**השפל הארוך** היה מיתון כלכלי עולמי, שהחל ב-1873 ונמשך עד מרץ 1879, או 1896, תלוי במדדים שבהם נעשה שימוש. זה היה המיתון החמור ביותר באירופה ובארצות הברית, שחוו עד אז צמיחה כלכלית חזקה שניזונה על ידי המהפכה התעשייתית השנייה בעשור שלאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. המאורע זכה לכינוי "השפל הגדול" באותה תקופה, והוא החזיק בכינוי הזה עד השפל הגדול של שנות ה-30 של המאה ה-20. למרות תקופה של דפלציה והתכווצות כללית, לא התרחשה הידרדרות כלכלית חמורה כמו בשפל הגדול.

בתקופה זו בריטניה הגדולה נפגעה הכי קשה ואיבדה חלק מההובלה התעשייתית הגדולה שלה על הכלכלות של אירופה הקונטיננטלית. עוד בזמן התרחשות האירועים ומעט לאחריהם, הדעה הרווחת הייתה שהכלכלה הבריטית חוותה שפל מתמשך מ-1873 ועד לשנת 1896, ומספר מאמרים מתייחסים לתקופה כאל **השפל הגדול של 1873-1896**, עם הפסדים פיננסיים ותעשייתיים שהתחזקו על ידי מיתון ארוך במגזר החקלאי (אנ').

בארצות הברית, מתייחסים ההיסטוריונים ל**שפל של 1873–1879**, שהתחיל בבהלה של 1873, ואחריה הבהלה של 1893, שנתנה את האות לסיום עידן של שגשוג. הלשכה הלאומית למחקר כלכלי של ארצות הברית מתארכת את ההתכווצות בעקבות הבהלה שנמשכה מאוקטובר 1873 עד מרץ 1879. לאחר 65 חודשים, זוהי ההתכווצות הארוכה ביותר שזוהתה על ידי הלשכה, המאפילה על 43 חודשי ההתכווצות של השפל הגדול. בארצות הברית, מ-1873 עד 1879, 18,000 עסקים פשטו רגל, כולל 89 חברות מסילות ברזל וב-1878 האבטלה הגיעה לשיעור שיא של 8.25%.

רקע
---

בתקופה שקדמה לשפל שררו מספר סכסוכים צבאיים גדולים בעולם והיא הוגדרה כתקופה של התרחבות כלכלית. באירופה, סיומה של מלחמת צרפת-פרוסיה הניבה סדר מדיני חדש בגרמניה, והפיצוי בסך 200 מיליון ליש"ט שהוטל על צרפת הוביל לתנופת השקעות אינפלציונית בגרמניה ובמרכז אירופה. טכנולוגיות חדשות בתעשייה כמו ממיר בסמר אומצו במהירות והשקעות בבניית מסילות ברזל גדלו בצורה ניכרת. בארצות הברית, סוף מלחמת האזרחים ומיתון קצר לאחר המלחמה (1865–1867) פינו את מקומם לתנופת השקעות, שהתמקדה במיוחד בבניית מסילות ברזל על אדמות ציבוריות במערב ארצות הברית - הרחבה שמומנה בעיקר על ידי משקיעים זרים.

הסיבות למשבר
------------

ריצה לבנק הלאומי הרביעי, ברחוב נסאו 20, ניו יורק, 1873. מתוך העיתון המאויר של פרנק לסלי, 4 באוקטובר 1873.
 ערך מורחב – **המשבר הפיננסי של 1873**  

בשנת 1873, במהלך ירידת הערך במתכת הכסף - שהוחרפה עם סיום ייצור מטבעות תאלר של האימפריה הגרמנית - העבירה ממשלת ארצות הברית באפריל את חוק המטבעות של שנת 1873 (אנ'). חוק זה בעצם סיים את התקן הדו-מתכתי (אנ') של ארצות הברית, וכפה לראשונה יישום של תקן הזהב הטהור. צעד זה, שכונה על ידי מתנגדיו "הפשע של 1873" והיה לנושא נאום צלב הזהב (אנ') של ויליאם ג'נינגס ברייאן ב-1896, אילץ הצטמצמות של היצע הכסף בארצות הברית. הצעד גם הוריד את מחירי הכסף עוד יותר, אפילו כשהוקמו מכרות כסף חדשים בנבדה, מה שהמריץ השקעות בכרייה אך הגדיל את ההיצע עם ירידה בביקוש. כורי כסף שהגיעו למפעלים בארצות הברית, לא היו מודעים לאיסור על ייצור מטבעות כסף, ומצאו את המוצר שלהם עם ביקוש נמוך. עד ספטמבר, כלכלת ארצות הברית כבר הייתה במשבר, דפלציה גרמה לבהלת בנקאות ולערעור ההשקעות העסקיות, שהגיעה לשיא בבהלה של 1873.

הבהלה של 1873 תוארה כ"המשבר הבינלאומי האמיתי הראשון". האופטימיות שהניעה את מחירי המניות העולים במרכז אירופה הגיעה לשיא, והחשש מבועה הגיע לשיאו בבהלה בווינה באפריל 1873. קריסת הבורסה של וינה (אנ') החלה ב-8 במאי 1873, ונמשכה עד 10 במאי, אז נסגרה הבורסה; כאשר היא נפתחה מחדש שלושה ימים לאחר מכן, נראה היה שהבהלה התפוגגה, ונראתה מוגבלת לאוסטריה-הונגריה. הבהלה הכלכלית הגיעה ליבשת אמריקה רק חודשים לאחר מכן ביום חמישי השחור, 18 בספטמבר 1873, לאחר נפילת בית הבנקאות של ג'יי קוק (אנ') וחברת הרכבות נורת'ן פסיפיק (אנ'). חברת הרכבות נורת'ן פסיפיק קיבלה 40 מיליון דונם (160,000 קמ"ר) של קרקע ציבורית במערב ארצות הברית וקוק ביקש הון של 100,000,000 דולר עבור החברה; הבנק נכשל כאשר הנפקת האג"ח התבררה כבלתי ניתנת למכירה, ולאחר זמן קצר הגיעו מספר בנקים גדולים אחרים. הבורסה של ניו יורק נסגרה למשך עשרה ימים ב-20 בספטמבר.

ההדבקה הכלכלית (אנ') חזרה אז לאירופה, ועוררה בהלה שנייה בווינה וכישלונות נוספים ביבשת אירופה בטרם נסוגה. בצרפת, שחוותה דפלציה בשנים שקדמו להתרסקות, נחסך אסון פיננסי, וכך גם בבריטניה.

יש שטענו כי השפל נעוץ במלחמת צרפת-פרוסיה ב-1870 שהרסה את הכלכלה הצרפתית, ותחת הסכם פרנקפורט (אנ'), אולצה צרפת לשלם פיצויי מלחמה גדולים לגרמניה. הגורם העיקרי לשפל המחירים בארצות הברית היה המדיניות המוניטרית ההדוקה שארצות הברית נקטה בה כדי לחזור לתקן הזהב לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. כדי להשיג מטרה זו הוציאה ממשלת ארצות הברית כסף מהמחזור, ולכן היה פחות כסף פנוי להקל על הסחר. בשל מדיניות מוניטרית זו החל מחיר הכסף לרדת וגרם לאובדן ניכר של ערכי הנכסים; לפי רוב החשבונות, לאחר 1879 הייצור גדל, ובכך הפעיל לחץ כלפי מטה על המחירים עקב הגברת הפריון התעשייתי, הסחר והתחרות.

בארצות הברית, האופי הספקולטיבי של המימון עקב יישום שטר כסף (אנ'), שהיה מטבע נייר שהופק כדי לשלם עבור מלחמת האזרחים והונאות משתוללות בבניין הרכבת יוניון פסיפיק עד 1869, הגיעו לשיא בשערוריית קרדיט מוביליאר (אנ'). בניית יתר של מסילות רכבת ושווקים חלשים גרמו למיטוט הבועה ב-1873. הן קו יוניון פסיפיק והן קו נורת'ן פסיפיק היוו גורמים מרכזיים בהתמוטטות; בועת רכבת נוספת הייתה שגעון הרכבות (אנ') בבריטניה.

עקב הבהלה של 1873, ממשלות קבעו שער חליפין קבוע למטבעות שלהן כדי לחסוך כסף. שחרור הכסף על ידי ממשלות אירופה וצפון אמריקה בתחילת שנות ה-70 היה בהחלט גורם תורם. חוק המטבעות של שנת 1873 (אנ') בארצות הברית נתקל בהתנגדות גדולה מצד חקלאים וכורים, שכן כסף נתפס כתועלת כספית יותר לאזורים כפריים מאשר לבנקים בערים הגדולות. בנוסף, היו אזרחים בארצות הברית שדגלו בהמשכו של כסף פיאט שהונפק על ידי הממשלה (United States Notes) כדי למנוע דפלציה ולקדם יצוא. מדינות מערב ארצות הברית זעמו - נבדה, קולורדו ואיידהו היו יצרניות כסף ענקיות עם מכרות יצרניים, ובמשך מספר שנים פחתה הכרייה בשטחן. חידוש מטבעות דולר ממתכת הכסף אושר על ידי חוק בלנד-אליסון (אנ') משנת 1878. חידוש רכישת הכסף של ממשלת ארצות הברית נחקק בשנת 1890 עם חוק רכישת הכסף של שרמן.

מונטריסטים מאמינים שהשפל של 1873 נגרם על ידי מחסור בזהב שערער את תקן הזהב, וכי הבהלה לזהב בקליפורניה בשנת 1848, והבהלה לזהב ב-Witwatersrand (אנ') ב-1886 בדרום אפריקה והבהלה לזהב בקלונדייק של 1896–1899 עזרו להקל על משברים כאלה. ניתוחים אחרים הצביעו על עליות התפתחותיות (ראה גל קונדרטייב (אנ')), תוך תיאוריה שהמהפכה התעשייתית השנייה גרמה לתמורות גדולות בכלכלות של מדינות רבות, והטילה עלויות מעבר, שאולי גם מילאו תפקיד בגרימת השפל.

מהלך השפל
---------

בדומה לשפל הגדול שפרץ מאוחר יותר, השפל הארוך השפיע על מדינות שונות בזמנים שונים, בקצב שונה, ומדינות מסוימות אף השיגו צמיחה מהירה בפרקי זמן מסוימים במהלכו. אולם בעולם, שנות ה-70–90 של המאה ה-19 היו לתקופה של ירידה ברמות המחירים ושיעורי צמיחה כלכלית נמוכים משמעותית מהתקופות שקדמו להן ובאו אחריהן.

בין 1870 ל-1890, ייצור הברזל בחמש המדינות הייצרניות הגדולות ביותר הוכפל, מ-11 מיליון טון ל-23 מיליון טון, ייצור הפלדה גדל פי 22 (חצי מיליון טון עד 11 מיליון טון), והחל זינוק בפיתוח ובניית מסילות הברזל. אך במקביל, החלה קריסת מחירים במספר שווקים - מחיר התבואה (אנ') ב-1894 הגיע לשליש ממחירו ב-1867, ומחיר הכותנה ירד בכמעט 50% רק בחמש השנים מ-1872 ועד 1877, והטיל קושי רב על חקלאים ושותלים. קריסה זו עוררה פרוטקציוניזם במדינות רבות, כמו צרפת, גרמניה וארצות הברית, תוך כדי הגירה המונית ממדינות אחרות כמו איטליה, ספרד, אוסטרו-הונגריה ורוסיה. באופן דומה, בעוד ייצור הברזל הוכפל בין השנים ה-1890-1870, מחיר הברזל ירד בחצי.

מדינות רבות חוו שיעורי צמיחה נמוכים משמעותית ביחס למה שחוו קודם לכן במאה ה-19 ולמה שחוו לאחר מכן:

שיעורי הצמיחה של הייצור התעשייתי (1850–1913)|  | 1850–1873 | 1873–1890 | 1890–1913 |
| --- | --- | --- | --- |
| הקיסרות הגרמניתהקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית | 4.3 | 2.9 | 4.1 |
| הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנדהממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד | 3.0 | 1.7 | 2.0 |
| ארצות הבריתארצות הברית ארצות הברית | 6.2 | 4.7 | 5.3 |
| הרפובליקה הצרפתית השלישיתהרפובליקה הצרפתית השלישית הרפובליקה הצרפתית השלישית | 1.7 | 1.3 | 2.5 |
| ממלכת איטליהממלכת איטליה ממלכת איטליה |  | 0.9 | 3.0 |
| שוודיהשוודיה שוודיה |  | 3.1 | 3.5 |

התמ"ג של המעצמות הגדולות של אירופה  
(במיליארדי דולרים, מחירים של 1960)|  | 1830 | 1840 | 1850 | 1860 | 1870 | 1880 | 1890 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| האימפריה הרוסיתהאימפריה הרוסית האימפריה הרוסית | 10.5 | 11.2 | 12.7 | 14.4 | 22.9 | 23.2 | 21.1 |
| הרפובליקה הצרפתית השלישיתהרפובליקה הצרפתית השלישית הרפובליקה הצרפתית השלישית | 8.5 | 10.3 | 11.8 | 13.3 | 16.8 | 17.3 | 19.7 |
| הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנדהממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד | 8.2 | 10.4 | 12.5 | 16.0 | 19.6 | 23.5 | 29.4 |
| הקיסרות הגרמניתהקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית | 7.2 | 8.3 | 10.3 | 12.7 | 16.6 | 19.9 | 26.4 |
| האימפריה האוסטרו-הונגריתהאימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית | 7.2 | 8.3 | 9.1 | 9.9 | 11.3 | 12.2 | 15.3 |
| ממלכת איטליהממלכת איטליה ממלכת איטליה | 5.5 | 5.9 | 6.6 | 7.4 | 8.2 | 8.7 | 9.4 |

### אוסטרו-הונגריה

המשבר הכלכלי העולמי פרץ לראשונה באוסטרו-הונגריה, שם במאי 1873 התרסקה הבורסה של וינה (אנ'). בהונגריה, הבהלה של 1873 הפסיקה את המאניה של בניית מסילות ברזל.

### איטליה

לאחר 1887 פרצה בין צרפת לאיטליה מלחמת מכסים בת עשר שנים, ופגעה ביחסי צרפת-איטליה ששגשגו במהלך איחוד איטליה. מכיוון שצרפת הייתה המשקיעה הגדולה ביותר של איטליה, חיסול נכסי צרפת במדינה הזיק במיוחד.

### ארצות הברית

 ערך מורחב – **המשבר הפיננסי של 1873**  

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### בריטניה

בריטניה הגדולה, שחוותה משברים בכל עשור משנות ה-20 של המאה ה-19, הושפעה תחילה מעט מהמשבר הכלכלי הזה, למרות שבנק אנגליה שמר על שיעורי ריבית גבוהים של עד 9 אחוזים בשנות ה-70.

השפל ב-1878 של בנק העיר גלאזגו (אנ') בסקוטלנד נוצר כתוצאה משילוב של הונאה והשקעות ספקולטיביות בחברות אוסטרליות וניו זילנדיות (חקלאות וכרייה) ובמסילות ברזל אמריקאיות.

בהתבסס על רפורמה משנת 1870 (אנ') ועל הרעב של 1879 (אנ'), הושפעו אלפי חקלאים חוכרים איריים ממחירי היצרנים הנמוכים ושכר הדירה הגבוה ופתחו במלחמת הקרקעות ב-1879, שהביאה למהפך בפקודת הקרקעות האירית (אנ').

### צרפת

החוויה של צרפת הייתה יוצאת דופן במקצת. לאחר שהובסה במלחמת צרפת-פרוסיה, נדרשה המדינה לשלם 200 מיליון ליש"ט כפיצויים לגרמנים וכבר התערערה כשהתרחשה ההתרסקות ב-1873. הצרפתים אימצו מדיניות של דפלציה מכוונת תוך תשלום הפיצויים.

בעוד ארצות הברית חידשה את הצמיחה לזמן מה בשנות ה-80 של המאה ה-19, התרסקות הבורסה של פריז ב-1882 (אנ') הובילה את צרפת לשפל ש"נמשך זמן רב יותר וככל הנראה פגע בצרפת יותר מכל אחת אחרת במאה ה-19". הבנק הצרפתי Union Générale, התרסק ב-1882, מה שגרם לאזרחי צרפת למשוך שלושה מיליון פאונד מבנק אנגליה וגרם לקריסה במחירי המניות בצרפת.

המשבר הפיננסי הוחמר עקב מחלות שהשפיעו על תעשיות היין והמשי צבירת ההון (אנ') הצרפתית וההשקעות הזרות צנחו לרמות הנמוכות ביותר שחוותה צרפת במחצית השנייה של המאה ה-19. תקופת פריחה בבנקי השקעות חדשים לאחר תום מלחמת צרפת-פרוסיה, הרס תעשיית הבנקאות הצרפתית שנגרמה כתוצאה מההתרסקות תקעה את המסמר האחרון בארון המתים של המגזר הפיננסי שנמשך עד שחר המאה ה-20. הכספים הצרפתיים שקעו עוד יותר בשל השקעות כושלות מחוץ לצרפת, בעיקר במסילות ברזל ובבניינים. התוצר הלאומי הנקי (אנ') הצרפתי ירד במהלך עשר השנים מ-1882 ל-1892.

### צ'ילה

בסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 הידרדר המצב הכלכלי בצ'ילה. יצוא החיטה הצ'יליאני (אנ') התחרה עם הייצור בקנדה, רוסיה וארגנטינה והנחושת הצ'יליאנית הוחלפה ברובה בשווקים הבינלאומיים בנחושת מארצות הברית וספרד. גם ההכנסות מכריית כסף בצ'ילה ירדו. אניבל פינטו (Aníbal Pinto), נשיא צ'ילה ב-1878, הביע את חששותיו בדרך הבאה:

> 
> אם תגלית כרייה חדשה או חידוש כזה לא בא לשפר את המצב בפועל, המשבר שהורגש זה מכבר יחמיר
> 
> 
> 
> — אניבל פינטו, נשיא צ'ילה, 1878.
> 

"תגלית כרייה" זו נוצרה, על פי ההיסטוריונים גבריאל סלזאר (אנ') וחוליו פינטו (אנ'), באמצעות כיבוש אדמות בוליביה ופרו במלחמת האוקיינוס השקט. נטען כי המצב הכלכלי וההשקפה על עושר חנקן חדש היו הסיבה האמיתית של האליטה הצ'יליאנית לצאת למלחמה עם שכנותיה.

תגובה נוספת למשבר הכלכלי, לפי חורחה פינטו רודריגז (אנ'), הייתה הדופק החדש של כיבוש אדמות ילידים שהתרחש באראוקניה (אנ') בשנות ה-80 של המאה ה-19.

### רוסיה

הניסיון הרוסי היה דומה לניסיון האמריקאי - שלושה מיתונים נפרדים, מרוכזים בייצור, התרחשו באותה תקופה (1874–1877, 1881–1886 ו-1891–1892), עם הפוגות התאוששות ביניהן.

תגובות למשבר
------------

### מדיניות מגן

התקופה שקדמה לשפל הארוך הייתה תקופה של אינטרנציונליזם כלכלי הולך וגובר, שנבע ממאמצים משותפים כגון האיחוד המוניטרי הלטיני (אנ'), שרבים מהם הורדו אז מהפסים או נעצרו בשל השפעות אי הוודאות הכלכלית. הקריסה יוצאת הדופן של מחירי המשק עוררה תגובה פרוטקציוניסטית במדינות רבות. הנשיא הצרפתי, אדולף טייר, דחה את מדיניות הסחר החופשי של האימפריה השנייה, והוביל את הרפובליקה השלישית החדשה לפרוטקציוניזם, מה שהוביל בסופו של דבר מכס המגן המחמיר של מלין ב-1892. אצולת היונקר (אנ') החקלאית של גרמניה, מותקפת על ידי תבואה זולה ומיובאת, התסיסה את דעת המחוקקים בהצלחה למען קביעת מכס מגן ב-1879 בגרמניה של אוטו פון ביסמרק על רקע המחאות של בעלי בריתו במפלגה הליברלית הלאומית. ב-1887, איטליה וצרפת יצאו למלחמת מכסים מרה. בארצות הברית, בנג'מין הריסון זכה בבחירות לנשיאות ב-1888 בהתחייבות פרוטקציוניסטית.

כתוצאה מהמדיניות הפרוטקציוניסטית שננקטה על ידי מדינות הסחר הגדולות בעולם, הצי הימי הסוחר העולמי לא רשם צמיחה משמעותית מ-1870 עד 1890 לפני שכמעט הכפיל את נפחו בתנופה הכלכלית שלפני מלחמת העולם הראשונה. רק בריטניה והולנד נותרו מחויבות למכסים נמוכים.

### תגובות מוניטריות

בשנת 1874, שנה לאחר ההתרסקות של 1873, העביר הקונגרס של ארצות הברית חקיקה בשם "חוק האינפלציה משנת 1874" שנועדה להתמודד עם סוגיית ירידת המחירים על ידי הדפסת והזרמת שטרות חדשים להיצע הכסף. בלחץ אינטרסים עסקיים, הנשיא יוליסס ס. גרנט הטיל וטו על הצעד. בשנת 1878, הקונגרס עקף את הוטו של הנשיא רתרפורד בי הייז להעביר את חוק רכישת הכסף (אנ'), ניסיון דומה אך מוצלח יותר לקדם "כסף קל".

### שביתות

ארצות הברית ספגה את השביתה הארצית הראשונה שלה ב-1877, שביתת הרכבת הגדולה של 1877 (אנ'). זה הוביל לאי שקט נרחב ולעיתים קרובות לאלימות בערים גדולות ובמרכזי תעשייה רבים, כולל בולטימור, פילדלפיה, פיטסבורג, רידינג, סנט לואיס, סקרנטון ושמוקין.

### אימפריאליזם מודרני

 ערך מורחב – **אימפריאליזם מודרני**  

השפל הארוך תרם להחייאת הקולוניאליזם שהוביל לתקופת האימפריאליזם המודרני, שאחד מסמליו הוא המרוץ לאפריקה, כאשר מעצמות המערב חיפשו שווקים חדשים להון הנצבר העודף. על פי ספרה של חנה ארנדט, יסודות הטוטליטריות (1951) (אנ'), "הרחבת הכוח הבלתי מוגבלת" באה בעקבות "התרחבותו הבלתי מוגבלת של ההון".

החל משנת 1878 בארצות הברית, הבנייה מחדש, ההרחבה והמימון מחדש של מסילות הברזל המערביות, בהתאם למתן הסיטונאי של מים, עצים, דגים, מינרלים במה שהיה קודם לכן שטח הודי, אפיינו שוק עולה. הדבר הוביל להתרחבות השווקים והתעשייה, יחד עם הברונים השודדים של בעלי מסילות ברזל, שהגיעו לשיא בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-19. העידן המוזהב היה התוצאה עבור העשירים המעטים. המחזור חזר על עצמו עם הבהלה של 1893, עוד התרסקות שוק ענקית.

התאוששות
--------

בארצות הברית, הלשכה הלאומית לניתוח כלכלי מתארכת את המיתון עד מרץ 1879. בינואר 1879 חזרה ארצות הברית לתקן הזהב אותו נטשה במהלך מלחמת האזרחים; לפי הכלכלן רנדיגס פלס, תקן הזהב היווה קרקע פורייה לדפלציה, והדבר קיבל חיזוק נוסף על ידי ייצור חקלאי טוב במיוחד ב-1879. הדעה כי מיתון בודד נמשך מ-1873 עד 1896 או 1897 אינה נתמכת על ידי רוב הביקורות המודרניות של התקופה. אף הוצע כי ייתכן שהשפל של מחזור עסקים זה התרחש כבר בשנת 1875. למעשה, מ-1869 עד 1879, כלכלת ארצות הברית צמחה בשיעור של 6.8% עבור תוצר לאומי נטו ריאלי (NNP) ו-4.5% עבור תוצר לאומי נטו ריאלי לנפש. השכר הריאלי היה קבוע מ-1869 עד 1879, בעוד שבין 1879 ל-1896, השכר הנומינלי עלה ב-23% והמחירים ירדו ב-4.2%.

הסברים
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

פרשנויות
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ראו גם
------

* היסטוריה כלכלית
* אימפריאליזם מודרני
* המשבר הפיננסי של 1873
* הבהלה של 1893
* המהפכה התעשייתית השנייה

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Long Depression – the First Great Depression (America's Economic History. Posted Jul 16, 2015 by Martin Armstrong)
2. ↑  Rosenberg, Hans (1943). "Political and Social Consequences of the Great Depression of 1873–1896 in Central Europe". The Economic History Review. 13. Blackwell Publishing. 13 (1/2): 58–73. doi:10.1111/j.1468-0289.1943.tb01613.x. JSTOR 2590515.
3. ↑  Musson, A. E. (1959). "The Great Depression in Britain, 1873–1896: A Reappraisal". The Journal of Economic History. Cambridge University Press. 19 (2): 199–228. doi:10.1017/S0022050700109994. JSTOR 2114975. S2CID 154705117.
4. ↑  Capie, Forrest; Wood, Geoffrey (1997). "Great Depression of 1873–1896". In Glasner, David; Cooley, Thomas F. (eds.). Business cycles and depressions: an encyclopedia. New York: Garland Publishing. pp. 148–149. ISBN 0-8240-0944-4.
5. ↑  "Business Cycle Expansions and Contractions". National Bureau of Economic Research. Retrieved January 4, 2009.
6. ↑  Fels, Rendigs (1949). "The Long-Wave Depression, 1873–97". The Review of Economics and Statistics. The MIT Press. 31 (1): 69–73. doi:10.2307/1927196. JSTOR 1927196.
7. ↑  The Economic Performance Index (EPI), Vadim Khramov and John Ridings Lee
8. ↑  James R. Vernon, "Unemployment rates in postbellum America: 1869–1899." Journal of Macroeconomics 16.4 (1994): 701-714. online
9. ↑  Glasner and Cooley, Business cycles and depressions : an encyclopedia p. 149
10. ↑  Glasner and Cooley, Business cycles and depressions : an encyclopedia p. 132.
11. ↑  Michael Edelstein, "The determinants of UK investment abroad, 1870–1913: the US case." Journal of Economic History 34.4 (1974): 980-1007.
12. ↑  Loomis, Noel M. (1968). Wells Fargo. pp. 219–220, 224–225.
13. 1 2 3 4 5 6 7 8  David Glasner, Thomas F. Cooley (1997). "Crisis of 1873". Business Cycles and Depressions: An Encyclopedia. Taylor & Francis. ISBN 0-8240-0944-4.
14. ↑  Ron Chernow (1998). Titan. New York: Vintage Books. p. 160. ISBN 1-4000-7730-3.
15. 1 2  Eric Hobsbawm (1989). The Age of Empire (1875–1914). New York: Vintage Books. p. 35. ISBN 0-679-72175-4.
16. 1 2 3 4  Eric Hobsbawm (1989). The Age of Empire (1875–1914). New York: Vintage Books. p. 36. ISBN 0-679-72175-4.
17. ↑  Eric Foner (2002). Reconstruction: America's unfinished revolution, 1863–1877. HarperCollins. p. 535. ISBN 0-06-093716-5.
18. ↑  Eric Hobsbawm (1989). The Age of Empire (1875–1914). New York: Vintage Books. p. 37. ISBN 0-679-72175-4.
19. ↑  Andrew Tylecote (1993). The long wave in the world economy. Routledge. p. 12. ISBN 0-415-03690-9.
20. ↑  Paul Kennedy (1989). The Rise and Fall of the Great Powers. Fontana Press. p. 219. ISBN 978-0006860525.
21. 1 2  France and the Economic development of Europe (1800–1914). Routledge. 2000. p. 320. ISBN 0-415-19011-8.
22. 1 2  France and the Economic development of Europe (1800–1914). Routledge. 2000. p. 457. ISBN 0-415-19011-8.
23. 1 2 3  France and the Economic development of Europe (1800–1914). Routledge. 2000. pp. 70–71. ISBN 0-415-19011-8.
24. ↑  David Glasner, Thomas F. Cooley (1997). "Depression of 1882–1885". Business Cycles and Depressions: An Encyclopedia. Taylor & Francis. ISBN 0-8240-0944-4.
25. ↑  France and the Economic development of Europe (1800–1914). Routledge. 2000. pp. 198–199. ISBN 0-415-19011-8.
26. 1 2 3 4 5  Historia contemporánea de Chile III. La economía: mercados empresarios y trabajadores. 2002. Gabriel Salazar and Julio Pinto. pp. 25–29.
27. ↑  Salazar & Pinto 2002, pp. 25–29.
28. ↑  Pinto Rodríguez, Jorge (1992), "Crisis económica y expansión territorial : la ocupación de la Araucanía en la segunda mitad del siglo XIX", Estudios Sociales, 72
29. ↑  David Glasner, Thomas F. Cooley (1997). "Business cycles in Russia (1700–1914)". Business Cycles and Depressions: An Encyclopedia. Taylor & Francis. ISBN 0-8240-0944-4.
30. ↑  France and the Economic development of Europe (1800–1914). Routledge. 2000. pp. 38–39. ISBN 0-415-19011-8.
31. 1 2  France and the Economic development of Europe (1800–1914). Routledge. 2000. p. 39. ISBN 0-415-19011-8.
32. 1 2  France and the Economic development of Europe (1800–1914). Routledge. 2000. p. 40. ISBN 0-415-19011-8.
33. ↑  The Reader's companion to American history. Houghton Mifflin Harcourt. 1991. ISBN 0-395-51372-3.
34. ↑  Eric Hobsbawm (1989). The Age of Empire (1875–1914). New York: Vintage Books. p. 50. ISBN 0-679-72175-4.
35. 1 2  Eric Foner (2002). Reconstruction: America's unfinished revolution, 1863–1877. HarperCollins. p. 522. ISBN 0-06-093716-5.
36. 1 2  David Glasner, Thomas F. Cooley (1997). "Depression of 1873–1879". Business Cycles and Depressions: An Encyclopedia. Taylor & Francis. ISBN 0-8240-0944-4.
37. ↑  McCabe, James Dabney; Edward Winslow Martin (1877). The History of the Great Riots: The Strikes and Riots on the Various Railroads of the United States and in the Mining Regions Together with a Full History of the Molly Maguires. National Publishing Company.
38. ↑  Eric Hobsbawm (1989). The Age of Empire (1875–1914). New York: Vintage Books. p. 45. ISBN 0-679-72175-4.
39. ↑  Hannah Arendt (1973). The Origins of Totalitarianism. Houghton Mifflin Harcourt. p. 137. ISBN 0-15-670153-7.
40. ↑  Fels, Rendigs (1951). "American Business Cycles, 1865–79". The American Economic Review. American Economic Association. 41 (3): 325–349. JSTOR 1802106.
41. ↑  Davis, Joseph (2006). "An Improved Annual Chronology of U.S.; Business Cycles since the 1790s" (PDF). The Journal of Economic History. 66 (1): 103–121. doi:10.1017/s0022050706000040. S2CID 153478495.
42. ↑  Rothbard (2002), 154
43. ↑  Rothbard (2002), 161

לקיראה נוספת
------------

* Samuel Bernstein, "American Labor in the Long Depression, 1873–1878," Science and Society, vol. 20, no. 1 (Winter 1956), pp. 59–83. In JSTOR.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השפל הארוך** בוויקישיתוף