recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קלבדיה בויארסקיך** (ברוסית: **Кла́вдия Боя́рских**; ‏11 בנובמבר 1939 – 12 בדצמבר 2009) הייתה ספורטאית בענף סקי למרחקים סובייטית, בעלת 3 מדליות באולימפיאדת החורף, מהן כולן זהב. בנוסף לכך היא זכתה ב-3 מדליות באליפויות העולם.

ביוגרפיה
--------

קלבדיה בויארסקיך נולדה בעיירה במחוז סברדלובסק. כבר בילדות היא הצטיינה בענפי ספורט שונים. לאחר סיום בית הספר קלבדיה בויאסקיך החלה לימודים בטכניקום לספורט תוך התמחות בטניס שולחן. מאמן בענף סקי ראה את הספורטאית הצעירה והציעה לה לעבור לאימונים אצלו. בתקופה זו היא עברה תאונת דרכים קשה ולדעת הרופאים היא הייתה צריכה לעזוב ספורט תחרותי. המאמן של קלבדיה בויארסקיך התעקש בהמשך האימונים ועיבד בשבילה תוכנית אימונים אישית. בגיל 20 הספורטאית נכללה בנבחרת ברית המועצות.

שיא הקריירה שלה היה בשנים 1964–1966 כאשר היא זכתה במדליות באולימפיאדה ובאליפות העולם. בשנים 1964–1967 היא זכתה 6 פעמים באליפות ברית המועצות במרחקים שונים. היא עזבה את התחרויות לאחר שמאמן הנבחרת דרשה ממנה לכלול אותה כמאמן במסמכים הרשמיים, אף על פי שלא הייתה לה שום נגיעה לנושא. קלבדיה בויארסקיך סירבה ובעקבות כך לא הוזמנה יותר לנבחרת.

לאחר סיום הופעות בתחרויות בויארסקיך סיימה מכון הפדגוגי בסברדלובסק ועסקה באימון ילדים. לכבודה כל שנה התקיימו תחרויות בסקי למרחקים על שמה.

הופעות באולימפיאדה
------------------

לאולימפיאדת 1964 בויארסקיך הגיעה כספורטאית עתודה בנבחרת. במהלך האימונים התברר שהיא נמצאת בכושר גבוה והוחלט בכל זאת לכלול אותה בתחרות ל-5 ק"מ במקום אחד הספורטאיות הוותיקות יותר. בעקבות הצלחתה וזכייתה במדליית זהב היא נכללה בתחרות ל-10 ק"מ בו זכתה במדליית זהב שנייה (כל שלוש המדליות הוענקו לספורטאיות מברית המועצות) ובתחרות שליחים בו הנבחרת זכתה במקום הראשון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלבדיה בויארסקיך** בוויקישיתוף

* קלבדיה בויארסקיך, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* קלבדיה בויארסקיך, באתר olympedia.org
* קלבדיה בויארסקיך באתר הפדרציה הבינלאומית לסקי *Fis-Ski* (באנגלית)
"**היה לי חבר היה לי אח**" הוא שיר עברי שנכתב על ידי יורם טהרלב, הולחן על ידי יאיר רוזנבלום, ובוצע על ידי צוות הווי חיל האוויר עם הסולנית הזמרת נתנאלה.

רקע
---

טהרלב כתב את השיר במהלך מלחמת יום הכיפורים, והוא הולחן על ידי יאיר רוזנבלום. השיר, העוסק בחברות ורעות, הפך למזוהה עם המלחמה.

השיר, בביצועו של צוות הווי חיל האוויר עם הסולנית נתנאלה, יצא לאור בתוכניתה "מוכרחים להמשיך לנגן" שהועלתה ב־1974.

בריאיון שנערך איתו אמר טהרלב: השיר הוקלט באווירה של אחרי מלחמת יום הכיפורים. דברים רבים נסדקו והתערערו באותה מלחמה... הוא עוסק בדבר החשוב ביותר אותו מגלות המלחמות: החברות".

במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ד-1974 הגיע השיר למקום השמיני.

גרסאות כיסוי בולטות
-------------------

השיר בוצע גם על ידי אמנים אחרים כשהביצועים המוכרים יותר הם של יגאל בשן, אבי פרץ שהקליט את השיר באלבום שהקדיש לשירי יאיר רוזנבלום ב-1997, ושל דודו טסה, שהקליט את השיר במסגרת אלבומו השלישי בשנת 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "היה לי חבר היה לי אח" באתר מיוזיק בריינז
* "היה לי חבר היה לי אח" באתר של אקו"ם
* מילות השיר "היה לי חבר היה לי אח", באתר שירונט
* מבחר שירים באתר האינטרנט של יורם טהרלב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דני אדלסון, הֱיֵה לִי חָבֵר, הֱיֵה לִי אָח, באתר אתם זוכרים את השירים, ‏7.1.24

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 9d3fe661-9a68-4cd0-9ee9-ef8b0aa742c5

 |
**AGM-88 הארם** (**AGM-88 HARM**), (קיצור של High-Speed Anti-radiation Missile, מאנגלית: טיל מהיר נגד קרינה), הוא טיל נגד קרינה שתוכנן להתביית על מכ"מי בקרת אש של מערכות נ"מ. הטיל פותח על ידי חברת טקסס אינסטרומנטס כמחליף לטיל ה-AGM-78 סטנדרד ארם. ייצור הטיל עבר בהמשך לחברת ריית'און לאחר שרכשה את טקסס אינסטרומנטס.

ההארם יכול לגלות, לתקוף ולהשמיד אנטנת מכ"ם או משדר עם התערבות מינימלית של איש צוות אוויר. מנוע דלק מוצק מניע את הטיל במהירות מאך 2 מבלי ליצור עשן. תכונות אלו מקשות על גילוי שיגור של הטיל בזמן, ובכך מגדילות את הסיכוי לפגיעה במכ"ם האויב.

טיל ההארם אושר לייצור מלא במרץ 1983 ונכנס לשירות בשלהי 1985.

דגמים
-----

 טיל ה-AGM-88E
הדגם החדיש ביותר הוא AGM-88E הנקרא בקיצור גם (AARGM), קיצור של טיל מונחה מתקדם נגד קרינה. הטיל הוא מיזם משותף של משרד ההגנה האיטלקי ושל משרד ההגנה האמריקאי. 

ה-AARGM יכלול את שיפורי התוכנה המתקדמים ביותר, יכולות משופרות להתמודדות נגד מכ"מים ומערכת הנחיה של מכ"ם פאסיבי ומכ"ם מילימטרי אקטיבי. הטיל נכנס לשירות בשנת 2010.

ראו גם
------

* נשק מונחה
* ויילד ויזל
* SkySniper

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **AGM-88 הארם** בוויקישיתוף
* ניצן סדן, הטיל הסודי שמשנה את חוקי המלחמה באוקראינה, באתר כלכליסט, 10 בספטמבר 2022
* AGM-88 הארם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**המלחמה הסלובקית הונגרית** או **המלחמה הקטנה**, מלחמה במזרח סלובקיה שנערכה בין 23 במרץ ל-31 במרץ/4 באפריל 1939 בין הרפובליקה הסלובקית הראשונה לבין הונגריה.

רקע
---

בסתיו 1938 צ'כוסלובקיה (שכללה את סלובקיה) אולצה לוותר על שטחים בגבול לגרמניה והונגריה. ב-14-15 במרץ 1939 אולצה סלובקיה להכריז על עצמאותה, שהוכרה גם על ידי הונגריה. באותו הזמן, האזורים הצ'כים סופחו לגרמניה כפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה ורותניה הקרפטית הכריזה אף היא על עצמאות, אך נכבשה מיד על ידי הונגריה.

ב-22 במרץ 1939 ועדה סלובקית הונגרית שהגדירה את הגבול המשותף המזרחי החדש סיימה את עבודתה. כמו כן, הכוחות האחרונים של צ'כוסלובקיה לשעבר מרותניה הקרפטית (שהייתה כבר חלק מהונגריה) הועברו לשטחים הצ'כים, כך שהונגריה הניחה שלא נותרו כוחות גם בסלובקיה.

המלחמה
------

למחרת, ב-23 במרץ 1939 התקיפה הונגריה בהפתעה את סלובקיה מרותניה הקרפטית (כלומר ממזרח) כשההנחיות היו "להמשיך מערבה ככל האפשר". הכוחות הסלובקים המופתעים (שנתמכו על ידי חלק מהכוחות הצ'כים שטרם עזבו את סלובקיה) החלו במתקפת נגד ב-24 במרץ. חלק ניכר מהלחימה נעשה באוויר על ידי כוחות אוויריים. כאשר ב-25 במרץ תקיפות האוויר ההונגריות על תחנת חיל האוויר הסלובקי בספישסקה נובה וס הרגו 13 איש, תנועה אנטי הונגרית חזקה התעוררה בקרב האוכלוסייה המקומית. בזמן זה הושגה כבר הפסקת אש (24 במרץ), אף שהלחימה המשיכה עד 31 במרץ.

על אף שסלובקיה חתמה עם גרמניה על "חוזה הגנה", סרבה גרמניה לעזור למדינה (בהפרה ישירה של ההסכם) ולא תמכה בסלובקיה במהלך המשא ומתן ההונגרי-סלובקי בתחילת אפריל. כתוצאה מכך, בהסכם שנחתם ב-4 באפריל בבודפשט, סלובקיה אולצה להעביר רצועת שטח במזרחה (1697 קמ"ר, 69,930 תושבים, 78 עיריות) לידי הונגריה.

36 אזרחים סלובקים נהרגו במלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 1939 Hungary Annexation of East Slovakia

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588462005171
* LCCN: sh2014002367

 |
סמל האנרכו-טבעונות. הסמל משלב את ה-A מסמל האנרכיה, ואת ה-V שמסמלת טבעונות.
**אנרכו-טבעונות**, **טבעונרכיזם** או **טבעונות אנרכיסטית** היא פילוסופיה פוליטית מודרנית הטוענת כי יש לשלב טבעונות ואנרכיזם על מנת להביא למהפכה חברתית. הפילוסופיה הזאת טוענת כי המערכת ההיררכית פוגעת באדם ובבעלי חיים לא אנושיים. האידיאל של דוגלי השיטה הוא ביצוע שינויים אשר ייטיבו עם בעלי החיים והאדם. התומכים בפילוסופיה זאת לרוב מתייחסים אליה כשילוב של שתי פילוסופיות שונות, או טוענים כי במהותן, גם טבעונות וגם אנרכיזם אלו פילוסופיות שטוענות את אותם הדברים. יש המתארים את התנועה כתנועה אנרכיסטית לזכויות בעלי חיים, כהסתכלות אנטי-סוגנית על אקו-אנרכיזם וכפרקטיקה אנרכיסטית לשחרור בעלי חיים.

אנרכו-טבעונים לרוב רואים סוגי דיכוי שונים בחברה כקשורים, מאטטיזם, גזענות ואפליה מינית עד לאנתרופוצנטריות. הם מגדרים את הטבעונות כפילוסופיה רדיקלית שרואה את המערכת ההיררכית כגורם פוגעני כלפי בעלי החיים ו/או האדם. אנרכו-טבעונים יכולים להיות בעד או נגד רפורמות בתחום זכויות ורווחת בעלי חיים, אך הם לרוב לא מגבילים את עצמם לשינויים במסגרת החוק. 

הפילוסופיה הצוגה לראשונה בידי בראין א. דומיניק בספרו *שחרור בעלי חיים ומהפכה חברתית*, וקודמה לאחר מכן בידי הלהקה האנרכו-פאנקיסטית *וירוס*.

ראו גם
------

* החזית לשחרור בעלי חיים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנרכו-טבעונות** בוויקישיתוף
AIM-132 ASRAAM
**AIM-132 אסראם** (באנגלית: **ASRAAM**, ראשי תיבות של המילים: **Advanced Short Range Air-to-Air Missile**) הוא טיל אוויר-אוויר קצר טווח, בעל ביות תת-אדום (ביות חום) מתקדם, מתוצרת קונצרן MBDA של האיחוד האירופי (ובמקור - תוצרת בריטית).

היסטוריה
--------

בשנות ה-80 של המאה ה-20, התפתחה הסכמה בתוך מדינות נאט"ו שעל פיה ארצות הברית תפתח טילי אוויר-אוויר לטווח בינוני (ה-AIM-120 אמראם), על מנת להחליף את ה-AIM-7 ספארו המתיישן, ואילו בריטניה וגרמניה המערבית יפתחו טילי אוויר-אוויר לטווח קצר (ה-AIM-132 אסראם), על מנת להחליף את ה-AIM-9 סיידווינדר הוותיק.  

גרמניה פרשה מפיתוח הטיל בתחילת שנות ה-90, עם איחוד גרמניה, ובאביב 1995 יזמה פרויקט נפרד - האיריס-טי. החלטה זו הונעה עקב הבנת הביצועים של הטיל הסובייטי וימפל R-73 (קוד נאט"ו: AA-11 ארצ'ר) שנשאו מטוסי המיג 29 שירשה גרמניה במהלך האיחוד (הסתבר כי נאט"ו הפחיתה בצורה משמעותית מערך הטיל הרוסי). למעשה, גרמניה ביקשה לעצב מחדש את האסראם, כך שיוכל להתחרות בארצ'ר מבחינת יכולת תמרון, בעוד בריטניה העדיפה לעשות זאת באמצעות יצירת טיל מהיר במיוחד, בעל גרר נמוך, שאמנם יהיה מוגבל תמרון ביחס לארצ'ר, אך בעל יתרון משמעותי בטווח הפעולה ביחס לסיידווינדר המערבי. מאחר ששתי המדינות לא יכלו להגיע לעמק השווה בעניין, פרשה גרמניה מכלל פעילות בפיתוח האסראם.  

עקב התקדמות איטית במיוחד ועיכובים רבים במהלכי הפיתוח, החליטה גם ארצות הברית לזנוח את מעורבותה בפרויקט, ובמקום זאת להשקיע בפיתוח גרסה מתקדמת של הסייווינדר - AIM-9X. באופן אירוני, שלושת הטילים השונים (AIM-9X, אסראם ואיריס-טי) משתמשים באותו חיישן הדמיית תמונה תת-אדומה מתוצרת ריית'יאון-יוז.

לאחר שנים רבות של פיתוח, נכנס הטיל בשנת 1998 לשירות מבצעי בחיל האוויר המלכותי, וכיום נושאים אותו מטוסי טייפון, טורנדו והארייר. גם חיל האוויר האוסטרלי רכש את הטילים לשימוש במטוסי ה-F/A-18 הורנט שבשירותו.

עתידו של הטיל לוט בערפל, עקב עלותו הגבוהה ביחס למתחרו העיקרי (הסיידווינדר AIM-9L/M) שהוכח לאורך השנים בקרבות אוויר רבים כיעיל דיו, ועקב היותו טיל ייחודי המצריך התאמות בתוכנות המטוסים עצמם, דבר המעלה את עלות קניית המערכת.

מאפיינים
--------

* ניהוג באמצעות ארבעה כנפוני היגוי בלבד הממוקמים בחלקו האחורי (לעומת אחד ממתחריו, הפיתון 5, שמשתמש במקום זאת ב-12 משטחי היגוי וייצוב משוכללים).
* חיישן הדמיית תמונה תת אדומה (בעל רזולוציה של 128X128) ייחודי מתוצרת ריית'יאון-יוז, מה שמאפשר עמידות גבוהה בפני אמצעי נגד, כגון נורי הטעיה, וגם יכולת זיהוי חלקים ייחודיים במטוס (כגון תא הטייס, מנוע וכדומה).
* נעילה לאחר השיגור (LOAL), לצורך שימוש במטוסים מתקדמים בעלי תא טילים פנימי (כגון ה-F-22 או ה-F-35).
* זווית נעילה של 90 מעלות.

ראו גם
------

* AIM-9 סיידווינדר
* איריס-טי
* פיתון 5
* וימפל R-73

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **AIM-132 אסראם** |
**ויליאם דייב "סמוק" ביידלר** (באנגלית: **William Dave "Smoke" Beydler**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות חיל הנחתים בפיקוד מרכז של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

ביידלר סיים ב-1981 את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לחיל הנחתים. בספטמבר 1983 סיים קורס טייסי קרב והוצב בטייסת 122 בה שירת במשך חמש שנים. ב-1986 עבר עם הטייסת הסבה למטוסי F/A-18 הורנט. הוא בוגר בית הספר לטיסה קרבית של צי ארצות הברית ובוגר קורס טיסה קרבית של חיל הנחתים, בו גם שימש כמדריך. ב-1993 הוצב כקצין נשק וטקטיקה בלהק 31 וב-1994 הוצב בטייסת 251. במהלך שירותו בטייסת היא נשלחה על נושאת המטוסים "אמריקה (CV-66)" לפעילות מבצעית ב"מבצע כוח מכוון" (מלחמת בוסניה) ובעיראק.

שירת כראש מחלקת אימונים וכוננות במטה פיקוד אירופה של ארצות הברית, שימש קצין קישור לחיל הנחתים במרכז המבצעים האוויריים של בעלות הברית בבסיס אל-עובייד שבקטר. בשנים 2006–2007 פיקד על להק 31 של חיל הנחתים. באוקטובר 2008 מונה למפקד פיקוד היכולות המשותפות בפיקוד הכוחות השלובים של ארצות הברית ולאחר מכן שירת כראש מחלקת תכנון במטה חיל הנחתים.

ביוני 2010 מונה למפקד כנף הנחתים הראשונה באוקינאווה שביפן. ביוני 2012 מונה לראש מחלקת אסטרטגיה, תכנון ומדיניות בפיקוד מרכז של ארצות הברית. 

ביולי 2014 מונה למפקד כוח המשלוח השני של חיל הנחתים. באוקטובר 2015 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד כוחות חיל הנחתים בפיקוד מרכז של ארצות הברית. שירת בתפקיד עד יולי 2018.

במהלך שירותו צבר כ-4,000 שעות טיסה, מתוכן כ-3,000 שעות על מטוסי F/A-18 הורנט.

ב-2020 מונה לסגן נשיא לענייני דומיננטיות ימית בחברת ריית'יאון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייב ביידלר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל הנחתים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Col. Dave Beydler bids Fightertown farewell, אתר חיל הנחתים, 17 באוגוסט 2007
2. ↑  2015 Vice Admiral William P. Lawrence Ethics Essay Awards Dinner
3. ↑  II MEF welcomes new commanding general, אתר חיל הנחתים, 22 באוקטובר 2015
4. ↑  MARCENT welcomes new commander, אתר פיקוד מרכז של ארצות הברית, 28 באוקטובר 2015

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דייב ביידלר"**.
סכר סון לה מצד האגם
**סכר סון לה** (בווייטנאמית: **Sơn La Dam**) הוא סכר כבידה בווייטנאם, כ-340 ק"מ מצפון-מערב להאנוי, על הנהר השחור במחוז מונְג לָה (Mường La), בפרובינציה סון לה (Sơn La). הסכר נועד לשמש כתחנת כוח הידרו-אלקטרית. זוהי תחנת הכוח ההידרו-אלקטרית הגדולה ביותר בדרום-מזרח אסיה.

היסטוריה
--------

הפרויקט הוצע בשנות ה-70 ולשם הקמתו, בוצעו מספר מחקרים על ידי חברות ממדינות שונות. במאי 2000, דחתה האספה הלאומית של וייטנאם (the National Assembly of Vietnam) את ההחלטה לגבי הסכר, בשל חוסר מידע על תוכניות להעברת אוכלוסייה ופיצויים וכן קבלת מחקרי היתכנות לגרסה מוקטנת של הסכר. הפרויקט אושר על ידי האספה בדצמבר 2002. התכנון נמסר לידי החברה הרוסית Hydroproject. הבנייה החלה ב-2 בדצמבר 2005 וארכה כחמש שנים. העלות הכוללת של הפרויקט הייתה כשני מיליארד דולר. הסכר נמצא בבעלות חברת החשמל הווייטנאמית (Vietnam Electricity - EVN).

ב-17 בדצמבר 2010 חוברה הטורבינה הראשונה לרשת החשמל. הטורבינה השנייה הופעלה ב-10 במאי 2011, הטורבינה השלישית ב-20 באוקטובר 2011, הטורבינה הרביעית ב-22 בדצמבר 2011, הטורבינה החמישית ב-30 באפריל 2012, והטורבינה השישית ב-26 בספטמבר 2012. הפרויקט כולו הושלם ב-20 בדצמבר 2012.

תיאור
-----

הסכר הוא מסוג "סכר כבידה" שאורכו הוא למעלה מ-1,000 מטרים, גובהו 138 מטרים ורוחבו 90 מטרים בבסיס. הסכר בנוי מבטון, בשיטת Roller-compacted concrete - RCC.

תחנת הכוח מורכבת משש טורבינות, שכל אחת מהן היא בעלת כושר ייצור של 400 מגה-וואט, דהיינו לסכר יש כושר ייצור של 2,400 מגה-וואט. הייצור השנתי הצפוי הוא בשיעור של 10,246 ג'יגה-וואט. הטורבינות הותקנו ומתוחזקות על ידי החברה הווייטנאמית Lilama Joint No 10.

בספטמבר 2008 ובפברואר 2009 התגלו סדקים בסכר, הגדול שבהם היה באורך של 31.5 מטרים, ברוחב של 11 מ"מ ובעומק שישה מטרים. על אף שהסדק נראה גדול, מומחים העריכו אינו משמעותי, ביחס לרוחבו של הסכר.

השפעת הבנייה על הסביבה
----------------------

הפרויקט דרש יישוב מחדש של למעלה מ-91,000 תושבים, בני כמה מיעוטים אתניים. הייתה זו העברת האוכלוסייה הגדולה ביותר בהיסטוריה של וייטנאם. היישוב מחדש החל בשנת 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סכר סון לה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3    
שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-מאמר   
פרמטרי חובה [ מחבר ] חסרים , Huge hydro plant starts operation in Vietnam, says official, **Intellasia | AFP**, 22 דצמבר 2010
2. 1 2 3  Chris Lang, - Vietnam starts resettlement to make way for massive Son La dam, **world Rainforest Movement**, אפריל 2003
3. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-מאמר   
פרמטרי חובה [ מחבר ] חסרים , Son La hydropower plant completed ahead of schedule, **IntellAsia**, 27 דצמבר 2012
4. 1 2  Mohit Joshi, Cracks found on Vietnam's Son La dam, **topnews**, 11 פברואר 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2011047609
* VIAF: 172431882
* WorldCat: lccn-n2011047609

 |
**אלון שרביט** (נולד ב-1 בדצמבר 1968 בירושלים) הוא כתב טלוויזיה, תסריטאי ובמאי טלוויזיה ישראלי.
משמש ככתב מגזין בערוץ כאן 11.

ביוגרפיה
--------

שרביט גדל במשפחה ירושלמית בשכונת קטמון הישנה בירושלים. בשנת 1979 חזרה המשפחה בתשובה. הוא למד בישיבת פורת יוסף, אך בגיל 14 עזב לבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה, שם סיים גם את לימודיו התיכוניים. לאחר השירות הצבאי החל לעבוד בתפקידים שונים בטלוויזיה כתפאורן, תאורן וכצלם. את צעדיו הראשונים בכתיבה ובבימוי עשה בעיקר בתחום הדוקומנטרי. בין עבודותיו הבולטות:

* תסריטאי ובמאי "ירושלים ימינה ת"א שמאלה", סדרה תיעודית ששודרה בבכורה בספטמבר 2004, ובמספר שידורים חוזרים ב-yes. הסדרה הוקרנה בפסטיבלים בארץ ובעולם והיא מועמדת לסדרת התעודה הטובה של חברי האקדמיה לקולנוע ולטלוויזיה.
* תסריטאי "החיים, המוות והעולם הבא".
* תסריטאי ובמאי "Women's health centers", שהופק עבור שירותי הביטוח הרפואי באנגליה.
* תסריטאי ובמאי "הזיווג". הופק על ידי גלובוס גרופ עבור חברת החדשות של ערוץ 2.

בשנת 2010 כתב וביים את סרטו העלילתי הראשון, "טור אחד לחלום" בהשתתפות עמוס תמם, לירז צ'רכי, ריימונד אבקסיס, אלי אלטוניו, רונית יודקביץ', יעקב כהן. דרמה משפחתית תקופתית, המתרחשת בירושלים ערב המהפך הפוליטי של 1977. הסרט שודר בבכורה ב-24 באוקטובר 2012, בפריים טיים בערוץ 10. הסרט הוקרן ב-פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ב-2012.

משנת 2011 שימש כתב מגזין במהדורת "יומן" ובמערכת החדשות של ערוץ הראשון.

עם פתיחת שידורי תאגיד השידור הישראלי בשנת 2017 הצטרף ככתב מגזין לחטיבת החדשות של כאן 11.

שרביט נשוי ואב לשלושה בנים, מתגורר בכפר האורנים.

תוכניות טלוויזיה
----------------

* כתב מגזין במהדורות "שישי" חדשות ערוץ 10
* כתב בתוכנית "הבית היהודי" בערוץ הראשון
* כתב בתוכנית "סטנגה" בערוץ 2
* כתב בתוכניות "שער חמש" בערוץ הספורט
* כתב מגזין בכאן 11

קישורים חיצוניים
----------------

* אלון שרביט, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אלון שרביט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* שמאלה זה רק לים, באתר וואלה!‏, 7 בספטמבר 2004
* רותה קופפר, הלב במזרח, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2004
* החיים שאחרי המוות סלונה
* הסרט המלא "טור אחד לחלום" ערוץ 10
* ניר קיפניס, ‏שיר השכונה, באתר גלובס, 24 באוקטובר 2012
**סיימון פלקסנר** (באנגלית: **Simon Flexner**;‏ 25 במרץ 1863–2 במאי 1946) היה רופא ומדען אמריקאי–יהודי, פרופסור לפתולוגיה ניסויית באוניברסיטת פנסילבניה ומנהלו הראשון של מכון רוקפלר למחקר רפואי. שימש גם נאמן של קרן רוקפלר.

פלקסנר ערך מחקר על שיתוק ילדים ופיתח טיפול בעירוי נסיוב לדלקת קרום המוח. הוא היה הראשון לתאר רוזטת פלקסנר-וינטרשטיינר, ממצא פתולוגי אופייני של רטינובלסטומה. החיידק *Shigella flexneri* קרוי על שמו.

חייו
----

פלקסנר נולד בלואיוויל שבקנטקי למוריץ (מוריס) ואסתר פלקסנר, הבן הרביעי מתוך תשעה ילדים. אביו, יליד העיירה נוימארק שבבוהמיה, היגר לארצות הברית לאחר שהות של מספר שנים בשטרסבורג, בעוד מוצאה של אמו מרודן שבבוואריה.

את התואר הראשון במדעי הרוקחות השלים בשנת 1881 במכללת לואיוויל לרוקחות, ולאחר מכן עבד עם אחיו הבכור, ג'ייקוב, שהיה רוקח ורופא, במשך שמונה שנים בבית המרקחת שלו.

בשנת 1889 השלים את התואר דוקטור לרפואה במכללת לואיוויל לרפואה. לאחר סיום התואר החל במחקר בפתולוגיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שם גם לימד סטודנטים. בשנת 1899 מונה לפרופסור לפתולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה. הוא נבחר לחברה הפילוסופית האמריקאית בשנת 1901.

פלקסנר לימד באוניברסיטת פנסילבניה עד 1903, אך נקרא לנהל את מכון רוקפלר למחקר רפואי ב-1901. הוא ניהל את מכון המחקר עד 1935. בתפקיד זה הכיר את הנדבן ג'ון ד. רוקפלר, שתמך במחקר ובטיפול רפואי בסיסי.

בין השנים 1910–1914 שימש בחבר הנאמנים של מוסד קרנגי.

הוא נפטר במאי 1946 בניו יורק מאוטם שריר הלב. עבודותיו מוצגות בחברה הפילוסופית האמריקאית ובספרייה הרפואית על שם בקר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וושינגטון.

משפחתו
------

פלקסנר התחתן עם הלן תומאס, לימים פרופסור לאנגלית. בנו, ג'יימס תומאס פלקסנר, היה סופר והיסטוריון, שחיבר ביוגרפיה נרחבת של ג'ורג' וושינגטון.

עם אחיו של פלקסנר נמנים אברהם פלקסנר, שהיה לרופא ולמחנך רפואי, וברנרד פלקסנר, ממייסדי החברה הכלכלית לארץ ישראל.

פרסים
-----

 פלקסנר על השער של הירחון מדע פופולרי, 1912
בשנת 1911 זכה פלקסנר בפרס קמרון לשיטות טיפול מטעם אוניברסיטת אדינבורו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיימון פלקסנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Griffen WO Jr. Jacob: the other Flexner. Ann Surg. 2004 Jun;239(6):808-17. doi: 10.1097/01.sla.0000128684.67062.39.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276267805171
* BIBSYS: 2109083
* BNE: XX4692988
* BnF: cb103088077 (data)
* CiNii: DA09170542
* GND: 172554071
* ISNI: 0000 0001 1476 2813
* LCCN: n83171558
* NDL: 00652492
* NKC: nlk20000085625
* NLG: 258419
* NTA: 118551620
* RERO: 02-A003248296
* SNAC: w6k64khf
* SUDOC: 128467355
* VIAF: 84799509
* WorldCat: lccn-n83171558

 |
**וסילי וסילייביץ' צ'רנישב** (ברוסית: **Василий Васильевич Чернышёв**;‏ 24 במרץ 1896 – 12 בספטמבר 1952) היה איש שירותי הביטחון הסובייטים, המשנה לשר הפנים של ברית המועצות וציר הסובייט העליון של ברית המועצות.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1896 בכפר ויסלקי, פלך ריאזאן. הוא סיים את לימודיו בשנת 1908. מאז 1908 הוא עבד במזנון בתחנת הרכבת בוגויאוולנסק, משנת 1909 עבד כמכונאי וכעוזר חשמלאי בקולנוע בעיר קירסנוב.

שירת בצבא הקיסרי הרוסי מיולי 1915. הוא שירת בגדוד 79 ואחר כך נשלח ללמוד ובאפריל 1916 סיים את לימודיו בבית הספר לקצינים במוסקבה. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה מאז 1916, נלחם כראש צוות הסיור ומפקד פלוגה 412. על גבורה בחזית הוענקו לו עיטורים צבאיים. הוא השתתף פעיל באירועים המהפכניים בשנת 1917, ונבחר לחבר פלוגה. באוגוסט 1917 שוחרר מהצבא.

הוא הגיע לריאזאן. מאז ספטמבר 1917 - שימש כסגן יו"ר הוועד המנהל המחוזי של ריאזן, היה ממארגני המשטר הסובייטי בריאזאן בשנת 1917. כמארגן האחראי של הוועדה המחוזית של ריאזאן מטעם המפלגה הבולשביקית, הוא היה אחראי על הקמת גדודי כוחות מיוחדים.

בשירות הצ'קה מאז 1920. בשנת 1920 היה ראש הביטחון וההגנה על הרכבות הצפוניות, אז ראש המחלקה ה-31 של הכוחות הפנימיים של הרפובליקה וראש החטיבה ה-34. בפברואר 1921 מונה למפקד סניף הצ'קה של טורקסטן ובמקביל מונה למנהל ההגנה על התקשורת של טורקסטן וחבר המועצה הצבאית המהפכנית. השתתף באופן פעיל בפעולות צבאיות נגד מתנגדי המשטר במרכז אסיה. מאז דצמבר 1922 - ראש המטה של כוחות גפא"ו של המחוז הצבאי של הוולגה. מיולי 1924, הוא היה ראש אגף משמר הגבול של בקזחסטן. באותה העת משנת 1925 עד מרץ 1927 הוא היה מפקח בכיר בכוחות ביטחון הפנים של קזחסטן.

החל מ-15 במרץ 1927 הוא היה עוזר של ראש אגף משמר הגבול של אוגפא"ו במזרח הרחוק. מאז 10 ביולי 1934 כיהן כראש אגף משמר הגבול וביטחון הפנים של מנהלת הנ.ק.ו.ד. במזרח הרחוק.

החל מ-7 באוגוסט 1937 היה סגנו של קומיסר הפנים יז'וב, ובמקביל מ-7 באוגוסט 1937 עד 18 בפברואר 1939 היה ראש המשטרה הסובייטית. צ'רנישב היה הסגן של יז'וב, היחיד לאחר מעצרו שלא הודח והוצא להורג, בשל הרקע הצבאי רכש את אמון המשטר ומ-18 בפברואר 1939 ועד 25 בפברואר 1941 הוא היה ראש מערך הגולאג של ברית המועצות, בעודו נשאר סגן השר לענייני פנים של ברית המועצות.

הוא היה סגן שר הפנים עד מותו, בשנת 1952. במהלך תקופה זו, שיתף פעולה עם הוועדה המיוחדת ופרויקט הגרעין הסובייטי ופיקח על העבודה של חטיבות בנייה וייצור כמו הגולאג, משרד הלוגיסטיקה, ניהול מסחרי, אגף רכבת ותחבורה ומפעלים שונים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  История МВД (אורכב 13.04.2014 בארכיון Wayback Machine)
**ביצ'קראפט** (באנגלית: **Beechcraft**) היא יצרנית מטוסים אמריקנית. כיום היא יחידה עסקית של הוקר ביצ'קראפט.

היסטוריה
--------

הסטאגרווינג, המטוס הראשון של ביץ'
**ביץ' איירקראפט קורפוריישן** (The Beech Aircraft Corporation) נוסדה בויצ'יטה שבקנזס ב-1932 על ידי וולטר ה. ביץ' ורעייתו אוליב אן מלור ביץ'. החברה החלה את פעולתה במפעל מושבת של ססנה. ביחד עם המתכנן טד וולס, הם פיתחו את המטוס הראשון של החברה, הסטאגרווינג, שהוטס לראשונה בנובמבר 1932. 785 מטוסי סטאגרווינג יוצרו בסך הכל, מתוכם מעל ל-400 הופעלו על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית והכוחות המזוינים של בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה.

לאחר המלחמה, הוחלף הסטאגרווינג בבוננזה המהפכני בעל זנב הוי שהפך לסימן ההיכר שלו. מטוסים חשובים אחרים שפותחו על ידי החברה הם סדרת מטוסי הקינג אייר הנמצאים בייצור החל מ-1964 ומונעים על ידי שני מנועי טורבו-פרופ, והברון, הגרסה הדו-מנועית של הבוננזה.

ב-1950, מונתה אוליב אן ביץ' לנשיאה ומנכ"לית החברה, בעקבות מותו הפתאומי של בעלה מהתקף לב ב-29 בנובמבר אותה שנה. היא המשיכה לכהן כמנכ"לית החברה עד שביץ' נרכשה על ידי ריית'יאון קומפני ב-8 בפברואר 1980.

ב-1994, איחדה ריית'יאון את ביצ'קראפט עם קו המוצר של הוקר אותו רכשה שנה קודם לכן מבריטיש איירוספייס, ליצירת ריית'יאון איירקראפט קומפני. ב-2002, הוחייה שם המותג ביצ'קראפט ככינוי למטוסים שיוצרו בוויצ'יטה. ב-2007, מכרה ריית'יאון את ריית'יאון איירקראפט לחברת ההחזקות הוקר ביצ'קראפט שייסדו אונקס קורפוריישן וגולדמן סאקס.

כלי טיס
-------

בוננזה B35
סופר קינג אייר 350
סטארשיפ
* **מטוסי תובלה**
	+ סטאגרווינג
	+ ביץ' דגם 18
	+ מוסקטיר
	+ סיירה
	+ בוננזה
	+ בוננזה דו-מנועי
	+ ברון
	+ דיוק
	+ קווין אייר
	+ דוכס
	+ סקיפר
	+ קינג אייר וסופר קינג אייר
	+ טרוול אייר
	+ ביץ' דגם 99
	+ ביצ'ג'ט 400
	+ ביצ'קראפט 1900
	+ סטארשיפ
	+ פרימיר 1
	+ ביצ'קראפט C-12 הורון

* **מטוסי קרב**
	+ XA-38 גריזלי

* **מטוסי אימון**
	+ T-6 טקסאן II
	+ T-34 מנטור
	+ ביצ'קראפט קווין אייר B-80 - היה בשימוש בחיל האוויר

* **כלי טיס בלתי מאוישים**
	+ AQM-37 ג'יהוק
	+ MQM-61A קרדינל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביצ'קראפט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ביצ'קראפט (באנגלית)
* ביצ'קראפט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ביצ'קראפט, באתר הוקר ביצ'קראפט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282429205171
* LCCN: n82060265
* NARA: 10666015
* VIAF: 130206207
* WorldCat: lccn-n82060265

 |
**מיה** (ביוונית: **Μυῖα**, פעלה סביב שנת 500 לפנה"ס) הייתה אחת מבנותיהם של תיאנו ופיתגורס, והייתה פילוסופית מהאסכולה הפיתגוראית.

קורות חייה
----------

מיה נולדה והתגוררה בעיר קרוטון, בדרום איטליה, אזור שהיה אז חלק מיוון הגדולה. פירוש שמה ביוונית עתיקה הוא "זבוב".

מיה, יחד עם אחיה ואחיותיה, למדו בבית הספר מתמטיקה וכישורי חיים. הם דגלו במתינות וסגדו לאל אפולו, והיו בני דת האורפיזם. על פי יאמבליכוס, מיה נודעה בקרוטון בחוכמתה ובכישורי המנהיגות שלה, ובנעוריה ייסדה בעיר מקהלה. בבגרותה נודעה כאשת דת אדוקה והייתה נערצת על נשות העיר.

יאמבליכוס מציין שהיא התחתנה עם תושב קרוטון בשם "מנון" (Meno), אך משערים שהכוונה היא למילון איש קרוטון (אנ'), שהיה ספורטאי ידוע וזכה במספר תחרויות באולימפיאדה, ואף הוא היה פילוסוף מהאסכולה הפיתגוראית. הן פורפיריוס והן יאמבליכוס הסתמכו על חיבוריו של ההיסטוריון היווני טימאיוס (356–260 לפנה"ס), שלא שרדו עד ימינו.

לוקיאנוס מסאמוסאטה (המאה ה-2 לספירה) כתב עליה חיבור קצר בשם "בשבחו של זבוב" ובו ציין שמיה הייתה מפורסמת בימיו. בחיבורו כתב: "יכולתי לומר דברים רבים על מיה הפיתגוראית אלמלא העובדה שהיא מוכרת לכולם."

לאחר שהתגלע סכסוך עם תושבי קרוטון, החלו בעיר מהומות והוצת מקום המפגש של אנשי האסכולה הפיתגוראית. רוב התלמידים הצליחו לברוח, אך 38 מהם מתו, בהם פיתגורס עצמו ומילון איש קרוטון, בעלה של מיה. ייתכן כי גם מיה הייתה בין הנספים.

התאולוג הנוצרי קלמנס מאלכסנדריה כלל את מיה בין הפילוסופים הנמנים בספרו "סטרומטה", בו הוא מעיר שנשים יכולות להגיע לאותה דרגת מצוינות (teleiótēs) כמו גברים. היא מוזכרת גם בלקסיקון הסודא, שם נכתב כי מוצאה מהאי סאמוס, מקום הולדתו של פיתגורס.

כתביה של מיה לא שרדו. קיים מכתב המיוחס לה, אודות האופן הרצוי לגידול תינוקות, אך הוא כנראה מיוחס לה בטעות ונכתב על ידי אדם אחר במאה ה-3 או ה-2 לפנה"ס.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  קלמנס מאלכסנדריה, **סטרומטה**, ספר 4, פרק 19.
2. ↑  פורפיריוס, **חיי פיתגורס**, 4.
3. ↑  יאמבליכוס, **חיי פיתגורס**, פרקים 30 (עמ' 80), 36 (עמ' 120).
4. 1 2  **סודא**, מיה – Suidas, s.v. Μυι̂α; תיאנו – Suidas, s.v. Θεανώ
5. ↑  Myia (fl. 6th c. BCE), encyclopedia.com (באנגלית).
6. 1 2  יאמבליכוס, **חיי פיתגורס**, פרק 30 (עמ' 80).
7. ↑  Pythagoras, Stanford Encyclopedia of Philosophy (באנגלית).
8. ↑  לוקיאנוס, בשבחו של זבוב, 11.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5300568
* GND: 102400016
* ICCU: BVEV023009
* VIAF: 57001801
* WorldCat (עם VIAF): 57001801

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:משימת חלל   
פרמטרים [ Nטרה מרכזית ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**STS-61-A**, היא המשימה ה-22 בתוכנית המעבורות של נאס"א. זו היא המשימה הראשונה של מעבורת חלל שמומנה והופעלה בעיקרה עבור מדינה זרה, גרמניה המערבית. זו הייתה המשימה התשיעית של מעבורת החלל צ'לנג'ר, והמשימה המוצלחת האחרונה שלה.
טיסה זו מחזיקה בשיא אנשי הצוות מההמראה ועד הנחיתה, שמונה במספר.

צוות
----

* **מפקד המשימה:** הנרי הרטספילד
* **טייס:** סטיבן נגל
* **מומחה למשימה:** בוני דנבאר
* **מומחה למשימה:** ג'יימס באקלי (James F. Buchli)
* **מומחה למשימה:** גיון בלופורד (Guion S. Bluford)
* **מומחה מטען:** גרמניהגרמניה רינהרד פורר (Reinhard Furrer)
* **מומחה מטען:** גרמניהגרמניה ארנסט מסרשמיד (Ernst Messerschmid)
* **מומחה מטען:** הולנדהולנד וובו אוקלס

### צוות גיבוי

* **מומחה מטען:** אולף מרבולד (Ulf Merbold)

המשימה
------

צ'לנג'ר המריאה בצהריים, לפי שעון מזרח ארצות הברית למשימתה התשיעית מכן שיגור 39-A במרכז החלל קנדי ב-30 באוקטובר 1985
זוהי הייתה המשימה הראשונה שנוהלה ברובה על ידי מדינה אחרת - מערב גרמניה. משימה זו הייתה הראשונה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א שלקחה איתה 8 חברי צוות, המספר הגדול ביותר של אנשי צוות בכל התוכנית.
מטרתה העיקרית של המשימה הייתה לבצע סדרת ניסויים בתנאים כמעט ללא כוח כבידה בעזרת מערכת Spacelab D-1 הגרמנית. מטרה נוספת הייתה להכניס למסלול את "לוויין שידור המסרים בגובה נמוך" (Global Low Orbiting Message Relay Satellite).
במשימה זו נאס"א הייתה אחראית על בטיחות הטיסה ועל השליטה בה, ואילו גרמניה הייתה אחראית לכל הניסויים המדעיים במשך כל המשימה שנמשכה כשבוע.
בזמן שהצוות שהה במסלול בחלל עבד צוות גרמני נוסף על הקרקע במטרה לעקוב אחר כל המתרחש על המעבורת. הצוות במעבורת התחלק לשני צוותים של ארבעה כדי לעבוד במשך כל שעות היממה. התקשורת בין הצוות על הקרקע לצוות המעבורת היה מצוין.

"לוויין שידור המסרים בגובה נמוך" נפרס והוכנס למסלול ללא תקלות ועיכובים, סדרת הניסויים בוצעה בהצלחה רבה מן המצופה.

מעבורת החלל צ'לנג'ר נחתה בבסיס חיל האוויר האמריקני, אדוארדס, קליפורניה במסלול המראה 17 ב-6 בנובמבר 1985 לאחר משימה בת 7 ימים.

ראו גם
------

* משימות מעבורות החלל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **STS-61-A** בוויקישיתוף
* סיכום המשימה באתר נאס"א

  


| משימות מעבורת החלל צ'לנג'ר |
| --- |
| משימות | STS-6 • STS-7 • STS-8 •STS-41-B • STS-41-C • STS-41-G • STS-51-B • STS-51-F • STS-61-A • STS-51-L |  |
| ראו גם | אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר |
**ישראל ישראלייביץ' פלינר** (ברוסית: **Изра́иль Изра́илевич Пли́нер**;‏ 1896 – 23 בפברואר 1939) היה אישיות בגופי הביטחון הממלכתיים של ברית המועצות, ראש הגולאג (1937–1938).

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בכפר פסטוי, מחוז וילנה במשפחה של פקיד יהודי. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר. הוא עבד במבשלה, כפקח רכבת, ולאחר מכן בשדה. בשנת 1919 התגייס לצבא האדום, בשנת 1922 - הצטרף למפלגה הקומוניסטית. מאז שנת 1922, שקד בפעילות מפלגתית וכלכלית. בשנת 1924 סיים את לימודיו באקדמיה הכלכלית הצבאית של הצבא האדום.

בשנת 1926 מונה לראש מחלקת האספקה של המשטרה החשאית, ואז הפך לעוזרו של ראש המשרד המוסקבאי של אוגפא"ו. מאז 1933 - עוזר בכיר, מאז 1935 - סגן ראש הגולאג. באוקטובר 1936, מונה לראש מחלקת היישוב מחדש של הנ.ק.ו.ד. של ברית המועצות.

מאז אפריל 1937 - שימש כיו"ר ועדת ההסמכה של גולאג. מאז 21 באוגוסט 1937 שימש כראש הגולאג. עם כניסתו לתפקיד הציב את מטרתו העיקרית לזהות את היסוד המהפכני במערכת המחנות.

הוא היה אחד המקורבים העיקריים של ניקולאי יז'וב ומארגני הטרור ההמוני. הוא הוביל את גירוש הקוריאנים במזרח הרחוק בשנת 1937.

לראש מועצת מחנות הריכוז הקומוניסטיים של הגולאג מונה ב-16 באוגוסט 1937, חמישה ימים לאחר תחילת המבצע הפולני של הנ.ק.ו.ד. (1937-1938) .

על פי מסמכי שירותי הביטחון, בשנת 1937 הורשעו 139,835 פולנים, אזרחי ברית המועצות. מתוך המספר הזה נהרגו 111,091 פולנים, ו-28,744 פולנים נשלחו למחנות הריכוז של הגולאג.

לאחר שמונה למשנה לראש הנקוו"ד לברנטי בריה, החלו הטיהורים.

ב-14 בנובמבר 1938, פוטר, בשל היותו תומך של יז'וב ונעצר.

הוא נשפט על ידי בית המשפט העליון של ברית המועצות ב-22 בפברואר 1939 בסעיף 1–58 "ב" לחוק הפלילי (*"בגידה מצד אנשי צבא"*) וב-23 בפברואר 1939 נורה למוות בגיא ההריגה בקומונרקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של פלינר
**עידן כץ** (נולד בשנת 1977) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש נספח צה"ל בפולין, עד מינויו בפועל לסגן מפקד אוגדת עזה (אוגדה 143). קודם לכן שימש מפקד המרכז לאימונים באש במל"י, מפקד חטיבת אפרים, מפקד יחידת שלדג ומפקד גדוד צבר.

ביוגרפיה
--------

כץ גדל במושב תלמי אליהו.

קריירה צבאית
------------

התגייס לצה"ל בנובמבר 1995, והתנדב ליחידת שלדג. לאחר מסלול הכשרה שירת כלוחם ביחידה. לאחר תקופה קצרה בקבע השתחרר מצה"ל, וחזר למושבו שם עסק בחקלאות. לאחר זמן מה נקרא לחזור ליחידה, ולשמש כמפקד צוות לוחמים, הוא מילא את התפקיד במשך כשנה, תוך התחייבות לצאת לקורס קציני חי"ר בגמר התפקיד. בסיום הקורס עבר לשרת בחטיבת הצנחנים שם מונה לסגן מפקד פלוגת מסלול בגדוד 202. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגת המסלול בגדוד 202. בהמשך חזר לשלדג ומונה למפקד פלגת לוחמים ביחידה. בשנת 2005 עבר לחטיבת גבעתי ומונה למפקד פלס"ר גבעתי, תפקיד אותו מילא עד שנת 2006. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד שקד בין השנים 2009–2010.

בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד צבר, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך שימש ראש ענף לחימה אורבנית במל"י בין השנים 2013–2014. לאחר מכן שירת כראש ענף מבצעים במפקדת כוחות אוויר מיוחדים בין השנים 2014–2015. ב-24 ביוני 2015 מונה למפקד יחידת שלדג, ושימש בתפקיד עד יולי 2017. ב-16 באוגוסט 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אפרים, ושירת בתפקיד זה עד 14 באוגוסט 2019. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ז (2019–2020). בשנת 2020 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במל"י, ושירת בתפקיד עד שנת 2021. בשנת 2021 מונה לנספח צה"ל בפולין.

במרץ 2024 אושר מינויו לסגן מפקד אוגדת עזה (אוגדה 143).

חיים אישיים
-----------

כץ נשוי ואב לארבעה. בעל תואר ראשון במשפטים ובמנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה.

גלריה
-----

טקס מינויו למפקד חטיבת אפרים, אוגוסט 2017
* רוני נומה עונד לכץ את תג החטיבהרוני נומה עונד לכץ את תג החטיבה
* מימין עידן כץ, ליאור כרמלי ורועי שטריתמימין עידן כץ, ליאור כרמלי ורועי שטרית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עידן כץ** בוויקישיתוף
* אהרל'ה ויסברג, "לא נצא לקרב עם חיילים מתעללים", באתר ישראל היום, 13 ביולי 2012

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מערכת את"צ, [w.idf.il/אתרי-יחידות/יומן-המלחמה/כל-הכתבות/הפצות/דשבים-דש-בים-דיוני-שיבוצים-ואלו-הם-מפקדים-חדשים-בצהל-צבא-ההגנה-לישראל-מלחמה-עזה-פיקוד/ ואלו הם: רשימת המפקדים החדשים בצה"ל], באתר יומן מלחמה, ‏18/03/2024
2. ↑  מפקד חדש לחטיבת אפרים, באתר ערוץ 7, 14 באוגוסט 2019

| מפקדי יחידת שלדג  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מוקי בצר • אודי שלוי • גיורא ענבר • דורון אלמוג • אליק רון • שמאי רן • בני גנץ • אייל שליין • גל הירש • איל איזנברג • רוני נומה • מוני כץ • איתי יהודאי • בועז הרשקוביץ • א"כ • אבי רוזנפלד • עידן כץ • ע' • י' • איוב כיוף • ב' |

 |

| מפקדי חטיבת אפרים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גבי אביב • בצלאל טרייבר • יחיאל גוזל • אילן הררי • מוטי יוגב • גדי איזנקוט • צביקה אמדור • יריב קריגר • שמעון דניאל • איתן אברהם • דוד מנחם • תמיר הימן • אהרון חליוה • ערן ניב • אבי גיל • רן כהנא • גיא ברגר • רועי שטרית • עידן כץ • יפתח נורקין • מרדכי וייס • נתנאל שמכה |

 |
**מעיין שרה** הוא מעיין עמוק בחברון. המעיין נמצא כחצי ק"מ מדרום לאלוני ממרא, ובשל כך כנראה ייחוסו לשרה אמנו.

מעל המעיין מבנה מפואר שכולל עמודים מפוארים ומדרגות רחבות.

היסטוריה
--------

תייר יהודי משנת רפ"ב שביקר בחברון, מתאר את המקום "ראיתי מקוה גדולה מאד עם ארבעה עמודים מרובעים גדולים והוא עמוק ונפלא עם סולם של אבנים שיורדים בו, אומרים שהיה בית הטבילה לשרה אמנו ע"ה"

הרחוב הראשי בחברון, נקרא "עין שרה" על שם המעיין. גם המקווה בקריית ארבע נקרא "עין שרה", אף הוא על שם המעיין.

גישה למעיין
-----------

בהסכם חברון נמסר השטח שבו שוכן המעיין לרשות הפלסטינית. על פי ההסכם, המשטרה הפלסטינית אחראית לאפשר גישה חופשית של יהודים למעיין. המשטרה הפלסטינית לא קיימה את התחייבותה, ומאז מסירת השטח לידיה, לא התאפשרה הגעת יהודים למעיין.

ראו גם
------

* מעיין אברהם אבינו

לקריאה נוספת
------------

* משה קוסטה, **אל המעיין: כל החלומות מתגשמים בספר אחד**, בערך: **מעיין שרה**, בהוצאת ספריית בית אל 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על המעיין באתר "שבי חברון"(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  תמונות באתר היישוב היהודי
3. ↑  ישראל הלוי הורביץ
4. ↑  אבי יששכרוף, חברון רק רוצה שקט תעשייתי וצמצום האבטלה, באתר הארץ, 8 ביולי 2011
5. ↑  מידע על המקווה בקרית ארבע
6. ↑  פרוטוקול הסכם חברון
7. ↑  מידע מאתר סורגים
**דגל המרד הערבי** הוא הדגל אותו הניפו הלאומיים הערבים במהלך המרד הערבי כנגד האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. עיצובו הוא עיצוב של שלושה פסים אופקיים בצבעי שחור, ירוק ולבן בתוספת של משולש אדום צמוד לתורן.

היסטוריה
--------

הדגל עוצב בידי מארק סייקס, דיפלומט בריטי, במטרה לקדם תודעה כלל-ערבית ובכך לתרום להצלחתו של המרד הערבי. אף על פי שהמרד הערבי היה מוגבל בהיקפו וחשיבותו בעיני הבריטים הייתה גדולה יותר משל הערבים עצמם, הצליח דגל זה להשפיע על עיצובם של דגליהן הלאומיים של מדינות ערב אשר קמו לאחר סיומה של המלחמה.

הפסים האופקיים מייצגים את הדגל השחור שהיה בשימושו של מוחמד, בית אומיה (לבן) והשושלת הפאטמית (ירוק) ואילו המשולש האדום את השושלת ההאשמית. שילוב צבעים זה נודע כצבעי הלאומיות הכלל-ערבית.

### השושלת ההאשמית

דגל המרד הערבי המונף על תורן הענק בעקבה
חיילי הצבא הערבי במהלך המרד מניפים את דגל המרד. 1916-1918השושלת ההאשמית הייתה בעלת בריתה של בריטניה נגד האימפריה העות'מאנית. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה השושלת קיבלה מבריטניה את השליטה בחג'אז שבחצי האי ערב, את עבר הירדן, את סוריה הגדולה ואת עיראק. אולם עד מהרה איבדה השושלת את מרבית שטחיה. סוריה הגדולה התפרקה תוך כמה חודשים ובשנת 1920 ההאשמים איבדו את שלטונם. בשנת 1925 גורשו מאזור החג'אז לאחר שנכבש על ידי סולטנות נג'ד בהנהגת בית סעוד. בינואר 1958 הקימו המלכים האשמים חוסיין, מלך ירדן ופייסל השני, מלך עיראק את הממלכה ההאשמית המאוחדת, שדגלה התבסס על דגל המרד הערבי. עם זאת, ביולי אותה שנה אירעה הפיכה צבאית בעיראק, פייסל השני הוצא להורג בתלייה, והאיחוד התמוטט. מאז שולטים ההאשמים רק בממלכת ירדן.

דגל המרד הערבי המתנוסס מעל עקבה היה בעבר התורן הגבוה ביותר בעולם ללא תמיכה. נכון לשנת 2022 הוא השביעי בעולם בגובהו מהתרנים נטולי התמיכה והשמיני מבין כל התרנים (ראו: List of flagpoles by height). גובהו 132 מטר והוא נושא את דגל המרד הערבי שאורכו 22 מטר ורוחבו 14 מטר. התורן והדגל נצפים מישראל, מצרים וערב הסעודית. תורן דומה בגובה של 127 מטר נישא גם בבירה עמאן.

תושבי עזה והגדה המערבית ניכסו דגל זה בשנת 1968 כדגל הזדהות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דגל המרד הערבי, באתר דגלי העולם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  William Easterly, The White Man's Burden, (2006) p. 295
"**אדם בתוך עצמו**" הוא שיר של שלום חנוך שיצא לאור באלבום הסולו הראשון שלו "סוף עונת התפוזים" ב-23 בפברואר 1976. את השיר כתב והלחין שלום חנוך, ועיבד לואי להב.

רקע
---

לאחר שובו של חנוך משהות בת מספר שנים בבריטניה בניסיון כושל לפיתוח קריירה בינלאומית, הקים את להקת תמוז שהקליטה אלבום אחד והתפרקה לאחר זמן קצר. "אדם בתוך עצמו" הוא יצירה אישית ומקורית של חנוך אשר שיקפה את מצבו האישי באותה העת. חנוך חווה באותה העת מספר כישלונות הן בצד המקצועי (כישלון אלבום הסולו הראשון שלו שהוקלט באנגלית בבריטניה) וכישלון קשריו הזוגיים (גירושיו מאישתו). חנוך סיפר על הנסיבות שהובילו לכתיבת השיר בריאיון ל"ידיעות אחרונות":

> 
> השיר נכתב כשהייתי באנגליה, לפני מלחמת יום כיפור. לא דיברתי אנגלית ועשיתי שם תקליט עם מילון והמון טעויות תחביר, כתבתי לבד את המילים באנגלית בלי לדעת אנגלית בכלל. [...] את השיר הזה כתבתי בעברית בערב שבו הרגשתי אומלל והכי לבד שיש, הכי חרא שיש. הגעתי לתוך עצמי, וכשחזרתי לארץ היה לי את הטקסט, ואת הפזמון פשוט חלמתי באיזה לילה.
> 
> 
> 
>

השיר
----

השיר נפתח בהצגת האדם הנושא עמו את ביתו ולמעשה גר בו. השיר מעמיד את דמות האדם כאיש מופנם הגר בתוכו. בהמשך השיר טוען הדובר שגם בתוך ביתו האדם עצוב, אך לפעמים שר. אחר כך מוזכרת בשיר אישה, שהדובר שמח לקראת בואה. בלעדיה האדם "ריק" ובלילה קר לו. לכן הדובר שומר עליה ככל הניתן, אך בהמשך הוא תוהה האם למרות הכל הוא יראה אותה מחר.

הצלחת השיר
----------

השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-21 במרץ 1977. במצעד הוא זכה להצלחה גדולה וצעד 13 שבועות, עד 4 ביולי 1977. בשיאו הגיע השיר למקום השני במצעד הפזמונים השבועיים (6 ביוני 1977).

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑   גידי גוב ויוני רכטר - אדם בתוך עצמו - מתוך לילה גוב, סרטון בערוץ "מוזיקה ישראלית", באתר יוטיוב (אורך: 03:35)
2. ↑   הצעירים של תל אביב (לא כולל שירות 3) - אדם בתוך עצמו, סרטון בערוץ "eyallz (new channel)", באתר יוטיוב (אורך: 03:21)
3. ↑  אדם בתוך עצמו, באתר פזמונט
4. 1 2  אדם בתוך עצמו, באתר תרבות.il, ‏4 בספטמבר 2019
**תַּעֲרֹֹךְ לְפָנַי שֻׁלְחָן** הוא ספר מחקר מקיף על חייו ופועלו של הרב יחיאל מיכל עפשטיין שחיבורו המרכזי היה ערוך השולחן, ומכאן שם הספר. הספר נכתב בידי הרב איתם הנקין שנרצח בפיגוע לפני שהספיק להכין את הספר לדפוס. בשנת 2018, שלוש שנים לאחר הרצח, יצא הספר לאור בידי אליעזר יהודה בראדט בהוצאת מגיד והוקדש לזכר הרב איתם ורעייתו נעמה. פרופסור שמחה פישביין חיבר 'אחרית דבר' לספר.

הספר
----

הספר מורכב משני חלקים; החלק הראשון עוסק בקורות חייו של הרב עפשטיין על רקע סביבתו, תקופתו ומשפחתו המורחבת. החלק השני עוסק בחיבוריו של הרב עפשטיין. המבוא לחיבור מורכב ממספר פרקים על "מעמד הרבנות ברוסיה בסוף המאה ה-19" וצורף לספר נספח על קורותיו של המחבר, הרב איתם הנקין.

פרקי המבוא בוחנים את ההוויה היהודית במזרח אירופה בסוף המאה ה-19; המאפיינים הייחודיים של עיירה לעומת עיר, עולם הישיבות ועולם הרבנות והשינויים שהתרחשו בהם. הפרקים הראשונים בספר כתובים בעקבות מסלול חייו של הרב עפשטיין; תקופת בוברויסק (1829–1864), תקופת נובוזיבקוב (1829–1874) ותקופת נובהרדוק (1874–1908). הפרקים הנוספים בחלק הראשון של הספר בוחנים את עמדותיו של הרב עפשטיין בנושא הציונות ותנועת המוסר והפרק האחרון בחלק זה עוסק במשפחתו המורחבת. 

החלק השני בוחן באופן מקיף את החיבור "ערוך השולחן" דרך מטרתו, חיבורו, הוצאתו לאור, התמודדות עם הצנזורה, הוצאותיו השונות, מעמדו בעולם היהודי והשוואתו לחיבורים מקבילים (דוגמת "משנה ברורה"). פרקים נוספים בוחנים את חיבוריו הנוספים של הרב עפשטיין; "אור לישרים", "פירוש ליל שימורים", "מיכל המים", "קול בן לוי" וערוך השולחן העתיד. פרק נפרד הוקדש לתשובותיו ומכתביו של הרב עפשטיין שנשלחו לאורך השנים.

אלון שלו כתב בביקורת על הספר:

"הנקין עושה שימוש מעורר השראה בספרות המקור הרלוונטית, הוא דולה באופן ממצה מידע היסטורי מכתבים רבניים, לא רק מתוך עיון בתוכנם אלא גם במאפייניהם הטכניים... חידוש מתודי מרשים הוא תשומת ליבו לעיתונים יהודיים בני התקופה; לא למאמרים הנכתבים בהם, אלא דווקא למודעות המופיעות בסופם, הנשמטות מעיני רוב החוקרים... בשל העושר והריבוי של המקורות שהמחבר נעזר בהם רוב טענותיו נשענות על בסיס מידע מוצק ורק לעיתים רחוקות הוא נזקק להשערות, במקרים אלה הוא מתגלה כבעל שכל ישר וסברה פשוטה והצעותיו צנועות ומסתברות לאור המידע האמין הקיים".

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר באתר הוצאת מגיד

על הספר:

* אלון שלו, ‏סקירת הספר, **השילוח**, גיליון 14, אפריל 2019
* בני טוקר, הרבנית הנקין: מעשה הקונדס של איתם הציל את הספר, באתר ערוץ 7, 07 בפברואר 2019
* גדי איידלהייט, "תערוך לפני שולחן" באתר "ספרים מומלצים - המלצות ספרים, סקירות וביקורות", 24 בינואר 2019.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הרב איתם הנקין הי"ד – מאמרים ופרסומים"
2. ↑  אלון שלו, ‏סקירת הספר, **השילוח**, גיליון 14, אפריל 2019
**בארט אלברט ליליאנה דה ובר** (בהולנדית: Bart Albert Liliane De Wever; נולד ב-21 בדצמבר 1970) הוא פוליטיקאי בלגי-פלמי. מאז 2004 הוא מכהן כיו"ר מפלגת הברית הפלמית החדשה (בהולנדית: Nieuw-Vlaamse Alliantie N-VA). מ-1 בינואר 2013 מכהן דה ובר כראש עיריית אנטוורפן. המפלגה שהוא עומד בראשה היא הגדולה ביותר בבלגיה.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
דה ובר נולד במורצל, בפרובינציית אנטוורפן שבבלגיה. 

דה ובר הוא נצר למשפחה פלמית. סבא שלו היה חבר במפלגת הברית הפלמית הלאומית (מפלגה ימנית קיצונית, שבימי מלחמת העולם השנייה שיתפה פעולה עם הנאצים באופן רשמי). בתחילת כהונתו כראש עיריית אנטוורפן, נשא נאום רשמי בטקס לזיכרון שואה, שבו התנצל על כך.

הוא למד בתיכון ממשלתי-נוצרי בעיר אדגם, והצטרף כחבר מן המניין באיגוד הנוער הפלמי הלאומי (Vlaams National Jeugdverbond - VNJ) ששם לעצמו מטרה לחזק את הזהות הפלמית, ולבדל את פלנדריה מבלגיה. באיגוד הזה גם מילא אביו הנרי 'ריק' דה וובר, עובד רכבת, תפקיד ניהולי חשוב. 

הוא סיים תואר בהיסטוריה באוניברסיטת לוון. הוא למד קודם שנתיים משפטים, אך ללא הצלחה. במהלך לימודיו היה חבר גם בצוות העריכה של האנציקלופדיה החדשה של התנועה הפלמית (Nieuwe Encyclopedie van de Vlaamse Beweging).

עד 1980 הוא התגורר בקונטיג, שם הייתה אמו, אירן טורפס, בעלת חנות מכולת, ולאחר מכן עבר לגור במורצל שבפרובינציית אנטוורפן. לפני הבחירות היגר לאזור ברכם שבאנטוורפן, שם התמנה לראש העיר.

ב-2004 נבחר להנהיג את הברית הפלמית החדשה כמועמד יחיד להנהגה ברוב של 95%.

בבחירות באוקטובר 2012 נבחר לראשות עיריית אנטוורפן.

ב-2016 ביקר בישראל וחתם עם ראש עיריית חיפה, יונה יהב על הבנות לשיתוף פעולה.

ב-2019 הכניס את העיתונאי החרדי מיכאל פרייליך למפלגתו כדי לעודד את תמיכה של יהודים במפלגתו.

חיים אישיים
-----------

דה ובר נשוי, אבא לארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בארט דה ובר** בוויקישיתוף
* בארט דה ובר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* בארט דה ובר, ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. ↑  interview broer Bruno De Wever op VRT-radio, 11 juli 2012
2. ↑  רויטרס, הישגים היסטוריים לבדלנים הפלמים בבחירות המקומיות בבלגיה, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2012
3. ↑  ליאור גוטמן, עסקים בצפון ייהנו משיתופי פעולה עם האיחוד האירופי, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2016-07-02
4. ↑  אייכנר, איתמר (2019-05-28). "לראשונה בתולדות בלגיה: חבר פרלמנט יהודי-חרדי". *Ynet*. נבדק ב-2021-09-29.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1022898671
* ISNI: 0000 0000 3666 0642
* LCCN: n2003110408
* NKC: xx0270422
* NTA: 244701083
* RERO: 02-A023307257
* SUDOC: 159187990
* VIAF: 68311856
* WorldCat: lccn-n2003110408

 |
**ג'קי צרפתי** (נולד ב-14 בינואר 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי, וכיום מעביר חוגי כדורגל לילדים.

קריירה
------

ג'קי צרפתי, בנו של הכדורגלן סמי צרפתי ואחיו של הכדורגלן גיא צרפתי, החל את קריירת המשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וכבש את שער הבכורה שלו בבוגרים נגד בית"ר ירושלים בעונת 1988/1987. ג'קי צרפתי ערך 102 הופעות ו-7 שערים (בכל המסגרות) במדי הבוגרים של מכבי תל אביב. בעונת 1988/1987 היה שותף לזכייתה של הקבוצה בגביע המדינה, תחת הדרכתו של גיורא שפיגל.

לאחר 4 עונות עבר צרפתי למכבי הרצליה מהליגה השנייה שם שיחק עונה אחת, היה שותף בעליית הליגה שלה, כאשר כבש 9 שערים ובישל 7. לאחר מכן עבר צרפתי למכבי יבנה שם שיחק שתי עונות בהן כבש 16 שערים ובישל 14. משם עבר צרפתי להפועל רמת גן לעונה אחת בה כבש 4 שערים. לאחר מכן עבר צרפתי להפועל בת ים לעונה אחת בה כבש 5 שערים. צרפתי סיים את הקריירה שלו בנחלת יהודה מליגה א' שם שיחק חצי עונה עד שהוא קרע את הצולבת והוא הודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 32.

צרפתי כיום מאמן חוגי ילדים בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחקני העבר אשר בלוט וסמי צרפתי הלכו לעולמם, באתר ONE‏, 1 בינואר 2019
2. ↑  ג'קי צרפתי, באתר מכביפדיה, ‏2019-08-24
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחיבור. אם התכוונתם למשחק מחשב, ראו איתמר מטייל על הקירות (משחק מחשב).
**איתמר מטיל על קירות** הוא ספר ילדים מאת דויד גרוסמן, הספר הראשון בסדרת "סיפורי איתמר", המספרים על הרפתקאותיו של ילד קטן בשם איתמר.
הספר עובד גם לסרט ילדים ולמשחק מחשב של קומפדיה.

עלילה
-----

בחדרו של הילד איתמר תלויות שלוש תמונות שונות, בהן מתוארים הדברים הבאים: אריה ולביאה ביער, ילדה המעיפה עפיפון אדום, ורכבת שבראשה קטר קיטור ירוק, ובקרונות נראים אנשים ובעלי חיים שונים.

בספר מתואר כי לאיתמר יכולת קסומה של הליכה על קירות, ויתר על כן ביכולתו להיכנס לתוך התמונות שבחדרו. הוא עושה זאת לאחר שהוריו מבקשים ממנו לשכב בשקט ולחדול מלהפריע להם בבקשות שונות.

בביקורו בתמונת האריה והלביאה סיפרו לו השניים בעצב כי בנם רץ אחרי רכבת וקפץ עליה. כתוצאה מכך היא נסעה איתו, הם אינם יודעים את מיקומו והוא אינו יכול לרדת מהרכבת. לצערם אין ביכולתם לקחת אותו לאור העובדה כי רק יצור קטן במיוחד מסוגל להיכנס ולצאת מן המסגרת.

למזלם הרכבת בה מדובר היא זו שבראשה הקטר הירוק, המופיעה בתמונה אחרת בחדרו של איתמר, והוא משיב את בנם אליהם בחזרה הודות לעפיפון של הילדה ששמה שולמית (ולא "רוצקי פוצקי" כפי שקראו לה איתמר ואביו). העפיפון איפשר לכפיר הקטן לרדת מהרכבת ולהגיע אל הוריו במעופה. הכפיר הבטיח כי לא יעזוב את ביתו ללא רשות בעתיד.

משחק המחשב
----------

 ערך מורחב – **איתמר מטייל על הקירות (משחק מחשב)**  

לאור הצלחת הספר, פיתחה חברת משחקי המחשב הישראלית, קומפדיה, משחק מחשב בעל אותו השם. המשחק יועד לגילאי 4-8 ומתבסס על עלילת הספר באמצעות משחקונים, שמלווים בקטעי אנימציה בין משחק אחד לשני.

הסרט
----

 ערך מורחב – **איתמר מטייל על קירות (סרט)**  

בספטמבר 1992, עובד הספר לסרט שיצא על גבי VHS בסדרת "סרטים מהספרים" של קלסיקלטת ובהמשך יצא לDVD בינואר 2003. הסרט כלל בתוכו את שלושת סיפורי "איתמר" כמו, "מטייל על קירות", "צייד החלומות" ו"כובע הקסמים השחור".

הסרט הופק על ידי רחל שיין ארגמן והשתתפו בו ירון לונדון, יעל גור ובן הרטפלד (בתפקיד איתמר).

  

איתמר מטיל על קירות, בגן סיפור בחולון

ראו גם
------

* איתמר פוגש ארנב
* איתמר צייד החלומות
* איתמר וכובע הקסמים השחור
* איתמר מכתב

קישורים חיצוניים
----------------

* דויד גרוסמן מספר את "איתמר מטייל על הקירות", מרכז הספר והספריות בישראל, חודש הקריאה, 2014
* "גן סיפור" - גן הממוקם בחולון, עם פסלים על פי הסיפור של דויד גרוסמן
* סדרת סיפורי איתמר בספרייה הלאומית
* איתמר מטייל על קירות - סרטון בהפקה ותסריט של דני וולמן, הקראה: ירון לונדון, בהשתתפות בן הרטפלד.
הרב **צבי הירש באק** (בהונגרית: **Bak Hirs**; סמניץ, בין 1726 לבין 1786 – סגד, 1842 או 1848) היה רב הונגרי. ישנה גרסה שנולד בשנת 1747.

ביוגרפיה
--------

הרב צבי הירש באק היה רבה הראשון של העיר סגד בהונגריה, העיר השלישית בגודלה במדינה היום (בת כ-160 אלף תושבים נכון לשנת 2020). הוא היה רב הקהילה ושל בית הכנסת משנת 1796. קודמו, הרב יחיאל, לא מילא באופן בלעדי תפקידים רבניים. באק היה תלמיד חכם וגדול בתורה ונחשב ל"hebraist", כלומר חוקר יהדות, מומחה בלימודי יהדות, בעברית, בכתבי בקודש ובספרות עברית. (באופן ספציפי, חוקרים בריטים וגרמנים במאות ה-18 וה-19 שהיו מעורבים בחקר השפה והספרות העברית בתקופה בה העברית הייתה מעט מובנת מחוץ לקהילות היהודיות נקראו הבראיסטים), כפי שמעידות מספר כתובות על מצבות קברים. הרב באק היה שמרן ורחוק לחלוטין ממגמות הרפורמיסטיות של תקופתו. הוא נהג לדווח על חסידיו בשל חילול השבת גם לשלטונות וגם לבישופות הרומית-קתולית של סגד-צ'נאד, אך לא השיג תוצאה בשל קיום היריד השבועי בעיר בשבת. בתקופת כהונתו החלה הבנייה של בית הכנסת החדש (היום הישן) של העיר. בין בניו היה יוסף אליעזר באק (5 באוקטובר 1800–1884) דיין ודרשן שנון וחוקר תלמוד בעל שם, וככזה פעל משנת 1842 ועד מותו.

משפחתו
------

אביו של צבי הירש באק היה יעקב בן משה באק (בערך 1720) ואמו הייתה בתיה בק.

ילדיו: תרזיה בק, יוסף אליעזר בק וברנאט בק.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי-הונגרי. 1929. הירש באק

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר Geni.com