recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מבנה המוזיאון
פסלו של ד"ר סון יאט-סן בחזית המוזיאון.
**מוזיאון דוקטור סון יאט-סן** (באנגלית: **Dr Sun Yat-sen Museum**; בסינית: 孫中山紀念館) הוא מוזיאון המוקדש לחייו של דוקטור סון יאט-סן. המוזיאון ממוקם בבית קום טונג (באנגלית: **Kom Tong Hall**; בסינית: 甘棠第) הממוקם בדרך קאסל בשכונת מיד-לוולס שבאזור סנטרל שבאי הונג קונג. המוזיאון נפתח לציבור ב-12 בדצמבר 2006 לרגל 140 שנות הולדתו של סון יאט-סן.

הקמה
----

סן יאט-סן התגורר בהונג קונג, ובין השנים 1887–1892 למד במכללה הבריטית לרפואה שהקים ד"ר ג'יימס קנטלי בהונג קונג. שם קיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1892. סון יאט-סן סיים במקום השני בין עשרים בוגרים. בעת לימודיו עסק גם בפעילות פוליטית מהפכנית. בשנת 1892 עבר סון יאט-סן למקאו, אולם המשיך לפעול בהונג קונג על מנת לעודד את ההפיכה כנגד השלטון הקיסרי בסין.

באזור בו התגורר ופעל הוקם המסלול ההיסטורי סון יאט-סן, ובית קום טונג הנמצא לצד מסלול זה נבחר על ידי ממשלת הונג קונג לשמש כמוזיאון לזכרו.

בית קום טונג
------------

בית קום טונג הוא מבנה היסטורי אשר הוכרז בשנת 1990 כמבנה היסטורי לשימור וכאנדרטה מוכרזת. המבנה נבנה בשנת 1914 (לאחר שסון יאט-סן עזב את הונג קונג), ונקרא על שם בונהו - הו קום-טונג. משפחת הו הייתה המשפחה הסינית הראשונה שהורשתה להתגורר בשכונת המיד-לוולס בתקופה הקולוניאלית (במהלך המאה ה-19 הייתה הפרדה בין השכונות הסיניות לשכונות המערביות בהונג קונג).

בשנת 1960 רכשה כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים את המבנה לשימושה והקימה בו כנסייה ומרכז תרבותי. בעקבות גידול רב במספר המאמינים המורמונים בהונג קונג, עברה הכנסייה למבנה חדש בן 14 קומות בדרך גלוסטר שבשכונת ואן צ'אי.

הכנסייה העדיפה להרוס את המבנה ולמכור את המגרש (דבר שהיה מעלה את עלותו) אולם ממשלת הונג קונג אסרה על הריסת המבנה ורכשה אותו בשלמותו בשנת 2004 במטרה להפוך אותו למוזיאון המוקדש לסון יאט-סן.

המוזיאון נפתח רשמית ב-12 בדצמבר 2006.

למבנה שלוש קומות וחזיתו בנויה בסגנון נאו קלאסי יווני, אולם פנים המבנה בנוי בסגנון אדוארדי.

מוצגים
------

בין מוצגי המוזיאון תעודות ותמונות הנוגעות לחייו של דוקטור סון יאט-סן ובהם תעודת נישואין שסון יאט-סן היה אחד מעדיה, מבחנים מתקופת לימודיו באוניברסיטה ותפריט ארוחת הערב שנערכה לטקס סיום לימודיו.

במוזיאון אולם הרצאות, אולם קריאה וכיתות לימוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון דוקטור סון יאט-סן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון דוקטור סון יאט-סן
* תיאור המוזיאון באתר מחלקת שירותי הפנאי והתרבות של הונג קונג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2007009536
* VIAF: 157479906
* WorldCat: lccn-no2007009536

 |
**אברהם חידו** (1944 – 18 בפברואר 1985) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. נהרג בקרב בלבנון.

ביוגרפיה
--------

חידו נולד בארביל שבעיראק למשפחה בת שבעה ילדים. ב-1951 עלה עם משפחתו לישראל וגדל במעברה בסמוך לתל עדשים, ובמגדל העמק. למד בתיכון חקלאי עירון חדרה.

ב-1960 התגייס לצה"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח, שם עבר מסלול הכשרה כלוחם, לאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לגדוד ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן השתחרר, אולם כעבור שנתיים שב לצה"ל והוצב בחטיבת גולני. פיקד על פלוגה בגדוד 51 ושימש סגן מפקד הגדוד. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים היה חניך במכללה לפיקוד ולמטה, הוא הצטרף לגדוד 51 ונלחם בקרבות בגזרת רמת הגולן. במהלך הקרב על החרמון נפצע באורח קשה בירכו ובזרועו השמאלית שרוסקה. הוא אושפז בבית חולים במשך שמונה חודשים. הוא חזר לשירות, פיקד על גדוד 51 ושימש סגן מפקד חטיבת גולני. בשנים 1979 עד 1980 פיקד על עוצבת ברעם. במלחמת לבנון הראשונה שימש ראש מטה גיס 479.

שירת כחונך ראשי לצבא דרום לבנון. ב-1985 נהרג בקרב באזור גשר ערבסאלים בלבנון.

חידו הותיר אחריו אישה ושני ילדים. נקבר בבית העלמין בקיבוץ שפיים.

אברהם חידו הונצח, על שמו נקרא ב-1986 גשר להולכי רגל בקריית שמונה, הגשר פורק ב-2003 ובמקומו הוקם גן משחקים על שמו בעיר. בשנת 2002 נקרא על שמו "גשר אברהם חידו", המחבר את מחלף אליפלט משני צידיו. הפזמונאית רחל שפירא כתבה לזכרו של אברהם חידו את השיר "בחופשתו"[דרוש מקור], (לחן: חנן יובל) אותו ביצעה הזמרת דורית ראובני באלבומה שינויים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של אברהם חידו, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* קרני עם-עד, מפסלת את ציפורי נפשה, באתר mynet‏ קיבוץ, 13 בנובמבר 2008}

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב ארז, "אני, הסמח"ט של גולני", מעריב, ‏ 16 בפברואר 1979.
2. ↑  אביחי בקר, **אינדיאנים על גבעה 16**, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמ' 17
3. ↑  דני אשר, **הסורים על הגדרות**, הוצאת מערכות, 2008, עמ' 141
4. ↑  מנחם רהט, "גשר חידו" בקרית שמונה, ידיעה על חנוכת הגשר בעיתון "מעריב", 20 בפברואר 1986.

| מפקדי עוצבת ברעם  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בנימין בן אליעזר • גדעון מאירי • ישעיהו ארז • אברהם חידו • אבי תלם • עופר בן צבי • גבי אופיר • זאב זכרין • מתי הררי • אודי שלוי • שוקי שחרור • יחיאל גוזל • אילן הררי • ציון גזית • נמרוד רן • אלון פרידמן • דרור רופא • תמיר ידעי • חן ליבני • אופק בוכריס • רונן מרלי • רפי מילוא • ציון רצון • אלון מדנס • אליעד מואטי • רועי לוי • עומר כהן • אורי דאובה |

 |
**יהודה כהן** (1938 - אפריל 2019) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כקצין הנדסה ראשי ולאחר שחרורו שימש כמנכ"ל מע"צ ומנכ"ל חברת כביש חוצה ישראל.

ביוגרפיה
--------

כהן נולד באיזמיר שבטורקיה ועלה לישראל ב-1949 במסגרת עליית הנוער, גדל ברמת הדסה ובמושב נהלל. ב-1957 התגייס לצה"ל ושירת בחיל ההנדסה הקרבית, לאחר קורס קצינים שירת בגדוד 601. במלחמת ששת הימים לחם בחזית המצרית, במסגרת גדוד הנדסה במילואים. לאחר המלחמה יצא ללימודים בממלכה המאוחדת ובשובו מונה למפקד גדוד הנדסה, עמו לחם במלחמת ההתשה בבנייה ותחזוק קו בר-לב. הוא יצא ללימודי הנדסה אזרחית בטכניון ובמקביל מונה להקים גדוד מילואים, גדוד הנדסת שדה משוריין 923 במסגרת אוגדה 210. הוא פיקד על הגדוד במלחמת יום הכיפורים בלחימה בחזית הסורית. לאחר המלחמה מונה לראש ענף מבצעים במפקדת קצין הנדסה ראשי והשלים את לימודי ההנדסה. לאחר מכן פיקד על בית הספר להנדסה צבאית ולמד במכללה לביטחון לאומי.

באפריל 1983 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין הנדסה ראשי, הוא שירת בתפקיד עד אוקטובר 1985. בתקופתו צורף החיל אל מפקדת חילות השדה והחל בתכנונו של קליטת רק"ם ייעודי לחיל ההנדסה, נגמ"ש הפומ"ה. כמו כן הושקעו מאמצים וכספים רבים בבניית ביצורים בדרום לבנון ובגבול הצפון.

לאחר שחרורו מונה בינואר 1986 למנכ"ל מע"צ, הוא כיהן בתפקיד עד 1993, במהלך כהונתו גדלו באופן משמעותי תקציבי החברה, נבנו ותוכננו מחלפים רבים ברחבי הארץ, כמו כן בוצעה בדיקת הכדאיות הכלכלית של כביש 6, ובעקבות כך מונה כהן למנכ"ל הראשון של חברת כביש חוצה ישראל, חברה ממשלתית שתפקידה לקדם ולתכנן את הפרויקט. הוא כיהן בתפקיד עד שנת 2010, במהלכן נסלל מרביתו של הכביש, לאחר קידום של הצעות חוק ייעודיות בכנסת בנוגע להפקעת קרקעות ותשלום הפיצויים עבורן וחוק כביש אגרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהודה כהן** בוויקישיתוף
* תא"ל יהודה כהן 1985-1983, באתר חיל ההנדסה הקרבית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אפי לנדאו, ‏יהודה כהן, מנכ"ל חוצה ישראל: "חברות תשתית גדולות צפויות השנה לקשיים", באתר גלובס, 5 בינואר 1998
2. ↑  עמירם ברקת, ‏מנכ"ל חברת כביש חוצה ישראל פורש מתפקידו לאחר 17 שנה, באתר גלובס, 16 במרץ 2010

| קציני הנדסה ראשיים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| עמנואל שחר • אפרים להב • הלל אל דאג • אלחנן קליין • ירחמיאל דורי • יצחק בן דב • אריה גולן • אבישי כ"ץ • יהודה כהן • יוסף איל • ישי דותן • איתן לידור • אלי טולדנו • אברהם בן דוד • שמעון (שימי) דניאל • משה שלי • יוסי מורלי • אושרי לוגסי • אילן סבג • עידו מזרחי • יואב טורחאנסקי |

 |

| יושבי הראש ומנכ"לי נתיבי ישראל ומ.ע.צ |
| --- |
| יושבי ראש נת"י | עמירם לוין • מיכה גולדמן • יאיר שמיר • עודד שמיר • יגאל עמדי |  |
| מנהלים כלליים של מ.ע.צ | מרדכי שטרן • אליעזר אהרונוב • אביגדור ברתל • ברוך בסין • מיכאל גולן • משה שהמי • יהודה כהן • סלמן בן ציון • עמי לקס |
| מנהלים כלליים של נת"י | אלכס ויז'ניצר • שי ברס • ניסים פרץ |
**רציתי שזה יכאיב** הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-18 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב והולחן על ידי דלומי, ביחד עם ג'וני גולדשטיין ורון ביטון, והופק על ידי גולדשטיין, והוא בסגנון הפופ הלטיני, שאפיין את אלבומה הראשון, "קצת אחרת". על השיר אמרה דלומי: "באחד הגלגולים שלי חייתי בוודאות בספרד או דרום אמריקה. התרבות הזו עם המוזיקה מוצאת את דרכה ללב שלי בכל פעם מחדש - אז אני חוזרת אליה עם כל החוויות, הידע והכלים שצברתי מאז האלבום הראשון שהיה לטיני גם הוא. הפעם זה קורה יחד עם ג'וני גולדשטיין ורון ביטון - וזה גם נשמע ככה".

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של דלומי בסמוך לצאת הסינגל עצמו, ובוים על ידי אינדי חאיט.

ביקורת
------

דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת חיובית, באומרו: "דלומי בחרה להגיש פופ קצבי וקליט שתפור היטב למידותיה הקוליות, עם בתים דביקים ופזמון ממכר שמהשנייה הראשונה כיף לגמוע את צליליהם שוב ושוב ושוב ושוב. נראה כי ההמתנה לשיר חדש של דלומי היה שווה שכן מדובר באחד השירים הטובים שלה שאין ספק שהוא יהפוך ללהיט ענק עבורה". גם רועי הכהן ממאקו ציין את השיר לחיוב, ואמר כי "הכל פה מדויק – הטקסט הכריזמטי, הקליפ האסתטי, וחשוב מכל – הוייב הלטיני. כל אמן פופ אחר שילך לכיוון הזה עלול להדליק אצל המאזין נורה אדומה של אחד שרוכב על טרמפ הז'אנר המצליח ביותר של השנים האחרונות, אבל רוני דלומי יודעת טוב מאד שהיא עשתה את זה קודם".

הצלחה
-----

השיר הגיע היישר אל המקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט, ובשיאו הגיע למקום הראשון.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2020)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |

קישורים חיצוניים
----------------

* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  רוני דלומי, ג'וני גולדשטיין, רון ביטון
2. ↑  רוני דלומי - רציתי שזה יכאיב, באתר ‏מאקו‏, 18 באוקטובר 2020
3. ↑  חוזרת ללטיני: קבלו את השיר החדש של רוני דלומי, באתר וואלה!‏, 18 באוקטובר 2020
4. ↑  דודי פטימר, ‏לירן דנינו חוזר לבלדות, מאור כהן מסרב להיגמר | חם באוזן, באתר מעריב אונליין, 21 באוקטובר 2020
5. ↑  רועי הכהן, ‏מכאן ומשם: על החדש של רוני דלומי והשיר החושפני של ג'סטין ביבר, באתר ‏מאקו‏, 23 באוקטובר 2020
6. ↑  המצעד השבועי, שבוע 43, 2020, באתר מדיה פורסט ישראל
7. ↑  המצעד השבועי, שבוע 45, 2020, באתר מדיה פורסט ישראל

| רוני דלומי |
| --- |
| דיסקוגרפיה |
| אלבומי אולפן | *קצת אחרת* • *תחזיקו* • *תסתכל עליי* |
| אלבומי הופעה | *לוקחים את הזמן* |
| ערכים קשורים | כוכב נולד |

| רוני דלומי – סינגלים |
| --- |
| *קצת אחרת* | "תן" • "קצת אחרת" • "כך או כך" |
| *תחזיקו* | "תחזיקו" • "פניי לרוח" • "סתם שני אנשים" • "קצה היום" |
| *תסתכל עליי* | "איש של לילה" • "לשמור עליי" • "תסתכל עליי" |
| סינגלים אחרים | "עכשיו תורי" • "כל הזמן" • "12 בלילה" • "רוץ איתי" • "רציתי שזה יכאיב" • "זה בא אליי" • "למרות" |
| השתתפות בסינגלים | "כל אחד יכול" • "ספסלים" • "תחזור" |
**מוזיאון הזיכרון לשואה של סן אנטוניו**, (באנגלית: **Holocaust Memorial Museum of San Antonio** ) נפתח בחודש מאי 2000, לציבור הרחב, ב־Barshop Jewish Community Center, סן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית.

היסטוריה
--------

בשנת 1975 הפדרציה היהודית של סן אנטוניו הקימה תוכנית לימודים מיוחדת להשלמת לימודי מלחמת העולם השנייה והוראת השואה בבתי ספר תיכוניים על פי בקשה של בית ספר מחוזי בעיר. התוכנית שפותחה נקראה "פרויקט תולדות השואה". התוכנית כללה סרט תיעודי שנוצר במיוחד לפרויקט, דיון עם מנחה שהוסמך לנושא השואה, ביקור של ניצול שואה בכיתה והדרכה למורים. התוכנית הוצעה לכל לבתי הספר בעיר ללא תשלום. תגובת בתי הספר הייתה סוחפת. 

לאור הצלחת הפרויקט יזמה הפדרציה היהודית בעיר את הקמת מוזיאון השואה. המוזיאון הוקם ב־Barshop Jewish Community Center, סן אנטוניו, טקסס, וסיפק שירותים חינוכיים בנושא השואה בעיקר לבתי הספר. בחודש מאי 2000 נפתח המוזיאון לקהל הרחב. 

כ-10,000 מבקרים פוקדים את המוזיאון מדי שנה בעיקר תלמידים וסטודנטים.

חזון
----

משימה המוזיאון לעורר מודעות לסכנות שהיו גלומות, בדעות קדומות, שנאה ואלימות במהלך השואה. המוזיאון מזכיר לאורחיו שהסכנות האלה עדיין רלוונטיות בכל יום.  המוזיאון מקדם הבנה, זיכרון וחינוך מתוך מטרה שהתלמידים והן האוכלוסייה הכללית יהיו מודעים לאירועים הטרגיים שהיו בשואה. הלקח שיש ללמוד מהאירועים האלה הוא, שהמין האנושי חייב לשאוף לחיות ביחד בשלום ובהרמוניה.

המחויבות המרכזית של מוזיאון השואה בסן אנטוניו היא, התכנית החינוכית. התכנית כוללת מספר תוכניות, תוכנית למורים, תוכנית לסטודנטים ותוכנית אקדמאית. התכנית למורים מעודדת ומסייעת למורים לשלב את נושא "שואה" בכיתותיהם. תוכנית הלימודים הבסיסית של המוזיאון, זמינה למורים ברחבי העיר, היא מעניקה למורים מכל הכיתות, כלי מולטימדיה כגון סרטונים, פוסטרים, תקליטורים, מפות, ערכות ספרים לכיתה, מערכי שיעור ותוכניות למודים, כדי שהשיעורים יהיו אינפורמטיביים ככל האפשר. מורים יכולים לקבל גם הכשרה ממוקדת בנושא השואה.

מוזיאון הזיכרון לשואה של סן אנטוניו מאפשר למתנדבים לעבוד בו. המתנדבים יכולים לעבוד כמרצים במוזיאון או לסייע בספרייה ובמשרדי המנהלה.

ראו גם
------

* מוזיאון השואה של וירג'יניה
* מוזיאון הסובלנות וכבוד האדם בירושלים
* מוזיאון הזיכרון לשואה של ארצות הברית
* מוזיאון הסובלנות (לוס אנג'לס)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הזיכרון לשואה של סן אנטוניו (באנגלית)
* באתר arts and culture של גוגל (באנגלית)
* Holocaust Memorial Museum San-Antonio (באנגלית)
* ‘Holocaust: Learn and Remember’ exhibits in San Antonio have resistance theme this year
* Holocaust Memorial Museum of San Antonio

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Museum History". *The Holocaust Memorial Museum of San Antonio* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-10-07.
2. 1 2  Museum History, The Holocaust Memorial Museum of San Antonio (באנגלית אמריקאית)
3. 1 2  Jewish Federation of San Antonuo: Community Relations Council (CRC) Director Holocaust Memorial Museum of San Antonio Director
4. ↑  Ayala, Elaine (11 בינואר 2019). "'Holocaust: Learn and Remember' exhibits in San Antonio have resistance theme this year". *San Antonio Express News*. אורכב מ-המקור ב-2019-01-12. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**ננאד מרינקוביץ'** (סרבית: Ненад Маринковић; נולד ב-28 בספטמבר 1988) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקיצוני ולעיתים כחלוץ. ננאד הוא אחיו של הכדורגלן נבויסה מרינקוביץ'.

קריירה
------

מרינקוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד. ב-5 בדצמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-3 נגד צ'וקריצ'קי, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שרושם דקות משחק במועדון כאשר הוא היה בן 16 שנים ו-68 ימים. בדצמבר 2005 חתם על חוזה ל-3 ושנים במועדון. במהלך התקופה שלו במועדון הושאל לבנאט זרניאמין ו-OFI כרתים.

בקיץ 2010 חתם בסמדרבו. בינואר 2011 חתם בבני יהודה תל אביב הישראלית ועד מהרה הפך לשחקן מוביל במועדון. לאחר שנתיים וחצי במועדון, הוא חתם בסרבט ז'נבה השווייצרית אך לא זכה לדקות משחק רבות. בינואר 2014 חזר לישראל כאשר חתם בהפועל עכו.

בקיץ 2014 חזר לפרטיזן בלגרד מועדון נעוריו ובקיץ 2015 הושאל לווז'דובאץ. בינואר 2016 חתם על חוזה במועדון.

ב-3 בספטמבר 2020, מרינקוביץ' חתם בטלאופטיק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ננאד מרינקוביץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**רות קייזר (**1909–2010 **Ruth Cohn Kaiser**) הייתה מעצבת טקסטיל ישראלית, מומחית באריגה על סוגיה – אריגה ידנית, תעשייתית ואמנותית.

ביוגרפיה
--------

קייזר נולדה בברלין וגדלה בעיר קטנה בגרמניה המזרחית. היא למדה עיצוב טקסטיל במסגרת הכשרה מקצועית תיכונית בדגש על לימודי אריגה, כולל אריגה ידנית ומכנית, צביעה ואשפרת אריגים. 

בשנים 1928–1932 למדה בסדנת אריגה בראשות גונטה שטולצל (1897–1983 Gunta Stölzl) בבאוהאוס והשלימה את הדיפלומה של בית הספר. ב-1934, לאחר שנתיים של עבודה בתעשיות הטקסטיל בגרמניה, עלתה לישראל והביאה ידע מקצועי באריגה ובעיצוב אריגה תעשייתית. בהשראת מחלקת האריגה בבאוהאוס, האריגה נחשבה גם בישראל למקצוע ייעודי לנשים. בשנים 1936–1937 עבדה קייזר כמדריכה מקצועית בקואופרטיב גיזה לאריגה ידנית של קיבוץ יגור, שפעל בבית החלוצות בחיפה. בשנים 1937–1939 עבדה כמדריכת אריגה גם בקואופרטיב אריגה בתל אביב, ובמרכז לחינוך והכשרה מקצועית ברחובות, מיסודה של ד״ר מאיה רוזנברג, במסגרת ארגון ויצו.

קייזר הייתה חלק מקבוצת נשים שעלו מאירופה לארץ ישראל בשנים 1933–1939 כשהן בעלות השכלה גבוהה בתחום העיצוב והאריגה, ביניהן גם חנה ברקאי ויוליה קיינר, והמעצבת אריקה קלוגר.

חזית בניין בצלאל החדש בירושליםחזית בניין בצלאל החדש בירושלים
בתקופה זו פעלה בישראל תעשיית טקסטיל במפעלים משפחתיים, כמו מפעל האריגה אטון, מפעל להדפסת בדים Palestine Textile Prints – P.T.P ותשלובת ייצור טקסטיל אתא. במסגרות אלה נעשה עיצוב הבדים על ידי בן משפחה או טכנולוג, והיה נהוג לשחזר דגמים מוכרים מתעשיית הטקסטיל באירופה. מסיבה זו התקשו המעצבות להשתלב בעיצוב טקסטיל לתעשייה, ורובן פעלו כמעצבות לאריגה ידנית, וכמורות ומדריכות אריגה במסגרת פעילות ארגוני נשים להכשרה מקצועית של נשים בארץ ישראל.

בשנת 1951 הגרה קייזר לארצות הברית, עם בעלה הפסיכותרפיסט הלמוט קייזר, שם עבדה מעט כמעצבת אריגים לתעשייה. עם פטירתו חזרה לישראל, ובשנת 1962 החליפה את יוליה קיינר כראשת המחלקה ללימודי אריגה בבצלאל החדש. היא כיהנה בתפקיד שבע שנים, עד סגירת המחלקה בשנת 1969. בשנת 1974 לימדה אריגה במכללת שנקר במשך שנה אחת.

בין תלמידותיה: יהודית כץ, מעצבת טקסטיל בוגרת בצלאל בשנת 1969, מורה לאריגה, מעצבת אריגים לתעשייה, ואמנית אריגה.

תערוכות וציונים לשבח
--------------------

* 1964- תערוכת יחיד "שטיחים באריגת טפסטרי", בבית הנכות הלאומי בצלאל ירושלים (1906–1965).
* 1972- תערוכה ותצוגה מתחלפת, בית אות המוצר, ירושלים.
* 1975- תערוכה קבוצתית "עבודות בחוט" שאצר איזיקה גאון במוזיאון ישראל.
* 1989- ציון לשבח מטעם קרן אליס דה רוטשילד ירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רעות ברנע, מגלים אוצרות // יובל עציוני, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2022-12-19
2. ↑  סיגל דוידי, **בונות ארץ חדשה, אדריכליות וארגוני נשים בתקופת המנדט**, למדא: האוניברסיטה הפתוחה, 2020
3. ↑  יובל עציוני, [טליה טוקטלי עורכת], שבעה בדים, שבע דמויות מפתח בתולדות תרבות טקסטיל בישראל. **1280, כתב עת לתרבות חומרית, עמותת אמנים יוצרים בישראל.** גיליון 45, 2023
4. ↑  יובל עציוני, סיפורי בדים: מבט נרטיבי על סיפורם של מעצבי טקסטיל בישראל תוך מיקוד בשנים 1993- 1970. עבודת גמר לקבלת תואר M.Ed. סמינר הקיבוצים, המכללה לטכנולוגיה ולאמנויות, הפקולטה לאמנויות. 2015
5. ↑  עפרת, ג' (1987), ירושלים: בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, **בצלאל החדש 1935-1955**

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רות קייזר"**.
**סמפט פל דווי** (Sampat Pal Devi; נולדה ב-1958[דרוש מקור][דרושה הבהרה]) היא פעילה חברתית ופמיניסטית ממחוז באנדה במדינת אוטר פרדש, בצפון הודו. היא המקימה של הגולאבי גאנג, ארגון הידוע גם כ"כנופיית הנשים בוורוד" בגין מנהגן ללבוש סארי וורוד בוהק, אשר פועלות להטבת מצבן של נשים ובמיוחד של נשים המוכות במסגרת נישואיהן. היא נחשבת לממשיכת דרכה של פולאן דווי.

ביוגרפיה
--------

סמפט פל דווי היא בתו של רועה צאן, מהמעמד הנמוך בהודו. היא נישאה בכפייה בגיל 12 למוכר גלידה, וילדה לו חמישה ילדים עד הגיעה לגיל 20. כבר בגיל 16 נקטה בפעולה הראשונה שלה למען נשים מוכות - אחד משכניה נהג להכות את אשתו, ופל דווי הובילה את נשות השכונה שביישו אותו ואז גם הכו בו, עד שהוא התנצל על מעשיו. בעידודה של ג'אי פרקאש שיווהריי, יסדה את ארגון הסיוע שלה 1980 במטרה לסייר בכפרים ולמנוע אלימות נגד נשים. רק ב-2006 החליטה סמפט פל שהארגון צריך שם ונראות אחידה, ואז נבחרו הסארי והמקלות הוורודים כסוג של מדים לארגון, וכך נבחר שם שמו. במהלך השנים, נשים מכל האזור, ואז ממקומות אחרים בהודו, ובהמשך גם מרחבי העולם הצטרפו לגולאבי גאנג, ומספרן הגיע למאות אלפים - כאשר ההערכה האחרונה היא שיש כ-270,000 נשים בארגון בשתי המדינות העיקריות בהן הכנופיה פועלת - אוטר פרדאש ומאדיה פרדאש. הנשים מסיירות בכפרים או מגיבות לתלונות שמגיעות לאזניהן, ומתעמתות עם גברים שמכים את נשותיהן, כשהן חמושות במקלות במבוק ורודים. הנשים אינן מהססות גם להכות בגברים אם אלו מאיימים עליהן. במרוצת הימים, הנשים החלו לטפל גם במקרים של שוטרים או פקידים רשמיים אשר מסרבים לטפל בתלונות אונס או אלימות מינית ומגדרית. 

לדבריה של סמפט פל, הכנופיה "אינה כנופיה במובן המקובל של המילה, אנחנו כנופיה למען הצדק". סמפט פל פועלת גם למיגור העוני של נשים, ומסייעת בהקמת מיקרו תעשיות שממנפות את הכישורים שיש לנשים העניות מהקאסטות הנמוכות, שבדרך כלל נטולות כל השכלה רשמית - כגון רפואה איורוודית, ייצור נרות, והכנת חומרים חקלאיים. 

הארגון נמנע מהתקשרות עם כל גוף חיצוני, בין עם ממשלתי או ארגונים ללא כוונת רווח, והפעילות בו מתמקדות בפעילות מקומית ועממית.

במרץ 2014 חל פיצול בארגון, כאשר הוועד המנהל הצביע להסיר את סמפט פל מתפקידה, בטענה שהיא ניצלה את מעמדה לקידום אישי, ואולם לסמפט פל יש תמיכה רחבה מאוד בין חברות הארגון, והיא לא קיבלה את ההחלטה. בינתיים הארגון ממשיך לתפקד בערוצים מקבילים.

בסרטים וספרים
-------------

* 2012 - סרט תעודה על סמפט פל והגולאבי גאנג בשם "Gulaab Gang", בבימויה של נישת'ה ג'אין
* 2014 - סיפורה של סמפט פל יחד עם כתבה נרחבת על הגולאבי גאנג הופיע בפרק של סדרת VICE ב-HBO בשם "The Pink Gang Rebellion"
* 2012 - ספר בשם "Sampat Pal, Warrior in a Pink Sari: The Inside Story of the Gulabi Gang as Told to Anne Berthod", ‏הוצאת Zubaan‏. ISBN 978-81-89884-71-0.
* 2010 - סרט תיעודי, "Pink Saris", בבימויה של קים לונג'ימוטו
* 2010 - סרט תיעודי, "Pink Gang", בבימויו של אנריקו ביסי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sampat Pal: All you need to know about the Gulabi Gang leader, Hindustan Times ‏ 7 במרץ 2014
2. ↑  האתר הרשמי של הגולאבי גאנג
3. ↑  Gulabi Gang leader Sampat Pal sacked,‏ The Daily Mail,‏ 3 במרץ 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb159219685 (data)
* GND: 141843691
* ISNI: 0000 0001 2254 8649
* LCCN: no2012016245
* NKC: jo20221136223
* SUDOC: 128843160
* VIAF: 172342225
* WorldCat: lccn-no2012016245

 |
**אלטין ללה** (נולד ב-18 בנובמבר 1975; טיראנה שבאלבניה) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת הקשר. ללה הוא שיאן ההופעות במדי נבחרת אלבניה עם 79 הופעות.

קריירה
------

ללה נולד בטיראנה וכבר בגיל 9 הצטרף לקבוצת הילדים של דינמו טירנה. בשנת 1991 היה עם נבחרת הנערים של אלבניה במחנה אימונים בגרמניה, ובעקבות המצב ביטחוני באלבניה החליט להישאר בגרמניה. הוא עבר במחנה פליטים בפולדה, ושיחק במדי בורוסיה פולדה, אחרי שנתיים עלה לקבוצה הבוגרת. ב-21 ביולי 1998, עבר להנובר 96 ששיחקה אז בליגה השנייה בגרמניה. ב-30 ביולי 1998, ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד קרלסרוהה. בעונת 2001/2002 עלה עם הקבוצה לליגה הראשונה. ללה רשם במדי האנובר 296 הופעות, 149 מתוכם בליגה הראשונה וכבש 9 שערים, רק אחד מהם בתקופתו כשחקן בליגה הראשונה. בעונת 2004, הוא הפך לקפטן הקבוצה עד 2007. בקיץ 2012 סיים את החוזה שלו בהנובר 96, ועבר לקבוצת המילואים של באיירן מינכן אחרי 14 שנה. ללה ערך 3 הופעות בלבד, ובאוקטובר 2012 פרש מכדורגל בעקבות פציעה.

ללה הוא שיאן ההופעות של נבחרת אלבניה בכל הזמנים עם 79 הופעות, בהן כבש 3 שערים. ב-29 במרץ 2003 כבש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת בניצחון 1-3 נגד רוסיה במסגרת מוקדמות יורו 2004. ב-11 ביוני 2003 כבש את שערו השני במדי הנבחרת. בנוסף ללה שימש כקפטן הנבחרת עד לפרישתו.

ב-3 במרץ 2014 מונה על ידי לעוזר מאמן בנבחרת אלבניה על ידי המאמן הראשי ג'יאני דה ביאסי.

תארים
-----

* הבונדסליגה השנייה:2001/2002

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלטין ללה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**אדריאן גוסטבו פרננדס** (בספרדית: **Adrián Gustavo Fernández**, נולד ב-28 בנובמבר 1980 בסן מרטין, גראן בואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

בין השנים 1998 עד 2003 שיחק פרננדס בקבוצות מליגת המשנה הארגנטינאית, ובשנת 2004 התקדם משמעותית בקריירה שלו כשעבר אל קבוצת קולו-קולו מליגת העל הצ'יליאנית. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך במשחק החשוב ביותר בליגה הצ'יליאנית, הסופר-קלאסיקו. בנוסף, שיחק פרננדס במועדון הבוליביאני דה סטרונגסט, בערב הסעודית ובליגה השווייצרית בקבוצת סנט גאלן.

ביולי 2008 חתם פרננדס בקבוצה הבולגרית צ'רנו מורה. ב-14 בנובמבר 2008 כבש פרננדס צמד בניצחון 0-5 נגד ספרטק ורנה בדרבי העירוני. בינואר 2009 עבר פרננדס לקבוצה בולגרית אחרת, צ'רנומורץ בורגס. בעונת 2008/2009 השתתף ב-11 משחקים וכבש 5 שערים עבור הקבוצה. ב-7 בדצמבר 2010 הוא שוחרר מהקבוצה. 

ב-15 ביולי 2011 הגיע לישראל והצטרף להפועל רמת גן מהליגה הלאומית, שם כבש 11 שערים ב-28 הופעות ליגה, באפריל 2012 שוחרר פרננדז מהפועל רמת גן לאחר שבית הדין הרחיק אותו משבעה משחקים עקב קטטה שהיה מעורב בה במשחק נגד הפועל בני לוד. ב-30 במאי 2012 חתם פרננדס בקבוצת הפועל רמת השרון מליגת העל.

ב-31 במאי 2013 חתם פרננדס בקבוצת הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית. ב-8 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי הפועל פתח תקווה, במחזור הראשון לעונת 2013/2014 נגד הפועל קטמון ירושלים, וכבש את השער הראשון שלו במועדון. בסך הכל כבש בעונה זו תשעה שערי ליגה, ובסופה העפיל עם הקבוצה לליגת העל.

בספטמבר 2014 הצטרף למכבי הרצליה מהליגה הלאומית, בשורותיה שיחק עונה אחת בטרם פרש ממשחק פעיל בגיל 35.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  אופיר סער‏, עירוני רמת השרון: אדריאן פרננדס חתם לעונה אחת, באתר וואלה!‏, 30 במאי 2012
2. ↑  זאב גולדשמיט, הפועל פ"ת: אדריאן פרננדס חתם לעונה הבאה, באתר ynet, 31 במאי 2013
"**ינשוף**" ו"**גירית**" היו שמות קוד לסדרת חדירות לשטח ירדן, שבוצעו בשנים 1969–1968. במסגרת זו, ביצעו צוותי קרב חדירות תדירות ואינטנסיביות לשטח ירדן למשימות – הנחת מארבים נגד אדם ורכב, פיצוץ והריסת מבנים ששמשו את ארגוני המחבלים, איסוף מודיעין, מיקוש ומלכוד של דרכים ומעברים.

רקע
---

בשנת 1968, חודשים ספורים לאחר מלחמת ששת הימים, ולאור התגברות פעילות המחבלים משטח ירדן, נערך צה"ל נערך ללחימה נגד צבא ירדן ונגד המחבלים. המטרה הצבאית והמדינית הייתה ללחוץ על המלך חוסיין על מנת להפסיק את פעילות המחבלים ולהביא לרגיעה בגבול. אחת משיטות הפעולה שנקט צה"ל הייתה להעתיק את שדה הקרב אל מעבר לגבול וכך גם תוכננו מארבי "ינשוף" ו"גירית". במסגרת זו, ביצעו צוותי קרב של פלוגות חטיבת גולני חדירות תדירות ואינטנסיביות לשטח ירדן למשימות – מארבים נגד אדם ורכב, סריקות והריסת מבנים ששמשו את ארגוני המחבלים, איסוף מודיעין, מילכוד ומיקוש מעברים, אתרים, טקטיים ואסטרטגיים. לימים הצטרפו לפעילויות אלו גם יחידות חי"ר נוספות של הצבא.

שיטה
----

בכל המקרים היה הכרח לחצות את נהר הירדן, שהיווה את הגבול ובתקופת החורף והאביב היה שוצף וגבוה. המארבים כללו כמה כוחות משנה:

* כח חודר – בפיקוד מ"פ כלל כ-10–20 לוחמים נושאי מאג, ררנ"טים, מקלעונים ועוזים. לעיתים גם נשאו חומרי נפץ לפיצוץ מבנים.
* כוח אבטחה – לאבטחת אזור החצייה של הירדן.
* חפ"ק בפיקוד מג"ד
* לוחמי שייטת 13 או יחידה 707 לסיוע בחציית הירדן.
* כוח חילוץ

תוצאות
------

בשנים 1968–1969 נערכו כ-400 מבצעי "ינשוף ו"גירית". רוב הפעולות נעשו מול גזרת פיקוד הצפון. במהלך פעולות אלו נהרגו 15 חיילים מצבא ירדן ו-17 מחבלים ופוצצו 71 מבנים. לצה"ל היו בפעולות אלו 9 הרוגים ו-21 פצועים.

לקריאה נוספת
------------

* מירב הלפרין, **טורפי הלילה - סיפורה של סיירת גולני**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2018, עמודים 49–50

קישורים חיצוניים
----------------

* פעולת "ינשוף" 28–29 במאי 1968 – חדירה לירדן ממזרח לכפר רופין - אתר נעמוש

הערות שוליים
------------

1. 1 2  זאב דרורי, **אש בקווים: מלחמת ההתשה בחזית המזרחית 1967–1970**, בן שמן: מודן הוצאה לאור בע"מ, 2012, עמ' 169–170
2. ↑  טל טובי, עורכים: יגאל אייל ואלי מיכלסון, "בושם מסריח העיקר שיעשה את העבודה" – עיצוב תפיסת ההגנה בגבולה המזרחי של מדינת ישראל: 1967–1968, **"יסודות" - כתב העת של המחלקה להיסטוריה בצה"ל**, מודן הוצאה לאור (בן שמן), ומשרד הביטחון ההוצאה לאור, 2019, עמ' 227
**משה בר-תקווה** (מונדק פסטרנק; 1905 - דצמבר 1994) היה מבכירי ההגנה, מראשי פעיליה באירופה, ממקימי צה"ל וקצין שריון ראשי.

משה (מונדק) בר-תקווה נולד בגליציה בשנת 1905, בשם משה פסטרנק.
הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון דובר פולנית וגרמנית.

כחניך השומר הצעיר עלה בשנת 1923 לארץ ישראל.

לאחר מכן נסע לאיטליה לשם לימוד מסחר בינלאומי וב-1929, לאחר שגמר את לימודיו, חזר לפולין כדי ללמוד שם בבית הספר לקצינים, ואף שירת בצבא הפולני כקצין.

בראשית שנות השלושים של המאה העשרים חזר לארץ ישראל והחל לפעול במערכת ההדרכה של ארגון ההגנה כמדריך ראשי. בהגנה קיבל את הכינוי המחתרתי קונרד. בשנים 1935 עד 1936 היה מדריך שדאות וטקטיקה במחוז הדרום. בשנות המרד הערבי הגדול היה בר תקווה מראשוני הפו"ש ומונה למפקד אזור נס ציונה ובית חנן. 

בשנות הארבעים של המאה העשרים הוא התקדם במערך ההדרכה של ההגנה ושימש כמדריך ואחר כך כמפקד קורסי המ"מים של ההגנה שהתקיימו בג'וערה. במסגרת זו עיצב בר תקווה את סיכת המ"מ (חרב שזורה בענף זית) שהפכה לסמל ההגנה ושולבה לבסוף בסמל צבא הגנה לישראל. אחרי הקמת הפלמ"ח מונה למדריך ראשי של הפלמ"ח. ב-1941 היה אמור לעמוד בראש כ"ג יורדי הסירה, אך ברגע האחרון לא הסכים מהסיבה של היעדר מודיעין ובמקומו מונה צבי ספקטור.

בשנת 1943 התגייס בר תקווה, בניגוד לרצון מפקדת ההגנה, לצבא הבריטי ושירת בבריגדה היהודית כקורפורל.
עם תום המלחמה למד איטלקית והפך לאחד מן הפעילים הבולטים של עלייה ב' באיטליה. 
יהודה ארזי שריכז בידיו את ההכנות לארגון עלייה ב', נתקל בקשיים בפעולותיו ובר-תקווה, ששלט בשפה האיטלקית, מונה לעוזרו והשכיל לפתח קשרים עם גורמים שונים באיטליה ולסייע רבות ביישור ההדורים שנוצרו עקב הפעולה המחתרתית בתוך ארץ זו. מאוחר יותר עסק בארגון קבוצות פליטים יהודים והכנתם לקראת העלייה לארץ. בתחילת שנת 1947 הוא חזר לארץ ובמהלך אותה שנה שימש כראש לשכת ההדרכה של ההגנה ופיקד על קורס המ"מים האחרון של ארגון ההגנה.

במלחמת העצמאות שימש בר תקווה, לצד סגן-אלוף ישראל בר, כעוזרו של ראש אג"מ והרמטכ"ל בפועל, יגאל ידין והיה אחראי על חזיתות המרכז והדרום.

עם תום המלחמה, בשנת 1950, עבר בר תקווה קורס שריון בצרפת, ובשנת 1951 התמנה לקצין שריון ראשי בצה"ל, הוא הרחיב את החיל וביסס אותו.

בשנת 1955 סיים את בית הספר הצבאי "אקול סופריר דה גר" בצרפת והתמנה לראש מחלקת התכנון במטכ"ל ולאחר מכן לנספח צה"ל באיטליה. הוא פרש מצה"ל בשנת 1959 בדרגת אל"ם. בהמשך היה מראשי רפא"ל.

בר תקווה נפטר ב-1994.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה בר תקוה באתר חיל השריון

| מפקדי חיל השריון  |
| --- |
| מפקדי גייסות השריון | יצחק פונדק • חיים לסקוב • מאיר זורע • אורי בן ארי • חיים בר-לב • דוד אלעזר • ישראל טל • אברהם אדן • משה פלד • אמנון רשף • משה בר כוכבא |
| קציני שריון ראשיים (קשנ"ר) | שאול יפה • משה בר-תקווה • מנחם מרון • מרדכי ציפורי • עמי מורג • עמוס כץ • יוסי בן-חנן • יצחק רבין • אמי פלנט • דוביק טל • מאיר גחטן • אודי שני • אביגדור קליין • סמי תורג'מן • חלוצי רודוי • אגאי יחזקאל • יגאל סלוביק • עפר צפריר • שמואל אולנסקי • גיא חסון • אוהד נג'מה • הישאם אבראהים • אוהד מאור |
אחד ממוצגי המוזיאון המדגים הפיכת אנרגיה פוטנציאלית לאנרגיה קינטית.
**מוזיאון המדע של הונג קונג** (באנגלית: **Hong Kong Science Museum**; בסינית מסורתית: 香港科學館; בסינית מפושטת: 香港科学馆) הוא מוזיאון מדע הממוקם באזור צים שא צוי מזרח, בחצי האי קאולון שבהונג קונג, בסמוך למוזיאון להיסטוריה של הונג קונג.

פעילות
------

במוזיאון 18 אולמות תצוגה ובהם כ-500 מוצגים ותערוכות המיועדים בעיקר לילדים ומדגימים עקרונות פיזיקליים ומדעיים בנושאי אור, קול, תנועה, חשמל ומגנטיות, מתמטיקה, מדעי החיים, תחבורה, גאוגרפיה, מטאורולוגיה, מדעי המחשב, תקשורת, שימור אנרגיה ומדעי ייצור מזון. בין המוצגים סימולטור נסיעה ברכב, מתקן בגובה 22 מטרים המדגים הפיכת אנרגיה פוטנציאלית לאנרגיה קינטית.

ראו גם
------

* המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג
* פארק המדע של הונג קונג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון המדע של הונג קונג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון המדע של הונג קונג
* מוזיאון המדע של הונג קונג, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 105464991X
* ISNI: 0000 0000 8887 6488
* LCCN: no2004106575
* VIAF: 129359821
* WorldCat: lccn-no2004106575

 |
**שיר חם ויפת** הוא שיר שביצעו חברים בתוכנית המערכונים הקומדי סטור.

רקע
---

השיר נכלל בשנת 1995 בתוכנית ההומור הקומדי סטור ששודרה בערוץ 2 בשנות ה-90. מילותיו נכתבו על ידי ססובר ודואניאס והוא הולחן על ידם בשיתוף עם טל ירדני.

בשיר נכללות שתי דמויות, שהיו חלק מן הדמויות הקבועות בקומדי סטור: יפת המגולם על ידי גיל ססובר ואביו חם המגולם על ידי רובי דואניאס. את השיר ביצעו ססובר, דואניאס ושרון יפת, שלא הייתה חלק מצוות התוכנית.

יפת הוא ילד דתי עם שערות באף הנוהג לשיר שירים בקול צפצפני. כאשר הוא שומע מילים מסוימות בשיחה, הוא פוצח בשיר המכיל את אותה מילה.

השיר נכלל באלבום שכלל שירים ומערכונים שבוצעו בתוכנית. הוא יצא כסינגל לרדיו ודורג במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' במקום ה-19. שיר נוסף שביצעו חברי הקומדי סטור עם להקת אתניX, "שיר הטרטע", דורג במקום ה-10 במצעד זה.

בין השירים אותם מזכיר יפת בשיר "שלום לבוא שבת" ו"הליכה לקיסריה". כמו כן ישנו אזכור בשיר לפרסומת לחטיף "מוגזם" של חברת ורד הגליל ששודרה באותה עת, ומספר משפטים המבוססים באופן פרודי על מילות השיר "אני לא רוקד כשעצוב" של החברים של נטאשה.

הווידאו קליפ לשיר צולם בסימטאות העיר יפו. בתחילתו נשמעת נגינת כליזמר ונראה נגן כליזמר המגולם על ידי אסף אשתר.

בספיישל יום העצמאות של 'הקומדי סטור' שיצא בשנת 1996 יצאה גרסה שנייה לשיר בשם "חם ויפת 2", בגרסה הזאת השתתפה זהבה בן בתור זמרת ליווי. כמו קודמו גם הוא צולם בסמטאות של יפו.

בשנת 2019 לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הוציאו ססובר ודואניאס שיר סאטירי בשם "המדינה בוחרת ולכ" הכולל מוטיבים מתוך השיר המקורי.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (1995)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| רשת ג' | 5 |

| 
‏‏‏  **מצעדי סוף שנה (1995)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| רשת ג' | 19 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "שיר חם ויפת" באתר יוטיוב
* [https://wikidata-externalid-url.toolforge.org/?p=10431&url\_prefix=https://shironet.mako.co.il/artist?type%3Dlyrics%26lang%3D1%26&id=prfid%3D1325%26lang%3D1 prfid=1325&lang=1 מילות השיר "שיר חם ויפת"] באתר שירונט
* שיר חם ויפת, באתר "פזמונט"
* שיר חם ויפת, באתר אקו"ם

הערות שוליים
------------

1. ↑   בחירות 2019 - המדינה בוחרת ולכ, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:10)
2. ↑  גיל ססובר ורובי דואניאס חוזרים ל"חם ויפת" מה"קומדי סטור", באתר ‏מאקו‏, 8 באפריל 2019
קרונות חשמליים נגררים להסעת המבקרים במוזיאון
**מוזיאון המלח התת-קרקעי של קנזס** (באנגלית: **Kansas Underground Salt Museum**) הוא מוזיאון לתולדות כריית מלח, הנמצא בליבו של מכרה מלח בסמוך לעיר הצ'ינסון שבמדינת קנזס בארצות הברית. המוזיאון שוכן בתוך חלל שנחצב בעומק של 198 מטרים מתחת לפני הקרקע.

המכרה
-----

המוזיאון מהווה חלק ממכרה המלח של חברת המלח הצ'ינסון, שהכרייה בו החלה בשנת 1923. המכרה כולו משתרע על פני שטח של 3.7 קילומטרים מרובעים, והאורך הכולל של המנהרות והמעברים בו מגיע ל-107 קילומטרים. המכרה נחפר בשיטה של חפירת פירים אנכיים אל תוך מרבץ המלח וחפירת חללים המתפשטים בתבנית של משבצות מתחתית הפירים, תוך הותרת עמודי תמיכה טבעיים של מלח. החללים בו הם גדולים - בעלי שטח שמ-230 ועד 1,400 מטרים מרובעים ותקרה המגיעה לגובה של 3.3 עד 5.2 מטרים. התנאים הסביבתיים במכרה יציבים למדי - טמפרטורה של כ-20 מעלות צלזיוס ולחות יחסית של כ-45%. 

המלח המופק במכרה איננו טהור די הצורך כדי לשמש כמלח שולחן, ועל כן הוא משמש בעיקר לפיזור על כבישים כדי למנוע היווצרות קרח עליהם.

המוזיאון
--------

הרעיון להקמת המוזיאון הועלה בראשית שנות האלפיים ביזמת האגודה ההיסטורית של מחוז רינו, שבו שוכן המכרה. לצורך הקמתו נחפר פיר חדש לתוך המכרה, אשר חפירתו ארכה שנה (2004-2005). הפיר נחפר דרך מאגר מי תהום המשתרע מעל מרבץ המלח של המכרה ונדרש שימוש בטכניקה מיוחדת של הקפאת המים שבמאגר באמצעות הזרקת חנקן נוזלי לתוכם על מנת לאפשר יציקת מעטה בטון לפיר. רצפת המוזיאון צופתה בגרסה מיוחדת של בטון, שמלח החליף את החול המשמש בדרך כלל לייצורו.

על פי החוק נדרשים המבקרים במוזיאון (כמו כל אדם אחר הנכנס למכרה) לחבוש קסדת מגן ולשאת ציוד נשימה לחירום כגיבוי.

התצוגה במוזיאון מציגה את השלבים השונים של התהליכים המסורתיים והמודרניים של כריית מלח במכרה, כולל דרך עריכת הפיצוצים במכרה והשימוש בציוד מכני לשם איסוף המלח והובלתו אל מחוץ למכרה. חלק מאוסף המוזיאון הוא פריטי ציוד ומכונות ששימשו במכרה. ציוד זה פורק כדי להורידו בפירים הצרים אל המכרה ושם הורכב מחדש. לאחר שהתיישן והוחלף בציוד אחר היה זה בלתי כלכלי לפרקו ולהוציאו מן המכרה ולכן הוא אוחסן במקום זאת בחללים הריקים שנמצאו במכרה בשפע, ועם הקמת המוזיאון היה זמין להיכלל באוספו. 

למבקרים במוזיאון עומדת האפשרות לצאת בנסיעה בקרונות הנגררים על ידי כלי רכב חשמלי אל חללי המכרה שמעבר לתחומי המוזיאון, כולל שהייה קצרה בחשיכה גמורה.

המוזיאון מציג גם מידע על התכונות הגאולוגיות של מרבצי המלח בקנזס, כולל היעדרם של מאובנים כלשהם בתוך מרבצי המלח. 

בתוך המכרה קיים אזור בשטח של כ-106 דונם, המשמש כאזור אחסנה מאובטח שבו מאוחסנים מסמכים שונים וחפצי ערך (כולל סרטי קולנוע מקוריים) על בסיס מסחרי. המכרה מתאים לשימוש זה בשל התנאים הסביבתיים הקבועים השוררים בו והיותו מוגן מפגעי מזג האוויר. אזור האחסנה סגור לכניסת מבקרים, אך החברה המפעילה אותו הקימה תצוגה המדמה אותו, והכלולה בתצוגות שבמוזיאון המלח.

גלריה
-----

* תצוגת רכבת, ששימשה להובלת עובדים, מלח וציוד במכרהתצוגת רכבת, ששימשה להובלת עובדים, מלח וציוד במכרה
* תצוגת כלי רכב, ששימש לנסיעה בתוך המכרהתצוגת כלי רכב, ששימש לנסיעה בתוך המכרה

ראו גם
------

* מכרות המלח בווייליצ'קה
* מנהרות הגיר של חלם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון המלח התת-קרקעי של קנזס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון המלח התת-קרקעי של קנזס (באנגלית)
* מוזיאון המלח התת-קרקעי של קנזס, ברשת החברתית פייסבוק

* מוזיאון המלח התת-קרקעי של קנזס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
"**שלא ייגמר לי הלילה**" הוא שיר שכתב יהודה שביט, הלחין מתי כספי וביצעה שלישיית "אף אוזן גרון". מאוחר יותר הוא התפרסם בביצועה של שלישיית "הנשמות הטהורות".

יצירת השיר
----------

בשנת 1973 נכתב השיר על ידי המשורר יהודה שביט ובאותה שנה אף הקליטה אותו שלישיית "אף אוזן גרון", שהייתה מורכבת מהזמרים יובל דור, קיקי (צבי) רוטשטיין ועמי מנדלמן. השיר "שלא ייגמר לי הלילה" היה הלהיט הבולט בכל תקופת פעילותה של הלהקה (1970–1975) והיא התפרסמה בזכותו. מאוחר יותר הוקלט השיר על ידי חברי להקת "הנשמות הטהורות".

בעת הקלטת השיר על ידי שלישיית "אף אוזן גרון", הוקלטו גם השירים "שמש אחת", "מלך במלונה", "שרה שרה שיר שמח" (שזכה במקום ראשון בפסטיבל שירי הילדים), "עושים היסטוריה" ו"חגיגה", שירים אלו (כולל "שלא ייגמר לי הלילה") היו ללהיטי מצעד הפזמונים עד אמצע שנת 1975.

השיר בגרסתה של שלישיית "הנשמות הטהורות" זכה להצלחה גדולה יותר מזו של גרסת המקור, תוך שהגיע למקום הראשון במצעד השבועי של הגל הקל. מתי כספי הפיק את השיר.

השיר זכה לגרסאות מחודשות של להקת "הכל עובר חביבי" ושל שלישיית גמר "כוכב נולד 6" בשנת 2008. ב־2014 חידשה רוני דואני את השיר (בעיבוד והפקת עופר מאירי), שנכלל באלבומה "אוספרטי". בשנת 2011 התמודד השיר בתחרות שירי שבת עברית ברדיו 103FM בתור אחד מ-100 השירים העבריים האהובים ביותר.

פזמון השיר סומפל על ידי הראפר והיוצר שקל, כחלק מהשיר "הלילה" אשר מופיע באלבומו "ילד פרפר" אשר יצא בשנת 2019.

מיקומי שיא
----------

### מצעדים שבועיים

**גרסת "הנשמות הטהורות"**

| 
‏‏‏  **מצעדים שבועיים (1972–1973)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| הגל הקל | 1 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "שלא ייגמר לי הלילה" באתר יוטיוב
* "שלא ייגמר לי הלילה" באתר בית לזמר העברי
* [https://wikidata-externalid-url.toolforge.org/?p=10431&url\_prefix=https://shironet.mako.co.il/artist?type%3Dlyrics%26lang%3D1%26&id=lang%3D1%26prfid%3D1326%26wrkid%3D10058 lang=1&prfid=1326&wrkid=10058 מילות השיר "שלא ייגמר לי הלילה"] באתר שירונט
* "שלא ייגמר לי הלילה" בביצוע "הנשמות הטהורות", באתר יוטיוב
* "שלא ייגמר לי הלילה" בביצוע רוני דואני, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלא ייגמר לי הלילה, באוסף המוזיקה הישראלית
2. 1 2  מיקום שיא במצעד השבועי של קול ישראל (1), 8 בינואר 1973, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־9 באוקטובר 2022
**נורווגים** (בנורווגית: **Nordmenn**) הם קבוצה אתנית ואומה של ילידי נורווגיה, שם הם מהווים את הרוב המכריע של האוכלוסייה. לנורווגים תרבות משותפת והם דוברים את השפה הנורווגית. הנורווגים הם צאצאים של האוכלוסייה הנורדית שחיה באזור זה במהלך ראשית ימי הביניים ואשר הקימה את ממלכת נורווגיה המאוחדת במהלך המאה ה-9. במהלך התקופה הוויקינגית, הנורווגים ועמים נורדיים אחרים כבשו, התיישבו ושלטו בחלקים של האיים הבריטיים, איי פארו, איסלנד וגרינלנד. לנורווגים קשר הדוק לצאצאים אחרים של האוכלוסייה הנורדית מימי הביניים כמו הדנים, השוודים, האיסלנדים ותושבי איי פארו, וכמו גם קבוצות אוכלוסייה אחרות כמו הסקוטים בה התיישבו במקור נורדים רבים אשר הותירו בה השפעה מתמשכת - במיוחד באזור האיים הצפוניים של סקטולנד (באורקני ובאיי שטלנד).

השפה הנורווגית, עם שתי צורות התקן הרשמיות שלה נורווגית ספרותית ונורווגית חדשה, היא חלק משפחת השפות הגרמאניות הצפוניות אשר מובנות לרוב גם על ידי דוברי השפות הדומיננטיות האחרות באזור סקנדינביה. ישנם כיום גם קהילות מהגרים נורווגים שונות ברחבי העולם, כאשר רובם נמצאים בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה ובריטניה. מרבית הנורווגים חברים בכנסייה האוונגלית-לותרנית של נורווגיה, שהיא הכנסייה הרשמית של הממלכה, אף על פי כן חלקים גדולים מהאוכלוסייה הנורווגית כיום הם לא דתיים, אלא אתאיסטים או אגנוסטיים.

שפה
---

נורווגית משתייכת למשפחת השפות הגרמאניות הצפוניות. ישנם כ-5 מיליון דוברים של השפה הנורווגית ורובם נמצאים בנורווגיה. ישנם גם דוברי נורווגית רבים בדנמרק, שוודיה, גרמניה, בריטניה, ספרד, קנדה וארצות הברית.

תרבות
-----

 יום החוקה הנורווגי, 17 במאי
ל**תרבות הנורווגית** קשר הדוק להיסטוריה ולגאוגרפיה של נורווגיה. תרבות החקלאים הנורווגית המסורתית נבעה לא רק מכך שהיסטורית לנורווגיה היו משאבים דלים והמדינה הייתה מאופיינת באקלים קשה, אלא גם מחוקי הקניין העתיקים של המדינה. במאה ה-19, התרבות הנורווגית פרחה כאשר האומה חתרה לפתח זהות עצמאית בתחומי הספרות, האמנות והמוזיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורווגים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "05182: Personer, etter innvandringskategori og kjønn (F) 1970 – 2021". *ssb.no*. נבדק ב-26 במאי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Bureau, U.S. Census. "American FactFinder – Results". *Factfinder2.census.gov*. אורכב מ-המקור ב-15 בפברואר 2015. נבדק ב-18 באוקטובר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Statistics Canada. "2016 National Household Survey: Data tables". נבדק ב-14 באפריל 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Swedish Statistics from 2005. Shows the official number of Norwegians in Sweden at page 20.
5. ↑  "Norway". אורכב מ-המקור ב-19 בדצמבר 2014. נבדק ב-29 במרץ 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Statistics Denmark Q1 2020". Statistics Denmark. נבדק ב-12 באפריל 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  "TablaPx". *Ine.es*. נבדק ב-1 בנובמבר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10647654
* NDL: 00576604
* NKC: ph508971

 |
**אלפרד קולמבה ריביירו** ידוע כ**פרדי** (בפורטוגזית: **Alfredo Kulembe Ribeiro**; נולד ב-27 במרץ 1990) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באיופספור.

קריירת מועדונים
---------------

פרדי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קוסטה דה קפאריסה, ממנה עבר בגיל 11 לבלננסש. ב-3 באפריל 2009, פרדי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגזית, בהפסד 0–1 לאקדמיקה דה קוימברה. הוא סיים את עונתו המלאה הראשונה עם 24 הופעות נטולות כיבושים, כשבעונה זו נשרה קבוצתו לליגת המשנה. בינואר 2012, הושאל לרקרטיבו ליבולו האנגולית עד לסיום העונה בפורטוגל. עם חזרתו לבלננסש, הפך לחלק אינטגרלי מהרכב הקבוצה וכבש 8 שערים ב-38 הופעות כאשר בסיום עונה זו, חזרה קבוצתו לליגה הבכירה. ב-12 באפריל 2014, כבש לראשונה בליגה הבכירה בפורטוגל בניצחון 1–3 נגד ויטוריה דה גימארייש, בו כבש צמד.

בינואר 2015, פרדי חזר לקדנציה שנייה ברקרטיבו ליבולו.
ב-20 ביולי 2016, פרדי חתם לשנה באקסלסיור רוטרדם מליגת העל ההולנדית, וכעבור שנה חזר לקדנציה שנייה בבלננסש מליגת העל הפורטוגזית.

בקיץ 2018, בלננסש התפלה מבלננסש סאד ופרדי הצטרף אליה, בעוד הראשונה הורדה לליגות הנמוכות.

ב-31 בינואר 2019, פרדי חתם באנטליהספור מליגת העל הטורקית.

ב-1 בספטמבר 2023 חתם באיופספור מהליגה הטורקית הראשונה.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, פרדי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל. בפברואר 2014, זומן לסגל נבחרת אנגולה.

ב-5 במרץ 2014, פרדי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד מוזמביק. ב-3 באוגוסט, פרדי הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד אתיופיה.

נכלל בסגל נבחרת אנגולה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בשנת 2024.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  זמן לאפריקה: את מי יחמיצו מילסון ושואו?, באתר ערוץ הספורט, 17 בדצמבר 2023

| **נבחרת אנגולה – גביע אפריקה לאומות 2023** |
| --- |
| 1 דומיניק • 
2 פורטונה • 
3 בואטו • 
4 קליאנו • 
5 בלנגה • 
6 גספר • 
7 ז'ילברטו • 
8 מוקנדי • 
9 זיני • 
10 דאלה • 
11 מילסון • 
12 קאדו •
13 טו • 
14 אוגוסטו •
15 לובומבו •
16 פרדי •
17 פאז •
18 בלה •
19 מאבולולו •
20 אסטרלה •
21 אדי •
22 נבלו •
23 שואו •
24 ז'לסון •
25 אינסיו •
26 דפו •
27 באנזה •
מאמן: גונסלבש | אנגולהאנגולה |
**מיכאל קבסה** (נולד ב-19 בדצמבר 1978) הוא ראש המועצה המקומית חצור הגלילית.

קורות חיים
----------

קבסה נולד וגדל בחצור הגלילית, בכור מבין שני אחים. ביסודי למד בבית ספר חוני המעגל ולאחר מכן בישיבה תיכונית חיספין. היה מדריך בבני עקיבא. שירת בעורב גולני והגיע לדרגת סרן, כשבהמשך עלה במילואים לדרגת רב-סרן. בתקופת לימודיו שירת במערך האבטחה בשב"כ והוא יוצא היחידה לאבטחת אישים במשרד ראש הממשלה. שימש כראש מטה במשרד לפיתוח הנגב והגליל. ייסד וניהל את "הקרן לפיתוח חצור".

בבחירות 2013 התמודד ונבחר לראשונה למועצת חצור הגלילית. בבחירות 2018 התמודד לראשונה לראשות המועצה אך פרש לפני הבחירות. 

כיהן כסגן ראש מועצה הממונה על החינוך והספורט. במאי 2023 הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות לראשות מועצת חצור הגלילית שנועדו להתקיים באוקטובר 2023. עקב פריצת מלחמת חרבות ברזל נדחו הבחירות לפברואר 2024, קבסה גויס למילואים למעלה משלושה חודשים בהם לחם בקרב לשחרור בארי והיה עם הכוחות שנכנסו לרצועת עזה. במהלך המלחמה הודיע ראש מועצת חצור לשעבר שאול כמיסה על הסרת מועמדותו, ותמיכתו בקבסה לראשות מועצת חצור. קבסה ניצח בבחירות את ראש המועצה שמעון סויסה ברוב של כ-51.1% מקולות הבוחרים.

משמש כמנהל מחלקת הרגולציה והמשכיות עסקית בקבוצת תנובה.

כיהן בעבר כחבר הדירקטוריון של החברה הכלכלית המקומית.

בעל תואר ראשון במדעי החברה ותעודת הוראה מטעם המכללה האקדמית צפת ותואר שני במנהל עסקים מהמרכז האקדמי רופין.

נשוי למירית אלוש קבסה, עורכת דין, ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל קבסה** בוויקישיתוף
* 

* מיכאל קבסה, ברשת החברתית פייסבוק

* מיכאל קבסה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  המועמד הרביעי: מיכאל קבסה יתמודד לראשות המועצה בחצור, באתר רדיו קול רגע, ‏4 במאי 2023
2. ↑  דרמה בחצור: מיכאל קבסה ושאול כמיסה התאחדו לקראת הבחירות - בדלתיים סגורות, באתר בדלתיים סגורות, ‏7 בפברואר 2024
"**BMW שחורה (חופשי ומאושר)**" הוא שיר של להקת אתניX שיצא בשנת 1998 כחלק מהאלבום ברוכים הבאים לישראל. בהקלטת השיר ובקליפ שלו השתתף בשירה גם הסטנדאפיסט שלום אסייג ששר קטע ראפ.

רקע לשיר
--------

בפרויקט של אתר ynet לקראת צאת האלבום "בטוח" סיפר זאב נחמה על השיר:

> 
> יזהר אשדות פגש אותי ואמר לי שמע השיר הזה נוגע בחברה הישראלית בדיוק במקומות הרגישים שלה. זה שיר חברתי לחלוטין שאומר 'בוא תהיה ערס אחי, תהיה גאה בזה, הכל בסדר'. המצחיק יותר הוא שחברת BMW בדיוק הכינה אז קמפיין גדול מאוד כדי לתת סוג של תדמית אחרת לרכב, הם רצו לשווק BMW לבנה. ואז יצאנו עם השיר הזה והפלנו להם את הקמפיין. אני לא יודע אם זה נכון, זה מה שאמרו לנו בזמנו, אבל אולי זו אגדה אורבנית".
> 
> 
> 
>

וידאו קליפ
----------

בקליפ, מלבד חברי הלהקה, השתתפו גם אלי ומריאנו, סמי הורי ושלום אסייג. הקליפ מתחיל כשרואים את אלי ומריאנו בדמותם של התקליטן "איציק מיוזיק" ונער הבר מצווה רונן שלוש, כשהאחרון נשאל על ידי איציק מיוזיק איזה שיר הוא ירצה להקדיש להוריו, והוא משיב "אני רוצה לשמוע שיר של להקת טטריס, של ג'ימי הנדריקס, של שמנדריקס.", ואז מתקן אותו איציק מיוזיק בהגיית השם הנכון "אתניקס, אתניקס" ואז הוא מציג את אתניX ואת שירם. במהלך בתי השיר, רואים את סמי הורי נוסע במכונית BMW בצבע שחור כשזאב נחמה שר את מה שהורי "אומר", כשהוא מנסה להרשים בחורה, כשברוב השיר ובפזמון רואים את חברי הלהקה רוקדים לצלילי השיר כשהם לבושים בסגנון של שנות ה-70 של המאה ה-20. אחרי 2 הבתים הראשונים והפזמון, רואים את שלום אסייג מבצע קטע ראפ בשיר, תוך כדי שהוא הולך במנהרה ברחוב אלנבי בתל אביב.

במצעדים
-------

במצעד הפזמונים השנתי תשנ"ח, הגיע השיר למקום ה-21.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתניקס - BMW שחורה - קליפ, סרטון בערוץ "Helicon Music - הליקון", באתר יוטיוב (אורך: 04:14)
* מילות השיר "BMW שחורה", באתר שירונט
* עמי פרידמן, ג'סיקה, טומי לפיד ואייל גולן נכנסו ל-BMW שחורה: מאחורי הלהיטים של אתניקס, באתר ynet, 4 באוגוסט 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑   זאב נחמה מלהקת אתניקס בא לביקור מרגש, סרטון בערוץ "צחוק מעבודה", באתר יוטיוב (אורך: 07:58)
2. ↑
**בורנה צ'וריץ'** (בקרואטית: **Borna Ćorić**; נולד ב-14 בנובמבר 1996) הוא טניסאי קרואטי מקצועני. נכון לאוגוסט 2023 מדורג צ'וריץ' במקום ה-23 בעולם בסבב ה-ATP. בשיאו דורג במקום ה-12 בעולם (12 בנובמבר 2018). עד כה זכה ב-3 תארים ביחידים.

ביוגרפיה
--------

צ'וריץ' נולד בזאגרב, בנם של דמיר וז'לז'קה ולו אחות אחת. בגיל חמש החל לשחק טניס. 

ב-2013 זכה בטורניר הנוער של אליפות ארצות הברית הפתוחה. באותה שנה זכה בחמישה טורנירי פיוצ'ר. ב-2014 זכה לראשונה בטורניר צ'לנג'ר כשגבר על מאלק ג'זירי בטורניר איזמיר. באליפות ארצות הברית הפתוחה הודח בסיבוב השני. את השנה סיים במקום ה-93 בדירוג ATP והיה בכך לשחקן הצעיר יותר בין מאה המדורגים הראשונים. 

ב-2015 העפיל עד הסיבוב השלישי באליפות צרפת הפתוחה ועד לסיבוב השני באליפות וימבלדון, ביתר טורנירי הגראנד סלאם הודח כבר בסיבוב הראשון. באותה שנה זכה בטורניר הצ'לנג'ר השני בקריירה, בברנקייה שבקולומביה.
בינואר 2016 העפיל לראשונה לגמר טורניר סבב 250 של ה-ATP, כשהפסיד בגמר אליפות צ'נאי בהודו לסטאן ואוורינקה. באפריל הפסיד לפדריקו דלבוניס בגמר טורניר גרנד פרי חסן השני במרוקו. באפריל 2017 זכה לראשונה בטורניר סבב 250 כשגבר בגמר טורניר גרנד פרי חסן השני על פיליפ קולשרייבר. במרץ 2018 הודח בידי רוג'ר פדרר בחצי גמר טורניר אינדיאן וולס מאסטרס. ביוני 2018 גבר על פדרר בגמר טורניר האלה בגרמניה והעפיל למקום ה-21 בעולם. באוגוסט 2022 הפך לזוכה בטורניר המאסטרס 1000 בעל הדירוג הנמוך בהיסטוריה.

צ'וריץ' חבר נבחרת גביע דייוויס של קרואטיה משנת 2013. ב-2016 סייע לנבחרת להעפיל לגמר הטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בורנה צ'וריץ'** בוויקישיתוף
* בורנה צ'וריץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* בורנה צ'וריץ', באתר olympedia.org
* בורנה צ'וריץ', באתר ה-ATP
* בורנה צ'וריץ', באתר ה-ITF
* בורנה צ'וריץ', באתר גביע דייוויס

הערות שוליים
------------

1. ↑  בורנה צ'וריץ' - תארים וגמרים, באתר ATP