recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
לנגור שחור-כפות על ענף בקרלה.
**לנגור שחור-כפות** (שם מדעי: *Semnopithecus hypoleucos*) הוא מין של קוף מהסוג לנגור אפור ממשפחת קופים בעלי זנב.

סיווג
-----

בעבר סווג כתת-מין של לנגור מצוי ולאחר מכן של לנגור המישורים הדרומיים הקרובים אליו. הוא מקורב גם למין לנגור נילגירי. כל אלו מצויים באזורים קרובים מאוד ובעלי הרגלים דומים. כיום הוא משויך למין עצמאי. הקוף אנדמי למישורים של דרום-מערב הודו בין גואה, קרנאטקה וקרלה אך גם בהרי גהט המערביים וכיום הוא מצוי בעיקר בטריטוריות שמורות.

מאפיינים
--------

הוא מגיע לאורך 52-68 ס"מ בנקבות ו-73-109 ס"מ בזכרים. משקל הנקבות מגיע ל-10.9-12.2 ק"ג ושל הזכרים ל-13.6-15.3 ק"ג. הם בעלי פרווה אפורה בהירה עם בטן כהה מעט וראשים וכפות שחורים. כמו שאר בני הסוג הם בעלי ציצת שיער לראשם.

קוף זה חי בצמרות העצים ביערות הטרופיים של דרום הודו ונע בלהקות קטנות, כמה מטרים מעל הקרקע. אם הוא לא רואה טורפים כמו נמר, פיתון או טיגריס הוא גם יירד לקרקע היער לחפש מזון שנפל. הוא ניזון בעיקר מעלי עצים בתוספת פירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגור שחור-כפות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לנגור שחור-כפות באתר הרשימה האדומה של IUCN
**לנגור הכיפה** (שם מדעי: ***Trachypithecus pileatus***) הוא מין של קוף מהסוג לוטונג החי בתת-היבשת ההודית באזורים לחים. הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב פגיעה בבתי גידולו המיוערים.

לנגור זה מגיע לאורך 49 עד 71 סנטימטרים, עם זנב מתפתל באורך 83 עד 100 סנטימטרים. הקוף בעל בעל פרווה ארוכה בצבע אפור-שמנת עם חזה כתום ופנים כהות. סביב הלחיים ישנו "זקן לחיים" לבן והקצה העליון של הראש שחור, מה שנתן לו את שמו. קוף זה הוא בעיקר אוכל-צמחים עם תזונה צמחונית הכוללת בעיקר ניצני עלים ופרחים, זרדים ופירות.

הלנגורים הם פעילי יום החיים בקבוצות קטנות של 2 עד 14 פרטים ביער ובראשם עומד זכר דומיננטי.

לרוב הם חיים ביערות גשם, אך זה תלוי באוכלוסייה. הם חיים במדינות: הודו, בנגלדש, בהוטן ומיאנמר.

### תת-מינים

* *Trachypithecus pileatus pileatus*
* *Trachypithecus pileatus durga*
* *Trachypithecus pileatus brahma*
* *Trachypithecus pileatus tenebricus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגור הכיפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לנגור הכיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558528505171

 |
**סלטין** (באוקראינית: **Селятин**, ברומנית: **Seletin**) הוא כפר הנמצא במחוז צ'רנוביץ שבאוקראינה.

היסטוריה
--------

בשנת 1900 נמנו בכפר 4,578 תושבים. במהלך מלחמת העולם השנייה, עם כניסת הכוחות המזוינים של רומניה לכפר, נרצחו שם עשרים יהודים. הרב הראשי של העיר, יהושע פרנקל, עונה על ידי הרומנים עד שלבסוף נרצח על ידי משפחתו. וכפי שתיארה זאת אחת מבנות היישוב: "החיילים הרומנים ציוו על הרב ועל השוחט לרקוד במרכז הכפר, ושאר היהודים הוכרחו למחוא כפיים". יהודי הכפר גורשו לעיר הסמוכה רדאוץ ומשם לחוטין. ב-6 באוגוסט הגיעו יהודים מהכפר לגטו סקורני, ומשם המשיכו לטרנסניסטריה.

לקריאה נוספת
------------

* ז'אן אנצ'ל, **תולדות השואה - רומניה**, ירושלים: יד ושם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלטין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gemeindelexikon Der Im Reichsrate Vertretenen Königreiche und Länder: Bukowina, Wein, 1907, z. 50 (בגרמנית)
2. ↑  אנצ'ל, עמ' 1118
3. ↑  אנצ'ל, עמ' 698  
תיאודור לביא, **פנקס הקהילות**, רומניה, כרך שני, ירושלים: יד ושם, 1980, עמ' 419
4. ↑  אנצ'ל, עמ' 564
5. ↑  אנצ'ל, עמ' 619
**לנגור מצוי** או **לנגור המישורים הצפוניים** (שם מדעי: *Semnopithecus entellus*) הוא מין של קוף מהסוג לנגור אפור ממשפחת קופים בעלי זנב. הוא אנדמי למישורי צפון הודו מהנהרות גודוארי (Godavari River) וקרישנה (Krishna River) עד לשפלי הגנגס וגם במערב בנגלדש. הקוף חי ביערות גשם ובבתות טרופיות.

הקוף מגיע לאורך של 70–100 ס"מ ובעל פרווה לבנה, ראש שחור המכוסה בציצת ראש וציצות לחיים והוא בעל זנב ארוך ומפותל העוזר לו לאיזון. הקופים חיים הן על הקרקע והן על העצים. הם נפוצים בכמה מקדשים בהם הם מקבלים מזון מהתושבים, עקב היותם חיה קדושה.

הקופים חיים בחבורות בינוניות עד גדולות בטבע. הם ניזונים בעיקר מעלים אך יגוונו במזונות נוספים. אויביהם בטבע כוללים את הטיגריס, הנמר, פיתון הודי ותנינים וכן מציידים אנושיים. הם בסיכון מועט עקב הפגיעה ביערות הגשם.

בעבר היה כלול במין זה המין לנגור המישורים הדרומיים (Semnopithecus dussumieri) שהופרד ממנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגור מצוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לנגור מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph137701

 |
**לנגור מצויץ** (שם מדעי: *Semnopithecus priam*) הוא מין לנגור אפור ממשפחת קופים בעלי זנב. הקוף מצוי בטבע ביערות טרופיים ויערות יבשים של דרום-מזרח הודו ושל מזרח סרי לנקה.

אורכו של קוף בוגר מגיע ל-55-80 סנטימטר, אורך הזנב 75-90 ס"מ והמשקל הממוצע 11-20 ק"ג. הקוף בעל פרווה אפורה עם גב חום-בהיר, פנים כהות, ראש המעוטר בציצה ארוכה המזדקרת בצורה אנכית וזנב ארוך ומתפתל. הקופים חיים בחבורות גדולות, בהם זכרים מנהיגים הגדולים מהנקבות.

הקוף הוא אוכל עלים כמעט מובהק, מגוון רק בכמה פירות ופרחים. הפירות האהובים עליו הם הלונגן, פיקוס השדרות וצמחי ה-Drypetes וה-Holoptelea. כמה קופים הצועדים לאורך בריכות יקטפו גם פרחי נלומבו (Nelumbo). בעוד הרבה מהעלים שהוא אוכל מכילים סטריכנין, הקוף ניזון מהגומי של העץ Sterculia urens, הגורם לקוף לשלשל את הצמחייה הרעילה.

קופים אלה יכולים להימצא בקרבת ערים שונות, בהם הם יכולים לאכול פירות כמו פרי-הג'ק או מנגו. ביערות הם אוכלים לצד איילים נקודים העוזרים להם להישמר מטורפים מסוכנים כמו הנמר, הדול מצוי אך בעיקר מהטיגריס. אם האיילים רגועים הקופים יעזו לרדת מהעצים ולאכול פירות שונים שנפלו.

### תת-מינים

הקוף כולל 2 תת-מינים:

* Semnopithecus priam priam - מצוי בהודו
* Semnopithecus priam thersites - מצוי בסרי לנקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגור מצויץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לנגור מצויץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אן בטלר ייטס** (באנגלית: **Anne Butler Yeats**; ‏9 במאי 1919 - 4 ביולי 2001), הייתה ציירת ומעצבת במה אירית. היא הייתה בתו של המשורר ויליאם בטלר ייטס ואחייניתם של הצייר והמחזאי ג'ק בטלר ייטס ושל הרוקמת לילי ייטס, שהייתה קשורה מבחינת פעילותה האמנותית לתחייה הקלטית ושל האמנית הבוטנית אליזבת ייטס. היא הייתה אחותו של הפוליטיקאי האירי מייקל בטלר ייטס.

ביוגרפיה
--------

אן ייטס, ילידת דבלין, אירלנד, קיבלה את הכשרתה כאמנית וכמעצבת במה באקדמיה המלכותית ההיברנית, בין השנים 1933 - 1936 ועבדה כמעצבת במה עבור תיאטרון אבי, לפני שהיא פונה לעבודה כציירת באופן מלא ב-1941; סגנון ציורה היה אקספרסיוניסטי, עם נגיעות נאיביות ועיקר התעניינותה היצירתית התמקד בבני האדם המקומיים שחיו באירלנד. היא עיצבה רבות מהעטיפות לספרים שפרסם בשפה האירית המקומית, המוציא לאור סאסיל אגוס דל, במהלך תקופה שנמשכה עשרים שנה, החל מ-1958.

האקדמיה המלכותית ההיברנית והגלריה הלאומית האירית קיימו תערוכות רטרוספקטיביות לכבודה, ב-1995 וב-2002, בהתאמה. היא תרמה את אוסף הספרים המאוירים של דודה, ג'ק בטלר ייטס, לגלריה הלאומית האירית, דבר שהוביל לפתיחת מוזיאון ייטס במתחם הגלריה. אחיה, מייקל, בתורו, תרם את הספרים המאוירים אותם ציירה, למוזיאון.

ייטס לא נישאה מעולם.

יצירותיה במסגרת האוספים השונים
------------------------------

* The National Gallery of Ireland, Dublin
* The Hugh Lane Municipal Gallery, Dublin
* The Ulster Museum, Belfast
* Trinity College, Dublin
* Model Arts and Niland Gallery, Sligo
* The Arts Council of Ireland

הפניות
------

* Aosdána biographical note (אורכב 14.12.2005 בארכיון Wayback Machine)
* David Scott (1989), The modern art collection, Trinity College, Dublin. Dublin: Trinity College Dublin Press, מסת"ב 1-871408-01-6
* Martyn Anglesea (2002), Yeats, Anne in Brian Lalor (Ed.), The Encyclopedia of Ireland. Dublin: Gill and Macmillan. מסת"ב 0-7171-3000-2

קישורים חיצוניים
----------------

* National Gallery of Ireland
* Major exhibition about the artist's father, W.B. Yeats.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1057370185
* ISNI: 0000 0000 4593 0333
* LCCN: no97052744
* NTA: 245995293
* SNAC: w6pv99g2
* VIAF: 26671978
* WorldCat: lccn-no97052744

 |
**זימרינג** (בגרמנית: **Simmering**) הוא הרובע ה-11 של וינה, אוסטריה. הרובע גובל בדנובה והוכרז כרובע בשנת 1892. ברובע ישנם אתרים רבים, מוזיאונים, טירות ישנות וארבעה בתי קברות, אחד מהם הוא בית הקברות המרכזי בווינה, אחד מבתי הקברות הגדולים באירופה.

היסטוריה
--------

הממצאים הראשונים להתיישבות בסימרינג הן משנת 1028. מבשלת בירה הוקמה במקום בשנת 1605 והמשיכה להניב הכנסות לאזור במשך יותר מ-300 שנה. זימרינג נותרה קטנה עד שנת 1860, אז נבנה בית המגורים רינבקהאוזר (*Rinnböckhäuser*), שהיה בזמנו השני בגודלו בווינה, והביא לצמיחה מהירה באזור.

קייזרברסדורף (שנודע קודם לכן בשם אברסדורף) היה אחד הכפרים המקוריים ברובע ושיכן בתוכו את מגוריה של שושלת אבנדורפר. קיסר האימפריה הרומית הקדושה מקסימיליאן השני צד תכופות באזור והמיר את בית המגורים לבקתת הציד נויגבאודה.

ב-1 בינואר 1892 זימרינג, קייזרברסדורף וכמה חלקים קטנים מאוד של קלדרינג, שווכאט ואלברן, שולבו בווינה כמחוז ה-11.

הממצאים הראשונים של העיירה הקטנה אלברן מקורן ב-1162. העיירה הייתה קטנה לאורך כל ההיסטוריה שלה. היה צורך להזיז אותה וליישב אותה פעמיים עקב שיטפונות מהדנובה. ב-15 באוקטובר 1938 הועברה העיירה לרובע ה-23 לשעבר של שווכאט. אבל לאחר מלחמת העולם השנייה, היא הועברה לרובע השני לאופולדשטאדט כדי שבתי הזיקוק שלה יהיו שייכים לאזור הכיבוש הסובייטי של וינה. ב-1955, באמנת המדינה האוסטרית העיירה הפכה לחלק מזימרינג.

גאוגרפיה
--------

הרובע שוכן בחלקה הדרומי של וינה. הוא גובל בתעלת הדנובה והדנובה במזרח ובמסילת הרכבת המזרחית במערב. מבין כל המחוזות, זימרינג הוא הרובע הנמוך ביותר מבחינת גובה.

תחבורה
------

זימרינג הייתה תמיד צומת תחבורה חשובה לדרום ולמזרח. הרחוב הראשי של זימרינג מתוארך כדרך רומאית. בהמשך חצתה את זימרינג תעלה ויינר-נוישטאדט, באלברן ישנו נמל לדגנים, קווי רכבת רבים עוברים ברובע, וכן הכביש המהיר A4 לנמל התעופה הבינלאומי של וינה (והלאה להונגריה) מתחיל בזימרינג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זימרינג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זימרינג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562366905171
* GND: 4108817-7
* LCCN: n84237809
* MusicBrainz: 7cf31ac6-aae7-4a5c-8c7d-88647be5bbce
* NKC: ge531999
* VIAF: 125545188
* WorldCat (עם VIAF): 125545188

 |
**יפתח** (**Jephte** או **Historia di Jephte**) היא דוגמה חשובה לצורת האורטוריה של אמצע המאה ה-17 שחיבר ג'אקומו קריסימי בסביבות 1650 (כנראה 1648), על פי סיפורו של השופט יפתח מספר שופטים. היצירה תואמת למה שנחשב לצורת האורטוריה הקלאסית של ראשית תקופת הבארוק, לטקסט תנ"כי שנמסר בפי זמרים סולנים ומקהלה עם דברי קישור של קריין. הפרטיטורה היחידה מזמן חיבור האורטוריה היא לעוגב קונטינואו בלבד, אם כי יש ומתגברים אותו בכינורות וקונטרבס, שסימוכין לשימוש בהם קיימים ביצירות אחרות של המלחין.

קריסימי ביסס את המוניטין שלו כאמן האורטוריה הלטינית בשנת 1650, כשחיבר את "יפתח", הנחשבת ליצירה המשובחת ביותר שלו בצורה זו. תאורטיקאי המוזיקה אתאנאזיוס קירשר הזכיר ב"מוזורגיה אוניברסליס" שלו את האורטוריה וציין את יכולתו של קריסימי להטות "את רוח המאזינים אל כל רגש שיחפוץ בו".

גרסה של הנס ורנר הנצה משנת 1976 היא עיבוד ל-7 קולו סולו, מקהלה ב-6 קולות, חלילים, כלי הקשה ופיציקטו בכלי מיתר.

לקריאה נוספת
------------

* A History of the Oratorio, vol. 1, Howard E. Smither, 1977
* The Concise Oxford Dictionary of Music, 1996,
* Concise History of Western Music, ch. 9
* Performance practice: a dictionary-guide for musicians, Roland John Jackson, p67
* "Two problems in Carissimi's oratorio Jephte", Janet Beat, Music Review 34 (1973) 339-43
* Carissimi's Tonal System and the Function of Transposition in the Expansion of Tonality, Beverly Stein, The Journal of Musicology, Vol. 19, No. 2 (Spring, 2002), pp. 264–305

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מוזיקה קלאסית של ד"ר ג'ימבו, מאמר על מוזיקה כוראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר מוזיקה קלאסית של ד"ר ג'ימבו, מאמר על מוזיקה כוראלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 6a0adadc-38df-4806-92cb-7870882b55c7

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "לנגור אפור" או "לוטונג".

**לנגור** (שם מדעי: ***Presbytis***) הוא סוג של פרימט הנפוץ בצפון-מזרח הודו בנגלדש, וכן באיים סומטרה, בורנאו וג'אווה.
מקור שמו בשפה המקומית הוא "בעל זנב ארוך" (Long tailed). שכן יש לו זנב ארוך במיוחד בזכותו יכול הלנגור לנוע בין העצים.

מאפיינים
--------

הלנגור חי בעיקר באזורי שיחים ועצים נמוכי קומה וניזון בעיקר מעלים. בוהן כף ידו קצרה מאוד, והוא נע על ארבע גפיו.

אורך גופו מגיע ל-65 סנטימטרים, ומשקלו עד 11 קילוגרם. אורך חייו יכול להגיע ל-20 שנה. הלנגור ממעט מאוד בשתייה ומסתפק בלחות שבמזונו ונוהג לשתות את טיפות הגשמים הנקווים בחורים שבעצים.

חי בקבוצות המונות בין 10 ל-15 פרטים כאשר מנהיגם הוא הלנגור הבוגר ביותר. לאחר הריון של כשבעה חודשים ממליטה נקבת הלנגור ולד אחד.

בימים והחודשים הראשונים לחייו צבעו של הלנגור כתום, אך לאט לאט בזמן שהוא מתבגר צבע עורו משתנה לצבעו הרגיל - אפור.

טקסונומיה
---------

נוסף לסוג זה ישנם עוד שני סוגים המכונים בשם "לנגורים": הסוג לוטונג (*Trachypithecus*) והסוג לנגור אפור (*Semnopithecus*), הנפוץ ביותר בהודו.

### מיני הלנגור

* לנגור סומטרה (*Presbytis melalophos*)
* לנגור ג'אווה (*Presbytis comata*)
* לנגור שחור (*Presbytis femoralis*)
* לנגור הודי צפוני (*Presbytis chrysomelas*)
* לנגור חום (*Presbytis frontata*)
* לנגור אדום (*Presbytis rubicunda*)
* לנגור אפור-לבן (*Presbytis siamensis*)
* לנגור הודי דרומי (*Presbytis potenziani*)
* לנגור לבן בטן צפוני (*Presbytis hosei*)
* לנגור סומטרי (*Presbytis thomasi*)
* לנגור לבן בטן דרומי (*Presbytis natunae*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנגור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* קופים מזן לנגור-אפרפר שכבר חשבו שנכחדו התגלו בבורנאו - רשת ב'

הערות שוליים
------------

1. ↑  לנגור כתום בן חמישה ימים
2. ↑  "כשתתבגר יהפך צבעה לאפור כהה"
העיתון זימברולו שי וולטורולו עליו הודבקו בולי הדואר הרומנים
**זימברולו שי וולטורולו** (ברומנית: **Zimbrulu şi Vulturulu**) היה עיתון שיצא לאור במאה ה-19, ביאשי, בנסיכות מולדובה. העיתון תמך באיחוד העתידי של נסיכות מולדובה עם נסיכות ולאכיה ומנוי שנתי לעיתון עלה שלושה מטבעות זהב.

גיליון בודד של העיתון, שנשלח לגאלאץ במאי 1858, זכה לפרסום מיוחד בשל הבולים שהודבקו עליו. הגיליון היה העותק הראשון בחבילה של עיתונים, שנשלחו בדואר לגאלאץ ועל הגיליון הראשון הודבקו בולי הדואר במחיר משלוח החבילה. בולי הדואר כללו שמונה בולי ראש פר, חמישה ברצף אחד, שניים בצמד ואחד בודד. הבולים הם מהמהדורה השנייה של הבולים הראשונים של נסיכות מולדובה ונושאים את הכיתוב **PORTO GAZETEI**, שמשמעו תשלום דואר עבור עיתונים - אלה היו בולים מיועדים למשלוח עיתונות בדואר.

הגיליון המבוייל נמכר לאספן בולים בעל חנות ספרים והמשך גלגול הבעלות לא ידוע, אך בשנת 1969, בעלי העיתון המבוייל הציגוהו בתערוכת בולים, בסופיה וזכו בפרס הראשון של התערוכה. בהמשך הבעלות על העיתון עברה לאספן שווייצרי ובשנת 2007, נמכר במכירה פומבית, ב-830.000 אירו, ליוסי חכמי, ישראלי תושב לונדון, בעבר מבעלי הפניקס חברה לביטוח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משמעות השם ברומנית היא הביזון (זימברו) והנשר (וולטור), סמלי הנסיכויות הרומניות.
2. ↑  העיתון היקר ביותר בעולם (באנגלית)
**לנארד קמנה** (בגרמנית: **Lennard Kämna**; נולד ב-9 בספטמבר 1996) הוא רוכב אופני כביש גרמני בקבוצת בורה–הנסגרוהה.

קריירה
------

ב-2014 עזב קמנה את בית הוריו לטובת בית ספר לספורט בקוטבוס, המעבר הזה השתלם לו כשניצח את אליפות אירופה עד גיל 19 בנגד שעון, אליפות גרמניה עד גיל 19 בנגד השעון ואליפות העולם עד גיל 19 בנגד השעון, מקדים את אדריאן קוסטה (כסף) ב-44 שניות ואת מייקל סטורר (ארד) ב-56 שניות.

ב-2015 הצטרף קמנה לקבוצת סטולטינג הגרמנית מדרג הקונטיננטל, באותה עונה ניצח את אליפות גרמניה עד גיל 23 בנגד השעון, מקדים ב-7 שניות את נילס פוליט וב-49 שניות את נילס סחומבר. גם באליפות העולם התחרה במקצה עד גיל 23, וסיים שלישי במקצה נגד השעון, 21 שניות ממדליסט הזהב ממאדס וורץ שמידט. במקצה הכביש סיים עשירי, 12 שניות מקווין לדנואה המנצח.

ב-2016 ניצח את אליפות אירופה עד גיל 23 בנגד השעון, מקדים את פיליפו גאנה (כסף) ב-30 שניות ואת רמי קבנייה (ארד) ב-35 שניות. אך באליפות העולם באותו מקצה, הוא סיים מחוץ לפודיום ובמקום הרביעי, 42 שניות מבן מדינתו מרקו מאתיס, זוכה מדליית הזהב.

### סאנווב (2017–2019)

ב-2017 הפך קמנה למקצוען כשחתם אצל קבוצת סאנווב ההולנדית. באותה עונה גם ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כאשר נבחר לוואלטה אספניה ואף הספיק לסיים שמיני בקטע ה-16 שהיה נגד השעון, 1:30 דקות מכריס פרום המנצח, אך פרש לפני תחילת קטע ה-17. לאחר מכן התחרה באליפות העולם שנערכה בברגן והיה חלק מסגל קבוצתו בעת שזכתה במדליית הזהב, למרות זאת, במקצה הכביש התחרה שוב במקצה עד גיל 23 וזכה במדליית הכסף, לאחר שנכנע לבנואה קונספרואה בספרינט הסיום.

ב-יוני 2018 הודיעה קבוצת סאנווב שקמנה ייקח הפסקה מרכיבה מקצוענית לחודשים הבאים לאחר שלא התחרה מאז מילאנו - סן רמו בשל מחלה, ובשביל לאפשר לו לחשב את הקריירה שלו מחדש.

בעונת 2019 סיים במקום ה-17 בטור דה סוויס, לאחר מכן נבחר לראשונה בטור דה פראנס והתבלט בקטע ה-15 וה-18 כשסיים רביעי ושישי בהתאמה לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה, קמנה סיים במקום ה-40 את המרוץ ורביעי בקטגוריית הצעירים, כשהוא מסייע לבן קבוצתו עמנואל בוכמן לסיים רביעי.

### בורה–הנסגרוהה (2020–)

ב-2020 הצטרף לבורה–הנסגרוהה הגרמנית. הוא פתח את עונתו עם קבוצתו החדשה בספרד, כשסיים רביעי ב-Pollença - Andratx וסיים שלישי בוולטה מורסיה. לאחר מכן התחרה בוולטה או אלגארבה וסיים שביעי את המרוץ, 1:26 דקות מרמקו אוונפול המנצח. לאחר תום פגרת הקורונה שב להתחרות בקריטריום דו דופינה וניצח את הקטע הרביעי במרוץ לאחר בריחת יחיד שבסופה הקדים את דויד דה לה קרוז ב-41 שניות את ז'וליאן אלאפיליפ ב-56 שניות. לאחר מכן הוא נבחר בפעם השנייה ברציפות לטור דה פראנס, גם שם כיוון לקטעים וסיים שני בקטע ה-13 לאחר שנכנע לדניאל פיליפה מרטינס בספרינט בעלייה וסיים שני את הקטע. אך בקטע ה-16 כבר ניצח את הקטע לאחד התקפה בעלייה האחרונה, כשהוא מקדים את ריצ'רד קאראפאס ב-1:27 דקות ואת סבסטיאן רייכנבך ב-1:56 דקות, משיג לבורה את הניצחון היחידי שלה בטור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנארד קמנה** בוויקישיתוף
* לנארד קמנה, ברשת החברתית טוויטר
* לנארד קמנה, ברשת החברתית אינסטגרם
* לנארד קמנה, באתר Cycling Archives

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lennard Kamna, worldcyclingstats.com
2. ↑  Kamna takes time out from racing to reflect on long-term career goals, cyclingnews.com
3. ↑  BORA – hansgrohe signs Lennard Kämna, another future German hope, bora-hansgrohe.com
*Thalasseus bergii*
**שחפית צהובת-מקור** (שם מדעי: *Thalasseus bergii*), היא מין עוף ימי ממשפחת השחפיתיים, המקננת במושבות צפופות באזורי הטרופיים וסובטרופיים של אפריקה, אסיה ואוקיאניה.

חמשת תת-המינים השונים של השחפית צהובת המקור מתרבים באזור נרחב, החל מדרום אפריקה באוקיינוס ההודי ועד אמצע האוקיינוס השקט ואוסטרליה, ולאחר הקינון האוכלוסייה מתפזרת לאזורים נרחבים. השחפית צהובת-המקור דומה, וקרובה טקסונומית, למינים אחרים ממשפחת השחפיתיים כגון *Sterna maxima*, אך ניתן להבדיל ביניהם לפי ממדי הגוף וצבע המקור.

פלג-הגוף העליון אפור, פלג-הגוף התחתון לבן, המקור הארוך (אורכו 5.4–6.5 סנטימטרים) צהוב, וכן ישנה ציצית-נוצות שחורה על הראש, שנעשית פחות בולטת במהלך החורף. אורכו של פרט בוגר כ-46–49 סנטימטרים, מוטת כנפיו כ-125–130 סנטימטרים ומשקלו כ-325–397 גרם. מראם של הפרטים הצעירים שונה משל הבוגרים: יש להם דוגמת-נוצות חומה, אפורה ולבנה, והם נסמכים על הוריהם כמקור-מזון עד מספר חודשים לאחר שהצמיחו נוצות.

כשאר המינים בסוג תלאסאוס (*Thalasseus*), השחפית צהובת-המקור ניזונה בעיקר על ידי צלילה בים ותפיסת דגים. הזכר גם מגיש לנקבה דגים, כחלק מתהליך החיזור. הדגים מהווים כ-90% מתזונתה של שחפית, ואת השאר ממלאים דיונונים, סרטנים וחרקים. השחפית צהובת המקור היא בעל-חיים סתגלני, והיא למדה לעקוב אחרי ספינות דיג כדי ליהנות משלל-הלוואי של דגים שנתפסו בטעות ומושלכים חזרה לים. כמו כן, למדה השחפית לקנן באתרים מלאכותיים מעשי-ידי-אדם, כגון גגות בניינים או איים מלאכותיים שנוצרים באגמי-התאיידות או במפעלים לטיהור שפכים.

השחפית צהובת המקור קולנית מאוד, בייחוד באזורי הרבייה, וקריאת ההכרזה על טריטוריה היא רועשת וצרודה. זהו מין מונוגמי והזוג נשאר יחד במשך כל עונת הרבייה ולעיתים גם במשך מספר עונות רצופות. הרבייה והקינון נעשים במושבות גדולות, הגדולה ביותר המתועדת, במפרץ קרפנטאריה, מנתה כ-13,000-15,000 זוגות. הביצים והפרטים הצעירים נטרפים על ידי עופות ים כגון שחפים ומגלנים, ופעולות האדם כגון ציד, איסוף ביצים ודיג הביאו לצמצום אוכלוסיית השחפית באזורים אחדים. עם זאת אין איום כללי על אוכלוסיית השחפית צהובת המקור, והיא יציבה ועומדת על כ-500,000 פרטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחפית צהובת-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* שחפית צהובת-מקור, באתר IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחפית צהובת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540905505171
* LCCN: sh85057021

 |
**שַׁחֲפִית יָם** (שם מדעי: *Sterna hirundo*‏) הוא מין עוף ימי ממשפחת השחפיתיים, החיה בקרבת חופי הים, מה שהעניק לה את שמה.

שחפית הים היא עוף בגודל של תור ומשקלה הוא כ-130 גרם. גוף השחפית מוארך ועדין: צבע הראש והעורף הוא שחור חלקה העליון הכוללים את הגב והכנפיים אפורים והבטן לבנה.

שחפית הים היא עוף להקה, המקננת במושבות דגירה צפופות.

תפוצה
-----

שחפית ים נפוצה בכל אירופה ובחלקים מאסיה וצפון אמריקה בקיץ, והיא חורפת בחלקו הדרומי של כדור הארץ, לאורך חופי אפריקה, דרום אמריקה ואוסטרליה.

בישראל ניתן למצוא את שחפית הים לאורך חופי הים התיכון הצפוניים ובעמק החולה.

קינון
-----

שחפית הים בונה את קינה על הקרקע באזורים בעלי צמחייה מועטה ומטילה עד שלוש ביצים בקן. הביצים הן בצבע לבן עם כתמי הסוואה. זמן הדגירה הוא 21–22 ימים ולאחר בקיעת האפרוחים השחפיות מזינות אותם בעיקר בדגים אך גם ביצורים ימיים נוספים. האפרוחים מתחילים לעוף לאחר 28 יום.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחפית ים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחפית ים באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Gill, F; Donsker D. "IOC World Bird Names (v 2.11)". International Ornithologists' Union.`{{cite web}}`: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Retrieved 28 February 2012
3. ↑  Sterna hirundo - שחפית ים, מתוך: לקסיקון החי והצומח של ארץ ישראל - בעלי חיים, באתר כותר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543390205171
* LCCN: sh85029000
* NDL: 01110532

 |
**שחק ברנר** (נולד ב-31 באוגוסט 1984) הוא שחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ברנר נולד בתל אביב, בנם של יוסי ברנר, מנהל מחלקת אונקולוגיה בבית החולים וולפסון ורבקה, פרקליטה וסא"ל בדימוס, הוא אחד משלושה ילדים ואחיו הוא הדוגמן מתן ברנר. בילדותו הופיע במספר פרסומות בערוץ 2, הוא בוגר בית הספר למשחק של לי שטרסברג, בנוסף הוא גם למד משחק בסטודיו של איוונה צ'בק בלוס אנג'לס.

כשהתגורר בארצות הברית הופיע שם במספר סרטים כמו "Joshua Tree" ו"Black Hat".

הוא גילם את לוני רפאלי בסרט "סוכנת בלב ביירות", שיחק את המ"פ בסרט שבלולים בגשם, שיחק את תפקיד טום בסדרת הטלוויזיה משפחה טובה, השתתף בתוכנית פעם בשבוע עם תם אהרון והופיע גם בסרט "מבצע שלאגר" המהווה קופרודוקציה ישראלית-אוסטרית.

בתיאטרון הופיע ב"המספריים של אדוארד" שהועלה בתיאטרון הבימה.

בן זוגה לשעבר של מייסדת להקת מיומנה אילון נופר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחק ברנר** בוויקישיתוף
* שחק ברנר, ברשת החברתית פייסבוק
* שחק ברנר, ברשת החברתית אינסטגרם
* שחק ברנר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שחק ברנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**שיעור לחיצה** (CTR, click-through rate) הוא מדד מקובל להצלחה של קמפיין פרסום מקוון. הוא מבטא את היחס בין מספר החשיפות שמקבלת פרסומת לבין מספר הלחיצות עליה. לפי מדד זה, הפרסום נחשב לאפקטיבי יותר ככל ששיעור הלחיצה על פרסומת גדול יותר. על פי רוב ניתן ערך ה-CTR באחוזים. לדוגמה, אם על כל מאה חשיפות לפרסומת היא מקבלת לחיצה אחת, ה-CTR שלה הוא 1%.

מדידת ה-CTR היא תוצאה של הצורך של המפרסמים להבין את תגובת המשתמשים למסרים המוצגים להם. בהיעדר יכולת להעריך במדויק את התגובה הרגשית ואת ההשפעה של המסר על המשתמש, שיעור הלחיצה מפורש כביטוי כמותי מדיד של הצלחתה של פרסומת לעורר במשתמש עניין. מטרתם של מפרסמים (שמטרותיהם מסחריות או אחרות) היא כמעט תמיד לגרום למשתמש לעשות פעולה כלשהי: לקנות מוצר או שירות, להירשם או למסור מידע, להשתמש בשירות כלשהו, להוריד תוכנה, להיחשף לתוכן כלשהו, וכדומה. לחיצה על פרסומת המביאה אותם ליעד המבוקש או לעשיית הפעולה הרצויה פירושה שהחשיפה לפרסום הצליחה לסקרן או לעניין את המשתמש.

במהלך השנים ירד שיעור הלחיצה על פרסומות באינטרנט. המשתמשים למדו להתעלם מפרסומות שהם רואים (תופעה הנקראת "עוורון באנרים"). כיום שיעור לחיצה של למעלה מאחוז אחד על באנר נחשב לגבוה. אך שיעור הלחיצה הרצוי (ובהתאם לכך התגמול שמוכנים המפרסמים תמורת הלחיצות) תלוי בגורמים שונים. לדוגמה, שיעור לחיצה גבוה אשר אינו מוביל בסופו של דבר למכירה הוא מצב פחות רצוי למפרסמים משיעור לחיצה נמוך יותר אך עם שיעור גבוה יותר של מכירות בעקבות הלחיצות שהפרסום מצליח להשיג.

שיעור לחיצה גבוה יותר מושג כאשר הפרסום נעשה באתר המושך קהל יעד מוגדר המתעניין בנושא הפרסום. לדוגמה, פרסום של מוצר לרכב צפוי להשיג שיעור לחיצה גבוה יותר באתר העוסק ברכב מאשר באתר כללי או העוסק בנושא אחר לגמרי. פרסום במנועי חיפוש מניב שיעור לחיצה גבוה ככל שהוא רלוונטי למונחי החיפוש ולכוונות החיפוש של המשתמש, וככל שהפרסומת נראית אינפורמטיבית יותר. לדוגמה, כאשר בעקבות חיפוש מקבל המשתמש פרסום המציע בדיוק את המוצר שאותו חיפש, או פרטים שימושיים על אודות עסק המוכר אותו, שיעור הלחיצה נוטה להיות גבוה.

השימוש ב-CTR אינו מוגבל רק לאתרי אינטרנט. הוא נכון ללחיצות באפליקציות למכשירים ניידים ובמיוחד למדידת הצלחה של דיוור אלקטרוני שיווקי. גם במקרים אלה מושפע שיעור הלחיצה מגורמים שונים, ביניהם השעה והיום בשבוע, מאפייני קהל הנמענים ומידת ההומוגניות שלהם, ניסוח וצורת ההבלטה של הקישור, ורבים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר בנושא קידום ממומן מול קידום אורגני המסביר ביתר הרחבה את המושג CTR ואיך יש להסתכל על הדברים כמערכת שלמה.
**סלטזאורוס** (שם מדעי: *Saltasaurus*; מילולית: "הלטאה של סלטה") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מאמריקה הדרומית שחי בקרטיקון עליון. המאפיין החשוב ביותר של הסלטזאורוס הוא היותו מכוסה בשריון של קשקשים גרמיים עגולים וגדולים (הנקראים "Osteoderms") על גופו. הסלטזאורוס היה הזאורופוד בעל השריון הראשון שנתגלה, ומאז נתגלו עוד זאורופודים עם שריון על גופם.

מאפיינים
--------

הסלטזאורוס היה זאורופוד קטן יחסית: אורכו היה 12 מטרים ומשקלו כ-10 טון. ראשו היה דומה לזה של דיפלודוקוס וכלל שיניים רק בחזית הפה, שתפקידן היה לתלוש צמחייה ועלים. כיוון שבאותה תקופה חיו באמריקה הדרומית טורפי ענק ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים, לא היווה גודלו הקטן יחסית של הסלטזאורוס הגנה מספקת ולכן ככל הנראה פיתח שריון גרמי על מנת להגן על גופו. השריון כלל קשקשים בגודל חלוקי אבן שכיסו את עורו וביניהם שובצו קשקשים גרמיים גדולים יותר בגודל כף יד. ייתכן שמקשקשים גדולים אלה בלטו גם דוקרנים, אך ממצב המאובנים שנתגלו לא ניתן לדעת בוודאות.

הסלטזאורוס נתגלה ותואר על ידי חוסה בונפרטה וחיימה פוול ב-1980 באזור סלטה שבארגנטינה. מאוחר יותר נתגלו מאובני סלטזאורוס גם באורוגוואי. כמו כן נמצאו קנים וביצים של סלטזאורוס, כולל עוברים משומרים. ככל הנראה נהגו הסלטזאוריים לקנן בקבוצות גדולות (של מאות פרטים) באזורי קינון קבועים. כל נקבה חפרה קן באדמה והטילה בו ביצים בקוטר 11–12 ס"מ, ואז כיסתה אותן בעפר וצמחייה יבשה (כדי לשמור על חומן של הביצים, החום היה נוצר מתסיסה שנגרמה עקב הריקבון של הצמחים בקן).

בתרבות
------

* להקה של סלטזאורוס מופיעה בסדרה כוכב הדינוזאורים שם היא מקננת אך הפרטים הצעירים נטרפים על ידי נוטוסוכוסים ואלברזאורוסים כשהבוגרים נטרפים על ידי אוקזאורוסים וקרכרודונטוזאורוסים (ייתכן שמדובר בגיגאנוטוזאורוס).
* בנוסף הוא מופיע בסדרה הדינוזאורים!.
* הוא מופיע גם במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.

גלריה
-----

* השוואת גודל של סלטזאורוסהשוואת גודל של סלטזאורוס
* קשקשי שריון של סלטזאורוסקשקשי שריון של סלטזאורוס
* 
* עדר סלטזאורוסים, אחריו עוקבים קבוצת קווילמזאורוסים ונואזאורוסיםעדר סלטזאורוסים, אחריו עוקבים קבוצת קווילמזאורוסים ונואזאורוסים

לקריאה נוספת
------------

* סטיב פארקר, **The Complete Book of Dinosaurs**, הוצאת אפל, 2004 - עמ' 244

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלטזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* Saltasaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
**סלטה** **לאחור** הוא ספר לנוער מאת הסופרת תמר ורטה-זהבי. הוא מספר על נטע, בת לאם חד-הורית קרייריסטית שרגילה לעבור דירות מאז שנולדה. הצטרפותה ל"קרקס השלום" בו מופיעים יהודים לצד ערבים ונוצרים מחזקת את רצונה להישאר.

רקע לספר
--------

בריאיון ל"חיים משותפים", תמר ורטה-זהבי סיפרה שכל ספריה העוסקים בסכסוך הישראלי פלסטיני (שרוטה, רים - הילדה מעין חוד, החלום של יוסף) נטועים בחוויות אישיות שלה. בירושלים היא הייתה עדה ליוזמת בניית קרקס יהודי-ערבי לילדים. "הילדות והילדים, חציים ערבים וחציים יהודים למדו תרגילים בסיסיים בקרקסנות ובייחוד למדו לסמוך אחד על השני". הסופרת צפתה ביחסים הנרקמים בין הילדים ובהכנות להופעות בחו"ל והספר "סלטה לאחור" מבוסס על תצפיות אלו.

ורטה-זהבי אמרה שהיא כותבת כדי "לספק מרחב מוגן, שבו בני נוער יוכלו לבחון מחדש עמדות ותהיות" והדגישה כי "זה לא מרחב עם סוף טוב. יש מחסומים כמו במציאות, לא קורים נסים ואין סוף רומנטי בין הנערה היהודייה לנער הערבי, אבל אני רוצה שהקוראים ירגישו החמצה וירצו שזה יקרה".

עלילה
-----

נטע מתחברת עם אבתיסאם הערבייה הצעירה ממנה בשנתיים ויחד הן הופכות לכוכבות הקרקס. התרחשויות אלו, שהן עיקר חלקו הראשון של הספר, מציגות מציאות לא פשוטה של בדידות, חוסר שייכות וגזענות. דמותה של נטע חושפת נפש עדינה ופגועה. כתיבתה של ורטה-זהבי שופכת אור על התבגרות בחברה שמתקשה לקבל את השונה ויתרה מכך, לועגת למי שעושה זאת. אף על-פי שנטע מגלה סובלנות, סביבתה לא תמיד נאורה כמוה. הסיפור מקבל תפנית מפתיעה כאשר נטע מתאהבת בשאפיק, אחיה של אבתיסאם ואף הוא מתאהב בה. הרגשות גועשים ומתחזקים ככל שהעלילה מתקדמת. חייהם של השניים משתנים ללא היכר כאשר הרצון להיות יחד מתנגש עם המוסכמות החברתיות. ירושלים מתוארת כבעלת פינות-חמד ומקומות מפלט אך גם כמעוז הגזענות והדיכוי הערבי. כל אספקט בחייה של הגיבורה הוא עכשווי; החל מהיותה ילדת מבחנה ועד העיסוק ביחסים הפוליטיים בין ערבים ליהודים.

ביקורות ופרשנות
---------------

מבקרים ציינו שספר זה מתאים לנערים ונערות שמתעניינים באהבה ומוכנים להישיר מבט על הגזענות, האפליה והדיכוי הקיימים בחברה הישראלית. סוגיות חברתיות אקטואליות משמשות בו כרקע לסיפור התבגרות מרגש. סיפור זה מצליח להעביר חוויה רגשית עמוקה.

נראה שהרומן "סלטה לאחור" הוא היצירה הראשונה והיחידה המציגה את הסכסוך היהודי פלסטיני מנקודת מבטם של בני נוער צעירים המאוהבים זה בזה. הקשר הרומנטי ביניהם מתחיל ברתיעה אידאולוגית, ממשיך בהיכרות מעמיקה ומסתיים בהבנה של בני הזוג שלא יכולים להמשיך את הקשר ביניהם בשל התנאים הפוליטיים. בעקבות פרידתם הקורא לומד שבני שני העמים עדיין אינם מוכנים לוותר על השנאה והחשדנות ההדדית. הקורא מזדהה עם כאבם של בני הזוג והספר משאיר תקווה לרצון לשינוי המצב הפוליטי הקיים, ליצירת תקשורת חיובית ללא דעות קדומות וגזענות בין שני העמים. הפרידה מהווה מוטיב מרכזי בסיפור.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סלטה לאחור, באתר נוריתה
2. ↑  קרן קטקו איילי, סיפורה של אישה אקטיביסטית – תמר ורטה זהבי בתחום ספרות פוליטית מהגיל הרך, באתר חיים משותפים, ‏2019
3. ↑  תמר רותם, מה ילדים באמת יודעים על הסכסוך במזרח התיכון?, באתר הארץ
4. ↑  תמר וורטה-זהבי, **סלטה לאחור**, הוצאת עם עובד, דצמבר 2008
5. ↑  יותם שווימר, הספר "סלטה לאחור" מעודד סובלנות, באתר NRG
6. ↑  שי רודין, דמות הערבי בספרות הישראלית לילדים ולנוער: 1985-2015, באתר מכללת דוד ילין
**רולאן דה פורי** (בצרפתית: **Roland de Pury**;‏ 1907, ז'נבה - 1979, אקס-אן-פרובאנס) היה כומר פרוטסטנטי וחסיד אומות העולם משווייץ.

קורות חיים
----------

דה פורי למד באוניברסיטה בנשאטל. עקב התעוררות רגשות דתיים בקרבו, החל ללמוד בסמינר תאולוגי פרוטסטנטי. בשנת 1932 למד בבון אצל התאולוג הקלוויניסטי השווייצרי קרל ברת (אנ'). עם ידידו, הסופר דני דה רוז'מו (Denis de Rougemont), ייסד כתב עת תאולוגי בצרפתית שגליונו הראשון הופיע בנובמבר 1932. הוא היה ראש קהילה במחוז ונדה במערב צרפת ולאחר מכן בליון. דה פורי נישא לז'קלין ונולדו להם שמונה ילדים.

### פעילותו להצלת יהודים בתקופת השלטון הנאצי

ביולי 1940, לאחר כיבוש צפון צרפת והקמת משטר וישי, נאם דה פורי נגד שיתוף פעולה עם הכובש ולמען סיוע לנרדפים. רולאן ואשתו ז'קלין נשאו דברים בעד סיוע לנרדפים וארחו בביתם פליטים רבים, רבים מהם יהודים. דה פורי שיתף פעולה עם האב פייר שאייה, ראש ארגון ההצלה "ידידות נוצרית" (Amitié Chrétienne), והשניים הניעו את קהילותיהם לפעולות למען הצלת יהודים. בכוח אישיותו הצליח דה פורי להניע רבים מבני קהילתו להסתיר יהודים שהוסתרו קודם לכן בביתו-שלו. דה פורי היווה מודל לעשרות אנשי כמורה בליון ובסביבתה.

ב-1943 פשט הגסטפו על ביתו של דה פורי ועל משרדי הארגון "ידידות נוצרית" (Amitié Chrétienne) וביצע מעצרים. בין היתר נעצר האב שאייה. למחרת המעצר היו אמורים יהודים להגיע למשרד כדי לקבל עזרה חומרית וכן מסמכים מזויפים, והגסטפו טמן במשרד מלכודת. אחת המתנדבות ב"ידידות נוצרית", ז'רמן ריבייר, התחפשה למנקה וכל אימת שהיה יהודי מגיע לכניסה למשרד, היא הייתה מסלקת אותו, לכאורה בטענה שעליה לנקות, אך למעשה הייתה מבהירה לו את הסכנה. התכסיס הצליח ואיש מהיהודים שנעזרו בשירותי "ידידות נוצרית" לא נכנס למשרד ולא נלכד באותו היום.

במאי 1943, בעת שדה פורי עמד בכנסייתו, בפני קהילתו, בלבוש הכומר, הוא נעצר על ידי הגסטפו ונלקח מהמקום. אשתו ז'קלין, הקרדינל פייר-מרי גרליה, ויושב ראש הפדרציה הפרוטסטנטית, הכומר מרק בוגנר, שלימים הוכרו אף הם בתור חסידי אומות העולם, ביקשו מהגסטפו לשחררו, אך לשווא. באוקטובר 1943 הוחלף דה פורי בברגנץ שבאוסטריה תמורת מרגלים גרמנים שנעצרו בשווייץ. ביתרת המלחמה שהה בשווייץ.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה שב דה פורי לקהילתו בליון. הוא פיתח קריירה ענפה של סופר ומיסיונר. בין היתר היה בקמרון ובמדגסקר. הוא היה מבקר של הקולוניאליזם והתבטא נגד העינויים שנקטה צרפת במלחמת אלג'יריה.

הכרה
----

בשנת 1976 הכיר יד ושם בדה פורי בתור חסיד אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* רולאן וז'קלין דה פורי, באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271542205171
* BnF: cb126332758 (data)
* GND: 119313294
* ISNI: 0000 0001 2123 8198
* LCCN: n87104753
* NKC: mzk2016928613
* NLP: A29712932
* NTA: 071223150
* SUDOC: 066891205
* VIAF: 22262809
* WorldCat: lccn-n87104753

 |
**הנס יוטנר** (בגרמנית: **Hans Jüttner**;‏ 2 במרץ 1894 – 24 במאי 1965) היה גנרל באס אס ופושע מלחמה נאצי. שירת כראש המשרד הראשי להנהגת האס אס וכגנרל בוואפן אס אס.

ביוגרפיה
--------

יוטנר נולד בעיר שמיגל (אז בפרוסיה, כיום בפולין). עם סיום לימודיו בגימנסיה התנדב לשירות צבאי והשתתף במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 קודם לדרגת סגן משנה, ובשנת 1920 שוחרר מהצבא בדרגת סגן. לאחר השחרור עבד כסוכן מכירות, ומשנת 1928 עבד כסוכן מכירות עצמאי. 

בשנת 1933 החל לעבוד כמורה לספורט באוניברסיטת ורוצלב. באותה שנה הצטרף לאס אה, ובשנת 1934 מונה לראש יחידת האימון של הארגון במינכן. במאי 1935 עבר לשרת ביחידה הקרבית של האס אס (SS-VT), שהתפתחה בהמשך לוואפן אס אס. ב-1 בספטמבר 1936 קודם לדרגת שטורמבאנפיהרר (רב-סרן) והוצב במחלקת הביקורת של היחידה בברלין. בשנת 1939 מונה למבקר כוחות המילואים של היחידה, ובתחילת 1940 מונה לראש משרד הפיקוד של היחידה.

### במלחמת העולם השנייה

בקיץ 1940 מונה לראש המטה של המשרד הראשי להנהגת האס אס, שהיה אחראי על הוואפן אס אס. בתפקיד זה הצליח להעביר את השליטה ביחידות הצבאיות של יחידות גולגולת המת מפיקוד מחנות הריכוז לוואפן אס אס. ביוני 1942 קודם לדרגת אובר-גרופנפיהרר (גנרל) באס אס וגנרל בוואפן אס אס. ב-30 בינואר 1943 מונה בידי מפקד האס אס היינריך הימלר לראש המשרד הראשי להנהגת האס אס, מפקד כוחות המילואים של הארגון ואחראי על החימוש. למעשה שימש סגנו של הימלר בנושאים אלה. בין השאר, היה אחראי לבניית מחנות שבויים ומחנות ריכוז.

### לאחר מלחמת העולם השנייה

ב-17 במאי 1945 נשבה בידי כוח בריטי, ובשנת 1948 נשפט בנירנברג. ב-30 באפריל 1948 העיד לטובתו ישראל קסטנר, לאחר שהגיע מיוזמתו עם קורט בכר (היה ראש המחלקה הכלכלית של האס אס בהונגריה) למטרה זו. קסטנר העיד כי יוטנר ששהה בבודפשט התנגד בתקיפות לצעדת המוות שנכפתה על יהודי הונגריה בסתיו 1944, והביא להפסקתה. עדות זו סייעה להקלה בגזר דינו של יוטנר, והוא נידון לעשר שנות מאסר בלבד (במשפט קסטנר הוכח כי הצעדה הופסקה מסיבה אחרת - הכבישים עליהם צעדו המגורשים נחסמו בידי הכוחות הגרמנים הנסוגים). בהליכי ערעור בשנת 1949 קוצר עונש המאסר לארבע שנים. 

לאחר השחרור גר בבאד טולץ שבבוואריה, שם היה בבעלותו בית הבראה. בשנת 1961 כתב תצהיר בנוגע לצעדת המוות במסגרת משפט אייכמן, לבקשתו של אב בית הדין משה לנדוי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס יוטנר** בוויקישיתוף
* עדותו של יוטנר, שניתנה במסגרת משפט אייכמן, 1961.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: שמואל תמיר, **בן הארץ הזאת**, הוצאת זמורה ביתן, כרך שני, עמ' 1109–1110. וכן אזכורים נוספים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122146190
* ISNI: 0000 0000 5203 7666
* LCCN: nr99025762
* SUDOC: 151264996
* VIAF: 887467
* WorldCat: lccn-nr99025762

 |
**ברכה נאמן** (28 באוגוסט 1940 – 29 ביולי 2004) הייתה שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נאמן נולדה בירושלים. היא למדה בלט בצעירותה, ולאחר מכן למדה משחק בבית צבי. ב-1964 הופיע בסרטו של הבמאי יורם גרוס "רק בלירה", שנה לאחר מכן שיחקה נערת ליווי בסרט "הבו בנות לאילת".

היא הופיעה בסרט "סבינה והגברים" ובסרט "ארבינקא". ב-1968 גילמה את אשתו של גדעון שמר בסרט "איריס". היא גילמה אשתו של מרצה באוניברסיטה בסרט "מרגו שלי".

בסרט "תל אביב לוס אנג'לס" גילמה ישראלית עשירה הגרה בלוס אנג'לס.

בנוסף להופעותיה בקולנוע הישראלי, היא עבדה בתיאטרון הורוד שפעל בתל אביב.

היא נישאה למהנדס דוד לוי, ונולדו להם שני ילדים דרור ויסמין, עקב עבודתו של בעלה התגוררה תקופה מסוימת בסן פרנסיסקו. לאחר גירושיה הותירה את ילדיה בחזקת גרושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברכה נאמן** בוויקישיתוף

* ברכה נאמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ברכה נאמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ברכה נאמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* ברכה נאמן, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* ברכה נאמן, בארכיון הבימה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009349244405171
* VIAF: 11161149815934942562
* WorldCat: viaf-11161149815934942562

 |
**שחפית אנטארקטית** (שם מדעי: *Sterna vittata*) היא מין של ציפור ממשפחת השחפיתיים ומהסוג שחפית, החיה בעיקר ביבשת אנטארקטיקה. היא מזכירה מאוד את שחפית הקוטב, הנודדת למרחק הארוך ביותר, אך היא גדולה יותר ואפורה יותר בצבעה.

זוהי ציפור קוטבית קטנה מאוד שאורכה 31-38 ס"מ. היא בעלת מקור ארוך ואדום ונוצותיה לבנות עם גוון אפור על הכנפיים הארוכות. הכיפה שחורה בעונת הרבייה, אך שאר הפנים לבנות.

שחפית זו מצויה ברחבי האוקיינוסים הדרומיים גם בשיא החורף (אם כי לא על יבשת אנטארקטיקה עצמה) ומתרבה בתקופת נובמבר-דצמבר, אז הקיץ בדרום. האוכלוסייה העולמית נאמדת ב-140,000 פרטים בוגרים.

השחפיות הצעירות מתבגרות עד לפברואר ואז הם נאלצות לנוע צפונה, לפני שהחורף האנטארקטי מגיע. הטורפים העיקריים שלהם הם חמסנים ויסעורים גדולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחפית אנטארקטית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחפית אנטארקטית באתר הרשימה האדומה של IUCN
*Gelochelidon nilotica*
**שַׁחֲפִית עֲבַת מַקּוֹר**(שם מדעי: *Gelochelidon nilotica*) היא עוף ים קטן ממשפחת השחפיתיים, המהווה מין יחיד בסוג, אם כי חלק מהחוקרים הפרידו את המין *Gelochelidon macrotarsa* שנחשב לתת-מין בעבר.

בישראל היא חולפת מצויה למדי אולם במספרים לא גדולים, בעיקר בחוף הים התיכון ובמפרץ אילת, גם בנדידת הסתיו וגם באביב.

מאפיינים
--------

מגוון מופעים במגדיר קרוסלי
אורך השחפית 33–42 ס"מ, מוטת הכנפיים 76–91 ס"מ ומשקלה 150–292 גרם. היא בעלת גוף לבן וראש ומקור גדולים ושחורים. הכנפיים רחבות ואפורות והרגליים ארוכות ובעלות קרום שחייה. היא מזכירה מעט שחפית סנדוויץ', אך בעלת מקור כבד ושחור. בחורף ישנם כתמים שחורים מסביב לעיניהם.

שחפיות אלו חיות בכל הימים בעולם, אך הפרטים הצפוניים נודדים דרומה בחורפים. אלה מאירופה עפות לאפריקה ואלה בסיביר ומזרח אירופה עפות לעבר דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה וניו זילנד. הפרטים מצפון אמריקה עפים עד אמריקה הדרומית. עם זאת חלק מהשחפיות נשארות במקום גם בעתות קור.

רוב השחפיות מקננות בחבורות גדולות בחופי ים, ביצות ואגמים. הפרטים הצפון אמריקאים מקננים יותר לאורך החוף אך האירואסייתים מעדיפים אזורי ביצות וברכות מים מתוקים.

בשל מקורה הרחב שחפית זו יכולה לא רק לצלול ולדוג דגים אלא גם לתפוס חרקים מעופפים ואף לתפוס זוחלים ויונקים קטנים או עופות צעירים. לעיתים הם גם אוכלות מהכבישים פרטי מזון כמו חרקים מתים.

השחפית נפוצה מאוד ואיננה בסכנה ממשית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחפית עבת-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* שחפית עבת-מקור באתר Planetofbirds

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחפית עבת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  שחפית עבת-מקור במילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
3. ↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), **לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל**, מפה הוצאה לאור, 2003
4. ↑  ד"ר יואב פרלמן, שחפית עבת-מקור, Gelochelidon nilotica, באתר מרכז הצפרות הישראלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545837405171

 |
גמרא סדורה
**גמרא סדורה המאיר** היא מהדורה של התלמוד הבבלי המתאפיינת בעימוד על פי פסקאות ופיסוק המשפטים (תוך נטישת צורת הדף המסורתית), ובתיקון של נוסח התלמוד, על פי כתבי יד. מטרתה המרכזית של המהדורה היא ליצור כלי נוח לחזרה, שינון וזכירה של הגמרא. בפתח המהדורה מובא מפתח ייחודי לדפי הגמרא, על פי משניות המסכת.

מהדורת "גמרא סדורה המאיר" החלה לצאת לאור בשנת תשע"ב בשם "גמרא סדורה", אך בשנת תשע"ג נאלץ המו"ל לשנות את שמה בגלל פגיעה במותג של מהדורה ותיקה יותר בשם זה, ובחר בשם "גמרא סדורה המאיר". עד כה יצאו לאור מסכתות ברכות, ביצה, ראש השנה, מועד קטן, חגיגה וסוכה.

עורך המהדורה הוא הרב ישראל יצחק בן שלמה (וויינשטיין).

העימוד והעיצוב
--------------

העימוד בצורת פסקאות ושורות לפי הפיסוק הוא פרי רעיונו של הרב אליהו דורדק, בעל ה"משנה סדורה". בשיטה זו הטקסט כולו מחולק לשורות על פי הפיסוק של המשפטים, ולפסקאות על פי הנושא וההקשר. מטרת חלוקה זו היא להקל על הלומד ולסייע לו להתקדם במהירות, מבלי להיתקע בהבנת הפיסוק והתחביר של הטקסט. כמו כן שיטה זו מסייעת לזכירת הדברים, שכן כל ציטוט, כל קושיא וכל תירוץ עומדים בפני עצמם.
מהדורת "גמרא סדורה המאיר" אימצה שיטה זו, בהסכמתו ובברכתו של הרב דורדק. תוכן הגמרא עוצב כמו ב"משנה סדורה", ופירוש רש"י נדפס בתחתית העמוד. כיוון שמקובלת בציבור, באופן גורף, חלוקת הדפים לפי דפוס וילנא והדפוסים שקדמו לו, סומנו המעברים בין העמודים והדפים בסימון מיוחד, וכן הודפסו בסוף כל כרך דפי הגמרא עם צורת הדף, של מהדורת וגשל החדשה, ארבעה עמודי גמרא בעמוד.

בנוסף לעימוד, הודגשו שמות כל האמוראים והתנאים הנזכרים בגמרא, וציטוטי פסוקים מהמקרא ניתנים בכתב סת"ם. הפסוקים אף נוקדו, וצוינו מקורותיהם, ומקורות המשניות המצוטטות.

עמוד לדוגמה

הנוסח
-----

נוסח המהדורה הוא נוסח דפוס וילנא, עם שינויי נוסח על פי כתבי יד, ראשונים והגהות האחרונים (הב"ח, הגר"א, מסורת הש"ס, שיטה מקובצת ועוד). השינויים נמצאים בגוף הטקסט (בניגוד לרוב המהדורות כיום, שעל פי רוב רק מעירות על הנוסח הקיים), וכל תיקון מסומן בהפניה למדור 'מקורי הנוסח' שבסוף כל כרך. במדור זה הובאו מקורות כל תיקוני הנוסח, עם הערות שונות. היקף שינויי הנוסח הוא כמה מאות תיקונים בכל פרק.

#### סוגי התיקונים הנפוצים במהדורה

1. תיקוני הצנזורה - בוטלו שינויים שהוכנסו בתלמוד מאימת הצנזורה הנוצרית.
2. שמות החכמים תוקנו, ובכך נפתרות קושיות ותהיות על מימרות של תנאים ואמוראים שאינן מסתדרות עם סדר הדורות ומקום ישיבתם.
3. עקביות - שיבושים רבים שנפלו בדפוסים גרמו לחוסר עקביות במבנה הלשוני במימרות וסוגיות מקבילות במקומות שונים בתלמוד, וכן במבנה הלשוני של מימרא וסוגיא ספציפיות, כאשר בכתבי היד נמצאו עקביים להפליא.
4. טעויות דקדוקיות - טעויות תחביריות (כגון: מעבר מיחיד לרבים או מעבר להווה באמצע משפט), טעויות כתיב ועוד.
5. תיקונים במבנה מימרות וסוגיות.
6. הארכת הפסוקים המובאים בגמרא על פי כתבי יד במקום שנצרך להבנה.
7. בכל מקום בו הגיהו האחרונים (הב"ח, הגר"א, מסורת הש"ס, השיטה המקובצת ועוד) נבדק הנוסח ושונה על פי כתבי היד.
8. בפירוש רש"י שונה הנוסח במעט מקומות, ובעיקר במקומות בו נפגע הנוסח מהצנזורה. התיקון נעשה ע"פ דפוסים ישנים והערות הדקדוקי סופרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גמרא סדורה המאיר
* אתר גמרא סדורה המאיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  גמרא סדורה – "המאיר", באתר של גמרא סדורה המאיר
2. ↑  אתר משנה סדורה
3. ↑  מאמר חשיבות העקביות בגרסת המשנה והתלמוד
**פהיניו** (בספרדית: **Manuel Fernandez Fernandez**;‏ 21 בינואר 1923 – 12 ביוני 2012) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

פהיניו הצטרף לקבוצה סלטה ויגו בשנת 1943, והפך שם לשחקן הרכב מידי. אף על פי שכבש רק 4 שערי ליגה בעונתו הראשונה, לאחר שקבוצתו חזרה לליגה הראשונה הוא כבש בכל עונה 15 שערים ומעלה עד עזיבתו ממנה. בעונת 1947/48 עזר לה להגיע למיקום הטוב ביותר שלה אי פעם בלה ליגה, מקום רביעי, תוך כדי שהוא גם זוכה בתואר הפיצ'יצ'י עם 21 שערים. בנוסף לכך הוא גם עזר לה להגיע באותה עונה לגמר הגביע הספרדי, אותו הפסידה לסביליה.

בקיץ 1948 פהיניו ומיגל מוניוס, ששיחק איתו באותו זמן בסלטה, חתמו בריאל מדריד שם המשיך פהיניו למצוא את הרשת פעמים רבות, וזכה בעונת 1951/1952 בתואר הפיצ'יצ'י השני שלו, לאחר שכבש 28 שערים. עם זאת, הוא איבד את מקומו בסגל לאחר הגעתו של אלפרדו די סטפנו, והביע את תסכולו בכך שמעולם לא יצא לו לשחק לצידו. בכל המסגרות פהיניו כבש 124 שערים ב-143 משחקים.

עד פרישתו בשנת 1957, בגיל 34, הוא ייצג בליגה הבכירה את דפורטיבו לה קורוניה, ואת גרנדה בליגה השנייה. הוא היה מאמן בקריירה שלו רק למשך שנה אחת ב-1956, בה אימן את דפורטיבו לה קורוניה. פהיניו ממוקם היום במקום ה-9 בטבלת הכובשים בכל הזמנים של הלה ליגה עם 210 שערים ב-278 הופעות.

בנבחרת ספרד ערך פהיניו 3 הופעות במשך 7 שנים. הוא כבש במשחק הבכורה שלו נגד שווייץ, ובמשחקו האחרון כבש צמד נגד אירלנד. שני המשחקים היו משחקי ידידות.

חיים אישיים
-----------

פהיניו נולד בשכונת סן פלייאו דה נביה בויגו שבספרד, בשנת 1923. הוא קיבל את כינויו משם משפחתו השני של אביו, פאניו. הוא היה ידוע כקורא נלהב של יצירותיהם של פיודור דוסטויבסקי ולב טולסטוי. הוא נפטר בבירת ספרד, מדריד, ב-12 ביוני 2012, בגיל 89.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ברית קְיַיחְטָה** (ברוסית: Кяхтинский договор; בסינית: 布連斯奇條約/恰克圖條約; בפין-יין: Bùliánsīqí/Qiàkètú tiáoyuē) הייתה הסכם שנחתם בעיר קייחטה (Кя́хта) בשנת 1727 בין האימפריה הרוסית וסין, ובו הגיעו שתי המעצמות לפשרה ונרשם ניסיון להסדרת יחסים בין הצדדים.

רקע היסטורי להסכם
-----------------

ההיסטוריה של הסכסוך הסיני-רוסי הוא במידה רבה ההיסטוריה של שתי השושלות ששלטו במדינות אלה מהמאה ה-17 ועד למאה ה-20, בחפיפה כמעט מלאה: בסין, שושלת צ'ינג המנצ'ורית (1644-1912) וברוסיה, שושלת רומנוב (1613-1917).
הסכסוך הראשון בין שתי המעצמות אירע כבר ב-1628, בעימות על טריטוריית הבוריאט (כיום בשטח מונגוליה). סכסוך זה נמשך למעשה עד לפיצול הסיני-סובייטי בשנות ה-60 של המאה ה-20.

בין השנים 1682-1689 התפתח הסכסוך למלחמה ממשית, בעקבות עליית המנצ'ורים לשלטון בסין ב-1644 ופתיחת חזית אנטי-רוסית בעמק אמור. ב-1685 עברו הסינים ממגננה למתקפה, ותקפו את המחוז אלבאזין, שהיה בשליטה רוסית.

בעשור השלישי של המאה ה-18 היו שרויות שתי השושלות בחוסר יציבות פוליטית בעקבות עלייתם של שני שליטים חדשים: הצארינה קתרינה הראשונה ברוסיה והקיסר יונג-צ'אנג בסין, שהיו שניהם נואשים בניסיון להצליח בזירה הבינלאומית החשובה להם (אירופה עבור הרוסים, מרכז אסיה עבור המנצ'ורים). סאבה ולדיסלאביץ' נתמנה לשגריר מטעם הצארינה, וב-14 ביוני 1727 נחתם הסכם גבול סמוך לנהר בורה, שנודע בשם "הסכם בורה".

ב-27 באוקטובר של אותה שנה חתמו הרוסים והסינים על הסכם שקבע את היחסים ביניהם והיווה למעשה הסכם נורמליזציה זמני. הסכם זה נקרא בשם "ברית קייחטה", משום שהגדיר את הגבול בין הנהרות קייחטה וארגון, וכלל בתוכו את כל סעיפי הסכם בורה. הסכם נוסף שקבע סופית את הגבול נחתם ב-1858, ונקרא הסכם אייגון.

סעיפי ההסכם
-----------

הסכם קייחטה כולל בתוכו 11 סעיפים, הנוגעים לכל תחומי יחסי החוץ בין סין לרוסיה:

* **סעיפים 1 ו-11** הצהירו כי בין המדינות ישרור שלום תמידי ויחסי ידידות, והגדירו את יישומו של ההסכם.
* **סעיף 2** דן בחילופי שבויים, וקבע כי הגבול יקבע על פי הסכם בורה, פרט לאזור נהר אוב, שגורלו ייקבע בהמשך.
* **סעיפים 3 ו-7** הגדירו את הגבול בין המדינות, ולמעשה גם את גבולה של מונגוליה.
* **סעיף 4** הגדירו את יחסי המסחר בין המדינות, ומהווה את עיקרו של ההסכם.
* **סעיף 5** קבע הקמת מוסד רוסי דתי בפקינג.
* **סעיפים 6 ו-9** הגדירו את היחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
* **סעיפים 8 ו-10** קבעו את יישובם של סכסוכי טריטוריה עתידיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מונגוליה - בין הרוסים למנצ'ורים (באנגלית)
* ברית קייחטה כשלב ביניים בסכסוך הסיני-רוסי (באנגלית)
*Hydroprogne caspia*
**שחפית כספית** (שם מדעי: *Hydroprogne caspia*) היא מין של שחפית יחידה בסוגה. שחפית זו היא הגדולה במיני השחפיות.

שחפית זו היא הגדולה ביותר במיני השחפיות ואורכה 48-60 ס"מ, עם מוטת כנפיים של 126-145 ס"מ ומשקל של 530-782 גרם. היא בעלת מקור אדום ענקי וראש שחור בעל ציצה אחורית. הגוף לבן והרגליים שחורות וקטנות. הזנב מפוצל מעט בקצוות והכנפיים שחורים בקצה.

השחפיות הן עופות ימיות החיות גם בחופים ובכמה אגמים. הן חיות בצפון אמריקה (כולל בימות הגדולות), באירופה ואסיה (בעיקר סביב הים הבלטי והים השחור), אפריקה, אוסטרליה, אמריקה המרכזית וצפון אמריקה הדרומית. בישראל היא נפוצה כל השנה בחופי אילת ונדירה בים התיכון.

השחפיות ניזונות בעיקר מדגים שהם שולות במים רדודים מהאוויר והם יעופו עד 60 ק"מ לעבר הים כדי לדוג. הם דגות גם באגמים וביצות וניזונים גם מחרקים, זוחלים ויונקים קטנים וגוזלי עופות אחרים.

השחפית מתרבה בקיץ ומטילה 1-3 ביצים בצבע כחול-ירוק. הביצים מוטלות בקן על הקרקע ולעיתים אף בין הצמחייה. הם מקננות לבד או בלהקות עם שחפים ושחפיות אחרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחפית כספית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחפית כספית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537134005171

 |