recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"הפלישה לפי הטבעת של קרטמן"** (באנגלית: **"Cartman Gets an Anal Probe"**; ובתרגום חופשי **"קרטמן מקבל גשוש אנאלי"**) הוא הפרק הראשון בעונה הראשונה של קומדיית המצבים המונפשת "סאות' פארק". זהו הפרק הראשון - לא כולל הפיילוט שלא שודר - בכל הסדרה, והוא שודר ב-13 באוגוסט 1997. הפרק הציג לראשונה את הדמויות הראשיות בסדרה, הילדים אריק קרטמן, סטן מארש, קייל ברופלובסקי וקני מקורמיק, שמנסים לחלץ את אחיו הקטן של קייל, אייק, מחטיפה חוצנית.

בעת כתיבת הפרק, יוצרי *סאות' פארק*, טריי פארקר ומאט סטון, טרם חתמו על חוזה שידור עם ערוץ קומדי סנטרל. בעקבות עלויות תקציב נמוכות מאוד, היוצרים צילמו את הפרק בעזרת טכניקה של סטופ מושן בעזרת מגזרי נייר, בדומה לסרט הקצר שהקדים את הסדרה, *"רוח חג המולד"*. עד היום, *הפלישה לפי הטבעת של קרטמן* הוא הפרק היחיד של *סאות' פארק* שלא צולם בעזרת טכנולוגיית מחשב.

עלילה
-----

בזמן שקרטמן, סטן, קייל וקני מחכים להסעתם בתחנת האוטובוס, אחיו הקטן של קייל, אייק, עוקב אחריהם עד לבית הספר. קייל אומר לאייק שהוא לא יכול לבוא איתם לבית הספר. קרטמן מספר לבנים על חלום שהוא חלם בלילה, בו הוא נחטף על ידי חוצנים. האחרים מנסים לשכנע אותו שהאירועים אכן התרחשו ושלחוצנים קוראים "מבקרים", אבל קרטמן מסרב להאמין להם. שף עוצר עם מכוניתו ליד הילדים ושואל אותם אם ראו חללית חייזרים בלילה הקודם, ובלא ידיעתו "מאשר" את חלומו של קרטמן, ומספר לילדים סיפורים על חייזרים שמבצעים בדיקות אנאליות בבני אדם (שקרטמן מכחיש שהוא עבר). לאחר ששף עוזב, אוטובוס בית הספר אוסף את הילדים והם צופים באימה בחטיפתו של אייק על ידי החוצנים. קייל מבלה את שאר הפרק בניסיונות לחלץ אותו.

בבית הספר, קרטמן מתחיל לנפוח אש וקייל מנסה, בלי הצלחה, לשכנע את המורה מר גריסון, להרשות לו לצאת מהשיעור כדי לחפש את אחיו. כששף מגלה שאחיו של קייל נחטף ורואה מכונה שיוצאת מישבנו של קרטמן, הוא עוזר לבנים לצאת מבית הספר על ידי הפעלת מתג העשן. ברגע שהם בחוץ, קרטמן מציין שוב שחטיפתו הייתה רק חלום, כאשר הוא נפגע לפתע מקורה ומתחיל לשיר ולרקוד. זמן קצר לאחר מכן, חללית מופיעה. קייל זורק עליה אבן והחללית יורה חזרה, ומפילה את קני לכביש. ברגע שהוא מנסה לקום, הוא נרמס על ידי עדר פרות, אבל שורד. לאחר מכן, ניידת משטרה דורסת אותו והוא נהרג.

סטן וקייל פוגשים את ונדי באגם סטארקס, והיא מציעה להשתמש במכונה שתקועה בתוך ישבנו של קרטמן כדי ליצור קשר עם המבקרים. כדי לפתות אותם לחזור, הילדים קושרים את קרטמן לעץ כדי שבפעם הבאה שהוא ינפח, צלחת לווין ענקית תצא מפי הטבעת שלו. חללית החוצנים נוחתת ואייק קופץ ממנה אל קייל. בינתיים, החייזרים מתקשרים עם הפרות באזור, מאחר שהם רואים אותם כגזע האינטליגנטי ביותר על הכוכב. קרטמן נחטף שוב על ידי החייזרים וחוזר לתחנת האוטובוס למחרת עם דלקת הלחמית.

| **סאות' פארק** |
| --- |
| יוצרים | טריי פארקר • מאט סטון |  |
| דמויות | סטן מארש • קייל ברופלובסקי • אריק קרטמן • קני מקורמיק • באטרס סטוץ' • שף • טרנס ופיליפ |
| מדבבים ראשיים | אייזק הייז • מרי קיי ברגמן • ורנון צ'אטמן • ג'ניפר האוול • מונה מרשל • טריי פארקר • מאט סטון • אלייזה שניידר • אפריל סטיוארט |
| מדיות נוספות בזיכיון | סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר • ממלכת הדמיון • Chef Aid: The South Park Album • Chocolate Salty Balls • מהדורות ה-DVD |
| קומדי סנטרל |
וילי רוזן (מימין) עם קורט שוואבאך
**וילי רוזן** (בגרמנית: **Willy Rosen**‏, 18 ביולי 1894 – 1 באוקטובר 1944) היה אמן קברט, מלחין ופזמונאי יהודי-גרמני נודע. בשיא הקריירה שלו בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה אחד מגדולי תעשיית הבידור הגרמנית. נספה בשואה במחנה ההשמדה אושוויץ בערב חג הסוכות ה'תש"ג.

ביוגרפיה
--------

רוזן נולד בשם **יוליוס רוזנבאום** במגדבורג שבגרמניה. הוא התחיל בקריירה האמנותית שלו בימי מלחמת העולם הראשונה, לאחר שהתאושש מפציעה קשה בחזית, כשהקים את "קפלה רוזן". שנות השיא של הקריירה שלו היו בשנותיה של רפובליקת ויימאר.

עם עליית הנאצים לשלטון החלו רדיפות היהודים, ובמסגרתן נאסר על רוזן להופיע בציבור. הוא נתן מספר הופעות אורח מחוץ לגרמניה וב-1936 שב לברלין. אחר כך נסע למספר מדינות באירופה וב-1937 היגר להולנד והתיישב בסכוונינגן, שם הקים תיאטרון קברט יחד עם יהודים מהגרים אחרים שבאו לעיר. בין השמות הידועים שנמנו על האנסמבל של התיאטרון: זיגפריד ארנו (אנ'), טרודה ברלינר (אנ'), ריטה גאורג (גר'), מקס ארליך, הורטנס ראקי (אנ'), וילי שטנר (גר'), סוקה סאקאל ואריך זיגלר (גר').

אחרי כיבוש הולנד בידי הגרמנים נאסרה פעילות התיאטרון, ידידו של רוזן, קורט רוביטשק (גר') פעל בניו יורק להצלתו, ואף ארגן לשם כך קונצרטים, אך כבר לא ניתן היה להוציא את רוזן מאירופה הכבושה. הוא נכלא במחנה המעבר וסטרבורק שם המשיך להופיע בתיאטרון המפורסם של מקס ארליך, משם הובל למחנה הריכוז טרזיינשטט ואחר כך לאושוויץ שבו נספה.

פילמוגרפיה
----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילי רוזן** בוויקישיתוף
* יצירותיו של וילי רוזן באתר הספרייה הלאומית של גרמניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313807905171
* GND: 134579690
* ISNI: 0000 0000 8385 7982
* LCCN: nr2005009654
* LNB: 000038104
* MusicBrainz: 0ae8136a-caf3-4c94-960c-a1253a479b3c
* NKC: mzk2014852924
* NLP: A24988339
* NSK: 000070015
* NTA: 371621739
* VIAF: 59038018
* WorldCat: lccn-nr2005009654

 |
תומאס וילמר דיווינג
**תומאס וילמר דיווינג** (באנגלית: **Thomas Wilmer Dewing**;‏ 4 במאי 1851 – 5 בנובמבר 1938) היה צייר אמריקני שפעל בראשית המאה העשרים. למד בפריז, והתפרסם בזכות ציורי נשים אריסטוקרטיות. היה שייך לזרם הטונליזם. הוא היה בעלה של האמנית מריה אוקי דיווינג.

חיים אישיים
-----------

תומאס נולד בבוסטון, שבמסצ'וסטס, להורים סופרוניה דוראנט ופול דיווינג, ושימש כחניך ליתוגרפיה עד שנת 1870 כשהיה בן 19. בהמשך למד באקדמיה ז'וליאן בפריז אצל גוסטב בולנגר וז'ולס לפבר החל משנת 1876.

בשנת 1880 הוא עבר לניו יורק, שם פגש ונישא למריה אוקיי דיווינג, שהיו לה קשרים משפחתיים עם עולם האמנות. היה להם בן שנפטר בילדותו. בשנת 1885 נולדה בתם אליזבת. הם בילו את ימי הקיץ במושבה האומנים בניו המפשייר בשנים 1885 - 1905. תומאס איבד את שני אחיו פול פ. ולואיז תוך חודש זה מזה בשנת 1903.

קריירה
------

תומאס דיווינג, קיץ, 1890
עם שובו לארצות הברית מצרפת בשנת 1878, דיווינג חזר לבוסטון. בשנה שלאחר מכן הוא צייר את "הבוקר", קומפוזיציה של שתי נשים לבושות בשמלות רנסאנס, שנאמר על ידי הביוגרף רוס אנדרסון שהוא באיכות ורגש קדם-רפאליים בדומה ליצירה של ג'יימס מקניל ויסלר. הוא החל ללמד בליגה לסטודנטים לאמנות בניו יורק בשנת 1881, באותה השנה שבה התחתן.

הוא ידוע בעיקר בזכות ציורי הטונליזם שלו, ז'אנר של אמנות אמריקאית ששורשיו באסתטיקה אנגלית. הנושא האמנותי המעודף של דייווינג הוא הדמות הנשית המעודנת, האריסטוקרטית השוכנת בסביבה עשירה וחלומית. דמויותיו לעיתים קרובות מנגנות, כותבות מכתבים, או פשוט מתקשרות זו עם זו. הדמויות המוצגות ברגישות של דייווינג יוצרות תחושת ניתוק מסוים מהצופה, השומר מרחק מהסצנה במקום להשתתף בה.

הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1888.

תומאס דיווינג, השימלה הלבנה
דיווינג היה חבר מייסד של קבוצת "עשרת הציירים האמריקאים" בשנת 1898 - קבוצת אמנים שנפרדה מ"אגודת האמנים האמריקאים "בשנת 1897. הוא הצטרף לאגודה של ציירי נוף, שנוסדה בשנת 1899, שם הזדהה יותר עם אמנים טונליסטים אחרים.

שנים מאוחרות
------------

הוא לא צייר הרבה אחרי 1920 וחי את שנותיו המאוחרות יותר בביתו בקורניש, ניו המפשייר.

אשתו נפטרה בשנת 1927 בעיר ניו יורק ודיווינג נפטר בניו יורק בשנת 1938.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס דיווינג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Thomas Wilmer Dewing | Explore and Learn | Freer and Sackler Galleries, web.archive.org, ‏2017-10-07
2. ↑  The Art of Thomas Wilmer Dewing. www.brooklynmuseum.org
3. ↑  Hood Museum of Art Acquires Rare Outdoor Still Life by Maria Oakey Dewing, www.tfaoi.com
4. ↑  "Thomas Wilmer Dewing - oi", Oxford Academic (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008817248705171
* BnF: cb178557042 (data)
* GND: 11940768X
* ISNI: 0000 0000 6677 304X
* LCCN: nr92038681
* RKD: 22433
* SNAC: w6736scr
* SUDOC: 158271416
* ULAN: 500014554
* VIAF: 47570886
* WorldCat: lccn-nr92038681

 |
**וילי רייך** (בגרמנית: **Willi Reich**;‏ 27 במאי 1898 - 1 במאי 1980) היה מבקר מוזיקה ומוזיקולוג שווייצרי יליד אוסטריה.

חייו
----

רייך נולד בווינה. הוא למד מוזיקולוגיה באוניברסיטה של וינה ובמקביל, בשנים 1935-1927, למד באופן פרטי תאוריה של המוזיקה והלחנה אצל אלבן ברג. בהמשך, מ-1936 עד 1938, למד אצל אנטון וברן.

משנות ה-20' עסק בכתיבת ביקורת מוזיקה בעיתונות וינאית וזרה וערך, בעידודו של ברג, את כתב העת eine Wiener Musikzeitschrift 
שטיפל במגרעות חיי המוזיקה של וינה ועודד את האסכולה הווינאית השנייה. מיד לאחר הסיפוח נאסרה הפצת כתב העת, שיצא בביקורת חריפה נגד השלטון הנאצי. בין הכותבים בכתב העת, לצד רייך, היו גם תאודור אדורנו וארנסט קרנק. בשנת 1938 עקר רייך לשווייץ, שם עבד ככותב עצמאי ובהמשך ב- Neue Zürcher Zeitung וכמרצה בבית הספר הטכני הגבוה בציריך.

רייך, אדורנו ואחרים קיימו קשר אישי עם מלחיני האסכולה הווינאית השנייה ותמכו נמרצות ביצירתם כנגד מגיני המוזיקה המסורתית בעיתונות של וינה ומחוצה לה. שתי המונוגרפיות של רייך על אלבן ברג וספרו על ארנולד שנברג נחשבים עד היום לאבני פינה בחקר שני המלחינים. עוד כתב על ריכרד וגנר (1948) ובלה בארטוק (1958).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילי רייך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירג שטנצל, "וילי רייך" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  שטנצל, שם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267063805171
* BNE: XX1468646
* BnF: cb12028276k (data)
* GND: 120431998
* HDS: 026908
* ISNI: 0000 0001 1493 7468
* LCCN: n81017337
* NKC: nlk20030136092
* NTA: 068538588
* SELIBR: 214676
* SUDOC: 028450019
* TLS: Willi\_Reich
* Trove: 955805
* VIAF: 76330798
* WorldCat: lccn-n81017337

 |
**לוחמה לא קונבנציונלית** (באנגלית: **Unconventional warfare**) היא פעולת סיוע לתנועות מחתרת כדי להביא להחלפת השלטון או למלחמה בכוח כובש, והיא נשענת על כוחות מקומיים חתרניים ומלחמת גרילה. בעוד שלוחמה קונבנציונלית משמשת לצמצום יכולתו הצבאית של היריב ישירות באמצעות התקפות ותמרונים, לוחמה לא קונבנציונלית היא ניסיון להשיג ניצחון בעקיפין באמצעות כוח שלוח (פרוקסי).

מחלקת ההגנה של ארצות הברית מגדירה לוחמה לא קונבנציונלית כ"פעולות המתבצעות על מנת לאפשר לתנועת התנגדות או להתקוממות לכפות, לשבש או להפיל ממשלה או כוח כובש באמצעות כוחות מחתרת וגרילה באזור בו מוכחשת פעילות אמריקאית" (נקרא גם UW).

יעדים
-----

מטרת הלוחמה הלא קונבנציונלית לנצל את החולשות הפוליטיות, הצבאיות, הכלכליות והפסיכולוגיות של היריב באמצעות כוחות התנגדות מקומיים להשגת יעדים אסטרטגיים.

שיטות וארגון
------------

לוחמה בלתי קונבנציונלית מתמקדת באוכלוסייה האזרחית בכוונה להשפיע על רגשותיהם, מניעיהם, ובסופו של דבר רתימתם, הכשרתם וציודם למאבק בשלטון או בכובש. היא מכוונת רק נגד גופים צבאיים ופוליטיים, תוך שהיא מבקשת לפגוע במורל כוחות הממשלה ולהפוך את מיומנותו הצבאית של האויב ללא רלוונטית באמצעות מלחמת גרילה.

במסגרת זו כוחות מיוחדים, המוחדרים לשטח האויב, מאמנים, מציידים, ומייעצים לכוחות מליציה מקומיים המתנגדים לממשלתם, ומסייעים להם בפשיטות, מארבים, התנקשויות, חבלה ובחסימת דרכי אספקה צבאית.

 מבנה ארגוני גרילה.

ראו גם
------

* לוחמה אסימטרית
* לחימה בעצימות נמוכה
* פרטיזן
* לוחמה פסיכולוגית
* מחתרת
* טרור
* לוחמה באמצעות שליח (מלחמת פרוקסי)
* מלחמה בטרור
* כוחות מיוחדים

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Glossary". *The Irregular Warrior* (באנגלית אמריקאית). 2015-09-29. נבדק ב-2017-09-07.
2. ↑  "Department of Defense Dictionary of Military and Associated Terms" (PDF). pp. JP 1-02. נבדק ב-25 ביוני 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**וילי ג'וזף וינסנט** (באנגלית: **Willy Jozef Vincent**; נולד ב-18 בנובמבר 1966) הוא כדורגלן עבר מאוריציאני ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

וינסנט התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל המקומית בפייר בריגייד בו-בסין המאוריציאנית. בקיץ 1991 חתם ברויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית. ב-15 בפברואר 1992 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 8-2 לבירסחוט בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.

בקיץ 1994 הושאל להפועל בית שאן מהליגה הראשונה בישראל, במדיה רשם 15 הופעות וכבש שער אחד. בסיום העונה, חזר לאנטוורפן ובקיץ 1998 חזר לקדנציה שנייה במועדון, אך שוחרר ממנו כעבור שלושה משחקים.

בהמשך הקריירה שיחק גם בברכם ספורט, אורודנברך-ארסחוט וסחוטן. בשנת 2004 פרש מכדורגל בגיל 38.

ב-28 במרץ 1987 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאוריציוס בתיקו 0-0 נגד בוטסואנה. ב-2 באוקטובר 1988 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד סיישל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
החזית הצפונית של המבנה, משמש כגן ילדים
**מכון הַרְדֶג** הוא מבנה טמפלרי המצוי במושבה הגרמנית בחיפה.
המבנה, המצוי כיום ברחוב מאיר רוטברג 5–7, הוקם על ידי גיאורג דוד הרדג, מנהיג הטמפלרים ומייסד המושבה הגרמנית הראשונה בארץ (המושבה שבחיפה). הבית נבנה במטרה לשמש מוסד חינוכי של המושבה, וכבית ספר חקלאי. המבנה נבנה בשנת 1870 ושימש בתחילה כבית ספר חקלאי מקצועי, לאחר מספר חודשים הוסב כבית הדרכה למורי דרך עד שנת 1874 עת שפרש הרדג מן התנועה הטמפלרית. המבנה הושכר לנזירות גרמניות קתוליות (ממנזר האחיות הבורומאיות לפי קארלו בורומאו (גרמנית: Karl Borromäus) והבניין החל לשמש כבית חולים. לאחר 1948 המבנה הושכר לפטריארך הלטיני, ושימש כפנימייה נוצרית קתולית. כיום (2008), פועל במקום גן ילדים של מסדר הנזירות האיטלקי השייך לעדה הקתולית (לטינית) בחיפה, המפעיל גם את בית ספר נזירות כרמלית ואת המוסד החינוכי "הלב הקדוש".

המבנה בנוי בצורת צלב, ומצויים בו אולם גדול (אשר נועד לשמש חדר אוכל במבנה) וחדרי כיתות.

רחוב מאיר (רוטברג) כונה בעבר "רחוב בית החולים". שמו שונה לשמו הנוכחי בשנת 1952.

ראו גם
------

* אדריכלות טמפלרית

לקריאה נוספת
------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל חיפה** |
|  | **פורטל אתרי מורשת בישראל** |

* שרה ומאיר אהרוני, **אישים ומעשים בחיפה והסביבה**, 1993.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכון הרדג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההגדרה כיום נכונה גם לשנת 2011, הקהילה הלטינית בחיפה מתפללת בכנסיית יוסף הקדוש בשדרות המגינים, ומקבלת את שירותי הדת מידי הנזירים הכרמליתים
2. ↑  יעקב שורר, **לטייל בחיפה בין כרמל וים**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2003, עמ' 56

| הטמפלרים בארץ ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **מושבות:** ירושלים • חיפה • כרמלהיים • יפו • שרונה • וילהלמה (בני עטרות) • ולדהיים (אלוני אבא) • ביתלהם (בית לחם הגלילית) • נויהרדטהוף
**נושאים נוספים** |

 |
**תומאס דאנקן** (באנגלית: **Thomas Duncan**‏; 4 במאי 1807 – 25 באפריל 1845) היה צייר דיוקנאות וצייר היסטורי סקוטי.

ביוגרפיה
--------

דאנקן נולד בקינקלבן, פרתשייר ב-4 במאי 1807. הוא התחנך באקדמיית פרת', החל ללמוד משפטים, אך נטש אותם למען האמנות. החל בהוראתו של סר ויליאם אלן, הוא הצטיין כבר בתחילת דרכו כמתווה במדויק את דמות האדם. התמונות הראשונות שלו, ביססו את תהילתו כך שבגיל צעיר מאוד הוא מונה לפרופסור לצביעה ולאחר מכן לציור, באקדמיית הנאמנים של אדינבורו.

בשנת 1840 צייר דאנקן את אחת מתמונותיו הטובות ביותר, "צ'ארלס אדוארד סטיוארט וההיילנדרים שנכנסו לאדינבורו לאחר קרב פרסונפאנס". הציור הבטיח את בחירתו למקורב של האקדמיה המלכותית בשנת 1843. באותה שנה, הוא הפיק את תמונתו של צ'ארלס אדוארד ישן מוגן על ידי פלורה מקדונלד. הציור נחרט כמו יצירות רבות אחרות. בשנת 1844 צייר את קופידון שלו, ומותו של ג'ון בראון מפריסטהיל.

עבודתו הידועה האחרונה (סוף 1844) הייתה דיוקן עצמי, בגלריה הלאומית, אדינבורו. הוא הצטיין במיוחד בדיוקנאותיו של נשים וילדים,

הוא נפטר מגידול במוח, באדינבורו ב-25 באפריל 1845.

הוא נקבר בבית הקברות ווריסטון בצפון אדינבורו. הקבר שוכן על מדרון ליד המדרגות בקצה המזרחי של הקמרונות.

גלריה
-----

* פטריק רוברטסוןפטריק רוברטסון
* הנישואים בכנאהנישואים בכנא
* קתרין מונרוקתרין מונרו
* דיוקן עצמידיוקן עצמי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס דאנקן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Duncan, Thomas". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/8230
2. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Duncan, Thomas". Encyclopædia Britannica. Vol. 8 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 671.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6704 2919
* LCCN: nr93033207
* NGV: 6391
* RKD: 24842
* SNAC: w6jf8cmx
* Trove: 809017
* ULAN: 500019761
* VIAF: 17098496
* WorldCat: lccn-nr93033207

 |
גריסיני לא אפוי בתבנית אפייה
**גריסיני** (באיטלקית: **grissini**) הם לחמים צרים יבשים וארוכים, בעלי צורת עיפרון המקובלים במטבח האיטלקי ומוגשים בראשית הארוחה כמתאבן.

מקורם של לחמים אלה בעיר טורינו שבאיטליה, בה הם יוצרו, ככל הנראה, החל מהמאה ה-14. הגרסה המקורית, שנקראה **grissino torinesi** ("גריסינו טורינזי" - גריסיני מטורינו) עבה במעט מהגרסה המודרנית וארוכה יותר. הגרסה המקובלת כיום והנפוצה ברחבי העולם היא ה-**grissino stirato** - הגרסיני העומד.

הגרסיני דומים ל"רוסקילטאס" (**rosquilletas**) שמספרד בצורתם ובטעמם.

עם ההגירה האיטלקית במאות ה-19 וה-20 הפכו הגרסיני למאכל המוגש הן במסעדות איטלקיות והן בפיצריות האיטלקיות שנפוצו ברחבי העולם, ואחד מסימני ההיכר של המטבח האיטלקי (יחד עם הפיצה, הפסטה והצ'באטה).

ראו גם
------

* טורינו - מולדת השוקולטה והגריסיני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גריסיני** בוויקישיתוף
* מתכון לגריסיני גבינה ורוזמרין באתר על השולחן
* מתכון לגרסיני צ'דר ושום באתר על השולחן
* מתכון לגריסיני עם מרווה באתר האיטלקי של ג'אקומו
* ההיסטוריה של הגריסיני (באנגלית)
**נפיחנות נרתיקית** (באנגלית: **Vaginal flatulence**) היא פליטה או סילוק אוויר מתוך הנרתיק. זה יכול להתרחש במהלך או לאחר קיום יחסי מין, או לאחר פעולות מיניות אחרות, מתיחות או תרגילי התעמלות. הצליל דומה במקצת לנפיחה מפי הטבעת, אך אינו כרוך בפליטת גזי פסולת, ולכן לרוב אין לו ריח ספציפי.

ביטויי סלנג לנפיחנות נרתיקית כוללים בעברית "פלוץ פות", ובאנגלית: Vart Fanny Fart, Queef.

מצבים חמורים יותר
-----------------

גזים נרתיקיים עם ריח חזק של צואה עלולים להיות תוצאה של נצור חלחולת-נרתיק (Rectovaginal fistula), סיבוך זה נדיר יחסית של פתח המחבר בין החלחולת לנרתיק, שיכול לנבוע מניתוח, לידה, מחלות (כמו מחלת קרוהן) או מסיבות אחרות. מצב זה יכול להוביל לדלקת בדרכי השתן וכן לסיבוכים אחרים. גזים נרתיקיים עלולים להופיע גם כסימפטום של צניחת איברי האגן, מצב הנגרם לרוב עקב לידה.

לא ידוע כי נשיפות או כמויות קטנות של אוויר המועברות לחלל הנרתיק במהלך קונילינגוס גורמות לבעיות כלשהן. עם זאת, הכנסת אוויר בכוח לחלל הנרתיק עלול לגרום לתסחיף אוויר, שבמקרים מאוד נדירים יכול להיות מסוכן לאישה, ואם היא בהיריון, אז גם לעובר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Martinez, Michael, M.D.; Dogra, Vikram, M.D. (2001). Case Two-hundred Twenty Eight - Colovaginal Fistula, uhrad.com, ‏June 14, 2002
2. ↑  Correct assessment of prolapse essential, Medical Tribune. Malaysia: MediMedia Asia, ‏15 April 2003
3. ↑  Healthwise, Incorporated (2005), Vaginal problems and female genital prolapse
4. ↑  Wright, Janis, Pregnancy: Prenatal Care, American Family Physician, ‏September 15, 2003
**תומאס הדסון** (באנגלית: **Thomas Hudson**‏; 1701 – 26 בינואר 1779) היה צייר פורטרטים אנגלי.

ביוגרפיה
--------

הדסון נולד בדבון בשנת 1701. מקום הולדתו המדויק אינו ידוע. הוא למד אצל ג'ונתן ריצ'רדסון בלונדון ובניגוד לרצונו של אביה, הוא התחתן עם בתו של ריצ'רדסון לפני 1725.

הדסון היה פורה ביותר בין השנים 1740–1760, ומשנת 1745 עד 1755 היה צייר הדיוקנאות הלונדוני המצליח ביותר.

היו לו עוזרים רבים והוא העסיק את צייר התלבושות המומחה ג'וזף ואן אקן. ג'ושוע ריינולדס, ג'וזף רייט והצייר פיטר טומס היו תלמידיו.

הדסון ביקר בארצות השפלה בשנת 1748 ובאיטליה בשנת 1752. בשנת 1753 הוא קנה בית בקרוס דיפ, טוויקנהאם, ממש במעלה הזרם. הוא פרש לקראת סוף שנות ה-50 של המאה ה-18.

בתחילת המאה ה-19, הסופר ויליאם היקי תיאר את הדסון הקשיש, כ"דמות גרוטסקית למדי, נמוכה במיוחד, עם בטן גדולה, ולבש תמיד מעיל גדול. הוא היה בעל מזג טוב, ואחד האנשים האהובים עלי, אף על פי שלעיתים קרובות הוא אמר לי שאני בהחלט צריך להיתלות".

הוא נפטר בטוויקנהאם בשנת 1779. אוסף האמנות הפרטי הנרחב שלו נמכר בשלוש מכירות נפרדות.

רבות מיצירותיו של הדסון עשויות להופיע בגלריות אמנות ברחבי בריטניה. הם כוללות את גלריית הדיוקנאות הלאומית, המוזיאון הימי הלאומי, טייט, בארנסטפל גילדהול, פאונדלינג הוספיטל, ומוזיאון העיר בריסטול וגלריה לאמנות.

גלריה
-----

* ג'ון ויליס ג'ון ויליס
* ג'ון בינג ג'ון בינג
* אדמירל פיטר וורן אדמירל פיטר וורן
* משפחת תיסטלתווייט משפחת תיסטלתווייט
* ברידג'ט ויליאמס ברידג'ט ויליאמס
* אליזבת לארוש אליזבת לארוש
* ג'ון גילברט ג'ון גילברט
* משפחת רדקליף משפחת רדקליף

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס הדסון** בוויקישיתוף
* תומאס הדסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hudson, Thomas
2. ↑  Jonathan Richardson - National Portrait Gallery, www.npg.org.uk (באנגלית)
3. ↑  J. E. (John Evan) Hodgson, Frederick Alexis Eaton, **The Royal Academy and its members 1768-1830**, London : John Murray, 1905
4. 1 2  William Hickey and Thomas Hudson, Life at Cross Deep, Twickenham - Twickenham Museum, www.twickenham-museum.org.uk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007440222105171
* AAG: 2356
* BNE: XX5430381
* BnF: cb149695451 (data)
* GND: 174315309
* ISNI: 0000 0000 6658 6412
* LCCN: n80110777
* MusicBrainz: 6cdd497f-043d-4a69-88e7-ac22aeaf7a7b
* NLA: 36071292
* NTA: 068631235
* RKD: 40295
* SNAC: w6kh1r33
* SUDOC: 261164740
* Trove: 1206682
* ULAN: 500001473
* VIAF: 64271510
* WorldCat: lccn-n80110777

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

עירבוב צבעי יסוד. בתמונה זו ניתן לראות כיצד שלושת צבעי היסוד יוצרים צבעים חדשים באמצעות סופרפוזיציה
רגישות שלושת קולטני האור בעין, לפי תדר
**צבעים חיבוריים** היא שיטה לייצג את הצבעים הנראים על ידי העין, באמצעות סופרפוזיציה של שלושה צבעי יסוד: ירוק, אדום וכחול. 

העין האנושית בנויה מקולטנים אשר רגישים לאור הנראה. בעין קולטנים לילה, אשר אינם רגישים לצבע, וקולטני יום הרגישים לצבע. קולטני היום נחלקים לשלושה סוגים: כאלו הרגישים לאור הכחול, כאלו הרגישים לאור הירוק וכאלו הרגישים לאור האדום. כל צבע בטווח האור הנראה, גורם לתגובה שונה של שלושת הקולטנים הללו. המוח מקבל את האותות מהקולטנים, ומפרש אותם כצבע. כך למשל, צבע צהוב, מעורר במידה רבה את הקולטנים הירוקים והאדומים, ובמידה קטנה מאוד את הקולטנים הכחולים. אך אור צהוב אינו האופציה היחידה לקבלת תגובה המתאימה לאור צהוב. ניתן לחלופין, להאיר באור ירוק ובאור אדום באופן כזה, שהקולטנים הירוקים והאדומים יגיבו באותה דרך, כאילו שהוארו באור צהוב. המוח יקבל את אותו המידע ויפרש את האור הנראה כאור צהוב. זאת למרות שהאור כלל אינו צהוב, אלא מורכב מסופרפוזיציה של ירוק ואדום.

ניתן לראות איפה, שחיבור של שלושת צבעי היסוד, מאפשר לייצר שילובים הנראים ככל צבע אחר. השילוב אינו מייצר צבע חדש באמת, אלא רק אשליה המתפרשת במוח כצבע חדש. לתופעה יש שימושים מעשיים רבים מאוד, בכל מקום בו יש צורך לייצר הקרנה של צבע מלאכותי. יש להבדיל בין צבעים חיבוריים לבין צבעים חיסוריים, המשמשים במקרים בהם יש צורך לייצר החזר של צבע מלאכותי (למשל בהדפסות על נייר).

היסטוריה
--------

תמונת הצבע הראשונה שצולמה על ידי מקסוול ב-1861
ג'יימס קלרק מקסוול נחשב לאבי השיטה. מקסוול ערך את הניסוי הראשון בצילום צבע, בעזרתו של הצלם תומאס סוטון. בניסוי צולם סרט בד צבעוני, באמצעות סרט צילום שחור לבן כשלוש פעמים, כאשר בכל פעם מושם על המצלמה פילטר באחד משלושת צבעי היסוד. לאחר הפיתוח הוקרנו שלוש התמונות בחפיפה, באמצעות שלושה מקרנים, כאשר על כל מקרן יש פילטר בהתאם לצבע היסוד המתאים. התמונה שהתקבלה הייתה תמונה צבעונית.

שימושים מעשיים
--------------

השימוש המעשי העיקרי ל**צבעים חיבוריים**, הוא בכל מקום בהם יש צורך להקרין לעין צבעים משתנים. להלן מספר דוגמאות נפוצות:

### צגים

צגים שונים, כגון מסכי טלוויזיה, מחשב, או טלפונים סלולריים, מכילים כולם יחידות תצוגה זערוריות (פיקסלים), בשלושת צבעי היסוד. הפיקסלים קטנים מכדי שיהיה ניתן להבחין בצבעים המרכיבים אותם. הדלקה של כל אחד מהפיקסלים, עם הרכב שונה של שלושת צבעי היסוד, מאפשר להציג תמונה צבעונית.

צגי ענק, הנמצאים בצמתים ומשמשים בדרך כלל לפרסום, עובדים באופן דומה. הפיקסלים המורכבים משלושת צבעי היסוד הם גדולים מאוד, וקל להבחין בהם כאשר מתקרבים אל הצג.

### סרטי צילום

סרט צלולואיד, אשר שימש בעבר כסרט צילום לתמונות, ומשמש עדיין כיום בקולנוע, מורכב מפיקסלים הרגישים לאור באופן דומה לעין. עם החשיפה לאור, נצרבים שלושת צבעי היסוד על סרט הצילום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צבעים חיבוריים** בוויקישיתוף
**וֶרְווֹלְף** (בגרמנית: **Werwolf**) הוא שמה של תוכנית שהכין האס אס בסוף מלחמת העולם השנייה, כאשר היה ברור שסופו של הרייך השלישי קרב, למלחמת גרילה גרמנית בכוחות בעלות הברית לפגיעה בעורף הלוחמים ולהמשך ההתנגדות הגרמנית גם לאחר שהללו יכבשו את גרמניה.

ארגון ורוולף (Werwolf) הוקם בספטמבר 1944 בתחילה לצורך פעולות חבלה בעורף הצבא האדום בעקבות המפלות שספג הצבא הגרמני והתקרבות הצבא האדום לגבולותיה של גרמניה, כינויו של הארגון היה 'w, ולמפקד הארגון מונה אוברגרופנפיהרר הנס-אדולף פריצמן. בארגון היו 4,000-3,000 חברים שבאו ברובם משורות האס אס וההיטלריוגנד. הם החלו לפעול בינואר 1945, ללא הצלחה יתירה.

בחודשים האחרונים של הרייך הוחלט על ידי ההנהגה הנאצית להרחיב את התוכנית ולפעול אף נגד כוחות בעלות הברית המערביים שנכנסו לגרמניה מן המערב - ואף כתוכנית ללוחמת גרילה נאצית לאחר כיבוש גרמניה על ידי בנות הברית. הקמת הארגון בחזית המערבית הוטלה על גרוסה ארנסט, מפקד מחלקה IV בגסטפו פרנקפורט.

גם על אדולף אייכמן, כבעל דרגת קצין מילואים בוואפן אס אס הוטלה משימה לארגן יחידה ללוחמת גרילה בהרי האלפים. ליחידה זו הצטרף גם הפשיסט הרומני הוריה סימה. היחידה לא עשתה רבות עקב סיום המלחמה.

ב-30 באפריל 1945 התאבד אדולף היטלר, בבונקר שלו בברלין, ועל פי צוואתו מונה גרוס אדמירל קרל דניץ לתפקיד נשיא גרמניה. מכיוון שברלין נכבשה על ידי הצבא האדום ב-2 במאי 1945, החליט דניץ לכנס את ממשלתו בפלנסבורג, והוא העביר את מטהו לשם. אחת הפעולות הראשונות (והבודדות) שעשתה הממשלה החדשה היא ההוראה שלא להפעיל את תוכנית ורוולף. 

רוב חברי הארגון בחזית המזרחית נתפסו במהרה וחוסלו. קבוצות קטנות ומעטות ניסו להמשיך לפעול גם לאחר תום המלחמה, בעיקר נגד שלטון הפולנים בשלזיה. בשנת 1947 חוסלו אחרוניהם בידי שירותי הביטחון הפולניים. בחזית המערבית לא יצאה התוכנית לפועל כלל.

ספרים בנושא
-----------

  

Biddiscombe, Perry (2004). The Last Nazis: SS Werewolf Guerrilla Resistance in Europe 1944-194. Tempus Publishing. מסת"ב 0-7524-2967-1.

Biddiscombe, Perry (1998). Werwolf!: The History of the National Socialist Guerrilla Movement, 1944–1946. University of Toronto Press. מסת"ב 978-0-8020-0862-6.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4189722-5
* NKC: kn20021209005
* VIAF: 153309752
* WorldCat: viaf-153309752

 |
**שטפאן קנטאקוזינו** (רומנית: **Ştefan Cantacuzino**; ‏סביבות 1675? – 7 ביוני 1716) היה שליט ולאכיה מאפריל 1714 עד ינואר 1716

חייו
----

שטפאן קנטאקוזינו היה בנו של הסטולניק המלומד קונסטנטין קנטאקוזינו והאחיין של שרבאן קנטקוזינו. הוא תמך בקובלנות שהוגשו אל השער הנשגב נגד קונסטנטין ברנקוביאנו וגם העביר לעות'מאנים את התכתובת שלו עם הגרמנים. לאחר עלייתו לשלטון השתלט על נכסי ידידי ברנקובאנו. בתקופתו התחילה המלחמה בין העות'מאנים ובין הנוצרים. שליח מיוחד של הסולטאן המוסמך להחליף שליטים עצר אותו בינואר 1716 והעבירו לקונסטנטינופול, שם הוצא להורג, יחד עם אביו ודודו מיכאי ביום 26 במאי 1716.

ב-1714 ציווה שטפאן קנטאקוזינו על הריסת בית הכנסת של יהדות בוקרשט, אף על פי שניצב במקום נידח. הוא גם ציווה על היהודים שלא יתכנסו יותר לתפילות.

שטפאן קנטאקוזינו היה אחרון שליטי ולאכיה מבני המקום ואחריו התחילה תקופת המלכים הפאנאריוטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטפאן קנטאקוזינו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Contributia evreilor din Romania la cultura si civilizatie הוצאת הספר, 2005, עמוד 58 (ברומנית)
**תוכנית הטכניון למצוינים** היא תוכנית מצטיינים לתואר ראשון בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, הכוללת לימודי מדע והנדסה בשילוב מחקר. בראש התוכנית עומד פרופסור איתן יעקובי.

תוכנית הלימודים
---------------

בשנת הלימודים הראשונה משמשת תוכנית המצוינים כיחידת האם לסטודנטים, שכן, התוכנית מעודדת את המתקבלים להיחשף למגוון האפשרויות המוצעות בטכניון, ורק לאחר מכן לבחור מסלול לימודים מוגדר. בשנה זו תוכנית הלימודים כוללת לימודי מתמטיקה ופיזיקה ברמה הגבוהה ביותר, מקצוע לימוד ייחודי של התוכנית, ומקצועות נוספים בבחירה אישית לכל תלמיד.

בתום השנה הראשונה, מותאמת לכל סטודנט תוכנית לימודים במסגרת מסלול לימוד (אחד או יותר) בטכניון. יש אפשרות להתאמה גמישה ואישית של תוכנית הלימוד ומשכה. ניתן להשלים שני תארים בזמן הלימודים בתוכנית.

במהלך לימודיהם, תלמידי התוכנית משתתפים באופן פעיל במחקר בליווי חברי סגל בטכניון וצוות התוכנית. פעמים רבות מחקר זה מוביל לפרסומים מדעיים והמשך מחקר לתארים מתקדמים.

לאורך לימודיהם התלמידים נחשפים למגוון רחב של תחומי דעת ומחקרים עכשוויים דרך פעילויות התוכנית.

הסטודנטים שייכים לתוכנית המצוינים עד סיום התואר הראשון.

על הסטודנטים לעמוד ברמה האקדמית הנדרשת.

סטודנטים שהתקבלו ללימודי רפואה יכולים לשלב את תוכנית המצוינים עם לימודי רפואה, או עם המסלול לתואר כפול הנדסה ביו-רפואית ורפואה. סטודנטים שהתקבלו ללימודי ארכיטקטורה או לאדריכלות נוף יכולים לשלב לימודים אלה עם לימודי התוכנית.

ניתן לשלב לימודים הומניסטיים באוניברסיטת חיפה.

ייחודה של התוכנית
-----------------

תוכנית המצוינים של הטכניון מזכה את משתתפיה במגורים במעונות בקמפוס הטכניון, בפטור משכר לימוד, ובמלגת קיום חודשית הפוטרת אותם מהצורך לעבוד לפרנסתם.

תוכנית לימודים אקדמית גמישה לתואר ראשון בכל מסלולי הלימוד בטכניון, עם אפשרות לשילוב מספר מסלולים.

קורסים ייעודיים לתלמידי התוכנית והעשרה במגוון רחב של תחומי דעת.

השתתפות במחקר מדעי במקביל ללימודי התואר הראשון.

תנאי קבלה
---------

התוכנית מיועדת לאחוזון העליון בקרב המתקבלים בכל שנה ללימודי תואר ראשון בטכניון.

נדרש רקע במתמטיקה ופיזיקה ברמה מקבילה של (לפחות) 5 יחידות לימוד בבגרות.

הקבלה לתוכנית המצוינים כרוכה בתהליך מיון קפדני ופרטני.

ראשי התוכנית בעבר
-----------------

* פרופסור נמרוד מויסייב
* פרופסור אלפרד מ. ברוקשטיין
* פרופסור שמעון מרום
* פרופסור ארז בראון
* פרופסור מיכאל (מיקי) אלעד
* פרופסור עדית קידר

קישורים חיצוניים
----------------

* תוכנית הטכניון למצוינים, באתר הטכניון
* אתר הטכניון

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"תוכנית רוטשילד טכניון למצוינים"**.
**מרד סעיד** (בטורקית: **Şeyh Said İsyanı**, בכורדית: **Serhildana Şêx Seîdê Pîranî**) היה מרד של כורדים תושבי דרום-מזרח טורקיה, שהתקיים בשנת 1925. מטרת המרד הייתה להקים ח'ליפות כורדית באזור. בסופו של דבר המרד דוכא על ידי כוחותיה של טורקיה.

רקע
---

לאחר מלחמת העולם הראשונה, טורקיה אימצה מדיניות אנטי-כורדית מובהקת. מוסטפא כמאל אטאטורק הכריז בנאום בינואר 1923 כי לא יתנגד "לניסיון הבריטי להקים מדינה כורדית". בריטניה אכן ניסתה לקדם הקמת מדינה כורדית והכריזה על כך בועידת סן רמו. בסופו של דבר, בריטניה העבירה את הטיפול בנושא לחבר הלאומים בשנת 1924.

בתחילת 1925 החלה להתגבש אופוזיציה דתית אסלאמיסטית לאטאטורק, שביקרה את שלטונו החילוני. במקביל, אטאטורק המשיך בהתנגדותו ללאומיות הכורדית. השם כורדיסטן לא מופיע במפות, והוטלו מגבלות על החינוך הכורדי והשימוש בשפה הכורדית.

מהלך המרד
---------

בתחילת פברואר מספר אנשי דת מוסלמים החלו להתסיס בדרשותיהם כנגד השלטון, ולאחר מכן החל המרד. ב-21 בפברואר הממשל הטורקי הכריז על אזור דרום-מזרח טורקיה כעל אזור מלחמה. לאחר קרבות, המורדים נסוגו לעיר דיארבקיר. ב-1 במרץ הצליחו הכורדים לתקוף את שדה התעופה דיארבקיר ולהרוס שלושה מטוסים. בתחילת מרץ טורקיה החלה במצור בן עשרה ימים על העיר, מה שהוביל למותם ולכניעתם של רבים מן המורדים. מרבית הקרבות הסתיימו עד סוף מרץ. רבים מן המורדים שנשבו הוצאו להורג. בסך הכל הועמדו לדין מעל 7,000 איש על ידי בתי הדין לעצמאות ויותר מ-600 איש הוצאו להורג.

ראו גם
------

* מרד אררט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרד סעיד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539952105171
* LCCN: sh2006008024

 |
**טונה אטלנטית** המכונה גם **טונה שחורת-סנפיר** (שם מדעי: *Thunnus atlanticus*) היא מין של טונה ממשפחת הקולייסיים הנפוצה במערב האוקיינוס האטלנטי.

זוהי אחת מהקטנות שבטונות מהסוג טונה והיא מגיעה לאורך של 100 סנטימטר ולמשקל 21 קילוגרם. הגוף בצורת אליפסה עם סנפירים אפורים, גב כחול כהה ותחתיו פס זהוב והראש גדול ואפור בעל עיניים גדולות ולסתות קצרות. מבנה גופה של הטונה מותאם לתנועה מהירה בעקבות טרף וזנבה נותן לה כוח האצה גבוה. הטונה מגיעה לבגרות מינית תוך שנתיים.

הטונה נפוצה באוקיינוס האטלנטי שלחופי אמריקה ממסצ'וסטס והאי מרתה'ס ויניארד עד לברזיל ומצויה גם במפרץ מקסיקו והים הקריבי. טונה זו מצויה בעיקר באזורים הטרופיים עם מים בחום של מעל 2 מעלות.

כמו מרבית דגי הטונה היא טורפת דגים קטנים, סרטנים שונים וחסילונים והיא תצלול לעומק כדי למצוא מזון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טונה אטלנטית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טונה אטלנטית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283257505171

 |
**מרלו לואיס** (באנגלית Marlo Lewis; ‏14 בספטמבר 1915 – 8 ביוני 1993) היה מפיק בפועל אמריקאי של מגוון תוכניות קומדיה עבור CBS, ידוע כעוזר מפיק של התוכנית "המופע של אד סאליבן".

חייו
----

מרלו לואיס הוא בנם של פסנתרן קונצרטים וזמרת אופרה, ואחיה של הזמרת מוניקה לואיס. בשנות הארבעים היה למנהל סוכנות "Blaine Thompson Advertising", שם הוא יצר והפיק ביחד עם אשתו, מינה בת' (Mina Beth) את תוכנית הרדיו היומית Luncheon at Sardi's.

בשנת 1948 יצר את "Toast of the Town", תוכנית טלוויזיה עם אד סאליבן. בשנת 1955 שונה שם התוכנית להמופע של אד סאליבן. ביחד עם אד סאליבן, לואיס דאג באופן אישי לתזמון המופע של כל אחד מהקטעים בתוכנית. בשנת 1956 הופיע אלביס פרסלי בתוכנית, אבל מרלו היה מודאג בגלל שמועה שכוכב הרוק אנד רול "תלה בקבוק קטן של שתייה קלה במהמפשעה שלו מתחת למכנסיים שלו, ומתי שהוא מנענע את הרגל שלו, זה נראה כאילו איבר מין שלו מגיע לברך", וכך עקב אותה שמועה צולם אלביס פרסלי באותה תוכנית מהמותניים ומעלה.

מלבד תוכנית זו לואיס עזר בהשקת המופע של ג'קי גלסון, המופע של דיאנה שואו, והמופע של פיל סילבר.

בשנת 1960, לאחר 12 שנה של הפקה משותפת הוא עזב את ה"מופע של אד סאליבן" כדי לפתוח חברת הפקות עצמאית. אחד מהפרויקטים הראשונים שלו היו מופע הבלט מפצח האגוזים בביצוע מיוחד לחג המולד לABC בשנת 1961. הוא הפיק מספר מחזות זמר לפרי קומו.

בשנת 1967 הצטרף לסוכנות "Norman, Craig & Kummel", ונבחר לסגן היושב ראש שלה שנה לאחר מכן.

בשנת 1979 הוא פרסם ביחד עם אשתו ספר בשם *פריים טיים* (Prime Time), אשר הכיל סיפורים "מאחורי הבמה" של המחבר בזמן היותו מפיק.

לואיס גם ייסד את האקדמיה לאומנות הטלוויזיה ומדע. ביחד עם אד סאליבן הוא זכה בפרס פיבודי עבור פעילות הומניטריות. בשנת 1992 הוא נבחר ל"היכל התהילה של מפיקי הטלוויזיה"

הוא נפטר בשנת 1993, בביתו אשר ברנצ'ו מיראז, קליפורניה כתוצאה מאי ספיקת לב, כשהוא מותיר אחריו אשה ושני ילדים.

לקריאה נוספת
------------

* Marlo Lewis and Mina Bess Lewis, *Prime Time* (1979).
* "Marlo Lewis Is Dead: TV Producer Was 77", *New York Times*, June 10, 1993.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרלו לואיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  See Marlo Lewis and Mina Beth Lewis, Prime Time (1979), p.146

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009541009005171
* ISNI: 0000 0000 3241 5949
* LCCN: n79146206
* VIAF: 6221532
* WorldCat: lccn-n79146206

 |
**שלטית מקומטת** (השם המדעי: *Peltophorum dubium*) הוא מין עץ מתת־משפחת הקסאלפיניים, שמוצאו בברזיל. העץ נפוץ בגינון בישראל בזכות צלו הרחב ומשום שהוא מקנה לגנים ולשדרות צבע צהוב יפה בחודשים יוני־יולי, לאחר שרוב העצים סיימו את פריחתם.

השלטית המקומטת היא עץ גדול המגיע לגובה 14 מטרים, וענפיו המתפרסים לצדדים יוצרים נוף רחב עד לקוטר 12 מטרים. זהו עץ נשיר־מותנה: במקור הוא ירוק עד, אולם בישראל הוא עומד בשלכת בחורף בשל הקור היחסי לעומת ארץ מוצאו. באביב הוא מתכסה בעלים מנוצים־פעמיים. הפריחה בשני גלים: גל ראשון באביב וגל שני בחודשי הקיץ. הפרחים גדולים, קוטרם עד 3.5 ס"מ וצבעם צהוב עז, והם ערוכים באשכולות גדולים הבולטים מעל נוף העלים. הפרחים מושכים אליהם דבורים. הפירות הם תרמילים בצבע חום הנשארים על העץ חודשים רבים, בדרך כלל גם במקביל לעונת הפריחה הבאה. משקלם הרב (יחסית) של הפירות מכביד על הענפים והדבר גורם לא מעט לקריסת ענפים, דבר המצריך גיזום תדיר כדי להקל על משקלו של העץ.

צלקת העלי רחבה ומשוטחת כמו מגן מלחמה. מכאן נובע שם הסוג Peltophorum, שמשמעותו ביוונית "נושא מגן" (נושא – φόρος –פורוס, מגן – πέλτη – פֶּלְטֶה). שם הסוג בעברית "שלטית" נגזר משלטי האצולה שמגן הוא המרכיב המרכזי בהם. תואר שם המין בעברית הוא "מקומטת" בגלל עלי הכותרת המקומטים של הפרחים. בעבר כונה העץ "שלטית מסופקת", תרגום של שם המין המדעי dubium, שמשמעותו "מוטל בספק".

השלטית נפוצה בגנים בישראל, בעיקר במישור החוף ובשפלה. קצב הצמיחה שלה מהיר ושורשיה מתפשטים לרוחב סמוך לפני השטח, לכן יש להימנע משתילתה בקרבת שטחים מרוצפים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שלטית מקומטת** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Peltophorum dubium** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |


1. ↑  שלטית מקומטת באתר הרשימה האדומה של IUCN
**טונה כחולת-סנפיר צפונית** או **טוּנָה הָדִּית**  (שם מדעי: ***Thunnus tonggol***) הוא מין של דג ממשפחת הקולייסיים השייך לסוג טונה. הטונה מצויה בימי האזור האינדו-פסיפיים. היא דומה במראה לטונה כחולת-סנפיר דרומית אך קטנה יותר.

טונה זו יכולה להגיע לאורך 145 ס"מ ולמשקל 35.9 ק"ג. טונה זו כחולת גוף וסנפירים אך קצרה יותר, קטנה יותר ובעלת סנפירי חזה קצרים. הטונה מגיעה לבגרות איטית יחסית לשאר הטונות אך חיה יותר זמן. 

כמו שאר דגי הטונה דג זה הוא טורף גדול הניזון ממיני מקרל, סרדין ואנשובי ודגים מתקהלים נוספים. הטונה היא דג מאוד מהיר היכול להוריד את סנפירו הגדול בצלילה ישירה אחרי הטרף.

לא ידוע מה מצב שימורה אך ייתכן כי היא תהיה בסכנה בעתיד.

ראו גם
------

* טונה כחולת-סנפיר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טונה כחולת-סנפיר צפונית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טונה כחולת-סנפיר צפונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  לפי החלטות האקדמיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599894205171

 |
הרב **נחמיה (נחום) בריל** (**Nehemiah Brüll**;‏ 16 במרץ 1843, רוסינוב, מורביה – 5 בפברואר 1891 פרנקפורט) היה רב רפורמי וחוקר במדעי היהדות.

ביוגרפיה
--------

בריל קיבל את השכלתו הרבנית-תלמודית מאביו, יעקב בריל ששילב ידע תלמודי רחב עם תפיסה היסטורית ביקורתית. לאחר מכן למד שפות היסטוריות קלאסיות ומזרחיות באוניברסיטת וינה, ובמקביל למד בבית המדרש לרבנים בווינה, שם היה תלמידים של אייזיק הירש וייס, מאיר איש-שלום ואהרן ילינק. כאן הפך בריל, בנו של רב שמרני, ונכדו של הרב הראשי האורתודוקסי של מורביה – ר' נחום טרייביטש לרפורמטור מוחלט ולתלמידו של אברהם גייגר – מייסד התנועת הרפורמה היהודית.

ברול נקרא כרב בביזנץ (אנ') במורביה. בשנת 1870 מינה אותו גייגר לרב הקהילה הרפורמית בפרנקפורט. הוא נשא במשרה זו עד יום מותו אם כי הוא חווה קשיים רבים כתוצאה מהחיכוך המתמיד עם קהילתו האורתודוקסית של הרש"ר הירש. קשיים אלו שנגרמו מעמדתו הקיצונית גרמו לו להתמסר לעבודת המחקר.

מחקריו
------

מחקריו של בריל נעו כמעט בכל ענפי המדע היהודי, כולל פרשנות, דקדוק, היסטוריה, חקר ההלכה, פיוט, בלשנות, פילולוגיה, שירה, ספרות יהודית-גרמנית והספרים החיצוניים.

מאמרו של בריל – "תולדות ייסודו של התלמוד הבבלי כיצירה ספרותית" נחשב עד היום כמאמר קלאסי במחקר התלמודי, וזאת למרות הזמן הרב שעבר מזמן פרסומו וההתפתחות הרבה שנעשתה מאז בשדה המחקר התלמודי.

ספרים
-----

בריל יסד את השנתון – Jahrbücher Für Jüdische Geschichte Und Litteratur,(ספר השנה לתולדות היהודים וספרותם), שיצא במשך עשר שנים (1874 עד 1890. רוב המאמרים בשנתון, לרבות מאמרי ביקורת הספרים היו מפרי עטו.
מאמריו בעברית התפרסמו בכתבי העת – "בית המדרש", "בית תלמוד" "הכרמל", ו"אוצר הספרות".

קישורים חיצוניים
----------------

* תולדות שבתי צבי, הועתק מכתב יד נושן, וילנא, 1879 - באתר הספרייה הלאומית.
* תולדות ייסודו של התלמוד הבבלי כיצירה ספרותית, נטועים, יא-יב, אלול תשס"ד, המכללה האקדמית הרצוג, בתרגום זאב זכריה ברויאר.
* תמונתו, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
* נחום בריל (1843-1891), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראה הקדמתו של עוזיאל פוקס כאן למאמר המתורגם.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259286305171
* GND: 116751215
* ISNI: 0000 0000 6676 4477
* LCCN: no2004011531
* NKC: xx0099079
* NLA: 35490035
* NTA: 251907708
* VcBA: 495/166604
* VIAF: 35216339
* WorldCat: lccn-no2004011531

 |
**פריץ שלזינגר** (18 באפריל 1915 – 21 במרץ 1967) היה צלם ועיתונאי גרמני-ישראלי. שלזינגר קיבל את הכשרתו כצלם בגרמניה, כאסיסטנט של אופטיקאי וצלם. בשנת 1937, עלה לארץ ישראל לאחר הכשרה חקלאית באיטליה, התיישב בקיבוץ ועבר לירושלים לאחר מכן. במהלך שנות ה-40, שלזינגר הרבה לצלם את נופי ישראל. בשנת 1948 החל לעסוק בצילום עיתונות, ובתיעוד עבור קרנות ציוניות. אוסף מתשליליו נמצא בארכיון הציוני המרכזי ובארכיון התצלומים של קק"ל.

קורות חיים
----------

פריץ שלזינגר נולד בגרמניה ב-18 באפריל 1915. את הכשרתו במקצוע הצלמות, קיבל בגרמניה בהיותו צעיר, אך החליט לעבור לארץ ישראל על מנת להמשיך את מקצועו. תחילה, הוא התגורר בקיבוץ במטרה להגשים את יעדיו, אך לאחר זמן קצר, החליט לעבור ירושלים כדי לעבוד בתור אופטיקאי, מקצוע אותו רכש כנער בברלין.

שלזינגר היה הצלם האישי של נשיאי מדינת ישראל, צלם של סוכנות העיתונות הבין-לאומית, Associated Press וצילם עבור מוסדות שונים כמו הקרן הקיימת לישראל, הסוכנות היהודית, עיריית ירושלים ועוד.

ב-21 במרץ 1967, בגיל 52, שלזינגר מת ונקבר בהר המנוחות שבירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריץ שלזינגר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אריה פריץ שלזינגר BillionGraves Record, באתר BillionGraves
2. ↑  מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il
3. ↑  אוסף פריץ שלזינגר - הארכיון הציוני, באתר www.zionistarchives.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 278613
* NLI: 987007291370305171
* ISNI: 0000 0003 7666 528X
* RKD: 395361
* ULAN: 500478200
* VIAF: 253703027
* WorldCat (עם VIAF): 253703027

 |
**צ'ארלס אנטוני (טוני) סטנדיש ברוקס** (באנגלית: **Charles Anthony "Tony" Standish Brooks**;‏ 25 בפברואר 1932 – 3 במאי 2022) היה נהג מרוצים בריטי. התחרה במשך 6 עונות באליפות הפורמולה 1 במהלכן השתתף ב-39 מרוצים, השיג 6 ניצחונות וארבע פעמים נוספות הגיע לפודיום.

קריירה
------

ברוקס נולד בדוקינפילד, במחוז צ'שייר. אביו, צ'ארלס, היה מנתח שיניים וגם הוא עצמו למד את המקצוע. הוא החל להתחרות בשנת 1952 באירועים מקומיים. בשנת 1955 התחרה לראשונה במרוץ פורמולה 2, שהתקיים במסלול קריסטל פאלאס וסיים במקום הרביעי. את הבכורה באליפות הפורמולה 1 ערך בגרנד פרי מונקו בעונת 1956 בקבוצת BRM. את הניצחון הראשון השיג עונה לאחר מכן בגרנד פרי בריטניה, ניצחון אותו חלק עם סטירלינג מוס. הניצחון, שהושג במכונית של קבוצת ונוול היה הניצחון הראשון של יצרן בריטי באליפות.

לקראת עונת 1959 עבר להתחרות עבור קבוצת פרארי. מותו של פיטר קולינס במהלך עונת 1958 ופרישתו של מייק הות'ורן בסיום אותה עונה נתנו לברוקס אפשרות להאבק על תואר האליפות יחד עם ג'ק ברבהאם וסטירלינג מוס. בגרנד פרי מונקו, מרוץ פתיחת העונה, סיים במקום השני. הוא לא הצליח לסיים את גרנד פרי הולנד, אך ניצח את המרוץ בצרפת. בעקבות שביתה של עובדי חברת פרארי נאלץ להתחרות בגרנד פרי הבריטי במכונית מתוצרת ונוול, אך לא הצליח לסיים את המרוץ. הניצחון השני בעונה הושג בגרנד פרי גרמניה, שהתקיים במסלול אבוס. בגרנד פרי פורטוגל סיים במקום התשיעי ובגרנד פרי איטליה נאלץ לפרוש. במהלך גרנד פרי ארצות הברית, שהתקיים לראשונה כחלק מהאליפות, נפגע רכבו על ידי וולפגנג פון טריפס. ברוקס עצר את מכוניתו בצד הדרך על מנת לבחון נזקים ואיבד 2 דקות. הוא הצליח לסיים את המרוץ במקום השלישי ואת העונה במקום השני. בשתי העונות הבאות התחרה עבור קבוצות פרטיות וסיים במקום האחד עשר ובמקום העשירי. בסיום עונת 1961 פרש.

מלבד הפורמולה 1 התחרה גם במכוניות ספורט. הוא ניצח את מרוץ 1,000 הקילומטרים של נורבורגרינג (1957) ואת גביע RCA ‏ (1958). את שני המרוצים ניצח לצידו של סטירלינג מוס, כאשר השניים נוהגים באסטון מרטין. במהלך מרוץ 24 השעות של לה מאן נפגע בתאונה. תאונה זאת הצטרפה לתאונה נוספת בה היה מעורב בגרנד פרי הבריטי שהתקיים שנה קודם לכך. בשני המקרים התחרה כשהוא נוהג במכוניות אף על פי שידע שהן סובלות מבעיות מכניות. כקתולי אדוק נשבע שלא יסכן את חייו שוב ולא יתחרה במכוניות שאינן במצב מכני מושלם.

ברוקס מת ב-3 במאי 2022 בשנת ה-90 לחייו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוני ברוקס** בוויקישיתוף

* טוני ברוקס, באתר DriverDB לנהגי מרוצים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Drivers: Tony Brooks, Grandprix.com
2. ↑  Legends: Tony Brooks, MotorSport Magazin, September 2003, p.26
3. ↑  "Formula 1 pioneer Brooks dies aged 90". *BBC Sport* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-05-03.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1256851922
* ISNI: 0000 0000 3944 470X
* LCCN: nb2006004458
* NTA: 322634717
* VIAF: 73374701
* WorldCat: lccn-nb2006004458

 |
**רחל שלינה ישראל** (**שלי ישראל**, נולדה ב-18 בינואר 1986 בברזיל) היא כדורגלנית עבר ישראלית, ששיחקה בעיקר בקבוצת אס"א תל אביב בליגת העל בכדורגל נשים. במהלך הקריירה שלה כשחקנית זכתה ב-6 אליפויות וב-3 גביעי המדינה. ישראל הייתה שחקנית בנבחרת ישראל בין השנים 2005–2016, הקימה את קבוצת הכדורגל בנות נתניה ואף אימנה את הקבוצה. בשנת 2018 הוענק לה על ידי נשיא המדינה, ראובן ריבלין אות "מאמן הכבוד של המדינה".

ביוגרפיה
--------

רחל שלינה ישראל, תושבת צפון נתניה, נולדה בברזיל, והיא ואחיה אומצו כפעוטות על ידי זוג ישראלי.

ישראל שיחקה כדורגל מגיל צעיר ובגיל 13 החלה להתאמן עם קבוצת הנשים הבוגרת של מועדון מכבי נתניה אך לא השתתפה בליגה עקב גילה הצעיר. כשהתפרקה הקבוצה כעבור שנה התאמנה ישראל תקופה מסוימת עם נבחרת הנערות של ישראל. בגיל 14 הצטרפה לקבוצת אס"א תל אביב ושיחקה בה במשך שש עשרה עונות רצופות בשנים 2000–2016. במהלך העונות האלו זכתה עם הקבוצה בשש אליפויות ובשלושה גביעים.

בשנת 2013 הקימה ביחד עם שרית שנער את עמותת בנות נתניה ולאחר עליית הקבוצה לליגת העל עברה לשחק בה מעונת 2016/2017 למשך שתי עונות כשבתקופה זו שימשה גם כמאמנת הקבוצה.

משנת 2017 ישראל היא מנהלת הקבוצה.

בשנת 2020 הובילה את הגשת העתירה של הקבוצה נגד עיריית נתניה בטענה שהיא מפלה אותן בתקציבים לעומת קבוצת כדורגל הגברים של העיר.

תארים
-----

### אס"א תל אביב

* אליפות המדינה: (6) - 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
* גביע המדינה: (3) - 2010/2011, 2011/2012, 2013/2014

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* שלי ישראל הקימה מועדון כדורגל ענק וזכתה לכבוד מהנשיא: בהתחלה לא האמינו בנו באתר mynetnetanya
* משחקות אותה באתר עיריית נתניה
* אחת על אחת – פרק 2 עם שלי ישראל אשרת עיני בפודקסט בכל יום נתון

הערות שוליים
------------

1. ↑  קבוצת הכדורגל "בנות נתניה" עתרה נגד העירייה: "מפלים אותנו לעומת הגברים", יוני 2020 באתר mynet נתניה
ורוות מתקופת הפליסטוקן בצוקי סקרבורו בטורונטו, אונטריו, קנדה
**וָרווֹת** הן שכבות 'ריבוד' עונתיות או שנתיות של סלעי משקע או משקע גאולוגי, אשר עוביין אינו עולה על מילימטרים ספורים. השימוש בצורת הרבים מצביע על שכבות זוגיות האופייניות לריבוד זה.

מקור השם Varv בשוודית, ובין פירושיו השונים: "היקפי", "בשכבות" ו"עיגול". כאשר נטבע הביטוי ב-1862 הוא שימש לתאר את השכבות השנתיות השונות במשקעי אגם קרחוני. בקונגרס הגאולוגי שנערך בסטוקהולם בשנת 1910 הציע הגאולוג השוודי גרארד דה גיר כי השם ישמש לתיאור רשמי של כל מערכת שכבות עונתית-שנתית, לאחר שהבחין בדמיון שבין ריבוד משקעים לטבעות שנתיות בחתכי עצים. עם זאת, הרעיון לפיו מתקיים קצב השקעה שנתי או עונתי היה מוכר לפחות מאתיים שנה קודם לכן.

היווצרות ורוות
--------------

ורוות נוצרות במגוון סביבות היווצרות ימיות ואגמיות ובשינויים שנתיים ועונתיים.

ורווה אופיינית לאגם קרחוני היא משקע בן שתי שכבות:

* שכבה ראשונה – ריבוד קיצי בהיר המכיל משקע גס-גרגיר הנוצר כאשר מי הפשרת שלגים מסיעים סחף אל האגם.
* שכבה שנייה – ריבוד חורפי וכהה המכיל משקע שחק זעיר-גרגיר (דטריטי) הנוצר כאשר פוחתת זרימת מים אל האגם ובעת קפיאת פני השטח שלו.

ורוות שנוצרו בקרקעית אגם מצביעות על גילו של האגם באמצעות מספר השכבות, ומספקות מידע על אירועים גאולוגיים שהשפיעו על התפתחותו.

בנוסף לשינויים עונתיים בתהליך ההשקעה וההרבדה, היווצרות ורוות תלויה בסביבה דלה בחמצן או כאשר מי הקרקעית מלוחים מאוד. בסביבה כזו אוכלוסיית היצורים במים דלילה ולא מתקיימים תהליכי ערבול ביוגניים (bioturbation) המשנים את הריבוד העדין של המשקע. דבר זה מאפשר את שימור הריבוד המקורי.

שכבות חוואר הלשון בנחל פרצים. הקימוט בשכבות נוצר עקב רעידות אדמה.

בישראל
------

סלע מקומי שנוצר על ידי ורוות הוא חוואר הלשון האופייני לאזור דרום ים המלח. חוואר הלשון נוצר בתקופת הפליסטוקן. בתקופת הקיץ נוצרו שכבות דקיקות ובהירות של ארגוניט ואילו שכבות כהות יותר של חומר דטריטי (משקע זעיר-גרגיר שמקורו בשחק סלעים ביבשה) נוצרו בהשקעה חורפית על ידי סחף חרסיתי שהובא לאגם בחורף דרך הנחלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורוות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה שובאל, **צפונות כדור הארץ**, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, עמ' 382

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 001357535

 |
**יוסף יחיאל הלוי במברגר** (נולד ב-3 בספטמבר 1944) הוא רב הקהילה החרדית בחיפה, ראש כולל בשכונת נווה שאנן בחיפה, אב"ד בבית דין פרטי בחיפה, וחבר בד"ץ שארית ישראל.

תולדותיו
--------

נולד בט"ו באלול תש"ד (ספטמבר 1944) בצרפת ליונה ורות במברגר. בבחרותו עבר ללמוד בארץ ישראל בישיבת באר יעקב ובישיבת פוניבז'.

נישא לשושנה בתו של הרב שלמה וולבה. לאחר נישואיו התגורר בירושלים, ולמד להוראה מפי הרב יעקב בלוי והרב מאיר ברנדסדורפר.
בסוף שנות השמונים נקרא לכהן כרבה של הקהילה החרדית בחיפה בשכונות הדר ונווה שאנן, וכראש כולל האברכים בשכונת נווה שאנן.

הקים מערכת כשרות פרטית עבור החרדים בעיר חיפה, הקים בה בית דין צדק (שלוחה של בית דין צדק בני ברק בראשות הרב נסים קרליץ), והקים כולל אברכים בשכונת הדר.

בשנת 2014 צורף כחבר בד"ץ שארית ישראל.

משפחתו
------

* בנו הגדול הרב משה יונה במברגר משמש כמשיב בישיבת גבעת שאול בירושלים.
* חתנו הרב משה זלושינסקי משמש כר"מ בישיבת משכן יעקב בחיפה.
* חתנו הרב דוד הלל בריקס משמש כראש כולל הדר התורה בשכונת הדר בחיפה.
* חתנו הרב אריה פרידמן, ר"מ בישיבת "ברית יעקב", ובישיבת "באר התורה", ומחבר ספרי "עולת איש" על הש"ס