recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גדוד בגרמיאן** (בארמנית: **Բաղրամյան**; בגאורגית: **ბაგრამიან**; ברוסית: **Баграмяна**) היה גדוד המורכב ברובו מארמנים המשינים שהתגוררו באבחזיה. הגדוד הוקם באבחזיה במהלך מלחמת אבחזיה (1992-1993) הם נלחמו לצד כוחות הבדלנים האבחזים. הגדוד נקרא על שמו של המרשל הארמני-סובייטי המוערך, הובאנס בגרמיאן (Քրիստափորի Բաղրամյան), והוקם במטרה להגן על הארמנים המתגוררים באבחזיה מפני ההפרזה בשימוש בכוח על ידי צבא גאורגיה. הגדוד נוסד בפברואר-מרץ 1993, ומפקדה הראשון היה ואגארשאק אראמוביץ' קוסין (Вагаршак Арамович Косян).

הפלוגה הארמנית הראשונה הוקמה בנובמבר או בדצמבר 1992. הגדוד נוסד לאחר קרב גגרה, לאחר שהיו כבר ארבע פלוגות ארמניות בכוחות הבדלנים האבחזים, על ידי שר ההגנה של אבחזיה הבדני. לגדוד התגייסו גם ארמנים ממקומות אחרים. אף על פי שרוב הגדוד היה מורכב מארמנים השתייכו לגדוד גם רוסים, אבחזים, גרמנים ואף אזרים.

הפעולה הראשונה של הגדוד התקיימה ב-15 במרץ 1993, וב-4 ביולי של אותה שנה, הועברו חיילי הגדוד, יחד עם מיליציה של קונפדרציית עמי ההר של הקווקז ומיליציות אבחזיות, לכאורה על ידי כוחות ימיים רוסיים, לעיר טקווארצ'לי והם החלו משם בצפון מחוז סוחומי לכיוון העיר סוחומי. עד לסוף יום המחרת, ה-5 ביולי, הם כבשו את שרומה, טאמישי וקמאני, וגרמו לאבדות כבדות בקרב הגאורגים. באותו שבוע השתתף הגדוד בטבח קמאני. בספטמבר של אותה שנה השתתפו בטבח סוחומי. לאחר מכן השתתף הגדוד גם בקרבות בגולריפש ואוצ'מצ'ירה, ובסופו של דבר נשלחו למחוז גאלי. לאחר מכן נשלח הגדוד לעמק קודורי ליד הכפר לאטה, שם ספגו אבדות כבדות.

ב-10 במאי 1998, במהלך מלחמת אבחזיה השנייה, נפתחה אש על מבנים של המנהלה ותחנת הכוח במזיאורי. איש לא נפגע בהתקפה. סוכנות הידיעות פריים ניוז שבסיסה בטביליסי, דיווחה כי ההתקפה בוצעה על ידי הגדוד. פקידים גאורגיים רשמיים האשימו כי הגדוד נשלח על ידי השלטונות הבדלניים של אבחזיה כדי לבצע פעולות ענישה וטיהור אתני במחוז גאלי המפורז, שרוב אוכלוסייתו גאורגים, ולצבא אבחזיה אסור היה להיכנס אליו. לאחר המלחמה בוטל הגדוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבחזיה - ארץ נופש, באתר www.abkhaziya.org (ברוסית)
* ארמניה מתכננת לכבוש את אבחזיה? האינטליגנציה הגאורגית מאשימה את הארמניה ברצח עם של גאורגים, "רגנום", (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **המשינים** (Համշենի) - הם קבוצה אתנית ארמנים שחלקם מוסלמים סונים המתגוררים ברובם במחוזות הצפון מזרחיים של טורקיה.
2. ↑  ואהאן אישחאניאן, הארמנים של אבחזיה: מחזיקים בית באזור לא יציב, 11.1.2004, (באנגלית)
**דייוויד ג'ורג' הרד** (אנגלית: **David George Herd**;‏ 15 באפריל 1934 - 1 באוקטובר 2016) היה כדורגלן סקוטי ששיחק בעמדת החלוץ.

נולד בהמילטון שבסקוטלנד. הרד החל את הקריירה שלו בסטוקפורט קאונטי, בה שיחק כחלוץ ביחד עם אלק הרד, אביו, אך לא הרבה לשחק בגלל חובותיו כאזרח. למרות זאת הוא שיחק מספיק טוב על מנת למשוך את תשומת הלב של מועדון הכדורגל ארסנל, שהחתים אותו ב-1954 תמורת 10,000£. הרד ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל ב-19 בפברואר 1955, במשחק נגד לסטר סיטי.

הרד לא היה שחקן הרכב קבוע בארסנל, ובשתי עונותיו הראשונות במועדון הוא השתתף בשמונה משחקים בלבד. בעונת 1956/1957 חל שיפור ניכר במעמדו, והוא הבקיע 18 שערים ב-28 משחקים. החל מאותה עונה הוא היה אחד המבקיעים המצטיינים של ארסנל, והיה לשחקן המועדון שכבש את מספר השערים הגדול ביותר במשך ארבע עונות רצופות החל (1956/1957–1960/1961, האחרונה ברצף, הוא הבקיע 29 שערים שהיו שיא מועדון מאז 33 השערים של רוני רוק בעונת 1947/1948.

אולם, שחקני ארסנל לא היטיבו לשחק ולא הצליחו להיות קרובים לזכייה בתואר מלבד המקום השלישי בליגה בעונת 1958/1959. באותה עונה הרד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד, במשחק נגד נבחרת ויילס שנערך בניניאן פארק ב-18 באוקטובר 1958; המשחק הסתיים בניצחון סקוטי בתוצאה 3 - 0. הרד הופיע 5 פעמים במדי סקוטלנד בין 1958 ל-1961, בהן הבקיע שלושה שערים, והופעתו האחרונה הייתה בהפסד 0 - 4 לנבחרת צ'כוסלובקיה ב-14 במאי 1961.

למרות שהיה מלך השערים בעונת 1960/1961 הרד לא היה מרוצה מחוסר ההצלחה הכללי של ארסנל, וביולי 1961 הוא הועבר למנצ'סטר יונייטד תמורת £35,000. הרד הבקיע 107 שערים ב-180 משחקים במדי ארסנל.

משחקו הראשון במדי מנצ'סטר היה נגד וסטהאם יונייטד ב-19 באוגוסט 1961. הרד היה חלק מסגל המועדון שזכה בגביע ה-FA ב-1963, באליפות הליגה ב-1965 וב-1967, ובגביע אירופה לאלופות ב-1968. ב-26 בנובמבר 1966 נערך משחק בין מנצ'סטר יונייטד לסנדרלנד, שהסתיים בניצחון היונייטד בתוצאה 5 - 0 וזכור בגלל העובדה שהרד הבקיע נגד שלושה שוערים שונים. אולם, לאחר ששבר את רגלו במרץ 1967 הוא מיעט לשחק, ולא השתתף בניצחון של יונייטד בגמר גביע אירופה. הרד הבקיע 145 שערים ב-265 משחקים במדי היונייטד, והוא אחד המבקיעים המצטיינים בהיסטוריה של המועדון.

הרד עזב את מנצ'סטר יונייטד ביולי 1968 ועבר לשחק בסטוק סיטי למשך שתי עונות. לאחר מכן הוא שיחק תקופה קצרה בווטרפורד יונייטד ופרש ממשחק פעיל. לאחר פרישתו הוא אימן את המועדון לינקולן סיטי בין 1971 ל-1972.

לקריאה נוספת
------------

* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. מסת"ב 1-899429-03-4

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד הרד** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
משרטים חד ודו צדדיים
מחוגת משרט
**משרט** הוא כלי ידני המשמש בעיבוד מתכות. הוא משמש לסימון, בעיקר של קווים, על החומר, לפני עיבוד נוסף שלו. המשרט הוא עזר חשוב בהעברת התוכנית, או תבניות התכנון, אל החומר הגולמי. הוא משמש במקום סימונים בעפרון או בדיו מפני שבמתכות סימונים כאלו פחות מדויקים בגלל הרוחב שלהם, מטשטשים ונמחקים מהר. בניגוד לכך, סימוני המשרט הם באופן ניכר מאוד דקים ועמידים יותר. כאשר המתכת אינה מצופה, סימני צבע יכולים להגדיל את הניגודיות של סימוני המשרט, בלי לפגוע בדיוק ובעמידות של הסימון.

המשרט עשוי ממוט מתכת עם קצה מפלדה יצוקה, מוקשחת, ומעובדת בחום. החוד בקצה, המיצר את הסימון בפועל, מחודד לזווית של 30 או 40 מעלות. יש משרטים עם קצה מחודד יחיד, וישנם שבכל קצה שלהם יש נקודת חוד. משיכת חוד המשרט על פני המתכת מייצרת שריטה שטחית מאוד על פני השטח. בשימוש בסיסי, כדי לסמן קו, מושכים את המשרט לאורך מוט, למשל סרגל מתכת.

משרט גרירה
----------

משרט גרירה
הכלי משמש לסימון קווים במרחק שנקבע מקו הבסיס. החלק המעובד מושם על יחידה משופעת, כך שהאזור בו נדרש הסימון יהיה מאונך לפני משטח קבוע (למשל שולחן עבודה) והקו שיש לסמן יהיה מקביל למשטח של שולחן העבודה. את משרט הגרירה מכוונים לגובה הקו הרצוי. קו הסימון מתקבל על ידי גרירת משרט הגרירה על שולחן העבודה במקביל לאזור בו נדרש הסימון, באופן שהחוד יצור את קו הסימון הרצוי.

| כלי עבודה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אזמל • גרזן • דיסק חיתוך • חוט בנאים • חוט משיכה • טסטר • כליבה‏ (קלמרה) • כף בנאים‏ • לדרמן • מברג • מחרטה • מסור • מסור אנכי • מסור חרב • מסור נימה • מסור עגול • מסור שרשרת • מספריים • מעדר • מפתח ברגים • מפתח צינורות • מפתח שוודי • מקדחה • מקצועה • מרית • משפך • משרט • סולם • מלחציים • סכין • פטיש • פטיש אוויר • פלייר • פלס בנאים • קת • רשת • שטיכמוס |  |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משרט** בוויקישיתוף
**רחל ברגשטיין** (נולדה בשנת 1939) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.

ביוגרפיה
--------

ברגשטיין התאמנה בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי.

### 1952

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1952 זכתה ברגשטיין במדליית ארד במשחה ל-100 מטר בתוצאה של 1:40.9 דקות, אחרי ויויאן חסון שקבעה שיא ישראלי חדש לנוער של 1:37.4 דקות, שיפור לשיא הישראלי של אסתר וייסליצר מהפועל חיפה (1:37.8 דקות) וש. לנדס מברית מכבים עתיד (1:40.8 דקות).

### 1953

בתחרות שנערכה בכפר המכבי בסוף אוקטובר 1953 קבעה ברגשטיין במשחה ל-150 מטר מעורב שיא ישראל חדש של 2:32.2 דקות, שיפור לשיא הקודם (2:39.8 דקות).

### 1954

באליפות הקרב רב הראשונה שנערכה בישראל, ברמת השופט, בתחילת אוקטובר 1954 זכתה ברגשטיין במקום הראשון עם 1523 נקודות, לפני אילנה רייזנר חברתה לקבוצה (1006 נקודות) ונועה מוזר מהפועל תל עמל (1004 נקודות). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל היא זכתה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.2 דקות, אחרי שושנה ריבנר מברית מכבים עתיד (1:14.7 דקות) ולפני חברתה לקבוצה ירדנה שאל (1:27.1 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופש בתוצאה של 6:37.3 דקות, אחרי שושנה ריבנר (6:04.5 דקות) ולפני ירדנה שאל (6:56.5 דקות).

בתחרות שנערכה במזרע בנובמבר אותה שנה היא קבעה במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא ישראל חדש, שיא יסוד של 3:31.5 דקות.

### 1955

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1955 זכתה ברגשטיין בשלוש מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.6 דקות, אחרי שושנה ריבנר (1:09.5 דקות) ולפני דורית שרצר מברית מכבים עתיד (1:22.3 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:30.8 דקות, אחרי שושנה ריבנר (5:46.3 דקות) ולפני דורית שרצר (6:33.0 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:41.3 דקות, אחרי דורית שרצר (1:36.3 דקות) ולפני יהודית לוזיה מהפועל אפיקים (1:46.5 דקות).

### 1956

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1956 זכתה ברגשטיין במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.1 דקות, אחרי שושנה ריבנר (1:09.3 דקות) ולפני דורית שרצר (1:19.6 דקות).

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי כתבי, הישגי השחיה הישראלית בשנת 1952, דבר, 31 באוקטובר 1952
* צבי כתבי, שחייה 1954: צעד קדימה, דבר, 26 בנובמבר 1954

הערות שוליים
------------

1. ↑  דבר הספורט - השחיינים עוד לא הספיקו לנוח, דבר, 15 באוקטובר 1952
2. ↑  שחיה - תחרויות שחיה בגוש זבולון, הארץ, 25 באוקטובר 1953
3. ↑  ספורט - סלפטר וברגשטיין אלופי קרב רב, על המשמר, 3 באוקטובר 1954
4. ↑  שלמה מוזר, אורות וצללים באליפות השחיה, דבר, 17 באוקטובר 1954
5. ↑  שיאים חדשים הושגו בשחיה, מעריב, 7 בנובמבר 1954
6. ↑  ישראל פז, מנדלבוים: 100 חתירה-1:00,6 דק', ריבנר: 100 חתירה - 1:09.5 דק', על המשמר, 9 באוקטובר 1955
7. ↑  4 שיאים ארציים הוצבו באליפות ישראל בשחייה, דבר, 7 באוקטובר 1956
8. ↑  5 שיאים והפתעות באליפות ישראל בשחייה, חרות, 7 באוקטובר 1956
**רחל ביהם** (1924, זדונסקה וולה – 1944, אושוויץ) הייתה פעילת מחתרת בגטו לודז'.

ביהם נולדה בעיירה זדונסקה וולה כ-50 ק"מ מלודז'. לגטו לודז' נשלחה בקיץ של שנת 1942 עם אחיה ואחותה. בגטו הייתה חברה באיחוד תנועות הנוער הציוניות "חזית דור בני המדבר", ובמסגרת זו הייתה אחראית על שכבת הנערות.

ב-2 באוגוסט 1944 החל השלב האחרון בחיסול גטו לודז'. היהודים לא ידעו לאן מגרשים אותם וחשדו בגרמנים שניסו לשכנע שזה מעבר למקום עבודה חדש. ב-16 באוגוסט 1944 רחל ומשפחה נשלחו לעלות לרכבת והיא התנדבה לתעד את מסלול הנסיעה, ולהחביא את הפתק בקרון, מתוך מטרה שכאשר יחזרו הקרונות לגטו להטענת קבוצה נוספת של יהודים, יגיעו חבריה אל הפתק וידעו מהו היעד.
לצערה וצערם לא אמר להם השם אושוויץ דבר ולכן לא ידעו להיכן מובילים אותם.

סיפורה מתועד בשיר שחיבר חיים גורי, "רָחֵל ביהם מִלּוֹדְז'", על פזמונו החוזר:

> 
> סְעִי רָחֵל עִם הָרַכֶּבֶת וּרְאִי  
> לְאָן הוֹלֶכֶת הִיא  
> לְאָן הוֹלֶכֶת הִיא
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* צילומים שלה והפתק שכתבה בדרכה לאושוויץ, באתר בית לוחמי הגטאות
* קורותיה באתר חומרי הדרכה למדריך ולמטייל בפולין.
* השיר "רחל" של חיים גורי באתר שירונט.
* רחל, בביצוע רינת עמנואל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:01)
* שרון גבע על שליחותה של רחל ביהם מגטו לודז' בבלוג אל מדף ספרי ההיסטוריה.
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**חליפין בהסכמה** מתארים פעולות סחר בשוק על ידי מוכרים וקונים אשר מתבצעות מתוך רצון חופשי. אם הסחר לא היה מועיל לקונה ולמוכר גם יחד, הרי לא היה מתבצע - ולכן מצב הסוחרים טוב יותר לאחר ביצוע העסקה מאשר לפניה.

חליפין בהסכמה הם גם השערה בסיסית שנעשתה על ידי כלכלנים נאו-קלאסיים. כלומר, כאשר כלכלנים נאו-קלאסיים (מהזרם המרכזי) מעלים תאוריות לגבי העולם, הם מניחים שמבוצעים חליפין בהסכמה. בהתבסס על הנחה זו, כלכלנים בזרם המרכזי מסיקים על מגוון השלכות חשובות כמו: שפעילות השוק יעילה, שלסחר חופשי יש השפעה חיובית וששווקים בהם גורמים כלכליים פועלים בהסכמה הם טובים יותר. יש לציין שנקודת המוצא של חליפין בהסכמה מוציאה מכלל אפשרות התכנות ניצול. כלכלנים מרקסיסטים, אחת האלטרנטיבות העיקריות לכלכלה נאו-קלאסית מניחים מראש ניצול. ניתן להצהיר שכלכלה אינה יכולה לבחון בצורה אובייקטיבית קיום ניצול של קבוצה על ידי קבוצה אחרת. זהו אחד החסרונות הבולטים של תחום מחקר זה.

כלכלנים מהזרם המרכזי הראו שחליפין בהסכמה מסייעים יותר ליעילות כלכלית מחליפין המוכתבים על ידי ממשלות. מצד שני, אין בסיס תאורטי לטעון שחליפין שהם לא בהסכמה בחלקם או במלואם עדיפים על פני הסדרים אחרים כמו הכתבה ממשלתית.

חליפין בהסכמה נמצאים בשורש הטיעונים לגבי מוסריותם של שווקים. ליברטריאנים לעיתים מצביעים על מוסריות כמו גם על יעילות חליפין בהסכמה לטעון כנגד הכתבה ממשלתית כול צורות מיסוי רבות. מוסריותם של שווקים, אפילו של אלה אשר לעיתים רחוקות דבקים בחליפין בהסכמה נמצאים במחלוקת תמידית.
באימונולוגיה, **סופר אנטיגנים** (**Superantigens** או **SAgs**) הם קבוצת טוקסינים המפעילים באופן לא מבוקר תאי T ובכך גורמים לתגובה דלקתית רב מערכתית חריפה, תגובה זאת עלולה לגרום למוות תוך זמן קצר בהלם טוקסי. במקרים אחרים סופר אנטיגנים גורמים לחום, עייפות כרונית, שלשולים והקאות. סופר אנטיגנים מיוצרים על ידי חיידקים (בייחוד מסוג סטרפטוקוקוס או סטפילוקוקוס) כאנטיגנים אקסו-גנים, או, לחלופין, על ידי נגיפים ליצירת סופר אנטיגנים אנדו-גנים (כגון נגיף הכלבת או אפשטיין-בר וירוס, הסופר אנטיגן הנחקר ביותר מיוצר על ידי הנגיף העכברי MMTV).

מנגנון הפעילות של סופר אנטיגנים
-------------------------------

הפעלת תאי T בעזרת סופר אנטיגנים
סופר אנטיגנים נקשרים הן למולקולת MHC סוג II, המבוטאות על תאים מציגי אנטיגן מקצועיים, והן לקולטן תאי T (או TCR) המבוטא על תאי T. על ידי פתירת המבנה הקריסטלוגרפי של סופר אנטיגנים נמצא כי סופר אנטיגנים חיידקיים נקשרים ב-TCR ללולאה CDR2 ובמידה נמוכה יותר ללולאה CDR1, לעומתם סופר אנטיגנים נגיפיים נקשרים ללולאה HV4. לאזור Vα ול- CDR3 השפעה מועטה על קישור סופר אנטיגנים. בניגוד לאנטיגנים אחרים סופר אנטיגנים אינם מעובדים בפרוטאזום על ידי התא אלא נקשרים למולקולת ה MHC סוג 2 ללא עיבוד מקדים.

קישור בין MHC סוג 2 לבין TCR גורם לשיפעול תאי T עוזרים - תא T עוזר מגיב לסופר אנטיגן באותה עוצמה כתגובה למולקולת MHC סוג II אלוגנית, אלא שבעוד שמולקולת MHC סוג II המציגה פפטיד פתוגני יכולה להיקשר רק לשבריר אחוז מכלל תאי ה- T העוזרים בזכות הספציפיות של ה TCR לאנטיגן ספציפי, סופר אנטיגן נקשר לכ 20%-2% מכלל מולקולות ה-TCR ועלכן מפעיל אחוזים דומים של תאי T. התאי ה T המופעלים מפרישים כמויות גדולות של ציטוקינים, הציטוקינים גורמים לתגובות ציטוטוקיסיות ולדיכוי התגובה החיסונית הנרכשת, לשתי תגובות אלה חלק בפתוגנזה של מיקרואורגניזמים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופר אנטיגן** בוויקישיתוף
כנוע לבוש חליפת שעבוד
**חליפת שעבוד**, המכונה גם **חליפת גימפ**, היא בגד שנועד לכסות את הגוף לחלוטין (בדרך כלל כולל את הידיים והרגליים),  ולעיתים קרובות כולל נקודות עוגן עבור השעבוד. לעיתים קרובות יש כיסוי מובנה לפנים; במידה ואין, נוסף לחליפה ברדס השעבוד או "מסכת השימפנזים". החליפה עשויה להיות מחומרים שונים; עור, PVC, גומי, סטרץ ', ו darlexx הם הנפוצים ביותר. עור, נמתח, ולכן לא יכול להתאים כמו האחרים. 

החליפה משמשת בסדנה כדי להפחית את האדם למעמד של צעצוע מיני, ולא שותף מיני.  חליפת השעבוד הטיפוסית היא שחורה ועשויה מחומר עמיד מאוד (לעיתים קרובות מחוזקת על ידי רצועות שבקושי נמתחות) וכוללת טבעות מתכת משולבות, חגורות, אבזמים, ושרוכים כדי להדק אותה בצירוף חבלים או שרשראות, כדי להרים ולתלות את הלובש מהתקרה.

בעקבות השימוש במונח בסרטו של קוונטין טרנטינו *"ספרות זולה"*, חליפות כאלה נקראות לפעמים חליפת גימפ.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Midori (2005). *Wild Side Sex: The Book of Kink Educational, Sensual, And Entertaining Essays*. Daedalus Publishing. p. 31. ISBN 1-881943-22-4.
2. ↑  Baker, Paul (2004). *Fantabulosa: The Dictionary of Polari and Gay Slang*. Continuum International Publishing Group. p. 135. ISBN 0-8264-7343-1.
**טמרין לבן-שפתיים** (שם מדעי: ***Saguinus labiatus***) הוא מין של פרימט מסוג טמרין. תפוצתו ביער האמזונאס בברזיל ובצפון בוליביה ומזרח פרו. כמו שאר הטמרינים הוא שוכן עצים ופעיל יום.

למין זה שלושה תת-מינים:

* **טמרין לבן-שפתיים ג'ופריי** (*S. l. labiatus*) - נפוץ בין נהר פורוס ממערב ועד נהר מדיירה ממזרח. בצפון עד לקו האורך של פורטו וליו ובדרום עד לנהר מדרה דה דיוס שבבוליביה.
* **טמרין לבן-שפתיים תומאס** (*S. l. thomasi*) - בצפון מערב ברזיל במדינת האמזונאס במשולש שבין נהר האמזונאס מדרום, נהר ז'פורה מצפון וממזרח וקו אורך 68 ממערב.
* **טמרין אדום-בטן** (*S. l. rufiventer*) - בין נהר פורוס ממערב ועד נהר מדיירה ממזרח. בצפון עד לנהר האמזונאס ובדרום עד לקו האורך של פורטו וליו (שזו תחילת תפוצתו של טמרין לבן-שפתיים ג'ופריי).

תת-המינים חיים ביערות גשם טרופיים. הטמרין נמצא לרוב בגובה על העצים בגוב של 10 מטר מפני הקרקע כאשר הם עולים לגובה של עד 18 מטר על מנת לישון, כחלק מהאסטרטגיה שלהם להימנע מטורפים. הם חיים בלהקות בין 4 לבין 15 פרטים בשטח של 335 דונם כאשר יש חפיפה של 40% מהשטח בין להקות שונות. צפיפות המין 18.6 פרטים לקמ"ר.

קדמת גופו אדומה, גבו כסוף, גפיו וזנב שחורות, פניו שחורות, כאשר על השפתיים והאף שיער לבן רב. קיים כתם לבן על האוזניים שלעיתים משולב בצבע אדום. משקל הזכר בין 400 לבין 505 גרם, ואילו משקל הנקבה בין 380 לבין 490 גרם. אורך הגוף הוא 23–26 ס"מ ואורך הזנב 34–41 ס"מ.

* טמרין לבן-שפתיים ג'ופריי: הגב בצבע אפור. השליש העליון של זנבו אדמדם.
* טמרין לבן-שפתיים תומאס: צוואר וחזה שחורים מתחתם ועד לרבע הזנב בצבע כתום.
* טמרין אדום-בטן: כל קדמת גופו אדומה.

כל קבוצה מכילה נקבה וזכר שליטים ורק הם מתרבים. משך ההיריון 140–150 ימים שלאחריה נולדים תאומים לא זהים בין חודשים אוקטובר לדצמבר. לאחר הלידה כל הקבוצה לוקחת חלק בטיפול בגורים.

טמרין זה כמו שאר מיני הטמרין הוא אוכל-כול והוא אוכל חרקים, פירות ותפליטי עצים.
לטמרין זה מספר טורפים בעיקר מיני נחשים ולטאות גדולות. בשילוב עם טמרין חום-ראש הוא יתקוף טורפים גדולים יותר למשל הטאירה הגדול ממשפחת הסמורים.

אוכלוסיית מין זה יציבה ולא קיים לה איום ישיר כלשהו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טמרין לבן-שפתיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  טמרין לבן-שפתיים באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מתוך האתר של המוזאון הזואולוגי של אוניברסיטת מישיגן
**תנודות רבי** (באנגלית: Rabi oscillations, אוסצילציות רבי) או **מחזור רבי** (Rabi cycle) היא התנהגות מחזורית של מערכת קוונטית בעלת שני מצבים (שתי רמות אנרגיה קוונטיות), בנוכחות שדה מגנטי קבוע ושדה מגנטי מתנודד, שתדירותו תואמת את הפרש האנרגיות בין הרמות. מחזוריות זו מתייחסת לבליעה ולפליטה של אנרגיה, במעבר אוכלוסייה בין רמות אנרגיה. תופעה זו נצפתה במערכות רבות, החל מפיצול רמות באטומים ועד לתנודות במערכות מולקולריות. התנהגות מחזורית זו מזוהה עם שמו של איזידור אייזק רבי. על פיתוח מחולל המחזוריות ומערכת המדידה, זכה אייזק רבי ב-1944 בפרס נובל. את בעיית הדיוק במדידת המומנט המגנטי של האטום, יעדם של ניסויי רבי, השלים נורמן רמזי כארבעים שנה מאוחר יותר, בטבעו מונח חופף, תנודות רמזי.

הניסוי של רבי
-------------

רבי הקרין אלומת אטומים דרך שני שדות מגנטים שונים: שדה מגנטי קבוע ושדה מגנטי מתנודד (המשתנה בתדר מסוים התואם את הפרש האנרגיה בין הרמות). גרעיני האטומים שהקרין התאפיינו במומנטים מגנטיים, גודל הנלווה לספין הגרעין אשר גורם לגרעין לתפקד כמגנט קטן. בהשפעת השדה המגנטי ביצעו המומנטים נקיפה סביב כיוון השדה המגנטי הקבוע, שתדירותה פרופורציונלית לעוצמת השדה.
כאשר רבי השווה את תדירות השדה המגנטי המתנודד לתדירות הנקיפה של המומנטים, המומנטים המגנטיים נכנסו לתהודה ושינו את כיוונם בצורה מחזורית, דבר שהורגש בבליעת אנרגיה מהשדה המתנודד וייצר בעצם תנודה מחזורית של ספיגת ופליטת פוטונים.

תיאור פיזיקלי
-------------

ההסבר להתנהלות שזיהה רבי ניתן במכניקת הקוונטים, לפיה שני מצבי מומנט אלו מייצגים למעשה שתי רמות אנרגיה שונות. מעבר חלקיק מרמת האנרגיה הנמוכה לגבוהה יותר, מתרחש על ידי בליעת אנרגיה מהשדה המתנודד, ששבה ונפלטת עם הדעיכה חזרה מן המצב המעורר לרמת היסוד (הנמוכה). כאשר אטום או מערכת שתי רמות מקבילה, מאופיינים כך שכל אוכלוסייתם נמצאת ברמת היסוד ואין שדה חיצוני הפועל עליהם, הסתברות מעבר בין הרמות היא קטנה מאוד וזניחה. באמצעות הפעלת שדה חיצוני משתנה, כגון קרן לייזר, במערכות אטומיות, ניתן לאלץ מעבר אוכלוסייה מרמת היסוד לרמה מעוררת. כאשר, כמות האכולוסיה העוברת בין הרמות וקצבה נקבעים על ידי עוצמת השדה החיצוני ומידת התאמת תדירותו להפרש בין רמות האנרגיה.   

משך זמן התואם מעבר של האוכלוסייה כולה בין רמה אחת לשנייה מכונה "פולס \pi", משך זמן התואם מעבר מחצית מן האוכלוסייה מכונה "פולס {\frac {\pi }{2}}".

שימוש באוסצילציות רבי
---------------------

אוסצילציות רבי נמצאות בשימוש במערכות רבות. לאחר גילוין נעשה שימוש רב באוצילציות רבי בספקטרוסקופיה מולקולרית. במיחשוב קוונטי נעשה שימוש בפולס {\frac {\pi }{2}} כדי לממש את השער הלוגי הקוונטי Hadamard וליצור סופרפוזיציה קוונטית בין שני מצבים קוונטיים, ובפולס \pi כדי לממש את השער הלוגי הקוונטי NOT שמשמש כבסיס לקיוביט.

ראו גם
------

* מכניקת הקוונטים
* תהודה מגנטית גרעינית
* פליטה ספונטנית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תנודות רבי** בוויקישיתוף
**חליל ברקטאי** (בטורקית: **Halil Berktay**; נולד ב-27 באוגוסט 1947) הוא היסטוריון טורקי, בעל טור ביומון Taraf.[דרוש תעתוק]

חייו ופועלו
-----------

חליל ברקטאי נולד בשנת 1947 לארדואן ברקטאי, שהיה חבר במפלגה הקומוניסטית של טורקיה, שפעלה בחשאי. ב-1964 סיים את קולג' רוברט באיסטנבול. למד כלכלה באוניברסיטת ייל שבארצות הברית, קיבל תואר ראשון ב-1968 ותואר שני ב-1969. עשה את הדוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת ברמינגהאם באנגליה, וקיבל תואר דוקטור ב-1990. שימש מרצה באוניברסיטת אנקרה בין השנים 1969–1971 ובין השנים 1978–1983. הוא היה מאואיסט בשנות ה-60 וה-70. בין השנים 1992 ל-1997 לימד ב'אוניברסיטה הטכנית של המזרח התיכון' באנקרה (METU) ובאוניברסיטת בוספורוס באיסטנבול. היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד ב-1997. מאז אותה שנה מלמד באוניברסיטת סבנג'י באיסטנבול.

מחקרו ודעותיו
-------------

תחומי מחקרו של חליל ברקטאי הם הלאומיות הטורקית במאה העשרים וההיסטוריוגרפיה שלה. חוקר את ההיסטוריה החברתית והכלכלית באירופה, במיוחד זאת של ימי הביניים מפרספקטיבות משוות. כתב על בניין הזיכרון הלאומי הטורקי.

בספטמבר 2005 ערך עם היסטוריונים מרקעים אקדמיים שונים (מוראט בלג', אדהם אלדם, סלים דרינגיל ורבים אחרים) ועידה שנויה במחלוקת על שקיעתה של האימפריה העות'מאנית.

ספרים שכתב
----------

* **Bir donem kapanirken**/ Halil Berktay
* **Kabileden feodalizme**/ Halil Berktay

כתבי עת שערך
------------

* New approaches to state and peasant in Ottoman history/ edited by Halil Berktay and Suraiya Faroqhi. **The Journal of peasant studies**; v.018, no. 3-4, 1991. London: Frank Cass, 1991

קישורים חיצוניים
----------------

* Halil Berktay, באתר של אוניברסיטת סבנג'י
* הטורים של חליל ברקטאי, באתר של יומון Taraf (טורקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439085105171
* BIBSYS: 90696323
* BnF: cb12407295w (data)
* GND: 1091591008
* ISNI: 0000 0000 8384 6853
* LCCN: n87847969
* NTA: 074063847
* ORCID: 0000-0002-0610-2775
* SUDOC: 033180385
* VIAF: 56696230
* WorldCat: lccn-n87847969

 |
**אנה סופיה הלנה שלגרן** (בשוודית: **Anna Sofia Helena Källgren**; נולדה ב-17 באוגוסט 1970) היא זמרת שוודית.

ביוגרפיה
--------

שלגרן נולדה בעיר הוגסבו (Högsbo) שבמחוז גטבורג.

היא הופיעה לראשונה כזמרת ב-1982, בתוכנית הבוקר "Gomorron Sverige" (בוקר טוב שוודיה) של SVT.

ב-1986 ביצעה שיר בתוכנית הכישרונות "Folkparkernas talangjakt".

ב-1987 זכתה ב"מלגת אולה בילקוויסט", מלגה המוענקת מדי שנה לנוער מצטיין במוזיקה ובתיאטרון הנקראת על שם הזמרת אולה בילקוויסט (Ulla Billquist).

היא הופיעה במלודיפסטיבלן 1989 עם השיר "Världen är vår", וסיימה במקום השביעי.

במלודיפסטיבלן 1990 השתתפה עם השיר "Handen på hjärtat", וסיימה במקום הרביעי.

ב-1990 יצא האלבום הראשון שלה, "Handen på hjärtat".

היא דובבה את בל בדיבוב השוודי של הסרט "היפה והחיה" ואת הנסיכה אודט בדיבוב השוודי של "סוד הממלכה הקסומה".

ב-1998 זכתה בפרס "Guldmasken", הפרס השוודי המקביל לפרס טוני, על הופעתה במחזמר מיס סייגון בתיאטרון בסטוקהולם.

ב-2000 החליפה את קרולה במהלך סיבוב הופעות מוזיקלי לכבוד חג המולד.

במלודיפסטיבלן 2003 ביצעה דואט עם המוזיקאי רוברט וולס, אך לא עלתה לגמר התחרות.

בנוסף לשוודית היא שרה גם באנגלית ובמנדרינית.

היא נשואה ויש לה בן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופיה שלגרן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סופיה שלגרן

* סופיה שלגרן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סופיה שלגרן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* סופיה שלגרן, באתר אייטונס (באנגלית)

* סופיה שלגרן, באתר ספוטיפיי

* סופיה שלגרן, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* סופיה שלגרן, באתר Last.fm (באנגלית)

* סופיה שלגרן, באתר AllMusic (באנגלית)

* סופיה שלגרן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סופיה שלגרן, באתר דיזר

* סופיה שלגרן, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* סופיה שלגרן, באתר Discogs (באנגלית)

* סופיה שלגרן, באתר Songkick (באנגלית)

* סופיה שלגרן, באתר Genius

* סופיה שלגרן, באתר SecondHandSongs
* הצוות השוודי של היפה והחיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 1e56f7a5-9fef-4210-9a9d-9caf37d733da

 |
המבנה במבט ממגדל הטלוויזיה של ברלין
**בית העירייה האדום** (בגרמנית: **Rotes Rathaus**) הוא המבנה שבו שוכנת עיריית ברלין. הוא שוכן ברחוב העירייה (Rathausstraße, לשעבר רחוב המלך - Königstraße), פינת רחוב היהודים, שברובע מיטה ליד כיכר אלכסנדר. בבניין נמצאים משרדיהם של ראש עיריית ברלין ושל מועצת העיר, המשמשים גם כמושל והסנאט של המדינה הפדרלית של ברלין. שמו של הבניין הוענק לו בשל הלבנים האדומות שממנו הוא בנוי.

על בניית הבניין בין השנים 1861–1869 היה מופקד האדריכל הרמן פרידריך וֶזֶמן, שזכה בתחרות בינלאומית לעיצובו ב-1858. תוכניתו של וזמן הושפעה מסגנון הרנסאנס האיטלקי, בייחוד זה של פררה ובולוניה, שבהם נעשה שימוש נרחב בלבנים אדומות. תוכנית הבניין נעשתה על פי הדגם של בית העירייה הישן של טורון בפרוסיה המערבית (פולין של ימינו), בעוד הארכיטקטורה של המגדל מזכירה את המגדל של קתדרלת לאן, בצרפת. הבניין תופס שטח של בלוק שלם, שעד לבנייתו עמדו עליו בניינים מימי הביניים. ב-1879 נוספה לקומה הראשונה במבנה סדרה של 36 תבליטים המתארים אישים ואירועים מההיסטוריה של ברלין וברנדנבורג מהמאה ה-12 ועד 1871, שיצרו האומנים לודוויג ברודוולף, אלכסנדר קלנדרלי, אוטו גייאר ורודולף שווייניץ.

המבנה נפגע קשות בהפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה ונבנה מחדש על פי התוכניות המקוריות בין השנים 1951–1956. בתקופה זו שימש בניין העירייה החדש (Neues Stadthaus), שלא נפגע במלחמה, כבניין העירייה של כל חלקי ברלין, ומשנת 1948 ואילך כבניין העירייה של מזרח ברלין. לאחר שהושלמה בנייתו מחדש חזר בית העירייה האדום לשמש כעירייה של החלק הסובייטי של העיר, בעוד החלק המערבי של העיר נוהל מבית עיריית שנברג (שמכניסתה נשא נשיא ארצות הברית ג'ון פ' קנדי ב-1963 את נאומו "אני ברלינאי", שהדגיש את תמיכת ארצות הברית בגרמניה המערבית). ב-1958 נוספו לרחבת הכניסה של הבניין פסלים המתארים את אנשי ברלין בונים מחדש את עירם, שפיסל פריץ קרמר.

ב-1 באוקטובר 1991, בעקבות איחוד גרמניה, עבר הבניין לשמש רשמית כממשל של ברלין המאוחדת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית העירייה האדום** בוויקישיתוף

* CityMayors feature
* Red Town Hall 360° Panorama


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4272961-0
* VIAF: 243103246
* WorldCat (עם VIAF): 243103246

 |
**בית העלמין היהודי ג'יורג'יול** (ברומנית: **Cimitirul evreiesc Giurgiului din Bucureşti**) הוא הגדול בין בתי העלמין היהודיים בבוקרשט ושוכן בכביש ג'יורג'יול במספרים 128 ו-162 ומשתרע על ארבע עשר הקטרי קרקע.

היסטוריה
--------

בית עלמין זה נוסד בשנת 1929 בכתובת ג'יורג'יול 128 ובשנת 1945 נוסף החלק שבמספר 162. דרך בית העלמין עוברת מסילת ברזל, שמחלקת אותו לשני חלקים מובחנים. מסביב לבית העלמין, בקרבת הגדר יש 2, 3 שורות של קברים - סידור זה נועד למנוע אפשרות של גריעת חלק משטח בית העלמין. בכניסה לבית העלמין הוצבו כמה מצבות ישנות, ששרדו מבית העלמין היהודי סבסטופול בבוקרשט.

בבית עלמין זה יש בין 35,000 ל-40,000 קברים וגם מצבות עבור נספי ספינות המעפילים סטרומה ומפקורה וגם לזכר הנרצחים היהודים במרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט.

בשנת 2008 נעשו בבית העלמין מעשי ונדליזם ובהם נהרסו 131 מצבות. הנזקים תוקנו בשנת 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית העלמין היהודי ג'יורג'יול** בוויקישיתוף
* Cimitirele evreiești din București (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Acte de vandalism in Capitala. Cimitirul Evreiesc a fost devastat (ברומנית)
**אברהם קופצ'יק** (באנגלית: **Abraham Kupchik**;‏ 25 במרץ 1892 – 26 בנובמבר 1970), שחמטאי יהודי-אמריקני.

ביוגרפיה
--------

קופצ'יק נולד למשפחה יהודית בברסט (אז חלק מהאימפריה הרוסית, כיום בבלארוס). בשנת 1903 היגרה משפחתו לארצות הברית. במקצועו היה רואה חשבון.

קופצ'יק זכה באליפות מועדון השחמט במנהטן עשר פעמים, ופעם נוספת חלק מקום ראשון משותף. בשנת 1915 חלק מקום 3–4 משותף עם אוסקר חאייס, אחרי חוסה ראול קפבלנקה ופרנק מרשל בתחרות ניו יורק.

בשנת 1916 חלק מקום 2–4 ביחד עם דוד ינובסקי ובוריסלב קוסטיץ' אחרי קפבלנקה. בשנת 1923 חלק מקום ראשון עם מרשל בתחרות אגם הופטקונג. בשנת 1924 הפסיד בדו-קרב ליפים בוגוליובוב +1 -3 =2 (ניצחון אחד, שלושה הפסדים, שתי תוצאות תיקו). בשנת 1925 סיים בתיקו דו-קרב עם קרלוס טורה רפטו +1 -1 =4 בניו יורק. בשנת 1926 סיים שני, אחרי קפבלנקה בתחרות אגם הופטקונג.

קופצ'יק שיחק בנבחרת ארצות הברית שזכתה במדליית זהב קבוצתית באולימפיאדת השחמט בוורשה בשנת 1935. על הלוח השלישי קיבל את מדליית הארד האישית על ביצועיו +6 -0 =8 (71.4%)(שישה ניצחונות, שמונה תוצאות תיקו). בשנת 1945 הוא שיחק בלוח התשיעי בדו-קרב מעל גלי האתר מול נבחרת ברית המועצות והפסיד 1.5-0.5 לולדימיר מקוגונוב.

תחרויות בהן השתתף
-----------------

* תחרות ניו יורק 1931

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם קופצ'יק, באתר צ'סגיימס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Bobby Fischer I Knew And Other Stories, by Arnold Denker and Larry Parr, San Francisco 1995, Hypermodern Press.
**ברדלס ענק** (שם מדעי: ***Acinonyx pardinensis***) הוא מין נכחד של חתול קדום מהסוג ברדלס אשר חי באירופה ומזרח אסיה בתקופת הפליסטוקן. ברדלס זה היה קרוב לברדלס הערבות המודרני, אך היה גדול ממנו בהרבה.

הברדלס הענק הגיע לאורך של שני מטרים עם זנב באורך 140 סנטימטרים, לגובה 90 סנטימטרים (בדומה לאריה מודרני) ולמשקל 79–100 קילוגרם. בצורתו דמה לברדלס המודרני, היה בעל טפרים קבועים יחסית והיה בעל רגליים ארוכות, זנב ארוך, ריאות גדולות וניבים קטנים יותר מלשאר החתולים. הוא דמה במראה לפומה שאולי הייתה קרובתו וגם לברדלס אמריקאי. ככל הנראה מנע משקלו של הברדלס הענק לפתח מהירות בדומה לברדלס מודרני, למרות רגליו הארוכות יותר, אך עדיין היה מהיר ביותר.

המאובנים של ברדלס זה תוארו ב-1828 והתגלו בגרמניה, צרפת, הודו וסין. טרפו התבסס על מעלי גירה כמו צבאים, יעלים או אייליים בינוניים אליהם התקרב בהדרגה עד למרחק מתאים לתאוצה. לסתותיו היו חזקות יותר ודמו ללסתות של נמר או יגואר באמצעותם היה יכול למחוץ את עצם הגרון של טרפו עד למותו.

עם זאת, לא היה הברדלס הענק החתול הגדול ביותר בתחומי חיותו, בהם שוטטו נמרים, יגוארים אירופאים, טיגריסים ושנחרבים גדולים וככל הנראה גרמה התחרות מולם להכחדתו. ייתכן גם שנכחד בידי האדם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברדלס ענק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

דגם ראש של ברדלס ענק
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביצירת כרוניקה קדומה. אם התכוונתם לסקירה היסטורית של תולדות אירלנד, ראו היסטוריה של אירלנד.
תיאור שנת 432 בדברי ימי ממלכת אירלנד, יצירה המתבססת על דברי ימי אירלנד.
**דברי ימי אירלנד** הוא כינוי מודרני לכרוניקה קדומה שנכתבה במנזרים באירלנד בין השנים 432–911.

מרבית כרוניקות אלה ששרדו עד ימינו מתבססות על טקסט קדום מקורי, ורק החל מתיאור שנת 911 ניתן לראות וריאנטים בין הכרוניקות. כרוניקות אלה המתבססות על הטקסט הקדום כוללות את דברי ימי אניספאלן, דברי ימי אלסטר, הכרוניקון סקוטורום, דברי ימי קלונמאקנוייז, דברי ימי טיגרנאך, דברי ימי רוזקרי ודברי ימי בויל.

תיאור הכרוניקה
--------------

הכרוניקה מתארת את האירועים שאירוע בשנה מסוימת תחת הכותרת של השנה. במרבית המקרים מדובר בתיאור אירוע בודד או מספר מועט של אירועים שהתרחשו באותה שנה. כך לדוגמה הפשיטה הויקינגית על מנזר איונה בשנת 806, בה נרצחה כל אוכלוסיית המנזר, וממנה ניתן ללמוד כנראה על פשיטות שנערכו בשנה זו בכל רחבי סקוטלנד ואירלנד, מתוארת בכרוניקה כך:

> 
> הקהילה של איונה נהרגה בידי גויים, 68.
> 
> 
> 
> 

ככל הנראה המספר מתייחס למספר ההרוגים.
מרבית אירועים הכרוניקה הם למעשה ציוני פטירה של אצילים שונים, והחל משנת 800 מצוינים בכרוניקה אירועי פשיטה של הוויקינגים, וכן מצוינים בכרוניקה תיאורי אירועים אסטרונומיים כגון ליקוי חמה שהתרחש ב-29 ביוני 512.

מחבר הכרוניקה
-------------

לא ידועים שמות המחברים, אולם ככל הנראה מדובר בנזירים במנזרים שונים שתיעדו את ההיסטוריה של המנזרים. הכרוניקה נכתבה באזורים שונים, ובהם במנזר איונה. ככל הנראה מדובר במספר כרוניקות שאוחדו במהלך המחצית השנייה של המאה השביעית לכרוניקה אחת - איחוד שבוצע כנראה באיונה. כנראה בין השנים 740–911 נכתבה הכרוניקה באיונה ובשנה זו הועברה למנזר אחר (ייתכן שמדובר בארמאז' - Armagh).

לאחר שנה זו נכתבו האירועים בשני אתרים שונים ונוצרו למעשה מספר כרוניקות שונות (כגון הכרוניקות המוזכרות לעיל ודברי ימי ממלכת אירלנד).
רבי **ישראל אלימלך אונגר** (ה'תק"ף – ז' באלול ה'תרכ"ז) נכדו של הרב מרדכי דוד אונגר אבי חסידות דומברובה. היה האדמו"ר השלישי בשושלת.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת ה'תק"ף לרבי יוסף אונגאר מדומברובה ולגיטל בתו של רבי משה אליקים בריעה הופשטיין מקוז'ניץ. נישא למאטיל בתו של רבי יחיאל קוריצר (נכדו של החוזה מלובלין). לאחר פטירת אביו בב' בחשון ה'תרכ"ז מילא רבי ישראל אלימלך את מקומו כרבה של דומברובה טרנובסקה. לאחר זמן עבר לדז'בנה שם ציווה עליו הרב חיים הלברשטאם מצאנז לכהן כאדמו"ר. מקובל כי רבי חיים הגיש לו קוויטל ובכך הכתיר אותו לאדמו"ר השלישי בשושלת.

בז' באלול ה'תרכ"ז, לאחר פחות משנה מאז מינוי לאדמו"ר, נפטר בגיל שבעים. שני בניו הגדולים מילאו את מקומו ברבנות ובאדמו"רות; הבכור רבי יעקב יצחק אונגר ייסד את חסידות דז'בנה בעיר מגורי אביו ואחיו רבי משה אליקים בריעה אונגר היה ממשיכו המרכזי בדומברובה.

צאצאיו
------

* רבי יעקב יצחק אונגר, מייסד חסידות דז'בנה. חתן האמרי נועם מדזיקוב (נפטר ה'תרנ"ב)
* רבי משה אליקים בריעה, האדמו"ר מדומברובה. חתן רבי אברהם אבא הורוביץ משנדישוב (נפטר ה'תרנ"ח)
* רבי מרדכי דוד, רב בעיר צאנז. נישא לרבנית שיינדיל אונגר (נפטר ה'תרע"ו)
* מושקיט, אשת רבי משה הלברשטאם (ה'ת"ר - ה' באדר ה'תרע"ה) בן האדמו"ר הראשון מקשאנוב
* שיינדיל, אשת רבי מאיר מוסקוביץ' (נכד האדמו"ר מפרמישלן)
מועצת השרים בסטאבקה הצארית, תחנת בראנוביצ'י, 14 ביוני 1915. שורה ראשונה: מבקר המדינה חריטונוב; הנסיך הגדול ניקולאי ניקולאייביץ'; ניקולאי השני; יו"ר מועצת השרים איוואן גורמיקין; שר חצר משק הצאר הרוזן פרדריקס. שורה שנייה: שר הפנים שצ'רבאטוב; שר הרכבות רוחלוב; שר החוץ סאזונוב; מפקד ראשי לענייני אדמות קריבושאיין; שר האוצר בארק; מפקד מטה הפיקוד העליון הגנרל יאנושקביץ'; שר המלחמה פוליבאנוב; שר המסחר והתעשייה שאחובסקוי.
ממשלת האימפריה הרוסית הייתה גוף הביצוע העליון במדינה שהוקמה ב-8 בספטמבר 1802 בשם **ועדת השרים של האימפריה הרוסית** (ברוסית: *Комитет министров Российской империи*, או *Комитетъ министровъ Россійской Имперіи* ברוסית שלפני המהפכה) והייתה אחראית לתיאום וניהול משרדי הממשל שהוקמו באותה עת ברפורמה הממשלתית של אלכסנדר הראשון. 

ב-19 באוקטובר 1905 קיסר האימפריה הרוסית ניקולאי השני חתם על צו לפיו הוועדה שינתה שמה למועצת השרים (ברוסית: *Совет министров Российской империи*) ושרי המדינה חויבו לדווח ליושב ראש המועצה על פעילות משרדיהם. קודם לכן, ועדת השרים לא ערכה ישיבות סדירות ואלה נערכו רק בנוכחות הצאר ולפיכך והיו תלויות בהחלטות הצאר. סמכויות הממשלה הורחבו והיא הפכה בפועל לגוף של הרשות המבצעת.

לאחר מהפכת פברואר 1917 המועצה הוחלפה על ידי ממשלת המעבר.

מבנה
----

משנת 1905 הייתה הממשלה לגוף ניהול עיקרי במדינה ובראשה עמד יושב ראש מועצת השרים.

מועצת השרים כללה:

* שר פנים
* שר אוצר
* שר תחבורה
* שר חוץ
* שר משפטים
* שר המלחמה
* שר חינוך
* שר חצר משק הצאר
* שר הצי
* שר מסחר ותעשייה
* שר האדמות (עד 1915 — מפקד עליון לאדמות)
* מבקר המדינה
* ראש הסינוד הקדוש

יושב ראש
--------

יושב ראש ועדת השרים היה למעשה תוארו הרשמי של ראש ממשלת רוסיה באותם ימים. עד שנת 1810 כל ישיבות הוועדה נערכו בנוכחות הצאר, בשנת 1810 קנצלר האימפריה הרוסית ניקולאי רומיאנצב מונה לנציג הצאר בוועדה ושנתיים לאחר מכן הוועדה הפכה לחלק מהמועצה המדינית. משנת 1905 ליושב ראש מועצת השרים ניתנו סמכויות רבות יותר וישיבות הממשלה נערכו בתדירות גבוהה יותר וללא צורך בנוכחותו של הצאר. 

### ראשי ממשלת האימפריה הרוסית

| שם | תאריך מינוי | תאריך עזיבה |
| --- | --- | --- |
| אלכסנדר וורונצוב | 1802 | 1809 |
| ניקולאי רומיאנצב | 1809 | 1810 |
| ניקולאי סלטיקוב | 1810 | 1812 |
| סרגיי ויאזמיטינוב | 1812 | 1812 |
| פיוטר לופוחין | 1812 | 1827 |
| ויקטור קוצ'וביי | 1827 | 1832 |
| ניקולאי נובוסילצב | 1832 | 1838 |
| אילריון ואסילצ'יקוב | 1838 | 1847 |
| ואסילי לבאשוב | 1847 | 1848 |
| אלכסנדר צ'רנישוב | 1847 | 1856 |
| אלכסיי אורלוב | 1856 | 1861 |
| דמיטרי בלודוב | 1861 | 1864 |
| פאבל גגארין | 1865 | 1872 |
| פאבל איגנטייב | 1872 | 1877 |
| פיוטר ואלוייב | 1877 | 1881 |
| מיכאיל רייטרן | 1881 | 1887 |
| ניקולאי בונגה | 1887 | 1895 |
| איוואן דורנובו | 1895 | 1903 |
| סרגיי ויטה | 1903 | 22 באפריל 1906 |
| איוואן גורמיקין | 1906 | 8 ביולי 1906 |
| פיוטר סטוליפין | 1906 | 5 בספטמבר 1911 |
| ולדימיר קוקובצוב | 1911 | 31 בינואר 1914 |
| איוואן גורמיקין (קדנציה שנייה) | 1914 | 20 בינואר 1916 |
| בוריס שטורמר | 1916 | 10 בנובמבר 1916 |
| אלכסנדר טרפוב | 1916 | 27 בדצמבר 1916 |
| ניקולאי גוליצין | 1916 | 28 בפברואר 1917 |

לקריאה נוספת
------------

* Государственность России. М. 2001, кн. 4, стр. 136—139.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשנים 1731-1741 התקיים אומנם קבינט השרים של האימפריה הרוסית, אך פעל בעיקרו כגוף ייעוץ לצאר
**אברהם קורלנד** (בדנית: **Abraham Kurland**;‏ 10 ביוני 1912 – 14 במרץ 1999) היה מתאבק יהודי דני, סגן אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932) אלוף אירופה (סטוקהולם 1934), אלוף המכביה הראשונה (1932) ו-12 פעמים אלוף דנמרק (1932–1949)

ביוגרפיה
--------

קורלנד נולד באודנסה וגדל בקופנהגן. הוא התאמן במועדון הכח קופנהגן. אחיו הצעיר, שמעון (1926–2016), אף הוא היה מתאבק מצטיין.

#### אלוף המכביה

במכביה הראשונה שנערכה בתל אביב באפריל 1932 הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל קל.

#### סגן אלוף אולימפי

ארבעה חודשים לאחר מכן באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) הוא זכה במדליית כסף בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל קל. בתחרות השתתפו 6 מתאבקים שהתמודדו כולם נגד כולם. בקרב הראשון הוא ניצח את יוניצ'י ימזקי מיפן בהפלה, בקרב השני הוא הפסיד לסגן אלוף האוליפמי היוצא אדוארד שפרלינג מגרמניה בנקודות שכה בארד. הקרב השלישי מול סילביו טוצי מאיטליה לא התקיים לאחר שהאיטלקי פרש מהטורניר לאחר הסיבוב הראשון. בקרב הרביעי הוא הפסיד בנקודות לאריק מלמברג משוודיה שזכה בזהב.

#### אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה באוקטובר 1934 זכה בשתי מדליות במשקל קל, זהב וארד. מדליית זהב בסגנון יווני-רומי ומדליית ארד בסגנון חופשי.

באליפות אירופה שנערכה בבריסל, בלגיה בספטמבר 1935 זכה במדליית כסף במשקל קל בסגנון יווני-רומי, אחרי לורי קוסקלה מפינלנד ולפני וולפגנג ארל מגרמניה. בטורניר עצמו הוא ניצח בכל ששת הקרבות שלו כולל את לורי קוסקלה וללא ספק היה המתאבק הטוב בביותר במשקל שלו, אבל בגלל שיטת הניקוד באותה העת זכה קוסקלה.

למרות היותו מועמד מוביל למדליית זהב באולימפיאדת ברלין (1936) הוא וחבריו היהודים בחרו להחרים את המשחקים האולימפיים בשל יחסם של הנאצים ליהודים. בהיעדרו זכה במדליית הזהב לורי קוסקלה.

מאותה שנה ובכל תקופת מלחמת העולם השנייה הוא לא התחרה בתחרויות בינלאומיות.

#### הבריחה מדנמרק

בשנת 1943 ברח עם מספר מתאבקים יהודים לשוודיה בסירה ושם התגוררו אצל משפחותיהם של מתאבקים שוודים. בשנת 1945 חזר למולדתו והחל לעבוד כמאמן עד 1962.

בהיותו בן 36 באולימפיאדת לונדון (1948) הוא סיים במקום תשיעי במשקל קל בסגנון יווני-רומי. בסיבוב הראשון הוא ניצח את אלפרד יאוך מאוסטריה בהפלה, בסיבוב השני הוא הפסיד לשריף דמג' מלבנון בהחלטת שופטים ובסיבוב השלישי הוא הפסיד לגוסטב פריי משוודיה בהחלטת שופטים.

#### מאמן

בשנת 1962 הוביל את חניכו ביארן אנסבול לתואר סגן אלוף העולם בטולדו, אוהיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם קורלנד** בוויקישיתוף

* אברהם קורלנד, באתר olympedia.org
* אברהם קורלנד, באתר United World Wrestling

הערות שוליים
------------

1. ↑  המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296172305171
* ISNI: 0000 0003 7028 9930
* VIAF: 241930747
* WorldCat: viaf-241930747

 |
**ממשל תאגידי** (או לעיתים **משטר ארגוני** או **מֶשִילוּת ארגונית**; באנגלית: **Corporate Governance**) הוא מכלול התהליכים, המנהגים, המדיניות, החוקים, המוסדות ומבני הבקרה שלפיהם מתנהל ומבוקר תאגיד או ארגון. משטר ארגוני מגדיר גם את היחסים בין נושאי הסיכון השונים ואת יעדי המשילות של הארגון. בעלי עניין עיקריים הם בעלי המניות, ההנהלה ומועצת המנהלים. בעלי עניין נוספים הם העובדים, הספקים, הלקוחות, בנקים ומלווים אחרים, רגולטורים, הסביבה העסקית, והקהילה בה פועל הארגון.

הממשל התאגידי הוא אמצעי, כלי ניהולי לשמירת חוסנו של התאגיד. יציבות התאגידים במדינה הכרחית לשמירת חוסנה של הכלכלה והחברה. כללי הממשל התאגידי הם כללי התנהגות והתנהלות ראויים, של האורגנים בתאגיד ומחוצה לו, אשר מטרתם להוביל את הארגון, באשר הוא, בדרך של התנהלות, שתמנע ממנו להיקלע למצבים קשים, כולל קשיים עתידיים העלולים לקרות, ו/או הזדמנויות שיכולות להיות לתאגיד במהלך פעילותו (לדוגמה, סקר סיכונים וסיכויים).

התנהלות של מדינה בכלל, וכלכלתה בפרט מושתתת על אימון הציבור. הכלכלה נסמכת על אוסף של תאגידים אשר התנהלותם, תוצרתם, תפוקתם, וכו', מהווים את הבסיס לכלכלה יציבה ולמשילות יציבה. 

מכלול התאגידים במדינה המנוהלים בהתאם לכללי המנהל התקין, מאפשרים לתאגידים להתקיים ולהשיג את מטרותיהם – והתנהלות נכונה ונאותה של מארג התאגידים במדינה, מהווה נדבך חשוב לשמירה על היציבות של כלכלת המדינה והחוסן החברתי שלה.

התפתחות הממשל התאגידי בישראל
----------------------------

בשנת 2005 מינתה הרשות לניירות ערך ועדה בראשות זוהר גושן שמטרתה להמליץ על קוד ממשל תאגידי לחברות ציבוריות בישראל, וזאת כחלק מאסטרטגיה של חיזוק גורמי הבקרה בשוק ניירות הערך הציבורי בישראל. מגמה זו בישראל ממשיכה מגמות עולמיות של התפתחות המושג של "ממשל תאגידי", בעקבות משברים שחוו שוקי ההון לאחר התפוצצות ההיי-טק והשערוריות הניהוליות והחשבונאיות שהתגלו בקרב תאגידי הענק הבינלאומיים.

בתחילת ינואר 2006 פרסמה הרשות לניירות ערך את דוח הוועדה, שכלל המלצות בשישה נושאים עיקריים:

1. הרכב ועבודת הדירקטוריון, לרבות שיפור עצמאותו.
2. הרכב ועבודת ועדת הביקורת.
3. אישור עסקאות עם בעלי שליטה.
4. יצירת מנגנוני בקרה נוספים.
5. דרישות מגופים מוסדיים.
6. כינון בית משפט מתמחה לדיני חברות ודיני ניירות ערך.

המלצות הוועדה אומצו על ידי הרשות לניירות ערך.

נמתחה ביקורת על המלצות הוועדה, בעיקר על ידי איגוד החברות הציבוריות, שעיקרה הכבדה וסירבול נוספים, כביכול, על פעילותן של חברות ציבוריות והעדר התאמה בין המבנה והפעילות שלהן בישראל לאלו שבארצות הברית, שם יושמו קודים של ממשל תאגידי.

לקריאה נוספת
------------

ד"ר שלומית גלר. **הממשל התאגידי - הדירקטור, הדירקטוריון ומה שביניהם**. הוצאת ש.י.ג. ספרות ומידע, 2015

ראו גם
------

* משטר טכנולוגיית מידע
* בעיית המנהל-סוכן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממשל תאגידי** בוויקישיתוף
* ממשל תאגידי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ממשל תאגידי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ד"ר שלומית גלר, **הממשל התאגידי - התאגידי הדירקטור והדירקטוריון ומה שביניהם**, ש.י.ג. ספרות ומידע, 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539375205171
* BnF: cb124886518 (data)
* GND: 4419850-4
* LCCN: sh88007569
* NKC: ph182334

 |
בכחול - גרף ניקולס. במקווקו - הצגת שולי יציבות של החוג הסגור
**עקומת ניקולס** היא עקומה המשמשת בעיבוד אותות ובתורת הבקרה לתכן בקרים. קרויה על שם המהנדס האמריקאי נתנאל ב. ניקולס.

תיאור העקומה
------------

בהינתן פונקציית תמסורת:

{\displaystyle G(s)={\frac {Y(s)}{X(s)}}}

אז פונקציית תמסורת בחוג סגור מוגדרת:

{\displaystyle M(s)={\frac {G(s)}{1+G(s)}}}

גרף ניקולס מציג את התגובה בתדר של פונקציית התמסורת בחוג הפתוח. התגובה מוצגת במערכת צירים קרטזית של הגבר {\displaystyle 20\log \_{10}(|G(s)|)} ביחידות דציבל כנגד המופע {\displaystyle \arg(G(s))} ביחידות של מעלה, כאשר התדר {\displaystyle \omega } משתנה לאורך העקומה ומהווה כפרמטר.

הסתכלות בגרף מאפשרת למתכנן לקבל מידע אודות המערכת בחוג סגור ושולי יציבות ישירות מפונקציית התמסורת בחוג הפתוח.

בבקרת מערכות הגרף משמש להערכה של יציבות ורובוסטיות של מערכות ליניאריות. הגרף מהווה חלק מרכזי בתכן בקרים לפי תורת משוב כמותית (QFT- quantitative feedback theory) של הורוביץ וסידי.

עקומים נוספים
-------------

ניתן להשוות את עקומת ניקולס לעקומים דומים המספקים מידע על יציבות המערכות באמצעות בחינת ההגבר המופע והתדר.
למשל עקומת בודה שמכיל שני גרפים - הגבר כנגד תדר ומופע כנגד תדר.

עקומה נוספת היא עקומת נייקוויסט שמכילה גרף קרטזי במישור המרוכב בה ההגבר מחושב כמרחק מראשית הצירים והפרש המופע שווה לזווית שיוצר הווקטור המחבר בין הנקודה על הגרף לראשית הצירים עם הכיוון החיובי של ציר ה-x.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Isaac M. Howowitz, *Synthesis of Feedback Systems*, Academic Press, 1963, Lib Congress 63-12033 p. 194-198
2. ↑  Boris J. Lurie and Paul J. Enright, *Classical Feedback Control*, Marcel Dekker, 2000, מסת"ב 0-8247-0370-7 p. 10
3. ↑  Allen Stubberud, Ivan Williams, and Joseph DeStefano, *Shaums Outline Feedback and Control Systems*, McGraw-Hill, 1995, מסת"ב 0-07-017052-5 ch. 17
גדוד המשמר במהלך מצעד בווינה ב-2005
**גדוד המשמר** (בגרמנית: **Gardebataillon**) הוא גדוד מיוחד של צבא אוסטריה אשר מטרתו היא לייצג את אוסטריה בטקסים ממלכתיים באוסטריה ומחוצה לה. מקביל לוואכטבטליון בבונדסוור.

היסטוריה
--------

הגדוד הוקם לראשונה ב-1 במרץ 1935 ברפובליקה האוסטרית הראשונה ונקרא בתחילה "גדוד המשמר של וינה". מפקדתו הראשונה נמצאה בהופבורג. הגדוד פורק בעקבות האנשלוס ואיחוד הצבא האוסטרי לתוך הוורמאכט. ב-1956 הוקם מחדש הגדוד תחת השם "גדוד המשמר הצבאי" (Heereswachbataillon). מפקדת הגדוד נקבעה בצריף מריה תרזה בווינה. ב-15 במאי 1957 קיבל הגדוד את שמו הנוכחי.

תפקידים
-------

משימות הגדוד כוללות הגנה על מבנים פדרליים כמו ההופבורג והקנצלרייה. הגדוד מספק גם משמר כבוד באירועים ייצוגיים (כגון הסמכות שגרירים, טקסי קבלת פנים ותהלוכות). הגדוד משתתף גם בטקסי קבורה לחיילים שנהרגו בקרב.

מדיהם של אנשי גדוד המשמר נבדלים ממדי שאר הצבא האוסטרי באמצעות כומתה אדומה וצווארון לבן שלהם. כמו כן חיילי הגדוד מצוידים גם בקסדה טקסית, שבחזיתה סמל אוסטריה. גדוד המשמר כולל גם את "תזמורת המשמר של וינה" (Gardemusik Wien), המהווה את אחת מ-9 התזמורות הצבאיות של הצבא האוסטרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גדוד המשמר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גדוד המשמר
* ערוץ היוטיוב הרשמי של גדוד המשמר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 2165933-3

 |
**CamStudio** היא תוכנה חופשית בקוד פתוח ללכידת תצלומי מסך בווידאו. התוכנה מצלמת את המסך בפורמט AVI של מיקרוסופט, אדובי פלאש או SWF של מקרומדיה. התוכנה נכתבה בשפת-C++‎.

היסטוריה
--------

התוכנה הוצגה לראשונה באוקטובר 2001, כתוכנה בקוד פתוח מאת RenderSoft. רישיון הקוד הפתוח הומר לרישיון הציבורי הכללי של גנו בדצמבר 2002 עם שחרור גרסה 1.8. ב-2003 התוכנה נרכשה על ידי eHelp Corporation, שהייתה בעלת מוצר מתחרה, RoboDemo (שכיום נקרא Adobe Captivate). החברה שחררה את גרסה 2.1 של CamStudio ברישיון פרטי והסירה את היכולת ליצור קובצי SWF.‏ לאחר מכן אדובי רכשה את החברה.

הפיתוח של CamStudio בגרסה 2.0, הגרסה האחרונה שהייתה בקוד פתוח, נמשך, ובספטמבר 2007 יצאה גרסת בטא 2.5.

הגרסה הבאה, השלישית של התוכנה, CamStudio 3, תכתב מחדש בשפת C#‎, ונמצאת עדיין בשלבי פיתוח מקדימים (2012).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **CamStudio** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של CamStudio (באנגלית)
* אתר הפיתוח בסורספורג'

הערות שוליים
------------

1. ↑  CamStudio's History, באתר camstudio.org.
דוגמה לעקומת קוזנץ. על ציר x מדד לפיתוח כגון תמ"ג לנפש ועל ציר y מדד לאי שוויון כגון מדד ג'יני
**עקומת קוזנץ** היא תיאור גרפי של טענתו של סיימון קוזנץ בדבר הקשר בין אי-שוויון לבין תוצר לנפש. לפי קוזנץ בתהליך התפתחותה הכלכלית של מדינה תחילה גדל אי השוויון הכלכלי במשק ולאחר מכן מצטמצם. 

ניתן למשל לתאר משק שבתחילת הצמיחה שלו, בזמן של תיעוש, אפשרויות ההשקעה גדלות ולכן התשואה להון גדלה, דבר שמגדיל את הונם של העשירים. השכר לעובד הפשוט לעומת זאת, לא עולה בהתאם. הסיבה לאי העלייה בשכר יכולה להיות גידול של כמות העובדים בעיר (אם בגלל הגירה של כפריים לעיר ואם בגלל ילודה) שיוצרת עודף היצע בשוק העבודה.

לאחר השלב הראשון של התיעוש, כדי להמשיך ולצמוח, חשובה דווקא צבירה של הון אנושי. צבירה של הון אנושי מתאפשרת דווקא בזכות שוויון גבוה שכן עני לא יצליח להשקיע בפיתוח ההון האנושי של עצמו. לכן מדינות יצליחו לצמוח רק כאשר רמת אי השוויון בהם תרד.

יש לשים לב כי בתיאור זה כיוון  הסיבתיות מתהפך. בתחילה הצמיחה יוצרת אי שוויון ולבסוף הירידה באי השוויון מאפשרת צמיחה נוספת. 

במאמרו האמפירי מראה קוזנץ כי במדינות העניות ביותר ובמדינות העשירות ביותר רמת האי שוויון נמוכה ואילו במדינות האמצע רמת האי שוויון גבוהה מאוד.

ביקורת
------

התאוריה של קוזנץ מתארת תהליך שעובר על מדינה אחת לאורך זמן ואילו נתוניו האמפיריים של קוזנץ מתייחסים למדינות רבות בנקודת זמן אחת. נטען כנגדו כי רמת האי שוויון הגבוהה במדינות הבינוניות אינו אלא מאפיין של מדינות דרום אמריקאיות. מחקרים שניסו לעקוב אחרי מדינה אחת לאורך זמן לא מצאו תמיכה לטענתו של קוזנץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עקומת קוזנץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1025171373

 |