recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קרוס אסול פוטבול קלוב** (בספרדית: **Cruz Azul Fútbol Club**, מועדון כדורגל צלב כחול), המוכר גם כ**דפורטיבו קרוס אסול**, או בפשטות **קרוס אסול**, הוא מועדון כדורגל מקסיקני המשחק בליגת העל המקסיקנית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד ב-22 במאי 1927 על ידי חברת המלט "קואופרטיבה קרוס אסול" בעיר חאסו (כיום סיודד קואופרטיבה קרוס אסול) שבמדינת אידלגו במרכז מקסיקו. בשנת 1971 עבר המועדון למקסיקו סיטי, אל אצטדיון האצטקה, ומאז 1996 מארח המועדון את משחקיו הביתיים באצטדיון אסול בדרום-מערב העיר. מאז היווסדו השתתף המועדון ב-71 עונות בליגת העל וב-4 עונות בליגת המשנה המקסיקנית.

תור הזהב של המועדון החל בטרבל היסטורי (הראשון עבור קבוצה בקונפדרציית CONCACAF, והחמישי בעולם כולו) בשנת 1969 ונמשך לאורך שנות השבעים, אז זכה המועדון במרבית תאריו. לאחר מכן באה תקופה ארוכה של "בצורת", שנפסקה בעונות 1996 ו-1997, עם האליפות והגביעים שהושגו בשנים אלו ברמה הלאומית והבינלאומית. בעונת 2013/14 שב המועדון וזכה בתואר הבכיר ביבשת - ליגת האלופות של CONCACAF.

המועדון ניצב במקום הרביעי בטבלת הזכיות באליפות מקסיקו, עם 9 זכיות, אליהן מתווספות 4 זכיות בגביע מקסיקו, 2 זכיות באלוף האלופים (Campeón de Campeones) וזכייה בסופר קאפ המקסיקני. ברמה היבשתית, קרוס אסול, עם 6 זכיות בליגת האלופות של CONCACAF (מרביתן תחת שמה הישן של התחרות - גביע CONCACAF לאלופות), שנייה לקלוב אמריקה, המועדון המצליח ביותר באמריקה הצפונית עם 7 זכיות. קרוס אסול היה גם המועדון המקסיקני הראשון שהגיע למעמד גמר גביע ליברטדורס (בשנת 2001). ב-1972 נוצח המועדון בגמר גביע אינטראמריקנה על ידי נסיונל האורוגוואית.

סקרים שבוצעו בין השנים 2008 ו-2013 מצאו כי המועדון הוא השלישי ברמת הפופולריות שלו במקסיקו, אחרי קלוב אמריקה וגוודלחרה.

אוהדי קרוס אסול במשחק מול קורינתיאנס הברזילאית

שחקנים בולטים
-------------

* קרלוס ארמוסיו (מלך השערים ההיסטורי)
* מאורו קאמורנזי
* ריקרדו אוסוריו
* סבסטיאן אבראו
* חאבייר אקינו
* מריאנו פאבונה
* טאופילו גוטיירס
* פרנסיסקו חאווייר רודריגס

תארים
-----

**לאומיים**

* **ליגת העל המקסיקנית** - 9: 1968/69, מקסיקו 1970, 1971-72, 1972-73, 1973-74, 1978-79, 1979-80, אינביירנו 1997, קלאוסורה 2021
* **הגביע המקסיקני** - 4: 1968/69, 1996/97, קלאוסורה 2013, אפרטורה 2018
* **אלוף האלופים** - 2: 1968/69, 1973/74
* **הסופר קאפ המקסיקני** - 1: 2018/19

**בינלאומיים**

* **גביע CONCACAF לאלופות/ליגת האלופות של CONCACAF**‏ - 6: 1969, 1970, 1971, 1996, 1997, 2013/14
* גביע ליברטדורס
	+ סגנות - 1: 2001
* גביע אינטראמריקנה
	+ סגנות - 1: 1972

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרוס אסול** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרוס אסול (בספרדית)
* קרוס אסול, ברשת החברתית פייסבוק

* קרוס אסול, ברשת החברתית טוויטר

* קרוס אסול, ברשת החברתית אינסטגרם

* קרוס אסול, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

| מקסיקומקסיקו ליגת העל המקסיקנית, עונת 2019/2020 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוניברסידד נסיונל • אתלטיקו סן לואיס • גוודלחרה • אמריקה • אטלס • חוארס • טולוקה • טיגרס • טיחואנה • לאון • מונטריי • מונרקס מורליה • נקקסה • סנטוס לגונה • פואבלה • פצ'וקה • קרוס אסול • קרטרו |

 |
**נתניאל אנתוני איירס** (באנגלית: **Nathaniel Anthony Ayers, Jr.** נולד ב-31 בינואר 1951) הוא מוזיקאי אמריקאי. הוא מושאם של טורי עיתון רבים מספור, ספר, וסרט קולנוע, "הסולן" משנת 2009, המבוסס על טורי העיתונים. קרן הנושאת את שמו הוקדמה בשנת 2008, במטרה לתמוך באנשים בעלי כישרון אמנותי, הסובלים ממחלת נפש.

לימודים והתמוטטות
-----------------

איירס החל לנגן בקונטרבס בחטיבת הביניים. הוא למד בבית הספר ג'וליארד בניו יורק כקונטרבסיסט, אבל בשנתו השנייה לקה בהתמוטטות נפשית ואושפז בבית חולים פסיכיאטרי. בימים ההם היה איירס בין הסטודנטים השחורים הספורים בג'וליארד.

במשך שנים אחדות חי איירס עם אמו בקליבלנד, אוהיו, שם טופל בנזעי חשמל לריפוי מחלתו, אך ללא הועיל. אחרי מות אמו בשנת 2000, עבר ללוס אנג'לס, משום שחשב שאביו חי שם. בהשפעת הסכיזופרניה שהעיבה על חייו, חי איירס כחסר בית וניגן ברחובות לוס אנג'לס.

"הסולן"
-------

בעל הטור סטיב לופז פגש את איירס בכיכר פרשינג בלוס אנג'לס בשנת 2005, וגילה את עברו בג'וליארד. לופז כתב כמה טורי עיתונות על קשריו עם איירס, ועל המעבר האיטי של נתניאל מחיים של חסר בית. הספר שלופז כתב בהמשך, "הסולן: חלום אבוד, ידידות בלתי סבירה, וכוחה המרפא של המוזיקה", מבוסס על הקשר שלו עם איירס.

הספר עובד לסרט ולמחזה בשם "הסולן", שיצא להקרנה ב-24 באפריל 2009 עם ג'יימי פוקס ורוברט דאוני ג'וניור בתפקידים הראשים. בסרט, איירס מוצג כצ'לן, ולא כקונטרבסיסט.

הקשר בין איירס ללופז הוצג גם בפרק של התוכנית 60 דקות של CBS ב-22 במרץ 2009.

קרן נתניאל אנתוני איירס
-----------------------

אחותו של איירס, ג'ניפר איירס-מור, היא יושבת הראש והמייסדת של קרן נתניאל אנתוני איירס. ראשיתה של הקרן, שנוסדה בשנת 2008, בשאיפתה של ג'ניפר לעזור, כפי שמקווים היא ונתניאל, לאלפי אנשים. מטרת הקרן היא לסייע להם להעיר בציבור הכרה בנושא בריאות הנפש ולהציבה בקדמת המודעות של אזרחי ארצות הברית. NAAF תחזק את ההערכה לתועלת שמעניק הביטוי האמנותי לקידום הבריאות והטיפול, תשתף פעולה עם ארגוני בריאות הנפש והאמנויות לזיהוי והצגת יצירות של בעלי כישרון אמנותי, ולמתן מענקים לארגונים ראויים ללא כוונת רווח, המגלמים את שליחות הקרן ומטרותיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתניאל איירס, ברשת החברתית אינסטגרם

* Los Angeles Times special 'Steve Lopez on Nathaniel Anthony Ayers'
* The Nathaniel Anthony Ayers Foundation
* TED Talk 'Robert Gupta: Music is medicine, music is sanity'
* רוברט גופטה בהרצאת טד על נתניאל אנתוני איירס
* עכבר העיר, ביקורת על הסרט "הסולן"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוזיקאי סכיזופרני מהווה השראה לסרט ולקרן 24 בפברואר 2009
2. ↑  [  זאכארי לואיס, "המורה של נתניאל איירס מקליבלנד זוכר תלמיד מוכשר"]
3. ↑  סטיב לופז, לוס אנג'לס טיימס, "כנר מחזיק בעולם בשני מיתרים"
4. ↑  "הפליינדילר", קליבלנד, "המוזיקאי חולה הנפש נתניאל אנתוני איירס כנושא סרט" 6 באפריל 2008
5. ↑  קרן נתניאל אנתוני איירס
**תוכנית הורות** או **הסכם הורות** הם הסכם בין הורים על דרך חלוקת אחריות הורית ביניהם. הסכם כזה נחוץ במשפחה שבה היחסים בין ההורים גרועים והם נמצאים על סף גירושים, לאחר גירושים או פרידה. תוכנית הורות מהווה תחליף לפתרון של הורות נפרדת, בו הילדים נמסרים למשמורת של אחד ההורים, ומעורבות ההורה האחר בגידולם פוחתת באופן ניכר.

תוכנית הורות היא כלי להשגת הסכמה בין הורים מסוכסכים על הורות משותפת. היא מאפשרת לשני ההורים לגבש פתרונות והסדרים, לשתף פעולה ולקיים שיגרה יציבה עבור הילד. תוכנית ההורות מפרטת את חלוקת האחריות בין ההורים על כל היבטיה: אחריות לחיי היום יום של הילד, אחריות כלכלית, אחריות טיפולית, אחריות חינוכית, וכדומה. חלוקת האחריות אינה שווה בהכרח. ייתכן שלאחד ההורים תהיה מידת אחריות רבה יותר ביחס לאחר, ובלבד שלא יהיה אחראי יחיד.

במידת הצורך, עשויים ההורים להיעזר במגשר או עורך דין על מנת להגיע הסכמה על פרטי התוכנית. קיים מתאם בין מידת ההסכמה בין ההורים לבין סיכוי עמידתם בביצועה. מקובל להביא תוכנית הורות לאישור בית משפט. האישור הופך את התכנית לפסק דין רשמי, המחייב את שני הצדדים למלא את תפקידם כמתואר בה.

כיום, מדינות מערביות רבות מחייבות הכנת תוכנית הורות כחלק מתהליך אישור גירושים בין בני זוג עם ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוגמה ל"תוכנית/הסכם הורות", באתר עמותת הורות משותפת = טובת הילד
* גיא רוה, מזונות זה לא הכל: תוכנית הורות לגירושים מאושרים, באתר Xnet‏, 3 במרץ 2013
**נתנאל דאנס-הולנד** (באנגלית: **Nathaniel Dance-Holland**‏; 8 במאי 1735 – 15 באוקטובר 1811) היה צייר פורטרטים אנגלי ומאוחר יותר פוליטיקאי.

ביוגרפיה
--------

דאנס-הולנד הוא בנו השלישי של האדריכל ג'ורג' דאנס האב (הוא הוסיף את הסיומת 'הולנד 'בהמשך חייו). למד אמנות אצל פרנסיס היימן, וכמו בני דורו הרבים למד גם באיטליה, שם פגש את אנג'ליקה קאופמן וצייר כמה ציורים היסטוריים וקלאסיים.

קריירה
------

בשובו לאנגליה הפך דאנס-הולנד לצייר פורטרטים מצליח. עם היימן ואחיו האדריכל ג'ורג' דאנס הצעיר, היה אחד ממייסדי האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768.

הוא הוזמן לצייר את המלך ג'ורג 'השלישי ואת מלכתו, בתוספת קפטן ג'יימס קוק והסופר דייוויד גריק. דיוקנו הקבוצתי "משפחת פיבוס" (1769) נמצא באוסף הגלריה הלאומית של ויקטוריה, מלבורן, אוסטרליה.

בשנת 1790 ויתר על הקריירה האמנותית והיה לחבר פרלמנט במזרח גרינסטד בסאסקס. הוא כיהן במושב זה עד 1802 אז עבר לבדווין בווילטשייר, שם כיהן עד 1806. בשנת 1807 חזר לתפקידו במזרח גרינסטד, עד מותו בשנת 1811. בשנת 1800 זכה בתואר ברון.

משפחתו
------

דאנס-הולנד היה נשוי להרייט, בתם של סר ססיל בישופ, ואלמנתו של תומאס דאמר (נפטר ב-1781), עבורו אחיו תכנן את הבית בקרנברי פארק, ליד ווינצ'סטר. הם התגוררו באחוזת ליטל ויטנהאם בברקשייר (אוקספורדשייר). אשתו נפטרה ב-1825.

גלריה
-----

* ג'יימס קוק ג'יימס קוק
* צ'ארלס קלרק צ'ארלס קלרק
* הפגישה בין דידו לאנייס הפגישה בין דידו לאנייס
* מרתה ריי מרתה ריי
* משפחת פיבוס משפחת פיבוס
* המלך ג'ורג 'השלישי המלך ג'ורג 'השלישי
* פרדריק נורת' פרדריק נורת'
* ליידי קלייב ליידי קלייב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתנאל דאנס-הולנד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  NGV Collection, web.archive.org, ‏2009-10-02
2. ↑  "Horninghold, Gartree Hundred"
3. ↑  Ford, David Nash (2008). "Sir Nathaniel Dance Holland (1735-1811)". Royal Berkshire History. Nash Ford Publishing. Retrieved 16 June 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AAG: 6543
* BnF: cb14979295z (data)
* GND: 130170534
* ISNI: 0000 0000 6653 8322
* KulturNav: ccd6a34b-5b1a-40b1-b564-e1c94a7bfd09
* LCCN: no99048395
* NGV: 5473
* NLA: 35956913
* RKD: 19916
* SNAC: w62c0cfm
* SUDOC: 172162556
* TePapa: 40007
* Trove: 1162367
* ULAN: 500115546
* VIAF: 19885699
* WorldCat: lccn-no99048395

 |
גשר הכניסה המזרחי לגן
**הורטוס בוטניקוס** (הולנדית: **Hortus Botanicus**) הוא גן בוטני בעיר אמסטרדם שבהולנד, מן העתיקים בעולם.

היסטוריה
--------

הגן נוסד על ידי עיריית אמסטרדם בשנת 1638 על מנת שיספק עשבי מרפא לרוקחים ולרופאים. אוסף הצמחים בגן הורחב במהלך המאה ה-17 על ידי צמחים שהביאו עמם סוחרים מחברת הודו המזרחית ההולנדית. כיום הוא מהווה אחד מאתרי התיירות הידועים של העיר. עם המדענים שעבדו בגן נמנה פרדריק ראוש באמצע המאה ה-18, שערך מחקרים בוטניים בצמחייה מקומית.

הגן משתרע על פני שטח של 12 דונמים. יש בו למעלה מששת אלפים עצים וצמחים אחרים, שמקצתם מצויים בסכנת הכחדה.

"בית הדקל" שבגן, שנבנה בשנת 1912, ידוע בשל אוסף הציקסאים המוצג בו. ב-1993 נוספה לגן חממה שבה מוצגים שלושה טיפוסים שונים של תנאי אקלים טרופיים.

בשנת 1987 עמד הגן על סף פשיטת רגל לאחר שאוניברסיטת אמסטרדם הפסיקה לממן אותו, אך הוא ניצל מסגירה בזכות תרומות פרטיות. כיום משתתפת העירייה באחזקתו. כמו כן הוא משכיר כיום שני אולמות בתחומיו לכנסים ואירועים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הורטוס בוטניקוס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הורטוס בוטניקוס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537805105171
* BnF: cb13337514g (data)
* GND: 4415373-9
* LCCN: n96015117
* SUDOC: 035801476
* VIAF: 268017380
* WorldCat: lccn-n96015117

 |
**אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו** (בצרפתית: **Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux**) היא קבוצת אופני כביש בלגית בדרג ה-UCI World Team. אינטרמארשה, רשת מרכולים, ואנטי, חברת הנדסה, וגרופ–גובר מאטריו, ספקית חומרי בניין בלגית, הן הספונסריות הראשיות של הקבוצה, שקנתה ב-2021 את רישיון הוורלד טים של CCC.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה ב-2008. בשנת 2011 הפכה למקצוענית עם הצטרפותה לדרג הפרו קונטיננטל. הקבוצה ידועה בעיקר ביכולות שלה במרוצים חד יומיים בבלגיה או בהולנד, המזכירים קלאסיקות, ורוב הישגיה בשנות קיומה הגיעו במרוצים כאלו. הרוכבים הבולטים שלה בשנותיה הראשונות היו דנילו נאפוליטאנו האיטלקי, סטיבן ואן דייק ההולנדי, ביורן ליוקמנס וז'מפי דרוקר.

משנת 2013, הקבוצה מוזמנת לשלושה מונומנטים מתוך החמישה, לייז'–בסטון–לייז', רונדה ון פלנדרן ופריז - רובה.

בשנת 2017, זכתה הקבוצה בכרטיס חופשי לטור דה פראנס, בשנה בה הוזנק מליאז'. גם בשנת 2018 ו-2019 נבחרה לטור, והרוכב הבולט שלה במרוץ היה גיום מרטן, שסיים בשלוש הפעמים שהקבוצה התחרתה בטור במקומות הגבוהים ביותר מבין הקבוצה, 23, 21 ו-12. בעונת 2020 עבר מרטן לקבוצת קופידיס.

ב-2021, קנתה הקבוצה את רישיון הוורלד טים של CCC ועלתה לדרג הבכיר של קבוצות בענף, שקבע שתהיה מוזמנת לכל מרוצי הוורלד טור, והיא צפויה לערוך הופעות בכורה בג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה.

סגל הקבוצה
----------

* בלגיהבלגיה יאן בקלנטס
* צרפתצרפת ז'רמי בליקו
* בלגיהבלגיה איימה דה חנט
* בלגיהבלגיה יספר דה פלוס
* בלגיהבלגיה לודוויג דה וינטר
* צרפתצרפת טיאו דקלרואה
* אריתריאהאריתריאה ביניאם גירמאי
* בלגיהבלגיה טום דוורינט
* נורווגיהנורווגיה אוד כריסטיאן אייקינג
* אוסטרליהאוסטרליה אלכסנדר אוונס
* בלגיהבלגיה קווינטן הרמנס
* צ'כיהצ'כיה יאן הירט
* גרמניהגרמניה יונאס קוך
* הולנדהולנד וסלי קרדר
* הולנדהולנד מאוריטס למרטינק
* דרום אפריקהדרום אפריקה לואי מיינקיס
* איטליהאיטליה ריקרדו מינאלי
* איטליהאיטליה אנדראה פאסקואלון
* איטליהאיטליה סימונה פטילי
* בלגיהבלגיה בפטיסטה פלנקיירט
* איטליהאיטליה לורנצו רוטה
* אסטוניהאסטוניה ריין טאראמיי
* הולנדהולנד טאקו ואן דר הורן
* הולנדהולנד קורנה ואן קסל
* בלגיהבלגיה קווין ואן מלסן
* הולנדהולנד בוי ואן פופל
* הולנדהולנד דני ואן פופל
* בלגיהבלגיה פיטר ואנספייברוק
* בלגיהבלגיה לואיק וליגן
* גרמניהגרמניה גאורג צימרמן

פרשיות סימום
------------

בנובמבר 2013, פרש סטיבן ואן דייק, מרוכבי הקבוצה הבולטים בשנותיה הראשונות, לאחר שהושעה לתקופה של שמונה שנים בעקבות שימוש בחומר אלטרנטיבי שמטרתו להגדיל את האוזון בגוף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו** בוויקישיתוף
* אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו, ברשת החברתית פייסבוק
* אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו, ברשת החברתית טוויטר
* אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  CCC Team sells WorldTour licence to Circus-Wanty Gobert, cyclingweekly.com
**כריסטופר באלרד** (באנגלית: **Christopher S. Ballard**) הוא קצין בימוס בדרגת מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית. שירת כראש אגף מודיעין אותות וסגן מנהל הסוכנות לביטחון לאומי.

ביוגרפיה
--------

באלרד התגייס לצבא ארצות הברית ב-1984. שירת כמפקד מחלקת מעקב באמצעות רדאר קרקעי ועוזר קצין מבצעים בגדוד המודיעין הצבאי 533 של דיוויזיית השריון השלישית שהוצבה בגרמניה המערבית. לאחר מכן שימש קצין מודיעין של הגדוד הרביעי ברגימנט השריון ה-67 של הדיוויזיה. ב-1990 שב לארצות הברית ושירת בפיקוד כוח האדם של הצבא. לאחר קורס קציני מודיעין מתקדם מונה לקצין המודיעין של הגדוד השלישי ברגימנט החי"ר ה-21, קצין מבצעים של גדוד המודיעין ה-125, וקצין המודיעין של החטיבה הראשונה בדיווזיית החי"ר ה-25 המוצבת בהוואי. 

ב-1998 מונה לראש ענף תוכניות במחלקת המודיעין של הקורפוס השלישי בפורט הוד. ב-1999 מונה לקצין מבצעים בגדוד המודיעין 312 של דיוויזיית הפרשים הראשונה, בתפקידו הבא שירת במכללה לפיקוד ומטה של הצבא וכחונך במרכז האימונים המשולב של פיקוד האימונים וההדרכה. 

ביולי 2003 מונה למפקד גדוד המודיעין 312 והשתתף עמו במלחמת עיראק. באוגוסט 2005 מונה לסגן קצין המודיעין של הקורפוס השלישי. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצי, הוצב באפגניסטן ומונה לראש מחלקת מודיעין בפיקוד ההדרכה והעברת השליטה הביטחונית לכוחות הביטחון האפגניים. 

באוגוסט 2008 מונה למפקד חטיבת המודיעין 500 שתפקידה לספק מודיעין לכוחות הצבא בגזרת פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. באוגוסט 2010 מונה לעוזר קצין אג"ם בפיקוד המודיעין של הצבא. ביולי 2012 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הסייבר של צבא. ביולי 2013 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן לענייני מודיעין של ראש מטה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. במרץ 2014 מונה לקצין המודיעין של פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. במהלך תפקיד זה קודם לדרגת מייג'ור גנרל. 

ביוני 2016 מונה למפקד פיקוד המודיעין והאבטחה של צבא ארצות הברית. ביולי 2018 מונה לראש אגף מודיעין אותות וסגן מנהל הסוכנות לביטחון לאומי.

באלרד בעל תואר ראשון בגרמנית ובמדע המדינה מאוניברסיטת פורדהאם (1984), בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון (1986) ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי (2007).

קישורים חיצוניים
----------------

* כריסטופר באלרד, ברשת החברתית LinkedIn
* ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  INSCOM welcomes Maj. Gen. Christopher Ballard as the new commanding general, אתר צבא ארצות הברית, 28 ביוני 2016
**אינטרמצו בפריז** (באנגלית: **Paris Blues**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1961 בבימויו של מרטין ריט עם פול ניומן, סידני פואטייה, ג'ואן וודוורד ודיאן קארול בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "פריז בלוז" מאת הארי פלנדר משנת 1957. הרומן העלה את בעיית הגזענות בחברה האמריקאית והתסריט מטפל בבעיה באופן יותר "מרוכך". הסרט צולם בשחור-לבן בפריז ומשובצים בו האתרים המפורסמים של העיר. לואי ארמסטרונג מופיע בסרט בתור נגן חצוצרה (בשם Wild Man Moore) עם תזמורתו ומצטרף ל"נגינתם" של ניומן ופואטייה.

דיוק אלינגטון חיבר את פסקול המוזיקה של הסרט והיה מועד על כך לפרס אוסקר לפסקול המוזיקה לסרט מוזיקלי. הפסקול יצא ב-1961 בתקליט בהשתתפותם של אלינגטון וארמסטרונג והיה מועמד לפרס גראמי.

בישראל הופץ הסרט על ידי יוניטד ארטיסטס אוף ישראל.

תקציר העלילה
------------

רם בוואן (פול ניומן) ואדי קוק (סידני פואטייה) הם נגני ג'אז אמריקאים המתגוררים ומנגנים בפריז. רם הוא נגן טרומבון ואדי הוא סקסופוניסט שחור שבחר לעבור לפריז בגלל הגזענות שחווה בארצות הברית. רם מנסה את כוחו בהלחנה אבל אדי לא מתרשם מיצירותיו. הם מנגנים בלהקה ג'אז שכוללת גם את הגיטריסט המוכשר "ג'יפסי" (סרג' רג'יאני) שרם מנסה ללא הצלחה לגמול אותו מסמים קשים.

לפריז מגיע חצוצרן הג'אז הנודע Wild Man Moore (לואי ארמסטרונג) ורם מגיע לפגוש אותו בתחנת הרכבת ולתת לו יצירה שהלחין. בתחנה הוא נפגש גם עם שתי בחורות אמריקאיות שבאו לשבועיים לפריז, ליליאן קורנינג (ג'ואן וודוורד) וקוני למפסון (דיאן קארול). ליליאן היא גרושה עם שני ילדים וקארול היא מורה שחורה. רם מזמין אותן למועדון בו הוא מופיע.

ליליאן וקוני מגיעות להופעה במועדון הג'אז ומתלהבות. עד מהרה מתפתחים קשי ידידות בין שתי הבחורות ושני הנגנים והם יוצאים לסיורים ברחבי פריז. ליליאן מתקשרת לסם שנגינתו שבתה אותה. היא מבקשת לפתוח פרק חדש בחייה עם סם בארצות הברית אך סם לא מוכן לוותר על הקריירה המוזיקלית שלו.

גם הקשר בין קוני ואדי מתהדקים והיא מבקשת אותו לחזור אתה לארצות הברית ולהקים ביחד משפחה אך הוא לא מוכן לחזור לארץ שמפלה אותו בתור אדם שחור וכי בפריז מתייחסים אליו בתור אדם ואמן בלי קשר לצבע עורו.

רם נפגש עם מפיק ג'אז השם ברנרד שעבר על יצירותיו ומודיע לו שהן קלות, חסרות עומק ואין בהן חידוש. רם מדוכא מהביקורת הזאת ומודיע לליליאן שהוא מוכן לחזור אתה לארצות הברית.

בתחנת הרכבת נפרד אדי מקוני ומבטיח להגיע לארצות הברית בזמן הקרוב. ליליאן מחכה לרם אבל כשהוא מגיע הוא אומר שהחליט בכל זאת להישאר בפריז ולעסוק במוזיקה. שתי הבחורות נפרדות משני הנגנים ובכך מסתיים האינטרמצו שלהן בפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינטרמצו בפריז** בוויקישיתוף

* "אינטרמצו בפריז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אינטרמצו בפריז", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אינטרמצו בפריז", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אינטרמצו בפריז", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט אינטרמצו בפריז, באתר יוטיוב
* לואי ארמסטרונג מנגן עם פול ניומן וסידני פואטייה, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אינטרמצו בפריס, באתר ארכיון המדינה
**כריסטוף פרובסט** (נולד ב-6 בנובמבר 1919 -22 בפברואר 1943) היה חבר בקבוצת הוורד הלבן, שהיוותה חלק מההתנגדות הגרמנית לנאציזם. פרובסט הוצא להורג במינכן, גרמניה.

קורות חיים
----------

פרובסט נולד במורנאו אם שטפלזה (אנ'), סמוך לאגם שטפלזה (אנ') בגרמניה. התחתן בגיל צעיר וגידל שני ילדים קטנים יחד עם אשתו. לאורך רוב חייו היה חילוני אך כאשר התבגר התקרב יותר לאמונה הקתולית. בעקבות העקרונות המוסריים והחשיבות שייחס לשלווה ולחירות כמרכיב חיוני בחיי אדם, הוא תיעב את היטלר והנאציזם.

פעילותו ב"וורד הלבן"
--------------------

פרובסט היה סטודנט לרפואה באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן ובאותה התקופה היו קבוצות סטודנטים מחתרתיות אנטי-נאציות ששיתפו פעולה ושמרו על קשר בינן לבין עצמם. החשובה בהן הייתה קבוצתם של הנס שול, וילי גראף ואלכסנדר שמורל בשם "הורד הלבן". ובשל שנאתו להיטלר ולנאציזם הסכים לסייע לשול ולשמורל להילחם נגד המשטר.

פרובסט לא נראה אדם אשר נחפז לסכן עצמו. כלפי חוץ, הוא ניהל יחד עם חבורתו חיים סטודנטיאליים עליזים וחסרי דאגות. ביום יום נכחו חברי "הוורד הלבן" בהרצאות וסמינרים, ובערבים השתתפו בשיעורי ריקוד, האזינו בהתלהבות לקונצרטים של מוזיקה קלאסית ושרו אורטוריות ב"מקהלת באך" המקומית. אך זה היה למעשה מסווה לעיסוקם האמיתי, המפחיד בהרבה, שהיה לעורר את העם הגרמני להתמרד נגד המשטר הנאצי. לאחר כמה זמן הנס שול ואלכסנדר שמורל שותפיו של פרובסט החלו לכתוב עלונים אנטי-נאציים ולהפיץ אותם ברחבי האוניברסיטה כדי לעורר את הסטודנטים למרד כללי, גיבשו את דעתם לכתוב עלונים מחתרתיים נגד המשטר הנאצי, וכבר בשלב מוקדם שיתפו ביוזמתם את כריסטוף פרובסט.

בעלונים היה כתוב על הקונפליקט עם נוער היטלר, פיזור תנועת הנוער המחתרתית, הזוועות במחנות הריכוז ומעשי הטבח בארצות הכבושות. בעקבות פרסום עלונים אלו חברי "הורד הלבן" נחשפו וב-21 בפברואר נפתח המשפט הראשון ובו עמדו הנס שול, סופי שול וכריסטוף פרובסט על דוכן הנאשמים. לאחר המשפט ביום שישי, 22 בפברואר 1943, צעדו הנס וסופי שול וכריסטוף פרובסט בדרכם האחרונה אל הגיליוטינה של כלא שטלהיים בברלין.

לקריאה נוספת
------------

* ינינה אלטמן, **הוורד הלבן**, ישראל: פרדס הוצאה לאור, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטוף פרובסט** בוויקישיתוף
* כריסטוף פרובסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דני אורבך, **ואלקירי**, 2009, עמ' 154,161
2. ↑  דני אורבך, **ואלקירי**, 2009, עמ' 162,164
3. ↑  דני אורבך, **ואלקירי**, 2009, עמ' 181,182,184

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 11917958X
* ISNI: 0000 0000 5212 3265
* LCCN: no99067660
* SUDOC: 162502524
* VIAF: 3275078
* WorldCat: lccn-no99067660

 |
איור מתוך ספר מ-1951, בו נראים פרטי טרכודון וקוריתוזאורוס רועים בביצות לצד פלאוסקינקוס
**טרכודון** (שם מדעי: *Trachodon*; משמעות השם: "שן גסה", על שם החלקים הגדולים שעל השיניים) הוא סוג מוטל בספק של דינוזאור צמחוני בעל מקור ברווז אשר חי בערבות אמריקה הצפונית של סוף הקרטיקון לפני 77 מיליון שנה. מאובניו נמצאו בתצורות נהר ג'ודית שבמונטנה בשנת 1856 ותוארו בידי החוקר ג'וזף ליידי. דינוזאור זה השתייך לתת-המשפחה Lambeosaurinae כמו הקוריתוזאורוס והוא נחשב לקרובו.

מאפיינים
--------

בעל לסת ארוכה ובה שיניים פנימיות גדולות ששימשו לטחינת מזון צמחי. כיום רואים בשיניים שנמצאו שיניים של דינוזאורים צרטופסיים בעוד מרבית הגוף שנמצא אולי היה זהה לשרידי הקלאוזאורוס, האדמונטוזאורוס, הקוריתוזאורוס והקריטוזאורוס הקרובים. לצידו של דינוזאור זה נמצאו דינוזאורים נוספים שבוטלו בהמשך כמו הדיינודון (Deinodon) והפלאוסקינקוס אך גם הטרודון שנחשב לסוג תקף כיום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרכודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

* טרכודון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**Greetings from Isolation** או בפשטות **ברכות מהבידוד** הוא פרויקט קולנוע קנדי, שהושק בשנת 2020 במהלך התפרצות נגיף הקורונה בקנדה. הפרויקט, שנוצר על ידי הקולנוען סטייסי דונן כ"פסטיבל קולנוע מקוון", מציג סרטים קצרים של במאי קולנוע קנדים, שנוצרו אך ורק עם צוות השחקנים והמשאבים שיש איתם במהלך משטר הריחוק החברתי שהוטל. נכון ל-13 ביולי 2020, 59 סרטים הוקרנו בבכורה באתר הפרויקט, כאשר בסך הכל צפויים כמאה סרטים.

נורמן וילנר מהעיתון "Now" סקר לטובה את הסרטים באתר, וכתב כי "יש מגוון מרתק של גישות וטונים, ומעניין בלי סוף לראות כיצד האמנים הבודדים מגיבים לאתגר של דנון ומגבלותיו. לעיתים קרובות יותר [הם נענים בחיוב] מאשר מרבים, הם מעסיקים את עצמם כשחקנים - מכיוון שהם כמובן זקוקים לזה - אבל זה פשוט גורם למכנסיים הקצרים להרגיש יותר אישיים ומרתקים. כמה מיוצרי הסרטים האלה שמו את עצמם אי פעם במרכז היצירה שלהם?"

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Greetings from Isolation

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Canadian filmmakers launch ‘Greetings from Isolation’ series of shorts". Canadian Press via the *Toronto Star*, May 12, 2020.
2. ↑  Norman Wilner, "Canadian directors are making films in self-isolation". Now, May 12, 2020.
3. ↑  Norman Wilner, "Canadian directors are making films in self-isolation". Now, May 12, 2020.
**ארתור פרנק מת'יוס** (באנגלית: **Arthur Frank Mathews**‏;1 באוקטובר 1860 - 19 בפברואר 1945) היה צייר טונליסט אמריקאי, ממייסדי התנועה האמריקאית לאומנות ומלאכה. הוא ואשתו לוצ'יה קלינהאנס מת'יוס השפיעו משמעותית על התפתחות האמנות הקליפורנית בסוף המאה ה -19 ובתחילת המאה העשרים.

ביוגרפיה
--------

מת'יוס נולד במרקסן, ויסקונסין, והתגורר שם עד גיל שש. אביו, יוליוס מת'יוס, היה אדריכל והעביר את המשפחה לסן פרנסיסקו בשנת 1866. ארתור ואחיו ולטר ואדגר, מת'יוס למדו אדריכלות מאביו.

לאחר מכן המשיך ולמד ציור בבית הספר לעיצוב בקליפורניה שם הושפע מוירג'יל מייסי ויליאמס. בסן פרנסיסקו עבד גם כמעצב ומאייר בליתוגרפיה. הוא למד אמנות בפריז באקדמיה ז'וליאן בין השנים 1885–1889, שם הושפע מהקלאסיקה האקדמית של מוריו גוסטב בולאנג'ה וז'ול לפבר, מהטונליות של ג'יימס אבוט מקניל ויסלר, והסמליות של פייר פובי דה שאבאן.

החיים בסן פרנסיסקו
------------------

עם שובו מפריז לימד מתיוס שיעורים בליגת הסטודנטים לאמנות בסן פרנסיסקו ובבית הספר לעיצוב בקליפורניה. הוא הפך למנהל האחרון בשנת 1890, וב־1894 התחתן עם לוסיה קלינהאנס, אחת מתלמידותיו לאמנות. אף שהוא ספג מדי פעם ביקורת על גישתו האוטוקרטית להוראה, שהתבססה על הפרדיגמה הצרפתית באסכולת ברביזון. הוא תמך נמרצות בנוכחותן של סטודנטיות בבית הספר לעיצוב.

הוא המשיך ללמד שם עד זמן קצר לאחר רעידת האדמה הגדולה בסן פרנסיסקו בשנת 1906.

בעקבות רעידת האדמה, הוא ואשתו לוצ'יה שיתפו פעולה עם היזם ג'ון זייל לפתיחת חנות רהיטים בסן פרנסיסקו. שם יכול היה להביע את כישוריו המשולבים כאומן, מעצב וצייר. מת'יוס וזייל פרסמו את כתב העת "פילופוליס ", שקידם את האסתטיקה של אמנות והמלאכה בבנייה המחודשת של העיר.

החזון של סנט פרנסיס, 1911
בין ציורי הקיר הרבים שלו הייתה סדרה בת 12 פאנלים בבניין הקפיטול של המדינה בסקרמנטו. עבודות מרכזיות אחרות כללו ציורי קיר בספרייה הציבורית באוקלנד, ספריית מכון המכניקה, הספרייה הרפואית ליין בקמפוס בית הספר לרפואה באוניברסיטת סטנפורד בסן פרנסיסקו, לשכות בית המשפט העליון ועוד.

מת'יוס היה אמן רב גוני: ציורי שמן, צבעי מים, פסטל, גואש ופרסקו. הוא ולוצ'יה עיצבו תוכניות מפורטות לעיצוב פנים במה שנודע בשם הסגנון הדקורטיבי של קליפורניה. הם יצרו מגוון של רהיטים, קופסאות, מסגרות לתמונות מגולפות וצבועות וחפצי נוי רבים אחרים, ואפילו חלונות ויטראז' גדולים.

מוות
----

הוא נפטר בביתו בסן פרנסיסקו בשנת 1945.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור פרנק מת'יוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Berke, Arnold; Alexander Vertikoff (2002). *Mary Colter, architect of the Southwest*. Princeton Architectural Press. pp. 28–29.
2. ↑  Huntington, David C.; Detroit Institute of Arts (1983). *The quest for unity: American art between world's fairs, 1876–1893*. Detroit Institute of Arts. pp. 117–118.
3. ↑  Jones, Harvey (2006). The art of Arthur and Lucia Mathews. Pomegranate.
4. ↑  Powers, Laura (June 30, 1906). "Dean Mathews Resigns Place". The San Francisco Call.
5. ↑  Jones, Harvey (2006). The Art of Arthur and Lucia Mathews. Pomegranate Communications. pp. 17–18

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 174244339
* ISNI: 0000 0000 6708 3702
* LCCN: n80107100
* NTA: 072110376
* RKD: 53954
* SNAC: w651530v
* SUDOC: 146372905
* ULAN: 500011261
* VIAF: 70232808
* WorldCat: lccn-n80107100

 |
**כריסטוף השני, מרקיז באדן-רודמאכן** (בגרמנית: **Christoph II. von Baden-Rodemachern**‏; 26 בפברואר 1537 – 2 באוגוסט 1575) היה המארקגראף הראשון של באדן-רודמאכרן.

ביוגרפיה
--------

כריסטוף נולד ב-26 בפברואר 1537 והיה בנם השני של ברנהרד השלישי, מרקיז באדן-באדן ושל אשתו הרוזנת פרנציסקה מבריאן ומלוקסמבורג.

כאשר כריסטוף השני הגיע לבגרות בשנת 1556, הוא ויתר על זכותו על חלק מבאדן-באדן לאחיו הבכור פיליברט בתמורה לקצבה שנתית של 4000 גילדן. הוא גם קיבל את רודמאכרן כנחלה, מה שהפך אותו למייסד ענף באדן-רודמאכרן המבוגר.

הוא ערך מסע בצעירותו ברחבי אירופה. מ-1557 עד 1561, הוא היה בארצות השפלה ההבסבורגיות, שם הצטרף למסעות הצבא הספרדי. הוא נסע לשוודיה בשנת 1564, שם נישא לאחותו של אריק הארבעה עשר, מלך שוודיה. לאחר מכן חזר לרודמאכרן, שם בנה לעצמו ארמון וניהל חיים בזבזניים. ב-1565 הוא נסע ללונדון, שם קיבלה אותו המלכה אליזבת הראשונה בכבוד. עם זאת, הוא צבר חוב על גבי חוב וכאשר ניסה לעזוב בשנת 1566, הוא גילה שהוא לא יכול לעזוב את הארץ עד שהמלכה תעמיד ערבות. כמו כן, בשנת 1566, הוא ירש את הלורדויות של Useldange, פטינגן ורוסי.

הוא המשיך להוציא יותר מדי כספים, וארצו סבלה מתסיסה דתית. החובות שלו גדלו. הוא נסע לשוודיה, שם שירת בצבא ונלחם נגד דנמרק. גיסו, יוהאן השלישי, מלך שוודיה, מסר לו את האי אסל.

לאחר מספר שנים בשוודיה, חזר לרודמאכרן, שם נפטר ב-2 באוגוסט 1575, ובנו אדוארד פורטונאט שהיה קטין באותה תקופה ירש את נחלותיו.

משפחתו
------

כריסטוף השני נישא ב-11 בנובמבר 1564 לנסיכה ססיליה משוודיה, בתו של גוסטב ואסה, מלך שוודיה, ונולדו להם הילדים הבאים:

* אדוארד פורטונאט (1565–1600)
* כריסטוף גוסטב (1566–1609)
* פיליפ השלישי (1567–1620)
* קרל (1569–1590)
* ברנהרד (1570–1571)
* יוהאן קרל (1572–1599)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קרל הראשון, מרקיז באדן-באדן |   | קתרינה מאוסטריה |   | פיליפ השני, רוזן קצנלבוגן |   | אוטיליה מנסאו-זיגן |   | אנטואן הראשון, רוזן ליניי |   | פרנסואז דה קרוי-שימא |   | ז'אק ד'אסטוטוויל |   | ז'ילט דה קטיבי |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | כריסטוף הראשון, מרקיז באדן |   |   |   |   |   | אוטיליה מקצנלבוגן |   |   |   |   |   | שארל הראשון, רוזן ליניי |   |   |   |   |   | שרלוט ד'אסטוטוויל |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | ברנהרד השלישי, מרקיז באדן-באדן |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | פרנסואז דה ליניי |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **כריסטוף השני, מרקיז באדן-רודמאכרן** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטוף השני, מרקיז באדן-רודמאכרן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135695589
* NLP: A34168746
* VIAF: 40597527
* WorldCat: viaf-40597527

 |
**כריסטוף קקאיס** (**Christophe Keckeis**;‏18 באפריל 1945 - 1 במאי 2020) היה איש צבא שווייצרי, אשר שימש כראש הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) של צבא שווייץ בין השנים 2004–2008.

ביוגרפיה
--------

קקאיס נולד בנשטאל ב-18 באפריל 1945. ב-1966 הוא התגייס לחיל האוויר השווייצרי ועבר הכשרה כטייס פליגרסטפל 17. ב-1974 הוא הועלה לדרגת האופטמן ועבר הכשרה כטייס מיראז' 3. במרץ 1977, קקאיס היה מעורב בתאונה בה התנגשו שני מטוסי מיראז' 3 זה בזה בשדה התעופה הצבאי פאיירן. קקאיס יצא ללא פגע. עוד באותה שנה הוא החל לעבור הכשרה כקצין. ב-1980 הוא הועלה לדרגת מאיור ומונה למפקד טייסת. ב-1989 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד גדוד ההגנה האווירית.

ב-1991 הוא מונה למפקד טייסת המעקב של חיל האוויר. בין 1998–1999 הוא שימש כמפקד חיל האוויר. ב-30 באוקטובר 2002, נבחר קקאיס לתפקיד ראש הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל). הוא היה הראשון שהחזיק בתפקיד, כאשר לפני כן לצבא השווייצרי לא היה מפקד עליון בימי שלום. בתקופת כהונתו הוא ערך בצבא השווייצרי רפורמה מקיפה שנודעה בתור: רפורמת הצבא XXI. במסגרת רפורמה זו, הוקמו גופים חדשים בתוך הצבא, במקביל לצמצום משמעותי במספר הקצינים והגברת שיתוף הפעולה עם צבאות זרים.

קקאיס פרש מתפקידו ב-31 בדצמבר 2007 והוריש אותו לרולנד נף. זמן קצר לפני פרישתו, התפרסם כי הצבא השווייצרי "תרם" 100,000 פרנק מכספי משלם המיסים לצורך פרסום ספר שנכתב בידי קקאיס. בעקבות הפרסומים נוצר זעם ציבורי רב שבעקבותיו נאלץ קקאיס לוותר על הכסף.

לאחר פרישתו, הפך קקאיס לנשיא "מרכז ז'נבה לשליטה דמוקרטית של הכוחות המזוינים" (DCAF). מ-2008 עד 2011 הוא היה במועצה המייעצת הבינלאומית של המרכז לאבטחה, כלכלה וטכנולוגיה באוניברסיטת סנט גאלן. בשנת 2009 הוא שימש כמומחה צבאי במשלחת הבינלאומית העצמאית לאיסוף עובדות על הסכסוך בגאורגיה (IIFFMCG). משנת 2009 היה חבר בחבר הנאמנים של מוזיאון הצבא לתעופה בפיירן.

קקאיס התגורר בפיסיליסבאך עד מותו ב-1 במאי 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

* כריסטוף קקאיס באתר הספרייה הלאומית השווייצרית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133947777
* ISNI: 0000 0000 1945 2171
* VIAF: 52891760
* WorldCat: viaf-52891760

 |
**ג'ונת'ן אברם "יוני" וולף** (נולד ב-30 באפריל 1979) הוא מוזיקאי היפ הופ אלטרנטיבי ואינדי רוק וממקימי חברת התקליטים "אנטיקון". בשנים 1997–2004 וולף פרסם מוזיקה תחת שם הבמה **Why?**. ב-2004 הוא העביר את השם הנ"ל ללהקה החדשה שהקים. מנקודה זו ואילך הוא נודע כיוני וולף בעבודת הסולו שלו.

לפני הקמת Why? ב-2004, וולף היה חבר בהרכבים רבים אחרים, כולל צמד האינדי רוק Hymie's Basement, הרכב ההיפ הופ הנסיוני Clouddead וצמד ההיפ הופ האלטרנטיבי Reaching Quiet.

ביוגרפיה
--------

וולף נולד בעיר סינסינטי אשר במדינת אוהיו, להורים יהודים משיחיים. טרם שנתו הראשונה בבית הספר התיכון החל וולף בהתנסויות מוזיקליות עם טייפ ארבעה ערוצים ישן, ובהמשך גם התנסה בראפ, בתיפוף ובכתיבת שירה.

ב-1997 פגש וולף את הראפר Doseone שאיתו הקים הרכב אלתור בשם Apogge. שיתוף הפעולה בין השניים המשיך לאורך שנים רבות. ב-1998 שחררו השניים אלבום תחת השם Greenthink. ב-1999 הם שחררו אלבום נוסף. לאחר מכן שינו את שם ההרכב לClouddead, וצירפו אליו את המפיק Odd Nosdam. באותה השנה שחרר וולף את אלבום הסולו הראשון שלו תחת השם Why?, שכותרתו Part Time People Cage... or Part Time Key?. בשנת 2000 שחררו Clouddead מספר סינגלים שב-2001 אוחדו ופורסמו כאלבום הבכורה של ההרכב.

לאחר פרסום אלבומו Oaklandazulasylum ב-2003, קיבץ וולף סביבו מספר נגנים, ובניהם אחיו ג'וזיה, לצורך הקמת להקה חדשה. הוחלט שהשם Why?, שעד אותה נקודה שימש את וולף כשם במה, יהיה מעתה שמה של הלהקה. ב-2005 Why? שחררו את אלבום הבכורה שלהם,Elephant Eyelash. האלבום סטה במובהק מסגנונו של וולף כאומן סולו.

הלהקה פרסמה אלבום שני בשם Alopecia ב-2008 וב-2009 אלבום נוסף שנקרא Eskimo Snow. ב-2012 הם שחררו את אלבומם הרביעי שנקרא Mumps, Etc.

וולף מרבה לשתף פעולה עם הראפר דייוויד כהן, הידוע בכינויו סרנגטי. וולף הפיק שניים מאלבומיו של כהן. ב-2016 הוציאו וולף וכהן אלבום משותף שנקרא Testarossa. ב-2017 שחררה Why? אלבום חמישי ששמו Moh Lkean וב-2019 אלבום נוסף: AOKOHIO.

וולף מקליט ומפרסם פודקאסט, ששמו The Wandering Wolf.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יוני וולף

* יוני וולף, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* יוני וולף, באתר Discogs (באנגלית)

* יוני וולף, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 8017659
* MusicBrainz: ba3c9b87-7ab9-421c-879f-e8c4d3c0d65b
* VIAF: 193149106238968491951
* WorldCat: viaf-193149106238968491951

 |
**קאמי ארנסט** (בצרפתית: **Camille Ernst**; ‏1900, סלסטה – 1983, פריז) היה מושל מחוז וחסיד אומות העולם מצרפת.

קורות חיים
----------

ארנסט נולד למשפחה קתולית מאלזס. הוא למד באגנו, בשטרסבורג ובפריז. בשנת 1924 מונה לתפקיד מורה בבית הספר האלזסי (צר') ברובע השישי של פריז. לאחר מכן מונה לתפקידים בכירים במשרדי המושל באזורים במזרח צרפת, בהם אלזס, אורן ומז.

### פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה

בעת כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית היה ארנסט בתפקיד פקידותי במחוז בר-לה-דוק. הוא סירב להכיר בכיבוש הגרמני וקרא לאוכלוסייה להתנגד בדרכים לא אלימות. ב-14 ביולי 1940, יום העצמאות הצרפתי, תלה את דגל צרפת על בניין המושלות וקרא לתושבי העיר להתכנס ליד אנדרטה להנצחת חללי צרפת במלחמה. בתגובה נאסר, נשפט על ידי בית דין צבאי גרמני, ונדון לשמונה ימי מאסר ולקנס. לאחר שחרורו הוחרם רכושו והוא גורש על ידי הגרמנים לדרום צרפת. הוא היה חבר תנועת ההתנגדות הצרפתית.

משטר וישי מינה אותו בספטמבר 1940 לפקיד בכיר במחוז ארו והוא פעל ממונפלייה. בתפקידו זה היה ראש הז'נדרמריה, תפקיד שאפשר לו להיות מעורב בהצלת חייהם של מספר יהודים. בין היתר הציל את חייו של יהודי גרמני שעמד בפני גירוש, על ידי "מעצרו" בבית סוהר. כמו כן הזהיר מראש מספר יהודים בעת שהוצאו נגדם צווי מעצר, ואלה הסתתרו.

בנובמבר 1942, עם פלישת גרמניה לדרום צרפת וכיבוש אזור השליטה של משטר וישי, סיפק ארנסט סיוע ליהודים גרמנים שהתגוררו באזור המחוז שבשליטתו. הוא סייע להם במידע וכן הודיע להם על מקומות מסתור בטוחים באזור. במקביל החל בפעולות של יצירת קשר עם תנועת ההתנגדות הצרפתית. הוא פעל במרסיי עם אנשי מחתרת שמוצאם היה מאלזס, כמותו. הוא סייע בהברחת צעירי מחתרת צרפתים לספרד. הוא סיפק תעודות זהות מזויפות לאסירים, עריקים, זרים שנמלטו מפני מעצר על ידי הכובש הגרמני, וכן יהודים. בין היתר סייע בשחרורם של מאות ילדים יהודים שנכלאו במחנות ריכוז גרמניים בדרום צרפת וסייע בארגון העברתם למוסדות הצלה יהודיים, בהם מוסדות שהסתייעו בקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת.

בפברואר 1943 נעצר ארנסט על ידי שלטונות וישי, שכעת קיבלו את הוראותיהם ישירות מהגסטפו במונפלייה. הוא שוחרר לאחר שמונה ימים, אך פוטר מעבודתו וסמכויותיו נשללו. באפריל מונה לתפקיד מנהלתי זוטר יותר במרסיי, משם המשיך בפעולות ההצלה שלו, אך בנובמבר נעצר שוב ונכלא בבית סוהר במרסיי, ומשם הועבר למחנה הריכוז קומפיין שמצפון לפריז. הוא גורש למחנה הריכוז דכאו אך שוחרר על ידי הכוחות האמריקניים ב-8 במאי 1945.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר שחרור צרפת שב ארנסט לתפקיד מושל מחוז וכיהן במחוז ארדן. הוא סייע בשיקום האזור ובייצוב הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית. הוא היה מושל מחוז אן וכן מושל באלג'יר. משם שלח דיווחים על תנועות מחתרת שלימים היוו את הכוח האלג'יראי הלוחם במלחמת העצמאות של אלג'יריה.

עם שובו לצרפת היה ארנסט מושל במספר מחוזות ברחבי צרפת. במקביל סייע בגיבוש מערכת חבלי צרפת. בסוף הקריירה הציבורית שלו היה בעל תפקיד בכיר במשרד הפנים. בשנת 1965 תמך בשרל דה גול בבחירות לנשיאות.

הנצחה
-----

בשנת 1971 הוכר ארנסט על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. על שמו נקראה כיכר במונפלייה, לא רחוק מבית הכנסת "מזל טוב" בעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פעילותו של ארנסט להצלת יהודים, באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb109489019 (data)
* VIAF: 88033054
* WorldCat (עם VIAF): 88033054

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קאמי ארנסט"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביישוב יהודי עתיק. אם התכוונתם לכפר פלסטיני, ראו כפר דאן.
**כפר דן (דנא)**
(למפת עמק בית שאן מוגדלת)כפר דן (דנא)**כפר דן (דנא)**(למפת עמק בית שאן רגילה)כפר דן (דנא)**כפר דן (דנא)**(למפת ישראל רגילה)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**כפר דן (דנא)**כפר דן (דנא)**(למפת ישראל מוגדלת)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**כפר דן (דנא)**כפר דן (דנא)**
**כפר דן** היה יישוב יהודי עתיק שהתקיים בתקופת המשנה והתלמוד, ונזכר במקורות חז"ל.

היישוב מזוהה כיום בחורבות הכפר הערבי "דנא" שברמות יששכר, בסמוך לנחל דנה.

מנגד, ייתכן כי שם היישוב הנזכר במקורות השתמר בשם היישוב "כפר דאן" שממערב לג'נין (ולחלופין, שהיו שני "כפר דן").

היסטוריה
--------

מלבד אזכורו היחיד בתלמוד, המקום נזכר בחיבורו של אשתורי הפרחי כפתור ופרח, אשר הזכיר כי במקום מצוין קברו של דן בן יעקב (אבי שבט דן הישראלי).

במקום נמצאה כמות גדולה של פריטים ארכיטקטוניים מהתקופה הרומית והתקופה הביזנטית בארץ ישראל.

באתר נמצאו גם משקופים עם צורת קונכייה ואריה (אשר נמצאים כיום בעין חרוד) ואופייניים לבתי כנסת עתיקים מתקופת המשנה והתלמוד בארץ.

ריכוז אבני גזית במרכז האתר מרמז על קיום מבנה ציבור, כנראה בית כנסת, במקום.

ככל הנראה, חדרה הנצרות ליישוב כמו ליישובים יהודים אחרים במרחב הזה, ועל כך מעידים משקופים עם תבליטי צלב ומנורת שבעת הקנים שנמצאו במקום.

בתקופה הצלבנית הוקם בקרבת היישוב מבצר צלבני בשם "בלוואר".

לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, הוקם מדרום למקום (סמוך לנחל דנה) קבר שייח' שנקרא "קבר דנא" (שכנראה ממנו נבע הזיהוי של אשתורי הפרחי כ"קבר דן"), לצד קברים ערביים אחרים שחלקם נבנו ככל הנראה מאבנים שהובאו מהמבצר הצלבני הסמוך בלוואר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת דמאי, פרק ב', הלכה א'.
2. ↑  י' אליצור, **שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם**, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 242, 433.
3. ↑  שמורת טבע נחל תבור וקניון הבזלת, מתוך אתר רשות הטבע והגנים - האתר מוזכר בכתבה בקצרה כ"חורבת כפר דנה".
4. ↑  "דנא - כפר דן" מתוך אתר "עמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ"
**צ'ארלס הווארד אשר** (2 במרץ 1865 - 3 במרץ 1942) היה רופא עיניים סקוטי.

ביוגרפיה
--------

אשר נולד באדינבורו, סקוטלנד.

הוא למד רפואה בבית החולים סיינט תומאס בלונדון, ולאחר שקיבל את הדוקטורט שלו ב-1891, הוא נשאר בסיינט תומאס, ועבד תחת אדוארד נטלשיפ(אנ') (1845–1913). מאוחר יותר היה מנתח עיניים בבית החולים לילדים באברדין ובמרפאה המלכותית של אברדין(אנ').

אשר גילה תסמונת הקרויה על שמו, תסמונת אשר, אותה תיאר במאמר משנת 1914 שכותרתו '*על התורשה של רטיניטיס פיגמנטוזה'*. הוא ביסס את ממצאיו על סקר של 69 אנשים שסבלו מבעיות ראייה ושמיעה. אשר הוכיח כי המחלה עברה בתורשה, וכי הורים העבירו את התסמונת לילדיהם. הגילוי שלו היה המשך לעבודה שעשו רופאי העיניים הגרמנים אלברכט פון גראף(אנ') וריצ'רד ליברייך(אנ'), שעשו מחקר מקיף על רטיניטיס פיגמנטוזה והקשר שלה לחירשות באמצע המאה ה-19.

עם אדוארד נטלשיפ(אנ') וקרל פירסון (1857–1936), אשר פרסם עבודה חשובה על לבקנות בשם *"מונוגרפיה על לבקנות באדם".*

הערות שוליים
------------

1. ↑  hearing impairment in usher syndrome מאמר על תסמונת אשר ע.184

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA14318391
* VIAF: 118279805
* WorldCat (עם VIAF): 118279805

 |
לוגו הכפר
**כפר דיסני** (בצרפתית: **Disney Village**) הוא אתר קניות, הסעדה ושעשועים הממוקם באתר הנופש דיסנילנד פריז, במארן-לה-ואלה שבצרפת.

הכפר נפתח ב-12 באפריל 1992 תחת השם "פסטיבל דיסני" (באנגלית: **Festival Disney**), בשטח כולל של 18,000 מ"ר. 
תכנון כפר הקניות וההסעדה מבוסס על תכנון דאונטאון דיסני שבאתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה. כפר דיסני תוכנן על ידי האדריכל פרנק גרי והוא כולל מגדלים עשויים פלדת אל-חלד מוארים. חלק ניכר מהעיצוב של גרי הוסר בעת שיפוץ הכפר בסגנון אר דקו בשנת 2005. הכפר ממוקם בסמוך לשני פארקי השעשועים של אתר הנופש: דיסנילנד פריז ופארק אולפני וולט דיסני. 

בכפר מוצג המופע "באפלו ביל" מאז שנת 1992 בסגנון המופע המקורי של באפלו ביל, כאשר המופע כולל אינדיאנים, רודאו על שוורים ובאפלו ואף סוסים שהובאו מצפון אמריקה.

כמו כן בכפר חנויות רבות, בתי קולנוע ודיסקוטקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כפר דיסני** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של כפר דיסני
* מדריך לכפר

| פארקים ואתרי נופש של חברת וולט דיסני |
| --- |
| אתר הנופש דיסנילנד | דיסנילנד • ההרפתקה הקליפורנית של דיסני • דאונטאון דיסני |  |
| אתר הנופש דיסניוורלד | ממלכת הקסם • אפקוט • אולפני הוליווד של דיסני • ממלכת החיות של דיסני • חוף סופת השלגים • לגונת הטייפון • דאונטאון דיסני • *ארץ הנהר*\* |
| אתר הנופש טוקיו דיסני | דיסנילנד טוקיו • דיסניסי |
| אתר הנופש דיסנילנד פריז | דיסנילנד פריז • פארק אולפני וולט דיסני • כפר דיסני |
| אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג | דיסנילנד הונג קונג |
| אתר הנופש דיסני שאנגחאי | דיסנילנד שאנגחאי |
| קו הספנות דיסני | דיסני וונדר • דיסני מג'יק • דיסני דרים • דיסני פנטזי • קאסטאווי קי |
| פארקים מתוכננים שלא הוקמו | *וסטקוט*\*\* • *אמריקה של דיסני*\*\* |
| שונות | דולר דיסני |
| הערות | \* פארקים שנסגרו  \*\* פארקים שלא הוקמו |
| פורטל דיסני |
**יחיאל חַיְיבִּי** (במקור: **יחיא**; 1911 – 21 במאי 1977) היה צלם ישראלי יליד תימן, שנודע בצילומיו האתנוגרפיים המתעדים את החיים היהודים בתימן.

ביוגרפיה
--------

יחיא חייבי, בן יוסף וזהרה חייבי, נולד בצנעא שבתימן בשנת 1911. בהיותו בן 12 או 13 למד לימודי קודש אצל הרב יחיא קאפח, ועזר לאביו בחנות לממכר שמנים. בגיל 18 טייל באריתראה ונסע לאיטליה. בדרכו חזרה לתימן פגש רופא ומהנדס אירופאי שהפליג לתימן. חייבי הצטרף לצוות המרפאה שהקים בצנעא ולמד ממנו גם את מלאכת הצילום, על אף שזה היה לא חוקי בתימן באותה עת. לאחר זמן קיבל חייבי אישור רשמי לצלם בצנעא. באותה עת היה הצלם היחידי בעיר וצילומי החוץ והסטודיו שלו מתעדים את הווי החיים בעיר.

בשנת 1944 עלה חייבי עם משפחתו לארץ ישראל דרך פורט סעיד. בתחילה התגורר במחנה מעבר ברמת השרון ומשם עברה המשפחה להתגורר במושבה רעננה. לאחר עלייתו הפסיק חייבי לעסוק בצילום והיה שותף בבעלות על מכבסה.

חייבי נפטר בטרם עת מהתקף לב אשר פקדו בביתו בבני ברק והותיר אחריו אישה, רומה חייבי, וחמישה ילדים.

לאחר מותו, אשתו רומה הגשימה את חלומו ודאגה להוציא לאור את הספר "צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי" שבו מתועדות התמונות אשר צילם.

אוסף תצלומיו של חייבי נמצא כיום במרכז המידע לאמנות ותרבות יהודית ע"ש אן ואיזידור פאלק במוזיאון ישראל, ירושלים. תצלומיו פורסמו בספר "צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי" (1985) והוצגו בתערוכה בבית טיכו (2014).

פרסומים
-------

* יוסף שער (עורך), **צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי**, בני ברק: רומה חייבי, תשמ"ה 1985.
* אסתר מוצ'בסקי שנפר (אוצרת), **רגעים בצנעא: תצלומי יחיא חייבי, 1930–1944**, ירושלים: מוזיאון ישראל, 2014.

קישורים חיצוניים
----------------

* יחיאל חייבי, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* "רגעים בצנעה, תצלומי יחיא חייבי, 1944-1930, באתר מוזיאון ישראל, 2014
* חיבי, יחיאל, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות, מורשת יהודי תימן

הערות שוליים
------------

1. ↑  יחיא יחיאל חייבי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
2. ↑  חיבי, יחיאל, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות, מורשת יהודי תימן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 525306
* NLI: 987007524115105171
* GND: 1058093746
* ISNI: 0000 0004 3694 5487
* PIC: 390411
* SUDOC: 187535477
* VIAF: 310661501
* WorldCat: viaf-310661501

 |
**אדמונדו סוארס** (בספרדית: **Edmundo Suárez**;‏ 22 בינואר 1916 – 14 בדצמבר 1978) היה כדורגלן ומאמן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ מרכזי ושיחק את רוב הקריירה שלו בקבוצת ולנסיה מהלה ליגה.

סוארס הוא מלך שערי ולנסיה בלה ליגה בכל הזמנים, ונחשב לאליל בקרב אוהדי הקבוצה. במהלך קריירת הכדורגל שלו זכה פעמיים בתואר מלך השערים בספרד. כיום הוא נמצא במקום ה-10 בטבלת הכובשים המצטיינים של הלה ליגה בכל הזמנים, ובמקום השישי בטבלת מלך השערים של הגביע הספרדי עם 52 שערים.

קריירת משחק
-----------

סוארס שיחק בתחילה הקריירה בקבוצות חובבים שונות בחבל הבסקים, אך למלחמת האזרחים הייתה השפעה ניכרת על הקריירה שלו. לסוארס היה חוזה באתלטיק בילבאו אך רכישה זו נעשתה בשטח רפובליקני, ולכן היא לא הייתה תקפה על ידי המדינה הלאומנית שנשארה בשלטון לאחר מלחמת האזרחים בספרד. סוארס צורף לוולנסיה לאחר שהוא שיחק מולה במסגרת משחק ידידות במדי קבוצה בשם "התאוששות לבנטה", שהוקמה על ידי השלטון הלאומני והורכבה משחקנים שונים שנלחמו באזור לבנטה (כינוי למזרח חצי האי האיברי).

סוארס שיחק בוולנסיה במשך אחת עשרה עונות בין השנים 1939–1950, בהן רשם ממוצע של 0.92 שערים למשחק במדי הקבוצה. כמו כן, הוא זכה בתואר מלך השערים בלה ליגה בעונות 1941/1942, ו-1943/1944.

לאחר שעזב את ולנסיה הצטרף סוארס לקבוצת אלקויאנו מהליגה הראשונה שם שיחק במשך עונה אחת עד לפרישתו ממשחק פעיל.

סוארס רשם 3 הופעות במדי נבחרת ספרד בין השנים 1942–1941, וכבש במדיה שלושה שערים. הופעת הבכורה הבינלאומית שלו הייתה ב-28 בדצמבר 1941 נגד שווייץ.

קריירת אימון
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. אין התייחסות לקבוצות אחרות אותן אימן.
במהלך קריירת האימון שלו אימן ב-12 קבוצות ספרדיות שונות. בעונת 1963/1964 חזר סוארס לוולנסיה והפעם בתור מאמן. סוארס החליף את פאסייג'יטו, אגדה נוספת של המועדון. בזכות האופי החזק והגמישות הטקטית, הוא המשיך לשפר את מיקום הקבוצה בליגה, תוך שהוא מסיים איתה בעונתו הראשונה במקום השישי. ביצועי הקבוצה בגביע הירידים היו טובים בהרבה מאשר בליגה, אך היא הפסידה לריאל סרגוסה. לאחר התוצאות החיוביות של אותה שנה, דירקטוריון של ולנסיה איפשר לו לאמן לשנה נוספת. עם זאת, כאשר הקבוצה סיימה בעונה הבאה במקום הרביעי, הוחלף סוארס במאמן אחר - בארינאגה. עם בארינאגה, הקבוצה לא עמדה בציפיותיה, ולכן סוארס חזר לאמן אותה בעונה שלאחר מכן.

בעונת 1966/1967 זכה סוארס בגביע המלך לאחר ניצחון 0–2 בגמר נגד אתלטיק בילבאו. הוא נשאר מאמן של ולנסיה עד ה-13 באוקטובר 1968.

תארים
-----

ולנסיה
* אליפות ספרד (3): 1941/1942, 1943/1944, 1946/1947
* הגביע הספרדי (2): 1941, 1949

אישיים
* מלך השערים של הלה ליגה (2): 1941/1942, 1943/1944

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר National Football Teams
**אדמונד ת'ורנטון קרופורד** (באנגלית: **Edmund Thornton Crawford**;‏ 1806 – 27 בספטמבר 1885) היה צייר נוף וים סקוטי.

ביוגרפיה
--------

קרופורד נולד בקאודן, ליד דאלקית' (דרום-מזרח סקוטלנד), בשנת 1806. הוא היה בנו של מודד קרקעות. הוא נכנס לאקדמיה לאמנות בניהולו של אנדרו וילסון, שם פגש עמיתים כמו דייוויד אוקטביוס היל, רוברט סקוט לאודר ואחרים. ויליאם סימסון, שהיה אחד מהתלמידים המבוגרים יותר, הפך לחברו הקרוב ביותר. ממסעות הציור שלהם ספג קרופורד רבות מהתכונות המקצועיות מאותו אמן.

ציוריו המוקדמים הוצגו במוסד המלכותי, ותרומותיו הראשונות לתערוכה השנתית של האקדמיה המלכותית הסקוטית היו ב-1831, שתיים מהן הציגו את נוף השפלה בסקוטלנד, והשלישית דיוקן של אישה. אף שלא נמנה עם מייסדי האקדמיה, קרופורד היה אחד מחבריה הנבחרים הראשונים, אך רק ב-1839 הפך ל"מקורב" בדרגתו. בינתיים, הוא ביקר בהולנד, אליה נסע עוד מספר פעמים וחקר מקרוב את המאסטרים ההולנדיים, שהשפעתם בגיבוש סגנונו הציורי נראתה כמעט בכל מה שצייר.

החומרים הרבים שהוא אסף בהולנד ובארץ מולדתו העניקו נושאים לשורה ארוכה של נופים וסצינות חוף, בעיקר סקוטיים. בשנת 1848, הוא נבחר ל"אקדמאי", והפיק את התמונה הגדולה הראשונה שלו, 'Eyemouth Harbour', והמשיך עם יצירות אחרות באיכות גבוהה שביססו את המוניטין שלו כאחד הציירים החשובים של נוף בסקוטלנד.

הוא גם צייר בצבעי מים, בדרך כלל עבד על נייר בעפרון חום בהיר. הוא היה גם מורה לאמנות. התמונה היחידה שהוא תרם לתערוכה בלונדון הייתה 'נוף של הנמל והביצורים של קאלאו ותפיסת הפריגטה הספרדית אזמרלדה' באקדמיה המלכותית בשנת 1836.

את מאפייני אמנותו ניתן לשייך לאסכולה הישנה של ציור נוף סקוטי. הנופים לא היו מציאותיים בפרטים כמו באסכולה המודרנית. בשנת 1858 עזב קרופורד את אדינבורו והתיישב בלאסווייד, והמשיך לתרום באופן קבוע לתערוכות השנתיות של האקדמיה עד 1877. הוא שמר על המיקום הגבוה והמוערך שצבר מוקדם בחייו.

הוא נפטר בלאסוואד ב-27 בספטמבר 1885. הוא נקבר בבית הקברות החדש בדאלקית'.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדמונד ת'ורנטון קרופורד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stephen, Leslie, ed. (1888). "Crawford, Edmund Thornton". Dictionary of National Biography. Vol. 13. London: Smith, Elder & Co.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 19007
* ULAN: 500020284
* VIAF: 95805892
* WorldCat: viaf-95805892

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אדמונד ת'ורנטון קרופורד"**.