recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מוזיאון הריגול הגרמני ברלין** (באנגלית: **German Spy Museum Berlin**; בגרמנית: **Deutsches Spionagemuseum Berlin**) הוא מוזיאון פרטי בנושא ריגול בברלין בירת גרמניה.

המוזיאון נפתח לציבור ב-19 בספטמבר 2015.

המוזיאון ממוקם בכיכר לייפציג. המוזיאון מציג בתערוכה אינטראקטיבית ובמולטימדיה את ההיסטוריה של שירותי הריגול והשירותים החשאיים ברחבי העולם. המוזיאון בוחן שיטות ריגול ותקשורת באמצעות קידוד (קריפטוגרפיה) לאורך ההיסטוריה, החל מטקסטים מצריים קדומים, תוך מתן דגש מיוחד לפעילות ריגול בברלין במהלך המלחמה הקרה. ברלין הייתה מוקד ריגול במהלך המלחמה הקרה.

תערוכת הקבע
-----------

בחלל תצוגה של 3,000 מטרים רבועים, המוזיאון מציג יותר מ-300 תערוכות מהמלאי שלו שמורכבות מיותר מאלף פריטי תצוגת קבע.

בתצוגה מופיעים מכונת אניגמה מקורית, מצלמות CIA נדירות ואביזרים מסרטי ג'יימס בונד.

התצוגה מורכבת ברובה ממוצגים מקוריים, דגמים ועותקים (שחזורים) ומיצבים.

### הנושאים העיקריים המוצגים

היסטוריית הריגול מהעת העתיקה ועד העידן הנוכחי, ריגול במלחמת העולם הראשונה, ריגול במלחמת העולם השנייה, קריפטולוגיה, מורס, רדיו, ריגול במלחמה הקרה (שירותי חשאיות במזרח ובמערב גרמניה), ציוד ריגול, אימוני ריגול, שיטות ריגול, ריגול בקולנוע (כגון בסרטי ג'יימס בונד), סוכנים כפולים, ריגול בהווה ובעתיד.

### גלריית תמונות

* מכונת אניגמהמכונת אניגמה
* מכונית טראבנט המשמשת לתצפיותמכונית טראבנט המשמשת לתצפיות
* מפה דיגיטלית לאיתור פעילויות מודיעין בברלין במהלך המלחמה הקרהמפה דיגיטלית לאיתור פעילויות מודיעין בברלין במהלך המלחמה הקרה
* אביזרי ג'יימס בונדאביזרי ג'יימס בונד
* מסלול מכשולי לייזרמסלול מכשולי לייזר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון הריגול הגרמני ברלין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הריגול הגרמני ברלין
* מוזיאון הריגול הגרמני ברלין, ברשת החברתית פייסבוק

* מוזיאון הריגול הגרמני ברלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר מוזיאון הריגול הגרמני ברלין
**מינרט פקיסטן** (באורדו: **مینارِ پاکستان**) היא אנדרטה לאומית השוכנת בלאהור, פקיסטן. המגדל הוקם בין 1960 ל-1968 באתר בו קיבלה הליגה המוסלמית הכל-הודית את החלטת להור ב־23 במרץ 1940 - הקריאה הרשמית הראשונה למולדת נפרדת ועצמאית למוסלמים של הודו הבריטית, כפי שמודגשת בתאוריית שתי המדינות. ההחלטה סייעה בסופו של דבר להקמת מדינה פקיסטנית עצמאית בשנת 1947.

המגדל
-----

המגדל משקף תערובת של אדריכלות מוגולית / אסלאמית ומודרנית.

המגדל תוכנן ופיקח על ידי, נאסרדין מוראט-חאן, אדריכל ומהנדס אזרחי פקיסטני יליד רוסיה. אבן היסוד הונחה ב־23 במרץ 1960. הבנייה ארכה שמונה שנים והושלמה ב־21 באוקטובר 1968, לפי הערכה עלות 7,058,000 רופי פקיסטני. הכסף נאסף על ידי הטלת מס נוסף על כרטיסי קולנוע ומרוצי סוסים על פי דרישתו של אקטאר חוסיין, מושל מערב פקיסטן. כיום המינרט מספק נוף פנורמי למבקרים שאינם יכולים לעלות במדרגות או לגשת לפסגה, באמצעות מעלית. הפארקים סביב האנדרטה כוללים מזרקות שיש ואגם מלאכותי.

המבנה
-----

הבסיס שלו נמצא כשמונה מטרים מעל פני האדמה. המגדל מתנשא על בסיס 62 מטרים, הגובה הכולל של המינר הוא כ -70 מטרים מעל פני האדמה. עלי הכותרת הנפרשים של הבסיס דמוי הפרחים גובהם 9 מטרים. קוטרו של המגדל הוא כ־9.75 מטר. המשענת בנויה מאריחים בדוגמת, ופונה אל המסגד הבדאשי. הבסיס כולל ארבע פלטפורמות. כדי לסמל את תחילתו הצנועה של מאבק החופש, הרציף הראשון בנוי באבנים לא חתוכות של תכסילא, הרציף השני עשוי מאבנים מסותתות בפטיש, ואילו הרציף השלישי הוא מאבנים מסותתות באזמל. שיש לבן מלוטש במצע הרביעי והאחרון מתאר את הצלחתה של התנועה הפקיסטנית. מוכתר מסעוד, סופר פורה וסגן נציב דאז, היה אחד מחברי ועדת הבנייה. מיאן עבדול חלייק וחברה. מהנדס השירותים מיאן עבדול ג'אני מוגול המשיך לבנות ציוני דרך רבים אחרים של פקיסטן, כולל אצטדיון קדאפי לאהור, בית החולים העירוני גוג'רנוולה, צ'נד דה קילה עוקף מעבר גוג'רנוואלה, מלון לורדס ואוניברסיטת פנג'אב קמפוס גוג'רנוולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מינרט פקיסטן** בוויקישיתוף
מבנה המכון שתוכנן על ידי אי מונטאנר, ועליו היצירה "ענן וכיסא" (*Núvol i cadira* ) של טאפייס.
**מכון אנטוני טאפייס** (בקטלאנית: **Fundació Antoni Tàpies**) הוא מרכז תרבות ומוזיאון הממוקם ברובע אישמפלה של העיר ברצלונה בקטלוניה שבספרד. המוזיאון מוקדש לעבודותיו של הצייר אנטוני טאפייס.

היסטוריה
--------

המכון הוקם בשנת 1984 על ידי האמן טאפייס במטרה לעודד לימוד של אומנות מודרנית ואומנות בת זמננו. הוא מציג תערוכות, ועורך כנסים והרצאות בנושא אומנות מודרנית, וכן מציג את יצירותיו של טאפייס.

המוזיאון, שנפתח במסגרת המכון בשנת 1990, מציג את האוסף המקיף ביותר של יצירותיו של טאפייס, מרביתן נתרמו למוזיאון על ידי טאפייס עצמו. המוזיאון נמצא בבניין ההוצאה לאור "מונטאנר אי סימון" (Montaner i Simon) שתוכנן על ידי האדריכל ליואיס דומנק אי מונטנר והוקם בין השנים 1880–1885 בראשית סגנון המודרניסטה. המבנה, שהיה הראשון ממבני האישמפלה המשלב לבנים וברזל, ובנוי בסגנון מבני תעשייה, שוקם על ידי האדריכלים רוסר אמאדו (Roser Amadó) ולואיס דומנק גירבו (Lluís Domènech Girbau).

על גג המבנה מוצגת יצירתו של טאפייס "ענן וכיסא" (*Núvol i cadira*), המוארת בשעות הלילה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכון אנטוני טאפייס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכון אנטוני טאפייס
* תמונות של המבנה.
* מכון אנטוני טאפייס, ברשת החברתית פייסבוק

* מכון אנטוני טאפייס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מכון אנטוני טאפייס, ביישום טלגרם

* מכון אנטוני טאפייס, ברשת החברתית אינסטגרם

* מכון אנטוני טאפייס, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261422805171
* BIBSYS: 2000557
* BNE: XX107586
* BnF: cb123514459 (data)
* CANTIC: a11028543
* CiNii: DA13631955
* GND: 5103966-7
* ISNI: 0000 0004 1767 2022
* LCCN: n91110653
* NKC: ko2005276034
* NLA: 36003042
* NSK: 000219250
* SUDOC: 032495587
* ULAN: 500260308
* VIAF: 125124189
* WorldCat: lccn-n91110653

 |
מכון ז'ואן מירו: גג המוזיאון
**מכון ז'ואן מירו** (בספרדית: **Fundació Joan Miró**) הוא מוזיאון לאמנות מודרנית הממוקם בברצלונה.

המוזיאון
--------

המוזיאון מוקדש לזכרו של ז'ואן מירו, מגדולי האמנים המודרניים שיצאו מספרד. המוזיאון ומרבית היצירות שבו נמסרו במתנה על ידי מירו לעיר הולדתו ברצלונה עוד בחייו. המבנה עצמו מודרני ויצירתי, ונחשב אחד מסמלי האמנות המודרנית בעיר. הוא ממוקם בפסגה התלולה של הר המונז'ואיק, מוקף גנים ופסלים, ונשקף ממנו נוף מרהיב הצופה אל העיר ברצלונה ואל הים. 

המבנה החדשני והיצירתי תוכנן על ידי האדריכל הספרדי ז'וזפ לואיס סרט (Josep Lluís Sert). בניית המוזיאון הושלמה בשנת 1975 והוא הורחב בשנת 1988. זהו בניין מרווח, הבנוי מצורות שונות, שחלקן מפתיע. קירותיו הלבנים מגלים חלקים שונים בצבעים עזים. במקום מוצגת תערוכה קבועה של ציורים, פסלים, ופריטי אמנות מודרנית שהותיר אחריו ז'ואן מירו. בנוסף, מארח המוזיאון תערוכות עונתיות של תמונות, סרטים, פסלים ושאר פריטים של סטודנטים לאמנות, שבחרו בדרכו של מירו. 

המכון מציג מגוון רב של יצירות אומנות של האומן המוערך. יש בו יצירות נאביות וריאלסטיות מתקופות מוקדמות של מירו יחד עם יצירות סוריאליסטיות מתקופות מאוחרות יותר, בנוסף אפשר לראות במכון פסלים של מירו, איורים לספרים אותם צייר לסופרים שהיו חבריו ויצירות סוריאליסטיות נוספות שבוצעו על ידי אומנים קטלונים נוספים. 

בסה"כ מציג המוזיאון שלוש קומות המלאות ב-14,000 עבודות (רובן עבודות לא גמורות) העשויות ממגוון חומרים: מבד וצבעים (מכל הסוגים) ועד לזפת וריקועי נחושת והוא מרכז את המיטב מהיצירות של ז'ואן (חואן) מירו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכון ז'ואן מירו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכון ז'ואן מירו
* מכון ז'ואן מירו, ברשת החברתית פייסבוק

* מכון ז'ואן מירו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מכון ז'ואן מירו, ברשת החברתית אינסטגרם

* מכון ז'ואן מירו, באתר פינטרסט
* תמונות של מכון ז'ואן מירו מבחוץ
* מידע בעברית על מכון חואן מירו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007568314805171
* BIBSYS: 4050897
* BNE: XX112200
* BnF: cb11869627s (data)
* CiNii: DA09179933
* GND: 2079786-2
* ISNI: 0000 0001 2189 2034
* LCCN: n79056076
* MusicBrainz: 4f16a48b-bbc1-452a-bd18-6da0053ef0e7
* NKC: kn20110914005
* NLA: 35687102
* RERO: 02-A000030873
* SUDOC: 026450534
* ULAN: 500259638
* VcBA: 494/49667
* VIAF: 154204126
* WorldCat: lccn-n79056076

 |
**מוזיאון טן בום** (בהולנדית: **Corrie ten Boom Museum**) הוא מוזיאון המוקדש ל"מחבוא" (בהולנדית – de schuilplaats), נושא ספרה של קורי טן בום "המחבוא" (אנ') משנת 1971. הבניין בו נמצא המוזיאון נקנה ושופץ בשנת 1983 על ידי עמותת קורי טן בום, מוסד ללא כוונת רווח ובראשו מספר מנהלים. העיתונאי האמריקאי מייק אוונס עומד בראש העמותה.

האתר הוא אתר מורשת לאומי הולנדי ("רייקסמונומנט").

משפחת טן בום
------------

משפחת טן בום ניהלה חנות שעונים ברחוב הקניות העיקרי בהארלם, ברטלייוריסטראט, בהולנד. במהלך כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1942, הם סיפקו מסתור ליהודים ולפליטים נרדפים אחרים במחבוא שבנו בעליית הגג. הודות למעגליהם החברתיים בארגוני צדקה של הכנסייה ובקרב קבוצות של יצרני שעונים, הם הצליחו להסתיר נרדפים רבים עד שהלשינו עליהם ב-28 בפברואר 1944. בסמטה הם הציבו סמל משולש כדי לאותת למסתתרים ש"השטח פנוי". לאחר ההלשנה על המשפחה, הנאצים הצליחו לתפוס מסתתרים נוספים ששהו במחבוא לאחר שהניפו במקומם סמל זה.

קספר טן בום, אבי המשפחה, נפטר ב-9 במרץ, פחות משבועיים לאחר מעצרם, בכלא בסכוונינגן, במותו היה בן 85. בתו בטסי טן בום נפטרה ב-16 בדצמבר במחנה הריכוז ראוונסבריק, בת 59 במותה. הבן וילם נפטר אף הוא ב-16 בדצמבר בעיר הילברסום וגם הוא בן 59 במותו. בנו של וילם, כריסטיאן, נפטר לקראת סוף המלחמה באפריל 1945 והוא בן 25. קורי טן בום שרדה את תקופת כליאתה במחנה ראוונסבריק וחזרה לרחוב הארלם ולחנות השעונים של המשפחה. היא נפטרה ב-15 באפריל 1983, יום הולדתה ה-91. בחייה כתבה מספר ספרים על זיכרונותיה ממלחמת העולם השנייה. המוזיאון נפתח ביום הולדתה בשנת 1988.

גלריה
-----

* מראה המוזיאון מתוך סמטה המשקיפה עליומראה המוזיאון מתוך סמטה המשקיפה עליו
* התמרור המשולש אותו הציבו בני משפחת טן בום, כדי לסמל למתחבאים שאין סכנה לצאת החוצההתמרור המשולש אותו הציבו בני משפחת טן בום, כדי לסמל למתחבאים שאין סכנה לצאת החוצה

לקריאה נוספת
------------

* קורי טן בום, **המחבוא**, הוצאת ינץ, 1978

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון טן בום** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון טן בום
* אתר רשמי נוסף של המוזיאון(הקישור אינו פעיל) (בשפות שונות)
* סיור וירטואלי במוזיאון (בשפות שונות)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוזיאון טן בום באתר הסוכנות למורשת תרבותית של הולנד (אנ')

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1086100743
* VIAF: 345145857901923021361
* WorldCat: viaf-345145857901923021361

 |
**אולי בעולם אחר** הוא סינגל של הזמרת הישראלית זהבה בן, אשר יצא לאור ב-5 בינואר 2021, כסינגל מתוך אלבום עתידי, על ידי חברת התקליטים הליקון. השיר נכתב על ידי נעם חורב, הולחן על ידי אלון פרץ והופק על ידי גיא דאן.

רקע וכתיבה
----------

השיר תואר על ידי ישראל היום כ"בלדה ים-תיכונית", ונאמר כי לשיר שני תפקידים, תוך שהתפקיד הראשון הוא "להציג את יכולותיה הווקאליות העדיין מרשימות של אחת מכוכבות הזמר המזרחי הוותיקות בארץ" והתפקיד השני הוא "לרגש". מילות השיר תוארו כ"טקסט פוסט פרידה קטן ויפה על שברי אהבה קטנים".

השיר יצא לאור במהלך השתתפותה של בן בעונה ה-11 של תוכנית המציאות האח הגדול.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ שיצא עבור השיר פורסם באתר יוטיוב בסמוך לצאת הסינגל עצמו ובוים על ידי לירן סגל.

הצלחה
-----

השיר הגיע לראשונה למקום ה-20 במצעד השבועי של מדיה פורסט, תוך שצבר כ-43 השמעות בתחנות הרדיו בישראל. שבועיים לאחר מכן, הגיע השיר למקום הראשון, עם 128 השמעות. השיר הוא שירה הראשון של בן שהגיע להישג זה מזה 7 שנים; ב-4 באוגוסט 2013 הגיע השיר "קול העולם" בדואט עם מרגלית צנעני למקום הראשון במצעד.

ביקורת
------

עמי פרידמן מישראל היום אמר על השיר כי "אם בפזמון היא נשמעת כמו גרסתה הקלאסית והמסלסלת, בבתים אפשר לשמוע אפילו ניסיוניות", וטען כי "כמו העכשוויות שבכוכבות הפופ, גם זהבה יודעת לירות שורות בקצב" וכי "למען האמת, היא עושה זאת לא רע בכלל". לעומת זאת, דודי פטימר העניק לשיר ביקורת מעורבת, באומרו כי "היא אמנם מגישה ברגש ובקול מלטף את הטקסט המצוין שזוכה ללחן טוב, אך חסרה בשיר האנרגיה, חסר הפלפל וחסרה פשוט התשוקה שלעיתים מאפיינים את בן בשיריה", והוסיף כי "השיר קליט וטוב, אבל לא בעל סיכוי רב להישמר בתודעה הקצרה כי הוא לא מבושל מספיק לדעתי והשבלוניות שבו היא בעוכריו". באתר פרוגי, נאמר כי "השיר בהחלט מצוין, ואת זהבה אהבנו מאוד עוד לפני, אז היום אנחנו כבר לגמרי מאוהבים! מקווים שכאשר היא תצא מהבית, היא תקרא את הכתבה הזו, ותדע ששמחנו על ההזדמנות להכיר את האישיות האמיתית והאותנטית של זהבה, ולא רק את של זהבה בן".

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2020)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |

קישורים חיצוניים
----------------

* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  עמי פרידמן, התאהבנו: זהבה בן עדיין מרגשת, באתר ישראל היום, 7 בינואר 2021
2. ↑  מערכת mako מוזיקה, ‏זהבה בן - אולי בעולם אחר, באתר ‏מאקו‏, 5 בינואר 2021
3. ↑   זהבה בן - אולי בעולם אחר, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:34)
4. ↑  המצעד השבועי, שבוע 02, 2021, באתר מדיה פורסט ישראל
5. 1 2  המצעד השבועי, שבוע 04, 2021, באתר מדיה פורסט ישראל
6. ↑  אסף נבו, ‏מאיה בוסקילה בעקבות מרגול וזהבה בן, באתר ‏מאקו‏, 15 באוגוסט 2013
7. ↑  דודי פטימר, ‏חם בסגר: השירים החדשים שינעימו את זמננו, באתר מעריב אונליין, 10 בינואר 2021
8. ↑  אושר סיגרון, בזמן שהיא בבית האח הגדול: זהבה בן בסינגל חדש, באתר פרוגי, ‏2 בundefined 2021
**מנזר קוזיה** (רומנית: **Mănăstirea Cozia**), הוא מנזר של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית, השוכן בסמוך לעיר קלימנשט (Călimănești) בדרום רומניה. המנזר נבנה בשנת 1388 על ידי מירצ'ה הזקן שגם קבור בו. המבנה הוא אחד המבנים המרשימים שנשתמרו ברומניה מתקופת ימי הביניים.

שמו של המנזר הוא ככל הנראה מהשפה הקומנית, שפה טורקית ששימשה בעבר את העם הקומני ומשמעותו "חורשת אגוז", מהמילה הטורקית koz שפירושה אגוז.

היסטוריה
--------

בסיסו המבוצר של המבנה נבנה ב-1388 והוא היחיד בסגנון הביזנטי שהשתמר ברומניה. שתי קפלות בנויות בצד לכיוון נהר האולט והכיפות הביזנטיות שלהן משתקפות במים, ויוצרות את אחת מהמראות התרבותיים - טבעיים המרהיבים ברומניה. מראה הכנסייה שונה בשנת 1517 ובשנת 1707, אז נוספו מרפסת, מזרקה חדשה, קפלה ומגדל שמירה.

עיטורי פנים הקיר עם רוזטות אבן, שורות אופקיות בסגנון ביזנטי בסגנון לבני ואבן ומסגרות אנכיות חסרות תקדים באדריכלות הוולאכית. הדמיון עם כנסיית לאזאריצה ( Lazarica) בקרושבץ בסרביה מעיד כי בבניה הועסקו בעלי מלאכה סרבים. כנסיית בית החולים, "בולניצה" (1543), היא בעלת ערך רב, כיוון ששם נשתמרו היטב ציורי קיר מקוריים ובהם דיוקנאות של שליטי האזור בעבר. ציורי פרסקו צוירו במנזר בשנים 1390 – 1391, וחלקם עדיין שמורים היטב.

כנסיית בולניצה (1904 בערך)
המנזר חווה גם תקופות לא נעימות. בין 1879 ל 1893 הוא שימש כבית כלא, מה שגרר מחאות של אזרחים בעיתונות המקומית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה בנייניו שימשו כאורוות סוסים.

במנזר מוזיאון עם תערוכת אמנות וכתבי יד ותדפיסים עתיקים. כנסיית המנזר הונצחה על בול רומני בשנת 1968.
במנזר קבור מירצ'ה הזקן שליט ואלכיה בין 1386–1395 ובין 1397- 1418

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנזר קוזיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n96045591
* VIAF: 137370786
* WorldCat: lccn-n96045591

 |
**אולי הלילה** הוא שיר מאת הזמר הישראלי משה פרץ. את השיר כתב, הלחין ועיבד פרץ. השיר נכלל באלבומו השישי של פרץ, "כל המילים השמחות" והוא גם הסינגל הראשון מתוכו. הוא הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-13 בספטמבר 2012, זכה להצלחה וצעד כ-11 שבועות, עד 27 בדצמבר של אותה השנה. בשיאו הגיע למקום החמישי במצעד, ובמצעד השנתי תשע"ג דורג במקום ה־17.

רקע
---

השיר יצא לאור ב-5 בספטמבר 2012. ביום צאתו ביצע פרץ את השיר לראשונה במהלך גמר כוכב נולד 10 יחד עם שלישיית הגמר - אור טרגן, איטן גרינברג ואניטה גסין. השיר תואר כ"שיר רוק עם אלמנטים אלקטרוניים וביט של דאנס".

הצלחה
-----

לפי מדיה פורסט, השיר היה המושמע ביותר בתחנות הרדיו הישראליות לשנת תשע"ג. ועל פי אקו"ם השיר הוא השלישי המושמע ביותר לשנה זו, לאחר "עוד" של נתן גושן ו"לייק וואנקה" של קרן פלס.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ יצא בצמוד לצאת השיר ובוים על ידי יריב פיין וגיא כושי-זאביק דרור. הקליפ כולל תכנים פרסומיים של מותג הספורט הגרמני, אדידס. הווידאו הוא בשחור-לבן ומציג את פרץ רץ ברחבי העיר תל אביב בלילה.

נכון לשנת 2022 צבר הקליפ מעל ל-2.8 מיליון צפיות ביוטיוב.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |
| רשת ג' | 5 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "אולי הלילה" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה פרץ - אולי הלילה | Linktone, באתר www.linktone.co.il
2. ↑  יערה יעקב, אור טרגן זכה בגמר "כוכב נולד 10", באתר ynet, 4 בספטמבר 2012
3. ↑  אייל גולן עם מירי מסיקה, משה פרץ עם שלישיית הגמר, באתר ‏מאקו‏, 5 בספטמבר 2012
4. ↑  השיר הכי מושמע השנה: "אולי הלילה" של משה פרץ, באתר ‏מאקו‏, 2 בספטמבר 2013
5. ↑  נתן גושן עם השיר הכי מושמע השנה ברדיו, לפי אקו"ם, באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2013
קירות המסגד המקושטים בגווני כחול
**מסגד שייח' לוטפאללה** (בפרסית: **مسجد شيخ لطف الّله**) הוא אחד מארבעת המבנים המרכזיים בכיכר ההיסטורית מיידאן-י אמאם בעיר אספהאן באיראן. המסגד שוכן בחלקה המזרחי של הכיכר ונבנה בשנים 1616-1603 בימיו של עבאס שאה הראשון. המסגד קרוי על שמו של אביו של השאה.

בניית המסגד
-----------

המסגד נבנה לשמש כמסגד הפרטי של חצר המלוכה, בניגוד למסגד האמאם באותה כיכר שנועד לציבור הרחב. מסיבה זו, המסגד קטן יותר, ואין בו  מינרטים. כדי להימנע מן הצורך לעבור בכיכר נבנתה מנהרה המובילה מארמון המלך עאלי קאפו ישירות למסגד. אדריכל המבנה, מוחמדרזה אספהאני, גם הקים מבואה המקשרת בין הכניסה המוליכה אליו מהכיכר לבין חלל המסגד, כדי לשמור על כיוון התפילה למכה.

תיאור המבנה
-----------

המבנה נושא כיפה בקוטר של 12 מטר הנתמכת על ידי קירות בעובי של 170 ס"מ. צבעה של הכיפה מבחוץ נע בין גוונים של אפור וורוד בהתאם לאור השמש, והיא ניצבת מעל לשער הכניסה הצבוע בגווני טורקיז. במרכז צדה הפנימי של הכיפה מצוירת דמות טווס, והאריחים הצבעוניים שמסביב לה נראים כזנבו. על קירות המבנה כתובים פסוקים מהקוראן. 

|  |  |
| --- | --- |
| פנים הכיפה וקירות התמך | מבט על כיכר האימאם |
| פנים הכיפה וקירות התמך ומבט על כיכר האימאם, שייח' לוטפאללה משמאל |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד שייח' לוטפאללה** בוויקישיתוף
* על המסגד מתוך אתר בנושא אדריכלות מוסלמית

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr2004011340
* TDVİA: seyh-lutfullah-camii
* VIAF: 154075124
* WorldCat: lccn-nr2004011340

 |
חצר ההנצחה של מחנות הריכוז באירופה
**מוזיאון לזכרם של מגורשים מסיבות פוליטיות או גזעיות** (איטלקית: Museo Monumento al Deportato politico e razziale) נמצא בעיר קארפי, צפונית למודנה, במחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה. 

בתקופת מלחמת העולם השנייה, בשנים 1942–1944, פעל ליד קארפי, בקרבת הכפר פוסולי, מחנה הריכוז פוסולי. במחנה רוכזו אסירים פוליטיים ויהודים שגורשו בסוף התקופה לאושוויץ. המחנה נסגר לאחר גירוש שוכניו לאושוויץ והתרוקנות המחנה.

מספר היהודים שגורשו ממחנה פוסולי לגרמניה היה 2,461, שהם 36% מכלל היהודים שנשלחו מאיטליה להשמדה - 6,806 יהודים .

תיאור המוזיאון
--------------

המוזיאון נחנך בשנת 1973, בקומת הקרקע של "ארמון די פיו" (Palazzo dei Pio), במרכז ההיסטורי של העיר קארפי. הוא תוכנן על ידי סטודיו BBPR ששותפים בו: Belgioioso ,Banfi, Peressutti, Rogers
ובשיתוף עם יוסף לאנצני (Joseph Lanzani) ורנטו גוטוסי (Renato Guttuso).

מכלול המוזיאון כולל 13 חדרים בגדלים שונים. על פני הקירות מופיעות כתובות ברצף, יחד עם ציורים מהווי מחנה הריכוז ובשילוב שמות של קרבנות מאסירי המחנה. התחושה היא שהקורבנות פונים ישירות אל הצופה, בצורה פשוטה ומיידית ומעוררים תגובה רגשית במתבונן.

מבנה המוזיאון כולל אולמות שעל קירותיהם צוירו סקיצות של הציירים קורדו קאלי (Corrado Cagli) פבלו פיקאסו, אלברטו לונגוני (Alberto Longoni) פרנאן לז'ה ורנטו גוטוסו (Renato Guttuso), הממחישות את גורל הכלואים במחנה. ביניהם משולבים צילומים וממסמכים מקוריים ממחנה ריכוז בפוסולי. כל אלה מאוסף המעצב אלבה שטיינר (Albe Steiner) ורעייתו ליקה (Lica). באולם האחרון של המוזיאון חרותים על הקירות שמותיהם של 15,000 אזרחים איטלקיים שנשלחו למחנות הריכוז, מחציתם יהודים. בחצר המוזיאון 15 עמודים ועליהם חרותים שמות מחנות הריכוז באירופה.

מראות המוזאון
-------------

* אולם השמותאולם השמות
* המוזיאון בקומת הקרקע של המוזיאוןהמוזיאון בקומת הקרקע של המוזיאון

* Foto di Paolo Monti, 1973
* Alberto LongoniAlberto Longoni
* Fernand LégerFernand Léger
* Renato GuttusoRenato Guttuso
* Corrado CagliCorrado Cagli
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון לזכר המגורשים על רקע גזעי או פוליטי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון לזכר המגורשים על רקע גזעי או פוליטי (באיטלקית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Statistica degli Ebrei vittime della Shoah in Italia 1943- 1945

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265610005171
* ISNI: 0000 0000 9731 9827
* LCCN: nr97038025
* NKC: zmp2018978233
* VIAF: 143972239
* WorldCat: lccn-nr97038025

 |
**מסגד קוג'אטפה** (בטורקית: **Kocatepe Camii**) הוא המסגד הגדול באנקרה בירת טורקיה שהפך לאחד מסמליה של העיר. המסגד נבנה בין שנת 1967 ל-1987 ברובע קוג'טפה, דרומית-מזרחית למרכז העיר.

תולדות המסגד
------------

הרעיון לבנות את המסגד עלה כבר בשנות הארבעים של המאה ה-20 וב-1947 הוגשו הצעות לתכנונו של המסגד אך אף אחת מהן לא התקבלה. ב-1956 בהתערבותו של ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס, הוקצע שטח אדמה לבניית המסגד, ושוב הוגשו הצעות לבניית המסגד ב-1957.

בניית המסגד החלה לפי ההצעה הזוכה שהייתה מודרנית וחדשנית באופייה, אך בשל ביקורת נוקבת שנמתחה עליה מצד גורמים שמרנים, נפסקו העבודות בשלב הנחת היסודות. לאחר תחרות שלישית שנערכה בשנת 1967, נבחרה הצעה שמרנית, והמסגד נבנה לבסוף בסגנון עות'מאני קלאסי המזכיר את המסגד הכחול באיסטנבול שנבנה בתחילת המאה ה-17 על ידי הסולטן אהמט הראשון, ונחשב עד היום כאחד המבנים היפים ביותר בעיר.

מסגד קוג'אטפה נחנך בשנת 1987 על ידי ראש הממשלה טורגוט אזאל. המסגד משתרע על שטח של 4,500 מ"ר ובארבע פינותיו ניצבים ארבעה צריחים.

תמונות המסגד
------------

מראה המסגד המואר בלילה על רקע העיר אנקרה
תקרת המסגד המעוטרת: מבט מבפנים
מבט מקרוב על הרחבה ועל המסגד על שלל כיפותיו
אחד מארבעת המינראטים הגבוהים שבמסגד

ראו גם
------

* המסגד הכחול
* המסגד המרכזי על שם סבנג'י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד קוג'אטפה** בוויקישיתוף
* אתר המציג תמונות מהמסגד
* אתר נוסף של תמונות המסגד
* סרט: מבט על המסגד מכיוונים שונים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: kocatepe-camii

 |
אחד משני האולמות הגדולים במוזיאון
האולם ששופץ בעזרת אונסק"ו. נפתח לציבור במרץ 2013 וכולל את הממצאים הייחודיים של המוזיאון.
לוח 5 של עלילות גילגמש. מאוסף המוזיאון
**מוזיאון סולימאניה** (בכורדית: **مۆزه‌خانه‌ی سلێمانی**; בערבית: **متحف السليمانية**, בתעתיק מדויק: **מתחף אלסלימאניה**) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן בעיר סולימאניה בכורדיסטן העיראקית. המוזיאון הוא השני בגודלו בעיראק מבחינת תכולה, לאחר המוזיאון הלאומי של עיראק השוכן בבגדאד. אוסף המוזיאון כולל ממצאים מהתקופה הפרהיסטורית ועד לתקופה העות'מאנית.

היסטוריה
--------

המוזיאון נפתח ב-14 ביולי 1961. במקור הוא שכן במבנה קטן במקום אחר. לאחר מספר שנים שטח המוזיאון לא הספיק לגודל התצוגה, ובשנת 1979 נרכש מבנה גדול יותר ברחוב סלים. המבנה הוא בעל קומה אחת ושטחו הכולל הוא 6,000 מטר מרובע. הממצאים מוצגים במספר אולמות. שני אולמות גדולים המחוברים ביניהם באולם הרצאות מרובע פתוח. בנוסף, קיים אולם קטן אשר שופץ על ידי אונסק"ו. בתקופת מלחמת איראן–עיראק, בשנים 1980–1988, המוזיאון נסגר לקהל הרחב. הוא נפתח מחדש לתקופה קצרה בשנת 1990. לאחר הפלישה העיראקית לכווית באוגוסט 1990, נסגר המוזיאון שוב. המוזיאון נפתח רשמית מחדש על ידי ג'לאל טאלבאני ב-20 באוגוסט 2000. באותה עת היה טאלבאני המזכיר הכללי של "האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן".

### לאחר 2003

לאחר פלישת ארצות הברית במסגרת מלחמת עיראק בשנת 2003, נבזז המוזיאון הלאומי של עיראק. מוזיאון סולימאניה סייע בהחזרת ממצאים שנבזזו על ידי רכישתם מהמבריחים. צעד שנחשב שנוי במחלוקת.

### שיתוף פעולה עם אונסק"ו

החל משנת 2011, המוזיאון מקיים שיתוף פעולה עם ארגון אונסק"ו של האו"ם במטרה לפתח ולשקם את המוזיאון ולהרחיב את המבנה. האולם שעבר שיפוץ נפתח בטקס במרץ 2013.

הממצאים
-------

הממצאים במוזיאון מוצגים לפי סדר כרונולוגי והם כוללים ממצאים מהתקופות הפרהיסטוריות, תקופת חסונה (Hassuna; (אנ')), תרבות חלף (אנ') תקופת עובייד, ארך, תקופת אור 3 ותקופות מאוחרות יותר כולל התקופה ההלניסטית, האימפריה הפרתית, האימפריה הסאסאנית, כולל התקופה המוסלמית עד שושלת באבאן (Baban).

אחד הממצאים החדשים במוזיאון הוא לוח 5 של עלילות גילגמש. פריט זה היה אחד מתוך 80 פריטים שנרכשו בשנת 2011 ממבריחים שמקורם לא היה ידוע. הלוח נרכש במחיר של 800 דולר. פרופ' אל-ראווי (Al-Rawi) שאיתר את הפריט ניקה אותו בזהירות רבה. שלושת החלקים התאימו אחד לשני. הוא זיהה שמדובר בלוח הכולל את עלילות גילגמש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון סולימאניה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון סולימאניה
* אתר מוזיאון סולימאניה
* Sulaymaniyah Museum Opens its Renovated Halls באתר Iraq-business news
* What a Sensation at the Sulaymaniyah Museum, Iraq! באתר Ancient History, נובמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sulaymaniyah Museum opens its first renovated halls to public באתר אונסק"ו
2. ↑  The Newly Discovered Tablet V of the Epic of Gilgamesh באתר Ancient History, ספטמבר 2015
3. ↑  אישן תרור, תגלית: נחשפו קטעים חדשים של סיפורי גילגמש, באתר Nrg, ‏16 באוקטובר 2015
**מרכז האמנות סטורם קינג** הוא מוזיאון פתוח במדינת ניו יורק שבארצות הברית. האתר, ששטחו כ-2,020 דונם, נוסד בשנת 1960. הוא אחד ממוזיאוני הפיסול המודרני הפתוחים הגדולים ביותר בארצות הברית.

תולדות המוזיאון
---------------

האתר ממוקם בעיירה מאונטיינוויל (Mountainville), כ-60 קילומטרים מצפון לניו יורק. שמו ניתן לו משום קרבתו להר סטורם קינג. השטח הראשון שנכלל בו (כ-725 דונם) נרכש ב-1958 על ידי ראלף אוגדן (Ralph E. Ogden), לאחר שפרש מעבודתו בחברה המשפחתית שלו. ב-1960 הוא ייסד בו את המוזיאון והציב בו מספר פסלים קטנים שרכש באירופה. הפסלים הראשונים הוצבו סביב הבניין המרכזי של המוזיאון, אך ככל שגדלו המוזיאון ושטחו הוצבו פסלים באתרים מרוחקים יותר ממנו. 

האתר עוצב על ידי מספר אישים - אדריכל הנוף ויליאם ראת'רפורד ואשתו ג'ויס ראת'רפורד; שותפו של אוגדן, פיטר סטרן, שהיה ליושב ראש ונשיא המוזיאון; ומנהל המוזיאון דייוויד קולינס. סטרן המשיך לנהל את המוזיאון לאחר פטירתו של אוגדן ב-1974.

הפסלים במוזיאון מוצבים בארבעה אזורים עיקריים. פני השטח שלו, הנראים כטבעיים, עברו עיצוב שתוכנן לצורכי הפסלים שהוצבו עליהם והם מוסיפים להשתנות עם הרחבת האוסף.

עם הזמן הוצבו במוזיאון בתצוגה זמנית גם פסלים אשר נתקבלו בהשאלה ממוזיאונים אחרים. כך, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק השאיל לסטורם קינג ארבעה פסלים למשך שנה, כאשר גן הפסלים שלו נמצא בבנייתו.

אוסף המוזיאון
-------------

אוסף המוזיאון מונה כיום כמאה פסלים. הוא כולל עבודות של אמנים ידועי שם וביניהם אלכסנדר קלדר, דייוויד סמית, הנרי מור, איסאמו נוגוצ'י, ריצ'רד סרה, מגדלנה אבקאנוביץ', אנדי גולדוורת'י, אלכסנדר ליברמן, סול לויט ורוי ליכטנשטיין. 

ב-1975 נוספו לאוסף חמישה פסלים מונומנטליים בעיצובו של מרק די סוברו, שעמדו להיות מפורקים לאחר שהוצגו במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית. הם מהווים כיום חלק מליבת האוסף. 

אחת התוספות האחרונות לאוסף היא פסל מאת מאיה לין, מעצבת אנדרטת וייטנאם בוושינגטון, שהוצב במוזיאון ב-2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז האמנות סטורם קינג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרכז האמנות סטורם קינג (באנגלית)
* תקציר על המוזיאון, באתר ArtFacts
* כתבה על המוזיאון וריאיון עם פיטר סטרן (אורכב 31.07.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר מגזין הרווארד

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות המוזיאון באתר הרשמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007445768705171
* BIBSYS: 90166967
* CiNii: DA12617540
* GND: 4195732-5
* ISNI: 0000 0004 4661 5895
* LCCN: n50022699
* NKC: osd2017969579
* NLA: 35527345
* SUDOC: 069994153
* ULAN: 500303255
* VIAF: 156455764
* WorldCat: lccn-n50022699

 |
מפת המוזיאון:  

1. מסעות רע  

2. חידקל (טיגריס)  

3. תערוכות זמניות  

4. פאטו-היווא  

5. פולינזיה  

6. הרפסודה  

7. אי הפסחא  

**מרתף**:  

8. דגמי מערות  

9. נוף מתחת למים  

**מוזיאון קון-טיקי** (בנורווגית: **Kon-Tiki Museet**) הוא מוזיאון באוסלו, בירת נורווגיה. המוזיאון שוכן בחצי האי בידגוי (אנ'), ומוצגים בו חפצים ממשלחותיו ומחקריו של תור היירדאל.

פעילות
------

המוצגים כוללים את הרפסודה המקורית של קון-טיקי, שבה הפליג היירדאל ב-1947 בראש משלחת מפרו לאיי טואמוטו בפולינזיה, מפות וציוד מהמשלחת, ספינת רע 2 המשוחזרת, מוצגים של מחקר ימי ודגמים משלושת סוגי המערות באי הפסחא. יש בה גם ספרייה עם יותר מ-8,000 ספרים. המוזיאון שכן לראשונה בבניין זמני ב-1949. בניית מתחם מוזיאונים שתוכננו על ידי האדריכלים פריטיוף פלטו (Frithjof Stoud Platou) ואוטו טורגרסן (Otto Torgersen) החלה בשנת 1950 והוא נפתח בשנת 1957. בשנת 1978 נפתחה הרחבה נוספת בתכנונו של טורגרסן.

בשיתוף פעולה עם הספרייה הלאומית של נורווגיה, מנהל המוזיאון את הספרייה של ביארנה קרופליאן (Bjarne Kroepelien) המכילה כ-4,500 ספרים ומאמרים על פולינזיה, ואת ארכיון היירדאל. בנוסף ליומנים, כולל ארכיון זה כתבי יד מקוריים, מכתבים פרטיים, תוכניות משלחות, מאמרים וגזרי עיתון וכן חומר ייחודי של צילומים וסרטים. הארכיון הוכרז כמורשת מסמכים עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2011.

בשנת 2012 הציג המוזיאון תערוכה מיוחדת על הפקת הסרט העלילתי החדש קון-טיקי (אנ').

סמוך למוזיאון נמצאים מוזיאונים נוספים: מוזיאון פראם (אנ'), מוזיאון ההיסטוריה התרבותית של נורווגיה (אנ'), מוזיאון הספנות הנורווגית (אנ') ומוזיאון ספינות הוויקינגים (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון קון-טיקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון קון-טיקי
* מוזיאון קון טיקי – The Kon-Tiki Museum

הערות שוליים
------------

1. ↑  Thor Heyerdahl Archives
2. ↑  Thor Heyerdahl - Kon-Tiki and the value of an oscar

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012502315805171
* GND: 5066022-6
* ISNI: 0000 0004 0611 0569
* LCCN: n91001409
* VIAF: 126801442
* WorldCat: lccn-n91001409

 |
**אני לא אשמה** הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית ספיר סבן, ביחד עם ליין מסיבות הגייז אריסה. הוא יצא לאור ב-6 במרץ 2017, על ידי חברות התקליטים ארומה מיוזיק והליקון, כסינגל שלא מתוך אלבום לכבוד מצעד הגאווה 2017. "אני לא אשמה" נחשב לסינגל הבכורה של סבן והוא נכתב בידי דורון מדלי.

השיר הגיע למקום השמיני במדיה פורסט והתשיעי במדיה פורסט TV.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב והולחן על ידי דורון מדלי והופק על ידי אייל דוידי. במעריב תואר השיר כ"בלדת פופ ים-תיכונית", ונאמר שם כי "בשיר החדש סבן נשמעת במיטבה: עולה ויורדת בטונים בצורה מדויקת להפליא, מגישה כנות בשק ענוג של סנטימנטים, ומבצעת שיר שכולל גם קצת שנינות טקסטואלית".

במאקו סקרו בחיוב את "אני לא אשמה" בדומה לאתרי אינטרנט נוספים. הרמיקס הרשמי שלו יצא לאור ב-14 ביוני 2017.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-1 ביוני 2017 והועלה לערוץ היוטיוב של אריסה. בתחילת הקליפ, ניתן לראות שרשרת ולאחר מכן את ספיר סבן, כשהיא מוקפת בגברים ונשים, כשכולם מביטים מטה. ישנן סצנות בהן ניתן לראות את סבן כשהיא לבושה במחוך בצבע לבן, כשהיא מבצעת את מילות השיר.

נכון ליוני 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-1.1 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2017)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |
| מדיה פורסט TV | 9 |
| רדיו אמצע הדרך | 24 |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 6 במרץ 2017 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | ארומה • הליקון |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "אני לא אשמה" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  *ספיר סבן עם אריסה - אני לא אשמה Sapir Saban & Arisa*, נבדק ב-2022-06-15
2. 1 2  דודי פטימר, ‏ספיר סבן מוציאה בלדה מצמררת, ומתחרה על הכתר של עדן בן זקן, באתר מעריב אונליין, 5 בספטמבר 2017
3. 1 2  מיטל שבח, ‏ספיר סבן - אני לא אשמה, באתר ‏מאקו‏, 1 ביוני 2017
4. ↑  *אני לא אשמה*, 2017-03-06, נבדק ב-2022-06-15
5. ↑  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group
6. ↑  *אני לא אשמה - רמיקס*, 2017-06-14, נבדק ב-2022-06-15
פון שלבורג
פסלה של בירגיט הולמקוויסט, אמה של ננה פון שלברוג
**בריגיט קרוליין "ננה" פון שלברוג** (בגרמנית: **Nena von Schlebrügge**; נולדה ב-8 בינואר 1941) היא דוגמנית לשעבר, פסיכולוגית ואשת עסקים אמריקאית ילידת מקסיקו, אמה של השחקנית זוכת פרס גלובוס הזהב, אומה תורמן.

ילדותה ונעוריה
--------------

ננה פון שלברוג נולדה במקסיקו סיטי לאם שוודית, בירגיט הולמקוויסט (Birgit Holmquist‏; 1973-1911) ואב גרמני, קולונל ברון פרידריך קרל יוהנס פון שְלבְּרִיגה (Friedrich Karl Johannes von Schlebrügge‏; 1886–1954), אביה היה מלוכן וקצין פרשים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה ואיש עסקים ידוע בברלין שישב בכלא במהלך מלחמת העולם השנייה על כך שסירב להתגייס לצבא הנאצי ושהציל את חבריו היהודים. אמה הייתה דוגמנית בשנות ה-30, ששימשה כמודל עירום לפסל שניצב על הנמל בכפר הדייגים "סמייגהוק" (Smygehuk) שבדרום שוודיה. הוריה נישאו בכלא ואמה מימשה את זכותה כאזרחית שוודיה על מנת להוציאו משם, והזוג נמלט למקסיקו. שם נולדו ננה ואחיה ביורן. בנוסף יש לה אחות למחצה מנישואיו הקודמים של אביה שהיא סבתו מצד אביו של הכדורגלן מקס פון שלברוג.

קריירה
------

ב-1955 בגיל 14 התגלתה ננה פון שלברוג על ידי צלם המגזין ווג נורמן פרקינסון בעת שהייתה בחופשה בסטוקהולם, וב-1957 עברה להתגורר בלונדון על מנת לפתח את קריירת הדוגמנות שלה. היא זכתה להצלחה רבה, ואף הוזמנה על ידי איילין פורד, הבעלים והמייסדת של סוכנות הדוגמנות "Ford Models" היוקרתית לעבור לניו יורק ולהמשיך שם את עיסוקה בתחום האופנה.

במרץ 1958, בגיל 17, היא עברה לניו יורק במהלך סופת השלגים שהתחוללה בעיר. היא נחשבה שם כאחת מדוגמניות העל המובילות בשנות ה-50 וה-60, והופיעה בין היתר במגזינים הנחשבים "הרפרס בזאר" ו"ווג" האמריקאי.

ב-1967 שחקה פון שלברוג בתפקיד קטן בסרט "צ'או מנהטן" לצד אידי סדג'וויק, הסרט צולם במשך ארבע שנים שבמהלכן נעשו שינויים דרסטיים בעריכה שבמהלכן הוצאו רוב הסצנות וסצנות אלו הופיעו אך ורק בגרסת ה-DVD של הסרט.

ב-1987 ייסדה ביחד עם בעלה, עם השחקן ריצ'רד גיר ועם המלחין פיליפ גלאס את מוזיאון "בית טיבט" בניו יורק המציג את התרבות וההיסטוריה של טיבט ואת המסורת הרוחנית שלה, ובשנים 1989–2002 שימשה כמנהלת המוזיאון. לאחר מכן הועבר התפקיד לבעלה. ב-2001 היא מונתה למנכ"לית של "Menla Mountain Retreat" מרכז ספא טיבטי בהרי קטסקיל.

חייה האישיים
------------

ב-1964 נישאה פון שלברוג לסופר ולמשורר טימותי לירי, חתונתם תועדה בסרטון דוקומנטרי קצר, הנישואים החזיקו מעמד שנה אחת, שאחריה הם התגרשו. ב-1967 היא נישאה לרוברט תורמן, נזיר בודהיסטי וסטודנט לבודהיזם אינדו-טיבטי. לזוג נולדו ארבעה ילדים, שלושה בנים ובת, השחקנית אומה תורמן. בניה הם: גנדן (1970), דצ'ן (1973) ומיפאם (1978). כל ארבעת ילדיהם נקראו על שמם של אלים הינדים. גנדן הוא מדריך יוגה ידוע בהוליווד. בשנים 1978-1973 התגורר הזוג במסצ'וסטס. במהלכן השלימה ננה תואר שני בחינוך ודוקטורט בפסיכיאטריה ובייעוץ פסיכולוגי. לפון שלברוג בת חורגת מנישואיו הראשונים של רוברט ליורשת חברת נפט, פרופסור מרצה באוניברסיטת קולומביה. פון שלברוג פעילה למען טיבט וכנגד שליטת הרפובליקה העממית של סין במדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ננה פון שלברוג** בוויקישיתוף
"**Sen Maşallah**" (באנגלית: "**How Amazing You Are**"; ובעברית: "**כַּמָּה אַתְּ מַדְהִימָה**") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הטורקי גובן יוריי, ביחד עם הזמרת-יוצרת הטורקייה דריה אולו. הוא יצא לאור ב-14 ביולי 2017, בהוצאת חברת התקליטים דואן מיוזיק קומפני כסינגל שלא מתוך אלבום. "Sen Maşallah" הוא סינגל הבכורה של יוריי.

השיר לא זכה להצלחה במצעדים, אך צבר למעלה מ-90 מיליון צפיות.

רקע וכתיבה
----------

את השיר כתבה דריה אולו ביחד עם אסיל גוק, עבור גובן יוריי שבחר להוציא אותו כסינגל הבכורה שלו. הרמיקס של "Sen Maşallah" שפורסם ביוטיוב ב-16 ביולי 2017, יומיים לאחר צאת השיר עצמו, זכה להצלחה נאה גם כן כאשר הצליח לצבור למעלה מ-1.2 מיליון צפיות – הוא לא פורסם בספוטיפיי בשונה מהסינגל עצמו.

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-10 מיליון השמעות.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ הנלווה של "Sen Maşallah" הועלה לערוץ היוטיוב של netd müzik ב-14 ביולי 2017, ביום יציאתו כסינגל. ביממה הראשונה שלו, צבר למעלה מ-1.1 מיליון צפיות והיה לאחד מהקליפים הטורקיים הבודדים שעשו זאת בשנת 2017. הקליפ צבר 60 מיליון צפיות בחודשים בודדים והפך לאחד מהקליפים הטורקיים הנצפים ביותר בכל הזמנים.

נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-105 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2017)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  טורקיה | טורקיה טופ 20 | – |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 14 ביולי 2017 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | DMC |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "Sen Maşallah" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Güven Yüreyi - Sen Maşallah
2. 1 2  *Sen Maşallah*, נבדק ב-2020-09-30
3. ↑  *Güven Yüreyi – Sen Maaşallah* (באנגלית), נבדק ב-2020-09-30
4. ↑  Güven Yüreyi Ft.Derya Uluğ - Sen Maşallah (Semih Çınar Remix)
5. ↑  YouTube Stats of Güven Yüreyi - Sen Maşallah, kworb.net
6. ↑  YouTube - Most Viewed Music Videos by Turkish Artists, kworb.net
**מונומנט החופש** (קוריאנית: 해방탑, 解放塔) היא אנדרטת זיכרון המוקדשת לחיילי הצבא האדום אשר שחררו את קוריאה בזמן מלחמת העולם השנייה. האנדרטה ממוקמת בבירת קוריאה הצפונית, פיונגיאנג. גובהו של המונומנט הוא 30 מטר, ושטחו הוא 128,000 מטר רבוע.

היסטוריה
--------

האנדרטה הוקמה ב-15 באוגוסט 1946 לזכרם של החללים הסובייטים אשר השתתפו בשחרור קוריאה מהכיבוש היפני. האנדרטה כללה לוח זיכרון אשר הזכיר את סטלין, כמו כן על אחד מצדיה של האנדרטה הייתה תמונה של עיטור הניצחון על יפן. בשנות הששים החלו לשנות בצפון קוריאה את שמותיהם של המתקנים אשר כללו בשמותיהם את שמו של סטלין, אז לוח הזיכרון שונה ושמו של סטלין הוסר, גם הוסר העיטור והוחלף בכוכב האדום.

האנדרטה שופצה ב-1985 ושוב ב-2015.

הקדשות על האנדרטה
-----------------

מונומנט על גבי בול סובייטי
על גבי האנדרטה הקדשות ברוסית ובקוריאנית.

הקדשה ראשונה:

> 
> *Великий советский народ разгромил японских империалистов и освободил корейский народ. Кровью, пролитой советскими воинами при освобождении Кореи, ещё больше укрепились узы дружбы между корейским и советским народами. В знак всенародной благодарности воздвигнут этот памятник. 15 августа 1945 года.*
> 
> 
> 

> 
> 위대한 쏘련인민은 일본제국주의를 쳐부시고 조선인민을 해방하였다. 조선의 해방을 위하여 흘린 피로 조선인민과 쏘련인민의 친선은 더욱 굳게 맺어졌나니. 여기에 탑을 세워 전체 인민의 감사를 표하노라. 1945년 8월 15일.
> 
> 
> 

**תרגום:**

העם הסובייטי הדגול ריסק את האימפריאליסטים היפנים ושחרר את העם הקוריאני. על ידי הדם של הלוחמים הסובייטים אשר נשפך בשחרורם את קוריאה נהדקו קשרי הידידות בין העמים הקוריאני והסובייטי. כאות הוקרה כלל-לאומית הוקמה אנדרטה זו. 15 באוגוסט 1945.

הקדשה שנייה:

> 
> *Вечная слава великой Советской Армии, освободившей корейский народ от ига японских империалистов и открывшей ему путь к свободе и независимости! 15 августа 1945 г.*
> 
> 
> 

> 
> 일본군국주의자들의 강점으로부터 조선인민을 해방하고 자유와 독립의 길을 열어준 위대한 쏘련군대에 영광이 있으라! 1945년 8월 15일.
> 
> 
> 

**תרגום:**

שתהולל לנצח הצבא הסובייטי הדגול, אשר שחררה את העם הקוריאני מעול האימפריאליסטים היפנים ושר פתחה בפניו את הדרך אל החירות והעצמאות! 15 באוגוסט 1945.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מונומנט החופש** בוויקישיתוף
 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מונומנט החופש"**.
**אני רוצה** הוא סינגל של הזמר-יוצר עידן עמדי אשר יצא לאור ב-18 ביוני 2019.

רקע וכתיבה
----------

השיר, בדומה לשאר שיריו, נכתב והולחן על ידי עמדי עצמו, והופק על ידי עמדי ביחד עם סתיו נחמיאס. על השיר סיפר עמדי:

> 
> בחודשים האחרונים הבקרים שלי נראים אחרת. אני מתעורר בעצלתיים בכל יום בארבע ומתחיל נסיעה לסט הצילומים של 'פאודה'. זה קורה לפני השמש, לפני הפקקים, לפני שהקפה נכנס למחזור הדם ונותן תחושה מדומינת של ערנות. הרבה בדידות יש בדרכים בשעות האלו, ומקום למחשבות, בעיקר על הרצונות שלי בתוך כל הטוב שקורה לי בשנים האחרונות. כן, המחשבות האלו באות דווקא בימים של הצלחה, שהקהל מגיע בהמוניו להופעות, שאתה מוערך ומחוזר ונדמה לך שהבנת איך כל זה עובד. דווקא אז הקול של הילד שבתוכך מתעקש לצאת החוצה, מבקש ממך ללכת עם מה שבוער בך באמת בפנים, בלי פשרה, עד הסוף, עד שיכאב.
> 
> 
> 
> — עידן עמדי
>

הצלחה
-----

השיר זכה להצלחה בתחנות הרדיו, כשהגיע בשיאו למקום השישי במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, תוך שצבר באותו השבוע כ-73 השמעות וצעד במצעד כארבעה שבועות. במצעד הפזמונים העברי השנתי שערכו תחנת הרדיו גלגלצ ואתר ynet הגיע השיר למקום ה-31.

נכון לספטמבר 2020, עומד השיר על כ-6 מיליון צפיות באתר יוטיוב, וכמיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

ביקורת
------

יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית: "בשיר הפשוט הזה, לעיתים הפשטני – קיים חיבור אמין בין היוצר למבצע. עידן עמדי יכול להאריך את רשימת הרצונות שלו עד אין סוף, וגם אם על הנייר זהו בליל מעט סתמי – עדיין המוזיקה המינורית והטון האפרורי הם סייסמוגרף שרושם את פעילות הלב שלו ללא זיופים. אקוסטי למהדרין, צלילים פריכים, קול מאפק, עצבות מחלחלת. הקליפ משלים בצילומי אווירה אקראיים. גל ים, שדות, אצבעות על קלידים. יכול להיות שזה כל מה שהוא רוצה. כותב שורות אלו רוצה מעידן עמדי יותר".

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים שבועיים (2020)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 6 |

| 
‏‏‏  **מצעדים שנתיים (2020)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| גלגלצ | 31 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "אני רוצה" באתר יוטיוב
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידן עמדי – אני רוצה, באתר ‏מאקו‏, 18 ביוני 2019
2. ↑  המצעד השבועי, שבוע 28, 2019, באתר מדיה פורסט ישראל
3. ↑  ynet, העם אמר את דברו: "שלמים" של עידן חביב הוא שיר השנה, באתר ynet, 17 בספטמבר 2020
4. ↑   Idan Amedi | עידן עמדי – אני רוצה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:29)
5. ↑  אני רוצה, באתר ספוטיפיי
6. ↑  יוסמיוסיק, אני רוצה, באתר "יוסמיוסיק", 18 ביוני 2020
**סינמטק חיפה** הוא אחד ממרכזי האמנות הוותיקים והמובילים בחיפה. הסינמטק הוקם בשנת 1973 על ידי ליה ון ליר (שהקימה גם את סינמטק ירושלים), ושוכן במתחם האודיטוריום במרכז הכרמל.

פעילות
------

הסמליל הישן של סינמטק חיפה
הסינמטק פועל לחינוך, קידום, טיפוח וחשיפה של אמנות הקולנוע ומציע תוכנית יומית על בסיס רפרטוארי, פעילויות חינוך קולנועיות לבתי-ספר, סדרות קולנוע והרצאות בתחום הקולנוע. בסינמטק מוקרנים מעל ל-40 סרטים שונים בכל חודש, בכל ימי השבוע, בשני אולמות קולנוע ובאיכות הקרנה אופטימלית. הסינמטק מציע לקהל תוכנית מגוונת הכוללת סרטים קלאסיים, משוחזרים, רטרוספקטיבות, קולנוע חדש ועכשווי, תוכניות מיוחדות וחד-פעמיות מרחבי העולם, הקרנות חגיגיות משולבות בדיאלוגים עם יוצרי קולנוע מישראל ומהעולם, סדרות של הרצאות משולבות בסרטים ומחוות ליוצרים ישראליים.

לקולנוע הישראלי מקום של כבוד על מסך הסינמטק, המקרין סרטים ישראליים עלילתיים, תיעודיים וסרטי סטודנטים. הסינמטק מרכז סביבו את פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, המתקיים מדי שנה בחול-המועד סוכות.

פעילות נוספת המתקיימת בסינמטק חיפה היא ה"**רוקולנוע**". החל משנת 1990 מתקיימים בסינמטק אירועי ה"רוקולנוע", בהם מוקרנים בימי שישי, פעמיים בחודש, קליפים ומתקיימות הופעות של להקות רוק שונות. כל ערב מוקדש לסגנון מסוים ברוק, לנושא כלשהו הקשור בתולדות הרוק, או אף ללהקה מסוימת. את ערבי הרוקולנוע עורך ומנחה יורם מארק-רייך, לשעבר סולן להקת הרוק החיפאית קילר הלוהטת, וכיום עורך התרבות של המקומון 'ידיעות חיפה'. ערבי הרוקולנוע מושכים אליהם קהל רב, הן של בני נוער והן של מבוגרים יותר אשר מגיעים לאירועים אלה באופן קבוע. רשימת התפוצה של הרוקולנוע כוללת כ-6000 חובבי רוק מחיפה והסביבה.

בשנת 1991 נערך בסינמטק ערב רוקולנוע בהנחיית יורם מארק-רייך, אשר הוקדש לנושא פולחן השטן ברוק הכבד. אירוע זה גרם להד רב בחיפה בשל התנגדות המפלגות הדתיות במועצת העיר, אשר חשבו בטעות כי מדובר באירוע פולחני של סגידה לשטן, וכן בשל היערכות המשטרה. חששות הדתיים והמשטרה התבדו, והאירוע עבר בשלום. כעבור 12 שנים, התקיים ערב נוסף באותו נושא.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | **ראו גם פורטל חיפה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינמטק חיפה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סינמטק חיפה
* סינמטק חיפה, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299738905171
* LCCN: n85150693
* VIAF: 129554445
* WorldCat: viaf-129554445

 |
ספורטק נשר בעת בנייתו, יולי 2022
רועי לוי ראש העיר נשר נואם לפני גזירת הסרט באירוע הפתיחה של ספורטק נשר
**ספורטק נשר** הוא מתחם ספורט בעיר נשר השוכן בשכונת תל חנן, בין הרחובות דרך בר יהודה ואשכולות בתל חנן, ורחוב הביטחון במעלה שכונת בן דור.

היסטוריה
--------

במקום בו הוקם הספורטק, היה בסיס צבאי שהוקם בתקופת המנדט הבריטי בצמוד לרחוב הביטחון העולה לבן דור. הוא כלל מכלי דלק גדולים. ממול בצידה המערבי של רחוב הביטחון היה בית ששימש למגורי החיילים ששמרו על המיכלים. בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוקם בצמוד למכלי הדלק וממזרח להם, מרכז פעילות נוער שנקרא "מרכז אשכול" על שמו של לוי אשכול במרכז זה הייתה גם בריכת שחייה. לאחר סגירת מרכז אשכול כשהפעילות עברה לרשת המתנסים נשר, עבר למבנה תחנה של מגן דוד אדום. התחנה שכנה במבנה עד שעברה לדרך השלום בשכונת נשר הוותיקה. לאחר מכן שימש המבנה כמחסן של עיריית נשר, עד להריסתו לקראת הקמת ספורטק נשר. ממזרח למתחם זה שכן מגרש הכדורגל של הפועל תל חנן עד לפתיחת אצטדיון נשר בשנת 2008.

על בניית ספורטק נשר החליטה עיריית נשר בינואר 2020. התקציב אושר בישיבת מועצת נשר ב-28 באפריל 2021. בניית הספורטק הסתיימה בשנת 2023. אירוע הפתיחה של הספורטק התקיים ב-2 ביולי 2023.

הספורטק כולל מסלול ריצה, מסלול אופניים, מתקני שעשועים, מתחם נדנדות, מתחם נינג'ה, סטריט בול, קט רגל דשא סינתטי, 2 מגרשי כדור סל מגרש כדורגל, אמפיתיאטרון, רחבת ריקודים ומתחם סקייטפארק חדשני. הספורטק בעל תפוסה של 1,000 איש, והוא פתוח בכל יום בין השעות 06:00 - 23:00. בנוסף למתקנים הקבועים יהיו בספורטק פעילויות ספורט יזומות בחינם: זומבה וריקוד עם. קו 5 של המטרונית כולל תחנה מול הספורטק. צמוד לספורטק וממזרח לו, ליד מתחם עמק הכרמל קיים מגרש חנייה גדול לשירות באי הספורטק.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * ספורטק נשר באירוע הפתיחה 2 ביולי 2023ספורטק נשר באירוע הפתיחה 2 ביולי 2023
* מתקני משחקיםמתקני משחקים
* מתקן החלקה בסקטבורד, הציורים על הרצפה הם של האמן שמעון וונדהמתקן החלקה בסקטבורד, הציורים על הרצפה הם של האמן שמעון וונדה
* משמאל מתקן אומגה, מימין מתקן לנסיעה עם אופני ילדיםמשמאל מתקן אומגה, מימין מתקן לנסיעה עם אופני ילדים
 |

ראו גם
------

* ספורטק הרצליה
* ספורטק כפר סבא

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספורטק נשר** בוויקישיתוף
* פארק עירוני (ספורטק) באתר עיריית נשר
* אחרי 100 שנים: ספורטק חדש נפתח בנשר, עדי לסקר, אתר חדשות חיפה והסביבה, 3 ביולי 2023
* נחנך פארק הספורטק החדש בנשר, בועז כהן, כלבו, 3 ביולי 2023
* הספורטק של נשר, שבוע לפני פתיחתו ב-2/7/2023 באירוע חגיגי. צולם מרחוב האשכולות בתל חנן. 26/6/2023, בערוץ יו-טיוב
* ספורטק נשר אירוע הפתיחה גזירת הסרט ע"י רועי לוי, וברכה של ישי איבגי באירוע הפתיחה ב-18:00 2/7/2023 בערוץ יו-טיוב
* ספורטק נשר, מתקן החלקה בסקטים. הציורים על רצפת המתקן, הם של האמן שמעון וונדה 3 ביולי 2023 בערוץ יו-טיוב
* מתקן אומגה בספורטק נשר 3 ביולי 2023 בערוץ יו-טיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישיבת מועצת העיר נשר רועי לוי, 27 בינואר 2020
2. ↑  שמח לבשר שהיום אושר במועצת העיר תקציב "הספורטק" שיוקם בעיר, רועי לוי, 28 באפריל 2021
3. ↑  ההרקדות יתקיימו במתכונת שבוע-שבוע, עיריית נשר, 30 ביוני 2023
**סקאנסן** (בשוודית: **Skansen**) הוא גן חיות והמוזיאון הפתוח הראשון בשוודיה. המוזיאון, הממוקם באי יורגודן (Djurgården) שבסטוקהולם, נוסד ב־1891 על ידי ארתור הזליוס שביקש לשמר את מראה דרך החיים באזורים שונים בשוודיה.

היסטוריה
--------

במאה ה־19 שטף גל שינויים גדול את אירופה ודרך החיים הכפרית השתנתה במהרה לטובת חברה מתועשת. הזליוס שראה כיצד המסורות העתיקות נזנחות לטובת דרך החיים המודרנית, חשש שייעלמו לבסוף ויישכחו. לשם כך החליט להקים מוזיאון פתוח שישמר את דרך החיים הכפרית ברחבי שוודיה למען הדורות הבאים. הזליוס שכבר יסד את המוזיאון הנורדי באי יורגודן, החליט להקים עליו מוזיאון נוסף בהשראת המוזיאון הפתוח שהקים ב־1881 אוסקר השני בכריסטיאניה. סקאנסן היה במקור חלק מהמוזיאון הנורדי, אך הפך לארגון עצמאי ב־1963; עם זאת, המוצגים במוזיאון עדיין שייכים למוזיאון הנורדי.

לאחר סיורים רבים ברחבי שוודיה רכש הזליוס 150 בתים מרחבי המדינה, פירק חלק אחר חלק ובנה אותם מחדש בתחומי המוזיאון. רק שלושה מבנים ברחבי המוזיאון הם העתקים מושלמים ולא המבנים המקוריים.

סקאנסן ככינוי
-------------

המושג "סקאנס" ("סקאנסן" היא הצורה המיודעת), שמשמעו בשוודית "ביצור" או "חפיר", הפך לכינוי כללי למוזיאונים אתנוגרפיים פתוחים נוספים ברחבי העולם, ובמיוחד במזרח אירופה, שם הם פופולריים ביותר. סקאנסנים מצויים, בין היתר, בפולין, בצ'כיה, בסלובקיה, בסלובניה ובהונגריה, שבה ממוקם סקאנסן ידוע בסנטאנדרה הסמוכה לבודפשט (Szentendrei Szabadtéri Néprajzi Múzeum). סקאנסנים נוספים מצויים גם באוסטריה (מוזיאון שטיבינג – Stübing) ובשווייץ (Urschweizerische Erlebnissdörfli).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקאנסן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סקאנסן (בשוודית ובאנגלית)
* סקאנסן, ברשת החברתית פייסבוק

* סקאנסן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סקאנסן, ברשת החברתית אינסטגרם

* סקאנסן, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר מוזיאון סקאנסן בסנטאנדרה, הונגריה

בקתה כפרית מהמאה ה־19 בין העצים. מוזיאון סקאנסן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012503155805171
* BIBSYS: 90716409
* BnF: cb12329385k (data)
* ISNI: 0000 0001 2342 1981
* KulturNav: 9a84be70-78ea-4119-b20d-6d0e5fb3b996
* LCCN: n50067389
* SUDOC: 032221126
* ULAN: 500309249
* VIAF: 144825911
* WorldCat: lccn-n50067389

 |