recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**המתקפה בדמשק** שהתרחשה ב-21 בפברואר 2013, הייתה תקרית במהלך מלחמת האזרחים הסורית, שהוגדרה כקטלנית ביותר מאז שפרצה המלחמה כשנתיים קודם לכן, במהלכה הותקפו עמדות של הצבא הסורי, משרדי שירותי הביטחון ושגרירות רוסיה (שהותקפה שוב ב-20 בספטמבר 2015, אך ללא נפגעים).

הלך האירועים
------------

ההתקפה, המתואמת ככל הנראה, בוצעה על ידי שלושה מחבלים מתאבדים. הפיגוע הראשון התרחש בסביבות השעה 10:00 בבוקר במחוז מזרעה שבמרכז דמשק כאשר אדם פוצץ את עצמו עם מטען הרכב שלו סמוך לכניסה למטה מפלגת הבעת' ולא הרחק משגרירות רוסיה. בעקבות הפיצוץ נורו שתי מרגמות על המפקדה במחוז אומאי. באותו יום אירע פיגוע נוסף במחוז ברשה, צפונית לדמשק, כאשר שני מחבלים מתאבדים נוספים, שכל אחד מהם נהג ברכב עמוס חומרי-נפץ, פוצצו את עצמם ליד שתי עמדות ביטחון. אחת המתקפות פגעה בסניף 211 של שירות הביטחון והמודיעין.

אחריות
------

רשמית אף אחד לא נטל אחריות, סוכנות הידיעות סאנה האשימה את המורדים המתנגדים למשטר, אולם CNFOR, המייצגת את המורדים, גינתה את הפיגוע והוקיעה כמעשי פשע. עם זאת, היא לא האשימה את המשטר כפי שעשתה בעבר בהתקפות אחרות.

קורבנות
-------

ההתקפה הייתה אז התקרית העקובה מדם מאז תחילת מלחמת האזרחים. על פי נתוני המרכז הסורי לזכויות אדם (OSDH), במתקפה נהרגו לפחות 83 איש, כולל 47 אזרחים ו-36 חיילים, ויותר מ-200 פצועים. לפחות 61 בני אדם נהרגו במזרעה, בהם 17 אנשי כוחות הביטחון, ואילו הפיצוצים בברשה גרמו להרג של לפחות 22 בני אדם, בהם 19 חיילים ושלושה אזרחים.

למחרת המתקפות, לאח'דר בראהימי, המתווך הבינלאומי לסוריה, טען כי לפחות 100 איש נהרגו ו-250 נפצעו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Au moins 83 personnes, en majorité des civils, ont été tuées, selon un bilan de l'Observatoire syrien des droits de l'Homme (OSDH). *Le Nouvel Observateur avec AFP*, 22 février 2013.
2. ↑  Un attentat suicide fait plus de 50 morts à Damas, *AFP*, 21 février 2013.
3. ↑  Syrie : au moins 83 morts dans les attentats à Damas jeudi, *Le Monde avec AFP*, 22 février 2016.
4. ↑  Damas visée par l'attentat le plus sanglant depuis le début de la révolte, *Le Monde avec AFP et AP*, 21 février 2016.
5. ↑  Ignace Leverrier, Brèves syriennes (8). Bachar Al Assad déclare Damas zone militaire, *Un œil sur la Syrie*, 22 février 2013.
6. 1 2  Syrie. Au moins cent morts dans l'attentat de Damas, selon un nouveau bilan, *Francetv info avec AFP*, 22 février 2013.
סוללת תותחים בלונדון, 1939
חיילי הגדוד השני של הארטילריה הקנדית המלכותית הכבדה, מניעים תותח בבוץ. דנקירק, צרפת. 1.2.1945
**תותח נגד מטוסים "3.7** (94 מ"מ) הוא תותח כבד נגד מטוסים נגרר שנע על מרכב בעל ארבעה גלגלים מתוצרת בריטית. זה היה התותח הכבד ביותר להגנה נגד מטוסים ששימש את צבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. הפגז הגיע לגובה מקסימלי של 9,000 מטר.

פיתוח
-----

עד אמצע שנות ה-30 של המאה העשרים היו המטוסים בעלי מגבלות טיסה נמוכות של גובה ומהירות. תותחי הנ"מ בקוטר "3 היו יעילים דיים לאיומים מסוג כזה. עם הופעת המטוסים המהירים בעלי יכולת רום טיסה מוגדל עד לגובה של 30 אלף רגל, נדרש נשק חדש. הנשק הזה היה תותח ה-"3.7.

הגורם העיקרי לקידום הפיתוח של תותח זה היה הכנסת מכשיר המכ"ם לשימוש צבאי. מכשיר זה העניק למערכות הנ"מ יכולת גילוי ואיכון מהירה. לשם כך נדרש תותח בעל טווח מוגדל, מהירות לוע וקצב אש מהיר יותר. בינואר 1938 היו עדיין ברשות מערך הגנת הנ"מ הבריטית כ-180 תותחים מיושנים בקוטר "3 (76 מ"מ).

### תכונות מיוחדות

* תותח נ"מ חד-קני
* מכוון מכ"ם חצי אוטומטי, הפגז בעל מרעום זמן (ללא השמדה עצמית)
* סוללה בת 7 קנים
* הוצב להגנה על שדות תעופה, ערים ומרכזי אוכלוסייה
* מכ"ם מסוג ראשוני, פשוט ולא משוכלל

מלחמת העולם השנייה
------------------

הייצור החל באופן מזורז ללא בעיות שהן ובספטמבר 1939 כבר היו ברשות מערך הנ"מ כ-40 תותחים "3.7. בתקופת המערכה על בריטניה היו ברשות מערך ההגנה כ-1140 תותחים. בשנת 1943 הם הוצבו בעמדות יבשתיות וב"מבצרי מאונסל" הימיים (אנ') (כדוגמת מבצר החולות הרועדים בשפך התמזה).

פיתוח הדגמים השונים נמשך עד לדגם האחרון סימן 6 (Mk VI) שהיה בשרות עד 1959.

התותח נגרר על ידי רכב כבד מסוג מטאדור.

לא נעשה שימוש בתותח כנשק נגד טנקים בניגוד למקבילו תותח נ"מ 88 הגרמני, עקב משקלו הכבד. התותח שקל קרוב לכפליים ממקבילו הגרמני. עקב זאת הצבתו דרשה זמן רב שלא אפשר הפעלה מהירה כנגד טנקים.
פרט לכך התותחים היו בדרך כלל תחת פיקוד ברמה גבוהה שלא היה לה קשר עם כוחות הקרקע.

בעת הצבתו לפעולה, היה צוות התותח פותח ארבע זרועות לצדדים, לכל זרוע היה בסיס רחב דמוי צלחת שהוצב על הקרקע. מרכב זה היה משחרר את העומס והרתע מהגלגלים ומעביר אותו ישירות לקרקע.

לפי המידע ממקורות בריטים, היה התותח בשימוש הצבא הבריטי, הניו זלנדי, הקפריסאי, הנפאלי והישראלי.

מלחמת העצמאות
-------------

אין ידיעות רשמיות על הפעלת תותח מסוג זה על ידי צבאות ערב.

אזכור יחיד לתותחים אלה מופיע בתיאורו של הטייס פלטיאל מקלף שיצא לטיסת צילום שהוגדרה כחשובה ביותר ערב "מבצע עשר המכות" במטוס מסוג פיירצ'ילד עם הצלם מונטי גולדברג. בעוברם מעל ריכוזי הצבא המצרי במערב הנגב זיהה פלטיאל בבירור את סוללות התותחים האלה שנעזרו במערכות מכ"ם לאיכון המטוסים. התותחים ירו לעברו והוא כנראה נפגע מהם, אך המשיך בטיסתו עד לשלב שנאלץ לנטוש.

(ייתכן שפלטיאל מקלף ראה את תותחי ה-88 הגרמניים וזיהה בטעות כתותחים בריטים נגד מטוסים מסוג "3.7).

בשירות צה"ל
-----------

תותחים מסוג זה נרכשו באנגליה והגיעו לצה"ל לפני מבצע קדש, בשנת 1955. סוללה אחת, שהוצבה באזור מחנה יונה לשעבר, כמעט והפילה בטעות  מטוס מוסטנג ישראלי.
התותחים הוצאו מהשירות בשנת 1967, עם הגעת תותחי ה-L-70.

תצוגה מוזיאלית
--------------

שני תותחים מוצגים במוזיאון בתי האוסף של צה"ל ביפו.

תותח אחד בגן בקריית מוצקין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תותח נגד מטוסים "3.7** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו כתבתה של טלי בן יוסף, גיליון 165 של בטאון חיל האוויר, אוקטובר 2005
תותח אנטי טנקים גרמני 50 מ"מ PaK 38
**תותח נגד טנקים** הוא דגם מיוחד של תותח שמטרתו העיקרית היא פגיעה ברק"ם כבד ובמיוחד בטנקים. לצורך כך יורה תותח זה פגזים במהירות לוע גדולה מתותחים רגילים ובזווית הגבהה המקבילה כמעט לאופק כדי לבצע ירי בכינון ישיר. מאפיין חשוב נוסף הוא שימוש בתחמושת שאינה דורשת טיפול מורכב כדי להגביר את קצב הירי ולהגביר את סיכוי הפגיעה במטרה נעה.

היסטוריה
--------

הצורך בתותח מסוג זה הופיע במלחמת העולם הראשונה עם הופעתו של הטנק הראשון בשדה הקרב. עם זאת, היו הטנקים הראשונים איטיים ושריונם דק כך שעוצמתם של תותחי השדה הרגילים הספיקה כדי להשמיד טנקים אלה.

תותחים נגד טנקים פותחו בתקופה שבין שתי מלחמות העולם מתוך מגמה ליצירת תותחים קומפקטיים וניידים בעלי קליבר נמוך יחסית. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והופעתם של טנקים כבדים גדל גם קליבר התותחים שהתמודדו עמם.

הגדלת קוטר הקנה דרשה את הגדלת משקל התותח ודרשה ציוד הנדסי כבד כדי לנוע על שדה הקרב או צוות של סוסים רבים. חיסרון זה פגע ביעילות התותח וגרוע מכך חשפה אותו לפגיעת האויב. כדי להתמודד עם הבעיה הורכבו תותחים אלה על תובת רק"ם וכך הומצא משחית הטנקים.

תותחים מסוימים אשר לא פותחו במקור לשימוש של ירי נגד טנקים הוכיחו עצמם במהלך מלחמת העולם השנייה גם כתותחים נגד טנקים מעולים. היו אלו למשל תותח הנ"מ הגרמני בקוטר 88 מילימטר ותותח השדה הבריטי מדגם 25 ליטראות.

השימוש בתותחים נגד טנקים פחת אחרי מלחמת העולם השנייה ולכן פחתה גם שכיחותם בסכסוכים מזוינים. היעלמותם מנוף הלחימה נבעה בעיקר בגלל פיתוחם של כלי נשק קלים ומדויקים יותר לצורך פגיעה ברק"ם, כגון טילי נ"ט המופעלים על ידי חייל בודד ופלטפורמות תקיפה ניידות וזריזות, כגון מסוקי קרב ורכבי קרב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תותח נגד טנקים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295581105171
* BnF: cb11973330s (data)
* GND: 4216379-1
* LCCN: sh85005775
* NKC: ph124681

 |
**איבאר אויגן בלאנגרוד** (בנורווגית: **Ivar Eriksen Ballangrud**;‏ 7 במרץ 1904 - 1 ביוני 1969) היה מחליק מהיר נורווגי, אלוף אולימפי ארבע פעמים בהחלקה מהירה. כיחיד שזכה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936), בלאנגרוד היה האתלט המצליח ביותר שם.

ביוגרפיה
--------

בלאנגרוד נולד בלונר, נורווגיה. הוא היה אחד מטובי המחליקים המהירים בעולם למשך 15 שנים, מ-1924 עד 1939. מקום הולדתו, לונר, נמצא באזור האדלנד שבנורווגיה, שממנו באו שני מחליקים אחרים נוספים, מיכאל סטקסרוד והנס אנגנסטנגן, והשלושה נודעו כ"שלישיית האדלנד". הוא ייצג את מועדון Trondhjems SK.

הקריירה הבינלאומית של בלאנגרוד החלה ב-1924, כשהוא בן 19, מיד לאחר אולימפיאדת החורף שנערכה באותה שנה. באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, במקצה ה-10000 מ', זווג עם יוליוס סקוטנב, האלוף האולימפי במקצה. בלאנגרוד הדהים כשהביס את סקוטנב בזירת ההחלקה הביתית שלו.

במהלך השנים הבאות, בלאנגרוד זכה באליפות העולם בקטגוריה הכוללת ארבע פעמים (בתקופתו עוד לה נערכה אליפות עולם במרחקים השונים), ארבע פעמים באליפות אירופה בקטגוריה הכוללת, חמש פעמים באליפות נורווגיה בקטגוריה הכוללת, ובארבע מדליות זהב אולימפיות. באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936) זכה בשלוש מדליות זהב, ב-500 מ', 5000 מ' ו-10000 מ', כשהמדליה האחרונה נחשבה להפתעה (התמחותו של בלאנגרוד הייתה במרחקים הארוכים). באירוע הרביעי באולימפיאדה, 1500 מ', זכה בלאנגרוד במדליית הכסף, כשהוא מפסיד לבן ארצו צ'ארלס מאתייסן. הצלחה זו באה 8 שנים לאחר מדליית הזהב הראשונה שזכה בה, 5000 מ' באולימפיאדת סנט מוריץ (1928). שם הוא גם זכה במדליית ארד ב-10000 מ'. באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), זכה בלאנגרוד במדליית כסף ב-10000 מ'. התחרויות שם נערכו בשיטה האמריקאית, לפיה הוזנקו כל המתחרים יחד, ולא לפי השיטה האירופאית, בה המתחרים יוצאים זוגות-זוגות. לו התחרויות היו נערכות בשיטה האירופאית, הוא היה מועמד בכיר לזכייה במדליות זהב שם.

בשנת 1930, בלאנגרוד עלה לראש דירוג האדלסקלנדר, המשקלל את שיאיהם האישיים של כל המתחרים, לאחר שבראשו ישב אוסקר מאתייסן במשך 21 שנים. במשך 7 השנים הבאות יישאר בלאנגרוד בראש הדירוג, עד שמיכאל סטקסרוד יחליף אותו.

במהלך חייו קבע בלאנגרוד 5 שיאי עולם - 3 ב-5000 מ', אחד ב-3000 מ', ואחד ב-10000 מ'. בנוסף לכך, במסגרת תחרויות הניסיון (הלא רשמיות) לבחינת השיטה האמריקאית בהחלקה מהירה ערב אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), קבע בלאנגרוד זמן של 16:46.6. זמן זה לא נחשב שיא עולם (כי התחרות לא הייתה רשמית), אך זה יהיה הזמן המהיר ביותר להחלקת 10000 מ' במשך 20 שנים, עד שהיאלמר אנדרסן יקבע את שיאו המפורסם 16:32.6.

ראו גם
------

* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איבאר בלאנגרוד** בוויקישיתוף

קישורים חיצוניים
----------------

* איבאר בלאנגרוד, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* איבאר בלאנגרוד, באתר olympedia.org
* איבאר בלאנגרוד באתר האולימפי
* איבאר בלאנגרוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1050420330
* VIAF: 260149196478474791609
* WorldCat: viaf-308694694

 |
**לילית ממושקפת** (שם מדעי: ***Pulsatrix perspicillata***) היא מין של דורס לילה מהאזור הנאוטרופי החי באמריקה הדרומית והמרכזית בטווח שבין דרום מקסיקו לצפון ארגנטינה. היא קרובה לסוג לילית אך שייכת לסוג שונה (פּוּלְסָטְרִיקְס). הלילית חיה בטבע ביערות גשם טרופיים אך גם ביערות יבשים יותר, סוואנות לחות ובקוסטה ריקה נמצאת לעיתים ביערות שבמורדות הרים עד לגובה 1,500 מטר.

מאפיינים
--------

לילית זו מגיעה לגודל 41-52.3 ס"מ. במין זה הנקבות גדולות מהזכרים שמגיעים למשקל 453-1,075 גרם, בעוד הנקבות מגיעות למשקל 680-1,250 גרם ואולם שני הזוויגים נראים דומה מאוד. הלילית בעלת נוצות בטן וחזה צהובות-לבנות, צווארון רחב דמוי-קולר בצבע סגול כהה וראש כהה לאורך כיפת הראש ופרצוף השמע. המקור אפור ומוקף בזוג פסים דמויי-"קרניים" לבנים החוצים את העיניים והמקור. דבר זה נתן ללילית את שמה הממושקף. הסנטר כהה אך תחתיו אזור לבן המשתרע לאורך תחתית הפנים. הלילית בעלת נוצות כנפיים וזנב גדולים בעלי צבע כהה ובעלת טפרים אפורים.

זוהי לילית ווקאלית המשמיעה קולות רמים כדי להכריז על טריטוריה. זוג ליליות גם יבצעו קריאות רמות, בהם הזכר משמיע קריאות רמות בהרבה משל הנקבה. קריאות אלו פחות מזכירות ינשופים ודומות יותר לקריאות נצים.

הלילית חיה ביערות גשם. פעילה בלילות וגם בשעות בין הערביים. מין זה הוא יחידאי ורק בעונת הרבייה נראה בזוגות. היא חיה על הענפים הגבוהים ויורדת לקרקע לעיתים רחוקות. הלילית היא טורפת חזקה הניזונה ממגוון יונקים קטנים כמו מכרסמים, אוכלי חרקים, אופוסומיים, עטלפים ואפילו עצלני תלת אצבע וכן ממיני צפרדעים, זוחלים ועופות כמו יונים, פזאיים, מומוטיים ועורבים. אם לא תמצא טרף גדול היא תגוון בחלזונות, סרטנים וחרקים גדולים.

מצב השימור של לילית זו הוא "ללא חשש" בשל תחום תפוצתה הרחב. עם זאת באזורים מסוימים, ובעיקר בטרינידד הלילית מצויה בסיכון מקומי עקב פגיעה ביערות בהם חיה וגם עקב התנגשות במכוניות.

תת-מינים
--------

* *Pulsatrix perspicillata boliviana*
* *Pulsatrix perspicillata chapmani*
* *Pulsatrix perspicillata perspicillata*
* *Pulsatrix perspicillata pulsatrix*
* *Pulsatrix perspicillata saturata*
* *Pulsatrix perspicillata trinitatis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לילית ממושקפת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* לילית ממושקפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לילית ממושקפת באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קסיוס** הוא תנין ים זכר גדול מאוד וזקן מאוד. ב-2011 הוכתר קסיוס על ידי ספר השיאים של גינס כתנין הגדול ביותר בשבי. בעת קביעת השיא היה אורכו 5.48 מטרים (18.0 רגל) ומשקלו כ-2,200 ליברות (1,000 קילוגרם), וגילו מוערך ב-110 שנים. כיום הוא חי בשבי בגן החיות Marineland Crocodile Park שבגרין איילנד שבקווינסלנד, אוסטרליה. הוא נקרא על שם קסיוס קליי (המתאגרף ששינה את שמו מאוחר יותר למוחמד עלי). קסיוס הוא תנין גדול ולמוד קרבות, ובמהלך חייו נפצע וסובל ממספר נכויות: הוא חסר את הקצה הקדמי של חרטומו, את רגל שמאל הקדמית ואת קצה זנבו.

קסיוס נולד באזור הטריטוריה הצפונית שבאוסטרליה ובשל גודלו החל לעשות צרות ולתקוף בני אדם וכלי שיט. הוא תקף סירות קטנות בנהר פיניס שבטריטואיה הצפונית עד אשר נלכד ב-1984. ב-1987 עבר למשכנו הנוכחי ב-Marineland Crocodile Park שבקווינסלנד, לשם הוא הובא על ידי צייד התנינים ג'ורג' קרייג.

כאמור, ב-2011 נכנס קסיוס לספר השיאים של גינס כתנין הגדול ביותר בשבי, אך ב-2012 איבד את התואר ללולונג, תנין ים באורך 6.17 מטרים (20.2 רגל) שנלכד בפיליפינים, אך שב וזכה בשיא אחרי שלולונג מת בשבי ב-2013.

קישורים חיצוניים
----------------

* קסיוס באתר גן החיות Marineland Green Island
* קסיוס באתר ספר השיאים של גינס

הערות שוליים
------------

1. ↑  Guinness World Records. "Largest Crocodile in Captivity". נבדק ב-21 בספטמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Satherly, Jessica. "We're going to need a bigger paddling pool: Meet Cassius Clay the world's biggest captive crocodile". נבדק ב-10 בספטמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Nelson, Sara C. "Cassius, World's Largest Crocodile In Captivity Celebrates 110th Birthday With Meat Cake". נבדק ב-21 בספטמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
הרב **דוד צבי אוירבך** (בערך תק"ג, 1743 - י"ט באייר תקס"ה, 1805) היה רב גליציאני-ווהליני. כיהן ברבנות קרמניץ ומוהיליב-פודילסקי. היה מכונה "רבי דוד צבי הגדול". חמיו של רבי נתן מברסלב.

ביוגרפיה
--------

נולד לר' אריה לייבוש רב העיר סטניסלב וללאה רייזל בת ר' משה מזולקיב פו"מ בלבוב ונכדו של רבי יצחק הלוי סגל אחיו של הט"ז. אחי אמו היה הרב מרדכי זאב אורנשטיין. הבעל שם טוב היה סנדק בבריתו. בגיל 7 התייתם. 

נישא להענא בת ר' אהרן כ"ץ מחכמי הקלויז בברודי, בן אחר בן ל"סמיכת חכמים". בשנת תקמ"ט מונה לרבה של שאריגראד, ובהמשך כיהן במוׂנָסְטרִיץ' (אנ'). בשנת תקנ"א כבר כיהן ברבנות קרמניץ שבווהלין ובהמשך מונה בנוסף לרבה של מוהילוב שבמחוז קמניץ-פודולסק. 

נפטר בגיל 65. היו לו מספר חיבורים בהם חיבור על התנ"ך וחיבור על מסכת אבות אך הם אבדו. דברי תורתו שנשארו, הודפסו ב"ליקוטי רבי דוד צבי" בתוך "נחלת אריה" (הוצאת מכון נחלת צבי, בני ברק, תשנ"ט).

בנו רבי מנחם מנדל כיהן במקומו כרבה של קרמניץ, בנו רבי נחמן זאב כרבה של מונסטריץ', בנו רבי אריה לייבוש נפטר בצעירותו. חתניו היו רבי אריה לייבוש מייזליש רבה של פרמישלא ואבי משפחת הרבנים מייזליש, רבי נתן מברסלב, רבי אהרן שמשון רבה של ימפולי, רבי חיים צבי דומ"צ בקרמניץ ורבי גדליה יונה שעלה לירושלים.

לקריאה נוספת
------------

* הקדמת הספר **אלפי ישראל** לנכדו רבי ישראל מתתיהו אוירבך רבה של גוודז'יץ, בנו של רבי נחמן זאב.
* עלים לתרופה, תת"ס, אמור תשע"ג.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו עליו, עלים לתרופה רצ"ג, לך לך תשס"ב.
רבי **נתן שפיגלגלס** (כונה: **ר' נתק'ה דיין**; ה'תקנ"ח, 1798 - כ"ז בתמוז ה'תרל"ג, 22 ביולי 1873) היה רב ודיין יהודי-פולני. ממנהיגי יהדות ורשה, בשנותיו האחרונות שימש כראב"ד ורשה. נודע על שם ספר השו"ת שלו, "מאורות נתן".

ביוגרפיה
--------

נולד בסמיאטיץ' לרב דובער שפיגלגלס. למד בישיבתו של רבי שלמה זלמן ליפשיץ (ה"חמדת שלמה") בנאשלסק, רבו נבחר בשנת ה'תקע"ט (1819) לכהן כרבה של ורשה, לאחר שנים בהן לא התמנה רב רשמי לתפקיד זה. ה"חמדת שלמה" שהיה רב "מתנגד" בעיר שבה אוכלוסייה חסידית גדולה, פעל תמיד לשמור על איזון וקיים מערכת יחסים טובה עם כל שכבות האוכלוסייה היהודית בעיר, ובשנת ה'תקפ"א המליץ על מינויו של תלמידו, רבי נתן שפיגלגלס, שהיה חסיד קוז'ניץ במקורו, חסידו של רבי משה אליקים בריעה בן המגיד מקוז'ניץ, ובהמשך נעשה לחסידו של רבי יחזקאל מקוזמיר, כדיין בבית הדין הוורשאי.

במשרתו זו כיהן חמישים ושתים שנים, ופסקי דינו מצוטטים רבות בספרות המשפט העברי. בשנותיו האחרונות שימש בתואר "ראב"ד ורשה", לאחר שהתמנה כממלא-מקום זמני ברבנות ורשה, בתקופת הביניים שלאחר פטירת רבי דוב בער מייזליש, לפני מינויו של רבי יעקב גזונדהייט לתפקיד. הוא נפטר בכ"ז בתמוז ה'תרל"ג, 22 ביולי 1873, ונקבר בוורשה.

משפחתו
------

* בתו רויזא נישאה בשנת ה'תר"א לרב מתתיהו הכהן קורנבליט (תקפ"ב-תרמ"ב).
* בתו שרה געלא
* בנו נחום שפיגלגלס ונכדו יחזקאל היו אנשי עסקים עשירים, ונינו הקרוי על שמו, רבי נתן שפיגלגלס, כיהן כראש ישיבה בוורשה, והיה לאחת הדמויות התורניות הבולטות בה. הוא סידר והביא לדפוס את ספרו של סב-אביו, "מאורות נתן", שאלות ותשובות בענייני הלכה שונים, שנים לאחר פטירתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ****מאורות נתן****, בילגורייא, עת"ר, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהו תאריך הלידה שלו ברוב המקורות. אולם חיים קרלינסקי, **הראשון לשושלת בריסק**, מהדורה חדשה, ירושלים תשס"ד, עמ' 240, הערה 363, כותב שנולד בשנת ה'תקס"א.
**ג'מילה** (ברוסית: **Джамиля**, בקירגיזית: **Жамила** בערבית גָ'מִילָה - פירושו יָפָה (جميلة)) הוא הרומן הגדול הראשון של הסופר הקירגיזי צ'ינגיס אייטמטוב, שראה אור במקור ברוסית בשנת 1958.

תוכן הספר
---------

הרומן מסופר מנקודת מבטו של צייר קירגיזי בדיוני בשם סאיט. סאיט מספר על התקופה בה היה נער בקולחוז. עקב מלחמת העולם השנייה המתרחשת באותו זמן הרחק מהכפר, שני אחיו מגויסים למלחמה בחזית, והלימודים הסדירים לא מתקיימים. הוא עצמו נאלץ להתגייס לעבודה בשדות יחד עם נשות הכפר. הוא עובד יחד עם גיסתו הצעירה – ג'מילה, שבעלה מגויס גם הוא ובהמשך נפצע ואושפז בבית חולים מרוחק. הנער מתאר את הטרדות הגברים שנותרו בכפר כלפי גיסתו היפה ואת רגשותיו כלפיה. באותו זמן מתעוררת אהבה בין ג'מילה לבחור צעיר ונכה מפצועי המלחמה - דניאר. גבר צעיר בעל אופי שקט ומהורהר.

בסופו של הסיפור חוזר בעלה של ג'מילה מן החזית. ג'מילה בוחרת באפשרות של בריחה מהכפר עם דניאר. במקביל המספר מחליט לעזוב את הכפר לטובת לימודי אמנות. בכך משלב הסיפור בין בחירתו האישית של המספר לבין בחירתה של גיבורת הסיפור וזאת בניגוד למקובל ולצפוי בחברה השמרנית בהם הם חיים.

הסיפור מסופר על רקע תרבות החקלאות הקולקטיבית שהייתה בתחילת השיא באותה תקופה, ועל רקע מנהגי החברה הקירגיזית השמרנית.

לואי אראגון שיבח את הרומן כ"סיפור האהבה היפה בעולם".

תרגומים
-------

הספר ראה אור בברית המועצות בשנת 1960. הוא תורגם אחר כך לצרפתית וגרמנית ואחר כך לכמאה וחמישים שפות נוספות.

תרגום לעברית נעשה בידי דינה מרקון ויצא לאור במסגרת ספריה לעם של הוצאת עם עובד והוצאת כרמל בשנת 2005.

עיבוד לסרט
----------

הספר עובד לסרט בברית המועצות בשנת 1969. סרט נוסף נעשה בבימוי הבמאית הגרמניה מוניקה טאובר בשנת 1994.

בול דואר של קירגיזסטן שהוקדש לרומן ג'מילה (2009)

קישורים חיצוניים
----------------

* גזוז בקולחוז יובל אביבי על הספר ג'מילה באתר וואלה
* "ג'מילה (1969)", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
	+ קישור לסרט באתר Youtube
* "ג'מילה (1994)", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מצוטט בפי נתן זך באחרית דבר לספר במהדורה העברית, עמ' 96
2. ↑  לדברי הסופר בריאיון לעיתון הארץ
**אליפות ישראל בשחמט 2021** הייתה אליפות ישראל ה-33 בשחמט, שהחלה ב-7 במרץ והסתיימה ב-15 במרץ 2021 בחיפה. בגלל אירועי מגפת הקורונה האליפות נדחתה משנת 2020.

התחרות אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט בשיתוף ובתמיכת מפעל הפיס, והועברה בשידור ישיר באתר האיגוד.

באליפות הנשים זכתה יוליה שוויגר (שדורגה ראשונה גם בתחילת התחרות), בעלת דרגת אמן בינלאומי, שצברה 7 נקודות מ-9 אפשריות. זה היה הניצחון השני ברציפות של שוויגר.

האליפות הפתוחה הסתיימה בניצחונו של רב-אמן ויקטור מיכלבסקי (שדורג חמישי בתחילת התחרות לפי מד כושר) שצבר 8 נקודות מ-9 אפשריות. זה היה הניצחון השני של מיכלבסקי באליפויות ישראל.

כללי
----

באליפויות הפתוחה התקיימו 9 סיבובים לפי השיטה השווייצרית.

קצב המשחקים היה: 40 מסעים ראשונים ל-90 דקות ועוד 30 דקות לסיום המשחק, עם תוספת של 30 שניות לכל מסע, החל מהמסע הראשון.

התרת שוויון הנקודות התבצעה לפי שיטת בוכהולץ.

אליפות הנשים
------------

### משתתפות

בתחרות השתתפו 14 שחמטאיות.

### תוצאות התחרות

טבלת התוצאות בצמרת התחרות :

| מס' | שם | דרגה | מד כושר | רמת ביצועים | מספר נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | **יוליה שוויגר** | אמן בינלאומי | 2319 | 2305 | 8 |
| 2 | נדז'דה רפרון |  | 2070 | 2138 | 6 |
| 3 | מישל קטקוב | אמן בינלאומי לנשים | 2174 | 2099 | 5.5 |
| 4 | עדי פדרובסקי |  | 2045 | 2103 | 5.5 |
| 5 | נגה אורין |  | 186 | 2045 | 5 |

התחרות הפתוחה
-------------

### משתתפים

עם 32 המשתתפים בתחרות הפתוחה נמנו 10 רבי אמנים. בתחרות הפתוחה השתתפו מספר שנים: מרסל אפרוימסקי (סיימה במקום ה-23 ) ומיכל להב (סיימה במקום ה-25 )

### תוצאות התחרות

טבלת הנקודות בצמרת התחרות (מד הכושר נכון ל-1 בדצמבר 2018):

| מס' | שם | דרגה | מד כושר | דירוג בתחילת התחרות | רמת ביצועים | מספר נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | **ויקטור מיכלבסקי** | רב-אמן | 2538 | 2689 | 7 |
| 2 | עידו גורנשטיין | אמן | 2411 | 2629 | 6.5 |
| 3 | תמיר נבאתי | רב-אמן | 2630 | 2635 | 6.5 |
| 4 | אביטל בורוחובסקי | רב-אמן | 2564 | 2602 | 6 |
| 5 | אורי קובו | רב-אמן | 2496 | 2567 | 6 |
| 6 | דוד גורודצקי | אמן בינלאומי | 2525 | 2555 | 5.5 |
| 7 | נתן בירנבוים | אמן בינלאומי | 2412 | 2548 | 5.5 |
| 8 | יאיר פרחוב | אמן בינלאומי | 2443 | 2531 | 5.5 |
| 9 | איליה סמירין | רב-אמן | 2643 | 2480 | 5.5 |
| 10 | יבגני פוסטני | רב-אמן | 2612 | 2464 | 5.0 |

קישורים חיצוניים
----------------

* תוצאות התחרות הפתוחה, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
* תוצאות אליפות הנשים
* תוצאות תחרות הנשים באתר צ'ס רזאלטס

| **אליפויות ישראל בשחמט** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1951 • 1953 • 1955 • 1957 • 1959 • 1961 • 1963 • 1965 • 1967 • 1969 • 1971 • 1974 • 1976 • 1978 • 1980 • 1982 • 1984 • 1986 • 1988 • 1990 • 1992 • 1994 • 1996 • 1998 • 2000 • 2002 • 2004 • 2006 • 2008 • 2010 • 2013 • 2014 • 2016 • 2018• 2021• 2022 |  |

 |
**ליידי טרמיין** (באנגלית: **Lady Tremaine**) היא דמות בדיונית מהסרט "סינדרלה" של חברת וולט דיסני, המבוססת על דמותה של האם החורגת מהמעשייה "סינדרלה".

בניגוד לדמויות אחרת בדיסני עיצוב הדמות נעשה בהנפשה ריאליסטית, בניגוד למרבית הנבלים של דיסני היא בעלת אישיות ערמומית ועדינה יותר.

היא מוצגת בפרולוג של הסרט כאלמנה עם שתי בנות ממשפחה טובה אשר אביה האלמן של סינדרלה מתחתן עמה על מנת שתהווה דמות אם עבור סינדרלה, לאחר שאביה של סינדרלה נפטר היא חושפת את פרצופה האמיתי והופכת את סינדרלה למשרתת שלה ושל בנותיה. היא מאשרת לסינדרלה להשתתף בנשף המלכותי וזאת בתנאי שתשלים את כל מטלות הבית ותמצא שמלה מתאימה לנשף, לאחר שסינדרלה אכן מסיימת לבצע את כל מטלות הבית ומוכנה עם שמלת הנשף שהחיות שלה תפרו עבורה בערב הנשף בנותיה קורעות והורסות לסינדרלה את השמלה והיא משאירה אותה ללא היכולת ללכת לנשף, במהלך הנשף סינדרלה מגיעה אליו בעזרת הפיה הטובה וכשהיא רוקדת עם הנסיך ליידי טרמיין תוהה כיצד הנערה מוכרת לה.

כשהדוכס מגיעה לביתה של ליידי למדוד את נעל הזכוכית לבנות המתגוררת בבית היא נועלת את סינדרלה בחדר, חבריה החיות של סינדרלה לוקחים את המפתח מכיסה של ליידי טרמיין ומשחררים את סינדרלה.

פיתוח
-----

האנימטורים אולי ג'ונסטון ופרנק תומאס, בספר שלהם "נבלי דיסני", מתארים את תיאום האנימציה לקול של המדבבת כ"משימה קשה אך מרגשת, לעבוד עם הקול המרומז ביחד עם כוח חודר." המדבבת, שלאחר מכן דיבבה את הדמות מליפיסנט, הפייה המרשעת בהיפהפייה הנרדמת, סיפקה מספר הקלטות עבור שתי הדמויות, והיוו השראה לאנימטורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליידי טרמיין** בוויקישיתוף
* ליידי טרמיין, באתר האציקלופדיה על דיסני.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Lady Tremaine and Stepsisters Character History". *Disney Archives*.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**עתליה (תלי) רוזנבאום** (נולדה ב-1960) היא מנהלת ישראלית שכיהנה בעבר כמנכ"לית משרד המדע, התרבות והספורט.

ביוגרפיה
--------

לרוזנבאום תואר שני בפסיכולוגיה תעשייתית מהטכניון (1989). עבודת הגמר שלה הציגה כלי לבחינת משמעת עובדים בארגונים.

בשנים 2001–2002 שימשה מנהלת משאבי אנוש בחברת התוכנה סנגייט.

ב-2003 החלה לכהן כמנכ"לית משרד המדע, התרבות והספורט. מתן וילנאי פיטר את רוזנבאום עם כניסתו לתפקיד שר המדע והטכנולוגיה ב-2005.

בשנים 2008–2009 ניהלה את המכון למדיניות ואסטרטגיה של המרכז הבינתחומי הרצליה.

במרץ 2009 נכנסה לתפקיד סגנית יו"ר המטה לביטחון לאומי לפיתוח אסטרטגי וארגון. במהלך כהונתה חדלה לשמש דירקטורית בחברת רפא"ל עקב חשש לניגוד עניינים. ביולי 2010 הדיח אותה יו"ר המל"ל, עוזי ארד. לאחר פרישתה מונתה למנהלת קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (GIF).

בספטמבר 2009 החליט יו"ר מפעל הפיס, שמעון כצנלסון, למנותה כנציבת מפעל הפיס לאחריות חברתית.

באוקטובר 2015 מונתה ליו"ר חברת "פנטזי נטוורק" העוסקת בפיתוח משחקי ספורט פנטזיה.

### פרשת הצוללות

באוגוסט 2017 נטען כי בזמן כהונתה במל"ל ניסתה לארגן למיקי גנור, נציג טיסנקרופ, פגישה עם שגריר ישראל בגרמניה, יורם בן-זאב, שעסק בנושא רכש הצוללות. רוזנבאום הכחישה את הדיווח. בספטמבר 2017 פורסם כי רוזנבאום נחקרה באזהרה בפרשת הצוללות, והיא חשודה בהדלפת מידע מתוך ישיבות המל"ל למיקי גנור. בנובמבר 2018 המליצה המשטרה להעמיד את רוזנבאום לדין בפרשה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשומה באתר הטכניון
2. ↑  אבי בליזובסקי, השר וילנאי פיטר את מנכ"לית משרד המדע עתליה רוזנבאום, אתר "הידען", 2 בספטמבר 2005
3. ↑  שלום ירושלמי, סערה במל"ל: עוזי ארד הדיח את סגניתו עתליה רוזנבאום, באתר nrg‏, 23 ביולי 2010
4. ↑  רביב דרוקר, פרסום ראשון: "אשת הקשר" של מיקי גנור במל"ל נחשפת, באתר של "רשת 13", 1 באוגוסט 2017 (במקור, מאתר "nana10")

| מנכ"לי משרד המדע והטכנולוגיה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| תנחום גריזים • יעקב ספיר • אריה שומר • גרשון מצגר • צבי ינאי • מרדכי בשארי • נחמן שי • אריה שומר • דוד לפלר • עתליה רוזנבאום • דוד לפלר • איתן ברושי • יואב רוזן • גל דאי • שר-שלום ג'רבי • מנחם גרינבלום • בינה בר-און • עידו שריר • פרץ וזאן • רן בר • שי-לי שפיגלמן • הילה חדד-חמלניק |

 |
**הפרובינציה של פנסילבניה**, הידועה גם בשם **מושבת פנסילבניה**, הייתה מושבת קניין צפון-אמריקנית שניתנה לוויליאם פן ב-1681 על ידי צ'ארלס השני מלך אנגליה. המושבה הוקמה כמושבת קווייקרים ונמנית עם שלוש עשרה המושבות האמריקניות שמרדו בכתר הבריטי. כאשר הוקמה ארצות הברית, המושבה הפכה למדינת פנסילבניה.

המושבה הייתה "ללא מצודות, ללא חיילים, ללא מיליציה ואפילו ללא נשק". במהלך המלחמות והטבח של המתיישבים הלבנים אלה באלה ובאינדיאנים, הקווייקרים לא נפגעו, הנשים לא הוטרדו, הגברים לא עונו ואיש לא נטבח למוות.

כאשר פרצה מלחמת העצמאות נהרגו מספר מתיישבים לבנים, אך רק שלושה קווייקרים, שבניגוד לאמונתם בחרו להחזיק בנשק לשם הגנה.

היסטוריה
--------

### מקור השם

השם פנסילבניה מורכב משם המשפחה של המייסד ויליאם פן ומהמילה הלטינית silva. באותה תקופה היו הבדלים בין המלך הבריטי צ'ארלס השני לוויליאם פן בכל הנוגע למתן שמות. פן רצה לקרוא למושבה רק סילבניה בגלל עושרה ביערות, אבל המלך צ'ארלס השני שם את פן לפני סילבניה לזכרו של אביו של ויליאם פן, האדמירל סר ויליאם פן, שכבש את ג'מייקה מטעם הכתר הבריטי.

### חוקה

על פי חוקת פן, שהתקבלה ב-1682, המחוז נשלט על ידי מושל, הבעלים (פן), מועצת מחוז בת 72 חברים ואספה כללית. לאסיפה הכללית, שתורגמה גם כאספה המחוזית של פנסילבניה, הייתה השפעה מועטה למרות גודלה. חוקת המושבה תוקנה ב-1683, 1696 ו-1701. הגרסה האחרונה ידועה גם בשם אמנת הזכויות והייתה בתוקף עד המהפכה האמריקאית. פרובינציית פנסילבניה היה אחת משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה שהכריזו על עצמאות ב-1776 ונפרדו מממלכת בריטניה הגדולה. המהפכנים כתבו חוקה חדשה המבוססת על עקרונות מגילת העצמאות, ולאחר מכן הוקמה אסיפה כללית חדשה עם יותר זכויות. מדינת פנסילבניה האמריקאית של היום נוצרה על פי החוקה.

### מערכת יחסים עם אינדיאנים

הציור של בנג'מין ווסט (1771) על ההתמודדות של ויליאם פן עם לני לנאפ ב-1682
חוקת 1682 חייבה יחס הוגן לאינדיאנים. זה הביא ליחסים טובים משמעותית עם השבטים לני לנאפ וסוסקהאנוק שנכחו שם מאשר למושבות אחרות. ויליאם פן ויורשיו התייחסו לתושבים בכבוד ושילמו להם כסף ברצון עבור אדמותיהם שהוחרמו. בנוסף, שליטי פנסילבניה לא שלחו חיילים למלחמות האינדיאנים של הממלכה האנגלית.

אזור הרכישה בהליכה
בשנת 1737, היחסים קיבלו תפנית שלילית כאשר ממשלת המחוז הפעילה התחייבות אמנה לכאורה מצד הילידים שכללה מכירה או שחרור של קרקע למושבה, שהחלה בנהר דלאוור ולפי אמנה מזויפת הייתה אמורה להסתיים "כמה מערבה שיכול אדם ללכת ביום וחצי". ממשלת המחוז דאז בחרה את שלושת הרצים המהירים ביותר במושבה ונתנה להם לרוץ בשביל שתוכנן מראש ונחקר בעבר על מנת להשיג כמה שיותר אדמה. השביל התחיל בהתפצלות נהר דלאוור ונהר ליהי והיה כל כך מתיש שרק אחד הרצים הגיע לקו הסיום במרחק 110 ק"מ. הצ'יפים האינדיאנים האמינו ש-60 ק"מ זה הכי רחוק שאדם יכול ללכת בזמן הזה. אולם המרחק שעבר חילק את אזורי שני השבטים, ונציגי המושבה ביקשו מהילידים לפנות מיד את השטח הנמכר, שהיה בגודל של רוד איילנד (כ-4900 קמ"ר). בני לנאפה ביקשו תמיכה משבט האירוקוי, משום שכנראה הולכו שולל על ידי השליטים הקולוניאליים. עם זאת, הם כרתו בעבר הסכם עם ג'יימס לוגאן, נשיא המועצה, שבו הבטיחו האירוקוי תמיכה בקולוניאליסטים. בני לנאפ ניסו לשווא במשך 19 שנים להחזיר את אדמתם. אירועים אלו ידועים כיום בשם הרכישה בהליכה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פנסילבניה, היסטוריה, 1600-1775, תקופת המושבות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533950405171
* BnF: cb12098127j (data)
* GND: 5036644-0
* LCCN: sh85099522

 |
**לייה** (בהולנדית: **Leie** בצרפתית: **Lys**) הוא נהר הזורם בצפון צרפת ובבלגיה, המהווה את יובלו השמאלי של הנהר סכלדה.

גאוגרפיה
--------

מוצאו של הנהר בכפר ליסבורג שבחבל נור פה דה קאלה בצרפת. הוא זורם בכיוון צפון מזרח, כיום ברובו דרך תעלה, דרך עיר הגבול הצרפתית ארמנטייה ונכנס לבלגיה בפרובינציה של אינו, זורם דרך העיר קורטרייק ונשפך לנהר סכלדה בעיר גנט. אורך הנהר 202 ק"מ, גובהו בנקודת המוצא 114.7 מטר, ושטח אגן הניקוז שלו מגיע ל-3,910 קמ"ר.

האיריס הצהוב, הפורח בשפע על שפת הנהר באזור ארמנטייה, מהווה את סמלה של עיר זו. כיום הנהר מזוהם מאוד בגלל צפיפות האוכלוסייה ובגלל שפכים של מפעלי תעשייה בצפון צרפת ובבלגיה.

היסטוריה
--------

בעבר, עמק הלייה נודע בשל המפעלים לאריגת פשתן. במחצית הראשונה של המאה העשרים הוא היה מקומם החביב של ציירים רבים.

באזור התחוללו שלוש קרבות בין גרמניה וצרפת במהלך המאה ה-20: באפריל 1918 התחולל באזור "הקרב על לייה" כחלק ממתקפת האביב הגרמנית. מאוחר יותר באותה השנה התרחש באזור "הקרב השני על לייה" כחלק ממתקפת מאה הימים. בין ה-23 במאי ו-28 במאי 1940 היה האזור שדה קרב בין צבא בלגיה לבין צבא גרמניה שפלש לבלגיה בתחילת מלחמת העולם השנייה, במה שנודע כקרב על לייה של שנת 1940.

המשורר הבלגי אמיל ורהארן חיבר פואמה בשם "עמק הלייה" הנכללת בקובץ שיריו "פלנדריה כולה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לייה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge1043487
* SUDOC: 027490343
* VIAF: 239532004
* WorldCat (עם VIAF): 239532004

 |
**וילה גאצוטי** (איטלקית: **Villa Gazzotti**) היא אחת הווילות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בברטזינה (Bertesina) שבפאתי ויצ'נזה. וילה גאזוטי הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו. 

הייחוס של הווילה הזו לפלאדיו איננו בטוח לחלוטין מפני שתוכנית הווילה איננה מופיעה בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". עם זאת שרדה תוכנית נפרדת של הבניין, השמורה בארכיון המכון המלכותי לאדריכלות RIBA בלונדון, המאששת את ייחוס המבנה לפלאדיו, ודומה שהדבר מוסכם על הכול. הבניין נבנה בשנות הארבעים של המאה השש עשרה.

אדריכלות
--------

הווילה לא נבנתה כווילה כפרית שכן הבעלים, גאזוטי, היה גובה מסים בעל אמצעים צנועים, שפשט רגל בעקבות הבנייה. ואמנם הבניין הוא בן שתי קומות בלבד. מעל קומת שירותים נמוכה, שוכנת קומת האדון, אליה עולה גרם מדרגות חזיתי. קומה שלישית, האופיינית לווילות כפריות, אשר בה אוחסנה תוצרת חקלאית, חסרה במבנה זה. 

במרכז חזית המבנה נצבת מבואה שבה שלוש קשתות התומכת בגמלון. זו הופעתו הראשון של מוטב חזית המקדש הרומי (אם כי כאן על קשתות ולא על עמודים כבווילות שנבנו אחר כך), המאפיין כל כך את האדריכלות של פלאדיו. מכל צד של המבואה קבועים שני חלונות מלבניים גבוהים, כל חלון עם משקוף גמלוני. בין הקשתות לבין החלונות מפרידות אומנות מלבניות המסתיימות בראשן בכותרות קורינתיות מסוגננות. הבניין כולו עשוי לבנים ומצופה טיח, אך פרטים רבים בבניין (משקופים, כותרות וכדומה) מגולפים באבן.

ראו גם
------

* הווילות הפלדיאניות בוונטו

לקריאה נוספת
------------

* Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 72-73.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה גאצוטי** בוויקישיתוף
**וירג'ין טריינס** (באנגלית: **Virgin Trains**) היא חברת רכבות הפועלת בבריטניה המספקת שירותי רכבת מתחנת יוסטון בלונדון למערב המידלנדס, לצפון-מערב אנגליה, לצפון ויילס ולסקוטלנד, ומהעיר ברמינגהאם לצפון-מערב אנגליה וסקוטלנד. על אף שהחברה ממותגת כחברה בבעלות וירג'ין, בפועל, וירג'ין מחזיקה רק 51% מהמניות; 49% המניות הנותרות נמצאות בבעלות סטייג'קאוץ' גרופ (Stagecoach Group) שהיא חברת תחבורה בינלאומית.

בין השנים 1997–2007 כללה החברה חברה נוספת שסיפקה שירותי רכבות מדרום אנגליה לצפון אנגליה ולסקוטלנד דרך ברמינגהאם, אך מרבית הקווים הללו הועברו בשנת 2007 לחברת CrossCountry שבבעלות אריווה (Arriva).
וירג'ין טריינס הוקמה כ"וירג'ין רייל" בעקבות הפרטת הרכבות בבריטניה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 כאשר זכתה בזיכיון להפעלת שני קווים מרכזיים.

בעבר סבלה החברה מאיחורים רבים בהשוואה לחברות אחרות אך מצבה השתפר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וירג'ין טריינס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וירג'ין טריינס (הממלכה המאוחדת)
* וירג'ין טריינס, ברשת החברתית פייסבוק

* וירג'ין טריינס, ברשת החברתית טוויטר

* וירג'ין טריינס, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  BBC News | UK | Virgin passengers get 'better deal', news.bbc.co.uk
וילה בורגזה: מקדש אסקלפיוס שנבנה במאה ה-19 בהשפעת האגם בסטורהד בוילטשייר שבאנגליה
ציור וילה מדיצ'י והגנים מעשה ידי דייגו ולסקס
**וילה בורגזה** (באיטלקית: **Villa Borghese**) היא גן בסגנון אנגלי המצוי ברומא שבאיטליה. בגן מצויים מספר מבנים המשמשים כיום כמוזיאונים, והוא הגן הציבורי השני בגודלו ברומא (אחרי וילה דוריה פמפילי).

הקמת הגן
--------

בשנת 1605 החשמן שיפיונה בורגזה, אחיינו של האפיפיור פאולוס החמישי והמממן של הפסל ברניני החליט להפוך כרם נרחב שהיה בבעלותו לגן הפרטי המפואר ביותר שנבנה ברומא מאז תקופת האימפריה הרומית. הכרם היה ממוקם במקום בו עמדו בעבר גני לוקולוס – גנים מתקופת שלהי הרפובליקה הרומית.

הגנים נבנו בסגנון צרפתי פורמלי ונבנו בהם מספר מבנים ששימשו את הקרדינל לצורכי אירוח. בסוף המאה ה־19 שונה מבנה הגנים והם הפכו לסגנון אנגלי הפחות פורמלי.

בשנת 1903 נרכשו הגנים על מבניהם על ידי העיר רומא, והפכו לשטח ציבורי.

במרכז הפארק נמצאת **וילה בורגזה פינצ'אנה** שנבנתה על ידי האדריכל פלמיניו פונציו על פי תוכניות של שיפיונה בורגזה עצמו.

וילה נוספת הנמצאת בגנים היא וילה ג'וליה שנבנתה בין השנים 1551–1555 כבית קיץ עבור האפיפיור יוליוס השלישי. כיום משמש המבנה כמוזיאון האטרוסקי.
בגנים נמצאת גם וילה מדיצ'י בה נמצאת האקדמיה הצרפתית ברומא, ובקרבתה ה"פורטצואולה" (**Fortezzuola**) – גן פסלים גותי המכיל את פסליו של פייטרו קנוניקה.

וילות נוספות שנבנו ברחבי הגנים נבנו עבור התערוכה העולמית שנערכה ברומא בשנת 1911, ובהם מבנה "הגלריה הלאומית לאומנות מודרנית", המציגה יצירות אומנים איטלקיים מהמאה ה־20.

אחד המבנים הידועים שנבנו בפארק הוא הביתן האנגלי שנבנה עבור התערוכה של 1911, ותוכנן על ידי האדריכל סר אדווין לוטיינס, המשמש כיום משכנה של האקדמיה הבריטית ברומא.

בפארק מצויים גם גן חיות ומוזיאון זואולוגי.

גלריית תמונות
-------------

* שעון המיםשעון המים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה בורגזה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וילה בורגזה
* וילה בורגזה - ההיסטוריה של הגנים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4104971-8

 |
**אסון LI-2 בסברדלובסק** היה תאונה בטיסת מטוס של חיל האוויר הסובייטי ובו שחקני קבוצת הוקי קרח של החיל, וו"ס מוסקבה, שטסו למשחק ליגה שהיה צריך להתקיים בצ'ליאבינסק. על המטוס היו 11 ספורטאים. בנוסף היו על סיפון המטוס אנשי הצוות, רופא הקבוצה, ואיש מינהלה. לפי חלק מהמקורות התאונה התרחשה ב-7 בינואר.

וסילי סטלין (בנו של יוסיף סטלין) היה חובב ספורט. בהיותו מפקד בכיר בחיל האוויר הסובייטי הוא אסף קבוצת שחקני הוקי קרח מובילים למועדון של החיל. בבוקרו של 5 בינואר טסו שחקני הקבוצה במטוס של חיל האוויר ממוסקבה לצ'ליאבינסק, שם היה צריך להתקיים משחק הליגה. הטיסה נערכה במטוסו האישי של וסילי סטלין מדגם LI-2, שזה למעשה מטוס מדגם DC-3 דקוטה שיוצר בברית המועצות לפי אישור של החברה האמריקאית.

עקב מזג האוויר הקשה בוצעה חניית ביניים בקאזאן. בשלב זה היו למנהלי הקבוצה שתי חלופות - להמשיך את הטיסה למרות קשיי מזג אוויר או לנסוע לצ'ליאבינסק ברכבת. מבחינת מועד המשחק לא הייתה שום בעיה בהגעה ברכבת, כי המשחק נועד להתקיים כעבור 4 ימים. לאחר התלבטות, הוחלט לטוס לסברדלובסק, שם נמל תעופה היה פתוח למטוסים. המטוס הגיע לקרבת שדה תעופה בשעות הערב, ובמהלך הנחיתה הייתה סופת שלגים חזקה. נמל תעופה של סברדלובסק היה היחיד הכשיר לקבלת טיסות והיה לחץ גדול על פקחי הטיסה. מטוסי נוסעים מקומיים קיבלו עדיפות על פני מטוס של חיל האוויר והוא היה זמן רב בהמתנה. כאשר המטוס קיבל אישור לנחיתה, הטייס לא הצליח לנחות בפעם הראשונה וביצע מספר ניסיונות. בניסיון האחרון הוא הדליק פנסי טיסה אך הדבר הקשה על הנחיתה עוד יותר. טייס המטוס לא הצליח לנחות על המסלול והתרסק. בחקירת הטיסה התברר שהנווט היה בקשר עם שדה תעופה אחר שעבד באותו תדר, ולא עם פקחי הטיסה בשדה התעופה שבו בוצעה הנחיתה.

בהתרסקות נהרגו כל אנשי הצוות והנוסעים. הכוכב הגדול של הקבוצה, וסבולוד בוברוב, איחר לטיסה ולכן ניצל. 

אמצעי התקשורת הסובייטים לא דיווחו כלל על התאונה. לקבוצת ההוקי של חיל האוויר הועברו שחקנים מקבוצות אחרות והיא הצליחה להגיע בסוף העונה למקום הרביעי. בהמשך היא זכתה באליפות ברית המועצות שלוש פעמים ברציפות.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור מפורט של האירוע
* תיק התאונה והיסטוריית המטוס של אסון סברדלובסק (1950), באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
**אלסיו רומאניולי** (באיטלקית: **Alessio Romagnoli**; נולד ב-12 בינואר 1995 באנציו שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לאציו מהסרייה א'.

קריירת מועדונים
---------------

### רומא

רומאניולי נולד באנציו שבאיטליה. הוא גדל במחלקת הנוער של רומא. לקראת עונת 2012/2013 נכלל רומאניולי בסגל הבוגר של רומא על ידי המאמן זדנק זמאן. הוא הצטרף למשחקי קדם העונה של הקבוצה וישב על ספסל הקבוצה באופן קבוע במשחקי הליגה. ב-11 בדצמבר 2012 ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–3 על אטאלנטה במסגרת הגביע האיטלקי. ב-22 בדצמבר 2012, 11 ימים לאחר מכן, ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', כשנכנס כמחליף בדקה ה-80 בניצחון 2–4 על מילאן במסגרת המחזור ה-18. ב-3 במרץ 2013 הבקיע רומאניולי את שער הבכורה שלו במועדון ובסרייה א', שער בדקה ה-58 בניצחון 1–3 על גנואה במסגרת המחזור ה-27. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך רומאניולי 2 הופעות ליגה בלבד, בהן הבקיע שער אחד.

בעונת 2013/2014 קיבל רומאניולי יותר הזדמנויות בקבוצה הבוגרת של רומא תחת המאמן רודי גרסיה. הוא ערך 11 הופעות ליגה. ב-31 במאי 2014 על חוזה חדש ל-4 שנים במועדון.

### ההשאלה לסמפדוריה

ב-1 בספטמבר 2014 הצטרף רומאניולי לעונה אחת בהשאלה לסמפדוריה, גם היא מהסרייה א', תמורת חצי מיליון אירו ואופציה לרכישת השחקן. ב-14 בספטמבר ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בניצחון 0–2 על טורינו במסגרת המחזור השני בליגה. ב-24 בספטמבר הבקיע רומאניולי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-80 בניצחון 1–2 על קייבו ורונה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. בסך הכל ערך רומאניולי 30 הופעות ליגה במועדון והבקיע שני שערים.

### מילאן

ב-11 באוגוסט 2015 נמכר רומאניולי למילאן תמורת 25 מיליון אירו ו-30 אחוזים מרווח עתידי על השחקן וחתם על חוזה ל-5 שנים.

ב-18 באוגוסט 2015 ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על פרוג'ה במסגרת הגביע האיטלקי. ב-23 באוגוסט 2015 ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' במדי מילאן, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–2 לפיורנטינה במסגרת המחזור הראשון. ב-27 בספטמבר 2015 הורחק רומאניולי לראשונה בקריירה, כשספג בדקה ה-42 כרטיס צהוב שני בהפסד הליגה 0–1 לגנואה במסגרת המחזור השישי. ב-1 במרץ 2016 הבקיע רומאניולי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-24 בניצחון 0–5 על אלסנדריה במסגרת חצי גמר הגביע האיטלקי.

בעונת 2018/2019 מונה לקפטן הקבוצה לאחר עזיבתו של לאונרדו בונוצ'י ליובנטוס.

### לאציו

ב-12 ביולי 2022 חתם רומאניולי לחמש שנים בלאציו.

תארים
-----

**מילאן**

* אליפות איטליה: 2021/2022
* הסופר קאפ האיטלקי: 2016

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלסיו רומאניולי** בוויקישיתוף
* אלסיו רומאניולי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**קבוצת ובר** היא מושג בתורת המשחקים השיתופיים שהוצע על ידי רוברט ובר

יהי {\displaystyle \!\,(N,v)} משחק בצורה קואליציונית, **קבוצת ובר** (Weber) היא הקמור של קבוצת וקטורי התשלומים הרשומה להלן (ראו פסקת 'הגדרה').

בהגדרה אין הכרח שהמשחק יהיה משחק קמור, אך אם בנוסף המשחק קמור, ניתן להראות שוקטורי תשלום אילו נמצאים בליבה, ומכיוון שהליבה היא קבוצה קמורה בעצמה, נובע כי במשחק קמור הליבה מכילה את קבוצת ובר.

בנוסף, עבור כל משחק קואליציוני, קבוצת ובר מכילה את הליבה (מכונה לעיתים - The Core Catcher), ולכן במשחק קמור בצורה קואליציונית ניתן לומר כי קבוצת ובר מתאחדת עם הליבה.

הגדרה
-----

לכל פרמוטציה {\displaystyle \!\,\pi } של N השחקנים
נגדיר את וקטור התשלומים הבא :
{\displaystyle \!\,w^{\pi }=(v(\left\{i\_{\pi \_{1}}\right\}),v(\left\{i\_{\pi \_{1}},i\_{\pi \_{2}}\right\})-v(\left\{i\_{\pi \_{1}}\right\}),v(\left\{i\_{\pi \_{1}},i\_{\pi \_{2}},i\_{\pi \_{3}}\right\})-v(\left\{i\_{\pi \_{1}},i\_{\pi \_{2}}\right\}),...v(N)-v(N/\left\{i\_{\pi \_{n}}\right\}))}  

הקמור של קבוצת הנקודות {\displaystyle \!\,w^{\pi }} נקראת **קבוצת ובר** (Weber).

(הערה: הקמור של קבוצת וקטורים הוא הקבוצה הקמורה הקטנה ביותר המכילה אותם)

הערה
----

עבור כל סידור של השחקנים ניתן לחשוב על קביעת וקטור התשלומים כך שהשחקנים נכנסים אחד אחרי השני לחדר, וכל שחקן מקבל את התרומה השולית שלו לקבוצת השחקנים שהגיעו לפניו, כלומר אם S היא קבוצת השחקנים שכבר נמצאים בחדר לפני ששחקן i נכנס, שחקן i מקבל {\displaystyle v(S\cup \left\{i\right\})-\ v(S)}.

נסמן בצורה מסודרת את קבוצת השחקנים המופיעים לפני שחקן i, כאשר השחקנים מסודרים על ידי הפרמוטציה \pi: ‏   

{\displaystyle P\_{i}(\pi )=\left\{j\in N:\pi (j)<\pi (i)\right\}}
אם נניח שלכל סדר יש הסתברות זהה אזי תוחלת התשלום לשחקן i היא:

{\displaystyle \psi (v,i)={\frac {1}{|N|!}}\sum \_{R}\left[\ v(P\_{i}^{R}\cup \left\{i\right\})-\ v(P\_{i}^{R})\right]\,\!}

ערך זה הוא ערך שפלי, ושוב במשחק קמור ערך זה נמצא בקבוצת ובר.

ראו גם
------

* מונחים בתורת המשחקים

לקריאה נוספת
------------

* "Derks J. J. M (1992) "A short proof of the inclusion of the core in the Weber set, International Journal of Game Theory, 21, 149-150
* שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, **תורת המשחקים**, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  ראו הפניה להוכחה של (Derks J. J. M (1992 בתחתית (בפסקת 'לקריאה נוספת')
שמות הנספים מופיעים על האנדרטה לזכר אסון נאות הכיכר
תמונת הצריף באנדרטת נאות הכיכר
**אסון נאות הכיכר**, שהתרחש ב-30 בדצמבר 1970, הוא אסון הטבע החמור ביותר שהתרחש במדינת ישראל עד השרפה בכרמל ב-2010. גושי סלע שניתקו מצוק מחצו מבנה ששימש כחדר אוכל בבסיס צבאי. 

באסון נספו 20 ישראלים (19 חיילים ואזרח אחד), ועשרה חיילים נפצעו (שלושה מהם קשה).

רקע
---

בשנת 1968 התפרקה קבוצת נאות הכיכר, שהוקמה בסוף שנות החמישים, ונטשה תמורת פיצויים את הצריפים ששימשו אותה באזור המוצא של נחל אמציה למלחת סדום. מחנה הצריפים עבר לידי צה"ל, שהקים במקום, הסמוך לגבול עם ירדן, נקודת משמר.

האירוע ופעולות ההצלה
--------------------

ביום רביעי, 30 בדצמבר 1970, בשעה 12:15 בצהריים, התמוטט לפתע חלק מצוק בגובה 12 מטר ופגע בצריף ששימש מטבח ושק"ם של היחידה. מיד לאחר מכן התמוטט כל הצוק, שהיה מורכב מסלעי חוואר הלשון, ונפל על חדר האוכל בשעה שחיילי הבסיס אכלו ארוחת צהריים. 

חיילים ששהו מחוץ לחדר האוכל הזעיקו עזרה, וכעבור פחות משעה כבר נחת במקום מסוק ראשון של חיל האוויר עם צוות רפואי. 

פינוי הסלעים שמחצו את הצריף (בגובה של כשלושה מטרים ורוחב של ארבעה עד חמישה מטרים) חייב שימוש בציוד מכני כבד. תחילה הגיע למקום ציוד מכני ממפעלי ים המלח הנמצאים בסמוך, ובהמשך הגיעו גם כלים של חיל ההנדסה.

העבודות נמשכו ברציפות והתנהלו בלילה לאור זרקורים ולפידים. עד חצות הוצאו כל הפצועים וההרוגים שהיו קבורים מתחת ל-1,500 טונות של סלעים ועפר.

במהלך פעולות ההצלה ביקרו במקום שר הביטחון משה דיין, הרמטכ"ל חיים בר-לב, אלוף פיקוד הדרום אריאל שרון והרב הצבאי הראשי שלמה גורן. 

אלוף פיקוד הדרום מינה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות האירוע.

מסקנות החקירה
-------------

ועדת החקירה, שכללה גם גאולוגים ומהנדסים, הגיעה למסקנה כי האסון נבע מתופעה מוכרת באזור: גשמים שירדו באזור בימים שלפני ההתמוטטות, ערערו את יציבות המצוק.
בדיווחים עיתונאיים צוין כי עשר שנים לפני כן התמוטט סלע והרס צריף באכסניית הנוער בסדום (באירוע זה נפצעה אישה אחת). בעקבות זאת נאבק הממונה על מחוז הדרום במשרד הפנים כדי לפנות את כל המבנים שנמצאו בסמוך למצוקים שבאזור. ואכן, בסופו של דבר פונו כל המבנים האזרחיים מאזורי הסכנה.

אמצעי התקשורת טענו שצה"ל היה חייב להיות מודע לסכנה ולפנות את המבנים מבעוד מועד, פעולה שהייתה מונעת את האסון.

הבסיס הצבאי עמד במקומו עד 1997. במקום האסון תחת הסלעים שהתמוטטו הוקמה אנדרטה לזכר הנופלים. תושבי היישובים נאות הכיכר ועין תמר עורכים מדי שנה את טקס יום הזיכרון לחללי צה"ל במקום.

בראשית שנות ה-70 הוקם מושב נאות הכיכר במקומו הנוכחי, ליד מוצא נחל הערבה. 

האסון בנאות הכיכר היה אסון רב-נפגעים שני שהתרחש באותה שנה בפיקוד הדרום. קדם לו אסון משאית התחמושת באילת (24 בינואר 1970).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסון נאות הכיכר** בוויקישיתוף
* אנדרטה לניספים בהתמוטטות הסלע באתר יזכור
* אלי לנדאו ושלמה גבעון, עשרות טונות של אבן קברו תחתיהן את הצריף וחדר האוכל, מעריב, 31 בדצמבר 1970
* 18 חיילים ואזרח נספו במפולת סלע ליד נאות־הכיכר, דבר, 31 בדצמבר 1970
* אלי אלון, 50 שנה לאסון נאות הכיכר, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 21 בדצמבר 2021
* חמישים שנה לאסון נאות־הכיכר, כתבה בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב (אורך: 12:57), 18 בדצמבר 2020
וירגה של ענן נימבוסטרטוס.
**וִירְגָּה**, או **גשם תלוי**, היא תופעה מטאורלוגית המתארת משקעים, שהתאדו לפני הגיעם לקרקע.

לעיתים מדובר בטיפות גשם בעלות קוטר קטן, אך כאשר האידוי נעשה בגובה רב, מדובר בגבישים קטנים של קרח, המתאדים בעודם באוויר. התופעה מתרחשת לרוב, כתוצאה מלחות נמוכה מתחת לענן אשר גורמת להתאדות הטיפות טרם הפגיעה בקרקע. במקביל קיימת התקררות מקומית מהירה, כתוצאה משינויים בלחץ האטמוספירי של האוויר בקרבת הקרקע. תופעת הווירגה שכיחה למדי באזורי המדבר, כדוגמת הנגב. התופעה מתרחשת תכופות גם בענני צירוס. באזורים הגבוהים בהם נמצאים עננים הסירוס הלחות נמוכה וכתוצאה מכך מתאדות הטיפות הנוצרות.

אחת מתוצאות תופעת הווירגה היא בהשפעה דרסטית על מזג האוויר המקומי. האידוי של משקעים רבים גורם להתחממות מקומית מהירה תוך זמן קצר. תופעה נוספת של הווירגה היא בהיווצרות מהירה למדי של ערפילים, דבר המקשה על הראות ועשוי להיות מסוכן לתעופה.

תופעת הווירגה יכולה להעיד, לעיתים קרובות, על הימצאות קרובה של ענני קומולונימבוס.

הווירגה עשויה ליצור מצגי יופי נדירים, בעיקר בסמוך לשקיעת השמש, כאשר אור השקיעה האדום משתקף ברסיסי הטיפות רגע לפני אידויים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **וירגה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גשם תלוי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **וירגה** |

* תמונות וירגה מתוך מנוע החיפוש של גוגל
**קבוצת התיאטרון של אמסטרדם** (בהולנדית: **Toneelgroep Amsterdam**) היא להקת התיאטרון הרפרטוארי הגדולה בהולנד. בסיסה ב-Stadsschouwburg, אמסטרדם, בניין תיאטרון קלאסי בן המאה ה-19, השוכן בלב אמסטרדם.

היסטוריה
--------

קבוצת התיאטרון של אמסטרדם נוסדה ב-1987
כש-Gerardjan Rijnders כיהן כמנהלה האמנותי. הוא נהג לביים מחזות קלאסיים בצורה אוונגרדית והשפיע בכך מאוד על תפישת התיאטרון בהולנד, כמו גם בעולם. מאז שנת 2000 מנהיג את הלהקה איבו ואן הובה (Ivo van Hove). הוא ומעצב התפאורה הוותיק שלו, Jan Versweyveld שברו את מוסכמות העיצוב הקלאסיות בכך שתפשו את הבמה כ"מקום". בהפקת "פנים" שלהם (עיבוד לסרטו של ג'ון קסאווטס), הקהל צפה בהצגה בעודו שוכב על גבי מיטות.

בעולם
-----

רבות מהפקות קבוצת התיאטרון של אמסטרדם ערכו סבבי הופעות בעולם. לשם דוגמה, עיבודו של ואן הובה לכמה ממחזותיו של שייקספיר, הוצג תחת הכותר "טרגדיות רומיות" והוצג בפסטיבלים אירופאים גדולים (Wiener Festwochen, פסטיבל אביניון, Theaterformen). "ליל בכורה", עיבוד אחר לסרטו של קסאווטס, הוצג ב-BAM (אקדמית ברוקלין למוזיקה) בניו יורק, בדצמבר 2008.
"איבו ואן הובה הוא חלוץ בפרשנותו לטקסטים קלאסיים וסרטים. עבודתו היא ייחודית, ראשונית, מהממת, מפתיעה ומשעשעת - כל מה שאתה רוצה שתיאטרון יהיה - והוא אינו חושש לעסוק במכוער ובנתעב. במילה אחת - הוא מדהים", אמרה קייט בלאנשט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבוצת התיאטרון של אמסטרדם** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת התיאטרון של אמסטרדם
* הערוץ של טוניגרופ אמסטרדם, באתר יו טיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרטים על Wiener Festwochen
2. ↑  תוכניית פסטיבל אביניון
3. ↑  גורדון קוקס, פסטיבל הגל החדש באקדמית ברוקלין למוזיקה, וראייטי, 8 ביוני 2008
4. ↑  "שיח אמן: סרטים ותיאטרון", מתוך פסטיבל הגל החדש 2011, ‏26 באוקטובר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 127483004
* WorldCat: viaf-127483004

 |
**אלסיה אלבגולה** (שם מדעי: ***Elseya albagula***) הוא מין צב מהמשפחה צבים נטויי-צוואר החי בנהרות חמימים בצפון אוסטרליה. צב זה הוא הגדול ביותר במיני משפחתו, קרוב למטאמטה בגודל, ואורכו המרבי הוא 45 סנטימטרים. הצב מצוי בסכנת הכחדה בטבע.

הוא מצוי רק בצפון אוסטרליה בדרום-מזרח קווינסלנד בנהרות בורנט (Burnett), מרי (Mary) ופיצ'רוי (Fitzroy). הצב אוכל צמחים וניזון מצמחי מים, עלים, פירות ואצות.

שריונו של הצב חום כהה עד שחור והוא שטוח ונוטה מעלה בחלקו הקדמי ולעיתים גדלות עליו אצות. הוא בעל עור אפור כהה עד שחור ומעט ירקרק והראש שחור ובעל חלקים צהובים עם לסתות גדולות ומעוקלות בצבע לבן. הצבים יכולים לספוג חמצן דרך העור גם בתוך המים, מה שלעיתים פוגע בדגים ובצבים אחרים.

הצבים נמצאים בסכנת הכחדה בטבע עקב פגיעת מינים פולשים בקיניהם כמו שועל אדום הניזון מהביצים או פרות הרומסות את הביצים. כמו כן בניית סכרים בנהרות מחייתם גרמה להם להיפגע מהקירות החזקים של הסכר, אליהם הם נופלים לעיתים קרובות למותם וכן הסכר גורף את מי הנהר ומייבש את הצבים או גורם להצפות מסיביות לקיניהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלסיה אלבגולה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------