recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לשכת התרבות של הרייך** (בגרמנית: **Reichskulturkamme***)* הייתה סוכנות ממשלתית בגרמניה הנאצית. היא הוקמה על פי חוק ב-22 בספטמבר 1933 במהלך תהליך הנאציפיקציה ביוזמת שר התעמולה של הרייף יוזף גבלס כארגון מקצועי של כל אמני היצירה הגרמניים. הלשכה נועדה להשיג שליטה על כל חיי התרבות בגרמניה הנאצית ביצירה, פרסום וקידום "אומנות ארית" המתיישבת עם האידיאלים הנאצים.

כל אמן היה צריך להגיש בקשה לחברות בהצגת תעודה ארי, בקשה שנדחתה הביאה בפועל לאיסור תעסוקתי למגישה.

לשכת התרבות כללה יחידות למוזיקה, קולנוע, ספרות, ארכיטקטורה, ואמנות חזותית. ביחידות היו חברים אמנים "טהורים גזעית" שתמכו במפלגה. עד 1935 היו חברים בלשכת התרבות של הרייך 100,000 חברים.

מבנה וארגון
-----------

לשכת התרבות של הרייך הייתה מזוהה עם משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם עם מושבו ברחוב וילהלמפלאץ בברלין. קצין האס אס האנס הינקל היה אחד הקצינים האחראים על הלשכה והיה הממונה המיוחד של גבלס להסרת יהודים מחיי התרבות הגרמניים.

ה- RKK התפרקה בסופו של דבר ונכסיה הוחרמו בחוק מספר 2 (שיצא ב-10 באוקטובר 1945) של מועצת הפיקוח של בעלות הברית. תמונות וחומר ארכיון נשמרות על ידי הארכיון הפדרלי הגרמני ונשמרו במרכז המסמכים של ברלין .

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לשכת התרבות של הרייך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Culture in the Third Reich: Overview". *Holocaust Encyclopedia*. United States Holocaust Memorial Museum. 10 ביוני 2013. נבדק ב-9 במרץ 2014. `{{cite encyclopedia}}`:  (עזרה)
2. ↑  Culture in the Third Reich: Overview, encyclopedia.ushmm.org (באנגלית)
3. ↑  Glueck, Grace (1990-07-09). "'Degenerate' Artworks Survive Triumphant Over Nazi Degradation". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-10-05.
4. ↑  Peter Adam (1992). *Art of the Third Reich*. New York: Harry N. Abrams, Inc. p.53

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284521705171
* GND: 18668-5
* ISNI: 0000 0001 1013 8909
* LCCN: n86017708
* VIAF: 142482095
* WorldCat: lccn-n86017708

 |
**סטרנד** (באנגלית: **Strand Magazine**) הוא ירחון בריטי של סיפורי מסתורין וסיפורים קצרים, בו התפרסמו לראשונה סיפורי שרלוק הולמס פרי עטו של ארתור קונאן דויל. כתב העת הופיע בלונדון לראשונה בשנת 1891. הירחון התבסס על סיפורי מתח ומסתורין וזכה לתפוצה המונית תוך זמן קצר.

מעל דפיו של הסטרנד הופיעו לראשונה סיפורי שרלוק הולמס בלווית הציורים המקוריים של סידני פג'ט. כאשר סיפורו הראשון של הולמס "שערורייה בבוהמיה" התפרסם בו, זינקה תפוצתו עוד יותר. לשיא תפוצתו הגיע כאשר התפרסם בו לראשונה, בהמשכים, הספר באורך מלא – כלבם של בני בסקרוויל. תורים ארוכים של קוראים השתרכו ליד משרדי הסטרנד, בציפייה לכל פרק חדש. ספר זה היה אחד מארבעת ספרי שרלוק הולמס באורך מלא, אשר גם שניים נוספים מהם הופיעו בהמשכים מעל דפי הסטרנד, והם "חקירה בשני" ו"סימן הארבעה". במרוצת הזמן, הצירוף שבין הסטרנד לבין סיפורי שרלוק הולמס, הפך את קונאן דויל לסופר הפופולרי בזמנו. 56 סיפורי שרלוק הולמס הופיעו בסטרנד בין השנים 1891–1927. 

כותבי ספרות בלשית נודעים כאגאתה כריסטי, אדגר וואלס, ז'ורז' סימנון ודורותי סיירס פרסמו סיפוריהם מעל דפי הסטרנד, ולצידם סופרים נודעים כרודיארד קיפלינג, גרהם גרין ואפילו וינסטון צ'רצ'יל.

בתקופת מלחמת העולם השנייה, עקב המצוקה הכלכלית והקיצוב בנייר, הלך הפורמט של הסטרנד והצטמצם ותפוצתו פחתה עד אשר נסגר בשנת 1950. כחצי יובל שנים לאחר סגירתו, בסוף המאה ה-20 חודשה הופעתו של הסטרנד. בסטרנד החדש מופיעים סיפוריהם של סופרי מתח ופנטזיה בני זמננו, ביניהם סיפורים מאת רות רנדל וריי ברדבורי ולצדם גם סופרים פחות ידועים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סטרנד מגזין** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטרנד מגזין (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 309917938
* WorldCat (עם VIAF): 309917938

 |
**יוסף פיש** (1912 — 15 במאי 1957) היה חזן יהודי-הונגרי. כחודשיים לאחר עלייתו לישראל, יומיים לאחר שהתקבל למשרת חזן בבית הכנסת הגדול ברמת גן, שם קץ לחייו.

קריירה כחזן
-----------

פיש נולד בפהרגיארמט במחוז סאטמר שבצפון הונגריה, בנם הצעיר של אברהם צבי ורחל פיש. בצעירותו ביטא כישרון מוזיקלי, והיה חזן בעיירת הולדתו. בהמשך תפקד כחזן שני בבית הכנסת הגדול בעיר הסמוכה מישקולץ, לצד החזן הראשי יהושע וידר.

במהלך מלחמת העולם השנייה נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן שבאוסטריה. במהלך שואה נספו אשתו ובתו. הוא נותר צולע באחת מרגליו, ומוראות השואה נותרו בנפשו ובגופו שנים רבות.

משנת 1946 שירת פיש כחזן ראשי בקהילת בית הכנסת האורתודוקסי קאזינצי שבבודפשט. ב-1948 נישא לרחל (רוז'יקה) לבית ארנסט, ילידת יוגוסלביה, שאיבדה בשואה את בעלה ישראל (סרוּלצ'י) אדלשטיין לאחר שלושה חודשי נישואין. לבני הזוג נולדו שני ילדים: יהודה דב ואברהם צבי. באותה שנה התפרסמה בבודפשט יצירתו "לקל ברוך" (Lukel Boruch) בתקליט. הוא החל להופיע אחת לשבועיים בתחנת הרדיו ההונגרי-ממלכתי "קושוט" (Kossuth), בתוכנית "חצי שעה דתית-ישראלית" (Izraeli vallási félóra), בקטעי מוזיקה יהודיים, לעיתים בליווי ילד ממקהלת בית הכנסת.

העלייה לישראל ופרשת ההתאבדות
----------------------------

בעקבות המרד ההונגרי נגד ברית המועצות באוקטובר 1956, החליטה משפחת פיש לעזוב את הונגריה ולהגר לישראל.

בפברואר 1957 הציע בלה וינגרטן, ידידו של פיש מהונגריה וממתפללי בית הכנסת הגדול ברמת גן, את מועמדותו של פיש למשרת חזן בבית הכנסת הגדול בתל אביב. מעט לפני כן (ביוני 1956) התאבד חזן בית הכנסת הגדול בתל אביב, אהרון עמיהוד (קיפניס); בעיתונות נחלקו הדעות באשר לסיבות ההתאבדות - דיכאון או פגיעה קשה בשל יחס מזלזל מהנהלת בית הכנסת. באותה תקופה (פברואר 1957) התקיים סכסוך בין המתפללים בבית הכנסת סביב הבחירות לוועד בית הכנסת.

משפחת פיש הפליגה לישראל במרץ 1957 באניה "ארצה" לנמל חיפה, והתאכסנה בסמוך לבית הכנסת הגדול בתל אביב. לאחר מספר תפילות ניסיון במהלך אפריל-מאי 1957, נכשל המשא ומתן בין פיש לגבאי בית הכנסת לגבי גובה השכר, לאחר שהובטח לו סכום גבוה עוד בהיותו בבודפשט. פיש קיבל במקום זאת את משרת החזן שהוצעה לו על ידי ועד בית הכנסת הגדול ברמת גן. יומיים אחר כך שם קץ לחייו.

התאבדותו של פיש עוררה עניין תקשורתי במיוחד לאור סמיכות הזמנים להתאבדותו של החזן אהרן עמיהוד קודם לכן. בעיתונות סוקרו האשמות של ידידיו ושל קהילת העולים מהונגריה נגד הנהלת בית הכנסת בתל אביב, שלטענתם הייתה קשורה לנסיבות שהובילו להתאבדות. הדעות נחלקו באשר לרקע ההתאבדות - דיכאון בעקבות קשייו בשואה, או פגיעה בעקבות משא ומתן שלא בתום לב ויחס מתנכר לעולה החדש מצד הנהלת בית הכנסת בתל אביב. נציגי עולי הונגריה דרשו להקים ועדה ציבורית לחקר נסיבות אלו. עלה גם חשש שהדבר ינוצל על ידי אנשי אגודת ישראל ונטורי קרתא בווינה ובודפשט, שניהלו באותה תקופה מאבק נגד עלייה לישראל. יוסף (פרנץ) ימבור, חבר מועצת העיר תל אביב, פנה לראש העיר חיים לבנון בבקשה להקים ועדת חקירה ציבורית לבדיקת נסיבות ההתאבדות, אך היא נדחתה.

פיש נקבר בבית העלמין קריית שאול.

קישורים חיצוניים
----------------

* מ. בן שלמה, מבית הכנסת בבודפשט לבית הכנסת בתל אביב, הצופה, 15 באפריל 1957, המשך
* גבאי ביהכ"נ הגדול טוענים שהושמצו, חרות, 23 במאי 1957

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר בלה הונגר, "בשולי התאבדות טרגית", 24 במאי 1957, אוי קלט (Új Kelet), עמ' 3 (בהונגרית)
2. ↑  "לזכרו של החזן הראשי פיש", 24 ביוני 1957, אוי קלט
3. ↑  יוסף פיש באתר GRAVEZ
**לאוני גולדנברג** (10 בינואר 1929 – 6 בנובמבר 2012) היה צייר ברזילאי–ישראלי, חבר קיבוץ געש.

ביוגרפיה
--------

גולדנברג נולד בריו דה ז'ניירו שבברזיל לפישל ואניטה (לבית גולדברג), ילד ראשון למשפחת מהגרים שהגיעה לברזיל מרוסיה הלבנה בתחילת העשור השלישי למאה העשרים.

עם סיום הלימודים בתיכון הצרפתי בריו, גויס גולדנברג לצבא ברזיל, שם שרת בחיל התותחנים.

כשהשתחרר, הצטרף לאביו במוסך וברפדיה שהיו בבעלותו. בערבים למד בקורס לפרסום ועיצוב והשתתף בקורס תאורטי על אמנות בהדרכת פייגה אוסטרובר, אמנית הדפס ידועה בברזיל.

ב-1963 עלה עם משפחתו לישראל והשתקע בקיבוץ געש. בציוריו השתמש רבות בנופי הקיבוץ.

במשך השנים, טרם עלייתו לישראל, השתתף גולדנברג בתערוכות קבוצתיות, בין היתר במוזיאון לאמנויות יפות בריו דה ז'ניירו.

בארץ השתתף גולדנברג בתערוכות קבוצתיות רבות וגם בתערוכות יחיד.

חיים אישיים
-----------

ב-1954 נישא למרייטה קויפמן ולזוג נולדו בברזיל שלוש בנות. נפטר בשנת 2012 ונקבר בקיבוצו.

תערוכות
-------

### תערוכות יחיד

* המוזיאון הלאומי לאומנויות יפות, ריו דה ז'ניירו (1954)
* גלריה "כץ", תל אביב (1966)
* גלריה "ליים", תל אביב (1968)
* גלריה הקיבוץ, תל אביב (1968)
* "הבראייקה", סאו פאולו (1972)

### תערוכות קבוצתיות

* **תערוכה קבוצתית נודדת**, ארצות הברית (1969)
* **אגודת הציירים והפסלים**, תל אביב (1973)

קישורים חיצוניים
----------------

* לאוני גולדנברג, באתר תנועת העבודה
* סרט משפחתי על גולדנברג, סרט באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת המציגים בגלריית הקיבוץ במשך השנים 1967 – 2007
משטח פלדה מגולוון
המונח **גִלווּן** (בלועזית: **גלווניזציה**, **Galvanization**) הוא תהליך כימי של ציפוי ברזל או פלדה באבץ (**Zn**) כדי למנוע שיתוך (בעיקר – חלודה). התהליך מתבצע על ידי "טבילה חמה" (קיים גם "גלוון קר", אך הוא פחות יעיל). הטבילה נעשית על ידי לקיחת רכיב הפלדה וטבילתו בתוך אמבט המלא באבץ נוזלי מחומם לטמפרטורה של כ-460 מעלות צלזיוס. בתהליך הגלוון המתכת מצופה באבץ, המקנה לה גימור חלק ואסתטי. באבץ חשמלי (גילוון קר) עובי הציפוי הוא 15 מיקרון, ובאבץ חם עוביו הוא 80 מיקרון. ניתן לקבל את האבץ בגוון צהוב או לבן, עד לאורך של 6 מטרים. ציפוי האבץ מונע את חמצון המתכת המוגנת על ידי יצירת שכבת מגן. תחמוצת האבץ היא אבקה לבנה עדינה שבניגוד לתחמוצת ברזל (חלודה) לא גורמת להתפוררות משטח המצע כאשר היא נוצרת. תחמוצת האבץ, אם לא פוגעים בה, מהווה מחסום להתחמצנות נוספת, בדרך דומה לזו שיש לאלומיניום ופלדת אל-חלד בשל השכבות המחומצנות שלהם. הגלוון יוצר שכבה עבה שיכולה להיות אף יותר מהדרוש להגנת המתכת. בשלדות מכוניות למשל, בהן נדרשת שכבה דקה יותר, שכן השלדה תצופה אחר כך בצבע נוגד חלודה, משתמשים בגלוון מסוג שונה שנקרא "אלקטרו-גלוון" (Electrogalvanization).

מסמרים מגולוונים מיוצרים בעיקר על ידי אלקטרו-גלוון אך אלו בדרך כלל עמידים פחות מאשר אלו שיוצרו בתהליך הטבילה החמה, משתמשים באלו בעיקר לבניית גדרות.

בהגנה גלוונית משטחית-אנודית משתמשים במטילי אבץ שנקשרים, בהשפעת זרם חשמלי, למתכת עליה הם מגנים במקומות שבהם המתכת חשופה לתמיסה אלקטרוליטית. בתמיסה זו האבץ נספג באלקטרוליט על פני המתכת עליה הוא מגן.

אטימולוגיה
----------

המונח גלוון קיבל את שמו מהמדען האיטלקי לואיג'י גלווני, והוא שימש במקור לתאר את התהליך של מתן "שוקים" חשמליים (תהליך שקיבל במאה ה-19 גם את השם "פארדיזם" על שם מייקל פארדיי). השם הוענק לאחר שגלווני הבחין בהתכווצויות רגלי צפרדעים בהשפעת זרם חשמלי שיצר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גלוון** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גלון** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גלוניזציה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גלוון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534260605171
* BnF: cb11979692m (data)
* GND: 4188175-8
* LCCN: sh85149868
* NKC: ph730409

 |
**לאוניד זיגמונדוביץ' טופרין** (ברוסית: **Леонид Зигмундович Туфрин**; נולד ב-26 במרץ 1947, בפוליארני, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כלכלן ואיש עסקים רוסי.

כיהן כנשיא מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג בשנים 1992-1994.

עבד כיועץ למנכ"ל חברת התקשורת "טלקום צפון-מערב" שנרכשה על ידי רוסטלקום בשנת 2011 והתמזגה עמה. עמד בראש חברת PTT.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד במרץ 1947 בעיר פוליארני שבמחוז מורמנסק.

ב-1966 השלים את לימודיו במכון הטכנולוגי הלנינגרדי לרכיבי חלל ואלקטרוניקה. ב-1978 למד בפקולטה למכניקה בטכניון בלנינגרד.

ב-1992 מונה לנשיא קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג. פעל להפוך את המועדון לחברת מניות ועמל למשוך משקיעים וספונסרים לקבוצה, בשנים בהן היא שיחקה בליגת המשנה הרוסית בכדורגל.

ב-1995 למד בבית הספר לעסקים על שם פיוקווא באוניברסיטת דיוק בארצות הברית.

בשנים 1973–2004 עבד בחברת הטלפון על שם נקראסוב. בספטמבר 2004 מונה לסמנכ"ל רשת הטלפון של סנקט פטרבורג, חברת "טלקום צפון-מערב" וניהל את החברה עד למיזוגה עם חברת רוסטלקום.

חייו האישיים
------------

הוא דובר אנגלית. נשוי ואב לבן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבת תסקיר על נשיאי זניט (ברוסית)
גופה שנסחפה אל החוף בסיינט אוגוסטין, פלורידה בשנת 1896
**גלובסטר** או **בלוב** (באנגלית: **globster** או **blob**) הוא גוף של אורגניזם לא מזוהה שנסחף לחוף מן הים או כל גוף מים אחר. איוואן סנדרסון טבע את המונח בשנת 1962 במאמר שנקרא "הגלובסטר הטזמני" המתאר מחקר שערך על גופה גדולה שנסחפה לחופי טזמניה בשנת 1960 שתוארה כך: "לא ניתן היה לזהות בה עיניים, לא היה לה ראש מוגדר והיא הייתה חסרת מבנה שלדי כלשהו". ההבדל בין **גלובסטר** לבין גופות אחרות הנסחפות לחוף הוא שגלובסטרים אינם ניתנים לזיהוי בקלות על ידי צופים לא מומחים ובדרך כלל גם יוצר מחלוקת בנוגע לזהותו של האורגניזם. למעשה, גלובסטרים עשויים לעיתים להיראות כה מוזרים עד שהמחלוקת לגבי הזהות ממשיכה גם אחרי שהאורגניזם זוהה כביכול על ידי מדענים, ולכן מהווה בדרך כלל כר פורה לפעילותם של קריפטוזואולוגים.

חלק מהגלובסטרים שהתגלו עד כה היו חסרי עצמות או כל מבנה אחר שניתן לזהות באמצעותו את האורגניזם וחלקם בעלי עצמות, סנפירים, זרועות ציד, עיניים ואלמנטים אנטומים אחרים המאפשרים לצמצם את מרחב האפשרויות של האורגניזם המקורי ולעיתים אף לזהותו בוודאות. אלו שלא ניתן היה לזהות בוודאות תוארו לעיתים כמפלצות ימיות והזינו אגדות ומיתולוגיות על יצורים אלו, ומכאן הקשר ההדוק של הגלובסטרים למחקר שנעשה במסגרת הקריפטוזואולוגיה.

פתרון פרשיות גלובסטר
--------------------

גלובסטרים רבים זוהו בתחילה כתמנונים מפלצתיים למרות שהסתבר לאחר בדיקה מעמיקה יותר כי מדובר בגופות מרקיבות של לווייתנים או כרישים גדולים. בפרשת "הבלוב הצ'יליאני" (באנגלית: "The Chilean Blob") שהתגלה בשנת 2003 הסתבר שהגלובסטר היה בסך הכל גוש שומן שנפלט מגופותיהם של לווייתנים שהרקיבו ולא אורגניזם שחי בעבר כגוף אחד. גלובסטרים אחרים נחשדו תחילה כגופות של פלזיוזאורים עתיקים שנותרו בחיים, אולם מחקר גילה שהם גופות של כריש ענק שהתעוותו עם הזמן. יחד עם זאת, גלובסטרים רבים עדיין לא זוהו באופן המניח את הדעת ונותרים כתעלומות פתוחות. גופות של דיונון ענק ודיונון עצום, אחד היצורים החיים הגדולים ביותר הקיימים כיום, יכולים לספק הסבר לחלק מהמקרים, במיוחד עבור הגלובסטרים שזוהו כתמנונים מפלצתיים.

חלק מהגלובסטרים נחקרו רק אחרי שהם הרקיבו במידה כזו שלא מאפשרת לבסס את קיומו של מין חדש על בסיסם בלבד. במקרים מסוימים, בדיקת סמני DNA יכולה לאשש את השתייכות הגלובסטר למין ידוע, כפי שקרה בפרשת "הבלוב מניופאונדלנד" שהסתיימה בכך שהוכח כי רקמת הגלובסטר היא של ראשתן גדול-ראש. באמצעות הפרשה הזו החוקרים גם יכלו להסיק בדיעבד גם על פרשיות גלובסטרים אחרות בהתבסס על תיאורם הפיזי הדומה של הגלובסטרים.

גלובסטרים מפורסמים
------------------

על פי סדר כרונולוגי:

* "המפלצת מסטרונסאיי, אורקני, סקוטלנד" (1808)
* "המפלצת מסיינט אוגוסטין" (1896)
* "הגופה מהאי דאנק" (1948)
* "הגופה ממלבורן-הובארט" (1958)
* "הגלובסטר הטזמני" (1960)
* "הגלובסטר הניו זילנדי" (1968)
* "הגלובסטר הטזמני השני" (1970)
* "הגלובסטר מחוף מאן היל" (1970)
* "הבלוב מברמודה" (1988)
* "הגלובסטר מגודטהאב" (1989)
* "הבלוב מהאיים ההברידיים" (1990)
* "הבלוב הברמודי השני" (1995)
* "הגלובסטר מצפון קרוליינה" (1996)
* "הבלוב מנאנטוקט, מסצ'וסטס" (1996)
* "הבלוב הברמודי השלישי" (1997)
* "הגלובסטר מחוף ארבעת המילין, טזמניה" (1997)
* "הבלוב מניופאונדלנד" (2001)
* "הבלוב הצ'יליאני" (2003)
* "המפלצת ממונטאוק" (2008)
**הידרה** (שם מדעי: *Hydra*) היא בעל חיים רב-תאי המשתייך למערכת הצורבים, וחי במים מתוקים. מבנה ההידרה הוא גוף דמוי גליל מוארך באורך 1 ס"מ. להידרה ראש בצד האחד של הגליל ורגל אחת בצד השני. ההידרה מורכבת מכ-10,000 תאים, המורכבים מעשרה סוגים. ההידרה היא מודל מחקר פופולרי אצל הביולוגים, עקב יכולת הרגנרציה, רבייה א-מינית, גודלה הקטן, ומורכבות פיזיולוגית נמוכה. מקור שמה של ההידרה הוא במפלצת המיתולוגית הידרה שהייתה בעלת יכולת רגנרציה להצמיח איברים חדשים במקום אלה שנגדעו.

מאפיינים
--------

ההידרה היא טורפת הנפוצה ברוב מקווי המים המתוקים הבלתי מזוהמים באזורי אקלים ממוזג ואקלים טרופי. להידרה שתי שכבות תאים בגוף. השכבה החיצונית (ectoderm) משמשת להגנה והשכבה הפנימית (endoderm) משמשת לעיכול המזון. מיצי העיכול מופרשים מתאי השכבה הפנימית בכל פעם שמזון חודר לגוף. החלקים שלא נעכלו מופרשים אל מחוץ לגוף דרך הפה. הנשימה נעשית בכל חלקי גופה. ההידרה ניזונה מיצורים מימיים קטנים, בעיקר שטרגליים ודפניה.

רגל ההידרה מפרישה ריר דביק המאפשר להידרה החומה להיצמד לגבעולים וסלעים. באופן כללי ההידרה משתדלת לא לנוע ממקומה, והיא לוכדת את מזונה רק כשהוא חולף בסמוך לפתח הפה. אולם כאשר יש מחסור במזון, היא ניתקת ממקומה ומשעינה את כל כובד גופה על זרועות הציד, וכך היא מתקדמת. להידרה יכולת לנוע במהירות של כ-10 סנטימטרים ליום.

ההידרה מתרבה ברבייה אל-זוויגית וברבייה מינית. חלק מהמינים של ההידרה הם הרמאפרודיטים ואחרים הם בעלי זכרים ונקבות נפרדים. הדיווחים החד משמעיים הראשונים של רבייה אל-זוויגית היו תאורים של ההידרה, למשל התיאור של אנטוני ואן לוונהוק משנת 1702.

רגנרציה בהידרה
--------------

להידרה יכולת רגנרציה מהירה המתבצעת בעזרת השלד החלבוני התוך תאי. מכיוון שגוף ההידרה עשוי משכבות של עור, השלד החלבוני ימצא בכל שכבה ושכבה. בכל שכבה השלד החלבוני מופיע כשכבות קליפתיות שעשויות משכבות של רקמות תאים צפופות המרפדות את השלד עצמו. השלד החלבוני עצמו בנוי מחוטים דקים ושריגים חלבוניים המחברים בין התאים ונותנים לגוף השלם את צורתו ואת יכולתו לבצע רגנרציה. לדוגמה כאשר נחתכת הידרה לשני חלקים הצד בעל הרגל יגדל ראש ולהפך בהתאמה. ההידרה מסוגלת להתפתח מרקמה קטנה (1-5% מהידרה בוגרת). תהליך הרגנרציה מתחיל מחתיכת רקמה, שהופכת לכדור פחוס וחלול (ספרואיד) תוך כמה שעות אחדות שמתפתח להידרה שלמה ובוגרת תוך כמה ימים.

מינים
-----

להידרה מספר מינים הנבדלים בצבעם ובדרכי רבייתם. אחד המינים השכיחים ביותר הוא הידרה חומה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הידרה** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Hydra** |

* הידרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* Structural Inheritance of the Actin Cytoskeletal Organization Determines the Body Axis in Regenerating *Hydra*
* Gilbert Charles Bourne, **An Introduction to the Study of the Comparative Anatomy of Animals**, BiblioBazaar, LLC, 2008, pages 221-240

הערות שוליים
------------

1. ↑  Graham Bell, **The masterpiece of nature** , CUP Archive, 1982, page 172

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533632605171
* GND: 4183999-7
* LCCN: sh85063360
* NDL: 00563140

 |
**לשכת הסמים הפדרלית** (באנגלית: **Federal Bureau of Narcotics**, בראשי תיבות: **FBN**) הייתה סוכנות של מחלקת האוצר האמריקאית, שהוקמה ב-14 ביוני 1930, כשהיא מאגדת את תפקידי המועצה הפדרלית לשליטה בסמים וחטיבת הסמים. הלשכות הוותיקות הללו הוקמו כדי לאכוף את חוק מיסוי הסמים 1914 וחוק ייבוא וייצוא סמים נרקוטיים 1922 (הידוע גם כחוק ג'ונס-מילר).

הארי ג'יי אנסלינגר מונה לנציב הראשון של הלשכה על ידי מזכיר האוצר אנדרו מלון תחת הנשיא הרברט הובר. תחת אנסלינגר, הלשכה דחפה לעונשים קשים על שימוש בסמים. הסוכנות ללוחמה בסמים הוסמכה להעניש על אחזקת סמים כגון מריחואנה על בסיס חוק מס המריחואנה 1937, כמו גם חיזוק חוק מס הסמים 1914. למרות זאת, המוקד העיקרי שלה היה להילחם בהברחת אופיום והרואין. אחד החוקים נגד אופיום היה חוק השליטה באופיום 1942. לשם כך הקימה הלשכה לאורך זמן כמה משרדים מעבר לים בצרפת, איטליה, טורקיה, ביירות, תאילנד ומוקדים אחרים של הברחות סמים בינלאומיות. סוכנים אלה (שמעולם לא היו יותר מ-17) שיתפו פעולה עם גורמי אכיפת סמים מקומיים באיסוף מודיעין על מבריחים. העבודה נגד הרואין ואופיום הונעה עם זאת משיקולי מדיניות החוץ: במהלך מלחמת וייטנאם, למשל, הושמה חשיבות רבה בחקירת מבריחים וייטנאמים שיכולים להיות קשורים למחתרת המקומית, בעוד שנותרו חקירות של מבריחים בקנה מידה גדול מתאילנד ואלה הוזנחו.

אנסלינגר פרש בשנת 1962 ובמקומו מונה הנרי ג'ורדנו, שהיה לנציב הלשכה עד שזו מוזגה בשנת 1968 עם הלשכה לפיקוח על סמים, סוכנות מינהל המזון והתרופות, כדי להקים את הלשכה לסמים וסמים מסוכנים, סוכנות של מחלקת המשפטים של ארצות הברית, שהייתה הסוכנות שקדמה למינהל אכיפת הסמים (DEA).

ראו גם
------

* המשטרה הפדרלית של אוסטרליה ובה מחלקה מקומית בשם "לשכת הסמים הפדרלית".

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Records of the Drug Enforcement Administration [DEA]". 15 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Anslinger, Harry Jacob; Tompkins, William F. (1 בינואר 1980). *The Traffic in Narcotics*. Arno Press. ISBN 9780405135675 – via Google Books. `{{cite book}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269264205171
* BnF: cb11583515z (data)
* ISNI: 0000 0001 2222 1523
* LCCN: n79096852
* NKC: xx0057715
* SUDOC: 083900527
* VIAF: 139543936
* WorldCat: lccn-n79096852

 |
**לאוניד קאופמן** (נולד ב-26 באוגוסט 1958) הוא המאמן הראשי של פנימיית המחוננים בשחייה במכון וינגייט, מאמן נבחרת ישראל (1994–2002, 2007–2016) והמנהל המקצועי של איגוד השחייה בישראל.

ביוגרפיה
--------

קאופמן נולד בבלארוס הסובייטית, אז חלק מברית המועצות, והחל לשחות בגיל שש. כשהיה בן 17 החל ללמוד לתואר ראשון בחינוך גופני וכשסיים את לימודיו בגיל 21 הצטרף לצבא האדום כמאמן של ספורטאים מצטיינים. בשנת 1984 החל לעבוד כמאמן שחייה. בין השנים 1987-1991 שימש כמאמן נבחרת השחייה של ברית המועצות. בין השאר אימן את ילנה רודקובסקאיה, האלופה האולימפית במשחה ל-100 מטר חזה מברצלונה. 

באפריל 1991 עלה לישראל. באוגוסט 1991 גייס גלעד ויינגרטן (ששימש אז כמנהל מכון וינגייט) את קאופמן כמאמן השחייה של המרכז לטיפוח מחוננים בספורט, שפועל במכון וינגייט, והחל משנת 1994 הצטרף למסגרות השונות באיגוד השחייה בישראל. במקביל השלים תואר שני ושלישי. בין השנים 1994–2002 שימש כמאמן נבחרת השחייה של ישראל, וחזר לתפקיד שוב בין השנים 2007–2016. תחת הדרכתו השיג ענף השחייה בישראל פריצות דרך משמעותית, וצוות השחיינים שלו הגיע לראשונה למשחה הגמר באולימפיאדה של אטלנטה שהתקיימה ב-1996. קאופמן הדריך גם את הפיינליסט הבא של ישראל, יעקב טומרקין, שסיים במקום השביעי במשחה ל-200 מטר גב באולימפיאדת לונדון ב-2012, ההישג הישראלי הטוב ביותר בשחייה במשחקים האולימפיים. השחיינים הישראליים הגיעו גם לגמר באליפות העולם בפעם הראשונה במהלך כהונתו וזכו במדליות באליפויות אירופה רבות.

בין השחיינים הבולטים שאימן קאופמן, נמנים: מיקי חליקה, איתן אורבך, יואב גת, יואב ברוק, שילו איילון, קרן רגאל, עדי ביכמן, אניה גוסטומלסקי, רותם פלד, יעקב טומרקין, גיא ברנע, גל נבו, אנדראה מורז, קרן זיבנר, שי לבנת ועוד.

נבחר למאמן השנה לשנת 2011, על ידי הוועד האולימפי בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* לאוניד קאופמן ימשיך לאמן את נבחרת השחייה, ynet
* ד"ר לאוניד קאופמן - מאמן השנה לשנת 2011, באתר איגוד השחיה בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  רון קופמן, אין אורבך, יש אחרים (בעיקר אחרות), באתר הארץ, 11 באפריל 2002
2. ↑  יניב טוכמן‏, ליאוניד קאופמן: "הבעיה היא שאין בכלל מקצוע כזה שנקרא מאמן", באתר וואלה!‏, 17 באוקטובר 2016
3. ↑  ליאוניד קאופמן לא ימשיך כמאמן נבחרת השחייה, באתר ONE‏, 17 בנובמבר 2017
4. ↑  יואב גורן, בכמות דווקא נרשמה התקדמות. אבל באיכות, זה כבר משהו אחר, באתר הארץ, 20 ביולי 2003
5. ↑  ניר יהלום, ילד רע? אני?, באתר הארץ, 19 במאי 2001
6. ↑  רמי היפש, שחייה: 12 שחיינים יתמודדו באליפות אירופה, באתר הארץ, 5 במאי 2004
7. ↑  אורי טלשיר, שחייה: הדברים החשובים בחייו של גל נבו, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2009
8. ↑  רון קופמן, הוא פורח מאוחר, אבל פורח, באתר הארץ, 11 ביולי 2003
**שַׁדָּר** (שם מדעי: *Betula,* באנגלית **birch**) הוא סוג עצי יער במשפחת השדריים, הקרוב יחסית למשפחת האלוניים (שבה בין היתר מצויים האלון והאשור). רוב מיני השדר נפוצים באזורים צפוניים של אקלים ממוזג: צפון אסיה, אמריקה הצפונית, ויערות באירופה. סופרי ההשכלה ברוסיה כינו את השדר בשם "לִבְנֶה" על שם העץ הנזכר במקרא, בשל גזעו הלבן. מאוחר יותר ניתן שם זה ללבנה רפואי, עץ הגדל בר בארץ ישראל.

מאפיינים
--------

עצי השדר הם עצים בינוניים או קטנים או שיחים. עליהם פשוטים ועשויים להיות בעלי אונות או שיניים. באביב צבעם זהוב, בקיץ ירוק ובסתיו צהוב. עצי שדר נבדלים מעצי אלמון, בני אותה משפחה, בכך שהתפרחת אינה מעוצה ומתפוררת בהגיעה לבגרות. כך משתחררת מתוך הפרחים האבקניים אבקה שנקלטת על ידי הפרחים העֶלְיָניים (הנקביים). הפרי קטן ומכונף והרוח נושאת אותו למרחקים רבים.

זחלים מסדרת הפרפראים ניזונים מעצי שדר.

באזורים הצפוניים נחשבת אבקת פרחי השדר לגורם אלרגיה נפוץ למדי. מוערך כי בין 15%-20% מהאוכלוסייה הסובלת מקדחת השחת רגישה לאבקת השדר.

קליפת "שדר הנייר"
שני מינים נפוצים או ידועים של השדר, מבין מיניו הרבים, הם **שדר לבן** ו**שדר הכסף**, המתנשאים לגובה כ-20 מטרים.

אקולוגיה
--------

עצי שדר נחשבים מינים חלוציים המקדימים לאכלס שטחים פתוחים. הם גדלים מהר אולם אורך חייהם אינו רב. לאחר 50 שנות חיים בקירוב מתחיל שדר הכסף האירופי להיכנע למחלות הנגרמות על ידי מיקרואורגניזמים וחרקים שונים. עצים אחרים בעלי צמיחה איטית יותר אך אורך חיים רב כמו האלון הם האחרונים שמשתלטים על אזורים כאלה. צמרותיהם הצפופות הסוגרות בעד קרני השמש ומונעות מהאור להגיע לקרקע ולספק אנרגיה חיונית, מונעות את צמיחתם של עצי שדר נוספים. 
עצי שדר גם מהווים כמה ממיני העצים רחבי העלים המסוגלים לשאת טמפרטורות נמוכות ביותר ולכן גדלים באזורים צפוניים מאוד, שבהם עצים אחרים כמו אלון או אשור אינם מסוגלים להתקיים.

שימושים
-------

שדרים הם עצים רב תכליתיים. העלים, העצה, הענפים, והשורשים משמשים להכנת כלי נגינה, חומרים רפואיים, חומרי סיכה ועוד כהנה וכהנה.

עצי שדר משמשים בין השאר להפקת סבון ושמפו. את הממתיק המלאכותי "קסיליטול" ניתן להפיק באמצעותו גם כן. בארצות שונות לשד השדר משמש להכנת משקאות. ניתן גם להכין באמצעותו משקה קוואס. משתמשים בעצי שדר כעצי הסקה בשל ערכם הקלורי הרב ביחס ליחידת משקל. הילידים באמריקה הצפונית היו נוהגים להכין סירות, קערות או אוהלי טיפי מקליפת **שדר הנייר** בשל משקלה הקל, גמישותה, והקלות שבה ניתן להסירה מעצים שנפלו. **שדר ננסי** הוא שיח נמוך הנפוץ ביערות סיביר, שעושים שימוש בקליפתו. **שדר צהוב** גדל בצפון אמריקה ומשמש לריצוף.

בתרבויות צפוניות שונות נהוג להפיק מיץ לִבְנֶה מתקתק מלשד העץ באמצעות חור הנקדח בגזע העץ.

באוטובוס הדו-קומתי איסט לנקס מילניום ויקינג רצפת המפלס התחתון עשויה מלוח עץ תעשייתי מעץ לבוד ועץ המכילה גם "שדר" פיני.

בתעשיית המוזיקה מקובל להשתמש בעץ שדר (לבנה) לבניית גוף (זיווד או קופסת) הרמקול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שדר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* שדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ויקינג מבוסס שלדה Volvo B7TL - מפרט web.archive.org/web/20040905022007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282687305171
* BnF: cb12288358h (data)
* GND: 4136469-7
* LCCN: sh85014281
* NARA: 10665387
* NKC: ph203157

 |
**שדרה** - בצרפתית ETAT - היא שכבה חברתית בעלת סטטוס חוקי מיוחד, שהתקיימה ברוב מדינות אירופה בימי הביניים. חברת שדרות היא חברה המורכבת ממספר שדרות שיש ביניהן מדרג (היררכיה). השדרה היא מבנה חברתי הנמצא בין קאסטה למעמד. בחברה של קסטות אין אפשרות ליחיד לעבור מקסטה לקסטה. בחברת שדרות ישנה אפשרות לעבור, בנסיבות מסוימות, משדרה אחת לאחרת אך כל שדרה כפופה לחוקים הייחודיים לה. בחברת מעמדות ניתן ליחיד לעבור ממעמד אחד לשני אך החוק הוא שווה לגבי כל המעמדות.
צורות מסוימות של שדרות התקיימו בחברות גם מחוץ לאירופה אך הדוגמה הבולטת לסוג זה של חברה היא אירופה של ימי הביניים. 

בימי הביניים, כתוצר של הפאקס דאי, החברה האירופית התחלקה לשלוש שדרות:

* שדרת המתפללים (Oratores) או אנשי הכנסייה
* שדרת הלוחמים (Bellatores) או האצולה
* שדרת העובדים (Laboratores) או האיכרים

במאה ה-11, נתווספה עוד שדרה, היא שדרת הסוחרים והאומנים שתפסה מקום בין שדרת האצולה לשדרת האיכרים.
שדרת אנשי הכנסייה הייתה שדרה מיוחדת, יחסית לאחרות. היות שאנשי הכנסייה התחייבו לצליבט, כלומר לפרישות מחיי משפחה, ולא היו להם ילדים, השדרה הזו הייתה חייבת לגייס אנשים משדרות אחרות. למשרות הנמוכות גויסו אנשים משדרת האיכרים ואילו למשרות הכנסייתיות או הנזירות הגבוהה, גויסו האנשים משדרת האצולה או הסוחרים. שדרה זו הייתה כפופה לחוק הכנסייה, הוא המשפט הקאנוני.

מדינת-שדרות
-----------

בין המאות 13-17 התקיימו ברובה של אירופה "מדינות-שדרות". במדינת-שדרות הסמכות העליונה נתונה בידי השליט, לכאורה. השליט יכול להיות מלך, נסיך, דוכס וכו'. סמכות עליונה זו הוגבלה על ידי הפריבילגיות שניתנו לשדרות כגון זכויות יתר מסוימות ואפשרות להיות צד מחליט בהחלטות המדיניות השונות. במדינות מסוימות, כמו שוודיה ונורווגיה, ניתנו פריבילגיות שונות לכל אחת מהשדרות אך בשאר הארצות, רק לחלק מהן. בכל מדינות השדרות התקיים מוסד אספת השדרות בה השתתפו נציגי השדרות בעלות הפריבילגיות הפוליטיות. נציגי השדרות באספה דאגו לשמר את זכויות היתר של שדרתם, לזכות בזכויות יתר נוספות ולתבוע השתתפות בשלטון בכל ההחלטות הנוגעות לאותה שדרה. זכויותיה וכוחה של שדרה מסוימת השתנו ונעו בהתאם לכוחה של אותה שדרה יחסית לאחרות ובכוחו של השליט להשפיע על השדרה או לשלוט בה. מאזן כוחות עדין זה השתמר לאורך זמן רב בחלק מהמדינות. מאידך, היו מדינות בהן המאזן הופר:

* המדינות שבהן המאזן נשמר לאורך זמן התפתחו, לבסוף, למדינות בעלות משטר חוקתי (למשל אנגליה)
* במדינות בהן הופר האיזון לטובת השליט התפתחה המלוכה האבסולוטית (למשל צרפת)
* במדינות בהן הופר המאזן לטובת השדרות, התפתחו רפובליקות אוליגרכיות (למשל בשווייץ)

ראו גם
------

* פאקס דאי
* קאסטה
* מעמדות
* המהפכה הצרפתית
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**עדי ולפמן** (נולד ב-19 בפברואר 1954), הוא מאמן שחייה בכיר ומורה לחינוך גופני. המאמן הישראלי היחיד שזכה עם ארבע קבוצות שחייה שונות באליפות ישראל, מתוכן שלוש קבוצות (מכבי חיפה, הפועל נהריה, והפועל דולפין נתניה) כמאמן ראשי.

ביוגרפיה
--------

ולפמן נולד וגדל בהדר הכרמל בחיפה, בן בכור מבין שלושה אחים, בן למשפחת תעשיינים מקימי מפעל הבטון "ולפמן תעשיות" ואנשי מכבי חיפה. הוא למד בית הספר הריאלי בחיפה.

בשנת 1972 התגייס לצבא ושרת בחיל הים עד 1976 (שנת קבע). לאחר שחרורו החל ללמוד במכללה לחינוך גופני במכון וינגייט, לימודי הוראה ותואר ראשון בחינוך גופני. בשנת 1978 סיים קורס מאמני שחייה וב-1986 סיים קורס מאמני שחייה בכירים בבית הספר למאמנים במכון וינגייט. בשנים 1990–1991 ריכז את שנה ב' בבית הספר למאמנים.

קריירת אימון
------------

בנובמבר 1974 אימן ולימד שחייה ילדים בקבוצת מכבי חיפה. בשנים 1976–1978 אימן לצידו של יוסף טלקי ביחידה למחוננים בווינגייט. בשנת 1978 עד 1979 חזר לאמן ילדים ונערים בקבוצת מכבי חיפה. בשנים 1980–1984 הקים מחדש את מחלקת השחייה במכבי קריית ביאליק ואימן ילדים ונערים.

באוקטובר 1984 חזר לאמן בקבוצת מכבי חיפה, הפעם כמאמן ראשי עד אפריל 1990 ואיתה זכה באליפות ישראל, חורף 1990. מאפריל 1990 ועד סוף עונת 1993 אימן בקבוצת הפועל נהריה ואיתה זכה באליפות ישראל, חורף 1992.

בשנת 1999 חזר ולפמן לאמן, הפעם בדרום המדינה. הוא אימן את קבוצת השחייה של הפועל באר שבע, כעבור כשנתיים הוא אימן בעומר (כפרי עומר וגני עומר) והעביר את שחייניו לקבוצת הפועל שחייני הנגב ושנתיים לאחר מכן העביר שוב את שחייניו, הפעם כסניף דרומי של קבוצת הפועל ירושלים, אלופת המדינה "הנצחית" עד לשנת 2010.

בשנת 2010 עבר לנתניה ושם כמאמן ראשי עבד בקבוצת הפועל דולפין נתניה עד לשנת 2015, אותה הוביל למספר אליפויות ישראל לראשונה בתולדותיה, לאחר רצף של 20 שנים שבהן זכתה קבוצתו הקודמת הפועל ירושלים.

בין השחיינים הבולטים שאימן ולפמן, נמנים שחיינים אולימפיים: יואב ברוק, גיא ברנע, אמרי גניאל, אייל שטיגמן, זוהר שיקלר, קרן זיבנר, אניה גוסטומלסקי ואלון מנדל ואלופי ושיאני ישראל בשחייה: טל משקיף, שגיא שטיגמן, ערן הירש, ניל מזרחי, נטע כהן, עינת גבאי, תמר אשלגי, ברק עטר, אורן בליצבלאו, נלי טוסגי, שירה בש, איריס קומן, ניר ברנע, שקד זרוצקי, אנפיסה חסדן, עמית לוטטי, נסטיה קורוטקוב, ענבר מארק, טלי למקוף, שירז גלעדי, חיה סימון זבלודוף, ערן זוסמן, נמרוד חייט, דניאל נמיר, עידן מורדל, מרקוס שלזינגר, אהרון גרינברג.

חיים אישיים
-----------

ולפמן נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא מתגורר בחיפה.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לראשונה בתולדותיה: הפועל דולפין נתניה אלופת החורף, באתר ONE, ‏18 בפברואר 2013
ג'ובאני בוטזיני והקונטרבס
**ג'ובאני בוטזיני** (באיטלקית: **Giovanni Bottesini**;‏ 22 בדצמבר 1822 - 7 ביולי 1889), מלחין איטלקי, מנצח ונגן וירטואוז בקונטרבס.

חייו
----

בוטזיני נולד בעיר קרמה במחוז לומברדיה. הוא החל ללמוד כינור בגיל צעיר והיה לבטח ממשיך בקריירה ככנר אלא שנסיבות הגורל שינו זאת. הוא רצה להמשיך בלימודיו בקונסרבטוריון אך כיוון שמשפחתו הייתה ענייה היה זקוק למלגה. בקונסרבטוריון של מילאנו היו רק שתי מלגות פנויות - ללימוד בסון ולימוד קונטרבס. תוך זמן קצר הכין עצמו לנגינה בקונטרבס והתקבל ללימודים. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות וזכה בפרס של 300 פרנקים, דבר שאיפשר לו לקנות קונטרבס מבית היוצרים של קרלו ג'וזפה טסטורה, בונה כלי קשת מפורסם ממילאנו, מן המאה ה-17-18. היה זה כלי בעל שלושה מיתרים, בניגוד לקונטרבסים הרגילים של ארבעה מיתרים.

עם הכלי הזה יצא בוטזיני למסע קונצרטים עולמי. הוא חיבר יצירות רבות לקונטרבס בהרכבים שונים: יצירות סולו לקונטרבס, קונצ'רטי לקונטרבס ותזמורת, דואו לשני קונטרבסים ועוד. יצירות אלה קשות לביצוע מבחינה טכנית ולכן אינן מבוצעות לעיתים תכופות.

בשנת 1846 ביחד עם לואיג'י ארדיטי הוא עבר להאוונה, העלה שם את אופרה הראשונה שלו ובהמשך היה מנהל בית האופרה מקומי.

בוטזיני כונה "פאגאניני של הקונטרבס". הוא הלחין גם 13 אופרות שאינן מועלות כיום. הוא היה גם מנצח מבוקש בבתי אופרה רבים. בהפסקות היה מנגן לקהל קטעי סולו בקונטרבס שלו. נותר בזיכרון ניצוחו על בכורת האופרה "אאידה" של ורדי בקהיר ב-24 בדצמבר 1871.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ובאני בוטזיני** בוויקישיתוף

* ג'ובאני בוטזיני, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'ובאני בוטזיני, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'ובאני בוטזיני, באתר Discogs (באנגלית)
* רשימת יצירותיו של בוטזיני
* ג'ובאני בוטזיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436433205171
* BIBSYS: 1008064
* BNE: XX1244873
* BnF: cb13891714p (data)
* CiNii: DA09411398
* GND: 119004941
* ICCU: CFIV077209
* ISNI: 0000 0001 1027 9875
* LCCN: n80108933
* LNB: 000059262
* MusicBrainz: 7eb3beec-1e34-4449-8bea-67928e665be2
* NDL: 01052689
* NKC: xx0001299
* NLK: KAC199603070
* NLP: A17105845
* NTA: 073746568
* SELIBR: 276782
* SNAC: w6hd7tdk
* SUDOC: 12955555X
* VcBA: 495/302680
* VIAF: 61731125
* WorldCat: lccn-n80108933

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכלי עבודה. אם התכוונתם לקבוצת כוכבים, ראו מפסלת (קבוצת כוכבים).
סוגי מפסלות
**מפסלת** היא סוג של אזמל המשמש לחריטה, גילוף ופיסול, בעיקר בעץ, אך גם בחומר, לינולאום, וחומרים נוספים. המפסלת היא כלי עבודה ידני שהיה בשימוש מזה מאות בשנים על ידי אמנים, נגרים ובעלי מלאכה. בדרך כלל ידית המפסלת עשויה עץ או פלסטיק, ואילו המפסלת עצמה עשויה מתכת.

עבודות גילוף משמשות ליצירת שלל פריטים, בהם סירות עץ ופסלים, אשר עוברים תהליך יצירתי של גילוף ידני במפסלת.

סוגי מפסלות
-----------

מרבית המפסלות הידניות הן קלות משקל ואינן מסיביות ומיועדות לעבודות גילוף עדינות. עם זאת, ישנן מפסלות ידניות, אשר על מנת להשתמש בהן יש לכוון אותן לאובייקט ועם פטיש להכות בראשה של ידית המפסלת, בדומה לעבודה עם פטיש ואזמל. עוצמת וזווית המכה נקבעת בהתאם לצרכיו של בעל המלאכה.

פיסול עץ בשימוש במפסלת
מפסלת העובדת על בסיס חשמל ומזרזת את העבודה באופן משמעותי. ישנן חברות שונות המייצרות את המפסלת החשמלית. המפסלות האיכותיות ביותר נחשבות אלה המסוגלות לעבוד בעצמה רבה גם במהירויות נמוכות, תוך עבודה שקטה וללא רעידות.

ישנן מפסלות עץ חצי עגולות, מפסלות שפועיות, מפסלות קעוריות, מפסלות גילוף כף, מפסלות ישרות, מפסלות מיקרו ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביל אנדרסון מסביר על סוגי מפסלות (אנגלית), YouTube
* יצירת סטנד לסמארטפון באמצעות מפסלת עץ, YouTube
* מפסלת ידנית חשמלית, YouTube
**מכתש דדלוס** (באנגלית: **Daedalus crater**) הוא מכתש בולט הנמצא בסמוך למרכז הצד הרחוק של הירח. מכתש דדלוס הוא מכתש פגיעה הנוצר לפני כ־3.2 עד 3.75 מיליארד שנים. בשל מיקומו המוגן מפני פליטות רדיו מכדור הארץ, הוא הוצע כאתר של טלסקופ רדיו ענק עתידי. קוטרו 93 קילומטרים, עומקו 3 קילומטרים, הטמפרטורה בזריחה היא °181.
מכתש זה נקרא מכתש דדלוס מהמיתולוגיה היוונית. זה מוצג מצילומים מפורסמים שצולמו על ידי האסטרונאוטים בחללית "אפולו 11". מכתש זה נקרא לאחרונה גם "מכתש 308" ושימש כייעוד זמני של IAU שקדם להקמת קידומת הירח בצדו הרחוק.

צוות הגילוי
-----------

המעבורת "אפולו 11" הייתה המשימה המאוישת השישית בתוכנית אפולו, האסטרונאוטים במעבורת זו הם אלו שמצאו את מכתש דדלוס. האסטרונאוטים שהיו במעבורת הם ניל ארמסטרונג שהיה המפקד, אדווין "באז" אלדרין הבן שהיה הטייס בנחיתת ירח, מייקל קולינס שהיה טייס תא פיקוד. האסטרונאוטים טסו במעבורת "אפולו 11" שוגרו ב-16 ביולי 1969, וב-20 ביולי 1969 נחתה המעבורת וניל ארמסטרונג נעשה האדם הראשון שדרך על אדמת הירח. וב-24 ביולי 1969 שבו האסטרונאוטים חזרה לכדור הארץ.

מקור השם
--------

יש כוכב לכת מינורי שנקרא על שם הדמות המיתולוגית היוונית דדלוס, בונה המבוך של המלך מינוס, ולאחר שבנה את המבוך, דדלוס נכלא שם עם בתו של המלך איקרוסה. הם ברחו על ידי זה שבנו כנפי נוצות ושעווה, אבל בזמן שאיקרוסה טבעה מפני שהשעווה בכנפיים שלה נמסה, המשיך דדלוס לסיציליה ובנה שם מקדש לאפולו. יש גם מכתש ירחי בשם דדלוס. ציטוט השמות הרשמי פורסם על ידי מרכז הכוכבים הקטינים ב־20 בדצמבר 1974.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכתש דדלוס** בוויקישיתוף
* מכתש דדלוס באתר נאס"א
**פארק מפרץ פלהאם** או **פארק פלהאם ביי** (באנגלית: **Pelham Bay Park**) הוא פארק מרכזי בעיר ניו יורק הממוקם בקצהו הצפון מזרחי של רובע הברונקס. הפארק הוא הגדול שבפארקי העיר (גודל הפארק - פי שלושה מגודלו של סנטרל פארק המצוי באי מנהטן) והוא כולל שטחי קרקע נרחבים המשתרעים משתיי גדות נהר הטצ'ינסון, וכן את שטח האי האנטר במפרץ לונג איילנד.

הפארק גובל בצפונו בכפר פלהם מנור שנמצא בוסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק, וכן בשכונות הברונקס "קאונטרי קלאב", פלהאם ביי, קו אופ סיטי וסיטי איילנד.

בדרום הפארק נמצאת אחוזת ברטו פל - אחוזה הבנויה בחיקוי של הסגנון היווני הקלאסי.

היסטוריה
--------

במקום בו נמצא כיום הפארק, התרחש בעבר ניסיון ההתיישבות שלא צלח של אן האטצ'ינסון - מושבה אנגלית שהתיישבה במקום בהיותו תחת שלטון הולנדי, והושמדה בשנת 1643 במתקפה של אינדיאנים משבט סיוואנוי שנקמו רצח באינדיאנים שבוצע על ידי ויליאם קיפט ביוזמת חברת הודו המערבית ההולנדית. בשנת 1654 רכש אנגלי בשם תומאס פל 200 קמ"ר משבט סיוואנוי ובנה עליו את אחוזת פלהאם מכוח צו מלכותי משנת 1666 של המלך צ'ארלס השני.

במהלך המהפכה האמריקאית היה השטח שטח הפקר בין העיר ניו יורק שנשלטה על ידי הבריטים, לבין מחוז ווסטצ'סטר שנשלט על ידי המורדים, ונערך בו קרב נקודת בל בה עצרה המיליציה של מסצ'וסטס את התקדמות החיילים האנגלים.

הפארק הוקם בשנת 1888 ביוזמת מחלקת הפארקים של הברונקס. ועם איחודה עם העיר ניו יורק, הועבר הפארק לאחריות מחלקת הפארקים של העיר.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקם בפארק חוף רחצה פופולרי, וב-1941 הוקם במקום מטווח.

ראו גם
------

* מוזיאון אחוזת ברטו פל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק מפרץ פלהאם** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק מפרץ פלהאם (באנגלית)
* מחלקת הפארקים של העיר ניו יורק- סיור וירטואלי בפארק מפרץ פלהאם
מכתש רוח 6.5 דרומית לארת' (Earth) בטקסס
**מכתש רוח** הוא שקע במערכת האקולוגית של דיונות החול שנגרם מהסרה של משקעים על ידי רוח.

מכתשי רוח נוצרים בחוליות כאשר חלק מהצמחייה המעגנת את החולית אובד, ובכך מתאפשר לרוחות חזקות "להעיף" את החול וליצור שקע. אף-על-פי שמכתשי רוח נשארים בדרך-כלל קטנים בממדיהם, הם יכולים להתרחב לקוטר של כמה קילומטרים ולעומק של עד 70 מטרים. יש הסוברים כי נאות מדבר נוצרים כאשר הרוח מסירה את החול עד גובה מי התהום.

אובדן הצמחייה יכול להיגרם מבצורת ממושכת או בגלל אש (שפורצת באופן טבעי או מידי אדם), או, במקרים קיצוניים, רמיסה על ידי בני אדם, בקר, סוסים, וכו'. עם זאת, אש היא הגורם הנפוץ ביותר. במשך הזמן הצמחייה מתחדשת כאשר זרעים נפוצים ברוח.

דיונות חול חופיות מצויות קרוב לחוף, ונוצרות כאשר הרוח מעיפה את החול המתייבש לשטחים שמעבר לחוף. תופעה זו מתרחשת רק כאשר יש שטחים מישורים בסמוך לחוף. במשך הזמן מתיישבים בשטח עקר זה מיני צמחים דוגמת צמחים מהסוג ידיד-חולות, המייצבים ומעגנים את הדיונה ומונעים ממנה לזוז. בהדרגה (תלוי באקלים) הצמחייה מתעבה בתהליך הסוקצסיה והדיונה הופכת בסופו של דבר לקרקע פורייה.

מכתשי רוח מהווים בית גידול חשוב לפלורה ולפאונה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מכתש רוח** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מכתש רוח** |
באנליזה מרוכבת, **משפט הרבע של קוב** (Koebe quarter theorem) קובע כי התמונה של מעגל היחידה תחת פונקציה אוניוולנטית f מכילה כדור ברדיוס {\displaystyle {\frac {|f'(0)|}{4}}}. **פונקציית קוב** היא דוגמה לפונקציה שממקסמת את הטענה, ולכן לא ניתן לשפרה. המשפט נקרא על שם המתמטיקאי פאול קוב (Paul Koebe).

ניסוח
-----

תהי {\displaystyle f:D\to \mathbb {C} } פונקציה אוניוולנטית, כלומר פונקציה הולומורפית וחד חד ערכית, כאשר {\displaystyle D=\{z:|z|<1\}} הוא מעגל היחידה. **משפט הרבע של קוב** טוען כי התמונה {\displaystyle f(D)} מכילה כדור ברדיוס {\displaystyle {\frac {|f'(0)|}{4}}} סביב {\displaystyle f(0)}.

הוכחה
-----

על ידי תהליך נרמול ניתן להניח כי {\displaystyle a\_{0}=0,a\_{1}=1}, כלומר {\displaystyle f(z)=z+\sum \_{n=2}^{\infty }{a\_{n}z^{n}}}. לכל {\displaystyle w\not \in f(D)}, נגדיר {\displaystyle h(z)={\frac {f(z)}{1-f(z)/w}}=z+(a\_{2}+{\frac {1}{w}})z^{2}+\ldots }; היא גם אוניוולנטית ב-D. לפי משפט דה ברנז' על {\displaystyle f,h} עבור n=2, נקבל {\displaystyle |{\frac {1}{w}}|\leq |a\_{2}|+|a\_{2}+{\frac {1}{w}}|\leq 4}, לכן {\displaystyle dist(w,0)=|w|\geq {\frac {1}{4}}}, כדרוש.

פונקציית קוב
------------

### הגדרה ותכונות

**פונקציית קוב** היא הפונקציה ההולומורפית {\displaystyle k:D\to \mathbb {C} -(-\infty ,-{\frac {1}{4}})} הנתונה על ידי {\displaystyle k(z)=\sum \_{n=1}^{\infty }{nz^{n}}={\frac {z}{(1-z)^{2}}}}. זוהי פונקציה חשובה במיוחד, שכן היא מהווה דוגמה לטענות רבות. ראשית, היא ממקסמת את משפט הרבע של קוב - מתקיים {\displaystyle k(0)=0} ו-{\displaystyle -{\frac {1}{4}}\not \in k(D)}.

פונקציית קוב ממקסמת גם את משפט דה ברנז', הטוען כי המקדמים {\displaystyle b\_{n}} בפיתוח טיילור של פונקציה אוניוולנטית מקיימים {\displaystyle |b\_{n}|\leq n}.

### בנייה גאומטרית

את פונקציית קוב ניתן לבנות כהרכבת פונקציות באופן הבא.

נביט בפונקציה {\displaystyle u:D\to J=\{z:Rez>0\},u(z)={\frac {1+z}{1-z}}}. זוהי העתקה קונפורמית. הפונקציה {\displaystyle u^{2}(z)} מעבירה את D לכל המישור המרוכב בלי הקרן {\displaystyle \{z:Rez<0\}}. כעת, נבצע את תהליך הנרמול על {\displaystyle u^{2}(z)} ונקבל את פונקציית קוב - {\displaystyle k(z)={\frac {1}{4}}(u^{2}(z)-1)={\frac {1}{4}}(({\frac {1+z}{1-z}})^{2}-1)={\frac {z}{(1-z)^{2}}}}.

במילים אחרות, פונקציית קוב נבנית מפונקציה קונפורמית בין מעגל היחידה למישור בלי הקרן השמאלית, עליה מפעילים את תהליך הנירמול.

ראו גם
------

* פונקציה אוניוולנטית
* משפט דה ברנז'
* השערת גודמן
**פארק סטנלי** (באנגלית **Stanley Park**) הוא פארק ציבורי בעל שטח של יותר מ-1,000 דונם מיוער ברובו, המצוי על חצי אי בצפון העיר ונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה ומוקף ברובו במים של מפרץ בורארד והמפרץ האנגלי.
ב־18 ביוני 2014, נבחר סטנלי פארק כ"פארק הטוב ביותר בעולם כולו "על ידי TripAdvisor, על סמך ביקורות שהוגשו.

הפארק
-----

בניגוד לפארקים עירוניים גדולים אחרים, פארק סטנלי איננו יצירה של אדריכל נוף, אלא התפתחות של יער ומרחב עירוני לאורך שנים רבות. מרבית המבנים מעשה ידי האדם שנמצאו בפארק נבנו בין השנים 1911–1937 תחת השפעתה של רב-פקד W.S. ראולינגס. בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה נוספו אטרקציות נוספות, כמו תערוכת דובי קוטב, אקווריום ורכבת מיניאטורית. חלק גדול מהפארק נותר מיוער בצפיפות כמו שהיה בשלהי המאה ה19, עם כחצי מיליון עצים, שחלקם מתנשאים לגובה של 76 מטרים (249 רגל) והם בני מאות שנים. אלפים מהעצים אבדו (ורבים נשתלו מחדש) לאחר שלוש סופות רוח עיקריות שהתרחשו במאה השנים האחרונות, האחרונה בשנת 2006.

מאמץ רב הושק בבניית טיילת על שפת הים, שתהיה מסוגלת למשוך אלפי אנשים לפארק בקיץ. טיילת "חומת הים" (Seawall) מקיפה את הפארק ואורכה כ-10 ק"מ.

הפארק כולל גם שבילי יער, חופים, אגמים, אזורי משחק לילדים ואקווריום ונקובר, ועוד אטרקציות רבות אחרות. במרכז הפארק עובר כביש (99) המחבר את ונקובר עם האזור הצפוני של המטרופולין (לעיר ונקובר הצפונית), באמצעות גשר שער האריות.

היסטוריה
--------

לפארק היסטוריה ארוכה, והוא היה אחד האזורים הראשונים שנחקרו בעיר. הארץ שימשה להתיישבות במקור על ידי עמים ילידים במשך אלפי שנים לפני שקולומביה הבריטית יושבה על ידי הבריטים. במשך שנים רבות לאחר הקולוניזציה, הפארק העתידי עם שפע מקורותיו יהיה גם לביתם של מתיישבים שאינם ילידים. האדמה הפכה מאוחר יותר לפארק הראשון של ונקובר כאשר העיר התאגדה בשנת 1886. הפארק נחנך רשמית ב-1889 על ידי פרדריק סטנלי, רוזן דרבי השישה עשר, שהיה אז המושל הכללי של קנדה, ועל שמו קרוי הפארק.

גלריה
-----

* ממראות הפארקממראות הפארק
* אחד האגמים בפארקאחד האגמים בפארק
* עמודי טוטום בפארקעמודי טוטום בפארק
* סנאי בפארקסנאי בפארק
* מבט על הפארק ממרכז העירמבט על הפארק ממרכז העיר
* מבט על העיר מהפארקמבט על העיר מהפארק
* פסל של פרדריק סטנלי, המושל הכללי השישי של קנדה, שעל שמו נקרא הפארקפסל של פרדריק סטנלי, המושל הכללי השישי של קנדה, שעל שמו נקרא הפארק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק סטנלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק סטנלי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  William Yat Wai Lo, **University Rankings**, Singapore: Springer Singapore, 2014, עמ' 139–156
2. ↑  **Wilderness on the doorstep : discovering nature in Stanley Park**, Madeira Park, BC: Harbour Pub, 2006
3. ↑  Juan Pablo Alperin, Alessandra Bordini, Sophie Pouyanne, PLOS, Please publish our articles on Wednesdays: A look at altmetrics by day of publication, **The Winnower**, 2015 doi: 10.15200/winn.142972.29198
4. ↑  B.C. Ho, H.K. Lua, P.K.F. Leong, S. Lindsay, "New records and rediscoveries of vascular plants in Bukit Timah Nature Reserve, Singapore", **Gardens' Bulletin Singapore** 70, 2018-05-24, עמ' 33–55 doi: 10.26492/gbs70(1).2018-06
5. ↑  Stephen Appiah Takyi, Evolution of Park Planning in the City of Vancouver, **Focus** 12, 2016-02-26 doi: 10.15368/focus.2016v12n1.5

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge642717

 |
**פארק טקסים גזי** (בטורקית: **Taksim Gezi Parkı**) הוא גן ציבורי בכיכר טקסים שבאיסטנבול.

היסטוריה
--------

במקום בו שוכן הפארק, הוקם ב-1806 מבנה ששימש למגורי חיילים. ב-1909 ניזוק הבניין קשה במהומות שפרצו בעיר במחאה על שינויים חוקתיים שערך הסולטאן עבדול חמיד השני. המבנה לא שוקם, וב-1921 הוסב לאצטדיון כדורגל, ששימש את מועדוני הכדורגל של העיר: בשיקטש, גלאטסראיי ופנרבחצ'ה. ב-26 באוקטובר 1923 נערך באצטדיון המשחק הרשמי הראשון של נבחרת טורקיה בכדורגל, מול נבחרת גרמניה. 

ב-1940 נהרס המבנה כולו, כחלק מתוכניותיו של מתכנן הערים הצרפתי אנרי פרוסט. בהתאם לתוכניותיו של פרוסט, נחנך במקום פארק בשטח של כ-300 דונם, בשם פארק אינני (İnönü), על שמו של הנשיא איסמט אינני. במהלך השנים הצטמצם שטחו של הפארק, לשם בניית מבנים שונים. 

בשנת 2013 החליטה עיריית איסטנבול להרוס את הגן, ולהקים במקומו מרכז קניות. הפגנה שנערכה במקום נגד ההחלטה דוכאה ביד קשה, תוך שימוש בגז מדמיע, ועקב כך החל גל מחאות שבו יצאו לרחובות מאות אלפי טורקים באיסטנבול, אנקרה, איזמיר, אדירנה ובערים נוספות. המפגינים כבשו את פארק גזי וכיכר טאקסים במשך שבועיים. הכיבוש הסתיים בהתערבות קשה של כוחות הביטחון. בהפגנות שנמשכו קרוב לשלושה שבועות נהרג שוטר אחד ושמונה בני אדם, וכמעט 10,000 איש נפצעו. עשרות אנשים נעצרו, אך מרבית הנתבעים זוכו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק טקסים גזי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרור זאבי‏, ההפגנות בטורקיה: האם זו תחילת סופו של ארדואן?, באתר וואלה!‏, 1 ביוני 2013
2. ↑  BBC NEWS, Gezi Parkı eylemleri: Protestolarda gün gün neler yaşandı?, ‏31-5-2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316876196
* WorldCat (עם VIAF): 316876196

 |
**מיכל ברזיס** (נולדה בשנת 1977) היא במאית ותסריטאית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

ברזיס העבירה את שנות ילדותה בין ירושלים, פריז ובוסטון. לאחר סיום לימודיה בתיכון פלך בירושלים התגייסה לחיל המודיעין. לאחר סיום שירותה הצבאי החלה את לימודיה לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית, אותו סיימה בהצטיינות.

בשנת 2008 החלה את לימודיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, שם פגשה את בעלה ושותפה המקצועי, עודד בן נון. יחד הם עבדו על סרטי הגמר "עונג שבת" ו"הנשים של יום שלישי", המבוסס על סיפורו הקצר של הרוקי מורקמי.

לאחר סיום לימודיה בהצטיינות, המשיכה את עבודתה עם בן נון, ויחד הם ביימו את הסרט הקצר "גן עדן אבוד", אשר השתתף בלמעלה מ-100 פסטיבלים בינלאומיים, וזכה ב-20 פרסים, ביניהם בפרס הראשון בפסטיבל קוסטנדורף בהנהלת הבמאי אמיר קוסטוריצה, ואף זכה להיכלל ב-long list (רשימת הסרטים הזכאים) לאוסקר בקטגוריית הסרט הקצר.

השניים חברו לאחר מכן לקולנוען תום שובל וכתבו יחד איתו את הסרט הקצר "איה". הסרט יצר תקדים בשנת 2012 כאשר היה לסרט הקצר הראשון שמוקרן ומופץ באופן מסחרי בבתי הקולנוע לצד סרטים באורך מלא. הסרט זכה באותה שנה בפרס הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר, ובשנת 2015 היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר.

ראו גם
------

* עודד בן נון
* איה (סרט)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיכל ברזיס

* מיכל ברזיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מיכל ברזיס, באתר AllMovie (באנגלית)

* מיכל ברזיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* עונג שבת, באתר בית הספר סם שפיגל
* אתר האינטרנט של ברזיס ובן נון
* אתר למנויים בלבד  אמיר קמינר, זוג מהסרטים, באתר "ידיעות אחרונות", 24 בספטמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורון שמיר, תקדים "איה": תקווה לסרט הישראלי הקצר, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509843505171
* BnF: cb16981461r (data)
* GND: 139783954
* ISNI: 0000 0004 3406 8513
* RERO: 02-A027681954
* SUDOC: 188322086
* VIAF: 308266970
* WorldCat: viaf-308266970

 |
איור של קוטילורוניצוס
**קוטילורוניצוס** (שם מדעי: *Cotylorhynchus*) הוא סוג של פליקוזאור גדול אשר חי בתקופת הפרם לפני 279.5-272 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו ב-1937 באוקלהומה ובטקסס.

הקוטילורוניצוס היה הגדול שבבני קבוצת הפליקוזאורים לאחר הסוג אלירזאורוס והיה בעל רגליים רחבות, גוף שטוח וראש קטן ביותר ביחס לממדיו. הוא הגיע לאורך 6 מטרים ולמשקל של יותר מ-2 טון. לזוחל זה הייתה לסת עליונה גדולה בהרבה מהתחתונה והוא היה בעל נחיריים רחבות שאולי דמו לפתחי נשימה של חיות ימיות. הרגליים היו כבדות, בעלות טפרים ארוכים והם בלטו מצידי גופו. ככל הנראה הוא היה יצור צמחוני איטי שאולי חי בדומה לצב ים מודרני והשתמש ברגליו הארוכות כדי לנוע ביבשה באיטיות, אך אולי שחה במהירות גדולה יותר. בניגוד לרוב הזוחלים אצל הקוטילורוניצוס היו רמזים לכך שהיה בעל סרעפת שעזרה לו לנשום תוך כדי תנועתו.

בסוג זה נמצאו 3 מינים, 2 מהם התגלו באוקלהומה ואחד בטקסס. הגדול מביניהם היה המין *Cotylorhynchus romeri*.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוטילורוניצוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |