**נַאֲדִיר שָׁאָה אַפְשָׁאר** (בפרסית: **نادر شاه افشار**; ידוע גם בתור **נַאֲדִיר קוֹלִי בָּאַיְּג**, בפרסית: **نادر قلی بیگ**, וגם בתור **תֵהָמַאָסְפ קוֹלִי חָ'אן**, בפרסית: **تهماسپ قلی خان**; 22 בנובמבר 1688 – 20 ביוני 1747) היה משליטיה החזקים והמשפיעים ביותר בכל תולדותיה של ממלכת פרס (איראן של היום), ושלט בתור השאה (מלך) כמקימה של השושלת האפשארית מאז לקיחת השלטון בשנת 1736 ועד להירצחו בזמן שפעל לדיכוי מרד כורדי בשנת 1747.

הוא מוכר בייחוד במערכות המלחמה שלו נגד כמעט כל שכניה של פרס, ובכלל זה פלישה מרכזית לעבר הודו ואפגניסטן כמו גם כיבוש מלא של מצר הורמוז. מקורו של נאדיר שאה בשבט טורקמני מאזור דרום הקווקז שנשלט בידי איראן מאז ימיו של שאה אסמאעיל הראשון.

רקע ונפילת הספווים
------------------

האפשארים היו שבט טורקי נוודי כפרי-למחצה , קיזילבאשים פסטורלים שוחרי שלום שחיו מצפון למדבר לוט. משפחתו של נאדיר ניהלה אורח חיים נוודי, והוא עצמו נולד במבצר דסטגרד. תאריך הולדתו אינו ברור לגמרי, אך יש המעריכים כי מדובר ב-22 בנובמבר 1688.

בגיל 13 אביו של נאדיר נפטר. נאדיר נדרש לדאוג בעצמו לכלכלת משפחתו, והתפרנס מאיסוף חומרי בערה למדורה. מסופר כי בשנת 1704, כאשר היה בן 17, קבוצה של בוזזים טטרים-אוזבקים פלשו לאזור ח'וראסאן רזאווי וטבחו ברבים. נאדיר ואמו נלקחו לעבדות. אמו נפטרה בשבי, והוא עצמו שרד ובשנת 1708 שוחרר לאחר שהבטיח לשוביו כי יחזיר להם טובה בעתיד. לאחר שחרורו נאדיר חזר לעבר אזור ח'וראסאן רזאווי.

נאדיר גדל בתקופת שקיעתה של האימפריה הספווית, ששלטה בפרס מאז 1502. בשיאה, תחת שליטים מחוננים כגון עבאס שאה הראשון (הגדול,) הייתה האימפריה הספווית בעלת השפעה ניכרת בפוליטיקה העולמית, אך במאה ה-18 כבר הייתה בעיצומו של תהליך היחלשות ממושך.

מרד אפגני רחב היקף החל במזרח האימפריה, מנהיגי המרד הכריזו על הקמת השושלת ההותכּית אשר בשנת 1722 כבשה את כלל ח'וראסאן והטילה מצור על הבירה איספאן. יריביה של פרס ניצלו את ההזדמנות ותקפו אותה. פיוטר הגדול, קיסר רוסיה, הכריז מלחמה על פרס בשנת 1722 וכבש שטחים מן הקווקז שהיו קודם לכן בתחום ההשפעה הפרסי.

המאבק מפנים ומחוץ
-----------------

### נפילת השושלת ההותכּית

השבט הקאג'ארי הפרסי רב העוצמה שהבטיח את נאמנותו לספווים, ובראשו פתח' עלי, הציעו לנאדיר לשתף איתם פעולה נגד ההוטכים עקב הזיקה ההיסטורית של משפחתו לספווים, שבהם תמכו. נאדיר הסכים ובכך הפך לדמות בעלת משמעות לאומית ולמפקד צבאי.

נאדיר גילה כי פתח' ושותפיו מושחתים פוליטית. הוא העביר את המידע לשאה תהמאספ השני, אשר הוציא את פתח' להורג ומינה את נאדיר לשר צבאו. בשנת 1726 כבש נאדיר את העיר משהד (שם עומד עד היום פסל שלו רכוב סוס) בהישג הצבאי הגדול הראשון שלו.

מאוחר יותר נחל נצחונות נוספים, ובכללם כיבוש אספהאן והראת, שלאחריו הצטרפו אל צבאו רבים מחיילי האויב. בסוף 1729 לאחר מספר ניצחונות סוחפים, נאדיר גירש את הכוחות האפגנים משטח ממלכת פרס. בשנת 1736 תפס את כס המלוכה וכבש את מעוזם האחרון של ההותכּים בקנדהאר.

### המערכה בטורקים ובקווקז

כמו האימפריה הרוסית, גם האימפריה העות'מאנית כבשה שטחים מידי פרס בזמן המשבר הפנימי שלה ולבסוף נאדיר כבש גם שטחים אלו בצפון-מערב המדינה מידי העות'מאנים והשיב אותם לכתר הספווי.

השאה תהמאספ השני החל לחשוש מפני נאדיר, אשר נחל ניצחון אחר ניצחון, וסבר כי הוא עלול לבצע הפיכה נגדו. בניסיון לחזק את מעמדו, השאה הנהיג מערכה צבאית לכיבוש ירוואן. ואולם, בסופו של דבר איבד השאה את השטחים שנאדיר כבש מידי הטורקים, וסמכותו התערערה עוד יותר. נאדיר תפס את תהמאספ בעוד היה שתוי ושאל את אנשי חצר המלך האם אדם כזה ראוי לשלוט. בשנת 1732 הדיח את השאה והפך לעוצר של בנו, עבאס השלישי.

נאדיר המשיך את המלחמה וניסה לכבוש את בגדאד ובכך להכריח את הטורקים להיכנס למשא ומתן שבו ביקש להשיג מחדש את שטחי הקווקז. המערכה מול בגדאד בשנת 1733 הייתה הפסדו הראשון בקרב. עם זאת, לאחר ניצחון אדיר על רוב הכוחות הטורקים בארמניה של היום השטחים הוחזרו לידיה של פרס ובשנת 1732 הרוסים הסכימו להחזיר את כוחותיהם מכל השטחים אשר כבשו בזמן הכאוס בפרס. כל השטחים שאבדו בכאוס כעת היו שוב בידיה של פרס.

נאדיר הופך לשאה של פרס
----------------------

במסיבת ציד, נאדיר העלה בפני חבריו וקרובי משפחתו את האפשרות שהוא עצמו יהיה השאה הפרסי, ולא הילד עבאס השלישי. חבריו וקרוביו משכו בחוטים בחצר המלוכה, והוא עצמו פעל בשורות הצבא עד שבינואר 1736 כינס את מועצת קורילטאי. רוב חברי המועצה תמכו בו, אחרים הצביעו לטובתו מתוך פחד, וב-8 במרץ של אותה שנה הוא הוכתר לשהא באירוע רב משתתפים שכלל מפקדי צבא, ראשי דת ואצולת המדינה כמו גם השגריר הטורקי, עלי פאשא.

במקור נאדיר היה שיעי, כמו רוב הפרסים, אך כאשר הבין כי המתיחות השיעית/סונית היא שמביאה למלחמות של פרס עם הטורקים הוא הפך סוני. יותר מזה, נאדיר קיבל לחצר האצולה אישים מתוך מגוון דתות ומכל רחבי העולם. כדי להחליש עוד יותר את כוחה של הדת השיעית, נאדיר אף כלא את המולא השיעי לאחר שביטא אהדה לאימפריה הספווית ורצון לראות בחזרתה לשלטון.

"מלחמות נאדיר"
--------------

### הפלישה להודו

האימפריה המוסלמית החזקה בהודו אשר נודעה כמוגולית החלה להיחלש עם המאה ה-17 המאוחרת והמאה ה-18 בעוד עלו ממלכות כגון האימפריה הסיקית והאימפריה המראטהית. הקיסר המוגולי מוחמד שאה היה כמעט חסר אונים, ובכל זאת סירב לבקשתו של נאדיר להסגיר לידיו את המורדים האפגנים שברחו והסתתרו בהודו. פרס פתחה בפיכך במערכה נגד המוגולים. נאדיר העביר כוחות דרך ההרים של הינדו-כוש והפתיע את כוחות המוגולים במעבר ח'ייבר, שם זכה לניצחון מוחלט אף שכוחותיו סבלו מנחיתות מספרית ביחס של 2:1. לאחר מכן כבשו נאדיר וכוחותיו את הערים קאבול, פשאוור, סינד ולאהור. יחד עם הכוחות הפרסים פעלו הכוחות של הגיאורגים תחת ארקלה השני, המלך לעתיד של גיאורגיה.

מאוחר יותר, למרות נחיתות מספרית ביחס של 6:1, נאדיר נחל ניצחון מוחלט על המוגולים בקרב על חבל פנג'אב בפברואר 1739. הוא תפס את הקיסר המוגולי מוחמד שאה, צעד לעבר עיר הבירה דלהי וכבש אותה. לאחר שנפוצה שמועת שווא שלפיה נאדיר נהרג, ההודים מיהרו להרוג כ-900 חיילים פרסים - ונאדיר הזועם הורה לצבאו לבזוז את העיר. במהלך יום אחד של ביזה נהרגו כ-20,000 ל-30,000 מתושבי העיר ההודים.

נאדיר המשיך במסעו לתוך הודו, הוא פעל תחילה על גבי נהר הגנגס אך מאוחר יותר שלח כוחות דרומה כדי לתפוס שטחים, משום שבצפון חצצו הרי ההימלאיה בין הודו לסין. משם המשיך בראש כוחותיו עד אשר הגיע למפרץ בנגל. בשלב זה נעתר לעצור את המערכה, ומוחמד שאה נדרש בין היתר להפריד בידיו את כס הטווס המלכותי. לפי ההערכות, נאדיר לקח מידיו גם אוצר בשווי 700,000,000 רופים הודים וכן את יהלומי הקוהינור והדריאהינור. בתמורה להחזרת כל השטחים שנכבשו לידי הפרסים, נאדיר זוכה גם ב-700 פילים, 4,000 גמלים ו-12,000 סוסים. האוצר היה גדול עד כדי כך, במשך שלוש שנים עצר נאדיר את גביית המיסים ברחבי פרס. יש היסטוריונים המעריכים כי פלש לאימפריה המוגולית מלכתחילה כדי להבטיח לממלכתו תקופה של שגשוג ורווחה לאחר סדרת האסונות שעברה.

### הפלישה למרכז אסיה

המערכה ההודית הייתה שיא שלטונו של נאדיר. לאחר מכן הידרדר מצבו הבריאותי. יתר על כן, בזמן שהיה במערכה בהודו, בנו, רזא קולי, שימש כעוצר - וכאשר נפוצו השמועות על מות אביו, הכין עצמו לירושת הכס ורצח את משפחת השאה לשעבר תהמאספ השני, ובכלל זאת את בנו עבאס השלישי בן התשע. אשתו של רזא, שהייתה גם אחותו של תהמאספ השני, התאבדה כששמעה על כך.

בשנת 1737, לאחר עשורי שנים של פשיטות מתמשכות מהצפון, החליט השאה לשים סוף למונופול הנוודים במרכז אסיה. הצבא הפרסי היה נכון לקרב, טורקמניסטן נכבשה במהירות והכוחות התקדמו לעבר אמירות בוכרה. על אף המסע המייגע במדבר, נאדיר התייצב בראש כוחותיו, פרץ את שערי בוכרה וכבש את העיר בין היתר הודות ליתרון טכנולוגי: הצבא הפרסי היה מצויד בתותחים וברובים קלים, ואילו האוזבקים היו חמושים בחרבות ובסכינים.

לאחר כיבוש בוכרה, בשנת 1740 פנה השאה אל עבר ח'ווארזם במסע של 3,000 קילומטרים צפונה, שם כבש את ח'אנות חיווה לאחר הקרב על פטנאק.

נאדיר הציע כי בנו רזא יתחתן עם בת החאן של בוכרה הכבושה, שהייתה מצאצאי של ג'ינג'יס חאן הגדול. רזא סירב, ובסופו של דבר נאדיר עצמו התחתן עם בת החאן.

### הפלישות לדרום ולמערב

נאדיר רצה להעניש את דאגסטן עקב רצח אחיו במלחמות בזמן המשבר הפנימי מספר שנים מוקדם יותר. בשנת 1740, בעוד ישב ביער במחוז מאזנדראן וחשב איך לכבוש את דאגסטן, מתנקש ירה חץ לעבר נאדיר אך השאה יצא מניסיון ההתנקשות בשריטה קלה. מזג רוחו של השאה הריע כל עוד מצב בריאותו התדרדר. אותה בריאות מתדרדרת הביאה את נאדיר גם לעצירת מלחמתו בלזגינים מדאגסטן.

מספר שנים מתחילת המלחמה בדאגסטן ועם התערבות רב שבטית בעייתית, נאדיר הורה לכוחותיו לסגת מאזור הקווקז המרכזי. מחלתו של נאדיר הפכה אותו לרודני. הוא האשים את בנו רזא בניסיון ההתנקשות בו ושנייה לאחר שהורה לענות את בנו הוא נעצר וצוטט באומרו לחצר ממלכתו: "מיהו האב? מיהו הבן?". נאדיר עצר את הוראת העינויים באותו הרגע. המשבר הוכיח כי נאדיר במצב נפשי קשה וכי אין לו עוד שנים רבות בשלטון.

נאדיר החל בבניית הצי הפרסי עם כל הזהב שהרוויח מהמלחמה במוגולים. את רוב הצי ייצב באזור בושהר ואף באזור הודו. מאוחר יותר כבש עם אותו הצי את חלקת חצי האי ערב של מצר הורמוז וירד עם כוחותיו אל עומאן של היום, שם נעצר עקב קשיי מעבר ברצועת הרים אל עבר חופו של הים הערבי.

בשנת 1743 החל נאדיר מלחמה חדשה באימפריה העות'מאנית, בתוכה תקף ראשית דרך כורדיסטן הטורקית ומאוחר יותר יצא בניסיון נוסף לפלישה דרך הקווקז. נאדיר לא צלח בכיבושיו מעבר לחוף דל בים השחור ומאוחר יותר התבצעה נסיגה לגבול המדינות. המלחמה לא ראתה כלל וכלל את הטקטיקות הצבאיות הגאוניות אשר נאדיר הפגין במערכות הקודמות ולמעשה לא הובילה לשום שינויי בגבולות כאשר לבסוף נחתם הסכם שלום בשנת 1746 לאחר שנתיים של התנגשויות משניות בגבול. השאה האט ואיבד חיילים רבים, עם הזמן מערכות המלחמה של נאדיר החלו לגרור רגליים, והאחרונה נגד הטורקים הייתה כבר לקראת סוף הקריירה שלו.

מותו
----

בעודו מזדקן ובריאותו מחמירה, מצב יחסו של נאדיר לנתיניו התדרדר. בסופו של דבר הוא העלה מיסים למען המערכות הצבאיות שלו מה שהביא ליותר ויותר מרידות אותם נאדיר ריסק ועל מרכזי הכוח של המורדים בנה מבנים באדריכלות שמקורה בהשראת גיבור ילדותו, טימור לנג. כאשר התרומם בשנת 1747 מרד כורדי במערב המדינה אנשי החצר של נאדיר אשר היו במוצאם כורדים חששו לשלומם ועל כן אורגן קשר בדרג העליון שב-20 ביוני 1747 דאג לרצוח את השאה נאדיר בעודו לוחם ומפיל את המרד בח'וראסאן רזאווי, מחוז הולדתו.

נאדיר דאג שסופרו העיקרי, מירזא מהדי חאן אסטרבדי, יאגד את כל מערכות המלחמה (כולל המרידות) של שלטונו לתוך ספר אחד, ג'האנגושא-י נאדרי, ממנו המידע הרשום על מלחמותיו של נאדיר ותולדותיו. העותק המקורי של הספר שמור לצד קברו של השאה עד היום.

אישיות
------

דמותו החזקה של נאדיר שאה מסומנת על ידי העובדה כי לאחר שהשיג תהילה רבה, הוא לא אפשר לתומכיו למצוא אבות גדולים במוצאו. הוא מעולם לא התפאר בשושלתו, נהפוך הוא, לעיתים קרובות הוא דיבר על מקורו הפשוט, בן למשפחת נוודים ענייה. כאשר עצרו הכוחות בדרך חזרה לפרס באזור הולדתו של נאדיר לאחר המערכה בהודו הוא צוטט בעודו אומר לאנשיו:

> 
> 
> > 
> > "אתם רואים עכשיו לאיזה גובה רצה ה' יתברך לרומם אותי; מכאן, למדו לא לבוז לאנשים בעלי אחוזות ובתים קטנים."
> > 
> > 
> > 
> > 
> 
> 

שליטים רבים למדו על תולדותיו של נאדיר וביניהם יוסיף סטלין אשר קרא רבות על תולדותיו של נאדיר וכינה אותו, כמו גם את איוואן האיום "מורה דרך". באירופה, השוו את נאדיר רבות לאלכסנדר הגדול. גם נפוליאון בונפרטה קרא ושיבח את תולדותיו ואת גדולתו של השאה בצעירותו, מאוחר יותר כינה עצמו "נאדיר החדש" ו"נאדיר של יבשת אירופה". חבר האקדמיה הצרפתית למדעים, פארי באיין תיאר את השאה כך:

> 
> 
> 
> > 
> > "הוא היה לאיימתה של האימפריה העות'מאנית, כובש הודו, שליט פרס ואסיה כולה. שכניו כיבדו אותו, אויביו פחדו ממנו, והייתה חסרה לו רק אהבת נתיניו."
> > 
> > 
> > 
> > 
> 
> 

נאדיר היה מרוחק לרוב מאנשיו והראה את תדמיתו של השאה כמנהיג העליון שהוא מעל העם. הוא לא הפריד בין פרסים, טורקמנים, בלוצ'ים ועוד קבוצות אתניות וראה בהם שווים כמו שעשה בין הדתות של פרס בשביל למנוע מאבק דתי והתפתחות ממושכת של קיצוניות ורדיקליזם אשר עלולים לפגוע באימפריה מאוחר יותר.

לרוב נדמה היה כי נאדיר שיחק במוסד הדתי למען תמיכת העם והגדלת יוקרתו וייציבות אומתו כדוגמת העובדה שאף על פי דיבר רבות בשמו של ה' הוא החליף דתו משיעה לסונה ברוב קלות וללא כל העברת תשומת לב מרובה לתוך הנושא.

בתור מצביא נאדיר תרם להובלת נשק חם אירופאי ומפותח מידי בנות ברית חזקות והוסיף לכוחו של הצבא ארטילריה מודרנית. כל זאת בעוד הוא דאג לעולם לא לשכוח את החרב המסורתית ופעל שלכל חייל תהיה סכין בחגורתו. הוא היה אסטרטג חזק אך גם טקטיקן אשר העריך משמעות של צבא לפי יכולת ולא לפי מספרים, דבר שאפשר להבחין בו בבירור במערכה בהודו. מעבר לכך היה זה נאדיר אשר הקים צי פרסי אפשארי מאפס, לאחר נפילת הספווים.

ראו גם
------

* השושלת האפשארית
* האימפריה הספווית
* עבאס שאה הראשון
* מלחמת רוסיה–פרס (1722–1723)
* האימפריה המוגולית
* היסטוריה של אפגניסטן
* היסטוריה של איראן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאדיר שאה** בוויקישיתוף
* NĀDER SHAH, באנציקלופדיה איראניקה
* נאדיר שאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* נאדיר שאה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* נאדר שאה (1688-1747), השאה של איראן, דף שער בספרייה הלאומית

| שליטי איראן המודרנית |
| --- |
| שאה (מלך) | אסמאעיל הראשון • תֶהַמָאסְפ הראשון • אסמאעיל השני • מוחמד ח'ודאבנדה • עבאס הראשון (הגדול) • צָפִי • עבאס השני • סולימאן • חוּסֵיין • תֶהַמָאסְפ השני • נַאֲדִיר שָׁאָה • עאדל • קארים ח'אן זנד • מֻוחַמַּד חָ'אן • פֶּתַח' עָלִי • מוחמד • נאסר א-דין • מוזפר א-דין • מוחמד עלי • אחמד • רזא פהלווי • מוחמד רזא פהלווי |
| מנהיג עליון | רוחאללה ח'ומייני • עלי ח'אמנאי |
| פורטל איראן |

| מונרכים אפגנים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מירווייס הותכ • עבדול עזיז הותכ • מחמוד הותכ • אשראף הותכ • חוסיין הותכ • נאדיר שאה (איראני) • אחמד שאה דוראני • טימור שאה דוראני • זמאן שאה דוראני • מחמוד שאה דוראני (פעם ראשונה) • שאה שוג'אע דוראני • מחמוד שאה דוראני (פעם שנייה) • עלי שאה דוראני • איוב שאה דוראני • דוסת מוחמד ח'אן (פעם ראשונה) • שאה שוג'אע דוראני (פעם שנייה) • וזיר אכבר ח'אן • דוסת מוחמד ח'אן (פעם שנייה) • שיר עלי ח'אן • מוחמד יעקוב ח'אן • איוב ח'אן • עבד א-רחמן ח'אן • חביבאללה ח'אן • נאסר-אללה ח'אן (חקיין) • אמאנואלה ח'אן • עניאת-אללה ח'אן • חביבאללה קלקאני (מלחמת אזרחים) • מוחמד נאדיר שאה • מוחמד זאהיר שאה • הייבתוללה אח'ונדזאדה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265862505171
* BNE: XX4684780
* GND: 11896142X
* ISNI: 0000 0000 6675 3540
* LCCN: n50063254
* NTA: 138807345
* SNAC: w6cn7qp3
* SUDOC: 082571317
* TDVİA: nadir-sah--iran
* VcBA: 495/87277
* VIAF: 16017634
* WorldCat: lccn-n50063254

 |