recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שרירי הפנים
**שריר העין החוגי** (TA: Musculus orbicularis oculi) הוא אחד משרירי הפנים. שריר העין החוגי הוא שריר סוגר הסובב את העין. כיווץ השריר מצר את פתח העין וסוגר את העפעפיים בזמן עצימת עיניים או מצמוץ. הכיווץ מסייע בריקון שק הדמעות, הנעת נוזל הדמעות ופיזורו על פני גלגל העין. כיווץ חזק של השריר מקמט את עור הפנים מסביב לעיניים.

תיאור
-----

סיבי שריר העין החוגי עוטפים את השוליים הארובתיים ואת העפעפיים במבנה מעגלי. לשריר שלושה חלקים. החלק הארובתי (Pars orbitalis musclusorbicularis oculi) הוא הגדול בהם והוא עוצם את העיניים בחוזקה. החלק העפעפי (Pars palpebralis musclusorbicularis oculi) סוגר את העפעפיים בעדינות ומשמר את לחלוחית העין. החלק העמוק של החלק העפעפי (Pars profunda partis palpebralis musclusorbicularis oculi) או חלק שק הדמעות מניע את העפעפיים וחלקים ממערכת הדמעות בדרך שתגרום לנוזל לזרום ולכסות את העיניים.

עצבוב
-----

שריר העין החוגי מעוצבב על ידי ענף העול של עצב הפנים (CN VII).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שריר העין החוגי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.1.03.013

 |
**אלה גרטנר** (פולנית: **Ala Gertner**‏ 12 במרץ 1912 - 5 בינואר 1945) הייתה אחת מארבע הנשים שסייעו למרד הזונדרקומנדו ונתלו באשמת גנבת אבק שרפה ממפעל "אוניון" שבאושוויץ-II (בירקנאו) והעברתו לזונדרקומנדו.

ילדותה
------

גרטנר נולדה בבנדין, פולין למשפחה יהודית משגשגת. הייתה אחת משלושה אחים. בנעוריה למדה בגימנסיה של בנדין.

מרד הזונדרקומנדו
----------------

גרטנר נשלחה מגטו בנדין לאושוויץ עם שאר יהודי העיירה. גרטנר, אסתר וייסבלום ורגינה ספירשטיין שוכנעו על ידי רוז'ה רובוטה, שעבדה איתן במפעל "אוניון", להבריח כמויות קטנות של אבק שרפה וחומר נפץ מהמפעל על גופן, כדי לתמוך במרד שהתרחש בגטו. את חומר הנפץ העבירו לרובוטה שהעבירה אותו לרובל, איש הזונדרקומנדו.

המרד פרץ ב-7 באוקטובר 1944, ומנהיגיו היו העובדים ממשרפה מספר 4. הזונדרקומנדו הצליחו להרוג את המנהיג של פלוגת האס-אס שנשלחה להכניסם לתאי הגזים, אך המרד נכשל ודוכא על ידי הגרמנים, וארבע הנשים נאסרו ב-10 באוקטובר 1944.

מותה
----

לאחר שנתפסה, גרטנר נחקרה בעינויים. כאשר התברר שהיא אחת המבריחות, הוציאו ממנה, בעינויים, את שמות הנשים שעבדו איתה, ולאחר מכן עינו את רוז'ה רובוטה, שהיו לה קשרים עם המחתרת והוציאו את ארבעת הנשים להורג בתלייה ב-6 בינואר 1945.

ארבעתן נתלו בגרדום נייד שנבנה בין שני מבנים במחנה הנשים החדש. שתיים מול משמרת היום, ושתיים מול משמרת הלילה, כדי שכל השומרים יקבלו את אותו ה"בידור" בדיוק. גרטנר הייתה בת 32 במותה.

פסל לזכר רוז'ה רובוטה, אלה גרטנר, אסתר וייסבלום ורגינה ספירשטיין, ארבע נשים יהודיות שסייעו למרד הזונדרקומנדו באושוויץ, מרד שהתקיים ב–7 באוקטובר 1944. הפסל מוצב בגן הפסלים ביד ושם. הפסל: יוסף סלומון. גרניט, 1989.

מורשת
-----

לזכר ארבע הנשים הוקמה אבן זיכרון באתר ההנצחה לקדושי זגלמביה, חבל הארץ שממנו הגיעה, ליד העיר מודיעין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלה גרטנר** בוויקישיתוף
* \* על גרטנר בכתב העת המקוון "בשביל הזיכרון" באתר יד ושם, ע' 36.
* אלה גרטנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ארגון הפרטיזנים לוחמי המחתרות והגטאות
* הלוחם היהודי במלחמת העולם ה-II
* ארגון עולמי של יוצאי זגלמביה(הקישור אינו פעיל)
* יד ושם - המכון הבין-לאומי לחקר השואה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ההתנגדות היהודית בשואה - התקוממות באושוויץ, באתר ארגון הפרטיזנים לוחמי המחתרות והגטאות
2. ↑  רוז'ה רובוטה, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
3. ↑  אבן זיכרון לזכר 4 גיבורות המחתרת היהודית באושוויץ-בירקנאו, באתר ארגון עולמי של יוצאי זגלמביה
**שריר כף הרגל המרובע** (TA: **quadratus plantae**, או flexor accessorius) הוא אחד משרירי כף הרגל. הוא ממוקם בשכבה השנייה של שרירי החלק התחתון של כף הרגל, בחלקה האחורי.

כיווץ שריר זה לבדו מכופף את ארבע האצבעות הצידיות במלואן. השריר המרובע חולק גידים עם השריר העיקרי שמבצע פעולה זו, השריר כופף האצבעות הארוך, שנמצא בשוק, לכן נקרא השריר המרובע גם כופף הלוואי. סיוע מהשריר המרובע נדרש כדי לאזן את משיכת השריר הארוך את האצבעות לכיוון הבוהן הגדולה. כאשר כף הרגל כפופה מטה, הגיד של השריר הארוך נרפה, והשריר המרובע נדרש להפעיל כוח רב יותר.

זהו אחד השרירים הבודדים בכף הרגל ללא הומולוג בכף היד. הראש התיכון של השריר ייחודי לאדם. אין תמימות דעים בקרב החוקרים לגבי הצורך בשריר באדם המודרני, והסיבות להתפתחותו באבולוציה.

תיאור
-----

לשריר כף הרגל המרובע שני ראשים: תיכון וצידי. הראש הצידי שטוח וגידי, ואילו הראש התיכון שרירי. תחילתם בעצם העקב, משני צידי הרצועה הכפית הארוכה. הם מתחברים בזווית חדה ומסתיימים בגיד של השריר כופף האצבעות הארוך. הגידים נאחזים בגלילים המרוחקים של ארבע האצבעות הצידיות.

עצבוב
-----

שריר כף הרגל המרובע מעוצבב על ידי שורשי העצב הראשון והשני של העצה (S1,2), דרך עצב כף הרגל הצידי (Nervus plantaris lateralis), ענף של עצב השוקה (Nervus tibialis)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שריר כף הרגל המרובע** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.7.02.068

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שריר כף הרגל המרובע"**.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**פֶּרְספוֹנֶה** (בצרפתית: **Perséphone**, ביוונית: **Περσεφόνη**) היא מלודרמה מוזיקלית לקריין, זמרים סולנים, מקהלה, רקדנים ותזמורת, למוזיקה מאת איגור סטרווינסקי ולברית מאת אנדרה ז'יד. 

היצירה בוצעה לראשונה באופרה של פריז ב-30 באפריל 1934 לצד הבלט "דיאנה ופואטייר" מאת ז'אק איבר. הבמאית הייתה אידה רובינשטיין שרקדה בעצמה עם להקת הבלט שלה ואף קריינה את תפקיד פרספונה. הטנור רנה מייזון שר את תפקיד אומולפה.

היצירה בוצעה גם בתאטרו קולון בבואנוס איירס, בניצוח סטרווינסקי עצמו בשנת 1936, ואחר בריו דה ז'ניירו. ויקטוריה אוקאמפו, אינטלקטואלית חשובה מארגנטינה, הייתה נוכחת בבכורה בבואנוס איירס. הפקה מחודשת התקיימה בתיאטרון קולון ב-1995, עם צ'ינה זורילה בניצוח פדרו איגנסיו קלדרון.

גרסאות כוריאוגרפיות אחרות כוללות את אלה של ז'ורז' בלנשין, קורט יוס (1955), פרדריק אשטון (1961), ופינה באוש (1965). "פרספונה" של מרתה גרהאם מבוצע בליווי הסימפוניה בדו של סטרווינסקי.

הקלטות
------

"פרספונה" הוקלטה בניצוח סטרווינסקי עצמו עם ורה זורינה, וכן בניצוח אנדרה קלויטנס עם ניקולאי גדה, (1965, פריז), סר אנדרו דייוויס (עם פול גרובס, לונדון), מייקל טילסון תומאס (עם סטיוארט נייל, 1999, סן פרנסיסקו ואסה-פקה סאלונן (עם אנדרו סטייפלס, 2018, האופרה הפינית הלאומית).

תפקידים בהצגת הבכורה
--------------------

* אומולפה, טנור, רנה מייזון
* פרספונה, הבלרינה אידה רובינשטיין
* דמטר, הבלרינה קרקובסקה
* מרקוריוס, הרקדן אנטול וילצאק
* פלוטו, רקדן
* דמופון, רקדן

תקציר עלילה
-----------

המלודרמה מספרת את סיפורה של האלה היווניה פרספונה בשלושה חלקים:

* **חטיפת פרספונה** (Perséphone ravie)
* **פרספונה בשאול** (Perséphone aux enfers)
* **תחיית פרספונה** (Perséphone renaissante)

לקריאה נוספת
------------

* Holden, Amanda (Ed.). *The New Penguin Opera Guide*. New York: Penguin Putnam, 2001. מסת"ב 0-14-029312-4
* Levitz, Tamara: *Modernist Mysteries: Perséphone*. Oxford and New York: Oxford University Press, 2012. מסת"ב 978-0-19-973016-2

קישורים חיצוניים
----------------

* יוטיוב, "פרספונה"
* אתר הפילהרמונית של לוס אנג'לס, על "פרספונה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Persephone on Frederick Ashton page of ROH archive online "פרספונה" על הדף של פרדריק אשטון של ארכיב ROH המקוון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583416305171
* LCCN: n90635953
* MusicBrainz work: da9b1539-576b-4ae4-a91f-98ca8bd2a121
* WorldCat (עם LCCN): n90-635953

 |
**אלה טרסובה** (ברוסית: **Алла Тарасова**; ‏25 בינואר (6 בפברואר) 1898 – 5 באפריל 1973) הייתה שחקנית תיאטרון רוסי וסובייטי. היא זכתה חמש פעמים בפרס סטלין (1941,1946 (פעמיים), 1949,1947) והוענק לה תואר אמן העם (1937). על פעילותה בתחום התיאטרון הוענקו לה מספר עיטורים וכן תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1973.

חייה
----

אלה טרסובה נולדה בשנת בקייב למשפחת פרופסור באוניברסיטת קייב. בשנת 1914 המשפחה עברה למוסקבה. אלה התחילה ללמוד משחק במוסד שבשנת 1916 התפתח ל"סטודיו ה-2 של התיאטרון האמנותי". כבר באות ה שנה אלה טרסובה החלה לשחק על במת התיאטרון האמנותי של מוסקבה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה היא השתתפה בסבב הופעות ביחד עם חלק משחקני התיאטרון כולל הופעות באירופה ובארצות הברית. בשנת 1925 היא חזרה למוסקבה והתקבלה לתיאטרון מחדש. תחילה היא גילמה בתפקידים זוטרים אך בשנת 1933 הייתה לה הצלחה גדולה במחזה על פי אלכסנדר אוסטרובסקי ועם הזמן היא גדלה לשחקנים הראשית של התיאטרון.

לאלה טרסובה הייתה הצלחה מיוחדת במחזות של אנטון צ'כוב. במקביל לעבודה בתיאטרון טרסובה הצטלמה במספר סרטים.

בשנים 1951–1955 היה כהנה כמנהלת של התיאטרון האמנותי של מוסקבה ובשנים 1970–1973 היא הייתה יושב ראש ארגון ותיקי התיאטרון.

בשנות ה-60 היא הפסיקה להופיע על הבמה ועברה לבית הספר למשחק ליד התיאטרון.

טרסובה נפטרה במוסקבה ב-5 באפריל 1973 ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה.

### חיים אישיים

טרסובה התחתנה שלוש פעמים. בעלה הראשון היה קצין צי הקיסרי. בשנת 1936 היא עזבה אותו והתחתנה עם איוואן מוסקבין שהיה שחקן תיאטרון לצידה. בשנת 1943 הם התרגשו ובשנת 1945 טרסובה התחתנה לקצין חיל האוויר הסובייטי.

היה לה בן מהנישואים הראשונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלה טרסובה** בוויקישיתוף

* אלה טרסובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* [  אתר המוקדש לזכרה]
* אלה טרסובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אלה טרסובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301093505171
* ISNI: 0000 0000 2578 5992
* LCCN: n85303795
* NKC: xx026011601
* VIAF: 77770104
* WorldCat: lccn-n85303795

 |
חומר גלם מאשוחית נורווגית
**אשוחית נורווגית** (שם מדעי: *Picea abies*) היא עץ מחט ירוק-עד, אחד מעשרות מינים בסוג אשוחית.

מאפיינים
--------

האשוחית הנורווגית גדלה ברחבי צפון-מזרח אירופה - מנורווגיה ופולין מזרחה, בהרי מרכז אירופה (דרומית מערבית להרי האלפים), מדרום להרי הקרפטים וחבל הבלקן ועד צפון יוון.

הגבול הצפוני של תפוצתה הוא החוג הארקטי, מעט צפונית לקו הרוחב 70 בנורווגיה. את גבול התפוצה המזרחי ברוסיה קשה להגדיר, בשל ההכלאה הנרחבת וחפיפת האוכלוסיות עם האשוחית הסיבירית (*Picea obovata*), אבל הגבול המקובל הוא רכס הרי אורל. עם זאת, עצים עם מאפיינים מסוימים של האשוחית הסיבירית נפוצים מערבה משם ומצויים ברוב האזורים של צפון פינלנד, ופרטים בודדים תועדו אף בצפון-מזרח נורווגיה. זן הכלאיים מכונה *Picea x fennica*.

גובהה 35–55 מטרים וקוטר הגזע מטר עד מטר וחצי.
צבע ניצניה כתום-חום והם נטולי שיער. עליה מחטניים, באורך 12–24 מילימטרים, בעלי חתך רוחב רבוע, וצבעם ירוק כהה בכל ארבעת הצדדים עם קווי פיוניות לא בולטים.
אורך האצטרובלים 9–17 סנטימטרים (הארוכים ביותר מכל מיני האשוחית), וקצות הקשקשים משולשים ומחודדים. צבע האצטרובלים ירוק או אדמדם, ועם הבשלתם, 5-7 חודשים לאחר ההאבקה, הם נעשים חומים.
הזרעים שחורים ואורכם 4–5 מילימטרים, עם כנף בצבע חום בהיר שאורכה 15 מילימטרים. העץ הגבוה ביותר שנמדד, בגובה 63 מטרים, נמצא ביער הבראשיתי פרוצ'יקה (Perucica) בפארק הלאומי סוטייסקה (Sutjeska), בבוסניה והרצגובינה.

לאוכלוסיית העצים בדרום אירופה יש בממוצע אצטרובלים ארוכים יותר ובעלי קשקשים מחודדים יותר, ויש הרואים בהם תת-מין נפרד המכונה "אשוחית נורווגית מחודדת" (*Picea abies var. acuminata*).

יש בוטנאים המגדירים את האשוחית הסיבירית כתת-מין של האשוחית הנורווגית, אף שקל להבדיל ביניהן בצורותיהן הטיפוסיות: לאשוחית הסיבירית יש אצטרובלים באורך 5–10 סנטימטרים בלבד, עם קשקשים מעוגלים וניצנים שעירים.

אשוחית נוספת שלה אצטרובלים עם קשקשים מעוגלים וניצנים שעירים מופיעה לעיתים נדירות באלפים המרכזיים במזרח שווייץ. היא נבדלת גם בעליה העבים יותר, שצבעם כחול-ירוק. בטקסטים מדעיים רבים גם אשוחית זו מסווגת כתת-מין של האשוחית הנורווגית, אך למעשה היא ייחודית כמו מיני אשוחית אחרים, ונראה שהיא קרובה יותר לאשוחית הסיבירית, לאשוחית שרנק (*P. schrenkiana*) ממרכז אסיה ולאשוחית מורינדה (*P. smithiana*) מהרי ההימלאיה.
כמין נפרד אשוחית זו מכונה אשוחית אלפינית (*Picea alpestris*). כמו במקרה של האשוחית הסיבירית, יש הכלאה נרחבת בין אשוחית זו לבין האשוחית הנורווגית, ונדיר למצוא פרטים טהורים שלה.

נטיעה ושימושים
--------------

האשוחית הנורווגית היא אחת מעצי הנטיעה השכיחים ביותר, הן באזורי התפוצה הטבעיים שלה והן מחוצה להם. היא משמשת לייצור עץ ונייר, וכעץ נוי בפארקים ובגנים. שימוש שכיח נוסף שלה הוא כעצי חג מולד. האשוחית הנורווגית התאקלמה בכמה אזורים באמריקה הצפונית, אך לא התפשטה במידה מספקת כדי להיחשב מין פולש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשוחית נורווגית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשוחית נורווגית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536121805171
* LCCN: sh85092705
* NKC: ph162478

 |
**טום פטר שטארקה** (בגרמנית: **Tom Peter Starke**; נולד ב-18 במרץ 1981 בפרייטאל שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער בבאיירן מינכן.

קריירת מועדונים
---------------

שטארקה שיחק במועדוני הנוער של שטאל פרייטאל ודינמו דרזדן. לאחר מכן, השתייך שטארקה לבאייר לברקוזן בין השנים 1999-2006, אך שיחק בעיקר בקבוצת המילואים, והושאל להמבורג לתקופות קצרות. בשנת 2006 עבר לפאדרבורן 07 ותפס בה מקום של קבע בהרכב, ובהמשך גם בדיסבורג ובהופנהיים, בהן היה שחקן הרכב קבוע. בשנת 2012 עבר לבאיירן מינכן ומתפקד בעיקר כשוער מחליף, וממעט לשחק. הופעתו הראשונה במדי באיירן מינכן בבונדסליגה התרחשה במרץ 2013, נגד הופנהיים, קבוצתו לשעבר. בהופעה אחרת שלו, הדף שטארקה פנדל של טימי סימונס עם ראשו במשחק מול נירנברג. בשלהי עונת 2016/17 קיבל שטארקה את המקום בהרכב באיירן מינכן, לאחר פציעותיהם של שני השוערים הבכירים מנואל נוייר וסוון אולרייך. במשחק הליגה של באיירן מינכן מול דרמשטאדט 98 הציג שטארקה יכולת טובה כששמר על שער נקי והדף פנדל מרגליו של חמיט אלטינטופ. לאחר מכן ערך שתי הופעות נוספות, כאשר האחרונה בהן הייתה בניצחון 4-1 על פרייבורג במחזור האחרון של העונה. שטארקה פרש מכדרוגל בתום עונה זו, על אף שהוצע לו על ידי באיירן מינכן להאריך את החוזה בשנה נוספת. לשטארקה 13 תארים במדי באיירן מינכן, על אף שעמד בשער הקבוצה עשר פעמים בלבד בכל המפעלים בחמש עונותיו בקבוצה. 

בספטמבר 2017, מספר חודשים לאחר פרישתו של שטארקה, נפצע השוער הראשי של באיירן מינכן מנואל נוייר, והושבת לתקופה של מספר חודשים. עקב מצוקת השוערים שנוצרה בגין פציעתו של נוייר, שטארקה נענה להצעה של באיירן מינכן לחזור מפרישתו ולהצטרף לקבוצה כשוער שני בהייררכיה לאחר סוון אולרייך. שטארקה עמד בשער בעונה זו פעמיים, וזכה עם הקבוצה באליפות.

נבחרת לאומית
------------

שטארקה השתייך לסגל של נבחרת גרמניה עד גיל 21 וצבר 12 הופעות, אך מעולם לא השתייך לסגל הנבחרת הבוגרת.

תארים
-----

באיירן מינכן
* אליפות גרמניה (6): 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18
* הגביע הגרמני (3): 2012/13, 2013/14, 2015/16
* ליגת האלופות: 2013
* הסופר קאפ האירופי: 2013
* אליפות העולם לקבוצות כדורגל 2013
* הסופר קאפ הגרמני (2): 2012, 2016

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טום שטארקה** בוויקישיתוף
* טום שטארקה, ברשת החברתית פייסבוק
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* סטטיסטיקת קריירה באתר kicker.de (בגרמנית)
**הונוריוס השני** (בלטינית: **Honorius II**;‏ 9 בפברואר 1060 - 13 בפברואר 1130) היה האפיפיור מ-21 בדצמבר 1124 עד מותו.

ביוגרפיה
--------

למברטו סקאנאבצ'י נולד בפיאניינו ב-9 בפברואר 1060, והיה ממוצא כפרי פשוט. בשנת 1099 הוא מונה לקרדינל על ידי האפיפיור אורבנוס השני, ובשנת 1171 הוא מונה על ידי האפיפיור פסקליס השני לקרדינל-בישוף של אוסטיה. בשנת 1118 הוא היה מבין מלוויו של האפיפיור גלסיוס השני, בעת שהלה גורש מרומא. בשנת 1119 הוא היה הממונה על מועצת הקרדינלים שבחרה בקליקסטוס השני לאפיפיור, ולאחר מכן ליווה אותו בצרפת, וסייע לקליקסטוס במגעיו הראשונים עם היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

לאחר מותו של קליקסטוס השני, נבחר למברטו ב-21 בדצמבר 1124 לאפיפיור, ונטל את השם **הונוריוס השני**. בחירתו של הונוריוס לא הייתה חוקית, מאחר שקודם לכן נבחר סלסטינוס השני כדין בקונקלבה, אולם במהלך הבחירות פרצו למועצת הקרדינלים קבוצת חיילים אשר תמכו בהונוריוס, והכריזו עליו כאפיפיור הנבחר. סלסטינוס החליט לוותר על כס האפיפיור על מנת למנוע שפיכות דמים, ולמברטו נבחר כאפיפיור הונוריוס השני.

בתקופת כהונתו לא היה להונוריוס הצלחה בחיזוק פוליטי של הקוריה. בסכסוכים הפנימיים של האימפריה הרומית הקדושה, הוא עמד לצדו של המלך לותר השלישי, ונידה את קונרד השלישי, מלך גרמניה מבית הוהנשטאופן. באותה העת הוא חיזק את השפעת הכס הקדוש בצפון איטליה. ב-14 בפברואר 1130 מת הונוריוס ברומא, ובעת ששכב גוסס, החליטו הקרדינלים להפקיד את הבחירות בפני ועדה של שמונה אנשים ובראשם הקנצלר האפיפיורי היימריק, שהמועמד שלו, הקרדינל גרגוריו פפרסקי, נבחר בחופזה לאפיפיור אינוקנטיוס השני, וב-14 בפברואר, יום לאחר מותו של הונוריוס, הוא הוכתר. הקרדינלים האחרים הודיעו כי אינוקנטיוס לא נבחר בבחירה חוקית, והקרדינל פייטרו פיירליוני, רומאי שמשפחתו הייתה אויבת של היימריק, נבחר ונטל את השם אנקלטוס השני. קבוצת תומכיו של אנקלטוס הייתה חזקה דיה להשתלט על רומא, ואינוקנטיוס ברח צפונה. בהתבסס על רוב פשוט של מכללת הקרדינלים כולה, אנקלטוס היה האפיפיור הנבחר בקאנו, ואינוקנטיוס היה אנטי-אפיפיור. עם זאת, כלל זה השתנה על ידי המועצה הלטראנית השנייה בשנת 1139, ולכן אינוקנטיוס נחשב לאפיפיור לגיטימי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הונוריוס השני** בוויקישיתוף
* הונוריוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**קליקסטוס השני** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**אינוקנטיוס השני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007393180105171
* BNE: XX1616101
* CANTIC: a10400576
* GND: 119450909
* ISNI: 0000 0004 4458 9953
* LCCN: nb2007019132
* NKC: skuk0003100
* NTA: 074410806
* VcBA: 495/46022
* VIAF: 19209578
* WorldCat: lccn-nb2007019132

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Hamaguchi. 
**המאגוצ'י אוסאצ'י** (ביפנית: 濱口 雄幸;‏ 1 באפריל 1870 - 26 באוגוסט 1931) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-27.

ראשית חייו
----------

אינוקאי נולד בעיר קוצ'י שבמחוז קוצ'י, באי שיקוקו, בנו של פקיד ממשלתי במשרד היערנות. הוא סיים את לימודי המשפטים שלו באוניברסיטת טוקיו, ופתח בקריירה בירוקרטית במשרד האוצר. הוא התמנה למנהל האגף למונופול במשרד ב-1907, לסגן השר לתקשורת ב-1912 ולסגן שר האוצר ב-1914.

קריירה פוליטית
--------------

המאגוצ'י נבחר לבית הנבחרים של יפן ב-1915, כחבר מפלגת קנסייקאי. הוא כיהן בתפקיד שר האוצר בכהונותיו הראשונה והשנייה של קאטו טקאקי, ובתפקיד שר הפנים בממשלתו של ואקצוקי רייג'ירו.

המאגוצ'י הפך לנשיא מפלגת ריקן מינסייטו, לאחר שקנסייקאי התאחדה עם מפלגת סייו הונטו ב-1927.

ראש הממשלה
----------

ניסיון התנקשות במאגוצ'י אוסאצ'י בתוך תחנת טוקיו, 14 בנובמבר 1930
לאחר התמוטטות ממשלתו של טנאקה גיאיצ'י ב-1929, החליפו המאגוצ'י בראשות הממשלה, והרכיב ממשלה שכלל בעיקר חברי מפלגת מינסייטו.

דעת הקהל הייתה בעד המאגוצ'י, ובראשית כהונתו הצליח לעמוד בפני הממסד הצבאי היפני, שבאותן שנים צבר כוח רב. עם זאת, הסכמתו לאמנת לונדון ב-1930, שהגבילה את מרוץ החימוש בין המעצמות, והותירה את יפן בעמדת נחיתות לעומת ארצות הברית ובריטניה, עוררה עליו גל ביקורת מצד חוגים שמרנים וגורמים צבאיים, שטענו שהוא מזלזל בביטחון המדינה. ביקורת זו גררה התעוררות לאומנית בקרב הציבור היפני, שהובילה בסופו של דבר להתפרקות ממשלתו.

במסגרת כהונתו ניסה המאגוצ'י לחזק את כלכלת יפן על ידי קיצוץ ההוצאות הממשלתיות. הוא הצמיד את הין לתקן הזהב ע מנת לעודד יצוא, אך הצעד התברר כטעות שרק החריפה את המצב הכלכלי במדינה, שהיה רעוע כתוצאה מהשפעות השפל הגדול. כישלונו הכלכלי של המאגוצ'י פעל לטובת מתנגדיו מהימין.

המאגוצ'י נפל קורבן להתנקשות בידי פעיל אולטרה-לאומני בתחנת הרכבת התחתית של טוקיו ב-14 בנובמבר 1930 (במקום בו נרצח ראש הממשלה הארה טקאשי תשע שנים לפני כן.) המאגוצ'י שרד את ניסיון ההתנקשות, אך פציעתו הרחיקה אותו מהחיים הפוליטיים למשך מספר חודשים. הוא חזר, ואף ניצח בבחירות הכלליות ב-1931, אך התפטר חודש לאחר כניסתו לתפקיד לטובת ואקצוקי. מספר חודשים לאחר מכן נפטר המאגוצ'י.

לקריאה נוספת
------------

* Bix, Herbert P. **Hirohito and the Making of Modern Japan**, Harper Collins, 2000. מסת"ב 9780060193140.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המאגוצ'י אוסאצ'י** בוויקישיתוף
* המאגוצ'י אוסאצ'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* המאגוצ'י אוסאצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273361605171
* BIBSYS: 1490965463645
* BnF: cb16768581k (data)
* GND: 1050545265
* ISNI: 0000 0000 8437 6195
* LCCN: n85124781
* NDL: 00006682
* SUDOC: 119934698
* VIAF: 33430331
* WorldCat: lccn-n85124781

 |
**אגדות ילדים** (ביפנית: **世界童話アニメ全集**, באנגלית: **My Favorite Fairy Tales**) היא סדרת אנימה יפנית משנת 1986, אשר בכל פרק מציגה סיפור אגדה שונה. הסדרה בוימה על ידי רוברט בארון, ונכתבה על ידי וינסטון ריצ'רד. 

הסדרה הופצה במקור על ידי סבן אנטרטיינמנט ב-5 כרכים של Blu-ray בשנת 1986. בישראל הסדרה הופצה לראשונה בדיבוב לעברית ב-DVD, ולאחר מכן שודרה בערוץ הילדים בשנת 1991. לסדרה יש עונה אחת ו-14 פרקים באורך 12 דקות. שפת המקור של הסדרה היא יפנית.

פרקי הסדרה
----------

כל פרק בסדרה מציג סיפור אגדה שונה, מרגש ומהנה לילדים ולכל המשפחה. האגדות שמוצגות בסדרה:

* החתול במגפיים
* כיפה אדומה
* שלושה חזירונים קטנים
* הברווזון המכוער
* הזאב ושבעת הגדיים
* היפהפייה הנרדמת
* שלגיה ושבעת הגמדים
* סינדרלה
* הקוסם מארץ עוץ
* השטיח המעופף
* עלי באבא וארבעים השודדים
* כושי סמבו
* בת הים הקטנה
* הסנדלר והגמדים

המדבבים בעברית
--------------

במאי ומפיק הדיבוב של הגרסה העברית היה יעקב שם טוב.

* קובי מידן - קריינות
* אסף כחולי
* גני תמיר
* לימור רוזנר מוג'ה
* עינת בן ישראל
* רונית כץ
* שמעון כהן

הפצה
----

הסדרה הופצה במקור על ידי סבן אנטרטיינמנט ב-5 כרכים של Blu-ray בשנת 1986. העיתון הבריטי "דיילי מירור" הפיץ את הפרקים של "שלושה חזירונים קטנים" ו"עלי באבא וארבעים השודדים" ב-DVD כחלק מקידום המכירות של העיתון. בשנת 2006, Digiview Entertainment הפיצה את הפרק של "הקוסם מארץ עוץ" כחלק מהסדרה "Cartoon Craze".

בישראל הסדרה הופצה לראשונה בדיבוב לעברית ב-DVD ולאחר מכן שודרה בערוץ הילדים בשנת 1991.

מוזיקה
------

המוזיקה נכתבה על ידי חיים סבן ושוקי לוי. רוב המוזיקה של הסדרה נמצאת גם בסדרת הטלוויזיה "אגדות האחים גרים".

ראו גם
------

* אגדות האחים גרים (אנימה)

קישורים חיצוניים
----------------

* הכרך של ה-Blu-ray הראשון ב-IMDb
* הכרך של ה-Blu-ray השני ב-IMDb
* הכרך של ה-Blu-ray השלישי ב-IMDb
* הכרך של ה-Blu-ray הרביעי ב-IMDb
* אגדות ילדים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**התעלה האנאלית** (באנגלית: **Anal canal**) היא הקטע הסופי של המעי הגס בין החלחולת לבין פי הטבעת, הנמצאת מתחת למפלס קרקעית האגן (רצפת האגן). היא ממוקמת בתוך המשולש האנאלי של חיץ הנקביים, בין הגומץ האיסקיו-אנאלי (Ischioanal fossa) הימני והשמאלי. כמקטע התפקודי הסופי של המעי, הוא מתפקד בוויסות שחרור צואה (צאיה) על ידי שני הסוגרים השריריים. הפתח בחלקה הסופי של התעלה האנאלית מכונה פי הטבעת.

מבנה
----

בבני אדם, התעלה האנאלית אורכה כ-6 עד 10 סנטימטרים, מהחלחולת עד לפי הטבעת. הוא מופנה כלפי מטה ולאחור. הוא מוקף בסוגרים פנימיים בלתי רצוניים ובסוגרים חיצוניים רצוניים, אשר שומרים על הנהור סגור בצורה של חריץ מלפנים ומאחור.

התעלה מובדלת מפי הטבעת על ידי מעבר פני השטח הפנימיים מרקמה אנדודרמית לרקמה אקטודרמית דמוית-עור.

התעלה האנאלית מחולקת באופן מסורתי לשני מקטעים, עליונים ותחתונים, מופרדים על ידי הקו המשונן (Pectinate line):

* מקטע עליון (zona columnaris)
	+ הרירית מרופדת על ידי אפיתל חד-שכבתי עמודי
	+ מאופיין בקפלים אורכיים של הגלימה הרירית המחוברים זה לזה מלמטה על ידי קפלי קרום רירי המכונים מסתמים אנאליים
	+ מקבל אספקת דם על ידי עורק פי הטבעת העליון (ענף של עורק מתלה המעי התחתון)
* מקטע תחתון
	+ מחולק בעצמו לשני אזורים קטנים יותר, המופרדים על ידי קו לבן המכונה קו הילטון:
		- זונה המורג'יקה - מרופדת על ידי אפיתל שטוח רב-שכבתי שאינו קרטיני
		- זונה קוטנאה (עורית) - מרופדת על ידי אפיתל שטוח רב-שכבתי קרטיני, שמשתלב עם העור הפרניאלי שמסביב
	+ מקבל אספקת דם על ידי עורק פי הטבעת התחתון (ענף של עורק הערווה הפנימי)

השוּל האנאלי מתייחס לקצה הדיסטלי של התעלה האנאלית, אזור מעבר בין האפיתל של התעלה האנאלית לעור הפרניאלי. אין להתבלבל עם הקו המשונן בין האזורים העליונים והתחתונים בתוך התעלה האנאלית.

בלוטת אנאלית מפרישה הפרשות לימפתיות ובונה חומר צואתי מבִּטנָת המעי הגס. אצל בעלי חיים מסוימים ניתן לבצע חיסול של הבלוטות הללו באופן שגרתי כל 24–36 חודשים כדי למנוע זיהום והיווצרות פיסטולה.

תפקוד
-----

שריר הסוגר האנאלי החיצוני הוא השריר הרצוני שמקיף ודבוק לפי הטבעת בשוליים התחתונים של התעלה האנאלית. שריר זה נמצא במצב של התכווצות טונית, אך במהלך צאיה הוא נרפה כדי לאפשר שחרור צואה.

תנועת הצואה נשלטת גם על ידי הסוגר האנאלי הפנימי, שמבוקר באופן בלתי-רצוני, שהוא הרחבה של השריר המעגלי המקיף את התעלה האנאלית. סוגר זה נרפה כדי בזמן שחרור צואה מפי הטבעת והתעלת האנאלית.

ראו גם
------

* חלחולת
* פי הטבעת

קישורים חיצוניים
----------------

* התעלה האנאלית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תבנית:MeSH name
2. ↑  תבנית:DorlandsDict

| מרכיבי מערכת העיכול |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| פה • לסתות • שיניים • לשון • בלוטות רוק • לוע • ושט • קיבה • כבד • כיס המרה • לבלב • תריסריון • מעיים • המעי הדק • המעי הגס (תוספתן, המעי העיוור, חלחולת, התעלה האנאלית) • פי הטבעת | מערכת העיכול |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A05.7.05.001

 |
**אאוקלדוצרוס** (שם מדעי: ***Eucladoceros***; מילולית: "קרן מאוד מסועפת") הוא סוג של אייל גדול נכחד שחי בתחילת הפליוקן עד תחילת הפליסטוקן בערבות אירופה, המזרח התיכון ומרכז אסיה, וכמה מאובנים שמשויכים אליו התגלו גם מזרחה עד הודו. הוא מכונה גם **אייל סבוך-קרניים**.

מאפיינים
--------

ליצור היו קרניים ארוכות ומסועפות מאוד שהגיעו לגובה של 1.7 מטר והתפצלו ל-12 סעיפים, מהם קיבל את שמו. הוא הגיע לאורך 2.5 מטרים ולגובה 1.8 מטר. מבנה הגולגולת והשיניים דומה לאיילי העולם הישן, והוא קרוב לאייל הסמבר ההודי. ככל הנראה קרניו הגדולות עזרו לו להילחם בזכרים על נקבות, בדומה לאיילים המודרניים. הפרטים המבוגרים ביותר גידלו את הקרניים הגדולות ביותר.

יצור זה חי בעדרים בערבות וביערות של אירואסיה וניזון מעשבים וצמחייה קרקעית. המאובנים שלו שכיחים בפליסטוקן הקדום של אירופה, כ-2.6 מיליון עד 1 מיליון שנים לפני זמננו.

בתרבות
------

אייל קדום זה הופיע במשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאוקלדוצרוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roman Croitor. Plio-Pleistocene Deer of Western Palearctic: Taxonomy, Systematics, Phylogeny.Ion Toderaș. Institute of Zoology of the Academy of Sciences of Moldova, 2018, 978-9975-66-609-1.ffhal-01737207f
מבט על התעלה מחצי האי שמשמש כנמל קן
**התעלה מקן לים** (בצרפתית: **Canal de Caen à la Mer**, בתעתיק מדויק: **קנאל דה קן אה לה מר**) היא תעלה מלאכותית קצרה במחוז קלבדוס, המחברת בין נמל העיר קן לעיר ויסטראם ולתעלת למאנש.
התעלה זורמת מכיוון צפון-מזרח לדרום-מערב, במקביל לנהר אורן, אשר ממנה הוא מקבל מים. אורך התעלה 14 קילומטרים והיא כוללת שני תאי שיט. חפירת התעלה החלה בשנת 1837, והיא נפתחה ב-23 באוגוסט 1857, כשעומקה היה 4 מטרים בלבד. התעלה הועמקה בשנת 1920. התעלה החלה במזרח באגן סנט פיטר באזור מרכז העיר קן. התעלה מורכבת מרציפים ימיים וממזחים. עומקה הנוכחי הוא 10 מטרים ורוחבה מגיע עד כדי 200 מטר במזח קליש.

אורך הרציף בבלאנוויל-סור-אורן הוא למעלה מ-600 מטר. הוא משמש כנמל הצרפתי המסחרי הרביעי לייבוא עץ אקזוטי, לרוב ממפרץ גינאה. ברציף גם טוענים ופורקים ברזל, דשן, פחם וחומרי בנייה. הנמל מייצא גם דגני בוקר המיוצרים באזור ויש לו קיבולת של 33 אלף טון.

אחד משני תאי השיט בנמל ויסטראם, בפתח התעלה, מסוגל להכיל ספינות באורך העולה על 200 מטר.

בבנוויל ישנו גם מפעל לייצור משאיות רנו. המפעל ממוקם מעבר לתעלה, בכיוון דרום-מזרח, בין התעלה לנהר אורן. מעבר לנהר, סמוך למפעל, נמצאת קולומל. 

התעלה עוברת בצד הטירה של בנוויל. גשר פגסוס המפורסם, בו התנהל קרב ב-6 ביוני 1944, חצה את התעלה ליד הכפר בנוויל, ומכאן שמו השני, גשר בנוויל. התעלה נחשבה לבעלת חשיבות טקטית ואסטרטגית בשלבי הפתיחה של הפלישה לנורמנדי, ובעלות הברית תכננו את מבצע דדסטיק להשתלטות על הגשר ועל גשר נוסף בנהר אורן. הגשר הוחלף ב-1994.

מסלול התעלה
-----------

* קן
* מונדוויל (צר')
* ארוויל-סן-קלר (צר')
* קולומבל (צר')
* בלאנוויל-סור-אורן (צר')
* בנוויל (צר')
* ויסטראם (צר')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התעלה מקן לים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  התעלה הימית של קן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412499605171
* BnF: cb12574187w (data)
* LCCN: sh2015001656
* VIAF: 8087148574327324430009
* WorldCat (עם VIAF): 8087148574327324430009

 |
**אלוקסיה** (שם מדעי: *Alocasia*; מכונה גם 'אוזן פיל') הוא סוג צמח במשפחת הלופיים, הכולל כ-80 מינים. מיני סוג זה מאופיינים בעלים רחבים, ומשום יופי העלים מגודלים כצמחי נוי לעיתים קרובות.

תיאור הסוג
----------

על סוג זה נמנים עשבים רב-שנתיים, ירוקי עד, מכוסי שעווה, בעלי גבעול מרכזי עבה, ששורשו מעובה לכדי פקעת. הצמח לרוב בעל עלים מעטים, היוצרים שושנת עלים. צורת העלים דמוית חץ או לב.

הפקעת אכילה, אך מכילה גבישים של סידן אוקסלאט, הרעיל לאדם. לכן, הרתחה ממושכת דרושה על מנת להכשיר את חלקי הצמח לאכילה.

התפרחת אופיינית למשפחה, עשויה ממתחל ושזרה. התפרחת לרוב קצרה מהעלים. הפרי הוא מטיפוס ענבה בת 1–5 זרעים.

צמחי סוג זה דומים לסוג הקרוב קולקס, אך נבדלים ממנו בכמה תכונות.

התפוצה הטבעית של מיני הסוג היא באסיה הטרופית ובמלזיה.

מינים נבחרים
------------

* **אלוקסיה גדולת-שורש** - *Alocasia macrorrhizos*
* **אלוקסיה ריחנית** - *Alocasia odora*
* **אלוקסיה וונטי** - *Alocasia wentii*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלוקסיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* אלוקסיה באתר 'צמחיית סין' (באנגלית)
* אלוקסיה באתר משתלת יגור
**אאופרוקס** (שם מדעי: ***Euprox***) הוא סוג נכחד של אייל שחי ברחבי אירואסיה במשך המיוקן.

תיאור
-----

סוג אייל זה כונה תחילה בשם המדעי *Prox* כשהמין הראשון שלו, *E. furcatus* שויך במקור לסוג דיקרוצרוס (*Dicrocerus*). הסוג הנוכחי תואר רק ב-1928 על ידי Stehlin, על סמך הבדלים בין המינים שלו לשל הדיקרוצרוס. המין *E. dicranocerus*, אשר מאובניו התגלו לראשונה בגרמניה, שויך במקור לסוג אייל.

המאובנים של האייל התגלו בסין, גרמניה, אוסטריה, פולין, שווייץ, ספרד ועוד.

אייל זה הזכיר במראהו מונטיאק, כשהגיע לגובה של מטר בכתפיים, לאורך 1.4 מטר ולמשקל 20–70 ק"ג בממוצע. הוא היה בעל קרניים הדומות לאלה של הפריים או האנטילוקפריים, להם בסיס קבוע שאינו נושר בכל שנה. עם זאת כנראה שהענפים המתפצלים לשני מקצעים בהמשך הקרניים היו נשירים. מאפיינים אלה דומים לאייל *Heteroprox*, אשר לו מבנה קרניים דומה.

האייל התקיים ברחבי יערות חמימים ולחים וניזון בעיקר מעלים, בהתבסס על מבנה שיניו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאופרוקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**סמל צפון אירלנד** הוענק לממשלת צפון אירלנד בצו מלכותי של המלך הבריטי בשנת 1924 לאחר שאירלנד נפרדה מהממלכה המאוחדת.

הסמל, כמו גם דגל צפון אירלנד, עוצבו על ידי נוויל וילקינסון בשנת 1923, והשימוש בסמל אושר באפריל 1924 על ידי ממשלת צפון אירלנד, לאחר קבלת הצו המלכותי.

הסמל כולל שני תומכים שנוספו לסמל בשנת 1925: אריה (סמל אנגליה) ואייל (סמל אלסטר) המחזיקים את שלט האצולה האריה אוחז בדגל בו מצויר שעליו נבל מוזהב על רקע כחול ואילו האייל אוחז בדגל אלסטר (ללא הסמל המרכזי) במרכז שלט האצולה צלב אדום על רקע לבן, ובמרכזו כוכב לבן בן שישה קצוות שעליו יד אדומה (היד האדומה של אלסטר). מעל הכוכב - כתר אדוארד הקדוש המסמל את בית המלוכה הבריטי.

בשנת 1971 נוסף לסמל המוטו בלטינית, על ידי קולג' האבירים של לונדון: "Quis separabit?" - "מי יפריד בינינו" אשר שימש גם כמוטו של מסדר האבירות של פטריק הקדוש.

בשנת 1973 עם פיזור בית הנבחרים של צפון אירלנד הופסק השימוש הרשמי בסמל, ומאז נעשה שימוש בסמל הממלכה המאוחדת - בשינוי אחד - בסמל בו נעשה שימוש בצפון אירלנד מצויר אייל היוצא ממגדל.

ראו גם
------

* דגל צפון אירלנד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל צפון אירלנד** בוויקישיתוף

| סמלי הממלכה המאוחדת |
| --- |
| סמל הממלכה | **סמל הממלכה המאוחדת** | דגל הממלכה המאוחדת |
| אומות הבית | אנגליה • סקוטלנד • ויילס •צפון אירלנד |
| נסיכויות כתר | האי מאן • ג'רזי • גרנזי • אולדרני • סרק • הרם |
| הטריטוריות שמעבר לים | גיברלטר • סנט הלנה • טריסטן דה קונה • איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים • איי פוקלנד • ברמודה • איי הבתולה הבריטיים • איי טרקס וקייקוס • מונטסראט • איי קיימן • אנגווילה • פיטקרן • הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי •הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה |
**אאולמביה** (שם מדעי: ***Eolambia***; מילולית: "לאמבאוזאור השחר") הוא סוג דינוזאור צמחוני הקרוב להדרוזאוריים בעלי מקור הברווז אשר חי בתור הקרטיקון בערבות ארצות הברית. מאובניו התגלו במזרח יוטה ב-1993 וכללו מין יחיד: *Eolambia caroljonesa*. כל הממצאים שכללו שרידי בוגרים וצעירים רבים נמצאו באותו אזור.

מאפיינים
--------

דינוזאור אורניתופוד זה היה קרובם של ההדרוזאורוס, אך היה קרוב מעט גם לאיגואנודון. הוא הגיע לאורך 6 מטרים, לגובה 2 מטר ולמשקל של 1 טון. הוא היה בעל לסת גדולה עם שיניים טוחנות חזקות שנועדו ללחך צמחייה כמו שרכים ומחטניים ששגשגו באזור. היו לו גפיים חזקות שנשאו את גופו ואולי הוא יכל לזקוף אותם כדי לנוע מהר. על בהונותיו היו טפרים שדמו במראם לפרסות.

דינוזאור זה נמצא לחופי אגמים ונהרות קדומים שהיו ביוטה באזור לח ושופע חיים. להקות שלו נדדו באזור לצד צעיריהם ושימשו מזון לטורפים הגדולים כמו הסיאטס (*Siats*) וכמה דמויי-תנינאים גדולים.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.

ראו גם
------

* בקטרוזאורוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאולמביה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

שחזור של הגולגולת וראש הדינוזאור
טרילוגית הספרים *Tales of the Kingdom* (אנ')
**טרילוגיה** (מיוונית: **τριλογία**, **טרי** – שלוש, **לוגוס** – חיבור, מאמר) היא סדרה של שלוש יצירות, לרוב ספרותיות, העומדות בזכות עצמן וקשורות זו לזו.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
אורסטיאה מורכבת משלוש טרגדיות שחיבר אייסכילוס (Αίσχύλος) במאה ה-5 לפנה"ס.

דוגמאות
-------

### בספרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש לחלק לתקופות, סוגים והשפעה על ההתפתחות.
בין הטרילוגיות המפורסמות בספרות ניתן למצוא את "טרילוגיית בורן" של רוברט לודלום, "חומריו האפלים" של פיליפ פולמן, "הקומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי, "ילד האריות" של זיזו קורדר, "שר הטבעות" של ג'.ר.ר. טולקין, "משחקי הרעב" של סוזן קולינס, "חמישים גוונים של אפור" של אי. אל. ג'יימס, "ברטימאוס" של ג'ונתן סטראוד, "פרש הברונזה" של פאולינה סיימונס ועוד.

### בקולנוע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש לחלק לתקופות, סוגים והשפעה על ההתפתחות.
בקולנוע ניתן למנות את שלוש הטרילוגיות של "מלחמת הכוכבים" בבימויו של ג'ורג' לוקאס, "הסנדק" בבימוי פרנסיס פורד קופולה, "האיש ללא שם" בבימוי סרג'ו לאונה, "בחזרה לעתיד" בבימוי רוברט זמקיס, טרילוגיית באטמן "האביר האפל" בבימוי כריסטופר נולאן ועוד.

#### בקולנוע הישראלי

בקולנוע הישראלי קיימת הטרילוגיה "ולקחת לך אישה", "שבעה" ו"גט - המשפט של ויויאן אמסלם" בבימויים של רונית ושלומי אלקבץ.

### במוזיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
### במשחקי וידאו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

ראו גם
------

* טריפטיכון
* טטרלוגיה
* פנטלוגיה
* הקסלוגיה
* הפטלוגיה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טרילוגיה** |

* טרילוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**חיים בן יאיר** (1911–1998) היה סוחר, מנהל חשבונות, פעיל ועד העדה הספרדית בתל אביב וחלוץ גואלי הקרקעות של חבל אשכול בנגב.

ביוגרפיה
--------

נולד בח'אן יונס שבעזה בערב סוכות 1911 (ה'תרע"א) לג'נטיל ולאברהם בן יאיר. אמו הייתה בתו של הרב נחמן בטיטו, ואביו היה סוחר אמיד שעסק בייבוא ויצוא תוצרת חקלאית למדינות רבות, ובעל בתים ושטחים רבים בח'אן יונס, בן למשפחה שמוצאה במצרים, לשם הגיעה מאזור הבלקן שהיה בשליטת האימפריה העות'מאנית.

בשנת 1930 סיים לימודי הנהלת חשבונות בבית הספר "שיעורים למסחר" בירושלים. לאחר שהתייתם מאביו בשנת 1932, עברה משפחתו לירושלים, וכדי לסייע לאמו בפרנסת המשפחה, המשיך לעסוק בעסקי המסחר של אביו, בעיקר בייבוא ויצוא סחורה חקלאית. למרות המעבר לירושלים, משפחתו ביקרה מדי תקופה בח'אן יונס כדי לפקח על הנכסים שברשותה, וכך החל חיים להכיר שייח'ים בדואים מאזורי הנגב, צפון סיני ועבר הירדן. בתקופה שלאחר מעבר המשפחה לירושלים, הציעו לו בדואים מאזור הנגב לרכוש מהם קרקעות. הוא נענה להצעות בחיוב, ורכש אדמות רבות באזורים הסמוכים לעזה, וחלקות אדמה גדולות באזור הנגב ובאר שבע.

בהמשך גייס משקיעים ורכש חלקות אדמה בשרון ובהר סמוך לבית לחם, שכיום שוכן עליו בית הספר הר גילה.

בשנת 1934 הושיב קבוצת פועלים יהודים על קרקע שרכש בסמוך לביר-שנק (באר צאלים), וכינה את היישוב "אבן יאיר". הפועלים התגוררו באוהלים, זרעו בשטח שעורה ופיתחו את האדמה לפעילות חקלאית. בתקופה זו קרן קיימת לישראל עדיין לא התעניינה בנגב, וחיים הציע לה להקים על השטחים שקנה שורה של מושבות עבריות בין עזה לברר שבע, שיהיו מיועדות לחקלאים, אולם היא התעלמה מהצעתו, ולבסוף היישוב שהקים לא שרד.

כדי לבצע את רכישת האדמות מידי הבדואים, היה צורך בחתימה על הסכמים וחוזים עם בעלי הקרקע, וגם בניהול מאבקים משפטיים מול הפקידות הבריטית. לשם כך חתם חיים על שותפות עם עורך דין, כדי שזה האחרון יקל על תהליכי הרכישה. עם פרוץ המרד הערבי בשנת 1936, נותקו קשריו העסקיים של חיים עם בעלי הקרקעות, ושטחי האדמה שהיו בבעלות יהודים בנגב נותקו בשל סכנת המרד. כשהתאפשר לחיים להגיע לנגב בבטחה, התברר לו כי עורך הדין מעל (ככל הנראה) בשותפות והעביר לקרן קיימת את כל הקרקעות שרכש בנגב. במשך מספר פעמים ניסו הוא ומשפחתו לתבוע פיצויים על רכושו ממינהל מקרקעי ישראל, אך התביעות נדחו.

לאחר הקמת מדינת ישראל, פנה בשנת 1949 אל פקידים בכירים ושרים בממשלה, והציע להעמיד לרשות המדינה הצעירה את קשריו עם ערביי ארץ ישראל והמדינות הקרובות, אולם הצעתו נדחתה ולא נענתה.

מלבד גאולת קרקעות, עסק במשך חייו בתיווך נדל״ן וכפעיל בוועד העדה הספרדית בתל אביב, ושלט בשפות עברית, צרפתית, איטלקית, אנגלית, לאדינו, ספרדית, גרמנית, ערבית ספרותית ומספר ניבים של ערבית מדוברת.

עם סיום מלחמת ששת הימים בשנת 1967, נסע לבקר במקום לידתו, ח'אן יונס, והתקבל שם בכבוד רב.

הלך לעולמו בשנת 1998.

ארכיונו היווה בסיס ל"מוזיאון בן יאיר לתולדות גאולת אדמות הנגב", שהוקם לזכרו בקיבוץ גבולות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דן גזית, חיים בן יאיר – חלוץ גואלי הקרקעות בחבל הבשור, באתר אבני גזית, 4 במרץ 2017
* דן גזית, מאבן יאיר ליישוב הנגב, באתר יד יצחק בן צבי
* אבנר פרץ, לאדינו בח'אן יונס שברצועת עזה, באתר FolkMasa
**פסטיבל הסרטים סאנדנס** (באנגלית: **Sundance Film Festival**) הוא פסטיבל הסרטים העצמאיים הגדול ביותר בארצות הברית. מתקיים פעם בשנה בחודש ינואר, בערים פארק סיטי (אנ'), סולט לייק סיטי ואוגדן (אנ') שבמדינת יוטה. הפסטיבל מציג הקרנות בכורה לסרטים חדשים של יוצרי קולנוע עצמאי אמריקנים ובינלאומיים. הפסטיבל מכיל חלק תחרותי, לסרטי דרמה וסרטים תיעודיים עצמאיים, וכמו כן מחולקים פרסים שלא כחלק מן התחרות עצמה.

הפסטיבל נקרא על שם הדמות שגילם השחקן והבמאי רוברט רדפורד בסרט הקולנוע "קיד וקאסידי" (במקור: Butch Cassidy and the **Sundance** Kid).

היסטוריה
--------

הפסטיבל החל לפעול משנת 1978. אז הוא נקרא 'פסטיבל הסרטים האמריקאי ביוטה' במטרה למשוך יותר יוצרי קולנוע ליוטה. באותם ימים, עיקר תשומת הלב באירוע הופנה כלפי הצגת יצירות רטרוספקטיביות, בעוד שיוצרי הקולנוע עורכים דיונים בנושאי הקולנוע. חלק קטן מן האירוע הוקדש לסרטים הנעשים מחוץ להוליווד, אלו הם הסרטים העצמאיים. במשך השנים הבאות גורמים מסוימים דחפו לכך שהאירוע יגדל ויתפתח. קודם זאת הייתה מעורבותו של השחקן רוברט רדפורד. רדפורד, תושב יוטה לשעבר, נשא את נאום הפתיחה כיושב ראש הפסטיבל. העובדה ששמו נקשר לסאנדנס, הביאה לחשיפה רבה של הפסטיבל. שנית, הפסטיבל עבר מספטמבר לינואר. המעבר מסוף הקיץ לאמצע החורף נעשתה, כפי שנמסר, בשל הצעתו של הבמאי ההוליוודי סידני פולאק, שהציע כי לקיים את פסטיבל הסרטים באתר סקי בזמן החורף, תמשוך יותר תשומת לב מצד הוליווד.

מכון סאנדנס, ארגון ללא מטרות רווח שהוקם על ידי רוברט רדפורד ב-1981, השתלט על הנהלת הפסטיבל משנת 1985, ומ-1991 שינה את שמו רשמית לפסטיבל הסרטים סאנדנס. יוצרים עצמאיים ידועים רבים קבילו את החשיפה הראשונה לסרטיהם בפסטיבל סאנדנס.

הפסטיבל גם הביא לחשיפה רחבה של סרטים כמו "500 ימים עם סאמר", "המסור", "פרויקט המכשפה מבלייר", "מוכרים בלבד", "סקס, שקרים ווידאוטייפ", "נפוליאון דינמיט" ואחרים.

בעשור האחרון נשמעו טענות שהפסטיבל הולך ונהייה מסחרי מדי[דרוש מקור], בשל חברות אמריקניות מובילות המעוניינות לפרסם בפסטיבל, כמו גם עודף הסלבריטאים הפוקד את הפסטיבל הנקרא לעיתים כאירוע תקשורתי למפורסמים.[דרוש מקור]

רוברט רדפורד יזם גרסה לונדונית של פסטיבל הסרטים, שתתקיים לראשונה באפריל 2012, באצטדיון O2 בלונדון.
יוצרים ישראלים שסרטיהם השתתפו בפסטיבל סאנדנס הם: שבי גביזון ("האסונות של נינה"), ארז תדמור וגיא נתיב ("זרים"), שרון מימון וטל גרניט ("חופש גדול") ואורי בר-און ("72 בתולות" - סרט קצר).

ראו גם
------

* מכון סאנדנס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל הסרטים סאנדנס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הסרטים סאנדנס (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד איתי שטרן, "זה די משוגע שאני מקבלת כסף עבור זה", באתר הארץ, 15 ביולי 2019
* פסטיבל הסרטים סאנדנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתמר זהר, רוברט רדפורד יוזם גרסה לונדונית של פסטיבל הסרטים סנדאנס, באתר הארץ, 17 במרץ 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011426807305171
* BIBSYS: 18234
* GND: 4781856-6
* LCCN: n95060291
* MusicBrainz: f8b4e3a3-4887-4412-bfc3-fe1ba4c639c4
* NKC: kn20100301005
* VIAF: 150734444
* WorldCat: lccn-n95060291

 |
**אזדמיר אסף** (בטורקית: **Özdemir Asaf**; ‏11 ביוני 1923, אנקרה - 28 בינואר 1981, איסטנבול) היה משורר טורקי. אסף נחשב לאחד מגדולי המשוררים הטורקיים בעת החדשה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חיו

אסף נולד ב-11 ביוני 1923 באנקרה. שמו האמיתי הוא האליט אזדמיר ארון (Halit Özdemir Arun). אביו, מהמט אסף, היה אחד ממייסדי מועצת המדינה הטורקית. ב-1930, שנת מותו של אביו, החל ללמוד בבית הספר גלאטסראיי שבאיסטנבול. ב-1941, כשהיה בכיתה י"א, התקבל לבית הספר התיכון לבנים קבטאש, וסיימו ב-1942. בשנה שלאחר מכן, החלל ללמוד משפטים באוניברסיטת איסטנבול, וכן למד עיתונות. בזמן לימודיו, עבד בעיתונים טנין וזמאן ותרגם.

### קריירה

המאמר הראשון של אסף פורסם במגזין Servet-i Fünun (אנ') (Uyanış). ב-1951 ייסד את הוצאת Sanat Basımevi ופרסם את ספריו תחת השם יוברלק מסה יאנילארי (Yuvarlak Masa Yayınları, שפירושו "פרסומי השולחן העגול"). ב-1962 היה מהמייסדים של האגודה לזכויות מחיה בסיסיות (Temel Hakları Yaşatma Derneği).

יחד עם אטילה אילהאן, ערך אסף מפגשים ספרותיים רבים עם הקהל. הוא ביקר בחוף המזרחי של ארצות הברית ב-1941, וערך מסע בו ביקר ברוב מדינות אירופה, שהתחיל בלפלנד ב-1959. ב-1966, בהזמנת התאחדות הסופרים המקדוניים, ביקר ביוגוסלביה והשתתף שם בקונגרס הסופרים.

תרגומים לעברית
--------------

* **שם הבדידות / اسم العزلة** (בטורקית: Yalnızlığın Adı), תרגומים לעברית ולערבית של מבחר משירים. תרמה לעברית: שרון שדה, תרגמה לערבית: עאידה נאסראללה, הוצאת גמא, 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אזדמיר אסף** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שם הבדידות באתר הוצאת "גמא"
2. ↑  Özdemir Asaf באתר Türk Edebiyatı (בטורקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010000239105171
* BnF: cb12297409j (data)
* GND: 13356424X
* ISNI: 0000 0000 2377 8713
* LCCN: n83218386
* NTA: 07049701X
* SUDOC: 199609659
* VIAF: 76381704
* WorldCat: lccn-n83218386

 |
שלט האצולה של אנדראה דאנדולו.
**אנדראה דאנדולו** (באיטלקית: **Andrea Dandolo** ;‏ 1306 - 7 בספטמבר 1354) היה הדוכס ה-54 של ונציה. דאנדולו כיהן כדוג'ה משנת 1343 ועד פטירתו.

דאנדולו למד היסטוריה ומשפטים באוניברסיטת פדובה ואף כיהן כמרצה באוניברסיטה זו עד שנבחר לתפקיד הדוג'ה.

דאנדולו התמנה לתפקיד האחראי על בזיליקת סן מרקו בגיל 25, ונבחר לתפקיד הדוג'ה, בשנת 1343 בגיל 37.

בתקופת כהונתו שינה דאנדולו את קודקס החוקים של ונציה, תמך באמנויות, והיה איש ספר, וחבר אישי של פטררקה אשר כתב עליו שהיה רודף צדק. דאנדולו אף כתב שני ספרים בלטינית המתארים את ההיסטוריה של ונציה.

בתקופת כהונתו נלחמה ונציה עם ההונגרים אשר סייעו לזאדר במרידתה השביעית כנגד שלטון לה סרניסימה. ג'נובה ניצלה את ההזדמנות לתקוף את ונציה ושלחה את הצי שלה, ובראשו פאגאניו דוריה לים האדריאטי. הצי פשט על הטריטוריות הוונציאניות ואף היווה איום על ונציה עצמה. בקרב ימי ליד לייריה בשנת 1353, נצחה ונציה את הצי הגנואזי.

ב-25 בינואר 1348 נפגעה ונציה ברעית אדמה קשה, ורבים מבתי העיר נהרסו.

במותו היה דאנדולו אחרון הדוג'ים אשר נקבר בבזיליקת סן מרקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראה דאנדולו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CANTIC: a11815048
* GND: 100939716
* ISNI: 0000 0001 2275 8101
* LCCN: nr99025519
* NLG: 155908
* NTA: 186174535
* RERO: 02-A011452905
* SNAC: w6ng6vhw
* SUDOC: 075598345
* ULAN: 500316475
* VcBA: 495/240307
* VIAF: 2823619
* WorldCat: lccn-nr99025519

 |
הופעת סולו בפסטיבל 2005 של הרקדן פול-אנדרה פורטייה (Paul-André Fortier)
**פסטיבל הריקוד של קנדה** (באנגלית: **Canada Dance Festival**) היה פסטיבל שנתי, אשר התקיים בעיר אוטווה בירת קנדה בשנים 1987–2017.

היסטוריה
--------

מטרת הפסטיבל הייתה לתת במה לעבודותיהם של הכוריאוגרפים ולהקות הריקוד המתקדמים והחדישים ביותר במדינה ולמגוון התרבותי שלה. הפסטיבל נערך באביב או בראשית הקיץ, נמשך תשעה עד 15 ימים והשתתפו בו כ-250 אמנים מכל חלקי קנדה. הוא כלל הופעות במרכז האמנויות הלאומי באוטווה (אנ') כמו גם בגלריה הלאומית של קנדה ובאתרים נבחרים אחרים בעיר.

מ-1997 ואילך הופקה מדי שנתיים גם מהדורה מוקטנת של הפסטיבל בשם Dance Advance במטרה לקדם את הריקוד באוטווה. במסגרתה הופיעו רקדנים מקצועיים וחובבים מאזור אוטווה בהופעות ללא תשלום.

הפסטיבל משך אליו אמרגני ריקוד ועיתונאי תרבות מרחבי העולם, שביקשו להתעדכן בסצנת הריקודים העכשווית של קנדה ולבחור מתוכה מופעים שיעלו במיקומים אחרים. במהלך שנות קיומו קידם את הפקתן של 95 עבודות ריקוד חדשות וסייע לקדם את הקריירות של כמה מהרקדנים הבולטים בקנדה.

הפסטיבל הופק על ידי ארגון ללא מטרת רווח - אגודת פסטיבל הריקוד של קנדה, בסיוע כספי של גורמים ממשלתיים ופרטיים. מהדורת הפסטיבל לשנת 2018 בוטלה בשל קשיי מימון. מאז לא התקיים הפסטיבל.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הריקוד של קנדה
* פסטיבל הריקוד 2017, באתר מרכז האמנויות הלאומי של קנדה
* ההודעה על ביטול פסטיבל 2018, מאורכבת באתר Web Archive

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: .

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 146546307
* WorldCat: lccn-n00088888

 |
**אנדראה פולי** (באיטלקית: **Andrea Poli**; נולד ב-29 בספטמבר 1989 בויטוריו ונטו, איטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מודנה.

קריירה
------

פולי התחיל את הקריירה שלו בשנת 2006 בקבוצת טרוויזו מליגת המשנה באיטליה. בינואר 2007 הוחתם בשורות סמפדוריה. ב-4 בנובמבר ערך פולי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בהפסד 0–3 לקליארי. בעונת 2008/2009 הושאל פולי לקבוצת ססואולו מליגת המשנה כדי לצבור ניסיון. לאחר מכן חזר לסמפדוריה והפך לשחקן מפתח במערך של קבוצתו, שסיימה באותה עונה במקום הרביעי בליגה. בשנת 2011 ירדה סמפדוריה לליגת המשנה, ופולי הושאל לעונה באינטר מילאנו. פולי הבקיע את שערו הראשון במדי אינטר באמצע חודש ינואר בניצחון 1–2 על גנואה במסגרת הגביע האיטלקי, ובעונת 2012/2013 חזר לסמפדוריה, וכבש שלושה שערי ליגה.

ב-8 ביולי 2013 חתם פולי בקבוצת מילאן. את שערו הראשון כבש כבר במחזור הראשון של הסרייה א' נגד העולה החדשה הלאס ורונה, משחק שנגמר בהפסד של הרוסונרי 1–2.

### נבחרת איטליה

ב-11 בפברואר 2009 ערך פולי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה הצעירה במשחק ידידות נגד שוודיה.

פולי זומן לנבחרת איטליה הבוגרת על ידי המאמן צ'זרה פראנדלי, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-15 באוגוסט 2012, לאחר שנכנס כמחליף בהפסד 1–2 במשחק הידידות נגד נבחרת אנגליה.
בסוף מאי 2013 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–4 במשחק הידידות נגד נבחרת סן מרינו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראה פולי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנדראה פולי
* אנדראה פולי, ברשת החברתית טוויטר

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**החוויה הישראלית** הייתה מרכז מבקרים ביפו העתיקה.

היסטוריה
--------

ב-1984 נחנך ברחוב לואי פסטר 4 ביפו בניין בן 3 קומות. על שטח בנוי של 610 מ"ר הוקמו אולם קולנוע ובו 310 מושבים, מסעדות וחנויות. באולם המרכזי הוקרן מופע אור-קולי באמצעות 3 מקרנות קולנוע ו-48 מקרני שקופיות הנשלטים על ידי מחשב. המופע באורך 45 דקות סיפר את תולדות ארץ ישראל ומדינת ישראל. המיזם החל לפעול באוגוסט 1984. 

במקום נערכו גם הופעות, הצגות והקרנות סרטים.

### דעיכה

ב-1987 הפסידה החברה 744 אלף ש"ח. בספטמבר אותה שנה הפכה לחברה ציבורית כאשר מכרה שליש ממניותיה תמורת 813 מיליון ש"ח.

ביוני 1988 פורסם כי החברה סובלת מקשיי נזילות. בעקבות זאת הוחלט להפסיק את פעילות המופע ולהעמיד להשכרה את הבניין.

ב-1989 הפסידה החברה 1.12 מיליון ש"ח. 

באוגוסט 1990 מכרה החברה את זכויות החכירה שלה בבניין לחברת עוז השקעות.

ביום המסחר ב-7 בינואר 1992 קרסה מניית החברה ב-90%.

בפברואר 1992 נודע כי החברה שינתה את שמה ל"פוסידון", לאחר שרכשה את מפעל שימורי הדגים "דג פרוסט".

משנת 2008 פועל בבניין מרכז חייק לאמנות עכשווית.

ראו גם
------

* מעלית הזמן

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף ברימן, חוויה ישראלית עם לב של ברוקלין, מעריב, 14 בנובמבר 1984
* פרסומת, חדשות, 3 בינואר 1986
* אודי נחשון, החוויה הישראלית תרכוש את דג פרוסט, מעריב, 14 במרץ 1991
דיוקנו של אנדראה ונדראמין.
**אנדראה ונדראמין** (באיטלקית: **Andrea Vendramin**;‏ 1393 - 5 במאי 1478) היה הדוכס ה-71 של ונציה. ונדראמין כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1476, ועד פטירתו.

חייו
----

אנדראה ונדראמין היה היחיד מבין משפחת ונדראמין העשירה אשר כיהן כדוג'ה. אימו הייתה מריה מיקלה, והוא נישא לרגינה גראדניגו - שתיהן בנות למשפחות אצולה ונציאניות אשר רבים מבניהן כיהנו כדוג'ים.

בצעירותו עסק אנדראה במסחר, ויחד עם אחיו לוקה יבא סחורות מאלכסנדריה שבמצרים. קודם מינויו כיהן אנדראה ונדראמין כפרוקורטור ברומא.

במהלך הבחירות למינויו התחלקו קולות המועצה הבוחרת בין שני מועמדים, וביקורת רבה הוטחה בבחירה. נטען כנגד ונדראמין כי השיא את שש בנותיו תוך מתן נדוניה גדולה לשש משפחות אצולה, על מנת לרכוש השפעה במועצה ולהביא לבחירתו.

במהלך מרבית שנות כהונתו התנהלה בין ונציה לבין האימפריה העות'מאנית מלחמה על השליטה במזרח הים התיכון.

ונדרמין נפטר מהמגפה השחורה. קברו נחשב לקבר המפואר ביותר בסגנון הרנסאנס המצוי בוונציה. הקבר ממוקם בבזיליקת סנטי ג'ובאני אי פאולו שבעיר. הקבר נבנה ברובו על ידי טוליו לומברדו ואת העבודה סיים אנדרה דל ורוקיו.

לאחר מותו של אנדראה, נישאה אלמנתו לאחיו, לוקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראה ונדראמין** בוויקישיתוף
* אנדראה ונדראמין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129656771
* ISNI: 0000 0000 3075 6934
* LCCN: n87903103
* NLP: A3545183X
* VcBA: 495/63391
* VIAF: 28156294
* WorldCat: lccn-n87903103

 |