recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
המונח "מר"י" מפנה לכאן. לערך העוסק ביחידה רפואית בחיל הים, ראו המכון לרפואה ימית.

**העולם הזה - כוח חדש** הייתה מפלגת שמאל רדיקלי (על אף שבאופן רשמי ראש הרשימה ומקימה, אורי אבנרי, הסתייג מתיוג שלה כשמאל או כימין) שפעלה בכנסת השישית ובכנסת השביעית.

היסטוריה
--------

המפלגה הוקמה לקראת הבחירות לכנסת השישית בשנת 1965 על ידי אורי אבנרי ושלום כהן, עורכי השבועון "העולם הזה", בתגובה לחקיקת חוק איסור לשון הרע. בבחירות אלה זכתה המפלגה במנדט יחיד, שהפך את אורי אבנרי לחבר הכנסת. אבנרי היה לאחד הח"כים הפעילים והבולטים במשך התקופה שבה היה חבר הכנסת. התנועה הוקמה על מנת להילחם בחוק איסור לשון הרע, אך מצעה היה רדיקלי ואנטי־ממסדי. הקריאה להכרה בעם הפלסטיני נחשבה אז לטאבו. בעיני רבים, היו מסריה של המפלגה אז חידוש.

לקראת הבחירות לכנסת השביעית בשנת 1969 שקלה המפלגה להתמודד ברשימה אחת עם המפלגה הקומוניסטית הישראלית (מק"י) ורשימת השלום. על אף שלאבנרי הוצע המקום הראשון ברשימה המשותפת בסופו של דבר הוא החליט כנגד ריצה משותפת, מכיוון שהסתייג מחבירה עם מפלגת שמאל כמק"י. לטענתו, הדבר היה מסכן את זהותה של המפלגה, שלטענתו היא לא ימין ולא שמאל. בסופו של דבר המפלגה רצה לבד וזכתה בשני מנדטים, ובנוסף לאורי אבנרי נכנס שלום כהן לכנסת. במהלך כהונת הכנסת השביעית נוצר קרע בין שני האישים. שלום כהן, שהיה תמיד מספר שתיים ב"העולם הזה" וחסה בצלו של אורי אבנרי, גילה יזמה עצמאית כחבר הכנסת רדיקלי (באחת ההזדמנויות אף קרע את תעודת הזהות שלו מעל דוכן הכנסת), השם דגש על העניין העדתי ועל קיפוחם של עולי ארצות המזרח. יחסי החברות הוותיקים התערערו בעיקר סביב שני נושאים - כהן האשים את אבנרי בניהול דיקטטורי וברצונו לרכז בידיו את כל הסמכויות בתנועה, בסיעה ובשבועון, ולהיות הפוסק האחרון בכל שאלה ושאלה, ואבנרי האשים את כהן בסירוב לקיים את הסכם הרוטציה אליו התחייב לפני הבחירות, ולפנות את מקומו בכנסת לטובת עוזרו הפרלמנטרי, מזכיר הסיעה והמועמד מס' 3 ברשימת "העולם הזה", עו"ד אמנון זכרוני. בתחילת שנת 1972 פרש כהן מן הסיעה, והיה למזכ"ל תנועת הפנתרים השחורים יחד עם נעים גלעדי. לאחר מכן שינה אבנרי את שם הסיעה למר"י - מחנה רדיקלי ישראלי.
כיו"ר המרכז של התנועה שימש שמואל סגל, שהיה גם פעיל מרכזי ב"התנועה לשלום וביטחון".
בשנת 1977, לקראת הבחירות לכנסת התשיעית, אורי אבנרי, וסיעתו מר"י הצטרפו להקמת מחנה של"י, ואבנרי הוצב במקום השלישי ברשימה. המפלגה זכתה בשני מנדטים ואבנרי לא נכנס לכנסת, אך בינואר 1979 פרש אריה לובה אליאב מהכנסת, ואבנרי נכנס במקומו.

נציגי המפלגה בכנסת
------------------


| כנסת | ח"כים | הערות |
| --- | --- | --- |
| **הכנסת השישית (1965)** | מנדט אחד: אורי אבנרי |  |
| **הכנסת השביעית (1969)** | 2 מנדטים: אורי אבנרי, שלום כהן | 1. ב-4 בינואר 1972 פרש שלום כהן מסיעה והקים סיעת יחיד.
2. ב-3 ביולי 1973 שינתה הסיעה את שמה ל"מר"י".
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של העולם הזה - כוח חדש
* העולם הזה-כוח חדש, באתר הכנסת

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אליהו אגרס, אין שלום - במחנה השלום, דבר, 2 באוקטובר 1969
2. ↑  דניאל דגן, נדנדה בשניים ב"העולם הזה", מעריב, 20 בספטמבר 1970; מ. שמריהו, צפוי פילוג בין אבנרי וכהן בסיעת "העולם הזה", מעריב, 2 בפברואר 1971; יהושע ביצור, מאבק בצמרת תנועת "העולם הזה" בין ח"כ אבנרי לח"כ שלום כהן, מעריב, 3 בפברואר 1971; יהושע ביצור, "אורי אבנרי הציע לי רבע מיליון, בעד ויתור על חברותי בכנסת ועל חלקי בשבועון", מעריב, 4 בפברואר 1971.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297483505171

 |
**אנדרטת אורגון לשואה** (באנגלית: **Oregon Holocaust Memorial**) היא אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו בשואת יהודי אירופה ויתר קרבנות המשטר הנאצי, הניצבת בעיר פורטלנד, במדינת אורגון שבארצות הברית. היא נחנכה בשנת 2004.

האנדרטה
-------

האנדרטה ניצבת באתר מוקף צמחייה בתחומיו של פארק וושינגטון בעיר פורטלנד. היא מורכבת משתי כיכרות, ששביל מחבר ביניהן. הכיכר האחת מעוצבת ככיכר של עיר, ובה ספסל ישיבה ופנס רחוב מעוצבים. היא מסמלת את כיכרות הערים שברבות מהן נאספו יהודי הקהילה המקומית לצורך שילוחם משם לגטאות ולמחנות הריכוז וההשמדה. 

השביל המוביל מן הכיכר בנוי מאבני ריצוף, בדומה לריצוף של רחוב בעיר אירופית, שבו צעדו המגורשים, או בדומה למצע של פסי רכבת, אשר נשאו את רכבות הגירוש. בנקודות שונות בכיכר ועל גבי השביל מונחים העתקים יצוקי ארד של חפצים דוגמת אלו שהשאירו המגורשים אחריהם או שנשמטו מידיהם במהלך האיסוף והגירוש – דב-צעצוע, בובה, ספרון, נעל של ילד, משקפיים, מזוודה ריקה, חנוכייה, כינור. הם מסמלים את מהלך החיים של הקרבנות שנקטע על ידי הגירוש אל המוות.

השביל מוביל אל הכיכר האחרת, בה ניצב קיר זיכרון מעוגל הבנוי מאבנים אפורות. בין אבני הקיר שובצו לוחות עשויים ארד, שעליהם נכתבו משפטים מהתנסויותיהם וחוויותיהם של ניצולי שואה במהלך ימי הרדיפות, הגירוש וההשמדה.

בקצהו השמאלי של הקיר ניצבים שני לוחות זיכרון משיש שחור, המעוצבים כספר פתוח. הטקסט החרות עליהם מתאר את התפתחות משטר האלימות הנאצי והרציחות ההמוניות של היהודים ובני קבוצות נוספות משנת 1933 ועד 1945.

בקצהו הימני של הקיר, מתחת לסלע השקוע בקרקע, נטמנו אפר ועפר שהובאו מששת מחנות ההשמדה העיקריים באירופה – חלמנו, טרבלינקה, סוביבור, בלז'ץ, מיידנק, אושוויץ-בירקנאו. כתובת על גבי לוח שיש שחור הניצב בצד הסלע מציינת את ההטמנה.

על גבי חלקו האחורי של הקיר, המצופה גם הוא בשיש שחור, נחרתו שמות של יהודים שנרצחו בשואה וכן שמות של קרוביהם, ששרדו, הגיעו לארצות הברית והשתקעו במדינת אורגון ובדרום-מזרח מדינת וושינגטון.

מידע נוסף
---------

האנדרטה הוקמה ביזמתם של ניצולי שואה שהתגוררו באזור אורגון, והקימו במהלך שנות התשעים את **מרכז אורגון למידע על השואה** (Oregon Holocaust Resource Center). 

תכנון האנדרטה הוא פרי מלאכתה של קבוצה בת שבעה משתתפים, ובהם אמנים, אדריכלי נוף, טיפוגרף והיסטוריון. האנדרטה נחנכה בטקס שהתקיים ב-29 באוגוסט 2004.

השטח להקמת האנדרטה נתרם על ידי עיריית פורטלנד. המימון להקמת האנדרטה נאסף ממקורות פרטיים, וכך גם הכספים המשמשים לאחזקתה. אחזקת האנדרטה נעשית על ידי מרכז אורגון למידע על השואה.

מקורות
------

* סרטון על האנדרטה באתר YouTube. תאריך כניסה: 10 במאי 2010.
* אתר מרכז אורגון למידע על השואה. (אורכב 07.05.2010 בארכיון Wayback Machine) תאריך כניסה: 10 במאי 2010.
* אתר עיריית פורטלנד. תאריך כניסה: 10 במאי 2010.

ראו גם
------

* אנדרטת ניו אינגלנד לשואה
* אנדרטת השואה (סן פרנסיסקו)
* אנדרטת השואה במיאמי ביץ'
* שחרור (אנדרטה)
* נעליים על הדנובה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת אורגון לשואה** בוויקישיתוף
* סרטון המתאר את האנדרטה באתר YouTube
* האנדרטה באתר עיריית פורטלנד
* תמונות של האנדרטה באתר Flickr
* אתר מרכז אורגון למידע על השואה (אורכב 01.06.2010 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו כאן
**יוחנן כהן** (31 בדצמבר 1917 – 20 במאי 2013) היה איש ציבור ודיפלומט ישראלי. כיהן כחבר הכנסת בשנים 1957–1959 מטעם המפלגה הפרוגרסיבית.

חייו
----

כהן נולד בשנת 1917 בלודז' שבפולין, בה סיים את לימודיו בגמנסיה העברית והיה משנת 1935 ראש הקן המקומי של תנועת "הנוער הציוני".

בשנת 1937 עלה ארצה, החל את לימודיו באוניברסיטה העברית והצטרף לגרעין המייסד של קבוצת תל יצחק, בה חי עד שנת 1959. במקביל, בשנת 1938 החל בפעילות בארגון ההגנה והיה פעיל בהנהגה הארצית של "הנוער הציוני" (1939 - 1941). בהמשך שירת כנוטר (1941 - 1944) והיה שליח התנועה בפולין (1945 - 1947). בין השנים 1946–1950 היה חבר הוועד הפועל הציוני.

במלחמת העצמאות שירת כהן כמפקד פלוגה בחטיבת גולני, בה המשיך לימים בשירות המילואים כמפקד גדוד בדרגת סגן-אלוף.

בשנים 1950–1953 נבחר לחבר הוועדה המרכזת של הסתדרות העובדים הכללית. פעילותו בתנועת הנוער הציוני נמשכה ובשנת 1957 נשלח מטעם מחלקת הנוער והחלוץ של התנועה להשתלמות באנגליה. עקב פעילותו במפלגה הפרוגרסיבית, בה היה חבר הנהלה, נכנס באותה שנה לכנסת השלישית במקומו של ישעיהו פורדר. בתקופה זו היה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט.

לאחר פיזור הכנסת נכנס כהן לעבוד במשרד החוץ, בו שירת בין השנים 1960–1983. במהלך השנים שירת במגוון תפקידים דיפלומטים ואדמיניסטרטיביים, ביניהם: סגן מנהל מחלקת ההסברה (1960 - 1963), קונסול כללי בבוסטון (1965 - 1968), מנהל מחלקת מזרח אירופה (1968 - 1972), שגריר ישראל ברומניה (1973 - 1976), שגריר ישראל בפינלנד (1976 - 1979) ומנהל מחלקת ההיסטוריה (1979 - 1982).

בהיותו בגמלאות התמסר כהן להנחלת זיכרון השואה, כחבר הוועד המנהל של מכון "משואה" ובשנים 1990–1997 כיו"ר מערכת השנתון של המכון.

נפטר בשנת 2013, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ תל יצחק, אשר היה בין מייסדיו. אשתו מרים נפטרה שנתיים אחריו, ונקברה לצידו.

ספריו (רשימה חלקית)
-------------------

* אומות במבחן (1986), תורגם לאנגלית: Small Nations in Times of Crisis & Confrontation (1989)
* עוברים כל גבול: הבריחה 1945-1946 (1995)
* המפתח בידי הערבים: לפתרון בעיית הפליטים הערבים (1962)
* הנוער הציוני - צמיחתה של תנועה (1976)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוחנן כהן** בוויקישיתוף
* 

* יוחנן כהן, באתר הכנסת

* יוחנן כהן, באתר כנסת פתוחה
* יוחנן כהן (1917-2013), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276461705171
* ISNI: 0000 0000 7265 9665
* LCCN: no2011031648
* VIAF: 100431897
* WorldCat: lccn-n88010818

 |
**אנדרטת גבעת מצודת לונדון** (באנגלית: **Tower Hill Memorial**) היא אנדרטת זיכרון לאומית בלונדון, בצד הדרומי של גני כיכר השילוש הקדוש, על גבעת מצודת לונדון צפונית למצודה. האנדרטה מנציחה את זכר חיילי צי הסוחר שנפלו במהלך שתי מלחמות העולם ומקום קבורתם לא נודע.

מבנה
----

האנדרטה מורכבת משתי אנדרטאות - אחת לכל מלחמת עולם, וביניהן שני עמודים שעליהם פסלים המייצגים את קצין צי הסוחר (העמוד המערבי) וימאי פשוט (העמוד המזרחי). את העמודים עיצב צ'ארלס וילר. בין שני העמודים רשומה הכתובת: 

THE TWENTY-FOUR THOUSAND OF THE MERCHANT NAVY AND FISHING FLEETS WHOSE NAMES ARE HONOURED ON THE WALLS OF THIS GARDEN GAVE THEIR LIVES FOR THEIR COUNTRY AND HAVE NO GRAVE BUT THE SEA.
תרגום:

עשרים וארבעה אלף ימאי צי הסוחר וצי הדייג ששמם מונצח על קירות גן זה נתנו חייהם למען המדינה, ואין להם קבר מלבד הים.

אנדרטת מלחמת העולם הראשונה
--------------------------

האנדרטה לחללי צי הסוחר הבריטי שנפלו במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע נחנכה על ידי המלכה מרי ב-12 בדצמבר 1928. האנדרטה היא בצורת מסדרון שאורכו 21.5 מטרים, רוחבו 7 מטרים וגובהו 10 מטרים, ובו 12 לוחות ברונזה שעליהם חרותים שמות 12,000 החללים. האנדרטה תוכננה על ידי אדווין לאצ'נס.

אנדרטת מלחמת העולם השנייה
-------------------------

האנדרטה לחללי צי הסוחר הבריטי שנפלו במלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע נחנכה על ידי המלכה אליזבת השנייה ב-5 בנובמבר 1955. האנדרטה היא גן שקוע שצורתו חצי סהר, ורשומים בה שמותיהם של 24,000 ימאים בריטים ו-50 ימאים אוסטרלים. במרכז הגן השקוע בריכת ברונזה ובמרכזה מצפן מגולף הפונה צפונה. האנדרטה תוכננה על ידי אדוארד מאוף.

ראו גם
------

* קבר הלוחם האלמוני
* קבר החייל האלמוני

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת גבעת מצודת לונדון** בוויקישיתוף

| אנדרטאות בלונדון |
| --- |
|  | (**השרפה הגדולה של לונדון**: האנדרטה לשרפה הגדולה של לונדון • הילד המוזהב של פינת פאי) • קשת ולינגטון • אנדרטת ולינגטון | האנדטרה לשריפה הגדולה של לונדון |
| אנדרטאות מלחמה | 

|  |  |
| --- | --- |
| מלחמות שקדמו למאה ה-20 | אנדרטת מלחמת קרים |
| מלחמת הבורים |  |
| מלחמות העולם הראשונה והשנייה | 

|  |  |
| --- | --- |
| אנדטאות ראשיות | הסנוטאף • הקרב על בריטניה • גן הזיכרון שדות פלנדריה • אנדרטת גבעת מצודת לונדון (אנדרטה לנופלי צי הסוחר) • אנדרטת הטייסים הפולנים בלונדון • נשים במלחמת העולם השנייה |
| לפי יחידות | חיל האוויר המלכותי |
| אנדרטאות לזכר השואה | אנדרטת השואה |

 |
| מלחמות לאחר מלחמת העולם השנייה |  |

 |
**אנדרטת גדוד 52** ניצבת בצפון הנגב ומנציחה את קרבות גדוד 52 במלחמת העצמאות ואת חלליו בכל מערכות ישראל.

רקע
---

גדוד 52 הוקם בראשיתה של מלחמת העצמאות על בסיס פלוגות חיל השדה במושבות הדרום. הוא צורף לחטיבת גבעתי, השתתף בקרבות במרכז הארץ ובמבצע נחשון לפריצת הדרך לירושלים באפריל 1948 ולחם במבואות יפו. הגדוד אף כבש לזמן קצר את משטרת לטרון. לאחר מכן עבר הגדוד עם החטיבה כולה לחזית הדרום והשתתף בבלימת הצבא המצרי הפולש. במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948 נטל הגדוד חלק בכיבוש משלטי חוליקאת ופריצת המצור על הנגב, וכן פעל באזור בית ג'וברין. לאחר שהשתתף במצור על כיס פלוג'ה הועבר הגדוד בשלהי המלחמה לגזרת השרון. מפקדי הגדוד במלחמה היו יעקב פרי (פרולוב) ושמואל איל.

לאחר מלחמת העצמאות הועבר הגדוד אל חטיבה 7 והמשיך לפעול כגדוד סדיר. הוא השתתף בפעולות התגמול ובכל מלחמות ישראל, לרבות מלחמת לבנון השנייה.

לאחר מלחמת סיני הוסב מגדוד חי"ר לגדוד שריון. בהמשך הוצב תחת פיקוד חטיבה 14 ובתחילת מלחמת יום הכיפורים הועבר אל חטיבה 401, אליה הוא משתייך עד היום.

האנדרטה
-------

האנדרטה ממוקמת באתר שדה הקרב של משלטי חוליקאת, בצד כביש 232, מדרום ליישוב כוכב מיכאל. היא ניצבת על גבי גבעה נמוכה, מיוערת בחלקה, שעליה שכן אחד המשלטים המצרים שנכבשו על ידי הגדוד במבצע יואב. 

שביל מעפיל אל ראש הגבעה. בתחילתו מוצבת לוחית זיכרון שנקבעה בעת הקמת האנדרטה (1971) ומקדישה אותה לזכר חללי הגדוד בכל תקופת קיומו. בראש הגבעה משתרעת רחבה התחומה בשני כתלים ניצבים הפונים לדרום ולמזרח ובה שלושה תרני דגלים. על גבי הכותל הקצר נרשמה הכתובת: **בהיבקע השער, חללים נפלתם על סיפו**. על גבי לוחות שיש על הכותל הארוך נקבעו באותיות ארד שמות 212 חללי הגדוד, מהם 132 שנפלו במלחמת העצמאות.

במפלס שמעל הכותל הארוך מן השניים ניצב גוש בטון דמוי להב, המצביע דרומה, ומסמל את פריצת חיילי הגדוד לנגב הנצור. על גבי הלהב מוצג מספר הגדוד ומצידיו שני סמלי הגדוד (כגדוד חי"ר וכגדוד שריון) וסמל חטיבת גבעתי. שביל מעפיל מרחבת האנדרטה, חולף מתחת ללהב שבסיסו מבוקע לשניים ונמשך סביבו אל מורד הגבעה.

בצד שביל הכניסה המוביל אל רחבת האנדרטה ניצבים שני לוחות זיכרון, שנוספו לאתר שנים לאחר הקמת האנדרטה. הראשון הוא לוח אבן אופקי, המתאר את הקרבות שניטשו על המשלט שעל הגבעה – קרב כושל ביולי 1948, שבו נפלו 21 לוחמים מחטיבת הנגב, והקרב במבצע יואב באוקטובר 1948 שבו כבש גדוד 52 את המשלט. בקרבתו ניצב לוח זיכרון נוסף שעליו הונצחו שמות 21 הנופלים בקרב על הגבעה ביולי 1948. לוח זה הוסף לאתר בשנת 2007.

האנדרטה עוצבה על ידי הפסל צבי אלדובי.

כחצי קילומטר מצפון לאנדרטה ניצבת אנדרטת גדוד 54.

ראו גם
------

* אנדרטת גדוד 51
* אנדרטת גדוד 53

לקריאה נוספת
------------

* אריה יצחקי, **בעקבות לוחמים: מדריך לאתרי גבורה בישראל**, תל אביב: בר, 1988.
* **אנדרטאות תש"ח** בהוצאת המוסד לביטוח לאומי, 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנדרטת גדוד 52** |

* האנדרטה באתר יזכור
* האנדרטה באתר גבעתי
* גדוד 52 באתר גבעתי
* גדוד 52 באתר יד לשריון
* מיכאל יעקובסון: סיבוב באנדרטת גדוד 52 בחוליקאת, באתר 'חלון אחורי', 6 ביולי 2019
* חוליקאת (חלץ) – תיאור האנדרטה, מעריב, 17 באפריל 1988
**בת-שבע כצנלסון** (1897 - 30 באוגוסט 1988), פעילה ציונית וחברת הכנסת השנייה.

כצנלסון נולדה באוקראינה בשנת 1897. עלתה ארצה בשנת 1911 ולמדה בגימנסיה העברית בתל אביב. 

לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה את לימודיה באוניברסיטת ז'נבה. באירופה נישאה לד"ר ראובן כצנלסון, ובשנת 1920 שבה לארץ.

לצד עבודתה בהוראה בעיר העתיקה בירושלים, הייתה שותפה לפעילות ציבורית בייסוד ויצו העולמית, הנהגת ארגון נשים עבריות ופעילות התנדבותית בעליית הנוער. מטעם ויצו שימשה כיו"ר סניף ירושלים.

בשנים 1951–1955 כיהנה כחברת כנסת מטעם מפלגת הציונים הכלליים.

עסקה רבות בשליחות לארגונים בינלאומיים והייתה למעלה מעשור נציגת מועצת ארגוני הנשים בישראל בתנועת האמהות הבינלאומית.

משפחתה
------

בת-שבע כצנלסון הייתה רעייתו של הד"ר ראובן כצנלסון, אמם של שר המשפטים שמואל תמיר ושל שולמית כצנלסון שהייתה מועמדת לזכייה בפרס נובל לשלום ומייסדת אולפן עקיבא. גיסיה: רחל כצנלסון (רעיית נשיא המדינה זלמן שזר), אברהם קצנלסון (מחותמי מגילת העצמאות) ויוסף כצנלסון (ממנהיגי היישוב היהודי והתנועה הרוויזיוניסטית).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* בת-שבע כצנלסון, באתר הכנסת

* בת-שבע כצנלסון, באתר כנסת פתוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  שביט בן-אריה, **חברות הכנסת: נשים מובילות בישראל**, תשע"א.
**אנדרטת הזיכרון "גברת הזהב"** (בלוקסמבורגית: Gëlle Fra) נמצאת במרכז העיר לוקסמבורג לזכר חיילי לוקסמבורג שנפלו בשתי מלחמות העולם ובמלחמת קוריאה.

תיאור
-----

האנדרטה נמצאת בכיכר הקונסטיטוציה במרכז העיר לוקסמבורג. היא מורכבת מאובליסק שחם בגובה 21 מטר שבראשו פסל ברונזה מוזהב של "גברת הזהב". פסל זה מייצג את מלכת החירות (בלוקסמבורגית - Friddenskinnigin) המחזיקה זר של עלי דפנה ומתכוונת להניחו על ראש האומה.

בבסיס האנדרטה יש שתי דמויות מברונזה. אחת מתארת חייל שוכב מת והשנייה היא חברו החייל המתאבל עליו. בצד הימני של הבסיס חקוקים דבריו של המרשל פרדיננד פוש המשבח את גבורתם של החיילים הלוקסמבורגים במלחמת העולם הראשונה ובצד השני - דברי שבח של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג לנופלים הלוקסמבורגים במלחמת העולם השנייה (1945).

הפסלים הם של הפסל הלוקסמבורגי Claus Cito (1882–1965).

האנדרטה נחנכה ב-מאי 1923 והייתה מוקדשת אז לחללי מלחמת העולם הראשונה בלבד.

רקע היסטורי
-----------

לוקסמבורג סבלה מהיותה ממוקמת בין פרוסיה (ולאחר מכן גרמניה) לבין צרפת. הסכם לונדון (1867) קבע שלוקסמבורג תהיה נייטרלית תמורת פירוק המבצר החזק שבה שכונה "גיברלטר של הצפון".

גרמניה הפרה את הנייטרליות של לוקסמבורג בשתי מלחמות העולם. במלחמת העולם הראשונה נכבשה לוקסמבורג על ידי צבא הקיסרות הגרמנית. כמה אלפי לוקסמבורגים ברחו לצרפת מתוכם 3700 הצטרפו לצבא הצרפתי ומהם כ-2000 נהרגו בקרבות שונים כמפורט באנדרטה.

גם במלחמת העולם השנייה הופרה הנייטרליות של לוקסמבורג על ידי גרמניה. גם אז נמלטו אלפי לוקסמבורגים והצטרפו לכוחות בעלות הברית ונלחמו במקומות שונים כפי שמפורט באנדרטה.

ב-21 באוקטובר 1940 הגרמנים פירקו את האנדרטה שהייתה למורת רוחם. לאחר המלחמה נמצאו חלקים ממנה אבל פסל גברת הזהב נמצא רק ב-1980 ליד אצטדיון הכדורגל הלאומי. הפסל שוקם וב-23 ביוני 1985 נחנכה האנדרטה המשוקמת בטקס לאומי על ידי ז'אן, הדוכס הגדול מלוקסמבורג.

לאחר המלחמה החליטה לוקסמבורג להפסיק להיות נייטרלית והצטרפה לאו"ם ולנאט"ו. חייליה השתתפו במלחמת קוריאה כמפורט באנדרטה.

ב-2001 יצרה הפסלת הקרואטית Sanja Iveković פסל הנראה כהעתק של גברת הזהב וקראה לו "גברת רוזה של לוקסמבורג". הפסל הוצב לא רחוק מהאנדרטה אבל בגלל מחאות רבות הוא הועבר למוזיאון לאומנות מודרנית בלוקסמבורג.

גלריה
-----

* דברי שבח של המרשל פוש על החיילים הלוקסמבורגים במלחמת העולם הראשונהדברי שבח של המרשל פוש על החיילים הלוקסמבורגים במלחמת העולם הראשונה
* דברי הדוכסית הגדולה שרלוט על החיילים הלוקסמבורגים (1945)דברי הדוכסית הגדולה שרלוט על החיילים הלוקסמבורגים (1945)
* פירוט הקרבות בהם השתתפו החיילים - מתנדבים הלוקסמבורגים בשתי מלחמות העולם ובמלחמת קוריאהפירוט הקרבות בהם השתתפו החיילים - מתנדבים הלוקסמבורגים בשתי מלחמות העולם ובמלחמת קוריאה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת הזיכרון "גברת הזהב"** בוויקישיתוף
* גברות הזהב של לוקסמבורג
אורית זוארץ (משמאל) בכנסת
**אורית זוארץ** (ברוסית: **Орит Зуарец**; נולדה ב-21 בפברואר 1967) היא פוליטיקאית ישראלית לשעבר, חברת הכנסת ה-18 מטעם סיעת קדימה וסיעת התנועה.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם **סבטלנה מויסייבנה צ'רניאק** (**Светлана Моисеевна Черняк**) בסיביר שבברית המועצות דאז (כיום ברוסיה). היא עלתה ארצה בשנת 1971 עם משפחתה למגדל העמק. בישראל עברה תהליך גיור יחד עם אמה ואחיה, בליוויו של הרב יצחק דוד גרוסמן ורעייתו במגדל העמק.

זוארץ, שאובחנה כמחוננת, למדה בפנימיית שטיינברג ובתיכון כצנלסון בכפר סבא. שירתה בצה"ל ביחידת ממר"ם וביחידה 8200 של חיל המודיעין, כולל שירות קבע. בעלת תואר ראשון במדעי החברה והרוח עם התמחות בניהול ופיתוח קהילתי מהאוניברסיטה הפתוחה ובית ברל, ותואר שני במזרח התיכון בעת החדשה מאוניברסיטת תל אביב.

### פעילות ציבורית

זוארץ שימשה כסגנית ראש המועצה המקומית קדימה-צורן בשנים 2003 - 2006. הייתה חברה בהנהלת פורום נבחרי ציבור יוצאי רוסיה בסוכנות היהודית וחברה בשתי"ל, פורום ראשי ארגונים חברתיים כלכליים סביבתיים, שדולת הנשים בישראל והפורום המוניציפלי.

### חברת כנסת

בכנסת ה-18 הייתה זוארץ חברה בוועדה לקידום מעמד האישה וכיהנה כיושבת ראש ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים בישראל. כחלק מפעילותה בוועדת המשנה למאבק בסחר בנשים קידמה את הצעת חוק "איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה", לפיו יופללו לקוחות של שירותי זנות. הצעת החוק מאפשרת לחשודים שנתפסו בפעם הראשונה לעבור "טיפול בקהילה" שהשלמתו תביא לכך שהחקירה נגדם תיסגר בשל חוסר עניין לציבור.

במהלך כהונתה, יזמה זוארץ מספר חוקים, ובהם:

* תיקון לחוק העונשין האוסר לחלוטין פרסום שירותי זנות, מחמיר את הענישה על פרסומים כאלה ומאפשר הטלת קנסות (יחד עם דב חנין)
* תיקון לחוק העונשין האוסר על צילום של נפגע עבירת מין שלא נתן לכך את הסכמתו, אם הצילום נעשה תוך בילוש או התחקות אחריו, או תוך הטרדתו בדרך אחרת (יחד עם ציפי חוטובלי)
* תיקון לחוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל האוסר על גביית תשלום בעבור השתתפות באזכרות, עצרות עם וטקסי יום הזיכרון שמארגנים גופים ציבוריים (יחד עם שלי יחימוביץ' ומשה מטלון)
* תיקון לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות המאפשר להורים לקטינים שחיים בנפרד לקבל עותק מהמידע על הקטין שגופים ציבוריים מסוימים מחויבים לפי דין למסור להורה (יחד עם דב חנין ויריב לוין)

לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה פרשה מ"קדימה" והצטרפה למפלגת "התנועה" בראשות ציפי לבני, הוצבה במקום העשירי ברשימתה ולא נבחרה לכנסת התשע עשרה.

### לאחר פעילותה הפוליטית

במרץ 2018 מונתה זוארץ למנהלת תוכנית "מסלול" לזהות יהודית של קרן "טריגובוף" והסוכנות היהודית בסנט פטרבורג.

חיים אישיים
-----------

זוארץ היא תושבת קדימה-צורן. נשואה ואם לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אורית זוארץ** |

* 

* אורית זוארץ, באתר הכנסת

* אורית זוארץ, באתר כנסת פתוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיו גולדפישר, ח"כ זוארץ על הגיור שעברה: "זו חוויה משפילה, על גבול הסטייה", באתר nrg‏, 4 בינואר 2011
2. ↑  הצעת החוק איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה, אתר כנסת פתוחה
3. ↑  כתבה באנגלית באתר JWire
**אנדרטת הכבאים הלאומית** בלונדון בירת בריטניה מוקדשת לזכרם של כבאי המדינה שנספו בעת מילוי תפקידם. היא ניצבת מדרום לקתדרלת סנט פול, בצד ציר הולכי הרגל המוביל ממנה אל גשר המילניום.

מיקומה של האנדרטה נקבע לזכר המאמצים המיוחדים שנעשו כדי להציל את קתדרלת סנט פול מהרס במהלך הבליץ והסמל שהפכה להיות לעמידת בריטניה בהפצצות, כפי שהונצח בתצלום הידוע סנט פול שורדת.

האנדרטה הוקמה בלונדון כאנדרטה לכבאי בריטניה במלחמת העולם השנייה ובפרט לכבאים בלונדון במהלך הבליץ. נראים בה ביציקת ארד שלושה כבאים חבושי קסדות וניצבים על עיי הריסות כשהם בפעולה - שניים אוחזים בזרנוק כיבוי ושלישי המזעיק עזרה נוספת למקומם. על גבי בסיס האנדרטה נקבעו ביציקה שמות הכבאים שנספו במהלך המלחמה - 997 במספר. האנדרטה הוקמה לפי רעיון של הכבאי סיריל דמארן (Cyril Demarne) ששירת בלונדון במהלך הבליץ. היא נוצרה על ידי הפסל ג'ון מילס (John Mills) בהזמנת קרן הצדקה לכבאי בריטניה. אליזבת, המלכה האם, שהייתה המלכה במהלך המלחמה, חנכה את האנדרטה ב-4 במאי 1991.

בשנת 1998 הוחלט להפוך את האנדרטה לאנדרטה הלאומית לכבאים שנספו בפעולה. היא הועתקה אל מקומה הנוכחי - מרחק קצר מהקודם - ובסיסה הוגבה על מנת שניתן יהיה להוסיף אליו את שמות כל הנספים. כיום מונצחים עליה כ-2,200 שמות. אן, הנסיכה המלכותית, פטרונית קרן הצדקה לכבאים, חנכה מחדש את האנדרטה ב-16 בספטמבר 2003.

טקס זיכרון נערך ליד האנדרטה מדי שנה ביום ראשון הסמוך ל-7 בספטמבר, יום השנה לתחילת הבליץ על לונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת הכבאים הלאומית** בוויקישיתוף
* תמונת האנדרטה בעיצובה המקורי
* על האנדרטה, באתר c20society

| הבליץ |
| --- |
| קרבות | באת' • בדקר • בריסטול • ברמינגהאם • ליברפול • מנצ'סטר • קובנטרי |
| ערכים נוספים | אנדרטת הכבאים הלאומית • השרפה הגדולה השנייה של לונדון • להפציץ את אנגליה • מגילת הכבוד לאזרחי בריטניה חללי מלחמת העולם השנייה • סנט פול שורדת |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג מאפה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מקרון (פירושונים).

מקרוֹן צרפתי
**מָקָרוּן** (באנגלית: **macaroon**) הוא שם כללי למגוון עוגיות אפויות שאינן מכילות קמח, חמאה, מרגרינה או שמן. הבסיס לעוגיית מקרון הוא חלבוני ביצה מוקצפים, סוכר ואגוזים, זרעים או מיני קטניות טחונים, ובמיוחד שקדים או קוקוס.

וריאציה נפוצה שניתן לראות בה סוג שונה של עוגייה היא המָקָרוֹן הצרפתי (macaron, ב-o אחת) המבוססת על שתי שכבות דקות של בצק מקרון צבעוני שביניהן שכבת קרם.

היסטוריה
--------

מקור שמה של העוגייה במילה האיטלקית maccarone שמשמעה בצק. המתכונים המוקדמים ביותר למקרון היו למעשה מבוססים על מקצפת בתוספת ממרח שקדים (מראנג אמרטי). אף שמקורה של עוגייה זו אינם ברורים, היסטוריונים אחדים טוענים שראשיתה במנזר איטלקי. הנזירים התלוו לשפים של קטרינה דה מדיצ'י שהגיעה לצרפת בשנת 1533 עם נישואיה לאנרי השני, מלך צרפת. מתכונים לעוגיות מקרון מופיעים בספרי מתכונים כבר בראשית המאה ה-18. מתכון לעוגיות על בסיס שקדים פורסם גם בספר הידוע Mrs Beeton's Book of Household Management בשנת 1861.

בתחילת המאה ה-20 נוצרה בצרפת וריאציה חדשה של עוגיות המקרון, שיש הרואים בה סוג נפרד של עוגיות. פייר דפונטן (Pierre Desfontaines) ממעדניית לאדורֶה בפריז הגה עוגייה המורכבת משתי דסקיות המבוססות על בצק מקרון וביניהן מילויים שונים המחזיקים את הדסקיות יחדיו, כגון קרם חמאה, ריבה או גנאש. עוגיית המקרון הצרפתית נחשבת לעוגייה קשה ומסובכת להכנה מכיוון שחומרי הגלם המרכיבים אותה צריכים להישקל במדויק, והבחישה וזמן האפייה צריכים להיות מדויקים מאוד אף הם.

במטבח היהודי
------------

מקרון קוקוס, פופולרי בחג הפסח
יהודי איטליה ולוב (שם הוא נקרא עבמבר) אימצו את עוגיות המקרון כממתק לחג הפסח, שכן בהיעדר קמח או חומרי התפחה כלשהם, עוגיות המקרון הן כשרות לפסח. משם נפוצו העוגיות הללו לקהילות יהודיות ברחבי אירופה. בהדרגה התפתחו וריאציות נוספות למקרון, תחילה על בסיס קוקוס ולאחר מכן על בסיס מרכיבי טעם אחרים. בישראל מקובלות בעיקר עוגיות על בסיס בוטנים, שקדים או קוקוס הנמכרות במיוחד לקראת חג הפסח.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מקרון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מקרון** |

* מתכון מפורט למקרון - כולל תמונות שלבי ההכנה, בבלוג "בצק אלים"
* מקרון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The History Of Macaroons & Macarons
2. ↑  Mrs Beeton's Book of Household Management, page 151
**עבאס זכּור** (בערבית: **عباس زكور**; נולד ב-30 בדצמבר 1965 בעכו) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם רע"מ-תע"ל.

ביוגרפיה
--------

בעל תואר ראשון במדעי האסלאם מאוניברסיטת ירושלים באבו דיס אותו קיבל ב-1990. מנהל עיתון במקצועו.

כיום הוא מתגורר בעכו. נשוי ואב לשישה ילדים.

זכור היה מראשי התנועה האסלאמית בישראל. בחודש דצמבר 2007 הודח מהתנועה האסלאמית בשל אי הסכמתו לפנות את מושבו בכנסת לנבחר החמישי ברשימה, סלמאן אבו חאמד, בהתאם להסכם רוטציה. ראשי התנועה חששו מהקדמת הבחירות, ולכן החליטו לקצר את תקופת כהונתו של זכור בכנסת. זכור סירב להתפטר בטענה שהרוטציה מחייבת אותו לפנות את כסאו בחודש אוגוסט 2008, שנתיים ו-3 חודשים ממועד הבחירות לכנסת השבע עשרה.

התנועה האסלאמית החליטה להטיל עונש על חבר הכנסת בשל כך ומנעה ממנו לפרסם הודעות לתקשורת באתר האינטרנט של התנועה ובביטאונה הרשמי. לאחר שסירב להיענות לדרישתה, עתרה התנועה לבג"ץ נגד חבר הכנסת. זכור סירב להצעת פשרה של בית המשפט, לפיה יתפטר מהכנסת באפריל 2008, ולפיכך המשיך לכהן כחבר הכנסת. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרף לבל"ד והוצב במקום הרביעי ברשימתה לכנסת. בל"ד זכתה בשלושה מנדטים וזכור נשאר מחוץ לכנסת.

במהלך כהונת הכנסת ה-18 נפגע זכור עצמו מסירוב של חבר כנסת אחר, סעיד נפאע, לקיים הסכם רוטציה. בדומה לזכור, גם נפאע הודח מסיעתו עקב סירובו לקיים את ההסכם.

כיום, זכור חבר במועצת השורא של רע"מ.

התבטאויות
---------

זכור קרא מעל בימת הכנסת לחייב את הגברים המוסלמים להתחתן עם עד 4 נשים כדי להגביר את הילודה בקרב הערבים, בתגובה להצגתו של המגזר הערבי בישראל על ידי אביגדור ליברמן כאיום אסטרטגי על מדינת ישראל.

כתגובה להתכנסותה של ועידת לסביות בחיפה, עמד זכור בראש הפגנה וטען כי התכנסות זו מזלזלת בערכו של האדם ופעולותיהן של נשים אלו לא מקובלות בעולם המוסלמי והפלסטיני.

זכור, ממנהיגי הציבור הערבי בעכו, נטל חלק מרכזי בניסיונות להרגעת הרוחות ולהפסקת המהומות שפרצו בין תושבים יהודים וערבים בעיר במהלך יום הכיפורים בשנת תשס"ט (2008). עקב איומים על חייו מגורמי ימין קיצוניים, הצמיד לו משמר הכנסת מאבטח צמוד. במהלך המהומות בעכו (2021) הרחיק זכור את מבצעי הלינץ במור ג'נאשווילי, ובכך הציל את חייו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* עבאס זכור, באתר הכנסת (לגרסה בערבית)

* עבאס זכור, באתר כנסת פתוחה
* איתמר ענברי, סירב לגנות את חזבאללה והותקף, אתר מעריב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר יהב‏, ח"כ סעיד נפאע יודח ממפלגת בל"ד, באתר וואלה!‏, 14 בינואר 2010
2. ↑  איתמר ענברי, רחם האישה הערבייה מגויס נגד ליברמן, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2006
3. ↑  איתמר ענברי, הלסביות הערביות יצאו מהארון, באתר nrg‏, 29 במרץ 2007
4. ↑  קובי מנדל, נתיב נחמני, ניר יהב ומערכת וואלה! חדשות‏, שקט מתוח בעכו מחשש להתחדשות המהומות, באתר וואלה!‏, 12 באוקטובר 2008
5. ↑
הכתובת המלווה את האנדרטה
**אנדרטת המחתרות** היא אנדרטה שהוקמה ברמת גן בשנת 2006 במטרה להנציח את שלוש המחתרות: ההגנה, האצ"ל והלח"י. את האנדרטה עיצב מנשה קדישמן.

הקמה
----

האנדרטה הוקמה כחלק ממיזם פיוס של איש ההגנה, יהודה אראל, להנצחה משותפת המחתרות תוך הצגת המשותף להן כמו גם את ערכיהן. נציגי המחתרות וראש עיריית רמת גן צבי בר, בחרו להקים בעיר את "גינת המחתרות", ולהציב בה את האנדרטה. למיקום הגינה, אותה תכננה האדריכלית רחל אסף, נבחר צומת פלד (דרך בן-גוריון פינת רחוב אבא הלל סילבר).
האנדרטה הוצבה במקום ב-11 באפריל 2006 ונחנכה ביום העצמאות שחל מעט לאחר מכן.

סמוך מאוד לאנדרטת המחתרות ניצבת  אנדרטת הצליחה, המציינת את קרב צליחת מעברות הירקון.

תיאור
-----

רעיון הפסל המרכזי אומץ משירו של אורי צבי גרינברג, "הזכרת נשמות". בעת שלחם במלחמת העולם הראשונה חזה גרינברג בחיילים שנהרגו ונותרו תלויים הפוכים על גדר תיל, כשנעליהם המסומרות מופנות מעלה.

> 
> וְרָאִיתִי אֶת אַחַי הַגְּדֵלִים בְּרַגְלַיִם לְמַעְלָה,  
> 
> עַד אֲשֶׁר יַגִּיעוּ בְמוֹתָם לִבְעֹט בַּשָּׁמַיִם;  
> 
> וְאֶת הַיָּרֵחַ רָאִיתִי מְחַכֵּה כַּחַי אֶת פָּנָיו הַכְּסוּפִים  
> 
> בַּמַּסְמְרִים הַשְּׁחוּקִים עַל סֻלְיוֹת חַיָּלִים הֲפוּכִים.  
> 
> 
> 
> 
> 

רגלי החלל מחזיקות את אדמת המדינה, וממנה צומחים שלושה ברושים המסמלים את שלוש המחתרות.

פסל נוסף, קטן יותר, ניצב מימין לפסל המרכזי ומתאר נערה מנגנת בחליל.

האנדרטה מופיעה על בול שיצא לציון 70 שנה לתנועות המרי העברי

ראו גם
------

* האנדרטה לזכר דב גרונר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת המחתרות** בוויקישיתוף
* אנדרטת המחתרות בבלוג טיול בעיר
* הקמת האנדרטה וחניכתה באתר הלח"י

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלי ליפקין-שחק, הפיוס הגדול, באתר nrg
2. ↑  70 שנה לתנועות המרי העברי - התאחדות בולאי ישראל
**אנדרטת המלחמה הלאומית של קנדה** (באנגלית: **National War Memorial**, בצרפתית: **Monument commémoratif de guerre**) היא אנדרטה שנמצאת בקנדה, ונבנתה לזכר חיילי קנדה שנהרגו במלחמת העולם הראשונה. האנדרטה נבנתה בשנת 1939 והיא ממוקמת בכיכר הקונפדרציה שבאוטווה, בירת קנדה.

כיום משמשת האנדרטה גם אנדרטה לחיילים הקנדים שנפלו במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה וכן מצוי לידה קבר החייל האלמוני של קנדה, שנבנה בקדמת האנדרטה בשנת 2000.

תיאור האנדרטה
-------------

האנדרטה בנויה בצורת קשת מאבן שבתחתיתה פסלי מתכת. הפסל המרכזי נקרא בשם "התגובה" ומתאר קבוצה של חיילים (הן לוחמים והן חיילות עזר) הצועדים לכיוון הקשת - אחד החיילים רכוב, וקבוצה גוררת תותח. בראש הקשת עומדות דמויות המסמלות את השלום ואת החירות.

הדגם שעל פיו נבנתה האנדרטה מוצג במוזיאון המלחמה הקנדי.

ראו גם
------

* קנדה במלחמת העולם הראשונה
* אנדרטת המלחמה של אוסטרליה
* היכל הזיכרון הממלכתי לחללי מערכות ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנדרטת המלחמה הלאומית של קנדה** |
* אנדרטת המלחמה הלאומית
כיתוב באנגלית על צידה השמאלי של האנדרטה.
**אנדרטת המלחמה הסובייטית** (בגרמנית: **Sowjetisches Ehrenmal**, ברוסית: **Мемориал павшим советским воинам в Тиргартене**) היא אנדרטה הנמצאת בפארק טירגארטן שבמרכז ברלין בירת גרמניה. האנדרטה היא הגדולה מבין כל האנדרטאות שהוקמו להנצחת זכרם של 80,000 חיילי הצבא האדום שנפלו בקרב על ברלין באפריל ובמאי 1945.

האנדרטה מוקמת מצפון לרחוב 17 ביוני, בסמוך לשער ברנדנבורג ולבניין הרייכסטאג.

היסטוריה
--------

האנדרטה הוקמה בשנת 1945, זמן קצר לאחר כיבוש העיר על ידי הצבא האדום. צילומי התקופה מציגים את האנדרטה בלב שטח פתוח (מאחר שהפארק כולו עלה באש בעקבות הפצצות בעלות הברית ויתרת עצי הפארק נכרתו על מנת שישמשו כעצי בעירה בחודשי המלחמה האחרונים). כיום ניצבת האנדרטה בלב הפארק.

האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל מיכאיל גורביץ, והפסלים ולדימיר ציגאל ולב קרבל.

אף שהאנדרטה ניצבה בשטח הבריטי של מערב ברלין, במהלך המלחמה הקרה איפשרו הבריטים לחיילי הצבא האדום לקיים משמר כבוד באנדרטה וכן איפשרו גישה חופשית ממזרח ברלין אל האנדרטה לחיילים.

תיאור האנדרטה
-------------

האנדרטה נבנתה מלבנים שנלקחו מבניין לשכת הקנצלר ההרוס. האנדרטה בנויה בצורת אכסדרת עמודים (סטואה) שצורתה חצי גורן, ובמרכזה פסל של חייל הצבא האדום. משני צידי האנדרטה תותחי הוביצר M1937‏ (152 מ"מ) ושני טנקי T-34 אשר שימשו בכיבוש העיר.

הכניסה לאנדרטה מסומנת על ידי קשת ניצחון גדולה. אחריו מופיע הפסל "ממוטר היימת" בצורת פסל של אישה המתאבלת על הבנים שנפלו. בשלב הבא מונחים המבקרים על ידי שני דגלי גרניט אדומים גדולים ומסוגננים. מרכז האנדרטה הוא הפסל המתנשא של חייל סובייטי, המסמל ניצחון על המשטר הנאצי עם ילד בזרועותיו וחרב בידו. הפסל המרשים ניצב על תלולית עם מוזוליאום שבחלקו הפנימי ניתן לראות פסיפס של הצייר אלכסנדר א 'גורפרנקוב. השביל לפסל הראשי מוקף פסלים אחרים. באמצעות מדרגות יכולים המבקרים לרדת לשדות הקבר. לחמשת השדות יש אופי סמלי: סך כל 7,000 הקורבנות הקבורים שוכנים בקברים לא בולטים בשולי הצמח.

בכל שנה, באנדרטת המלחמה הסובייטית, טקס הנחת זר מציין את חללי הסובייטים שנפלו במהלך שחרור ברלין.

בחלקה האחורי של האנדרטה מצוי מוזיאון פתוח ובו תמונות המתארות את הקמת האנדרטה.

על האנדרטה כיתוב ברוסית:

> 
> תהילת עולם לגיבורים שנפלו בקרב נגד הפולשים הפשיסטים הגרמנים למען חירותה ועצמאותה של ברית המועצות.
> 
> 
> 
> — אנדרטת המלחמה הסובייטית, ברלין
>

טקסים
-----

מדי שנה, ב-8 במאי (יום הניצחון באירופה) נערך באנדרטה טקס אזכרה הכולל הנחת זרים.

ערב טקס האזכרה בשנת 2010 נמרחו על גבי האנדרטה בצבע אדום כתובות נאצה בהן נכתב: "גנבים, רוצחים, אנסים", בהתייחס לפשעים שביצעו חיילי הצבא האדום באוכלוסייה האזרחית עם כיבוש גרמניה, במיוחד אונס של נשים.

ראו גם
------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת המלחמה הסובייטית** בוויקישיתוף

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

* אנדרטת המלחמה הסובייטית שבפארק טרפטו
* אנדרטת המלחמה הסובייטית שברובע פנקו

הערות שוליים
------------

1. ↑  berlin.de, Sowjetisches Ehrenmal Treptow
2. ↑  המשפט לקוח מנאומיו של סטלין במהלך המלחמה. בכיתוב האנגלי הנוסח הוא "שנפלו במאבק" במקום "שנפלו בקרב".
3. ↑  אולגה גורצקי, ביום הניצחון: הושחתה אנדרטה לחייל הרוסי בברלין, באתר ynet, 12 במאי 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4195245-5
* VIAF: 237758431
* WorldCat: viaf-237758431

 |
אנדרטת הסובלנותאנדרטת הסובלנות
**פסל הסובלנות** הוא פסל הממוקם בטיילת ארמון הנציב, סמוך למטה האו"ם, בין שכונת ארמון הנציב לשכונת ג'בל מוכבר. הפסל נתרם על ידי איש העסקים הפולני אלכסנדר גודזובאטי (Gudzowaty), במטרה לקדם את השלום והסובלנות בסכסוך הישראלי-פלסטיני.

יצירה
-----

את הפסל עיצב האמן הפולני צ'סלב דז'וויגאי (Dźwigaj), אשר לצורך כך ביקר כמה פעמים בירושלים. הוא תכנן פסל שצורתו כשל שני חצאי עמוד שבור, שבמרכזו עולה וצומח עץ זית. ענפי העץ ועליו המוזהבים נראים כמנסים לאחות את השבר לקרב את שני החצאים.

הפסל הוכן בפולין, הובא לישראל בחלקים והורכב בארץ על ידי אנשי מקצוע בפיקוחו הצמוד של האמן. גובהו של הפסל כ-17 מטרים והוא עשוי מברונזה. עלות הקמת הפסל והגן היא כמיליון וחצי דולר. סביב הפסל נבנתה גינה ציבורית בשם "גן הסובלנות", שתוכנן על ידי האדריכל שלמה אהרונסון. בגן מוצב "קיר הסובלנות" עליו חקוקים שמות עמים, ערים וגופים בעולם שהביעו הזדהות עם רעיון הסובלנות. 

הפסל נחנך ב-15 בספטמבר 2008 במעמד נשיא פולין לשעבר, לך ואלנסה, שר המדע והספורט ראלב מג'אדלה וכ-50 ראשי ערים מכל העולם, אשר שהו בירושלים במסגרת כנס ראשי ערים בינלאומי. אחרי הטקס ייסדו ראשי העיר אורי לופוליאנסקי ולך ואלנסה את "פורום הסובלנות", שנועד לעודד סובלנות בשתי המדינות. 

בפברואר 2009 נפגע הפסל במהלך סופת גשמים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת הסובלנות** בוויקישיתוף
* Tolerance Park and Monument Erected , באתר הקרן לירושלים (באנגלית)
* מירב לוי, פסל הסובלנות יוצב בארמון הנציב בירושלים, חדשות מחלקה ראשונה, 27 בספטמבר 2006
* פסל וגן הסובלנות יחנכו בירושלים במעמד נשיא פולין לשעבר לך ואלנסה וכ-50 ראשי ערים מרחבי העולם יום שני, 15 בספטמבר בשעה 19:00, באתר עיריית ירושלים
**מוחמד מיעארי** (בערבית - **محمد ميعاري**; נולד ב-12 באפריל 1939) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם רשימה המתקדמת לשלום.

ביוגרפיה
--------

מוחמד מיעארי נולד בכפר אל-בירווה, שחרב במלחמת העצמאות וגדל במכר ליד עכו. למד בתיכון כפר יאסיף והיה חבר בתנועת הנוער הערבי החלוצי. עשה את חוק לימודיו בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך כעורך דין, כשהוא מתמחה בנושא הסדר קרקעות. היה פעיל במהלך לימודיו בוועד הסטודנטים הערבים. היה ממייסדי תנועת אל ארד ונבחר למקום השלישי ב"רשימת הסוציאליסטים", שרצה לבחירות ונפסלה בשנת 1965. נמנה עם יוזמי "ועד ההגנה על האדמות הערביות", הגוף שיזם את "יום האדמה".

היה ממקימי הרשימה המתקדמת לשלום ונבחר מטעמה לכנסת ה-11 ב-1984 ולכנסת ה-12 ב-1988. 

בשל השתתפותו ב-1985 בעצרת זיכרון לפאהד קוואסמה, ממנהיגי אש"ף, שבאותה עת היה מוגדר כארגון עוין, הגיש מיכאל איתן בקשה לוועדת הכנסת, וזו הסירה את חסינותו של מיעארי. מיעארי עתר לבג"ץ, אשר בפסק דין תקדימי, ברוב של 3 מול 2, ביטל החלטה זו בנימוק שזו הייתה ענישה ולא למטרת הליך פלילי. הצעות נוספות להסרת חסינותו בכנסת בוטלו.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 הצטרף לבל"ד, בבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-120 הסמלי והאחרון ברשימה זו לכנסת, ובבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-102 הסמלי.

ב-2011, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, ועמדותיה של המפלגה בעד המורדים הסורים ונגד משטרו של הנשיא בשאר אל-אסד, החליט להפסיק את חברותו במפלגה, וכשלוש שנים מאוחר יותר, היה שותף להקמת תנועה חדשה חוץ-פרלמנטרית של פורשים מבל"ד, על רקע התנגדותם של הפורשים לקו הרשמי של המפלגה, תחת השם "כפאח" (בעברית: מאבק).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד מיעארי** בוויקישיתוף
* 

* מוחמד מיעארי, באתר הכנסת (לגרסה בערבית)

* מוחמד מיעארי, באתר כנסת פתוחה
* רמי רוזן, ערפאת: ליהודים בלבד, כותרת ראשית, 26 באוקטובר 1983

הערות שוליים
------------

1. ↑  בגץ 620/85 מוחמד מיעארי נגד יו"ר הכנסת, ח"כ שלמה הלל, ניתן ב-11 באוקטובר 1987
2. ↑  חסן שעלאן, התפצלו מבל"ד: "ממלאת הוראות של בשארה", באתר ynet, 2 בנובמבר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007346810205171
* VIAF: 8256149368814485980004
* WorldCat: viaf-8256149368814485980004

 |
**אנדרטת הקומנדו** (באנגלית: **Commando Memorial**) ניצבת בהיילנדס הסקוטיים שבבריטניה. היא הוקמה לכבודם של חיילי חיל הקומנדו הבריטי במלחמת העולם השנייה. האנדרטה היא אחד מאתרי התיירות הידועים ביותר של סקוטלנד.

האנדרטה
-------

האנדרטה ממוקמת כ-75 קילומטר מדרום מערב לעיר אינוורנס, באתר בלבו של אזור ששימש כשטח אימונים של מגויסי חיל הקומנדו. היא ניצבת כ-1.5 קילומטר מהכפר ספין ברידג' (Spean Bridge) ובקרבת טירת אכנקארי (Achnacarry), ששימשה כבסיס הטירונים הראשי של החיל. היא משקיפה אל נוף מרהיב של ההיילנדס, לרבות הר בן נוויס ועמק הנהר ספין.

האנדרטה היא מבנה בגובה של 5.2 מטר, המוצב במרכזה של רחבה מרוצפת אבן. בראשה פסל ארד בגובה של 2.84 מטר, הניצב על גבי כן מצופה אבן. הפסל מתאר שלישיית חיילי קומנדו המשקיפים דרומה אל בן נוויס. הם לבושים מדים, נושאים רובים וחגורים בחגור קרב אופייני ליחידתם לרבות כובעי צמר. בראש כן האבן נחרתה הכתובת **מאוחדים נכבוש** (United we qonquer). על גבי חזיתו נקבעה לוחית זיכרון הנושאת את הכתובת: **לזכר הקצינים והחיילים של הקומנדו שמתו במלחמת העולם השנייה 1939–1945. ארץ זו הייתה שטח אימוניהם**.

האנדרטה עוצבה על ידי האמן הסקוטי סקוט סאת'רלנד (Scott Sutherland, ‏1910-‏1984). הוא זכה ב-1949 בתחרות לתכנון האנדרטה שהייתה פתוחה בפני אמני סקוטלנד. האנדרטה נבנתה בכספי תרומות פרטיות ונחנכה על ידי אליזבת, המלכה האם בטקס שנערך ב-27 בספטמבר 1952.

טקס זיכרון שנתי מתקיים באנדרטה ביום הזיכרון של בריטניה. רבבות תיירים מבקרים בה מדי שנה.

לימים הוקם בקרבת האנדרטה גן זיכרון - מעגל אבן שבתוכו הציבו החפצים בכך תמונות ומזכרות לזכר חיילים מבריטניה ומחוצה לה שנפלו במהלך שירותם. רבים מהם נהרגו בקרב במלחמות בעיראק ובאפגניסטן. ליד האנדרטה נקבע שטח שבו רשאים הרוצים בכך בכך לפזר את אפר קרוביהם, ובפרט את זה של ותיקי חיל הקומנדו.

ב-1971 הוכרזה האנדרטה כבניין רשום, וב-1996 הועלה מעמדה לבניין רשום מדרגה A.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת הקומנדו** בוויקישיתוף
* אנדרטת הקומנדו, באתר ותיקי הקומנדו
* In pictures: Commando gathering, באתר חדשות ה-BBC, ‏29 באפריל 2004
**אנדרטת הקדושים הלאומית** (בבנגלית: **জাতীয় স্মৃতি সৌধ**, בתעתיק: **Jatiya Smriti Saudha**) היא האנדרטה הלאומית של בנגלדש, שהוקמה לזכרם של אלו שמתו במלחמת העצמאות של בנגלדש בשנת 1971, מלחמה שהביאה לעצמאות של מה שהיה מזרח פקיסטן (בנגלדש) ממערב חלקה המערבי של פקיסטן (פקיסטן). האנדרטה ממוקמת בסאבאר (בבנגלית: সাভার), כ-35 ק"מ צפונית-מערבית לבירה דאקה. האנדרטה תוכננה על ידי סייד מיינול חוסיין ונבנתה על ידי קבוצת קונקורד.

היסטוריה
--------

התוכניות לאנדרטה נפתחו בשנת 1976. בעקבות בחירת האתר, פיתוח הכביש והאזור, נערכה ביוני 1978 תחרות עיצוב ארצית. לאחר הערכת 57 ההגשות, נבחר העיצוב של סייד מיינול חוסיין. המבנה העיקרי והאגם המלאכותי ומתקנים אחרים הושלמו בשנת 1982. האנדרטה נחנכה ב-16 בדצמבר 1982.

הארכיטקטורה מורכבת משבעה זוגות של קירות או מנסרות בצורת משולש; הזוג החיצוני ביותר הוא הקצר ביותר בגובהו אך הרחב ביותר בטווח, הזוגות הפנימיים משנים בהדרגה את יחס הגובה שלהם והצמד הפנימי ביותר מהווה אפוא את נקודת השיא של האדריכלות. כל אחד משבעת זוגות החומות הללו מייצג פרק משמעותי בתולדות בנגלדש: תנועת השפה הבנגלית בשנת 1952, בחירת החזית המאוחדת בשנת 1954, תנועת החוקה בשנת 1956, תנועת החינוך ב-1962, תנועת שש הנקודות ב 1966, מרד ההמונים בשנת 1969, ולבסוף אירוע השיא, מלחמת העצמאות של בנגלדש ב-1971, שבעקבותיה קיבלה בנגלדש עצמאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת הקדושים הלאומית** בוויקישיתוף
**אנדרטת הרמן** (בגרמנית: **Hermannsdenkmal**), היא אנדרטה מונומנטלית במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה, בדרום יער טויטובורג. האנדרטה עומדת על גבעה מיוערת בגובה 386 מטר, בתוככי מבצר מעגלי הנקרא גרוטנבורג.

האנדרטה מנציחה את ארמיניוס, ראש שבט הכֿרוסקים הגרמאני ואת קרב יער טויטובורג, בו הוא הוביל את השבטים הגרמאניים לניצחון מוחץ מול שלושה לגיונות רומיים, בפיקודו של וארוס.

על חרבו של ארמיניוס באנדרטה חרוטה הכתובת:

> 
> Deutschlands Einigkeit meine Stärke - meine Stärke Deutschlands Macht
> 
> 
> 
> — "אחדות גרמניה (היא) כוחי - כוחי (הוא) עוצמת גרמניה"
>

הרקע ההיסטורי
-------------

פסלו של ארמינוס, חרבו באורך שבעה מטרים
האנדרטה נבנתה על רקע האירועים הפוליטיים בגרמניה של המאה ה-19. כתגובה להפסדים חוזרים ונשנים מול הצרפתים ולאור הפירוד בין מדינות גרמניה השונות, הגרמנים החלו בתהליך של חזרה לגרמניה העתיקה כמקור לגאווה לאומית. הניסיון להחזיר את הגאווה הלאומית בא לידי ביטוי במספר אנדרטאות ברחבי גרמניה, ביניהם מקדש ולהאלה ליד רגנסבורג ופסלו של ארמיניוס. האנדרטה לא הושלמה עד לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה ואיחוד רוב גרמניה בשנת 1871 תחת ביסמרק, כך שהיא מהווה גם סמל לגרמניה המתחדשת.

באופן אירוני, ארמיניוס הוא שם בלטינית שראש השבט סיגל לעצמו בתקופה ששירת בצבא הרומי. שמו הגרמאני המקורי אינו ידוע. רק מאוחר יותר בהיסטוריה הוא קיבל את השם הגרמני - הרמן.

האנדרטה
-------

תכנון הפסל על ידי ארנסט פון בנדל החל ב-1819. הבנייה החלה בשנת 1841 אך הושלמה רק ב-1864 בעזרת תקציב נוסף שהועבר מפרוסיה, והועמד ביער טויטובורג בשנת 1875 לאחר הניצחון על צרפת וכינון קיסרות גרמניה.

לאנדרטה שני חלקים עיקריים: 

1. מבנה הבסיס, הבנוי מאבן חול מקומית אשר הובאה משתי מחצבות פתוחות באזור.
2. הפסל, הבנוי על שלד ברזל שאליו חוברו 200 לוחות נחושת. בניית האנדרטה נמשכה 37 שנים. הקמת בסיס האבן החלה בשנת 1838 והסתיימה בשנת 1846. העבודה על שלד הברזל של הפסל הסתיימה בשנת 1862 והתקנת לוחות הנחושת ויצירת הדמות נמשכו עד 1875.

### ממדים

* גובה הבסיס: 27.16 מטר
* גובה הפסל עד קצה החרב: 24.82 מטר
* גובה הפסל עד קצה הקסדה: 16.06 מטר
* אורך החרב: 7 מטר
* גובה המגן: 10 מטר
* גובה כולל של האנדרטה: 53.44 מטר
* משקל כל פלטת נחושת: 2-3 ק"ג
* עובי כל פלטת נחושת: 2-3 מ"מ
* משקל החרב: 550 ק"ג
* משקל המגן: 1150 ק"ג
* משקל הפסל: 11,850 ק"ג

תיירות
------

אנדרטת הרמן במינסוטה
האנדרטה היא אחד מאתרי התיירות הפופולריים ביותר בגרמניה ופוקדים אותה למעלה מ-130,000 מבקרים בשנה. ניתן לטפס על בסיס האנדרטה עד לגובה בו הפסל עומד ומשם להשקיף לנוף המיוער.

אנדרטה דומה (אנ') נמצאת בעיירה ניו-אולם במינסוטה שיושבה על ידי מהגרים גרמנים.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנדרטת הרמן** |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת הרמן (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4119888-8
* VIAF: 235958687
* WorldCat: viaf-235958687

 |
**אנדרטת המלכה ויקטוריה** היא אנדרטה בסגנון נאו ברוק לזכרה של המלכה ויקטוריה המוצבת בכיכר דרבי בליברפול.

מבנה
----

מרכזה של האנדרטה הוא פסל ברונזה בגובה 4.42 מטר של המלכה ויקטוריה, הנמצא בתוך מבנה פתוח בסגנון נאו גותי העשוי מאבן פורטלנד ומעליו כיפה תלויה. על הכיפה ארבעה פסלי דמות המסמלים ארבע תכונות המאפיינות את המלכה: צדק, חכמה, צדקה ושלום. בראש הכיפה פסל נוסף של דמות מכונפת המסמלת תהילה. מסביב לאנדרטה יש ארבעה פסלי ברונזה נוספים העוסקים בתחומים בהם התבלטה תקופת שלטונה של המלכה ויקטוריה: חינוך, תעשייה, חקלאות ומסחר. הפסל העוסק בחינוך מציג את דמותו של פרופסור סר אוליבר לודג' שהיה פיזיקאי ומתמטיקאי באוניברסיטת ליברפול ומאוחר יותר המנהל הראשון של אוניברסיטת ברמינגהאם. דמותו של לודג' אוחזת גירוסקופ.

מערכת פסלי הברונזה כולה, ובה בסך הכל 26 דמויות, נבנתה על ידי הפסל צ'ארלס ג'ון אלן. הנחת אבן הפינה לאנדרטה התקיימה ב-11 באוקטובר 1902 וחנוכתה התקיימה ב-27 בספטמבר 1906. אנדרטת המלכה ויקטוריה בליברפול היא מונומנט זיכרון חשוב של המלכה ויקטוריה ונחשבת לבניין רשום בדרגה שנייה על ידי ממשלת בריטניה. 

בשנת 2002 בעת פסטיבל האמנות הדו שנתי של ליברפול תחם האמן היפני, טאסורו באשי, את שטח האנדרטה והפך אותו למלון לו קרא: "וילה ויקטוריה". אורחים יכלו ללון באנדרטה בזמן הפסטיבל תמורת תשלום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת ויקטוריה** בוויקישיתוף
* על האנדרטה ותמונות שלה. (באנגלית)
**McCartney II** הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי האנגלי פול מקרטני, שיצא ב-16 במאי 1980. הוא הוקלט בעיקר על ידי מקרטני באולפן הביתי שלו זמן קצר לפני פירוק הלהקה Wings ב-1981. עבור מקרטני, אלבום זה מסתמך בכבדות על סינתיסייזרים וניסוי סטודיו, בעוד סגנון המוזיקה שלו נע בין סינת'פופ וגל חדש של אלקטרוניקה.

רקע
---

לאחר שחרורו של מה שהפך להיות האלבום האחרון של Wings, האלבום Back to the Egg, מקרטני עבר צפונה לחווה שלו בסקוטלנד כדי להתחיל כמה הקלטות פרטיות ביולי 1979. עד סוף הסשנים הוא הקליט יותר מ-20 שירים. הוא לא השתמש מיד בהקלטות, הוא הניח אותן בצד בינתיים וחזר לעבוד עם Wings כדי להתכונן לסיבוב ההופעות בבריטניה בנובמבר ובדצמבר. במקביל להופעות (שכללו את "Coming Up" החדש), מקרטני הוציא את סינגל הסולו הראשון שלו מאז שנת 1971 "Wonderful Christmastime", ששוחרר יחד עם "Rudolph the Red-Nosed Reggae" והגיע למקום ה-6 בבריטניה, אבל רק למקום ה-83 בארצות הברית. צד א' הוקלט במהלך הסשנים של McCartney II, עם זאת, צד ב' נחתך בשנת 1975. עם זאת, האירועים הקרובים שינו את התוכניות של מקרטני עם Wings.

לאחר שנים של סירוב ויזה שלו בשל מעצרים בעבר שלו בגלל החזקת מריחואנה, יפן הרשתה למקרטני ויזה, וכך Wings הופיעו שם. זה היה המקרה הראשון שמקרטני הופיע שם מאז 1966 עם הביטלס, הציפייה הייתה גבוהה וכל הכרטיסים נמכרו. עם זאת, עם הגעתו לטוקיו ב-16 בינואר 1980, בחיפוש במזוודות של מקרטני נחשפה שקית המכילה 219 גרם של מריחואנה, מה שגרם למעצרו המיידי ולביטול סיבוב ההופעות. לאחר תשעה ימי מאסר, שוחרר מקרטני וחזר הביתה לחווה שלו בסקוטלנד. הוא החליט להפסיק קצת עם Wings בעוד הוא שוקל את עתידו, והחליט להוציא את הקלטות הסולו שלו מהקיץ הקודם.

מוזיקה ומילים
-------------

McCartney II נקרא כהמשך לאלבום הבכורה שלו McCartney משנת 1970, מפני שמקרטני מנגן על כל הכלים בשני האלבומים; הוא גם ציין כי הוא שכר במיוחד מכשיר עם 16 רצועות וזוג מיקרופונים כדי להקליט את האלבום הזה, והוסיף כי הוא ניגן בתופים ששימשו להקלטות מספר פעמים במטבח או בחדר האמבטיה כדי להשיג הד שהוא חיפש בשירים מסוימים.

רשימת השירים באלבום
-------------------

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פול מקרטני. 

| צד א' |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | Coming Up | 3:53 |
| 2. | Temporary Secretary | 3:14 |
| 3. | On the Way | 3:38 |
| 4. | Waterfalls | 4:43 |
| 5. | Nobody Knows | 2:52 |
| **משך כולל:** | **18:20** |

| צד ב' |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | Front Parlour | 3:32 |
| 2. | Summer's Day Song | 3:25 |
| 3. | Frozen Jap | 3:40 |
| 4. | Bogey Music | 3:27 |
| 5. | Darkroom | 2:20 |
| 6. | One of These Days | 3:35 |
| **משך כולל:** | **19:59** |

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 3 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום *McCartney II* באתר MusicBrainz
* האלבום *McCartney II* באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 8882d1e4-2a6e-334f-abf7-ffa2e8b83aa7

 |
**אנדרטה מיאזיה 27** (געז: **ሚያዝያ ፳፯**), היינו, אנדרטת "ה־27 (בחודש) מיאזיה", המקביל ל־5 במאי בלוח השנה הגרגוריאני, היא אנדרטה באדיס אבבה, בירת אתיופיה, המנציחה את שחרורה של העיר מהכיבוש האיטלקי, ב־5 במאי 1941. ביום זה, חמש שנים בדיוק לאחר כיבוש העיר בידי האיטלקים, נכנס ההיילה סלאסי אל העיר.

הקמה
----

האנדרטה ניצבת בכיכר הנושאת את אותו שם (ሚያዝያ ፳፯ አደባባይ - "מיאזיה 27 אדבבאי"); אולם, באופן לא רשמי היא מכונה "אראת קילו", כלומר "ארבעה קילומטרים", המציינים את המרחק, לכאורה, ממרכז העיר. האזור סביב הכיכר מכונה גם הוא בשם "אראת קילו" והוא משמש כרובע השלטוני של המדינה. בכיכר נפגשים, בין היתר, רחוב המלך ג'ורג' השישי, המוביל צפונה לעבר הרי אנטוטו שבגבולה הצפון-מזרחי של אדיס אבבה, ורחוב ניז'ר, המוביל בשמות שונים דרומה אל כיכר מסקל, והלאה עד לנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה. ממזרח לכיכר שוכן אחד הקמפוסים של אוניברסיטת אדיס אבבה והמוזיאון להיסטוריה של הטבע. עוד שוכן בכיכר בניין משרד החינוך של אתיופיה. 

האנדרטה בצורת עמוד מתומן, ניצבת על בסיס עגול, הנח בתורו על ארבעה עמודים. בראש האנדרטה שעון, ובקצה העמוד נראה סמלם של אתיופיה עד 1991 ושל הקיסר, אריה "פוסע" (Passant) הפונה שמאלה. לראשו כתר וברגלו הקדמית הימנית הוא אוחז במוט המסתיים בצלב. על האנדרטה הותקן תבליט של הקיסר אוחז בדגל אתיופיה. בתקופת החונטה הצבאית האתיופית הוחלפה דמות הקיסר בדמות לוחם, אך לאחר מלחמת האזרחים האתיופית הושב המצב לקדמותו. על ארבעת העמודים נראים תבליטי דמויות, ולוחות הנצחה נקבעו על הבסיס העגול. 

החונטה הצבאית שינתה את מועד חגיגות הניצחון ליום בו נכנסו כוחות הצבא הבריטי אל העיר, אך לאחר הדחתה מהשלטון, הושב ציון האירוע למועד המקורי. בעת ביקורים ממלכתיים של ראשי מדינות זרות באתיופיה, הם מניחים זר למרגלות האנדרטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת מיאזיה 27** בוויקישיתוף
* Selamta

הערות שוליים
------------

1. ↑  6 במאי בשנה מעוברת.