recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בית החולים סנט מרי** (באנגלית: **St Mary's Hospital**) הוא בית חולים אוניברסיטאי ציבורי בשכונת פדינגטון ברובע וסטמינסטר שבלונדון, בירת בריטניה. הוא ידוע בשל תגליות רפואיות חשובות שנעשו בו וכן בשל היותו מאז שנות השבעים מקום לידת רבים מבני משפחת המלוכה הבריטית.

תולדות בית החולים
-----------------

בית החולים נוסד בשנת 1845. הוא כולל כיום 495 מיטות אשפוז.

בשנת 1874 סונתז לראשונה ההרואין במעבדות בית החולים על ידי הכימאי צ'ארלס רומלי אלדר רייט (Charles Romley Alder Wright). בשנת 1928 התרחש בו גילוי הפניצילין על ידי אלכסנדר פלמינג, חתן פרס נובל לרפואה. חברי סגל ידועים נוספים של בית החולים היו רודני פורטר (Rodney Porter) - חתן נוסף של פרס נובל לרפואה, ברנרד ספילסברי (Bernard Spilsbury), מחלוצי הרפואה המשפטית המודרנית, ואוגוסטוס וולר (Augustus Waller), מממציאי בדיקת האק"ג. מעבדתו של פלמינג בבית החולים שומרה ומשמשת כיום כמוזיאון המוקדש לחייו ולמחקרו.

עד לשנת 1988 הפעיל בית החולים בית ספר לרפואה על שמו, במסגרת אוניברסיטת לונדון. אז מוזג בית הספר עם בית הספר לרפואה של אימפריאל קולג'. בוגר ידוע של בית הספר לרפואה הוא רוג'ר בניסטר, האצן הראשון שרץ מרחק של מייל אחד בפחות מארבע דקות.

מאז 2008 מנוהל בית החולים על ידי קרן אימפריאל קולג' של שירות הבריאות הלאומי של בריטניה, המנהלת ארבעה בתי חולים נוספים במטרופולין לונדון. 

בית החולים מפעיל גם את אגף לינדו (Lindo), המספק את שירותי בית החולים במסגרת פרטית.

לידות בני משפחת המלוכה בבית החולים
----------------------------------

באגף לינדו נולדו מאז שנות השבעים רבים מבני משפחת המלוכה הבריטית, וביניהם פיטר פיליפס ואחותו זארה פיליפס, ויליאם, נסיך ויילס ואחיו הנסיך הארי ולאחרונה הנסיך ג'ורג', הנסיכה שארלוט והנסיך לואי, ילדיו של הנסיך ויליאם.

ידוענים נוספים שנולדו בבית החולים הם המוזיקאי אלביס קוסטלו והשחקן קיפר סאת'רלנד.

* האגף על שם אליזבת, המלכה האםהאגף על שם אליזבת, המלכה האם
* האגף הישן בבית החוליםהאגף הישן בבית החולים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית החולים סנט מרי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים סנט מרי
* מוזיאון פלמינג בבית החולים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2108 8951
* LCCN: no93005469
* VIAF: 126463095
* WorldCat: lccn-no93005469

 |
**יוהאן גאורג אוטו פון רוזן** (בגרמנית: **Johan Georg Otto von Rosen**‏; 13 בפברואר 1843 – 3 במרץ 1923) היה צייר שוודי, שהתמחה בציורי היסטוריה ודיוקנאות.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בפריז. כשהיה בקושי בן חמש חזרה משפחתו לשוודיה כתוצאה מהמהפכה הצרפתית בשנת 1848. אביו היה הקונסול הכללי, אדולף יוג'ין פון רוזן (1797–1886) שעבד עבור רשויות ציבוריות וממלכתיות בבניית רכבת שוודית. 

בין השנים 1855–1861 למד באקדמיה השוודית המלכותית לאמנויות. לאחר שסיים את לימודיו, ביקר בלונדון כדי לראות את התערוכה הבינלאומית בשנת 1862, שם הושפע מהציורים על נושאי ימי הביניים והרנסאנס שנוצרו על ידי הנדריק לייס. מאוחר יותר הוא העיר שכשעזב את לונדון הוא היה "מבוגר ב -300 שנה". בשנה שלאחר מכן בילה זמן מה בסטודיו של לייס באנטוורפן.

בהשראת חוויה זו, כשחזר הביתה הוא צייר סצנה היסטורית של ״כניסת המהפכן סטן סטור הזקן״ לסטוקהולם. הוא זכה לשבחים על ידי המלך אוסקר השני וקיבל "מדליה מלכותית". זמן קצר לאחר מכן יצא לסיור בים התיכון - ביקור במצרים, ארץ ישראל, סוריה ויוון וחזרה דרך הונגריה. בשנת 1866 הוא ביקר ברומא, ואז נסע לאנטוורפן, שם התגורר עם לייס עד מותו בשנת 1869. לאחר מכן עבר לעבוד עם האמן קרל פון פילוטי במינכן.

לאחר חזרתו לשוודיה, בשנת 1872 הוא התקבל כחבר באקדמיה המלכותית השוודית. הוא הועלה לפרופסור בשנת 1874 והיה פרופסור מן המניין בשנת 1880. הוא שמר על התפקיד עד 1908. הוא כיהן גם שתי קדנציות כמנהל האקדמיה; 1881-1887 ו-1893–1899. במהלך הקדנציה הראשונה שלו, הוא הסתכסך עם קבוצת סטודנטים מתנגדים לשיטות האקדמיה. 

בשנים 1892 עד 1900 הוא היה יו"ר ארגון זכויות בעלי החיים (Djurens Rätt) שהתנגד לניסויים בבעלי חיים.

הוא קיבל מספר רב של אותות הצטיינות, כולל מסדר כוכב הקוטב (1891) ומסדר ואסה (1897). בשנת 1915 הוא קיבל כמה אותות הצטיינות שקשורות למאמץ המלחמתי: מסדר איזבלה הקתולית, מסדר מסדר הדנברוג, מסדר ליאופולד ולגיון הכבוד הצרפתי.

הוא נקבר בסטוקהולם.

ניתן לראות את עבודותיו במוזיאון הלאומי, ספריית אוניברסיטת אופסלה ובמוזיאון גטבורג.

גלריה
-----

* אריק ה-14 מלך שוודיהאריק ה-14 מלך שוודיה
* יריד קריסמסיריד קריסמס
* הבן האובדהבן האובד
* הספינקסהספינקס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורג פון רוזן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Georg von Rosen", runeberg.org (בשוודית)
2. ↑  Adolf E Rosen, von - Svenskt Biografiskt Lexikon, sok.riksarkivet.se
3. ↑  "Vad hade de på paletten?"
4. ↑  "Georg von Rosen - Uppslagsverk - NE.se"(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307671905171
* BIBSYS: 2025053
* BnF: cb169483275 (data)
* GND: 117594695
* ISNI: 0000 0001 0772 9644
* KulturNav: dd92283e-8b82-4396-a452-b083dd01ea2e
* LCCN: no00035205
* RKD: 68247
* SELIBR: 232591
* SNAC: w6ng67d3
* SUDOC: 159762189
* ULAN: 500030873
* VIAF: 8169318
* WorldCat: lccn-no00035205

 |
ה**סימפוניה מס' 35** **ברה מז'ור**, K.385, הידועה גם בשם **סימפונית האפנר**, הולחנה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט ב-1782. הוא הוזמן על ידי משפחת האפנר, משפחה בולטת בזלצבורג, לרגל האצילות של זיגמונד האפנר הצעיר. אין לבלבל את הסימפוניה של האפנר עם סרנדת האפנר (אנ') בת שמונה פרקים*,* יצירה נוספת שמוצרט כתב בהזמנת אותה משפחה ב-1776.

רקע
---

חלק ראשון של הסימפוניה: אלגרו
חלק שני של הסימפוניה: אנדאנטה
הסימפוניה של האפנר לא התחילה את חייה כסימפוניה, אלא כסרנדה שתשמש כמוזיקת רקע להאצלת זיגמונד הפנר. משפחת מוצרט הכירו את ההאפנרים דרך אביו של זיגמונד האפנר, זיגמונד הפנר האב, שהיה ראש עיריית זלצבורג ועזר להם בסיורים הראשונים באירופה. האפנר האב נפטר בשנת 1772, אך המשפחות נותרו בקשר. ב-1776 הזמין האפנר הצעיר סרנדה לכבוד חתונתה של אחותו, מארי אליזבת האפנר עם פרנץ חאווייר ספאט. יצירה זו הפכה לסרנדת האפנר (אנ'), שהצליחה כל כך, שכאשר התקיים טקס האצולה של האפנר הילד, היה זה טבעי שמוצרט נקרא לכתוב את המוזיקה לרגל המאורע. הבקשה לכתוב מוזיקה הגיעה למעשה דרך אביו של מוצרט ב-20 ביולי 1782. למרות שלמוצרט לא היה זמן פנוי. הוא שקד על היצירה. לא רק שהוא לימד בתור מורה, אלא שהוא גם נאלץ לארגן מחדש את הפרטיטורה של האופרה שלו החטיפה מן ההרמון, לפני 28 ביולי לפי בקשה מהמו"ל. בנוסף לדרישות אלו, נישואיו המוצעים לקונסטנצה ובר היו מאוימים במספר סיבוכים, כולל מעבר דירה. למרות זאת, מוצרט עבד על המוזיקה, ושלח אותה קטע אחר קטע לאביו. על פי עדויות היסטוריות, בהחלט ייתכן שמוצרט לא עמד בתאריך היעד של אביו להשלמת המוזיקה. מה שהוצג בטקס היה מן סונטה עם שלושה פרקים. מאוחר יותר עיבד מוצרט את המוזיקה הזו למה שאנו מכירים כיום כסימפוניית האפנר.

חלק שלישי של הסימפוניה: מינואט
### עיבוד היצירה לסימפונייה

חלק רביעי של הסימפוניה: סיום, פרסטו.
בסוף דצמבר 1782 החליט מוצרט להציג באחד הקונצרטים קטעי מוזיקה מתוך מה הלחין. לאחר שביקש מאביו לשלוח שוב את הפרטיטורה של היצירה, מוצרט נדהם מאיכותה, לאור העובדה שהיא הולחנה תוך זמן קצר כל כך. הוא החל לעבוד על ביצוע מספר שינויים בתמונה על מנת להמיר את היצירה החדשה של האפנר לסימפוניה של האפנר. מוצרט גם נתן *ל*סימפוניית האפנר צליל מלא יותר על ידי הוספת שני חלילים ושני קלרינטים קטע כלי נשיפה מהפרק הראשון והאחרון. חלקי הנשיפה הנוספים הללו אינם קטע מלודי חדש בעבור התזמור, אלא פשוט הכפלה של אוקטבות בתוך כלי הנשיפה.

הסימפוניה של *הפנר*, כפי שמוצגת גם היום, קיבלה את ההופעת הבכורה שלה ב-23 במרץ 1783 בתיאטרון בורגתיאטר של וינה. בקונצרט, מוצרט הציג כמה מיצירותיו, אלתר כמה אחרות ולבסוף השמיע את סימפוניית האפנר. לפי המסופר, זו הייתה הצלחה גדולה באותו ערב.

כתב היד של היצירה והחתימה המקוריים של מוצרט נמצא כעת בארכיון של ספריית ומוזיאון מורגן בניו יורק.

תזמור
-----

העיבוד התזמורתי לסימפוניה כולל 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים, שני בסונים, 2 קרנות יער, 2 חצוצרות, טימפני, כלי מיתר וקשת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיידע, תווים, אוסף ביצועים
2. ↑  מידע על הסימפוניה, התייחסויות, מבנה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432272305171
* BnF: cb139151313 (data)
* GND: 300111096
* LCCN: n81085515
* MusicBrainz work: f45f868d-d78f-3ebf-a271-a6841c15f03b
* VIAF: 294918919
* WorldCat (עם VIAF): 294918919

 |
**גאורגה ביבסקו** (ברומנית: **Gheorghe Bibescu**;‏ 26 באפריל 1804 - 1 ביוני 1873) היה שליט של נסיכות ולאכיה בשנים 1843 עד 1848.

גאורגה ביבסקו הוא צאצא ישיר של קונסטנטין ברנקוביאנו, אח של בארבו שטירביי ואביהם של גריגורה, מריה וג'ורג'ס ביבסקו. הוא למד בבוקרשט ובפריז וב-1824 התחיל לעבוד בשירות הציבורי של נסיכות ולאכיה. הוא עבד במשרד המשפטים ובמשרד החוץ עד 1934, כשהתפטר ועזב את ולאכיה לטובת מגורים בפריז ובווינה. הוא שב לוולאכיה ב-1842 ועמד בראש האופוזיציה לשליט אלכסנדרו דימיטריה גיקה. בבחירות של 20 בדצמבר 1942 ביבסקו התחרה מול 35 מועמדים אחרים, כולל אחיו, בארבו שטירביי (שם המשפחה שונה, כי אומץ על ידי דוד מצד אימו) וזכה ברוב של קרוב ל-70% והיה לשליט ולאכיה. פעמוני הכנסיות ברחבי הנסיכות צלצלו כדי להודיע לתושבים על הבחירה.

בתקופת כהונתו הנסיכות נשלטה למעשה על ידי האימפריה הרוסית - ב-1948 החלה מהפכה ברוח אביב העמים וביבסקו, שהזדהה עם עקרונותיה וחתם על הצעת החוקה, נאלץ להתפטר ועזב את הנסיכות. כעבור כמה ימים הגיע הצבא הרוסי שדיכא את המהפכה. אחרי כן השלטון הרוסי הכתיב את שלטונו של שטירביי.

נישואיו
-------

מריה ביבסקו, רעייתו השנייה של גאורגה ביבסקו - ציור של קונסטנטין לקה
ביבסקו נישא לזויה מברוקורדט-בסרב, שאומצה על ידי הדוד שלה, גריגורה ברנקובאנו ורעייתו וקיבלה את שם משפחתם. זויה הייתה בעלת חינוך משובח, מקושרת למשפחה חשובה ועשירה מאוד - הנדוניה שלה הוערכה למיליארד לאי זהב. כעבור כמה שנות נישואין התערערה הבריאות הנפשית של זויה והיא הוחזקה תחת השגחה ובהמשך נשלחה לטיפול, תחילה בווינה ולאחר מכן בפריז.

לאחר עלייתו לשלטון ושילוח רעייתו לטיפול בחוץ לארץ, הביא ביבסקו לארמון את פילגשו, מריה הנשואה לקוסטקי גיקה ואם ל-4 ילדים. מריה ביקשה להתגרש מבעלה וביבסקו ביקש להתגרש מרעייתו, אך התגלו קשיים. ביבסקו חיפש דרכים לעקוף את השבת הנדוניה עם הגירושים, כולל חקיקה, אך נכשל. נישואיו האזרחיים הותרו, אך הפטריארך דחה את בקשת הגירושים. גם פנייה לפטריארך של קונסטנטינופול לא עזרה, אך לאחר החלפת הפטריארך של קונסטנטינופול, הפטריארך החדש אישר את הגירושים. גירושי מריה קיבלו אישור, כי גם בעלה היה מעוניין בהם. ביבסקו ופילגשו נישאו מחוץ לבוקרשט, כי המיטרופוליט של בוקרשט סירב להשיא אותם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורגה ביבסקו** בוויקישיתוף
* Gheorghe Bibescu (ברומנית)
* Istoria familiei Bibescu: Boieri pământeni, făcuți, iar nu născuți (ברומנית)
* Vodă Bibescu și-a trimis soția la azil ca să se poată însura cu amanta (ברומנית)
* גאורגה ביבסקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb107387612 (data)
* GND: 1014876192
* ISNI: 0000 0000 0089 595X
* NLG: 152656
* VIAF: 36909758
* WorldCat: viaf-36909758

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במשחק ילדים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סימני דרך (פירושונים).
חץ הכוונה במשחק סימני דרך
**סימני דרך** הוא משחק ילדים המיועד לשני משתתפים לפחות ומצריך גיר, אף כי השימוש באבן גיר נפוץ יותר. המשתתפים מתחלקים לקבוצה בורחת וקבוצה רודפת, כאשר אם יש מעט משתתפים מספיק שחקן אחד בקבוצה הבורחת. הקבוצה הבורחת מתחילה לנוע, בעוד הקבוצה הרודפת ממתינה (נותנת "פור"). הקבוצה הבורחת מסמנת חיצים על המדרכה, אשר מסמנים את נתיב הבריחה שלה. על הקבוצה הרודפת לאתר את החצים ולהשיג את הקבוצה הבורחת.

ניתן לראות משחק זה, כגרסה מפושטת של משחק "חפש את המטמון". 

בתרבות האנגלו-סקסית מכונה המשחק "תפסו את השועל", ואופן סימון הדרך הוא באמצעות פתיתי נייר צבעוני ולא באמצעות סימני גיר. לפי חוקי המשחק אסור מרחק של יותר מאשר 6 רגל בין סימני הדרך. המשחק מוזכר בצורתו זו בספרה של ג'ין ובסטר, אבא ארך רגליים, שיצא לאור בשנת 1912, ואשר מתרחש בארצות הברית של תחילת המאה העשרים, וכן בספרה של אדית נסביט, ילדי המסילה, המתרחש באנגליה ויצא לאור בשנת 1906.

קישורים חיצוניים
----------------

* מתוך נוסטלגיה אונליין, המשחקים של פעם, באתר ynet, 22 באפריל 2004, תיאור של המשחק, כולל איור המתאר סימני דרך מגוונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  סימני דרך, באתר ישראל היום
הרב **דוד נחמיאש** (ה'תקצ"ג, 1833, מרוקו - ח' באלול ה'תרצ"ב, 9 בספטמבר 1932, ירושלים), היה אב בית הדין ורב העיר טנטא שבמצרים במשך 40 שנה.

קורות חיים
----------

נולד בשנת ה'תקצ"ג (1833) במרוקו לסולטנה ולאברהם. בילדותו עלה עם הוריו לארץ ישראל והשתכן בירושלים, שם למד בישיבתו של הרב דוד בן שמעון ('הצוף דב"ש').

נישא לאסתר, ויחד נולדו להם חמישה ילדים: אברהם, יעקב (ז'אק), אסתר, רחל ושרה.

לאחר שנסמך לרבנות, עבר לטנטא שבמצרים, לשמש כאב בית הדין וכרב העיר. באותה תקופה, בתי הדין הגדולים שבאלכסנדריה ובקהיר היו בעלי הסמכות הבלעדית לעסוק בענייני קידושין וגירושין במצרים, אך הרב רפאל אהרן בן שמעון, רבה הראשי של קהיר, שהכיר את הרב נחמיאש וידע על גדלותו בתורה, עוד מימי לימודיו בישיבתו של אביו, התיר לו באופן מיוחד לעסוק בעניינים אלו.

הרב נחמיאש כיהן בתפקידו במשך כארבעים שנה.

בערוב ימיו חזר לירושלים, ונפטר בה בהיותו בן 99 שנה בח' באלול ה'תרצ"ב (1932). נקבר בהר הזיתים, ואשתו קבורה בסמוך.

ספרו
----

ספרו **מחנה ד"ן** - חידושים על התורה, הש"ס, פוסקים ודרשות שונות, יצא לאור בדפוס צוקרמן בירושלים, בשנת ה'תרפ"ז (1927).

בהקדמתו כתב: "ובזה אני אומר, אם כיוונתי אל האמת, אין צריך לי התנצלות ולא הסכמות, כי כבר אמרו קבל האמת ממי שאמרה".

לקריאה נוספת
------------

* 'רבי דוד נחמיאש ז"ל', **ההד**, שנה ז חוברת יב, אלול תרצ"ב, עמ' יד

קישורים חיצוניים
----------------

* **רבי דוד נחמיאש(הקישור אינו פעיל)**, באתר MyTzadik
* דוד נחמיאש, באתר "החכם היומי"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506208905171

 |
ה**סימפוניה מס' 53** ברה מז'ור "האימפריאלית" של **יוזף היידן** נכתבה בין השנים 1775 ל-1777 וממוספרת כ-53 בכרך הראשון ברשימת היצירות של היידן על פי הובוקן (Hob. I\53). היא מן הסימפוניות הראשונות שנכתבו אחרי הסימפוניות שכמשוער הושפעו מתנועת "הסער והפרץ" ואופיה קליל ופשוט יותר מהן.

רקע
---

הסימפוניה מס' 53 נכתבה באמצע תקופת שירותו הממושכת של היידן בחצר הנסיך אסטרהאזיאך זמן חיבורה אינו ידוע במדויק. גרסתה הראשונה מתוארכת לשנים 1775–1777. עד לזמן זה הספיק לחבר עשרות סימפוניות על פי דרישת הנסיך אבל אז החל אסטרהאזי לדרוש מהיידן להתמקד בכתיבת אופרות. ייתכן שדרישה זו נבעה, בין השאר, מהיותן של הסימפוניות האחרונות של היידן, אלו המשויכות אל "הסער והפרץ", "כבדות" ומורכבות מדי בשביל אירועי החצר להם נועדו.
הסימפוניות שהיידן כתב בהמשך היו על כן קלילות ובעלות מבנה תמטי פשוט יותר. דבר זה לא מנע מהסימפוניה הזו להיות אחת המוצלחות והפופולריות של היידן באותה עת, כאשר עותקים שלה נמכרו בכל אירופה.

הרכב ופרקים
-----------

הסימפוניה כתובה להרכב תזמורתי תקני המונה חליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, טימפני וכלי קשת. מבנה הפרקים וסדרם תואמים למבנה הטיפוסי של סימפוניות מן התקופה המאוחרת של היידן. פרקי הסימפוניה הם:

* לארגו מאסטוזו – ויואצ'ה
* אנדנטה
* מינואט-טריו
* פינאלה: קפריצ'יו – אלגרטו (או פרסטו)

הפרק הראשון נפתח במבוא איטי ולאחריו חלק מהיר הכתוב כרגיל בצורת סונטה, נמרץ ועשיר באפקטים הרמוניים וריתמיים, האופייניים מאוד לסגנונו הבוגר של היידן.

הפרק השני הוא בצורת ווריאציות כפולות. הנושא לווריאציות הוא קליט ביותר, והפך במהרה לאחת המנגינות הפופולריות של היידן באותו הזמן. 

המינואט של הסימפוניה הזו הוא נמרץ ועשיר, ומתחלף בטריו בעל אופי נינוח יותר עם סולו לחליל.

פרק הפינאלה של הסימפוניה קיים בשלוש גרסאות לפחות, כאשר ייתכן שאף אחת מהן אינה מקורית לחלוטין. הגרסה הראשונה, שכותרתה "אלגרטו" היא הגרסה הנחשבת למקורית. היא נכתבה יחד עם הסימפוניה עצמה והוכנה לדפוס על פי כתב היד של התפקידים שנמצאו בארכיב באסטרהאזי. ישנה אפשרות שגרסה זו נכתבה על ידי אחד מתלמידיו של היידן ובפיקוחו. תתכנה שתי סיבות לחיבור הגרסה השנייה; היידן לא היה מרוצה מהגרסה הקודמת, והחליט להחליפה בפתיחה של אופרה אלמונית שנוגנה אז בחצר של אסטרהאזי (לא ידוע אם האופרה עצמה היא של היידן) משנת 1777. לגרסה זו הכותרת "פרסטו". יכול להיות שהיידן השתמש במוזיקה זו משום שהאופרה האמורה הייתה אז פופולרית מאוד בחצר. לגרסה זו לא נמצאו תפקידי החליל והטימפני, והם הושלמו אחר כך. הגרסאות השלישית והרביעית של הפרק הרביעי הופיעו בהוצאות שונות באירופה, וידוע בבטחה כי אינן של היידן.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "סימפוניה מס' 53 של היידן" באתר מיוזיק בריינז
* ביצוע של הסימפוניה

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי רובינס-לנדון, 1955
2. ↑  קיימת יותר מגרסה אחת, ראה המשך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb148331461 (data)
* MusicBrainz work: a33bd35e-2c69-43f2-bf26-85fd45d31244
* VIAF: 293022943
* WorldCat (עם VIAF): 293022943

 |
**גבריאל יאנקו** (ברומנית: **Gabriel Iancu**; נולד ב-15 באפריל 1994) הוא כדורגלן רומני, המשחק בעמדת הקשר באוניברסיטת קראיובה.

קריירה
------

יאנקו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סטיאווה בוקרשט ממנה עבר לקונקורדיה קיאז'נה ומשם להאקדמיה של גאורגה חאג'י.

בקיץ 2011 חתם בויטורול קונסטנצה שנמצאת בבעלותו של גאורגה חאג'י. במרץ 2012 היה מועמד לאייאקס אמסטרדם ולגלאטסראיי.

בדצמבר 2012 חתם לחמש שנים בסטיאווה בוקרשט שקיבלה 70% מכרטיס השחקן שלו. ב-10 במרץ 2013 יאנקו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3-4 נגד צ'הלאול פיאטרה ניאמץ. ב-30 ביולי 2013 יאנצו הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד דינמו טביליסי במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.

ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לקראבוקספור מהליגה השנייה בטורקיה. ב-16 ביוני 2016 יאנקו חזר לפארול וזכה עימה באליפות הראשונה בתולדותיה.

ב-9 באוגוסט 2017 יאנקו חתם בהפועל רעננה מליגת העל, אך שוחרר מהקבוצה כעבור כמה ימים.

בקיץ 2018 יאנקו חתם בוולונטר מליגת העל הרומנית בה רשם רק 13 דקות משחק.

בפברואר 2019 יאנקו חתם בדונריה קלראש.

בקיץ 2019 חזר לוויטורול קונסטנצה.

ב-13 בינואר 2021, יאנקו חתם באחמט גרוזני מליגת העל הרוסית. ב-3 בפברואר 2022 הושאל לפארול קונסטנצה עד לסיום העונה.

בקיץ 2022 הצטרף לאוניברסיטת קראיובה.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, יאנקו שיחק בנבחרות הצעירות של רומניה. ב-7 בספטמבר 2020, יאנקו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 2-3 נגד אוסטריה.

תארים
-----

סטיאווה בוקרשט
* ליגת העל הרומנית: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
* הגביע הרומני: 2014/2015
* הסופר קאפ הרומני: 2013
* גביע הליגה הרומני: 2014/2015

ויטורול קונסטנצה
* ליגת העל הרומנית: 2016/2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבריאל יאנקו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  עינת הירש, ‏גבריאל יאנקו חתם לשלוש שנים בהפועל רעננה, באתר ערוץ הספורט, ‏9 באוגוסט 2017
תרופת הקופקסון
**גלטירמר אצטט** הוא חומר המשפיע על מערכת החיסון ומשמש כתרופה לטרשת נפוצה. החומר מוכר יותר תחת השם המסחרי **קופקסון**, וידוע גם בשם הגנרי **קופולימר 1**. הזכויות לשיווק הקופקסון נמצאות בידי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות, ומשנת 2015 נמכרת גם גרסה גנרית של התרופה.

הבסיס לפיתוח התרופה הוא מחקר שנערך במכון ויצמן למדע בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי פרופ' מיכאל סלע, פרופ' רות ארנון וד"ר דבורה טייטלבאום, ועסק בהשפעתם של פולימרים סינתטיים דמויי חלבון על מערכת החיסון של עכברים.

חברת טבע החלה לבדוק את התרופה בעזרת ניסויים. תחילה בוצעו ניסויים בבעלי חיים. התברר שהתרופה יעילה על חזירי ים וקופים. המכונים הלאומיים לבריאות, סוכנות של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, העניקה ל"טבע" מענק של שני מיליון דולר על מנת לבצע ניסויים בבני אדם. לאחר שגם ניסויים אלו התבררו כמוצלחים, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי את השימוש בתרופה, בשנת 1996.

זוהי התרופה הראשונה בעולם לטרשת נפוצה שלא מכילה אינטרפרונים. היא מוחדרת לגוף על ידי הזרקה תת-עורית. ניסיונות לפיתוח קופקסון לבליעה טרם צלחו.

הקופקסון אינה מרפאת את המחלה, אלא גורמת לירידה בתדירות ההתקפים, כאשר מהלך המחלה הוא התקפי-הפוגתי. מחקרים תצפיתיים מביעים עדות לכך כי קופקסון גם מעכב את מהלך ההידרדרות הפיזית של החולה, אך הדבר לא הוכח בניסוי קליני מבוקר.

קופקסון משווקת ב-47 מדינות. מכירותיה השנתיות של התרופה בשנת 2012 היו כ-3.75 מיליארד דולר.

באפריל 2015 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) שיווק של גרסה גנרית לקופקסון, מתוצרת חברת סנדוז.

במרץ 2021 הודיע האיחוד האירופי כי פתח בחקירה רשמית נגד חברת "טבע" בחשד שעברה על חוק ההגבלים העסקיים, בכך שהכשילה באופן בלתי חוקי ומכוון את יריבותיה בייצור תרופת קופקסון.

לקריאה נוספת
------------

* גלית חמי וסופי שולמן, **להמציא כל בוקר מחדש - סיפורה של החדשנות הישראלית**, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "מטעות מעבדה להמצאה הרווחית ביותר בישראל", עמ' 248–253

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלטירמר אצטט** בוויקישיתוף
* 
* הערך גלטירמר (קופקסון) (Glatiramer, Copaxone), באתר InfoMed
* Copolymer 1 reduces relapse rate and improves disability in relapsing‐remitting multiple sclerosis - Neurology Jul 1995, 45 (7) 1268-1276; DOI:10.1212/WNL.45.7.1268
* מסע בארץ הלמה, "המכון - חדשות מדע בשפה ידידותית", דצמבר 2008
* מידע על תרופות דומות לקופקסון - אתר כמוני
* גלי וינרב, ‏ממציא הקופקסון: "עברו 30 שנה מאז שהמצאנו את המוצר; יש מוצרים שעשויים להיות יותר טובים", באתר גלובס, 25 במרץ 2013
* מידע על הקופקסון מאתר האינטרנט של "טבע תעשיות פרמצבטיות", עותק שמור בארכיון האינטרנט
* קופקסון: פריצת דרך מסחרית וקלינית, באתר "חדשנות ישראלית"

הערות שוליים
------------

1. ↑  קופקסון, מאגר התרופות, אגף הרוקחות, משרד הבריאות
2. ↑  פאדי מועלם , ‏כלל פיננסים: הניצחון של טבע יפחית הלחצים על המניה, באתר גלובס, 23 ביוני 2012
3. ↑  יורם גביזון, היום שטבע חששה ממנו יותר מכל: אושרה הגרסה הגנרית לקופקסון, באתר TheMarker‏, 16 באפריל 2015
4. ↑  גיא בריצמן, באיחוד האירופי חוקרים: האם טבע הכשילה את יריבותיה בייצור תרופת קופקסון?, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 04 במרץ 2021
**מרדוך סטיוארט, דוכס אולבני** (באנגלית: **Murdoch Stewart, Duke of Albany**; ‏1362 – 24 במאי 1425) כיהן כמושל סקוטלנד בין השנים 1420–1424.

קורות חיים
----------

מרדוך סטיוארט היה בנו של רוברט סטיוארט – אציל סקוטי אשר שימש כעוצר מספר שנים במהלך כהונת המלכים רוברט השני, רוברט השלישי וג'יימס הראשון.

מרדוך ירש מאביו את התואר דוכס אולבני בשנת 1420 ואת התארים רוזן פיף ורוזן מנטיית'.

מרדוך נשא לאישה את איזבלתה, ברונית לנוקס, בתו של דונכאדה, רוזן לנוקס ונולדו להם ארבעה בנים ובת אחת:

* רוברט סטיוארט (נפטר בשנת 1421)
* וולטר סטיוארט (הוצא להורג בשנת 1424)
* אלסדייר סטיוארט (הוצא להורג בשנת 1424)
* "ג'יימס השמן" סטיוארט (נפטר בשנת 1451)
* איזבל - שנישאה לסר וולטר ביוקנן.

מרדוך פיקד על מספר התקפות נגד ממלכת אנגליה בראשית המאה ה-15 ונפל בשבי האנגלי בשנת 1402, אולם שב לסקוטלנד בעקבות החלפתו עם הנרי פרסי, הרוזן השני מנורת'מברלנד.

מרדוך שימש כעוצר סקוטלנד בתקופת שלטונו של ג'יימס הראשון, אולם עם שובו של ג'יימס איבד מרדוך את מעמדו כעוצר ובמהלך הפרלמנט של מרץ 1424 נעצר מרדוך יחד עם בנו הצעיר, אלסדייר סטיוארט ונכלא בטירה בסנט אנדרוז, ממנה הועבר לטירת קאארלאברוק. רעייתו של מרדוך, ששהתה בביתם בדון נאסרה אף היא והובאה לטירת טנטאלון. בנו הבכור של מרדוך, וולטר, נאסר והובא לטירת ד'ה באס, ומשם הובא לטירת סטירלינג וב-24 במאי 1424 נשפט בפני המלך, נמצא אשם בבגידה והוצא להורג.

מרדוך ובנו אלכסנדר נשפטו למחרת היום בפני אותו חבר מושבעים ששפט את וולטר, הוכרזו כבוגדים והוצאו להורג על גבעת הידינג הסמוכה לטירת סטירלינג. במשפט נקבע כי כל תאריו של מרדוך ישללו ממנו וממשפחתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרדוך סטיוארט, דוכס אולבני** בוויקישיתוף

| דוכסי אולבני |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
רוברט סטיוארט (1398–1420) •
מרדוך סטיוארט (1420–1425) •
אלכסנדר סטיוארט (1458 לערך -1485) •
ג'ון סטיוארט (1485–1536) •
ארתור סטיוארט (1541) •
הנרי סטיוארט (1565–1567) •
ג'יימס השישי (1567) •
צ'ארלס הראשון (1604–1625) •
ג'יימס השביעי (1660–1685) •
לאופולד (1881–1884) •
קרל אדוארד (1884–1919)
 |

 |
**ארנסטו ג'פת קבררה פרנקו** (בספרדית: **Ernesto Jafeth Cabrera Franco**; נולד ב-28 בנובמבר 1948) הוא פוליטיקאי שכיהן כסגן נשיא גואטמלה בשנים 2016–2020.

ביוגרפיה
--------

קבררה למד באוניברסיטת סן קרלוס דה גואטמלה, שם עשה תואר ברפואה כירורגית. הוא שימש כרקטור האוניברסיטה בשנים 1994–1998.

קריירה
------

בשנת 1999 היה ממייסדי מפלגת אחדות התקווה הלאומית (אנ') הסוציאל-דמוקרטית לצד אלווארו קולום, אך הוא עזב את המפלגה תוך זמן קצר.

ב-14 בינואר 2004 הוא מונה למזכיר לענייני חקלאות. הוא סיים את תפקידו ב-14 בינואר 2008.

במאי 2015 הוכרז כמועמד לסגן הנשיא מטעם מפלגת חזית ההתכנסות הלאומית, כסגן למועמד לנשיאות ג'ימי מוראלס. בסיבוב השני בבחירות (אנ') שנערך ב-25 באוקטובר 2015 זכה מוראלס ב-67.44% מהקולות, ונבחר לנשיא. קבררה נכנס לתפקידו כסגן הנשיא ב-14 בינואר 2016, והחליף את סגן הנשיא אלפונסו פואנטס. הוא כיהן כנשיא בפועל בימים 24–29 בפברואר 2016, כשהנשיא מוראלס היה בוושינגטון די.סי..

חיים אישיים
-----------

הוא נשוי לג'נרה אליזבת' קורטס.

בנו, ג'פת ארנסטו קבררה קורטס, נבחר לקונגרס של גואטמלה בבחירות 2015 דרך מפלגת חזית ההתכנסות הלאומית, אך לא היה יכול לכהן כחבר הקונגרס בשל החוקה האוסרת על קרובי משפחת הנשיא וסגנו לשמש כחברי קונגרס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'פת קבררה** בוויקישיתוף
* ג'פת קבררה, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jafeth Cabrera: 500 años de crisis por conquista española - Guatevision, web.archive.org, ‏2016-09-23
2. ↑  "Quién es Jafeth Cabrera" (בספרדית). Canal Antigua. 14 בינואר 2015. אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2016. נבדק ב-7 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Jafeth Cabrera, exrector de la USAC, vuelve a la política" (בספרדית). Siglo21. 17 במאי 2015. נבדק ב-7 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Jimmy Morales y Jafet Cabrera son declarados Presidente y Vicepresidente electos" (בספרדית). El Periodico. 6 בנובמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2016. נבדק ב-7 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Hijo del vicepresidente electo, Jafeth Cabrera, no podrá asumir como diputado" (בספרדית). 26 באוקטובר 2015. נבדק ב-7 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
**טיביה רומחית** או **טיביה מחטנית** (שם מדעי: ***Tibia fusus***) הוא מין של חילזון ימי בסוג טיביה במשפחת הסטרומביים. באנגלית שמה העממי הוא Spindle Tibia או Shinbone Tibia. הקונכייה של חילזון גדול זה (אורכה (או גובהה) נע בין 15 ל-31 ס"מ) היא פריט אספנות מבוקש. חילזון זה נפוץ במזרח האוקיינוס ההודי ובמערב האוקיינוס השקט וניתן למצאו מדרום יפן ועד אוסטרליה.

תיאור
-----

המאפיין הבולט של חילזון זה היא הקונכייה המרשימה שלו. אורכה נע בין 15 ל-31 סנטימטרים כאשר האורך הממוצע הוא 23 סנטימטרים (9.1 אינץ'). כמחצית מאורכה תופס ה"רומח", שהוא למעשה התארכות של תעלת הסיפון, מעין "מרזב" גירני המאפשר לחילזון להוציא החוצה את קנה הנשימה - איבר צינורי דמוי סיפון המשמש לנשימה ופליטת מים. מרזב זה מחודד ודומה לרומח צבאי, ומכאן שם המין. החלק של הקונכייה עצמה (ללא המרזב) הוא בצורת בורג מגדלי גבוה וצר. פיתוליו קמורים והם מופרדים בידי תפר בולט המודגש בצבע בהיר. הפתח אליפטי ובשפה החיצונית בולטות 6 "שיניים" (או "אצבעות") קטנות. צבע הקונכייה נע בין אדום-כתום לחום ובז'.

בשל גודלה וצורתה המרשימה, הפכה הקונכייה לפריט אספנות מבוקש. פרטים שבהם תעלת הסיפון (ה"רומח") שלמה הם בעלי ערך רב.

* מבט רב-זוויתי על הקונכייה של טיביה רומחיתמבט רב-זוויתי על הקונכייה של טיביה רומחית

תפוצה ובית גידול
----------------

קונכיות טיביה רומחית/מחטנית במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב.
חילזון זה נפוץ במזרח האוקיינוס ההודי ובמערב האוקיינוס השקט וניתן למצאו מדרום יפן, דרך ים סין המזרחי וים סין הדרומי, הפיליפינים ועד ים בנדה, אינדונזיה, אוסטרליה ואוקיאניה.

הם חיים בקרבת חופים חוליים בימים טרופיים, בעומקים של 5 עד 50 מטר.

בישראל ניתן לראות קונכיות של טיביה רומחית/מחטנית במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב.

לקריאה נוספת
------------

* ס. פיטר דאנס, **Smithsonian Handbooks: Shells**, הוצאת דורלינג קינדרסלי (DK)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיביה רומחית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לטקסון זה אין שם עברי רשמי. השם "טיביה" הוא כשמו המדעי של הסוג, שם המין הוא בגדר הצעה, על שם המאפיין הבולט של הקונכייה שמזכיר רומח. השם טיביה רומחית נקבע בהתייעצות עם פרופ' יוסף הלר מהאקדמיה ללשון העברית.
2. ↑  כך מופיע בתצוגה של מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט נכון ל-2020.
3. ↑  אורכה, או גובהה, תלוי איך מסתכלים. הכוונה היא למרחק המקסימלי בין שתי נקודות על הקונכייה.
**המנהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית** (ברוסית: **Главное управление специальных программ Президента Российской Федерации**, בראשי תיבות: **ГУСП**) היא סוכנות ממשלתית פדרלית אשר פועלת תחת לשכת נשיא הפדרציה הרוסית בתחום הכשרת צוותים, ניהול הבונקרים הממשלתיים ואחזקתם ואחזקת מערך החירום וההתרעה הארצי בשיתוף פעולה עם המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית.

היסטוריה
--------

הגוף הוקם במקור ב-6 בינואר 1977 כמחלקה 5 של המחלקה לענייני מועצת השרים של הרפובליקה הסוציאליסטית הפדרטיבית הסובייטית הרוסית (RSFSR) על פי החלטת מועצת השרים של ה-RSFSR.

המשימה העיקרית שהופקדה על ידיה הייתה לפעול כלקוח בבניית מבנים חדשים, במודרניזציה ובנייה מחדש של מבנים ממשלתיים קיימים (בניינים ואתרים) עבור הממשלה, תוך שמירה על מוכנותם המתמדת לשימוש מיידי ובתיאום פעילויות בין משרדים ומחלקות לשמירה על נקודות בקרה (אתרים) ופיקוח על בניית אתרים לשימוש ממשלת הפדרציה הרוסית, כמו גם מתן הנחיה מתודולוגית בנושאי שמירה ואבטחת אתרים ממשלתיים.

מאז שנת 1991 הופקדה עליה האחריות לארגון ומתן הכשרה לגיוס צוותים ומאז ינואר 1992, מהווה מינהל לענייני הנשיא וממשלת הפדרציה הרוסית ועוסקת באחזקת ובבניית בונקרים ממשלתיים ומבני ממשל.

על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 5 באוגוסט 1991, מספר 32, שולבה מחלקה 5 במינהל לענייני נשיא רוסיה ומאז 24 בספטמבר 1992, הוא הפך למנהל התכנון והיישום של תוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית.

בצו של נשיא הפדרציה הרוסית מיום 5 בינואר 1994, הפך משרד התכנון והיישום של תוכניות מיוחדות של ממשל נשיא הפדרציה הרוסית למנהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא רוסיה. סוכנות ממשלתית חדשה זו איגדה לא רק את היחידות המספקות הכנת צוות, אלא גם טיפול במערכת של מתקנים מיוחדים. המנהלת הראשית, כיחידה מבנית, נכללת בלשכת נשיא הפדרציה הרוסית.

ראשי הסוכנות
------------

* וסילי פרולוב (1994–1998)
* ויקטור זורין (1998–2000)
* אלכסנדר צארנקו (2000–31 באוקטובר 2011)
* דמיטרי ריז'קוב (31 באוקטובר 2011–10 במרץ 2014)
* ולדיסלב מנשצ'יקוב (18 במרץ 2014–7 באפריל 2015)
* אלכסנדר לינץ' (מאז 7 באפריל 2015)

ראו גם
------

* הסוכנות הפדרלית לרזרבות (רוסיה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המנהל הראשי לתוכניות מיוחדות** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המנהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית
* אתר הקרמלין
* האתר הרשמי של ממשלת רוסיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Decree of the President of the Russian Federation of September 7, 2004 № 1146" (ברוסית). The Kremlin. 2004-09-07. נבדק ב-2017-10-08.
2. 1 2 3 4  "General information from the GUSP main web site" (ברוסית). GUSP. 2004. נבדק ב-2017-10-08.
3. ↑  "Decree of the President of the Russian Soviet Federative Socialist Republic of August 5, 1991 № 32" (ברוסית). The Kremlin. 1991. נבדק ב-2017-10-08.
4. ↑  "Information on GUSP leadership from the GUSP main web site" (ברוסית). GUSP. 2004. נבדק ב-2017-10-08.
**פרישי מדברא** (בעברית: **פרושי המדבר**) הוא מושג המופיע לראשונה בספר הזוהר, ומתאר קבוצת יהודים שנהגו להתבודד במדבריות ארץ ישראל ובעיקר במדבר יהודה[דרוש מקור].

הנהגתם
------

במדרש הנעלם, חלק מספר הזוהר, נאמר על אנשי הקבוצה שחיים במערות במהלך השבוע ומגיעים מדי שבת לבתיהם. על כך סיפר רבי חזקיה, כי הוא היה במדבר ב"אתריהון דערביא" (מקומם של דרי המדבר) וראה שם אנשים שגרו במקומות נסתרים, במערות שבין ההרים, ובאו לביתם רק בערב שבת, ומיד אחרי השבת חזרו למקומם במדבר. כאשר הוא שאל אותם לפשר הדבר הם אמרו לו כי הם פרושים מהעולם, "פרישי עלמא", והם עוסקים בתורה מדי יום במשך כל היום, הם אוכלים עשבי המדבר לא מבושלים. במקום אחר מוזכר כי רבי שמעון הלך בדרך עם בנו רבי אלעזר ברבי שמעון ועם תלמידיו רבי אבא ורבי יוסי ופגשו את רבי נהוראי סבא שנמנה עם חברי הקבוצה ובא ליישוב לקראת ראש השנה כדי לא לשהות במדבר ביום הדין, מכיוון ששם מתגבר הדין, והוא סיפר לו גם על מעשי חברי הקבוצה ואמר לו דברי תורה משמם. הזוהר שם מאריך במעלת העוסק בתורה מחוץ ליישוב.

רבי חיים ויטאל כותב כי קבוצה זו נקראת בתואר "פרושים", ומטרתם הייתה לעסוק בתורה יומם ולילה ללא מפריע, ולזמר להקב״ה את שירי ספר התהילים בהתלהבות ובשמחה עד שהדביקו מחשבותיהם בעולמות העליונים, עד שהגיעו על ידי מעשים אלו לרוח הקודש ולמדרגת הנבואה.

לפי פירוש אחד של הרב יעקב אטלינגר, גם בזמן האמוראים המשיכו מעשיהם של קבוצה זו. בתלמוד הבבלי סיפר רב יוסף, שרב הונא בר ביזנא וכל גדולי הדור לא בירכו לישב בסוכה מכיוון שהיו במרעה עם בהמותיהם במשך כל ימי חג הסוכות. הרב מאיר שמחה הכהן מדווינסק תמה על העולה מהגמרא שגדולי הדור לא קיימו את מצוות סוכה ולכן פירש שאכן ישבו בסוכה אבל לא ביום טוב שני של גלויות כי ידעו את זמן קידוש החודש הנכון. הרב יעקב אטלינגר תירץ שישבו במדבר בכוונה תחילה ונהגו כקבוצת ה"פרושי מדברא", וחזרו למקום יישוב לשמיני עצרת כדי להזכיר משיב הרוח ומוריד הגשם בתפילה.

בספרי החסידות
-------------

גם בספרי החסידות מוזכרים ה"פרישי עלמא" ולומדים מהם הנהגות טובות. בספר שם משמואל מביא את מה שכתוב בזוהר שהם למדו במדבר כדי להכניע את כוחות החיצונים, והוא למד מכך שאדם העוסק בתורה אינו מצריך שמירה כל כך מכוחות השדים וסטרא אחרא (וגם מיתר המזיקים שחיים במדברות) כי התורה נקראת אש כמו שכתוב "הלא כה דברי כאש נאום ה'", והיא כעין חומת אש המבריחה את כוחות מסביבותיהם.

ראו גם
------

* נזיר (יהדות)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר הזוהר, חלק ב', דף קפ"ג, עמוד ב'.
2. ↑  מדרש הנעלם, זהר חדש דף יג.
3. ↑  זוהר פרשת תצווה
4. ↑  הקדמה לספר שערי קדושה
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ז, עמוד א'.
6. ↑  אור שמח, הלכות סוכה, פרק ו', הלכה י"ג.
7. ↑  ביכורי יעקב, סימן תר"מ, סעיף קטן כ"ד.
8. ↑  שם משמואל על ראש השנה עמ' ס"ט.

| ספר הזוהר |
| --- |
| **חלקי הספר** | רעיא מהימנא • תיקוני הזוהר • זוהר חדש • אדרא • אדרא רבא • אדרא זוטא • ספרא דצניעותא |  |
| **דמויות** | רבי שמעון בר יוחאי • רבי אלעזר ברבי שמעון • רב המנונא סבא • רבי חזקיה • הינוקא מכפר סכנין |
| **חיבור ספר הזוהר** | רבי משה די לאון‎ • מטפחת ספרים • רבי יצחק דמן עכו |
| **פירושים** | כתם פז • הסולם |
| **שונות** | כגוונא • בריך שמיה • פתיחת אליהו הנביא • פרישי מדברא • עולימתא שפירתא |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**טיבי צייגר** (נולד ב-1981 בישראל) הוא קלרניתן ישראלי.

טיבי צייגר למד בתיכון לאמנויות "תלמה ילין". הוא בוגר יחידת הנגנים הצעירים של המרכז למוזיקה ירושלים ושירת בצה"ל כמוזיקאי מצטיין. לאחר לימודים באוניברסיטת תל אביב יצא במלגה מיוחדת להמשיך את לימודיו בבית הספר ג'וליארד, ניו יורק והיה הקלרניתן הראשון שהתקבל מאז ומעולם למסלול היוקרתי של "תעודת אמן" בבית ספר זה. מוריו היו צ'ארלס ניידיק, יהודה גלעד, ריצ'רד לסר ויצחק קצפ.

כסולן הופיע צייגר עם תזמורות שונות בישראל ומחוצה לה, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית אורפיאוס בניו יורק, תזמורת דיוואן מזרח-מערב בניצוח דניאל בארנבוים, התזמורת הקאמרית הישראלית ואחרות. כמו כן הוא מרבה להופיע בשידורים חיים ובהקלטות לקול המוסיקה ולתחנות רדיו שונות בארצות הברית. 

בתחום המוזיקה הקאמרית צייגר משתף פעולה עם הרכבים קאמריים רבים, נמנה עם מייסדי אנסמבל גרופיוס והוא מייסדו ומנהלו המוזיקלי של הפרויקט הקאמרי הישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבמה, "אמנים"
* אמיר מנדל,  ריאיון עם טיבי צייגר, סרטון באתר יוטיוב ‏ 17 בדצמבר 2011
* טיבי צייגר בארכיב תו-עת
* הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית, ירושלים
**אגתה ברברה** (במלטית: **Agatha Barbara**, נולדה ב-11 במרץ 1923 ונפטרה ב-4 בפברואר 2002) הייתה פוליטיקאית מלטזית, אשר שימשה כנשיאת מלטה בשנים 1982–1987, שרה וחברת הפרלמנט של מלטה. ברברה היא האישה הראשונה אשר החזיקה בתפקיד זה, והאישה שכיהנה הכי הרבה זמן בפרלמנט הלאומי (35 שנה).

ביוגרפיה
--------

אגתה ברברה נולדה בדרום מלטה. אביה עבד עבור הצי המלכותי הבריטי ושכרו היה נמוך מאוד. כתוצאה מכך, גדלו ברברה ושמונת אחיה בעוני רב. אגתה הייתה הילדה השנייה, והבת הבכורה. למרות העוני, למדה בחינוך ציבורי, אך מלחמת העולם השנייה מנעה ממנה את לימודי הקולג'. בזמן המלחמה, עבדה במטבחי חיל האוויר המלכותי. לאחר המלחמה היא עבדה כמורה בבית ספר, והצטרפה למפלגת העבודה. בתקופת פעילותה הפוליטית, הקימה ברברה את תא הנשים המפלגתי.

עם הענקת זכות הבחירה לנשים במלטה בשנת 1947, נבחרה להיות האישה המלטית הראשונה שכיהנה בפרלמנט מבין 40 חברים. היא ניצחה בכעשר מערכות בחירות רצופות, ובכך כיהנה בפרלמנט במשך כ-35 שנה, עד היבחרה לנשיאת מלטה בשנת 1982. היא נודעה כרפורמטורית כלכלית וחברתית. היא כיהנה כשרת החינוך בשנים 1955–1958 ובשנים 1971–1974. בשנים 1974–1976 כיהנה כשרת העבודה, התרבות והרווחה. כל תפקידים אלו היו בממשלותיו של ראש ממשלת מלטה דום מינטוף. עד שנות ה-90 הייתה ברברה האישה היחידה בתולדות מלטה אשר כיהנה כשרה. כשרת חינוך, ברברה פעלה למען חינוך חובה חינם לכל ילדי מלטה (כולל בית ספר תיכון), הכשרה ויצירת מערכות חינוך נגישות יותר עבור נכים, הגדלת החינוך המקצועי והנגשת לימודי המדעים לתלמידים ותלמידות כאחד. כשרת העבודה, היא פעלה לצמצום האבטלה ושיפור שכר העובדים ותנאי עבודתם. היא חוקקה חוק על שכר שווה בין נשים וגברים, תשלום חופשת לידה ויצירת מערכת של 40 שעות עבודה בשבוע. היא גם הקימה מספר מוזיאונים לאומיים ופעלה לשימור אתרי מורשת. במהלך שנים אלו שימשה לתקופות קצרות כסגניתו של ראש הממשלה מינטוף.

בשנת 1981 נבחרה ברברה לתפקיד נשיאת מלטה. היא נכנסה בגיל 59 לתפקיד, והייתה האישה הראשונה בתפקיד זה. אמנם תפקידו של נשיא מלטה הוא בעיקר סמלי, אך ברברה פעלה רבות לפתירת משברים חוקתיים במדינה. בשנת 1987 סיימה את תפקידה כנשיאה, ועזבה את הפוליטיקה. בתקופה זו החל דיוקנה להתנוסס על שטרות כסף במלטה.

בשנת 2002 ברברה נפטרה. היא מעולם לא נישאה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגתה ברברה** בוויקישיתוף
* אגתה ברברה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**יסעור כחול** (שם מדעי: *Halobaena caerulea*) הוא מין יחיד בסוגו של עוף ימי השייך למשפחת היסעוריים הנפוץ בדרום אפריקה, אוסטרליה וחלקים מדרום אמריקה. היסעורים הכחולים מקננים על איי אנטארקטיקה כגון איי קורזה, איי קרגלן, האי מקווארי, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים ואי הנסיך אדוארד.

אטימולוגיה
----------

Petrel, שמשמעותה בעברית יסעור, היא נגזרת של שליח הברית החדשה, פטרוס הידוע בסיפור ההליכה שלו על פני המים. דבר המזכיר את הרגל היסעורים, הנראים רצים על המים כדי להמריא.

תיאור
-----

ראשו לבן ברובו עם כמה כתמים כהים. נוצותיו לבנות בחלקו התחתון, וכחולות-אפורות בחלקו העליון. ראשו, צווארו וכתפיו כהים יותר בהשוואה לשאר גופו. רגליו וקרומי השחייה שלו כחולים. כמו כן, זנבו לבן ומקורו קטן. אורכו 26-32 ס"מ, אורך הכנף 19.8-23.3 ס"מ ואורך מוטות הכנף 62-71 ס"מ. משקלו של יסעור כחול משתנה, בין 152-251 גרם. הזכרים נוטים להיות גדולים וכבדים יותר מהנקבות.
היסעורים חולקים יחד תכונות מסוימות, הם מייצרים שמן קיבה המורכב משעוות אסטר וטריגליצריד המאוחסן בקיבת הבלוטות שלהם. דבר זה עוזר להם כנגד טורפים וגם מייצר מזון עשיר באנרגיה המסייע לאפרוחים ועבור העופות הבוגרים בזמן טיסות ארוכות. יש להם בלוטת מלח מעל הנחיריים המסייע להתפיל את גופם, עקב כמות גבוהה של מים באוקיינוס שהם סופגים. הבלוטה מפרישה תמיסת מלח מאפם.

ביצת יסעור כחול.

תזונה
-----

הם ניזונים בעיקר מקריל, וגם סרטנים אחרים, דגים ודיונונים, מדי פעם גם חרקים. הם יכולים לצלול עד שישה מטרים מתחת למים.

רבייה
-----

יסעור כחול כמו יסעורים אחרים, שוהה במושבות גדולות. עונת הרבייה חלה בתקופה בין ספטמבר לפברואר, ההטלה חלה בחודש אוקטובר. הקן שלהם הוא מחילה, באורך 15-35 ס"מ והם מטילים ביצה אחת. שני ההורים דוגרים על הביצה במשך 50 יום והגוזל בוקע לאחר 55 ימים. החמסניים היא הסכנה הגדולה ביותר לביצים ולגוזלים שלהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסעור כחול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* יסעור כחול, באתר BirdLife International
* יסעור כחול, באתר Zipcodezoo
* יסעור כחול, באתר IBC
* יסעור כחול, באתר kiwifoto

הערות שוליים
------------

1. ↑  יסעור כחול באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קליאו וירג'יניה אנדרוז** (באנגלית: **Cleo Virginia Andrews**;‏ 6 ביוני 1923 - 19 בדצמבר 1986) הייתה סופרת אמריקאית.

חייה
----

אנדרוז נולדה בפורטסמות', וירג'יניה, ארצות הברית, הבת היחידה בין שלושת ילדיהם של ויליאם וליליאן אנדרוז.

בזמן לימודיה בתיכון נפלה במדרגות בבית ספרה, ונפצעה בגבה. אבחון מוטעה של הרופאים גרר ניתוחים כושלים בגבה, שהותירו אותה נכה. היא נאלצה לבלות את שארית חייה בכיסא גלגלים או על קביים.

אחרי סיום התיכון למדה אמנות במשך ארבע שנים, ועבדה, בין היתר, כציירת דיוקנים. היא כתבה כמה רומנים וכעשרים סיפורים קצרים, מהם רק אחד התפרסם - "שכבתי עם דודי בליל כלולותי" (תרגום חופשי). מאוחר יותר התפרסם סיפור קצר נוסף פרי עטה, "אלוהי ההר הירוק".

ב-1979 הגישה אנדרוז להוצאה לאור רומן שכתבה בשם "אחוזי הדיבוק" (the obsessed). נאמר לה שהיה לסיפור פוטנציאל, אך צריך "לתבל" אותו מעט. בין לילה היא הוסיפה כמה פרטים ושינתה את השם, ו"פרחים בעליית הגג", ספרה הראשון, יצא לאור. תוך שבועיים מיום יציאתו, הגיע הספר לראש רשימת רבי המכר.

במשך השנתיים הבאות, אנדרוז כתבה ארבעה ספרי המשך לרומן "פרחים בעליית הגג" - "עלי כותרת עפים ברוח", "פרחים הצמיחו קוצים", "פרחים נבלו קמלו" ו"גן של צללים", שעלילתו מתרחשת טרום-עלילת "פרחים בעליית הגג". אנדרוז אף פרסמה את הרומן "אודרינה" והחלה בכתיבת סדרת ספרים חדשה, כאשר אובחנה כחולה בסרטן השד.

אנדרוז הופיעה בתפקיד מנקת חלונות של אחוזת פוקסוורת' בקטע קצר בסרט "פרחים בעליית הגג" שיצא ב-1987, אך מעולם לא זכתה לראות את הצלחתו - היא מתה שנה אחת לפני, ב-19 בדצמבר 1986.

אנדרוז מעולם לא נישאה, ולא היו לה ילדים.

אחיה של אנדרוז החליטו להמשיך ולפרסם את כתביה הנותרים. לשם כך חיפשו אחר סופר צללים, שישלים את סיפוריה הנותרים ויכתוב ספרים חדשים תחת שמה. הסופר אנדרו ניידרמן גויס למשימה, ומאז ועד היום כמעט עשרים שנה לאחר מותה של האשה מאחורי הכותרת "וי. סי אנדרוז", התפרסמו למעלה משישים ספרים תחת אותו שם, ביניהם: "המלאך האפל", "שמיים", "מלודי", "מוזיקת לילה", "שחר", "סודות של הבוקר", "רייבן", "קאט", "הגן הנעלם" ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ו. ס. אנדרוז
* ו. ס. אנדרוז, ברשת החברתית Goodreads
* הספרים של ו. ס. אנדרוז, באתר "סימניה"
* ו. ס. אנדרוז, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* וירג'יניה ס. אנדרוס (1923-1986), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309005305171
* BIBSYS: 90222023
* BNE: XX1159557
* BnF: cb118888265 (data)
* CANTIC: a11113935
* CiNii: DA05584962
* GND: 119472910
* ISNI: 0000 0001 2031 4558
* LCCN: n80033861
* LNB: 000025775
* NDL: 00431532
* NKC: jn19990000186
* NLA: 36163806
* NLG: 64418
* NLK: KAC199600784
* NLP: A1126052X
* NSK: 000165866
* NTA: 06908629X
* RERO: 02-A005491926
* SNAC: w6n40m0j
* SUDOC: 026686651
* Trove: 1222545
* VIAF: 275755442
* WorldCat: viaf-47144648276478896933

 |
יסעורים בים
**יסעור קורי** (שם מדעי: *Calonectris borealis*) הוא מין של עוף ימי ממשפחת היסעוריים.

מאפיינים
--------

אורכו של יסעור זה 56-46 ס"מ ומוטת כנפיו 126-112 ס"מ. הוא בעל מקור צהוב ארוך ובעל נוצות חומות-אפורות עם עיגולים לבנים סביב העיניים ובעל כפות רגליים צהובות. הכנפיים שחורות

יסעור קורי נפוץ ברחבי האוקיינוס האטלנטי ויכול לנדוד בלב ים לאורך כל חייו. הוא מתרבה בכמה איים כמו מדיירה, האיים האזוריים, איי ברלנגס (Berlengas) שלחופי פורטוגל והאיים הקנריים שלחופי ספרד. היסעור מקנן במושבות על צוקים או במחילות בחולות ובתוכה מטיל ביצה יחידה. הוא מגיע לדגור עליה רק בלילה כדי למנוע משחפים לאתר את הביצים הרכות. לאחר עונת הרבייה היסעורים נודדים צפונה לחופי בריטניה ואירלנד ושבים דרומה בחורף.

היסעור מוצא את מזונו מהים והוא מחפש דגים שונים, חסילונים ודיונונים והוא יכול לצלול לעברם עד עומק 15 מ'. להקות של יסעורים נצפים בשיתוף פעולה עם דולפינים או דגים טורפים באכילה של להקות דגים קטנות יחדיו, כשהדגים או הדולפינים מונעים מהדגים הקטנים לברוח למטה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסעור קורי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  יסעור קורי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יסעור פסיפי** המכונה גם **יסעור מחודד-זנב** או **יסעור הכבש** (שם מדעי: *Ardenna pacifica*) הוא מין של עוף ים בינוני ממשפחת היסעוריים. הוא מצוי בטבע לאורך האזור האינדו-פסיפי מהאוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט שבין יפן, איי מריאנה הצפוניים, הוואי, ארכיפלג רבייאחיחדו, מזרח ודרום אוסטרליה ובאיי סיישל.

אורכו של יסעור זה 38 עד 47 ס"מ, מוטת כנפיו מגיעה ל-97 עד 109 ס"מ ומשקלו ל-300 עד 570 גרם בקירוב. הוא בעל 2 מופעים כשאחד בהיר ואחד כהה. המופעים הבהירים בעלי נוצות אפורות-חומות על הגב, הראש והחלק העליון של הכנפיים והבטן והחזה לבנים. למופעים הכהים יש נוצות אפורות-חומות דומות בגוון כהה לאורך כל הגוף. ליסעור מקור כהה ומחודד ורגליים ורודות בעלות קרומי שחייה והם מצויות באחורי הגוף כהתאמה לחתירה במים. כפי ששמו מרמז הוא בעל זנב מחודד.

היסעורים נודדים לאורך הים הפתוח באזורים טרופיים וסובטרופיים ומחפשים דגים, סרטנים ורכיכות צפות והם יכולים לצלול לעומק של יותר מ-66 מטרים אחריהם. היסעורים מקננים על איים מבודדים ולעיתים מגיעים אליהם בלילות כדי להימנע מטורפים. הם מקננים במחילות שהם חופרים בקרקע ומטילים לרוב ביצה ובמקרים נדירים שתיים, הבוקעות כעבור חודש בקירוב. אם היסעורים הזדווגו בזמן מוקדם בשנה ייתכן שהם יתרבו שנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסעור פסיפי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  יסעור פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566367305171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתוכנה המסייעת בפתרון בעיות מתמטיות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מייפל.
**Maple** (**מֵייפְל**; בעברית: עץ האדר) היא תוכנה המסייעת בפתרון בעיות מתמטיות שונות (לדוגמה חישוב נגזרות ושרטוט גרפים). Maple משלבת שפת תכנות שייחודית לה עם ממשק של מפרש. התוכנה מאפשרת חישובים סימבוליים יחד עם חישובים נומריים.

היסטוריה
--------

הפיתוח של Maple החל באוניברסיטת ווטרלו בשנת 1980. חוקרים באוניברסיטה התעניינו ברכישת מחשבים שיהיו מספיק חזקים על מנת להריץ את התוכנה Macsyma, אך לבסוף הוחלט לפתח תוכנה שתהיה מסוגלת לרוץ על מחשבים חלשים יותר, ותבצע חישובים אלגבריים-סימבוליים, וכן תהיה זמינה לחוקרים ולסטודנטים. גרסאות ראשוניות של התוכנה היו זמינות כבר ב-1980. התוכנה הודגמה לראשונה בכנסים מקצועיים בשנת 1982. עד סוף 1983, יותר מ-50 אוניברסיטאות כבר התקינו עותקים של התוכנה.  

בשנת 1988 הוקמה חברת Waterloo Maple (ידועה בעיקר כ-Maplesoft) על מנת לעמוד בביקוש הגובר לרישיונות ותמיכה בקרב משתמשי התוכנה. בתחילה מטרת החברה הייתה הפצה ותמיכה בלבד, אך מאוחר יותר הוקמה מחלקת מחקר ופיתוח, אשר עוסקת בעיקר הפיתוח של התוכנה עד היום.  

בשנת 1989 פותחה הגרסה הראשונה של Maple אשר הכילה ממשק גרפי, גרסה 4.3. תחילה הממשק הגרפי היה זמין רק בגרסאות למקינטוש.

### היסטוריית גרסאות

* Maple 15: אפריל 2011
* Maple 14: אפריל 2010
* Maple 13: אפריל 2009
* Maple 12:‏ 12 במאי 2008
* Maple 11:‏ 21 בפברואר 2007
* Maple 10:‏ 10 במאי 2005
* Maple 9.5:‏ 15 באפריל 2004
* Maple 9:‏ 30 ביוני 2003
* Maple 8:‏ 16 באפריל 2002
* Maple 7:‏ 1 ביולי 2001
* Maple 6:‏ 6 בדצמבר 1999
* Maple V R5:‏ 1 בנובמבר 1997
* Maple V R4: ינואר 1996
* Maple V R3:‏ 15 במרץ 1994
* Maple V R2: נובמבר 1992
* Maple V: אוגוסט 1990
* Maple 4.3: מרץ 1989
* Maple 4.2: דצמבר 1987
* Maple 4.1: מאי 1987
* Maple 4.0: אפריל 1986
* Maple 3.3: מרץ 1985 (הגרסה הראשונה אשר שוחררה לציבור הרחב)
* Maple 3.2: אפריל 1984
* Maple 3.1: אוקטובר 1983
* Maple 3.0: מאי 1983
* Maple 2.2: דצמבר 1982
* Maple 2.15: אוגוסט 1982
* Maple 2.1: יוני 1982
* Maple 2.0: מאי 1982
* Maple 1.1: ינואר 1982
* Maple 1.0: ינואר 1982

ראו גם
------

* Mathematica
* MATLAB
* Derive

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **מייפל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **Maple** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Maple (באנגלית)
* אתר הבית של חברת Maplesoft
* אתר הבית של נציגות חברת Maplesoft בישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4209397-1
* NKC: ph117827

 |
השלשלאות
**סן פייטרו אין וינקולי** (איטלקית: San Pietro in Vincoli; מילולית: פטרוס הקדוש בשלשלאות) היא בזיליקה על גבעת האסקלין ברומא, לא הרחק מהקולוסיאום. בכנסייה הקתולית, שחזיתה צנועה למדי, נמצאת אחת מעבודות האמנות המפורסמות ביותר: פסל "משה" מאת מיכלאנג'לו. לפי האגדה שימשו השלשלאות שנמצאות בכנסייה לכבול את השליח פטרוס הקדוש, ומכאן שמה.

אבן היסוד לכנסייה הונחה בשנת 431. שלוש שנים לאחר מכן חנך את הכנסייה האפיפיור סיקסטוס השלישי. את בניית הכנסייה, מעל להריסות מהמאה השנייה, מימנה אוודוקסיה, אשתו של הקיסר ולנטיניאנוס השלישי. השלשלאות עצמן הובאו לרומא ב-438 על ידי אמהּ, אליה אודוקיה שקיבלה את השלשלאות במתנה מלובנליס, בישוף ירושלים. ב-439 נבנתה בזיליקה (שנועדה לשמור על השלשלאות) בשם Basilica Eudoxiana ושמה של הכנסייה שונה במהלך השנים לשמה הנוכחי.

הבזיליקה נבנתה מחדש מספר פעמים, בין השאר תחת השגחת האפיפיורים אדריאנוס הראשון, סיקסטוס הרביעי ויוליוס השני. בשנת 1875 עברה הכנסייה שיפוץ כולל.

פסל משה
-------

 ערך מורחב – **משה (מיכלאנג'לו)**  

פסל משה
חשיבות הכנסייה כיום נובעת מפסל משה של מיכלאנג'לו המוצב בה. מיכלאנג'לו יצר את הפסל ב-1515 כחלק ממצבת ענק מתוכננת של קבר האפיפיור יוליוס השני. היצירה אמורה הייתה להשתרע על קיר שלם בבזיליקת פטרוס הקדוש. תוכניותיו השאפתניות של מיכלאנג'לו נכשלו כאשר האפיפיור נפטר. יורשיו קיצצו את מימון המיזם, כנראה בגלל קשיים כלכליים שהוותיקן נקלע אליהם.

העמדת הפסל כיום היא "פשרה" של מיכלאנג'לו. פסלו של משה שאמור היה להיות באחת מזוויות הקומה השנייה של האנדרטה, נמצא היום בגובה עיניים. משה המזוקן יושב, ראשו מורם מעט ונוטה הצידה. ידו השמאלית נחה על רגליו, ידו הימנית עוטפת את לוחות הברית, ועל ראשו קרניים.
העובדה שמשה בעל קרניים באה מתרגום מוטעה של הפסוק "וַיְהִי, בְּרֶדֶת משֶׁה מֵהַר סִינַי...כִּי **קָרַן** עוֹר פָּנָיו" (שמות ל"ד כ"ט).

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **רומא** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סן פייטרו אין וינקולי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סן פייטרו אין וינקולי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604707105171
* GND: 4230691-7
* LCCN: n92100104
* VIAF: 312841855
* WorldCat: lccn-n92100104

 |
**יסעורונים דרומיים** (שם מדעי: Oceanitidae) הם משפחת עופות ימיים קטנים המרחפים מעל האוקיינוסים השונים ומלקטים חלקיקי מזון מהים. הם עפים גם ברוחות החזקות ביותר בים. בעבר סווגו כחלק ממשפחת היסעורוניים או היסעורונים הצפוניים.

היסעורוניים הם קרובי משפחתם של היסעוריים והאלבטרוסים הענקיים וכמוהם שייכים לסדרת היסעוראים - עופות ימיים שיכולים לעוף מאות קילומטרים בלב ים ולהיזון מחלקיקים קטנים של פלנקטון ומדגים ודיונונים שחיים קרוב לפני המים. ביכולתם לצלול כמה מטרים לשם תפיסת מזון.

בעבר סווגו מינים אלה כחלק ממשפחת היסעורוניים. כיום ישנם חוקרים המשייכים את כל הסוגים למשפחה זו למעט הסוגים יסעורון (*Oceanodroma*) ויסעורון אירופי (*Hydrobates pelagicus*).

מיון
----

* + *Oceanites* (בו 3 מינים) - בו המין יסעורון גלאפגוס
	+ סוג ומין יחיד יסעורון שחור-גב (*Garrodia nereis*)
	+ סוג ומין יחיד יסעורון לבן-פנים (*Pelagodroma marina*)
	+ *Fregetta* (בו 3 מינים)
	+ סוג ומין יחיד יסעורון פולינזי (*Nesofregetta fuliginosa*)
	+ סוג ומין יחיד יסעורון קטן (*Halocyptena microsoma*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסעורונים דרומיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

* יסעורונים דרומיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)