recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בהלכה היהודית, **בן פקועה** הוא עובר שהוצא מבטן הבהמה לאחר שחיטתה. בתורה נאמר: "וכל בהמה המפרסת פרסה ושסעת שסע שתי פרסות מעלת גרה בבהמה אותה תאכלו". מהמילה 'בבהמה', דרשו חז"ל, שהעובר הנמצא בתוך הבהמה השחוטה, מותר באכילה אף ללא שחיטתו, שכן רואים בו חלק מגופה של אימו, שנשחטה כהלכה. 

הביטוי "בן פקועה", משמעו שהעובר יצא לאחר שהתפקעה בטנה של אימו.

על פי המדרש, הדיבה שהוציא יוסף על אחיו היה בין השאר, שסיפר לאביו שראה אותם אוכלים "אבר מן החי", כשלאמיתו של דבר היה זה בן פקועה.

תנאי ההיתר
----------

אם העובר שנמצא בשחיטה הוא בן שמונה חדשים, כלומר - עדיין לא נשלמה התפתחותו, הותר בוודאי, ואפילו אם נמצא חי. אמנם, במקרה שנמצא בבטן האם עובר חי בן תשעה חדשים, נחלקו התנאים האם הותר או לא. לדעת רבי מאיר, עובר זה הוא כבהמה בפני עצמה ואין שחיטת אמו מתירתו. לדעת חכמים, אף עובר זה מותר. למחלוקת זו משמעות נוספת, לגבי חֶלבו של העובר, וגיד הנשה שלו. שכן הדין הוא, שעובר שהותר על ידי שחיטת אמו, לא רק בשרו מותר אלא גם חלבו וגידו (ראה להלן: דינים נוספים). מכיוון שכך, לדעת חכמים המתירים עובר חי בן תשעה חדשים, יהיו חלבו וגידו מותרים גם כן. ואילו לדעת רבי מאיר המצריך שחיטה בעובר כזה, יהיה דינם של חלבו וגידו ככל הבהמות ולא יותרו באכילה.

גם לדעת חכמים המתירים עובר חי שנשלמה התפתחותו, ייושם ההיתר בפועל רק במקרה שהעובר לא הספיק לעמוד על רגליו על גבי הקרקע, לפני שהומת. אבל אם העובר עמד על רגליו לאחר שהוציאו אותו מבטן אמו, ישנה חובה לשוחטו, משום מראית עין - שלא יטעה הרואה ויאמר, שבהמה מותרת לאכילה בלא שחיטה. דין זה הוא תקנת חכמים, ואינו חיוב שחיטה מן התורה.

דינים נוספים
------------

כאמור לעיל, כאשר מותר העובר על ידי שחיטת אמו, מותרים אף חלבו וגידו של העובר, וזאת למרות ששחיטה רגילה אינה מתירה איסורים אלו. המקור לכך הוא, משום שבתורה נאמר: "כל...בבהמה תאכלו", כלומר שכל מה שנמצא במעי הבהמה מותר, ובכלל זה אף החלב והגיד. איסור נוסף הקיים בגוף הבהמה, שאינו ניתר בשחיטה, הוא איסור דם. איסור זה נוהג אף בעובר, כמו בבהמה רגילה. אמנם, האמוראים נחלקו האם איסורו של דם זה חמור ככל דם, ויהיה עליו עונש כרת; זו דעת רבי יוחנן. או שאיסורו קל יותר, ולא יהיה בו עונש זה; זו דעת ריש לקיש. מחלוקת זו נאמרה לפי שיטת חכמים, המתירים גם עובר שהתפתחותו הושלמה ונמצא חי. לשיטת רבי מאיר האוסר עובר זה, אין כל הבדל בין דמו לבין דם שאר הבהמות.

בגמרא נשנו עוד דינים רבים הנוגעים למצבו יוצא הדופן של העובר, וכמה מחלוקות יסודיות נאמרו בעניינים אלו. הנושאים המדוברים כוללים, בין היתר, דין החֵלֶב של העובר אם נתלש ממנו כשהיה במעי אמו; דינו של עובר זה לגבי פדיון פטר חמור (האם הוא נחשב שה שניתן לפדות בו); ועוד נידונים רבים נוספים.

ראו גם
------

* אבר היוצא

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "בן פקועה", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה
* מאמרים בנושא בן פקועה, באתר ספריית אסיף

* בן פקועה באתר דעת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר דברים, פרק י"ד, פסוק ו'.
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ע"ד, עמוד א'.
3. ↑  זו דעת רוב הראשונים (רי"ף, רא"ש, רמב"ן, שם). אמנם הרמב"ם (משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות מאכלות אסורות, פרק ז', הלכה ג'), אוסר את חלבו של העובר, אף על פי שהוא מתיר את יתר הבשר בלא שחיטה.
4. ↑  בבלי שם עמוד ב.
5. ↑  תוספות, בבלי שם דף עה עמוד א
6. ↑  בבלי שם דף עד עמוד א.
**אלסי שריגלי** (באנגלית: **Elsie Beatrice Shrigley**;‏ 30 באוקטובר 1899 - 13 במאי 1978), נולדה בשם **אלסי סאלינג** (**Elsie Salling**) וידועה גם בשם **סאלי שריגלי** (**Sally Shrigley**) הייתה פעילה טבעונית אנגלייה, מייסדת האגודה הטבעונית ונשיאתה השישית.

ביוגרפיה
--------

שריגלי נולדה בלונדון להורים סקנדינבים, קרל והילדה סאלינג, ודיברה דנית באופן שוטף. מאוחר יותר, עברה המשפחה להתגורר בהמפסטד. בין השנים 1932–1939, עסקה בהוראת פסנתר. בשנת 1939 התחתנה עם רופא השיניים וולטר שריגלי (Walter Shrigley). במלחמת העולם השנייה, התנדבה בשירותי הכבאות.

שריגלי הייתה פעילה באגודה הצמחונית (אנ'), אולם לאחר שהאגודה סרבה לאפשר לחבריה הטבעונים לפתוח שלוחה להסברה טבעונית ולהשתמש במגזין האגודה כבמה להסברה טבעונית, החליטו מספר חברים לעזוב את האגודה הצמחונית על מנת לפתוח אגודה חדשה לקידום טבעונות. בנובמבר 1944, האגודה הטבעונית נוסדה על ידי דונלד ווטסון, אליס שריגלי וארבעה חברים נוספים. בשנת 1947, פרסמה שריגלי במגזין האגודה הטבעונית 'חדשות הטבעונות' רשימת מוצרים טבעונים. רשימה זו היא ככל הנראה רשימת המוצרים הטבעונים הראשונה בהיסטוריה. בשנות הששים נבחרה לכהן כנשיאת האגודה הטבעונית. בין השנים 1940–1958, פעלה בארגונים נופסים דוגמת East Surrey Vegetarian Society ו-London Vegetarian Society.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  IN SEARCH OF SALLY – THE LESSER KNOWN FOUNDER OF THE VEGAN SOCIETY WITH DONALD WATSON, veggievision.tv
**יוסף הלוי** (1923 – 9 בספטמבר 2009) היה צייר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

יוסף הלוי נולד בשנת 1923 בתל אביב, דור ראשון לתימני ישראל, למשפחה אמידה ממוצא תימני. בנעוריו היה אלוף ישראל בריצות 400 ו-800 מטר ואף ייצג את פלשתינה נגד טורקיה ויוון בתחרויות ריצה ביוון ב 1947. בתקופת מלחמת העצמאות שירת בחטיבת קרייתי. לאחר שירותו הצבאי למד במדרשה לחינוך גופני ושימש כמורה לחינוך גופני בגימנסיה העברית "הרצליה" ובבית ספר בעיר נתניה. בשנות ה-50 למד אמנות במדרשה למורים לציור והחל לעסוק באמנות כמקצוע יחידי. בראשית שנות ה-70 היגר מישראל. בתחילה התגורר בגרמניה, ובשנת 1974 התיישב בהולנד, שם חי במשך 30 שנה, עד שבערוב ימיו שב לתל אביב.

את אמנות הציור למד הלוי באופן אוטודידקטי. יצירותיו המוקדמות אופיינו בגישה פיגורטיביות, באווירה "מזרחית" ובשימוש בדימויים כגון בעלי חיים, מלאכים ועוד. בסוף שנות ה-50 התגברה מגמת ההפשטה ביצירתו. החל משנות ה-80 החל ליצור בסקלת צבעים בהירה וצבעונית יותר. בעבודותיו המאוחרות שילב דימויים קליגרפיים דמויי כתב.

כיום יצירותיו מוצגות באוספים במוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון לאומנות מודרנית בחיפה, במוזיאון יד לבנים בפתח תקווה, במוזיאון Stedelijk באמסטרדם, ובמוזיאון Rijksdienst Beeldende Kunst בהאג.

השכלה
-----

* מדרשה לחינוך גופני
* 1955-1953 המדרשה למורים לציור, תל אביב-יפו.

פרסים
-----

* 1961 – פרס ההסתדרות לאמנות
* 1962 – פרס דיזנגוף (על ציור שמן בשם "חיה מכונפת").

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף הלוי: אתר המוקדש לאמן
* יוסף הלוי, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* א. בן-מאיר, תערוכת יוסף הלוי, חרות, 28 בספטמבר 1958

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף הלוי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
2. ↑  חולק פרס דיזנגוף לציור ולפיסול, חרות, 16 במאי 1962.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 273663
* NLI: 987007292003205171
* ISNI: 0000 0003 6940 8349
* LCCN: no2008058570
* ULAN: 500484810
* VIAF: 247019446
* WorldCat: lccn-no2008058570

 |
גנרל **כריסטיאן הנזן** (בגרמנית: **Christian Hansen**;‏ 10 באפריל 1885 – 7 באוגוסט 1972) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

הנזן נולד ב-10 באפריל 1885 בשלזוויג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-9 (שלזוויג-הולשטיין), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף הנזן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1922 מונה למפקד סוללה 3 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), וב-1 בפברואר 1925 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-1 של הרייכסווהר. ב-1 בפברואר 1926 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1928 חזר לרגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), שבו מונה בשנת 1929 למפקד סוללה 2. בשנת 1930 מונה לקצין מטה בקבוצת הארמייה ה-1, וב-1 בדצמבר 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין מטה ברגימנט הארטילריה ה-5 (הסן/וירטמברג). ב-1 באוקטובר 1932 מונה הנזן למדריך בבית הספר לתותחנים בייטרבוג, וב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-1 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-25, וב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה הנזן מפקד הדיוויזיה ה-25, שהייתה חלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית. ב-15 באוקטובר 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-10 ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, וב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-3 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 באפריל 1943 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-4 בנובמבר 1943 מונה למפקד הארמייה ה-16. ב-1 ביולי 1944 נאלץ הנזן לפרוש מתפקידו עקב מחלה, והועבר לעתודת המילואים, וב-31 בדצמבר 1944 פרש מהצבא.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר הנזן בגרמיש-פרטנקירכן, וב-7 באוגוסט 1972 מת, והוא בן 87 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן הנזן** בוויקישיתוף
* כריסטיאן הנזן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1284130037
* ISNI: 0000 0003 9200 1520
* NTA: 341588288
* VIAF: 285938279
* WorldCat: viaf-285938279

 |
**הפוליטיקה של הילודה ביישוב: יהדות, לאומיות ומודרניות** (Birthrate Politics in Zion: Judaism, Nationalism and Modernity under the British Mandate) הוא ספרה של **פרופ' לילך רוזנברג-פרידמן**, ראש המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולגיה באוניברסיטת בר-אילן, המאיר מזווית חדשה על האוכלוסייה היהודית בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, תוך ניתוח סוגיית הילודה שניצבה במוקד השיח הלאומי ביישוב בתקופה זו.

בתקופת המנדט יצירת רוב יהודי בארץ ישראל הייתה שאיפה ציונית מהמעלה הראשונה שתכליתה הייתה הגשמת המטרה של הקמת מדינה יהודית. בהתאם לכך נתפסה הילודה כצו לאומי. אולם על אף היות הילודה צו לאומי ודתי, לאורך התקופה הנדונה היישוב התאפיין בירידה מתמדת בשיעור הילודה, בעיקר בשל הפלות מלאכותיות שרווחו בו. תופעת ההפלות שהייתה במוקד המאבק הלאומי, הייתה תוצר של גורמים מגוונים: קשיים כלכליים, גורמים חברתיים, שינוי במעמד האשה, ההגירה והשלכותיה, תפיסות מודרניות של המשפחה, ואירועים היסטוריים דרמטיים ברמה עולמית ומקומית, בראשם השואה והשפעותיה.

**סוגיית הילודה ביישוב** הייתה כרוכה בקונפליקטים שנבעו מהמפגש המורכב בין השקפות וערכים מגוונים וסותרים. החשיבות הרבה שהוקנתה לילודה הייתה תוצר ישיר של המטרה הציונית להקים מדינה יהודית והיא התעצמה בשל החרדה הדמוגרפית לנוכח שיעור הילודה הגבוה במיוחד בקרב החברה המוסלמית המקומית. אולם הציונות ביקשה גם לעצב חברה חדשה בעלת מאפיינים מודרניים אירופאיים, שבין היתר דגלו בדגם של משפחה קטנה; מצד אחד, הנהגת היישוב ביקשה לעודד את הילודה בקרב מגזרים מסוימים, מצד שני היא שאפה להגביל את הילודה במגזרים אחרים. חברה זו שביקשה לשלב לאומיות ומודרניות, התמודדה עם קונפליקטים חברתיים ואתניים, ועם יישום מורכב של שאיפות מנוגדות שכללו את הגשמת הרעיון הלאומי תוך התחשבות בצרכי הפרט.

בספר ניתוח של מגוון נושאים, בהם תפיסות ילודה, דפוסי ילודה ומניעתה, מאפייני השיח הציבורי על הילודה, גיבוש מדיניות לעידוד ילודה ולמלחמה בהפלות מלאכותיות והניסיונות ליישמה ועוד. לאורך פרקי הספר מוצגים קולות פרטיים וציבוריים; מגדריים, מגזריים, עדתיים ודתיים. הללו מצביעים על התגבשות היישוב לנוכח המפגש בין תפיסות מערביות לשאיפות לאומיות שהתפתחו על קרקע המציאות המקומית הייחודית; מעידים על השפעת השואה על אופיו של היישוב, על היבטים כלכליים וביטחוניים שאפיינו אותו, ועל שאלות חברתיות שהתעוררו חדשות לבקרים.

זהו המחקר המקיף הראשון העוסק בנושא הילודה בשנות המנדט, והוא מספק מבט מעמיק על חיי היום-יום של משפחות יהודיות בתקופה זו. הוא בבחינת אספקלריה מתקנת לדיוקנו המוכר של היישוב, בהציעו כי חברה זו ניכרה בהטרוגניות, וכי הלאומיות שאפיינה אותו הייתה מוגבלת בכוחה ובהשפעתה. הספר אף מדגים כיצד מטרות פוליטיות אינן מושגות רק על ידי הסכמים מדיניים או בשדה הקרב, אלא גם באמצעות החוויה והעשייה של גברים ונשים בחיי היומיום.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הספר **Birthrate Politics in Zion**, באתר **Combined Academic Publishers**
* כרית נשים יולדות-כלכלת הלידה בישראל מאת אומי לייטנר הוצאת רסלינג
* Birthrate Politics in Zion: Judaism, Nationalism and Modernity under the British Mandate, באתר OCLC (באנגלית)
**בן עמי פיינגולד** (4 באוגוסט 1931 – 24 באוקטובר 2020) היה סופר, פרופסור לספרות ומבקר תיאטרון, מחשובי מבקרי התרבות בישראל. היה פעיל משנות ה-60; בשנות ה-70 וה-80 היה גם מבולטי מבקרי תרבות הפופ.

ביוגרפיה
--------

פיינגולד נולד בארץ ישראל ב-1931. אביו, יעקב פיינגולד, עזב את ניו יורק בגיל 17 על מנת להתגייס לגדוד קלעי המלך של הגדודים העבריים. אימו צילה (צביה) לבית בלר, עזבה את פולין בגיל 17 על מנת לעלות לארץ ישראל עם תנועת השומר הצעיר ב-1917; מרבית משפחתה הושמדה בשואה. בילדותו התגורר פיינגולד בשכונת בורוכוב, שלימים הפכה לחלק מהעיר גבעתיים.

שירת בתזמורת צה"ל כנגן גיטרה, מפוחית ואקורדיאון. לאחר שירותו הצבאי למד ספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. קיבל תואר שני בשנת 1971 וב-1978 השלים עבודת דוקטורט, שעסקה ביצירתו של ראובן אשר ברודס.

פיינגולד היה מורה בבית הספר עירוני ט' בתל אביב. הרצה בבית הספר לחינוך ובחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב, ובנוסף הרצה במכללת לוינסקי. במחקריו עסק בחקר ספרות ההשכלה, בדרמה העברית ובהוראת הספרות. כתב וערך מספר ספרי לימוד להוראת הספרות בחטיבות הביניים ובחטיבה העליונה.

נפטר ב-24 באוקטובר 2020.

ספריו
-----

* השואה בדרמה העברית - 1989, הקיבוץ המאוחד
* הוראת הסיפור הקצר - 1989, רמות
* למה דרמה? חינוך ותיאטרון - 1996, איחתאב
* ללמוד רחל - 1996, רמות
* הבלדה ודרכי הוראתה - 1998, מכון מופת
* תש"ח בתיאטרון - 2001, הקיבוץ המאוחד
* מכלניות לפונדק הרוחות: אלתרמן המחזאי - 2009, ספריית פועלים (קישור לפרק ב' מתוך הספר)

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי בן עמי פיינגולד בפרויקט בן-יהודה
* רשימת הפרסומים של בן עמי פיינגולד, בקטלוג הספרייה הלאומית
* בן עמי פיינגולד, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* הספרים של בן עמי פיינגולד, באתר "סימניה"
* ביקורות תיאטרון מאת בן עמי פיינגולד, באתר "מקור ראשון"

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת מקבלי התארים באוניברסיטת ירושלים, דבר, 30 ביוני 1971

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307904605171
* BnF: cb145165071 (data)
* GND: 142237280
* ISNI: 0000 0000 8395 7123
* LCCN: n88119152
* SUDOC: 077321723
* VIAF: 76548513
* WorldCat: lccn-n88119152

 |
תמונת הבית (2006)
**Big Pink** (בעברית "ורוד גדול") הוא שמו של בית פרטי במדינת ניו יורק, ארצות הברית, סמוך לעיירה וודסטוק. לבית חשיבות בתולדות הרוק אנד רול. בתוך הבית הקליטו בוב דילן והבנד את המוזיקה שנכללה ב-*The Basement Tapes* וכאן כתבו חברי הבנד את החומרים לאלבום הבכורה שלהם *Music from Big Pink*. הבית, שנבנה על ידי אוטמר גראמס ב-1952, נקרא על שם צבע קירותיו.

היסטוריה
--------

ב-1966 עבר בוב דילן תאונת אופנוע ופרש לביתו בוודסטוק, אותו רכש כבר ב-1964. באותה עת היה בעיצומו של מסע הופעות עם להקת הבנד, שנותרה מובטלת.

באותה תקופה שכרו חברי הלהקה ריק דאנקו, ריצ'רד מנואל וגארת' הדסון את ה-Big Pink ששכן לא הרחק מבית מגוריו של דילן. בין החודשים מרץ - יוני 1967 נהגו דילן וחברי הלהקה להיפגש במרתף הבית. הדסון התקין במרתף הבית ציוד הקלטה ובמהלך חודשים אלה הקליטו דילן וחברי הלהקה את המפגשים בניהם, כאשר הכוונה הייתה לתעד את המפגשים אך ללא כל כוונה ליצור ולהקליט חומרים לתקליט חדש. החומרים שנוגנו כללו בעיקר שירי עם ישנים, שירי בלוז, גוספל, קאנטרי ופולק וגם מספר קטעים חדשים שכתב דילן בעיקר עם רובי רוברטסון. החומרים אשר הוקלטו באותה התקופה לא פורסמו באופן רשמי עד שנת 1975, אז יצאו חלקם במסגרת התקליט *The Basement Tapes* (מארז ההקלטות המלא, *The Bootleg Series Vol. 11: The Basement Tapes Complete* ראה אור במארז של שישה תקליטורים ב-2014). מתוך סשן ההקלטות במרתף נלקחו לתקליט Music from Big Pink השירים "Tears of Rage", "This Wheel's On Fire", "I Shall Be Released".

לאחר חודשי הפעילות במרתף ה-Big Pink, השיג אמרגנו של דילן, אלברט גרוסמן חוזה הקלטות ללהקה (שלא היה לה שם וכונתה פשוט "הלהקה") בחברת קפיטול רקורדס. חברי ההרכב נשארו להתגורר ב-Big Pink והחלו לעבוד על חומרים שאת מרביתם כתב רוברטסון וחלקם שאר חברי ההרכב לבד או בשיתוף בוב דילן. ב-1 ביולי 1968 ראה אור התקליט *Music from Big Pink*, שכלל את החומרים שחיברו חברי הלהקה בבית.

לאחר 1968
---------

ב-1977 מכר גראמס את הבית לחברת התקליטים Parnassus Records, שהשתמשה בו כמטה החברה עד 1998. מאז משמש הבית כבית מגורים וניתן להשכרה לחופשות.

ציור של הבית, מעשה ידי פיטר מקס, מעטר את עטיפת אלבומם של הבנד מ-1993, *Jericho*.

קישורים חיצוניים
----------------

* Wilson, William. "Historic Buildings in Rock'n'Roll History
* 50 שנה ל-Music From Big Pink, אלבום הבכורה של הבנד. תוכנית מיוחדת בכאן 88 עם גיל מטוס

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתובתו המדויקת - 56 Parnassus Lane, West Saugerties, New York
2. ↑  Legendary Big Pink in Saugerties
ה"אוונגרד"
ה**אוונגרד** (באנגלית: Avantguard UGCV) הוא כרב"מ (כלי רכב בלתי מאויש) שפותח על ידי חברת G-NIUS Autonomous Unmanned Ground Vehicles שהוקמה על ידי התעשייה האווירית ואלביט מערכות. הכלי נכנס לשירות בצה"ל.

האוונגרד נועד למשימות בקרב, סיוע ותמיכה לחיל הרגלים, סיור במקומות מסוכנים, גילוי אש אויב, גילוי מטעני חבלה ומוקשים, תמיכה באש באמצעות ירי במקלע, סחיבת ציוד ופינוי פצועים.

האוונגרד מבוסס על כלי רכב TAGS (ראשי תיבות של Tactical Amphibious Ground Support vehicle) מתוצרת חברת Dumur הקנדית ומצויד במצלמות, מכ"ם, גלאים שונים (כגון גלאי אינפרא-אדום וגלאי אש אויב), שבש מטעני חבלה (IED Jammer) ובעמדת "קטלנית" אותה ניתן לחמש במקלע מאג (7.62 מ"מ) או במקלע כבד M2 בראונינג (12.7 מ"מ). בנוסף מצויד הרכב במגלה מוקשים וכננת חילוץ. ניתן להתקין על הרכב ציוד שונה ומגוון בהתאם למשימה. הכלי ניתן לשליטה מרחוק ויכול לפעול גם באופן חצי-אוטונומי. יש לאוונגרד מצב עקיבה אחרי חייל, וכן יכולת להימנע מלהיתקל במכשולים.

בשנת 2016 החליטו התעשייה האווירית ואלביט מערכות לסגור את חברת ג'י-ניוס.

מפרט טכני
---------

* מנוע: Kubota - V3800DI-T, מנוע טורבו דיזל בעל 4 צילינדרים
* הספק: 100 כוחות סוס
* משקל: 1,746 ק"ג
* מרווח גחון: 14 אינץ' (35.56 ס"מ)
* רדיוס פנייה: 0
* כושר נשיאה: 1,088 ק"ג
* זחלים: 4 זחלים ברוחב 42 ס"מ ואורך 91.44 ס"מ.
* מהירות מרבית: 20 קילומטר לשעה

קישורים חיצוניים
----------------

* חדשות השבת - כלים בלתי מאוישים בצה"ל | כאן 11 לשעבר רשות השידור, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:01)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יובל אזולאי, ‏התע"א ואלביט סוגרות את החברה לרכב בלתי מאויש, באתר גלובס, 6 באפריל 2016

| כלי רכב אוטונומיים מתוצרת התעשייה האווירית לישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Rex MK II • RoBattle • אוונגרד • גארדיום • רובוט יגואר • טקסיבוט |  |

 |
**הבחירות הכלליות** התקיימו בגרינלנד ב-24 באפריל 2018, ובהן נבחרו כל 31 חברי הפרלמנט. הבחירות תוכננו להתקיים לא יאוחר מ-26 בנובמבר 2018, ארבע שנים לאחר הבחירות הקודמות ב-27 בנובמבר 2014, אך ראש הממשלה קים קילסן בחר לקיים את הבחירות שבעה חודשים קודם לכן. מפלגת סיומוט נותרה הגדולה ביותר בפרלמנט, אך איבדה שני מושבים ואילו אינואיט אטקטיגיט, המפלגה השנייה בגודלה, איבדה שלושה מושבים. הדמוקרטים ומפלגת נאלראק צברו מושבים, כאשר מפלגת שיתוף הפעולה ומפלגת נונאטה קיטורנאי החדשות נכנסו לפרלמנט.

רקע
---

בבחירות הכלליות ב-2014 קיבלה סיומוט רוב צר בהצבעה, אך זכתה למספר מושבים זהה לזה של אינואיט אטקטיגיט (11). ממשלה קואליציונית הוקמה על ידי סיומוט, דמוקרטים וסולידריות והחזיקה מעמד עד 2016, אז הקימה סיומוט קואליציה חדשה עם האינואיט אטאקטיגיט ומפלגת נאלראק. קים קילסן מסיומוט עמד בראש שתי הממשלות.

במהלך הכהונה הפרלמנטרית 2014–2018, שני נציגי מפלגת סולידריות ערקו לסיומוט, בעוד מיכאל רוסינג עזב את הדמוקרטים והפך לעצמאי.

מערכת הבחירות
-------------

31 חברי הפרלמנט נבחרו בשיטה היחסית על פי מחוזות בחירה. המושבים הוקצו בשיטת ד'הונד.

### תוצאות

| מפלגה | קולות | אחוזים | מושבים | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **סיומוט** | 7,959 | 27.44% | 9 | 2Decrease |
| **אינואיט אטקטיגיט** | 7,478 | 25.78% | 8 | 3Decrease |
| **דמוקרטים** | 5,712 | 19.69% | 6 | 2Increase |
| **מפלגת נאלראק** | 3,931 | 13.55% | 4 | 1Increase |
| **סולידריות** | 1,730 | 5.96% | 2 | 0 |
| **מפלגת שיתוף הפעולה** | 1,193 | 4.11% | 1 | חדשה |
| **נונאטה קיטורנאי** | 1,002 | 3.45% | 1 | חדשה |
| הצבעות פסולות | 291 | - | - | - |
| **סך הכול** | **29,296** | **100,00%** | **31** | **0** |
| בעלי זכות בחירה/ אחוז המצביעים | 40,769 | 71.86% | - | - |

מפלגות חדשות
------------

שתי מפלגות חדשות התמודדו בבחירות, מפלגת שיתוף הפעולה היוניוניסטית (תומכת באיחוד גרינלנד ודנמרק) והליברלית מבחינה חברתית שנוסדה על ידי מיכאל רוסינג, והמפלגה התומכת בעצמאות גרינלנדית נונאטה קיטורנאי ("צאצאי ארצנו") שהוקמה על ידי שר האוצר והפנים, שר התעשייה, העבודה, סחר, תיירות, אנרגיה וענייני חוץ ושר האוצר, מינרלים וענייני חוץ לשעבר ויטוס קויאוכיצוק לאחר סכסוך על גישת הממשלה כלפי דנמרק. בסופו של דבר הוא עזב את סיומוט בעקבות מאבק מנהיגותי לא מוצלח בפני קים קילסן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Inatsisartut Vi skal til valg den 24. april KNR, 13 March 2018
2. ↑  "Man Named Kim" (באנגלית). The Arctic Journal. 18 באוקטובר 2014. אורכב מ-המקור ב-23 בנובמבר 2015. נבדק ב-13 באפריל 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Inatsisartunut ilaasortat Inatsisartunut
4. ↑  Election Profile IFES
5. ↑  Landets nyeste partier kan stille op til Inatsisartut-valget Sermitsiaq, 16 March 2018

| הבחירות בגרינלנד |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1979 • 1983 • 1984 • 1987 • 1991 • 1995 • 1999 • 2002 • 2005 • 2009 • 2013 • 2014 • 2018 • 2021 |

 |
**הבחירות הכלליות בבריטניה** (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-5 במאי 2005.

במערכת הבחירות התמודדו על ראשות הממשלה טוני בלייר, ראש הממשלה המכהן ומנהיג הלייבור, ומנהיג המפלגה השמרנית מייקל הווארד.

קמפיין הלייבור הדגיש את מצבה הטוב של הכלכלה, בניסיון להתמודד עם הפופולריות הפוחתת של בלייר, בין השאר בעקבות תמיכתו במלחמת עיראק ב-2003. השמרנים, בהנהגת מייקל הווארד, הציעו שינוי במדיניות בנושאים כמו הגירה, רפואה ופשע. המפלגה הליברל דמוקרטית התנגדה למלחמת עיראק, והתחזקה בזכות הצבעתם של רבים מנוטשי הלייבור.

בלייר הוביל את מפלגתו לניצחון שלישי ברציפות, ושמר על רוב גדול - אם כי מופחת משמעותית - בפרלמנט. 35.2% מהקולות שלהן זכתה מפלגת הלייבור הוא אחוז הקולות הקטן ביותר שקיבלה ממשלת רוב בממלכה המאוחדת אי פעם. במניין הקולות הכללי ניצחה המפלגה ברוב דחוק את השמרנים, אך שיטת הבחירות היטיבה עמה ואפשרה לה לשמור על רוב גדול במושבים. המפלגה השמרנית נכשלה בניסיונה להפיל את ממשלת בלייר, אך זכתה לעלייה של 33 מושבים ושיפרה עמדות לקראת מערכת הבחירות הבאה.

שנתיים לאחר הבחירות התפטר בלייר מראשות הממשלה, והוחלף על ידי גורדון בראון. נכון ל-2022, זו מערכת הבחירות האחרונה שבה הייתה הלייבור המפלגה הגדולה ביותר.

ראו גם
------

* הבחירות הכלליות בבריטניה (2010)

| בריטניהבריטניה מערכות בחירות בבריטניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1802 
• 1806 
• 1807 
• 1812 
• 1818
• 1820 
• 1826 
• 1830 
• 1831 
• 1832
• 1835 
• 1837 
• 1841 
• 1847 
• 1852 
• 1857 
• 1859 
• 1865 
• 1868 
• 1874 
• 1880 
• 1885 
• 1886 
• 1892 
• 1895 
• 1900 
• 1906 
• 1910 (ינו')
• 1910 (דצמ') 
• 1918 
• 1922 
• 1923 
• 1924 
• 1929 
• 1931 
• 1935 
• 1945 
• 1950 
• 1951 
• 1955 
• 1959 
• 1964 
• 1966 
• 1970 
• 1974 (פבר')
• 1974 (אוק')
• 1979 
• 1983 
• 1987 
• 1992 
• 1997 
• 2001 
• 2005 
• 2010 
• 2015 
• 2017 
• 2019 |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבחירות הכלליות בבריטניה 2005** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הבחירות הכלליות בבריטניה 2005
**מארק ג'. אוניל** (באנגלית: **Mark J. O’Neil**) הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל. שירת כמפקד כוחות צבא ארצות הברית באלסקה וכסגן מפקד פיקוד אלסקה, וכמפקד כוח דלתא.

ביוגרפיה
--------

אוניל גדל במדוסה שבמחוז אולבני בניו יורק, בנם של דונלד ושירלי. הוא למד בפנימייה הקתולית לנערים לה סאל והיה שחקן מצטיין בנבחרת הפוטבול של בית הספר. ב-1986 סיים תואר ראשון בחינוך גופני מאוניברסיטת נורוויץ' בורמונט, אחת מהמכללות הצבאיות הוותיקות בארצות הברית. 

התגייס לצבא ארצות הברית ושירת כמפקד מחלקה רובאית, סגן מפקד פלוגה ומפקד מחלקת סיור בגדוד הראשון של רגימנט הפרשים החמישי בדיוויזיית הפרשים הראשונה. לאחר מכן שימש קצין לוגיסטיקה גדודי ומפקד פלוגה רובאית בגדוד הראשון של רגימנט החי"ר ה-27 בדיוויזיית החי"ר ה-25 המוצבת בהוואי. באפריל 1994 הצטרף לכוחות המיוחדים ושירת כקצין אימונים, מפקד פלוגה רובאית וקצין תכנון בפלוגת המפקדה בגדוד השלישי של רגימנט הריינג'רס ה-75. 

ב-1998 עבר לשרת בכוח דלתא, שימש קצין מבצעים, מפקד פלגה, מפקדת פלוגת ההכשרות ומפקד פלוגת תקיפה B. הוא שירת כקצין מבצעים במחלקת הלוחמה בטרור באגף המבצעים של המטות המשולבים ובמסגרת זו היה קצין חוקר עבור ועדת הבדיקה של אירועי הפגיעה במשחתת "קול". 

ב"מבצע חופש לעיראק" פיקד על פלוגה מכוח דלתא שהוטסה ישירות מקרוליינה הצפונית למערב עיראק במטוסי C-17 לסייע בהשתלטות על סכר חדיתא. ב-2004 מונה לראש מחלקת מבצעים בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. ב-2006 חזר לשרת בכוח דלתא ומונה לסגן מפקד לענייני מבצעים. ביולי 2009 מונה למפקד כוח דלתא תפקיד בו שירת עד יולי 2011.

באוגוסט 2011 מונה לעוזר ראש מטה צבא ארצות הברית. בדצמבר 2012 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה ההררית העשירית וביולי 2013 קודם לדרגת בריגדיר גנרל. במרץ 2015 מונה לסגן מפקד מרכז האימונים המשולב של פיקוד האימונים וההדרכה. בדצמבר 2015 קודם לדרגת מייג'ור גנרל.

במאי 2016 מונה לראש מטה כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. ביולי 2017 מונה למפקד כוחות הצבא באלסקה וסגן מפקד פיקוד אלסקה. ביולי 2019 סיים את שירותו הצבאי.

במהלך שירותו השתתף אוניל בכוח הייצוב בבוסניה והרצגובינה ופעמים רבות במבצעים מיוחדים במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. הוא עוטר במדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה, ארבע פעמים בלגיון ההצטיינות ושבע פעמים בכוכב הארד כולל אות V לאומץ לב. 

אוניל בעל תואר שני בלימודים צבאיים מהמכללה לפיקוד ומטה של הצבא. הוא נשוי לוונדי ואב לשני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה באתר כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט
* LaSalle graduate wins star as to brigadier general,‏timesunion.com, ‏15 ביולי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  מייקל ר' גורדון וברנרד א' טריינור, "קוברה 2", הוצאת מערכות, 2010, פרק יז
2. ↑  Maj. Gen. Mark O’Neil takes command of U.S. Army Alaska, ‏alaskastar.com, ‏ 12 ביולי 2017
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבמאית טלוויזיה ישראלית. אם התכוונתם לזמרת, ראו סיון ארבל (זמרת).

**סיון ארבל** (נולדה ב-10 ביולי 1967 בגבעתיים) היא במאית טלוויזיה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

ארבל היא בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה שם זכתה בפרס על סרט הגמר שלה, "מרק עוף" (1992). 

היא ביימה בין השאר את הסדרות "בטיפול" של הוט 3 ו"מסכים" של yes ישראלי, וכן את הסרטים התיעודיים "שיר ערש" על אמהות שכולות ישראליות ופלסטיניות, "מה שאני עכשיו" (סרט על חוה אלברשטיין שאותו ארבל אף צילמה) ו"ילדה" (על אלונה פרנקל) במסגרת הסדרה "גיבורי תרבות" של ערוץ 8, בה גם השתתפה כעורכת משנה.

בשנת 2007 ביימה את הסרט "שורות שורות" על ספרות "דור תש"ח", סרט הבנוי מראיונות עם סופרים ומשוררים בני הדור, תצלומים וסרטי ארכיון המשקפים את מגוון הנושאים שדור הפלמ"ח התמודד אתם במהלך השנים. בסרט משתתפים: נתיבה בן-יהודה, חיים גורי, חיים חפר, ישראל ויסלר (פוצ`ו), ס. יזהר, עמליה כהנא-כרמון, יורם קניוק, אמנון שמוש, נתן שחם. הסרט הופק על ידי עמותת "אהלי פלמ"ח".

בשנת 2015 יצא לאקרנים בסדרת העברים הסרט הדוקומנטרי "העלמה בלובשטיין, רחל", בהפקתו של יאיר קדר ובבימויה של ארבל. בין המשתתפים: נורית גרץ, דנה אולמרט, יהודית רביץ, חיים באר, מיכאל גלוזמן. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בבית גבריאל למרגלות הכנרת בפסטיבל דוקאביב, גליל, 2015.

פרסים
-----

בשנת 2005, זכה סרטה של סיון ארבל "יום ולילה" בפרס הסרט הטוב ביותר ב"דוקאביב", הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע דוקומנטרי.

קישורים חיצוניים
----------------

* סיון ארבל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רותה קופפר, יש משהו חדש בשיר ישן, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2007
* "שורות שורות" בבימוי סיון ארבל, סרט תיעודי באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביב לביא, אמהות ללא גבולות, באתר הארץ, 29 במרץ 2004
2. ↑  מריאנה בננסון, עכבר העיר, חוה אלברשטיין נחשפת (מעט), באתר הארץ, 18 באוגוסט 2007
3. ↑  אורי קליין, ילדים? אין להם כרטיס אשראי, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2007
4. ↑  אורי קליין, מלים פשוטות, אמירה מהדהדת, באתר הארץ, 11 במאי 2008
5. ↑  "יום ולילה" של סיון ארבל זכה ב"דוקאביב", באתר וואלה!‏, 12 באפריל 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007603928105171
* VIAF: 59148035586987970490
* WorldCat: lccn-no2014142936

 |
רבי **מאיר הלוי רוטנברג מאפטא** (ה'תק"ך, 1760 - כ"ה בתמוז ה'תקפ"ז, 1827) היה אדמו"ר חסידי ורב בעיר אפטא. ממנו התחילה שושלת אפטא. 

חיבורו על התורה "אור לשמים", נכתב על דרך הפרד"ס, אך הוא מכיל גם חידושים ושו"ת בדרך הפלפול.

ביוגרפיה
--------

מאיר נולד לרבי שמואל סגל הלוי רוטנברג, מצאצאי רבי ישעיה הלוי הורוביץ, ולמירל נצר לש"ך. בנעוריו התייתם מאביו, ואמו גידלתו לבדו.

רבי מאיר למד בישיבת רבי אברהם יצחק הכהן כ"ץ מחבר הספר "כתר כהונה" ואב"ד סטבניץ ופינצ'וב. בהמשך, היה לתלמידו של החוזה מלובלין.

רבי מאיר התנגד לדרך החדשה של רבי שמחה בונם מפשיסחה, שרצה לבססה על יסודות העיון השכלי.

כשרבו רבי אברהם יצחק הכהן כ"ץ עבר מסטאבניץ לפינצ'וב, נתקבל רבי מאיר כרב בסטאבניץ בעודנו צעיר לימים. וכשעזב רבי אברהם יהושע השיל מאפטא את העיר אפטא, עבר רבי מאיר לכהן כרב העיר, שם כיהן עד יום מותו.

מלבד בקיאותו הרבה בש"ס ופוסקים, היה בקיא גם בתורת הנסתר. 

כשנפטר החוזה מלובלין, רבים מתלמידיו הפכו לחסידיו של רבי מאיר ובחרו בו לשמש כרבם, כשיש שטוענים שכך היה רצונו של החוזה שרבי מאיר ימלא את מקומו. ולפי המסורת החסידית, הנהגתו הייתה הכי דומה להנהגת החוזה, משאר התלמידים[דרוש מקור]. 

רבי מאיר נפטר באפטא בכ"ה בתמוז תקפ"ז 1827.

תפילת רבי מאיר מאפטא
--------------------

רבי מאיר הלוי חיבר תפילה אשר עניינה הוא חיזוק האמונה בהשם. תפילה זו היה רגיל הרב שלמה רבינוביץ מראדומסק (מחבר ספר תפארת שלמה) לאומרה בכל יום ערב ובוקר, ואמר שהוא סגולה נוראה לפרנסה ולהצלחה לאומרה בכל יום.

ב-2015 הוציא אברהם פריד שיר הנני בידך על מילות הלקוחות מתוך תפילה זו:

"רִבּוֹן הָעוֹלָמִים יָדַעְתִּי כִּי הִנְנִי בְּיָדְךָ לְבַד כַּחֹמֶר בְּיַד הַיּוֹצֵר. וְאִם גַּם אֶתְאַמֵּץ בְּעֵצוֹת וְתַחְבּוּלוֹת וְכָל יוֹשְׁבֵי תֵבֵל יַעַמְדוּ לִימִינִי לְהוֹשִׁיעֵנִי וְלִתְמֹךְ נַפְשִׁי, מִבַּלְעֲדֵי עֻזְּךָ וְעֶזְרָתְךָ, אֵין עֶזְרָה וִישׁוּעָה." (לחן פנחס ברייער)

תלמידיו
-------

* רבי אריה לייבוש מאוזרוב
* הסבא קדישא מראדושיץ
* רבי חיים אב"ד קאמיינסק ווולברום בעל "זיכרון חיים" (גם הוא תלמידו של החוזה מלובלין)
* רבי  חיים מצאנז
* ה"חידושי הרי"ם מגור
* ה"תפארת שלמה" מרדומסק
* רבי יהודה פסח מליפסק
* רבי שלמה זלמן מוויליפולי
* רבי שמואל מדריליטש, כיהן אחרי פטירת רבו באדמו"רות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **רבי מאיר הלוי מאפטא** |

* תפילת רבי מאיר מאפטא
* מאיר הלוי מאפטא, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
* מאיר (1760-1831), הלוי, אב"ד סטובניץ, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנו היה רבי חיים מאיר וחתנו וממלא מקומו היה רבי משה מקאסלוב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309102205171

 |
**דוסבוקס** (באנגלית: **DOSBox**, מילולי: תיבת DOS) היא תוכנת מחשב שמטרתה לחקות מחשב תואם IBM PC ואת סביבת העבודה של מערכת ההפעלה MS-DOS. דוסבוקס מבצעת אמולציה למגוון רחב של חומרת PC, בכללם כרטיסי מסך וכרטיסי קול שונים. דבר זה מאפשר הרצה של תוכנות ומשחקים מקוריים שנוצרו ל-MS-DOS על מחשבים מודרניים שונים ועל מערכות הפעלה שונות. למרות יכולתה להריץ תוכנות, דוסבוקס פותחה במיוחד להרצת משחקים שפותחו במקור ל-MS-DOS, בכללם משחקים קלאסיים רבים. כדי להריץ את התוכנות והמשחקים, דוסבוקס מתאימה את קצב הרצת הפקודות כך שהם יוכלו לרוץ במהירות המתאימה. הסיבה לכך היא שמחשבים מודרניים מהירים באופן משמעותי ביותר מאשר המחשבים שהריצו את אותן תוכנות. התקופה שבה יצאו לאור רוב המשחקים והתוכנות שדוסבוקס מסוגלת להריץ היא בין השנים 1981 ל-2000.

דוסבוקס היא תוכנה בעלת קוד מקור פתוח (GPL), וניתן להשתמש בה במערכות הפעלה רבות, כדוגמת לינוקס וחלונות.

תכונה פופולרית של דוסבוקס היא היכולת ללכוד צילומי מסך, שמע ווידאו בזמן המשחק.

בעיות
-----

כמו רוב התוכנות שמדמות מערכות, דורשת דוסבוקס משאבים רבים יותר (בעיקר כוח מעבד) משדרשו המשחקים במקור. בנוסף, תוכנות DOS שרצות במצב בטוח, בהן נכללים רוב המשחקים שיצאו אחרי 1995, עשויות שלא לפעול כראוי כמו שהן פועלות בתוכנות הדמיה אחרות דוגמת VMware או VirtualBox, כיוון שהתוכנות הללו בעיקר מדמות את פעילות המעבד, בניגוד לדוסבוקס שמחקה את פעילותו.

ראו גם
------

* ScummVM
* NukemNet - תוכנה להרצת משחקי DOSBox ועוד, במצב מרובה משתתפים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **מיומנויות בסיסיות בלינוקס/הפעלת יישומי DOS עם DOSBox** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **DOSBox** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של DOSBox (באנגלית)
* DOSBox, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
* מדריך לשימוש בתוכנה באתר מסע אל העבר - החל משלב ההורדה, דרך שלב ההתקנה ועד שלב השימוש וההתאמה האישית
**DR K** הוא ערוץ טלוויזיה דני ציבורי המשודר כחלק משידורי DR, גוף השידור הציבורי הדני. הערוץ הוא ערוץ התרבות וההיסטוריה של DR.

הערוץ עלה לאוויר ב-1 בנובמבר 2009 ומשדר בשעות 16:00-00:00, במשך כל ימות השנה. הערוץ משודר ברשת השידור הדיגיטלית ובטלוויזיה בכבלים. בשנת 2007 לערוץ היו 278,000 צופים.

היסטוריה
--------

בתחילת דרכו הוצג הערוץ כערוץ המוקדש לשידורי היסטוריה, ונאמר כי יסתמך על הארכיון הגדול של DR. דובר גם בעניין הקמת ערוצים ייעודיים לשידור תוכניות ילדים, נוער ודרמות. ביוני 2006 היה ניסיון לשלב את שלושת הערוצים, כך שישודרו תוכניות לילדים בשעות היום ובשעות הערב ישודרו תוכניות היסטוריה, אך הניסיון לא צלח.

שמות הערוצים החדשים הוצגו במרץ 2009; הערוץ לילדים נקרא DR Ramasjang. באותה עת, הערוץ התפתח לערוץ תרבות המוקדש לאומנות, היסטוריה, עיצוב, אופנה, ודיונים. הערוץ קיבל פס בשידורים הדיגיטליים ומשדר בין השעות 16:00-00:00.

הערוץ משודר כיום דרך רשת השידור הדיגיטלית היבשתית, הלוויין, הכבלים ודרך הרשת.

הערוץ עבר מפורמט תמונה SDTV ל-720p ברשת השידור הדיגיטלית היבשתית בדצמבר 2016, ובתחילת 2017 גם ברשתות הכבלים.

פרופיל
------

"התרבות היא אחת מההתחייבויות החשבות ביותר של DR, ולכן אנו שמחים מאוד לחזק את תחום זה עם העלאת ערוץ שלם. ערוץ התרבות וההיסטוריה החדש שלנו, עם השם הקצר 'DR K', מציג חוויות ותובנות עבור כל מי שאוהב תרבות. הערוץ מזמין את כל אלה שרוצים חוויות תרבותיות עם אומנות, תרבות, היסטוריה, מוזיקה, עיצוב, אדריכלות, אופנה וסדרות דרמה מארכיון DR" (לארס גרופ, מנהל המדיה דאז)

הערוץ מתמקד בשידורי תוכניות היסטוריה ותרבות, יחד עם שידור תוכניות על אופרה, אומנות חזותית, ספרות, אופנה, אדריכלות, ארכאולוגיה והיסטוריה. התוכניות הן תוכניות דוקומנטריות ותוכניות דיוקן אך גם משודרות תוכניות דוגמת חידונים היסטוריים. בנוסף לכך משודרים גם סרטים קלאסיים משנות ה-60 ואילך, בעיקר ממדינות כמו צרפת, בריטניה ואיטליה.

ראו גם
------

* DR1
* DR2
* TV3

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של DR K
* שמות ערוצי הטלוויזיה החדשים (אורכב 04.03.2018 בארכיון Wayback Machine)
* המרת ערוצים ב-YouSee (אורכב 04.03.2018 בארכיון Wayback Machine)
**וַיְהִי עֶרֶב** (ידוע גם כ"בשמי ערב כחולים") הוא עיבוד שירי בחרוזים לאגדת ילדים של הנס כריסטיאן אנדרסן מתוך הסיפור "מה שראה הירח". את העיבוד כתבה הסופרת פניה ברגשטיין בשנת 1949 בהוצאת הקיבוץ המאוחד ואייר חיים האוזמן, ובמרכזו ילדה שהלכה לומר "ליל מנוחה" לאפרוחים.

הסיפור השירי עוסק בילדה בודדה במרחב הכפרי, היוצאת למסע לילי בחצר ביתה, בשעת ערב בה השמיים כחולים. במרכזו של המסע נמצא הירח, המלווה במבטיו את מעשיה. בזמן שהיא הולכת לומר "ליל מנוחה" לאפרוחים, היא מעוררת רעש בלול ומפחידה אותם. אביה של הילדה מגיע בעקבות הרעש, רואה את המהומה וכועס על כך. אולם דמעה שנוצצת בעינה של בתו מעוררת בו חמלה, הוא מנשק אותה וסולח, וכך גם הירח.

השימוש ב"ויהי ערב" מרמז על בריאת העולם הבראשיתי "ויהי ערב, ויהי בוקר" הנזכר בכל אחד מימי הבריאה. זאת דרכה של הסופרת לרמז לנו על הסיפור הגדול שלפנינו, וברגע שהאב סולח והסדר מושב על כנו, מסתיים הסיפור הבראשיתי, והאדם והטבע חיים יחדיו בשקט ושלווה, זאת לאחר שהילדה עברה חוויה חינוכית.

ויהי ערב מאויר בחציו בגוונים צבעוניים ובחציו בגוונים מונוכרומטיים כחולים. המונוכרומטיות מסייעת לחסוך בהוצאות הדפוס, אך גם מתאימה לערב בו השמיים כחולים-צלולים ולרוח הדברים בהם הכחול מסמל עצב ומתאים לעצב בתיאור מצבה של הילדה הקטנה שנמצאת לבדה "בלא אח וחבר".

בשנת 2010 יצאה גרסה נוספת של הספר בשם "ויהי ערב חדש" עם איוריה הגנוזים של אילזה קנטור-דאוס, במלאת עשור למותה. האיורים שנעשו עבור הגרסה המקורית, נגנזו על ידי הוצאת הקיבוץ המאוחד והוחלפו באיוריו של האוזמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פניה ברגשטיין, "ויהי ערב" בפרויקט בן-יהודה
* יעל דר, אם אין אור, אז איך זה שהכל זוהר כל כך, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2006
* מרית בן ישראל, הם חושבים שאנחנו רעים – על ויהי ערב של פניה ברגשטיין, 7 ביולי 2010
* מרית בן ישראל, מה ראה הירח? – פוסט המשך על "ויהי ערב" של פניה ברגשטיין, 9 ביולי 2010
* יעל דר, עכבר העיר אונליין, תעלומת המאייר שנעלם, באתר הארץ, 05 בספטמבר 2010
* עינת אמיתי, אילו הירח יכול היה לדבר, באתר הפנקס
* עינת אמיתי, ויהי ערב הלא נודע של אילזה קנטור-דאוס ופניה ברגשטיין, בבלוג תרבות לילדים בקיבוצים
* עינת אמיתי, פריץ-זיגמונד חיים פרד האוזמן - רטרוספקטיבה, בבלוג תרבות לילדים בקיבוצים
* לוטם פינצ'ובר, בשמי ערב מאוירים, באתר הפנקס
* דודו פלמה, ויהי ערב (ויהי בוקר יום אחד)
* גיל סלוביק, ויהי ערב וחקירת המעשה הטוב, תוכן ועניינים, המרכז האקדמי שלם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מה שראה הירח" בתרגום לאנגלית. "ויהי ערב" מבוסס על הפרק השני.
2. ↑  באנגלית משתמשים ב Blue (כחול) הן כדי לתאר את הצבע, והן כדי לתאר מצב של עצבות
תלבושת אופיינית בטקסים
**קאנון** (בלטינית: **canonicus**; ביוונית עתיקה: **κανονικός**. מילולית: של החוק) הוא חבר בגופים כנסייתיים. התואר מותנה בתפקיד, כאשר כהן הדת אינו משרת בתפקיד הוא לא ממשיך לשאת בתואר, עם זאת קיים תואר של קאנון כבוד (טיטולרי) הניתן ללא צורך ממשי לכהן בתפקיד.

מקור השם וההיסטוריה שלו
-----------------------

מקור השם נובע מתפקידו המקורי של הקאנון ככהן דת זוטר שלווה לכהן דת בכיר, ניהל את משק ביתו והורה בשמו את התקנות לקהל המאמינים. תפקיד זה נזכר מן המאה השמינית. במאה ה-11 נחלקו הקאנונים בין אלה שקיבלו על עצמם את התקנון של אוגוסטינוס לפרישות ונקראים Canonici Regulares לבין אלו שלא קיבלו על עצמם נדרים ונקראים Canonici Seculares ("חילונים").

בכנסייה הקתולית
---------------

כל כהן דת המשרת בקתדרלה נמנה עם הקולגיום (חבר) (או "קפיטולום - "capitulum) הקאנונים שלה, כ"עוזר בישוף". אחד מתפקידי הקולגיום הוא לבחור vicar capitular - כומר שימלא את מקומו של הבישוף בהיעדרו (מצב של sede vacante - "כיסא ריק"). קולגיום של קאנונים משרת גם בכנסיות גדולות שאינן קתדרלות (Ecclesia collegiata, (אנ') כנסייה שנקראת כך משום שהיא מנוהלת על ידי קולגיום).

בכנסייה האנגליקנית
------------------

בדומה לכנסייה הקתולית, כהני דת המשרתים בקתדרלה אנגליקנית נמנים עם צ'פטר (chapter מהמילה capitulum) שבראשו ניצב דיאקון (dean). כולם "חילונים". גם בכנסייה האנגליקנית יכולות להיות כנסיות שאינן קתדרלות המנוהלות על ידי חבר קאנונים (collegiate churche, למשל ווסטמינסטר אבי ששמה הרשמי "הכנסייה הקולגיאטית של פטרוס הקדוש בווסטמינסטר"). צ'פטר הקאנונים והדיקאן שבראשם הם הגוף הרשמי והחוקי לניהול הכנסייה ולבחירת הבישוף.

קאנון לשם כבוד (טיטולרי)
------------------------

בניגוד לעובדה שהתואר קשור למילוי תפקיד, בישוף (ומעלה) יכול להעניק תואר קאנון טיטולרי לכומר ותיק או בולט בקהילה. הדבר נפוץ בעיקר בכנסייה האנגליקנית, אך לאחר ועידת הוותיקן השנייה הוא אפשרי גם בכנסייה הקתולית.

חברי המסדר הריבוני הצבאי של מלטה הם בעלי תואר קאנון טיטולרי מעצם חברותם במסדר.

מאז שלטונו של אנרי הרביעי, מלך צרפת, לראש מדינה של צרפת מוענק על ידי האפיפיור תואר טקסי של "קאנון לשם כבוד של בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו". גם כיום, נשיא צרפת נושא בתואר זה, גם אם איננו קתולי.

מלך ספרד הוא קאנון לשם כבוד בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה.

לפני הרפורמציה באנגליה, הריבון הבריטי היה קאנון לשם כבוד של בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות.

קאנון פרופסור
-------------

פרופסורים באוניברסיטת אוקספורד יכולים להיות קאנונים בקתדרלת כרייסט צ'רץ', פרופסורים באוניברסיטת דרהאם יכולים להיות קאנונים בקתדרלת דרהאם ופרופסורים באוניברסיטת קיימברידג' בקתדרלת אילי. כאשר המשרה הכנסייתית משמשת כמקור כספי למימון הקתדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאנון** בוויקישיתוף
* פרק 4 בחוק הקאנוני
* ערך, האנציקלופדיה הקתולית
* התייחסות לתואר קאנון של כבוד בכנסייה האנגליקנית

הערות שוליים
------------

1. ↑  French President Becomes "First and Only Honorary Canon of The Archbasilica Of St. John Lateran
2. ↑  The Chapter of Saint Mary Major

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119389733 (data)
* GND: 4163199-7
* HDS: 028702
* LCCN: sh85019664
* NKC: ph121432

 |
יצחק צ'יז'יק, המושל הצבאי של יפו לאחר כיבושה. משמאלו-מיכאל בן גל, מפקד ההגנה במחוז תל אביב, קצוני משמאל-עמוס בן-גוריון, קצין הקשר של הסוכנות היהודית עם שלטונות המנדט
צילום של משפחת צ'יזיק, 1915. יצחק בשורה העליונה מימין
**יצחק חרפי (צ'יזיק)** (1 בינואר 1907 - 28 בנובמבר 1958) היה מחלוצי התעופה וההגנה בארץ ישראל, ממפתחי הנגב וראשוני קריית גת, מנהלו הראשון של משרד המשטרה בממשלת ישראל, מנהל נמל תל אביב ודיפלומט ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **יצחק צ'יזיק** בי"ז בטבת תרס"ז לשמואל זיינוול ולבריינה לבית בורנשטיין בסג'רה. בין תשעת אחיו ואחיותיו נמנו שרה, ברוך, חנה ואפרים. למד בגמנסיה הרצליה והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת שיקגו ובבית הספר לכלכלה של לונדון. במהלך לימודיו בשיקגו הוא הקים בה תא של ארגון הסטודנטים הציוני אבוקה, ביחד עם שמעון אגרנט. בהשפעתו, לאחר חורבן חולדה במאורעות תרפ"ט סייעה אבוקה כספית לשיקום חולדה, לזכרו של אפרים צ'יזיק. היה מוסמך במנהל ציבורי ועסק במחקר ובפרסום מאמרים בנושאים שונים במהלכם למד על חשיבות הטיס והצורך בפיתוח ענף התעופה בארץ ישראל. באופן פרטי הוכשר כטייס ובשנת 1934 קיבל רישיון טיס. בעזרתו של פנחס רוטנברג רכש מטוס והביאו לדיוני הקונגרס הציוני בפראג להעלאת המודעות לחשיבות ענף התעופה. בעזרתם של רוטנברג, דוד בן-גוריון ודב הוז התממש כעבור זמן רצונו על ידי הקמת בית הספר לתעופה בארץ.

בשנת 1935 חזר לארץ ישראל והתקבל לעבודה בממשלת המנדט. 13 שנים שימש קצין מחוז, תחילה בנפת טולכרם ומשנת 1939 בנפת ירושלים. עם קום המדינה התמנה למושל הצבאי הראשון של יפו. ביולי 1948 מונה למנהל הראשון של משרד המשטרה ועמד בראשו עד יוני 1949. משך שנתיים היה יו"ר ועדת הנגב, היה נציג הממשלה באילת ופעל לפיתוח החיפוש אחר מחצבים בנגב. בשנת 1951 מונה למנהל נמל תל אביב.

צ'יזיק לקח חלק בפיתוח עמק חפר, היה ממקימי בית החרושת "שמשון" למלט בהר-טוב, ועם תחילת ההתיישבות המאורגנת בחבל לכיש היה ממקימי קריית גת ושימש בה מתאם בין הסוכנות היהודית ומשרד העבודה. בספטמבר 1957 מונה לעמוד באופן זמני בראש שגרירות ישראל בליבריה, אך לאחר שחלה בקדחת ואירח במדינה את שרת החוץ גולדה מאיר - הועבר בהוראתה והיה קונסול ישראל בשיקגו. 

נפטר בשיקגו לאחר התקף לב ונקבר בקרית גת. היה נשוי לאסיה בת אהרן לוינסקי ואב לשני ילדים. על שמו נקראו בקרית גת בית הספר היסודי יד יצחק, גן ציבורי, רחוב ומועדון המפלגה של מפא"י.

יצחק חרפי (צ'יזיק) היה אביו של הפזמונאי, המלחין והזמר הישראלי שמוליק צ'יזיק.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יצחק צ'יזיק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1372
* יצחק חרפי (צ'יזיק), דבר, 30 בנובמבר 1958 המשך

הערות שוליים
------------

1. ↑  צ'יזיק הוא שם רוסי לציפור קטנה הנקראת בעברית - חורפי
2. ↑  פנינה להב, **ישראל במשפט: שמעון אגרנט והמאה הציונית**, עם עובד, 1999, עמ' 64
3. ↑  בבית השלטון המחוזי, דואר היום, 7 במאי 1935
4. ↑  ע. חדד, קרית גת - בירת חבל לכיש, הצופה, 18 בינואר 1959
5. ↑  יצחק חרפי, באתר BillionGraves
6. ↑  יצחק זיק

| מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יצחק צ'יזיק • רם סולומון • ישראל שוחט • יואב פלג • יוסף בן-פורת • מנחם פוגלמן • יעקב מרקוביץ • גד אבינר • יעקב לפידות • אמי פלנט • אריה רמות • אבנר ברזני • חיים קליין • שמואל הרשקוביץ • רני פלק • דן ברינקר • חגי פלג • אליעזר רוזנבאום (מ"מ) • יעקב גנות • רותם פלג • אליעזר רוזנבאום (מ"מ) • משה אדרי • תומר לוטן • שלמה בן אליהו |

 |
מראה המנזר מצפון - במרכזו נצבת כנסיית אם האלוהים, ומימין נראית קפלת גרגוריוס הקדוש. לרוחב התמונה נראה קו הגבול עם טורקיה
הבור המוביל אל כלאו של גרגוריוס, ובו סולם
**מנזר חור ויראפ** (ארמנית **Խոր Վիրապ**) הוא מנזר ארמני השוכן על גבעה, כ-30 ק"מ דרומית לירוואן בירת ארמניה, וכמאה מטרים מהגבול הטורקי. לפי המסורת, בצינוק במקום זה היה כלוא גרגוריוס המאיר משך 13 שנה (ולפי גרסאות אחרות 12 או 14 שנים), עד אשר שוחרר על ידי טירידאטס השלישי בשנת 301. מכאן שמו של המקום שמשמעותו "צינוק עמוק".

המסורת
------

ממלכת ארמניה הייתה המדינה הראשונה שאימצה את הנצרות כדתה הרשמית. הדבר אירע על פי המסורת בשנת 301, כאשר גרגוריוס המאיר ניצר את טירידאטס השלישי ואנשי חצרו. גרגוריוס, שלמד וקיבל סמיכה בקפדוקיה, שב בסביבות שנת 288 לארץ מולדתו כדי להטיף בה, הזמן בו עלה טירידאטס השלישי לכס המלכות. טירידאטס רדף את גריגוריוס המאיר וניסה להעבירו על דתו. יתר על כן, נודע לו כי גרגוריוס הוא בנו של אנאק, האיש שהתנקש בחיי אביו. על כן ציווה להשליכו אל בור הכלא, המזוהה עם חור ויראפ. שלוש-עשרה שנים אחר כך, ב-301, הגיעו אל ארמניה שלושים ושבע עלמות נוצריות, שנמלטו מפני רדיפות הרומאים. טירידאטס חשק באחת מהן, ריפסימה, וביקש לקחתה לו לאישה, אך היא סרבה, ובכעסו הוציא המלך להורג את כולן. זמן קצר אחר כך העניש אותו האל במחלה שהותירה אותו זוחל כחיה, ולפי גרסאה אחרת תקפה אותו מחלת עור. גרסאות נוספות גורסות כי ראשו היה לראש חזיר או שאיבד את שפיותו. כך או כך, אחות המלך חלמה חלום, בו נאמר לה כי רדיפת הנוצרים חייבת להיפסק. היא סיפרה זאת לטירידאטס, והוא שחרר את גרגוריוס מן הכלא. גרגוריוס ריפא את טירידאטס והטבילו לנצרות, וטירידאטס פקד על כל נתיני ממלכתו להתנצר. בגין מסורת זו, נודעת לחור ויראפ חשיבות רבה בקרב הארמנים, והמקום הוא יעד לעליה לרגל. בנוסף, המנזר שוכן בנקודה הקרובה ביותר להר אררט שבטורקיה, וההר נחשב לייצוג של ארמניה, ומופיע במרכז סמלה.

היסטוריה
--------

במקום בו ניצב חור ויראפ, הקים ארטאשס הראשון, מלך ארמניה, את בירתו ארטקסטה בשנת 180 לפנה"ס לערך. שרידים מעטים מהעיר שוכנים מצפון למנזר. המנזר עצמו נוסד במאה ה-7 בידי הקתוליקוס נרסס השלישי, ונבנה מחדש במאה ה-8. ב-1225 נוסדה במנזר מכללה תאולוגית, וכתבי יד רבים ממנה שמורים עד היום במטנדראן בירוואן. עם השנים התדרדר מצבם של מבני המנזר, והם נבנו מחדש מספר פעמים, ולאחרונה במחצית השנייה של המאה ה-17.

האתר כיום
---------

המנזר בנוי בצורת חצר רבועה מוקפת חומה שבה משולבים מבנים ומגדלי שמירה. במרכז נצבת הכנסייה הראשית באתר, המוקדשת לאם האלוהים. בפינה הדרום-מערבית של המתחם, שוכנת קפלת גאורגיוס הקדוש המשולבת בחומת המתחם. הקפלה הוקמה מעל לצינוק שבו לפי המסורת היה הקדוש כלוא. בתוך הקפלה מוביל בור בעומק של שישה מטרים לחלל ברוחב של כ-4.4 מטרים ששימש, לפי המסורת, ככלאו של הקדוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חור ויראפ** בוויקישיתוף
* חור ויראפ באנציקלופדיה ארמניקה
* חור ויראפ בארמנפדיה
* Khor Virap Monastery
* חור ויראפ, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 247451307
* WorldCat: viaf-247451307

 |
**קאנטרי בלוז** (באנגלית: **Country blues**, מילולית: בלוז כפרי), או **פולק בלוז** הוא מונח המתאר סוג של מוזיקת בלוז שגיטרה היא המרכיב המרכזי שלה. הקאנטרי בלוז משלב אלמנטים ממוזיקת הגוספל וסגנונות עממיים נוספים. המוזיקה הופיעה בשנות העשרים והשלושים בדרום העמוק של דלתת מיסיסיפי. יש לו שורשים עמוקים בתרבות אמריקאית מוקדמת ושירים שמושרים על ידי עבדים על המטעים הדרומיים העצומים. מרבית נגני הבלוז הכפרי היו אפריקאים אמריקאים, ורבים מהם היו מטיילים, כלומר הם טיילו באזורים של הדרום האמריקני, שרו במקומות כמו כנסיות, אולמות חברתיים, ג'וי-ג'וי, או אפילו פינות רחוב. חלקם הוציאו מחיה קטנה עם המוזיקה שלהם בעוד אחרים התפרסמו וחגגו. לכל מבצע היה סגנון שירה ונגינה ייחודי משלו, ורובם כתבו שירים משלהם.

בשנות השישים של המאה העשרים חוותה מוזיקת הקאנטרי בלוז תחייה בקרב קהל חדש, שלא נחשף לא עד אז, צעירים לבנים מן המעמד הבינוני. את המגמה הובילו אמנים כביג ביל ברונזי וסאני בוי ויליאמסון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאנטרי בלוז** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stephanie Przybylek, Country Blues: Music, Artists & Songs, Study.com
**Legalease בע"מ** היא חברת מחקר ניתוח משפטי והוצאה לאור גלובלית שנוסדה בבריטניה ב-1987. החברה מעריכה משרדי עורכי דין ועורכי דין בינלאומיים עבור הפרסומים, הרשימות השנתיות והמדריכים שלה, כולל *Legal Business*, *GC Magazine* וסדרת *The Legal 500* .

סקירה כללית
-----------

Legalease בע"מ היא חברת הוצאה לאור וניתוח משפטי הממוקמת בבריטניה,

החברה נוסדה על ידי העורך הראשי הראשון שלה, ג'ון מ. פריצ'רד. מאז 2015, המנהל הוא דייוויד גולתורפ, כאשר דייוויד בורגס הוא מנהל ההוצאה לאור. החברה היא חלק מקרן "שכר מחיה בלונדון".

הפרסומים כוללים את *מגזין משפטי לעסקים*. המגזין שלה -GC Powerlist, (לשעבר "היועץ התאגידי 100"), מתפרסם מדי שנה, וכולל את 500 עורכי הדין המובילים שלה באזורים שונים בעולם.

החברה ספגה ביקורת בשנת 2020, לצד מתחרה צ'יימברס ושותפים, על כך שניצלה את תוכנית החופשה של ממשלת בריטניה בתגובה למגפת ה-COVID-19 בבריטניה, למרות שהשיגה רווחים גבוהים.

*עסקים משפטיים*
---------------

מגזין *Legal Business* הפסיק זמנית את הפרסום וסגר את פעילותו באפריל 2020.

*ה-Legal 500*
-------------

סדרת *Legal 500* נחשבת למדריך ההפניות המשפטי הגדול בעולם. הפרסומים כוללים מאמרי מערכת ומגזין *GC* לעוסקים בתחום היועצים הכלליים, המציעים משאבים לעורכי דין פנימיים, כגון דוחות תובנות של לקוחות. המדריך מארח אירועים חיים ושולחנות עגולים ; ואוסף חדשות משפטיות. 

הדירוגים ב- *The Legal 500* מדווחים כמבוססים על יתרונות, תוך הסתמכות הן על מידע זמין לציבור והן על מידע מדווח עצמי של משרדי עורכי דין, ומתפרסמים באתר האינטרנט של החברה. החברה גם מנפיקה מספר פרסים שנתיים, כגון The Legal 500 Awards.

*

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Legalease בע"מ The Legal 500
* אתר האינטרנט הרשמי של Legalease בע"מ Legalease Ltd
* Legalease בע"מ, ברשת החברתית פייסבוק

* Legalease בע"מ, ברשת החברתית טוויטר

* Legalease בע"מ, ברשת החברתית LinkedIn

* Legalease בע"מ, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "#LMA17 Directories Fringe – David Burgess, Legal 500", by Lloyd Pearson, Pearson Communications. Retrieved October 15, 2019.
2. ↑  "The Legal 500 - Europe, Middle East & Africa", Legalease Ltd, 2016. Retrieved October 15, 2019.
3. 1 2  "The Brits Love Their Directories. But Why?", by Ashby Jones, *The Wall Street Journal*, January 27, 2010. Retrieved October 17, 2019.
4. ↑  "Legal 500 and Chambers guide accused of furlough sharp practice" Jamie Hamilton, *RollOnFriday*, May 20, 2020. Retrieved October 15, 2019.
5. ↑  "GC Powerlist UK reception 2019", March 2019. Retrieved October 15, 2019.
6. ↑  "EXCLUSIVE Legal Business closes and furloughs all staff" Jamie Hamilton, *RollOnFriday*, April 3, 2020. Retrieved August 5, 2022.
7. ↑  "Northern Ireland's top legal experts earn listing in global law directory" Gary McDonald, *Irish News*, September 15, 2016. Retrieved July 28, 2022.
8. ↑  "The Legal 500 Series", *The Legal 500*. Retrieved October 15, 2019.
9. ↑  Badawi, Adam B.; Webber, David H. (2015). "Does the Quality of the Plaintiffs' Law Firm Matter in Deal Litigation?". *The Journal of Corporation Law*. **41** (2): 105. נבדק ב-19 בנובמבר 2019. `{{cite journal}}`:  (עזרה)