recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שער מנסור** (בערבית: **باب المنصور لعلج**) הוא השער הראשי של העיר העתיקה של מקנס במרוקו, ואחד השערים הגדולים והמרשימים ביותר במרוקו. יחד עם הכיכר החיצונית הוא נחשב בתור כרטיס הביקור של המדינה. השער שוכן מול כיכר אל-הדים, הנחשבת ככיכר המפורסמת ביותר במרוקו.

היסטוריה
--------

מבנה השער הושלם בשנת 1732 על ידי מולאי עבדאללה שהיה בנו של הסולטאן מולאי איסמעיל. שער זה מסמן את הכניסה הראשית לארמון המלכותי, שנבנה עבור מולאי איסמאיל ואל העיר העתיקה של מקנס. הדלת עוצבה על ידי נוצרי מומר לאסלאם ששמו היה "מנסור", ומכאן שמו "שער מנסור". מבנה השער הוא חלק מהמורשת המוגנת של מקנס מאז שנת 1914, ומאז 1996 משמש כאתר מורשת עולמית יחד עם העיר העתיקה של מקנס.

מבנה השער והכיכרות סביבו
------------------------

מבנה השער מפריד בין הכיכר החיצונית הקרויה **כיכר אל-הדים** הצמודה אל חומת העיר העתיקה של מקנס ובין הכיכר הפנימית הקרויה **כיכר ללה עוודה**, ששימשה בתור "**מגרש המסדרים המלכותי**". בצמוד לשער בתוך החומות נמצאים: מבנה האורוות של פרשי המסדר המלכותי, בית הכלא המלכותי ומוזיאון העיר מקנס. את השער מעטרת קרמיקה ירוקה עם ציורים בעלי מוטיבים מוסלמיים. עמודי השער הלבנים עמדו בעבר בעיר הרומית **ווליביליס** הנמצאת כ-30 ק"מ צפונית לעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שער מנסור** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק במנהיג בולגרי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו קובר (פירושונים).

החאן **קוּבֶּר** (בבולגרית **Кубер**;‏ 650 – 707 משוער), היה מנהיג שבטי בקרב הבולגרים, אחיו של הנסיך אספרוך מייסד האימפריה הבולגרית הראשונה ובנו של קובראט מייסד בולגריה הישנה ובולגריה של הוולגה ומוצאו מ שושלת דולו שמקורה בחבל גאנסו שבסין. לאחר מותו של קובראט הפכה בולגריה הישנה לוסלית של ממלכת הכוזרים. ב-670 הנהיג קובר קבוצת שבטים מעורבת שהורכבה מבולגרים, סלאבים, יוונים וגרמאניים שהתיישבו באזור פאנוניה בלחצם של האווארים שפשטו על שטחי הבולגרים. ב-680, לאחר פשיטה אווארית נוספת, הנהיג קובר קבוצת שבטים בת כ-70,000 נפשות אשר נדדו דרומה לאזור מקדוניה ואלבניה המודרניות, שם התערו בקרב השבטים הסלאבים שכבר התגוררו במקום. חלק מהשבטים שסרו למרותו החזיקו בדת הנוצרית וחלקם היו פגאנים. הביזנטים כינו שבטים אילו בשם **קֶרָאמִיסִיאָנִים** על שם האזור במקדוניה בו התיישבו.

הצורך להרחיב את תחום המחיה של השבטים השונים הוביל לעימות בין קובר לבין קונסטנטינוס הרביעי קיסר האימפריה הביזנטית. קובר תקף ללא הצלחה את העיר סלוניקי. חלק מהמקורות מציינים שקובר הקים ישות מדינית באזור מקדוניה במקביל לממלכה הבולגרית שייסד אחיו בצפון מזרח בולגריה והיא שימשה ככלי משחק במאבק בין הביזנטים לאווארים. לאחר שנת 680 אין תיעוד ישיר בכתובים לפועלו של קובר, אך במקורות בולגריים מצוין שבראשית המאה ה-7, בין 705 ל-707 שיתף טרבל (שליט בולגריה) פעולה עם "דודו ממקדוניה". בראשית המאה ה-9 כבש פרסיאן הראשון (שליט בולגריה) את שטחי מקדוניה וצירף אותם לאימפריה הבולגרית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קובר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Golden, Peter, An **introduction to the history of the Turkic peoples**: Ethnogenesis and state-formation in medieval and early modern Eurasia and the Middle East, Harrassowitz, 1992
**לארה וורת'ינגטון** (באנגלית: **Lara Worthington**; נולדה ב-22 ביוני 1987) היא דוגמנית אוסטרלית. בינגל ידועה בשל הופעתה בקמפיין התיירות האוסטרלי מ-2006 "אז איפה אתם לעזאזל?" ותוכנית המציאות שלה, "להיות לארה בינגל".

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם לארה בינגל בניו סאות' ויילס, אוסטרליה לגראהם ושרון בינגל. יש לה אח גדול, ג'וש בינגל. בינגל למדה בסנט וינסנט קולג' בפוטס פוינט לפני שנשרה בגיל 16 כדי לעבור לאיטליה.

### קריירה

בינגל הופיע על שערים של מגזינים כגון: Elle, גרציה, אויסטר, קליאו ו-New Idea. הופיעה במספר פרקים של אופרת הסבון האוסטרלית "קרוב רחוק", בתוכנית המציאות "המתמחה" בגרסת הסלבס של אוסטרליה, ההטופ מודל הבאה של אוסטרליה ובתוכניות נוספות. 

ביוני 2012 עלתה לשידור תוכנית המציאות שלה, "להיות לארה בינגל" בערוץ Network Ten. התוכנית שודרה בימי שלישי בין השעות 20:00 ל-20:30. פרק הבכורה זכה ל-925,000 צופים והגיע לשיא של 1.3 מיליון צפיות. מספר הצופים ירד בהדרגה לאורך העונה ובפרק הסיום צפו כ-387,00 צופים בלבד. הנהלת הערוץ החליטה שלא לחדש את התוכנית לעונה נוספת בטענה שהתוכנית לא משקפת את רוח הערוץ.

חיים אישיים
-----------

בינגל החלה לצאת עם שחקן הקולנוע סם וורת'ינגטון ב-2013. הזוג נישא ב-2014, ולארה שינתה את משפחתה לשלו. יש להם שני בנים: רוקט זוט (נולד ב-2015) ורייסר (נולד ב-2016).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לארה בינגל** בוויקישיתוף
* לארה בינגל, ברשת החברתית אינסטגרם
* כתבה אודות דוגמניות אוסטרליות וביניהן בינגל, באתר וואלה!

הערות שוליים
------------

1. ↑  Murdoch, Scott (5 בדצמבר 2006). "What did we get for $180m?". *Adelaide Now*. news.com.au. נבדק ב-26 ביולי 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Patty, Anna (8 ביוני 2010). "Lara Bingle wants her slice of Michael Clarke's fortune". *Perth Now*. נבדק ב-28 בנובמבר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Idato, Michael (20 ביוני 2012). "Bingle 'a hit' as viewers return for second glimpse". *The Sydney Morning Herald*. נבדק ב-28 בנובמבר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Ten admits Bingle bungle in $243m loss, ABC.net, 9 April 2013
**Bad Brains** (בתרגום לעברית: "מוחות רעים") היא להקת רוק אמריקאית מוושינגטון, שהוקמה בשנת 1977. הם נמנים בין חלוצי ההארדקור פאנק, אם כי סגנונם המאוחר משלב גם רגאיי, פאנק (Funk), הבי מטאל, מוזיקת היפ הופ ומוזיקת נשמה. חברי הלהקה הם חסידי תנועת הראסטפארי.

שיריה הראשונים של הלהקה שילבו פאנק רוק אינטנסיבי עם סולו גיטרה ומקצבים מורכבים, ורק לאחר מכן הם החלו לשלב סגנונות נוספים באלבומיהם.

הלהקה התפרקה והתאחדה מספר פעמים לאורך השנים, לעיתים עם זמרים או מתופפים שונים. בשנת 1994 ההרכב ה"קלאסי" שב להופיע, בצירוף מוזיקאים נוספים, והם פעילים עד היום.

היסטוריה
--------

חברי הלהקה החלו לנגן ביחד בשנת 1976 בהרכב פיוז'ן בשם "Mind Power". בשנת 1977 הם החלו לשמוע בלאק סבאת', סקס פיסטולס ולהקות פאנק רוק, ושינו את שמם ל-Bad Brains בדומה לשיר של הראמונס. הם החלו לנגן הארדקור פאנק ורכשו אוהדים רבים באזור וושינגטון די. סי. בין השאר בגלל היותם יוצאי דופן - להקת הארדקור פאנק שכל חבריה שחורים - אך גם בזכות הופעותיהם האנרגטיות וכישרונם המוזיקלי.

בשנת 1979 עברו מוושינגטון לניו יורק, והפכו לחלק מסצנת ההארדקור פאנק הניו-יורקית. אלבום הבכורה שלהם ראה אור בשנת 1982 בקלטת שמע בלבד. בשנת 1983 יצא אלבומם השני, שהופק על ידי ריק אוקייסק מלהקת The Cars.

בשנת 1986 ראה אור האלבום I Against I שבו שילבו חברי הלהקה גם צלילי פאנק (Funk), רגאיי ומטאל. האלבום זכה לשבחים, ושיר הנושא מתוכו הוצג בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "120 דקות" בערוץ MTV.

למרות הצלחת האלבום, הזמר H.R. עזב את הלהקה. בשנים שלאחר מכן הוא עזב וחזר לסירוגין. גם בין חברי הלהקה האחרים התגלעו חילוקי דעות בקשר לסגנון – חלקם רצו לנגן יותר רגאיי, והאחרים משכו לכיוון הארד רוק. השנים 1990 עד 1994 היו תקופה של חוסר יציבות, בה חלק מחברי הלהקה התחלפו, הופעות בוטלו וחברי הלהקה הסתכסכו ביניהם. בסוף שנת 1994 הם השלימו וחזרו לפעול בהרכב המקורי.

בשנת 1998 שינו את שם לשם "Soul Brains", אך בשנת 2007 חזרו לשם "Bad Brains". הם ממשיכים כיום להקליט אלבומים ולהופיע, אם כי משנת 2015 ואילך דיווחו חברי הלהקה כי חלקם סובל מבעיות בריאותיות ונפשיות שונות.

דיסקוגרפיה
----------

Bad Brains בהופעה במועדון בוושינגטון, 1983
* Bad Brains (1982)
* Rock for Light (1983)
* I Against I (1986)
* Quickness (1989)
* Rise (1993)
* God of Love (1995)
* I & I Survived (2002)
* Build a Nation (2007)
* Into the Future (2012)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Bad Brains** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Bad Brains
* Bad Brains, ברשת החברתית פייסבוק

* Bad Brains, ברשת החברתית אינסטגרם

* Bad Brains, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* Bad Brains, באתר אייטונס (באנגלית)

* Bad Brains, באתר ספוטיפיי

* Bad Brains, באתר Last.fm (באנגלית)

* Bad Brains, באתר AllMusic (באנגלית)

* Bad Brains, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Bad Brains, באתר דיזר

* Bad Brains, באתר Discogs (באנגלית)

* Bad Brains, באתר Songkick (באנגלית)

* Bad Brains, באתר SecondHandSongs

* Bad Brains, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 5092122
* BnF: cb13901773h (data)
* ISNI: 0000 0001 2359 0152
* LCCN: n91071705
* MusicBrainz: e919b253-da5b-4aae-a444-6a368376a2d6
* NKC: xx0024058
* VIAF: 152600878
* WorldCat: lccn-n91071705

 |
**קובץ טקסט** הוא סוג של קובץ המשמש לשמירת תוכן במערכת קבצים כרצף של שורות המופרדות זו מזו בתווים מיוחדים מוגדרים מראש. סיום הרצף מצוין באמצעות תו מיוחד אחד או יותר המכונה End-of-file (ובקיצור: EOF). קובצי טקסט יכולים להכיל תוכן טקסטואלי, אך הם אינם מוגבלים לכך ויכולים להציג מידע בינארי כל עוד הוא מקודד באופן שאינו סותר את מבנה קובץ הטקסט והשימוש בתווים המיוחדים המשמשים אותו.

ניתן לחלק את כל סוגי הקבצים לשניים: קובצי טקסט וקבצים בינאריים.

בשל פשטותם ונגישותם לקורא האנושי, משמשים קובצי טקסט פעמים רבות לאחסון נתונים, גם אם הם לא אמורים להיות קריאים על ידי גורם אנושי. השימוש בקובצי טקסט חוסך בעיות רבות שמציב השימוש בקבצים הבינאריים לסוגיהם: היצמדות לפורמט קבוע, חשיבות לסדר הכתיבה של הבתים ואף התלות במילה של המחשב נמנעת. יתרה מזאת, שיקום קובץ טקסט מהשחתת נתונים שאירעה לרוב פשוטה משמעותית משיקום קובץ בינארי שעבר אירוע דומה, ובמרבית המקרים ניתן להמשיך ולעבד את הקובץ הטקסטואלי גם לאחר האירוע. יחד עם זאת, במידה וקובץ טקסט אכן משמש לאחסון טקסט, האנטרופיה שלו נמוכה למדי, כך שנפח הקובץ הנדרש לאחסון המידע גדול משמעותית מהמינימום הנדרש לאחסון המידע הזה בהצגתו באנטרופיה גבוהה.

מבנה
----

קובץ טקסט יכול להכיל תוכן טקסטואלי בשפה כלשהי. במקרה זה לקובץ לא יהיה מבנה מוגדר פרט לחלוקה לשורות ולסוף קובץ:

```
כך נראה קובץ טקסט עברי לדוגמה
ללא מבנה מוגדר וללא הגבלה
מספר השורות ואורכן אינם קבועים וללא מגבלה
אלא רק התווים המגדירים סוף קובץ וסוף שורה
```

קובץ טקסט יכול להכיל תוכן שחייב לעמוד במבנה מוגדר כך שתוכנה חיצונית תוכל לעבד אותו כראוי. קובצי HTML לדוגמה הם קובצי טקסט שחייבים לעמוד בפורמט המוגדר על ידי W3C:

```
<!DOCTYPE html PUBLIC "-//W3C//DTD HTML 4.0//EN" "http://www.w3.org/TR/REC-html40/strict.dtd">
<html lang="he">
<head><title>עמוד דוגמה</title></head>
<body>
<p>זהו עמוד לדוגמה.</p>
</body>
</html>
```

תוכן אחר שיכול לאחסן קובץ טקסט הוא למשל תמונה המורכבת מתווים טקסטואליים. קבצים אלו נקראים אמנות ASCII. לדוגמה:

```
(\___/)
(=*.*=)
(")__(")
```

עריכת קובצי טקסט
----------------

פתיחת קובצי טקסט לתצוגה למשתמש נעשית באמצעות עורכי טקסט, המציגים על פי רוב את התוכן של הקובץ באופן מלא לפי הפורמט הנדרש. חלק מעורכי הטקסט מאפשרים למשתמש להציג גם תווים מיוחדים וגם תווים שאינם טקסטואליים, בעוד שחלק מעורכי הטקסט מסתירים אותם מהמשתמש.

פורמטים
-------

הפורמט הסטנדרטי המקובל ברוב המוחלט של מערכות ההפעלה הוא ASCII, אם כי אלו נבדלות זו מזו באופן הקידוד של תווים שאינם טקסטואליים, וכן בתווים המיוחדים המסמנים את סוף השורה ואת סוף הקובץ.

פורמטים נוספים הם MIME, וקבצים בסיומת .txt המוגדרים על ידי מערכת ההפעלה (חלונות למשל).

ראו גם
------

* קובץ בינארי
* יוניקוד
* קידוד תווים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קובץ טקסט** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג של נמלה. אם התכוונתם לרצה מקצוענית, ראו ריצה (ספורט).

**אצנית** (שם מדעי: *Paratrechina*) היא סוג של נמלה. הסוג מכיל מעל 150 מינים, הנפוצים בכל רחבי העולם – בכל היבשות מלבד אנטארקטיקה.

שמו של הסוג (כמו גם השם האנגלי – נמלה משוגעת) נובע מתנועתה התזזיתית והמהירה של האצנית ממקום למקום, לעיתים ללא סיבה נראית לעין.

מינים
-----

המינים השונים של סוג האצנית כולם קטנים יחסית, ולכולן משותפת ההליכה המהירה והתזזיתית. בין המינים ניתן למנות:

### אצנית ארוכת מחוש

האצנית ארוכת המחוש (אנ') (שם מדעי: *Paratrechina longicornis*) הוא המין הנפוץ והמפורסם ביותר של האצנית. המין נפוץ ברחבי העולם, כי אנשים מפיצים אותו בטעות ללא ידיעתם. הוא נפוץ כמזיק בבתים של אנשים.

האצנית ארוכת המחוש מתרבה בצורה מיוחדת – במקום שהוולד יצא כשילוב של אביו ואימו, מולידה המלכה נקבות שהן שיבוטים של עצמה, וזכרים שהם שיבוטים של הזכר שאיתו היא הזדווגה. תופעה זו, המכונה "שיבוט כפול", מאפשרת הרבעה פנימית של האצנית ארוכת המחוש, והקלה על התפשטותה.

אורכה של האצנית ארוכת המחוש הוא עד שלושה מילימטרים, וצבעה שחור. רגליה ומחושיה ארוכים יחסית לגופה (ראו בתמונה). בישראל היא נפוצה במישור החוף ובדרום הארץ.

### אצנית צהובה

האצנית הצהובה (שם מדעי: *paratrechina jaegerskjoeldi*) נפוצה בכל ישראל, ובארצות רבות נוספות. אורך גופה הוא כ-2.5 מילימטר. ראשה ובטנה חומים, וחזה ורגליה צהובות. היא פעילה בעונות החמות של השנה. בתור מזיקה במשכנות האדם היא חיה מתחת למרצפות, לרוב במטבח ובחדר האמבטיה, שם היא ניזונה מזחלים של יתושעשיים.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת מיני האצנית בוויקיפדיה האנגלית
* יעקב עופר, נלך אל נמלה: מדריך נמלים בישראל, הוצאת יובל עופר, ירושלים, 2000. תחת: אצנית ארוכת מחוש, אצנית צהובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אתר למנויים בלבד עידו אפרתי, מה יכולה החברה האנושית ללמוד מהנמלה המשוגעת, באתר הארץ, 31 ביולי 2015 סרטונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  crazy ant
2. ↑  Morgan Pearcy, Michael A. D. Goodisman & Laurent Keller (2011). "Sib mating without inbreeding in the longhorn crazy ant". Proceedings of the Royal Society B (in press). doi:10.1098/rspb.2010.2562.
**SVP** (בצרפתית ראשי התיבות מציינות "**בבקשה**": **s'il vous plaît**) היא חברה בינלאומית שמרכזה בצרפת המספקת שירותי מידע.

הרחבה
-----

החברה מספקת שירותי מידע בתשלום לכל דורש, ומקבלת רבבות שאלות מדי יממה בנושאים מגוונים, עליהן היא עונה בעזרת מאות עובדים המומחים בתחומים שונים. מטרתה של החברה אינה לאגור את כל הידיעות, אלא לדעת היכן למצוא מיד את המומחה המתאים שיוכל לענות על כל שאלה. לדוגמה, אם מישהו מתעניין לדעת מה מידת היקף מותניה של חברת פרלמנט בריטית מסוימת, על המידען לשאול עצמו מי מסוגל לדעת את התשובה, ומשהבין כי זהו לבטח החייט שלה, לא נותר לו אלא לאתרו במהירות האפשרית, ולאחר שהות מסוימת יוכל לספק את התשובה המדויקת לשואל.

החברה החלה לפעול בפריז בשנת 1935 כמשרד מודיעין המספק מידע טלפוני, 24 שעות ביממה, אודות המקומות בהם אפשר לקנות יין ושאר מנעמי החיים. זאת לאחר שד"ר רנה סונייה גילה שאין ברשותו שמפניה לארוחת הערב וגם לא ידע היכן יוכל להשיג את מבוקשו בשעת הלילה המאוחרת. לכן החליט להקים את המשרד שלא היה כדוגמתו בשום מקום בעולם. העיתון Indépendant ו"החברה הרדיופונית הצרפתית" (Société Française de Radiophonie) תמכו בו כלכלית, וכפיתוח צרפתי יחיד במינו אישר השר ז'ורז' מנדל להשתמש בחיוג טלפוני מקוצר כדי להתקשר ל-SVP. דמי התשלום עבור השירות היו מצורפים לחשבון שיחות הטלפון, וחברת הטלפון קיבלה בעד שירות זה אחוז קטן מהכנסותיה של SVP. בשנת 1938 הרחיבה החברה את שרותיה והכריזה על רישום מנויים. בשנת 1939 החל התעשיין Maurice de Turckheim לנהל את SVP בכוונו את החברה למתן שירותים בעיקר עבור קהילת אנשי העסקים. בשנת 1958 הועסקו בצרפת 200 מלקטי מידע ועוזרי מחקר שענו ל-5000 שאלות מדי יום ב-40 קווי טלפון. כיום מועסקים עוד 600 מידענים בשאר מדינות העולם, וגם 250 מתרגמים ומתורגמנים מקצועיים בתחומי שונים כמו משפט, טכנולוגיה, רפואה, סחר וכלכלה, שמקבלים פניות גם באמצעות פקס ודואר אלקטרוני.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של SVP

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 160770143
* WorldCat: viaf-160770143

 |
**ריצ'רד אדם אדובאטו** (באנגלית: **Richard Adam Adubato**; נולד ב-23 בנובמבר 1937) הוא מאמן כדורסל אמריקאי. אימן בעברו את קבוצות ליגת ה-NBA דטרויט פיסטונס (1979–1980), דאלאס מאבריקס (1989–1993) ואורלנדו מג'יק (1997), ואת קבוצות ליגת ה-WNBA ניו יורק ליברטי (1999–2004) ווושינגטון מיסטיקס (2005–2007).

קריירת אימון
------------

### ליגת ה-NBA

אדובאטו נולד בעיר אירווינגטון שבניו ג'רזי, ובבגרותו למד באוניברסיטת ויליאם פטרסון אשר בעיר ויין הסמוכה.

בשנת 1978, לאחר 6 שנים כעוזר מאמן בקבוצת "מכללת אופסלה" (בניו ג'רזי), הצטרף לצוות האימון של דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA, אותה אימן דיק וייטל. בנובמבר 1979, לאחר 12 משחקים בעונת 1979/1980, החליף את וייטל כמאמן הראשי של הפיסטונס, ועד לסיום אותה עונה הדריך את הקבוצה למאזן ניצחונות שלילי 12–58.

בין השנים 1982–1985 שימש כעוזר מאמן בניו יורק ניקס, תחת יובי בראון.

לקראת עונת 1986/1987 עבר לצוות האימון של דאלאס מאבריקס, אותה אימן דיק מוטה. בעונה העוקבת העפילה דאלאס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדותיה, בהובלתם של המאמן ג'ון מקלאוד, והשחקנים מארק אגוויר, רולנדו בלאקמן ודרק הרפר. לאחר 11 משחקים בעונת 1989/1990 מונה אדובאטו למאמן הראשי של המאבריקס, במקומו של מקלאוד. בסיום אותה עונה הודחה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון, ובשתי העונות הבאות כלל לא העפילה אליו, לאחר שסיימה במקום ה-12 באזור המערבי. לאחר שקבוצתו פתחה את עונת 1992/1993 עם 2 ניצחונות מ-29 משחקים, פוטר אדובאטו מתפקידו, ובמקומו מונה עוזרו גאר הרד. לאורך תקופתו כמאמן המאבריקס, העמידה הקבוצה מאזן כולל של 94 ניצחונות ו-170 הפסדים (35.6%).

בעונת 1993/1994 היה עוזר מאמן בקליבלנד קאבלירס, תחת המאמן מייק פראטלו, ובקיץ 1994 עבר לצוות האימון של אורלנדו מג'יק, אותה אימן בראיין היל. כוכבי הקבוצה הצעירים – שאקיל אוניל ופני הארדוויי – הוליכו את המג'יק לגמר ה-NBA בפלייאוף 1995, בו הפסידו מול יוסטון רוקטס (0–4). באמצע עונת 1996/1997 מונה אדובאטו למחליפו של היל כמאמן אורלנדו, ועד לסיום העונה רשמו המג'יק מאזן חיובי 21–12, אך הודחו מפלייאוף 1997 כבר בסיבוב הראשון.

### ליגת ה-WNBA

בשנת 1999 מונה אדובאטו למאמן קבוצת ניו יורק ליברטי מליגת ה-WNBA. בעונות 1999, 2000 ו-2002 העפילה תחתיו הקבוצה לגמר ה-WNBA, אולם בשלושת המקרים הפסידה בסדרת הגמר. בשניות הסיום של המשחק השני בסדרת גמר 1999, מול יוסטון קומטס, קלעה שחקנית הליברטי תרזה ות'רספון שלשה מחצי מגרש, אשר העניקה לניו יורק את הניצחון בתוצאה 68–67; קליעה זו נחשבת לאחד המהלכים הגדולים בתולדות ליגת ה-WNBA.

בין השנים 2005–2007 אימן את קבוצת וושינגטון מיסטיקס מה-WNBA. לאחר 4 משחקים בעונת 2007 התפטר מתפקידו, והוחלף על ידי טרי רולינס. לאורך תקופתו כמאמן ראשי ב-WNBA, רשמו קבוצותיו של אדובאטו מאזן כולל של 134 ניצחונות ו-116 הפסדים (53.6%).

קישורים חיצוניים
----------------

* ריצ'י אדובאטו, ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. 1 2  סטטיסטיקות האימון של אדובאטו ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. 1 2  סטטיסטיקות האימון של אדובאטו ב-WNBA, באתר basketball-reference.com
3. 1 2  פרופיל של אדובאטו, באתר ה-WNBA
4. ↑  "הזריקה": רגע הקסם של תרזה ות'רספון, באתר ה-WNBA,‏ 4 בספטמבר 2016
5. ↑  עשרת המהלכים הגדולים בתולדות ה-WNBA,‏ בדף היוטיוב של ESPN,‏ 14 במאי 2020
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפלדין של קרל הגדול. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רולאן (פירושונים).

**רולאן** (**Roland**; בפרנקית: **Hruodland**; נהרג ב-15 באוגוסט 778) היה אביר קודש (פלדין) של קרל הגדול, מנהיג צבאי היסטורי שנודע בעיקר עקב עיצובו הספרותי ברומנסות, בשירה האפית ובשירים על מעללי גבורה. בפרט בשירת רולאן, היצירה המשמעותית הקדומה ביותר בתולדות הספרות הצרפתית שכתב-היד המוקדם ביותר שלה מתוארך בין 1129 ל-1165.

רולאן ההיסטורי
--------------

רולאן מוזכר בספר חיי קרל הגדול מאת איינהרד כמגן גבולות ברטאן עבור קרל הגדול. המחבר מציין כי הוא נהרג בקרב מעבר רונסבו (Roncevaux Pass) על ידי הבסקים. מקורות בלתי אמינים טוענים כי הוא נקבר בבזיליקה של בלאי.

רולאן הספרותי
-------------

רולאן היה אחת הדמויות הפופולריות ביותר ברומנסות של ימי הביניים והן טוו לו ביוגרפיה עשירה ומפורטת, עתירה במעשי גבורה שפיארה אותו כאביר נוצרי שנלחם בעיקר נגד הסאראצינים (הערבים). נאמר שהוא היה אחיינו של קרל הגדול ומצביא צבאו. לפי האגדה נספה רולאן בקרב עם הסאראצינים, עקב בגידתו של האביר גנלון (Ganelon). במותו בירך אותו הארכיבישוף טורפין (Turpin), מיד לפני שנהרג אף הוא.

לפי שירת רולאן היה לרולאן חבר-נפש בשם אוליבייה, רולאן התאהב באחות חברו, אוד (Aude או אלדה), אך לא נשא אותה לאשה כיוון שנהרג לפני נישואיו המיועדים. סיפור זה הורחב ברומנסה בת המאה ה-12 *Girart de Vienne*.

מלחמותיו של רולאן חרגו באגדות מן התיאור ההיסטורי וכך נאמר שנלחם בענקים (למשל ביצירות *Historia Caroli Magni*, *L'Entrée d'Espagne* ו-*La Spagna* מן המאה ה-14). רולאן מופיע עם שלושה מאפיינים: חרב בלתי-שבירה בשם דורנדאל (Durendal); סוס אביר ונאמן בשם ויילאנטיף (Veillantif) וקרן יער בשם אוליפאנט (Olifant).

הפואמה אורלנדו המטורף מאת לודוביקו אריוסטו (1516) נטלה לעצמה חירות לתאר את מעלליו של רינלדו, בן דמותו של רולאן, אשר התחרה עם גיבור הפואמה, שהיה אף הוא מאביריו של קרל הגדול על לבה של אנג'ליקה, נסיכה מוסלמית, מושא אהבתם של אורלנדו, רינלדו ואבירים רבים אחרים. יצירה זו שימשה בסיס ליצירות נוספות, בהן אופרות מאת הנדל, ויולדי ואחרים.

מאז ימי הביניים הפכה דמותו של רולאן (רולנד באנגלית, אורלנדו באיטלקית) לדמות ארכיטיפית של אביר בספרות האבירות, אשר הקשר בינה לבין דמותו המקורית בשירת רולאן תכופות רופף. למשל, "רולנד" נזכר כבדרך אגב במחזה השייקספירי המלך ליר. אזכור זה שימש השראה לפואמה פנטסטית רולנד האציל אל המגדל האפל קרב מאת רוברט בראונינג, שבעצמה הייתה השראה לסדרת המגדל האפל מאת סטיבן קינג – ספרי פנטסיה שגיבורם הוא האקדוחן הנודד רולנד דשיין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רולאן** בוויקישיתוף

* הערך רולאן באנציקלופדיה האמריקאית
* דמויות בשירות רולאן
* סקירה ממצה של אזכורי ולראנד בספרות והמוטיבים העיקריים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009291768205171
* BnF: cb119482423 (data)
* GND: 11855395X
* LCCN: n2019012369
* LNB: 000113442
* NKC: jn20040227009
* SUDOC: 027441857
* VIAF: 5722596
* WorldCat: viaf-5722596

 |
**מסדר הכוכב של יוגוסלביה** (בסרבו-קרואטית: **Orden jugoslavenske zvijezde**, בסרבית קירילית: **Орден југословенске звезде**) היה תואר הכבוד הראשון בחשיבותו ביוגוסלביה והשני בחשיבותו בסרביה ומונטנגרו. 

העיטור היה בעל ארבע דרגות חשיבות: "הכוכב הגדול של יוגוסלביה" שהיה הראשון בחשיבותו ביוגוסלביה, ולאחריו "הכוכב של יוגוסלביה" דרגות 1 עד 3. העיטור הוענק לראשונה ב-1 בפברואר 1954 לשליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו. העיטור הוענק בדרך כלל לראשי המדינות אשר פעלו לחיזוק שיתוף הפעולה עם יוגוסלביה ובכללם היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, חוסיין, מלך ירדן ובתוך יוגוסלביה הוענק לאישים בולטים כגון אדווארד קרדל.

מקרב בני יהדות יוגוסלביה זכה לעיטור "מסדר הכוכב של יוגוסלביה" - דרגה ראשונה הגנרל פרופסור איזידור פאפו שהיה ראש מערך הרפואה בצבא יוגוסלביה ורופאו האישי של יוסיף ברוז טיטו.

ב-1998 החליטה ממשלת סרביה ומונטנגרו לחדש את מתן העיטור, הוא היה השני בחשיבותו במדינה והוענק עד 2006. בין מקבליו היה נשיא רומניה יון איליאסקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסדר הכוכב של יוגוסלביה** בוויקישיתוף
**קצין ביטחון** (בראשי תיבות: **קב"ט**) הוא אדם הממונה על האבטחה (כולל אבטחה אזרחית) הפיזית של ארגון מסוים, כגון יישוב או תאגיד. קצין הביטחון ממונה על מימוש נוהלי האבטחה שנקבעו לארגון, ולעיתים גם על גיבוש נהלים אלה, על רכישה ותחזוקה של אמצעי אבטחה, כגון גדרות, ועל הפעלתם של שומרים המפקחים על כניסה למתקני הארגון ויציאה מהם.

סמכויות התפקיד וטיפול בסיכונים
------------------------------

קצין הביטחון מטפל בסיכונים לרכוש הארגון, ולעיתים גם לאבטחתם של אישים בארגון הזקוקים לשמירה אישית. קצין הביטחון מטפל בסיכוני אבטחה חיצוניים, כגון פורצים או מחבלים שעלולים לחדור למתקני הארגון, וגם בסיכוני אבטחה פנימיים, כגון עובדים שעלולים לגנוב מתוצרת המפעל או מרכושו. מקובלת הפרדה בין תפקידו של קצין הביטחון, שממונה על האבטחה הפיזית, לתפקידו של קצין אבטחת מידע, האחראי למניעה של פרצות נתונים וזליגות מידע מהארגון, אך מתקיים שיתוף פעולה בין השניים, משום שמניעת זליגת מידע כוללת גם אבטחה פיזית של מחשבי הארגון.

קצין הביטחון ממונה על הקשר שבין הארגון לבין גורמי אבטחה, כגון צבא, משטרה וחברות שמירה.

הכשרה לתפקיד
------------

הכשרה של קציני ביטחון נעשית בקורסים המיועדים לכך, ולעיתים ניתן תפקיד זה לבעלי עבר ביטחוני כקצינים בצבא או במשטרה.

בישראל מחייב חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים מינוי של קצין ביטחון בארגונים המפורטים בחוק, בהם משרדי הממשלה, חברות תעופה, חברות אנרגיה, אוניברסיטאות ורבים אחרים. החוק מפרט את הכישורים וההכשרה הנדרשים למילוי תפקיד זה.

קישורים חיצוניים
----------------

* קצין ביטחון, באתר המוסד לבטיחות ולגיהות

הערות שוליים
------------

1. ↑   חוק להסדרת הבטחון בגופים ציבוריים, בספר החוקים הפתוח
**סדר אומיה** (ערבית: وسام أمية الوطني) הוא העיטור הראשון בחשיבותו בסוריה. העיטור נוסד בשנת 1934, בתקופת המנדט הצרפתי, והוא נקרא על שם בית אומיה – שושלת ח'ליפים מוסלמית ששלטה בין השנים 661–750 ובירתה הייתה העיר דמשק (כיום בירת סוריה).

העיטור ניתן בשלוש דרגות עבור "תרומה צבאית או אזרחית יוצאת דופן".

תיאור העיטור
------------

העיטור מורכב מכוכב מעוטר בעל שמונה קודקודים המורכבים כל אחד משבע אליפסות מוארכות, בדרגה הראשונה אליפסות אלו כוללות בתוכן חתיכות מתכת מעוגלות בעוד שבדרגה השנייה והשלישית האליפסות ריקות. במרכז הכוכב ישנו עיגול המורכב מעיטור ערבסקה מוזהב על רקע שכבת אמייל ירוקה. במרכז העיגול ישנו כיתוב בערבית על רקע אמייל לבן. בגרסת הדרגה הראשונה, על בסיס עיטורי הערבסקה ישנם שלושה כוכבים בעלי חמישה קודקודים בצבע אדום. הצבעים המצויים בעיצוב העיטור הם צבעי דגל סוריה (ירוק, לבן ואדום) המזוהים כצבעי הלאומיות הכלל-ערבית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסדר אומיה** בוויקישיתוף
* עמוד על עיטורים סורים באתר 'The Medal Hound'.
* תיאור העיטור באתר 'מדלס'.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הח'ליפות המשיכה לשלוט בין השנים 756 - 1031 בספרד.
אריה לייסנר
**אריה הרברט לייסנר** (באנגלית: **Aryeh Herbert Leissner**; נולד ב־12 בינואר 1926 – 30 בנובמבר 1988) היה עובד סוציאלי ומרצה לעבודות קהילתיות, מחלוצי הטיפול בילדי רחוב וחבורות נוער מנותק בניו-יורק ובישראל.

ביוגרפיה
--------

לייסנר נולד ב-1926 בברלין לאם יהודייה ואב נוצרי. האב נטש את משפחתו וכשעלו הנאצים לשלטון נעצרה האם ושולחה לאחד ממחנות ההשמדה. לייסנר עזב את גרמניה ולאחר נדודים ממושכים ביערות אירופה הצליח להגיע לארץ ישראל.

תחילה למד בכפר הנוער בן שמן ואחר כך שירת בבריגדה היהודית. במלחמת העצמאות לחם בחזית ירושלים.

ב-1953 השתקע בניו-יורק, שם למד פסיכולוגיה ועבודה סוציאלית באוניברסיטת קולומביה והניו סקול. במהלך לימודיו פיתח שיטה חדשנית לטיפול בחבורות נוער מנותק, בין היתר בשכונת הארלם. השיטה מבוססת על שיתוף פעולה וקרבה אישית בין המדריך לחבורה ויצירת אימון ברצונו של המדריך וביכולתו לסייע, לעיתים גם תוך העלמת עין מהתנהגות עבריינית.

ב-1963 הוזמן לייסנר לתל אביב כדי לנסות שם את שיטת עבודתו על בסיס מחקרי. הפרויקט מומן בחלקו על ידי ממשלת ארצות הברית. דין וחשבון שחיבר לייסנר יחד עם סלי בורס וניסן רובין הצביע על כמה הצלחות שהשיג הפרויקט אך חילוקי דעות בין משרדי הממשלה השונים שהיו מעורבים בו מנעו את המשכתו.

ב־1966 התיישב לייסנר בבריטניה, שם עבד תחילה כחוקר בכיר בארגון "National Children's Bureau", ובשנת 1975 הצטרף לאוניברסיטת קיל כמרצה לעבודות קהילתיות. בנובמבר 1988 שם קץ לחייו ביריית אקדח. קודם לכן כתב לאחד מעמיתיו בישראל כי גופתו תועלה באש וביקש לפזר את אפרה מעל הרי ירושלים. בנו דן לייסנר, הוא משפטן וסופר המתגורר באנגליה.

ספריו
-----

* **Family Advice Services (Study in Child Development)**. London, Longman, 1967
* **Street Club Work in Tel Aviv and New York (Study in Child Development)**. London, Longman, 1969
* **Advice, Guidance and Assistance: Study of Seven Family Advice Centres (Study in Child Development)**. London, Longman, 1971
* **Intermediate Treatment: A Community Based Action-research Study**. London, Longman, 1977

לקריאה נוספת
------------

* אבי סער, **קידום נוער בתל אביב יפו-הלכה למעשה**, קידום נוער בתל אביב יפו (כתב עת), ינואר 2003

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריה לייסנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  עופר ישראלי, בן ממשיך, חקלאי ומחנך, הוצאה עצמית, 2010 עמ' 32 ואילך
2. ↑  אברהם רותם, "השיטה: לחדור ל'כנופיות' כדי להבריאן", מעריב 28 בינואר 1965; יורם פרי, "עבריינות נוער בישראל, מדריך מבפנים לכנופיה", דבר 3 בפברואר 1966
3. ↑  אריה לייסנר, סלי בורס וניסן רובין, מחקר על הכוחות הפועלים בחבורות רחוב, תמצית הדו"ח הסופי, משרד הסעד, 1968
4. ↑  גדעון לויטס: "מועדוני נוער בקרנות רחוב", למרחב, 8 ביוני 1966; אברהם הופמן: "משרד הסעד ומחקרו של א. לייסנר", דבר, 15 ביוני 1966
5. ↑  עופר ישראלי, בן ממשיך, חקלאי ומחנך, הוצאה עצמית, כפר ויתקין 2010, עמ' 60

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0788 1371
* VIAF: 113702892
* WorldCat (עם VIAF): 113702892

 |
**נעם ניסן** (נולד ב-20 ביוני 1961) הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית אשר עוסק בתורת המשחקים האלגוריתמית. זוכה פרס גדל (2012), פרס קנות' (2016), ופרס רוטשילד (2018).
שימש כדיקן בית הספר להנדסה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית.

החל משנת 2022 חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

קורות חיים
----------

נולד לרחל ומרדכי (מנתא) ניסן. אביו היה פרופסור מן המניין בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית. 

ניסן סיים בהצטיינות יתרה תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית, בשנת 1984. בשנת 1988 סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בהנחייתו של ריצ'רד קארפ. הדוקטורט עסק בשימוש בבעיות קשות ליצירת מחוללים פסבדו-אקראיים, זכה בפרס התזה המצטיינת של ה-ACM, ויצא בגרסה מורחבת בהוצאת MIT. לאחר פוסט-דוקטורט ב-MIT, הצטרף בשנת 1990 לסגל האוניברסיטה העברית.

ניסן עוסק בתורת המשחקים האלגוריתמית, וערך יחד עם טים ראפגרדן, אווה טרדוש וויג'אי וזירני, את הספר Algorithmic Game Theory, בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. 

בשנת 2012 הוענק לו פרס גדל יחד עם אליאס קוטסופיאס, כריסטוס פאפאדימיטריו, טים ראפגרדן, אווה טרדוש ואמיר רונן, על הנחת היסודות בתחום תורת המשחקים האלגוריתמית. הפרס ניתן בפרט על מאמר משנת 2001 שפרסם ניסן יחד עם אמיר רונן, ובו טבעו את המונח תכנון מנגנונים אלגוריתמי, והציגו מגוון שימושים לתאוריות של תכנון מנגנונים במדעי המחשב, כולל היבטים אלגוריתמיים וסיבוכיים.

בשנת 2004 הוענק לניסן פרס מיכאל ברונו מטעם קרן יד הנדיב.

בשנת 2016 זכה בפרס קנות'.

תחום נוסף שבו עוסק ניסן הוא הוראת מדעי המחשב. יחד עם שמעון שוקן כתב ספר קורס בשם "The Elements of Computing Systems", ובו מתנסה הסטודנט בבניית מחשב על כל שלביו, החל מהרכיבים הבסיסיים ביותר (שערים לוגיים) ועד לכתיבת מערכת הפעלה ותוכנות בשפה עילית.

נשוי ואב לשלושה ילדים. שניים מאחיו מרצים גם הם באוניברסיטה העברית: איתי ניסן בחוג לפילוסופיה ואודי ניסן בבית הספר ע"ש פדרמן למדיניות ציבורית וממשל.

קישורים חיצוניים
----------------

* נעם ניסן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* נעם ניסן, באתר dblp
* נעם ניסן, באתר גוגל סקולר
* דף הבית באתר האוניברסיטה העברית
* הקורס מנאנד לטטריס: בונים מחשב שפיתח יחד עם פרופסור שמעון שוקן, בגרסה העברית שלו באתר קמפוס IL
* היד הנעלמה של טיורינג - בלוג בנושאי תורת המשחקים האלגוריתמית, שניסן הוא מייסדו ומהכותבים בו
* נעם ניסן (1961-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על בחירת חברים חדשים לאקדמיה
2. ↑  Nisan, Noam; Ronen, Amir (2001), "Algorithmic mechanism design", Games and Economic Behavior (35): 166–196.
3. ↑  Three Papers Cited for Laying Foundation of Growth in Algorithmic Game Theory
4. ↑  מודעת אבל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307067305171
* ACM DL: 81100515690
* BnF: cb15099564h (data)
* DBLP: n/NoamNisan
* GND: 137125372
* ISNI: 0000 0000 8357 7550
* LCCN: n91110746
* MGP: 106244
* NKC: stk2008461337
* NLP: A21423672
* NTA: 133695743
* ORCID: 0000-0003-3106-6304
* SUDOC: 091644623
* VIAF: 12600351
* WorldCat: lccn-n91110746

 |
**אריה מאובן** הקרוי גם **אריה מוסבך** (שם מדעי: *Panthera fossilis*) הוא מין של פנתר פרהיסטורי, שחי בתקופת הפליסטוקן באירופה. הוא התגלה בממצאים מהעיר מאואר, על יד היידלברג שבדרום גרמניה, וגם במחוז סאפוק שבדרום-מזרח אנגליה, ותוארך לתקופה שלפני 680 אלף שנה מהיום. ממצאים נוספים של המין התגלו באיסרניה, איטליה ובדרום-מערב סיביר והם הממצאים הראשונים של אריה זה מאסיה. הממצאים תוארו בשנת 1906 בידי החוקר הגרמני וילהלם רייכנאו (גר') ובצורתם דמו למאובני אריות, אך היו חלקיים וכללו בעיקר לסתות, שיניים שבורות ועצמות גפיים. משמעות שם המין הוא: "מאובן".

אריה זה היה גדול בהרבה מהאריות האפריקאים ואפילו מהטיגריס והוא הגיע לאורך 2.4 מטרים ולמשקל של מעל 350 קילוגרם. הוא התחרה אפילו עם האריה האמריקני שעלה על 2.5 מטר והיה גדול החתוליים מעולם. היו לו לסתות וגרון רחבים יותר מהאריות המודרניים ושיניים תחתונות קצרות יותר. הוא התמחה בחיים באזור קרים לאורך ערבות אירואסיה, בהם חיו מינים צמחוניים רבים ביניהם: היפופוטם אנתיקוס, סטפנורינוס, פיל ישר-חט, ממותות, יחמורים ועוד. האריה צד באזורים אלה לצד טורפים נוספים כמו צבועיים, זאבים, דוביים ושנחרבים. הוא חי גם ליד ראשוני האנשים, כפי שנראה משרידי לסת של הומו היידלברגנסיס שהתגלו במאואר בגרמניה סמוך לשרידיו.

אריה זה התפתח בסוף הפליסטוקן לפני 300 אלף שנה לאריה אחר, ייתכן שלמין נפרד הידוע כאריה מערות (*Panthera spelaea*), אשר חי במהלך עידן הקרח האחרון עד ההולוקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריה מאובן** בוויקישיתוף
**קצח זעיר-פרחים** (שם מדעי: *Garidella nigellastrum*) הוא מין של קצח, עשב חד-שנתי ממשפחת הנוריתיים.

מורפולוגיה
----------

פרחיו קטנים - אורכם פחות מסנטימטר בודד. צבע עלי הכותרת משתנה: מסגול בקרבת מרכז הפרח, ללבן בחלקו החיצוני. בכל פרח חמישה עלי כותרת, מפוצלים לשתי אונות.

האבחנה בינו לבין קצח הציפורן בשלב הזרעים קשה.

תפוצה
-----

הקצח זעיר הפרחים נפוץ בכל רחבי המזרח התיכון, כמו גם באירופה. למין זה תפוצה מיוחדת, וייתכן אף בלעדית, בארץ: הוא מופיע רק בשפלת יהודה. דגם תפוצה זה, בחבל ארץ מצומצם שמאוים בפגיעה בשטחים הטבעיים כדוגמת התרחבות הבנייה, לחץ מרעה וייעור שטחים טבעיים, הופך אותו למין בסכנת הכחדה.

קצח זעיר-פרחים גדל בשטחים טבעיים, כדוגמת בתות ושטחים המכוסים על ידי צומח עשבוני. 

שמו הקודם הוא **קצח קצחני**. שם זה מקורו בתרגום ישיר של השם הלטיני, והוא שונה לאחרונה, בשל המצלול הלא נעים של השם הקודם, לשם הנוכחי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קצח זעיר-פרחים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* תיאור המין, האגודה הלינאית של לונדון.
**אתר ניסויי ירבוע**
(למפת אלג'יריה מוגדלת)אלג'יראלג'יר
קונסטנטיןקונסטנטין
אוראןאוראן
תלמסאןתלמסאן
אל-ואדאל-ואד
תמנראסתתמנראסת
טינדוףטינדוף
**מרוקו**
**ספרד**
**תוניסיה**
**לוב**
**ניז'ר**
**מאלי**
**מאוריטניה**
**הים התיכון**אתר ניסויי ירבוע**אתר ניסויי ירבוע**(למפת אלג'יריה רגילה)אלג'יראלג'יר
קונסטנטיןקונסטנטין
אוראןאוראן
תלמסאןתלמסאן
אל-ואדאל-ואד
תמנראסתתמנראסת
טינדוףטינדוף
**מרוקו**
**ספרד**
**תונ.**
**לוב**
**ניז'ר**
**מאלי**
**מאור.**
**הים התיכון**אתר ניסויי ירבוע**אתר ניסויי ירבוע**
**ניסויי ירבוע** (**Gerboise**) היו סדרה של ארבעה ניסויים גרעיניים צרפתים, הראשונים בתולדות הפרויקט הגרעיני הצרפתי. הם נערכו בשנים 1960–1961 בקרבת העיירה רגאן (Reggane) שבדרום אלג'יריה הצרפתית, וביססו את מעמדה של צרפת כמעצמה הגרעינית הרביעית בעולם.

הניסויים פתחו שרשרת של 217 ניסויים גרעיניים צרפתים, שנערכו עד לשנת 1996. בסך הכל נערכו 22 מהם באלג'יריה, בשני אתרים שונים. יתר הניסויים נערכו באיי פולינזיה הצרפתית שבאוקיינוס השקט.

הניסויים
--------

הניסויים הגיעו בתום תהליך פיתוח של פצצת ביקוע גרעיני, שהחל בשנת 1954. הם נערכו בעיצומה של מלחמת אלג'יריה באתר הניסויים הצבאיים הצרפתים CSEM (‏Centre Saharien d'Expérimentations Militaires). האתר, במדבר הסהרה האלג'יראי, שימש עד אז לניסויים בטילים ורקטות. 

הניסוי הראשון, **ירבוע כחול**, היה הניסוי הגרעיני הצרפתי הראשון בהיסטוריה. הוא נערך ב-13 בפברואר 1960. פצצת פלוטוניום שהונחה בראש מגדל בגובה של 105 מטרים הפיקה עוצמת התפוצצות של 65 קילוטון TNT. בהשוואה לניסויים הגרעיניים הראשונים של ארצות הברית, ברית המועצות ובריטניה היה הניסוי הזה רב העוצמה מכולם.

הניסוי השני, **ירבוע לבן**, נערך ב-1 באפריל 1960. הפעם הונח המתקן הגרעיני בעומק של כשבעה מטרים מתחת לפני הקרקע. הושגה בו עוצמת התפוצצות של 10 קילוטון. ההתפוצצות פערה לוע באדמה, אשר מולא בהמשך.

הניסוי השלישי, **ירבוע אדום**, נערך תשעה חודשים אחרי קודמו, ב-27 בדצמבר 1960. פצצה שהונחה בראש מגדל בן 50 מטר הפיקה עוצמה של שלושה קילוטון.

הניסוי הרביעי נקרא **ירבוע ירוק**. הוא נערך ב-25 באפריל 1961, ארבעה ימים לאחר פרוץ מרד הגנרלים באלג'יריה, שמטרתו הייתה לחולל הפיכה צבאית בצרפת. הניסוי עצמו היה מתוכנן מראש אך מועדו הוקדם כדי להביא להשמדת המתקן הגרעיני ולמנוע אפשרות שהמורדים יניחו עליו את ידם. גם הפעם הונחה הפצצה על גבי מגדל בגובה של 50 מטרים. הניסוי נועד להשיג עוצמה של 6 קילוטון לפחות, אך הושגה בו עוצמה של 500 טון בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* דו"ח הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית על מצב הקרינה הרדיואקטיבית באתרי הניסויים הגרעיניים הצרפתים באלג'יריה

הערות שוליים
------------

1. ↑  הניסויים נקראו על שם חיית המדבר ירבוע. שלושת הניסויים הראשונים נקראו ירבוע כחול, לבן ואדום על שם שלושת צבעי דגל צרפת.
2. ↑  מקור: אתר Nuclear Weapon Archive
**קציעות** (נודעה בתחילה גם כ"גבעת רחל") הייתה היאחזות נח"ל שהוקמה ב-28 בספטמבר 1953 במטרה להציב נוכחות ישראלית בשטח המפורז של פיתחת ניצנה. למרות שלאחר מבצע קדש בוטל המעמד המפורז של פתחת ניצנה, ההיאחזות המשיכה להתקיים בתקווה שהיא תאוזרח. אולם, לאחר מלחמת ששת הימים, משהגבול התרחק מהאזור ותשומת הלב להתיישבות נדדה לאזורים שנכבשו במלחמת ששת הימים, ההיאחזות ננטשה.

שם
--

בתחילה נקרא המקום "גבעת רחל", על שם בתו של קצין אג"ם של פיקוד הנח"ל, ובדומה לשם "גבעת רות" שניתן להיאחזות הקרובה שנקראה על שם תל אבו רות'ה הסמוך אליו. במאי 1954 פרסמה ועדת השמות הממשלתית הודעה עם שמות נכונים ליישובים ובה נמסר שהשם "גבעת רחל" הוא טעות ויש לקרוא למקום קציעות. השימוש בשם גבעת רחל נמשך עד סוף שנות ה-50 אך לבסוף דעך ונעלם.

היסטוריה
--------

ההיאחזות הוקמה ביום שני, 28 בספטמבר 1953. מכיוון שהיא הוקמה בשטח מפורז, הוסוו חיילי הנח"ל שהקימו את המקום כקבוצת אזרחים שאליהם נלוו מספר שומרים חמושים. מפקד המקום היה ישראל אליעזרי. מחוץ לשטח המפורז, הוקם כחודש מוקדם יותר, "גבעת רות", בפיקודו של דני מט, שהיוותה את העורף הצבאי של ההיאחזות. 

כדי לשוות למקום אופי אזרחי, חיילי הנח"ל זרעו במקום 200 דונם שעורה, קיימו לול קטן של 100 תרנגולות ועדר קטן של כבשים. כן נטעו במקום עצי פרי משבעת המינים ודשא. בינואר 1955 התקיים במקום טקס לציון חיבור המקום למים מבאר ישנה. המקום סבל מסחף קרקע והתקשה למצוא ענף חקלאי לפרנסה. בשנת 1960 היו בלול 900 תרנגולות וכן היה גן ירק של 30 דונם.

קציעות נותרה במשך שנים היאחזות נח"ל בודדה בכל האזור. התקוות לאזרח אותה נכזבו ולאחר מלחמת ששת הימים הועברה קציעות לאחריות הנח"ל הדתי, ובהמשך נזנחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רות ורחל על גבול מצרים, דבר, 16 באוקטובר 1953
* שבתי קפלן, ניצני ההתיישבות בניצנה, על המשמר, 8 בדצמבר 1953

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמות נכונים ליישובים, חרות, 5 במאי 1954
2. ↑  אבן מכחיש טענות מצרים, הצופה, 2 באוקטובר 1953; המשך
3. ↑  מים בגבעת רחל, דבר, 19 בינואר 1955
4. ↑  א. סדומי, עדרי הנגב מתפתחים יפה, למרחב, 22 בפברואר 1956
5. ↑  חג המים בגבעת רחל, למרחב, 9 בינואר 1955
6. ↑  גבעת־רחל על גבול מצרים, דבר, 5 במרץ 1954
7. ↑  מבית, צבא, זקוקים לתגבורת, דבר, 26 באוגוסט 1960; המשך
8. ↑  מי נשאר מי נושר, דבר, 13 באוקטובר 1968
9. ↑  חיים פיקרש, נח"ל דתי נאחז ב"קציעות", הצופה, 4 במרץ 1968
10. ↑  אהרן דולב, הספר חוזר לניצנה, מעריב, 10 בנובמבר 1978

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311785905171
* VIAF: 152977015
* WorldCat (עם VIAF): 152977015

 |
**למעלה**: התוצאות החזויות, חלקיקי אלפא עוברים ללא הפרעה דרך האטום כפי שהוא מתואר על ידי מודל עוגת הצימוקים.  

**למטה**: התוצאות בפועל, חלק קטן מחלקיקי האלפא הוחזר והגיב עם מטען חיובי מרוכז.
**ניסוי רתרפורד** (הקרוי גם **ניסוי עלה הזהב** ו**ניסוי גייגר-מרסדן**) הוא ניסוי שנעשה בשנת 1909 על ידי הנס גייגר וארנסט מרסדן בהדרכתו של ארנסט רתרפורד במעבדות הפיזיקה של אוניברסיטת מנצ'סטר. ניסוי זה תרם תרומה מכרעת לפסילת מודל עוגת הצימוקים לתיאור האטום.

גייגר ומרסדן מדדו את סטיית חלקיקי האלפא שנותבו לעלה דק מזהב. על פי המודלים באותה העת, היו חלקיקי האלפא אמורים לסטות בזווית בת מעלות בודדות לכל היותר, אם בכלל. אולם תוצאות הניסוי הראו שחלק קטן מהחלקיקים הוסט בזויות הגדולות הרבה יותר מ-90 מעלות. רתרפורד הסיק מהניסוי שהמטען החיובי באטום מרוכז ביותר, באופן כזה שהוא יכול להחזיר חלקיקי אלפא העוברים מספיק קרוב אליו. מסקנה זו הובילה לפיתוח המודל הפלנטרי.

מתודולוגיה
----------

גייגר ומרסדן הפגיזו מספר עלי מתכת שונים בחלקיקי אלפא שנוצרו בשפופרת זכוכית שהכילה בצידה האחד גז רדיום-ברומיד ובצדה השני צופתה באבץ גופרית (אנ') (חומר פלואורסצנטי). מיקרוסקופ דל-עוצמה שימש למדידת פיזור החלקיקים. פרוצדורה זו הצריכה ישיבה בחושך במשך שעות רבות, במהלכן נדרשו גייגר ומרסדן לצפות בהבזקי אור קטנים שנוצרו כתוצאה מפגיעת חלקיקי האלפא במסך.

מגוון עלי מתכות שימשו בניסוי כגון: אלומיניום, ברזל, זהב ועופרת יחד עם עלי זהב בעובי משתנה שנוצרו מהצמדת מספר עלים יחד. בהתחשב במסה ובתנע הגבוהים של חלקיק אלפא, התחזיות בנוגע לתוצאות הניסוי היו שהחלקיקים שיעברו דרך עלה במתכת יוסטו במספר מעלות זעיר לכל היותר, אם בכלל (כאשר מספר החלקיקים העובר את העלה יקטן ככל שהוא יתעבה) והשאר יקלטו בעלה.

אולם למרות שברוב המקרים התאמתו תחזיותיהם, אחד מכל 20,000 חלקיקים, בערך, הוסטו ביותר מ-90 מעלות. אפילו עם עלה בעובי זעיר של 6x10-8 מטרים (בערך 200 אטומים). התוצאות היו בניגוד לניבוי המבוסס על מודל עוגת הצימוקים.

מסקנות
------

תוצאות הניסוי גרמו תדהמה לחוקרים, שבאה לידי ביטוי בהתבטאותו של רתרפורד שאמר: "זה היה כמעט בלתי יאמן, זה כמו שתירה פגז בקוטר 15 אינצ'ים על חתיכת נייר טואלט, והוא יחזור אליך".

בתחילת 1911 פרסם רתרפורד מודל מתוקן למבנה האטום, הוא נודע כ"מודל הפלנטרי". התוצאות הראו שאטום בעל מטען חיובי מפוזר לא ייתכן, במקום זה הוסק שהמטען החיובי מרוכז. רתרפורד הבין שהאטום הוא ברובו חלל ריק, כשרוב מסתו מרוכזת במרכזו, בגרעין, ושהאלקטרונים מסתובבים סביבו ומוחזקים במסלולם על ידי משיכה אלקטרוסטטית. קוטר הגרעין הוא בסביבות 10-15 מטרים, במרכז אטום שקוטרו הוא בסביבות 10-10 מטרים. חלקיקי האלפא שפגעו בגרעין הוסטו בחוזקה. רובם לא הוסטו כמעט בכלל מכיוון שהמרחק שלהם מהגרעין היה גדול יחסית.

המודל הפלנטרי שופר על ידי נילס בוהר למודל שנודע כמודל בוהר שהוצע בשנת 1913. לאטום על-פי רתרפורד היו מספר בעיות, העיקרית שבהן הייתה שהאלקטרונים הסובבים את הגרעין, ככל מטען מואץ, אמורים לפלוט קרינה אלקטרומגנטית (פוטונים) ואיבוד האנרגיה בדרך זו תגרום להם לנוע בספירלה ולהתנגש בגרעין תוך זמן קצר. הניחוש של רתרפורד היה שהגרעין מעניק איזושהי "אנרגיה קושרת" שמאזנת את איבוד האנרגיה באלקטרון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניסוי רתרפורד** בוויקישיתוף
* המאמר המקורי שפורסם על ידי גייגר ומרסדן (באנגלית)
קצין העיר תל אביב
**קצין העיר** היה שמו של מוקד בו נמצאו נציגי צה"ל באזורים מקומיים (לרוב עירוניים) ברחבי הארץ. מוקד זה היווה גורם המספק מענה לכל שאלה או בעיה בה נתקלו החיילים החל מעת גיוסם. טיפול במלש"בים לעומת זאת היה בסמכות לשכת הגיוס.

בין העניינים שהיו באחריות של מוקד קצין העיר נכללו טיפול במצוקות נפשיות ותמיכה נפשית לחיילים, טיפול במשפחות כלואים, מתן מספרי טלפון צבאיים לאזרחים, מתן אישורים צבאיים רשמיים, ייעוץ בסיסי לגבי תנאי שירות, הארכת אישורי שהייה מחוץ לבסיס, מתן שירותי ייעוץ וסעד משפטי חינם לחיילים, איתור חיילים ומסירת הודעות חשובות כגון אזעקת חיילים במקרה של פטירת קרוב מדרגה ראשונה, והודעות נפגעים.

עד לשנות התשעים של המאה ה-20, סופק במוקדי קצין העיר גם שירות רפואי לחיילים שהיו בחופשה ונזקקו לטיפול רפואי. השירות הרפואי לחיילים בחופשה עבר במהלך שנות התשעים למרפאות אזוריות או מרחביות, באחריות חיל הרפואה. המרפאות החדשות כונו בטעות "מרפאות קצין העיר", דבר שגרם לבלבול אצל חיילים שפנו בשוגג ליחידות קצין העיר שלא סיפקו עוד שירות רפואי.

בשנת 2014 היו קיימים 12 קציני עיר ברחבי הארץ: אילת, אשקלון, באר שבע, חיפה, טבריה, ירושלים, נהריה, נתניה, עפולה, קריית שמונה, רחובות, תל אביב.

ב-2015 החליט ראש אכ"א, אלוף חגי טופולנסקי, על סגירת כל יחידות קציני הערים. משימותיהם, מלבד הודעות על נפגעים, הועברו לקצינת פניות הציבור (בראשי תיבות, "קפ"ץ"). מאז סגירת יחידות קציני הערים, אזרחים יכולים לקבל מענה טלפוני באמצעות מוקד קצינת פניות הציבור. הודעות למשפחות נפגעים נמסרות על ידי מודיעי נפגעים, והפעלתם היא באמצעות ראשי זירות נפגעים בחמ"ל הנפגעים של **מנה"ק** (מנהל הנפגעים וקציני הערים).

ראו גם
------

* מערך הנפגעים וקציני הערים
* לשכת הגיוס
* נציבות קבילות החיילים

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת אישורים רשמיים (ניתנו בעבר על ידי קצין העיר), באתר צה"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  צה"ל - אנשים ברשת - קצינת פניות הציבור, באתר דובר צה"ל
**ארתור קוארטלי** (באנגלית: **Arthur Quartley**‏; 24 במאי 1839 - 19 במאי 1886) היה צייר אמריקאי, הידוע בנופי הים שלו.

ביוגרפיה
--------

קוארטלי נולד בפריז והתגורר בה עד גיל שתים עשרה ואז משפחתו עברה לארצות הברית. הוא למד ציור אצל אביו פרדריק ויליאם קוארטלי, שהיה ליתוגרף אנגלי. אביו דרש מהנער הצעיר שני רישומים בשבוע. בגיל 17 ארתור למד לצייר שלטים בבולטימור.

בשנת 1852 עזבו קוארטלי ומשפחתו את פריז לעיר ניו יורק ובשנת 1862 הקימו חברה לעיצוב בבולטימור. חברת אממרט וקוארטלי נחשבה לחברה הטובה ביותר בעיר בתחומה. עם זאת, קוארטלי הצעיר החל לצייר נופי ים ימיים של מפרץ צ'ספיק, והשקיע יותר ויותר זמן במשימת הציור הימי. הוא ערך תערוכה מצליחה של ציורים ימיים בסטודיו של נורבל בבולטימור. החוקרת אליזבת ג'ונס ציינה כי עבודתו של קוארטלי חושפת היכרות עם המסורת הימית ההולנדית בקומפוזיציה ובטיפול באור ובצבע.

כדי להמשיך בציוריו ברצינות רבה יותר, עבר קוארטלי לעיר ניו יורק בשנת 1875. ניו יורק באותה תקופה הפכה למרכז ראשי עבור ציירים בולטים. שם צייר נופי ים של מפרץ לונג איילנד, נמל ניו יורק, האי המפשייר בניו המפשייר ומפרץ ברוד איילנד.

בתקופה זו אסכולת נהר ההדסון הלכה ודעכה, כך שקבוצות ציירים אחרות התגבשו, ביניהן קבוצת הטילרים (אנ' ) שקורטלי היה חבר מייסד שלהם. הטילרים הייתה קבוצת אמנים וסופרים, שכללה את וינסלו הומר, ויליאם מריט צ'ייס ואוגוסטוס סנט גאודנס. הם נפגשו לעיתים קרובות כדי להחליף רעיונות ולקשט אריחי קרמיקה לקידום עבודותם. הם גם ערכו נסיעות לציור, כמו "העלייה לרגל 1878 למזרח לונג איילנד" על ידי קוארטלי ואחרים. באותה נסיעה קוארטלי צייר נוף ימי וגם אריח צבוע כחול של ילדה על החוף.

בשנת 1876 נבחר קוארטלי לאקדמיה הלאומית. הבולטות של קוארטלי במהלך חייו מומחשת בהכללתו כאחד מ -68 הציירים בפרסום "ציירים אמריקאים 1880".

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור קוארטלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Encyclopedia Americana, New York, Chicago (1919)
2. ↑  American Painters, D. Appleton, New York (1880)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14953007f (data)
* GND: 121475497X
* ISNI: 0000 0000 6657 2344
* LCCN: n86143726
* RKD: 96690
* SNAC: w6ms73ww
* ULAN: 500098697
* VIAF: 27334615
* WorldCat: lccn-n86143726

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ארתור קוארטלי"**.
**הזר** (באנגלית: **The Stranger**) הוא סרט אפל אמריקאי משנת 1946, עם אורסון וולס, לורטה יאנג ואדוארד ג'י רובינסון.

התסריט מבוסס על סיפור של ויקטור טריבס שהיה מועמד לפרס אוסקר לסיפור הטוב ביותר. העלילה עוסקת ברדיפה אחרי פושע נאצי המסתתר בארצות הברית בזהות מזויפת. זה סרטו היחיד של וולס כבמאי שהיה רווחי.

תקציר העלילה
------------

מר וילסון (אדוארד ג'י רובינסון) הוא חוקר במשלחת האו"ם לחקירת פשעי מלחמה (אנ'). הוא מחפש פושע מלחמה נאצי בשם פרנץ קינדלר (אורסון וולס) שהצליח לברוח לארצות הברית. לשם זה הוא מורה לשחרר את פושע המלחמה קונרד מיינקה (קונסטנטין שיין) כדי שדרכו יוכל לאתר את קינדלר.

הוא עוקב אחרי מיינקה שמגיע לעיירה הרפר בקונטיקט. וילסון מציג את עצמו כסוחר עתיקות בפני בעל מסעדה ופקיד העיירה, פוטר, (ביל האוס) שמעביר לו מקבל מידע על התושבים החדשים בעיירה וחשדו נופל על צ'ארלס רנקין.

קינדלר הגיע להרפר בזהות מזויפת בשם צ'ארלס רנקין והתמנה למורה בבית הספר התיכון בהרפר. הוא אדם מכובד והתלמידים אוהבים אותו. רנקין אוהב לתקן שעוני כנסייה והתנדב לתקן את שעון הכנסייה המכני עם בובות נעות במגדל הכנסייה. כדי לבסס את מקומו בעיה הוא "מתאהב" במרי לונגסטריט (לורטה יאנג) בתו של אדם לונגסטריט (פיליפ מרוויל) שהוא שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית והם מתחתנים.

מיינקה פוגש את רנקין ומבקש ממנו להודות על פשעיו. בתגובה חונק אותו רנקין וקובר אותו ביער. את כלב משפחה לונגסטריט שמרחרח סביב מקום הקבורה, הוא מרעיל למוות.

וילסון מוזמן לארוחה אצל משפחת לונגסטריט ורנקין משמיע דעות אנטישמיות כמו "מרקס לא היה גרמני אלא יהודי". כעת הוא משוכנע שרנקין הוא קינדלר ומגלה זאת לנוח לונגסרטיט (ריצ'רד לונג), אחיה של מרי.

לבסוף מגלה וילסון לאדם לונגסטריט ומרי את המידע על ריצ'רד רנקין שהוא למעשה פושע המלחמה פרנץ קינדלר. הוא מקרין להם סרטים על מחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית. מרי מסרבת להודות בכך ומגלה זאת לרנקין שרוצה לחנוק אותה ורק העוזרת שרה (מרתה וונוורת') שנכנסת לחדר, מונעת זאת ממנו.

מרי מגלה שרנקין ניסה לרצוח אותה עליה ידי שניסר את שלבי הסולם שעולה למגדל. וילסון מגיע לפניה וניצל מנפילה. הם עולים למעלה ומרי אחריהם. רנקין פותח באש ווילסון פוצע אותו. רנקין נמלט לשעון המכני שמתחיל לפעול, נדקר מחרב של אחת הבובות ונופל אל מותו לתוך הקהל שממלא את רחבת הכנסייה.

צוות השחקנים
------------

משמאל לימין: ריצ'רד לונג, אדוארד ג'י רובינסון, לורטה יאנג, מרתה וונטוורת', אורסון וולס, פיליפ מריווייל, ביירון קית ושחקנית לא ידועה בסרט "הזר" (1946).

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אורסון וולס | צ'ארלס רנקין/פרנץ קינדלר | מורה/פושע נאצי |
| לורטה יאנג | מרי לונגסטריט | אשתו של רנקין |
| אדוארד ג'י רובינסון | מר וילסון | חוקר |
| קונסטנטין שיין | קונרד מיינקה | פושע נאצי |
| ריצ'רד לונג | נוח לונגסטריט | אחיה של מרי |
| פיליפ מרווויל | אדם לונגסטריט | אביה של מרי |
| בילי האוס | מר פוטר | בעל מסעדה |
| מרתה וונוורת' | שרה | עוזרת משפחת לונגסטריט |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הזר** בוויקישיתוף

* "הזר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הזר", באתר נטפליקס
* "הזר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הזר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הזר", באתר Metacritic (באנגלית)
* "הזר", באתר אידיבי
* "הזר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט הזר 1946, באתר יוטיוב
* הזר 1946, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018118268
* WorldCat (עם LCCN): no2018-118268

 |