recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**צ'ארלס נלסון הרייד** (באנגלית: **Charles Nelson Herreid**;‏ 20 באוקטובר 1857 – 6 ביולי 1928) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית הרביעי בשנים 1901–1905. לפני כן, בשנים 1893–1897 הוא כיהן כסגן מושל המדינה השלישי.

ראשית חייו
----------

צ'ארלס הרייד נולד במחוז דיין שבוויסקונסין, כבנם של נלס אולסן הרייד ושל תון קיטלסון הרייד, שניהם מהגרים מנורווגיה. הוא למד באוניברסיטת גיילסוויל שבוויסקונסין בשנים 1874–1878, ובאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בשנים 1880–1882. ב-1881 הוא נשא לאישה את ג'אנט א. סלייד, והם עברו ב-1883 למחוז מקפרסון שבטריטוריית דקוטה (אנ') (כיום בדקוטה הדרומית), שם הוא כיהן כשופט המחוז בשנים 1881–1891.

קריירה
------

הרייד נבחר כסגן מושל דקוטה וכיהן בתפקיד בשנים 1893–1897 תחת המושל צ'ארלס שלדון. הוא שימש כיושב ראש הוועדה המרכזית של המפלגה הרפובליקנית במדינה בשנים 1898–1900, אז הוא נבחר כמושל דקוטה הדרומית. הוא כיהן כמושל מ-8 בינואר 1901 ועד 3 בינואר 1905.

במהלך תקופת כהונתו הראשונה כמושל, נעשו מאמצים לביצוע רפורמות בחוק הפלילי של המדינה, והפחתה בתעריפי הרכבות סייעה להקלת מצוקתם של החקלאים. הרייד פעל להרחבת בתי הספר המדינתיים, לטיפול באינדיאנים, ופיתוח כבישים טובים. במהלך תקופת כהונתו השנייה, הושגה שליטה על העסקים הגדולים, וכן על הכוח של המנגנונים הפוליטיים.

לאחר כהונתו
-----------

הרייד סירב להתמודד על תקופת כהונה שלישית כמושל, ושב לעיסוקו בעריכת דין בעיר אברדין. בנוסף לפעילותו הפוליטית ועיסוקו בעריכת דין, הוא היה במשך כל ימי חייו מנהל של חברת ביטוח, נשיא בנק, ראש מנהל המזון של דקוטה הדרומית, יושב ראש מחנות האימונים הצבאיים של המדינה, חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת ויסקונסין, וחבר במועצת נגידי החינוך של דקוטה הדרומית. הוא גם שימש כחבר הוועד של הצלב האדום האמריקאי בדקוטה הדרומית.

מותו
----

צ'ארלס הרייד נפטר באברדין ב-6 ביולי 1928 בעקבות הרעלת מזון. הוא נטמן בבית הקברות ריברסייד ממוריאל פארק שבעיר.

לקריאה נוספת
------------

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1449.

קישורים חיצוניים
----------------

* צ'ארלס הרייד באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית)
* צ'ארלס הרייד באתר The Political Graveyard (באנגלית)
* צ'ארלס הרייד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מושלי דקוטה הדרומית דקוטה הדרומיתדקוטה הדרומית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ארתור מלט • צ'ארלס שלדון • אנדרו לי • צ'ארלס הרייד • סמואל אלרוד • קו קרופורד • רוברט וסי • פרנק ביירן • פיטר נורבק • ויליאם מקמסטר • קארל גנדרסון • ויליאם בולו • וורן גרין • טום ברי • לסלי ג'נסן • הרלאן בושפילד • מרל שרפ • ג'ורג' ת. מייקלסון • סיגרד אנדרסון • ג'ו פוס • ראלף הרסת' • ארצ'י גובורד • נילס בו • פרנק פאראר • ריצ'רד קניפ • הארווי וולמן • ביל ג'נקלו • ג'ורג' ס. מייקלסון • וולטר דייל מילר • ביל ג'נקלו • מייק ראונדס • דניס דוגארד • קריסטי נואם |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1193072352
* ISNI: 0000 0000 4840 8727
* LCCN: no2005092775
* SNAC: w6841fgq
* VIAF: 21881908
* WorldCat: lccn-no2005092775

 |
***SongMeanings*** (בעברית: **משמעויות־השיר**) הוא אתר מוזיקה המעודד משתמשים לדון ולהגיב על המשמעויות והמסרים הבסיסיים של שירים שונים בשפות שונות ברחבי העולם. נכון למאי 2015, האתר מכיל למעלה מ-110,000 מוזיקאים, 1,000,000 מילים, 14,000 אלבומים ו-530,000 חברים.

היסטוריה
--------

*SongMeanings* נוסד על ידי מייקל שיאנו ובריאן אדמס. שיאנו מצהיר כי מטרת האתר היא לדון ב"משמעויות עובדתיות של השיר, חוויות אישיות דרך השיר, או אפילו סתם חרדה משיר". האתר נוסד בסוף שנת 2000 על ידי שיאנו לאחר שהוא קיבל השראה מוויכוח סביב המשמעות מאחורי השיר "Brick" של הלהקה Ben Folds Five. בספטמבר 2011, החליטו ב-*SongMeanings* להסכים לתנאים עם *LyricFind* כדי לספק מילים ברישיון. הסכם זה הופך את *SongMeanings* לישות משפטית בין מאות אתרי המילים הלא חוקיים. באפריל 2012, *TechCrunch* הכריזה על שותפות בין *The Echo Nest* ו-*SongMeanings*. בשותפות זו, האתר מאפשר דיונים קהילתיים סביב המשמעויות של מילים שונות.

ב-*SongMeanings* פעלו במשך למעלה מעשור תחת *songmeanings.net*. במהלך יולי 2013, האתר החל לפעול תחת *songmeanings.com* לאחר שרכש את הדומיין כמה חודשים קודם לכן.

ביקורת
------

*SongMeanings* זכה לביקורות חיוביות ברחבי העולם. ב-*Herald & Review* שאלו את הקוראים, "מחפשים דיון אינטנסיבי על המשמעות וההשפעה של 'In Da Club' של [[[50 סנט]]]? אולי האתר הזה יעזור. זה גם טוב אם אתם מנסים להבין מה בדיוק הפירוש של "Sixteen Military Wives" מאת The Decemberists". ב-Jakarta Post ציינו את האתר גם במאמר על אתרים שימושיים הקשורים למוזיקה ולטקסטים.

דייוויד טורים משיקגו טריביון כינה אותו "אתר די מרתק לכל חובב מוזיקה עכשווית".

1. ↑  Goldschmid, Eyal (September 27, 2006). "Untangling the Web". Stuart News.
2. ↑  "What's Online". Seattle Post-Intelligencer. February 16, 2007. LIFE AND ARTS; Pg. D7.
3. ↑  Barton, Laura (2008-07-31). "Misheard it through the grapevine". *The Guardian* (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-04-06.
4. ↑  SongMeanings | Song Lyrics, Meanings & Discussion, songmeanings.com
5. 1 2  Ziemba, Christine (August 4, 2005). "Web Site Ponders Meaning of Lyrics". South Florida Sun-Sentinel.
6. ↑  Sarah Perez, The Echo Nest Grabs More Data: Partners With Concert Listing Provider JamBase & SongMeanings, TechCrunch, ‏2012-04-12 (באנגלית אמריקאית)
7. ↑  "The Buzz". Herald & Review. February 17, 2006.
8. ↑  "Can't get that song out of your head?"
9. ↑  Turim, David (October 21, 2002). "Get inside track on music—and get your veggies too". Chicago Tribune.
**שלושה בחורים בשם מייק** (באנגלית: **Three Guys Named Mike**) הוא סרט אמריקאי משנת 1951.

עלילה
-----

מרסי לואיס היא בחורה צעירה מאינדיאנה עם אמביציות להיות דיילת ולראות את העולם, היא לוקחת קורס בחברת התעופה אמריקן איירליינס ועוברת אותו, הטיסה הראשונה שלה היא ככל הנראה הטיסה האחרונה שלה, וזאת לאחר ששכחה את האוכל של הנוסעים, אך בזכות הטייס מייק ג'יימיסון היא זוכה להזדמנות שנייה.

היא עוברת לגור בלוס אנג'לס ביחד עם חברה שהכירה אותה בקורס דיילים, באחת הטיסות היא מכירה את מייק לורנס, סטודנט לתואר שני לביולוגיה, ובאותה טיסה היא כמעט ומאבדת פעם נוספת את עבודתה מכיוון שהיא מאפשרת לנוסעת לעלות לטיסה עם הכלב שלה, עקב כך היא מרותקת לשבוע.

היא פוגשת אדם בשם מייק טרייסי שעוזר לה להפעיל את סוללת המכונית שלה. טרייסי עובד במשרד פרסום בשיקגו, שלושת הבחורים שהכירה מופיעים כדי לעזור לה לעבור לבית המגורים החדש שלה כל אחד מקנא לגביה והם מתחרים על תשומת לבה, כשהיא עומדת לעלות על המטוס לעבודתה כל אחד מהמייקים בא ומציע לה נישואין, היא בוחרת לענות בחיוב למייק לורנס והשניים האחרים מודים שהוא הבחור בשבילה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלושה בחורים בשם מייק** בוויקישיתוף

* "שלושה בחורים בשם מייק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שלושה בחורים בשם מייק", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שלושה בחורים בשם מייק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שלושה בחורים בשם מייק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אנדרואיד "אקלר"** הוא שם קוד לגרסאות 2.0 עד 2.1 של מערכת ההפעלה לניידים אנדרואיד שפותחה על ידי גוגל, גרסאות שאינן נתמכות עוד. אנדרואיד 2.1, שנחשף ב-26 באוקטובר 2009, נבנה על השינויים המשמעותיים שנעשו באנדרואיד 1.6 "דונאט".

תכונות
------

### חוויית המשתמש

ברירת המחדל של מסך הבית של אקלר מציג שורת חיפוש של גוגל הקבועה על פני החלק העליון של המסך. אפליקציית המצלמה גם עוצבה מחדש עם מספר רב של תכונות צילום חדשות, כולל תמיכה בהבזק, זום דיגיטלי, מצב סצנה, איזון לבן, אפקטי צבע, ופוקוס. האפליקציה של גלריית התמונות מכילה גם היא כלים בסיסיים לעריכת תמונות. גרסה זו כללה גם תוספת של רקעים חיים, המאפשרים אנימציה של תמונות הרקע של מסך הבית כך שינועו. הוצג לראשונה דיבור-לטקסט, שהחליף את מקש הפסיק.

### פלטפורמה

אנדרואיד אקלר ירש תוספות פלטפורמה מהשקת דונאט, ויכולת לערוך חיפוש בכל הודעות ה-SMS ו-MMS השמורות, שיפור לגוגל מפות 3.1.2 ותמיכת Exchange לאפליקציית הדוא"ל. מערכת ההפעלה מספקת מהירות הקלדה משופרת על מקלדת וירטואלית, יחד עם פריטי נגישות חדשים, לוח שנה, וממשק רשת וירטואלית פרטית (API). עבור גלישה באינטרנט, אנדרואיד אקלר הוסיף תמיכה ב-HTML5, ריענון ממשק המשתמש של הדפדפן עם סימניות ממוזערות, וזום בלחיצה-כפולה.

לקריאה נוספת
------------

* היסטורית הגרסאות של אנדרואיד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרואיד אקלר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנדרואיד אקלר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Android 2.0, Release 1 | Android Developers". *developer.android.com*. נבדק ב-2015-09-06.
2. ↑  "Android History | Android". *android.com*. נבדק ב-2016-11-02.
3. ↑  Wauters, Robin (16 בדצמבר 2009). "Google: Actually, We Count Only 16,000 Apps in Android Market". TechCrunch. נבדק ב-15 במאי 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Android 2.0 Platform Highlights". Android. נבדק ב-5 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Android 2.0, Release 1 | Android Developers". *developer.android.com*. נבדק ב-2015-09-06.

| אנדרואידהלוגו של אנדרואידהלוגו של אנדרואיד |
| --- |
| גרסאות | פטיפור (1.1) • קאפקייק (1.5) • דונאט (1.6) • אקלר (2.0-2.1) • פרויו (2.2) • ג'ינג'רברד (2.3) • האניקומב (3.x) • אייס קרים סנדוויץ' (4.0) • ג'לי בין (4.1-4.3) • קיטקט (4.4) • לוליפופ (5.x) • מרשמלו (6.0) • נוגט (7.x) • אוראו (8.x) • פאי (9.0) • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **גרסה קודמת**:**אנדרואיד 1.6** | **אנדרואיד 2.0** 2009 | **גרסה עוקבת**:**אנדרואיד 2.2** |
**אמיל אפלבאום** (בפולנית: **Emil Apfelbaum**;‏ 1890 – 12 בינואר 1946) היה רופא קרדיולוג ורפואה פנימית, הוא תרם בכתיבה ופרסום של הספר "מחלת רעב: מחקרים של הרופאים היהודים בגטו ורשה".

קורות חיים
----------

אפלבאום נולד ב-1890 בפולין וסים את תארו כרופא אלופתי מאוניברסיטת ורשה ב-1922. הוא עבד בבית החולים צ'יסטה בגטו ורשה בתור ראש המחלקה הקרדיולוגית ולימד כמרצה תלמידי רפואה בסתר מחשש מהגרמנים. ד"ר אפלבאום הביע דעה נחרצת נגד הגרמנים ואמר שהם מנסים להשמיד אותם בשיטתיות באמצעות רעב ומגפות, "האויב היה מאוכזב, הוא חשב שבסגרו את האנשים בגטו הוא יצליח להשמיד את כל האוכלוסייה היהודית. אך כך לא קרה. יצר החיים של העם היהודי שמר עליו מהשמדה מוחלטת. האויב לא השיג את מטרתו".

בתחילת 1943 אפלבאום ומשפחתו הצליחו להשיג תעודות מזויפות וברחו מגטו ורשה בעזרת מערכת הביוב לצד הארי והם חיכו שם עד שהמלחמה נגמרה.

לאחר המלחמה ד"ר אפלבאום החליט לשנות את שמו ל"קובלסקי" מכיוון שלא יכול היה לשאת יותר שם גרמני. הוא מת בפתאומיות ב-1946 ברחובות ורשה מהתקף לב.

הישגיו האקדמיים
---------------

אפלבאום היה קרדיולוג מומחה בנוסף להיותו רופא פנימי.

מחקר הרעב הוא מחקר שנערך בגטו ורשה שבמהלכו בדקו את השפעות התנאים הקיצוניים בגטו על הגוף האנושי והתפתחות האדם. במחקר זה, אפלבאום לקח חלק בחקירת הפתופיזיולוגיה של מחזור הדם במחלת הרעב. אפלבאום היה בין היחידים ששרדו לאחר גטו ורשה והוא זה שפרסם את המחקר על מחלת הרעב לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Choroba głodowa: badania kliniczne nad głodem wykonane w getcie warszawskim z roku 1942 - Centralna Biblioteka Judaistyczna, cbj.jhi.pl
2. 1 2  חלוק לבן בגטו: מבט על קורות הרפואה היהודית בפולין בתקופת השואה / מרים עופר ; עריכת לשון: דורית רוגובוי | עופר, מרים, 1960 - מחבר | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
3. ↑  Nowicki, Witold (1878-1941). Red. Domaszewicz, Aleksander, (1887-1948). Red. Krzyżanowski, Kalikst. Red. Polska Gazeta Lekarska. 1928, nr 6, 1928-02-05

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007368444705171
* ISNI: 0000 0001 1226 1521
* VIAF: 163515416
* WorldCat: viaf-163515416

 |
**כרוב סיני** הוא מושג קולינרי, המתייחס לשתי קבוצות שונות של זנים תרבותיים השייכים לאותו המין אליו גם משתייכת הלפת (*Brassica rapa*). הקבוצות שונות מאוד אחת מהשנייה ומהלפת, ולכן יש המעדיפים לא לכלול את שתיהן במושג כרוב סיני. הקבוצה הראשונה (*Brassica rapa var pekinensis)*, הנקראת **כרוב נאפה** בשפת היום יום (ולעיתים פשוט כרוב סיני), דומה בטעם ובמראה לכרוב האירופי אף על פי שעליו עדינים יותר ומבנהו מוארך יותר, בעוד הקבוצה השנייה (*Brassica rapa var Chinensis*), הנקראת **בּאק צ'וי** בקנטונזית (סינית מפושטת: 白菜, יוטפנג: baak6 coi3, מילולית מקנטונזית: ירק לבן; אך מכונה לעיתים במערב גם פּאק צ'וי ובּוק צ'וי), עשויה פקעות המזכירות סלק עלים או עלי חרדל גדולים במיוחד ומזכירה בטעמה את הלפת והצנון.

היסטוריה
--------

הכרוב הסיני מגודל בסין מזה ששת אלפים שנה. זרעי הצמח נמצאו בכלים שנחפרו מתקופת האבן החדשה בבאנפו. כבר במאה החמישית לספירה היה הכרוב הסיני חלק יומיומי מהתפריט הדרום-סיני.

הרוקח לי שיזן, בן תקופת שושלת מינג, חקר את הכרוב הסיני ותכונותיו המועילות בכתביו. באותה עת התפשטו שטחי גידול הצמח מדלתת היאנגצה לאזורי צפון סין, עד אשר היבולים בצפון היו כה גדולים שיוצאו בתעלה הגדולה לג'ג'יאנג ואף גואנגדונג.

הירק התפשט מסין לקוריאה, והפך בה לירק הבסיס במאכל הנפוץ קימצ'י. בתחילת המאה ה-20 הגיע הירק ליפן על ידי חיילים ששבו לאחר שנלחמו בשטחי סין במלחמת רוסיה–יפן.

זנים
----

### כרוב נאפה

כרוב נאפה
משפחת זנים זו מזכירה את כרוב הגינה, אך עלי הנאפה עדינים יותר וצורתו מוארכת. הוא משמש למגוון שימושים קולינרים, כגון סלטים, מליות לכיסונים, הקפצה ועוד. בקוריאה הוא משמש להכנת קימצ'י וביפן להכנת חמוצים יפניים. בגלל דמיונו הרב לכרוב, זן זה לרוב נקרא כרוב סיני בארץ.

### פאק צ'וי

גידול הידרופוני של פאק צ'וי
מין זה אינו יוצר "ראשים" אלא מאופיין בצרור עלים כהים המזכירים במידת מה את החרדל או הסלרי. זן זה נפוץ בדרום סין ובארצות דרום מזרח אסיה ובשנים האחרונות גם בישראל. עליו עדינים ועסיסיים וטעמם מזכיר את טעם הלפת. את הזן זה נהוג לאכול בעודו טרי או לחלוט לזמן קצר ולהוסיף למנות מרק או איטריות. ניתן גם להשתמש בו להכנת ציר. נפוץ במיוחד במטבח דרום מערב סין, לדוגמה בסצ'ואן ובווייטנאם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרוב סיני** בוויקישיתוף
**יאן סרגיי אינגר** (בצ'כית: **Jan Sergěj Ingr**‏; 2 בספטמבר 1894 - 17 ביוני 1956) היה גנרל ארמייה צ'כוסלובקי, אשר שימש כשר ההגנה של הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

אינגר נולד בעיירה ולקוש ב-2 בספטמבר 1894. אביו היה ראש העיר. ב-1913 הוא התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא נשלח להילחם בחזית המזרחית. בסתיו 1915 הוא נפל בשבי הרוסי, והתגייס מרצונו לדיוויזיה הסרבית ה-1 שלחמה לצד הרוסים. הוא לחם בחזית המקדונית, וב-1916 התגייס ללגיונות הצ'כוסלובקיים שלחמו למען עצמאות ארצם. ב-1917 הוא נשלח לחזית המערבית והשתתף בקרבות נגד הגרמנים בצרפת ובארדנים.

בדצמבר 1918 חזר אינגר לצ'כוסלובקיה שזכתה בינתיים בעצמאותה, והתגייס לצבא הצ'כוסלובקי החדש. הוא השתתף במערכה נגד הונגריה (חלק מהמלחמה ההונגרית-הרומנית), ולאחר מכן טיפס במהירות בסולם הדרגות. ב-1938 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-3. במרץ 1939, בעקבות כיבוש צ'כוסלובקיה בידי הגרמנים, נמלט אינגר מהארץ ומצא מקלט בצרפת. בהוראתו האישית של הנשיא אדווארד בנש, הוא החל להקים צבא צ'כוסלובקי גולה שהיה נאמן לממשלה הצ'כוסלובקית הגולה.

במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, לחם אינגר לצד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה כנגד הגרמנים. לאחר נפילת צרפת, נמלט אינגר יחד עם הממשלה הגולה לבריטניה, וב-21 ביולי 1940 מונה לשר ההגנה שלה. ב-19 בספטמבר 1944 הוא הודח מהתפקיד בעקבות דרישת ברית המועצות, אולם מונה במקום זאת למפקד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. ב-5 באפריל 1945 הוא הודח גם מתפקיד זה.

ב-6 ביולי 1945 אינגר עזב את הצבא בדרגת גנרל ארמייה, ומונה לשגריר צ'כוסלובקיה בהאג. בהיעדרו, בפברואר 1948, השתלטו הקומוניסטים על צ'כוסלובקיה, ואינגר ניתק את קשריו עם הממשל החדש. הוא עבר לפריז, וב-1949 הקים את "מועצת צ'כוסלובקיה החופשית" גוף שנועד להוות אלטרנטיבה לממשל הקומוניסטי. הוא נפטר ב-17 ביוני 1956 מאי ספיקת לב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגיי אינגר** בוויקישיתוף
* סרגיי אינגר
* מוזיאון לזכרו של אינגר
* סרגיי אינגר באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16642692g (data)
* GND: 1050570154
* ISNI: 0000 0000 5743 1742
* LCCN: nb98078330
* NKC: jn20000401164
* VIAF: 84010616
* WorldCat: lccn-nb98078330

 |
נאיה ניר בלס המלך החתיך החזק השרירן הגולר הקלעי הצלף ההורס הנסיך היפיוף היפה והכל יכול


  
שגיאות פרמטריות בתבנית:משחק ספורט   
פרמטרים [ קבוצה ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גמר ליגת האלופות 2024** צפוי להיות המשחק האחרון לעונת 2023/2024, העונה ה-69 של טורניר הכדורגל הבכיר באירופה שמאורגן על ידי אופ"א והעונה ה-32 מאז שונה שמה של התחרות מ"גביע אלופות המועדונים האירופי" לליגת האלופות. המשחק יערך באצטדיון ומבלי ב קאמפ נואו, ספרד ב-1 ביוני 2024. אצטדיון קאמפ נואו היה אמור במקור לארח את גמר 2023 עם זאת, בעקבות הדחייה וההעברה של גמר 2020 מאצטדיון אטאטורק לאצטדיון האור בליסבון, פורטוגל, בעקבות מגפת הקורונה שפרצה בשנה זו, לו"ז אירוח הגמרים נדחה בשנה.

המנצחת בגמר תתמודד על תואר הסופר קאפ האירופי לשנת 2024 מול המנצחת בגמר הליגה האירופית 2024. כמו כן היא תעפיל לגביע העולם למועדונים 2025. בנוסף היא תזכה במקום בשלב הליגה בעונת 2024/2025 בליגת האלופות במידה ולא תעפיל אליו במסגרת הליגה המקומית שלה. שם היא תשובץ בדרג הראשון.

האצטדיון המארח
--------------

זה תהיה הפעם השלישית שגמר ליגת האלופות יערך באצטדיון ומבלי המחודש, לאחר שנערכו שם בעבר גם הגמרים של שנת 2011 ו-2013. ובסך הכל, זהו הגמר השמיני שמתקיים באצטדיון, כאשר חמשת המשחקים האחרים התקיימו באצטדיון ומבלי הישן, בשנים 1963, 1968, 1971, 1978 ו-1992.

### בחירת האצטדיון

ב-22 בפברואר 2019 הושק הליך הגשת המועמדות עבור ערי אירופה לאירוח גמר ליגת האלופות 2022 ו-2023. כאשר לערים היה עד 22 במרץ 2019 להביע עניין, ועד 1 ביולי 2019 להגיש את הצעותיהן.

ב-24 בספטמבר 2019 הוכרז על-ידי הוועד המנהל של אופ"א במהלך ישיבה שנערכה בליובליאנה שבסלובניה שגזפרום ארנה בסנקט פטרבורג, רוסיה. נבחר לארח את משחק גמר ליגת האלופות 2021, כאשר אליאנץ ארנה במינכן, גרמניה. יארח את גמר ליגת האלופות 2022 ואצטדיון ומבלי בלונדון שבאנגליה יארח את גמר 2023.

ב-17 ביוני 2020 הודיעה אופ"א כי בשל מגפת הקורונה באירופה, כל מיקומי הגמרים יידחו בשנה, וכתוצאה מכך אליאנץ ארנה יארח את גמר ליגת האלופות 2023. עם זאת, בגלל התפרצות נוספת של מגפת הקורונה בטורקיה הגמר של שנת 2021 הועבר ברגע האחרון מאיסטנבול לפורטו, וב-16 ביולי 2021 הוחלט שאיסטנבול תארח את גמר 2023. ומינכן תארח במקום זאת את גמר 2025.

ראו גם
------

* עונת 2023/2024 בליגה האירופית
* גמר הליגה האירופית 2024
* גמר הקונפרנס ליג 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  UEFA.com, UEFA competitions to resume in August | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2020-06-17 (באנגלית)
2. ↑  UEFA.com, 9 associations bidding to host 2021 club finals | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2019-02-22 (באנגלית)
3. ↑  UEFA.com, Venues appointed for club competition finals | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2021-07-16 (באנגלית)

| משחקי גמר גביע אירופה וליגת האלופות |
| --- |
| גביע אירופה לאלופות | 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 |
| ליגת האלופות | 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |
**בדז'יך נוימן** (בצ'כית: **Bedřich Neumann**‏; 3 באפריל 1891 - 15 ביולי 1964) היה מייג'ור גנרל בצבא צ'כוסלובקיה, אשר פיקד על כוחות של הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

נוימן נולד בטרביחוביצה ב-3 באפריל 1891. ב-1912 הוא התגייס להצבא האוסטרו-הונגרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-1916 הוא ערק לשירות הלגיונות הצ'כוסלובקים ולחם בשורותיהם עד 1918. עם סיום המלחמה, הוא חזר למולדתו צ'כוסלובקיה, שהכריזה בינתיים על עצמאות. הוא התגייס לצבא הצ'כוסלובקי החדש, והתקדם במהירות בסולם הפיקוד. בין 1931–1935 הוא שימש כסגן ראש המטה הכללי. ב-1935 הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-5.

בעקבות הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, נוימן הצטרף לארגון המחתרת "אובראנה נארודנה" ("הגנה על האומה"). בפברואר 1940, הצליחו הגרמנים לחסל את מרבית הנהגת הארגון, ונוימן נאלץ להימלט לצרפת. הוא הצטרף אל הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה, ומונה לראש המטה הכללי של הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. ב-12 ביוני 1940 הוא הועבר לתפקיד מפקד הדיוויזיה ה-1 של הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. בעקבות נפילת צרפת, הוא נמלט יחד עם ההנהגה הצ'כוסלובקית לבריטניה. בבריטניה, התארגן מחדש הצבא הצ'כוסלובקי הגולה, ונוימן מונה למפקד "הבריגדה המעורבת". ב-1 ביולי 1941 הוא הועבר לפקד על הבריגדה הצ'כוסלובקית העצמאית.

ב-15 בינואר 1943 הוא מונה למפקח על הבנייה מחדש של הצבא הצ'כוסלובקי. ב-19 בספטמבר 1944 הוא חזר לתפקיד ראש המטה הכללי עד 17 באפריל 1945. עם סיום המלחמה, הוא חזר לצ'כוסלובקיה ומונה לסגן מפקד המחוז הצבאי ה-1. בפברואר 1948 השתלטו הקומוניסטים על צ'כוסלובקיה, ונוימן סולק מהצבא. הוא נמלט מהארץ וחזר לבריטניה. בהיעדרו, הוא הורד לדרגת טוראי, ונשללו ממנו כל עיטוריו.

נוימן השתקע בלונדון, ובשארית ימיו עבד כמנהל פנסיון. הוא שמר על קשר עם גולים פוליטיים מצ'כוסלובקיה, ועם משרד המודיעין הצ'כוסלובקי - ארגון שפעל להחדיר סוכנים מערביים לצ'כוסלובקיה במטרה לערער את יציבות המשטר הקומוניסטי. בפנסיון שלו, הוא נהג לארח סוכנים מערביים לפני שנשלחו למשימות בצ'כוסלובקיה.

הוא נפטר בלונדון ב-15 ביולי 1964.

קישורים חיצוניים
----------------

* בדז'יך נוימן באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
* בדז'יך נוימן באתר valka

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: jo2004259825
* VIAF: 84168437
* WorldCat (עם VIAF): 84168437

 |
הרב **אברהם אריה קוּרצוַייל** (נולד ב-7 בפברואר 1946) הוא מראשי ישיבת ההסדר קרני שומרון.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1946 באנגליה, בנם של המחנך פרופ' צבי (אריך) ופועה (פאולה) קורצוייל. הוא נינו של הרב ברוך אקפלד, רבה של צ'וז (אנ') (טשוס) ומחבר שו"ת "**פאת השדה**". בשנת 1950 עלתה משפחתו לישראל. למד במדרשית נעם בפרדס חנה ואחר כך בישיבת חברון בירושלים. כמו כן שימש כראש הכולל בישיבת שעלבים.

שירת בצה"ל בגדוד 50 של הנח"ל המוצנח בפלוגת מ"כים ובחטיבת החרמון. (במהלך שירותו לחם, במרדפים בבקעה, במלחמת יום הכיפורים ובמבצע שלום הגליל). 

בשנת ה'תש"ם (1980) הקים עם חבר ילדותו, הרב שמואל הבר, את ישיבת ההסדר קרני שומרון.

לרב קורצוייל משפחה ענפה, ובניו מלמדים בישיבות הסדר וישיבות תיכוניות ברחבי הארץ.

משנתו החינוכית
--------------

הרב קורצוייל מחנך ל"אסוקי שמעתתא אליבא דהלכתא"- הסקת השמועה לפי ההלכה, כשלימוד התלמוד מכוון להכרעת ההלכה ובירורה מתוך עיון מעמיק. הגישה ההלכתית מעשית באה לידי ביטוי גם בהדרכתו המוסרית, הרואה בהתנהגות שבן אדם לחברו תוצאה הכרחית של עבודת השם.

קישורים חיצוניים
----------------

* יציאת מצרים כיסוד באמונה, שיעור באתר מכון מאיר
* יוני רוטנברג, טובים השניים, עיתון בשבע.
* כל הכתבות על הרב אברהם קורצוייל, באתר ערוץ 7

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007421158005171
* VIAF: 36156675125133582560
* WorldCat (עם VIAF): 36156675125133582560

 |
תבנית {{נהר}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**ואדי אל-באטין** (בעברית: **وادي الباطن**) הוא ואדי שזורם בערב הסעודית עיראק, וכווית. אורכו של הוואדי הוא 72 ק"מ. הוואדי משמש, מאז 1913, כגבול כווית–עיראק.‏

מניפה הסחף, שאינה פעילה כעת, משתרעת לכיוון צפון-מזרח מהעיר חפר אל-באטין (אנ'), ערב הסעודית ומכסה חלקים מכווית ודרום מערב עיראק.

הוואדי משמש כמשולש גבולות בין ערב הסעודית, עיראק וכווית. ב-1922–1983, הוא שימש כנקודת הגבול המזרחית של האזור הנייטרלי בין עיראק וערב הסעודית.

בפברואר 1991, בזמן מלחמת המפרץ, התרחש באזור קרב ואדי אל-באטין (אנ').

יש המאמינים כי הואדי הוא הנהר המקראי, פישון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואדי אל-באטן** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wadi Al-Bāṭin (אורכב 30.10.2021 בארכיון Wayback Machine).
2. ↑  Al-Sulaimi, Jawad S.; Pitty, A.F. (1995). "Origin and depositional model of Wadi Al-Batin and its associated alluvial fan, Saudi Arabia and Kuwait". *Sedimentary Geology*. **97** (3–4): 203–229. doi:10.1016/0037-0738(95)00011-V.
3. ↑  Carol A. Hill,The  (אורכב 22.04.2021 בארכיון Wayback Machine)Garden of Eden:A Modern Landscape.
**שוש (שושי) כחלון-כידור** (נולדה ב-4 באוגוסט 1965) היא פוליטיקאית ישראלית שכיהנה כראש עיריית כפר יונה וסגן אלוף במילואים. שימשה מפקדת הגדוד הראשונה בצה"ל וסגנית מפקד "מגל".

ביוגרפיה
--------

כחלון-כידור גדלה בשכונת מורשה ברמת השרון, במשפחה בת תשעה ילדים. התגייסה לצה"ל בשנת 1984. בין היתר, שימשה כמפקדת בסיס הטירוניות במחנה 80, מפקדת בית הספר לקצינות בבה"ד 12 וסגנית מפקד מערך בסיסי הטירונות הכלל צה"ליים (מגל).

עם קבלת ההחלטה על שילוב גברים ונשים בקורס הכשרה לקצונה, הייתה למפקדת הגדוד הראשונה בצה"ל בהכשרת הקצונה.

השתחררה מצה"ל בשנת 2009 בדרגת סגן-אלוף.

לכחלון-כידור תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וארץ ישראל מאוניברסיטת חיפה.

### פוליטיקה מקומית

כחלון-כידור התמודדה לראשות המועצה המקומית כפר יונה בבחירות בשנת 2013. היא קיבלה כ-28% מהקולות והפסידה לראש המועצה הקודם, אפי דרעי. כיהנה בתפקיד ראש האופוזיציה במועצה.

בשנת 2018 התמודדה בשנית לראשות העיר כפר יונה וניצחה את דרעי, אשר כיהן בתפקיד ראש העיר במשך 41, שנים ברוב של כ-47% לעומת 36% שאותם קיבל דרעי.

בשנת 2023 הכריזה על התמודדות בפעם השלישית לראשות העיר כפר יונה. בעקבות מלחמת חרבות ברזל הבחירות נדחו לפברואר 2024, שם הפסידה כידור ליריבה אלברט טייב שזכה ב60% מקולות הבוחרים.

כחלון-כידור נשואה למוטי כידור ואם לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריה בצה"ל: המג"דית הראשונה, באתר וואלה!‏, 20 במאי 2003
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחיבור הנוצרי של אוגוסטינוס. אם התכוונתם לסרט "עיר האלוהים", ראו עיר האלוהים (סרט).

*De civitate Dei*, 1483
**[על אודות] עיר האלוהים** (בלטינית **De Civitate Dei**, ידוע גם בשם **De Civitate Dei contra Paganos**: **[על אודות] עיר האלוהים כנגד עובדי האלילים**) הוא ספר שנכתב בלטינית על ידי אוגוסטינוס בתחילת המאה ה-5. הספר עוסק בנושאים הקשורים באלוהים, במרטיריות, ביהודים ובפילוסופים נוצריים אחרים.

אוגוסטינוס כתב את מסתו על מנת להסביר את מערכת היחסים של הנצרות עם דתות ופילוסופיות מתחרות, ועם הממשל הרומי, בו השתלבה הנצרות במידה הולכת וגוברת. המסה נכתבה מעט לאחר שרומא נבזזה בידי הויזיגוטים בשנת 410. אירוע זה הותיר את רישומו על הרומאים ורבים ראו בו עונש על זניחתם את דתם האלילית. זהו הקשר החלטתו של אוגוסטינוס להציע את נחמת הנצרות, בכותבו כי **עיר האלוהים** תנצח בסופו של דבר, באופן סמלי. אוגוסטינוס הפנה את המבט השמימה, לכיוון גן העדן, מוטיב חוזר ביצירות נוצריות מתקופת שלהי העת העתיקה וחידוש מהפכני לאחר מילניום של התמקדות פגאנית בעניינים ארציים.

על אף כינונה של הנצרות כדתה הרשמית של האימפריה הרומית, אוגוסטינוס הפיץ מסר רוחני יותר מאשר פוליטי. על הנצרות, כך טען, להתעסק בירושלים האלוהית והמיסטית ולא בפוליטיקה הארצית. התאולוגיה שלו תמכה, ואף סייעה, להגדיר את הפרדת הכנסייה מהמדינה, שאפיינה את הפוליטיקה המערב אירופאית במרוצת ימי הביניים ולאחר מכן.

הספר מציג את ההיסטוריה האנושית כקונפליקט בין מה שאוגוסטינוס כינה "עיר האלוהים" לבין "עיר האדם" (קונפליקט שעתיד להסתיים בניצחונה של הראשונה). עיר האלוהים מאופיינת באנשים שוויתרו על עונג ארצי אשר הקדישו את חייהם לקידום ערכים נוצריים. מאידך, עיר האדם מורכבת מאנשים אשר תעו אל מחוץ לעיר האלוהים. שתי הערים אינם מכוונות לייצג מקומות או ארגונים ממשיים, אם כי ברור שאוגוסטינוס חשב כי הכנסייה הנוצרית מהווה את לבה של עיר האלוהים:

> 
> חילקתי את המין האנושי לשני סדרים. האחד מכיל את אלו אשר חיים על פי דרך האדם, והאחר את אלו אשר חיים על פי דרכו של האל. כיניתי שני סדרים אלו, בצורה אלגורית, כשתי ערים: כלומר, שתי חברות של אדם. האחת המיועדת לשלטון נצחי עם האל, והאחרת אשר עתידה להתנסות בעונשים נצחיים עם השטן.
> 
> 
> 
> — עיר האלוהים, ספר XV, פרק 1
>

### מבנה הספר

החיבור מחולק לשלושים ושניים פרקים (המכונים ספרים), המשויכים לשני חצאים. חציו הראשון של החיבור (ספרים I-X) מוקדש לדיון אודות הדת והפילוסופיה ברומא. חציו השני של הספר (ספרים XI-XXII) מוקדש לדיון אודות היחס בין עיר האלוהים השמיימית, לעיר הארצית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **עיר האלוהים** |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **The City of God** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עיר האלוהים** |

### טקסט מקוון של עיר האלוהים

* טקסט מלא (בלטינית) מתוך האתר "The Latin Library"
* עיר האלוהים (באנגלית)
* עיר האלוהים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

### חיבור אודות עיר האלוהים

* מבוא לחיבור **עיר האלוהים** מאת James J. O'Donnell

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520678705171
* BNE: XX1850694
* BnF: cb12008376f (data)
* GND: 4120948-5
* LCCN: n84160113
* NKC: aun2007400029
* NLA: 35457928
* SUDOC: 027990613
* VcBA: 492/10158
* VIAF: 178635608
* WorldCat (עם VIAF): 178635608

 |
**נווה רבין** היא אחת משתי השכונות המודרניות באור יהודה (חלק מבקעת אונו). השכונה נבנתה כשבמרכזה "פארק רבין", וסביבו שני מעגלי בניינים השוכנים ברחובות "צפריר" ו"ניצן". במעגל הפנימי נמצאים כיום 8 בניינים ושלושה בניינים במעגל חיצוני. במעגל החיצוני שכונת בתים פרטיים, בניינים משותפים נוספים ושכונת "אוריון". בשכונה נמצאים מוסדות חינוך הכוללים גנים (צבר וברוש) ובית הספר היסודי על שם אהוד מנור. 

השכונה תוכננה על ידי האדריכל גרשון צפור. 

ב־2013 נבנה פרויקט "אוריון" הכולל 6 בניינים פנימיים ועוד 5 בניינים מדורגים. בהמשך נבנה מרכז קניות MINI בחזית הפארק. כיום נבנה פרויקט "אוריון 2" הכולל 3 בניינים לצדי מתחם הקניות MINI.

מיקום
-----

השכונה שוכנת בסמוך לכביש 412 מדרום, נווה מונוסון ממזרח, וכביש 461 מצפון.

היסטוריה
--------

השכונה הוקמה החל משנות ה-90 לאחר הפשרת קרקעות חקלאיות ומכירתן בצורת מדורגת בעסקאות "קומבינציה" מול הקבלנים. 

בשלב א' נבנו 4 בניינים ראשונים ברחוב צפריר אשר יועדו לאוכלוסיית אור יהודה לשיכון זוגות צעירים. בשלב ב' נבנו זוג הבניינים ניצן 4 וניצן 6 על ידי חברת "בוני התיכון" וכן זוג הבניינים ניצן 12 וניצן 14 – אלו שווקו תחת השם "נווה הוד" כתת-שכונה בנווה רבין. כל אלה נושקים לפארק המרכזי במעגל הפנימי של המבנים בשכונה. במקביל החלה בנייה של מספר בניינים במעגל החיצוני של השכונה, בסמוך לנווה מונוסון. 

בשנת תשס"ז הוקם בית הספר היסודי אהוד מנור, ובסמוך לו גני ילדים, בית הכנסת השכונתי ומגרש ספורט.
במהלך שנת 2010 נסללה יציאה ישירה אל כביש 412 לכיוון יהוד וראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נווה רבין** בוויקישיתוף
* נעמה סיקולר וקרן צוריאל-הררי, דיור בר־השגה, נווה רבין, אור יהודה: העודפים משלמים עד היום את ועד הבית, באתר כלכליסט, 20 באוקטובר 2010
**חיים שריר** (נולד ב-11 באפריל 1949) הוא מפיק טלוויזיה וקולנוע ישראלי.

ביוגרפיה
--------

חיים שריר הוא אחד המפיקים הוותיקים והפעילים בישראל. הוא בעל ניסיון במגוון תחומים בעולם הקולנוע והטלוויזיה ובהם הפקה בפועל של סרטים זרים, בימוי, הפצה, צילומי אוויר ועוד.
פעילותו בעבר כללה את הקמת איגוד עובדי הקולנוע בישראל, היה ממקימי ושימש כיו"ר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה ופעמיים כיו"ר איגוד המפיקים וכן שימש כמרצה לקולנוע באוניברסיטה הפתוחה במכללה למינהל ובבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

במהלך 7 שנים מתוך פעילותו שימש כמפיק ראשי ואחר כך כסמנכ"ל תוכן ברשת ערוץ 2.

פעילותו של שריר בתחום ההפקה במסגרת חברת ההפקות "יצירה עברית בערבון מוגבל" כוללת הפקת סרטי קולנוע ישראליים וקו פרודוקציות, בתוכם "בוקר טוב אדון פידלמן", "ז'נטילה", "בלדה לאביב הבוכה", "עד סוף הקיץ", "אושר ללא גבול", "קרקס פלשתינה", "האיטלקים באים", "כבלים", "גולם במעגל" ו-"קאפו בירושלים". שריר הפיק סדרות דרמה לטלוויזיה ביניהן "בני ערובה (סדרת טלוויזיה) ", "30 ש"ח לשעה", "כוונות טובות", "האמת העירומה", "מילואים", "מלנומה אהובתי", "סימני שאלה", "לא הבטחתי לך" ו"לוויתן בחוף שרתון", רבות מהן זכו בפרסים בארץ ובעולם,[דרוש מקור] בתוכם בפסטיבל הקולנוע ירושלים, סאנדנס, פסטיבל מונטה קרלו (אנ'), קרלובי וארי, פסטיבל חיפה ופרסי אופיר של האקדמיה לקולנוע על הסרט הטוב ועל הדרמה הטובה.[דרושים מקורות]

בתחילת 2016 הודיע שריר על התמקדות פעילותו בתחום סדרות דרמה לטלוויזיה לישראל ולשוק הבינלאומי במסגרת חברת "דרמה טים" שהוקמה במשותף עם המפיק מוש דנון ובמסגרתה הופקו ועלו לשידור הסדרות"מונא (סדרת טלוויזיה)" ששודרה ב"כאן", תאגיד השידור הציבורי," ביום שהאדמה רעדה" שהופקה ביחד עם חברת Federation Entertainment הצרפתית, והסדרה "בלקספייס "הופקה יחד עם Federation Entertainment ושודרה ברשת.

הוא שיחק בסרטה של רמה בורשטין "למלא את החלל" (2012) והיה מועמד על תפקידו לפרס אופיר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. ב-2015 השתתף בתפקיד קטן בסרט "קאפו בירושלים" אותו הפיק. ב-2017 שיחק בסרטו של צחי גראד, הבן-דוד.

במהלך שנת 2018 שיחק בסדרה שלטון הצללים בתור האנטגוניסט הראשי מיקי אברמוף.

ב-2023 שיחק בסדרה "גוף שלישי" בתפקיד אבא של עידו.

חבר האקדמיה האירופית לקולנוע (אנ').

בוגר החוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, סא"ל במילואים, מתגורר בתל אביב בזוגיות עם חיה ואב לחמישה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חיים שריר** |

* חיים שריר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* חיים שריר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* חיים שריר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* חיים שריר, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* חיים שריר, באתר AllMovie (באנגלית)
* חיים שריר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* חיים שריר האתר הרשמי
* יעל ולצר, הכסף הגדול לא מקבל את הביטוי הנכון בטלוויזיה, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2007
* ליאת רון, ‏חיים שריר: "את רוב התסריטים ששולחים אליי אני מעיף", באתר גלובס, 12 בנובמבר 2012
* אתר למנויים בלבד נתי טוקר, אי שם מעבר לקשת ורשת | מה עושים כשנמאס מערוץ 2?, באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2015
* יונתן כיתאין, ‏המפיקים שרוצים לפרוץ: "הסדרות על המוסד הגיעו עד כאן", באתר גלובס, 14 באפריל 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007326813705171
* LCCN: no99022625
* VIAF: 73485131
* WorldCat (עם VIAF): 73485131

 |
**עמוס לוריא** (1 בספטמבר 1946 – 26 ביוני 2021) היה קצין בדרגת אלוף-משנה בצה"ל, שכיהן כמפקד עוצבת מרכבות הברזל. לאחר שחרורו שימש מנכ"ל עיריית רחובות, מנכ"ל עיריית בית שמש ומנכ"ל מגן דוד אדום.

ביוגרפיה
--------

לוריא נולד באשדות יעקב, בנם של אהובה ומשה, ממייסדי הקיבוץ. אחיו היה אברהם רותם שהיה קצין בצה"ל בדרגת אלוף. למד בבית ספר מקצועי בעמק הירדן.

לוריא התגייס ביולי 1964 לקורס טיס. הוא נשר מהקורס ב-1965 והוצב בחיל השריון. שירת כלוחם בגדוד 79 המחודש בטנקי פטון. במלחמת ששת הימים נפצע ביום הראשון ללחימה בכניסה לרפיח. שירת ביחידת ניסויים של חיל השריון וכקצין מבצעים של גדוד 46 בחטיבה 401. שירת כמפקד פלוגת טנקים בגדוד סיור 189 וכמפקד פלוגה בגדוד 79. במלחמת ההתשה נפצע במאי 1970 באורח קשה מאש ארטילרית וידו הימנית נקטעה. הוא שוחרר רפואית והחל ללמוד באוניברסיטת תל אביב. במלחמת יום הכיפורים התנדב לשירות צבאי, היה בסגל המייסד של גדוד 71, ומונה לקמב"ץ הגדוד. הוא החליף את מפקד הגדוד עמוס כץ לאחר פציעתו בקרבות כיבוש המובלעת הסורית. ב-1975 חזר לשירות הקבע, שימש ראש ענף במפקדת חיל השריון, ובמינוי משנה כמפקד גדוד שריון במילואים. בהמשך מונה למפקד גדוד שריון סדיר, גדוד 195 בחטיבה 401. פיקד על עוצבת מרכבות הברזל במלחמת לבנון הראשונה, ושימש סגן מפקד אוגדה 252. השתחרר ב-1986. היה בוגר מחזור ט' של המכללה לביטחון לאומי ובוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב.

כיהן כמנכ"ל מגן דוד אדום בשתי קדנציות, הראשונה ב-1986 והשנייה ב-1995. כיהן בדירקטוריון חברת קו צינור אילת אשקלון, כמנכ"ל עיריית בית שמש וכמנכ"ל עיריית רחובות (נובמבר 1999 עד אוקטובר 2001).

נפטר ב-26 ביוני 2021. הותיר אחריו את רעייתו, זיוה, ובנו, נדב.

לקריאה נוספת
------------

* **בין המור לזור**, אוטוביוגרפיה בהוצאה עצמית

קישורים חיצוניים
----------------

* אלוף-משנה במילואים ונכה צה"ל לא מוכר על ידי צה"ל כלוחם לאחר עשרות שנות שירות, יהיה בסדר, אוגוסט 2019, גלי צה"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביגדור קהלני, דרך הלוחם, הוצאת סטימצקי, 1989, עמ' 183
2. 1 2 3  אילן סער, מורשת חטיבה 7 בקרבות רמת הגולן במלחמת יום הכיפורים, אתר צה"ל

| מגן דוד אדום |
| --- |
| מייסדים | משולם ליבונטין • חיים אלפרין • משה רבינוביץ' • ישעיהו אליהו • חיים לייבוביץ • משה פרנקל • ברוך ניסנבוים • אריה אלוטין |  |
| נשיאים | יהודה סקורניק • נועם יפרח • אבי זהר |
| מנכ"לים | מרדכי פן • יצחק שני • בן-ציון טחן • אשר דר • אריאל יהלומי • חיים דגן • עמיצור כפיר • רוני ליכטנשטיין • יחיאל חמי • נתן כהן • יעקב אדלר • יוחנן גור • עמוס לוריא • אבי זהר • אלי בין |
| שונות | קריית מד"א • חוק מגן דוד אדום • נוער מד"א • יחידת האיתור הבינלאומית |
| מיזמים | נאמן חיים • פרויקט מחויבות אישית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007402050405171
* VIAF: 33154074367111740226
* WorldCat (עם VIAF): 33154074367111740226

 |
**סיטראם קסרי** (15 בנובמבר 1919 – 24 באוקטובר 2000) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כנשיא הקונגרס הלאומי ההודי מספטמבר 1996 ועד מרץ 1998.

ביוגרפיה
--------

סיטראם קסרי נולד למשפחה מקאסטת הבניה ב-1919 בביהר. הוא נעצר חמישה פעמים מ-1931 ועד 1942 עקב מעורבותו בתנועת העצמאות ההודית.

נבחר ב-1967 ללוק סבהה מטעם הקונגרס הלאומי ההודי. ב-1971 נבחר לחבר ברג'יה סבהה מטעם ביהר, תפקיד בו החזיק במשך חמש כהונות עד ל-2000, כשהקונגרס החליט שלא להריץ אותו.

בינואר 1983 התפטר מתפקידו כשר התובלה, ונותר כאוצר המפלגה.

לאחר תבוסת הקונגרס בבחירות ללוק סבהה ב-1996, הפטר פ"ו נרסימהה ראו מראשות הקונגרס, וקסרי נבחר לתפקיד. הוא כיהן כנשיא הקונגרס כשהמפלגה תמכה מבחוץ בממשלות הג'נטה דאל.

קסרי הביא להתפטרות ה. ד. דווה גאודה מראשות ממשלת הודו באפריל 1997, לאחר שהכריז על משיכת תמיכת הקונגרס בו, אך הקונגרס לא הצליח להקים ממשלה חילופית ואינדר קומאר גוג'ראל מהג'נטה דאל הושבע לממלא מקומו. לאחר דליפת מסמכים מהוועדה שחקרה את התנקשות ברג'יב גנדי ב-1991 שקשרו את ממשלת דראווידה מונטרה קזגאם בטמיל נאדו לכשלי אבטחה שסייעו למתנקשי הטיגריסי השחרור של טאמיל אילם, הסירה הקונגרס סופית את תמיכתה בממשלה בנובמבר 1997, לאחר שגוג'ראל נמנע מלהדיח את הדראווידה מונטרה קזגאם ממשלתו.

בבחירות ללוק סבהה ב-1998 נדחק קסרי מהנהגת הקמפיין, שנוהל בפועל בידי סוניה גנדי, שהחליטה להיכנס לפוליטיקה במשך השנה הקודמת. לאחר תבוסת המפלגה בבחירות, האשימו תומכי גנדי את קסרי באחריות לתבוסה, והדיחוהו בישיבת הוועדה המנהלת של הקונגרס ב-15 במרץ 1998.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rediff On The NeT: Sitaram Kesri is a wily political operator, Rediff
2. 1 2 3  Darpan Singh, Sitaram Kesri, the Congress president who had his dhoti pulled, India Today, ‏28 בספטמבר 2022
3. ↑  Editorial, January 27, 1983, Forty Years Ago: Sitaram Kesri resigns, The Indian Express, ‏27 בינואר 2023
Citadis 403 בשטראסבורג
 Citadis 302 במונפליה
 Citadis 302 בוולנסיאן
 Citadis 302 בדבלין
Citadis 302 בירושלים
**אלסטום סיטאדיס** (**Alstom Citadis**) היא רכבת קלה או חשמלית בעלת רצפה נמוכה, המיוצרת על ידי חברת אלסטום במפעליה בערים לה רושל שבצרפת וברצלונה שבספרד. כיום נמצאות כ-1,140 יחידות מרכבת זו בשימוש ב-28 ערים, בהן בורדו, ליון, מונפליה, אורלאן ופריז בצרפת ובברצלונה, בדבלין, בגדנסק, בקטוביצה, באדלייד, במלבורן, בירושלים, וברוטרדם מחוץ לה.

דגמי סיטאדיס
------------

משפחת דגמי סיטאדיס כוללת רכבות עם רצפה נמוכה חלקית ורכבות עם רצפה נמוכה לכל אורכן, בגרסאות של שלוש, חמש ושבע יחידות ברכבת. סדרת דגמי סיטאדיס:

| דגם | מס' קרונות ברכבת | רצפה נמוכה | מופעל בערים |
| --- | --- | --- | --- |
| Citadis 100 | 3 | 70% | תוכנן ומיוצר במפעלי Alstom-Konstal בעיר חוז'וב עבור השוק הפולני (גדנסק, קטוביצה) |
| Citadis 202 | 3 | 100% | מלבורן |
| Citadis 301 | 3 | 70% | אורלאן, דבלין |
| Citadis 302 | 5 | 100% | ירושלים, אדלייד, בורדו, ליון, פריז T2, ואלנסיין, רוטרדם, בואנוס איירס, מדריד, מלבורן, מורסיה וברצלונה |
| Citadis 401 | 5 | 70% | מונפליה, דבלין |
| Citadis 402 | 7 | 100% | בורדו, דבלין, גרנובל, פריז T3 |
| Citadis 403 | 7 | - | עם חוגון בתכנון מיוחד עבור העיר שטראסבורג |
| Citadis X-04 | 3 | 100% | תוכנן עבור מרכז ומזרח אירופה, מיוצר במפעלי Alstom-Konstal באיסטנבול |

### דגמים בשיטת "tram-train"

שני דגמים מאפשרים הפעלה בשיטת "tram-train", בה רכבת קלה יכולה לנוע גם על גבי התשתית הייעודית לה וגם על רשת מסילות ברזל של רכבת רגילה ("כבדה"); שיטה זו נמצאת בשימוש בעיר קאסל בגרמניה ובעיר האג בהולנד.

* Regio-Citadis - מס' יחידות - 3, נמוך רצפה ל-70% (קאסל, רידרקרק (מקושר למערכי הרכבת הקלה של זוטרמיר ושל האג), זלצגיטר). לרכבת יחידת כח עם מקור דואלי (דיזל\600 VDC, 600 VDC\1.5 kV 16 Hz או 600 VDC\ביואנרגיה\דיזל).
* Citadis-Dualis - פיתוח המשך ל-"Regio-Citadis"‏."Citadis-Dualis" מתוכננת לנוע במהירות של 100 קמ"ש (בהשוואה לדגמים רגילים המגיעים רק ל-70 קמ"ש), טווח העצירה שלה בין 0.5 ל-5 ק"מ. 31 רכבות הוזמנו (ו-169 באופציה) על ידי חברת הרכבות הצרפתית (SNCF) במחיר של 4.94 מיליון דולר ליחידה.

מקור מתח
--------

בדומה למרבית הרכבות הקלות, מוזנים דגמי סיטאדיס בדרך כלל מרשת חשמלית עילית, אולם הרכבות בבורדו (ובעתיד גם באנז'ו, בריימס ובדובאי) משתמשות בקו מתח קרקעי (Aps). קו המתח בנוי כמסילה שלישית שמעבירה זרם חשמלי רק כאשר היא עטופה בגוף הרכבת, דבר המונע חשש להתחשמלות אנשים או בעלי חיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלסטום סיטאדיס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אלסטום סיטאדיס
**איב דרייפוס** (בצרפתית: **Yves Dreyfus**;‏ 17 במאי 1931 - 16 בדצמבר 2021) היה סייף צרפתי-יהודי. זכה בשתי מדליות ארד אולימפיות (מלבורן 1956 וטוקיו 1964) והיה שלוש פעמים אלוף עולם בדקר קבוצתי וסגן-אלוף העולם (גדנסק 1963) בדקר אישי.

ביוגרפיה
--------

דרייפוס נולד וגדל בקלרמון-פראן. היה צאצא של אלפרד דרייפוס.

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דרייפוס במדליית ארד בתחרות הקבוצתית בדקר.

באולימפיאדת רומא (1960) סיים דרייפוס במקום שישי בתחרות האישית בדקר. במדליית הכסף זכה היהודי אלן ג'יי מבריטניה ובמקום השביעי סיים היהודי בן ארצו ארמנד מויאל. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בתחרות הקבוצתית בדקר. 

במכביה השישית שנערכה בשנת 1961 זכה דרייפוס במדליית זהב בתחרות האישית בדקר.

באליפות העולם שנערכה בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1962 זכה דרייפוס במדליית ארד בתחרות דקר אישי.

באליפות העולם שנערכה בגדנסק, פולין בשנת 1963 זכה דרייפוס במדליית כסף בתחרות דקר אישי.

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה דרייפוס במדליית ארד בתחרות הקבוצתית בדקר ובמקום 18 בתחרות האישית בדקר.

במכביה השביעית שנערכה בשנת 1965 זכה דרייפוס במדליית כסף בתחרות האישית בדקר.

במכביה העשירית שנערכה בשנת 1977 זכה דרייפוס בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית בדקר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איב דרייפוס** בוויקישיתוף

* איב דרייפוס, באתר olympedia.org
* איב דרייפוס, באתר *Sports 123* (באנגלית)
* איב דרייפוס, באתר *Jews in Sports* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  היהודים באולימפיאדה, מעריב, 12 באוקטובר 1964
2. ↑  לקראת המכביה, חרות, 17 במרץ 1961

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16174910c (data)
* ISNI: 0000 0000 7621 2772
* VIAF: 103686303
* WorldCat: viaf-103686303

 |
**שומר אוצר המלך** (אנגלית: **Keeper of the Privy Purse**), המכונה גם אוצֵר מלך או המזכיר הכלכלי של המלך, הוא תואר שהמחזיק בו אחראי על ניהול העניינים הכלכליים במשק הבית המלכותי של ריבון הממלכה המאוחדת, ודואג למימון הוצאותיו הפרטיות או הרשמיות.

מתחת לשומר נמצא סגן אוצר המלך/מלכה לניהול הרשימה הציבורית וקרן תצוגת הארמונות המלכותיים. מנהל הכספים אחראי גם על הניהול הפיננסי של כל הקרנות הנמצאות ברשימה הציבורית או ממומנות על ידי משרדי ממשלת בריטניה השונים למטרות ייחודיות.

סגן השומר מסייע לו בעניינים פרטיים למחצה כגון הטיפול באורוות המרוצים, אוסף הבולים המלכותי, האסקוט המלכותי, הקפלה המלכותית, האבירים הצבאיים של וינדזור, המסדר הוויקטוריאני המלכותי, מגורים מלכותיים המושכרים לאנשים שונים כחלק מחוזה העסקתם או הוקרה על פועלם, ודוכסות לנקסטר. הדוכסות היא מקור ההכנסה העיקרי של התקציב המלכותי. בנוסף לכך הוא אחראי על משרד הדואר המלכותי, דרכו עוברות התכתובות הרשמיות של ארמון בקינגהאם והארמונות המלכותיים האחרים במדינה.

שומר אוצר המלך נפגש עם הריבון אחת לשבוע. השומר הנוכחי הוא סר מיכאל סטיבנס, המכהן בתפקיד מאז 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* שומר התקציב המלכותי באתר המלוכה הבריטית
* רשימת השומרים (1660 - 1837) באתר British History Online
**חביב שחאדה חנא** (בערבית: **حبيب شحادة حنا**; נולד ב-21 ביולי 1974) הוא מלחין ונגן עוד ובוזוקי ערבי-ישראלי. זוכה פרס אופיר למלחין הטוב ביותר (2007) על סרטו ביקור התזמורת.

ביוגרפיה
--------

חנא נולד בכפר ראמה. תחילה למד מדעי המחשב בפקולטה למדעי המחשב בטכניון ומאוחר יותר החליט ללמוד הלחנה באקדמיה למוזיקה ולמחול על שם רובין בירושלים, ומוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופה זו ניהל את הסניף הירושלמי של הקונסרבטוריון הלאומי הפלסטיני ולימד תאוריה ונגינה בעוד. כמו כן, ניגן עם "האנסמבל למוזיקה ערבית" בירושלים.

חנא מלחין פסקולים עבור סרטים דוקומנטריים ועלילתיים וכן למחזות. המוזיקה שלו מורכבת מסגנונות רבים:

> 
> אני כותב מוזיקה ערבית וגם מוזיקה מערבית. יש לי רקע והכשרה במוזיקה קלאסית מערבית וגדלתי על מוזיקה ערבית. בנוסף, אני מושפע גם מרוק ופופ וניתן לשמוע את ההשפעות הללו... מצד אחד אני מת על באך, אבל גם על "פיירוז",אום כולתום, ועל סטינג
> 
> 
> 
> 

על הלחנת פסקול ביקור התזמורת זכה ב-2007 בפרס אופיר למלחין הטוב ביותר.

ב-2008 ייסד בחיפה את בית הספר למוזיקה "אל משע'ל" (המעבדה, הסדנה) אשר ייחודו הוא בשפת ההוראה - ערבית.

> 
> חשבתי בעבר שהשינוי חייב להיות מבוסס על פוליטיקה, עכשיו אני מבין שרק מהתרבות הוא יכול לצמוח. רק דרך האמנות אפשר להילחם בדיכוי, בנסיגה לכיוון הדת, ובפיצול החברה.
> 
> 
> 
> 

חנא נשוי ומתגורר בחיפה.

סרטים להם כתב פסקול
-------------------

* 2007: ביקור התזמורת
* 2008: תעודה כחולה
* 2008: חמישה גברים וחתונה
* 2008: עץ לימון
* 2010: "סופיר"
* 2021: ויהי בוקר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חביב שחאדה חנא** בוויקישיתוף

* חביב שחאדה חנא, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* חביב שחאדה חנא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* חביב שחאדה חנא, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* חביב שחאדה חנא, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* חביב שחאדה חנא, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* חביב שחאדה חנא, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חמישה גברים וחתונה - המוזיקה, ישראבלוג, 3 באפריל 2008
2. ↑  נעם בן זאב, אל תגידו חפלה, עכבר העיר, 21 בנובמבר 2008

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2006 - צוף פילוסוף ועדי רנרט ("אדמה משוגעת")** | **זוכה פרס אופיר למלחין לשנת  2007 - חביב שחאדה חנא ("ביקור התזמורת")** | **הבא**:**2008 - אסף אמדורסקי ("איים אבודים") וישראל ברייט ("אצבע אלוהים")** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012412002305171
* BNE: XX4750293
* BnF: cb166870560 (data)
* GND: 1061520862
* ISNI: 0000 0001 1825 6280
* LCCN: n2009211847
* MusicBrainz: bf69eee1-8fa9-4541-816c-053c7adaf3d1
* RERO: 02-A014349281
* SUDOC: 129594989
* VIAF: 169290419
* WorldCat: lccn-n2009211847

 |
הרב גוטמן נואם בנוכחות נשיא צרפת פרנסואה הולנד לאחר חילול בית הקברות היהודי בסאר-יוניון (אנ')
הרב **רנה (אליקים גרשון) גוטמן** (בצרפתית: **René Gutman**; נולד ב-6 בדצמבר 1950) הוא רב צרפתי, כיהן כרבה הראשי של שטרסבורג ומחוז הריין התחתון במשך השנים 1987–2017.

ביוגרפיה
--------

נולד ברואן שבה כיהן אביו אלכסנדר גוטמן (1914–1972) כרב. הוא למד בתיכון מקומי ואחר כך נסע ללמוד בישראל בישיבת תושיה במושב תפרח ולאחר מכן בישיבת חברון כנסת ישראל בירושלים. עם תום לימודיו התורניים בישראל, שב לצרפת ולמד באקול פראטיק דה אוטז אטיד ובאוניברסיטת סורבון שם קיבל את הדוקטורט שלו במדע הדתות. במקביל נכנס ללמוד בבית המדרש הרבני של צרפת ונסמך לרבנות כשהשלים את לימודיו בשנת 1977. בתקופה זו הצטרף לתנועת הנוער הדתית "ישורון" (צר') בהנהגתם של אנרי (אנ') וליליאן אקרמן (אנ') שאליה הצטרפו רבים מאלו שעתידים לכהן כרבנים בערי צרפת.

הוא התמנה כרב בריימס, בזאנסון, כרבה הראשי של בריסל, ואז נקרא להחליף את הרב מקס ורשבסקי כרבה הראשי של שטרסבורג ומחוז הריין התחתון. הוא כיהן בתפקיד זה במשך 30 שנה רצופות, ובאוגוסט 2017 עלה לישראל עם אשתו שרה והתיישב בירושלים. החליף אותו בתפקידו, הרב הרולד אברהם וייל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנה גוטמן** בוויקישיתוף
* מידע על הרב גוטמן, פעילות ופרסומים, באתר "יהדות" (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300747205171
* BnF: cb12556965v (data)
* ISNI: 0000 0000 3776 7863
* LCCN: n98095718
* NTA: 234622717
* SUDOC: 034861831
* VIAF: 22257138
* WorldCat: lccn-n98095718

 |
**הרצל בוקר (בוקובזה)** (24 בספטמבר 1952 - 30 במאי 2015) היה ראש המועצה המקומית מטולה.

ביוגרפיה
--------

שירת בצה"ל ובין השאר היה קצין אג"ם בחטיבה 769. ביולי 1982, כחודש לאחר תחילת מלחמת לבנון הראשונה, התמנה למפקד גדוד 931 של הנח"ל. תחת פיקודו השתתף הגדוד בכניסה לביירות, ומיד לאחר מכן סיים את תפקידו בגדוד, באוקטובר 1982. שימש קצין אג"ם אוגדה 91 במשך כשנתיים. בתפקידו הבא מונה לסמח"ט החטיבה המזרחית של צד"ל תחת היק"ל ולמעשה נמנה עם מקימיה - בפועל שימש כמח"ט. לאחר מכן שימש כשנתיים מפקד גזרת שכם עד לשחרורו מצה"ל בשנת 1993, בדרגת סגן-אלוף. בתקופה שבה שירת כמג"ד עבר להתגורר במטולה.

בשנת 1993 מונה למזכיר המועצה המקומית מטולה ושימש בתפקיד זה במשך 11 שנים. בשנת 2004 פוטר על ידי ראש המועצה דאז קובי כץ. בוקר תבע בבית הדין האזורי לעבודה את המועצה וראשה על פיטוריו, ובית הדין קבע כי בתהליך הפיטורים נמצאו פגמים, ואף שאין לבטל את ההחלטה, בוקר זכאי לפיצוי בסך 10,000 ש"ח. בשנת 2008 התמודד על ראשות המועצה מול ראש המועצה המכהן, ונבחר. ניצחונו תואר כניצחון נציג המתיישבים החדשים על נציג החקלאים הוותיקים. בנובמבר 2010 הגיש בוקר תביעת לשון הרע נגד המקומון "ידיעות קריית שמונה", בטענה שהמקומון פרסם כתבה מכפישה אודותיו. התביעה הסתיימה בפשרה. בבחירות בשנת 2013 נבחר לקדנציה שנייה.

בשנה וחצי האחרונות לחייו חלה בסרטן. וב-30 במאי 2015 נפטר.

השאיר אחריו את רעייתו רחלי ושלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרצל בוקר, ראש המועצה המקומית מטולה, בריאיון לחדר החדשות, בערוץ YouTube של חדר החדשות צפון
* אחיה ראב"ד, ראש מועצת מטולה הרצל בוקר הלך לעולמו, באתר ynet, 30 במאי 2015
* עדי חשמונאי‏, ראש המועצה המקומית מטולה הלך לעולמו אחרי מאבק בסרטן, באתר וואלה!‏, 30 במאי 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  עב (חיפה) 405/04 הרצל בוקר נגד המועצה המקומית מטולה ואחרים, ניתן ב-6 בספטמבר 2007
2. ↑  אבנר לוטן, הנקמה המתוקה של בוקר: ניצח את כץ, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 26 בנובמבר 2008
3. ↑  עופר וולפסון, ראש מועצת מטולה תובע את ידיעות: "כתבה מגמתית ושקרית", באתר News1 מחלקה ראשונה, 9 בדצמבר 2010