recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מחיר יין** הוא ספר הביכורים של הרמ"א. הספר נכתב בשידלוב שבפולניה, והוא מדמה את סיפורי מגילת אסתר, לימי חייו של אדם מצעירותו, ועד סוף ימיו.

רקע
---

בשנת ה'שט"ז, פרצה באזור העיר קרקוב מגפה, ומשפחת איסרליש, נאלצה לנדוד מן המקום, ולהגר לעיירה שידלוב (כיום כפר). חייהם של הפליטים בשידלוב היו קשים ביותר, ומצבם הכלכלי לא אפשר להם לקיים את מצוות הפורים (סעודה, משלוח מנות ומתנות לאביונים). המחבר הצעיר, הקדיש את חיבורו לאביו, במקום משלוח מנות שלא היה בהישג ידו.

כך כותב הרמ"א בסוף הספר.

> 
> מה שראיתי לפרש בזו המגילה, בעזר נורא תהילה,  
> יתעלה שמו לדור דורים.  
> **שלחתי בימי פורים למנה, לאב"י ישראל ראש עדת מי מנה**,  
> הוא גיבור בגיבורים.   
>  הרוצה לבחון דברי, צריך ללמוד טבעיות ואלוהיות מחקרו   
>  הוא כדור בכדורים.   
>  בשם הבורא יש מאין, נשלמה מלאכת מחיר יין.
> 
> 
> 
> — מחיר יין, הרמ"א
> 

המחבר קרא לספרו **מחיר יין** כפרפרזה על דברי הנביא ישעיהו "הוֹי כָּל-צָמֵא לְכוּ לַמַּיִם, וַאֲשֶׁר אֵין-לוֹ כָּסֶף; לְכוּ שִׁבְרוּ, וֶאֱכֹלוּ, וּלְכוּ שִׁבְרוּ בְּלוֹא-כֶסֶף וּבְלוֹא **מְחִיר, יַיִן** וְחָלָב",   
 וכוונתו כי במחירו של יין, אותו היה אמור לתת כמשלוח מנות לאביו, הוא נותן לו את פירושו למגילת אסתר.

הספר
----

המהדורה הראשונה, וכן אלו שבאו בעקבותיה, נדפסו כקונטרס, בן כ-60 דפים, במהדורות המאוחרות יותר, החלו להדפיס את הספר כפירוש לצד מגילת אסתר. בתחילת הספר הקדמה, ולאחר מכן מעין 3 פרקים (אין חלוקה ברורה) העוסקים בימי הנעורים, ימי העמידה, וימי הזקנה.

אף כי המחבר כותב בהקדמתו לספר, כי אין הוא מתיימר להיות מחבר ספרים, וכי הוא מתייחס ליצירתו זאת כאל "משלי הנערים", החיבור הופץ, התחבב על קוראיו, והודפס לראשונה בדפוס קרמונה שבאיטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **מחיר יין** |

* ****מחיר יין****, מהדורת ירושלים, תרפ"ו, באתר היברובוקס
* **מחיר היין**, באתר הספרייה הלאומית
* נתן הירש, פורים בצל מגפה: פירוש למגילת אסתר במקום משלוח מנות, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, פברואר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  עקיבה יוסף שלזינגר, **לב העברי ח"א**, ירושלים: דפוס צוקרמן, תרפ"ד, עמוד ב' הערה ג', באתר היברובוקס
2. ↑  על פי הסוברים כי הרמ"א חי ל"ג שנים, הרי שבעת כותבו את הספר היה בן י"ז
3. ↑  ספר ישעיהו, פרק נ"ה, פסוק א'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007333032405171

 |
**חגיגות** הוא שמו של הנוקטורן השני משלושת הנוקטורנים המפורסמים של המלחין הצרפתי קלוד דביסי.

ביצירה זו, לעומת יצירות אחרות של דביסי (כמו הפרלוד ל"אחר הצהריים של פאון") יש משקל המשתנה לעיתים.
אפשר לשמוע בנוקטורן עיסוק במשחקי האור והחושך בלילה. הנושאים בנוקטורן הם ריקוד ותהלוכה, נושאים שהמקצב חשוב בהם.
דביסי מחליש ביצירה זו את הטונאליות על ידי שימוש תכוף במודוסים. היצירה לא מתקדמת בעזרת משיכה טונאלית אלא באמצעות מעברים של הנושאים בין כלי התזמורת.

אינסטרומנטציה
-------------

היצירה כתובה לתזמורת המורכבת משלושה חלילים, שני אבובים, קרן אנגלית, שני קלרינטים בסי במול, שלושה בסונים, ארבע קרנות בפה, שלוש חצוצרות בפה, שלושה טרומבונים, טובה, טימפני, מצילתיים, תוף סנר, שני נבלים וכלי מיתר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חגיגות** בוויקישיתוף
* שמיעת הנוקטורן באתר יוטיוב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13911417d (data)
* LCCN: no97073130
* MusicBrainz work: 386d977f-4b1c-482e-b3a6-3a3e1a64fac2
* WorldCat (עם LCCN): no97-073130

 |
**מסגד אל-פאתח** (בערבית: **مسجد أحمد الفاتح**) הידוע גם בשם ה**מרכז האסלאמי אל-פאתח האסלאמית** או **המסגד הגדול אל-פאתח**, הוא מסגד ברובע אל-ג'ופיר (AlJuffair), בפרברי העיר מנאמה בירת בחריין, סמוך לכביש המהיר אל-פאתח. הוא אחד המסגדים הגדולים בעולם - שטחו 6,500 מ"ר והוא יכול להכיל למעלה מ-7,000 מתפללים בו-זמנית. המסגד הוקם על ידי השייח' עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה בשנת 1987, והוא נקרא על שמו של אחמד בן מוחמד בן ח'ליפה אאל ח'ליפה, השליט הראשון של בחריין. בשנת 2006 הפך המסגד לאתר הספרייה הלאומית של בחריין.

עיצוב
-----

אורכו של המסגד 100 מטר ורחבו 75 מטר. יש בו ארבע כיפות ושני מינרטים. הכיפה המרכזית שנבנתה על גבי המסגד, קוטרה הוא 24 מטר, והיא עשויה מפיברגלס ומשקלה למעלה מ-60 טון. נכון לשנת 2020, כיפת המסגד היא כיפת פיברגלס הגדולה בעולם. רצפת המסגד מרוצפת בשיש שיובא מאיטליה. הנברשת שתלויה מהתקרה יובאה מאוסטריה. דלתות המסגד עשויות מעץ טיק שיובא מהודו.

תיירות
------

מלבד היותו מקום תפילה, המסגד הוא אחת האטרקציות התיירותיות המובילות בבחריין. הוא פתוח בין 9:00 בבוקר ל-16:00 אחר הצהריים ונערכים בו סיורים באנגלית, צרפתית, פיליפינית, רוסית ושפות רבות אחרות. המסגד סגור למבקרים ותיירים בימי שישי.

גלריה
-----

* אולם התפילה המרכזיאולם התפילה המרכזי
* אולם התפילה המרכזי מלמעלהאולם התפילה המרכזי מלמעלה
* תקרת המסגדתקרת המסגד
* השער הראשי של המסגדהשער הראשי של המסגד
* אולם התפילה המרכזיאולם התפילה המרכזי
* פנים המסגדפנים המסגד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד אחמד אל-פאתח** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מסגד אחמד אל-פאתח
רבי מרדכי יצחק אייזיק רבינוביץ
רבי **מרדכי יצחק אייזיק רבינוביץ** (תרט"ז, 1856, זאגר חדש – ה' בסיוון תר"ף, 22 במאי 1920) היה רב ודרשן ליטאי. רבן של ליגום, סלנט וממל.

ביוגרפיה
--------

נולד בזאגר חדש, בשנת תרט"ז (1856), לרב דובר רבינר, מצאצאי הרב מרדכי רבינר רבה הראשון של בויסק מחבר ספר השו"ת "גדולת מרדכי".

למד אצל אביו עד גיל 14, התפרסם כעילוי והיה בקי בסדר נשים ובסדר נזיקין. בהמשך היה לתלמידם של רבי ישראל ליפקין מסלנט, רבי מאיר מיכל רבינוביץ משאט, שנודע בחיבורו "המאיר לעולם"; ושל רבי ירוחם יהודה ליב פרלמן, "הגדול ממינסק".

הוא היה דרשן מפורסם וכתב הרבה בכל חלקי התורה, תשובות הלכתיות, לצד חידושים ופרשנות על התלמוד הבבלי. חלק מכתביו נדפסו, וזכו לפרסום רב. ידועים פסקיו בענייני שימוש והדלקה מושהית של חשמל בשבת.

שימש כרבן של קהילות שונות ברחבי ליטא, ובהן: ליגום, סלנט וממל.

נפטר בקניגסברג בשבת ערב חג השבועות, ה' בסיוון תר"ף, 22 במאי 1920, ונקבר בעיר רבנותו האחרונה ממל.

משפחתו
------

בנו הוא הרב אליעזר יהודה רבינוביץ, מחבר ספר השו"ת "עין יהודה" רבה האחרון של ממל, שנספה בשואה. בתו דבורה פרל נפטרה בפרנקפורט בכ"א באדר תר"ף. בת אחרת, ד"ר בתיה רבינוביץ, עלתה לישראל.

מחיבוריו
--------

* **שמן למנחה** - על מנחת חינוך, וילנא תרע"ב
* ****דעת מרדכי** - חלק א**, קיידן, תרצ"ט
* **דעת מרדכי** - חלק ב, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ט
* ****תֹמר דבורה****, ריגה, תרפ"ט

לקריאה נוספת
------------

* זאב אריה רבינר, לדמותו של הרמי"א רבינוביץ, בתוך: שו"ת **דעת מרדכי**, ח"ב, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ט
* 'רבינוביץ, ר' מרדכי-יצחק-אייזיק ב"ר דובער רבינר', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 91 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1289).

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל נח גוטליב, ****סלאנט**: הרב ר' **מרדכי אייזיק** בהרה"ג ר' דובער ז"ל **ראבינאוויץ****, בתוך: **אהלי שם**, פינסק תרע"ב, עמ' 363, באתר היברובוקס
* זאב אריה רבינר, ****נרות שבת** - שנה ב' גיליון לא**, ירושלים, תש"ד, באתר היברובוקס
**מרדכי "מוטי" חביב** (נולד ב-17 ביוני 1952) הוא שדרן ספורט ישראלי.

קורות חייו
----------

חביב החל את דרכו ככתב בעיתון "חדשות הספורט", שהיה עיתון הספורט הנפוץ ביותר בישראל בשנות ה-70 וה-80, ומשם הגיע לרדיו. באמצע שנות ה-70 אף התגורר בחיפה לצורך שידור משחקי הבית של הפועל ומכבי חיפה.

חביב היה מהשדרים הבכירים של תוכנית הספורט הפופולרית ברשת ב' של קול ישראל, "שירים ושערים", יותר מ-30 שנה. המעבר לטלוויזיה התרחש ב-1998, כשהחל לשדר בערוץ המזרח התיכון את משחקיה של מכבי חיפה בגביע אופ"א, והנחה מדי מוצ"ש את תוכנית האולפן "מפגש מחזור". החל משנת 2004 משדר את הליגה גם בטלוויזיה, בערוצי הספורט של צ'רלטון. חביב שידר לרדיו משני מונדיאלים (איטליה 1990 וארצות הברית 1994), מאולימפיאדת סיאול (1988) ומעוד עשרות משחקי נבחרת ישראל בארץ ובעולם. במהלך שידוריו סיגל לעצמו את ה'ריש' המתגלגלת שהפכה לסימן ההיכר שלו לאורך השנים. מילים כגון: "ארררבע דקות" או "ארררבע אפס" הפכו להיות חלק ממנו ואף קיבלו דגש מיוחד בחיקוי שקיבל בתוכנית הספורט "בובה של לילה".

במקביל לשידוריו ברדיו, שימש במשך שנים רבות כעורך מדור הספורט של העיתון "על המשמר" עד לסגירתו ב-1995.

בתחילת שנות ה-90 היה ממקימי מחלקת הספורט ב"מת"ב", שם הגיש וערך תוכנית ספורט שבועית ואת מהדורת החדשות לסירוגין עם מיקי חיימוביץ'. במשך 13 שנה ניהל את מחלקת הספורט ובד בבד שידר וערך את משחקי הקבוצות השונות בכדורגל, כדורסל, כדוריד וכדורעף באזור השידור של החברה (חולון-בת ים, נתניה-חדרה, חיפה והגליל העליון).

חביב ערך את השבועון "שבועספורט" לבני נוער ואת השבועון "לעניין" שיצא באזור המרכז. מתחילת שנות ה-90 עובד כעיתונאי ספורט ברשת המקומונים של "ידיעות תקשורת" באזור השפלה, חולון-בת ים ורמלה-לוד, וכן בחינמון "ישראל פוסט" מיום הקמתו ב-2007.

בשנת 2002 לוהק לסרט הקולנוע הישראלי "בית"ר פרובנס" שביים אורי ענבר, על פי תסריט של יובל פרידמן. חביב שיחק בתפקיד עצמו, כלומר שדר הספורט שמשדר את המשחק הגורלי בין בית"ר גבעת צורים הצנועה למכבי תל אביב במסגרת גביע המדינה.

בתחילת עונת המשחקים של 2019/20 החל להגיש את התוכנית הפרלמנט של ספורט1 אשר שודרה בחבילת הערוצים של ספורט1 בבעלות צ'רלטון בכל יום שישי בשעה 17:00 יחד צוות הפאנל הכולל את יעקב בוזגלו, שייע פייגנבוים וג'ימי טורק.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסי פרץ ארי, אגדת דשא: "שירים ושערים" חוגגת 40, באתר nrg‏, 18 באפריל 2011
**ארי גלהר** (נולד ב-31 ביולי 1987) הוא יועץ אסטרטגי ואיש תקשורת, יו"ר חברת 'תרבותא' ומגזין הילדים החרדי 'נפלאות עולם'.

ביוגרפיה
--------

גלהר נולד ב-31 ביולי 1987, בדבלין במדינת אירלנד. למיכאל ורחל גלהר, חסידי ברסלב. עלה לישראל בגיל צעיר.
התחנך בתלמוד תורה תורת אמת, וישיבות שערי תורה של חסידות ברסלב ושובו בנים.

קריירה
------

את דרכו התקשורתית החל גלהר בשנת 2006 בעיתון ידיעות ירושלים, שם שימש ככתב לענייני חרדים ובריאות ואף פרסם מדי שבוע טור אישי בעיתון.

במהלך עבודתו בידיעות ירושלים שימש גלהר גם ככתב באתר ynet ואף פרסם מדור כלכלי קבוע בערוץ כלכלה.

בשנת 2009 זכה גלהר בפרס מצטיין רשת ידיעות תקשורת ועורר סערה כאשר סירב ללחוץ את ידה של העורכת הראשית יעל אדמוני וקיבל את התעודה ממנכ"ל ידיעות תקשורת.

בשנת 2012 עבר גלהר לעיתון מעריב וסיקר את תחום הבריאות ובהמשך את תחום החרדים. עם רכישת מעריב על ידי מו"ל מקור ראשון שלמה בן צבי החל גלהר לסקר חרדים גם עבור העיתון מקור ראשון. במקביל לכתיבתו עסק גלהר גם ברדיו, ערך והגיש תוכניות ופינות ברדיו ירושלים, גלי ישראל ורדיו קול ברמה.

בשנת 2013 הגיש תוכנית שבועית באתר nrg בשם המית של הצ'ולנט שעסקה בחברה החרדית לצד יקי אדמקר.

בסוף שנת 2013 פרש גלהר מעיתונות והחל לעבוד כיועץ אסטרטגי לחברות עסקיות, רבנים, פוליטיקאים ואישי ציבור.

בבחירות 2015 עבד גלהר עבור יו"ר ש"ס ויו"ר הבית היהודי נפתלי בנט במקביל ואף ליווה את בנט בעת כהונתו כשר החינוך והחיבור המחודש שלו לציבור החרדי לאחר ברית האחים עם יאיר לפיד בשנת 2013.

בשנת 2017 הקים גלהר את חברת התוכן 'תרבותא' הפועלת בקרב הציבור החרדי.

בשנת 2017 הצטרף גלהר כשותף אל מייסדי חברת הלובינג 'ריפבליק יועצים' לירון הרשקוביץ ומבשרת נבו שפרשו מעבודתם בחברת הלובינג 'גלעד לובינג' עד לפרישתו בסוף 2020.

בשנת 2021 ייסד גלהר את מגזין הילדים המדעי חרדי נפלאות עולם באמצעות חברת 'תרבותא' ובשותפות עם זכיינית נשיונל ג'יאוגרפיק בישראל, ג'וניור מדיה.

גלהר משמש מעת לעת כפרשן ומגיש בכלי תקשורת שונים וכותב טורי דעה בנושאי פוליטיקה, חרדים ועוד בכלי התקשורת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעקבות הפרסום החרדי, באתר פאשקויל
2. ↑  ארי גלהר, פרסום חרדי: תפילה להשכיר וקריאה עממית, באתר ynet, 30 ביוני 2011
3. ↑  המצטיין סירב ללחוץ את יד העורכת, באתר בחדרי חרדים
4. ↑  אלכסנדר כץ, שיהיה לבריאות: ארי גלהר עובר מ'ידיעות י-ם' ל'מעריב' - יחליף את ליטל גרוסמן, באתר אייס
5. ↑  משה בנימין, לאחר שנה וחצי: ארי גלהר - הכתב לענייני חרדים של 'מעריב' פורש מתפקידו, באתר אייס
6. ↑  אלכסנדר כץ, האיחוד הלאומי: הבית היהודי וש"ס שכרו את אותו יועץ - כדי להילחם באלי ישי, באתר אייס, 19 במרץ 2015
7. ↑  אורן שטרנברג, בשורה בעיתונות החרדית: מגזין ילדים חדש שיעסוק במדע, באתר אייס, 25 במרץ 2021
8. ↑  נעמה תורן, דמות כתב הדתות החדש: חרדי לייט, צעיר, עם פייסבוק ורוצה טלוויזיה, באתר אייס
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**משה אביגדור ליכטנשטאדט** (י"ב באב ה'תקמ"ז, 15 ביולי 1787 - ליל כ"ז בשבט ה'תר"ל, 17 בינואר 1870) היה חוקר תלמוד ומדעי היהדות, ופילנתרופ יהודי רוסי ממוצא פולני.

קורות חיים
----------

נולד לאפרים זלמן ליכטנשטאדט בלובלין, שבפולין הרוסית. הוריו היו עשירים. חי ופעל בברודי ומאוחר יותר עקר יחד עם קבוצה גדולה ממשכילי העיר לאודסה. התעשר מעסקיו והחזיק כמה ארגוני צדקה, וגם תמך בתלמידים עניים באמצעות הענקת מלגת לימודים למקרא ולתלמוד. בנוסף, היה ליכטנשטאדט ממייסדי בית הספר היסודי הציבורי לילדים יהודיים באודסה, שבהמשך נעשה לבית ספר ממשלתי. הוא פעל גם לייסוד בית כנסת בתוך בית הספר.

ליכטנשטאדט היה בעל השכלה רחבה, בקיאות בספרות ובטקסטים תורניים. הוא כתב בעברית, גרמנית וצרפתית. מאמריו בענייני המקרא והתלמוד נדפסו בכתבי העת היהודיים האירופיים בני זמנו כמו: המליץ, המגיד והכרמל. בדרך כלל חתם בראשי תיבות שמו: **מאל"ש**.

קונטרס שלו בשם "ממחרת השבת" (וינה 1860) יצא לאור בידי ידידו שמחה פינסקר, ועיקרו הפרכת טיעוני הקראים בעניין קביעת זמן חג השבועות.

הוא נפטר בליל שבת כ"ז בשבט ה'תר"ל, 17 בינואר 1870, ונקבר ביום ראשון כ"ט בשבט בבית הקברות באודסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרמן רוזנטל, א. ס. ולדשטיין, ‏**ליכטנשטאדט, משה אביגדור**, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* אברהם בר גוטלובר, רוסלאנד: מסע ברוסיא החדשה, המגיד, 13 ביולי 1864
* אבל משה, המליץ, 31 בינואר 1870
* **נוסח מצבתו של משה אביגדור ליכטנשטאדט**, אפיטף מועתק בספר **צִיֻּנִים מְצֻיָּנִים**: בבתי הקברות הישן והחדש אשר לעדת ישראל בעיר אדעססא, ורשה 1888. פריט סט, באתר היברובוקס (שם נרשם תאריך הלידה השגוי: י"ב באב ה'תקס"ח)
* מודעה על מכירת ספריו לאחר פטירתו, המליץ, 16 במאי 1870

מכתביו
* ****ממחרת השבת****, אודסה-וינה תר"כ, באתר היברובוקס
* חיזוק הבטחון, המליץ, 25 באוקטובר 1860
* דוד משה מיצקין, הערה למאמרי "מסע גיא חזיון", הכרמל, 31 בינואר 1862 המשך המאמר, הכרמל, 31 בינואר 1862

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007517490305171
* GND: 143696726
* ISNI: 0000 0000 3945 2451
* LCCN: nb2008007660
* VIAF: 73385081
* WorldCat: viaf-73385081

 |
**חותם** בעסקי הוצאה לאור הוא שם מסחרי המשמש לפרסום יצירות, חברת הוצאה לאור אחת יכולה להחזיק במספר חותמים, בדרך כלל שמות שונים כמו מותגים לצורך שיווק המיועד לקהלי יעד ספציפיים.

תיאור
-----

חותם של מו"ל היא שם מסחרי - שם שהעסק משתמש בו למסחר במוצרים או שירותים - תחתיו מתפרסמת יצירה. לחותם יש מטרה מוגדרת בדרך כלל. במקרים מסוימים, השימוש בחותם נובע מהשתלטות של הוצאה לאור גדולה על הוצאה קטנה יותר (או חלק ממנה). כגון החותמים של חברת בארנס אנד נובל. 

השימוש בחותמים נפוץ גם בחברות משחקי מחשב, לצורך הוצאת משחקי מחשב תחת חברת משחקים גדולה המחזיקה במספר נרחב של אולפנים.

שימוש
-----

חברת הוצאה לאור בודדת עשויה להחזיק חותמים רבים, כאשר השימוש בהם לצורכי ההוצאה הוא כדי לשווק עבודות לפלחי שוק דמוגרפיים שונים. לדוגמה, מטרת החותם של Viking press - השייך לחברת ההוצאה Penguin Group - היא "לפרסם רשימה אקסקלוסיבית של ספרי עיון טובים, כגון ביוגרפיה, היסטוריה ויצירות על עניינים עכשוויים, וכן סיפורת בדיונית בעלת חשיבות משמעותית. שאינה תופעה חולפת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Friedlander, Joel (2015-02-09). "A Quick Lesson About Publishers, Imprints, CreateSpace, and Bowker". The Book Designer. נבדק ב-2016-07-29.
2. ↑  "Industry Overview: Journalism and Publishing". Wet Feet. אורכב מ-המקור ב-2016-08-17. נבדק ב-2016-07-29.
3. ↑  "Take-Two CEO Strauss Zelnick: 'I'm charged with making hard decisions'". 18 ביוני 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "EA CEO pledges freedom to Take-Two Interactive's developers". 3 במרץ 2008. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "What is an imprint?". *The Book Publicity Blog*. 2009-07-14.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540796905171
* GND: 7646286-9
* LCCN: sh85064672

 |
**New Century Global Center** ( Chinese ) הוא בניין רב תכליתי באזור החדש טיאנפו של צ'נגדו, סצ'ואן, סין והוא המבנה הגדול בעולם מבחינת שטחו.

 תצוגת לילה של המרכז העולמי

גודל
----

הבניין מתנשא לגובה של 100 מטרים ובסיסו בגודל 500 על 400 מטרים. שטח הרצפה של המבנה הוא 1,700,000 מטרים רבועים, מה מה שהופך אותו לבניין הגדול בעולם לפי שטח רצפה.

פיתוח
-----

המבנה פותח ומומן על ידי קבוצת הבידור והנסיעות של המיליארדר דנג הונג. כמעט של הבניין הוקדשו לקניות. בנוסף, המבנה מכיל גם משרדים, חדרי ישיבות, מתחם אוניברסיטאי, שני מרכזים מסחריים, בתי מלון, קולנוע IMAX, "כפר ים תיכוני", ספינת פיראטים ומשטח החלקה אולימפי.גולת הכותרת של הבניין הוא פארק מים ("פארק המים של אי גן עדן"), המכיל חוף מלאכותי בשטח של 5,000 מטרים רבועים, שבו הותקן מסך בגודל של 150 על 40 מטרים המציג את האופק ומראה זריחות ושקיעות. בלילה משתרעת מעל הבריכה במה להופעות. במבנה יפתח מלון אינטרקונטיננטל שמיועד לכלול 1,009 חדרים.

פרשיות שחיתות
-------------

למרות שחלקים מאזור הקניות נפתחו בתחילת 2013, המרכז היה מתוכנן להיפתח רשמית במרץ 2013 באירוח של כנס פורצ'ן 500. עם זאת, איש העסקים שמאחורי הפרויקט, דנג הונג, נעצר באשמת שחיתות, והוועידה הועברה למלון אחר בעיר.

הפתיחה נדחתה עד ל-22 באוגוסט 2013, אך גם אז הוקטנה בעקבות מעצרם של יותר מ-50 פקידי ממשל מקומיים שנעצרו בסדרה של חקירות חופפות.

ראו גם
------

* גורדי השחקים הגבוהים בעולם

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* פארק המים פרדייז איילנד
* מרכז עולמי —— לראות את העולם ולמשוך את העולם

1. ↑  Roberto A. Ferdman (3 ביולי 2013). "The world's new largest building is four times the size of Vatican City". *Quartz*. נבדק ב-4 ביולי 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Rob Williams (1 ביולי 2013). "World's largest building: The New Century Global Center officially opens in China". *The Independent*. ארכיון מ-2022-06-18. נבדק ב-14 ביולי 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "China eyes April opening of world's largest building". *CNN*. 2012-12-28. נבדק ב-2013-04-27.
4. ↑  "Stately pleasure dome New Century Global Center rises in China's Chengdu". *The Straits Times*. 2012-12-18. נבדק ב-2013-04-27.
5. ↑  Malcolm Moore (13 בספטמבר 2013). "Corruption and the world's biggest building". *The Telegraph*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**מרכוס אייזיאה האטן** (באנגלית: **Marcus Isaiah Hatten**; נולד ב-13 בדצמבר 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הרכז והקלע.

קריירה
------

האטן נולד וגדל בבולטימור שבמרילנד והחל את הקריירה בשנת 1999 כשייצג את בית ספרו בליגת התיכונים.

עם סיום לימודי התיכון, התקבל לקבוצת הכדורסל של המכללה הקהילתית של טלהאסי בה שיחק כ-70 משחקים והעמיד ממוצעים של כ-20 נקודות למשחק.

לאחר כשלוש שנים עבר לשחק באוניברסיטת סנט ג'ונס בניו יורק ששיחקה בליגת הביג איסט, זכה עמה באליפות ה-NIT, נבחר לחמישיית העונה ולשחקן המצטיין של הליגה.

עם סיום לימודיו נרשם לדראפט ה-NBA, שיחק בליגת ה-CBA עם קבוצת לוס אנג'לס קליפרס אך לא נבחר.

בשנת 2003, חתם בקבוצת סטאל אוסטרוב ויאלקופולסקי, אך שוחרר ממנה וחתם בקבוצת יובי לה פאלמה, בסוף העונה חתם בקבוצת דנוור נאגטס.

בעונת 2004/2005, חתם בקבוצת א.ס. רמת השרון, שיחק איתה במסגרת היורופליג וסייע לה להישאר בליגת העל בכדורסל.

בעונת 2005/2006 חתם בקבוצת גוארוס מליגה המשנה הספרדית, אך שוחרר לאחר כחצי שנה בעקבות סכסוך עם הצוות המקצועי.

לאחר השחרור מגוארוס, חזר לישראל וחתם לשתי עונות בקבוצת הפועל תל אביב , אך שוחרר כעבור עונה אחת לאחר שהמועדון נקלע לקשיים כלכליים לאחר עזיבת ולדימיר גוסינסקי.

בעונת 2006/2007, חתם בקבוצת עירוני אשקלון וזכה עמה בגביע ווינר סל .

בעונת 2007/2008, חתם בקבוצת סקאפטי מליגת העל האיטלקית, ירד איתה לליגת המשנה ושוחרר לאחר שזו נאלצה להיפרד מכל שחקני הסגל הזרים.

בעונת 2008/2009, חתם בניו באסקט ברינדיזי וסייע לה להישאר בליגת המשנה סיים עם ממוצעים של כ-15 נקודות ו-6 ריבאונדים למשחק.

בעונת 2009/2010, חתם בקבוצת קאסאלפוסטרלנגו מליגת המשנה האיטלקית.

בעונת 2010/2011, חתם בקבוצת בלפיוס מונס-אנו מהליגת העל הבלגית, אך שוחרר וחתם לשנתיים בקבוצת קולוסוס רודוס מליגת העל היוונית.

בעונת 2013/2014, חתם בקבוצת מיטלדויטשר מהבונדסליגה.

בעונת 2014/2015, חתם בקבוצת מוניצ'יפל אוראדיה ליגת העל הרומנית.

בעונת 2015/2016, חזר לבונדסליגה וחתם לשנתיים בקבוצת מיטלדויטשר.

פרשות ציבוריות
--------------

בשנת 2007, נקשר שמו של השחקן ושל חבריו הוראס ג'נקינס, רוג'ר מייסון ג'וניור ושחקן הפועל ירושלים מריו אוסטין בפרשת התעללות מינית בנערה בת 19 עם צרכים מיוחדים, אך המשטרה והפרקליטות סגרו את תיק החקירה מחוסר אשמה.

תארים
-----

עירוני אשקלון
* גביע ווינר סל (1): 2006/2007

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* פרופיל, באתר Sports-Reference

* פרופיל, באתר eurobasket
* קלעי כל הזמנים, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
* פרופיל שחקן - א.ס רמת השרון, באתר One
* פרופיל שחקן - הפועל תל אביב, באתר One

הערות שוליים
------------

1. ↑  כדורסל: מרקוס האטן חתם בהפועל ת"א, באתר Haaretz הארץ
2. ↑  מרכוס האטן קרוב לסיכום באליצור אשקלון, באתר ynet, 29 בספטמבר 2006
3. ↑  אשקלון: מרכוס האטן חתם לעונה אחת, באתר www.makorrishon.co.il
4. ↑  הפועל י-ם הובסה 111:89 על ידי עירוני אשקלון, באתר www.makorrishon.co.il
5. ↑  גיל סלומון, פרשת הצעירה והכדורסלנים: הוגש כתב תביעה אזרחית, באתר nrg‏, 3 במרץ 2006
הרב משה אהרן פולייב
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **משה אהרן פולייב** (בכתיב מיושן: **פאלייעוו**; באנגלית: **Moshe Aaron Poleyeff**; ה'תרמ"ח, 1888 - ה'תשכ"ז, 1967) היה ראש ישיבה ליטאי-אמריקאי, כיהן כראש ישיבת רבנו יצחק אלחנן בניו יורק במשך למעלה מארבעים ושש שנה.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב ישראל פולייב בטימקוביץ הסמוכה לסלוצק בפלך מינסק שבאימפריה הרוסית, כיום בבלארוס. למד בישיבת סלוצק והיה תלמידו המובהק של רבי איסר זלמן מלצר שגם סמך אותו לרבנות בשנת ה'תר"ע, 1910. הוא השתתף גם בעריכת כתב העת התורני "יגדיל תורה" שיזם רבו.

בשנת ה'תר"פ, 1920, היגר לארצות הברית. עם הגיעו לניו יורק מינה אותו הרב דב רבל כראש ישיבה בישיבת רבנו יצחק אלחנן בניו יורק, תפקיד בו נשא עד לפטירתו.

חתנו אהרן דב רוזנבוים (נפטר כ"ג באדר א' ה'תשס"ה) היה איש חינוך והתגורר בניו ג'רזי.

כתביו
-----

* ****מחנה ישראל****, וורשא תר"ץ
* ****אורח מישור****, ניו יורק תש"ט
* ****אור השמש****, ניו יורק תשי"ט
* ****אורח מישרים** - חלק א**, ניו יורק תש"ל
* ****אורח מישרים** - חלק ב**, ניו יורק תש"ל
* ****אורח מישרים** - חלק ג**, ניו יורק תש"ל

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' משה אהרן פאלייעוו שליט"א", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 95, באתר היברובוקס
* ****לתולדות המחברים ראשי הישיבה זכרונם לברכה****, בתוך: **יבול היובלות**, ספר יובל המאה של ישיבת רבינו יצחק אלחנן, ניו יורק תשמ"ו. עמ' 210, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* הרב משה אהרן פולייב, באתר ישיבה יוניברסיטי
גראף קלייסט פון נולנדורף בבסיס האנדרטה לפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה בקלן
**פרידריך אמיל פרדיננד היינריך גראף קלייסט פון נולנדורף** (בגרמנית: **Friedrich Emil Ferdinand Heinrich Graf Kleist von Nollendorf**‏; 9 באפריל 1762 – 17 בפברואר 1823), נולד ומת בברלין, היה גנרל-פלדמרשל פרוסי וחבר במשפחת היונקרים הוותיקה פון קלייסט.

ביוגרפיה
--------

קלייסט התגייס לצבא הפרוסי בשנת 1778 ושירת במלחמת הירושה הבווארית ובמלחמות המהפכה הצרפתית. עד 1799 הועלה קלייסט לדרגת מיור וקיבל פיקוד על גדוד גרנדירים.

קלייסט שירת במלחמות נפוליאון ולחם בינה. ב-1807 הוא יצא לחופשה ממושכת אך ב-1808 הופקד על חטיבת חי"ר ובשנה שלאחר מכן מונה למפקד ברלין. במהלך מלחמת השחרור הוא קיבל קורפוס איתו לחם בקרבות קולם ולייפציג. בשנת 1814, הוא קיבל את התואר רוזן נולנדורף (מהשם הגרמני של העיירה Nakléřov, כיום חלק מפטרוביצה בצ'כיה) על תפקידו המכריע בקרב זה.

לאחר לייפציג, קלייסט חסם את מבצר ארפורט, והביא לכניעתו, ולאחר מכן, בתחילת 1814, הצעיד את חייליו לצרפת, שם הקורפוס שלו צורף לצבאו של בליכר. לאחר מכן לחם בקרב על לאון ובהתקפה על פריז. בתום המלחמה הועלה קלייסט לדרגת גנרל חיל הרגלים. במהלך מאה הימים קיבל קלייסט את הפיקוד על קורפוס פרוסי (הקורפוס הצפון גרמני שהיה אמור לפעול באופן עצמאי מצבא בליכר של הריין התחתון; לכן הוא לא היה מעורב בקרבות ליני וווטרלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך פון קלייסט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 11622004X
* ISNI: 0000 0000 4668 5042
* LCCN: no2007112800
* SNAC: w6p00vr7
* VIAF: 47508231
* WorldCat: lccn-no2007112800

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפרנס וראש ישיבה בפרנקפורט. אם התכוונתם לרבן של פראג ופוזנא, ראו משה ר' מנדלש; אם התכוונתן לרבה של וורמייזא ואביו של ה'חות יאיר', ראו משה שמשון בכרך.
רבי **משה בן מנדל בָּכרָך**, שנודע בכינויו **ר' משה ר' מֶנדֶל'שׂ** (="בן מנדל"; בגרמנית: **Moses Mendels**;‏ ? - י"א באלול ה'ש"ף, 9 בספטמבר 1620), היה רב, פרנס דיין וראש ישיבה בגרמניה. מנהיג קהילת פרנקפורט וראש הישיבה בעיר.

ביוגרפיה
--------

נולד בפרנקפורט לרב מנחם מנדלן בכרך. אביו נפטר בב' באלול ה'שנ"ט, 23 באוגוסט 1599 ונקבר בפרנקפורט.

הוא נעשה פרנס ומנהיג בקהילה היהודית בעיר הולדתו, ושימש כדיין בבית דינו של רבי ישעיה בן אברהם סגל אב"ד פרנקפורט. עיקר עיסוקו הייתה ישיבתו הגדולה בעיר שאת תלמידיה הרבים פרנס מכספו הפרטי.

בספר המנהגים של קהילת יהודי פרנקפורט "יוסף אומץ" נזכר כי הקפיד על מנהג פרנקפורט הישן לאכול סעודה שלישית לפני תפילת מנחה של שבת, כשיטת רבנו תם, וגזר בחרם על שמש בית הכנסת בעיר לדאוג לביצוע המנהג. בעקבות פעילותו התקבל המנהג בקהילת פרנקפורט.

נותרו מפרי עטו רק הסכמות שנתן לספרים רבים. הוא נפטר בי"א באלול ה'ש"ף, 9 בספטמבר 1620 ונקבר בפרנקפורט.

בנו היה הרב יששכר בער בכרך המכונה "החסיד כהר"ר בער גנז בכרך", נפטר בו' באלול ה'תל"ח. הוא היה מחותנו של ר' שמואל קאיידנובר. בנו של ר' בער, ר' נפתלי הירץ גנז בכרך, היה גם הוא פרנס ומנהיג בקהילת פרנקפורט, והוא אחד מכותבי ההסכמות לספר "חות יאיר".

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראל טוביה אייזנשטאדט, ****דעת קדושים****, סט. פטרסבורג תרנ"ז-תרנ"ח. עמ' 215, באתר היברובוקס
* בכרך, משה בן ישעיה מנחם, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) (מתוך ערכו באנציקלופדיה יודאיקה. עורכי האנציקלופדיה מזהים את נושא הערך ואת ר' משה ר' מנדלש מפראג ופוזנא כאדם אחד)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסכת פסחים, דף קה.
2. ↑  **יוסף אומץ**, פרנקפורט תפ"ג, סי' תרע"א.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **משה בנימין טוֹמַשׁוֹב** (נודע בכינויו: **מבי"ט**; באנגלית: **Morris Benjamin Tomashoff**; ז' באדר א' ה'תרל"ח, 10 בפברואר 1878 - ו' בטבת ה'תש"ך, 6 בינואר 1960) היה רב ועורך תורני רוסי-אמריקאי. עורך כתב העת התורני "יגדיל תורה" שראה אור בסלוצק ובהמשך בניו יורק, ומחבר ספר השו"ת "אבני שהם".

ביוגרפיה
--------

נולד בסלוצק לבשא ולאלכסנדר יהושע טומשוב שהיה סוחר ספרים רוסיים. למד אצל ר' נחמיה מסלוצק בישיבה שבבית המדרש ע"ש ר' איסר'קה. שמו התפרסם בסביבה כלמדן, ובשנת ה'תרנ"ד (1894) נלקח בידי רבי ברוך בר ליבוביץ לישיבתו בהלוסק, בה למד עם ראש הישיבה בחברותא מדי לילה. בהמשך למד בישיבת סלובודקה עד נישואיו בשנת ה'תרס"ג (1903) עם בתו של הרב צבי יעקב אופנהיים, רבה של קלם וממייסדי ישיבת טלז. הוא עבר להתגורר במשך כמה שנים בסמוך לחותנו ועשה אצלו שימוש חכמים.

לאחר מכן חזר לסלוצק ולמד בישיבת "עץ חיים" בעיר אצל מיודעו מתקופת סלובודקה, הרב איסר זלמן מלצר שעמד כעת בראש הישיבה. יחד עם רבו זה ערך את כתב העת התורני "יגדיל תורה" שראה אור בסלוצק.

ב-1912 היגר לארצות הברית והתמנה לרב ברובע בראנזוויל בברוקלין שבניו יורק. ארבע שנים לאחר בואו לארצות הברית חידש בניו יורק את הופעת כתב העת "יגדיל תורה" בסדרה חדשה, סדרה זו מכונה לעיתים "יגדיל תורה (ניו יורק)" או "יגדיל תורה הניו-יורקי" כדי לבדלה מיגדיל תורה הסלוצקאי המקורי, בשל היותה סדרה חדשה בעלת מספור גליונות חדש. על גליונות כתב העת נדפסו במקביל מספר השנים לסדרה החדשה והמקורית, כך נדפס בראש גליונות שנת ה'תרע"ז: "שנה שניה לצאתו לאור באמעריקא; שנה תשיעית להתיסדותו ברוסיא". בגליונות אלו התרחב קהל הכותבים הטבעי של כתב העת וכלל גם רבנים רבים מרבני יהדות ארצות הברית, לחלקם הוא מהווה במה יחידה בה נדפסו מחידושי תורתם ופסקיהם ההלכתיים.

במקביל ערך קובץ בשם "מגדל תורה", וב-1935 פרסם את ספרו "תיקון גיטין".

הוא השתתף בכתבי עת תורניים רבים ושלח תשובות הלכתיות לרבנים ברחבי ארצות הברית כולה. את פסיקותיו קיבץ בארבעת כרכי ספר השו"ת שלו "אבני שֹהם" שאותם הדפיס בין השנים ה'תרצ"ח, 1938 - ה'תשי"ט, 1959.

נפטר בניו יורק בו' בטבת ה'תש"ך, 6 בינואר 1960.

ספריו
-----

* ****מגדל תורה****, ניו יורק, תרפ"ה (כתב עת בעריכתו, נועד להיות המשך של ה"יגדיל תורה")
* ****תיקון גיטין****, ניו יורק, תרצ"ה
* ****מעשה שבת****, ניו יורק, תש"ב

שו"ת אבני שהם
* **אבני שהם - חלק א**, ניו יורק תרצ"ח
* **אבני שהם - חלק ב**, ניו יורק תש"ז
* **אבני שהם - חלק ג**, ניו יורק, תשי"ג
* **אבני שהם - חלק ד**, ניו יורק, תשי"ט

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב ניסן וקסמן, **ליובלו של „יגדיל תורה" ועורכו מבי"ט, בהגיעו לגבורות**, הפרדס, שנה לג, חוברת ה, עמ' 45–48, באתר היברובוקס
* **הגאון ר' משה בנימין (מבי"ט) טומשוב זצ"ל**, הפרדס, שנה לד חוברת ה, עמ' 40, באתר היברובוקס
	+ הרב ניסן טעלושקין, **מעין נובע שנפסק (לשלשים לפטירת הגאון ר' משה בנימין טומשוב ז"ל)**, הפרדס, שנה לד חוברת ה, עמ' 40–43, באתר היברובוקס
* קברו ופרטים נוספים, באתר "קברים.קום"
* משה בנימין בן אלכסנדר יהושע טאמאשאוו, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298046105171
* ISNI: 0000 0003 7015 6388
* VIAF: 245898558
* WorldCat: viaf-245898558

 |
**וסיליס קרפטאקיס** (ביוונית: **Βασίλης Καραπατάκης**;‏ 1922 – 27 במרץ 1974) היה מלחין ונגן בוזוקי יווני.

ביוגרפיה
--------

קרפטאקיס נולד בשנת 1922 בקרדיצה שבחבל תסליה במרכז יוון. שם המשפחה האמיתי שלו היה קפסאליס. אביו, קוסטאס היה נגן מקצועי בלאוטה, כמו גם אחיו אליאס ותנאסיס שניגנו בכינור ובגיטרה בהתאמה. בתחילה החל וסיליס לנגן בלאוטה ומאוחר יותר בבוזוקי באופן מקצועי באזור קרדיטסה.

בשנת 1945 הוא נסע לאתונה והתבסס בתעשיית התקליטים והבידור. השיר הראשון שהקליט נקרא "Του αναπήρου η μάνα". אך ההצלחה הראשונה שלו הייתה עם השיר "Όταν κοιμάται ο δυστυχής" (כשהאומלל ישן). התקופה הטובה ביותר בקריירה שלו הייתה בין השנים 1957 עד 1963. כיום נחשב לאחד המוזיקאים שנעשה להם עוול באותה תקופה כאשר מכר רבים מהשירים שכתב בעבור פת לחם; שירים שהפכו ללהיטים גדולים מבלי להזכיר את שמו, כמו השיר המפורסם "Δυο πόρτες έχει η ζωή" (לחיים יש שתי דלתות)" למילים של אפטיכיה פאפאיואנופולו (אנ'). בשנים האחרונות לחייו הוא פתח בית ספר למוזיקה באגליו (אנ') שבמערב אתונה. עד סוף חייו הוא כתב שירים.

קרפטאקיס נפטר ב-27 במרץ 1974 כתוצאה מסרטן הגרון כשהוא אוחז בכלי הנגינה האהוב עליו - הבוזוקי שלו.

משיריו
------

* Στη χειμωνιάτικη βροχή (בגשם החורפי), מילים: אנגלוס אטיקוס, ביצוע ראשון: גיוטה לידיה (אנ')
* Στην ψάθα θα πεθάνω (אני אמות על השטיח), מילים: קוסטס וירווס, ביצוע ראשון: סטליוס קזנג'ידיס
* Γονιού ευχή (משאלת הורה), מילים: ניקוס דלזיוס, ביצוע ראשון: מנוליס אנגלופולוס (אנ')
* Ο μαύρος δρόμος (הכביש השחור), מילים: קוסטס ויוורוס, ביצוע ראשון: אפנדולה ראזלי (Αφεντούλα Ραζέλη)

ב-1998, 24 שנים לאחר מותו, יצא לאור אלבום ובו מבחר משיריו, "Oi Perasmenes Mou Hares" (שמחות העבר שלי), המבוצעים על ידי אמנים צעירים בני אותה תקופה. ב-2003 וב-2009 יצאו שני אלבומי אוסף נוספים מיצירותיו.

ב-2013 יצא לאור האלבום "Ola Einai Ena Psema: Songs by Vassilis Karapatakis 1955-1960" ובו מבצע סטליוס קזנג'ידיס (בחלק מהשירים מלווה במרינלה (אנ'), גיוטה לידיה ובזמרות נוספות) 28 שירים שהולחנו על ידי קרפטאקיס בשנים 1955–1960.

### הכל בגלל האהבה

השיר העברי "הכל בגלל האהבה", שהתפרסם לראשונה בישראל על ידי שלישיית גשר הירקון בתקליטה "התוכנית החדשה" (1966), הוא גרסה עברית לשירו של קרפטאקיס "Ουίσκι τζιν και φρουμελ" (ביוונית: ויסקי ג'ין ופרומל). את המילים ביוונית כתב כריסטוס קולוקוטרוניס (Christos Kolokotronis). בשיר היווני פונה המחבר לאהובתו הישנה ומבקש שתשוב אליו לליל שכרות שיזכיר להם את אהבתם באתונה הבוהמית. השיר התפרסם בביצועו של סטליוס קזנג'ידיס. את המילים העבריות כתבה דפנה אילת. השיר זכה להצלחה בישראל וברבות השנים זכה לגרסאות כיסוי נוספות, כולל אהוד בנאי וגידי גוב שביצעו ביחד את השיר בתוכנית לילה גוב. מבצעים נוספים הם מרגלית צנעני, יהורם גאון, יפה ירקוני, הגבעטרון והקרטל.

קישורים חיצוניים
----------------

* שרים: גידי גוב אהוד בנאי, הכל בגלל האהבה, באתר של יוסי חרסונסקי, 22 בספטמבר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  Οι περασμένες μου χαρές, באתר של אפנדולה ראזלי
2. ↑  Oi Perasmenes Mou Hares, באתר Youtube
3. ↑  Ola Einai Ena Psema: Songs by Vassilis Karapatakis 1955-1960, באתר Youtube
4. ↑  במשך שנים רבות, גם בתקליט המקורי של שלישיית גשר הירקון וגם בגרסת הדיסק שיצאה לאור ב-2001, יוחס הלחן לשם האלמוני "מַסַפוֹסרויקוֹ". רק לאחר תחקיר שערכו באקו"ם יוחס הלחן לקרפטאקיס. וראו, שיחה:התוכנית החדשה
**השיעור** (בצרפתית: **La Leçon**) הוא מחזה בעל מערכה אחת שנכתב על ידי אז'ן יונסקו. הוא הועלה לראשונה ב-1951 בהפקה שבוימה על ידי מרסל קובליר (ששיחק גם כן את הפרופסור). קלאודה מנסרד שיחקה את המשרתת ורוזטה זוצ'לי שיחקה את התלמידה בהפקה זו. מאז 1957 המחזה הפך להפקה קבועה בThéâtre de la Huchette שבפריז יחד עם המחזה הראשון של יונסקו, הזמרת הקרחת. המחזה נחשב ליצירה חשובה בתיאטרון האבסורד על ידי מבקרים רבים.

עלילה
-----

המחזה מתרחש בביתו של פרופסור בצרפת. הפרופסור, איש מבוגר יחסית (בערך בן 50-60), מצפה לתלמידה חדשה (בת 18). המשרתת של הפרופסור, אישה מעט צעירה יותר מהפרופסור (בערך בת 40-50), דואגת לבריאותו של הפרופסור. ככל שהשיעור האבסורדי מתקדם, הפרופסור מתעצבן יותר ויותר על (מה שהוא רואה כ) בורותה של התלמידה, והתלמידה נהיית יותר שקטה וותרנית. אפילו בריאותה מתחיל להידרדר, ומה שמתחיל ככאב שיניים הופך לכאבים עזים בכל חלקי גופה. ברגע השיא של המחזה, התלמידה נדקרת ונרצחת על ידי המורה. המחזה מסתיים בכך שהמשרתת מכניסה תלמידה חדשה לביתו של הפרופסור, וכך המחזה מסתיים בדיוק היכן שהוא התחיל - תחילת השיעור.

על הבמה העברית
--------------

ההצגה "השיעור" בצוותא
ב-1979 הועלה "השיעור", ביחד עם מחזה אחר של יונסקו "התמונה", בתיאטרון באר שבע. הבמאית הייתה עדה בן נחום, מעצבת התפאורה לידיה פינקוס-גני והוא הציג 25 פעמים.

בשנת 2010 הועלה המחזה בעיבוד מעט שונה בעברית בצוותא על ידי הבמאי יאיר שרמן. בעיבוד של שרמן, העלילה מתרחשת בחדר יהודי מסורתי והתלמידה הפכה לתלמיד. עיצוב ההצגה נשען במידה רבה על מסורת התיאטרון היפני, עם תנועה מעובדת לפרטיה, איפור ותפאורה מסוגננת. מעבר לעיצוב החיצוני, שרמן, בסיועה של דנה רייך, תרגם וערך את המחזה כאילו הוא מתרחש בחדר יהודי

באותה שנה הועלתה במרכז למוזיקה בירושלים אופרה במערכה אחת מאת ישראל שרון המבוססת על המחזה, בבימויו של דורי אנגל, בביצועם של אנסמבל "קפריזמה" ובניצוחו של המלחין.

ראו גם
------

* "הזמרת הקרחת"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השיעור** בוויקישיתוף
* השיעור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Banham, Martin, ed. 1998. The Cambridge Guide to Theatre. Cambridge: Cambridge UP. מסת"ב 0-521-43437-8.
2. ↑  השיעור", אתר "עכבר העיר"
3. ↑  איזה "שיעור" צריך התיאטרון הישראלי לעבור, אתר "עכבר העיר", 09.09.2010
4. ↑   הצגת האופרה "השיעור" - אבסורדי ומרתק], אתר "הארץ", 22.11.2010

| מחזות אז'ן יונסקו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הזמרת הקרחת • השיעור • הכיסאות • קורבנות החובה • אמדה • ז'אק • הדייר החדש • רצח ללא שכר • קרנפים • המלך עומד למות • טיול באוויר • רעב וצמא • מקבט |

 |
**אלכסנדר יו גייטהאוז** DSO MC (באנגלית: **Alexander Hugh Gatehouse**;‏ 20 במאי 1895 – 21 באוגוסט 1964) היה קצין בכיר בצבא הבריטי, שפיקד על דיוויזיית השריון ה-10 במהלך המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

הוא התגייס לצבא הבריטי והוסמך כלוטננט משנה בקלעי נורת'מברלנד המלכותי בשנת 1914, עמו נלחם במלחמת העולם הראשונה.

לאחר המלחמה הוא הועבר לקורפוס הטנקים המלכותי (לימים רגימנט הטנקים המלכותי) בשנת 1931, ומונה למפקד מפעל הניסויים בפארנבורו בשנת 1933.

הוא שירת במלחמת העולם השנייה כסגן מפקד חטיבת השריון ה-7 במדבר המערבי משנת 1940, כמפקד חטיבת השריון ה-4 במדבר המערבי משנת 1941 וכמפקד דיוויזיית השריון ה-10 מיוני 1942. לאחר שהוביל את דיוויזיית השריון ה-10 בקרב עלם חלפה בספטמבר 1942 ובקרב אל-עלמיין השני באוקטובר 1942 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ומונה לממונה על היחסים בוושינגטון די. סי. ובשנת 1944 מונה לנספח צבאי במוסקבה, לפני שפרש בשנת 1947.

משפחתו
------

בשנת 1920 התחתן עם הלן ויליאמס; נולד להם בן אחד (סר רוברט אלכסנדר גייטהאוס, שופט בבית המשפט העליון בבריטניה).

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Liddell Hart Centre for Military Archives
2. ↑  Generals.dk
3. ↑  "The 8th Army at El Alamein, October 1942". אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2012. נבדק ב-11 בנובמבר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Heraldry on line
5. ↑  Obituary: Sir Robert Gatehouse The Telegraph, 8 November 2002
הרב **משה סטניצר** (נכתב ביידיש: **סטעניצער**; נפטר בו' באדר ה'תר"ד) היה צדיק חסידי ומחשובי תלמידי החוזה מלובלין והמגיד מקוזניץ. רבנים מגדולי החסידות הסתופפו אצלו, אך לא הייתה לו חצר חסידית בפועל.

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי ישעיה זאב מטורנא, מחשובי תלמידי המגיד מקוזניץ. התגורר בעיר זליחוב.

היה מחשובי תלמידי החוזה מלובלין שהעריך אותו מאוד. החוזה כינהו "איש כערכי", ואף ביקש ממנו שיתפלל עליו כאשר חלה. לפי המסופר, כאשר הסתכסך רבי משה עם רבי שמעון אשכנזי, שלח החוזה מלובלין מכתב לרבי שמעון בו כינה את רבי משה בתואר "משה עבדי" ותמה כיצד לא חשש לדבר בגנותו.

רבי משה לא ניהל חצר חסידית משלו, ורבו, המגיד מקוזניץ, תמה על כך שאינו מנהיג עדה משלו. אך על אף שלא ניהל חצר חסידית, רבים מגדולי החסידות היו מחסידיו, ביניהם: רבי ישכר דב מרדושיץ, רבי אשר מזליחוב ורבי יצחק מוורקא.

לאחר פטירת המגיד מקוזניץ והחוזה מלובלין, החל לנסוע לרבי מאיר מאפטא ולרבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלניצא.

נפטר בו' באדר ה'תר"ד. לפי המסופר, ערך רבי משה ביום פטירתו משתה גדול, ובמהלך הסעודה התבטא כי הוא "הולך מעלמא דשקרא לעולם האמת בשמחה".

משפחתו
------

* בנו, רבי יעקב יצחק סטניצר - אב"ד העיר סאבין.
* בנו, רבי אריה ליבוש סטניצר - אב"ד העיר ווייסליטץ.

לקריאה נוספת
------------

* הרב ברוך וואלף, **היכל הבעש"ט - י**, ניו יורק תשס"ה, שנה ג' גיליון ב', עמ' קמ"ג-ק"נ, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מגילת יוחסין שבסוף ספר **פענח רזא**, על פי "רזא דמאיר".
2. ↑  **רזא דמאיר**, פרשת ויקרא.
3. 1 2  רבי נח גד וינטרוב, **סגולת חן**, ירושלים תש"ח, דף ז'.
4. ↑  **סגולת חן**, דף ח'.
**מבצע ארז** היה מבצע צבאי של חטיבת גולני במלחמת העצמאות לכיבוש כפרים ברכס הגלבוע ובפתח ואדי עארה, כהכנה לקראת המבצע לכיבוש ג'נין (מבצע יצחק).

משוריין של צבא ההצלה ועליו סמל צבא ההצלה: פגיון נעוץ במגן דוד

רקע
---

חטיבת 'גולני', אשר הייתה עסוקה מאז אמצע חודש מאי 1948 בעצירת הפלישה הסורית בעמק הירדן, והפלישה העיראקית בחזית קיבוץ גשר-כוכב הירדן, נתפנתה בסוף מאי למשימות התקפיות.

הכפר זרעין חלש על עמק יזרעאל. תושבי הכפר פונו ובמקומם ישבו חיילים מצבא ההצלה של פאוזי אל קאוקג'י. הם צלפו על העובדים בשדות ועל התנועה בכביש עפולה-בית שאן. ב-20 באפריל 1948 נכשל כוח של הפלמ"ח מחטיבת יפתח בניסיון לכבוש את הכפר.

מהלך המבצע
----------

בליל 28/29 במאי 1948 נכבש הכפר זרעין על ידי גדוד 14 של חטיבת 'גולני' בקרב קל יחסית, בתי הכפר פוצצו. על מקום הכפר נמצא כיום קיבוץ יזרעאל.

בלילה הבא הוסיפו כוחות גולני וכבשו את הכפרים נוריס ואלמזאר (אזור גן נר בימינו) בפסגת הגלבוע. החלה בריחה מהכפרים ערבונה וסנדלה והם נכבשו ללא קרב.

בגזרה המערבית של המבצע כבש גדוד 14 בליל 30/29 במאי 1948, לאחר קרב קשה, את תל מגידו, הכפר אללג'ון (כיום קיבוץ מגידו) ומשטרת לג'ון (כיום כלא מגידו) והקנו שליטה על הפתח המערבי של ואדי עארה.

שלב הפתיחה של מבצע 'יצחק'
-------------------------

ב-1 ביוני המשיכו כוחות 'גולני', זו הפעם גדוד 13, וכבשו את עראנה, ג'למה ומוקיבלה. כיבוש שלושה כפרים אחרונים אלה נכלל כבר במבצע יצחק.

אחרית דבר
---------

הישגי **מבצע ארז** איפשרו את השלב הבא של התקפת ג'נין במבצע יצחק. מבצע אחרון זה לא עלה יפה, וג'נין נותרה בידי הערבים. אולם הישגיו הקרקעיים של **מבצע ארז** השתמרו.

לקריאה נוספת
------------

* בנימין עציוני (עורך), "**אילן ושלח - דרך הקרבות של חטיבת גולני**", הוצאת מערכות, 1950.

| **מבצעי צה"ל במלחמת העצמאות** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שמואל • השמד • חסידה • נחשון • הראל • יבוסי • חמץ • יפתח • מטאטא • מכבי • כיתור • יובל • ברק • גדעון • בן עמי • מדינה • קלשון • בלק • נמל • בן נון א' • בן נון ב' • ארז • פלשת • יצחק • יורם • אנ-פאר • ברוש • דקל • דני • בתק • קדם • מוות לפולש • שוטר • גי"ס • אבק • ולווטה • יואב • אגרוף • ההר • יקב • יעל • חירם • שמונה • לוט • התחלה • אסף • חורב • חיסול • עוז • ייצוב • עובדה |

 |
**פיודור איוואנוביץ' לאדיגין** (ברוסית: **Фё́дор Ива́нович Лады́гин**; נולד ב-10 במרץ 1937, בכפר מאזיקינו, במחוז קורסק) הוא מפקד צבאי רוסי, קולונל-גנרל שכיהן כראש המודיעין הצבאי הרוסי, מינהל המודיעין הראשי של המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית (1992-1997).

ביוגרפיה
--------

הוא נולד ב-12 במרץ 1937 בכפר מאזיקינו שבמחוז המשנה קורוצ'אנסקי (כיום במחוז בלגורוד). בשנת 1954, סיים בהצטיינות את לימודיו בבית הספר של חיל האוויר בחרקוב. לאחר מכן ב-1959 סיים את לימודיו באקדמיה להנדסת אוויר על שם ז'וקובסקי והשלים גם לימודים אקדמיים באקדמיה הצבאית של המטה הכללי של ברית המועצות. משנת 1959 — הוא שירת בצבא הסובייטי, במכון למחקר מדעי של כוחות הטילים האסטרטגיים. בשנים 1964-1973 — היה עובד מכון המחקר המדעי מספר 4 של משרד ההגנה של ברית המועצות. ב-1973 התחיל לשרת כקצין בכיר במודיעין הצבאי הסובייטי.

בשנים 1989-1990 עמד בראש מחלקת ההסברה של המודיעין הצבאי ובשנים 1990-1992 — היה ראש מחלקת ההסכמים של מטה הכללי.

בספטמבר 1992, התמנה למפקד המודיעין הצבאי הרוסי.

במאי 1997, שוחרר מתפקידו בשל גילו המתקדם. תחילה עבד כסגן מנהל של חברה רוסית העוסקת בתחום אספקת קני סוכר מקובה. כיהן גם כסגן נשיא איגוד יוצאי המודיעין הצבאי. היה חבר במועצת המומחים של הוועדה לעניינים בינלאומיים במועצת הפדרציה. בנובמבר 1999, הוצג כמועמד בבחירות לדומה הממלכתית מטעם מחוז הבחירה נובוסוקולסקי, כמועמד עצמאי, אך הפסיד בבחירות.

מאז הוא ירד אל מתחת לרדאר והוא חי בגפו.

משפחתו
------

הוא נשוי ואב לבן ובת.

לקריאה נוספת
------------

* לאדיגין. לוטה. **גה-אר-או ומשבר הטילים בקובה: הכרוניקה החשאית של העימות המסוכן** — מוסקבה: הוצאת קוצ'קובו, 2012. — מסת"ב 978-5-9950-0259-8

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאמר מתוך אתר האינטרנט של איוואן לוקאשוב
2. ↑  המשימה הסודית אל פידל קסטרו
3. ↑  פיודור לאדיגין: "ניהלתי את גה-אר-או לא מתוך שאיפות אישיות"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יבגני טימוכין** | **ראש המודיעין הצבאי הרוסי  ספטמבר 1992 — מאי 1997** | **הבא**:**ולנטין קוראבלניקוב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1031263616
* ISNI: 0000 0003 9962 0789
* LCCN: no2013120678
* SUDOC: 168938685
* VIAF: 294952257
* WorldCat: lccn-no2013120678

 |
**בוחן מציאות** או **ביקורת מציאות** (באנגלית: Reality testing) הוא כינוי פסיכיאטרי ליכולתו של האדם להעריך נכונה את אופי הסביבה הפיזית והחברתית שלו. אדם בעל בוחן מציאות תקין הוא אדם שמחובר למציאות ותופס באופן מדויק את המצבים והסביבה שבהם הוא נמצא. פגיעה בבוחן המציאות הוא המאפיין המובהק של פסיכוזה.

המונח נמצא בשימוש נרחב בתחום הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה בהערכת מאפיינים והתנהגויות של אנשים הלוקים בהפרעות נפשיות. למשל, אחד הקריטריונים המרכזיים לאבחון סכיזופרניה הוא בוחן מציאות לקוי. הדבר עשוי להתבטא בהזיות קוליות או ויזואליות של אנשים או אירועים שלא קיימים במציאות. פגיעה בבוחן המציאות קיימת לעיתים גם בקרב הלוקים בהפרעת אישיות גבולית, והיא עשויה להתבטא בהבחנה פגומה של האדם בין "עצמי" ל"לא עצמי". 

במהלך ההערכה הפסיכולוגית, חשוב להבחין בין בוחן מציאות לקוי לבין חוויה סובייקטיבית שעשויה להתקיים במצבים נורמליים שונים וכן במצבי דחק זמניים או בהפרעות אישיות שונות. מבחני אישיות דוגמת מבחן כתמי הדיו של רורשאך הם בין הכלים האבחוניים המשמשים לבדיקת בוחן המציאות.

עם זאת, ישנם לעיתים חילוקי דעות בנוגע להגדרת בוחן מציאות תקין. דעות חלוקות אלו באו לידי ביטוי, למשל, בעת אשפוז כפוי של אנשים שהביעו דעות שונות לאלו שהיו מקובלות בחברה בתקופתם (ובחלקן נתפסות מציאותיות כיום), וכך נוצר מצב של כפיית מציאות, שלעיתים נוצלה לצרכים פוליטיים. לדוגמה, בארצות הברית במאה ה-18 אושפזו עבדים אפרו-אמריקאים במוסדות פסיכיאטרים בתואנה שלקו בסוג של שיגעון, אחרי שניסו לברוח לחופשי ממעבידיהם ולזכות בחירותם. המחלוקת לגבי הגדרת בוחן מציאות תקין - ובהתאם לכך, הגדרת אדם כבריא או חולה בנפשו - היא אחד הנושאים המרכזיים בהם עוסקות תנועות אנטי פסיכיאטריה, שקמו בשנות ה-60 ואילך.

ראו גם
------

* תפיסה
הרב ניסן אלפרט
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **ניסן ליפא אלפרט** (1928 - י"ז באייר ה'תשמ"ו, 25 במאי 1986) היה רב וראש ישיבה אמריקאי, ראש ישיבה בישיבת רבנו יצחק אלחנן, ר"מ במתיבתא תפארת ירושלים ורבן של כמה קהילות בארצות הברית. נחשב לתלמידו המובהק של רבי משה פיינשטיין, ועסק בההדרת ספרי ראשונים.

ביוגרפיה
--------

נולד בפולנקה שבליטא לגוטא יאכנא יוסלביץ ולרב שבתי אלפרט, רב העיירה, שהיה בן משפחתו של החפץ חיים. אביה של גוטא, הרב ניסן ליפא יוסלביץ היה רבה הקודם של העיירה, ועל שמו נקרא בנם של הזוג אלפרט. ב-1940 היגרו הוריו לארצות הברית, הרב אלפרט האב נסע לארצות הברית כבר ב-1939, אך אשתו וילדיו נשארו בפולין בעת פרוץ מלחמת העולם השנייה. גוטא אלפרט חצתה את הגבול לליטא עם בנה ושלוש בנותיה בדצמבר 1939, היא השיגה את אחת מאשרות המעבר הראשונות שניפק קונסול יפן בקובנה צ'יאונה סוגיהארה, חצתה את רוסיה עם כל ילדיה והגיעה ליפן ומשם לארצות הברית. הם הגיעו לסן פרנסיסקו שם התאחדו עם האב, ומאוחר יותר עשו את דרכם לניו יורק ללואר איסט סייד. ניסן החל את לימודיו במתיבתא תפארת ירושלים, הוא נסמך לרבנות בידי ראש הישיבה הרב משה פיינשטיין, והיה לתלמידו המובהק. הוא גם היה תלמידו ומקורבו של הרב יחיאל מיכל פיינשטיין. הרבנית שימה פיינשטיין הכירה לו את זלדי (זלדה ביילא) שיינברג, בתו של הרב חיים פינחס שיינברג, והם נישאו.

זמן קצר לאחר נישואיו התמנה כר"מ במתיבתא תפארת ירושלים, וכיהן בתפקיד זה עד שהתמנה כר"מ בישיבת רבנו יצחק אלחנן בשנת ה'תשכ"ז. במשך שנותיו בישיבה התקבל מעמדו כפוסק הלכה למעשה, והוא התמנה כאחד מראשי הישיבה, וכראש הכולל להוראה ולדיינות שלה.

במקביל לתפקידיו הפדגוגיים כיהן במשך השנים כרבן של קהילות שונות: 27 שנים כרב קהילת "תפארת בחורים" באיסט סייד של ניו יורק, ובחמש שנותיו האחרונות כרבה של קהילת "אגודת ישראל" בלונג איילנד.

הוא נפטר בגיל 58 ממחלת הסרטן, בי"ז באייר ה'תשמ"ו, 25 במאי 1986. הלווייתו יצאה מישיבת רבנו יצחק אלחנן, ועברה במתיבתא תפארת ירושלים. ארונו הועלה לקבורה בבית הקברות בהר הזיתים.

חיבוריו
-------

* בית הבחירה להמאירי, מסכת בבא מציעא (מהדיר)
* חידושי הראב"ד, מסכת בבא מציעא (מלקט ומהדיר)
* **לימודי ניסן**, על מסכת ביצה

לקריאה נוספת
------------

* **הגאון ר' ניסן ליפא אלפערט: קוים לדמותו**, נדפס בראש ספר קובץ הראב"ד על בבא מציעא חלק א' עם ביאורו **לימודי ניסן**, ירושלים תשמ"ח

קישורים חיצוניים
----------------

* **הרב ר' ניסן אלפרט ז"ל**, הפרדס שנה ס' גיליון ט', סיון תשמ"ו, עמ' 30, באתר היברובוקס
* הרב הגאון רבי ניסן ליפא אלפרט זצ"ל 1928–1986 באתר ישיבה יוניברסיטי (באנגלית)
* שיעורים מוקלטים שלו בערוץ התורני "yutorah" של הישיבה
* כרטיס הקבר של ניסן אלפרט, באתר הר הזיתים
* ניסן ליפה אלפרט (1928-1986), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  כרטיס הקבר של ניסן אלפרט, באתר הר הזיתים, וראו שם קטע מנוסח מצבתה: "את בנה חינכה באמונה להיות שר התורה".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302447905171
* ISNI: 0000 0003 5620 0362
* LCCN: nr91009146
* VIAF: 180554970
* WorldCat: viaf-180554970

 |
**אולג יפרמוב** (ברוסית: **Олег Ефремов**; ‏1 באוקטובר 1927, מוסקבה – 24 במאי 2000, מוסקבה) היה שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי. הוא זכה שלוש פעמים פרס ברית המועצות (עבור בימוי הצגות תיאטרון) ובשנת 1976 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון הוא קיבל מספר עיטורים כולל גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1987.

ביוגרפיה
--------

אולג יפרמוב נולד במוסקבה למשפחת פקיד במערכת גולג. חלק מילדותו הוא העביר ביחד עם אביו במחנות עבודה בו הכיר את העולם התחתון. הוא אהב תיאטרון ונרשם לחוג תיאטרון לילדים. בשנת 1945 הוא התקבל ללימודים בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. בשנת 1949 לאחר סיום לימודי משחק יפרמוב לא התקבל לתיאטרון אמנותי אך קיבל הזמנה לתיאטרון לילדים העירוני. כישלון לכאורה זה הפך להצלחה כי בתקופתו תיאטרון לילדים התפתח לתיאטרון פופולרי של העיר. בתיאטרון זה יפרמוב עבד עד לשנת 1957 כאשר כבר בשנת 1955 הוא ביים את הצגתו הראשונה.

במקביל לעבודה בתיאטרון יפרמוב לימד בבית הספר למשחק בו למד מספר שנים קודם לכן. תוך זמן קצר התגבשה סביבו קבוצה של שחקנים צעירים (אולג טבקוב, גלינה וולצ'ק, יבגני יבסטיגנייב ועוד) שהיו מעוניינים להקים תיאטרון חדש. בשנת 1956 הקבוצה הציגה את המחזה הראשון בבימוי אולג יפרמוב. לתיאטרון לא היה בניין קבוע ולכן הם נדדו בין במות שונות. התיאטרון קיבל את השם "סוברמניק" (בן זמננו). בשנת 1961 הוקצב לתיאטרון החדש בניין ישן בכיכר מאיאקובסקי. זה היה מקרה נדיר שתיאטרון חדש הוקם על ידי השחקנים ולא על ידי החלטת השלטונות. בשנת 1970 יפרמוב העלה על במת התיאטרון שהוא הקים את ההצגה האחרונה. 

בסוף שנות ה-60 התיאטרון האמנותי במוסקבה היה במשבר קשה ואולג יפרמוב קיבל הזמנה לבוא לתיאטרון בתוך מנהלו. באותה תקופה היו בתיאטרון כ-150 שחקנים (לעומת כ-36 ב"סוברמניק" ממנו יפרמוב בא) שחלקם לא שיחקו כבר מספר שנים. תוך מספר שנים יפרמוב הצליח לשנות את מצב התיאטרון ועם פרוץ השינויים מספר שחקנים פופולריים הסכימו להצעת יפרמוב להגיע לתיאטרון. אומנם הגעת שחקנים חדשים החזירה לתיאטרון את הקהל, אך היא גם הגדילה עוד יותר את להקת התיאטרון. יפרמוב הצליח להחזיר לבמה את השחקנים של הדור הוותיק וכן לעלות הצגות עם השחקנים הצעירים, אך עם דור הבינים של השחקנים הוא לא הצליח למצוא שפה משותפת. בשנת 1987 המשבר בתיאטרון התפרץ מחדש והוא התפצל לשני תיאטראות נפרדים. יפרמוב המשיך להוביל את ה"תיאטרון האמנותי על שם צ'כוב" עד סוף חייו.

במקביל לעבודה בתיאטרון יפרמוב הצטלם בעשרות סרטי קולנוע החל משנת 1955 ועד לשנת 1998. הוא השתתף במספר סרטים פופולריים אצל במאים כמו אלדר ריאזנוב (הזהר מהמכונית), סרגיי בונדרצ'וק ורולאן ביקוב.

בנו מיכאיל יפרמוב גם הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ידוע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולג יפרמוב** בוויקישיתוף
* אולג יפרמוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* אולג יפרמוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אולג יפרמוב, באתר AllMovie (באנגלית)

* אולג יפרמוב, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007434711005171
* BNE: XX983783
* BnF: cb13565991h (data)
* GND: 118891650
* ISNI: 0000 0001 1777 2611
* LCCN: n88017886
* MusicBrainz: 23de40d0-edf5-4ca5-b63d-d44c93d4ee95
* NKC: jn20020717816
* NTA: 120486113
* SNAC: w6v15h3c
* SUDOC: 250657856
* VIAF: 100309787
* WorldCat: lccn-n88017886

 |