recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אנדי פ. באקלי** (באנגלית: **Andy Buckley**; נולד ב-13 בפברואר 1965) הוא שחקן קולנוע, תסריטאי וסוכן בורסה אמריקאי. תפקידו המוכר ביותר הוא כדייוויד וואלאס בסדרה המשרד, לצד סטיב קארל.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בפברואר 1965 בסיילם, מסצ'וסטס לברברה ג' ולאנדרו פ. באקלי. יש לו שני אחים ואחות אחת. הוא למד בבית הספר פיין קרסט שבפלורידה ואחר כך למד לתואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת סטנפורד, שבעמק הסיליקון, קליפורניה. לצד לימודי התואר הוא למד משחק קומי והצטרף לקבוצת הקומיקאים "The Groundlings", לצד מליסה מקארתי ודקס שפרד.

באקלי נשוי למאמנת השחקנים ננסי בנקס ולהם 2 ילדים. הם מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה.

משחק
----

לאורך השנים הוא הופיע במגוון סרטים ותוכניות טלוויזיה וכן שימש כתסריטאי, מאז 1990. סרטו הראשון היה Body Wave מ-1992, בו שיחק בדמות שנקראה בשמו (באקלי).

בשנת 1997 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מלרוז פלייס" בתור טוני. לאחר שנתיים שיחק בסרט "היום הגדול", בו שימש גם כתסריטאי. ושיחק סדרה הקומית "ג'ק וג'יל", בסדרת הדרמה "הבית הלבן" וגם בסדרת המשטרה "זירת הפשע".

בשנת 2002 שיחק בסדרה "NYPD Blue" בדמותו של מייק. 

בין 2006 ל-2013 שיחק בסדרה הקומית "המשרד" בתור דייוויד וואלאס, הבוס של מייקל (סטיב קארל) עד לרכישת "דאנדר מיפלין" על ידי "סייבר". תפקיד זה הפך למזוהה ביותר עמו[דרוש מקור].

ב-2009 שיחק בסדרת המתח "CSI: מיאמי". שנה לאחר מכן שיחק בסרט "החבר'ה האחרים" של הבמאי אדם מקיי.

ב-2011 שיחק בסרט אלווין והצ'יפמאנקס 3 בתור קפטן קורלי. באותה שנה החל לשחק למשך שלוש עונות בסדרה משחק השקרים בתור הרופא טד מרסר. בשנה שאחריה הופיע בסדרה ויפ בתפקיד אורח.

ב-2013 הופיע בסרט עצבניות אש. באותה שנה שיחק במשפחה בהפרעה ובסדרת הקומדיה הליגה. ב-014 הופיע בסרט הקומי "איך להיפטר מהבוס 2", בסרט "תשאלו כל דבר", וגם בפרק אחד בסדרה "עמק הסיליקון" בתור קארל פלמינג.

ב-2015 שיחק בסרט המדע הבדיוני של קולין טרוורו "עולם היורה" את סקוט מיטשל, בעלה של קרן מיטשל (ג'ודי גריר). ושיחק בסרט העצמאי "לשרוף את בודהי" לצד וירג'יניה מדסן. באותה שנה דיבב את ד"ר מילר בסדרה "אבא אמריקאי, ושיחק בסדרה "קז'ואל" בתור פול שמידט. והחל לשחק בסדרה הקומית "אמא יוצאת דופן" ברשת בראבו, למשך 3 עונות, ושיחק בתפקיד חוזר של ריצ'רד אליה בסדרת האקשן "צוות עקרב" ברשת CBS. 

ב-2016 שיחק בסדרה "פילדלפיה זורחת" בתור אנדי. שנה לאחר מכן הופיע בסרט "ליידי בירד" של גרטה גרוויג והופיע כסוכן FBI בסדרה "תרגיע".

ב-2018 הופיע בסרט הקומדיה "אפטר פרטי" וגם בסדרה הקומית "ויל וגרייס" ובסדרת הדרמה "מוקד 911". באותה השנה השתתף גם בסדרה "חסרי בושה", בתפקיד רנדי, בעלה של ד"ר אינגריד ג'ונס, פסיכותרפיסטית הסובלת מהפרעות נפש קשות (מגולמת על ידי קייטי סגל).

ב-2019 שיחק בתפקיד קטן בסרט הדרמה "פצצה", בכיכובן של ניקול קידמן ושרליז ת'רון. בנוסף, שיחק בסרט "מיליון רסיסים קטנים" שמבוסס על הספר באותו שם מאת ג'יימס פריי.

בשנת 2020 השתתף בתפקיד הראשי בסרט "*Most Guys Are Losers*", המבוסס על ספרו באותו שם מאת מארק ברזינס. 

בשנת 2023 שיחק בסדרה "פובאר" של נטפליקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדי באקלי** בוויקישיתוף
* אנדי באקלי, ברשת החברתית אינסטגרם
* אנדי באקלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אנדי באקלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb99149334
* VIAF: 4116147665872160670009
* WorldCat: lccn-nb99149334

 |
ה**יוז H-1 רייסר** (באנגלית: **Hughes H-1 Racer**) היה מטוס מרוץ אמריקאי שנבנה על ידי יוז איירקראפט ב-1935. המטוס שבר את שיא המהירות בזמנו. ה-H-1 היה המטוס האזרחי האחרון ששבר שיא מהירות, כל שוברי השיאים שבאו אחריו היו מטוסים צבאיים.

תכנון ופיתוח
------------

במהלך עבודתו על סרטו מלאכי הגיהנום (Hell's Angels) העסיק הווארד יוז את גלן אודרדיק שיתחזק את 100 המטוסים שהשתתפו בצילום הסרט. לשניהם היה עניין משותף בתעופה והעלו רעיון לבניית מטוס שישבור את שיא המהירות. המטוס קיבל שמות רבים אך שמו הרשמי והנודע הוא **H-1**. המטוס היה הראשון שיוצר על ידי חברת יוז איירקראפט.

תכנון המטוס החל ב-1934 עם בניית דגם גדול של המטוס שעבר בדיקות במנהרת הרוח של המכון הטכנולוגי של קליפורניה. הבדיקות הראו כי המטוס יוכל להגיע למהירות של עד 587 ק"מש.

מידע טכני
---------

זרימת הגוף של המטוס הייתה מרכיב חשוב מאוד בהשגת מהירות גבוהה וטכנולוגיות רבות פותחו במהלך בניית המטוס על מנת שגוף המטוס יהיה חלק לחלוטין. ל-H-1 היה גם כן נסע מתקפל שהוסיף לזרימת הגוף של המטוס. על המטוס הורכב מנוע פראט אנד ויטני R-1535, מנוע כוכבי בעל 14 צילינדרים בעל נפח של 25.2 ליטרים ולמרות שתוכנן להפיק עד ל-700 כח סוס הוא הפיק יותר מ-1000.

בגלל שני התפקידים השונים שיועדו למטוס המירוץ שני זוגות כנפיים נבנו עבורו וכל זוג הורכב לפי הצורך. זוג אחד בעל מוטת כנפיים קצרה יותר שימש למרוצים ולשבירת שיאי מהירות, וזוג שני ארוך יותר שימש לטיסות מרוץ לטווח רחוק.

היסטוריה מבצעית
---------------

ה-H-1 הוטס לראשונה ב-13 בספטמבר 1935 על ידי הווארד יוז בעצמו. כבר בטיסתו הראשונה שבר המטוס את שיא המהירות למטוס רגיל כשהגיע למהירות של 566 קמ"ש. באותה טיסה הביא יוז ככל הנראה לכך שהדלק במטוס נגמר והוא נחת נחיתת אונס בשדה סמוך ללא שנגרם נזק חמור לו או למטוס. ברגע שיצא יוז מהמטוס המרוסק הוא אמר: "אנו יכולים לתקן אותה, היא תטוס מהר יותר". שיא המהירות באותה תקופה היה שייך למטוס הימי Macchi M.C.72 האיטלקי שהגיע למהירות של 709 קמ"ש באוקטובר 1934.

זמן מה לאחר מכן הכניס יוז במטוס מספר שיפורים קטנים שיסיעו למטוס לעמוד בטיסות לטווח רחוק יותר ולנסות ולשבור את שיא המהירות בחציית השטח היבשתי של ארצות הברית. השיפור המשמעותי ביותר היה הרכבת זוג הכנפיים הארוכים יותר שהמעיטו את עומס הכנף על הכנפיים. ב-19 בינואר 1937 שבר יוז את שיא המהירות בחציית ארצות הברית כשטס מלוס אנג'לס לניו יורק ב-7 שעות, 28 דקות ו-25 שניות. השיא הקודם שהיה 9 שעות ו-27 דקות היה שייך גם כן להווארד יוז. מהירותו הממוצעת במהלך הטיסה הייתה 518 קמ"ש.

ה-H-1 המקורי מוצג כיום במוזיאון האוויר והחלל הלאומי בוושינגטון די. סי. ארצות הברית.

העתק
----

ג'ים רייט (Jim Wright) מקוטג' גרוב אורגון בנה העתק בגודל מלא של ה-H-1 שהוטס לראשונה ב-2002. ב-4 באוגוסט 2004 התרסק המטוס ורייט נהרג. המטוס היה אמור לשמש בצילומי הסרט הטייס שמספר את סיפור חייו של הווארד יוז.

ראו גם
------

* יוז איירקראפט
* הווארד יוז

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יוז H-1 רייסר** |

* ה-H-1 באתר מוזיאון האוויר והחלל (אורכב 13.03.2012 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Marrett 2004, p. 19.
3. ↑  Marrett 2004, p. 20.
4. ↑  Howard R. Hughes, Jr.--The Record Setter
**המבורג** (גרמנית: HSV Hamburg) הוא מועדון כדוריד מהעיר המבורג שבצפון גרמניה. המועדון מתחרה בליגה הגרמנית בכדוריד.

היסטוריה
--------

מועדון הכדוריד המבורג הוקם בשנת 1999 בשם "לובק" לאחר איחוד עם קבוצת באד שטראוק. בשנת 2002 האיחוד הסתיים, והמבורג הפכה להיות עצמאית בשמה הרגיל.

האיש הכי חשוב בקבוצה היה הנשיא שלה, אנדראס רודולף, שמילא תפקידו בשנים 2005–2011.

### שם

למטרת שיווק, ב-2002, נחתם חוזה עם קבוצת הכדורגל והאגודה של המבורג. בהתחלה רבים לא ידעו שהקבוצה שייכת לאגודת המבורג בכדורגל, אך לאחר מכן, עם שינוי סמל הקבוצה, הקשר הובן. רבים קוראים לקבוצה O2 המבורג, בעקבות שם האולם של הקבוצה.

### הליגה הגרמנית בכדוריד

בעונתה הראשונה של הקבוצה, 2002/2003, הצליחה הקבוצה להגיע למקום השמיני בליגה. עונה לאחר מכן, בעונת 2003/2004, הצליחה הקבוצה להגיע למקום החמישי בליגה, ולהגיע לגמר הגביע. בעונת 2004/2005 איכזבה המבורג והגיעה רק למקום התשיעי. בעונת 2006, הקבוצה סיימה במקום העשירי, אבל זכתה בגביע הגרמני וגם בסופר קאפ. שנה לאחר מכן, ב-2007, זכתה בגביע המחזיקות האירופי והייתה סגנית הליגה הגרמנית ואף הגיעה לחצי גמר הגביע. ב-2008, הגיעה לגמר הגביע הגרמני וסיימה כסגנית. באותה עונה הגיעה הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות. ב-2009, סיימה הקבוצה את העונה שוב כסגניתה של קיל, ושוב הגיעה לחצי גמר ליגת האלופות. ב-2010, זכתה בגביע גרמניה ושוב סיימה במקום השני בליגה הגרמנית. אולם בעונת 2011, לקחה הקבוצה לראשונה בתולדותיה את תואר האליפות, 3 ימים לפני המשחק האחרון בעונה.

נשיא הקבוצה לשעבר, אנדראס רודולף.
בעונת 2010/2011 אנדראס רודולף, שהיה נשיא המועדון בשנים 2005–2011, התפטר. מחליפו היה מרטין שוואלב שמשמש כמנכ"ל וכנשיא הקבוצה. בעונת 2011/2012, מונה המאמן ג'נס האוסלר שהיה בעבר מאמן הנבחרת הצעירה בגרמניה, למאמן הקבוצה.

נשיא הקבוצה, מרטין שוואלב.

תארים
-----

* הליגה הגרמנית בכדוריד: 1

2011.

* הגביע הגרמני: 2

2006, 2010.

* גביע אירופה למחזיקות: 1

2007.

* סופר קאפ גרמני: 4

2004, 2006, 2009, 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המבורג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המבורג

| הליגה הגרמנית בכדוריד - עונת 2018/2019 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| קיל • ביטנפילד • לאמגו • פריזנהיים • ריין נקר לוון • גופינגן • ברגישר • ביטנהיים • ארלנגן • לייפציג • פוקסה ברלין • מגדבורג • VfL גומרסבך • האנובר-בורגדורף • מלסונגן • SG פלנסבורג • מינדן • HSG וצלאר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10337986-1
* VIAF: 128632759
* WorldCat: viaf-128632759

 |
ענפי עורק הכסל הפנימי, ובכללם העורק הסותם
העורק הסותם (בתחתית התמונה) במהלכו באגן טרם הכניסה לתעלה הסותמת
**הָעוֹרֵק הַסּוֹתֵם** (TA: arteria obturatoria) הוא עורק באגן היוצא מעורק הכסל הפנימי ומספק דם לשריר הסותם החיצון, למדור התיכון של הירך ולעצם הירך.

מהלך
----

העורק מסתעף מעורק הכסל הפנימי והולך קדימה ומטה על הגבי הדופן הצדית של האגן, לעבר החלק העליון של הנקב הסתום, שם הוא יוצא מחלל האגן דרך התעלה הסותמת ומתפצל לענפים קדמי ואחורי.

במהלכו בחלל האגן נמצאת מצדו של העורק החיתולית הסותמת, ותיכונים לו השופכן, צינור הזרע (בזכר) והצפק. מעט מתחתיו עובר העצב הסותם. באגן מסתעפים ממנו ענפים לגומץ הכסל, שמספקים דם לעצם הכסל ולשריר הכסל ומשיקים עם עורק הכסל והמותניים, ענף לשלפוחית השתן אשר הולך לאחור וענף החיק, המסתעף טרם יציאתו מחלל האגן עולה על גב עצם החיק ומשיק עם ענף בעל אותו שם שמקורו בעורק רום הבטן התחתון.

לאחר מעברו בתעלה הסותמת ומחוץ לאגן, העורק מתפצל בשוליים העליונים של הנקב הסתום לענף קדמי ולענף אחורי, המקיפים את הנקב תחת מעטה השריר הסותם החיצון.

הענף הקדמי הוא ענף עורקי קטן, שהולך לפנים על גבי צדו החיצון של הקרום הסותם, ולאחר מכן מתעקל מטה לאורך השוליים הקדמיים של הנקב הסתום. יוצאים ממנו סעיפים לשריר הסותם החיצון, לשריר המסרק, לשרירים המתוויכים ולשריר העדין. לבסוף, הענף משיק עם הענף האחורי ועם העורק כותר הירך התיכון.

הענף האחורי הוא גם ענף עורקי קטן, שהולך לאורך השוליים האחוריים של הנקב הסתום ופונה קדימה על גבי הענף התחתון של עצם השת, שם הוא משיק עם הענף הקדמי. מן הענף יוצאים סעיפים לשרירים האחוזים בגבשוש השת והוא משיק לעורק העכוז התחתון. הענף מספק דם גם לענף המרחשת שנכנס למפרק הירך דרך חרק המרחשת ומתפצל לענפים קטנים בתחתית המרחשת שמספקים את ראש עצם הירך. ענף המרחשת פתוח לרוב עד גיל 15, ובמבוגרים הוא אינו מספק מספיק דם כדי למנוע את נמק העצם בשברים של הירך העליונה.

### שונות אנטומית

העורק הסותם יוצא מגזעו הראשי או מהחטיבה האחורית של עורק הכסל הפנימי, אך הוא עשוי לצאת מעורק העכוז העליון, מעורק הכסל החיצון או מעורק רום הבטן התחתון בכ-20% מהמקרים. כאשר הוא יוצא מעורק רום הבטן התחתון, הוא יכול לצאת בנוסף לעורק המקורי או במקומו, ואז הוא ממשיך בתוואי של ענף החיק. לשונות אנטומית זאת חשיבות בניתוחים לתיקון בקע, בפרט בקע ירכי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Moore, Keith L., **Clinically oriented anatomy**, Philadelphia: Lippincott, Williams & Wilkins, Seventh edition, 2014, עמ' 351

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A12.2.15.008

 |
ערכת **העט החכם של לייבסקרייב** משמשת להקלטה סימולטנית בעת כתיבה. העט משלב בתוכו רשמקול אשר מקליט את הקולות אותם הוא קולט במהלך הכתיבה ומסוגל, לאחר מכן, להציג את הקולות הספציפיים שהוקלטו בעת כתיבה קטע מסוים. הדבר משמש, למשל, בעת סיכום הרצאה, ומאפשר למשתמשים לשמוע את דברי המרצה בעת שכתבו את הסיכום.

הערכה מיועדת, בין השאר, לתלמידים המתקשים בכתיבת סיכומי הרצאה יעילים בשל לקות קשב וריכוז או לקות תנועה. כמו כן ניתן להשתמש בה כערכה לתקשורת תומכת וחליפית.

הערכה כוללת עט המכיל מכשיר הקלטה קולית ומצלמה המצלמת את הנייר עליו נכתב הסיכום. העט אוסף את הנתונים בזיכרון ממוחשב, אשר ניתן לאחר מכן להעברה לאמצעי אחסון אחר. כדי להשמיע לאחר מכן את ההקלטה יש להשתמש בדפים מיוחדים, הנכללים בערכה וניתנים גם להדפסה, המכילים סימנים בתת-אדום אותם קולטת המצלמה. הדפים מכילים גם הדפסה של ציורי לחיצים הדומים ללחיצי רשמקול, שבעזרתם נותנים לעט פקודות הקשורות במערכת הקלטה שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העט החכם של לייבסקרייב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של העט החכם של לייבסקרייב

הערות שוליים
------------

1. ↑  העט הדיגיטלי של Livescribe - גם מקליט וגם קורא,pCon-line
**אנדרו דוקאט** (אנגלית: **Andrew Ducat**;‏ 16 בפברואר 1886 בבריקסטון - 23 ביולי 1942) היה כדורגלן ושחקן קריקט אנגלי שייצג את מדינתו בשני התחומים.

קריירת הקריקט
-------------

דוקאט הצטרף לצוות התחזוקה של האצטדיון דה אובל ב-1906, ותוך זמן קצר הצטרף לנבחרת הקריקט המקומית שבה היו שחקנים ידועים כגון טום הייוורד, ג'ק הובס וארני הייז. דוקאט התנשא לגובה של 1.75 מטר, והוא היה חובט בעל עוצמה גבוהה שזכה 52 פעמים ב-100 נקודות או יותר עבור הנבחרת של סארי, כאשר שיאו האישי היה 306 נקודות במשחק מול אוניברסיטת אוקספורד ב-1919. דוקאט החמיץ משחקים רבים בעקבות פציעות: ב-1912 הקריירה שלו כמעט נקטעה בעקבות שבר ברגלו, והוא החמיץ את רוב עונת 1924 לאחר ששבר את זרועו. ב-1928 הוא זכה ב-994 נקודות בתוך פחות משישה שבועות, כולל ארבעה משחקים רצופים של מאה נקודות ומעלה.

דוקאט השתתף במשחק הטסט קריקט (הסוג הארוך ביותר של קריקט) מול אוסטרליה ב-1921, והייתה זו הפעם היחידה שבה השתתף בגרסה זו של הקריקט.

קריירת הכדורגל
--------------

דוקאט היה גם כדורגלן מצטיין. הוא החל את הקריירה במועדון סאות'נד יונייטד החובבני, וב-1905 הצטרף לוולוויץ' ארסנל מלונדון.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 0 על בלקברן רוברס ב-11 בפברואר, ושיחק בעמדת החלוץ המרכזי. לאחר שלא הרבה לשחק בעונת 1906/1907 הוא עבר לעמדת הקשר הימני, והפך לשחקן הרכב קבוע בעונת 1907/1908 ובעונת 1908/1909. בזמן ששיחק בארסנל הוא השתתף בשלושה משחקים במדי נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 6 - 1 על נבחרת אירלנד בבלפסט ב-12 בפברואר 1910. דוקאט הבקיע את שער הניצחון במשחקו השני, שהיה מול נבחרת ויילס ב-14 במרץ.

יכולתו ומשחקי הנבחרת של דוקאט זיכו אותו בתשומת לבם של מועדונים יותר בכירים מארסנל, שבאותה תקופה התמודד עם קשיים כלכליים. בסופו של דבר הוא הועבר לאסטון וילה ב-1912 תמורת 1,000 לירות שטרלינג, לאחר שהשתתף ב-188 משחקים והבקיע 21 שערים עבור ארסנל. לאחר ששבר את רגלו בעונתו הראשונה בווילה הוא התאושש ושיחק פעמים רבות, ובנוסף אף זכה לענוד את סרט הקפטן בניצחון על האדרספילד טאון בגמר גביע ה-FA של עונת 1919/1920. הוא זכה מחדש במקום בהרכב של נבחרת אנגליה לאחר שלא שיחק בה מאז 1910, וב-1920 השתתף בשלושה משחקים. הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה בניצחון 2 - 0 על נבחרת אירלנד ברוקר פארק ב-23 באוקטובר 1920.

דואקט עבר לפולהאם ב-1921, ולאחר פרישתו ב-1924 הוא החליף את פיל קלסו (שאימן אותו בארסנל) בתפקיד המאמן. אולם, שחקני פולהאם לא הפגינו רמת משחק גבוהה תחת הדרכתו של דוקאט, וסיימו במקומות ה-12 וה-19 בליגה השנייה בשתי העונות שבהן הוא כיהן בתפקידו. הוא פוטר ב-1926, ולאחר שעזב את פולהאם השתתף במשחקי חובבים.

לאחר הכדורגל והקריקט
--------------------

לאחר שפרש מקריקט ב-1931 הוא עבד כמאמן קריקט באיטון במשך חמש שנים. לפני מות הפתאומי ב-1942 הוא עבד כעיתונאי ספורט במשך תקופה קצרה. מותו התרחש במהלך משחק קריקט בלורדס קריקט גראונד, וככל הנראה נגרם כתוצאה מהתקף לב. המשחק היה בזמן מלחמת העולם השנייה, והתמודדו בה נבחרות שיצגו את יחידת המשמר האזרחי שבה שירת דוקאט ויחידת משמר אזרחי מאזור סאסקס. לאחר מותו של דוקאט המשחק הופסק. דוקאט היה השחקן היחיד בהיסטוריה שמת בזמן משחק באצטדיון זה.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל באתר הרשמי של ארסנל
* כתבה באתר הרשמי של פולהאם
* פרופיל קריקט באתר Cricinfo
**יונתן שגיב** (נולד ב-1 במאי 1979) הוא סופר וחוקר ספרות. פרסם סדרת ספרי בלש וממואר.

ביוגרפיה
--------

שגיב נולד בישראל וגדל בהרצליה. סיים תואר ראשון בספרות באוניברסיטת תל אביב, כתב וערך במדורי תרבות שונים בעיתונות המודפסת והדיגיטלית בישראל. הוא עבר לניו יורק שם סיים תואר שלישי באוניברסיטת ניו יורק. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בייצוגי כסף, כלכלה וחובות ביצירותיו של ש"י עגנון. ב-2016 התפרסם בארצות הברית ספרו "Indebted: capitalism and religion in the writings of S.Y. Agnon", המבוסס על הדוקטורט שכתב.

בסיום לימודיו בניו יורק, עבר ללונדון, שם לימד קולנוע וספרות ישראלית באוניברסיטת לונדון. מתגורר עם בן זוגו בתל אביב.

ב-2014 יצא בהוצאת כתר ספר הפרוזה הראשון שלו – הרומן הבלשי "אין סודות בחברה" שבמרכזו עומד החוקר הפרטי עודד חפר, הידוע בכינויו "החופרת", שהוא הומו המתבטא באופן נשי ומוחצן. הספר זכה לשבחי הביקורת. ספרו השני בסדרה "דברים שהשתיקה יפה להם", יצא לאור בראשית 2017 והשלישי – "הצעקה האחרונה" – התפרסם ב-2019.

סדרת ספרי הבלש זכתה לשבחי הקוראים והביקורת. היא תורגמה לצרפתית וגרמנית ונרכשה לעיבוד טלוויזיוני עליו עובד שגיב עם אהרן גבע ומיקי טריאסט..

דמותו של הבלש בסדרה שונה מהמקובל מערערת את הדמות הקלאסית וה"גברית". שפתו של חפר מערערת על החלוקות המגדריות המקובלות ומשקפת את הז'רגון של הקהילה ההומוסקסואלית המקומית.

ב-2022 התפרסם הממואר "יש אנשים שמדברים ככה". הספר עוסק בזהותו המינית ברקע טיפול שעבר לאחר שאיבד את קולו.

ספריו
-----

* **אין סודות בחברה** (ירושלים: כתר ספרים, 2014). עורכת: שירה חדד
* **דברים שהשתיקה יפה להם** (מושב בן שמן: כתר ספרים, 2017). עורכים: שירה חדד ועודד וולקשטיין
* **הצעקה האחרונה** (מושב בן-שמן: כתר, 2020). עורך: עודד וולקשטיין
* **יש אנשים שמדברים ככה,** (מושב בן-שמן: כתר, 2022). עורך: עודד וולקשטיין

* **Indebted: capitalism and religion in the writings of S.Y. Agnon** (Cincinnati, OH: Hebrew Union College Press / University of Pittsburgh Press, 2016)

קישורים חיצוניים
----------------

* יונתן שגיב, "יש אנשים שמדברים ככה": במה הקול דומה לטביעת אצבע, עופרה עופר אורן, סופרת ספרים
* הקול וכל השאר, מה שכרוך, כאן 11

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן שגיב, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
2. 1 2  מאיה נחום שחל, יונתן שגיב: "חסר לי קצת יותר עמוד שדרה", באתר כלכליסט, 27 בדצמבר 2022
3. 1 2  אתר למנויים בלבד גילי איזיקוביץ, רק אחרי שנהפך לאילם, הבין הסופר יונתן שגיב עד כמה השתיקו אותו, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2022
4. ↑  רינה ז'אן ברוך, יונתן שגיב, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601756005171
* BnF: cb17160634h (data)
* GND: 1112685944
* ISNI: 0000 0000 7919 4549
* LCCN: no2015048981
* RERO: 02-A028402756
* VIAF: 121358569
* WorldCat (עם VIAF): 121358569

 |
**ניקולו דונאטו** או **ניקולו דונא** (באיטלקית: **Nicolò Donà** או **Nicolò Donato**; ‏ 28 בינואר 1539 - 9 במאי 1618) היה הדוכס ה-93 של ונציה. דונאטו כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-10 באפריל 1618 ועד פטירתו, 35 ימים לאחר מכן.

דונאטו היה בנם של ג'ובאני דונאטי ושל איזבטה מורוזיני. הוא למד באוניברסיטת פדובה, ולאחר סיום לימודיו החל לעסוק במסחר ועשה חיל רב בעסקיו. דונאטו היה ידוע בקמצנותו, על אף עושרו הרב. הוא לא נישא, ולאחר מותו ירשו את הונו הרב אחיו, פרנצ'סקו, ואחיינו, פייטרו.

בשל קמצנותו, ובשל אי רצונו להשקיע את כספיו בפוליטיקה, לא נבחר דונאטו לתפקידים ציבוריים בלה סרניסימה.

בין השנים 1617–1618 ניסה שגריר ספרד אלפונזו דה לה קואבה להביא לנפילת הרפובליקה באמצעות מתן כספים לפלגים השונים בעיר ועידוד מהומות במטרה להביא לנפילת המשטר. באמצע המשבר נפטר הדוג'ה המכהן, ג'ובאני במבו ב-16 במרץ 1618.

ב-10 באפריל נערכו בחירות נוספות, ודונאטו (אשר כנראה שיחד את הבוחרים) נבחר לתפקיד, אולם נפטר ב-35 יום לאחר מכן, בטרם הביא לסיום המשבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולו דונאטו** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ג'ובאני במבו** | **דוכסי ונציה** 1618–1618 | **הבא**:**אנטוניו פריולי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1036391469
* VIAF: 304725935
* WorldCat (עם VIAF): 304725935

 |
**נומאד** (ביוונית - נווד) הוא אפוס היסטורי קזחי משנת 2005, המתאר את עלייתו של אבלאי ח'אן(אנ') על רקע התקופה. הסרט הוגש כמועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ב-2007.

עלילה
-----

בסוף מאה ה-17 ותחילת מאה ה-18, אויביהם של הקזחים היו אנשי שבט ג'ונגאר(אנ') ממונגוליה. הקזחים לא הצליחו להתאחד מול פלישתם של הג'ונגארים, חלקם ברחו ולכן התקופה נקראת "מנוסת הרגליים המדממות". הייתה בקרב העם תקווה כי צאצא של ג'ינגיס חאן יקום ויאחד את כל שבטי הקזחים ויגרש את אויביהם מאדמתם.

אוראז, אחד ממנהיגי השבטים יצא ב-1710 לחפש את הילד המובטח, שנולד לאחד השולטאנים הקזחים. גם מנהיג חאנות ג'ונגאר(אנ') גלדן, שמע כי הילד נולד וכוח צבאי נשלח להורגו. במהלך הקרב הצליח אוראז להציל את התינוק, הוא גידל אותו, אסף נערים מכל ערבות קזחסטן ואימן את כולם להיות לוחמים, וכן הנחיל להם את הרעיון שאדם אחד או שבט אחד משול לזרד בודד שניתן לשבור בקלות, אבל כאשר מתאגדים - אי אפשר לשבור את הזרדים.

אחרי כעשור, צבאם של הג'ונגארים שנלחצו מדרום על ידי שושלת צ'ינג כחלק ממלחמת ג'ונגאר-צ'ינג(אנ'), פלש פעם נוספת לקזחסטן. בכינוס השולטאנים שהיו מנהיגי השבטים עלה הצורך העמידה אחידה ובבעלי ברית. אולם הרצון לחופש של כל אחד מהשולטאנים גבר והם לא הצליחו להגיע להסכמה. הכוחות הג'ונגארים הגיעו וצרו על העיר והוחלט שההתמודדות תהיה קרב של אדם אחד מכל צד. אם הג'ונגארים ינצחו - העיר תיכנע ותפתח את שעריה ואם הם יפסידו הג'ונגארים יעזבו את המקום. את הג'ונגארים יצג שאריש ואת הקזחים מנצור שניצח בקרב ובזכות זאת קיבל את השם אבלאי. הג'ונגארים כיבדו את ההסכם ונסוגו.

הג'ונגארים שבו את גוהאר, נערה שמנצור היה מאוהב בה, מנצור/אבלאי יצא לשחרר את גוהאד, נשבה אף הוא, עמד במבחנים ונמלט יחד עם גוהאר.

אחרי חצי שנה פלשו הג'ונגארים פעם נוספת והפעם מצוידים בתותחים, ורק עמידת כל הקזחים ביחד הייתה יכולה להציל אותם. ואכן, לוחמי השולטאנים האחרים הגיעו לעזור בקרב שהוכרע לטובת הקזחים. קרב זה נחשב כאירוע המכונן של העם הקזחי ולאירוע שתרם לשקיעת החנאת הג'ונגארית.

צוות השחקנים
------------

* ג'יי הרננדז בתפקיד יראלי
* קונו בקר בתפקיד מנצור
* ג'ייסון סקוט לי בתפקיד אוראז
* מארק דקסקוס בתפקיד שאריש (המנהיג הג'ונגארי)
* דילנאז אחמדייבה בתפקיד הוצ'ה, בתו של גלדן.

קישורים חיצוניים
----------------

* "נומאד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נומאד", באתר נטפליקס
* "נומאד", באתר AllMovie (באנגלית)
* "נומאד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "נומאד", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "נומאד", באתר Metacritic (באנגלית)
* "נומאד", באתר אידיבי
* "נומאד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 2f280aed-6b6f-3b1b-9f88-c933d11e1e48

 |
**נוכלים בחוג הנוצץ** (באנגלית: **Harry and Walter Go to New York**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית פשע משנת 1976 בבימויו של מרק ריידל, עם מייקל קיין, ג'יימס קאן, אליוט גולד ודיאן קיטון בתפקידים הראשיים.

תקציר העלילה
------------

סדברי (מסצ'וסטס) 1892, הארי דיגבי (ג'יימס קאן) וולטר היל (אליוט גולד) הם שני שחקנים בתיאטרון וודביל. לאחר שהארי נתפס בגניבה מהקהל שניהם נשלחים למאסר בבית הסוהר ב קונקורד. באותו זמן מגיע לבית הסוהר עבריין הצמרת אדם וורת' (מייקל קיין) ומתקבל בתשואות והערצה בעיקר על ידי נשות העיר. וורת' הוסגר למשטרה על ידי רופוס קריספ (צ'ארלס דרנינג) מנהל בנק בלוול (מסצ'וסטס) אותו פרץ וורת'. קריספ מודיע לו כי כעת יש בבנק כספת חדשה שאף אחד יכול לפרוץ. זה מרגיז את וורת' והוא מתכנן נקמה.

וורת' קונה בכספו את הנהלת הכלא ואת הסוהר הראשי דורגום (ברט יאנג). הוא מקבל חדר מפואר עם כל הנוחיות וכן הארי וולטר הופכים להיות משרתיו האישיים. הוא מצליח לרכוש את תוכניות בניין הבנק כדי לתכנן את הפריצה.

לכלא מגיעה מניו יורק העיתנאית ליסה צ'סנאט (דיאן קיטון) עם צלם כדי לראיין את וורת'. כאשר הארי שופך בטעות שמפניה על וורת' הוא זוכה לגערות. ליסה כועסת על וורת' בגלל יחסו לוולטר והארי ומבקשת מהם לבקר אותה לכשישתחררו. הם מצליחים לצלם את התוכניות במצלמת העיתון אך גורמים לשריפה. בלחץ וורת' הם נשלחים כעונש לעבוד במחצבה, שם גונב הארי ניטרו גליצרין שישמש אותם לפריצת קיר הכלא. לאחר מרדף ממושך הם מצליחים להגיע לניו יורק ונפגשים עם ליסה במערכת העיתון ומצליחם לקבל את תוכניות הבנק.

הבנק נמצא צמוד לבית האופרה והם מתחילים לתכנן את הפריצה ביחד עם העוזר הראשי מישה (ג'ק גילפורד) ושאר עובדי העיתון. ליסה תומכת בפריצה כדי לחלק את הכסף לעניים.

וורת' משוחרר על-תנאי וגם הוא מתכנן לפצח את הכספת החדשה. שתי הקבוצות לא יודעות אחת על השנייה. הפריצה של הארי וולטר מתבצעת דרך בית האופרה ששם מועלית אופרטה בכיכובה של גלוריה פונטיין (לסלי אן וורן) שהיא גם המאהבת של וורת'.

הקבוצה של הארי וולטר מצליחה לחדור לבנק מתחת לבית האופרה. כדי להאריך את ההופעה מתפרצים הארי וולטר להצגה ומאריכים אותה כאילו הם חלק מההצגה ואף זוכים לתשואות. הם מצליחים לפוצץ את הכספת ולגנוב שקי כסף רבים. וורת' ממהר למקום ונעצר הידי קריספ אך משוחרר לאחר שהוא מגלה שהוא בדרך לכספת ולא יוצא משם...

לבסוף חוגגים הארי וולטר במסעדה יוקרה עם החוג הנוצץ בעוד שליסה וורת' השרמנטי מסתודדים ומחליטים לעבוד בעתיד ביחד...

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מייקל קיין | אדם וורת' | עבריין צמרת |
| ג'יימס קאן | הארי דיגבי | שחקן וודביל |
| אליוט גולד | וולטר היל | שחקן וודביל |
| דיאן קיטון | ליסה צ'סנאט | עיתונאית |
| צ'ארלס דרנינג | רופוס קריפס | מנהל בנק |
| לסלי אן וורן | גלוריה פונטיין | זמרת |
| ברט יאנג | דורגום | סוהר ראשי |
| ג'ק גילפורד | מישה | פורץ |
| קרול קיין | פלורנס | עובדת בעיתון |

קישורים חיצוניים
----------------

* "נוכלים בחוג הנוצץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נוכלים בחוג הנוצץ", באתר AllMovie (באנגלית)
* "נוכלים בחוג הנוצץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "נוכלים בחוג הנוצץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לנוכלים בחוג הנוצץ, באתר יוטיוב
* נוכלים בחוג הנוצץ, באתר TCM
* אליוט גולד על נוכלים בחוג הנוצץ, באתר יוטיוב
* נוכלים בחוג הנוצץ, באתר יוטיוב
**נִיקוֹלָה אִילִיֶיב רִיבָּארוֹב** (בבולגרית: **Никола Илиев Рибаров**;‏ 1 במאי 1859, רוסצ'וק, האימפריה העות'מאנית – 5 בפברואר 1927, סופיה, ממלכת בולגריה), היה גנרל בולגרי שפיקד על אוגדת הרגלים השלישית – "בלקן" במהלך קרב דוברו פולה במסגרת החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה.

ראשית הקריירה
-------------

ניקולה ריבארוב נולד ברוסצ'וק למשפחת סוחרים מהמעמד הבינוני. הוא לחם במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) במסגרת מיליציית המתנדבים הבולגרית האופלצ'נצי. ב-1880 סיים את האקדמיה הצבאית הבולגרית בסופיה. במהלך מלחמת בולגריה סרביה (1885) שירת בגדוד הרגלים ה-9 והשתתף בכיבוש העיר פירוט. בהמשך השתתף בקורס קצינים של הצבא הבולגרי וב-30 באוגוסט 1888 הוסמך לקצונה והוצב בגדוד רגלים בדרגת סגן. ב-1901 סיים קורס מפקדי גדודים של הצבא הבולגרי. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה מונה למפקד אוגדת הרגלים השלישית – "בלקן" ולחם עימה גם במהלך מלחמת הבלקן השנייה.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
---------------------------

באוקטובר 1915 עם כניסת בולגריה למלחמת העולם הראשונה לצד מעצמות המרכז פיקד על אוגדתו במהלך המערכה על סרביה ונטל חלק בכיבוש קוסובו. ב-20 במאי 1917 העולה לדרגת גנרל-לויטננט והשתתף בקרבות החזית המקדונית, תוך שאוגדתו נספחת לארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן. ב-15 בספטמבר 1915 הובסו כוחות האוגדה ה-2 בקרב דוברו פולה וחלקם נטשו את החזית ופתחו במרד כנגד המלך פרדיננד הראשון. בעקבות הקו נפרצו קווי החזית ובולגריה נאלצה לבקש שביתת נשק. על ריבארוב הוטלה אחריות פיקודית לתוצאות הקרב. ב-1919 פרש מהצבא בעקבות חוזה ניי. בניגוד למפקדים אחרים ממלחמת העולם, שמו של ריבארוב לא הונצח והוא הלך לעולמו ב-1927 בסופיה והוא בן 68 שנים.

ראו גם
------

* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ניקולה ריבארוב - ביוגרפיה" באתר boinaslava.net (בבולגרית).
קרונית ביציאה ממתקן אפל
מתקן אפל בדיסנילנד שבהונג-קונג
**מתקן אפל** (באנגלית: **dark ride** או **darkride**) הוא מתקן שעשועים בפארקי שעשועים ובירידים, בו המבקר חווה מראות שונים בתוך מתקן מקורה, בעודו נע מאירוע לאירוע.

היסטוריה
--------

ממציא המתקן האפל הוא לאון קסידי מחברת מתקני השעשועים פרטזל, שהגה את הפטנט של המתקן בשנת 1928. הפטנט התבסס על מתקנים מירידים בסוף המאה ה-19, שנקראו "רכבות נוף", "רכבות שדים" או "מנהרת האהבה". אחד המתקנים הראשונים בשיטה זו היה חלק מתערוכת פיוצ'רמה ביריד העולמי, שנערך בעיר ניו יורק בשנת 1939. מתקן נודע נוסף, שהשפיע רבות על מתקנים דומים שנבנו אחריו, הוא הטירה המכושפת בפארק השעשועים דיסנילנד, באתר הנופש דיסנילנד בקליפורניה שבארצות הברית.

מאפיינים
--------

מתקן אפל, למרות שמו, אינו חייב להיות אפל. לדוגמה, אחד המתקנים האפלים הידועים ביותר בעולם הוא מתקן "זה עולם קטן" שבפארקי הנופש של חברת וולט דיסני, אף שהמתקן אינו אפל כלל. המאפיין המרכזי של מתקנים אפלים היא שהם נמצאים ברובם במבנה מקורה (אף כי חלקים מהמתקן יכולים להיות תחת כיפת־השמיים) והמבקרים מובלים באופן מודרך בין האירועים השונים לאורך המתקן, כשתאורה, קול ומראה מכתיבים מה ייראו בכל רגע נתון. בדרך כלל מונעים המבקרים במתקן בקרוניות לאורך מסילה או על מעבר מים. ברוב המתקנים נעשה שימוש באפקטים מיוחדים של קול, תאורה, תנועה וריח, כדי להעצים את החוויה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מתקן אפל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מתקן אפל** |

* הבלוג של תעשיית המתקנים האפלים (הקישור אינו פעיל)
* Laff In The Dark מידע על מתקנים אפלים
איטליה במאה הרביעית לפני הספירה, סאמניום בירוק כהה
**סאמניטים** (בלועזית: Samnites) היו בני עם דובר אוסקנית שהתיישב בחבל הארץ סאמניום, בהרי האפנינים שמדרום מזרח ללאטיום, מושבה של הרפובליקה הרומית.

החבל משתרע באזור הרי האפנינים לאורך שפלת קמפניה. טבעו ההררי של החבל גיבש את אופיים של השבטים האוסקנים שהתיישבו בו, שלימים הפכו לשבטים הסאמניטים.

הסאמניטים היו מאורגנים בקהילות שבטיות:

* פנטרים, שבירתם הייתה בוביאנום (Bovianum, כיום בויאנו שבמחוז מוליזה).
* קראקנים, שבירתם הייתה קלוביאָאֵה (Cluviae, כיום קזולי שבמחוז אברוצו).
* קאודינים, שבירתם הייתה קאודיום (Caudium, כיום מונטסרצ'יו שבמחוז קמפניה).
* הירפינים, שבירתם הייתה בנוונטום, (Beneventum, כיום בנוונטו שבמחוז קמפניה).

יישובים עירוניים נוספים היו קאיטה, איקלאנום ואיסרניה. כל קהילה (TOUTO) התרכזה סביב מרכז מבוצר. רוב היישובים של הסאמניטים היו כפרים מבוצרים בראשי ההרים, שמהם היו יורדים לאזורי השפלה בעונות המרעה. כמה משבטי הסאמניטים כבשו חלקים מקמפניה והתיישבו בה, ובמרוצת השנים הושפעו באופן ניכר מתרבות הערים היווניות והאטרוסקיות באזור.

הרומאים מתארים את הסאמניטים כעם לוחמני, אכזר ובעל דרגת תרבות נמוכה. הרומאים אימצו מהם כנראה את המגן וחנית ההטלה.

בשנת 354 לפנה"ס כרתו הסאמניטים והרומאים ברית, אך בין השנים 343 לפנה"ס - 290 לפנה"ס נערכו בין שני הצדדים שלוש מלחמות, המלחמות הסאמניטיות שבסופן הצליחו הרומאים להשתלט על סאמניום.

בשנת 268 לפנה"ס הוקמה בשטח הסאמניטי המושבה הלטינית בנוונטום (Beneventum), כיום העיר בנוונטו, מחוז קמפניה, איטליה. במהלך המאבק הרומאי בחניבעל ובפירוס מלך אפירוס מרדו הסאמניטים ברומא וחברו לאויביה. בשנת 180 לפנה"ס לערך, בחסות רומא, פלשו הליגורים שהוגלו מהצפון לשטחיהם של הסאמניטים.

עם פרוץ מלחמת בעלות הברית בשנת 91 לפנה"ס עמדו הסאמינטים, יחד עם המארסים, בראש המרד האיטלקי ברומא. לאחר מספר הצלחות בתחילת המלחמה הם נוצחו, אך היו השבט האחרון שהחזיק מעמד בלחימה עקשנית. בסיומה של המלחמה הם הצליחו לזכות באזרחות רומית.

עקב צידודם בסיעה הפופולרית במהלך מלחמת האזרחים הרומית, הם רכשו לעצמם אויב אכזר בדמות לוקיוס קורנליוס סולה, מנהיג הסיעה האופטימאטית במלחמה.

בשנת 80 לפנה"ס, לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים, ערך סולה מסע כיבוש והשמדה באדמת סאמניום, החריב את עריה, חיסל את עמה, והגלה את השרידים ממנו לצפון איטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאמניטים** בוויקישיתוף
* סאמניטים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**נתן פיינברג** (תרנ"ה, 1895 – תשמ"ט, 1988) היה משפטן יהודי ארץ ישראלי, מומחה למשפט בינלאומי. היה הדקן הראשון של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית.

ביוגרפיה
--------

נולד בקובנה, בנם של אריה (ליאון) והניה חנה לבית רטנר. למד משפטים באוניברסיטאות ברלין וציריך. בשנת 1918 הוסמך כדוקטור למשפטים באוניברסיטת ציריך.

בין השנים 1921-1919 היה מנהל מחלקה במיניסטריון לענייני היהודים בממשלת ליטא. בין השנים 1924-1922 שימש מזכיר ועד המשלחות היהודיות בפאריס. ביוזמת הוועד ייסד אגודות יהודיות למען חבר הלאומים.

בשנת 1924 עלה לארץ ישראל ועסק בפרקליטות. בשנת 1928 יצא לז'נבה שבשווייץ כדי להשתלם במשפט בינלאומי.

משנת 1930, במשך שלוש שנים, שימש כנציג ועד המשלחות היהודיות לפני חבר הלאומים בענייני הגנה על זכויות המיעוט היהודי במדינות שקמו או שהורחבו לפי חוזי השלום, והתחייבו להכיר בזכויות המיעוטים שבשטחיהן.

בסוף 1933 שב לארץ ישראל והמשיך לעסוק בפרקליטות ובפעילות ציבורית כחבר הנהלת האגודה הארצישראלית למען חבר הלאומים, שהיה ממייסדיה.

בשנת 1945 הצטרף לאוניברסיטה העברית והיה דמות מרכזית בהקמת הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה. היה הדקן הראשון של הפקולטה. ייסד את לימודי המשפט הבינלאומי באוניברסיטה.

חיבר ספרים רבים בנושאי משפט בינלאומי.

לאחר פטירתו הוקמה ה"קרן לקידום חקר המשפט הבינלאומי ע"ש פרופ' נתן ויהודית פיינברג", שמטרתה לסייע בהוצאתם לאור של חיבורים בתחום המשפט הבינלאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי נתן פיינברג בפרויקט בן-יהודה
* פרופ נתן פיינברג באתר הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית
* דוד תדהר (עורך), "פרופ' נתן פיינברג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3042

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275561705171
* BnF: cb12767743s (data)
* CiNii: DA01352047
* GND: 120813947
* ISNI: 0000 0000 8406 3084
* LCCN: n79120706
* NTA: 070106576
* RERO: 02-A003236165
* SUDOC: 106924095
* VIAF: 108935867
* WorldCat: lccn-n79120706

 |
הרב **נתן חוויטה ( - 'לוויתן'****) פרג'ון** (1910, ג'רבה - כ"ב באדר א' ה'תשי"ט, 29 במרץ 1959, אשקלון) היה רבה הראשי הספרדי הראשון של העיר אשקלון. כיהן גם כרב העיר ביזרטה (בנסרט) שבתוניסיה.

תולדותיו
--------

נולד בעיר ג'רבה שבתוניסיה בשנת 1910, לרב דוד ולימימה. נצר למשפחת רבנים. היו לו ארבעה אחים - מסעודה, ציון, שרה ומקיקס.

למד תורה בישיבת "עץ חיים", ונסמך לרבנות על ידי אב בית דין המקומי, הרב מכלוף עידאן. נישא לנוארה, בת העיר גאבס, וכבר בגיל 19 כיהן כרב העיר ביזרטה, ושם נולדו לבני הזוג שבעת ילדיהם - מרים, ישראל, ג'ולי, מרסל, רשל, דוד ושמעון. בביזרטה הקים "כותב" - "חדר" בו למדו הילדים תורה בעברית לאחר הלימודים בבית הספר.

בשנת ה'תש"ט (1949), לאחר הקמת מדינת ישראל, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, מטעמי ציונות, אהבת הארץ והחשש מאנטישמיות. המשפחה יצאה לדרכה במסווה של טיול לחוץ לארץ, כיון שהשלטון אסר אז עליית יהודים לישראל, והותירה את כל נכסיה מאחור. הם הגיעו למחנה מעבר בעיר מרסיי שבצרפת ושהו בו כחודשיים, ומשם הפליגו לישראל.

בישראל הם נשלחו להתגורר במעברת באר יעקב, שם חלקו אוהל עם משפחה שעלתה מרומניה, במעברה שימש הרב פרג'ון בהתנדבות כמוהל בבריתות, שוחט ובודק, בעל קורא וחזן.

בשנת 1955, מונה לכהן כרב הראשי הספרדי של אשקלון לצד הרב האשכנזי משה דב וולנר. בפעילותו עסק גם בסיוע לנזקקים, בהשכנת שלום בית, וגישור בסכסוכי משפחות ושכנים בדרכי נועם. דרשותיו משכו גם בני נוער רבים. כן ייסד התכנסות ללימוד תורה במועד קבוע ב"עזתה" (לימים נתיבות), על ידי רבנים ותלמידי חכמים מכל האזור.

הרב פרג'ון כיהן בתפקידו שנים בודדות, ואז לקה בשפעת שהתפתחה לדלקת ריאות, ממנה נפטר בדמי ימיו באדר א' ה'תשי"ט (1959). הוא נקבר בבית הקברות הישן שבאשקלון.

הנצחתו
------

* רחוב "**הרב פרג'ון**" באשקלון נקרא על שמו.
* על שמו נקרא בית הכנסת "**סוכת הלוויתן**" באשקלון.
* על שמו נקרא הרב **נתן בוקובזה**

קישורים חיצוניים
----------------

* **אתר הלוויתן**, המוקדש לרב פרג'ון

הערות שוליים
------------

1. ↑  "חוויטה" בערבית תוניסאית פירושו "דג קטן", הרב פרג'ון כונה "לוויתן"
2. ↑  הרחוב, באתר גוגל מפות
3. ↑  חזית בית הכנסת, באתר גוגל מפות
4. ↑  יהודה אדרי, **'עמוד החסד'**, (מוסדות מאורות נתן, נתיבות, מרץ 2013), עמ' 26-27 (ראה שם אודות הרב פרג'ון).
**אלכסנדרו ז'ר** (**Alexandru Jar**‏; 1911–1988), שם העט של **אלכסנדרו אברהם**, סופר ומשורר קומוניסטי, יהודי רומני, מלוחמי מלחמת האזרחים הספרדית ולוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית, בעלה של גולדה (אולגה) בנצ'יק.

אלכסנדרו ז'ר נולד ביאשי, רומניה בשם **אלכסנדרו אברהם** (Alexandru Avram) והלך לעולמו בבוקרשט. ז'ר, קומוניסט במחתרת, התחיל לפרסם את יצירותיו בכתבי עת כבר בשנת 1930. הוא השתתף במלחמת האזרחים בספרד ולאחריה עבר לצרפת, שם השתתף בלחימה של תנועת ההתנגדות הצרפתית בתקופת מלחמת העולם השנייה. אשתו הראשונה, גולדה (אולגה) בנצ'יק, הוצאה להורג על ידי הנאצים על ידי עריפת ראשה. לאחר נפילת ממשלתו של יון אנטונסקו שב לרומניה והיה בין החברים הראשונים של איגוד הסופרים ופרסם שני ספרי שירה. הוא היה מראשי זרם ה"פרולטקולטיזם" בשירה (תרבות הפרולטריון), אך לאחר ששיריו לא זכו להצלחה גדולה מחוץ לחוגי חברי המפלגה הקומוניסטית, עבר לפרוזה. בשנת 1950 הוענק לו פרס המדינה. התחתן מחדש עם הרקדנית הבלט אלכסנדרה צ'לסקה אורליאנו. באביב 1956 התפרסמו ביקורות של ז'ר על רמת היצירות בזרם הפרולטקולטיזם וגם על חדירת יתר של המפלגה הקומוניסטית לתחום הפרט. ביקורתו ועמדתו האנטיסטליניסטית הביאו לתגובה נזעמת של הנהגת המפלגה הקומוניסטית, כולל נזיפה חריפה וסילוק מהמפלגה הקומוניסטית. שני אינטלקטואלים נוספים, המחזאי **מיכאיל דוידוגלו** והמבקר הספרותי **יון ויטנר**, גונו באופן רשמי על כך שלא הסתייגו מדבריו של ז'ר.
המשוררים דוברי הונגרית אריק מייטני ויאנוש סאס ניסו להגן על ז'ר בפורומים של איחוד הסופרים.
במשך עשר שנים לא הורשה ז'ר לפרסם דבר, אך לאחר מותו של גאורגיו דז' ועלייתו של צ'אושסקו הוחזר בשקט לזירת התרבות הפומבית והתחיל שוב לפרסם רומאנים.

מספריו
------

* Sânge şi vis 1946 "דם וחלום", שירה.
* Poemul marii deşteptări 1946 "פואמת ההתעוררות הגדולה", שירה.
* Moartea lui Iosif Clisci 1948 "מותו של יוסיף קליסצ'י", נובלה.
* Evadare 1949 "הימלטות".
* Sfârşitul jalbelor 1950 "הקץ לעתירות", רומן על רקע שביתת עובדי חברת הרכבות.
* 1951 - La borna 202 -על העימות עם "מזימות" יוגוסלביה של טיטו
* Marea pregătire 1952 "ההכנה הגדולה", רומאן על רקע שביתת עובדי חברת הרכבות.
* Undeva pe Dunăre 1952 "אי-שם על הדנובה".
* Cucuietul 1954 "בעל הכרבולת".
* O poveste simplă 1955 "סיפור פשוט".
* Legard cel însemnat 1966 "לגארד הדגול", רומאן סאטירי.
* Trădarea lunii 1968 "בגידת הירח", רומאן.
* Eu, Consula 1971 "אני, קונסולה", רומאן.
* Naşul şi fericirea lumii 1976 "הסנדק ואושר הבריות", נובלות.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרט עליו ועל קבוצת לוחמי המחתרת הצרפתית מלחמת העולם השנייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263222705171
* GND: 1169253717
* ISNI: 0000 0004 0903 5445
* LCCN: n97876435
* VIAF: 302470456
* WorldCat: lccn-n97876435

 |
**מוטי דימיטשטיין** (נולד ב־1952) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. שירת באגף המודיעין בצה"ל במשך 30 שנים במגוון תפקידים בחטיבת המחקר ובמודיעין השדה, והתמחה בעיקר בזירה הצפונית (סוריה ולבנון).

ביוגרפיה
--------

נולד בנתניה בשנת 1952. התגייס לצה"ל ואמ"ן במסגרת העתודה האקדמית לאחר שסיים תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. בנוסף, במהלך שירותו סיים תואר שני במדע המדינה וביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה.

במשך שירותו עסק בעיקר בסוריה ולאור בקיאותו שימש בין היתר כקצין המודיעין של שיחות השלום בין ישראל לסוריה בשנות ה-90 ובשנת 2000.

ב-2013 מונה על ידי ראש אמ"ן, האלוף אביב כוכבי, לשמש כראש תוכנית חבצלות – תוכנית הדגל של אמ"ן להכשרת מתגייסים למסלול קצונה, ומאז ועד עתה הוא עדיין ממשיך בתפקידו (נכון לינואר 2023). בתקופתו, התפתחה תוכנית חבצלות וזכתה להצלחה רבה בקהיליית המודיעין וכמות המתגייסים אליה בכל שנה גדלה מ-25 ליותר מ-60.

בחודש מרץ 2018 מונה על ידי ראש אמ"ן, האלוף הרצל (הרצי) הלוי, בנוסף לתפקידו כראש תוכנית חבצלות, לראש תוכנית גמל"א – גשר מצוינות לפיקוד אמ"ן. תוכנית גמל"א היא תוכנית מצוינות אקדמית לקצינים מצטיינים בסיום תפקיד שני-שלישי חסרי השכלה אקדמית. התוכנית ממוקמת באוניברסיטה העברית בירושלים, לצד תוכנית חבצלות.

בחודש מאי 2022 זכה בפרס מפעל חיים שהוענק לו על ידי ראש אמ"ן, אלוף אהרון חליוה.

לקריאה נוספת
------------

* רונן ברגמן, **מדינת ישראל תעשה הכל**, 2009
* אורי שגיא, **היד שקפאה**, 2011
* עמוס גלבוע, **דמדומי בוקר**, 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיליון רואים מל"מ מס' 70 (עמ' 14), באתר המרכז למורשת המודיעין, ‏יולי 2022
**אלכסנדרו מוגיורוש** (בהונגרית: **Mogyorós Sándor** וברומנית: **Alexandru Moghioroș**;‏ 23 באוקטובר 1911 - 1 באוקטובר 1969) היה פוליטיקאי בכיר ברומניה, מראשי המשטר הקומוניסטי.

מוגיורוש נולד במשפחת איכרים הונגרים, ביישוב **סלונטה מארה** (Salonta Mare), בטרנסילבניה, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית ומ-1919 חלק מרומניה. הוא למד ארבע כיתות בבית ספר יסודי ושלוש כיתות בבית ספר מקצועי, כדי להיות מסגר. ב-1929 היה לחבר באיחוד הנוער הקומוניסטי ובהמשך חבר המפלגה הקומוניסטית הרומנית. מ-1933 היה לחבר ומזכיר הוועד המרכזי של איחוד הנוער הקומוניסטי. ב-1936 היה בין הנאשמים במשפטה של אנה פאוקר ונידון למאסר של 9 שנים ו-11 חודשים.

מוגיורוש שוחרר מהמאסר לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 ומונה כאחראי מטעם המפלגה הקומוניסטית לפעולות במחוזות חונדוארה ומורש. הוא נבחר לאספה הלאומית הגדולה של רומניה והיה חבר בנשיאות שלה. מ-1950 מילא את תפקיד נשיא הוועד לאיסוף התוצרת החקלאית. מ-1954 היה לסגן ראש ממשלת רומניה עד 1965. חלק מתקופה זו היה סגן ראשון לראש הממשלה.

ב-1953 עמד מוגיורוש בראש ועדת המפלגה שחקרה את המקרה של אנה פאוקר. ב-1961 הכשיל את ניסיונם של יוסיף קישינבסקי ומירון קונסטנטינסקו להדיח את גאורגה גאורגיו-דז' והיה מנסח האישומים נגד "הסוטים ימינה".

לקריאה נוספת
------------

* ולדימיר טיסמניאנו, Stalinism pentru eternitate, היסטוריה פוליטית של הקומוניזם הרומני, הוצאת Humanitas, בוקרשט, 2014.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדרו מוגיורוש** בוויקישיתוף
* Consiliul național pentru studierea arhivelor securității, עמודים 402 - 403 (ברומנית)
**ניקולו פג'ולי** (באיטלקית: **Nicolò Fagioli**; נולד ב-12 בפברואר 2001 בפיאצ'נצה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת יובנטוס מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.

קריירת מועדונים
---------------

פג'ולי גדל במחלקות הנוער של פיאצ'נצה, קרמונזה ויובנטוס. ב-27 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של יובנטוס, בניצחון 0–4 על ספאל במסגרת קופה איטליה. ב-22 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 0–3 על קרוטונה במסגרת המחזור ה-23 לעונת 2020/2021.

ב-31 באוגוסט 2021 הושאל פג'ולי למשך עונה אחת לקרמונזה מהסרייה ב'. ב-12 בספטמבר ערך פגיולי את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על צ'יטאדלה במסגרת המחזור השלישי לעונת 2021/2022. ב-19 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על פארמה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. הוא ערך 33 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.

בתום תקופת ההשאלה לקרמונזה חזר פג'ולי ליובנטוס. ב-14 בספטמבר 2022 ערך פג'ולי את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 1–2 לבנפיקה ליסבון במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023. ב-29 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 0–1 על לצ'ה במסגרת המחזור ה-12 לעונת 2022/2023.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-16 בנובמבר 2022 ערך פג'ולי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, בניצחון 1–3 על נבחרת אלבניה במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nicolò Fagioli in prestito alla Cremonese באתר הרשמי של יובנטוס, 31 באוגוסט 2021 (באיטלקית)
**מוטי לוין** (נולד ב-13 במרץ 1963) הוא מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל קבוצת חיפה (לשעבר חיפה כימיקלים).

ביוגרפיה
--------

במסגרת תפקידיו השונים שימש לוין כמשנה למנכ"ל ומנהל הכספים בחברת כימיקלים לישראל. בתקופת כהונתו הושלם תהליך ההפרטה של החברה במכירת 30% יתרת אחזקות המדינה לציבור
, והארכת זיכיונות הכרייה בים המלח ובשדות הפוספט עד שנת 2029.

בין השנים 2004–2006 כיהן כמנכ"ל חברת הייצוא החקלאי "מגדלי יצוא ערבה", עד מינויו למנכ"ל "קבוצת ממן". במהלך כהונתו כמנכ"ל קבוצת ממן הופרט תחום הטיפול במטען אווירי בישראל. בנוסף, במסגרת תפקידו הכין לוין את קבוצת ממן לכניסתם של מתחרים בינלאומיים, שהקימו מסופי מטען בתחום נמל התעופה בן-גוריון ומחוצה לו. בין השנים 2011–2014, שימש כמנכ"ל חברת הלוגיסטיקה הישראלית "UTi לוגיסטיקה", חברת בת של הרשת העולמית UTi Logistics
.

בשנת 2014 מונה למנכ"ל קבוצת גדות, עד מינויו לתפקיד מנכ"ל קבוצת חיפה (לשעבר "חיפה כימיקלים") בשנת 2018. בזמן כהונתו נחתם הסכם סיום העסקה בין הנהלת קבוצת חיפה לבין עובדי המפעל הצפוני במפרץ חיפה, שנסגר בספטמבר 2017 בתום מאבק משפטי ממושך.
במסגרת תפקידו מוביל לוין תוכנית להשקעה בתשתיות ובהרחבת מתקנים לייצור דשנים מיוחדים במפעל שבמישור רותם בהשקעה של כ־1.2 מיליארד שקל, ובכלל זה הקמת מתקן לייצור אמוניה. עם השלמת התוכנית, המפעל צפוי להעסיק מאות עובדים חדשים.

לוין הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים עם התמחות במימון, מטעם אוניברסיטת בר-אילן.

מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אודות מוטי לוין באתר קבוצת חיפה
* ניצן צבי כהן, משנים את אופן ההעסקה, דבר, 14 ביולי 2020

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יסמין גיל, מנכ"ל ממן: "חברה שרוצה לשרוד לא יכולה להישאר מונופול", כלכליסט, 5 ביוני 2008
2. ↑  ליאת רון, פורטפוליו / מוטי לוין, גלובס, 12 בנובמבר 2009
3. ↑  מוטי לוין מונה למנכ"ל UTi לוגיסטיקה ישראל, Port2Port, 15.2.2011
4. ↑  מיכאל רוכוורגר, מוטי לוין מונה למנכ"ל גדות מיכליות, דה מרקר, 4 במאי 2014
5. ↑  מוטי לוין עוזב את תפקידו כמנכ״ל גדות כימיקלים, Port2Port, 21.1.2018
6. ↑  אילנה קוריאל, חיפה כימיקלים תקים מפעל לייצור אמוניה בנגב, ynet, 7.6.2018
**סאבה טודורוב קירוב** (בבולגרית: **Сава Тодоров Киров**‏; 22 בפברואר 1893, חאסקובו, נסיכות בולגריה – 1972, פריז, צרפת) היה משפטן, דיפלומט ופוליטיקאי בולגרי, אשר ב-1943 כיהן לתקופה קצרה כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של דוברי בוז'ילוב.

קורות חייו
----------

סאבה קירוב נולד בחאסקובו. הוא רכש השכלה אקדמית במשפטים באוניברסיטת סופיה. ב-1920 החל לעבוד במשרד החוץ והדתות הבולגרי. הוא כיהן בצוות השגרירות הבולגרית בפריז ובוורשה ובין 1935–1936 כיהן כשגריר בולגריה לפולין. בין 1936 - 1940 כיהן כשגריר בולגריה לממלכת רומניה, ובין 1940 - 1943 כיהן כשגריר בולגריה לטורקיה. בספטמבר 1943 מונה לשר החוץ של בולגריה בממשלתו של דוברי בוז'ילוב, אך שוחרר מתפקידו לאחר כחודש ימים. בפברואר 1944 מונה שוב לתפקיד שגריר בולגריה בצרפת וכיהן בתפקידו עד דצמבר באותה השנה. לאחר סיום תפקידו ביקש וקיבל מקלט מדיני בצרפת, ושם הלך לעולמו ב-1972.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאבה קירוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרי החוץ של בולגריה, באתר משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**בוגדאן פילוב** | **שר החוץ והדתות של בולגריה** 14 בספטמבר 1943 – 14 באוקטובר 1943 | **הבא**:**דימיטר שישמנוב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb166696708 (data)
* ISNI: 0000 0004 5099 0559
* VIAF: 316737983
* WorldCat: viaf-316737983

 |
**אָלֶכְּסַנְדְּרוֹס זַאִימִיס** (ביוונית: **Αλέξανδρος Ζαΐμης**;‏ 9 בנובמבר 1855 – 15 בספטמבר 1936) היה פוליטיקאי יווני, שכיהן כראש ממשלת יוון, שר הפנים, שם המשפטים והנציב העליון בכרתים. זאימיס זכור בתור נשיא יוון האחרון מהרפובליקה ההלנית השנייה לפני שיבתו של גאורגיוס השני, מלך היוונים למלכות. זאימיס הנהיג את הפלג המונרכיסטי בתקופת הרפובליקה השנייה והיה בעל תפקיד מפתח בהשבת ממלכת יוון.

ביוגרפיה
--------

זאימיס נולד ב-9 בנובמבר 1855 בבירת ממלכת יוון אתונה. נצר למשפחה אריסטוקרטית שמילאה תפקיד מרכזי במלחמת העצמאות היוונית כמה שנים קודם לכן. זאימיס למשפטיםהאוניברסיטת אתונה ובאונוברסיטת היידלברג. השתלם בהמשך בלייפציג, פריז ובברלין.
הוא בילה חלק ניכר מחייו בשירות הציבורי. תפקידו הראשון בממשלת יוון הגיע בשנת 1890, כשעבד במשך שנתיים כשר המשפטים במלוכת גאורגיוס הראשון, מלך היוונים וממשלת חרילאוס טריקופיס. בשני העשורים שלאחר מכן הוא התמנה מספר פעמים לתפקיד ראש הממשלה, אך מעולם לא כיהן בתפקיד במשך זמן רב. עם זאת, זאימיס נסע מוניטין שהכנה לו אמון מצד הציבור כמו גם מצדה של המלוכה היוונית. נאמר כי בצוואתו המלך גאורגיוס הראשון יעץ ליורשו, קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון, להתייעץ עם זאימיס אילולא יקלע לקשיים שלטוניים.

בשנים 1906–1911 כיהן זאימיס בתור הנציב עליון בכרתים והיה בעל תפקיד מפתח בסיפוח האי לתוך ממלכת יוון. בעודו מכהן בתור הנציב העליון בכרתים, למד זאימיס על עלייתו הפוליטית המפוארת של אלפתריוס וניזלוס, שחייו המקצועיים יצטלבו ללא הרף עם חייו של זאימיס. בשנת 1913 כרתים הפכה רשמית לחלק מיוון, וזאימיס מילא תפקיד רב השפעה בנושא המדיני של המעבר הרשמי לריבונות יוונית. בהמשך שנת 1913 היה זאימיס מושל הבנק הלאומי היווני, אך זמן קצר לאחר מכן שב לשרת בפוליטיקה היוונית. בשנת 1915 נאלץ ראש הממשלה וניזלוס להתפטר לאחר חמש שנים בכוח; ושוב נקרא זאימיס להקים קבינט ולשמש כראש ממשלת יוון. כהונתו הפעם הייתה קצרה, מכיוון שהוא מהר סירב לכבד את חובת הסיוע שהעניקה יוון לממלכת סרביה והביע תמיכה פסיבית בקיסרות הגרמנית במסגרת אירועי מלחמת העולם הראשונה. במחלוקת שנוצרה כתוצאה ממשבר זה התפטר זאימיס מתפקידו.

לאחר שתי תקופות קצרות נוספות כראש ממשלה בשנות העשרים של המאה העשרים, שימש זאימיס בתפקיד נשיא הסנאט של יוון מהקמת הרפובליקה ההלנית השנייה (בהדחת המלוכה) במהלך שנת 1925 עד שנת 1929, אז מונה לנשיא הרפובליקה של יוון - תחת ממשלתו של ראש הממשלה וניזלוס, שחזר לשלטון שנה לפני כן. זאימיס החזיק בתפקיד עד 1935, ונבחר פעם נוספת לראשות ממשלה, אך הותיר את יוון בסערה שהובילה לעלייתו של גנרל יואניס מטקסס שהיה לרודן. במהלך שנותיו כנשיא פעל להשיב את המלוכה תחת גאורגיוס השני ליוון וויתר על תפקיד הנשיא בתמורה למלך יוון. המדינאי זאימיס נסוג מיוון לאחר עליית הדיקטטורה. לאחר שפעל בשירות הציבורי קרוב לחמישים שנה, נפטר בגלות ב-15 בספטמבר 1936 בווינה, אוסטריה, שם קיבל מקלט מידי אנגלברט דולפוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדרוס זאימיס** בוויקישיתוף
* אלכסנדרוס זאימיס, באתר Greek Boston (באנגלית)
* בריטניה בכרתים - הנציב העליון זאימיס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16677988w (data)
* GND: 104808048X
* NLG: 236686
* VIAF: 307167109
* WorldCat: viaf-307167109

 |