recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**טגואן פיליפנסיס** (שם מדעי: ***Petaurista philippensis***) הוא מין של מכרסם מקבוצת הסנאים הדואים שבמשפחת הסנאיים. הוא חי בטבע בדרום-מזרח אסיה ודרום אסיה.

אורכו של טגואן זה 43 ס"מ עם זנב באורך 50–52 ס"מ ומשקל של 2.2 ק"ג. הוא בעל פרווה שעירה אפורה-חומה ובעלת חלקים כהים ובעל גפיים גדולות עם קרומים רחבים ביניהם. קרומים אלה עוזרים לו לדאות מצמרות העצים במקום לרדת אל הקרקע. לסנאי עיניים שחורות גדולות מותאמות לראיית לילה ואף ורוד עם שפמות ארוכים שחורים.

הוא חי בטבע ביערות גבוהים, בעיקר יערות נשירים, בטווח 500-2,000 מטר מהקרקע. הוא חי בסין, טאיוואן, הודו, סרי לנקה, מיאנמר, לאוס, תאילנד ווייטנאם.

כמו מרבית הסנאים הדואים הוא פעיל בלילות אז ישנם פחות טורפים, אז הוא יוצא מקנו הלילי. הוא ניזון מעלים, שרף עצים, קליפות, פירות יער וזרעים של עצי פיקוס, לחמן והצמח Cullenia ממשפחת החלמיתיים.

זהו סנאי החי בחבורות כאשר יש אוכל רב אך בעתות רעב התוקפנות שלהם גוברת והם יתקפו מסיגי גבול. הסנאים מתרבים בחודש יוני אז הנקבה יולדת ולד בודד, אשר נולד עירום משיער ובעל ראש גדול יחסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טגואן פיליפנסיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טגואן פיליפנסיס באתר הרשימה האדומה של IUCN

טגואן פיליפנסיס בדאייה
**פרגריני** (בלטינית **peregrini**, או ביחיד **peregrinus**) היה מונח ששימש ברומא העתיקה לציון מי שאינם אזרחי רומא (cives), תושבי שטחים שנשלטו על ידי רומא אך לא נספגו לתוכה. הפרגריני היו נטולי מעמד חוקי במסגרת החוק הרומי (jus romanorum), אך בעלי זכויות בהתאם לחוק הגנס, ה-jus gentium, שבתי המשפט הרומים הכירו בהם. שתי הזכויות העיקריות שנשללו מהפרגריני, לבד מהזכות להצביע באספת העם היו הזכות לשאת נשים רומיות (connubium) ולסחור. 

מאוחר יותר, כאשר השתלטה רומא על איטליה, הייתה נהוגה חלוקה לאזרחים (cives), לטינים (latini) ופרגריני, כאשר ללטינים ניתנת אזרחות מוגבלת, שכללה את הזכות לסחור אך לא לשאת אשה. גם הפרגריני וגם הלטינים היו עשויים לקבל אישור לאחד משניהם במקרים מיוחדים. עד למלחמה החברתית ברומא בשנת 90 לפנה"ס חולקו התושבים באימפריה המתהווה לאזרחי רומי (תושבי העיר, אזרחי קולוניית העיר ואזרחי השטח המוניקיפי שלה; לטינים תושבי איטליה מחוץ לרומא; סוקי (socii), שהיו תושבים באיטליה שלא השתייכו לאחת מהקבוצות הקודמות, תושבי הפרובינקיות (provinciales) שהיו תושבים חופשיים מחוץ לגבולות איטליה. הפרגריני היו יכולים להשתייך לכל אחת מהקבוצות לבד מהראשונה. אחרי המלחמה החברתית קבע לקס יוליה כי האזרחות הרומית מורחבת לכל איטליה ועד גאליה קיספדנה. כך מוזגו הסוקי והלטינים לתוך גוף האזרחים הרומי במעמד אזרחות למחצה של לטינינס (latininas), והפרובינקיאלים נותרו פרגריני. מצב זה נותר בעינו עד הרפורמות של יוסטיניאנוס הראשון. עד תקופת הקיסר אנטונינוס קרקלה נמנו עם הפרגריני כמעט כל תושבי הפרובינקיות הרומיות, אזרחי מדינות זרות שנמצאו ביחסי ידידות עם רומא ורומאים שאיבדו את אזרחותם כעונש (למשל, בגירוש), ועבדים ששוחררו. הרחבת תחולת האזרחות תחת קרקלה שמטה חלק ניכר מחשיבות ההבחנה הזו.

קישורים חיצוניים
----------------
**הדיוויזיה ה-23 של הצבא הבריטי** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, ובספטמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בקרב לוס. בקיץ 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב על הסום, ובקיץ 1917 היא לחמה בקרב מסין ובקרב פשנדל. בעקבות התבוסה האיטלקית בקרב קפורטו נשלחה הדיוויזיה יחד עם כוחות נוספים לאיטליה, על מנת לתגבר את החזית האיטלקית. הדיוויזיה לחמה בקרב הנהר פיאווה שבו נבלם הצבא האוסטרו-הונגרי, ובקרב ויטוריו ונטו שהביא לתבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמה. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.

### מלחמת העולם השנייה

סמל הדיוויזיה במלחמת העולם השנייה
בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-50 הוקמה הדיוויזיה ה-23 (נורת'מבריה). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה ונשלחה לצרפת כחלק מחיל המשלוח הבריטי, אולם מאחר שעוד לא סיימה את אימוניה היא הייתה אמורה לשמש כדיוויזיית עבודה ולא כדיוויזיה לוחמת. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בפיקוד ויליאם נורמן הרברט, אולם לבסוף פונתה יחד עם שאר חיל המשלוח במהלך מבצע דינמו. לאחר חזרתה לבריטניה פורקה הדיוויזיה עקב ריבוי האבדות שלה, ויחידותיה שימשו לחיזוק יחידות אחרות.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ה-23
* כוחות צבא במלחמת העולם השנייה
**שולמית אליאש** (נולדה ב-1941) היא היסטוריונית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה בישראל, בתם של רחל והרב שלמה טנא. בוגרת המחלקה להיסטוריה באוניברסיטת בר-אילן.

פרסמה מחקרים רבים בנושא ארץ ישראל בימי המנדט הבריטי ובסוגיית הרבנות הראשית בארץ ישראל ובמדינת ישראל. ספרה "גולי אצ"ל ולח"י" זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר לשנת תשנ"ז. פרסומיה מופיעים בכתבי עת שונים, בהם קתדרה וסיני.

הייתה שותפה בצוות החוקרים והכותבים של לקסיקון האישים של ארץ-ישראל: 1799-1948. מעורכי ספר הזיכרון "משואה ליצחק" שיצא לאור בשנת 2008, במלאת 50 שנה לפטירת הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג.

חברת מכון ז'בוטינסקי וייצגה את המכון כחברה במועצה הציבורית להנצחת זאב ז'בוטינסקי שהוקמה בשנת 2005. כמו כן נמנית עם צוות המכון לחקר הציונות הדתית על-שם ד"ר זרח ורהפטיג.

משפחתה
------

נישאה לעו"ד אמוץ אליאש, לשעבר סגן ראש עיריית רמת גן. היא כלתם של יחיאל אליאש, מייסד תנועת בני עקיבא, ומרים אליאש, ממייסדות תנועת אמונה לאישה הדתית. גיסתה היא שרה אליאש.

ספריה
-----

* **גולי אצ"ל ולח"י: במחנות המעצר באפריקה 1948-1944**, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1996
* **הפולמוס ביישוב היהודי בארץ ישראל על תוכנית החלוקה**, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן
* **הצלת ישיבות פולין שנמלטו לליטא בראשית המלחמה**, מורשת, בית עדות על שם מרדכי אנילביץ, 1982

* The Harp and the Shield of David: Ireland, Zionism and the State of Israel, Routledge, London 2007

קישורים חיצוניים
----------------

* הרבנות הראשית לארץ ישראל והנישואין הפיקטיביים בשנות ה-30, אתר דעת
* הרבנות הראשית ותוכנית החלוקה של שנת 1937, **קתדרה** 21, אוקטובר 1981
* השבת גולי קניה לארץ ישראל בהיבט הבריטי, "קתדרה"
* דה ולרה ותוכנית החלוקה של ארץ-ישראל, **קתדרה** 97, ספטמבר 2000, עמ' 148-117
* הרבנות הראשית וה'מזרחי' בתקופת המנדט, **קתדרה** 37, ספטמבר 1985, עמ' 148-123
* שולמית אליאש, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305989905171
* LCCN: n82065397
* SUDOC: 125219555
* VIAF: 22300262
* WorldCat (עם VIAF): 22300262

 |
שולחן העבודה GNOME
שולחן העבודה Cinnamon
שולחן עבודה של מערכת ההפעלה Windows 7
‏KDE Plasma 5 – שולחן העבודה הנוכחי של KDE
‏MATE – שולחן עבודה המבוסס על GNOME 2
בממשקי מחשב, **שולחן העבודה** (באנגלית: **Desktop**) הוא הכינוי למסך הראשי של מערכת ההפעלה. שמו נובע מדמיונו לשולחן עבודה משרדי המכיל מגוון כלים הנדרשים לפעילות שוטפת.

מנגד, בהפצות לינוקס ישנו שימוש ב**סביבות שולחן עבודה** (באנגלית: **Desktop Environment**) - ממשקים היוצרים שולחנות עבודה ממגוון צורות וסוגים. המערכת הגרפית X11 כוללת באופן מובנה רק את החלקים הבסיסיים ביותר: הצגת חלונות, טיפול בסמן, בפלט וכדומה. ישנן מספר סביבות עבודה שונות שרצות מעל X11 (לדוגמה: GNOME ו־KDE). סביבה כזו מכונה לעיתים "מנהל חלונות" (על שם אחד מרכיביהן) או "שולחן עבודה".

תכונות
------

לרוב, שולחן העבודה מכיל ממשק משתמש ראשי בתור הבסיס להגעה לתוכניות ולמקומות במחשב, וכן שורת משימות.

בנוסף, שולחן העבודה עשוי אף לכלול בתוכו ממשקי משתמש אחרים שמאפשרים לגשת לרכיבים כגון תיקיות, צלמיות, קיצורי דרך ותפריטים.

ברוב שולחנות העבודה קיימים אלמנטים ובקרים נוספים שעשויים לסייע למשתמש כגון, סרגל שפה, שעון, בקר קול, ועוד.

### תכונות אפשריות

* קיימת לרוב תמיכה במספר משטחי שולחן עבודה. הדבר אמור להקל על ארגון החלונות ולספק מרחב פעולה גדול יותר על פני שולחן העבודה.
* ברוב מערכות ההפעלה קיימת אפשרות מובנית להצגת רקעים שונים על פני הצג. עשויה להיות קיימת גם פונקציה המחליפה את הרקעים אוטומטית מידי פרק זמן קצוב.
* בחלק ממערכות הפעלה מבית מיקרוסופט ניתן להפוך את שולחן העבודה, לדף רשת המתעדכן אוטומטית.
* ניתן להוסיף אל שולחן העבודה וידג'טים המציגים נתונים נבחרים מראש, או כאלו המתעדכנים מהרשת כגון תחזית מזג אוויר ושערי מטבעות.

ראו גם
------

* מעטפת
* מנהל חלונות
* Rdesktop

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שולחן עבודה** בוויקישיתוף
  


|  **גלריה** |
| --- |
| * GNOME ShellGNOME Shell
* MATEMATE
* CinnamonCinnamon
* XfceXfce
* KDEKDE
* LXDELXDE
* AmbientAmbient
* MezzoMezzo
* ÉtoiléÉtoilé
* ROXROX
* Project Looking GlassProject Looking Glass
* SugarSugar
* EDEEDE
* Windows AeroWindows Aero
 |

| סביבות שולחן עבודה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| MATE • Cinnamon • Xfce • GNOME • KDE • ‏ DDE (אנ') • באדג'י • LXQt • LXDE |  |

 |
**המרד על השארק** (באנגלית: **The Shark Mutiny**) הוא ספר מתח צבאי מאת הסופר הבריטי פטריק רובינסון.

עלילה
-----

עלילת הספר נפתחת כאשר מכליות נפט התפוצצו במפרץ הפרסי. קצין הערכה זוטר בסוכנות לביטחון לאומי חשד כי הדבר אינו מקרי וכי הסינים מיקשו את המפרץ במוקשים ימיים. היועץ לביטחון לאומי אדמירל בדימוס ארנולד מורגן, מפקד צוללת בעברו, המליץ בשל כך לנשיא ארצות הברית על שליחת יחידת הקומנדו הימי אריות הים" (Navy SEALs) לשני מבצעים חשאיים שמטרתם הסגת סין מהמרחב. צוות קומנדו אחד נשלח להוציא מכלל פעולה את בית הזיקוק החדש שסין מפעילה באירא, ואילו צוות אחר נשלח לחבלה בבסיס המבצעים הימי החדש של הצי הסיני בבורמה. משימת הובלת הצוותים מוטלת על אוניית צי ארצות הברית "שארק", צוללת גרעינית ישנה במשימתה האחרונה, בפיקוד סא"ל דונלד ריד.

משימת הפשיטה באיראן הוטלה על צוות קומנדו ימי בפיקוד רס"ן ריי שפר, אך הכוח הסתבך ומפקד הצוללת, סא"ל ריד סירב לבוא לעזרתם. בשלב השני יצאה לפועל הפשיטה של צוות קומנדו ימי על הבסיס הסיני בבורמה בפיקוד סא"ל ריק האנטר, קצין מיומן ומעוטר. כאשר גם כוח זה נחשף ונאלץ להימלט תחת אש סירב סא"ל ריד שוב לסכן את הצוללת ולחלצם. אז נאלץ סגנו של ריד, רס"ן דן הדלי, חברו הטוב של סא"ל האנטר שלמד איתו באקדמיית הצי באנאפוליס, למרוד על מנת לחלץ את הלוחמים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "המרד על השארק", באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  גל פרל פינקל, ‏אפקט מרבי, אשמה מזערית, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 בספטמבר 2017.
2. ↑  פטריק רובינסון, "**המרד על השארק**", הוצאת אריה ניר, 2002, עמוד 114.
3. ↑  פטריק רובינסון, "**המרד על השארק**", הוצאת אריה ניר, 2002, עמוד 247.
4. ↑  פטריק רובינסון, "**המרד על השארק**", הוצאת אריה ניר, 2002, עמוד 132, "ראש הצוות האגדתי שפעל תחת מעטה כבד של סודיות בהתקפה הרצחנית על ספינות מלחמה רוסיות בתעלות הצפונית של ג'ו סטלין המנוח, ושהיה מפקד ההתקפה על הכלא הסיני שנה לפני־כן".
**שוליית הקוסם** (בגרמנית: **Der Zauberlehrling**) היא בלדה בת 14 בתים מאת יוהאן וולפגנג פון גתה שנכתבה בשנת 1797. בהשראתה חיבר כמאה שנה אחר כך המלחין הצרפתי פול דיקא פואמה סימפונית באותו השם.

בכתיבת הבלדה התבסס גתה על סיפור שמצא בכתביו של לוקיאנוס מסאמוסאטה. ככל הנראה, מקורותיו של הסיפור קדומים אף יותר ונעוצים באגדה מצרית עתיקה.

תקציר העלילה
------------

הסיפור מתחיל בכך שקוסם זקן עוזב את הסדנה שלו ומשאיר את שולייתו לבד עם מטלות שעליו לבצע. בעת העדרו של הקוסם, השוליה, שמתעייף מלהעביר מים לתוך האמבט של הקוסם, מחליט להשתמש בכישוריו שעדיין אינם מפותחים דיים ומכשף את המטאטא כדי שיעשה את העבודה במקומו.

עד מהרה הרצפה מוצפת במים והשוליה נוכח לדעת שהוא אינו יכול לעצור את המטאטא משום שאינו יודע את מילות הקסם שיגרמו למטאטא לחדול. לאחר ניסיונות כושלים של השוליה לעצור את המטאטא, ביאושו, לוקח השוליה גרזן ושובר את המטאטא לשניים, אך כל אחת מן החתיכות "קמה לתחייה" וממשיכה להביא מים, עכשיו אפילו בקצב יותר מהיר. 

כשהכול נראה אבוד, והמים ממשיכים לעלות ולהציף את הסדנה, חוזר הקוסם, מבטל את הכישוף ומציל את המצב. 

בגרסאות מסוימות, הקוסם מסלק את השוליה בגלל הבלגן שיצר. בגרסאות אחרות, הקוסם, שמשועשע מן הלקח החשוב ששולייתו קיבל לגבי שליטה בקסם, נוהג בו ביד קלה יותר.

תרגומים עבריים
--------------

* תרגום מאת שמשון מלצר – התפרסם בעיתון ילדים
* תרגום מאת חנניה רייכמן – ראה אור בספרו **משירת העולם: קובץ תרגומים לקורא ולקריין**, י. שרברק, תשכ"ה 1964
* תרגום מאת יוסף האובן (נבו) – התפרסם בתוך יוהאן וולפגנג פון גתה, **הבלדות**, תרגום יוסף האובן (נבו), תל אביב: ירון גולן, תשס"ו, 2006
* תרגום מאת שמואל שקולניקוב – התפרסם במוסף "ספרים" של הארץ, 2018
* תרגום מאת אמיר אור – התפרסם במגזין הרשת "יקום תרבות", 2019

עיבודים קולנועיים
-----------------

פסלים המציגים את המחזת השיר בסרט "פנטסיה"
בשנת 1940 עובד שוליית הקוסם לקטע אנימציה בסרט המוזיקלי "פנטסיה" של אולפני וולט דיסני. בעיבוד זה דמות שוליית הקוסם מגולמת על ידי מיקי מאוס.

בשנת 2010 יצא סרט נוסף של דיסני, "שוליית המכשף", שבו מככב ניקולס קייג' כמכשף.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **השיר בשפת המקור** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שוליית הקוסם** |

תרגומים עבריים:

* אתר למנויים בלבד שיר | פֶּלֶא, פֶּלֶא, לֵךְ וָשׁוֹב, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2018 – תרגום מאת שמואל שקולניקוב
* גתה, שוליית הקוסם, תרגום מאת אמיר אור, "יקום תרבות", 21 בינואר 2019
* אתר למנויים בלבד גתה, שוליית הקוסם, תירגמה רות הכהן־פינצ'ובר, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. 1 2  גתה, שוליית הקוסם, "יקום תרבות", 21 בינואר 2019.
2. ↑  אתר למנויים בלבד שיר | פֶּלֶא, פֶּלֶא, לֵךְ וָשׁוֹב, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4435686-9
* MusicBrainz work: ddaf5503-c074-31ce-8f84-6d9f2eeb17ad
* VIAF: 174664255
* WorldCat (עם VIAF): 174664255

 |
הפלייריסט קאטסו נאמברס מלהטט בחמישה בקבוקי פליירינג כאשר על מצחו מיוצב בקבוק גליאנו
**פליירינג** הוא מופע ראוותני של הכנת קוקטיילים תוך כדי הטלה באוויר ותפיסת בקבוקים, שייקרים, כוסות ועוד. בדרך כלל נקשר פליירינג עם להטוטנות.

היסטוריה
--------

התיעוד המוקדם ביותר של פליירינג מתייחס לברמן **ג'רי "הפרופסור" תומאס** (באנגלית: **Jerry Thomas**) בסוף המאה ה-19.

תחרויות פליירינג
----------------

ישנן מאות תחרויות פליירינג בעולם. התחרות היוקרתית ביותר נערכת פעם בשנה על ידי איגוד הפליירינג הבינלאומי. על המתחרה להכין 3 קוקטיילים זהים בזמן מוקצב מראש. השיפוט מושפע ממספר הפעמים שהמתחרה הפיל כלי כלשהו, שפיכת נוזלים מן השייקרים, כמות האלמנטים בהם השתמש המתחרה, עמידה בזמן, קושי התרגילים וסגנון אישי.

בקולנוע
-------

בסרט "קוקטייל", משנת 1988, **בריאן פלניגן** שמממן את לימודיו על ידי עבודה בבר, לומד תוך כדי העבודה את רזי הפליירינג. סרט זה העלה את קרנו של הפליירינג בעולם.

סרט הקומדיה "Bottoms Up" עוסק בברמן (ג'ייסון מיוז) המנסה לגייס כסף כדי להציל את המסעדה של אביו על ידי זכייה בתחרות פליירינג.

ראו גם
------

* כריסטיאן דלפש
* קופיפליירינג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליירינג** בוויקישיתוף

| קוקטיילים |
| --- |
| סוגי קוקטיילים | קוקטייל יין • קוקטיילי שלהבת • קוקטיילי חנקן נוזלי • סאוור • פונץ' |  |
| ציוד וכלים לקוקטיילים | שייקר • כפית בר • מבחש • מסננת קוקטיילים • מגרסת קרח • ג'יגר |
| עיטורי קוקטייל | דובדבן מסוכר • מטריית קוקטייל • קשית שתייה |
| סירופים וציוד נוסף | מי סוכר • גרנדין • מכונת קפה • מסחטה • בלנדר |
| כוסות לקוקטיילים |  כוס מרטיני •  כוס אולד פאשנד •  כוס ברנדי סניפטר •  כוס הייבול •  כוס יין •  כוס מרגריטה •  כוס קולינס •  כוס שמפניה |
| אחר | בר • מסיבת קוקטייל • פליירינג • מוזג • איגוד הברמנים הבינלאומי • אנגוסטורה ביטרס • שמלת קוקטייל |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכלי מטבח לקילוף פירות וירקות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מקלף (פירושונים).
סוגי קולפנים. משמאל קולפן לקנשייר, במרכז קולפן אוסטרלי.
קולפן "אקונום" צרפתי.
קולפן תפוחי אדמה ניצב.
**קולפן** או **מַקְלֵף** הוא כלי מטבח המשמש לקילוף ירקות ופירות. הכלי בעל ידית העשויה לרוב פלסטיק אך גם עץ או מתכת, ובחלקו העליון של הכלי להב מתכת המשמש לקילוף הקליפה של הפרי או הירק.

הכלי משמש בעיקר לקילוף ירקות קשים כגון מלפפונים, גזרים ותפוחי אדמה ופירות קשים כגון תפוחי עץ ואגסים.

קולפן עשוי גם לשמש להכנת עיטורי מזון, כגון סלילי קליפת פרי הדר כעיטורי קוקטייל.

סוגי קולפנים
------------

הקילוף בקולפנים ידיים מתבצע על ידי העברת הקולפן לאורך הפרי או הירק, ולאחר מכן סיבובו של הפרי והירק על מנת לקלף רצועה נוספת מהקליפה. בצורה זו מקלפים בכל מעבר רצועה אחת (לרוב ברוחב של כסנטימטר אחד), דבר הדורש מספר מעברים לרוחבו של הפרי או הירק כתלות בעוביו.

בקולפן מסוג לנקשייר (Lancashire), בקולפן אוסטרלי ובקולפן צרפתי מסוג "אקונום" (*Econome*), הסכין מהווה המשך לידית, בדומה לסכין מטבח רגילה. על מנת לעשות שימוש בקולפן זה יש להטות את הקולפן על מנת שיהיה ניצב לירק. בקולפן בצורת האות Y, הסכין נמצא בין שתי זרועות האות Y, והקילוף מתבצע כאשר הקולפן מקביל לירק או הפרי ולא בניצב לו.

בקולפן שווייצרי מסוג "גצה" (götze), ניתן לקלף את הפרי/ירק מלמטה למעלה וגם מלמעלה למטה, זאת בזכות השן השווייצרית הכפולה.

בקולפן ניצב, הקולפן מונח על השולחן, והפרי או הירק מסובבים באמצעות ידית, כאשר הסכין מהווה חלק מהמתקן המוצב.

ראו גם
------

* מסלסל חמאה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולפנים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549208005171
* LCCN: sh97007778

 |
גנרל **זיגפריד הנריצי** (בגרמנית: **Sigfrid Henrici**;‏ 10 במאי 1889 – 8 בנובמבר 1964) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

הנריצי נולד ב-10 במאי 1889 בזוֹסְט שבגרמניה. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-11 (נסיכות הבוחר מהסן ה-1), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. בקיץ 1918 הועבר הנריצי למטה הכללי, וב-18 באוגוסט 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף הנריצי לרייכסווהר, ובשנת 1920 פרש מהצבא והתגייס למשטרת הביטחון. ב-1 בנובמבר 1933 הועלה הנריצי לדרגת אוברסט לוטננט, וב-15 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת אוברסט והצטרף לורמאכט. ב-6 באוקטובר 1936 מונה להנריצי למפקד רגימנט הארטילריה ה-29, ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-16, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה מונה הנריצי למפקד אגד הארטילריה ה-30, ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה העשירית. ב-16 במרץ 1941 מונה הנריצי למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-16, וב-1 ביוני 1941 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנריצי עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, וב-13 באוקטובר 1941 קיבל על פעולותיו בקרב אומן את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-13 בנובמבר 1942 מונה הנריצי למפקד קורפוס הפאנצר ה-40, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-1 באוקטובר 1943 הועבר הנריצי לעתודת המילואים, וב-9 בדצמבר 1943 קיבל על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בספטמבר 1944 חזר הנריצי לפקד על קורפוס הפאנצר ה-40, ופיקד עליו במהלך הקרבות בשלזיה עד סוף המלחמה כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-17, וב-9 במאי 1945 נכנע בראש כוחותיו לכוחות הסובייטיים.

### לאחר המלחמה

באוקטובר 1955 שוחרר הנריצי מהשבי. לאחר שחרורו התגורר הנריצי בעיר באד נאויים, עד למותו ב-8 בנובמבר 1964, והוא בן 76 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* זיגפריד הנריצי באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
החלק החיצוני של טחנת הפשתן של מרשל בהולבק, לידס, ככל הנראה בסביבות 1843
פנים טחנת הפשתן של מרשל
**טחנת פשתן** היא המקום בו מעבדים פשתן. הטחנות המוקדמות ביותר פותחו לטוויית חוטים לתעשיית האריגים.

ג'ון קנדרו (אנ') (אופטיקאי) ותומאס פורת'וס (שען), שניהם מדרלינגטון (אנ') פיתחו את התהליך ממסגרת המים של ריצ'רד ארקרייט, ורשמו עליו פטנט בשנת 1787. המכונה הראשונה הוקמה ב-Low Mill על נהר סקרן (אנ') בדרלינגטון, אשר קנדרו השתמש בה לטחינת זכוכית. לאחר מכן, הקים כל אחד מהם טחנה משלו, קנדרוו ליד Haughton-le-Skerne ופורטהאוס ליד Coatham Mundeville, שניהם על אותו נהר.

הם גם העניקו היתרים, שאפשרו לאחרים לבנות טחנות דומות, כולל בצפון-מזרח סקוטלנד, שם טחנות מוקדמות כללו את אלה בדאגלסטאון, ברווי ודנדי. אחרות נבנו בלידס. מתיו מוראי (אנ') עבר מדרלינגטון כדי להקים טחנה באדל ליד לידס, שם בנה מכונת טוויה משופרת עבור ג'ון מרשל (אנ'). ב-1791 בנה מרשל טחנה נוספת בהולבק ליד לידס. מאוחר יותר הפך מוראי למהנדס טקסטיל ידוע כשותף בפנטון, מוראי וווד.

טחנת פשתן דיתרינגטון בשרוסברי, שנבנתה בשנת 1797, היא הבניין הראשון בעולם שתוכנן נבנה עם קונסטרוקציית מסגרות ברזל, ולפיכך נחשבת לאב-הקדמון של כל גורדי השחקים.

בשנת 1805, נבנתה טחנת מלני בקצה המזרחי של באלרנו כדי לעבד פשתן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  A. J. Wardey, The linen trade: ancient and modern (1864; repr. 1967), 690–92
2. ↑  Wardey, 692 and passim.
3. ↑  W. English, The Textile Industry (Longmans, London 1969), 158–60.
4. ↑  A. W. Skempton and H. R. Johnson, 'The First Iron Frames' Architectural Review (March 1962); repr. in R. J. M. Sutherland, Structural Iron 1750–1850 (Ashgate, Aldershot 1997), 25–36.
5. ↑  Historic Environment Scotland. "44 HARLAW ROAD, THE GLEN, MALLENY MILL WITH MILL LADE AND BOUNDARY WALL (LB26907)". Canmore. Retrieved 18 June 2022.
חתך רוחב הממחיש את המושגים מדף היבשה (Shelf), מדרון היבשה (Slope) ומפתן היבשה (Rise)
**שולי היבשת** הם האזור של קרקעית האוקיינוס המפריד בין הקרום הימי הדק לקרום היבשתי העבה. שלושת האזורים המובחנים: מדף היבשה, מדרון היבשה (Continental Slope – המדרון שבקצה מדף היבשה הגולש לקרקעית האוקיינוס העמוקה והשטוחה) ומפתן היבשה (Continental Rise – שכבת המשקעים הגולשים במדרון היבשה) קרויים יחד "שולי היבשת". שולי היבשות כוללים כ-28% משטח האוקיינוסים.

המעבר מקרום יבשתי לקרום ימי מתרחש בדרך כלל בחלק החיצוני של שולי היבשת המכונה "מפתן היבשת". מעבר למפתן היבשת משתרע מישור המצולות (abyssal plain), מישור רחב ושטוח המשתרע בעומק שבין 4,000 ל-5,000 מטרים על הקרקעית העמוקה של האוקיינוס. החלק של הקרום היבשתי שמתחת למים מכונה "מדף היבשת", והוא מסתיים בחדות ב"מדרון היבשת", שבתורו מסתיים ב"מרגלות המדרון". החלק של הקרום היבשתי המשתרע מתחת למים מהווה כ-20% מהקרום היבשתי.

הקצה של שולי היבשת הוא אחד הקריטריונים לגבול של תביעה בינלאומית מוכרת של מדינות למשאבים תת-ימיים בהגדרה של המונח מדף היבשת בחוק הים (United Nations Convention on the Law of the Sea), אם כי ההגדרה המשפטית של האו"ם למדף יבשת עשויה להתרחב מעבר למדף היבשת בהגדרתו הגאומורפולוגית ולהפך.

סוגי שולי היבשת
---------------

על פי המבנה הגאולוגי ותפקיד שולי היבשת בטקטוניקת הלוחות ניתן לסווג את שולי היבשת לפעילים או לסבילים.

שולי יבשת פעילים
שולי יבשת סבילים
* **שולי יבשת סבילים** – מתאפיינים בכך שאינם סמוכים ישירות לגבול שבין הלוחות הטקטוניים ולא מתחוללים בהם תהליכים טקטוניים פעילים. שוליים אלו נוצרים כתוצאה מהתארכות והצטברות משקע (גאולוגיה)ים. מדף היבשת בשולי יבשת סבילים יכול להשתרע לרוחב של כמה מאות קילומטרים ולאורך של כמה אלפי קילומטרים. בתנאי אקלים מתאימים נוצרים על מדף היבשת מסוג זה שוניות דוגמת שונית המחסום הגדולה מול חופה המזרחי של אוסטרליה. דוגמאות נוספות לשולי יבשת סבילים כוללות את החוף המזרחי של אמריקה הצפונית והדרומית, החוף האטלנטי של אירופה ואפריקה וכן החופים הדרומיים והמערביים של יבשת אוסטרליה.
* **שולי יבשת פעילים** שוכנים ישירות על הגבול שבין הלוחות הפעילים, בעיקר בשקעים אוקייניים מעל אזור הפחתה, והם גם מושפעים מהעתקי חילוף. רעידות אדמה והתפרצויות געשיות הם תופעות נפוצות. שולי יבשת פעילים מתאפיינים במדף יבשת צר או שהוא לא קיים, ובמדרון תלול לעומק רב. לעיתים קרובות צמודה שושלת של הרי געש לשולי יבשת פעילים. דוגמאות לשולי יבשת פעילים כוללות את החופים המערביים של אמריקה הצפונית והדרומית והחוף המזרחי של אסיה.

  

תפוצת שולי יבשת סבילים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שולי יבשת** בוויקישיתוף
* שולי יבשת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  P. J. Cook, Chris Carleton (2000) "Continental Shelf Limits: The Scientific and Legal Interface", מסת"ב 0-19-511782-4

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557834305171
* BnF: cb119588450 (data)
* GND: 4487892-8
* LCCN: sh85031549

 |
**פלייסטואנאקס** (ביוונית: **Πλειστοάναξ**) היה מלך ספרטה מהשושלת האגידית. מלך בין 458-445 לפנה"ס, ופעם נוספת בין 426-409 לפנה"ס.

ביוגרפיה
--------

פלייסטואנאקס היה בנו של המצביא פאוסניאס, שהיה בן לשושלת האגידית ואחיינו של לאונידס הראשון. בשנת 458 לפנה"ס הוא ירש את המלך פליסטרכוס שמת ללא ילדים. פלייסטואנאקס היה עדיין צעיר, ובתחילת שלטונו שימש כעוצר ניקומדס. פלייסטואנאקס מלך על ספרטה בתקופת המלחמה הפלופונסית הראשונה, ובשנת 445 לפנה"ס יצא בראש כוח צבאי גדול אל אטיקה במטרה לכבוש את אתונה. שליט אתונה, פריקלס, דיכא אז מרידה באובויה, ונראה היה שגורלה של אתונה נחרץ. פלייסטואנאקס כבש את אלווסיס וטריה, אלא שלמרבה ההפתעה לא התקדם מעבר לכך. עובדה זו, גרמה לכך שפריקלס יכל להמשיך ולדכא את המרד בנחת. הצעד לא התקבל בעין יפה בספרטה. על פלייסטואנאקס הוטל עונש כסף כבד, שאותו לא הצליח לפרוע, ועל כן יצא לגלות. יועצו קליאנדרידאס נידון למוות שלא בפניו, ונמלט גם כן מהעיר. בתקופת גלותו, הומלך במקומו בנו פאוסניאס, ומכיוון שהוא היה קטין, אחיו של פלייסטואנאקס, קלאומנס, מונה כעוצר.

עצירתו הפתאומית של פלייסטואנאקס בשערי אתונה, לא ברורה עד ימינו. תוקידידס, מציין ביובש שהוא הגיע עד אלווסיס ואז פיזר את חייליו, אולם במקום אחר מעיר שהספרטנים חשדו בו שהוא קיבל שוחד מפריקלס. את קבלת השוחד מזכיר גם ההיסטוריון המאוחר יותר פלוטרכוס, הטוען שפריקלס שיחד גם את קליאנדרידאס. עם זאת, מרבית החוקרים כיום סוברים שמדובר בשמועות, שאין בהן כדי להסביר את הפרשה. ייתכן שפלייסטואנאקס פשוט לא היה להוט למלחמה, ופריקלס הציע תנאים טובים לשלום.

בתקופת גלותו, חי פלייסטואנאקס על הר ליקייאון בארקאדיה, בבית שחציו היה בתוך מקדש זאוס, לשם נוחות וביטחון גם יחד. לטענת תוקידידס, הוא ואחיו אריסטוקליס שיחדו את האורקל מדלפי, כדי שתאמר לכל ספרטני המגיע אליה, שעל הספרטנים להשיב לארצם "את זרע חצי האל" (היינו פלייסטואנאקס שנחשב לצאצאו של הרקולס שהיה כידוע אל למחצה), ולא, ספרטה תיחרש "במחרשה של כסף" (היינו, רעב ויוקר יבואו על הארץ). בשל כך, בשנת 426 לפנה"ס החזירו הספרטנים את פלייסטואנאקס לעיר והכתירו אותו מחדש כמלך. עם זאת, מעמדו לא היה יציב. הוא היה מהתומכים הבולטים בשלום ניקיאס. הוא נזכר בהמשך כמנהיג של מסע מלחמה שהובילו הספרטנים נגד שבט שחי בארקאדיה. הוא מת בסביבות שנת 409 לפנה"ס ופאוסניאס ירש אותו בשנית.

לקריאה נוספת
------------

* תוקידידס, **תולדות מלחמת פילופוניס**, תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט (1959).
* משה עמית, **תולדות יוון הקלאסית**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. (הספר בקטלוג ULI)
* פלוטארכוס, **חיי אישים - אנשי יוון**, תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א.

* Donald Kagan, **The Peloponnesian War**, Penguin Books, 2003.

הערות שוליים
------------

1. ↑  א"א הלוי בתרגומו לתולדות המלחמה הפלופונסית, מתרגם את השם: **פלייסטואנאכס**. אולם בתרגומו לחיי אישים הוא מתרגם אותו כ**פליסטונאכס**. משה עמית מתרגם **פלייסטואנכס**.
2. ↑  ההגייה ביוונית: פלייסטו**אנ**אקְס.
3. ↑  עמית, עמ' 305.
4. 1 2  פלוטרכוס, "**חיי פריקלס**, 22.
5. ↑  תוקידידס, ספר שלישי, 26.
6. ↑  תוקידידס, ספר ראשון, 114.
7. ↑  תוקידידס, ספר שני, 21.
8. ↑  הפרשנות לקטע על פי: א"א הלוי, **תוקידידס - תולדות מלחמת פילופוניס**, מוסד ביאליק, 1959. עמ' 244.
9. ↑  תוקידידס, ספר חמישי, 16.
10. ↑  תוקידידס, ספר חמישי, 17.
11. ↑  עמית, עמ' 371.
12. ↑  תוקידידס, ספר חמישי, 33.
13. ↑  דיודורוס, ספר שלושה עשר, 75.
**מקס אייזיקוביץ'** או **מיכאי אייזיקוביץ'** (בהונגרית: **Eisikovits Mihály Miksa**;‏ 8 באוקטובר 1908, בלאז' – 13 בינואר 1983, קלוז'-נאפוקה) הוא מלחין ומורה למוזיקה הונגרי-יהודי.

ביוגרפיה
--------

מקס אייזיקוביץ' נולד בבלאז' באזור טרנסילבניה שאז הייתה בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית למשפחה יהודית. הוא סיים בית הספר למוזיקה בקלוז' ובשנים 1935–1946 לימד מוזיקה בטימישוורה. בשנת 1946 הוא התמנה לפרופסור במכון לאמנות בקלוז' ובשנים 1948–1950 היה מנהל האופרה ההונגרית בעיר. החל משנת 1950 הוא ניהל קונסרבטוריון של קלוז'-נפוקה.

בין התלמידים הבולטים של אייזיקוביץ' נמנה ג'רג' קורטג.

היצירה הראשונה של המלחין הייתה סדרת שירים על מילים של אנדרה אדי שפורסמה בשנת 1933. בשנים 1938–1939 הוא פרסם אוסף שירים חסידיים שאסף באזור מרמורש. כמו כן הוא חיבר מספר אופרות, פואמה סימפונית וסדרת שירים על מילים של משוררים הונגרים כמו שנדור פטפי, בלה באלאז', אטילה יוז'ף ודומוקוש סילאג'י. הוא המשיך להלחין עד סוף שנות ה-70 של המאה ה-20.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים (ברומנית)
* קורות חיים (בהונגרית)
* שיר חסידי של אייזיקוביץ'
* מקס איזיקוביץ, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303837005171
* ISNI: 0000 0001 2214 7829
* LCCN: no98071282
* NKC: mzk2011649408
* VIAF: 121531333
* WorldCat: lccn-no98071282

 |
**פנינייה מצויצת** (שם מדעי: *Guttera pucherani*) היא עוף קרקע ממשפחת הפניניתיים - עופות קרקע דמוי תרנגול החיים באפריקה. הפנינייה המצוייצת חיה ביערות גשם ויערות פתוחים, סוואנות ומישורים ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה.

מאפיינים
--------

גובה הפנינייה עד 50 ס"מ ומשקלה נע בין 700 גרם ל-1.5 ק״ג. נוצותיה שחורות ברוב הגוף עם הכתמים המאפיינים אותה ומבדילים אותה מעופות אחרים. הצוואר כחול או לבן והראש אדום אולבן עם עיניים אדומות - תלוי בתת-מינים. החלק העליון של הראש מכוסה בציצה שחורה גדולה מקצה המקור עד העורף.

הפניניות הן מונוגמיות ושומרות על בן זוג קבוע בעונת הרבייה. הן בונות את הקן, מוסווה על הקרקע, בין עלים ועשבים ומטילות 4-5 ביצים.

לפנינייה 5 תת-מינים:

* *G. p. barbata* - מצוי בדרום מזרח טנזניה עד מזרח מוזמביק ומלאווי.
* *G. p. edouardi* - מצוי במזרח זמביה למוזומביק ולקצה המזרחי של דרום אפריקה.
* *G. p. pucherani* - מצוי מסומליה עד טנזניה, זנזיבר ואיי טומרו.
* *G. p. sclateri* - מצוי בצפון מערב קמרון.
* *G. p. verreauxi* - מצוי מגינאה ביסאו עד מערב קניה, אנגולה וזמביה.

ראו גם
------

* פניניית החושן
* פנינייה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנינייה מצויצת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פניניה מצויצת באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פליירס טריביון** (באנגלית: **The Players’ Tribune** בתרגום חופשי - עיתון השחקנים) הוא אתר אינטרנט ועיתון מקוון המביא את דבריהם של הספורטאים והשחקנים ישירות. האתר הוקם ב- 2014 וזוכה להצלחה גדולה בארצות הברית.

על האתר
-------

פליירס טריביון הוקם ב-2014 על ידי שחקן הבייסבול בעברו דרק ג'יטר שסיפר שאחד הקשיים שלו בשיתוף התקשורת היה הפחד שמא דבריו יעוותו, לכן לאורך הקריירה שלו מיעט להתראיין ולעדכן את המדיה בדעותיו. לאחר פרישתו הקים את האתר. 

האתר גייס בראשיתו מעל תשעה מיליון דולר מקרן ההשקעות הגדולה NEA שנהייתה שותפה במיזם.

האתר זוכה להצלחה גדולה בעיקר בארצות הברית, וספוראים רבים משתמשים בפלטפורמה הזאת כשהם רוצים להודיע דבר מה אישי, ישירות לאוהדים שלהם. בין השאר קובי בראיינט סטיב נאש ריי אלן הודיעו בטורים לאתר על פרישתם ממשחק פעיל. קווין דוראנט הודיע באתר על מעברו לגולדן סטייט ווריורס. קווין לאב הודיע שהוא נשאר בקליבלנד קאבלירס. שחקנים אחרים מפרסמים בלוגים קבועים באתר, מאמרי דעות ופודקאסטים או משתפים תמונות וסרטונים.

נשמעה ביקורת על האתר, כי הודעות השחקנים אינן נכתבות על ידיהם אלא על ידי סופרי צללים שאינם מקבלים קרדיט על עבודתם

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פליירס טריביון (באנגלית)
* פליירס טריביון, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירות כלכליסט, דרק ג'טר נכנס לעסקי העיתונות, באתר כלכליסט, 7 באוקטובר 2014
2. ↑  שירות כלכליסט, העיתון המקוון של דרק גטר גייס 9.5 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 18 ביוני 2015
3. ↑  PLAYERS’ TRIBUNE ARTICLES AREN’T WRITTEN BY THE PLAYERS, WHICH CREATES A HOST OF ISSUES
**סמואל זיגפריד בינג** (בגרמנית: **Samuel Siegfried Bing**‏; 26 בפברואר 1838 – 6 בספטמבר 1905) היה סוחר אמנות (אנ') גרמני-צרפתי שהתגורר בעיר פריז ועזר להכניס אמנות ויצירות אמנות יפניות למערב והיה גורם בהתפתחות סגנון האר נובו בסוף המאה התשע-עשרה.

ביוגרפיה
--------

בינג נולד בהמבורג, בן למשפחת סוחרים גדולה. הוא עבר לצרפת בשנת 1854, כדי לסייע בניהול עסקי ייצור הקרמיקה של משפחת בינג, והתגורר בצרפת למשך שארית חייו. הוא הפך לאזרח צרפתי ב-1876. בינג התחתן עם בת דודה מדרגה שנייה, יוהנה בר, ביולי 1868. בנם מרסל בינג הפך בסופו של דבר לשותף עסקי של אביו, וכן למעצב תכשיטים בסגנון ארט נובו.

קריירה
------

הגלריה "בית לאר נובו" בפריז
בשנת 1873, עם מותו של אחיו הבכור מייקל, הפך זיגפריד בינג לראש מפעלי משפחת בינג בצרפת. בינג פיתח עסק משגשג של מסחר בין-לאומי משנות ה-70 ואילך, ועבד באמצעות מספר גופים מסחריים עם שותפים ובני משפחה שונים. הוא התרכז ביבוא ובמכירה של חפצי אמנות יפניים וחפצי אמנות אסייתיים אחרים, אם כי עסקיו ייצאו גם סחורות צרפתיות ליפן, דרך משרד ביוקוהמה בניהולו של אחיו הצעיר אוגוסט.

בדצמבר 1895 הוא פתח את הגלריה המפורסמת שלו, "בית לאר נובו (אנ')", שהציגה יצירות של אמנים מה שנודעו כסגנון האר נובו. אנרי ואן דה ולדה עיצב את פנים הגלריה, בעוד לואיס קומפורט טיפאני סיפק את הויטראז'ים. הגלריה של בינג כללה חדרים שלמים שעוצבו בסגנון אר נובו על ידי מעצבי הבית שלו.

שער כתב העת של זיגפריד בינג, ג'פוניזם, 1889
במהלך התקופה המצליחה ביותר של הגלריה, 1896–1902, מכר בינג מגוון גדול של יצירות אמנותיות, כולל בדים בעיצוב ויליאם מוריס, כלי זכוכית של לואי קומפורט טיפאני, תכשיטים, ציורים, קרמיקה, ויטראז'ים ורהיטים בסגנון אר נובו. לקוחותיו היו אספנים פרטיים וגם מוזיאונים גדולים, והוא עזר לקדם שוק אמנות עולמי. הביתן שלו בתערוכה העולמית של פריז ב-1900 היה בולט במיוחד. בינג היה הסוחר האירופי העיקרי של חברות אמריקאיות.
לזיגפריד בינג היה גם תפקיד משמעותי בקידום אמנים שהיו קשורים בתנועת הנאבי כולל פייר בונאר, אדואר וויאר, מוריס דני, פול סריזייה, פול רנסון ופליקס ואלוטון.

השפעה
-----

בינג קידם את הקריירה של מגוון רחב של אמנים, אבל סגר את הגלריה שלו במהלך 1904, שנה לפני מותו, כאשר אופנת האר נובו החלה לדעוך.

פעילותו של בינג הייתה חשובה וקריטית, להשפעה של אמנות יפן על האר נובו. הוא פרסם כתב עת חודשי, Le Japon Artistique, שהחל להופיע ב-1888 ונאסף בשלושה כרכים ב-1891. כתב העת השפיע על אמנים כמו גוסטב קלימט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיגפריד בינג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dam, Peter van. "Siegfried Bing 1838-1905." Andon, Summer 1983, pp. 10–14.
2. ↑  Weisberg, Gabriel P. Edwin Becker, and Évelyne Possémé, eds. The Origins of L'Art Nouveau: The Bing Empire. Amsterdam: Van Gogh Museum, distributed by Cornell University Press 2004.
3. ↑  Siegfried Bing, 1838-1905. etchings.arts.gla.ac.uk
4. ↑  Les Nabis et le décor. Musée du Luxembourg, Paris

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277891905171
* BNE: XX857486
* BnF: cb120756431 (data)
* CiNii: DA0037493X
* GND: 120910128
* ISNI: 0000 0000 8112 4152
* LCCN: n85345123
* The Léonore id LH//243/6 is not valid.
* NDL: 00433322
* NLP: A1843356X
* NTA: 072507500
* RKD: 355807
* SNAC: w68k8zzb
* SUDOC: 02904894X
* Trove: 793094
* ULAN: 500011285
* VIAF: 32839322
* WorldCat: lccn-n85345123

 |
**פליינאס** (בערבית: **طيران ناس**, לשעבר **נאס אייר**) היא החברה לטיסות חסך הגדולה ביותר בסעודיה. המשרד הראשי של החברה ממוקם בריאד.

היסטוריה
--------

חברת הטיסה "סעודיה" הייתה חברת התעופה היחידה במדינה עד 2006, כאשר בשנה זו ניתנו הרישיונות לחברות הלואו-קוסט נאס אייר וסאמה איירליינס. פעילות "נאס אייר" החלה בסוף 2007. במקביל, החברה הזמינה רכישת 20 מטוסים ממשפחת איירבוס A320.

בנובמבר 2013 נאס אייר שינתה את שמה ל"פליינאס". בינואר 2017 פליינאס חתמה על הסכם להזמנת 80 מטוסי איירבוס A320neo שמסופקים באופן הדרגתי מ-2018 עד 2026. המטוס הראשון ממהזמנה אכן הגיע בנובמבר 2018.

יעדים
-----

היעדים הראשונים של החברה בעת הקמתה היו אסיוט ושארם א-שייח' במצרים. בשנת 2011 פליינאס פתחה שלושה קווים בטורקיה: אדנה, אנטקיה ואיסטנבול. בפברואר 2013 נחנך קו בין ינבוע לדמאם. באותו חודש נחנך קו מדמאם לחרטום (הקו הבינלאומי הראשון לדמאם). 

בפברואר 2014 פליינאס הציגה תוכנית לטיסות לואו קוסט בין ג'דה ליעדים באפריקה, אסיה ואירופה, וכן לטיסות מוזלות לתיירים דתיים לסעודיה. במרץ 2014 החלה החברה לחכור מטוסי איירבוס A330. באותה העת פליינאס גם תכננה להוסיף את ה-Airbus A350 לצי שלה.

פליינאס היא חברת הלואו-קוסט הראשונה שהפעילה קו בין סעודיה לממלכה המאוחדת, כשהשיקה את הטיסות מג'דה לנמל התעופה לונדון גטוויק. קו זה, שנחנך ב-2014, היה גם הקו האירופי הראשון של פליינאס. באותה העת תוכננו קוים גם לג'קרטה, קואלה לומפור, קזבלנקה, מנצ'סטר, קהיר, איראן, הודו, סין, הפיליפינים, ניגריה, דרום אפריקה, צרפת, ארצות הברית ואיסלמבאד.  במאי 2014 מנצ'סטר הפכה ליעד השני בבריטניה, אך פעילות הקו הופסקה לאחר שלושה חודשים בלבד. באוקטובר הופסקו רוב הטיסות הארוכות מסיבות כלכליות.  

### הסכמי קוד

לפלייאנאס יש הסכם שיתוף קוד עם איתיחאד איירווייז מ-2012. במאי 2016 חתמה החברה על הסכם שיתוף קוד עם פגאסוס איירליינס. 

בפברואר 2020 פליינאס הצטרפה ליאט"א.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליינאס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פליינאס
* פליינאס, ברשת החברתית פייסבוק

* פליינאס, ברשת החברתית טוויטר

* פליינאס, ברשת החברתית אינסטגרם

* פליינאס, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "flynas Headquarters". Flynas. אורכב מ-המקור ב-2 ביולי 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  "Saudi's flynas takes delivery of first A320neo". *ArabianBusiness.com* (באנגלית).
3. ↑  "Nasair launches its first flights from Dammam to Yanbu and Khartoum, launched a new sales office in Jubail to serve Nasair customers in the region" (Press release). Flynas. 25 בפברואר 2013. אורכב מ-המקור ב-1 באפריל 2014. `{{cite press release}}`:  (עזרה)
4. ↑  Altuwaijri, Nada (18 בדצמבר 2013). "Saudi low-cost carrier plans expansion into Europe, Asia". *Al Arabiya News*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Official statement from flynas regarding Global Flight Program flight suspension" (Press release). Flynas. 15 באוקטובר 2014. אורכב מ-המקור ב-29 באוקטובר 2014. `{{cite press release}}`:  (עזרה)
6. ↑  "flynas W14 Network Changes". *Airline Route*. 24 באוקטובר 2014. אורכב מ-המקור ב-24 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  "Flynas and Pegasus code share details" (Press release). Pegasus Airlines. 11 במאי 2016. אורכב מ-המקור ב-20 במאי 2016. `{{cite press release}}`:  (עזרה)
8. ↑  "Saudi carrier Flynas joins IATA | Airlines". *airlines.iata.org*. נבדק ב-2020-02-25.
**זיגפריד הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט** (בגרמנית: **Siegfried I. Fürst von Anhalt-Köthen**;‏ סביב 1230 – 25 במרץ 1298), היה חבר בית אסקניה, והשליט הראשון בנסיכות אנהלט-צרבסט משנת 1252 עד מותו.

ביוגרפיה
--------

זיגפריד היה הבן הצעיר של היינריך הראשון, נסיך אנהלט ואירמגרד מתורינגיה, בתו של הרמן הראשון, רוזן תורינגיה. בשנת 1212 מת סבו ברנהרד, רוזן אנהלט, ואביו ירש את רוזנות אנהלט, ובשנת 1218 הועלה למעמד נסיך.

בשנת 1247 מת דודו היינריך ראספה, רוזן תורינגיה ללא יורשים, ובעקבות כך התערב זיגפריד במלחמת הירושה התורינגית. במהלך העימות, הנסיך הצעיר כבש את מחוז הפלטינית, אולם ויתר עליו מאוחר יותר לטובת היינריך השלישי, מרקיז מייסן מבית וטין תמורת פיצוי כספי.

אנהלט לאחר החלוקה בשנת 1252, שטחיו של זיגפריד בירוק
לאחר מותו של אביו בשנת 1252 חולקה נסיכות אנהלט בין האחים: היינריך השני, ירש את אשרסלבן, ברנהרד קיבל את ברנבורג, וזיגפריד ירש את צרבסט וקתן. בשנת 1273 הוא היה מועמד בבחירות הקיסריות, אולם לבסוף נבחר רודולף מהבסבורג למלך.

בשנת 1290 ויתר זיגפריד על שלטונו והפך לנזיר מטיף. כתוצאה מכך, בנו הבכור, הנסיך אלברכט הפך בפועל לשליט בנחלות בקתן וצרבסט, למרות שזיגפריד שמר על תוארו עד מותו ב-25 במרץ 1298.

משפחתו
------

ב-17 באוקטובר 1259 התחתן זיגפריד עם קתרינה בירגרסדוטר מביילבו (קארין), בתו של בירגר יארל אינגבורג אריקסדוטר משוודיה, אחותו של אריק האחד עשר, מלך שוודיה, ממנה היו לו עשרה ילדים:

* אלברכט הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט (מת ב-1316).
* היינריך (מת ב-1340/1341).
* זיגפריד (מת ב-1317).
* הרמן (מת ב-1328).
* אגנס.
* הדוויג (מתה ב-1319).
* אליזבת.
* יודית.
* קונסטנצה.
* סופיה (מתה ב-1290), התחתנה עם לודוויג מהאקבורן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135961963
* VIAF: 80388657
* WorldCat (עם VIAF): 80388657

 |
**ג'ויס ג'ירו** (באנגלית: **Joyce Marie Giraud Mojica**; נולדה ב-4 באפריל 1975) היא שחקנית, דוגמנית ומפיקה פוארטו ריקנית.

ביוגרפיה
--------

ג'ירו נולדה בפוארטו ריקו ב-1975. היא החלה לדגמן על מנת לעזור לאמה בתשלומי שכר הלימוד עבור לימודיה באוניברסיטה ונהפכה לאחת מדוגמניות העל המובילות בפוארטו ריקו והופיעה בקמפיינים בינלאומיים רבים.

ב-1994 זכתה בתחרות מיס עולם-פוארטו ריקו וייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם וב-1998 זכתה בתחרות מיס תבל-פוארטו ריקו וייצגה את מדינתה פעם נוספת בתחרות מיס תבל שם נבחרה לסגנית שנייה.

לאחר התחרות במאי קולנוע פורטו ריקני ליהק אותה לסרטו. לאחר מכן שיחקה בסדרות הטלוויזיה משמר המפרץ, היפים והאמיצים, החיים היפים של זאק וקודי, ג'ואי, בית הכאב של טיילר פרי, ובסרט אחי איפה האוטו שלי.

כיום היא משמשת כבעלים של אקדמיה לדוגמנות ביחד עם מלכת יופי לשעבר נוספת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ויס ג'ירו** בוויקישיתוף
* ג'ויס ג'ירו, ברשת החברתית טוויטר
* ג'ויס ג'ירו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ויס ג'ירו, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'ויס ג'ירו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**ניקולאי נברב** (ברוסית: **Никола́й Не́врев**;‏ 1830 – 3 במאי 1904) היה צייר רוסי שהתמחה בז'אנר ובסצנות היסטוריות.

ביוגרפיה
--------

נברב נולד למשפחת סוחרים. שיעורי האמנות הראשונים שלו הגיעו מאביו החורג, שהיה מורה לציור. בגיל 21, נברב נכנס לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה (MSPSA), שם למד אצל הצייר הרוסי-איטלקי, מיכאיל סקוטי.  עם סיום לימודיו ב-1855, הוא זכה בתואר "אמן חופשי". בשנות ה-60, צייר נברב את אחת מיצירות המופת שלו, "העסקה" (1866), שבה הוא תיאר את מכירת צמית. כמה ציורים אחרים מאותה תקופה, התמקדו בביקורת על הכנסייה.

הוא הפסיק לעבוד באופן זמני בשנות ה-70, מסיבות לא ידועות, אך החל לצייר אמנות היסטורית בשנות ה-80. ב-1881 הפך לחבר באיגוד תערוכות אמנות נודדות (הנודדים). עבודתו הטובה ביותר בתקופה זו הייתה ללא ספק ציורי הז'אנר שלו, שכל אחד מהם מציג מוסר השכל אנושי. מ-1887 עד 1890, הוא לימד ב-MSPSA וב-1889 הפך לאוצר בגלריה טרטיאקוב.

בשנת 1898, בעקבות מותו של פאבל טרטיאקוב, הוצעה לו תפקיד המנהל בגלריה, אך הוא דחה זאת, בטענה כי בריאותו לקויה. בגיל 74, במצוקה כלכלית גדולה, הוא התאבד בירייה באחוזתו ליד מוהילב.

ב-25 בספטמבר 1980 הנפיקה ברית המועצות בול דואר 6 קופיקות לציון יום השנה ה-150 להולדתו (יחד עם זה של קונסטנטין פלביצקי). 

פסטיבל ציור בינלאומי באוויר הפתוח מתקיים מדי שנה לכבודו במחוז מוהילב שבבלרוס.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי נברב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kenneth, Nikolai Nevrev, www.rusartnet.com (ב־British English)
2. ↑  150th Birth Anniversaries of N.V.Nevrev and K.D.Flavitsky. home.nestor.minsk.by

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138939276
* ISNI: 0000 0000 6688 4268
* LCCN: no2004038115
* NKC: uk20181004983
* RKD: 59261
* ULAN: 500008203
* VIAF: 63718144
* WorldCat: lccn-no2004038115

 |
צ'יטה ג'יגס
**צ'יטה**, המכונה גם **ג'יגס**, (1932 ליבריה שבאפריקה – 24 בדצמבר 2011) היה שימפנזה מצוי ממין זכר שהופיע בסרטי קולנוע רבים ובסדרות טלוויזיה רבות.

הידועים בסרטים בהם השתתף הם סרטי טרזן, משנות ה-30 וה-40 בהם הופיע לצידו של ג'וני וייסמילר אשר גילם את דמותו של טרזן. הסרט הראשון בו הופיע צ'יטה הוא טרזן ובת זוגו משנת 1934, בו הופיע כגור שימפנזה צעיר נטול שם, אשר רכב על גבה של שימפנזית ששיחקה את צ'יטה המקורית. בסרטים הבאים גילם את דמותו של צ'יטה, ולימים הפך הכינוי לשמו. השימפנזה כיכב ב-12 סרטי טרזן לצידם של ג'וני וייסמילר ולקס ברקר.

צ'יטה הופיע גם בתפקידים נוספים, ובהם השימפנזה רמונה בסרט בלה לוגוסי פוגש בגורילה מברוקלין (1952), וכצ'י-צ'י בדוקטור דוליטל (1967) - תפקידו האחרון בטרם "פרש לגמלאות".

ב-31 במרץ 1995 זכה צ'יטה בכוכב על שמו ב"שדרת הכוכבים" בפאלם ספרינגס. מאז 2004 נעשה (ללא הצלחה בינתיים) מאמץ להעניק לו מקום של כבוד בשדרת הכוכבים של הוליווד.

בסוף חייו התגורר צ'יטה בבית מחסה לקופי אדם הקרוי על שמו בפאלם ספרינגס שבמדינת קליפורניה. צ'יטה העביר את זמנו בצפייה בטלוויזיה, עילעל בספרים ו"ניגן" על פסנתר. כמו כן הוא צייר ציורים אבסטרקטיים, שההכנסות ממכירתם מוקדשות לעמותות הפועלות לרווחת קופי האדם.

ב-1996 בגיל 64, הפך צ'יטה לשימפנזה המבוגר ביותר בעולם ונכון לשנת 2008 הוא מופיע בספר השיאים של גינס כפרימט המבוגר ביותר שאינו אדם. תוחלת החיים של שימפנזים בטבע היא 40-45 שנה ובשבי היא כ-60 שנה.

ב-24 בדצמבר 2011 מת צ'יטה בגיל 79.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'יטה** בוויקישיתוף
 צ'יטה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קורות חייו של צ'יטה

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  כתבה באתר טלגרף. קום
3. ↑  צ'יטה באתר IMDb
4. ↑  ynet, צ'יטה (הקוף מסרטי טרזן) מת בגיל 80, באתר ynet, 28 בדצמבר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549938305171
* LCCN: sh2009000750

 |
**לריסה לזוטינה** (ברוסית: **Лариса Лазутина**; ‏נולדה ב-13 באפריל 1965) היא ספורטאית סובייטית ורוסייה, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). היא אלופה אולימפית ואלופת העולם. לריסה לזוטינה בעלת 7 מדליות אולימפיות, מהן 5 זהב וזכתה במספר מדליות באליפויות העולם. היא השתתפה ב-4 אולימפיאדות.

לריסה לזוטינה (פטיצינה) נולדה בעיירה קונדופוגה (קרליה). כבר בגיל 12 היא התחילה להתאמן בסקי. לאחר סיום בית הספר היא למדה במכון למאמנים.

כבר בשנת 1984 לזוטינה נכללה בנבחרת ברית המועצות החזקה. בשנת 1989 היא עברה להתגורר בעיירה אודינצובו במחוז מוסקבה. בשנת 1992 התחתנה ולקחה את שם המשפחה של בעלה "לזוטינה". לאחר לידת ביתה היא שקלה אף לעזוב את הספורט התחרותי אך בסופו של דבר המשיכה להתאמן.

אחד משיאי הקריירה שלה הייתה אליפות העולם בשנת 1995 בה היא זכתה ב-4 מדליות זהב. היא גם הצטיינה באולימפיאדת נאגנו 1998. למשחקים אולימפיים בסולט לייק סיטי לזוטינה הגיעה כאחד המועמדות למדליות ואכן הצליחה לזכות בתוצאות שזיכו אותה במדליה. אומנם בעקבות בדיקת הדם שלה היא הואשמה בשימוש בסמים אסורים. בעקבות ישיבת הוועד האולימפי הוחלט לבטל את כול תוצאותיה החל מדצמבר 2001.

לאחר פסילתה, עזבה את הספורט התחרותי. היא מתגוררת עם בעלה וילדיה במחוז מוסקבה. בשנת 2011 היא נבחרה למועצה האזורית של המחוז. על הישגיה בספורט ובמיוחד באולימפיאדת נאגנו ללזוטינה הוענק לה תואר גיבור רוסיה.

השתתפות האולימפיאדות
--------------------

לזוטינה השתתפה לראשונה באולימפיאדות במשחקים אלברוויל 1992. היא השתתפה ב-3 ריצות אישיות אך לא הצליחה לעלות מעל המקום ה-5. במשחקי שליחות היא זכתה במדליית זהב ביחד עם קבוצתה.

השתתפה גם באולימפיאדות במשחקים לילהאמר 1994. היא השתתפה ב-3 ריצות אישיות אך לא הצליחה לעלות מעל המקום ה-4. במשחקי שליחות היא זכתה במדליית זהב ביחד עם קבוצתה.

אולימפיאדת נאגנו 1998 הייתה השיא בקריירה של הספורטאית. באולימפיאדה זו היא זכתה במדליה בכל מרוץ בו השתתפה. בסך הכול היא זכתה ב-3 מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד.

במהלך משחקי סולט לייק סיטי בשנת 2002, הואשמה בשימוש בסמים אסורים. כל תוצאותיה החל מדצמבר 2001 בוטלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לריסה לזוטינה** בוויקישיתוף

* לריסה לזוטינה, באתר olympedia.org
* סיכום הופעותיה באתר איגוד הסקי
**ניקולאי אנדרייביץ' מאלקו** (באנגלית: **Никола́й Андре́евич Малько**‏; 4 במאי 1883, סמאקי, אוקראינה - 23 ביוני 1961, סידני, אוסטרליה) היה מנצח רוסי.

מאלקו ניצח על הבכורות של הסימפוניה הראשונה והשנייה של שוסטקוביץ' ושל החמישית של ניקולאי מיאסקובסקי. בשנת 1951 ניצח על ביצוע הבכורה של הסימפוניה השביעית של ואגן הולמבו עם תזמורת הרדיו הדני. בשלהי חייו התמנה למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של סידני, לאחר שהופיע (והקליט) לעיתים קרובות בבריטניה.

ביוגרפיה
--------

מאלקו למד בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג ואחר כך בקונסרבטוריון סנקט פטרבורג בשיעורי הלחנה אצל ניקולאי רימסקי-קורסקוב, אנטולי ליאדוב, אלכסנדר גלאזונוב, ניצוח עם ניקולאי צ'רפנין, ומאוחר יותר שיפר את יכולותיו במינכן עם פליקס מוטל. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-1909 כעוזר מנצח הבלט בתיאטרון מריאינסקי. זמן קצר לפני המהפכה קיבל את תפקיד המנצח הראשי.

בתחילת העידן הסובייטי הפך מאלקו, שהיה בעל גישה חיובית לממשלה החדשה, לאחת הדמויות המובילות בחברה המוזיקלית. בשנים 1918-1921, מאלקו עמד בראש הקונסרבטוריון העממי של ויטבסק ובראש התזמורת הסימפונית. בשנים 1922-1924, היה פרופסור בקונסרבטוריונים של מוסקבה, חרקוב וקייב והוביל שיעור במכון למוזיקה ודרמה בקייב על שם מיקולה ליסנקו, אז המנצח הראשי של הפילהרמונית ופרופסור של הקונסרבטוריון בלנינגרד (1925-1928). הוא הוביל תזמורות שונות (כולל הפילהרמונית של לנינגרד), ביצע מספר בכורות, ביניהן הסימפוניה החמישית של מיאסקובסקי (1920) והראשונה של שוסטקוביץ' (1925).

בשנת 1929 עזב את ברית המועצות, ועבד כמנצח אורח בווינה, פראג, קופנהגן, לונדון וערים אחרות. בשנת 1940 הוא התיישב בשיקגו, שם הוביל קבוצות שונות ולימד במילס קולג' בקליפורניה. משנת 1957 הוביל את התזמורת הסימפונית של סידני ואיתה בשנת 1959 סייר בברית המועצות.

ביצוע התזמורת בניצוחו של מאלקו התאפיין בחיות ובדיוק טכני ללא דופי. המנצח ערך מספר הקלטות עם התזמורות הפילהרמוניות המלכותיות של קופנהגן ולונדון, כתב ספר על אמנות הניצוח, **המנצח והשרביט שלו *(Дирижёр и его палочка)***, שיצא לאור בקופנהגן.

### מורשת

מאז 1963, התחרות הבינלאומית של מנצחים על שם מאלקו נערכת בבירת דנמרק, קופנהגן, אחת ל-4 שנים.

#### תלמידים

תלמידיו הם ליאו גינזבורג, אלכסנדר מליק-פאשאייב, אבגני מיכלדזה, יבגני מראווינסקי, איליה מוסין, ניקולאי רבינוביץ', גלב טרנוב, בוריס חייקין, איסאי שרמן ומארק שניידרמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניקולאי מאלקו, באתר ספוטיפיי
* ניקולאי מאלקו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ניקולאי מאלקו, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ואלרי ברדייב** | **מנהלים מוזיקליים, הפילהרמונית של לנינגרד**
1926-1930 | **הבא**:**אלכסנדר גאוק** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**לאוני גרנדל** | **התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק**
1930-1937 | **הבא**:**פריץ בוש** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יוג'ין גוסנס** | **מנצחים ראשיים, התזמורת הסימפונית של סידני**
1957-1961 | **הבא**:**דין דיקסון** |


1. ↑  מידע על מאלקו
2. ↑  מידע על מאלקו (בנורווגית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271026905171
* BNE: XX1149633
* BnF: cb13927154f (data)
* GND: 134801679
* ISNI: 0000 0001 1588 3297
* LCCN: n81003304
* MusicBrainz: ab8091af-914a-4d98-8f66-66b03e376297
* NTA: 073287474
* SNAC: w6gb2g22
* SUDOC: 060744162
* Trove: 911952
* VIAF: 5120329
* WorldCat: lccn-n81003304

 |