recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סופיה אוליביה סמית'** (באנגלית: **Sophia Olivia Smith;** נולדה ב-10 אוגוסט 2000), היא כדורגלנית אמריקאית, שמשחקת כחלוצה בקבוצת פורטלנד ת'ורנס (אנ') בליגת הכדורגל הלאומית לנשים של ארצות הברית ובנבחרת הלאומית שלה. היא שיחקה בליגת המכללות עבור סטנפורד קרדינלס (אנ'), וזכתה איתם באליפות הלאומית בשנת 2019. בשנת 2022 סמית' נבחרה לשחקנית השנה בכדורגל נשים בארה"ב, לאחר שזכתה עם קבוצת פורטלנד תורנס בתואר האליפות באותה שנה, ונבחרה לנבחרת העונה. היא נמנית על סגל הנבחרת הלאומית לטורניר גביע העולם בכדורגל נשים 2023 שמתקיים באוסטרליה וניו זילנד, וכבר במשחק הראשון של הנבחרת כבשה שני שערים.

קריירה מוקדמת
-------------

סמית' נולדה בווינדזור (אנ') קולורדו למשפחת ספורטאים, ושיחקה בילדותה בקבוצות ילדים בקולורדו. זכתה בשנת 2012 עם קבוצת ארסנל קולורדו באליפות המדינה בכדורגל ילדות עד גיל 12, ושנה לאחר מכן עם אותה קבוצה באליפות המדינה עד גיל 13. בשנת 2014 חזרה על ההישג הזה עם ארסנל באליפות המדינה עד גיל 14, ובשנת 2016 באליפות עד גיל 16.

קריירה בוגרת
------------

בשנים 2016 ו-2017, שיחקה בנבחרות הלאומיות הצעירות של ארצות הברית עד גילאי 17(אנ'), 18, 20(אנ') ו-23.

בשנת 2018, עם תחילת לימודיה באוניברסיטת סטנפורד, שיחקה סמית' בנבחרת הקארדינלס וסיימה איתן פעמיים כאלופת Pac-12 ואלופת NCAA לאחר 2 עונות בלבד, ונבחרה לשחקנית ההתקפה מצטיינת לשנת 2019 בגביע המכללות, בו זכתה עם קבוצת הקארדינלס.

ב-27 בנובמבר 2020, היא החלה את הקריירה שלה בנבחרת הבוגרת של ארצות הברית, במשחק מול הולנד, והפכה לשחקנית הראשונה שנולדה בשנות ה-2000 שמתחרה בנבחרת הבוגרת.

ריכוז זכיות אישיות
------------------

* שחקנית השנה(אנ') לשנת 2022.
* השחקנית בעלת הערך הרב ביותר(אנ') לשנת 2022
* השחקנית המצטיינת במשחק האליפות 2022
* נבחרת העונה(אנ') 2022
* שחקנית הטורניר Sud Ladie 2018.(אנ').
* מלכת השערים בטורניר Sud Ladies 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sophia Smith, USWNT - U.S. Soccer Official Site
2. 1 2 3 4  2019 Women's Soccer Roster, Go Satanford
3. ↑  Rapinoe: The Sky's the Limit for Smith, FIFA: FIFA Women's World Cup 2023
4. ↑  U.S. Under 18 Women's National Team - Sophia Smith, Wayback Machine
5. ↑  Elizabeth van Blommestein, Sophia Smith makes national history for women’s soccer, The Stanfod Daily, Dec. 14, 2020
6. ↑  Sophia Smith Voted 2022 Biosteel U.S. Soccer Female Player of the Year, Us Soccer, January 6, 2023
7. ↑  NWSL Editor, Portland Thorns FC Striker Sophia Smith Named 2022 NWSL Most Valuable Player, Presented by Budweiser, NWSL, October 27, 2022
8. ↑  Alex Azzi, Portland Thorns Win 2022 NWSL Championship, MVP Smith Scores Game Winner, NBC Sports, October 29, 2022
9. ↑  NWSL Editor, NWSL Announces Winners of Mastercard Best XI Awards, NWSL, October 25, 2022
10. 1 2  Sud Ladies Cup 2018 : Les Recompenses, Sud Ladies Cup, 12 June, 2018
חסידות **בית אברהם** הייתה חצר חסידית ייחודית שהוקמה בידי חסידים שהעריצו את הרב אברהם יצחק הכהן קוק והחליטו להכתירו כאדמו"ר עליהם.

הקמה והתפתחות
-------------

החסידות הוקמה בשנת ה'תר"ץ (1930) וכללה יהודים רבים, בהם רבני עיירות וקהילות, שנחשפו לדמותו והגותו של הראי"ה קוק והפכו למעריציו. הם התאגדו להקמת חצר חסידית מלאה, הכוללת בתי מדרשות של אנשיה, נסיעות מיוחדות אל האדמו"ר - הראי"ה, לימוד עקבי במשנתו, אימוץ מנהגיו, ועוד. אך על אף רצון החסידים, לא הסכים הרב קוק להיות להם לאדמו"ר.

בארבעה מקומות הוקמו בתי מדרשות מיוחדים של החצר: פאביאניץ, לודז', ולוצלאווק וז'ירארדוב. אלו התפתחו במהירות תוך מספר חודשים וכללו מאות מתפללים. חלק מאנשי החסידות היו אנשי הציונות הדתית בפולין אשר ראו בעצמם כחסידים לכל דבר וראו צורך במנהיג ואדמו"ר אשר ידריך אותם, ומצאו ברב קוק רב ששילב בין החסידות לבין תורת ארץ ישראל והציונות.

בשנת תרצ"ג מסרו בידיו החסידים מגילת קלף ובה בקשה רשמית שיקבל עליו להיות לאדמו"ר, אך שוב הוא סירב, כנראה מפני התנגדותו לעצם הרעיון והתנגדותו לאדמו"רות החסידית.

אופי הקהילות
------------

בתי מדרשות אלו נהגו כמנהגי החסידות ולמדו הלכה ואגדה כמנהג שאר החסידים, ואף ארגנו נסיעות לרב קוק לכבוד החגים כמנהג שאר החסידויות. בנוסף, הם נהגו מנהגי חסידים לרב קוק בעליות לתורה, ברכו במי שברך את הראי"ה ואף שלחו לו פדיון נפש. אך הם התייחדו משאר החסידויות בלימוד כתבים ציוניים ואקטואליה.

קהל החסידים היה מגוון וכלל יהודים העובדים לפרנסתם ואף רבנים כמו רב העיירה ז'ירארדוב – הרב יחיאל מאיר קרימסקי, רבה של וולצלאווק – הרב יהודה ליב קובלסקי, ובנו של רבה של לודז' – הרב שמחה טרייסטמאן. רבנים אלו משכו רבים מבני העיר להצטרף לחסידות.

בכל אחד מבתי המדרשות הוקם וועד שהיה ממונה על ארגון הקבוצה ועל הקשר הישיר עם הרב. לאחר תקופה אף החליטו גבאי בתי המדרש לשלוח מכתב לרב קוק המתאר את אופי הקהילה ולבקש ממנו הסכמה רטרואקטיבית להקמת החסידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* חסידות "בית אברהם" בפולין ופטירת הראי"ה זצ"ל, באתר www.shoresh.org.il
* חסידות "בית אברהם", באתר קרוב אליך
* גם רבי יש לנו: חסידות הרב קוק - פרק שנשכח / יוסי בן הרוש, באתר נאמני תורה ועבודה
בעולם המחשבים **ODBC Open Data Base Connectivity** הוא ממשק סטנדרטי שנבנה בשפת C כדי לתקשר עם מערכת ניהול מסד נתונים (DBMS). מתכנן ODBC התכוון ליצור מערכת עצמאית של הפעלת מסדי נתונים וניהולם. יישום או תוכנית יכולים לשלוח שאילתות או משפטי SQL אל מסדי הנתונים כדי להחזיר רשומות או להחיל שינויים על מסד הנתונים, בלי קשר לסוג מערכת הפעלה או לסוג מסד הנתונים שבשימוש.

עם ODBC הוצגה לראשונה האפשרות לתקשורת בלתי תלויה עם מסדי נתונים, כאשר הדרייבר שבשימוש ODBC משמש כשכבת תווך בין מסד הנתונים לתוכנה, התוכנה משתמשת בפקודות ODBC ו-ODBC מעביר את השאילתות אל מסד הנתונים.

מבט כללי
--------

חברת מיקרוסופט, בשיתוף עם חברת Simba Technologies, בנתה את ODBC תוך אימוץ הסטנדרטים של אס קיו אל (SQL Access Group) המבוססים על תקני Call Level Interface ותקני ISO/IEC. הגרסה הראשונה של ODBC יצאה לאור בספטמבר 1992. לאחר הוצאת גרסה 2.0 החליטה חברת מיקרוסופט להתאים את ODBC 3.0 לתקני ארגון CLI וארגוני התקנים X/Open ו-ISO. ב-1995 הפכו SQL/CLI חלק מהסטנדרטים הבינלאומיים של SQL.

גרסאות
------

* 1.0: שוחררה בספטמבר 1992
* 2.0: 1994
* 2.5
* 3.0: 1995
* 3.5: 1997
* 3.8: 2009 עם יציאתו של חלונות 7

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ODBC** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4396455-2

 |
**מותבעל** (באכדית: Mut-Baḫlu, המשמעות בכנענית: "איש בעל") היה שליט כנעני מתקופת אחנתון המוזכר במכתבי אל-עמארנה. הוא היה בנו של לבאיה ששלט על שדרת ההר המרכזית מצפון לירושלים, ונחלתו כללה גם את מרחב העיר שכם.

ייתכן ומותבעל היה הנסיך אותו גינה לבאיה בשל קשריו עם החבירו במכתב EA 254. מקום מושבו היה בפלה שבעבר הירדן, לאחר רציחת אביו בידי אנשי גינה המשיכו מותבעל ואחיו בתקיפת ערי מדינה כנעניות אחרות ובניסיונם להרחיב את שליטתם באמצעות שכירת החבירו שישמשו להם כחיילים.

לבסוף קיבל ביריאווזה שליט דמשק הוראה מידי הממשל המצרי לצאת למלחמה כנגד בני לבאיה, ובהם מותבעל, כפי שמצוין במכתב EA 250.

מכתבי מותבעל לפרעה
------------------

* מכתב EA 255 שכותרתו היא "אין יעד רחוק מדי" בהתייחסו לממלכת "כאראנדוניאש" הכשית מבבל.
* מכתב EA 256 שכותרתו במחקר המודרני היא "שבועות והכחשות", בו מוזכר כי מותבעל יושב בפחל שממזרח לנהר הירדן והוא דן בערים בגולן (באכדית: "Garu") ששמותיהם בתעתיק לאנגלית הם: Udumu, Aduru, Araru, Mešta (Meshta), Magdalu, Ḫeni-anabi (Kheni-anabi), Sarqu, Ḫayyunu, & Yabiluma. כמו כן מוזכרים במכתב זה גם האישים דדואה, יישויה ואייאב (Dadua, Yishuya and Ayab) אותם ניסה דייוויד רול לזהות עם דוד, ישי ויואב למרות הפער של 400 השנים בין האישים לתקופת הברזל היא התקופה הישראלית בה דן המקרא.
פדרו דה ואלדיביה, המושל הראשון של צ'ילה.
**מושל צ'ילה** (בספרדית: **Gobernador de Chile**) היה המושל המנהלי, הצבאי והאזרחי של האזור הקולוניאלי באימפריה הספרדית שכונה ממלכת צ'ילה (Reino de Chile). מכיוון שכך נשא המושל של צ'ילה גם בדרגה הצבאית-מנהלית של קפטן-חנראל. במהלך התקופה הקולוניאלית בהיסטוריה הצ'יליאנית היו 66 מושלים בצ'ילה.

בזמן קיומה של האודיינסייה המלכותית של צ'ילה (Real Audiencia de Chile; בשנים 1565–1575, 1609–1811, ו- 1815–1817) עמד המושל בראשה ונשא בתואר "נשיא" בית משפט זה. תואר זה דבק בבעל המשרה ולעיתים קרובות כונה מושל צ'ילה "נשיא". כאשר לא התקיימה אודיינסייה בצ'ילה, היה המושל החוסטיסיה מיור (justicia mayor) של הממלכה. 

מכיוון שכך נשא בעל המשרה בתואר "מושל" מתוקף היותו ראש המנהל והממסד הפוליטי המקומי; בתואר "קפטן-חנראל" כמפקד הצבאי העליון; ובתואר "נשיא האודיינסייה המלכותית", או לעיתים "נשיא" בלבד, מתוקף ישיבתו בראש מוסד זה.

ריכוז סמכויות אלו העניקו למושלים כוח רב וחסר תחרות של ממש ברחבי צ'ילה. מכיוון שכך אחדים מהם ניצלו זאת לרעה ולתועלתם האישית. מאידך, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-18, תחת בית בורבון וכחלק מהשינויים המנהליים שנערכו ברחבי האימפריה הספרדית במסגרת הרפורמות הבורבוניות, קודמו ארבעה מתוך שבעת המושלים של צ'ילה לתפקיד הרם של משנה למלך במלכות המשנה של פרו, ואחד לתפקיד המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה. לאלו קדם מושל אחד בלבד אשר הפך למשנה למלך של פרו בסוף המאה ה-16, אולם הוא הגיע למשרה הודות להשפעתה של משפחת האצולה לה השתייך, ולא לכישרונו.

כאשר התפנתה המשרה כתוצאה ממותו של המושל, התפטרותו או מכל סיבה אחרת, וכתוצאה מהניתוק היחסי של צ'ילה משאר חלקי האימפריה, נתמנה בדרך כלל ממלא מקום מקומי עד להגעת המושל הממונה החדש. ממלא המקום היה לרוב אחד הוקאלס (vocal), חבר באודיינסייה, בדרך כלל הוותיק שבהם (decano). כאשר לא תיפקדה האודיינסיה יכול היה להתמנות לתפקיד החוסטיסיה מיור או אחד מהוסינוס (vecino), תושב עיר בעל רכוש, של אחת משתי הערים המרכזיות בממלכה: סנטיאגו דה צ'ילה וקונספסיון, בהתאם למקום בו הפסיק נושא המשרה לכהן. נושא משרה זמני זה המתין לאישורו של הממונה הישיר עליו, המשנה למלך שבפרו. זה לרוב שלח מושל זמני מטעמו, עד שיגיע אחד שמונה ישירות על ידי המלך. בידודה של צ'ילה וריחוקה ממרכזי העוצמה הקולוניאליים והאימפריאליים הביאו למצב בו תקופות ארוכות מילאו את המשרה ממלאי מקום מקומיים. כך, למשל, במשך 23 שנות שלטונו של פליפה השלישי, רק אחד מתוך תשעת המושלים של צ'ילה מונה בידי המלך.
**OLE** (קיצור של **Object Linking and Embedding**) היא טכנולוגיה לקישור אובייקטים והטמעתם באמצעות פרוטוקולים שפותחו על ידי חברת מיקרוסופט. OLE מאפשרת להעביר בקרה של תוכנית מתהליך אחד לתהליך אחר, ובסיום התהליך השני להחזיר את התוצאות חזרה לתהליך הראשון. לדוגמה תוכנת הוצאה לאור שולחנית יכולה לשלוח קובץ טקסט לעריכה אל תוכנת Word, וכשהקובץ יעודכן בתוכנית המשנית (תוכנת הוורד), הוא מיד יעודכן בתוכנית הראשית - תוכנת ההוצאה לאור.

היסטוריה
--------

### הגרסאות המוקדמות: OLE 1.0, 1.1

מיקרוסופט יצאה עם טכנולוגית OLE לראשונה בשנת 1990 כהמשך לטכנולוגית DDE. גרסה 1.0 לא הכילה אפשרויות רבות, אך היא איפשרה את הפעולה העיקרית של הטבעת אובייקט מסוג מסמך אחד בתוך אובייקט מסוג מסמך אחר.
לאחר מכן פורסמה גרסת 1.1 שהציעה כבר טכנולוגיה שונה לפעילות: COM. השיטה היא ששרתי OLE מתקשרים עם הלקוחות (כלומר, התוכנות המשניות) באמצעות טבלות פונקציות וירטואליות (VTBL). כך, ספרית OLESVR.DLL עובדת עם השרת וספרית OLECLI.DLL עם הלקוח.

### OLE 2.0

בגרסה זו היו שינויים מזעריים לעומת לגרסה הקודמת. הדבר הבולט ביותר הוא שימוש מלא ב-COM במקום VTBL. כמו כן, נוספו אפשרויות לפעולות גרור ושחרר, אוטומטיות, הפעלה במקום ואחסון מובנה.

### ActiveX

בשנת 1996 מיקרוסופט הוציאה גרסה מעודכנת ל-OLE בשם **ActiveX**. החידושים בגרסה זו כללו בקרות ActiveX, מסמכי Active, ו-Active Scripting, שהיו בנויים על בסיס אוטומציה של OLE. לאחר פרסום ActiveX התברר שבתוכנה נעשה שימוש בטכנולוגיה שהייתה רשומה כפטנט על ידי חברת Eolas עוד משנת 1994. בין שתי החברות התנהל משפט במשך כמה שנים, ובסופו חייבו השופטים את מיקרוסופט לפצות את Eolas. מיקרוסופט נאלצה לשלם ל־Eolas סכום של 521 מיליון דולר ולהסיר את התמיכה ב-ActiveX מהדפדפנים שלה. החל מאוקטובר 2003 בכל פעם שנעשה שימוש ב-ActiveX הדפדפן מבקש את רשות המשתמש להפעלת היישום. בפעולה זו מנסה מיקרוסופט להוכיח שהיא לא משתמשת בפטנט רשום, אלא בסוג אחר של הפעלת יישום אחד מתוך יישום אחר.
**מריו אריאל בולאטי** (בספרדית: **Mario Ariel Bolatti**; נולד ב-17 בפברואר 1985 בלה פארה שבקורדובה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר המרכזי. ניחן במיוחד ביכולותיו במשחק ההגנה, במסירות ובבעיטות מטווחים ארוכים.

קריירה
------

בולאטי החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בלגראנו, וקודם לקבוצה הבוגרת של המועדון ב-2003. ב-2006 הוא סייע לקבוצה לעלות לליגת העל הארגנטינאית, אך כעבור שנה אחת בלבד ירד עמה לליגת המשנה. בעקבות כך החליט בולאטי לעזוב את המועדון, לאחר שערך במדיו 86 הופעות.

ביולי 2007 חתם בולאטי בקבוצת פורטו הפורטוגלית על חוזה לארבע שנים, לאחר שכישרונו משך את עיני הקבוצה. בעונת 2007/2008 היה בולאטי שותף לזכיית הקבוצה באליפות ליגת העל הפורטוגלית לאחר שהשתתף ב-15 משחקים, ובנוסף שיחק פעמיים במסגרת ליגת האלופות. מאחר ששאף לקבל דקות משחק רבות יותר, הושאל בראשית 2009 בחזרה לארגנטינה, אל קבוצת הורקאן.

באליפות הקלאוסורה ב-2009 היה בולאטי לאחד משחקני המפתח של הורקאן, שהציגה סגנון משחק התקפי ונאבקה על הזכייה באליפות הליגה הארגנטינאית, עד שהפסידה לולס סארספילד במחזור האחרון של העונה. בעקבות יכולתו המרשימה זכה בתואר השחקן המצטיין של העונה בארגנטינה מטעם המגזין "Olé". בינואר 2010 עבר בולאטי לפיורנטינה האיטלקית.

בולאטי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה במשחק מול רוסיה באוגוסט 2009, תחת המאמן דייגו מראדונה. במחזור האחרון של מוקדמות מונדיאל 2010, באוקטובר אותה שנה מול אורוגוואי, הבקיע את שער הניצחון ל-0-1 של נבחרתו, שבעקבותיו העפילה הנבחרת לטורניר המונדיאל. הוא נכלל בסגל הנבחרת גם למונדיאל עצמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* סטטיסטיקות באתר Futbolista

הערות שוליים
------------

1. ↑  FIFA, Mario BOLATTI
2. ↑  UEFA, "Porto add Bolatti and Aguiar", 3.07.2007

| **נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 2010** |
| --- |
| 1 פוסו • 
2 דמיצ'ליס • 
3 ק. רודריגס • 
4 בורדיסו • 
5 בולאטי • 
6 היינצה • 
7 די מריה • 
8 ורון • 
9 היגוואין • 
10 מסי • 
11 טבס • 
12 גארסה •
13 סמואל • 
14 מסצ'ראנו •
15 אוטמנדי •
16 אגוארו •
17 גוטיירס •
18 פלרמו •
19 מיליטו •
20 מ. רודריגס •
21 אנדוחר •
22 רומרו •
23 פסטורה •
מאמן: מראדונה | ארגנטינהארגנטינה |
**ג'וסלין לואיז בורדיק** (באנגלית: **Jocelyn Louise Burdick**;‏ 6 בפברואר 1922 – 26 בדצמבר 2019) הייתה פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הצפונית לתקופה קצרה בשלהי 1992. היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה כנציגת דקוטה הצפונית בסנאט האמריקאי.

ביוגרפיה
--------

בורדיק נולדה בעיר פארגו שבדקוטה הצפונית בשם ג'וסלין לואיז בירץ'. ב-1939 סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון המרכזי בפארגו ואת לימודיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן סיימה ב-1943. כמו כן, היא עבדה בצעירותה כקריינית ברדיו במורהד (Moorhead) שבמינסוטה. כאשר הייתה חברה בליגה הלא-מפלגתית הדמוקרטית של דקוטה הצפונית, התנדבה במסעי הבחירות של בעלה בשנים 1964, 1970, 1976, וב-1982.

עם מותו של בעלה, הסנאטור קוונטין בורדיק בספטמבר 1992, היא מונתה בידי מושל דקוטה הצפונית ג'ורג' סינר למלא את מקומו בסנאט עד לעריכת בחירות מיוחדות לסנאט. כאשר הגיע מועד הבחירות, היא בחרה שלא להעמיד את עצמה כמועמדת בבחירות אלו. אחרי שקנט קונרד נכנס לתפקידו בדצמבר 1992, פרשה בורדיק לגמלאות בעיר הולדתה פארגו.

בורדיק הייתה האישה הראשונה מדקוטה הצפונית לייצג את המדינה בקונגרס של ארצות הברית בכלל. היא חיה בפארגו, ובמשך שנים הייתה שם פעילה ציבורית. ב-6 באפריל 2019 נפטר הסנאטור פריץ הולינגס מקרוליינה הדרומית והיא נהפכה לסנאטורית לשעבר המבוגרת ביותר.

נפטרה ב-26 בדצמבר 2019 בביתה שבעיר פארגו בגיל 97.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וסלין בורדיק** בוויקישיתוף
* ג'וסלין בורדיק באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'וסלין בורדיק באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
2. ↑  AP‏, Senator Burdick's Wife Is Interim Successor, באתר הניו יורק טיימס, 13 בספטמבר 1992 (באנגלית)
3. ↑  Jocelyn Burdick, 1st ND woman to serve in US Senate, dies, וושינגטון פוסט, ‏28 בדצמבר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2010078305
* SNAC: w6699cxv
* US Congress: B001076
* VIAF: 121222252
* WorldCat: lccn-no2010078305

 |
**מיצ'יסלב מינקובסקי** (בפולנית: **Mieczyslaw Minkowski**;‏ 15 באפריל 1884, ורשה – 20 ביולי 1972, ציריך) היה נוירולוג שווייצרי ממוצא יהודי פולני.

חייו
----

מיצ'יסלב מינקובסקי היה בנו של סוחר בפולין. הוא למד רפואה באוניברסיטאות ורשה ממנה סולק בשל הזדהותו עם תנועת סטודנטים ליברלית, מינכן וברסלאו שם הוא הגיש את עבודת הדוקטור שלו. לאחר מכן השתלם בעוד כמה מקומות. בין השאר אצל איוואן פבלוב בסנקט פטרבורג ואצל אלואיס אלצהיימר במינכן.

ב-1911 הוא עבר לציריך ושם קיבל מאוחר יותר אזרחות שווייצרית. הוא עשה את ההתמחות שלו אצל קונסטנטין פון מונקוב. אחרי שעבד מ-1913 כמרצה הוא נעשה פרופסור חבר ב-1926 ומ-1928 עד 1954 היה פרופסור מן המניין לנוירולוגיה וכן מנהל המרפאה הנוירולוגית של אוניברסיטת ציריך. מ- 1943 עד 1946 היה נשיא של האגודה השווייצרית לנוירולוגיה ומ-1949 היה נשיא לשם כבוד שלה. מ-1925 ואילך היה גם נשיא הקהילה היהודית של ציריך (Jüdischen Vereinigung Zürich)

תחומי המחקר שלו
---------------

עבודת הדוקטורט שלו עסקה בלקויות בשלפוחית השתן הנובעים ממקור במוח. תחום העניין המרכזי שלו היה נוירו אנטומיה ונוירו פיזיולוגיה. כשהגיע לציריך עסק במערכת הראייה המרכזית. הוא הצליח להוכיח שגרעין הברך הצדי מייצג, לסירוגין, את העין הימנית והשמאלית. 

שנים רבות עסק גם במחקר הפעילות המוטורית של העובר בהקשר להתפתחות המורפולוגית של מערכת העצבים.

הוא עשה מחקרים משתפים עם בן-עמי פינקלשטיין.

כתביו
-----

* *Zum gegenwärtigen Stand der Lehre von den Reflexen*, 1925 (frz. 1927)
* *Die Poliklinik für Nervenkranke und das Hirnanatomische Institut*, 1951
* Die Psychologie der isolierten Gruppen. In: Schweizerische Zeitschrift für Psychologie. 1948. (עם בן-עמי פינקלשטיין)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיצ'יסלב מינקובסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jerzy Konorski, Acta Neurobiol. EXP. 1973, 33: 659-661, In memory of professor Mieczysław Minkowski, 1884-1972
2. ↑  In memory of professor Mieczysław Minkowski

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265434305171
* BNE: XX5503331
* GND: 119003341
* HDS: 014553
* ICCU: RAVV001054
* ISNI: 0000 0000 7982 5080
* LCCN: n92116749
* NLP: A27282260
* NTA: 070723206
* SUDOC: 148832350
* VIAF: 8188194
* WorldCat: lccn-n92116749

 |
**מריה תרסה רמירס גומס** (בספרדית: **María Teresa Ramírez Gómez**; ‏ נולדה ב-15 באוגוסט 1954) היא שחיינית מקסיקנית בעבר. בעלת מדליית ארד אולימפית. יחד עם פליפה מוניוס היו לשני השחיינים המקסיקנים היחידים שזכו במדליות אולימפיות.

ביוגרפיה
--------

רמירס נולדה במקסיקו סיטי. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל 5 וכבר בשנת 1961 החלה להופיע בקונצרטים, במשך 7 שנים. היא התאמנה בשחייה בהדרכת ארמנדו גרסיה.

במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסן חואן שבפוארטו ריקו בשנת 1966 זכתה רמירס ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (5:06.2 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר (1:12.9 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:40.2 דקות).

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג שבקנדה בשנת 1967 סיימה רמירס פעמיים במקום חמישי במשחה חופשי ובגב.

### מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה רמירס במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:38.5 דקות, אחרי דבי מאייר שקבעה שיא אולימפי חדש של 9:24.0 דקות ופם קרוז (9:35.7 דקות), שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:42.2 דקות, במקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:17.5 דקות, במקום 12 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.9 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה בתוצאה של 1:03.5 דקות ובמקום 12 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:51.0 דקות, כשחיינית אחרונה היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:02.8 דקות.

### מלכת הבריכה

במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בפנמה סיטי שבפנמה בשנת 1970 הייתה רמירס כוכבת תחרויות השחייה וכונתה "מלכת הבריכה" (*"Reina de la Natación"*) לאחר שזכתה ב-11 מדליות, מהן 8 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי (1:02.8 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי (2:16.3 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי (9:48.8 דקות), במשחה ל-100 מטר גב (1:12.7 דקות), במשחה ל-200 מטר גב (2:36.2 דקות), במשחה ל-100 מטר פרפר (1:09.8 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:21.4 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:50.0 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר (2:34.1 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי (4:44.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:37.5 דקות).

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי שבקולומביה בשנת 1971 זכתה רמירס בשתי מדליות ארד, במשחה ל-800 מטר חפשי (9:44.32 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:45.18 דקות).

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה רמירס במקום 12 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:25.09 דקות, במקום 16 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:39.14 דקות, במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:27.47 דקות, במקום 17 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:14.95 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה בתוצאה של 1:01.79 ובמקום 16 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:49.23 דקות, היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 1:09.63 דקות.

לאחר פרישתה משחייה תחרותית קיבלה רמירס תואר במדע המדינה ובמינהל ציבורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה תרסה רמירס** בוויקישיתוף

* מריה תרסה רמירס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* מריה תרסה רמירס, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Central American and Caribbean Games, results
2. ↑  PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics
**ג'ון "ג'וק" רתרפורד** (באנגלית: **John "Jock" Rutherford**;‏ 12 באוקטובר 1884 - 21 באפריל 1963) היה כדורגלן אנגלי.

קריירה
------

רתרפורד נולד בכפר פרסי מיין שבנורת'מברלנד, והיה ידוע בגובהו הרב; הוא השתתף בכ-600 משחקי פוטבול ליג וגביע ה-FA, למרות ביטולן של ארבע עונות בעקבות מלחמת העולם הראשונה. הוא החל את הקריירה בניוקאסל יונייטד, וערך את הופעת הבכורה שבה הבקיע צמד שערים במשחק מול וסט ברומיץ' אלביון ב-1902. רתרפוד כונה "הטייס מניוקאסל", ושיחק במגפייז במשך עשר עונות, תחילה כקיצוני ימני וכשחקן הידוע בזכות קצב המשחק שלו ושליטתו בכדור. באותה תקופה ניוקאסל היה מועדון דומיננטי בליגה; רתרפורד זכה בשלוש אליפויות, ואף השתתף בחמישה משחקי גמר של גביע ה-FA‏ (1905, 1906, 1908, 1910 ו-1911). המועדון ניצח רק במשחק הגמר הראשון, לאחר שגבר על ברנלי בתוצאה 2 - 1 במשחק החוזר.

בזמן ששיחק בניוקאסל הוא זומן לסגל של נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת ויילס ב-9 באפריל 1904. הוא השתתף בסך הכל ב-11 משחקי נבחרת, כאשר הופעתו האחרונה הייתה במשחק מול נבחרת בוהמיה ב-1908.

זמן קצר לאחר תחילת עונת 1913/1914 הסתכסך רתרפורד עם הנהלת המועדון בנושא שכרו, ותוך זמן קצר הועבר למועדון וולוויץ' ארסנל שזה עתה ירד לליגה השנייה ונכנס להרכב במקום דייוויד גרינוויי. הוא ערך את הופעת הבכורה בארסנל בניצחון 3 - 2 על נוטינגהאם פורסט ב-1 בנובמבר 1913, ואף הבקיע בו שני שערים שזיכו אותו במקום קבוע בהרכב. לאחר פריצת מלחמת העולם הראשונה הוא המשיך להופיע כשחקן אורח בארסנל במשחקים הלא רשמיים, ולמרות שהיה בן 35 כשחודשו המשחקים הרשמיים ב-1919 הוא המשיך במועדון (שהעפיל בחזרה לליגה הראשונה) למשך ארבע עונות נוספות.

במרץ 1923 עזב רתרפורד את ארסנל ועבר לסטוק סיטי כמאמן-שחקן. הוא שהה שם במשך שבועות ספורים בלבד, וניהל רק עשרה משחקים; רתרפורד הוא המאמן שכהונתו הייתה הקצרה ביותר בתולדות סטוק. בספטמבר, כשהוא בן 39, חתם רתרפורד בארסנל פעם נוספת והשתתף בכ-20 משחקים בכל אחת משתי העונות הבאות. הוא פרש בקיץ 1925. אולם, הוא התקשה להיפרד מהכדורגל, חתם בארסנל בפעם השלישית בינואר 1926, והשתתף בשאר משחקי הליגה באותה עונה. משחקו האחרון בארסנל היה מול מנצ'סטר סיטי ב-20 במרץ 1926, בגיל 41 שנים ו-159 ימים. בעקבות כך הוא קבע שיא כשחקן המבוגר ביותר המופיע במדי המועדון.

רתרפורד עזב את ארסנל בפעם האחרונה בקיץ 1926; הוא השתתף ב-232 משחקים והבקיע 27 שערים עבור המועדון. לאחר מכן הוא שיחק בקלפטון אוריינט במשך עונה אחת, ולבסוף פרש ב-1927. ב-1928 הוא חזר מפרישתו וחתם בטנברידג' ולס ריינג'רס, אך השתתף רק במשחק אחד בגביע ה-FA. לאחר פרישתו הוא עבר להתגורר באזור ניסדן שברובע ברנט הלונדוני, וניהל חנות לממכר משקאות חריפים.

ספ ובוב, אחיו של ג'וק, היו גם כן כדורגלנים מקצוענים. בנו, ג'ון "ג'יי ג'יי" רתרפורד, היה שחקן של ארסנל באותה תקופה כמו אביו, אך השתתף רק במשחק ליגה אחד. גרג רתרפורד, נינו, הוא אתלט שזכה מטעם הממלכה המאוחדת במדליית כסף בקפיצה לרוחק במסגרת אליפות אירופה באתלטיקה 2006.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלכה למעשה, בוהמיה לא הייתה מדינה באותה תקופה
**ג'יימס מייקל קולינס** (באנגלית: **James Michael Collins**; נולד ב-23 באוגוסט 1983 בניופורט) הוא כדורגלן עבר ולשי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

קולינס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של קארדיף סיטי בגיל 11. בשנת 2000 בעודו בן 17 זומן לסגל הבוגרים של המועדון. בנובמבר של שנת 2000 ערך את משחק הבכורה שלו בקבוצה במסגרת הגביע האנגלי נגד בריסטול רוברס בניצחון 1–5. בשנת 2005 זכה לתואר השחקן הולשי של העונה בפרמייר ליג. ביולי 2005 נמכר לווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג תמורת 3.8 מיליון אירו. ב-20 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת גביע הליגה האנגלית בניצחון 2–4 על שפילד ונסדיי. ב-29 באוקטובר 2005 ערך את הופעת הליגה הראשונה שלו, בהפסד 0–2 לליברפול באנפילד. קולינס כבש את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד פורטסמות' בבוקסינג דיי של 2005. ב-1 בספטמבר 2009 חתם לארבע שנים במועדון האנגלי אסטון וילה, ביום האחרון של חלון ההעברות. בנובמבר 2009 כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 על צ'לסי, שהיה גם שער הניצחון. ב-1 באוגוסט 2012 חתם בחזרה בווסטהאם יונייטד ל-4 שנים תמורת 1.7 מיליון אירו, וקיבל את החולצה מספר 19. ב-15 באוגוסט 2016 כבש שוב את שער הניצחון, בניצחון הגדול 1–2 על צ'לסי. ב-11 בינואר 2019 חתם באיפסוויץ' טאון עד לסוף העונה. יום לאחר מכן ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–0 על רותרהאם יונייטד.

נבחרת ויילס
-----------

בשנת 2001 זומן לנבחרת ויילס עד גיל 21 בה רשם 13 הופעות רשמיות ב-3 שנים. בשנת 2004 זומן קולינס לנבחרת ויילס. באוקטובר 2007 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 על נבחרת קפריסין במוקדמות יורו 2008. במוקדמות מונדיאל 2010 מונה קולינס לקפטן הנבחרת. קולינס נכלל בסגל הנבחרת לטורניר יורו 2016, אולם לא זכה לדקות משחק.

תארים
-----

קארדיף סיטי
* גביע וולשי: 2001/2002
* הפוטבול ליג הראשונה: 2002/2003

ווסטהאם יונייטד
* סגנות הגביע האנגלי: 2006

אסטון וילה
* סגנות גביע הליגה האנגלית: 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס קולינס** בוויקישיתוף
* ג'יימס קולינס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת ויילס – יורו 2016** |
| --- |
| 1 הנסי • 
2 גאנטר • 
3 טיילור • 
4 דייוויס • 
5 צ'סטר • 
6 א. ויליאמס • 
7 אלן • 
8 קינג • 
9 רובסון-קאנו • 
10 ראמזי • 
11 בייל • 
12 פון ויליאמס •
13 ויליאמס • 
14 אדורארדס •
15 ריצ'רדס •
16 לדלי •
17 קוטריל •
18 ווקס •
19 קולינס •
20 ג'. ויליאמס •
21 וורד •
22 ווהן •
23 קראוץ' •
מאמן: קולמן | ויילסויילס |
**וירג'יל אקסנר** (באנגלית: **Virgil Exner**;‏ 24 בספטמבר 1909, אן ארבור – 22 בדצמבר 1973, רויאל אוק) היה מעצב מכוניות, שעבד עבור קרייזלר וסטודיבייקר.

ביוגרפיה
--------

וירג'יל אקסנר נולד באן ארבור וגדל במשפחה מאומצת. כבר בגיל צעיר הוא התעניין באמנות ועיצוב. הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת נוטרדאם, אך בשנת 1928 נשר מחוס יכולת לשלם עבור שכר לימוד.

בשנת 1931 וירג'יל אקסנר התחתן ובשנת 1933 נולד בנו הראשון. באותה תקופה הוא התחיל לצייר פרסומות עבור סטודיבייקר.

בשנת 1938 הוא התחיל לעבוד בעיצוב מכוניות עבור ג'נרל מוטורס, בעיקר עבור מכוניות צבאיות. בשנת 1944 וירג'יל אקסנר פוטר והתחיל לעבוד בסטודיבייקר. הוא היה המעצב הראשי של סטודיבייקר סטארליט. תוך זמן קצר, בעקבות חילוקי דעות עם ריימונד לואוי אקסנר עזב ועבר לקרייזלר. בשנת 1952 הוא היה מעצב של קרייזלר C-200, מכונית קונספט של היצרן. בהיותו בקרייזלר הוא התקדם והיה אחראי על כמה סדרות של מכוניות. בשנת 1956, בזמן שעבד על מודלים של שנת 1961 וירגיל אקסנר עבר התקף לב. בעקבות כך, הוא עזב תפקידי ניהול אך המשיך לעבוד כיועץ. בין המכוניות האחרונות שהוא עיצב היה Lincoln Continental.

בהמשך הוא פתח משרד עיצוב פרטי ביחד עם בנו. וירג'יל אקסנר נפטר בשנת 1973 בעקבות התקף לב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וירג'יל אקסנר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* תיאור פעילותו של וירג'יל אקסנר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1230929266
* LCCN: nb2009001224
* SNAC: w6pk34hd
* VIAF: 26601091
* WorldCat: lccn-nb2009001224

 |
**אלפרד הופי** (אנגלית:**Alfred Hoffy**‏: 1796 –1872) היה ליטוגרף אמריקאי ומאייר בוטני אמריקאי באמצע המאה ה-19 שייסד את כתב העת האמריקאי הראשון המוקדש אך ורק לגידול פירות.

ביוגרפיה
--------

אלפרד הופי נולד בלונדון, אנגליה, בשנת 1796. בצעירותו הצטרף לצבא הבריטי ועלה לדרגת רב-סרן. הוא לחם בקרב ווטרלו, במהלכו שירת כעוזר לדוכס מוולינגטון, ולאחר מכן פיקד על הגדוד שלו.

בשנת 1830 עזב הופי את הצבא והיגר לארצות הברית, לעיר ניו יורק, שם נכנס לעסקים עם הליטוגרף הבריטי ג.ט. בואן. 

בסביבות 1838, בואן והופי העבירו את עסקי הליטוגרפיה שלהם לפילדלפיה, שם יצר הופי איורים ליטוגרפיים עבור העיתון המקומי, "צפון אמריקה". נושאיו נעו בין אירועי חדשות - כמו הגעתו של סרקופג מצרי לפילדלפיה, השריפה הגדולה של ניו יורק, ועד דיוקנאות מצוירים של אנשים מפורסמים. הוא גם ייצר הרבה מהלוחות עבור כתב העת U.S. Military Magazine שפורסם על ידי דובל והאדי בין 1839 ל-1842.נ

איור של אגס, 1860
הוא הפיק לוחות ליטוגרפיים רבים של צ'יפים אינדיאנים, המבוססים בעיקר על ציורים של צ'ארלס בירד קינג, להיסטוריה של שבטי האינדיאנים של צפון אמריקה של תומאס מקני וג'יימס הול (1837–1842).

בפילדלפיה, הופי התחתן עם אמה ג'יין פטרסון. נולדו להם שש בנות ושני בנים.

הופי התעניין מאוד בייצור פירות באמריקה, ובתחילת שנות הארבעים של המאה ה-19 הוא הקים כתב עת על פירות אמריקאיים. הוא הציג אותם בלוחות צבעוניים שהוא התכוון שיהיו באיכות של אלה שנמצאים בכתבי עת באירופה. כתב העת שלו זכה לשבחים בעיתונות המקומית והארצית על התועלת שלו ובעיקר על האיורים והחריטות הצבעוניות של פירות.[2] למרות השבחים, הופי פרסם רק חמישה גיליונות במשך שנתיים (1841–1843) לפני שסיים את הפקתו, מכיוון שהוא היה יקר מדי והוא לא יכול לכסות את עלויותיו באמצעות מינויים.  Hoffy's Orchardist's Companion היה כתב העת האמריקאי הראשון שהוקדש אך ורק לגידול פירות.

בעקבות זאת, החל הופי לעבוד עם ויליאם ד. ברינקלה, רופא וחובב פירות, על סדרת פרסומים חדשה על פירות צפון אמריקאיים, שפורסמה תחת הכותרת הכללית פומולוג צפון אמריקה. כרכים בודדים נערכו על ידי ברינקלה (שהיה במשך שנים רבות סגן הנשיא של אגודת הגננות של פילדלפיה). כל אחד מהם תוכנן להכיל 36 עמודי מידע על סוגי פירות שונים, המצוירים ב-10 לוחות צבע. האיורים הופקו כליטוגרפיות אבן שצוירו על ידי הופי ונצבעו בהנחייתו. הפרי מוצג בדרך כלל במבט צד בצבע מלא, לעיתים מלווה בקו מתאר שחור פשוט של פרופיל הפרי.

הופי וברינקלה האמינו כי יש צורך בסדרה זו בגלל "אכזבות חוזרות ובניסיונות לגידול פירות זרים במדינה זו" וגם כדי להקטין את הבלבול הגובר בשמות הפירות הנפוצים. הסדרה כולה פורסמה בשנת 1860 בכרך בודד בתור הפומלוג הצפון אמריקאי של הופי.

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 העביר הופי את משפחתו לברוקלין, ניו יורק.

הוא נפטר שם ב-10 במרץ 1872. הוא קבור בבית העלמין גרין-ווד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Exhibit: Hoffy's Orchardist's Companion; A Quarterly Journal, Devoted to the History, Character, Properties, Modes of Cultivation, and All Other Matters Appertaining to the Fruits of the United States
2. 1 2  Brincklé, William D. ed. Hoffy's North American Pomologist. Philadelphia: A. Hoffy, 1860.
3. ↑  "Hoffy, Alfred A."
4. ↑  "Reviews". Magazine of Horticulture, Botany and All Useful Discoveries and Improvements in Rural Affairs, vol. 17, 1851, p. 512.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr94031318
* VIAF: 17107410
* WorldCat: lccn-nr94031318

 |
"קרב אנגיארי", מאת לאונרדו דה וינצ'י
"קרב אנגיארי", ציור מאת פטר פאול רובנס
**קרב אנגיארי** הוא ציור אותו ניסה לצייר לאונרדו דה וינצ'י בשנת 1505, בהשראת קרב אנגיארי שנערך בעיירה אנגיארי שבאיטליה בשנת 1440. עם זאת, לאונרדו השאיר רק רישום הכנה של הציור ("סקיצה") בעוד הציור עצמו כנראה אבד. שליט פירנצה לורנצו דה מדיצ'י ("לורנצו המפואר"), בנו של פיירו דה מדיצ'י, ונכדו של קוזימו הזקן - השליט הראשון מהמשפחה בפירנצה, היה חובב אמנות גדול ונהג להזמין עבודות אצל לאונרדו דה וינצ'י, מיכלאנג'לו ובוטיצ'לי, וככל הנראה הקרב צויר על פי בקשתו.

במשך השנים ציירים רבים ניסו את ידם בהעתקת ציורו האבוד. המפורסם שבהם הוא ניסיון כזה משנת 1603 המיוחס לפטר פאול רובנס - אחד הציירים הפוריים ביותר מתקופת הבארוק. היו עוד רבים אחרים שניסו את ידם בהעתקת הציור האבוד.

בשנות ה-70 חוקר אמנות איטלקי בשם מאוריציו סרצ'יני גילה צמד מילים בלטינית מוחבא בציור הקיר של וזארי, שנחשב למשמיד היצירה של דה וינצ'י. על ציור הקיר התנוססו המילים "cerca trova" (בעברית: "חפש ותמצא") ובעקבותיהן החל מסע חיפוש אחר היצירה האבודה. סרצ'יני השתמש בסורקי לייזר, מכ"ם וחום כדי לחפש רמזים בקירות של ארמון פאלאצו וקיו, שם לאונרדו צייר את היצירה, והאמין שבמשך מאות שנים הוחבא "הציור האבוד" בתא סודי מאחור. בחודש מרץ 2012 הוחדרה לתוך החלל שמאחורי ציור הקיר בארמון מצלמה אנדוסקופית זעירה והוכיחה שיש סיכוי שהוא צדק. בדיקות כימיות גם הן הראו כי החומרים מהן נעשתה המונה ליזה זהים לחומרים מהן הוכנה היצירה המסתתרת מאחורי הקיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב אנגיארי** בוויקישיתוף
קרב אניידלו
**קרב אניידלו** (**Battle of Agnadello**) היה אחד הקרבות החשובים במלחמת הליגה של קמבריי וכן אחד הקרבות המרכזיים במלחמות האיטלקיות.

ב-15 באפריל 1509 עזב צבא צרפתי תחת פיקודו של לואי ה-12 את מילאנו ופלש לטריטוריה ונציאנית. כדי לעצור את התקדמותם, גייסה ונציה צבא של שכירי חרב ליד ברגמו, אשר הונהג על ידי בני הדודים אורסיני, ברתולומאו ד'אלוויאנו וניקולו די פיטיליאנו. אורסיני הורה להימנע מעימות ישיר עם ההתקדמות הצרפתית והעביר את השבועות הבאים בהתנגשויות בין-צבאיות קלות.

ב-9 במאי חצה לואי ה-12 את נהר אדה בקסאנו ד'אדה. אלוויאנו ופיטיליאנו חנו מסביב לעיר טרוויליו, בחוסר הסכמה לגבי איך להילחם בלואי, מכיוון שאלוויאנו רצה להתקיף את הצרפתים תוך התעלמות מפקודותיו של אורסיני. לבסוף הוחלט לנוע דרומה לעבר נהר פו בחיפוש אחר עמדות טובות יותר.

ב-14 במאי, כאשר הצבא הוונציאני נע דרומה, אלוויאנו עמד אל מול כוח צבאי צרפתי בפיקודו של השליט דה שומון. אשר ריכז את יחידתו סביב אניאדלו. אלוויאנו הציב את כוחותיו, שמנו בערך כשמונת-אלפים חיילים, על קו רכס שהשקיף אל כמה כרמי ענבים. דה שאמונט ניסה לתקוף, בתחילה בעזרת חיל פרשים ולאחר מכן עם רמחים שווייצרים; אבל הצרפתים, שהוכרחו לצעוד מעל צלע גבעה מלאה בתעלות השקיה שבמהרה התמלאו בבוץ מהגשם השוטף, לא יכלו לפרוץ את הקו הוונציאני.

פוטיליאנו נע לפני אלוויאנו, והיה כמה קילומטרים קדימה כאשר הצרפתים החלו בהתקפה. בתגובה לבקשת אלוויאנו לעזרה, הוא שלח מסר המציע להימנע מקרב יזום (pitched battle), והמשיך את מסעו דרומה. 

בינתיים, לואי, עם יתרת הצבא הצרפתי, השיג את אלוויאנו. הצרפתים הקיפו את אלוויאנו משלושה כיוונים והמשיכו להשמיד את כוחותיו בשלוש השעות הבאות. חיל הפרשים הוונציאי התמוטט ונמלט, ואלוויאנו עצמו נפצע ונשבה. תחת פיקודו, יותר מארבעת-אלפים נהרגו.

למרות שפוטיליאנו נמנע ממגע ישיר עם הצרפתים, הוא קיבל את החדשות על הקרב באותו הערב, וחלק גדול מכוחותיו נטשו בבוקר. עם התקדמותם של הצרפתים, הוא נס במהירות אל עבר וונציה וטרוויזו. או אז לואי המשיך לכבוש את יתרתו של מחוז לומברדיה.

ניקולו מקיאוולי, בספרו "הנסיך", מציין את הקרב כמערכה שבה, ביום אחד, הוונציאנים "איבדו מה שלקח להם מאמץ של שמונה מאות שנים לכבוש".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב אניידלו** בוויקישיתוף
**וילפרד דה ברוין** (בהולנדית: **Wilfred de Bruijn**; נולד ב-1 בינואר 1974 בבלסקנסגרף שבהולנד) הוא מנחה טלוויזיה, מגיש סרטים תיעודיים וספרן הולנדי.

ביוגרפיה
--------

וילפרד דה ברוין גדל באלבלסרווארד ולמד תולדות אמנות באוניברסיטת ליידן. מאז 2003 הוא מתגורר בפריז, צרפת, שם הוא עובד כספרן במוזיאון Fondation Custodia.

באפריל 2013 היה קורבן לתקיפה הומופובית אלימה בעת שהלך עם בן זוגו ברובע התשעה-עשר של פריז. התקרית התרחשה בעיצומו של הדיון על נישואים חד-מיניים בצרפת. הוא החליט לשתף את צילום פניו הנפוחות ברשתות החברתיות. התצלום הוצג באופן נרחב על ידי כלי תקשורת צרפתיים וזרים והוא הוזמן לדבר במספר כלי תקשורת אירופיים גדולים. ב-6 במאי 2014, טייב ק' ועבדלמליק מ' נידונו לשלושים חודשי מאסר בגין תקיפה זו.

טלוויזיה
--------

בחורף 2013–2014, דה ברוין התחרה בתוכנית ההולנדית "De Slimste Mens" (האיש החכם ביותר) ב-NCRV.

בין 2013 ל-2015 היה לו טור קבוע בתוכנית "De wereld draait door" (העולם ממשיך להסתובב) ב-NPO 1.

במרץ 2016 הוא הנחה סדרת סרטים תיעודיים המוקדשים לצרפת ב-NPO 2 בשם "En visite en France" (ביקור בצרפת), בה הוא מנסה להבין את החברה הצרפתית העכשווית באמצעות ראיונות. הסדרה זכתה להצלחה רבה בהולנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילפרד דה ברוין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של וילפרד דה ברוין
* וילפרד דה ברוין, ברשת החברתית פייסבוק

* וילפרד דה ברוין, ברשת החברתית טוויטר

* וילפרד דה ברוין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Amanda Williams, 'This is the true face of homophobia': Gay man viciously beaten in Paris posts picture of his injuries to Facebook in protest move that has now gone viral, Mail Online, ‏11 באפריל 2013
2. ↑  Wilfred de Bruijn, French Gay Attack Victim, Becomes Cause Celebre, web.archive.org, ‏11 באפריל 2013
3. ↑  Défiguré après une agression homophobe, Wilfred de Bruijn témoigne sur France 5, ozap.com (בצרפתית)
4. ↑  Chloé Pilorget-Rezzouk, Prison ferme pour deux des agresseurs d'un couple gay, Libération.fr, ‏2014-06-03 (בצרפתית)
5. ↑  Op zoek naar Frankrijk (ארכיון)
**אלפרד יונגמן** (1910 – 9 בדצמבר 1990) היה רדיולוג יהודי-גרמני ישראלי, מנהל מחלקת הרנטגן בבית החולים על שם שוויצר, מפקד ארגון ההגנה בבית החולים רמב"ם ומנהל מכון הרנטגן בבית החולים הלל יפה בחדרה (1964–1982)

קורות חיים
----------

יונגמן נולד בברלין שם סיים את לימודי הרפואה. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל והתיישב בחיפה.

יונגמן עבד כ"רופא מתנדב" ב- בית החולים רוטשילד במחלקה הכירורגית, ובמחלקה הגיניקולוגית. בשנת 1941 עבר יונגמן לבית החולים רמב"ם ושם התנדב במחלקה הכירורגית.

באפריל 1942 היה יונגמן קצין רפואה במנהל שירותי התגוננות אזרחית, ומנהל שירותי הרפואה ב- מחנה המעצר בעתלית.

מאפריל 1945 התמחה יונגמן ב- רנטגן בבית החולים רמב"ם, במחלקתו של הדוקטור א.מ. קליינהאוז, ובהמשך הד"ר יוליוס מונק.

במקביל, יונגמן מונה למפקד המחתרתי של "ההגנה" בבית החולים רמב"ם. בבית החולים נוהלה פעילות סדירה של ארגון ה"הגנה" באופן ממודר, עליה היה מופקד יונגמן מבלי שחבריו בבית החולים ידעו על כך, כולל רעייתו.

זכור המקרה שבו פברק ד"ר אלפרד יונגמן, שהיה הבכיר מאנשי ההגנה בבית החולים, יחד עם הרנטגנאי הראשי, ולטר פייזר, מסמכים וצילומים שהעידו כי לאחד מלוחמי המחתרות המאושפז בבית החולים יש שחפת כלייתית, וכך הצילו אותו מחבל התלייה.

בדצמבר 1952 מונה יונגמן למנהל מחלקת הרנטגן בבית החולים שוויצר בטבריה.

בינואר 1959 - ינואר 1960 השתלם יונגמן בארצות הברית ברדיולוגיה. כשסיים את ההשתלמות חזר יונגמן לבית החולים רמב"ם.

מאוקטובר שנת 1964 ועד 1982 ניהל את מכון הרנטגן בבית החולים הלל יפה בחדרה.

יונגמן נפטר בסוף שנת 1990.

ראו גם
------

* רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם (שנות ה-40)

לקריאה נוספת
------------

* "רופאיה של ארץ ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך : יונגמן, אלפרד עמוד 233

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד יונגמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  העיתון הרשמי של ממשלת פלשתינה (א"י), מספר 877, יום חמישי, 6 באפריל 1939, מתן רישיונות לרופאים, עמוד 290
3. ↑  לוי נ. "פרקים" עמוד 379
4. ↑  "צפו: כך נראו השנים הראשונות של ביה"ח רמב"ם" ynet, אחיה ראב"ד, 19 בדצמבר 2012
באיזיט הראשון בשבי
**קרב אנקרה** (טורקית **Ankara Savaşı**) התרחש ב-20 ביולי 1402 בשדה צ'ובוק (Çubuk) שליד אנקרה, בין צבאות הסולטאן העות'מאני באיזיט הראשון לצבאותיו של טימור לנג, שליט האימפריה הטימורית.

רקע
---

טימור לנג, אציל זוטר מונגולי-טורקי ביסס את רוב הלגיטימיות המוקדמת שלו כמנהיג, על קשר משפחתי לג'ינגיס חאן אשר הקים את האימפריה המונגולית, אף שקשר זה לא הוכח מעולם. הוא שם לו למטרה לחדש את ימיה של האימפריה המונגולית כמקדם. בשנת 1390 כבש טימור את גאורגיה וארמניה, והאימפריה שלו גבלה בשטחים שנשלטו על ידי העות'מאנים ואשר התפשטו למזרחה של אסיה הקטנה. הסכסוך הבלתי נמנע בין שתי האימפריות פרץ כאשר באיזיט הראשון דרש תשלום מיסים מנסיכות ביליקית פלונית שהצהירה אימונים לטימור. טימור פירש צעד זה כעלבון אישי, ובשנת 1400 בזז את העיר העות'מאנית סיוואס. שנתיים לאחר מכן, נפגשו הצבאות במרכזה של אנטוליה.

הקרב
----

הצבא העות'מאני היה מבוסס בעיקר על חיל רגלים אך היו ברשותו גם פרשים שמספרם אינו ידוע, בעוד שהמונגולים היו רכובים ולוו במספר פילים. העות'מאנים התקיפו ראשונים, ואלפים מהם נהרגו או נכנעו כאשר הותקפו בחצים על ידי קשתים רכובים. טימור היטה את נחל צ'ובוק למאגר, ונישל את העות'מאנים ממקור מי השתייה שלהם. קיימת הסכמה כי אסטרטגיה זו היוותה את הגורם העיקרי להפסדם של העות'מאנים בקרב שנערך ביום חם בחודש יולי ברמת אנטוליה הצחיחה. העות'מאנים העייפים והצמאים ניגפו בקרב, אף שבאיזיט הראשון עצמו הצליח להימלט אל ההרים בלווית אלף מפרשיו. כוחותיו העדיפים של טימור הקיפו את ההרים ולכדו את הסולטאן.

תוצאות
------

התבוסה למונגולים עצרה את התקדמותם הצבאית והמדינית של העות'מאנים הן באסיה הקטנה שנכבשה ברובה על ידי הראשונים והן בבלקן, שכן העות'מאנים נאלצו לנייד את כוחותיהם משם על מנת לפגוש את האיום ממזרח. לאימפריה הביזנטית ניתנו 50 שנות חסד נוספות עד שמהמט השני "הכובש" הכריע וכבש את קונסטנטינופול ב-1453.

באיזיט הראשון עצמו נשבה והושפל על ידי טימור עד עפר, כאשר האחרון הציגו כשהוא כבול בשלשלאות בתוך כלוב כשלל מלחמה, ולפי גרסאות מסוימות אף עשה בו שימוש כהדום לרגליו. באיזיט הראשון מת שנה לאחר מכן, וייתכן כי שלח יד בנפשו. האימפריה העות'מאנית התדרדרה לתקופה בת 11 שנים הידועה כ"תקופת בין המלכים" (Fetret Devri), אשר אופיינה בחוסר יציבות ובמאבקי ירושה, ונחלצה ממנה רק בשנת 1413 כאשר מהמט הראשון תפס את השלטון והצליח לחדש את צמיחתה בכל התחומים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב אנקרה** בוויקישיתוף
* אתר אודות הקרב
* קרב אנקרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  David Nicolle & Angus McBride, Armies of the Ottoman Turks, 1300-1774, Osprey Publishing, p. 29 "הערכת היקף הצבאות הניצים היא 140,000 חיילים למונגולים ו-85,000 לעות'מאנים"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294718705171
* BnF: cb11956803k (data)
* GND: 4202367-1
* LCCN: sh85005309
* TDVİA: ankara-savasi

 |
סמליל האתר
**Lichess** הוא שרת שחמט אינטרנטי חינמי הכתוב בתוכנת קוד-פתוח המנוהל על ידי ארגון ללא מטרות רווח עם אותו השם. משתמשי האתר יכולים לשחק שחמט מקוון באופן אנונימי או לחלופין להירשם ולשחק משחקים מדורגים. אין כלל פרסומות ב-Lichess וכל התכונות זמינות בחינם, שכן האתר ממומן על ידי תרומות מתומכים . התכונות כוללות חידות שחמט, ניתוח ממוחשב, טורנירים וגרסאות שחמט.

היסטוריה
--------

Lichess הוקם על ידי המתכנת הצרפתי תיבו דופלסי ב-2010. ב-2015 הושקה אפליקציית האתר בפלטפורמות המובייל אנדרואיד ו-IOS.

לפי נתונים מ-11 בפברואר 2022, האתר lichess.org הוצב במקום ה-683 בדירוג הגלובלי של אלכסה. רוב מבקרי האתר הגיעו מארצות הברית, מהודו ומסין. לפי דירוג זה, האתר שני רק לChess.com כאחד משרתי השחמט האינטרנטיים הפופולריים ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Lichess** בוויקישיתוף
* Lichess, ברשת החברתית פייסבוק
* Lichess, ברשת החברתית טוויטר
* Lichess, סרטונים בערוץ היוטיוב
* Lichess, ערוץ באתר Twitch.tv
* Lichess, הבלוג הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Why is lichess free?". *Lichess.org*. נבדק ב-2 יולי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Lichess Features". *Lichess.org*. נבדק ב-5 בדצמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Become a Patron of lichess.org". Lichess. נבדק ב-22 בנובמבר 2017. We are a non‑profit association because we believe in a free, world-class chess experience for anyone, anywhere. We rely on support from [lichess users] to make it possible. If you've gotten something out of lichess, please take a second to pitch in! `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  אודות, באתר lichess.org
5. ↑  סקירת האתר lichess.org, באתר alexa.org, ‏25.05.2019
**בנטלי מולינר בקאלאר** (באנגלית: **Bentley Mulliner Bacalar**) היא מכונית-על במרכב רודסטר, בעלת שתי מקומות ישיבה, שיוצרה בייצור מוגבל (12 יחידות) על ידי מולינר הסדנה לרכבים מיוחדים של בנטלי בשנת 2020. היא נחשפה ב-3 במרץ 2020. יוצרה ממנה 12 עותקים בלבד אשר נמכרו מראש לפני החשיפה במחיר של 1.96 מיליון דולר. היא קרויה על שם אגם קאלאר שבמקסיקו ומבוססת על הבנטלי קונטיננטל GT ספיידר.

עיצוב
-----

העיצוב החיצוני מרהיב, אגרסיבי וספורטיבי ומשלב אלמנטים רבים מהקונטיננטל GT, פנים המכונית הולך יותר לצד היוקרתי אך עדיין משלב עיצוב ספרטיבי, הדגם עשוי ברובו מחומרים קלי משקל כגון: קרבון, סיבי פחמן, בד ועור.

מפרט טכני
---------

היא כוללת מנוע בנזין W12 צילינדרים בנפח 6.0 ליטר טווין-טורבו המספק 650 כ"ס ומומנט מרבי של 91.7 קג"מ. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 3.5 שניות ומהירות מרבית של 322 קמ"ש.

גלריה
-----

* מבט קדמימבט קדמי
* מבט אחורימבט אחורי
* פניםפנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנטלי מולינר בקאלאר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bentley Bacalar Revealed As Roofless Grand Tourer With 650 HP, Motor1.com (באנגלית)
2. ↑  cartube, מיוחדת ויקרה: בנטלי מולינר בקאלאר, באתר cartube
3. ↑  בנטלי מולינר באקאלאר ב-15 מיליון שקל אזלה מהמלאי לפני שנחשפה - אוטו, באתר www.auto.co.il
4. ↑  מנוע הבקאלאר, באתר www.carfolio.com
5. ↑  תיבת ההילוכים של הבקאלאר, באתר www.carfolio.com
דב פולק לצד הרב חיים דרוקמן
**דב פולק** (6 בפברואר 1933 – 22 באפריל 2022) היה תעשיין ואיש עסקים ישראלי, ממייסדי "פולגת" והמנכ"ל שלה במשך 27 שנים. מייסד רשת האופנה "ונדום".

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה בורשה שברומניה. בשנת 1948 עלה לישראל. שירת בצה"ל כקצין חימוש.

עד 1960 עבד בתעשיית הרכב והעץ.

בתחילת שנות ה-60 ייסד יחד עם דודו, ישראל פולק, את תשלובת מפעלי פולגת. החברה הוקמה בקריית גת, ונקראה על שם משפחת המייסדים ושם העיר. דב פולק היה מנכ"ל התשלובת במשך עשרים ושבע שנים, עד שנת 1989.

בשנות כהונתו כמנכ"ל הוביל את החברה והפך אותה לתשלובת שהעסיקה בשיאה למעלה מ-6,000 איש בישראל ובעולם, והייתה מובילה בייצוא לאירופה ולארצות הברית.
במסגרת המפעלים ייסד בית ספר תעשייתי לנוער בסיכון ומעונות יום לילדי העובדים.

באוקטובר 1987 נבחר לחבר נשיאות התאחדות התעשיינים.

ביולי 1989 מכר פולק את כל אחזקותיו במניות פולגת.

לאחר שעזב את פולגת הקים את רשת האופנה "ונדום" שהייתה בין הראשונות לייבא לישראל מותגי אופנה בינלאומיים מוכרים ובהם: מקס מארה, ג'ורג'ו ארמני, טרוסרדי, הוגו בוס, זניה ועוד.

פרסים
-----

* פרס קפלן
* פרס התעשייה (1987)

חיים אישיים
-----------

פולק עלה לארץ בשנת 1948 עם אוניות המעפילים.

היה נשוי לאריקה. ילדיו: צביקה, איתן ומיכל. שני האחרונים הם בעלי רשת האופנה "ונדום" שייסד פולק.

פולק נפטר ב-22 באפריל 2022 בגיל 89 והובא לקבורה בבית הקברות קריית שאול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דב פולק** בוויקישיתוף
* יעל ולצר, מייסד פולגת נפטר בגיל 89: "היה חשוב לו שנדבר על תעשייה כחול לבן", באתר ynet, 24 באפריל 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  נהנך מפעל 'פולגת' בקרית גת, הַבֹּקֶר, 4 בדצמבר 1964
2. ↑  פנים חדשות בנשיאות התעשיינים, מעריב, 5 באוקטובר 1987;  
תנו סיכוי לחוצרת חארץ, מעריב, 30 באוגוסט 1988
3. ↑  דב פולק מכר כל אחזקותיו במניות חברת פולגת, מעריב, 10 ביולי 1989
4. ↑  מיכל הולצמן, החנות של פולק, מעריב, 25 בספטמבר 1990, המשך
5. ↑  דב פולק באתר GRAVEZ
**אש תופת** (באנגלית: **Wild Fire**) הוא רומן משנת 2006 מאת הסופר האמריקאי, נלסון דה מיל. זהו הרביעי בסדרת הרומנים של דה-מיל שמציג את הבלש ג'ון קורי, שעובד כעת כקבלן של כח המשימה האנטי-טרוריסטי של ה-FBI בעיר ניו יורק. הרומן הוא ספר המשך ל"התרסקות לילית" ומתרחש כשנה לאחר מכן. אחרי "אש תופת" יצא רומן המשך בשנת 2010, האריה.

עלילה
-----

ברוכים הבאים למועדון קאסטר היל, המצוי בבקתת הציד המפוארת, אדירונדאק. המועדון מונה בין חבריו כמה מהמנהיגים העסקיים, מאנשי הצבא ומפקידי הממשל הבכירים ביותר בארצות הברית.

למראית עין, מטרת המועדון לספק מרגוע לחבריו הוותיקים. אלא שבסוף-שבוע סתווי אחד, מועצת המנהלים של המועדון מתכנסת לדון בטרגדיה של האחד-עשר בספטמבר ולגבש סופית את פעולת התגמול, הידועה בשם הקוד שלה: "אש תופת".

באותו סוף שבוע מוצא חבר בכוח המשימה האנטי-טרוריסטי, את מותו. עד מהרה מוטל על הבלש ג'ון קורי ועל אשתו, סוכנת הבולשת הפדרלית, קייט מייפילד, לחשוף את המזימה האיומה, שתחילתה במועדון קאסטר היל וסופה באיום גרעיני על ערים אמריקניות.

קורי ומייפילד הם היחידים שיכולים להפסיק את האיום ולמנוע כאוס גלובלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "אש תופת", באתר "סימניה"
* אש תופת, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Wild Fire". *Nelson DeMille's Official Website*. אורכב מ-המקור ב-2008-10-15. נבדק ב-2020-04-23.
**מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן**, או **PJAK** (ראשי תיבות בכורדית של: **P**artiya **J**iyana **A**zad a **K**urdistanê, پارتی ژیانی ئازادی کوردستان) הוא שמו של ארגון כורדי פוליטי-מיליטנטי אשר מאז 2004 מנהל מאבק מזוין כנגד המשטר האיראני כדי לאפשר הגדרה עצמית כורדית עבור הכורדים של איראן.

ישנם המגדירים את PJAK כפלג של ה-PKK. על פי הניו יורק טיימס לארגון הנהגה משותפת ולוגיסטית עם ארגון ה-PKK בטורקיה. ונאמנות למנהיגה עבדוללה אג'לאן. שני הארגונים חברים ב"קבוצת קהילות כורדיסטן" (Koma Civakên Kurdistanê או KCK), איגוד על של קבוצות פוליטיות כורדיות באיראן, עיראק, טורקיה, וסוריה.

חברי הזרוע הצבאית של PJAK, ה-YRK, מונים על פי ההערכות כ-3,000 לוחמים. הקבוצה נחשבת ארגון טרור בעיני איראן, טורקיה וארצות הברית.

על פי אתר הארגון נפתח אפיק פוליטי דיפלומטי חדש במפלגה, כאשר בהודעה מדצמבר 2016 מצהיר הארגון על תמיכה בהקמת קונגרס לאומי שיורכב מנציגי ארבעת הארגונים הכורדים הדומיננטיים.

ראו גם
------

* בדלנות כורדית באיראן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן
* אתר למנויים בלבד קרלוס זורוטוזה, נמלטות ליער מאימת מל"טים וקנאיות לפרטיותן: ביקור במחנה כורדי בגבול איראן־עיראק, באתר הארץ, 19 בפברואר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2009051679
* VIAF: 146814358
* WorldCat: lccn-n2009051679

 |
איור של גיבתון שלג
**גיבתון השלג** (שם מדעי: *Plectrophenax nivalis*) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הגיבתוניים או ממשפחת הקלקרידיים, החי כמעט לגמרי באזור הארקטי, אם כי הם גם חיים גם על כמה הרים מושלגים מחוץ לאזור הארקטי.

התפוצה של הגיבתון היא באזורים צפוניים לאורך אירואסיה ואמריקה הצפונית. עם זאת נצפה פרט תועה בישראל לחופי עכו. פרט זה נטרף לאחר מספר ימים בידי בז מצוי.

מאפיינים
--------

זהו מין גדול יחסית לגיבתון: אורכו 15-18 ס"מ, מוטת כנפיו 32-38 ס"מ ומשקלו 26-50 גרם. סימן זיהויו הבולט הוא צבעיו הלבנים למעט המקור הכתום, הראש האפור והכנפיים השחורות המנוקדות בלבן. הנקבות מזכירות גם צבע של דרורים בכנפיהם.

הגיבתונים חיים בעיקר באזור הטונדרה וערבות דומות וגם בביצות קרות ללא עצים ובהרים מושלגים. מזונם הוא זרעים וגם חרקים ופרוקי רגליים בקיץ בעונת הרבייה. מצב תפוצתם טוב והם אינם נמצאים בסכנת הכחדה כלשהי.

תת-מינים
--------

לגיבתון הסוואנה ישנם 4 תת-מינים: 

* *Plectrophenax nivalis nivalis*
* *Plectrophenax nivalis insulae*
* *Plectrophenax nivalis vlasowae*
* *Plectrophenax nivalis townsendi*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיבתון השלג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיבתון השלג באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551050505171

 |