recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לטאה חרמונית** (שם מדעי: *Phoenicolacerta kulzeri*) הוא מין של לטאת סלעים המצויה בהרי הלבנון, בירדן בסוריה ובישראל. הפרט הראשון של הלטאה התגלה ביער ארזים סמוך לבשארה בלבנון על ידי הסייר הנס קולצר (Kulzer) ונקראה על שמו. על סיווג המין התחוללה מחלוקת במשך שנים. בתחילה סווגה כ*Lacerta danfordi* (מין המצוי בדרום טורקיה), לאחר מכן התייחסו אליה כתת-מין של *Phoenicolacerta laevis* (לטאה זריזה). ב-1999 הוכיחו שמידטלר ובישוף כי מדובר במין ייחודי.  

הלטאה החרמונית קטנה מעט מהלטאה הזריזה לרוב אורכה עד 20 ס"מ ומשקלה עד 10 גרם בלבד. מהחרטום לאורך העין מתחיל פס שלאורך הגוף מתחיל להישבר לכתמים, על הגוף כתמים שנראים כמו גלים מחוברים והראש קצת כהה יותר בצבע נחושתי מבריק. בניגוד ללטאה הזריזה היא חסרה את מגן הצדע או שמגן זה נראה כמפורר ומפורק לשברים קטנים. בישראל היא מצויה באזור החרמון בלבד. תזונתה מורכבת מחרקים שונים.

בשונה מרוב הלטאות החיות בחרמון ומזוחלים רבים, הלטאה החרמונית נמצאת בזמן השלג בחוץ ולא נכנסת לתרדמת חורף.  

תפוצתו של המין מוגבלת להר חרמון ולאזורים בלבנון, סוריה וירדן, היא שוכנת בגבהים של 1500 מטר ומעלה באזורים סלעיים. מצב השימור העולמי לא מוגדר, בישראל נמצאת בסכנת הכחדה חמורה כאשר גודל האוכלוסייה אינו ידוע. האיומים על שרידות המין בישראל נובעים מפיתוח תיירותי בחרמון, משימוש בבולדוזרים על ידי צה"ל ומאיסוף לא חוקי על ידי חובבי זוחלים וסוחרים בבע"ח.  

המאמצים הנדרשים לשימור המין כוללים:  

1. מניעת המשך פיתוח תיירותי בחרמון.  

2. הפחת השימוש בבולדוזרים על ידי צה"ל ותיאום פעילותו עם החברה להגנת הטבע ורשות הטבע והגנים.  

3. הגברת הפיקוח של רשות הטבע והגנים על מבנים כבישים ותשתיות בשטח ההר.  

4. מחקר בסיסי על אורח החיים של לטאת החרמון על מנת למצוא גורמי סיכון נוספים במטרה לשפר את מאמצי השימור.  

5. בחינת השפעת הרעיה על המין ובית גידולו לקביעת מידת הרעיה הדרושה לשימור המין.  

6. מניעת איסוף.

לקריאה נוספת
------------

* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה**, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 97-98
* אנציקלופדיה **החי והצומח של ארץ ישראל** בהוצאת החברה להגנת הטבע ומשרד הביטחון, כרך 5.
* D. Modry, P. Necas, L. Rifai, W. Bischoff, N. Hamidan, Zuhair Amr (2013), **Revision of the Levantine "Lacerta" Laevis/Kulzeri complex: 3. The Rock Lizard of Wadi Ramm P.kulzeri khazaliensis ssp. n.**, Verterbrate Zoology 63(3), pp 307-312.

קישורים חיצוניים
----------------

* לטאה חרמונית, באתר NCBI (באנגלית)
* לטאה חרמונית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* לטאה חרמונית, באתר GBIF (באנגלית)
* מצב השימור של לטאת החרמון בספר האדום של החולייתנים בישראל
* צילום של לטאת החרמון באתר טיולי

הערות שוליים
------------

1. ↑  לטאה חרמונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**איוואן איגנטייביץ' יאקובובסקי** (ברוסית: **Иван Игнатьевич Якубовский**‏; 7 בינואר 1912 – 30 בנובמבר 1976) היה קצין בכיר בצבא האדום, מרשל ברית המועצות.

ביוגרפיה
--------

איוואן יאקובובסקי נולד בכפר בקרבת מוהילב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס) למשפחת איכרים ממוצא בלארוסי. לאחר סיום בית ספר היסודי עבד לפרנסת המשפחה. בשנת 1932 הוא סיים את השנה השנייה של לימודים במכללה למורים והתכונן לקריירה של מורה.

בשנת 1932 יאקובובסקי גויס לצבא האדום והתחיל לשרת בחיל התותחנים. בשנת 1935 הוא סיים קורס קציני שריון והחל לשרת בחיל. כקצין שריון הוא השתתף בפלישה הסובייטית לפולין ב-1939 ובמלחמת החורף.

מלחמת העולם השנייה
------------------

כבר בימים הראשונים של המלחמה יאקובובסקי השתתף בקרבות מגננה בשטח בלארוס. ביחד עם יתר יחידות הצבא יחידה בפיקודו נסוגה מזרחה. בנובמבר 1942 הוא קודם לדרגת קולונל. בשנת 1943 חטיבת שריון שבפיקודו צורפה לארמיית הטנקים השלישית. בהיותו מפקד חטיבה יאקובובסקי השתתף בקרבות לשחרור אוקראינה ונכנס לשטח פולין. על תפקודו והצטיינותו כמפקד הוענק ליאקובובסקי תואר גיבור ברית המועצות פעמיים - בינואר ובספטמבר 1944. את קרבות המלחמה סיים יאקובובסקי בפראג בדרגת גנרל-מאיור של חיל השריון.

במהלך המלחמה נפגע הטנק של יאקובובסקי מספר פעמים והוא נפצע.

שרות לאחר המלחמה
----------------

לאחר מלחמת העולם השנייה יאקובובסקי המשיך לפקד על מספר יחידות שריון. בשנת 1948 הוא סיים את האקדמיה של המטה הכללי הסובייטי. בשנת 1957 הוא נשלח לגרמניה המזרחית והיה מפקד של ארמיית הטנקים הראשונה של ברית המועצות וסגן מפקד הכוח הסובייטי באזור והחל משנת 1960 מפקד הכוח. בשנת 1961 במהלך משבר ברלין בעקבות הקמת חומת ברלין, מרשל איוואן קונייב מונה למפקד הכוחות ויאקובובסקי היה סגנו. עם סיום המשבר, באפריל 1962 יאקובובסקי חזר להיות מפקד הכוח הסובייטי המוצב באזור גרמניה המזרחית.

בינואר 1965 יאקובובסקי מונה למפקד מחוז צבאי קייב. ב-12 באפריל 1967 מונה יאקובובסקי לתפקיד הסגן הראשון של שר ההגנה וקודם לדרגת מרשל ברית המועצות. החל מיולי 1967 הוא היה מפקד של כוחות ברית ורשה.

יאקובובסקי נפטר במוסקבה והוטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן יאקובובסקי** בוויקישיתוף
* איוואן יאקובובסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מרשלי ברית המועצות |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| קלימנט וורושילוב • מיכאיל טוכאצ'בסקי • סמיון בודיוני • אלכסנדר יגורוב • וסילי בליוכר • סמיון טימושנקו • גריגורי קוליק • בוריס שפושניקוב • גאורגי ז'וקוב • אלכסנדר ואסילבסקי • יוסיף סטלין • איוואן קונייב • לאוניד גובורוב • קונסטנטין רוקוסובסקי • רודיון מלינובסקי • פיודור טולבוחין • קיריל מרצקוב • לברנטי בריה • ואסילי סוקולובסקי • ניקולאי בולגנין • איוואן בגרמיאן • סרגיי ביריוזוב • אנדריי גרצ'קו • אנדריי יריומנקו • קיריל מוסקלנקו • וסילי צ'ויקוב • מאטוויי זכארוב • פיליפ גוליקוב • ניקולאי קרילוב • איוואן יאקובובסקי • פאבל בטיצקי • פיוטר קושבוי • ליאוניד ברז'נייב • דמיטרי אוסטינוב • ויקטור קוליקוב • ניקולאי אוגארקוב • סרגיי סוקולוב • סרגיי אחרומייב • סמיון קורקוטקין • ואסילי פטרוב • דמיטרי יאזוב | דרגת מרשל ברית המועצות |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 107885816
* ISNI: 0000 0000 7145 3358
* LCCN: no2013027268
* NKC: xx0055893
* NLP: a0000001706217
* NTA: 175646465
* VIAF: 2998811
* WorldCat: lccn-no2013027268

 |
**מרכז הלוחמה האלקטרונית 513**  (או **יחידת הלוחמה האלקטרונית**) היא יחידה טקטית-טכנולוגית מובחרת באגף התקשוב וההגנה בסב"ר הנמצאת תחת חטיבת הספקטרום וההגנה בסב"ר. היחידה משלבת גם תפקידי לחימה.

המרכז האחראי על שיבוש מערכות הקשר והתקשורת של האויב כאשר בכלל זה הוא עוסק בשיבוש שידורי רדיו וטלוויזיה, שירותים סלולריים ועוד. עיקר פעילות המערך היא התקפית, אך בין עיסוקיו מערך הלוחמה האלקטרונית פועל גם להגנה על מערכות התקשורת הצבאיות. היחידה פועלת באוויר, בים וביבשה וזמינה להיות מוקפצת לכל מקום בארץ.

אחת הפעולות הזכורות שביצע המרכז היא במבצע "עמוד ענן", בה השתלטו על תחנת שידור הרדיו של חמאס והג׳יהאד האיסלמי ושידרו לתושבי הרצועה כתוביות בערבית - 'חמאס משחק באש ומהמר על גורלכם. צבא ההגנה לישראל מתקדם לעבר השלב השני של המבצע. למען ביטחונכם, התרחקו מתשתיות חמאס ומאנשיו'. מפקד מרכז לוחמת הספקטרום הוא קצין בדרגת אלוף-משנה.

גדוד פסגות 5114
---------------

גדוד "פסגות" 5114 הוא הגדוד המבצעי של מרכז הל"א, המסייע במשימות הגנה במרחב האלקטרומגנטי, פועל לשיבוש מערכות אויב, בהגנת השמים בתווך האלקטרומגנטי, ומייצר חופש פעולה במשימות ההתקפה וההגנה. מטרת הגדוד המוגדרת היא לשבש את הפיקוד והשליטה של האויב על השטח, להשתלט על אמצעי המדיה שלו (רדיו, טלוויזיה) ולהשתיל בתוכם את המסרים מיועדים כדי לפגוע במורל האויב.

גדוד פסגות הוא ותיק בחיל התקשוב, אך בעשור האחרון הוטלו עליו משימות הגנה והתקפה בממד הל"א, בעקבות הגדרת תחום הלוחמה האלקטרונית כמאמץ צה"לי ותווך מרכזי בפעילות הצבא הוכפף הגדוד למרכז הל"א בחטיבת ההגנה.

גדוד פסגות מיומן לבצע הגנה והתקפה. הפלוגות מצויות בכל הפיקודים המרחביים, ויש פעילות ספקטרום ול"א גם עם זרועות האוויר והים. מדובר בגדוד סדיר, המונה מאות חיילות וחיילים העוברים מסלול הכשרה ארוך ומורכב. בגדוד שלושה מקצועות: לוחם ל"א, טכנאי ל"א וחוקר ספקטרום.

מפקד הגדוד הוא קצין בדרגת סגן-אלוף. מפקד הגדוד הנוכחי הוא סא"ל א'.

לוחם גדוד 5114 במלחמת חרבות ברזל

הכשרה
-----

גדוד הל"א משלב גברים ונשים יחד לאורך כל השירות, המסלול כולל טירונות המכשיר את לוחמי היחידה כרובאי 03, כאשר לאחר מכן הם עוברים קורס מקצועי המכין אותם להמשך השירות המבצעי.

בהכשרתם, לומדים לוחמי היחידה על כל המערכות הקיימות במערך, ניווטים, שבועות קליעה ושטח, תרגילים ותרחישי אמת שונים.

לוחמי מרכז הספקטרום במלחמת חרבות ברזל
בסיום ההכשרה הלוחמים משתבצים באחת מהפלוגות המבצעיות של הגדוד, למתאימים יש אפשרות לצאת לקורס הדרכה, אשר בסופו יכשירו את דור ההמשך.

קישורים חיצוניים
----------------

* מלחמת התדרים: הצצה ראשונה לאחת היחידות המסווגות ביותר בצה"ל, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 06:20)
* בתרגיל הזה הוכיחו לוחמי הספקטרום שלא לראות - זה להאמין, באתר צה"ל, 14 במרץ 2023
* שמענו על הכוח שנלחם גם במרחב הבלתי נראה בעזה, באתר צה"ל, 16 בנובמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑   הכנס השנתי של האגודה הישראלית ללוחמה אלקטרונית, באתר צה"ל, 22 בדצמבר 2022
2. 1 2   איך מכשירים את לוחמי הספקטרום הבאים של צה"ל?, באתר צה"ל, 4 בדצמבר 2022
3. 1 2  דן ארקין, ‏ראיון מיוחד: על השת״פ בין גדוד הלוחמה האלקטרונית של צה״ל לאוגדה 91, באתר "IsraelDefense‏", 6 במאי 2021
4. 1 2  לוחם/ת ל"א (לוחמה אלקטרונית), באתר מתגייסים
**בג"ץ 998/96 טל ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות** הוא פסק דין בהסכמה שנתן בית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ) בפברואר 1997, ובו הוחלט כי נשים לא נשואות יוכלו לקבל תרומת זרע ללא בדיקה פסיכיאטרית והערכה של עובד סוציאלי.

קודם לעתירה, חויבו נשים לא נשואות לעבור בדיקה פסיכיאטרית והערכה של עובד סוציאלי, כתנאי לקבלת תרומת זרע. כלל זה לא היה תקף לגבי נשים נשואות. 
האגודה לזכויות האזרח בישראל עתרה בשנת 1996 לבית המשפט הגבוה לצדק, בדרישה לבטל את החיוב ולהשוות את תנאיהן ואת חובת הבדיקה של נשים לא נשואות, לתנאיהן של נשים נשואות. 

פסק הדין ניתן בתגובה לעתירה שהגישה האגודה לזכויות האזרח בישראל בשמה של טל ירוס-חקק, אשה לסבית החיה עם בת זוג ועם ילדיהן המשותפים, שביקשה לקבל תרומת זרע לצורך הפריה מלאכותית. בעתירה נטען כי הכלל הקובע כי נשים לא נשואות זקוקות לחוות דעת מטעם פסיכיאטר ועובד סוציאלי הוא אפליה על רקע מעמד אישי שכן בעוד שלנשים נשואות ניתנת באופן אוטומטי הזכות להורות, נשים לא נשואות נאלצות לעבור בדיקות במטרה לקבוע אם הן מתאימות להיות אמהות. 

כמו כן נטען שהכלל מהווה אפליה על רקע נטייה מינית, כיוון שנשים שהן בנות זוג אינן יכולות להינשא במדינת ישראל, וכן מכיוון שזוגיות בין שתי נשים אינה מוכרת ככזו לצורך קבלת תרומת זרע. בנוסף נטען כי חוות הדעת המקצועית עלולה לקבוע כי האשה אינה כשירה להורות בשל נטייתה המינית. לבסוף, נטען כי הכלל פוגע בזכות לכבוד ולצנעת הפרט.

ראו גם
------

* כרונולוגיית המאבק של קהילת הלהט"ב בישראל
* נישואים חד-מיניים בישראל
* הורות הומו-לסבית
* אימוץ בקרב הקהילה הגאה
* פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בג"ץ 998/96 - ד"ר טל ירוס-חקק נ' מנכ"ל משרד הבריאות, ניתן ב-11 בפברואר 1997
2. ↑  פסק דין - הפליית נשים לא נשואות בתנאים לקבלת תרומת זרע
3. ↑  עתירה - הפליית נשים לא נשואות בתנאים לקבלת תרומת זרע
**מדינות לכאורה בישראל** הן מקבץ של מדינות לכאורה שהכריזו עצמאות ממדינת ישראל.

מדינת אכזיב
-----------

 ערך מורחב – **מדינת אכזיב**  

המוזיאון במדינת אכזיב
הוקמה על ידי אלי אביבי. במיקום הנוכחי של אכזיב, הייתה קיימת עיר נמל עתיקה לפני אלפי שנים, העיר הייתה עיר מסחר מרכזית כבר בתקופת הברזל. בתנ"ך מוזכרת אכזיב הקדומה בספר יהושע פרק י"ט כחלק משטחו של שבט אשר: "...והיו תצאתיו הימה מחבל אכזיבה...". גם בתקופת המשנה התקיימה באזור עיר משגשגת. בתקופה הצלבנית ניתנה העיר כמתנה לאחד האבירים, ובתקופה הממלוכית נכבש המקום על ידי המצביא הממלוכי ביברס, שהקים במקום כפר דייגים בשם א-זב, הדומה בצליל לאכזיב. במהלך מלחמת העצמאות, במבצע בן עמי, גורשו תושביו.

בשנת 1952 שכר אלי אביבי מהמדינה שני מבנים על החוף במטרה לשפץ אותם. הוא בנה שם את ביתו ופתח בו מוזיאון אקלקטי. הכפר של אביבי זכה להצלחה, והיה מוקד משיכה לבליינים ולצעירים. בעקבות ההצלחה, הוחלט להקים במקום את כפר הנופש הצרפתי ומאוחר יותר את הגן הלאומי.

המוזיאון לתולדות אכזיב, שהקים אביבי, מרכז ממצאים ארכאולוגיים מההיסטוריה של אכזיב, חלקם בני למעלה מ-3,000 שנה. המוצגים אינם מוגנים על ידי זכוכית, ומוצגים בגובה העיניים. על קירות האבן נמצאים העתקים של ציורים עתיקים, וסיפור המקום כתוב עליהם. כיום, לאחר מותו של אלי אביבי, ב"מדינה" מתגוררת באופן קבוע "אזרחית" אחת - רינה אביבי, אלמנתו.

שלט המכריז על שטח בהגנה דיפלומטית בכניסה לממלכת ישר-אל

ממלכת ישר-אל
------------

ממוקמת בכפר ויתקין והוקמה על ידי שי קומרסטא. על פי הממלכה, כל אזרח מעל גיל 18 הוא מלך/מלכה. בנוסף לכך, הממלכה סולדת ממסמכים רשמיים של מדינת ישראל אותה היא מכנה "תאגיד" ומשמות משפחה (לכל האזרחים בממלכה שם משפחה משותף, "בן-דוד").

ב-27 בינואר 2023 נעצרו שני אזרחי הממלכה (ביניהם מנהיג ההמלכה שי קומרסטא) לאחר שהשתמשו בלוחית רישוי של ממלכת ישר-אל, השניים עוכבו לחקירה שבסופה נעצר קומרסטא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב איתיאל‏, ברוכים הבאים לממלכת ישר-אל: המדינה "המקבילה" שהוקמה בשרון ומנפיקה תעודות לאזרחיה, באתר וואלה!‏, 2 בפברואר 2023
2. ↑  יאיר קראוס, כחצי שנה לאחר שפונתה: "ממלכת ישר-אל" הוקמה מחדש בראש פינה, באתר ynet, 4 בספטמבר 2023
**זיזף פירות** או **זיזף נאוטרופי** (שם מדעי: *Artibeus*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 10 מינים החיים באזור הנאוטרופי של יבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1821 על ידי הביולוג הימי ויליאם אלפורד ליץ' ומשמעות שמו המדעי היא "עטלף שצועד ישר". בעבר נכללו בסוג 11 מינים נוספים, אולם בשנת 2004 הם פוצלו ממנו לתוך סוג חדש שנקרא זיזף פירות דרמנורה (*Dermanura*) בעקבות מחקר פילוגנטי ומורפולוגי שהוכר גם על ידי הרשימה האדומה של IUCN; בטקסונומיות רבות, המינים הללו עדיין מופיעים בסוג המקורי.

תיאור
-----

לזיזף הפירות ראש קצר, רחב ומעוגל, גוף שמנמן וכדורי, ואוזניים משולשות קצרות יחסית עם צפירים זעירים. עיטור העלה האפי של הסוג מורכב מזיז עבה, קצר ומחודד שמוקף בקמטים עבים, עם דיסקית רחבה בבסיס. על השפתיים יש שורה של בליטות ויבלות בגדלים שונים.

אורך הראש והגוף של זיזפי הפירות: 10-4.3 ס״מ, אורך הזרועות: 34–78 מ״מ ומשקל גופם: 10–85 גרם. הזנב נעדר אצל הסוג וקרום התעופה האחורי צר ודק.

הפרווה של זיזף הפירות קצרה וגסה. צבעה נע בין חום אפרורי לחום קפה, בז'-אפרפר, אפור-עשן או כסוף, חום שוקולד כהה או חום ביסטר ואפילו שחור פחם או שחור-סגלגל. לחלק מהמינים יש ארבעה פסים לבנים דהויים על הפנים, וחלק חדגוניים לחלוטין. האוזניים והעיטור האפי עשויים להיות שחרחרים, צהבהבים, ורודים או חומים. הכנפיים שחורות והזרועות והרגליים בצבע בורדו.

ביולוגיה
--------

זיזפים צעירים.
זיזפי הפירות מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית לרבות את איי בהאמה והאיים הקריביים; הקצה הצפוני של התפוצה נמצא במרכז מקסיקו והקצה הדרומי בצפון ארגנטינה. בית הגידול שלהם מגוון למדי, וכולל יערות גשם טרופיים, יערות הררים, יערות נשירים ויבשים, סוואנות טרופיות, ביצות ואזורים חקלאיים.

זיזפי הפירות פעילים בלילה וישני ביום במערות, בתים נטושים וגזעים חלולים; מינים אחדים עשויים לבנות מחסה מעלים גדולים של דקל ובננה בדומה לזיזף הבנאי. מרבית המינים בסוג חיים בקבוצות גדולות שכוללות זכרים אחדים ועד 14 נקבות. כפי שמרמז שמם, התזונה של הזיזפים מורכבת בעיקר מפירות אך הם אוכלים גם כמויות קטנות של חרקים ואבקנים.

ההיריון נמשך 112–120 יום, ולעיתים במקרה של תרדמת חורף עשוי להסתיים לאחר 180 יום. הזיזפית ממליטה לרוב צאצא יחיד שנגמל לאחר חודשיים ומגיע לבגרות בגיל 8–12 חודשים. זיזפי הפירות חיים עד 10 שנים.

מינים
-----

זיזף פירות אפלולי.
בסוג זה 10 מינים:

* זיזף פירות ענק (*Artibeus amplus*)
* זיזף פירות גדול (*Artibeus lituratus*)
* זיזף פירות מצויץ (*Artibeus fimbriatus*)
* זיזף פירות חברותי (*Artibeus fraterculus*)
* זיזף פירות שעיר (*Artibeus hirsutus*)
* זיזף פירות הונדורי (*Artibeus inopinatus*)
* זיזף פירות ג'מייקני (*Artibeus jamaicensis*)
* זיזף פירות אפלולי (*Artibeus obscurus*)
* זיזף פירות שטוח-פנים (*Artibeus planirostris*)
* זיזף פירות חום (*Artibeus concolor*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף פירות** בוויקישיתוף
* זיזף פירות, באתר ITIS (באנגלית)
* זיזף פירות, באתר NCBI (באנגלית)
* זיזף פירות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* זיזף פירות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* זיזף פירות, באתר GBIF (באנגלית)
**לֵאוֹנִיד אִילִיץ' בּוּבֶּר** (ברוסית: **Леонид Ильич Бубер**; ‏19 בדצמבר 1916 - 7 בספטמבר 2005) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו בהתקפה במהלך מלחמת החורף (היה אז בדרגת לויטננט).

ביוגרפיה
--------

נולד כ"אברהם" בעיר ניקולאייב של האימפריה הרוסית במשפחתו של עובד. סיים בית ספר של שבע שנים ובית הספר המקצועי מטעם מפעל לבניית הספינות בעיר. בהמשך עבד כרתח במפעל לבניית ספינות של העיר.

התגייס לצבא האדום ב-1935, סיים בית הספר לחיל רגלים של אודסה. בהיותו מפקד רגימנט סיור מס' 82 באוגדת סיור מס' 33 השתתף בפלישת ברית המועצות לפולין ומלחמת החורף שם כמפקד פלוגה בגדוד השלישי של רגימנט סיור מס' 212 באוגדת סיור מס' 49 של הארמייה ה-13 בחזית צפון-מערבית שם במהלך קרבות ליד הכפר טרנטילה (בפינית Terenttilä) ב-13 ו14 בפברואר 1940 היה בראש הרגימנט שלו ובהמשך ב-17 בפברואר צלח את הנהר טייפאלניוקי. במהלך הקרבות הללו נפצע שלוש פעמים ועוטר בעיטור "גיבור ברית המועצות". לאחר השיקום מן הפציעות הגיע כסגן מפקד הקורסים לפיקוד במכללה הצבאית-פוליטית של העיר לנינגרד והועבר איתה בתחילת המלחמה לעיר שויה במחוז איוונובו בעורף.

מדצמבר 1941 נשלח לעסוק בהרכבת רגימנט מס' 167 של דיוויזיית הרגלים ה-16 וב-1942 הגיע כסגן מפקד לחזית מלחמת העולם השנייה. בקרב קורסק נפצע במהלך הדיפת מתקפה וורמאכט ב-5 ביולי 1943 והועבר לבית החולים במוסקבה. היה חבר הוועד היהודי האנטי-פשיסטי עד לפיזורו ב-1948 אחרי המלחמה המשיך את השירות בצבא האדום באסיה התיכונה במחוז הצבאי של טורקמניסטן (יש עדיות שהודות לכך שרד את חיסול הוועד) ובמוסקבה. מינואר 1944 עד ל-1946 האזין לקורסי האקדמיה הצבאית על שמו של פרונזה. ב-1957 חזר למוסקבה וב-1958 שוחרר מן השירות הפעיל.

לאחר שחרורו עבד כמורה בשיעורי הכנה לצבא של בית הספר מס' 354. התגורר ועבד במוסקבה. נקבר בבית הקברות "פראובראז'נסקויה".

משפחתו
------

אשתו חנה רויאק. להם בת ליובוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* לאוניד איליץ' בובר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* סיפורי חיילים יהודיים בצבאות הלוחמים בנאצים, באתר יד ושם

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)
2. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
3. 1 2 3  קורות חייו מפי בתו, ליובוב
4. ↑  על טקס פתיחת יד הזיכרון מפי דוד טריבלסקי, "גיבורים לא מתים" באתר "פרוזה.רו" (ברוסית)
5. ↑  6 בדצמבר 1916 לפי הלוח היוליאני
6. ↑  תמונה מיד זיכרון בלכבודו שהוצב בגבעת התחמושת
7. ↑  כעת נקרא נהר בורנאייה ונמצא בשטחה של רוסיה
8. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
9. ↑  ולדימיר ולדימירוב "לפזר מייד" במגזין "לחיים", מאי, 2005 (ברוסית)
10. ↑  אתר "ניוזלנד" שהעתיק הודעה מאתר של "ערוץ שבע" מזיכרונות קרוביו(ברוסית)
**סימון דוידוביץ' קרמר** (ברוסית: **Симон Давидович Кремер**; ‏10 בפברואר 1900 – 1 בנובמבר 1991) היה גנרל יהודי-סובייטי בחיל השריון של הצבא האדום, גיבור ברית המועצות.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **שמעון קרמר** בעיר הומל שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית במשפחה יהודית ענייה. למד בבית הספר יהודי יסודי. בגיל 11 נאלץ לצאת לעבוד כדי לעזור בפרנסת המשפחה.

ב-1918 התגייס לצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, השתתף בלוחמה נגד כוחות הצבא הלבן במערב רוסיה. בהמשך לקח חלק במלחמה הפולנית-סובייטית. בסיום המלחמה נשאר בשירות קבע בצבא. בשנים 1921- 1922 למד במכללה צבאית. בהמשך, מילא תפקידים שונים ביחידות הפרשים. בשנת 1931 התקבל ללימודים באקדמיה צבאית במוסקבה, אותם סיים בהצלחה בשנת 1934. בתום הלימודים מונה לקצין מודיעין של גיס ממוכן במזרח הרחוק של ברית המועצות. בשנת 1936 עבר לשרת בגה.רה.או.. בשנת 1937 נשלח לשגרירות ברית המועצות בבריטניה, לתפקיד של עוזר הנספח הצבאי. בפועל ניהל קרמר פעילות ריגול בשטח בריטניה. בין היתר הפעיל את הסוכנת אורסולה קוצ'ינסקי. קרמר שירת בשגרירות עד לאוגוסט 1942, אז חזר לברית המועצות.

לאחר שובו - שירת במפקד המודיעין הצבאי עד לפברואר 1943, ולפי בקשתו עבר מהמודיעין למפקדת כוחות היבשה. הוא עבר קורס הסבה לשריון וביוני 1943 נשלח לחזית. הוא מנה לתפקיד סגן מפקד חטיבה ממוכנת. השתתף בקרב קורסק, במבצע קוטוזוב ובקרב דנייפר. בנובמבר 1943 נפצע קשה במהלך הקרבות ואושפז בבית חולים.

בפברואר 1944, לאחר שהחלים מפציעותיו, מונה למפקד חטיבה ממוכנת שהייתה חלק מהכוחות של החזית הבלארוסית. קרמר פיקד על החטיבה במבצע בגרטיון. החטיבה השתתפה בשחרור צפון בלארוס והייתה בין הראשונות שנכנסו לשטחה של ליטא. החטיבה הצליחה להדוף את הגרמנים מהעיר שיאוליאי ובהמשך התקדמה צפונה לתוך לטביה, השתלטה על העיר ילגבה ומשם המשיכה עד לחוף הים הבלטי. ב-23 באוגוסט 1944 הוענק לקרמר עיטור גיבור ברית המועצות על תפקידו בקרבות אלו.

ב-14 בספטמבר 1944 הועלה קרמר לדרגת גנרל-מיור. כעבור יומיים נפצע קשה מרסיסי פגז בשתי רגליו. הוא הועבר לטיפול בבית החולים המרכזי של הצבא האדום במוסקבה, בו צוות רופאים מומחים הצליח בסדרת הניתוחים להציל את שתי רגליו. תקופת ההחלמה מהפציעה נמשכה עד סוף ינואר 1945.

ב-26 בינואר 1945 מונה קרמר לתפקיד סגן מפקד קורפוס (גיס) ממוכן, השתתף בקרבות נגד קבוצת ארמיות קורלנד. לאחר תום המלחמה באירופה הועבר קרמר למונגוליה. באוגוסט 1945 נטל חלק בקרבות נגד יפן.

לאחר המלחמה המשיך לשרת בכוחות המזוינים של ברית המועצות. בשנים 1946 -1951 פיקד על דיוויזיה ממוכנת בדרום ברית המועצות. ב-1952 מונה לסגן מפקד קורפוס. בשנת 1956 סיים את שירותו הצבאי.

במהלך שירותו עוטר (בנוסף לתואר גיבור ברית המועצות) פעמיים בעיטור לנין, שלוש פעמים בעיטור הדגל האדום, בעיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה, בעיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה שנייה, ובעיטור הכוכב האדום.

התגורר בעיר אודסה, שם נפטר ב-1 בנובמבר 1991.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימון קרמר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של סימון קרמר (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  30 בינואר 1900 לפי הלוח היוליאני
**פרסיפן** (בגרמנית: **Persipan**; מהמילים פרסיקוס (בלטינית: אפרסק) ומהמילה מרציפן; ידוע גם בשם **פארציפן**). הוא חומר המשמש במוצרי קונדיטוריה.

מאפיינים
--------

הפרסיפן דומה למרציפן אבל במקום שקדים הוא עשוי עם גלעיני משמש או אפרסק. הפרסיפן מורכב מ-40% גרעינים טחונים ו-60% סוכר. לגרעינים יש טעם מר חזק הנגרם מנוכחות של אמיגדלין (תרכובת כימית טבעית המצוי בצמחים רבים, בעיקר בזרעים (גרעינים) של משמשים, שקדים מרים, תפוחים, אפרסקים, דובדבנים ושזיפים, ובשורשי המניוק), גליקוזיד ציאנוגני רעיל שיש לשחרר אותו מהחומר בטרם ניתן להשתמש בגרעינים. הגרעינים/זרעים האלה בדרך כלל לא משמשים לשום מטרה, מה שהופך את מחיר הפרסיפן לנמוך יותר ממחירו של המרציפן.

טעם ושימוש
----------

יש לפרסיפן גם טעם קצת שונה. הוא מכיל לרוב 0.5% עמילן כך שניתן להבדיל בקלות ממרציפן בעזרת בדיקת יוד-עמילן (אנ') שהיא תגובה כימית המשמשת לבדיקת נוכחות עמילן או יוד.

פרסיפן משמש בדרך כלל בקונדיטוריה במקום מרציפן וכמרכיב של מאפים ומזונות מתוקים, כמו סטולן (אנ'). לעיתים רחוקות הוא נאכל בפני עצמו. בשנים האחרונות גדל השימוש בפרסיפן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרסיפן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Persipan". נבדק ב-2020-09-01.
2. ↑  "Persipan - GMO Database". אורכב מ-המקור ב-2015-09-08. נבדק ב-2015-09-09.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4447452-0

 |
**רועי שוקרני** (נולד ב-26 ביוני 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי והמגן הימני במכבי בני ריינה.

קריירה
------

שוקרני התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל כרמיאל, וכאשר היה בן 16 עבר להפועל חיפה. ב-12 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–0 נגד מכבי אחי נצרת במסגרת גביע הטוטו. ב-1 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–0 על הפועל רעננה.

לאחר שהתקשה להשתלב בקבוצה הבוגרת, בקיץ 2012 הושאל שוקרני להפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית. במדי נצרת עילית הוא רשם 33 הופעות בליגה והיה לשחקן חשוב במערך של הקבוצה שנאבקה על העלייה לליגת העל וסיימה לבסוף במקום השלישי בטבלה.

בקיץ 2013 חזר שוקרני להפועל חיפה. ב-18 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, שהיה לשער הניצחון של קבוצתו (3–2) נגד מכבי נתניה.

ב-9 ביוני 2015 חתם שוקרני לחמש שנים בעירוני קריית שמונה. ב-4 בספטמבר 2016 חתם בהפועל רעננה.

ב-25 ביוני 2018 חזר להפועל חיפה וחתם על חוזה לשנתיים במועדון. לאחר חצי עונה בה שיחק רק משחק אחד בהפסד 1–3 למכבי תל אביב בו פתח שוקרני והוחלף עם פתיחת המחצית השנייה, הושאל השחקן להפועל עכו עד תום אותה עונה. ב-7 באוגוסט 2019 חזר שוקרני להפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית. בעונת 2020/2021 עבר לשחק בעמדת המגן הימני תחת המאמן ירון הוכנבוים.

ב-15 בינואר 2022 חתם שוקרני בבני סכנין לחצי עונה, עם אופציה לעונה נוספת.
ב-3 ביוני 2023 חתם במכבי בני ריינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון בן דור, ‏השתלט על האמצע: רועי שוקרני הוא הדבר הבא, באתר ONE‏, 28 באוקטובר 2013
2. ↑  מיכאל וייסרמן, רועי שוקרני חתם בהפועל עכו, באתר דאבל פס, 4 בפברואר 2019
3. ↑  שוקרני חתם בבני סכנין עד סיום העונה, באתר ערוץ הספורט, 16 בינואר 2022
**קלייר איזיקסון-מרל** (באנגלית: **Claire Isicson-merle**;‏ 26 במרץ 1921–2012) הייתה אתלטית יהודייה-אמריקאית. אלופת ארצות הברית (1937) בריצת 100 מטר ופעמיים ברציפות אלופת ארצות הברית (1937 ו-1938 ושיאנית עולם בריצת 50 מטר.

ביוגרפיה
--------

איזיקסון-מרל נולדה וגדלה בברוקלין, ניו יורק. בשנים 1939–1942 היא למדה באוניברסיטת לונג איילנד (LIU)(אנ') בברוקלין.

### 1937

#### אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו ג'רזי, ב-25 בספטמבר 1937 זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 50 מטר בתוצאה של 6.8 שניות ובריצת 100 מטר בתוצאה של 12.8 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.14 מטר.

### 1938

באליפות ארצות הברית שנערכה בקונטיקט ב-4 באוגוסט 1938 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בריצת 50 מטר בתוצאה של 6.6 שניות ומדליית ארד בריצת 100 מטר. בתחרות שנערכה ב-7 באוגוסט היא קבעה בריצת 50 מטר שיא עולם חדש של 6.4 שניות.

### 1940

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו ג'רזי ב-7 ביולי 1940 היא סיימה במקום רביעי בריצת 50 מטר ובמקום שישי בריצת 100 מטר. היא ניכללה במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת הקיץ 1940 אך משחקים אלה בוטלו בגלל מלחמת העולם השנייה. היא עברה לשחק במדיסון סקוור גארדן בקבוצת הסופט בול של ניו ירוק בהדרכתם של בייב רות' ולו גריג

### 1941

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו ג'רזי ב-5 ביולי 1941 היא זכתה במדליית ארד בריצת 50 מטר.

לאחר שפרשה מספורט תחרותי עבדה כמורה לחינוך גופני.

בשנת 1958 נישאה לד"ר ג'יימס מרל והם התגוררו בווסט המפטון ביץ', ניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

* קלייר איזיקסון, באתר *Track and Field Statistics* (באנגלית)
* Matthew Mummert Remembering - Historic Blackbirds - First female athlete at LIU Claire Isicson-merle, LIU Magazine Spring 2015, May 11, 2015 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Claire Isicson, באתר LIU Brooklyn Blackbirds (באנגלית)
**ארנסטס שטקוס** (בליטאית: **Ernestas Šetkus**; נולד ב-25 במאי 1985) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

שטקוס התחיל את הקריירה שלו בז'לגיריס וילנה. בעונת 2009 חתם בטאוראס טאורגה ולאחר מכן חזר לז'לגיריס. באוגוסט 2010 חתם באולימפיאקוס ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית, וב-2 באוקטובר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מול א.א.פ. פאפוס. בקיץ 2012 חתם בבוטב פלובדיב מליגת העל הבולגרית. ב-11 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–3 על סלביה סופיה. ב-31 בינואר 2013 שוחרר מהקבוצה וכעבור כחודש חתם בהומל מליגת העל הבלארוסית.

ביולי 2013 שב לקפריסין וחתם בנאה סלמיס פמגוסטה. ביולי 2014 חתם בקרקירה, העולה החדשה לליגת העל היוונית. בקיץ 2015 חתם בסיוואספור הטורקית עמה ירד לליגה השנייה בסיום העונה. בקיץ 2016 חתם בדן האג מליגת העל ההולנדית, במדיה שיחק עונה אחת.

ב-12 ביולי 2017 חתם בהפועל חיפה. במחזור הפתיחה של עונת 2017/2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–3 על הפועל אשקלון. בתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון 3–1 על בית"ר ירושלים במשחק הגמר.

ב-7 בינואר 2019 חתם בבית"ר ירושלים לשנתיים החל מתחילת עונת 2019/2020, אך ב-20 ביוני 2019 חתם בהפועל באר שבע לשנתיים עם אופציה לעונה נוספת, בשכר של כ-250 אלף אירו לעונה. בתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה השני שלו, אך לא שותף במשחק הגמר.

ב-22 ביולי 2020 חתם לשנתיים בהפועל תל אביב. ב-24 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–4 למכבי פתח תקווה בגביע הטוטו, ובסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה הפועל 1–2 למכבי תל אביב לאחר הארכה.

ב-6 בפברואר 2023 הודיע על פרישה מכדורגל.

### קריירה בינלאומית

שטקוס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא ב-25 במרץ 2011, בניצחון 0–2 על פולין. לאחר מינויו של אדגראס יאנקאוסקאס לאימון הנבחרת ביוני 2016, הפך לשוער הבכיר של הנבחרת.

תארים
-----

הפועל חיפה
* גביע המדינה: 2017/2018
* אלוף האלופים: 2018/2019

הפועל באר שבע
* גביע המדינה: 2019/2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסטס שטקוס** בוויקישיתוף
* ארנסטס שטקוס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  עינת הירש, ‏יש שוער: ארנסטס שטקוס חתם בהפועל חיפה, באתר ערוץ הספורט, 12 ביולי 2017
2. ↑  מוטי פשכצקי, ‏יש שוער: ארנסטס שטקוס סיכם בהפועל ב"ש לשנתיים, באתר ערוץ הספורט, 20 ביולי 2020
3. ↑  נדב צנציפר, שטקוס חתם בהפועל ת"א, טועמה מונה לעוזר מאמן, באתר ynet, 22 ביולי 2020
4. ↑  ארנסטס שטקוס בפוסט פרישה: "זה ההישג הכי גדול שלי", באתר וואלה!‏, 6 בפברואר 2023

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ארבידאס נוביקובאס** | **הכדורגלן הליטאי של השנה** 2019 | **הבא**:**ארבידאס נוביקובאס** |
**ג'ון סיימון ברקו** (באנגלית: **John Simon Bercow**; נולד ב-19 בינואר 1963) הוא פוליטיקאי יהודי בריטי שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים הבריטי מיוני 2009 עד נובמבר 2019. חבר בית הנבחרים מטעם מחוז בקינגהאם ממאי 1997 ועד נובמבר 2019. היהודי הראשון שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים.

תולדות חייו
-----------

נולד באדג'וור שבצפון לונדון למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. אביו היה נהג מונית.

בצעירותו היה ברקו שחקן טניס, ואף דורג במקום הראשון בדירוג בני הנוער, אך לקה במחלת הנשיקה, דבר שהביא את קריירת הטניס שלו לידי סיום.

בזמן לימודיו באוניברסיטת אסקס, נבחר ליו"ר איגוד הסטודנטים של המפלגה השמרנית הבריטית.

לאחר לימודיו עסק בבנקאות ושדלנות.

קריירה פוליטית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
ב-1986 נבחר למועצת הרובע למבת' שבלונדון.

ב-1995 מונה ליועץ שר, ושימש בתפקיד תחת שר במשרד האוצר ושרת התרבות.

ברקו ניסה לרוץ לבית הנבחרים הבריטי ב-1987 ו-1992 אך לא זכה במועמדות מפלגתו באזור בחירה. לקראת בחירות 1997 שכר ברקו מסוק על מנת להשתתף בתהליכי בחירה בשני אזורי בחירה, שנערכו באותו היום ונחשבו בטוחים לזכייה. הוא אכן זכה במועמדות מפלגתו ונבחר לפרלמנט כנציג אזור הבחירה בקניגהאם בבקינגהאמשייר. הוא שב וזכה במושב זה בכל הבחירות שנערכו מאז עד שפרש מבית הנבחרים בנובמבר 2019.

ברקו התקדם במהירות במעלה סולם התפקידים שבפרלמנט. ראשית, היה אחראי על צוות התגובות לענייני חינוך ופנים ובהמשך צורף לממשלת הצללים כשר הצללים במשרדי האוצר, העבודה ופיתוח בינלאומי.

ב-2005 נבחר ברקו בידי ערוץ 4 הבריטי לחבר הפרלמנט המצטיין מן האופוזיציה.

לאחר התפטרותו של מייקל מרטין נבחר ברקו ב-22 ביוני 2009 ליו"ר בית הנבחרים בסיבוב ההצבעה השלישי. מינויו אושר על ידי המלכה אליזבת השנייה.

ברקו הוא יו"ר הבית היהודי הראשון וגם הראשון שלא חובש את הפאה הנוכרית המסורתית בעת שבתו על כס היו"ר. הוא גם ויתר על מכנסי הטייטס הצמודים שהיו חלק מהתלבושת, אך המשיך לעטות את הגלימה השחורה, המסמלת את מחויבותו לחוקי הפרלמנט.

בקיץ 2019 התפרסם במחאתו הצבעונית נגד ניסיונו הבלתי חוקי של ראש ממשלת בריטניה, בוריס ג'ונסון להשעות את ישיבות הפרלמנט.

משפחתו
------

ברקו נשוי לסאלי אילמן מאז שנת 2002. אשתו שהייתה חברה במפלגה השמרנית, עברה לתמוך במפלגת הלייבור, דבר שהוביל לשמועות על עריקתו הפוליטית של בעלה, שמועות שהוכחשו.

לזוג שלושה ילדים. בנם הבכור אוליבר הוא אוטיסט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון ברקו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון ברקו
* אסף אוני, "מנקה האורוות" החדש בפרלמנט הבריטי: שמרן, רפורמיסט ויהודי, באתר הארץ, 24 ביוני 2009

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מייקל מרטין** | **יושב ראש בית הנבחרים הבריטי** 2009–2019 | **הבא**:**אלן דנקן** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008729386305171
* BIBSYS: 14002789
* GND: 1175945439
* ISNI: 0000 0000 5145 0985
* LCCN: no2008118678
* NTA: 424982994
* UKPARL: rFp8la3Z
* VIAF: 41658863
* WorldCat: lccn-no2008118678

 |
**אָסיָא רמדאן עָנתָּר** (בערבית: **آسيا رمضان عنتر**) הידועה גם כ- "וִיאָן ענתר", הייתה לוחמת ביחידות הגנה של הנשים הכורדיות (YPJ) שנודעה כסמל להשתתפות נשים לוחמות במלחמה נגד דאעש, בסוריה.

בתקשורת העולמית כינו אותה "אנג'לינה ג'ולי הכורדית", בשל דמיונה לשחקנית.

 **ענתר** בנובמבר 2015

קורות חייה
----------

סמל ה - **YPJ**
אסיא ענתר נולדה למשפחה כורדית ונישאה בשנת 2014, בהיותה בת 17, בנישואים שסודרו על ידי משפחתה. שלושה חודשים לאחר מכן, היא התגרשה והצטרפה לשורות "יחידות ההגנה של הנשים" כדי להילחם נגד דאע"ש בכורדיסטן הסורית. אסיא אימצה את הכינוי "ויאן ענתר".

ענתר זכתה לתשומת לב בינלאומית ב-2015 כשצלם עיתונות צילם אותה וכינה אותה "אנג'לינה ג'ולי הכורדית", בשל דמיונה לשחקנית. הצילומים הופצו בכל רחבי העולם, תוך הדגשת הכינוי והדמיון. אישים ולוחמים כורדים, גינו את ההשוואה, והתייחסו אליה כמעליבה ו"החפצה" של דמותה. בעוד שהיא הייתה אחת מני לוחמות רבות ואמיצות שהפילוסופיה שלהן הייתה: שיוויון, פשטות וצניעות.

עד למותה, כעבור שנתיים, היא השתתפה במספר קרבות.

מותה
----

ב-30 באוגוסט 2016, בהיותה בת 19, התקרבו מחבלים מתאבדים של דאע"ש בשלוש מכוניות תופת לעמדות הכורדיות, ליד העיר מנביג' (אנ') שבקרבת גבול הטורקי. הלוחמים הכורדים תקפו את המכוניות והצליחו לנטרל שתיים מהן. המכונית השלישית התפוצצה בקרבת הלוחמים ובין ההרוגים הייתה גם אסיא.

הערות שוליים
------------



1. 1 2 3  "Kurdish 'Angelina Jolie' devalued by media hype". *BBC News*. 2016-09-12. נבדק ב-2024-04-13.
2. 1 2  Nathan Francis, Asia Ramazan Antar Killed: 19-Year-Old Called ‘Kurdish Angelina Jolie’ Sacrifices Her Life To Stop ISIS Suicide Bombers, The Inquisitr, ‏2016-09-09 (באנגלית)
3. ↑  Francis, Nathan. "Asia Ramazan Antar killed: 19-year old called 'kurdish Angelina Jolie' sacrifices her life to stop ISIS suicide bombers". *Inquisitr*. אורכב מ-המקור ב-2022-11-29.
4. ↑  Patrick Lion, Female soldier dubbed the Kurdish Angelina Jolie 'dies' fighting ISIS: Reports, The Mirror, ‏2016-09-08 (באנגלית)
"**רקפת**" הוא שיר עברי שכתבה תלמה אליגון-רוז והלחין ועיבד מוני אמריליו.

רקע
---

מוני אמריליו הוא הבולט שבמלחיני שירי פסטיבל הזמר והפזמון, אחד המפעלים החשובים בתולדות הזמר העברי. במשך כמעט שני עשורים התחרו שיריו של המלחין בפסטיבלים. הוא השתתף בעשרה פסטיבלים בין השנים 1961 ו-1977, יותר מכל מלחין אחר. עם אחד עשר שירים מתחרים אמריליו הוא המלחין היחיד לו מספר דו ספרתי של שירים. כמו כן הוא המלחין שזכה יותר מכל מלחין אחר באחד משלושת המקומות הראשונים. בסך הכל זכו חמישה משיריו באחד משלושת המקומות הראשונים: אחד במקום השלישי ("רכבת העמק"), שלושה בשלוש שנים עוקבות במקום השני: ("עץ האלון", "רבי עקיבא" ו"ומתוק האור בעיניים") ופעם אחת, עם שירו האחד עשר והאחרון שהתחרה בפסטיבלים, "רקפת" למילים של תלמה אליגון בביצוע רוחמה רז זכה במקום הראשון.

במצעדים
-------

בעקבות זכייתו במקום הראשון בפסטיבל נכנס השיר בשנת 1977 למצעד הפזמונים בקול ישראל, והגיע גם כאן למקום הראשון.

במצעד הפעמונים השנתי תשל"ד הגיע השיר למקום השביעי, בשנת שבעים ושבע.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (1977)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| קול ישראל | 1 |

| 
‏‏‏  **מצעדי סוף השנה (1977)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| קול ישראל | 7 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר באתר שירונט
* "רקפת" - רוחמה רז, פסטיבל הזמר והפזמון תשל"ז 1977, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "פסטיבלי הזמר והפזמון" Moni Amarilio - מוני אמריליו - הפסטיבלים, באתר moni.yesh.net
2. ↑  הפרס הראשון לשיר "רקפת" בפסטיבל הזמר, דבר, 6 במרץ 1977
**לודגר (Liudger)** היה מיסיונר פריזי שחי במאה השמינית והתשעית לספירה. הוא יסד את המנזר הגדול בוורדן (Werden) ואת המנזר בהלמשטדט (Helmstedt). לודגר היה ההגמון הראשון של העיר מינסטר.

חייו
----

לודגר (או לודגרוס) נולד בשנת 742 לספירה באוטרכט (שנמצאת כיום בהולנד) למשפחה נוצרית מהאצולה הפריזית. כבר בשנות ילדותו הוא הוכן לחיי כמורה. הוא התחיל את לימודי התאולוגיה בעיר הולדתו, ובגיל 24 נשלח ליורק, שם למד אצל אחד המלומדים המפורסמים של זמנו, אלקווין (Alkuin). מתחים בין שני השבטים הגרמאניים, הפריזים והאנגלים, הכריחו את לודגר לחזור לאוטרכט בשנת 772.

לאחר שהוסמך ככומר, נשלח לודגר למסעו לנצר את הפריזים והסקסונים. בזמן מרד הסקסונים נגד קרל הגדול, עלה המיסיונר הצעיר לרגל לרומא ומונטה קאסינו. עם חזרתו הוא נשלח על ידי קרל הגדול להמשיך להטביל את השבטים הגרמאניים. הוא יסד את מנזר ורדן בשנת 799. ב־30 במרץ 805 הוא הוכתר כהגמון הראשון של מינסטר וזאת על ידי הארכיבישוף של קלן. לודגר נפטר ב-26 במרץ 809 בעת שביקר את אחת מקהילותיו ליד העיר בילרבק (Billerbeck). לודגר קבור במנזר אותו יסד בוורדן.

בניגוד לדרכו המקובלת של קרל הגדול לנצר את הגרמאנים בכוח, חתר לודגר לכוח המילה. הוא גם לא הסתפק בניצור הנסיכים והאצולה אלא דאג לשכנע את העם עצמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודגר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271209305171
* BNE: XX5623858
* BnF: cb124791241 (data)
* BPN: 67181702
* GND: 11872861X
* ISNI: 0000 0001 2320 5031
* LCCN: n84189649
* NKC: kup19980000059165
* NTA: 069968675
* SUDOC: 033990549
* VIAF: 37711398
* WorldCat: lccn-n84189649

 |
אלכסנדרה בשנת 1970
**אלכסנדרה** (נולדה ב-20 בדצמבר 1948) היא זמרת ישראלית. התפרסמה בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70.

נולדה בבוקרשט ברומניה כאלכסנדרה פרידמן. 

כילדה השתתפה במקהלת הילדים של הרדיו הרומני. ב-1965 עלתה לישראל יחד עם אמה.

בסוף 1967 הופיעה בתוכנית הרדיו "תשואות ראשונות" וזכתה לפרסום ראשון. ב-1968 החלה להופיע יחד עם עודד זמיר כצמד, "אלכסנדרה ועודד". באותה שנה הם הוציאו תקליט אריך נגן שכלל בין היתר ביצוע מחודש ללהיט "בתי את בוכה או צוחקת". באותה שנה הקליטה שירים לפסקול הסרט הישראלי, "איריס" ולתקליט ובו שירי הסרט "דוקטור דוליטל (סרט, 1967)|דוקטור דוליטל" (אנ') מתורגמים לעברית בו השתתפו גם שייקה אופיר וגדעון זינגר.

כמו כן, הוציאה ב-1968 אריך נגן ראשון בשם "אלכסנדרה", שכלל שירים מאת מיטב הכותבים בישראל באותה עת. בין היתר נכלל בו השיר "בועז בבלי" (מילים: אמנון אחי נעמי, לחן: אריה לבנון) שהיה הפתיח לתסכית רדיו באותו השם שהיה הגרסה הישראלית לבלש הבדיוני פול טמפל.

ב-1969 הוציאה אריך נגן ובו שירי ילדים, "ילקוט מלא שירים", שעובדו כולם על ידי אריה לבנון, שהלחין גם חלק מהשירים. אלכסנדרה אף היא חיברה את הלחן לשלושה שירים ולשניים מהם אף כתבה את המילים.

בפסטיבל הזמר והפזמון 1969 היא שרה את השיר "שיר ערש 1969" .

בתחילת 1970 השתתפה באחד התפקידים הראשיים במחזמר "לחיי הסוסים שיוציאו את עם ישראל מהבוץ", בהפקתו של גיורא גודיק באולם אלהמברה. אולם ההפקה התבררה ככישלון מסחרי וגודיק הוריד את ההצגה אחרי כשבועיים.

ב-1974 הוציאה את השיר "תקוות ימי" למילים ולחן של שייקה פייקוב, שביטא את רגשות האכזבה של המחבר מהמצב בישראל לאחר מלחמת יום הכיפורים. השיר זכה להצלחה רבה.

בסוף 1976 התפרסם שיר נוסף שלה שזכה להצלחה; "נפשי כלתה לחרוזים", למילים של המשוררת אלישבע וללחן של שייקה פייקוב.

בסוף שנות ה-70 נסעה לארצות הברית כדי להופיע במועדונו של אריס סאן ובמועדונים נוספים. היא השתקעה בארצות הברית ופרשה מעולם המוזיקה.

כיום מתגוררת בלוס אנג'לס בשם אלכסנדרה פסטור.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדרה פרידמן, באתר Discogs (באנגלית)
* 

* מילים לשירים של אלכסנדרה, באתר "שירונט"
* דודי פטימר נותן במה לשירים ישנים שנעלמו - והפעם: אלכסנדרה, בתוכניתו של גבי גזית, בערוץ 103FM, ‏12 ביוני 2014

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  תמר אבידר, אלכסנדרה - זמרת מצליחה ובודדה, מעריב, 13 באוגוסט 1968
2. ↑  מבחר תוכניות השבוע (יום א'), למרחב, 15 בדצמבר 1967
3. ↑  אלכסנדרה ועודד באתר סטריאו ומונו
4. ↑  דוקטור דוליטל, שירים מהסרט באתר סטריאו ומונו
5. ↑  אלכסנדרה באתר סטריאו ומונו
6. ↑  זאב רב-נוף, ילקוט מלא שירים, דבר, 16 ביוני 1969
7. ↑  ילקוט מלא שירים באתר סטריאו ומונו
8. ↑  סטריפטיז חלוצי, "העולם הזה", גיליון 1689 מ-14 בינואר 1970, עמוד 30
9. ↑  רפאל בשן, איך להוריד הצגה בלי להתאמץ, מעריב, 20 בפברואר 1970
10. ↑  סיפורו של שיר- תקוות ימי.
11. ↑  משלנו (מצעד הפזמונים העבריים של גלי צה"ל), דבר, 3 בדצמבר 1976
12. ↑  פוסט בפייסבוק של דודי פטימר מתאריך 12 ביולי 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308921305171
* MusicBrainz: d71c8e63-bd6d-4e21-b5bf-79fdd69e9d7e
* VIAF: 248336237
* WorldCat (עם VIAF): 248336237

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במי שעובד ומקבל תשלום תמורת עבודתו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו עובד (פירושונים).
 המונח "שכיר" מפנה לכאן. לערך העוסק באופרת רוק ישראלית, ראו שכיר (אופרת רוק).
מכונאים במפעל אווירונאוטיקה באוהיו, 1946
**עובד** הוא מי שעושה דבר מה עבור אדם, ארגון או אנשים אחרים ומקבל בעבור כך תשלום.

ניתן לחלק את העובדים לשני סוגים עיקריים:

* עובד שכיר - העובד עבור מעביד תמורת משכורת. בין עובד למעבידו מתקיימים יחסי עובד-מעביד. זכויותיו וחובותיו של העובד נקבעים בחוזה העבודה האישי שבינו לבין מעבידו, ובמקורות נוספים: דיני העבודה, צווי הרחבה, הסכמים קיבוציים ועוד.
* עובד עצמאי - אדם העובד עבור אחר (או אחרים) מבלי שיתקיימו ביניהם יחסי עובד-מעביד.

את העבודה למען אחר ניתן לעשות במגוון דרכים: כעובד שכיר, כעובד עצמאי, בהתנדבות, כחבר באגודה שיתופית ועוד, אך בימינו עבודה כעובד שכיר היא הדרך הנפוצה לעשות זאת, אם כי קיימים גם עובדים עצמאיים רבים. היותו של אדם בסטטוס של עובד שכיר מקנה לו את ההגנה של דיני העבודה (שחלים בדרך כלל רק על שכירים, ולא על עצמאים, מתנדבים, וכו'). התייחסות לעובד קיימת גם בחוקים אחרים:

* אחדים מחוקי המיסים כוללים כללי מיסוי מיוחדים לעובדים. בראשם פקודת מס הכנסה, שסעיף 2(2) בה מטיל חיוב במס על הכנסת עבודה.
* חוק הביטוח הלאומי חל על כל תושבי ישראל, אך יש בו התייחסות נרחבת לעובדים, הן בצד החובות (חובתו של המעביד לשלם דמי ביטוח לאומי בעד עובדיו השכירים) והן בצד הזכויות (באחדים מענפי הביטוח, כגון ביטוח אבטלה).

אף שלמושג "עובד" חשיבות מהותית בהקשרים אלה, הוא אינו מוגדר בחקיקה, וגבולותיו נקבעו בפסקי דין רבים של בית הדין לעבודה. בין השאר נקבע בפסקי דין אלה כי חייל בשירות קבע אינו בגדר עובד, וגם אסיר המועסק בבית סוהר אינו עובד.

עבודתו של העובד נעשית למען מעבידו, במקום עבודתו או במקום שאליו נשלח על ידי מעבידו. במצב השגרתי, לעובד מעביד יחיד, אך יש גם הקשורים ביחסי עובד-מעביד עם מעבידים אחדים, באותו מקצוע או במקצועות שונים.

העובד משתלב במקום עבודתו ופועל להגשמת מטרותיו של מקום העבודה, בהתאם להנחיות מנהליו. תרומתו של העובד מתבטאת בהקדשת זמנו למעביד. תשומות אחרות שנדרשות, כגון כלי עבודה וחומרי גלם, מסופקות על ידי המעביד.

הטעם העיקרי להבחנה בין עובד שכיר שחלים עליו דיני העבודה המגינים, לבין עצמאי אשר אינו זוכה להגנתם, הוא טעם חברתי-כלכלי: הרצון להגן על עובדים מוחלשים מפני ניצול. אחד המבחנים המבדילים בין עובד שכיר לבין עובד עצמאי הוא קיום פיקוח של מספק העבודה על עבודת העובד ועל אופן ביצועה. היו מקרים בהם היה חוזה בין העובד לבין נותן העבודה, בהם הוגדר העובד כ"קבלן עצמאי", אולם בית המשפט קבע כי דין אותו "קבלן עצמאי" כדין עובד שכיר ונותן העבודה חייב בכל החובות של מעביד כלפי עובד זה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **עובד** |

* להתפתחות ההלכה בתחום יחסי עובד מעביד: בנימין בראון, "הלנת שכר בפסיקת החפץ חיים - לקראת מודרניזציה של דיני העבודה ההלכתיים?"
* גיא דוידוב, ‏מיהו עובד: מבחני הסף, **משפטים** ‏נ"ד

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביטוח לאומי, זכויות עובדים, הסבר
2. ↑  ראו לעניין זה ולעניין עובדים חזקים ועשירים בפסק דינו של בית הדין הארצי לעבודה שניתן בע"ע 55425-09-11, מיכאל גוטמן - שיכון ובינוי אחזקות בע"מ; ביום 5.9.2017; ראה בעיקר בסעיף 43 לפסק הדין.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531924805171
* GND: 4002623-1
* LCCN: sh87002489
* NARA: 10638074
* NKC: ph127532

 |
**סמואל פאפרו** (באנגלית: **Samuel Paparo**; נולד ב-18 בנובמבר 1964) הוא קצין בדרגת אדמירל, שירת כמפקד מפקד צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

פאפרו נולד וגדל במורטון שבפנסילבניה. ב-1987 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת וילאנובה והתגייס לצי ארצות הברית.

הוא בעל תואר שני בניתוח מערכות מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים ותואר שני ביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת אולד דומיניון. כמו כן סיים לימודים במכללת המלחמה של חיל האוויר ובמכללת המלחמה של הצי.

בשירותו בצי הוכשר כטייס והוא בוגר בית הספר לטיסה קרבית (טופ גאן). שירת בטייסת התקיפה 14 כטייס מטוסי F-14 טומקט. ב-1995 נשלח לחילופי קצינים והטיס מטוסי F-15 איגל בטייסת 71 של חיל האוויר האמריקאי. שירת בטייסת התקיפה 15 כטייס מטוסי F/A- 18 הורנט. בשנים 2002–2004 שימש ראש ענף F/A 18 הורנט במפקדת הצי. בשנים 2004 עד 2006 פיקד על טייסת התקיפה 195 שהוצבה ביפן על נושאת המטוסים "קיטי הוק". לאחר מכן פיקד על צוות שיקום אזורי באפגניסטן. במאי 2008 מונה למפקד טייסת התקיפה 106, באוקטובר 2009 מונה לסגן מפקד כנף 7 ובאוגוסט 2011 מונה למפקד הכנף, תפקיד אותו מילא עד דצמבר 2012. תפקידים נוספים אותם מילא הם מנהל לחימה במרכז מבצעי האוויר והחלל בבסיס חיל האוויר אל-חודייד שבקטר ותפקידי מטה בפיקוד כוחות צי ארצות הברית וכעוזר ראש המבצעים הימיים.

ביולי 2017 מונה למפקד קבוצת התקיפה העשירית (אנ'), באפריל 2018 מונה לקצין אג"ם של פיקוד מרכז של ארצות הברית. באוגוסט 2019 מונה למפקד הצי החמישי במקום ג'יימס מלוי. במאי 2021 הועלה לדרגת אדמירל ומונה למפקד צי האוקיינוס השקט הוא שירת בתפקיד עד מרץ 2024. בתפקידו הבא נקבע שימונה למפקד פיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית.

במהלך שירותו רשם מעל 6,000 שעות טיסה במטוסי F-14‏, F-15‏, ו-F-18, וכ-1,100 נחיתות על נושאות מטוסים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל פאפרו** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הצי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paparo to pass command of VFA-106 to Dwyer
2. ↑  CVW-7 holds change of command
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אהרן טוּרקֶניץ** (תרל"ג, 1873 – תש"ד, 28 בפברואר 1944) היה איש העלייה השנייה, ממייסדי הפועל הצעיר, חבר הוועד המרכזי שלה, ועורך עיתון "הפועל הצעיר" בדפוס בשנתו הראשונה, ומחנך עברי בגליל.

קורות חיים
----------

אהרן בן חנה דבורה וישראל טורקניץ נולד בשנת 1873 בעיירה פינסק שבמערב האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי, באזור רוסיה הלבנה–ליטא), וגדל בחצר של חסידות קרלין. התחנך בחדרים ובתלמודי תורה, ולמד בישיבה, אך בגיל 18 הסיר מעליו כל סימן לדת. התמסר ללימודים עצמיים בספריות פינסק, העמיק בפילוסופיה, במדעי המתמטיקה והאסטרונומיה, רכש השכלה רבה בספרות ושירה רוסית, טולסטוי ופושקין, מאפו, מיכ"ל ומנדלי מוכר ספרים העבריים. נישא לגאולה. ב-1903 למד באוניברסיטת אודסה קורסים מזורזים במקצוע שהתברר לו כדרוש בארץ ישראל - רפואת שיניים, ולאחר מכן עבד במקצועו בקובל שבווהלין. בשנת 1904 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. גם בהגיעו ארצה המשיך להתפרנס כרופא שיניים מביתו שבנווה שלום, אך עיקר מרצו הופנה לפעילותו הציבורית.

ב-1905, זמן קצר לאחר עלייתו, היה מהגרעין המייסד של מפלגת הפועל הצעיר.
ב-1907 נוסד עיתון "הפועל הצעיר". על רקע ידיעתו את השפה העברית על בוריה, התמנה כעורך העיתון עם הופעתו בדפוס, לצד זאב סמילנסקי: טורקניץ ערך את גיליונות א', ד', ו', ז' ו-ח'. בגיליונות אלה גם פרסם מאמרים משלו, אך משהפסיק לערוך, לא פרסם עוד. נהג לחתום, כמקובל בעיתון אז, בשם העט "נץ", האותיות האחרונות של שמו הפרטי ושם משפחתו. הוא מחברו של המאמר הראשי בגיליון הראשון: "העבודה הריאלית בא"י" (גיליון 1; ללא חתימה) באותו גיליון פרסם עוד שני מאמרים: "בנין וסתירה" (בחתימת "נץ"), ו"התחלה קשה" (בחתימת "אבי-ברק").

כעבור זמן קצר עבר לשפיה ואחר כך לראש פינה, ושם שימש כמורה לצד שמחה וילקומיץ. הם הקפידו על הוראת עברית מוקפדת ב"ניב הגלילי" לפי שיטת יצחק אפשטיין.

טורקניץ לימד בבית הספר לבנות בנווה צדק ובאופן ייחודי נהג להעביר חלק משיעוריו בגאוגרפיה, מתמטיקה או הנדסה בחצר בית הספר או במגרש סמוך, תוך שהוא ממחיש ומסביר הלכה למעשה את אופן מדידת השטח והחומר העיוני.

בתו יפה, גננת, נישאה לברוך בן-יהודה, שהיה מורה בבית הספר של אביה בראש פינה (בתם השלישית הייתה נתיבה בן-יהודה); בנו ישראל טורקניץ נישא ללולה; ובתו שולמית נישאה ב-1931 לזאב שיפמן.

טורקניץ נפטר בפברואר 1944, בגיל 70 משברון לב לאחר ששמע על שואת יהודי אירופה. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. אלמנתו גאולה נפטרה ב-1959, ונקברה לצדו.

ביבליוגרפיה
-----------

* עוד אזכֹּרה - מאת יפה טורקניץ בן יהודה, הוצ' פרטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* יפה בן-יהודה, בראשית המאה, דבר, 18 באפריל 1962

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף שפירא, **הפועל הצעיר: הרעיון והמעשה**, תל אביב: עיינות, תשכ"ז 1967, עמ' 232.
2. ↑  העבודה הריאלית בא"י, הפועל הצעיר, 23 באוקטובר 1907.
3. ↑  בנין וסתירה, הפועל הצעיר, 23 באוקטובר 1907.
4. ↑  הערות קטנות למעשים גדולים: II. התחלה קשה, הפועל הצעיר, 23 באוקטובר 1907.
5. ↑  אריה יפה, איך לימדו המורים הראשונים, דבר, 9 בספטמבר 1963
6. ↑  וראו עוד עץ משפחת טורקניץ, באתר JewishGen KehilaLinks‏ .
7. ↑  אמירה לם, ריאיון עם נתיבה בן-יהודה, ידיעות אחרונות 26 בדצמבר 1997
8. ↑  אהרן טורקניץ באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
**אלכסנדר אידיר** (בצרפתית: **Alexandre Iddir**; נולד ב-21 בפברואר 1991) הוא ג'ודוקא צרפתי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג ומחזיק בשתי מדליות ארד מאליפויות אירופה (2014 ו-2021).

במרץ 2014 אידיר זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי סמסון. ב-18 באוקטובר אותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טשקנט לאחר שניצח בגמר את קיריל דניסוב הרוסי בניקוד איפון לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי מוצלח. 

באליפות אירופה 2014 שנערכה במונפלייה שבצרפת, זכה אידיר במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח את וולטר פצ'נטה האיטלקי, בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את גרגו פוגאשי ההונגרי לאחר דקה ו-18 שניות וברבע הגמר ניצח שוב באיפון את שאהין גראמאנוב האזרי לאחר ריתוק מוצלח. בחצי הגמר אידיר הפסיד באיפון לקיריל וופרוסוב הרוסי 12 שניות לסיום ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר באיפון על יואקים דוורבי השוודי 4 שניות לסיום הקרב.

אידיר זכה בשתי מדליות כסף בגראנד סלאם פריז היוקרתי בשנים 2015 ו-2016. הוא נבחר לייצג את צרפת במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו 2016 בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג וסיים במקום השביעי לאחר שהודח ברבע הגמר אחרי שני ניצחונות ושני הפסדים.

לאחר אולימפיאדת ריו 2016 אידיר עבר לקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. בינואר 2019 הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי תל אביב לאחר שניצח בגמר את בנג'מין פלטצ'ר האירי. באליפות אירופה 2021 אשר נערכה בליסבון זכה אידיר בפעם השנייה במדליית הארד לאחר שניצח בווזארי את איליה סולמאנידזה הגיאורגי.

באולימפיאדת טוקיו 2020, אידיר זכה יחד עם נבחרת צרפת במדליית הזהב בתחרות הקבוצתית לאחר שניצחו בגמר את נבחרת יפן. בתחרות האישית הוא הודח בסיבוב הראשון.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | גראנד פרי | טשקנט | אוזבקיסטןאוזבקיסטן אוזבקיסטן |
| 2019 | גראנד פרי | תל אביב | ישראלישראל ישראל |
| 2019 | גראנד פרי | אנטליה | טורקיהטורקיה טורקיה |

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר אידיר, ברשת החברתית פייסבוק
* אלכסנדר אידיר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אלכסנדר אידיר, ברשת החברתית אינסטגרם
* אלכסנדר אידיר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אלכסנדר אידיר, באתר olympedia.org
* אלכסנדר אידיר, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* אלכסנדר אידיר, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.