recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מחוז (אובלסט) פלבן** (בבולגרית: **Област Плевен**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה. המחוז ממוקם במרכז צפונה של המדינה ועיר בירתו היא פלבן.

היסטוריה
--------

התיישבות מאורגנת בשטח המחוז החלה בתקופת הממלכה התראקית. בהמשך היה המחוז חלק מפרובינציה רומית, ביזנטית וחלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. ב-1388 נכבש האזור על ידי הסולטאן מוראט הראשון והפך חלק ממחוז (איילט) של האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), התחוללו באזור קרבות כבדים שגבו עשרות אלפי קורבנות משני הצדדים, כאשר האירוע המרכזי היה המצור על פלבן אשר התרחש בין יולי לדצמבר 1877. לאחר סיום המלחמה נכללו שטחי המחוז בתוך נסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.

גאוגרפיה
--------

נהר הדנובה בגבולו הצפוני של המחוז מהווה את הגבול בין בולגריה לרומניה. במערב הוא גובל במחוז וראצה, בדרום בלובץ' ובמזרח בוליקו טרנובו. המחוז, ששטחו 4.2% משטח בולגריה, הוא חלק ממישור הדנובה וחוצים אותו, מדרום לצפון, יובלי הדנובה איסקאר, ויט ואוסאם, אשר מימיהם מזוהמים ומצריכים טיהור טרום השימוש בהם. האקלים ממוזג, והטמפרטורה נעה מ 3oc -, בחודש ינואר ועד 23oc ביולי.

דמוגרפיה
--------

90% מתושבי המחוז הם בולגרים, 5.5% הם טורקים ו 3.1% הם בני רומה. מבחינת האמונה הדתית, 88.2% מתושבי החבל הם נוצרים אורתודוקסים, 5% הם מוסלמים סונים ו 2.3% הם קתולים. שפת אימם של 91% מתושבי המחוז היא בולגרית, 4.8% טורקית ו 2.85% רומאנית.

כלכלה
-----

במחוז הוקמה מערכת סכרים לניצול מי נהר הדנובה בחקלאות שלחין. עיקר הגידולים הם חיטה, כרמים בהם מגדלים ענבי יין וירקות. המחוז עשיר במחצבים כגון אבן גיר וחרסית, אשר נכרים ומעובדים בתעשיות המקומיות. לאורך גדות נהר הדנובה יש שפע של עצי צפצפה וערבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוז פלבן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פלבן

הערות שוליים
------------

1. ↑  רומאנית היא שפתם של הצוענים, מקבוצת השפות ההודו-איראניות.

| דגל בולגריהדגל בולגריה **מחוזות בולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלגואבגרד • בורגס • דובריץ' • גברובו • חאסקובו • קרדז'אלי • קיוסטנדיל • לובץ' • מונטנה • פאזארדז'יק • פרניק • פלבן • פלובדיב • ראזגרד • רוסה • שומן • סיליסטרה • סליבן • סמוליאן • סופיה • העיר סופיה • סטארה זאגורה • טרגובישטה • וארנה • וליקו טרנובו • וידין • וראצה • ימבול |  |

 |

| **רשויות מקומיות וערי מחוז פלבן שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| פלבן • ניקופול • בלנה • גוליאנצי • דולנה מטרופוליה • דולני דבניק • לבסקי • איסקר • פורדים • קנז'ה • צ'רבן בריאג | מחוז פלבן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537909105171
* BnF: cb124667640 (data)
* MusicBrainz: ace439c5-0b5a-4d70-b3d3-f272dc64af5e

 |
**שמעון עמיר** הוא פסיכולוג יהודי קנדי - ישראלי, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת קונקורדיה שבמונטריאול. משמש כראש המכון ללימודי נוירוביולוגיה התנהגותית באוניברסיטה.

קורות חיים
----------

עמיר נולד ברחובות. הוא סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה וסוציולוגיה ותואר שני בפסיכוביולוגיה ופסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1973 עבר למונטריאול ללימודי דוקטורט באוניברסיטת מקגיל בהנחיית פרופסור זלמן עמית והמשיך ללימודי פוסט דוקטורט במרכז לחקר התמכרות לסמים באוניברסיטת קונקורדיה.

בשנת 1979 חזר ארצה ושימש כחוקר במשך שבע שנים במכון ויצמן. בשנת 1985 הוסמך כפסיכולוג קליני. ב-1986 הצטרף לסגל המחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן כפרופסור חבר. בשנת 1987 חזר לקנדה והצטרף למכון ללימודי נוירוביולוגיה התנהגותית. בשנת 1991 מונה לפרופסור מן המניין. מחקריו עוסקים בחקר מערכת השעון הצירקדיאני במוח.

בשנת 2007 היה פרופסור אורח במכון ויצמן. הוא עמית ב"אגודה האמריקנית לקידום המדע" (American Association for the Advancement of Science) והאקדמיה הלאומית הקנדית למדעים (Canada, Academy of Sciences).

קישורים חיצוניים
----------------

* שמעון עמיר, באתר גוגל סקולר
* דף אישי באתר אוניברסיטת קונקורדיה
**מארק אהרונסון** (24 באוגוסט 1950 – 30 באפריל 1987) היה אסטרונום אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

אהרונסון נולד בלוס אנג'לס. הוא למד במכון הטכנולוגי של קליפורניה, שם הוא קיבל תואר ראשון במדעים בשנת 1972. הוא השלים את עבודת הדוקטורט ב-1977 באוניברסיטת הרווארד עם התמחות בפוטומטריה של גלקסיות בתחום התת-אדום. 

הוא הצטרף למצפה הכוכבים סטווארד באוניברסיטת אריזונה כשותף מחקר פוסט-דוקטורנט ב-1977 ונהיה פרופסור באסטרונומיה ב-1983. אהרונסון וג'רמי מולד זכו בפרס על שם ג'ורג' ואן ביאסנרואק ב-1981 ובפרס באסטרונומיה על שם ניוטון לאסי פירס ב-1984 מהארגון האמריקאי לאסטרונומיה. כמו כן הוא זכה בפרס על שם ברט ג. בוק ב-1983 מאוניברסיטת הרווארד.

עבודתו התמקדה בשלושה נושאים: קביעת קבוע האבל (H0) על ידי שימוש בקשר טולי-פישר, מחקר של כוכבים עשירים בפחמן, והתפלגות המהירויות של כוכבים אלו בגלקסיות כדוריות ננסיות.

אהרונסון היה אחד האסטרונומים הראשונים אשר ניסה לזהות חומר אפל על ידי צילום בתחום תת-אדום. הוא צילם הילה תת-אדומה של חומר לא ידוע סביב גלקסיות אשר ייתכן כי היא חומר אפל.

### מותו

אהרונסון נהרג במהלך תאונה טרגית בשעות הערב של ה-30 באפריל 1987, בחופה של הטלסקופ מאיאל אשר קוטרו 4 מטרים ונמצא במצפה הלאומי בקיט פיק. אהרונסון נרמס על ידי טריקת פתח תחתי בעקבות נפילת סולם בזמן תזוזת הטלסקופ. מתג חשמלי על הפתח עצר באופן אוטומטי את מנוע סיבוב הכיפה, אך הכיפה המשיכה לנוע מספר רגעים, ואיפשרה לסולם לפגוע בדלת הפתח התחתי הנפתחת כלפי חוץ. תצפיתנים לא היו אמורים לפתוח את היציאה התחתונה בזמן שהכיפה מסתובבת על מנת למנוע אפשרות זאת, וטעות זאת בתכנון תוקנה לאחר התאונה על ידי קיצור הסולם ותכנון הדלת של הפתח כך שהיא תיפתח הצידה, במקביל לקיר החופה.

הנצחתו
------

* בשנת 1989 נוסדה קרן לזכרו של מארק אהרונסון, לקידום מצוינות במחקר אסטרונומי. הקרן מחלקת פרס כל 18 חודשים על ידי אוניברסיטת אריזונה ומצפה הכוכבים סטווארד.
* אסטרואיד **3277 אהרונסון** נקרא על שמו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007314609205171
* CiNii: DA02662800
* GND: 131347748
* ISNI: 0000 0000 8390 884X
* LCCN: n88063257
* NTA: 073581933
* VIAF: 7630149198232874940007
* WorldCat (עם VIAF): 7630149198232874940007

 |
פנסיון כלבים אופייני, עם דשא, גדרות וכלבים שמשחקים ביחד עם בעלת הפנסיון.פנסיון לכלבים
**פנסיון כלבים** הוא מקום המעניק שירותי שמירה וטיפול יומיומי לכלבים (חלקם גם לחתולים) תמורת תשלום. לרוב בעלי הכלבים משתמשים בשירותי הפנסיון כשהם נעדרים מהבית למשך זמן של יותר מיום. בישראל ישנם שלושה סוגי פנסיונים נפוצים: פנסיון פתוח עם כלובים, פנסיון פתוח ללא כלובים, פנסיון ביתי.

בדרך כלל הפנסיון כולל מקום ללינה, אוכל, טיולים פעמיים ביום, מיזוג אוויר ותאורה. יש עוד מגוון שירותים שבעלי פנסיון מציעים לבעלי הכלבים כמו: טיפוח, אילוף, אוכל מיוחד, צעצועים וצילום.

בישראל
------

פנסיון הכלבים הראשון בישראל הוקם על ידי אגודת צער בעלי חיים בשנות ה-30 של המאה ה-20. תחילה שימש כמקלט לבעלי חיים שננטשו ובהמשך גם שימש כפנסיון עם 20 מקומות לחיות מחמד. בעשורים הראשונים אחרי קום המדינה היו מעט מאוד פנסיונים ברחבי הארץ. בשנות ה-90 החלה צמיחה בתחום ופנסיונים רבים נוספו והציעו את שירותיהם, כשהם מתחלקים ל-3 קטגוריות נפוצות: פנסיון כלבים פתוח עם כלובים, פנסיון כלבים פתוח ללא כלובים, פנסיון כלבים ביתי.

### סוגים

בישראל הפנסיונים נחלקים לשלושה סוגים עיקריים:

* **פנסיון פתוח עם כלובים:** פנסיון כלבים שנמצא בשטח פתוח, לרוב בחווה או כפר. בפנסיון קיימים כלובים גדולים, בתוכם שוהים הכלבים רוב שעות היממה, בדרך כלל בזוגות. במהלך היום הכלבים יוצאים למספר טיולים; כל פנסיון בהתאם לתנאים שהוא מספק.
* **פנסיון פתוח ללא כלובים:** פנסיון כלבים שנמצא בשטח פתוח, לרוב בחווה או כפר אך לעיתים גם בווילות עם גינות גדולות. הכלבים שוהים במרחב הפתוח בשעות היום והלילה כשלרשותם פינת מחסה פתוחה.
* **פנסיון ביתי:** פנסיון כלבים שנמצא בבית פרטי. בדרך כלל מדובר במקומות שמקבלים מספר מצומצם של כלבים או חתולים ומציעים להם יחס ביתי.

### חקיקה

אין היום הסדר חקיקה בכל הנוגע לפנסיונים לכלבים בישראל. כפי שנכתב בפסק דין של בית המשפט לתביעות קטנות בחיפה משנת 2014: "מעמדו של פנסיון לכלבים, אינו מוסדר בחוק. אין מדובר בעיסוק הטעון רישיון (אין הכוונה לרישיון עסק, אלא חוק המגביל, מגדיר או מתווה עיסוק ספציפי), ואין הדברים נזכרים בחוק להסדרת הפיקוח על כלבים תשס"ג 2002), ואין מדובר בעיסוק המצריך הכשרה מסוימת או עמידה בתנאי סף מסוימים. די לו לאדם שיחליט שמעוניין הוא לפתוח כלבייה/פנסיון לכלבים, והוא אף אינו נדרש לעמוד בכל סטנדרט, ידע או בחינת היכולת לעשות כן – די לו שיבקש רישיון עסק". על פי תקדימים חוקתיים, במקרה של התרשלות בשמירה על הכלב, המשפט בישראל מחמיר עם בעלי פנסיון. בעל הפנסיון לא פטור מאחריות, ואם החליט לשמור על הכלב, הוא צריך לעשות את מרב המאמצים לשמור על בריאותו הנפשית והפיזית. בדרך כלל פנסיונים גדולים בשטחים פתוחים דורשים אישורים מיוחדים ממשרדי הממשלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנסיון לכלבים** בוויקישיתוףדוגמה לפנסיון כלבים בישראל -

הערות שוליים
------------

1. ↑  "היסטוריה - אגודת צער בעלי חיים בישראל". *אגודת צער בעלי חיים בישראל*. נבדק ב-2018-09-26.
2. ↑  ת"ק 14159-11-13 : איתם נ' הרצברג, באתר בית המשפט לתביעות קטנות בחיפה, ‏2014
**פלביוס מיתרידטס** (בלטינית: **Flavius Mithridates**)  ; (בערך: 1445- 1489) היה הומניסט יהודי איטלקי שהמיר דתו לנצרות ונחשב אחד הגורמים החשובים להתפתחותה של קבלה נוצרית. פעל בעיקר ברומא במחצית השנייה של המאה החמש עשרה. כנראה מוצאו מסיציליה. נודע בדרשותיו המרשימות והמגמתיות. לצד שליטתו בשפות האיטלקית והלטינית, היה בקי גם בעברית, בארמית וגם בערבית. אפשר ומיתרידטס נודע גם בכינוי אחר: גוליילמו ראימונדו ממונקאדא. יש חוקרים מודרניים הסבורים כי שמו העברי טרם המרתו, היה שמואל בן ניסים אבו אלפראג'.

בערך בשנת 1486 הוא חי בפראטה, ליד פרוג'ה, בביתו של ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה, אותו לימד ארמית. בהקשר זה הוא מפורסם כמי שתרגם עבור פיקו לה לה מירנדולה את ה"ביבליותקה קבליסטיקה" (Bibliotheca Cabalistica), קובץ גדול של ספרות קבלית. בימינו נחשב הקובץ הזה כחריג במסגרת הספרות הקבלית, ומכיל גם תוספות בלתי מייצגות. פלביוס תרגם את ספר הבהיר וכן את ספר הניקוד של יוסף ג'יקטיליה.
תרגומים לטיניים נוספים שלו כוללים את 'איגרת תחיית המתים' של הרמב"ם, נוסח קדום (בשם 'ספר הגאולה') של פירוש מורה נבוכים מאת אברהם אבולעפיה, פירושו של הרלב"ג לשיר השירים, פירושו של מנחם רקנאטי לסידור התפילה, תרגום לטיני מתוך תרגומו העברי של יהודה רומנו לחיבור בלוגיקה: 'מאמר הויית ההקשים' - פירוש על 'ספר ההיקש' מתוך האורגנון של אריסטו (נראה כי מיתרידטס לא ידע שהמדובר ביצירה לטינית כבר במקורה, שמחברה במאה ה13 הוא הכומר אגידיוס איש רומא שכינויו הוא **Giles of Rome**). פלביוס כתב גם את "De Tropis Hebraicis" - העוסקת בביטויי השפה העברית. ברומא היה בין המומחים המעטים היחידים שתרגמו מערבית, ופרדריקו דה מונטפלטרו, דוכס אורבינו ((אנ') נפטר 1482), הטיל עליו לתרגם עבורו את הקוראן.

כמה חוקרים שיערו, ללא בסיס מוכח, כי פלביוס מיתרידטס אינו אלא המקובל יוחנן אלימנו (בן יצחק), אף הוא בן התקופה שלימד את ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה בסוף שנות ה-1480.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריצ'רד גוטהייל ויצחק ברוידה, ‏"פלביוס מיתרידטס", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* מתרדט ה-6, אופטור, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305552205171
* BnF: cb15534305v (data)
* GND: 129044822
* ICCU: SBLV129049
* ISNI: 0000 0000 7979 6187
* LCCN: n2009067584
* NKC: mzk2013786330
* NLP: A22319761
* NTA: 297143875
* RERO: 02-A006271053
* SUDOC: 139184147
* VcBA: 495/42248
* VIAF: 233071721
* WorldCat: lccn-n2009067584

 |
**ויהי בימי** הוא סרט קצר, שאורכו 18 דקות, אשר צולם בשנת 1932 בידי חברת הסרטים "מולדת".

הקומדיה הופקה על רקע חגיגות פורים והעדלאידע בשנת תרצ"ב בתל אביב. הסרט היה סרט אילם, העלילה ודברי השחקנים הוצגו באמצעות כיתובים בין קטעי הסרט. המוזיקה בסרט הושמעה מתקליטים, שעל גבי אחד מהם הוקלט השחקן משה חורגל מקריא את הפסוק הראשון של "מגילת אסתר", דבר שאפשר לקולנוע "ציון" בירושלים לציין כי זהו הסרט הקולני העברי הראשון בארץ-ישראל.

הסרט הופק באמצעים דלים וזכה להצלחה גדולה.

עלילת הסרט
----------

הסרט בנוי כקומדיית טעויות. העלילה מספרת על חייט הבורח מאשתו בחגיגות פורים ומתחבא בקרב חוגגי העדלאידע בתל אביב. החייטת רודפת אחריו ומנסה לאתר אותו. במקביל תיירת יהודייה מבטיחה לתייר יהודי כי אם יצליח לזהות אותה בין החוגגים, תסכים להינשא לו. השניים מתחפשים לחלוצים ויוצאים לעיר. מאוחר יותר התייר מחליף את בגדיו בבגדי החייט. שני חלוצים אמתיים שחוגגים בעדלאידע גורמים למהומה, לאחר שהחייטת חושבת שהתייר הוא בעלה, התיירת חושבת שהחלוץ הוא התייר, התייר חושב שהחלוצה היא התיירת, החלוץ חושב שהתיירת היא החלוצה. כל הנוכחים מחפשים זה את זה כשלבסוף כולם מגיעים לרבנות.

השחקנים
-------

| השחקן | בתפקיד |
| --- | --- |
| משה חורגל | מנדל החייט |
| אלינה סטרניצקה | ציפה החייטת |
| ברוך קדרי | הרב |
| יחזקאל פריידמן | תייר אמריקאי |
| חנה חיים | תיירת אמריקאית |
| הלל הוז | החלוץ |
| חיה ורטה | חדרנית המלון |
| דבורה הלחמי | רקדנית בחלום |

המוזיקה
-------

שתי המנגינות המלוות את הסרט, "ריקוד איסטנבול" ו"ריקוד קוקז", הן מנגינה טורקית ומנגינה קווקזית שבוצעו בסגנון הכליזמרים. המוזיקה הוקלטה על גבי תקליטים בסרטי קולומביה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ויהי בימי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ויהי בימי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הסרט המלא מערוץ היוטיוב של כאן חינוכית

הערות שוליים
------------

1. ↑  80 שנה לעודד הנודד – ויהי בימי, באתר אתר הבמה
2. 1 2  וַיְהִי בִּימֵי, באתר בית הסרט העברי
**חוסה דורוטאו אראנגו אראמבולה** (ספרדית: **José Doroteo Arango Arámbula**‏; 5 ביוני 1878 - 20 ביולי 1923) הידוע יותר בשם פרנסיסקו וייה (Francisco Villa) או בקיצור **פנצ'ו וייה** היה אחד הגנרלים הבכירים במהפכה המקסיקנית.

ביוגרפיה
--------

חוסה דורוטאו נולד בעיירה סן חואן דל ריו שבמדינת דורנגו במקסיקו. לא ידוע רבות על מוצאו, בעיקר בשל חוסר תיעוד רשמי. התאוריה הרווחת גורסת כי היה בנו של החוואי לואיס פרמן גורולה.

בתחילת דרכו הועסק כאיכר בחוות אביו, אולם לאחר זמן מה עזב והפך לפורע חוק ושודד בדורנגו, מאוחר יותר היגר למדינת צ'יוואווה הסמוכה ושם המשיך במעשיו. הוא נתפס מספר פעמים באשמות של שוד, גנבות סוסים ובקר, אך הצליח להשתחרר מהאישומים בעזרת קשרים.

שינוי משמעותי בחייו התרחש לאחר פגישתו עם אברהם גונסלס, נציג של המהפכן פרנסיסקו מדרו (שמאוחר יותר יהיה נשיא) בצ'יוואווה. גונסלס חשף אותו לראשונה לעולם הפוליטיקה ושינה את דרכי חשיבתו לגבי יחסו לפוליטיקה ולאנשים בעמדות הכוח. מאותו זמן התחיל להחשיב עצמו למהפכן הנלחם למען עמו.

ב-1911 עזר וייה לניצחון צבא המהפכנים של מדרו (בתמיכת ארצות הברית) על הצבא הפדרלי של הנשיא הדיקטטור פורפיריו דיאס. בתגובה נדון במשפט צבאי שלא בפניו למוות, ועל כן ברח לגבול ארצות הברית עד יעבור זעם. יותר מאוחר המשיך בסדרת המרידות נגד בני בריתו לשעבר, השליט הצבאי החדש ויקטוריאנו אוארטה ולאחר מכן מחליפו ונוסטיאנו קאראנסה. 

ב-9 במרץ 1916 הוביל וייה כ-1,500 מורדים מקסיקניים במתקפה על העיירה קולומבוס שבניו מקסיקו, בתגובה להודעת התמיכה של ארצות הברית במשטרו של קאראנסה. במתקפה נהרגו 17 מתושבי העיירה ובתים רבים נשרפו. בתגובה, שלח הנשיא וודרו וילסון משלחת של 12,000 חיילים במטרה לתפוס את וייה ולהביאו למשפט. משלחת זו הוכתרה ככישלון בינואר 1917.

פנצ'ו וייה היה בעליה של מכונית מסוג דודג' 30-35.

ב-1923, נרצח וייה בהתנקשות בעיירה פאראל שבמדינת צ'יוואווה. וייה עדיין זכור במקסיקו כגיבור עממי, שמרד נגד העריצים למען הצדק והעם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנצ'ו וייה** בוויקישיתוף
* פנצ'ו וייה באתר WorldCat
* פנצ'ו וייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פנצ'ו וייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269671305171
* BNE: XX4927728
* BnF: cb12003402z (data)
* GND: 119388618
* ISNI: 0000 0001 2124 4600
* LCCN: n50013996
* NARA: 10581814
* NDL: 00621606
* NKC: mzk2006337196
* NLP: A26298545
* NTA: 068984162
* SELIBR: 316518
* SNAC: w6833rrf
* SUDOC: 02814032X
* VIAF: 24611479
* WorldCat: lccn-n50013996

 |
**פנלופת ספיקס** (שם מדעי: *Penelope jacquacu*) היא מין של עוף ג'ונגל גדול מסדרת התרנגולאים השייך למשפחה דרום אמריקאית שנקראת הוקיים ולסוג פנלופה.

מאפיינים
--------

הפנלופה מזכירה במראה תרנגול הודו קטן ושוכן עצים, שייכת למשפחה אחרת. צבעה חום-שחור ובעל גרון אדום-עז המצוי רק אצל הזכרים. כמו מינים רבים של תרנגולאים הזכר אינו מטפל בביצים ומשאיר את זה לנקבה החומה ומוסווית הרבה יותר.

פנלופה זו קרויה ע"ש החוקר הגרמני יוהאן פון שפיקס (1781 – 1826) שגילה חיות רבות ביערות דרום אמריקה. 

**ממדים**: אורכה 66-75 ס"מ. המשקל מגיע ל-1.5-1.7 ק"ג.

**תפוצה**: הפנלופה חיה בעיקר ביערות שפילה בבוליביה, קולומביה, ברזיל, ונצואלה, אקוודור, גויאנה ופרו.

**מזון**: היא אוכלת כל הניזונה בעיקר מפירות שונים, זרעים וחרקים קטנים. הפנלופות מפיצות עיקריות של עצים רבים ביער הגשם.

**איומים**: הם עלולות להיטרף על ידי הטורפים הגדולים כמו היגואר והפומה. כמו כן הם נדבקות במחלות ומשמשות קורבן לתולעי מעיים. גם האדם צד אותם אך לעת עתה היא אינה בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנלופת ספיקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* פנלופת ספיקס באתר neotropical.birds (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנלופת ספיקס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**סמואל דיקשטיין** (באנגלית: **Samuel Dickstein**; ‏5 בפברואר 1885 – 22 באפריל 1954) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי מניו יורק שכיהן בקונגרס של ארצות הברית במשך 22 שנים.

קורות חיים
----------

דיקשטיין נולד בעיירה ליד וילנה, אז באימפריה הרוסית, כיום בליטא, במשפחה יהודית. בשנת 1887 משפחתו עברה לארצות הברית והתיישבה בניו יורק, בלואר איסט סייד. סמואל דיקשטיין סיים לימודי משפטים והחל לעבוד בתחום.

בשנת 1908 הוא התחיל פעילות במפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית. בשנת 1922 הוא נבחר לקונגרס של ארצות הברית, תוך ניצחון על מאייר לונדון, גם הוא יהודי יליד ליטא. בהמשך הוא ניצח ב-11 מערכות בחירות.

בשנת 1931 סמואל דיקשטיין היה יושב ראש וועדה לאימיגרציה. הוא שם לב שבמקביל לזרם מהגרים לא חוקיים נכנסים לתחומי ארצות הברית כמויות גדולות של ספרות אנטישמית בשנת 1932 הוא היה בין יוזמי הוצאה מחוץ לחוק של המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית.

בשנת 1934 הוא יזם הקמת וועדה לפעילות אנטי אמריקנית. הוא פעל נמרצות נגד תומכי נאציזם בארצות הברית.

בשנת 1938 הוא פעל להגדלת מכסת מהגרים מאוסטריה לטובת יהודים שרוצים לעזוב אותה. בשנת 1939 הוא ניסה להגדיל מכסת מהגרים עבור ילדים פליטי גרמניה.

בשנת 1945 הוא עזב פוליטיקה וחזר לפעילות משפטית.

לפי ספר של אלן ויינשטיין בהתאם למסמכים שפורסמו לאחר התפרקות ברית המועצות בתקופת 1937–1940 סמואל דיקשטיין קיבל תשלום חודשי מנ.ק.וו.ד. מהמסמכים לא ברור האם סופק חומר סודי כלשהו תמורת תשלום זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל דיקשטיין** בוויקישיתוף
* סמואל דיקשטיין באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* סמואל דיקשטיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116098392
* ISNI: 0000 0000 2927 8242
* LCCN: n92037352
* NARA: 10575968
* SNAC: w6vn540p
* US Congress: D000335
* VIAF: 54891362
* WorldCat: lccn-n92037352

 |
את **האצטדיון האולימפי פיונגצ'אנג** (בקוריאנית: 평창 올림픽 스타디움) היה מבנה זמני הנועד עבור טקסי הפתיחה והסגירה של אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) ועבור התחרויות הפאראלימפיות בפיונגצ'אנג, הנמצא במחוז גאנגוון, אשר בדרום קוריאה. האצטדיון נהרס אחרי משחקים.

רקע
---

הוא ממוקם ליד העיירה Daegwallyeong-myeon, שבמחוז גאנגוון-דו כ-2 ק"מ מאתר הסקי והנופש אלפנסיה.

כדי לחסוך בעלויות, לאצטדיון באתר אין גג או מערכת הסקה מרכזית. ובכל זאת עלותו משוערת בכ-116 מיליארד וון דרום קוריאני (109 מיליון דולר אמריקני).באצטדיון 35,000 מושבים המסודרים בשבע קומות מעל הקרקע, וקומה אחת מתחת לאדמה ושטחו הוא 58,790 מ"ר.

האתר נבנה על 80,000 מ"ר מהאתר הונג'י, והוא האתר הגדול ביותר שנבנה לטובת משחקים פראלימפיים. גובה האתר הוא כ-740 מטרים מעל פני הים.

סמוך לאצטדיון נבנה מבנה לתערוכה אולימפית, מתחם לאוכל מסורתי, שווקים ואטרקציות אחרות, כולם בהתאם למורשת התחרויות והקוריאניות כאחת. הבנייה של האצטדיון, לקחה שנה אחת ועשרה חודשים והסתיימה ביום 30 בספטמבר 2017.

האצטדיון, היה בשימוש ארבע פעמים לפני שהוא נהרס: פתיחה וסגירת הטקסים של אולימפיאדת החורף, וטקסי הפתיחה והסגירה של התחרויות הפאראלימפיות של 2018.

ראו גם
------

* המשחקים הפאראלימפיים
* אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האצטדיון האולימפי פיונגצ'אנג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
**סמואל דראמונד** (באנגלית: **Samuel Drummond**‏; 25 בדצמבר 1766 – 6 באוגוסט 1844) היה צייר בריטי, פורה במיוחד בציור פורטרטים וז'אנרים ימיים. עבודותיו מוצגות בגלריית הדיוקנאות הלאומית, במוזיאון הימי הלאומי ובגלריה לאמנות ווקר.

ביוגרפיה
--------

דראמונד נולד לג'יין ביקנל וג'יימס דראמונד, אופה בלונדון. בגיל שלוש עשרה לערך דראמונד הפך חניך בצי הסוחר, ועבד בדרכי הסחר בים הבלטי במשך שש או שבע שנים. לאחר השירות בים עבד דראמונד זמן קצר כפקיד לפני שנכנס לבתי הספר המלכותיים של האקדמיה ב־15 ביולי 1791. דראמונד החל את הצגתו בעפרונות וציורי שמן ותוך מספר שנים הציג למעלה משלוש מאות תמונות באקדמיה המלכותית לאמנויות. בשנת 1808 הוא נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית.

בין המצוירים על ידי דראמונד היו וולטר סקוט, פרנסיס פלייס, אליזבת פריי ומארק איזמברד ברונל. הוא גם צייר אנשים כמו אדמירל אדוארד פלוו, קפטן ויליאם רוג'רס ואדמירל ויליאם אדוארד פארי. לאחר 1800 החל דראמונד לצייר ציורי שמן גדולים על ההיסטוריה הימית של הממלכה המאוחדת: "קרב הנילוס", 1 באוגוסט 1798; "קפטן ויליאם רוג'רס לוכד את ג'ון ריצ'רד", 1 באוקטובר 1807; האדמירל דאנקן בקרב קמפרדאון, 11 באוקטובר 1797 (1827) וסדרת ציורים על מותו של הוריישו נלסון.

במשך זמן מה הועסק דראמונד במגזינים בלונדון כדי ליצור דיוקנאות של אישים מפורסמים באותם ימים. בין הדיוקנאות שפורסמו היו אלה של לורד ג'רלד לייק, סר ג'ון סואן ופרידריך אקום.

לקראת סוף החיים, אף על פי שהמשיך במלאכתו, דראמונד נאבק כלכלית ונתמך לעיתים קרובות מכספי האקדמיה המלכותית.

כמעט כל ילדיו של דראמונד משלוש נשותיו הפכו לאמנים (חמש בנות ובן אחד): רוז אמה מאשתו הראשונה, אלן, אליזה אן וג'יין מהשנייה לרוז הדסון ורוזה מיירה וג'וליאן מהשלישית.

גלריה
-----

* אחרי קרב ווטרלו אחרי קרב ווטרלו
* דיוקן עצמי של האמן בסטודיו שלו עם הציור "מותו של נלסון" דיוקן עצמי של האמן בסטודיו שלו עם הציור "מותו של נלסון"
* "מותו של נלסון" "מותו של נלסון"
* קפטן ויליאם רוג'רס קפטן ויליאם רוג'רס
* קרב טרפלגר קרב טרפלגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל דראמונד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Graves, Robert Edmund (1888). "Drummond, Samuel". In Stephen, Leslie (ed.). Dictionary of National Biography. 16. London: Smith, Elder & Co.
2. ↑  Samuel Drummond - National Portrait Gallery, www.npg.org.uk (באנגלית)
3. ↑  Mrs Pointer and the Drummond Family, www.photohistory-sussex.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5440005
* BnF: cb14888598m (data)
* GND: 132211262
* ISNI: 0000 0000 6686 8217
* LCCN: no2005022657
* RKD: 24359
* SNAC: w67w84jt
* Trove: 831108
* ULAN: 500022660
* VIAF: 33153217
* WorldCat: lccn-no2005022657

 |
**קארן בראדלי** (באנגלית: **Karen Bradley**; נולדה ב-12 במרץ 1970) היא פוליטיקאית בריטית חברת המפלגה השמרנית. מכהנת כנציגת מחוז סטפורדשייר-מורלנדס בבית הנבחרים ויו"ר ועדת הנהלים של בית הנבחרים.

ביוגרפיה
--------

בראדלי נולד באזור המורלנדס שבסטפורדשייר. היא גדלה בצ'דלטון ובבקסטון היכן שהוריה ניהלו בית מלון. סיימה תואר ראשון במתמטיקה מאימפריאל קולג' בלונדון. עבדה כרואת חשבון ויועצת מס בחברות דלויט ו-KPMG.

היא הצטרפה להמפלגה השמרנית והייתה חברה בצוות המייעץ למדיניות הכלכלית והקטנת נטל הביורוקרטיה. ב-2005 התמודדה ללא הצלחה בבחירות למושב מחוז מנצ'סטר ויית'נגטון בבית הנבחרים הבריטי.

במאי 2010 נבחרה לנציגת מחוז סטפורדשייר-מורלנדס בבית הנבחרים. כיהנה כחברה בוועדת העבודה והפנסיה, בוועדת הנהלים ובוועדת האדמיניסטרציה. בספטמבר 2012 מונתה לעוזרת מצליף הסיעה השמרנית, ב-2013 קודמה למצליפה בכירה. בפברואר 2014 מונתה לשרה זוטרה לענייני עבדות מודרנית ופשע מאורגן במשרד הפנים. ב-2015 נבחרה לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים. לאחר הבחירות מונתה לשרה זוטרה לענייני מניעת התעללות, ניצול ופשיעה במשרד הפנים.

ב-14 ביולי 2016 מונתה על ידי ראש הממשלה תרזה מיי לשרת התרבות, תקשורת וספורט בקבינט ממשלת בריטניה. בינואר 2018 מונתה לשרה לענייני צפון אירלנד. היא סיימה את כהונתה ב-24 ביולי 2019 עת נכנס בוריס ג'ונסון למשרת ראש הממשלה.

בראדלי נשואה ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארן בראדלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קארן בראדלי
* קארן בראדלי, ברשת החברתית פייסבוק

* קארן בראדלי, ברשת החברתית טוויטר
* קארן בראדלי באתר הפרלמנט הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* UKPARL: PHtNfRSA

 |
**סימביוזה תעשייתית** עוסקת בשאלה כיצד רשת של ארגונים שונים יכולה לטפח חדשנות אקולוגית ושינוי תרבותי לטווח ארוך, ליצור ולשתף עסקאות רווחיות הדדית, ולשפר תהליכים עסקיים וטכניים. יישומה של סימביוזה תעשייתית הוא בסיס ליצירתה של כלכלה מעגלית.

בשיטה זו מייצרים מעין "מערכת אקולוגית" תעשייתית המדמה מערכת אקולוגית טבעית בה לכול משאב יש תפקיד ומקום. לפי גישה זו פסולת תעשייתית או תוצרי לוואי של שחקן א' יכולים לשמש כחומר גלם או משאב עבור שחקן ב', שבתורו מספק תוצרי לוואי לשחקן ג' וכן הלאה; אידיאלית התהליך ימשיך בסופו של דבר עד לסגירת מעגל בו שחקן א' נהנה מתוצרים של שחקנים אחרים במערכת, במילים אחרות: סימביוזה. על פי ההגדרה של הז'ורנל לאקולוגיה תעשייתית, "סימביוזה תעשייתית מתארת דרך בה רשת של ארגונים מגוונים יכולה לעודד חדשנות אקולוגית ושינוי תרבותי ארוך טווח, ליצור ולשתף עסקאות הרווחיות לשני הצדדים ובכך לשפר עסקים ותהליכים טכניים."

הגישה הסימביוטית מאפשרת ניצול יעיל יותר של משאבים בכך שהיא משאירה אותם במצב שמיש לאורך זמן רב יותר ובאופן זה מופחתת צריכת משאבי כדור הארץ ומושג גם חיסכון כלכלי בדמות הפחתת צריכת חומרי גלם או אנרגיה.
תוכנית לאומית לסימביוזה תעשייתית שפועלת באנגליה נבחרה על ידי האיחוד האירופי כתוכנית המובילה מבין 120 תוכנית שנבחנו עבור התייעלות במשאבים. התוכנית ייצרה 1.5 מיליארד ש"ח של רווחים או חיסכון בעלויות, 8,600 מקומות עבודה שנוצרו או ניצלו וחיסכון של מיליוני טונות של פסולת וגזי חממה.
הדוגמה המפורסמת ביותר היא הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג שנמצא בדנמרק ומהווה מוקד עלייה לרגל למתכננים ולחוקרים מכל העולם.
במרכז רשת החליפין, ממוקמת תחנת הכוח הפחמית אנסאס, אשר מספקת אנרגיה ומוצרים עבור העיר ומספר חברות בפארק. חום שיורי מתחנת כוח זו משמש לחימום 3,500 בתים בעיר בנוסף לחוות דגים מקומית, אשר משקעים ממנה נמכרים כדשן. קיטור מתחנת הכוח נמכר ליצרנית התרופות והאנזימים Novo Nordisk לתחנת הכוח של חברת Statoil. בכך, מופחת הזיהום התרמי הנפלט לנהר הסמוך. בנוסף, גופרית דו-חמצנית המהווה תוצר לוואי של תחנת הכוח נמכרת כחומר גלם ליצרנית קירות גבס, וכך מופחתת צריכת חומר הגלם הבתולי.

סימביוזה תעשייתית בישראל
------------------------

משרד הכלכלה עורך פיילוט להפעלת פלטפורמה לעידוד סימביוזה תעשייתית בישראל, שצפוי להתחיל ברבעון השני או השלישי של שנת 2019. במסגרת הפיילוט נבחרו 4 גופים שיקבלו תמיכה כלכלית להקמה והפעלה של פלטפורמה טכנולוגית לעידוד סימביוזה תעשייתית בישראל. לאחר שנה, הגוף עם הפלטפורמה המוצלחת ביותר יקבל תמיכה להרחבת המיזם לרמה הלאומית.

גם בישראל עוסקים משרדי הממשלה בקידום סימביוזה תעשייתית ומתוכננים מתקני הדגמה באחד הפארקים התעשייתיים.

ראו גם
------

* כלכלה מעגלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  D. Rachel Lombardi, Peter Laybourn, Redefining Industrial Symbiosis, **Journal of Industrial Ecology** 16, 2012-02-01 doi: 10.1111/j.1530-9290.2011.00444.x/abstract
2. ↑  "National Industrial Symbiosis Programme - International Synergies". *International Synergies* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-03-28.
3. ↑  מסחר בפסולת תעשייתית: 4 גופים זכו במענק להקמת פלטפורמת מסחר, באתר infospot.co.il
4. ↑  סימביוזה בתעשייה, באתר משרד הכלכלה והתעשייה
בתורת האינפורמציה הקוונטית **שער אדמר** הוא שער קוונטי המממש טרנספורמציה על קיוביט יחיד, הקרויה על שם המתמטיקאי הצרפתי-יהודי ז'אק אדמר.

השער מעביר מבסיס {\displaystyle |0\rangle ,|1\rangle } לבסיס אדמר {\displaystyle |+\rangle ,|-\rangle }

הגדרה
-----

הטרנספורמציה ניתנת לרישום בתור המטריצה {\displaystyle H={\frac {1}{\sqrt {2}}}{\begin{pmatrix}1&1\\1&-1\end{pmatrix}}}.

דוגמאות
-------

הפעלת שער אדמר על אוגר קוונטי של קיוביט בודד במצב {\displaystyle |x\rangle ={\alpha \choose \beta }} יגרום לשינוי מצב האוגר ל 

{\displaystyle H|x\rangle ={\frac {1}{\sqrt {2}}}{\begin{pmatrix}1&1\\1&-1\end{pmatrix}}{\alpha \choose \beta }={\frac {1}{\sqrt {2}}}\left[\left(\alpha +\beta \right)|0\rangle +\left(\alpha -\beta \right)|1\rangle \right]}.

לפיכך

{\displaystyle H|0\rangle ={\frac {1}{\sqrt {2}}}(|0\rangle +|1\rangle ):=|+\rangle }
{\displaystyle H|1\rangle ={\frac {1}{\sqrt {2}}}(|0\rangle -|1\rangle ):=|-\rangle }

הרחבה ל n קיוביטים
------------------

הפעלת השער על אוגר בעל n קיוביטים, שקולה להפעלת H על כל אחד מהקיוביטים בנפרד.
נסמן ב {\displaystyle H^{\otimes n}} את השער עבור n קיוביטים. 

{\displaystyle H^{\otimes n}\equiv H\otimes H\otimes \ldots \otimes H}.
הפעלת השער על אוגר קוונטי במצב {\displaystyle |x\rangle } כאשר {\displaystyle x\in \{0,1\}^{n}} משנה את ערך האוגר לפי הנוסחא שלהלן

{\displaystyle H^{\otimes n}|x\rangle ={\frac {1}{\sqrt {2^{n}}}}\left(\sum \_{i=0}^{2^{n}-1}(-1)^{x\cdot i}|i\rangle \right)}
כאשר {\displaystyle x\cdot i} היא המכפלה הסקאלרית של ייצוג x ו i כמחרוזות בינאריות. במילים אחרות, אם נייצג את x כמחרוזת באורך n, {\displaystyle x\equiv x\_{0},x\_{1},\ldots ,x\_{n-1}} וכנ"ל לגבי i,
אזי {\displaystyle x\cdot i=\oplus \_{k=0}^{n-1}x\_{k}\cdot i\_{k}}

קישורים חיצוניים
----------------

* שער אדמר, באתר MathWorld (באנגלית)
בזלת כרים – בנייתו של קרום אוקייני
בגאולוגיה, **סימה** הוא חלקו התחתון של קרום כדור הארץ שסלעיו עשירים בצורן ובמגנזיום. המונח הוא הלחם של Si – התחילית של סיליקון, ו-Ma – התחילית של מגנזיום. לעיתים קרובות משמש סימה להגדרה גאוכימית של קרום אוקייני בזלתי, המתאפיין בהרכב זה.

השם
---

המונח נטבע על ידי הגאולוג האנגלי אדוארד סואס בסוף המאה ה-19 במסגרת הגדרת המאפיינים לחלקי כדור הארץ השונים. הוא טבע מונחים גאוכימיים גם לחלקו העליון של הקרום: סיאל (Sial) – הלחם של סיליקון (Si) ואלומיניום (Al), ולגלעין כדור הארץ: ניפה (Nife) – הלחם של ניקל (Ni) וברזל (Fe).

תכונות
------

צפיפותו של הסימה (2,800–3,300 ק"ג למ"ק) גבוהה מזו של הסיאל (2,700–2,800 ק"ג למ"ק), בעיקר בשל דלות באלומיניום ועושר במגנזיום ובברזל. עם זאת, אין גבול מוחלט בין השניים, אלא מעבר הדרגתי מסלעים בצפיפות נמוכה לסלעים בצפיפות גבוהה ככל שמעמיקים.
ויקטור קונרד, סייסמולוג אוסטרי בן המאה ה-19, הגדיר תחום אי רציפות בעומקים של 15–20 ק"מ בקרום יבשתי על פי הבדלים במהירות מעבר גלים סייסמיים. לתחום זה, הנקרא על שמו – תחום אי הרציפות קונרד – קמה התנגדות החל משנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר גאולוגים ערערו על טבעו ועל קביעתו של קונרד. כמו כן, קיומם של אזורי התכה והיווצרות מאגמה בקרום היבשתי עשויים להסביר את ההבדלים במהירות הגלים הסייסמיים אותם תיעד קונראד. במקום תחום אי הרציפות קונרד נקבע בין השניים גבול שרירותי, בצפיפות של 2,800 ק"ג למ"ק.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סימה** |

* גאולוגיה - מונחים
* קרום כדור הארץ
* KREEP
* סיאל
* ניפה

קישורים חיצוניים
----------------
**הרפובליקה ההלנית הראשונה** (ביוונית: Α' Ελληνική Δημοκρατία) הוא השם שניתן למדינה הזמנית שהתקיימה ביוון במהלך מלחמת העצמאות היוונית (1821-1827). זהו מונח היסטוריוגרפי בלבד, המדגיש כי אופי המשטר הזמני שקדם לייסודה של ממלכת יוון העצמאית היה חוקתי ודמוקרטי, ועל ידי כך קושר תקופה זו בתולדות יוון עם הרפובליקות ההלניות השנייה והשלישית שקמו מאוחר יותר.

היסטוריה
--------

בשלבים הראשונים של המרד הוקמו בחלקים שונים של יוון מועצות אזוריות נבחרות, שניהלו את הלחימה בשלטון העות'מאני. הן הוחלפו בראשית 1822 על ידי ממשל מרכזי - האספה הלאומית הראשונה, שהתכנסה באפידברוס ואישרה את חוקתה הראשונה של יוון. המדינה החדשה לא זכתה להכרת המעצמות הגדולות של התקופה, ולאחר הצלחות ראשוניות איימה להתרסק הן בשל מלחמת אזרחים פנימית הן בשל ניצחונות הצבא הטורקי-מצרי בפיקודו של אבראהים פאשא, שנשלח לדכא את המרד.

ברגעי משבר אלה הצילה התערבותן של המעצמות הגדולות – בריטניה, צרפת ורוסיה – את מאבקם של היוונים לחירות. הצעתן, שנוסחה בהסכם לונדון (1827), להעניק ליוונים אוטונומיה תחת ריבונות עות'מאנית, נדחתה על ידי הסולטאן הטורקי. קרב נאווארינו (1827), שניטש על רקע ניסיונן של המעצמות לאכוף את תנאי ההסכם, הסתיים במפלת הצי העות'מאני-מצרי וקירב את היוונים עוד יותר להשגת מטרתם – עצמאות מלאה.

ב-1827 נתכנסה האספה הלאומית בפעם השלישית בטריזינה (טרויזן), הכריזה על הקמתה של "המדינה ההלנית" (Ελληνική Πολιτεία) ובחרה ברוזן יואניס קפודיסטריאס למושל יוון. קפודיסטריאס החל בכינון סדרי שלטון חדשים כדי לפתור את בעיותיה של הארץ מוכת המלחמה, אך בתוך זמן קצר נקלע לעימות עם החמולות והמנהיגים המקומיים החזקים, שנפגעו מן הרפורמות והסדרים החדשים שהנהיג. ב-1831 נרצח קפודיסטריאס על ידי יריביו הפוליטיים, ויוון הוטלה שוב למלחמת אזרחים. אחיו אבגוסטינוס, שמילא את מקומו, נאלץ להתפטר לאחר שישה חודשים. שוב התערבו שלוש המעצמות הגדולות, ובוועידת לונדון, שנתכנסה ב-1832, הכריזו על הפיכתה של מדינת יוון למונרכיה ומינו למלכה הראשון את הנסיך הבווארי  אוטו מוויטלסבך.

ראשי המדינה
-----------

### נשיאי הוועד הפועל של המנהל הזמני של יוון

* אלכסנדרוס מברוקורדטוס (Αλέξανδρος Μαυροκορδάτος)‏ 13 בינואר 1822- 10 במאי 1823
* פטרוס מברומיכאליס 10 במאי 1823 - 31 בדצמבר 1823
* גאורגיוס קונטוריוטיס (Γεώργιος Κουντουριώτης)‏ 31 בדצמבר 1823 - 26 באפריל 1826

נשיא הנציבות
* אנדריאס זאימיס (Ανδρέας Ζαΐμης)‏ 26 באפריל 1826 - 14 באפריל 1827

### ראשי ממשלה

* ועדה מושלת (מבחירתו של קפודיסטריאס ועד כניסתו לתפקיד, 14 באפריל 1827 - 23 בינואר 1828)
* יואניס קפודיסטריאס (נבחר ב-30 במרץ 1827), נכנס לתפקיד ב-24 בינואר 1828 - 9 באוקטובר 1831
* אבגוסטינוס קפודיסטריאס, 9 באוקטובר 1831 - 9 באפריל 1832
* 3 ועדות מושלות שונות, 9 באפריל 1832 - 25 בינואר 1833

קישורים חיצוניים
----------------

* הפרלמנט ההלני - היסטוריה חוקתית של יוון
**טיסה 470 של LAM מוזמביק איירליינס** הייתה טיסה מסחרית משדה התעופה הבינלאומי מפוטו, מוזמביק, שהתרסקה ב-29 בנובמבר 2013 בנמיביה כאשר הייתה בדרכה לאנגולה. המטוס מסוג אמבראר E-Jets המריא ממפוטו בשעה 11:26 זמן מקומי, והיה מתוכנן לנחות בשעה 14:10. הריסות המטוס נמצאו למחרת ההתרסקות בפארק לאומי בצפון נמיביה. כל 27 הנוסעים ו-6 אנשי הצוות נהרגו. ממצאים של המוסד לתעופה אזרחית של מוזמביק מצביעים על כך שהמטוס רוסק בכוונה על ידי הטייס. איגוד מפעילי האוויר של מוזמביק חולקים על מסקנה זו.

מדובר בתאונה הקטלנית הראשונה ל-LAM מוזמביק איירליינס מאז 1970, והתאונה הקטלנית ביותר של התעופה במוזמביק מאז התרסקות מטוס הטופולב Tu-134 ב-1986 שעל סיפונו היה נשיא מוזמביק סאמורה מאשל.

המטוס
-----

המטוס המעורב היה אמבראר E-Jets 190 עם מספר סידורי 581, מספר זנב C9-EMC. המטוס נבנה באוקטובר 2012 ונמסר לחברת התעופה בנובמבר 2012, מאז צבר 2905 שעות טיסה. גוף המטוס והמנועים נבדקו בפעם האחרונה ב-28 בנובמבר 2013, יום לפני ההתרסקות.

התקרית
------

המטוס שייט בגובה של 38,000 רגל מעל המרחב האווירי של בוטסואנה, כמחצית הדרך מהיעד כאשר החל לאבד גובה בפתאומיות. המטוס צנח במהירות בקצב של כ-100 רגל לשנייה. המכ"ם איבד את המטוס בגובה 3,000 רגל, בשלב זה המטוס איבד גובה במשך 6 דקות. הקשר האחרון עם פיקוח טיסה בוצע ב-13:30 מעל צפון נמיביה במזג אוויר גשום מאוד.

מזג האוויר בזמן התקרית היה גשום מאוד עם ראות לקויה.

נוסעים וצוות
------------

החברה אישרה שעל סיפון המטוס היו 27 נוסעים ו-6 אנשי צוות. משטרת נמיביה ציינה כי איש לא שרד את ההתרסקות.

תגובות
------

ממשלת מוזמביק הכריזה על אבל לאומי. נשיא פורטוגל אניבל קבאקו סילבה הביע את תנחומיו בפני משפחות הקורבנות. חברת התעופה דיווחה כי מספק שירותי ייעוץ ותמיכה למשפחות והקימה מוקד מידע.

תבנית ההתרסקות מצביעה על כך שהמטוס החליק על הקרקע למרחק של כמה מאות מטרים.

שני מקליטי הטיסה, מקליט הקול בתא הטייס והקופסה השחורה נמצא באתר ההתרסקות בתוך 4 ימים והועברו ל-NTSB בארצות הברית לצורך פיענוח המידע.

החקירה
------

ב-21 בדצמבר 2013, המוסד לתעופה אזרחית של מוזמביק הציג את ממצאי הדוח הראשוניים. לפי הממצאים לקפטן הרמיניו דוס סנטוס פרננדז הייתה "כוונה ברורה" לרסק את המטוס והוא שינה באופן ידני את הגדרות הטייס האוטומטי. הגובה המתוכנן של המטוס שונה 3 פעמים מ-38,000 רגל ל-592 רגל ובפעם השלישית מתחת לגובה פני הקרקע, כמו כן המהירות שונתה ידנית גם כן. מקליט הקול בתא הטייס הקליט מספר אזעקות שנשמעות ברקע וכן דפיקות חזקות על דלת תא הטייס על ידי טייס המשנה, שננעל מחוץ לדלת.

על אף המסקנות של המוסד לתעופה אזרחית של מוזמביק, איגוד מפעיל האוויר של מוזמביק חלק על הדוח הראשוני והסביר כי התמרונים של קפטן פרננדז הם חלק מנהלי ההפעלה הסטנדרטיים של מטוסי אמבראר E-Jets בנושא "איך לפעול במצבי חירום למניעת אסון". על המסמך של האיגוד, ממשלת מוזמביק לא צייתה להמלצות ולסטנדטים שנקבעו על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית "על הגילוי, התוכן והנהלים הנוגעים לדו"ח הראשוני של החקירה של ההתרסקות של הטיסה 470".
**אליהו התשואל** (18 ביולי 1890 – אוקטובר 1959) היה צייר, מורה ואיש ציבור, התובע הכללי של ממשלת המנדט הבריטי וממייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים.

קורות חיים
----------

נולד בחיפה לשרה ולרב מסעוד התשואל ב-18 ביולי 1890 (א' באב ה'תר"ן). מוצא משפחת אביו ממרוקו, ומשפחת אמו מסוריה. בילדותו למד אצל אביו, ובהמשך בבית הספר של כל ישראל חברים בעיר. בשל כישרונו, נשלח ללמוד בסמינר למורים של כל ישראל חברים בפריז שבצרפת.

בסיום לימודיו עבר לקהיר שבמצרים, שם מונה לשמש כמורה. בתקופת שהותו בקהיר ייסד בה את האגודה היהודית-לאומית "הנוער הישראלי".

בשנת 1907 (ה'תרס"ז) חזר לארץ ישראל, והחל לשמש כמורה לעברית, ערבית וצרפתית בבית הספר פקידות הברון רוטשילד וחברת יק"א בפתח תקווה. כן שימש בבית הספר כמורה לציור, זמרה והתעמלות, והיה הראשון שהנהיג את ההתעמלות כמקצוע קבוע. במקצועו כמורה שימש עד לשנת 1918 (ה'תרע"ח) לערך, ורבים מתלמידיו בשנים אלו שימשו בהמשך כחברי כנסת וכאלופים בצה"ל.

בשנת 1918 (ה'תרע"ח) החל לשמש כפקיד במנגנון המשפטי של ממשלת המנדט ביפו ובירושלים. במקביל לעבודתו למד את שיעורי המשפט הממשלתיים והוסמך בסיומם לעורך דין. לאחר הסמכתו מונה לשמש כתובע הכללי מטעם היועץ המשפטי של ממשלת המנדט במשך כשנתיים, בבית המשפט המחוזי בירושלים.

בשנת 1926 (ה'תרפ"ו) נישא למינה בת מאיר אקרמן. בשנה זו התפטר מתפקידו בעקבות התנכלותם של הבריטים למפעל הציוני, והחל לשמש כעורך דין פרטי בתל אביב.

כעורך דין, סייע בין היתר במשך כחמש שנים בהכרת המצאתו של אלכסנדר זרחין להתפלת מים, ונפגש לשם כך עם ראשי המדינה ושרים שונים.

נמנה עם ראשוני בוני הבתים ברמת גן, ובהמשך בקריית מטלון. כן נמנה עם מייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים, וחבר הוועד של התנועה החל משנת 1930. בחודש נובמבר 1948 נבחר לשמש כחבר המועצה של הליגה להצלת יהודי ערב.

בשעות הפנאי עסק בציור אמנותי, וקיים מספר תערוכות בתל אביב, בהן הציג את ציוריו שהציגו לרוב את נופי ארץ ישראל, דיוקנים שונים, וכן מחוות לאירועי מלחמת העצמאות. כן עסק בפילוסופיה וחקר התנ"ך, ונודע כמומחה לשפות שמיות.

הלך לעולמו בחודש אוקטובר 1959 (אלול ה'תשי"ט) ונטמן בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.

בחודש נובמבר 1960 התקיימה בבית הפרקליט בתל אביב תערוכת ציירים עורכי דין, שהציגה חלק מציורי הנוף שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי דרזנר, התשואל הצייר, עיתון חרות, 24 ביוני 1955, באתר Jpress
* דוד תדהר (עורך), "אליהו התשואל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1048

הערות שוליים
------------

1. ↑  לעיתים "חטואל" או "חתוויל"
2. ↑  אליהו התשואל באתר GRAVEZ
**ממלכת בריטניה הגדולה** שידועה גם בשם **הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה** הייתה מדינה במערב אירופה בין השנים 1707 ו-1800. היא נוצרה ב-1 במאי 1707 מאיחוד בין ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד על פי חוק האיחוד 1707. הממלכה החדשה השתרעה על פני כל בריטניה הגדולה. יוסד פרלמנט חדש בווסטמינסטר שבלונדון אשר שלט בממלכה החדשה. שתי הממלכות הקודמות חלקו את אותו שליט מאז המלך ג'יימס השישי מלך סקוטלנד שהפך לג'יימס הראשון מלך אנגליה ב-1603.

ממלכת בריטניה הגדולה הפכה לממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד ב-1801 כשהתאחדה עם ממלכת אירלנד על פי חוק האיחוד של 1800.

מבנה פוליטי
-----------

בממלכת בריטניה הגדולה שלט מלך יחיד, כמו בשנים 1603–1707 (מלבד השנים בהן היו קיימים חבר העמים הבריטי והפרוטקטורט). אך לא כמו בשנים אלו, שלט בבריטניה בית מלוכה אחד בניגוד לשני בתי מלוכה נפרדים (אנגלי וסקוטי). העברת הכתר לבית מלוכה משותף נעשתה על ידי חוק ההתיישבות האנגלי וחוק הביטחון הסקוטי. חוק ההתיישבות קבע כי המלך חייב להיות צאצא פרוטסטנטי של סופיה מהנובר כדי שימשיך את שושלת הנובר.

כח החקיקה היה בידי הפרלמנט של בריטניה הגדולה, שהחליף את הפרלמנט של אנגליה והפרלמנט של סקוטלנד. כמו הפרלמנט הנוכחי, הפרלמנט של בריטניה הגדולה היה בנוי משני בתים: בית הנבחרים ובית הלורדים. בשני הבתים ניתנו לאנגליה וסקוטלנד מושבים. מספר המושבים של סקוטלנד היה קטן יחסית לחלקה באוכלוסייה מכיוון שהייצוג בפרלמנט באותה עת לא היה לפי גודל האוכלוסייה אלא לפי המיסוי. מבחינה זו, קיבלה סקוטלנד מספר מושבים גבוה יותר מהחלק היחסי של תושביה בתשלום המיסים. סקוטלנד שלחה 16 נציגים לבית הלורדים ובחרה 45 חברים לבית הנבחרים כששאר המושבים היו של חברים מאנגליה ו-ויילס.

שם
--

בדרך כלל מתייחסים לממלכת בריטניה הגדולה בשם החלופי "הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה" או בקיצור "הממלכה המאוחדת". ישנו ויכוח האם שם זה קביל. חוק האיחוד מתייחס לשם זה במספר מקומות אך מתנגדי השם טוענים כי הוא נועד לתיאור בלבד ושבחוק האיחוד עצמו נאמר כי אנגליה וסקוטלנד "יאוחדו לממלכה אחת בשם בריטניה הגדולה".

לעיתים נעשה שימוש בשם "הממלכה המאוחדת" למטרות המשכיות, במיוחד בהקשרים צבאיים וקולוניאליים. בזמן חוק האיחוד של 1800, שקבע כי שם המדינה הוא "הממלכה המאוחדת", היו הבריטים שקועים במלחמות הנפוליאוניות והאימפריה הבריטית הייתה בתהליך של התרחבות בקנדה, הודו ואוסטרליה. במקרים אלו, אחדים ממתנגדי השם "הממלכה המאוחדת" העדיפו אותו על פני "ממלכת בריטניה הגדולה" כדי להימנע משימוש בשני שמות שונים ליחידת צבא או לקולוניה, מה שעלול לגרום לבלבול רב.

בסופו של דבר צבר הביטוי "הממלכה המאוחדת" פופולריות בציבור ובחוק האיחוד עם אירלנד אומץ רשמית.

שליטי בריטניה הגדולה
--------------------

* אן (1707–1714) לשעבר מלכת אנגליה, סקוטלנד ואירלנד מאז 1702.
* ג'ורג' הראשון (1714–1727)
* ג'ורג' השני (1727–1760)
* ג'ורג' השלישי (1760–1801), הפך למלך הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד עד 1820.

ראו גם
------

* היסטוריה של הממלכה המאוחדת
* יוניון ג'ק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממלכת בריטניה הגדולה** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ממלכת אנגליה927–1707ממלכת סקוטלנד843–1707** | **היסטוריה של אנגליהממלכת בריטניה הגדולה1707–1801** | **הבא**:**הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד1801–1922** |
**אלברו דויד מונטרו פראלס** (בספרדית: **Álvaro David Montero Perales**) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת השוער בקבוצת דפורטס טולימה.

קריירת מועדונים
---------------

החל לשחק כדורגל בבית הספר וייקלוב שבויידופאר ולאחר מכן עבר להתגורר במדיין ושיחק באקדמיה של אתלטיקו נסיונל ואף עבר בקבוצות הצעירות של מיונאריוס ולנוס שבארגנטינה. את הקריירה המקצוענית החל בברזיל כשהצטרף לקבוצת סאו קייטנו ושותף ב-17 משחקים בעונת 2013, אך בעונה שלאחר מכן לא שיחק באף משחק.
ב-2015 נרכש על ידי סן לורנסו ב-200,000 דולר תמורת 80% מכרטיס השחקן שלו והצטרף לבן ארצו, מריו יפס. הוא חתם לארבע שנים אך לבסוף שוחרר באוקטובר 2016. בינואר 2017 חתם בקוקוטה דפורטיבו, אך גם שם לא הצליח לבסס את מעמדו ובינואר 2018 עזב לדפורטס טולימה. הוא שימש כמחליף לשוער הפרגוואי, ג'ואל סילבה, אך באמצע טורניר האפרטורה 2018 החליף אותו בשער עקב פציעתו של סילבה וגילה יכולת טובה מאוד, שהיקנתה לו את המקום בהרכב גם בשלב הפלייאוף. הוא היה מהבולטים בקבוצה, שהשיגה את האליפות השנייה בתולדותיה בניצחון בגמר על אתלטיקו נסיונל בדו-קרב פנדלים, כאשר מונטרו הצטיין.

נבחרת לאומית
------------

מונטרו היה חלק מהנבחרת הצעירה ששיחקה בסודאמריקנו 2015. הוא היה השוער הראשון ועזר לנבחרתו להעפיל לגביע העולם 2015 בניו זילנד. הוא שיחק בכל ארבעת המשחקים וספג 5 שערים, כשקולומביה הודחה בשמינית הגמר.

לאור יכולתו המצוינת במדי דפורטס טולימה, זומן מונטרו לראשונה לסגל ההנבחרת הבוגרת ב-29 באוגוסט 2018 לצמד משחקי הידידות מול ארצות הברית וקוסטה ריקה על ידי המאמן הזמני, ארתורו רייס. ב-31 במאי זומן על ידי המאמן קרלוס קיירוש לסגל הסופי לטורניר הקופה אמריקה 2019. את הבכורה ערך כמחליף ב-3 ביוני במשחק הידידות מול פנמה.

תארים
-----

סן לורנסו
* סופרקופה ארגנטינה: 2015

דפורטס טולימה
* אליפות קולומביה: 2018 אפרטורה

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת קולומביה – קופה אמריקה 2019** |
| --- |
| 1 אוספינה • 
2 כ. ספאטה • 
3 מדינה • 
4 אריאס • 
5 בריוס • 
6 טסיו • 
7 ד. ספאטה • 
8 קרדונה • 
9 פלקאו • 
10 חאמס • 
11 קוואדראדו • 
12 ורגאס •
13 מינה • 
14 דיאס •
15 אוריבה •
16 לרמה •
17 בורחה •
18 קואיאר •
19 מוריאל •
20 מרטינס •
21 לוקומי •
22 מונטרו •
23 סאנצ'ס •
מאמן: קיירוש | קולומביהקולומביה |
**ממלכת אראוקניה ופטגוניה** (הקרויה גם **צרפת החדשה**) נוסדה על ידי הרפתקן ועורך דין צרפתי בשם אורלי-אנטואן דה טואנן בדרומה של אמריקה הדרומית באמצע המאה ה-19. בתקופה זו הייתה אוכלוסיית הילידים, המפוצ'ה (המכונים גם אראוקנים), שקועה במאבק צבאי נואש לשמר את עצמאותם כנגד פלישה כלכלית וצבאית ביזמתם של ממשלות צ'ילה וארגנטינה שחמדו את אדמות המפוּצ'ה בשל הפוטנציאל החקלאי הטמון בהן.

בזמן ביקורו באזור ב-1860 הפך דה טואנן אוהד למטרות המפוצ'ה, ומנהיגי המפוצ'ה בתורם בחרו בו למשרת המלך. ייתכן שעשו זאת מתוך אמונה שמטרתם תקבל שרות טוב יותר אם יעמוד אירופאי בראשם. דה טואנן הקים ממשלה, יצר את הדגל בצבעים של כחול, לבן וירוק וטבע מטבעות עבור האומה החדשה תחת השם Nouvelle France (צרפת החדשה).

מאמציו של דה טואנן לקבל הכרה בינלאומית במדינת המפוצ'ה הוכשלו בידי ממשלות צ'ילה וארגנטינה, שלכדו אותו, כלאו אותו במוסד לחולי נפש בצ'ילה, שכן שתי הממשלות ראו בו אדם בלתי שפוי, וגרשו אותו מספר פעמים. המלך אורלי-אנטואן הראשון מת בסופו של דבר חסר פרוטה בצרפת ב-1878 לאחר שנים של מאבק שעלה בתוהו לקבל בחזרה את ריבונותו הלגיטימית לכאורה על ממלכתו הכבושה.

אחד מיורשיו של המלך האראוקני הראשון, הנסיך פליפה, חי בצרפת, והודיע כי ויתר על כל תביעות קודמיו לממלכה, אך דאג לשמור את זכרו של אורלי-אנטואן, והמשיך לתמוך במאבקם המתמשך של המאפוצ'ה להגדרה עצמית בכך שאישר לטבוע כ-40 מטבעות בנחושת-ניקל, כסף, זהב ופלדיום מאז 1988.

רשימת המלכים
------------

אורלי-אנטואן הראשון, מלך אראוקניה ופטגוניה
* המלך **אורלי אנטואן הראשון** (1860–1878)
* המלך **אקילה הראשון** (1878–1902)
* המלך **אנטוניו הראשון** (1902–1903)
* המלכה **לאורה טרזה הראשונה** (1903–1916)
* המלך **אנטוניו השני** (1916–1952)
* הנסיך **פליפה** (1952–2014)
* המלך **אנטואן הרביעי** (2014–2017)
* המלך **פרדריק** (מאז 2017)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממלכת אראוקניה ופטגוניה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ממלכת אראוקניה ופטגוניה

* אתר האינטרנט הרשמי של ממלכת אראוקניה ופטגוניה (בספרדית)
* החברה המלכותית אראוקנית של צפון אמריקה גוף שנוסד ב-1995 ושם לו למטרה לקדם את המודעות לסיפור. האתר מכיל מידע רב על המפוצ'ה, הממלכה, אורלי-אנטואן ויורשיו. (באנגלית)

| מדינות עצמאיות "בלתי מוכרות" |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אבחזיהאבחזיה אבחזיה • דרום אוסטיהדרום אוסטיה דרום אוסטיה • טאיוואןטאיוואן טאיוואן • טרנסניסטריהטרנסניסטריה טרנסניסטריה • נגורנו קרבאךנגורנו קרבאך נגורנו קרבאך • סהרה המערביתסהרה המערבית סהרה המערבית • סומלילנדסומלילנד סומלילנד • הרשות הפלסטיניתהרשות הפלסטינית פלסטין • קוסובוקוסובו קוסובו • צפון קפריסיןצפון קפריסין צפון קפריסין |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316732601
* WorldCat (עם VIAF): 316732601

 |
*Anas erythrorhyncha*
**שרשיר אדום-מקור** (שם מדעי: ***Anas Erythrorhyncha***) הוא מין של ברווז השייך לסדרת האווזאים מאפריקה הדרומית והמזרחית, ברווז זה לא נודד, אבל יעוף מרחקים גדולים כדי להגיע למקורות מים. הוא מאוד חברותי, חוץ מבתקופת עונת רבייתו, וחי בלהקות גדולות.

תיאור
-----

השרשיר אדום-המקור מתאפיין בצבעו הצהבהב-אדום, בכיפה ועורף כהים המנוגדים לפנים הבהירים ובמקור אדום בוהק. הלבוש הכללי חום מפוספס ובשעת תעופה נחשפות אברות אמה צהבהבות-חומות המעוטרות בפס שחור החוצה אותן. גודלו 43–48 ס"מ, ומשקלו 345–955 גרם.

תפוצה ואקולוגיה
---------------

שטח התפוצה של השרשיר אדום-המקור משתרע על פני דרום אפריקה ומזרח היבשת צפונה עד לקרן אפריקה וסודאן ומצוי גם במדגסקר. השרשירים אדומי-המקור פעילים בעיקר בשעות בין הערביים והלילה, בחיפושם אחר חסרי חוליות וחומר צמחי. הם מצויים במקומות חיות לחים המציעים מים מתוקים, רדודים עם שפע צמחייה. בריכות עונתיות, למשל, חביבות עליהם במיוחד.

בישראל הוא נחשב למין מזדמן נדיר ביותר, עם רק 3 תצפיות לאורך ההיסטוריה.

תזונה
-----

זרעים, פירות, דגנים, שורשים וחלקי צמח של צמחי מים, עשבים ורכיכות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרשיר אדום-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* שרשיר אדום-מקור, באתר הצפרות הישראלי
* שרשיר אדום-מקור, במאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרשיר אדום-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מגדיר הציפורים של ישראל - שרשיר אדום-מקור, באתר פורטל צפרות
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אורי שני** (נולד ב-1950) הוא חוקר ישראלי בתחום המים באוניברסיטה העברית. כיהן כמנהל הראשון של רשות המים (כונתה לפני כן "נציבות המים"), בשנים 2007 - 2011. פרופסור בפקולטה לחקלאות, רחובות.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים. ב-1976 קיבל תואר ראשון בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות במדעי הקרקע, המים וכלכלה חקלאית, ב-1981 קיבל תואר שני במדעי הקרקע והמים, וב-1987 סיים דוקטורט בתחום זה. בשנים 1984 - 1986 עבר לארצות הברית ולמד לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת יוטה. מאוחר יותר, בשנים 1993 - 1994, היה מרצה אורח באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד.

מ-1997 החל לעבוד כמרצה וחוקר בפקולטה למדעי החקלאות, המזון ואיכות הסביבה של האוניברסיטה העברית ברחובות, ונחשב למומחה בנושאי קרקע ומים. כיהן בעבר כראש החוג למדעי הקרקע והמים באוניברסיטה העברית. פרסם כ-50 מאמרים בכתבי עת מקצועיים.

שני כיהן לאורך השנים גם בתפקידי ניהול, בהם מנכ"ל המכון למחקר ופיתוח בערבה ויו"ר הוועד המנהל של "מחלבות יוטבתה". ב-2007, במסגרת הרפורמה בנציבות המים, נוסדה רשות המים, שריכזה את פעילות משק המים בישראל, ושני מונה למנכ"ל. בתקופת כהונתו התמודד עם ייצוב הרשות לאחר הרפורמה, ועם שנות הבצורת בישראל ומצוקת המים בעקבותיהן. הוא הוביל להגדלת היקפי התפלת מים בישראל ל-750 מיליון מ"ק לשנה.

לאחר סיום תפקידו חזר לחוג למדעי הקרקע והמים באוניברסיטה העברית, וכן החל לכהן כיו"ר ועדת ההיגוי של פרויקט תעלת הימים. בנוסף מונה לראש חטיבת הטכנולוגיות החקלאיות של "מכתשים אגן".

שני נשוי ואב לשני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף המרצה של אורי שני, באתר האוניברסיטה העברית
* אורי שני - קורות חיים והרצאה, באתר האוניברסיטה העברית
* אורי שני, באתר דה מרקר
* פרופ' אורי שני, מנהל רשות המים, הוא איש השיווק של החודש(הקישור אינו פעיל), 13 באוקטובר 2009, באתר דה מרקר
* אבי בר-אלי, הגיע לרוויה: מנהל רשות המים אורי שני פורש מתפקידו, באתר TheMarker‏, 20 בספטמבר 2010
* צפריר רינת, "פרופסור אורי שני, האם לא היית צריך להתפטר?" - ראיון, באתר הארץ, 25 במרץ 2010
* יובל אזולאי, ‏זעם ברשות המים על היו"ר לשעבר שבישר על סוף המשבר, באתר גלובס, 20 במאי 2011
* פרופ' שני: "משבר המים הוא אזורי ולא הולך להסתיים", באתר גלובס, 26 ביוני 2011
* אורי שני (1950-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכתשים-אגן מקימה חטיבה לטכנולוגיות חקלאיות, 23 באוקטובר 2011, באתר מכתשים-אגן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313662305171
* LCCN: n83179767
* WorldCat (עם LCCN): n83-179767

 |