recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
תמונת בית החולים הצבאי בלפורטובו, ראשית המאה ה-19.
**בית החולים הצבאי הראשי על שם בורדנקו** (ברוסית: **Главный военный клинический госпиталь имени Н. Н. Бурденко**) הוא בית חולים צבאי, במוסקבה אחד ממרכזי הרפואה הגדולים ברוסיה והמוסד הרפואי הראשון ברוסיה. פעיל ברציפות מאז מאי 1705.

מדי שנה מטופלים בבית החולים כ-22,000 פצועים וחולים, יותר מ־9,000 ניתוחים מבוצעים. עובדים כאן יותר מ-3,500 עובדים, מהם 800 רופאים.

על בסיס בית החולים יש 130 מחלקות לאבחון ומעבדות רפואיות, 10 מחלקות סטאז'. בבית החולים עובדים למעלה מ-70 רופאים למדעי הרפואה, 44 פרופסורים, יותר מ-170 סטודנטים לרפואה.

לצורך פינוי חירום של פצועים במהלך פעולות צבאיות, בית החולים מצויד במעבדת טיסה והחייאה שבעזרתה הובאו לכאן למעלה משלושת אלפים פצועים במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית החולים הצבאי הראשי על שם בורדנקו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים הצבאי הראשי על שם בורדנקו (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2015182101
* VIAF: 314899373
* WorldCat: lccn-n2015182101

 |
**אלכסנדר דווידוביץ' דְרֶווין** (ברוסית: **Александр Давыдович Древин**, בלטבית: **Aleksandrs Rūdolfs Drēviņš**, אלכסנדרס רודולפס דרווינש;  3 ביולי 1889 – 26 בפברואר 1938) היה צייר לטבי-רוסי.

ביוגרפיה
--------

דרווין נולד בצסיס (בשטחי לטביה המודרנית), שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. הוא למד בבית ספר לאמנות בריגה ובכך סיגל תחילה את סגנון הציור האימפרסיוניסטי והגיע לראשונה למוסקבה ב-1914.  הוא למד אצל קוזמה פטרוב-וודקין.

משנת 1917 עבד במחלקת האמנויות היפות של הקומיסריון העממי לחינוך.

דרווין היה חלק מאגודת "הפרח הירוק" של אמני אוונגרד לטבים. ב-1920–1921 הוא היה חבר במכון לתרבות אומנותית (אנ'), "אינחוק", אך מאוחר יותר עזב, יחד עם וסילי קנדינסקי, איוואן קליון ונדז'דה אודלצובה, בגלל המניפסט הקונסטרוקטיביסטי-פרודוקטיביסטי שדחק בדחיית הציור על הכן.

דרווין הפך לפרופסור לציור במוסקבה. ב-1922 הוא נשלח לעבוד בתערוכת האמנות הרוסית הראשונה בגלריה ואן דימן בברלין. הוא נסע ברחבי רוסיה, לחלק של הרי אורל בקזחסטן, אלטאי וארמניה ויצר סדרה של יצירות אמנות של הנוף הסובייטי. טיולים אלו אורגנו ופוקחו על ידי פקידי אמנות סובייטים.

דרווין צייר לעיתים קרובות "פרימיטיביות אכזרית", חסרת כל מסר פוליטי או כל מטרה בכלל. ציוריו של דרווין היו בכוונה ריקים מאשליות ודקורטיביות. לאחר תקופה של ציור מופשט קונסטרוקטיביסטי, סגנונו נעשה ריאליסטי יותר במהלך שנות ה-20.

חיים אישיים
-----------

הוא היה נשוי לנדז'דה אודלצובה. בנם, אנדריי דרווין, יליד 1921, הפך לפסל.

ב-17 בינואר 1938, במהלך הטיהור הגדול, כחלק ממה שמכונה "המבצע הלטבי", נעצר דרווין על ידי ה-NKVD והוצא להורג ב-26 בפברואר, ליד מוסקבה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר דרווין** בוויקישיתוף
* אלכסנדר דרווין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Drevin, Aleksandr (Rudolf) Davidovich", web.archive.org, ‏2016-08-06
2. ↑  Dombrovskis, Jānis (1925). *Latvju Māksla: Glezniecības, grafikas, tēlniecības un lietišķās mākslas attīstības vēsturisks apskats ( Latvian Art: Historical Review of Painting, Graphics, Sculpture and Applied Arts)* (1 ed.). Rīga, Latvija: Valters un Rapa. p. 154.
3. ↑  **Russian and Soviet Painting**, Metropolitan Museum of Art, 1977, מסת"ב 978-0-87099-162-2. (באנגלית)
4. ↑  "A Revolution Beyond Borders:The Soviet Art of the Latvian Riflemen", web.archive.org, ‏2016-03-04

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15104025b (data)
* GND: 119170124
* ISNI: 0000 0000 6662 0801
* LCCN: no95002626
* LNB: 000078522
* RKD: 24198
* SELIBR: 318739
* SUDOC: 112463258
* ULAN: 500013113
* VIAF: 39673075
* WorldCat: lccn-no95002626

 |
(**2DF**, **ZDF**) **Zweites Deutsches Fernsehen** (מילולית: "הערוץ השני של הטלוויזיה הגרמנית") הוא ערוץ טלוויזיה גרמני בשידור ציבורי ללא מטרות רווח הממומן באמצעות אגרת טלוויזיה ותשדירי שירות. משרדי הנהלת הערוץ נמצאים בעיר מיינץ. בין תוכניות הדגל שלו, תוכנית האקטואליה *heute* ("היום") המשודרת מאז הקמת הערוץ 1963 והשעשועון *Wetten, dass..?* ששודר בין 1981 ל-2014. הערוץ משודר דרך אנטנות UHF וכן בכבלים ובלוויין ושייך לקונסורציום ARD.

היסטוריה
--------

כבר ב-1959 קבעה ממשלת מערב-גרמניה שיש להקים ערוץ טלוויזיה יתחרה בערוץ הטלוויזיה היחיד באותה עת, Das Erste של רשות ARD. כך העניק קונראד אדנאואר ב-1960 רישיון הפעלה לחברת Freies Fernsehen Gesellschaft ("חברת הטלוויזיה החופשית") במטרה שזו תיצור ערוץ טלוויזיה מתחרה ועצמאי. במקביל סיפקה הממשלה תשתית UHF לשידורים בכיסוי ארצי.

החברה החלה לשדר מפרנקפורט ב-1 באפריל 1963. ב-1967 שידרה לראשונה בצבע. ב-1974 העבירה את מרכז פעילותה למיינץ. החל מ-1996 הערוץ משדר 24 שעות ברציפות.

ערוצי-בת ושיתופי פעולה
----------------------

לערוץ שני ערוצים המשודרים בכבלים, בלוויין ובאינטרנט: ZDFneo (מיועד לבני 18–45, קהל צעיר יותר מחתך הגיל האופייני של ZDF) ו- ZDFinfo (לסרטים תיעודיים).

הערוץ מייצר שיתופי פעולה עם רשתות השידור 3sat, Arte ו-Phoenix.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ZDF** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ZDF (בגרמנית)
* ZDF, ברשת החברתית פייסבוק

* ZDF, ברשת החברתית טוויטר

* ZDF, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299288305171
* BIBSYS: 3048755
* BNE: XX133222
* BnF: cb13884773q (data)
* CiNii: DA02684086
* ISNI: 0000 0001 2191 9313
* LCCN: n80113710
* MusicBrainz: 9c3807b0-d979-488a-ac4a-7f86498859b9
* MusicBrainz: e7fee544-f7d4-407d-86c7-80e9b38bff09
* NLA: 36565855
* RERO: 02-A000182815
* SUDOC: 076133494
* Trove: 1296007
* VIAF: 153615131
* WorldCat (עם VIAF): 153615131

 |
**מיקי אריסון** (באנגלית: **Micky Arison**; נולד ב-1949) הוא מיליארדר ואיש עסקים ישראלי-אמריקאי.

קורות חיים
----------

נולד בישראל לתד אריסון ולמינה לבית וסרמן. בשנת 1954 עבר עם הוריו לניו יורק. שם נולדה אחותו שרי. ב-1966 עברה המשפחה למיאמי שבפלורידה. 
אריסון למד באוניברסיטת מיאמי אך נטש את ספסל הלימודים ופנה לעסקים.
בשנת 1972 הקים אביו את חברת שיט התענוגות "קרניבל קרוז ליינס" והוא החל לעבוד במחלקת המכירות של החברה.
ב-1979 הפך לנשיא החברה. במהלך כהונתו מיוחסת לו הפיכתה של קרניבל קרוז ליינס לחברת ספינות הנופש הגדולה בעולם. 
אריסון משמש כיושב ראש קבוצת קרניבל, אשר מהווה את תאגיד שיט התענוגות הגדול בעולם. בין היתר, שולט התאגיד על חברת ספינות הנופש והשעשועים קרניבל קרוז ליינס .
אריסון הוא הבעלים של קבוצת הכדורסל מיאמי היט. במסגרת תפקידו, מונה אריסון בעבר ליו"ר דירקטוריון הבעלים של קבוצות ה-NBA. 

על-פי דירוגים שמפרסם כתב העת "פורבס". נכון ל-2017, העריך המגזין את הונו של אריסון כעומד על 8.6 מיליארד דולר ומיקם אותו במקום ה-162 בין רשימת עשירי העולם.

אריסון מתגורר במיאמי, אך מחזיק גם בתים בישראל, בלונג איילנד ובניו יורק. הוא נשוי ואב לשניים.

ראו גם
------

* קבוצת קרניבל
* מיאמי היט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקי אריסון** בוויקישיתוף
* מיקי אריסון, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל באתר פורבס

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאון איצקר, מיקי אריסון, מנכ"ל ובעלי קרניבל קרוז, נבחר לאחד המנכ"לים הטובים ביותר באמריקה, באתר הארץ, 28 בינואר 2005
2. ↑  מיאמי היט של מיקי אריסון ורענן כץ זכתה לראשונה באליפות האן-בי-אי, באתר הארץ, 26 ביוני 2006
3. ↑  פרופיל באתר פורבס
4. ↑  רשימת המיליארדרים באתר פורבס
**אלכסנדר ואלרייביץ' דיוקוב** (ברוסית: **Александр Валерьевич Дюков**; נולד ב-13 בדצמבר 1967 בלנינגרד, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כלכלן ועסקן ספורט רוסי, מכהן כנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית מ-22 בפברואר 2019.

משמש כמנכ"ל חברת גזפרום נפט, ובמשך כמה שנים כיהן גם כנשיא קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג.

קריירה
------

דיוקוב סיים את לימודיו בשנת 1985 ולמד במכון הלנינגרדי לבניית ספינות.

בשנים 1996–1998 כיהן כמנהל פיננסי בחברת מסוף הנפט הפטרבורגי (Петербургский нефтяной терминал) ובשנת 2000 חזר לחברה ועמד בראש הדירקטוריון. בשנים 1998–1999 ניהל את נמל סנקט פטרבורג.

בפברואר 2003 מונה למנהל חברת ההחזקות "סיבור" (SIBUR) ומונה בהמשך ליו"ר הדירקטוריון.

בנובמבר 2006 מונה לנשיא חברת גזפרום נפט ולאחר מכן היה למנכ"ל ויו"ר דירקטוריון החברה. תחת ניהולו החברה הפכה לחברה השלישית בגודלה ברוסיה (אחרי רוסנפט ולוקאויל) בתפוקת הנפט.

במרץ 2008 מונה לנשיא קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג, תפקיד שמילא במשך 9 שנים עד שבמאי 2017 הוחלט למנותו ליו"ר דירקטוריון הקבוצה ובמקומו מונה סרגיי פורסנקו לנשיא קבוצת הכדורגל. בתקופתו הקבוצה זכתה באליפות רוסיה 3 פעמים, 2 פעמים בגביע הרוסי וזכתה לראשונה בגביע אופ"א (עונת 2007/2008) ובסופרקאפ האירופי (2008).

על פי נתוני פורבס לשנת 2018 הוא ממוקם במקום 191 ברשימת עשירי רוסיה והונו מוערך ב-500 מיליון דולר.

באוקטובר 2018 הוזכר כמועמד לכהן כנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית וב-22 בפברואר 2019 נבחר באופן רשמי לכהן כנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית, בתמיכת 63 פדרציות כדורגל אזוריות. בפברואר 2021 נבחר לקדנציה שנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר דיוקוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ‏Александр Дюков - президент РФС
2. ↑  Почему Сергей Фурсенко возвращается на пост президента "Зенита", dp.ru
3. ↑  Новым президентом РФС должен стать Александр Дюков
ישיבת אבל מיוחדת במלאת שנה לפטירת מתתיהו שהם, בבית הספרייה המרכזית למדעי היהדות בוורשה
**מתתיהו משה שוהם (פוליאקביץ')** (1893–1937) היה סופר, משורר ומחזאי.

חייו
----

נולד בוורשה שבפולין. הוא התייתם בגיל ארבע. את חינוכו היהודי קיבל מסבו ודודו, אך הוסיף ולמד שפות זרות ולימודים כלליים באופן עצמאי. בשנת 1930 עלה לארץ ישראל, אך לא מצא עבודה ולא יכול היה לקיים את עצמו, ועל כן שנתיים מאוחר יותר שב לפולין. היה במשך שנתיים יושב-ראש אגודת הסופרים העבריים בפולין וסייע בעריכת ביטאון האגודה הדו-שבועי. כמו כן, הוא נהג להרצות במכון ללימודים יהודיים בוורשה. ב-1937 נפטר ממחלת סרטן-הכבד.

מחזותיו של שוהם עוסקים בעולם התנ"ך ומציגים אותו בצורה מיתית-אגדתית. שוהם אינו נאמן תמיד למקור התנ"כי והופך את הדמויות התנ"כיות לדמויות ארכיטיפיות המשקפות אידאות נשגבות, בין אם הן חיוביות ובין אם הן שליליות. גיבוריו של שוהם הם אינדיבידואליסטים קיצוניים, אמיצי לב וכאלו שעומדים מול החברה ומורדים בשם הערכים בהם הם מאמינים. כל זאת בניגוד לדור שבו הם חיים. שוהם גם מעניק מקום מרכזי לנשים במחזותיו, ובכך הוא נחשב ליוצא דופן בתקופתו.

מחזהו הידוע ביותר "צור וירושלים", זכה לתשבחות רבות מצד החוגים הספרותיים העבריים ואף זיכה אותו בפרס ביאליק לשנת 1933, אולם בשל שפתו המורכבת התקשה לעלות על במות התיאטרון, על אף עיבוד לטקסט שערך אברהם שלונסקי ב-1958; ב-1992 הוא עובד לתסריט בידי זיוה צחר וב-2003 הוא הועלה על ידי תיאטרון בית ליסין בבימוי יוסי יזרעאלי.

מחזהו 'יריחו' תורגם לאנגלית ב-1974 בידי ראובן בן-יוסף.

יצירותיו
--------

* יריחו: ( 1923) מחזה
* בלעם: ( 1925) מחזה
* צור וירושלים: דרמה (תל אביב: דביר, תרצ"ג 1933)
* אלוהי ברזל לא תעשה לך: חזיון קדומים (ורשה: א"י שטיבל, תרצ"ו 1936)
* כתבים: שירים, מחזות ומסות (כולל פרק על תולדותיו והערכת יצירתו מאת ישראל כהן; תל אביב: אגודת הסופרים, תשכ"ה 1964)

לקריאה נוספת
------------

* הלל ברזל, **שירת ארץ־ישראל – אקספרסיוניזם נבואי: אורי צבי גרינברג, יצחק למדן, מתתיהו שוהם**, בני ברק, ספרית פועלים, תשס"ד 2004.
* יוסף צמודי, **ההיסטוריוסופיה של מתתיהו שהם**, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב – הפקולטה למדעי הרוח – החוג לספרות עברית, תשכ"ט.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי מתתיהו שוהם בפרויקט בן-יהודה
* מתתיהו שוהם, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית)
* מתתיהו שוהם, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* אלי אשד, "צור וירושלים" בתל אביב: הגרסה הקונצרטנטית
* מתתיה שהם, **צור וירושלים**, תל-אביב: ה'תרצ"ג, באתר הספריה הלאומית – ישראל
* מתתיהו שוהם (1893-1937), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  לספר הסרוק באתר הספריה הלאומית לחצו כאן

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**-** | **פרס ביאליקבמשותף עם דבורה בארון** 1933 | **הבא**:**אברהם פרימן** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268007505171
* BnF: cb12118606g (data)
* CANTIC: a19641199
* GND: 1070494771
* ISNI: 0000 0000 6642 7702
* LCCN: nr94000607
* NTA: 312818793
* SUDOC: 029593123
* VIAF: 9879781
* WorldCat: lccn-nr94000607

 |
**ביטאון שירה** הוא כתב עת דיגיטלי לשירה עברית עכשווית, הרואה אור החל מ-12 בדצמבר 2013. עורך הביטאון הוא ד"ר אורן עילם. נכון לדצמבר 2021 ראו אור למעלה מ-420 גיליונות של כתב העת, בהשתתפות למעלה מ-300 יוצרים. הביטאון מפרסם שירים מקוריים בלבד, הרואים בו אור לראשונה. נוסף לכך מתפרסמות עבודות אומנות, בעיקר ציור וצילום.

פלורליזם
--------

הביטאון מפרסם שירים מאת משוררים ידועים וזוכי פרסים, ולצידם משוררים שאינם בעלי שם עדיין. מתפרסמות יצירות של גברים ונשים, מבוגרים וצעירים, ובני עדות שונות. היצירות עוסקות בנושאים מגוונים, בין הגיליונות ובתוך כל גיליון.

נקודות ציון מרכזיות
-------------------

### אירועי שנה לביטאון

בחודשים דצמבר 2014 וינואר 2015 נערכו שלושה אירועים לרגל שנה לביטאון. הראשון מביניהם נערך בבית הסופר בתל אביב ב-11 בדצמבר 2014. האירועים השני והשלישי שילבו תצוגת אומנות חזותית עם הקראת שירה. באירוע השלישי הוצגו עבודות של האומן הבאר שבעי אורי פרץ, שרבים מציוריו מתפרסמים בביטאון.

### גיליון המאה

ב-30 באוקטובר 2015 ראה אור גיליון המאה של הביטאון, בפורמט מורחב ובהשתתפות שורה ארוכה של יוצרים, הן בתחום השירה והן בתחום האומנות החזותית.

### הוצאה לאור

ב-1 בספטמבר 2016 נוסדה "ביטאון שירה - הוצאה לאור".[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ביטאון שירה
* ביטאון שירה, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  אינדקס כתב העת ביטאון שירה (ארכיון)
**אד סאליבן** (באנגלית: **Ed Sullivan**;‏ 28 בספטמבר 1901 - 13 באוקטובר 1974) היה מנחה טלוויזיה אמריקאי. התפרסם בעיקר כמנחה תוכנית האירוח המופע של אד סאליבן ששודרה ברשת CBS, וזכתה להצלחה משמעותית בשנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

בתחילת דרכו סאליבן היה כתב ספורט ותיאטרון בעיתון ניו יורק דיילי ניוז. טור התיאטרון שלו עסק בהצגות ברודוויי וברכילות. בהמשך הנחה תוכניות בידור ברדיו.

בשנת 1948 נבחר על ידי רשת CBS להנחות תוכנית אירוח שבועית, ששודרה בימי ראשון בשמונה בערב, וכונתה המופע של אד סאליבן. בתוכנית הראשונה התארחו הקומיקאים ג'רי לואיס ודין מרטין. התוכנית צולמה באולפן 50 של CBS בברודוויי שבניו יורק. בשנת 1967 שונה שם האולפן לתיאטרון אד סאליבן, ומאז הוא המשיך לארח תוכניות טלוויזיה, כדוגמת תוכנית האירוח של דייוויד לטרמן.

אף על פי שסאליבן לא היה מנחה או בדרן מוכשר במיוחד, תוכניתו זכתה להצלחה רבה בזכות הכוכבים הגדולים שהתארחו בה.[דרוש מקור] שתי הופעות בכורה בולטות ביותר היו הופעתו של אלביס פרסלי בספטמבר 1956 (סאליבן לא הנחה את התוכנית באותו יום כי החלים מפציעה בתאונת דרכים, והוחלף על ידי צ'ארלס לוטון), והופעתם של הביטלס בשנת 1964 - ההופעה הראשונה של הביטלס בארצות הברית. ב-1963 הופיע בתפקיד עצמו בסרט המוזיקלי "ביי ביי בירדי".

בעקבות ביקורת שפרסמה העיתונאית הארייט ואן-הורן, ובה תיארה את סאליבן כ"חסר אישיות לחלוטין, וביטוי מושלם למכנה המשותף הרחב ביותר" - הוא שלח אליה מכתב קצר ובוטה, בזו הלשון:

> 
> מרת ואן-הורן היקרה,  
> את חתיכת כלבה.  
> בכנות, אד סאליבן.
> 
> 
> 
> 

בשנת 1958 ביקר סאליבן בישראל ולאחר מבחנים בחר במספר אמנים ישראלים להופיע בתוכניתו במסגרת עשור לישראל. בין האמנים היו הצמד רן ונמה, הכנר הצעיר יצחק פרלמן, הפסנתרנים ברכה עדן ואלכסנדר תמיר, להקת כרמון, אמן הצלליות אלברט אלמוזנינו ועוד, אחר כך יצאה המופע לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית, במטרה לגייס תרומות למגבית היהודית.

תוכניתו של סאליבן שודרה מיוני 1948 עד יוני 1971. הוא עמד בלחצים כבדים שהופעלו עליו, במטרה למנוע מאמנים אפרו-אמריקאים להופיע בתוכניתו.

הוא נפטר ב-13 באוקטובר 1974 בניו יורק, ממחלת סרטן הוושט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אד סאליבן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אד סאליבן (באנגלית)

* אד סאליבן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אד סאליבן, באתר AllMovie (באנגלית)

* אד סאליבן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* אד סאליבן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אד סאליבן, באתר Discogs (באנגלית)
* אד סאליבן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אד סאליבן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חנה זמר, הופעת הישראלים בתכנית סאליבן, דבר, 4 בנובמבר 1958
2. ↑  לאן הובילה שיירת סאליבן, "העולם הזה", גיליון 1120 מ-18 במרץ 1959, עמוד 10

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007332608805171
* BnF: cb157227226 (data)
* CANTIC: a10890907
* GND: 133685888
* ISNI: 0000 0001 1745 7697
* LCCN: n79139686
* MusicBrainz: 52d26346-7ca2-4cde-a9d5-ae62afdba9e3
* NARA: 23811154
* SNAC: w6hq41d1
* SUDOC: 199486956
* VIAF: 15100067
* WorldCat: lccn-n79139686

 |
**ביט** (באנגלית: **Bit**) הוא שחקן המגלם תפקיד שיש בו אינטראקציה ישירה עם אחד או יותר מהשחקנים הראשיים, ולא יותר מחמש שורות של דיאלוג (לעיתים קרובות הם מכונים "five or less" בארצות הברית; בטלוויזיה הבריטית, ביטים מכונים "under sixes"). שחקן שמופיע בקביעות בתפקידי ביט, בין אם כתחביב או לצורך פרנסה, נקרא "שחקן ביט" (bit player), מונח המשמש גם על מנת לתאר שחקן בתחילת דרכו, שעדיין לא לוהק לתפקידים משניים או ראשיים משמעותיים.

בניגוד לניצבים, שלהם בדרך כלל אין כל אינטראקציה עם השחקנים הראשיים, ביטים לעיתים מופיעים ברשימת הקרדיטים. יוצאים מן הכלל לנוהג זה הם הופעות קמאו, שבהן שחקנים ידועים או סלבריטאים אחרים מופיעים בתפקיד של ביט; מקובל כי הופעות כאלו אינן מזכות את השחקן בקרדיט. דוגמה לחריגה נוספת היא סרט הקולנוע משנת 1951 של חברת MGM, המבוסס על המחזמר "ספינת השעשועים", שבו התפקיד של הטבחית קוויני (פרנסס א. ויליאמס) הופחת מתפקיד משנה משמעותי בגרסה הבימתית, תפקיד קצר של ביט בגרסה הקולנועית. ויליאמס, שהופעתה לא הייתה אמורה להיות הופעת קמאו, לא מופיעה כלל ברשימת הקרדיטים. מצד שני, גם תפקידו של ויליאם וורפילד, שגילם את ג'ו, בעלה של קוויני, התקצר באופן דרסטי בסרט לעומת התפקיד הבימתי המקורי, אך שמו כן הופיע בקרדיטים, שכן הוא ביצע את אחד מהשירים שבסרט.

לעיתים קרובות, לביטים יש תפקידים משמעותיים במהלך העלילתי של הסיפור, לעיתים אף תפקיד מכריע, כמו בתפקידו של ג'ק אלברטסון כעובד דואר בסרט באורך מלא משנת 1947 בשם "נס ברחוב 34". לעיתים, דמויות מסוימות של ביטים מצליחות למשוך תשומת לב משמעותית. קונסטנטין סטניסלבסקי ציין כי: "אין תפקידים קטנים, רק שחקנים קטנים".

דאבס גריר, שחקן שהופיע לרוב כביט, אמר פעם: "כל שחקן אופי, בתוך עולמו הקטן, הוא הראשי".

| מקצועות בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה |
| --- |
| כללי | תסריטאי • מפיק • במאי |
| משחק | שחקן (שחקן ראשי • שחקן משנה • שחקן אורח • שחקן אופי • תפקיד כפול) • ביט • ניצב • קמע • מדבב • קריין • פעלולן |
| קדם הפקה | מתאם הפקה • עוזר במאי • עורך תסריט • מנהל תסריט • מלהק • עוזר הפקה |
| שלב הצילומים | 

|  |  |
| --- | --- |
| עיצוב | מעצב אמנותי • ארט דיירקטור • כוריאוגרף • מאייר • מעצב תלבושות • מעצב שיער • מאפר |
| צילום | צלם • תאורן (אנ') • סטדיקאם • גריפ ראשי |
| שמע | טכנאי קול • עוזר מקליט |

 |
| פוסט-פרודקשן | עורך • מלחין • מנפיש • איש אפקטים מיוחדים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4618562-8

 |
לורם איפסום WYSIWYG בעורך LaTeX
המושג **WYSIWYG** (ראשי התיבות של **W**hat **Y**ou **S**ee **I**s **W**hat **Y**ou **G**et; בעברית: "מה שרואים הוא מה שמקבלים"; נהגה: "וויזיוויג") הוא כינוי לתוכנה המדמה את התוצר המוגמר כבר בזמן יצירתו ועריכתו.

WYSIWYG היא תכונה של תוכנות עריכה (מעבד תמלילים, עורך HTML וכו'), שבהן הדף המוצג על-גבי הצג בזמן עריכת המסמך זהה לזה שיוצג בתוצאה הסופית: דף במדפסת במקרה של מעבד תמלילים, דף בדפדפן אינטרנט במקרה של עורך HTML וכדומה. תכונה זו מאפיינת את מעבדי התמלילים לסביבת Windows, ובראשם Microsoft Word (גם מעבד התמלילים הישראלי "דגש" ניחן בתכונה זו, וכך גם גרסת Windows של QText).

טכניקה זו, המעניקה נוחות רבה למשתמש במעבד התמלילים, פותחה בסוף שנות השבעים במרכז המחקר של חברת זירוקס בפאלו אלטו ("זירוקס פארק"), במעבד תמלילים בשם בראבו. את הפיתוח הוביל צ'ארלס סימוני, שעבר לאחר מכן לחברת מיקרוסופט ושם הוביל את פיתוחו של Word.

יתרונות וחסרונות
----------------

בין יתרונות ממשקי WYSIWYG ניתן לציין את היתרון הבולט והברור מאליו - שהתוצאה הסופית (או גרסה הקרובה מאוד לתוצאה הסופית) מוצגת לעיני המשתמש והוא מסוגל לצפות במוצר, כפי שייבנה בסופו של דבר.
במקביל לתוכנות בעלות מאפייני WYSIWYG ישנן גם תוכנות הנעדרות תכונה זו. 
תוכנות אלו דורשות מהמשתמשים בהן מאמץ רב יותר, ולעיתים אף היכרות מעמיקה יותר עם פקודות ושפות מחשב. כך למשל מעבד התמלילים המדעי LaTeX. עריכת דף HTML באמצעות עורך טקסט פשוט נעשית אף היא ללא תכונת WYSIWYG; עורכי HTML משוכללים יותר כוללים תכונה זו.
החסרון הבולט בשיטת WYSIWYG הוא ביעילות הקוד המתקבל. לדוגמה, קוד של עמוד HTML ממוצע שנוצר באמצעות עורך כמו Microsoft Frontpage יהיה ארוך יותר מאשר קובץ שנוצר ידנית, ולרוב גם פחות נוח לשינויים, וזאת כתוצאה מכך שאוטומציית ההפיכה של תצוגה לקוד מחויבת בקבלת החלטות עבור המשתמש, שאינן עולות תמיד בקנה אחד עם הגרסה היעילה ביותר.

ראו גם
------

* תוכנה - מונחים

קישורים חיצוניים
----------------
**ביזון הסטפה** המכונה גם **ביזון הערבה** (שם מדעי: ***Bison priscus***) הוא מין ביזון גדול שחי בתקופת הפליסטוקן והיה גדול מקרובו המודרני - ביזון אירופי.

מאפיינים
--------

מאובניו של ביזון זה נמצאו ברחבי אירופה, מרכז וצפון אסיה, ברינג ולאורך אמריקה הצפונית מאלסקה עד מקסיקו. לפי ממצאים ארכאוזואולוגיים האדם הקדמון צד אותו באזורים רבים במהלך התקופה הפלאוליתית. דמות הביזון מופיעה בציורי מערות בצרפת וספרד. לצידו חיו פרים נוספים כמו שור הבר וביזון גדול-קרניים (*Bison latifrons*) ואולי גם ביזון אירופי שרעו בערבה האסייתית. מקור השם בביומה שבה חי, ערבת הממותות (Mammoth steppe), הסטפה שהשתרעה על רוב אירואסיה עד לפני 12,000 שנים.

לביזון הנכחד היו קרניים גדולות ועבות באורך 1.5 מטר והוא הגיע ולגובה 2 מטר בכתפיו ולמשקל של 900 ק"ג. הביזון הגדול היה בעל שיער עבה שמר על חומו במשך עידן הקרח. הוא נטרף בידי טורפים קדומים כמו זאב בלהות ואריה מערות או אריה אמריקני.

הביזון ידוע לא רק ממאובנים אלא גם מ"מומיות" קפואות שה"צעיר" מביניהם, בן 9,300 שנים, נמצא בסיביר.

בתרבות
------

* ביזון זה הופיע בסדרה מועדון הקרב הג'ורסי שם נראה פרט שנטרף על ידי אריה אמריקני.
* בנוסף הוא מופיע בסדרה מפלצות שפגשנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביזון הסטפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |
"שיקוי האהבה" מאת אוולין דה מורגן, 1903
איור מאת ארתור רקהאם ליצירה סיגפרייד של ריכרד וגנר, 1911: בעת שסיגפרייד מחשל את חרב הנוטהאנג, מיים רוקח שיקוי שינה.
**שיקוי** (לטינית: Potio; משקה) הוא מעין תרופה, סם או רעל הנצרך כנוזל.

במיתולוגיה ובספרות, שיקוי לרוב נרקח על ידי קוסם, מכשף, פיה או מכשפה והוא בעל תכונות קסם. ניתן להשתמש בו על-מנת לרפא, לכשף או להרעיל אנשים. לדוגמה, שיקויי אהבה גורמים לאדם להתאהב (לעיתים אף גם אהבה עיוורת) באחר. (שיקוי האהבה תואם לרוב הגרסאות של טריסטן ואיזולדה, ובפרט לגרסת האופרה של ריכרד וגנר); שיקויי שינה גורמים לאדם לשקוע בשינה (בפולקלור, אופן השינה משתנה משינה רגילה ועד טרנס עמוק); ושיקויי סם החיים מרפאים כל פצע או חולי (כמו בהאריה, המכשפה וארון הבגדים מאת ק.ס. לואיס). בסדרת ספרי הקומיקס מאת רנה גוסיני ואלבר אודרזו, אסטריקס משיג כוחות על-אנושיים משיקוי קסם שנרקח על ידי אשפיקס הדרואיד.

רקיחת שיקויים מסוגים שונים היה מנהג נפוץ בקרב האלכימיה, ולרוב יוחס לכישוף, כמו במחזה מקבת' מאת ויליאם שייקספיר.

במהלך המאה ה-19, היה זה נפוץ לראות שרלטנים תועים במדינות מסוימות המציעים שיקויים בעלי תכונות מרפא. שיקויים אלה קיבלו מוניטין של תרופות שקר. במרוצת השנים, אלה הפכו בסופו של דבר לתרופת פטנט.

בפנטזיה המודרנית, שיקויים לרוב מתוארים ככישוף בצורת נוזל, בעלי יכולת השפעה רחבה, הכוללים ריפוי, שכחה, התאהבות עיוורת, שינוי צורה, אי נראות ואי פגיעות. בנוסף, השיקויים צברו פופולריות במשחקי תפקידים ממוחשבים, כפריט נפוץ המסוגל לרפא את השחקן. זמינות שיקויי הריפוי בסדרת המשחקים הפופולרית פיינל פנטזי הביאה בסופו של דבר ליצירת משקה ביפן הנקרא "שיקוי" על ידי Square Enix, יצרנית המשחק.

ראו גם
------

* אפרודיזיאק
* מרקחה
* סם החיים
* הרפתקאות אליס בארץ הפלאות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיקוי** בוויקישיתוף
* הרעלות בימי הביניים
אד וין, (1943)
**אד וין** (באנגלית:  **Ed Wynn** ;‏ 9 בנובמבר 1886 - 19 ביוני 1966) היה קומיקאי ושחקן קולנוע יהודי אמריקאי שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1959 על תפקידו בסרט "יומנה של אנה פרנק".

ביוגרפיה
--------

וין נולד בשם אייזאיה אדווין לאופולד בפילדלפיה למשפחה יהודית, אמו הייתה ממוצא טורקי ורומני, ואביו היה יליד צ'כוסלובקיה. בגיל צעיר ברח וין מביתו ועבד כמוכר כובעים. כשהחל להופיע על במות לקח את שמו האמצעי "אדווין" ובחר בו בתור שם הבמה שלו "אד וין".

קריירת משחק
-----------

וין החל את הקריירה שלו כשחקן תיאטרון, הוא כתב, ביים והפיק מחזות רבים בברודוויי ונודע בזכות הבעות פנים מצחיקות והופעותיו הקומיות. בתחילת דרכו כשחקן קולנוע דחה וין את התפקיד הראשי בקלאסיקה "הקוסם מארץ עוץ ", תפקיד אותו גילם לבסוף פרנק מורגן. זכה להכרה בפעם הראשונה בשנת 1949 בזכות התוכנית הקומית שהנחה "המופע של אד וין" שזכתה גם בפרס אמי.

לאחר מכן החליט בעצת בנו השחקן קינן ווין לעשות שינוי בקריירה והחל להופיע בתפקידים דרמטיים בטלוויזיה עליהם היה מועמד וין לשלושה פרסי אמי. ב-1951 דיבב וין בסרט האנימציה הקלאסי "עליסה בארץ הפלאות" את דמותו של הכובען המטורף.
ב-1956 זכה וין להערכה רבה על הופעתו בדרמה של כוכב הקולנוע חוזה פרר "האיש הדגול" בתור פול ביסלי, בעל תחנת הרדיו הדתית הקטנה. בזכות התפקיד המוצלח הועמד וין לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. ב-1959 הועמד וין לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר כל הופעתו בתפקיד פליט השואה היהודי אלברט דיסל בדרמה "יומנה של אנה פרנק", הופעתו של ווין בדמותו של דיסל בסרט זכתה להערכה מצד המבקרים אך גם לביקורת שלילית מצד משפחתו של דיסל.

בשנות ה-60 התפרסם וין בעיקר לקהל ילדים בפנטזיית הילדים המוזיקלית "תינוקות בטויילנד" בתפקיד יצרן הצעצועים ובסרטים "סינדרפלה" בתור הסנדק של הפיה, "מרי פופינס" בתפקיד הדוד אלברט[ בפרופסור המפוזר ו"בנו של פלאבר". סרטו האחרון היה "ברולס-רויס לקראת האושר" שיצא לאקרנים לאחר מותו.

חיים אישיים
-----------

לוויין נולד ילד אחד, השחקן קינן וין משלוש מערכות נישואיו.
וין היה סבם של השחקן נד וין ושל התסריטאי זוכה שני פרסי האמי טרייסי קינאן וין.

וין נפטר ב-19 ביוני 1966 בבוורלי הילס ממחלת סרטן הוושט כשהוא בן 79, נקבר ב"פארק הזיכרון פורסט לון" שבגלנדייל.

פילמוגרפיה
----------

* רצח בסוהו (1939)
* עליסה בארץ הפלאות (1951)
* האיש הדגול (1956)
* מרג'ורי מורנינגסטאר (1958)
* יומנה של אנה פרנק (1959)
* סינדרפלה (1960)
* תינוקות בטויילנד (1961)
* הפרופסור המפוזר (1961)
* בנו של פלאבר (1963)
* מרי פופינס (1964)
* משפחת קאלוויי (1965)
* הבלש בעל רגלי הקטיפה (1965)
* החולם בהקיץ (1966)
* ברולס-רויס לקראת האושר (1967)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אד וין** בוויקישיתוף

* אד וין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אד וין, באתר AllMovie (באנגלית)
* אד וין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אד וין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אד וין, באתר Discogs (באנגלית)
* אד וין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אד וין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430421905171
* BNE: XX1386835
* BnF: cb14045622q (data)
* GND: 1233646699
* ISNI: 0000 0001 1764 0029
* LCCN: n85327109
* MusicBrainz: cb57a5a9-8721-40dd-b5e8-485d172e49fe
* NARA: 10569743
* NLP: A3405280X
* SNAC: w68343m5
* SUDOC: 099027828
* VIAF: 54348583
* WorldCat: lccn-n85327109

 |
**שיקגו סטאגס** (באנגלית: **Chicago Stags**) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר שיקגו, אילינוי, ששיחקה בליגת ה-BAA וליגת ה-NBA בין השנים 1946–1950.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1946, ולקחה חלק בעונת הבכורה של ליגת ה-BAA. הליגה כללה אז 11 קבוצות המחולקות בין שני בתים, והסטאגס שובצו בבית המערבי. את עונת הבכורה שלה סיימה שיקגו עם המאזן השני בטיבו בליגה, 39–22, והעפילה עד גמר ה-BAA בו הפסידה לפילדלפיה ווריורס בתוצאה 1–4. בכל שלוש העונות הבאות העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, אך לא הצליחה לשחזר את הישג ההעפלה לגמר הליגה. לקראת עונת 1949/1950 התמזגה ליגת ה-BAA אל ליגת ה-NBA, בה שיחקה שיקגו בעונתה האחרונה.

כוכב הקבוצה הבלתי מעורער היה הקלע מקס זסלופסקי, שנבחר לחמישייה הראשונה של העונה ארבע פעמים ברציפות והוביל את קלעי הקבוצה בכל עונותיה, עם ממוצע של 17.9 נקודות למשחק. כמו כן בלט בקבוצה הרכז אנדי פיליפ, שהעמיד בשלוש עונותיו בקבוצה ממוצעים של 11.6 נקודות ו-4.9 אסיסטים למשחק. בהמשך הקריירה שותף פיליפ בחמישה משחקי אולסטאר כשחקן הווריורס, ונבחר בשנת 1961 להיכל התהילה של הכדורסל.

בדראפט 1950 רכשו הסטאגס את זכויות הדראפט על שחקן היכל התהילה לעתיד בוב קוזי, אך בשל פירוק הקבוצה נערך "דראפט פיזור" על שחקני שיקגו, בו נבחר קוזי על ידי בוסטון סלטיקס. כשחקן הסלטיקס נבחר קוזי 13 פעמים למשחק האולסטאר, וזכה עם הקבוצה ב-6 אליפויות NBA. 

בשנת 1961 הוקמה בשיקגו קבוצת ה-NBA "שיקגו פקרס", שעברה כעבור שנתיים לבולטימור (כיום וושינגטון ויזארדס), ובשנת 1966 יוסדה בעיר קבוצת שיקגו בולס. שני מועדונים אלה – הויזארדס והבולס – לא נחשבים כגלגולים של שיקגו סטאגס אלא כמועדונים נפרדים המשאירים את הסטאגס על תקן קבוצה שחדלה להתקיים.

מאזנים לפי עונה
---------------

| עונה | ליגה | מאמן | ניצחונות | הפסדים | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946/1947 | ‏ BAA | הרולד אולסן | 39 | 22 | גמר ה-BAA |
| 1947/1948 | ‏ BAA | הרולד אולסן | 28 | 20 | חצי גמר ה-BAA |
| 1948/1949 | ‏ BAA | הרולד אולסן, פיליפ בראונסטיין | 38 | 22 | חצי גמר המערב |
| 1949/1950 | ‏ NBA | פיליפ בראונסטיין | 40 | 28 | חצי גמר המחוז המרכזי |
|

קלעים מובילים
-------------

להלן חמשת הקלעים המובילים בתולדות המועדון:

* 1. מקס זסלופסקי - 4,196
* 2. אנדי פיליפ - 1,822
* 3. סטן מייזק - 1,665
* 4. אודי ספירס - 1,243
* 5. ג'ין ואנס - 977

קישורים חיצוניים
----------------

* סיכום העונות של המועדון, באתר Basketball-reference.com
* הבולס בערב מחווה לשיקגו סטאגס, באתר הרשמי של שיקגו בולס

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיכום סדרת גמר ה-BAA‏ 1947, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של זסלופסקי, באתר basketball-reference.com
3. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של פיליפ, באתר basketball-reference.com
4. ↑  נבחרי דראפט הפיזור של שיקגו סטאגס, באתר realgm.com
5. ↑  המובילים הסטטיסטיים של המועדון, באתר basketball-reference.com

| קבוצות ליגת ה-NBA שהתפרקו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אינדיאנפוליס אולימפיאנס • אינדיאנפוליס ג'טס • אנדרסון פקרס • בולטימור בולטס • דטרויט פלקונס • דנוור נאגטס • ווטרלו הוקס • וושינגטון קפיטולסטורונטו האסקיז • סנט לואיס בומרס • פיטסבורג איירונמן • פרובידנס סטימרולרס • קליבלנד רבלס • שבויגן רד סקינס • שיקגו סטאגס |

 |
**Olive** היא תוכנה חופשית בקוד פתוח וחוצת־פלטפורמות לעריכת וידאו עבור לינוקס, Windows ו־macOS. נכון לעכשיו, פיתוח התוכנה נמצא במצב אלפא.

Olive מופצת בכפוף לרישיון GPL גרסה 3. היא נכתבה בשפת התכנות C++ ומשתמשת ב־Qt לממשק המשתמש הגרפי שלה, בספריות FFmpeg לתכונות המולטימדיה שלה, בספריית OpenImageIO, בספריית OpenColorIO לניהול צבע ובמערכת ההידור CMake.

היסטוריה
--------

גרסה 0.1 של Olive הייתה בפיתוח שנמשך שנה לפני שהיא פורסמה. היוצר המקורי אמר שהתוכנית עצמה הייתה התוכנית הראשונה שפיתח בשפת התכנות C++, ובכלל, מיזם הפיתוח הראשון שלו בקנה מידה גדול. בשל היותו חסר ניסיון, היוצר אומר שנעשו הרבה טעויות בתכנות ובטיפול בווידאו. מאחר שקוד הבסיס של גרסה 0.1 אינו מאפשר תכונות מתוכננות, וצוות הפיתוח ראה כי "קוד הבסיס היה מלא בבעיות שהופכות את התוכנה לבלתי־יציבה", יש לשכתב את התוכנה מהיסוד.

גרסה 0.2 (המוכרת בשם הבלתי־רשמי "השכתוב") מתוכננת לספק את הבסיס היציב לתכונות המתוכננות. אף על פי שגרסה 0.2 לא יצאה עדיין באופן רשמי, ניתן להוריד "גרסאות לֵיליות" (Nightly builds) ולבדוק את התוכנה. מתוכננת גם הוספת תמיכה ב־OpenTimelineIO.

גרסה 0.3 שתצא בעתיד הרחוק מתוכננת לשפר את תכונות ניהול המיזמים באמצעות מתן האפשרות לארגן מראש רק את המטמון של החלקים הנחוצים לקטע וידאו. מתוכנן גם שיפור האינטגרציה בין מיזמים מרובים, מה שהופך את העבודה המשותפת לקלה יותר, וכמו גם מתוכנן שיפור צינור העיבוד (רינדור) לעיבוד רשת כדי לאפשר למספר מחשבים לעבוד יחד ולעבד את אותו המיזם לשמירה מקדימה במטמון ולייצוא.

ראו גם
------

* Kdenlive
* OpenShot
* Qt
* C++
* Adobe Premiere Pro

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Olive** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Olive (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Olive: a free non-linear editor for Windows, Mac, Linux". *magazine.renderosity.com* (באנגלית). נבדק ב-2020-09-22.
2. ↑  "Introducing Olive, new non-linear video editor". *libregraphicsworld.org*. נבדק ב-2020-09-22.
3. ↑  Prakash, Abhishek. "Olive is a New Open Source Video Editor in Development". *itsfoss.com* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-09-22.
4. ↑  "Olive official site". Olive. נבדק ב-25 במאי 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Olive - Professional Open-Source Video Editor". *www.olivevideoeditor.org*. נבדק ב-2020-09-22.
**יַאַנְקוּ ווֹקוֹטִיץ'** (סרבית בכתב קירילי: **Јанко Вукотић**;‏ 18 בפברואר 1866 – 4 בפברואר 1927) היה גנרל בצבא נסיכות מונטנגרו וממלכת מונטנגרו. שירת בצבא מונטנגרו במהלך מלחמות הבלקן ומלחמת העולם הראשונה. בין השנים 1913–1915 הוא שירת בתפקיד ראש ממשלת מונטנגרו תחת ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו. לאחר המלחמה שירת בקבינט הצבאי של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.

ביוגרפיה
--------

יאנקו ווקוטיץ' נולד למשפחת אצולה בנסיכות מונטנגרו (מדינת חסות של האימפריה העות'מאנית) בשנת 1866. משפחתו הייתה מקורבת למשפחת המלוכה של מונטנגרו אשר באותה העת הונהגה בידי ניקולה הראשון, נסיך מונטנגרו. מונטנגרו הפכה נסיכות ריבונית בשנת 1878 לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית ולאחר שהתחנך באקדמיה צבאית במודנה, ממלכת איטליה, התגייס ווקוטיץ' לחיל הרגלים של נסיכות מונטנגרו. בשנת 1902 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ובשנת 1910 הועלה לפיקוד על דיוויזיית החי"ר הראשונה. מאז 1905 שירת ווקוטיץ' בתור חבר במועצת המלחמה העליונה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה ומלחמת הבלקן השנייה הפך לראש המטה הכללי של צבא מונטנגרו והפך מקורב לממשל של ממלכת מונטנגרו וניקולה הראשון בראשו.

ווקוטיץ' החל בקריירה פוליטית בעוד המשיך לשרת בצבא. בשנת 1913 הוא מונה לראש ממשלת מונטנגרו בעודו משרת בתפקיד ראש המטה הכללי של הצבא. עם תחילתה של מלחמת העולם הראשונה, משבר יולי הביא את האימפריה האוסטרו-הונגרית להכריז מלחמה על ממלכת סרביה. בתגובה, ממלכת מונטנגרו הכריזה מלחמה על אוסטרו-הונגריה והסדירה את מעמדה לצד מדינות ההסכמה. ווקוטיץ' יצר קשרים עם מפקדים צבאיים בצבא הסרבי. ווקוטיץ' לא הצליח למנוע את קריסת המערכה על סרביה במלחמה אל מול הצבא האוסטרו-הונגרי וצבא הקיסרות הגרמנית והוא הודח מתפקיד ראש הממשלה עקב זאת. במהלך נסיגת הממשל הסרבי והמונטנגרי אל עבר נסיכות אלבניה פיקד ווקוטיץ' על צבא מונטנגרו והצליח להאט את התנועה של מעצמות המרכז דרומה במהלך הקרב על מויקובאץ. למרות ניצחונותיו הצבאיים היה על ממשלות סרביה ומונטנגרו לסגת אל איטליה דרך הים האדריאטי.

ווקוטיץ' נותר באיטליה עד לסוף מלחמת העולם הראשונה. לאחר הקמתה של ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים מתוך בוסניה, ממלכת סרביה, ממלכת מונטנגרו וקרואטיה, שב ווקוטיץ' לממלכה החדשה והפך לחבר במועצת המלחמה של אלכסנדר הראשון, מלך היוגוסלבים החדש. ווקוטיץ' המשיך לשרת בתפקידי פיקוד בחיל הרגלים עד שנת 1926 כאשר יצא לגמלאות. שנה מאוחר יותר הוא נפטר בבלגרד, הבירה של הממלכה.

ראו גם
------

* ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו
* מונטנגרו במלחמת העולם הראשונה
* אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה

לקריאה נוספת
------------

* **יאנקו ווקוטיץ' וכניעת מונטנגרו בשנת 1916** (Janko Vukotić i kapitulacije Crne Gore 1916 godine)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאנקו ווקוטיץ'** בוויקישיתוף
* יאנקו ווקוטיץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15736088c (data)
* GND: 121149145
* ISNI: 0000 0000 4524 9222
* LCCN: no98124300
* VIAF: 5780418
* WorldCat: lccn-no98124300

 |
**אָגָתָה הקדושה** (בלטינית: **Sancta Agatha**), הייתה נערה מקטניה שבסיציליה שעברה מרטיריום במאה ה-3 לספירה, אחת הקדושות הבתולות המוערכות בנצרות.

לפי האגדה, אגתה, נערה ממשפחת אצולה שנודעה ביפי מראֶהָ, הייתה למושא חיזורי הסנטור הרומאי קווינטיאנוס, בתקופת הרדיפות של הקיסר דקיוס (בסביבות 251 לספירה). הבתולה הנוצרייה, הצדקת, דחתה אותו מיד. כנקמה שלח אותה קווינטיאנוס להתגורר חודש בבית הזונה אפרודיסיה, כדי שזאת תשחית את מידותיה. משלא צלחה מזימתו, העמידהּ למשפט בארמונו והורה לכלוא אותה. כדי לשבור את רוחה גזר עליה עינויים שונים, שהידוע שבהם הוא כריתת שדיה. למרות עזרת פטרוס הקדוש, שהתגלה אליה וריפא את חזה הפצוע, נכנעה לבסוף ומתה. לפי אחת הגרסאות, קווינטיאנוס ציווה לפני כן לגלגל את גופה בגחלים בוערות, והאל גאל אותה מייסוריה ברעידת אדמה.

רק עובדת קיומה והמרטיריום שעברה מקובלים על הכנסייה הקתולית. כל יתר הסיפור נחשב לאגדה, אך הפופולריות של אגתה לא נפגעת כלל מהספקות של המחקר הכנסייתי.

במסורת האיקונוגרפית הנוצרית היא מצוירת לרוב מציגה צלחת שעליה מונחים שדיה. לעיתים נוספת לציור גם הצבת ששימשה בעינוייה. עם זאת, לעיתים לא נלווה לדמותה ענף הדקל המסורתי שמייצג את המרטיריום, אולי בגלל החולשה שמבטא מותה בכלאה.

אגתה משמשת כקדושה המגנה של העיר קטאניה, עיר הולדתה של אגתה לפי אחדות מהמסורות, וכן של המיניקות ויוצקי הפעמונים (ככל הנראה בגלל דמיון צורת הפעמונים לאטריבוט שלה). כן נהוג להתפלל אליה כדי למנוע שריפות והתפרצויות וולקניות. בעת המודרנית נוסף לה תפקיד הקדושה שמגוננת על החולות בסרטן השד.

יום חגה הוא 5 בפברואר.

לקריאה נוספת
------------

* אביעד קליינברג, **רגל החזיר של האח ג'ינפרו: סיפורי הקדושים משנים את העולם**, זמורה-ביתן, 2000.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אגתה הקדושה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* אגתה הקדושה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אגתה הקדושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  בריאל ברקאי, אלי שילר, **נצרות ונוצרים בארץ-ישראל, ירושלים, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל**, 2002, עמ' 161.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118647229
* ICCU: LO1V288363
* LCCN: n88208763
* NLP: A11816673
* VIAF: 42631437
* WorldCat: viaf-42631437

 |
**בית הכנסת סיינה** (באיטלקית: **Sinagoga di Siena**) הוא בית כנסת בסיינה, איטליה שנבנה במאה ה-18.

רקע
---

קהילה יהודית משמעותית מתועדת בסיינה החל מהמאה ה-14. בשנת 1571 הגביל בית מדיצ'י את מגורי היהודים לשכונה מוגדרת, או לגטו, ובשכונה זו הוקם בית כנסת ברחוב ויקולה דל סקוטה קרוב מאוד לפיאצה דל קמפו. היהודים שוחררו מהדרישה לגור בגטו בשנת 1860.

בית הכנסת הנוכחי הוקם בשנת 1786 באתר בית הכנסת הישן. מכיוון שנאסר על יהודים באותה תקופה לבנות בתי תפילה שניתן לזהותם מהרחוב, חזית האבן של בניין ארבע הקומות היא פשוטה, הדומה לבנייני מגורים שכנים. אולם התפילה ממוקם בקומה הראשונה (קומה אחת ממפלס הרחוב). הפנים מעוצב בסגנון נאו-קלאסי, עם תקרת בארוק גבוהה עם לוח גדול ועליו עיטור של עשרת הדיברות. מרפסות בקומות השלישית והרביעית של הבניין משקיפות לחדר מעוצב בסגנון הבארוק. הרהיטים מסודרים בסגנון ההיסטורי המיוחד לקהילה היהודית באיטליה, עם הבימה במרכז החדר. ארון הקודש הוא ארון העשוי שיש קלאסי עם עמודי שיש ומכלול המתנשא כמעט לגובה החדר.

האדריכל היה ג'וזפה דל רוסו מפירנצה, הבונים הראשיים היו ניקולו אינדה ופייטרו רוסי.

בית הכנסת. מבט מבחוץ
בית הכנסת פתוח למבקרים.

גם בית הקברות היהודי ההיסטורי של סיינה שרד ופתוח למבקרים.

ארון הקודש בבית הכנסת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת בסיינה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת בסיינה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "The Synagogue of Siena". *moked.it*. נבדק ב-8 באפריל 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Annie Sacerdote, *The Guide to Jewish Italy*, Marsillio, 2004, pp. 152 ff.
3. ↑  *Sienna, New Practical Guide*, Bonechi Edizione il Turismo, מסת"ב 978-88-7204-379-0, p. 101
4. ↑  "Italy — Jewish Cemetery in Siena will be Open to the Public". Jewish Heritage Europe. נבדק ב-8 באפריל 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**יוהנס פטרוס (יאן) פוקלמן** (בהולנדית: **Johannes Petrus (Jan) Fokkelman**; נולד בבטאוויה (הודו המזרחית ההולנדית), ב-23 במרץ 1940) הוא חוקר מקרא הולנדי.

לימודים
-------

לאחר ימי הלימודים באמסטרדם והנגלו החל פוקלמן ללמוד שפות ותרבויות שמיות באוניברסיטת ליידן בשנת 1958. לאחר התואר הראשון (אנ'), הוא התמקד בשפה העברית על תולדותיה, ובמספר ניבים של ארמית ואוגריתית. בנוסף, לקח קורס בתאולוגיה מקראית עם הדוגמטיסט הנדריקוס ברקהוף (אנ'). בשנת 1963 סיים בציון לשבח עם עבודת הגמר בנושא "האנשת האל בברית הישנה". בהמשך למד סורית, בבלית, שומרית וביקורת ספרות. בשנת 1963 הפך לעוזרו של פרופ' ט. ינסמה (T. Jansma), שהנחה אותו לדוקטורט אותו קיבל ב-1973. בנוסף להרצאות במגוון נושאים בתחומיו, הוא ממקד את מחקריו בנרטיב של יעקב בספר בראשית. התזה שלו, "Vertelkunst in het boek Genesis" (סיפור סיפורים בספר בראשית), פורסמה באנגלית.

מחקר
----

פוקלמן הוא מחלוצי הגישה הספרותית של הברית הישנה. הוא בוחן את הטקסטים בשיטות של לימודי ספרות מודרניים, כמו קריאה צמודה: בניגוד לביקורת המקרא, שמטרתה לנסות לשחזר את הטקסט המקורי של המקרא ולנסות להבין מתי ואיך נכתב, פוקלמן קורא להתייחס לטקסטים כיחידה ספרותית קוהרנטית.
לאחר קידומו עבד על ספר שמואל, ופרסם בארבעה חלקים את "Narrative Art and Poetry in the Books of Samuel" ("אמנות נרטיבית ושירה בספרי שמואל") בין השנים 1981 ל-1993 ב-2,400 עמודים.
אז הפנה את תשומת ליבו לשירה העברית, בעיקר לספר תהילים ולספר איוב. אחת התגליות החשובות שלו הייתה שהמשוררים העבריים ספרו במדויק את הברותיהם. טור, בשירה העברית הקלאסית, מורכב משתי צלעות (לפעמים 3), ואורך לעיתים קרובות בין 7 ל-9 הברות. המספר המרכזי 8 הוא נורמטיבי ביותר מאופן אחד בספר איוב. יחידות אחרות, כגון בתים וחרוזים, כוללות גם מספר הברות שחושבו בזהירות. איזון מדויק זה חל על כל השירים בברית הישנה. הוא חשף את ממצאיו לציבור בעבודה נוספת בת ארבעה כרכים, "Major Poems of the Hebrew Bible" ("שירים מרכזיים מהתנ"ך") (1999–2004), בה הוא מתאר את המבנה והפרוזודיה של ספר תהילים וספר איוב (ושל שירה מקראית נוספת).

בעקבות תזה זו, פוקלמן קיבל מינוי של עמית במכון ללימודים מתקדמים של האוניברסיטה העברית בירושלים (1982–1983). בשנת 1990 הוא התקבל כעמית במרכז הלאומי למדעי הרוח בקרוליינה הצפונית, ובשנים 1998–1999 במכון ללימודים מתקדמים ההולנדי (NIAS)(אנ') בריכטדורף.

לקריאה נוספת
------------

* על אמנות הסיפור לפי שיטתו של ג. פ. פוקלמן מאת אהרון סביב, בית מקרא, כרך לג, חוברת א באתר JSTOR
* על ספרו של פוקלמן *Narrative Art and Poetry in the Books of Samuel* ביקורת מאת שאול זלבסקי בית מקרא, כרך כז, חוברת ד באתר JSTOR
* ספר בראשית, קורס של האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב', עמודים 248–249, 255-256
* הסיפור על דוד וגלית (שמואל א י"ז-י"ח) - קריאה חווייתית מאת יוספה רחמן באתר מכללת הרצוג

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של יאן פוקלמן (באנגלית)

* יאן פוקלמן, באתר Academia.edu
* ג'ן פ. פוקלמן, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261117705171
* BnF: cb12035245s (data)
* GND: 172077672
* ISNI: 0000 0001 1615 5419
* LCCN: n83317600
* NTA: 068607768
* SUDOC: 060862114
* VIAF: 32012729
* WorldCat: lccn-n83317600

 |
הרב **אברהם שמואל בנימין שפיצר** (תרל"ב, 1872 – ט"ו בסיוון תרצ"ד, 1934) היה רבה של מישקולץ בהונגריה, ולאחר מכן רבה של המבורג בגרמניה במשך עשרים ושלוש שנים. יושב ראש אגודת ישראל בגרמניה.

תולדותיו
--------

אברהם שמואל בנימין שפיצר, בנו של משה שפיצר, תלמידו של הרב אברהם שמואל בנימין סופר, בעל ה"כתב סופר". נולד בעיר בלשג'רמט שבהונגריה, זמן קצר לאחר פטירתו של בעל ה"כתב סופר", ונקרא על שמו. למד בישיבת פרשבורג אצל הרב שמחה בונם סופר, בעל ה"שבט סופר". 

בשנת תרנ"ו (1896) נישא לאסתר פשרהופר בתו של הרב משה מרדכי פשרהופר, שהיה רב בעיר סרד. לאחר נישואיו התגורר במשך שנתיים בסרד. בשנת תרנ"ח (1898) התמנה כרב וכראש ישיבה בעיר האלאש. בתקופת רבנותו בהאלאש נפטרה אשתו וכעבור זמן נשא את אסתר בת אחותה. בשנת תרס"ט (1909) התמנה לרבה של העיר מישקולץ ועמד בראש הישיבה המקומית.

כעבור שנה, בשנת תר"ע (1910), לאחר פטירת הרב מרדכי עמרם הירש, רבה של המבורג, בחרו אנשי הקהילה ברב שפיצר כרב העיר. הוא כיהן כרבה של המבורג במשך עשרים ושלוש שנה. היה מראשי הרבנים האורתודוקסים בגרמניה ונאבק ברפורמים. עמד בקשר הדוק עם גדולי הרבנים בליטא ובראשם החפץ חיים והרב חיים עוזר גרודזנסקי. לאחר מלחמת העולם הראשונה סייע להם בהקמת ועד הישיבות. כמו כן יסד את "קרן התורה" לשם הקמת מוסדות תורה באירופה.

נפטר בשנת 1934, ונקבר בבית הקברות בהמבורג.

מתלמידיו: הרב יחיאל מיכל שלזינגר, הרב ברוך קונשטט והרב בנימין זאב יעקבזון.

משפחתו
------

בנו הרב שלמה שפיצר היה מנהל התאחדות קהילות החרדים בלונדון. נכדתו נשואה לרב פסח אליהו פאלק. ניניו, בניה של נכדתו אסתר שחור, הם: חנניה שחור - מנהל חברה קדישא "קהילת ירושלים", הרב יאיר שחור - רב היישוב מעלה לבונה והרב גרשון שחור - ראש הישיבה התיכונית שעלבים וראש ה"שלוחה" בישיבת שעלבים.

קישורים חיצוניים
----------------

מידע נוסף על הרב אברהם שמואל בנימין שפיצר - באתר המשפחה

תמונה מההלוויה של הרב שפיצר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268439305171
* VIAF: 308265832
* WorldCat: viaf-308265832

 |
**בית הכנסת בסלונים** או **בית הכנסת הגדול בסלונים** (בבלארוסית: **Слонімская сінагога**) הוא בית כנסת לשעבר מן המאה ה-17 בסגנון הבארוק בעיר סלונים, בלארוס.

היסטוריה
--------

בית הכנסת היה הבניין הדתי המרכזי של הקהילה היהודית רבת-ההשפעה של סלונים שהייתה אז. הבניין הוקם בשנת 1642 והיה בתחילה חלק ממערכת הביצורים של העיר.

בשנת 1881 בית הכנסת נפגע קשות בשריפה.

במהלך מלחמת העולם השנייה כמעט כל האוכלוסייה היהודית של סלונים נרצחה על ידי הנאצים בשואה. הבניין לא נפגע על ידי הלופטוופה במהלך מלחמת העולם השנייה, אך לאחר מכן התדרדר מצבו. לאחר המלחמה השתמש הממשל הקומוניסטי בבניין כמחסן רהיטים.

בשנת 2001, לאחר שיקום עצמאותה של בלארוס, הוחזר הבניין לקהילה היהודית בבלארוס.

מצב נוכחי
---------

בית הכנסת עומד במצב רעוע. הבניין רשום על ידי הקרן הפרטית העולמית למונומנטים כאתר בעדיפויות גבוהה ביותר כאתר היסטורי יהודי במזרח אירופה הדורש שיקום. בשנת 2007 עיתונאית הטלוויזיה הבריטית נטשה קפלינסקי (אנ') הייתה נושא לסדרה של תוכניות טלוויזיה של ה-BBC, "מי אתה חושב שאתה?", ביקרה עם צוות הסדרה במקום. זה היה מקום התפילה של סבא וסבתא רבתא שלה.

פרויקט שיקום
------------

ביוזמתה של קפלינסקי, הוקמה קבוצת היגוי בחסות הקרן למורשת יהודית כדי לשקם את בית הכנסת סלונים ולהפוך אותו למתקן "חינוך מרכזי, מקום מפגש חוצה תרבויות, אנדרטה, מקום תפילה ומרכז תרבותי. להבטיח שלבית הכנסת הגדול עתיד בר קיימא". קבוצת ההיגוי כוללת בריטים ואמריקאים עם קשר משפחתי לקהילה היהודית בסלונים והאדריכל צוואי סו (אנ').

גלריה
-----

* בית הכנסת סלונים, 1975 ציור מעשה ידי ולרי סליונצ'נקהבית הכנסת סלונים, 1975 ציור מעשה ידי ולרי סליונצ'נקה
* פנים בית הכנסת לפני 1939פנים בית הכנסת לפני 1939
* פנים בית הכנסת לפני 1939פנים בית הכנסת לפני 1939
* פנים בית הכנסת לפני 1939פנים בית הכנסת לפני 1939
* בית הכנסת סלונים, צילום של הצלם הבלארוסי-פולני הידוע, יאן בולקה, משנת 1930בית הכנסת סלונים, צילום של הצלם הבלארוסי-פולני הידוע, יאן בולקה, משנת 1930

ראו גם
------

* חסידות סלונים

קישורים חיצוניים
----------------

* 

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת בסלונים** בוויקישיתוף
* איתמר אייכנר, בלארוס: בית הכנסת העתיק מוצע למכירה פומבית - "שריד לקהילה שנכחדה", באתר ynet, 10 ביוני 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  slonimsynagogue.org - History
2. ↑  "Jews of Belarus Move to Save Their Past". Joanne Saltman. 1998. אורכב מ-המקור ב-7 באוגוסט 2007. נבדק ב-11 בספטמבר 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Wollaston, Sam (7 בספטמבר 2007). "Last night's TV". London: The Guardian. נבדק ב-7 בספטמבר 2007. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  slonimsynagogue.org - Vision
5. ↑  slonimsynagogue.org - People
**יעקב הירש** (23 ביוני 1924 - 23 בפברואר 2018) היה מנכ"ל משרד מבקר המדינה, פעיל ביחסי גרמניה–ישראל ובסיוע לניצולי שואה.

על תרומותיו לשיקום ופיתוח היחסים בין שתי המדינות, קיבל ב-2013 את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.

ביוגרפיה
--------

יעקב הירש נולד בהלברשטאדט שבגרמניה ב-1924 ומ-1928 גדל בברלין-שרלוטנבורג, שם למד בבית הספר הציוני ע"ש תיאודור הרצל תחת כנפה של הפעילה הציונית פאולה פירסט.
הוריו היו פעילים בתחום הציונות, ובין השאר היו חברים באיגוד הציוני של גרמניה. 

ב-1935 ברחו מגרמניה עם בית הספר הציוני דרך טריאסטה לפלשתינה שנמצאה באותו הזמן תחת מנדט בריטי. ב-14 בנובמבר 1935 הגיעו לחיפה. 

בהגיעם לישראל החל הירש ללמוד בבית הספר בירושלים. ב-1939 נחשף בפעם הראשונה לגדנ"ע, שהיו באותה תקופה אגף הנוער של ההגנה.
בשנת 1943 התגייס לצבא הבריטי, בו שירת בתקופת מלחמת העולם השנייה עד שנת 1946, בתחילת שירותו הוצב במצרים ולאחר מכן הועבר לאיטליה. בשנת 1948 הוא גויס שוב – הפעם לצה"ל על מנת להילחם במלחמת העצמאות.

לאחר שירותו הצבאי החל הירש ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית, אותם סיים בשנת 1950. מ-1965 עד 1966 למד בתוכנית לעובדי ציבור בכירים באוניברסיטת פרינסטון.

קריירה
------

בתום לימודי המשפטים החל יעקב לעבוד במשרד מבקר המדינה, בו התקדם עד למשרת מנכ"ל המשרד.
לאחר מכן כיהן גם כראש מחלקת הביקורת הפנימית בבנק לאומי, חבר דירקטוריון באיגוד המבקרים הפנימיים בישראל (IIA) ונשיא הקונפדרציה של מוסדות ביקורת פנימית (ECIIA).

פעילות התנדבותית
----------------

לאחר יציאתו לגמלאות התנדב הירש ושימש כחבר דירקטוריון במספר ארגונים, כולל חבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, קרן ירושלים (Jerusalem Foundation), חבר הנאמנים של האוניברסיטה הפתוחה (ממנו קיבל גם תואר עמית כבוד על פעילותו הענפה), ארגון יוצאי מרכז אירופה ובית החולים לשיקום ילדים ונוער אל"ין.

כיהן שנים ארוכות כמבקר האגודה לזכויות האזרח בישראל. 

בשנת 1995 מונה הירש כחבר ועד בארגון ההשבה המאוחד (URO – United Restitution Organization), גוף שמוקדש למתן פיצויים והשבת רכוש לניצולי שואה.

בשנת 2003 מונה הירש באמצעות הקרן "Remembrance, Responsibility and Future", להיות חבר בוועדת ערר שהייתה אחראית על בדיקת תביעות לפיצוי על עבודה בכפייה בגרמניה הנאצית.

עד שנת 2011 היה הירש יושב ראש אגודת "ידידי אות הכפרה והשלום גרמניה-ישראל" של ASF (Aktion Sühnezeichen Friedensdienste הגרמני, במסגרתו נהג רבות להרצות כאיש עדות בפני מגזרים שונים בגרמניה ובישראל.

יעקב הביע את תמיכתו ביוזמת שטולפרשטיין (אבן נגף), כמו גם ביוזמות אחרות שנועדו להנציח את החיים היהודיים שהיו בהלברשטאדט ובארגון הסיוע "Amcha גרמניה" שמוקדש לעזרה נפשית וסוציאלית לניצולי שואה נזקקים ומשפחותיהם בישראל.

התגורר בירושלים ונפטר בה ביום שישי ה-23 בפברואר 2018.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "שגרירות גרמניה תל אביב - הענקת אות הכבוד". *www.tel-aviv.diplo.de*. נבדק ב-2017-03-04.
2. ↑  "Honorary Fellowship Recipients, Open University" (PDF).
3. ↑  "קבלת אות כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה" (PDF).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1090806795
* VIAF: 893145857950923021294
* WorldCat (עם VIAF): 893145857950923021294

 |