recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן** (באנגלית: **Independent Order of Odd Fellows**) הוא ארגון אחווה אמריקאי הפועל למען מטרות אלטרואיסטיות. הארגון הוקם בשנת 1819, על בסיס אגודה דומה בשם "Oddfellows" שפעלה בבריטניה. 
לארגון קיים ארגון לנשים בשם בנות רבקה (אנ').

היסטוריה
--------

בשנת 1819 הקימו כמה מתיישבים מבריטניה את הסניף הראשון של האגודה הבריטית Oddfellows בבולטימור (Washington Lodge No. 1) שפעל כסניף חסות לסניף האם ממנצ'סטר שבריטניה. כעבור 11 שנים פעלו בארצות הברית כששת אלפים חברים ביותר מארבע מדינות. בשנת 1843 פרש הארגון האמריקאי מהחסות של הארגון הבריטי וכך קיבל את התואר "עצמאי". בשנת 1877 היו בארגון כ-456,000 חברים. שיא החברים של הארגון היה ככל הנראה בשנת 1915, עם כ-3,400,000 חברים רשומים.

פעילות
------

הארגון מקיים פעילות התנדבות למען נוער וילדים בסיכון, איכות הסביבה, נכים, הנצחת נופלים, חינוך ונושאים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן (באנגלית)
* המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן, ברשת החברתית פייסבוק

* המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290845905171
* ISNI: 0000 0001 0739 5496
* LCCN: n85244181
* SNAC: w60g79p0
* VIAF: 152374100
* WorldCat: lccn-n85244181

 |
קטע הדרך בין באת' לבריסטול
שילוט על דרך מספר 8 בקטע ליד הארלץ' שבצפון ויילס
**רשת האופניים הלאומית** (אנגלית: **National Cycle Network**) היא רשת נתיבי אופניים בממלכה המאוחדת, המשתרעת לאורך כ-20,000 קילומטרים ברחבי המדינה ונועדה לשמש רוכבי אופניים שלא ייאלצו להסתכן ברכיבה במקומות כגון כבישים. הדרך הראשונה שהוקמה הייתה בין בריסטול לבאת', והשתרעה לאורך 27 קילומטרים של מסילת רכבת שאינה בשימוש. הרשת הוקמה על ידי קרן הצדקה Sustrans‏ (ראשי תיבות של Sustainable Transport - תחבורה בת קיימא), שקיבלה לשם כך סיוע בגובה 42.5 מיליון לירות שטרלינג מהלוטו הלאומי.

נתיבי הרשת שמספרם מתחיל בספרות 1 עד 6 נמצאים בדרך כלל באנגליה, הנתיבים שמספרם מתחיל ב-7 נמצאים בדרך כלל בצפון אנגליה ובסקוטלנד, הנתיבים שמספרם מתחיל ב-8 נמצאים בדרך כלל בוויילס, ואלו שמספרם מתחיל ב-9 נמצאים בצפון אירלנד. לנתיבים הגדולים ביותר יש מספר בן ספרה אחת, ואלו שבאנגליה יוצאים מלונדון לפי מספרם בסדר המתאים לכיוון השעון. לנתיבים אחרים יש מספר בן שתי ספרות, המתחיל בספרה הראשית הרלוונטית.

ברחבי הממלכה פזורים נתיבים אזוריים רבים, המגיעים לעיירות וערים קטנות בעשרה אזורים. כל אזור מחולק ל-9 אזורי משנה. מספר הנתיבים האזוריים מורכבים ממספר האזור הראשי (1 - 9), ולאחר מכן ספרה נוספת. משמעות הדבר היא שברחבי הממלכה יכולים להיות 10 נתיבים אזוריים 12s, בנוסף לדרך הלאומית מספר 12 (לדוגמה). אזורי משנה בעלי מספר זהה באזור ראשי כלשהו לא גובלים זה בזה על מנת להימנע מטעויות, כך שדרכים עם אותו מספר מופרדות זו מזו.

השילוט של הדרך הוא באמצעות אופניים לבנים המצוירים על רקע כחול, ולידם מספר הדרך בלבן. למספר הדרך הלאומית יש רקע אדום, ולדרך אזורית יש רקע כחול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרך האופניים הלאומית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רשת האופניים הלאומית (באנגלית בריטית)
* רשת האופניים הלאומית באתר Sustrans
**קלאו כסוף קרן** (שם מדעי: *Bycanistes brevis*) הוא מין של עוף טרופי אפריקני במשפחת הקלאוניים, משפחה טקסונומית של עופות טרופיים בעלי מקור ענק ואיבר מיוחד הנקרא "קסדה" מעל המקור. ניזון בעיקר מפירות, כמו כל הקלאוניים, (מרבה באכילת תאנים) אך התזונה כוללת גם חרקים, חסרי חוליות, ביצים, זוחלים קטנים וגוזלים. כיוון שמקורם ארוך ולשונם קצרה הקלאוניים מטים את ראשם לאחור ובולעים את המזון. הם חברתיים מאוד ולעיתים נצפות קבוצות של כ-200 פרטים. קולות כל בני המשפחה נשמעים למרחקים גדולים מאוד. הקלאו כסוף הלחיים פגיע מאוד בזמביה, בגלל הרס בתי גידול. אך בשאר אזורי המחיה שלו הוא דווקא נפוץ מאוד, במיוחד בצפון ובמרכז אזור המחיה שלו. הקלאויים כסופי הקרן חיים באתיופיה, טנזניה, קניה, זמביה, מלאווי ומוזמביק. תוחלת החיים הממוצעת מגיעה לכ-50 שנים.

תיאור ומבנה גוף
---------------

הקלאו כסוף הקרן גדול-בינוני, אורך גופו כ-75-80 ס"מ ומשקלו בין 2 ל-3 קילוגרם. הקסדה בצבע כסוף-חום וגדולה במיוחד: היא מתמשכת כמעט עד סוף המקור. היא משמשת לפילוס דרך ביער וכתיבת תהודה, וקולות הקלאויים יכולים להגיע למרחוק. כשאר עופות הקלאו, המקור והקסדה חלולים. המקור אפור, הגוף שחור. קשתית העין בצבע שחור. אזור הגב התחתון לבן. הזנב שחור. אצל נקבות יש עור אדום מסביב לעיניים וקסדה קטנה יותר. הקלאו הוא אחד מהעופות היחידים בעלי ריסים למניעת כניסת חול ואבק לעיניהם.

רבייה
-----

אצל כל מיני הקלאונאים מתרחשת רבייה ייחודית: הנקבה כולאת את עצמה בקן, בעזרת הזכר. הקן מכוסה כולו, ואין בו חורים מלבד חור קטן שבו יכול הזכר להביא לנקבה אוכל. הרבייה מתרחשת בחודשים ספטמבר-אוקטובר. אחרי כיסוי הקן הנקבה מטילה 1-3 ביצים לבנות, ודוגרת עליהם במשך כ-40 יום. הגוזלים נשארים בקן במשך כשלושה חודשים, הזמן שלוקח לנוצות לצמוח בעוד שהזכר מביא להם אוכל. אחרי שלושת החודשים, הגוזלים יוצאים מהקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאו כסוף-קרן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קלאו כסוף-קרן באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קלאו אדום** (שם מדעי: *Buceros hydrocorax*) הוא מין של קלאו אסיאתי החי באיי הפיליפינים. מקור השם "קלאו" הוא בצליל שהקלאו משמיע, הדומה ל"קה-לאוּ". הקלאו האדום אנדמי לפיליפינים.

מאפיינים
--------

כמו כל מיני הקלאו, בעונת הקינון נקבת הקלאו האדום בוחרת לעצמה חור בעץ לקנן בו ומתיישבת בו. למרות מקורם הגדול, הקלאויים אינם מסוגלים לחפור בעצים בגלל שמקורם וקסדתם חלולים. אחרי שהנקבה מצאה מקום לקינון, היא כולאת את עצמה, בעזרת הזכר שמביא לה חומרי גלם (לשלשת ושאריות מזון) עד שהחור בעץ נאטם לגמרי מלבד חור קטן שמיועד להעברת אוכל ולהוצת לשלשת. אטימת החור מיועדת כדי למנוע כניסת פולשים כגון נחשים לקן, כך שהנקבה לא יכולה לצאת והטורפים לא יכולים להיכנס. אחרי שהגוזלים גדלים, הנקבה והם פורצים את הקן בעזרתו של הזכר, והגוזלים כולאים את עצמם, כמו אמם לפניהם. כעת הזכר והנקבה מביאים להם אוכל, ובבוא העת יפרצו שניהם את החור ויעופו לדרכם.

תת-מינים
--------

ישנם שלושה תת-מינים, וכל אחד חי באיים אחרים בפיליפינים:

* *Buceros hydrocorax hydrocorax* באיים לוזון ומרינדוקה
* *Buceros hydrocorax semigaleatus* סאמר, לייטה, בוהול, פנאון, ביליראן, קאליקואן ובואד
* *Buceros hydrocorax mindanensis* בסילן

ההבדלים בין תת-המינים כוללים את צבע המקור: בתת-המין hydrocorax המקור כולו אדום, אך בתת-המינים semigaleatus וmindanensis צבע החצי היורד לקצה של המקור הוא צהוב בהיר. הקלאו עדיין נפוץ מקומית, אך סובל מציד ומאובדן בתי גידול. הקלאו האדום נקרא לעיתים "שעון ההרים" בגלל שהוא קורא בדרך כלל בצהריים.

גלריה
-----

* גוזל של קלאו אדום בגן החיות של אתונה, יווןגוזל של קלאו אדום בגן החיות של אתונה, יוון
* קלאו אדום בגן חיות בגרמניהקלאו אדום בגן חיות בגרמניה
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאו אדום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קלאו אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בהונג קונג. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פסגת ויקטוריה (פירושונים).

מבט על נמל ויקטוריה, על אזור סנטרל באי הונג קונג ועל קאולון מראש פסגת ויקטוריה.
רכבל הפסגה בהתקרבו אל מגדל הפסגה.
מגדל הפסגה, מבט מדרך הפסגה.
**פסגת ויקטוריה** (באנגלית: **Victoria Peak**; בסינית: 太平山) המכונה גם **הר אוסטין** (**Mount Austin**) או "**הפסגה**" (**The Peak**) היא הר הממוקם במערבו של האי הונג קונג שבהונג קונג. גובהה של הפסגה 552 מטרים והיא הנקודה הגבוהה ביותר באי (אך לא הנקודה הגבוהה ביותר בהונג קונג).

בראש הפסגה ניצבות מספר רב של אנטנות תקשורת והפסגה עצמה סגורה לציבור. סביב הפסגה מצויות שכונות יוקרה, גנים, אזורים ירוקים, מצפורים ומרכז קניות המכונה "הפסגה" המהווה אתר תיירות מרכזי באי.

היסטוריה
--------

כבר במהלך המאה ה-19 שימשה הפסגה אתר מגורים ונופש פופולרי בשל הנוף המרהיב הנשקף ממנה לעבר המושבה, בשל האקלים הנוח יותר (הממוזג) ביחס לאקלים הסובטרופי של חלקי האי הנמוכים יותר, ובשל המרחק מהרעש והריחות של נמל ויקטוריה. בשנת 1868 הורה מושל הונג קונג השישי, סר ריצ'רד מקדונל על הקמת מעון קיץ על הפסגה, ובעקבותיו בנו עשירי האי מעונות קיץ על הפסגה. באותה עת הדרך היחידה להגיע אל הפסגה הייתה באמצעות כיסא הנישא על ידי משרתים במעלה השביל הצר.

שנת 1888 היוותה נקודת מפנה בפיתוחה של הפסגה עם הקמת הפוניקולר "רכבל הפסגה".

בניית הרכבל איפשרה גישה קלה ומהירה לפסגה ויצרה ביקוש רב למגורים על הפסגה. בין השנים 1904–1930 הוקמה על הפסגה שכונת מגורים אקסקלוסיבית יקרה, אשר נועדה לאוכלוסייה מערבית בלבד. השימוש ברכבל הפסגה הותר בשעות השיא למערביים בלבד, וסינים לא הורשו להשתמש בה.

גם כיום מהווה השכונה שכונת מגורים יוקרתית.

תיירות
------

הפסגה מהווה אחד מאתרי התיירות העיקריים של הונג קונג בשל הנוף הנשקף ממנה. מספר המבקרים המשוער בפסגה מדי שנה עולה על 7 מיליון. בראש הפסגה הוקמו שני מרכזי קניות: מגדל הפסגה וגאלריית הפסגה הממוקמים בסמוך לרכבל הפסגה. במגדל הפסגה ממוקם מוזיאון השעווה מאדאם טוסו הונג קונג, סניף של רשת מוזיאוני מאדאם טוסו.

על הפסגה ממוקם גן פסגת ויקטוריה, באתר בו ניצב בעבר בית מגורי המושל, והוא הנקודה הגבוהה ביותר שאליה יכול להגיע הציבור הרחב.

על הפסגה משתרע שביל הפסגה המקיף אותה, ומהפסגה לכיוון דרום משתרע שביל הונג קונג.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **פסגת ויקטוריה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פסגת ויקטוריה** |

* אתר מגדל הפסגה
* תצלומי הפסגה
* הפסגה באתר משרד התיירות של הונג קונג

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של רכבל הפסגה.
**יוהאן ט'סרקלס פון טילי** (בגרמנית: **Johann ’t Serclaes Graf von Tilly**; ‏1559, בלגיה - 15 באפריל 1632, אינגולשטאדט), הידוע גם בכינויים **רוזן טילי** או **הגנרל טילי**, היה מצביא שפעל בשירות האימפריה הרומית הקדושה והיה מפקד צבאות הליגה הקתולית במהלך מלחמת שלושים השנים. נהרג בקרב ריין מול מלך שוודיה גוסטבוס אדולפוס.

ביוגרפיה
--------

יוהאן טילי נולד בטירת טילי באזור בלגיה של ימינו, אז בהולנד הנתונה תחת שלטון ספרד. התחנך בקלן, שם קיבל חינוך ישועי, ובגיל חמש עשרה הצטרף לצבא הספרדי ולחם בקרבות המרד ההולנדי. כמו כן השתתף במצור על אנטוורפן, אחר כך לחם בצבא האימפריה הרומית הקדושה נגד העות'מאנים בהונגריה וטרנסילבניה. אחר כך נשאר עם רודולף השני בפראג עד שמינה אותו מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה למפקד צבאות הליגה הקתולית.

כשפרצה מלחמת שלושים השנים היו המורדים הבוהמים במצב מצוין – הם זכו לתמיכה מריינלנד-פפאלץ, מטרנסילבניה, מהולנד ומהאימפריה העות'מאנית. כמו כן פרוטסטנטים אוסטרים מאוסטריה עילית ומאוסטריה תחתית ארגנו גדודים לוחמים בפיקודם של היינריך מתיאס פון תורן וארנסט פון מנספלד והגיעו עד וינה ממש. אולם הקיסר פרדיננד השני הצליח לשכנע את ספרד הקתולית לסייע לו, וכך פלשו הכוחות הקיסריים והספרדים לאוסטריה התחתית, וכוחות הליגה הקתולית בפיקודו של טילי לאוסטריה עילית. לאחר מכן התאחדו הכוחות ופלשו לבוהמיה, ובקרב ההר הלבן שנערך בסמוך לפראג הביס טילי את מלך בוהמיה פרידריך והדיח אותו, ובוהמיה נותרה בשליטת בית הבסבורג במשך 300 שנים. לאחר מכן הכניע טילי את שאריות הצבא הפרוטסטנטי אוסטרי בפיקודו של מנספלד שניסו לחבור לכוחות ההולנדיים.

אולם אז פלש צבא דני שמנה כ-20,000 חיילים בפיקודו של כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק לכמה נסיכויות גרמניות. הכוח הדני נהנה מתמיכה מהולנד וסקוטלנד, וכן מראש ממשלת צרפת הקרדינל רישלייה. הקיסר הבין שצבאו של טילי לא יוכל לעצור את הצבא הדני, ונאלץ לשכור את שירותיו של אלברכט פון ולנשטיין. מלך דנמרק, שלא ידע על כוחותיו של ולנשטיין אלא רק על אלו של טילי, נאלץ לסגת במהירות. אולם טילי השיג את צבאו בקרב לותר והשמיד אותו בעוד ולנשטיין מתקדם לעבר שטרלזונד. לאחר זמן מה פיטר הקיסר את ולנשטיין וכעת היה טילי המפקד היחיד של הכוחות הקתוליים.

ייתכן שהמלחמה יכלה להיגמר כעת, אולם מלך שוודיה גוסטבוס אדולפוס, שחשש מפני שכן קתולי חזק יתר על המידה, פלש גם הוא לגרמניה ונהנה כמו צבא דנמרק לפניו מתמיכה הולנדית, צרפתית, וסקוטית. בקרב ברייטנפלד (1631) הובס טילי בפני השוודים, ובקרב ריין הובס שוב, והפעם מת מפגיעת כדור תותח.

לחובתו של טילי נרשמו מספר פשעי מלחמה: בין היתר, הוא הורה ב-1631 לדוכס גוטפריד היינריך פון פפנהיים לטבוח באזרחיה הפרוטסטנטיים של מגדבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן ט'סרקלס פון טילי** בוויקישיתוף
* יוהאן ט'סרקלס פון טילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007393043405171
* BNE: XX1324816
* BnF: cb124508111 (data)
* BPN: 48107438
* GND: 117384224
* ISNI: 0000 0000 6634 0762
* LCCN: nr93010307
* NKC: jo2017941754
* NLP: A36650031
* NTA: 074367455
* SELIBR: 325972
* SNAC: w6b00xgc
* SUDOC: 033663696
* VcBA: 495/128121
* VIAF: 8164232
* WorldCat: lccn-nr93010307

 |
בתורת החוגים, **חוג האנדומורפיזמים** של חבורה אבלית או מודול M הוא החוג הכולל את כל האנדומורפיזמים של המודול, כלומר, את כל ההעתקות {\displaystyle f:M\rightarrow M} השומרות על מבנה המודול. תפקידו של חוג האנדומורפיזמים בתורת החוגים מקביל לזה של חבורת האוטומורפיזמים בתורת החבורות - האנדומורפיזמים הם הסימטריות של המודול, וחוג האנדומורפיזמים מקודד את הקשרים בין המבנה לבין הסימטריות שלו. מקובל לסמן את חוג האנדומורפיזמים של M מעל R ב-{\displaystyle \operatorname {End} (M\_{R})}.

אנדומורפיזם של חבורה אבלית הוא העתקה שומרת חיבור מן החבורה אל עצמה. כאשר מדובר במודול (שמאלי, מעל חוג R), נוספת הדרישה לכבד את פעולת הכפל בסקלר, כלומר {\displaystyle f(ax)=af(x)} לכל {\displaystyle a\in R}. פעולת החיבור בחוג האנדומורפיזמים מוגדרת נקודתית, כלומר {\displaystyle (f+g)(x)=f(x)+g(x)}, והכפל הוא הרכבת פונקציות.

חוג האנדומורפיזמים {\displaystyle S=\operatorname {End} (M\_{R})} פועל בעצמו על המודול M, וכך M הופך לבימודול מעל R משמאל ו-S מימין. חזרה על בניה זו מייצרת את חוג האנדומורפיזמים {\displaystyle {\hat {R}}=\operatorname {End} ({}\_{S}M)} של M מעל S, המצויד בהומומורפיזם טבעי {\displaystyle \ R\rightarrow {\hat {R}}}, שהוא שיכון אם המודול נאמן. אם המודול פשוט ונאמן, אז תמונת השיכון צפופה (זהו משפט הצפיפות של ג'ייקובסון).

כאשר V מרחב וקטורי מעל שדה F, האידיאלים היחידים של חוג האנדומורפיזמים מגיעים מהגבלות על הממד של התמונה והגרעין של איברים. יש בניה כללית יותר המתאימה למודולים שיש להם תת-מודולים עיקריים: {\displaystyle \ \Delta =\{f\in \operatorname {End} (M)|Ker(f)\subseteq \_{e}M\}} הוא תמיד אידיאל (דו-צדדי) בחוג האנדומורפיזמים.

מודולים שחוג האנדומורפיזמים שלהם מקומי נקראים **מודולי LE**. חוג האנדומורפיזם הוא מושלם למחצה אם ורק אם המודול הוא סכום ישר של מודולי LE.

ראו גם
------

* חבורת האוטומורפיזמים
**לינדזי רוז** (בצרפתית: **Lindsay Rose**; נולד ב-8 בפברואר 1992 בראן שבצרפת) הוא כדורגלן מאוריציוסי המשחק בעמדת הבלם בלגיה ורשה.

קריירה
------

רוז נולד בראן שבצרפת למשפחה ממוצא מאוריציוסי. בגיל 6 החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של ס.פ.ב. ראן. משנת 2000 עד 2008 שיחק במחלקות הנוער של סטאד ריימס ולאחר מכן שנתיים בקבוצת הנערים של סטאד לאבאל. בשנת 2010 הועלה רוז לקבוצת הבוגרים של המועדון בה שיחק כשלוש שנים ורשם 69 הופעות ליגה וכבש שלושה שערים.

בשנת 2013 חתם הבלם במועדון הפאר הצרפתי ואלנסיין לעונה אחת, בה שימש כשחקן הרכב וכבש שער ב-24 משחקי ליגה. ב-17 ביולי 2014 חתם לארבע שנים באולימפיק ליון. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, הושאל הבלם לקבוצת המשנה של המועדון. בעונת 2015/2016 הפך רוז לשחקן הרכב בליון, ורשם 19 הופעות בכל המסגרות עד ינואר 2016 בו הושאל ללוריאן עד סוף העונה עם אופציה לרכישה. בקיץ 2016 נרכש רוז על ידי לוריין לשלוש שנים. לאחר חצי עונה הושאל לבסטיה בה רשם 9 הופעות בליגה 1, אך הקבוצה נשרה לליגת המשנה בתום העונה. גם קבוצתו לוריאן נשרה לליגת השנייה.

ביולי 2021 רוז חתם בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית.

קריירה בינלאומית
----------------

משנת 2008 שיחק רוז בנבחרות צרפת הצעירות בהן רשם 28 הופעות וכבש צמד שערים. בשנת 2013 זומן הבלם לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה כבש שער ב-4 הופעות שם שיתף פעולה עם שחקנים דוגמת קינגסלי קומאן, קורט זומה ואנטואן קונט.

באוקטובר 2017 זומן לראשונה לסגל נבחרת מאוריציוס לקראת משחק הידידות נגד גינאה המשוונית, אך לא לקח חלק במשחק עקב פציעה. ב-22 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 מקאו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לינדזי רוז** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לינדזי רוז"**.
**בזון מפוספס** (שם מדעי: ***Spiziapteryx circumcincta***) הוא מין יחיד בסוגו של דורס יומי ממשפחת הבזיים, הקרוב למינים הקטנים בזון גמדי או בזון לבן שת והוא מצוי בדרומה של אמריקה הדרומית. מין זה סווג לראשונה ב-1852 בידי החוקר הגרמני יוהאן יקוב קאופ (Johann Jakob Kaup). הבזון מצוי בטבע ביערות הגשם, היערות הטרופיים היבשים והסוואנות של צפון ארגנטינה (סביב מחוז צ'אקו), דרום-מזרח בוליביה, פרגוואי ואורוגוואי.

הבזון הוא דורס קטן באורך 25 עד 31 סנטימטרים ובעל מוטת כנפיים של 47 עד 58 סנטימטרים. משקלו הממוצע 150 גרם, כשהנקבות מעט יותר גדולות מהזכרים. הבז בעל נוצות אפורות מסורטטות בחום כהה, והראש אפור עם פס לבן מעל העיניים. הזנב עבה ושחור למעט כמה כתמים לבנים. הרגליים צהובות ובעלות טפרים מעוקלים צהובים.

הוא מעופף ביערות במשך היום ומחפש למאכל יונקים קטנים כמו מכרסמים כמו קביית הרים (*Microcavia*) וכן עופות אחרים, לטאות קטנות וחרקים גדולים כמו חיפושיות, ציקדות או חגבים.

הבזים חיים יחד במונוגמיה ומקננים בחללי עצים, בהם הנקבה מטילה 2 עד 4 ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בזון מפוספס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  בזון מפוספס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**האקדמיה הסלובנית למדעים ואמנויות** (בסלובנית: **Slovenska akademija znanosti in umetnosti**, בראשי תיבות: **SAZU**) מאגדת את טובי המדענים והחוקרים בסלובניה. מטרתה של האקדמיה היא קידום המדע והאמנויות במדינה, תמיכה בתחומי מחקר שונים, והפצת הידע המדעי. האקדמיה מקדמת קשרי מדע בין סלובניה לבין מדינות אחרות, ותומכת במדענים צעירים. נכון לאוגוסט 2020 האקדמיה כוללת 93 חברים.

ראשיתה של האקדמיה בשנת 1938 כאשר היא הוקמה כאקדמיה למדעים ואמנוניות. בשנת 1943 כאשר מילן וידמר היה יושב ראש האקדמיה לשמה התווסף תואר "סלובנית". בשנת 1949 האקדמיה איבדה את עצמאותה ואף לשורותיה התקבלו חברים על בסיס "חשיבות כללית" דוגמת יוסיף ברוז טיטו ואדווארד קרדל. בהתאם למקובל במדינות הגוש המזרחי הוקמו מוכני מחקר בתחומים השונים.

בשנת 1994 התקבל חוק האקדמיה הוא קיבלה את שמה הנוכחי. כיום אקדמיה כוללת 6 חטיבות:

* חטיבת מדעי החברה והיסטוריה
* חטיבת פילולוגיה ומדעי הספרות
* חטיבת מתמטיקה, פיזיקה, כימיה ומדעים טכניים
* חטיבת מדעי הטבע
* חטיבת אמנויות
* חטיבת הרפואה

ליד האקדמיה פועלת סיפרייה השלישית בגדולה בסלובניה.

בשנים 1987–2002 אנשי האקדמיה פעלו להוצאה לאור של אנציקלופדיה של סלובניה ב-16 כרכים.

החל משנת 2013 האקדמיה החלה בפרסום של "מילון ביוגרפי הסלובני".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האקדמיה הסלובנית למדעים ואמנויות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה הסלובנית למדעים ואמנויות
* האקדמיה הסלובנית למדעים ואומנויות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268170505171
* BnF: cb12060754j (data)
* CiNii: DA06048848
* ISNI: 0000 0001 2194 9002
* LCCN: n82074277
* NKC: kn20010711399
* SUDOC: 03023705X
* VIAF: 159100019
* WorldCat: lccn-n82074277

 |
**לינדה פייגן** (באנגלית: **Linda L. Fagan**; נולדה ב-1 ביולי 1963) היא קצינה אמריקאית בדרגת אדמירל המכהנת כמפקדת משמר החופים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

פייגן נולדה בקולומבוס שבאוהיו. ב-1985 סיימה לימודי תואר ראשון באוקיינוגרפיה מאקדמיית משמר החופים. בתפקידה הראשון שירתה כקצינה בשוברת הקרח פולאר סטאר של משמר החופים. היא הוכשרה כקצינת בטיחות והמשיכה בתפקידי פיקוד ומטה בעיקר בהצבות שונות בארצות הברית, באנטארקטיקה (תחנת מקמרדו באי רוס), אפריקה, אירופה וטוקיו. ביוני 2010 מונתה למפקדת פעילות משמר החופים בניו יורק. ביוני 2012 מונתה לסגנית קצין אג"ם פיקוד צפון של ארצות הברית. ביוני 2014 מונתה למפקדת מרחב 1 בפיקוד האטלנטי של משמר החופים. ביוני 2016 מונתה לקצינת אג"ם במטה משמר החופים.

ב-2018 מונתה למפקדת אזור האוקיינוס השקט של משמר החופים וביוני 2021 מונתה לסגנית מפקד משמר החופים. היא קצינת הבטיחות הוותיקה ביותר המשרתת במשמר החופים. באפריל 2022 נבחרה על ידי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן למפקדת הבאה של משמר החופים ונכנסה לתפקיד בתחילת חודש יוני. היא האישה הראשונה למלא תפקיד זה והאישה הראשונה המפקדת על אחת מזרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית.

פייגן בעלת תואר שני מבית הספר למדעי הימים של אוניברסיטת וושינגטון ותואר שני באסטרטגיית משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לינדה פייגן** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר משמר החופים של ארצות הברית
האקדמיה הגאורגית למדעים
**האקדמיה הלאומית למדעים של גאורגיה** (בגאורגית: **საქართველოს მეცნიერებათა ეროვნული აკადემია**) מאגדת בתוכה 63 מוסדות מחקר מדעיים בגאורגיה ומחקר בסיסי. האקדמיה מתאמת את פעולות המחקר ושומרת על קשר עם מדינות אחרות. משרדה הראשי ממוקם בטביליסי.

סגל האקדמיה כולל 69 איש. נשיא האקדמיה הוא תמז גמקרלידזה. האקדמיה מחולקת למחלקות הבאות: מתמטיקה ופיזיקה, גאולוגיה, מכניקה שימושית, הנדסה ותהליכי פיקוח, כימיה וטכנולוגיה כימית, ביולוגיה, פיזיולוגיה ורפואה ניסיונית, בעיות מדעיות שלחקלאות, מדעי החברה, שפה וספרות.

האקדמיה כוללת בתוכה גם את הגנים הבוטניים של טביליסי והגנים הבוטניים של בתומי. האקדמיה מעורבת גם בחפירות מאובני הומו-גאורגיקוס מדמניסי.

האקדמיה חברה ב"פדרציה האירופאית לאקדמיות הלאומיות של מדעי-הטבע ומדעי-הרוח". ביטאונה המדעי נקרא "ביטאון האקדמיה הגאורגית למדעים".

מלבד האקדמיה הגאורגית למדעים ישנם בגאורגיה את האקדמיה הגאורגית למדעי-החקלאות והאקדמיה הגאורגית למדעים ביו-רפואיים והאקדמיה האבחזית למדעים. שתי האחרונות ממוקמות בטביליסי.

היסטוריה
--------

| נשיאי האקדמיה |
| --- |
| שם הנשיא | שנים |
| ניקו מוסחלישווילי | 1941-1972 |
| ליה וקואה | 1972-1977 |
| אבגני צ'רדזה | 1977-1986 |
| אלברט טאווצ'לידזה | 1986-2005 |
| תמז גמקרלידזה | 2005-היום |

האקדמיה נוסדה בפברואר 1941 בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית בשם **האקדמיה הלאומית של גאורגיה ס.ס.ר**. בנובמבר 1990 שונה שמה לשמה הנוכחי. המייסדים היו חברי הסניף הגאורגי של האקדמיה הרוסית למדעים שייסדה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 לשכות מחקר של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי.

האקדמיה הגאורגית למדעים בלילה
אנשי האקדמיה שייסדו אותה היו: הבלשן גיאורגי אחוולדיאני, הפילוסוף איוון בריטשווילי, המומחה לשפות איברו-קווקזיות ארנולד צ'יכובאווה, האמן גיאורגי צ'ובינאשווילי, ההיסטוריון סימון ג'נשיה, הגאולוג אלכסנדר ג'אנלידזה, הפילולוג קורנלי קקלידזה, הבוטניקאי ניקו קצחובלי, המומחה לתרבויות סובטרופיות, המתמטיקאי והמכניקאי ניקו מוסחלישווילי, שהיה גם הנשיא הראשון של האקדמיה, המתמטיקאי ליה וקואה, שהיה הנשיא השני של האקדמיה, הבלשן אקקי שנידזה, המינרולוג אלכסנדר טברצ'ארלידזה, הפסיכולוג דימיטרי אוזנדזה, בונה המכונות קיריאק זבריאב והזואולוג פיליפ זאטיצב.

בתקופת .

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תמונות האקדמיה הגאורגית למדעים** |

* אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה הגאורגית למדעים
* האקדמיה הגאורגית למדעים, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313015405171
* ISNI: 0000 0001 0791 1307
* LCCN: n2009052389
* NKC: xx0046120
* VIAF: 133059433
* WorldCat: lccn-n2009052389

 |
שחקני סוקולניקי נגד קייב במשחק שנערך ב-7 באוקטובר 1912 בקייב
**חוג כדורגלני "סוקולניקי"** (ברוסית: **Кружок футболистов «Сокольники»**, בראשי תיבות **КФС**) היה מועדון הכדורגל הראשון במוסקבה, שהוקם ב-21 במאי 1907 והיה אחד משלושת המועדונים המייסדים של ליגת הכדורגל המוסקבאית.

היסטוריה
--------

אמנת המועדון אושרה ב-21 במאי 1907. המייסדים הרשמיים של המועדון היו אנדריי איוואנוביץ' ואשקה והחלוץ המרכזי, הסטודנט אלכסנדר פיליפוב. רוב שחקני המועדון היו עובדים ופועלים. מדי המועדון כללו חולצות לבנות עם צווארונים שחורים ומכנסיים שחורים.

ביוני 1923 נוצרה קבוצת הכדורגל של אגודת הספורט דינמו שהורכבה מתוך כדורגלני סוקולניקי. בהרכב הראשון של דינמו נכללו השחקנים איוואן ארטמייב, מיכאיל דניסוב, וסילי ז'יטארב, ניקולאי איגנאטוב, איוואן לנצ'יקוב, סרגיי נברוב, איוואן אובצ'קין, פיוטר אובצ'קין, אלכסנדר פטרוב, בוריס טיטוב, ניקולאי טרויצקי, פיודור צ'ולקוב וסרגיי שומל ששיחקו קודם בסוקולניקי.

דינמו שיחקה במשך זמן מה במדיה הישנים של סוקולניקי.

תארים
-----

ליגת הכדורגל המוסקבאית / גביע קולומיאגי
* **זכייה** (**2**): 1919, 1921
* **סגנות** (**3**): 1918, 1919, 1920
* **מקום שלישי** (**2**): 1911, 1912

הערות שוליים
------------

1. ↑  От Ширяева поля до Нескучного сада: самые футбольные места Москвы, אתר עיריית מוסקבה
2. 1 2  ПОЧЕМУ ЦСКА ИГРАЛ В ФОРМЕ ГАНДБОЛИСТОВ?, ספורט אקספרס, דף ארכיון מתוך כתבה (ברוסית)
3. ↑
4. ↑  Московский футбол до динамовской эры, דינמו מוסקבה

| רומנוב כדורגל באימפריה הרוסית רוסיהרוסיה |
| --- |
| תחרויות ליגה | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן • ליגת הכדורגל המוסקבאית • ליגת הכדורגל הפטרבורגית • ליגת הכדורגל של אודסה | אודסה - אלופת רוסיה 1913 |
| הנבחרת וקבוצות כדורגל בולטות | אולימפיה • זאמוסקבורצקי • סוקולניקי • OBAK אודסה • ספורט סנקט פטרבורג • קולומיאגי • מרקורי • מורזינקה • OLLS • ויקטוריה • הנבחרת הלאומית |
| ראשי איגוד הכדורגל הכל-רוסי | ארתור מקפרסון (1912—1914) • רוברט פולדה (1914—1915) • גאורגי דיופרון (1915—1917) |
**בזון לבן שת** (שם מדעי: ***Neohierax insignis***) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים, הדומה למין בזון גמדי, הקטן שבדורסי היום. הוא קרוב אליו, אך שייך לסוג עצמאי נפרד - ***Neohierax***, אם כי חלק מהחוקרים מסווגים את שני המינים יחדיו. בז זה חי ביערות הגשם והיערות היבשים של דרום-מזרח אסיה במדינות: קמבודיה, לאוס, תאילנד, מיאנמר ווייטנאם. בז זה קרוב לאיום עקב כריתת היערות בהם חי ועקב שריפות יער המסכנות את הצעירים.

בדומה לקרובו בז זה קטן מאוד, באורך של 23 עד 28 סנטימטרים עם זנב באורך 130 מ"מ ומוטת כנפיים של 42 עד 49 סנטימטרים. משקלו של הבז 84 עד 112 גרם בממוצע, כשהנקבות גדולות מעט יותר מהזכרים. בז זה בעל נוצות כתומות לאורך הפלג הקדמי בעוד החלק התחתון כהה עד שחור והזנב שחור לגמרי עם מספר כתמים לבנים. החזה והבטן בהירים והראש אפור עם עיניים צהובות גדולות וטבעת צהובה סביבם. המקור המעוקל גם צהוב עם קצה כהה.

בשל גודלו הבז ניזון בעיקר מלטאות קטנות ומחרקים שהוא חוטף מהעצים או מהקרקע לרוב. מין זה הוא מונוגמי ומקנן בחללי עצים טבעיים, בהם מטילה הנקבה שתי ביצים לבנות. זוג אחד נצפה מקנן יחדיו באותו קן על הביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בזון לבן שת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------
**רווקה זקנה** (לעיתים, בייחוד בשפה ארכאית, **בתולה זקנה**) הוא כינוי לאישה שהגיעה לגיל מבוגר יחסית (בהתאם לתפיסות הרווחות בחברה נתונה) אך לא נישאה ולא העמידה צאצאים.

הזרמים הפמיניסטיים המבקרים את מוסד הנישואין כמוסד פטריארכלי, רואים ברווקות לנשים אפשרות לגיטימית. ברם, מחקרים שנעשו לאחרונה מלמדים כי הלחץ להינשא לא פחת בעקבות השינוי במעמד האישה בעשורים האחרונים, וכי רווקות ללא ילדים בגיל מבוגר עדיין סובלות מסטיגמה חברתית.

בספרות
------

מצבה החברתי של הרווקה הזקנה מוצא את ביטויו ביצירות ספרותיות רבות. כך כותב יורם טהרלב בשירו "נשים רוקדות":

> 
> "בנות עשרים יוצאות בריקוד
> 
> 
> כי חתן הן מוכרחות לצוד
> 
> 
> מי שלא תצוד בבוא זמנה
> 
> 
> תישאר לה רווקה זקנה"
> 
> 
> 
> 

בספרות היחס לרווקה הזקנה מהול לעיתים ברחמים. יחס כזה מאפיין בדרך כלל מי שנקלעו למצב הרווקות שלא מרצונן, ובמיוחד כאלה שאיבדו חבר או ארוס במלחמה אך שמרו לו אמונים במשך שנים. ברומן חלף עם הרוח, העוסק במלחמת האזרחים האמריקנית, ישנה התייחסות ל"מעמד ביניים" של נשים שהיו מאורסות לגברים שנהרגו במלחמה – שהן "wanted, if not wed" (רצויות, אבל לא נשואות).

לעיתים הרווקה הזקנה נתפסת כקורבן של הנסיבות. בסיפור הקצר של ויליאם פוקנר, "ורד לאמילי" מוצגת גיבורה שרצחה את אהוב ליבה כאשר הבינה שלא יישא אותה לאישה, אך סירבה להיפרד מגופתו. ברקע מתוארת מערכת היחסים המורכבת של אמילי עם אביה, שלדידו אף גבר לא היה ראוי לה ואשר גירש בתקיפות את מחזריה.

הגם שברוב המקרים כשמופיעה רווקה הזקנה בספרות היא דמות צדדית ולאו דווקא מרכז העלילה, הרי שלעיתים מופיעות בספרות דמויות של רווקות זקנות כגיבורות הסיפור. לעיתים דמות כזו חורגת מהסטראוטיפ הרגיל. דוגמה לרווקה זקנה כזו היא הבלשית גברת מארפל, גיבורת סדרת ספרים של אגאתה כריסטי.

בתרבות הפופולרית
----------------

בטי דייוויס בתפקיד שארלוט וייל, הרווקה הזקנה בסרט "ועתה, הנוסע"
הסדרה סקס והעיר הגדולה, המתארת את חייהן של ארבע חברות בניו יורק, הרבתה לעסוק בחיי הרווקות. ידוע במיוחד פרק 69 בעונה החמישית העוסק בחרדתה של הגיבורה שארלוט - לקראת יום הולדתה ה-36 - מכך שתהפוך לרווקה זקנה. ארבע החברות דנות ביחס החברתי השונה לנשים ולגברים שלא נישאו עד גיל מסוים.

בקולנוע הופיעה תדיר דמות של רווקה זקנה. השחקנית בטי דייוויס גילמה דמות כזו בכמה סרטים, ובהם רווקה זקנה (1939), ועתה, הנוסע (1942) ושרלוט המתוקה (1964). כך גם קתרין הפבורן במלכה אפריקאית (1951), עת קיץ (1955) ומוריד הגשם (1956).

ראו גם
------

* אלטער בוחר
* אם יחידנית
* אלהורות

לקריאה נוספת
------------

* דפנה הקר, "מעבר ל'בתולה זקנה' ול'סקס והעיר הגדולה': רווקוּת כאפשרות חשובה לנשים ויחסו של המשפט הישראלי אליה", עיוני משפט כח(3): 903-950, 2005 (תקציר המאמר(הקישור אינו פעיל) )

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רווקה זקנה** בוויקישיתוף
* אשר שכטר, TheMarker Women | נישואים? לא תודה, באתר TheMarker‏, 17 בספטמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאמר על הסטיגמה של נשים רווקות, LiveScience, מרץ 2010
2. ↑  מרגרט מיטשל, חלף עם הרוח, פרק 41: The position she held was almost that of a widow. Everyone knew that Stuart Tarleton would have married her had he not been killed at Gettysburg, and so she was accorded the respect due a woman who had been wanted if not wed.
תיאטרון RADA
הפקת "השודדים", מאת פרידריך שילר, בבימויו של גדי רול, 2003
**האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה** (באנגלית: The **Royal Academy of Dramatic Art**,‏ בראשי תיבות: **RADA**) אשר ברובע בלומסברי שבלונדון, נחשבת לבית הספר למשחק היוקרתי ביותר בעולם.

היסטוריה
--------

האקדמיה נוסדה ב-1904 על ידי סר הרברט בירבוהם טרי, מפיק שקספירי מוביל. מספר שנים לאחר מכן הצטרף למועצה המנהלת המחזאי ג'ורג' ברנרד שו, שתרם ב-1912 את התמלוגים ממחזהו פיגמליון לאקדמיה וב-1950 הוריש לה שליש מכלל התמלוגים על יצירותיו. לירושה זו נודע ערך כלכלי משמעותי לבית הספר, עם הפקת הסרט גבירתי הנאוה, שהכניס כסף רב, וכן הפקות התיאטרון של המחזמר שהפך ללהיט גדול (1964). גובה ההכנסות גרם לממשלת בריטניה לבטל את תמיכתה בבית הספר במשך כמה שנים.

RADA הוא בית ספר סלקטיבי במיוחד משום שהוא קולט 32 תלמידים בלבד כל שנה לתוכנית ה-BA במשחק. התלמידים לא נדרשים לעמוד בתנאי סף אקדמיים אלא להוכיח התאמה ויכולת משחק באודישן. בנוסף מצטרפים אליהם מדי שנה 35 סטודנטים לתוכניות להכשרת מנהלי במה ומקצועות טכניים אחרים בעולם התיאטרון.
קורסים נוספים המוצעים על ידי האקדמיה: קורסים קצרים לשחקנים בריטיים, קורסים מיוחדים לשחקנים אמריקאים ולשחקנים יפניים בלונדון, וסדנאות לנוער שוחר תיאטרון.
הניהול האדמיניסטרטיבי מתבצע באמצעות קינג'ס קולג' באוניברסיטת לונדון.

בוגרים מפורסמים של RADA: השחקן סר ג'ון גילגוד שחזר בעבר למוסד כנשיא והמשמש היום כחבר כבוד; לורד ריצ'רד אטנבורו השחקן והבמאי, אף הוא שימש כנשיא האקדמיה; הבמאי מייק לי; השחקנים: דניאל שרמן, טארון אגרטון, אלברט פיני, טום קורטני, גלנדה ג'קסון, ג'ון הרט, אנתוני הופקינס, בנדיקט קמברבאץ', טום הידלסטון, השחקן והבמאי קנת בראנה, ועוד רבים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (באנגלית)
* האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, ברשת החברתית פייסבוק

* האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, ברשת החברתית טוויטר

* האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, ברשת החברתית אינסטגרם

* האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007415348305171
* GND: 1025818-8
* ISNI: 0000 0004 0515 8931
* LCCN: nb2005012507
* MusicBrainz: 0ac47fcd-bee3-4228-b13c-cd22675e7da5
* VIAF: 242287019
* WorldCat: lccn-nb2005012507

 |
שיעור במכללת פמיננסי
**פמיננסי – מכללה כלכלית לנשים** היא מכללה המכשירה נשים בישראל בתחום הכלכלי והפיננסים.

הקמת המכללה
-----------

פמיננסי הוקמה בשנת 2002 על ידי ד"ר לילי ניר, פסיכולוגית ויועצת ארגונית ופעילה פמיניסטית. הרעיון להקמת המכללה נולד מתוך התובנה כי נשים לא מנהלות את הכסף שברשותן באופן מיטבי, על אף שיש בידיהן את כל הכישורים לעשות כן, וזאת משום מחסומים פסיכולוגיים וסוציולוגיים והבניות חברתיות שהן גדלות לתוכן ומתעצבות על פיהן. לאחר שחלתה ניר במחלת הסרטן, בשנת 1999, ובעקבות תובנותיה מהמחלה ומההתמודדות עמה, ייסדה את מכללת פמיננסי. ניר אמרה כי הושפעה מהכוח וממשנה התוקף שמקבלים הישגי נשים מעצם פעולתן כקבוצה תומכת ומפרגנת, וכי כל הצלחה, הגם של אישה אחת, סוללת את הדרך לנשים הבאות אחריה.

אטימולוגיה
----------

שם המכללה הוא הלחם של המילים האנגליות Feminine (נשי) ו-finance (כלכלי).

חזון
----

חזונה של מכללת פמיננסי הוא קידום התנהלותן העצמאית של נשים בעולם הפיננסים. התפיסה העומדת בבסיס החזון היא כי אוריינות פיננסית היא אחד הנדבכים החשובים ביותר לעצמאות, וכי נשים לא ישלימו את עצמאותן עד אשר תהיינה בעלות ידע ומיומנות לנהל את כספן. לטובת הגשמת חזון זה, שואפת המכללה להקנות לנשים את הידע הדרוש לגישור על הפער בין יכולותיהן הניהוליות לבין העיסוק שלהן בפועל בניהול כספן. הלמידה בקבוצה נשית מסייעת לגיבוש תחושת ביטחון בקרב התלמידות ומעניקה להן תנאים אופטימליים לקשב, שאילת שאלות ושיתוף.

תוכניות הלימודים
----------------

המכללה מציעה שלושה קורסים עיקריים, ממוקדים ופרקטיים, שעיקרם הענקת כלים מעשיים להתנהלות כלכלית יומיומית. הקורסים מתקיימים בכל רחבי הארץ ולאו דווקא במקום מושבה של המכללה בעפולה, בקבוצות לימוד קטנות של עד 25 נשים.

### הקורסים

* קורס מבוא, שבו נלמדים כל היסודות החשובים להתנהלות כלכלית מושכלת, כגון: יישום התנהלות עם תקציב, תכנון ובקרה, בנקאות, זכויות בעולם התעסוקה וצרכנות נבונה.
* קורס מתקדמות, המלמד מידע חיוני נוסף להתנהלות פיננסית עצמאית וניהול תהליכים פיננסיים ארוכי טווח כגון: שוק ההון, הסכמי ממון וחיסכון פנסיוני.
* קורס משקיעות, ובו נלמדות ומתורגלות פרקטיקות להשקעות בשוק ההון וניהול סיכונים פיננסיים.

בנוסף, מציעה המכללה קורסים והרצאות ייעודיות בנושאים פיננסיים שונים ובתחומים משיקים כגון: משכנתאות, צוואות וירושות ועבודה עם גיליונות אקסל.

נכון לשנת 2018, הוכשרו בפמיננסי כ-10,000 נשים בתוכניות הלימוד השונות.
פמיננסי מנוהלת על ידי שלי פרץ ושרון כהן, הפועלות תחת "תנועת תרבות". מאז פטירתה של לילי ניר, מכהנת ביתה, ענת ניר, כיושבת ראש דירקטוריון המכללה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכללת פמיננסי
* מכללת פמיננסי, ברשת החברתית פייסבוק
* הסיפור של פמיננסי: ד"ר לילי ניר, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת ניר, הפסיכולוגיה של הכסף, באתר "סלונה", 8 ביולי 2013
**רוז'ה דה ראביטן** (בצרפתית: **Roger de Bussy-Rabutin**;‏ 13 באפריל 1618 - 9 באפריל 1693) היה סופר צרפתי.

ביוגרפיה
--------

דה ראביטן היה בנו של סגן מושל מחוז ניברנה (כיום מחוז נייבר בחבל בורגון) בצרפת. בהיותו בן 16 הלך בעקבות אביו והתגייס לצבא. הוא העיד על עצמו כי בחייו היו שתי מטרות: להצטיין בקריירה צבאית ולהיות אדם ישר. על אף שאיפתו זו, היה עצור בבסטיליה ב-1641 למשך מספר חודשים בפקודת הקרדינל רישלייה, באשמת התרשלות באימונים ובמילוי תפקידיו הצבאיים. ב-1643 נשא לאישה את בת דודו, ופרש מן הצבא לזמן מה. ב-1645 ירש את משרת אביו בניברנה. אשתו נפטרה ב-1646 והוא ניסה לחטוף אלמנה עשירה, מאורע שבעטיו נאלץ לשלם פיצויים ניכרים. ב-1647 לחם תחת פיקוד לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, בקטלוניה שבספרד.

ב-1652, במרד הפרונד השני, לחם תחילה לצד המורדים ואחר כך לצד הצבא המלכותי. ב-1655 קנה לעצמו דרגת מיטר דה קאמפ (קניית דרגות צבאיות הייתה אז מקובלת) ולחם תחת פיקוד המרשל טורן במערכה נגד ספרד בפלנדריה. הוא הצטיין בקרב דנקירק (14 ביוני 1658) שבו הביסו צבאות צרפת ואנגליה את צבא ספרד.

ב-1659 סר חינו בעיני המלך לואי הארבעה עשר בגלל השתתפותו באורגיה בפריז בשבוע הקדוש, והוא הצטווה לפרוש לאחוזותיו בחבל בורגון. כדי לשעשע את מאהבתו, חיבר שם את יצירתו "סיפורי אהבה", שבה תיאר את תככי נשות חצר המלכות. חיבור זה מצא את דרכו אל אנשי החברה הגבוהה של פריז, שכינו את המחבר "פטרוניוס הצרפתי". ב-17 באפריל 1665 נשלח למעצר בבסטיליה והשתחרר כעבור שנה, בתנאי שלא יישוב עוד לפריז. הוא התגורר באחוזותיו במשך שש עשרה שנים לפני שהורשה לבקר שוב בחצר המלוכה, ב-1682. באותה שנה נבחר לאקדמיה הצרפתית, אך העדיף לשוב ולהתגורר באחוזותיו, עקב יחסם העוין של אנשי בית המלוכה.

דה ראביטן נפטר בעיר אוטן בחבל בורגון ב-1693. אחרי מותו התפרסם בפריז ספרו "זיכרונות" (1696) שבו תיאר את הרפתקאותיו. ב-1720 פורסמה חליפת מכתבים ענפה שלו, ובה מכתביו אל בת דודו, מאדאם דה סבינייה, מחברת המכתבים הנודעת. ספרו "עיונים בנושא המלחמה" ראה אור בדרזדן ב-1746.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **רוז'ה דה ראביטן, רוזן ביסי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רוז'ה דה ראביטן, רוזן ביסי** |

* רוז'ה דה ראביטן, רוזן ביסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי רוז'ה דה ראביטן, רוזן ביסי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279742305171
* BIBSYS: 90737717
* BNE: XX1620071
* BnF: cb12015994h (data)
* CANTIC: a10733875
* CiNii: DA05092516
* GND: 118675052
* ICCU: LO1V054849
* ISNI: 0000 0001 1025 7852
* LCCN: n50083290
* LNB: 000003136
* NKC: jn20010316147
* NLA: 35024267
* NLG: 155702
* NSK: 000754714
* NTA: 069431450
* RERO: 02-A003061720
* SELIBR: 179792
* SNAC: w6db8n6k
* SUDOC: 028295188
* Trove: 798138
* ULAN: 500057226
* VcBA: 495/181432
* VIAF: 44310327
* WorldCat: lccn-n50083290

 |
**ג'ון פביאן קרלסון**, באנגלית:**John Fabian Carlson** (5 במאי 1875 – 19 במאי 1947) היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי יליד שוודיה.

ביוגרפיה
--------

ג'ון פביאן קרלסון נולד בקולסבו מחוז קלמר, בסמלנד, שוודיה. משפחת קרלסון היגרה לארצות הברית ב-1884, ובנתה את ביתה בבאפלו, ניו יורק. קרלסון השתתף בשיעורי אמנות בערב בליגת הסטודנטים לאמנות של באפלו, ניו יורק. שם קיבל הדרכה מלוציוס וולקוט היצ'קוק, תלמיד לשעבר באקדמיה קולרוסי בפריז ובליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק.

קרלסון זכה במלגה ב-1903 או 1904 כדי ללמוד אצל לאבל בירג' הריסון במושבה בירדקליף בוודסטוק, ניו יורק. קרלסון החל להציג עבודות בתערוכות לאומיות כמו של המכון לאמנות של שיקגו בשנת 1905. מתקופה זו ואילך, הוא שמר על רצף תערוכות פעיל והגיש עבודות במגוון מדיות ובהצלחה מיוחדת בצבעי מים ושמן. בשנת 1906, בית הספר הקיץ של ליגת סטודנטים לאמנות העניק לקרלסון את המלגה השלישית שלו ללימוד ציור נוף. קרלסון הפך למומחה בסצינות חורף וקיבל מינוי כעוזר הוראה בוודסטוק ב-1908.

### קריירה

ב-1911 הוא זכה בפרס החשוב הראשון שלו בתערוכה השוודית-אמריקאית בשיקגו, כאשר נבחר לחברות באקדמיה הלאומית לעיצוב. זמן קצר לאחר מכן, הוא מונה על ידי ליגת הסטודנטים לאמנות למנהל בית הספר לציור נוף בוודסטוק. בשנת 1912 העניק לו מועדון סלמגונדי את פרס וז'ין לצבעי מים, וכן את פרס איזידור הראשון. בשנה שלאחר מכן זכה קרלסון במדליית כסף מאגודת האמנים של וושינגטון.

קרלסון זכה במדליית כסף בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק של 1915. הוענק לו פרס קרנגי ופרס אלטמן על ידי האקדמיה הלאומית לעיצוב ב-1918, ובשנה שלאחר מכן התפטר מתפקידו כמנהל בית הספר לציור נוף וודסטוק.

בשנת 1920 החל קרלסון ללמד במהלך חודשי הקיץ באקדמיה לאמנות ברודמור בקולורדו ספרינגס, קולורדו. קרלסון ייסד את בית הספר לציור נוף ג'ון פ. קרלסון בוודסטוק בשנת 1922. שלוש שנים מאוחר יותר, האמן נבחר לחבר מלא באקדמיה הלאומית לעיצוב.

בשנת 1928 פרסם קרלסון ספר הדרכה בשם ״עקרונות יסוד של ציורי נוף״. הספר הודפס מחדש ב-1953, 1958, 1970 ו-1973. מהדורות עדכניות יותר נקראו המדריך של Carlson לציור נוף.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון פביאן קרלסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Swedish-American Works from the Hillstrom Collection - John F. Carlson (Swedish-American, 1874-1945), www.tfaoi.org
2. ↑  *Artist Biographies* (David Cook Galleries, LLC)
3. ↑  Carlson, John F. (R. H. Love Galleries of Chicago), www.rhlovegalleries.com
4. ↑  John F. Carlson, N.A. 1874-1945: Paintings of Colorado, Canadian and Smoky Mountains : Exhibition III from May 11, 1982 (Vose Galleries of Boston, Inc. Boston, MA: 1982
5. ↑  Antiques & Fine Art - John Fabian Carlson - Biography, www.antiquesandfineart.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 8418 9082
* LCCN: n87832754
* RKD: 15433
* SNAC: w61r8s08
* SUDOC: 075535289
* ULAN: 500027245
* VIAF: 3993797
* WorldCat: lccn-n87832754

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ון פביאן קרלסון"**.
**וו צ'י קונג** (בוייטנאמית: **Võ Chí Công**;‏ 7 באוגוסט 1912 – 8 בספטמבר 2011) היה פוליטיקאי קומוניסט וייטנאמי שכיהן כנשיא וייטנאם בשנים 1987–1992. וו כיהן גם כסגן מנהיג הוייטקונג משנת 1962 ועד נפילת דרום וייטנאם ואיחוד וייטנאם בשנת 1976. כיהן כשר החקלאות בשנים 1977–1979.

ביוגרפיה
--------

וו נולד בשנת 1912 בהודו-סין, בשטח המשויך כיום לאינדונזיה להורים שהפכן מאוחר יותר לקומוניסטים. וו אימץ עמדות פטריוטיות בגיל צעיר וכבר בשנת 1930 החל בפעילות פוליטית ואנטי קולוניאליסטית. שנת 1935 הצטרף למפלגה הקומוניסטית ולצידו של הו צ'י מין. וו לחם במחתרת כנגד צרפת של וישי בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה והקמתה של צפון וייטנאם וו צבר כוח פוליטי והיה ממקימי הוייטקונג בתחילת שנות ה-60. לאחר פירוק הווייטקונג ואיחוד וייטנאם כמדינה קומוניסטית בשנת 1976, וו קיבל מושב בפוליטביורו. בשנים שלאחר מכן כיהן וו במספר תפקידים ממשלתיים, בהם שר הדייג (1976–1977), שר החקלאות (1977–1978) וסגן ראש הממשלה (1976–1982). בשנת 1987 נבחר להחליף את הנשיא תרונג צ'ין כנשיא המדינה וכיהן בתפקיד זה יותר מחמש שנים.

וו נפטר בגיל 99 בספטמבר 2011. המפלגה הקומוניסטית בווייטנאם העניקה לו הלוויה ממלכתית בטלוויזיה כהוקרה על הקריירה הפוליטית הארוכה שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* וו צ'י קונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12248476w (data)
* GND: 1056133910
* ISNI: 0000 0000 8402 0965
* LCCN: n83009288
* SUDOC: 031228615
* VIAF: 94937720
* WorldCat: lccn-n83009288

 |
מכלית הכימיקלים Golden Nori. ניתן להבחין במערכת הצנרת המורכבת על הסיפון.
**מכלית כימיקלים** היא אוניית צובר מסוג מכלית, שנועדה לנשיאת כימיקלים במטען בתפזורת.

מכליות כימיקלים מפליגות בים בדרך כלל במעמס שבין 5,000 ל-40,000 טון. גודלן קטן בהרבה ממכלית ממוצעת, עקב אופיו המיוחד של המטען והגבלות הגודל של הנמלים שבהם נפרק מטענן.

במכליות כימיקלים קיימים בדרך כלל מספר מכלי מטען נפרדים, המצופים בציפוי מיוחד, כגון צבע אבץ, או שרף. הציפוי נקבע על פי טיב החומר המיועד לאחסון במכל. מכלים המיועדים לחומרים משתכים, כגון חומצה גופרתית, עשויים בדרך כלל מפלדת אל-חלד. בעוד שחומרים "קלים" יותר, כגון שמן חמניות, יכולים להיות מאוחסנים במכלי פלדה רגילה שדופנותיהם מצופות.

במכלי אוניות כימיקלים בנויה בדרך כלל מערכת חימום, כדי לשמור על צמיגות אחידה של החומר. מערכות חימום רבות באוניות כימיקלים מופעלות בקיטור. אוניות כימיקלים חדישות בנויות עם דפנות כפולות, עם מערכת שאיבה וצנרת נפרדת לכל מכל, דבר המאפשר טעינה ופריקה של כל מכל בנפרד ללא סכנה של ערבוב חומרים. אחד ההיבטים החשובים בהפעלת מכלית כימיקלים הוא ניקוי המכלים לאחר פריקתם, כך שלא ייוותרו שרידים מזהמים של חומר בטרם יטען מטען חדש.

רוב מכליות הכימיקלים נבנות במספנות ביפן, בקוריאה הדרומית או בסין. כמו כן קיימות מספנות נוספות הבונות מכליות כימיקלים בטורקיה, באיטליה, בגרמניה ובפולין. שוק מכליות הכימיקלים נשלט על ידי שלוש חברות ספנות: התאגיד הנורווגי-לוקסמבורגי Stolt-Nielsen, חברת הספנות הנורווגית Odfjell, והתאגיד האינדונזי Berlian Laju Tanker.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכלית כימיקלים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284925005171
* LCCN: sh85022893

 |
**לגרדר** (בצרפתית: **Lagardère S.A**), הוא תאגיד רב-לאומי צרפתי העוסק בעיקר בתקשורת ופועל ב-40 מדינות. המטה ממוקם בהרובע השישה-עשר של פריז. החברה הוקמה בשנת 1992 ועסקה במגוון תחומים אך בהדרגה התמקדה בתחום התקשורת. בראש החברה עומד ארנו לגרדר, בנו של מייסד הקבוצה.

היסטוריה
--------

ביסוד החברה עמד לאוי אשט שקנה חנות למכירת ספרים בפריז בשנת 1826. בהמשך הוא הקים הוצאה לאור "אשט". בשנת 1855 הוא החל להוציא לאור Le Journal pour Tous "עיתון לכולם". בשנים 1863–1872 הוא הוציא לאור מילון Dictionnaire de la langue française ב-4 כרכים. בשנת 1946 הוא הוציא לאור ספר דקדוק של אודט ואדואר בלד שעד היום נחבש לספר הטוב בתחום.

בשנת 1945 הוקמה חברת Matra שהתמחה בפיתוחים בתחום תעופה. בשנת 1963 למנכ"ל החברה מונה ז'אן-לוק לגרדר, באותה תקופה החברה כללה כ-1500 עובדים. בשנת 1981 הוא רכש את הוצאת האור "אשט". בשנת 1988 הקבוצה רכשה Grolier, חברה אמריקאית שהתמחה בתחום אנציקלופדיות. בשנת 1992 לאחר רה-ארגון משמעותי שנמשך כשנה הוקמה חברה Lagardère group. ז'אן-לוק לגרדר החליט להתמקד בתחום טלוויזיה ורכש מסילביו ברלוסקוני זכויות לערוץ La Cinq.

החל משנת 1994 הקבוצה החליטה להתמקד בתחום התקשורת. בשנת 1998] הוקמה Hachette Multimedia. בשנת 2000 נחתם הסכם שיתוף פעולה עם דויטשה טלקום לאספקת שרותי אינטרנט. בשנת 1997 נרכשה תחנת רדיו Europe 1.

בשנת 2003 בעקבות פטירת מייסד החברה השליטה עברה לבנו ארנו לגרדר. בשנת 2011 החברה החלטה למכור את 102 ירחונים שהיו בבעלותה לחברת Hearst Corporation תמורת 651 יורו. העסקה כללה זכויות לירחון Elle תמורת תשלומים שנתיים.

בשנים אחרונות התאגיד רכש מספר הוצאות לאור באירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לגרדר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לגרדר
* לגרדר, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb125288287 (data)
* ISNI: 0000 0000 8794 3191
* SUDOC: 033916063
* VIAF: 154971798
* WorldCat: viaf-154971798

 |
ד"ר הרב **שלמה רנשבורג** (בהונגרית: **Ranschburg Salamon**; לוז'ה, 26 באפריל 1816 – גיור, 1 בינואר 1895) היה רב, דוקטור לפילוסופיה, רבה של העיר גיור בהונגריה. אביהם של המוציא לאור ויקטור רנשבורג, ושל פאל רנשבורג, רופא.

ביוגרפיה
--------

שלמה רנשבורג נולד בלוז'ה שבצ'כיה במשפחת רבנים ותיקה. שם היה לאביו שמואל רנשבורג בית מדרש לתלמוד. אמו הייתה אווה שייר. שלמה רנשבורג למד בפראג פילוסופיה, משפטים ומתמטיקה גבוהה שם קיבל את הדוקטרט ובשנת 1855 סמיכה לרבנות. הוא קרא מחדש בשפת המקור את הומרוס בגיל 60, העריך את הסופר האהוב עליו טקיטוס, ודיבר צרפתית ואנגלית (בנוסף לגרמנית ולהונגרית). בשנת 1853 קיבל תפקיד של סגן רב בלאן פטשאו (בוהמיה); עם קבלת הסמיכה לרבנות הפך ב-25 בפברואר 1855 לרב של קהילת גיור, וכיהן בתפקידו במשך 40 שנה עד מותו. אשתו הייתה אסתר (אמילי) רנשבורג (בתם של אברהם ברל ושל אליזבת, אווה הירש). נולדו להם עשרה ילדים מהם שמונה הגיעו לבגרות.

הוא הפך את הידע הרב שלו בתלמוד לאנציקלופדיה של כל מה שהתלמוד כולל בכל מקצוע מדעי, (עם הערות ביקורתיות שלו), בסדר אלפביתי; מתוך עבודה זו נותרו 400 גליונות כמורשתו הספרותית, שכוללים שמונה עשר מספרי התלמוד. השלמת העבודה נעצרה על ידי מותו.

לקריאה נוספת
------------

* Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái XI. (Popeszku–Rybay). Budapest: Hornyánszky. 1906. (חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים)
* ביוגרפיה של שלמה רנשבור ב-Arcanum
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. הרב שלמה רנשבורג
* לקסיקון ביוגרפי של העיר גיור. Ed. Frigyes Grábics, Sándor Domonkos Horváth, Ferenc Kucska. גיור, ספריה עירונית גיור, 1999.
* לקסיקון ביוגרפי של גיור. 2 Ed. Frigyes Grábics, Sándor Domonkos Horváth, Ferenc Kucska. גיור, ספרייה עירונית על שם ארז'בט גלגוצי, 2003.
* שלמה רנשבורג, באתר GENI
* שלמה רנשבורג
* משפחת שלמה רנשבורג לרבות ילדיהם (בהונגרית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1058559559
* VIAF: 310690955
* WorldCat: viaf-310690955

 |
**הנהר וואי** (באנגלית: **River Wye**, בוולשית: **Afon Gwy**) הוא נהר הזורם בדרום-מזרח ויילס. באורך של כ-250 ק"מ, הוואי הוא הנהר הרביעי באורכו בבריטניה וברובו הוא מהווה את הגבול הדרומי בין ויילס לאנגליה.

מוצא הנהר הוא ברכס הרי קמבריה, משם הוא ממשיך וזורם לכיוון דרום-מזרח. לאחר שהנהר עובר במסלולו את ריידר וניוברדג'-און-הוואי, הוא משנה את מסלולו לכיוון צפון-מזרח סמוך לחלק הצפוני של הפארק הלאומי ברקון ביקונס, לאחר שהוא עובר דרך היי-און-וואי הוא עובר לאורך ובעצם מהווה את הגבול בין אנגליה לוויילס במסלול מזרחי. לאחר שהוואי עובר את העיר הרפורד הוא משנה שוב את מסלולו לכיוון דרום במסלול מתעקל העובר דרך עמק הוואי (התחתון), הוא עובר דרך העיר מונמות' ולבסוף מתחבר לשפך נהר הסוורן בצ'פסטו לא רחוק מתעלת בריסטול.

עמק הוואי, בחלקו הדרומי של הנהר, כולל מספר רב של אזורי טיול ואתרי תיירות ומוגדר כאזור יופי טבעי יוצא דופן (AONB), כאשר חלקו המזרחי באנגליה והמערבי בוויילס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וואי** בוויקישיתוף
* וואי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529630905171
* BnF: cb160493344 (data)
* LCCN: sh85148701
* SUDOC: 13735035X
* VIAF: 315149457
* WorldCat: viaf-315149457

 |