recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מאפה מבצק פריך
בתחום הבישול, ובפרט בתחום המגדנאות, **בצק פריך** (בצרפתית: Pâte brisée או Pâte sucrée) הוא בצק שמכיל על כל כמות של סוכר (או אבקת סוכר) כמות כפולה של שומן (חמאה, מרגרינה, שמאלץ או שומן בע"ח אחר) וכמות משולשת של קמח לבן. מיחסי הכמויות האלה נובע כינוי נוסף לבצק מסוג זה, "בצק 3:2:1". יחסים אלו הם יחסי בסיס ויכולים להשתנות בהתאם לצורכי האופה. למשל לקבלת בצק עשיר יותר מגדילים את כמות החמאה ומפחיתים את כמות הקמח. אך בצק כזה קשה יותר לעבודה ומתאים למקצוענים בלבד.

בצק פריך נחשב לבסיסי מאוד ועליו נשענים הרבה חוקים ומתכונים בקונדטוריה בכלל ובקונדטוריה בצרפתית בפרט.

לשלושת המרכיבים הבסיסיים יכולים להתווסף ביצים או חלמוני ביצים, שמנת, חלב, מים ומלח לשיפור הטעם וכן משפרי טעם כמו וניל, קליפה מגוררת של לימון או תפוז ועוד.

סקירה כללית
-----------

פאי תפוחים המכוסה ברצועות בצק פריך
### לישת הבצק

בהכנת בצק מבוסס חמאה רצוי שכל החומרים יהיו קרים. הלישה צריכה להיות קצרה: ככל שתהליך הלישה ארוך יותר, יהיה הבצק אלסטי יותר (ונוח לעבודה), אבל המוצר האפוי שיתקבל יהיה בצק קשה יותר ופחות פריך ובעל מרקם לא נעים. לישה ארוכה גורמת לפיתוח גלוטן שמזיקה לפריכות הבצק. אופים נוהגים לומר לגבי בצק פריך "אתה אל תתעסק איתו והוא לא יתעסק איתך..."

### סוגי בצק

ישנם שני סוגים של בצק הנעשות בשיטות שונות, סבלאז וקרמאז'. שיטות אלו באות לידי ביטוי גם בהכנת בצקים קשים כמו עוגיות וקרקרים. שיטת הסבלאז' היא השיטה המוכרת להכנת הבצק, תגום המילה סבלאז היא חול בצרפתית וזהו בדיוק המרקם של הבצק - חולי.

שיטת הקרמאז' מדברת על הקרמה של המוצרים, השימוש בחומרים יהיה בטמפרטורת החדר ולא קרים כמו בסאבלאז' ובדרך כלל לבצק יוספו דברים נוספים כמו אבקת אפייה.

### אפייה

טמפרטורת אפייתו של בצק פריך נעה בין 160 ל-200 מעלות צלזיוס, בתלוי בגודל ובעובי המאפה. באפיית קלתיות ממולאות (למשל פאי תפוח עץ) בתנורים שבהם קיימת האפשרות לטמפרטורה שונה בחלק העליון ובחלק התחתון של התנור, הטמפרטורה ה"תחתונה" תהיה גבוהה יותר מן ה"עליונה", כך ששכבת הבצק העליונה והדקה יותר לא תיחרך.את הבצק יש לאפות על מצב טורבו, בכל התנורים ניתן לבצע "חצי אפייה", כלומר אפייה ראשונית של תחתית הקלתית עד להתייצבות הבצק, מילוי הקלתית והמשך האפייה. אחרי שמסדרים את הבצק בתבנית וטרם האפיה, מומלץ לדקור מעט בעזרת מזלג ברחבי הקלתית, להכניס לחצי שעה למקרר להתייצבות ולאפות על נייר אפייה מחורר (ישנם משטחים המיועדים לכך).

### בצק פריך מלוח

**בצק פריך מלוח** (בצרפתית: **Pâte brisée**, "בצק שביר") משמש בעיקר לשם הכנת תחתיות לקישים ולפשטידות שונות.

אופן ההכנה ודרכי הטיפול דומים לאלו של הבצק הפריך הממותק, אבל בבצק זה נהוג להוסיף מים קרים מאוד וביצים. בצק זה היינו אלסטי ונוח לעבודה.

### טיפול בשאריות הבצק

אפשר להשתמש בבצק מספר פעמים, אבל בכל שימוש חוזר הבצק יעשה יותר אלסטי ופחות פריך באפיה. מכיוון שכל שימוש נוסף גורם לבצק לעבור מעיין תהליך נוסף של לישה.

### אחסנת בצק פריך

בצק פריך אפשר להקפיא לתקופות ארוכות בתנאי שהטמפרטורה במקפיא יציבה ולא משתנה. בקירור אפשר לשומרו מספר ימים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בצק פריך** |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **בצק פריך** |

* כל מה שרציתם לדעת על בצק פריך באתר "אופים עם נלי"
* שיעור 12: בצק פריך כמו שצריך, באתר Xnet‏
* אסתי רותם, ‏איך מכינים בצק פריך? מדריך מצולם, באתר ‏מאקו‏, 30 באפריל 2020
**אלן ללצ'וק**, (**Alan Lelchuk**; נולד ב-1938), סופר יהודי אמריקאי, מחזאי, מורה מרצה ומבקר ספרותי. 

אלן ללצ'וק נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית. השלים את לימודיו בכמה אוניברסיטאות ובהן אוניברסיטת סטאנפורד, ואוניברסיטת לונדון. היה מורה ומרצה באוניברסיטת ברנדייס שליד בוסטון, וכן שימש סופר תושב שם. 

הוא כתב את ספרו הראשון על להיות יהודי בברוקלין, בשם "נער מברוקלין". מספרו הראשון עניינו באינטלקטואלים היהודים אמריקאים, חייהם, השקפתם ויצירתם. בכך הוא ממשיך את המסורת של סול בלו. הוא פרסם שבעה רומנים, רובם בנושאים אלה. הוא גם מתעניין בספרות העברית החדשה, ופרסם אנתולוגיה של ספרות עברית מתורגמת לאנגלית.

ספריו של ללצ'וק בעברית
----------------------

**מרים 34**, תרגמה אביבה גורן, הוצאת "אדם", ירושלים 1982.

לקריאה נוספת
------------

* **הפתרון המיני והמבוי הסתום**, מאת גרשון שקד, נדפס באין מקום אחר, 1988.
* **מסתבר שיש לבבות המקרינים יותר אהבה מאחרים**, על יצירתו של סול בלו, נדפס בארץ אחרת, 29, 2005.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298093905171
* BnF: cb12188082c (data)
* ISNI: 0000 0000 8164 6575
* LCCN: n85094130
* NDL: 00447319
* NTA: 071095012
* SELIBR: 388770
* SUDOC: 030472539
* VIAF: 92045987
* WorldCat: lccn-n85094130

 |
**סתוונית ירושלים** (שם מדעי: *Colchicum hierosolymitanum*) היא צמח ממשפחת הסתווניים. בעבר השתייכה למשפחת השושניים שפוצלה לכמה משפחות.

סתוונית ירושלים היא צמח בגובה 5–10 ס"מ. הפקעת נמצאת באדמה קשה בעומק של עד 40 ס"מ, צורתה אליפטית וקוטרה 3.5-2 ס"מ, היא עטופה בקליפות חומות-אדמדמות יבשות. בתפרחת 5–9 עלי-עטיף שמתפתחים לאחר הפריחה. בכל בצל עד 40 פרחים שלא כולם צומחים באותו הזמן כך שניתן לראות פרחים צעירים ליד פרחים נובלים. הפריחה של המין בין אוקטובר לינואר.

בית גידול הוא קרקעות כבדות שונות בשטחים עשבוניים ובתוך סירה קוצנית. הצמח פזור עד נדיר ביהודה, שומרון, גליל תחתון ועמק החולה. מצוי בגולן, בגליל העליון ובחרמון הנמוך.
באזור ירושלים כמעט ונעלמה תחת הבנייה ונשמרה בעמק המצלבה, בגבעת התנ"ך וגם בגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם, ירושלים. בגן הבוטני היא פורחת מסוף אוקטובר ועד לאמצע נובמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סתוונית ירושלים** בוויקישיתוף
* סתוונית ירושלים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סתוונית ירושלים, באתר צמח השדה
* סתוונית ירושלים, באתר צמחיית ישראל ברשת
* סתוונית ירושלים, באתר Tropicos (באנגלית)
* סתוונית ירושלים, באתר GBIF (באנגלית)
* סתוונית ירושלים, באתר The Plant List (באנגלית)
* סתוונית ירושלים, באתר IPNI (באנגלית)
אטמי אוזניים
אטמי אוזניים מסוגים רבים מוצעים למכירה
**אטמי אוזניים** הם כל התקן המצוי בתוך תעלת השמע או שחוסם את אפרכסות האוזניים ותפקידו הוא לאטום את האוזניים מפני רעש או חדירת מים.

סוגי האטמים וצורת השימוש
------------------------

**אטמי אוזניים פנימיים** הם זוג ספוגים זעירים או פיסות קטנות משעווה או סיליקון המוחדרים אל תעלת השמע. בדרך כלל, אטמי אוזניים העשויים מספוג מיועדים למניעת רעש, בעוד אטמים העשויים משעווה מיועדים למניעת כניסת מים.

אטמים פנימיים רבים יש לדחוס בגלגול ואז להחדיר אותם בתעלת האוזניים, אך בד בבד יש להיזהר מפגיעה בעור התוף. האטמים מתנפחים וממלאים את חלל האוזן, וכתוצאה מכך אנרגיית גלי הקול נבלעת בספוג נוכח המרקם הספוגי המותאם לכך, וכך פוחתת עוצמת הקול החודרת לתעלת האוזן בעשרות דציבלים והופכת בדרך כלל לעוצמה שאינה מזיקה.

אולם ישנם גם אטמים פנימיים העשויים מחומר קשיח יותר שאין צורך למעוך אותו לקראת ההחדרה לאוזן. חלק מהאטמים הפנימיים הקשיחים מותאמים באופן אישי לצורת תעלת האוזן של אדם ספציפי.

החסרון באטמים פנימיים פשוטים הוא שהם גורמים ללחץ באוזן לאחר שימוש ממושך. הלחץ נגרם מכמה סיבות, שהעיקריות שבהן הן לחץ פיזי מהחומר על האוזן, וחוסר באוורור האוזן. יש גם לשמור את האטמים נקיים למניעת דלקות אוזניים. ישנם אטמים מיוחדים, אך יקרים, שפותרים את הבעיה - חסרונם הוא המחיר.

חסרונם של האטמים החיצוניים הוא סרבולם.

שימושים נפוצים
--------------

נהוג להשתמש באטמי אוזניים במקרים הבאים:

* בסביבה שבה קיים רעש מזיק, כמו במטווח או במועדון ריקודים, כדי לא לפגוע ביכולת השמיעה של האדם. (בזמן ירי במטווח, שבמהלכו נשמע קול ההדף לזמן קצר אך בעוצמה מזיקה. מסיבה זו צה"ל מצייד את חייליו באטמי אוזניים בעת הגיוס ועלון מידע בנושא נזקי רעש ומניעתם.)
* בטיסות, במטרה למנוע כאבי ראש, בחילות ואי נוחות בזמן הטיסה.
* מוזיקאים, בעיקר נגני מוזיקה כבדה.
* בעת רוחות עזות המלוות במים, למניעת חדירת מים והצטננות.
* בזמן שינה או למידה עצמית בסביבה רועשת או עבור מי שבשל לקות ריכוז או תסמונות הקשת האוטיסטית מתקשה להתעלם מרעשים.
* לילדים לאחר ניתוח כפתורים, לשם מניעת חדירת מים לאוזן התיכונה.

ראו גם
------

* בידוד אקוסטי

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אטמי אזנים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אטמי אוזניים** |

קישורים חיצוניים
----------------

* אטמי אוזניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**מחמוד דמרה** (נולד ב-1961, (נקרא גם **אבו עווד**) הוא מפקד לשעבר של כוח 17 ומבכירי קציני הביטחון ברשות הפלסטינית בשטחי יהודה ושומרון.

דמרה מונה למפקד כוח 17 ברמאללה, ארגון צבאי האחראי על אבטחת אישים ברשות, בשנת 1996. הוא היה אחד מהאנשים הקרובים ביותר לראש הרשות יאסר ערפאת, וזאת אף על פי שהדיח אותו מתפקיד מפקד כוח 17 ברמאללה. גם אחרי שהודח, נשאר דמרה אחד האנשים הקרובים ביותר לערפאת, בייחוד בתקופת מבצע חומת מגן, כשכוחות צה"ל כיתרו את המוקטעה בה שהה ערפאת. לאחר מות ערפאת, כאשר מחמוד עבאס נבחר לראש הרשות הפלסטינית (2005), חזר דמרה לתפקיד מפקד כוח 17, ונחשב למספר 2 של מפלגת הפת"ח.

לדמרה מיוחסים על ידי ישראל מספר פיגועים אשר בוצעו על ידי אנשי פת"ח בהוראתו של יאסר ערפאת. דמרה נחשד בכך שהורה על ביצועם וסיפק נשק והכוונה לפיגועים. הוא גם נצפה יורה פצצת אר פי ג'י לעבר טנק של צה"ל, הטנק היחיד שניזוק במהלך מבצע חומת מגן. לפי החשד, דמרה גם עמד בראש התשתית שביצעה את פיגוע הירי הסמוך לעפרה ב-31 באוקטובר 2000, שבו נהרגו זוג הורים ונפצעו 3 מילדיהם. כן מיוחסים לו מספר פיגועי ירי והנחת מטעני חבלה שכוונו נגד ישראלים.

לאחר שש שנים בהן נחשב מבוקש על ידי ישראל, נעצר דמרה ב-5 בספטמבר 2006, במהלך פעילות של כוחות צה"ל בכפר ביר זית שליד רמאללה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מחמוד דמרה באתר "חדשות מחלקה ראשונה"
* אליאור לוי, אבו מאזן מצא ג'וב לאסיר משוחרר מעסקת שליט, באתר ynet, 2 בינואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד כוח 17 ברמאללה אחראי לפיגועים, 23 באפריל 2001, אתר נענע
2. ↑  חמישה אנשי חמאס נהרגו בתקיפות מהאוויר והקרקע, 6 בספטמבר 2006, אתר גלובס
**טל שביט** (נולד ב-20 בספטמבר 1974) הוא כלכלן ופרופסור מן המניין וראש התכנית למוסמכים במנהל עסקים, במחלקה לכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת אריאל. שביט עוסק במחקריו בכלכלה התנהגותית ובכלכלת אושר.

ביוגרפיה
--------

טל שביט נולד וגדל בחדרה. שביט היה עתודאי, ולאחר שסיים תואר בכלכלה וניהול בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון, שירת ביחידה הטכנולוגית של חיל המודיעין. לאחר שחרורו מצה"ל סיים את לימודי התואר השני בכלכלה (M.Sc) בטכניון. בשנת 2006 השלים לימודי דוקטורט במחלקה לכלכלה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2005 הצטרף לבית הספר למנהל עסקים של המסלול האקדמי המכללה למינהל, שם עסק במחקר, מילא תפקידי ניהול אקדמיים וכן כיהן כדיקן בית הספר. בשנת 2020 הצטרף למחלקה לכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת אריאל, ומשמש כראש תוכנית התואר השני במנהל עסקים (MBA), וכחבר בוועדת המינויים העליונה של האוניברסיטה.

בנוסף לפעילותו האקדמית עוסק שביט בקידום ניהול האושר של עובדים, ובשימור האיזון בין עבודה לבית ומרצה ומייעץ לארגונים שונים. משמש גם כדירקטור חיצוני בבית ההשקעות אינפיניטי.

פעילות מחקרית
-------------

שביט מרבה לעסוק במחקריו בשילוב בין חשיבה כלכלית ותיאוריה כלכלית ובין רגשות ואושר. בין היתר חקר את הגורמים המשפיעים על העדפות זמן והיכולת לדחות סיפוקים ואת הקשר בין רגשות לבין תפיסת סיכון. חלק ממחקריו עוסק בתחום כלכלת האושר ובכלים לניהול האושר. מחקריו מיישמים תיאוריה כלכלית ומודלים כלכליים לבחינת שימור וצמיחת האושר לטווח הארוך תוך בדיקה אמפירית, על ידי שימוש בשאלונים, סקרים וניסויים כלכליים.

הוא מעורב במספר פעילויות אקדמיות נוספות, ובין היתר הוא חבר מערכת ועורך משנה בכתבי עת בתחום הכלכלה ההתנהגותית.

חיים אישיים
-----------

שביט נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בגבעתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* טל שביט, ברשת החברתית פייסבוק
* טל שביט, ברשת החברתית LinkedIn
* טל שביט, באתר ResearchGate
* טל שביט, באתר גוגל סקולר
* טל שביט, באתר Academia.edu
* טל שביט, באתר של אוניברסיטת אריאל בשומרון (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד רותם שטרקמן, הסוד הגדול: למה הישראלים כל כך מאושרים, באתר TheMarker‏, 3 במרץ 2018
* טל שביט, לקשישים מגיעה גם "פנסיית אושר", באתר כלכליסט, 4 באוקטובר 2019

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פרופ' טל שביט, באתר אוניברסיטת אריאל בשומרון
2. ↑  אתר למנויים בלבד רותם שטרקמן, הסוד הגדול: למה הישראלים כל כך מאושרים, באתר TheMarker‏, 3 במרץ 2018
3. ↑  בעלי תפקידים בבית ההשקעות אינפיניטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305855105171
* ISNI: 0000 0000 6977 1082
* VIAF: 98387099
* WorldCat (עם VIAF): 98387099

 |
**אריק עשת** (נולד ב־10 במרץ 1960) הוא מפיק תיאטרון, שחקן, מדבב ומורה למשחק. היה בין מייסדי הסניף הירושלמי של הסטודיו למשחק ניסן נתיב וניהל אותו במשך שנים רבות, הקים את תיאטרון האינקובטור, שבו הוא משמש עד היום כמנהל אמנותי. חבר ועדת הביקורת של "תיאטרון הבית".

קריירה
------

עשת התחיל את קריירת המשחק שלו בשנת 1986 בסרט "חיוך הגדי" בבימויו של שמעון דותן, שהוצג בפסטיבל ברלין. בשנת 1987 הופיע בסרטו של יהודה בארקן "אבא גנוב" בתפקיד עורך הדין כצמן.

בשנות ה-80 עשת הקים וניהל את הסניף הירושלמי של הסטודיו של ניסן נתיב, מתוך מטרה שתהיה בירושלים סצנה תרבותית. לאורך השנים, הסטודיו נתמך על ידי משרד התרבות, קרן ירושלים, עיריית ת״א ועיריית ירושלים הרואות בו מוסד תרבותי חשוב לגידול וטיפוח אמנים צעירים.

בשנת 2001 קריין בקלטת הילדים "הזחל הרעב" בהוצאת קלסיקלטת.

במקביל לניהול בניסן נתיב הקים עשת בשנת 2005 את תיאטרון האינקובטור מתוך מטרה להשאיר את השחקנים, היוצרים ועובדי התיאטרון בעיר ירושלים. החזון של התיאטרון הוא "לעורר שיח תרבותי העוסק במורכבותה של החברה הישראלית ומקורותיה ולשמש כחממה ליצירה מקורית וחדשנית להנאת וחווית קהל רב ומגוון". כיום מנהל עשת את תיאטרון האינקובטור, משמש כמנהל אומנותי, ומופיע בחלק מההצגות שהתיאטרון מציג.

בשנת 2016 שיחק בהצגה "מה שחשוב באמת" בבימויו של אלי חביב, בשנת 2017 הופיע בהצגה "איוב" בתפקיד אלוהים.

בשנת 2016 ביים את ההצגה של חנן סביון וגיא עמיר "חלפון 6 - עאלק מחזמר".

בשנת 2017 הופיע תיאטרון האינקובטור, ועשת כמנהלו, עם המחזמר "העיר הזאת" בפסטיבל השלום בסקוטלנד, לאחר שהתיאטרון גורש מפסטיבל אחר שלוש שנים קודם לכן.

בשנת 2017 השתתף בסרט "מכתוב" של חנן סביון וגיא עמיר, השניים למדו בסניף הירושלמי של ניסן נתיב בניהולו של עשת.

בשנת 2023 השתתף בסרט "העיר הזאת" של עמית אולמן. עבור הסרט עשת שימש גם כמפיק, בהיותו מנהל תיאטרון האינקובטור, המקום בו נולד המחזמר המקורי שעליו מבוסס הסרט.

חיים אישיים
-----------

עשת גר בירושלים. נשוי לאילווה עשת, שחקנית, מדבבת ומורה למשחק. שלושת בנותיו הן השחקנית מאיה עשת, השחקנית מילי עשת ונועם בעלת מותג בגדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריק עשת** בוויקישיתוף
* אריק עשת, ברשת החברתית LinkedIn
* אריק עשת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אריק עשת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איך זה לשחק בתפקיד אלוהים? | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2017-09-01
2. ↑  איתי שטרן, "האינקובטור", קבוצת שחקנים בוגרי ניסן נתיב מתעקשים ליצור דווקא בירושלים, אז פינו להם ערב בצוללת הצהובה. לשיפוטכם, באתר www.makorrishon.co.il, ‏20.11.2005
3. ↑  *אריק עשת ואלי חביב מדברים לקראת "מה שחשוב באמת" ב 6/3 בצוותא*, נבדק ב-2022-07-30
4. ↑  אריק עשת, מנכ"ל תיאטרון האינקובטור, חוזר לבמה אחרי תקופה ארוכה לצד פביאנה מיוחס, באתר www.facebook.com
5. ↑  מאיה כהן, גיא עמיר וחנן סביון: המחזמר, באתר ישראל היום, 10 ביולי 2016
6. ↑  הניצחון החמוץ מתוק של שחקני ה'אינקובטור', באתר mynetjerusalem, ‏2017-08-23
7. ↑  ""יש הרבה דברים במדינה הזאת שמפריעים לנו לחיות, אבל מבחינה יצירתית - הם זהב"". *הארץ*. נבדק ב-2022-07-30.
8. ↑  השחקנית מאיה עשת מצליחה בהוליווד, אז איך לא שמעתם עליה?, באתר xnet
**אברהם (אבי) פיאמנטה** (נולד בכ"ז בשבט תשט"ז, 9 בפברואר 1956) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר ונגן כלי נשיפה ישראלי. מוביל תזמורת פרטית. יחד עם אחיו הגיטריסט יוסי, הרכיבו את להקת פיאמנטה.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים לגניה וליהודה פיאמנטה, ששימש כאיש שב"כ. דודו הוא המוזיקאי אלברט פיאמנטה. בגיל 4 עברה משפחתו לתל אביב. בילדותו ניגן על פסנתר. הוא למד בכפר הירוק, היה עורך את התוכניות המוזיקליות בכפר, ומופיע שם באופן קבוע. מתגורר בכפר חב"ד.

הוא נשוי ליהודית להם 8 ילדים, ב-1999 נפטר בנו, לוי.

קריירה מוזיקלית
---------------

בשנות השבעים החל להופיע עם אחיו יוסי שניגן על אורגן בהופעות כשהוא מנגן עם חליל צד, (ופעמים אף עם אורגן ופסנתר חשמלי), בסוף שנת 1974, הקימו השניים את להקת פיאמנטה והוציאו מספר אלבומים בשם הזה.

ב-1977 הופיעו יוסי ואבי עם סטן גץ בכמה מופעים בישראל והחלו בשיתוף פעולה, בסוף שנות ה-70 בעצת האחרון עברו האחים פיאמנטה לניו יורק והופיעו איתו יחד, והכינו איתו אלבום שלא יצא בסוף. שם הם התחילו בחזרה בתשובה, אבי החל להתקרב לחסידות חב"ד, והיה מגיע למרכז חב"ד, מאז תחילת השמונים החל להופיע עם אחיו פעמים רבות לפני הרבי מנחם מנדל שניאורסון במעמד "כוס של ברכה" בתהלוכת ל"ג בעומר ובשמחת בית השואבה בשכונת קראון הייטס.

בתחילת שנות ה-90 חזר אבי לישראל, ומופיע בעיקר בישראל ובמקביל, שומר על הפופולריות שלו בקרב יהודי ארצות הברית, ובפרט בקרב חסידות חב"ד בשכונת קראון הייטס.

הופיע במשך השנים עם מרדכי בן-דוד, ישי ריבו, אברהם פריד, אריאל זילבר ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פיאמנטה השיב לשאלות גולשי פורום המוזיקה החסידית, באתר col, חשון תשס"ו
* ההופעות מול הרבי, ההפתעה בלייקוד והגעגועים ליוסי, אתר col אדר תשע"ו
* אבי פיאמנטה מתראיין לפרויקט "המפגש שלי" של חברת jem - טבת תשע"ט (באנגלית)
* נתנאל לייפר, ‏כך חזר המוזיקאי הבינלאומי בתשובה שלמה, באתר כיכר השבת, 11 בינואר 2022
* אבי פיאמנטה, ברשת החברתית פייסבוק

* אבי פיאמנטה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אבי פיאמנטה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  לאחר פטירתו התברר: החב"דניק היה איש שב"כ
2. ↑  להקת פיאמנטה עם סטן גץ - מצווה גוררת מצווה - הופעה 1977
3. ↑  דוגמה, עם מקהלת הילדים של אלי ליפסקר, בשנת תשמ"ב, אתר חב"ד אורג.
4. ↑  מרדכי בן-דוד קומזיץ א על זה היה (מבד) אתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311004505171
* LCCN: n00045540
* MusicBrainz: 2da249f2-ac64-4afd-be3e-4fda9937e80f
* VIAF: 13542586
* WorldCat (עם VIAF): 13542586

 |
**כַּרְכֹּם חורפי** (שם מדעי: *Crocus hyemalis*) הוא גאופיט בעל פקעת ממשפחת האירוסיים. עלי הכותרת לבנים ובמרכז צהובים, עם פסים דקים סגולים מצדם החיצוני. האבקנים בצבע ארגמן עד שחור. אונות הצלקת מפוצלות לזרועות דקיקות. עלי הצמח ירוקים וישנו פס בהיר במרכז העלה. לכרכום פקעת המתחדשת מדי שנה. ההאבקה נעשית על ידי חרקים. הפרי מתבקע מעצמו והוא בעל זרעים רבים. הצמח נפוץ באזור הים-תיכוני של ישראל ופורח בחודשים אוקטובר עד פברואר.

מקור השם
--------

המילה "כרכום" מקורה בפרסית ופירושה "צהוב". שם זה ניתן לסוג כי ממנו מופק תבלין הזעפרן שצבעו צהוב. שם המין מתאר את עונת הפריחה שהיא תחילת החורף אחרי הגשמים הראשונים. בשפות שמיות אחרות, השורש קיים גם כן: באכדית: kurkanu; בארמית: כֻּרְכְּמָא ובערבית: כֻּרְכֻּמ.

שם הסוג המדעי הוא הצורה הלטינית של השם הפרסי העתיק של הצמח המתאר צבע צהוב. שם המין פירושו "חורפי".

הכרכום
------

הכרכום נזכר בתנ"ך כצמח בושם. מופיע במשנה ובתלמוד כצמח תבלין ורפואה. הכרכום שימש להפקת חומר צבע למזון, אריגים ולצביעת גוף האישה. המלה כרכום הפכה סמל לצבע צהוב. הביטוי נתכרכמו פניו משמעותו שפניו צהובות ומביעות כעס. הרמב"ם מציין את קרן (צלקות) הכרכום כאחד מגווני הצבע האדום שמטמא טומאת נידה: 

> 
> כקרן כרכום כיצד (בודק): יביא כרכום לח בגוש האדמה שעליו, ולוקח מן הברור שבו הקנה האמצעי שלו, שכולו כמו קנה הוא, ובכל אחד ואחד שלושה קנים, ובכל קנה שלושה עלים; ומקיף הדם לעלה האמצעי שבקנה האמצעי, ורואה בו.
> 
> 
> 
> — ספר קדושה: הלכות איסורי ביאה. פרק ה' הלכה ט'
> 

 הכרכום הוא צמח מוגן שאסור לקטוף אותו. ערביי ישראל מוציאים את הפקעות הקטנות של הכרכום החורפי מהאדמה וקולים אותן ברמץ של מדורה. הפקעות נאכלות צלויות באש או מבושלות. התבלין המופק מצלקות פרחים של סוג אחר של כרכום נקרא בשם זעפרן.

גלריה
-----

* כרכום חורפי בפארק קנדהכרכום חורפי בפארק קנדה
* כרכום חורפי בהר הגלבועכרכום חורפי בהר הגלבוע
* 
* כרכום חורפי ביער ירושליםכרכום חורפי ביער ירושלים
* פריחת כרכומים חורפיים בקדומיםפריחת כרכומים חורפיים בקדומים
* כרכום חורפי בחורבת דורכרכום חורפי בחורבת דור

לקריאה נוספת
------------

* נסים קריספיל, **המדריך השלם לצמחי מרפא בארץ ובעולם**, הוצאת מעריב - הד ארצי
* עזריה אלון, **החי והצומח של ארץ ישראל**, כרך 11, עמוד 250, הוצאת החברה להגנת הטבע ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כרכום חורפי** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **כרכום חורפי** |

* כרכום חורפי, באתר NCBI (באנגלית)
* כרכום חורפי, באתר צמח השדה
* כרכום חורפי, באתר צמחיית ישראל ברשת
* כרכום חורפי, באתר Tropicos (באנגלית)
* כרכום חורפי, באתר GBIF (באנגלית)
* כרכום חורפי, באתר The Plant List (באנגלית)
* כרכום חורפי, באתר IPNI (באנגלית)
* כרכום חורפי, באתר למטייל בישראל
* כרכום חורפי, מרכז הרופאים המומחים
* פרופ' אבי שמידע, כרכום חורפי, באתר המשרד להגנת הסביבה
* כרכום חורפי, באתר "לומדע"

הערות שוליים
------------

1. ↑  כרכום חורפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אלון לוי** (נולד ב-10 ביוני 1984) הוא שחקן, פזמונאי, מלחין, מעבד מוזיקלי, מאמן להתפתחות אישית, וזמר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

לוי נולד וגדל בקיבוץ גן שמואל. בן אמצעי בין חמישה אחים: אחות בכורה, שלושה אחים בנים ואחות צעירה.

לוי למד משחק בסטודיו למשחק של ניסן נתיב. במהלך השנים השתתף במספר סרטים וסדרות טלוויזיה.

כיום, עובד לוי כמאמן להתפתחות אישית, זוגית ועסקית וכן מרצה בתחום.

קריירה
------

בשנת 2007, הופיע לראשונה בטלוויזיה כששיחק וביצע את שיר הפתיחה של "הנפילים", ששודרה ב-yes. לוי גילם בסדרה את צוריה (צורי) בתפקיד ראשי.

בשנת 2008, הגיש יחד עם אילנית לוי ולביא זיטנר את התוכנית "אזור התעשייה", ששודרה בהוט בידור ישראלי.

בשנת 2009, שיחק בעונה השנייה של הטלנובלה "חשופים", בה גילם את נמרוד. באותה שנה שיחק במיני-סדרה "תמיד אותו חלום", ששודרה ב-HOT3.

בשנת 2010, גילם את אופיר מוסרי בסדרת הטלוויזיה "15 דקות". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים (סרט קולנוע)", בבימוי דובר קוסאשווילי, וכן שיחק במחזה "האביב מתעורר", שהוצג בתיאטרון בית ליסין.

בשנת 2013, שיחק בסרטו של איתן פוקס "בננות".

### להקת סודהביט

מאז שנת 2011 חבר לוי בהרכב הפופ "סודהביט", יחד עם גל לב ודותן מושנוב. במסגרת הלהקה כתב, עיבד מוזיקלית, הלחין ושר מספר שירים בהם: "הייתי בדאווין", "אבל חבל", "פעם אחרי פעם" ו"כוכב פורנו".

בשנת 2013 חידש יחד עם הלהקה את שירו של גידי גוב "אם יוולד לי ילד", למען המאבק לשוויון זכויות אצל זוגות חד מיניים. בנוסף, הוא כתב והלחין את פסקול הסדרה "משפחה טובה" עבור הערוץ הראשון.

***לוי האמיתי***

לוי האמיתי קיים

קישורים חיצוניים
----------------

* אלון לוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אלון לוי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* דורון חלוץ, השחקן אלון לוי לא מוכן להסתיר את העובדה שהוא הומו. אז מה אם אחרים חושבים שזה מזיק לקריירה, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2009
* אלון לוי: "היציאה מהארון היא מתנה גדולה", באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2013
* כאן גרים בכיף, באתר ‏מאקו‏, 2 ביולי 2020
סמל רובע וונדסוורת'
**סמל רובע וונדסוורת'**, מסמל את רובע וונדסוורת', המצוי בדרום מערב העיר לונדון.

תיאור הסמל
----------

מקורו של הסמל בהקמת הרובע בשנת 1965. הסמל מורכב משילוב של סמל הרובע המטרופוליני של בטרסי וסמל הרובע המטרופוליני של וונדסוורת' שאוחדו לצורך הקמת הרובע. 

במרכז המגן מופיע לוח שחמט בצבעים צהוב וכחול - צבעיו של ויליאם דה ווארן, הרוזן הראשון של סארי (שקיבל את תואר האבירים שלו מויליאם רופוס). במרכז כל ריבוע צהוב מופיעה דמעה כחולה המסמלת את סיבלי ההוגנוטים הצרפתים אשר התיישבו בוונדסוורת' בשנת 1685.

על ציצת הסמל מתוארת ספינה המסמלת את נהר הוונדל החוצה את הרובע (ועל שמו קרוי הרובע). ארבעת המגינים וארבעת המשוטים של הספינה מייצגים את ארבעת מחוזות הרובע: בטרסי, פאטני, טוטינג ווונדסוורת'.

למגן האבירים שני תומכים: היונה שבסמל מקורה בסמל האבירים של בטרסי, והדרקון השחור מקורו בסמל האבירים של וונדסוורת', וכן מסמל את הקרבה לסיטי (אותה הוא מסמל).

בתחתית הסמל מופיע מוטו הרובע: We Serve (באנגלית: אנו משרתים).


| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **פורטל דגלים וסמלים** |
**גילי דינשטיין** (נולדה בשנת 1964) היא מנכ"לית אגודת הידידים של אוניברסיטת רייכמן; עיתונאית לשעבר וסופרת.

ביוגרפיה
--------

נולדה בתל אביב לצבי דינשטיין ולאיה, בתו של ארתור רופין. היא בעלת תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב תואר שני בתקשורת מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנות ה-90 הייתה סגנית העורך הכלכלי בעיתון "מעריב" ואחראית על מוספי הכלכלה בעיתון, וערכה את המגזין "עסקים". בשנים 2000–2003 הייתה כתבת "מעריב" בלונדון. במרץ 2004 נבחרה לעורכת הראשונה של המהדורה העברית של המגזין הכלכלי "פורבס", ועסקה בכך עד מרץ 2007. לאחר מכן שימשה כסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת ההזנק "אקסייט", חברת בת של רפאל ואלרון מקבוצת IDB. ביוני 2011 מונתה בשנית לעורכת המגזין "עסקים" של מעריב, אך לאחר חילוקי דעות עם עורך העיתון ניר חפץ, עזבה את התפקיד.בנובמבר 2012 הצטרפה למרכז הבינתחומי הרצליה כמנכ"לית אגודת הידידים וקשרי חוץ ישראל.

עוד בהיותה סטודנטית עסקה דינשטיין בספרות ילדים. פרסמה את הסדרה בת ארבעת הכרכים "הרפתקאות עיר הדובשונים". ב-2020 יצא לאור בהוצאת "כנרת זמורה דביר" ספרה הראשון למבוגרים, "הפקיד", ביוגרפיה של אביה, צבי דינשטיין.

הייתה נשואה לגדעון ישפה, איש עסקים, שהיה שותפו לעסקים של אביה. היא נשואה בשנית לעו"ד רפאל מלמן.

ספריה
-----

* הרפתקאות עיר הדובשונים: הארנבים באים
* הרפתקאות עיר הדובשונים: מי אוהב את שושי
* הרפתקאות עיר הדובשונים: היכן אוצר היהלומים
* הרפתקאות עיר הדובשונים: ידידו של אלון החמודון
* הפקיד: סיפורו הלא ייאמן של צבי דינשטיין, שהניע במשך שנים את גלגלי הביטחון, הכלכלה והאנרגיה של מדינת ישראל, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  גילי דינשטיין-ישפה נבחרה לעורכת המהדורה העברית של מגזין העסקים "פורבס", באתר גלובס, 10 במרץ 2004
2. ↑  פורשת עורכת פורבס ישראל, גילי דינשטיין, באתר ynet, 7 במרץ 2007
3. ↑  אופיר בר-זהר, לאחר חודשיים: עורכת "מעריב עסקים" גילי דינשטיין סיימה את תפקידה, באתר TheMarker‏, 11 בספטמבר 2011
4. ↑  אתר למנויים בלבד רונן ברגמן, אבי הסוד, באתר "ידיעות אחרונות", 11 ביוני 2020
5. ↑  אמיר אורן‏, מכתבים לרופא ירושלמי ופקיד נשכח חושפים כיצד תיראה המלחמה הגרעינית, באתר וואלה!‏, 5 ביוני 2020
6. ↑  אמיר הלמר, צבי דינשטיין נחקר בפרשת דורות; חשוד בקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, באתר הארץ, 15 ביולי 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008520585505171
* VIAF: 297159032560901181037
* WorldCat (עם VIAF): 297159032560901181037

 |
**ארגון עובדי צה"ל** הוא האיגוד המקצועי היציג של כלל העובדים האזרחיים המועסקים על ידי צה"ל, במחנות ויחידות ברחבי המדינה. בראשות הארגון עומד מאיר בן הרוש.

בארגון חברים למעלה מ-20,000 עובדי צה"ל, ביניהם גמלאים ועובדים פעילים אשר משרתים בלמעלה מ-300 יחידות שונות בצבא המאוגדים במקצועות; מהנדסים, עיתונאים, רופאים, פסיכולוגים, מנתחי מערכות, תוכניתנים, עובדי ייצור,מחסנאיים, עובדי הוראה, טכנאים, הנדסאים, יועצים ארגוניים, ומרכזי הספקת ציוד תחת חיל הלוגיסטיקה .

בשל גיוון המקצועות והעיסוקים של עובדי צה"ל, הארגון הפך לאחד המוקדים המרכזיים של קליטת עובדים מכל גווניה של החברה בישראל, במקביל לרענון השורות באמצעות קליטתם של משוחררי צה"ל שהפכו לאזרחים בשירות הצבא.

הארגון חתם על ההסכמים קיבוצים שהובילו לשדרוג משמעותי בזכויות הרווחה של העובדים.

הארגון מעורב בקשת רחבה של חיי העובדים, בנוסף להתפקדו בהכשרה המקצועית ושמירה על זכויות העובדים, הוא גם בפעילויות תרבות, רווחה, נופש, חברה, ספורט בנוסף לזכויות נוספות כחברי ההסתדרות הכללית.

משרדי הארגון ממוקמים בבית ההסתדרות ברחוב ארלוזורוב בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ארגון עובדי צה"ל
* ארגון עובדי צה"ל, ברשת החברתית פייסבוק
**מארינר 2** היא גשושית אמריקאית שנבנתה כחלק מתוכנית **מארינר־נוגה 1962** של נאס"א. מארינר 2 הייתה הגשושית הרובוטית הראשונה שביצעה בהצלחה מפגש עם כוכב לכת. מארינר 2 הייתה גרסה מפושטת של בלוק I של חלליות תוכנית ריינג'ר והעתק מדויק של הגשושית מארינר 1. משימות מארינר 1 ומארינר 2 ידועות גם כמשימות "מארינר R". ב־14 בדצמבר 1962 ביצעה מארינר 2 את היעף על פני נוגה ממרחק של 34,773 ק"מ ממנה.

גופה של מארינר 2 היה משושה שאורך אלכסונו היה 104 ס"מ. למשושה התחברו הלוחות הסולאריים, הציוד המדעי והאנטנות. הציוד המדעי שהיו על הגשושית היה שני רדיומטרים (אחד לגלי רדיו ואחד לתת־אדום), חיישן מיקרומטאורים, גלאי לאבחון פלזמה המגיעה מהשמש, גלאי חלקיקים ומגנטומטר. ציוד זה נועד למדוד את הטמפרטורות השונות על פני השטח של נוגה ולבצע מספר בדיקות בסיסיות לגבי האטמוספירה שלה. כיוון שלנוגה יש מעטה עננים עבה לא נכללו מצלמות במארינר 2. במשימת מארינר 10, שחלפה על פני נוגה בדרכה לכוכב חמה, גילו בצילום באולטרה סגול הרבה פרטים נוספים על פני העננים שלא נצפו עד אז מכדור הארץ, וגם לא נראו בצילומי הגשושית באור נראה.

המטרה הראשית הייתה להצליח לתקשר עם מארינר 2 כשתהיה בקרבת נוגה ולבצע מדידות טמפרטורה רדיומטריות על האטמוספירה של נוגה. המטרות הנוספות היו לבצע מדידות על השדה המגנטי ושדה החלקיקים הטעונים בחלל בסביבות נוגה.

חודש לאחר שיגורה הכושל של מארינר 1, החללית התאומה מארינר 2 שוגרה בהצלחה ב־27 באוגוסט 1962 למסע בן 3.5 חודשים לעבר נוגה. במשך המסע לעבר נוגה, ביצעה מדידות מארינר 2 של רוח השמש (חלקיקים טעונים הנפלטים מן השמש) שאישרו את המדידות שנעשו על ידי לונה 1 בשנת 1959. מארינר 2 מדדה גם את כמות האבק הבין כוכבי שנמצאה נמוכה ממה שחשבו המדענים. בנוסף לכך, מארינר 2 זיהתה חלקיקים טעונים עתירי אנרגיה המגיעים מהשמש, התפרצויות שמש קצרות במיוחד וקרינה קוסמית המגיעה מחוץ למערכת השמש.

במהלך היעף בקרבת נוגה חשפה מארינר 2 לראשונה, בעזרת גלי מיקרו ומכשירי מדידה שהתמקדו בקרינה תת־אדומה, שקצות העננים של נוגה הם אמנם קרירים אך הטמפרטורה על פני השטח היא לפחות 425°C. גילוי זה ביטל את התקווה שיש סיכוי לקיום חיים על נוגה. מחקרה של מארינר 2 נתן מושג טוב יותר לגבי מסתו של כוכב הלכת והראה שאין לכוכב הלכת שדה מגנטי משמעותי או חגורות קרינה. מאחר שהגשושית לא נשאה מצלמות, הממצאים שהביאה לא זכו לתשומת לב ציבורית כמו תמונות מגשושיות חלל אחרות.

מארינר 2 נמצאת כרגע במסלול הליוצנטרי לאחר שהפסיקה לעבוד.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מארינר 2** |

* תוכנית מארינר

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל המשימה של מארינר 2 באתר נאס"א לחקר מערכת השמש.

הערות שוליים
------------

1. ↑

| תוכנית מארינר |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| מארינר 1 • מארינר 2 • מארינר 3 • מארינר 4 • מארינר 5 • מארינר 6 • מארינר 7 • מארינר 8 • מארינר 9 • מארינר 10 | מארינר 9 |

 |
**ג'ודית בולדווין** (באנגלית: **Judith Lee Baldwin**; נולדה ב-26 במרץ 1946) היא שחקנית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

בולדווין נולדה בוושינגטון הבירה. בשנת 1965 היא נבחרה למיס ניו מקסיקו ולאחר מכן לסגנית שנייה למיס ארצות הברית.

קריירה
------

בשנת 1969 היא שיחקה את המזכירה של קפטן נלסון בסדרה "אני חולם על ג'יני", ובשנת 1975 היא שיחקה בסרט המבוסס על הספר "נשות סטפפורד".

בשנת 1987 שיחקה את בת', אמה של ברוק לוגן באופרת הסבון "היפים והאמיצים", אך עד מהרה הוחלפה על ידי ננסי ברנט. 

היא שיחקה בסרטים כגון "הצלה מהאי של גיליגן" (1978), "הניצולים באי של גיליגן" (1979), "חופים" (1988), "אישה יפה" (1990) ו"יומני הנסיכה" (2001) וגם השתתפה בתפקידי אורח בסדרות "בלוז לכחולי המדים", "מטלוק", "קן ריק", "סיביל", "אגדות מעולם המסתורין" ו-"עמוק באדמה".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ודית בולדווין

* ג'ודית בולדווין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ג'ודית בולדווין, באתר AllMovie (באנגלית)

* ג'ודית בולדווין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no97002898
* SNAC: w6wh3ph6
* VIAF: 48827058
* WorldCat: lccn-no97002898

 |
**קרב וימפפן** היה קרב שנערך ב-6 במאי 1622 כחלק מהמרד הבוהמי בתקופת מלחמת שלושים השנים, ליד וימפפן. במהלך הקרב כוחות האימפריה הרומית הקדושה והליגה הקתולית תחת מרשל טילי וגונזלו פרננדס דה קורדובה ניצחו את הכוחות הפרוטסטנטים של גנרל ארנסט פון מנספלד וגאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך.

רקע
---

לאחר נפילתה של עיר הבירה הבוהמית פראג, בעקבות קרב ההר הלבן, החליט גאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך להמשיך את הקרב, ולהתנגד לכוחות של יוהאן ט'סרקלס פון טילי וגונזלו פרננדס דה קורדובה בוימפפן.

בתחילת מאי, כוחותיו של כריסטיאן מבראונשווייג הגיעו לצפון נהר הנקר, והיו מוכנים לסייע לכוחות הפרוטסטנטים. בנוסף הצטרפו אליהם כוחותיו של ארנסט פון מנספלד, וגאורג פרידריך רצה לשלב את הכוחות לפני הקרב העיקרי.

על מנת להרוויח זמן ולנסות לפצל את הצבא הקתולי המשולב, חצה מנספלד את נהר הנקר ליד היידלברג, בזמן שגאורג פרידריך צעד מזרחה במעלה הנהר כדי לחצות בוימפפן. אולם, התוכנית נכשלה, וכוחותיהם של טילי וקורדובה לא התפצלו, ובמקום זאת רדפו אחרי צבאו של גאורג פרידריך, ופגשו אותו ליד וימפפן. גאורג פרידריך, אשר היה בנחיתות מספרית, פרס את חייליו בעמדה הגנתית על גבעה נמוכה, מחוץ לכפר.

הקרב
----

ב-6 במאי החל הקרב בהפגזות ארטילריה ובמתקפות פרשים הדדיות, אולם הפרוטסטנטים החזיקו מעמד ביעילות כנגד הארטילריה הספרדית החזקה, והצליחו לבלום את כוחותיו של טילי. בשעה 17:30 אחר הצהריים נפגע מחסן תחמושת פרוטסטנטי וגרם לנפגעים רבים, ובשעה 18:00 אחר הצהריים נהרג מגנוס, דוכס וירטמברג-נויינבורג, ובעקבות כך החלו הכוחות הפרוטסטנטים במנוסה. הקתולים פתחו במרדף אחר הכוחות הפרוטסטנטים, תוך שהם גורמים להם אבדות כבדות, וגאורג פרידריך נמלט לעבר שטוטגרט עם כמה מלוחמיו שנותרו עמו.

בינתיים, בעוד מנספלד ניסה להיפגש בחופזה עם כריסטיאן, אשר היה ממוקם ליד המיין; קורדובה וטילי המשיכו במרדף סוער, על מנת למנוע את המפגש, ובעקבות כך ב-20 ביוני התרחש קרב הכסט, שאף בו נחלו הכוחות הפרוטסטנטים תבוסה ניצחת.

הסיפור על 400 אזרחים מפפורצהיים, אשר הקריבו את עצמם למען הנסיך שלהם לאחר הקרב, הוכח על ידי מחקרים מודרניים כמיתוס בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב וימפפן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph549735

 |
**קלפים נגד האנושות** (באנגלית: **Cards Against Humanity**) הוא משחק קלפים קבוצתי שמומן בקיקסטארטר. המשחק זמין להורדה ללא תשלום באינטרנט, כך ששחקנים יכולים ליצור קלפים משלהם או לרכוש קלפים מודפסים עם הגרסה המקורית. המשחק זכה לשבחים על הרעיון.

מהלך המשחק
----------

בתחילת המשחק, כל שחקן שולף עשרה קלפי "תשובה" לבנים. אחד השחקנים נבחר להיות "קיסר הקלפים" הראשון, והוא מוציא קלף "שאלה" שחור, ומקריא מתוכו את השאלה לקבוצה. כל אחד מהשחקנים האחרים בוחר אחד (ולפעמים שניים, תלוי בשאלה) מקלפי תשובה שבידו שלדעתו הכי מתאים לשאלה ומעביר אותו, שפניו כלפי מטה, לקיסר הקלפים. לאחר מכן, מערבב קיסר הקלפים את כל קלפי התשובות, קורא אותם בקול רם בצורה הומוריסטית, ובוחר את השילוב המועדף עליו. מי שהתשובה שלו נבחרה מקבל את הקלף השחור, וצובר "נקודה מדהימה" ("Awesome Point"). בתום כל סיבוב, עובר תפקיד קיסר הקלפים לשחקן אחר, וכל שחקן משלים לעצמו עשרה קלפים.

על הקלפים הלבנים מופיע צירוף שמני, שעשוי להיות מילה בודדת או צירוף מורכב יותר. על הקלפים השחורים מופיעות שאלות או משפטים עם חלקים להשלמה. במקרים נדירים, כללים אלו עשויים להיות מופרים הן בקלפים השחורים והן בקלפים הלבנים.

כללי המשחק גמישים וניתן לשנות אותם בחופשיות, לפי חוקי הבית הרבים (ששמותיהם מופיעים במדריך ובאתר האינטרנט) ששחקנים יכולים לאמץ (למשל: יש גרסאות של המשחק שבהן הקלפים הזוכים נבחרים באופן דמוקרטי, וגרסאות שבהן ניתן להמיר נקודות לקלפים, לתת נקודות על פי דירוג, וכן הלאה). גם במשחק המקורי ישנן וריאציות. למשל, ישנם קלפי שאלה שחורים שאפשר למלא בתוכם תשובות ממספר קלפי תשובה לבנים. הכללים הרשמיים מאפשרים גם להמר על נקודות שנצברו בתמורה לזכות לתת תשובה נוספת באותו סיבוב.
הפשוט שלו, לצד תוכן סאטירי ובוגר.

היסטוריה
--------

המשחק נוצר על ידי קבוצה של בוגרי התיכון היילנד פארק (Highland Park, מהעיר שיקגו) כמשחק למסיבת ליל השנה החדשה. בגרסה מוקדמת של המשחק, שנקראה Hyper-Theticals, השחקנים התבקשו לכתוב את התגובה הכי מופשטת לשאלה בנושא מסוים. בפועל, התשובות נטו להיות הומוריסטיות.

מאוחר יותר, קיבל המשחק את שמו הנוכחי, קלפים נגד האנושות, ונוספו לו תשובות כתובות מראש (על קלפים לבנים, בנוסף לשאלות הכתובות על קלפים שחורים). בראיון משנת 2011, סיפר אחד מיוצרי המשחק, בן הנטוט (Ben Hantoot), כי את המשחק פיתחו "שמונה שהיו המחברים הראשיים, חמישה או שישה מפתחים נוספים 'במשרה חלקית'" ו-"עשרות חברים ומכרים ששיחקו במשחק". הוא הוסיף כי המשחק נוצר בהשראת ניסיונם של המפתחים עם מגוון משחקים, כגון Magic: The Gathering וחידוני פנטומימה (Charades).

תהליך היצור
-----------

קלפים נגד האנושות מומן בקיקסטארטר, בקמפיין שהחל ב-1 בדצמבר 2010, והגיע תוך שבועיים ליעדו המקורי, 4,000 דולרים. הקמפיין הסתיים ב-30 בינואר 2011, ובפרויקט הגיוס הצטברו אז מעל 15,000 דולר. בזכות הסכום הגבוה שהצטבר למימון המשחק, היוצרים הוסיפו חמישים קלפים נוספים למשחק עצמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלפים נגד האנושות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קלפים נגד האנושות (באנגלית)
* קלפים נגד האנושות, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קלפים נגד האנושות, ברשת החברתית אינסטגרם
* cardsagainsthumanity.com, האתר הרשמי של המשחק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כללי המשחק הרשמיים
2. ↑  dicehateme, cards against humanity: an offensive interview (ארכיון)
**הרברט ג'ון גלאדסטון, הויקונט גלאדסטון הראשון** (באנגלית: **Herbert John Gladstone, 1st Viscount Gladstone**;‏ 7 בינואר 1854 – 6 במרץ 1930) היה פוליטיקאי בריטי מטעם המפלגה הליברלית. שר הפנים בממשלות הנרי קמפבל-באנרמן והרברט הנרי אסקווית' עד שנת 1910 והמושל הכללי הראשון של דרום אפריקה בין 1910 ל-1914. גלאדסטון היה בנו של ויליאם גלאדסטון, ראש ממשלת הממלכה המאוחדת.

ביוגרפיה
--------

הרברט ג'ון גלאדסטון נולד בוסטמינסטר, לונדון, בשנת 1854. הוריו היו ויליאם גלאדסטון וקתרין גלאדסטון. גלאדסטון הצעיר חונך באוניברסיטת קולג' של אוקספורד. בין השנים 1877–1880 היה גלאדסטון מרצה להיסטוריה בקולג' קבל באוניברסיטת אוקספורד. לאחר מכן נכנס גלאדסטון לקריירה פוליטית מטעם המפלגה הליברלית שהונהגה בידי אביו. גלאדסטון היה חבר בית הנבחרים הבריטי במשך שלושים שנה עד 1910. בשנה הראשונה לקריירה הפוליטית שלו עסק בתור מזכיר פרטי של אביו שהיה באותה העת בקדנציה השנייה שלו בתור ראש הממשלה. בשנת 1881 מונה ללורד הראשון של האוצר (בבריטניה הלורד השני של האוצר הוא שר האוצר). במהלך אירועי מלחמת הבורים השנייה מילא גלאדסטון תפקיד של מגשר ופעל למנוע מהתפרקות של המפלגה הליברלית בין תומכי למתנגדי המלחמה. בשנת 1903 הסדיר ברית פוליטית עם מנהיג מפלגת הלייבור, רמזי מקדונלד, אשר השפיעה על תוצאות הבחירות הכלליות ב-1906. במסגרת הקריירה הפוליטית שלו היה מעורב גלאדסטון במספר משרות מנהל בממשלות הליברליות ובשנת 1905 מונה לשר לענייני פנים בממשלתו של הנרי קמפבל-באנרמן.

בתפקיד השר לענייני פנים פעל גלאדסטון לצד דייוויד לויד ג'ורג' להסדר חוק הפיצויים לפועלים משנת 1906 אשר הביא לכך שפועלים שנפצעו בזמן עבודתם יקבלו תמיכה ממשלתית כלכלית. לאחר קריאה ציבורית ממושכת, גלאדסטון היה האחראי לחקיקת 8 שעות עבודה לפועלים במכרות מתחת לפני האדמה. לצד מזכירו הרברט סמואל, גלאדסטון העביר 34 חקיקות שונות בתקופת כהונתו בתפקיד השר לענייני פנים. בשנת 1910 ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת מינה את גלאדסטון לתפקיד המושל הכללי הראשון של דרום אפריקה לאחר הקמתה של מושבת איחוד דרום אפריקה. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נכנס גלאדסטון, לצד ראש ממשלת דרום אפריקה, לואי בותה, למאבק נגד מרידת מאריץ שהתנגדה למעורבות הדרום אפריקאית במלחמה לצד הבריטים. חודש לאחר כניסת הממלכה המאוחדת למלחמה הוחלף גלאדסטון בתפקיד המושל הכללי בסידני בוקסטון, הרוזן בוקסטון הראשון. לאורך מלחמת העולם הראשונה היה מעורב גלאדסטון בארגוני גיוס תרומות שונים בדרום אפריקה. בשנת 1917 ניתן לגלאדסטון מסדר האימפריה הבריטית. לאחר המלחמה יצא לגמלאות ונפטר בשנת 1930 בואר, הרטפורדשייר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרברט גלאדסטון, ויקונט גלאדסטון הראשון** בוויקישיתוף
* הרברט גלאדסטון, ויקונט גלאדסטון הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הרברט גלאדסטון, ויקונט גלאדסטון הראשון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרפורמות הליברלית בין 1906 - 1914 (Liberal Reforms 1906-1914), באתר BBC
2. ↑  מכרות פחם (Coal mines), באתר פרלמנט הממלכה המאוחדת (United Kingdom Parliament)
**עמנואל שחר** (מרץ 1915 - 27 ביוני 2009) היה מייסד חיל ההנדסה הישראלי וקצין ההנדסה הראשי הראשון בצה"ל, תפקיד בו כיהן בשנים 1949–1954. בהמשך כיהן גם כמנכ"ל מפעלי ים המלח.

ביוגרפיה
--------

שחר נולד במרץ 1915 בסקובלב שברוסיה הצארית (כיום פרגנה באוזבקיסטן) וגדל בקוקנד. בן להורים ילידי ליטא ולטביה. אביו אליעזר היה רופא שיניים ובן למשפחה ציונית, ואמו רחל, בתו של הרב אברהם רזניק, עלתה לישראל במסגרת העלייה השנייה וחזרה לרוסיה אחרי שחלתה במלריה. ב-1921, לאחר מות האב עלה לארץ ישראל עם אמו, אחיו ואחותו. בראשית המסע הצטרף אליהם סבו מצד אביו, אך זה נרצח על ידי שאריות הצבא הלבן. 

את שנות ילדותו ונעוריו עשה בירושלים, שם למד בבית הספר תחכמוני, בגמנסיה הריאלית ובבית המדרש למורים בית הכרם. לאחר שנת עבודה בבית הספר החקלאי כדורי עבר ללמוד הנדסה אזרחית בטכניון בחיפה. באותו זמן חבר לכוחות ההגנה בעיר. עם תום לימודיו עבד בשירות הממשלה המנדטורית בבניית מצודות טגארט באזור עזה. 

בשנת 1941, לאחר קבלת רשות ממפקדיו בהגנה, הצטרף לצבא הבריטי כקצין הנדסה. במהלך שירותו הוצב באפריקה, באיטליה ובבלגיה. במהלך שנות שירותו נשא לאישה את חנה סנקביץ', בתו הבכורה של הרב יעקב חנוך סנקביץ', ראש ישיבת שפת אמת בירושלים. עם שחרורו הועסק במפעל השיכון לחיילים משוחררים של הצבא הבריטי.

עם הקמת המדינה נקרא שחר על ידי בן-גוריון להניח את היסודות להקמת חיל ההנדסה הישראלי, בהם הקמת בית הספר להנדסה צבאית ומפקדת החיל. לאחר הקמת צה"ל מונה לקצין ההנדסה הראשי הראשון (1949–1954) ובסיום תפקידו פרש מצה"ל והחל לעבוד במספנות ישראל. 

ב-1958 החל לכהן כמהנדס ראשי ואחר כך כמנכ"ל מפעלי ים המלח וכיהן בתפקידו עד 1970. לאחר פרישתו מתפקיד זה היה מעורב בפרויקטים שונים בתחום ההנדסה, כגון בניית קניון דיזנגוף סנטר. בראשית שנות השמונים עמד בראש החברה שהקימה ויישבה את אלפי מנשה. 

עמנואל שחר הלך לעולמו ב-27 ביוני 2009 בכפר סבא.

חיים אישיים
-----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
נכדו, גלעד קריב, הוא חבר כנסת.

קישורים חיצוניים
----------------

* על אל"ם עמנואל שחר באתר חיל ההנדסה הקרבית
* אורי דרומי, הוטל עלינו לעצור את המצרים, באתר הארץ, 5 ביולי 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

| קציני הנדסה ראשיים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| עמנואל שחר • אפרים להב • הלל אל דאג • אלחנן קליין • ירחמיאל דורי • יצחק בן דב • אריה גולן • אבישי כ"ץ • יהודה כהן • יוסף איל • ישי דותן • איתן לידור • אלי טולדנו • אברהם בן דוד • שמעון (שימי) דניאל • משה שלי • יוסי מורלי • אושרי לוגסי • אילן סבג • עידו מזרחי |

 |
**אלכסנדר מיסורקין** (ברוסית:**Александр Александрович Мисуркин** ‏, נולד ב-23 בספטמבר 1977 במחוז סמולנסק) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה חבר בכמה משלחות.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר מיסורקין נולד בכפר במחוז סמולנסק בשנת 1977. בשנת 1983 הורי התגרשו והוא עם אימו ואחותו עברו לאזור אוריול. בעיר זו הוא למד ובגיל 13 החל להשתתף בפעילות של מועדון טיס העירוני.

בשנת 1994 לאחר סיום בית ספר מיסורקין החלל ללמוד בבית ספר לטייסי קרב אותה סיים בהצטיינות בשנת 1999 עם קבלת תואר "מהנדס-טייס". היאו שיתר ביחידות חיל האוויר הרוסי בעיקר בצפון קווקז.

בדצמבר 2006 מיסורקין החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר ביחידת הקוסמונאוטים. הוא והיה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות.

במרץ 2013 מיסורקין היה מהנדס טיסת סויוז TMA-08M שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 35 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (כריס הדפילד היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת מיסורקין עבר למשלחת מס' 36 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של פאבל וינוגרדוב. במהלך שהות בחלל הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של 20 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 166 ימים בחלל.

בספטמבר 2017 מיסורקין היה מפקד טיסה סויוז MS-06 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 53 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (רנדולף ברזניק היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת מיסורקין עבר למשלחת מס' 54 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקדו. במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעילות חוץ רכבית באורך של כ-8 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 168 ימים בחלל.

בדצמבר 2021 מיסורקין היה מפקד טיסה סויוז MS-20 שהביאה לתחנת החלל זוג תיירי חלל מיפן. באותה עת בתחנת החלל שהו חברי משלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית (תומא פסקה היה מפקד המשלחת). לאחר שהות של כ-11 ימים החללית חזרה לכדור הארץ.

  

בשנת 2022 מיסורקין פרש מיחידת הקוסמונאוטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר מיסורקין** בוויקישיתוף

* ביוגרפיה
* ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי
שלט האצולה של ויטאלה מיקלה השני.
**ויטאלה מיקלה השני** (באיטלקית: **Vitale Michiel II**; נפטר בשנת 1172) היה הדוכס ה-38 של ונציה. ויטאלה כיהן כדוג'ה משנת 1156 ועד פטירתו.

ביוגרפיה
--------

ויטאלה נבחר לתפקיד הדוג'ה בתקופה בה עדיין שררה מתיחות ביחסי ונציה והאימפריה הביזנטית (על אף המאמצים של קודמו, דומניקו מורוזיני). חיכוכים אלה נבעו מאינטרסי המסחר של הוונציאנים, אשר העדיפו לשמור על יחסים טובים עם פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על מנת להגן על זכויות הסוחרים הוונציאנים ברחבי האימפריה המערבית.

בשנת 1158 פרץ מרד בצפון איטליה כנגד ברברוסה, ובאוגוסט 1159 ייסדו הערים מילאנו, קרמה, ברשה ופיאצ'נצה את הליגה הלומברדית (בתמיכת האפיפיור אדריאנוס הרביעי וממלכת סיציליה). ב-1 בספטמבר 1159 נפטר האפיפיור, ובמהלך הכתרת יורשו, האפיפיור אלכסנדר השלישי, ניסה ויקטור הרביעי לתפוס את כס האפיפיור ביוזמת ברברוסה. כס האפיפיורות נותר במחלוקת ב-18 השנים הבאות, על אף שמרבית ארצות אירופה תמכו באלכסנדר.

ונציה הכריזה על תמיכתה באלכסנדר, ובתגובה תקפו אותה הערים פדובה, ורונה ופרארה אשר היו נאמנות לברברוסה. ונציה הדפה מתקפות אלה על נקלה. ברברוסה שלח את פטריארך אקווילה לתקוף את גראדו (התקפה שנכשלה). 

ברברוסה תקף את רומא תוך הרג רבים שהגנו על בזיליקת פטרוס הקדוש, אולם זמן קצר לאחר מכן נהרג מרבית צבאו של פרדריק במגפה (תושבי אירופה ראו במגפה זו עונש אלוהי על חילול הבזיליקה).

ונציה, אשר עמדה בהתנגדותה לברברוסה (אף שלא הותקפה על ידו ישירות) הפכה למייסדת ולעומד בראש הליגה הלומברדית הגדולה ב-1 בדצמבר 1167.

במקביל קיסר האימפריה הביזנטית החל להקטין את הפרוויליגיות של הסוחרים הוונציאנים ונתן הטבות למתחריה של ונציה: פיזה, ג'נובה ואמאלפי. בשנת 1171 הותקף מרכז מושבם של הסוחרים מגנואה בקונסטנטינופול וקיסר האימפריה הביזנטית, מנואל קומננוס האשים את הוונציאנים והורה ב-12 במרץ 1171 לאסור את כל אזרחי ונציה ברחבי האימפריה - צעד שהביא למלחמה גלויה בין לה סרניסמה לאימפריה. על מנת לממן את המלחמה נוסדו ששת רובעי העיר ונציה: סן מרקו, סן פולו, סנטה קרוצ'ה, דורסודורו, קסטלו וקאנארג'ו, במטרה להסדיר את גביית המיסים.

בספטמבר 1171 יצא הדוג'ה ויטאלה מיקלה השני בראש צי בן 120 ספינות לתקוף את הביזנטים. הקיסר הביזנטי שלח שגרירים שנשאו ונתנו על שלום עם הוונציאנים, והשיחות נמשכו כל החורף בשעה שהצי הוונציאני חיכה בכיוס. מגפה שפרצה הרגה אלפים מהלוחמים הוונציאנים, אולם לבסוף התברר כי השיחות היו טקטיקת השהייה של הקיסר.

במאי 1172 עמד ויטאלה מיקלה בפני אספת עם בארמון הדוג'ה להסביר את העדר המתקפה ואת אובדן הלוחמים למגפה. ויטאלה הואשם בכך שהיה תמים, ונפל לתכסיסי הביזנטים. ויטאלה ניסה להימלט מההמון הזועם שהמתין בכיכר סן מרקו לכנסיית סן זכריה הסמוכה (הנמצאת מאחורי הארמון), אולם נתפס ונדקר למוות.

רצח זה - רצח הדוג'ה הראשון מזה 200 שנה - הביא למחאה ציבורית, לחשבון נפש ולרפורמה חוקתית בעיר. הרוצח נתפס, הוצא להורג וביתו נשרף, וחוק שנחקק קבע כי לא יבנה באתר בית הרוצח בית אבן נוסף. עד שנת 1948 חוק זה נאכף, ובאתר מרכזי בו נמצא הבית נבנו אך ורק בתי עץ.

בנו של ויטאלה, ניקולי, נישא לנסיכת הונגריה, בתו של המלך לאדיסלאוס השני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויטאלה מיקלה השני** בוויקישיתוף
* ויטאלה מיקלה השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1013435125
* VIAF: 173661531
* WorldCat (עם VIAF): 173661531

 |
**פקודה** היא הוראה שניתנה בגוף היררכי כמו צבא או משטרה, על ידי אדם שהוסמך לכך, ושהפרתה כרוכה בדרך כלל בסנקציה.

פקודות בצה"ל
------------

בצבא, על כל חייל למלא פקודה של מפקד הגבוה ממנו בדרגתו, או של מי שהוסמך לתת לו פקודות מתוקף תפקידו.

חוק השיפוט הצבאי קובע עונש של בין 7-14 ימי מאסר לחייל שבמזיד לא קיים פקודה שניתנה לו מאת מפקד תוך מילוי תפקידו או שסירב לקיימה. העונש עולה ל-15 שנות מאסר, אם הדבר נעשה במהלך פעולה קרבית. חייל שלא קיים פקודה, מבלי שהוכח כי עשה זאת בכוונה, צפוי לעונש של שתי שנות מאסר, או 10 שנים אם אי הקיום היה במהלך פעולה קרבית. במקרים רבים, מסתפק צה"ל בהליך משמעתי, ואינו מגיש כתבי אישום.

חריג לכלל המחייב חיילים למלא אחר פקודות מפקדיהם הוא אם ברור וגלוי שהפקודה שניתנה היא לא חוקית ("פקודה בלתי חוקית בעליל"). כפי שנקבע בפסק הדין העוסק בטבח בכפר קאסם, מדובר במקרים קיצוניים, של "הפרת חוק גלויה ומובהקת, אי חוקיות ודאית והכרחית המופיעה על פני הפקודה עצמה, אופי פלילי ברור של הפקודה או של המעשים שהפקודה מצווה לעשותם, אי חוקיות הדוקרת את העין ומקוממת את הלב, אם העין אינה עיוורת והלב אינו אטום או מושחת - זוהי מידת אי החוקיות הדרושה כדי לבטל את חובת הציות של חייל ולהטיל עליו את האחריות הפלילית למעשיו".

במקרה שבו הפקודה אינה חוקית, אך אינן עומדות בתנאים אלה, על החייל לבצעה אף שאינה חוקית. בפני החייל עומדת האפשרות לפנות למפקדו של נותן ההוראה או להגיש קבילה לנציב קבילות חיילים.

במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר
------------------------------

חוק המשטרה ופקודת בתי הסוהר קובעים כי גם במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר, בהתאמה, אי מילוי הוראה או סירוב למלא הוראה מהווה עבירה משמעתית.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פקודה** |

* פקודה בלתי חוקית בעליל
* פקודת מבצע

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביד"צ מר/3/57 התובע הצבאי נ' רס"ן שמואל מלינקי ואח', פ"מ יז 90, 214.
**חיילים קטנים** (באנגלית: **Small Soldiers**) הוא סרט פעולה אמריקאי, שיצא לאקרנים ב-10 ביולי 1998 והופץ על ידי דרימוורקס.

רקע
---

יש במהלך הסרט, קריצה לארנולד שוורצנגר, כאשר אחת הדמויות אומרת "להתראות גבר" (adjö baby), מתוך סצנת הסיום המפורסמת ב-"שליחות קטלנית".

הסרט משלב שחקנים אמיתיים ואנימציה ממוחשבת והיה אחד הראשונים שעשו זאת על מסך הקולנוע.

את ההפצה הבינלאומית לפרסום הסרט ברחבי העולם, עשו אולפני יוניברסל. הסרט הוצג אפילו במדינות כמו: גרמניה, צרפת, בלגיה, סין, קנדה, יפן ורוסיה, כל אתרי הביקורות בעולם; שיבחו את הסרט ורוג'ר איברט, אמר ש-"זה סרט מלבב נפש ואנושי מאוד".

קירסטן דנסט, לוהקה לסרט, לאחר שכבר שיחקה בסרט קודם של ג'ו דנטה, "ג'ומנג'י" ודניס לירי, לוהק לאחר ששיחק ב-1998, בסרט "עיניים פקוחות"; דנטה התלהב ממנו וליהק אותו לקאסט.

עלילה
-----

אלן האברנטי (גרגורי סמית') הוא ילד צעיר אשר מוצא עצמו בתוך מלחמה נגד צעצועים משוכללים שבגופם הותקן שבב של נשק לא קונבנציונלי שקמו לתחייה ובמאבק המתנהל בין שתי קבוצות שלהן - קומנדו-עלית הרעים וגורגונים-החייזרים הטובים, כמעט ונהרסת עיירה אמריקאית שלווה בגלל הסכסוך הזה. הסרט המשלב בין דמויות חיות ואנימציה, צבא שלם של חיילי צעצוע פורץ מעל מדפי חנויות הצעצועים ובראשם המפקד צ'יפ האזרד במטרה להשמיד את הגורגונים שבראשם ארצ'ר. לצידם של הגורגונים ש"תוכנתו להפסיד" (כך כתוב על קופסאת החיילים) ניצבים אלן וכריסטי שדרך המלחמות מוצאים את האהבה ביניהם.

שחקנים
------

* גרגורי סמית' - אלן האברנטי
* קירסטן דנסט - קריסטי פימפל
* קווין דאן - סטיוארט האברנטי
* אן מגנוסון - איירין האברנטי
* פיל הארטמן - פיל פימפל
* ג'יי מוהר - לארי בנסון
* דייוויד קרוס - אירווין
* ונדי שאל - מריון פימפל
* ג'ייקוב סמית' - טימי פימפל
* דניס לירי - גיל מארס
* אלכסנדרה וילסון - מיס קיגל
* דיק מילר - ג'ו
* רוברט פיקארדו - ראלף קוויסט
* בלינדה בלאסקי - שכנה
* ראנס הווארד & ג'קי ג'וזף - זוג מבוגר

### מדבבים

* טומי לי ג'ונס - ארצ'ר
* פרנק לנגלה - צ'יפ האזרד
* ג'ורג' קנדי - בריק בזוקה
* ג'ים בראון - באטצ' מיטוק
* ארנסט בורגניין - קיפ קיליגן
* קלינט ווקר - ניק ניטקו
* ברוס דרן - לינק סטטיק
* כריסטופר גסט - סלאמ-פיסט
* מייקל מקיין - "מטורף"
* הארי שירר - "פאנץ איט"
* ג'ים קאמינגס - אוקולה
* שרה מישל גלר & כריסטינה ריצ'י - בובות גוונדי

ביקורות והכנסות
---------------

הסרט הכניס בשבועיים הראשוניים להקרנתו (לפי נתוני האתר: boxofficemojo), סכום של $54,682,547 בארצות הברית בלבד, בסה"ך עד סוף הקרנותיו העולמיות, הוא הכניס: 71.1 אלף הכנסות ודורג כ-"סרט ה-15 הכי מכניס של השנה". הביקורות היו בעד הסרט ואתר "Rotten Tomatoes" נתן לו 48% ביקורות טובה לעומת 44% אנשים שפחות אהבו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חיילים קטנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חיילים קטנים", באתר נטפליקס
* "חיילים קטנים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "חיילים קטנים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "חיילים קטנים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "חיילים קטנים", באתר אידיבי
* "חיילים קטנים", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "חיילים קטנים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)