recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פסיכותרפיה בין-אישית** (IPT) היא צורה של פסיכותרפיה לזמן מוגבל שפותחה בשנת 1970 על ידי ג'רלד קלרמן ועמיתיו.
התאוריה על פיה הוא מסתמך כי מחלות נפש מתפתחות בהקשר חברתי ובין-אישי (יחסים בין-אישיים), מתבססת על תאוריות כגון אלה של אדולף מאייר, ג'ון בולבי והנרי סאליבן, שבו היחסים הבין-אישיים שיחקו תפקיד מהותי בהתפתחות וברווחה הנפשית של הפרט.

תיאור
-----

### הבדלים מטיפולים אחרים

*פסיכותרפיה בין-אישית* שונה משאר הגישות הפסיכודינמיות בכך שהיא מוגבלת בזמן ומתמקדת יותר בבעיות העכשוויות של המטופל ופחות באלו שבעברו. כמו כן, תפקידה הוא לזהות, אך לא להתמקד במנגנוני ההגנה התוך-נפשיים ובקונפליקטים פנימיים.

ואכן, מטרתה של הפסיכותרפיה הבין-אישית היא לזהות ולשנות את הגישות השליליות הפנימיות (קוגניטיביות) שבעקבותיהם התפתחו הבעיות של המטופל.

### ארבעת התחומים החברתיים

לפי הפסיכותרפיה הבין-אישית, בעיות פסיכולוגיות יהיו קשורות לארבעה תחומים חברתיים: 

* *אבל*, שבו הסימפטומים נובעים מאובדן של אדם קרוב.
* *מחלוקות בין אישיות*, מריבות או ויכוחים עם אנשים משמעותיים תורמים לירידה במצב הרוח.
* *מעבר תפקיד*, קשיים המתעוררים במהלך שינוי באורח/מעמד החיים, כמו, למשל, פיטורין, מעבר דירה, לידה או גירושין.
* *ליקויים בין-אישיים*, המביאים לקשיים בין אישיים כרוניים או לבידוד חברתי.

טיפול טיפוסי בפסיכותרפיה בין-אישית נמשך בין-12 ל-20 פגישות, בתקופה של בין 4 ל-5 חודשים. טיפול בייעוץ בין אישי (טיפול זהה מבחינת התכנים אבל מקוצר) נמשך 3-8 פגישות. 

### שלבי הטיפול

הטיפול מורכב בדרך כלל משלושה שלבים.
השלב הראשוני הוא לזהות את האזור הבעייתי אשר יהיה כפוף לטיפול. שלב הביניים מורכב מעבודה על אזור בעייתי זה.
השלב האחרון מורכב מגיבוש וייצוב התקדמות הטיפול והכנת המטופל לעבודה עצמאית.

ראו גם
------

* הגישה ההתייחסותית
* טיפול משפחתי

לקריאה נוספת
------------

* "המדריך המקיף של הפסיכיאטריה, מהדורה שנייה" של קפלן וסאדוק.
* דניאל ג'יי סיגל (2014), *מפות המוח. מדריך נוירוביולוגיה בין-אישית*. רפאל קורטינה, מילאנו, איטליה. מסת"ב 978-88-6030-673-9

קישורים חיצוניים
----------------

* פסיכותרפיה בין-אישית בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: "המדריך המקיף של הפסיכיאטריה" מאת קפלן וסאדוק

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 001107232

 |
**תרונג צ'ין** (בוייטנאמית: **Trường Chinhg**;‏ 9 בפברואר 1907 – 30 בספטמבר 1988) היה פוליטיקאי קומוניסט וייטנאמי שכיהן כנשיא וייטנאם בשנים 1981–1987. תרונג נחשב לאחד מן הפוליטיקאים הווייטנאמיים הבולטים במאבק האנטי-קולוניאליסטי במדינתו ובעיצוב הממשל הקומוניסטי. כיהן כמזכיר המפלגה בשנים 1940–1956 וכן למשך כמה חודשים בשנת 1986 לאחר מותו של לה דואן.

ביוגרפיה
--------

תרונג נולד בהודו-סין, בשטח שכיום חלק מאינדונזיה. הוא היה הבן הבכור מבין חמישה ילדים. אמנם משפחתו הקונפוציאניסטית לא הייתה עשירה, אך תרונג רכש השכלה סינית בגיל צעיר, וגיבש עמדה פוליטית אנטי קולוניאליסטית. הוא למד בתיכון צרפתי ברוח מערבית. בתקופה זו למד הגות פילוסופית רבה, בעיקר של ז'אן-ז'אק רוסו ומונטסקייה. בתקופה זו החל תרונג בפעילות פוליטית ולאומית, והוביל את מחאות הסטודנטים כנגד השלטון.

בשנת 1928 עבר להאנוי ושנים שלאחר מכן היה ממקימי המפלגה הקומוניסטית לאחר שקרא בכתביהם של קרל מרקס וולדימיר איליץ' לנין. תרונג היה ממעצביה הרעיוניים המרכזיים של התנועה עם הקמתה. בשנת 1930 נכלא בהילטון האנוי ושוחרר בשנת 1936. גם בתקופת מאסרו, תרונג המשיך בפרסום מאמרים ויצירות קומוניסטיות. עמדתו של תרונג הושפעה מכתבי מרקס, לנין והיה לתלמידו המרכזי של הו צ'י מין.

לאחר עצמאותה של צפון וייטנאם ביקר תרונג את הרפורמה בקרקעות, מה שהוביל לביקורת כנגדו במפלגה. ביקורת נוספת הוטחה נגדו בעקבות תמיכתו ברפובליקה העממית של סין במקום תמיכתם של רבים בברית המועצות. בשנים אלו תרונג היה מקורב ביותר למנהיג סין מאו דזה-דונג. בשנת 1953 תרונג ניסה להשליט רפורמת קרקעות דומה לזו שבוצעה בסין. רפורמה זו בסופו של דבר הובילה לרעב ולמות מיליונים. בשנת 1956 הרפורמה הופסקה בעקבות מחאות ציבוריות. תרונג התפטר ותמך בלה דואן. בשנים שלאחר מכן לה דואן היה המנהיג הדומיננטי במדינה, כשתרונג היה חבר פוליטביורו בלבד (אך שמר על תפקידו כדמות רעיונית חשובה). בשנת 1981 נבחר תרונג לנשיא. תקופת נשיאותו התאפיינה במשבר כלכלי מתמשך כתוצאה מקריסתה המסתמנת של ברית המועצות. תרונג ניסה לגבש רפורמות כלכליות ומבניות שיפתרו את המשברים, אך לא ביצע אותן לאור החלפתו על ידי וו צ'י קונג בשנת 1987. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן בגיל 81.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תרונג צ'ין** בוויקישיתוף
* תרונג צ'ין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007435572405171
* BnF: cb12075937x (data)
* GND: 109152409
* ISNI: 0000 0000 8186 7642
* LCCN: no2005025979
* NKC: jx20080812005
* NTA: 071143289
* SUDOC: 029052750
* VIAF: 33244918
* WorldCat: lccn-n50060519

 |
**תאוריית הדחף** או **תאוריית הפחתת הדחף** היא מושג המתייחס למגוון תאוריות בפסיכולוגיה הנוגעות להנעה. תאוריות אלו מבוססות על הרעיון לפיו אדם או בעל חיים נולדים עם דחפים וצרכים ביולוגיים, אותם הם רוצים לספק, ואם הם לא מסופקים - נוצר אצלם מצב שלילי של מתח. כאשר הדחף מסופק, מופחת המתח, והאורגניזם חוזר למצב של הומאוסטזיס, איזון פנימי ורגיעה. על פי התאוריה, הדחף נוטה להתגבר עם הזמן, ומופעל בין השאר בהתאם למשובים שמתקבלים מהמצב הפנימי ומהסביבה. המצב הפנימי הוא זה שמכוון את האורגניזם לפעילות למען מטרה מסוימת, מטרת סיפוק הדחף.

היסטוריה
--------

מושג הדחף תואר כבר בתחילת המאה ה-19 על ידי פסיכיאטרים גרמנים, כגון וילהלם ניומן, שתיאר את תחושת המצוקה של האדם כאשר הדחפים שלו אינם מסופקים, והפילוסוף פרידריך ניטשה כתב על הנפש כמערכת דחפים שמצויים באינטראקציה - מין, תוקפנות והרס עצמי. ב-1895 החל אבי הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד, לכתוב על נושא הדחפים, כמרכיב מרכזי באישיות האדם, וטען כי נוירוזות נובעות מקונפליקט לא פתור והדחקה של אירועים ודחפים מיניים בילדות. ממשיכי דרכו של פרויד עסקו לאורך השנים בנושא תאוריית הדחף כמניע מרכזי בחיי האדם, ומחלוקות רבות נתגלו ביניהם סביב מרכזיותו של הדחף. רובם זנחו את הגדרת הדחף ומרכזיותו כפי שנטבעו על ידי פרויד (למשל קרל גוסטב יונג), או פיתחו את המושג בכיוונים אחרים ותוך התאמה לתאוריות פסיכולוגיות חדשות (אנה פרויד, ז'אק לאקאן ועוד). עם זאת, אנשי אסכולות רבות אחרות בפסיכולוגיה, דוגמת העוסקים בביהביוריזם או בפסיכולוגיה חברתית, שללו את האופן בו התייחסו פסיכואנליטיקאים למושג הדחף כחלק מהותי באישיות, והתמקדו בקשר שלו להנעה ובהשפעתו על פעולות למידה, התנהגות, יחסים חברתיים ועוד.

בפסיכואנליזה
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
על פי התאוריה הפסיכואנליטית של פרויד, תאוריית הדחף מתייחסת לדחפים ואינסטינקטים שמכוונים כלפי אובייקט ברור. הדחפים המרכזיים בתאוריה של פרויד הם הארוס - דחף המין, דחף החיים - הדחף לשימור עצמי והתנטוס - דחף התוקפנות והמוות. אלו דחפים מנוגדים.

ראו גם
------

* דחף (פסיכולוגיה)

קישורים חיצוניים
----------------

* בונדי, א. ‏התפתחות מושג הדחף בתיאוריות הפסיכואנליטיות של פרויד ולאקאן, באתר פסיכולוגיה עברית, 2017
* אסף בונדי, דחפים וגורלותיהם - התפתחות מושג הדחף בתאוריות הפסיכואנליטיות של פרויד ולאקאן, 6 בפברואר 2009, אתר אימגו

הערות שוליים
------------

1. ↑  T. E. Weckowicz & H. P. Liebel-Weckowicz, (1990), A History of Great Ideas in Abnormal Psychology , pp 149

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX531815
* GND: 4186097-4

 |
**הפועל באר שבע** הוא מועדון כדורגל נשים, הכולל קבוצה המשחקת בליגת הלאומית בכדורגל נשים. המועדון נוסד בשנת 2000 ושיחק בליגה הבכירה עד להקמת ליגת המשנה ומאז מתנדנדת הקבוצה בין הליגות. המועדון כולל גם קבוצות לילדות ונערות. במהלך השנים נאבקה הקבוצה על קבלת תנאים הוגנים, עתרה לבית המשפט בטענה לאפליה מגדרית של העירייה ואף זכתה בעתירה זו.

בליגה
-----

מהקמתה שיחקה הקבוצה בליגה הראשונה עד לעונת 2009/2010 אז ירדה לליגה השנייה שהוקמה מחדש בעונה זו. הקבוצה סיימה ראשונה ועלתה חזרה לליגה הראשונה כבר בניסיון הראשון. לאחר שתי עונות בליגה הראשונה ירדה הקבוצה שוב לליגה השנייה ושיחקה בה עד עונת 2017/2018 אז סיימה ראשונה ועלתה לליגת העל. לאחר עונה אחת ירדה לליגה הלאומית אך סיימה ראשונה בעונת 2019/2020 ועלתה שוב לליגת העל. בעונת 2022/2023 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית פעם נוספת.

מאבק בעיריית באר שבע לתנאים הוגנים
----------------------------------

בשנת 2018, לאחר שהעפילה לליגת העל, פנתה הקבוצה לבית המשפט בטענה שהעירייה לא עומדת בהתחייבותה לתת לה מענק עלייה כפי שהתחייבה. בשנת 2019, הגישה הקבוצה עתירה נגד העירייה, בטענה לקיפוח ואפליה בנוגע למענקים, מתקנים ותקציבים. כתוצאה מהעתירה בית המשפט המחוזי פסק כי על עיריית באר שבע לשנות את התבחינים ולהגדיל את התמיכה בקבוצות כדורגל הנשים בעיר.

תארים
-----

* **אליפות הליגה השנייה**: 3
	+ 2010/2011
	+ 2017/2018
	+ 2019/2020
* **גביע הליגה השנייה**: 1
	+ גביע הליגה השנייה לעונת 2010/2011

קישורים חיצוניים
----------------

* הפועל באר שבע, ברשת החברתית פייסבוק
* הפועל באר שבע באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* טור של חנית שוורץ עם הקמת הקבוצה, באתר טריפוד, שנת 2000.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קבוצת כדורגל הנשים הפועל באר שבע רשמה ניצחון במגרש התקציבי
2. ↑  כדורגל נשים: קרב גרסאות באשר למענק העלייה של הפועל באר שבע
3. ↑  הנשים דורשות שוויון זכויות
4. ↑  בלעדי: קבוצות כדורגל הנשים של הפועל ב"ש למגרשים החדשים בפארק הנחל
5. ↑  אפליית נשים בתקציבים לקבוצות ספורט
6. ↑  "זה ניצחון לשוויון הזכויות"
7. ↑  ביהמ"ש הורה לעיריית באר שבע להגדיל את התמיכה בקבוצות כדורגל הנשים, באתר וואלה!‏, 5 בספטמבר 2019
8. ↑  הישג לקבוצות כדורגל הנשים: עיריית באר שבע תחויב להגדיל את התמיכה
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **שמואל וילנסקי** שנודע בכינויו **ר' שמואל חרקובר** (~ה'תר"ע, 1910 - י' בכסלו ה'תש"ך, 11 בדצמבר 1959) היה ראש ישיבת "בית התלמוד" בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולד בחרקוב לרב נחום מאיר הלוי וילנסקי. למד בישיבת שער התורה אצל הרב שמעון שקופ. למד כמה שנים בישיבת ראדין והיה לתלמיד מובהק של הרב נפתלי טרופ. למד זמן קצר בישיבת סלובודקה וסמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה עבר ללמוד בישיבת מיר שבה התרכזו אז בחורים מבוגרים רבים ששמם התפרסם בעולם הישיבות בליטא. כמו כמה מחבריו היה מעביר שיעורים לבחורי הישיבה הצעירים.

עם תחילת השואה, נמלט מווילנה יחד עם רבים מתלמידי הישיבה ברכבת הטרנס-סיבירית לאורכה של ברית המועצות לולדיווסטוק, ממנה לקובה שביפן ומשם לשאנגחאי באמצעות אשרות הכניסה שהנפיק הקונסול היפני בקובנה חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה. בהמשך הגיע לארצות הברית.

הוא יסד יחד עם רבי אריה לייב מאלין, רבי לוי קרופני ורבי חיים ויסוקר, ידידיו מישיבת מיר, את ישיבת "בית התלמוד" בברוקלין, בראשה עמד עד פטירתו ביום י' בכסלו ה'תש"ך, 11 בדצמבר 1959. ארונו הועלה לקבורה בישראל ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

עשור לאחר פטירתו לוקטו כמה עשרות משיעוריו לספר **נר שמואל**

לקריאה נוספת
------------

* דוד זריצקי, **הניגון הערירי (דמעה על קברו)**, נדפס בשנית בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 140–145

קישורים חיצוניים
----------------

* **ידיעה על פטירתו**, "הנאמן", תל אביב, טבת תש"ך, עמ' 25, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  מהדורה חדשה: ירושלים: מכון משנת רבי אהרן, תשס"א.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298482905171
* GND: 1049185102
* ISNI: 0000 0003 8195 4684
* LCCN: nr2002026790
* VIAF: 263269593
* WorldCat (עם VIAF): 263269593

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכדורגלן. אם התכוונתם לשופט, ראו אלי אברבנאל.

**אלי אברבנל** (נולד ב-22 בפברואר 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.

ביוגרפיה
--------

אברבנל נולד בפתח תקווה ללאון ולמרי אברבנל, יוצאי טורקיה, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, שם נחשב לכישרון בולט כבר מגיל צעיר. הוא הופיע 13 פעמים במדי נבחרת הנוער ו-21 פעמים במדי הנבחרת הצעירה. בקבוצה הבוגרת של הפועל פתח תקווה החל אברבנל לשחק לקראת סיום עונת 1993/1994, ובעונה זו גם כבש שער ראשון, שסייע לקבוצה לנצח את מכבי תל אביב.

בעונה הבאה כבר השתלב בהרכב הקבוצה, ובעונת 1996/1997, בה סיימה הפועל פתח תקווה במקום השני בטבלה, כבש שמונה שערים. בשנת 1998 זומן אברבנל לנבחרת ישראל, במדיה הופיע בשני משחקים. בעונת 1999/2000 כבש אברבנל 14 שערים, כאשר הקבוצה סיימה במקום השלישי. חמישה מחזורים לסיום העונה, כשהפער מהמוליכה הפועל תל אביב היה שתי נקודות בלבד, נפצע אברבנל והקבוצה לא הצליחה לנצח באף משחק בלעדיו עד לסיום העונה.

בעונת 2000/2001 הורחק אברבנל בדרבי מול מכבי פתח תקווה ואיבד את מקומו בהרכב. בהמשך העונה רשמה הפועל פתח תקווה רצף של תבוסות, ועם סיום העונה הוחלט לשחרר את אברבנל מהקבוצה, לאחר שמונה עונות במועדון.

בעונת 2001/2002 שיחק אברבנל בהפועל חיפה. הוא כבש שבעה שערים, אך הקבוצה ירדה לליגה השנייה. משם המשיך לבני יהודה תל אביב, שם עבר הסבה מהקישור לתפקיד המגן, והשתלב היטב. הוא שיחק שם שבע עונות, עד שבעונת 2009/2010 חזר להפועל פתח תקווה. לאחר מספר חודשים הודיע אברבנל על פרישה ממשחק פעיל בשל פציעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* דף השחקן, באתר "מוזיאון הפועל פתח תקווה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי ארצי, אברבנל רוצה להחזיר עטרה ליושנה בהפועל פ"ת, באתר ynet, 4 ביולי 2009
2. ↑  דרור רוזנפלד, ‏אברבנל: קיבלתי החלטה קשה אך לא היו לי ברירות, באתר ONE‏, 24 בנובמבר 2009
**גיל בני** (נולד ב-27 באוקטובר 1998) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז במועדון הפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל.

ביוגרפיה
--------

בני נולד וגדל בעיר רעננה והא בנו של שחקן הכדורגל ארז בני. הוא משחק כדורסל החל מגיל שש.

מועדונים
--------

שיחק במחלקת הנוער של מכבי רעננה החל מגיל הקט-סל ועד למעבר לקבוצת הבוגרים. בעונת 2011/2012 הוביל כקפטן את קבוצת ילדים א' לאומית לזכייה בגביע המדינה הראשון של מחלקת הנוער במועדון. בעונת 2013/2014 תחת המאמן רון נווה זכה עם קבוצת הנערים באליפות המדינה ובגביע המדינה לנוער, שנה לאחר מכן בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה באליפות נוער נוספת.
בתיכון למד במגמת הכדורסל של מטרו-ווסט ברעננה עמה זכה בעונת 2014/2015 במקום הראשון בגמר ליגת העל לתיכונים, הנבחרת זכתה באותה שנה במקום השלישי באליפות העולם לתיכונים שנערכה בצרפת.

עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2016/2017 בקבוצת עירוני רעננה מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונת 2018/2019 בשנתו השלישית בבוגרים קיבל לידיו את תפקיד קפטן הקבוצה. בתום העונה חתם בקבוצת הפועל גלבוע גליל מליגת העל. בתום שתי עונות בגלבוע חתם לקראת עונת 2021/22 לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. בעונת 2021/22, עקב פציעתו של קפטן הקבוצה בר טימור, קיבל בני ממאמנו דני פרנקו יותר ויותר דקות וגם מקום בחמישייה הפותחת של הקבוצה באותה עונה. בני נעשה אהוד מאוד על ידי הקהל בזכות ההגנה המצוינת שלו ובזכות האנרגיות ורמות האינטנסיביות שבהם בני משחק את המשחק.

ב-2 ביולי 2023 הודיעה הפועל תל אביב על הארכת חוזהו של בני בשנתיים נוספות

### בנבחרות ישראל

ביולי 2017 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל במקום השני באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה ביוון.
ביולי 2018 זכה כקפטן נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בגרמניה. באליפות רשם ממוצע מרשים של 13 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו־1.9 אסיסטים.

בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל בכדורסל בהופעה מול גרמניה במסגרת מקדמות אליפות העולם.
בפברואר 2023 זומן לנבחרת הבוגרת לראשונה

#### בנבחרת ישראל 3x3

ביוני 2022 זומן לנבחרת 3x3 והעפיל עמה לאליפות אירופה.

תארים
-----

### קבוצתיים

* אליפות המדינה (נוער) (2) מכבי רעננה - 2013/2014, 2014/2015
* אליפות ליגת העל לתיכונים - מטרו-ווסט - 2014/2015
* מקום 3 באליפות העולם לתיכונים - מטרו-ווסט - 2015
* אליפות אירופה עד גיל 20 - נבחרת ישראל עד גיל 20 - 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  אור שקדי‏, כדורסל תיכונים: מטרווסט רעננה זכתה במדליית הארד באליפות העולם, באתר וואלה!‏, 24 באפריל 2015
2. ↑  יעקב מאיר, גיל בני חתם בהפועל תל אביב, באתר ישראל היום, 13 ביולי 2021
3. ↑  אור שקדי‏, גיל בני חתם לשנתיים נוספות בהפועל תל אביב, באתר וואלה!‏, 2 ביולי 2023
4. ↑  אתר למנויים בלבד ברק חקלאי, ביג בני, באתר "ידיעות אחרונות", 26 ביולי 2018
5. ↑  אור שקדי‏, ההפתעה של עודד קטש: גיל בני בסגל הסופי למשחק נגד נבחרת גרמניה, באתר וואלה!‏, 20 בפברואר 2019
6. ↑  יעקב מאיר, נתנאל ארצי, גיל בני וגור לביא בסגל של נבחרת ישראל 3X3, באתר ישראל היום, 24 במאי 2022
"**שלושה יוסי**" הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2020, בבימויים של יעל קיפר ורונן זרצקי. "שלושה יוסי" הוא המשך לסרט משנת 1999 בשם "שני יוסי" מאת יעל קיפר ועינת פישביין, אשר הביא את סיפורן של מספר משפחות מחוסרות דיור שפלשו לבניין נטוש ברחוב יהודה הימית 35 ביפו. בסרט "שלושה יוסי" עקבו קיפר וזרצקי אחר המשפחות שתועדו בסרט הראשון, ובדקו מה עלה בגורלם של המבוגרים, אבל בעיקר של מי שהיו ילדים בזמן הצילומים של הסרט המקורי.

גופים תומכים ומשדרים: כאן 11 –  תאגיד השידור הישראלי, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב – פרויקט קולנוע גלילי. הסרט זכה לפרס העריכה הטובה ביותר בפסטיבל דוקאביב 2020.

רקע ועלילת הסרט
---------------

בשנת 1999 יצא הסרט "שני יוסי", ששודר בערוץ 1 והשתתף בפסטיבל דוקאביב בשנתו הראשונה. הסרט עקב אחר מספר משפחות מחוסרות דיור, שפלשו לבניין נטוש ברחוב יהודה הימית 35 ביפו. הסרט התמקד ביוסי בן ברוך שעבד ככבאי בתחנת יפו מצד אחד, ומצד שני היה מחוסר דיור שגידל לבדו שלושה מילדיו. יוסי חי חיים כפולים (מכאן שם הסרט, "שני יוסי"). במהלך הסרט רואים כי הדיירים בבניין הנטוש היו מציתים אש במחאה על מצוקתם ועל הכוונה לפנות אותם משם, ויוסי היה מגיע במסגרת עבודתו לכבות את השריפות במקום.

בעשרים השנים שחלפו מאז, יוסי בן ברוך עזב את שירות כיבוי האש ויצא לפנסיה. עם זאת, מדובר ב"יוסי" אחר (או ״נוסף״, ומכאן נקרא הסרט ״שלושה יוסי״): יוסי כבר אינו מחוסר דיור וחי חיים אחרים, אם כי המסגרת המשפחתית שהייתה לו עם שלושת בניו אשר הוצגה בסרט הראשון התפרקה. כמו כן, פגש אישה אחרת והביא איתה חמישה ילדים נוספים. עם זאת, שניים מבניו שהופיעו בסרט הראשון, התקשו להמשיך הלאה עם חייהם: אחד הבנים מאושפז במוסד פסיכיאטרי, השני ישב בכלא פעמיים והשתחרר. הבן השלישי, אלירן, הצליח לבנות את עצמו ועובד בעצמו ככבאי. גם המשפחות והדמויות הנוספות שתוארו בסרט כבר אינן חיות חיים של מחוסרי דיור, אולם אף אחד לא הצליח באמת לפרוץ את מעגל העוני. בינתיים, המבנה שהיה אז נטוש ברחוב יהודה הימית, שופץ והפך לבניין מגורים יוקרתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שלושה יוסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שלושה יוסי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

 "שלושה יוסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* שלושה יוסי באתר דוקאביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלושה יוסי – דוקאביב 2020, באתר "דוקאביב"
2. ↑  פרויקט הקולנוע הגלילי
3. ↑  זוכי פסטיבל דוקאביב 2020 – דוקאביב 2020, באתר "דוקאביב"
4. 1 2  ענת פישביין, "אני לא אשכח שחזרתי בלילה לבית ריק, הפוך. אין למה לחזור. ומה אני עושה עכשיו?", באתר "המקום הכי חם בגיהנום", ‏30 בספטמבר 2020
5. 1 2  אתר למנויים בלבד "שלושה יוסי": התמונה ברורה גם ככה, והיא קורעת לב, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2020
**הלל גלבוע** (נולד בשנת 1950) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.86 מטרים, ששיחק בהפועל מגידו, הפועל חיפה ובנבחרת ישראל. כיום איש עסקים.

קריירת כדורסל
-------------

נולד וגדל בקיבוץ משמר העמק. בנם השני של פרידה ורחמים שעלו לישראל ממולדובה ומעיראק (בהתאמה). ב-21 במרץ 1969 נהרג אחיו הבכור שאול גלבוע, טייס קרב וכדורסלן עבר. אחיו הצעיר, רפי גלבוע, גם הוא כדורסלן עבר.

הלל גלבוע נחשף לכדורסל לאחר שאביו הקים בחצר ביתם סל, והוא ואחיו החלו לשחק יחד והתאמנו רבות בקליעות.

לאחר שאחיו הגדול שאול התקבל לקורס טיס, ניסה גם הלל להתקבל לקורס, אך נדחה, ואז החליט להישאר בקריירה של הכדורסל.

בעונת 1966/1967 הצטרף גלבוע למשמר העמק כשחקן נוער מוכשר.

בשנת 1969 התאחדה משמר העמק עם קבוצת עין השופט וקמה קבוצת הפועל מגידו. גלבוע המשיך בקבוצה המאוחדת.

לקראת עונת 1972/1973 עבר להפועל חיפה. לדבריו עזב את קבוצת הקיבוץ היות שלא היו מוכנים להשקיע כספים בשביל להביא שחקני חיזוק.

בהפועל חיפה שיחק במשך חמש עונות, עד שפרש בגיל 28 בסיום עונת 1978/1979.

### נבחרת ישראל

בשנת 1968 שיחק בנבחרת העתודה תחת המאמן רלף קליין.

בשנת 1970 שיחק במסגרת הנבחרת הבוגרת במשחקי אסיה.

סך הכל שיחק במשך חמש שנים בנבחרת ישראל הבוגרת, ובעיקר שימש כשחקן ספסל.

סטטיסטיקה
---------

סטטיסטיקות קריירה:

סה"כ נקודות בקריירה: 1830

סה"כ משחקים בקריירה: 195

מקום ברשימת קלעי כל הזמנים: 192

עונות בליגה: 10

סה"כ נקודות בפלייאוף בקריירה: 45

סה"כ משחקי פלייאוף בקריירה: 10

מקום ברשימת קלעי כל הזמנים בפלייאוף: 611

נתוני קריירה - הליגה הראשונה בכדורסל|  |  | עונה סדירה |
| --- | --- | --- |
| עונה | קבוצה | משחקים | ממוצע נקודות למשחק |
| 1967-68 | משמר העמק | 23 | 9.3 |
| 1968-69 | משמר העמק | 19 | 11.1 |
| 1969-70 | הפועל מגידו | 22 | 15.1 |
| 1971-72 | הפועל מגידו | 20 | 8.9 |
| 1972-73 | הפועל חיפה | 22 | 13.6 |
| 1973-74 | הפועל חיפה | 22 | 6.5 |
| 1974-75 | הפועל חיפה | 26 | 6.7 |
| 1975-76 | הפועל חיפה | 24 | 9.4 |
| 1977-78 | הפועל חיפה | 15 | 3.1 |
| 1978-79 | הפועל חיפה | 2 | 2.5 |

לאחר הפרישה
-----------

לאחר שבגיל 28 החליט לפרוש מכדורסל, עבד עשר שנים בניגריה כמנהל הרכש של חברת סולל ובונה ובמקביל למד תואר ראשון במנהל עסקים.

בשנת 1988 עבר לפלורידה, ארצות הברית, שם למד מחשבים, במקביל שיחק כדורסל חובבני.

בשנת 1995 חזר לישראל וב-1996 מונה להיות מנהל החוזים של חברת אינטל בקריית גת.

בשנת 2000 מונה למנהל החוזים של כביש חוצה ישראל.

בשנת 2003 חזר לניגריה ועבד כמנכ"ל חברה גדולה שעיסוקה במוצרים אלקטרו מגנטים.

בשנת 2016 חזר לישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל שחקן, אתר המנהלת
* ראיון על שאול גלבוע בערוץ הספורט - 2018
* הלל גלבוע - צאצאים קיפרמן-מושינסקי
* "בלדה לעוזב קיבוץ", כתבה של יוסי ועקנין

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "מהפרקט לחוד החנית: הטרגדיה של שאול גלבוע". *מהפרקט לחוד החנית: הטרגדיה של שאול גלבוע*. נבדק ב-2018-11-03.
2. ↑  הלל גלבוע (2018-04-17), *ראיון על שאול גלבוע בערוץ 5 2018*, נבדק ב-2018-11-03
3. 1 2  "בלדה לעוזב קיבוץ"|
4. 1 2  Art-Up LTD, מנהלת ליגת העל בכדורסל | היסטוריה | קלעי כל הזמנים | הלל גלבוע, באתר basket.co.il

| **‏‏נבחרת ישראל‏ - משחקי אסיה בכדורסל 1970 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 טייכנר • 
2 ברזילי • 
3 לישינסקי • 
4 כהן-מינץ • 
5 גלבוע • 
6 נוימרק • 
7 שטרקמן • 
‏8‏ ‏גרין‏‏
 •‏
9 קרן •
10 מרזל •
11 טורנשיין •
12 שוורץ •
**מאמן:** שלח
 | ישראלישראל |
רחל גרין
חצר רחל גרין
**רחל לאה גרין** (1861, יפו - 20 באוקטובר 1934, ירושלים) הייתה מהדמויות הבולטות בקרב הקהילה היהודית המתדלדלת שהתגוררה ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים בשנות ה-20 של המאה ה-20, והיהודיה האחרונה שנותרה בו לאחר מאורעות תרפ"ט. המקום בו גרה כונה על ידי ועד הקהילה של ירושלים "**חצר רחל גרין**".

רחל נולדה לפטר קלאסן, גר צדק שעלה לארץ ישראל מטיגנהוף, דנציג, פרוסיה, בגיל 40, ומירקה בת שמעון לבית שטיינר, אלמנה ירושלמית שבעלה הראשון, יודל שמיד, נרצח בידי ערבים בירושלים. קלאסן ניהל את פרדסו של משה מונטפיורי ביפו, ונפטר כשרחל בתו הייתה בת 4. בבגרותה התגוררה רחל גרין בשכונת באב אל חוטה, במקום בו נמצא היום מתחם שער הפרחים.

חוקר ירושלים פנחס גרייבסקי תיעד אותה בכתביו:

"וריב ומדון דינים ומשפטים, היו לה תמיד עם שכניה הגויים. ובכל זאת כולם מוקירים אותה, וגם היותר עזים שבהם מרכינים ראש לפניה וקוראים לה בשם "רחל אמנו". בכל כוחה ומאודה השתדלה לתמוך ביהודים היושבים בשכנותה..."
"חצר רחל גרין. הזקנה הזאת נולדה בירושלים מלפני כשבעים שנה, ובכל כחה מתאמצת היא להחזיק את חצרה היחידה, שארית הפליטה שלא תפול גם היא בידי זרים, כמו כל אותם הבתים שהיו שייכים מקודם ליהודים."
בגיל 19 נישאה רחל למשה גרין ונולדו להם 6 ילדים. אחת מבנותיה, חיה דבורה גיטל, נישאה לברוך מרדכי ויטנברג אשר עלה עם דודו, משה ויטנברג (בתי ויטנברג) לירושלים.

רחל עסקה בריפוי בצמחי מרפא והייתה אהודה מאוד על התושבים המקומיים שכיבדו אותה.

לא פעם הופיעה בפני בית הדין השרעי של ירושלים, כגון בתביעה נגדה על כך שנהגה להשתמש בגג ההקדש של אחד מתושבי שכונת באב אל עמוד, כמעבר אל הגג של ביתה.

לאחר מאורעות תרפ"ט ב-1929, עזבו היהודים תושבי הרובע המוסלמי את בתיהם, מחשש לחייהם, רק רחל גרין נשארה לשמור על ההתיישבות היהודית במקום.

רחל גרין נספתה ב-20 באוקטובר 1934, בשנתה, כתוצאה משריפה שפרצה בגלל מנורת נפט. לאחר מותה פסקה ההתיישבות היהודית ברובע המוסלמי, עד לחידוש ההתיישבות היהודית לאחר איחוד ירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדור מגנזי ירושלים -"הגר צדק מהתקופה הראשונה", והמשך הכתבה כאן, בעיתון דואר היום 30 בנובמבר 1928, מאת פנחס גרייבסקי.
2. ↑  גראייבסקי, פנחס מרדכי בן צבי, **חוברת המאה לזכרונות ציון וירושלם**, דפוס סלומון, ירושלים, תרצ"ו, עמוד ט"ו, באתר היברובוקס
3. ↑  אמנון כהן, **יהודים בבית המשפט המוסלמי - המאה ה-19**, עמוד 286–287, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2003
**סולטנה סורוז'ון** (בבולגרית: **Султана Суружон**; ‏12 במאי 1900, נובי פאזאר, נסיכות בולגריה – 18 בינואר 1961, בת ים, ישראל) הייתה ציירת ישראלית ממוצא יהודי-בולגרי מזרם המודרניזם אשר פעלה בבולגריה, צרפת וישראל.

קורות חייה
----------

נולדה בנובי-פאזאר לשבתאי שהיה סוחר אמיד ולאסתר פעילה ציונית חברת ויצו. ב-1919 עברה המשפחה לסופיה בירת בולגריה. בין השנים 1925–1929 למדה באקדמיה הבולגרית לאמנויות.(אנ') סורוז'ון התבלטה בציורי פורטרטים ועבודותיה הוצגו במספר תערוכות בבירה הבולגרית. ב-1938 עברה לפריז והצטרפה לגילדת האמנים העצמאיים. יצירותיה הוצגו בשלוש תערוכות במוזיאון הגרנד פלה. ב-1939 שבה לבולגריה. לאחר החלת החוק להגנת האומה בבולגריה שמשה סורוז'ון מורה לציור. ב-1953 עלתה לישראל והתגוררה בחולון. היא הביאה עמה מבולגריה מעט מציוריה. בישראל, נקלעה למשבר כלכלי וחיה בדלות. היא סיירה ביישובים שונים בארץ וציירה ציורי נוף והווי. ב-1955 הוזמנה לתערוכה בברצלונה שבספרד ובהמשך השתתפה במספר תערוכות בישראל מטעם אגודת אמנים עברית.

סגנונו האינטימי הפרטני של ציוריה נגד את רוח הזהות הקולקטיבית שרווחה באמנות באותה התקופה, וציוריה זכו להערכת הממסד בישראל בעיקר שנים לאחר מותה. סולטנה סורוז'ון נהרגה בתאונת דרכים בבת-ים והובאה למנוחות בבית הקברות בקריית שאול. עבודותיה אצורות בגלריה הלאומית הבולגרית. ב-1965 נערכה תערוכה לזכרה בבית האמנים תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סולטנה סורוז'ון** בוויקישיתוף
* סולטנה סורוז'ון באתר GRAVEZ
* לב קיפרמן, דמיון חומרי, אמנות ישראלית מאוסף המוזיאון במוזיאון תל אביב
* סולטנה סורוז'ון, באתר djurkovigallery.com
* מיצירותיה של סולטנה סורוז'ון

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד שפרבר, מעולם לא היינו מודרניסטים, באתר ערב רב.
2. ↑  סולטנה סורוז'ון, באתר alef-bg.org (בבולגרית).
3. ↑  רחל אנגל, תערוכת זיכרון, מעריב, 29 בינואר 1965.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 281145
* NLI: 987007523058805171
* ISNI: 0000 0000 6692 2252
* LCCN: n87939815
* ULAN: 500480301
* VIAF: 13845737
* WorldCat: lccn-n87939815

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סולטנה סורוז'ון"**.
**אצל מתי**, המוכר יותר בשם **מתי המקלל**, הוא פאב בשוק לוינסקי אשר בדרום תל אביב. המקום נקרא על שמו של בעליו לשעבר, **מתתיהו (מתי) לנדשטיין** (1929 – 2019), שהתפרסם בזכות נטייתו לקלל את ציבור לקוחותיו. עקב כך, צברו המקום ובעליו אוהדים רבים, וזכו לתשומת לב נרחבת.

רקע
---

לנדשטיין, ניצול שואה, עלה ארצה ב-1947. בשנותיו הראשונות כעולה חדש עבד בחברת סולל בונה. בשנות ה-50 ירד מהארץ לדרום אמריקה, שם התחתן והוליד את ילדיו. מעט לפני מלחמת יום הכיפורים, שב ארצה.

את הפאב רכש בשנת 1973 מבעליו הקודמים, ומאז, הפך המקום למקור פרנסתו העיקרי. כבעל הפאב, הרבה לקלל את לקוחותיו – הדבר הפך הלכה למעשה לסימן ההיכר של המקום, והיווה את מקור העניין העיקרי בו.

בשנת 2011 קיבל לנדשטיין פרס מפעל חיים בתחום הבירה, ובשנת 2014 הושקה בירה על שמו, שנשאה את איור דמותו.

לאחר מותו של לנדשטיין, קיבלו על עצמם בני משפחתו הנותרים את ניהול המקום.

מורשת
-----

לנדשטיין נחשב לדמות איקונית בתולדות המסעדנות התל אביבית, ורבים רואים בו מקור השראה ומודל לחיקוי[דרוש מקור]. אושיות תרבות אחדות היו פוקדות את המקום בבעלותו, בהן המשורר חיים גורי, המוזיקאי שמוליק קראוס והבמאי צבי שיסל.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניר וולף, הקללה על חשבון הבית, באתר ישראל היום, 24 באוגוסט 2012
* גרטה גלזר‏, המוסד: מתי המקלל, באתר וואלה!‏, 4 בפברואר 2013
* דוקותיים: מתי המקלל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי (הקישור אינו פעיל)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מתי המקלל"**.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
רבי **שְׁלֹמֹה זַלְמָן הלוי אָבֶּל** (בכתיב יידי: **אָבּעֶל**; בראשי תיבות: **שז"א**; ט"ו באדר ה'תרי"ז, 11 במרץ 1857 – י"ג בתשרי ה'תרמ"ז, 12 באוקטובר 1886) היה רב וראש ישיבה ליטאי. סופר, משורר ומתרגם.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב קלמן דוד הלוי אבל בנוישטט טאורגה. סבו ר' משה מסוגינד היה נינו של רבי אברהם אחי הגר"א. בהיותו בן 12 חלה ובימי מחלתו כתב פירוש לספר איוב. שנתיים לאחר מכן כתב מחזה בשם "חזיון חיי דוד" המגולל את תולדות דוד המלך בחרוזים.

בבגרותו חי בעיר טלז, פרסם מחידושי תורתו בכתבי עת, ומאמר על תולדות חיי הצמחים ב"הלבנון". הוא יזם יחד עם רבי מאיר אטלס ורבי צבי יעקב אופנהיים את הבאתו של רבי אליעזר גורדון לכהן כרב העיר וכראש הישיבה בה, ועמד לצדו בהתנדבות בראשות ישיבת טלז עד לפטירתו בטלז בראשית שנת תרמ"ז.

לאחר פטירתו בגיל צעיר (פחות מ-30), הדפיס אביו את ספרו "בית שלמה" (וילנה תרנ"ג) הכולל הלכות מקח וממכר ודברי מוסר בעניינים שבין אדם לחברו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אַבֶּעל, שלמה זלמן הלוי", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 77, באתר היברובוקס
* 'אבל ר' שלמה–זלמן ב"ר קלונימוס הלוי', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 23 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1221).
* קלונימוס הלוי אבעל, **הקדמה מאת אבי המחבר, אשר בלב נשבר מדבר**, בראש ספרו "בית שלמה" (וילנה תרנ"ג), באתר היברובוקס
* שלמה זלמן אבעל הלוי, טעלש (הספד שפרסם על סבו), הלבנון, 24 ביוני 1874
* דוד הלחמי, רבי שלמה זלמן הלוי אבל מטלז (בעל „בית שלמה"), **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ש"ל, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)

ספרו
* ****בית שלמה**: דינים ודברי מוסר בכל מה שנוגע בין אדם לחברו...**, וילנה תרנ"ג, באתר היברובוקס

סדרת מאמרי "ידיעות הטבע - חיי הצמחים" בתרגומו
* שלמה זלמן אבעל (1857-1886), דף שער בספרייה הלאומית

שז"א הלוי מטעלז, **פרק 1**, הלבנון, 16 בדצמבר 1874; **פרק 2**, הלבנון, 22 בדצמבר 1874; **פרק 3**, הלבנון, 30 בדצמבר 1874; **פרק 4**, הלבנון, 6 בינואר 1875; **פרק 5**, הלבנון, 13 בינואר 1875; **פרק 6**, הלבנון, 20 בינואר 1875; **פרק 7**, הלבנון, 27 בינואר 1875; **פרק 8**, הלבנון, 3 בפברואר 1875; **פרק 9** (אחרון. הסדרה לא הושלמה), הלבנון, 17 בפברואר 1875.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך חתם שמו בהקדמה לספרו של בנו, במקורות אחדים נקרא: קלונימוס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257314605171
* ISNI: 0000 0000 5237 8268
* LCCN: nr94043701
* VIAF: 97604341
* WorldCat: viaf-97604341

 |
**סול** או **נואבו סול** (סול חדש) (בספרדית: **Nuevo sol**) הוא המטבע הרשמי של פרו. שמו הוא חזרה אל המטבע ההיסטורי של פרו שהיה בשימוש מהמאה ה-19 ועד 1985 והוחזר בשנת 1991. מקור שמו של המטבע מהמילה הלטינית Solidus שמשמעותה מוצק, וכן מספרדית, בה פירוש המילה sol הוא שמש.

היסטוריה
--------

בשל מצב המשק וההיפר-אינפלציה שפקדה את פרו בראשית שנות ה-80, לקראת סוף העשור הממשלה נאלצה לנטוש את מטבע האינטי ולהציג את מטבע הסול החדש.

המטבע הוכנס לשימוש ב-1 ביולי 1991 (לפי חוק מספר 25295) והחליף את האינטי בשיעור של: 1 נואבו סול = 1,000,000 אינטיס. עד כה הסול החדש שומר על אינפלציה נמוכה של 1.5%.

מאז שהמטבע החדש הוכנס לתוקף, הוא הצליח לשמור על שער חליפין יציב של בין 2.3 לבין 3.65 סול חדש לדולר אמריקני.

מתוך כל המטבעות באזור אמריקה הלטינית, הסול הפרואני חדש הוא אחד המטבעות היציבים והאמינים ביותר. הוא גם הושפע הכי פחות מהחלשות הדולר האמריקאי.

### מטבעות כסף

מטבעות הסול הנוכחיים הוצגו בשנת 1991 בערכים של 1, 5, 10, 20, ו - 50 סנט ו - 1 נואבו סול. מטבעות 2 ו - 5 נואבו סול נוספו בשנת 1994. למרות שמטבעות 1 - ו 5 - סנט נמצאים רשמית במחזור, הם בשימוש רק לעיתים נדירות. מסיבה זו, מטבע 1 סנט הוסר מהמחזור ב-1 במאי 2011.

בעסקאות במזומן, קמעונאים חייבים לעגל את המחיר עד ל 5 סנט הקרובים. בעסקאות אלקטרוניות משתמשים בסכום המדויק.

בכל המטבעות מופיע סמל פרו ומסביבו טקסט בספרדית: "Banco Central de Reserva del Perú" - הבנק המרכזי של פרו.

### שטרות כסף

בשנת 1990 הוצגו שטרות הסול החדשים בערך של 10, 20, 50, ו-100. השטרות בעריך של 200 סול הוכנסו באוגוסט 1995.

כל השטרות הם בגודל 140X65 מ"מ, ובכל אחד דיוקן של דמות פרואנית היסטורית ידועה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סול** בוויקישיתוף
* מידע על מטבע הסול הפרואני (באנגלית)
* סול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הבנק המרכזי של פרו, Inflation Report, May 2007, Central Reserve Bank of Peru ‏ (בספרדית)
2. ↑  פרטי הדמויות שעל שטרות הסול, באתר הבנק המרכזי של פרו (בספרדית)
**בית יחיא הכהן** הוא בית היסטורי בשכונת תל נורדאו בתל אביב, שהיה ביתו של יחיא הכהן, מראשוני שכונת תל נורדאו.

היסטוריה
--------

יחיא בן מאיר הכהן נולד בצנעא שבתימן, עלה לארץ ישראל בשנת 1914 והתגורר ביפו. בשנת 1917 גורש על ידי הטורקים לטבריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה חזר ליפו.

בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 קנה מגרש בשכונת תל נורדאו, ובנה בחלקו האחורי בית חד קומתי בן שני חדרים. בשנת 1930 קיבל יחיא מהעירייה אישור לבנות בניין ושלוש חנויות, ובשנת 1935 הסתיימה בניית הבית בקדמת החצר בתכנון האדריכל יעקב פינקרפלד, כך שבקומת הקרקע נבנו שלוש חנויות ומעליהן שתי קומות מגורים.

בשנת 1931, כשהחנויות כבר היו בנויות, הגיש יחיא בקשה לעירייה להקמת חנות למכירת מוצרי חלב. בקשתו אושרה, ובמקום הוקמה חנות בשם "תנובה ו'". החנות נוהלה בידי שרה, אשתו של יחיא. לאחר פטירתה של שרה בשנת 1948, חכרה את החנות אישה אלמנה בשם יוטקה (יהודית), שהחזיקה בה עד סוף שנות החמישים.

אחרי הקמת הבית החדש נהרס הבית הראשון שבסוף החצר, ויסודותיו קיימים עד היום בחצר. בשנת 1946 נבנתה קומה רביעית על ידי פינקרפלד. החל משנת 1958 תכנון האדריכל יעקב שלגי תוספות שונות לבניין, עד לפטירתו של יחיא בשנת 1982. לאחר פטירתו נמכרו הדירות בבניין לדיירים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' רם גופנא, **בית יחיא כהן**, האנציקלופדיה העירונית תל אביב
**מילויקו לשיאנין** (בסרבית: **Милојко Лешјанин**‏; 15 בינואר 1830 – 15 בפברואר 1896) היה גנרל סרבי אשר שימש כראש המטה הכללי הסרבי בין השנים 1879-1880 ושוב בין 1882-1888.

ביוגרפיה
--------

לשיאנין נולד בכפר לז'ייה ב-15 בינואר 1830. ב-1849 הוא התגייס לצבא סרביה ולמד באקדמיה הצבאית הסרבית. לאחר מכן למד תקופה בבתי ספר צבאיים בפרוסיה. במהלך המתקפה העות'מאנית על בלגרד ב-1862, מונה לשיאנין למפקד מחלקה מיוחדת בצבא הסרבי שהגנה על העיר. לאחר מכן שימש כמרצה באקדמיה הצבאית, עד 1868 אז החל לשרת במטה הכללי. בין 1870-1871 הוא נשלח בשנית לצבא הפרוסי כמשקיף על מלחמת צרפת-פרוסיה.

ב-2 באפריל 1873 הוא מונה לשר המלחמה. ב-1874 הוא עבר לשמש כמפקד האקדמיה הצבאית. עם פרוץ המלחמה הסרבית-עות'מאנית הוא מונה למפקד דיוויזיית טימצ'ה. עם פרוץ המלחמה הבאה נגד העות'מאנים, מונה לשיאנין למפקד קורפוס מורביה. בסוף שנת 1879 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-19 באוקטובר 1880 הוא הועבר לשמש בשנית כשר המלחמה. ב-1882 הוא חזר לתפקיד ראש המטה הכללי. במהלך מלחמת בולגריה-סרביה (1885) הוא פיקד באופן אישי על ארמיית טימוק, ולחם עמה בחזית וידין. ב-1888 הוא עזב את הצבא. הוא נפטר בבלגרד ב-15 בפברואר 1896.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילויקו לשיאנין** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* מילון ביוגרפי סרבי עמ' 64-65
**צבי פכטהולט** (1 בנובמבר 1874 – 23 במאי 1958) היה מראשוני תושבי תל אביב ובוניה.

קורות חייו
----------

נולד בדרוהוביץ', מזרח גליציה, י"א בחשוון תרל"ה (1 בנובמבר 1874) לבן-ציון הלוי (ממשפחת האדמו"ר ר' יצחק אייזיק מז'ידאצ'וב ושושלת של רבנים ושוחטים) ולבינה בת צבי הלוי זינגר מדרוהוביץ.

למד בחדרים ובישיבת דרוהוביץ' מפי הרב יוסף זינגר והשתלם בהשכלה ומדעים מפי מורים פרטיים. למד את מלאכת הבנאות בקורס של הפוליטכניון בלבוב וקיבל בשנת 1898 תעודת בנאי-אומן מטעם שלטון המחוז בסמבור.

בשנת 1898 נשא לאשה את שרה בת יהודה איגלר מכפר קלינוף, מחוז סאמביר. התיישב בסאמביר ועסק בקבלנות-בנין. בנה הרבה בנייני מגורים ותעשייה. היה פעיל בעבודה ציבורית וציונית יחד עם הד"ר פ. רוטנשטרייך במשך 25 שנה, השתתף באספה ציונית בסאמבור בה הופיע הד"ר הרצל. היה חבר בהרבה וועדים ציבוריים ובמשך 11 שנה יו"ר אגודת בעלי-המלאכה "יד חרוצים". בזמן מלחמת העולם הראשונה, בימי הכבוש הרוסי השתתף כחבר פעיל בוועד ההצלה ועזרה לפליטים ביחד עם ד"ר פ. רוטנשטרייך, אברהם גולדברג, אברהם שור וב"צ טילמן ושקד בטפול בחולים היהודים באזרחים ובצבא בהגשת עזרה רפואית וגם בבירור זהותם בזמן פטירתם לשם התרת עגונות.

בימי שלטון האוקראינים אחרי התפוררות אוסטריה והמהפכה ברוסיה, השתתף בחבר ועד הקהילה וחבר המועצה הלאומית היהודית לגליציה המזרחית בהנהלתו של ד"ר פ. רוטנשטרייך.

פעילותו בארץ ישראל
------------------

ב-1920 עלה ארצה והשתקע בתל אביב. המשיך בעבודתו כקבלן-בנין והקים במשך הזמן למעלה ממאתיים בניינים (בניני מגורים וחרושת ובניינים ציבוריים וממשלתיים). בין הבניינים שהקים: בית-ההסגר (קרנטין) בעג'מי שביפו, מועדון הציונים הכלליים, בית הסוכנים, פסז' פינסקר, בית הכנסת ברחוב בוגרשוב, בית היתומים ע"ש בלובשטיין ברמת גן על מגרשה של משפחת דבורקין שנדבה למוסד (אותו בנה בהתנדבות), חלק מבית מושב זקנים ברחוב אלנבי (בהתנדבות), בית תלמוד תורה ברחוב המליץ, ועוד.

השתתף ביסוד שכונת נורדיה ("מחוסרי דירות"), נבחר למועצה הראשונה והשנייה של עירית תל אביב מטעם מפלגה שכונתית בשם "הסתדרות השכנים", היה שופט עירוני בתל אביב החל מ-1932 שופט בבית משפט השלום העברי, חבר מועצת מושב זקנים ברחוב אלנבי למעלה מ-15 שנה, חבר הנהלת בית היתומים ע"ש א. ל. בלובשטיין ויו"ר ועדת הבניין, יו"ר מועצת בנק למלאכה החל משנת 1928, פעיל בהנהגת מרכז בעלי מלאכה במשך כל הזמן, נשיא הכבוד של ארגון קבלני הבניין בת"א, נשיא הכבוד של אגודת גמילות חסדים ע"ש ר' יצחק אוסטרובסקי ליד בית הכנסת שברחוב בוגרשוב, היה יו"ר הנהלת בית אינוולידים בת"א במשך 3 שנים, חבר בוועד העזרה ליד אגודת העיוורים "ששת", ביחד עם השופט אליהו מני והעו"ד מ. גורודיסקי, והיה חבר וועד הקהילה העברית של ת"א-יפו במשך 8 שנים עד מיזוגה עם עירית תל אביב.

בשנות מלחמת העולם השנייה היה פעיל במשמר האזרחי. היה במשך 12 שנה חבר הנהלת האגודה לעזרת חולי-רוח ובית-המרפא שלה בבני-ברק. חבר פעיל בלשכת הכוכב מס' 13 של הבונים החופשיים ובלשכת "שמעון רוקח" של בני ברית.

נפטר ביום ד' סיון תשי"ח נקבר בבית העלמין טרומפלדור בתל אביב.

לקריאה נוספת
------------

* בית האינוולידים, **תל אביב 100, האנציקלופדיה העירונית**, דני רכט.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "צבי פכטהולט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1173
2. ↑  הצעות מחירים מאת הקבלן צבי פכטהולט, באתר הארכיון הציוני, ‏1934
3. ↑  מודעת בחירות להתאחדות מרכז בעלי מלאכה, באתר הספרייה הלאומית
4. ↑  רשימה - התאחדות - מרכז בעלי המלאכה, באתר הספרייה הלאומית
5. ↑  RoseF IGRA, צבי פכטהולט, באתר BillionGraves, ‏11 באפריל 2014
במתמטיקה, **סוגריי אייברסון** (Iverson bracket), על שמו של המדען הקנדי קנת' אייברסון, הוא סימון המציין מספר ששווה לאחד אם תנאי מתקיים ואפס אחרת:



[
P
]
=

{

1

if 

P

 is true;


0

otherwise.



{\displaystyle [P]={\begin{cases}1&{\text{if }}P{\text{ is true;}}\\0&{\text{otherwise.}}\end{cases}}}

{\displaystyle [P]={\begin{cases}1&{\text{if }}P{\text{ is true;}}\\0&{\text{otherwise.}}\end{cases}}}
כאשר P הוא פסוק לוגי שיכול להיות נכון או לא נכון. סימון זה הוכנס לשימוש על ידי קנת' אייברסון בתחילת שנות השישים בשפת התכנות שפיתח APL, והשימוש בסוגריים מרובעים בסימון זה הוכנס לשימוש על ידי דונלד קנות'.

שימושים
-------

סוגריי אייברסון הופכים ערך בוליאני לערך מספרי באמצעות מיפוי טבעי {\displaystyle {\textbf {false}}\mapsto 0;{\textbf {true}}\mapsto 1}, אשר מאפשר ספירה באמצעות סכימה. לדוגמה פונקציית אוילר הסופרת את המספרים החיוביים עד ל־n שהם מספרים זרים ל־n, ניתנת לכתיבה כך:

{\displaystyle \phi (n)=\sum \_{i=1}^{n}[\gcd(i,n)=1],\qquad {\text{for }}n\in \mathbb {N} ^{+}.}
באופן כללי הסימון מאפשר להעביר תנאי קצה בסכימה (או באינטגרלים) כגורמים נפרדים בסכום, ולפנות מקום סביב סימן הסכימה, וחשוב מכך מאפשר לבצע מניפולציות אלגבריות. לדוגמה,

{\displaystyle \sum \_{1\leq i\leq 10}i^{2}=\sum \_{i}i^{2}[1\leq i\leq 10].}
בסכום הראשון, האינדקס i מוגבל לטווח שבין 1 לבין 10. בסכום השני, הסכימה היא על כל השלמים, אך כאשר *i* הוא קטן ממש מ־1 או גדול ממש מ־10, התוספת בסכימה היא 0, ולא תורמת לסכום. שימוש כזה בסוגריי אייברסון מאפשר מניפולציה פשוטה בביטויים כאלו.

מקרים מיוחדים
-------------

הדלתא של קרונקר היא מקרה מיוחד של סוגריי אייברסון עבור תנאי שוויון:

{\displaystyle \delta \_{ij}=[i=j].}
פונקציה מציינת, שאותה מציינים לעיתים באמצעות {\displaystyle \mathbf {1} \_{A}(x)}, {\displaystyle \mathbf {I} \_{A}(x)} או {\displaystyle \chi \_{A}(x)} ניתנת לסימון באמצעות סוגריי אייברסון עם סימון שייכות לקבוצה:

{\displaystyle \mathbf {I} \_{A}(x):=[x\in A]}.
ניתן להשתמש בסוגריי אייברסון לסימון פונקציית סימן ופונקציית מדרגה:

{\displaystyle \operatorname {sgn}(x)=[x>0]-[x<0]}
{\displaystyle H(x)=[x>0].}
ביטויים של מקסימום ומינימום מבין שני מספרים:

{\displaystyle \max(x,y)=x[x>y]+y[x\leq y],}
{\displaystyle \min(x,y)=x[x\leq y]+y[x>y],}
סימון ערך מוחלט:

{\displaystyle |x|=x[x\geq 0]-x[x<0].}

קישורים חיצוניים
----------------

* סוגרי אייברסון, באתר MathWorld (באנגלית)   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. ↑  Donald Knuth, "Two Notes on Notation", *American Mathematical Monthly*, Volume 99, Number 5, May 1992, pp. 403–422. (TeX, arXiv:math/9205211).
הרב **אליעזר בוגרד** (ה'תרצ"ה 1935 - י"ד בתמוז ה'תשס"ז 7 ביוני 2007) היה רב ואיש חינוך, ששימש כרבה האשכנזי של העיר בית שאן.

תולדות חייו
-----------

נולד לרב חיים אהרן בוגרד, יליד ליטא שהיה השוחט ובודק של המושבה משמר הירדן, ולצפורה. למד בישיבת תפארת ישראל בחיפה מפי הרב דב מאיר רובמן ובישיבת אור ישראל אצל הרב יעקב ניימן, למשך שלוש שנים, ובמקביל למד והשלים תעודת בגרות. לאחר גמר הישיבה הקטנה, עבר לישיבת פוניבז' בבני ברק לשש שנים. לאחר מכן עבר ללמוד בירושלים, והוסמך לרבנות עוד בטרם נישא. לאחר נישואיו לחביבה רוזנטל, למד בכולל "שבט מיהודה" בתל אביב, והוסמך לרבנות על ידי הרבנים הראשיים לישראל, איסר יהודה אונטרמן ויצחק נסים, ועל ידי בתי הדין הרבניים בירושלים ובתל אביב. לאחר שלוש שנים, הוזמן על ידי הרב משה צבי נריה ללמד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה. לאחר מכן לימד במדרשית נעם בפרדס חנה. בתחילת שנת 1964, והוא בן 28 שנים בלבד, נבחר מתוך שמונה מועמדים לכהן כרבה האשכנזי של בית שאן, לצד הרב הספרדי אלעזר בן לולו. העביר שיעורים קבועים גם ביישובי הסביבה: שדה אליהו, עפולה ומעלה גלבוע. היה חבר בחבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי.

לאחר כעשר שנות רבנות פרש מתפקידו, ועבר לבני ברק, שם למד בכולל "ברסלב".

נפטר בשבת, י"ד בתמוז ה'תשס"ז (30 ביוני 2007), ונקבר בבית הקברות ויז'ניץ בבני ברק.

משפחתו
------

אחיו הרב יוסף היה רב שכונת כרם אברהם בירושלים. אחיו הרב שמואל שימש כרב ושו"ב בהרצליה ומראשי הקהילה החרדית בעיר. בנו של הרב שמואל הוא הרב אפרים בוגרד, רב קהילת חב"ד בשכונת רמות בירושלים, דיין בבית הדין הרבני בחיפה ובבית דין רבני חב"ד

אשתו חביבה כיהנה כמנהלת בית הספר "מאיר" בבית שאן, ולאחר מכן היתה לרופאת נשים ורופאת משפחה מפורסמת בבני ברק. לזוג נולדו חמישה ילדים.
בנו הבכור הרב זאב הוא מחבר הספרים "והצנע לכת", "פרי אליעזר" ו"הלכות יחוד".

הרב יוסף בא גד (במקור בוגרד) הוא בן-דודו.

ספרו
----

* **בית שאן בתולדות ישראל לפי המקורות** - סקירה על ההיסטוריה היהודית של בית שאן והיחס ההלכתי כלפיה. עפולה, ה'תשכ"ה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנחם רוטנברג, איש משמר הירדן, ו- על משמר היהדות בבית שאן, הצפה, 31/01/1964.

הערות שוליים
------------

1. ↑  טקס הכתרת הרבנים בבית־שאן, חרות 22/01/1964.
2. ↑  מנחם רוטנברג, איש משמר הירדן על משמר היהדות בבית שאן, הצופה, 31/01/1964.
3. ↑  מנחם רוטנברג,נחנך בית הכנסת במעלה הגלבוע, הצופה, 14/08/1964.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012449566205171

 |
**שערי ציון** הוא ספר תיקונים, הנהגות ותפילות על פי הקבלה שחיבר רבי נתן נטע הנובר במאה השבע עשרה. הספר זכה לתפוצה רבה בקרב יהדות אשכנז, מהדורות רבות שלו הודפסו, ותפילות שונות שהובאו זכו להיכנס לסידורי התפילה בנוסח אשכנז ונוסח ספרד.

בהקדמה לספר זה הוא מציין כי למד קבלה מפי הרב חיים הכהן מארם צובא, תלמידו המובהק של רבי חיים ויטאל.

תוכן הספר
---------

הספר מחולק לשבעה שערים. השער הראשון עוסק בתיקון חצות ובחשיבותו, ומסדר סדר תיקון חצות על פי הנחיות רבי חיים ויטאל בספר עץ חיים ובתוספת קינות ותפילות כפי שהיה נהוג בקרב הספרדים בארץ ישראל. סדר מורחב זה של תיקון חצות נעשה הסדר הנפוץ של תיקון חצות בקרב האשכנזים, אף על פי שהוא ארוך בהרבה מהסדר המקורי שבכתבי האר"י.

בספר נמצאים קטעי תפילות לימות השבוע, ותפילות שהספר הוא המקור הראשון להם, והודפסו לאחר מכן בסידורים האחרים.

השפעה
-----

לספר יש חלק רב בהכנסת תפילות ותחינות המבוססות על הקבלה אל תוך נוסח התפילה האשכנזי. כדגומאות ניתן למנות את נוסחי לשם ייחוד שלפני עטיפת טלית והנחת תפילין, תחינות לשעת פתיחת הארון ביום טוב ובימים נוראים, נוסח וידוי לברכת שומע תפילה, ועוד.

במשך כמאתיים שנה היה זה חיבורו הידוע ביותר של הרב הנובר. הוא נדפס עוד בחייו בשלוש מהדורות, ועוד רבות לאחר תקופתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתן נטע הנובר, שערי ציון, מהדורת אמשטרדם תקכ"ו, באתר HebrewBooks.
* נתן נטע הנובר, ספר שערי ציון, באתר הספרייה הלאומית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ועבר עלינו איש קדוש הרב הכולל מוהר"ר חיים ז"ל ה"ה תלמיד מובהק תלמיד מובהק של הרב האלוקי מוהר"ר חיים ויטאל ז"ל ה"ה וקיבלתי ממנו חכמה מפוארה" (הקדמה לספר שערי ציון)
2. ↑  רבי שריה דבליצקי, **תקון חצות כסדר האריז"ל**, בני ברק תשל"ה, עמ' ד, באתר אוצר החכמה.
3. ↑  כהן, יהושע - וינוגרד, ישעיהו, **סידור אזור אליהו - ע"פ דעת הגר"א**, באתר אוצר החכמה
4. ↑  אברהם ביק, **רבי יעקב עמדין**
**דומיניק גורי** (באנגלית: **Dominic Lee Pudwill Gorie**; נולד ב-2 במאי 1957, לייק צ'ארלס, לואיזיאנה) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל ובתחנת החלל הבינלאומית לשעבר של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

דומיניק גורי נולד בלואיזיאנה. אביו היה טייס קרב שנהרג בהתרסקות כאשר דומיניק היה בן 6. בשנת 1975 הוא סיים לימודי בית ספר בפלורידה. בשנת 1979 גורי סיים לימודי תואר ראשון בהנדסה ימית באקדמיה הימית של ארצות הברית.

בשנת 1981 גורי סיים קורס טיס וכטייס ווט A-7 קורסייר II הוצב על סיפן נושאת מטוסים USS America (CV-66) עד לשנת 1983. בשנת 1983 הוא עבר למטוס מקדונל דאגלס F/A-18 הורנט ושירת בנושאת מטוסים USS Coral Sea (CV-43) עד לשנת 1986. לאחר הסמכה כטייס ניסוי הוא שירת במרכז בדיקות של הצי עד לשנת 1990. בשנת 1990 הוא עבר לנושאת מטוסים תאודור רוזוולט (CVN-71) והשתתף במלחמת המפרץ.

לאחר סיום הלחימה גורי חזר לארצות הברית. בסך הכול הוא ביצע 6000 שעות טיסה ב-35 מטוסים.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1994 גורי נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר צוות קרקע במספר משימות. במשימת STS-91 ביוני 1998 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (צ'ארלס פרקורט היה מפקד צוות).המעברות עגנה בתחנת החלל מיר, הביאה אספקה חדשה ובוצע החלפת צוות. בפברואר 2000 הוא היה טייס צוות של משימה STS-99 של מעבורת החלל אנדוור (קווין קרגל היה מפקד צוות). מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה מיפוי טופוגרפי. בשנת 2001 הוא היה מפקד צוות STS-108. מעבורת החלל דיסקברי הביאה לתחנת החלל הבינלאומית צוות קבוע מס' 4. ב-7 במרץ 2008 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור שעגנה בתחנת החלל הבין לאומית במסגרת משימה STS-123. המטרה הייתה להביא ציוד חדש ולהחליף צוות התחנה.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

לאחר פרישה מנאס"א בשנת 2010 גורי עוסק בפעילות ציבורית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דומיניק גורי** בוויקישיתוף
* קורות חיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wendy Westbrook, We are happy to announce Captain Dominic Gorie, USN/NASA (ret) is new CWVC President, Combat Wounded Veteran Challenge, ‏2017-01-21 (באנגלית אמריקאית)
**מייקל בלומפילד** (באנגלית: **Michael J. Bloomfield**; נולד ב-16 במרץ 1959 בפלינט, מישיגן) הוא מהנדס ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

מייקל בלומפילד נולד וגדל במישיגן. הוא סיים לימודי בית הספר ולמד הנדסת מכונות באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1981.

לאחר סיום הלימודים בלומפילד התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית, סיים קורס טיס והוצב בבסיס החיל כטייס "מקדונל דאגלס F-15 איגל". בשנים 1987–1988 הוא שירת בבסיס שהיה בשטח גרמניה המערבית. בלומפילד קיבל הסמכה כטייס ניסוי ושירת בבסיס חיל האוויר אדוארדס. בשנת 1993 הוא סיים לימודי תואר שני.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1994 בלומפילד נקלט בנאס"א. הוא ביצע מספר תפקידים הצוות הטכני של מרכז החלל ג'ונסון.

בשנת 1997 הוא השתתף במשימת STS-86 של מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (ג'ים ות'רבי היה מפקד הצוות). המעברות הייתה צריכה להתחבר לתחנת החלל מיר, להביא אספקה ולבצע החלפת צוות. בשנת 2000 הוא טס בפעם השנייה על סיפון מעבורת החלל אנדוור STS-97 כטייס (ברנט ג'ט היה מפקד צוות). מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה להמשיך הרכבת תחנת החלל הבין-לאומית ולהביא אספקה למשלחת קבועה מס' 1 בפיקוד STS-97. בשנת 2002 בלומפילד היה מפקד צוות של STS-110 של מעבורת החלל אטלנטיס. מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה המשך הרכבת תחנת החלל הבין-לאומית ולהביא אספקה למשלחת קבועה מס' 4 בפיקוד יורי אונופריינקו.

לאחר השלמת הטיסה השלישית בלומפילד כיהן בתפקיד ניהולי במרכז החלל ג'ונסון עד לשנת 2006. הוא עזב את נאס"א בשנת 2007 והשתלב בתעשיית החלל הפרטית.

נכון לשנת 2023 הוא מתגורר ביוסטון ומכהן כדירקטור של מרכז החלל ג'ונסון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל בלומפילד** בוויקישיתוף
* קורות חיים
**קנת קמרון** (באנגלית: **Kenneth Donald Cameron**;‏ נולד ב-29 בנובמבר 1949, קליבלנד) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

קנת קמרון נולד בעיר קליבלנד. לאחר סיום בית ספר הוא התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. הוא השתתף במלחמת וייטנאם כמפקד מחלקה ואחר כך שירת כמאבטח של חיל הנחתים בשגרירות בסייגון. בשנת 1972 הוא החל קורס טיס. לאחר סיומו הוא היה טייס של מטוס מדגם דאגלס A-4 סקייהוק. בשנת 1978 קמרון קיבל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה ממכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובשנת 1979 קיבל תואר שני. לאחר סיום הלימודים קמרון המשיך בשירות בחיל הנחתים. בשנת 1983 הוא סיים הכשרה לטייס ניסוי.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1984 קמרון נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-37 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (סטיבן נגל היה מפקד צוות). המשימה העיקרית הייתה הצבת מצפה קרני גמא קומפטון על המסלול. במשימת STS-56 בשנת 1991 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור. צוות עשה מספר מחקרים תוך שימוש בספייסלאב של סוכנות החלל האירופית. בשנת 1994 קמרון עבר הדרכה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים בעיר הכוכבים. בשנת 1995 הוא היה מפקד צוות של STS-74 שהתחברה לתחנת החלל מיר. המעברות עגנה בתחנת החלל במשך 3 ימים. היא הביאה אספקה חדשה והחזירה לכדור הארץ ממצאים של המחקרים שבוצעו. בשנת 1996 הוא פרש מנאס"א.

בשנת 2006 קמרון חזר לנאס"א. הוא מונה לתפקידי ניהול במרכז נאס"א בלנגלי. בשנת 2007 הוא עבר למרכז החלל ג'ונסון. בשנת 2008 הוא פרש מנאס"א.

מחוץ לנאס"א
-----------

בשנת 1996 קמרון פרש מנאס"א ועבר בתעשיית רכב עבור ג'נרל מוטורס וסאאב. בשנת 2002 קמרון קיבל תואר במנהל עסקים מאוניברסיטת המדינה של מישיגן. לאחר פרישה סופית מנאס"א בשנת 2008 הוא החל לעבוד בנורת'רופ גראמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנת קמרון** בוויקישיתוף
* 
* קורות חיים