recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סניף אילת של אל גאוצ'ו ב-2006
**אל גאוצ'ו** היא רשת מסעדות בשרים ישראלית בסגנון דרום אמריקאי.

אל גאוצ'ו הוקמה בשנת 1982 על ידי קבוצת עולים מארגנטינה, שיצרו תפריט בסגנון המטבח הארגנטינאי. מקור השם במילה "גאוצ'וס" - בוקרים דרום אמריקאים, המרמז לבשר עגלי בקר שניזונו בדרום אמריקה במרעה הטבעי.

הסניף הראשון של המסעדה היה באילת ובשיאה הגיעה הרשת ל-17 סניפים שהיו ממוקמים באילת, אשדוד, באר שבע, בת ים, הרצליה, חיפה, ירושלים, נתניה, פתח תקווה, קריית מוצקין, קריית שמונה, ראשון לציון, רמת גן, רמת ישי ותל אביב-יפו. חלק מסניפי הרשת כשרים ואף כשרים למהדרין. סניפי הרשת פועלים בשיטת הזכיינות. ב-2009 נמכרה הרשת למשפחת עזרא ולאורך העשור השני של המאה ה-21 מספר המסעדות הצטמצם והסניף המייסד באילת החליף את שמו ל"פאפי" על שם ראובן "פאפי" נחימוב ממייסדי הרשת. נכון ל-2022 רק סניף נתניה עדיין פעיל.

בנוסף למסעדות, הרשת הפעילה גם שירותי קייטרינג וקיימה סדנאות בתחום הבשר. מ-2010 החלה הרשת לשווק בשר קפוא לרשתות השיווק, חמישה מוצרים תחת המותג "אל גאוצ'ו פרימיום": קציצות, סטייק אנטריקוט, קבבים, המבורגרים ונקניקיות צ'וריסו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי קואל, מסעדת אל-גאוצ'ו נפתחת מחדש: "35 שנים שהאש פה לא כבתה", באתר חדשות 13, 12 במרץ 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  מירב קריסטל, הבשר של אל גאוצ'ו יימכר ברשתות השיווק, באתר ynet, 8 באוגוסט 2010
בונה קנדי ניזון מעץ.
**אוכלי עצה** (**Xylophagy**; מילולית "xulon" - עץ, "phagein" - לאכול) הם בעלי חיים הניזונים משכבת העצה שבתוך גזעי וענפי עצים וחלק ממינים מתמחים אלה ניזונים מעצה בלבד. אוכלי עצה הניזונים רק מעצים מתים קרויים **sapro-xylophagous**.

יצורים אלה כוללים בעיקר פרוקי-רגליים ובעיקר חרקים המוצלחים בהתמחות ובתזונה של כמעט כל חלק בצומח. הם מתחפרים בתוך הענף וניזונים מחלקיו בעזרת גפי הפה הגדולות שלהם. חלק מהמינים מחפשים נקודות עצה חלשות וניזונים ממנה ואחרים מגבילים את עצמם לחלקים מזינים או לאזורים בהם יש ריקבון, קליפה דקה או שהעץ כבר מת. חלק מחרקים אלה מביאים למות העץ, חלקם נחשבים למזיקים. לטרמיטים ישנם יחסי סימביוזה עם בקטריות העוזרים להם לעכל את העצה. לחרקים אחרים יחסים עם פטריות היכולות לעכל את העץ והחרק מעביר אותו ממקום למקום ואוכל את החלקים המעוכלים בידי הפטריה. מבין החרקים הניזונים מעץ בנוסף על הטרמיטים בולטים מיני חיפושיות כמו יקרוניתיים, חדקוניתיים ו-Scolytinae, המזיקים מאוד לעצים ולרהיטים. גם כמה שווה-רגלאים מותאמים לאכילת עצה וגם הצרעות מהמשפחה Siricidae.

יצורים גדולים יותר שחלקם מותאמים לאכילת עשב או עלים כוללים את הצדפה טרדו נאוואליס, הבונים, הדג *Panaque* ממשפחת השרייניים, פנדה ענקית הניזון מחזרן וגם הפילים העצומים יכולים לאכול עצים ולכתוש אותם בקיבתם היטב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו למשל חדקונית הדקל

| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים • אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם • קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |
עטיפת האלבום "אל המשורר"
**אל המשורר** הוא שמה של להקה ישראלית שהוקמה במטרה להעניק רוח חדשה ליצירתו של חיים נחמן ביאליק, לקרב את הקהל הצעיר יותר ליצירתו ולהלחין שירים שטרם הולחנו וטרם נלמדו בבי הספר. "אל המשורר" הוא שמו של שיר גנוז של ביאליק. חברי הלהקה הם בעז אלברט, חי שושן, טל גולדברג ואורי מייזלמן, כולם עוסקים בחינוך, בין היתר במסגרת תנועת "דרור ישראל".

בינואר 2011 הוציאה הלהקה את השיר "עשן שחור" לציון יום ה-30 לחללי אסון הכרמל. השיר נכתב והולחן על ידי חבר הלהקה חי שושן.

בשנים האחרונות עובדת הלהקה על פרויקט חדש בשם "אשר קראתי למתים" - משירי המשורר ולדיסלב שלנגל אשר כתב בגטו ורשה. במסגרת הפרויקט הלחינה הלהקה משירי ולדיסלב שלנגל, המשורר מגטו ורשה. השיר "שתי מיתות", הראשון מתוך האלבום שבדרך, הוקלט במסגרת פרויקט משותף של משרד ההסברה ורשת ג', "הקול עוד נשאר", באפריל 2011. הפרויקט המלא נחשף לראשונה ביולי 2013 בהופעה מיוחדת לרכזי תרבות וחינוך, אשר התקיימה בת"א.

דיסקוגרפיה
----------

### "אל המשורר"

הלהקה הוציאה אלבום ראשון בשנת 2010 (הוצאת נענע דיסק) הנושא את שם הלהקה. האלבום נמכר כספר שבתוכו דיסק. הספר מכיל ביוגרפיה בת מספר עמודים של ביאליק, צילומים רבים שלו, דברים שאמר בראיונות ובשיחות, עמדותיו בנושאים שונים, דברים שאמרו עליו וכן יצירות שכתב ושלא הולחנו על ידי הלהקה. לצד השיר "על השחיטה" מופיע השיר "בעיר ההריגה" שגם אותו כתב ביאליק, אך השני לא הולחן מעולם. חלק מהשירים באלבום תורגמו על ידי ניצולת השואה והמשוררת הלינה בירנבאום מהספר "אשר קראתי למתים".

### רשימת השירים

1. אל המשורר
2. עיניה
3. הלילה ארבתי
4. רק קו שמש אחד
5. ים הדממה פולט סודות
6. לבדי
7. לא זכיתי באור מן ההפקר
8. על השחיטה
9. משירי החורף א'
10. הקיץ גוע
11. היה ערב הקיץ
12. ציל-צליל
13. לנתיבך הנעלם

באלבום ולעיתים בהופעות מצטרפים גם **אייל תלמודי**, **אסף תלמודי**, **גרשון ליזרסון**, **נעם רותם**, **איה אלברט**, **עוזי פיינרמן** ו-**גור שפיגל**.

### "שני אדונים בשלג"

בשנת 2016 הוציאה הלהקה את אלבומה השני: שני אדונים בשלג - שירי ולדיסלב שלנגל מגטו ורשה. 

### רשימת השירים

1. אין חדש
2. שק נדודים
3. ספינות שטות
4. אזעקה
5. הצילינדר
6. דרכונים
7. שתי מיטות
8. דף מיומן האקציה
9. הגיע הזמן
10. התקפת נגד
11. שני אדונים בשלג

קישורים חיצוניים
----------------

* ביקורת על "אל המשורר" ב-MusicaNeto(הקישור אינו פעיל)
* דף הפייסבוק של אל המשורר
* ערוץ ה-YouTube של אל המשורר
* טל כרמון, ‏"הנצחה במובן של נצח ולא במובן של שירים ששומעים יום אחד בשנה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 בספטמבר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007341566305171

 |
נמלים מהמין *Euprenolepis procera* אוכלות פטרית *Pleurotus*.
פטריות נאכלות בצלחת, דנמרק
**אוכלי פטריות** (Fungivory) הם בעלי חיים, שמקור מזונם העיקרי הוא מינים שונים של פטריות (פטריות כובע). רוב היצורים בקבוצה זו הם חסרי חוליות מתמחים, ובעיקר תולעים וחלזונות. כמו כן, קיימים גם חולייתנים אוכלי פטריות (כגון קופים שונים ועופות), אשר רובם נחשבים לאוכלי כל.

חולייתנים
---------

חלק מהפטריות נאכלות בידי האדם למשל השמפיניון ואורנייה מצויה, אף שרבים מהפטריות לא טעימות ורעילות ביותר, למשל אמנית המוות וחלקם הורגות אנשים מדי שנה. ישנם 22 פרימטים הניזונים על מיני פטריות שונים אך רובם אוכלי כל: שימפנזה, גורילה, קופי מקוק, לנגור, מנגבי, מרמוסט וקוף ורווט. קופים אחרים כמו מרמוסט גולדיי מקבלים כמעט 65% ממזונם מפטריות בעוד שהמין חרומף שחור החי בהרים הגבוהים בסין, מתבסס בחורף על הדבר היחיד שהוא מוצא - חזזיות. עם זאת הפטריות נדירות ביערות הגשם ומופיעות באזורים בלתי צפויים בנוסף על כך שהם רעילות מאוד. עם זאת מבנה שיני הפרימטים מותאם לתזונה של פטריות.

חלק מהיונקים למדו להתמודד עם רעילותם של פטריות מסוימות כמו קנגורי החולדה והמין סנאי דואה צפוני שמתבסס על נבגי פטריות שונות עמיד למספר מינים רעילים וקטלניים. יונקים נוספים כוללים מיני סנאיים, עכבריים שונים, חזירי בר ואיילים.

מבין העופות ישנם כמה עורביים כמו בני הסוג *Perisoreus* הנמשכים לפטריות, קזואר מצוי הניזון מפטריות עצים, אמו הניזונים מפטריות *Bovista* ומ-*Lycoperdon* ודגרתל ההודו הניזון לעיתים מ-Mycena.

חסרי חוליות
-----------

אוכלי הפטריות המוצלחים ביותר הם חסרי חוליות שונים. מהחרקים ישנם כמה מיני נמלים כמו Euprenolepis procera מדרום-מזרח אסיה הניזונים מפטריות בלבד אלה גדלות על ענפים ביער הגשם. כמו כן נמלים מהשבט *Attini*, ובעיקר מהסוג *Atta* - נמלים גוזרות עלים, ניזונות מפטריות תת-קרקעיות שהן מטפחות על מצע באופן המזכיר חקלאות ועיבוד מזון אנושיים. טרמיטים מתת-משפחה *Macrotermitinae* ניזונים בעיקר מפטריות, וכן כמה חיפושיות כמו שחרוריתיים (Tenebrionidae), ‏ Endomychidae או Erotylidae הניזונות בעיקר מפטריות. מהזבובאים בני המשפחות פטרייתושיים Mycetophilidae ו-Phoridae מטילים ביצים בתוך עצים מתים והזחלים ניזונים בעיקר מפטריות החיות בעץ הנרקב.

חלזונות וחשופיות שונות ניזונות מפטריות כמו החשופית מסוג Ariolimax. חלק מהמינים מתמחים במינים ספציפיים ומתמודדים עם הרעלים שלהם בעוד אחרים מגוונים בתזונתם. חלק ניזונים מפטריות כובע ואחרים מריריות או עובש.

קישורים חיצוניים
----------------

| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים • אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם • קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |
דוב נמלים גדול ניזון מטרמיטים.
סרטביש שתפס טרמיט מכונף
**אוכלי נמלים** (**Myrmecophagy**; ביוונית עתיקה: "murmēx" - נמלים, "phagein" - לאכול) הם קבוצת בעלי חיים אוכלי חרקים הניזונים מאכילת חרקים חברתיים כמו נמלים וטרמיטים ומותאמים לאכילתם המיוחדת. למרות שהמונח קרוי אוכלי נמלים הוא מתכוון גם להרגלים של תזונת טרמיטים, בשל הרגליהם הדומים.

נמלים וטרמיטים מתקבצים יחדיו בתלים וקנים מתחת או מעל לאדמה ולעיתים גם על עצים או סלעים, בחבורות גדולות המכילות חברים הבנויים בצורות שונות, ביניהם: מלכה, פועלים וחיילים וכן זכרים בעונת הרבייה. ציידי נמלים צריכים לחדור את החיילים הקשוחים המתנפלים על הטורף ולעיתים מרססים אותו בחומצה או חומרים רעילים. עם זאת הם בולטים בשטח וקטנים ביותר.

אכילת נמלים נפוצה אצל מינים מסוימים של זוחלים ודו-חיים כמו איגואנה מקרינה, נחשים עיוורים, כמה מיקרוהיליים צרי פה, דנדרובטיים ומולך קוצני. כמה ציפורי שיר כמו ציפורי נמלים, פלומגביים, פיטות נמלים ונקרים מהסוג Colaptes חוטפים נמלים הצועדות ביער או מתלוות לנמלים ציידות שונות. המין מירמקוסיקלה פורמיקיבורה מתלווה לאוכלי נמלים גדולים כמו פנגולין או שנבוב וחוטף טרמיטים אחרי שסעדו.

מבין היונקים, ישנם כמה יונקים שהתפתחו לאכילת נמלים: דובי נמלים, פנגולינאים, ארמדילאים, שנבוב, צבועון הרעמה, דוב שפתני, יונקי כיס כמו הנומבט, קיפודן נמלים אוסטרלי ועוד קיפודניים. כל אלה משתמשים בלשון דביקה ומוארכת כדי לאסוף אליהם את טרמיטים והנמלים. גם השימפנזה משתמש בזרדים כדי להוציא חיילי נמלים להיאחז בזרד ואז דג אותם במהירות.

טורפים נוספים של נמלים הם חסרי חוליות שונים. חלק מהם מתחקים לנמלים כחקיינות אגרסיבית במטרה להידמות להם ואז לטרוף אותם. פעולה זו נקראת חקיינות נמלים (אנ') ובה משתמשים כמה מינים של עכבישים ממשפחת הנמלניים, כמה קופצניים וגם כמה צרעות. כמה עכבישים בני משפחת הכדורניים גם מכינים רשתות מיוחדות לתפיסת נמלים.

חסרי חוליות נוספים המתמחים בטריפת נמלים הם טורפניתיים, גמלי שלמה, גחליליות, חיפושיות ממשפחת הרצניתיים, חיפושית ראש-פנס, ארינמליים, זבובי Vermileonidae, זחלי רחפניים, זחלי פרפרים ממשפחת הכחליליים וצרעות טפיליות שונות. נמלים וטרמיטים יכולים להיטרף גם בידי נמלים אחרות כמו נמלי גדוד או מגפונרה. 

אוכלי נמלים נוספים כוללים צמחים טורפים כמו דיונאת הזבובים וכדניות ואף כמה פטריות טורפות כמו Cordyceps. גם מספר אנשים ניזונים מנמלים וטרמיטים במיוחד מנמלי דבש (אנ').

ראו גם
------

* אוכלי חרקים
* דובי נמלים

קישורים חיצוניים
----------------

| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים • אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם • קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |
**אל הנשק** (באנגלית: **Up in Arms**) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1944 עם דני קיי, דיינה אנדרוז, דינה שור, קונסטנס דוולינג (אנ') ולואיס קלהרן בתפקידים הראשיים.

זה הסרט הראשון באורך מלא בו שיחק דני קיי בתפקיד ראשי והדגים את יכולות השירה והעוויות הפנים המצחיקות שאפיינו אותו. הצלחת הסרט הזניקה את הקריירה שלו. הסרט נועד לבדר את חיילי צבא ארצות הברית שהייו אז לוחמים במלחמת העולם השנייה. החיילים היפנים מוצגים כאידיוטים וחסרי מוח עד כדי כך שחייל מבולבל כמו דני וימס (דני קיי) יכול לגבור עליהם.

דינה שור מופיעה בקטעי שירה. השיר "Now I Know" בקולה, היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. הסרט היה מועמד גם לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.

תקציר העלילה
------------

דני וימס (דני קיי) עובד כאיש מעלית בבניין רופאים במנהטן. הוא היפוכונדר חסר תקנה ומשגע את הרופאים, האחיות והמטופלים בבניין. האחות וירג'יניה (דינה שור) מאוהבת בו אבל הוא דווקא מאוהב באחות מרי (קונסטנס דוולינג)(אנ'). דני גר ביחד עם ג'ו (דיינה אנדרוז) וארבעתם יוצאים למסעדה שם מתחיל דני לשיר ולהתפרע ומתחיל קשר אהבה בין ג'ו למרי.

דני מקבל צו התגייסות וחרד לגורלו בצבא, ג'ו מחליט להתגייס ביחד איתו כדי להגן עליו. הם עוברים טירונות ומוצבים בבסיס לפני שליחה לחזית. בבסיס הם פוגשים במרי ווירג'יניה שהתגייסו כאחיות ועתה הן קצינות בדרגת לוטננט.

דני מתנהג מוזר והחיילים בביתן מתחילים להתנכל לו עד שג'ו מתערב למענו. ניתנת פקודה לעלות לאניית הקרב השטה לחזית. וירג'יניה עולה ונמצאת באגף הנשים ומרי אמורה להישאר בבסיס, אבל כדי להתחמק משוטרים הצבאיים היא מתחבאת בג'יפ שמועמס על האונייה אליה עולים גם דני וג'ו.

עתה מתחילים הניסיונות של דני להעביר את מרי לאגף הנשים. באמצע הדרך הם מתחבאים בחדר שמסתבר שהוא של מפקד האנייה, קולונל אשלי (לואיס קלהרן). הם מצליחים להתחמק משם אבל המפקד מבחין בדמות אישה. נפתחת חקירה ווירג'יניה אומרת למפקד כי היא האישה שהתגנבה לאוניה, אך דני אומר את האמת שהוא הגניב את מרי לאוניה. בתגובה הוא מושם במעצר על האנייה.

כשהם נוחתים על אי באוקיינוס השקט מועבר דני לתא מעצר בתוך חורשת דקלים. פטרול יפני "משחרר" אותו והוא מובל כשבוי למפקד היפני. בדרך הוא קולט את המילים היפניות "הוי דנאזאי" (קדימה) שבהן ישתמש הלאה.

בעזרת תחבולה הוא משתלט על המפקד היפני, קושר אותו, מתלבש במדיו כולל משקפיים ונראה כמוהו. הוא מוליך את החיילים היפנים בקריאות "הוי דנאזאי" לעבר שביל שיש בו בוץ ובור עמוק. כולם מועדים ונופלים בבוץ ובהמשך כולם נופלים לבור ונופלים בשבי האמריקאים בזכותו של דני שמוכתר על ידי כל החיילים כגיבור והם נושאים אותו על גבם לעבר המחנה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דני קיי | דני ווימס | חייל |
| דיינה אנדרוז | ג'ו נלסון | חייל |
| דינה שור | וירג'יניה מריל | אחות |
| קונסטנס דוולינג (אנ') | מרי מורגן | אחות |
| לואיס קלהרן | קולונל אשלי | מפקד בכיר |

קישורים חיצוניים
----------------

* "אל הנשק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אל הנשק", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אל הנשק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אל הנשק", באתר אידיבי
* "אל הנשק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דינה שור "כעת אני יודעת", באתר יוטיוב
תרשים של המחזור הליזוגני (תחתון) והמחזור הליטי
**מחזור ליזוגני** הוא אחד משני מחזורי הרבייה הנגיפית (השני הוא מחזור ליטי). המחזור הליזוגני הוא השלב הלטנטי ברביית הנגיף, ובו חומצות גרעין של בקטריופאג'ים מוטמעות בתוך הגנום של החיידק המארח, או יוצרות רפליקון עגול בציטופלסמה של החיידק. במצב זה החיידק ממשיך לחיות ולהתרבות באופן רגיל. החומר הגנטי של הבקטריופאג', שנקרא פרופאג', עובר לתאי הבת בכל חלוקה. הפרופאג' עשוי להשתחרר בעקבות אירוע כמו קרינה אולטרה סגולה או נוכחות חומר כימי, ולגרום להתפשטות פאג'ים חדשים באמצעות המחזור הליטי. מחזורים ליזוגנים עשויים להתרחש גם באיקריוטים, אך תהליך הטמעת הדנ"א של הבקטריופאג' בתוכם אינו ידוע לאשורו.
במחזור הליזוגני התפשטות הדנ"א הנגיפי מתרחשת דרך הרבייה הרגילה של הפרוקריוטים, בעוד שבמחזור הליטי, ההתפשטות היא דרך ייצור פאג'ים בודדים המסוגלים לשרוד ומדביקים תאים אחרים. השוני המשמעותי בין המעגל הליטי למעגל הליזוגני הוא שהליזוגני לא גורם לליזיס, כלומר אינו גורם להתפקעות התא המארח. פאג'ים שמשתכפלים רק דרך המחזור הליטי ידועים כפאג'ים אלימים, בעוד שפאג'ים שמתרבים על ידי המחזור הליטי והליזוגני כאחת ידועים כפאג'ים מתונים.

במחזור הליזוגני הדנ"א של הבקטריופאג' מוטמע לתוך הכרומוזום של החיידק ויוצר פרופאג'. הפרופאג' מועתק בעת החלוקה לכל אחד מתאי הבת. תאי הבת ממשיכים להשתכפל ולשכפל את הפרופאג', או שהפרופאג' ניתק מהכרומוזום ומתחיל מחזור ליטי.

בקטריופאג'ים
------------

בקטריופאג'ים הם וירוסים שחודרים לחיידק ומשתכפלים בתוכו. פאג'ים מתונים כמו בקטריופאג' למדא יכולים להשתכפל הן במסלול המעגל הליטי והן במעגל הליזוגני. במעגל הליזוגני הגנום של הבקטריופאג' אינו מופיע בפני עצמו אלא משולב בתוך הגנום החיידקי בתור פרופאג'. המידע הגנטי של הבקטריופאג' המשולב בגנום של החיידק משתכפל כשהחיידק מתחלק ויוצר תאי בת. תאי הבת שנוצרים כוללים גם הם את הפרופאג' ונקראים ליזוגנים. ליזוגנים יכולים להישאר במעגל הליזוגני לדורות רבים, אך הם יכולים לעבור למעגל הליטי בכל רגע, בתהליך בשם התמרה. במהלך ההתמרה הדנ"א של הפרופאג' מועתק ומתורגם בפני עצמו כדי ליצור מעטפת חלבונית לווירוס ולהשתתף בתהליך הליטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעגל ליזוגני** בוויקישיתוף
**אוכף פודגומר** (באנגלית: **Podgumer Col**; בבולגרית: **Подгумерска седловина**) הוא אוכף שאינו מכוסה קרח בחצי האי טריניטי בארץ גראהם, בצפון חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

אוכף פודגומר מקשר בין רמת קונדופריי שממזרח לאוכף, לבין רמת דטרויט שממערב לאוכף.

רובו של האוכף מצוי בגובה של מעל 800 מטרים מעל פני הים.

אוכף פודגומר מתנשא מעל חלקו העליון של קרחון ויקטורי שמצפון לאוכף, וכן מעל יובל של הדום הקרח זנפול שזורם לכיוון דרום.

אוכף פודגומר ממוקם 1.03 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מפסגת גורגוליאט שברמת קונדופריי;

אוכף פודגומר ממוקם 6.6 קילומטרים צפונית - מערבית מהר בראדלי;

וכן אוכף פודגומר ממוקם 10 קילומטרים דרומית - מערבית משער זלידול.

היסטוריה
--------

### מיפוי האוכף

האוכף מופה לראשונה בשנת 1996, על ידי סוקרים גרמנים וסוקרי הסקר האנטארקטי הבריטי.

### מקור השם

האוכף נקראת על שם הכפר פודגומר שבמערב בולגריה.

לקריאה נוספת
------------

* הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)

קישורים חיצוניים
----------------

* תצלום לוויין של אזור האוכף, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix
כתף שמאל במבט אחורי. 3.הגב הרחיב, 5.העגול הגדול, 6.העגול הקטן, **7.השריר הרום קוצי**, 8.המך קוצי, 13.הראש הארוך של התלת ראשי של הזרוע.
**השריר הרוּם קוֹצִי** (TA: Musculus supraspinatus) הממוקם בחלקה האחורי-עליון של עצם השכם הוא אחד מהשרירים מסובבי הכתף. שמו של השריר ניתן לו על פי מיקומו על עצם השכם, מעל לקוץ השכם וזאת בדומה לשריר המך הקוצי הממוקם מתחת לקוץ השכם.

השריר פועל על מפרק הזרוע יחד עם שריר הדלתא כמרחיק של הזרוע וכן בסינרגיה עם יתר מסובבי הכתף כמייצב של המפרק.

פגיעה בשלמותו של השריר הרום קוצי היא אחת הממצאים הנפוצים ביותר בדימות רפואי של מפרקי כתף כאובים (שלא אובחנו כשבר או פריקה). תאוריות שונות מתייחסות למעברו בחלל הצר בין ראש עצם הזרוע לשיא הכתף כגורם לפגיעותו של השריר ובדרך כלל מייחסים את הפגיעה בשלמותו כמקור לכאבי כתפיים מסוימים, אך ממצאים שונים מטילים ספק בקשר בין ממצאי בדיקות דימות של השריר לתסמינים הקשורים לכתף.

תיאור
-----

תחילתו של השריר הרום קוצי בגומץ הרום קוצי אשר בעצם השכם.

חלקו המרוחק של השריר עובר מתחת לקשת שיא הכתף והבריח ומסתיים בחיבור לחלקה העליון של הגבשושית הגדולה של עצם הזרוע.

עצבוב
-----

השריר הרום קוצי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים הרביעי, החמישי והשישי (C4, C5, C6) דרך **עצב רום עצם השכם** (Nervus suprascapularis).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השריר הרום קוצי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sher JS, Uribe JW, Posada A, Murphy BJ, Zlatkin MB. **Abnormal findings on magnetic resonance images of asymptomatic shoulders.** *The Journal of bone and joint surgery. American volume*. 1995 Jan;77(1):10-5. PMID 7822341
2. ↑  Milgrom C, Schaffler M, Gilbert S, van Holsbeeck M. **Rotator-cuff changes in asymptomatic adults. The effect of age, hand dominance and gender.**קובץ PDF *The Journal of bone and joint surgery. British volume*. 1995 Mar;77(2):296-8. PMID 7706351

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.6.02.006

 |
בגאומטריה של המישור, **מעגל חסום** במצולע הוא מעגל המשיק לכל הצלעות של המצולע. בין המצולעים שיש להם מעגל חסום: כל המשולשים וכל המצולעים המשוכללים. מלבן (שאינו ריבוע) הוא דוגמה למצולע שאין לו מעגל חסום.

המעגל החסום במשולש
------------------

מעגל חסום במשולש
במשולש, מרכז המעגל החסום הוא הנקודה שבה נפגשים שלושת חוצי הזוויות של המשולש. הסיבה לכך היא שחוצה הזווית הוא המקום הגאומטרי של הנקודות שמרחקיהן משתי הצלעות שווים זה לזה, ומרחקו של מרכז המעגל החסום משלוש הצלעות הוא קבוע.

מכיוון שהמעגל כולו נמצא בתוך המשולש, הרי שבפרט מרכזו של המעגל החסום נמצא תמיד בתוך המשולש (להבדיל ממרכז המעגל החוסם שנמצא בתוך המשולש, על אחת הצלעות או מחוץ למשולש, בהתאם לסוג המשולש).

נסמן ב-{\displaystyle p={\frac {a+b+c}{2}}} את מחצית היקף המשולש. רדיוס המעגל החסום הוא \ r={\frac {S}{p}}, כאשר S הוא שטח המשולש, שאותו אפשר לחשב לפי נוסחת הרון S={\sqrt {p(p-a)(p-b)(p-c)}}.

משפט אוילר, הקרוי של שמו של המתמטיקאי לאונרד אוילר, קובע כי המרחק d בין מרכז המעגל החוסם ומרכז המעגל החסום של משולש מקיים: d^{2}=R\cdot (R-2r), כאשר R הוא רדיוס המעגל החוסם ו- r הוא רדיוס המעגל החסום. מנוסחה זו נובע כי R\geq 2r.

הקטעים המחברים את קודקודי המשולש עם נקודות ההשקה של הצלעות למעגל החסום, נפגשות בנקודה אחת הקרויה נקודת גרגון (אנ') של המשולש.

במשולש אפשר לחסום אליפסות רבות. האליפסה היחידה הנוגעת בנקודות האמצע של הצלעות נקראת **האליפסה החסומה של שטיינר**.

### מעגל חיצוני

המעגלים הכתומים הם מעגלים חיצוניים למשולש ABC (המעגל הכחול הוא המעגל החסום במשולש זה)
מעגל חיצוני [למשולש], הנקרא לעיתים "מעגל חסום חיצוני" ו"מעגל חסום מבחוץ", הוא מעגל המשיק לאחת מצלעות המשולש ולהארכות שתי צלעותיו האחרות. לעיסוק בקשר בין מרכזי המעגלים החיצוניים, ובינם למרכזי המעגלים החסום והחוסם, ראו למשל משפט התלתן ומשפט אוילר בגאומטריה.

מעגל חסום במצולע משוכלל
-----------------------

מעגל חסום ומעגל חוסם במשובע משוכלל
במצולע משוכלל, מרכז המעגל החסום מתלכד עם מרכז המעגל החוסם.

נסמן:

n - מספר הצלעות של המצולע המשוכלל
t - אורך הצלע במצולע המשוכלל
R - רדיוס המעגל החוסם
r - רדיוס המעגל החסום.
מתקיים:

\ t=2r\tan {\frac \pi n}=2R\sin {\frac \pi n}
{\displaystyle \ r={\frac {1}{2}}t\cot {\frac {\pi }{n}}=R\cos {\frac {\pi }{n}}}
{\displaystyle \ R={\frac {1}{2}}t\csc {\frac {\pi }{n}}=r\sec {\frac {\pi }{n}}}

חתכי חרוט
---------

במשולש אפשר לחסום אליפסות רבות. קיימת אליפסה המשיקה לצלעות בנקודות נתונות, אם ורק אם הנקודות מהוות שלשה של נקודות צ'בה. 

משפט פונסלה, שהוא אחד המשפטים החשובים בגאומטריה פרויקטיבית, קובע שאם C,D הם חתכי חרוט ויש מצולע בן n צלעות החסום באחד מהם וחוסם את השני, אז יש אינסוף מצולעים כאלה, וכולם בעלי אותו מספר צלעות.

ראו גם
------

* מעגל חוסם
* קבוע קפלר באוקמפ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעגל חסום** בוויקישיתוף
* מעגל חסום, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  באנגלית escribed circle, excircle [of a triangle]. נקרא בעבר גם "עיגול מגע חיצוני" ו"עיגול מוקף חיצוני", ראו מונחים במילון האקדמיה ללשון העברית.
2. ↑  ראו Bull. Amer. Math. Soc. 51(3), 2014, pp. 373--445.
**דג השלפוחן** (שם מדעי: *Nomeus gronovii*) הוא מין דג ימי מסדרת הדקראים החי באוקיינוסים השונים והבוגרים צוללים לעומק 200-2,000 מטר. דג זה יחידי בסוגו.

מאפיינים
--------

דג זה מגיע לאורך 40 ס"מ והוא בעל סנפירים כחולים-אפורים ועליהם פסים כחולים כהים וכמה כתמים כחולי כהים לצידי הגוף. הדג בעל סנפירי חזה מגודלים ובעל זנב ממוזלג קטן.

הדג ניחן ביכולת ייחודית ליזון מזרועותיו הארסיות של השלפוחן המצוי מבלי להיפגע כמו רוב הדגים, ומכאן שמו. עורו עמיד לרעלנים עד פי עשרה מדגים אחרים, אך שלא כמו השושנונים החיים בין זרועות שושנת הים, לדג השלפוחן אין חסינות טבעית מלאה מפני הזרועות הצורבות של השלפוחן, והן עלולות לפגוע בו. הדג משתמש בתמרונים זריזים מאוד, בעזרת חוליותיו המרובות, כדי להימנע מהזרועות הצורבות הקטלניות ולאכול מן הזרועות הקלות יותר.

בנוסף לאוכל, דג השלפוחן משתמש בשלפוחן להגנה מפני דגים טורפים. כשדג טורף רודף אחר דג השלפוחן, הדג מוביל אותו אל זרועות השלפוחן, שם הופך הדג הטורף בעצמו לארוחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דג השלפוחן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* דג השלפוחן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דג השלפוחן באתר הרשימה האדומה של IUCN
שרירי כף יד שמאל במבט קדמי (מסומן כוכב צהוב על השריר כופף האגודל הקצר)

**השריר כופף האגודל הקצר** (TA: Musculus flexor pollicis brevis) הוא אחד משרירי האגודל הנמצאים בבליטת כף היד באזור בסיס האגודל. השריר מכופף את האגודל במפרק בין עצמות שורש כף היד לעצם המסרק הראשונה ובמפרק בין עצם המסרק לגליל המקורב של האגודל ומסייע בהנגדת (הנעתו כנגד יתר האצבעות) האגודל.

תיאור
-----

תחילתו של השריר כופף האגודל הקצר ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובגבששת של העצם רבת הזוויות הגדולה, אחת מעצמות שורש כף היד. השריר נאחז בחלק הצידי של בסיס הגליל המקורב של האגודל.

השריר מחולק לשני ראשים, הראש השטחי (Caput superficiale musclusflexoris pollicis brevis) והראש העמוק (Caput profundum musclusflexoris pollicis brevis). התחל של הראש העמוק בצד התיכון של עצם המסרק הראשונה והוא נאחז בצד התיכון של הגליל המקורב של האגודל.

כופף האגודל הקצר הוא אחד משרירי בליטת כף היד, יחד עם השריר מצדיד האגודל הקצר והשריר מנגד האגודל.

עצבוב
-----

השריר כופף האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף החוזר של עצב התווך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השריר כופף האגודל הקצר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.6.02.055

 |
**מכון השפה הרוסית על שם ויקטור וינוגראדוב** (ברוסית: **Институт русского языка имени В. В. Виноградова РАН**) הוא גוף של האקדמיה הרוסית למדעים, האחראי הרשמי לפיקוח על השפה הרוסית, בדומה לתפקידה של האקדמיה הצרפתית או האקדמיה ללשון העברית. בראש המכון עומדת מריה קאלנצ'וק מאז 2017.

המטרות העיקריות של המכון - פיתוח ויישום תקנים של השפה הרוסית; הכנסת חידושים בשפה הרוסית מבחינה נורמטיבית; וקודיפיקציה של השפה הספרותית במילונים, דקדוק, ובספרי עיון על תרבות הדיבור.

פרויקטים מרכזיים של המכון
-------------------------

* המכון ייסד את הגוף הלאומי של השפה הרוסית - שהוא אוסף אלקטרוני של אוצר המילים והדקדוק, כמו גם אוסף של מחקרים מדעיים. נפתח ב-2004.
* עיתון מדעי בינלאומי בשם "השפה הרוסית באור מדעי" (Русский язык в научном освещении), שנוצר כדי לתאם את המחקר בתחום לימודי רוסית בת זמננו.
* הפניה של שירות בשפה הרוסית, שנועד לייעץ ליחידים וארגונים על השימוש הנכון בביטויים רוסיים.

כמו כן, פרסם המכון מגזין מדע פופולרי בשם "השפה הרוסית" (Русская речь), שהוא אוסף ספרי מדע פופולרי, מילונים ואנציקלופדיות.

היסטוריה
--------

### האקדמיה הרוסית

יקתרינה דשקובה, מייסדת האקדמיה הרוסית
**האקדמיה הרוסית** שנודעה גם בשם **האקדמיה הרוסית הקיסרית** ( **Императорская Российская академия, Российская академия**) הוקמה ב-30 בספטמבר 1783 ביוזמתה של יקתרינה דשקובה ויקתרינה הגדולה כמוסד ללימוד מדעים הומניטאריים ופילולוגיים. כהשראה לאקדמיה הייתה האקדמיה הצרפתית.

יקתרינה דשקובה הייתה לנשיאת האקדמיה כאשר למזכיר מונה איוואן לפיוחין. האקדמיה הורכבה מ-60 חברים שישיבותיה הראשונות נערכו בביתה של דשקובה. כחצי שנה לאחר הקמת האקדמיה נערכה ישיבה שבמסגרתה הוכנסה אל השפה הרוסית אות חדשה - האות Ë. באותה עת האקדמיה עבדה גם על מילון האקדמיה הרוסית (Словарь Академии Российской) שהעבודה עליו החלה ב-1783 ונמשכה 11 שנים.

האקדמיה פעלה לשחזור ושימור מסמכים היסטוריים ברוסית, האקדמיה אף הוציאה את מילון הרוסית הכנסייתית והאקדמיה פרחה מאוד בתקופתו של אלכסנדר שישקוב שהנהיג את האקדמיה מ-1813 ועד מותו ב-1841.

לאחר מותו של שישקוב, הצאר ניקולאי הראשון חתם ב-19 באוקטובר 1841 על צו למיזוג האקדמיה הרוסית עם האקדמיה הקיסרית למדעים של סנקט פטרבורג והאקדמיה הפכה למחלקה 2 - המחלקה ללשון הרוסית. מספר האקדמאים הורד ל-16 ושאר 35 החברים הפכו לחברי כבוד באקדמיה למדעים עצמה.

#### נשיאי האקדמיה

* יקתרינה דשקובה (1783-1796), במקביל גם נשיאת האקדמיה הפטרבורגית למדעים
* פאבל באקונין (1796-1801), במקביל גם נשיא האקדמיה הפטרבורגית למדעים עד 1798
* אנדריי נארטוב (1801-1813)
* אלכסנדר שישקוב (1813-1841)

### מכון השפה הרוסית

לאחר מיזוג האקדמיה עם האקדמיה הרוסית למדעים, לא היה ברוסיה גוף נפרד לפיקוח על הלשון וכך היה המצב גם לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוחלט להקים את מכון השפה הרוסית כחלק מהאקדמיה הסובייטית למדעים וב-1944 הוקם מכון השפה הרוסית שהוכפף לאקדמיה הסובייטית למדעים.

ב-1991 האקדמיה הסובייטית הפכה לאקדמיה הרוסית למדעים כשמכון השפה הרוסית ממשיך להתקיים גם היום כגוף עיקרי לפיקוח על השפה הרוסית.

#### ראשי המכון

* סרגיי אובנורסקי (1944-1950)
* ויקטור וינוגרדוב (1958-1968)
* פדוט פילין (1968-1982)
* ולנטין וומפרסקי (1982)
* יורי קראולוב (1982-1996)
* אלכסנדר מולדובאן (1997-2017)
* מריה קאלנצ'וק (מ-2017)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מכון השפה הרוסית
* הגוף הלאומי של השפה הרוסית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1006496-5

 |
**ג'וזפה ג'וסטי** (באיטלקית: **Giuseppe Giusti**;‏ 12 במאי 1809 – 31 במאי 1850) היה משורר איטלקי.

קורות חיים
----------

ג'וסטי נולד בעיירה מונסומאנו טרמה שבנפת פיסטויה, טוסקנה. אביו היה איש עשיר וחובב תרבות, שלימד אותו מוזיקה מילדותו. בהמשך הופקד על חינוכו כומר קפדן מהכפר הסמוך. בגיל 12 ג'וסטי נשלח לבית ספר בפירנצה, ואחר כך לפיסטויה וללוקה. בתקופה זו כתב את שיריו הראשונים.

ב-1826 למד משפטים בפיזה; הוא שנא את המקצוע, וסיים את לימודיו לאחר שמונה שנים במקום ארבע. עם זאת, הוא נהנה מהחיים בפיזה, התהולל ולמד להכיר את העולם בעיר הגדולה, ואת קשיי היומיום שהיו מנת חלקם של אנשיה בעקבות מדיניות החוקים והמיסים. נושאים אלו השפיעו עליו ושימשו אותו בהמשך בסאטירה שיצר. ב-1832 פרסם את שירו "La Ghigliottina" (הגיליוטינה), והחל בהדרגה להיות מוכר בקרב מספר משוררים בני תקופתו.

ב-1834 סיים את לימודי המשפטים ועבר לפירנצה, שם החל לעבוד בתחום ובמקביל ליהנות מהחיים בעיר. הוא התאהב באישה שדחתה את אהבתו, ובעקבות זאת כתב חלק משירי הסאטירה הטובים ביותר שלו. שיריו עברו מפה לאוזן והוא התפרסם בהדרגה. הוא פרסם את מקבץ שיריו הראשון בהיקף מצומצם בלוגאנו, ומקבץ נוסף פורסם בבסטיה, אך "הגיליוטינה" נותר שירו הידוע והטוב ביותר.

בשל הסאטירה שלו נתפס ג'וסטי בחיוב כמי שמשמיע את קולו כנגד הממשל. הוא התיידד עם הפוליטיקאי מרקיז ג'ינו קאפוני, ואף התגורר בארמונו בשנות חייו האחרונות, עד מותו שם ב-1850. לאחר מותו פרסם קאפוני מקבץ נוסף משיריו.

שיריו של ג'וסטי פורסמו מחדש במהדורות שונות לאחר מותו. הם תורגמו למספר שפות, בהן גרמנית ואנגלית. ב-1884 פורסמה באנגלית ביוגרפיה על חייו, "The Tuscan Poet Giuseppe Giusti, and his times", מאת סוזן הורנר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וזפה ג'וסטי** בוויקישיתוף
* Giuseppe Giusti, במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
* ג'וזפה ג'וסטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Tuscan Poet Giuseppe Giusti, and his times, בארכיון האינטרנט ספר זמין ברשת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261869405171
* BNE: XX1285414
* BnF: cb12305530g (data)
* CANTIC: a1111728x
* CiNii: DA08461426
* GND: 118939408
* ICCU: CFIV026619
* ISNI: 0000 0001 1028 253X
* LCCN: n50033147
* MusicBrainz: 3b1ca023-f1bc-40fd-925c-3e80c7bb23f7
* NKC: jn20030822004
* NLA: 35777430
* NLG: 140377
* NSK: 000034770
* NTA: 068668821
* RERO: 02-A003300352
* SELIBR: 209330
* SNAC: w6765rp1
* SUDOC: 03097559X
* Trove: 1082571
* VcBA: 495/80949
* VIAF: 64072355
* WorldCat: lccn-n50033147

 |
**פלוסית גמה**, המכונה גם **תנשמית גמה**, (שם מדעי: *Autographa gamma*) היא מין של עש ממשפחת התנשמיתיים. הבוגרים מעופפים גם בשעות היום וגם בדמדומים.

תיאור
-----

אורך גופה 17-19 מ"מ, מוטת כנפיה 30-45 מ"מ. צבעה חום-אפור. הכנפיים צבועות בדוגמה מסובכת של גוני חום ואפור שונים, המקנים לה הסוואה מצוינת. על כל אחת מכנפיה הקדמיות יש ציור של האות היוונית גמא בצבע לבן-כסוף, ומכאן שמה. כנפה האחורית חומה עם פס לבן בשוליה. צבעי הכנפיים משתנים מבוגר לבוגר, ותלויים באקלים שבו הזחל גדל.

תפוצה
-----

מין זה נפוץ באירופה, בחלקים מאסיה ובצפון אפריקה. הפרטים בדרום תחום תפוצתו יציבים (אינם נודדים). באביב הבוגרים נודדים צפונה ומגיעים עד לאיסלנד, גרינלנד ופינלנד. מספרי הנודדים משתנים משנה לשנה, ויש שנים שפלישות המוניות של המין מתרחשות. גל שני של נודדים מגיע בקיץ. במרכז אירופה ובאיים הבריטיים הבוגרים מצויים במספרים משמעותיים ממאי והלאה. באביב המאוחר האוכלוסייה מתדלדלת, כיוון שהבוגרים אינם שורדים במזג האוויר המתקרר. יש פרטים שעפים שוב דרומה כדי לחרוף באגן הים התיכון ובאגן הים השחור.

בישראל הבוגרים מתחילים להופיע בספטמבר-אוקטובר ונעדרים בקיץ. באביב אוכלוסיית הבוגרים בישראל מגיעה לשיאה. כיוון שאוכלוסייה זו גדולה בהרבה ממה שהיה יכול להתפתח מהזחלים המקומיים, החוקרים מניחים שחלק גדול ממנה הוא פרטים שהגיעו לישראל מדרום, חלקם בדרכם לאירופה.

הבוגרים חיים במגוון רחב של בתי גידול, במיוחד בשטחים פתוחים. נפוץ לראות את הבוגרים בגנים, כשהם באים לשתות צוף.

אורח חיים
---------

זחל על ענף של גזר
פלוסית גמה מעמידה שניים או שלושה דורות בשנה, ואפילו ארבעה בתנאי מחיה טובים במיוחד. הנקבה מטילה את הביצים בצדם התחתון של עלים. הביצים לבנבנות, חצי-כדוריות בצורתן ובעלות חריצים עמוקים. לאחר שלושה-ארבעה ימים, ואף יותר בתנאים קרים, הזחלים בוקעים מהביצים. 

לזחל שלוש רגליים מדומות (בליטות בשרניות בהם הזחל נעזר בהליכתו), וצבעו לרוב ירוק עם סימנים לבנבנים. הזחלים הם רב-פונדקאים (ניזונים מצמחים שונים), ותועדו על יותר ממאתיים מיני צמחים שונים. הם עלולים להפחית את היבול על ידי פגיעה בעלים, ונחשבים לרוב כמזיקים. לפני התגלמותם הזחלים מגיעים לאורך 35 מ"מ. הם מתגלמים בפקעת הדבוקה לצמח.

הגולם ירוק בהתחלה, ומשחיר עם הזמן. הבוגרים מזדווגים יום או יומיים לאחר בקיעתם. הנקבות מטילות את הביצים חמישה ימים לאחר מכן. הבוגרים מתים 3-19 ימים לאחר ההגחה מהגלמים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלוסית גמה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עמיר וינשטיין, חלון פתוח לחרקים - פלוסית גמה.
כמוסות Staphycid, שבהן החומר הפעיל פלוקלוקסצילין
**פלוקלוקסצילין** (**Flucloxacillin**) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין. התרופה משמשת לטיפול בזיהומים סטפילוקוקליים וניתנת פומית בכמוסה או תרחיף, תוך-ורידית או תוך-שרירית.

פלוקלוקסצילין מסווגת כאיזוקסזוליל פניצילין, קבוצה של פניצילינים עמידים לפניצילינאז, עם פעילות נגד נקדים גראם חיוביים המפרישים פניצילינאז. לתרופה מאפיינים פרמקוקינטיים ואנטיבקטריאליים דומים לשל דיקלוקסצילין, והתרופות נחשבות שקולות האחת לשנייה.

שימושים קליניים
---------------

קלוקסצילין משמשת לטיפול בזיהומים מזני *Staphylococcus* רגישים למתיצילין. היא פעילה גם נגד זני *Streptococcus* רגישים לפניצילין ונקדים גראם-חיוביים אל-אווירניים שונים, אולם בזיהומים מנקדים גראם-חיוביים שאינם סטפילוקוקליים, בנזילפניצילין עדיפה עליה.

המינון המקובל במתן פומי למבוגרים הוא 250–500 מ"ג ארבע פעמים ביום, ולילדים 62.5–250 מ"ג לק"ג גוף, גם כן ארבע פעמים ביום. במתן תוך-ורידי המינון למבוגרים הוא 2 ג' ארבע פעמים ביום, ולילדים 100–200 מ"ג לק"ג גוף ליממה המחולקים לארבע מנות.

מבנה כימי
---------

פלוקלוקסצילין בנויה מחומצה 6-אמינופניצילינית שאליה מחוברת כשייר צדדי קבוצת איזוקסזוליל, ואליה מחוברות קבוצת פניל עם אטום כלור ואטום פלואור וקבוצת מתיל. חומצה 6-אמינופניצילנית היא תרכובת אורגנית הבנויה משתי טבעות: המרובעת היא טבעת בטא לקטם, טבעת אמידית המכילה ארבעה אטומים, שהיא האתר הפעיל של התרופה המעכב את פעילות הטרנספפטידאז של החיידק, ואילו המחומשת הצמודה אליה היא תיאזולידין, שאליה קשורה קבוצת קרבוקסיל ושתי קבוצות מתיל.

מנגנון פעולה
------------

מנגנון הפעולה של פלוקלוקסצילין, כמו גם של יתר הפניצילינים, נובע מעיכוב האנזים טרנספפטידאז על ידי הטבעת הבטא לקטמית. תפקידו של אנזים זה, שגם משמש חלבון קושר פניצילין (PBP), הוא לקשר בין יחידות הפפטידוגליקן הבונות את דופן התא החיידקי ומייצבות אותה. עיכוב בניית הדופן חושף את התא החיידקי ללחצים אוסמוטיים, ולבסוף לפירוקו.

עמידות התרופה לפניצילינאז, אשר מוקנית לה מן השייר הצדדי שלה, שמונע את הקישור לאנזים זה, מאפשרת את פעילותה נגד חיידקי *Staphylococcus*, שברובם מייצרים פניצילינאז ועמידים לפניצילינים טבעיים.

פרמקוקינטיקה
------------

הספיגה של פלוקלוקסצילין במתן פומי עומדת על 50%–75%, כאשר מזון מפחית את ספיגת התרופה. היא ניתנת כמלח נתרן, ובדם היא קשורה בשיעור של מעל 90% לחלבוני הפלזמה. כ-10% מן התרופה עוברים מטבוליזם כבדי. התרופה מופרשת בשתן. זמן מחצית החיים של התרופה הוא 45–60 דקות.

תופעות לוואי
------------

כבכל פניצילין, אלרגיה לפלוקלוקסצילין היא תופעת לוואי נפוצה, אשר טווח הביטוי שלה נע בין פריחה לאנפילקסיס. תופעות לוואי נוספות המשותפות למשפחת הפניצילין כוללות היפוקלמיה, דלקת כליות אינטרסטיציאלית, נויטרופניה, דלקת מעי מקלוסטרידיואידס דיפיצילה, אנמיה המוליטית, מחלת הנסיוב הזר ופרכוסים. עלייה באנזימי כבד שכיחה יותר בפלוקלוקסצילין בהשוואה לפניצילינים אחרים העמידים לפניצילינאז, תגובה אשר נקשרה בקיומו של גנוטיפ אנטיגנים לויקוציטיים אנושיים HLA-B\*5701.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלוקלוקסצילין** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ארמיית ליגוריה** (בגרמנית: **Armee Ligurien** באיטלקית: **L'Armata Liguria**) הייתה ארמייה מעורבת גרמנית-איטלקית שלחמה במסגרת הזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

ביולי 1943 הדיחה המועצה הפאשיסטית העליונה, בראשות דינו גראנדי, את רודן איטליה בניטו מוסוליני, והחלה בניהול משא ומתן על שביתת נשק עם בעלות הברית. מוסוליני נעצר, אך שוחרר על ידי צנחנים גרמנים בפיקודו של אוטו סקורצני בפשיטת גראן סאסו, והקים בצפון איטליה ממשלת בובות שנקראה "הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית", שהייתה למעשה ממשלה פאשיסטית ששימשה לעשיית דברם של הגרמנים.

במקביל להקמת הרפובליקה, הוחלט על הקמת צבא לאומי איטלקי שיאבק בבעלות הברית. לפיכך הוקמה "ארמיית ליגוריה", שנקראה על שם האזור שבו פעלה. הארמייה הוקמה על בסיס "פלגת הארמייה פון צנגן", שפורקה באותו חודש. משיקולים של תעמולה, חפצו הגרמנים שמפקד הארמייה יהיה איטלקי. אלא שגנרלים איטלקים מעטים הסכימו לקבל את התפקיד לו נבחר בסופו של דבר מרשלו רודולפו גרציאני.

הארמייה הייתה תחת פיקוד קבוצת ארמיות C, והייתה ממונה על הגנת אגפה המערבי. היא הוצבה לאורך החופים בלה ספציה, ג'נובה והגבול הצרפתי-איטלקי. ב-30 באוקטובר של אותה שנה, הוכפפה למרותה באופן זמני הארמייה ה-14, ולפיכך שונה שם היחידה ל"קבוצת ארמיות ליגוריה" (Armeegruppe Ligurien) השם נותר עד 11 בפברואר אז חזרה הארמייה ה-14 להיות יחידה עצמאית. הארמייה המשיכה להילחם נגד בעלות הברית אך גם נגד כוחות פרטיזנים איטלקים. היא השתתפה בנסיגה הגרמנית אל הקווים בצפון איטליה. היא נכנעה יחד עם כל קבוצת ארמיות C ב-2 במאי 1945. גרציאני עצמו נעצר בידי כוחות פרטיזנים, ונידון ל-19 שנות מעצר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארמיית ליגוריה באתר Axis History (באנגלית)
* ארמיית ליגוריה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* ארמיית ליגוריה באתר Die Deutsche Wehrmacht (בגרמנית)
* ארמיית ליגוריה באתר okh.it (באיטלקית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלגת הארמייה פון צנגן באתר אקסיס היסטורי
2. ↑  ארמיית ליגוריה באתר אקסיס היסטורי

| גרמניה הנאציתגרמניה הנאצית ארמיות הוורמאכט  |
| --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה השמינית • הארמייה התשיעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • הארמייה ה-14 • הארמייה ה-15 • הארמייה ה-16 • הארמייה ה-17 • הארמייה ה-18 • הארמייה ה-19 • הארמייה ה-20 • הארמייה ה-21 • הארמייה ה-24 • הארמייה ה-25 |
| ארמיות שריון | ארמיית הפאנצר הראשונה • ארמיית הפאנצר השנייה • ארמיית הפאנצר השלישית • ארמיית הפאנצר הרביעית • ארמיית הפאנצר החמישית • ארמיית הפאנצר השישית • ארמיית הפאנצר אס אס ה-11 • ארמיית הפאנצר אפריקה |
| ארמיות צנחנים | ארמיית הצנחנים הראשונה |
**ויוריקה אגריצ'י** (**Viorica Agarici**‏; 1886 – 1979) היא חסידת אומות העולם רומנייה.

במלחמת העולם השנייה ויוריקה אגריצ'י הייתה נשיאת הצלב האדום בעיר רומאן. כאשר אחת מרכבות המוות שיצאה מיאשי לאחר פרעות יאשי חנתה ביום 2 ביולי 1941, נעולה, על מסילה צדדית ברומאן, שמעה ויוריקה גניחות וקריאות לעזרה. היא דרשה מהשומרים לפתוח את הקרונות בהם היו דחוסים אלפי יהודים שרבים מהם כבר מתו, ללא מים, מזון או תרופות ועם מעט מאוד אוויר לנשימה. השומרים, חיילים גרמנים, סירבו לפתוח ואיימו בנשק על ויוריקה ועל בני הלוויה שלה. בני הלוויה נסוגו, אך לא ויוריקה, היא נעמדה לפני הקטר והכריזה שהרכבת תעבור הלאה רק על גופתה. השומרים לא התרגשו מכך, אך בינתיים חבריה של ויוריקה יצרו קשר עם פמלית מלכת האם, אלנה והיא בתורה יצרה קשר עם בנה, המלך מיכאי והוא התקשר ליון אנטונסקו ולפי דרישתו נפתחו הקרונות, ניתן לשורדים לרדת לצורכי חילוץ עצמות ונשימת אוויר, ניתנו להם מים ומעט מזון ופונו הגוויות הרבות מתוך הקרונות. רופאה מקומית בדקה את הפצועים והחולים וכמה מהם אושפזו בבית החולים הצבאי המקומי. העזרה הזאת הייתה קריטית לשרידתם של היהודים שנותרו בחיים והובלו למחנה ריכוז בטרגו פרומוס. זמן קצר לאחר מכן השלטונות סלקו את ויוריקה מתפקידה.

לאחר המלחמה הקהילה היהודית תמכה בוויוריקה והיא הוכרה כאחת מ-52 חסידי אומות העולם מרומניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Mit si adevar in problema "trenului mortii", dr. Epifanie Cozarescu עדות של רופא רומני (ברומנית)
* ויוריקה אגריצ'י, באתר "יד ושם" (באנגלית)

העץ שניטע ביד ושם לכבוד ויוריקה אגריצ'י

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309047405171
* VIAF: 299223516
* WorldCat (עם VIAF): 299223516

 |
**תומאס סונדגארד** (בדנית: **Thomas Søndergård**; נולד ב-4 באוקטובר 1969) הוא מנצח ונגן כלי הקשה דני.

ביוגרפיה
--------

סונדגארד נולד בהולסטברו שבדנמרק, הוא למד כלי הקשה באקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה בשנים 1989–1992, שם כללו מוריו את גרט מורטנסן. באותן שנים היה חבר בתזמורת הנוער של האיחוד האירופי.

ב-1992 הצטרף לתזמורת המלכותית הדנית כנגן כלי הקשה. הוא שירת בפקולטה של האקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה בשנים 2001–2002.

סונדרגארד הקדיש תשומת לב רבה יותר לניצוח מגיל 27. לאחר הופעת הבכורה שלו באופרה המלכותית הדנית עם הבכורה של "משפט קפקא" של פול רודרס ב-2005, הוא הצטרף להנהלת אסקונס הולט. בשנת 2009, הפך למנצח הראשי של תזמורת הרדיו הנורווגית. הוא סיים את כהונתו תזמורת הרדיו הנורווגית לאחר עונת 2011–2012.

סונדרגארד ניצח על תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס בדצמבר 2009, כמחליף לתיירי פישר. ביולי 2011 נבחר למנצח הראשי ה-14 של התזמורת, החל מעונת 2012–2013, לחוזה ראשוני של ארבע שנים. בפברואר 2016 הודיעה תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס על הארכה נוספת של חוזהו כמנצח ראשי לפחות עד 2018. סונדרגארד סיים רשמית את כהונתו כמנצח ראשי של התזמורת ביולי 2018.

סונדרגארד ניצח לראשונה על התזמורת הסקוטית הלאומית בשנת 2009, כמחליף ליעקב קרייזברג. באוקטובר 2011 מינתה אותו התזמורת למנצח האורח הראשי שלו, החל בעונת 2012–2013, עם חוזה ראשוני של שלוש שנים לשלוש תוכניות בשנה. במאי 2017 מונה למנצח הראשי הבא של התזמורת, החל מעונת 2018–2019. בפברואר 2021 האריכה התזמורת את החוזה של סונדרגארד כמנהל מוזיקלי עד סתיו 2024.

בדצמבר 2021 ניצח לראשונה על תזמורת מינסוטה. הוא חזר להתקשרות נוספת עם ניצוח אורח באפריל 2022. ביולי 2022 מונה סונדגארד למנהל המוזיקלי של התזמורת החל מעונת 2023–2024, עם חוזה ראשוני של חמש עונות.

סונדרגארד ביצע מספר הקלטות עבור הלייבל Linn ולייבל DaCapo, כולל מוזיקה של בנט לורנצן, פר נורגארד ופול רודרס.

ביולי 2022 התחתן סונדרגארד עם בן זוגו משכבר הימים, הבריטון השוודי אנדראס לנדין.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תומאס סונדרגארד
* תומאס סונדרגארד, ברשת החברתית טוויטר

* תומאס סונדרגארד, באתר ספוטיפיי

* תומאס סונדרגארד, באתר AllMusic (באנגלית)

* תומאס סונדרגארד, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* תומאס סונדרגארד, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 9071543
* BnF: cb161558865 (data)
* GND: 13275441X
* ISNI: 0000 0003 6308 9885
* LCCN: no2006080579
* MusicBrainz: 91ce0647-6437-40d2-96bc-a47ebfaaafea
* NLP: A29610904
* VIAF: 227219994
* WorldCat: lccn-no2006080579

 |
**ארמיית קרליה** (בפינית: **Karjalan armeija**) הייתה ארמייה של צבא פינלנד, שהוקמה במהלך מלחמת ההמשך כדי לשחרר את חבל קרליה מידי ברית המועצות.

היסטוריה
--------

לאחר מלחמת החורף, נכבש חבל קרליה שהשתייך מבחינה היסטורית לפינלנד ביד הצבא האדום, וסופח לברית המועצות.

ב-25 ביוני 1941, בתמיכת גרמניה הנאצית, פתחה פינלנד במלחמת ההמשך. ארבעה ימים לאחר תחילת המלחמה נתן הרמטכ"ל הפיני קוסטה טפולה פקודה להקים ארמייה מיוחדת לשחרור חבל קרליה. הארמייה הוקמה ב-29 ביוני, וכללה 100,000 חיילים. כמפקדה התמנה הרמטכ"ל לשעבר אריק היינריקס. בהמשך הוחלט להכפיף לפיקוד ארמיית קרליה גם את הכוחות שבאזור ימת לדוגה.

הקורפוס השישי בפיקוד פאבו טלוולה, התקדם במהירות חרף התנגדות סובייטית כבדה ותוך כמה ימים כבר הגיע לגבולות 1939. הוא רצה להמשיך הלאה, אולם קיבל פקודה לעצור. הקורפוס השביעי של וולדמאר הגלונד, השלים את משימתו שבועיים לאחר מכן והגיע לאותה נקודה. בסוף אוגוסט של אותה שנה כבר היה כל צבא פינלנד מרוכז על הגבול הרוסי של לפני מלחמת החורף. שר ההגנה הפיני מנרהיים החליט להמשיך הלאה כדי להחזיר חלק גדול מקרליה שהיה בידי הרוסים מאז 1918 והיה מיושב ברובו בפינים. ב-4 בספטמבר פתחו הפינים בהתקפה ובתחילה זכו להישגים מרשימים וכבשו מספר ערים ביניהן פטרוזבודסק. הפינים הגיעו עד נהר סוויר (המחבר בין ימת לדוגה לימת אונגה) והחזית התייצבה בדצמבר 1941. הפינים לא ערכו עוד מתקפה גדולה במהלך השנתיים וחצי הקרובות ונוכחו לדעת שהמלחמה לא תסתיים בקרוב. בשנים 1942 - 1943 התנהלה מלחמת חפירות כאשר לאף צד לא היו הצלחות משמעותיות. ארמיית קרליה פורקה ב-1 במרץ 1942.

מפקדים
------

* גנרל אריק היינריקס (29 ביוני 1941 - 29 בינואר 1942)
* לוטננט גנרל קרל לנארט אואש (29 בינואר 1942 - 1 במרץ 1942)

מצבת כוחות
----------

הארמייה הייתה מאורגנת במסגרת שני קורפוסים, וקבוצת דיוויזיות נפרדת. בהמשך שולבו בארמייה יחידות גרמניות.

* הקורפוס השביעי בפיקוד וולדמאר הגלונד
* הקורפוס השישי בפיקוד פאבו טלוולה
* קבוצת O
* הדיוויזיה ה-163 - דיוויזיה של הוורמאכט שסופחה לארמייה בהמשך.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארמיית קרליה באתר Axis History (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kansikuva Karjalan Armeija
2. ↑  אקסל אריק היינריקס באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה.
3. ↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, **רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים**, הוצאת דביר עמ' 217.
**מעגל הגליוקסילט** (**Glyoxylate**) הוא מסלול מטבולי המתרחש בתאיהם של צמחים ושל מספר מיקרואורגניזמים, אך לא בבעלי חיים.

מעגל הגליוקסילט מאפשר ליצורים אלו להפיק גלוקוז מחומצות שומן. בעלי חיים אינם מסוגלים לבצע זאת; הם מסוגלים לנצל את חומצות השומן לשם הפקת אנרגיה (באמצעות מעגל קרבס), אך אם נדרשת אספקה של פחמימות (המוח, למשל, הוא צרכן גדול של גלוקוז, והכמות הנצרכת במזון לא תמיד מספקת) משתמש הגוף בחלבונים ובחומרים אחרים (לקטט, פירובט, גליצרול) לשם הפקת גלוקוז, זאת באמצעות תהליך הגלוקונאוגנזה.

בעלי חיים משתמשים במעגל קרבס לשם הפקת אנרגיה מחומצות שומן. החומצות בעלות השרשרת הפחמימנית הארוכה מתפרקות בתהליך הדרגתי (הקרוי חמצון בטא) לקבוצות אצטיל, בעלות שני אטומי פחמן בלבד. קבוצות האצטיל נכנסות ישירות למעגל קרבס, שם הן עוברות חמצון מלא והופכות לפחמן דו-חמצני (אשר נפלט דרך הריאות אל האוויר). 

החומר הסופי וההתחלתי כאחד של מעגל קרבס הוא אוקסאלואצטט. חומר זה, בעל ארבעה אטומי פחמן, מסוגל להיכנס לתהליך הגלוקונאוגנזה ולהביא ליצירת גלוקוז. למרות זאת, בבעלי חיים אין לחומצות השומן כל "הזדמנות" להפוך לאוקסאלואצטט, כיוון שהן נפלטות עוד לפני כן כפחמן דו-חמצני. האוקסאלואצטט המיוצר בסופו של מעגל קרבס הוא אותו אוקסאלואצטט שהתחיל את המעגל, כך שאין כל רווח נטו של אטומי פחמן בתהליך חמצון חומצות השומן.

מעגל הגליוקסילט החסר בבעלי חיים, יוצר "דרך קיצור" למעגל קרבס ועוקף את הפיכת קבוצות האצטיל, שמקורן בחומצות השומן, לפחמן דו-חמצני. אטומי הפחמן נשמרים והופכים תוך מספר שלבים לאוקסאלואצטט, אשר מאוחר יותר מסוגל להיכנס לתהליך הגלוקונאוגנזה ולהביא ליצירת גלוקוז. אחד מתוצרי הביניים הוא גליוקסילט, ועל שמו קרוי המעגל.

מיקרואורגניזמים בעלי מעגל גליוקסילט מסוגלים, אם כן, לגדול על מצע גידול המכיל שומנים בלבד, ולהמיר אותם לפחמימות הנחוצות לבניית התא. בעלי חיים, לעומת זאת, ובהם האדם, אינם מסוגלים לשרוד עם תזונה המבוססת על שומנים בלבד.

תרשים של מעגל הגליוקסילט (באנגלית)

| מטבוליזם |
| --- |
| נשימה תאית | גליקוליזה • מעגל קרבס • זרחון חמצוני |
| מסלולים נוספים | גלוקונאוגנזה • גליקוגנזה • גליקוגנוליזה • מסלול הפנטוז פוספט • מעגל קורי • מעגל האוריאה • חמצון בטא • תסיסה  מעגל קלווין • מעגל הגליוקסילט • פוטוסינתזה • ניטריפיקציה |
| תרכובות עיקריות | גלוקוז • פירובט • NAD • כלורופיל |
| מגוון מטבולי | אורגניזם אווירני • אורגניזם אל-אווירני • הטרוטרוף • אוטוטרוף |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעגל הגליוקסילט** בוויקישיתוף
שלוש אבני קרבונדו מהרפובליקה המרכז-אפריקאית
**קרבונדו** (באנגלית: **Carbonado**), או בכינויו הרווח, **יהלום שחור**, הוא הצורה הקשיחה ביותר של יהלום בטבע. השם קרבונדו מקורו בברזיל, שם נתגלה לראשונה ב-1843 ונשאב מהמילה carbonado (מפוחם), המתייחס למראה השחור שלו. קרבונדו בנוי מחומר פולי-קריסטלי המורכב מגבישים קטנים בעלי אוריינטציה שונה בחלל. היהלומים השחורים בדרך כלל מרובי קשרים פנימיים ולפעמים הם עצמם גביש מזערי, כמו חול. כשהקרבונדו בנוי בצורה זו לא ניתן ללטש אותו כי אין מספיק חומר ללטש. העובדה שקרבונדו מעולם לא נמצא בסלע מגמה, בו לרוב מוצאים יהלומים (שם יש חום עצום ולחץ גבוה) עוררה דיון חריף בין מדענים. למרות זאת, שלא כמו יהלום רגיל אשר לו התבקעות מושלמת, לקרבונדו אין מישורי ביקוע ולכן הוא פחות שביר.

היווצרות
--------

מקור הקרבונדו לא ברור וקיימת אי הסכמה אודותיו בין מדענים. התאוריה הפשוטה ביותר היא שהקרבונדו הועבר ממעמקי ליבת כדור הארץ על ידי קימברלייט או מגמת למפורייט, אבל הסלע ה"מארח" עדיין לא התגלה או שפשוט נשחק לחלוטין. מידת הנקבוביות הגדולה של הקרבונדו לא עולה בקנה אחד עם הלחץ הגבוה בתנאי ההיווצרות הדרושים להיווצרותו של היהלום. ב-1985 הוצעה תאוריה חדשה הקושרת את הקרבונדו למטאור ענק. בגלל שלקרבונדו יש חותם של חנקן איזוטופי זהה ליהלום לבן טבעי, התאוריה שהוא הגיע מהחלל לא יכולה להתקבל כי אם אכן הגיע מהחלל לא אמור להיות לו חותם זהה ליהלום יבשתי טבעי.

מראה ומקור
----------

הקרבונדו בעל מבנה נקבובי עם מספר חורים המקנים לו מראה ספוגי. לקרבונדו קליפה חלקה ובוהקת שנמצאת לעיתים רק בצד אחד שלו ופינות מעוגלות. יהלום הקרבונדו נכרה במדינת באיה שבברזיל מאבני סחף. הקרבונדו נמצא גם בדרום אפריקה, רפובליקת מרכז אפריקה, ואנגולה - שם הוא נקרא קרבון. יהלומי קרבונדו התגלו בכמות מועטה גם באירופה, אוסטרליה ואזורים נוספים.

שימוש
-----

יהלום שחור
היהלום השחור משמש כחלק מתכשיטים. קיימים תהליכים מלאכותיים ליצירת יהלומים סינתטיים. בתהליך מסוים עוברים יהלומים לבנים באיכות נמוכה יחסית תהליך השבחה בחום גבוה ולחץ בו הופך צבעם לשחור. יהלומים מסוג זה נמכרים במחירים נמוכים ביותר בהשוואה ליהלומים טבעיים, מה שהופך את הפופולריות שלהם לגבוהה יותר, הן בשל מראם הדומה למראה יהלום רגיל והן בשל מחירם הנמוך יחסית.
באופנה היהלומים השחורים משמשים לרוב בשילוב עם יהלומים לבנים שמבליטים את הקרבונדו. בנוסף, בעבר הוא היה משמש לשיבוץ בכתרי הפלדה של מקדחים בשל היותו קשיח ביותר.

ראו גם
------

* יהלום
* מואסניט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרבונדו** בוויקישיתוף
* קרבונדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)