recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אית'ן דניאל ואן סקייבר** (באנגלית: **Ethan Daniel Van Sciver**, נולד ב-3 בספטמבר 1974 ביוטה) הוא מאייר קומיקס אמריקני הידוע בעבודותיו לכותרי גרין לנטרן, סופרמן/באטמן, New X-Men ופלאש: לידה מחדש.

ביוגרפיה
--------

ואן סקייבר נולד ביוטה וגדל בדרום ניו ג'רזי. הוא החליט לפתח קריירה כאמן קומיקס לאחר שצפה בסופרמן: הסרט כילד, אך החל לקרוא חוברות קומיקס רק בעקבות חוברות *The Man of Steel* של ג'ון ביירן, השכתוב שנעשה לדמותו של סופרמן בעקבות המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1986. הוא הושפע בעיקר מהמיני סדרה *Fantastic Four vs. X-Men* של כריס קלרמונט וג'ון בוגדנוב.

כניסתו של ואן סקייבר לתעשיית הקומיקס הייתה בגיל 19, והוא תרם לכותרים מצליחים של חברות מארוול קומיקס ו-DC קומיקס. עבודתו הראשונה העיקרית הייתה בכותר *Impulse* יחד עם הכותב טוד דזאגו. הוא החל בעבודתו המשותפת עם הכותב ג'ף ג'ונס בסיפור *The Flash: Iron Heights*. בשנת 2005, ואן סקייבר וג'ונס עמדו מאחורי החזרתו של האל ג'ורדן ליקום DC כגרין לנטרן העיקרי, במיני סדרה "גרין לנטרן: לידה מחדש", לפני שהחלו את הכרך הרביעי של סדרת הכותרים.

בשנת 2007, ג'ונס, ואן סקייבר, דייב גיבונס ואייבן רייז הפיקו את המיני סדרה מלחמת חיל סינסטרו, החלק השני בטרילוגיית סיפורי גרין לנטרן. הסיפור הציג את חיל סינסטרו, האנטיתיזה של חיל הפקחים הירוקים ואשר מונהגת בידי הגרין לנטרן לשעבר סינסטרו. הסדרה עיצבה מחדש את חיל הפקחים והציגה את הספקטרום הרגשי שמספק כוח לחילות צבעים נוספים.

ואן סקייבר שימש כאמן אורח בחוברת *Justice League of America Vol.2 #20* (יוני 2008). עבודתו בשנת 2009 כללה את המיני סדרה "פלאש: לידה מחדש" ואיור העטיפות לחוברות גרין לנטרן והלילה האפל ביותר.

עבור חברת מארוול קומיקס, ואן סקייבר אייר מספר חוברות בהרצתו של גרנט מוריסון של New X-Men, וכן את חוברת *Wolverine #179*.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אית'ן ואן סקייבר** בוויקישיתוף
* אית'ן ואן סקייבר, ברשת החברתית טוויטר
* אית'ן ואן סקייבר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אית'ן ואן סקייבר במסד הנתונים Comic Books DB

הערות שוליים
------------

1. ↑  אית'ן ואן סקייבר באור הזרקורים, שון קולינס, 31 ביולי 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007390721205171
* BNE: XX4728082
* BnF: cb150336136 (data)
* GND: 102356940X
* ISNI: 0000 0001 1557 2245
* LCCN: n2003045326
* NDL: 01232814
* NKC: mzk2008442844
* NLK: KAC201104114
* NTA: 38013392X
* SUDOC: 22138488X
* VIAF: 84738604
* WorldCat: lccn-n2003045326

 |
**מנך** (בגרמנית: **Mönch**) הוא הר באלפים הברניים בשווייץ המתנשא לגובה של 4,107 מטר. יחד עם האייגר והיונגפראו הם יוצרים את קבוצת ההרים המפורסמת הנראית למרחוק.

משמעות השם מנך בגרמנית היא "נזיר".

המנך שוכן בגבול הקנטונים ברן וואלה ממזרח להר יונגפראו ולתחנת הרכבת יונגפראויוך, וממערב להר אייגר. ממזרח לפסגה בגובה 3,650 מטר נמצאים תחנת הרכבת מנכיוך והמנך הט (תחנה בה ניתן לרכוש מזון וציוד).

מדרום להר זורמים שני יובליו הגדולים של קרחון אלטש זרוע היונגפראו (Jungfraufirn) וזרוע אוויגשנייפלד (Ewigschneefäld).

צדו הצפוני של ההר עומד כקיר מעל עמק לאוטהברונן.

מערת הרכבת ליונגפראו עוברת בתוך ההר, ממש מתחת לפסגתו, בגובה משוער של 3300 מטר.

הראשונים שטיפסו על ההר ב-15 באוגוסט שנת 1857 היו מדריך הטיולים ומטפס ההרים השווייצרי כריסטיאן אלמר, יחד עם כריסטיאן קאופמן, אולריך קאופמן, וסיגיסמונד פורגס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנך** בוויקישיתוף
* מנך באתר פסגות (Summitpost)
* מנך באתר Hikr
* מנך באתר Peakware - תמונות

הרכס המפורסם אייגר-מונך-יונגפראו

הרכס המפורסם אייגר-מונך-יונגפראו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4654654-6
* VIAF: 240098193
* WorldCat: viaf-240098193

 |
**מנכמוס** (ביוונית: **Μέναιχμος**; ‏380 - 320 לפנה"ס) היה מתמטיקאי יווני קדום וגאומטרן שנולד באלופקונזוס, אשר היה ידוע בשל חברותו עם הפילוסוף אפלטון ובשל גילויו את חתכי החרוט ופתרונו לבעיה של הכפלת הקובייה באמצעות פרבולה והיפרבולה.

חייו ועבודתו
------------

מנכמוס זכור בקרב המתמטיקאים בשל תגליתו את חתכי החרוט ופתרונו לבעיה של הכפלת הקובייה. קרוב לוודאי שמנכמוס גילה את חתכי החרוט, שהם האליפסה, הפרבולה וההיפרבולה כתוצר לוואי של חיפושו אחר פתרון לבעיית הכפלת הקובייה. מנכמוס ידע שבפרבולה y² = lx, כאשר l הוא קבוע שנקרא הלאטוס רקטום. הוא גילה תכונות נוספות של חתכי חרוט. באמצעות המידע הזה התאפשר לו לפתור את הבעיה של הכפלת הקוביה.

יש מעט מקורות ישירים לעבודתו של מנכמוס; עבודתו על חתכי חרוט ידועה בעיקר מאפיגרמה של ארטוסתנס, וההישג של אחיו (מציאת שיטה לרבע את העיגול נתון באמצעות קוואדרטריקס) דינוסטרטוס, ידוע רק בזכות כתביו של פרוקלוס. פרוקלוס מציין גם שמנכמוס נלמד בידי אודוקסוס. 

מנכמוס היה מורהו הפרטי של אלכסנדר הגדול.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנכמוס, באתר MacTutor (באנגלית)
* מנכמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102399034
* SUDOC: 243193173
* VIAF: 69321357
* WorldCat (עם VIAF): 69321357

 |
**מנירפטורומורפה** (שם מדעי: **Maniraptoromorpha**) היא קבוצה של דינוזאורים תרופודים מקבוצת הקלורוזאורים, אשר התקיימו בין היורה התיכון, לפני 167 מיליון שנה מזמננו, עד להכחדת הקרטיקון, לפני 66 מיליון שנה, אותה שרדו רק העופות. הקבוצה כוללת כמעט את כל חברי הטירנורפטורה, שאינם טירנוזאורים. על משפחת הקומפסוגנתוסיים הקטנים קיימת מחלוקת לגבי שיוכם הטקסונומי. גם על משפחת הצלורידים קיימת מחלוקת גדולה, וחלק מהחוקרים רואים בהם מינים של טירנוזאורים.

הקבוצה הוגדרה ב-2018 בידי אנדרה קאו (Andrea Cau), בתור הקבוצה האחרונה הכוללת את האורניתולסט ואת קונדור האנדים ושאר העופות. אך לא כל החוקרים רואים בה טקסון תקף.

מינים אלה היו קטנים ברובם, דו-רגליים עם נוצות לאורך גופם והיו בעלי חוטם מוארך, קצה כף רגל מעוגלת לצורך ריצה מהירה והיו בעלי חוליות צוואר מכופפות מעט. רבים מהם היו חסרי שיניים ובעלי צוואר ארוך.

מיון
----

* משפחה צלורידים (Coeluridae)?
* קבוצה **Neocoelurosauria**
	+ סוג *Aniksosaurus*
	+ משפחה קומפסוגנתוסיים (Compsognathidae)?
	+ קבוצה דמויי-מנירפטורים (Maniraptoriformes)
		- קבוצה דמויי-אורניתומימיים (Ornithomimosauria)
		- קבוצה מנירפטורים (Maniraptora) - בה כלולים העופות

קישורים חיצוניים
----------------
**סמואל קולמן** (באנגלית: **Samuel Colman**;‏ 4 במרץ 1832 - 26 במרץ 1920) היה צייר אמריקאי, מעצב פנים וסופר, שזכור בזכות ציורי נהר ההדסון.

ביוגרפיה
--------

נולד בפורטלנד, מיין. קולמן עבר לעיר ניו יורק עם משפחתו בילדותו. אביו פתח חנות ספרים, ומשך אליו קהל לקוחות שאולי השפיע על התפתחותו האמנותית של קולמן. על פי ההערכה, הוא למד זמן קצר אצל צייר אסכולת נהר הדסון, אשר דיורנד, והוא הציג את עבודתו הראשונה באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1850.

בשנת 1854 פתח סטודיו משלו בעיר ניו יורק. בשנה שלאחר מכן הוא נבחר כחבר עמית באקדמיה הלאומית, עם החברות המלאה שהוענק בשנת 1862.

סמואל קולמן, עיר ליד נהר
ציורי הנוף שלו בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-19 הושפעו מאסכולת נהר הדסון, והדוגמה לכך הייתה "כרי דשא ופרחי בר בקונווי" (1856). הוא גם הצליח לצייר בסגנון רומנטי, שהפך לאופנתי יותר לאחר מלחמת האזרחים. אחת העבודות הידועות ביותר שלו, ואחת התמונות האיקוניות של אסכולת נהר ההדסון, היא "הסערה על ההדסון" (1866), באוסף המוזיאון האמריקני לאמנות סמיתסוניאן בוושינגטון הבירה.

קולמן היה מטייל בלתי נלאה, ורבות מיצירותיו מתארות סצינות מערים ונמלים. הוא עשה את נסיעתו הראשונה לצרפת ולספרד בשנים 1860–1861, וחזר לסיור אירופי נרחב יותר בן ארבע שנים בראשית שנות השבעים של המאה ה-19, ובילה שם הרבה זמן באזורים ים תיכוניים.

קולמן תיאר לעיתים קרובות את הנופים האדריכליים בהן הוא נפגש במסעותיו: נופי עיר, טירות, גשרים, קשתות ואמות מים מופיעים באופן בולט בציוריו.

בשנת 1870 ושוב בשנות ה-80 של המאה ה-19 נסע למערב ארצות הברית וצייר נופים מערביים הדומים בהיקפם ובסגנונם לאלה של תומאס מורן.

בעקבות מלחמת האזרחים, צבעי צבעי המים הפכו פופולריים יותר, כפי שהשתמש הם חברו עמיתו ג'יימס רנוויק ברוואורט. בשנת 1866, קולמן היה ממקימי האגודה האמריקאית לצבעי מים, והוא הפך לנשיאה הראשון משנת 1867 עד 1871. קולמן גם היה מיומן במדיום הליתוגרפיה. הוא היה חבר ותיק במועדון של ניו יורק, ופרסם תחריטים פופולריים המתארים סצנות אירופאיות.

סמואל קולמן, התבהרות לאחר סופה בגילברטרפעילותו האמנותית של קולמן הפכה למגוונת עוד יותר בסוף חייו.

בשנות השמונים של המאה ה-19 עבד כמעצב פנים, ושיתף פעולה עם חברו לואיס קומפורט טיפאני על עיצוב בית הרטפורד של סמואל קלמנס, ובהמשך בבית השדרה החמישית של הנרי ולואיזין האמייר.

הוא גם הפך לאספן מרכזי של חפצי נוי אסייתיים, וכתב שני ספרים על גאומטריה ואמנות, אחד מהם נקרא "האחדות ההרמונית של הטבע", השני "צורה פרופורציונלית".

קולמן נפטר בעיר ניו יורק בשנת 1920.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל קולמן** בוויקישיתוף
* סמואל קולמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  American Paradise: The World of the Hudson River School, libmma.contentdm.oclc.org (באנגלית)
2. ↑  More Information | A Finding Aid to the American Watercolor Society records, 1867-1977, bulk 1950-1970, www.aaa.si.edu (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290380705171
* GND: 131849484
* ISNI: 0000 0000 8210 9325
* LCCN: n83134723
* RKD: 95750
* SNAC: w6bc41n5
* ULAN: 500031860
* VIAF: 28214692
* WorldCat: lccn-nr2004023035

 |
**זמליאנקה** (ברוסית או אוקראינית: **Землянка** (רו'). בפולנית: **ziemianka**) הוא שם סלאבי עבור בית מתחת לאדמה, ששימש מחסה לבני אדם או לבעלי חיים מבויתים. בהתבסס על חור או שקע באדמה, מבנים אלה הם אחד מסוגי הדיור העתיקים ביותר הידועים. זמליאנקה יכולה להיות שקועה באופן חלקי או מלא מתחת לאדמה, עם גג שטוח מכוסה בענפים או סיד, או להיות חפורה בצלע גבעה. השימוש באדמה טבעית לצורך בידוד והגנה לשם מגורים במחתרת התפתח לטכנולוגיית "מקלט אדמה" הנהוגה כיום בארכיטקטורה.

מלחמת העולם השנייה
------------------

 זמליאנקה ששימשה פרטיזנים ליד נירוב, צ'כיה, ונשמרה כאנדרטה לזכר מלחמת העולם השנייה
מודל של זמליאנקה ביד ושם, ירושלים
פנים מודל של זמליאנקה ביד ושם, ירושלים
במלחמת העולם השנייה גרו פרטיזנים או לוחמי התנגדות חמושים במזרח אירופה בזמליאנקות ששימשו כבונקרים תת-קרקעיים וסיפקו מחסה ומסתור מפני אויבים. הם שימשו את חברי "הפרטיזנים של בלסקי" בבלארוס של ימינו.

בתרבות הפופולרית
----------------

זמליאנקה היה שמו של שיר שהיה פופולרי בקרב חיילי הצבא האדום בחזית המזרחית, שיר שכתב א' סורקוב והלחין ק' ליסטוב ב-1941 במהלך הקרב על מוסקבה.  השימוש בזמליאנקות על ידי חיילים מוזכר בשיר. עם זאת, בשל הפסימיות שלו, השיר נחשב לא פטריוטי על ידי הממשלה הסובייטית באותה תקופה.

ראו גם
------

* בית חפור, הידוע גם בשמו הגרמני grubenhaus

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זמליאנקה** בוויקישיתוף
* ניצול השואה אברהם אביאל מתאר את חייו בזמליאנקה בתקופת השואה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Virtual Zemlyanka". Jewish Partisan Educational Foundation. אורכב מ-המקור ב-2007-09-28.
2. ↑  Zemlyanka.mp3— by Community Music Project; from the album *Dreams of Flying*; vocal & guitar: Jamuna; guitar & bass: Paul
"**לידת הבתולה**" הוא ציור של הצייר האיטלקי, בן העיר סיינה, פייטרו לורנצטי, המתוארך לסביבות השנים 1335–1342, ומתאר את לידת מרים, אם ישו. הציור נמצא כיום באוסף המוזיאון של קתדרלת סיינה באיטליה.

הציור עיטר במקור את המזבח שהוקדש לסאבינוס הקדוש (אנ') בקתדרלה. הוא הוזמן כחלק מסדרה של תיאורים של חיי מרים, ששובצו בארבעה מזבחות המוקדשות לקדושים פטרוני העיר. אלה כללו עבודות מאת סימונה מרטיני (1333), ליפו ממי ואמברוג'ו לורנצטי (1342). בנוסף כלל עיטור הכנסייה גם ציור לידה (1531), המפורק כיום ומיוחס לברטולומאו בולג'יני (אנ'), וכן ה"מאסטה" מאת דוצ'ו.

העבודה היא טריפטיכון, המצויר בצבעי טמפרה על לוח עץ. עם זאת, שלושת חלקי הציור מתארים את אותו חלל. לורנצטי עושה שימוש בפרספקטיבה, המתבטאת בתיאור הרצפות ובתיאור האדריכלי של החלל. תקרת החדר מעוצבת כסדרה של קמרונות צולבים, המעוטרים בכוכבים. בפנל המרכזי מופיעה אנה הקדושה, שוכבת על מיטה. לצידה דמות נשית המשוחחת איתה. בתחתית הפנל מתוארות שתי נשים הרוחצות את מרים התינוקת. בפנל השמאלי מופיע יהויקים הקדוש, המאופיין בהילה. בפנל הימני מתוארות שתי נשים המחזיקות אביזרי רחצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לידת הבתולה** בוויקישיתוף
**סרגל** הוא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה בשמי הדרום שהוגדרה על ידי האסטרונום ניקולא לואי דה לאקאי במאה ה-18 כחלק מהגדרת קבוצות כוכבים חדשות לכיסוי אזורים בשמי הדרום שלא היו משויכים לאף קבוצה. הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה הוא מדרגת בהירות נראית 4.0 ומיקומה בין הקבוצות הבולטות עקרב וזאב מאפיל עליה אפילו יותר. הקבוצה נקראה במקור "Norma et Regula" שפרושם סרגל זווית וסרגל מידה ששימשו כלי נגרות או כלי שרטוט. שינויים בגבולות הקבוצה העבירו את כוכביה הבהירים ביותר לקבוצת עקרב ולכן אין בקבוצה כוכבים המסומנים באותיות α ו-β.

כוכבים מעניינים
---------------

**γ בסרגל** הוא כוכב כפול אופטי הכולל כוכב צהוב במרחק של כ-130 שנות אור עם בהירות נראית מדרגה 4 וכוכב כתום במרחק של כ-1400 שנות אור עם בהירות מדרגה 5. קל להפריד את הזוג באמצעות משקפת. באמצעות טלסקופ ניתן להבחין שקרוב לכוכב הבהיר יותר יש כוכב נוסף, גם הוא אינו קשור לאף אחד משני הכוכבים.

**ε בסרגל** הוא כוכב זוגי במרחק של כ-400 שנות אור, המורכב מכוכבים כחולים עם בהירויות מדרגות 4.5 ו-6.7. תצפיות ספקטרוסקופיות העלו שכל אחד משני הכוכבים הוא בעצמו כפול כך שהמערכת כוללת ארבעה כוכבים.

**1‏ι בסרגל** הוא כוכב זוגי במרחק של כ-140 שנות אור המורכב מזוג כוכבים לבנים - כחלחלים עם בהירות מדרגות 5.6 ו-5.8 הניתנים להפרדה רק בטלסקופ מקצועי. צמוד אליהם ניתן להבחין באמצעות טלסקופ חובבים, כוכב שנמצא למעשה במרחק של 55 שנות אור והוא אינו קשור לזוג הבהיר יותר.

גרמי שמיים מעניינים נוספים
--------------------------

NGC-6087 הוא צביר כוכבים במרחק של כ-3500 שנות אור, הכולל כ-35 כוכבים בדרגת בהירות סביב 6 וניתנים לצפייה במשקפת. הצביר נמצא מזרחית ל-1‏ι בסרגל. במרכז הצביר נמצא הכוכב S בסרגל שהוא משתנה קפאידי שבהירותו נעה בין דרגות 6.1 ו-6.8 במחזוריות של 9 ימים ו-18 שעות.

NGC-6067 הוא צביר כוכבים נוסף הנמצא בערך באמצע המרחק בין γ בסרגל ובין 1‏ι בסרגל. הצביר כולל כ-100 כוכבים, ובתנאי צפייה מיטביים ניתן להבחין בו בעין ככתם עם בהירות מדרגה 5.5.

  


| 88 קבוצות הכוכבים המודרניות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוקטנט • אוריון • אינדיאני • אנדרומדה • ארידנוס • אריה • אריה קטן • ארנבת • ברבור • בתולה • גביע • גדי • ג'ירף • דג דרומי • דג זהב • דג מעופף • דגים • הדובה הגדולה • הדובה הקטנה • דולפין • דלי • דרקון • הר השולחן • הרקולס • זאב • זבוב • זיקית • חד קרן • חץ • טווס • טוקאן • טלה • טלסקופ • יונה • ירכתי הספינה • כלב גדול • כלב קטן • כלבי ציד • כן ציור • כתר דרומי • כתר צפוני • לווייתן • לטאה • לינקס • מאזניים • מגן • מזבח • מחוגה • מיקרוסקופ • מפסלת • מפרש • מצפן • משאבה • משולש • משולש דרומי • נבל • נושא הנחש • נחש • נחש מים • נחש מים קטן • נשר • סוסון • סקסטנט • סרגל • סרטן • עגור • עגלון • עוף החול • עורב • עקרב • פגסוס • פסל • פרסאוס • ציפור גן עדן • הצלב הדרומי • קנטאור • קסיופאה • קפאוס • קשת • רשת • שדרית • רועה דובים • שועלון • שור • שעון מטוטלת • שערות ברניקי • תאומים • תנור |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגל** בוויקישיתוף
* סרגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**מקס פון קלוגה** (בגרמנית: **Max von Kluge**;‏ 4 בדצמבר 1856 – 29 בנובמבר 1934) היה גנרל גרמני, שפיקד על דיוויזיה במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

קלוגה נולד ב-4 בדצמבר 1856 בשניבינכן, ובשנת 1874 התגייס לצבא הפרוסי. הוא פיקד על רגימנט הארטילריה ה-2 (פומרניה ה-1), ובשנת 1909 מונה למפקד חטיבת האטילריה ה-22 בקאסל. לרגל יובל ה-25 של וילהלם השני, קיסר גרמניה, הוא קיבל את תואר האצולה פון קלוגה.

ב-1 בינואר 1914 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-18 בפלנסבורג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-9 בפיקוד פרדיננד פון קוואסט, אשר היה חלק מהארמייה הראשונה בפיקוד אלכסנדר פון קלוק. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות מונס, לה קאטו, המארן ושמפאן. ב-21 ביוני 1915 פרש פון קלוגה מתפקידו, וב-6 בספטמבר אותה שנה הוא פרש מהצבא. לאחר מכן הוא חי בקולברג, עד מותו ב-29 בנובמבר 1934.

פון קלוגה התחתן עם אליזה קיהן-שוהמן, ממנו נולדו לו גנרלפלדמרשל גינטר פון קלוגה והגנרל וולפגנג פון קלוגה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136083064
* VIAF: 80487739
* WorldCat (עם VIAF): 80487739

 |
**מקס קרל וילהלם פון גלוויץ** (בגרמנית: **Max Karl Wilhelm von Gallwitz**;‏ 2 במאי 1852 – 18 באפריל 1937) היה גנרל פרוסי שפיקד על מספר ארמיות במהלך מלחמת העולם הראשונה, הן בחזית המערבית והן בחזית המזרחית.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

גלוויץ נולד בברסלאו בחבל שלזיה, אז בשליטת פרוסיה. הוא התגייס לצבא הפרוסי ב-1870, ונלחם עם גדוד תותחנים במלחמה הפרנקו-פרוסית.

בשנת 1877 החל ללמוד באקדמיה הצבאית הפרוסית, ולאחר מכן מילא תפקידי מטה שונים, וכן התקדם בסולם הפיקוד בחיל התותחנים. בשנת 1899 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76 (באדן-5). בשנת 1901 הוא מונה למפקד חטיבת הארטילריה ה-29, ובשנת 1902 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1906 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-15, עליה פיקד עד לשנת 1911. לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקח הכללי של חיל התותחנים. בשנת 1913, לרגל חגיגות 25 שנה לשלטונו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, הוא קיבל את תואר האצולה פון גלוויץ.

### מלחמת העולם הראשונה

פון גלוויץ הוצב עם פרוץ המלחמה בראש קורפוס המילואים של המשמר בחזית המערבית והשתתף בקרב שרלרואה. לאחר קרב זה הוא הועבר לחזית המזרחית כדי לתגבר את הארמייה השמינית. ב-9 בפברואר 1915 מונה למפקד פלגת הארמייה גלוויץ שהפכה ב-7 באוגוסט לארמייה ה-12, והשתתף עימה בקרב גליציה. ב-23 בספטמבר מונה למפקד הארמייה ה-11 ופעל עימה במערכה נגד סרביה. ב-19 ביולי 1916 מונה למפקד הארמייה השנייה שלחמה בקרב על הסום, ובנוסף לכך גם מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה. ב-17 בדצמבר 1916 מונה למפקד הארמייה החמישית, ופיקד עליה גם במהלך קרב סן-מייל. ב-27 בספטמבר 1918 מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שכללה את הארמייה החמישית ואת פלגת הארמייה C, ופיקד עליה עד לסיום המלחמה.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה כיהן פון גלוויץ בין השנים 1920–1924 כנציג מפלגת העם הלאומית גרמנית ברייכסטג. ב-18 באפריל 1937 מת פון גלוויץ במהלך טיול באיטליה.

עיטורים
-------

* פור לה מריט
* הצלב הגדול של מסדר העיט האדום
* מסדר העיט השחור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס פון גלוויץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285012405171
* GND: 119286327
* ISNI: 0000 0001 0988 4314
* LCCN: n98013277
* NTA: 298135302
* SUDOC: 229532322
* VIAF: 74659760
* WorldCat: lccn-n98013277

 |
**מקס פארקר** (באנגלית: **Max Parker**; נולד ב-8 בפברואר 1992) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.

ביוגרפיה
--------

פארקר נולד וגדל במנצ'סטר ואת הכשרתו במשחק קיבל בבתי ספר לאמנויות בלונדון.

### קריירה

בשנת 2016 שיחק לראשונה על מסך הקולנוע בסרט "My B.F.F."
פארקר החל לשחק בתיאטרון לפני שזכה לתהילה. הוא היה מועמד לפרסי התיאטרון לשנת 2018 על תפקידו כאיש הפח במחזמר "הקוסם מארץ עוץ" בשהוצג בשפילד. באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה הבריטית "נפגעים".

בשנת 2019 שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה המלחמתית, "עולם בלהבות". באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה הבריטית "אמרדייל". הוא שיחק בסדרה עד שנת 2021 והשתתף ב-72 מפרקי הסדרה.

בשנת 2020 שיחק בסדרט הקולנוע הבריטי "געגועים מתוקים" שאת דברי המאפה המתוקים שהוצגו בסרט היו מעשה ידי השף הישראלי יותם אוטולנגי.

בשנת 2022 הופיע בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "אקדמיית הערפדים". באותה שנה הופיע לצד איימי ג'יימס-קלי במיני סדרה "דם, כתרים וסקס". בסדרה הוא גילם את הנרי השמיני, מלך אנגליה.

### חיים אישיים

בשנת 2020 יצא מהארון בחשבון האינסטגרם שלו כשהוא מופיע בתמונה עם בן זוגו השחקן כריס מוקרי.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקס פארקר, ברשת החברתית טוויטר
* מקס פארקר, ברשת החברתית אינסטגרם
* מקס פארקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aaliyah Ashfield, Blood, Sex & Royalty on Netflix: Emmerdale star Max Parker stars as King Henry VIII, Entertainment Daily, ‏1 באוקטובר 2022
2. ↑  Max Parker Bio, Age, Blood, Sex & Royalty, Net Worth, and Spouse, metoyouinfo.com, ‏1 באוקטובר 2022
3. ↑  My B.F.F.
4. 1 2  Francesca Shillcock, Blood, Sex and Royalty star talks major difference between The Crown and new Netflix show - EXCLUSIVE, HELLO!, ‏5 באוקטובר 2022
5. ↑  Lauren Morris, Blood, Sex and Royalty cast: Meet the stars of Netflix history series, Radio Times, ‏3 באוקטובר 2022
6. ↑  Love Sarah — Moviejawn, Moviejawn, ‏4 בundefined 2021
7. ↑  Donald Padgett, Soap Star Max Parker Confirms He's Gay And Living With Kris Mochrie, Out Magazine, ‏3 בנובמבר 2020
**מקס פולקהרט** (בגרמנית: **Max Volkhart**‏; 17 באוקטובר 1848 – 29 במרץ 1924) היה צייר גרמני מבית הספר לציור בדיסלדורף.

ביוגרפיה ועבודה
---------------

מקס פולקהרט היה בנו של הצייר וילהלם פולקהרט. כמו אביו, הוא קיבל הכשרה אמנותית באקדמיה המלכותית לאמנות פרוסית בדיסלדורף. הוא למד בעיקר אצל היינריך לונשטיין, אנדראס מילר ויוליוס רוטינג, הוא גם למד באופן פרטי אצל אדוארד פון גבהרט. תמונותיו הידועות הראשונות נוצרו בהשפעתו. מאוחר יותר הוא נסע לבלגיה והולנד לפרקי זמן ארוכים, שם צייר תמונות ובחלקו מהזמן עשה ציורים מהטבע. ברוטרדם בשנת 1881 הוא ביצע פנורמה גדולה המתארת את ניצחונו של נסיך אורנג' על הספרדים בקרב היבשתי והים בניואופורט.

במרץ 1883 הצטרף פולקהרט למועדון החתירה של דיסלדורף, שנוסד בשנת 1880. מאז 1883 היה לאגודה זו בית סירות קבוע בנמל. בניגוד לציירים אחרים במועדון, פולקהרט, כמו ארנסט רובר ופרדריק פוזין, היה שותף חלקי באירועי חתירה.

כמו אביו, פולקהרט היה גם חבר בעמותת האמנים מלכסטן. שם הוא השתתף ציורים שונים: ב"פסטיבל הגן בחגיגת קורנליוס "ב־24 ביוני 1879, ב"פסטיבל המסכות" בפברואר 1888", "חלום ליל החורף "ובפסטיבל יום השנה" ביולי 1898

ציוריו ותחריטים רבים שלו מראים לעיתים קרובות סצנות פשוטות מהמאות ה -18 עד ה -20, תוך התחשבות באופי התקופה בה מוצג תוכן התמונה. עבודתו מאופיינת במשיחות מכחול מדויקות ובטיפול זהיר בחומר על בסיס הסגנון ההולנדי הישן.

גלריה
-----

* חדשות טובותחדשות טובות
* מסר האהבהמסר האהבה
* אצל הנוטריוןאצל הנוטריון
* שתי חברותשתי חברות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס פולקהרט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biographical notes, runeberg.org, ‏1887 (בשוודית)
2. ↑  Max Volkhart in Düsseldorfer Ruderverein 1880, Mitglieder im Jahre 1887, digital.ub.uni-duesseldorf.de, ‏1887 (בגרמנית)
3. ↑  **Eine Doppelhochzeitsfeier : Festspiel zum fünfzigjährigen Jubiläum des "Malkasten" am Sonntag, den 3. Juli 1898 ; [Programmheft]**, 1898. (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117489697
* RKD: 81678
* ULAN: 500029479
* VIAF: 72172653
* WorldCat: viaf-72172653

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מקס פולקהרט"**.
**מקס קלמנס לותר פון האוזן** (בגרמנית: **Max Clemens Lothar von Hausen**‏; 17 בדצמבר 1846 – 19 במרץ 1922) היה מצביא גרמני במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון האוזן נולד ב-17 בדצמבר 1846 בדרזדן. הוא התגייס לצבא סקסוניה ולחם במלחמה האוסטרו-פרוסית נגד פרוסיה ב-1866, ולאחר מכן לחם במלחמת פרוסיה צרפת. לאחר איחוד גרמניה ב-1871 עבר ללמד באקדמיה הצבאית הפרוסית שבברלין עד שנת 1875, אז עבר לשרת במטה הכללי. בשנת 1897 מונה לפקד על הדיוויזיה ה-32 (הסקסונית ה-3), ובשנת 1900 עבר לפקד על הקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1). בין השנים 1902–1914 שימש שר המלחמה של ממלכת סקסוניה.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה והזזת הכוחות הוגדר צבא סקסוניה כארמייה השלישית ופון האוזן מונה לעמוד בראשה. הארמייה שבפיקודו השתתפה במערכה על הגבולות, לרבות בקרב שרלרואה, והייתה אחראית להחרבתה של ריימס בספטמבר 1914. משראה כי נסיגתה של הארמייה השנייה לאחר הקרב הראשון על המארן חושפת את כנפו הימנית, הורה פון האוזן על נסיגה, ולאחר התייצבות החזית על נהר האן שוחרר מפיקוד הארמייה עקב מחלה. החליפו בתפקיד קרל פון איינם. פון האוזן לא מילא תפקידים נוספים במלחמה והוא נפטר בשנת 1922.

עיטורים
-------

* מסדר העיט השחור
* מסדר העיט האדום עם שרשרת
* מסדר הכתר האדום (סקסוניה)
* צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה (1870)

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס פון האוזן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14978280p (data)
* GND: 128863544
* ISNI: 0000 0001 0954 335X
* LCCN: n90645166
* NLP: A23230459
* NTA: 169117618
* SUDOC: 253196167
* VIAF: 10909407
* WorldCat: lccn-n90645166

 |
**סמר חד** (שם מדעי: *Juncus Acutus*) הוא מין של צמח ממשפחת הסמריים.

סמר חד הוא צמח חד פסיגי, רב שנתי. הסמר גדל בין החודשים אפריל-ספטמבר (עונת האביב והקיץ). את צמח הסמר החד ניתן למצוא בנגב הצפוני, הערבה, בשפלה, הרי יהודה ושומרון, בכרמל ובגליל ובגולן.

סביבת גידול
-----------

הסמר גדל בביצות מלוחות ובקרקע כבדה בכל חלקי הארץ פרט למדבר.

תיאור חיצוני
------------

הסמר ירוק כל השנה וגובהו יכול להגיע עד מטר וחצי. גבעולו של הסמר החד הוא קנה בלתי מסועף ובראשו תפרחת מורכבת שבבסיסה עלה מחודד ודוקרני. העלים והגבעולים של הסמר יוצאים היישר מקנה-השורש כלפי מעלה. צורת העלים היא סרגלית והיא מזכירה עלים דגניים.

רבייה
-----

הפצת הזרעים מתבצעת בעזרת הרוח ומגיעה למרחקים גדולים. ובנוסף מתבצעת רבייה וגטטיבית מקנה השורש שמפיצה את הצמח למרחק קצר.

שימושים
-------

* קליעת מחצלות וסלים
* להפקת סיבים
* מרעה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמר חד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סמר חד באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פלוטו השובב** (באנגלית: **Playful Pluto**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1934, בבימויו של ברט גילט. הסרט הוא ה-65 בסדרת "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשלישי באותה השנה. הוא ידוע כסרט הראשון שהציג את פלוטו כדמות מרכזית.

הסרט, שיצא בשחור-לבן, יצא בגרסה עם צבע בשנת 1991.

עלילה
-----

בזמן שמיקי מאוס עובד בגינה שלו פלוטו ממשיך להטריד ולהפריע לו. לאחר שפלוטו תולש את הצינור ממקומו, מיקי יורד למרתף בכדי לסגור את השיבר. בגלל שהמרתף חשוך, מיקי מדליק פנס וממקם אותו בפיו של פלוטו, תוך שהוא מתקן את הבעיה. אך פלוטו לבסוף בולע את הפנס, אשר נדלק בתוך גופו כשפלוטו מגהק, ומראה את השלד שלו כמעין רנטגן.

פלוטו המבוהל אץ לבית כשמיקי אחריו, ובטעות קורע את רשת הכניסה בדלת הבית. בעוד פלוטו מסתתר במגירות השידה, מיקי שם לב לכמות גדולה של זבובים הנכנסים לבית עקב הפרצה שנוצרה ברשת. מיקי אוטם אותה באמצעות מסמור כתונת לילה לדלת, שמוכיחה עצמה כלא יעילה, ומפזר בבית ניירות זבובים.

תוך שהוא עוקב אחר זבוב, פלוטו נדבק לאחד מניירות הזבובים, ולאחר הסתבכות ארוכה ברצון להיחלץ מצרתו, הוא נתקע בתוך הווילון כאשר מיקי מגיע לעזור לו.

דמויות ומדבבים
--------------

* מיקי מאוס – וולט דיסני
* פלוטו – פינטו קולביג

מורשת
-----

הסרט מפורסם בסצנה קלאסית שבה פלוטו נתקע על פיסת נייר הזבובים. סצנה זו, שהונפשה על ידי נורם פרגוסון, תוארה כחיונית בהיסטוריית הנפשת דמויות, מכיוון שלראשונה זה נראה שדמות מונפשת באמת חושבת ויש לה מוח משלה. הקטע הוא גם קלאסי מכיוון שהוא הדגים כיצד אמני דיסני הצליחו לקחת מצבים פשוטים ולבנות הומור באמצעות הדמות.

קטעים מהסרט המצויר, כולל סצנת נייר הזבובים, שימשו בסרט "מסעות סאליבן" (1941) של פרסטון סטרג'ס, שבו דמות הכותרת (בגילום השחקן ג'ואל מקריי) יש התגלות תוך כדי צפייה ב"פלוטו השובב".

ביאורים
-------

1. ↑  באנגלית "flypaper", דף דביק הנועד ללכידת חרקים ובמיוחד זבובים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פלוטו השובב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פלוטו השובב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). *Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History*. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
2. ↑  Lenburg, Jeff (1999). *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**איגוד תעשיית ההקלטות הרומני** (ברומנית: **Uniunea Producătorilor de Fonograme din România**; בראשי תיבות: **UPFR**) הוא ארגון ללא כוונת רווח, המייצג את תעשיית ההקלטות ברומניה. האיגוד אחראי על מדידת מספר המכירות הפיזיות והדיגיטליות של תקליטים ברומניה, ומרכיב מצעד פזמונים שבועי. תרשים האלבומים הרומניים מתעדכן גם הוא מדי שבוע, אך הוא מעולם לא מתפרסם באופן מלא.

האיגוד גם אחראי על הענקת דרגות הוקרה לאמנים על הישגים במכירות אלבומים ברומניה. מהנמוך ביותר לגבוה ביותר, דרגות ההסמכה שהוענקו לאורך השנים הם: זהב (נע בין 2,000 יחידות שנמכרו לבין 100,000 יחידות שנמכרו), זהב כפול, פלטינה (נע בין 10,000 יחידות שנמכרו לבין 250,000 יחידות שנמכרו), פלטינה כפולה (100,000 יחידות שנמכרו), פלטינה משולשת, פלטינה מרובעת, יהלום (60,000 יחידות שנמכרו) ויהלום משולש (150,000 יחידות שנמכרו).

האיגוד חבר בפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית.

בראש האיגוד, עומדת עדינה סקריוסטאנו.

ראו גם
------

* הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית
* רשימת שוקי המוזיקה המוקלטים הגדולים ביותר

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איגוד תעשיית ההקלטות הרומני (ברומנית)
* איגוד תעשיית ההקלטות הרומני, ברשת החברתית פייסבוק

* איגוד תעשיית ההקלטות הרומני, ברשת החברתית LinkedIn

* איגוד תעשיית ההקלטות הרומני, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  UPFR, Cine suntem?, UPFR, ‏2020-05-19 (ב־) (ארכיון)
2. ↑  UPFR, Management și structură, UPFR, ‏2017-09-07 (ב־)
**ג'ירוֹלאמוֹ פּאראבּוֹסְקוֹ** (באיטלקית: **Girolamo Parabosco** ‏ סביבות 1524 – 21 באפריל 1557) היה סופר, משורר, מלחין ונגן עוגב איטלקי מתקופת הרנסאנס.

ביוגרפיה
--------

פאראבוסקו נולד בפיאצ'נצה, בנו של נגן עוגב מפורסם, **וינצ'נצו פאראבוסקו**. לא הרבה ידוע על ילדותו, אבל הוא יצא לוונציה בשלב מוקדם בהכשרתו המוזיקלית ומוזכר כתלמיד של אדריאן וילארט, מייסד האסכולה הוונציאנית, סמוך לסוף 1541. בשנת 1546 ביקר בפירנצה כאורחו של פרנצ'סקו קורטצ'ה, נגן בחצר בית מדיצ'י והמוזיקאי המוביל בפירנצה. לאחר תקופה של מסעות, במהלכם ביקר בערים שונות בצפון איטליה, חזר פאראבוסקו לוונציה והיה לנגן העוגב הראשון בבזיליקת סן מרקו, אז מן המוסדות המוזיקליים החשובים ביותר באיטליה. הוא נשאר בתפקידו בסן מרקו לשארית חייו ומת בוונציה בשנת 1557.

פאראבוסקו כתב קומדיות בחרוזים ובפרוזה, אבל עיקר פרסומו בא לו מ"אי דיפורטי", קובץ סיפורים במתכונת דקמרון של בוקצ'ו, המסופרים לכאורה בפי חבורת ציידים, שסערה מאלצת אותם למצוא מחסה על אי בלגונות של ונציה.

מיצירותיו המוזיקליות, שרדו ספר מדריגלים לחמישה קולות, שראה אור בוונציה ב-1546, ארבעה מדריגלים אחרים שיצאו לאור ב-1541 וב-1544, ואי-אילו יצירות אינסטרומנטליות. סגנון המדריגלים דומה לזה של וילארט, אבל דחוס מבחינה פוליפונית עוד יותר מזה של מורו; המדריגלים קרובים יותר למוטטים מאשר לרוב המדריגלים שנכתבו באיטליה בראשית שנות ה-40' של המאה השש-עשרה. אחת מיצירותיו האינסטרומנטליות היא ריצ'רקאר, המבוסס על "דה פאצ'ם", האנטיפון לשלום. ייתכן שנכתב לכבוד סיום המלחמה בין ונציה לטורקיה העות'מאנית בשנת 1540.

לקריאה נוספת
------------

* "ההומור של איטליה", א. ורנר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ירולאמו פאראבוסקו** בוויקישיתוף

* ג'ירולאמו פאראבוסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קולין סלים, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  סלים, גרוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275745205171
* BIBSYS: 14063254
* BNE: XX1059988
* BnF: cb12159471f (data)
* CANTIC: a11860182
* GND: 128679948
* ICCU: LO1V008068
* ISNI: 0000 0001 1810 2011
* LCCN: n83197259
* MusicBrainz: b2e9d103-c9f9-4ed7-83c4-107f26d168e8
* NKC: jo2004214965
* NLA: 35593203
* NLG: 169091
* NLP: A27110813
* NTA: 114581533
* RERO: 02-A003669788
* SUDOC: 030113687
* Trove: 1007647
* VcBA: 495/91968
* VIAF: 121728776
* WorldCat: lccn-n83197259

 |
**רדונדוונטור** (שם מדעי: *Redondavenator*) הוא סוג של זוחל נכחד דמוי-תנין שהתקיים במשך הטריאס באמריקה הצפונית שלפני 200 מיליון שנה מזמננו. סוג זה תואר למדע ב-2005 בידי סטרלינג נסביט, על שם תצורות רדונטה (אנ') שבניו מקסיקו, בהם התגלה. הסוג הכיל מין יחיד - *Redondavenator quayensis*, על שם מחוז קוואי שבני מקסיקו.

זוחל זה התגלה בשנות ה-80 בידי משלחת חוקרים של מוזיאון הטבע של אוניברסיטת ניו מקסיקו, בשרידי קונגלומרטים מאובנים שכללו לסת עליונה וכמה עצמות גולגולת קרובות חלקיות וחגורת כתף. בתחילה נחשב לסוג של פייטוזאור, אך בהמשך התברר שהיה דמוי-תנינאי בסיסי ומהשערת גודלו ביחס לדמויי-תנינאים אחרים נראה שהגולגולת שלו הגיעה לאורך 60 ס"מ, כך שהוא היה טורף ענקי ביותר בתקופת הטריאס באורך של 3.8 עד 4 מטרים.

בתקופה בה חי היה האזור שקוע יותר ומוקף אגם קדום בו שחו מספר דגים שנמצאו בתצורה כמו *Semionotus* והוא נע הן ביבשה והן במים במהירות ותקף ממארב טרף לא זהיר תוך שימוש בלסתותיו החזקות ושיניו שפנו אחורה. יצור זה התפתח ביבשה לאחר הכחדת בני הקבוצה Rauisuchia, כמו הפוסטוסוכוס.

זוחל זה היה מהבולטים שבדמויי-התנין בתקופתו באמריקה הצפונית לצד הקרנופקס (*Carnufex*).

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nesbitt, Sterling J.; Irmis, Randall B.; Lucas, Spencer G.; Hunt, Adrian P. (2005). "A giant crocodylomorph from the Upper Triassic of New Mexico". Paläontologische Zeitschrift. 79 (4): 471–478. doi:10.1007/bf02988373. S2CID 128541365.
2. ↑  Lindsay E. Zanno, Susan Drymala, Sterling J. Nesbitt, Vincent P. Schneider (2015) Early crocodylomorph increases top tier predator diversity during rise of dinosaurs. Scientific Reports volume 5, Article number: 9276
כנסייה ישועית ברדוקסיון בצ'יקיטוס שבבוליביה
מפת הרדוקסיונים באזור פרגוואי, ארגנטינה וברזיל
**רדוקסיון** (בספרדית: **Reducción**) הוא צורת התיישבות המאפיינת את המושבות הספרדיות בעולם החדש. יישובים אלה אוכלסו בתושביהם הילידים של המושבות במטרה להטמיע בהם את התרבות הספרדית ולבצע פעילות מיסיונרית.

כבר בראשית הקולוניזציה הספרדית של אמריקה, ראה הכתר הספרדי חשיבות בהטמעת התרבות הספרדית ובהפצת הנצרות בקרב הילידים ובדחיקתם של תרבויותיהם הם. חוקי בורגוס מ-1512 קבעו כי על הילידים לגור בסמוך לערים הספרדיות המוקמות ביבשת, כדי להבטיח הליך מתמשך של המרת דת, באמצעות הגעתם של הילידים לכנסיות והתבוננות באורח החיים הספרדי. עיקרון זה נבע הן מאופייה האוונגליסטי של הכנסייה הקתולית, והן ממורשת תהליך הרקונקיסטה בספרד. לעיקרון הייתה גם חשיבות דמוגרפית, כלכלית ופוליטית, שכן הדבר אפשר שליטה אפקטיבית יותר בילידים, וכן גביית מסים יעילה יותר.

ב-1531 הוציאה מלכות המשנה של ספרד החדשה הנחיות להקמת הרדוקסיונים. לפי ההנחיות, בכל רדוקסיון יש להקים כנסייה ובה כומר אחראי. כן נקבע בהן כי הרדוקסיונים ינוהלו באופן קומונלי, וכי משאביהם, לרבות האדמות עליהם יוקמו, יהיו שייכים להם. 

מרבית הרדוקסיונים הוקמו בידי הכתר הספרדי, אך כמה מהם הועברו לאחריותם של אנשים פרטיים, שהפעילו אותם בהתאם לעקרונות האנקומיינדה. כל קבוצת רדוקסיונים נקראה קורחימיינטו (Corregimiento), שעליה היה אחראי הקורחידור. הקורחידורים לא קיבלו שכר, והשררה בה נשאו ללא תמורה גרמה למעשי שחיתות רבים. 

המסדר הפרנציסקני והמסדר הישועי הקימו אף הם רדוקסיונים, בעיקר במלכות המשנה של פרו. רדוקסיונים אלה היו למפותחים ולמשגשגים ביותר, במיוחד אלה שבאזור פרגוואי של ימינו ובסביבתה, כדוגמת המיסיונים הישועיים בצ'יקיטוס, במזרח בוליביה של ימינו, או המיסיונים הישועיים של הגוארני באזור מדינת פראנה שבברזיל של ימינו ופרובינציית מיסיונס הארגנטינאית, שאף קרויה על שמם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רדוקסיונים** |
קברה של רזיה סלטאנה בבולבול-אי-ח'אן (Bulbul-i-Khan), דלהי
**רצ'יה** (או רזיה) **בנת אלתותמיש** (באורדו: *رضیہ سلطانہ*; 1205 - 13 באוקטובר 1240), הידועה בתואר **ג'לאלת א-דין סלטאנה**, שלטה בדלהי בשנים 1236–1240 והייתה האישה הראשונה מבין שלוש נשים ששלטו בשמן בעולם המוסלמי בימי הביניים. 

רצ'יה עלתה לשלטון לאחר מות אביה, שמס אל-דין אלתותמש. בנו הבכור נאצר א-דין מחמוד נפטר, ובנו הצעיר רוכן א-דין עלה לשלטון ב-30 באפריל 1236. כיוון שהיה שליט רופס (שהיה למעשה כלי בידיה של אלמנת אלתותמיש) ונהנתן, הוא הופל לאחר שבעה חודשים על ידי הממלוכים שלו, ב-9 בנובמבר. אז מונתה רצ'יה לשליטה, וקבלה את התואר סלטאנה.

רצ'יה שלטה כמצביאה מוצלחת, ולמדה לרכוב על סוס וללבוש שריון של גבר. היא גם הייתה פוליטיקאית ממולחת וידעה לאזן את מאבקי הכוח בין הממלוכים, למנות את נאמניה, גם אם מוצאם לא היה מן הממלוכים, והנהיגה מדיניות שאיפשרה למתאסלמים-מקרוב להתקדם במעלה הסולם הפוליטי וכן הנהיגה סובלנות כלפי ההינדואיזם. היא ניהלה יחסים אישיים קרובים, עד כדי טענות לקשר רומנטי, עם עבד חבשי בשם יאקות, ודבר זה היה לצנינים בעיני הממלוכים, או לפחות עילה בידם להתקומם נגדה, וזאת בשל מעמדם הנחות של שחורים אפריקנים בראייה הבינימית.

בהנהגת מושל חבל הפנג'ב, מלכ אלטוניה, המרד נגד רצ'יה התגבר ומחשש למרד, היא ויאקות יצאו בראש צבא מדלהי ונפגשו עם יריבם לקרב נטוי. אפס הקרב נטה לתבוסתם ויאקות נפל במהלכו. רצ'יה נשבתה ולבסוף נאלצה להתחתן עם אלטוניה וכך למעשה לאפשר לו לעלות לשלטון בדלהי. אבל שלטונם המשותף לא ארך זמן רב בטרם התקומם אח נוסף של רצ'יה, בהראם א-דין, ונטל את כס השלטון. ניסיונם של רצ'יה ואלטוניה להחזיר לידם את השלטון כשל והם ניגפו בפני שערי העיר וצבאם נסוג עד קיתהאל, שם ערקו מעליהם שרי הצבא והם נהרגו מידי שודדי דרכים ממוצא ג'אטי ב-13 באוקטובר 1240.

אחרי ככלות הכל, הייתה תקופת שלטונה של רצ'יה טובה, ולא קצרה במיוחד מזו של שליטים אחרים בשושלת הממלוכית שהייתה בעלת נטייה כאילו טבעית לחתרנות תחת השליט. במיוחד חשובה העובדה שהיא ירשה את אביה ואחיה ונורשה על ידי אחיה האחר, לאחר שכל שליט אחר בתולדות השושלת עד ימיה ואף אחריה לא הצליח להוריש את שלטונו לצאצאיו. עובדת היותה אישה חשובה אף יותר, אך לא בראייה הפמיניסטית המודרנית, שכן רצ'יה עצמה אימצה את הסגנון הגברי של העולם המסלמי ובין השאר לבשה שריון קרב של גברים. 

בשל נסיבות מותה, מקום קבורתה המדויק של רצ'יה לא נודע. קבר אחד המיוחס לה נמצא בסיואן שליד מקום הירצחה בקיתהאל, אתר אחר נמצא בדלהי הישנה, שייתכן שגופתה הועברה לשם כדי להיקבר לצד אחותה, שאזיה, וקבר נוסף המיוחס לה וליאקות, נמצא בטונק שברג'יסתאן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רדיה סלטאנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Satish Chandra, **History of Medieval India (800–1700)**, Orient Longman, 2007, p.100.
2. ↑  Pennington, Reina, **Amazons to Fighter Pilots: a Biographical Dictionary of Military Women**, Greenwood press, 2003, p. 356.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266957405171
* GND: 119154188
* ISNI: 0000 0000 9722 2814
* LCCN: n89104848
* VIAF: 23726702
* WorldCat: lccn-n89104848

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר באוקראינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רדומישל (פירושונים).

**רדומישל** (באוקראינית: **Радомишль**; בפולנית: **Radomyśl**; ביידיש: **ראַדעמישל**) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, על גדת נהר טטריב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

היסטוריה
--------

רדומישל נזכרת לראשונה בשנת 1150, ובמשך השנים התקיים בה רוב יהודי ניכר. בשנת 1797 נמנו בעיר 1,424 תושבים, מהם כ-80% יהודים. בשנת 1897 נמנו בעיר 7,502 יהודים, שהיוו למעלה משני שלישים מאוכלוסייתה.

בין מרץ ליוני 1919, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, אירעו בעיר מספר פוגרומים קטלניים ביותר, בהם נרצחו כ-1,400 יהודים. בין הנרצחים היו האדמו"ר ממאלין רבי אברהם יהושע השל טברסקי ובנו מרדכי. בשנת 1921 הועלה באש בית הכנסת בעיר. בעקבות מאורעות אלו, עזבו את העיר יהודים רבים בתקופה הסובייטית.

ב-20 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ביהודיה. כעבור זמן מה, רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אשר שינה את מיקומו מעת לעת.

ב-7 באוגוסט 1941 רצחו הגרמנים 110 יהודים מהגטו שבעיר, וב-12 באוגוסט 1941 רצחו 160 יהודים נוספים ממנו. בד בבד, הביאו הגרמנים לגטו יהודים נוספים מיישובי הסביבה, ורבים מהם מתו בו מרעב וממחלות.

ב-6 בספטמבר 1941 חוסל הגטו שבעיר, תוך רצח כל יושביו בצ'ורני יאר הסמוך. באתר זה רצחו הגרמנים כ-1,100 יהודים בוגרים מהעיר, והשוטרים האוקראינים רצחו כ-550 ילדים יהודים מהעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רדומישל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רדומישל
* רדומישל (אוקראינה) (Radomyshl), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "רדומישל", באתר JewishGen (באנגלית)
* אלכסנדר קרוגלוב (רו'), רדומישל, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1562–1563), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 243906495
* WorldCat (עם VIAF): 243906495

 |
**קתדרלת נואיון** (בצרפתית: **Cathédrale Notre-Dame de Noyon**) היא כנסייה קתולית בעיר נואיון שבצפון צרפת, שהייתה קתדרלה עד 1801 כשהדיוקסיה שלה אוחדה עם דיוקסיה שכנה.
הקתדרלה הייתה אחת מהראשונות שנבנו בסגנון גותי ודוגמה לסגנון הגותי המוקדם.

היסטוריה
--------

הקתדרלה הרומנסקית נשרפה ב-1131 והקתדרלה הגותית הנוכחית נבנתה בין השנים 1145-1235. הקתדרלה ניזוקה במהלך המהפכה הצרפתית (בין השאר פסלי הבישוף נופצו) ובמהלך מלחמת העולם הראשונה, דבר שהצריך כ-20 שנות תיקונים.

חזית הקתדרלה משלבת בין הסגנונות הגותי והרומנסקי. ישנה מבואה מקורה מהמאה ה-14 לפני הנרתקס ובה שלושה שערים. שני המגדלים המערביים הם מהמאה ה-13 ומעולם לא הושלמו. שני קצוות בית הרוחב, כמו כן בית המקהלה, מסתיימים באפסיסים חצי-עגולים, דבר המקנה לקתדרלה מבנה תלתני. הספינה הראשית בת שלושת האגפים משתרעת לאורך 102 מטר ומתנשאת לגובה 21.5 מטר. כמו לקתדרלות הבנויות בסגנון גותי מוקדם, גם לקתדרלה זו קמרונות סקספרטיט בעלי 6 צלעות (שנבנו מחדש ב-1293 אחרי שרפה) ומבנה קיר בעל 4 אזורים (שניתן לראותו כאן(הקישור אינו פעיל)): קומת קשתות, גלריה, טריפוריום וקומת תאורה. הקיר התומך באזור הגלריה מוגבה, דבר שאיפשר להגביה את המבנה ולהציב את התמיכות הדואות, שהיו אז קונספט חדשני, יותר גבוה. התמיכות הדואות שוחזרו במאה ה-19 בסגנון המאה ה-12. במאה ה-14 נוספו קפלות צידיות בצד הצפוני ובמאה ה-15 בצד הדרומי.

העיטורים הפיסוליים בקתדרלת נואיון אחידים, לעומת האינדיבידואליות של העיטורים הרומנסקיים. מטרת האיחוד היא ליצור מכונה בה הפרט משרת את הכלל ונותן תנופה למבנה. כיום עיטורים ופסלים רבים הושחתו ונהרסו במהלך השנים ובמיוחד במהלך המהפכה הצרפתית.

מצפון לקתדרלה ישנו קלויסטר יפה מ-1230 ולידו בית מועצת הקתדרלה (Chapter House), גם הוא מסביבות 1230.

גלריה
-----

* תוכנית הקתדרלהתוכנית הקתדרלה
* החזית המערביתהחזית המערבית
* מזרח הקתדרלה, מבט מצפוןמזרח הקתדרלה, מבט מצפון
* ריצוף בבית המקהלהריצוף בבית המקהלה

ראו גם
------

* אדריכלות גותית
* קתדרלת סנס (1142)
* קתדרלת שארטר (חזית: 1145)
* קתדרלת לאן (1160)
* קתדרלת נוטרדאם דה פארי (1163)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת נואיון** בוויקישיתוף
* מידע ותמונות על קתדרלת נואיון, באתר Structurae.de
* תמונות מהקתדרלה והקלויסטר שלצידה
* תמונות של הקתדרלה

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007573071505171
* LCCN: n85100735
* VIAF: 140783031
* WorldCat: lccn-n85100735

 |
**עלי אבו אלחסן אלמסעודי** (בערבית: **ابو الحسن علي المسعودي**) היה היסטוריון וגאוגרף מוסלמי שנפטר בבגדאד בשנת 957 לספירה.
נחשב לגדול הגאוגרפים בדורו.

אל-מסעודי ידוע בשל ספרו הגאוגרפי וההיסטורי הגדול "שדות המרעה של הזהב ומכרות האבנים היקרות" ("מרוג' א-ד'הב"; נכתב בין השנים 943–947), שתיאר את האזורים הגאוגרפיים השונים בעולם ואת ההיסטוריה של העמים במאה העשירית לספירה. בספר הזה התייחס גם למנהגים התרבותיים אשר היו קיימים בתקופתו בארצות שונות, כגון הודו, סין, העמים הטורקים ושבטים שונים באפריקה. התייחסותו למנהגי אותה העת סייעה רבות למחקר האנתרופולוגי וההיסטורי בזמננו, והובילה להבנת התהליכים התרבותיים והחברתיים אשר עברו עמי המזרח מן המאה העשירית ועד ימינו.

אל-מסעודי תיאר את עמי הצפון של אירופה, חיבר דין-וחשבון קצר על "ארץ הפרנקים" והיסטוריה קצרה של מלָכֶיה מכלוביס הראשון ועד לואי הרביעי, שלדבריו התבסס בכתיבתה על ספר שחיבר בישוף פרנקי למען הנסיך של ספרד אל-חַכּם, בשנת 939. מסעודי גילה עותק של ספר זה במצרים בשנת 947. נראה כי זה היה הניסיון היחיד שעשה היסטוריון מוסלמי בימי הביניים לכתוב היסטוריה של המערב הנוצרי (גם אם בקווים כלליים בלבד).
כמו כן, הוא מספר בספרו על מלך הכוזרים שהתגייר בימיו של הח'ליפה הארון א-רשיד.

בספרו התייחס אל-מסעודי גם להיסטוריה של עם ישראל כאשר העדיף להשתמש בתנ"ך כמקור היסטורי, בחירה שבעטיה ספג ביקורת מצד ההיסטוריון והסוציולוג המוסלמי אבן ח'לדון שטען שצריך להעמיד את פסוקי התנ"ך לביקורת היסטורית ולא לקבל דברים שנראו שהם סותרים את ההיגיון האנושי. למרות הביקורת הזאת נשאר ספרו של אל-מסעודי מקור עיקרי להיסטוריה המוסלמית בפרט ולהיסטוריה העולמית והתרבותית בכלל במאה העשירית לספירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-מסעודי** בוויקישיתוף
* אל-מסעודי, ברשת החברתית Goodreads
* אל-מסעודי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* עלי בן אלחסין אלמסעודי, דף שער בספרייה הלאומית
* Meadows of gold and mines of gems, תרגום לאנגלית של ספרו של אל-מסעודי

הערות שוליים
------------

1. 1 2  **ראשיתה של אירופה**, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 8, חלק ב (כתבה: דפנה אפרת), פרק ה: עולם האסלאם ואירופה הנוצרית בימי הביניים המוקדמים, עמ' 120.
2. 1 2  חיים ביינארט, **אטלס כרטא לתולדות עם ישראל בימי הביניים**, עמ' 20.
3. ↑  **ראשיתה של אירופה**, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 8, חלק ב (כתבה: דפנה אפרת), פרק ה: עולם האסלאם ואירופה הנוצרית בימי הביניים המוקדמים, עמ' 126.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007256717805171
* BNE: XX854752
* BnF: cb12015979m (data)
* GND: 119185598
* ISNI: 0000 0001 0779 1886
* LCCN: n79074487
* NKC: jn20040223001
* NLP: A27835741
* NTA: 068173865
* SELIBR: 195609
* SUDOC: 028294998
* VIAF: 188451064
* WorldCat: lccn-n79074487

 |
**אַבוּ א-טַּיִּב אַחְמַד בן אל-חֻסַיְן אל-מֻתַנַבִּי אל-כִּנְדִי** (בערבית: **أبو الطيب احمد بن الحسين المتنبّي**; 915 - 23 בספטמבר 965) היה משורר ערבי עבאסי שחי ופעל בעיראק.

קורות חייו
----------

אל-מתנבי נולד בכופה לשואב מים אשר טען למוצא אצילי. כאשר הקרמטים התקיפו אותה בשנת 924, הוא בחר להצטרף אליהם ולחיות במדבר בעודו לומד את ניבם הבדואי, ששיקף בהתאם לתפישת בני התקופה את הערבית הקלאסית בצורה טובה יותר.

ב-935 החל אל-מתנבי במסעותיו, ואז גם אימץ את התואר שפירושו "המתנבא". אל-מתנבי התפרנס אך ורק משירתו. בשנת 948 הוא נספח לחצרו של האמיר החמדאני של חלב, סיף א-דולה, ובתקופה זו כתב את יצירותיו הטובות ביותר. לאחר תככים בחצר ומריבה עם המדקדק חַלַוַיְהִי סביב סוגיה פילולוגית, הוא הוכה על ידו בפומבי בנוכחות האמיר, וכתוצאה מכן נאלץ לעזוב את החצר מושפל.

אל-מתנבי הצטרף לחצר האיח'שידית בקהיר בשנת 956, וכתב שירה בעבור המלך אבו אל-מיסכ כאפור. לאחר שלא מונה למשרת המושל בצידון כמובטח, עורר אל-מתנבי את זעמו של כאפור בשל שירי קלס שחיבר בגנותו. ב-961 נמלט מהחצר האיח'שידית ומצא את פטרונו הבא בקרב הבויהים בשיראז שבאיראן, תחת חסותו של עדוד אל-דולה. 

בשנת 965 נרצח אל-מתנבי על ידי שיח' מקומי שאצלו התארח בדרכו לכופה עיר מולדתו, לאחר שהוא השפיל אותו בשירתו העוקצנית.

משירתו ואימרותיו
----------------

אופיו האגואיסטי והבוטה של אל-מתנבי הכניס אותו לא אחת לצרות, ומשתקף היטב ביצירותיו ששרדו. 
באחד משיריו הוא התרברב ש"שירתי כה חזקה עד שאף הסומא יכול לקוראה" (בתעתיק מערבית: אַנַא אלַדִּ'י נַטַ'רַ אלְ-אַעְמַא אִלַא אֵדַבִי), וש"אף החירש יכול לשומעה" (וַאַסְמַעְתֻ כַלִמַאתִי מַן בִהִ צֻמִּםַ). הוא מתרברב גם ב"מידותיו האציליות" שמשתוות לכישרונו באומץ: "אני מוכר לסוסים, ללילה ולשממה; לחרב, לרומח ולנייר ולעט" (בערבית: אַלְחַ'יְלֻ וַאַ-לַּיְלֻ וַאַלְ-בַּיְצַ'א תַעְרִפוּנִי וַא-סַּיְפֻ ואַ-רֻּמְחֻ וַאַלְקַרטְאס וַאַלְקַלַמֻ).

אמרה מפורסמת מפרי עטו גורסת ש"אם ראו תראה את שיני הלביא, אל תנח שהוא מחייך לעברך".

לזכרו נקראו רחובות בערים שונות על שמו, בין רחובות אלו רחוב אל-מתנבי בבגדאד, רחוב אל מתנבי בחיפה, ורחוב אל-מתנבי בשכונת ואדי אל-ג'וז בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **שירי אל מותנבי בערבית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אל-מתנבי** |

* אל-מתנבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ayyıldız, Esat (2020), "el-Mutenebbî’nin Seyfüddevle’ye Methiyeleri (Seyfiyyât)", BEÜ İlahiyat Fakültesi Dergisi, 7 (2), 497-518. DOI: 10.33460/beuifd.810283
2. ↑  ניתן להציע משמעות אחרת לפיה המשורר הוא הסומא: "אני מי שבשירתו יקרא חרף העיוורון"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265751505171
* BIBSYS: 90952259
* BNE: XX1152150
* BnF: cb11997608t (data)
* CANTIC: a1102043x
* CiNii: DA06469019
* GND: 118585584
* ISNI: 0000 0001 2242 4312
* LCCN: n80103859
* MusicBrainz: 2d5d1e49-4992-4f05-b75a-673f7a00e0a6
* NLA: 36507907
* NLP: A18856196
* NTA: 071576134
* RERO: 02-A013602492
* SELIBR: 195598
* SNAC: w6zw1rj4
* SUDOC: 028066677
* TDVİA: mutenebbi
* Trove: 1263593
* VcBA: 495/304567
* VIAF: 89244591
* WorldCat: lccn-n80103859

 |
**מְנִיפָנִית אֵילָתִית** (שם מדעי: *Ptyodactylus hasselquistii*) היא מין של לטאה ממשפחת הפילודקטיליים. היא מגיעה לאורך של 18–19 סנטימטרים והיא הגדולה בשממיות ישראל. היא אנדמית לצפון אפריקה ולמערב אסיה, בין היתר ניתן למוצאה במצרים, סודאן, חצי האי ערב וסיני. בישראל ניתן לראותה בהרי אילת בלבד.

מאפיינים
--------

גופה של המניפנית האילתית הוא בצבעי חום-אפור, צבעי הסלעים באזור מחייתה המצומצם. על גבה כתמים בצבע כתומה, וכתמים כתומים קטנים גם על ראשה ורגילה. זנבה מאופיין בטבעות כהות.

היא פעילת לילה וניזונה מחרקים. במהלך הציד היא מנתרת ממרחק גדול, מעל לאורך גופה, על מנת לתפוס על טרפה. מפני תוקפיה לרוב תברח המניפנית תוך שימוש בזריזותה הרבה. מול תוקפים מבני מינה תתגונן, עם זאת, על ידי תקיפה חזרה ונשיכה. בעת לכידתה היא נושכת את התוקף או הלוכד ומשירה את זנבה.

במהלך הרבייה מתקשרים הפרטים בעזרת קולות, שאותם תיאר א. פרנקנברג, שחקר את המין בישראל, כקריאות "המלודיות ביותר מבין כל קריאות השממיות". הטלת הביצים נערכת בעונת האביב, עם שתי ביצים בכל הטלה. בזמן ההטלה הנקבה לוחצת את הביצים למשטח הסלע, ועקב כך הן משנות את צורתן הכדורית לצורת חצי-כדור. הביצה בוקעת כעבור חודשיים.

לקריאה נוספת
------------

* עמוס בוסקילה, פנחס אמתי, **מדריך לזוחלים ודוחיים בישראל**, כתר, שנת 2001, עמ' 106
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה**, מהדורה שלישית 2022. מסת"ב 978-965-91880-2-4, עמודים 37–39

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מניפנית אילתית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* מניפנית אילתית, באתר עמותת מן השדה
* עמוס בוסקילה, פנחס אמתי, מדריך לזוחלים ודוחיים בישראל, כתר, שנת 2001, עמ' 106

הערות שוליים
------------

1. ↑  מניפנית אילתית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים – א"י (תש"ס), 2000, באתר האקדמיה ללשון העברית
3. ↑  עמוס בוסקילה, פנחס אמתי, **מדריך לזוחלים ודוחיים בישראל**, כתר, שנת 2001, עמ' 106