recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ההפך** הוא סרט טלוויזיה שעלה לראשונה בערוץ הראשון בשנת 2015 בבימויו של עמיחי גרינברג, איתמר רוטשילד, קרן ברגר ורני בלייר בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי עמיחי גרינברג והוא מבוסס על הספר "ההפך" של אחיו, יהושע גרינברג.

הסרט מדבר על סיפור אהבה טראגי בין בחור ישיבה רוחני לנערה חולת סרטן, המנהלים רומן בלתי אפשרי, הבוחן את גבולות האהבה, האמונה והמסירות האנושית. הקשר מתחיל כתמיכה רוחנית, ולא כרומן אסור. גבולות ההלכה וההתמודדות עימם, יוצרים עולם בעל סתירות, דרכו בוחן בחור הישיבה מחדש את עצמו ואת עולם ההלכה בו הוא חי.

העלילה מסופרת מנקודת מבט רטרואקטיבית של בחור הישיבה כעבור 30 שנה כשהוא כבר ראש ישיבה שעדיין מתייסר בנפשו בעקבות הפרשה הזאת.

תקציר העלילה
------------

יוחאי (איתמר רוטשילד) הוא בחור ישיבת "עץ החיים" שמקדיש את רוב זמנו ללימוד תורה, להתבוננות בטבע ולמחשבות על יחסיו עם אלוהים. הוא גם משמש כ"רב" בסניף קרוב של בני עקיבא. יום אחד הוא מוזעק לסניף לטפל בנערה בשם איילת (קרן ברגר) שהתעלפה. הוא מפנה אותה לבית חולים למרות רצונה.

לאחר זמן הוא מגיע לביקור בבית הוריה ונפגש אתה ועם אביה (אוהד שחר). האבא מגלה ליוחאי כי איילת סובלת מסרטן בעצמות עם גרורות ומסרבת לקבל טיפול כימותרפי. הוא מבקש מיוחאי כי יתמוך בה רוחנית כדי שתסכים לטיפול.

יוחאי מהסס אך ראש הישיבה (אילן נוב) מאשר לו זאת מבחינת פיקוח נפש ויוחאי מסכים לבסוף. הוא לוקח את איילת לטיול התבוננות בים המלח ומתחיל בינים דו-שיח פילוסופי על מהות החיים והיחס לאלוהים. איילת מסכימה לקבל טיפול כימותרפי ויוחאי מלווה אותה לכל הטיפולים.

מצבה של איילת משתפר, הסרטן נסוג ואביה אומר לו שנגמר תפקידו. איילת שהתחילה להתאהב ביוחאי כועסת על החלטתו ונפרדת בזעם. יוחאי חוזר לישיבה אך מתקשה בלימודים הוא חושב כל הזמן על איילת ומציץ בחשאי בקטעי הריקוד שהיא רוקדת. לבסוף הוא מבקש סליחה ומחדש את הקשר ביניהם.

הם מוזמנים לביתה של איילת והאב מתנגד לקשר של איילת עם יוחאי שרוצה להיות אברך ולא יוכל לפרנס אותם. ראש הישיבה מתרה בו כי יצטרך לעזוב את הישיבה והפנימייה אך האהבה חזקה מכל. יוחאי עוזב את הישיבה והם שוכרים דירה קטנה ומתנים בה את אהבתם.

לבסוף מגיעה האמא (עלית קרייז) ומודיעה לאיילת כי הסרטן חזר. יוחאי מבקר אותה בבית החולים וממלא את בקשתה האחרונה - לטבול בים המלח.

כעבור 30 שנה יוחאי (רני בלייר) הוא ראש ישיבה. אחד התלמידים מתייעץ איתו בקשר לחברה שעזב לאחר שחלתה וכעת ברצונו להתחתן אתה. יוחאי נזכר שוב באיילת, הוא מגיע לביתה ואביה הזקן מוסר לו מכתב שהשאירה לו בעניין אהבתם. יוחאי הולך לבית הקברות ומתייפח על קברה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| איתמר רוטשילד | יוחאי הצעיר | בחור ישיבה |
| קרן ברגר | איילת לוי |  |
| רני בלייר | יוחאי המבוגר | ראש ישיבה |
| אוהד שחר |  | דן לוי, אבא של איילת |
| עלית קרייז |  | צביה לוי, אמא של איילת |
| נילי צרויה |  | אשתו של יוחאי |
| אילן נוב |  | ראש ישיבה |

קישורים חיצוניים
----------------

* ההפך, באתר יוטיוב
* ההפך, באתר אידיבי
* ההפך, באתר ישראל היום
* ביקורת על הסרט ההפך, באתר "כיפה".
* עמיחי גרינברג מספר על סרטיו העדות וההפך בתוכנית חי בסרט, באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הגבוהים והאדירים** (באנגלית: **The High and the Mighty**) הוא סרט אסונות אמריקאי משנת 1954 בבימויו של ויליאם ולמן עם ג'ון ויין בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס על רומן בשם זה מאת ארנסט גאן (אנ') שנת 1953.

המוזיקה נכתבה על ידי דימיטרי טיומקין, שיר הנושא זכה להצלחה עצומה ולביצועים רבים. נכתבו לו מילים והשיר היה שבועות רבים בראש מצעד הפזמונים. בסרט שורק אותו ג'ון ויין לאורך העלילה ולכן הוא כונה גם "שיר השריקה".

פרסים
-----

דימטרי טיומקין זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.

ג'ן סטרלינג וקלייר טרבור היו מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. סטרלינג זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.

ויליאם ולמן היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.

רלף דוסון היה מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.

תקציר העלילה
------------

בנמל התעופה בהונולולו, עומדת לצאת טיסה מטוס דאגלס DC-4 לסן פרנסיסקו. בטיסה 17 נוסעים ו-5 אנשי צוות. הקברניט הראשי הוא ג'ון סאליבן (רוברט סטאק) הקצין הראשון הוא דן תורן (ג'ון ויין). תורן הוא טייס מבוגר ועתיר ניסיון. באחת הטיסות התרסק המטוס, אשתו ובנו נהרגו והוא נפצע קשה ונשאר עם צליעה קבועה. המחשבות על התאונה רודפות אחריו כל הזמן.

הדיילת (דו אבדון) מקבלת את הנוסעים זוגות ובודדים ולכל אחד יש סיפור ובעיות שונות.

אד ג'וזף (פיל האריס) ואשתו (אן דורן) הם זוג שחזר מחופשה בהוואי שהייתה רצופה תקלות אבל הם לקחו הכל בקלות.

סאלי מק'י (ג'ן סטרלינג) טסה בחששות כבדים לפגוש גבר שהתאהב בתמונתה לפני שנים כשהייתה מלכת יופי. היא חוששת מתגובתו שיראה שאינה יפה כמו בתמונה.

מיי הולסט (קלייר טרבור) היא שחקנית לשעבר. היא מתיישבת ליד קן צ'לד (דייוויד בריאן) החרד מהטיסה ומעודדת אותו. אחד הנוסעים, המפרי אגניו (סידני בלקמר) חושד בצילד שהוא בוגד עם אשתו ומאיים עליו באקדח שנלקח ממנו על ידי הנוסעים.

המטוס מתחיל לרטוט והצוות מבחין בדליקה באחד המנועים. הם מצליחים לכבות אותה אבל המנוע מושבת ונגרמת זרימת דלק קשה.

תורן מודיע לנוסעים המבוהלים כי כנראה לא יוכלו להגיע לסן פרנסיסקו והם יצטרכו להנחית את המטוס בים. סירות של משמר החופים של ארצות הברית ימתינו להם במקום וימשו אותם מהים. בינתיים הוא מבקש מהנוסעים להשליך את כל חפציהם לים כדי לחסוך בדלק. כל הנוסעים משתפים פעולה, מוסרים לו את המזוודות. הוא פותח את דלת המטוס כשאחד הנוסעים תומך בו, ומשליך הכל לים.

תורן מחליט בהתייעצות עם הנווט וילבי (ואלי בראון) שהם יוכלו לנחות בסן פרנסיסקו. הקברניט הנפחד מחליט בכל זאת לבצע נחיתה בים אבל תורן סוטר לו והוא מתאושש ומסכים להנחית את המטוס ביעדו בהדרכת תורן.

בשדה התעופה בסן פרנסיסקו מכינים לנחיתת אונס אבל המטוס נוחת ללא פגע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגבוהים והאדירים** בוויקישיתוף

* "הגבוהים והאדירים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הגבוהים והאדירים", באתר נטפליקס
* "הגבוהים והאדירים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הגבוהים והאדירים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הגבוהים והאדירים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "הגבוהים והאדירים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לגבוהים והאדירים, באתר יוטיוב
* הגבוהים והאדירים, באתר TCM
* שיר הנושא מתוך הגבוהים והאדירים, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 163f76aa-71ab-4e1d-ab33-7aab876a30bc

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הוסטל** (באנגלית: **Hostel**) הוא סרט אימה שיצא בשנת 2005, והוא הסרט השני של אלי רות' כתסריטאי וכבמאי. במספר מדינות, ובכללן ישראל, הוגבל הסרט לצפיית בני 18 ומעלה, בשל תכנים שאינם נחשבים ראויים לצפיית קטינים (מין, אלימות קיצונית ושימוש בסמים). לדברי רות ההשראה לתסריט באה מדיווח שקרא על אב תאילנדי שמכר את בני משפחתו לארגוני פשע עבור כסף, וכי אירופאים ואמריקאים שילמו 10,000 דולר להוציאם להורג.

ב-2007 יצא לאקרנים סרט המשך, "הוסטל: חלק 2". שנכתב ובוים על ידי אלי רות והופק על ידי בועז יכין.

ב-2012 יצא "הוסטל: חלק 3", שבניגוד לקודמיו, צולם בדטרויט שבארצות הברית. אלי רות סירב בתחילה לקחת חלק בפרויקט, אך לבסוף קיבל על עצמו את תפקיד המפיק. הסרט יצא ישירות ל-DVD.

עלילה
-----

פקסטון וג'וש הם שני חברים מארצות הברית, שיצאו לטיול תרמילאים ברחבי אירופה. בטיול הם פוגשים את אולי, תרמילאי מאיסלנד, ושלושתם תרים אחר נערות לבלות עימן. באמסטרדם הם פוגשים את אלכסיי, רוסי שמספר להם שבסלובקיה הצלחתם עם הנערות המקומיות מובטחת. הם נוסעים לסלובקיה, שם הם פוגשים את נטליה וסבטלנה. בלילה הראשון אולי נעלם, פקסטון וג'וש מניחים שהוא נטש אותם וחזר לאיסלנד, כאשר למעשה הוא נלקח למפעל בו פסיכופתים בעלי אמצעים רוכשים את הזכות לענות למוות בני אדם, תיירים או מקומיים. לאחר מכן נטליה מסממת את ג'וש וגם הוא נלקח, ומוצא שם את מותו. פקסטון, כשלא מוצא את חברו ג'וש, מתעמת עם נטליה והיא לוקחת אותו למפעל, שם גם הוא נלכד. לאחר שכורתים שתיים מאצבעות ידו, מצליח פקסטון לברוח ומציל גם את איקאנה, בחורה נוספת שהייתה בשבי, והורג את המענה שלה. בדרכם פקסטון דורס את אלכסיי שסיפר להם על הבחורות בסלובקיה ואת שתי הבנות שפיתו אותם. לאחר שברחו משוביהם, הם מגיעים לתחנת רכבת, שם איקאנה רואה שפניה הושחתו במפעל, קופצת אל המסילה ומתאבדת, ואילו פקסטון בורח. בדרך הוא מזהה את ההולנדי שקנה ורצח את ג'וש, ופקסטון מחליט לנקום בו בדרך מיוחדת. הוא עוקב אחריו לשירותים שם הוא כורת שתיים מאצבעותיו, כפי שעשו לו, ורוצח אותו על ידי שיסוף גרונו.

שחקנים
------

* ג'יי הרננדז – פקסטון
* דרק ריצ'רדסון – ג'וש
* איית'ור גאג'ונסון – אולי
* ברברה נדליקובה – נטליה
* ג'ניפר לים – קאנה

המחלוקת שנוצרה בעקבות הסרט
--------------------------

עוד לפני יציאתו לאקרנים, קיבל הסרט תלונות רבות מסלובקיה ומצ'כיה, שמתוארות בסרט. בכירים בסלובקיה הסתייגו מהדרך שבה הוצגה ארצם בסרט כמדינה לא מפותחת ולא מתורבתת, שבה שיעורי הפשיעה והזנות כה גבוהים. הם חששו שהסרט יפגע במוניטין של ארצם ובתיירות אליה, משום שתיירים יחשבו שהיא מדינה מסוכנת. במאי הסרט, רות', הוזמן לסלובקיה על ידי לשכת התיירות הסלובקית על מנת לסתור את הדימוי של המדינה כפי שהוצג בסרט.

ראו גם
------

* קדחת הבקתה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הוסטל

* "הוסטל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "הוסטל", באתר נטפליקס

* "הוסטל", באתר AllMovie (באנגלית)

* "הוסטל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "הוסטל", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "הוסטל", באתר Metacritic (באנגלית)

* "הוסטל", באתר אידיבי

* "הוסטל", באתר Hulu סרטים (באנגלית)

* "הוסטל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Timeout London, 'Hostel' - Eli Roth Q&A, March 19th 2006
2. ↑  IMDb.com, Slovakia Outraged by 'Hostel', February 28th 2006
**החיים הנסתרים של שייקה אופיר** (באנגלית: **Shai K**) הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2019, שכתב ביים והפיק ארי דוידוביץ'. הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו לראשונה ב-2019.

תקציר העלילה
------------

הסרט משלב בין קטעים המתארים את הצלחתו של שייקה אופיר, שהפך לאבי ההומור הישראלי ולאיקון תרבות, על רקע סיפורה התרבותי של ישראל בשנות ה-60, ה-70 וה-80, עם עדויות על סיפורו המשפחתי המורכב. הסיפור המשפחתי כולל עדויות של:

* אוהלה הלוי, אשתו הראשונה של אופיר, המספרת את סיפור אהבתם, ביומן קולי שערכה בערוב ימיה,
* בתו הבכורה, עתליה אופיר, שננטשה על ידו בניו יורק כשהייתה בת 7, ומספרת על משפחתו הראשונה ואת סיפור חייו ומותו של אחיה, אלעד אופיר.
* אשתו השנייה ואלמנתו, לידיה, ובתם, השחקנית קארין אופיר, המספרים על משפחתו השנייה.

וכן סרטוני סופר 8 משפחתיים. 

הקטעים על הקריירה של אופיר כוללים קטעי במה וקולנוע, בין השאר, מתוך "השוטר אזולאי" בכיכובו של אופיר, וקטעי ארכיון שמוצגים לראשונה בסרט.

משתתפים
-------

לידיה אופיר, טלי אופיר, קארין אופיר, רבקה קרמר, גדי יגיל, נעמי פולני, מיה זיו, מרלין וניג, שמעון גולדשטיין, ישראל גוריון, שושיק שני, דרור קרן, עדנה גורן, יונתן גת, שייקה לוי, גברי בנאי, נירה גל, יעקב בן הרצל, דני רווה, ניצה שאול, דורון כוכבי ודורון שפר.

הפקה
----

הסרט הופק בידי היפרמדיה, עבור yes דוקו, בתמיכת קרן רבינוביץ לאמנויות - פרויקט קולנוע, והמיזם המשותף של קרן גשר-אביחי-מיימונידס. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה במסגרת התחרות הישראלית בפסטיבל דוקאביב לקולנוע דוקומנטרי, ב-24 במאי 2019. הסרט מוקדש ללידיה אופיר, שהלכה לעולמה בשנת 2018.

הסרט הופץ בישראל בידי רשת בתי קולנוע לב, בה הוקרן ברחבי ישראל במשך 10 שבועות ברציפות.

קישורים חיצוניים
----------------

* "החיים הנסתרים של שייקה אופיר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "החיים הנסתרים של שייקה אופיר", קדימון הסרט באתר YouTube
* אתר הסרט "החיים הנסתרים של שייקה אופיר"
* "ביקורת סרט: החיים הנסתרים של שייקה אופיר", באתר Saloona
* "המשפחה הסודית של שייקה אופיר", כתבת אולפן שישי
* "סרט מפואר על אדם מפואר", ביקורת קולנוע בראש צלול
* רותה קופפר, "תפקיד חייו: החיים הסודיים של שייקה אופיר", באתר כלכליסט, 2 בספטמבר 2019
* שייקה: החיים הנסתרים של שייקה אופיר", ביקורת בבלוג Film Castel
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מכתבים לאמריקה** הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של חנן פלד, שיצא לאקרנים בשנת 2006.

תקציר העלילה
------------

עלילת הסרט מתרחשת בתל אביב בשנת 1962. חיליק וולדמן (עידו פורט) בן ה-10 ואחיו גדלים עם הורים ניצולי השואה, שכל אחד מהם איבד את בן זוגו וילדיו הקודמים בשואה. הגעגועים למתים מערערים את יחסי ההורים והילדים חיים בחשש מתמיד מהתפרקות המשפחה.

באחד הימים, מוישה (רמי הויברגר), אביו של חיליק, חושד שג'ק וולדמן, יועצו של נשיא ארצות הברית המצולם בעיתון, הוא בנו, יענקל, שמוישה היה סבור שנרצח. מוישה כותב לו מכתב ומתחיל בסידורים לנסיעה לארצות הברית לשם פגישתו. שותפו של מוישה לעסק, פרויקה (דב גליקמן), מעודד את מוישה להאמין שיענקל חי ולהמשיך ולהתכונן לנסיעה, וזאת במטרה שהוצאות הנסיעה יצריכו את מוישה למכור לו את חלקו בעסק.

הזמן חולף וככל שהתשובה מג'ק וולדמן מתבוששת לבוא, נעכר מצב רוחו של מוישה וגם יחסיו עם בני משפחתו. מוישה מאיים לעזוב את הבית ולהתאבד. חיליק, שחושש לאביו מזייף מכתב תשובה אך מכתב זה רק מסבך את המצב.

שחקנים
------

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
| רמי הויברגר | מוישה (משה) |
| יבגניה דודינה | רבקה |
| עידו פורט | חיליק |
| רועי מאייר | יונתן |
| אלה ארמוני | נירית |
| אוולין קפלון | רוזקה |
| דב גליקמן | פרויקה |
| גדי פור | זקס |
| אסתי סבידנסקי | בתיה |
| נטע הבר | חנהל'ה |
| אלי גורנשטיין | מנהל בית הספר |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מכתבים לאמריקה

* "מכתבים לאמריקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "מכתבים לאמריקה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "מכתבים לאמריקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "מכתבים לאמריקה", באתר ספר הקולנוע הישראלי

* "מכתבים לאמריקה", באתר אידיבי

* "מכתבים לאמריקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* "מכתבים לאמריקה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* "מכתבים לאמריקה" באתר קרן הקולנוע הישראלי
* "מכתבים לאמריקה" באתר "סרט"

ליאת שטייר-לבני, שתי פנים במראה – ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי 1945 - 2008, ירושלים: הוצאת מאגנס – אשכולות, 2009, 189-193.
**יער לביא** הוא יער השוכן בסמוך לקיבוץ לביא ולמחלף גולני שבגליל התחתון. שטח היער הוא כ-3,000 דונם, והוא ננטע במהלך שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי הקרן הקיימת לישראל. בשנותיו הראשונות ננטעו ביער עצי מחט, בעיקר אורן ירושלים וברוש מצוי, ובשולי הגבעות ניטעו גם אקליפטוסים. חורף 1991-1992 פגע רבות ביער, ובשנים 2013–2017 הוא שוקם.

כיום העצים הנפוצים ביער הם מהחורש הים-תיכוני: אלון התבור, אלה אטלנטית, חרוב מצוי, כליל החורש ושיזף מצוי.

ביער נותר בית הקברות של הכפר הערבי לוביה, שהיה במקום עד פינויו במלחמת העצמאות ביולי 1948. לאחר המלחמה נותרו ביער עצי הזית של הכפר. על פי המסורת הדרוזית, נקברו בבית הקברות החכמים הדרוזים מהמאה ה-11 אבו אל-דרע ג'ושן ואבו אל-לקא ת'אבת. היער חולש גם על אזור היישוב לביא מימי המשנה והתלמוד.

כיום (נכון ל-2023) פועל ביער מרכז חינוכי של קק"ל, אשר הוקם ב-1978, וכולל אכסניה ומרכזי לימוד. ישנם ביער שלושה חניונים: חניון לביא, חניון פלוגת הסיור 288 וחניון דרום אפריקה. בפברואר 2022 הוצע על ידי מועצה אזורית הגליל התחתון להקים מכינה קדם-צבאית מעורבת ביער.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שביליסט, יער לביא: חניונים, מסלול ודרכי הגעה, באתר שביליסט, ‏9 באפריל 2022
2. ↑  טיול ביער לביא, באתר קרן קיימת לישראל
3. ↑  מרכז שדה ויער לביא, באתר קרן קיימת לישראל
4. ↑  יער לביא, באתר קרן קיימת לישראל
5. ↑  מגעים להקמת מכינה קדם צבאית ביער לביא בגליל התחתון, באתר mynetafula, ‏13 בפברואר 2022
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**החרטות של מיס אוסטן** (באנגלית: **Miss Austen Regrets**) הוא סרט טלוויזיה בריטי בהפקת ה-BBC. הסרט מבוסס על שנות חייה האחרונות של הסופרת ג'יין אוסטן, כשהיא מביטה אחורה על חייה, ועוזרת לאחייניתה האהובה פאני למצוא חתן. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-3 בפברואר 2008 ברשת הטלוויזיה הציבורית PBS כחלק מסדרת סרטי דרמה של "עונת ג'יין אוסטן". בבריטניה הוא שודר ב-1 BBC ב-27 באפריל 2008. התסריט מבוסס על מכתביה של אוסטן, ועל אירועים שונים בחייה.

תקציר עלילה
-----------

הסרט פותח בסצנה בה האריס ביג-ויתר, בעל אחוזת מנידאון, מציע נישואים לג'יין אוסטן והיא מסכימה להתחתן איתו. למחרת היא משנה את דעתה ודוחה את הצעת הנישואים.

שתים עשרה שנה אחר כך, ג'יין אוסטן עדיין רווקה וחיה בהמפשייר עם אמה ואחותה. היא מוזמנת להתארח אצל אחיה אדוארד בקנט, שם אחייניתה פאני, המתלבטת אם להענות לחיזוריו של מר פלאמפטרי, מבקשת את עצתה. השתיים משוחחות על אהבה ונישואים. פאני מנסה לשמוע מדודתה האם היה לה סיפור אהבה, וג'יין מספרת לה על הרומן הקצר שהיה לה עם טום לפרוי, ועל הפרידה ממנו. היא מדגישה שהיא סבלה מכך רק זמן קצר. בתקופה זו היא כותבת את ספרה "אמה".

ג'יין חוזרת לביתה בהמפשייר ומתחילה לכתוב את "הטיית לב". ב-1815 היא נוסעת ללונדון ומתגוררת בביתו של אחיה הנרי, העוסק בהוצאה לאור של ספריה. כשהנרי נופל למשכב, ג'יין מוצאת רופא, והוא מרבה לבקר בביתו של הנרי ומתיידד עם ג'יין. בלונדון היא מקבלת הזמנה לבקר בארמונו של הנסיך העוצר, ונפגשת עם הספרן שלו שמציע לה נושאים לכתיבת הרומן הבא שלה. 

שוב בביתה שהמפשייר ג'יין ממשיכה בכתיבת "הטיית לב". היא חשה ברע, ומנסה להסתיר זאת מבני משפחתה. הנרי פושט רגל ומפסיד את כל רכושו, וגם אדוארד מפסיד כסף רב. אמם מאשימה את ג'יין במצבם הכלכלי הקשה, כיוון שסרבה להצעת נישואים מאדם עשיר.

הסרט מסתיים אחרי מותה של ג'יין עם נישואיה של פאני. פאני רואה את קסנדרה כשהיא שורפת את המכתבים שכתבה ג'יין.

צוות השחקנים
------------

* אוליביה ויליאמס - ג'יין אוסטן
* אימוג'ן פוטס - פאני אוסטן נייט
* גרטה סקאקי - קסנדרה אוסטן
* יו בונוויל - הכומר ברוק ברידג'ס
* אדריאן אדמונדסון - הנרי אוסטן
* ג'ק יוסטון - צ'ארלס היידן
* פילידה לאו - מרת אוסטן
* פיפ טורנס - אדוארד אוסטן-נייט
* טום הידלסטון - ג'ון פלאמפטרי
* ג'ייסון ווטקינס - הכומר קלארק

ראו גם
------

* ג'יין אוסטן בתרבות הפופולרית

קישורים חיצוניים
----------------

* "החרטות של מיס אוסטן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "החרטות של מיס אוסטן", באתר נטפליקס
* "החרטות של מיס אוסטן", באתר AllMovie (באנגלית)
* "החרטות של מיס אוסטן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "החרטות של מיס אוסטן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* על הסרט באתר ה-BBC
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

***מלחמה פרטית*** היא דרמה ביוגרפית אמריקנית משנת 2018 בבימויו של מתיו היינמן, בכיכובה של רוזמונד פייק בתפקיד העיתונאית מארי קולווין.

הסרט מבוסס על מאמר משנת 2012 "המלחמה הפרטית של מארי קולווין" בכתב העת Vanity Fair.

הסרט נכתב על ידי אראש אמל ומשתתפים בו ג'יימי דורנן, טום הולנדר וסטנלי טוצ'י. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2018 והופץ בארצות הברית ב-2 בנובמבר 2018.

בפסטיבל גלובוס הזהב ה -76 היה מועמד לפרס השחקנית הטובה ביותר ולפרס על השיר המקורי הטוב ביותר ("רקוויאם למלחמה פרטית"). הבמאי מתיו היינמן היה מועמד לפרס על בימוי ראשון לסרט באורך מלא.

עלילה
-----

מארי קולווין היא עיתונאית אמריקאית צעירה בעיתון סאנדיי טיימס ונשלחת למדינות המסוכנות ביותר כדי לתעד את מלחמות האזרחים שלהן.

בשנת 2001, בעת שסיקרה את הנמרים הטמיליים קולווין וצוותה נתקלו במארב של צבא סרי לנקה. היא ניסתה לסמן ליורים שהיא עיתונאית ותוך כדי כך נפצעה ממקלע אר.פי.ג'י ואיבדה את עינה השמאלית. לאחר מכן, קולווין נהגה לחבוש רטייה על העין.

גם לאחר שאובחנה כנפגעת הפרעת דחק פוסט-טראומטית קולווין המשיכה לסקר אירועים חדשים, למרות התנגדות הבוס שלה, שון רייאן. ב-2012 קולווין יוצאת לסוריה כדי לכתוב על העיר חומס.

קולווין וצלם המלחמה פול קונרוי נקלעים לאזור מגורים שנתון תחת אש צולבת. הם מסקרים את המצב החמור, מדווחים לעולם באמצעות רשתות שידור רבות על הפגיעה האנושה באזרחים. לאחר מכן פול הפצוע מתעורר למצוא את קולווין ועיתונאי נוסף שנהרגו מההפצצות.

הסרט מסתיים בתמונות של העיר ההרוסה. ואחריהן מוקרן ריאיון עם מארי קולווין האמיתית שאומרת "לעולם לא תגיעי לאן שאת הולכת אם תכנעי לפחד."

שחקנים
------

* רוזמונד פייק – מארי קולווין
* ג'יימי דורנן – פול קונרוי
* סטנלי טוצ'י – טוני שו
* טום הולנדר – שון ראיין, עורך החוץ של סאנדיי טיימס והבוס של מארי
* קורי ג'ונסון – נורם קובורן, צלם נוסף
* פיי מרסיי – קייט ריצ'רדסון
* ניקי אמוקה-בירד – ריטה ויליאמס, ידידתה של מארי
* פאדי אלסייד – מוראד

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלחמה פרטית
* מלחמה פרטית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* "מלחמה פרטית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "מלחמה פרטית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "מלחמה פרטית", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "מלחמה פרטית", באתר Metacritic (באנגלית)

* "מלחמה פרטית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אתר למנויים בלבד אורי קליין, זה בדיוק הסרט שמתאים לימים של פייק ניוז, באתר הארץ, 16 במאי 2019
* שמוליק דובדבני, ביקורת סרט - "מלחמה פרטית": צדקנות מערבית מצקצקת ותו לא, באתר ynet, 23 במאי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  MARIE COLVIN’S PRIVATE WAR

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 9529157416846516710004
* WorldCat (עם VIAF): 9529157416846516710004

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**החותנת בירח הדבש** (באנגלית: **The Mating Season**) הוא סרט קומדיה אמריקאי בשחור-לבן מסוגת דרמה קומית משנת 1951 בבימויו של מיצ'ל לייסן, עם תלמה ריטר, ג'ון לונד, ג'ין טירני ומרים הופקינס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על המחזה "מגי" של סיזאר דאן. זאת קומדית טעויות על אישה ממעמד חברתי בינוני המנסה לשמור על נישואיו של בנה לאשה ממעמד חברתי גבוה, על ידי התחזותה לעוזרת בית של הזוג.

תלמה ריטר הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע וזכתה בפרס Golden Laurel לשחקנית הקומית הטובה ביותר.

מיצ'ל לייסן זכה בפרס דב הברונזה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.

תקציר העלילה
------------

אלן מקנולטי (תלמה ריטר) יש דוכן המבורגרים בניו ג'רזי שבגלל חובות לבנק היא נאלצת לסגור אותו. בנה ואל (ג'ון לונד) הוא עובד בכיר בחברת קלינגר באוהיו אותה מנהלים מר קלינגר האב (לארי קיטינג) ובנו (ג'יימס לורימר). ג'ון הוא בחור נאה והפקידה בטסי דונלדסון (ג'ן סטרלינג) מאוהבת בו.

קלינגר הבן מחזור אחרי אשת החברה מגי קרלטון (ג'ין טירני) אך היא דוחה אותו. ג'ון מתבקש לסייע למגי שנתקעה עם הרכב על צוק. הוא מחלץ אותה והם מתאהבים ומחליטים להינשא.

אלן מחליטה להגיע לבית הזוג אך לפני כן היא שוכרת חדר במלון מוצאת עבודה זמנית ובכסף קונה כובע ובגדים מתאימים והולכת לפגוש את הזוג הנשוי הטרי.

מגי לא מצליחה בעבודות הבית וגם אינה יודעת לבשל. היא מתקשרת לסוכנות עוזרות בית וכאשר מגיעה אלן היא חושבת אותה לעוזרת. אלן חושבת במהירות ומחליטה שכדאי לה לעבוד שם כעוזרת. מגי מתכננת מסיבה לעובדי החברה ואלן עושה את כל הבישולים. באמצע המסיבה מגלה ג'ון להפתעתו כי העוזרת היא אמו. כולם מרוצים מהמסיבה כולל מר קלינגר שאלן מטפלת בו לאחר שהתלכלך מהאוכל.

אלן מחליטה להישאר שם למורת רוחו של ג'ון. היא מתבקשת לטפל במר קלינגר שחלה והוא מתחיל לאהוד אותה. היחסים בין ג'ון ומגי מתערערים לאחר שמגיעה לשם אמה פראן (מרים הופקינס) - סנובית שמתעבת את המשרתת אלן ולא סובלת את ג'ון.

חברת קלינגר אמורה לזכות במכרז גדול מחברת ויליאמסון אבל בפגישה מעליבה מגי את גב' ויליאמסון (קורה וית'רספון) וג'ון כופה עליה לבקש סליחה כדי לא להפסיד את המכרז.

לבסוף מגלה מגי כי אלן היא למעשה חמותה. היא מתרגזת ורוצה להתגרש ולנסוע למקסיקו ששם חוקי הגירושין קלים יותר. היא עוברת עם אמה למלון מרידיאן שם מקיים מר קלינגר מסיבה. כאשר גב' ויליאמסון פונה לאלן באופן מעליב היא מחזירה לה באותה צורה. זה מוצא חן בעיני מגי שמתפייסת עם ג'ון, ואלן מצטרפת למכוניתו של מר קרינגטון שמחזר אחריה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| תלמה ריטר | אלן מקנולטי |  |
| ג'ין טירני | מגי קרלטון מקנולטי |  |
| ג'ון לונד | ואל מקנולטי |  |
| מרים הופקינס | פראן קרלטון |  |
| ג'ן סטרלינג | בטסי דונלדסון |  |
| לארי קיטינג | ג'ורג' קלינגר האב |  |
| ג'יימס לורימר | ג'ורג' קלינגר הבן |  |
| קורה ות'רספון | גב' ויליאמסון |  |
| מלקולם קין | מר ויליאמסון |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "החותנת בירח הדבש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "החותנת בירח הדבש", באתר נטפליקס
* "החותנת בירח הדבש", באתר AllMovie (באנגלית)
* "החותנת בירח הדבש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החותנת בירח הדבש** בוויקישיתוף
* קדימון לחותנת בירח הבש, באתר יוטיוב
* החותנת בירח הדבש, באתר יוטיוב
* החותנת בירח הדבש, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הדרך לג'נין** (באנגלית: **The Road to Jenin**) הוא סרט דוקומנטרי משנת 2003 בבימויו של פייר רחוב, המתעד בעיקר את ההתמודדות עם הסכסוך במזרח התיכון. הדרך לג'נין הופק כנגד הנרטיב הפלסטיני ביחס לקרב בג'נין בשנת 2002, שהפלסטינים מכנים אותו "טבח ג'נין" (בערבית: مجزرة جنين). סרט זה הוא גם תגובה לסרטו של מוחמד בכרי, ג'נין ג'נין.

רקע
---

 ערך מורחב – **הקרב בג'נין 2002**  

במבצע חומת מגן, נכנס צה"ל לג'נין כדי לטהר אותה ממחבלים. במסגרת המבצע נהרסו עשרות בתים. לטענת הפלסטינים מאות אנשים חפים מפשע נהרגו במבצע ללא סיבה. הפלסטינים טענו שישראל ביצעה טבח בג'נין, טענות שהופרכו מאוחר יותר. הבמאי מוחמד בכרי ביים סרט "תיעודי" בשם ג'נין ג'נין שהתיימר להציג את האמת אודות הקרב בג'נין. בפועל, הסרט היה גדוש בשקרים גסים ועריכות מגמתיות שנועדו להציג את ישראל כטובחת בפלסטינים. כתגובה לג'נין ג'נין וטענות הפלסטינים יצר פייר רחוב את הסרט *הדרך לג'נין*.

תוכן
----

סרטו של רחוב מתחיל זמן קצר לפני התחלת מבצע חומת מגן בג'נין בעקבות הפיגוע במלון פארק בליל הסדר בנתניה, שבו כ-30 אזרחים ישראלים נהרגו ו-140 נפצעו בפיגוע התאבדות. בתגובה לפיגוע ולשני פיגועים נוספים שקדמו לו, פתח צה"ל ב-29 במרץ 2002 במבצע חומת מגן.

לאורך הסרט רחוב מראיין פלסטינים בנושא הקרב בג'נין ומביך אותם כשהוא מפריך את השקרים שלהם. בין השאר הוא מתעד אותם מביימים ובודים סיפורים על פצועים ופשעי מלחמה תוך שהוא מתחזה לכתב חדשות צרפתי אוהד, המוכן לכאורה לקחת חלק בתרמית שלהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הדרך לג'נין", באתר נטפליקס
* "הדרך לג'נין", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הדרך לג'נין", באתר אידיבי
* הדרך לג'נין באתר של פייר רחוב
* Movies of the Year Hannah Brown
* Jenin - Massacring Truth, Frank Kitman © The Calgary Herald 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏האתר הרשמי של פייר רחוב
2. ↑  U.N. on Jenin
**הונדו** (באנגלית: **Hondo**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1953 שצולם בשיטת 3D בבימויו של ג'ון פארו (אביה של מיה פארו), עם ג'ון ויין וג'רלדין פייג' בתפקידים הראשיים. את סצנת הקרב בסיום הסרט ביים ג'ון פורד ללא קרדיט.

התסריט מבוסס על הסיפור "המתנה של קוצ'יס" מאת לואיס ל'אמור (1952).

זה סרטה הראשון של ג'רלדין פייג' ועל משחקה בו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

תקציר העלילה
------------

אנג'י לאו (ג'רלדין פייג') חיה עם בנה ג'וני (לי אקר) בחווה מבודדת בדרום מערב ארצות הברית לאחר שבעלה אד (לאו גורדון) עזב אותה. השנה היא 1874 ומנהיגי האפאצ'ים ויטוריו (מייקל פאט) וסגנו סילבה (רודולף אקוסט) מחליטים להתעלם מההסכם עם צבא ארצות הברית ולהכריז מרד.

יום אחד מגיע אליה אדם בשם הונדו ליין (ג'ון ויין) ביחד עם כלבו ואומר לה שהוא שייך לפרשי הצבא, פלוגתו הותקפה על ידי האפאצ'ים שלקחו את סוסו והוא הצליח להימלט. בשלב ראשון היא פוחדת ממנו אבל לאחר שתיקן דברים רבים בחווה היא מתחילה להתאהב בו. הוא שואל ממנה סוס כדי להגיע למפקדתו. הונדו מזהיר את אנג'י כי המצב מסוכן ומייעץ לה להתפנות אך היא מסרבת. האפא'צים מגיעים לחווה וסילבה עומד לתקוף את הילד ג'וני אך זה יורה לעברו. זה מוצא חן בעיני ויטוריו שכורת ברית דמים עם הילד ופוקד על שבטו לעזוב את החווה.

הונדו מדווח למפקדיו וחוזר לחווה כדי להחזיר את הסוס. שם הוא מעורב בקטטה ביחד עם בעלה של אנג'י שמזהה את סוסו.

אד וחבר נוסף עוקבים אחרי הונדו ומנסים לתקוף אותו ולשדוד את הסוס. באותו רגע הם מותקפים על ידי אפאצ'ים. החבר נהרג והונדו מחסל את אד לאו שניסה לירות בו. כעת הוא נמלט כשכל האפאצ'ים רודפים אחריו ותופסים אותו. ויטוריו מחליט להמית אותו בעינויים אך הוא רואה אצלו את התמונה של אנג'י וג'וני והונדו אומר שהוא בעלה. הונדו מתחרה עם סילבה בהתאבקות ומנצח אותו. ויטוריו מביא אותו לאנג'י והיא "מאשרת", שהוא בעלה.

כעת מגיע הצבא כדי להכניע את האפאצ'ים. אנג'י שומעת שיחה בין הונדו ואחד הקצינים שמאשים אותו ברצח בעלה. יחסה לא משתנה כי היא שנאה את בעלה השתיין הבוגד והשקרן. היא רק מבקשת שלא יגלה זאת לג'וני. הונדו מבטיח לה לקחת אותם לאחר הקרב לחוותו בקליפורניה.

הצבא אוסף את כל המתיישבים בחוות הבודדות ואז מתקיפים אותם האפאצ'ים ומתחולל קרב גדול בו נהרגים מנהיגיהם ויטוריו וסילבה. הם נסוגים והונדו ממשיך עם אנג'י ובנה לחוותו בקליפורניה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ון ויין | הונדו ליין |  |
| ג'רלדין פייג' | אנג'י לאו |  |
| מייקל פאט | ויטוריו | מנהיג אפאצ'י |
| לי אקר | ג'וני לאו |  |
| רודולף אקוסט | סילבה | לוחם אפאצ'י |
| לאו גורדון | אד לאו |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "הונדו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הונדו", באתר נטפליקס
* "הונדו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הונדו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הונדו", באתר Metacritic (באנגלית)
* "הונדו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הונדו, באתר יוטיוב
* קדימון להונדו, באתר יוטיוב
* הונדו, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 305886108
* WorldCat (עם VIAF): 305886108

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מסוכן כשרטוב** (באנגלית: **Dangerous When Wet**) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1953, בבימויו של צ'ארלס וולטרס, עם אסתר ויליאמס ופרננדו לאמאס (אנ') בתפקידים הראשיים.

הסרט התפרסם בגלל קטע מונפש של אסתר ויליאמס השוחה עם טום וג'רי של חברת ההנפשה האנה-ברברה. זו ההופעה השנייה של טום וג'רי בסרטי עלילה, לאחר הרימו עוגן (1945).

לאמאס וויליאמס נישאו ב-1969 והם היו נשואים עד מותו ב-1982 מסרטן הלבלב.

תקציר העלילה
------------

קייטי היגינס (אסתר ויליאמס) היא הבת הבכורה במשפחת חוואים מארקנסו, משפחת היגינס – אבא היגינס (ויליאם דמרסט), אמא היגינס (שרלוט גרינווד), קייטי, סוזי (ברברה וויטינג) והיגינס הקטנה (דונה קורקורן).

המשפחה פותחת כל יום בשירה, בתרגילי התעמלות ושחייה בנהר הסמוך.

למקום מגיע סוכן נוסע של חברה שמשווקת משקה בריאות ומרץ בשם "ליקוופפ". הוא מתרשם מהמשפחה ומציעה להם להשתתף בתחרות חציית תעלת למאנש בשחייה כמסע פרסומת ל"ליקוופפ".

כל המשפחה מגיעה לדובר אבל מסתבר שמרחק השחייה אינו 22 מיל אלא 42 בגלל הזרמים ואז כולם מוותרים פרט לקייטי. היא חייבת לשחות כדי לעזור לאביה לקנות בכסף הפרס, פר לחווה.

קייטי שחוה כל יום כשווינדי מלווה אוה בסירת משוטים. יום אחד בערפל היא מאבדת אתו ופוגשת בגבר צרפתי בסירה. הוא מציג עצמו בתור אנדרה לאנט (פרננדו לאמאס), לוקח אותה ליאכטה שלו ומתחיל לחזר אחריה. לסירתו של ווינדי עולה בערפל שחיינית צרפתייה בשם ז'יז'י (דניז דרסל) ובין שניהם מתפתח רומן.

אנדרה מתחיל לחזר בלהט אחרי קייטי. כל המשפחה מגיעה לצרפת משם מתחילה השחייה ואנדרה מזמין את קייטי לבית משפחתו שם והם שוחים, שותים יין ונהנים. זה פוגם באימוני השחייה שלה ווינדי לוחץ עליה להתאמן. היא קרועה בין שני גברים שמושכים אותה לצדדים מנוגדים.

קייטי עייפה וחולמת שהיא שוחה ביחד עם טום וג'רי וחיות אחרות. טום וג'רי מזרזים אותה לכוון דובר אבל התמנון מזמין אותה לשתיית יין ולא נותן לה לשחות היא נמשכת לשני הצדדים ומתעוררת.

התחרות מתחילה ואנדרה ומשפחת היגינס מלווים את קייטי ומעודדים אותה. אנדרה תומך בה בחלק האחרון כשהיא באפיסת כוחות אך מצליחה להגיע לחוף על גליה ואז מתעלפת.

לבסוף – קייטי ואנדרה מתחתנים. ז'יז'י ווינדי הם זוג וכל המשפחה חוזרת לארצות הברית בשמחה ושירה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אסתר ויליאמס | קייטי היגינס |  |
| פרננדו לאמאס | אנדרה לאנט |  |
| ויליאם דמרסט | אבא היגינס |  |
| שרלוט גרינווד | אמא היגינס |  |
| ברברה וויטינג | סוזי היגינס |  |
| דונה קורקורן | היגינס הקטנה |  |
| ג'ק קרסון | וינדי וויבי | סוכן נוסע |
| דניז דרסל | ז'יז'י | שחיינית צרפתייה |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסוכן כשרטוב** בוויקישיתוף

* "מסוכן כשרטוב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מסוכן כשרטוב", באתר נטפליקס
* "מסוכן כשרטוב", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מסוכן כשרטוב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מסוכן כשרטוב", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "מסוכן כשרטוב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מסוכן כשרטוב, באתר TCM
* קדימון למסוכן כשרטוב, באתר יוטיוב
* משפחת היגינס קמה מהמיטה על צד ימין, באתר יוטיוב
* אסתר ויליאמס שוחה עם טום וג'רי וחיות נוספות, באתר יוטיוב
**אוטה פאוול** (בצ'כית: **Ota Pavel**;‏ 2 ביולי 1930 – 31 במרץ 1973) היה עיתונאי ושדרן ספורט וסופר יהודי-צ'כי, אשר כתב ספרים בנושא ספורט וביוגרפיות.

ביוגרפיה
--------

פאוול נולד בשם **אוטו פופר** בפראג בשנת 1930, כבן שלישי למשפחת פופר. האב היה סוכן מכירות יהודי, האם נוצרייה. המשפחה ניהלה אורח חיים חילוני, נהגה לחגוג את החגים הנוצריים והיהודיים גם יחד, וראתה בצ'כיה מולדת. בילדותו נהג פאוול להשתתף במסעות דייג, וכך הכיר את עולם המים, בעלי חיים ימיים ומלאכת הדייג; בערוב ימיו יצורי המים ואמנות הדייג היוו יסוד עיקרי בסיפוריו.

במלחמת העולם השנייה, סבתו מצד אביו נשלחה אל תאי הגזים, ואילו אביו ושני אחיו הוגלו בתחילה לגטו טרזין ואחר כך למחנה הריכוז מאוטהאוזן. פאוול נותר עם אמו הנוצרייה כאזרח חופשי, והצניע את עובדת היותו בן לאב יהודי. בתום המלחמה חזרו אביו ושני אחיו ממחנה הריכוז. המשפחה שינתה את שמה מפופר לפאוול (פאוול הוא שם צ'כי ואילו פופר הוא שם בעל צליל גרמני).

כתב ספורט
---------

לאחר המלחמה, הפך פאוול לשחקן הוקי קרח מצטיין בקבוצת הנוער של ספרטה פראג, אך מחלה קטעה את הקריירה שלו כשחקן פעיל, והוא הפך לזמן קצר למאמן בקבוצת הנוער של ספרטה פראג.

בשנת 1949 המליץ לו ידידו ארנושט לוסטיג להתמקד בכתיבה, והוא הפך לשדר ספורט ברדיו של צ'כוסלובקיה. 

בשנת 1955 הוא שינה את שמו הפרטי מאוטו לאוטה פאוול. 

ב-1956 החל לעבוד כעיתונאי ספורט בכתב העת הצ'כי "סטדיום" (אצטדיון), ובו כתב מאמרים קצרים בנושאי ספורט. באותן שנים צ'כוסלובקיה הייתה מדינה קומוניסטית ועל אזרחיה הרגילים היו הגבלות יציאה מארצם; אך פאוול, בזכות היותו כתב ספורט, זכה לבקר במדינות המערב.

מחלתו
-----

בשנת 1964, במהלך אולימפיאדת החורף באינסברוק, החל להראות סימנים של מחלת נפש, ואובחן כלוקה בהפרעה דו־קוטבית. בשנת 1966 מצבו הנפשי הידרדר והוא החל לקבל טיפולים נפשיים ואף התאשפז מרצונו בבתי חולים.

בשנת 1971 יצא לאור בצ'כוסלובקיה קובץ סיפורים דק פרי עטו, "מות האיילות היפות." זהו קובץ הסיפורים היחיד שהתפרסם בימי חייו, ומופיע גם בספר "צלופחי הזהב" לאחר מותו. מסוף שנות השישים עד מותו, במהלך מחלתו, כתב את כל סיפוריו הליריים החשובים, שהתפרסמו לאחר מותו בספר "צלופחי הזהב". 

בשנת 1973 שם פאוול קץ לחייו, ונקבר בבית הקברות היהודי החדש בפראג ליד אביו.

ספריו שתורגמו לעברית
--------------------

* אוטה פאוול, **צלופחי הזהב**, תרגום מצ'כית לעברית: רות בונדי, זמורה ביתן, 1990.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוטה פאוול** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוטה פאוול
* אבנר שץ, עצב ארור בן אלפיים
* חוות דעת על צלופחי הזהב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266460605171
* BIBSYS: 90396201
* BNE: XX1241672
* BnF: cb12382573p (data)
* CANTIC: a11434089
* CiNii: DA06705654
* GND: 119125897
* ICCU: LO1V142739
* ISNI: 0000 0000 8103 3154
* LCCN: n85121663
* LNB: 000027588
* NDL: 00801362
* NKC: jk01092027
* NLA: 36580807
* NLG: 309692
* NSK: 000095039
* NTA: 071484213
* RERO: 02-A027062291
* SNAC: w6rd0snt
* SUDOC: 032882122
* VIAF: 24683380
* WorldCat: lccn-n85121663

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הזמן הוורוד** (**Gay Days**) הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2009 בבימויו של יאיר קדר. הוא מתעד את המהפכה הגאה של קהילת הלהט"ב בישראל בשנות השמונים והתשעים וסוקר אירועים מרכזיים דרך סיפורו האישי של הבמאי, שייסד בעברו את העיתון "הזמן הוורוד".

בסרט משתתפים דמויות מרכזיות בקהילה הישראלית הגאה: גל אוחובסקי, איתן פוקס, שמעון שירזי, אליוט (שגם כתבה מוזיקה מקורית עבור הסרט), עמליה זיו, רמי הסמן, אילנה שירזי, אדיר שטיינר, עוזי אבן, עמית קמה, יוסי אבן קמה ואחרים.

הסרט הופק בחברת נורמה הפקות בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב וערוץ yes דוקו. הוא היה סרט הנעילה של פסטיבל דוקאביב במאי 2009, פתח את אירועי הגאווה של תל אביב ביוני 2009, והוקרן בסינמטק תל אביב. כמו כן, הסרט הוקרן בזכיינית קשת, בערוץ השני, באוגוסט 2009 וזכה לרייטינג של 8.7 אחוז.

בפברואר 2010, הסרט הוקרן בבכורה בינלאומית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין במסגרת הפנורמה. כמו כן, הסרט הוקרן בעשרות פסטיבלים ברחבי העולם - ביניהם הפסטיבל הגאה של לונדון, הפסטיבל הגאה של טורינו, הפסטיבל היהודי של טורונטו, הפסטיבל היהודי של סן פרנסיסקו, פסטיבלים לזכויות האדם באירופה, הקרנות שונות באוניברסיטאות בארצות הברית ובאירועים מיוחדים בספרד, שוודיה ועוד.

רשימת פסטיבלים חלקית
--------------------

* פסטיבל ברלין, גרמניה, 2010
* פסטיבל דוקאביב, ישראל 2009;
* הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה, ישראל 2009
* London LGFF
* Torino GLBT Film Festival
* Toronto Jewish Film Festival
* Film IsReal - Israeli Film Festival - Amsterdam
* OutView Film Festival
* NewFest
* Frameline
* Outfest
* UKJFF
* image+nation.festival.cinema.lgbt.montreal
* Queersicht
* Tucson International Jewish Film Festival
* Atlanta Jewish Film Festival

קישורים חיצוניים
----------------

* "הזמן הוורוד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הזמן הוורוד", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הזמן הוורוד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הזמן הוורוד", באתר אידיבי
* "הזמן הוורוד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* לצפייה בקדימון הסרט, אתר youtube
* שי רינגל, הזמן הוורוד: ראינו, הבנו, בואו נצא לחגוג, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2009
* ירון פריד, דבר יפה בעולם מכוער, באתר הארץ, 2 ביולי 2009
* עמית קוטלר, הזמן השחור, באתר ynet, 3 באוגוסט 2009
**Vox** הוא ערוץ טלוויזיה הנמצא בבעלות האחים וורנר דיסקברי (אנ'). משרדי הערוץ נמצאים בלונדון, אולם הערוץ מיועד לקהל הצופים בנורווגיה. הערוץ התאום של Vox הוא TVNorge.

התוכניות המשודרות בערוץ מיועדות לקהל הצופים המבוגר בגילאי 30+. בערוץ משודרות תוכניות פשע, אירוח, הומור וסרטים.

בשנת 2020 שיעור הצפייה של הערוץ היה 2.4%.

היסטוריה
--------

בשבועות שקדמו להשקת ערוץ Vox, ב-TVNorge הסתכנו בסכסוך משפטי עם ערוץ הטלוויזיה הגרמני Vox Television GmbH שבבעלות RTL, בשל מחלוקות בעניין השם. זאת משום שחשבו כי ייתכן ויתבלבלו בין שני הערוצים. ב-20 בינואר 2012 פורסם כי ב-Vox יוכלו לשמור על שם הערוץ החדש, כיוון שבית המשפט קבע כי השימוש בשם המיועד לקהל הנורווגי לא יכול לפגוע בערוץ הגרמני, כיוון שהם מיועדים לשידור במדינות שונות.

Vox היה זמין בשידורי כל חברות הטלוויזיה המובילות בנורווגיה: Riks-TV, Get, Canal Digital ו-Altibox החל מהשקתו.

התוכנית הראשונה ששודרה ב-23 בינואר 2012 בשעה 20:00 בערב, הייתה הסרט "הסיפור המדהים של בנג'מין באטן".

ראו גם
------

* TV3
* NRK1
* NRK2
* Viasat 4

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Vox

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hansen, Christian. "TVNorge lanserer TV-kanal for voksne". *Nettavisen* (בנורווגית). נבדק ב-2018-03-02.
2. ↑  Market shares Norweigian TV channels, media norway
3. ↑  "TVNorge risikerer søksmål fra tysk TV-kanal". *Aftenposten* (בנורווגית ספרותית). נבדק ב-2018-03-02.
4. ↑  Dplay, www.dplay.no (בנורווגית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הלילה השנים-עשר או: מה שתרצו** (באנגלית: **Twelfth Night, or, What You Will**) הוא סרט טלוויזיה משנת 1988, עיבוד להפקה הבימתית של המחזה "הלילה השנים עשר" מאת ויליאם שייקספיר, בבימויו של קנת בראנה עבור להקת התיאטרון רנסאנס. הסרט שודר לראשונה בבריטניה ברשת ITV ב-30 בדצמבר 1988. הוא נוצר על ידי תיימז טלוויז'ן בשיתוף להקת התיאטרון רנסאנס. פרנסס בארבר מככבת בתפקיד ויולה וריצ'רד בריירס מופיע בתפקיד מלווליו. הצילומים נערכו על סט אחד בתוספת של גן חורפי. התלבושות הם מהתקופה הוויקטוריאנית והסיפור מתרחש בתקופת חג המולד.

מייקל ברוק כתב על ההפקה באתר screenonline של מכון הסרטים הבריטי (BFI) ושיבח במיוחד את הופעתו של בריירס. "מלווליו שלו הוא תענוג, עובר בצורה חלקה מצדקנות יהירה על התהוללות שאינה במקום לאשליה עצמית מגוחכת כשהוא מצהיר על אהבתו בעודו לבוש בגרביים צהובים".

צוות השחקנים
------------

* כריסטופר רייבנסקרופט – אורסינו
* קרוליין לאנגריש – אוליביה
* ג'יימס סקסון – סר טובי בלץ'
* ג'יימס סימונס – סר אנדרו אגיצ'יק
* פרנסס בארבר – ויולה
* כריסטופר הוליס – סבסטיאן וקוריו
* ריצ'רד בריירס – מלווליו
* ג'וליאן גרטסייד – ולנטין
* שון פרנדרגסט – פביאן
* אביגיל מק'קרן – מריה
* טים ברקר – רב חובל ואנטוניו
* אנטון לסר – פסטה

קישורים חיצוניים
----------------

* "הלילה השנים עשר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הלילה השנים עשר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Michael Brooke "Twelfth Night (1988)", BFI screenonline
פירוש נוסף ערך זה עוסק באיש העסקים דוד לובינסקי. אם התכוונתם לחברה הקרויה על שמו, ראו קבוצת לובינסקי.
דוד לובינסקי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**דוד לובינסקי** (1911 – אוקטובר 1998) היה איש עסקים ישראלי, מייסד קבוצת דוד לובינסקי בע"מ, שהיא היבואן הרשמי של מותגי הרכב פיג'ו, סיטרואן, אופנועי INDIAN, אופל (OPEL), KTM, רכבי השטח POLARIS, ו-MG בישראל.

ביוגרפיה
--------

דוד לובינסקי נולד בעיר מחוז קטנה בפולין בשם סקרנביץ', בקרבת העיר לודז'. ילד שלישי במשפחה המונה שמונה נפשות. אביו, אהרון לובינסקי, היה איש עסקים מקומי שהחל בסחר ביצים ובחלוף השנים מצא את עיקר פרנסתו בהקמת בית חרושת לרהיטים בעיר. לובינסקי למד בחדר ביום, והתלווה לאביו בעסקיו לאחר סיום יום הלימודים. בשנת 1925 החליטה המשפחה לעלות לארץ ישראל לאחר התחזקות האנטישמיות בפולין וחרדת ההורים מגיוס ילדי המשפחה לצבא הפולני. בשנת 1930, הכיר את מי שלימים ישא לאישה, לאה שלוש. השניים הכירו בתנועת הנוער מכבי. לאה, שהתחנכה על ברכי השפה הצרפתית, שימשה כמורה פרטית לחברה הצעיר שהתעתד לצאת ללימודים בפריז. עם התחזקות שליטתו בשפה הצרפתית, נרשם לובינסקי ללימודי הנדסת מכונות באוניברסיטה שבעיר קאן, אחד המוסדות היוקרתיים בצרפת להשכלה גבוהה וללימודי הנדסה. הוא סיים את לימודיו באקדמיה בתואר מהנדס אלקטרו מכניקה ושב לארץ ישראל.

עם שובו החל את דרכו בעסקי הרכב. לנוכח העובדה שלא היה ניתן באותה עת לייבא מכוניות בייבוא אישי, התמסר לובינסקי לשיפוץ מכוניות משומשות של הצבא הבריטי, אותן מכר לבעלי היכולת בארץ ישראל.

ב-1936 אושר ייבוא מכוניות לארץ ישראל ולובינסקי פתח ברחוב הגדוד העברי בתל אביב סוכנות משנה של חברת פיג'ו, אותה הכיר במהלך שהותו בצרפת, להפצת מכוניות, אופניים, אופנועים ולמכירת חלפים. בהמשך פתח לובינסקי מוסך, מרכז מכירת חלפים ואולמות תצוגה. בשנת 1968 קיבל לובינסקי את הזיכיון לייבוא ושיווק בלעדי של מכוניות פיג'ו בישראל.

כהערכה על חלקו בהאדרת שמה של צרפת ותוצרתה, ובשל פועלו בקידום הקשרים הכלכליים בין ישראל לצרפת, העניקה לו ממשלת צרפת את עיטור מסדר לגיון הכבוד. שנה לאחר מכן ייסד את חברת דוד לובינסקי בע"מ, שריכזה את פעילותו בתחום הרכב. בינואר 1977 הקבוצה החלה לייבא ולשווק גם את מכוניות סיטרואן.

במהלך השנים התרחבו עסקיו של דוד לובינסקי, וכללו תחומים נוספים. בשנת 1979 הקים, בשיתוף רשת המכללות המקצועיות אורט, בית ספר להכשרת מכונאים. ב-1988 נוסדה חברת לובקס טריידינג - חברה ישראלית למסחר בינלאומי, שייעודה קידום הייצוא הישראלי במסגרת הסכם קניות גומלין עם פיג'ו וסיטרואן. במקביל נוסדה בצרפת חברת SCM MORASCO העוסקת גם היא בסחר גומלין של חלקי חילוף לתעשיית הרכב.

דוד לובינסקי נפטר באוקטובר 1998 ונטמן בבית הקברות בסביון.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי אלקן, תחבורה: דוד לובינסקי, מעריב, 29 בדצמבר 1987

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעריב 29 בדצמבר 1987

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293354405171
* VIAF: 252809116
* WorldCat (עם VIAF): 252809116

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מפטיר** הוא סרט קולנוע ישראלי, מותחן פשע אפל, מאת ובבימויו של דויד בן ארי, שיצא לאקרנים בשנת 2008. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי אודות חברות, בגידה ומוות.

עלילה
-----

שבועיים לפני שאליו (יונתן עוזיאל) משתחרר מהכלא, נודע לו שאחיו מאיר (ליאור מילר) נרצח במסגרת מלחמת כנופיות בעולם התחתון של דרום תל אביב. כשהוא משתחרר יש לו שתי משימות, הראשונה היא לקנות מפטיר לזכר אחיו המת בבית הכנסת והשנייה לנקום את מותו. אבל בעולם של אלימות, כוח ותככים אליו עתיד לגלות ששום דבר לא כפי שהוא נראה במבט ראשון. הוא חוזר לדרום תל אביב, שם הוא נקלע למלחמת שליטה על שוק ההימורים הלא חוקיים בין אנשי החוק המושחתים, המאפיה הישראלית והמאפיה הרוסית. כולם רוצים משהו שרק אליו יכול לספק. אפילו החבר הטוב ביותר שלו, שימי (אריק משעלי), בוגד בו, בגידה שבסופה מחיר כבד לשלם.

שחקנים
------

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
| יונתן עוזיאל | אליו |
| אריק משעלי | שימי |
| שרון אלכסנדר | ברוך |
| לירון לבו | מיקי |
| עמוס לביא | ראובן |
| יונתן רוזן | שאול |
| דוד קיגלר | וובה |
| ליאור מילר | מאיר |
| אריאל כהן | אסי |
| לוסי דובינצ'יק | אוקסנה |
| זבולון מושיאשווילי | ארקדי |
| צחי נוי | ג'קי |

הצלחת הסרט
----------

הסרט זכה בפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל חיפה 2007, כמו כן הוקרן בפסטיבלים רבים מסביב לעולם בהם זכה לשבחים רבים. הסרט הציג הצלחה לא מבוטלת בקופות ופתח את הקולנוע הישראלי העצמאי לז'אנרים חדשים עם שפה ויזואלית ייחודית. אך מעבר לכל זה הסרט היווה את אחת הסנוניות הראשונות של קולנוע ישראלי עצמאי הפורץ גבולות הן בז'אנר חריג והן בדרך הביצוע של יוצרים צעירים המפיקים סרט מתוך אמונה וכישרון.
כמו כן הסרט היווה נקודת פריצה טכנולוגית בהקרנות קולנוע דיגיטלי והיה הסרט הישראלי הראשון שהוקרן בישראל באיכות FULL HD בהקרנות מסחריות.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * אריאל כהן בתפקיד אסי תלוי מתחת לגשר רדינגאריאל כהן בתפקיד אסי תלוי מתחת לגשר רדינג
* יונתן עוזיאל בתפקיד אליו ואריק משעלי בתפקיד שימי יונתן עוזיאל בתפקיד אליו ואריק משעלי בתפקיד שימי
* עמוס לביא בתפקיד ראובןעמוס לביא בתפקיד ראובן
* דוד קיגלר בתפקיד וובהדוד קיגלר בתפקיד וובה
* משמאל ליאור מילרמשמאל ליאור מילר
* עמוס לביא מימין ויונתן רוזןעמוס לביא מימין ויונתן רוזן
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפטיר** בוויקישיתוף

* "מפטיר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מפטיר", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "מפטיר", באתר אידיבי
* "מפטיר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אתר רשמי
* נטע אלכסנדר, עכבר העיר אונליין, כשטרנטינו פגש את צחי נוי, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2008
* איתי שטרן, בקרוב: שלושה סרטי פעולה ישראלים, באתר nrg‏, 29 באוגוסט 2008
* אלי שגב, ביקורת: מפטיר / Maftir
* "מפטיר", באתר קרן הקולנוע הישראלי
* "מפטיר", פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה
שרף (סוג של מלאך) ומסביבו הילה מסוג אורולה
איור של מלאכית עם הילה מסוג נימבוס, המשמשת בתיאור פופולרי של מלאכים
בדת, **הילה** (בלועזית: **Halo** או **Aura**) היא מעין טבעת אור הנוצרת סביב אדם או עצם. מכיוון שנהוג לייחס לאור את הטוב, ההילות קיבלו משמעות בדת, ושימשו לעיטור מלאכים, צדיקים וקדושים.

התיאור הראשון של הילה מופיע בספר "שמות" לגבי משה רבנו "כי קרן עור פניו" (שמות ל"ד, כט). כלומר: פניו של משה קרנו מאור והוא היה מוקף בהילה סביבו.

ההילות ביהדות מופיעות ביתר הרחבה ופירוט בקבלה ובמיסטיקה היהודית (ספר הזוהר, תורת הנסתר). 

האיקונוגרפיה הנוצרית הרבתה בציור הילות סביב ראשם של ישו, מריה, יוחנן המטביל וקדושים נוצריים אחרים. ההילה תוארה כעיגול מלא בצבע זהוב שנמצא מאחורי ראשה של הדמות. מציורים אלה נובע התיאור הפופולרי של הילת מלאכים כחישוק נוצץ מעל ראשו של המלאך. באיקונוגרפיה הנוצרית ישנן 3 טיפוסים של הילות:

* אוראולה (Aureola) - הילה מלאה ומוזהבת.
* נימבוס (Nimbus) - הילה שמצוירת כטבעת דקה (בדומה לתיאור המודרני העממי של הילות מלאכים).
* מנדורלה (Mandorla) - הילה מוארכת כשקד שמקיפה את כל גופה של הדמות.

בפסלים ותמונות של קדושים בודהיסטים לפעמים מתוארת מעין הילה סביב ראשם.

בהשאלה, המונח "הילה" משמש לציין תדמית נעלה שנוצרה למשהו או מישהו מסוים, בצדק או שלא בצדק.

לקריאה נוספת
------------

* אפי זיו, **הצופן הנוצרי באמנות**, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 21, מסת"ב 978-965-566-137-8

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הילה באמנות הדתית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אורולה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מנדורלה** |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**המאהב** (בצרפתית: **L'Amant**; באנגלית: **The Lover**) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1992, המבוסס על הרומן האוטוביוגרפי בעל אותו השם של מרגריט דיראס. את הסרט ביים ז'אן-ז'אק אנו, הפיק קלוד ברי, ומופיעים בו בתפקידים הראשיים ג'יין מארץ' וטוני לונג קה-פיי. את הסרט, הדובר אנגלית, מלווה לכל אורכו קריינות של ז'אן מורו. הסרט זכה בפרס סזאר לפסקול המקורי הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס אוסקר עבור הצילום הטוב ביותר.

עלילה
-----

עלילת הסרט מתרחשת בקולוניה הצרפתית וייטנאם בשנת 1929 ומתמקדת ברומן סודי, סוער ומורכב שנרקם בין נערה ממשפחה צרפתית ענייה לגבר סיני ממשפחה עשירה.

הנערה בת ה-15 וחצי נשלחת על ידי משפחתה ללמוד בפנימייה בסייגון. בדרכה חזרה לשם לאחר חופשת הקיץ, בהיותה במעבורת, היא מושכת את תשומת לבו של איש עסקים בן 32, בנו של איל הון סיני ויורשו היחיד. הוא פותח בשיחה איתה, והיא נענית להצעתו להסיע אותה לעיר בלימוזינה שלו. 

הנערה, בתה של אלמנה פושטת רגל הסובלת ממאניה דיפרסיה, מתפתה להפוך למאהבת של הגבר העשיר. במשך שנה וחצי, השניים נפגשים בחשאי בדירת הרווקים של הגבר ומנהלים קשר מיני ורגשי סוער. שניהם מבינים שלאהבתם אין עתיד, משום שמשפחותיהם לעולם לא יקבלו את זוגיותם הבין גזעית.

הפקה
----

לאחר יציאתו לאקרנים, הסרט עורר סערה, הן בשל סיפור האהבה שהוא הציג בין גבר בוגר ובין קטינה, והן בשל סצנות המין הנועזות שבו, שכללו עירום מלא של שני כוכבי הסרט וצילומי תקריב. הסרט הופץ בשתי גרסאות: ברחבי אירופה ובישראל הופץ הסרט בגרסתו המלאה והלא מצונזרת. בארצות הברית קיבל הסרט בתחילה סיווג צפייה של "NC-17", שפירושו שאסורה לחלוטין הצפייה בו לקטינים מתחת לגיל 17. לאחר שהוגש ערעור וקוצצו מהסרט 12 דקות, הוא אושר להקרנה עם הסיווג "R", שפירושו שהצפייה בו לקטינים מתחת לגיל 17 מותרת רק בליווי הורה.

כוכבת הסרט, ג'יין מארץ', הייתה בת 18 בעת צילומי הסרט. סמוך לאחר יציאתו של הסרט לאקרנים נפוצו שמועות, לפיהן סצנות האהבה בינה ובין כוכב הסרט טוני לונג קה-פיי היו אמיתיות. מארץ' הכחישה נמרצות שמועות אלה, והאשימה את במאי הסרט, ז'אן-ז'אק אנו, בהפצתן ובאי מניעת התפשטותן, במטרה לקדם את יחסי הציבור של הסרט.

מרגריט דיראס הודתה לראשונה שהרומן שכתבה הוא אוטוביוגרפי רק במהלך צילומי הסרט. דיראס הייתה בת 15 וחצי בלבד בזמן שניהלה את הרומן האסור, וזהו גם גילה של גיבורת הרומן והסרט. היא מעולם לא חשפה את שמו של מאהבה הסיני. גם בסרט עצמו לא מוזכרים שמות הגיבורים, והם מכונים "הנערה הצעירה" ו"הגבר הסיני".

בצרפת נמתחה עליו ביקורת מפני שלמרות שהופק בצרפת הסרט דובר אנגלית, בכדי לפנות לקהל בינלאומי. הוא היה מועמד לשישה פרסי סזאר אך זכה רק באחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* "המאהב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המאהב", באתר נטפליקס
* "המאהב", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המאהב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "המאהב", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "המאהב", באתר אידיבי
* "המאהב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אושרה שוורץ, סרט / חמש בסולם פורנו, חדשות, 28 ביוני 1992 - ביקורת

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי אליהו, יומניה של הסופרת מרגריט דיראס מגלים נעורים בצל התעללות וניצול, באתר הארץ, 25 ביוני 2010
2. 1 2 3  רון גואטה, חורך את המסך, חדשות, 19 ביוני 1992
3. 1 2  איי פי צרפת, התגאיתי להיות הלווה שלו, חדשות, 10 במרץ 1993