recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מפת התנחלות השבטים. **נחלת שבט אשר צבועה בירוק בהיר בצפון הארץ**
**נַחֲלַת שֵׁבֶט אָשֵׁר**, היא החלק מארץ ישראל, שנקבע בהגרלת נחלתם של שבטי ישראל כנחלתו של שבט אשר. הנחלה ממוקמת בצפון-מערב ארץ ישראל לאורך חופו של הים התיכון. הנחלה עלתה בגורל החמישי. ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים כ"ד–ל"א.

המקרא מתאר את גבול שבט אשר, מקטעי גבולות ומרשימות ערים, אשר חלק מהן, ערי גבול אשר מציינות את גבול השבט. בתחום נחלת שבט אשר עמק עכו, צפונית לכרמל ונקודתו הצפונית ביותר בעיר צידון. גבולו המזרחי של השבט אינו מוגדר, אך יש המשערים כי הוא ממשיך בגבול הגליל המערבי בקו כבול - קנה. תחום גבולו נתחם בגבול נחלת שבט זבולון. בתחום נחלת אשר נכללות ערי הכנעני: עכו, צידון, אחלב אכזיב, חלבה, אפק ורחוב. שבט אשר לא הגיע להתגבשות הנחלה כגוש אחיד. היאחזותו הייתה בקרקעות הפנויים בין ערי הכנענים ככתוב בספר שופטים א', ל"ב: "וַיֵּשֶׁב הָאָשֵׁרִי בְּקֶרֶב הַכְּנַעֲנִי יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ כִּי לֹא הוֹרִישׁוֹ."

מיקום נחלת אשר יצר קושי כי היא נמצאה בדרומה של פיניקיה. פיניקיה לא הייתה בשליטת ישראל אלא רק בתקופתו של דוד ובתחילת מלכות בנו שלמה, אשר נתן אותה לחירם מלך צור. שמואל אחיטוב טוען כי ניתן לשער שלפני המחבר המקראי היה מסמך מימי הממלכה המאוחדת, אשר בו תיאור הנציבות התשיעית בממלכת שלמה, וזאת בדומה לכתוב המתאר את נחלת שבט דן (ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים מ'–מ"ח) ולכן אין הכתוב מוסר מידע על גבול בין נחלות אשר וזבולון וזאת כי שני השבטים היו מאוחדים.

לקריאה נוספת
------------

* רפאל פרנקל, נחלת שבט אשר: אתרים וגבולות, **קתדרה**, 1999, עמ' 7–30
* צבי גל, ‏גיא יפתחאל – הגבול בין אשר לזבולון, **קתדרה** 50, דצמבר 1988, עמ' 50-47
* גרשון גליל, ‏גבע, בית-דגון והגבול בין נחלת אשר לנחלת זבולון, **קתדרה** 57, ספטמבר 1990, עמ' 18-3

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמואל אחיטוב, **מקרא לישראל: יהושע**, ירושלים, מאגנס, 1995, עמ' 311
2. ↑  ספר מלכים א', פרק ט', פסוקים י'–י"ג
3. ↑  שמואל אחיטוב, **מקרא לישראל: יהושע**, ירושלים, מאגנס, 1995, עמ' 311

| ספר יהושע |
| --- |
| הכניסה לארץ | שליחת המרגלים ליריחו • מעבר הירדן • ברית המילה בגלגל • מפגש יהושע עם המלאך |  |
| כיבוש הארץ | מלחמת יריחו • מעשה עכן ולכידתו • כיבוש העי • מעמד הר גריזים והר עיבל • ברית הגבעונים • מלחמת מלכי הדרום • שמש בגבעון דום • מלחמת מלכי הצפון |
| חלוקת הארץ לשבטים | נחלת שבט ראובן • נחלת שבט גד • נחלת שבט יהודה (רשימת ערי יהודה) • נחלת שבט מנשה • נחלת שבט אפרים • נחלת שבט בנימין • נחלת שבט שמעון • נחלת שבט זבולון • נחלת שבט יששכר • נחלת שבט אשר • נחלת שבט נפתלי • נחלת שבט דן • ערי הלויים • ערי המקלט |
| סיום ספר יהושע | מזבח שניים וחצי השבטים • נאום יהושע • הברית בשכם |
| דמויות בספר יהושע | יהושע בן נון • רחב • עכן בן כרמי • אדני צדק • הוהם מלך חברון • דביר מלך עגלון • יפיע מלך לכיש • פראם מלך ירמות • הורם מלך גזר • יבין מלך חצור • כלב בן יפונה • אלעזר הכהן • עתניאל בן קנז • עכסה |
מראה של חלק מהמצבור לפני האסון
האנדרטה לאסון
**התאונה בבסיס חיל האוויר המלכותי פולד** במחוז סטפורדשייר שבבריטניה התרחשה ב-27 בנובמבר 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלכה התפוצצו אלפי טונות של תחמושת שאוחסנו בבסיס. אלו היו מן ההתפוצצויות הלא-גרעיניות הגדולות בהיסטוריה והגדולות ביותר שהתרחשו בתחומי האיים הבריטיים. באסון נספו כ-70 איש.

התאונה
------

בסיס פולד (Fauld) היה מצבור תחמושת תת-קרקעי של חיל האוויר המלכותי, שהיה ממוקם במכרה גבס לשעבר. הוא היה הגדול מסוגו בבריטניה. בשעה 11:11 בבוקר התפוצצו 3,500 עד 4,000 טון תחמושת שהיו מאוחסנים בו. אלו כללו בעיקר פצצות אוויר ממולאות בחומר נפץ מרסק, אך גם סוגים אחרים של תחמושת, לרבות 500 מיליון כדורים לנשק קל.

עדי ראייה סיפרו על שתי התפוצצויות גדולות, שבעקבותיהן היתמרו לאוויר שני ענני פטרייה של עשן שחור לגובה של מאות מטרים. ההתפוצצויות הותירו במקום מכתש ענק בשטח של כ-49 דונם ובעומק של 120 מטרים. מאגר סמוך שהכיל 450 אלף מטרים מעוקבים של מים נהרס עקב ההתפוצצויות והשיטפון שנוצר עקב כך הוסיף על הנזק שגרמו.

ההתפוצצויות והשיטפון גרמו הרס למבנים ורכוש ברדיוס של 1,300 מטרים מסביב לאתר האסון. חווה חקלאית שעמדה בשטח זה נהרסה כליל. נהרס גם מפעל באותו שטח, שהוצף במי השיטפון. מספר חוות נוספות ניזוקו קשות ונזק נגרם גם למבנים בכפר סמוך. 

מספר הנפגעים המדויק עקב האסון איננו ידוע. ככל הנראה נספו בו 70 איש. גופות 18 מהם לא נמצאו מעולם. כ-26 אנשים נספו בבסיס התחמושת עצמו - חיילים, עובדים אזרחיים וחלק מ-189 שבויים איטלקים שהועסקו בו לפני האסון. כ-37 איש נספו במפעל שהוצף. נספו גם כשבעה עובדי חוות שעבדו בקרבת אתר ההתפוצצות. עוד כ-20 אנשים נפצעו. בנוסף נספו באסון כמאתיים ראשי בקר.

בסך הכל הושמד שליש ממצבור התחמושת, אך הביצורים סביב חלקיו האחרים החזיקו מעמד והם לא התפוצצו. בכך נמנע אסון חמור עוד יותר.

לאחר התאונה
-----------

למרות ההרס הנרחב בבסיס הוא הוסיף לשמש לאחסנת תחמושת עד לשנת 1966. בין 1967 ל-1973 אוחסנה במקום תחמושת של יחידות צבא אמריקאיות שהשתייכו לארגון נאט"ו.

סיבה לאסון לא פורסמה במשך שנים לאחריו. בשנת 1974 התפרסם כי הוא אירע ככל הנראה לאחר שחייל ניסה להסיר נפץ מאחת מהפצצות שבמצבור באמצעות אזמל מתכת, תוך הפרה ברורה של הוראות הבטיחות בטיפול בפצצות.

בשנת 1979 הוקפו בגדר אתר ההתפוצצויות והמכתש שנותר בו. הם כוסו מאז בצמחייה ושוכנות בהם חיות בר. הכניסה לאתר אסורה שכן עדיין קבורות בו כמויות גדולות של תחמושת, אשר לא סולקה מהמקום בשל העלות הכרוכה בפינוי שכזה.

בשנת 1990 הוצבה ליד אתר התאונה אנדרטה לקורבנות האסון. לימים היא הועברה אל משתלת הזיכרון הלאומית ומוצבת בה.

ראו גם
------

* פיצוץ הליפקס
* מכתש לוכנאגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התאונה בבסיס חיל האוויר המלכותי פולד** בוויקישיתוף
* על ההתפוצצויות באתר ה-BBC
* תוכנית רדיו של ה-BBC על ההתפוצצויות, 2009
* התאונה בבסיס חיל האוויר המלכותי פולד, סרטון באתר יוטיוב
* Sarah Moody, ‏The Fauld explosion, בבלוג של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, 26 ביוני 2020 (באנגלית)
**אוֹרִיָאחוֹבוֹ** (בבולגרית: **Оряхово**) היא עיר נמל בצפון מערב בולגריה, הרביעית בגודלה במחוז וראצה, שוכנת לגדות הדנובה וממוקמת 128 קילומטרים צפונית מבירת בולגריה סופיה ו-73 ק"מ מבירת המחוז וראצה.

היסטוריה
--------

שרידי התיישבות אנושית מאורגנת מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת. כמו כן פזורים בשטח הרשות המקומית שרידי יישובים מבוצרים מתקופת הממלכה התראקית והאימפריה הרומית.
בסמוך לעיר מצויה מצודת קאמאקה שנבנתה במהלך המאה ה-9, תקופת האימפריה הבולגרית הראשונה, אוישה גם בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה וחרבה במחצית השנייה של המאה ה-14 עת נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית.

במהלך התקופה העות'מאנית הוקם נמל הדנובה בעיר וב-1762 הוא תועד בספר שפורסם בבריסל כנמל מרכזי וחשוב. במהלך המאה ה-19, עידן התחייה הלאומית הבולגרית נבנו במקום כנסייה ובית ספר חילוני. ב-21 בנובמבר 1877 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשה העיר על ידי הצבא הרומני ובהמשך, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין נכללה בשטחי נסיכות בולגריה. ב-1926 חוברה העיר לרשת מסילות הרכבת הבולגרית ובעקבותיה הואץ הפיתוח הכלכלי במקום.

כלכלה
-----

אוריאחובו מצויה בצומת דרכים בעלת חשיבות כלכלית, הכוללת את נמל הדנובה הפועל בשיתוף עם העיר הרומנית בצ'ט, קו מעבורות הנוסעים ומעבר הגבול לרומניה. כמו כן מקושרת העיר לכביש המהיר E-79. באוריאחובו קיים מפעל לייצור חלקי מכונות חקלאיות ושתי מתפרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העיר אוריאחובו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוריאחובו

הערות שוליים
------------

1. ↑  העיר אוריאחובו, באתר guide-bulgaria (באנגלית).
2. ↑  הרשות המקומית אוריאחובו, באתר guide-bulgaria (באנגלית).

| **רשויות מקומיות וערי מחוז וראצה שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| וראצה • קוזלודוי • ביאלה סלאטינה • מזדרה • אוריאחובו • בורובאן • קריבודול • מיזיאה • רומאן • חיירדין | מחוז וראצה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4325099-3
* VIAF: 243597416
* WorldCat (עם VIAF): 243597416

 |
**נחלת ראובן** הייתה אחד משלושת היישובים שהתמזגו ויצרו את המושבה נס ציונה שלימים הפכה לעיר, האחוזה נקראה על שם ראובן לרר, ראשון הדבוראים בארץ ישראל וממייסדי נס ציונה.

היסטוריה
--------

בשנת 1883 (ה'תרמ"ג) הגיע לרר עם משפחתו לנחלתו בארץ ישראל. הוא מצא במקום מבנה עזוב, באר מים הרוסה ופרדס מוזנח, והאזור היה רחוק מאוד מירושלים. אבל לרר לא נואש, במשך כחצי שנה שיקם את המקום ואז החל לחפש מתיישבים יהודים נוספים, כדי שיוכל לקיים חיים יהודיים שלמים ("מניין" לתפילה ו"חדר" לילדים). הוא קרא ליהודים, בני היישוב הישן ובני העלייה הראשונה: "מי לחלקת אדמה פורייה ולהקמת מניין ביישוב יבוא אלי". הוא אף הקצה 320 דונם מאדמותיו למתיישבים החדשים. בשנת ה'תרמ"ח הגיע למניין הראשון. שם היישוב החדש שהוקם נקרא "**נחלת ראובן**".

בשנים הראשונות לישיבתם במקום הם אירחו בביתם את בני משפחת בלאנדספלד, גרמנים טמפלרים מבית לחם שעסקו בגידול דבורים נודדות. הטמפלרים ראו את העוני של משפחת לרר, והציעו להם ללמוד את מלאכת הכוורנות. ראובן ובנו משה למדו את מלאכת גידול הדבורים בכוורות מודרניות עשויות עץ ומתפרקות, הניתנות להעברה בקלות על גבי בהמות ממקום למקום, וזאת כדי לקרבן לפרחי העונה המתאימה ליצור דבש. לראשונה עסקו יהודים במלאכת הכוורנות.

ראובן רצה להקים "חדר" לילדיו ולהתפלל במניין, מכיוון שמשפחתו הייתה דתית. הוא פרסם בנמל יפו "קול קורא" אשר מזמין יהודים לרכושחלקות אדמה ל"נחלת ראובן"במחיר נמוך מהמחיר במקומות אחרים. אחד לאחד התקבצו אנשי "המניין הראשון" בין השנים 1887–1891: גולדה מילוסלבסקי, שלמה יפה, אברהם ילובסקי, אהרן אייזנברג, יוסף פלדמן, מבי הוכברג, שמואל הוכברג, שלמה פצ'ורניק ומיכאל הלפרן.

בשנת 1888 נרצח ילובסקי בידי ערבים. ביתו עמד ליד הכיכר הנושאת כיום את שמו ובה אנדרטה לזכרו. הוא נחשב לקורבן האלימות הראשון של היישוב היהודי המתחדש בארץ ישראל.

בשנת 1891 הקים הלפרן, מאנשי העלייה הראשונה, "מושבת פועלים" (או "חוות פועלים", כפי שנקראה אחר כך) בצפון נחלתו של ראובן לרר והציע לקרוא לה "נס ציונה" (על סמך הפסוק בספר ירמיהו: "שאו נס ציונה, העיזו, אל תעמדו").

בשנת 1891 משפחות אייזנברג והוכברג בנו להן בית משותף מחוץ לנחלה וקראו למקום "ואדי חנין" (בערבית: "עמק השושנים").

בשנת 1905 רכשה חברת "גאולה" מידי ערביי המקום שטח בן 600 דונם, על הגבעה שבין "נחלת ראובן" ו"חוות הפועלים". באופן זה, התאחדו כל חלקיה של נס ציונה למושבה אחת. ראשי היישוב החליטו שלא להקים בתי מגורים על הגבעה אלא לנצלה לצרכים ציבוריים. שטח ממרגלות הגבעה ועד רחוב תל אביב יועד להקמת מבנה ציבור. המבנה הוקם ב-1907 וכלל שני חדרים ואולם גדול, נקרא "בית ראשונים" ושימש כבית ועד המושבה, בית ספר, בית כנסת ואולם כינוסים ואירועים. בשנת 1915 הוצב בראש הגבעה פעמון שהיה קורא לעבודה וגם מזעיק את התושבים במקרי חירום. בשל שימושים אחרים, נקראה הגבעה מאוחר יותר גם "גבעת האהבה".

לאחר הכרזת העצמאות והקמת מדינת ישראל הפכה נחלת ראובן למוזיאון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחלת ראובן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  נס ציונה בת שבעים וחמש, נפתלי לביא, הארץ, 29 בפברואר 1958
2. 1 2 3  נחלת ראובן, באתר בית ראשונים
3. ↑  מנחם תלמי ו-אפרים תלמי, "כל הארץ-לכסיקון גאוגרפי של ישראל*, הוצאת עמיחי, ספטמבר 1966, עמוד 478*
4. ↑  ודי-חנין, הפועל הצעיר, 5 בינואר 1908
**ברנרד ון ליר** (בהולנדית: **Bernard van Leer**;‏ 27 בדצמבר 1883, אמרספורט – 6 בינואר 1958, האג) היה תעשיין ופילנתרופ יהודי הולנדי.

קורות חיים
----------

ברנרד נולד לסוחר יהודי בשם וילם ון ליר (Willem van Leer) וקאטו קלר (Cato Kalker). אחותו הייתה המשוררת סופי ון ליר, שהמירה דתה לקתוליות. בשנת 1915 נישא לפולי רובנס (Polly Rubens) והחל את דרכו העסקית. בשנת 1918 המציא שיטה חדשה לסגירה ואטימה של חביות שמן ונפט. על בסיס ההמצאה הקים בשנת 1919 חברה בשם Royal Packaging Industries Van Leer שהצליחה מאוד לאחר שיתוף פעולה עם חברה Bataafse Petroleum Maatschappij (לימים של) בשנת 1929, וצברה הון רב.

ברנרד היה חובב קרקס וסוסים. בשנת 1935 הקים עם חברים ובני משפחה קרקס חובבני נודד בשם Kavaljos המבוסס בעיקר על סוסים מאולפים והוא בעצמו אף הופיע בו למרות גילו המתקדם יחסית. רווחי הקרקס היו מיועדים לצדקה.

לאחר הכיבוש הנאצי הבין ון ליר שכדאי לו לעזוב ולמכור את עסקיו גם מתחת למחיר השוק לפני שיופקעו בידי הגרמנים, וכך עשה. ביוני 1941 הוא הורשה לעזוב עם מספר בני משפחה, ואיתו כל הקרקס. לאחר חודש הגיעה ספינתם לניו יורק. ון-ליר טייל עם הקרקס בארצות הברית ואף הופיע עם הסוסים באולם רדיו סיטי מיוזיק הול הנודע. לאחר זמן קצר נאלץ לנטוש את הקרקס, מאחר שממשלת הולנד הגולה היושבת בלונדון הקפיאה את נכסיו, בחשד לשיתוף פעולה עם הנאצים. גם לאחר חזרתו להולנד לאחר המלחמה נאלץ להילחם על שמו הטוב ורק בינואר 1948 נוקה שמו סופית.

ון ליר החליט להפנות את מאמציו וחלק ניכר מהונו למטרות צדקה. בשנת 1949 הוא הקים את Bernard van Leer Foundation, קרן שמימנה טיפול בילדים, מטרה לה הקדיש את שארית חייו.

ברנרד נפטר בשנת 1958 וביקש להעלות את עצמותיו לירושלים.

בנו של ברנרד, אוסקר (Oscar), מיקד את הקרן שהקים אביו בתמיכה במימון מחקרים ושיתוף ידע אודות התפתחות הילד. הוא החל את הקשר הישראלי של הקרן. בין היתר הוקמה חברת השקעות שתפקידה למנף את הקרן הפילנתרופית באמצעות השקעות בחברות עם פעילות משמעותית בישראל. ההשקעות הראשונות היו בחברות טכנולוגיות שיצאו מהמרכז למחקר גרעיני - שורק וממכון ויצמן. בנוסף, היה בין מייסדי חברת אל-אופ, שלא דרך הקרן.

בנו השני של ברנרד, וים (Wim), ייסד פעילות של תרבות יהודית אינטלקטואלית בארץ. וים היה טייס מתנדב במח"ל (מתנדבי חוץ לארץ), חובב קולנוע ולימים מנהל חברת "כימאוויר", התחתן בשנת 1952 עם ליה ון ליר (מייסדת ומנהלת סינמטק ירושלים). לאחר החתונה הזוג עבר לחיפה, ושם נולד לראשונה הרעיון להקים בארץ מועדוני סרט כמו מועדון הסרט הטוב.

במסגרת הפעילות הפילנתרופית של משפחת ון ליר נתמכים קרן ון ליר הבינלאומית (הממוקמת בעיר האג שהולנד), ובישראל: מכון ון ליר בירושלים וסינמטק ירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנרד ון ליר** בוויקישיתוף
* Bernard van Leer Foundation

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכון ון ליר הירושלמי: 54 אלף שקל בחודש לראש המכון, באתר גלובס, 14 במרץ 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411067605171
* BPN: 63919562
* ISNI: 0000 0003 9555 7903
* NTA: 215174038
* VIAF: 290255448
* WorldCat: viaf-290255448

 |
ספינקס של נכתנבו הראשון בכניסה למקדש לוקסור
**נכתנבו הראשון**  ('נחטנבפ' במצרית) היה פרעה של השושלת השלושים של מצרים.

ב-380 לפני הספירה, נכתנבו הדיח ורצח את הפרעה נפרארוד (או נפריטיאס) השני, ובכך ייסד את השושלת האחרונה של מלכי מצרים. נראה שהוא העביר זמן רב משלטונו בהגנה על הממלכה מפני כיבוש מחדש על ידי האימפריה הפרסית בעזרת שכירי חרב מאתונה וספרטה. 
נכתנבו הראשון ידוע גם כבנאי גדול שבנה מונומנטים ומקדשים מצרים רבים לאורך שלטונו הארוך והיציב בן 18 השנים. נכתנבו הראשון שיקם כמה מקדשים הרוסים ברחבי מצרים ובנה מקדש לאלה אסת האי הקדוש של פילאי (Philae). מקדש זה הפך לאחד מהאתרים הדתיים החשובים ביותר במצרים העתיקה.. הוא בנה גם באלקאב (Elkab), ממפיס ובאתרי הדלתה של ספת אלחינה (Saft el-Hinna) וטאניס.

הוא גם בנה באופן משמעותי אסטלה לפני הפילון של רעמסס השני בהרמפוליס (Hermopolis). כמו כן הוא בנה את הפילון הראשון של מקדש כרנך. החל מ-365 לפני הספירה לערך, נכתנבו הראשון חלק את שלטונו עם בנו, טאוס, ששלט אחריו. לאחר מותו ב־362 לפני הספירה, טאוס מלך על מצרים שנתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נכתנבו הראשון** בוויקישיתוף
* נכתנבו הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peter Clayton, Chronicle of the Pharaohs, Thames & Hudson Ltd, 1994. p.203
2. ↑  Nicolas Grimal, A History of Ancient Egypt, Blackwell Books: 1992, p.377
3. ↑  Allan B. Lloyd, "The Late Period" in 'The Oxford History of Ancient Egypt,' ed. Ian Shaw, Oxford University Press, 2000. p.386
**טנרק שפלה מפוספס** (שם מדעי: ***Hemicentetes semispinosus***) הוא מין של יונק קטן מסדרת הטנרקאים החי רק במזרחה של מדגסקר, באזורי יער גשם טרופי. למרות דמיונו לקיפוד הוא איננו קרוב אליו, אך מכוסה בקוצים מגוננים כמוהו, והוא יכול להתכדר לכדור. לצד המין טנרק רמה מפוספס (Highland streaked tenrec), הם המינים היחידים בסוג טנרק מפוספס (Hemicentetes).

מאפיינים
--------

אורכו של הטנרק 13–19 סנטימטרים, ומשקלו 125–280 גרם. הוא קרובו של הטנרק המצוי, אך קטן יותר ובעל פרווה קוצנית בצבע שחור וצהוב, צבע נדיר ביותר אצל יונקים. הראש צהוב-שמנת ובעל פסים רחבים שחורים לאורך הלחיים ומצידי העיניים. מאחורי העורף ישנן ציציות ארוכות צהובות, ומאחוריהם הקוצים נמוכים יותר אך עדיין קשיחים מאוד. צבעם שמנת-בהיר ומעט אפור עם גוונים שחורים לאורך הגב. החוטם, הרגליים והזנב ורודים וערומים משיער. הטנרק בעל זיפי שפם רגישים מאוד.

מטרתם של הקוצים הצבעוניים היא להזהיר את התוקפים מקוצניותו, ובנוסף הוא משמיע צרצור מיוחד בחיכוך של קוציו, מה שיכול להבהיל טורף. כך הוא יכול לנוע על קרקע היער ללא חשש. הוא פעיל ביום וגם בלילה והוא מחפש תמיד טרף של שלשולים ועוד חסרי חוליות על קרקעית היער. את הטרף הוא מוציא מהחורים באמצעות כפותיו החזקות ונושך אותם בשיניו החדות והדוקרות.

הטנרקים חיים בקבוצות משפחתיות קטנות במחילות שהם חופרים. לאחר הריון של 58 ימים, הנקבות ממליטות 5–8 גורים המתבגרים תוך 25 יום.

זהו טנרק נדיר יחסית שלא נצפה הרבה, אך מצב שימורו נחשב ל"ללא חשש".

ראו גם
------

* הפארק הלאומי מרוג'ג'י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טנרק שפלה מפוספס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טנרק שפלה מפוספס באתר הרשימה האדומה של IUCN
Dendronanthus indicus.
**נחליאליים** (שם מדעי: Motacillidae) היא משפחת ציפורי שיר, בת 65 מינים ב־6 סוגים, כולל בין השאר הסוג נחליאלי, פיפיון. חלק מבני המשפחה נפוצים רק באזור האפרוטרופי, חלקם נפוצים באסיה, באירופה ובאפריקה וחלקם קוסמופוליטיים.

תיאור
-----

גודל בני המשפחה נע בין 14 ל־17 ס"מ.הם בעלי צוואר קצר וזנב ארוך ובדרך כלל ללא דו-צורתיות זוויגית בגודל. הרגליים ארוכות, כהות ובעלות אצבעות וטופרים ארוכים, בעיקר האצבע האחורית, שיכולה להגיע עד ל־4 ס"מ. הסוג Macronyx הוא הגדול מבין סוגי המשפחה, ויכול להגיע עד ל־64 גרם, לעומת שאר סוגי המשפחה שמשקלם מגיע ל־31 גרם לכל היותר.

צבע הנוצות הוא לרוב חום, ומזכיר במידה מה את נוצותיהם של העפרוניים, אם כי קיימים גם צבעים אחרים. למשל, ה־*Tmetothylacus tenellus* הוא בעל נוצות זהובות בהירות. צבעים נפוצים נוספים הם אפור, שחור, לבן וצהוב.

מרבית בני המשפחה הם אוכלי חרקים ושוכני קרקע, לרוב בשטחים פתוחים. כמה מינים מעדיפים יערות, או שפת נחלים כמו נחליאלי זנבתן ואחרים.

כמעט כל הנחליאליים בונים את קינם על הקרקע ומטילים עד 6 ביצים בכל עונה.

סוגים
-----

* פיפיון (*Anthus*) - בו 40 מינים
* סוג ומין יחיד - *Tmetothylacus tenellus*
* נחליאלי (*Motacilla*) - בו 11 מינים
* סוג ומין יחיד - *Dendronanthus indicus*
* *Macronyx* - בו 8 מינים
* סוג ומין יחיד *Amaurocichla bocagii*
* סוג ומין יחיד *Madanga ruficollis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחליאליים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546047105171
* NKC: ph121798

 |
**ברנרד טקפטיי** (באנגלית: **Bernard Tekpetey**; נולד ב-3 בספטמבר 1997 באקרה שבגאנה) הוא כדורגלן גאנאי המשחק בעמדת החלוץ בלודוגורץ ראזגרד.

קריירת מועדונים
---------------

טקפטיי נולד באקרה שבגאנה. הוא גדל במחלקת הנוער של שאלקה 04 מהבונדסליגה. בחצי השני של עונת 2015/2016 החל טקפטיי לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, שאלקה 04 II. ב-24 בנובמבר 2016 ערך טקפטיי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשפתח בהרכב והורחק בכרטיס צהוב שני בתוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 0–2 על ניס במסגרת המחזור החמישי בשלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2016/2017. ב-17 בדצמבר ערך טקפטיי את הופעת הבכורה שלו בליגה, כשהחליף את מקס מאייר בדקה ה-87 בתיקו 1-1 נגד פרייבורג במסגרת המחזור ה-15.

בקיץ 2017 הושאל טקפטיי לריינדורף אלטאך מהבונדסליגה האוסטרית. לאחר חצי עונה, בה ערך עשר הופעות והבקיע שער אחד, חזר טקפטיי לשאלקה 04.

בקיץ 2018 עבר טקפטיי בהשאלה משאלקה לפאדרבורן 07, העולה החדשה לבונדסליגה השנייה. טקפטיי רשם עונה טובה ב-2018/19, כשהבקיע עשרה שערי ליגה והיה בורג משמעותי בהעפלתה של פאדרבורן לבונדסליגה. בתום עונת ההשאלה חזר לשאלקה.

בקיץ 2019 הושאל טקפטיי שוב, והפעם לפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה. בקיץ 2020 הושאל טקפטיי ללודוגורץ ראזגרד.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-25 בינואר 2017 ערך טקפטיי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72 בהפסד 0–1 לנבחרת מצרים במשחק המחזור השלישי בשלב הבתים של גביע אפריקה לאומות 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנרד טקפטיי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2017** |
| --- |
| 1 ראזק • 
2 ייאדום • 
3 ג'יאן • 
4 מנסה • 
5 פארטי • 
6 אקווב • 
7 אטסו • 
8 אגיימאנג-באדו • 
9 ג'. איו • 
10 א. איו • 
11 וקאסו • 
12 ר. אופורי •
13 א. אופורי • 
14 טקפטיי •
15 טטה •
16 דאודה •
17 רחמן •
18 אמרטי •
19 גיימה •
20 אסיפוה •
21 בויה •
22 אצ'ימפונג •
23 אפול •
מאמן: גרנט | גאנהגאנה |
**טסאגן** (שם מדעי: ***Tsaagan***) הוא סוג של דינוזאור בן משפחת הדרומאוזאוריים, הקרוב לוולוצירפטור, אשר חי במהלך הקרטיקון העליון שלפני 75 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בידי משלחת למונגוליה בתצורת דג'דוכטה (אנ') ב-1996 ותוארו ב-2006 בידי החוקר מארק נורל. משמעות שמו הוא: לבן, כשכנראה מדובר בשיבוש ממונגולית של המילה "Tsagaan" שפירושה "מפלצת לבנה" (цагаан мангас). סוג זה כולל מין אחד - *Tsaagan mangas*, שבעבר נחשב למין של ולוצירפטור.

הטסאגן היה דינוזאור קטן יחסית, באורך משוער של 2 מטרים ומשקל של 15 קילוגרם. הממצאים ידועים מפרט אחד, והם כללו רק עצמות גולגולת שבורות, כמה חוליות צוואר וחלק משכם הכתף השמאלית. הממצאים השתייכו כנראה לפרט בוגר. הגולגולת הייתה מוארכת והלסתות הדקות נטו מעט מעלה, בייחוד בקצוות. דבר זה השווה להם מעט מראה של לסת ספינוזאור.

מבנה גופו של הדינוזאור היה קל וזריז, מה שעזר לו לנוע במהירות אחרי טרף. הוא היה קרובם של האדזאורוס, הטיאניורפטור ושל הבמבירפטור, ובמידה רחוקה יותר לוולוצירפטור ולזאורורניתולסט. בדומה למרבית הדרומזאורים הוא עטה נוצות על גופו.

הטסאגן חי לצד פאונה נכחדת של מדבר גובי שכללה את הוולוצירפטור, השובוויה, מספר טרודוניים, הפרוטוצרטופס והאובירפטור ולצד יונקים מוקדמים כמו הזלמבדלסטס ומינים מהסדרה מולטיטוברקולטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טסאגן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
מראה בביצה
אתר ההנצחה ל"בובה"
**ביצת כנרת** היא סדרה של בריכות ביצתיות באורך של כ-750 מטרים מצפון לדרום וברוחב של עד 160 מטרים, המשתרעות בין תל בית ירח בצפון ועד לבית המוטור שמצפון לקבוצת דגניה א'. את הביצה חוצה שביל ישראל.

הביצה
-----

ביצת כנרת נוצרה לאורך התוואי הקדום של נהר הירדן בפינתה הדרום-מערבית של הכנרת. מפלס מימיה של הביצה זהה לזה של הכנרת, והוא עולה ויורד בהתאם לזה של הימה. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 ניסו מתיישבי האזור לייבש את הביצה ולנקזה באמצעות התקנת צנרת ונטיעת עצי אקליפטוס, אך הדבר לא עלה בידיהם; וגם כיום הביצה לעולם אינה יבשה לחלוטין. עם התפשטות ענף בריכות הדגים בקיבוצים בשנות ה-40 של המאה ה-20, נסללו סוללות עפר שחילקו את הביצה לבריכות, ואלה שימשו לגידול דגים. כשענף המדגה קרס בעקבות פתיחת השוק לייבוא, ננטשו בריכות הדגים, והביצה שבה במידה רבה למצבה הטבעי.

האנדרטה לזכר הפרדה בובה
-----------------------

על אחת מסוללות העפר בביצה, בצילם של עצי דקל, הוקמה אנדרטה לזכרה של הפרדה בובה. בובה הייתה שייכת לאהרן שידלובסקי, מחלוצי קבוצת כנרת, ויחד עמו עבדה בגן הירק של הקבוצה. כשהזדקנה החלה מובילה את ביצי הלול אל המדגרה או אל חדר האוכל, ולאחר מותה קבר אותה שידלובסקי באדמת הביצה. בשנת 1985 הוקמה במקום אנדרטת אבן לזכרה של בובה, שמעליה ניצבת מחרשה ועליה קבוע לוח הנצחה לאמור: 

> 
> "פה נקברה בובה  
> שחרשה, קילטרה, ותלמה  
> בנאמנות את אדמת כנרת  
> בשנות ה-20 וה-30  
> של המאה ה-20.  
> יהא זכרה שזור בתולדות כנרת".
> 
> 
> 
> 

דמותה של בובה שימשה כהשראה לפרד "זיצר" בספר רומן רוסי מאת מאיר שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביצת כנרת** בוויקישיתוף
* אודות קברה של בובה באתר ארץ הצבי, הולכים בשביל ישראל
* דובי זכאי, בובה של מקום: טיול שלו בין אגמים ועצים, באתר nrg‏, 18 במאי 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיור בין אלומות לדגניה
**קופלט** זהו מבנה שירי בן שתי שורות, אשר לרוב חרוזות (עם זאת, לא בהכרח, הקופלט ניתן להפרדה גם על ידי רווחים). קופלט יכול להיות הן שיר נפרד (ואז מדובר בסוגה שירית), הן בית בשיר והן יחידה, שהיא חלק מבית בשיר. המבנה בן שתי השורות, בו הרעיון והצורה נקלטים מהר (במקרים רבים גם החריזה תורמת לכך), מתאים מאוד להעברת רעיונות בצורה מרשימה או עוקצנית.

מקור הקופלט
-----------

מקורה של המילה "קופלט" במילה הלטינית, *copula*, שמשמעותה חיבור או קשר. בהמשך, המילה התגלגלה למילה הצרפתית (צרפתית עתיקה), *cople* או *couple* (בספרדית: *copla*). החל מהמאה ה-12 קיבלה המילה "קופלט" את המשמעות של בית בשיר. אצל הטרובדורים, בשירה הקופלטית קיבלה המילה את המשמעות של צמד חרוזים.

קופלט כסוגה
-----------

מבנה החריזה הפשוט, המצלצל והנקלט טוב, גרמו לשימוש נפוץ בקופלטים בשירת הטרובדורים. כך הפך הקופלט למבנה בסיס נפוץ בבלדות. לדוגמה, בנויה הבלדה האנגלית-סקוטית, "שתי האחיות" (כאן קטע מתוך הבלדה בתרגומו של נתן אלתרמן).

> 
> שתים הן אחיות. הן ישבו בחדרן.  
> 
> בא-הגיע פרש, נכבדות דבר בן.  
>   
> 
> הוא שחר הבכירה בצמידים של זהב.  
> 
> אך את זו הצעירה מכל הון הוא אהב.  
>   
> 
> וימר לבכירה. התחמץ לבבה.  
> 
> ותקנא היא בזו אחותה הנאוה.  
>   
> 
> ותאמר הבכירה לצעירה: "לו נצא נא  
> 
> ונראה ספינות-אבא שטות אל הנה".  
>   
> 
> בידה הלבנה כלבנת חבצלת  
> 
> היא אחזה. לנהר היא אותה מובלת.
> 
> 
> 
> — קטע מתוך הבלדה האנגלית-סקוטית, "שתי האחיות" בתרגומו של נתן אלתרמן
> 

כפי שכבר הוזכר לעיל, מבנהו הקצר והקולע של הקופלט, המלווה בדרך כלל בחרוז מצלצל, הופך את הקופלט לכלי מתאים להעברת רעיונות באופן עוקצני או מרשים. כך, בתקופה יותר מאוחרת, על בסיס הקופלט התפתח ז'אנר האפיגרמה הפואטית - ביקורת עוקצנית על אישיות כלשהי בשתי שורות הקופלט. מבין האפיגרמות העתיקות והמפורסמות, היא האפיגרמה (במבנה של קופלט לא חרוז) של מרטיאליס, משורר מהמאה ה-1 (כאן בתרגומו של אריה סתיו).

> 
> איני אוהב אותך, סבידיוס, ואינני יכול לומר מדוע;  
> 
> רק זאת אני יכול לומר: איני אוהב אותך.
> 
> 
> 
> — אפיגרמה מאת מרטיאליס, ספר א', מס' 32. בתרגומו של אריה סתיו
> 

אפיגרמה עתיקה נוספת, פרי עטו של אובידיוס, העוקצת אותו עצמו, שנכתבה על ידו כפתיחה לשכתוב העצמי ל-"אהבים" (במקור: Amores), נכתבה דווקא בקופלט כפול, שני קופלטים עוקבים היוצרים בית בן ארבע שורות (כאן בתרגומו של אריה סתיו)

> 
> מֵ ה' כְּרָכִים קְצָרִים שֶׁל נַאזוֹ, הַפַּיטָן  
> 
> שְׁלוֹשָׁה הוֹתִיר. עַתָּה אִם הַקּוֹרֵא יִטְעַן  
> 
> כִּי הוּא מִשְׁתַּעֲמֵם, הֲרֵי שֵׁלְּפָחוֹת  
> 
> יוּקַל מַשַּׂא סִבְלוֹ בְּשְׁנֵי סְפָרִים פָּחוֹת
> 
> 
> 
> — "אהבים: אפיגרמה של פתיחה" מאת אובידיוס, בתרגומו של אריה סתיו
>

ראו גם
------

* סונטה
* טרצינה
* קטרן
* מרובע (שירה)
* חמשיר
* ססטט
* אוקטבה (שירה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופלט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר תוכנית הלימודים בספרות - דעת
2. ↑  שבעה שערי שירה - משוט פיוטי על פני תרבות המערב. ערך ותירגם: אריה סתיו. הוצאת תמוז.
3. ↑  מאמר מאת עמינדב דיקמן באתר מוסף "ספרים" של עיתון הארץ
4. ↑  "Amores", "אהבים", 5 ספרים, נכתבו לאחר שנת 20 לפנה"ס (שוכתבו לכדי 3 ספרים בערך בשנת 1 לספירה).
5. ↑  אהבים (Amores) מאת אובידיוס, בתרגומו של אריה סתיו, הוצאת תמוז, תל אביב, 1975.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531101605171
* GND: 4467777-7
* LCCN: sh85033492

 |
מתפלל חוזר מבית הכנסת בשכונת התימנים נחלת צבי 1945
**נחלת צבי** היא שכונה בירושלים ליד מאה שערים שנבנתה על ידי יהודים מתימן.

היסטוריה
--------

השכונה הוקמה ביוזמתם של קבוצה מעולי תימן שהחליטו לחסוך מכספם לצורך קניית קרקע ובניית בתים. הם הפקידו את הכסף שחסכו בידי נסים בכר, אשר בראותו את מאמציהם שכנע את הברון מוריס הירש להלוות להם את הכסף הנדרש להקמת השכונה והם נדרשו להשיב את ההלוואה בתשלומים שנפרשו על פני 12 שנים. אבן פינה לשכונה הונחה ב-י"ב תשרי תר"ן (1889). בשלב ראשון נבנו בשכונה 23 בתים והשכונה יועדה לכלל 35 בתים. השכונה נקראה על שמו של הברון, "נחלת צבי". בית הכנסת בשכונה, שנבנה בהשתדלותו של אברהם אלברט ענתבי, נחנך בסוכות 1903.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 הייתה השכונה מהעניות ביותר בירושלים עם השכירות הזולה ביותר.

בשנת 1954 תוארה השכונה:

"שכונת נחלת צבי הייתה עד לפני שנים אחדות סמל הניקיון. כל בית היה מסויד מבית ומחוץ בסיד כחול ולבן. ויושבי הבתים (ששקעו אמות אחדות מתחת לפני הקרקע) — יוצאי תימן הראשונים — הצטיינו בזריזות כפיהם. לא הרבה נשאר מפארה של השכונה התימנית הזאת שכן הנוער שבה יצא למרחב, קיצץ פיאותיו והיה לנוער מודרני, אם כי לא תמיד התמזג לחלוטין".
בשנת 1955 נכללה השכונה, יחד עם מאה שערים, בתוכנית המתאר של ירושלים כאזור הריסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* זכר ל"ארץ הצבי" בין חומות גיטו ירושלמי, הַבֹּקֶר, 16 בספטמבר 1942
* תיק תיעוד מתחמי – נחלת צבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  באה"ק, המליץ, 1 בספטמבר 1889
2. ↑  ברוכים הבאים, הצבי, 9 באוקטובר 1889
3. ↑  דוד בוימגארטען, עזרת סופרים, המליץ, 29 באוקטובר 1889
4. ↑  מכתב להעורך, השקפה, 23 באוקטובר 1903
5. ↑  שכונות עוני בירושלים, דבר, 3 בפברואר 1938
6. ↑  הודעה על תשלום מס הקהילה לשנת תרצ"ד, דואר היום, 4 באפריל 1935
7. ↑  אשר לזר, משוט בשכונות ירושלים החדשה, זמנים, 2 באפריל 1954
8. ↑  נקבעו 11 אזורי הריסה בירושלים, דבר, 6 באוקטובר 1955  
שיקומם של משכנות העוני, דבר, 30 בדצמבר 1959

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520621605171

 |
**טנרק גדול-אוזן** (שם מדעי: ***Geogale aurita***) הוא מין של יונק ממשפחת הטנרקיים, האנדמי לאי מדגסקר והוא המין היחיד בסוגו ובתת-משפחתו. המין מצוי בכמה יערות ושיחיות בדרום-מדגסקר ומזרחה.

תיאור
-----

הטנרק דומה במראהו לחדף והוא קטן יחסית לקרובי משפחתו, כשהוא מגיע לאורך 60 עד 75 מ"מ, עם זנב באורך חצי מהגוף והמשקל 5 עד 8 גרם בקירוב. 

יונק זה בעל פרווה קצרה וחומה-אפורה ולעיתים גם חומה אדמדמה, זנב שעיר וארוך ואוזניים בולטות וגדולות, מהם קיבל את שמו. הבטן בהירה והכפות ורודות. בניגוד לשאר הטנרקיים למין זה ישנם 34 שיניים במקום 36 והוא ייחודי בכך שהנקבות מתייחמות תוך כדי ההמלטה, מה שמאפשר להם להזדווג לפני גמילת הגורים.

טרפו העיקרי של הטנרק הוא חרקים שונים ובעיקר טרמיטים, אותם הוא מאתר באמצעות קולם. הוא עצמו עלול להיטרף בידי נחשים, נמייה צרת-פסים וכמה דורסי לילה. הטנרק ייחודי בכך שטמפרטורת הגוף שלו משתנה מעט עם הסביבה הסובבת, אם כי נקבות הרות ומניקות עשויות לשמור על טמפרטורה יציבה יותר וגבוהה.

בעבר סברו שהטנרק מצוי בירידה בטבע, אך נראה כיום שלמרות שהוא מעט נפגע מכריתת יערות, אם כי הוא מסוגל להסתדר גם בשטחי ערבות עשב, כך שאוכלוסייתו איננה פגיעה כפי שנחשב במקור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טנרק גדול-אוזן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טנרק גדול-אוזן באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ג'יימס מייקל ג'סטין** (באנגלית: **James Michael Justin**; נולד ב-23 בפברואר 1998 בלוטון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת לסטר סיטי מהצ'מפיונשיפ ובנבחרת אנגליה.

קריירת מועדונים
---------------

ג'סטין גדל במחלקת הנוער של לוטון טאון. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הפוטבול ליג הראשונה והפוטבול ליג השנייה, וערך 90 הופעות ליגה, בהן הבקיע שישה שערים.

ב-28 ביוני 2019 חתם ג'סטין על חוזה לחמש עונות בלסטר סיטי מהפרמייר ליג. ב-4 בדצמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על ווטפורד במסגרת המחזור ה-15 בליגה לעונת 2019/2020. בשלוש עונותיו הראשונות במועדון ערך ג'סטין 49 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-4 ביוני 2022 ערך ג'סטין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה, בהפסד 0–1 לנבחרת הונגריה במסגרת ליגת האומות 2022/2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס ג'סטין** בוויקישיתוף
* ג'יימס ג'סטין, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  James Justin: Leicester's Brendan Rodgers makes Luton full-back his first signing באתר BBC, ‏ 28 ביוני 2019 (באנגלית)
**ליאת קפלן** (נולדה ב-29 ביוני 1956) היא משוררת ועורכת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

קפלן נולדה בקיבוץ אייל, גדלה בתל אביב ולמדה בגימנסיה הרצליה ובאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1993 עד 1995 למדה לתואר שני בספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון וסיימה בהצטיינות יתרה.

קפלן פרסמה שישה ספרי שירה, מהם אחד בשילוב תצלומים של תמיר להב רדלמסר ואחד ששולב ברישומים של תמרה ריקמן. על יצירתה זכתה במספר פרסים ספרותיים, בהם פרס קוגל מטעם עיריית חולון בדצמבר 2004. שיריה תורגמו למספר שפות, בהן אנגלית, גרמנית, ספרדית ומקדונית. לימדה ספרות בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים ובניו סקול ב ניו יורק. לימדה כתיבה יוצרת במסגרות רבות, בהן בית הספר לשירה של הליקון ומתא"ן (מפעל תרבות ואמנות לנוער) שם ייסדה את מסלול הכתיבה היוצרת וניהלה אותו במשך שנים, ובאוניברסיטה העברית בירושלים.

לקפלן ולבן זוגה לשעבר, הד"ר עמיר סולד, שלושה ילדים משותפים.

סדרת "כבר" לשירה
----------------

מאז שנת 2005 עורכת קפלן את סדרת "כבר" לשירה, תחילה פורסמו ספרי הסדרה בהוצאת כרמל, ומאז שנת 2011 בהוצאת מוסד ביאליק. בין היתר ראו אור בסדרה ספריהם של המשוררים ישראל אלירז, בנימין שבילי, נורית זרחי, תהל פרוש, נתן וסרמן, אלכס בן-ארי, עמיחי חסון, עמרי שרת, שרון אס, יקיר בן-משה וטוביה ריבנר. האמן תמיר להב-רדלמסר עיצב את הסדרה.

ספריה
-----

* בדיוק כך, במטבח (ספריית פועלים, 1996)
* זה זה (כרמל, 2000)
* משולשים (אבן חושן, 2001)
* צל הציפור (כרמל, 2002)
* על שפת נהר כבר (כרמל, 2006)
* כאן בתוך כאן (הוצאת עולם חדש, 2016)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ליאת קפלן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ליאת קפלן** |

* ליאת קפלן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* ליאת קפלן, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
* שירים של ליאת קפלן באתר שירשת
* על ליאת קפלן באתר Poetry International Web (אנגלית)
* ליאת קפלן, חיקי מלא ריחך, באתר ynet‏, 24 בפברואר 2010
* ליאת קפלן באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, באתר של נילי דגן
* עינת יקיר, ‏מילים הן מהויות, בפרויקט "קול אישה" של "בית אבי חי", 31 במאי 2012
* ליאת קפלן, 3 שירים מתוך מחזור, באתר כתב העת אורות
* ליאת קפלן, הביתה: פרזות והריסות, באתר כתב העת אורות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאת קפלן בדפי סגל החוג לספרות עברית של האוניברסיטה
2. ↑  זה מכבר - אתר סדרת "כבר"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308779605171
* BnF: cb15011248v (data)
* GND: 1159210802
* ISNI: 0000 0001 0783 7661
* LCCN: n97046012
* NKC: xx0196939
* VIAF: 74129931
* WorldCat: lccn-n97046012

 |
**ז'אן פוני** (בצרפתית: **Jean Pougny**, ברוסית: **Иван Альбертович Пу́ни**;‏ 20 בפברואר 1892 – 28 בדצמבר 1956) היה צייר רוסי-צרפתי.

ביוגרפיה
--------

איוואן (ז'אן) פוני נולד באחוזה משפחתית ביישוב ליד סנקט פטרבורג. משפחתו הייתה ממוצא איטלקי, סבו היה המלחין האיטלקי צֶ'זָארֶה פּוּנִי. אביו היה נגן ויולה בתיאטרון מריאינסקי. בילדותו, כאשר התגלה כישרון הציור שלו הוא לקח שיעורים אצל איליה רפין. אביו ייעד אותו לקריירה צבאית ושלח אותו לפנימיה תיכונית צבאית שם למד בשנים 1900–1908.

בשנים 1910–1911 פוני נסע לפריז, למד ציור באקדמית ז'וליאן והכיר עבודות של ציירי העיר. בשנת 1912 הוא חזר לרוסיה והתקרב לולדימיר מאיאקובסקי,  קזימיר מלביץ' ואמנים נוספים בתנועת הפוטוריזם. בשנת 1913 הוא התחתן ונסע לפריז. הזוג הצעיר חזר לרוסיה לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה.

לאחר מהפכת אוקטובר פוני עבר לויטבסק ולפי הזמנת מארק שאגאל היה בסגל מכון לאמנות ביחד עם קזימיר מלביץ'. בשנת 1920, הזוג פוני עזב את רוסיה הסובייטית והגיע לגרמניה.

בשנת 1924 הוא הגיע לפריז והתיישב בעיר. בהיותו בפריז, הוא התקרב לפייר בונאר ואדואר וויאר. ז'אן פוני הכיר את רוברט פיקלני ותמך בו כלכלית.

במהלך 40 שנות בפריז, לפוני היו 12 תערוכות אישיות בפריז, לונדון, ניו יורק וברלין. כמו כן הוא לקח חלק בכמאה תערוכות קבוצתיות. בהיותו בצרפת הוא שינה את סגנון הציור וחתם על ציורים בשם "ז'אן פוני" במטרה להבדיל מהיצירות שצייר בהיותו ברוסיה.

בשנת 1952 הוענק לו אות לגיון הכבוד.

מת בפריז ב-28 בדצמבר 1956.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן פוני** בוויקישיתוף
* עבודות וקורות חיים
* ז'אן פוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007507794805171
* BNE: XX5505534
* BnF: cb13522888s (data)
* GND: 118741667
* ICCU: SBLV032450
* ISNI: 0000 0001 1845 4658
* KulturNav: 0be7d39a-b46f-463e-ad5f-425924761aa5
* LCCN: n81080920
* NKC: js20060120080
* NLA: 35658365
* NTA: 070966346
* RKD: 65081
* SNAC: w6tb2jj8
* SUDOC: 06703893X
* Trove: 1030121
* ULAN: 500007558
* VIAF: 228711621
* WorldCat: lccn-n81080920

 |
**מת'יו גולד** (באנגלית: **Matthew Gould**; נולד ב-20 באוגוסט 1971) הוא דיפלומט בריטי, כיהן כשגריר הממלכה המאוחדת בישראל.

ביוגרפיה
--------

גולד בחנוכת המועדון הבריטי לניצולי שואה בגבעת אולגה, 14 בפברואר 2012
גולד נולד בלונדון למשפחה יהודית, שהיגרה לאנגליה מפולין לפני מלחמת העולם השנייה. הוא גדל בשכונת וומבלי שבצפון לונדון. בנערותו מילא שליחות חינוכית בזימבבואה, ולאחר שובו ללונדון פנה ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת קיימברידג'.

בשנת 1993 הצטרף גולד למשרד החוץ הבריטי, ושימש בתפקידים שונים ברחבי העולם בהם זכה להערכה רבה. בשנת 1999 מונה לסגן ראש החטיבה הקונסולרית במשרד. בשנת 2003 נשלח כיועץ פוליטי לאסלאמאבאד. בשנת 2005 מונה לסגן השגריר הבריטי באיראן, שם היה שותף ביולי 2004 בניהול המשבר מול איראן, שנוצר כאשר משמרות המהפכה עצרו שישה נחתים בריטים בקרבת שט אל-ערב. בסופו של דבר הביא גולד לשחרורם של החיילים.

בין השנים 2005–2007 היה גולד הנציג הבריטי בוועדת המודיעין האמריקאית-בריטית המשותפת בוושינגטון, ולאחר מכן היה יועצו של ראש הממשלה טוני בלייר לענייני חוץ, עד לסיום תפקידו ביוני 2007. בשנים 2007–2010 היה יועצם של שרי החוץ דייוויד מיליבנד וויליאם הייג. 

בספטמבר 2010 מונה לשגריר בישראל, והוא היהודי הראשון בבריטניה שהתמנה לתפקיד. הוא כיהן בתפקיד עד יולי 2015. 

גולד הביא למעורבות ולתמיכה של השגרירות בישראל במיזם החברתי הפלורליסטי שער שוויון, שבמסגרתו יזם טורניר כדורגל לציון יום השנה ה-100 להפסקת האש של חג המולד.

לפני שנכנס לתפקיד, בדרכו לישראל, עבר השגריר גולד וסיליה רעייתו דרך מחנות הריכוז באירופה. הוא החליט שבמסגרת תפקידו כשגריר בריטניה בישראל, הוא יפעל לסייע לניצולי השואה החיים בישראל. לאחר שהתייעץ עם מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל ומשרד הרווחה הוא זיהה את בעיית הבדידות של ניצולי השואה כצורך משמעותי. השגריר מת'יו ורעייתו סיליה נרתמו להקמה של מועדונים חברתיים בהם יוכלו להיפגש, לבלות וליהנות מעוד מספר שעות טובות בשבוע בשנים האחרונות לחייהם של הניצולים. בזכות פעילותם ומעורבותם האישית, גויסו כספים מהקהילה היהודית בבריטניה, בזכותם הוקמו 21 מועדונים בכל רחבי ישראל בשיתוף עם אשל-ג'וינט ובאמצעות הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל והעמותות המפעילות אותם. מועדונים אלה זכו לשם "מועדוני בריטניה" ובמסגרתם נפגשים אלפי ניצולים מדי שבוע.

ב-2014 זכה לעיטור עמית במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש על שירותו הדיפלומטי.

ב-2015 מונה לראש מערך הסייבר במשרד ראש ממשלת בריטניה.

### חיים אישיים

גולד נישא לסיליה בשנת 2009. בתם הראשונה של בני הזוג נולדה בשנת 2011 ובתם השנייה בשנת 2013, שתיהן בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מת'יו גולד** בוויקישיתוף
* מת'יו גולד באתר משרד החוץ הבריטי (באנגלית)
* דנה הרמן, שיחת היום | "מתיו גולד, חייך באיראן הכינו אותך להיות שגריר בישראל?", באתר הארץ, 13 בספטמבר 2010
* איתן אבריאל, "דעת הקהל המרכזית בבריטניה תומכת פחות בישראל", באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  **אפשר גם אחרת**, מאת מירית קושניר סטרומצה, מוסף "תל אביב" של ידיעות אחרונות, 19 בדצמבר 2014
קטע הירדן בצמוד ומדרום לסכר, המים הם ממוביל המים המליחים
**סכר אלומות** הוא סכר הבנוי מסלעים ועפר על נהר הירדן הדרומי, 2 ק"מ מדרום לסכר דגניה. סכר אלומות נבנה כדי להפריד בין המים באיכות גבוהה מצפון לסכר, ומים מזוהמים ובאיכות נמוכה מדרומו. בנקודה זו נפסקת זרימת הירדן הדרומי, והמים הזורמים בירדן בקטע שמדרום לסכר הם מי המוביל המלוח הנשאבים ממעיינות בצפון הכנרת, שפכים אחרי טיפול ראשוני, ומי שיטפונות ומעט מים מזרימה דקה שזורמת מסכר דגניה. 

המים בקטע הנהר שבין סכר דגניה לסכר אלומות מקורם בקילוח דק של מים היוצא מסכר דגניה. מים אלה מוזרמים כדי לאפשר את קיום אתר ירדנית; אתר טבילה בנהר הירדן המיועד לצליינים נוצרים, את אתרי הנופש הנוספים בקטע זה, וכן כתעלת השקיה מקומית של השדות באזור.

בקטע הירדן שבין סכר אלומות ועד למפגש עם נהר הירמוך כ-6 ק"מ דרומה, מוזרמים לערוץ הנהר באמצעות תעלת המים המליחים, כ-14 מיליון מ"ק של מים מליחים שמקורם בשני מעיינות מליחים ממערב לכנרת, מעיין טבחה המזרים בין 12–14 מיליון מ"ק בשנה וריכוז הכלוריד במים מגיע ל-2,000 מ"ג לליטר, והמעיינות של חמי טבריה המזרימים כ-1–2 מיליון מ"ק מים לשנה, עם ריכוז כלוריד של 18,000-15,000 מ"ג לליטר. בנוסף למי המעיינות מוזרמים ממאגר השופכין "ביתניה", כ-2 מיליון מ"ק מי שפכים של טבריה ויישובי האזור שעברו טיפול ראשוני ולא מספיק לשימוש חקלאי. בחורף מקבל קטע זה בערוץ הנהר גם זרימה עונתית מנחל יבנאל.

בסוף שנת 2009 החלה הקמת מכון טיהור שיטהר את מי השופכין של טבריה ויישובי האזור. המים שיוצאים מהמכון לאחר טיהורם נמהלים עם מי המעיינות המליחים ומים מהירמוך ומשמשים את החקלאות של משקי האזור במקום להיות מוזרמים לירדן, ובקטע זה ייבש הירדן לחלוטין. המכון, שנקרא מט"ש ביתניה, החל את פעולתו בתחילת 2015.

ראו גם
------

* סכר דגניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סכר אלומות** בוויקישיתוף
* אלי אשכנזי, 2 גדות לירדן: זו מזוהמת, זו גם כן, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2005
* אביב לביא, שני צדדים לירדן: ג'יזס, איזה סירחון, באתר nrg‏, 6 בפברואר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מפת דרכים לשיקום נהר הירדן התחתון", ידידי כדור הארץ המזרח-התיכון, נובמבר 2011, עמ' 6-5
2. ↑  אלי אשכנזי, הזרמת הביוב לירדן תיפסק בתוך שנתיים, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2009
3. ↑  משק המים מבצע שלב נוסף בשיקום הירדן, באתר הפורטל לחקלאות טבע וסביבה מתאריך 1 במרץ 2015
פירוש נוסף ערך זה עוסק בז'אן פייר לוריט. אם התכוונתם לז'אן פייר לוריות, ראו ז'אן פייר לוריות.
**ז'אן פייר לוריט** (בצרפתית: **Jean-Pierre Lorit**; נולד ב-29 בנובמבר 1960) הוא שחקן צרפתי.

תפקידו המוכר ביותר הוא בסרט "שלושת הצבעים: אדום".

הוא ביצע את הקרנצ'ים של אוגוסט סטרינדברג בבימויה של הליין וינסנט, עם למברט וילסון ועמנואל דבו.

ביוגרפיה
--------

### קריירה

לאחר שלמד בבית הספר הלאומי לאמנויות וטכניקות לתיאטרון, ז'אן פייר לוריט נכנס לקונסרבטוריון הלאומי לאמנות הדרמה. הוא גם עובד בעבודות סדנה ספציפיות יותר עם בלאנש סלנט, קמיל דה קלוז וג'ולי וילמנט. כך הוא עוקב אחר הקורסים של אנשי מקצוע ידועים. זו גם מורתו לשעבר, בריז'יט ג'קס, שתאפשר לו לערוך את הופעת הבכורה שלו על הבמה, בהצגה של מריבו: הפתעת האהבה, בשנת 1983. במקביל, השחקן מתחיל לצלם סרטי טלוויזיה. הראשון שבהם הוא פביאן דה לה דרום (1983).

ז'אן פייר לוריט ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1986, עם תפקיד בסרט ג'ייק ספיד של אנדרו ליין. עם זאת הוא לא ויתר על הקריירה התיאטרלית שלו, וגם לא על עבודתו בסרטי טלוויזיה.

בין השנים 1983 ל-1997, ז'אן פייר לוריט שיחק בארבעה עשר הצגות. הוא עובד רבות על הרפרטואר הקלאסי, ומנגן יצירות של מריוו, מוס, מולייר או קורני, אך מגוון על ידי משחק קטעים עכשוויים יותר, כמו Les Enfants du paradis מאת ז'אק פרבר, בבימויו של מרסל מרשל, או טנגו, של מרוז'ק.

במקביל, הוא ממשיך לשחק בסרטים לטלוויזיה, ומופיע יותר ויותר ביצירות קולנוע. לפיכך אנו רואים אותו עובד עם במאים מובילים, כמו קרישטוף קיוסלובסקי, בחלק השלישי של הטרילוגיה, טרויס קואלורס: רוז', קלוד סאוטט עבור נלי ומר ארנו, או אפילו אנדרה טצ'ינה, עבור אליס ומרטין (הוא תפקיד אחיו של מתייה אמלריק). הוא גם משתתף בכמה סרטים קצרים.

הוא היה מועמד ל"פרס סזאר" 2001 לשחקן המבטיח ביותר עבור "עניין של טעם" על ידי בר.

נרד ראפ - סרט בו שיחק יחד עם ברנרד ז'יראו – ולמולייר 2006 עבור "קרדיטורס ד'אוגוסט סטרינדברג".

### חיים אישיים

הוא בן זוג של השחקנית עמנואל דבו.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* ג'ייק ספיד (1986)
* ג'ואן העלמה, חלק 2: בתי הסוהר (1993) בבימויו של ז'אק ריבט
* שלושת הצבעים: אדום (1994) בבימויו של קשישטוף קישלובסקי.
* נלי ומר ארנו (1995) בבימויו של קלוד סאוטט
* אוויר כל כך טהור (1997) בבימויו של איב אנג'לו
* אליס ומרטין (1998) בבימויו של אנדרה טצ'ינה
* עניין של טעם (2000) בבימויו של ברנרד ראפ
* אלחנדריה (2001) בבימויה של מריה איליו
* הרוזנת הלבנה (2005) בבימויו של ג'יימס אייבורי
* חבר מושלם (2006) בבימויו של פרנסיס גירוד
* מחוץ לחוק (2010)
* העתיד שלנו (2015)
* החיים הפרטיים מאוד של מיסטר סים (2015).

קישורים חיצוניים
----------------

* ז'אן פייר לוריט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ז'אן פייר לוריט, באתר AllMovie (באנגלית)
* ז'אן פייר לוריט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1061445313
* ISNI: 0000 0001 3003 4357
* NKC: xx0182783
* SUDOC: 060404825
* VIAF: 46972173
* WorldCat: viaf-306401143

 |
**בית הכנסת של דנידין** (באנגלית: **Dunedin Synagogue**) הוא בית כנסת בעיר דנידין באי הדרומי של ניו זילנד. זהו בית הכנסת הדרומי ביותר בעולם.

בית הכנסת נדד בין שלושה מיקומים שונים בעיר החל מהקמתו ב-1863. הקהילה היהודית בעיר דנידין נוסדה לראשונה בינואר 1862 ומנתה 43 חברים. לאחר שנערכו מפגשים ותפילות בביתו של אחד מחברי הקהילה במשך תקופת מה, הוחלט שיש צורך במקום תפילה קבוע.  

**בית הכנסת הראשון** נחנך בספטמבר 1863 ברחוב מוריי פלייס (Moray Place) אשר במרכז העיר. בית הכנסת שכן במיקום זה עד שנת 1881, אז לא התאים כבר לצורכי הקהילה היהודית הגדלה, ונמכר לבונים החופשיים, אשר החזיקו את משרדיהם בבניין עד שנת 1992. כיום זהו מבנה פרטי ופועלת בו גלריה לאמנות. המבנה מחזיק עד היום בתואר הבניין הדרומי ביותר בעולם ששימש אי פעם בתור בית כנסת.  

**בית הכנסת השני** נבנה בשנת 1881 מול בניין בית הכנסת המקורי והתאים לאירוח של כ-600 איש. המבנה החדש היה בין בתי הכנסת הגדולים בחצי הכדור הדרומי לאותו זמן, ובין בתי התפילה הגדולים בעיר גם בהשוואה לכנסיות בה. בניין בית הכנסת תוכנן על ידי לואי בולדיני ובחזיתו שובצו עמודים דוריים. במחצית השנייה של המאה ה-20 קטנה בהדרגה הקהילה היהודית של דנידין, וב-1965 נמכר הבניין לסניף המקומי של ימק"א ובית הכנסת של העיר נדד לבניין צנוע יותר בצפונה של העיר. מיד לאחר מכירתו, נהרס הבניין הוותיק, כדי לפנות מקום למשרדים חדשים עבור ימק"א. כיום נמצא במקום חניון מקורה בעל מספר קומות.  

**בית הכנסת השלישי**, הפעיל עד היום, ממוקם בצפון דנידין, לא הרחק מאוניברסיטת אוטגו. הבניין הצנוע במידותיו והבנוי מבטון תוכנן על ידי האדריכל הניו זילנדי-יהודי ג'ורג' גולדווטר, אשר תכנן גם את בית הקהילה היהודית באוקלנד. כמו קודמיו, גם בית הכנסת הנוכחי טוען לתואר בית כנסת הקבע הדרומי ביותר בעולם.  

כיום מתקיימות התפילות בבית הכנסת בימי שישי אחת לחודש, ובחגי ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת של דנידין** בוויקישיתוף
יאן מטייקו, בית הכנסת בז'ולקייב, ציור מ-1870
פנים בית הכנסת, 2010 (שרידי ארון הקודש נראים בכותל המזרח)
**בית הכנסת של ז'ולקבה** הוא בית הכנסת הגדול והעתיק בעיר ז'ובקבה שבאוקראינה שנבנה בסוף המאה ה-17, שירת את קהילת יהודי ז'ולקבה בתקופה שהייתה אחת הקהילות היהודיות החשובות בגליציה ושרד את הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה. המבנה ניצב על תלו גם במאה ה-21 אך הוא נטוש ומוזנח.

היסטוריה
--------

בית הכנסת הממוקם כיום ברחוב ז'אפוריז'יה (Запорізька) בז'ובקבה נבנה במקור באותו מקום בשנת 1625 כבית כנסת עשוי עץ, המבנה המקורי נשרף ובשנת 1635 התיר הוויווד של ז'ולקייב סטניסלב דנילוביץ (אוק') לבנות במקום בניין לבנים. מבנה בית הכנסת שתכנונו מיוחס לפיוטר בבר (פול') נבנה בשנים 1692–1698 בתמיכה כספית של מלך פולין יאן סובייסקי שנפטר במהלך הבנייה. המבנה, אחד מבתי הכנסת הגדולים באירופה בשעתו, נבנה בסגנון הרנסאנס עם אלמנטים של הבארוק.

במאה ה-18 נוסף לבית הכנסת אגף בצדו המערבי שלא הותאם לסגנון המבנה המקורי. בתנועת החסידות היה מקובל שהבעל שם טוב התפלל בבית כנסת זה בעת ביקורו בעיר ובעקבותיו הגיעו להתפלל בו רבים מתלמידיו ומאדמו"רי החסידות בדורות הבאים. לפי אחת האגדות, נאלץ הבעל שם טוב להניח תפילין דרבנו תם באגף המערבי ולא בתוך בית הכנסת המרכזי בשל התנגדות הגבאים. ב-1833 נפגע בית הכנסת בשרפה גדולה, אך הושב במהרה לשימוש. לפי ש. אנ-סקי היו בבית הכנסת, לפחות עד מלחמת העולם הראשונה, תמונות מעשי ידי רובנס.

זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה בוצעו בבית הכנסת עבודות שיקום, בתקופת הכיבוש הגרמני נהרס המבנה חלקית, אך קירותיו החיצוניים והעבים שרדו והמבנה שימש כמחסן לאחר המלחמה.

בסוף המאה ה-20 נכנס המבנה לרשימת המונומנטים העולמיים לשימור (World Monuments Watch) של World Monuments Fund (אנ'), ובעקבות כך הוחל בשנת 2000 בתכנון שיקומו.

בית הכנסת בז'ולקובה, 1905בית הכנסת הגדול בבלז, ~1905**בתי הכנסת בז'ולקבה ובבלז מכיוון האגף המערבי**
בית הכנסת (על האגף המערבי שלו) שימש מודל לבניית בית הכנסת הגדול בבלז (גר') שהיווה בתורו מודל למבנה "מרכז עולמי לתורה וחסידות בעלז" בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת של ז'ולקבה** בוויקישיתוף
* בית הכנסת של ז'ולקבה באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  **בית הכנסת בז'אלקווא**, בתוך: ספר שמלה חדשה ותבואות שור המבואר, ירושלים. 'ואלה תולדות' עמ' קא-קב.
2. ↑  ש. אנ-סקי, **חורבן היהודים בפולין, גליציה ובוקובינה** (תרגם: ש"ל ציטרון), ברלין: הוצאת שטיבל, תרפ"ט–1929. עמ' 170.
**ז'אן סילבן קלוד באבין** (בצרפתית: **Jean Sylvain Babin**; נולד ב-14 באוקטובר 1986) הוא כדורגלן צרפתי המשחק באלקורקון בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

באבין התחיל את הקריירה שלו בשאטורו. ב-30 באוגוסט 2007 הושאל למרטיג עד לסיום העונה.

ב-14 ביולי 2008 חתם בלוסנה מהליגה השלישית בספרד.

ב-2 באוגוסט 2010 חתם באלקורקון מהליגה השנייה. ב-29 באוגוסט 2010 באבין ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אלבסטה. ב-22 באוקטובר 2011 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1-2 נגד רקראטיבו ולבה.

ב-9 ביוני 2014 חתם לארבע שנים בגרנאדה מליגת העל הספרדית. ב-23 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה בספרד בניצחון 1-2 נגד דפורטיבו לה קורוניה.

ב-4 באוגוסט 2016 חתם בספורטינג חיחון. ב-1 בספטמבר 2017 הושאל למכבי תל אביב לעונה אחת. בסיום העונה חזר לקבוצתו.

קריירה בינלאומית
----------------

באבין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרטיניק ב-7 ביולי 2013 בניצחון 0-1 נגד קנדה במסגרת גביע הזהב 2013. ב-1 ביוני 2016 באבין הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד גוואדלופ במסגרת מוקדמות גביע הקריביים 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן סילבן באבין** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  יניב טוכמן‏, מכבי תל אביב הודיעה: ז'אן סילבן באבן הצטרף בהשאלה לעונה, באתר וואלה!‏, 1 בספטמבר 2017
2. ↑  מכבי תל אביב הודיעה: באבין, דוידזאדה, בלקמן וקאניוק עוזבים, באתר וואלה!‏, 22 במאי 2018