recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מיקאל ברונו דומיניק קוויזאנס** (בצרפתית: **Michaël Bruno Dominique Cuisance**; נולד ב-16 באוגוסט 1999) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בונציה.

קריירת מועדונים
---------------

קוויזאנס הוא תוצר מחלקת הנוער של נאנסי. ב-9 במאי 2017, הוא חתם על חוזה בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-19 בספטמבר בניצחון הבית 0–2 על שטוטגרט, כאשר נכנס כמחליף של כריסטוף קראמר.

ב-17 באוגוסט 2019, קוויזאנס סיכם את תנאיו בבאיירן מינכן עד לשנת 2024 בהעברה ששוערה בכעשרה מיליון אירו. הופעת הבכורה שלו במדי הבווארים הגיעה שבועיים לאחר מכן בניצחון 1–6 על מיינץ 05, כשהוא נכנס כמחליף של טיאגו אלקנטרה בדקה ה-79. ב-27 ביוני 2020, הוא כבש את שערו הראשון בבאיירן מינכן במסגרת הניצחון 0–4 על וולפסבורג. את עונת 2019/20 קוויזאנס סיים עם טרבל, כאשר זכה באליפות הליגה, בגביע הגרמני ובליגת האלופות. הוא נכלל בסגל משחקי הגמר של הגביע הגרמני וליגת האלופות, אך לא שותף בהם. בנוסף, הוא זכה בסופר קאפ האירופי ב-24 בספטמבר 2020, כשגם בגמר זה הוא נכלל בסגל, אך לא שותף.

ב-1 באוקטובר 2020, הוא כשל בבדיקות הרפואיות לפני המעבר המתוקשר ללידס יונייטד, ולכן נשאר בקבוצה הגרמנית. מנגד, הוא הצטרף בהשאלה לאולימפיק מרסיי עד לתום העונה בעסקה אשר כללה אפשרות רכישה.

ב-3 בינואר 2022 חתם לשלוש וחצי שנים בונציה.

תארים
-----

### קבוצתיים

באיירן מינכן
* בונדסליגה: 2019/20
* הגביע הגרמני: 2019/20
* ליגת האלופות: 2019/20
* הסופר קאפ האירופי: 2020
* הסופר קאפ הגרמני: 2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקאל קוויזאנס** בוויקישיתוף
* מיקאל קוויזאנס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדכון: באיירן מינכן אישרה על החתמתו של קשר בורוסיה מנשנגלדבך, מייקל קוויזאנס
2. ↑  מייקל קוויזאנס: המעבר ללידס מבאיירן נבלם
3. ↑  רשמי: מייקל קוויזאנס מצטרף למרסיי בהשאלה עם אפשרות רכישה מבאיירן מינכן
**גלן א. לארסון** (באנגלית: **Glen A. Larson**;‏ 3 בינואר 1937 – 14 בנובמבר 2014) היה תסריטאי ומפיק סדרות טלוויזיה אמריקני, שרוב הסדרות שהפיק הפכו לקאלט במשך השנים, ועדיין משודרות בשידורים חוזרים או שזכו לעיבוד מחודש. המעריצים לז'אנר הטלוויזיוני לעיתים מכנים אותו "ג'ין רודנברי של ז'אנר הפעולה", משום שהשפיע רבות על תחום סדרות הפעולה של שנות ה-80.

רקע
---

### מוזיקה

לארסון החל את הקריירה שלו בתעשיית הבידור כמוזיקאי בלהקה "The Four Preps". לארסון כתב והלחין רבות משירי הלהקה, שהפיקה שלושה אלבומי זהב עבור חברת התקליטים "Capitol Records". בסדרות מאוחרות שלו, "באק רוג'רס במאה ה-25", "בטלסטאר גלקטיקה", ו-"The Fall Guy", לארסון כתב והלחין את מנגינות הנושא.

### טלוויזיה

בשנות ה-70, לאחר שעזר בהפקת הסדרה "הנמלט" (The Fugitive), לארסון חתם על חוזה הפקות עם אולפני יוניברסל למספר שנים. הסדרה הראשונה שלו הייתה "אליאס סמית' ומשפחת ג'ונס", ובהמשך לארסון היה מעורב בפיתוחה של הסדרה "סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים", שהתבססה על ספרו של מרטין קיידן "Cyborg", ואף שימש כמפיק בפועל.

משנת 1968 לארסון עבד על סדרת מדע בדיוני בשם "בטלסטאר גלקטיקה" ששודרה בסוף שנות ה-70. השואבת הרבה השראה מסרט מלחמת הכוכבים ואלמנטים מהתאולוגיה המורמונית, שלארסון עצמו חבר בקהילה. הסדרה עצמה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד, אך הפכה לסדרת קאלט וגם החביבה של לארסון. לאחר מכן יצר את סדרת מדע בדיוני/הרפתקאות "באק רוג'רס במאה ה-25". התחילה כסרט קולנוע שיצא ב-1979 והפך ללהיט לא צפוי, שכנעה את רשת NBC להביא לה סדרה משלה. למרות שהסדרה נחשבה חביבה לקהל, היא בוטלה לאחר שתי עונות, בשל אחוזי צפייה נמוכים. 

בשנות ה-80 לארסון קיבל את הזדמנות לעבוד על גלקטיקה 1980, סדרת ההמשך ל"בטלסטאר גלקטיקה", לאחר לחץ כבד ממעריצי הסדרה. אבל היו שינויים דרמטיים בתהליכי הפקה, שפגע בסדרה וגרם לביטולה אחרי עשרה פרקים. היה גם אחראי על מגוון רחב של סדרות פעולה כ"כל-יכול" (Automan) ו"אדם-חיה" (Manimal) שבטלו לאחר עונה אחת. לאחר רצף של כישלונות ברציפות לארסון מצא הצלחה עם סדרת דרמת בילוש "מגנום, בלש פרטי" (שבה היה שותף לכתיבה יחד עם דונלד בליסריו) וסדרת פעולה "אביר על גלגלים". ב-1987 הפיק את הסדרה "הרפתקאות בדרכים" (The Highwayman) שבוטלה אחרי תשעה פרקים. 

בשנות ה-90 לארסון יצר את סדרת פעולה/מדע בדיוני "איש הלילה" (Night Man) שמבוססת על סדרת קומיקס ובוטלה לאחר שתי עונות.

בשנות ה-2000, לארסון שימש כיועץ בסדרת בטלסטאר גלקטיקה המחודשת, גם עבד על עיבוד מחודש לסדרת הטלוויזיה הישנה "אביר על גלגלים". עקב אחוזי צפייה נמוכים הסדרה בוטלה אחרי עונה אחת.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* גלן א. לארסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* גלן א. לארסון, באתר AllMovie (באנגלית)

* גלן א. לארסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* גלן א. לארסון, באתר AllMusic (באנגלית)

* גלן א. לארסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* גלן א. לארסון, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007334865605171
* BIBSYS: 15014910
* BNE: XX1724346
* BnF: cb14024937x (data)
* CiNii: DA14032413
* GND: 139923721
* ISNI: 0000 0001 0178 2532
* LCCN: n79001840
* MusicBrainz: 25776e99-6e56-4b45-8759-c2a2e0fb6357
* NDL: 00446919
* NKC: ola2007364642
* NLA: 42181566
* NTA: 070612862
* SUDOC: 167341928
* Trove: 1457022
* VIAF: 34656726
* WorldCat: lccn-n79001840

 |
**אלינור קייט "אלי" ג'קסון** (באנגלית: **Eleanor Kate "Elly" Jackson**; נולדה ב-12 במרץ 1988) היא זמרת ופזמונאית אנגלייה, הסולנית של להקת הסינת'פופ "La Roux". היא ידועה בשל המראה שלה, השיער האדום והלבוש המיוחד שלה.

ביוגרפיה
--------

ג'קסון נולדה בדרום לונדון ב-1988. היא בתם של השחקנים טרודי גודווין (אנ') וקיט ג'קסון. יש לה אחות בשם ג'סיקה.

עניינה הראשוני של ג'קסון במוזיקה היה במוזיקת פולק, והייתה אוהבת לשמוע בעיקר מוזיקה של קרול קינג וניק דרייק. החומרים המוזיקליים הראשונים שיצרה היו בהשראת הזמרת ג'וני מיטשל. הטעם שלה במוזיקה השתנה במהלך שנותיה בתיכון, כשנכנסה לסצנת הרייב. היא ציינה שג'רי ראפרטי, דייוויד בואי, דפש מוד, אירייז'ר, מדונה ופרינס היו ההשראות המוזיקליות שלה באותה תקופה. ג'קסון מתנגדת לסטייליסטים שמנסים לשנות את המראה שלה ליותר קלאסי ונשי ולרשתות חברתיות, כי מרגישה שהן לא עוזרות באמת למוזיקאים.

אנשים לעיתים מכנים את ג'קסון בטעות בשם הלהקה, "La Roux".

### La Roux

 ערך מורחב – **La Roux**  

הסינגל הראשון של "La Roux",‏ "Quicksand", יצא ב-15 בדצמבר 2008. הסינגל השני של הלהקה, "In for the Kill", שיצא במרץ 2009, הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל השלישי של הלהקה, "Bulletproof", יצא ב-21 ביוני 2009 והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השמיני במצעד האמריקאי "בילבורד הוט 100". כל שלושת השירים הללו מופיעים באלבום הראשון של הלהקה, "La Roux".

### שיתופי פעולה

ב-2010 ביצעה ג'קסון קולות רקע באלבום הפלטינה של קניה וסט "My Beautiful Dark Twisted Fantasy" שפורסם ב-22 בנובמבר 2010. היא ביצעה קולות רקע גם באלבומם של וסט וג'יי זי "Watch the Throne" בשיר "That's My Bitch" שיצא ב-9 באוגוסט 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלי ג'קסון** בוויקישיתוף

* אלי ג'קסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלי ג'קסון, באתר אייטונס (באנגלית)
* אלי ג'קסון, באתר ספוטיפיי
* אלי ג'קסון, באתר Last.fm (באנגלית)
* אלי ג'קסון, באתר AllMusic (באנגלית)
* אלי ג'קסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אלי ג'קסון, באתר דיזר
* אלי ג'קסון, באתר Discogs (באנגלית)
* אלי ג'קסון, באתר Genius
* אלי ג'קסון, באתר SecondHandSongs


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 105604781X
* ISNI: 0000 0003 7265 9691
* MusicBrainz: eb7fd13f-5239-4751-bc1f-665f0f1f9dd7
* NKC: xx0117125
* VIAF: 121323204
* WorldCat: viaf-121323204

 |
**איצ'ה (יצחק) ממבוש** (1 בספטמבר 1920 – 26 במאי 2015) היה צייר, אוצר ואמן ישראלי, ממייסדי כפר האמנים עין הוד.

ביוגרפיה
--------

איצ'ה ממבוש, בן מרדכי וזהבה, נולד בסַטָנוב, אוקראינה. כשהיה בן 6 משפחתו עלתה לארץ והתיישבה בכפר סבא. למד במגמת חרטות בבית הספר מכס פיין.
עבד בסדנא מחתרתית של תעש. במקביל למד ציור באולפן בהנהלת יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי. שם הכיר את מורו ורבו מרסל ינקו.
שם גם פגש את רעייתו אביבה מרגלית (1919-2004).

ב-1949 הגיע לפריז. הוא נשאר שם כ-4 שנים והשתלם בציור.
ב-1953 נענה לקריאתו של מרסל ינקו והיה מראשוני עין הוד. בזכות יכולות הביצוע שלו שימש כיד ימינו של ינקו.
ב-1955 הפסיק לצייר והתרכז בעיקר בקרמיקה יחד עם רעייתו אביבה. בראיון מ-1963 הוא אומר:

> 
> אנחנו עושים כאן כל מה שניתן לעשות מקרמיקה: החל מחרוז, תכשיט וכלי-אוכל וכלה בקירות אמנותיים המשתרעים על מאה מטרים מרובעים.
> 
> 
> 
> 

קירות תבליט אלה מוצבים בין השאר בבית החולים זיו ובאוניברסיטת חיפה.

ב-1983 נפתח בכפר מוזיאון ינקו דאדא שממבוש פעל רבות להקמתו.

ממבוש היה הרוח החיה מאחורי נשפי עין הוד המפורסמים. הוא כונה "המוכתר של עין הוד".

ממבוש החזיק אוסף גדול של עבודות מאת מרסל ינקו.

ב-1964 השתתף בסרטו של אורי זוהר "חור בלבנה" וב-1968 השתתף בסרטו של זוהר "השכונה שלנו", בו גילם דמות של עבריין.

אחיו אריה ממבוש, ביחד עם אשתו נינה מאיו ממבוש, היו מחלוצי הקולנוע האוונגארדי הישראלי. אריה למד צילום קולנוע ובמאי בפריס. בשנת 1969 חזר לארץ והקים יחד עם נינה אולפן קולנוע במתחם חוצות היוצר בירושלים. בנם, אחיינו של ממבוש, הוא דניאל אמבש, ראש הכת הירושלמית.

גלריה
-----

* כלי קרמיקה, שנות ה-60 של המאה ה-20כלי קרמיקה, שנות ה-60 של המאה ה-20
* מרסל ינקו ואיצ'ה ממבושללא כותרת המחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20הבניין הרב תכליתי, אוניברסיטת חיפה, חיפהמרסל ינקו ואיצ'ה ממבוש  
ללא כותרת המחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20  
הבניין הרב תכליתי, אוניברסיטת חיפה, חיפה

לקריאה נוספת
------------

* שמואל בונים: כאן בונים, הוצאת "דביר", 1994

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איצ'ה ממבוש** בוויקישיתוף
* לטפס על הר גבוה ותלול באתר הרשמי של עין הוד
* אחיה ראב"ד, "המוכתר של עין הוד" הלך לעולמו, באתר ynet, 26 במאי 2015
* נחמיה שטרסלר, פרידה מאיצ'ה ממבוש, הבוהמיין האחרון, 15 יולי 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנחם תלמי, "יש הוד בעין הוד" כפר הציירים השליו ממלא את לבך אהבה ממבט ראשון, מעריב, 4 ביולי 1958
2. ↑  מנחם תלמי, כתבה, מעריב, 25 בנובמבר 1963
3. ↑  טוביה כרמל, "השש ושבע" של אריה ונינה, מעריב, 27 בנובמבר 1969
4. ↑  שרית פוקס, ממלכתם המקורית של נינה ואריה - על תעשיית סרטים קטנה בירושלים, מעריב, 15 ביוני 1976

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 274392
* NLI: 987007574483905171
* ISNI: 0000 0004 5067 1814
* LCCN: no2016000515
* ULAN: 500480497
* VIAF: 316605501
* WorldCat: lccn-no2016000515

 |
**חצוצרן החרמון** (שם מדעי: ***Rhodopechys sanguineus***) הוא ציפור שיר ממשפחת הפרושיים, המקננת על מדרונות הרים בגובה רב וניזונה בעיקר מזרעים. הציפור מצויה במזרח טורקיה, באיראן, במערב פקיסטן, ובאזור הר החרמון בישראל.

"חצוצרן החרמון" נקרא באנגלית Asian Crimson-winged Finch - שם שפירושו: "פרוש אדום-כנף" (Crimson = אדום עמוק או ארגמני).

תיאור המין
----------

אורך גופו של חצוצרן החרמון הוא 13–15 ס"מ, ומוטת הכנפיים כ־30 ס"מ. צווארו עבה, ראשו גדול, והמקור רחב ובגוון כתמתם בהיר. המצח ומרכז הכיפה שעל ראשו. כהים. צדי הראש וצדי הגוף חומים, הבטן - לבנה. בשולי הכנף והזנב גוון וורדרד, היוצר מראה מפוספס בזמן מעוף. לחצוצרן החרמון ממין זכר ישנם גוונים חומים ערמוניים וכהים יותר מאשר לנקבה.

תזונה ותנאי מחיה
----------------

חצוצרן החרמון מצוי בקבוצות קטנות. הוא מקנן בהרים חשופים בגובה של 1,700–3,300 מטרים, אם כי בחודשי החורף הוא מקנן גם בגבהים נמוכים יותר. חצוצרן החרמון נצפה במדרונות סלעיים או ברכסים בעלי צמחייה ועשבים, והוא ניזון בעיקר מצמחייה, זרעים ופירות.

בישראל, חצוצרן החרמון מצוי על מדרונות וסלעים בעלי צמחייה דלילה.

תפוצה בארץ ובעולם
-----------------

אוכלוסיית חצוצרן החרמון בעולם יציבה ואינה מוגדרת בסכנת הכחדה. הציפור דוגרת במזרח טורקיה, באירן, במערב פקיסטן, ובישראל – באזור החרמון. בחרמון מקנן החצוצרן בגובה 1,900 מטרים ומעלה. בין היתר, הוא נצפה בראש נחל שיאון ובמורדות הר שקד, שבהם מקננים כ-50 זוגות בלבד, על פי הערכה שנעשתה בשנת 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חצוצרן החרמון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חצוצרן החרמון באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3  Rhodopechys sanguineus (Asian Crimson-winged Finch, Eurasian Crimson-winged Finch), www.iucnredlist.org
3. 1 2  תצפית סיורי צפרות- מגדיר ציפורי ארץ ישראל - ציפורי שיר - חצוצרן חרמון, באתר www.tatzpit.com
4. 1 2  מגדיר הציפורים של ישראל - חצוצרן חרמון, באתר פורטל צפרות
5. ↑  יואב פרלמן, חצוצרן חרמון - Rhodopechys sanguineu, אתר הצפרות הישראלי
**שידלובייץ** (בפולנית: **Szydłowiec**; ביידיש: **שידלאווצע**) היא עיירה באזור "פולין קטן", ליד ראדום שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות העיירה
-------------

במאה ה-12 השתייכו העיירה וסביבותיה למשפחת אבירים שהייתה נצר לאצולה בוהמית. במאה ה-13 כבר התקיים במקום כפר בשם שידלובייץ ולידו הוקמו ביצורים. העיירה הוקמה במאה ה-15, והייתה בין היתר בבעלות משפחת רדזיוויל עד המאה ה-19.

במהלך המאה ה-16 ובחציה הראשון של המאה ה-17, הייתה העיירה מרכז של מסחר ואמנות, בעיקר אמנות בניין שהתבססה על אבן חול מקומית, קלה לעיבוד. באבן זו נעשה שימוש ליצירת אלמנטים פיסוליים ואדריכליים, וכן ליצירת כלים חקלאיים. באבן זו נבנו גם מספר מבנים מקומיים, בהם הכנסייה ובניין העירייה המקומיים. אבן זו יוצאה לערים באזור, בהן קילצה, קרקוב וורשה. בין מוצרי הייצוא של העיירה הייתה תוצרת חקלאית.

פעילותה הכלכלית והתפתחותה הדמוגרפית של העיירה נעצרו בין השנים 1648-1717 עקב מלחמות, מגפות ושרפות. גם לאחר חלוקת פולין בסוף המאה ה-18, נפגעה התפתחות העיר. במחצית השנייה של המאה ה-19, בוצעו בעיירה פרויקטים של תכנון בנייה עירונית, ואלה מכתיבים את אופייה הצורני עד היום.

יהדות שידלובייץ
---------------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17. בין רבני העיירה נודע הרב מאיר אייזנשטאט ה"פנים מאירות". בעיירה פעלה שושלת אדמו"רים מבית פשיסחה, כאשר הראשון בה היה רבי נתן דוד משידלובצא, נכדו של "היהודי הקדוש מפשיסחה". אחריו כיהן בנו רבי צמח ברוך, אחריו בנו רבי נתן דוד, ואחריו אחיינו רבי צמח שנספה בשואה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-7,200 יהודים, שהיוו כשלושה רבעים מתושבי היישוב, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל, תוך קיום בית ספר עברי ותלמוד תורה.

#### בשואה

ב-9 בספטמבר 1939, עם הפלישה הגרמנית לפולין, נכבשה שידלובייץ, ומיד החלו הגרמנים בביצוע מעשי התעללות ורצח ביהודים, תוך שריפת בית הכנסת הגדול בעיירה ביום כיפור, והטלת גזירות שונות על הקהילה. בדצמבר 1941 הוקם גטו בעיירה, בו רוכזו גם אלפים מיהודי הסביבה. 

בספטמבר 1942 נכנסו אנשי אס-אס לגטו, מלווים בכוחות עזר ליטאיים, אוקראיניים ופולניים, והצעידו את כ-15,000 יושביו לתחנת הרכבת האזורית, ממנה שולחו בקרונות משא למחנה המוות טרבלינקה. בחודשים שלאחר מכן, הוקם בעיירה גטו חוזר, בו רוכזו כ-5,000 יהודים נוספים. בינואר 1943 גורשו גם יהודים אלו לטרבלינקה, ונרצחו שם. יהודים מעטים מהעיירה שרדו את השואה במסתור, בבריחה ובמחנות עבודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שידלובייץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שידלובייץ
* שידלובייץ (Szydłowiec), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* תערוכת אינטרנט על שידלובייץ באתר יד ושם
* ספר יזכור לקהילת שידלובייץ , בספריית העיר ניו יורק
* שידלובייץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "שידלובייץ", באתר השטעטל הווירטואלי
* אוולין צגנהאגן, שידלובייץ, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 330–333), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* שידלוביץ (מדינת מזובייצק, פולין), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007602631805171
* GND: 4477647-0
* LCCN: n85049855
* MusicBrainz: 071fcda3-621b-49b0-9902-ee4f3e0fc56e
* NKC: ge731136
* VIAF: 147499320
* WorldCat: lccn-n85049855

 |
**גלן מקווין** (באנגלית: **Glenn McQueen**; ‏24 בדצמבר 1960 - 29 באוקטובר 2002) היה אנימטור קנדי שעבד בחברת PDI ובסטודיו ההנפשה פיקסאר. במהלך חייו עבד מקווין כאנימטור בסרטי ההנפשה באג לייף, צעצוע של סיפור, מכוניות, מוצאים את נמו ומפלצות בע"מ.

ביוגרפיה
--------

גלן מקווין נולד ב-24 בדצמבר 1960 בטורונטו, אונטריו, קנדה. ב-1985 סיים מקווין את לימודיו במכללה הקנדית "מכללת שרידן", לאחר שסיים את לימודיו קיבל מהמכללה מלגה וטס למכון למעבדות גרפיקה, מחשבים וטכנולוגיה שבניו יורק, שם עבד כראש מחלקת ההנפשה הממוחשבת.

ב-1991 הצטרף מקווין לחברת "PDI" ושם עבד כאנימטור במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. ב-1994 עזב את "PDI" והצטרף לסטודיו ההנפשה "פיקסאר", במהלך עבודתו בפיקסאר פיקח על עבודת ההנפשה של סרטים רבים שהיוו את ההצלחה המוקדמת של פיקסאר כגון צעצוע של סיפור, צעצוע של סיפור 2, באג לייף ועוד.

בנוסף, מקווין שימש עד מותו כחבר באקדמיה האמריקאית לקולנוע.

### מוות והנצחה

מקווין מת ממלנומה באוקטובר 2002 במהלך עבודת ההנפשה על הסרט מוצאים את נמו.

עמיתיו לפיקסאר בחרו להנציח את מקווין במספר דרכים. הסרט מוצאים את נמו שעליו עבד בימיו האחרונים הוקדש לזכרו ובמהלך הקרדיטים הופיעה מחווה למקווין. מקווין זכה לעבוד מעט על הסרט מכוניות לפני מותו וחבריו החליטו לקרוא לדמות הראשית על שמו, לייטינג מקווין. מייסד פיקסאר, ג'ון לאסיטר, אמר על מקווין לאחר מותו כי הוא "הלב והנשמה של מחלקת ההנפשה" וגם כי "גלן לא נעלם מאיתנו, הוא עדיין אצל כל אחד מאיתנו בחיים".

קישורים חיצוניים
----------------

* גלן מקווין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גלן מקווין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Samad Rizvi, ‏Remembering Glenn McQueen, 1960-2002, באתר Pixar Times
2. ↑  David Nusair, ‏5 Things You Didn't Know About the Cars Series, באתר About.com
3. ↑  Cars Easter Egg - Tribute to Dead Animator
**מיקָאֱל פיאטרוס** (בצרפתית: **Mickaël Piétrus**; נולד ב-7 בפברואר 1982 בלז אבים, גוואדלופ) הוא כדורסלן יליד גוואדלופ בעל אזרחות צרפתית. פיאטרוס משחק בעמדת הקלע/פורוורד ומתנשא לגובה של 1.97 מטר. מיקאל הוא אחיו של הכדורסלן פלורן פיאטרוס.

קריירת משחק
-----------

### פו אורטז

פיאטרוס החל לשחק כדורסל במסגרת קבוצות הילדים והנערים של פו אורטז. ובתחילתה של עונת 1998/99, הוקפץ לקבוצת הבוגרים של המועדון. בעונתו הראשונה, זכה למספר רב של דקות משחק וסיים את העונה עם ממוצעים של 9 נקודות וכ-3.5 כדורים חוזרים. פיאטרוס סייע לקבוצתו במשך ארבע עונות לזכות בארבע אליפויות צרפת (98/99, 99/00, 00/01, 02/03) ובשני גביעי צרפת (01/02, 02/03).

### גולדן סטייט ווריורס

בעקבות יכולת זאת, פיאטרוס חוזר על ידי מספר קבוצות פאר באירופה. אך, נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-11 על ידי הגולדן סטייט ווריורס. פיאטרוס שיחק בקבוצה חמש עונות, שבהן קבוצתו התקשתה לעלות למשחקי הפלייאוף מלבד עונתו הלפני אחרונה בקבוצה, עונת 2006/07. באותה עונה פיאטרוס רשם את הממוצעים הגבוהים שלו בקבוצה, 11.1 נקודות ו-4.5 כדורים חוזרים בנוסף לכחסימה בממוצע למשחק.

### אורלנדו מג'יק

פיאטרוס סיכם במדיה של אורלנדו לאחר שעזב את הווריורס. בהופעת הבכורה שלו, קלע 20 נקודות נגד אטלנטה הוקס ונהפך תוך מספר משחקים בודדים לשחקן המפתח של הקבוצה. באחד המשחקים הטובים שלו קלע 5 מזריקותיו מקו־השלוש. והוביל את המג'יק למשחקי הפלייאוף כבר בעונתו הראשונה. למרות, שבמהלך העונה נפצע פעמיים והחמיץ 25 משחקים.

פיאטרוס שב לשחק כעבור מספר שבועות ושב לכושרו הרגיל. בנוסף לכך, הוביל את הקבוצה לגמר ה-NBA נגד לוס אנג'לס לייקרס, כשבגמר המזרח, קבוצתו מדיחה את קליבלנד קאבלירס ואת ה-MVP של העונה, לברון ג'יימס.

### פיניקס סאנס

ב-18 בדצמבר 2010 הועבר פיאטרוס לפיניקס סאנס בטרייד שכלל גם את וינס קרטר, ג'ייסון ריצ'רדסון והידו טורקוגלו.

### נבחרת לאומית

פיאטרוס היה חבר בסגלי נבחרות צרפת עד גיל 15, עד גיל 18 ועד גיל 21. בשנת 2004, נכנס לסגל הנבחרת הבוגרת של צרפת, וזכה עימה במדליית הארד באליפות אירופה של שנת 2005 ורשם עימה את הישג השיא שלה באליפות העולם, כשעזר לה לסיים במקום החמישי, באליפות של שנת 2006

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקאל פיאטרוס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* דף השחקן באתר ה-NBA
* אתר על אודות השחקן

הערות שוליים
------------

1. ↑  פיאטרוס עזב את הווריורס וחתם במג'יק
**מיקאת** (בערבית: **ميقات**) הוא מקום בו מוסלמים העולים לרגל לעשות את החג' או את העומרה נדרשים להחליף את בגדיהם לבגדי האחראם. אפשר לעשות זאת קודם אך זאת הנקודה האחרונה, משם ואילך אי אפשר להמשיך למכה בלי החלפת הבגדים והתקדשות. על פי המסורת המוסלמית, חמש נקודות המיקאת נקבעו על ידי הנביא מוחמד בעצמו. מלבד החלפת הבגדים, במעבר במיקאת נדרש העולה לרגל לומר את ה-"נייה", הכוונה, האם הוא מתכוון לבצע חג' או עומרה ומתחילים לומר את ה-"תלבייה" :"לפקודתך, לפקודתך אין לך שותף". את התלבייה אומרים עד אשר רואים את מכה באופק, אז מפסיקים.

ששת המיקומים של המיקאת הם:

* ד'ו אל-חליפה (ذو الحليفة) - משמש את עולי הרגל המגיעים מאזור העיר מדינה.
* ג'וחפה (الجحفة) באזור ראבע' (رابغ) - משמש את עולי הרגל המגיעים מאזור סוריה.
* קרן אל-מנאזל (قرن المنازل) - משמש את עולי הרגל מאזור נג'ד (מרכז ערב הסעודית, אזור ריאד בין היתר).
* ילמלם (يلملم) - משמש את עולי הרגל המגיעים מאזור תימן.
* ד'את ערק (ذات عرق) - משמש את עולי הרגל המגיעים מאזור עיראק.

לגבי עולים לרגל המתחילים את המצווה מתוך העיר מכה עצמה, המיקאת עבורם הוא מקום מגוריהם. אם הם מתכוונים לבצע את העומרה עליהם להתחיל במיקאת א-תנעים (التنعيم).

* מיקאת ד'ו אל-חליפהמיקאת ד'ו אל-חליפה
* אל-ג'וחפהאל-ג'וחפה
* ילמלםילמלם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקאת** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ismail Buyukcelebi, **Living in the Shade of Islam**, Tughra Books, 2005, 236-264.
יניב שולמן
**יניב "ניב" שולמן** (באנגלית: **Yaniv "Nev" Schulman**‏; 26 בספטמבר 1984) הוא מפיק, צלם ושחקן יהודי-אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות הסרט הדוקומנטרי "קאטפיש" משנת 2010.

ביוגרפיה
--------

שולמן נולד למשפחה יהודית בניו יורק שבארצות הברית. אחיו הגדול הוא הקולנוען, אריאל שולמן(אנ'). לאחר שלמד ריקוד במשך חמש שנים, החל לעסוק בצילום. בשנת 2004 החל לצלם ריקוד והתערה עם קהילת הבלט העכשווית בניו יורק. 

שולמן הוא חבר מייסד של ועדת המנהיגות הצעירה של ארגון הנוער "שחרר את האלימות" (בתרגום חופשי).

בשנת 2010 יצא לאקרנים הסרט התיעודי "קאטפיש", המתאר מערכת יחסים רומנטית שניהל שולמן באמצעות אתר הרשת החברתית המקוונת פייסבוק. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים בסאנדנס 2010 וזכה לביקורות חיוביות, לצד תהיות באשר לאמינותו. 

שולמן מנחה תוכנית בערוץ MTV העוסקת במערכות יחסים מקוונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניב שולמן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ניב שולמן
* ניב שולמן, ברשת החברתית טיקטוק

* ניב שולמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007461362005171
* LCCN: no2011056236
* PIC: 390066
* VIAF: 170525772
* WorldCat: lccn-no2011056236

 |
**נִיבְחִית** היא שפת העם הניבחי המדוברת בצפון האי סחלין ובאגן הנהר אמגוּן הנשפך אל הנהר אמור. 

זוהי שפה מבודדת, כלומר אינה קרובה לאף שפה אחרת. היא נמנית עם השפות הפלאו-אסיאתיות, אך יש להדגיש שלא מדובר בקבוצת שפות קרובות, אלא בכינוי שניתן על ידי הבלשנים למספר שפות מקומיות המדוברות בצפון מזרח אסיה, שחלקן משתייכות לקבוצות לשוניות מקומיות שלא מדוברות במקומות אחרים בעולם וחלקן מבודדות כשפת איינו שבעבר דוברה אף היא באי סחלין. 

מספר דוברי השפה נמצא במצב דעיכה, למרות שמספר הניבחים האתניים נשאר יציב - 4,500 ניבחים ב-1897, כולם דוברי ניבחית, לעומת 5,200 ב-2002, מהם רק כאלף מדברים ניבחית כשפת אם. רוב הניבחים דוברים רוסית בחיי היום-יום.

הגיית השפה וכתיבתה
------------------

השפה נכתבת בכתב הקירילי. ירחון בשפה הניבחית יוצא לאור במחוז אוֹחַה בצפון סחלין.

עיצורים פונמיים בניבחית|  | סדקי | ענבלי | וילוני | חכי | מכתשי | דו־שפתי |
| אפי |  |  | ŋ |  | ɲ |  | n |  | m |  |
| סותם**\*** |  |  | qʰ |  | kʰ |  | **\***cʰ |  | tʰ |  | pʰ |
| חוכך |  | h | ʁ | χ | ɣ | x |  | z | s | **\***v | **\***f |
| מקורב(צדי) |  |  | w |  | j |  |  |  |
|  |  |  |  | l |  |  |
| רוטט |  |  |  |  | r | r̥ |  |
| **\*** תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
**\*** לאלו מידת חיכוך מסוימת [cçʰ]
**\*** לפני אפיים ו-/l/ הסותמים הרגילים הופכים לקוליים
**\*** מייצגים [f v] ו-[ɸ β] |

קישורים חיצוניים
----------------

* ניבחית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529272305171
* LCCN: sh85054964
* NDL: 00562488
* NKC: ph115057

 |
**חצוצרן המדבר** (שם מדעי: *Bucanetes githagineus* או *Rhodopechys githagines*) הוא מין של ציפור שיר שמשתייך למשפחת הפרושיים. שירתו מזכירה צליל של חצוצרה ומכאן מקור שמו.

תזונה
-----

החצוצרן ניזון מזרעים, מעלים, מפירות, ואף מחרקים שונים. הוא זקוק למי שתייה וימצא במשך שעות היום ליד מקורות מים.

מאפיינים
--------

### מבנה גוף

אורך גופו של החצוצרן כ-14.5 סנטימטר ומשקלו כ-19 גרם. ראשו גדול ומקורו קצר ומאוד עבה, וזנבו יחסית קצר.

### מראה חיצוני

חצוצרן המדבר משנה צבעו בהתאם לעונת השנה. בקיץ צבע הזכר חום בגוון ורדרד והכנפיים אפורות. הזנב חום כהה, הרגליים בהירות וצבע המקור אדום, וצבעם המקורי נחלש בחורף. בעונת החורף, לזכר יש ראש אפרפר, חלקי הגוף העליונים חומים-אפרפרים וגחונם בגוון דומה אך בהיר יותר. צבעים אלו מעורבבים במעט גוון ורוד, גוון דומה מופיע גם בסוככות הכנף ובקצוות אברות היד. הזנב והכנפיים שחומים ומקורו של הזכר צהבהב-כתום. הנקבה דומה לזכר בלבוש החורף אך היא חומה ובהירה יותר. בראשה אין כמעט גוון אפור, ובגופה אין בכלל את הגוון הוורוד. מקורה של הנקבה בעונת החורף צהבהב, ואילו הצעיר חום כולו, ואין להם גוון ורוד בכלל. לצעיר מקור צהבהב-חום בהיר, צבע רגליו הוא ורוד בהיר מאוד לעומת הרגל של הבוגר. הרגל של הבוגר צהבהבה בחורף והופכת ורדרדה באביב.

עונת הקינון
-----------

בעונת הקינון, הראש והצוואר של החצוצרן נעשים אפורים עקב בליית קצות הנוצות, הגב נעשה חום-ורדרד וגוון ורוד מתבלט גם בקצוות הכנפיים. החזה אפרפר-ורוד ואילו הבטן ורדרדה. בעונת הקינון מקורה של הנקבה בגוון כתום צהבהב ואילו בתחילת עונת הקינון מקורו של הזכר בצבע כתום כהה עד אדום.

בית גידול
---------

כשם הציפור, בית גידולה מצוי במדבריות טרשים וגבעות סלעים. חצוצרן המדבר הוא ציפור נפוצה ברוב חלקי הנגב ומדבר יהודה.

ניתן למצוא אותה גם באזורים מדבריים ביבשת אפריקה, כמדבר סהרה, ובאזורים חמים וצחיחים במדינות אגן הים התיכון וביבשת אסיה.

מחזור החיים
-----------

הקן נבנה בדרך כלל על הקרקע מתחת לסלע או שיח. הנקבה מטילה 3–6 ביצים תכלכלות בהירות ודוגרת עליהן לבדה במשך כ-13 יום. שני ההורים מאכילים את הגוזלים בקן כשבועיים לאחר בקיעתם.

התנהגות
-------

חצוצרן המדבר משתלב בלהקות של עשרות פרטים, אך לקראת עונת הקינון הלהקה מתפצלת לזוגות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חצוצרן המדבר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חצוצרן המדבר באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3 4  "עוזי פז, יוסי אשבול, **מדריך מצולם לציפורים בישראל לפי מקומות חיות**, הוצאת כתר, 1990, עמ' 237, 308
3. 1 2  היינצל ופיטר, פרסלאו, **הציפורים מגדיר שדה שלם לציפורי אירופה והמזרח התיכון**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1975, עמ' 288
מסגד בסידי איפני
**איפני** (**Ifni**) הייתה מושבה ספרדית קטנה בדרום מרוקו של ימינו, לחוף האוקיינוס האטלנטי. שטחה היה 1,502 קמ"ר וב-1964 נאמדה אוכלוסייתה בכ-51,000 תושבים. נכון לשנת 2004, יש 20,051 תושבים.

היסטוריה
--------

ב-1476 הקימו הספרדים מושבה בשם סנטה קרוס דה לה מאר פקניה ("הצלב הקדוש של הים הקטן"). חשיבותו של המקום בעיני הספרדים הייתה מיקומו על נתיב הסחר בעבדים, שנשלחו למטעי הסוכר באיים הקנריים. ב-1524 הצליחו הברברים להשתלט על המושבה, וגירשו ממנה את הספרדים.

באמצע המאה ה-19 החלו מאבקים בין ספרד לצרפת על השליטה במדינות המגרב. ספרד רצתה להחזיר לעצמה את השליטה במושבה לשעבר, על מנת שתוכל לטעון בהמשך לבעלות על דרום מרוקו. הספרדים לא ידעו מהו מיקומה המדויק של סנטה קרוס דה לה מאר פקניה, שלא נשאר ממנה זכר. הם החליטו לייסדה מחדש בעיר סידי איפני(אנ'), שנכבשה מידי מרוקו לאחר קרב קצר. בהסכם השלום שנחתם בין שתי המדינות ב-26 באפריל 1860, הוכרה בעלותה של ספרד על איפני, והאזור קיבל מעמד של שטח חסות ספרדי. הנוכחות הספרדית באיפני הייתה דלילה עד 1934, אז החליט מושל סהרה הספרדית לתגבר אותה.

לאחר שמרוקו זכתה בעצמאות מצרפת ב-1956, היא דרשה מספרד לפנות שטחים שונים בהם החזיקה, ובהם איפני. ב-1957 יזם הארגון המרוקאי הלאומני איסתיקלל מספר תקריות גבול, בגיבוי שקט של המלך מוחמד החמישי. כוחות של "צבא השחרור המרוקאי" החלו להשתלט על שטחים נרחבים שהיו בשליטה ספרדית, והצבא הספרדי נאלץ להתערב, במה שזכה לכינוי "המלחמה הנשכחת". ב-1 באפריל 1958 חתמו המדינות על הסכם שבו ויתרה ספרד על שליטה בשטחים רבים במרוקו. איפני, עם זאת, נותרה בידיה, והפכה למחוז ספרדי. 

בשנים הבאות גבר הלחץ על ספרד לעזוב את איפני. ב-14 בדצמבר 1960 קיבל האו"ם את החלטה 1514 בדבר דה-קולוניזציה, ובה אוזכרה איפני כמושבה. ב-16 בדצמבר 1965 קיבל האו"ם החלטה ספציפית יותר, החלטה 2017, ובה נקראה ספרד לעזוב את איפני ואת סהרה המערבית. כתוצאה מכך, פתחה ספרד במשא ומתן עם מרוקו על יציאתה מהאזור, וב-30 ביוני 1969 הסתיימה שליטתה באיפני.

בולאות
------

ספרד התחילה להנפיק בולים הנושאים את הכיתוב "איפני" בשנת 1941. תחילה היו אלה בולים ספרדים שעליהם הודפסו המילים "Territorio de Ifni", וב-1943 החלה הנפקתם העצמאית של בולים מאיפני. בניגוד לצפוי, בולים אלה אינם נחשבים נדירים במיוחד, ויש אף שסבורים שהנפקתם לא נועדה בהכרח לצורכי דואר, אלא למטרות רווח כספי ממכירות לאספנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איפני** בוויקישיתוף
* מפות של איפני (בגרמנית)
* איפני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**הקרן לביטוח הסוציאלית של הפדרציה הרוסית** (ברוסית: **Фонд социального страхования Российской Федерации**) היא אחת מקרנות התקציב המשלתיות, שנוצרה כדי לספק ביטוח לאומי חובה לכלל אזרחי רוסיה הקרן נוצרה ב-1 בינואר 1991 בצו משותף של מועצת השרים של הפדרציה הרוסית והפדרציה של איגודי הסחר העצמאיים ברוסיה מ-25 בדצמבר 1990. 

בשנים 1990־2022, זה היה הגוף האחראי על מימוש רוב הזכויות החברתיות ברוסיה, על פי רוב בדרך של תשלומי העברה והוא פועל כקרן לביטוח לאומי וביטחון הסוציאלי והוא מנוהל על פי קוד התקציב של הפדרציה הרוסית והחוק הפדרלי "אודות בסיס ביטוח סוציאלי חובה", כמו גם חוקים ותקנות אחרים. הכנסות הקופה הגיעו מביטוח סוציאלי חובה, שנוצר מתרומות, דמי ביטוח מתאונות תעשייתיות ומחלות מקצוע ומסבסוד מהתקציב הפדרלי ומקרן ביטוח בריאות חובה של הפדרציה הרוסית.

יושבי ראש
---------

| מניין | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
| 1 | נטליה מלאחצקינה | 1991 – 1993 |
| 2 | יורי שאטירנקו | 10 בדצמבר 1993 – 29 במאי 1996 |
| 3 | יורי קוסארב | 4 בנובמבר 1996 – 14 באפריל 2004 |
| 4 | גלינה קרלובה | 14 באפריל 2004 – 13 בדצמבר 2007 |
| 5 | סרגיי קלאשניקוב | 25 במרץ 2008 – 29 בינואר 2010 |
| 5 | ליודמילה ראו | 29 בינואר – 15 במאי 2010 |
| 6 | סרגיי אפאנסייב | 2010 – 2013 |
| 7 | אנדריי קיגים | 21 במרץ 2013 – 1 בינואר 2023 |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הקרן לביטוח סוציאלי של רוסיה (ברוסית)
* הקרן לביטוח סוציאלי של רוסיה, ברשת החברתית פייסבוק

* הקרן לביטוח סוציאלי של רוסיה, ביישום טלגרם

* הקרן לביטוח סוציאלי של רוסיה, ברשת החברתית VK
**משפט נאש** הוא משפט בתחום תורת המשחקים. המשפט מבטיח, שבכל משחק מרובה משתתפים, קיים שיווי משקל נאש, אם מרשים שימוש בתכסיסים מעורבים (אסטרטגיות מעורבות).
לצירוף של כמה תכסיסים, נקרא שיווי משקל נאש, אם מתקיימת בו התכונה הבאה: אף אחד מהשחקנים לא ירוויח יותר אם ישנה את דעתו ויבחר בתכסיס אחר (בעוד האחרים אינם משנים את דעתם).

המשפט הוכח על ידי ג'ון פורבס נאש, שפרסם את ההוכחה, יחד עם תוצאות אחרות בנוגע לאסטרטגיות אופטימליות במשחקים מרובי שחקנים, בסדרה של ארבעה מאמרים בין השנים 1950–1953.

דוגמה לשיווי משקל באסטרטגיות מעורבות
------------------------------------

נסתכל על המשחק הבא - משחק מלחמת המינים, משחק זה מתאר סיטואציה בה זוג נשוי, דן ודנה, הולכים לבלות. דן מעדיף ללכת למשחק כדורגל, דנה מעדיפה ללכת לאופרה. שניהם מעדיפים ללכת לאותו מקום מאשר ללכת למקומות שונים. הסיטואציה נתונה באופן הבא:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  | **דן** |
|  |  | כדורגל | אופרה |
| **דנה** | כדורגל | 1,2 | 0,0 |
| אופרה | 0,0 | 2,1 |

ניתן לראות כי קיימים שני שיווי משקל נאש טהורים: כדורגל-כדורגל ואופרה-אופרה. בנוסף להם, קיימים שני שיוויי משקל נאש מעורבים: {\displaystyle \ (1/3,2/3)} ו-{\displaystyle \ (2/3,1/3)} - כלומר, דן בוחר בכדורגל בהסתברות של {\displaystyle \ 2/3} ובאופרה בהסתברות של {\displaystyle \ 1/3} ודנה בוחרת הפוך. באופן זה, ללא תלות בבחירה של ה"שחקן" השני, הם יכולים להבטיח לעצמם תוחלת רווח של {\displaystyle \ 4/3}.

הוכחת המשפט
-----------

הוכחת המשפט נעשית באמצעות משפט נקודת השבת של בראואר. 

משפט נקודת השבת קובע כי לכל {\displaystyle \ f:S\rightarrow S} רציפה ו-
{\displaystyle \ S\subset \mathbb {R} ^{n}} קבוצה לא ריקה, קומפקטית וקמורה, יש ל־\ f נקודת שבת.

נניח כי נתון המשחק הבא: במשחק יש \ n שחקנים הממוספרים ב-\ i כאשר \ i נע מ-1 עד \ n, ולכל אחד מהם \ m\_i אסטרטגיות.

כעת, נסתכל על הקבוצה של כל האסטרטגיות המעורבות {\displaystyle \ S\_{m\_{1}}\times S\_{m\_{2}}\times ...\times S\_{m\_{n}}}. 

קל לראות כי זוהי קבוצה קומפקטית וקמורה ועל כן מקיימת את תנאי משפט נקודת השבת של בראואר. 

  

נסמן {\displaystyle \ x\_{j}^{i}} - המשקל של הפעולה \ j בהתפלגות {\displaystyle \ x^{i}}. 

נגדיר את {\displaystyle \ d\_{j}^{i}=u\_{i}(j,x^{-i})-u\_{i}(x^{i},x^{-i})} להיות ההפרש בין ערך פונקציות התועלת של השחקן ה-\ i

בבחירת הפעולה \ j במקום האסטרטגיה {\displaystyle \ x^{i}} (כלומר, הרווח שמתקבל מהמעבר לאסטרטגיה \ j).

כמו כן, נגדיר {\displaystyle \ max\_{j}^{i}=max(d\_{j}^{i},0)}.

  

כעת, נגדיר {\displaystyle \ k\_{j}^{i}={\frac {x\_{j}^{i}+max\_{j}^{i}}{1+\sum \_{j=1}^{n}max\_{j}^{i}}}} נשים לב כי קיבלנו פונקציה רציפה ממרחב האסטרטגיות לעצמו. 

לכן, ע"פ משפט נקודת השבת של בראואר, קיימת לה נקודת שבת.

  

נטען כי בנקודת השבת שקיבלנו מתקיים כי לכל \ i, j, מתקיים כי {\displaystyle \ d\_{j}^{i}\leq 0}. 

כלומר, לאף שחקן אין איך להשתפר מנקודה זו ולכן זוהי נקודת שיווי משקל. 

ואכן, טענה זו מתקיימת, נוכיח בשלילה. נניח שקיימים \ i, j כך ש-{\displaystyle \ d\_{j}^{i}>0} ואז נקבל סתירה לכך שזו נקודת שבת.

ראו גם
------

* תורת המיקוח של נאש
**מסגד אל-ג'זאר** (בערבית: **مسجد الجزار**, "מסג'ד אלג'זאר") הוא מסגד השוכן ברחוב אל-ג'זאר בצפונה של העיר העתיקה בעכו. הוא קרוי על שם מקימו, מושל צפונה של ארץ ישראל מטעם האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-18, אחמד אל-ג'זאר, ומוכר גם בכינוי "ג'אמע אל-באשא" (מסגד הפאשה). המסגד הוא הגדול, החשוב והמפואר מבין שמונת המסגדים הניצבים כיום בעכו העתיקה, והוא המסגד הראשי המשמש את הקהילה המוסלמית בעיר. עד 1967, עת נכבשה העיר העתיקה בירושלים, היה זה המסגד הגדול ביותר בישראל (כיום הוא השלישי בגודלו בארץ, לאחר מסגד אל-אקצא בירושלים והמסגד הצ'צ'ני באבו גוש). לפי המאמינים המוסלמים, במסגד שמורה שערה מזקנו של מוחמד.

היסטוריה
--------

מסגד "אל-ג'זאר" מבט אל מפרץ חיפה, עכו. מרץ 1959
המסגד הוקם בשנת 1781 על שרידיה של כנסייה צלבנית שהוקדשה לצלב הקדוש. כנסיית הצלב הקדוש הוקמה בתורה על שרידיו של מסגד יום השישי מהתקופה הערבית. לשם הקמת המסגד הביא אל-ג'זאר אנשי מקצוע מיוון ומקפריסין, והשתמש בחלקי בניין שהביא מקיסריה ומעתלית. תחילה נודע המסגד בשם "ג'אמע אל-אנואר" (מסגד האורות) ובכינוי "המסגד הלבן", כינוי שניתן לו בשל כיפתו, שהייתה צבועה בגווני כסף ולבן.

המבנה
-----

הקיבלה במסגד
המסגד ניצב בלב חצר בצורת טרפז, המוקפת משלושת צדדיה בארקדה הנושאת תקרת קמרון חבית. מעל קשתות הארקדה הוקמו כיפות קטנות בצבע לבן. בארקדה קבועים פתחים המובילים אל שלוש שורות ובהן 45 חדרים קטנים ששימשו את עובדי המסגד, את עולי הרגל ואת תלמידי המדרסה המקומית. זו כונתה "מדרסת אל-אחמדיה" על שמו של אחמד אל-ג'זאר. בצדה הדרומי גובלת חצר המסגד בבזאר הטורקי. בצדה הימני של הכניסה אל חצר המסגד, מחוץ לה, הוקם בשנת 1900 סביל עטור כיפה.

במרכז החצר, מול הכניסה הראשית אל בית התפילה, ניצבת מטהרה המשמשת לוודוא, הרחצה הטקסית באסלאם. עוד ניצב במקום שעון שמש ששימש בעבר לחישוב זמני התפילה. קבריהם של אחמד אל-ג'זאר, של יורשו סולימאן פאשה ושל בני משפחותיהם שוכנים במבנה קטן בחצר, ממערב לבית התפילה, העטור בשתי כיפות קטנות. במתחם המסגד שכנו גם בית דין שרעי, משרדים אשר שימשו את הווקף וספרייה, אך כיום משמשים המבנים בעיקר כמחסנים. גרם מדרגות בחצר מוביל אל חלל הכנסייה הקדומה, אך זה מוצף כיום במים ומשמש כמאגר תת-קרקעי. 

כיפת בית התפילה עצמו, כמו גם המינרט שבפינתו הצפון-מערבית, נראים היטב מרחבי העיר, וחולשים על קו הרקיע שלה. הכיפה צבועה כיום בירוק, וכך גם צריח המינרט. במינרט צר הגזרה 124 מדרגות. המבנה תוכנן לפי אחת הסברות על ידי אל-ג'זאר עצמו, והוקם בסגנון האדריכלות העות'מאנית הקלאסית. פורטיקו הנושא כיפות ירוקות קטנות מוביל אל דלת הכניסה בצדו הצפוני של המבנה.

המסגד מונצח על בול שהונפק על ידי דואר ישראל בשנת 1986 בערך נקוב של 30 אג'.

גלריה
-----

|  |
| --- |
| * מסגד אל-ג'זאר בשנת 1953מסגד אל-ג'זאר בשנת 1953
* הסביל בכניסה לחצר המסגדהסביל בכניסה לחצר המסגד
* המטהרה (אגן טהרה) במרכז החצרהמטהרה (אגן טהרה) במרכז החצר
* הכניסה אל בית התפילההכניסה אל בית התפילה
* מראה בארקדהמראה בארקדה
* פנים כיפת המסגד לאחר שיפוצו ב-1954פנים כיפת המסגד לאחר שיפוצו ב-1954
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד אל-ג'זאר** בוויקישיתוף
* אודות המסגד באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה
* המסגד באתר Archnet
* המסגד באתר Frommers
* המיקום של מסגד אל-ג'זאר בעכו ותמונות שלו - נדב ברקאי goodle maps

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריאל הדרי, עכו: הרבה יותר מחומוס, באתר ynet, 28 בספטמבר 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520715605171
* VIAF: 315204342
* WorldCat: viaf-315204342

 |
וינגסט נואם
ישראל וינגסט
**ישראל וינגסט** (נולד ב-8 באפריל 1948) הוא איש חינוך ישראלי, שימש בתפקידו האחרון כמנכ"ל קריית החינוך "אורט קריית ביאליק".

ביוגרפיה
--------

וינגסט נולד בשצ'צ'ין, עלה עם משפחתו בעליית גומולקה בשנת 1957 למחנה העולים בתל-מונד ומשם עברה המשפחה לעפולה בה סיים את לימודיו התיכוניים.

וינגסט סיים תואר ראשון בהיסטוריה ובלשון ותואר שני בספרות עברית והשוואתית. שניהם באוניברסיטת חיפה ובמקביל השלים חובותיו לתעודת הוראה.

כל חייו המקצועיים עוסק וינגסט בהוראה וחינוך, החל בתקופה בה היה מדריך של"ח (בתקופה בה נקרא המקצוע עדיין "מדריך גדנ"ע") בעת היותו סטודנט, ועד היום.

וינגסט שימש כמורה, מחנך ורכז שכבה בבית הספר "רוגוזין" במגדל העמק.

וינגסט הקים וניהל את בית הספר התיכון השש-שנתי "אלון" בנוף הגליל שהפך מאוחר יותר ל"אורט אלון". במהלך התקופה בה ניהל את בית הספר, זכו הוא ובית הספר בפרס חינוך מטעם משרד החינוך בנושא חינוך ערכי. בית הספר ומנהלו היו מועמדים לפרס מצוינות מטעם רשת אורט. כמנהל הביא וינגסט את בית הספר למעמד חונך הוראה של סטודנטים לחינוך מטעם מכללת אורנים לחינוך. בתוקף תפקידו ומעמדו הוזמן וינגסט מטעם משרד החינוך לכהן כחבר בוועדת השיפוט לבתי ספר מצטיינים.

לאור הצלחתו בניהול בית הספר בנוף הגליל והשגת רמת לימודים גבוהה שהתבטאה באחוז הזכאים לתעודת בגרות ובציוני הבגרות, התבקש וינגסט על ידי הנהלת אורט ישראל לקבל על עצמו את ייצוב המערכת של קריית החינוך "אורט קריית ביאליק" בית הספר הגדול ביותר בישראל שנקלע לבעיות.

במשך שלוש שנים, מספטמבר 2005 עד אוגוסט 2008 שימש כמנכ"ל קריית החינוך בקריית ביאליק, לאחר שלוש שנים בהן הביא את בית הספר ותלמידיו להשגים חינוכיים וערכיים, והביא למצב בו שני וועדי המורים יעבדו בשיתוף פעולה, סיים את תפקידו כפי שסוכם מראש והעבירו למחליפו.

במהלך התקופה בה שימש כמנהל באורט קריית ביאליק, שונה המבנה הארגוני של בית הספר וחשוב מכך - בוטלה ההפרדה בין תלמידים מרמות יכולת ולימוד שונות ובכך שונתה הדרך החינוכית בה פעל בית הספר (בוטלה שיטת הגושים שהייתה נהוגה בבית הספר). במקביל, בנו חלופות לרמות המסוגלות השונות של התלמידים על פי חזונו של וינגסט:

* נפתחה כיתת מצוינות שמטרתה לאפשר לתלמידים בעלי יכולת קצב למידה מוגבר ויכולת לסיים את לימודיהם מוקדם יותר ויכולת לנצל את זמנם לרכישת קרדיט אקדמי.
* נפתחה כיתת בגרות טכנאים המשלבת תעודת בגרות עם תעודת טכנאי וזאת עד סיום יב' במקום סיום יג' כמקובל.
* נפתחו כיתות אומ"ץ, כיתות מתגברות לתלמידים מתקשים והושם דגש על תלמידי מב"ר.
* לראשונה שולבה בחטיבה העליונה של בית הספר כיתת חינוך מיוחד. על מנת לשלב תלמידים מכל הקריות והסביבה בבית הספר.
* שודרגו מגמות שונות ונפתחה מגמת ביורפואה.
* החינוך הערכי-חברתי קיבל דגש מיוחד, נבנו תוכניות לימודים מיוחדות המשלבות אלמנטים ערכיים והובנתה מנהיגות של בני נוער. הוסטו משאבים, הן כספיים והן מאשבי אנוש לטובת טיפוח ופיתוח הצד החברתי והערכי של בית הספר.
* בית הספר עבר תהליכי מחשוב, שודרג אתר בית הספר וניתן לו מקום מרכזי בפעילות החינוכית כולל פורומים בהם מתקיים דו-שיח בין מורים לתלמידים והוריהם ובין תלמידים לבין עצמם.

עם פרישתו לגמלאות ממערכת החינוך, הוצע[דרושה הבהרה] לוינגסט למלא תפקיד ציבורי בנצרת עילית, מקום מגוריו.

וינגסט נשוי ואב לארבעה.
**ישראל ויינסחנק** (בהולנדית: **Israel Wijnschenk**;‏ 24 בנובמבר 1895 – 31 בינואר 1943) היה מתעמל אולימפי יהודי הולנדי באולימפיאדת אמסטרדם (1928). נספה באושוויץ.

קורות חיים
----------

ויינסחנק נולד וגדל באמסטרדם, בן למשפחה יהודית, בנם של שרה (1870–1942) וסלומון ויינסחנק (1864–1942). הוא התאמן במועדון היהודי Turnvereniging BATO, אחד המועדונים המובילים בעיר.

בשנת 1926 ויינסחנק זכה בפעם הרביעית בהתעמלות במשחקי האבן העשרים של טורנבוונד באמסטרדם (A.T.B.).

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) הוא סיים במקום שמיני בתחרות הקבוצתית, שכללה 8 מתעמלים וביניהם שני מתעמלים יהודים נוספים, אליאס מלקמן ומוזס יעקובס ומאמן הנבחרת חריט קלירקופר, שאף הוא היה יהודי. כל הארבעה נספו בשואה. הוא סיים במקום 64 בקרב-רב אישי בתוצאה של 182.625 נקודות, רביעי מבין המתעמלים ההולנדים.

### התוצאות באולימפיאדה

| מקצוע | מיקום |
| --- | --- |
| קרב-רב אישי | 64 |
| קבוצתי | 8 |
| סוס קפיצות | 74 |
| מקבילים | 71 |
| מתח | 65 |
| טבעות | 72 |
| **סוס סמוכות** | **54** |

חייו האישיים
------------

ויינסחנק היה נשוי למריאנה פפר (31 באוגוסט 1901 – 1 באוקטובר 1942) ואב להנדריקה (19 בפברואר 1929 – 1 באוקטובר 1942). הוא עבד כיהלומן. שלושתם נספו באושוויץ. גם הוריו נספו בשואה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישראל ויינסחנק** בוויקישיתוף

* ישראל ויינסחנק, באתר olympedia.org
* דף זיכרון לישראל ויינסחנק ומשפחתו באתר ההנצחה ליהודי הולנד.
* תמונה של ישראל ויינסחנק ושל אלקה דה לוי, השורדת היחידה מבין המתעמלים היהודים ההולנדים שהשתתפו באולימפיאדת אמסטרדם (1928) (בהולנדית)
* ישראל ויינסחנק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kampioen Steenwedstrijden (2) (1926), באתר ההנצחה ליהודי הולנד. (בהולנדית)
**ז'ורז' רנו** (בצרפתית: **Georges Renaud**;‏ 8 בינואר 1893, ננסי – 28 ביולי 1975) היה שחמטאי צרפתי, תאורטיקן ומארגן תחרויות שחמט. אלוף צרפת בשחמט בשנת 1923, ואלוף צרפת בשחמט בהתכתבות בשנת 1944/45.

קריירה
------

רנו ניצח באליפות הראשונה לשחמט שהתקיימה בצרפת, בשנת 1923. 

רנו ערך את מדור השחמט בעיתון "L'Éclaireur de Nice" בין השנים 1922-1930. במסגרת המדור דן בנושאים רבים מתחום בעיות השחמט וארגן בצורה מסודרת את המינוח הרלוונטי. בנוסף כתב מאמרים בנושאי ברידג' ועסק בחיבור תשבצים.

רנו ייצג את נבחרת צרפת בשתי אולימפיאדות:

באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). השיג 8 נקודות משלושה עשר משחקים והגיע למקום ה-13 בתחרות היחידים (ניצח: פריציס אפשניק). בנוסף שימש כקפטן נבחרת צרפת.

באולימפיאדת השחמט 1927, אולימפיאדת השחמט הראשונה שאורגנה על ידי פיד"ה והתקיימה בלונדון בין 18 ביולי לבין 30 ביולי 1927 שיחק רנו בלוח השלישי של נבחרת צרפת. רנו ניצח בשלושה משחקים, סיים שישה בתיקו והפסיד שישה.

ספרים שכתב
----------

"Le problème d'échecs" (1924)  

"Les échecs" (1945)  

"L'art de faire mat" (1947)  

"Les six candidats au championnat du monde" (1948)  

"La partie espagnole" (1949),   

"Les échecs dans la monde 1951"

קישורים חיצוניים
----------------

* ז'ורז' רנו, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* דף לזכרו (בצרפתית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chess Olympiad: Paris 1924, באתר OlimpBase
2. ↑  1st Chess Olympiad: London 1927, באתר OlimpBase
3. ↑  Mes Livres, באתר Echecs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272275605171
* BnF: cb12634465r (data)
* ISNI: 0000 0003 8363 1774
* LCCN: n86800502
* NDL: 01219397
* NTA: 071955771
* SUDOC: 093966598
* VIAF: 270984441
* WorldCat: lccn-n86800502

 |
**צב הפנקייק** (שם מדעי: *Malacochersus tornieri*; לפי האקדמיה ללשון: **צב מתנפח**) הוא מין יחיד בסוגו של צב יבשה קטן ביותר החי בערבות מזרח אפריקה.

מאפיינים
--------

אורכו של צב הפנקייק הוא 15–20 סנטימטר בממוצע ובולט בעיקר עקב שריונו השטוח והמוארך. השריון בצבע חום-כתום עם כתמים כהים עליו, אלו עוזרים לו להסתוות בקלות בין האבנים. הגוף קטן ואפרפר והמקור קרני וקטן. לגוף כולו צורת פנקייק - מה שנתן לצב את שמו.

הצב מצוי בטבע בערבות במזרח אפריקה רק בדרום קניה ומזרח ומרכז טנזניה וייתכן שגם בזמביה. הוא מצוי באזורים חמים וצחיחים עם צמחייה מועטה ושכבת סלעים רבה, בה הוא יכול להימצא במשך היום וכן בין שיחים קוצניים שונים. כמו רוב בני המשפחה, צב יבשתי זה ניזון מעשבים שונים, מצמחייה יבשה ואף מעלים. הוא פעיל בעיקר בשעות הבוקר ובין הערביים ובשאר הזמן נח בין הסלעים.

הסלעים עוזרים לצב להיכנס אל נקיקים קטנים בהם הוא יכול להתחבא מטורפיו. שריונו השטוח עוזר לו לחמוק בבטחה בצורה שרוב הצבים לא מסוגלים לה, אך הוא רך מכדי לאיים על טורפים קשוחים כמו אריות, נמרים, עופות דורסים, צבועים, בבונים ותנינים. הם חיים בין הסלעים בקבוצות קטנות ומשפחתיות.

צב זה נדיר בטבע ומצוי בסכנה, בעיקר עקב ציד יתר, גידול לחיות מחמד ופגיעה בסלעים למטרות פיתוח ועל ידי פרות וכבשים הפוגעים בצמחייתם. הוא מוגן במדינות בהם הוא חי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב הפנקייק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* צב הפנקייק באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  צב הפנקייק באתר הרשימה האדומה של IUCN
**חורחה מרה פרס** (בספרדית: **Jorge Meré Pérez**; נולד ב-17 באפריל 1997 באוביידו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קלוב אמריקה.

קריירת מועדונים
---------------

מרה הצטרף למחלקת הנוער של ספורטינג חיחון בשנת 2010 לאחר שעבר אליה ממחלקת הנוער של ריאל אוביידו. בעונת 2013/2014, כשהוא בן 16 בלבד, החל מרה לשחק בספורטינג חיחון ב', קבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה בליגה הספרדית השלישית. ב-24 ביולי 2014 חתם מרה על חוזה חדש לחמש עונות במועדון, עם סעיף שחרור של 25 מיליון אירו.

ב-11 באפריל 2015 ערך מרה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1-1 נגד ריאל סרגוסה במסגרת הליגה הספרדית השנייה. הוא ערך חמש הופעות ליגה בעונת 2014/2015, בה חזר ספורטינג חיחון לליגת העל הספרדית לאחר שלוש שנות היעדרות. ב-23 בספטמבר ערך מרה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על ראיו ואיקאנו במסגרת המחזור החמישי בליגה. הוא ערך 25 הופעות ליגה בעונת 2015/2016, בה ניצלה ספורטינג חיחון מירידת ליגה במחזור האחרון.

ביולי 2017 חתם מרה על חוזה לחמש עונות בפ.צ. קלן מהבונדסליגה תמורת דמי העברה של כתשעה מיליון אירו. מכירה זו היא הגבוהה ביותר בתולדות ספורטינג חיחון. בפברואר 2018 הבקיע מרה את שערו הראשון במדי קלן, בהפסד 2–3 לבורוסיה דורטמונד.

ב-18 בינואר 2022 חתם מרה בקלוב אמריקה מהליגה המקסיקנית.

קריירה בינלאומית
----------------

מרה יצג את נבחרות ספרד בכל שכבות הגיל, ואף זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2015 שנערכה ביוון.

בחודש מאי 2016, כשהוא בן 19, זומן מרה לראשונה לסגל נבחרת ספרד הבוגרת לקראת משחק הידידות נגד נבחרת בוסניה והרצגובינה.

תארים
-----

נבחרת ספרד עד גיל 19
* אליפות אירופה עד גיל 19 (1): 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חורחה מרה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Julio y Meré, dos joyas en la zaga ante el Oviedo באתר Gol Average, ‏ 9 בדצמבר 2013 (בספרדית)
2. ↑  El Sporting 'ata' a Jorge Meré: la nueva perla de Mareo באתר El Desmarque, ‏ 24 ביולי 2014 (בספרדית)
3. ↑  Ni Zaragoza ni Sporting abandonan sus malas rachas באתר Marca, ‏ 11 באפריל 2015 (בספרדית)
4. ↑  El Rayo sabe contemporizar ante un valiente Sporting באתר Marca, ‏ 23 בספטמבר 2015 (בספרדית)
5. ↑  Spain see off Russia for seventh Under-19 crown באתר הרשמי של אופ"א, 19 ביולי 2015 (באנגלית)
6. ↑  Jorge Meré vive su primer gran día con la selección באתר La Nueva Espana, ‏ 24 במאי 2016 (בספרדית)
סרפד
חמציץ נטוי פורח במעזבה
**צמחי מעזבות** או **צמחים רודרליים** (Ruderal) הם צמחים חובבי חנקן או ניטרופילים (nitrophilic) ולכן גדלים על קרקעות העשירות בחומרי מזון מומסים שיש בהם תרכובות אנאורגניות של חנקן, פוספט, צורן ועוד, המצויים באזורים בהם נפוצה אשפה ציבורית. בתי גידול נפוצים הם צידי הדרכים, מעזבות, חלקות וגינות נטושות וגלי אשפה.

דוגמאות לצמחי מעזבות הם: חוֹחַן הַקִּנְרָס, גדילן מצוי, חרצית עטורה, ברקן ממשפחת המורכבים, סְיָגִית מבריקה ממשפחת הסוככיים, חֶלמִית מצויה, מָעוֹג כרתי ממשפחת החלמיתאים, חרדל ממשפחת המצליבים, קיקיון מצוי ממשפחת החלבלוביים, הסִרְפָד וסרפד דו-ביתי ממשפחת הסרפדיים. לפי ההגדרה לא נכללים בין הצמחים האלה צמחי תבואה.

ראו גם
------

* טבע עירוני
* טבע עירוני בישראל

לקריאה נוספת
------------

* מיכאל זהרי, **נופי הצומח של ארץ ישראל - סיורים מונחים ללימוד האקולוגיה של הצומח בארץ**, הוצאת עם עובד - תל אביב, 1980
* מיכאל זהרי, **מדריך חדש לצמחי ישראל**, הוצאת ספרים עם עובד - תל אביב, 1986 - הדפסה אחת-עשרה

קישורים חיצוניים
----------------

* חלמית קטנת-פרחים, באתר "צמחיית ישראל ברשת"
* עמרם אשל, צמחים חובבי חנקן, סנונית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ממשפחת הסנטליים - לפי מיכאל זהרי, מדריך חדש לצמחי ישראל, עמ' 80
צמיד livestrong
**צמיד Livestrong** הוא צמיד צהוב שפותח על ידי חברת נייקי ורוכב האופניים שורד מחלת הסרטן לאנס ארמסטרונג בקיץ 2004. הצמיד הוא חלק מהתוכנית ללבישת צהוב, שמטרתה היא לגייס כסף לחולי סרטן ולעורר המודעות למחלה. הצמיד נמכר בחבילות של 10, 100 ו-1200 יחידות, במחיר של דולר אחד ליחידה, במטרה לאסוף חמישה מיליון דולר לקרן ארמסטרונג בשיתוף עם חברת נייק. הצבע הצהוב נבחר בגלל חשיבותו ברכיבת אופניים מקצועית, בעיקר "החולצה הצהובה" בטור דה פראנס, שאותה לובש המוביל במירוץ. הצמיד נהפך לפריט אופנתי, וענדו אותו צעירים רבים. במהלך 2004 יובא הצמיד לישראל ומכירותיו נחלו הצלחה רבה.

הצמיד נהיה פופולרי במיוחד בסוף הקיץ ומפורסמים רבים הופיעו איתו, ביניהם המועמד לנשיאות ארצות הברית ג'ון קרי, השחקן מאט דיימון ומספר אתלטים באולימפיאדת אתונה.

הצמידים עשויים מסיליקון, מוטבע עליהם המוטו "Live Strong". הצמידים נמכרים עד היום ונכון לעכשיו, נמכרו כ-80 מיליון צמידים. ההצלחה של הצמידים הובילה למכירת צמידים מזויפים שההכנסות ממכירתם הלכה לכיסי המזייפים ולא לתרומה למטרה שלשמה לכאורה הם נקנו.[דרוש מקור]

ההצלחה הובילה למספר רב של מיזמים דומים בהם נמכרים צמידים בצבעים שונים למען מטרות שונות, כמו צמיד אדום למאבק באיידס, צמיד ורוד עבור סרטן השד, צמיד כחול למען צער בעלי חיים, סיוע לנפגעי הצונאמי ועוד. כמו כן אירועי ספורט כגון אולימפיאדות, צעדות, וכדומה גם קבוצות מענפי ספורט שונים החלו להשתמש בצמידי סיליקון ממותגים.

עם הזמן צמידי סיליקון הפכו מאוד נפוצים, גופים עסקיים, מוסדות, וארגונים רבים אימצו את הרעיון לפרסם או לעורר מודעות לנושאים חשובים עבורם והחלו לרכוש צמידי סיליקון עם מסרים, דבר שהוביל להוזלה במחירו וכך הפכו הצמידים למוצר פרסום זול ויעיל.

ראו גם
------

* סרט מודעוּת

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של LIVESTRONG
* האתר של קרן ארמסטרונג