recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רקפת - נוער מתמודד עם חרדה חברתית וביישנות** היא עמותה שהוקמה בשנת 2013. העמותה מפעילה קבוצות חברתיות רגשיות לילדים, נוער ובוגרים המתמודדים עם קשיים חברתיים על רקע של חרדה חברתית ומופנמות.

מקור שם העמותה מגיע מצמח הרקפת. לעיתים קרובות, הרקפת צומחת בין סלעים, ומסיבה זו מואנשת לעיתים קרובות ומוצגת כצנועה וביישנית.

היסטוריה
--------

עמותת רקפת הוקמה בשנת 2013 במטרה לאפשר למתמודדים עם קשיים חברתיים, בדידות והימנעות, מרחב מוגן בו יחושו ביטחון ללמוד ולתרגל יכולות חברתיות, ומעגל תמיכה ושייכות. בעמותת רקפת מגדירים את החרדה החברתית כתופעה חברתית כואבת אך "שקופה".

אדם חשין הוא מייסד ומנכ"ל לשעבר של עמותת רקפת. חשין התמודד בעצמו עם חרדה חברתית. נכון ל-2021,[דרושה הבהרה] המנכ"ל הוא אבנר דפני. כמו אדם, גם אבנר סבל בצעירותו מחרדה חברתית, והיה נחשב לילד לא מקובל אשר לא מצא את מקומו במארג החברתי.

החל ממרץ 2020 כל קבוצות "מים שקטים" למתמודדים עם חרדה חברתית בקרב בוגרים, התמזגו לתוך פעילות עם עמותת רקפת, ופועלות מאז כחלק מקבוצות הבוגרים של רקפת.

הקבוצות ברקפת
-------------

הקבוצות ברקפת מותאמות לילדים, נוער ובוגרים ומתקיימות בחלוקה גילאית ותת חלוקות בהתאם לצורך.

מופעלות קבוצות נפרדות לילדים ובני נוער בגילי יסודי (9–10), חטיבה (12–14) ותיכון (15–18), וכן קבוצות בוגרים בחלוקה לגילי 18–24, 25–32, 33–44, ו-44+.

לבני נוער מופעלות גם קבוצות אונליין, המתאימות לאלו שלא מצאו קבוצה מתאימה במקום מגוריהם או שאינם מרגישים בנוח להצטרף אליה. לבוגרים מופעלות גם קבוצות לקהילה הגאה, המתאימות לאנשים אשר חשים כי זהותם המינית גורמת להם להרגיש ריחוק וחוסר שייכות.

ראו גם
------

* חרדה חברתית
* בדידות

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עמותת רקפת
* עמותת רקפת, ברשת החברתית אינסטגרם

* עמותת רקפת, ברשת החברתית LinkedIn
* עמותת רקפת, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מילה של מנכ"ל, באתר עמותת רקפת
2. 1 2   ריאיון עם אדם חשין בתוכנית ביקור בית בערוץ 10, סרטון באתר יוטיוב
3. ↑  קבוצות פעילות - בוגרים, באתר עמותת רקפת
4. ↑  עמותת רקפת - חרדה חברתית | קבוצות חברתיות רגשיות לילדים, נוער ובוגרים, באתר עמותת רקפת
**עמי בראון** (1929 – 29 באוקטובר 2010) היה תעשיין ישראלי, מייסד קוקה-קולה בישראל, ומאספני האמנות הבכירים במדינה.

חייו
----

בראון נולד בתל אביב כאח אמצעי בין שלושה אחים. אחיו הצעיר היה האמן איקה בראון, אשר נהרג בתאונת דרכים בגיל צעיר.

בין השנים 1952–1956 הוא עבד עם טדי קולק במשרד ראש הממשלה, שם עסק בין השאר בהקמת מוזיאון ישראל. בשנת 1959, בבחירות לכנסת הרביעית, היה פעיל במפלגת רפ"י וסייע לדוד בן-גוריון. בשנת 1962 נשלח ללוס אנג'לס על מנת לנהל את סניף רשות ההשקעות של משרד האוצר וכן שימש כקונסול הכללי של ישראל. הוא החל להיכנס לעסקים ונכנס כשותף לחברה מרכזית למסחר והשקעות, אחת מחברות הנכסים הגדולות במדינה.

בשנת 1968 הקים בראון את חברת קוקה קולה בישראל וכיהן כמנכ"לה. בשנת 1973 נשלח לארצות הברית על מנת לשמש בתפקיד ניהולי בקוקה קולה.

בראון נחשב לאחד מאספני האמנות ישראלית החשובים ביותר, אוספו מנה עם מותו יותר מ-3,000 יצירות אותם אסף במשך חמישה עשורים. בין האמנים המיוצגים באוספו יוסף זריצקי, אביבה אורי, אריה ארוך, משה קופפרמן, יחיאל קריזה, יאיר גרבוז ומשה גרשוני. יצירות מהאוסף הוצגו במשכן לאמנות בעין חרוד. בראון הקים את הגלריה של סדנאות האמנים בירושלים ע"ש אחיו איקה בראון. כמו כן תמך בכתב העת "קו" ובכתב העת "סטודיו".

בראון עזר לממן תערוכות רטרוספקטיביות, קטלוגים וספרי אמן לאמנים כמו אביבה אורי, אריה ארוך, שוקי בורקובסקי, מיכאל דרוקס, והילה לולו לין.

בנוסף לאמנות אסף גם עתיקות וכן אובייקטים בעלי מסרים אנטישמיים, עבודות דמשק של אמנים יהודים מסוריה, יודאיקה וספרים.

בשנת 1965 נישא לגבי ולזוג בת אחת, דנה, ציירת. בראון נפטר ב-29 באוקטובר 2010 ממחלת הסרטן, בגיל 81. הובא למנוחות בקיבוץ שפיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גליה בר אור משוחחת על תערוכת אוסף בראון עם דליק ווליניץ, מתוך כתבה ששודרה בערוץ 2, באתר Youtube‏, 28 בפברואר 2008
* דליה קרפל, מיהו עמי בראון, מאספני האמנות הבכירים בארץ. קווים לדמותו, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2009
* מבחר אמנות ישראלית מאוסף גבי ועמי בראון באתר המשכן לאמנות בעין חרוד
* סמדר שפי, באוסף עמי בראון: אוצר בסכנה, הארץ, 2 בנובמבר 2010
* מותו של אספן, דבי לוזיה
* דנה גילרמן, מפרקים את האוסף, כלכליסט, 6 בדצמבר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312478005171
* BnF: cb165896877 (data)
* ISNI: 0000 0001 0053 7797
* LCCN: no2010093582
* VIAF: 149467637
* WorldCat: lccn-no2010093582

 |
**אלפרד זון-רתל** (בגרמנית: **Alfred Sohn-Rethel**‏; 8 בספטמבר 1875 – 10 בדצמבר 1958) היה צייר מודרניסטי גרמני מבית הספר לאמנות בדיסלדורף. הוא היה פעיל בדיסלדורף, ברלין, פריז וברביזון.

ביוגרפיה
--------

אלפרד זון-רתל נולד ב-8 בפברואר 1875 לציירים אלזה זון-רתל (לבית רתל) וקרל רודולף זון וגדל בדיסלדורף, גרמניה. הוא הגיע ממשפחה של ציירים שרבים מהם היו מבית הספר לציור בדיסלדורף, סבו מצד אמו היה צייר ההיסטוריה אלפרד רתל, סבו הגדול מצד אמו היה הצייר והדיוקן המיניאטורי, אוגוסט גרהל. סבו מצד אביו היה בנו של קרל פרדיננד.

הוא למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף ממאי 1888.

בשנת 1893 פגש זון-רתל את בת זוגו לעתיד, אנה יולי מישלס, בעת שהותו באגם גארדה. הם נישאו ב-8 באוקטובר 1896 בהנובר, גרמניה. הוא עבר בשנת 1897 לפריז, ששינה את סגנון הציור שלו. ב-8 בדצמבר 1897 נולדה ביתו הבכורה אנה קלרה מארי אליזבת "ליזי" זון-רתל. שני ילדיו האחרים כללו את הכלכלן והפילוסוף המרקסיסטי אלפרד זון-רתל (1899–1990), והצייר והשחקן הנס-יואכים זון-רתל (1905–1955).

בשנת 1909 הקים אלפרד זון-רתל את קבוצת Sonderbund יחד עם ציירים נוספים של דיסלדורף, שכללו את יוליוס ברץ, מקס קלרנבך, אוגוסט דויסר, ולטר אופי, וילהלם שמור, ואחיו אוטו זון-רתל וקרלי זון-רתל. הם ערכו את התערוכה הראשונה שלהם במאי 1908 והביאו ציור גרמני לאימפרסיוניסטים הצרפתים. הוא היה חבר בהתאחדות האמנים הגרמנים.

הוא נפטר בטיבינגן, גרמניה ב-10 בדצמבר 1958.

עבודותיו של אלפרד זון-רתל נמצאות באוספי מוזיאונים ציבוריים שונים, כולל מוזיאון סטדל, המוזיאון הבריטי ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד זון-רתל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Else Sohn-Rethels Memoiren, Das Turbulente Leben einer Künstlergattin"
2. ↑  **German Expressionist Painting**, University of California Press. (באנגלית)
3. ↑  "Mitglieder ab 1903, Ordentliche Mitglieder des Deutschen Künstlerbundes"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb137437081 (data)
* GND: 123026253
* ISNI: 0000 0001 1690 4096
* RKD: 73784
* ULAN: 500012160
* VIAF: 95755225
* WorldCat: viaf-95755225

 |
**שיווי משקל המשכי** הוא עידון של שיווי משקל נאש למשחקים מסוגים שונים בזכותם של David M. Kreps וRobert Wilson.
שיווי משקל המשכי מגדיר לא רק אסטרטגיה לכל אחד מהשחקנים אלא גם אמונה עבור כל אחד מהם. לכל קבוצת פרטי מידע על שחקן במשחק, אמונה נותנת את התפלגות ההסתברות על הצמתים בקבוצת פרטי המידע.
פרופיל של אסטרטגיות ואמונות נקרא הערכה של המשחק. באופן בלתי רשמי, הערכה היא שיווי משקל המשכי אם האסטרטגיות שבה מורגשות בהינתן האמונות שבה והאמונות שבה מורגשות בהינתן האסטרטגיות שבה.

הערכה עקבית
-----------

ההגדרה הפורמלית של אסטרטגיה מורגשת בהינתן אמונה היא פשוטה: האסטרטגיה צריכה למקסם את התועלת הצפויה בכל סט אינפורמציה.
ההגדרה של אמונה מורגשת עבור סטים של אינפורמציה שניתן להגיע אליהם בהסתברות חיובית בהינתן האסטרטגיות גם כן פשוטה:
האמונות צריכות להיות התפלגות ההסתברות התלויה על הצמתים של סט האינפורמציה, בהינתן שניתן להגיע אליו. 

ההגדרה של אמונה מורגשת עבור סטים של אינפורמציה שניתן להגיע אליהם בהסתברות 0, בהינתן האסטרטגיות היא מסובכת הרבה יותר.
אכן, זוהי התרומה הרעיונית העיקרית של Kreps וWilson. הדרישה שלהם לעקביות היא הבאה: ההערכה צריכה להיות נקודת גבול של רצף של פרופילי אסטרטגיות משולבות לחלוטין ואמונות מורגשות ומקושרות, במובן שלמעלה.

קשר לעידוני שיוויי משקל אחרים
-----------------------------

שיווי משקל המשכי הוא עוד עידון של subgame perfect equilibrium ואפילו של perfect Bayesian equilibrium.
הוא עצמו מעודן על ידי extensive-form trembling hand perfect equilibrium. אסטרטגיות של שיווי משקל המשכי הן לא בהכרח קבילות.
עידון של שיווי משקל המשכי שמבטיח קבילות הוא quasi-perfect equilibrium.
**שנות ה-60 של המאה ה-5** היו העשור השביעי של המאה ה-5, החלו ב-1 בינואר 460 והסתיימו ב-31 בדצמבר 469.

אירועים בולטים בעולם
--------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### מלחמה ופוליטיקה

#### מלחמות

* 462 - אזור ספטימניה בדרום צרפת של היום סופח לממלכת ויזיגותים.
* 463 - כילדריך הראשון, בעזרת הרומאים מממלכת סואסון, עצר את פלישת הויזיגותים בקרב באזור אורליאן
* 468 - אלאריק מנהיג הוויזיגותים כובש את ספרד מידי הרומאים

#### סכסוכים לאומיים ואזוריים

#### אירועים פוליטיים משמעותיים

* 465 - תחילת כהונה של כלוביס הראשון כמלך משושלת המרובינגים.

כלכלה
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות
-------------------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### מנהיגי עולם בולטים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנות ה-60 של המאה ה-5** בוויקישיתוף

| עשורים במאה ה-5 |
| --- |
|  | << • 400–409 • 410–419 • 420–429 • 430–439 • 440–449 • 450–459 • 460–469 • 470–479 • 480–489 • 490–499 • >> |
פתיח התוכנית
**ג'ארכ קריבכ** (בערבית: **جارك قريبك**; תרגום מילולי: "שכנך הוא קרובך") היא סדרת טלוויזיה ללימוד ערבית, אשר שודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית והופקה בשנת 1979. הסדרה כללה 27 פרקים, כשרובם צולמו בשחור-לבן, וכל פרק ארך 20 דקות. הפרקים הוקרנו במסגרת הסדרה ללימוד ערבית, סלם ותעלם.

עלילה
-----

אבו ג'מיל (אשר נהג לציין את שמו הפרטי: איברהים מוסא) התאלמן ועבר לבית חדש בכפר יאסיף, או עין יאסיף כפי שנקרא בפי הערבים, שם הוא פוגש את שכניו החדשים: אדיב, אדיבה, וליד ואת הוריהם אבו ואום נג'יב (שהיה בנם הגדול). בשלב מסוים נכנסת עז לביתו של אבו ג'מיל והוא מנסה לאתר את בעליה, לכשהתייאש הוא מתדפק על דלתות הבית ומבקש מים לשתות. בשלב זה האישה שבבית שומעת את העז שהיא בעליה. אבו ג'מיל מציע לה נישואים ובנישואיהם מסתיימת הסדרה.

הדמויות
-------

* אבו ג'מיל (מכרם ח'ורי)
* אדיב (ח'ליל ח'אלדי)
* אבו נג'יב (יוסף באשי)
* אום נג'יב (מרלן בג'אלי)
* עות'מאן (מוחמד בכרי)
* נג'יב (יוסף אבו ורדה)
* אדיבה (איוה ח'ורי)
* וליד (מאהר שחאדה)
* סלמא (ג'מילה ח'ורי)
* אבו אחמד (אדיב ג'השאן)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ארכ קריבכ, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
2. ↑  "ג'ארכ ק'ריבכ", בפורום אתר televizia.net סדרות הטלוויזיה הקלאסית, 27 באפריל 2006
"כרם חמד", כרך ה', פראג 1841
"**כֶּרֶם חֶמֶד**" היה כתב עת עברי של תנועת ההשכלה ואנשי חכמת ישראל, שיצא לאור בשנים תקצ"ג–תרט"ז (1833–1857).

כתב העת נוסד ב-1833 על ידי שמואל ליב גולדנברג, ונועד להיות המשכו של השנתון "ביכורי העתים", שחדל לצאת ב-1832. כוונתו של גולדנברג הייתה להוציא כתב עת יותר "מדעי", במובן של מדעי היהדות. שני הכרכים הראשונים יצאו בשנים תקצ"ג (1833) ותקצ"ו (1836) בווינה, וחמשת הכרכים ג'-ז' יצאו בשנים תקצ"ח-תר"ג (1838–1843) בפראג. בין המשתתפים בכרכים אלו היו שלמה יהודה רפפורט (שי"ר) (שהייתה לו השפעה רבה על גולדנברג, ובמידה מסוימת יכול להיחשב כעורך-בפועל של כתב העת), שד"ל, רנ"ק, אברהם גייגר ואחרים, שפרסמו בו את יצירותיהם החלוציות בתחום חכמת ישראל. לצד זה פורסמו בו יצירות ספרותיות של יצחק ארטר, מאיר הלוי לטריס ואחרים, ומאמרים פובליציסטיים-מדעיים של שמשון בלוך, יהודה ליב מיזס, יעקב שמואל ביק ואחרים. המאמרים ב"כרם חמד" פורסמו בצורה ספרותית של מכתבים, אולי בשל החשש מצנזורה או מטעמים ספרותיים.

לאחר הפסקה של אחת-עשרה שנים, שבמהלכן גם נפטר גולדנברג (1846), יצאו שני כרכים נוספים של "כרם חמד" בברלין על ידי שניאור זק"ש – כרך ח' בתרי"ד (1854) וכרך ט' בתרט"ז (1856). בכרכים אלה הופיעו מאמרים של זק"ש עצמו וכן של זכריה פרנקל, יהושע השל שור, אהרן ילינק, יצחק אייזיק בן-יעקב, אד"ם הכהן, משה שטיינשניידר, יצחק מרדכי יוסט, אליעזר צווייפל ואחרים. אחרי שני כרכים אלה פסק "כרם חמד" להופיע.

"כרם חמד" היה הבמה המרכזית של מדעי היהדות ותנועת חכמת ישראל בראשיתה. בעקבותיו יצאו לאור בהמשך המאה ה-19 כתבי עת נוספים שעסקו בחכמת ישראל, ובהם "אוצר נחמד" בעריכת יצחק בלומנפלד (1855–1863), "בית המדרש" בעריכת אייזיק הירש וייס (1865–1867) ו"ישורון" בעריכת יוסף יצחק קובאק (1856–1878).

לקריאה נוספת
------------

* משה פלאי, **כרם חמד – חכמת ישראל: היא יבנה החדשה**: מפתח מוער לכרם חמד, כתב-העת העברי של ההשכלה בגליציה ובאיטליה (תקצ"ג-תרט"ז), ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"ט-2009.
* יוסף קלוזנר, **היסטוריה של הספרות העברית החדשה**, כרך ב, ירושלים: אחיאסף, תשי"ב, עמ' 37–39.

קישורים חיצוניים
----------------

* כרם חמד, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

* גליונות כרם חמד באתר גוגל ספרים: גליונות 1-2; גיליון 3; גיליון 4; גליונות 5-6; גיליון 7; גיליון 8; גיליון 9.

* משה פלאי, ‏כרם חמד, כתב העת העברי של חכמת ישראל בגליציה ובאיטליה, **קשר** 38, אביב 2099, עמ' 77–86 .
**"ארכימדס"** (באנגלית: SS ***Archimedes***) הייתה אוניית הקיטור הראשונה בעולם שהונעה על ידי מדחף. היא נבנתה באנגליה ב-1838 על ידי פרנסיס פטיט סמית, הנחשב – לצדו של יוהן אריקסון השוודי־אמריקאי – לממציא המדחף הימי. אומנם קדמו ל"ארכימדס" כמה כלי שיט מדחפיים נסיוניים, אך אלו היו ספינות או סירות קיטור שנועדו לשיט במים פנימיים, בעוד היא תוכננה מלכתחילה לשירות בים, ואף הקיפה בהצלחה את האיים הבריטיים וחצתה את תעלת לאמנש לאירופה.

"ארכימדס" הייתה המבשרת של אוניות הקיטור המדחפיות להובלת נוסעים ומשא, ובעקבותיה אימץ הצי המלכותי הבריטי את המדחף להנעת אוניות קיטור מלחמתיות במקום גלגלי המשוטות כנהוג עד אז. כמו כן הייתה לה השפעה עצומה על בחירת שיטת ההנעה של כלי שיט חדשני אחר: "גרייט בריטיין" של ברונל, אוניית הקיטור המדחפית הראשונה שחצתה את האוקיינוס האטלנטי, הנחשבת גם לאוניית הנוסעים המודרנית הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארכימדס** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marshal Cavendish, p. 1335.
2. ↑  Macauley and Ardley, p. 378.
3. ↑  Mechanics Magazine, p. 220.
4. ↑  MacFarlane, p. 109.
**ג'ון צ'ארלס ברופי** (באנגלית: **John Charles Brophy**; ‏8 באוקטובר 1901 – 26 בדצמבר 1976) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ויסקונסין, במשך תקופת כהונה בודדת בשנים 1947–1949. ברופי היה חבר המפלגה הרפובליקנית.

ביוגרפיה
--------

ברופי נולד בעיירה איגל שבמדינת ויסקונסין. הוא השלים את לימודיו בבית הספר סנט פטריקס שבמילווקי ולמד באקדמיית מרקט במשך כשנה. לאחר מכן התגייס אל שורות צי ארצות הברית, שם שירת מאוגוסט 1919 עד מאי 1921, ובתום שירותו זכה לשחרור בכבוד.

בשנים 1939–1946 היה חבר מועצת מילווקי, עד שנבחר אל הקונגרס של ארצות הברית בבחירות 1946 מטעם המפלגה הרפובליקנית. הוא ייצג את מחוז הקונגרס הרביעי של ויסקונסין במשך שנתיים בלבד, משהובס בבחירות לתקופת כהונה שנייה ב-1948 בידי המועמד הדמוקרטי קלמנט זבלוקי. בבחירות 1950 התמודד ללא הצלחה פעם נוספת אל בית הנבחרים האמריקאי, ולאחר מכן פרש מן החיים הציבוריים.

ברופי בילה את שארית חייו במילווקי, שם נפטר בשלהי 1976. הוא נטמן בבית העלמין הר הזית שבמילווקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון ברופי באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* ג'ון ברופי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ון ברופי באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: B000891

 |
**מיקלוש שרקן** (בהונגרית: **Sárkány Miklós**;‏ 15 באוגוסט 1908 – 20 בדצמבר 1998) היה שחקן ומאמן כדורמים יהודי-הונגרי. פעמיים ברציפות אלוף אולימפי ו-3 פעמים ברציפות אלוף אירופה בכדורמים.

ביוגרפיה
--------

שרקן נולד בסאטמרנמטי. 

באליפות אירופה בכדורמים שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 זכה במדליית זהב, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת אוסטריה.

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה במדליית זהב בטורניר הכדורמים לצידו שיחקו גאורג ברודי ואישטוואן ברטה שחקנים יהודים, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת ארצות הברית. בטורניר עצמו שיחק במשחק אחד.

באליפות אירופה בכדורמים שנערכה במגדבורג, גרמניה בשנת 1934 זכה שרקן במדליית זהב, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת בלגיה.

באולימפיאדת ברלין (1936) זכה במדליית זהב בטורניר הכדורמים פעם שנייה ברציפות לצידו שיחק גאורג ברודי, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת בלגיה עם השחקן היהודי ז'ראר בליץ. בטורניר עצמו שיחק בשלושה משחקים.

באליפות אירופה בכדורמים שנערכה בלונדון, בריטניה בשנת 1938 זכה במדליית זהב, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת הולנד.

### קריירת מאמן

לאחר מלחמת העולם השנייה כיהן כמאמן נבחרת הונגריה בין השנים 1947-1945. באליפות אירופה בכדורמים שנערכה במונטה קרלו, מונקו בשנת 1947 סיים עם נבחרת הונגריה במקום רביעי. הוא זכה חמש פעמים (1948, 1950, 1951, 1952, 1955) עם הקבוצות אותן אימן באליפות הונגריה. בשנת 1958 היגר שרקן לוופרטל, מערב גרמניה ובין השנים 1973-1968 אימן את נבחרת הכדורמים של גרמניה המערבית.

בשנת 1998 נפטר שרקן בווינה, אוסטריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיקלוש שרקן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* מיקלוש שרקן, באתר olympedia.org
* זוכי מדליות יהודים באולימפיאדת ברלין 1936

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1027642993
* ISNI: 0000 0001 1047 8428
* NTA: 134480805
* VIAF: 27583808
* WorldCat: viaf-27583808

 |
**התמרה סרטנית** היא הפיכת תא רגיל לתא סרטני באמצעות שינויים הנעשים במטען התורשתי של תא רגיל ומעניקים לו תכונות סרטניות (כגון ממאירות ויכולת פולשנות), על מנת שתתרחש התמרה סרטנית נדרשת סדרה של שינויים גנטיים.

הגורמים להתמרה סרטנית
---------------------

התמרה סרטנית מתרחשת עקב שינויים סדרתיים ב-DNA המשפיעים על בקרת הפעילות של התא, שינויים אלו מתרחשים בכמה אופנים: באופן אקראי, על ידי חשיפה ממושכת לקרינה (שגורמת לשבירת ה-DNA וליצירת מוטציות) או לחומרים כימיים שונים, על ידי הדבקות בנגיפים מחוללי סרטן, ולעיתים הגנטיקה מעודדת התפתחות סרטנית. ברוב המקרים לא ניתן לדעת מהו האירוע הראשוני (הגורם המסרטן) שגרם לתא להפוך לתא סרטני.

### הפיכת התא לסרטני

תא הופך לסרטני כאשר מתרחשות מוטציות באופן סדרתי ב-DNA והן מובילות לפגיעה במנגנון הבקרה של התא, מנגנון הבקרה דואג למוות תאי (אנ') לרגישות למעכבי גדילה וכו', בנוסף המוטציות עלולות לגרום לתא להפוך לפולשני, וליכולת להתחמק ממערכת החיסון. שילוב של פגיעות אלו מוביל את התא להתרבות באופן אינסופי או להפוך לפולשני ולגייס כלי דם אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------
מבנה קפלה הדורש שיווי משקל מדויק
מבנה ענק מקפלה (מעל 800 כפיסים)
**קפלה** הוא משחק בנייה מכפיסי עץ בגודל וצורה אחידים המותאם לילדים ומבוגרים.

מקור השם
--------

"קפלה" (kapla) הנה מילה בהולנדית שפירושה כפיסי קסם.

תכונות הקפלה
------------

חלקי הקפלה מיוצרים מליבו של עץ האורן הצרפתי הגדל ביערות מתחדשים באזור בורדו שבצרפת. 
הכפיסים עוברים הליך ייבוש מיוחד, אין בהם "עיניים וכיסי אוויר" (תכונה ייחודית לעץ האורן הצרפתי) ונחתכים בלייזר ביחס מתמטי של 1/3 ו- 1/5 כך שכל חלק זהה לחברו באופן מוחלט, כשאורכו המדויק הוא 117.4 מ"מ, רוחבו 23.48 מ"מ, ועוביו 7.8267 מ"מ.

תכונות אלה הקיימות בכפיסי הקפלה, מאפשרות בניית מודלים פשוטים ומורכבים המבוססים על עקרונות איזון ושיווי משקל. 
כפיסי הקפלה עמידים מכל מזג אוויר ובמים.

קיימות כיום חברות שונות המייצרות את המשחק גם מחומרים אחרים, אך הטוב ביותר לצורך שיווי משקל מדויק נשאר עץ האורן הצרפתי.

היסטוריה
--------

משחק הקפלה נולד במוחו של מהנדס הולנדי ששמו טום ון דר ברוגן בשנות ה-80, שבכלל חיפש דרך לבנות את טירת חלומותיו. יישומי המחשב של אז היו עדיין בחיתוליהם, וון דר ברוגן מצא דרך מקורית כיצד לבנות דגמים מורכבים תוך יכולת לערוך בהם שינויים תכופים ויומיומיים. את הטירה הוא בנה מכפיסי עץ זהים לחלוטין, כדי לתרום ליציבות המבנה ונעזר לשם כך בחיתוך בלייזר. חבריו האדריכלים התלהבו מדרכו החדשה לבניית הדגמים, ומשם ועד ליצירת משחק בניה פופולרי, הייתה הדרך קצרה ומהירה.

משחק הקפלה נמכר בדרך כלל בישראל בקופסאות של 200 עד 250 כפיסים.

המשחק מתאים לילדים ולמבוגרים כאחד, ומאפשר דמיון מופשט בבניית מודלים. ברוב המקרים המשחק לא מגיע עם הוראות הרכבה כמו לגו או פליימוביל וכדומה, אלא עם תמונות של יצירות, ולכן כל משחק לפי דמיונו בונה מודלים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפלה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קפלה
* אתר קפלה ישראל
**ג'וקי ארקין** (26 במרץ 1933 - 27 בינואר 1996) היה פנטומימאי, רקדן, כוריאוגרף ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בנווה צדק בשם יעקב ארקין למרגלית לבית מויאל ולמשה ארקין, במשפחה בת ארבעה ילדים וגדל בתל אביב. אחותו היא גליה ארקין. אמו הייתה נכדתו של אהרון מויאל, ממייסדי נווה־צדק ואביו שימש כשוטר במשטרת המנדט.
אביו נרצח ב-1938 על ידי ערבי כשיצא מישיבה במטה משטרת יפו.

### עלי במות

היה בוגר המחזור הראשון של להקת פיקוד מרכז. למד משחק באולפן הדרמטי של משה הלוי ופנטומימה אצל שייקה אופיר. באמצע שנות החמישים שיחק בתיאטרון הפנטומימה שהקים שייקה אופיר. הופיע כפנטומימאי בלהקתו של מרסל מרסו. 
ארקין היה מורו של סמי מולכו.
בשנים 1960 - 1970 התגורר ועבד בארצות הברית,
הופיע בברודוויי במחזות הזמר "אני והסרז'נט" של איירה לוין, "חלב ודבש" (1961) ו"בלי תנאים" (1962).
בשנת 1965 שיחק בישראל בתפקיד הראשי במחזמר "איך להצליח בעסקים בלי להתאמץ" בהפקת גיורא גודיק. בחודש יולי 1966 הופיע עם הגיטריסט דון חוליו (יואל דן), יגאל חרד וגאולה גיל בהרכב "שלישיית גאולה גיל" בפני יהודים ברחבי ברית המועצות.
ייסד וניהל בית ספר למחול ולג'אז, ואת להקת בנות הג'אז.

### קולנוע

שיחק בסרט מתחת לאף (1982) בתפקיד יעקב ובסרטים "סלומוניקו" ו"גרין". בסרטים רבים שימש ככוריאוגרף (למשל, ב"אסקימו לימון 2 - יוצאים קבוע").

### טלוויזיה

ב-1977 השתתף בספיישל "הערב עם צביקה פיק" בערוץ הראשון. ב-1978 שיחק בשני הפרקים של התוכנית ללימוד אנגלית "Mission Possible". בשנת 1988 התארח בתוכנית המסעדה הגדולה. בשנת 1991 הופיע בתפקיד אורח בתוכנית מסיבת גן בתור רובין הוד וכן באחד הפרקים בסדרה "איצ'ה".

היה נשוי במשך חמש שנים להלן פרקר. השניים התגרשו בתחילת 1968. לבני הזוג בן משותף, ג'ונתן, החי בארצות הברית וגם הוא פנטומימאי, שחקן וכוריאוגרף.

ג'וקי ארקין נפטר ב-27 בינואר 1996 בגיל 63 בבית החולים איכילוב בתל אביב ממחלת הסרטן. הלווייתו נערכה בבית העלמין בנחלת יצחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'וקי ארקין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ג'וקי ארקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'וקי ארקין, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* פרטים על ג'וקי ארקין בארכיון **אריה כלב**, בספרייה הלאומית
* ביוגרפיה באתר אוניברסיטת תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מודעה, דבר, 10 במרץ 1965
2. ↑  ג'וקי ארקין, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי"
3. ↑  דף התכנית באתר הטלוויזיה החינוכית (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012196477105171
* VIAF: 19167562325498492274
* WorldCat (עם VIAF): 19167562325498492274

 |
**OGLE-2005-BLG-390Lb** או **OGLE-05-390Lb** הוא כוכב לכת חוץ-שמשי שהתגלה במערכת כוכבי לכת מרוחקת מכדור הארץ, ייחודו בכך שהוא כוכב הלכת הראשון בעל מעטפת מוצקה וקרה שהתגלה לאדם מחוץ למערכת השמש.

מיקום
-----

OGLE-2005-BLG-390Lb מקיף את הכוכב OGLE-2005-BLG-390L הממוקם 21,500 שנות אור (פלוס מינוס 3,300 שנות אור) מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים עקרב (Scorpius), ליד מרכז גלקסיית שביל החלב.

תכונות נוספות
-------------

מסתו של OGLE-2005-BLG-390Lb היא פי 5.5 ממסת כדור הארץ (אי דיוק המדידה: +5.5/-2.7 פעמים מסת כדור הארץ), והוא מקיף כוכב שנמצא במרחק של 2.6 יחידות אסטרונומיות ממנו (אי דיוק המדידה: +1.5/-0.6 יחידות אסטרונומיות).

אותו כוכב, שסימונו הוא OGLE-2005-BLG-390L, הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M. ננס מטיפוס M הוא כוכב קטן יחסית לשמש שלנו בגודלו ובקוטרו שהטמפרטורה על פניו היא פחות מ-3000 קלווין. לשם השוואה, הטמפרטורה על פני רוב השמש שלנו היא כ-5800 קלווין. מסתו של הכוכב OGLE-2005-BLG-390L היא 0.22 פעמים מסת השמש (שגיאת המדידה: +0.21/-0.11 פעמים ממסת השמש).

יש אסטרונומים המעריכים כי OGLE-2005-BLG-390Lb הרבה יותר קר מכדור הארץ (כ-50 קלווין, או כ-220 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בממוצע) והוא בעל מעטפת סלעית וככל הנראה גם אטמוספירה דקה. תכונות אלו מזכירות את כוכב הלכת נפטון.

גילוי כוכב הלכת
---------------

ההודעה על גילוי כוכב הלכת נמסרה ב-25 בינואר 2006 בהודעה משותפת של קבוצות המחקר OGLE, PLANET/RoboNet ו MOA. כוכב הלכת נמצא בשיטה של חיפוש אחר תופעות של מיקרו-עידוש כבידתי.

ייחודו של כוכב הלכת
-------------------

בניגוד למרבית כוכבי הלכת שהתגלו מחוץ למערכת השמש עד אליו, זהו כוכב הלכת הראשון שגם מרוחק מהכוכב שלו ביותר מ-0.15 יחידות אסטרונומיות וגם לא דומה לענקי גז כדוגמת צדק. לטענת החוקרים, הגילוי שלהם מחזק את ההשערה שכוכבים קרים דמויי כוכבי הלכת נפטון הם נפוצים יותר מענקי גז דוגמת צדק.

ראו גם
------

* כוכב לכת חוץ-שמשי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **OGLE-2005-BLG-390Lb** בוויקישיתוף
* ההודעה המלאה על גילוי כוכב הלכת, באתר ספריית אוניברסיטת קורנל
* פרטים נוספים על התגלית, באתר קבוצת PLANET
* אתר הבית של קבוצת OGLE
* אתר הבית של קבוצת PLANET בה יש מידע גם על RoboNet
* אתר הבית של קבוצת MOA
* OGLE-2005-BLG-390Lb, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Title: Discovery of a Cool Planet of 5.5 Earth Masses Through Gravitational Microlensing, באתר Cornell University Library,‏ 25 בינואר 2006
**OLLS** היא **חברת חובבי הסקי של מוסקבה** (ברוסית: **Общество любителей лыжного спорта**, בראשי תיבות: **ОЛЛС**) היא ארגון ספורט רוסי, שהוקם באימפריה הרוסית שקם בשנת 1901 בשל העניין הציבורי הגובר בענף סקי. החברה הניחה את היסודות להקמת אגודת הספורט צסק"א.

למרות שמה, החברה הכשירה לא רק גולשים, אלא גם מתאגרפים, מרימי משקולות, כדורגלנים ועוד.

היסטוריה
--------

חברת חובבי הסקי הוקמה ב־1901 בסוקולניקי כניגוד לארגון של האצולה: "מועדון הסקי המוסקבאי"; באספה הכללית ב-1 ביוני (14) 1901 אושרה אמנת החברה ונבחר היו"ר הראשון שלה פיודור וסילייביץ' גנינג.

ב־1902 נערכו התחרויות הראשונות בחסות OLLS, כמו "רץ הסקי הראשון של העיר מוסקבה" במרחק פושקינו-סוקולניקי (25 ורסטאות), שהפך מאוחר יותר לטורניר שנתי.

ב־1907, OLLS מתחילה לפרסם את הבטאון הרשמי שלה.

ב־1910 נוצרה קבוצת כדורגל שהניחה את היסודות למועדון צסק"א מוסקבה. הקבוצה התמודדה בליגת הכדורגל המוסקבאית.

ב־1919, בהוראת משרד הרישום והגיוס הצבאי האזורי בסוקולניקי, חברת OLLS לוקחת חלק בהכשרת סקי ליחידות מיוחדות של הצבא האדום.

ב־1922 נציגי OLLS זכו במשחה הראשון באתלטיקה במסלול

לבסוף, ב־1923 חברת OLLS מאורגנת מחדש כאגודת OPPV ("מגרש הספורט הניסויי להכשרה כללית"), אשר ישמש מאוחר יותר כבסיס לאגודת צסק"א.

ספורטאים נודעים
---------------

* לב ברנדט (1899–1943) — אמן מכובד לספורט של ברית המועצות (בנדי).
* פאבל ביצ'קוב (1886–1974) — חלוץ הסקי ברוסיה, האלוף הראשון של רוסיה בסקי קרוס-קאנטרי.
* פאבל ניקיפורוב (1893–1978) — מתאגרף רוסי־סובייטי.
* אלכסנדר בוכארוב (1892–1952) — מרים משקולות ועסקן ספורט רוסי־סובייטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריה באתר *cska.in*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Статья «История развития лыж и лыжного спорта» на сайте *www.offsport.ru*
2. ↑  Традиции не вырастают — их выращивают. Традиции не умирают — их убивают. История одного культового бегового старта.
3. ↑  Статья «Начало лыжного спорта в Москве» на сайте *www.genarh.ru*
**וילפריד זייפרט** (בגרמנית: **Wilfried Seyferth**;‏ 21 באפריל 1908 – 9 באוקטובר 1954) היה שחקן גרמני.

ביוגרפיה
--------

וילפריד זייפרט נולד בדרמשטט למשפחת רופא. הוא למד בגימנסיה בעיר הולדתו. לאחר סיום בית הספר הוא למד רפואה במשך שלושה סמסטרים אך עזב את הלימודים. וילפריד זייפרט קיבל הכשרה אמנותית בבית הספר לדרמה של התיאטרון הגרמני בברלין. שם ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1929 ואז נסע לפרנקפורט.

בשנת 1936 שב לברלין ושיחק שוב בתיאטרון.

במקביל לעבודתו בתיאטרון וילפרס זייפרט השתתף בסרטים רבים. חלקם נאסרו להקרנה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה בגלל שהיו חלק של תעמולת הנאציזם וגרמניה הנאצית.

בשנת 1946 נסע לשלוש שנים לציריך. הוא ביצע הופעות אורח בפסטיבל זלצבורג, פסטיבל טירת היידלברג ופסטיבל רוהר. זייפרת שיחק בעיקר בקלאסיקות מאת שייקספיר, לסינג, צקכוב, גוגול וכו'.

בשנות ה-50 הוא שיחק נאצים בשתי ההפקות בארצות הברית.

זייפת נפטר כתוצאה מתאונת דרכים. הוא היה נשוי מספר פעמים, אשתו אחרונה הייתה אווה אינגבורג שולץ. בנו מנישואיו לטטג'אנה איוואנוב, אנדראס זייפרת שחקן תיאטרון גרמני.

וילפריד זייפרת נקבר בבית העלמין הישן בדרמשטט.

קישורים חיצוניים
----------------

* וילפריד זייפרט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* וילפריד זייפרט, באתר AllMovie (באנגלית)
* וילפריד זייפרט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פילמוגרפיה של וילפריד זייפרט, באתר filmportal.de

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 106160120X
* ISNI: 0000 0000 5117 7421
* LCCN: no2008063442
* NKC: xx0186662
* TLS: Wilfried\_Seyferth
* VIAF: 31805093
* WorldCat: lccn-no2008063442

 |
**אלרגולוגיה ואימונולוגיה קלינית** (באנגלית: Allergology and Clinical Immunology) הוא ענף ברפואה פנימית העוסק בחקר ובטיפול של מחלות הקשורות לפעילות מערכת החיסון.
המחקר בתחום מערכת החיסון התקדם והשתכלל רבות במהלך 40 השנים האחרונות, לפיכך תחום האימונולוגיה הוא תחום דינמי ברפואה.

הכשרה
-----

אימונולוגים קליניים וכן אלרגולוגים (מומחי אלרגיה) עוברים הכשרה דומה לזו של מומחים רפואיים אחרים. 
תחילה הכשרה כללית ברפואה פנימית, ואחריה כמה שנים של התמחות נוספת באימונולוגיה ואלרגיה. הם עובדים בבתי חולים, במרפאות פרטיות, במעבדות מחקר ובחברות תרופות שם משמש הידע הקליני והתאורטי בפיתוח חיסונים ותרופות חדשות.

תחום פעילות
-----------

רופאים מומחים באימונולוגיה קלינית ואלרגיה מסוגלים לזהות ולטפל במחלות הנגרמות כתוצאה ממומים או כשלים של מערכת החיסון. למומחים אלה נשלחים חולים עם מגוון רחב של מחלות בחלקן נפוצות ובחלקן נדירות, לרבות:

* מחלות הקשורות לתת-פעילות של מערכת החיסון, המכונות גם כשל-חיסוני (immunodeficiency). אלו יכולות לעבור בתורשה, להיות נרכשות בעקבות טיפול רפואי או להיגרם על ידי מחלה אחרת. כשל זה מעלה את רגישותם של החולים בו לזיהומים שונים.
* מחלות הקשורות לפעילות יתר של מערכת החיסון. הן יכולות לבוא לידי ביטוי בצורות רבות, לרבות מחלות אלרגיות (hypersensitivity) ומחלת האסתמה - שבהן מערכת החיסון יוצרת תגובה מוגזמת לגירויים מהסביבה (כגון קרדית אבק הבית או אבקני פרחים) ומחלות אוטואימוניות - שבהן מערכת החיסון פועלת נגד רקמות בריאות של הגוף כדוגמת דלקת מפרקים שגרונית.

לקריאה נוספת
------------

* יהודה שינפלד, אוטואימונולוג - מקצוע בהתהוות, הרפואה, אוקטובר 2009
* על אלרגיה ומערכת החיסון
* אתר האיגוד הישראלי לאלרגיה
**אימוניטאס** (לטינית: immunitas, בריבוי: immunitates, אנגלית: immunities) היא זכות חסינות שהייתה מקובלת בימי הביניים ומשמעותה העיקרית הייתה פטור ממסים או הזכות לשמור את המיסים שנאספו.

אימוניטאס היה המכשיר המשפטי שבעזרתו זכתה הסניורה (כלומר אריסטוקרט בעל אדמות, כנסייה או מנזר) בחסינות מהתערבותן של הרשויות השונות (הן הרשות הסֵקוּלָרִית (אנ')ת והן הרשות הדתית) במה שנעשה ביחידת שטח מסוימת, לרוב ביחידת קרקע שהוענקה לגוף דתי. במקרים נדירים ויתר המעניק גם על כל חובת שירות ציבורי שהיו חייבים לו.

חסינות זו גובתה במסמך מתאים, לרוב מסמך ההענקה עצמו, למשל 

> 
> "על כן ... אנו מעניקים עתה חסינות מלאה על כל נחלות המנזר ... אנו מצווים שאף פקיד ציבורי בעל סמכות כל שהיא לא יהין להיכנס לחצר המנזר הזה ... על מנת לשבת בדין, לזמן עדי שבועה, לגבות מסים, לתבוע זכות אכסון, לגבות מסים ומכסים מהערים ומהשווקים, וכלל לא יהין לתבוע מסים ותשלומים כלשהם. אלא הנזירים ... בלא שיהיו נתונים לכניסת פקידים או לתביעות מצד האוצר המלכותי"
> 
> 
> 
> — הענקת האימוניטס על ידי כילדריך השני למנזר של מונטיה-אן-דר, 4 ביולי 673
> 

חסינות זו הוענקה "לנצח", או לפחות ללא מגבלת זמן. במקומות מסוימים העניקו המלכים לאריסטוקרטים, בנוסף על הפטור ממס, גם זכויות שיפוט על אדמותיהם ועל האנשים שחיו בהן, אפילו כאשר אנשים אלו היו מוגדרים אנשים חופשיים, במובן המשפטי.

מבחינה מעשית, האימוניטאס אפשר לבעל הסניורה למנוע כניסת פקידים לאחוזתו ומנע מפקידים אלו לגבות מיסים או לבצע פעולות משפטיות באחוזה שבבעלותו.
הונגריההונגריה
זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא באלינט. 

**אימרה בלינט**, (במקור **אוסטררייכר**, בהונגרית: **Bálint Imre**; בודפשט, 21 ביוני 1896 – בודפשט, 19 בדצמבר 1953) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי. דודו לאיוש באלינט היה עיתונאי ועורך עיתון ניצול השואה.

ביוגרפיה
--------

אימרה באלינט נולד במשפחה היהודית כבנם של מארטון ליפוט באלינט ושל גיזלה קוהן (הגרסה ההונגרית גרמנית לכהן). משנת 1921 הוא עבד עבור היומון וילאג (Világ) ואחר כך עבור "העיתון ההונגרי" (Magyar Hirlap). בשנת 1923 ייסד את היומון "אשטי קוריר" (פירושו:שליח הערב) (Esti Kurír) והיה כותב המאמרים הפוליטיים שלו ועמד בראש המדור "הגהות". בשנת 1944 גורש הן בשל יהדותו והן כאסיר פוליטי למחנה הריכוז מאוטהאוזן, ממנו שב לביתו רק בתום מלחמת העולם השנייה במאי 1945. משנת 1947 עבד כעורך האחראי של וילאג. הוא לקח חלק בעבודת המילון ההונגרי-אנגלי שפורסם בשנת 1953, ואחר כך מינואר 1953 ועד מותו היה עובד ב"מילון הפרשנות".

בת זוגו הראשונה הייתה ארז'ט שומודי, איתה התחתן ב-1 באוגוסט 1925 בטרזווארוש, בודפשט, אך התגרש ממנה ארבע שנים לאחר מכן. אשתו השנייה הייתה סבינה שְטֶרֶר, אותה נישא בשנת 1940 בבודפשט.

עבודותיו
--------

* נמות עד הבוקר (רומן, בודפשט, 1930)
* סקלרים (רומן, בודפשט, 1936)
* אינפנטריסט שימון (רומן, בודפשט, 1937)

לקריאה נוספת
------------

* פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים 1990–2002
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967
* לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי מרצל בנדק. 1963–1965

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אימרה באלינט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 923/1953. folyószáma alatt".
2. ↑  Meghalt Bálint Imre (1953. december 22.) Magyar Nemzet, 9. évfolyam, 299. szám
3. ↑  "Házasságkötési bejegyzése Somogyi Erzsébettel a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1041/1925. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 126170940
* ISNI: 0000 0000 7932 1798
* LCCN: no2010163910
* NSK: 000265521
* RERO: 02-A013355820
* SUDOC: 05752906X
* VIAF: 121505999
* WorldCat: lccn-no2010163910

 |
**יעקב שלגי** (27 בנובמבר 1913 – 9 בפברואר 1989) היה אדריכל ישראלי.

קורות חיים
----------

שלגי נולד בשנת 1913 בירושלים ובילדותו למד בבית-הספר "תחכמוני" בעיר. בין השנים 1935-1939 למד אדריכלות בבריסל שבבלגיה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה ועם פלישת גרמניה לבלגיה, חזר לארץ, התנדב לארגון האצ"ל ובהמשך לארגון הלח"י. 

שלגי עבד אצל האדריכלים אריה שרון וזאב רכטר. בשנת 1945 פתח משרד עצמאי, אותו ניהל עד 1989. הוא עבד בשותפות עם אדריכלים כגון מיכאל קון, שמעון פובזנר, אריה שרון, מיכאל נדלר ורובינסון, כמו כן גם עם הפסל יצחק דנציגר אשר איתו זכה בפרס השני בתחרות לתכנון חלקת קבר הרצל (1951) ובפרס הראשון בתחרות לתכנון "גן הגיבורים" בקריית אונו. 

שלגי זכה בפרסים על השתתפות בתחרות לתכנון שכונת נורדיה בתל אביב (כיום דיזנגוף סנטר) יחד עם האדריכלים צ'צ'יק ורובינסון (1952). 

יחד עם הרי לוריה תכנן שלגי בית-מרגוע בזכרון יעקב (1950); עם מיכאל קון השתתף בהתחרות לתכנון בית הסוכנות בתל אביב (1950); עם קון, לוריה ורובינסון תכנן את מרכז העיר עכו (1952); עם רובינסון תכנן מעונות לעובדי קופת חולים בתל אביב; ועוד.

שלגי תכנן עבור חברות "אזורים", "אפריקה ישראל", "חלמיש" ומשרד הביטחון. הוא עסק בתכנון רובע ברנע באשקלון והשתתף בתכנון כפר שלם (סלמה) בתל אביב. 

שלגי תכנן את אנדרטת לח"י בקריית אתא וכן גן הנצחה לזכרו של גור שרון. 

שלגי הטביע את חותמו בתכנון עשרות בתים פרטיים ברחבי הארץ, במיוחד בשכונות כמו צהלה, תל ברוך, אפקה, הרצליה פיתוח, אשקלון, גבעת המבתר בירושלים ועוד רבים. 

כמו ארכיוניהם של מאות אדריכלים שפעלו בארץ במחצית השנייה של המאה ה-20, גם ארכיונו של שלגי לא נשמר ברובו הגדול ומכלול עבודתו, למעלה ממאה פרויקטים בנויים ומתוכננים, אינו מתועד. בארכיון אדריכלות ישראל קיימות רשומות שונות על עבודתו של שלגי, המתוכננת והבנויה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
כתיבת בוסטרופידון בכתובת הפורום (אחת הכתובות הלטיניות העתיקות ביותר)
**בּוּסטרוֹפֵידוֹן** (בעברית: "חריש השור") היא שיטת כתיבה אשר שימשה בעיקר בכתבי יד עתיקים, בה נכתבות השורות תוך שינוי כיוון הכתיבה והאותיות בכל שורה. מקור השם בשפה היוונית - βοῦς (בּוּס - "שור") +  στροφή (סטרופה - "לפנות") או "הליכת השור" - והוא מתייחס לכך שהכתיבה נעשית בצורה המזכירה את כיוון ההליכה של שור החורש בשדה.

טקסט הכתוב בשיטה זו

שפות עתיקות רבות במזרח התיכון הקדום נכתבו בוסטרופידון. ביוונית ניתן למצוא כתיבה מסוג זה בעיקר בכתבים עתיקים או ארכאיים - השימוש בשיטה זו הלך ופחת לאורך התקופה ההלניסטית. בכתובת הפורום - אחת הכתובות הלטיניות העתיקות ביותר - כתוב הטקסט בבוסטרופידון, אך אינו סימטרי - השורות 1,3,5,7,9,11,12,14,16 נכתבו מימין לשמאל, שורות 2,4,6,8,10,13,15 נכתבו משמאל לימין, וכן כתובות השורות 8,9 ו-16 הפוך (תחתית-מעלה).

כתובות בוסטרופידון נמצאו גם באי הפסחא: כל שורה שנייה נכתבה בהיפוך של 180 מעלות במקום בכתב ראי. שפת הרונגו-רונגו אשר בה נכתבו לא פוענחה מעולם.

סוג כתיבה זה הוא מוטיב חוזר בספר "כימים אחדים" של מאיר שלו.

לעיתים נעשה שימוש אנלוגי בביטוי "בוסטרופידון" בתחומים אחרים על מנת לתאר תנועה חוזרת ונשנית מסוג זה.

ראו גם
------

* כתב ראי
* כתב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוסטרופידון** בוויקישיתוף
* בוסטרופידון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קולו אור, מכון דוידסון, כיוון הכתיבה: מימין לשמאל, משמאל לימין או בכלל מלמעלה למטה?, באתר ynet, 5 ביוני 2021
**יעקב שְפְּרינגֶר** (ד' בסיוון ה'תרפ"א, 10 ביוני 1921 – כ"ז באלול ה'תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות ושופט וכן חבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.

ביוגרפיה
--------

יעקב שפרינגר נולד בעיר קאליש שבפולין. למד באקדמיה לחינוך גופני בוורשה, הוסמך כמורה לחינוך גופני והיה גם מתאגרף מצטיין. בפולין זכה להסמכה כשופט בינלאומי בהרמת משקולות והודות לכישוריו ולהצטיינותו, מונה כאחראי על מדור האתלטיקה הכבדה (איגרוף, היאבקות והרמת משקולות) במיניסטריון לספורט בפולין. הוא אף ייצג את פולין בשתי אולימפיאדות: בשנת 1952 ובשנת 1956.

בשנת 1957 עלה לישראל והתגורר בבת ים, שם לימד חינוך גופני בבית ספר תיכון רמות והיה מורה לספורט בבית הספר היסודי ראשונים. במקביל, שימש כרכז ספורט במועדון קהילתי ביפו ועשה עבודה חינוכית חשובה עם נוער במצוקה.

שפרינגר ייסד בארץ את ענף הרמת המשקולות, על ידי כך שארגן קורסים להכשרת שופטים בינלאומיים במקצוע וייסד ליגה. כמו כן, שימש כמאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות במשך 15 שנים. במהלך השנים בהן היה פעיל, חולל מהפכה של ממש בענף הרמת המשקולות. הוא ייצג את ישראל כשופט בינלאומי וכמאמן נבחרת ישראל. בזכות פועלו, קם דור שלם של ספורטאים, מאמנים ושופטים בישראל. שניים מהם, זאב פרידמן ויוסף רומנו, נרצחו יחד עמו באולימפיאדת מינכן.

המשחקים האולימפיים במינכן העניקו לשפרינגר את העיגול החמישי, כשופט בינלאומי באולימפיאדה החמישית שלו. ימים ספורים לפני הרצח שימש כשופט בתחרות בה נקבעו שני שיאי עולם.

נסיבות מותו
-----------

אור לבוקר יום שלישי 5 בספטמבר 1972 פרצו מספר מחבלים לכפר האולימפי במינכן ונכנסו לבניין בו התגוררו חברי המשלחת הישראלית לאולימפיאדה. המחבלים התפרצו לאחד החדרים בו שהו שישה ישראלים, ביניהם שפרינגר, ודרשו מהם להובילם לחדרים נוספים בהם ישנו באותה עת ספורטאים. הנחטפים הצביעו על חדר בו שהו שישה ישראלים נוספים ונכנסנו פנימה. בעודם יורדים במדרגות ניסו שניים מהישראלים להימלט. האחד, משה ויינברג, נורה ונהרג והשני הצליח להימלט לחופשי.

בין המחבלים, שהחזיקו 10 בני ערובה, לבין הרשויות הגרמניות נפתח משא ומתן מתיש, שנמשך יום שלם. במהלכו ירו המחבלים בחטוף נוסף, מרים המשקולות יוסף רומנו.

אחרי משא ומתן ארוך ומתיש הוסכם בין המחבלים לכוחות הביטחון הגרמנים שבני הערובה, יחד עם המחבלים, יועברו במסוקים לנמל התעופה הצבאי של מינכן ומשם ימריאו בקהיר. כל בני הערובה הועלו על שני מסוקים, שנחתו בנמל התעופה הצבאי, שם נעשה ניסיון חילוץ כושל על ידי כוחות משטרת בוואריה. במהלך הקרב רצחו המחבלים את כל תשעה בני הערובה.

יעקב שפרינגר היה בן 51 במותו והותיר אחריו אישה ושני ילדים. הוא הובא למנוחות בבית העלמין הדרום בחולון.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף לזכר יעקב שפרינגר, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* דף לזכרו, באתר הוועד האולימפי בישראל
* דף לזכר הניספים, באתר מכון וינגייט
* אלכס דורון, במינכן ישלים "קובה" שפרינגר את "העיגול האולימפי" החמישי, מעריב, 16 באוגוסט 1972
* יעקב שפרינגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב שפרינגר באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1266443894
* VIAF: 5673166172281790800001
* WorldCat (עם VIAF): 5673166172281790800001

 |
יודנשטרסה
**יודנשטרסה** (באותיות לטיניות: *Jüdenstraße* – "יידנשטראסה", שם הרחוב במבטא העתיק של גרמנית מרכזית, בגרמנית הסטנדרטית השם יהיה *Judenstraße* – "יודנשטראסה" ,"רחוב היהודים") הוא רחוב במרכז ברלין, בשכונת מִיטֶה.
יודנשטרסה תחום בין הרחובות ראטהאוסשטרסה ושטראלאואר שטרסה. בפינת יודנשטרסה וראטהאוסשטרסה נמצא בנין העירייה של ברלין.
יודנשטרסה הוא אחד הרחובות העתיקים של ברלין, הוא קיים מהמאה ה-13. פעם הייתה באזור זה שכונה יהודית, כפי שמשתמע משם הרחוב. בצד המזרחי של הרחוב, בין רחובות גרונרשטראסה ופארוכיאלשטראסה היה מבוי סתום בשם "גרוסר יידנהוף" (באותיות לטיניות: *Großer Jüdenhof* – חצר־היהודים הגדולה) שבו היו בית הכנסת, מקווה ובית הספר היהודי של ברלין עד פרעות שנת 1510.

ברחוב זה התגוררה משפחתו של הורסט וסל, אחד מהפעילים הידועים של המפלגה הנאצית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יודנשטרסה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  DAS HORST-WESSEL-LIED, פרופ' ג'ורג' ברודריק, אוניברסיטת מנהיים, פרק 1.1. Horst Wessel: his life and times in brief (פורסם לראשונה: International Folklore Review Vol. 10 (1995): 100-127)

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |
**דב פודה** (נולד ב-7 בינואר 1950) הוא אורולוג ישראלי, לשעבר מנהל המחלקה האורולוגית בבית החולים הדסה עין כרם ויו"ר איגוד האורולוגים הישראלי. פודה הוא זוכה פרס רקובצ'יק על עבודת מחקר מצטיינת מהאיגוד הישראלי לאורולוגיה לשנת 1985.

ביוגרפיה
--------

דב פודה נולד בתל אביב ולמד בבית הספר התיכון עירוני א' בבאר שבע בשנים 1964–1967. מאוגוסט 1967 עד פברואר 1968 שימש כעוזר מחקר במחלקה לביופיזיקה במכון ויצמן למדע. ב-1970–1976 למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנים 1976–1977 ביצע את הסטאז' בבית החולים הדסה בעיר וב-1979 קיבל רישיון לעסוק ברפואה ממשרד הבריאות. ב-1978 החל להתמחות בכירורגיה כללית בבית החולים הדסה וב-1980 עבר להתמחות בכירורגיה אורולוגית אותה סיים ב-1985 ובעקבותיה קיבל ב-1986 הסמכה ממשרד הבריאות כמומחה בתחום. ב-1985 השתלם במיינץ שבגרמניה בטכניקה לריסוק אבנים בכליות באמצעות גלי הלם. בשנים 1987–1989 השתלם באונקולוגיה אורולוגית במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג בניו יורק. במאי 1990 התמנה למנהל המחלקה האורולוגית בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים, תפקיד בו כיהן עד סוף 2016. החל משנת 1989 לימד כמרצה בכיר ומ-2000 מכהן כפרופסור חבר בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. בשנים 2000–2002 כיהן כיו"ר איגוד האורולוגים הישראלי.

בשנת 1971 זכה בפרס הסטודנט המצטיין של הפקולטה לרפואה, בשנת 1979 זכה בפרס הצטיינות מחקרית בפקולטה לרפואה וב-1985 זכה בפרס רקובצ'יק על עבודת מחקר מצטיינת מהאיגוד הישראלי לאורולוגיה. פרופ' פודה חבר באיגוד האמריקאי לאורולוגיה (1990), באיגוד האירופאי לאורולוגיה (1995) ובהתאחדות הבינלאומית לאורולוגיה (1995).

### חיים אישיים

פודה נשוי לגילה ואב לשלושה, מתגורר במושב אורה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הביוגרפיה של פרופ' דב פודה באתר בית החולים הדסה באנגלית
* הביוגרפיה של פרופ' דב פודה (אורכב 05.02.2017 בארכיון Wayback Machine) באתר בית החולים הדסה בעברית
* סיכום ניסיון מקצועי
**דב סקיבין** (29 בספטמבר 1881 - 12 במרץ 1945) היה ממקימי העיר כפר סבא, שימש כמזכיר ועד המושבה והאחראי על ספרי "האחוזה", הרישומים של בעלות חלקות הקרקע.

ביוגרפיה
--------

### ילדותו

סקיבין נולד בדז'יסנה שבליטא. כשהגיע סקיבין לגיל שלוש-עשרה הציע הרב, שערך לו את אירוע בר המצווה, לאביו לשלוח אותו לישיבה הקרובה לביתו. סקיבין עבר לישיבת פולאצק ולמד שם במשך שנתיים. במהלך לימודיו, בהיותו בן 15, עבד סקיבין בבית החרושת לטבק של ר' יעקב שלמה ריבלין. כחלק מתפקידו סקיבין היה האחראי על עבודות סידור הכספים במפעלו של הרב, ועל כתיבת המכתבים לארץ ישראל. סקיבין לקח חלק בתנועת חובבי ציון.

בגיל 21 החליט לנסוע לארץ ישראל.

### ארץ ישראל - שנותיה הראשונות של המושבה

כשהגיע דב לארץ ישראל, חברת יק"א שהייתה אחראית על הקרקעות בכפר סבא ביקשה להיפטר מהן, כי הקרקעות לא הצליחו לעניין מתיישבים חדשים. איכרי פתח תקווה, ומספר תושביה רכשו חלק מאדמותיה של כפר סבא במחיר נמוך, בניהם היה דב סקיבין.

סקיבין השתמש בקרקע אשר קנה בכפר סבא לנטיעת כרם שקדים שאותו הוא טיפח בזמנו הפנוי. לאחר כמה שנים התאפשר לסקיבין להגדיל את חלקת האדמה שלו, ולרכוש אדמות נוספות. סקיבין היה בין מייסדי כפר סבא ובין הראשונים שבנו את ביתם במקום. כאשר סקיבין התיישב בכפר סבא, הוא ואשתו מאשה החליטו לשפר את איכות החיים בכפר סבא.

### לאחר הקמת המושבה

סקיבין היה מזכיר ועד המושבה "כפר סבא". כשגורשו המתיישבים מכפר סבא לחדרה במהלך מלחמת העולם הראשונה, סקיבין טמן קופסת מתכת[דרוש מקור], ובה ספרי האחוזה ושטרי הנחלות. עד היום הקופסה לא נמצאה.

מהקמת המושבה ועד מותו סקיבין היה פעיל ציבורי. כחלק מפעילותו השתתף במשלחת אל הנציב העליון הרברט סמואל לאחר פרעות תרפ"א, ייצג את המושבה באספת הנבחרים הראשונה, ושימש כנציג הצבור החקלאי. בנוסף לעבודתו הציבורית הוא פרסם מספר מאמרים בנושאי חקלאות.

### סוף חייו

ב-1942 לקה בשיתוק בחצי גופו והפך לאילם, בזמן זה עלה במוחו הרעיון לכתוב ספר על קורות חייו "זכרונות איש כפר סבא".

דב סקיבין נפטר ב-12 במרץ 1945, ונקבר בכפר סבא, ישראל.

לקריאה נוספת
------------

* דב סקיבין **זכרונות איש כפר סבא**, הוצאת "מסדה", תש"ז

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "דב סקיבין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 210
* דב סקיבין, אחד מארבעת ראשוני כפר סבא, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח

הערות שוליים
------------

1. ↑  דב סקיבין, זכרונות איש כפר-סבא, ע' 147, באתר www.dtalkville.com
2. ↑  210 | Encyclopedia of the Founders and Builders of Israel, www.tidhar.tourolib.org
3. 1 2  דב סקיבין, זכרונות איש כפר-סבא, ע' 7, באתר www.dtalkville.com
**נדיב אבידן** (30 ביולי 1936 - 11 ביוני 2009) היה מחבר תשבצי היגיון ישראלי.

קורות חייו
----------

נדיב אבידן נולד בשם נדיב מוריץ בתל אביב, אח לדוד אבידן. אביו החליף את שם משפחתו ממוריץ לאבידן (ראשי תיבות של **אבי** **ד**וד ו**נ**דיב) ובכך הפך את שמו של נדיב אבידן לפלינדרום (בעברית, באנגלית, בערבית וברוסית).

אבידן היה מורה למתמטיקה ומחנך, ובתחילת שנות ה-80 של המאה העשרים החל לפרסם תשבצי היגיון, בשבועונים "כותרת ראשית" ו"העולם הזה". בשנת 1986 עבר לפרסם תשבץ היגיון שבועי במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", והתמיד בכך במשך 23 שנה, עד לפטירתו. תשבציו ב"7 ימים" התפרסמו בתבנית קבועה, שנחרתה בזכרונם של הפותרים הקבועים. בנוסף לתשבצים פרסם לעיתים גם חידות ב"7 ימים".

אבידן נמנה עם צוות הכותבים של השעשועון "צא מזה" ושל חידונים נוספים ברדיו ובטלוויזיה. 

הגדרותיו התאפיינו בדיוק רב, לדוגמה:

* הגדרה בתשבץ מספר 1,328, שפורסם יום לאחר פטירתו של אבידן: "בגליל העליון הוא שוב הורג את המנגינה (4,3)". פתרון: "נחל חצור" (שנקרא הפוך: רוצח לחן").
* הגדרה בתשבץ ה-1,000 שפרסם ב"7 ימים": "מה חוגגים סופר, פילוסוף ומחבר התשבץ? (7)". פתרון: "מילניום" - מילן הוא סופר, יוּם הוא פילוסוף, ומחבר התשבץ חגג מילניום בתשבצו זה.

נדיב אבידן נפטר בגיל 72 בתל אביב ב-11 ביוני 2009, ונטמן בבית הקברות גבעת השלושה. הותיר אחריו בן יחיד.

לקריאה נוספת
------------

* דקל בנו, "הגדול מכולם, תרתי משמע", "ידיעות אחרונות", 19 ביוני 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף לזכרו של נדיב אבידן, באתר "תפוז"
המונח "חצר היהודים" מפנה לכאן. לערך העוסק באתר המורשת בטבריה, ראו חצר היהודים בטבריה.

**בית אג'ימן** היה חאן יהודי ביפו שנקרא על שם הגביר ישעיהו אג'ימן מאיסטנבול שמימן את רכישתו בשנת 1825.

היסטוריה
--------

ישעיהו אג'ימן היה יהודי אמיד מטורקיה. הוא עבד כשלם של הסולטאן מחמוד השני, והיה גזבר ראש יחידות היניצ'רים בצבא העות'מאני. אג'ימן נחטף למען כופר בקפריסין, ובעת חטיפתו, נדר נדר לפיו אם יינצל, יתרום 150 לירות למען ארץ ישראל. אג'ימן ניצל בסופו של דבר וב-1820 רכש בסכום זה מגרש במורד הצפוני מהכנסייה הפרנסיסקנית, שעליו עמד בית דו קומתי, והפכו לאכסניה ליהודים שהגיעו ליפו.. בסופו של דבר הוצא להורג אג'ימן בשנת 1826 על ידי חניקה בפקודת הסולטאן מחמוט השני שטבח באותה שנה בכוח היניצ'רים. בו זמנית הוצא להורג גם איש העסקים צ'לבי בכור קרמונה.

האכסניה החלה לפעול, ככל הנראה בשנת 1825. הבית הפך למרכזם של מוסדות היישוב היהודי הקטן ביפו וקיבל את השם **דאר אל-יהוד** - בית היהודים. במקום היו חדרי אירוח ובית כנסת. ישעיהו אג'ימאן נהרג שש שנים מאוחר יותר, יחד עם היניצ'רים. 

הבית נהרס ב-1965, בעת פינוי "השטח הגדול". סמוך לבית אג'ימן שהריסותיו נמצאות בגן הפסגה, עומדת היום מצבת זיכרון לראשוני קהילת יפו.

יש לציין כי כבר ב-1764 מספר הנוסע ר' שמחה מזאלזיץ שהנדבן ר' יעקב בן דוד זונאנה בקושטא בנה ביפו חומה ובית אכסניה עבור עולי רגל יהודים שבו יוכלו לנוח לפני הטלטלם שוב בדרכים. אכסניה שהשתלטו עליה בהדרגה הערבים תושבי המקום.

לקריאה נוספת
------------

* אברהם יערי, מבוא, פרק 19, בתוך: **מסעות ארץ ישראל**, תל אביב: הוצאת מסדה, תש"ו 1946.
* יעקב שביט, יעקב גולדשטיין, חיים באר (עורכים), **לקסיקון האישים של ארץ ישראל, 1948-1799**, הערך: "ישעיהו אג'ימאן", הוצאת עם עובד, 1983.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יפעת ארליך, יפו השנייה: המזרחים שקלטו את העליות הראשונות | ישראל היום, ‏4.11.2022
2. ↑  ראו: צור שיזף, אתרי יפו, באתר zope
3. ↑  אברהם יערי, "מסעות ארץ ישראל", מבוא, פרק 19, תל אביב: הוצאת מסדה, תש"ו, 1946.