recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pretty On The Inside** (מילולית: **יפה מבפנים**) הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק האלטרנטיבי הול, שלפני שהפכה ללהקת רוק אלטרנטיבי וגראנג' הייתה להקת הארדקור פאנק ונויז רוק.

ההרכב של הלהקה באלבום זה כולל את מייסדי הלהקה קורטני לאב ואריק ארלנדסון שניגנו בגיטרה והלחינו שירים כאשר לאב היא זו ששרה וכותבת את השירים, את ג'יל אמרי שגם עזרה בהלחנת השירים וניגנה על בס והמתופפת קרוליין רו.
האלבום הוא האלבום היחיד של הלהקה שיצא לפני נישואיה המתוקשרים מאוד של לאב לסולן להקת נירוונה קורט קוביין ואף על פי שלא פרץ למיינסטרים הוא זכה להצלחה בסצנת האוונגרד.

רקע והקלטת האלבום
-----------------

קורטני לאב, שבאותה התקופה כבר הייתה בעלת רקע מצומצם בקולנוע ובמוזיקה (שיחקה בתפקיד משני בסרט סיד וננסי והשתתפה במספר הרכבים מוזיקליים כאשר הבולטים מביניהם הם פיית' נו מור ו-Pagan Babies) פרסמה מודעה בעיתון לאחר שפוטרה מהלהקה בייבס אין טוילנד אותה הקימה קאט ביילנד שהייתה איתה ב-Pagan Babies ולימדה את עצמה לנגן בגיטרה.
המודעה שפרסמה הייתה "אני רוצה להקים להקה. ההשפעות שלי הם ביג בלאק, סוניק יות' ופליטווד מק".
למודעה נענה אריק ארלנדסון, ולאב ציינה שברגע שהכירה אותו היא ידעה שהוא "האחד".
הם הקימו את הלהקה ומאוחר יותר צירפו את הבסיסטית ג'יל אמרי והמתופפת קרוליין רו.
כיוון שהלהקה רק הופיעה באותו שלב היא לא הניבה רווחים ועל כן בשביל לתמוך בלהקה עבדה לאב בתחילת דרכה של הלהקה כחשפנית.
המפיקה הראשית של האלבום הייתה חברת סוניק יות' קים גורדון, ממנה שאבה לאב השראה. במהלך הקלטת האלבום לאב נהגה לעשן ולשתות על מנת לתת לקול שלה ייחודיות והתעקשה להיות מעורבת מאוד בהפקת האלבום.

מילים ומוזיקה באלבום
--------------------

המוזיקה באלבום נחשבת למוזיקה מאוד קיצונית ורועשת והשילוב של מוזיקה מלודית מתחת לצלילי ההארדקור פאנק והנויז רוק נחשב לייחודי ללהקה, שכן הול הייתה אחת הלהקות היחידות שהושפעו גם מנויז רוק וגם מפופ רוק באותו זמן.
קולה של לאב באלבום נע בין לחישות לצרחות רמות כאשר יש גם שינוי בעוצמת הסאונד ומהירות השיר.
השיר "Starbelly" מהאלבום בנוי משלושה שירים שונים: "Cinnamon Girl" של ניל יאנג, "Rhiannon" של פליטווד מק והשיר "Best Sunday Dress" של ההרכב Pagan Babies בו לאב הייתה חברה. המילים באלבום נכתבו רובן על ידי לאב והן מתארות חוויות אישיות ורגשות אישיים שלה, שכוללות את הנושאים אלימות (בעיקר כלפי נשים), אובדנות, דימוי עצמי, אונס, זנות ועוד.

ביקורת והצלחה
-------------

האלבום קיבל ביקורות טובות ממבקרי המוזיקה, שכינו את האלבום "דפוק, רועש ומעורר שוק" והשוו אותו בצורה חיובית לאלבום הבכורה
של פטי סמית, "Horses". הסינגל שהשתחרר מהאלבום "Teenage Whore" הגיע למקום הראשון במצעד האינדי בבריטניה
והאלבום הגיע ל-top 75 במצעד האלבומים הבריטי. האלבום גם זכה להצלחת אנדרגראונד בארצות הברית כשמכר שם מעל 200,000 עותקים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Pretty on the Inside באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Pretty on the Inside באתר MusicBrainz
* Discogs Pretty on the Inside באתר Discogs
* AllMusic Pretty on the Inside באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 3cfb69f7-13e3-306b-b564-a1f1b1260b98

 |
**הגישה האונטולוגית הטבעית** (באנגלית: **The Natural Ontological Attitude**, או בקיצור: **NOA**) היא עמדה פילוסופית שהציע הפילוסוף ארתור פיין כחלופה הן לריאליזם מדעי והן לאנטי-ריאליזם מדעי. 

על פי הגישה האונטולוגית הטבעית, עלינו לבטוח בטובי המדענים ולהאמין בקיומם של ישים בלתי נראים, כגון אלקטרונים, כאשר טובי המדענים בטוחים במידה מספיקה כדי להאמין בקיומם. בניגוד לריאליזם מדעי, הגישה האונטולוגית הטבעית אינה טוענת שהמדע פרוגרסיבי, כלומר: מתקדם לקראת האמת על ידי שימור ידע מתאוריות ישנות לחדשות, ואינה מחפשת הצדקות לאמונה בקיומם של ישים בלתי נראים מעל ומעבר להצדקות שהמדענים נותנים לטענותיהם. 

פיין תוקף פילוסופים ריאליסטים הטוענים שריאליזם מדעי היא העמדה היחידה המסבירה את הצלחת המדע. פיין טוען כי הצלחת המדע צנועה יותר ממה שפילוסופים ריאליסטים נוטים לטעון, וכי ההיסטוריה של המדע דומה ל"בית קברות" של תאוריות בלתי מוצלחות שהועלו ונשכחו. 

פיין טוען כי האסטרטגיה הריאליסטית אינה מצליחה להסביר הצלחות מדעיות באופן נקודתי, וכי אינסטרומנטליסטים מציעים במקרים רבים הסברים נקודתיים עדיפים להצלחת המדע.

בנוסף טוען פיין כי כל הסבר כללי להצלחת המדע מניח את המבוקש. הסברים כלליים להצלחת המדע הם מסוג היסק להסבר הטוב ביותר, כלומר: ההסקה שההסבר הטוב ביותר הוא המתקבל ביותר על הדעת ולכן חייב להיות אמיתי או קרוב לאמת. ההסתמכות על ההסבר הטוב ביותר נובעת מכך שהוא משמש מדענים בהצלחה בעבודתם. פיין טוען שבעוד שההסבר הטוב ביותר הוא אסטרטגיה לגיטימית להסברים נקודתיים שמעלים המדענים בעבודתם (לדוגמה: "אלקטרונים הם ההסבר הטוב ביותר לתופעות חשמליות, לכן הם חייבים להתקיים"), הוא אינו אסטרטגיה לגיטימית להסבר **כללי** של הצלחת המדע, משום שכך משתמשים בו כדי להצדיק את עצמו (ראו גם בעיית האינדוקציה). 

פיין טוען כי הגישה האונטולוגית הטבעית היא המכנה המשותף המינימלי לריאליסטים ולאנטי-ריאליסטים, ובשל הסיבות שפורטו לעיל, היא העמדה המקסימלית הניתנת להצדקה פילוסופית, ולכן חייבים להסתפק בה.
**Preply** הוא אתר אינטרנט ללימוד שפות. האתר מאפשר למשתמשיו ללמוד שפות באופן מקוון באמצעות מדריך אישי לשפות.

רקע
---

החברה הוקמה בשנת 2012 על ידי סרגיי לוקיאנוב, דמיטרו וולושין וקירלי ביגאי מאוקראינה. האתר preply.com הושק בנובמבר של אותה שנה. האתר הציע תחילה הדרכה מקוונת למבחנים פסיכומטריים ACT ו-SAT.

בשל התרחבות הביקוש ללימוד מקוון של השפה האנגלית, הסטארטאפ החליט להתמקד בכך. ב-2013 האתר הושק כזירה ללימודי אנגלית. בשנה זו החלה החברה להתרחב לאוקראינה, בילרוס, רוסיה, קזחסטן וב-2015 לפולין.

ב-2016 התרחבה הפלטפורמה לברזיל, בריטניה, גרמניה וספרד.

נכון לשנת 2018 היו לפלטפורמה 100,000 משתמשים. נכון לשנת 2020 התקיימו במסגרת המערכת שיעורים על ידי מדריכים מ-160 מדינות בעולם.

מטה החברה יושב בקייב, אוקראינה, ולחברה משרדים נוספים בברלין וברצלונה.

הבוחר לקבל את השירות יכול לבחור מבין המורים המוצעים, ולצפות בדירוג שיצרו תלמידים אחרים. כל מדריך מציג את עצמו באמצעות סרטון וידאו קצר, ולצדו ניתן לצפות במחיר לשיעור אותו בוחר המדריך לגבות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Preply
* Preply, ברשת החברתית פייסבוק

* Preply, ברשת החברתית טוויטר

* Preply, ברשת החברתית אינסטגרם

* Preply, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  ולאד קלאוס, More than 10.000 hours of lessons a month are taught on Preply, באתר 150sec‏, 4 במרץ 2016
2. ↑  Ukrainian online tutoring platform Preply enters Polish market, באתר ukrine digital news‏, 2 בפברואר 2015
3. ↑  Preply: A global marketplace for tutoring, באתר tech ukraine
4. ↑  ג'ו וולן, Ed-Tech Firm Preply Announces European Expansion After Successful Summer Funding, באתר פורבס, 31 באוקטובר 2018
5. ↑  ויגו סטייסי, Preply raises $10m for online tutor service, באתר thepienews‏, 31 במרץ 2020
**דגל ריינלנד-פפאלץ** הוא דגלה של המדינה הגרמנית ריינלנד-פפאלץ. עיצובו של הדגל מבוסס על דגל גרמניה - טריקולור שחור-אדום-זהב והוא מושחת בסמל ריינלנד-פפאלץ בקנטון. הדגל נקבע כדגל המדינה בחוקת ריינלנד-פפאלץ ב-18 במאי 1947.

לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה ריינלנד-פפאלץ באזור הכיבוש הצרפתי מצירוף של כמה מחוזות היסטוריים, רובם היו שייכים בעבר למדינות הסה ובוואריה. צבעי הדגל מסמלים את צבעיה הלאומיים של גרמניה בצירוף סמל המדינה וזאת מכיוון ולשילוב הצבעים אין קשר ישיר לאף אחד מחלקי המדינות ההיסטוריות אשר הרכיבו את המדינה, ואילו השימוש בדגל מתקופת רפובליקת ויימאר סימל את הדמוקרטיה החדשה.

הדגל משמש הן את אזרחי המדינה והן את הרשויות המדיניות. כאשר מוצג בשימוש רשמי יוצג בדרך כלל לצידו של הדגל הלאומי ודגל האיחוד האירופי.

ראו גם
------

* סמל ריינלנד-פפאלץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל ריינלנד-פפאלץ** בוויקישיתוף
* ריינלנד-פפאלץ, באתר דגלי העולם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוקת ריינלנד-פפאלץ (18 במאי 1947) (בגרמנית)(הקישור אינו פעיל, 23 ביולי 2022)
2. ↑  ריינלנד-פפאלץ באתר דגלי העולם (באנגלית)

| דגלי גרמניה |
| --- |
| הדגל הלאומי | הדגל הלאומי |  |
| דגלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה • סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |
| דגלים נוספים | דגל הצי הגרמני • נס הנשיא |
| דגלים היסטוריים | דגל באדן • דגל פרוסיה • דגל גרמניה המזרחית • דגל המלחמה של הרייך |
**אדואר זֶקֶנדוֹרף** (בצרפתית: **Edouard Zeckendorf**;‏ 2 במאי 1901 – 16 במאי 1983) היה רופא צבאי ומתמטיקאי חובב יהודי-בלגי. נודע בעיקר בשל פרסום והוכחת משפט זקנדורף.

קורות חיים
----------

זקנדורף נולד בלייז'. הוריו היו הולנדים. אביו, אברהם זקנדורף, היה רופא שיניים יהודי. בזמן מלחמת העולם הראשונה למד בתיכון בלייז' שהייתה תחת כיבוש גרמני. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ב-1918 ולמד רפואה באוניברסיטת לייז', שם סיים ב-1925 עם התמחות בכירורגיה והחל לעבוד כקצין בחיל הרפואה של צבא בלגיה. בשנים 1927‏-1931 התמחה בניתוחי שיניים.

בשנת 1929 נישא לאליס שוורס, אחות שחלקה את חיבתו לציור. ב-1930 הופקד על ניהול בית חולים צבאי בלייז'.

ב-1940 נכבשה ליז' על ידי גרמניה הנאצית וזקנדורף הוחזק כשבוי מלחמה עד תום מלחמת העולם השנייה ב-1945. את שנות השבי העביר זקנדורף כרופא לשבויים האחרים. בזמן המלחמה נפטרה אשתו אליס באופן מפתיע. על שירותו במהלך המלחמה קיבל זקנדורף כמה פרסים ועיטורים כולל חברות בשלושה מסדרי אבירות שונים. לאחר המלחמה המשיך זקנדורף בקריירה הצבאית שלו. בשנים 1949–1950 הופקד כאחראי מטעם האו"ם על קו הפסקת אש שנקבע לאחר מלחמת הודו-פקיסטן בתקופת חלוקת הודו. הוא פרש מהצבא בשנת 1957 בדרגת קולונל.

זקנדורף נישא בשנית בשנת 1959 למרי זא'ן לאמפרר. מרי ז'אן נפטרה ב-1977. זקנדורף נפטר ממחלת הסרטן ב-16 במאי 1983.

עבודה מתמטית
------------

זקנדורף היה אמן ומתמטיקאי חובב. לאורך השנים פרסם מאמרים רבים בתורת המספרים האלמנטרית. את הרעיון של קיום הצגת זקנדורף לכל מספר הגה בשנת 1939, אולם עקב מלחמת העולם השנייה הוא התפנה לפרסום התוצאה רק ב-1949, בזמן שהותו בהודו. הצגת זקנדורף של מספר היא הצגתו כסכום של מספרי פיבונאצ'י שונים שאין מביניהם שניים עוקבים. משפט זקנדורף קובע שלכל מספר טבעי יש הצגת זקנדורף יחידה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדואר זקנדורף** בוויקישיתוף

* אדואר זקנדורף, באתר MacTutor (באנגלית)
* ביוגרפיה נוספת (באנגלית)
**אל הרפין** (1862 - 3 בינואר 1947) היה אמריקאי שנודע בציבור בתור "האיש שלא ישן לעולם".

ביוגרפיה
--------

אל הרפין חי בטרנטון ניו ג'רזי וטען שלאורך כל חייו מעולם לא ישן. הסיבה לכך אינה ידועה בוודאות, אך ייתכן שחוסר יכולתו לישון נבעה מפציעה של אימו מספר ימים לפני היוולדו.

לקראת סוף שנות הארבעים חוקרים ומדענים החלו להתעניין בו. הם ביקרו בביתו ולא מצאו מיטה או רהיט דומה שמאפשר שינה עליו, מלבד כיסא נדנדה. הרפין סיפר שלאחר יום עבודה מלא הוא היה יושב בכיסא, קורא עיתון עד עלות השחר ואז חוזר לעבודה. הוא היה בבריאות טובה ודעתו הייתה צלולה לחלוטין, מצב לא הגיוני לעולם המדע עבור חוסר שינה מוחלט ומתמשך.

ידיעה על מצבו החריג פורסמה בניו יורק טיימס ב-29 בפברואר 1904:

> 
> "אלברט הרפין, נולד בצרפת בשנת 1862 ומצהיר שבעשור האחרון לא ישן אפילו לרגע קטן. "על אף זאת, בריאותו מצויינת והוא אינו סובל מאיזושהי אי-נוחות הנוגעת למצבו.
> 
> 
> 
> 

הרפין מת ב-3 בינואר 1947 ולפי הדיווחים היה בין 94 במותו (נתון הסותר את שנת הלידה שלפיו במותו היה בן 86). לאחר מותו פורסמה עליו ידיעה נוספת בניו יורק טיימס:

> 
> "המוות לקח היום את אלברט א. הרפין, מתבודד שחי בקצה העיר והתעקש שלא ישן מעולם. הוא היה בן 94 וכאשר נשאל כל טענתו לחוסר יכולת לישון אמר שהוא מעולם לא ישן או נמנמם אלא "נח". אף אדם עם אינסומניה מוחלטת לא חי תקופה ארוכה כל כך. כפי הנראה הוא מת מסיבות אחרות, ולא מחוסר שינה, שכן הפרעת השינה שלו מעולם לא השפיעה על בריאותו.
> 
> 
> 
>

ראו גם
------

* חוסר שינה תורשתי קטלני

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**יעל בלארי** (שם מדעי: ***Myotragus balearicus***; מילולית מיוונית: "עז-עכבר בלארית") הוא מין נכחד של מפריט פרסה מקבוצת היעלים, אשר השתייך לסוג **מיוטראגוס** (*Myotragus*), וחי בין הפליוקן להולוקן באיים מיורקה ומנורקה שבאיים הבלאריים מלפני 5.3 מיליון שנה עד שנכחד לפני 5,000 שנה. יעל זה הוגדר ב-1909 בידי דורותיאה בייט (אנ'), ומחקר שנערך באוניברסיטה בברצלונה הגיע למסקנה שאף על פי שהיא קרוי עז הוא קרוב יותר לכבשים.

מאפיינים
--------

יעל זה, שעבר גמדיות איים, הגיע לגובה 50 סנטימטרים בכתפיים ולמשקל של 50 עד 70 קילוגרם בממוצע. הוא היה קטן יחסית ליעלים והיה בעל מבנה עיניים שפנו קדימה כמו עיני טורפים ופרימטים, בניגוד למרבית הפרסתנים ורוב היונקים הצמחוניים שהם בעלי עיניים מצידי הגולגולת. הדבר נבע ממיעוט הטורפים באי ומתנאי החיים של היעל על הצוקים התלולים. הוא היה בעל לסת תחתונה ארוכה בעלת חותכות בולטות, אך בלסת העליונה כמעט שלא בלטו שיניים. החוטם שלו היה קצר ומעל ראשו בלטו זוג קרניים קצרות עם עיקול קטן. ככל הנראה היו קרניים על ראשיהם של שני הזוויגים.

היעל הבלארי היה כנראה אוכל עלים של שיחים וצמחייה עשבונית ופחות ליחך עשבים. נראה שהצמחייה באי הייתה פזורה מכדי לתמוך בעדרי פרסתנים גדולים ולא נמצאו מאובני עשבים. הוא חי באי לצד הנורלאגוס, גדול הארנבאים מעולם ששקל 30 קילוגרם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעל בלארי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |
**דגל קטלוניה** (קטלאנית **Bandera de Catalunya**) המכונה גם **סניירה** (**La Senyera** - הסימן) מבוסס על סמלם ההיסטורי של ממלכת אראגון ושל דוכסי ברצלונה, ובו ארבעה פסים מאוזנים בצבע אדום על רקע זהב. הדגל אומץ כדגלה של קטלוניה עם התחייה הלאומית הקטלאנית במאה ה-19, וכיום מוסדר מעמדו בסעיף 8.1 לחלק המקדמי של חוקת קטלוניה, הקובע:

> 
> 
> "Catalunya, definida com a nacionalitat en l'article 1, té com a símbols nacionals la bandera, la festa i l'himne"
> 
> 
> 
> 
> 

> 
> "לקטלוניה המוגדרת כאומה בסעיף 1, סמלים לאומיים הכוללים את הדגל, את הסמל ואת ההימנון".
> 
> 
> 
>

אסטלדה
------

ה"אסטלדה" - הדגל הבדלני
החוגים הבדלניים בקטלוניה מניפים גרסה שונה של הדגל המכונה "אסטלדה" ("Estelades"). בדגל זה מופיע בצד שמאל של הדגל משולש כחול המוטען בכוכב מחומש לבן. הנפת דגל זה נתפסת בעיני ממשלת ספרד כעבירה על חוקת ספרד והמשטרה הספרדית מנהלת מאבק נגד הנפתו.

דגל זה ליווה את משאל העם על עצמאות קטלוניה שנערך באוקטובר 2017.

ראו גם
------

* סמל קטלוניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל קטלוניה** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסטלדה** בוויקישיתוף
* דגל קטלוניה, באתר דגלי העולם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סעיף 8.1 לחוקה

| דגלי ספרד |
| --- |
| ממלכת ספרד | דגל ספרד • הנס המלכותי • נס נסיך אסטוריאס |  |
| הקהילות האוטונומיות | אזור מורסיה • אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |
| הערים האוטונומיות | סאוטה • מלייה |
פסל מלאכית הצער המקורי ברומא
אנדרטת הנרי לאת׳רופ
וריאציה של מלאכית הצער עם שיער ארוך וגולש
**מלאכית הצער** (באנגלית: **Angel of Grief**) או **מלאכית בוכה** (**Weeping Angel**) היא פסל משנת 1894 מאת האמן האמריקאי ויליאם ווטמור סטורי, שנוצר מעל קברה של אשתו, אמלין סטורי, בבית הקברות הפרוטסטנטי ברומא. הכותרת המלאה שהעניק ויליאם לפסל הייתה **מלאכית הצער בוכה על מזבח החיים המפורק** (The Angel of Grief Weeping Over the Dismantled Altar of Life). בניגוד למצבות אופייניות יותר הכוללות דמויות מלאכים, מלאכית הצער היא דמות אשר "משליכה עצמה עם כנפיים שמוטות ופנים נסתרות מעל מזבח ההלוויה". מלאכית הצער היא דמות מלאך נשית המייצגת אבל, צער, עצבות, געגועים לנפטר, יגון, ייאוש ודיכאון.

שנה לאחר מכן, ב-1895, נפטר סטורי, ונקבר עם אשתו, תחת הפסל של מלאכית הצער, אשר יצר בעצמו. יצירת הפסל תועדה בגיליון מ-1896 של מגזין קוסמופוליטן: לפי הדיווח הזה, מותה של אשתו הרס את סטורי עד כדי כך שהוא איבד עניין בפיסול, אך קיבל השראה ליצירת האנדרטה מילדיו, שהמליצו עליה כאמצעי להנצחתה של אשתו אמלין.

המונח משמש לתיאור מצבות רבות ברחבי העולם שנוצרו בסגנון של מלאכית הצער. ההעתק הבולט ביותר של פסל מלאכית הצער הוא ככל הנראה אנדרטת הנרי לאת׳רופ, אשר נבנתה בשנת 1901. בעיתון הגרדיאן, מלאכית הצער כונתה "אחת הדמויות המועתקות ביותר בעולם".

ראו גם
------

* מצבה
* פיסול
* בית קברות
* אבל
* צער
* מלאך

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלאכית הצער** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  The Angel of Grief by William Wetmore Story, Protestant Cemetery, Rome, Walks in Rome (Est. 2001) (באנגלית)
2. ↑  Stanford University, Stanford police seek information on vandalism of Angel of Grief, Stanford News, ‏2015-08-14 (באנגלית)
3. ↑  קול דיימון, 15 Shocking Facts About 'The Angel Of Grief', CultureHook, ‏6 בפברואר 2018
4. ↑  Hingham Cemetery, web.archive.org, ‏2016-08-18
5. ↑  Stanford University’s Angel of Grief
6. ↑  Labor of love leads to a happy ending for the 'Angel of Grief': 4/01, news.stanford.edu
7. ↑  Stanford, Peter (2013-03-02). "The 10 best ... famous graves". *The Guardian* (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2022-09-16.
**יעל ארצי** (נולדה ב-1946) היא פסלת ישראלית. מבין עבודותיה בישראל המפורסמת ביותר היא האנדרטה לזכר יצחק רבין הבנויה מאבני בזלת מסותתות ומוצבת במקום הירצחו בכיכר רבין תל אביב.

ביוגרפיה
--------

ארצי נולדה וגדלה במרוקו. כבר בגיל צעיר החלה לצייר. בסוף לימודיה בתיכון זכתה במלגת לימודים בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (Beaux Arts). ב-1966 עלתה לישראל והתיישבה בקיבוץ שדות ים. בגיל 26 החליטה לממש את זכייתה ונסעה עם בעלה ושתי בנותיה ללימודים באקדמיה במשך שלוש שנים. שם הומלץ לה ללמוד במגמת פיסול. היא סיימה את לימודיה בהצטיינות וחזרה לשדות ים.

ארצי מפסלת באבן, בזלת, גרניט, מתכת ועץ.

פסליה נמצאים במקומות שונים בעולם: דנמרק, הולנד, שווייץ, ארגנטינה, ספרד, פולין ועוד.

בישראל נמצאים פסליה בערים רבות. הסטודיו שלה נמצא בקיבוץ שדות ים ופסליה מוצבים ברחבי הקיבוץ.

גלריה
-----

* פסל של יעל ארצי בקיבוץ שדות יםפסל של יעל ארצי בקיבוץ שדות ים
* "אם וילד" של יעל ארצי בחזית היכל התרבות בבאר שבע"אם וילד" של יעל ארצי בחזית היכל התרבות בבאר שבע
* "בראשית" של יעל ארצי בגני תקווה, 2001"בראשית" של יעל ארצי בגני תקווה, 2001
* "ישראל" של יעל ארצי בגן הפסלים בפארק המרכזי באילת, 1989"ישראל" של יעל ארצי בגן הפסלים בפארק המרכזי באילת, 1989

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעל ארצי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יעל ארצי
* יעל ארצי מויאל, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* תמר אבידר, שדות, ים ופסלים, מעריב, 8 באוקטובר 1982

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 271206
* NLI: 987007568054605171
* ISNI: 0000 0004 3484 1326
* LCCN: no2002017333
* NTA: 305324284
* RERO: 02-A012027979
* RKD: 364622
* SUDOC: 076885461
* ULAN: 500482386
* VIAF: 66133480
* WorldCat: lccn-no2002017333

 |
**קזואריניים** (שם מדעי: **Casuarinaceae**) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת אלונאים, בדומה לאלוניים. היא כוללת ארבעה סוגים של כ-90 עד 95 מינים של עצים ושיחים ירוקי עד. כל המינים במשפחה שויכו בעבר לסוג קזוארינה (*Casuarina*).

מיני הצמחים של משפחה זו נפוצים באזורים הטרופיים של העולם הישן מהארכיפלג המלאי ועד הודו, אוסטרליה ואיים באוקיינוס השקט. לרוב המינים אין שם מבוסס בעברית.

תיאור
-----

כל המינים הם עצים או שיחים ירוקי עד. הם נראים מאוד דומים למחטניים מסוימים, אבל הם צמחים בעלי פרחים. למינים רבים יש ענפים קטנים דמויי מוטות המתפקדים כעלים. העלים האמיתיים, לעומת זאת, מצטמצמים לקשקשים משולשים קטנים. העלים הקשקשים הם בדורים של ארבעה עד 16. אין עלי לוואי.

מיני הצמחים הם חד-ביתיים או דו-ביתיים מזוויגים נפרדים. התפרחות נראות לרוב כמו חרוטים קטנים. הפרחים החד מיניים מצומצמים מאוד. חסרים עלי עטיף. הפרחים הזכריים מורכבים מאבקן אחד בלבד. בפרחים הנקביים, שני עלי שחלה (שחלילים) מתמזגים לשחלה עליונה; עמוד העלי מסתיים בשתי צלקות. ההאבקה היא על ידי הרוח (אנמופיליה).

הפירות הוא אגוזים, הזרעים ברובם בעלי כנפיים.

לשורשי המינים במשפחה יש סימביוזה עם החיידקים מהסוג פרנקיה (*Frankia*) המקבעים חנקן.

סיווג ומיון
-----------

מאז שהבוטנאי האוסטרלי לורנס ג'ונסון (אנ') פיצל את הסוג קזוארינה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 מסווגים במשפחת הקזואריניים ארבעה סוגים עם כ-95 מינים:

* *Allocasuarina (אנ')*: כ-61 המינים נמצאים באוסטרליה.
* *Ceuthostoma (אנ')*: שני מינים בלבד, האחד בפיליפינים והשני בבורנאו ומערב גינאה החדשה.
* *Gymnostoma (אנ')* (שם נרדף Quadrangula): כ-14 המינים נמצאים מהאזור הביוגאוגרפי של מלזיה (אנ') ועד לאיים בדרום-מערב האוקיינוס השקט.
* קזוארינה: 14 המינים נמצאים באוסטרליה ובאיים שמצפון לה.

מיני קזואריניים בארץ ישראל
--------------------------

קזוארינה דקיקה ביער אילנות
עצי קזוארינה הובאו לארץ ישראל מאוסטרליה מראשית תקופת המנדט הבריטי ומשמשים כצמחי תרבות בגנים ובשדרות.

### בין המינים הנפוצים בארץ

* קזוארינה שבטבטית (*C. equisetifolia*)
* קזוארינה דקיקה (*C. cunnunghamiana*)
* קזוארינה מכחילה (*C. glauca*)
* קזוארינה אשונה (*C. stricta*)
* אלקזוארינת לומן (*A. leuhmanni*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קזואריניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* קזואריניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אברהם ויינשטיין, על מיני קזוארינה הגדלים בישראל, המחלקה למשאבי טבע, מרכז וולקני, בית דגן. יער, גיליון מס' 11, 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  L.A.S. Johnson, *Notes on Casuarinaceae III: The new genus Ceuthostoma*
2. 1 2 3 4 5  Family Casuarinaceae R. Br. nom. cons. United States Department of Agriculture
3. ↑  World Checklist of Selected Plant Families (WCSP), The Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew
4. ↑  מין זה הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284865505171

 |
**סטארודוב** (ברוסית: **Староду́б**) היא עיר במחוז בריאנסק שברוסיה, לחופי נהר בבינץ שבאגן הדנייפר, 169 ק"מ מדרום מערב לבריאנסק. משמעות השם ברוסית היא "אלון עתיק".

היסטוריה
--------

תיעוד אודות העיר קיים מאז המאה ה-11 בתקופה זו הייתה העיר ככל הנראה חלק מסבריה (אנ'). העיר נשרפה לחלוטין במאה ה-13, עם פלישת המונגולים.

במאה ה-14 הפכה העיר לחלק מהדוכסות הגדולה של ליטא, ולאחר מכן - לחלק מהאיחוד הפולני-ליטאי. במאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17 הייתה סטארודוב חלק מנסיכות מוסקבה. בתקופת מרד חמלניצקי הייתה העיר אחד ממרכזי ההתקוממות, ובמחצית השנייה של המאה ה-17, לאחר המרד, נהנתה העיר ממידה מסוימת של אוטונומיה. עד 1781 הייתה העיר חלק מהמחוז הקוזאקי האוטונומי באוקראינה, ולאחר מכן השתייכה לאוקראינה.

בשנת 1918, בשלבים האחרונים של מלחמת העולם הראשונה, כבשו הגרמנים את סטארודוב, ובנובמבר 1918 כבשו הסובייטים את העיר.

ב-18 באוגוסט 1941 כבשו הגרמנים שוב את העיר, במהלך מבצע ברברוסה. ב-22 בספטמבר 1943 שחרר הצבא האדום את העיר.

ארכיטקטורה
----------

סטארודוב הייתה מרכז חשוב של הממלכה הקוזאקית, ולכן היא המקום היחיד ברוסיה בו קיימות דוגמאות אותנטיות של בנייה בסגנון הבארוק האוקראיני. כנסיית הלידה בעיר נבנתה ב-1617 ושופצה בשנת 1677 לאחר שפרצה בה שרפה. כנסייה זו היא דוגמה טיפוסית של סגנון הבארוק הקוזאקי. מבנים ייחודיים נוספים הם כנסיית ההתגלות שנבנתה ב-1789 וכנסיית ניקולאוס הקדוש שנבנתה בסגנון נאו-קלאסי ב-1802.

יהודי סטארודוב
--------------

בשנות העשרים חיו בסטארודוב כ-4,100 יהודים, אך רובם היגרו מהעיר, חלקם לארצות הברית, בעשור שלאחר מכן. ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-1,630 יהודים.

העיר נכבשה בידי הגרמנים באוגוסט 1941 ובספטמבר רוכזו רוב היהודים שבעיר בגטו. כמה מאות מהם נרצחו בירי מחוץ לגטו או מתו ממחלות בגטו. במרס 1942 נרצחו כ-800 היהודים שנותרו בגטו על ידי יחידות גרמניות ויחידות משטרה אוקראיניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטארודוב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטארודוב
* "סטארודוב", באתר JewishGen (באנגלית)
* סטרודוב (Starodub), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* סטארודוב במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
* אלכסנדר קרוגלוב (רו'), סטארודוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1826–1827), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
**ביירנייה** (נורווגית **Bjørnøya**; "אי הדובים") הוא אי בצפון האוקיינוס האטלנטי בקצהו המערבי של ים ברנץ, השייך לנורווגיה.

גאוגרפיה
--------

האי הוא הדרומי בין איי סבאלברד ושוכן במחצית הדרך בינם לבין נורדקאפ שבצפון סקנדינביה. שטחו של האי הוא 178 קמ"ר וצורתו כשל משולש הניצב על קודקודו. המרחק המקסימלי באי מצפון לדרום מגיע ל-20 ק"מ וממזרח למערב הוא משתרע לרוחב של 15.5 ק"מ לכל היותר. חלקו הדרומי של האי הררי והוא מגיע לשיא גובהו בהר מיסרי (Miseryfjellet) שגובהו 536 מטר. בצפונו של האי משתרע מישור התופס כשני שלישים משטחו, ובו משובצים מספר אגמי מים מתוקים ששטחם הכולל הוא 19 קמ"ר. קו החוף תלול ברובו ובו צוקים גבוהים, אם כי קיימים גם מספר חופים חוליים.

האקלים מתון יחסית לקו הרוחב הצפוני בו שוכן ביירנייה, בשל זרמי המים החמים המגיעים לצידו המערבי של האי מדרום. האקלים הוא ארקטי-ימי והטמפרטורות הממוצעות נעות בין −8.1°C בחורף לבין ל-4.4 °C בחודשי הקיץ. היקף המשקעים השנתי נמוך יחסית ומגיע ל-371 מ"מ בממוצע בחלקו הצפוני של האי. מזג האוויר בקיץ עשוי להיות יציב למדי אך הערפל שכיח ומכסה את האי בחמישית מימי חודש יולי, כאשר אוויר ימי חם בא במגע עם מים קרים. מ-8 בנובמבר ועד 3 בפברואר שרוי ביירנייה באפלת הלילה הארקטי ומ-2 במאי עד 11 באוגוסט שורר בו אור יום.

האי התגלה ב-10 ביוני 1596 על ידי וילם ברנץ ושמו ניתן לו בעקבות דוב קוטב שנראה שוחה בסמוך לו. האי נחשב כ"טרה נוליוס" (לטינית terra nullius, ארץ שאינה שייכת לאיש), עד 1920 עת הושם תחת ריבונות נורווגית.

למרות ריחוקו וצחיחותו, התקיימה באי פעילות אנושית במאות הקודמות, כמו כריית פחם, דייג וציד לווייתנים. עם זאת, שום התיישבות על האי לא נמשכה יותר ממספר שנים, והאי אינו מיושב בהווה למעט סגל התחנה המטראולוגית שבו. בשנת 2002 הוכרז האי יחד עם ממי חופיו כשמורת טבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביירנייה** בוויקישיתוף
* אודות ביירנייה
* ביירנייה באתר נורווגיה

צוק סטאפן בביירנייה

 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 7735156858586549780005
* WorldCat (עם VIAF): 7735156858586549780005

 |
הקיסר מוצוהיטו נואם מול בית האצילים. אוקיו-אה, 1890.
**קזוקו** (ביפנית: **華族**; מילולית: שושלת מפוארת) הייתה מערכת תוארי אצולה באימפריה היפנית, שהתקיימה מ-1869 ועד 1947.

מקורות
------

לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868, השיבה לעצמה האצולה היפנית המסורתית את מעמדה. מספר חברי אצולה לקחו חלק פעיל בהדחת שוגונות טוקוגאווה, וכל המשרות בממשלת מייג'י החדשה נמסרו לחברי האצולה. 

האליטה של תקופת מייג'י איחדה את מעמד האצולה עם הדאימיו לכדי מעמד אריסטוקרטי מורחב ב-25 ביולי 1868, וקבעה שמעמד זה נבדל מהמעמדות החברתיים האחרים - סמוראים לשעבר ופשוטי העם. איטו הירובומי, ממנסחי חוקת מייג'י, שאף שהקזוקו יהיה מעמד שיגן על הקיסר ועל הממסד הקיסרי. באותה עת, היו חברות בקזוקו 427 משפחות, כל חברי הקזוקו שלא הייתה להם משרה במחוזות יפן נאלצו להתגורר בטוקיו.

התפתחות
-------

חוק מערכת האצולה מה-7 ביולי 1884, אותו העביר איטו לאחר ביקורו באירופה, קבע שממשלת מייג'י רשאית להעניק תואר קזוקו לאנשים שהיא מצאה שתרומתם למדינה הייתה רבה. הממשלה אף חילקה את הקזוקו לחמש דרגות, שהתבססו על מערכת האצולה בבריטניה, אך שמותיהן התבססו על תוארי האצולה הסינית העתיקה:

1. נסיך או דוכס (公爵; קוֹשָקוּ)
2. מרקיז (侯爵; קושקו)
3. רוזן (伯爵; האקוּשאקוּ)
4. ויקונט (子爵; שישאקו)
5. ברון (男爵; דאנשאקו)

חלוקת הדרגות למשפחות מהאצולה המסורתית נקבעה לפי הדרגה הגבוהה ביותר אליה הגיע מישהו מאבות המשפחה. לפיכך, כל ראשי המשפחות מבית פוג'יווארה קיבלו את התואר "נסיך." ראשי משפחות אצולה מסורתיות אחרות קיבלו את התואר "מרקיז," וכך גם משפחת האצולה של איי ריוקיו. 

חלוקת הדרגות לדאימיו-לשעבר התבססה על הכנסות האורז של המשפחה. דאימיו בעלי הכנסה של 150,000 קוקו ומעלה קיבלו את התואר מרקיז, אלה עם 50,000 קוקו ומעלה היו רוזנים, וכן הלאה. השוגון לשעבר, טוקוגאווה יושינובו, הפך לנסיך, ראש הענף הראשי של משפחת טוקוגאווה קיבל את התואר מרקיז, וראשי הענפים המשניים קיבלו את התואר רוזן.

בעלי התארים הגבוהים ביותר, נסיך ומרקיז, קיבלו מינוי אוטומטי לבית האצילים בדיאט של יפן עם קבלת התואר. רוזנים, ויקונטים וברונים בחרו 150 חברים מתוכם, שישבו בבית האצילים. תארים ומענקים ממשלתיים עברו בירושה לפי העדפת הבן הבכור, אף על פי שמשפחות קזוקו רבות אימצו ילדים מענפים שונים במשפחתם או ממשפחות אחרות, כדי למנוע את גוויעת הענף שלהם. בתחילתה, כללה מערכת הקזוקו 509 אצילים, ועד 1928, בעקבות מינויים וקידומים, צמח המספר ל-954. הקזוקו הגיע לשיאו ב-1944, כשהיו חברים בו 1016 משפחות.

חוקת יפן מ-1946 ביטלה את מערכת הקזוקו, וחיסלה את השימוש בתוארי אצולה מחוץ למשפחה הקיסרית. עם זאת, רבים מצאצאיהם של חברי הקזוקו ממשיכים למלא פקידים בכירים בחברה, בפוליטיקה ובכלכלה היפנית.

לקריאה נוספת
------------

* Lebra, Sugiyama Takie. **Above the Clouds: Status Culture of the Modern Japanese Nobility**. University of California Press, 1995. מסת"ב 9780520076020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קזוקו** בוויקישיתוף
* קזוקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* Some Information on Nobility, Peerage and Ranks in Ancient and Meiji Japan‏


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00565281

 |
**LCCN** (ראשי תיבות של **Library of Congress Control Number**) היא שיטת מיספור של רשומות בקטלוג ספריית הקונגרס בארצות הברית. לשיטה זו אין קשר לתוכן הספרים, ואין לבלבל בינה לבין שיטת ספריית הקונגרס.

היסטוריה
--------

שיטת LCCN נמצאת בשימוש מאז 1898, כשבמקור שימשו ראשי התיבות לקיצור "Library of Congress Card Number".

בפברואר 2008 הוקם מאגר מידע רשתי שהכיל את כלל המידע.

מבנה
----

בצורתו הבסיסית ביותר, כולל המספר את השנה (שנת ההוצאה לאור) ומספר מזהה ייחודי (אנ'). השנה מצוינת בשתי ספרות (לשנים בין 1898 ל-2000) או ארבע (לשנים החל מ-2001). 3 השנים המשותפות (1898, 1899 ו-1990) מובחנות על פי גודל המספר המזהה. במספרים המתחילים בספרה 7, ישנה מוזרות בעקבות ניסוי קצר להוספת ספרת ביקורת שאירע בין השנים 1969 ל-1972.

המספרים כוללים 6 ספרות וחייבים להכיל ספרת 0 מובילה. לעיתים מפריד מקף בין השנה למספר המזהה, אך ההמלצה המעודכנת היא לא להוסיף אחד כזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Library of Congress Name Authority File (NAF)
* Traditional and normalized forms of the LCCN
* LCCN Permalink Frequently Asked Questions
* ‏Bibliographic Processing Cataloging Rules: Library of Congress Control Number (LCCN) באתר Wayback Machine

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Search/Browse Help - Number Searches: LC Catalog (Library of Congress)". *catalog.loc.gov* (באנגלית). נבדק ב-2020-07-23.
2. ↑  "Structure of the LC Control Number".
**טמפיקו** (בספרדית: **Tampico**) היא עיר נמל במדינת טמאוליפס במקסיקו. טמפיקו שוכנת על הגדה הצפונית של נהר פאנוקו, במרחק של כ-10 קילומטרים ממפרץ מקסיקו, ועל הגבול של טמאוליפס עם מדינת וראקרוס.

היסטוריה
--------

במשך מאות שנים לפני הגעת הספרדים לאזור, שכנה בו התיישבות ילידית בשם טמפיקו. משמעות השם בשפת ואסטק היא "מקום הלוטרות".

הספרדים הראשונים להגיע לאזור היו אנשי המשלחת של אלונסו אלברס דה פינדה ב-1520. הם ניסו להקים מוצב על גדות נהר פאנוקו, אך הילידים מנעו את ההקמה. באותה שנה נשלחה משלחת נוספת, אך גם היא לא צלחה.

ב-1532 הקים באזור הכומר הפרנציסקני אנדרס דה אולמוס מיסיון ומנזר. ב-26 באפריל 1554 נוסדה התיישבות סביב המנזר והמיסיון שנקראה סן לואיס דה טמפיקו. לאחר מספר התקפות של שודדי ים הועברה ההתיישבות מהגדה הצפונית של הנהר אל הגדה הדרומית.

העיר הנוכחית נוסדה ב-12 באפריל 1823 על ידי קבוצת אנשים מהעיר אלטמירה הסמוכה. ההתיישבות הפכה תוך שנים ספורות לנמל חשוב.

ב-1829 שלחה ספרד כוחות מקובה לכיבוש טמפיקו כצעד ראשון בדרך להשתלטות מחדש על מקסיקו העצמאית. כוח מקסיקני בפיקוד הגנרל אנטוניו לופס דה סנטה אנה הצליח לעצור את הספרדים והשתלט מחדש על העיר.

בתחילת המאה ה-20 החלה הפקת נפט באזור טמפיקו. בעקבות כך התפתחה בעיר תעשיית נפט שהביאה לגידול באוכלוסייה.

ב-9 באפריל 1914, במהלך המהפכה המקסיקנית, עצרה ספינה מקסיקנית בטעות ספינה עם מספר מלחים אמריקאים ליד חופי טמפיקו. התקרית הובילה לפרשת טמפיקו, במהלכה כבשה ארצות הברית את עיר הנמל וראקרוס למספר חודשים.

כלכלה
-----

כלכלת העיר מסתמכת על הנמל שלה ועל התעשייה בה ובערים אחרות במטרופולין של טמפיקו.

חינוך
-----

בעיר נמצאים מספר קמפוסים של אוניברסיטאות, בהם הקמפוס של האוניברסיטה האוטונומית של טמאוליפס.

תחבורה
------

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל פרנסיסקו חבייר מינה, הקרוי על שמו של פרנסיסקו חבייר מינה, שהיה לוחם מקסיקני שנהרג במלחמת העצמאות של מקסיקו. הנמל מציע טיסות למספר יעדים בתוך מקסיקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טמפיקו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טמפיקו (בספרדית)
* טמפיקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567188305171
* BNE: XX458035
* BnF: cb15281871t (data)
* GND: 4511649-0
* LCCN: n83227609
* MusicBrainz: c8ce17a8-c442-4aa3-8f53-25e4bfe7feb1
* NARA: 10037226
* SUDOC: 148393233
* VIAF: 134911016
* WorldCat: lccn-n83227609

 |
**ויויאן חסון** היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה (1952) ושיאנית ישראל במשחה ל-100 מטר גב.

ביוגרפיה
--------

חסון התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים.

### 1952

#### אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1952 זכתה חסון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לנערות של 1:37.4 דקות, שיפור לשיא הישראלי של אסתר וייסליצר מהפועל חיפה (1:37.8 דקות), לפני ש. לנדס מברית מכבים עתיד (1:40.8 דקות) ורחל ברגשטיין מהפועל גוש זבולון (1:40.9 דקות)).

### 1953

באליפות הפועל שנערכה בחדרה בסוף אוגוסט 1953 זכתה חסון מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי לנערות חדש של 1:36.3 דקות.

#### המכביה הרביעית

בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית שנערכו בחיפה בבריכת "בת גלים" בספטמבר 1953 סיימה חסון במקום חמישי, וראשונה מבין השחייניות הישראליות במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:32.7 דקות.

### 1954

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1954 זכתה חסון במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:34.0 דקות, אחרי ירדנה שאל מהפועל גוש זבולון ששיפרה את שיאה הישראלי של חסון והעמידה אותו על 1:31.7 דקות ולפני שושנה ריבנר מברית מכבים עתיד (1:34.0 דקות).

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי כתבי, הישגי השחיה הישראלית בשנת 1952, דבר, 31 באוקטובר 1952
* צבי כתבי, שחייה 1954: צעד קדימה, דבר, 26 בנובמבר 1954

הערות שוליים
------------

1. ↑  ש. מוזר, "הפועל" חיפה האלוף באליפות הארצית בשחיה, דבר, 12 באוקטובר 1952
2. ↑  דבר הספורט - השחיינים עוד לא הספיקו לנוח, דבר, 15 באוקטובר 1952
3. ↑  דבר הספורט, דבר, 2 בספטמבר 1953
4. ↑  ישראל פז, היום תינעל המכביה ה-4, על המשמר, 29 בספטמבר 1953
5. ↑  שלמה מוזר, דבר הספורט - אורות וצללים באליפות השחיה, דבר, 17 באוקטובר 1954
ציור של המנזר בצבעי מים משלהי המאה ה-19.
מגדלי המנזר יוצאי דופן בצורתם ובסגנונם השונה ממגדלים מנזרים בפרט ומגדלים בכלל שנבנו ברחבי רוסיה.
**מנזר סימונוב** (ברוסית: **Симонов монастырь**) הוא מנזר הממוקם בנפת דנילובסקי, דרום העיר מוסקבה.

היסטוריה
--------

המנזר נוסד בשנת 1370 על ידי הנזיר פאודור, אחיינו ותלמידו של הקדוש הנוצרי סרגיוס מראדונז', על אדמות שהיו שייכות לסימאון חוברין (על שמו נקרא המנזר).

בשנת 1379 הועבר מיקום המנזר כק"מ מזרחה ממקומו המקורי (במקום המקורי ניצבת כיום כנסיית סימונוב הישנה).במהלך המאה ה-15 היה המנזר למנזר העשיר ביותר במוסקבה. המנזר שימש כמרכז לידע, והתגוררו ועבדו בו הנזירים ואסיאן פטריקיב ומקסימוס היווני. בשנת 1405 הוקמה במנזר קתדרלה, אשר לימים הורחבה במצוות איוואן האיום. 

בשל מיקומו של המנזר, מדרום למוסקבה על אם הדרך המובילה אל העיר, ובשל חשיבותו האסטרטגית נבנו ביצורים רבים סביב המנזר בשנות ה-40 של המאה ה-17 והמנזר הפך למעשה למוצב המגן על מוסקבה מדרום. במסגרת הקמת הביצורים נבנה במנזר מגדל פעמונים הדומה בצורתו למגדל הפעמונים של איוואן הגדול שבקרמלין.

המנזר נהרס בשנת 1923 על ידי הבולשביקים והוקם באתרו מפעל לייצור מכוניות. שלושה ממגדלי המנזר שנבנו במאה ה-17 נותרו על מכונם. בעקבות נפילת ברית המועצות, והשבת שטחי המנזרים לכנסייה הרוסית הודיעה ממשלת רוסיה כי היא מתכוונת לשקם את המנזר ההרוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנזר סימינוב** בוויקישיתוף
*
**קרו וולוס 33** (**CV33**) או **L3/33** היה טנקט שנבנה במקור ב־1933 ושימש את הצבא האיטלקי לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. התבסס על הטנקט הבריטי Carden Loyd (נבנה ברישיון על ידי איטליה כ-CV29). כלים רבים הותאמו מחדש כדי לעמוד במפרט L35 בשנת 1935. בשנת 1938 נקרא הטנקט "CV33" או "L3/33" ואילו CV35 הפך ל-"L3/35s".

הטנקט תוכנן לצורך סיור, אבטחה ותמיכה בטנקים גדולים יותר.

L33 המקורי הוביל צוות בן שני אנשים מוגן על ידי שריון 12 מ"מ וחמוש במקלע יחיד בקוטר 6.5 מ"מ.

ה-L3/33 פעל בסין, ספרד, צרפת, הבלקן, צפון אפריקה, מזרח אפריקה האיטלקית, איטליה ורוסיה.

וריאנטים
--------

בשנת 1935 החל פיתוח L3 נושא להביור "L3 Lf" (*Lancia fiamme*, באיטלקית), מבוסס על טנקט ה L3. קנה הלהביור החליף את אחד המקלעים, ודלק הלהביור הובל בקרון נגרר משוריין. גרסאות מאוחרות יותר הובילו את הדלק במיכל בצורת תיבה שהותקן מעל תא המנוע של ה- L3. משקל הרכב היה 3.2 טון, והקרון המשוריין נשא 500 ליטר של דלק. ללהבה היה טווח של 40 מטר, ישנם מקורות המדווחים על טווח של 100 מטר. הכלים הוצבו בצפון אפריקה, אין תיעוד שהשתתפו בלחימה.

ה-L3 Lf פעל במלחמת איטליה-חבש השנייה, סין, ספרד, צרפת, רוסיה, הבלקן, צפון אפריקה האיטלקית ומזרח אפריקה האיטלקית.

### טרקטור ארטילרי

ישנם תמונות של טרקטור ארטילרי לא חמוש, בעל גג פתוח, המבוסס על ה-L3. בעל יכולת לגרירת נגרר וחלקי ארטילריה קלים, בהם הוביצר הרים 100 מ"מ. נראה כי הכלי לא נכנס לייצור.

L3 / 33 ביוון.

מפעילות
-------

* אוסטריה, 36 L3 מהקבוצה השנייה שיוצרה נמסרו ב-1935
* אפגניסטן
* בולגריה 14 התקבלו ב-1942.ידועים כAnsaldo-Fiat
* ברפובליקה הסינית בדיוויזיה 200.
* מדינה החופשית של קוראטיה קיבלו 6 טנקטים איטלקים ב-1941 והצבא קיבל 10 מהונגריה ב-1942.
* הונגריה: הצבא ההונגרי המלכותי קיבל 30 כלים ב-1934.
* עיראק
* איטליה
* ספרד
* אלבניה

ה-L3/33 כיום
------------

L3/33 מוצג באנדרטת המלחמה באוסטרליה בקנברה, אוסטרליה. מקובל כי כלי זה נתפס על ידי כוחות חבר העמים בצפון אפריקה ב-1940 או 1941. ישנה גרסה של נושא להבה המוצג במוזיאון הטנקים בבובינגטון. ישנו כלי בבסיס של 305 Corps בשדה התעופה Kandahar, באפגניסטן. כלי שהופעל על ידי סין הלאומנית לשעבר, נתפס על ידי הקומוניסטים בשנת 1949, מוצג במוזיאון הצבאי של המהפכה הסינית בבייג'ינג. אחת הדוגמאות שנתפסו על ידי הפרטיזנים היוגוסלביים במהלך מלחמת העולם השנייה מוצגת בתצוגה פתוחה של המוזיאון הצבאי בבלגרד בסרביה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **L3/33** בוויקישיתוף
* L3 / 33 (CV 33), L3 / 35 (CV 35) טנקים, בגרסת archive.org של wwiivehicles.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Flame-Throwing Tank Practices For War" *Popular Mechanics*, August 1937
2. ↑  Forty 2006, p 73
3. ↑  CV-33 accession record The Tank Museum
4. ↑  Vehicules a chenille Ansaldo
5. ↑  Zaloga 2013, p. 33.
6. ↑  Zaloga 2013, p. 10.
7. ↑  Italian tankette arrives in Canberra ABC News. Retrieved 2015-08-25
דיאגרמת אבה
**מספר אבה** (Abbe) הוא גודל חסר ממד המבטא את הנפיצה (דיספרסיה) של אור בחומר. הנפיצה היא השתנות מקדם השבירה עם אורך הגל. ככל שהנפיצה גדולה החומר יהיה "יעיל" יותר בהפרדת אור לבן למרכיביו הספקטרליים. המספר קרוי על שמו של הפיזיקאי הגרמני ארנסט אבה (Ernst Abbe; 1840–1905) שהגדיר אותו.

הגדרת מספר אבה
--------------

{\displaystyle V={\frac {n\_{D}-1}{n\_{F}-n\_{C}}}}
כאן:

* \ V הוא מספר אבה
* {\displaystyle \ n\_{D}} הוא מקדם השבירה של החומר באורך גל 589.2nm (קו D של נתרן)
* {\displaystyle \ n\_{F}} הוא מקדם השבירה של החומר באורך גל 486.1nm (קו F של מימן)
* {\displaystyle \ n\_{C}} הוא מקדם השבירה של החומר באורך גל 656.3nm (קו C של מימן)

ככל שמספר אבה נמוך יותר הנפיצה גדולה יותר, מכיוון שהפרש מקדמי השבירה נמצא במכנה. מספר אבה הוא מדד לנפיצה רק בתחום האור הנראה של הספקטרום.

משתמשים במספר אבה לאפיין זכוכיות מבחינה אופטית. לבדולח מספר אבה נמוך מ-50, ויכול להגיע עד 20 בהרכבי בדולח כבדים (תכולת עופרת גבוהה). בזכוכיות אופטיות מספר אבה גדול מ-50 ומגיע ל-80 בזכוכיות פלואורידיות.

קיימת הגדרה חלופית למספר אבה שבה \ D הוא קו פליטה של הליום ב-587.56 ננומטר.

מתכננים של מערכות אופטיות נוהגים להשתמש ב**דיאגרמת אבה** לבחירת החומרים שמהם ייוצרו אלמנטים אופטיים שונים. בדיאגרמה מופיעים סוגי זכוכיות שונים בהתאם לתכונותיהן האופטיות: הציר האנכי הוא מקדם השבירה והציר האופקי הוא מספר אבה. כל הרכב זכוכית הוא נקודה בדיאגרמה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מספר אבה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מספר אבה** |
בבודהיזם, **ארבעת שלבי ההארה** מייצגים את הדרגות דרכן עובר האדם במאמציו להגיע להארה ולהשתחרר מסבל: **סוטפאנה**, **סקדאגאמי**, **אנאגאמי** ו**ארהנט** (בשפת פאלי). כל אחד משלבים אלה מסמן רכישה של תובנה חווייתית עמוקה הקשורה בארבע האמיתות הנאצלות אודות הקיום. תובנות אלו משנות באופן מהותי את הדרך בה הוא תופש את העולם ואת מקומו בתוכו, ומשחררות אותו בהדרגה מעשרת הכבלים המהווים מעצור להארה. מידת השחרור מהכבלים מאפשרת לזהות את השלב הנוכחי בו נמצא האדם. הלימוד של ארבעת שלבי ההארה הוא מרכיב מרכזי בזרמים המוקדמים של הבודהיזם, כולל בזרם הטהרוואדה.

סוטפאנה - "הנכנס לזרם"
----------------------

בסנסקריט: "סרוטפאנה". שלב ההארה הראשון. ה"זרם" אליו נכנס האדם הוא הדרך המתומנת הנאצלת שהתווה הבודהה. התואר **סוטפאנה** מגדיר אדם שהצליח לנתק את שלושת הכבלים הראשונים (היאחזות ב"עצמי", ספק והיצמדות לטקסים ולפולחנים), רכש הבנה אינטואיטיבית של התורה הבודהיסטית ("ראייה נכונה"), ומחזיק בביטחון מלא בשלוש אבני החן (הבודהה, הדהרמה והסנגהה). ע"פ המסורת, לא ייוולד מחדש כבעל חיים, פרטה (רוח רעבה), או ישות גיהנום, וייוולד מחדש שבע פעמים נוספות לכל היותר לפני שיגיע לנירוואנה.

סקדאגאמי - "החוזר-פעם-יחידה"
----------------------------

בסנסקריט: "סקרדאגאמין". שלב ההארה השני. תואר זה מגדיר אדם שהצליח לנתק את שלושת הכבלים הראשונים, החליש משמעותית את אחיזתם של הכבלים הרביעי והחמישי (השתוקקות ורצון-להרע), והפחית את בורותו ביחס לטבע המציאות. ע"פ המסורת, יגיע לנירוואנה לאחר שייוולד מחדש עוד פעם אחת לעולם בני האנוש.

אנאגאמי - "זה-שאיננו-חוזר"
--------------------------

בסנסקריט: "אנאגאמין". שלב ההארה השלישי. תואר זה מגדיר אדם שניתק את כל חמשת הכבלים הראשונים, אשר קשרו אותו לעולם החושים. ע"פ המסורת, הוא לא יחזור עוד לעולם בני האנוש, ולאחר מותו ייוולד מחדש בעולמות גבוהים דמויי גן עדן, בהם יגיע לנירוואנה.

ארהנט - "ראוי / נאצל"
---------------------

בסנסקריט: "ארהט"; "זה שניצח את כל האויבים". שלב ההארה הרביעי והאחרון. תואר זה מגדיר אדם שהוסיף וניתק את חמשת הכבלים הנותרים (תאווה חומרנית, תאווה לקיום חסר-צורה, גאוותנות, חוסר שקט ובורות), זכה בהארה ובנירוואנה, והשתחרר מסבל. ע"פ המסורת, בנקודה זו מעגל גלגולי החיים של האדם מגיע לידי סיום, והוא נחלץ סופית מהסמסרה. ארהנט שהצליח לטהר את עצמו לחלוטין מכל המשקעים הלא-טהורים שנותרו בנפשו (סנקהארות) עשוי להיחשב בודהה.

קישורים חיצוניים
----------------
**ינון ברדה** (נולד ב-2 באוקטובר 1984) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. ינון הוא אחיו של כדורגלן העבר אליניב ברדה, המשמש כמאמן בקבוצת הפועל באר שבע.

קריירה
------

ברדה התחיל את הקריירה שלו בהפועל באר שבע. ב-21 בדצמבר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 0–4 נגד הפועל פתח תקווה. ב-27 באוגוסט 2006 חתם במ.ס. אשדוד. באשדוד, ברדה לא מצא את מקומו ובתום העונה עזב את המועדון.

בקיץ 2007 חתם בהפועל בני לוד מהליגה הלאומית. במדי לוד שיחק 14 משחקי ליגה וכבש 3 שערים. בקיץ 2008 חתם בהפועל אשקלון מהליגה הארצית. באשקלון ברדה הפך לשחקן מוביל ועם 9 שערים היה שותף פעיל לעלייה של אשקלון לליגה הלאומית. לאחר שפתח את עונת 2009/2010 באשקלון, בינואר 2010 חתם במכבי באר שבע לאחר שלא קיבל דקות משחק באשקלון. ברדה כבש צמד במשחק המבחן נגד מכבי השקמה רמת חן מליגה א' וכך באר שבע נשארה בליגה הלאומית.

בפברואר 2011 חתם בהפועל ראשון לציון עימה העפיל לליגת העל בסיום העונה אחרי שסיימה במקום השני בליגה. בליגת העל, ברדה התקשה למצוא את מקומו ובינואר 2012 חזר לליגה הלאומית כאשר חתם בהפועל בני לוד לקדנציה שנייה.

בקיץ 2012 חתם במכבי הרצליה. בקיץ 2013 חתם בעירוני קריית גת מליגה א' עימה רשם עלייה לליגה הלאומית. בקיץ 2014 חזר לקדנציה שנייה בבני לוד.

בקיץ 2016 חתם במ.ס. דימונה העולה החדשה לליגה א'. ב-16 בספטמבר 2016 כבש צמד בהופעת הבכורה שלו בדימונה בניצחון 1–3 נגד הפועל בקעת הירדן.

ב-9 באוגוסט 2018 ברדה חתם במ.ס. באר שבע.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב ויכסלפיש‏, ינון ברדה חתם באשדוד, באתר וואלה!‏, 27 באוגוסט 2006
2. ↑  אור שקדי‏, חנן פדידה וינון ברדה חתמו בראשון לציון, באתר וואלה!‏, 8 בפברואר 2011
3. ↑  אורטל עמר, ‏קובי בן-חמו חתם בלוד, ברדה במכבי הרצליה, באתר ONE‏, 2 באוגוסט 2012
4. ↑  מיכאל וייסרמן, ינון ברדה חתם במ.ס. דימונה, באתר דאבל פס, 16 בספטמבר 2016
5. ↑  מערכת אתר ליגה, פרסום ראשון: ינון ברדה, אייל אליאס ודור נגר חתמו במ.ס באר שבע, באתר ליגה, 9 באוגוסט 2018
**מספר דלנואה** (בצרפתית: **Delannoy**) במתמטיקה מתאר את מספר המסלולים בסריג מלבני מהפינה הדרום-מערבית (0,0) עד הפינה הצפון-מזרחית (m,n) תוך התקדמות צפונה, מזרחה או צפון-מזרחה בלבד. מספרי דלנואה נקראים על-שם המתמטיקאי הצרפתי הנרי דלנואה.
מספרים אלה גם נותנים את:

* מספר הרצפים הגלובלי של שני רצפים באורך m ו n
* מספר הנקודות בסריג בעל מספר שלם m של ממדים במרחק צעדים מקסימלי n.
* באוטומט תאי את מספר התאים בסביבת פון נוימן במימד m וברדיוס n.

דוגמה
-----

מספר דלנואה (3,3) הוא 63. באיור הבא מוצגים 63 מסלולי דלנואה בסריג 3 x‏ 3:

תת הקבוצה של מסלולים שאינם חוצים את האלכסון דרום-מערב - צפון-מזרח ניתנת על ידי משפחת מספרים אחרת מספרי שרדר.

מערך דלנואה
-----------

מערך דלנואה הוא מטריצה אינסופית של מספרי דלנואה.

| *m* / *n* | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |
| 1 | 1 | 3 | 5 | 7 | 9 | 11 | 13 | 15 | 17 |
| 2 | 1 | 5 | 13 | 25 | 41 | 61 | 85 | 113 | 145 |
| 3 | 1 | 7 | 25 | 63 | 129 | 231 | 377 | 575 | 833 |
| 4 | 1 | 9 | 41 | 129 | 321 | 681 | 1289 | 2241 | 3649 |
| 5 | 1 | 11 | 61 | 231 | 681 | 1683 | 3653 | 7183 | 13073 |
| 6 | 1 | 13 | 85 | 377 | 1289 | 3653 | 8989 | 19825 | 40081 |
| 7 | 1 | 15 | 113 | 575 | 2241 | 7183 | 19825 | 48639 | 108545 |
| 8 | 1 | 17 | 145 | 833 | 3649 | 13073 | 40081 | 108545 | 265729 |
| 9 | 1 | 19 | 181 | 1159 | 5641 | 22363 | 75517 | 224143 | 598417 |

במערך המספרים בעמודה הראשונה שוים תמיד ל 1, בעמודה השנייה תמיד אי-זוגיים, בעמודה השלישית והרביעית סוגי מספרים מצולעים. ניתן לערוך את המספרים גם במערך משולש הדומה למשולש פסקל כאשר כל איבר הוא סכום שלושת האיברים שמעליו.

```
            1
          1   1
        1   3   1
      1   5   5   1
    1   7  13   7   1
  1   9  25  25   9   1
1  11  41  63  41  11   1
```

מספרי דלנואה מרכזיים
--------------------

סדרת מספרי דלנואה המרכזיים היא אלכסון המערך ונותנת את מספר המסלולים בסריגים ריבועיים n X n.
האיברים הראשונים של הסדרה הם: 1, 3, 13, 63, 321, 1683,...
זו סדרה רקורסיבית :

{\displaystyle nD(n)=3(2n-1)D(n-1)-(n-1)D(n-2)}

ניתן לבטא אותה באמצעות פולינומי לז'נדר {\displaystyle P\_{n}(x)}:

{\displaystyle D(n)=P\_{n}(3)}
הפונקציה היוצרת היא:

{\displaystyle \sum D(n)x^{n}=(1-6x+x^{2})^{-1/2}}

ראו גם
------

* מספר מוצקין

קישורים חיצוניים
----------------

* מספר דלנואה, באתר MathWorld (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצביר כדורי. אם התכוונתם לרובה, ראו רובה M-14.

**M14** (מ-**Messier 14**, נקרא גם **NGC 6402**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש הנמצא במרחק של כ-30,300 שנות אור ממערכת השמש. אף על פי שבהירותו המוחלטת של צביר זה גדולה באופן משמעותי מהבהירות המוחלטת של M10 ו-M12, שנמצאים גם כן בקבוצת נושא הנחש, מרחקו הוא בערך כפול ממרחקם ולכן בהירות נראיתו הנראית קטנה בהרבה כך שקשה יותר לאתרו והוא פחות מרשים לצפייה באמצעות ציוד חובבים.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה בשנת 1764 ותואר על ידו בקטלוג מסיה כ"ערפילית עמומה ועגולה ללא כוכבים". רק בשנת 1783 גילה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר, אך גם הוא לא היה בטוח בכך, שכן בשל מרחקו הגדול המרחק הזוויתי בין כוכבי הצביר קטן מאוד וקשה להפריד ביניהם. בשנת 1791 ציין הרשל שהצביר היה נראה כמו הצביר M10 לו היה מרחקו קטן בחצי.

בשנת 1938 צולם הצביר מספר פעמים דרך טלסקופ, אך רק בשנת 1964 נבחנו הצילומים בקפידה וב-8 מהם, שבוצעו בין התאריכים 21 ביוני ו-28 ביוני הופיעה נובה שבהירותה בצילומים הייתה מדרגה 16. ככל הנראה, בשיאה הגיעה הנובה לדרגת בהירות 9, כלומר בהירה ב-5 דרגות בהירות מהכוכבים הבהירים ביותר בצביר, אך בזמן זה לא בוצעו ככל הנראה תצפיות בצביר.

תצפית
-----

בהירותו של הצביר היא מדרגה 7.6 וניתן להבחין בו באמצעות משקפת בה הוא נראה ככתם מעורפל עמום וקטן. רק באמצעות טלסקופ מקצועי ניתן להבחין בכוכביו הבהירים ביותר של הצביר שבהירותם היא מדרגה 14.

הצביר נמצא כ-10 מעלות ממזרח וכ-0.8 מעלות מצפון לצביר M10 או כ-3.5 מעלות מצפון מזרח לכוכב העמום 47 בנושא הנחש (דרגת בהירות 4.5). מעט מזרחית ל-47 בנושא הנחש נמצא צביר כדורי נוסף, NGC 6366, שבהירותו היא מדרגה 9.2 בלבד.

מאפייני הצביר
-------------

קוטרו של M14 הוא כ-100 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-30,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-11 דקות קשת - כשליש גודלו הזוויתי של הירח המלא. עד היום התגלו בו 70 כוכבים משתנים, חלק ניכר מהם משתנים קפאידיים מסוג II. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא פי 70,000 מעוצמת ההארה של השמש (כמעט כפול מעוצמת ההארה של M10 ו-M12) והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F4.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M14** בוויקישיתוף
* M14 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M14, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  W. H. Finlay: Concise catalog of deep-sky objects p. 13

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |