recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **הרשות הפלסטינית** |
| סמל הרשות הפלסטינית |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של הרשות הפלסטינית** |
| * **נשיא**
	+ מחמוד עבאס (אבו מאזן)
* **ראש ממשלה**
	+ מוחמד אשתייה
* **המועצה המחוקקת**
	+ יושב ראש המועצה המחוקקת
		- עזיז דוויק
* **המועצה העליונה לצדק**
	+ בית המשפט העליון של הרשות הפלסטינית
		- פאריד עבדאללה אסעד ג'אלד
* **הסכסוך הישראלי-פלסטיני**
	+ מלחמת העצמאות והנכבה
	+ ספטמבר השחור
	+ האינתיפאדה הראשונה
	+ הסכמי אוסלו
	+ האינתיפאדה השנייה
	+ תוכנית ההתנתקות
* **בחירות**
* **מדינה פלסטינית**
* **הוועד הערבי העליון**
* **נפות הרשות הפלסטינית**
* **יחסי חוץ**
 |

בין דצמבר 2004 לדצמבר 2005 נערכו ברשות הפלסטינית **בחירות לרשויות המקומיות**. בחירות אלו שהיו הראשונות מאז הקמת הרשות התקיימו במשך שנה באופן הדרגתי. בבחירות התמודדו רשימות מטעם תנועות פת"ח, חמאס, הג'יהאד האיסלאמי, החזית העממית לשחרור פלסטין ורשימות עצמאיות. הצלחתו היחסית של החמאס וזכייתו בכמה ערים מרכזיות, היו סימן ראשון לניצחונה של התנועה בבחירות למועצה המחוקקת שנערכו בינואר 2006.

ב-2010 הדיח מחמוד עבאס את מרבית ראשי הערים ביהודה שומרון המשתייכים לתנועת החמאס, ומינה במקומם ועדות קרואות בראשות אנשי פת"ח. הבחירות הבאות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית התקיימו ב-2012.

מהלך הבחירות ותוצאותיהן
-----------------------

הבחירות אושרו על ידי יושב ראש הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, לפני מותו ב-11 בנובמבר 2004 ונוהלו על ידי הוועדה העליונה של הבחירות המקומיות (Higher Committee for Local Elections) במשרד לשלטון מקומי ברשות הפלסטינית. על הבחירות פיקחו משקיפים בינלאומיים.

הסיבוב הראשון של הבחירות התקיים בשני חלקים: החלק הראשון נערך ב-23 בדצמבר 2004 ב-26 יישובים ביהודה ושומרון והשני ב-27 בינואר 2005 ב-10 יישובים ברצועת עזה. בסיבוב זה נחל החמאס הישגים רבים, בעיקר ברצועת עזה, אך גם ביישובים ביהודה ושומרון שהיו נחשבים כמעוזים מסורתיים של הפת"ח.

הסיבוב השני של הבחירות למועצות המקומיות נערך ב-5 במאי 2005 ב-76 מחוזות ביהודה ושומרון וב-8 מחוזות ברצועת עזה. בסיבוב זה זכה הפת"ח ב-52 יישובים והחמאס ב-24 יישובים.

בסיבוב השלישי שנערך ב-29 בספטמבר ב-104 רשויות מקומיות זכה הפת"ח ב-54% מהקולות לעומת 26% לחמאס. תנועת הפת"ח ניצחה ב-65 יישובים, החמאס ב-22 יישובים ומועמדים עצמאיים ב-17 יישובים.

הסיבוב הרביעי נערך ב-15 בדצמבר 2005 ב-44 יישובים. הסיבוב החמישי לא יצא לפועל בעקבות עליית החמאס לשלטון לאחר הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית בראשית 2006. במחוזות שבהן לא נערכו בחירות מתגוררים כרבע מאזרחי הרשות הפלסטינית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר יהב‏, הבחירות ברשות הפלסטינית נדחו למועד לא ידוע, באתר וואלה!‏, 10 ביוני 2010  
אליאור לוי, חשש ממהומות? בחירות מוניציפליות ברשות ביולי, באתר ynet, 8 בפברואר 2010  
אבו מאזן דחה שוב את הבחירות המקומיות ברשות הפלסטינית, באתר ynet, 22 באוגוסט 2011
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

| Flag of SenegalFlag of Senegalבחירות ברשות הפלסטינית |
| --- |
| בחירות לנשיאות | 1996 • 2005 • 2021 (לא התקיימו) |  |
| בחירות למועצה המחוקקת | 1996 • 2006 • 2021 (לא התקיימו) |
| בחירות לרשויות מקומיות | 2004-05 • 2012 • 2017 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה בריטית. אם התכוונתם לתוכנית טלוויזיה ישראלית, ראו המתחזים (תוכנית טלוויזיה ישראלית).

**המתחזים** (באנגלית: **Faking It**) היא תוכנית מציאות בהפקת ערוץ 4 הבריטי המשודרת בערוץ 8. התוכנית עלתה לשידור לראשונה בשנת 2001 בערוץ 4 הבריטי. בשנת 2003 עלתה גרסה אמריקאית לסדרה בערוץ TLC אשר משודרת גם היא בערוץ 8.

בכל פרק נבחר מתמודד בעל מקצוע מסוים, אשר אמור תוך חודש ימים להתחזות לבעל מקצוע אחר, מקצוע אשר לרוב רחוק ממנו עד כדי כך שלכאורה אין שום קשר בין המקצוע המקורי של המתמודד לבין המקצוע אותו עליו ללמוד.

המתמודד לומד את המקצוע בעזרת שלושה עד ארבעה מורים - אשר הם עצמם מקצועיים וותיקים באותו מקצוע - לימוד הכולל הכולל הכרת מושגים חדשים לחלוטין ולעיתים אף שינוי המראה החיצוני (תספורת חדשה, בגדים בסגנון אחר וכיוצא באלה).

בסוף החודש מתחרה המתמודד יחד שלושה מקצוענים אשר לא מכירים אותו ולא יודעים שהוא מתחזה, וכל אחד מהם נדרש להציג את המיומנויות שלו בפני שלושה או ארבעה שופטים מקצועיים, אשר לא מודעים כלל שאחד מהמתחרים מתחזה.

לאחר שהמתחרים הציגו את מיומנויותיהם בפני השופטים, מתבקש כל שופט לזהות את המתחזה מבין המתחרים, כאשר מטרת המתמודד ומוריו להקשות על השופטים ככל האפשר לזהות את המתחזה. לרוב אחוז ההצלחה גבוה, והשופטים אכן מתקשים לזהות את המתחזה.

בחלק גדול מהתוכניות נוסף ממד נוסף, מעצם זה שהמתמודד הגיע מיישוב קטן והיה רגיל לחיים צנועים ושלווים, ונאלץ גם להתרגל לחיי הכרך [דרוש מקור].

התחזויות שהיו בתוכנית
---------------------

* נהג מרוצי שטח - התחזה לדראג קווין
* גוזז כבשים - התחזה לספר צמרת
* כומר - התחזה למוכר מכוניות
* נגנית צ'לו - התחזתה לתקליטן
* מכין פיצה - התחזה לשף מקצועי.
* עורך דין - התחזה למתאבק מקצועי.
* פסל - התחזה לדוגמן.
* עובדת במכבסה - התחזתה לסטייליסטית.
* גננת - התחזתה לשומרת ראש.
* מגדלת ירקות - התחזתה לאשת חברה.
* עובדת מחשבים - התחזתה למדריכת כושר.
* סטודנטית לרפואה - התחזתה למתחרה בתחרות יופי.
* מדריכת טיולים וסקי - התחזתה לסוכנת נדל"ן.
* סטודנט להיסטוריה של האמנות - התחזה לאמן גרפיטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המתחזים

* "המתחזים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**פולקסווגן מולטיוואן T7** (באנגלית: **Volkswagen Multivan T7**) היא מסחרית במרכב מיניוואן, שמיוצרת על ידי פולקסווגן משנת 2021. היא הוצגה ביוני 2021.

עיצוב
-----

העיצוב החדש מציג מראה מודרני, היא עברה הסבה להסעת נוסעים בפאר. בתוך בתא הנוסעים העיצוב מציג, דשבורד בעיצוב חדש, מרווח לרגליים, מרבית הכפתורים הוחלפו במשטחי מגע, לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 10.25 אינץ', מסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 10 אינץ'. כמו בכל דגמי המולטיוואן רוכשי הדגם יוכלו לבחור מספר קונפיגורציות ישיבה לחלל תא הנוסעים, החל מחמישה מושבים נפרדים הנעים על מסילה, ועד לחדר ישיבות עם ארבעה מושבים נפרדים הכוללת מושבי שורה שנייה נגד כיוון הנסיעה ושולחן עבודה מתקפל במרכז החלל.

מפרט טכני
---------

עקב השימוש בפלטפורמה MQB של פולקסווגן ישנה אפשרות להוסיף מערכת הנעה היברידית פלאג-אין. היא משווקת עם שלוש יחידות הנעה. בהמשך תצרף פולקסווגן מנוע דיזל בהספק של 150 כ"ס.

* הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 1.4 ליטר טורבו עם מנוע חשמלי, שניהם מספקים יחד 218 כ"ס. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 13.0 קוט"ש המספקת טווח נסיע החשמלי של 50 ק"מ.
* מנוע בנזין בנפח 1.5 ליטר טורבו המספק כ-136 כ"ס.
* מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו במספק כ-204 כ"ס. לשני מנועי הבנזין תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולקסווגן מולטיוואן T7** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  פולקסווגן מציגה את המולטמיוואן T7 החדש 2022, באתר קארטיוב, ‏11 ביוני 2021
2. ↑  2022 VW Multivan T7 Debuts With More Versatility And Hybrid Power, באתר מוטור 1, ‏10 ביוני 2021
**לואי, רוזן ונדום**, (בצרפתית: **Louis Ier de Bourbon-Vendôme**; ‏1376 - 21 בדצמבר 1446, טור) היה **רוזן ונדום** (Count of Vendôme) מ-1393 ורוזן קסטרה (Count of Castres) מ-1425 עד למותו.

ביוגרפיה
--------

לואי נולד בשנת 1376, לז'אן הראשון, רוזן לה מרשה ולקתרין דה ונדום, בתם של ז'אן השישי, רוזן ונדום וז'אן דה פונטיו. בשנת 1393 מת סבו ז'אן השישי, רוזן ונדום, ולואי ירש את רוזנות ונדום יחד עם אמו, ובשנת 1403 הוא תפס את השלטון לבדו.

הוא היה מתומכי שארל הראשון, דוכס אורליאן וקיבל מעמד מכובד של ראש הלישכה (Grand Chambrier de France) ב-1408 ותפקיד ראש חצר המלך ב-1413. כמזוהה עם סיעת ארמניאק היה מסוכסך עם סיעת בורגונדי ונכלא על ידם פעמיים ב-1407 וב-1412.
ב-1414 הוא נישא לבלאנש ביתו של רוזן רוסי (Count of Roucy), אך שנה לאחר מכן נלכד בשבי על ידי האנגלים בקרב אז'נקור והוחזק בשבי זמן מה.

ב-1424 נישא בשנית לז'אן דה לאוואל בתו של ז'אן דה לאוואל, בתם של גי השלושה עשר, רוזן לאוול ואן דה לאוול ונולדו להם שלושה ילדים. היה לו גם ילד לא חוקי נוסף מאישה אנגליה מתקופת שביו באנגליה.

כנאמן למלך צרפת, הצטרף לז'אן ד'ארק ולאצילים צרפתים רבים נוספים בהגנה על אורליאן ב-1429. הוא פיקד על המצור על ז'רגו (Jargeau), סייע בהכתרה של שארל השביעי, מלך צרפת בריימס ונכח בחתימת חוזה אראס ב-1435.

משפחתו
------

בשנת 1424 התחתן לואי עם ז'אן דה לאוואל, בתם של גי השלושה עשר, רוזן לאוואל ואן דה לאוואל, ממנה נולדו לו 3 ילדים:

* קתרין דה בורבון (1425)
* גבריאל דה בורבון (1426)
* ז'אן השמיני, רוזן ונדום (1428–1477)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לואי הראשון, דוכס בורבון |   | מארי דה אבסן |   | איג דה שאטיון |   | ז'אן דה ארגי |   | בושאר השישי, רוזן ונדום |   | אליס מברטאן |   | ז'אן הראשון, רוזן אומל |   | קתרין ד'ארטואה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | ז'אק הראשון, רוזן לה מרשה |   |   |   |   |   | ז'אן דה שאטיון |   |   |   |   |   | ז'אן השישי, רוזן ונדום |   |   |   |   |   | ז'אן דה פונטיו |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | ז'אן הראשון, רוזן לה מרשה |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | קתרין דה ונדום |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **לואי, רוזן ונדום** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי, רוזן ונדום** בוויקישיתוף
* לואי, רוזן ונדום, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אחד משני פסלי ציפורי ליבר שעל מגדלי המבנה
**בניין ליבר המלכותי** הוא מבנה בגדת הנהר מרזי במרכז העיר ליברפול שבבריטניה. 

מאז נבנה בשנת 1911 הפך המבנה להיות אחד מסמלי העיר ומהמבנים המוכרים ביותר בחזית העיר הפונה אל הנהר. עד 1932 היה המבנה הגבוה ביותר באירופה ונותר המבנה הגבוה בבריטניה עד 1961 והגבוה בעיר עד 1965. הוא מהווה בניין רשום מדרגה I.

המבנה ושני שכניו - בניין קונרד ובית נמל ליברפול - ניצבים באתר הנקרא Pier Head וזכו לכינוי The Three Graces. הם מהווים חלק מאתר "עיר מסחר ימית" שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.

המבנה
-----

בניין ליבר המלכותי הוקם על מנת לשמש כמטה חברת Royal Liver Assurance, שפעלה בעיר מאז 1850. בנייתו החלה בשנת 1908 וב-1911 נפתח הבניין לשימוש. היה זה המבנה הגדול הראשון בבריטניה שנבנה מבטון מזוין ואחד מהמבנים הגדולים הראשונים בעולם שניבנו כך. גובה גגו הוא 50.9 מטרים וגובה שני מגדלי השעונים שבו 98.2 מטרים. כיום המבנה הוא רק הרביעי בגובהו בעיר. מתכנן הבניין היה האדריכל וולטר אוברי תומאס (Walter Aubrey Thomas). במבנה 13 קומות ופועלות בו כיום 12 מעליות. שוכנים בו מוסדות ועסקים.

### מגדלי השעונים

מגדלי השעונים נושאים שעונים עגולים בקוטר של 7.6 מטרים - גדולים משעון הביג בן שבלונדון. במקור הם נקראו שעוני ג'ורג' כיוון שהחלו לפעול במועד של הכתרת המלך ג'ורג' החמישי ב-22 ביוני 1911. ב-1953 הם הוסבו לשעונים אלקטרוניים והם הגדולים מסוג זה בבריטניה. השעונים מוארים בשעות החשכה.

על גבי חודי שני המגדלים ניצבים פסלי **ציפורי ליבר**, שעוצבו על ידי קארל ברנרד ברטלס (Carl Bernard Bartels). אלו הם למעשה פסלי קורמורנים בגובה של 5.4 מטרים, באורך של 3 מטרים ובמוטת כנפיים של 3.6 מטרים, הנושאים עשבי ים במקוריהם. הפסלים קיבלו מעמד מיתולוגי ואגדות מקומיות שונות נקשרו בהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין ליבר המלכותי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בניין ליבר המלכותי
* בניין ליבר המלכותי, ברשת החברתית פייסבוק

* בניין ליבר המלכותי, ברשת החברתית טוויטר
* בניין ליבר המלכותי, באתר Images of England
**מרינה דה גלוריה** (בפורטוגזית: **Marina da Glória**) היא מרינה בשולי פארק פלמנגו בגדה המערבית של מפרץ גואנברה, בו נמצא גם הנמל של העיר ריו דה ז'ניירו בברזיל. המרינה גובלת גם בשטחו של שדה התעופה המקומי סנטוס-דומונט.

המרינה קרויה על שם השכונה **גלוריה** (שפירושה "תהילה"), אחת השכונות הוותיקות של ריו בדרום מזרח העיר, והיא נחנכה ב-1979. לאחר השיפוץ המקיף האחרון שעברה ב-2016, קיימים במרינה מתקנים לאחסון של עד 240 סירות במתקנים "יבש" (מחוץ למים) לצד מקום לעגינת כ-400 יאכטות וסירות גדולות יותר במעגן הימי שלה.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה ריו דה ז'ניירו ב-2007, אירחה המרינה את תחרויות השיט.

לקראת מונדיאל 2014 נערכה במרינה ב-30 ביולי 2011 ההגרלה של מוקדמות המונדיאל שחילקה את בתי המוקדמות.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) תארח המרינה את תחרויות השיט בשיט מפרשיות וגלשני רוח. לקראת התחרויות נבנה במרינה מבנה קבע חדש בתצורת ביתן המוקף סככות שבזמן המשחקים יכיל יציע של 10,000 צופים הצופה למרינה. בתחרויות השיט במשחקים הפאראלימפיים יוקטן היציע ל-5,000 צופים. מלבד המשחקים המבנה מיועד לשימושים נוספים של המרינה והוא כולל גם שורת חנויות ומסעדות וחלל ענק לפעילויות בידור וספורט לצד שטחים לאחסון ציוד וכדומה. כמו כן חודשו במרינה הרציף והמזחים הצפים ונוסף חניון חדש ל-470 רכבים למבקרים בה ולראשונה גם רוב שטחי החוף סביב המרינה שהיו מגודרים, נפתחו לציבור והיא חוברה לטיילת של פארק פלמנגו הסמוך בשבילי אופניים והולכי רגל וכן שופרה הגישה ממנה לקווי התחבורה היוצאים משדה התעופה הסמוך לרחבי העיר. סמוך למרינה ניצבת האנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרינה דה גלוריה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרינה דה גלוריה
דיוקנו ב-1900 לערך
**לואי-אמיל ברטן** (בצרפתית: **Louis-Émile Bertin**‏; 23 במרץ 1840 – 22 באוקטובר 1924) היה מהנדס ימי צרפתי, מתומכי ומקדמי "האסכולה הצעירה" (Jeune École) שהעדיפה צי קל, גמיש ומהיר המבוסס על סיירות ממוגנות חמושות בתותחים ארוכי-טווח וסירות טורפדו מהירות על צי כבד המבוסס על אוניות מערכה. בין השנים 1886 ל-1890 שימש יועץ לשלטון מייג'י בקיסרות היפנית וסייע בהקמת הצי הקיסרי היפני ומספנותיו בהירושימה ונגסאקי.

תולדות חייו
-----------

נולד בנאנסי ולמד באקול פוליטקניק בפריז. עם סיום לימודיו הצטרף למחלקת ההנדסה הימית בחיל ההנדסה הצרפתי (Corps du génie maritime).

ב-1886 נשלח מטעם חיל ההנדסה הצרפתי לשמש כיועץ לממשלת יפן. כך, בגיל 45, נפתחה בפניו הדרך לתכן צי שלם לפי הבנתו. לממשלת יפן לא היו די משאבים ליצור צי מבוסס אוניות מערכה ולפיכך "האסכולה הצעירה" הצרפתית התאימה למשימה. ברטן תכנן את סדרת הסיירות המוגנות מצושימה, ובחר לצייד אותן בתותח קאנֵה גדול-ממדים (320 מ"מ קוטר, 12 מ' אורך קנה, משקל 67 טונות, משקל פגז 350 ק"ג וטווח של 8 ק"מ), אלא שהרתע שלו וזמן טעינתו הארוך הפכו אותו לבלתי-מעשי בשימוש על כלי שיט קטן יחסית (כ-90 מטר אורך והדחק של כ-4,200 טון). כן תכנן עוד שלוש ספינות ללוחמת חופים, שלוש סיירות קלות (צ'יודה, יימה וצ'ישימה), פריגטה (טקאו) ו-16 סירות טורפדו והקים בכך את גרעין הצי הקיסרי. בנוסף תכנן את הבסיס הימי בססבו ליד נגסאקי ואת מספנת הצי בקורה ליד הירושימה.

בתפקידו ביפן ייצג את צרפת במסגרת המירוץ בינה לבין בריטניה והקיסרות הגרמנית להשגת השפעה בקיסרות היפנית החשובה והצומחת. כן היה חשוב לצרפת לשקם את מעמדה בקיסרות, לאחר שתמכה בשוגונות טוקוגאווה ממנה ירשה קיסרות מייג'י את השלטון. להצלחתו או כישלונו של הצי שהקים ברטן נודע אפקט משמעותי לגבי מעמדה של צרפת ביפן. ניצחונה של יפן בקרב נהר יאלו ב-17 בספטמבר 1894, עליו פיקד האדמירל סוקיוקי איטו מעל סיפון ה"מצושימה", זיכה את ברטן בתהילה והוכיח את צדקת "האסכולה הצעירה". לברטן הוענק אות מסדר השמש העולה.

עם שובו לצרפת התמנה למנהל בית הספר להנדסה ימית (Ecole du Génie Maritime) וב-1895 התמנה למנהל בניין הצי (Directeur des Construction Navales) בדרגת מהנדס ראשי (ingénieur général). ב-1903 התמנה לחבר המכון של צרפת.

מלחמת רוסיה–יפן והצגת ספינות הפרה-דרדנוט הפכו את "האסכולה הצעירה" למיושנת כבר ב-1905. בסופו של דבר היפנים לא היו מרוצים מביצועי סדרת מצושימה והעבירו לאחר המלחמה עם רוסיה את בניין הצי שלהם לבריטניה.

ב-1931 קרא הצי הצרפתי סיירת קלה על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי-אמיל ברטן** בוויקישיתוף
* ספר על חייו (בצרפתית)
* ביוגרפיה של לואי-אמיל ברטן ב-encyclopedia.com
* קטלוג ספריו ברשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  תותחי קאנה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12732439w (data)
* CANTIC: a10996473
* GND: 119187302
* ISNI: 0000 0001 0872 4183
* LCCN: n93113082
* The Léonore id LH//214/53 is not valid.
* NLP: A18314132
* NTA: 133140717
* RERO: 02-A002999643
* SUDOC: 032276540
* VcBA: 495/94918
* VIAF: 14896615
* WorldCat: lccn-n93113082

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגזע כבשים מספרד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מרינו (פירושונים).

**מֶרינו** (באנגלית: **Merino**) הוא זן של כבשים שמקורו מספרד.

המרינו הוא גזע כבשים בעל צמר מעולה שמקורו בספרד. הגזע ידוע עוד מהמאה ה-12 ומשערים כי הוא הובא לספרד בידי המוסלמים. כבש המרינו מותאם היטב לאזורים צחיחים ולחיי נדודים. מספרד הגיע כבש המרינו במחצית השנייה של המאה ה-18 לארצות אירופה השונות ואחר כך לארצות הברית ואוסטרליה. כבש המרינו נחשב כגזע החשוב ביותר לצמר ומהווה על פי הערכה כ-20% מאוכלוסיית כבש-הבית בעולם. לכבש המרינו תת-גזעים רבים שבהם תת-הגזע האוסטרלי מצטיין באיכות הצמר ובמשקל הגיזה.

תתי-גזעים
---------

* מרינו האוסטרלי
* דלין (Delaine) הארגנטינאי
* מרינו האמריקאי
* מרינו הקווקאזי
* מרינו הווירטֶמבֶּרגי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרינו** בוויקישיתוף
* מרינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565546705171
* BnF: cb120075088 (data)
* GND: 4204129-6
* LCCN: sh85083839
* NKC: ph1007224

 |
**ניל סטריט** (באנגלית: **Neil Street**;‏ 15 בינואר 1931 – 6 באוקטובר 2011) היה רוכב מרוצי ספידווי, מנהל ומהנדס. סטריט נולד במלבורן, אוסטרליה, והגיע לראשונה לבריטניה בשנת 1952 כדי לרכב בקבוצת האקסטר פאלקונס.

הוא רכב בקבוצת הסווינדון רובינס ובניופורט וואספס לפני שפרש ממרוצים בשנת 1976. סטריט ביצע הופעות בינלאומיות עבור אוסטרליה, אוסטרלאסיה, בריטניה ונורווגיה. ב-2002, הוענקה לו מדליית מסדר אוסטרליה ביום אוסטרליה בקטגוריית פרסי הספורט המוטורי על תרומתו לספורט הספידווי.

ניהול
-----

ב-1981 מונה למנהל הצוות של חתולי הבר וויימוט. כשנסגרו ב-1984 הוא הפך למנהל קבוצת הפול פיראטס עד שנת 1999 כאשר העביר את התפקיד לניל מידלדיץ'. ב-1984 ניהל את קבוצת האקסטר פאלקונס. ב-1997 נכנס לתפקיד מנהל קבוצת הניופורט וואספס ונשאר בתפקידו עד 2005.

סטריט היה גם מנהל נבחרת הספידווי של אוסטרליה והיה אחראי בעת הזכייה בגביע הנבחרת העולמית בשנת 1999 ובגביע העולם בספידוויי בשנת 2001 ו-2002. בשנת 2009, סטריט חזר לתפקיד המנהל של קבוצת הניופורט וואספס לאחר שהמועדון חזר למירוץ בעקבות מותו של האמרגן טים סטון בשנת 2008.

חיים אישיים
-----------

בתו קרול נישאה לרוכב הספידווי פיל קרמפ (אנ') ונכדו ג'ייסון קרמפ (אנ') זכה שלוש פעמים באליפות העולם בספידווי בשנת 2004, 2006 ו-2009.

הנדסת מנועים
------------

בשנים 1974–1975 החל סטריט להיות מעורב בעיצוב מנועים. איוון טייגה תכנן ראש בעל ארבעה שסתומים למנוע הג'אווה, בסיועו של סטריט. המנוע עבר לייצור תוך ארבעה שבועות בלבד, והוא נלקח לניוקאסל לפגישה שנערכה ערב לפני אליפות אוסטרליה, אך המפגש בוטל, כך שהמנוע עדיין לא נבדק על המסלול. לאחר מכן, פיל קרמפ השתמש במנוע באליפות אוסטרליה בסידני ושבר את השיא שהחזיק ג'ים איירי בכמעט 3 שניות. אירוע זה נחשב ליוצא דופן בהתחשב בעובדה שהמנוע יצא באותו הרגע מבית המלאכה ולא נבדק טרם המירוץ. על איוון טייגה, לקראמפ ניתנה האפשרות להתחרות עם המנוע הרגיל שלו בעל שני שסתומים, אך לאחר שניסה את המנוע בעל 4 השסתומים סירב לרדת מהאופנוע.

מותו
----

ב-6 באוקטובר 2011, נפטר סטריט בביתו בעיר מולדתו מלבורן, בגיל 80. הוא אובחן כחולה סרטן 5 שנים קודם לכן, אך שמר את מצבו הרפואי מוסתר מהתקשורת. הסרטן שלו התפשט לרגלו וכתוצאה מכך נפל מספר שבועות לפני מותו והכה את ראשו, אך לא סיפר על כך לאיש. הוא לא היה מודע לכך שהנפילה גרמה לדימום במוח וסטריט שקע בתרדמת במהלך שנתו ונפטר ב-6 באוקטובר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Oakes, P.(2006). *Speedway Star Almanac*;
2. ↑  Oakes, P. (2004) *British Speedway Who's Who*;
3. ↑  Bamford, R.(2007). *Speedway Yearbook 2007*;
4. ↑  "Neil Street profile".

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניל סטריט"**.
**פיטר בננסון** (באנגלית: **Peter Benenson**; ‏31 ביולי 1921 – 25 בפברואר 2005) היה עורך דין בריטי, אשר הקים בשנת 1961 את ארגון זכויות האדם "אמנסטי אינטרנשיונל".

ביוגרפיה
--------

פיטר בננסון נולד באנגליה למשפחה יהודית, תחת השם **פיטר ג'יימס הנרי סולומון**. הוא היה בנם היחיד של הרולד סולומון ופלורה בננסון. אביו היה בן למשפחת סוחרים ששימש כקצין בצבא הבריטי. אמו פלורה ילידת פינסק שבבלארוס, היגרה לבריטניה בצעירותה והייתה פעילה ציונית. כאשר בננסון היה בן תשע מת אביו, הוא אמץ את שם משפחתה של אימו בשלב מאוחר יותר בחייו. הסופר ויסטן יו אודן לימד אותו באופן פרטי, ואחר כך למד בבית הספר היוקרתי איטון קולג'.

החל ללמוד בבייליול קולג', אוניברסיטת אוקספורד, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושירת כקצין מודיעין. לאחר המלחמה הוכשר כעורך דין.

בשנת 1961, בננסון קרא בעיתון על שני סטודנטים פורטוגזים שנשפטו לשבע שנות מאסר כשכל חטאם היה הרמת כוסית לחיי "החופש". בננסון כתב לעורך העיתון "אובזרוור" הבריטי ("The Observer"), וב-28 במאי פרסם זה את מאמרו של בננסון. המאמר, תחת הכותרת "האסירים הנשכחים", קרא לקוראים לכתוב מכתבי תמיכה בסטודנטים. כדי לתאם את הקמפיין הוקמה "אמנסטי אינטרנשיונל" ביוני 1961. התגובה הייתה גדולה בהרבה מהצפוי, עד שבתוך שנה התארגנו קבוצות של כותבי מכתבים ביותר מתריסר מדינות, שכתבו להגן על קורבנות חוסר-צדק באשר הם. באמצע 1962 כבר היו לאמנסטי קבוצות פעילות, או בשלבי התארגנות, בגרמניה המערבית, בלגיה, שווייץ, הולנד, נורווגיה, שוודיה, אירלנד, קנדה, סרי לנקה, יוון, אוסטרליה, ארצות הברית, ניו זילנד, גאנה, ישראל, מקסיקו, ארגנטינה, ג'מייקה, מאלי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, ניגריה, בורמה והודו.

בשנת 1966, פרש בננסון מהארגון.

חייו האישיים
------------

נישואיו לאשתו הראשונה מרגרט אנדרסון הסתיימו בגירושין בשנת 1972. הוא התחתן עם סוזן בות' בשנת 1973. נולדו להם שני ילדים והם חיו כזוג עד מותו בשנת 2005.

ראו גם
------

* אמנסטי אינטרנשיונל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר בננסון** בוויקישיתוף
* מודעת אבל באתר של אמנסטי אינטרנשיונל
* עו"ד פיטר בננסון, מייסד ארגון אמנסטי הבינ"ל, מת בגיל 83, באתר הארץ, 27 בפברואר 2005

* McFadden, Robert D. (28 בפברואר 2005). "Peter Benenson, Founder of Amnesty Group, Dies at 83". *הניו יורק טיימס*. `{{cite news}}`:  (עזרה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hopgood, Stephen (2006). *Keepers of the Flame: Understanding Amnesty International*. Cornell University Press. pp. 272 pages. ISBN 0-8014-7251-2.
2. ↑  יוסף אלגזי, דו"ח אמנסטי 2001 מאשים את הגלובליזציה בגרימת עוני ודיכוי, באתר הארץ, 30 במאי 2001
3. ↑  Peter Benenson, www.benensonsociety.org
4. ↑  Philip Steele, **Activists**, The Rosen Publishing Group, Inc, 2011-01-15, מסת"ב 978-1-4488-3292-7. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007332898105171
* BIBSYS: 99000880
* BNE: XX1392953
* BnF: cb12922359c (data)
* GND: 129884502
* ISNI: 0000 0000 8409 303X
* LCCN: n89635196
* NKC: uk2012689682
* NLP: A22505404
* NTA: 118799215
* SELIBR: 345886
* SUDOC: 056755171
* VIAF: 112060074
* WorldCat: lccn-n89635196

 |
**פיטר אייזנמן** (באנגלית: **Peter Eisenman**; נולד ב-11 באוגוסט 1932 בניוארק שבניו ג'רזי) הוא אדריכל יהודי-אמריקאי בולט ואחד הבוחנים הראשונים של זרם הדה-קונסטרוקטיביזם באדריכלות בארצות הברית של חציה השני של המאה ה-20; חתן פרס וולף באדריכלות לשנת 2010.

צורותיו המפורקות של אייזנמן מזהות אותו עם קבוצה אקלקטית של אדריכלים, המתויגים, לעיתים אף כנגד רצונם, כדה-קונסטרוקטיביסטים על ידי חוקרי אדריכלות.

חרף העובדה שאייזנמן עצמו נמנע מזיהוי זה, נאמר עליו כי דרכו האדריכלית שזורה במחלוקות שנועדו בעיקר להשאיר אותו באור הזרקורים, לפחות בראייה אקדמית.
התאוריות האדריכליות שלו נוטות לחפש אמנסיפציה ואוטונומיה של המשמעת האדריכלית, ועבודתו (הן הפרקטית, הן התאורטית) מהווה ניסיון מתמשך לשחרור הצורה **מכל** משמעות שהיא, מאבק שרבים מתקשים להבין, ואשר הביא לא אחת לביקורת על אייזנמן מצד אנשי אקדמיה הטוענים שהוא יוצר דיון חף מתוכן מהותי לשם הדיון, ולא לשם הענקת ערך אמיתי לרעיונותיו.
לצד זאת, עבודתו של הפילוסוף הצרפתי הפוסט מודרניסטי, ז'אק דרידה, היא מרכיב חיוני בהשראה ליצירתו של אייזנמן.

אייזנמן מזוהה לרוב בעניבת הפרפר אשר הוא עוטה לצווארו.

קריירה
------

האנדרטה לזכר הנספים בשואה בברלין, תכנון - פיטר אייזנמן
אייזנמן הוא בוגר תואר ראשון באדריכלות מאוניברסיטת קורנל, בעל מאסטר באדריכלות מאוניברסיטת קולומביה ותואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'.

הופעתו המשמעותית הראשונה בעין הציבור הייתה כחלק מהחמישייה הניו-יורקית, אשר זכתה לתשומת לב רבה בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, ובלטה בסגנונה האדריכלי המודרניסטי הטהור.
עבודתם מן השנים הללו נחשבת לרוב כעיבוד מחודש לרעיונותיו של לה קורבוזיה. במרוצת השנים, פנה כל חבר בחמישייה לדרכו הוא, כאשר אייזנמן משויך לאבות התנועה הדה-קונסטרוקטיביסטית באדריכלות.

בין יתר עבודותיו, אחראי אייזנמן על עיצוב האנדרטה בברלין לזכר קורבנות השואה, אשר הושלמה בשנת 2005.

בשנת 2010 זכה אייזנמן בפרס וולף בקטגוריית האדריכלות יחד עם האדריכל הבריטי דייוויד צ'יפרפילד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר אייזנמן** בוויקישיתוף
* אסתר זנדברג, עכבר העיר אונליין, הארכיטקטורה כשעשועון נושא פרסים, באתר הארץ, 11 בפברואר 2010
* פיטר אייזנמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרב יודילוביץ', מתכנן אנדרטת השואה בברלין זכה בפרס וולף, ynet‏, 3 בפברואר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296492705171
* BIBSYS: 90339370
* BnF: cb13481332m (data)
* CANTIC: a19191042
* CiNii: DA01895905
* GND: 118895834
* ICCU: CFIV036144
* ISNI: 0000 0001 2133 6425
* LCCN: n81139667
* LNB: 000134977
* NDL: 00685181
* NKC: ola2009531593
* NLA: 35764230
* NLG: 321645
* NLK: KAC201410435
* NLP: A28849139
* NSK: 000447250
* NTA: 070464669
* RERO: 02-A003212760
* SELIBR: 184723
* SNAC: w6rf61xx
* SUDOC: 033233411
* Trove: 1076740
* ULAN: 500025316
* VIAF: 54297401
* WorldCat: lccn-n81139667

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במכשיר לתאורה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פנס (פירושונים).
פנס מודרני
פנס דולק
**פנס** הוא מכשיר תאורה נייד שבו מחוברים סוללה ונורה ביחד. כיום קיימים פנסים במגוון גדלים וצורות. הפנס הרגיל מבוסס על נורת ליבון. כיום ישנם גם פנסים המבוססים על
נורת לד, כך גם פנס הכיס.

היסטוריה של הפנס
----------------

פנס משנת 1899
בעבר הפנס היה כלי להחזקת נר העשוי מחרס או מתכת. בהתאם לכך, המילה העברית "פנס" שימשה בלשון חז"ל במשמעות של כלי לנשיאת נר. מקור המילה במילה היוונית ϕανός (פַֿנוֹס).

בשלב מאוחר יותר נעשה שימוש בכלי זכוכית שבו נמצא מקור האור, ששימש כתאורה ניידת משום שהדפנות השקופות הגנו על האש ממשבי רוח שהיו עלולים לכבות אותה.
ישנם גם פנסי נייר שבהם נעשה שימוש גם היום למטרות נוי וטקסים.

### הפנס החשמלי

הפנס החשמלי הומצא בשנת 1896 על ידי הממציא האמריקאי ג'ושוע ליוניל כהן, במטרה להאיר צמחי בית שלא נחשפו לאור. אך לאחר שנכשל מבחינה מסחרית, כהן מכר את הפטנט לקונרד יוברט, ששינה את ייעודו של הפנס לתאורה ניידת. הוא תרם מספר פנסים למשטרת ניו יורק, שבה הפכו לעזרים פופולריים, ומאז זכה המוצר להצלחה. 

הסוללה בפנס הראשון הייתה חלשה מדי לתאורה מתמשכת, והפנס הופעל באמצעות הבזקים בודדים. לכן נקרא הפנס באנגלית flashlight.

**פנס כיס** הוא פנס חשמלי קטן מאוד היכול לשמש הולכי רגל להארת דרכם בשעות הלילה.

ראו גם
------

"על ידי דחיקה קלה במנורת החשמל, העשויה לשאת בכיס, יואר באישון לילה ואפלה..."  
פרסומת לפנס כיס חשמלי, עיתון המליץ 11.5.1903
* פנס קסם
* פנס רחוב

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פנס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פנס** |

* שוקי גלילי, "גליליאו צעיר", מדע לילדים: מי המציא את פנס הכיס?, באתר ynet, 4 בדצמבר 2007
* עידו גנדל, איך זה עובד: פנס דינמו, באתר ynet, 6 בינואר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4428690-9

 |
**כארונוזאורוס** (שם מדעי: ***Charonosaurus***; משמעות שמו: "הלטאה של כארון") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים. דינוזאור זה דומה מאוד לפרזאורולופוס, אך הוא חי בתקופה מאוחרת יותר, סמוך להכחדת הקרטיקון הגדולה. מאובניו התגלו בשנת 2000 סמוך לנהר אמור שבין הגבול בין רוסיה לסין.

מהדינוזאור נמצאו שרידי גולגולת שנמצאה בצ'אנגצ'ון שבג'ילין, סין ומהם משוער שאורך הדינוזאור הגיע ל-10 מטרים. אורך הירך הגיע ל-1.35 מטר. גולגולתו דמתה לגולגולת הפרזאורולופוס שחי שנמצא רק באמריקה הצפונית ולפני 73 מיליון שנה. באותה תקופה שהכארונוזאורוס חי נכחדו כל ההדרוזאורים מקבוצת Lambeosaurinae באמריקה הצפונית.

יצור זה חי בדומה ורעה בעדרים בחיפוש צמחייה. נראה שנכחד בעת ההכחדה הגדולה של אחרוני הדינוזאורים.

### בתרבות

יצור זה נראה בסדרה של ערוץ דיסקברי היום האחרון של הדינוזאורים, בו מתוארים הרגעים האחרונים של הדינוזאור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כארונוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

איור של ביצה ובה נראים 2 אולורוטיטנים, כמה אורניתומימיים ופטרוזאורים מעופפים. מאחורה נראים 2 פרטי כארונוזאורוסים.
המטוס בוער ב-5 באפריל 1950
המטוס בשנת 1956
**מרטין JRM מארס** (באנגלית: **Martin JRM Mars**) היה מטוס מטען ימי בעל ארבעה מנועי כוכב מתוצרת חברת גלן ל. מרטין (כיום לוקהיד מרטין) המטוס תוכנן בתקופת מלחמת העולם השנייה כמטוס מטען עבור הצי האמריקאי, לאחר המלחמה הוסבו המטוסים למטוסי כיבוי.

המטוס היה המטוס הימי הגדול ביותר שהיה לבעלות הברית, נבנו 7 מטוסים בלבד מדגם זה.

פיתוח
-----

פיתוח המטוס החל באוגוסט 1938 ע"פ דרישת הצי האמריקאי שביקש מטוס תובלה ימי גדול, אב-הטיפוס טס לראשונה ב-3 ביולי 1942, לאחר הטיסה הראשונה הזמינו בצי האמריקאי 20 מטוסים דומים, אולם עם סיום המלחמה בוטלו ההזמנות.

ב-5 באפריל 1950 נשרף אחד המטוסים בהוואי, המטוסים היו בשירות הצי עד שנת 1956, לאחר מכן נרכשו ארבעה מטוסים על ידי חברה קנדית פרטית לכיבוי שריפות בשם "Flying Tankers" שם הומרו למטוסי כיבוי, המטוסים מסוגלים לנחות במים ולשאוב תוך 25 שניות 27,250 ליטר. ביוני 1961 התרסק מטוס אחד באגם ספרואט (Sproat Lake) שבקולומביה הבריטית, מספר חודשים לאחר מכן נהרס עוד מטוס במהלך החורף. כיום לא ניתן להשיג מנועים חדשים למטוסים, והם צפויים לצאת משירות.

מאפיינים
--------

### מאפיינים כללים

* **צוות:** 4
* **נוסעים**: 133
* **אורך:** 35.74 מטר
* **מוטת כנפיים:** 60.96 מ'
* **גובה:** 11.71 מ'
* **משקל ריק:** 34,279 ק"ג
* **משקל המראה מרבי:** 74,800 ק"ג
* **הנעה:** 4 מנועי R-3350 תוצרת כרטיס רייט

### ביצועים

* **מהירות מרבית:** 356 קמ"ש
* **טווח:** 8000 ק"מ
* **סייג רום:** 4,450 מ'

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרטין מארס** |

* מרטין מארס באתר "aviastar"
* תמונות המטוס באתר Airliners.net
**פֶּנְסְיוֹן** הוא סוג של בית הארחה או חדר נופש. המונח מצוי בשימוש בעיקר בארצות אירופה היבשתית, וכן באזורים בצפון אפריקה ובמזרח התיכון (לרבות ישראל) אשר קלטו אוכלוסייה אירופית, ובמדינות מסוימות באמריקה הדרומית (כגון ברזיל ופרגוואי) ובמזרח ודרום-מזרח אסיה (קוריאה הדרומית, יפן והפיליפינים).

בניגוד לאירוח מסוג bed and breakfast‏ (B&B), פנסיונים על פי רוב מציעים לא רק ארוחת בוקר אלא גם ארוחת צהריים וארוחת ערב ולעיתים אף ארוחת מנחה. במקום לשלם בנפרד עבור החדר ועבור כל ארוחה, האורחים משלמים תשלום אחד עבור לינה וארוחות בוקר, צהריים וערב ("פנסיון מלא"; באנגלית: full board) או עבור לינה וארוחות בוקר וערב בלבד ("חצי פנסיון"; half board או demi-pension).

דוגמאות לפנסיונים היסטוריים בישראל: פנסיון שמידט, פנסיון דורה שוורץ.

בישראל מקובל המונח פנסיון לכלבים ביחס לאתרים המיועדים לאירוח כלבים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעבר שימש בעברית המונח "פנסיון" (או "פנסיונָט"), לצד "אינטרנָט", גם בהוראת אכסניה לתלמידים, דהיינו פנימייה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph124029

 |
**הבחירות לרשויות המקומיות בישראל** התקיימו בפעם השלישית במדינת ישראל ב-3 בנובמבר 1959 במקביל לבחירות לכנסת הרביעית. בבחירות אלו שיטת הבחירות הייתה דומה לשיטת הבחירות לכנסת.

הבחירות ברשויות השונות
----------------------

### עיריות

בירושלים מפא"י שימרה את שלטונה, כשסיעתה בראשות מרדכי איש-שלום קיבלה כ-8 מושבים - כשניים יותר מהבחירות הקודמות. תנועת החרות הייתה השנייה בגודלה, עם כארבעה נציגים. שאר הסיעות קיבלו ממושב אחד עד שלושה. בבחירות אלו מק"י, העובד הדתי, מפ"ם והציונים הכלליים לא נבחרו כלל למועצה.

בבחירות בתל אביב התחרו זה מול זה שר העבודה מרדכי נמיר ממפא"י מול חיים לבנון מהציונים הכלליים. לקראת הבחירות נערכו כ-2,400 חוגי בית עם עשרות אלפי משתתפים, בעיקר בדרום העיר ויפו. בניגוד לשיח במערכות הבחירות הקודמות שהתמקדו בסוגיות ארציות, בחירות אלו התמקדו בסוגיות מוניציפליות. בסופו של דבר, אחוז ההצבעה ירד מבחירות 1955, ועמד על כ-77%. מפא"י קיבלה יותר מ-36% מקולות הבוחרים שהיוו כ-11 מושבים בעירייה, זאת בניגוד לציונים הכלליים שקיבלו פחות מ-20% וכשישה מושבים. בסופו של דבר מפא"י הצליחה להרכיב קואליציה של 19 חברים ביחד עם הדתיים, השמאל והמפלגה הפרוגרסיבית. במועצה החדשה מונו לא פחות משישה סגנים לראש העיר - מספר שטרם נראה עד אז. עם מהפך זה היווה סוף לעשרות שנות הציונים הכלליים בתל אביב.

מפא"י הצליחה לשמר את כוחה גם בעיר חיפה עם ראש העיר המכהן אבא חושי. המפלגה גם ניצחה בערים אילת עם המועמד יוסף לוי, אשקלון, חדרה ונתניה (שם מועמד מפא"י הצליח לנצח את ראש העיר עובד בן עמי). מקומות נוספים שבהם מפא"י שימרה את שלטונה הקיים היו באר שבע (עם ראש העיר דוד טוביהו), טבריה, בת ים וחולון.

לעומת זאת הציונים הכלליים הצליחו לשמר את שלטונו של אברהם קרני בעיר רמת גן.

### המועצות המקומיות

באופן חריג לתקופה זו, באבן יהודה ניצח יחיאל זלינגר שהוביל רשימה מקומית, ללא קשר לשום מפלגה ארצית שהיא. גם בגדרה ראש המועצה התמודד בראשות רשימה עצמאית וניצח בשנית. ביסוד המעלה כל חמשת מושבי המועצה אוישו על שתי רשימות מקומיות.

לראשונה נערכו בחירות בעיירה אופקים, שם ניצחה מפא"י. המפלגה ניצחה גם בבית דגן, גבעתיים, הרצליה, יהוד, באר יעקב, אזור וגבעת עדה.

בבית שמש ניצחה הרשימה הבלתי תלויה שאמנם קיבלה מספר מושבים זהה לזה של מפא"י (4), אך הצליחה להרכיב קואליציה עם הנציג הבודד של תנועת החירות.

בגן יבנה ניצחו באופן חריג המפלגות הדתיות, שהשיגו כחמישה מושבים, לעומת ארבעה של מפא"י.

קישורים חיצוניים
----------------

* אודות הבחירות בתל אביב
* תוצאות הבחירות במועצות המקומיות
* תוצאות הבחירות בערים
* וועדת הבחירות הארצית

| ישראלישראל מערכות בחירות לרשויות המקומיות בישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1950 
• 1955 
• 1959 
• 1965 
• 1969
• 1973 
• 1978 
• 1983 
• 1989 
• 1993
• 1998 
• 2003 
• 2008 
• 2013 
• 2018
• 2023 |

 |
שתי אוניות בתאי השיט בתעלת פנמה. ניתן להבחין במרווח האפסי בין דופן האונייה וקירות תא השיט
**פַּנַמַקס**, הלחם של המילים פנמה ומקסימום, הוא סיווג הניתן לאוניות הגדולות ביותר המסוגלות לעבור דרך תאי השיט שבתעלת פנמה. גודל זה נקבע לפי גודלם של תאי השיט וכן גובה המים בתעלה. "פנמקס" הוא גורם מרכזי בתכנון אוניות משא, כשאוניות רבות נבנות בדיוק בגודל המרבי המותר לתעלה זו. גשר האמריקות הוא הגורם המגביל בגובה. 

ממדיה המרביים של אונייה היכולה לעבור בתעלה הם:

* אורך: 294.1 מטר
* רוחב: 32.3 מטר
* שוקע: 12.0 מטר במים טרופיים מתוקים, המים בתאי השיט של התעלה ואגם גאטון. במים בעלי מליחות פחותה ממימי האוקיינוס, שוקע האונייה גבוה יותר
* גובה: 57.91 מטר (הנמדד מקו המים עד הנקודה הגבוהה ביותר באונייה).

מעמס אופייני של אוניית פנמקס הוא בין 65,000 ל-80,000 טון והמטען מוגבל בדרך כלל ל-52,500 טון.

הסיווג פנמקס היה בתוקף מאז חנוכת תעלת פנמה ב-1914 ועד לשנת 2016.

פנמקס חדש
---------

ב-26 ביוני 2016 נפתחה בתעלת פנמה מערכת תאי שיט חדשים, עם סיום פרויקט הרחבה שנמשך מאז שנת 2007. תאי השיט החדשים והגדולים יותר הביאו לקביעת סיווג חדש לכלי שיט, "נאופנמקס" (Neopanamax). הסיווג החדש קובע כי בתעלת פנמה יכולות לעבור אוניות שמידותיהן המרביות גדולות יותר. על פי סיווג פנמקס חדש הוגדרו לכלי השיט המגבלות הבאות:

* אורך: 366 מטר
* רוחב: 49 מטר
* שוקע: 15.2 מטר

סיווג דומה לפנמקס הוא סואצמקס, שמגדיר את גודלן המרבי של אוניות העוברות בתעלת סואץ. המגבלות המוטלות על אוניות פנמקס מכתיבות ממדי אוניות קטנים משמעותית מסואצמקס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Modern ship size definitions, באתר Lloyd's register
**LNT** (לטבית: Latvijas Neatkarijg Televijzija, בתרגום: הטלוויזיה העצמאית הלטבית) היא חברת טלוויזיה פרטית גדולה בלטביה, שנוסדה בשנת 1996. LNT משדרת סדרות טלוויזיה, חדשות, תוכניות בידור, משודרים 24 שעות ביממה בלטבית.

הערוץ היה ערוץ הטלוויזיה הנצפה ביותר בלטביה בשנת 2005 עם 21.1% נתח שוק, בעוד בשנת 2014 הוא מדורג במקום הרביעי עם 9.1% אחרי TV3 לטביה ואחרים.

היסטוריה
--------

קודמיו של LNT היו תחנת הטלוויזיה הפרטית הראשונה של לטביה - ערוץ החדשות NTV-5 שהושק ב-4 במאי 1992, וערוץ הטלוויזיה PICCA, אשר הושק ב-1994 בידי היזם אנדרייז. שתי החברות התמזגו לתוך LNT בסתיו 1996. התחנה החדשה מיקמה את עצמה כמתחרה של המונופול בלטביה הערוץ Latvijas Televīzija והכריזה על עצמה כעל "ערוץ ארצי ראשון, בידור משפחתי".

בתחילה, רוב התוכניות נרכשו מחברות תקשורת רוסיות, אך עד שנת 2002 דווח כי החברה ביצעה עסקאות עם חברות מערביות כגון Paramount, Warner Brothers ו-BBC.

ב-9 בינואר 2012 הוכרז כי הערוץ יירכש על ידי קבוצת המדיה Modern Times Group יחד עם ערוץ הטלוויזיה הרוסי TV5 וערוץ המוזיקה הטלוויזיוני (כיום ערוץ 2) תמורת סכום שלא פורסם. המהלך אושר מאוחר יותר על ידי מועצת התחרות של לטביה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של LNT

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2174153411870641700004
* WorldCat (עם VIAF): 2174153411870641700004

 |
מפת מפגש הנילוס הכחול והנילוס הלבן: הערים ח'רטום, אום דורמאן, צפון חרטום והאי **תותי** במרכז.
**תוּתִי** (בערבית: **توتي**) הוא אי המצוי בחיבור הנהרות הנילוס הלבן, הנילוס הכחול וכך יוצרים את הנילוס הראשי, בסודאן. אזור חיבור שלושת נהרות אלה מוקף ב"שלוש הערים": ח'רטום בירת סודאן, אום דורמאן העיר השנייה בגודלה ביותר בסודאן וצפון ח'רטום (אנ') הידועה גם בשם באחרי (בערבית: **بحري**), מרכז תעשייתי גדול. 

חצר בכפר שעל האי תותי
שטח האי כשמונה קמ"ר אך למרות מיקומו האסטרטגי במרכז כרך של מיליונים, באי תותי יש רק כפר אחד קטן שנוסד בסוף המאה ה-15 ורובו שדות חקלאיים המספקים את מרבית הפירות והירקות הנצרכים בחרטום הסמוכה. בעבר הגישה היחידה לאי תותי הייתה בהפלגה מאחד מהגדות הסמוכות, אבל בשנת 2009 נחנך גשר תותי (אנ') המחבר את האי גם לתנועת רכבים. הגשר נבנה בין השנים 2009-2004 ואורכו 210 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תותי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 1931154983531667860006
* WorldCat (עם VIAF): 1931154983531667860006

 |
**סורת א-נבא** (בערבית: **سورة النبأ**), נקראת גם **סורת עמה** (בערבית: سورة عمَّ) וגם **סורת אל-תסאאֻל** (בערבית: : سورة التسائل) היא סורה מספר 78 בקוראן, והיא מכילה 40 פסוקים, אשר מורכבים מ-174 מילים, שמורכבות מ-796 אותיות.

את השם ניתן לתרגם לעברית כ"חזון הבשורה".

תוכן
----

הסורה מתחילה בתיאור אופיים של אלו שלא האמינו במוחמד, ואת השקפתם בעניין החיים שאחרי המוות. פרשנים גורסים שהסורה נפתחת כך, ואף שכל תוכנה, הוא למעשה מענה לאנשי שבט קורייש אשר זלזלו במוחמד ולעגו לאמונתו בעולם הבא.

פסוקים 6-16 מציגים ללא מאמינים ראיות לכאורה בדבר קיומו של האל, וקיומו של העולם הבא. לאחר מכן, הסורה מתארת את העונש המחכה ללא מאמינים בעולם הבא, ואת הגמול והשכר המחכים למאמינים בעולם הבא.

פסוקים 21-30 מכריזים שכל החטאים מתועדים לכאורה על ידי האל, והאדם יאלץ לתת את הדין והחשבון עליהם בעולם הבא.

פסוקים 31-36 מבשרים לצדיקים שעשו טוב בחייהם, על השכר המצפה להם בעולם הבא.

ישנם פרשנים הגורסים כי 40 הפסוקים של הסורה, מחולקים לשני חלקים שווים של עשרים פסוקים כל חלק. בחלק הראשון, עוסקת הסורה בטבע ובנפלאותיו, כמו ההרים, הצמחים, הלילה והיום וכו'. החלק השני עוסק לכאורה בעולם הבא.

במסורת האסלאמית
---------------

ישנו חדית' שבו נטען כי האדם אשר קורא ולומד בקביעות את סורת א-נבא, יזכה ביום תחיית המתים לשתות משקה קר שיוגש לו על ידי אללה. נוסף על כך, האימאם ג'עפר א-צאדק אמר שאדם שקורא ולומד בעקביות את סורת א-נבא, יזכה באותה השנה לבקר בכעבה.

ישנו תפסיר שגורס כי עבור אדם אשר נהג לקרוא את הסורה הזאת, יום הדין יעבור מהר כמהירותה של התפילה.

ישנם פרשנים שטוענים כי הסורה מוקדשת לעלי בן אבי טאלב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סורת א-נבא** בוויקישיתוף
* סורת א-נבא בתרגום לעברית בויקיטקסט
* סורת א-נבא בתרגום חדש לעברית (עמ' 596-597)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sura al-Naba', WikiShia (באנגלית)
2. ↑  הקוראן סורה 78 (תרגום רקנדורף) – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
3. ↑  contemplatequran, Surah An-Naba Introduction, ContemplateQuran, ‏2014-04-12 (באנגלית)
4. ↑  78. Surah An Naba (The News) - Sayyid Abul Ala Maududi - Tafhim al-Qur'an - The Meaning of the Qur'an, www.englishtafsir.com
5. ↑  About: An-Naba, dbpedia.org
6. ↑  Ṭabrisī, **Majmaʿ al-bayān**, כרך 10, עמ' 637
7. ↑  4, **Tafsīr-i nimūna**, כרך 26
8. ↑  533, **Iḥqāq al-ḥaqq**, כרך 14

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת:**סורת אל-מרסלאת** | **הקוראן** | הסורה הבאה:**סורת א-נאזעאת** |
| **סורה 78** |
| 1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31
32
33
34
35
36
37
38
39
40
41
42
43
44
45
46
47
48
49
50
51
52
53
54
55
56
57
58
59
60
61
62
63
64
65
66
67
68
69
70
71
72
73
74
75
76
77
78
79
80
81
82
83
84
85
86
87
88
89
90
91
92
93
94
95
96
97
98
99
100
101
102
103
104
105
106
107
108
109
110
111
112
113
114 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2014025104
* TDVİA: nebe-suresi
* VIAF: 308232227
* WorldCat (עם VIAF): 308232227

 |
שטוג 3 ששירת בצבא הסורי במוזיאון יד לשריון בלטרון
**תותח סער** הוא תותח או הוביצר המורכב על שלדה או מרכב ממונע, שנועד לשימוש במהלך הקרב, לסיוע חיל רגלים או לתקיפת יעדים מבוצרים. המונח הוא תרגום המינוח הגרמני "*Sturmgeschütz*", שהוטבע עבור מכשירים מסוג זה שיוצרו לראשונה בידי גרמניה הנאצית בשנת שנות השלושים של המאה ה-20.

היסטוריה
--------

הצורך בתותחי-סער עלה כבר במלחמת העולם הראשונה, כאשר במהלך הסתערויות חיל רגלים התגלה שלא הייתה לו יכולת לתקוף ביצורים. התותחים של אותם ימים היו מיושנים וכבדים ולא הצליחו להדביק את הקצב בו התקדמו חיילי הרגלים.

ב-1935 הציע הגנרל הגרמני אריך פון מאנשטיין ללודוויג בק ליצור "חיל תותחנים מסתער" על מנת לסייע לחיל הרגלים. ב-15 ביוני 1936 הוטל על דיימלר בנץ AG להכין רק"ם בעל תותח 75 מ"מ קצר קנה. הרכב יוצר ונעשה בו שימוש בשלדה של פאנצר סימן 3. שמו של התותח נקרא "שטוג 3" (קיצור ל-*Sturmgeschütz,* תותח סער). לא היה ידוע בתחילה לאיזה חיל בוורמאכט יסופח כלי הרכב החדש. התברר כי לחיל השריון, שהוא החיל הטבעי לקבל רכב זה, היו קשיים תקציביים לקבל גדודי שטוגים ולכן השטוג הופנה לחיל התותחנים.

השטוגים שירתו בגדודים, שם קיימו את התפקיד הנועד להם כ"חיל תותחנים מסתער". מאוחר יותר הושם דגש על לחימה נגד שריון שהגרמנים נתקלו בה והשטוג שימש גם כמשחית טנקים. שטוג סימן 4 (*StuG IV*) נכנס לייצור בסוף 1943 תחילת 1944. ההבדל בינו לבין השטוג סימן 3 הוא השימוש בשילדת פאנצר סימן 4 במקום פאנצר סימן 3.

דגמים בולטים
------------

בין הבולטים שבתותחי הסער ניתן למנות את:

* השטוג סימן 3 וסימן 4 ששימשו את הוורמאכט במלחמת העולם השנייה, הן כתותחי סער והן כמשחיתי טנקים
* ה-SU-76,‏ SU-122 ו-SU-152 ששימשו את הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
* ה-ISU-152 ששימש את הצבא האדום במלחמת העולם השנייה ולאחריה, ואף בצבאות נוספים כמו צבא מצרים במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תותח סער** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4183875-0

 |
האפיפיור הקדוש **מרקוס** (לטינית: **Marcus**; מת ב-7 באוקטובר 336) כיהן בתפקידו בין 18 בינואר 336 ל-7 באוקטובר 336.

מרקוס ככל הנראה היה יליד רומא, אולם מעטים הפרטים הידועים על תקופת ילדותו ונעוריו.
בליבר פונטיפיקליס (ספר האפיפיורים) נכתב שמרקוס היה יליד רומא, ושם אביו היה פריסקוס.
במהלך כהונתו כאפיפיור ייסד את בזיליקת סן מרקו שברומא, המוקדשת למרקוס המבשר. כמו כן הוא ייסד מחוץ לרומא את הכנסייה ובית הקברות שמעל הקטקומבות של העיר, בשטח שנתרם על-ידי קונסטנטינוס.

מרקוס כיהן כאפיפיור כהונה קצרה של פחות מעשרה חודשים. כהונתו נסתיימה כאשר נפטר בנסיבות טבעיות ב-7 באוקטובר 336.
לאחר מותו הכס הקדוש לא היה מאויש במשך ארבעה חודשים, ואחריהם נבחר יוליוס הראשון לכהן כאפיפיור. בשנת 1048 שרידיו הועברו לעיירה וולטרי, ובשנת 1145 הועברו לבזיליקת סן מרקו שברומא, שם הם נמצאים מתחת למזבח.

מרקוס נחשב לקדוש בכנסייה הקתולית, ויום החג שלו הוא ב-7 באוקטובר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקוס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של מרקוס במהדורת 1913 של האנציקלופדיה הקתולית
* מרקוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סילבסטר הראשון** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**יוליוס הראשון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397568805171
* GND: 119101653
* ISNI: 0000 0000 3911 6415
* LCCN: nb2007024710
* NKC: skuk0003918
* VcBA: 495/9511
* VIAF: 63537794
* WorldCat: lccn-nb2007024710

 |
**לילית מצויה** (שם מדעי: *Strix aluco*) היא מין בסוג לילית. הלילית המצויה היא דורס הלילה השכיח ביותר במרכז אירופה.

היא נפוצה ברוב ארצות אירופה, צפון אפריקה (מרוקו, תוניסיה ואלג'יריה) ודרום רוסיה. תפוצתה האסייתית כוללת את צפון מערב הודו, הרי ההימלאיה, דרום סין, קוריאה וטאיוואן. בישראל היא יציבה ומקננת נפוצה למדי בצפון הארץ. עד שנות החמישים הייתה לילית זו נפוצה בכל החבל הים-תיכוני. במהלך השנים הצטמצמה תפוצתה בארץ בשל הרעלות וכיום היא נפוצה בחורשי הגליל העליון ונדירה יותר בכרמל. מאז אמצע שנות התשעים של המאה העשרים, ניכרת עלייה בגודל האוכלוסייה, והרחבת תפוצה לאזורים רבים בהם לא נראתה שנים רבות, בהם השומרון, עמק חפר ובקעת הנדיב, הגליל התחתון ואף בשפלת יהודה.

הלילית המצויה חיה בזוגות קבועים ולכל זוג נחלה משלו. היא מקננת בנקרות עצים, בנקיקי סלע, במאורות שונות, בעליות גג ובמחסנים.

ראש הלילית
*Strix aluco sylvatica*
הלילית המצויה היא עוף דורס בגודל בינוני והיא גדולה וכהה יותר מלילית מדבר (*Strix hadorami*). אורך גופה 37–43 ס"מ, מוטת כנפיה 81–96 ס"מ ומשקלה כ-500 גרם. ללילית המצויה ראש גדול ומעוגל וכנפיים מעוגלות. ללילית טפרים חדים המשמשים אותה לתקוף את המאיימים על הקן שלה או על גוזליה. היא מופיעה בשתי צורות צבע, חום אדמדם וחום אפרפר, עם כל צורות הביניים. עיניה של הלילית שחורות וביכולתה לסובב את ראשה עד 180 מעלות.

בעבר זוהתה הלילית כשֵׁדַת הלילה, כנראה בשל קולה הדומה ליללה. לעומת זאת בימי הביניים נחשבה הלילית המצויה כסמל החוכמה. קולה של הלילית הונצח על ידי ויליאם שייקספיר כ*tu-whit tu-whoo*. כיום ידוע שלמעשה הקול מורכב משני קולות: ה*tu-whoo* של הזכר ותגובתה של הנקבה *tu-whit*. השם לילית נזכר במקרא: "...שָׁם הִרְגִּיעָה לִּילִית וּמָצְאָה לָהּ מָנוֹחַ" (ספר ישעיה, פרק ל"ד, פסוק י"ד).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לילית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לילית מצויה** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Strix aluco** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* לילית מצויה, באתר הצפרות הישראלי
* The owl pages: Eurasian Tawny Owl - Strix aluco (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לילית מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  אסף מירוז, **לילית מצויה**, אתר הציפורים הישראלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560835205171
* GND: 4188984-8
* LCCN: sh85132802

 |
**מרקוס אנאוס לוקאנוס** (לטינית: Marcus Annaeus Lucanus;‏ 3 בנובמבר 39 - 30 באפריל 65) היה משורר רומי.

חייו
----

לוקאנוס, שהיה אחיינו של הפילוסוף והמדינאי סנקה, נולד בקורדובה שבדרום ספרד, ובעודו תינוק הובא לרומא. הוא גדל בחוגי האריסטוקרטיה, קיבל חינוך מעולה ברומא, עסק בשירה, למד פילוסופיה ורטוריקה והשלים את לימודיו באתונה. באמצעות דודו המפורסם, התוודע לחוגי השלטון והתמנה על ידי נירון קיסר לקוואיסטור לשנת 59. בשנה שלאחריה כתב את הפואמה "בשבחו של נירון" וזכה בפרס השירה בפסטיבל שאורגן על ידי קיסר זה. כעבור שנתיים התפרסם בשל הפואמה "פרסאליה" (אנ'), על שמו של קרב פרסלוס (9 באוגוסט 48 לפנה"ס), שבה תיאר את מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר.

הצלחתו הספרותית של לוקאנוס עוררה את קנאתו של נירון, שציווה עליו לחדול מלפרסם את יצירותיו בציבור. בתגובה, בשנת 65 לספירה הצטרף לוקאנוס לקשר פיסו שמטרתו הייתה רצח נירון. הקשר התגלה ונירון ציווה על לוקאנוס להתאבד. לוקאנוס אזר עוז בנפשו, הזמין את חבריו למשתה, סעד את לבו אתם יחדיו, ולבסוף פתח את עורקיו, נשא את דבריו נגד עריצות ומת. גורל דומה נפל גם בחלקו של דודו סנקה, שהואשם אף הוא בהשתתפות בקשר זה.

חיבורו
------

מלבד הפואמה "פרסאליה", לא שרד דבר מכל יצירותיו של לוקאנוס, אך ליצירתו זו הייתה השפעה חשובה על התיאטרון ועל השירה של המאה ה-17.

בספר השני של הפואמה, מזכיר לוקאנוס את היהודים בין העמים שנכנעו לפני פומפיוס ומציין שהם מתפללים "לאל לא ידוע". בספר השלישי הוא מציין את אדום, "העשירה במטעי דקלים", בין הארצות ששלחו סיוע צבאי לפומפיוס. כפי שמצוי אצל משוררים לטינים, "אדום" מופיעה כאן במקום "יהודה". מדובר על הסיוע הצבאי שנשלח לפומפיוס על ידי הורקנוס השני ואנטיפטרוס האדומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקוס אנאוס לוקאנוס** בוויקישיתוף
* **Pharsalia** (באנגלית)
* מרקוס אנאוס לוקאנוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי מרקוס אנאוס לוקאנוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* מרקוס אנאוס לוקאנוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pharsalia, II, 590-594 (או: 668-669)
2. ↑  Pharsalia, III, 214-217 (או: 249)
3. ↑  מנחם שטרן - Menahem Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Jerusalem, 1976, Vol. I, LXIX. Lucanus, pp. 438-440

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264600405171
* BIBSYS: 90221228
* BNC: 000143343
* BNE: XX878484
* BnF: cb11913555f (data)
* CANTIC: a16313094
* CiNii: DA02967830
* GND: 118574701
* ICCU: CFIV019349
* ISNI: 0000 0001 2145 5029
* LCCN: n79089234
* LNB: 000007922
* NDL: 001125252
* NKC: jn19990005207
* NLA: 35315091
* NLG: 218371
* NLP: A11875483
* NSK: 000037301
* NTA: 068684053
* RERO: 02-A000107261
* SELIBR: 207007
* SNAC: w60g58fp
* SUDOC: 026997029
* Trove: 908616
* VcBA: 495/26671
* VIAF: 100902938
* WorldCat (עם VIAF): 100902938

 |
פרוש הרים זכר באנגליה
**פרוש הרים** (שם מדעי: *Fringilla montifringilla*) היא מין ציפור שיר ממשפחת הפרושיים הקרובה למין פרוש מצוי.

פרוש זה דומה באורכו לפרוש המצוי. אורכו 15 ס"מ, מוטת כנפיו 25–26 ס"מ ומשקלו 17–30 גרם. הוא בעל צבעים ורודים-לבנים עם ראש אפור עד שחור, מקור גדול וצהבו בצורת חרוט וכנפיים ורודות המסתיימות בקצוות שחורים. הנקבות בהירות מעט יותר מהזכרים.

הפרוש חי כשמו באזורים הרריים וכן באזורים צפוניים. הוא מצוי מצפון אסיה וצפון אירופה ובחורף נודד דרומה להודו, צפון אפריקה, פקיסטן, סין ויפן. חלק מהפרושים הגיעו לאמריקה הצפונית מאלסקה ועד צפון מקסיקו.

הפרושים מעדיפים לאכול חרקים ולהזין בהם את צאצאיהם אך ברוב החורפים הם נאלצים לאכול גרגירים וזרעים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוש הרים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* פרוש הרים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרוש הרים באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561231305171
* BnF: cb13567446s (data)
* GND: 4144637-9
* LCCN: sh98001421

 |