**זבד הבת** או **בריתה** הוא טקס יהודי בו נערכת סעודת הודיה על הולדת בת במשפחה. לעיתים נערך הטקס סמוך לזמן הלידה, ואז גם מוכרז בו שמה הפרטי של הבת החדשה, בדומה לטקס ברית המילה.

שם הטקס
-------

המילה "זֶבֶד" שפירושה מתנה היא מילה יחידאית במקרא, המופיעה בספר בראשית, פרק ל', פסוק כ': "וַתֹּאמֶר לֵאָה: זְבָדַנִי אֱלֹהִים אֹתִי זֶבֶד טוֹב". משפט זה נאמר על ידי לאה לאחר שילדה את זבולון, בנה השישי. בקרב כמה ממפרשי המקרא (למשל, בפירוש רד"ק על בראשית, ל', כ"א, וכן בפירוש ראב"ע שם) הובאה סברה שיחד עם זבולון נולדה תאומתו דינה, ככתוב בהמשך: "וְאַחַר יָלְדָה בַּת וַתִּקְרָא אֶת שְׁמָהּ דִּינָה". לפיכך ניתן למצוא רמז במילה זבד לשני הילדים שנולדו: **זב**ולון ו**ד**ינה.

פרשני המקרא מתחבטים בפענוח המילה יוצאת הדופן, ומציעים פירושים שונים: אונקלוס מפרש את המילה כ'חלק טוב' (כלומר, "האל חָלָק לי חלק טוב"); בתרגום השבעים מתורגמת המילה למילה היוונית δῶρον 'מתנה' (מקור המילה העברית דורון). פירוש זה מובא, למשל, גם אצל הרשב"ם או בפירוש האבן עזרא. הרמב"ן מפרש את המילה 'זבד' כהלחם של המילים "זה בד" ("זהו ענף"), במשמעות של ענפי צמרת מסוככים. על פי פירוש זה, הודתה לאה לאל ואמרה: "נתן לי האל את הבן הזה כמו בד טוב, תחתיו יהיה בעלי מסתופף אתי בצלו". כמו כן, בארמית משמעות המילה "זוודא" היא "צידה", ואם כן המשמעות היא שאלוהים נתן לה צידה טובה.[דרוש מקור]

השם "זבד הבת" לא התקבל בכל הקהילות, ויש המעדיפים לקרוא לאירוע "שמחת הבת" או "מסיבת הבת". גם המילה "בריתה", נמצאת בשימוש כהטיית יתר של "ברית המילה" (בקיצור "ברית") שנחגגת לבנים. האקדמיה ללשון העברית ממליצה על השימוש במושג 'זבד הבת' ופוסלת את המונחים 'בריתה' ו'מסיבת'.

חשיבות הטקס
-----------

ביום השמיני להולדתו של כל בן יהודי, נערך טקס הברית בו מלים אותו ומכריזים על שמו. כאשר נולדת בת, לעומת זאת, אין כל חובה הלכתית או מצווה מיוחדת שעשויות להצריך את קיומה של סעודת מצווה.

לא ידוע על כל טקס רשמי לקריאת שם לתינוקת בעת העתיקה, או איזה אירוע שציין את בואה לעולם. נראה כי השוני נובע מכך שבמשך ההיסטוריה הייתה העדפה ברורה להולדת בן, עד כי למעשה לא טרחו כלל לציין שנולדה בת.

הד ראשון במקורות היהודיים לטקס כלשהו שנערך לבנות עם היוולדן מופיע בתלמוד הבבלי, אך אין מדובר באירוע ייחודי לבנות דווקא:

> 
> "היו נוהגים כשנולד תינוק - שתלו ארז, תינוקת - שתלו תורנית. וכשהיו נישאים (זה לזה) קיצצו אותם (את העצים) ועשו מהם חופה (כלונסאות לחופה)."
> 
> 
> 
> 
> המקור בארמית
> "דְּהָווּ נְהִיגִי כִּי הֲוָה מִתְיְלִיד יָנוֹקָא - שָׁתְלִי אַרְזָא, יְנוּקְתָא - שָׁתְלִי תּוֹרְנִיתָא. וְכִי הָווּ מִינַּסְבִּי, קַיְיצִי לְהוּ וַעֲבַדוּ גְּנָנָא"
> — תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ז, עמוד א'
>

היווצרות הטקס בעדות ישראל
-------------------------

בימי הביניים החל להתגבש טקס לציון הולדת בת בכמה מקהילות צרפת ואשכנז. בטקס זה שכונה 'חול־קרייש' שבו נכחו לרוב רק נשים וילדות, אשר נאספו אל בית היולדת זמן מה לאחר הלידה. הילדות רקדו סביב העריסה וקיבלו סוכריות, אחר כך שאלו במקהלה: "ומה יהיה שם הילדה?" אז הכריזה האֵם בקול רם את שֵם התינוקת, ושאר הנשים הניפו באוויר את העריסה, וחזרו בקול על השם. בטקס זה גם נאמרו פסוקי "שמע ישראל" ו"המלאך הגואל", שעל פי המסורת בכוחם להגן על התינוקת הרכה. הטקס הכניס את התינוקת החדשה לקהילת הנשים בלבד, ובדרך כלל אפילו אביה לא יכול היה להשתתף בו.

בהמשך (אולי כהשלמה לטקס הנשי), התגבש המנהג בקרב האשכנזים לציין את לידת הבת בקריאת התורה הסמוכה לאחר הלידה: האב הטרי עלה לתורה, כשהקהל מלווה אותו בשירים ובפיוטים. הגבאי ברך אותו בברכת "מִי שֶׁבֵּרַךְ" לאיחולי בריאות ליולדת ולבת, והאב הודיע את שם התינוקת. בטקס הזה, שנערך לרוב בימים שני, חמישי או שבת שלאחר הלידה (שאז מוציאים בבית הכנסת ספר תורה), האֵם והבת בדרך כלל לא נכחו. טקס זה נהוג בקהילות אשכנז עד ימינו.

במאה ה-19 החלו נוהגות מעט מקהילות יהדות המזרח לקיים טקס, שנקרא לראשונה בשם 'זֶבֶד הבת'. הטקס נערך בבית הכנסת או בבית, במרחק זמן לא קבוע מיום הלידה, בנוכחות חברי הקהילה, גברים כנשים. במהלך הטקס ניתן שֵם לתינוקת, ונאמרו בו פסוקים ופיוטים מיוחדים העוסקים בבנות ישראל ובהודיה לאל. טקס זה, בגרסאות שונות, הוא זה הנהוג עד היום.

נוסח הטקס
---------

מאחר שטקס זבד הבת התגבש רק בעת החדשה בקהילות שונות, הוא אמורפי מאוד, וכולל רק כמה פסוקים ופיוטים מרכזיים, להם ניתן להוסיף כל דבר. כן אומרת האם את ברכת הגומל, כפי שמקובל בטקס ברית המילה. בטקס נהוג לומר לתינוקת החדשה: "יוֹנָתִי בְּחַגְוֵי הַסֶּלַע, בְּסֵתֶר הַמַּדְרֵגָה, הַרְאִינִי אֶת מַרְאַיִךְ הַשְׁמִיעִינִי אֶת קוֹלֵךְ, כִּי קוֹלֵךְ עָרֵב וּמַרְאֵיךְ נָאוֶה" (מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוק י"ד) (אם התינוקת היא הבת הראשונה של הוריה, מוסיפים את הפסוק "אחת היא יונתי תמתי אחת היא לאמה ברה היא ליולדתה ראוה בנות ויאשרוה מלכות ופילגשים ויהללוה"), וכן: 

> 
> "מי שברך אמותינו שרה, רבקה, רחל ולאה, מרים הנביאה ואביגיל, ואסתר המלכה בת אביחיל, הוא יברך את הילדה הנעימה הזאת ויקרא שמה (שם הילדה). במזל טוב ובשעת ברכה ויגדלה בבריאות שלום מנוחה, וִיזַכֶּהּ לאביה ולאמה לראות בשמחתה ובחופתה, בבנים זכרים עושר וכבוד דשנים ורעננים ינובון בשיבה, וכן יהיה רצון ונאמר אמן."
> 
> 
> 
> 

כן מקובל לומר את הפיוט:

> 
> הרחמן הוא יברך אבי הילדה ואמה, ויזכו לגדלה ולחנכה ולחכמה,  
> 
> לכבוד ולתפארת לכל עמה, ויהי ה' אלוהים עִמהּ.  
> 
> הרחמן הוא יברך את הקהילה, אשר ששה לעשות צדקה בגילה  
> 
> וישלם פעלם כפולה, ויתנם למעלה למעלה.  
> 
> הרחמן הוא יברך הרכה והעדינה, ויהיו ידיה ולבה לאל אמונה,  
> 
> ותזכה לראות פני השכינה בשובה לציון ברינה.  
> 
> הרחמן הוא יגאלנו גאולת עולמים בזכות שומרי בריתו הולכי תמים,  
> 
> ויבשר בשורות טובות וניחומים לעם אחד מפוזר ומפורד בין העמים.  
> 
> הרחמן, אשר כונן צעדינו עד הלום, יקדש בנו את שמו אשר בעילוֹם,  
> 
> ויאר לנו פניו כשמש וכיהלום, בריתו תהיה אתנו - החיים והשלום.
> 
> 
> 
>

ראו גם
------

* ברית מילה
* בת מצווה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **זֶבֶד הַבַּת** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **זבד הבת** |

* שאלות ותשובות על זבד הבת, באתר "ישיבה"
* שמחת בת, באתר מכון עתים - מידע על טקס זבד הבת, מקורותיו ומנהגיו וכן תשובות לשאלות נפוצות
* רן חורי, הולדת הבת במקורות היהדות, מתוך: **פתוחי חותם'**, ה, (תמוז תש"ע), עמ' 83–127, באתר רמבי"ש
* שמחת הבת באתר התנועה המסורתית בישראל
* טקסי מעגל החיים - שמחת הבת, באתר התנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל - נוסח טקס אלטרנטיבי
* דוגמה לנוסח זבד הבת המשלב פסוקים וברכות, מסורתיות ומודרניות, המתאימות להקראה על ידי בני המשפחה השונים, באתר "פדיון הבן שלי"
* ‏דוגמה לנוסח זבד הבת(הקישור אינו פעיל) השזור בפסוקים, פיוטים ושירים מודרניים, באתר ארגון "הוויה"
* זבד הבת, באתר האקדמיה ללשון העברית, 4 באוקטובר 2010
* הצעה לטקס: שמחת בת, באתר תנועת קולך
* ספר כי אשרוני בנות. מנהגי קידוש וזבד הבת. באתר הקול החמישי.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר אבשלום קור, "באופן מילולי", גלי צה"ל, 2 ביולי 2008
2. ↑  Bereishit (Genesis) 30 :: Septuagint (LXX), Blue Letter Bible (באנגלית)
3. ↑  שושנה בהט, על מדוכת הלשון - מחידושיה האחרונים של האקדמיה, **לשוננו לעם** מ"ד ב', האקדמיה ללשון העברית, ה'תשנ"ג, עמ' 137
4. ↑  ד"ר אהרון ארנד, העדפת לידת בנים על פני בנות, אוניברסיטת בר-אילן
5. ↑  התנועה המסורתית בישראל, שמחת הבת, באתר תרבות.il
6. ↑  שלמה טל (ע), **סידור רינת ישראל נוסח ספרד**, ירושלים: מורשת, 1982, עמ' 276 - 277
7. ↑  הספרייה הלאומית ועמותת סנונית, זבד הבת, באתר הפיוט והתפילה

| מצוות ומנהגים יהודיים |
| --- |
| ערכים כלליים | הלכה • עשרת הדיברות • תרי"ג מצוות • שבע מצוות דרבנן • שבע מצוות בני נח • רשימות: מצוות הנהוגות בזמן הזה • מצוות שאינן נוהגות בזמן הזה | נער בר מצווה |
| סדר היום | נטילת ידיים • ציצית • תפילין • קריאת שמע • תפילה • תלמוד תורה • ברכת המזון |
| הלוח העברי | קידוש החודש • עיבור השנה • שבת • ראש חודש • חגי ישראל ומועדיו • שמיטה • שנת היובל |
| מצוות שבין אדם לחברו | ואהבת לרעך כמוך • צדקה • גמילות חסדים • לשון הרע • והדרת פני זקן • אונאת דברים • משפט עברי |
| מצוות התלויות בארץ | מצוות יישוב ארץ ישראל • מתנות כהונה • מתנות עניים • איסור ערלה • שמיטה • שנת היובל |
| איסור והיתר | כשרות • בשר בחלב • שחיטה • טרפה • איסור אכילת חלב • יין נסך • חמץ |
| תשמיש קדושה ותשמיש מצווה | ספר תורה • תפילין • מזוזה • סידור • ציצית • שופר • לולב • מצה • כיפה |
| בית המקדש | מצוות בניין בית המקדש • כהן • קורבן • עלייה לרגל • טומאה וטהרה • רשימת מצוות בית המקדש |
| משפחה | ברית מילה (או הטפת דם ברית) • פדיון הבן • זבד הבת • בת מצווה • בר מצווה • חופה וקידושין • טהרת המשפחה • מעמד האישה ביהדות • צניעות • כיבוד אב ואם |
| מוות | אבלות • אנינות • הלוויה • קריעה • קדיש • קבורה • סעודת הבראה • שבעה • יום השנה • אזכרה • נר נשמה • הזכרת נשמות • חברה קדישא |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530256705171

 |