recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קלרה יונג ואמה
יונג עם חברים בחבורת התיאטרון שלה בניקולאייב
יונג בניקולאייב
**קלרה יונג** (ביידיש: **קלאַראַ יאָנג**;‏ 1882 לערך, זלוצ'וב, גליציה – 1952, מוסקבה) הייתה שחקנית בתיאטרון יידיש.

קורות חייה
----------

### שנותיה הראשונות

נולדה בסביבות שנת 1882 בזלוצ'וב שבגליציה בשם **חיה ריסייה שפיקוליצר**, בת להורים שאהבו את הבמה. את שנות ילדותה המוקדמות בילתה בבית שבו היו חזרות של להקות תיאטרון נודדות. אחרי מות אביה היגרה המשפחה לארצות הברית, שם היא הצטרפה לאגודה הדרמטית של אברהם גולדפדן. היא התחילה לשיר במחזה "די כישוף-מאכערין" של גולדפדן. אחרי זמן לא רב היא עברה ללהקת טנצמן ועברה לבוסטון ומשם ללהקתו של זולוטרבסקי במונטריאול ואחרי כן לטורונטו ולתיאטרון של משה פינקל בפילדלפיה.

### קריירה

ב-1903 היא שיחקה ב-People's Music Hall, שם עשתה לה שם בשירים כמו "די דאמע פון בראדוויי" ו"ליבע מיינע". ב-1909 היא עברה לתיאטרון טאליה (Thalia), שם היה בעלה בועז יונג שותף לניהול יחד עם דוד קסלר. שם היא שיחקה לראשונה במחזות רציניים, למשל גילמה את תפקיד ציפעניו במחזה "גאט, מענטש און טייוול" ('אלוהים, אדם ושטן') מאת יעקב גורדין ואת צילה במחזה "**קרייצער סאנאטא**" ('סונאטת קרויצר') מאת גורדין, על פי טולסטוי. במחזה "**דאס יידישע הארץ**" היא שרה קופלט שכתב עבורה זיגמונד מוגולסקו. היא שיחקה במחזה "**די ביגאמיסטן**" (זיין ווייבס מאן) ובמחזה "**אלרייטניקעס**" מאת אברהם שמ"ר בלונדון ב-1911 ואחרי כן בלודז' ב"גרויס טעאטער" וב"עליסעאום טעאטער" בוורשה.

הצלחתה עודדה את הזוג לחזור לוורשה, שם היא כיכבה במחזה של אנשל שור ויוסף רומשינסקי "**דאס מיידל פון דער וועסט, אדער, די אמעריקאנערין**" ('הנערה מן המערב, או, האמריקאית'). המחזה משך גם קהל לא-יהודי ויהודים מתבוללים. ב-1915 הופיעה בתפקיד במחזה של בועז יונג "דזשייקעלע בלאפער" (ג'קלה הבלפן) באודסה. תפקיד זה הזניק את הפופולריות שלה. אחרי חזרה לאמריקה בין השנים 1920 ו-1932 היא נדדה בעולם: ברית המועצות, פולין, ארגנטינה, ברזיל ארצות הברית, שוב פולין, לונדון, מקסיקו וקובה.

### חייה הבוגרים

בשנת 1934, בשיא השפל הגדול בארצות הברית, חזרה יונג לברית המועצות בלי בעלה ובתה. היא לא ראתה עתיד לעצמה כשחקנית ולתיאטרון היידיש בכלל בארצות הברית. היא קיבלה אזרחות סובייטית וחייתה את שארית חייה במוסקבה. בברית המועצות הקימה להקה שהצליחה למדי. בתקופת מלחמת העולם השנייה היא נשלחה מטעם המדינה למסע הופעות בקזכסטן ואוזבקיסטן.

לקריאה נוספת
------------

* בועז יאָנג, **מיין לעבן אין טעאטער**. ניו יארק: איקוף, 1950. ('חיי בתיאטרון')
* **לעקסיקאן פון יידישן טעאטער**, באנד 2, עמ' 921-917.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **לעקסיקאן פון יידישן טעאטער**, כרך 2, עמ' 917.
2. ↑  לעקסיקאן, עמ' 917.
3. ↑  בועז יאָנג**, מיין לעבן אין טעאטער**, עמ' 375-374.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306450205171
* ISNI: 0000 0000 2842 5458
* LCCN: n86059340
* SNAC: w6sx7qpk
* VIAF: 21160323
* WorldCat: lccn-n86059340

 |
סמליל המערכת
**EGNOS** (ראשי תיבות באנגלית: **E**uropean **G**eostationary **N**avigation **O**verlay **S**ervice) היא מערכת שמפעילות סוכנות החלל האירופית, הנציבות האירופית ו-EUROCONTROL לשיפור הדיוק של לווייני הניווט של המערכות GPS, GLONASS ו-Galileo. המערכת כוללת משיבים ייעודיים על שלושה לוויינים גיאוסינכרוניים ומרשת של תחנות ייחוס קרקעיות (RIMS), המשרתים את אירופה, והיא מסוגלת להעלות את דיוק המקלטים פי 10, לרמת דיוק של מטר וחצי.

מערכת EGNOS פתוחה לשימוש הציבור באופן חופשי וללא תשלום. נתוני התיקון משודרים על תדר ה-GPS ונדרש מקלט GPS שמאפשר שימוש ב-EGNOS. הבעלות על EGNOS הועברה לנציבות האירופית ב-1 באפריל 2009. חנוכת השירות הרשמית התקיימה ב-1 באוקטובר 2009.
מערכת הסיוע לנחיתת מטוסים הפכה להיות זמינה ב-2 במרץ 2011. 

ישראל הצטרפה לפרויקט בינואר 2016. עם הקמת תחנת יחוס ראשונה בקמפוס הטכניון.

ארכיטקטורת המערכת
-----------------

המערכת כוללת מקטע חללי וקרקעי, המשולבים לכדי מערכת אחודה.

### המקטע החללי

המערכת עושה שימוש בשלושה לוויינים גיאוסטציונריים המכסים אזור נרחב באירופה, המזרח התיכון ואפריקה. בכל לוויין משיב (טרנספונדר) מיוחד המוקדש למערכת. מהלוויינים משודר המידע על תדר לווייני ה - GPS הנקלט במכשירים אזרחיים נפוצים, בלא צורך בחומרה נוספת לקליטתו.

### המקטע הקרקעי

למערכת כ-40 תחנות קרקע המרכזות ומעבדות את נתוני הבקרה ומכינות אותן לשידור מיידי. המערכת מורכבת מתחנות קליטה וייחוס דיפרנציאלי המכונות RIMS‏ (Reference & Integrity Monitoring Stations). תחנות הייחוס הקרקעיות מצוידות במקלטי GPS מיוחדים ושעונים אטומיים לביצוע ניטור רציף של שידורי ה-GPS וחישוב התיקונים הנדרשים לשם שיפור הדיוק. מערכות שידור משדרות את הנתונים אל לווייני התקשורת של המערכת והם בתורם משדרים את הנתונים למשתמשי הקצה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר EGNOS באתר סוכנות החלל האירופית
* מסמכים טכניים על המערכת
* אסף גולן, שדרוג משמעותי בשירותי ה-GPS בישראל, 13/1/2016, באתר nrg

| מערכות ניווט לווייניות |
| --- |
| סוגי מערכות ניווט לווייניות | ארצות הבריתארצות הברית **טרנזיט** • ארצות הבריתארצות הברית **GPS**‏ • רוסיהרוסיה **גלונאס** • האיחוד האירופיהאיחוד האירופי **גלילאו** • הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין **BeiDou** ‏ • הודוהודו **IRNSS** ‏ |
| אוגמנטציה (תוספות) | ארצות הבריתארצות הברית **WAAS**‏ • ארצות הבריתארצות הברית **LAAS**‏ • ארצות הבריתארצות הברית **JPALS**‏ • האיחוד האירופיהאיחוד האירופי **EGNOS**‏ • הודוהודו **GAGAN**‏ • יפןיפן **MSAS**‏ • יפןיפן **QZSS**‏ |
**סר ריצ'רד נלסון גייל** (באנגלית: **Sir Richard Nelson "Windy" Gale**‏; 25 ביולי 1896 – 29 ביולי 1982) היה גנרל בריטי, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

גייל נולד ב-25 ביולי 1896 בלונדון, לווילפרד גייל, סוחר מקינגסטון על ההול, ואשתו הלן וובר אן, בתו של ג'וזף נלסון, מטאונסוויל, קווינסלנד, אוסטרליה. שנותיו הראשונות של חייו הוא בילה באוסטרליה ובניו זילנד עקב אביו שהשיג תעסוקה בביטוח, אולם משפחת גייל חזרה לאנגליה בשנת 1906. לאחר סיום לימודיו הוא רצה להתגייס כקצין ברגימנט הארטילריה המלכותי, אך לא היו לו את הציונים או הכישורים הגופניים הנדרשים לכך. בשנת 1915 התגייס גייל לצבא הבריטי, והצטרף לרגימנט וסטרשייר, אולם מאוחר יותר הועבר לפלוגת מקלעים ולחם עמה במלחמת העולם הראשונה, בתחילה כחלק מהחטיבה ה-164 (צפון לנקשייר) במסגרת הדיוויזיה ה-55 (מערב לנקשייר), ומאוחר יותר כחלק מהחטיבה ה-126 (מזרח לנקשייר) במסגרת הדיוויזיה ה-42 (מזרח לנקשייר). על פעולותיו בקרבות הוענק לו עיטור הצלב הצבאי והוא הועלה לדרגת קפטן. לאחר המלחמה הוא שירת בהודו בשנים 1919–1936, ולאחר מכן הועבר למטה הרגימנט הקל של דוקס קורנוול ובהמשך שירת במשרד המלחמה.

### מלחמת העולם השנייה

גנרל גייל משוחח עם חיילים מחטיבת הצנחנים ה-5 יום לפני ה-D Day
בדצמבר 1940 מונה גייל למפקד הגדוד 2/5, רגימנט לסטרשייר המלכותי, שהיה חלק מהחטיבה ה-138 בדיוויזיה ה-46, ושירת עמה בסקוטלנד, ולאחר כן במזרח אנגליה. בקיץ 1941 הוא מונה לחטיבת הצנחנים ה-1, שהייתה חלק מהדיוויזיה המוטסת ה-1 בפיקודו של פרדריק בראונינג, ובפברואר 1942 נשלח כוח מחטיבתו בפיקודו של ג'ון פרוסט למבצע בייטינג. במאי 1943 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה המוטסת ה-6, אותה אימן לקראת הפלישה לנורמנדי.

הדיוויזיה צנחה בנורמנדי ב-6 ביוני 1944 במבצע טונגה, שהיה חלק מהפלישה לנורמנדי, וחלק מהדיוויזיה השתלט על גשרי האורן. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בנורמנדי תחת פיקוד הקורפוס ה-1 בפיקודו של ג'ון קרוקר, ובמרץ 1945 לחם עמה במבצע ביזה לצליחת נהר הריין. במאי 1945 הוא מונה למפקד הקורפוס המוטס ה-1 ועבר עמו להודו, על מנת לתכנן מבצע מוטס ביפן, אולם המבצע בוטל בעקבות כניעת יפן וסיום המלחמה.

### לאחר המלחמה

בינואר 1946 הא מונה למפקד הדיוויזיה ה-1, וב-4 בדצמבר אותה שנה וא הועלה לדרגת לוטננט גנרל. גייל נשלח עם הדיוויזיה לארץ ישראל, שם היה אחראי על צפון הארץ, בעוד הדיוויזיה המוטסת ה-6 הייתה אחראית בדרום הארץ. בינואר 1948 הוא מונה למפקד הכוחות הבריטיים במצרים, ובשנים 1949–1952 היה אחראי לאימונים צבאיים במשרד המלחמה. ב-6 ביוני 1952 הוא הועלה לדרגת גנרל, ומונה למפקד ארמיית הריין הבריטית. בשנת 1957 הוא פרש מהצבא, אולם בשנת 1958 חזר לשירות ומונה לסגן מפקד כוחות נאט"ו באירופה, תפקיד אותו מילא עד לספטמבר 1960. בנוסף הוא היה שלישה הצבאי של המלכה אליזבת השנייה בין השנים 1954–1957, קולונל הכבוד של רגימנט ווריקשייר בין השנים 1950–1961, וקולונל הכבוד של הרגימנט המוצנח בין השנים 1956–1967.

גייל נפטר בביתו בקינגסטון על התמזה, לונדון ב-29 ביולי 1982, ארבעה ימים בלבד לאחר יום הולדתו ה-86.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד גייל** בוויקישיתוף
* ריצ'רד גייל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463225705171
* ISNI: 0000 0000 5731 1820
* LCCN: n50015488
* NARA: 10580895
* NTA: 07048564X
* SNAC: w65g4vv8
* SUDOC: 076519635
* Trove: 829441
* VIAF: 27605979
* WorldCat: lccn-n50015488

 |
**קלרה הודוסי-פרידמן** (13 באפריל 1920 - 14 באוקטובר 2015) הייתה שחמטאית בדרגת אמן בינלאומי לנשים (1966), הישראלית הראשונה שזכתה בדרגה זו. היא זכתה 3 פעמים ברציפות בתואר אלופת ישראל לנשים (1962, 1963 ו-1965).

ביוגרפיה
--------

פרידמן נולדה וגדלה באוראדיה, רומניה, בתם של גזה ואליזבט הודוסי. היא עלתה עם בעלה הפסיכיאטר ובנם לישראל בשנת 1961. מספר חודשים לאחר מכן, היא סיימה במקום ראשון ביחד עם מרים גלובר חיימוביץ באליפות ישראל שהסתיימה בתחילת 1962. ב-31 בינואר אותה שנה היא זכתה בתואר לאחר שניצחה את חיימוביץ במשחקי ההכרעה בתוצאה 3–0.

בשנת 1966 קיבלה פרידמן דרגת אמן בינלאומי לנשים (WIM) ובכך הייתה לשחקנית הישראלית הראשונה בישראל שזכתה בדרגה זו.

בטורניר מוקדמות לאליפות העולם בשחמט לנשים (אנ') שנערכה בסובוטיצה, סרביה בשנת 1967 סיימה פרידמן במקום 17. בטורניר היא ניצחה את אלופת רומניה אלכסנדה ניקולאו (אנ') ואת אלופת ארצות הברית ג'יזלה קאהן גרסר.

חייה האישיים
------------

פרידמן התגוררה בירושלים עם משפחתה. היא עבדה כחרטת הראשונה בעיר וכאחות.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחמט** |

* הקבר של קלרה פרידמן בהר המנוחות גבעת שאול ירושלים, באתר BillionGraves
* שחמט וכדורגל, מעריב, 6 בדצמבר 1963

הערות שוליים
------------

1. ↑  Israel's 4th Women's Championship, 1961, Jewish Chess History DECEMBER 24, 2016 (באנגלית)
2. ↑  קלרה פרידמן - אלופת השחמט של ישראל, על המשמר, 31 בינואר 1962
3. ↑  תריסר המושבעות, מעריב, 8 בדצמבר 1967
4. ↑  חרטת ראשונה בענף המתכת בירושלים, על המשמר, 7 ביוני 1962
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**אוסף יהודה** הוא אוסף כתבי יד עתיקים וספרים נדירים אשר השתייך לאברהם שלום יהודה ונמצא כיום בספריה הלאומית.

תכולת האוסף
-----------

האוסף מכיל 1400 כתבי יד, ביניהם 1186 בכתב ערבי, 363 כתבי יד בפרסית,264 כתבי יד בטורקית עות'מאנית, 240 כתבי יד בעברית ו-5 בלטינית. באוסף גם כתבי יד בספרדית ובמספר שפות מדרום מזרח אסיה. 

החיבורים עוסקים במדעי האסלאם השונים, מחקרי שפה וספרות, אומנות, רפואה ומתמטיקה. הוא כולל גם מספר עותקים מעוטרים של סידורים. כתבי היד באוסף מתוארכים בין המאה התשיעית לספירה (המאה השלישית לספירה ההיג'רית) ועד למאה התשע-עשרה (המאה השלוש-עשרה לספירה ההיג'רית).

האוסף מכיל גם מספר ספרים נדירים מהמהדורות הראשונות שהודפסו בין השנים 1445–1500.

הפריטים הלא-אסלאמיים החשובים ביותר באוסף, הם כתביו של אייזיק ניוטון מארכיונו הפרטי. כתבים אלה שייכים למקבץ כתביו התאולוגים, אשר מגיעים ל 7500 דפים. יהודה רכש כתבים אלה במכירה פומבית בבית המכירות סותבי'ס בשנת 1936.

אוסף חשוב נוסף מכיל 1100 מסמכים ממסעות נפוליון במצרים.

  

באוסף יהודה נמצא גם אוספו הפרטי של יהודה הכולל את מכתביו, כתבי יד וספרים נדירים, עבודות מחקר, הגהותיו ויומנו האישי. אוספו של אברהם שלום יהודה הוא מהיקרים והחשובים בעזבונות שקבלה לידיה הספרייה הלאומית.

המאבק על האוסף
--------------

בשנת 1949 החלו בני הזוג אתל ואברהם שלום יהודה לתכנן מעבר לישראל ובחינת הקמת מרכז מחקר מוסלמי- יהודי בירושלים, אשר יתבסס על אוסף על אוספו האישי[1]. בשנת 1951 רמז יהודה על כוונתו להעביר את האוסף שברשותו ל"בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי".בתאריך 9.8.1951 כתב יהודה במכתב למנהל בית הספרים הלאומי, דר' קורט ורמן, שהאוסף שלו ארוז במחסן שקרוב לביתו בעיר ניו-הייבן ומוכן לשילוח לירושלים.[2]

בשל פטירתו הפתאומית של יהודה, החלה בשנת 1953 רעייתו אתל לטפל בקיטלוג הפריטים ושילוחם לירושלים. בסעודה חגיגית שנערכה לכבודה על ידי בכירים באוניברסיטה העברית, בנוכחות נשיא המדינה דאז יצחק בן-צבי, הצהירה פומבית על העברת אוספו של יהודה לבית הספרים הלאומי בירושלים. בשנת 1955 נפטרה אתל מבלי שהשלימה את תהליך הקיטלוג שבו החלה, וללא צוואה מפורשת בה היא מורה להעביר את אוספו של בעלה המנוח לבית הספרים הלאומי. 

כך החל מאבק משפטי ארוך בבית המשפט בקונטיקט ארצות הברית בין האוניברסיטה העברית לבין מבצע צוואתם של יהודה ואתל, אחיינו של יהודה. בסופו של המשפט בשנת 1966 פסק בית המשפט העליון לטובת האוניברסיטה העברית אשר קיבלה בשנת 1967 את האוסף לרשותה.[3]

הערות שוליים
------------

[1]מכתב יהודה לחתנו יצחק גודס, בתאריך 6 יולי 1949, אשר מזמין בה את יצחק לבנות את המרכז ביחד, ארכיון הספרייה הלאומית הישראלית : MS. VAR.Yah

[2]מכתב יהודה שנשלח קורט וורמאן (Curt Wormann) בתאריך בתשעה לאוגוסט 1959 .

[3] Hebrew University Assn, V. Nye,148 Conn. 223 (1961)
**אברהם סקורקה** (**Abraham Skorka**; נולד ב-5 ביולי 1950 בבואנוס איירס) הוא רב קונסרבטיבי, סופר וביופיזיקאי ארגנטינאי. שימש כרקטור בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית בבואנוס איירס.

ביוגרפיה
--------

אברהם סקורקה נסמך לרבנות בשנת 1973. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור לכימיה מאוניברסיטת בואנוס איירס. הוא פרסם מאמרים מדעיים בתחומי הביופיזיקה וגם בנושאי תנ"ך ותלמוד.

סקורקה קיבל תואר דוקטור גם מבית המדרש לרבנים באמריקה בניו יורק, וכן תואר דוקטור לשם כבוד שהוענק לו בשנת 2010 מטעם האוניברסיטה הקתולית של ארגנטינה, הפעם הראשונה באמריקה הלטינית שאוניברסיטה קתולית מעניקה תואר כזה לרב.

סקורקה ידוע בעיקר בשל יחסיו האישיים הקרובים, אך גם בשל הוויכוחים התאולוגיים שניהל עם הארכיבישוף של בואנוס איירס, חורחה מריו ברגוליו, לימים האפיפיור פרנציסקוס. השניים פרסמו ספר משותף, "Sobre el Cielo y la Tierra", שתורגם לעברית בשם "על רומא וירושלים: שיחות בין אפיפיור לרב". הספר כולל סדרה של שיחות ביניהם בנושאי דת ואמונה וההקשר שלהם לחיים המודרניים, כגון: קיומו של אלוהים, מוות, הומוסקסואליות, השואה, וקפיטליזם.

במאי 2017, פרסם הרב סקורקה הסכמה בנוגע להצהרה הרבנית האורתודוקסית בנושא הנצרות הקרויה "לעשות רצון אבינו שבשמיים: לקראת שותפות בין יהודים לנוצרים" שפורסמה כשנתיים לפני כן על ידי המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי (CJCUC) בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם סקורקה** בוויקישיתוף
* אברהם סקורקה, ברשת החברתית טוויטר
* אברהם סקורקה (1950-), דף שער בספרייה הלאומית
* הרב של האפיפיור: "סליחות", חנוכייה וטקס שואה – באתר ynet
* חברו היהודי של האפיפיור החדש: "מכיר בחשיבות מדינת ישראל" – באתר נענע 10
* האפיפיור, בצילום שלא ראיתם 2000 שנה – באתר "הארץ"(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הצהרה רבנית אורתודוקסית בנושא הנצרות". המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי. 3 בדצמבר 2015. נבדק ב-15 בינואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007518694305171
* BNE: XX5293664
* BnF: cb16704570q (data)
* CANTIC: a11705425
* GND: 1033830119
* ICCU: PARV569437
* ISNI: 0000 0000 3608 3435
* LCCN: n2006025900
* NDL: 001177046
* NKC: mzk2013762872
* NLK: KAC201317554
* NLP: A2722935X
* NSK: 000609936
* NTA: 358198062
* RERO: 02-A023275787
* SUDOC: 170961958
* VcBA: 495/356703
* VIAF: 51111717
* WorldCat: lccn-n2006025900

 |
**בָּבָּטִי** (בסוואהילי: **Babati**) הוא שמה של הנפה הראשית במחוז מניארה בטנזניה. הנפה גובלת בצפון בתחום ארושה, בדרום מזרח על ידי מחוז סימאנג'ירו, בדרום על ידי תחום האננג, ובצפון מערב על ידי מחוז מבולו.

לפי מרשם התושבים הטנזני ב-2002, מנתה אוכלוסיית המחוז 303,013 נפשות.

נציב נפת בבאטי הוא האדיג'ה ר.ר. ניאמבו.

הנפה נוסדה בשנת 1985. עיר הבירה של הנפה היא בבאטי.

גאוגרפיה
--------

נפת בבאטי מתאפיינת בהרריות כתוצאה מהיותה חלק מהשבר הסורי-אפריקני. הנפה מחולקת לשני אזורים עיקריים: האזור הנמוך, בין אגם בבאטי ואגם מניירה, בו הגובה הממוצע הוא 950 מטר; והאזור הגבוה - באופנה, באשנט ומאגארה, בו גובה הקרקע הממוצע הוא 2,450 מטרים מעל פני הים.

מקור הקרקע הוא וולקני.

רבעים
-----

נפת בבאטי מחולקת ל-21 רבעים מינהליים:

| ארי | בבטי | באשנט |
| בונגה | דאביל | דארדה |
| דורו | גאלאפו | גידאס |
| קירו | מאדונגה | מאגארה |
| מאגוגו | מאמירה | מוואדה |
| נ'קאיטי | קאש | רירודה |
| סיגינו | סינגה | אופנה |

בריאות
------

רבות מבעיות הבריאות החריפות בנפת בבאטי נובעות ממים שאינם ראויים לשתייה. העונה השחונה אורכת כשלושה חודשים, בהם התושבים נאלצים ללכת למעלה מ-10 קילומטרים כדי להגיע למקור מים נקי, או להסתפק במים מזוהמים המכילים רמות גבוהות של פלואור, הפוגעים בבריאות התושבים ואף מובילים לנכויות קשות ומוות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tanzania Sensa 2002
2. ↑  ההיסטוריה של בבטי, באתר babatidc.go.tz
3. ↑  מביאים מים לטנזניה
4. ↑  זיהום מים בערים באפריקה
5. ↑  ילדי הפלואוריד, באתר מסע אחר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567222205171
* LCCN: n88021989
* VIAF: 145518973
* WorldCat (עם VIAF): 145518973

 |
**אברהם סולומון** (באנגלית: **Abraham Solomon**‏; 7 במאי 1823 – 19 בדצמבר 1862) היה צייר יהודי-בריטי.

ביוגרפיה
--------

נולד כבנו השני של מייקל (מאייר) סולומון, יצרן כובעים ואשתו קתרין, בבישופגייט במזרח לונדון. אביו היה מהיהודים החשובים בלונדון. שניים נוספים מבני המשפחה הפכו לאמנים. האח צעיר ביותר, סיימון סולומון, זכה להערכה רבה כמקורב של האחווה פרה-רפאליטים והציג באקדמיה המלכותית מ-1858 עד 1872; רישומי העפרון המאוחרים שלו עדיין פופולריים. השנייה הייתה אחותו רבקה סולומון, ציירת מוערכת אותה הוא לימד לצייר.

בגיל שלוש עשרה הפך אברהם לתלמיד בבית הספר לאמנות של סאס בבלומסברי, ובשנת 1838 זכה במדליית הכסף באגודה לאמנויות עבור ציור מפסל. בשנת 1839 הוא נרשם כסטודנט של האקדמיה המלכותית, וקיבל באותה שנה מדליית כסף על ציור של עתיקות, ובשנת 1843 מדליה נוספת על ציור מהחיים.

סולומון נפטר בצרפת, ממחלת לב, ב-19 בדצמבר 1862, באותו יום בו נבחר לעמית באקדמיה המלכותית. הוא התחתן ב-10 במאי 1860 עם אלה, אחותו של ד"ר ארנסט הארט.

יצירה
-----

עבודתו הראשונה שהוצגה, "רב מסביר את כתבי הקודש", הופיעה באגודת האמנים הבריטים ב-1840, ובשנה שלאחר מכן שלח לאקדמיה המלכותית את "סבתא שלי" וסצנה מתוך "המשרתת היפה מפרת' של סר וולטר סקוט". אחריהם (באקדמיה) הגיעה דיוקן של הכומר מוויקפילד ב-1842, וכך בהמשך הציג באקדמיה בקביעות.

ב-1852 הציג באקדמיה סצנה מתוך "טרטיף" של מולייר ובשנת 1853 את הציור "ברונטה ופיליס". 

בשנת 1854, הוא שלח לאקדמיה את הציור "מחלקה ראשונה: הפגישה", "מחלקה השנייה: הפרידה".

שני הציורים נחרטו על ידי ויליאם הנרי סימונס ב-1857, והוכיחו על התקדמות רבה ביצירתו של סולומון. 

הם מראים את מקוריות התפיסה ועיצוב של האמן, שלא ניכרת בעבודותיו המוקדמות יותר.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם סולומון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brian Stewart & Mervyn Cutten (1997). The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920. Antique Collectors' Club.
2. ↑  Graves, Robert Edmund, Solomon, Abraham, **Dictionary of National Biography, 1885-1900** Volume 53

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 174274076
* ISNI: 0000 0000 7085 0693
* LCCN: nr88006403
* NTA: 072476257
* RKD: 73840
* SNAC: w6475831
* ULAN: 500023703
* VIAF: 95827353
* WorldCat: lccn-nr88006403

 |
**קלוב אולימפיה** (בספרדית: **Club Olimpia**) הוא מועדון ספורט מהעיר אסונסיון שבפרגוואי. המועדון מיוצג בענפי ספורט שונים, כשהעיקריים שבהם הם כדורגל וכדורסל. קבוצת הכדורגל של המועדון היא המצליחה ביותר בפרגוואי, הן ברמה הלאומית והן ברמה הבינלאומית.

המועדון נוסד ב-25 ביולי 1902 על ידי חבורה של פרגוואים צעירים, והרעיון לשמו הגיע מראש החבורה המייסדת וויליאם פאטס, הולנדי שהתיישב בפרגוואי, הנחשב ל"אבי הכדורגל הפרגוואי" בשל כך שהביא את הענף למדינה ועודד את התפתחותו.

המועדון מחזיק בשיא אליפויות פרגוואי, 40 במספר, שש מתוכן ברציפות, בין השנים 1978 ו-1983. המועדון הוא היחיד בפרגוואי שזכה בתואר בינלאומי כלשהו, וברשימת הישגיו שמונה תארים כאלה, בתוכם הגביע הביניבשתי - פעם אחת - וגביע ליברטדורס - 3 פעמים. הוא נחשב על ידי פיפ"א לאחד המועדונים "הקלאסיים" בעולם.

ב-1979, בהובלתו של המאמן לואיס קוביז'ה, זכה המועדון בטרבל בינלאומי: גביע ליברטדורס (ניצחה את בוקה ג'וניורס הארגנטינאית בגמר), הגביע הביניבשתי (גברה בגמר על מאלמה השוודית), וגביע אינטראמריקנה. הישג יוצא דופן נוסף היה ב-1990, שוב תחת פיקודו של המאמן קוביז'ה, כשהמועדון זכה בגביע ליברטדורס (לאחר ניצחון בגמר על ברצלונה מאקוודור) ובסופרקופה סודאמריקנה (ניצחה בגמר את נסיונל מאורוגוואי), ועל כן הוענק לו אוטומטית, ללא משחק, גביע הרקופה סודאמריקנה (הסופר קאפ הדרום אמריקאי). את רשימת התארים הבינלאומיים משלימים גביע ליברטדורס 2002 עם המאמן נרי פומפידו וגביע רקופה סודאמריקנה 2003 (שוב עם קוביז'ה, שגם הוביל אותה במהלך השנים לעשר אליפויות מקומיות).

משחקי הדרבי בין אולימפיה וסרו פורטניו, שתי הקבוצות הפופולריות ביותר במדינה, נחשבים ל"סופר קלאסיקו של הכדורגל הפרגוואי". הדרבי מול קלוב גוארני נקרא ה"קלאסיקו מאס אנייחו" (הקלאסיקו הכי ישן), והדרבי מול ליברטד - ה"קלאסיקו בלנקו אי נגרו" (הקלאסיקו הלבן ושחור).

שחקנים בולטים
-------------

* חואן באוטיסטה אגוארו
* רומריטו
* אבר הוגו אלמיידה
* ראול אמרייה
* סרחיו גויקוצ'אה
* חוסה קרדוסו
* רוקה סנטה קרוס
* קרלוס גמארה
* קרלוס רואיס
* מרטין סילבה

תארים
-----

**לאומיים**

* **אליפות פרגוואי: 40**
	+ 1912, 1914, 1916, 1925, 1927, 1928, 1929, 1931, 1936, 1937, 1938, 1947, 1948, 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1965, 1968, 1971, 1975, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985, 1988, 1989, 1993, 1995, 1997, 1998, 1999, 2000, קלאוסורה 2011, קלאוסורה 2015
* **טורנאו LPFA**
	+ 1917
* **פלאקטה מילינגטון דרייק**
	+ 1943, 1947, 1948, 1951
* **קמפאונטו נסיונל דה קלובס**
	+ 1976
* **טורנאו רפובליקה**
	+ 1992

  

**בינלאומיים**

* **הגביע הביניבשתי: 1**
	+ 1979
* **גביע ליברטדורס: 3**
	+ 1979, 1990, 2002
* **גביע אינטראמריקנה: 1**
	+ 1979
* **סופרקופה סודאמריקנה:1**
	+ 1990
* **רקופה סודאמריקנה: 2**
	+ 1991, 2003

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלוב אולימפיה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קלוב אולימפיה
* קלוב אולימפיה, ברשת החברתית פייסבוק

* קלוב אולימפיה, ברשת החברתית טוויטר

* קלוב אולימפיה, ברשת החברתית אינסטגרם

* קלוב אולימפיה, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 296613515
* WorldCat: viaf-296613515

 |
**גטו מייצ'ט** (ברוסית: **Гетто в Молчади**) היה גטו, שהקימו הנאצים ביולי 1941 במייצ'ט שבבלארוס, והוא פעל עד 18 ביולי 1942. סך הכל, נרצחו בגטו 3,665 יהודים.

היסטוריה
--------

לפני מלחמת העולם השנייה והשואה, התגוררו במייצ'ט כ-1000 יהודים. העיר נכבשה על ידי הגרמנים ביוני 1941, וביולי של אותה השנה, הוקם בעיר גטו.

במאי 1942, היהודים נאלצו לחפור בורות, בהם, ב-15 ביולי 1942, בקבוצות של 100 עד 120 איש, נורו היהודים בגטו. לאחר מכן, הגרמנים הודיעו כי כל יהודי, שלא היה בגטו, יעבור לגטו, תובטח לו עבודה. בין 15 ביולי ל-18 ביולי, נרצחו עוד אלפי יהודים, שהגיעו לגטו מהעיירות שמסביב למייצ'ט, בנוסף ל-50 בלארוסים ו-5 או 15 שבויי מלחמה.

מאוחר יותר באותה שנה, נרצחו עוד 200 יהודים שעבדו בגטו, ולאחר סגירתו, עבדו במפעלים בעיר.

זיכרון והנצחה
-------------

בשנת 1977, הוקמה אנדרטה במייצ'ט לזכר "האזרחים הסובייטים בנרצחו בידי הנאצים". בשנות האלפיים, על האנדרטה החדשה שנבנתה לזכר היהודים שנרצחו בעיר, נחקקו המילים בבלארוסית, באנגלית ובעברית: "כאן בשנת 1942 עונו באכזריות 3,600 יהודים - תושבים מקומיים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גטו מייצ'ט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת לוחמים, באתר www.thepartisan.org
תלם נובאק הוא הקו המורכב מנקודות ירוקות
**תלם נובאק** (ברומנית: **Brazda lui Novac**) הוא שמם של שני גלי אדמה, הצפוני והדרומי, שנבנו בדאקיה, בתקופת השלטון הרומי. תלם נובאק הוא לימס מחוזק בגל אדמה, שנבנה במאה הרביעית, בתקופתו של קונסטנטינוס.

התלם הצפוני
-----------

תלם נובאק הצפוני הוא בעל אורך של כ-700 קילומטרים ומורכב מגל אדם בגובה כשלושה מטרים מצדו הצפוני תעלה בעומק של כשני מטרים. מיקום התעלה מעיד שהגל נועד להגן על מה שנמצא מדרום לו, כלומר הפרוזדור הגאוגרפי שבין הדנובה ובין מרגלות הרי הקרפטים. הקצה המערבי של הגל מתחיל במחוז מחדינץ, חוצה את אולטניה ואת מונטניה עד העיר מיזיל ושרידיו נראים לעין גם בהווה.

התלם הדרומי
-----------

תלם נובאק הדרומי, המכונה גם הטרויאני, הוא בעל אורך של כ-170 קילומטרים, רוחב של 12 מטר, גובה מרבי של שני מטרים ומשני צדדיו יש תעלות ברוחב 7 עד 10 מטר ועומק של מטר וחצי. התלם הוקם במאה השנייה או במאה השלישית על ידי אוגוסטוס קיסר או על ידי טראיאנוס. התלם הדרומי, בניגוד לתלם הצפוני, לא נשמר על ידי קסטרומים.

עבודות חקלאיות באזור גרמו להרס חלק גדול מהגל ורק מעט ממנו נשמר.

קישורים חיצוניים
----------------

* Repertoriul fortificațiilor de pe ripa nordică a limesului Dunării de Jos în epoca romană tărzie (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  BUCURESTI - ALEXANDRIA ROSIORI DE VEDE-TURNU MAGURELE (ברומנית)
**לשרוד אחרי** (ברוסית: **Вы́жить по́сле**) היא סדרת טלוויזיה רוסית מסוגת דרמת-אימה שנוצרה על ידי אולפני Art Pictures Vision עבור רשת CTC. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-18 בנובמבר 2013, היא כוללת 36 פרקים ב-3 עונות, כאשר פרק סיום הסדרה שודר ב-4 במרץ 2016.

תקציר העלילה
------------

### עונה ראשונה

11 צעירים נעולים בבונקר תת-קרקעי מתחת למוסקבה. הם לא יודעים איך הם הגיעו לכאן ולמה הם מוחזקים כאן. בינתיים, רכב של תאגיד "ורשינה" הנושא וירוס קטלני לבדיקות אנושיות מעורב בתאונה והנגיף חודר למערכת הרכבת התחתית. עשרות אלפי אנשים מתים, השאר מפונים. רוב בירת רוסיה מתרוקנת, המעטים שלא הספיקו להתפנות נשארו בה, ומוראניות - בנות בגיל הפוריות עם גנים טובים, הפכו לזומביות. בעזרת בכי בתדירות גבוהה הם משתקים אנשים ותוקפים את הקורבן. בנות מוראניה שומרים בחיים רק את אלה שיכולים להצטרף לצבא שלהן ולהביא צאצאים. תהליך הפיכת הבנות למוטציות יכול להימשך מספר שעות ואפילו ימים, תלוי במידת הנשיכה.

### עונה שנייה

חודש חלף מאז הפך נגיף קטלני את מוסקבה לעיר רפאים המאוכלסת במוטנטים. העיר עדיין מבודדת מהעולם החיצון, ונשלטת על ידי תאגיד "ורשינה", שהחליף את מנהיגות המדינה. תוך הסתרת האמת מהציבור וטענה כי לא נותרו ניצולים בעיר, התאגיד ממשיך לחקור את הנגיף, תוך שימוש בעיר כמעין שדה ניסויים לנדבקים. מדעני התאגיד מגלים שהנגיף עובר מוטציה, ומעניק לנשאיו את התכונות הנחוצות להישרדות. קבוצת צעירים ששרדו נמצאת בתוך עיר סגורה ללא תקשורת והגנה. כשהם מתאחדים בקבוצות או פועלים לבדם, הם מנסים להציל את חייהם לא רק מאנשים נגועים, אלא גם משכירי החרב של התאגיד, שמנקים את העיר מעוברי אורח לא רצויים. לכולם מטרות שונות - מישהו רוצה לעזוב את העיר בכל מחיר ואחרים מתכוונים להישאר ולהתחיל במלחמה נגד התאגיד כדי לנקום את מות יקיריו.

### עונה שלישית

עברו שבועיים. תאגיד "ורשינה" כבר לא שולט בהון. חיילים ויחידות סדירות של המשרד למצבי חירום מובאים למוסקבה. ניקוי העיר מתחיל. הממשלה הפדרלית רואה בנגיף נשק ביולוגי, ולכן מטילה על שירות הביטחון הפדרלי בראש סדר העדיפויות למצוא נוגדן. אפשר ליצור אותו רק בהשתתפותה של מנהיגת המוראניה, שבעקבותיה מתחיל ציד. קבוצת צעירים מצליחה לצאת מאזור ההסגר, אך האם יצליחו לחזור לחייהם הרגילים? מאבק ההישרדות שלהם נמשך.

קישורים חיצוניים
----------------

**מידע וכתבות:**

* לשרוד אחרי, ברשת החברתית VK
* "לשרוד אחרי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לשרוד אחרי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------
תליון ספרדי המוצג כיום במוזיאון ויקטוריה ואלברט.
תליונים מאינדונזיה.
**תִּלְיוֹן** הוא תכשיט התלוי על שרשרת (לעיתים כחלק מעגיל). התליון מהווה חלק מהשרשרת, אך לעיתים נרכש בנפרד ממנה. התליון תלוי בקצה השרשרת וניתן להסרה ולהעברה משרשרת לשרשרת. כיום, התליון עשוי לרוב מתכת יקרה (זהב, כסף או פלטינה ואבנים יקרות).

מחקרים ארכאולוגים גילו תליונים שנעשה בהם שימוש בעת העתיקה. במצרים העתיקה נהגו הפרעונים ללבוש תליון בצורת חרפושית המסמלת את עושרם וכוחם, אך השימושים בתליונים קדמו להיסטוריה, וכבר בתקופה הפרה היסטורית נהגו ללבוש תליונים. תליונים שהתגלו בעת העתיקה היו עשויים מתכת יקרה, זכוכית או צדפה, אך גם עץ. תליונים אלה ניתלו על שרשרת העשויה מתכת, או חבל.

התליונים שימשו בעת העתיקה למטרות הגנה (כקמעות) אך גם לעיטור אופנתי. גם כיום שימושי התליון העיקריים הם:

* שימוש אופנתי (כתכשיט)
* שימוש הגנתי (כקמע - תליון בצורת חי)
* שימוש להגדרת זהות דתית (תליון בצורת סמל דתי - מגן דוד או צלב)
* שימוש להגדרת זהות עצמית (תליון עם שמו של אדם)
* פרס - תליון המוגש כאות של מסדר אבירות או כאות על הצלחה בתחרות (כגון מדליה אולימפית).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תליונים** |

* תליון ומקורו כקמע
* תליון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הרב **אברהם דוד הורוביץ** (כ"ב בחשוון ה'תרע"ב - ו' באלול ה'תשס"ד) (13 בנובמבר 1911 - 23 באוגוסט 2004), היה רבה של הקהילה החרדית בעיר שטרסבורג שבצרפת ודיין בבית הדין של העדה החרדית בירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה בולכוב שבחבל גליציה לרב שלמה יהודה זלמן לייב פרידלנדר שהיה דיין בפשעווארסק ומאוחר יותר כיהן כאב בית דין בבולכוב. סבו מצד אביו היה רבי אהרן מאיר מחבר הספר 'אברך', תלמידו של רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מזידיטשוב. אמו ראשא הייתה בתו של רבי פנחס הלוי הורוביץ, אב בית דין בקוסוב, מחבר ספר "פתחא זוטא" על הש"ס ומתלמידיו הבולטים של הדברי חיים מצאנז.

בגיל 3 התייתם מאמו ושנים מועטות לאחר מכן נפטר גם אביו. ביחד עם סבו שגידל אותו עבר לגור בעיר גרוסוורדיין שם התקרב לרבי ישראל הגר (אהבת ישראל) האדמו"ר מוויז'ניץ והפך לתלמידו. מאוחר יותר כיהן כראש ישיבת ויז'ניץ בגרוסוורדיין.

בשנת 1934 נישא לברכה, בתו של הרב אליעזר ליפא זילברמן האדמו"ר מראצפערט. כשנה לאחר חתונתו הוא שב לגרוסוורדיין שם מונה לכהן כדיין בבית הדין של הרב פנחס סג"ל צימטבוים, רב העיר גרוסוורדיין.

כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה הוא נלקח למחנות עבודה. אשתו וחמשת ילדיו נרצחו על ידי הנאצים. לאחר השואה כיהן כרבם של קהילות לנדסברג ואאוגסבורג שבגרמניה.

הוא נישא בשנית לנחמה (נפטרה ל' באב ה'תשע"ב), בתו של הרב יחזקאל וידמן מגדולי חסידי ויז'ניץ ורבה של קהילת סיטשל, וממנה נולדו לו שבעה ילדים.

בשנת 1947 עבר לשטרסבורג שבצרפת, שם מונה על ידי הרב אברהם דויטש לכהן כדיין וכרבה של הקהילה החרדית. תפקיד בו שימש במשך למעלה מ-30 שנה. כמו כן הקים וניהל את מערכת כשרות בעיר.

בשנת 1978 עלה לישראל והתיישב בשכונת הבוכרים בירושלים. בשנת 1980 מונה לכהן כדיין וחבר בד"ץ העדה החרדית. חיבר ספר שו"ת "קניין תורה בהלכה", וספר "קנין תורה בשמעתתא" על סדר פרשיות התורה.

נפטר בו' באלול ה'תשס"ד ונטמן בבית הקברות הר הזיתים.

צאצאיו
------

* בנו הרב יחזקאל מכהן כרב בית המדרש קניין תורה במונסי.
* בתו אשת הרב יהושע העשיל אייכנשטיין האדמו"ר מזידיטשויב שיקגו.
* בתו שרה, אלמנת הרב אהרן מאיר אייכנשטיין, האדמו"ר מזידיטשויב-קיוויאשד במונסי ואב"ד זיכרון אליעזר.
* בתו רייזל, אשת הרב יוסף דוב באב"ד, רבה לשעבר של קהילת בעלזא בלונדון, כיום ראש בית הוראה סנדרלנד בירושלים.
* בתו פייגא, אשת הרב חיים שרגא פייבל שנייבאלג (בנו של הרב מנחם מנדל שנייבאלג), רב קהל מחזיקי הדת במנצ'סטר
* בתו מרים, אשת רבי מנחם מנדל הגר האדמו"ר ממרכז חסידי ויז'ניץ בבני ברק.
* בתו לאה, אשת הרב אליעזר ארנסטר, רבה של קהילת מאור חיים ויזניץ בצפת ובנו של הרב משה ארנסטר.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15541099p (data)
* SUDOC: 160589614
* VIAF: 316444986
* WorldCat: viaf-316444986

 |
**M46** (מ-**Messier 46**, או **NGC 2437**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים ירכתי הספינה הנמצא במרחק של כ-5,400 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-500 כוכבים. זהו האובייקט הראשון שנוסף לקטלוג מסיה לאחר פרסום המהדורה הראשונה שלו.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-9 בפברואר 1771 ותואר על ידיו כ"צביר של כוכבים קטנים בין הראש של הכלב הגדול והרגליים האחוריות של החד-קרן". כמו כן ציין מסיה שהצביר מכיל גם ערפילית חלשה. ב-1786 צפה ויליאם הרשל בצביר וציין שזהו "צביר יפה, דחוס ועשיר בכוכבים עם בהירויות שונות". ג'ון הרשל צפה בצביר ב-1833 וציין את קיומה של ערפילית פלנטרית בחלקו הצפוני של הצביר.

לצביר דרגת בהירות נראית 6.0 כך שבקושי ניתן לראותו ללא ציוד עזר. באמצעות משקפת ניתן להבחין במספר כוכבים שהבהירים שבהם הם בעלי דרגת בהירות 8.7. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בלמעלה מ-100 כוכבים שבהירותם נעה בין דרגה 10 לדרגה 13, וכן בערפילית הפלנטרית NGC 2438 שבהירותה היא מדרגה 10.8. מיקומו של הצביר הוא כ-5.3 מעלות מדרום לכוכב α (אלפא) בחד קרן וכ-14 מעלות מזרחית לסיריוס. הצביר M47 נמצא כ-1.3 מעלות ממערב-צפון-מערב לו ולמעשה ניתן לצפות בשניהם ביחד באמצעות משקפת. כ-9 מעלות מדרום ל-M46 נמצא הצביר הפתוח M93.

מאפייני הצביר
-------------

מרחקו של M46 ממערכת השמש מוערך בכ-5,400 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-27 דקות קשת – מעט פחות מקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-30 שנות אור.

הצביר מכיל כ-500 כוכבים, בהם כוכבים צעירים מסוגים ספקטרליים A ו-B, חלקם כוכבי הסדרה הראשית וחלקם תת-ענקים וענקים, כך שגילו מוערך בכ-300 מיליון שנים. הערפילית הפלנטרית NGC 2438 שנראית כאילו היא בתוך הצביר לא קשורה אליו והמרחק אליה מוערך בפחות מ-3,000 שנות אור כך שהצביר נמצא ברקע שלה. כמו כן, כוכבי הצביר מתרחקים ממערכת השמש במהירות של כ-41 קילומטרים בשנייה בעוד שהערפילית מתרחקת במהירות של כ-77 ק"מ בשנייה, כך שלא ייתכן שהם נעים יחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M46** בוויקישיתוף
* M46 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M46, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
תמונת הרב פיין שנשלחה על ידו לבתו שרה (פיין) פרידמן בשנת 1929 בהיותה כבר בארץ ישראל, ברכתו לבתו מופיעה על התמונה
הרב **יהודה לייב פיין** (תרכ"ט, 1869 - כ"ב בתמוז תש"א, 17 ביולי 1941) היה רבה של סלונים בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, חבר מועצת גדולי התורה באירופה וסגן נשיא אגודת הרבנים בפולין.

תולדותיו
--------

בן הרב שבתי ופייגה פיין. למד בישיבות סלבודקה, איישישוק ופוניבז' שבליטא. היה מתלמידי הרב מאיר שמחה כהן מדווינסק. נישא לדבורא-הנא, בת הגביר יעקב קונציפוביץ.

בשנת תרנ"ה (1895) התמנה כרב בעיירה פייסוצ'נה שבליטא. בשנת תרנ"ט (1899) עבר לכהן כרב בקופישוק הסמוכה. בשנת תרס"ו (1906) התמנה כרבה של אושמינה שבבלארוס במקומו של הרב מרדכי רוזנבלט, והקים בה ישיבה קטנה. בתקופת מלחמת רוסיה יפן ומלחמת העולם הראשונה עסק רבות בסיוע לפליטים היהודים. בשנת תרע"ט (1919) נפטרה אשתו ממחלת הטיפוס, בעת שהגישה עזרה לחולים ופליטים באושמינה. כעבור זמן נישא לפרומה-חיה רוגוב.

בשנת תר"פ (1920) נבחר כרבה של סלונים, לאחר כהונתו של הרב מרדכי רוזנבלט. כיהן בתפקידו במשך כעשרים שנה, בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. בכנסייה הגדולה השנייה של אגודת ישראל, שהתקיימה בווינה בשנת תרפ"ט (1929), נבחר כסגנו של נשיא אגודת הרבנים בפולין הרב מנחם מנדל אלתר. כמו כן כיהן כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. היה פעיל מאוד בנושאים היהודיים הציבוריים ונודע כנואם וכדרשן.

בשנות השלושים היה מראשי הלוחמים במאבק על השחיטה הכשרה בפולין. היה פעיל בוועד הקהילה של סלונים ודאג לפליטים שבאו לעיר מהשטחים שנכבשו בידי הגרמנים בספטמבר 1939. ערך בסתר בביתו חופות וקידושין. 

ב-17 ביולי 1941 יצא מביתו אל נקודת האיסוף בעירו סלונים במטרה לדבר עם הממונים הנאצים שיחוסו על קבוצה ובה כאלף וחמש מאות מיהודי העיר שרוכזה במקום. הוא הועלה על אחת המכוניות בדרכו האחרונה, יחד עם כל הקבוצה. כל בני משפחתו, בהם אשתו ושמונת ילדיו, נספו בשואה. כל כתבי היד שלו ובהם חידושיו על התורה והתלמוד, שכללו חיבור מיוחד על ספר המצוות לרמב"ם, אבדו בשואה.

בנו, הרב שבתי פיין, היה רבה של בליצה שבמחוז וילנה. בנו הוא הרב ראובן פיין.

קישורים חיצוניים
----------------

* 'פיין, ר' יהודה־לייב ב"ר שבתי', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 77 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1275).
* אמר רבי עקיבא אשריכם ישראל, הרב יהודה ליב פיין, באתר תורתך לא שכחתי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחברת מוצרי מזון ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו בלדי (פירושונים).

**בלדי** היא חברה ישראלית העוסקת בייבוא, ייצור ועיבוד מוצרי מזון ככלל, ומוצרי בשר בפרט. קבוצת בלדי החלה את דרכה כאיטליז משפחתי בשוק הכרמל בתל-אביב אשר הוקם בשנת 1916 על-ידי סב המשפחה מר שלמה דהבני.

כיום, קבוצת בלדי עוסקת בשלושה תחומי פעילות עיקריים: ייצור מוצרי מזון במפעלי הקבוצה, סחר בשוק המקומי לרבות ייבוא, ולוגיסטיקה.

היסטוריה
--------

בלדי החלה את דרכה בשנת 1916 כאטליז משפחתי בשוק הכרמל בתל אביב. 

בלדי עסקה בייצור מוצרי בשר עוד בהיותה אטליז מקומי, כאשר עיקר הייצור היה של קבבים והמבורגרים. בשנת 1987 נפתח המפעל המרכזי של בלדי, ובצמוד לו חנות המפעל באזור התעשייה בבת ים, ובשנת 2007 הועברה פעילות הייצור לאזור התעשייה שח"ק בעמק יזרעאל.

פעילות החברה
------------

בלדי פועלת בישראל וכל מכירותיה הן עבור השוק המקומי. עיקר פעילותה של הקבוצה היא יבוא, יצור ושיווק מוצרי בשר בקר, צאן, עופות, דגים, ירקות ופירות קפואים.
משרדי החברה ממוקמים באזור התעשייה א.ת תימורים בו שוכן גם מרכז הפעילות הלוגיסטית. בנוסף, נמצא באזור התעשייה שח"ק שבעמק יזרעאל מפעל ייצור הבשר, המייצר ומספק מוצרי בשר ועוף, על חלקיהם השונים, המותאמים לשוק הקמעונאי ולשוק המוסדי.

לבלדי שיתופי פעולה בינלאומיים עם משחטות עגלי בקר בארגנטינה, אורוגוואי, ברזיל, פרגוואי, פולין וצרפת. החברה רוכשת את עגלי הבקר בארץ גידולם ומייבאת אותם לאחר שחיטה בארץ הגידול תחת מגוון כשרויות ומותגים. 

פעילותה הקמעונאית של בלדי כוללת גם הפעלה ישירה של שתי חנויות המותג, בבת ים וברחובות. עם לקוחות החברה נמנים משרד הביטחון, רשתות השיווק הגדולות, בתי מלון, אולמות אירועים ומסעדות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בלדי
* בלדי, ברשת החברתית פייסבוק
**NRK P1** (ידועה גם בשם **P1**) היא תחנת רדיו ציבורית נורווגית, הנמצאת בבעלות תאגיד השידור הציבורי של נורווגיה, NRK. התחנה הוקמה באופן רשמי בשנת 1933, כתחנת הרדיו הראשונה של NRK.

במשך כ-50 שנה, הייתה התחנה היחידה ששידרה באופן חוקי בנורווגיה, אולם המונופול שלה נשבר ב-1981 עם עליית תחנת הרדיו NRK P2 ובהמשך הקמת עוד 30 תחנות רדיו מקומיות. עם זאת, רק ב-1993 הוקמה תחנת רדיו פרטית ארצית שהתחרתה ב-P1, והיא P4, שהייתה תחנת רדיו מסחרית.

למרות התחרות העזה עם תחנות רדיו אחרות, נכון ל-2016, נתח השוק של התחנה עומד על 45%, ואילו זה של P4 הוא 17.5%. כמו כן מדי יום מאזינים לתחנה כ-1.5 מיליון מאזינים.

היסטוריה
--------

תחנת הרדיו NRK P1 היא תחנת הרדיו הראשונה בה החל לשדר NRK, ויש לה שורשים עוד משנת 1925 כתחנת רדיו פרטית. לאחר כמה שנות שידורים, הולאמו השידורים ברדיו והוקם תאגיד NRK.

במהלך מלחמת העולם השנייה, במהלך כיבוש נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית, ניהלו הגרמנים את השידורים, שהשתמשו בהם על מנת להפיץ את תעמולתם, בראייה רחבה יותר במטרה להפיץ תעמולה ברחבי כל סקנדינביה ובריטניה (שידורי NRK באותה עת, נקלטו מחוץ לנורווגיה ללא קושי רב). עם תום המלחמה שבה התחנה לשידורים רגילים.

כיום, התחנה משדרת שידורים כלליים, בעיקר באקטואליה, תרבות ובידור, ומשודרים בתחנה מגזיני אקטואליה וחדשות מקומיות, לצד תוכניות תרבות ובידור.

שידורים דיגיטליים
-----------------

עם תחילת השידורים עד שנת 1954, התחנה שידרה בגלים ארוכים. בשנת 1954 החל המעבר לגלים קצרים, שנקרא רשת ה-FM. משדר ה-FM הראשון החל לפעול בעיר ווס, ובמשך 25 השנים הבאות הורחבה הרשת עד שהשידורים נקלטו ברוב נורווגיה. ה-FM דורש משדרים מתקדמים יותר ומקדמים מתקדמים יותר, אולם במקביל המאזינים יכולים לקלוט איכות צליל טובה יותר במקלטי הרדיו שלהם.

בשנות ה-80 החל פרויקט מחקר אירופי בנושא שידורים בתקן DAB, ובשנת 1995 החל NRK להפעיל את תחנת ה-DAB הראשונה בעולם, "תמיד קלאסי". בסופו של דבר, פותח תקן מתקדם יותר שנקרא +DAB. בשנת 2017 הסתיים המעבר מרשת ה-FM לרשת +DAB. המעבר כלל את כל תחנות הרדיו הארציות. החל ממועד זה, הופסקו שידורי ה-FM בתחנות הרדיו הארציות, ועברו לשידורי +DAB.

ראו גם
------

* NRK1
* NRK2
* NRK3

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **NRK P1** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של NRK P1

הערות שוליים
------------

1. ↑  PPM - המאזינים ברדיו מדי שנה, באתר media norge
2. ↑  ערוצי NRK
3. 1 2  תולדות הרדיו: מההתחלה עד ה-DAB, באתר Radio.no
4. ↑  מתי יופסקו שידורי ה-FM?, באתר Radio.no, ‏20 באוגוסט 2013
**אחמדו באבטורה אהידג'ו** (באנגלית: **Ahmadou Babatoura Ahidjo**;‏ 24 באוגוסט 1924 - 30 בנובמבר 1989) היה פוליטיקאי קמרוני שכיהן כנשיא קמרון הראשון בשנים 1960–1982.

ביוגרפיה
--------

אהידג'ו נולד בגארואה שבקמרון, בתקופת השלטון הבריטי והתחנך כמוסלמי. את לימודיו התיכוניים עשה בבירה הקולוניאלית יאונדה. בשנת 1942 הצטרף אהידג'ו לשירות הציבורי כמפעיל רדיו בשירות הדואר. במסגרת עבודה זו נדד אהידג'ו ברחבי קמרון. עבודה זו חיזקה את נטיותיו הלאומיות של אהידג'ו. בשנת 1946 החל להיות פעיל בפוליטיקה המקומית. בשנת 1957 כיהן כנשיא האספה המחוקקת של קמרון ובאותה השנה הפך אהידג'ו לסגן ראש הממשלה בפועל. בשנת 1960 נבחר אהידג'ו לראשות הממשלה ולנשיאות. היא כיהן כראש ממשלה מינואר ועד מאי באותה השנה. הוא ניצח בבחירות לנשיאות שנערכו בשנים 1965, 1970, 1975 ו-1980. בשנת 1976 התרחש ניסיון כושל להפילו מהשלטון. שלטונו התאפיין בהתנהגות דיקטטורית ויציבות רבה. אהידג'ו נחשב למנהיג שמרן במיוחד ופחות כריזמטי לעומת נשיאים אחרים באפריקה לאחר האימפריאליזם.

אהידג'ו התפטר מהנשיאות בנובמבר 1982 מסיבות בריאותיות, והוחלף על ידי פול בייה. בתחילה התקיימו יחסים טובים בין אהידג'ו לבייה, אך השניים הסתכסכו ביולי 1983. כשנה לאחר מכן אהידג'ו נידון למוות בזמן שהותו בגלות. בשנת 1984 הומר עונש המוות למאסר. בשנותיו האחרונות אהידג'ו חילק את זמנו בין סנגל לצרפת. הוא נפטר כתוצאה מהתקף לב בנובמבר 1989 בדקר שבסנגל.

על שמו נקרא אצטדיון ביאונדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחמדו אהידג'ו** בוויקישיתוף
* אחמדו אהידג'ו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583286805171
* BnF: cb11888203v (data)
* GND: 118647393
* ISNI: 0000 0001 1556 4632
* LCCN: n79084783
* NARA: 10583203
* NTA: 070226261
* SNAC: w6jm6fvv
* SUDOC: 026679086
* VIAF: 25395945
* WorldCat: lccn-n79084783

 |
**NRK1** (לפני 1966 נקרא NRK או "הטלוויזיה") הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי נורווגי, המופעל על ידי NRK, גוף השידור הציבורי של נורווגיה. הערוץ הוא הוותיק ביותר בנורווגיה.

שידורי הניסיון של הערוץ החלו ב-12 בינואר 1954 והשידורים הקבועים הראשונים החלו ב-13 באפריל 1958. השידורים הרגילים החלו ב-20 באוגוסט 1960.

מלבד תוכניות מקוריות המשודרות בערוץ, משודרות גם תוכניות מארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה. כמו כן נרכשות סדרות טלוויזיה ממדינות נורדיות אחרות, יחד עם הפקות משותפות (דוגמת הנורדיזיון).

בשנת 2020 עמד שיעור הצפייה בערוץ על 35.7%, ובכך הוא הנצפה ביותר במדינה.

היסטוריה
--------

ביום שלישי, 12 בינואר 1954 ביצע NRK את ניסיון השידור הראשון. הניסיון ארך 32 דקות ושודר בו שעון עם דקות ושניות.

שידורי טלוויזיה קבועים החלו ב-13 באפריל 1958. באותה העת עבדו בערוץ 11 עובדים בלבד, 3 שעסקו בצד התוכן ו-8 טכנאי שידורים.

שם וזהות גרפית
--------------

עד שנת 1995 נקרא הערוץ באופן רשמי "NRK טלוויזיה", או רק "NRK" בשפת היום-יום. עד תחילת שידורי ערוץ TV 2 בנורווגיה בשנת 1992, במשך 34 שנים, היה הערוץ הארצי היחיד בנורווגיה, ולכן נהגו לכנותו בשפת היום-יום גם "הטלוויזיה".

ב-1 בינואר 1996 שינה הערוץ את שמו ל-NRK1 בשל תחילת שידורי ערוץ NRK2. יחד עם שינוי זה, שונתה גם האריזה הגרפית של הערוץ.

הערוץ החליף כמה פעמים לאורך השנים את סמליו, והשינוי האחרון היה בשנת 2011. סמלי NRK כוללים בעיקר את הצבע כחול.

נתח שוק
-------

מתחילת שידורי הערוץ, עד שנות ה-80 הוא היה מונופול שידורים בנורווגיה. המונופול נשבר בבתים הקרובים לגבול עם שוודיה, שיכלו לקלוט את שידורי הטלוויזיה השוודית, ובתים המחוברים לכבלים.

בסוף שנות ה-80 הוקמו ערוצים TVNorge ו-TV3 כמתחרים הראשונים לשידורי NRK. בשנת 1992 הוקם ערוץ TV 2 כערוץ המסחרי הארצי הראשון בנורווגיה. על אף התחרות, מאז הקמתו הערוץ הוא הפופולרי ביותר בנורווגיה, עם נתח שוק של 30.7% בשנת 2016, ושל 32.8% בשנת 2017.

### נתח שוק לפי ערוץ

| ערוץ | שנה | שינוי בין 2016 ל-2017 |
| --- | --- | --- |
|  | **2015** | **2016** | **2017** |  |
| NRK1 | 31.8% | 30.7% | 32.8% | 2.1+ |
| TV 2 | 18.2% | 18.3% | 18.8% | 0.5+ |
| TVNorge | 7.4% | 7.1% | 6.4 | 0.7- |
| NRK2 | 5.2% | 5.3% | 5.1 | 0.2- |
| MAX | 3.2% | 3.1% | 3.2% | 0.1+ |
| TV 2 Nyhetskanalen | 2.7% | 2.8% | 3% | 0.2+ |
| NRK3 | 3.4% | 3% | 2.9% | 0.1- |
| TV 2 Zebra | 2.3% | 2.2% | 2% | 0.2- |
| Viasat 4 | 2.1% | 2.1% | 1.9% | 0.2- |
| FEM | 2.2% | 2% | 1.9% | 0.1- |
| אחרים | 17.7% | 18.7% | 18.3% | 0.4- |

ראו גם
------

* TV 2
* TV 2 Zebra
* TVNorge
* TV3

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של NRK1

הערות שוליים
------------

1. ↑  Market shares Norweigian TV channels, media norway
2. ↑  צפייה בערוצי טלוויזיה בנורווגיה בשנת 2017
**M39** (מ-**Messier 39**, או **NGC 7092**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים ברבור הנמצא במרחק של כ-825 שנות אור ממערכת השמש ומכיל לפחות 30 כוכבים.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-24 באוקטובר 1764 והוכנס לקטלוג מסיה כשהוא מתואר כצביר של כוכבים ללא ערפילית. עוד לפניו, בשנת 1750, ציין האסטרונום הצרפתי גיום לה ז'נטיל את קיומו של צביר כוכבים בקבוצת ברבור, אך לא ברור אם מדובר באותו הצביר. בשל בהירות נראיתו הגבוהה יחסית, יש סבירות גבוהה שהצביר אכן אותו הצביר שנצפה על ידי לה ז'נטיל. אריסטו ציין בשנת 325 לפני הספירה את קיומו של עצם דמוי שביט בקבוצת ברבור, וייתכן שהוא, למעשה, הראשון שהבחין בצביר.

לצביר דרגת בהירות נראית 4.6 כך שניתן לראותו ללא ציוד עזר כאשר תנאי התצפית הם טובים במיוחד. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכתריסר מכוכבי הצביר, שהבהיר שבהם הוא מדרגת בהירות 6.8. מיקומו של הצביר הוא כ-2.65 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב π2 בברבור וכ-2.75 מעלות מצפון לכוכב ρ בברבור. לאיתורו של הצביר ניתן להשתמש גם בדנב שנמצא כ-9 מעלות בכיוון מערב-דרום-מערב מהצביר. במרחק של כ-3.75 מעלות ממזרח-דרום-מזרח ל-M39 נמצאת ערפילית הגולם (IC 5146) שניתנת לצפייה גם כן באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים.

מאפייני הצביר
-------------

קוטרו של M39 הוא כ-7.5 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-825 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-32 דקות קשת - יותר מקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל לפחות 30 כוכבים, כמעט כולם בסדרה הראשית ורובם מסוג ספקטרלי A, כך שגילו של הצביר מוערך ב-300-230 מיליוני שנים. כוכביו המפותחים ביותר נמצאים לקראת סוף שלב ההיתוך של מימן להליום בליבתם ולקראת תחילת תהליך הפיכתם לענקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M39** בוויקישיתוף
* M39 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M39, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
כרזת האופרה מהופעת הבכורה בארצות הברית
**אחנתון** היא אופרה בשלוש מערכות שנכתבה על ידי המלחין המינימליסטי פיליפ גלאס ב-1983. האופרה מגוללת את סיפור חיו ואמונותיו הדתיות החדשניות של הפרעה אחנתון (אמנחותפ הרביעי). הצגת הבכורה נערכה בבית האופרה של שטוטגרט ב-24 במרץ 1984. משך האופרה הוא כשעתיים.

האופרה היא האחרונה בטרילוגיה של אופרות ביוגרפיות על אישים, שלדברי גלאס, שינו את תפיסת האנושות על העולם בכח חזונם ומעשיהם, וקדמו לה האופרות איינשטיין על החוף על אלברט איינשטיין וסאטיאגרהא על מהאטמה גנדי.

הטקסטים באופרה לקוחים ממקורות היסטוריים שונים מתקופת אחנתון, כגון שיריו של אחנתון, ספר המתים, התכתבויות וצווים שפרסם, והם מבוצעים בשפות המקור - מצרית קדומה, אכדית ועברית עתיקה. את הקטעים מבאר הדובר, אשר מדבר שפה מודרנית.

תפקידים באופרה
--------------

* **אחנתון** – קונטרה-טנור.
* **נפרטיטי**, אשתו של אחנתון – קונטרה אלט.
* **המלכה תיאי**, אם אחנתון – סופרן.
* **חרמחב**, מפקד הצבא ויורש לכס המלוכה – בריטון.
* **אמון**, הכהן הגדול – טנור.
* **איי**, אבי נפרטיטי ויועץ למלך – בס.
* **בנות אחנתון** (מריטאטן, מקטאטן, אחסנפאתן, נפרנפרואתון תשרית, נפרנפרואה, ספתנרה) – 3 סופרן ו-3 קונטרה אלט.
* **כותב המגילות** – הדובר.

מוזיקה
------

תזמורת האופרה דומה בגודלה לתזמורות מן המאה ה-19, והיא כוללת 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינט, קלרינט-בס, 2 בסונים, שתי קרנות יער, שתי חצוצרות, 2 טרומבונים, טובה, כלי הקשה (3 נגנים), צ'לסטה, 12 כינורות, 8 צ'לי ו-6 קונטרבס.

תקציר העלילה
------------

**מערכה ראשונה** - שנת השלטון הראשונה של אחנתון בתבאי.

* תמונה 1: לווייתו של אמנחותפ השלישי
* תמונה 2: ההכתרה של אחנתון
* תמונה 3: בחלון ההופעות הפומביות

**מערכה שנייה** - השנים 5 - 15 לשלטונו - תבאי ואחנתון

* תמונה 1: המקדש
* תמונה 2: אחנתון ונפרטיטי
* תמונה 3: העיר
* תמונה 4: מזמור

**מערכה שלישית**- השנה ה-17 לשלטונו והווה - אחנתון

* תמונה 1: המשפחה
* תמונה 2: התקפה ונפילה
* תמונה 3: ההריסות
* תמונה 4: אפילוג

קישורים חיצוניים
----------------

* אודות האופרה באתרו של גלאס
* מידע נוסף באתר מעריצים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588283705171
* BnF: cb139125099 (data)
* GND: 300059329
* LCCN: n84152878
* MusicBrainz work: 54ed49fd-41e1-431e-b641-9a3dc8a67021
* NLA: 35732189
* VIAF: 181865375
* WorldCat (עם VIAF): 181865375

 |