recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הונדה S2000** היא מכונית רודסטר מבית הונדה. S2000 הוצגה לראשונה כמכונית קונספט בתצוגת מכוניות בטוקיו בשנת 1995. ייצורה הסדרתי החל באפריל 1999 לרגל חגיגות החמישים של הונדה, ומאז עברה המכונית מספר מתיחות פנים מינוריות. ה-S2000 נקראה כך עקב נפח מנוע של 2000 סמ"ק, כהמשך למסורת רבת שנים של הונדה ושהתחילה מהונדה S500 רודסטר בעלת נפח מנוע של 500 סמ"ק ובהתאם הונדה S600 והונדה S800. ל-S2000 היו מספר דגמים ובהם שינויים קוסמטיים ומכניים.

ייצור ה-S2000 נפסק ביוני 2009 ולפי הדיווחים הייצור יתחדש ב-2018.

הדור הראשון
-----------

לדגם הקונספט התווספה מסגרת X-bone כדי לחזק את קשיחות הגוף, יחד עם חלוקת משקל של 50:50 לשיפור האחיזה.

הדגם הראשון של S2000 נקרא AP1 והוא היה בעל מנוע אטמוספירי קדמי עם 4 צילינדרים ובנפח 2000 סמ״ק, הנעה אחורית, גל זיזים כפול ומערכת VTEC. הספק המנוע היה 237 כ"ס ו-21 קג"מ ב-8800–9000 סל״ד. המנוע שודך לתיבת הילוכים בעלת 6 הילוכים ודפרנציאל מוגבל החלקה. המנוע הפיק כ-120 כ"ס לליטר שהיווה נתון מרשים בעת ההיא. המנוע ישב אחרי המתלה הקדמי, מה שתרם לחלוקת משקל של 50:50 ורדיוס סיבוב קטן יותר.

המרכב היה בעל מתלה עצה כפולה (Double wishbone), הגה כוח מתוגבר חשמלית ושתי משענות התהפכות.

כמו כן הגג היה עשוי מבד סינתטי (ויניל) קשיח, אולם היה ניתן לקנות גם גג מתפרק עשוי אלומיניום.

ב-2001 נוסף מגן רוח בין שני המושבים.

ב-2002 חלון הפלסטיק האחורי הוחלף בחלון זכוכית עם מפשיר אדים. באותה שונה נעשו שינויים קוסמטיים כמו מסגרות כרום בפנסים האחוריים וידית הילוכים מעור.

AP1 יוצר עד שנת 2003 במפעל טאקאנזבה ביפן.

ביפן הוצא גם דגם ייחודי בשם TYPE V שהציע מספר שינויים, בניהם הגה בעל התנגדות משתנה כיחס ישיר למהירות, סיבוב ההגה קוצר מ-2.4 סיבובים מקצה לקצה ל-1.4, כמו כן נוספו שיפורים לבולמי זעזועים ומתלים. נוסף גם סמל VGS מאחור.

הדור השני
---------

גרסת המשך לגרסה ראשונה עברה שינויים משמעותיים, היצור עבר אל מפעל בעיר סוזוקה.

קוטר הג'אנט הוגדל ל-17 אינץ' ומערכת הבולמים שונתה כדי למנוע תופעות של היגוי יתר, מתחי הקפיצים הותאמו כדי לאפשר כניסות מדויקות יותר לסיבובים. השלדה שונתה במעט כדי להשיג מקדם קשיחות יותר גבוה, טבעות סינכרון בתוך הגיר הוחלפו מתרכובת פליז לטבעות עשויות חומר מרוכב (פולימרי).

כמו כן בוצעו שינויים קוסמטיים לפגושים והורכבו פנסי לד יחד עם סופיות אגזוז אובליות.

המנוע נשאר כמו בגרסת המקור F20C, לשוק האמריקאי נפח המנוע הוגדל ל-2.2 ליטר F22C1.

השינוי נעשה על ידי הקטנת הטלטלים ועל ידי כך הגדלת אורך המהלך, הסל״ד ירד מ-8800 ו-9000 ל-8000 ו-8200 בהתאמה, הייתה עלייה של 6% במומנט סופי ל-220 Nm, ההספק נשאר זהה 237 כ״ס. כמו כן בגרסה האמריקאית ההילוך החמישי קוצר והשישי הוארך.

ב-2006 F21C1 הוצג גם לשוק היפני וההספק היה מעט גבוה יותר 239 כ״ס ומומנט של 221 Nm. בדגם זה נוספה בקרת יציבות ומצערת אלקטרונית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הונדה S2000** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר בן-טובים‏, בשלבי הכנה: הונדה S2000 חוזרת ב-2018, באתר וואלה!‏, 23 במאי 2016

| יפןיפן הונדה |
| --- |
| מכוניות | דגמים בולטים בהווה | אקורד • סיוויק • אינספייר • e |  |
| דגמים בולטים בעבר | S2000 • אסקוט |
| אופנועים וקטנועים |  |
| כלי טיס | MH02 • HA-420 |
| רובוטים | אסימו • רובוטי הונדה מסדרת E • רובוטי הונדה מסדרת P |
| שונות | מאיר חברה למכוניות ומשאיות בע"מ • הונדהג'ט  |
| **קבוצת הונדה**: הונדה • אקורה |
**הדרור הטורף** (באנגלית **Predatory Sparrow**; בפרסית: **گنجشک درنده** - **Gonjeshke Darande**) הוא שמה של קבוצת האקרים הנחשבת לפרו-ישראלית שפועלת בעיקר כנגד משמרות המהפכה של איראן.

התקפות סייבר
------------

ב-9 ביולי 2021 בוצעה מתקפת סייבר על מערך הרכבות האיראני שגרם לכאוס וביטול של מאות קווי רכבת, התוקפים פרסמו את מספר הטלפון בלשכת ח'אמנאי לצורך תלונות, תקיפה זו מיוחסת לקבוצת הדרור הטורף.

יומיים לאחר מכן ב-11 ביולי נפרצו אתרי משרד התחבורה והמשרד לעניינים עירוניים האיראני והאתרים קרסו, הקבוצה לא נטלה אחריות על כך באופן רשמי.

ב-26 באוקטובר 2021 בוצעה התקפה כנגד תחנות דלק באיראן שגרמה לשיבושים בכ-4,300 תחנות דלק ולתורי ענק לרכישת דלק, גם תקיפה זו מיוחסת לקבוצת הדרור הטורף.

ב-27 ביוני 2022 הודיעה הקבוצה כי תקפה מטרות של משמרות המהפכה והבסיג' והשביתו מפעל פלדה של משמרות המהפכה האיראניות, בתיעוד שהופץ באינטרנט ניתן לראות כי פורצת שריפה במפעל הפלדה.

ב-18 בדצמבר 2023 דווח כלי תקשורת איראניים, כי כ-70% מתחנות הדלק במדינה הושבתו בעקבות התקפת סייבר, קבוצת הדרור הטורף נטלו אחריות על התקפת סייבר זו.

ראו גם
------

* Red Evils

קישורים חיצוניים
----------------

* הדרור הטורף, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* הדרור הטורף, ביישום טלגרם

הערות שוליים
------------

1. 1 2  עומר כביר, האקרים ישראלים: ביצענו מתקפת סייבר נגד איראן; טהרן: כ-70% מתחנות הדלק במדינה מושבתות, באתר כלכליסט, 18 בדצמבר 2023
2. 1 2 3  יוסי הטוני, ‏האם ההאקרים שתקפו את איראן אמנם ישראלים? הדעות חלוקות, באתר "אנשים ומחשבים"
3. ↑  דניאל סלאמה, רויטרס, דיווחים באיראן: מתקפת סייבר גרמה לכאוס במערך הרכבות, באתר ynet, 9 ביולי 2021
4. ↑  יוסי הטוני, ‏איראן הותקפה בסייבר – כאוס ברכבות, אתרי ממשל קרסו, באתר "אנשים ומחשבים"
5. ↑  יוסי הטוני, ‏איראן חוותה מתקפת סייבר שגרמה לתקלות בתחנות הדלק, באתר "אנשים ומחשבים"
6. ↑  יוסי יהושוע והסוכנויות, מפעל פלדה גדול באיראן שותק במתקפת סייבר: "פעולת תגמול לאזעקות בישראל", באתר ynet, 27 ביוני 2022
7. ↑  עידן בן טובים, דיווח: מתקפת סייבר מסתורית השביתה 70% מתחנות הדלק באיראן, באתר גיקטיים, ‏18.12.2023
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר מקראית. אם התכוונתם למנהיג השבטים המדיארים, ראו ארפאד.
מפה היסטורית של המדינות הנאו-חתיות והארמיות במאה ה-8 לפנה"ס. המראה את מיקומה של ארפד בשטח המסומן בצהוב
**אַרְפָּד** (בארמית: **𐤀𐤓𐤐𐤃**; באשורית: **ár-pa-da** או **ar-pad-da**) היתה עיר ממלכה בצפון סוריה של ימינו, ומזוהה על ידי החוקרים עם תל ריפעת (אנ'), הממוקם כ-30 ק"מ צפונית לחלב, לא הרחק מהגבול עם טורקיה.

ארפד הוזכרה בתעודות האשוריות משנת 806 לפנה"ס, וזה היה האזכור הראשון שלה בהיסטוריה, אולם היה זה אזכור שולי בלבד. האזכור המשמעותי הראשון של העיר מתוארך לשנת 740 לפנה"ס, השנה בה כבש את העיר תגלת פלאסר השלישי, מלכה של ממלכת אשור, שלוש שנים לאחר שהביס את הקואליציה הצבאית בין ממלכת אוררטו, ארפד ומלטיה (Melid), בראשותו של סרדורי השני. למרות הכיבוש לא נחרבה העיר, אלא נקבעה כנציבות בממלכתו של תגלת פאסר.

מתעאל בר עתרסמך מלך ארפד נזכר בכתובת סוג'ין שעל כתובות ספירה בה מתעודת הברית של ארפד עם בר-גאיה מלך כתך. הכתובת מתוארכת למאה ה-8 לפני הספירה.

בשנת 720 לפנה"ס ניסתה ארפד יחד עם שכנתה מדרום חמת למרוד באשורים. הניסיון למרד דוכא במהירות ובאכזריות על ידי שלמנאסר החמישי יורשו של תגלת פלאסר, דבר שהביא לחורבן שתי הערים והרג תושביהן.

אירוע החורבן של ארפד וחמת מוזכר מספר פעמים בתנ"ך, לרוב בתור לוחמה פסיכולוגית וכלי להפחדה של האשורים נגד ממלכת יהודה, כפי שבא לידי ביטוי בספר מלכים ב':" וַיּׁאמֶר אֲלֵיהֶם רַבְשָׁקֵה, אִמְרוּ נָא אֶל חִזְקִיָּהוּ...הֵהֵצֵּל הִצִּילו אֱלֹהֵי הֵגּוֹיִם אִישׁ אֶת אֵרְצוֹ מִיַּד מֶלֶךְ אַשּׁוּר, אֵיֵּה אְלׁהֵי חֲמָת וְאַרְפָּד... (מלכים ב', י"ח, י"ט-ל"ה)." אך גם בתור כלי בידי הנביאים, כדוגמה לגאוות אשור שתלו את הצלחתם בכוחם ולא בכוחו של אלוהים ולכן נענשו:" הֲלׁא כְּכַרְכְּמִישׁ כַּלְנוֹ אִם לׁא כְּאַרְפָּד חֲמָת...(ישעיהו, י, ט)."

ארפד מוזכרת בכתובת זכור כאחת מ-17 ממלכות שחברו ביחד עם בן הדד השלישי לצור על חדרך.

לקריאה נוספת
------------

* איתן אבניאון, **המילון האנציקלופדי של המקרא**, הוצאת איתאב-בית הוצאה לאור, 2003.
* **ספר מלכים ב**, פרק י"ח.
* Michael Roaf, **Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east**, 1991

קישורים חיצוניים
----------------

* ארפד, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* ארפד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  KAI 222
2. 1 2  A. Kirk Grayson, **Assyrian Rulers of the Early First Millennium BC II (858-754 BC)**, University of Toronto press, 1996, עמ' 205
3. 1 2  Hayim Tadmor, Shigeo Yamada, **The Royal Inscriptions of Tiglath-Pileser III (744–727 BC) and Shalmaneser V (726–722 BC), Kings of Assyria**, Eisenbrauns, 2011, עמ' 39, 109
**פיקלהאובה** (גרמנית: **Pickelhaube**) היא קסדה גרמנית שהייתה בשימוש הצבא הגרמני, מכבי האש והמשטרה.

היסטוריה
--------

וילהלם השני, קיסר גרמניה וחבורת קצינים גרמניים עם קסדות פיקלהאובה, 1915.
הפיקלהאובה עוצבה לראשונה ב־1842 על ידי מלך פרוסיה, פרידריך וילהלם הרביעי, בתהליך איטי התפשט עיצוב הקסדה לשאר המדינות הגרמניות. ממלכת בוואריה הייתה המדינה הגרמנית האחרונה שאימצה את הפיקלהאובה, בשנת 1887.

במהלך מלחמת העולם הראשונה נוכחו הגרמנים לדעת שהפיקלהאובה מספקת הגנה מועטה מכדורי האויב, ובמהלך 1916 היא הוחלפה על ידי השטאלהלם (Stahlhelm). הפיקלהאובה המשיכה לשמש לאירועים טקסיים עד התמוטטות האימפריה הגרמנית ב־1918. היא נשארה בשימוש על ידי ארגוני וותיקי מלחמת העולם הראשונה עד שנת 1939.

### מחוץ לגרמניה

בסוף המאה ה־19 הפיקלהאובה (או גרסה דומה לה) אומצה על ידי מספר מדינות כמו ארצות הברית, בריטניה, צ'ילה, פורטוגל, נורווגיה, אקוודור, שוודיה, רוסיה, מקסיקו וקולומביה.

כיום הפיקלהאובה עדיין בשימוש על ידי המשמר המלכותי השוודי, משטרת התנועה בירדן, המשמר הנשיאותי בקולומביה והאקדמיות הצבאיות של צ'ילה ואקוודור.

עיצוב
-----

הפיקלהאובה הייתה עשויה מעור עם ציפוי מתכת וקוץ מתכתי על ראש הקסדה. כמו כן, הייתה קיימת גרסה טקסית שהייתה עשויה כולה ממתכת, עם סמל המדינה על חלק הקסדה הקידמי. גרסה זו שימשה בעיקר קצינים בטקסים ובמצעדים.

ראו גם
------

* קסדת שעם - מספר דגמי קסדות שעם הושפעו בעיצובן על ידי הפיקלהאובה.
* שאקו - כובע צבאי שהיה נפוץ במחצית הראשונה של המאה ה-19 טרם הופעת הפיקלהאובה.
* שטאלהלם - קסדת הפלדה שהחליפה את הפיקלהאובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיקלהאובה** בוויקישיתוף
* אתר המוקדש לקסדות פיקלהאובה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשירות צבאי בחזית, לאחר 1916 הפיקלהאובה נותר בשירות ייצוגי במספר מדינות וגם כיום משמש קסדה ייצוגית למספר יחידות ברחבי העולם.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4174654-5

 |
הפסל שעל בסיסו נמצאת כתובת ירחעזר
**כתובת ירחעזר** היא כתובת שמית צפון־מערבית על בסיס פסל שנמצא ברבת עמון. לפי מיקום הכתובת והשמות המופיעים בה, זהותה עמונית, אך הכתב והשימוש במלה "בר" (ולא "בן", בניגוד לרגיל בעמונית) מעידים על השפעה ארמית על העמונית, או על שימוש בארמית במקום עמונית. לפי שיקולים היסטוריים, זמנה המאה ה־8 לפנה"ס.

תוכן הכתובת הוא:

> 
> [מא]שו ירחעזר  
> 
> [בר ז]כר בר שנב
> 
> 
> 
> 

"מאש" היא מילה פיניקית נפוצה לפסלים מוקדשים. השם "זכר" הוא שם נפוץ וידוע, גם מהמקרא, וניקודו זַכֻּר או ניקוד אחר. "שנב" הוא, כנראה, Sanipu מבית עמון המוזכר באחת מכתובות תגלת-פלאסר השלישי כאחד ממלכי הלבנט שהגישו למלך מנחה, אך הדבר תמוה אם נכדו השמיט את תואר מלכותו מהכתובת.

ראו גם
------

* כתובות עמוניות
* רשימת כתובות כנעניות וארמיות

לקריאה נוספת
------------

* R. T. O'Callaghan, A Statue Recently Found in 'Ammân, **Orientalia** 21, 1952, עמ' 184–193
* Fawzi Zayadine, Note sur l'inscription de la statue d'Amman, **Syria** 51, 1974, עמ' 129–136 doi: 10.3406/syria.1974.6434‏, JSTOR 4197933
* Émile Puech, L'inscription De La Statue D'amman Et La Paléographie Ammonite, **Revue Biblique** 92, 1985, עמ' 5–24

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כתובת ירחעזר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  שמואל אחיטוב, **הכתב והמכתב**, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 358
2. 1 2  שמואל אחיטוב, **הכתב והמכתב**, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 359
3. ↑  Hayim Tadmor, Shigeo Yamada, **The Royal Inscriptions of Tiglath-Pileser III, King Of Assyria (744-727 BC) And Shalmaneser V (726-722 BC), Kings of Assyria**, Eisenbrauns, 2011, עמ' 123
**תמכה** (שם מדעי: *Anthriscus cerefolium*), היא צמח תבלין חד-שנתי בסוג סְיָגִית שבמשפחת הסוככיים, שמקורה בקווקז, אך הופצה על ידי הרומאים לכל רחבי אירופה. התמכה משמשת בעיקר כמרכיב להכנת מרק וכתבלין לירקות ולסלט.

תיאור
-----

התמכה גדלה לגובה של 20-70 ס"מ. השורש דק. פרחיה לבנים, בתפרחות קטנות שקוטרן 2.5-5 סנטימטר.
אורכו של הפרי הוא בין 7 ל-11 מילימטר ורוחבו כ-1.5 מילימטר והוא מעוקל קמעה. הפרי הבשל צבעו שחור מבריק ושטח פניו חלק.
לכל חלקי הצמח יש ריח דומה לאניס והם שעירים (למעט הפרי).
השמן האתרי שהתמכה מכילה קובע את טעמה. ריכוז שמן זה בצמח הוא 0.03% ובפרי.0.9%
השמן האתרי מורכב מ-60% אסטרגול ו-30% דימטוקסי-אליבנזן. התמכה מכילה כמות רבה יחסית של ברזל ומגנזיום.

תפוצה
-----

תמכת הבר צומחת במערב אסיה, דרום אירופה הבלקן והקווקז. ניתן למצוא אותה ביערות, בחורשות ובשולי כרמים. תמכה תשגשג בקרקע קלה, עשירה ומנוקזת היטב. התמכה המבויתת מגודלת כמעט בכל רחבי אירופה כגידול חקלאי. רצוי לגדל אותה בקרקע לחה ובחצי-צל כדי למנוע צמיחה מהירה מדי ופריחה של הצמח. בארץ גדל בר מין אחר בסוג סייגית - סייגית מבריקה (Anthriscus lamprocarpus).

שימושים
-------

את קטיף העלים ניתן להתחיל 45 עד 60 יום ממועד הזריעה. בזמן זה ניתן לקטוף אף מספר פעמים, לפי כמות הדישון הניתנת. את הקטיף יש לסיים לפני תחילת הפריחה. את התמכה משווקים במצב מוקפא או מיובש, אם כי בייבוש אובד חלק מן הטעם.

התמכה נקראת גם "הפטרוזיליה לאניני הטעם" ועליה משמשים בעיקר כתבלין במרק, בסלטים וברטבים. היא מרכיב בתערובת תבלינים צרפתית מוכרת - Fines herbes. בנוסף, משתמשים בה לתיבול עוף, פירות ים וירקות. לתמכה יש טעם המזכיר במקצת את השוש (לקריץ).

בגינות רבות מגדלים את התמכה כדוחת חשופיות טבעית.

ברפואה העממית השתמשו בתמכה כתחליב לניקוי העור, כמטהר דם וכתוסף אמבטיה לנשים הרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תמכה** בוויקישיתוף
* תמכה, באתר ITIS (באנגלית)
* תמכה, באתר NCBI (באנגלית)
* תמכה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* תמכה, באתר Tropicos (באנגלית)
* תמכה, באתר GBIF (באנגלית)
* תמכה, באתר The Plant List (באנגלית)
* תמכה, באתר IPNI (באנגלית)
* תמכה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגור בהמה, בפרט של עז הבית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו גדי (פירושונים).
גדי של יעל במכתש רמון
**גְדִי** הוא הצאצא של עז הבית בעברית מודרנית, עם זאת בעברית מקראית משמעותו גור של כל בהמה.

הגדרה
-----

גדי הוא צאצא של תיש ועז או של יעל ויעלה. גדי העז קטן מגדי היעל וניתן להתבלבל בין גדי יעל, ליעל בוגר, גודלם של השניים אינם שונה משמעותית ועיקר ההבדל ביניהם הם אורך הקרניים. לפי הרמב"ם (מאכלות אסורות פ"ט), רש"י (שמות כג, 19) ויוסף קרא, גם צאצאו של השור והפרה נקרא "גדי" לצד השם "עגל", הנהוג בימינו.

בשר גדי
-------

בשר גדי
בימי קדם נחשב הגדי למעדן והיה חיה ראויה וזמינה, דבר המשתקף מסיפורי המקרא: נהגו להקריב אותו כקורבן, לתת אותו כתשורה או כאתנן (כמסופר במעשה יהודה ותמר), ולהציע אותו לאורחים מכובדים (כפי שמסופר אצל השופט גדעון ואצל מנוח אבי שמשון, שהציע מאכל זה למלאך, וכן אצל רבקה, שהכינה ליצחק תבשיל משני גדיי עיזים בסיפור גנבת הברכות).

עד היום השתמר מאכל זה אצל הבדואים בשם "ג'די בחליב אמו", והוא נחשב למאכל תאווה, שמכינים אותו לאורחים מכובדים.[דרוש מקור]

שלוש פעמים נאסר במקרא לבשל גדי בחלב אמו (ראה בהרחבה שם), פעמיים מהן בסמיכות לענייני בית המקדש (שמות, כ"ג, י"ט; שם ל"ד, כ"ו), ופעם אחת בסמיכות לענייני מאכלים אסורים (דברים, י"ד, כ"א). כבר הוזכר למעלה שבלשון המקרא 'גדי' הוא בן של כל בהמה ולא רק של עז. לפי חז"ל, אין האיסור מסוים רק על מולידת הגדי, אלא כללי על כל 'אֵם', כך למשל בן העז אסור לבשלו עם חלב של כל עז בעולם. בנוסף, כאשר הגדי גדל אין הוא הופך למותר לאכילה עם חלב אמו, אלא התורה לקחה 'גדי' בתור דוגמה. וכמו שגדי הוא בן כל בהמה, כך חלב אמו הוא של כל בהמה (למשל גדי עזים בחלב פרה). בנוסף אסרו חז״ל בשר עופות בחלב.

לאיסור נאמרו כמה טעמים, מהם כי מדובר באכזריות, או באכילת תאוה, ועל עם ישראל להיות קדוש, ומהם כי כן היה מנהג פוליתאיסטי באותם הזמנים לבשל גדי בחלב אמו, למשל בעבודת עשתרת.

דימויים
-------

בחזון השלום הכלל עולמי של הנביא ישעיהו מתואר המצב האידיאלי, בו החיות הטורפות יהפכו לצמחוניות באופן הבא: "וְגָר זְאֵב עִם כֶּבֶשׂ, **וְנָמֵר עִם גְּדִי יִרְבָּץ**" (ישעיהו י"א, ו). הגדי מופיע גם בפיוט "חד גדיא" בהגדה של פסח כראשון בשרשרת ארוכה של נטרפים.

באנגלית מציינת המילה גדי (Kid) הן ילד והן מעשה שטות והתלוצצות, הנגזר כנראה משובבותו הרבה של הגדי. גם בעברית לפחות הקדומה, גדי שימש לנער, "גדיים שהנחת נעשו תיישים בעלי קרניים". בתלמוד ישנה אף מידת נפח שנקראת "מלוא פיו של גדי", והיא הכמות שגדי יכול להכניס לפיו.

ייתכן כי עין גדי שבמדבר יהודה קרוי על שמו של הגדי הרץ במדבר אל המעיין.

מזל גדי הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל גדי" הוא מי שנולד בין ה-22 בדצמבר לבין ה-20 בינואר (לערך). מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל גדי האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הגדי לבין אזור השמיים של מזל גדי בגלל נדידתן של נקודות השוויון.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גדי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גדי** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חז"ל לא אסרו דגים בחלב מפני שבשר הדג שונה מאוד מבשר הבהמה (משנה חולין קג, ב).
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"ג, עמוד א'
**IS הופ** הייתה להקת היפ הופ ישראלית, אחת הראשונות שפעלו בישראל. חברי ההרכב הם ליהוד שמואלי ושי גולדנברג.

היסטוריה
--------

ב-1994 הקימו שמואלי וגולדנברג את הצמד "IS הופ" (קיצור של "Israeli Hip Hop") ששילב אלמנטים ישראליים לסגנון ההיפ הופ. השניים כתבו את המילים של כל שיריהם. לאחר שהפיקו שני שירים בצורה עצמאית ואף צילמו קליפ, הוחתם הצמד ב-NMC בתחילת 1995.

אלבומם היחיד של IS הופ נקרא **"באתי לא בזמן"** והופק על ידי שמואלי ויצא ב-1995. להיטי האלבום, "יש לו מסיבה", "שיר השכונה" ו"כוס תה", זכו להשמעות רבות ברדיו, אך המכירות של האלבום היו נמוכות והצמד הפסיק את פעילותו בתוך זמן קצר בשל כך.

### המשך דרכו של שמואלי

ב-1999 הוציא שמואלי סינגל חדש בשם IS הופ, בהשתתפות מאיה מור, אך הסינגל לא נחל הצלחה.לאחר שהוציא כמה סינגלים מוזיקה אלקטרונית בשם אבן עזרא. ליהוד שמואלי נפטר ב-1 באפריל 2023.

### המשך דרכו של גולדנברג

ב-2001 הקליט גולדנברג עבור קווי זהב 012 בהפקת משרד הפרסום מקאן – קשר בראל ג'ינגל הידוע בשם "דודי התותח". הביטוי "דודי התותח" הפך למטבע לשון ובעקבות הצלחתו הוקלט סינגל באורך מלא על ידי הליקון. מאוחר יותר, זכה הג'ינגל בפרס קקטוס הזהב בקטגוריית "קמפיין השנה".

דיסקוגרפיה
----------

* 1995: באתי לא בזמן

קישורים חיצוניים
----------------

* שיר השכונה, בביצוע IS הופ, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב

* IS הופ, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "דודי התותח" - עכשיו הסינגל, באתר TheMarker‏, 6 ביוני 2001
2. ↑  איתמר סיידא‏, ובמקום הראשון – דודי התותח, באתר וואלה!‏, 14 ביוני 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303521505171

 |
צילום של האנדרטה מסוף המאה ה-19
**פסל ברתולומאו קולאוני** (1481–1496) היא מצבת זיכרון עשויה ברונזה הניצבת בכיכר הקדושים ג'ובאני ופאולו (באיטלקית: Campo SS. Giovanni e Paolo) בוונציה. האנדרטה, בגובה של 395 ס"מ, פוסלה על ידי הפסל האיטלקי אנדראה דל ורוקיו ועשייתה נשלמה בידי אלסנדרו ליאופרדי (Alessandro Leopardi).

הפסל הוקם לזכרו של הקונדיטורה (Condottieri) ברתולמאו קולאוני, אשר נפטר בשנת 1475 והותיר בצוואתו את הבקשה כי יבנה לכבודו פסל ברונזה בכיכר סן מרקו בעיר. אולם, בישיבה אשר התנהלה ב-30 ביולי 1479, החליטה הסניורה של ונציה כי האנדרטה תוקם במקום אחר בעיר. התחרות לעיצוב האנדרטה השתתפו אמנים כגון ברתולומיאו בלאנו (Bartolomeo Bellano) ואלכסנדרו ליאופרדי. באפריל 1480 הוכרז ורוקיו כמנצח בתחרות. עם מותו של ורוקיו, בשנת 1488, נותר דגם האנדרטה שיצר ובו פסל הסוס היה עדיין לא גמור. בנוסף נותר עוד ליצוק את הפסל בברונזה. מלאכת הפיסול והיציקה הושלמה בידי ליאופרדי וחתימתו מצויה על ריתמת הסוס.

האנדרטה פוסלה כ-40 שנה לאחר יצירת האנדרטה לארסמו דה נרני ("גאטאמלאטה") בידי דונטלו בעיר פדובה. באנדרטה של ורוקיו בולטת ההתקדמות בעיצוב התנועה של הסוס, שאינו זקוק עוד לתמיכה, ובחיבור הטבעי יותר בין הפרש לסוסו, חיבור המתבטא בפרופורציה נכונה יותר בין הרוכב לסוס ובתנוחת הרכיבה. פניו של קוליאוני מעוצבות בהבעה בעלת אפקט דרמאטי. פניו שקטות אך בעלות ריכוז ועוצמה המתבטאת גם בעיצוב שרירי הפנים. גם גופו של הסוס מעוצב באקספרסביות. הוא נמצא בצעידה זקופה, רגלו הקדמית מונפת באוויר. שריריו ועורו של הסוס מתארים בצורה ריאליסטית, באופן יחסי, את המאמץ של הסוס. רעמת השיער שלו מסוגננת מעט ורתמות הרכיבה מעוטרות בדגמים דקורטיביים מורכבים. גם שריונו של קוליאוני מאופיין גם הוא בפרטים דקורטיביים מורכבים המואמים את סגנון עיצוב השריון בתקופה זו. 

הבסיס הגבוה עליו עומד הפסל הוצב במרכז החלל, כך שניתן להביט בו מכל עבריו. הוא מעוצב בשיש כקוביה מלבנית וגבוהה. הוא מעוטר בפילסטרים בעלי כותרות מפוסלות. בין העמודים הוצבו סמלי משפחה ואצולה המגולפים שיש. תחתית הבסיס מעוטרת בתבליטים ועליהם תיאורי קרבות.

לקריאה נוספת
------------

* אליק מישורי ועדה טיבר, **אמנות הרנסנס באיטליה**, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 1991, יחידות 7-8, עמ' 182-187.
* John Pope-Hennessy, Italian Renaissance Sclpture, Phaidon, London, 1971, pp. 298-299

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסל ברתולומאו קולאוני** בוויקישיתוף
**טרנספורמציה דיגיטלית** (באנגלית: **Digital Transformation** ובקיצור **DT** או **DX**) היא אסטרטגיה עסקית של אימוץ פתרונות טכנולוגיים חדשים ותכופים על ידי חברות במטרה לפתור בעיות, ליצור הזדמנויות עסקיות חדשות ולייצר בידול תחרותי. הטרנספורמציה הדיגיטלית מיועדת ליצור יעילות, אוטומציה וחדשנות, תוך עדכון והרחבה של שיטות מסורתיות.

דוגמאות לטרנספורמציה דיגיטלית
-----------------------------

טרנספורמציה דיגיטלית יכולה להיות שינוי פשוט כמו שדרוג המערכות, או שינוי מורכב כמו מעבר מידני לאוטומטי; שימושים אפשריים בטכנולוגיה כפלטפורמה לקיצור תהליכים והגעה בזמן אפס לניטור מידע הרלוונטי לאדם או לעסק; צריכת מוצרים או שירותים ללא תיווך; תוספות של תהליכי בינה מלאכותית המאפשרים אוטונומיה של החלטות מבוססי מערכת; שימוש בכמויות המידע העצומות הקיימות בארגונים - Big data, וניתוחו באמצעות כלי בינה עסקית (BI) מתקדמים לצורך איתור מגמות וקבלת החלטות עסקיות.

אחת הדוגמאות היותר בולטות לטרנספורמציה דיגיטלית הוא המעבר למחשוב ענן, תהליך שבו מייצאים את החומרה והשרתים היושבים בתוך הארגון לענן. כלומר מעבר לחוות שרתים או חברות חיצוניות המעניקות מגוון שירותים, כגון כוח מחשוב, אחסון ענן, תוכנית התאוששות מאסון (DRP) וקישוריות. השירותים ניתנים על פי דרישה ובדרך כלל מבוססי מנוי ונפח שימוש מקסימלי.

היסטוריה
--------

לטרנספורמציה הדיגיטלית שלושה דורות של התפתחות:

1. מעבר ל-Paperless - תהליכים דיגיטליים ללא צורך בנייר (1980) - מעבר לשימוש בקונטיינרים בהעברת סחורה הוביל לדרישות גבוהות לשינוע יעיל של מטען ולהעברת מידע; העברת מסמכים בצורה אלקטרונית בעזרת EDI; השקעה במערכות ERP - Enterprise resource planning על מנת להפוך תהליכי ליבה ארגוניים לדיגיטליים וליצור אינטגרציה בין תהליכים אלו.
2. אוטומציה של תהליכים (1990–2000) - אימוץ כלים טכנולוגיים על מנת להפוך תהליכים שונים לאוטומטיים. למשל תהליכי בדיקות, אינטגרציה של בין מערכות מידע פנים ארגוניות למערכות חיצוניות ופיתוח מרכזי קניות אלקטרוניים.
3. תהליכים חכמים (2010 – היום) - עקב טיפוח מאגרי מידע גדולים ממקורות שונים נוצר צורך לאחסן את המידע, לעבד ולנתח אותו, ליצור תהליכי קבלת החלטות מבוססי מידע, יצירת ערך ללקוח וביסוס שותפויות מוצלחות על ידי זרימת מידע שוטפת. לשם כך, נוצרו תשתיות מתאימות עם חיישנים, מחשוב ענן, כלי עיבוד מבוזרים, Machine Learning, אפליקציות סלולר תומכות ואינטגרציה של מידע בזמן אמת.

ראו גם
------

1. המהפכה הדיגיטלית
2. חדשנות
3. Industry 4.0
4. עידן המידע
5. בינה עסקית
6. Big data

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרנספורמציה דיגיטלית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Full Guide to Digital Transformation for Businesses
2. ↑  קישור המכיל תוכן פרסומי, מוטב להחליפו במקור אחר. להסבר נוסף ראו {{קישור פרסומי}} **פרסומי** מה זה אומר "טרנספורמציה דיגיטלית"?
3. ↑  Leonard Heilig, Silvia Schwarze, Stefan Voss, An Analysis of Digital Transformation in the History and Future of Modern Ports, **Hawaii International Conference on System Sciences 2017 (HICSS-50)**, 2017-01-04
**ג'יימס מריון שול** (באנגלית: **James Marion Shull**‏; 1872-1948) היה בוטנאי אמריקאי הידוע באיורים הבוטניים שלו.

קריירה
------

ג'יימס מריון שול החל את דרכו כמאייר עבור ממשלת ארצות הברית, שירות היערות (1907–1909). הוא המשיך לעבוד במשך יותר משלושה עשורים כבוטנאי ומאייר בוטני עבור הלשכה לתעשיית הצמחים במשרד החקלאות האמריקאי, תחילה כאמן בוטני (1909–1925) ולאחר מכן כבוטנאי עמית (1925–1942). הוא צייר מעל 750 ציורים בצבעי מים של אגוזים, פירות ודוגמאות בוטניות אחרות, כולל אגוזי מלך, אננס, תאנים, ובעיקר הדרים ותפוחים עבור משרד החקלאות.

הוא היה חוקר מחלות פירות במחלקה, ורבים מהאיורים שלו מראים דגימות שנפגעו ממחלה. הוא היווה חלק מקבוצה נבחרת של מאיירים - כולל דבורה גריסקום פאסמור, אמנדה ניוטון, רויאל צ'ארלס סטדמן, אלן אישאם שאט ואלזי לואר פומרוי - שציוריהם מהווים את הליבה של אוסף צבעי המים הפומולוגיים של משרד החקלאות.

שול גם צייר מספר זנים מוקדמים של איריס שפותח על ידי המגדל ברוס ויליאמסון, התנסות שגרמה לו להפוך למגדל צמחים בעצמו כמו אחיו הצעיר ג'ורג' הריסון שול. לאחר מכן זכה להכרה כמגדל ומפתח זני אירוסים שונים בין השנים 1920 ו-1937.

זן האירוס הצהוב והגבוה שלו שנקרא וירג'יניה מור קיבל ציון כבוד ראשון מאגודת האירוסים האמריקאית עם הצגתו בשנת 1920, ואוסף של אירוסים כולל Morning Splendor, הנסיכה המאורית ונימבוס קיבלו פרס הצטיינות בתערוכה אחרת. אירוס מורנינג ספלנדר שלו, המשיך לזכות במדליות הזהב והכסף של מועדון הגננות של אמריקה בשנת 1926 והפך לאב קדמון של זנים אחרים מוצלחים.

שול שימש גם שופט מוסמך בתערוכות וזכה במדליית השירות המצטיין של החברה.

ספרו של שול על אירוסים משנת 1931 Rainbow Fragments: A Garden Book of the Iris עוסק בהיסטוריה של גידול אירוס, עצות טיפוח וטכניקות הכלאה זהו אחד הספרים המוקדמים ביותר שכלל לוחות צבעוניים של אירוסים (יחד עם תמונות בשחור-לבן המציגות היבטים שונים של גידול אירוסים), ושול עצמו צייר את שמונת הלוחות הצבעוניים. לוחות אלה מציגים בסך הכל 18 זני איריס שונים של מגדלים שונים רובם מונחים על רקע שחור או חיוור רגיל.

אף על פי שהספר אינו מודפס יותר, הוא ממשיך להיות בעל ערך למגדלים בשל תיאוריו המדויקים של אירוסים שגדלו בשליש הראשון של המאה ה-20, והוא מבוקש גם עבור איורי הצבע האלגנטיים של שול. שול גם הפיק כמה איורים לפרסומים כגון Country Life ו-Ladies' Home Journal.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, פעל שול להנצחת המלחמה באנדרטה בעיר וושינגטון.

הוא מת בבית בשברולט צ'ייס, מרילנד, ב-1 בספטמבר 1948.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס מריון שול** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  White, James J. and Erik A. Neumann. "The Collection of Pomological Watercolors at the U.S. National Arboretum". Huntia: A Journal of Botanical History 4:2 (January 1982), pp. 106-107.
2. ↑  NALDC, naldc.nal.usda.gov
3. ↑  Shull, J. Marion. "Yellow Iris—Virginia Moore". Natural Gardening, November 1920, p. 178.
4. ↑  "The Iris Show". The Flower Grower, vol. 9, 1922, p. 263.
5. ↑  En blogg om leiebil og bilutleie, www.worldiris.com, ‏2016-06-05 (באנגלית אמריקאית)
6. ↑  Mike Unser, World of Irises: Exploring Iris History with Books, World of Irises, ‏2011-08-19

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DSI: 9148

 |
**נירלט צבעים בע"מ** המוכרת בשם המקוצר "**נירלט**" היא חברה תעשייתית ישראלית העוסקת בייצור, מכירה ושיווק מוצרי צבע לענף הבניין והתעשייה ומוצרי איטום.

היסטוריה
--------

הסמל הישן של החברה
חברת נירלט הוקמה בקיבוץ ניר עוז בשנת 1982, כמפעל לייצור מוצרי איטום. בהמשך החלה לייצר צבעים לבניין. בשנת 1999 התמזגה החברה עם חברת אוניברקול שעסקה בייצור צבעים, באמצעות חברת אורלייט תעשיות ששלטה באוניברקול. לאחר רכישת מניות אורלייט תעשיות על ידי קרן פימי נשלטת נירלט על ידי חברת אינרום (אורלייט תעשיות בעבר) הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב ומחזיקה גם בחברת איטונג ובחברת כרמית מיסטר פיקס העוסקת בייצור מוצרי גמר לבנייה, ומוחזקת גם על ידי הקיבוצים ניר עוז ונירים.

לחברה שני אתרי ייצור והפצת מוצרים:האחד בקיבוץ ניר עוז והשני באזור התעשייה של נתניה. לחברה מרכז שירות לעיצוב בצבע הנמצא במתחם דיזיין סנטר בבני ברק, המהווה מקום להדרכה וייעוץ בנושא עיצוב הבית ובו נמכרים גם מוצרי החברה. בין מוצרי החברה צבעים לקירות, ציפויים חיצוניים, צבעי עץ ומתכת, מוצרי איטום, צבעים לתעשייה וצבעי אבקה לצביעה על משטחי אלומיניום, ברזל, פח ועוד.

החברה מעסיקה כ-400 עובדים. מוצרי החברה נמכרים בחנויות פרטיות לחומרי בניין וברשתות עשה זאת בעצמך ומשווקים לקבלנים ולאנשי מקצוע בתחום הבניין. מנכ"ל החברה הוא עמרי לוטן.

מפעל החברה בניר עוז נשרף במתקפת הפתע על ישראל, והעבודה בו הופסקה. כעבור כשבועיים קיבלה החברה מקדמה בסך 100 מיליון ש"ח על חשבון הפיצוי שהיא זכאית לו לפי חוק מס רכוש וקרן פיצויים. להמשך פעילותה רכשה החברה את חברת דקוליין שבעמק חפר תמורת 63 מיליון ש"ח.

ראו גם
------

* אינרום

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של נירלט

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרן צוריאל, ‏אוניברקול, חברה בת של אורלייט, רכשה את מלוא הבעלות על נירלט, באתר גלובס, 6 בספטמבר 1999
2. ↑  עומרי כהן, פימי קונה מגרינסטון גם את המחצית השניה של אינרום ב-105 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 26 בנובמבר 2008
3. ↑  אורי טל טנא, האתגר של אינרום: לשמור על רווחיות ביום שאחרי פימי, באתר כלכליסט, 19 באוקטובר 2016
4. ↑  אודות אוניברקול, באתר אוניברקול
5. ↑  אמיר פרגר, מפעל נירלט בניר עוז ניזוק משמעותית וגם החברה האם נפגעת, באתר כלכליסט, 15 באוקטובר 2023
6. ↑  נווית זומר, מפעל נירלט בניר עוז שנשרף קיבל מקדמה של 100 מיליון שקל מהמדינה, באתר ynet, 23 באוקטובר 2023
7. ↑  יובל אזולאי, במקום המפעל שהוצת: נירלט קונה את דקוליין ב-63 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 19 בנובמבר 2023

| אריסון השקעות |
| --- |
| החזקות נוכחיות | בנק הפועלים (7.9%) • Miya |  |
| החזקות בעבר |  שיכון ובינוי (47%) • נירלט (50%) • יורוקום (30%) • אורבונד (100%) • המ-לט (9%) • תעשיות מלח לישראל (100%) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300772305171

 |
**אור חדש על ספר ירמיהו** הוא ספר בידיעת ארץ ישראל שנכתב ב-1950 על ידי נגה הראובני לימים מייסד פארק נאות קדומים וחתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה תשנ"ד, 1994. 

הראובני עוסק בספרו בקשר שבין הסביבה שבה חי ירמיהו הנביא לבין מונחים שונים החוזרים בספר ירמיהו. הוא מצטט את פרשני המקרא המנסים לפרש את משמעות המונחים, ולאחר מכן מציג פירוש משל עצמו, המבוסס על הכרת הסביבה הגאוגרפית של היישוב ענתות בהרי בנימין, שבו התגורר ירמיהו.

תוכן הספר
---------

**בפרק הראשון** של הספר דן הראובני בשלושה מונחים נפוצים בספר ירמיהו, שנוצרו בהשפעת הסביבה: "השכם ודבר", "הלוך וקראת" ו"יושבת העמק". על סמך שכיחות הביטויים בספר טוען הראובני כי זו הייתה צורת הדיבור הרגילה של ירמיהו. לדברי הראובני המונח "יושבת העמק", המתייחס לירושלים שלמעשה אינה שוכנת בעמק, מקורו בכך שהאנשים שהגיעו לירושלים מכיוון צפון ראו אותה כאילו היא בעמק. את המונח "השכם ודבר" הוא מסביר בכך שהדבר תואם את ההתנהגות הרגילה של רועה צאן באזור מגוריו של ירמיהו. הקב"ה מצווה עליו להשכים בבוקר כרגיל, ובמקום לרעות את צאנו ללכת ולהתנבא בירושלים. לכן, לדעת הראובני, כאשר הוא נשלח למטרה נבואית נאמר לו "השכם" ולאחר מכן "דבר", וזאת בניגוד לנביאים אחרים שלהם נאמר "דבר אל בני ישראל".

**בפרק השני** של הספר מתאר הראובני את תנאי הקיום של תושבי מדבר בנימין, ומסביר כי הרקע החקלאי של ירמיהו משפיע על הדימויים והמשלים המופיעים בנבואותיו. כדוגמה לכך הוא מציין את הגשמים והתנאים החקלאיים. היישוב ענתות שכן באזור של מדבר צל גשם, בו יורדת כמות משקעים נמוכה, וכל תנודה בה משפיעה רבות על חיי התושבים. בפרק י"ד מתוארת בצורת, בפסוק א' : "אֲשֶׁ֨ר הָיָ֤ה דְבַר־יְהוָה֙ אֶֽל־יִרְמְיָ֔הוּ עַל־דִּבְרֵ֖י הַבַּצָּרֽוֹת" ופרשני ביקורת המקרא סוברים כי אין מדובר בטקסט מקורי אלא בציטוט ממקור אחר. לעומתם טוען הראובני שהתיאור בתחילת הפרק אכן מתאים למציאות, גם בתקופה המודרנית. הראובני טוען גם שתנאי המים והחקלאות באזור ענתות גרמו לנביא להדגיש רבות את המחסור בגשם ובמים, וכי ניתן להבין חלק מהפסוקים בספר לפי חיי השגרה של הרועים. 

**בפרק השלישי** של הספר מסביר הראובני כי ירמיהו היה רועה צאן בצעירותו, וכי החוויות מתקופה זו היוו את הבסיס למשליו ולנבואותיו. 

**בפרק הרביעי** והאחרון טוען הראובני כי האתר קֻבּוּר בני אסרָאיל, הנמצא בראש נחל פרת ודרומית ליישוב גבע בנימין, הוא מקום קבורתה של רחל ולא האתר המכונה קבר רחל. במקום ניצבות חמש מצבות גדולות, השוכנות ליד "דרך אפרתה" המקראית, שהיא דרך האבות העוברת ליד עין פרת. המקום המשוער של מצבת הקבר הוא לדעתו בין העיר אפרת, ששכנה ככל הנראה ליד המעיין בעין פרת, לבין העיר המקראית גבע. החוקר הצרפתי שארל קלרמון-גנו העלה את ההשערה הזו כבר במאה ה-19.

  

בשנת תשנ"א 1991, פרסם הראובני פרקי הרחבה בספר "**מדבר ורועה במורשת ישראל**", שיצא בהוצאת נאות קדומים. בהקדמה לספר כותב המחבר: "במשך השנים חזרה ונשנתה בקשה מאת חוגי מטיילים ומדריכים , סטודנטים ומורים לתנ"ך ולמולדת, להוציא לאור מהדורה מחודשת של '**אור חדש על ספר ירמיהו**', שאין למצאו עוד בשוק הספרים. בקשה זו נענית עכשיו בדרך של דיון - מקוצר או מורחב, לפי צורך העניין - ברוב הנושאים הנדונים בו, תוך שילוב בפרקי הספר שלפנינו".

קישורים חיצוניים
----------------

* מבחר מהספר **אור חדש על ספר ירמיהו** באתר "דעת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Archelogical Reasearches in Paletine 1873 -74 Vol.II 278
**באֵרי צימרמן** (23 בדצמבר 1951 – 2 באוגוסט 2016) היה פובליציסט ומשורר ישראלי, מראשי תנועת ההתחדשות היהודית בתנועה הקיבוצית. בין השאר הרצה במכללת "עלמא", במכינה הקדם-צבאית "בני ציון" בתל אביב ובמדרשת השילוב נטור.

ביוגרפיה
--------

נולד במושב נחלת יהודה שליד ראשון לציון. כשהיה בן שנתיים עבר עם אביו, דוד צימרמן, מורה ופרשן של מקורות ישראל, לקיבוץ משמר השרון, שם למד והתחנך עד 1969. יצא לשנת שירות בקריית שמונה (1970) והיה ממקימי גרעין "עודד".
לאחר תום שירותו בצה"ל שב למשמר השרון ויצא ללמוד ב"סמינר אורנים" בחוגים למחשבת ישראל ולספרות.

שיריו הראשונים פורסמו ב-1968 בכתב העת "שדמות" וב"משא". ב-1978 התמנה לעורך הרבעון "שדמות", כתב העת של התנועה הקיבוצית, וכיהן בתפקיד זה עד 1981.
באותה שנה יצא לאור ספר שיריו הראשון **דיבור המתחיל**, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הנושאים של שיריו הראשונים ליוו אותו כל חייו: התמודדות עם העבר היהודי וגיבורי הספרות היהודית ובמקביל התמודדות עם השירה המודרנית ועם חיי הפרט בקיבוץ ובעיר. 

ב-1982 עבר עם משפחתו לקיבוץ גבעת חיים איחוד ולימד היסטוריה, מקרא וספרות בחטיבה העליונה של בית הספר התיכון האזורי "חוף הכרמל" במעגן מיכאל (1982–1993). ב-1993 יצא עם משפחתו לשליחות של שלוש שנים בצפון אמריקה. עם שובו חזר להוראה ולימד בבית הספר התיכון האזורי "מעיין" בקיבוץ עין החורש, עד 2005. במקביל הצטרף לצוות המורים של מכללת "עלמא", בה לימד עד מותו.

היה פרשן מקרא ועסק רבות בפרשת השבוע. פרשנותו מתאפיינת בבקיאות מעמיקה במקרא ובפרשניו מצד אחד, וביכולות לשונית וספרותית מרשימות מצד אחר. את פרי עבודתו זו פרסם בספריו הרבים. היה פעיל במכון "שיטים", מכון החגים שבבית השיטה.

ספריו
-----

* **דיבור המתחיל**, 1981, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
* **בובר לימוני תנ"ך סחט**, 1994, בהוצאת תמוז ואגודת הסופרים.
* **דורש טוב לתורה**, דרשות-שיר על מבחר פסוקים מפרשות השבוע, 2002, בהוצאת מחברת שדמות המדרשה באורנים.
* **אלוהים גדול**, כמה מאמרים מקובצים, מכון יצחק, 1999.
* **חד גדיא וגדיא**, עם בוג'ה (בנימין יוגב), מכון החגים, בית השיטה, 1999.
* **השריקה והמקלדת**, מסות ושירים, 1990.
* **היום השביעי**, יוצרים ישראלים כותבים על השבת שלהם, עם מירי גרז'י, משכל 2001.
* **דורש טוב**, דרשות שיר לפרשות השבוע, מכון יצחק, 2001.
* **המ"ם הסופית של אלוהים**, 2 שירים ושש מסות, קשר תרבות יהודית לכל, 2006
* **בוא אלי פסוק נחמד**, 60 דרשות, קשר תרבות יהודית לכל, 2011
* **שירי סמוטרקי**, 37 שירים, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בארי צימרמן** בוויקישיתוף
* בארי צימרמן - האתר הרשמי לזכרו בארכיון האינטרנט
* יאיר שלג, יהודי השמש ויהודי הירח, מקור ראשון, מוסף "שבת", 17 באוגוסט 2016
* הרב שמואל ריינר, מי יגיד קדיש אחרי מיתתו של בארי?, אתר ישיבת מעלה גלבוע, 17 ביולי 2017

**מכּתביו**:

* פתחים רבים לה, באתר וואלה!
* דתיים וחילונים - כשמש לירח, באתר ynet, 7 באוגוסט 2009
* האיש היהודי השלם והשבור, באתר ynet, 21 בנובמבר 2008
* איפה אלוהים גר?, **ארץ אחרת** 6, 31 באוקטובר 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאיר שלג, יהודי השמש ויהודי הירח, מקור ראשון, מוסף "שבת", 17 באוגוסט 2016, 17 באוגוסט 2016
2. ↑  אורית פראג, ונחמד הפסוק להשכיל, בבלוג "אלף נודדת", 12 בינואר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310557105171
* BnF: cb150126277 (data)
* ISNI: 0000 0000 6662 5485
* LCCN: n88288194
* VIAF: 48336985
* WorldCat: lccn-n88288194

 |
**סנאי אפור מערבי** (שם מדעי: ***Sciurus griseus***) הוא מין של מכרסם מהסוג סנאי החי ביערות במערב אמריקה הצפונית. הוא התגלה ב-1818 בידי ג'ורג' אורד, באורגון. תפוצת הסנאי היא מוושינגטון לבאחה קליפורניה.

מאפיינים
--------

סנאי זה מגיע לאורך 43–61 סנטימטר ולמשקל 350-1,000 גרם והוא הגדול שבסנאי העץ של מערב אמריקה הצפונית. פרוותו כסופה-לבנה עם בטן לבנה וזנב מגודל ושעיר הנשען בצורת האות S. האוזניים גדולות אך חסרות ציצות והעיניים מקופות "טבעת" לבנה.

כמו מרבית הסנאים, סנאי זה מצטיין בטיפוס ומבלה את רוב הזמן בין הענפים. הם מקימים קן לשינה בין הענפים ומרפדים אותו בשערות מזנבם. מזונם כולל בעיקר אצטרובלים אך גם פירות יער, פירות, זרעים שונים, אגוזים, צנוברים, חרקים ואף ביצי ציפורים. את האצטרובלים הסנאים קוברים במזווה גדול בחור בעצים ועליו הם מסתמכים במשך החורף. הם ממליטים 1–5 גורים שמתבגרים בתוך 6 חודשים, לאט יותר מסנאים אחרים.

לסנאי עצמו טורפים רבים הכוללים מיני סמוריים, שונר בובקט, פומה, ראקון, נציים גדולים, ינשופיים וקויוטים. למרות ריבוי הטורפים מספרם אינו משפיע ביותר על מספר הסנאים.

תת-מינים
--------

* Sciurus griseus griseus
* Sciurus griseus anthonyi
* Sciurus griseus nigripes

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנאי אפור מערבי** בוויקישיתוף
* סנאי אפור מערבי, באתר ITIS (באנגלית)
* סנאי אפור מערבי, באתר NCBI (באנגלית)
* סנאי אפור מערבי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* סנאי אפור מערבי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סנאי אפור מערבי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סנאי אפור מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530104805171

 |
**גַּלּוֹנִית** (שם מדעי: .*Ballota L, שם עברי קודם: **בָּלוֹטָה***) הוא סוג צמחים במשפחת השפתניים. הסוג מונה 27 מינים ו-11 תת-מינים ומקיף עשבים רב-שנתיים או בני שיח. סוג זה ניכר, בין השאר, בגביע הפרח הרחב יחסית, שהכותרת אינה בולטת ממנו הרבה, או קטנה ממנו. תכונה זו משותפת לשני סוגים קרובים נוספים במשפחת השפתניים - היא בולטת במיוחד אצל בר-גביע ובאה לידי ביטוי גם באשבל. לכן, סוגים אלו נחשבים לקרובים במשפחה.

השם העברי הקודם, בלוטה, הוא שימור של השם הלטיני (*Ballota*). בשל הצליל העברי, שם זה נשמר ועדיין רווח בציבור. למעשה, למין זה אין בלוטות מאפיינות, ולכן הוא אינו 'ראוי' לשם זה. שמו הוחלף לשם הנוכחי **גלונית** על שום צורתם הגלית של שולי העלים.

מאפיינים
--------

גלונית פלשתית
עשבים רב-שנתיים או בני שיח. הגבעולים רְבוּעִים. הלוואים חסרים.

העלים נגדיים, פשוטים. שפת העלים משוננת או חרוקה וגלונית. החפים (עלי התפרחת) מאורכים או דמויי מצרע ( עלה צר שמתחדד בהדרגה לחוד כלפי קודקודו).

התפרחות ערוכות בדורים רבי-פרחים, שרחוקים זה מזה או שקרובים זה לזה ואז הם יוצרים מעין שיבולת. 

הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול ודו-שפתניים (שתי השפתיים ברורות למדי ונראות יפה מבחוץ).

הגביע מאוחה עלים, דמוי משפך או קונוס הפוך. צינור הגביע בעל 10 עורקים ושפת הגביע בעלת 5 (בלוטה פלשתית וגלונית מבאישה) או 10 שיניים.

צינור הכותרת חבוי בתוך הגביע או בולט ממנו במקצת ובעל טבעת שערות מבפנים. השפה העליונה של הכותרת זקופה וקמורה. השפה התחתונה פרושה והאונה האמצעית שלה מפורצת.

האבקנים, שמספרם 4, מעורים בצינור הכותרת וחבויים מתחת לשפה העליונה. הזוג הקדמי ארוך מהזוג האחורי. הפרי מפרדת, והפרודות מעוגלות (קהות) בראשן וחלקות.

מיני הגלונית בישראל ובסביבתה
----------------------------

נקבה של דבורה ממין *Ochreriades fasciatus* (גזרניתיים) אוספת אבקה מפרח של גלונית מצויה בשפלת יהודה.
ארבעה מיני בר גדלים בארץ ישראל, 3 בני-שיח קבועים ועשב רב-שנתי אחד אקראי (גלונית מבאישה).

* **גַּלּוֹנִית הַסְּלָעִים** (*Ballota saxatilis Sieber ex C.Presl*) - בן-שיח ים-תיכוני. ראה ערך.
* **גַּלּוֹנִית מַבְאִישָׁה** (.*Ballota nigra L*) - כונתה גם בלוטה שחורה. ראה ערך.
* **גַּלּוֹנִית מְצוּיָה** (.*Ballota undulata Benth, שם עברי קודם: בלוטה גלונית*) - בן-שיח ים-תיכוני מצוי, ירוק, שעיר כולו, גובהו 50 ס"מ, ופרחיו הלבנים חבויים בגביע רחב שנשאר זמן רב לאחר הפריחה. ראה הרחבה בערך.
* **גַּלּוֹנִית פְּלִשְׁתִּית** (.*Ballota philistaea Bornm*) - גלונית פלשתית היא צמח רב-שנתי, ים-תיכוני שעיר, רב-גבעולים מין זה אנדמי למישור החוף בישראל ובהרי אדום בדרום ממלכת ירדן. צמח נדיר ועל סף איום הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלונית** בוויקישיתוף
* גלונית, באתר ITIS (באנגלית)
* גלונית, באתר NCBI (באנגלית)
* גלונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* גלונית, באתר Tropicos (באנגלית)
* גלונית, באתר GBIF (באנגלית)
* גלונית, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  .Ballota L, WFO (2022): Ballota L. Published on the Internet
2. ↑  צמחי ארץ ישראל (תשס"ג), באתר האקדמיה ללשון עברית, ‏2003
3. ↑  מיכה לבנה ודוד הלר (ע), **החי והצומח של ארץ-ישראל : אנציקלופדיה שימושית מאויירת - כרך 11 – צמחים בעלי פרחים ב'**, רעננה: ישראל. משרד הבטחון. ההוצאה לאור, 1986, עמ' 68-69
4. 1 2  מיכאלי זהרי, **מגדיר לצמחי ישראל**, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 388-389
5. ↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, **המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל**, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 568
**אילה הדר** (נולדה ב-12 באוקטובר 1967), היא אלופת ישראל בשחייה בעבר.

ביוגרפיה
--------

הדר נולדה וגדלה בקיבוץ שפיים. היא האחות הצעירה של מירב, אלופה ושיאנית ישראל בעבר. היא התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל גש"ם בהדרכת אביה אברהם "הגא" הדר ואחר כך בהדרכתו של גרשון שפע. 

### 1983

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1983 זכתה הדר במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:15.47 דקות, אחרי הדר רובינשטיין ממכבי קריית אונו (2:12.40 דקות) ולפני דנה סער מהפועל גלבוע (2:15.74 דקות).

### 1984

#### אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1984 זכתה הדר ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.96 שניות, לפני רותם פורת מהפועל בני שמעון (29.31 שניות) ואחותה מירב הדר (29.42 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.60 דקות, לפני עירית גלוסקינוס מהפועל ימק"א ירושלים (1:02.71 דקות) והדר גת חברתה לאגודה ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:16.40 דקות, לפני יפעת שור ממכבי קריית אונו (2:18.16 דקות) והדר גת (2:18.30 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:43.89 דקות, אחרי הדר קליינמן ממכבי קריית אונו (4:33.00 דקות) ולפני יפעת שור.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכס פרסלמן, רק 3 שיאי נוער, מעריב, 20 באוגוסט 1984
2. ↑  אלכס פרסלמן, בבוקר: זוהר גלילי בערב: טל משקיף, מעריב, 21 באוגוסט 1984
3. ↑  אלכס פרסלמן, רביעית יזרעאל שיפרה השיא במשחה המעורב, מעריב, 22 באוגוסט 1984
4. ↑  אלכס פרסלמן, רק שיא נוער, מעריב, 24 באוגוסט 1984
שלט בכניסה ליער חניתהשלט בכניסה ליער חניתה
**יער חניתה** משתרע על פני כ-2,300 דונם במורדות הרי הגליל המערבי, בין קיבוץ חניתה לשלומי. היער נטוע בעיקר בעצי אורן ובחלקו העליון דגם משוחזר של "חניתה תחתית". כיום זהו מקום מושבו של האתר "חומה ומגדל" שהיווה נקודה יהודית ראשונה באזור בו הקימו ראשוני מתיישבי חניתה את המחנה, בליל ה-20 במרץ בשנת 1938.

היער מכיל ברובו עצים מחטניים, עצי חורש ובוסתן וראשית נטיעתו בשנות ה-40, אולם נטיעתו הושלמה רק בשנות ה-70 של המאה העשרים. 

אדמות הקרקע שעליה ניטע היער נקנו על ידי יוסף סינגליה שהיה נשיא הוועד המרכזי של קק"ל באיטליה. סינגליה השתמש בדרכונו האיטלקי לצורך קניית האדמות, בתקופה שבה ממשלת בריטניה הערימה קשיים ליהודים לרכוש את אדמות הארץ.

אתרי היער
---------

### חומה ומגדל

באתר שהוקם על "חניתה תחתית" בנתה קק"ל שחזור של מגדל וחומה עשויים עץ, המהווים עדות חיה לסיפורם של המתיישבים ששהו במחנה בימיו הראשונים של הקיבוץ – תקופה שבה הקיבוץ הותקף בידי ערבים פעמים רבות. לאחר 6 חודשים נפרצה הדרך ל"חניתה עילית", מקום משכנו של הקיבוץ כיום.

אתר חומה ומגדל
### מצפה חניתה

מצפה חניתה ממוקם מדרום-מערב לקיבוץ ובסמוך לגדר עם לבנון. המצפה משקיף על כפרי דרום לבנון ובקעת העיר צור. במדרונו נמצאת "מערת חניתה" (מערת סולם) שנתגלו בה כלי חרס מהתקופה ההלניסטית. המערה סגורה למבקרים בשל סכנה ביטחונית וקרבתה לגבול לבנון.

### נחל הבאר

שביל הנחל מתחיל בסמוך למבנה "חומה ומגדל", ולאתר ההנצחה ליהודה ברנר ויעקב ברגר שנורו בלילה הראשון להקמת המחנה בתקיפה ערבית. במעלה השביל נמצאת חורשת אורן ובה מבנה הבאר. את הבאר מבטון יצרו מתיישבי חניתה, בשל דרישת המשק למים לאחר שהמחנה עלה לקרקע. המבנה הוקם בשילוב עם בריכת אגירה ומשאבת דיזל, אולם מכיוון שהוא לא סיפק את צורכי המים של המתיישבים, הוא ננטש.

### מצפור שביט

בנובמבר 2014 נחנך מצפור שביט ביער חניתה על שם יהודה שביט שהיה ראש המועצה האזורית מטה אשר בשנים 1994–2013. מהמצפור הנמצא מזרחית לכביש העולה לחניתה, יש תצפית יפה על כל הגליל המערבי.

### מצדית חניתה

עמדת שמירה מבטון שנבנתה ב-1943 ושימשה אחר כך כמחסן לציוד חקלאי של קיבוץ חניתה. נמצאת על גבעה ממערב לכביש העולה לחניתה. כיום נמצאת בתחום שלומי בשכונת מורד ההר. הגבעה מזוהה כמקומה של העיירה המוזכרת בתלמוד בשם "פי מצובה".

גלריה
-----

* בית הבאר הישנה בית הבאר הישנה
* שלט המכוון אל החומה והמגדל שלט המכוון אל החומה והמגדל
* מגדל חניתה מגדל חניתה
* שביל ביער חניתה שביל ביער חניתה
* מצפור שביטמצפור שביט
* מצדית חניתהמצדית חניתה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יער חניתה** בוויקישיתוף
* יער חניתה, באתר קרן קיימת לישראל
* יער חניתה – אתר "חומה ומגדל" – חידוש ושדרוג האתר, באתר קרן קיימת לישראל
* מצפור שביט, באתר קרן קיימת לישראל
* נחנך מצפור ע"ש יהודה שביט סמוך לקיבוץ חניתה, באתר בלינקר, ‏10 בנובמבר 2014
* מפת היער באתר קרן קיימת לישראל
* פנינה לבנון, אתר היסטורי, מעיין מסתורי וירוק מאופק עד אופק: טיול ביער חניתה, באתר הארץ, 13 ביוני 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285400205171

 |
**ארנסט דוד ברגמן** (בגרמנית: **Ernst David Bergmann**; אוקטובר 1903 - 6 באפריל 1975) היה פרופסור לכימיה אורגנית וממקימי התשתית המדעית-ביטחונית בישראל. נחשב לאבי תוכנית הגרעין של ישראל. חתן פרס ישראל למדעי החיים לשנת תשכ"ח (1968).

ביוגרפיה
--------

ארנסט דוד ברגמן נולד בגרמניה, בנו של הרב יהודה ברגמן (גר'). ב-1921 החל ללמוד כימיה באוניברסיטת ברלין ובגיל 21 כבר השלים דוקטורט בהצטיינות. עבודת הדוקטורט שלו עסקה במחקר על הקשרים הכפולים בתרכובות אורגניות באמצעות שימוש במתכות. הוא שימש כעוזר מחקר של פרופסור וילהלם שלנק ולאחר ארבע שנים התמנה לפרופסור חבר במוסד.

ב-1933 עלה לארץ ישראל, לאחר שקיבל הצעה לעבוד עם חיים ויצמן בתכנון המכון על שם דניאל זיו ברחובות (לימים מכון ויצמן) ועם הקמתו היה המנהל המדעי הראשון של המכון. עם קום המדינה, היה בין מייסדי חיל המדע ומונה למנהל המדעי של מחלקת המדע במשרד הביטחון, כיועצו המדעי של שר הביטחון וראש הממשלה דאז, דוד בן-גוריון. מאוחר יותר כיהן כראש אגף מחקר ותכנון במשרד הביטחון, יו"ר ראשון של הוועדה לאנרגיה אטומית (1952–1966) ויו"ר המועצה הלאומית לחקר החלל. בשנת 1969 היה יושב ראש הוועדה לתכנון לטווח ארוך של לשכת המדען הראשי של מערכת הביטחון.

ברגמן אחראי לכינונם של פרויקטים צבאיים רבים ובין היתר הוא נחשב לאבי תוכנית הגרעין של ישראל. היה ממקימי מכון ויצמן והוגי המכון לחקר המדבר בנגב והמכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה. אחד ממפעלי חברת רפאל קרוי על שמו - "מכון דוד". בשנת 1958 זכה להוקרה מיוחדת במסגרת פרס ביטחון ישראל "על מסירותו ומאמציו בשדה המחקר הביטחוני", ובשנת 1966הוענק לו פרס ביטחון ישראל, "על תרומתו רבת החשיבות להקמת מערך המחקר הבטחוני ופיתוחו מאז מלחמת העצמאות". משנת 1953 הוא שימש פרופסור לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית, לאחר שיחסיו עם חיים ויצמן התערערו לאור קרבתו החדשה לדוד בן-גוריון. הוא כיהן אף כסגן נשיא האוניברסיטה.

בשנת 1960 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ובשנים 1968–1974 היה יו"ר החטיבה למדעי הטבע באקדמיה. ב־1968 זכה בפרס ישראל.

לקריאה נוספת
------------

* 'ברגמן, דוד ארנסט', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 98. (הספר בקטלוג ULI)
* אדם רז, הפרשה הגרעינית של מלחמת יום הכיפורים ומשמעויותיה אז והיום, עדכן אסטרטגי, כרך 16, גיליון 4, ינואר 2014, 95-108
* "ארנסט דוד ברגמן: יוצר עתיד מאין", בתוך: שמעון פרס, **לך עם האנשים: שבעה דיוקנאות**, עמ' 123–142.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט דוד ברגמן** בוויקישיתוף
* כרטיס אישי, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* אלכס כהן, פרופ' א. ד. ברגמן בן שישים, דבר, 24 באוקטובר 1963
* רות בונדי, המדע בגיוס מלא, דבר, 17 בינואר 1969
* ארנסט דוד ברגמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ארנסט דוד ברגמן (1903-1975), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרס בטחון ישראל הוענק למתכנן תת־המקלע "עוזי", למרחב, 16 במאי 1958
2. ↑  ראש הממשלה העניק את פרסי ביטחון ישראל תשכ"ו, דבר, 15 במאי 1966
3. ↑  אפרים קציר, **סיפור חיים**, הוצאת כרמל, 2008.
4. ↑  פרופ' ג. שלום נבחר לנשיא האקדמיה למדעים, מעריב, 30 ביוני 1971

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258515505171
* BIBSYS: 90195447
* BnF: cb16673695c (data)
* GND: 136880762
* ICCU: MILV116588
* ISNI: 0000 0001 1084 2381
* LCCN: n50007486
* NTA: 096495081
* SNAC: w6s020cn
* SUDOC: 069486298
* VIAF: 113076733
* WorldCat: lccn-n50007486

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם לאלבום של להקת קין והבל 90210, ראו הווידאודרום.

**וידאודרום** (באנגלית: **Videodrome**) הוא סרט קולנוע שביים דייוויד קרוננברג בשנת 1983. בסרט מככבים ג'יימס וודס ודבי הארי, סולנית להקת בלונדי, בתפקידה הקולנועי הראשון.

תקציר העלילה
------------

הסרט מספר את סיפורו של מקס ראן, מנהל ערוץ טלוויזיה בכבלים המשדר סרטי פורנו. עובד שלו מעלה תוכנית, המראה סדרת עינויים בבחורה צעירה עד מוות. שניהם מתלהבים מהרעיון של הפקה זולה, פשוטה וריאליסטית. לאחר ניסיון התחקות של מקור השידור, מקס מגיע אל פרופסור אובליין. הסיפור מסתבך כאשר מתברר שהפרופסור אינו בחיים, אך השאיר ספריה ענפה של הקלטות עצמיות ובתו היא שמדברת בשמו, בעזרת הקלטות. מקס מתחיל להזות, וככל שהוא רואה יותר את וידאודרום, כך הופכות ההזיות לאלימות יותר ויותר. מקס מבין שיש קשר בין ההזיות לשידורים, הוא מגלה גידול בראשו שנגרם כתוצאה ישירה של אותות הטלוויזיה שמוקרנות מתוכניות הווידאודרום. הגידול מתגלה כאיבר חדש הנוצר בגופו. הגידול נשלט על ידי ידיד חברה בשם ספקטור אופטיקל. חברה אשר מנסה בעזרת וידאודרום ליצור עולם חדש. וכך מוצא עצמו מקס בין אנשי הרוח אשר מזהירים נגד שידורי הטלוויזיה, שהם פרנסתו של מקס, לבין חברות ענק שמנסות להפוך את עורו לרוצח, ועומדים בצד אחד עם תוכניות סנאף המשודרות לעולם.

הסרט מחולק לשלוש מערכות.
במערכה הראשונה מתוודע הצופה למקס החלקלק והתעניינותו במין סאדו-מזוכיסטי (BDSM). בחלק הראשון, מודגש התעניינותו של מקס במציצנות, ובמערכה השנייה, ההזיות שתוקפות אותו בעקבות הצפייה בסרטי סנאף.
המערכה הסופית והאחרונה שנפתחת בסצנה שבו נפער בבטנו פות, ומודעות לגופו החדש. מקס מתפתח ליצור חדש. על מנת להשלים את התהליך הוא חייב להתאבד.

ביקורת והמשכים
--------------

עלות ההפקה הייתה כ-6 מיליון דולר, והסרט הכניס רק 2 מיליון. הוא היה כישלון בקופות וגם אצל המבקרים: "וידאודרום אינו ראוי להיקרא מדע בדיוני, ועל אף מאמציו הנואשים של יוצריו, הוא גם אינו ראוי להיכלל בקטגוריית של פורנו סאדו מזוכיזם" (טוביה מנדלסון, דבר, 1989).

בשנת 1999 ביים קרוננברג את הסרט אקזיסטנז שיש הרואים בו המשך לווידאודרום, אך הפעם מדובר בעולם משחקי המציאות המדומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וידאודרום** בוויקישיתוף

* "וידאודרום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "וידאודרום", באתר נטפליקס
* "וידאודרום", באתר AllMovie (באנגלית)
* "וידאודרום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "וידאודרום", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "וידאודרום", באתר Metacritic (באנגלית)
* "וידאודרום", באתר אידיבי
* "וידאודרום", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "וידאודרום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)