recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אברהם שפייר
**אברהם שפייר** (בהולנדית: **(Abraham Speijer (Speyer**;‏ 19 בנובמבר 1873, אמסטרדם – 5 בספטמבר 1956, אמסטרדם) היה שחמטאי יהודי-הולנדי.

שפייר חלק מקום ראשון עם אדולף אולנד באליפות הולנד הראשונה לשחמט שהתקיימה בליידן, בשנת 1909. כאלוף הוכרז לבסוף אדולף אולנד.

בתחרויות בינלאומיות חלק שפייר מקום ראשון בתחרות מינכן בשנת 1900, הגיע למקום הרביעי בתחרות הילברסום בשנת 1903 (ניצח: פאול לאונהרדט), הגיע למקום ה-17 בתחרות סנקט פטרסבורג בשנת 1909 (ניצחו: עמנואל לסקר ועקיבא רובינשטיין) , הגיע למקום ה-15 בתחרות המבורג 1910 (ניצח: קרל שלכטר) , הגיע למקום ה-12 בתחרות צלטנהאם 1913, הגיע למקום ה-12 בתחרות שבינגן 1913 (ניצח: אלכסנדר אלכין) , חלק מקום ראשון בתחרות ריצ'מונד 1912, הגיע למקום השני, אחרי סרג'נט, בתחרות הייסטינגס 1919 (דרגה ב'), ניצח בתחרות אדינבורו 1920, חלק מקום 2–3 עם שמואל פקטור אחרי עקיבא רובינשטיין בתחרות רוטרדם 1920 וחלק מקום 10–11 בתחרות שבינגן 1923 (ניצחו: פאול יונר ורודולף שפילמן) .

שפייר הפסיד דו-קרב לעמנואל לסקר 2.5-0.5 באמסטרדם, בשנת 1908 וכן הפסיד פעמיים בדו-קרבות למקס אויבה 1-4 בשנת 1921 ו-3.5-0.5 בשנת 1923.

ממשחקיו
-------

### לבן: אברהם שפייר שחור: עקיבא רובינשטיין סנקט פטרבורג 1909

  



כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.

[Event "St. Petersburg"]
[Site "St. Petersburg RUE"]
[Date "1909.02.16"]
[Round "2"]
[White "Abraham Speijer"]
[Black "Akiba Rubinstein"]
[Result "0-1"]
[ECO "D31"]
[PlyCount "110"]
[EventDate "1909.02.15"]

1. d4 d5 2. c4 e6 3. Nc3 dxc4 4. Nf3 a6 5. a4 c5 6. e3 Nf6 7. Bxc4 Nc6 8. O-O
Qc7 9. Qe2 Be7 10. Bd2 O-O 11. Rac1 Rd8 12. Bd3 cxd4 13. exd4 Bd7 {שלב הפתיחה הסתיים ביתרון זעיר של השחור. ללבן היו מספר הזדמנויות להיות יותר דינמי, אבל נראה שמשחקו הססני ואין לו יומרה לנסות לנצח את המשחק. כמובן שלא 13...פ:ד4 14. פ:ד4 צ:ד4 15. פב5 וזוכה}
14. Ne4 Rac8
15. Ne5 Be8 16. Bc3 {חיוני 16. מהה3 או 16. צג4 לאחר המסע ששוחק לשחור יתרון משמעותי. }

```
Nxd4 17. Nxf6+ Bxf6 18. Qe4 Nf5 19. g4 Bxe5 20. Qxe5 Rxd3
```

21. Qxc7 Rxc7 22. gxf5 exf5 {לאחר חילופי כלים מסיביים לשחור שני רגלים עודפים}
23. a5 f6 24. Rfd1 Rcd7 25. Rxd3 Rxd3 26. Re1 Bc6
27. Re3 Rd1+ 28. Re1 Rd7 29. f4 Kf7 30. Kf2 Be4 31. Re2 g5 32. Rd2 Bd5 33. Kg3
Ke6 34. Re2+ Be4 35. Rd2 Rg7 36. fxg5 Rxg5+ 37. Kf4 Rg4+ 38. Ke3 Rh4 39. Rf2
Bd5 40. Bd4 Re4+ 41. Kd3 Bc6 42. b4 Bb5+ 43. Kc3 f4 44. Bc5 Kf5 45. Kd2 h5 46.
Kc3 Be2 47. Rg2 f3 48. Rg7 Bb5 49. Rg3 Rc4+ 50. Kd2 Ke4 51. Bb6 Rxb4 52. Rh3
Rb2+ 53. Kc3 f2 54. Re3+ Kf4 55. Re6 Kf5 0-1

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם שפייר, באתר צ'סגיימס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Abraham Speijer vs Akiba Rubinstein (1909), www.chessgames.com
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "בז'ז'ני".

**בז'ז'יני** (בפולנית: **Brzeziny**) היא עיר במחוז לודז' בפולין, כ-20 ק"מ ממזרח ללודז'. פירוש השם בפולנית הוא "עץ שדר (לבנה)".

היסטוריה
--------

היישוב הראשון התקיים באזור במאה ה-13. העדות המתועדת הראשונה על קיומו של היישוב היא בכתב זכויות מ-1332. לעיר היה תפקיד חשוב בהתפתחות המסחר בין רוסיה והעיר הפולנית טורון בין המאה ה-15 למאה ה-17. ענפי הכלכלה העיקריים בבז'זיני היו מסחר וחייטות. בשנת 1793, בעקבות חלוקת פולין השנייה, סופח האזור ועמו העיר לממלכת פרוסיה. בשנת 1807, בעקבות חוזה טילזיט, סופחה העיר לדוכסות ורשה. לאחר 1815 הפך האזור ובו בז'ז'יני לפולין הקונגרסאית, חלק מהאימפריה הרוסית עד 1916.

במהלך מלחמת העולם הראשונה ניצח הצבא הפרוסי באזור בקרב נגד הצבא הרוסי. מסוף 1916 השתייך האזור ובו בז'ז'יני לממלכת פולין עד להקמת הרפובליקה הפולנית השנייה ב-1918. במהלך מלחמת העולם השנייה היה האזור חלק מהוורתגאו. שם העיר שונה ל"לוונשטט" (Löwenstadt), לכבוד הגנרל הגרמני קרל ליצמן שניהל את אחד הקרבות נגד רוסיה באזור זה במלחמת העולם הראשונה.

בתחילת המערכה בפולין, ב-8 בספטמבר 1939, כבש הוורמכט, צבא גרמניה הנאצית, את אזור לודז' ובכללו בז'ז'יני. ב-18 בינואר 1945 שחרר הצבא האדום את בז'ז'יני.

יהודי בז'זיני
-------------

אנדרטה לזכר יהודי בז'ז'יני שנספו בשואה, בבית העלמין הדרום
בין מלחמות העולם חיו בעיר כ-7,000 יהודים, ששיעור גבוה מקרבם עסק בחייטות. 
באביב 1940 הקימו הגרמנים בעיר גטו ובו התגוררו כ-6,000 יהודים, מהם כ-1,500 פליטים שבאו מחוץ לעיר. חלקם נשלחו למחנות עבודה מחוץ לגטו.
מראשית 1942 הידרדר המצב בגטו. מחלות ורעב החלו לשרור בגטו. בפברואר 1942 נתלו עשרה מתושבי הגטו בתלייה פומבית מול כל תושבי הגטו. ב-14 במאי 1942 גורשו בכוח כ-300 ילדים ועוד כ-1,700 יהודים מהגטו למחנה ההשמדה חלמנו. לאחר כשבוע גורשו יתר היהודים לכיכר השוק, ושם בוצעה סלקציה בה גורשו כ-4,000 יהודים לגטו לודז'. כ-300 היהודים שנותרו בבז'ז'יני נורו באוגוסט 1942.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בז'ז'יני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בז'ז'יני (בפולנית)
* בז'זיני (Brzeziny), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "בז'ז'יני", באתר השטעטל הווירטואלי
* "בז'ז'יני", באתר JewishGen (באנגלית)
* רייצ'ל איסקוב, בז'ז'יני, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 44–47), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560274005171
* GND: 4237187-9
* LCCN: n88049390
* MusicBrainz: 08fd7ade-9e5f-4bb7-aff8-553809a643df
* VIAF: 147850649
* WorldCat (עם VIAF): 147850649

 |
**אניו** (ביוונית עתיקה: **Ἐνυώ**) הייתה אלת המלחמה במיתולוגיה היוונית. לעיתים קרובות היא קשורה לאל המלחמה ארס.

תיאור
-----

היא מכונה על ידי קווינטוס סמירנאוס "אחות המלחמה",  בתפקיד הדומה מאוד לזה של אריס, התגלמות המחלוקת והמחלוקת. הומרוס ייצג את השניים בתור אותה האלה. במיתוסים מסוימים היא הולידה לארס את אל המלחמה אנאליוס, אולם שם זה לעיתים מזוהה גם עם ארס.

כאלת מלחמה, אניו אחראית לתזמון השמדת הערים, ולעיתים קרובות מלווה את ארס לקרב. היא מתוארת כ"עליונה במלחמה". במהלך נפילת טרויה, אניו, אריס, פובוס ודימוס הטילו אימה ושפיכת דם במלחמה.

אניו, אריס ושני בני ארס (פובוס ודימוס) מתוארים על מגן אכילס.

אניו הייתה מעורבת במלחמות וקרבות רבים, ביניהם מלחמת השבעה נגד תבי.  אניו נהנת מלוחמה וקרבות כל כך עד כדי שהיא סירבה לקחת צד בקרב בין זאוס למפלצת טייפון וככה השאירה את שני הצדדים מאוזנים בקרב.

המקבילה הרומאית של אניו היא בלונה. יש לה קווי דמיון גם עם האלה האנטולית מא.

בתבאי ובארקומנוס, נערך פסטיבל הומוליה (Homolôïa), אשר נחגג לכבוד זאוס, דמטר, אתנה, ואניו. מסופר כי הפסטיבל קיבל את שמו של מן שמה של הומוליס (Homoloïs) שהייתה כוהנת של אניו.  פסל של אניו, שנעשה על ידי בני פרקסיטלס, ניצב במקדש ארס באתונה.

בתאוגוניה של הסדיוס, אניו היה גם שמה של אחת הגרויות, שלוש אחיות שחלקו עין אחת ושן אחת ביניהן; האחיות האחרות היו דאינו ("אימה") ופמפרדו ("אזעקה").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אניו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Quintus Smyrnaeus, *Fall of Troy*, 8.424.
2. ↑  Eustathius on Homer 944
3. ↑  Willcock, Malcolm M. (1976). *A companion to the Iliad : based on the translation by Richard Lattimore* ([9th print.] ed.). Chicago: University of Chicago Press. p. 58. ISBN 0-226-89855-5.
4. ↑  Homer, *Iliad* 5. 333, 592
5. ↑  Pausanias, *Description of Greece* 4. 30. 5
6. ↑  Quintus Smyrnaeus, *Fall of Troy*
7. ↑  Statius, *Thebaid*, Nonnus, *Dionysiaca*
8. ↑  **Nonnus, Dionysiaca 2. 358 & 2. 475 ff :**
9. ↑  Suidas s. v.; compare Müller, *Orchomen*, p.229, 2nd edit. (cited by Schmitz)
10. ↑  Pausanias, *Description of Greece*, I. 8. § 5. (cited by Schmitz)
11. ↑  Harris, Stephen L. and Gloria Platzner. *Classical Mythology: Images and Insights* (3rd edition). California State University, Sacramento. Mayfield Publishing Company. 2000, 1998, 1995, pp. 273–274, 1039.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 240629442

 |
**רונית ורד** (נולדה ב-6 באוקטובר 1973) היא עיתונאית וחוקרת אוכל ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה בכפר הס וכיום מתגוררת בתל אביב. למדה היסטוריה וצרפתית באוניברסיטת תל אביב. 

בין השנים 1999–2006 עבדה בהוצאת "מפה", בה הייתה עורכת ראשית של אתר "מפה" וחלק מצוות שסיקר מסעדות ויצרני מזון בישראל. בין הספרים שהיא נמנית עם כותביהם: "מדריך מפה למסעדות בישראל" (2003); "מדריך מפה לסיני" (2004); "רק ימים טובים – 101 מקומות שתרצו לחזור אליהם" (2005); "מדריך מפה למסעדות" (2006); ועוד.

החל משנת 2007 כותבת את המדור "פינת אוכל" במוסף הארץ. המדור השבועי, המלווה בצילומיו של הצלם דן פרץ ודור קדמי, עוסק בתיעוד תרבות האוכל המקומית, בהיסטוריה קולינרית ובמסעות אוכל בישראל ובעולם. בין הנושאים עליהם היא מרבה לכתוב נמנים המטבח הישראלי, המטבח היהודי, המטבח הפלסטיני, אוכל וזהות, אוכל ומקומיות, חקלאות, יצרני מזון קטנים ושימור מלאכות ומסורות קדומות.

ב-2008–2011 הייתה עורכת ראשית של אתר "מבשלים" שהקימו דוקטור אלי לנדאו והשף חיים כהן.

ב-2013–2014 נמנתה על מייסדי ועורכי התוכן של "שבוע האוכל הפולני", פסטיבל שעסק בהיסטוריה ובהווה של המטבח היהודי-מזרח אירופאי.

בשנים 2014–2015 אצרה תוכנית קולינרית "לפסטיבל הקולנוע היהודי" בסינמטק ירושלים. ב-2022 אצרה את "לא רק אוכל: עיצוב הזהות הלאומית דרך המטבח": אסופת סרטונים דוקומנטריים וקטעי יומני חדשות מארכיון הסרטים הישראלי, שהפכו במהלך ימי הפסטיבל לתערוכה של הקרנות ומיצגים.

ב-2018 שימשה כיועצת קולינרית לסדרה "מעורב ישראלי" (ערוץ 8, בימוי: איילת הלר). הסדרה, בהגשתו של טל פרידמן, עוסקת בתהליך יצירת זהות ישראלית דרך המטבח. בנוסף, הייתה האוצרת הקולינרית של פרויקט "נימוסי שולחן" בגלריה האוניברסיטאית בתל אביב (אוצרים ראשיים – דוקטור ספי הנדלר ודוקטור שרון אהרונסון-להבי). במסגרת הפרויקט אצרה את "התפריט – ממזנון פועלים למטבח ישראלי חדש", תערוכת תפריטים ממאה שנות מסעדנות בארץ ישראל.

החל משנת 2019 מלמדת במחלקה לתרבות חזותית וחומרית בבצלאל קורס העוסק בתרבות הישראלית דרך הזווית הקולינרית ("קווים לדמותו של המטבח בארץ ישראל").

ב-2021 ראה אור הספר "מחשבות על אוכל" (הוצאת רסלינג) שערכה יחד עם פרופסור אורי ברטל ומיכל איתן. 

שימשה כיועצת בכירה ואוצרת חלל התצוגה של "אסיף – המרכז לתרבות אוכל בישראל". "נחמה ריבלין: מטבח משלה", התערוכה הראשונה שאצרה במקום, עסקה במטבח המקומי דרך אוספים שהשאירה אחריה רעיית הנשיא העשירי של ישראל. "עיר, חיטה, לחם: אפייה בירושלים במאה ה-17", התערוכה השנייה שאצרה, הציגה את מגוון סוגי הלחם והמאפים שהיו נפוצים בירושלים במאה ה-17. 

מאמרים פרי עטה התפרסמו במגזינים ובספרים ברחבי העולם, ביניהם "Gastronomica" (אוניברסיטת קליפורניה) Seeds – Oxford symposium" of food and cookery 2018"; "Tablet"; "Divine food"(גשטלטן); ועוד.

אחותו של העיתונאי איתי ורד.

קישורים חיצוניים
----------------

* רונית ורד, ברשת החברתית פייסבוק
* רונית ורד, באתר Academia.edu
* רונית ורד, באתר עיתון הארץ
* פינת אוכל, באתר עיתון הארץ
* מרב סריג, רונית ורד: "אוכל הוא צוהר להסתכל דרכו על אנשים ומקומות" השולחן, 4 במרץ 2019.
* אסף אביר, מפת האוכל הישראלית, מתחת לאף, 11 בפברואר 2019.
**גבריאל וידוביץ'** (בגרמנית ובקרואטית: **Gabriel Vidović**; נולד ב-1 בדצמבר 2003 באאוגסבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני-קרואטי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת באיירן מינכן מהבונדסליגה.

קריירת מועדונים
---------------

וידוביץ' גדל במחלקות הנוער של אאוגסבורג ובאיירן מינכן. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצת המילואים של באיירן מינכן. ב-14 באפריל 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-0 על ארמיניה בילפלד במסגרת המחזור ה-30 בבונדסליגה לעונת 2021/2022. הוא ערך שלוש הופעות ליגה בעונה זו, בה זכתה באיירן מינכן באליפות גרמניה.

ב-30 באוגוסט 2022 הושאל וידוביץ' למשך עונת 2022/2023 לויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית. ב-4 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על חרונינגן במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-22 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על אמן במסגרת המחזור ה-11 בליגה. הוא ערך 25 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע ארבעה שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

וידוביץ' היה חלק מסגל נבחרת קרואטיה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר.

תארים
-----

באיירן מינכן
* אליפות גרמניה (1): 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  GABRIEL VIDOVIĆ VOLGENDE AANWINST VAN VITESSE באתר הרשמי של ויטסה ארנהם, 30 באוגוסט 2022 (בהולנדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גבריאל וידוביץ'"**.
**דמביה** (בגעז: **ደምብያ**) הוא אזור היסטורי בצפון-מערבה של אתיופיה וכיום נפה במדינת אמהרה שגבולותיה אגם טאנה בדרום, נפת טקוסה בדרום-מערב, נפת צ'ילגה במערב, בנפת ארמצ'הו עלית בצפונה ובנפת גונדר רבתי במזרחה.

היסטוריה
--------

במסורת האתיופית נחשב האזור לחלק משטחי גדעון וביתא ישראל ישבו בו מימי קדם. האתיופים החלו לפלוש ולכבוש את האזור החל מן המאה ה-14 והחלו ליישב בו מתיישבים וכן לעודד פעולות מיסיון. בתקופת הקיסר סרצה דנגל המחוז היה לאזור לחימה בין האתיופים לממלכת הגדעונים. בתחילת המאה ה-17 הוקמה במחוז העיר גונדר שהייתה לבירה הקיסרית ודמביה כולה הפכה למרכז האימפריה. מאמצע המאה ה-19 ואילך ירדה קרנה של דמביה עם העברת המרכז השלטוני ממנה.

בחלוקה המנהלית של המאה ה-20 הייתה דמביה לנפה בתוך מחוז בגמדר וכיום היא נפה בתוך מחוז צפון גונדר שבאמהרה.

סטטיסטיקה
---------

על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 האוכלוסייה מנתה 271,053 נפשות שרק 8.62% מהם חיים בערים. שטחה של הנפה היא 1,261.96 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 214.79 נפש לקמ"ר.

בנתונים הסטטיסטים משנת 1994 האוכלוסייה מנתה 218,014 נפש כאשר הרוב המכריע (89.12%) הוא אמהרי ולצידו מיעוט כמנתי (2.15%).

לקריאה נוספת
------------

* Tsegay Tegenu "Dämbəya" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: D-Ha**, Otto Harrassowitz Verlag, 2005, מסת"ב 3447052384, p. 75-76

הערות שוליים
------------

1. ↑  Census 2007 Tables: Amhara Region, Tables 2.1, 2.4, 2.5, 3.1, 3.2 and 3.4.
2. ↑  *1994 Population and Housing Census of Ethiopia: Results for Amhara Region*, Vol. 1, part 1, Tables 2.1, 2.7, 2.10, 2.13, 2.17, Annex II.2 (accessed 9 April 2009)
רביעיית כרמל 2019
**רביעיית כרמל** היא רביעיית מיתרים ישראלית, שהוקמה בשנת 1999.

חברי הרביעייה הם: 

* רחל רינגלשטיין, כינור
* טלי גולדברג, כינור
* יואל גרינברג, ויולה
* תמי ווטרמן, צ'לו
* שולי ווטרמן, ויולה (אורחת כבוד)

היסטוריה
--------

הרביעייה השתלמה בארץ עם חיים טאוב ובחו"ל עם חברי רביעיית אלבן ברג בתוכנית ללימודי מוזיקה קאמרית בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן. בנוסף, למדה הרביעייה עם חברי הרביעיות אמדאוס, האגן, ברטוק וינאצ'ק והשתתפה בכיתות אמן עם הכנרים אייזק שטרן, מרים פריד והנרי מאייר. הרביעייה משתתפת בתוכנית "פרו קווארטט" בצרפת. 

הרביעייה הופיעה בצרפת, אנגליה, אוסטריה, איטליה, שווייץ ובקרנגי הול בניו יורק. בישראל הופיעה הרביעייה בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, בפסטיבל ישראל, בפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, וכן בסדרות שונות למוזיקה קאמרית.

פרויקט הדגל של רביעיית כרמל היא הסדרה המונחית "מעבר לקשת". מנחה אותה ויולן הרביעייה, ד"ר יואל גרינברג, מוזיקולוג, מרצה וראש המחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן.

הקליטה דיסק מיצירותיו של פאול בן-חיים.

רביעיית כרמל זכתה בפרס ראשון בתחרויות האביב לשנת 2004 בתחום המוזיקה הקאמרית ובתחום ביצוע מוזיקה ישראלית ובפרס ראשון בתחרות הבינלאומית לרביעיות מיתרים של האקדמיה "פראג וינה בודפשט" שנערכה ברייכנאו, אוסטריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רביעיית כרמל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רביעיית כרמל
* רביעיית כרמל, ברשת החברתית פייסבוק

* רביעיית כרמל, ברשת החברתית אינסטגרם

* רביעיית כרמל, סרטונים בערוץ היוטיוב

* רביעיית כרמל, באתר ספוטיפיי
* אתר למנויים בלבד חגי חיטרון, היצירה הכי חידתית של בטהובן, באתר הארץ, 7 ביוני 2016
* רביעיית כרמל, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502604005171
* LCCN: n2016051697
* VIAF: 308279545
* WorldCat: lccn-n2016051697

 |
|  |
| --- |
| **פקיסטן** |
| סמל פקיסטן |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של פקיסטן** |
| * **חוקה**
* **נשיא**
	+ **עאריף עלוי**
* **ראש ממשלה**
	+ **עימראן ח'אן**
* **הפרלמנט של פקיסטן**
	+ **הסנאט**
	+ **האספה הלאומית**
* **בית המשפט העליון של פקיסטן**
* **חלוקה מנהלית**
* **יחסי חוץ**
 |

**הפרלמנט של פקיסטן** (באורדו: **مجلس شوریٰ پاکستان**) הוא הפרלמנט הפדרלי העליון בפקיסטן. הפרלמנט הוא דו ביתי, ובתיו הם:

* הסנאט - הבית העליון, אשר מורכב מ-103 נציגים.
* האספה הלאומית - הבית התחתון אשר מורכב מ-342 נציגים. האספה נבחרת אחת לחמש שנים.

בניין הפרלמנט ממוקם בבירת פקיסטן אסלאמאבאד, ובו פועלים שני הבתים. עד 1960 הפרלמנט היה ממוקם בקראצ'י. הפרלמנט הפקיסטני הוא הפרלמנט הראשון והיחיד בעולם שפועל לחלוטין על ידי אנרגיה סולארית הנוצרת בפרלמנט.

היסטוריה
--------

התנועה הלאומית הפקיסטנית החלה לפעול בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנת 1947 פוצל הראג' הבריטי לשתי מדינות עצמאיות - הודו ההינדית ופקיסטן המוסלמית. באותה השנה נוסד הפרלמנט הפקיסטני אשר הכיל בתחילה כ-69 נציגים (ובהמשך גדל ל-79 נציגים). המושב הראשון של האספה המכוננת הראשונה של פקיסטן התקיים ב-10 באוגוסט של אותה השנה. משימתו הראשונה של הפרלמנט היה ניסוח החוקה. הטיוטה הסופית של החוקה הוכנה ב-1954. הטיוטה גרמה למשבר פוליטי בין האספה לראש הממשלה, משבר שגרם לפיזורה. האספה המכוננת השנייה של פקיסטן הוקמה ב-28 במאי 1955. באספה זו היו כ-80 נציגים שנבחרו על ידי הממשל המחוזי. אספה זו הצליחה בסופו של דבר לאשר את החוקה הראשונה של פקיסטן ב-29 בפברואר 1956 ונכנסה לתוקף כחודש לאחר מכן.

לפי החוקה הראשונה, הפרלמנט היה חד-ביתי, ובו כ-310 נציגים. חוקה זו הצליחה להחזיק כ-3 שנים חוסר היציבות במדינה גרם בסופו של דבר ליצירת משטר צבאי בפקיסטן. בשנת 1960 התכנסה האספה המכוננת השלישית ברוואלפינדי ובה היו כ-156 חברים - מחציתם ממזרח המדינה ומחציתם מהמערב. אספה זו תכננה חוקה שבה המשטר יהיה פדרציה בעלת משטר נשיאותי. האספה קבעה כי אם נשיא פקיסטן יהיה ממערב המדינה, יו"ר הפרלמנט יהיה מהמזרח, ולהפך. אספה זו פעלה עד שנת 1969.

הפרלמנט הפקיסטני במתכונתו הנוכחית הוקם ב-24 בדצמבר 1981 והתכנס כשבועיים לאחר מכן. ב-25 בפברואר 1985 נערכו הבחירות הראשונות לפרלמנט, על בסיס לא מפלגתי. הבחירות האחרונות לפרלמנט התקיימו בשנת 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפרלמנט של פקיסטן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Parliament House, הסנאט של פקיסטן
2. ↑  The National Assembly of Pakistan, האספה הלאומית של פקיסטן
**סטופניצה** (בפולנית: **Stopnica**, ביידיש: **סטאָבניץ**) היא עיירה במחוז בוסקו שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, כ-55 ק"מ דרומית מזרחית לקיילצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

סטופניצה נוסדה במאה ה-12, ובשנת 1362 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך פלישת האימפריה השוודית לפולין באמצע המאה ה-17 נחרבה העיירה, והיא שוקמה רק בתחילת המאה ה-18.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

יהודי סטופניצה
--------------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17, אז קיבלו היהודים היתר לבנות במקום בית כנסת ולקדש בית עלמין. בשנת 1754 התכנסו בעיירה נציגי גליל סנדומייז'-קרקוב של ועד ארבע הארצות.

בשנת 1919 נערך פוגרום ביהודי היישוב, בו הוכו ונשדדו יהודים רבים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,300 יהודים, כשלושה רבעים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות.

ב-8 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הציתו את בתי הרובע היהודי בה, ורצחו בה מספר יהודים. בד בבד בזזו פולנים מקומיים את חנויות ודירות היהודים ביישוב. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר. בערב פסח ת"ש, אפריל 1940, רצחו הגרמנים 13 יהודים מהעיירה שהסבו לשולחן הסדר.

בתחילת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה. בהמשך, הובאו לגטו זה מאות פליטים יהודים מרחבי פולין, ומספר יושביו הגיע לכ-5,300 איש. כתוצאה מרעב וממגיפות, מתו כ-400 מיהודי הגטו.

ב-5 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים פולנים ואוקראינים, ורצחו בו למחרת כ-400 יהודים, רובם קשישים. כ-1,500 יהודים שולחו למחנה עבודה בסקרז'יסקו-קמיינה, וכ-3,000 היהודים הנותרים שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטופניצה** בוויקישיתוף
* סטופניצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* סטופניצה (Stopnica), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "סטופניצה", באתר השטעטל הווירטואלי
* "סטופניצה", באתר JewishGen (באנגלית)
* יולנטה קריימר, סטופניצה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 321–323), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007487026805171
* GND: 4632579-7
* LCCN: n2005036714
* SUDOC: 176013733
* VIAF: 140929714
* WorldCat (עם VIAF): 140929714

 |
**לובני** (באוקראינית: **Лубни**; ביידיש: **לובען**) היא עיר במחוז פולטבה, אוקראינה. ליד העיר זורם נהר הסולה.

היסטוריה
--------

לובני הוקמה על ידי ולדימיר הראשון בשנת ניצורה של רוס, בתחילה שימשה כמבצר שתפקידו היה להגן על גבולות המדינה מפני פלישות של שבטים נוודים. בראשית המאה ה-12 ליד לובני הובסו צבאותיהם של הקומנים על ידי צבאו של ולדימיר השני.

ב-1239 לובני נהרסה בזמן הפלישה המונגולית.

ב-1591 לובני קיבלה זכויות מגדבורג.

פרק זמן חשוב בתולדות העיר שיחקה משפחת וישניובייצקי. בבעלות משפחה זו היה שטח גדול והם שלטו ב-53 יישובים, לובני הייתה עיר הבירה שלהם ובה הם התגוררו.

החל מסוף המאה ה-16 ועד אמצע המאה ה-17 פרצו בעיר מספר מרידות של הקוזאקים.

החל מ-1709 בלובני פעל בית מרקחת שדה וגן בוטני שבו גידלו צמחים לצרכים רפואיים.

ב-1901 בעיר העבירו מסילת רכבת.

העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-13 בספטמבר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-18 בספטמבר 1943.

אוכלוסייה
---------

אוכלוסיית לובני לפי שנים:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | שנה | מספר תושבים |
| 1 | 1638 | 2,646 |
| 2 | 1897 | 10,097 |
| 3 | 1907 | 11,800 |
| 4 | 1926 | 21,000 |
| 5 | 1979 | 54,216 |
| 6 | 1989 | 59,478 |
| 7 | 2001 | 52,572 |
| 8 | 2005 | 50,232 |
| 9 | 2009 | 48,633 |
| 10 | 2010 | 48,496 |
| 11 | 2011 | 48,122 |

יהודי לובני
-----------

יהודים התיישבו בלובני בחצי הראשון של המאה ה-17, לשם הוזמנו על ידי משפחת וישניובייצקי, אך בזמן מרד חמלניצקי הקהילה נפגעה קשות ופסקה להתקיים. הקהילה חודשה בסוף המאה ה-18. האוכלוסייה היהודית גדלה ומ-361 ב-1847 מספר היהודים הגיע ל-3,006 ב-1897.

בין 1880 ל-1883 החזיק שלום עליכם במשרת רב מטעם בעיר (כפי שמובא בספרו האוטוביוגרפי "חיי אדם").

הקהילה נפגעה קשות בתקופת הפוגרומים בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה.

ב-1939 בלובני התגוררו 2,833 יהודים שהיוו 10,5 אחוזים מכלל האוכלוסייה.

כחודש לאחר הכיבוש הגרמני 1,865 יהודי לובני והסביבה רוכזו בכיכר קירוב של לובני והובלו מחוץ לעיר ושם נרצחו. את היהודים שרוכזו לפני רציחתם תיעד בצילומיו הצלם הצבאי הגרמני יוהנס הלה. בין השנים 1941–1942 בסך הכל נרצחו כ-2,000 יהודי לובני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לובני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לובני
* תולדות הקהילה היהודית בלובני
* לובני במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
* לובני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לובני (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  תולדות הקהילה היהודית בלובני
2. ↑  רצח יהודי לובני, באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531147005171
* LCCN: n95079862
* VIAF: 124496788
* WorldCat: lccn-n95079862

 |
**אוברה** (בספרדית: **Oberá**) היא עיר בפרובינציית מיסיונס בארגנטינה. אוברה נמצאת במרחק של 95 קילומטרים מפוסאדאס, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 1,040 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

היסטוריה
--------

החל מתחילת המאה ה-20 היו ניסיונות של מהגרים אירופאים בעידוד הממשלה ליישב את האזור. הניסיון המוצלח הראשון היה של קבוצת שוודים ב-1913. בשנים שלאחר מכן התיישבו באזור מהגרים מעשרות מדינות שונות.

ב-1927 הוחלט לאחד את ההתיישבויות לעיירה אחת. לאחר שהמהגרים מהקבוצות השונות והארגנטינאים המקומיים רצו לקרוא לעיירה בשמות שונים, נמצאה פשרה לפיה השם יהיה אוברה, שמו של צ'יף מפורסם של אנשי גוארני באזור.

חינוך
-----

בעיר נמצאות פקולטות של מספר אוניברסיטאות, כמו האוניברסיטה הלאומית של מיסיונס.

תרבות
-----

פסטיבל המהגרים הלאומי באוברה ב-2014
הודות לגיוון במוצאיהם של תושבי העיר, בכל שנה בחודש ספטמבר נערך באוברה פסטיבל המהגרים הלאומי. הפסטיבל נועד כדי להציג את מגוון התרבויות של המהגרים בארגנטינה בכלל ובאוברה בפרט. הפסטיבל נערך בפארק האומות (Parque de las Naciones) בעיר, שנועד גם הוא כדי להנציח את המגוון באוברה וקיימים בו בתים המייצגים כל קבוצת מהגרים. בפסטיבל קבוצות ממוצאים אתניים שונים מציגות בו כל אחת את המנהגים והמסורות שלה.

תחבורה
------

אוברה נמצאת במסלולם של הכבישים הלאומיים 14, המקשר בין פרובינציית מיסיונס ופרובינציית אנטרה ריוס, ו-103, החוצה את פרובינציית מיסיונס ממזרח למערב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוברה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוברה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557731605171
* LCCN: n85204474
* MusicBrainz: 615c4f32-fadb-4b57-8da8-f94703269706
* VIAF: 148992913
* WorldCat: lccn-n85204474

 |
**אדַמוּב** (בפולנית: **Adamów**) היא עיירה במחוז לוּקוּב (Łuków), פרובינציית לובלין (Lublin), פולין. בשנת 2009 היו בעיירה כ-2,200 תושבים.

היסטוריה
--------

מהמאה ה-16 עד המאה ה-19 היה לאדמוב מעמד של עיר, אותו העניק למקום המלך  זיגמונד הראשון. העיר הייתה בבעלות פרטית. בעלי העיר הקימו בה כנסייה, ובמהלך המאה ה-16 גדלה אוכלוסיית המקום עד לכ- 700 איש. לאחר חלוקת פולין השתייכה אדמוב לקיסרות ההבסבורגית, ובמאה ה-19 – לפולין הקונגרסאית.   

לאחר מרד 1863-1864 נושלה אדמוב ממעמד עיר. בסוף המאה ה-19 היו בעיירה כ-1,000 תושבים ו-90 בתים.   

במהלך הפלישה הגרמנית לפולין, באוקטובר 1939, הייתה אדמוב זירת קרבות בין צבאות פולין וגרמניה. בשנת 1943 פרצה בעיירה שרפה, בה נשרפו רוב בתיה.

יהודי אדמוב
-----------

ראשיתו של היישוב היהודי באדמוב הוא בתחילת המאה ה-19. היהודים בעיירה התפרנסו ממלאכה ומרוכלות בכפרי הסביבה. בין שתי מלחמות העולם כיהן כרב הקהילה הרב יהודה גרינוולד.

בעיירה התקיימה פעילות ציונית, לרבות של תנועות נוער ציוניות, ואחד מבניה, יצחק גרינוולד (1961-1890), אשר עלה לארץ בשנת 1923, היה ממקימי היישוב מגדל עדר.

טרם השואה חיו באדמוב 664 יהודים, למעלה משליש מסך תושבי העיירה.

### בשואה

הגרמנים נכנסו לעיירה ביום 20 בספטמבר 1939, וריכזו את יהודיה ברחוב אחד, שהפך לגטו לא מגודר. בד בבד, החלו בחטיפת יהודים לעבודות כפייה. לגטו שבעיירה הגיעו פליטים יהודים רבים מכפרי הסביבה, וביולי 1942 חיו בו 1,724 יהודים. בשל תנאי התברואה הקשים והצפיפות בגטו, נפטרו רבים מיושביו ממחלות וממגפות.

בספטמבר 1941 הגיעו לתושבי הגטו ידיעות על טבח המוני שנעשה ביהודי העיירה סרוקומלה, ובעקבות זאת התארגנה קבוצה בת כ- 50 יהודים, אשר הצליחה לצאת מהעיירה, להשיג נשק ומזון, ולהסתתר בבונקר ביערות.

ב- 4 באוקטובר 1942 נכנסה לעיירה קבוצת אנשי גסטאפו, אשר ציוותה על היהודים להתכנס בכיכר העיירה, ושם נלקחו מהם חפציהם ובגדיהם. כעבור מספר ימים כותר הגטו על ידי כוחות המשטרה הפולנית והאוקראינית, ויהודיו הועברו לעיירה לוקוב, וממנה שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.

ב- 20 באוקטובר 1942 פשטה קבוצת פרטיזנים יהודים, חלקם פליטים מהגטו, על בית הכלא בעיירה, והצליחה לשחרר מספר עצורים יהודים, ולהבריח אותם ליערות.

מחנה עבודה קטן בו הוחזקו עובדי כפייה יהודים מהעיירה חוסל ב- 13 באוגוסט 1943.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדמוב** בוויקישיתוף
* אדַמוּב (Adamów), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* אדמוב במרכז מורשת יהדות פולין
* "אדמוב", באתר השטעטל הווירטואלי
**הוליווד** (באנגלית **Holywood**, באירית ארד ויץ' נסקה **Ard Mhic Neasca**) היא עיר במחוז דאון בצפון אירלנד, לחוף לוך בלפסט. במפקד אוכלוסין שנערך ב-2001 נמנו בה 12,037 תושבים.

מקור השם
--------

מקור שם העיר הוליווד, "העץ הקדוש", הוא ביער עצי אלון הנמצאים סביב מנזר שנוסד בידי לזרן הקדוש בשנת 640 או קודם לכן. שמו של המנזר היה Sanctus Boscus - בלטינית: "העץ הקדוש" - ומכאן השם באנגלית "Holy Wood" - "הוליווד", אשר נעשה בו שימוש מאז המאה ה-14 (בתעודות מאותה עת נכתב השם בתעתיק "Haliwode").

שמו האירי של המקום הוא "Ard Mhic Nasca" שמשמעו "גובה בנו של נסקה".

היסטוריה
--------

היישוב הראשון במקום בו נמצאת כיום העיר הוליווד היה מנזר שנוסד על יד לזרן הקדוש בשנת 640 או קודם לכן. 

עד המאה ה-19 הייתה הוליווד כפר דייגים קטן. במהלך המאה ה-19 הפך הכפר, כמו גם כפרים רבים אחרים בחופי אנגליה, לאתר נופש ותיירות. האתר היה פופולרי בקרב תושבי בלפסט הסמוכה, אשר באו לנפוש בכפר ולרחוץ בחופיו. סוחרי בלפסט האמידים בנו במקום בתי נופש רבים (בתי אחוזה). דוגמה לבתים אלה היא אחוזת קולטרה (Cultra Manor) אשר נבנתה בין השנים 1902–1904 המשמשת כיום את מוזיאון אלסטר לפולקלור ולתחבורה.

בשנת 1848 נבנתה מסילת ברזל אשר קישרה את הכפר לבלפסט. בניית מסילת הברזל הביאה לתחילת התפתחות הכפר ולגידול באוכלוסיית הוליווד אשר מנתה בשנת 1900 כ-3,500 תושבים.

כיום העיר הוליווד מהווה פרוור של בלפסט, ונודעת כאתר נופש פופולרי לתושבי האזור.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

בקרבת העיר ממוקם שדה התעופה בלפסט וכן מוזיאון אלסטר לפולקלור ולתחבורה, המתאר את החיים והמסורות של אנשי צפון אירלנד.

במרכז העיר (במקום בו עמד מרכז הכפר עד ראשית המאה ה-20), ישנו עמוד מאי אשר הוצב במקום בראשית המאה ה-18, ככל הנראה על ידי ימאים הולנדיים. סביב העמוד נערך מדי שנה יריד ביום מאי. עמוד זה, המקובל באנגליה הוא יוצא דופן וייחודי באירלנד.

שרידי המנזר שסביבו הוקם הכפר מצויים במרכזו. בין שרידי המנזר מצויים שרידים מהמאה ה-13 אולם מרבית השרידים ובהם מגדל המנזר מקורם בראשית המאה ה-19.

בעיר נערך מדי שנה פסטיבל ג'אז ובלוז.

אוכלוסין
--------

בהוליווד מתגוררים 12,037 (על פי מפקד אוכלוסין מיום 29 באפריל 2001). 19.9% מהם מתחת לגיל 16 ו-20.6% מעל גיל 60. מרבית התושבים (68.6%) הם נוצרים פרוטסטנטים, והיתרה (23%) הם קתולים.

### גידול האוכלוסין

| שנה | אוכלוסין | מפקד האוכלוסין |
| --- | --- | --- |
| 1881 | 3,293 |  |
| 1891 | 3,380 |  |
| 1901 | 3,840 |  |
| 1991 | 9,252 |  |
| 2001 | 12,037 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוליווד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הוליווד
* המוזיאון העממי ומוזיאון התחבורה של אלסטר
* שדה התעופה בלפסט
* דף מידע על העיר

הערות שוליים
------------

1. ראו Maypole, ויקיפדיה האנגלית
2. ↑  ראו Maypole, ויקיפדיה האנגלית
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564579905171
* GND: 7621268-3
* MusicBrainz: eb14ab17-3af3-4d2d-8faf-8883ce742af5
* VIAF: 133699901
* WorldCat (עם VIAF): 133699901

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכדורסלן אמריקאי. אם התכוונתם לכדורגלן אמריקאי, ראו ריק דייוויס.

**טיירי ריקרדו "ריקי" דייוויס** (באנגלית: **Tyree Ricardo "Ricky" Davis**; נולד ב-23 בספטמבר 1979) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.

קריירה
------

דייוויס למד באוניברסיטת איווה, והחליט להירשם לדראפט ה-NBA, נבחר כבחירה ה-21 בסיבוב הראשון של הדראפט ב-NBA לשנת 1998 על ידי קבוצת שארלוט הורנטס, שנהפכה לניו אורלינס הורנטס, הוא שותף במהלך עונתו הראשונה ב-46 משחקים שבהם הציג יכולת בינונית.

במהלך עונתו השנייה שותף ב-48 משחקי הקבוצה אולם עקב יכולת בינונית נשלח בטרייד לקבוצת מיאמי היט לשנת 2000. בשנת 2001 עבר לשחק בקבוצת קליבלנד קאבלירס, שבה חתם לשלוש שנים, הוא שותף בעונתו הראשונה בקליבלנד לראשונה בקריירה שלו בעונה שלמה וסדירה (82 משחקים ברציפות) והציג יכולת משחק מקצוענית וטובה וסיים את העונה עם ממוצע נקודות למשחק שעמד של 20.6 נקודות. בעונתו השנייה בקאבלירס שותף ב-79 משחקים, בעונתו השלישית שותף ב-22 משחקים והשיג 15.3 נקודות למשחק ו-5.5 ריבאונדים למשחק בממוצע. בשנת 2004 עבר לשחק בבוסטון סלטיקס שבה שותף במשך כל 82 המשחקים של העונה הסדירה, השיג ממוצע של 16.0 נקודת למשחק ו-3.0 ריבאונדים למשחק. את עונת 2005/2006 פתח בבוסטון סלטיקס שבה שיחק 42 משחקים אך הועבר באמצע העונה עם עוד מספר שחקנים מקבוצתו למינסוטה טימברוולבס שבה שיחק 36 משחקים בטרייד שנקרא "מולטי-טרייד". ב-2007 הועבר דייוויס למיאמי היט, וב-2008 חתם בלוס אנג'לס קליפרס. 

לאחר שאכזב בקליפרס והציג את ממוצעיו הנמוכים ביותר מאז שנת 2000 הוא נופה ב-2010 מסגל הקליפרס. ב-2010 חתם דייוויס בטורק טלקום האירופית. אחרי שבילה במשך עונת 2010/2011 בליגה הסינית חתם דייוויס בקוראל רואן באסקט מליגת העל הצרפתית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקי דייוויס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר ESPN
**וויסלוויצה** (בפולנית: **Wojsławice**, נהגה: ווֹיסלוויצה) הוא כפר במחוז חלם שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

תולדות היישוב
-------------

וויסלוויצה נזכר כיישוב אצולה בתעודות מהמאות ה-14 וה-15, ובאמצע המאה ה-15 קיבל זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בשנת 1869. במהלך מלחמת העולם הראשונה התרחש באזור הכפר קרב בו נהרגו כ-1,400 חיילים רוסים וגרמנים.

יהודי וויסלוויצה
----------------

בפרעות ת"ח ות"ט נמלטו מהכפר יהודיו, ובכך ניצלו רובם. בשנים שלאחר מכן, הוטלו על יהודי היישוב מיסים גבוהים. בשנת 1760 הופצה נגד יהודי היישוב עלילת דם, בה הואשמו ברצח נער נוצרי לשם הכנת מצות מדמו. בעקבות זאת, הוצאו להורג בעינויים קשים נכבדי הקהילה, לרבות רבה. מהמאה ה-18 פעלו בכפר חסידויות שונות.

במהלך מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי היישוב הקוזקים, תוך ביצוע מעשי שוד ואונס, ובסוף שנת 1918 פרעו ביהודי המקום חיילי הצבא הכחול. בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בכפר, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנים אלה נמנו בכפר כ-900 יהודים, קרוב למחצית מתושביו. בשנות השלושים סבלו יהודי הכפר מקריאות לחרם מצד שכניהם הפולנים.

### בשואה

ב-11 בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו החלו בלקיחת יהודים לעבודות כפייה קשות ומשפילות, כאשר כ-100 יהודים מהיישוב מתו כבר בשבועות הראשונים לכיבוש. בהמשך, הוחרמו עסקי היהודים בכפר, והוטלו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע עם מגן דוד, תוך ריכוז היהודים בגטו סגור, אליו צורפו בסוף שנת 1941 יהודים נוספים מכפרי הסביבה.

בינואר 1942 גורשו כמה עשרות זקנים מהגטו לולודבה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה סוביבור. באוקטובר 1942 גורשו כ-1,200 היהודים שנותרו בגטו לסוביבור ולמחנות נוספים, כאשר המסתתרים נרצחו במקום. יהודים מעטים מהכפר שהצליחו להימלט ליערות הסביבה, נרצחו ברובם בידי פולנים או הוסגרו לגרמנים.

באוגוסט 2021 התגלה בחצר בית פרטי בכפר קבר אחים ובו 60 גופות של יהודי המקום, ומתוכם 20 גופות של ילדים. במקום תוקם מצבת זיכרון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וויסלוויצה** בוויקישיתוף
* וויסלוויצה ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* וויסלוויצה (Wojsławice), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "וויסלוויצה", באתר השטעטל הווירטואלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחצר בית פרטי: קבר אחים מתקופת השואה התגלה בפולין, באתר כיפה, 18 באוגוסט 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge760124

 |
**וייווק** (**Wewak**) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז ספיק מזרח. העיירה שוכנת על חופו הצפוני של האי. היא העיירה הגדולה ביותר בין מדנג שבפפואה גינאה החדשה לבין ג'ייפורה שבמערב גינאה החדשה אשר תחת שלטון אינדונזיה. וייווק היא מקום מושבה של הדיוקסיה הקתולית של וייווק. אוכלוסיית העיר מנתה 33,000 תושבים בשנת 2011.

היסטוריה
--------

בין השנים 1943-1945 הייתה וייווק הבסיס האווירי הגדול של חיל האוויר היפני בגינאה החדשה. הבסיס היווה מטרה שהופצצה פעמים רבות על ידי חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ועל ידי חיל האוויר האמריקני, בולטת במיוחד ההפצצה במסגרת הפשיטה על וייווק ב-17 באוגוסט 1943. ממערב לווייווק נמצא חצי אי הנקרא כף וום (Wom), שבו נכנעו הכוחות היפנים בגינאה החדשה לבעלות הברית וכיום ניתן לראות בו אנדרטה לציון האירוע. באוגוסט 1945 נשפטו שני פושעי מלחמה יפנים בבית דין שהוקם ליד וייווק באשמת הטלת מומים ובאשמת קניבליזם. אחד מהם נדון למוות אך עונשו הומתק לחמש שנות מאסר והשני זוכה מכל אשמה.

גאוגרפיה
--------

המרכז הישן של העיירה ממוקם על חצי אי קטן ושאר האזור הבנוי של העיירה משתרע על רצועת אדמה צרה שבין חוף הים לבין רכס הרים שבתוכי הארץ. חלקה המזרחי של העיירה גם הוא חצי אי שעליו שוכנים בית החולים של העיר ונמל התעופה. וייווק מקושרת באמצעות כביש לשלושה כפרים השוכנים על נהר ספיק, למרות שהכביש לא תמיד במצב המאפשר נסיעה. בנוסף, מחוברת העיר באמצעות כביש החוף המקשר אותה עם ערי החוף שממערב לה.

אקלים
-----

האקלים בווייק הוא טרופי. הטמפרטורה היומית הממוצעת היא כ-31 מעלות צלזיוס, והטמפרטורה הלילית הממוצעת היא כ-23 מעלות צלזיוס. משקעים יורדים בכל השנה.

| **אקלים בוייווק** |
| --- |
| חודש | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר |
| טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°) | 31 | 30 | 30 | 31 | 31 | 31 | 31 | 31 | 31 | 31 | 31 | 31 |
| טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°) | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 | 22 | 22 | 23 | 23 | 23 | 23 |
| משקעים ממוצעים (מ"מ) | 143 | 144 | 165 | 181 | 208 | 191 | 166 | 161 | 177 | 216 | 207 | 157 |

ראו גם
------

* הפשיטה על וייווק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וייווק** בוויקישיתוף
* וייווק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Papua New Guinea: Provinces, Cities & Urban Localities - Statistics - www.citypopulation.de
2. ↑  Japanese cannibalism מתוך הטיימס 4 בנובמבר 1945

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545158205171
* GND: 4570332-2
* LCCN: n97099829
* VIAF: 125662171
* WorldCat (עם VIAF): 125662171

 |
**קוּמוֹדְרָאז'** (בסרבית קירילית: **Кумодраж**, בסרבית בכתב לטיני: **Kumodraž**) היא שכונת מגורים ברובע "ווֹזְ'דוֹבָאץ" של בלגרד בירת סרביה. בתקופת מלחמת העולם השנייה שכן במקום הכפר קומודראז' שגבל ביאיינצי. בסמוך לקומודראז' ממוקם היה גיא הריגה בו נרצחו ונקברו מאות יהודים ממחנות הריכוז: טופובסקה שופה וכן מקרב עצורי קלאדובו שאבאץ.

היסטוריה
--------

במקום שכן כפר חקלאי המאוזכר לראשונה בכתובים בתעודות עות'מאניות מ-1528. שמו המקורי של הכפר היה קוּמָאנוֹבוֹ. לאחר מלחמת העולם השנייה חל גידול מואץ בשטחה של בלגרד ובראשית המאה ה-21 נכללת קומודראז' בשטחה המוניציפלי, וממוקמת בפרווריה. קומודראז' נחלקת לאזור הישן המאופיין בבנייה צמודת קרקע והאזור החדש בו הוקמו בנייני מגורים רבי קומות.

### אירועי מלחמת העולם השנייה

באוגוסט 1941 הוקם מחנה הריכוז טופובסקה שופה ובו נכלאו הגברים מקרב יהדות בלגרד. בין ה-9 ל-11 באוקטובר 1941 הוצאו להורג 2,000 יהודים מקרב עצורי טופובסקה שופה וקלאדובו-שאבאץ, ו-200 בני רומה, בשטחי יאיינצי, יאבוקה וקומודראז', זאת בעקבות התקפה של כוחות הפרטיזנים של טיטו בה נהרגו ונפצעו חיילים גרמנים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ג'ני לבל, **עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמודים 328-307.
היכל הישיבה, בין תר"ף לתר"ץ (שנות ה-20 של המאה ה-20)
**ישיבת המקובלים שער השמים** היא ישיבה אשכנזית ירושלמית בה נלמדת תורת הקבלה על פי שיטת הרש"ש. הישיבה היא הבולטת והוותיקה מבין ישיבות האשכנזיות הקבליות. כיום עומדים בראשות הישיבה הרב ראובן גרוס והרב גמליאל רבינוביץ.

תולדות הישיבה
-------------

הישיבה נוסדה בשנת תרס"ו (1906) על ידי הרב חיים יהודה לייב אוירבך והרב שמעון צבי הורוביץ, אנשי היישוב הישן. הרב נסים נחום שרצה להקים ישיבה אשכנזית ללימוד תורת הרש"ש תמך בה מבחינה כלכלית. בתחילה שכנה הישיבה בירושלים העתיקה וניזוקה קשות ברעידת האדמה בארץ ישראל (1927). לאחר נפילת הרובע היהודי במלחמת העצמאות הציתו הירדנים את הישיבה על תכולתה, בניגוד לחוק הבינלאומי. לאחר קום המדינה נדדה הישיבה לשכונות קטמון ובית ישראל ולבסוף קבעה את משכנה בבית הכנסת "אהל אברהם" ברחוב רשב"ם. בשנת 1992 תרם איש העסקים רובי שראן סכום כסף נכבד לקניית בניין ברחוב רש"י בשכונת מקור ברוך בירושלים, עבור הישיבה.

כשהגיע הרב אברהם יצחק הכהן קוק לירושלים העניקו לו ראשיה באופן סמלי תפקיד "כהונת ראש" בה. לאחר פטירת הרב אוירבך בשנת 1954 עמדו בראשה הרב אפרים שמואל לרנר, הרב אהרן סלוטקין ורבי יחיאל פישל אייזנבאך. כיום מכהנים כראשי ישיבה הרב ראובן גרוס והרב גמליאל רבינוביץ(אנ'). לאחר פטירת הרב אוירבך כיהן בנו הרב שלמה זלמן אוירבך כנשיא הישיבה אחריו מילא את מקומו בנו הרב שמואל אוירבך. בין רבני הישיבה בעבר וכיום: הרב משה לוריא, הרב מאיר יוסף ויצמן נכדו של הרב אשלג בעל הסולם, הרב יעקב מאיר שכטר, הרב יצחק משה ארלנגר הרב שרגא סמליוס והרב מרדכי מנשה זילבר.

בישיבה נמסרים שיעורים בתורת הקבלה ללומדים מבוגרים ומקבלים מלגה סמלית מההנהלה. בישיבה נערכים מעמדים של "פדיון נפש" שבהם מתקיימים לימוד ותפילות עבור חולים.

בישיבה קיים מכון להוצאת ספרים [בעיקר ספרי קבלה] הנקרא 'מכון שערי זיו'.

לקריאה נוספת
------------

* יונתן מאיר, רחובות הנהר: קבלה ואקזוטריות בירושלים (תרנ"ו-תש"ח), הוצאת יד יצחק בן צבי, בשיתוף עם המכון למדעי היהדות, האוניברסיטה העברית בירושלים, ירושלים תשע"א

קישורים חיצוניים
----------------

* Jonatan Meir, "The Imagined Decline of Kabbalah: The Kabbalistic Yeshiva Sha'ar ha-Shamayim and Kabbalah in Jerusalem in the Beginning of the Twentieth Century" in Kabbalah and Modernity. Boaz Huss, Marco Pasi, and Kocku von Stuckrad, eds. Brill: Leiden & Boston, 2010, pp. 197-220
* ישיבת המקובלים שער השמים, אשכול בפורום "ספרים וסופרים" באתר בחדרי חרדים
* ישיבת שער השמים - תולדותיה ומטרתה, אשכול על הישיבה בפורום אוצר החכמה
* ישיבת שער השמים (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "וככהן בבית ה' יהי' לנו רבנו משפיע אור תורה וקדושה בישראל, ובישיבתנו שער השמים... אשר רבנו מכהן כהונת ראש בהיכלה" (איגרת ראשי הישיבה אל הראי"ה קוק, מובאת באגרות לראי"ה, ירושלים תש"נ, קג; שמחה רז, מלאכים כבני אדם, עמ' 57)
2. ↑  כך למשל נכתב במודעת אבל שפירסמה הישיבה לאחר פטירתו כאן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311511005171
* LCCN: n87872231
* VIAF: 145514446
* WorldCat: lccn-n87872231

 |
**פיליפ הגר סמית'** (באנגלית: **Phillip Hagar Smith**; ‏29 באפריל 1905 – 29 באוגוסט 1987) היה מהנדס חשמל, שהפך למפורסם בזכות המצאתה של דיאגרמת סמית'.

חייו
----

נולד בלקסינגטון, מסצ'וסטס בקרבת ספריית לינקולן של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס לג'ורג' ורוז, הורים ממוצא אנגלי-סקוטי.

אמו רוז הייתה צאצאית של איליי ויטני, ממציא המנפטה המודרנית.

בילדותו למד בבתי הספר ציבוריים בלקסינגטון וכאשר הגיע לתיכון הפעיל תחנת רדיו חובבנית שבנה תוך שימוש ברכיבים ביתיים. באותו זמן הוא אף פרסם מספר כתבות קצרות במדור הרדיו של Boston traveler.

התעסקותו ומשיכתו לתחום הרדיו הובילה אותו להחלטה לעסוק בעתיד בתחום האלקטרוניקה אך גם גרמה לו לזלזל בלימודים ההומניים בתיכון, ולכן הוא נאלץ ללמוד שנה נוספת כדי לעבור את בחינות הקבלה לקולג'.

בשנת 1924 התחיל את לימודיו בקולג' טאפטס (כיום אוניברסיטה) כאשר במקביל אליהם המשיך להפעיל תחנת רדיו חובבנית בקולג' ואף עבד במספר עבודות שונות בחופשות הקיץ (מכונאי רכב, שרטט וטכנאי רדיו).

ב-1928 הוא סיים את לימודיו, קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל והחל לעבוד במעבדות בל בניו ג'רזי.

ב-1939 בעת שעבד על פרויקט במעבדות בל הוא הזדקק לבצע כמות גדולה של חישובים למציאת עכבות של רכיבים ולתיאומם. הוא היה נחוש למצוא שיטה לפתרון מהיר יותר לבעיות הנ"ל וכך הוא המציא את דיאגרמת סמית' - כלי עזר גרפי המשמש לפתרון בעיות אלקטרוניקה הנוגעות לקווי תמסורת ותיאום עכבות הנמצאת בשימוש מהנדסי חשמל גם כיום. כשנשאל מדוע הוא המציא את התרשים, סמית' הסביר, "מרגע שהתחלתי לעבוד עם סרגל חישוב, הייתי מעוניין למצוא ייצוגים גרפיים עבור יחסים מתמטיים."

ב-1952 הוא התקבל להיות חבר בארגון IRE, אגודת מהנדסי הרדיו הבינלאומית (שב-1963התאחד עם ארגון IEEE, אגודת מהנדסי החשמל הבינלאומית).

ב-1969 לאחר שביצע עבודה מקיפה הוא פרסם את הספר "יישומים אלקטרוניים של דיאגרמת סמית' במדריך גלים,*מעגל וניתוח מורכב"*.

ב-1970 הוא הפסיק את עבודתו במעבדות בל ופתח חברה קטנה אשר מכרה את דיאגרמת סמית' ואביזרים נלווים ובהמשך אף מכרה ציוד ניווט עבור מטוסים קלים.

ב-1980 אובחנה אצלו מחלת הפרקינסון אך הוא היא לא הפריעה לו לבצע את משימותיו בחיי היומיום.

נפטר ב-29 באוגוסט 1987 בגיל 82, בברקלי הייטס, ניו ג'רזי לאחר שהיה מאושפז כחודשיים וחלה בדלקת ריאות. לאחר מותו פורסם שנמכרו יותר מ9 מיליון עותקים של הדיאגרמה שלו.

סמית' רשם 21 פטנטים בארצות הברית ופרסם יותר מ35 מאמרים טכניים בנושאי אנטנות וקווי תמסורת, ממוניו העידו עליו שהוא אדם שקט וצנוע, ללא אויבים, בעל אינטואיציה ושקדן שלא נרתע מבעיות ונובר בהן עד למציאת פתרון.

הדיאגרמה שהוא המציא משרתת את מהנדסי החשמל לפתרון בעיות תיאום עכבות גם היום והיא משמשת כתצוגה מקובלת ונוחה לעבודה גם באמצעות שימוש בטכנולוגיה מודרנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* Philip H. Smith, an oral history conducted in 1973 by Frank A. Polkinghorn, IEEE History Center
* Aziz S. Inan. "Remembering Phillip H. Smith on his 100th Birthday" (PDF). School of Engineering, University of Portland.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sss-mag.com Biography of Phillip Smith
2. ↑  "Phillip H. Smith: Originator of the Smith Chart, August 1958". *Microwave Journal*. **1** (1): 44–45.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007381667805171
* BIBSYS: 4080900
* GND: 141737344
* ISNI: 0000 0000 8236 9522
* LCCN: n82101667
* SNAC: w63k66sp
* SUDOC: 088432475
* VIAF: 55497815
* WorldCat: lccn-n82101667

 |
קרנבליטו באומאואקה, חוחוי - ארגנטינה
**קרנבליטו** הוא סגנון מוזיקלי קצבי ועליז המקובל בעיקר בפרובינציה של חוחוי בצפון ארגנטינה - אם כי ניתן לשייכו לכל האלטיפלאנו,
נעשה בו שימוש בכלי הנגינה האופייניים לאזור,
והריקוד שלו מתאפיין בסגנון חופשי - בניגוד לריקודים פולקלוריים אחרים.

מקור שמו בתקופת הקרנבל בה מרבים לרקוד אותו אם כי הוא נרקד בחגיגות לאורך כל השנה.

מקורו של הקרנבליטו
------------------

שורשיהם של הריקוד והמקצב עוד בתקופה הטרום-קולומביאנית, במסורות של העמים האינדיאניים שצאצאיהם חיים באזור עד היום. קיימות עדויות על ריקודים מעין זה החל מאמצע המאה ה-18, ריקודים משותפים שהתבצעו במעגל או בטור או תוך כדי תהלוכה וכו'.

הקרנבליטו מוכר מחוץ לארגנטינה בתור וואינו (huayno), אם כי ההבדלים בשמות יכולים לרמוז לאחד מאלה:

* לוואינו יכולים להיות מאפיינים שונים במקומות שונים, והקרנבליטו הוא הסגנון המקובל בחוחוי ובקבראדה דה אומוואקה.
* השם וואינו מתייחס יותר לסגנון המוזיקלי וקרנבליטו לריקוד.
* השם קרנבליטו מתייחס לריקודים בתקופת הקרנבל.

כלי הנגינה
----------

מקובל לנגן אותו בכלי הנגינה האופייניים לאזור:

* צ'רנגו
* חלילית קֶנָה
* חליל פאן סִיקוּ
* תוף בומבו לגוארו
* תוף צ'אז'ה (caja chayera)
* ארקֶה (כלי נשיפה).

יחד עם זאת - לא מן הנמנע שכיום יעשה שימוש גם בכלי נגינה אחרים המקובלים בארגנטינה: גיטרה, בנדונאון וכו'.

הריקוד
------

הריקוד אופייני לתקופת הקרנבל, במקור הריקוד היה חופשי ללא כוריאוגרפיה, ונטלו בו חלק כל החוגגים יחד - במעגל או בטור.

כיום יש הרוקדים אותו בזוגות, בעיקר בהשפעת ריקודים פולקלוריים אחרים שהם עצמם נרקדים בזוגות כמקובל באירופה.

המקצב
-----

המקצב הבסיסי של הקרנבליטו הוא של שתי תיבות של 2/4 כדלקמן (מימין לשמאל):

|1/8 1/16 1/16 1/8 1/16 1/16 | 1/8 1/16 1/16 1/4|

קרנבליטואים מפורסמים
--------------------

הקרנבליטו המוכר ביותר הוא El humahuaqueño.

במיסה קריאוז'ה ה**גלוריה** הולחנה בסגנון קרנבליטו (carnaval cochabambino ליתר דיוק).

באלבום **שיר לדרום אמריקה** נכלל קרנבליטו מתורגם בידי אהוד מנור בשם **טוב למות בעד הקרנבל**
.

בתקליט Sing International של הפרברים (1969) מופיע קאוור שלהם לקרנבליטו pollerita colorada של לוס פרונטריסוס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  על ההיסטוריה של הקרנבליטו (ספרדית)
2. ↑  האקדמיה הספרדית המלכותית - RAE - גורסת huaino או huaiño
3. ↑  Ritmos Argentinos (ספרדית)
4. ↑  El borrachito- (מילים ולחן Miguel Acosta Villafañe), לא ברור אם זה קרנבליטו או ביילסיטו (bailecito)
**יריצ'וב נובי** (באוקראינית: **Новий Яричів**, נובי יריצ'יב; בפולנית: **Jaryczów Nowy**; ביידיש: **יאריטשאוו**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

היישוב נוסד בשנת 1451, ובשנת 1563 הוענקו לו זכויות עיר. עד חלוקת פולין בסוף המאה ה-18 היה היישוב בבעלות משפחות אצולה פולניות, וסבל מפלישות הטטרים.

שרפה שפקדה את העיירה בשנת 1872 כילתה את רוב בתיה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי יריצ'וב נובי
------------------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1577. במהלך המאות ה-18 וה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, אך בעקבות השרפה הגדולה של שנת 1872, נותרו רוב יהודי היישוב ללא קורת גג. העיירה היא המקור של חסידות יאריטשוב.

במהלך הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה שרפו החיילים הרוסים כ-200 בתי יהודים ביישוב, ובמגפה שהתפשטה בעיירה לאחר מכן נספו כ-140 יהודים. בעת השלטון הזמני האוקראיני לאחר המלחמה גויסו יהודי העיירה לעבודות כפייה. בשנים שלאחר מכן, עזבו את העיירה קרוב למחצית מיהודיה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית וחסידית. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

### בשואה

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה בקיץ 1941, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה, חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת תשלום דמי כופר לשלטונות, תוך רצח יהודים שנלקחו כבני ערובה.

בהמשך העלו הגרמנים והאוקראינים באש את בית הכנסת ובית המדרש בעיירה, והחלו לשלוח יהודים מהעיירה למחנות עבודה, בהם רובם נספו. בסתיו 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו מגודר שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה כמו בורשצ'וביצ'י (אוק'), יריצ'וב סטרי (אנ'), קוקיזוב ורודנצי (אוק'), ואשר התקיימו בו תנאי צפיפות ותברואה קשים ביותר.

ב-15 בינואר 1943 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרי משטרת העזר האוקראינית, ורצחו כ-2,000 מיהודיו בבורות ירי ביער סמוך. כעבור מספר ימים נרצחו בשטח בית העלמין היהודי בעיירה כל יתר היהודים שנתפסו בה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יריצ'וב נובי** בוויקישיתוף
* יריצ'וב נובי באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* יריצ'וב נובי (Jaryczów Nowy), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "יריצ'וב נובי", באתר השטעטל הווירטואלי
* אלכסנדר קרוגלוב (רו'), יריצ'וב נובי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 783–784), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* נובי יאריצ'וב (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר קרוגלוב (רו'), יריצ'וב נובי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 783–784), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539042305171
* LCCN: n84150106
* VIAF: 125540431
* WorldCat (עם VIAF): 125540431

 |