דרורי** (4 באוגוסט 1921 - 28 באוגוסט 2010) היה זמר ומלחין שפעל בשנות ה-40. התפרסם כמלחין וכמבצע הראשון של הגרסה העברית לשיר "את חכי לי". היה מוותיקי מפעלי ים המלח.

ביוגרפיה
--------

דרורי נולד ב-4 באוגוסט 1921 בווינה שבאוסטריה בשם פרידריך דויטשר. בהיותו נער ראה סרטון שבו הוצגו יהודים בארץ ישראל חורשים את האדמה. הדבר השפיע עליו והוא הפך להיות ציוני נלהב, עד שהחליט בגיל 16 לעזוב את ביתו ולעלות לארץ ישראל. הוא נדד בין מספר מושבות בארץ עד שהתגייס לצבא הבריטי. בעת אבטחת נמל חיפה נתקל בשירו של המשורר הרוסי קונסטנטין סימונוב, בתרגום של אברהם שלונסקי, שנקרא "את חכי לי" (Жди меня), והוא הלחין את השיר עוד באותו הלילה.
דרורי הצטרף אל הבריגדה היהודית עם הקמתה וצורף ללהקת הבידור של הבריגדה שנקראה "מעין זה". את הלהקה ניהל אליהו גולדנברג, ועם חבריה נמנו גם צבי בן-יוסף (רעו של דרורי עוד מתקופת שירותו בצבא הבריטי), מרדכי זעירא, יוסי ידין וחנה מרון. דרורי (שאז נקרא עדיין דויטשר) היה בין סולני הלהקה.

לימים סיפר, כי בהופעה של הלהקה בפני חיילים באיטליה הופגש במפתיע עם אימו ממנה נפרד בגיל 16 והיא שרדה את השואה במסווה של נוצרייה. באותה הופעה התכוון לשיר את "את חכי לי" ולהקדישו לאימו, אולם לא הצליח לעמוד בהתרגשות, נמלא בדמעות וברח מהבמה לפני שהחל לשיר.

דרורי נפטר באוגוסט 2010 לאחר מחלה והשאיר אישה ושני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה דרורי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* שלמה דרורי, דף שער בספרייה הלאומית
* אחרי מות - שלמה דרורי, מוותיקי מפעלי ים המלח, 1921-2010, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2010
* מילות השיר "את חכי לי" והאזנה לו, באתר זמרשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  זאב גלילי, את חכי לי ואחזור – מקור השיר והמנגינה, בלוג "היגיון בשגעון", 28 באוגוסט 2010
2. ↑  אתר "זמרשת"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305004605171
* GND: 119107554
* ISNI: 0000 0000 7728 4962
* MusicBrainz: 7ad64932-02cb-4832-b627-b8d25164793a
* VIAF: 107513281
* WorldCat: viaf-107513281

 |
חברת **Lowa Sportschuhe GmbH** היא יצרנית גרמנית של מגפי טיולים, סקי והרים שנמכרים תחת המותג Lowa. מאז נוסדה בשנת 1923, החברה שוכנת ביצנדורף שבבוואריה עילית. החברה נשלטת בעקיפין על ידי הקבוצה האיטלקית.

המחקר והפיתוח של החברה ממוקמים ב יצנדורף, הייצור מתרחש בעיקר ב-יצנדורף (נעלי הרים וטרקים), סלובקיה (נעלי הליכה) ועד 2010, גם איטליה (נעלי סקי). יש לה סניפי מכירות זרים משלה בארצות הברית ובשווייץ, כמו גם שותפויות מכירה ארוכות טווח באוסטריה ובהולנד.

היסטוריה
--------

לורנץ וגנר, בנו של הסנדלר יוהאן וגנר מיצנדורף (40 ק"מ צפונית למינכן), הקים את חברת לואה (לורנץ וגנר) כשהשתלט על עסק הוריו בשנת 1923. זמן קצר לפני כן הקימו שני אחיו הנס ואדולף עסק משלהם עם המותג Hanwag ב-Vierkirchen והמותג Hochland ב-Weichs.

נעלי הליכה של לואה
לאחר מותו של לורנץ וגנר בשנת 1953, השתלט החניך לשעבר (וכעת חתנו של המייסד) ספ לדרר על החברה ויחד עם אשתו ברטי הפך את לואה ליצרנית מגפי סקי מצליחה (לואה אייר) בשנות השבעים והשמונים.

בשנת 1993, בגלל קשיים כלכליים ובעיות ירושה, 90% מהמניות נמכרו לקבוצת טניקניקה האיטלקית (בנוסף לטקניקה ולואה, אלה כוללים כיום גם את נורדיקה, בליזארד ורולרבלייד).

ורנר ריטמן, שעבד בעבר בחברת הנעליים השווייצרית רייכל, משמש כמנכ"ל מאז 1992 והפך לבעלים משותף בשנת 1993 (אז 10%, כיום 20%). בשנת 2010 נמכרו לראשונה למעלה משני מיליון זוגות נעליים. נכון לשנת 2017, 60% מ- Lowa שייכים בעקיפין לקבוצת Tecnica האיטלקית, 20% למנכ"ל ורנר Riethmann ו- 20% ל-רנזו קסטלני, הבעלים של ספקית ה- Lowa Riko Sport מאיטליה.

בשנת 2003 לואה נכנס למיזם משותף עם שופל, יצרנית בגדי חוץ. המיזם המשותף Schöffel-Lowa Sportartikel GmbH & Co. KG מפעיל בסך הכל 33 חנויות Schoffel-Lowa, המנוהלות בעיקר על ידי שותפי זכיינות (28 בגרמניה, ארבע באוסטריה ואחת באיטליה; נכון לאוקטובר 2018).

יחד עם יצרני המגפיים המיוחדים הגרמנים האחרים, לואה היא הספקית של מגפי הקרב החדשים לבונדסוור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לואה (באנגלית)
* לואה, ברשת החברתית פייסבוק

* לואה, ברשת החברתית אינסטגרם

* לואה, סרטונים בערוץ היוטיוב
**ברוכים הבאים למדבר של הממשי** (באנגלית: ***Welcome to the Desert of the Real***) הוא ספר הגות פופולרי מאת הפילוסוף ומבקר התרבות הסלובני סלבוי ז'יז'ק, המאגד חמש מסות על אירועי ה-11 בספטמבר. שם הספר לקוח מהסרט מטריקס, והוא ראה אור בשנת 2002 בשפה האנגלית.

פרקי הספר
---------

1. התשוקה אל הממשי, התשוקה אל מראית-העין
2. הקצאה מחדש – מולה עומאר מעביר שיעור
3. האושר שלאחר ה-11 בספטמבר
4. מ-homo sucker ל-homo sacer
5. מ-homo sacer אל השכן

* סוף דבר: ריחות האהבה

תיאור הספר
----------

בספר מנתח המחבר את התרבות העולמית העכשווית, על רקע המגה-פיגוע של המילניום במגדלי התאומים והשלכותיו על המלחמה האמריקאית בטרור. נוסף על כך מסכם ז'יז'ק את רוח הזמן הנוכחית לצד תובנות לעתיד לבוא על המאה ה-21. הספר עוסק בשאלות הנוגעות למיקומו של הפרט בתרבות הקפיטליסטית העכשווית וביחס למהות הסכסוכים הבינלאומיים, כשהסכסוך הישראלי-פלסטיני משמש מקרה מבחן למהותם של סכסוכים אתניים בכלל.

ז'יז'ק תוהה: האם לא הייתה זו ארצות הברית עצמה שהמציאה את הטליבאן ובן לאדן לטובת מלחמת גרילה בברית המועצות? והאם לא היה באסון התאומים שמץ של עודפות הכוח האמריקאי שהופנה מעתה נגד עצמו?.

במסה הנושאת את הכותרת "התשוקה אל הממשי, התשוקה אל מראית-העין", מבקש ז’יז’ק למקם את אירועי ה-11 בספטמבר בהקשר התרבותי והחברתי הפוסטמודרני. את "התשוקה אל הממשי" הוא מגדיר כתשוקה שאפיינה את המאה העשרים לעומת המאה התשע עשרה שהציעה פרויקטים ואידיאלים אוטופיים.

בהקשר זה שואל ז’יז’ק האם הטרור האסלאמי שהגיע לשיאו באירועי ה-11 בספטמבר אינו גם הוא ביטוי לתשוקה אל הממשי? לטענתו אפשר לחשוב כך. אולם אז מתגלה הפרדוקס הטמון בחובה של תשוקה זו. התשוקה אל הממשי מגיעה לשיאה דווקא כהיפוכה הגמור בדמות מחזה תיאטרלי, במה שחווה כל מי שהיה עד להתנגשות המטוסים במגדלי התאומים מעל מסכי הטלוויזיה.

לטענת ז'יז'ק, קריסת מגדלי התאומים ב-11 בספטמבר התקיימה אצלנו כאירוע טלוויזיוני מהפנט, הרבה יותר מזה הנחווה במציאות החוץ-טלוויזיונית. לדידו, התמונות של התרסקות המטוסים פעם אחר פעם, והצפייה החוזרת ונשנית בהן, הדהדה את סרטי האסונות ההוליוודיים המוכרים כל כך לחברה האמריקאית; מכאן שהבלתי-נתפס התרחש זה מכבר, וכעת אמריקה קיבלה את הפנטזיה שהעסיקה אותה, וזו הייתה למעשה ההפתעה האמיתית.

לטענת המחבר, המלחמה נגד הטרור שמנהלת ארה"ב אינה מאבק בין שני צדדים אלא מאבק פנים אמריקאי בין ארצות הברית לבין "עודפות הכוח" שלה. כנגד הטענה הדיכוטומית השכיחה של אינטלקטואלים מערביים, המציגים את האירוע כהתנגשות בין התרבות האסלאמית ה"פונדמנטליסטית" לבין התרבות המערבית ה"ליברלית", מציע ז'יז'ק לראות את האירוע כהתנגשות תוך-תרבותית בנבכי המרחב הגלובלי-קפיטליסטי החדש; כמאבק פנים אמריקאי בין המציאות, הדמיון והפנטזיה האמריקאים לבין הכוח ועודפות הכוח האמריקאים.

קישורים חיצוניים
----------------

* סלבוי ז'יז'ק‏, שבע שנים אחרי, באתר וואלה!‏, 29 באוקטובר 2008
* בעז נוימן, על סלבוי ז’יז’ק, ברוכים הבאים למדבר של הממשי, ביקורות ספרים, רשימות, מאמרים, הרצאות
* ברוכים הבאים למדבר של הממשי, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  דף הספר, באתר הוצאת רסלינג.
2. 1 2  בעז נוימן, על סלבוי ז’יז’ק, ברוכים הבאים למדבר של הממשי, באתר בעז נוימן – ביקורות ספרים, רשימות, מאמרים, הרצאות
3. ↑  דרורית גור-אריה, הדרך לשום מקום, באתר ערב רב, ‏21/05/2011
הרב **אלחנן שרלו** (נולד ב-26 באפריל 1985, ה' באייר ה'תשמ"ה) הוא רב ישראלי המכהן כראש ישיבת עתניאל. (ביחד עם הרב רא"ם הכהן)

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת ה'תשמ"ה לרב יובל ולד"ר סמדר, כאח לשישה ילדים, בחיספין, שם גדל, עקב עבודת אביו, הרב יובל שרלו, בישיבת הגולן. בהמשך, לאחר שאביו החל לעבוד כראש ישיבת אורות שאול בפתח תקווה, עבר עם משפחתו לעיר. למד בישיבת סוסיא ולאחר מכן בישיבת ההסדר ירוחם ובישיבת עתניאל. בצה"ל, שירת בחטיבת גולני.

בעל תואר שני בייעוץ חינוכי ועוסק בטיפול וייעוץ. בעבר שימש כר"מ שיעור ב' בישיבת עתניאל.

בחשוון ה'תשפ"ב (אוקטובר 2021) פורסם שהרב שרלו ימונה לראש ישיבת עתניאל, במקומו של הרב בני קלמנזון, שימונה לנשיא הישיבה. בחודש אלול ה'תשפ"ב (אוגוסט 2022), עם תחילת זמן אלול, החליף את הרב קלמנזון כראש הישיבה ומכהן יחד עם הרב רא"ם הכהן.

ספרים
-----

הרב אלחנן כתב את הספר "פני שביעית נקבלה" העוסק בשמיטה. הספר יצא לאור על ידי ישיבת עתניאל. בנוסף, כתב וערך, יחד עם הרב אלעזר גולדשטיין ומספר רבנים נוספים מישיבת עתניאל את סדרת הספרים "שיעורי הרב רא"ם", הכוללת את שיעוריו של הרב רא"ם הכהן על המסכתות: קידושין, מקוואות, שבת ופרק ח' בבבא קמא.

ערך גם את הספר "עד אמצא מקום" בהוצאת ישיבת עתניאל, ובו שישה מאמרים העוסקים בבית המקדש, אחד מהם שהוא עצמו כתב. נוסף על כך, היה בין כותבי הספר "התום והיושר - מחוכמתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק".

חיים אישיים
-----------

הוא בנו של הרב יובל שרלו, ראש ישיבת אורות שאול, נשוי לטליה, בתו של הרב עמירם עולמי, מטפלת ברפלקסולוגיה ומעבירת סדנאות חינוכיות. יש להם חמישה ילדים והם מתגוררים בעתניאל. משמש קצין מודיעין בגדוד חיל רגלים במילואים.

קישורים חיצוניים
----------------

* שיעורי הרב אלחנן שרלו באתר ישיבת עתניאל
* מאמרים של הרב אלחנן שרלו, באתר ספריית אסיף
* ספרים שכתב וערך הרב אלחנן שרלו באתר הספרייה הלאומית
* כתבות - הרב אלחנן שרלו, באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  עתניאל | צוות, באתר otniel.org
2. ↑  אריאל פייגלין, ראש ישיבת עתניאל הבא - הרב אלחנן שרלו, באתר ערוץ 7, ‏2021-10-07
3. ↑  מהפך בישיבת עתניאל: הרב אלחנן שרלו במקום הרב קלמנזון, באתר כיפה, ‏2021-10-07
4. 1 2  יהונתן גוטליב, בישיבת עתניאל החליפו ראשי ישיבה, באתר ערוץ 7, ‏2022-08-29
5. ↑  הרב שרלו על מינוי בנו: חסד גדול עשה עמנו הקב"ה, באתר "סרוגים", 7 באוקטובר 2021
6. 1 2  הרב אלחנן שרלו, באתר הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007597294905171
* VIAF: 193144782706764502961
* WorldCat (עם VIAF): 193144782706764502961

 |
**All Apologies** (בתרגום חופשי: **כל ההתנצלויות**) הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית נירוונה. השיר נכתב על ידי סולן הלהקה, קורט קוביין, ויצא לאור כחלק מאלבום האולפן השלישי והאחרון שלהם In Utero ב-21 בספטמבר 1993. כמו כן, השיר יצא כסינגל (יחד עם Rape Me בצד א', ו-"Moist Vagina" בצד ב') ב-6 בדצמבר 1993.

רקע
---

ב-30 באוגוסט 1992 במהלך הופעה של הלהקה בפסטיבל רדינג ולידס הקדיש קוביין את השיר לאשתו, קורטני לאב, ובתו, פרנסיס בין לאב. בריאיון עם מיכאל אזרד עבור ספרו הביוגרפי על הלהקה, "Come as You Are: The Story of Nirvana", צוטט קוביין אומר כי השיר נכתב עבורן (אף כי בעת כתיבת השיר, בשנת 1990, לא היה נשוי ולא היה אב).

> 
> אני אוהב לחשוב שהשיר הזה הוא עבורן, אם כי המילים לא באמת מתאימות ביחס אלינו. כתבתי את זה עבורן אבל אף אחת מהמילים לא חושפת כלום. ההרגשה כן, אבל לא המילים.
> 
> 
> 
> 
> המקור באנגלית
> I like to think that that song is for them, but the words really don’t fit in relation to us. I wrote it for them but none of the lyrics really expose anything. The feeling does, but not the lyrics.
> — מיכאל אזרד, "Come as You Are: The Story of Nirvana"
> 

ההרגשה, לדבריו של קוביין, היא של "שלווה, שמחה, נוחות - אושר שמח."

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 58 |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 77 |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 20 |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |
| בילבורד שירי רדיו | 45 |
| בילבורד שירים אלטרנטיביים | 1 |
| בילבורד מיינסטרים רוק | 4 |
|  בריטניה | מצעד הסינגלים הבריטי | 32 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 32 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 43 |
|  צרפת | SNEP | 20 |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |
| RPM | 41 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על הסינגל "All Apologies" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על השיר "All Apologies" באתר AllMusic
* סרטון השיר "All Apologies" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael Azerrad, **Come as You Are: The Story of Nirvana**, 1993, עמ' 399-400

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: fa084605-3ba8-3409-adea-5b5a766382e9

 |
הרב **גבריאל סרף** (נולד בז' סיוון ה'תשל"ג, 7 ביוני 1973, בבאר שבע) הוא ראש ישיבת כרם ביבנה החל משנת ה'תשע"ז, לצד הרב אהרן פרידמן.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בבאר שבע. למד בישיבת בני עקיבא אהל שלמה בעיר. בחודש אלול ה'תשנ"א (1991), לאחר גמר לימודיו התיכוניים, החל ללמוד בישיבת כרם ביבנה. שירת במסלול ה"הסדר" בחטיבת גולני. לאחר נישואיו המשיך ללמוד בכולל של הישיבה, והוסמך לרבנות עיר ולדיינות. את כל המבחנים עבר בהצטיינות יתרה וסיים את לימודי הדיינות לפני גיל 30, בגיל הצעיר ביותר בארץ.

לאחר גמר לימודי הדיינות, החל לשמש כיועץ הלכתי לרב הראשי לישראל ומשיב תשובות בהלכה, וכן שימש כ'משיב' בישיבת כרם ביבנה.

בשנת ה'תשס"ח התמנה לר"מ בישיבת כרם ביבנה, ושימש גם כדיין בבית הדין לממונות שבישיבה. כמו כן מסר שיעורים בהלכה ביישובי האזור כמו בכולל 'חזון עובדיה' במושב בן זכאי.
בחורף ה'תשע"ז התמנה לכהן כסגן ראש הישיבה לצד הרב אהרון פרידמן, ובראש חודש אלול ה'תשע"ז, עם פרישתו של הרב מרדכי גרינברג מראשות הישיבה, החלו לכהן השניים כראשי ישיבה.

שיעוריו בעיון מתאפיינים בהעמקה בסוגיה וביסודותיה הלמדניים מתוך דקדוק בלשונות הראשונים, התבוננות במגוון רחב של מקורות והתייחסות מרובה לתורת האחרונים וראשי הישיבות שעל גביהם מביא גם הסברים וחידושים מקוריים משלו בסוגיה. בדומה לכך גם שיטתו ההלכתית מתאפיינת בהעמקת חקר וחיפוש אחר שורשי הדברים, וכך היא דרכו בשיחותיו ודרשותיו ובכלל תחומי לימוד התורה. בהתאם לכך, הרב מרבה לשוחח על חשיבות לימוד העיון שהיא אבן יסוד בבניית אישיותו של כל בן תורה.

ספריו
-----

* **לקט שיעורים - פסחים** - שיעורים בעיון על מסכת פסחים. נכתב ונערך על ידי תלמידו.
* **לקט שיעורים - סנהדרין** - שיעורים בעיון על מסכת סנהדרין. נכתב ונערך על ידי תלמידו.
* **עיוני הלכה** - קונטרס שיעורים בדיני ממונות שהועברו בכולל חזון עובדיה במושב בן זכאי. נכתב ונערך ע"י תלמידו.
* **משמרת הריבית** - קונטרס שיעורים בפרק 'איזהו נשך', הלכות ריבית, שנמסרו בליל שישי בשנת ה'תשפ"ג. נכתב ונערך ע"י תלמידיו.
* **ענות גבורה** – שאלות ותשובות בארבעת חלקי השולחן ערוך, חלק ראשון, תשפ"ד

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראשי ישיבה חדשים בכרם ביבנה, ערוץ 7, ו באלול תשע"ז
2. ↑  לקט שיעורים - פסחים, באתר אסיף
3. ↑  לקט שיעורים - סנהדרין, באתר אסיף
4. ↑  דביר עמר, ספר חדש: שו"ת עֲנוֹת גְּבוּרָה, באתר ערוץ 7, 14 בפברואר 2024

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398877405171
* VIAF: 77156130865658310207
* WorldCat (עם VIAF): 77156130865658310207

 |
גלידה אמריקאית בטעם תות
מכונה להגשת גלידה אמריקאית
**גלידה אמריקאית** (באנגלית: soft serve, creemee או soft ice cream) היא סוג של קינוח קפוא, רך ואוורירי יותר מגלידה.

הגלידה האמריקאית הומצאה על ידי צוות חוקרים מאנגליה שגילו דרך להכפלת נפח האוויר המוחדר לגלידה בעת ייצורה. תהליך זה איפשר ליצרני גלידה להקטין את תכולת חומרי הגלם בגלידה וכך לצמצם את עלויות הייצור. למעשה, רוב יצרני הגלידה הגדולים משתמשים בתהליך זה.

העובדה שבתהליך הייצור מתקבל מוצר רך יחסית מאפשרת את הגשתו על ידי מכונה, להבדיל מגלידה רגילה המוגשת באופן ידני. הגלידה משוחררת באמצעות ברזים מיוחדים מתוך מכל אל הגביע או כוסית ההגשה.

גלידה אמריקאית היא, בדרך כלל, דלת שומן. יש בה בערך 3%–6% שומן, לעומת 10%–18% בגלידה רגילה. גלידה אמריקאית מאוחסנת בטמפרטורה של 4- מעלות צלזיוס, בניגוד לגלידה רגילה המאוחסנת בטמפרטורה של 15- מעלות. תכולת האוויר בגלידה אמריקאית גבוהה יחסית. תכולת האוויר (המכונה overrun) יכולה לנוע בין 0% ל-60% מנפח המוצר הסופי, כאשר תכולת אוויר שבין 33% ל-45% מנפח המוצר נחשבת אידיאלית. תכולת האוויר משנה את טעמו ומרקמו של המוצר. מוצר בעל תכולת אוויר נמוכה כבד יותר, קרחי וצהבהב. מוצר בעל תכולת אוויר גבוהה קל וקרמי יותר וצבעו נוטה ללבן.

גלידה המיוצרת בתהליך זה יש להקפיא במהירות כדי למנוע התגבשות. במכונות הסטנדרטיות המוצבות בנקודות המכירה יש מכל אחסון בו מצויה תערובת גולמית בטמפרטורה של 3 מעלות. כל אימת שהדבר נדרש כמות מתאימה של התערובת מועברת לתא ההקפאה שם היא עוברת תהליך מהיר של חביצה והקפאה.

התערובת הגולמית מגיעה באחת משלוש צורות:

* נוזל טרי הדורש קירור עד לשימוש. ניתן לאחסנו למשך חמישה עד שבעה ימים לפני שהוא מתקלקל מחמת זיהום בקטריאלי. קיים חשש ממשי לזיהום ועל כן יש לנקוט זהירות רבה באחסון.
* אבקה - שהיא גרסה מיובשת של התערובת הנוזלית. ניתן לאחסנה לתקופה ממושכת יחסית בלי חשש לקלקול. לפני התחלת החביצה האבקה מעורבבת עם מים. חסרונותיה העיקריים של שיטה זו הם העדר אפשרות להבטיח את איכות המים שבהם נעשה שימוש, והחשש ממהילת האבקה בכמות גדולה מידי של מים לצורך צמצום עלויות בנקודות המכירה. לאחר המהילה במים תערובת זו חשופה לזיהום ועל כן טעונה קירור.
* נוזל שעבר תהליך עיקור ונארז באריזה אטומה. גם תערובת זו ניתן לאחסן לזמן ממושך יחסית בלי קירור. ניתן להשתמש בתערובת באופן מיידי לשם הכנת המוצר, ללא צורך בהוספת מרכיבים אחרים. עם זאת, גם כאן נדרש קירור למניעת זיהום עם פתיחת האריזה. זוהי התערובת הבטוחה ביותר מפני זיהומים. התערובת פותחה לראשונה בניו זילנד ב-1988 במסגרת מיזם משותף בין חברת Tatua Foods לבין Bernie Cook.

ראו גם
------

### יצרני גלידה אמריקאית ידועים

* דיירי קווין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלידה אמריקאית** בוויקישיתוף
גלישת עפיפונים
**ספורט ימי** הוא הגדרת-גג לענפי הספורט (התחרותיים והלא תחרותיים), שעיסוקם הוא בים או באגם.

מאפייניהם של עיסוקי הספורט הימי מגוונים מאוד, כאשר המשותף לכולם הוא התלות בחוקי-הטבע של המים והים והשאיפה למתוח את היכולת האנושית להם. מרביתם של הענפים עושים שימוש בציוד מיוחד כסירה או גלשן מסוגים שונים, אחרים כשחייה תובעים רק את יכולותיו הגופניות והאישיותיות של הספורטאי. יש ענפים שמתקיימים על-פני המים, ואחרים שמתחת להם, ובכל מקרה הם נבדלים מענפים תחרותיים המתנהלים בבריכת שחייה ככדורמים וקפיצה למים, ואחדים מהם נחשבים כספורט אתגרי.

קטגוריות הספורט הימי הרווחות
----------------------------

שיט רפטינג
* גלישת גלים
* גלישת רוח
* גלישת עפיפונים (קַיְיטסרפינג)
* גלישת סאפ (SUP) - גלשן חתירה בעמידה
* שחייה במים פתוחים
* חתירת סירות
* שיט
* רכיבת אופנועי ים
* טריאתלון
* צלילת סקובה
* צלילה חופשית
* סקי מים
* מרוץ סירות מנוע
* דיג
* רפטינג (שיט בנהרות)

בישראל
------

 ערך מורחב – **ספורט ימי בישראל**  

קייטסרפינג בישראל
בישראל פעילות הספורט הימי מצומצמת יחסית לארצות ימיות אחרות במערב, בעיקר בשל זמינות מרחבית מוגבלת ביחס לדרישות. היתרון הוא מזגו הטוב של הים כמעט לאורך כל השנה. התפרוסת שאמורה לאפשר את קיומם והתפתחותם של מספר ענפי ספורט ימי, והמשאבים הממלכתיים המופנים לאלה, קטנים ביחס למוטיבציה העזה של האינדיבידואלים העוסקים בתחום בארץ, שפעילותם מסוגרת לחופים שחלקם מזוהמים, וחלקם משמשים בסיסי צבא או מופקעים מהציבור לצרכים שונים. בשלושת אתרי הפעילות הימית בישראל, חופי הים התיכון, הכנרת והים האדום, מתקיימת פעילות סדירה ולא-סדירה של ספורט הכוללת את כל הענפים שנמנו למעלה.

על רקע הקשיים שנזכרים כאן - לצד תשומת הלב העממית הפחותה שממנה נהנה הספורט הימי ביחס למשחקי כדור בישראל - בולטת מאוד העובדה, כי מתוך שלוש עשרה מדליות אולימפיות ישראליות בסך הכל (נכון ל-2021), ארבע הן בשטחי הספורט הימי.

בארץ פועלים מועדוני חתירה גדולים כמועדון השייטים תל אביב, מועדון החתירה חיפה ומועדון השיט טבריה. כמו כן מפורסמים חופי אילת כמקום שמארח מגוון תחרויות חשובות, ביניהן אליפות המדינה בטריאתלון מדי חורף.

כחוף מרכזי עבור שלושת סוגי הגלישה הימית הידועים היום, גלישת גלים, גלישת רוח וגלישת עפיפונים, נחשב חוף בת גלים במערב חיפה, שידוע גם בשמו "חוף הגולשים", ושלי קורזיץ, אלופת העולם ב-2003, העידה כי הוא "החוף הטוב באירופה".

בכנרת ארעה הטרגדיה היותר ידועה של הספורט הימי בישראל, בשנת 1987, כשאבי רן, שהיה שוער כדורגל במכבי חיפה, נהרג מפגיעתה של סירת מרוץ בעת שרכב על אופנוע ים.

ראו גם
------

* מפרשית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספורט ימי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גילי סופר, בת גלים: מייבשים את הים, באתר ynet, 25 באוגוסט 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294024605171
* BNE: XX525684
* BnF: cb11965046m (data)
* GND: 4064777-8
* LCCN: sh85006247
* NARA: 10637701
* NKC: ph116610

 |
העיר **טבריה**, שקרויה על שם הקיסר הרומי טיבריוס, היא אחת מהערים ההיסטוריות והארכיאולוגיות החשובות בישראל. נוסדה על ידי הורדוס אנטיפס, בנו של המלך הורדוס הגדול, בשנת 20 לספירה, ושימשה כבירת ממלכתו.

יהדות
-----

במחצית השנייה של המאה ה-2, לאחר ניצחון הרומאים במרד בר כוכבא, רבי שמעון בר יוחאי טיהר את טבריה מטומאת המתים, דבר שהופך את העיר למושב של תלמידי חכמים. לקראת סוף המאה, רבי יהודה הנשיא מעביר את מקום מושבו מציפורי לטבריה.

רבי יוחנן מייסד בטבריה את "בית המדרש הגדול", שבו, לפי המסורת, נכתב רוב התלמוד הירושלמי. בעקבות כך, טבריה הופכת למרכז רוחני ותורני ליהדות ארץ ישראל וליהדות התפוצות, תקופה שתיארך מאות שנים.

במאה ה-6 במהלך תקופת הגאונים, הוקמה בטבריה ישיבת ארץ ישראל, יורש הסנהדרין, במהלך תקופה זה העיר פרחה כמרכז של פיוט, דרשה, כתיבה וניקוד. הניקוד העברי המקובל כיום, המכונה "ניקוד טברייני", נקרא על שם העיר.

פרויקטים ארכיאולוגיים ושימור
----------------------------

  

בעיר העתיקה של טבריה נמצאים שרידים רבים שעדיין טמונים מתחת לאדמה, ובשנים האחרונות מתבצעים ניסיונות לחשוף ולשמר את העיר העתיקה במטרה למשוך תיירים ולהדגיש את חשיבותה ההיסטורית והתרבותית.

אחד הגילויים המרכזיים היה תיאטרון רומי ממדים גדולים שנחשף בשנת 1990, הדומה לאלו שנמצאו בקיסריה ובית שאן. התיאטרון, שנחשף במהלך חפירות של רשות העתיקות, מהווה עדות לפתיחות התרבותית של תושבי טבריה בתקופה הרומית.

רשות העתיקות ועיריית טבריה מתכננות להמשיך ולפתח את האתרים הארכיאולוגיים של העיר, כולל התיאטרון הרומי, כחלק מפרויקט לשימור העיר העתיקה. המטרה היא להפוך את טבריה לאטרקציה תיירותית מרכזית שתדגיש את עושרה ההיסטורי והתרבותי של העיר.

תקופות חשובות בהיסטוריה של טבריה:
---------------------------------

### התקופה הרומית והביזנטית

* 20 לספירה: ייסוד העיר על ידי הורדוס אנטיפס.
* 61 לספירה: סופחה לממלכת אגריפס השני.
* 67 לספירה: בוצרה בחומות בפרוץ המרד הגדול נגד הרומאים.
* המאה ה-2 לספירה: רבי שמעון בר יוחאי טיהר את העיר מטומאת קברים, הופך אותה למרכז תורני.

### התקופה המוסלמית

* המאה ה-7: כיבוש טבריה על ידי המוסלמים, הופכת לבירת "מחוז הירדן".
* 749: רעידת אדמה קטלנית, ידועה כ"רעש שביעית", מחריבה חלקים נרחבים מהעיר בנוסף לבית שאן רמלה וחלקים מירושלים.

### תקופת הצלבנים והממלוכים

* 1099: כיבוש טבריה על ידי הצלבנים, הופכת לבירת נסיכות הגליל.
* 1187: טבריה חוזרת לידי מוסלמים לאחר הקרב בקרני חיטין.
* 1247: נפילה לידי הממלוכים, שנשארת תחת שלטון מוסלמי עד כיבוש הארץ על ידי הבריטים.

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  תולדות העיר טבריה, באתר
אולם הבקרה הישן של ינ"ט, שפעל עד 2010
**יחידת ניסוי טילים 151** (בראשי תיבות: **ינ"ט 151**) היא יחידה בחיל האוויר הישראלי, שיעודה הוא ביצוע ניסויי טיסה בטילים ואמצעי לחימה אחרים עבור חיל האוויר הישראלי וגופים נוספים כגון תעשיות הנשק הישראליות. מקום מושבה של היחידה הוא בסיס פלמחים, שם ישנו שדה ניסויים המשמש אותה (מסומן במפות טיסה כ"מטווח 82"). לעיתים פורסת היחידה לאתרים אחרים, כאשר מתעורר צורך לבצע ניסויים מסוכנים במיוחד, או כשמתעורר הצורך בטווח גדול יותר של מרחק כדי למדוד נתונים מסוימים.

היחידה מצוידת במערכות מכ"ם ומערכות תצפית אלקטרואופטיות המאפשרות לבצע מעקב אחר שיגורם ומעופם של אמצעי הלחימה. על חלק מאמצעי הלחימה מותקנים משדרי טלמטריה, המשדרים נתונים שונים כמו מהירות וגובה הטיסה.

מלבד ביצוע ניסויי טיסה לאמצעי לחימה, מנהלת היחידה גם אימונים של חיל האוויר בהם נורים טילים מבצעיים. ינ"ט אחראית על ניהול השיגורים לחלל שמבצעת ישראל, ובמסגרת זו משוגר משטחה משגר הלוויינים הישראלי "שביט" עם לוויינים מסדרת "אופק".

מקורות היחידה בהקמת שדה ניסוי באזור נחל שורק ביולי 1967. על הפעילות הייתה אחראית "יחידת ניסויי טיסה". הינ"ט הוקמה ב-1972, החלה לפעול בבסיס תל נוף ועברה ב-1973 לפלמחים, מפקדה הראשון היה אלי לוי.

כחלק מתר"ש גדעון אוזרחה היחידה ומדצמבר 2017 מרבית הפעילות מבוצעת על ידי עובדי רפאל - מערכות לחימה מתקדמות ולוחמי הגנ"ק.

ראו גם
------

* מרכז ניסויי טיסה (מנ"ט)

קישורים חיצוניים
----------------

* יחידת ניסוי טילים (ינ"ט), באתר חיל האוויר הישראלי
* ניר דבורי, ‏הצצה לבסיס הטילים הסודי של צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 28 בדצמבר 2009
* יובל שוהם, ‏אופק חדש, באתר חיל האוויר הישראלי, 30 באוגוסט 2010
* גלית עדות, מי האנשים שעומדים מאחורי כיפת ברזל ומערך ההגנה מפני טילים?, סופהשבוע, 5 בספטמבר 2013
* אמיר בוחבוט‏, יחידת ניסוי הטילים חושפת: מאחורי הקלעים של יירוט במערכת החץ, באתר וואלה!‏, 1 באוקטובר 2016

8  מיכל פומרנץ, הכירו את נמל החלל של ישראל, באתר צה"ל, 8 בדצמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוזרחה היחידה לניסוי טילים, באתר חיל האוויר הישראלי, 1 במרץ 2018
**יעל חֶרסוֹנסקי** (נולדה ב-19 ביולי 1976) היא במאית ועורכת ישראלית. סרטה "שתיקת הארכיון" זכה בפרס הסרט התיעודי בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2010.

ביוגרפיה
--------

חרסונסקי היא בתם של מרגלית, מורה לספרות, ושל העיתונאי ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי. את שירותה הצבאי עשתה ככתבת העיתון "במחנה".

בשנת 2000 החלה את לימודיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ובשנת 2003 סיימה בהצטיינות יתרה. בשנת 2003 יזמה והפיקה את "פרויקט גבול 2003" יחד עם בן מחזורה קובי גל-רדאי, שבו חמישה במאים, סטודנטים לקולנוע, יצרו סרטים קצרים סביב המושג "גבול". הפרויקט השתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל קאן 2004.

בשנים 2004–2005 שימשה כעורכת התוכן של תוכנית התעודה "דין וחשבון" של רינו צרור בערוץ 10. בשנת 2006 הייתה עורכת של הסדרה הדוקומנטרית "עשרת הדיברות" בערוץ 2. ערכה את הפרקים של העונה השנייה של סדרת הדרמה "בטיפול" ושל הסדרה "מסכים".

בשנת 2010 זכה סרטה הדוקומנטרי "שתיקת הארכיון" בפרס הסרט התיעודי בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט מציג בעזרת שימוש בחומרי ארכיון שנחשפו לראשונה, את מאחורי הקלעים של הפקת סרט התעמולה הנאצי על גטו ורשה במאי 1942. הסרט הוקרן בפסטיבל ברלין, בפסטיבל סאנדנס, בו זכה בפרס העריכה בתחרות הבינלאומית.

ב-2016 ערכה את הסרט "לב שקט מאוד" בבימויו של איתן ענר.

ערכה את סדרת הטלוויזיה "מיגל" בכיכובו של רן דנקר שעלתה לשידור בשנת 2018 ב-HOT.

יעל חרסונסקי נשואה לבמאי והעורך דרור רשף.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעל חרסונסקי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יעל חרסונסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יעל חרסונסקי, באתר AllMovie (באנגלית)
* יעל חרסונסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מרב יודילוביץ', איסטנבול, קולנוע תיעודי: חומה ושואה, באתר ynet, 15 ביוני 2008
* אריאל קריל‏, שואה 2.0: על "שתיקת הארכיון" של יעל חרסונסקי, באתר וואלה!‏, 16 בנובמבר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524093105171
* GND: 1062072235
* ISNI: 0000 0001 1870 3781
* LCCN: no2011039998
* NKC: xx0158965
* NLP: a0000002607763
* SUDOC: 167537989
* VIAF: 169927778
* WorldCat: lccn-no2011039998

 |
**גוסטבוס דטלף הינריכס** (7 בדצמבר 1836 - 14 בפברואר 1923) היה חוקר טבע אשר נודע בעקבות עבודתו על קטלוג היסודות הכימיים ויצירת גרסה מוקדמת לטבלה המחזורית.

קורות חייו
----------

הינריכס נולד ב-1836 בעיר לונדן אשר בחבל הולשטיין (אז חבל ארץ בדנמרק, היום חלק מגרמניה). הוא התחנך בבית הספר הפוליטכני המקומי ואחר-כך באוניברסיטת קופנהגן. במהלך לימודיו פרסם מספר ספרים אשר בין היתר מתארים את השדה המגנטי של כדור הארץ, ואת האינטראקציה שלו עם אתר.

עם סיום לימודיו, בעקבות מלחמות שלזוויג הוא היגר לעיר דבנפורט במדינת איווה בארצות הברית שם לימד תחילה בבית ספר, ולאחר מכן בעיר איווה סיטי, וב-1863 התמנה כפרופסור לפילוסופיה של הטבע, כימיה ולשונות מודרניים באוניברסיטת איווה. בתפקידו זכה הינריכס לפרסום כמרצה מצטיין השם דגש רב על עבודת מעבדה ניסיונית, ומעבדתו נחשבה לאחת מארבע המעבדות המובילות בארצות הברית של התקופה. מנגד הוא נודע גם באישיותו היומרנית, הנוקשה, הוכחנית ונוטרת הקנאה שהובילה לחיכוכים רבים עם חבריו לסגל. בשנות ה-60 של המאה זכו מעבדותיו של הינריכס לשגשוג רב. ב-1871 התמנה ג'ורג תאכר (George Thacher) כנשיא אוניברסיטה איווה, וקיצץ בצורה משמעותית מתקציב המעבדות הניסיוניות של הינריכס, דבר שהוליד ויכוח ציבורי בין השניים. בתקופה זאת הקים הינריכס את התחנה המטראולוגית הראשונה בארצות הברית והחל להקדיש את רוב זמנו לתחנה. בשנת 1886 פוטר הינריכס מאוניברסיטת איווה בשל יחסיו הגרועים עם חברי הסגל האחרים בפקולטה. בשנת 1889 התמנה כפרופסור לכימיה באוניברסיטת סנט לואיס, שם כיהן עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1907. גם לאחר פרישתו לגמלאות המשיך הינריכס בפעילות מדעית עד למותו בשנת 1923 בגיל 86.

החוק המחזורי
------------

עיקר פרסומו של הינריכס בא מגילויו בתחום התכונות המחזוריות של היסודות הטבעיים, אחת מהעבודות שקדמו, והיוו בסיס לטבלה המחזורית שפרסם דמיטרי מנדלייב. בשנת 1867 פרסם היינריכס ספר בשם Programme der Atommechanik. בספר הציג הינריכס שיטה מאורגנת להצגת היסודות הכימיים המבוססת על הידע הנרחב שלו בתכונות הכימיות שלו, הידע של במינרולוגיה, התכונות הספקטרליות שלהם, וכן על אנלוגיות בין תכונות היסודות לבין תופעות אסטרונומיות. בקשירה בין מגוון התחומים הללו נקט הינריכס בגישה פיתגוריאנית כלומר בהנחה שחוקים מתמטיים ותכונות של מספרים טבעיים עומדים מאחורי חוקי הטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוסטבוס דטלף הינריכס** בוויקישיתוף
* גוסטבו הינריכס מגלה ה'דרחו' (באנגלית) מתוך אתר השרות המטראולוגי האמריקאי.
* תרומותיו של גוסטבו הינריכס למינראולוגיה (באנגלית) מתוך אתר האגודה האמריקאית למינראולוגיה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277471005171
* BnF: cb12553503g (data)
* GND: 116897465
* ISNI: 0000 0000 3125 7117
* LCCN: n88071157
* SNAC: w6125t30
* SUDOC: 085831352
* VIAF: 44413699
* WorldCat: lccn-n88071157

 |
**לי נעים** (נולדה ב-9 בנובמבר 1984) היא עיתונאית ישראלית, המשמשת ככתבת לענייני משפט ומבזקנית בחברת החדשות.

ביוגרפיה
--------

נעים נולדה וגדלה ברעננה למשפחה ממוצא טריפוליטאי שמקורה מהמושב בית עזרא.

בשנת 2003 התגייסה לחיל החינוך ושירתה כקצינת חינוך ביחידת מגלן ובא"ח נח"ל. היא השתחררה משירותה הצבאי בשנת 2006 בדרגת סגן.

נעים החלה לעבוד כעיתונאית בזמן לימודיה בשנת 2007, עם הצטרפותה לרדיו דרום, ככתבת תרבות ומפיקה. לאחר מכן עברה לעבוד בחברת החדשות כתחקירנית בתוכנית של עודד בן עמי, רכזת מחלקת התחקירים של המהדורה המרכזית וכתבת ב"תוכנית חיסכון". בשנת 2018 מונתה לכתבת בחברת החדשות ומגישת מבזקים. נעים מתמחה בתחקירים וכתבות חברתיות.

בשנת 2017 פרסמה נעים שורת תחקירים על תיק 1000, על התנהלות בנימין נתניהו עם אנשי העסקים ארנון מילצ'ן וג'יימס פאקר.

בשנת 2019 פרסמה תחקיר על המעורבות של יאיר נתניהו בקבלת ההחלטות במדינה. בגין תחקירים אלה, תקף אותה יאיר נתניהו ברשתות החברתיות. נעים פרסמה תחקיר על התנהלות מבקר המדינה מתניהו אנגלמן וחשפה טיוטות דוחות שצנזר. היא מלווה בכתבותיה אנשים הסובלים מאפליה על רקע נטייה מינית ומוצא, בעלי מוגבלות, בעלי חובות ונשים הסובלות מאלימות.

נעים התנדבה בעבר בעמותת "בית הגלגלים", שמסייעת לילדים ונערים עם שיתוק מוחין וניוון שרירים, והדריכה בתנועת "אחריי!" לעידוד השירות הצבאי. היא ניהלה בעבר את עמותת יוצאי מגלן.

נעים היא בוגרת אוניברסיטת בן-גוריון בהצטיינות בפסיכולוגיה והיסטוריה של מדינת ישראל, ובעלת תואר שני במנהל עסקים ומנהיגות חברתית, מתוכנית משולבת של מכון מנדל ואוניברסיטת בן-גוריון.

הוקרה
-----

בינואר 2024 זכתה בפרס המכון הישראלי לעיתונות על "הצטיינות בעבודה עיתונאית אמיצה וחסרת פשרות" על התחקיר ששידרה אודות התצפיתניות ששרדו את מתקפת החמאס בשבעה באוקטובר, ועל סיפורן, כי התריעו שוב ושוב על אימונים חריגים ומחשידים מעבר לגדר, מידע שנבלם ונדחה בידי מפקדיהן.

חיים אישיים
-----------

נעים בזוגיות ומתגוררת בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* לי נעים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לי נעים, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  לי נעים, ‏"שרה נתניהו ביקשה לשים סיגרים ושמפניות בשקיות כהות", באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2018
2. ↑  סרטונים לי נעים, ‏העדויות חושפות: מה חושב יאיר נתניהו על אביו ראש הממשלה?, באתר ‏מאקו‏, 16 באוגוסט 2019
3. ↑  לי נעים, ‏מבקר המדינה או מפרגן המדינה? כך עובדת שיטת הריכוך של אנגלמן, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2020
4. ↑  לי נעים, ‏טבח ברשת יוחננוף הושעה מעבודתו אחרי שהרבנות הטילה ספק ביהדותו, באתר ‏מאקו‏, 17 בפברואר 2020
5. ↑  אתר למנויים בלבד עידו דוד כהן, הגר שיזף ויוסי אלי בין זוכי פרס המכון הישראלי לעיתונות, באתר הארץ, 15 בינואר 2024
**מאיר יעקבסון** (נולד בחשוון ה'תשכ"ט, 25 באוקטובר 1968) הוא מייסד ומנכ"ל חברת מדיסון פארמה. יוזם ועורך אחראי של פרויקט "תלמוד ישראלי".

ביוגרפיה
--------

מאיר נולד ב-1968 בתל אביב, לאריה ודורה יעקבסון. הוא דור שלישי למשפחת יעקבסון, הפעילה בענף הפרמצבטיקה בישראל מאז 1937.

בוגר ישיבת הסדר "הר עציון", שירת בחיל המודיעין. בעל תואר ראשון בכלכלה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ברדפורד (University of Bradford) שבאנגליה.

בשנים 1991–1995 שימש כסמנכ"ל בחברת מ. יעקבסון. בשנת 1996 הקים את חברת מדיסון פארמה. מכהן כדירקטור בעוד עשרים חברות.

יעקבסון הוא בעל מניות משני עם כ-7.27% מהמניות ודירקטור בחברת הפרמצבטיקה הציבורית Knight Therapeutics (אנ'), הנסחרת בבורסה הקנדית, לפי שווי של כ-588 מיליון דולר קנדי (בינואר 2023).

יעקבסון, בשיתוף עם הסופר אבי רט יזם וערך את מיזם "תלמוד ישראלי" להנגשת התלמוד לילדים ללימוד יומי ושבועי. המיזם פועל בלמעלה מ-200 בתי ספר בישראל ובחו"ל.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1994 נישא לצילית, עורכת דין ויושבת ראש "עמותת בת מלך". גרים בגבעת שמואל ולהם שמונה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* מאיר יעקבסון, ברשת החברתית פייסבוק

* מאיר יעקבסון, ברשת החברתית LinkedIn (באנגלית)
* מאיר יעקובסון, חולים בסתר: מי דואג ללוקים במחלות יתומות?, באתר ynet, 25 באפריל 2012
* יהונתן קליין, ‏החדשנות והחמלה: צילית ומאיר יעקובסון, בעיתון מקור ראשון, 26 ביולי 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן אוריך, כתבה על לימוד הגמרא בקרב הנוער ומפעל התלמוד הישראלי, באתר nrg‏, 3 ביוני 2014
2. ↑  מאיר יעקבסון באתר הדירקטורים של חברת דן אנד ברדסטריט
3. ↑  KNIGHT THERAPEUTICS INC. (GUD)
4. ↑  ברנז'ה: הרכש החדש של ה"תלמוד הישראלי", באתר "סרוגים", 13 בנובמבר 2017
5. ↑  מצב הרוח - העיתון לציבור הדתי-לאומי, גיליון 462 (כ' בכסלו ה'תשע"ח, 8.12.17, פרשת "וישב"), עמ' 52, "הברנז'ה", פסקה מס' 2

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010997768005171
* VIAF: 297503696
* WorldCat (עם VIAF): 297503696

 |
**מוצב חרדון** היה המוצב הדרומי ביותר בציר פילדלפי שבין רצועת עזה למצרים, בסמוך לעיר רפיח. המוצב אויש על ידי חיילי חטיבת גבעתי וגדוד הסיור הבדואי, בכפוף לחטיבת קטיף – החטיבה הדרומית שבאוגדת עזה. כ-500 מטרים מהמוצב שכן מוצב מקביל של הצבא – מוצב טרמית.

אירועים בולטים
--------------

ב-17 בדצמבר 2003 חמאס ניסה לפוצץ את מוצב חרדון באמצעות מנהרה עם חומרי נפץ שנחפרה בסמוך למוצב. למרות הפיצוץ המוצב נפגע קלות בלבד.

ב-21 באוקטובר 2004 רב-סמל מתקדם משה אלמליח (ששירת בחיל ההנדסה הקרבית ועסק בעבודות תשתיות בציר) נהרג מפיצוץ מטען, לאחר שאיתר פיר של מנהרה בסמוך למוצב.

בינואר 2005 פרצה דליקה במוצב (ככל הנראה כתוצאה מתקלה מבצעית), שגרמה לפציעתם של שני חיילים.

באפריל 2005 ועדות ההתנגדות העממית ירו לעבר קבלנים אזרחיים וכוח צבאי בסמוך לציר. מהירי נפצעו איש קבע באופן בינוני ואזרח באופן קל. ועדות ההתנגדות טענו כי הירי בוצע כנקמה בפלסטינים בשבוע קודם לכן.

ראו גם
------

* מוצב אלוף
* מוצב טרמית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חנן גרינברג, הפעילות בפילדלפי: "המקום הכי מפחיד בשטחים", באתר ynet, 13 במאי 2004
2. ↑  חמאס ניסה לפוצץ מוצב צה"ל ליד רפיח, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2003
3. ↑  נכשל ניסיון לפוצץ מוצב ברצועה, באתר וואלה!‏, 17 בדצמבר 2003
4. ↑  אריאלה רינגל הופמן, הבופור של עזה, באתר ynet, 25 ביולי 2015
5. ↑  חנן גרינברג, חייל נהרג מפיצוץ מטען בציר פילדלפי, באתר ynet, 21 באוקטובר 2004
6. ↑  2 חיילים נפצעו בדליקה במוצב חרדון בציר פילדלפי, באתר גלובס, 9 בינואר 2005
7. ↑  חנן גרינברג ושמוליק חדד, שריפה במוצב בציר פילדלפי; 2 חיילים נפצעו, באתר ynet, 9 בינואר 2005
8. ↑  אמיר בוחבוט, חייל ואזרח נפגעו מירי בציר פילדלפי, באתר מקור ראשון, ‏18 באפריל 2005
אורביטר k1 על מסילת שיגור
**אורביטר K1** הוא כטב"ם מסוג חימוש משוטט אשר פותח ומיוצר על ידי חברת אירונאוטיקס הישראלית.

האורביטר K1 נבנה על תשתית כטב"ם הדגל של אירונאוטיקס – האורביטר 2. לשני הכטב"מים תשתיות זהות של אוויוניקה, שליטה ובקרה ומבנה גוף דומה. לאורביטר K1 יכולת שהייה באוויר של עד שעתיים, הוא נושא מצלמה בעלת יכולות צילום יום ולילה, וראש קרבי של 3 ק"ג חומר נפץ. בהתאם למיקום ספציפי של מטרה, האורביטר K1 משוגר לאוויר, מגיע לאזור הרצוי ומסוגל לתקוף את המטרה – בין אם היא נייחת ובין אם היא בתנועה. אפשרות נוספת היא לשגר אותו לאזור מסוים ללא נקודת ציון ספציפית, ובמקרה זה הוא יודע לסרוק את האזור, לאתר בעצמו את המטרה ולבצע תקיפה. שלא כמו כלים משוטטים אחרים, במידה שלא מתבצעת תקיפה, ניתן להחזיר ולהנחית אותו בבסיס האם, בעזרת המצנח שהוא נושא עמו.

פעילות
------

בתלונה שהוגשה למשרד הביטחון נטען כי משלחת של אירונאוטיקס ערכה ביולי 2017 הדגמה חיה של יכולות התקיפה של האורביטר K1 במהלך ביקור עסקי בבאקו, בירת אזרבייג'ן. מפעילי הנשק סירבו לתקוף עמדה של הצבא הארמני בנגורנו קרבאך, כפי שדרשו נציגי הצבא האזרי, על כן נאלצו בכירי המשלחת לחמש ולהטיס את שני הכטב"מים בכוחות עצמם. המנהלים החטיאו את מטרותיהם, אך בהתייחסות של בכיר בצבא הארמני נטען כי שני חיילים נפצעו בתקרית. החברה הכחישה את הנטען בתלונה.

ב-29 באוגוסט 2017, בעקבות חקירת משרד הביטחון, הקפיא אגף הפיקוח על היצוא הביטחוני (אפ"י) את רישיונות השיווק והייצוא על דגם זה של החברה באזרבייג'ן, צעד שמסכן חוזה קיים של החברה עם אזרבייג'ן, ששוויו מוערך ב-20 מיליון דולר. בפברואר 2019 ביטל משרד הביטחון את התליית הרישיון.

בדצמבר 2021 הגישה המחלקה הכלכלית בפרקליטות המדינה כתב אישום נגד החברה ושלושה מבכיריה בגין עבירה על חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני.

באוגוסט 2023 פרסמה הזרוע הצבאית של חמאס תיעוד של הכלי אשר לטענתם הופל מעל שמי עזה.

ראו גם
------

* אורביטר 4

קישורים חיצוניים
----------------

* אורביטר k1 באתר אירונאוטיקס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסי מלמן, ‏מפעילי מזל"טים ישראלים סירבו לדרישות מנהליהם ומנעו פגיעה בצבא ארמניה, באתר מעריב אונליין, 13 באוגוסט 2017
2. ↑  אתר למנויים בלבד גילי כהן, עקב חקירה של משרד הביטחון, חברה ישראלית לא תוכל לייצא מל"ט מתאבד לאזרבייג'אן, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2017
3. ↑  קובי ישעיהו, ‏משהב"ט אישר לאירונאוטיקס לחדש יצוא המל"ט ללקוח מהותי, באתר גלובס, 4 בפברואר 2019
4. ↑  חמאס: הצלחנו להשתלט על כטבמ ישראלי ברצועת עזה, באתר hamal.co.il
האי קקובה במבט ממערב
 חורבות מתחת למים על חופי האי קקובה
**קקובה** או **קרבולה** (באנגלית: **Kekova**; ביוונית: **Dolichiste**) הוא אי טורקי קטן ליד מחוז דמרה (אנ') (דמרה היא העיר הליקית מיירה (אנ')) בנפת אנטליה שבמחוז הים התיכון. לקקובה יש שטח של 4.5 קילומטרים רבועים והוא ואינו מיושב.

היסטוריה
--------

לאחר הכיבוש האיטלקי של קסטלוריזו, האי קקובה, שבאותה תקופה היה מאוכלס זמנית במהלך הקיץ עבור כריתת עצים,  ניצב במחלוקת בין איטליה לטורקיה. אמנת 1932 בין איטליה לטורקיה הקצתה אותו לטורקיה.

בצדו הצפוני נמצאות חורבותיה השקועות בחלקן של דוליקיסטה עיירה עתיקה שנהרסה ברעידת אדמה במהלך המאה ה-2.

האי נבנה מחדש ועדיין שגשג בתקופת האימפריה הביזנטית, הוא ננטש לבסוף בגלל פלישות ערבים .

בצפון-מערב האי נמצא המעגן ששכן במפרץ סמוך לעיר העתיקה Xera, שם יש חורבות של כנסייה ביזנטית.

אזור קקובה הוכרז כאזור מוגן במיוחד ב-18 בינואר 1990 על ידי "המשרד לאיכות הסביבה והיער" הטורקי. כל סוגי הצלילה והשחייה היו אסורים והיו כפופים לאישורים מיוחדים ממשרדי הממשלה. בשנים שלאחר מכן בוטל האיסור, למעט החלק בו נמצאת העיר השקועה.

מסביב לאי
---------

אזור קקובה הוא 260 קילומטרים רבועים (100 מילים רבועים) ומקיף את האי קקובה, את הכפרים קאלקוי ואוקגיז ואת ארבע העיירות העתיקות סימנה, אפרלה, דולצ'יסטה וטימיוסה .

**קאלקוי** (אנ') (המקומיים קוראים לו "קאלֶה") (סימנה העתיקה) הוא אתר ליקי על החוף הטורקי. זהו כפר קטן עם חורבותיה השקועים בחלקם של אפרלה  וטירה. הגישה לכפר אפשרית רק דרך הים.

**אוּצַ'אֵז** (שם עתיק, טימיאוסה) הוא כפר במרחק של קילומטר מקאלקוי, מצפון למפרץ קטן באותו השם, עם חורבות טימיאוסה במזרח. פירוש השם "Üçağız" הוא "שלושה פיות", המתייחס לשלוש היציאות לים פתוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קקובה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Bertarelli (1929), p.134
2. ↑  Text of the convention, Art. 1
3. ↑  "Ancient underwater city may be opened for first time in 30 years". *NewsComAu*. נבדק ב-2018-08-23.
4. ↑  City of Aperlae

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012403587505171
* LCCN: sh2018001913
* NKC: ge898767

 |
**ארנו חנוך קרלן** (7 במאי 1937 – 13 במאי 2010) היה משורר, פסיכואנליטיקאי וסופר מדע פופולרי אמריקאי-יהודי. הוא זכה בפרס ספרי המדע המפורסם Rhone-Poulenc Prize for Science Books בשנת 1996, על ספרו "Plague's Progress".

קורות חיים
----------

### נעוריו ותחילת דרכו

קרלן נולד ב-1937 בפילדלפיה, ארצות הברית. הוריו היו מהגרים יהודים מבלארוס ואוקראינה, אשר היגרו לארצות הברית בתחילת המאה ה-20.

ארנו היה ילד מחונן, אשר הוקפץ שתי כיתות לימוד וסיים את לימודי בית הספר התיכון בגיל 15. כנער הוא התעניין בספרות, מדעים ומוזיקה קלאסית, וכן למד מוזיקה והתמחה בספרות אנגלית וצרפתית בקולג' אנטיוק (Antioch College).

### קריירה אקדמאית

לאחר שסיים את לימודיו, עבד קרלן כעיתונאי בכמה ירחונים, ובמשך שנתיים הסתובב ברחבי אירופה וכתב על אוכל, תרבות ועוד. מאוחר יותר הוא עבד כעורך בכמה ירחונים מפורסמים כמו "הולידיי" ו"ניוזוויק". הוא הוציא ספר של אוסף סיפורים קצרים שכתב, בשם "תפוחים לבנים" בגיל 24.

בשנות ה-70 עבד קרלן כמרצה במחלקת הספרות האנגלית באוניברסיטת פן סטייט. בתקופה זו הוא רשם ספרים בתחומי המדע, היסטוריה ורפואה. לאחר מכן חזר קרלן לניו יורק, על מנת להיות עורך מנהל בירחונים "פנטהאוס" ו"מגזין עולם הפיזיקאים".

בשנות ה-90 השלים קרלן דוקטורט בסקסולוגיה בזמן שלמד שלוש שנים במכון לפסיכואנליזה.

בשנת 1996 הוא זכה בפרס ספרי המדע המוערך Rhone-Poulenc Prize for Science Books על ספרו "Palgue's Progress", אך לא יכל להגיע כיוון שהיה חולה.

בעשר השנים האחרונות לחייו, קרלן עבד כפסיכותרפיסט והמשיך לכתוב כתבות וספרים.

### חיים אישיים

לקרלן היו שני ילדים מנישואיו הראשונים, אשר נגמרו בגירושין. הוא גר עד מותו בגריניץ' וילג', ניו יורק עם אשתו השנייה במשך שנים רבות. בזמן מותו היו לו 6 נכדים בניו יורק וישראל.

ב-2010 נפטר קרלו מנפחת. הוא עדיין עבד עד שלושה חודשים לפני מותו כפסיכותרפיסט עצמאי.

קרלן היה בן דוד מדרגה שנייה של הפסנתרן המפורסם מישה לויטצקי (אנ'), וקרוב משפחה של ארווינג ר. לוין (אנ').

יצירות בולטות
-------------

* *Sexuality and Homosexuality* (1972)
* *James Huneker|Huneker and Other Lost Arts.*
* *The MacGregor Syndrome and Other Literary Losses*
* *Napoleon’s Glands and Other Ventures in Biohistory* (1984)
* UK: *Plague's Progress: A Social History Of Man And Disease*; US: *Man and microbes: disease and plagues in history and modern times* (1996)
* *The Biography Of A Germ* (2000)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Plague's Progress
2. ↑  תפוחים לבנים
3. ↑  *Display Ad*, The Guardian, 23 Mar 1972
4. ↑  Antioch Review (Autumn 1981) Vol. 39, no. 4, pp. 402-421. Available on JSTOR ()
5. ↑  Allen, Bruce. *Reviewer's choice: the five best magazines*, The Christian Science Monitor, 12 August 1983
6. ↑  Porter, Roy, *Books: Bugs and drugs*. The Guardian, 27 August 1995

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276228605171
* ISNI: 0000 0000 8292 6069
* LCCN: n84008215
* NLK: KAC201839091
* SUDOC: 080519024
* VIAF: 108850318
* WorldCat: lccn-n84008215

 |
**מַרְצֵ'לוֹ גַנדִינִי** (באיטלקית: **Marcello Gandini**;‏ 26 באוגוסט 1938 - 13 במרץ 2024) היה מעצב רכב איטלקי, שנודע בעבודתו עם בית עיצוב הרכב מקבוצת ברטונה, בו בין היתר עיצב את הלמבורגיני קונטאש הנודעת. גנדיני היה שייך לשלישייה, יחד עם ג'ורג'טו ג'וג'ארו ולאונרדו פיורוונטי, של מעצבי רכב איטלקים ידועים, אשר נולדו בשנת 1938, בהפרש של חודשים ספורים זה מזה.

בראיון שהעניק בשנת 2009 יחד עם רוברט קאמברפורד, עורך במגזין רכב, גנדיני ציין כי "האינטרסים בעיצוב שלו התמקדו בארכיטקטורת הרכב, הבנייה, ההרכבה והמכניזם - לא ההופעה". גנדיני היה אחד מעשרים וחמישה המעצבים אשר היו מועמדים לתואר מעצב הרכב של המאה בתחרות מכונית המאה.

חייו
----

בשנת 1963, הוא פנה לנוצ'יו ברטונה, ראש קבוצת ברטונה, במטרה להצטרף אליה, אולם ג'ורג'טו ג'וג'ארו, אז המעצב הראשי של ברטונה, סירב לעבוד איתו. כאשר ג'וג'ארו עזב את ברטונה שנתיים מאוחר יותר, גנדיני נשכר לעבודה, ועבד עבור החברה במשך 14 שנה.

כמייסד זרוע העיצוב הנודעת של החברה, Stile Bertone, בקפרי וכמנהל כללי של בית העיצוב, עיצב מכוניות תצוגה. בנוסף, עסק בניהול הבנייה ואבות הטיפוס של כלי רכב.

גנדיני עיצב את הלמבורגיני מיורה, למבורגיני אורראקו, למבורגיני אספאדה, Cizeta-Moroder V16T וקונטאש וכן מכוניות עממיות רבות, כולל סיטרואן BX, הדור הראשון של ב.מ.וו סדרה 5, אינוצ'נטי מיני ורנו 5 סופרסניק. גנדיני הציג את הרעיון של דלתות המספריים באב טיפוס אלפא רומיאו 33 קאראבו, בזמן שמכונית העל לנצ'יה סטרטוס הייתה עיצוב נוסף שלו.

בשנת 1967 עיצב את מכונית הקונספט של יגואר, ברטונה פיראנה.

גנדיני עזב את ברטונה בשנת 1980 במרדף אחר עצמאות עיצובית.

גנדיני עבד גם בתחומים אחרים, כולל אדריכלות בית, עיצוב פנים של מועדוני לילה, ועיצוב הגוף של המסוק Heli-Sport CH-7.

נפטר ב-13 במרץ 2024.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרצ'לו גנדיני** בוויקישיתוף
* Gautam Sen, Marcello Gandini: Maestro of Design, ‏2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  "יגואר פיראנה" באמצעות "ברטונה" היחיד שיוצר silodrome.com/jaguar-pirana-bertone

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2013074692
* ULAN: 500239956
* VIAF: 150006354
* WorldCat: lccn-no2013074692

 |
**איתמר שבירו** (נולד ב-17 ביוני 1998 בישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במכבי נתניה ובנבחרת ישראל.

קריירת מועדונים
---------------

שבירו נולד וגדל בקיבוץ שובל. מצד אמו, נילי, הוא נכדו של מנהיג מפ"ם לשעבר, אלעזר גרנות.[דרוש מקור]

גדל במחלקות הנוער של הפועל באר שבע, בית"ר טוברוק ומכבי תל אביב. ב-22 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל באר שבע, בתיקו 2-2 נגד מכבי חיפה במסגרת גביע הטוטו 2016/2017. ב-20 במאי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0–2 על בני סכנין.

בעונות 2018/2019 ו-2019/2020 הושאל לעירוני ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה ערך 68 הופעות ליגה והבקיע 15 שערים.

בעונת 2020/2021 שיחק שבירו בהפועל באר שבע. ב-30 באוגוסט 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–3 על מכבי נתניה. ב-26 בנובמבר הבקיע שער בהפסד 1–4 לבאייר לברקוזן במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2020/2021. הוא ערך 24 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שלושה שערים.

ב-2 בספטמבר 2021 הושאל שבירו לעירוני קריית שמונה. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 להפועל תל אביב במסגרת ליגת העל לעונת 2021/2022. ב-23 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על בני סכנין במסגרת הליגה. ב-15 במאי 2022 עבר לקריית שמונה בחוזה קבוע, ששילמה תמורתו לבאר שבע מיליון ש"ח.

ב-18 בספטמבר 2023 חתם במכבי נתניה, ששילמה עבורו לקריית שמונה 1.8 מיליון ש"ח.

נבחרות ישראל
------------

שבירו היה חלק מסגל נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21, עמה שיחק וכבש שער בדקה ה־90 בהופעתו היחידה מול קזחסטן עד גיל 21 ב־8 בספטמבר 2020, במוקדמות יורו 2021 לנבחרות עד גיל 21, שהסתיים בהפסד בתוצאה 1–2.

ב־15 בספטמבר 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן. הוא ערך את הופעת הבכורה ב־27 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף בהפסד במשחק הידידות בחוץ 1–2 למלטה. ב־17 בנובמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק ידידות ביתי בו גברה ישראל 4–2 על זמביה.

קישורים חיצוניים
----------------

* איתמר שבירו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה וייס‏, תמורת מיליון שקל: איתמר שבירו נרכש על ידי עירוני קרית שמונה, באתר וואלה!‏, 15 במאי 2022
2. ↑  תומר חבז, ‏נשאר בליגת העל: שבירו חתם רשמית בנתניה, באתר ONE‏, 18 בספטמבר 2023
3. ↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - עמוד משחק, באתר www.football.org.il
4. ↑  יניב טוכמן‏, אצילי, שבירו ואלטמן זומנו לסגל נבחרת ישראל, זהבי ופרץ בחוץ, באתר וואלה!‏, 15 בספטמבר 2022
5. ↑  הצעירה חגגה, הבוגרת התבזתה: נבחרת ישראל הפסידה 2:1 למלטה, באתר וואלה!‏, 27 בספטמבר 2022
6. ↑  ליאב נחמני, מהספסל באהבה: נבחרת ישראל ניצחה 2:4 את זמביה, באתר ישראל היום, 17 בנובמבר 2022
"**The Bomb**" (בעברית: "**הַפְּצָצָה**") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הנורווגית אנני, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, *Dark Hearts* (2020). השיר יצא לאור ב-16 ביולי 2020, בהוצאת חברת התקליטים אנני מלודי רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום. ב-13 באוגוסט 2020 פורסם ביוטיוב האודיו הרשמי שלו.

כאשר "The Bomb" יצא לאור, הופנו כלפיו שבחים ביקורתיים רבים מטעם אתרי המוזיקה, כולל ב-*NME* ובפיצ'פורק.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב על ידי אנני וסטפן סטורם והופק על ידי סטורם גם כן בדומה ל-"American Cars". ‏"The Bomb" נכתב בהשראת המותחן האפוקליפטי *Miracle Mile* מ-1988. אנני וסטפן סטורם החלו לעבוד על השיר בסטוקהולם אך עברו לברגן כדי להמשיך בתהליך היצירה שלו. אנני הסבירה:

> 
> את הקולות הקלטנו בחוץ, במרפסת שלנו בכפר. היה קיץ והציפורים צייצו ברקע. מכיוון שזה היה הפסקול שלנו לסרט דמיוני, אני מניחה שזהו רגע השיא של המערכה השלישית, שבו הכל מתפרק – אז כולנו מתכנסים, עורכים את המסיבה האולטימטיבית.
> 
> 
> 
> — אנני, בריאיון
> 

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-250 אלף השמעות.

ביקורת
------

"The Bomb" זכה לשבחים ביקורתיים רבים מטעם מבקרי המוזיקה השונים כאשר יצא. בריאיון שנערך עם *The Line of Best Fit* סיפרה אנני כי:

> 
> רצינו לעשות שיר שהוא לא שיר פופ בלבד, אלא כזה שיהיה בו קצת מלודרמה. אני מניחה שזה שילוב של העולם בו אנו חיים כרגע. אתה קורא את החדשות והכול מרגיש קצת יותר מדי. זה גורם לך לתהות אם תתעורר ותבין אם כל זה היה חלום!.
> 
> 
> 
> — אנני בריאיון ל-*The Line of Best Fit*
> 

בפיצ'פורק נכתב על "The Bomb" כי הוא: "נכלל בפסקול שאנני יצרה עבור הסרט הדמיוני שלה, עליו מתבסס *Dark Heart* עצמו".

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2020)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | גרסה | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 16 ביולי 2020 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | רגילה | אנני מלודי |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "The Bomb" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  *Annie – The Bomb*, נבדק ב-2021-08-21
2. ↑  *Annie - The Bomb (Official audio)*, נבדק ב-2021-08-21
3. ↑  Listen to Annie's dreamy new song, 'The Bomb', NME, ‏2020-07-18 (באנגלית בריטית)
4. 1 2  Condé Nast, Annie Shares New Song "The Bomb", Pitchfork, ‏2020-07-17 (באנגלית אמריקאית)
5. ↑  *Annie – American Cars*, נבדק ב-2021-08-18
6. ↑  *Annie – The Bomb*, נבדק ב-2021-08-21
7. ↑  *The Bomb*, נבדק ב-2021-08-21
8. ↑  Condé Nast, Annie Shares New Song "The Bomb", Pitchfork, ‏2020-07-17 (באנגלית אמריקאית)