רבי **אדם בעל שם** הוא דמות המופיעה בחיבור ההגיוגרפי החסידי "שבחי הבעש"ט", כמקובל ובעל שם שפעל במאה ה־17 שכתביו בקבלה הגיעו לידי הבעל שם טוב. במחקר מקובל שהוא דמות בדיונית שלא התקיימה מעולם.[דרוש מקור]

שאלת קיומו
----------

חוקרים רבים, בראשות שמואל אבא הורודצקי, הניחו שמדובר בדמות אגדתית שלא הייתה במציאות. בין המקבלים את הסיפור, נעשו מספר ניסיונות לזיהויו של "רבי אדם". הרב ראובן מרגליות זיהה אותו עם רבי משה דוד אברהם אב"ד רוהאטין בעל ה"מרכבת המשנה" על המכילתא, שכונה בשם רבי אד"ם שזהו ראשי תיבות של שמו, וכן לפי מסורות מסוימות הבעל שם טוב ערך אצלו שימוש חכמים

שלט בבית העלמין היהודי ברוהאטין המתמקד בהנצחתו של רבי אברהם דוד משה המכונה אד"ם
בשל מבוכת השם 'אדם' הציע גרשם שלום תאוריה שרבי אדם הוא רבי העשיל צורף, שנחשד בשבתאות ובגלל זה הסתירו בכוונה את שמו של בעל הכתבים ובכוונה הפכו את כל עניין הכתבים מעובדה היסטורית לאגדת פלאים.

חוקר החסידות אברהם רובינשטיין טען שלא ניתן לקבל את התאוריה הזו "בגלל הקשיים הכרונולוגיים שהיא מעוררת" כי הסיפור על רבי אדם והבעש"ט התפרסם 15 שנה לפני שצורף נחשד בשבתאות ״ואם כן הדבר, חשיפתו של ספר הצורף כספר שבתאי, שנעשתה כ־15 שנה לאחר מכן, לא יכלה לשמש מניע להשתלתה של אגדה זו במערכת הסיפורים שבשבחי הבעש״ט, ראובן מרגליות ויהושע מונדשיין חלקו אף הם על קביעתו.

בשנת תשכ"ג (1963) פרסם חנא שמרוק שבמאה ה-17 היה בעיר פראג מקובל בשם רבי אדם, שסיפורי נפלאותיו נפוצו ואף נתגלה קונטרס מאותה תקופה על רבי אדם זה. אך בקונטרס לא מוזכרים כל כתבים..

מסורת המקובלת אצל חסידי צ'רנוביל היא ש"אדם" הוא כינויו של רבי נחום שוסטק סבו של ראש השושלת רבי מנחם נחום מצ'רנוביל. בגניזה החרסונית מכונה "אדם בעל שם מרופשיץ". גרסה זו אומצה על ידי רבי יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר מחב"ד, שהוסיף שרבי אדם היה תלמידו של המקובל רבי יואל בעל שם מזמושץ'.

יהושע מונדשיין טען שהכינוי "בעל שם" הוא הוספה מאוחרת.

הקשר בין רבי אדם לבעש"ט
-----------------------

ב"שבחי הבעש"ט" כתוב שפעם אחת כשביקר רבי אדם במערה אחת מצא שם כתבים של סודות התורה, לאחר שלמד את הכתבים היה לבעל מופת גדול. לפני מותו ציווה על בנו להעביר את הכתבים לרבי ישראל בעל שם טוב שהיה אז בן ארבע עשרה בלבד, כתוצאה מלימוד בכתבים אלה הפך הנער לבעל ידע רב בקבלה ומעריץ נלהב של רבי אדם בעל שם.

בגניזה החרסונית, המוחזקת במחקר כמזויפת, קיימת התכתבות-לכאורה בין רבי אדם לבעש"ט מהשנים 1731–1753.

ראו גם
------

* בן בלימה

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק אלפסי, רבי ישראל בעל שם טוב - חייו ותורתו, **שנה בשנה**, 2000 פיסקה ב, באתר דעת
* דוד אסף ואסתר ליבס (עורכים), **השלב האחרון** - מחקרי חסידות של גרשום שלום, הוצאת מאגנס, ירושלים 2008, עמ' 41–63
* יהושע מונדשיין, זהותו של ר' אדם בעל-שם בתוך: **שבחי הבעש"ט** ירושלים תשמ"ב, עמ' 58 והלאה
* אליעזר יהודה בראדט, בספרו 'ליקוטי אליעזר' עמ' ח ואילך
* יעקב אלבוים, הבעש"ט ובנו של ר' אדם — עיון בסיפור משבחי הבעש"ט, **מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי**, גיליון 14 כרך ב (תשמ"ב), עמ' 66-79, באתר JSTOR

הערות שוליים
------------

1. ↑  **ספר שבחי הבעש"ט**: ערוך ומסודר מחדש בצירוף מבוא והערות מאת ש"א הורודצקי, תל אביב: דביר, תש"ז 1947, עמ' קפה
2. 1 2  ראובן מרגליות, לזהותו של "ר' אדם", **במישור** שנה ב תש"א גליון ס"ד, ניתן לצפייה בתוך: אבישי אלבוים, "המכילתא של ר' אדם". בבלוג "עם הספר", ינואר 2019
3. ↑  גרשום שלום, הנביא השבתאי ר' העשיל צורף - ר' אדם בעל שם, בתוך: דוד אסף ואסתר ליבס (עורכים), **השלב האחרון** - מחקרי חסידות של גרשום שלום, הוצאת מאגנס, ירושלים 2008, עמ' 41–63
4. ↑  אברהם חיים רובינשטיין, על רבו של הבעש"ט ועל הכתבים שמהם למד הבעש״ט, **תרביץ**, מח (תשל״ט), עמ׳ 146–158, באתר JSTOR
5. 1 2 3  יהושע מונדשיין, זהותו של ר' אדם בעל-שם בתוך: **שבחי הבעש"ט** ירושלים תשמ"ב, עמ' 58 והלאה
6. ↑  חנא שמרוק, הסיפורים על ר׳ אדם בעל שם וגילגוליהם בנוסחאות ספר ״שבחי הבעש״ט״. **ציון** כח (תשכ״ג), עמ׳ 86–105 (**המאמר זמין לצפייה** במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
7. ↑  יוסף יצחק שניאורסאהן, **ספר הזכרונות חלק א (בלה"ק)**, באתר היברובוקס