recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'ובאני גראנצ'ינו** (באיטלקית: **Giovanni Grancino**;‏ 12 במרץ 1637 - 3 ביוני 1709), בנו של אנדראה גראנצ'ינו, היה אחד מבוני הכינורות המוקדמים במילאנו, וייתכן שעבד עם אחיו, פרנצ'סקו.

ג'ובאני הוא הידוע ביותר במשפחת בוני כלי הקשת האיטלקית גראנצ'ינו. בני המשפחה האחרים היו אנדראה גראנצ'ינו, פרנצ'סקו גראנצ'ינו, ג'אנבטיסטה גראנצ'ינו (או ג'ובאני ג'אנבטיסטה) ופאולו גראנצ'ינו. בכלים שבנו ניגנו יהודי מנוחין (כינור), זיגפריד פאלם (צ'לו) ואדריאן ברס (קונטרבס, בין השאר. הכנר הישראלי-קנדי דניאל ברד מנגן בכינור "ג'ובאני גראנצ'ינו", שקיבל בהשאלה מיהודה זיסאפל.

הסדנאות של גראנצ'ינו נמצאו כולן ב"קונטראדה לארגה", כיום "ויה לארגה" במילאנו. כלי הנגינה שלו נושאים את ה"'segno della corona" (סימן הכתר) האופייני. 

אף כי בוני כלי הקשת של מילאנו יצרו כלים באיכות משתנה, הכינורות, הוויולות, הצ'לי והקונטרבסים של גראנצ'ינו נחשבים מעולים בטיבם. גראנצ'ינו השתמש תחיל בלכה סמיכה, אדומה כהה, אך בהמשך עבר לשימוש בלכה במרקם עדין, בצבעי צהוב צלול עד חום בהיר.

התבניות ועיצובי כלים המוקדמים של גראנצ'ינו הושפעו מניקולו אמאטי מקרמונה, שיצירותיו המרשימות השפיעו על בוני כלים רבים באיטליה באותה תקופה. עם זאת, הכלים שהפיק בשנים הבאות מגלים קימור שטוח יותר וצורה צרה יותר בהשפעת סטרדיווריוס. הצ'לי של גראנצ'ינו נוטים להיות גדולים יותר מאחרים, אך צלילם הזך אופייני לבוני כלי הקשת האיטלקים.

ממשיכיהם של יצרני הכלים גראנצ'ינו היו בני משפחת טסטורה. המבוגר שבהם, קארלו ג'וזפה טסטורה, בנה כינור לגראנצ'ינו השמור כיום במוזיאון המוזיקה הלאומי בקמפוס של אוניברסיטת דרום דקוטה. 

בין תלמידיו של גראנצ'ינו היה בונה כלי הקשת המילאנזי ג'ובאני ואסאלו.

לכינורות של גראנצ'ינו שמור מקום מעניין בסיפורת. הסופרת הקנדית אמילי-ג'יין הילס אורפורד (ילידת טורונטו, 1957) הכניסה לרומן שלה כינור גראנצ'ינו שכרוכה בו תעלומה לפיענוח. הרומן של האמריקאי הרולד דקר, בהוצאה עצמית, "אני, ג'וליה: מראה מבעד לפתחי-F" מתאר את חייו של כינור הגראנצ'ינו האהוב שלו. שחקנית הילדים הקנדית, פגי הילס (ילידת טורונטו 1950) מזכירה גם היא כינור גראנצ'ינו בקלטת שלה לילדים, "הכינור של פגי", שהייתה מועמדת לפרס יוני ב-2007.

לקריאה נוספת
------------

* Kulik, A. 'Reise ins Jahr 1710. Ein Grancino-Cello gibt sein Geheimnis preis', *Toshiba Visions*, German Edition Nr.5, 2001, p. 48-51.
* Vannes, Rene (1985) [1951]. *Dictionnaire Universel del Luthiers (vol.3)*. Bruxelles: Les Amis de la musique. OCLC 53749830.
* William, Henley (1969). *Universal Dictionary of Violin & Bow Makers*. Brighton; England: Amati. ISBN 0-901424-00-5.
* Walter Hamma, *Meister Italienischer Geigenbaukunst*, Wilhelmshaven 1993, מסת"ב 3-7959-0537-0
* Willibald Leo Freiherr von Lütgendorff, *Die Geigen und Lautenmacher von Mittelalter bis zur Gegenwart* (2 vols) (Frankfurt 1922).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ובאני גראנצ'ינו** בוויקישיתוף

* Examples of Grancino violin labels, Lütgendorff II pp.616 Fig 288 and 617 Fig 299.

הערות שוליים
------------

1. ↑  צ'ארלס בר וקארלו קייזה, "ג'ובאני גראנצ'ינו" ב[[מילון 
גרוב למוזיקה ומוזיקאים]] אונליין
2. ↑  ביוגרפיות של חברי הפרויקט הקאמרי הישראלי
3. ↑  גרוב
4. ↑  גרוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 6654154260749924480007
* WorldCat: viaf-6654154260749924480007

 |
***כלוב הזהב*** (מהולנדית: ***De Gouden Kooi***), הייתה הקונספט המקורי והתוכנית המקדימה של האח הגדול. בשנת 2006 היא חזרה לחיים והפכה לפורמט נוסף של תוכנית ריאליטי.

הרעיון עבור *כלוב הזהב* נולד ב-4 בספטמבר 1997, במהלך סיעור מוחות אצל בית ההפקות*ג'ון דה מול הפקות*, שלוחה עצמאית של Endemol. המשתתפים היו ג'ון דה-מול עצמו, פטריק שולץ, בארט רומר ואחיו פול רומר. לאחר שג'ון דה מול עזב את Endemol הוא חידש את הפורמט המקורי בתחנת הטלוויזיה שלו- תחנת Talpa.

פורמט
-----

הדיירים מתגוררים בוילה. אם המתחרה מפסיד באתגרים השבועיים, הדיירים עם מספר הנקודות הנמוך ביותר יתמודדו עם הדחה אשר תיקבע על ידי המתחרים.

בכל שבוע דייר אחד מודח והשותפים בוחרים אדם אחד שיעזוב.

ביקורת
------

הקונספט זכה לביקורת נוקשה. מאחר שאין מועמדות להדחה והצבעות כמו בבית האח הגדול, פסיכולוגים מניחים כי הטרדה ובריונות יהוו דרכים להיפטר מאחד היריבים וכך לקבל את הפרס, דבר שמספק דוגמה רעה עבור הנוער של הולנד. לפיכך, מורי סטון הבטיח להציג את *שופט בריונות*. המפיקים, מצידם, מצפים כי הדיירים יעזבו אם הם חווים געגועים לביתם או סיבוכים משפחתיים (מוות, לידה או מחלה).

### עירום

התוכנית ספגה ביקורת עקב העירום המוצג בה. המקלחות בכלוב הזהב הן שקופות לחלוטין, וכן קיימות מצלמות בתוכן. דבר זה גורם לכך שהמתמודדים מצולמים בעירום מלא, ומאחר שמדובר בשידור חי, לא מתקיימת כל צנזורה. כמו כן, נטען שהמתמודדים מוצגים טופלס באופן קבוע, ואף מקיימים יחסי מין אל מול המצלמות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כלוב הזהב
**הרוק הקלאסי** (אנגלית: **Classic Rock**) הוא הזרם המרכזי של הרוק, אשר ממנו התפצלו שאר סגנונות הרוק. אם נדמה את מוזיקת הרוק לעץ, אז הרי שהרוק הקלאסי הוא החלק התחתון של הגזע, בעוד שאר סוגי הרוק הם ענפים. מקורו של הרוק הקלאסי הוא ברוק'נרול בארצות הברית ובאנגליה בשנות השישים.

מאפיינים
--------

הרוק הקלאסי אינו סגנון אחיד. המעברים מרוק'נרול לרוק קלאסי בשנות השישים ומרוק קלאסי לרוק כבד בשנות השבעים הדרגתיים, על כן, הגבולות בין סגנונות אלה הם דקים וסובייקטיביים, אך קיימים. למרות זאת, ניתן לעמוד על כמה מאפיינים ברורים, המאחדים את כל להקות הרוק הקלאסיות: כל להקות הרוק הקלאסיות מבססות את המוזיקה שלהן על הרוק'נרול, תוך בקיאות בטכניקת הנגינה בגיטרה חשמלית של הבלוז. עם זאת, להקות הרוק אינן מסתפקות בניגון פשוט של מקצבי רוק'נרול, אלא מפתחות את המוזיקה לכיוונים יותר מלודיים וכבדים. בעוד הרוק'נרול מולחן לפי תבנית מדויקת, הרוק נחשב למוזיקה ש"באה מהלב", על כן הוא מגוון יותר.

רשימת להקות
-----------

* הרולינג סטונז
* קווין
* האמהות והאבות
* הביטלס
* דייר סטרייטס
* החיות
* המי
* ניל יאנג
* העיטים
* דיפ פרפל
* לד זפלין
* הביץ' בויז
* הדלתות
* סטטוס קוו
* פינק פלויד
* גרייטפול דד

| רוק |
| --- |
| בלוז רוק • גלאם רוק • גראנג' • פולק רוק • רוק אינסטרומנטלי • רוק אלטרנטיבי • הארד רוק • רוק גותי • רוק מתקדם • רוק פסיכדלי • רוק קל • רוק דרומי • סטונר רוק • רוק קלאסי • פופ רוק • פאנק רוק  |
| סצנות אזוריות |
| בריטפופ • הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי • רוק ישראלי • רוק ברזילאי |
| סגנונות מהם נוצר הרוק | זרמים שיצאו מתוך הרוק |
| מוזיקת קאנטרי • בלוז • רוק אנד רול | הבי מטאל • פאנק |
| ערכים נוספים |
| פופ • להקות רוק |
**Folding funnel** היא גרסה מסוימת של תאוריית משטח האנרגיה, השייכת לתאוריית קיפול חלבונים (energy landscape theory of protein folding). תאוריה זו גורסת שבמדיום התאי, כלומר בתמיסה הנוזלית - ציטופלזמה, חלבונים יימצאו במצבם הנטיבי/פעיל, מצב בו האנרגיה החופשית מינימלית. חלבונים עשויים להיכלא בתצורה בה אינם מקופלים במלואם למצבם הנטיבי ובסביבה זו ימצאו באנרגיה חופשית גבוהה מאוד, למרות זאת, ההיפותזה יוצאת מנקודת הנחה שהמצב הנטיבי הוא מינימום אנרגטי המגיב עם מבנה שלישוני יחיד ומוחלט. גישה זו כיוונה לרעיון שקיפול חלבון הוא המצב האופטימלי לבעיה האנרגטית. אולם, במציאות, אנרגיה חופשית מכילה בתוכה גם אנתלפיה ואנטרופיה אשר לא מאפשרים לחלבון להגיע למצב האופטימלי באופן ישיר.

בין היפותזה זו להיפותזת הקריסה ההידרופובית (hydrophobic collapse), קיים דמיון רב בשל עיקרון מנחה משותף. רצף של חומצות אמינו בעלות שיירי צד הידרופוביים בסביבה הידרופילית, הם המספקים את הכוח המניע לקיפול החלבון למצב בו השיירים ההידרופוביים מופנים לפנים החלבון וגורמים לייצובו. מצב זה מאפשר לממס (מים במקרה זה) להגדיל את האנתרופיה בצורה מקסימלית ובכך להוריד את סך האנרגיה החופשית. שיירי טעונים, הידרופיליים, על פני שטח החלבון מקיימים קשרים אלקטרוסטטיים עם המים ובנוסף קיום של גשרי מלח בליבת החלבון, מורידים עוד את האנרגיה החופשית ותורמים לייצובו. 

מצב של קיפול חלקי (molten globule state) הנגרם בדרך כלל מחומציות או טמפרטורה גבוהה נחזה על ידי ההיפותזה Folding funnel. מצב זה מתואר כחלבון שעבר קריסה הידרופובית אך טרם נוצרו כל הקשרים הסופיים (קשרי מימן, גשרי מלח ועוד) המאפשרים את המצב הנטיבי.

איור. משמאל לימין, מעבר חלבון מתצורה דנטורטיבית לנטיבית.
בצורה תיאורית, מוסברת ההיפותזה כבאר אשר עומקה מייצג את היציבות האנרגטית בתצורה הנטיבית נגד התצורה הדנטורטיבית (פתוחה / לא פעילה) (ראו איור). רוחב הבאר מייצג את ייצוב התצורה הדנטורטיבית בשל אנטרופיית המערכת. פני השטח השטוחים חיצונית לבאר מייצגים את ההטרוגניות הקיימת בתצורות רנדומליות של סליל (random coil state). שם ההיפותזה Funnel - משפך Folding - קיפול, נובע מהאנלוגיה בין צורת הבאר לצורת משפך, נוזלים הזורמים דרכו עוברים משטח רחב ומפוזר לשטח צר במבנה מקובץ ומרוכז.

ראו גם
------

* פרדוקס לוינתל

קישורים חיצוניים
----------------

* "הישג שישנה את חוקי המשחק": ה-AI של גוגל הגיע ל"גביע הקדוש" של הביולוגיה באתר geek time
**רוקה מספולי** (בספרדית: **Roque Maspoli**;‏ 12 באוקטובר 1917 – 22 בפברואר 2004) היה כדורגלן ומאמן אורוגוואי, ששיחק בעמדת השוער. זכה עם נבחרת אורוגוואי במונדיאל 1950.

ביוגרפיה
--------

מספולי נולד ב-12 באוקטובר 1917 במונטווידאו שבאורוגוואי. את הקריירה המקצועית שלו החל בנסיונל לאחר ששיחק שם גם בנוער וזכה עימה בשלוש אליפויות. ב-1939 עבר מספולי למועדון אחר במונטווידאו, ליברפול, ושיחק עימה בניצחון הכי גדול בהיסטוריה שלה נגד בז'ה ויסטה שקרה ב-24 בנובמבר 1940 כשהם הביסו אותם 0–9. שנה אחר כך הצטרף לפניארול בה שיחק במשך ה-15 שנים הבאות עד סוף הקריירה שלו, וזכה עימה ב-6 תוארי אליפות.

במדי נבחרת אורוגוואי שיחק מ-1945 עד 1955. בזמן זה היה שוערה באליפות דרום אמריקה של 1945 ובגביע העולם ב-1950 בו זכתה נבחרתו בטורניר. בנוסף לכך נבחר מספולי להיות לשוער המצטיין ונכלל בנבחרת המצטיינת. טורניר אחר כך ב-1954 היה לשוער הוותיק ביותר ונבחרתו הגיעה עד לחצי הגמר בו הפסידה להונגריה וסיימה במקום הרביעי.

כמאמן אימן את פניארול איתה זכה להצלחה כאשר זכה עימה ב-5 תוארי אליפות, גביע ליברטדורס אחד ב-1966 וגם בגביע הבין-יבשתי באותה שנה כשהם מנצחים 0–4 בסיכום שני משחקי הגמר את ריאל מדריד. לאחר מכן אימן מספולי קבוצות בספרד, פרו ואקוודור. בשנות ה-80 של המאה ה-20 היה מאמן נבחרת אורוגוואי לכמה שנים. ב-1997 חזר לאמן את הנבחרת בגיל 80 ובכך היה למאמן המבוגר ביותר לאמן נבחרת כדורגל בהיסטוריה.

מספולי אושפז עקב בעיות לב ב-10 בפברואר 2004 ו-12 ימים לאחר מכן נפטר בגיל 86 במונטווידאו. הוא נקבר בבית הקברות סמנטריו דל בוצ'ו שבעיר.

תארים
-----

### כשחקן

נסיונל
* אליפות אורוגוואי (3): 1933, 1934, 1939

פניארול
* אליפות אורוגוואי (6): 1944, 1945, 1949, 1951, 1953, 1954

נבחרת אורוגוואי
* גביע העולם: 1950
* מקום רביעי בגביע העולם: 1954

אישיים
* השוער המצטיין בגביע העולם: 1950
* הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1950

### כמאמן

פניארול
* אליפות אורוגוואי (5): 1964, 1965, 1967, 1985, 1986
* הגביע הבין-יבשתי: 1966
* גביע ליברטדורס: 1966

דפנסור לימה
* אליפות פרו: 1973

ברצלונה ספורטינג קלוב
* אליפות אקוודור: 1987

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוקה מספולי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**שמואל פרשקו** (בפולנית: **Stanisław Fereszko**;‏ 26 בפברואר 1914 – 30 ביולי 1990) היה מלחין ומוזיקאי ישראלי שזכור בעיקר משירים שהלחין בתקופת מלחמת העצמאות.

קורות חיים
----------

נולד בעיר לוצק בפולין והשתלם בקונסרבטוריון בוורשה בקומפוזיציה ונגינה בפסנתר. הוא הלחין אופרטה בשם "צייד הנמרים" שזכתה להצלחה גדולה בפולין והיו לו שם גם מספר להיטים בהם "כך זה בדרך כלל מתחיל" (1934). 

בשנת 1937 עלה לארץ ישראל והשתלם בירושלים אצל המוזיקולוג שלמה רוזובסקי. הוא הלחין הצגות רבות של המטאטא ולי לה לו למילים של נתן אלתרמן, לאה גולדברג, יעקב אורלנד ועוד. מבין השירים שהלחין יש לציין את "מכתב מאמא", "שיר השיכור", "את ארץ שלי" ועוד.

לחניו המפורסמים ביותר נכתבו בתקופת מלחמת העצמאות. לחיים גורי הוא הלחין את "שיר הוותיקים" ואת "באב אל-ואד", שהוא אולי השיר המפורסם ביותר במלחמה זו.

הוא הלחין שירים ללהקת הצ'יזבטרון למילותיו של חיים חפר: "שיר הצ'יזבטרון", היי הג'יפ", "מוטי מוטי", "האהבה", "ציפ", "שוש".

ב-1952 עבר לארצות הברית לנסות שם את מזלו. הוא ניגן במועדון סברה בניו יורק של לאו פולד וליווה שם זמרים שהגיעו מישראל כמו שושנה דמארי ויפה ירקוני. השתתף כמנגן וכמפיק מוזיקלי באירועים שונים של הקהילה היהודית.

הוא השתקע במיאמי, שם המשיך בהופעות לפני יהודים בעיקר בבתי אבות. בארץ הוא נשכח כמעט לגמרי ורק שיריו היו מושמעים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות.

יפה ירקוני זכרה אותו והזמינה אותו ב-1985 לערב נוסטלגי במרתף העליון בבית ליסין בו ניגן את שיריו המפורסמים.

הוא נפטר מסרטן ב-1990 ונקבר במיאמי ביץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל פרשקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* שמואל פרשקו, באתר זמרשת
* שמואל פרשקו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* שמואל פרשקו, דף שער בספרייה הלאומית
* שמואל פרשקו באתר "עונג שבת"
* השיר "כך זה בדרך כלל מתחיל", 1934, (בפולנית), וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
* מוסיקה בירושלים, דבר, 18 באוקטובר 1938
* הערות של מאזין, דבר, 2 בספטמבר 1949
* ליל-שעשועים בשדה התעופה, מעריב, 13 במרץ 1952
* פראנקי ישיר את באב אל ואד, מעריב, 25 בספטמבר 1962
* משה רון, אמנים ישראלים "כוכבים תועים" בניו יורק, מעריב, 8 בדצמבר 1960
* דרמה במרתף העליון, מעריב, 2 באוגוסט 1985

הערות שוליים
------------

1. ↑  את הלחן לפזמון בשיר זה כתב שלמה שמולביץ'
2. ↑  חיים חפר כתב ללחן מילים אחרות בשם "רבותי ההיסטוריה חוזרת"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295916305171
* ISNI: 0000 0000 7194 6996
* LCCN: n96107136
* MusicBrainz: 71888261-261f-4b20-98ee-73634648da81
* NKC: mzk2009544768
* SNAC: w6t72qnn
* VIAF: 101590225
* WorldCat: lccn-n96107136

 |
חזית מבנה אל-מדרסה א-טשתמוריה
**אל-מדרסה א-טשתמוריה** (בערבית: **المدرسة الطشتمرية**) היא מבנה מדרסה ממלוכית סמוך לכותל המערבי ברחוב השלשלת 106 בעיר העתיקה של ירושלים, מזרחית למפגש הרחוב עם רחוב משגב לדך. זוהי אחת משלוש מדרסות שנבנו בתקופה הממלוכית באזור זה שסביב הר הבית, בנוסף למדרסת אשרפיה ואל-מחכמה.

לפי הכתובת המצויה במקום, נבנתה המדרסה והקבר הסמוך לה בשנת 1382 או 1383, על ידי האמיר טשתמור אלעלאא'י, חמיו של הסולטאן הממלוכי ברקוק (שלו מיוחסת בניית חאן אל-סולטאן בעיר העתיקה), שהוגלה אל העיר בסוף ימיו. בנו קבור במקום, מימין לכניסה למבנה. מן המבנה יוצאת גזוזטרה ששימשה להקראת קטעי קוראן לעוברים ושבים.

חזית המדרסה היא דוגמה לאדריכלות ממלוכית בירושלים. מבנה השער (הפורטל) מורכב ממוקרנס עיטורי נטיפות); משקוף הדלת בנוי **תשליב אבנים** (jogglers) - אבנים משתלבות בשני צבעים שונים ובצורות גאומטריות דמויות-עלים כאשר אחת היא תשליל (נגטיב) של השנייה והחזית בנויה מתשליב אבנים אדום-לבן (אבלק). דלתות המבנה הן דלתות עץ כבדות, מצופות בברזל. הברזל מוצמד לדלת העץ על ידי מסמרים בעלי ראש רחב, המסודרים בתבנית קישוטית. משני צידי הפתח נבנו שני ספסלי אבן נמוכים (מצטבא), לטובת שומרי המבנה ועוברי-אורח.

המדרסה אינה פעילה עוד. המבנה משמש למחסן ולמשרדי הלשכה המוסלמית, ומוסד לייעוץ משפטי ובוררות עבור תושבי מזרח העיר המוסלמים.

לקריאה נוספת
------------

* אלונה ורדי (עורכת), מדריך ישראל החדש, כרך 12: ירושלים, עמ' 43.
* יוסף דרורי, **ירושלים בתקופה הממלוכית** ו**אדריכלות ממלוכית בירושלים**, בתוך: אלי שילר (עורך), **תולדות ירושלים מחורבן בית שני ועד לתקופה התעות'מאנית**, אריאל 83–84, 1992. עמ' 169–206
* עפרה רגב, **ממלוכ כי ימלוך**, בתוך אייל מירון (עורך), **ירושלים וכל נתיבותיה**, יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשנ"ז (1996) עמ' 142–153
* דוד קרויאנקר, **אדריכלות בירושלים, הבניה בעיר העתיקה**, עמ' 57–77
* דן בהט, **מבנים ממלוכיים בירושלים**, המחלקה לחינוך של יד בן צבי, 1975

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-מדרסה א-טשתמוריה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  על המדרסות ברחוב השלשלת באתר עמלנט.
**אנסמבל קוינטה וחצי** הוא הרכב קולי ישראלי של שלוש זמרות ושלושה זמרים, השרים יחד א-קפלה (שירה ללא ליווי כלי).

"קוינטה וחצי" מביאים סגנון מיוחד לז'אנר הא-קפלה. ההרכב מבצע מגוון רחב של קלאסיקות ישראליות לצד קלאסיקות לועזיות ידועות, בעיבודים מקוריים וחדשניים וכל זאת, באמצעות קולותיהם בלבד.

היסטוריה
--------

האנסמבל הוקם בשנת 2006 על ידי דורון בן-עמי, מי שאחראי על כתיבת רוב העיבודים בהרכב ועל ניהולו המוזיקלי.

כל חברי האנסמבל הם בוגרי מגמת המוזיקה של התיכון ע"ש ברל כצנלסון בכפר סבא, אשר במסגרתו פעל בשנותיו הראשונות.

האנסמבל הופיע עד היום בפסטיבלים ואירועים שונים בכל רחבי הארץ, בין היתר: "על המצדה" בפסטיבל ערד 2006, אירועי חג המוזיקה הישראלית 2007 בירושלים, כנסים של ארגון אקו"ם, מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב, מוזיאון ראלי בקיסריה, פסטיבל "מי מפחד מא'קאפלה?" בכפר האמנים עין הוד, קונצרטים בקריפטה במסגרת פסטיבל אבו גוש 2012 וכמו כן, בתוכניות טלוויזיה שונות כגון, "כוכב נולד 6", אולפן יום העצמאות, תוכניות הבוקר של ערוץ 2, "האולפן השקוף" בערוץ 24, טקסים ממלכתיים ועוד. האנסמבל אף לקח חלק בערבי הוקרה למשוררים ומלחינים כגון לאה גולדברג, לוין קיפניס, יוסף הדר, סשה ארגוב ועוד.

בשנת 2011 הקליט וצילם האנסמבל קליפ בכורה, אשר גרף מספר רב של צפיות ברשת האינטרנט.

החל משנת 2011 מרבים קוינטה וחצי להופיע גם בפני תלמידי בתי ספר ברחבי הארץ, במסגרת תוכנית "סל תרבות" של משרד החינוך. המופע נקרא "אקפלה נקודה" ומטרתו להעניק לתלמידים חוויה חינוכית מוזיקלית מעשירה שפותחת בפניהם חלון אל תוך העולם המופלא של האקפלה.

ההרכב קיים קונצרטים רבים במרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב ובמאי 2012 אף קיים קונצרט מיוחד באורך מלא במסגרת פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה, שמתקיים מדי שנה במוזיאון תל אביב.

בשנת 2021 יצא הסינגל הראשון של ההרכב, "מכל אהבתי", לקראת אלבום הבכורה שלהם. השיר נכתב על ידי אחד מחברי ההרכב, רביב לייבזירר. האלבום המלא של קוינטה וחצי הנושא את אותו השם, "מכל אהבתי", יצא שנה לאחר מכן, בנובמבר 2022.

חברי ההרכב
----------

* אלט: איילה פוספלד
* טנור: דורון בן עמי וארז טל
* מצו: ירדן כהן-ברוש
* סופרן: ניצן אופיר
* בס: רביב לייבזירר

עיבודים וניהול מוזיקלי : דורון בן-עמי וירדן כהן-ברוש

פרסים והוקרה
------------

* **פרס קרן "בוכמן-היימן"** - במרץ 2012 זכה ההרכב להימנות על מקבלי הפרס היוקרתי למוזיקאים צעירים. הפרס ניתן במסגרת הקונצרט השנתי שעורכת הקרן במרכז ענב לתרבות בתל אביב..

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנסמבל קוינטה וחצי
* אנסמבל קוינטה וחצי, ברשת החברתית פייסבוק

* אנסמבל קוינטה וחצי, ברשת החברתית אינסטגרם

* אנסמבל קוינטה וחצי, סרטונים בערוץ היוטיוב

* אנסמבל קוינטה וחצי, באתר אייטונס (באנגלית)

* אנסמבל קוינטה וחצי, באתר ספוטיפיי
* קוינטה וחצי, באתר הקאמרי
* קווינטה וחצי- מחרוזת מחברים - בערב הוקרה ל יקירי אקו"ם, סרטון בערוץ "ACUMALLMUSIC", באתר יוטיוב (אורך: 06:27)
* פסטיבל הזמריה 2020 - ראיון עם קוינטה וחצי, סרטון בערוץ "Quinta.5", באתר יוטיוב (אורך: 49:22)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף הסינגל מכל אהבתי, באתר פטיפון, 14 בנובמבר 2021
2. ↑  פוסט על יציאת האלבום, באתר פייסבוק, נובמבר 2022
סינתסייזר מוג הוא סינתסייזר מודולרי שפותח על ידי המהנדס האמריקאי רוברט מוג. מוג הציג אותה בשנת 1964, וחברתו R. A. Moog Co. (לימים ידועה בשם Moog Music) ייצרה דגמים רבים מ-1965 עד 1981, ושוב מ-2014. סינתסייזר מוג היה הסינתסייזר המסחרי הראשון והוא המציא את מושג הסינתסייזר האנלוגי.

הסינתסייזר של מוג מורכב מיחידות נפרדות שיוצרות ומשפרות צלילים, אשר מחוברות באמצעות כבלים. היחידות כוללות גלאי מתח-מופעל, מגברים, מסננים, גנרטורי גלים, גנרטורי רעש, מ Modulators טבעות, טריגרים ומערבבים. בסינתסייזר ניתן לנגן באמצעות בקרנים הכוללים מקלדות, ג'ויסטיקים, דוושות ו-Controllers סרט, או נשלט באמצעות סדרנים. גלאייו יכולים לייצר תבניות גל של timbres שונים, שניתן לה modulated ו filtered כדי לעצב את צליליהן (סינתזה תת-טרכית).

רוברט מוג פיתח את הסינתסייזר בתגובה לביקוש לציוד מוזיקה אלקטרונית מעשי וזמין יותר, תוך הדרכה על ידי הצעות ובקשות ממלחיינים כמו Herb Deutsch, Richard Teitelbaum, Vladimir Ussachevsky ו-Wendy Carlos. העיקרון העיקרי של מוג היה הגלאי מתח-מופעל, המשמש לשליטה בצלילה. הוא גם הציג מושגים בסיסיים של סינתסייזרים כגון modularity ו-envelope generators.

הסינתסייזר של מוג הובא למיינסטרים על ידי Switched-On Bach (1968), אלבום רב-מכר של קומפוזיציות של באך שנערכו לסינתסייזר של מוג על ידי ונדה קרלוס. בסוף שנות ה-60, הוא אומץ על ידי להקות רוק ופוֹפ כמו הדלתות, גרייטפול דד, הרולינג סטוֹנס והביטלס. בשיא הפופולריות שלו, הוא היה כלי עיקרי של רוֹק מתקדם של שנות ה-70, ששימש על ידי להקות כמו Yes, Tangerine Dream ו-Emerson, Lake & Palmer. עם יכולתו לחקות כלי נגינה כמו מיתרים ו-horns, הוא איים על עבודותיהם של נגני סשן, ואף נאסר לשימוש בעבודה מסחרית לפרק זמן. בשנת 1970, Moog Music הוציאה דגם נייד, עצמאי, את Minimoog.
איור אפשרי של האנסרימימוס.
**אנסרימימוס** (שם מדעי: ***Anserimimus***; מילולית: "מחקה אווז") הוא סוג של דינוזאור תרופוד בן ל]משפחת האורניתומימיים שחי במשך הקרטיקון העליון במונגוליה לפני 70 מיליון שנה מזמננו.

מאפיינים
--------

המאובנים של הדינוזאור התגלו במדבר גובי במחוז באיינחונגור במונגוליה ותוארו בידי החוקר המונגולי רינחן ברסבולד (אנ') ב-1988. שמו ניתן עקב הדמיון של ראשו לזה של אווזים מודרניים ועקב הסיומת "mimus", המתארת את מרבית הסוגים במשפחתו, לרוב בדמיון לעופות קיימים. הסוג הכיל מין אחד - *Anserimimus planinychus*, כשמין נוסף חסר שם נטען שהשתייך לסוג, אך הוא התבטל לפי רוב החוקרים.

האנסרימימוס היה דינוזאור קטן יחסית, באורך של 3 מטרים ומשקל 50 קילוגרם לפי החוקר גרגורי ס. פאול, כשאורך עצם הירך הגיע ל-435 מילימטרים. לא נמצאו שרידים של הגולגולת למעט מעט עצמות בצידי הראש, אך ניתן להניח מעצמות של סוגים קרובים שהיה חסר שיניים ובעל מקור דומה לזה של יען. הוא היה אצן שניזון כאוכל כל וכנראה היה מכוסה בנוצות.

המאפיין העיקרי של הדינוזאור הוא עצם השכם ועצם הזרוע הגדולות והארוכות שלו, שבקצותיהם בלטו טפרים ישרים וארוכים. ככל הנראה הם עזרו לבעליהם לאכול צמחייה או אולי להתגונן מטורפים אך מאחר שלא נמצאה גולגולת לא ידוע איך ניזון באמצעותם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנסרימימוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**ויקירפואה** היא מיזם ואתר אינטרנט מבוסס ויקי ישראלי של איגוד רופאי המשפחה בישראל בשיתוף רשת רפואה שהוקם ב-2011. המיזם הוקם במטרה להציג ידע רפואי בתבנית חופשית ונגישה לכל, ברוח מיזם ויקיפדיה ולספק מידע רפואי אמין וזמין לרופאי המשפחה ולשאר מקצועות הרפואה. הוא פועל ללא כוונת רווח. בתחילת 2020 היו באתר מעל ל-3600 דפי תוכן.

ויקירפואה מיועדת לשתף לעדכן במידע המעודכן והמתחדש לרופא המשפחה ולרופא הראשוני, לרופאים מומחים, בעיקר בתחומים בהם אינם עוסקים באופן שוטף, לאנשי מקצועות הרפואה ולכל מי שמעוניין ברפואה ובריאות.

להבדיל מוויקיפדיה, את הערכים באתר ויקירפואה יכולים ליצור ולערוך רק אנשי מקצוע מתחום מדעי הבריאות והרפואה.
הכותבים והעורכים בוויקירפואה הם רופאים או בעלי תואר אקדמי מקביל כמו PhD והם מזוהים בשמם המלא.
המיזם מאפשר להציג חילוקי דעות בנושאים השונים.

המיזם הוקם ביוזמת יו"ר איגוד רופאי המשפחה בישראל פרופ' שלמה וינקר שהוא גם העורך האחראי וד"ר רמי טמיר. המימון הראשוני התקבל כמענק לימודי מחברות המכירות בחשיבות המיזם ומוגדרות כידידי ויקירפואה. בהמשך מתוכננת הופעת מודעות פרסום טקסטואליות צמודות תוכן בדומה למודעות גוגל שיציגו מידע פרסומי רלוונטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ויקירפואה
**אנסידמוס** (יוונית: Αἰνησίδημος; המאה הראשונה לפנה"ס) היה פילוסוף יווני.

חייו
----

אנסידמוס נולד בעיר קנוסוס שבאי כרתים, למד באלכסנדריה והיה תלמידו של פילון מלאריסה שעמד בראש האקדמיה האפלטונית. אנסידמוס טען כי אנשיה של אקדמיה זו החזיקו בתאוריות מסוימות (ובהן אלה של הפילוסופים מן האסכולה הסטואית) ללא הצדקה, ודחו תאוריות אחרות ללא סיבות מספיקות.

בתגובה לדוגמטיזם פילוסופי זה, אנסידמוס תמך בעיקרון שלפיו אין לחרוץ משפט על דבר - עיקרון שהוצע לראשונה על ידי פירון מאליס ותלמידו טימון מפליוס כפתרון לבעיית מגבלותיו של הידע האנושי. האסכולה של אנסידמוס נודעת כפירוניזם. הוא פיתח תורה ספקנית זו בתגובה לטיעונו של פילו מלאריסה שלפיו אם כי החושים מוליכים אותנו שולל, יש בכוחנו להבין את טבעם של כל הדברים באמצעות תבונתנו.

דבר לא שרד מכל כתביו של אנסידמוס, אך אנו יודעים על אודותיו באמצעות פוטיוס, סקסטוס אמפיריקוס, דיוגנס לארטיוס ופילון האלכסנדרוני.

יצירתו
------

יצירתו העיקרית של אנסידמוס "פירוניה", שהוקדשה ללוקיוס טוברו, ידידו של קיקרו וחבר האקדמיה האפלטונית, עוסקת בראש ובראשונה בצורך שלא לחרוץ משפט על דבר. ביצירה זו הוא עוסק בארבעה נושאים יסודיים:

* הסיבות לספקנות ולאי ודאות.
* טיעונים נגד הסיבתיות והאמת.
* תאוריה של הפיזיקה.
* תאוריה של המוסר.

### תורת הספקנות

הנושא הראשון הוא המשמעותי ביותר בתורתו של אנסידמוס. תורתו הספקנית, שלפיה לא ניתן לדעת דבר, מבוססת על עשרה טיעונים:

* קיימים הבדלים ניכרים באופן שבו יצורים שונים תופסים את הדברים. לשם דוגמה: השליו אוכל עשבים ארסיים המהווים סם מוות בעבור האדם.
* הבדלים דומים קיימים גם בין בני אדם שונים ומצביעים על אותה עובדה.
* הידע שאותו האדם מקבל באמצעות החושים הוא מלא ניגודים.
* ידע זה משתנה מעת לעת עם השתנותם הפיזית של העצמים.
* ידע זה משתנה בהתאם לתנאים המקומיים.
* אנו מכירים את העצמים השונים בעקיפין באמצעות האוויר, הלחות וכיוצא בזה.
* עצמים אלה נמצאים בתהליך תמידי של שינוי גוון, טמפרטורה, גודל ותנועה.
* כל הפרטים שאותם אנו מקבלים באמצעות החושים הם יחסיים וכרוכים זה בזה.
* אנו מתרגלים לפרטים אלה באופן חוזר ונשנה ומקבלים אותם ללא ביקורת.
* בני האדם מחזיקים באמונות שונות ובחוקים שונים, וחיים בתנאים חברתיים שונים.

במילים אחרות, אנסידמוס טען כי האמת משתנה בהתאם לנסיבות. היות שכל אדם תופס את הדברים באופן שונה, ומסדר אותם במוחו באופן מתאים לו בלבד, אנסידמוס דחה את האפשרות שקיימת אמת אובייקטיבית, וטען כי האמת היא סובייקטיבית.

ראו גם
------

* ארקסילאוס

קישורים חיצוניים
----------------

* אנסידמוס, האנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה
* אנסידמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257576605171
* BIBSYS: 15041523
* BnF: cb14567132d (data)
* CiNii: DA1825886X
* GND: 118647156
* ICCU: BVEV245432
* ISNI: 0000 0004 3244 0764
* LCCN: n2004090568
* NLP: A37333963
* NTA: 072339136
* RERO: 02-A024900015
* SELIBR: 388026
* SUDOC: 117394831
* VcBA: 495/49119
* VIAF: 805590
* WorldCat (עם VIAF): 805590

 |
**וילפרד "וילף" קופינג** (אנגלית: **Wilfred "Wilf" Copping**;‏ 17 באוגוסט 1909, בארנסלי - יוני 1980, סאות'אנד-און-סי) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

קופינג לא הצליח להתקבל למועדון הכדורגל בארנסלי שייצג את עיר מגוריו, ובמשך תקופה מסוימת הוא עבד ככורה במקביל למשחקים במידלקליף רוברס. ב-1929 הוא הצטרף ללידס יונייטד, ערך את הופעת הבכורה שלו בתחילת עונת 1930/1931, ותוך זמן קצר הפך לקשר האחורי הבכיר במערך המשחק של המועדון.

קופינג וחברו למועדון בילי פרנס ערכו את הופעת הבכורה שלהם בנבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת איטליה ב-13 במאי 1933. קופינג השתתף ב-160 משחקי ליגה במדי לידס במשך חמש עונות, ובמקביל השתתף בשישה משחקים במדי הנבחרת.

בקיץ 1934 הוחתם קופינג בארסנל תמורת סכום של 8,000 לירות שטרלינג, והיה אמור להחליף את בוב ג'ון. קופינג הפך מיד לקשר השמאלי הבכיר של ארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד פורטסמות' ב-25 באוגוסט 1934, והיה שחקן הרכב קבוע עד שנפצע בברכו במשחק נגד אברטון בשלהי העונה. למרות זאת קופינג נותר על המגרש, וסייע למועדון לנצח במשחק שהבטיח את הזכייה באליפות לעונת 1934/1935. 

קופינג התאושש מהפציעה והמשיך לשחק עבור ארסנל; הוא השתתף ביותר מ-35 משחקים בכל אחת מארבע העונות הבאות. בזמן ששיחק בארסנל המועדון זכה בגביע ה-FA בעונת 1935/1936, באליפות נוספת בעונת 1937/1938, ופעמיים במגן הצדקה. קופינג המשיך לשחק גם בנבחרת, והיה אחד משבעת השחקנים של ארסנל שפתחו במשחק נגד נבחרת איטליה בנובמבר 1934, המכונה מאז "הקרב על הייבורי". קופינג זכה בתואר השחקן המצטיין של המשחק. בסך הכל הוא השתתף ב-20 משחקים במדי הנבחרת בין 1933 ל-1939.

קופינג היה שחקן הרכב בארסנל עד מרץ 1939; בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא ביקש להשתחרר מארסנל כיוון שרצה לחזור עם משפחתו לצפון אנגליה. הנהלת ארסנל הסכימה לשחררו, והוא חתם פעם נוספת בלידס יונייטד. קופינג הספיק להשתתף ב-189 משחקים במדי ארסנל. הוא השתתף בשאר המשחקים של עונת 1938/1939 במדי לידס יונייטד, אך המלחמה פרצה בספטמבר 1939 וכל משחקי הכדורגל הרשמיים בוטלו. קופינג התגייס לצבא הבריטי בתחילת המלחמה, שירת בצפון אפריקה, ובסופו של דבר הגיע לדרגת סרג'נט מייג'ור. מדי פעם הוא השתתף במשחקים לא רשמיים במדי לידס, אך פרש סופית ב-1942.

קופינג היה ידוע כשחקן קשוח וחזק; אף על פי שכינויו היה "איש הברזל", הוא מעולם לא ספג אזהרה או הורחק מהמגרש.

לאחר המלחמה עסק קופינג באימון גופני ובאימון רגיל במספר מועדונים, כולל בירשחוט מבלגיה, סאות'נד יונייטד, בריסטול סיטי וקובנטרי סיטי. הוא פרש וחזר להתגורר בסאות'אנד-און-סי.

הנהלת הפוטבול ליג החליטה להכריז על קופינג כאחד מ-100 השחקנים הטובים ביותר בתולדותיה כחלק מחגיגות המאה להקמתה.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל באתר אוהדים של לידס יונייטד
* פרופיל באתר Englandstats‏
* פרופיל Englandfc‏
**האנסיקלופדיה אֵסְפַּאסַה**, או בשמה הרשמי, **Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana** (או **Enciclopedia Espasa-Calpe**, על שם בית ההוצאה לאור) היא אנציקלופדיה ספרדית הכוללת 72 כרכים (ממוספרים 1–70, כרכים מספר 18 ו-28 הם כרכים כפולים), שיצאה לאור בין השנים 1908 ו-1930, בנוסף לעשרה כרכי מילואים שיצאו לאור בין השנים 1930 ו-1933. בין שנת 1935 לשנת 2003, 33 כרכים משלימים יצאו, וגם מפתח-עניינים, כרך מילואים אלפביתי ואטלס, כולם מונים בסך-הכל 118 כרכים. כל אחד מהם שונה באורכו. זוהי האנציקלופדיה המודפסת הגדולה בעולם, בת 105,000 עמודים ו-165,200,000 מילים, נכון לשנת 1986.

הספר Encyclopaedias: Their History Throughout The Ages מחשיב את האספאסה לאחת משלוש האנציקלופדיות הגדולות בכל הזמנים, לצד המהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה והאנצ'יקלופדיה איטליאנה: "חיבור זה ראוי לציון בשל הפרטים: מפות ותוכניות של מקומות נידחים ומשניים אפילו; שחזורים ותיאורים של יצירות אמנות תחת שמן; רשימות ביבליוגרפיות ארכניות, המכסות את המחקר הבינלאומי; טיפול מילונאי מלא למילים בודדות וגם, במקרים רבים, ציון מילים זרות השקולות להן; לרוב, נושאים חשובים זוכים לטיפול ארכני, רחב-טווח במלואו." (עמוד 147) כותבי הספר, כדוגמה לרוחב ההיקף של האנסיקלופדיה, הזכירו בפתח-הדבר (עמוד vii) את העובדה שכל הסוגים הביולוגיים שהיו ידועים באותו הזמן זכו לכיסוי נרחב באנסיקלופדיה. מילים נפוצות (לא שמות נכונים) תורגמו לאנגלית, צרפתית, גרמנית, אספרנטו ולשפות אחרות.

מטרת המוציאים-לאור הייתה להביא לדפוס אנציקלופדיה בשפה הספרדית, כזו שתכסה את כל הידע המדעי והטכנולוגי שהיה ידוע באותה התקופה, כמו גם את תחומי ההיסטוריה, הביוגרפיות, גאוגרפיה, אמנויות וספרות ספרד ואמריקה הלטינית.

על-פי חישובי ההוצאה לאור, האנסיקלופדיה כוללת למעלה מ-165,000 עמודים ו-200 מיליון מילים. הגרסה בת 82 הכרכים גם מוערכת כבעלת למעלה מ-1,000,000 ערכים (Kister, עמוד 450).

עדכונים קלים בלבד נעשו לכרכים המקוריים, כמו למשל שכתובו של ערך ה-"bicicleta" (אופניים) משנת 1910 שמנה "אקדח רגיל (אז בעל קליע אחד - המתרגם) או אקדח תופי" ברשימת החפצים שמומלץ לקחת לטיול על אופניים.

בשנת 2003 יצאה גרסה ב-90 כרכים ובכריכה חדשה, שכללה את 82 הכרכים המקוריים יחד עם 8 כרכים מילואים חדשים בשם ה-"Complemento Enciclopédico 1934-2002" המספקים מידע חדש ומעודכן בסדר אלפביתי. כרכי המילואים הישנים אינם מודפסים עוד.

לקריאה נוספת
------------

* Robert Collison, **Encyclopaedias: Their History Throughout The Ages**, London, Hafner Publishing, 1966 (Second Edition).

* **Libro de los récords Guinness**, page 110, 1986 Spanish edition, Ediciones Maeva, מסת"ב 84-86478-00-6. (The Chinese Great General Encyclopedia of Yung-lo ta tien (1403-1408) conserves only 370 of its 22,937 chapters and the 15th edition Britannica is listed as "the most ample current encyclopedia" with 43,000,000 words.)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנסיקלופדיה אספאסה** בוויקישיתוף
* espasa.com - אתר האינטרנט של האנסיקלופדיה אספאסה (בספרדית)
* עמודים סרוקים מתוך האנסיקלופדיה אספאסה
* אנסיקלופדיה אספאסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX322210
* BnF: cb144813829 (data)
* GND: 4707358-5
* LCCN: n2006072960
* SUDOC: 078606926
* VIAF: 181607218
* WorldCat (עם VIAF): 181607218

 |
חלקה בבית הקברות. ברקע נראה מבנה של האקדמיה
**בית הקברות של האקדמיה הימית של ארצות הברית** ממוקם בקמפוס האקדמיה בעיר אנאפוליס שבמדינת מרילנד. הוא מיועד בעיקר לקבורת אישים רמי מעלה יוצאי צי ארצות הברית.

בית הקברות
----------

בית הקברות הוקם בשנת 1869 על פני חלק משטח שנרכש שנה קודם לכן לשם הרחבת האקדמיה. כיום (2018) הוא משתרע על פני שטח של כ-27 דונם, לחוף תעלה הזורמת לתוך נהר הסוורן. הוא כולל 46 חלקות קבורה. במקום נקברו מפקדים של הצי וחיל הנחתים, בוגרים של האקדמיה שעוטרו בעיטורים, מפקדים של האקדמיה, מספר קטן של מלחים ואף ילדים. ממוקמות בו מצבות קבורה במגוון סגנונות עיצוב.

בבית הקברות הוצבו גם מספר אנדרטאות לזכר ימאים. הבולטת שבהן היא האנדרטה לזכר נספי משלחת המחקר הארקטית ג'אנט בשנת 1881.

בתקופה המודרנית כללי הזכאות לקבורה בבית הקברות הם מצמצמים. בעיקרו של דבר נתונה זכות הקבורה לאנשי סגל פעילים של האקדמיה, לבוגרי האקדמיה שהגיעו לדרגת תת-אדמירל או בריגדיר גנרל ולבני זוגם וילדיהם הקטנים. למזכיר הצי ולמפקד האקדמיה סמכות לאשר חריגים מסוימים לכללים אלו.

בשנת 1987 נוסף לבית הקברות מבנה קולומבריום, שהוקם בכספי תרומות פרטיות. תנאי הזכאות להפקדת כדי אפר בו הם מקלים יותר.

אישים ידועים שנקברו בבית הקברות
-------------------------------

מצבתם של אדמירל ארלי ברק ורעייתו
* אדמירל ארנסט קינג (1878-‏1956), מפקד הצי במלחמת העולם השנייה
* תת אדמירל ברוס מקנדלס (Bruce McCandless) ‏(1911-‏1968), מעוטר מדליית הכבוד ממלחמת העולם השנייה
* תת אדמירל ק. וייד מקלוסקי (C. Wade McClusky) ‏(1902-‏1976), מגיבורי קרב מידווי
* אדמירל ארלי ברק (1901-‏1996), ממפקדי הצי
* אדמירל ויליאם קרואו (William J. Crowe) ‏(1925-‏2007), ראש המטות המשולבים של ארצות הברית
* סנאטור ג'ון מקיין (1936-‏2018), טייס הצי ומועמד לנשיאות ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות של האקדמיה הימית של ארצות הברית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות של האקדמיה הימית של ארצות הברית (באנגלית)
* בית הקברות, באתר האקדמיה הימית של ארצות הברית
	+ חוברת הסבר של בית הקברות
**אנסמבל היליארד** (באנגלית: **Hilliard Ensemble**) הוא הרכב מוזיקלי בריטי המורכב מרביעיית גברים השרים מזמורי מוזיקה עתיקה (מתקופות ימי הביניים וה-רנסאנס) ומוזיקה מודרנית המושפעת ממוזיקה עתיקה. לרוב הם שרים א-קפלה כלומר בשילוב קולות ללא ליווי כלי נגינה. ההרכב קרוי על שם הצייר ניקולס היליארד מהמאה ה-16.

ההרכב הוקם ב-1973 או 1974 על ידי פול היליגר (Paul Hillier, בריטון), פול אליוט (Paul Elliott, טנור) ודייוויד ג'יימס (David James, קונטרה טנור). עד סוף שנות השמונים היה ההרכב הבסיסי גמיש והצטרפו אליו זמרי טנור שונים נוספים ליצירת מבנה הרביעייה. ב-1990 עזבו היליגר ואליוט את ההרכב. היליגר הוחלף על ידי גורדון ג'ונס (Gordon Jones) ואליוט הוחלף על ידי ג'ון פוטר (John Potter) שהוחלף ב-1998 על ידי סטיבן הארולד (Steven Harrold) ואל ההרכב הצטרף באופן קבוע הטנור רוג'ר קווי-קרמפ (Rogers Covey-Crump). 

ההרכב מבצע מוזיקה עתיקה, מזמורים גרגוריאנים ללא ליווי כלי ומוזיקה מודרנית של מלחינים כארוו פרט, פטריס ואסקס, ארקי-סוון טיור, וליו טורמיס וג'ון קייג' הכותבים להם במיוחד. ההרכב הוציא את רוב הקלטותיו בהוצאת ECM New Series. בשנת 1994 פנה מפיק ECM, מנפרד אייכר, בהצעה לשתף פעולה עם הסקסופוניסט יאן גרברק, כך נוצר התקליט *Officium*, שזכה להצלחה אדירה ובעקבותיו הוקלטו שיתופי פעולה נוספים של גרברק ואנסמבל היליארד. האנסמבל משתף פעולה גם עם אמנים אחרים, זמרים, זמרות ותזמורות בהופעות, הקלטות ופרויקטים שונים (אחד מהם הוא הקלטת כל המוטטים של יוהאן סבסטיאן באך במסגרת ECM New Series).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אנסמבל היליארד

* אנסמבל היליארד, באתר ספוטיפיי

* אנסמבל היליארד, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אנסמבל היליארד, באתר דיזר

* אנסמבל היליארד, באתר Discogs (באנגלית)

* אנסמבל היליארד, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי [htth://www.grovemusic.com Fabrice Fitch. "Hilliard Ensemble", Grove Music Online]
2. ↑  אקונומיסט, 18/2/1995 - A medieval sax. surprising success of 'Officium', a collaborative album by Norwegian saxophonist Jan Garbarek and the Hilliard Ensemble of Britain

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007587963805171
* BIBSYS: 40001
* BnF: cb13903974w (data)
* CiNii: DA07248354
* GND: 3004144-2
* ISNI: 0000 0001 1014 2676
* LCCN: n79027540
* LNB: 000100650
* MusicBrainz: c8db3d2b-19d8-4dc7-b2cb-deea37aa274a
* NKC: kn20030215084
* NLA: 35641386
* NSK: 000516723
* RERO: 02-A003372220
* SUDOC: 080809308
* Trove: 1024490
* VIAF: 143209939
* WorldCat: lccn-n79027540

 |
**בית הקברות מִירוֹגוֹי** (בקרואטית: **Mirogoj Groblje**) הוא בית הקברות המרכזי של זאגרב בירת קרואטיה ומשרת את אוכלוסיית כל בני הדתות שבעיר.

היסטוריה
--------

ב-1872 רכשה הרשות המקומית זאגרב חלקת אדמה אשר הייתה בבעלותו של ליודביט גאי לצורך הקמת בית עלמין עירוני מרכזי. האדריכל הרמן בולה (בגרמנית: Hermann Bollé) תכנן את המבנה והמבואה המרכזיים וב-6 בנובמבר 1876 נחנך בית העלמין. ביצוע הארקדות והקמת הכנסייה החלו ב-1879 אך בשל בעיות מימון הושלמו רק ב-1929. בית העלמין הוא בבעלות עירונית ועל כן הוקצו חלקות קבורה לבני כל הדתות.

### החלקה היהודית

 ערך מורחב – **יהדות זאגרב**  

ב-1878 נחנכה החלקה היהודית בבית העלמין ומשנה זו הובאו לקבורה בבית העלמין הנפטרים מקרב יהודי זאגרב. בחלקה היהודית מצויים 10 גושי קבורה לבני הקהילה האשכנזים-נאולוגים, 2 גושים לבני הקהילה הספרדית וגוש אחד לבני הקהילה האורתודוקסית. נכון ל-2009 אותרו בבית העלמין כ-1,500 מצבות, אף על פי שטרום מלחמת העולם השנייה היו 4,000 - 5,000 מצבות. בחלקה קיימת אנדרטה לזכר הנספים בשואה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות מירוגוי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות מירוגוי (בקרואטית ובאנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהדות זאגרב, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
2. ↑  צילום החלקה היהודית בבית העלמין מירוגוי (2000), באתר המרכז לאמנות יהודית.
3. ↑  אתרי מורשת יהודית בקרואטיה (2005), באתר heritageabroad.gov (באנגלית).
פירוש נוסף ערך זה עוסק במסע רגלי הכולל נשיאת אלונקות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מסע אלונקות (פירושונים).
מסע אלונקות בתרגיל של גדוד גרניט.
מסע אלונקות
**מסע אלונקות** הוא כינוי צה"לי למסע רגלי תוך נשיאת אלונקות במהלך אימונים צבאיים. מסע האלונקות הפך לסמל בחברה הישראלית לחישול הפרט כחלק מהקבוצה כולה.

המסע מתרגל בין היתר פינוי נפגעים משדה קרב. האלונקות מועמסות בציוד כבד, בשקי חול או לחלופין בחיילים שמדמים נפגעים, הנישאים על האלונקה. את האלונקה נושאים בדרך כלל ארבעה חיילים, המתחלפים בסבב קבוע – כל אחד מהם נושא מוט אחד של האלונקה על כתפו, למרחק קצוב של מספר קילומטרים, כאשר ציודם האישי, אפוד, נשק וציוד לחימה עליהם. לעיתים מסע האלונקות הוא סופו של מסע רגלי ממושך.

מספר האלונקות במסע תלוי בהחלטת המפקד, במספר החיילים, ובסרגל המאמצים של צה"ל. ככל שהיחס בין מספר החיילים למספר האלונקות קטן, על כל חייל ביחידה לשאת למשך זמן רב יותר את מוט האלונקה, ורמת הקושי במסע עולה. לעיתים, משולבים במסע קטעי ריצה שהופכים אותו ל'ריצת אלונקות".

מסע אלונקות נפוץ במיוחד ביחידות חיל רגלים, בקורסי שדאות, בגיבושים ליחידות התנדבותיות וב"מסעות כומתה" הנהוגים בסיומה של הטירונות ביחידות רבות.

בעקבות מלחמת לבנון השנייה הוחלט, כחלק מלקחי המלחמה, להגביר את אימוני הכושר הקרבי בקרב לוחמים. בין הלקחים שהופקו היה תרגול של מסעות ובפרט מסעות אלונקות, תוך מתן דגש על פינוי פצועים ועל נשיאת משקל.

היסטוריה
--------

בראיון עמו סיפר לוחם הצנחנים הוותיק סא"ל מיכה בן־ארי (קפוסטה) על הרקע למסעות האלונקות:

> 
> את רוב תורות הלחימה בצה"ל פיתחו מהניסיון שלנו. אתה יודע למשל שעד 55' לא סחבו בצה"ל אלונקות? למעשה עד פעולת עזה ב־55' לא היו לנו אלונקות. בפעולת עזה היו לנו המון נפגעים. גררנו את הפצועים וההרוגים שניים־שניים על האדמה. זה היה קטסטרופה. אז החליטו כי מעכשיו יוצאים עם אלונקות. מי ידע עד אז לסחוב אלונקה על הכתף? מאז התחילו מסעות האלונקות בצה"ל".
> 
> 
> 
> — אתר האינטרנט של נכי צה"ל
> 

בשנות ה-60 הונהגו מסעות אלונקות בבית הספר לקצינים.

אזכורים בתרבות
--------------

* מסע האלונקות זכה להנצחה בסרט הישראלי "מסע אלונקות" (1977) בבימויו של יהודה נאמן.

הערות שוליים
------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסע אלונקות** בוויקישיתוף

1. ↑  ד"ר אריה גילאי וסא"ל (מיל') דוד בן-עוזיאל (טרזן), מורשת קרב שהנחילו צנחני העשור הראשון - אחוות לוחמים, באתר "הצנחנים"
2. ↑  מיטל צור, מפגינים: "ההשתמטות פוגעת בחוסן הלאומי", באתר ynet, 3 באוגוסט 2007
3. ↑  שנת לימודים, באתר דובר צה"ל (נלקח מ"במחנה" גיליון 26 משנת 2007)
4. ↑  "תמיד ידעתי שבכל מצב, החברים שלי קמים אחרי ומסתערים קדימה", באתר נכי צה"ל (נלקח מ"עיתון הלוחם" גיליון 200 מיוני 2006)
5. ↑  השוו ל: אורי דן, אנו יוצאים להתקיף את האויב, מעריב, 11 באוקטובר 1959
6. ↑  רב סרן יעקב חיסדאי, מעריב, 30 באוקטובר 1967
אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה, ביחד עם מירנה הרצוג בהופעה בפסטיבל החג של החגים בחיפה
**אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה** הוא גוף רחב-ממדים ורב-פנים, המתמחה במוזיקה עתיקה. נגני האנסמבל מבצעים בכלים אותנטיים מוזיקה מימי הביניים עד סוף התקופה הקלאסית, בגוני הכלים של התקופה.

בלב האנסמבל נמצא **פניקס**, **קונסרוט הוויולים הישראלי**. גוף חדש, **ווצ'ה פניקס**, שקם לצד האנסמבל האינסטרומנטלי, הוא הרכב קולי של 7 זמרים סולנים.

מייסדת ומנהל פניקס, מירנה הרצוג, הגתה את הפילוסופיה של האנסמבל, שהיא בניית גשרים בין אנשים ותרבויות תוך יצירת נקודות השקה והרמוניה, במטרה להנעים למאזינים בכל מקום ואתר.

הופעתו הראשונה של האנסמבל הייתה במאי 1999, אירוע שתואר כ"יום חג בחיי המוזיקה של ישראל" (אורי אפשטיין, ג'רוזלם פוסט) וזכה לשבחים רבים.

הרפרטואר של פניקס מקיף מוזיקה מימי הביניים עד לתקופה הקלאסית וראשית התקופה הרומנטית והוא כולל יצירות בלתי רגילות, בהן עיבודים חדשים לכלים עתיקים למוזיקה משל הייטור וילה-לובוס, קלוד דביסי ואחרים וכן מוזיקה חדשה לכלים עתיקים.

בין השאר ביצע אנסמבל פניקס הפקה בבימוי מלא של "מחזה דניאל", הידוע כ"אופרת" קודש מן המאה ה-13, בעיבודה של מירנה הרצוג ובניצוחה, ועם **ניב הופמן** מן האופרה הישראלית החדשה כבמאי, וכן ביצוע בכורה ישראלי של אמנות הפוגה והמנחה המוזיקלית מאת באך בכלי התקופה. צוות מעורב של יהודים, נוצרים ומוסלמים שיחזר בתוכניות כמו "התפללו לשלום ירושלים" ו"קונוויוונציה" את שיתוף הפעולה בין הדתות והתרבויות באיבריה של תור הזהב.

ב-12 שנות פעילותו עד כה הקליט האנסמבל 5 תקליטורים בחברות שונות. הוא משתתף בכל פסטיבלי המוזיקה החשובים בישראל והופיע עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע. כן נבחר פניקס מבין יותר מ-200 הרכבים לנגן בפסטיבל החורף של סרייבו בפברואר 2011.
ההרכב מגיש כ-30 קונצרטים בשנה, החל בקונצרטים קאמריים קטנים וכלה במיזמים גדולים של כ-50 נגנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה
**אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי** (ברוסית: **Вокально-инструментальный ансамбль** (בקיצור **ВИА** או **VIA**) הוא שמם הרשמי של הרכבים מוזיקליים מקצועיים וחובבים המוכרים על ידי המדינה בברית המועצות בשנות השישים והשמונים. המונח "VIA" בתקופה הסובייטית היה שם נרדף למונח "הרכב מוזיקלי" (אפשר היה ליישם אותו גם על הרכב מוזיקלי זר), אך עם הזמן הוא נקשר בעיקר ללהקות רוק, פופ ופולק סובייטיות.

הופעת המונח
-----------

המונח "אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי", כמו גם התופעה עצמה המיועדת למונח זה, הופיע בברית המועצות בשנות השישים, בעקבות התלהבותם של הנוער הסובייטי מהטרנדים הפופולריים במוזיקה המערבית. רק אז החלו להיווצר קבוצות מוזיקליות בברית המועצות, שנועדו להפוך לאנלוגים משלהן (מותאמות לאידאולוגיה) של להקות הרוק המערביות. מכיוון שלא ניתן היה לכנות קבוצות רוק מסיבות אידאולוגיות (מוזיקת רוק הוכרזה כ"תוצר של תרבות מערבית נרקבת"), השם "אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי" או בקיצור, "VIA" הוטבע עבור הרכבים כאלה.

VIA נוצרו במוסדות תרבות שונים: בפילהרמוניות מקומיות, תיאטרונים ועמותות קונצרטים. הסטטוס הרשמי הפריד בין VIA ל"בארד" מאותה התקופה, שעברה בקטגוריית הופעות החובבים. בנוסף ל- VIA המקצועי, היו קבוצות חובבים דומות במוסדות שונים (בתי תרבות, חוות קולקטיביות וכו').

במאי 1966 פורסמה ההגדרה של "אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי" בכרזה של אנסמבל אוונגרד, נאום מהאגודה הפילהרמונית של דונייצק. כמו כן, בין הקבוצות שיצרו את ז'אנר ה- VIA, הם ההרכבים "פויושצ'יה גיטרי" ו- "וסיוליה רביאטה", שנוסדו בשנת 1966 בלנינגרד ובמוסקבה, בהתאמה. "דוברי מולודצי" הוקמה בשנת 1969.

ה- VIA הכי ידועים הם: פסניארי, וסיוליה רביאטה, סמוצבטי (Самоцветы), זמלניאה, דוברי מולודצי (Добры молодцы), אריאל (Ариэль), ארקס (Аракс), סיניה פטיצה (Синяя птица), סיאברי (Сябры), פויושצ'יאה גיטרי (Поющие гитары), פלמיאה (Пламя), קרסניאה מאקי (Красные маки), ורסי (Верасы), לייסיאה פסניה (Лейся, песня), זדרסטבוי פסניאה (!Здравствуй, песня), נדז'דה (Надежда), "יאללה" (Ялла).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Remembering Soviet Pop: the USSR's Vocal-Instrumental Ensembles, globalvoices.org (באנגלית)
מסלול מסעו של היינריך היינה בהרי ההארץ (שחור עבה מנוקד)
**מסע בהרי ההארץ** (בגרמנית: **Die Harzreise**) הוא יומן מסע מאת המשורר הגרמני היינריך היינה. 

היומן נכתב באביב 1824, ופורסם לראשונה בארבעה עשר המשכים במגזין "השותף" (*Der Gesellschafter*) על ידי פרידריך וילהלם גוביץ (Gubitz), בחודשים ינואר ופברואר 1826 ולאחר שעבר צנזורה חלקית. מאוחר יותר באותה שנה פורסם יומן המסע בחלקו הראשון של האוסף "תמונות ממסעות". לצורך כך ערך היינה מספר שינויים והתאמות, ובין היתר הוסיף את החלק המפורסם אודות גטינגן. 
היינה עצמו תיאר את עבודתו כפרגמנט ספרותי, כלומר סגנון כתיבה המאופיין ביחידות אוטונומיות קצרות מאוד. 

הייתה זו הפעם הראשונה שבה מפורסמת יצירה של היינה על ידי בית ההוצאה "הופמן וקמפה" (Hoffmann & Campe) מהמבורג, אשר לימים ישמש כמוציא לאור לכל יצירותיו של המשורר.

תוכן
----

ביצירתו מתאר היינה את מסעו בשנת 1820-1821 מגטינגן, שם התגורר בתקופת לימודיו כסטודנט באוניברסיטה, לאורכו ולרוחבו של רכס הרי ההארץ ובין היתר ההעפלה לפסגה הגבוהה בו, הר ברוקן, ועד לעיירה אילזנבורג (Ilsenburg). במהלך מסעו נפגש היינה עם תושבי המקום שחלקם מוכרים וחלקם אנונימיים. הוא מתאר אותם בפרטנות ועורך השוואות בינם לבין דמויות היסטוריות ידועות ואחרות.

כך למשל, הוא נפגש בגטינגן עם רופא חבר האחווה היהודית בשם קרל מרקס (Karl Friedrich Heinrich Marx), ודן עמו בענייני רפואה ובחיבורו של האחרון אודות "גטיגן מנקודת השקפה רפואית פיזית והיסטורית".

הטבע משמש גם הוא כנושא משמעותי ביומן המסע. היינה מפרט את כל אתרי המנוחה והלינה בהם ניתן לשהות לאורך המסלול, את מכרות רמלסברג, נהרות שחצה בדרכו ועוד.

בפרק היומן אודות גטינגן מתאר היינה דו-קרב לא חוקי בין סטודנטים. היינה עצמו נאלץ להפסיק את לימודיו באוניברסיטה לאחר דו-קרב שערך על רקע אנטישמי.

מסלול מסעו של היינה שארך כארבעה שבועות הפך למסלול תיירות מודרני שבו מטיילים יכולים לפקוד את האתרים המפורטים ביומן.

הערכה
-----

היצירה מסע בהרי ההארץ נחשבת לעמוקה הרבה מעבר למצופה בדרך כלל מעבודתו המוקדמת של יוצר צעיר. היא מכילה בתוכה רבדים רבים של געגועים לרומנטיקה, אכזבה, אשליה ואירוניה, המשולבים ביצירה באופן טבעי וזורם.

תרגום עברי
----------

* הינריך היינה, **מסע הרץ; נוֹרדֶרנֶי**; תרגם מגרמנית שמואל פרלמן, ירושלים – תל אביב: מוסד ביאליק על ידי מסדה ('לגבולם'), 1959.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4246212-5
* SUDOC: 096247622
* VIAF: 208301364
* WorldCat (עם VIAF): 208301364

 |
**פטיכודוס** (שם מדעי: ***Ptychodus***; מילולית: "שן מקופלת") הוא סוג של כריש נכחד מסדרת ההיבודונטים אשר חי בקרטיקון העליון בכל האוקיינוסים ובעיקר לחופי אמריקה הצפונית, שם נמצאו מינים רבים בים הפנימי המערבי הקדום.

כריש זה התגלה במאה ה-19 בחפירות באנגליה וקיבל את שמו ב-1837 בידי החוקר האנגלי לואי אגאסי. המאובנים שנמצאו כללו מאובני שיניים שטוחות ומחוזקות בעלות מבנה רכסי שנועד לשייף ולפצח מזון קשה כמו קונכיות ולעיתים רחוקות גם שרידי סחוס עבה. מאובנים נוספים של מגוון מינים התגלו ברחבי העולם, לרבות בברזיל, צ'כיה, צרפת, גרמניה, הודו, יפן, ירדן, מקסיקו ובעיקר לחופי הים הפנימי המערבי של אמריקה הצפונית.

כריש זה היה אחד מהגדולים שהיו מעולם והוא הגיע לאורך של 10 מטרים. מבנה גופו דמה לזה של כריש לווייתני או של כריש ענק אך בניגוד אליהם הוא ניזון מרכיכות בעזרת שיניו הגדולות העמוסות שהתחלפו ללא הרף. כריש זה ניזן בדומה לניבתן או לצב ים מרכיכות גדולות ואולי חי בדומה לכרישים החיים הטרודונטאים. 

הוא חיפש מזון איטי על קרקע הים, מזון שכלל דיונונים ובלמניטים אמוניטים גדולים כמו Parapuzosia seppenradensis שעלה על משקל טון ובעיקר צדפות גדולות כמו Inoceramus ו-Platyceramus, שהיו הגדולות שבצדפות אי-פעם. הכריש גרף אותם עם שיניו השטוחות ופיצח את הקונכיות בשיניו.

גלריית תמונות
-------------

**מאובנים של שיני הכריש**:

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטיכודוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**ויליאם לוס** (באנגלית: **William Aubert Luce**; ‏ 16 באוקטובר 1931,פורטלנד–9 בדצמבר 2019) היה תסריטאי וסופר אמריקאי. הוא זכה במספר פרסים על יצירותיו.

ביוגרפיה
--------

ויליאם לוס נולד בפורטלנד. בתחילת הקריירה הוא היה נגן פסנתר וכתב מספר שירים לרבות שירים עבור דוריס דיי. הוא היה שר בעצמו, עשה מספר הופעות והקלטות של שירי מקהלה.

פריצת הדרך שלו הייתה כאשר מחזה שכתב Belle of Amherst הועלה בברודוויי בשנת 1976 תוך השתתפות של ג'ולי האריס. המחזה העולה 116 פעמים. מחזה של לוס על שרלוט ברונטה היה מוצלח ועל בסיסו צולם סרט. הוא כתב מספר מחזות נוספות שהועלו בתיאטראות ברודוויי.

מחזה Belle of Amherst הותאם לטלוויזיה. הסרט היה מועמד לקבלת פרס אמי. בשנת 1986 לוס כתב תסריט לסרט טלוויזיה The Last Days of Patton בו שיחקו ג'ורג' סי. סקוט ואווה מארי סיינט. בסרטו The Woman He Loved שיחקו ג'יין סימור, ג'יין סימור וג'ולי האריס.

בשנת 2003 לוס כתב לברית לאופרה על חייה של קלרה בראון.

ויליאם לוס קיבל פרס פיבודי בשנת 1979 ופרס אמי הבינלאומי בשנת 1987.

כ-50 שנים ויליאם לוס התגורר עם בן זוגו ריי ליואיס. בשנת 2015 הוא עבר לאריזונה. לוס נפטר בשנת 2019 ממחלת אלצהיימר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויליאם לוס

* ויליאם לוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ביוגרפיה
* ויליאם לוס באתר ברודוויי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439641505171
* BNE: XX4842576
* BnF: cb14689037x (data)
* ISNI: 0000 0001 1790 4354
* LCCN: n85181972
* NKC: mzk2008443008
* NTA: 069652503
* SNAC: w6s30wb7
* VIAF: 1449382
* WorldCat: lccn-n85181972

 |
**אנספידים** (שם מדעי: Anaspida; מילולית: "חסרי מגן") היא מחלקה נכחדת של חסרי לסתות שהיו מראשוני החולייתנים בעולם. הם התקיימו רק בעידן הפלאוזואיקון בין תחילת הסילור לתחילת הדבון, לפני 444 עד 419 מיליון שנה מזמננו.

יצורים אלה, מראשוני הדגים כנראה, דמו במראם לצמדאים בעלי סנפירים פשוטים ובשרניים אך ללא חוליות תומכות וייתכן שהיו אבות הצמדאים. הם קיבלו את שמם המדעי עקב היותם בעלי גוף פשוט חסר קשקשים, שריונות או חומר דומה, דבר שהיה נפוץ במרבית דגי הפלאוזואיקון, כגון דמויי פטרספידים, דמויי צפלספיסים, אקנתודים וקבוצת בעלי שריון הטורפים. עם זאת, היו להם ארובות עיניים גדולות וזימים רחבים לאורך גופם, לעיתים 6 עד 12 זוגות של זימים לצידי הדג. בנוסף היו חסרי לסתות.

יצורים אלה היו קטנים מאוד, לא עלו על 15 ס"מ, וככל הנראה ניזונו מפלנקטון. הם לא הצליחו להסתגל לחיים המשתנים, נכחדו במהירות והוחלפו בדגים בעלי שלד מחוזק יותר בתוך הגוף.

מיון
----

* סדרה אנדיולפידאים (Endeiolepidiformes) - נכחדה
	+ משפחה Endeiolepididae
* סדרה בירקניאים (Birkeniiformes) - נכחדה

* סוג ללא מקור *Cowielepis*

סוג *Hoburgilepis*
סוג *Kerreralepis*
סוג *Maurylepis*
סוג *Rytidolepis*
סוג *Schidiosteus*
סוג *Silmalepis*
סוג *Vesikulepis*
* משפחה Pharyngolepididae
* משפחה Pterygolepididae
* משפחה Rhyncholepididae
* משפחה Tahulalepididae
* משפחה Lasaniidae
* משפחה Ramsaasalepididae
* משפחה Birkeniidae
* משפחה Septentrioniidae

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנספידים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
 |