recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הרווי קראמפט** (אנגלית: **Harvie Krumpet**) הוא סרט קומי-חינוכי, מונפש באנימציית פלסטלינה, משנת 2003. הסרט זכה להפצה מסחרית (למשל דרך נטפליקס) ובפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 2003. במאי ותסריטאי הסרט הוא אדם אליוט האוסטרלי. אורך הסרט הוא כעשרים דקות.

הסרט מספר את סיפור חייו הבדיוני של אדם, ששמו כשם הסרט, שבמהלך חייו צובר עוד ועוד לקויות, אולם נשאר אופטימי ומאושר.

עלילה
-----

הרווי נולד עם תסמונת טורט לאב חוטב עצים ואם אנאלפביתית וסכיזופרנית בכפר נידח בפולין, בין שתי מלחמות העולם. הרווי אינו מאובחן כבעל תסמונת טורט בשל המודעות הנמוכה לתופעה זו במקום מגוריו וסובביו מחשיבים אותו למפגר. אולם, גם בהמשך חייו, כשהוא מתגורר במקומות מפותחים ותרבותיים שבהם תסמונת זו כן מאובחנת, הוא מופיע מדי פעם בעיתונים בתור קוריוז המהגר המפגר.

הרווי מנודה בבית ספרו ולכן מבלה את כל ההפסקות עם הילד המגמגם שגם הוא מנודה. השניים סובלים מהתעללויות מצד הילדים האחרים, אשר משליכים עליהם אבנים. בעקבות זאת מחליטה אמו של הרווי להוציאו מבית הספר ולתת לו חינוך ביתי, למרות היותה אנאלפביתית. הרווי כבר שולט ברזי הכתב והאם קונה לו פנקס שבו יכתוב עובדות שהיא מכתיבה לו. פנקס זה מלווה אותו כל חייו והוא מוסיף לו עוד ועוד עובדות חשובות שהוא מכיר בהן. העובדה הראשונה שנכתבת בפנקס היא: העובדות אינן נעלמות כשמתעלמים מהן.

החיים בבית נמשכים עד מות הוריו בתאונה ותחילת מלחמת העולם השנייה, אשר מאלצים אותו לעזוב, והוא מגיע לאוסטרליה כפליט. האסונות והצרות ממשיכים להכות בהרווי אך הוא נשאר אופטימי, מלא שמחת חיים ובעל גישה אקטיביסטית. הוא הופך לצמחוני ולפעיל זכויות בעלי חיים, וכן לנודיסט.

התסמונת של הרווי אינה מאפשרת לו להתעלם מדחפים שונים והעובדה שהוא נוגע באנשים שמדברים איתו גורמת לו לעימותים אלימים. הרווי שובר את ראשו בעימותים אלה וחלק מגג הגולגולת שלו מוחלף במתכת, שהופכת מאוחר יותר למגנטית. בהמשך חייו הרווי נפגע מפגיעת ברק ומאבד אשך.

הרווי מתחתן עם אחת האחיות בבית החולים. השניים מאמצים ילדת תלידומיד, שאותה מחנך הרווי בביתו על פי ערכיו. כעבור זמן מה הרווי מתאלמן, ובתו עוברת ללמוד בארצות הברית, שם הופכת לעורכת דין לזכויות נכים. ללא אשתו ובתו, הרווי מוצא עצמו זקן גלמוד ונכה. הוא עובר לבית אבות ולוקה באלצהיימר קל. בדומה לחולי אלצהיימר אחרים, הוא נוטה לברוח ממקום מגוריו אל תחנת האוטובוס הקרובה כדי לקחת קו אוטובוס דמיוני אל כפר הולדתו שמעבר לים. מסיבה זו ישנה בחצר בית האבות תחנת אוטובוס מזויפת שבה מתגודדים בכל יום רבים מיושבי בית האבות. כך נחסך הצורך לחפש אחריהם ברחבי העיר.

בלילה אחד, מתוך ייאוש, לוקח הרווי מארון התרופות כדורי מורפין במטרה לשים קץ לחייו. בדרך לתחנה הוא פוגש תושבת של בית האבות, שהוא לא הכיר כלל כי היא התביישה לצאת מחדרה משום שמחלת הסרטן עיוותה את פניה. הם יושבים ומשוחחים כל הלילה, ולמחרת מתגלה שהתושבת התאבדה.
בסצנה האחרונה בסרט יוצא הרווי אל תחנת האוטובוס, כשלגופו רק ספר העובדות תלוי בחוט על צווארו. הוא מתיישב בתחנה, על אף שהוא יודע שהאוטובוס לא יבוא, ומחייך בפעם הראשונה מזה זמן רב.

פרסים
-----

הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 2003.

ראו גם
------

* מרי ומקס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרווי קראמפט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הרווי קראמפט (באנגלית)

* "הרווי קראמפט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "הרווי קראמפט", באתר נטפליקס

* "הרווי קראמפט", באתר AllMovie (באנגלית)

* "הרווי קראמפט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "הרווי קראמפט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**ג'ובאנה דמיאנוביץ'** (בסרבית-קירילית: **Јована Дамњановић**; נולדה ב-24 בנובמבר 1994) היא כדורגלנית סרבית, המשחקת בעמדת החלוצה בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת סרביה(אנ').

כותרת
-----

תוכן הכותרת.

קריירת מועדונים
---------------

### הכוכב האדום בלגרד

דמיאנוביץ' החלה את קריירת הכדורגל שלה במועדון הנוער פרספקטיבה מאזור מגוריה. לקראת עונת 2012-13, הצטרפה לקבוצת הנשים של הכוכב האדום בלגרד(אנ') מליגת העל הסרבית. את עונה זו סיימה דמיאנוביץ' יחד עם קבוצתה במקום השני בליגה. בנוסף, הובילה דמיאנוביץ' את הקבוצה לגמר הגביע הסרבי, בו הפסידה 2:1 לקבוצת הנשים של ספרטק סובוטיצה. 

### וולפסבורג

בקיץ 2013 חתמה דמיאנוביץ' במועדון וולפסבורג מהבונדסליגה לנשים. ב-7 בספטמבר 2013 ערכה את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה, בתיקו 1:1 מול באיירן מינכן. 

בעונת 2013-14 זכתה יחד עם וולפסבורג בבונדסליגה וכן בליגת האלופות. בזכייתה, הפכה לכדורגלנית הסרבית הראשונה בהיסטוריה שזוכה בתואר. בעונת 2014-15 זכתה בגביע הגרמני יחד עם וולפסבורג.

### זאנד

דמיאנוביץ' במדי זאנד(אנ') ב-2016
בקיץ 2015 עברה החלוצה למועדון זאנד(אנ') מהבונדסליגה, במדיו שותפה ב-32 משחקי ליגה בהם הבקיעה 8 שערים.

### באיירן מינכן

ב-10 במרץ 2017 חתמה דמיאנוביץ' בבאיירן מינכן מהבונדסליגה. את הופעת הבכורה בבאיירן ערכה ב-5 בנובמבר 2017 בניצחון 3:1 על דואיסבורג(אנ'). בעונת 2020-21 זכתה יחד עם באיירן באליפות הבונדסליגה. 

ב-5 ביוני 2022 האריכה את חוזה במועדון עד 2025.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-23 בפברואר 2010, כשהיא בת 15 בלבד, ערכה דמיאנוביץ' את הופעת הבכורה שלה בנבחרת סרביה(אנ') בהפסד 1:0 לנבחרת הונגריה.

דמיאנוביץ' השתתפה יחד עם סרביה באליפות אירופה עד גיל 19 שנערכה ב-2012 בטורקיה, אך הודחה מהטורניר בתום הסיבוב המקדים. במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19 ב-2013, דמיאנוביץ' כבשה 14 שערים אך סרביה לא העפילה לסיבוב האחרון.

הישגים ותארים
-------------

**וולפסבורג**

* בונדסליגה: 2013-14
* ליגת האלופות: 2013-14
* הגביע הגרמני: 2014-15

**באיירן מינכן**

* בונדסליגה: 2020-21

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יובאנה דמיאנוביץ'** בוויקישיתוף
* יובאנה דמיאנוביץ', ברשת החברתית טוויטר
* יובאנה דמיאנוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  סגנית האלופה: הכוכב האדום, באתר fss.rs
2. ↑  זוכת הגביע הסרבי, באתר rsssf.com
3. ↑  דמיאנוביץ' עברה לזאנד, באתר bo.de
4. ↑  באיירן החתימה את דמיאנוביץ', באתר באיירן מינכן
5. ↑  דמיאנוביץ' האריכה חוזה בבאיירן עד 2025 באתר באיירן
6. ↑  הופעת בכורה לדמיאנוביץ' בנבחרת, באתר fss.rs
7. ↑  סטטיסטיקת המשחק, באתר אופ"א
**השתיין** (בגרמנית: **Der Trinker**) הוא ספר מאת הסופר הגרמני הנס פאלאדה, שיצא לאור בשנת 1950, לאחר מות מחברו. 

הספר נכתב על ידי פאלאדה במהלך שנת 1944, בעת מאסרו ב"בית מחסה לפושעים חולי נפש", לשם נשלח על ידי המשטר הנאצי, מה שהיה שקול באותם הימים לעונש מוות. תקוותו היחידה לצאת ממצב זה הייתה להבטיח לגבלס כי ישלים יצירה אנטישמית שהוזמנה אצלו בעבר. בעקבות זאת הובטח שלומו, וסופקו לו חומרי כתיבה, בהם השתמש פאלאדה לכתיבת שלושה ספרים, ובהם "השתיין". שלושת הספרים נכתבו בקוד, שפוענח רק לאחר מותו של פאלאדה.

עלילת הספר
----------

העלילה מתארת את סיפורו של ארווין זומר, איש מעמד הביניים המתגורר בגרמניה של שנות ה-30, אשר בבעלותו עסק זעיר, ונשוי למגדה, המסייעת בניהול העסק. חייו השגרתיים והמשעממים של הגיבור משתנים בהדרגה בעקבות גילויו של הגיבור את נפלאות הטיפה המרה, והפיכתו בהדרגה, שלב לאחר שלב, לאלכוהוליסט. שינוי זה מוביל את הגיבור למסע בין מספר מוסדות סגורים ובתי כלא בגרמניה של אותה התקופה, וכל זאת תוך מעבר בין מספר נקודות שבר, אשר משנות את עולמו ללא היכר.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "השתיין", באתר "סימניה"
* דוד רוזנטל‏, "השתיין" של הנס פאלאדה: ספר מבריק, חשוף ואוטוביוגרפי, באתר וואלה!‏, 29 בינואר 2014
* עמיחי שלו, "השתיין": התמכרות כתשובה למהוגנות, באתר ynet, 10 בפברואר 2014
* איילת קליין כהן, "השתיין": רקוב, מאכזב ונוגע ללב, באתר nrg‏, 18 בפברואר 2014
* יניב מגל, ‏גלגלי הפאלאדה: הצצה לספרו של הנס פאלאדה "השתיין", באתר גלובס, 25 בפברואר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1112147594

 |
|  |
| --- |
| **תוניסיה** |
| סמל תוניסיה |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של תוניסיה** |
| * **חוקה**
* **הנשיא**
	+ קייס סעיד
* **ממשלת תוניסיה**
	+ ראש הממשלה
* **אספת נציגי העם**
* **בית הדין לערעורים של תוניסיה**
* **מפלגות**
* **מחוזות**
 |

**ממשלת תוניסיה** (בערבית: **حكومة تونس**; בצרפתית: **Gouvernement de la Tunisie**) היא הרשות המבצעת של תוניסיה ואחת מהאיברים העיקריים של מערכת השלטון התוניסאית. הממשלה מובילה את הפעולות הכלליות של תוניסיה ומבצעת את החוקים שנקבעים על ידי אספת נציגי העם, המהווה את הפרלמנט ובית המחוקקים התוניסאי. הממשלה מורכבת על ידי ראש ממשלת תוניסיה, שהוא גם העומד בראשה. ראש הממשלה מקבל אישור להקמת הממשלה מהנשיא לאחר שזוכה להצעת אמון מהאסיפה.

כל חברי הממשלה ממונים על ידי נשיא הרפובליקה בעצתו של ראש הממשלה ולאחר אישור רשימתם על ידי אספת נציגי העם. לכל ממשלה יש:

* ראש הממשלה, שמונה על ידי הנשיא לאחר שזכה לרוב בהצבעת אמון באספת נציגי העם;
* שרי המדינה: נמצאים בשורה העליונה של היררכיית השרים בתוניסיה. שרי המדינה הם בעלי המשרדים החשובים ומספרם בכל ממשלה הוא קבוע. אף על פי כן, הם יכולים להשתנות ממשלה אחת לאחרת;
* שרי הממשלה: הם השרים בעלי החשיבות הנמוכה יותר, ומספרם יכול להשתנות בין הממשלות, בהתאם לכמות התיקים שהם מנהלים;
* סגני השרים: הם אחראים על תחום או נושא ספציפי בתוך המשרד שבו הם עוסקים. הם משמשים כמחליפי השרים להם הם משמשים סגנים, ונתונים תחתם;
* מזכירי המדינה: ממוקמים בתחתית ההיררכיה של השרים, ואינם בעלי כוח פוליטי כלשהו, אך עם זאת נחשבים כחלק מהממשלה כאשר הם עובדים אצל השרים או אף אצל ראש הממשלה עצמו.

תפקידי הממשלה
-------------

על פי סעיף 71 לחוקת תוניסיה משנת 2014, ראש הממשלה פועל יחד עם הממשלה ועם הנשיא בקבלת החלטות ויישום פעולות בעיקר בענייני פנים. ראש הממשלה קובע את המדיניות הכללית של המדינה כאשר הוא כפוף לנשיא, והמשני בחשיבותו בדרג השלטון. בסמכותו ליזום ולפרק משרדי ממשלה ולפטר שרים, מלבד שר הביטחון ושר החוץ, שאת פיטורם יכול לקבוע רק הנשיא.

כל הנושאים הפוליטיים מחולקים בין המשרדים הרלוונטיים בממשלה ופעולות גדולות מתקבלות לאחר התייעצות בין חברי הממשלה במועצת השרים. כל שר מגדיר את מדיניות משרדו בהתאם למדיניות הכללית של הממשלה, והוא בעל מספר סמכויות לבצע פעולות על דעת עצמו. עם זאת, מרבית פעולותיהם של השרים ניתנות על ידי ראש הממשלה או הנשיא. כדי להוסיף שרים לממשלה לאחר הקמתה יש לקבל פעם נוספת את אישור האספה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממשלת תוניסיה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ממשלת תוניסיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Portail du Gouvernement Tunisien: Accueil, ממשלת תוניסיה
2. ↑  חוקת תוניסיה (2014)
3. ↑  Fakhfakh a-t-il besoin du vote de l'ARP pour effectuer un remaniement . www.businessnews.com.tn (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0382 5411

 |
**אימפריאל** (באנגלית: **Imperial County**) הוא מחוז המשתרע על עמק אימפריאל בדרום-מזרח מדינת קליפורניה. המחוז גובל במחוז סן דייגו במערב, במדינת אריזונה במזרח, בעמק ריברסייד בצפון, ובמקסיקו בדרום.

בירת המחוז היא אל סנטרו המונה כ-40,000 תושבים, והמחוז כולו מונה כ-143,000 תושבים.

היסטוריה
--------

רוב המחוז שוכן מתחת לפני הים ובשל אפקט מדבר צל גשם לא יורדים כמעט משקעים. לכן בהיותו אחד האזורים הצחיחים ביותר ונטולי מקורות מים בארצות הברית הוא לא יושב עד המאה ה-19. חוקר הארצות מלצ'יור דיאס עבר במקום ב-1540, כמו גם חואן באוטיסטה דה אנסה (Juan Bautista de Anza) ב-1776. שנים אחר-כך בעקבות מלחמת ארצות הברית–מקסיקו סיפחה ארצות הברית את חלקו הצפוני של העמק, בעוד שחלקו הדרומי נותר בשליטה מקסיקנית. יישובים קטנים קמו באזורים של אקוויפר טבעי בתחילת המאה ה-19 באתר של העיר מקסיקלי של ימינו, אבל התיישבות הגדולה החלה רק בסוף המאה ה-19.

המחוז הוקם בשנת 1907 מהחלק המזרחי של מחוז סן דייגו והוא המחוז האחרון שהוקם בקליפורניה. שמו ניתן לו על שם עמק אימפריאל המשתרע על רוב שטחו.

גאוגרפיה
--------

מחוז אימפריאל משתרע על 11,608 ק"מ מרובעים, אשר מתוכם 10,812 ק"מ מרובעים אדמה ו-795 (6.85%) ק"מ מרובעים מים הכוללים את ימת סלטון, אגם מלח באזור הנמוך ביותר במחוז, 72 מטרים מתחת לפני הים.

הרי השוקולד הוא רכס הרים מזרחית לימת סלטון המשתרע למצפון-מערב לדרום-מזרח לאורך 97 ק"מ. מזרחית להם זורם נהר הקולורדו המהווה את גבולו המזרחי של המחוז עם מדינת אריזונה.

מחוז אימפריאל אינו צפוף באוכלוסין ושלוש הערים הגדולות בו הן:

* אל סנטרו שבה נמצא המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז וחיים בה כ-143,000 תושבים.
* קלקסיקו בה חיים כ 60,000 תושבים.
* בראוולי בה חיים כ 22,000 תושבים.

דמוגרפיה
--------

מחוז אימפריאל הוא מחוז המאוכלס בדלילות יחסית, כאשר בהמפקד שנערך ב-2000 נמנו בו כ-142,000 נפש, כ-39,300 משקי בית וכ-31,400 בתי אב. צפיפות האוכלוסין לפי אותו מפקד עמדה על כ-34 נפש לקמ"ר.

בין תושבי המחוז 49.37% לבנים, 3.95% שחורים, 1.87% אינדיאנים, 1.99% אסיאתים ו-40% אחרים.

תחבורה
------

נמל תעופה מחוז אימפריאל נמצא בעיר אימפריאל, המונה 11,000 תושבים ושוכנת מעט צפונית מהעיר אל סנטרו. 
נמל תעופה הבינלאומי של קלקסיקו הוא נמל תעופה השייך לעיריית קלקסיקו ומשרת את תושביה.

מסילות רכבת של אמטרק עוברות דרך העמק אך אין תחנות רשמיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אימפריאל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אימפריאל (באנגלית)
* אתר האינטרנט של מחוז אימפריאל
* אימפריאל, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anza Trail

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548070705171
* GND: 4433200-2
* ISNI: 0000 0004 0638 6311
* LCCN: n79089891
* NARA: 10038463
* VIAF: 140708489
* WorldCat: lccn-n79089891

 |
קרישאן קומאר (משמאל) והמנכ"ל בושאן קומאר (מימין) אחיו ובנו של גולשאן קומאר (2013)
**Super Cassettes Industries Private Limited** ששמה המסחרי הוא **T Series** (טי סיריז), היא חברת מוזיקה הודית וחברת הפקות סרטים שנוסדה על ידי גולשאן קומאר(אנ') ב-11 ביולי 1983. מוכרת בעיקר בזכות פסקולי הסרטים הבוליוודים ושירי הפופ ההודי שהוציאו מיוצגיה. טי סיריז היא אחת מחברות המוזיקה ההודיות הגדולות ביותר, יחד עם זי מיוזיק וסוני מיוזיק אינדיה.

קומאר, שלפני הקמת החברה היה מוכר מיץ פירות בדלהי, ייסד את טי סיריז כחברה למכירות שירים מפסקולים של סרטים בוליוודים. בסופו של דבר הפכה החברה לחברת הקלטות קטנה ורשומה. הפריצה של החברה באה עם יצירת פסקול הסרט לשובר הקופות Qayamat Se Qayamat Tak(אנ') שבוים על ידי אנאנד מילינד, נכתב על ידי מאג'רו סולטנפורי, והושר על ידי אמיר ק'אן וג'והי צ'אוולא. פסקול הסרט הפך לאחד מאלבומי המוזיקה ההודיים הכי נמכרים בשנות השמונים של המאה הקודמת. החברה הפכה לחברת מוזיקה מובילה כאשר השתחרר הסרט Aashiqui(אנ') ב-1990 אשר בוים על ידי נאדים שבראן. פסקול הסרט מכר 20 מיליון עותקים והפך לאלבום המוזיקה ההודית הנמכר ביותר בכל הזמנים. בשנת 1997 נרצח גולשאן קומאר על ידי מאפיה בהודו. טי סיריז ניתנה בירושה לבתו בושאן קומאר ולאחיו הצעיר קרישאן קומאר שמחזיקים בבעלות משותפת על החברה.

ערוץ היוטיוב של טי סיריז, שמעלה בעיקר טריילרים לסרטים, הוא הערוץ הנצפה ביותר ביוטיוב בכל הזמנים, עם 68 מיליארד צפיות נכון ל-אוקטובר 2020. לערוץ 157 מיליון מנויים, מה שמדרג אותו במקום הראשון בעולם מבחינת רשומים. לטי סיריז יש 29 ערוצים עם יותר מ-201 מיליון מנויים נכון לדצמבר 2021 ו-173,451,794,481 מיליארד צפיות נכון לדצמבר 2021. פיודיפאי הוציא על טי סיריז 2 דיסים, כחלק מהתחרות על התואר "היוטיובר הכי נעקב".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טי סיריז (באנגלית)
* טי סיריז, ברשת החברתית פייסבוק

* טי סיריז, ברשת החברתית טוויטר

* טי סיריז, ברשת החברתית אינסטגרם

* טי סיריז, ברשת החברתית טיקטוק

* טי סיריז, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Super Cassettes Industries private limited, opencorporates.com
2. ↑  Super Cassettes Industries Ltd.: Private Company Information - Bloomberg, www.bloomberg.com
3. 1 2  Kohli-Khandekar, Vanita (2013-12-20). "Tea with BS: Bhushan Kumar". *Business Standard India*. נבדק ב-2019-04-06.
4. ↑  Going solo: The era of Indi-pop albums and singles is back, ‏2015-04-20 (באנגלית)
5. ↑  Malvania, Urvi (2014-04-21). "Sony Music eyes numero uno position in India". *Business Standard India*. נבדק ב-2019-04-06.
6. ↑  BoxOffice India.com, web.archive.org, ‏2010-01-02

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0065 5291
* MusicBrainz: d8067fa7-8758-4527-b436-ce5faff3e576
* VIAF: 149712556
* WorldCat: viaf-149712556

 |
**מאי וייל** (באנגלית: **May Vale**‏; 1862 – 1945) הייתה ציירת אוסטרלית, שהתגוררה גם בלונדון.

ביוגרפיה
--------

וייל נולדה בבלאראט ב־18 בנובמבר 1862. משפחתה עברה למלבורן בשנת 1872. לאחר מכן עברה משפחתה ללונדון, אנגליה בשנת 1874.

וייל למדה בקולג' המלכותי לאמנות בלונדון, ואז בשנת 1879, לאחר שחזרה למלבורן למדה בבתי הספר לאמנות בגלריה הלאומית, למדה אצל אוסוולד רוז קמפבל, ג'ורג' פולינגסבי ופרדריק מק'קבין. עמיתיה בבית הספר כללו את ג'יין סאת'רלנד וקלרה סאות'רן.

בשנת 1893 היא פתחה סטודיו ברחוב סוונסטון שם העבירה שיעורי אמנות ועבדה כציירת פורטרטים שהוזמנו. בשנת 1895 הקימה בית ספר לאומנות בבנייני פלינדרס, שם לימדה ציור בחוץ. אחת התלמידות שלה הייתה אליס מריאן אלן באל.

בשנת 1906 חזרה וייל ללונדון שם למדה במכון הפוליטכני של צ'לסי.

וייל הציגה את ציוריה לאורך חייה במקומות הכוללים אגודת האמנים הוויקטוריאנית, מועדון האמנות לנשים והאתנאום.

הייתה לה תערוכת בשנת 1927 בקווינס הול.

היא הייתה חברה אגודת האמנים הוויקטוריאנית וחברת הפסלים יארה.

וייל נפטרה ב־6 באוגוסט 1945 במלבורן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאי וייל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "May Vale Biography", www.artistsfootsteps.com
2. ↑  "May Vale", www.ngv.vic.gov.au
3. 1 2  McGrath, Joyce. "Vale, May (1862–1945)". Australian Dictionary of Biography. National Centre of Biography, Australian National University

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: vale-may-8903
* DAAO: may-vale
* NGV: 575
* Trove: 1462199

 |
**כפן ורוד** (שם מדעי: *Platalea ajaja*; לעיתים: *Ajaia ajaja*, מכונה גם: "ציפור הלהבה", "תרנגולת ורודה" ו"מקור-בנג'ו") הוא מין של עוף מים ממשפחת הכפניים ומהסוג כפן. הוא נפוץ בעיקר באמריקה הדרומית, באיים הקאריביים, במקסיקו ובחוף המפרץ של ארצות הברית. מצב שימורו הוא "ללא חשש".

תיאור
-----

הכפן הוורוד מקנן בעצי מנגרובה, ומטיל שתיים עד חמש ביצים בכל הטלה. בדרך כלל הוא אינו חולק את אזור מגוריו עם עופות אחרים, כגון חסידות ואנפות.

למין יש מאפיינים ייחודיים, שמאפשרים לזהותו בקלות ולהבדילו ממינים אחרים: גובהו 80 ס"מ, ומוטת כנפיו היא 120 ס"מ בממוצע. אורך גופו נע בין 71 ל-86 ס"מ, ומשקל גופו בין 1.2 ל-1.8 ק"ג. רגליו, צווארו ומקורו (15–18 סנטימטרים) ארוכים. מקורו הארוך הוא דמוי-כף, ובקצהו הפחוס והרחב נמצאים עצבים שמקלים עליו באיתור טרפו. לפרטים בוגרים יש ראש ירקרק, צוואר, חזה וגב לבנים, ואצל פרטים אחרים חלקים אלו ורודים. על כנפיו ניתן להבחין בגוון אדום. מקורו של הכפן הוורוד אפור. שילוב צבעים זה נוצר בעקבות תזונת המין, המורכבת מסרטנים. מבין כל מיני הכפן בעולם, רק לכפן הוורוד יש שילוב צבעים ססגוני כזה, בעוד ששאר המינים הם בעיקר לבנים. הפרט המבוגר ביותר של המין נמצא ב-2006: גילוֹ 16 שנה.

הדו-צורתיות הזוויגית מעטה, כלומר ההבדלים בין הזכרים והנקבות מועטים וקטנים. עם זאת, קיים הבדל בין הפרטים הבוגרים לבין הצעירים, שראשם הלבן מרופד בנוצות וצבען הוורוד של הנוצות חלש יותר. בנוסף, צבע המקור של הפרטים הצעירים הוא צהבהב או ורדרד.

המין ניזון מבעלי חיים שהוא מוצא בביצות, במים מתוקים רדודים או במימי-חופים. ציד המזון נעשה בדרך כלל בלהקות, ובמהלכו כל פרט מכניס את מקורו למים ומנדנדו בתוכם כדי לאתר מזון. כשהמזון מאותר, הכפן דולה אותו במקורו. תזונתו מורכבת מדגים קטנים, סרטנים וחסרי חוליות אחרים, ובנוסף צפרדעים ויצורים מימיים אחרים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כפן ורוד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* על הכפן הוורוד, באתר "הספארי-המרכז הזואולוגי תל אביב- רמת גן."
* על הכפן הוורוד, באתר About.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  כפן ורוד באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566108805171

 |
מטה חברת מאטל באל סגונדו (אנ'), קליפורניה
**מאטל** (באנגלית: **Mattel**) היא חברת צעצועים אמריקאית וחברת הצעצועים הגדולה בעולם. היא מייצרת ומשווקת מוצרים פופולריים רבים לילדים, בהם בובות "ברבי" ו"אמריקן גירל", "פולי פוקט", צעצועי "פישר פרייס", מכוניות הצעצוע "הוט וילס" ו-"Matchbox", ‏"Masters of the Universe", משחקי לוח, דמויות מעולם הבידור (כגון דמויות בובות ואביזרים של חברת וולט דיסני, הארי פוטר, פארק היורה ועוד), ובשנות ה-80 גם קונסולות משחקי וידאו. לחברה כ-36 אלף עובדים, והכנסותיה נאמדות ביותר משבעה מיליארד דולר בשנה.

החברה נוסדה בשנת 1945 על ידי השותפים אליוט הנדלר והרולד "מאט" מטסון, כחברה קטנה לייצור מסגרות לתמונות. היא נקראה "מאטל", שילוב של שמותיהם הפרטיים של השותפים. בשלב מאוחר יותר החלו מייצרים ריהוט לבתי בובות משיירי חומר שנותרו בתהליך ייצור המסגרות. עד מהרה הפכה מכירת הריהוט לבתי הבובות רווחית יותר ממכירת המסגרות, והחברה התמקדה במוצרים אלה ובכלי מוזיקה. מוצר הלהיט הראשון של החברה היה יוקולילי זעיר.

ב-1959 ייצרה רות הנדלר, אשתו של אליוט הנדלר, את בובת "ברבי" הראשונה, על פי מודל של בובה ידועה מתוצרת גרמניה (Bild Lilli Doll) שראתה בסיור בשווייץ. הבובה זכתה להצלחה מיידית והפכה את חברת מאטל לענק עולמי בתחום הצעצועים. בשלב מאוחר יותר עוצבה בובת זכר בשם קן, כחבר לברבי, וכן חברים נוספים בעולם הבובות של ברבי.

בני הזוג הנדלר היו בעלי החברה עד לשנת 1963, אז החלו מניותיה להיסחר בבורסה של ניו יורק. בשנת 1955 יזמה רות הנדלר, שהייתה סגנית נשיא החברה, קניית זמן פרסום בתוכנית הטלוויזיה של וולט דיסני "מועדון מיקי מאוס", דבר שהביא לחשיפה רחבה של מוצרי החברה לילדים. בשנת 1968 התמנתה רות הנדלר לנשיאת החברה. הנדלר ובעלה פרשו מניהולה הפעיל של החברה ב-1975, בעקבות ממצאים שהראו על דיווחים כוזבים של החברה לבורסה לניירות ערך. 

ב-1968 הוצגו לראשונה מכוניות הצעצוע "הוט וילס"; ‏"Matchbox", החברה המתחרה למכוניות צעצוע, נרכשה על ידי מאטל ב-1997. ב-1993 רכשה מאטל את ענק הצעצועים "פישר פרייס". מאטל סגרה את מפעל הייצור האחרון שלה בצפון אמריקה ב-2002, וכיום מרבית מפעליה ממוקמים בסין. מטה החברה ממוקם באל סגונדו, קליפורניה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מאטל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מאטל** |

* אתר האינטרנט הרשמי של מאטל
* מאטל, ברשת החברתית פייסבוק

* מאטל, ברשת החברתית טוויטר

* מאטל, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מאטל באתר "ביזפורטל"
* גיל קליאן, מאטל הבינה שבארבי צריכה לחיות יותר בסרט, באתר כלכליסט, 2 בספטמבר 2018
* מיכל רז-חיימוביץ', ‏ינון קרייז הישראלי שעומד בראש ענקית הצעצועים מאטל מדבר על ברבי, חיים סבן והאח הגדול: "אנשים ימשיכו לשלם על תוכן איכותי", באתר גלובס, 29 בדצמבר 2018
* אתר למנויים בלבד  ציפי שמילוביץ', בובה של סיפור, באתר "ידיעות אחרונות", 30 במרץ 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305121305171
* BIBSYS: 10017990
* GND: 4375155-6
* ISNI: 0000 0004 0567 0679
* LCCN: n85146539
* NGV: 25437
* VIAF: 134816505
* WorldCat: lccn-n85146539

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בעורך הדין ומנכ"ל משרד הכלכלה, עם הערך "אהוד בן גרא", העוסק בשופט השני ששפט את ישראל בתקופת השופטים.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אהוד גרא** (נולד ב-6 בדצמבר 1945) הוא עורך דין ומומחה למכרזים. כיהן כמנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון (1985–1988), סמנכ"ל משרד התחבורה (1970–1977) ומנכ"ל מבצע עצמאות (Indpendance Operation) בתל אביב ובניו יורק.

ביוגרפיה
--------

גרא נולד בישראל, בנם של יגאל גרא (בנו של גרו גרא) ועליזה (בתו של יצחק כץ). למד בבית הספר הריאלי בחיפה ובתיכון חדש בתל אביב. בשנת 1969 סיים לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, לאחריהם הוסמך לתואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב. בתקופת לימודיו בירושלים שימש עוזר הוראה לפרופסורים יצחק אנגלרד ואהרן ברק.

גרא עבד כמשפטן ברשות החברות הממשלתיות בנושאי הפרטה ובקידום חקיקת חוק החברות הממשלתיות. תקופה קצרה הורה בפקולטה למשפטים בנושאי דיני חברות ממשלתיות וחיבר את הספר "החברה הממשלתית: כללי ושיקולי פעולתה". בין השנים 1970–1977 עבד במשרד התחבורה, מהן גם בתפקיד סמנכ"ל המשרד, ועבד תחת השרים שמעון פרס וגד יעקבי, שעל ידו מונה מאוחר יותר למנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון (1985–1988). שימש בשירות המדינה בתפקידים נוספים במסגרת עבודתו והיה יועץ משפטי לעיריית נצרת עילית, מפעל הפיס, מוזיאון תל אביב לאמנות, ש.ל.ה. שירותי רפואה בע"מ, חב' פארק אריאל שרון בע"מ, וכן לרשויות מקומיות ולחברות עירוניות.

נכון ל-2008 משמש גרא כיועץ ליפעת מכרזים ולקוחותיה ומפרסם רשימות בתחום המכרזים, מכהן כסגן יו"ר הוועדה לענייני מכרזים של לשכת עורכי הדין, ומייצג עורכי מכרזים ותאגידים במכרזים ציבוריים, עתירות ומשפט מנהלי. פעילותו הציבורית נמשכת כדירקטור בחברה לפיתוח יפו העתיקה בע"מ, חברת אנליסט לניהול הנפקות בע"מ, בנק הספנות, ובעדי קרן פנסיה בע"מ. גרא שימש יושב ראש ועדת החוקה של מפלגת מרצ-יחד ומונה לחבר הוועדה למינוי דירקטורים של עיריית תל אביב-יפו. בתקופת כהונתו של גד יעקבי כיו"ר רשות הנמלים והרכבות המשיך לייעץ לו.

בשנת 2008 פרסם גרא את הספר "החברה העירונית: ייסוד, התנהלות ומכרזים". במשותף עם גד יעקבי הוציא לאור את "החופש לבחור" בנושא שינוי שיטת הבחירות בישראל.

גרא נשוי לאילת, עובדת סוציאלית קלינית, ואב לשניים. בנו יוני הוא יוצר ובמאי טלוויזיה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302340705171

 |
**התפוצצות מכלית הדלק בקאפ-האיסיין** היא אסון שאירע ב-14 בדצמבר 2021 בצפון העיר קאפ-האיסיין שבהאיטי. מכלית דלק, שניסתה להימנע מהתנגשות באופנוע התהפכה, דבר שגרם לפיצוץ ולשרפה שהרגו 90 בני אדם ופצעו לפחות 120 נוספים.

רקע
---

בעת האירוע, האיטי הייתה בעיצומו של מחסור בדלק, בשל השתלטות כנופיות על חלוקת הדלק. כנופיות רבות חטפו מכליות דלק, חטפו את נהגיהן, וחסמו את חלוקת הדלק. המחסור בדלק גרם להשבתת בתי חולים, בתי ספר ועסקים, אשר הסתמכו על גנרטורי בנזין בשל אי-יציבות אספקת החשמל בהאיטי. מכליות הדלק חזרו לבצע משלוחים כחודש בלבד לפני האסון.

האירוע
------

מכלית דלק שנשאה כ-34,000 ליטר של דלק, אשר ניסתה להימנע מהתנגשות באופנוע, התהפכה, והדלק שנשאה נשפך. חלק מקורבנות הפיצוץ היו אזרחים, שניסו לאסוף את הדלק כאשר התפוצץ. הפיצוץ גרם לשרפת כעשרים בתים, ולנזקים לעסקים ולרכבים. כבאים הוזעקו למקום האירוע, אך נאלצו לקרוא לתגבור בשל מחסור במים.

לאחר הפיצוץ, נפצעו מספר אנשים כתוצאה מרמיסה.

לאחר האירוע
-----------

קורבנות האירוע הובהלו לבתי חולים קטנים יותר ומצוידים פחות, לאחר שבתי החולים הגדולים בעיר הושבתו בחודש נובמבר, בעקבות התקפת כנופיות. בתי החולים אליהם נשלחו הקורבנות לא הצליחו להתמודד עם כמות הקורבנות, בשל מחסור בציוד בסיסי. בעיר הוקמו מספר בתי חולים שדה. קרן החירום הבין-לאומית של האומות המאוחדות לילדים שלחה ציוד רפואי לטיפול בכוויות.

ראש ממשלת האיטי, אריאל אנרי, הכריז על שלושה ימי אבל לאומיים בשל האירוע.

הערות שוליים
------------

1. ↑   ציוץ של Frantz Duval ברשת החברתית טוויטר, 14 בדצמבר 2021
2. 1 2  Haiti fuel tanker blast kills dozens in Cap-Haïtien באתר BBC, ‏ 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
3. 1 2 3  At least 60 dead, hundreds injured in fuel tanker explosion in northern Haiti באתר וושינגטון פוסט, 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
4. 1 2 3 4  Fuel Tanker Explodes in Haiti, Killing Dozens באתר הניו יורק טיימס, 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
5. 1 2  Gasoline truck explodes in northern Haiti; dozens killed באתר Associated Press, ‏ 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
6. 1 2 3 4  Fuel truck explosion in Haiti kills at least 50 באתר רויטרס, 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
7. ↑  Dupain, Etant; Hu, Caitlin (14 בדצמבר 2021). "At least 62 dead after gas tanker explodes in Haiti's second largest city". CNN. ארכיון מ-14 בדצמבר 2021. נבדק ב-14 בדצמבר 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**באר ויניפרד הקדושה** (בולשית: **Ffynnon Wenffrewi**; באנגלית: **St Winefride's Well**) היא באר מים הממוקמת בפרוורי העיר הוליוול במחוז פלינטשייר שבויילס, לא רחוק מהעיר ליברפול האנגלית. הבאר היא ככל הנראה אתר העלייה לרגל הקדום ביותר בבריטניה, שכן על פי המסורת המקומית היא מקודשת עוד מהמאה ה-7. כמו כן, היא אחד המבנים היחידים שהוזכרו בשמם ביצירה הפואטית הארתוריאנית סר גאווין והאביר הירוק ומוזכרת כאחת משבעת פלאי ויילס.

היסטוריה
--------

האתר שימש ככל הנראה כמוקד עלייה לרגל כבר משלהי המאה ה-7 לאחר מותה במקום של ויניפרד הקדושה, אך העדות הכתובה הראשונה לכך היא רק מהמאה ה-12 (שנת 1115) כך שאין דרך לאמת את הסיפור. כך או כך, נאמר שלאחר מותה המים בבאר בורכו בכוחות מרפא וחוללו ניסים שונים.

לבאר נודעה חשיבות גם בהיסטוריה האנגלית, כאשר מלכים אנגלים רבים פקדו אותה במהלך או בשיא מסעות צלייניים, כשבין היתר ביקרו בה ריצ'רד הראשון (לב הארי) לפני יציאתו למסע הצלב השלישי ב-1189 והנרי החמישי בסיום מסע עלייה לרגל משרוסברי ב-1416. המלך הקתולי האחרון באיים הבריטיים, ג'יימס השני ורעייתו מרי ממודנה פקדו את האתר ב-1686 בתקווה שהביקור יסייע בהולדת יורש עצר, ואכן זמן קצר לאחר מכן הורתה מרי את ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, שמעולם לא מלך על אנגליה. גם מלכים זרים פקדו את הבאר, בין היתר לאופולד השני מבלגיה שביקר שם ב-1828 עם הנסיכה ויקטוריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באר ויניפרד הקדושה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של באר ויניפרד הקדושה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הסבר על הבאר והקפלה הסמוכה, באתר gov.wales (באנגלית)
2. ↑  ביקורים מלכותיים, באתר saintwinefrideswell.com (ארכיון) (באנגלית)
**מתגלגלים** (באנגלית: **Merrily We Roll Along**) הוא סרט התבגרות-קומי מוזיקלי אמריקאי, שנכתב ומבוים על ידי הבמאי ריצ'רד לינקלייטר על פי מחזמר באותו השם מאת סטיבן סונדהיים וג'ורג' פורת שעלה לתיאטראות ברודוויי בשנת 1981 ועובד על פי מחזה שכתבו ג'ורג' ס. קאופמן ומוס הארט בשנת 1934.

תקציר העלילה
------------

בעוד עלילת הסרט נפרשת על פני 20 שנה, בין השנים 1957–1976, ומתרחשת בסדר כרונולוגי הפוך, היא מביאה את סיפורו של פרנקלין שפרד, מלחין מוכשר שעבד בתיאטראות ברודוויי, שמחליט לנטוש את חבריו ואת הקריירה המצליחה שלו על מנת להפוך למפיק הוליוודי.

צוות השחקנים
------------

* פול מסקל – **פרנקלין שפרד**
* ביני פלדשטיין – **מרי פלין**
* בן פלאט – **צ'ארלי קרינגאס**

הפקה
----

ב-29 באוגוסט 2019, נמסר כי אולפני "בלאמהאוס הפקות" רכשו את זכויות הפקת הסרט, אותו עתיד לביים ולהפיק ריצ'רד לינקלייטר, בשיתוף פעולה עם המפיקים ג'ינג'ר סליידג', ג'ייסון בלאם וג'ונתן מארק שרמן. עוד נמסר כי בסרט יככבו בן פלאט, ביני פלדשטיין ובלייק ג'נר. בנוסף, נמסר כי הפקת וצילומי הסרט יתחדשו אחת לשנתיים במשך 20 שנה, על מנת לשקף את התבגרותם והזדקנותם של הדמויות השונות לאורך 20 השנים הפרושות על פני העלילה, בדומה לאופן בו הסרט "התבגרות", שאף הוא נכתב ובוים גם על ידי לינקלייטר, צולם במשך 12 שנים. הסרט מבוסס על הגרסה האחרונה ביותר לתסריטו של פורת, שעובדה על ידי לינקלייטר עבור תסריט הסרט.

בינואר 2023, נמסר כי את ג'נר יחליף השחקן האירי פול מסקל, לאחר שג'נר נאלץ לפרוש מהפקת הסרט עם תחילת הצילומים, לאור האשמות על אלימות במשפחה מצד גרושתו, מליסה בנויסט.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מתגלגלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מתגלגלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Galuppo, Mia (August 29, 2019). "Richard Linklater Musical to Be Filmed Over 20-Year Span". The Hollywood Reporter. Retrieved January 2, 2020.
2. ↑  Coleman, Nancy (August 30, 2019). "'Merrily' This Film Will Roll Along. For the Next 20 Years". The New York Times. Retrieved January 2, 2020.
3. ↑  Sneider, Jeff (January 9, 2023). "Exclusive: Paul Mescal Replaces Blake Jenner in Richard Linklater's 20-Year Movie Merrily We Roll Along". AboveTheLine. Retrieved January 11, 2023.
**המרכז לטניס בישראל - תל אביב** הוא אחד מ-18 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל.

היסטוריה
--------

המרכז לטניס בישראל - תל אביב נפתח ב-3 באוגוסט 1991, באזור שכונת יד אליהו על מנת לסייע למשפחות דלות אמצעים בדרום תל אביב להעניק לילדיהן פעילות ספורטיבית גם אם אין ביכולתן לשלם עבורה. 

המנהל הראשון של המרכז היה רון סטיל ואחריו שימשו בתפקיד גם רונן בגה, גיל אלרועי, רמי זליקוביץ', דני גלי, שעיה אזר וארז גביש. משנת 2007 המנהל הוא יגאל גיפש, יליד דונצק באוקראינה ובוגר אוניברסיטת ספורט במוסקבה, שעלה לארץ בשנת 1990.

הפעילות במרכז
-------------

במרכז הטניס קיימים 14 מגרשים מוארים, קיר אימון, חדר כושר, חדר מאמנים, מזנון וחנות ספורט. המרכז מפעיל תוכניות טניס רבות לכל הגילאים: תוכנית לגני ילדים, תוכנית פיתוח מוטורי (גילאים 4-6), תוכנית מיני טניס (6-8), תוכניות טניס לגילאים 8-18, תוכנית תחרותית, חוגי טניס וקרדיו טניס למבוגרים. במרכז גם תוכנית למען הקהילה המיועדת לילדים בעלי צרכים מיוחדים.

במהלך השנים גדלו במרכז בת"א עשרות שחקנים ושחקניות שזכו בתארים של אלופי ישראל לנוער ובתחרויות ארציות רבות. הבולטים בהם הם שחר פאר, שהגיעה למקום ה-11 בעולם וגדלה במרכז מגיל 6 ועד 14 תחת הדרכתו של יגאל גיפש. גם שתי שחקניות נבחרת הפדרציה בעבר, אנה סמאשנובה וציפי אובזילר, התאמנו במשך מספר שנים במרכז.

בשנת 1995 התקיים הטורניר הבינלאומי הראשון לילדים במרכז בהשתתפות משלחת ממוסקבה ושנה לאחר מכן התחרות גדלה כאשר הגיעו שחקנים משבע מדינות של חבר העמים וממדינות אירופיות נוספות. לאור ההצלחה, בנובמבר 1997 קיבלה התחרות כבר סטטוס רשמי של Tennis Europe לגילאי 14 לבנים ולבנות המקנה דירוג בינלאומי לשחקנים. התחרות הייתה לזכרו של ראש הממשלה, יצחק רבין. שחקנים ישראלים רבים החלו את דרכם המקצוענית בתחרות האירופאית בת"א, ביניהם ניתן למנות את שחר פאר ודודי סלע שזכו בתחרות. שחקנים רבים מחו"ל גם כן שיחקו על המגרשים בת"א וחלקם מפאר היום את צמרת הטניס העולמית: מרקוס בגדטיס הקפריסאי, הרוסיות מריה קירילנקו, אליסה קלייבאנובה, ורה דושבינה ואקטרינה מקרובה, הרומניה מוניקה ניקולסקו והאוקראינית אולגה סבצ'וק.

קישורים חיצוניים
----------------

* המרכז לטניס בישראל - תל אביב, באתר **המרכז לטניס בישראל**
**יעקב כהן** (נולד ב-25 בספטמבר 1956) הוא כדורגלן עבר ישראלי שאת החלק החשוב בקריירה שלו עשה כמגן שמאלי בהפועל באר שבע איתה זכה בשתי אליפויות. שיחק במדי נבחרת ישראל ובמדי קבוצת ברייטון האנגלית. היה הכדורגלן הבאר שבעי הראשון אשר גדל במועדון ושיחק בליגה זרה.

קריירה
------

החל את הקריירה בקבוצת הנוער של הפועל "השלושה" באר שבע כבר בגיל 13 ושיחק בתפקיד קשר שמאלי במשך ארבע עונות. זכה עם קבוצת הנוער באליפות ליגת הנוער. בשנת 1974, עונת האליפות הראשונה של הפועל באר שבע, בעת שהיה בן שבע עשרה וחצי, צורף לקבוצת הבוגרים ותופקד כמגן שמאלי מאחר שחיים יהודה, המגן השמאלי הקבוע, היה מצוי באותה עת בסכסוך על רקע כספי עם המועדון. מאמן הקבוצה, אמציה לבקוביץ', יישם בהצלחה רבה טקטיקה של שני מגינים תוקפים, שהייתה אז נחלת נבחרות וקבוצות אירופאיות בלבד. בבאר שבע מילאו תפקיד זה שני מגינים מהירים, טכניים ובעלי יכולת התקפית: אורי בנימין באגף הימני ויעקב כהן באגף השמאלי. כאמור, שינוי זה זכה להצלחה רבה והיה אחד מהסיבות העיקריות לזכייתה של הקבוצה בשתי אליפויות רצופות. כהן הצטיין בשילוב של משחק מהיר ואלגנטי ובמסירות מדויקות. נחשב גם למגן עקשן שסירב לוותר לאחר איבודי כדור.

ב-1979 קיבל הצעה מהקבוצה האנגלית ארסנל להצטרף לשורותיה. הפועל באר שבע סירבה לשחרר אותו וכהן נכנס לשנה של הסגר בה היה מנוע לשחק בקבוצה כלשהי ובנבחרת. ב-1981 הוא הפך לשחקן חופשי והחל להתאמן בארסנל. לטענתו, באותה עת היה הסגל בארסנל עמוס בכוכבים ובהם אף המגן השמאלי של נבחרת אנגליה, קני סנסום. ועקב חששו של כהן שלא יזכה כלל לשחק, הוא העדיף לחתום בקבוצה זוטרה בליגה האנגלית העליונה. קבוצת ברייטון, שרכשה גם את כדורגלן מכבי נתניה, משה גריאני, הציעה לו חוזה והוא החליט לחתום עליו. עקב קשיים בהשגת רישיון עבודה באנגליה הוא החל לשחק רק במחצית העונה. במשך שנה שיחק כהן לחלופין בהרכב הראשון ובקבוצת המילואים ולא זכה להצלחה גדולה.

ב-1981 קיבל הצעה לחוזה נדיב מאיש העסקים שלום גניש, שקנה את קבוצת בית"ר תל אביב, והחליט לשוב ולשחק בישראל. לאחר ששיחק בבית"ר תל אביב עבר למכבי תל אביב, ומשם להכח מכבי רמת גן, ואחר כך להפועל תל אביב, עמה זכה באליפות בעונת 1985/1986 תחת הדרכתו של דוד שווייצר. לאחר מכן שב לבית"ר תל אביב, ולבסוף עבר למכבי פתח תקווה, שם שיחק עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 1989.

### נבחרת ישראל

ב-4 בפברואר 1976 ערך כהן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, בהפסד 0–1 לנבחרת דנמרק. כהן השתתף במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1978 ובמוקדמות מונדיאל 1982. בסך הכול שיחק ב-19 משחקים בין ארציים וכבש שער אחד (בניצחון 2–0 על דנמרק בפברואר 1978). משחקו האחרון במדי הנבחרת היה משחקה האחרון במוקדמות מונדיאל 1982, ב-18 בנובמבר 1981, בהפסד 0–1 לנבחרת צפון אירלנד באצטדיון וינדזור פארק בבלפסט.

לאחר הפרישה
-----------

לאחר פרישתו מכדורגל, הצטרף כהן לעסק המשפחתי מאפיית "בית הבאגט" בבאר שבע.

תארים
-----

הפועל באר שבע
* אליפות (2): 1974/1975, 1975/1976
* אלוף האלופים (1): 1974/1975

הפועל תל אביב
* אליפות (1): 1985/1986

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
פסל של דיסמס בדרום טירול, איטליה
**דיסמס** הידוע גם כ"**גנב הטוב**", הוא הכינוי לאחד משני הגנבים שנצלבו לצדו של ישו. דיסמס חזר בו מחטאיו וישו הבטיח לו מקום בגן עדן. הגנב שלא חזר בתשובה נקרא בגרסאות שונות גוסמס או קוסמס. 

שני הגנבים נצלבו לצדו של ישו, משני צדדיו והנצרות רואה בכך ביטוי לנבואה המופיעה בספר ישעיהו (פרק נ"ג, פסוק י"ב) : "לָכֵן אֲחַלֶּק-לוֹ בָרַבִּים, וְאֶת-עֲצוּמִים יְחַלֵּק שָׁלָל, תַּחַת אֲשֶׁר הֶעֱרָה לַמָּוֶת נַפְשׁוֹ, וְאֶת-פֹּשְׁעִים נִמְנָה; וְהוּא חֵטְא-רַבִּים נָשָׂא, וְלַפֹּשְׁעִים יַפְגִּיעַ. "

המקורות אינם אחידים לגבי סיפור הגנבים: בבשורה על-פי מתי כתוב כי בתחילה לגלגו שני הגנבים בישו; בבשורה על-פי לוקס כתוב כי רק אחד הגנבים לגלג בישו. 

למעשה, השם של שני הגנבים לא מופיע בברית החדשה, והגרסה המוקדמת ביותר שבה מוזכרים השמות היא מעשי פילאטוס (המתוארך למאה החמישית). בטקסט אפוקריפי נוסף, "הבשורה של ינקות הגואל בערבית", נטען כי דיסמס היה השודד אשר הציל את יוסף ומרים הבתולה במנוסתם למצרים. 

שמו של מבצר לטרון הביא להתפתחותה של מסורת נוצרית לפיה נולד דיסמס במקום (לטרוניס בלטינית פירושו גנב), אך ככל הנראה מקור השם לטרון הוא מהתרגום הלטיני ל"מגדל" (Le toron).

על פי המסורת הנוצרית, הצלב שעליו נצלב דיסמס הגיע לקפריסין ופולחן דיסמס בולט במיוחד באי זה. דיסמס הוא הקדוש המגן של הגנבים והקברנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיסמס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNC: 000386850
* BNE: XX3727313
* BnF: cb12044044v (data)
* GND: 120162520
* ISNI: 0000 0000 4714 9938
* LCCN: nr91025514
* NKC: mzk2006343370
* SNAC: w65b9wj5
* SUDOC: 028648277
* VIAF: 5755058
* WorldCat: viaf-5755058

 |
הרב שלמה זלמן זלזניק
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **שלמה זלמן זלזניק** (תרמ"ז, 1887 - כ"ט בטבת תשל"ה, 12 בינואר 1975) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים.

תולדותיו
--------

נולד בירושלים, בנו של הרב מנחם יעקב ואלטה רחל זלזניק, בת איטה לאה והרב חיים אברהם רובינזון, שהיה מגבאי ישיבת עץ חיים וביקור חולים. אביו נפטר בצעירותו והוא גדל עם אמו ואחיו אצל הורי אמו.

למד בישיבת עץ חיים. נישא לשרה חאשה, בת יצחק חגיז, חסיד חב"ד, שעלה מוויטבסק לירושלים, בעל בית מסחר למוצרי נייר ודפוס בשער יפו. מנישואיו הראשונים נולדו בתו בתיה, אשת הרב עזריאל ברומברג, והרב אברהם יעקב זלזניק.

בשנת תרע"ו (1916) נפטרה אשתו בשנות העשרים לחייה. כעבור שלוש שנים, בשנת תרע"ט (1919), נישא ללאה בארג, שהתייתמה מאביה וגדלה בבית הרב זרח אפרים אפשטיין, שהיה חותן אחיו מנחם יעקב. מנישואיו השניים נולדו שאר ילדיו.

כיהן במשך שנים רבות כראש ישיבת עץ חיים. נפטר בשנת תשל"ה, ונקבר בהר הזיתים. לאחר פטירתו התמנה במקומו בנו הרב אברהם יעקב זלזניק.

משפחתו
------

אחיו שמואל-נתן ומרדכי שימשו ברבנות בניו זילנד. אחיו, מנחם יעקב, שנולד אחרי פטירת אביהם ונקרא על שמו, היה חתנו של הרב זרח אפרים אפשטיין. אחותו פייגה נחמה הייתה אשת הרב עמנואל שולביץ, בנו של הרב אליעזר שולביץ, מייסד וראש ישיבת לומז'ה.

בניו: הרב אברהם יעקב זלזניק - היה ראש ישיבת עץ חיים, וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה, הרב שמעון זלזניק – היה ר"מ בישיבת שעלבים; הרב יצחק זלזניק – מתלמידיו המובהקים של הרב איסר זלמן מלצר; והרב זרח אפרים זלזניק - מתלמידי הגרי"ז ומתלמידי בנו הרב יוסף דב סולובייצ'יק ראש ישיבת בריסק בירושלים. היה ר"מ בישיבת מצוינים בי-ם ומראשי ישיבת ארץ צבי, בתו שרה רבקה הייתה אשת הרב שמואל קיבלביץ. בתם אידלה נישאה לרב שמואל דויטש; בתו מרים הייתה אשת הרב שלום צבי גליק, בנו של הרב יצחק יעקב גליק, משערי חסד; בתו בת-שבע הייתה אשת הרב שמואל דוד כהן.

ספריו
-----

בשמות ספריו הנציח את שמות הוריו:

* **זרע אברהם** - חידושים על מסכתות התלמוד
* **זרע יעקב** - על שולחן ערוך אורח חיים
* **זרעה של רחל** - על התורה

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה זלמן בן מנחם יעקב זלזניק (1887-1975), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298895905171
* LCCN: nr94029673
* VIAF: 39261296
* WorldCat (עם VIAF): 39261296

 |
**פתן אלמוגי מזרחי** (שם מדעי: ***Micrurus fulvius***) הוא מין של נחש ארסי מהסוג פתן אלמוגי שבמשפחת הפתניים. הוא חי בדרום ארצות הברית באזורים יבשים. לנחש זה אין תת-מינים.

מאפיינים
--------

אורך הנחש מגיע ל-80 סנטימטר בממוצע, אך פרטים גדולים מאוד הגיעו כבר לאורך 121 ס"מ או אף 129 ס"מ. הנקבות גדולות מהזכרים, אף שלאחרונים יש זנבות ארוכים יותר. הנחש בעל צבעי אזהרה בולטים ברצועות אדומות, צהובות ושחורות לאורך גופו כשהראש שחור.

פתן האלמוגים חי בשדות, ערבות ואזורי חורש פתוח של עצים כמו אורנים וכן שדות דגניים ולאורך חופים טרופיים וכמה איים. הנחש חי באזורים חמימים מדרומה של צפון קרוליינה בצפון, דרך דרום קרוליינה ועד פלורידה, דרום ג'ורג'יה, אלבמה, מיסיסיפי ודרום לואיזיאנה.

הפתן הוא נחש ארסי הפעיל בלילה ומחפש לטאות, צפרדעים ונחשים אחרים. הארס הוא נוירוטוקסין חזק, וגורם לשיתוק וכתוצאה מכך לכשל נשימתי עקב שיתוק שרירי הנשימה. למרות ארסיותו ותוקפנותו הרבה, הנחש הורג מעט מאוד אנשים. רק 2 מקרי מוות יוחסו לנחש מאז שנות ה-50 ולאחר שאדם נוסף נהרג ב-2006 הוא הפך לראשון שנהרג ממנו מזה 40 שנה. אחת הסיבות לכך היא שחלק מנשיכות הפתן משאירות צלקות יבשות ולא פוצעות את העור לגמרי וכן עקב שימוש בנסיוב לארס.

לפתן האלמוגים המזרחי ישנם כמה מיני נחשים המחקים אותו וכך נראים מסוכנים כמוהו, בעוד שבאמת הם לא: זעמן אלמוגי אדום וזעמן אדום (*Cemophora coccinea*). ואולם יש הבדל בצבעי הרצועות של שני המינים: לפתן יש רצועה אדומה בין שתי רצועות צהובות ואילו לזעמנים יש רצועה אדומה בין שתי רצועות שחורות. כמו כן ראשו של הפתן רחב יותר, עקב שיני הארס שלו.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתן אלמוגי מזרחי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתן אלמוגי מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב בליטא. אם התכוונתם לנכדו, רב בירושלים, ראו יעקב כ"ץ (ישיבת הכותל).
הרב **יעקב כ"ץ** (תרכ"ב, 1862 לערך - יום הכיפורים תרפ"ג, 1922) היה רב בליטא, שימש כמשגיח בישיבת טלז ור"מ בישיבת אור החיים בסלבודקה, כמו כן כיהן כרב העיירות קליקול (שבמחוז שאוול) וזאגר-ישן.

ביוגרפיה
--------

נולד ברומשישוק שליד קובנה, לישראל כ"ץ, מצאצאי הרב רפאל כ"ץ מהמבורג, ולאיטה לבית מ"ץ. אחיו של ישראל כ"ץ היה הרב זכריה מנדל כ"ץ, רבה של רדין. בצעירותו היה יעקב כ"ץ מקבוצת התלמידים שכינס הסבא מסלבודקה בבית המדרש "הלוויית המת" שבסלבודקה, שם התקרב לרבי יצחק בלאזר, שמסר שיעורים ושיחות מוסר לתלמידים.

בשנת תר"נ (1890) נשא את בתו של יהושע לייב גוטמן מפיביאן. לאחר נישואיו למד שנתיים בישיבת וולוז'ין, עד לסגירתה. לאחר מכן עבר ללמוד בתלמוד תורה אצל הסבא מקלם, עד לפטירתו בשנת תרנ"ח (1898). 

בשנת תרס"ג (1903), לאחר שהרב יהודה לייב חסמן עזב את משרתו כמשגיח בישיבת טלז, בעקבות ההתנגדות שקמה בישיבה לתנועת המוסר, התמנה הרב כ"ץ למלא את מקומו. הוא הצליח להרגיע את הרוחות בישיבה, אולם לאחר כשנה וחצי החליט לפרוש מתפקידו. כעבור זמן התמנה כר"מ ראשי [דרושה הבהרה]בישיבת אור החיים בסלבודקה של הרב צבי הירש לויטן, לאחר שהר"מ הקודם[דרושה הבהרה], הרב נפתלי טרופ, עזב את הישיבה לטובת ישיבת ראדין. הרב כ"ץ מסר שיעורים ושיחות מוסר לתלמידי הישיבה וכן לקבוצות תלמידים שהסבא מסלבודקה היה שולח מישיבתו.

בשנת תרס"ו (1906) התמנה הרב כ"ץ כרב בעיירה קליקול שבמחוז שאוול. בשנת תרע"ה (1915), כשנה לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאלץ לעזוב את עירו והתיישב עם משפחתו בריגה שבה שהו פליטים יהודים רבים. כעבור זמן נאלצו היהודים בפקודת השלטונות לעזוב את העיר והרב כ"ץ נסע להומל, שם התגורר ידידו מתקופת קלם, הרב ראובן דב דסלר. 

בתקופת שהותו בהומל יזם הרב כ"ץ הקמת ישיבה מקומית על פי שיטת קלם, ובין תלמידיו נמנו אליהו אליעזר דסלר (בנו של הרב ראובן דב דסלר), הרב מנחם מנדל זקס (לימים חתנו של החפץ חיים) והרב צבי קופשיץ. בתחילת שנת תרע"ז (1916), בשל שיקולי הסוואה מעיני השלטונות, נחלקה הישיבה לשתיים, חלקה נותר בהומל תחת הרב יעקב כ"ץ וחלקה עבר לעיר טולה תחת הרב ראובן דב דסלר. בסוף שנת תרע"ז התאחדה הישיבה מחדש והקבוצה שבטולה שבה להומל. אולם השלטון הקומוניסטי הצר את צעדיה של הישיבה ובשנת תרע"ט (1919) נאלץ הרב כ"ץ לפזר את תלמידי הישיבה.

בשנת תר"פ (1920) עזב הרב כ"ץ את הומל והגיע לווילנה, שהייתה כבושה אז בידי הפולנים. משם שב לרבנותו הישנה בעיירה קליקול, וכעבור זמן עזב את קליקול כדי לכהן כרבה של זאגר-ישן. הוא תכנן להקים ישיבה בעיר אולם אז חלה והוא עזב את זאגר-ישן לעיר המרפא וילדינגן שבגרמניה. נפטר ביום הכיפורים תרפ"ג (1922) ונקבר בגרמניה.

משפחתו
------

אחותו של הרב יעקב כ"ץ נישאה למרדכי לופיאנסקי. בנם הוא הרב יהושע דב לפין, שהיה חתנו של הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי וחותנם של הרב משה מרדכי חדש ונחום אריאלי.

בניו הם: הרב שלמה כ"ץ, שכיהן כדיין בפתח תקווה, והרב דב כ"ץ, מנהל בתי הדין הרבניים ומחבר סדרת ספרי "תנועת המוסר".

קישורים חיצוניים
----------------

* 'כ"ץ, ר' יעקב ב"ר ישראל', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 59 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1257).
**לוי (לב) ברגלסון** (8 באוגוסט 1918 - 25 במאי 2014), היה פרופסור לביוכימיה, חבר האקדמיה הרוסית למדעים וחבר סגל באוניברסיטה העברית בירושלים.

קורות חיים
----------

לוי (לב) ברגלסון, בנם היחיד של ציפורה ודוד ברגלסון, אחד מסופרי הפרוזה היידיים הקלאסיים, נולד בקיץ 1918 בעיירה האיסין שבמחוז ויניצה של אוקראינה הסובייטית. בשנת 1921, כשהיה בן 3, נטשה המשפחה את אוקראינה הסובייטית והיגרה לגרמניה, שם התיישבה בבירה ברלין. עם התגברותה של האנטישמיות בגרמניה, עזבה המשפחה לדנמרק, קופנהגן, שם חיה שנתיים, ובשנת 1934 התיישבה במוסקבה בירת ברית המועצות.

לוי עם אביו דוד ברגלסון
בשנת 1941 סיים לב את לימודיו בפקולטה לכימיה באוניברסיטת מוסקבה, ועם תחילת המלחמה עם גרמניה גויס לבית ספר למודיעין בעורף של הצבא האדום, שם לימד גרמנית. לאחר בקשות חוזרות ונשנות להעבירו לחזית, נענתה בקשתו בסתיו 1942. שבועות ספורים לפני הנסיעה לחזית נישא לנעמי אוסטרובר. לב השתתף בקרבות באוקראינה, הונגריה, אוסטריה, יוגוסלביה ובולגריה וקיבל אותות ועיטורי גבורה רבים, בין היתר על כיבוש וינה, כיבוש בודפשט, שחרור בלגרד, ניצחון על גרמניה, ואות הוקרה ממלך בולגריה, בוריס השלישי. 

ברגלסון בחזית, 1944
אותות ועיטורי גבורה שקיבל לוי (לב) ברגלסון בעקבות הלחימה במלחמה"ע ה-II
ב-1946 התקבל למכון לכימיה ביו-אורגנית, אך לא הספיק לסיים לימודיו שם עקב מעצרו בשנת 1949 של אביו, שמאוחר יותר, בשנת 1952, היה בין הרוגי המלכות בברית המועצות ונרצח באשמת חברות ב"וועד היהודי האנטי פשיסטי". בשנת 1951 נעצר ונכלא לב ברגלסון (כבנו של "בוגד העם") יחד עם אשתו ובתו הקטנה ולאחר מכן נשלחו הוא ואשתו לגלות בסיביר (צפון קזחסטן), שם עבד ככורה פחם.

בשנת 1954, לאחר מותו של סטלין, חזר ברגלסון למוסקבה והחל לעסוק במדע. בשנת 1961 סיים את עבודת הדוקטור שלו וקיבל תקן של מרצה. ב-1962 ייסד את מעבדת הליפידים הראשונה בברית המועצות תחת המכון לכימיה ביו-אורגנית, וב-1986 הקים מעבדת פרוסטגלנדינים במרכז הקרדיולוגי באקדמיה למדעי הרפואה של ברית המועצות. ב-1968 מונה לחבר באקדמיה הרוסית למדעים. ב-1991 עלה לישראל ביחד עם אשתו. מדינת ישראל הכירה בברגלסון ואשתו כאסירי ציון. בישראל כיהן כפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים והעביר הרצאות בביוכימיה באוניברסיטאות שונות באירופה ובארצות הברית. ב-2014 נפטר והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים והוא בן 95.

פעילות מדעית
------------

תחום העניין המדעי העיקרי של ברגלסון היה חקר שינוי המבנה וארגון מולקולרי של ליפידים בקרום התא תחת מצבים פתולוגיים שונים, בעיקר של טרשת עורקים ומחלות אונקולוגיות. ברגלסון נחשב למייסד בית הספר המדעי הלאומי לחקר הליפידים שמיאקין ואוצ'יניקוב באקדמיה הרוסית למדעים. יחד עם תלמידיו, הוא גילה סדרה של ליפידים שלא היו מוכרים קודם למדע ופיתח גישות חדשות במחקר של הארגון המולקולרי בממברנה הביולוגית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוי ברגלסון** בוויקישיתוף
* Lev D. Bergelson. Personal information. Institute of bioorganic chemistry

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011288992905171
* BIBSYS: 90251916
* GND: 13862366X
* ISNI: 0000 0001 0997 3368
* LCCN: n80023021
* LNB: 000294951
* NTA: 427557518
* RERO: 02-A002993298
* SUDOC: 180995421
* VIAF: 90894657
* WorldCat: lccn-n80023021

 |
**פתן שחור אדום-בטן** (שם מדעי: ***Pseudechis porphyriacus***) היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים. הוא מצוי רק בדרום אוסטרליה. המין התגלה על ידי ג'ורג' שו ב-1974 ושויך לסוג פתן אפעי בדומה לנחש מולגה, המזכיר במראהו את האפעה ממשפחת הצפעיים.

מאפיינים
--------

נחש זה מגיע לאורך ממוצע של 1.25 מטרים אך יכול להגיע גם לאורך 2.55 מטרים. המשקל המקסימלי שנמדד למין זה הוא 10 ק"ג. הקשקשים שחורים והגחון והבטן צבועים בצהוב-ורוד ובקצוות אדומים עם רצועות מובלטות. הנחש יכול בדומה לקוברה לנפח את הצוואר אך לרוחב קצר בהרבה.

תפוצת הנחש היא ביערות, סוואנות, ובערים בדרום אוסטרליה. הוא שוכן גם בקרבת מקווי מים כמו הבילבונג ומתחת בולי עצים גדולים. נחש זה מסוגל לשחות ביעילות. הוא מתרחק מאזורים מדבריים.

הנחש ניזון בעיקר מצפרדעים אך מגוון ביונקים קטנים וזוחלים קטנים ממנו לרבות נחשים אחרים ולפעמים אף דגים בביצות. הוא גם יאכל ביצים חסרות הגנה. כמה מהנחשים מחכים ליצורים קטנים שיידרסו מתחת לכבישים ואז אוכלים אותם. הנחש נפגע מהפצת קרפדת הקנים הפולשת שבעלת רעל בעורה. פתנים רבים נהרגו לאחר שבלעו קרפדות.

הארס של הנחש בעל נוירוטוקסין הפוגע בקרישת הדם ופעילות הלב ויכול להרוג מהר. עם זאת הנחש לא מזריק כמות גבוהה של ארס בכל מנה, רק 37 מ"ל ארס בכל מנה כשהשיא הוא 94 מ"ל. בין 2005 ל-2015 נחש זה היה אחראי ל-16% מהכשות הנחשים באוסטרליה אך ללא מקרי מוות. הוא הרבה פחות קטלני ממיני הטאיפן והפתן החום ביבשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתן שחור אדום-בטן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתן שחור אדום-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN

פתן שחור אדום-בטן שנמצא במלבורן.