recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סדריק גרולה** (בצרפתית: **Cédric Grolet**, נולד ב-28 באוגוסט 1985 פירמיני) הוא שף קונדיטור (פטיסיה) צרפתי, החל משנת 2012 מכהן כשף פטייסייה ראשי בבית המלון "לה מריס" (Le Meurice) בפריז.

קינוחיו של גרולה מתמקדים בפירות ובפירושים חדשים לקינוחים מסורתיים צרפתים. הוא נודע ביצירת קינוחים שיש להם דמיון לפירות שמהם נוצרו. על מנת להשיג תוצאה זו
השיג בעזרת קליפה דקה של שוקולד לבן וצביעה עדינה כדי לשחזר את המראה ואת המרקם של פירות כמו לימונים, תפוחים ותאנים.
במרץ 2018 הוא פתח את חנות הפטיסרי הראשונה שלו בתוך "לה מריס" בפריז.

ביוגרפיה
--------

סדריק גרולה נולד בשנת 1985 בפירמיני במחוז לואר. למד בישול מגיל 12 במטבח של המלון של סביו באנדרזייה-בוטאון במחוז הולדתו.
בגיל 13 היה לחניך מטבח ובגיל 14 התחיל להתמחות במגדנאות.
הוא סיים בשנת 2002 לימודי קונדיטוריה עם תעודת במקצועות האפייה, ייצור השוקולדים והגלידות בבית ספר בלה פווי אן-ולה. בשנת 2004 זכה בתעודה נוספת ואחר כך בתועדת הסמכה (brevet technique) בבית הספר הלאומי הגבוה לפטיסריה ENSP באיסנז'ו. מאז הצטיין גרולה בתחרויות רבות.
בשנת 2006 הגיע לפריז כדי להצטרף לצוותי השף "פושון" למשך 5 שנים. עורר תשומת לבם של השפים כריסטוף אדאן, בנואה קובראן וכריסטוף אפר שלקחו אותו איתם בכל רחבי העולם כדי להשתתף בהכנת הסגל של הבוטיקים החדשים של פושון. אחרי שנה הועלה לתפקיד אחראי בתחום המחקר והפיתוח בחברה.
עם יצירותיו הקולינריות ניתן לציין אפרסק עם חלב שקדים, טארט משמש-רוזמרין, באבא עם אתרוג צהוב, מדלנים עם ברגמוט,
אקלר יסמין-תפוז, אקלר אבוקדו-קוקס, טארט סופלה-בננה וכו'.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* 2015 - הוכתר כ"פטיסייה הטוב ביותר" של השנה" על ידי המגזין Magazine Le Chef
* 2016 - הפרס "רלה דסר" (Relais desserts) למגדנאי הטוב ביותר בצרפת
* 2016 - המגדנאי הטוב ביותר - בטקס פרסי הגסטרונומיה והיינות בליון
* 2017 - הפרס השנה של המגזין "אומניבור "
* 2017 - תואר המגדנאי הטוב ביותר בעולם - נבחר על ידי les Grandes Tables du Monde
* 2018 - נבחר לשף פטיסייה הטוב ביותר - על ידי המדריך הגסטרונומי "גו-מיו"
* 2018 - נבחר לשף פטיסייה הטוב ביותר בעולם - על ידי האיגוד the World's 50 Best Restaurants

ספרים
-----

* Fruits - ספר גסטרונומי המציג את קינוחיו המבוססים על פירות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סדריק גרולה** בוויקישיתוף
* סדריק גרולה, ברשת החברתית טוויטר
* סדריק גרולה, ברשת החברתית אינסטגרם
* כתבה ב Independent

*My life in food*

* סדריק גרולה - קינוחי הפירות שלו - במגזין ווג

Kristen Bateman - Surreal Fruit Pastries Have Made This Chef an Instagram Star 18.10.2017

* סרטון - Pâtisseries d'aujourd'hui et de demain  6.6.2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17718092z (data)
* GND: 1225844797
* ISNI: 0000 0004 6463 8193
* NKC: osa20221162398
* NLK: KAC201846399
* VIAF: 26152079068107111604
* WorldCat: viaf-26152079068107111604

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סדריק גרולה"**.
**מייבל דיארמר**, באנגלית: **Mabel Dearmer** ( 22 במרץ 1872 – 15 ביולי 1915) הייתה סופרת, מחזאית ומחברת/מאיירת ספרי ילדים. היא הייתה פציפיסטית מחויבת שמתה בזמן שטיפלה בפצועי המלחמה בסרביה.

ביוגרפיה
--------

נולדה כג'סי מייבל פריצ'רד ווייט, בתם של המנתח הראשי ויליאם ווייט וסלינה טיילור פריצ'רד, היא התחנכה בלונדון. היא נכנסה לבית הספר לאמנות של הוברט פון הרקומר ב-1891, אך עזבה בשנה שלאחר מכן כדי להינשא לכומר הליטורג הסוציאליסט פרסי דיארמר.

### קריירת כתיבה

ב-1896 החלה לתרום איורים ל״ספר הצהוב״, ל"סאבוי" ול"סטודיו". היא יצרה את הכריכה לגיליון מספר תשע של "הספר הצהוב". זמן קצר לאחר מכן פנתה לאיור ספרי ילדים. דיארמר יצרה יצירות אמנות עבור Wymps, וסיפורי אגדות אחרים, כגון "כל הדרך אל ארץ האגדות" מאת אוולין שארפ וסיפורם של "שבעת הגוזלים הצעירים" מאת לורנס האוסמן (1899). היא איירה גם ספרי ילדים שכתבה בעצמה.

משנת 1902 החלה דיארמר לכתוב למבוגרים - מ"השנים הרועשות" וספר ההמשך שלו מ-1906 בראונג'ון. האוטוביוגרפיה שלה "הדרך הקשה" יצאה לאור ב-1905, וכותרות אחרות כוללות רומן היסטורי "התפוז: קומדיה של דמעות" (1904), "האחיות החייזרות" (1908) ועוד.

אף שהייתה פציפיסטית רשמית, דיארמר ליוותה את בעלה כשהתנדב ככומר לצלב האדום הבריטי. היא הצטרפה ליחידת הסיוע הסרבית השלישית כמטפלת סיעודית היא יצאה לסרביה באפריל 1915, אך חלתה בטיפוס ביוני ומתה מדלקת ריאות ב-15 ביולי.

מכתביה פורסמו לאחר מותה כמכתבים מבית חולים שדה. עם ספר זיכרונות מאת סטיבן גווין.

שלושה חודשים לאחר מותה, בנה הצעיר כריסטופר מת בקרב בגליפולי. אחיו הבכור ג'פרי דיארמר שרד עד גיל 103.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייבל דיארמר** בוויקישיתוף
* כתבי מייבל דיארמר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bailey, Alison. "Dearmer, (Jessie) Mabel Prichard (1872–1915)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press
2. ↑  Mitchell, David J. (1965). Monstrous Regiment: The Story of the Women of the First World War. New York: Macmillan.
3. ↑  Maltz, Diana (2012). Denisoff, Dennis; Janzen Kooistra, Lorraine (eds.). "Mabel Dearmer (1872-1915)". The Yellow Nineties Online. Ryerson University
4. ↑  Dearmer, Mabel (1915). Letters from a field hospital. London: Macmillan.
5. ↑  Bailey, Alison (19 August 2014). "Mabel Dearmer in Serbia - "

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260236605171
* GND: 129191973
* ISNI: 0000 0000 6679 8626
* KulturNav: 510f4e41-e928-4ea1-b090-5cb6c4b81adc
* LCCN: no93033969
* NTA: 067937713
* VIAF: 3545734
* WorldCat: lccn-no93033969

 |
**דן ג'רוויס** (באנגלית: **Dan Jarvis**; נולד ב-30 בנובמבר 1972) הוא פוליטיקאי בריטי חבר מפלגת הלייבור המייצג את מחוז מרכז בארנסלי בפרלמנט של הממלכה המאוחדת.

ביוגרפיה
--------

ג'רוויס נולד וגדל בנוטינגהאם. ב-1996 סיים תואר ראשון בלימודי אסטרטגיה ופוליטיקה בינלאומית באוניברסיטת אבריסטווית' וב-2011 סיים תואר שני קינגס קולג' לונדון.

לאחר לימודי התואר הראשון התגייס לצבא הבריטי וסיים קורס קצינים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. שירת כקצין ברגימנט המוצנח, במהלך מבצע כוח מאוחד שימש מפקד מחלקה שהוצבה בקוסובו ובהמשך שימש עוזרו של הגנרל מייק ג'קסון. לחם במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. בתפקידו האחרון שירת כקצין בדרגת מייג'ור בגדוד הראשון של קבוצת סיוע הכוחות המיוחדים.

ב-2011 נבחר על ידי מפלגת הלייבור להתמודד מטעמה בבחירות המיוחדות למושב מחוז מרכז בארנסלי בפרלמנט הבריטי שהתקיימו בעקבות הרשעתו בפלילים של חבר הפרלמנט המכהן אריק ילסלי. ג'רוויס התפטר משירות הקבע בצבא וניצח בבחירות ברוב של 60.8%. לאחר בחירתו כיהן כחבר בוועדה העסקים והיזמות בפרלמנט. באוקטובר 2011 מונה לשר זוטר לענייני תרבות ואמנות בממשלת הצללים של אד מיליבנד וב-2013 לשר זוטר למשפטים בממשלת הצללים. בבחירות הכלליות ב-2015 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 55.7%. בבחירות ב-2017 הגדיל את יתרונו ל-63.9%. בשנים 2018-2021 כיהן כראש אזור דרום יורקשייר (שפילד רבתי).

ג'רוויס נישא ב-2000 לקרוליין שנפטרה ב-2010 ממחלת הסרטן, לזוג נולדו שני ילדים. ב-2013 נישא בשנית ולזוג ילד אחד משותף. ביוני 2011 מונה לחבר במסדר האימפריה הבריטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דן ג'רוויס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דן ג'רוויס
* דן ג'רוויס, ברשת החברתית פייסבוק

* דן ג'רוויס, ברשת החברתית טוויטר
* דן ג'רוויס באתר הפרלמנט הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1059952963
* UKPARL: X4L826oY
* VIAF: 311416462
* WorldCat: viaf-311416462

 |
**מועדון הספורט זולטה ורכם** (בפלמית: Sportvereniging Zulte Waregem) הוא מועדון כדורגל בלגי. המועדון ממוקם בעיר ורכם שבמערב פלנדריה.

היסטוריה
--------

**מועדון הספורט זולטה** הוקם בשנת 1950 בעיר זולטה והפך למועדון מוכר על ידי התאחדות הכדורגל הבלגית. המועדון **מועדון הכדורגל הממלכתי זולטה** הוקם בשנת 1976 בה התבצע האיחד בין **מועדון הספורט זולטה** ל**אס. קיי. זולטה**.

בשנת 2001 התאחד המועדון עם **אס.קי.וי. ורכם** ששיחק בליגה הבכירה מספר שנים רבות לפני האיחוד. אף קבוצה מהעיר זולטה לא הגיעה מעולם לליגה השנייה לפני האיחוד שהסתיים בשנת 2002. למרות זאת, **מועדון הכדורגל הממלכתי זולטה** זכה לעלות לליגה השלישית בשנת 1995, אך באותה העונה בליגה השלישית סיימה הקבוצה במקום ה-14 מתוך 16 וירדה לליגה הרביעית. אף על פי שהקבוצה המאוחדת רשומה בעיר זולטה היא משחקת את משחקיה במגרשה הוותיק של **אס. קיי.וי. ורכם** בעיר ורכם.

בעונתה הראשונה בליגה הבכירה זכתה הקבוצה בגביע הבלגי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופאים במסגרת גביע אופ"א בעונת 2006/2007. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת לוקומוטיב מוסקבה והעפילה לשלה הבתים. הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות אספניול, אייאקס אמסטרדם, ספרטה פראג ואוסטריה וינה. הקבוצה סיימה את הבית במקום השלישי והעפילה לשלב 32 האחרונות. בשלב 32 האחרונות הפסידה לקבוצת ניוקאסל יונייטד והודחה מהטורניר.

בעונת 2012/2013 סיימה את הליגה במקום השני והעפילה בפעם הראשונה לליגת האלופות בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסידה לקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן ועברה לשחק בשלב הפלייאוף בליגה האירופית. הקבוצה ניצחה את קבוצת אפואל ניקוסיה והעפילה לשלב הבתים. הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות רובין קאזאן, מריבור, וויגאן אתלטיק. הקבוצה סיימה את הבית במקום השלישי והודחה מהטורניר.

כדורגלנים מפורסמים בעבר ובהווה
------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * בלגיהבלגיה חרט דה פליחר
* בלגיהבלגיה טים מאטיס
* קרואטיהקרואטיה ניקיצה יילאביץ'
* צרפתצרפת פרדריק דינדלוקס
* בלגיהבלגיה יונאס פנדרמרלייר
* פרופרו חואן דייגו גונזאלס
* ניז'רניז'ר בלגיהבלגיה איברהים טנקארי
 |  | * בלגיהבלגיה ויטאל בורקמלאנס
* בלגיהבלגיה פרנקי וואנדנדרישצ'ה
* גאנהגאנה סאלו איברהים
* בלגיהבלגיה פיטר מרלייר
* ניגריהניגריה מוחמד אליו דאטי
* סרביהסרביה דראגן מרדה
* בלגיהבלגיה סדריק רוסל
 |

תארים
-----

* **ליגת המשנה הבלגית**: 2004/05
* **הגביע הבלגי**: 2005/06, 2016/17
* **גביע הליגה הבלגית**: 2006 (**סגנית**)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זולטה ורכם** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של זולטה ורכם (בהולנדית)
* זולטה ורכם, ברשת החברתית פייסבוק

* פרופיל, באתר Transfermarkt

| בלגיהבלגיה ליגת העל הבלגית, עונת 2024/2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אויפן • אנדרלכט • אנטוורפן • גנט • ראסינג גנק • לוון  מכלן • סטנדרד לייז' • סנט טרוידן • סרקל ברוז' • קורטרייק • קלאב ברוז' • ר.ו.ד. מולנבק • רויאל אוניון סן-ז'ילואז • שרלרואה • וסטרלו |

 |
**מייבל היל** (באנגלית: **Mabel Hill**;‏ 3 במרץ 1872 – 18 בנובמבר 1956) הייתה אמנית ניו זילנדית הידועה בנופים, דיוקנאות וטבע דומם פרחוני. היא לימדה בבית הספר לעיצוב ולינגטון.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה בקוקס קריק, אוקלנד, ניו זילנד, ביתם הצעירה של צ'ארלס היל, כובען, ואשתו, אלייזה אן הולברט. שמונת אחיה כללו את המלחין אלפרד היל. ב-1875 עברה המשפחה לולינגטון.

היל למדה בבית ספר יסודי אך לא בבית ספר תיכון; במקום זאת, היא הלכה ישירות לבית הספר לעיצוב בולינגטון כדי ללמוד אמנות ב-1886. במהלך לימודיה בבית הספר לעיצוב בולינגטון, היא הכירה והושפעה מאוד מהאמן הסקוטי ג'יימס מ. נירן, שהכיר לה תנועות אמנות אירופיות, במיוחד האימפרסיוניזם. לאחר מכן היא הפכה למורה בבית הספר, ונשארה שם עד 1897.

ראש העיר של אוקלנד, 1901
ב-1898 היא נישאה לג'ון מקינדו, מדפיס, איתו נולדו לה ארבעה ילדים. בנה ג'ון מקינדו היה גם אמן ולאחר מכן ניהל את בית הדפוס המשפחתי. בנה ארצ'יבלד מקינדו היה מנתח פלסטי.

לאחר נישואיהם, עברו היל ובעלה לדנידין, שם בנו בית עם סטודיו להיל. ג'ון נפטר ב-1916, והיל ניהלה אז את עסקי הדפוס עד שבנה השתלט עליו.

לאחר שילדיה עזבו את הבית, היא נסעה רבות, עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, וביקרה בארצות הברית (שם התגורר בנה ארצ'יבלד זמן מה), בטהיטי ובאירופה. בתום המלחמה, היא עזבה את ניו זילנד כדי להתיישב באופן קבוע באנגליה כדי להיות ליד ארצ'יבלד.

היא נפטרה באיסט גרינסטד, ווסט סאסקס.

### קריירת אמנותית

היל הייתה ציירה פורטרטים, טבע דומם ונופים. הסגנון שלה הושפע מהאימפרסיוניזם, והפלטה שלה נטתה לצבעים עמומים. היא סיפקה את האיורים לספרה של ברברה דאגלס "תמונות בגן ניו זילנד" (1921). היא הציגה בעיקר בניו זילנד, בדנידין, קרייסטצ'רץ' ולינגטון.

ראייתה הכושלת אילצה אותה לוותר על הציור בתחילת שנות ה-50.

היא הצטרפה לאגודת האמנות של אוטגו, והציגה עבודות תחת שם הולדתה בזמן שכיהנה במועצת החברה תחת שמה מהנישואים.

היל גם לימדה אמנות. היו לה תלמידים פרטיים, והיא לימדה בארצ'רפילד קולג', בית ספר פרטי לבנות (1922–1925), ובסטודיו עם אלפרד הנרי אוקיף בתחילת שנות ה-20.

מ־400 היצירות הידועות של היל, רובן נשארות באוספים פרטיים.

רטרוספקטיבה לזכרה נערכה על ידי הגלריה הציבורית לאמנות דנידין ב-1969.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייבל היל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mabel Hill, mabelhill.net
2. 1 2 3  Entwisle, Rosemary. "Hill, Mabel 1872-1956". Dictionary of New Zealand Biography, updated 22 June 2007.
3. ↑  Mason, Donald and Carole. "Mabel Hill". Mabelhill.net, updated 5 September 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* FNZA: 7004
* TePapa: 1063
* ULAN: 500145788
* VIAF: 43604030
* WorldCat (עם VIAF): 43604030

 |
**הרפובליקה הסינית** השתתפה לראשונה ב**משחקים האולימפיים** באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) בשם "סין", ועד אולימפיאדת לונדון (1948). היא לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים. יחד עם זאת, משלחת מטעמה השתתפה כבר בטקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז (1924). אבל, ארבעת הטניסאים בחרו לפרוש מאותם משחקים ולא התחרו בהם.

בסיום מלחמת האזרחים הסינית, הרפובליקה הסינית התפצלה לשתי מדינות נפרדות. הרפובליקה העממית של סין הוקמה על מרבית שטחה של סין, ואילו הרפובליקה הסינית נותרה רק באי טאיוואן ובמספר איים קטנים בסביבתו. בעקבות הפיצול הרפובליקה העממית הקימה ועד אולימפי לאומי שייצג אותה. שתי המדינות הוזמנו לאולימפיאדת הלסינקי (1952). אבל, הרפובליקה הסינית החרימה את המשחקים מאחר שלא הכירה ברפבוליקה העממית. לאחר מכן, הוועד האולימפי הבינלאומי הודיע לוועד האולימפי של הרפובליקה הסינית כי מאחר שהוא אינו מייצג את התאחדויות הספורט הפועלות בסין, הוא נדרש לשנות את שמו. לפיכך, הוועד נוסד מחדש בשם "הוועד האולימפי של הרפובליקה הסינית".

היסטוריה
--------

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) נטל חלק ספורטאי סיני יחיד, האתלט ליו צ'אנגצ'ון, שהתחרה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. בהמשך שלחה הרפובליקה הסינית משלחות גדולות יותר. המשלחת לאולימפיאדת ברלין (1936) הייתה הגדולה ביותר ומנתה 54 ספורטאים בעוד המשלחת לאולימפיאדת לונדון (1948) מנתה 31 ספורטאים. המשלחות באותה עת לא הגיעו להישגים משמעותיים.

ראו גם
------

* הרפובליקה הסינית במשחקים האולימפיים
* הרפובליקה העממית של סין במשחקים האולימפיים

הערות שוליים
------------



| מדינות אסיה במשחקים האולימפיים |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוזבקיסטן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה • איראן • אפגניסטן • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • הודו • וייטנאם • טאיוואן • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • ירדן • כווית • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • המלדיביים • מלזיה • נפאל • סוריה • סין • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • הפיליפינים • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד • תימן
משלחות מטעם טריטוריות שאינן עצמאיות: הונג קונג • הרשות הפלסטינית
משלחות בעבר: צפון בורנאו • הרפובליקה הסינית | אסיה |

 |
ה**קטאר** הוא פגיון בעל להב אנכית לידית במקום המשך שלה, אורך הלהב הוא בין 30 – 90 ס"מ. לסוגים מסוימים של הקטאר ישנם להבים עם צורה גלית שנועדה להקנות להם עמידות. בגרסאות מאוחרות ומודרניות שלו מצויים גם רובים משני צדיו, על רבים מהקטארים חרוטים עיטורים שונים על הידית, הלהב, או שניהם.

היסטוריה
--------

מוצאו של הקטאר בהודו והוא אחד מהכלים בשימוש בתרבות הלחימה ההודית עיקר השימוש בו היה בין המאה ה-14 עד המאה ה-19.

הקטאר נחשב ל"פגיון אגרופן", העדויות הקדומות ביותר לקיומו הן בדרום מזרח אסיה, אזור הודו, במאה ה-14 באימפריית ויג'איאנגר.

עם הזמן בשל השימוש הרחב בקטאר ותכונותיו הייחודיות הוא הפך לאמצעי הלחימה הסימבולי ביותר בהודו המייצג את התרבות ההודית, עם זאת השימוש בו הלך ודעך בסביבות המאה ה-19, וכיום הוא נפוץ בעיקר כפריט אספנים.

אופני ייצור ושימוש
------------------

בהכנת הקטאר בהרבה מקרים המתכת של הלהב קופלה או שניתנה לה צורה גלית על מנת להקנות לה עמידות גבוהה יותר. הקצה של הלהב עבה יותר על מנת לאפשר לו לחדור שריון שרשראות, שהיה בשימוש נרחב באותו הזמן. הידית מורכבת משני מוטות אשר מחוברים לשתי קורות רוחב לפחות ומקנה לקטאר את הצורה ואת התכונות הייחודיות שלה. בניגוד לרוב הפגיונות הלהב של הקטאר מאונכת לידית ולא מהווה המשך של הידית על מנת לאפשר כוח רב יותר בעת הפגיעה.

הקטאר היה בשימוש לעיתים קרובות על ידי בני המעמדות הגבוהים והאצולה בעיקר לצורכי ציד, בספרות אף מופיע תיעוד של שימוש בקטאר לציד טיגריסים ולצורך תחרויות והפגנת כוח.

סוגים נוספים
------------

במרוצת השנים השתכלל הדגם המקורי של הקטאר ונוצרו צורות חדשות ומפותחות שלו. בין סוגים אלו ניתן למנות פגיוני קטאר בעלות שלושה להבים אשר שניים מהם מכסים את הלהב השלישי ונפתחים בעת החדירה. קטאר מסוג זה נראית כבעלת להב אחד אך הלהבים יכולים להיפתח בעזרת קפיץ שמופעל בידי משיכה של המוטות שמחזיקים בהן. לא ידוע אם כלי זה אכן הפיק תוצאות טובות יותר בקרב או נועד בעיקר למטרות הפחדה או איום. סוג נוסף ומודרני יותר של קטאר כולל שני אקדחים משני צידי הלהב, קטאר מסוג זה נמצא במוזיאון ארמון העיר בג'איפור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטאר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  www.vajramutthi.org. "The Katar Weapon". *शिरयन् वज्रमुट्ठी युद्ध शास्त्र* (באנגלית). נבדק ב-2018-02-07.
2. 1 2  **Dr Tobias Capwell (2009). The World Encyclopedia Of Knives, Daggers And Bayonets. Anness Publishing.**, Anness, 2009
3. ↑  George Cameron Stone, **Glossary of the Construction, Decoration and Use of Arms and Armor in All Countries and in All Times**, Courier Corporation, 1999. (באנגלית)
**גורגו** הייתה מלכת ספרטה. בתו של קלאומנס הראשון, אשתו של לאונידס הראשון, ואמו של פליסטרכוס.

ביוגרפיה
--------

גורגו הייתה בתו של קלאומנס הראשון מלך ספרטה, ושל אשה לא ידועה. על ילדותה לא ידוע דבר.

רוב מה שידוע עליה הוא אגדות שאמינותן ההיסטורית שנויה במחלוקת. האזכור הראשון שלה הוא כאשר אריסטגורס ממילטוס הגיע אל ספרטה בבקשה לתמוך במרד האיוני. קלאומנס סירב בנימוק שהמרחק גדול מדי. הרודוטוס מספר שאריסטגורס לא התייאש, והתגנב אל ביתו של קלאומנס ובנוכחות גורגו שהייתה בת תשע שנים ניסה לשחד את קלאומנס. הוא העלה את הסכומים עד שקלאומנס שקל להיענות להצעה. אולם גורגו פנתה אל אביה ואמרה: "אבא האורח יכשיל אותך אם לא תלך מזה." קלאומנס נהנה מפקחותה של בתו ודחה את ההצעה. פלוטרכוס מוסר סיפור אחר על פי אשה זרה הצהירה פעם בפניה של גורגו שנשות ספרטה הן היחידות ששולטות בגברים שלהן. גורגו השיבה לה "כן, אנחנו היחידות שיולדות גברים."

קלאומנס הודח לבסוף בידי אחיו לאונידס, וקלאומברוטוס. הוא התאבד בכלאו, ולאונידס הפך למלך. הוא נשא לאשה את גורגו שהייתה אחייניתו למחצה, והיא ילדה לו את פליסטרכוס. הרודוטוס מוסר אגדה על פיה כאשר דמרטוס רצה לדווח לספרטנים על פלישתו הקרבה של חשיארש הראשון מלך פרס, הוא כתב את הדברים על לוח וכיסה אותו בשעווה כדי שהשומרים הפרסיים לא יגלו את מה שכתוב עליו. הספרטנים לא הצליחו לפענח דבר, עד שגורגו יעצה להם לגרד את השעווה, וכך העבירו הספרטנים את הבשורה ברחבי יוון.

גורגו בתרבות
------------

גורגו נזכרת לעיתים רבות בסרטי קולנוע וברומנים שונים. עצם העובדה שהייתה בתו של מלך ממלכי ספרטה, אשתו של האחר, ואמו של מלך נוסף, הפכה אותה למפורסמת. כמו גם העובדה שהיא אחת הנשים הבודדות שהרודוטוס מזכיר בשמן הפרטי.

* גורגו נזכרת בספרו של קרולין דל סנידקר, "הספרטאי".
* נזכרת ברומן הגרפי 300 של פרנק מילר, ובסרט המבוסס עליו היא מגולמת בידי לנה הידי.
* נזכרת בספרו של סטיבן פרספילד, "שערי האש".
* נזכרת בסרט 300 הספרטנים.
* גורגו היא אחת מהמנהיגים שמייצגים את יוון במשחק Civilization 6.

לקריאה נוספת
------------

* הרודוטוס, **היסטוריה**, תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ, פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גורגו, מלכת ספרטה** בוויקישיתוף
* גורגו, מלכת ספרטה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרודוטוס, ספר חמישי, 50.
2. ↑  פלוטרכוס, "**חיי ליקורגוס**", 14.
3. ↑  מלך ספרטה לשעבר שהודח בידי קלאומנס ומצא מקלט אצל הפרסים
4. ↑  הרודוטוס, ספר שביעי, 239.
**קטה שחורת-פנים** (שם מדעי: *Pterocles decoratus*) היא מין של עוף ממשפחת הקטיים החי באפריקה שמדרום לסהרה במדינות: אתיופיה, קניה, סומליה, טנזניה ואוגנדה.

תיאור
-----

הקטה היא עוף קטן בגובה של 23–28 ס"מ ומשקל של 140 עד 210 גרם. היא בעלת נוצות מסורטטות בעלות כתמי-עין כהים מוקפים בפסים לבנים והראש בהיר וצהוב בהיר עם מקור אפור כהה. הזכרים בעלי פסים שחורים-לבנים בולטים לאורך לחייהם, סנטרם השחור, הגבות והחזה והם בעלי מקור אדום. הקטות מעופפות חלשות ויעדיפו לנוע בהליכה.

הקטות שוכנות לאורך אפריקה שמדרום לסהרה בשטחים פתוחים כמו ערבות, סוואנה ובמדבריות. הם ניזונות מזרעים ומאבקה וכשהם מוצאים בור מים הם שותות לרוויה ואז הזכרים ממלאים את נוצות חזיהם במים כדי שיאוחסן שם לאפרוחים. הקטות השותות מושכות לעיתים עופות דורסים ושאר טורפים המחפשים פרטים המשתרכים מאחור.

לקטות עונת רבייה התלויה בירידת הגשמים, אך היא משתנה לעיתים קרובות ויכולה להתקיים גם בסיום העונה היבשה.

תת-מינים
--------

לקטה 3 תת-מינים:

* Pterocles decoratus decoratus
* Pterocles decoratus ellenbecki
* Pterocles decoratus loveridgei

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטה שחורת-פנים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטה שחורת-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קאונטרפאנץ'** (באנגלית: CounterPunch) הוא כתב עת מקוון היוצא לאור בארצות הברית, העוסק בענייני פוליטיקה מתוך גישה שמאלית-רדיקלית.

עורכו של קאונטרפאנץ' היה אלכסנדר קוקבורן, עד למותו בשנת 2012. כיום עורכי העיתון הם ג'פרי סנט קלייר וג'ושוע פרנק. מתפרסמים בו מאמרי ביקורת על המפלגה הדמוקרטית ועל המפלגה הרפובליקנית כאחד. הנושאים העיקריים בהם עוסקים מאמרי קאונטרפאנץ' הם איכות הסביבה, זכויות העובדים, יחסי החוץ של ארצות הברית והסכסוך הישראלי-ערבי.

היסטוריה
--------

קאונטרפאנץ' נוסד כניוזלטר בוושינגטון בשנת 1994 על ידי התחקירן קן סילברסטיין. זמן קצר לאחר מכן הצטרפו אליו אלכסנדר קוקבורן וג'פרי סנט קלייר. סילברסטיין פרש בשנת 1996. המייסדים שאבו השראה מתחקירנים אמריקאים כדוגמת אדוארד אבי, שכתבו על נושאים סביבתיים וחברתיים.

סיקורי קאונטרפאנץ' עוסקים לעיתים קרובות בנושאים שלא זוכים לפרסום בעיתונות המיינסטרים. לדוגמה, בשנת 1997 זכה הירחון בפרסים על מאמרים בנושאים כמו הקשר בין סחר בטונה לסחר בקוקאין, מערכת יחסי הציבור של סין בארצות הברית, ואופן הטיפול בפסולת רדיואקטיבית.

נושאי הסיקור
------------

קאונטרפאנץ' מפרסם תחקירים של מגוון תורמים, בדרך כלל בעלי גישה שמאלית-רדיקלית. גישה זו בולטת במיוחד במאמרים על הסכסוך הישראלי-ערבי, שבהם לעיתים קרובות מובעת ביקורת על פעולותיה של ממשלת ישראל. בין המשתתפים ניתן למצוא דמויות שנויות במחלוקת, כמו האנטי-ציונים גלעד עצמון, נורמן פינקלשטיין, רון ג'ייקובס וישראל שמיר, וכן אנשי שמאל ישראלים, ביניהם אורי אבנרי וג'ונתן קוק. קבוצות יהודיות ואנטי-גזעניות מביעות לעיתים קרובות ביקורת על גישה זו.

קאונטרפאנץ' מפרסם באופן קבוע מאמרי ביקורת על מדיניות החוץ האמריקנית ועל מדיניותה של ארצות הברית בתחום הפיננסי והכלכלי, וכן מסקר נושאים סביבתיים. חלק מהתורמים הקבועים מכסים מגוון רחב של נושאים נוספים.

כותבים
------

רוב כותבי המאמרים בעיתון הם אנשי שמאל ושמאל רדיקלי, וכותבים בו גם פעילים והוגי דעות אנטישמיים כגון ישראל שמיר וגלעד עצמון. בין הכותבים לקאונטרפאנץ' נמנו רוברט פיסק, אדוארד סעיד, ראלף ניידר, טארק עלי, טניה ריינהרט ונועם חומסקי. אחד הכותבים הקבועים הוא ישראל שמיר, שכתב בשנים 2010-2011 סדרת מאמרים המסקרים את המידע שפורסם בוויקיליקס בזמן פרשת קייבלגייט. פידל קסטרו פרסם בו מספר מאמרי אורח. בעיתון כותבים גם מספר קטן של שמרנים ואנשי ימין.

ביקורת
------

באופן טבעי מבקריו של קאונטרפאנץ' מציינים את נטייתו הפוליטית. יחד עם זאת, במאמר בעיתון האובזרבר משנת 2003 נאמר שהוא פופולרי בקרב פוליטיקאים אמריקאים.

בשנת 2004 פורסם מאמר פרובוקטיבי המשווה בין ג'ורג' ווקר בוש להיטלר. המאמר עורר סערה בארצות הברית.

הליגה נגד השמצה תיארה בשנת 2007 את קאונטרפאנץ' כ"ידיעון שמאלני-רדיקלי אנטי-ציוני."

העיתון ספג ביקורת על כך שהוא נותן במה לכותבים אנטישמיים ולדעות אנטישמיות אנטי-יהודיות בפרסומיו.

הוצאת ספרים
-----------

לקאונטרפאנץ' הוצאת ספרים, המוציאה לאור ספרים ואסופות מאמרים של התורמים הקבועים. בין הספרים שיצאו לאור נמנים שני ספרים על הסכסוך הישראלי-ערבי:

* "הפוליטיקה של האנטישמיות", מאת עורכי העיתון אלכסנדר קוקבורן וג'פרי סנט קלייר.
* "ישראל - כתב אישום", מאת מייקל ניומן, מענה לספר "ישראל - כתב הגנה" של אלן דרשוביץ.

כמו כו יצאו לאור ספרים רבים בתחומי איכות הסביבה, פוליטיקה אמריקאית, כלכלה, וכן סיקורים של המלחמות בעיראק, אפגניסטן ויוגוסלביה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קאונטרפאנץ' (באנגלית)
* קאונטרפאנץ', ברשת החברתית טוויטר
* אתר כתב העת:
**47 בטוקאן** (מצוין גם כ-**ξ (קסי) בטוקאן** או כ-**NGC 104**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים טוקאן הנמצא במרחק כ-13,400 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כמיליון כוכבים. זהו הצביר הכדורי השני הכי הבהיר בשמים (אחרי ω בקנטאור) ואחד הקרובים ביותר לכדור הארץ.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי בשנת 1751 ותואר על ידו כערפילית. למעשה הוא זוהה עוד לפני כן ככוכב וקיבל בשנת 1603 את ציון באייר "ξ בטוקאן". האסטרונום הסקוטי ג'יימס דנלופ זיהה בשנת 1826 שמדובר בצביר כדורי וכלל אותו בקטלוג של גרמי שמיים עמוקים שפורסם על ידו ב-1828. למרות זאת ואף על־פי שגם ג'ון הרשל זיהה את הצביר בשנת 1834, קיבל הצביר את הציון "47 בטוקאן" בקטלוג בכוכבים "אורנומטריה ארגנטינה" שפורסם בשנת 1874 על ידי בנג'מין גולד וכינוי זה הוא המקובל כיום (לצד NGC 104). ציון זהו אחד משני הציונים היחידים (השני הוא 82 בארידנוס) ששרדו מהקטלוג וסופחו לציוני פלמסטיד.

תצפית
-----

הצביר נמצא בקצה הדרומי של קבוצת טוקאן, מעט מערבית לענן מגלן הקטן. בשל מיקומו הדרומי לא ניתן לראותו כלל מאירופה או מהמזרח התיכון. ללא ציוד עזר נראה הצביר כמו כוכב חלש, אך די במשקפת כדי להבחין שמדובר בגרם שמים עגול עם בהירות נראית גדולה יותר במרכז מאשר בהקף. טלסקופ חובבים איכותי מאפשר להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם מדרגת בהירות 14.

מאפייני הצביר
-------------

צילום מוגדל של קטע מ-47 בטוקאן המראה כוכבים כחולים מתעכבים
קוטרו של 47 בטוקאן הוא כ-120 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש כ-13,400 שנות אור, כך שגודלו הזוויתי הוא כ-31 דקות קשת - כגודלו הזוויתי של הירח המלא. הצביר מכיל כמיליון כוכבים, מסתו הכוללת היא כמיליון מאסות שמש ועוצמת הארתו הכוללת גדולה פי 360,000 משל השמש. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי G4. גילו מוערך למעלה מ-10 מיליארד שנים.

תצפיות שנערכו בצביר גילו 22 פולסארים בעלי זמן מחזור של 1-10 מילישניות - קצר בהרבה מזמן המחזור של רוב הפולסארים. כמו כן התגלו במרכז הצביר 21 כוכבים כחולים מתעכבים - כוכבים מאסיבים וחמים שגילם אינו תואם את גילם של שאר כוכבי הצביר, שכן כוכבים בעלי מאסה גדולה אינם חיים מיליארדי שנים, כגילו של הצביר. ההסבר המקובל לשתי התופעות הוא שבמרכז הצפוף של הצביר, שם המרחק הממוצע בין כוכבים סמוכים עשוי להיות כעשירית שנת אור בלבד, מתרחשות התנגשויות של כוכבים קטנים יותר. התנגשויות אלו עשויות ליצור כוכבים מאסיבים וחמים יותר מהכוכבים המקוריים וכן להביא לקריסה של מערכת זוגית לכוכב יחיד שמתוך שימור תנע זוויתי יסתובב סביב עצמו במהירות גבוהה במיוחד, ולאחר שיסיים את חייו, יהפוך לכוכב נייטרונים המסתובב סביב עצמו במחזוריות של אלפיות השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **47 בטוקאן** בוויקישיתוף
* 47 בטוקאן באתר SEDS.
* 47 בטוקאן, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנות החלל האירופית: The Toucan's Diamond
2. ↑  סוכנות החלל האירופית: Hubble yields direct proof of stellar sorting in a globular cluster
3. ↑  Jodrell Bank Centre for Astrophysics: 47 Tucanae Globula Cluster
4. ↑  כוכבים כחולים מתעכבים באתר Solstation
**קאווה ססיליו דה סילבה** (בפורטוגזית: **Cauê Cecilio da Silva**; נולד ב-24 במאי 1989), הידוע בשם **קאווה**, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בסיאנורטה.

קריירה
------

קאווה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת סנטו אנדרה מסאו פאולו, וכשהיה בן 21 עזב את ברזיל וחתם בליישואש מליגת העל הפורטוגזית. בעונת הבכורה שלו לא זכה קאווה לדקות משחק רבות והמועדון ירד לליגה השנייה, בה הפך קאווה לשחקן הרכב. בקיץ 2011 חזר לליגה הבכירה בפורטוגל כאשר חתם באולהאננסה, במדיה כבש ארבעה שערים ב-29 משחקים.

בקיץ 2012 חתם בואסלוי מליגת העל הרומנית, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרות האירופאיות, בתיקו 1–1 נגד פנרבחצ'ה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בסך הכל שיחק שנתיים במועדון וכבש שלושה שערים ב-54 הופעות בכל המסגרות. בקיץ 2014 חתם בנפטצ'י באקו מליגת העל האזרית, במדיה שיחק שנה וחצי וכבש שני שערים ב-49 הופעות בכל המסגרות.

ב-2 בפברואר 2016 הגיע קאווה לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב. כעבור חמישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כאשר נכנס כמחליף בדרבי מול מכבי תל אביב, במשחק שנערך באצטדיון בלומפילד והסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל שותף קאווה בשבעה משחקים בליגת העל עד תום העונה.

במאי 2016 חתם במוריירנסה מליגת העל הפורטוגזית, ובמדיה שיחק עונה אחת וכבש שני שערים ב-33 הופעות בליגה. ביולי 2017 חתם בקבוצת אומייה ארדיג'ה מליגת העל היפנית, ובתום העונה ירד עמה לליגת המשנה. בשנת 2018 הושאל לאלבירקס ניאיגטה מליגת המשנה היפנית, וכעבור שנה חתם על חוזה חדש בקבוצה.

ב-19 באוגוסט 2020, קאווה חתם בבלננסש סאד.

קישורים חיצוניים
----------------

* קאווה ססיליו דה סילבה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארז נעמן, ‏רשמי: קאווה חתם בהפועל ת"א עד תום העונה, באתר ONE‏, 2 בפברואר 2016
2. ↑  Cauê no Moreirense por duas temporadas, באתר OJOGO, ‏22 במאי 2016

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קאווה ססיליו דה סילבה"**.
**דגל מדינת אורנג' החופשית** (בהולנדית: **Vlag van de Oranje Vrijstaat**) עוצב בשנת 1856 ואומץ רשמית ב-23 בפברואר 1857 ביום עצמאותה השלישי של המדינה.

עיצוב
-----

דגל הולנד
עיצוב דגלה הלאומי של מדינת אורנג' החופשית מייצג את הקשר הלאומי, התרבותי וההיסטורי בין המדינה לבין מדינת האם שלה בעיני מייסדיה - ממלכת הולנד. הדגל כולל שישה פסים אופקיים הצבועים לסירוגין בלבן ובכתום (שלושה פסים כתומים וארבעה לבנים) כאשר בקנטון הדגל משובץ הדגל ההולנדי. הפס הלבן הנמתח במרכז הדגל ההולנדי מקבל את ביטויו בארבעת הפסים הלבנים שבדגל מדינת אורנג' החופשית, ושלושת הפסים הכתומים מייצגים את הצבע הלאומי של הולנד (הצבע הרשמי של בית אוראניה-נאסאו).

היסטוריה
--------

בתחילה, מיד עם הקמת המדינה בפברואר 1854, קבעה הממשלה של המדינה הצעירה דגל "אדום, לבן וכחול". פרטים על העיצוב המדויק היו מעורפלים, אך סביר להניח שכוונת המנסחים הייתה לדגל דומה או זהה לדגל הולנד. הדגל נועד להיות זמני, ככל הנראה עד לעיצוב דגל מקורי. לבסוף, לבקשת נשיא מדינת אורנג' החופשית הראשון, יוזיאס פיליפ הופמן, ובהסכמת מלך הולנד וילם השלישי (1849-1890), הדגל עוצב לבסוף על ידי "המועצה העליונה לענייני אצולה" (Hoge Raad van Adel) - גוף רשמי של ממשלת הולנד. בינואר 1856 הוא הובא לאישור מועצת העם, הפרלמנט של מדינת אורנג' החופשית, ואושר כחודש לאחר מכן. ב-23 בפברואר 1857, הדגל הנוף לראשונה במעמד רשמי, במסגרת חגיגות יום העצמאות השלישי של המדינה. הדגל היה בתוקף עד ה-31 במאי 1902, אז מדינת אורנג' החופשית הובסה על ידי בריטניה במלחמת הבורים, וחדלה מלהתקיים.

לאחר ניצחון הבריטים על מדינת אורנג' החופשית, הם הקימו על חורבותיה את מושבת נהר האורנג', אשר התקיימה עד שנת 1910. למושבה זו בחרו הבריטים נס אדום כללי, האופייני לדגלי מושבותיהם, כאשר אין בדגל שום ייצוג לדגל ההיסטורי של המקום - דגל מדינת אורנג' החופשית. בשנת 1910 אוחדו שטחי מדינת אורנג' החופשית עם שאר המושבות הבריטיות באזור, ועל בסיסן הוקם איחוד דרום אפריקה. בשנת 1928 אימצה המדינה החדשה דגל חדש, אשר כלל ייצוג בולט לדגל מדינת אורנג' החופשית. במרכז הדגל החדש עמד על צידו דגם מוקטן של דגל מדינת אורנג' החופשית, כאשר ברקע הדגל נמתחים שלושה פסים אופקיים, כתום, כחול ולבן, אשר ניתן לזהותם עם הפסים המופיעים בדגל מדינת אורנג' החופשית. לאחר נפילת האפרטהייד והקמת דרום אפריקה החדשה, יש אשר זיהו את ייצוג האדום, הלבן והכחול בדגלה החדש כנקודות השראה מדגל מדינת אורנג' החופשית, וכניסיון לתת בדגל ביטוי לנוכחות ההולנדית בתולדותיה של דרום אפריקה. באופן דומה יש גם המתארים את בולטות הצבע הלבן (שמהווה את הצבע העיקרי בדגל מדינת אורנג' החופשית) בדגל פרובינציית המדינה החופשית אשר משתרעת כיום בשטח עליו פעם התקיימה מדינת אורנג' החופשית.

* דגל איחוד דרום אפריקה, 1928–1994דגל איחוד דרום אפריקה, 1928–1994
* דגל פרובינציית המדינה החופשית, החל משנת 1994דגל פרובינציית המדינה החופשית, החל משנת 1994
* דגל הרפובליקה של דרום אפריקה, החל משנת 1994דגל הרפובליקה של דרום אפריקה, החל משנת 1994

ראו גם
------

* דגל הרפובליקה הדרום-אפריקאית
* דגל דרום אפריקה
* דגל הולנד

קישורים חיצוניים
----------------

* דגל מדינת אורנג' החופשית, באתר דגלי העולם (באנגלית)
**קָטָה סֶנֶגָלִית** (שם מדעי: *Pterocles senegallus*) היא מין של עוף במשפחת הקטיים.

אורך הקטה כ-33 ס"מ. משקלה כ-130 גרם. לקטה ראש אפור עם כתם כתום גדול, ומקורה שחור. זנבה בצבע שחור והוא מאוד דק. הנקבה מנוקדת בנקודות לכל אורך הגוף (חוץ מהראש) וחלקו העליון של הראש מנוקד. צבע הזכר חלק (ללא נקודות) ובכנפיו ישנם פסים עבים.

מקום החיות המועדף על הקטה הוא במדבר. בארץ הוא נפוץ בצפון, במערב הנגב ובערבה.
מדינות נוספות בהם קטה זו נפוצה: אפגניסטן, אלג'יריה, צ'אד, ג'יבוטי, מצרים, אריתריאה, אתיופיה, הודו, איראן, עיראק, איטליה, ירדן, לוב, מאלי, מאוריטניה, מרוקו, ניז'ר, עומאן, פקיסטן, ערב הסעודית, סומליה, סודאן, סוריה, תוניסיה, טורקיה, איחוד האמירויות הערביות.

מזונה של הקטה מורכב מחרקים, זרעים ונבטים.

בעונת הקינון הנקבה מטילה ביצים בחודשים אפריל-מאי. בכל הטלה הנקבה מטילה 3 ביצים. קינה הוא בור קטן מתחת לקרקע. צבע הביצה חום-צהבהב עם נקודות חומות ואפורות. הנקבה והזכר דוגרים על הביצים בתורות. האפרוחים מסוגלים לעוף לאחר 3 שבועות.

קטה סנגלית בנגב, צילום-אנדרה זערורקטה סנגלית בנגב, זכר בוגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטה סנגלית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |

* קטה סנגלית באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטה סנגלית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
הרב **יצחק וייס** (ה'תרל"ה, 1875 – כ"ז בתמוז ה'תש"ב, 1942) היה רבן של העיירות וערבוי שבהונגריה וקדלבורג הסמוכה לפרשבורג. תלמיד השבט סופר, ובעל שו"ת **שיח יצחק**. נרצח עם משפחתו וקהילתו בשואת יהודי סלובקיה.

ביוגרפיה
--------

הרב יצחק וייס נולד למרים וישעיה יששכר וייס בעיירה פרשבורג. למד בישיבתו של השבט סופר, שמסופר שאמר עליו שהוא "ארון הספרים שלי", והיה מרבה ללמוד איתו בחברותא. גם הרב דוד ניימן העיד בהסכמתו על בקיאותו הרבה בכל מרחבי התורה. בשנת תרנ"ד החל ללמד בבית המדרש "מכבדי ומענגי השבת", עד לשנת תרס"ד. בשנת תרס"ד התקבל לכהן כרבה של העיירה קדלבורג הסמוכה לפרשבורג. בתפקיד זה כיהן עד לשנת תרע"ו אז החל לכהן כרבה של ורבוי, תפקיד אותו נשא עד מותו.

אחיו הוא הרב שבתי שעפטעל וייס, מחבר ספר **הלכתא רבתא לשבת**.

בשנת תש"ב ניספה בשואת יהודי סלובקיה יחד עם אשתו וילדיו וכל יהודי העיירה, שנשלחו יחד למחנה ההשמדה, בלזיץ או מיידנק.

הרב שמואל הלוי ואזנר העיד עליו "וזכיתי להכירו ולישא וליתן אתו בדברי תורה, והיה בקי עצום בכל מכמני התורה כי לא שכח לעולם - והכל שגור בפיו - הלכה ואגדה שו"ת וספורי הדורות".

צאצאיו הוציאו לאור את כתביו בהם ספר חידושים על התורה וספר שו"ת בשם **שיח יצחק**.

ספריו
-----

* אבני בית היוצר, חידושים בנוגע לקברות וציונים של צדיקים. פקש, תר"ס.
* שיח יצחק, על התורה. ירושלים תש"נ. בהוצאת מכון ירושלים.
* שיח יצחק, שו"ת. ירושלים תשנ"ה. בהוצאת מכון ירושלים.
* אלף כתב, בשני חלקים, עובדות אמרי קודש והנהגות מגדולי הדורות. בני ברק תשנ"ה, בהוצאת מכון זיכרון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **שיח יצחק על התורה**, פתח דבר
2. ↑  **אבני בית היוצר, הסכמות**
3. ↑  **שיח יצחק על התורה**, עמ' 9
4. ↑  **שיח יצחק על התורה**, עמ' 7
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביצחק הלפרין, חקלאי, חבר אגודת הגדעונים ושותף במחתרת ניל"י. אם התכוונתם לרב בשם זה, ראו לוי יצחק הלפרין.

**יצחק הלפרין** (17 באוקטובר 1890, זכרון יעקב – 3 בינואר 1960, בנימינה) היה חקלאי בזכרון יעקב ובבנימינה. חבר אגודת הגדעונים ושותף במחתרת ניל"י.

ביוגרפיה
--------

הלפרין נולד ב-1890 בזכרון יעקב לירחמיאל ורבקה הלפרין שהיו ממייסדי המושבה ב-1882 התחנך בבתי הספר במקום ומגיל צעיר השתתף בעבודה החקלאית במשק הוריו. ב-1911 גויס לצבא האימפריה העות'מאנית והשתתף במלחמת הבלקן הראשונה שלאחריה שוחרר וחזר לזכרון יעקב. ב-1913 רכש מיק"א אדמה בשוני והחל לעבד אותה ולשמור עליה. ב-1914 הצטרף לאגודת הגדעונים שנוסדה במושבה והשתתף בשמירה על שדותיה.

ב-1915, עם הקמת מחתרת ניל"י, הצטרף לשורותיה ועסק בהעברת ידיעות בין חבריה. ב-1917 כשנחשפה הרשת וחילים טורקים הקיפו את המושבה הצליח הלפרין לברוח להרים שמסביב אולם כשניסה לחזור נלכד. תחילה נשלח לכלא בחיפה שם עונה על מנת שיגלה את מקום מחבואו של יוסף לישנסקי. לאחר 10 ימים נשלח עם חברו למחתרת מנשה ברונשטיין לכלא "חאן עלי באשה" שבדמשק שם המשיכו עינוייו. הלפרין שהה בכלא כשנה ושוחרר לבסוף עם כיבוש דמשק ב-1918 וחזר למושבה.

ב-1922 עבר למושבה בנימינה שם הקים את ביתו.

משפחתו
------

קברם של שושנה ויצחק הלפרין בבנימינה
הלפרין נישא ב-1920 לשושנה בת ישראל שניאור זלמן סמסונוב. לזוג נולדה בת ו-2 בנים. נפטר ב-1960 והובא למנוחות בבית הקברות בבנימינה. אשתו, שושנה, נפטרה ב-1962 ונקברה לצידו.

ראו גם
------

* נפילתה של ניל"י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יצחק הלפרין** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "יצחק הלפרין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2787

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפטר יצחק הלפרין - ממיסדי בנימינה ומשרידי ניל"י, חרות, 4 בינואר 1960
**קאווין תאמסצ'נאן** (בתאית: **กวินทร์ ธรรมสัจจานันท์**; נולד ב-25 בינואר 1990) הוא כדורגלן תאילנדי המשחק בעמדת השוער במואנת'ונג יונייטד.

קריירת מועדונים
---------------

קאווין התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של מכללת אסומפטיבן ת'ומברי ובשנת 2007 הצטרף לראג'פראצ'ה. שנה לאחר מכן חתם במואנת'ונג יונייטד מהליגה התאילנדית השנייה עמה עלה לליגת העל התאילנדית בסיום העונה ועונה לאחר מכן אף זכה עמה באליפות תאילנד, תואר עליו שמרה גם עונה לאחר מכן. באוקטובר 2010 מאמן נבחרת תאילנד בריאן רובסון המליץ עליו למנצ'סטר יונייטד שזימנה אותו למבחנים. אולם כעבור זמן קצר פרק את הכף היד שלו נעדר חודשיים מהמגרשים ובשל כך גם לא יצא למבחנים. בתחילת עונת 2013 נפצע בשוק ונעדר כ-7 חודשים מהמגרשים. זמן קצר לאחר חזרתו למגרשים פרק את הכתף וסיים את העונה. ב-2 בפברואר 2016 עצר שלושה פנדלים בחצי גמר מוקדמות ליגת האלופות האסיאתית.

ב-10 בינואר 2017 קאווין חתם לחמש שנים בלוון מליגת הבלגית השנייה. עד מהרה הפך לשוער הראשון של המועדון עד שבאוקטובר 2018 נפצע בכף הרגל ונעדר כחודשיים מהמגרשים, דבר שהוביל לכך שהפסיד את מקומו בהרכב.

ב-4 בפברואר 2020 הושאל לעונה לקונסאדולה סאפורו מליגת העל היפנית, במדיה לא רשם דקות משחק. ב-4 בינואר 2022 חזר לתאילנד והושאל לפורט.

ב-9 באוגוסט 2022 חזר לקדנציה שנייה במאונת'ונג יונייטד.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-20 במאי 2008 קאווין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תאילנד בניצחון 0-7 נגד נפאל. השתתף עם הנבחרת במשחקי אסיה 2014 ובאותה שנה זכה עמה בגביע מזרח אסיה בכדורגל.

בדצמבר 2018 זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2019 אך שוחרר ממנו עקב פציעה.

תארים
-----

ראג'פראצ'ה
* הגביע התאילנדי: 2007

מואנגת'ונג יונייטד
* ליגת העל התאילנדית: 20099, 2010, 2012, 2016
* הליגה התאילנדית השנייה: 2008
* הגביע התאילנדי: 2010
* גביע הליגה התאילנדי: 2016

נבחרת תאילנד
* גביע מזרח אסיה בכדורגל: 2014, 2016, 2020
* גביע המלכים: 2016, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

* קאווין תאמסצ'נאן, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קאווין תאמסצ'נאן"**.
שערה הפוכה
**שערה חודרנית** (באנגלית: *Ingrown hair*), נקראת גם **שערה הפוכה** או **שערה כלואה**, היא שערה הצומחת מתחת העור. כתוצאה מכך נוצר ניפוח של העור, שעלול לגרום לפוליקוליטיס, (הצטברות מוגלה בזקיק השערה הגורמת לתהליך דלקתי מקומי).

גורמים
------

צמיחת שערה מתחת העור מתרחשת כאשר שערה נשברת או נחתכת קרוב מאוד לגובה פני העור, כך שבתהליך הצמיחה עליה לעבור את שכבת האפידרמיס. השערה מתחילה לצמוח בזווית קלה, עד שהיא מגיעה לשכבת העור העליונה, אך אינה מצליחה לחצות אותה, ובמקום לפרוץ אל פני העור, היא נוטה ומוסיפה לצמוח בין שכבות העור.

צמיחת שערה הפוכה נגרמת עקב: 

* טיפול לקוי בשערה
	+ גילוח באמצעות סכין גילוח - פעולה שבה נדרש הפעלת לחץ גדול על העור בזמן הגילוח, מה שעלול לגרום לגילוח עמוק יותר מפני העור
	+ טיפול להסרת שיער לא מקצועי - בעיקר אם מריטת השיער נעשית ההפך מכיוון הצמיחה של השיער או בדרך השוברת או קורעת את השיער ולא מורטת אותו
* שפשוף בגדים על העור - שכיח במיוחד באנשים הלובשים בגדים צמודים, מה שמקשה על יכולתה של השערה לצמוח, גם שיער קיים עלול להישבר כתוצאה מהשפשוף.
* בעלי עור יבש מצויים בסיכון גבוה יותר להיווצרות שערה הפוכה.

טיפול
-----

כצעד ראשון יש להרחיק את השערה הפגומה. לרוב ניתן לעשות זאת באמצעות חישוף קצה השערה ושליפתה על ידי מלקטת (פינצטה) וחיטוי האזור הפצוע באמצעות חומרי חיטוי. לחלופין, ניתן להשתמש בבנזואיל פראוקסיד, או בתכשיר המכיל חומצה סליצילית בריכוז נמוך, במריחה על אזור השערה, ובקומפרסים חמים. ניתן גם להיעזר בטיפול של קוסמטיקאי, אך במקרים של התפתחות פצע דלקתי מומלץ לפנות לרופא עור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שערה חודרנית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fran E. Cook-Bolden, Alicia Barba, Rebat Halder, Susan Taylor, Twice-daily applications of benzoyl peroxide 5%/clindamycin 1% gel versus vehicle in the treatment of pseudofolliculitis barbae, **Cutis** 73, 2004-6, עמ' 18–24
2. ↑  Best practices for ingrown hair or 'razor bumps', ScienceDaily (באנגלית)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדגל הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. אם התכוונתם לדגל ממלכת סרביה ודגל סרביה ומונטנגרו, ראו דגל סרביה ומונטנגרו.
**דגל יוגוסלביה** היה הדגל הלאומי של יוגוסלביה. הדגל שימש את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה במהלך קיומה מ-1945 ועד להתפקותה ב-1990.

היסטוריה
--------

הדגל היוגוסלבי הראשון אומץ על ידי ממלכת יוגוסלביה ב-1918, כטריקולור בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית - אדום, כחול ולבן. הצבעים אומצו בועידה הפאן סבלאבית בפראג ב-1848 (אנ').

במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי מדינות הציר, הוקם ביוגוסלביה צבא השחרור העממי של יוגוסלביה בפיקוד יוסיפ ברוז טיטו. הצבא הפרטיזני, שלא קיבל את סמכות הממשלה הגולה המונרכית, אימץ ב-1943 דגל בו הוטבע הכוכב האדום הקומוניסטי.

עם הקמת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה בשנת 1945 הוספה לכוכב האדום מסגת צהובה.

עם התפרקות יוגוסלביה אימצו הרפובליקות הפורשות דגלים לאומיים לעצמם, והדגל שימש את הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, שהסירה את הכוכב האדום מהדגל. 

עם התפרקות סרביה ומונטנגרו ב-2006, חדל השימוש בדגל, ושתי המדינות אימצו לעצמם דגלים אחרים.

דגלי הרפובליקות בפדרציה היוגוסלבית
----------------------------------

לאחר מלחמת העולם השנייה, יוגוסלביה הפכה להיות פדרציה של רפובליקות סוציאליסטיות, המורכבת משש תת-רפובליקות. לכל אחת מהרפובליקות היה דגל ייחודי, שהורכבו מדגלי הלאומיות הפאן-סלאביים בתוספת סמלים קומוניסטיים ככוכב האדום והדגל האדום.

|  |  |
| --- | --- |
| דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה | דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה |
| דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה | דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של מונטנגרו |
| דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה | דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה |
|

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל דגלים וסמלים** |

* סמל יוגוסלביה
* המנון יוגוסלביה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל יוגוסלביה** בוויקישיתוף
* דגל יוגוסלביה, באתר דגלי העולם (באנגלית)
* דגל יוגוסלביה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שער תאים בגזר
**שער תאים** הוא שער עירוני, הבנוי משתי מזוזות וביניהן קירות, שיוצאים משתי המזוזות מנקודה מקבילה, ולא נפגשים, על מנת ליצור מעין תאים, ובהם מעברים. בין הקירות הוצבו דלתות, היו כאלו שעשויות מעץ בלבד, ואחרות מצופות ברזל. לשערי התאים לעיתים צורפו חומות הסוגרים, או שצורפו להם גם יחד מספר שערים, כדי ליצור מערכת הגנה מתוחכמת. בסוף השערים עמדו מגדלי שמירה.

שער התאים אופייני לכנען בתקופת הברזל. קיימים שלושה סוגים של שערי תאים: שערים דו-תאיים, ארבע-תאיים ושש-תאיים. לא נמצא קשר מובהק בין מספר התאים, עד לסוף המאה ה-11 לפנה"ס, בה החלו להופיע מספר שערים ארבע-תאיים, לפי דפוס. במאה העשירית נבנו שערים שש-תאיים בערים חשובות בממלכת ישראל המאוחדת, כנראה בידי שלמה המלך, כפי שגרס יגאל ידין.

ידין הסתמך על פסוק במלכים א' ("...לִבְנוֹת...וְאֶת-חָצֹר וְאֶת-מְגִדּוֹ, וְאֶת-גָּזֶר") המספר על בניין המלך שלמה בשלוש ערים מלכותיות, אשר בתליהן נתגלו שערים וחומות בעלי תכונות דומות רבות. שערים דומים נתגלו באזורים אחרים, שספק אם היו בשליטת שלמה, ולא אוזכרו בתנ"ך. כמו כן, החפירות האחרונות במגידו העלו כי ניתן לתארך את השער למאה התשיעית לפנה"ס, ובכך לדחוק את סברת ידין לגבי היותם שלֹמִיִם.

באופן הדרגתי הוחלפו השערים השש-תאיים בשערים ארבע-תאיים, לרוב אחר חורבן כלשהו. שערים אלו שרדו עד המאה השישית לפנה"ס. ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי הגורם לשינויים נוספים היה המצב הגאוגרפי של הערים, ולאו דווקא שינויים בטקטיקות המצור של צבא מצרים וצבא אשור.

שער תאים בחצור
חלק ניכר מחיי היום-יום של ערי כנען התרחש סביב לשערים אלו. השער לא היה שטוח, והבניינים שנוצרו בו היוו את המרכז האדמיניסטרטיבי של העיר, כפי שהתגלה פעמים רבות על ידי מציאת ארכיונים, צווים מלכותיים ומיני מסמכים חוקתיים באזור השער.

נהוג לשייך לשער גם את מקום בית המשפט של העיר. שימוש זה מופגן בתנ"ך, בין השאר, בספר עמוס : "שָׂנְאוּ בַשַּׁעַר, מוֹכִיחַ; וְדֹבֵר תָּמִים, יְתָעֵבוּ... צֹרְרֵי צַדִּיק לֹקְחֵי כֹפֶר, וְאֶבְיוֹנִים בַּשַּׁעַר הִטּוּ" המדבר על שחיתות השופטים, או בספר דברים בו מתואר השער כמקום שיכון הזקנים ששפטו בין האנשים "וְאִם-לֹא יַחְפֹּץ הָאִישׁ, לָקַחַת אֶת-יְבִמְתּוֹ; וְעָלְתָה יְבִמְתּוֹ הַשַּׁעְרָה אֶל-הַזְּקֵנִים". בסביבת השער לרוב הוקם השוק העירוני, ושכנה באר המים של העיר. דברי המלכים נישאו בשער, והנביאים לרוב פנו לקהלם בשער. כמו כן, בשער ישבו המחוסרי העבודה כ'לויים אשר בשערים'.

לקריאה נוספת
------------

* יגאל ידין, **חצור**, פרק 13: גזר-חפירות בתוך הספר, 200-205, הוצאת ספריית מעריב והאוניברסיטה העברית, 1975.

קישורים חיצוניים
----------------

* שערי תקופת הברזל (באנגלית)
* שערים, ארמונות ומקדשים (באנגלית)
* 'שער', האנציקלופדיה התנ"כית הסטנדרטית (באנגלית)
* היכן המאה העשירית? ויכוח השערים (באנגלית)
**קייט פנטוס-רוסימאנוס** (באסטונית: **Keit Pentus-Rosimannus**; נולדה ב-3 במרץ 1976) היא פוליטיקאית אסטונית המכהנת כשרת האוצר של אסטוניה. היא גם סגנית יו"ר מפלגת הרפורמה, המפלגה הגדולה במדינה.

בשנים 2014–2015 כיהנה כשרת החוץ, ובשנים 2011–2014 כיהנה כשרה לאיכות הסביבה.

ביוגרפיה
--------

פנטוס-רוסימאנוס למדה באוניברסיטת טאלין ובאוניברסיטת טרטו, ועשתה תואר ראשון במנהל ציבורי וביחסי האיחוד האירופי.

משנת 1998 היא חברה במפלגת הרפורמה, ועבדה כיועצת פוליטית במשרד המשפטים, משרד הרווחה ומשרד החוץ.

בשנת 2003 מונתה למושלת מחוז המרכז בעיר טאלין. בשנת 2005 מונתה לראש לשכתו של ראש ממשלת אסטוניה אנדרוס אנסיפ.

בשנת 2007 התמודדה ונבחרה לפרלמנט האסטוני. במהלך הקדנציה כיהנה כיו"ר הסיעה הפרלמנטרית של מפלגתה והייתה חברה בוועדת הכספים. בבחירות 2015 נבחרה לקדנציה נוספת.

ב-17 בנובמבר 2014 מונתה לשרת החוץ של אסטוניה, אך ביולי 2015 אולצה להתפטר בהוראת בית המשפט, אשר פסק כי היא אחראית לחלק מהחובות שהותירה פשיטת הרגל של אביה.

ב-26 בינואר 2021 מונתה לשרת האוצר על ידי ראש הממשלה קאיה קאלאס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קייט פנטוס-רוסימאנוס** בוויקישיתוף
* קייט פנטוס-רוסימאנוס, באתר הפרלמנט האסטוני
* קייט פנטוס-רוסימאנוס, ברשת החברתית פייסבוק

* קייט פנטוס-רוסימאנוס, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Riigikogu valimised 2015". Vabariigi Valimiskomisjon. נבדק ב-1 ביולי 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Estonian Foreign Minister Pentus-Rosimannus resigns due to Autorollo case". *ERR*. 1 ביולי 2015. נבדק ב-1 ביולי 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קייט פנטוס-רוסימאנוס"**.
**מאורת הצפעונים** (The snake pit) הוא סרט דרמה אמריקני מ-1948 בבימויו של אנטול ליטבק ובכיכובה של אוליביה דה הבילנד, על פי הרומן האוטוביוגרפי למחצה מאותה שנה של מרי ג'יין וורד בשם זה. הסרט מספר את סיפורה של אישה שמצאה את עצמה בבית חולים פסיכיאטרי, ואינה זוכרת איך הגיעה לשם.

עלילה
-----

וירג'יניה קנינגהאם (אוליביה דה הבילנד) היא אסירה הלוקה בסכיזופרניה לכאורה בבית החולים הממלכתי הפסיכיאטרי ג'וניפר היל. היא שומעת קולות ונראית מנותקת מהמציאות, ואף אינה מזהה את בעלה רוברט (מארק סטיבנס). הסרט עוקב אחרי הטיפול בה. ד"ר קיק מטפל בה באמצעות הלם חשמלי וצורות אחרות של טיפול, כולל היפנוזה, והסרט כולל פלאשבקים רבים. האחות דייוויס (הלן קרייג) היא האחות היחידה המתעללת באמת בבית החולים. דייוויס מקנאה בעניין של ד"ר קיק בווירג'יניה, שאותו היא רואה כמופרז. האחות דייוויס מביאה את וירג'יניה להתפרצות הגורמת לווירג'יניה לשהות יחד עם חולים אחרים בתא מרופד גדול ונטוש. טיפולו של ד"ר קיק משפר בהמשך את מצבה הנפשי של וירג'יניה, ועם הזמן היא מחלימה, ומסוגלת לעזוב את בית החולים. 
הסרט מתאר גם את המשטר הביורוקרטי של המוסד, את גישתו הקשה, המרוחקת וחסרת האמפתיה של צוות העובדים ואת היחסים בין חולים.

על הסרט
-------

הבמאי אנטול ליטבק ערך שלושה חודשים של תחקיר מקיף מקדים. הוא דרש שכל השחקנים והצוות ילוו אותו למוסדות שונים ולהרצאות של פסיכיאטרים מובילים. אוליביה דה הבילנד נכנסה לעובי הקורה של התחקיר. היא התבוננה בתשומת לב בכל אחד מהטיפולים שהיו נהוגים בעת ההיא, כולל טיפולי הידרותרפיה ונזעי חשמל. היא לקחה חלק בפגישות טיפוליות ארוכות, והשתתפה בפעילויות חברתיות שונות עם המטופלים. 

הסרט הוביל לשינויים במוסדות הפסיכיאטריים בארצות הברית. ב-1949 כתב הרב שטיין מ"דיילי וראייטי": "ויסקונסין היא המדינה השביעית שהנהיגה רפורמות במוסדות הפסיכיאטריים בתחומה בעקבות הסרט 'מאורת הצפעונים'".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאורת הצפעונים** בוויקישיתוף

* "מאורת הצפעונים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מאורת הצפעונים", באתר נטפליקס
* "מאורת הצפעונים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מאורת הצפעונים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מאורת הצפעונים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5187177
* BnF: cb16460344c (data)
* CANTIC: a12125945
* LCCN: no2003038361
* VIAF: 316754933
* WorldCat (עם VIAF): 316754933

 |