recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**עדינה הופמן** (נולדה ב-1967) היא סופרת, חוקרת ספרות ועיתונאית ישראלית-אמריקאית.

אודות
-----

עלתה לישראל בשנת 1981 יחד עם בעלה המתרגם פיטר קול. כתבה עבור The Nation, וושינגטון פוסט, The Times Literary Supplement, The Boston Globe והג'רוזלם פוסט. הופמן הייתה מרצה אורחת ב-Wesleyan University וב- Middlebury College והיא עמיתה במרכז פרנק ילו למדעי הרוח שבאוניברסיטת ייל.

בשנת 2000 יצא ספרה "House of windows: portraits from a Jerusalem neighborhood" המתבונן בחברה ובתושבי ירושלים ובשכונת מוסררה בפרט.

בשנת 2009 יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת ייל ספרה "My Happiness Bears No Relation to Happiness: A Poet’s Life in the Palestinian Century", ביוגרפיה של הסופר הערבי ישראלי טהא מוחמד עלי. הספר זכה בפרס וינגייט מטעם המגזין Jewish Quarterly לשנת 2010.

בשנת 2011 יצא לאור ספרה, שכתבה יחד עם בעלה פיטר קול, אודות הגניזה הקהירית: "Sacred Trash: The Lost and Found World of the Cairo Geniza". 

את חלק מהמחקר עבור הספר על גניזת קהיר עשתה הופמן בספריית שוקן, והיא התרשמה מיופיו של הבניין. בעקבות זה החלה לעבוד על ספר נוסף, שיצא לאור בשנת 2016, אודות שלושה אדריכלים שהשאירו את חותמם על ירושלים בתקופת המנדט הבריטי: אריך מנדלסון, שתכנן את ספריית שוקן, אוסטן סיינט בארב הריסון, שתכנן את ארמון הנציב ומוזיאון רוקפלר, וספירו חורי, אדריכל שתכנן את בית המון.

ב-2019 יצא לאור ספרה על המחזאי, סופר, ותסריטאי היהודי אמריקאי בן הכט.

מספריה
------

* **House of Windows: Portraits from a Jerusalem Neighborhood**, Steerforth Press, 2000, Broadway Books, 2002
* **My Happiness Bears No Relation to Happiness: A Poet's Life in the Palestinian Century**, Yale University Press, 2009
* **Sacred Trash: The Lost and Found World of the Cairo Geniza**, Knopf Doubleday Publishing Group, 2011
* **Till We Have Built Jerusalem: Architects of a New City**, Farrar, Straus and Giroux, 2016
* **Ben Hecht: Fighting Words, Moving Pictures**, Yale University Press, 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבית של עדינה הופמן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262620305171
* BnF: cb16238682q (data)
* GND: 118493388X
* ISNI: 0000 0000 7899 021X
* LCCN: n00045644
* NTA: 321883292
* SUDOC: 135846498
* VIAF: 65237680
* WorldCat: lccn-n00045644

 |
**עיטים ונבלות** הוא ספר מאת יורם קניוק. הספר יצא בשנת 2006 ומכיל את הסיפור **עיטים** ואת הנובלה **נבלות**. לספר מצורפת אחרית דבר מאת פרופ' יגאל שוורץ.

מבוא
----

הפרוזה עיטים היא מעין תיעוד רוחני לתרחיש שחווה קניוק במרץ, 1948 כלוחם בחטיבת הראל. יחידתו של קניוק נשלחה להשתלט על נבי סמואל. כוח של כנופיות ערביות בגיבוי יחידה של הלגיון הירדני העולה במספר ובאמצעי לחימה השיב אש וחיסל אותה. חיילים בודדים (כשלושה ע"פ יורם קניוק) נשכבו בין גופות 38 החיילים והעמידו פני מתים על מנת לשרוד.

עיטים צורף לנבלות במהדורת הספר שיצא בשנת 2006.

עיטים
-----

הסיפור עיטים מתחיל ברגע שלאחר שבירת ההתקפה על נבי סמואל. השעה היא שלוש אחר הצהריים והרגע שנמשך כארבע שעות, הוא רגע רצוף אי ודאות ורווי בתהיות על המתרחש. במשך כארבע שעות, לסירוגין, יורים ערבים בגופות החיילים. במקביל חגים עיטים מעל ולהקות עורבים מתעניינות גם הן בגופות. קניוק מעמיד פני מת, מסתתר בין הגופות ותוהה על מהות העיט, נגעל ממעשיו ומהדרו. הוא מבכה את הישרדותו ובה בעת מנסה להצדיק אותה אל מול חבריו שזה עתה נפלו בקרב. הסיפור מופנה אל אישה, אשר זהותה אינה ידועה.

נבלות
-----

סיפורם של שלושה פלמ"חניקים המנהלים מלחמת צדק כנגד ה"נבלות". שלושת החברים, מקשישים והלומי קרבות מימי מלחמת העצמאות. בעודם יושבים בבית קפה בתל אביב, עולה במוחם רעיון הנבלות שמתעתד להציל את הדור הצעיר מעתיד נטול משמעות קיומית. השלושה פותחים במסע רצח ברחובות תל אביב. הסיפור מסתיים לאחר שזהותה של אחת הנרצחות מתגלה.

עיבוד לטלוויזיה בישראל
----------------------

הרומן עובד ל"נבלות", מיני-סדרה בת 5 פרקים, בבימויו של דרור סבו, שהוקרנה בערוץ הוט 3 בשנת 2010. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2011.

### שחקנים

* אפרים המבוגר – יוסי פולק
* אפרים הצעיר – עוז זהבי
* מושקה המבוגר – יהורם גאון
* מושקה הצעיר – מיכאל מושונוב
* תמרה – טלי רובין
* דינה – נועה ברקאי
* זהבה המבוגרת – מרים גבריאלי
* זהבה הצעירה – אדוה בולה
* מלכה – תרצה אריאל

ראו גם
------

* קרב נבי סמואל
* תש"ח (ספר)

לקריאה נוספת
------------

* יורם קניוק, **עיטים ונבלות**, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **נבלות** |

* אתר סדרת הטלוויזיה "נבלות" באתר ynet
* רן יגיל, טלה נבלות: על המיני סדרה "נבלות", באתר nrg‏, 21 באפריל 2010

הערות שוליים
------------
לאו בלך
קברו של לאו בלך בבית העלמין הישן של ויימאר
**לאו בלך** (בגרמנית: **Leo Blech;**‏ 21 באפריל 1871 – 24 באוגוסט 1958) היה מלחין ומנצח אופרה יהודי-גרמני, שעיקר פרסומו בא לו מעבודתו ב"בית התיאטרון המלכותי" Königliches Schauspielhaus, כיום האופרה של ברלין, Staatsoper Unter den Linden) בשנים 1906 עד 1937, ואחר כמנצח האופרה העירונית של ברלין מ-1949 עד 1958. בלך נודע בייחוד באופרות של וגנר, ורדי וכרמן של ביזה (שעליה ניצח יותר מ-600 פעמים), וברגישותו כמלווה.

ביוגרפיה
--------

### ילדות, נעורים ולימודים

בלך נולד למשפחה יהודית באאכן. אחרי לימודים בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין, למד נגינה בפסנתר אצל ארנסט רודורף וקיבל שיעורים פרטיים בהלחנה מוולדמר ברגיל ואנגלברט הומפרדינק.

### קריירה

אחרי שעבד זמן קצר במכירות, התקבל בלך לעבודה כמנצח בתיאטרון העירוני של אאכן בשנת 1893. משנת 1899 עד 1906 ניצח בתיאטרון הגרמני החדש בפראג ומשם עבר לבית התיאטרון המלכותי בברלין. ב-1913 קודם לדרגת מנהל מוזיקלי כללי. בין 1923 עד 1926 עבד בלך במשרות שונות בבתי אופרה בברלין ובווינה, ביניהם "בית האופרה הגרמני", פולקסאופר של ברלין ופולקסאופר של וינה. ב-1926 חזר לבית התיאטרון הברלינאי, שנקרא עכשיו "האופרה הממלכתית אונטר דן לינדן", שם נשאר עד שהמדיניות האנטישמית של אדולף היטלר אילצה אותו לצאת לגלות בריגה בשנת 1937. בתקופת מלחמת העולם השנייה ואחריה ניצח בלך באופרה המלכותית השוודית. ב-1949 חזר לברלין לנצח באופרה העירונית, שם עבד עד מותו ב-1958.

יצירותיו
--------

* "אגלאיה" (אופרה, 1893)
* "כרובינה" (אופרה, 1894)
* "ראפלקופף" (אופרה, לא בוצעה)
* גאבוט לצ'לו ופסנתר אופוס 10-ב' 1902
* Das war ich (אופרה, דרזדן 1902, לברית של ריכרד באטקה)
* Alpenkönig und Menschenfeind (עיבוד של אופרה מ"ריימונד", דרזדן 1903)
* Aschenbroedel (אופרה, פראג 1905)
* Versiegelt (אופרה, המבורג 1908)
* Die Strohwitwe (אופרטה, המבורג 1920)
* Von den Englein (מקהלת נשים)
* "ליל קיץ"

בלך חיבר גם יצירות תזמורתיות, יצירות למקהלה, מוזיקה קאמרית ושירים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאו בלך** בוויקישיתוף

* לאו בלך, באתר AllMusic (באנגלית)
* לאו בלך, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לאו בלך, באתר Discogs (באנגלית)
* לאו בלך, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ליאו בלך (1871-1958), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275184305171
* BNE: XX1498062
* BnF: cb13891582m (data)
* GND: 119025809
* ISNI: 0000 0000 8101 4746
* LCCN: n82164857
* MusicBrainz: 821524eb-7cb4-4985-b78d-aabf4f800278
* NKC: jn20021106004
* NLP: A17798395
* NTA: 072482133
* SELIBR: 276365
* SNAC: w6hq4rf5
* SUDOC: 079962718
* Trove: 1094519
* VIAF: 22326587
* WorldCat: lccn-n82164857

 |
**תאונת הרכבת בתחנת רעמסס בקהיר** היא תאונת רכבת שאירעה ב-27 בפברואר 2019 בתחנת הרכבת רעמסס בקהיר, מצרים, כשרכבת דהרה במהירות אל עבר מחסום בתחנה ונשמטה מהמסילה. כתוצאה מכך ניצת מכל הדלק של הרכבת ונגרמה שרפה. 25 בני אדם נהרגו בתאונה ועוד 50 נפצעו.

רקע
---

בשעות הבוקר המוקדמות פגעה רכבת בקו אלכסנדריה-קהיר במחסום כשהיא דוהרת במהירות גבוהה ונשמטה מפסי הרכבת, מה שגרם לפיצוץ ענק של מכל דלק שהיה באחד הקרונות ולשרפה שהעלתה עשן סמיך שהיתמר. בתאונה נהרגו 25 בני אדם ונפצעו 40. מחקירות התאונה התברר כי בעקבות קטטה שפרצה בין שני נהגי קטרי רכבת, אחד מהקטרים עזב את הרכבת שלו ושכח להפעיל את הבלמים, מה שגרם לרכבת להידרדר ולצבור מהירות עד אשר פגעה במחסום.

בעקבות האסון הודיע שר התחבורה המצרי הישאם ערפאת על התפטרותו מתפקידו.

חבר פרלמנט מצרי קרא בפומבי כי על עובדי הקטר שהיו מעורבים בתאונה ואשר גרמו למותם של האנשים, יש להטיל עונש מוות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוריאל בארי, ‏קשה לצפייה: תיעוד מאסון תאונת הרכבת בקהיר, באתר "סרוגים", 27 בפברואר 2019
2. ↑  AP ו-ynet, האסון במצרים: בגלל קטטה בין נהגי רכבת, באתר ynet, 28 בפברואר 2019
3. ↑  מצרים: שר התחבורה התפטר על רקע תאונת הרכבת בקהיר, באתר ynet, 27 בפברואר 2019
מפה של נדודי בני ישראל 1641
**עִיֵּי הָעֲבָרִים** הוא אזור הנזכר במקרא. אחת מתחנותיהם של העברים במהלך נדודי בני ישראל במדבר.

אזכורים
-------

עיי העברים, נזכר פעמיים במקרא, שניהם בקשר לנדודי בני ישראל במדבר. בפעם הראשונה:

"וַיִּסְעוּ מֵאֹבֹת וַיַּחֲנוּ בְּ**עִיֵּי הָעֲבָרִים** בַּמִּדְבָּר אֲשֶׁר עַל פְּנֵי מוֹאָב מִמִּזְרַח הַשָּׁמֶשׁ."

ובפעם השנייה:

"וַיִּסְעוּ מֵאֹבֹת וַיַּחֲנוּ בְּ**עִיֵּי הָעֲבָרִים** בִּגְבוּל מוֹאָב."

בהמשך נאמר שאחרי שנסעו מעיי העברים המשיכו העברים אל דיבון גד. לפיכך, עיי העברים נמצאו בגבול מואב בין אובות לדיבון גד בגבול מואב.

זיהוי המקום
-----------

אוסביוס מקיסריה, זיהה את האזור עם "עיי" ממזרח לאריאופוליס. חלק מהחוקרים מזהים את המקום עם "**ח'רבת עי**", כ-7.5 ק"מ דרומית-מערבית מכרכ. אכן נמצאו במקום שרידים ארכאולוגיים מתקופה זו. עם זאת, סברה זו היא בעייתית שכן העברים לא נכנסו אל ארץ מואב אלא עקפו אותה. יש המזהים את עיי העברים עם **ח'רבת אל-מדינה**.

יש הסוברים, שהאתר "עִיִּים" הנזכר בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק מ"ה הוא למעשה אינו עיי העברים, וכי השם "עיי העברים" ניתן כדי להבדיל בין שני המקומות. עם זאת, אחרים סוברים שכן מדובר באותו מקום, ולדעתם עיי העברים נמצא בגבול הדרומי-מזרחי של מואב בקרבת נחל זרד. כתובת נבטית שנמצאה באזור אכן מזכירה ערים בשם "לחיתו ו**עברתא**".

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר במדבר, פרק כ"א, פסוק י"א
2. ↑  ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים מ"ד–מ"ה
3. ↑  בתרגום השבעים נכתב: "ויסעו מאבת ויחנו בעי בעבר בגבול מואב. צבי קארל, **תרגום השבעים לתורה**, ירושלים, קרית ספר, 1979, עמ' 192
4. ↑  ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק מ"ה
5. 1 2 3 4 5 6  **אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו**, כרך ו', עמ' 187.
6. ↑  אוסביוס, **אונומסטיקון**, 10, שורות 12-14.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **קודמת**:**אובות** | **נדודי בני ישראל במדבר** | **הבאה**:**דיבון גד** |
**תאופילוס אבנהעזר דונגס** (**Theophilus Ebenhaezer Dönges**‏; ‏8 במרץ 1898 – 10 בינואר 1968) היה נשיאה הנבחר השני של הרפובליקה של דרום אפריקה, אך נפטר לפני שהחלה כהונתו.

חייו
----

דונגס נולד בקלרקסדורפ לאיש כמורה. בצעירותו למד משפטים באוניברסיטת סטלנבוש ולאחר מכן התמחה בלשכת שופט בית המשפט העליון של מדינת אורנג' החופשית, ואף השלים דוקטורט במשפטים באוניברסיטת לונדון בשנת 1925. בשנים 1923–1924 ערך ביטאונים של המפלגה הלאומית.

במשך שנים היה חבר בכיר במפלגה הלאומית אשר שלטה בדרום אפריקה בין 1948 ל-1994. בין 1948 ל-1961 כיהן כשר הפנים ונחשב לאחד מאדריכלי האפרטהייד. בין היתר הכניס את הסיווג הגזעי למרשם האוכלוסין. כן הוביל הגבלות על ההגירה היהודית לדרום אפריקה. בין 1961 ל-1967 כיהן כשר האוצר. לאחר ההתנקשות בראש הממשלה הנדריק פרוורד כיהן כראש ממשלה בפועל עד בחירתו של ג'ון פורסטר לתפקיד. דונגס נחשב מתון יחסית לפרוורד ונדחק הצידה על ידי הגורמים הלאומניים במפלגה.

עם פרישתו של הנשיא הראשון של הרפובליקה, צ'ארלס רוברטס סווארט, נבחר דונגס להחליפו, אולם בטרם הספיק להיכנס לתפקיד לקה בשבץ מוחי ונכנס לתרדמת ממנה לא התעורר עד יום מותו. סגנו ז'וזואה נודה כיהן כנשיא בפועל ונבחר לנשיא באופן רשמי ב-6 בדצמבר 1967.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאופילוס אבנהעזר דונגס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרמניה ספרד ויפאן שותפים פוטנציאליים, חרות, 19 בינואר 1951
2. ↑  תיפסק ההגירה לדרום אפריקה, הצופה, 7 בספטמבר 1948
3. ↑  י. בטניצקי, איפה ואיפה בין המהגרים, דבר, 1 במרץ 1957
4. ↑  י. נוימן, אפריקה לפני זעזועים חדשים, דבר, 9 בספטמבר 1966
5. ↑  ד"ר דונגס - נשיא דרום אפריקה, דבר, 1 במרץ 1967

| נשיאי דרום אפריקה |
| --- |
| חוקת 1961 (תפקיד ייצוגי) | צ'ארלס רוברטס סווארט • תאופילוס אבנהעזר דונגס • ז'וזואה פרנסואה נודה • יאקובוס יוהנס פושה • יוהאנס דה קלרק • ניקולאס יוהאנס דידריקס • מרה פיליון • ג'ון פורסטר • מרה פיליון |
| חוקת 1983 (תפקיד ביצועי) | פיטר וילם בותה • כריס היוניס • פיטר וילם בותה • פרדריק וילם דה קלרק |
| חוקת 1996 (תפקיד ביצועי) | נלסון מנדלה • תאבו מבקי • קגאלמה מוטלנטה • ג'ייקוב זומה • סיריל רמפוזה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008595185705171
* GND: 123490669
* ISNI: 0000 0000 8396 2133
* LCCN: n85264312
* VIAF: 77223485
* WorldCat: lccn-n85264312

 |
**ג'וליאן דה-פרייטס** (באנגלית: **Julian Mignon de Freitas**;‏ 26 ביולי 1889–1952) היה שופט בריטי שכיהן בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. ישב בדין בבית המשפט העליון המנדטורי, כאחד מהרכב שלושת השופטים שדנו בערעורו של אברהם סטבסקי, מנאשמי משפט רצח ארלוזורוב, על הרשעתו בבית המשפט לפשעים חמורים, שבגינה נגזר עליו עונש מוות.

קורות חייו
----------

ג'וליאן דה פרייטס נולד בשנת 1889 בעיר ברנטפורד (אנ') בחבל מידלסקס (אנ') באנגליה. בשנים 1904–1909 למד באוניברסיטת קיימברידג'. במלחמת העולם הראשונה שירת כסרן ברגימנט של גלוסטר. ראשית הקריירה שלו בשירות הקולוניאלי הבריטי הייתה במשטרת גמביה. לארץ ישראל הגיע בשנת 1928 ונתמנה לנשיא מחוזי מחליף. בתפקידו כיהן בין השאר כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים, ואף היה לתקופה קצרה במינוי כשופט בריטי שלישי בבית המשפט לערעורים. במרץ 1930 מונה לנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה. באוקטובר 1931 הוא שב לכהן כנשיא המחוזי בירושלים.

בסוף 1933 הוא שב לארץ ישראל מחופשה כדי לכהן כנשיא המחוזי בשכם. באוגוסט 1934 סיים השופט דה פרייטס את תפקידו בארץ ישראל ויצא למצרים על מנת לכהן כשופט בבתי המשפט המעורבים במצרים (אנ'), טריבונלים מיוחדים ששפטו בהם שופטים מצרים וזרים, בעיקר בריטים. על שירותו בשירות הקולוניאלי הבריטי זכה השופט דה פרייטס לתואר אביר במסדר האימפריה הבריטית, ה-OBE.

פסיקותיו
--------

השופט דה פרייטס ישב בדין במשפטים חשובים שהסעירו את הציבור בארץ ישראל. ב-23 באוגוסט 1929, במהלך מאורעות תרפ"ט, התנפלו פורעים על בית משפחת מקלף במוצא, ורצחו חמישה מבני המשפחה. הילד מרדכי מקלף, מי שיהיה לימים רמטכ"ל צה"ל הוא אחד הניצולים היחידים. הוריו ושלושה משמונת אחיו נרצחו. הרצח זעזע את היישוב העברי. החשודים הרצח הובאו לדין בדצמבר 1929 לדין. הרכב השופטים כלל את נשיא בית המשפט העליון המנדטורי (כתוארו אז "זקן השופטים") ואת השופט דה פרייטס. ב-26 בינואר 1930 החליט בית המשפט לזכות את הנאשמים בנימוק כי אשמתם לא הוכחה מעבר לספק סביר. כאשר קהל הערבים שהתקהל מחוץ לבית המשפט, שבו היו גם בני משפחות הנאשמים, שמע את גזר הדין, פרצו מפיהם קריאות "תחי ממשלת פלסטין". הציבור היהודי זעם על גזר הדין המזכה וראה בו משום עיוות הדין.

השופט דה פרייטס דן גם במשפטם של הפורעים שרצחו בעת הטבח בחברון ב-24 באוגוסט 1929 בני שתי משפחות של יהודים, משפחת אבושדיד ומשפחת גוזלן. בפברואר 1930 הובאו שמונה מהמשתתפים בטבח לדין בפני השופטים אוון קורי ודה פרייטס. ב-20 במרץ 1930 הוציאו השופטים את פסק דינם. שלושה מן הנאשמים זוכו על ידם מחוסר ראיות ואילו את חמשת הנותרים הרשיעו וגזרו עליהם עונש מוות.

דה-פרייטס ישב בדין בבית המשפט לעניינים פליליים בשכם במשפטו של אבו ג'ילדה, שודד דרכים ערבי ששמו הפך למושג, שנדון עם שותפו למוות. דה-פרייטס גם ישב בהרכב השופטים בערעור של אברהם סטבסקי על הרשעתו ברצח ארלוזורוב, בו זוכה סטבסקי ב-20 ביולי 1934.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית משפט המחוזי בירושלים, דואר היום, 13 במרץ 1929  

הזמנה, דבר, 25 בפברואר 1930
2. ↑  Appointments, פלסטיין בולטין, 18 ביולי 1929
3. ↑  Appointments, פלסטיין בולטין, 3 ביוני 1930  
מינויים, דואר היום, 3 ביוני 1930
4. ↑  de Freitas J. פלסטיין בולטין, 1 בינואר 1931
5. ↑  Judge de Freitas in Jerusalem, פלסטיין בולטין, 8 באוקטובר 1931
6. ↑  ה' קריסול ממלא מקום נשיא ביה"ד המחוזי בירושלים, דואר היום, 28 ביוני 1933
7. ↑  חלופי הגברי בבתי המשפט המחוזיים, דואר היום, 10 בדצמבר 1933
מטוס עות'מאני במלחמת הבלקן הראשונה
**מלחמת הבלקן הראשונה** התנהלה בתקופה שבין 8 באוקטובר 1912 ובין 18 במאי 1913, בין הליגה הבלקנית, שכללה את בולגריה, סרביה, מונטנגרו ויוון ובין האימפריה העות'מאנית. כוחות הליגה הבלקנית גברו במהירות על האימפריה העות'מאנית, בגלל יתרונם המספרי והטקטי. כתוצאה ממלחמת הבלקן הראשונה איבדה האימפריה העות'מאנית כמעט את כל הטריטוריות שלה באירופה, אך הטריטוריות שנכבשו על ידי הליגה הבלקנית גרמו למחלוקת עליה התנפצה הברית והיוו סיבה עיקרית לפתיחת מלחמת הבלקן השנייה.

הרקע הגאופוליטי
---------------

 ערך מורחב – **הליגה הבלקנית (ברית)**  

תבוסת העות'מאנים במלחמה האיטלקית-עות'מאנית שבמהלכה חדרו האיטלקים לטריפוליטניה וכבשו את האיים הדודקאנסיים והתחושה שזאת העת בה ניתן לכבוש טריטוריות עות'מאניות הובילו כמה מארצות חבל הבלקן ליצירת הליגה הבלקנית. הדיפלומטיה של האימפריה הרוסית השקיעה מאמצים רבים לכינון הברית, שתאמה את האינטרסים שלה ויצרה מצב לא רגיל בו צרפת והאימפריה האוסטרו-הונגרית מצאו עצמן בחזית דיפלומטית משותפת כנגד הליגה והאימפריה הרוסית - צרפת, בגלל היותה בת ברית מסורתית של האימפריה העות'מאנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית משום שלא רצתה לראות התחזקות של סרביה.

המלחמה
------

מלחמת הבלקן הראשונה התחילה ב-8 באוקטובר כשמונטנגרו הכריזה מלחמה נגד האימפריה העות'מאנית ובנות הברית הנוספות שלחו ב-13 באוקטובר אולטימטום לאימפריה העות'מאנית והכריזו עליה מלחמה ב-17 באוקטובר.

המלחמה נפתחה בו זמנית בכמה זירות: הבולגרים תקפו את הכוחות הטורקים בתראקיה, סרביה ומונטנגרו פעלו בקוסובו, בצפון מקדוניה ובאלבניה והיוונים תקפו בדרום מקדוניה כדי לכבוש את סלוניקי ובאפירוס כדי לכבוש את יואנינה.

היוונים הצליחו לכבוש את סלוניקי ובהמשך נפלו לידי הליגה הבלקנית גם אלבניה, אפירוס, מקדוניה ותראקיה. בולגריה, שייצגה גם את סרביה ואת מונטנגרו, חתמה עם האימפריה העות'מאנית על הסכם הפסקת אש ביום 3 בדצמבר. יוון המשיכה בלחימה במטרה לכבוש את יואנינה, אך בו זמנית השתתפה במגעי השלום שהובילו להסכם לונדון שסיים את מלחמת הבלקן הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלחמת הבלקן הראשונה** בוויקישיתוף
* תמונות ארכיון מהמלחמה (בבולגרית).
* ידיעות עיתונאיות היסטוריות על מלחמת הבלקן הראשונה באתר: **שפת הים** - ים וספנות בעיתוני ההשכלה והתחייה, 1918-1856.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Philip S. Jowett, ‏‏ Armies of the Balkan Wars 1912-1913, עמודים 8-7 באתר גוגל ספרים (באנגלית).

| היסטוריה של בולגריה |
| --- |
|  | ממלכת אודריסה • השלטון הרומי • בולגריה הישנה • הממלכה הבולגרית הראשונה • הממלכה הבולגרית השנייה • בולגריה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית • המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878) • נסיכות בולגריה | בולגריהבולגריה |
| ממלכת בולגריה | מלחמת בולגריה–סרביה (1885) • מלחמת הבלקן הראשונה • מלחמת הבלקן השנייה • בולגריה במלחמת העולם הראשונה • בולגריה במלחמת העולם השנייה |
|  | הרפובליקה העממית של בולגריה • יהדות בולגריה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11971764q (data)
* LCCN: sh85011199

 |
**יצחק צ'סלר** (נולד ב-1 במאי 1937) הוא שחקן כדוריד לשעבר בבני הרצליה והשתתף בנבחרת ישראל בכדוריד.

ביוגרפיה
--------

צ'סלר נולד וגדל בהרצליה, בן בכור לטוביה וצילה צ'סלר, עולים ציוניים מליטא וממקימי העיר. עם סיום לימודיו התגייס לצה"ל. במהלך שרותו הצבאי כמ"מ בחטיבה 7, נפצע בראשו כשנלחם בקרבות לכיבוש רצועת עזה במלחמת סיני.

### ספורטאי

הוא החל את הקריירה שלו כשחקן כדורסל, אך מהר מאד הוסב למשחק הכדוריד. במכביה השישית שנערכה בשנת 1961 זכה במדליית זהב עם נבחרת ישראל. ב-1963 השתתף באליפות העולם בכדוריד שנערכה בשווייץ. באותה שנה זכה בתואר מלך השערים של הליגה. שיחק עם שני אחיו הצעירים חיים ויואב בהפועל הרצליה והקבוצה בהנהגתו התבססה כמובילה בענף הכדוריד. יחד עם הקבוצה זכה באליפות המדינה בעונת 1971/1972 ובגביע המדינה בשנת 1973.

שיחק כדוריד עד גיל 49, וסיים את הקריירה שלו בהפועל רעננה.

### חיים אישים

היה חבר ב"אגד" וניהל את חיי התרבות והקייטנות של סניף הרצליה בפרט והקואופרטיב בכלל. בנוסף עבד כמדריך טיולים בישראל ובעולם. בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 שימש כתב ספורט בעיתון מעריב, שסיקר משחקי כדורגל וכדוריד באזור הרצליה.

ב-2017 קיבל את אות יקיר העיר הרצליה, בזכות תרומתו הרבה לענף הכדוריד בעיר.

נשוי לתרצה ואב לשניים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרלמנט אגד בשלונסקי באתר news1
2. ↑  במקום פרחים יחלקו הישראלים תפוזים בשוויץ, על המשמר, 26 במאי 1963
3. ↑  האחים צ'סלר - למכבי הרצליה, מעריב, 14 במרץ 1971
**שמונה לאלף** (באיטלקית: otto per mille) הוא חוק איטלקי, המאפשר למשלם מס הכנסה לקבוע לאיזה גוף המספק שירותי דת, רווחה או תרבות להעביר 8 פרומיל ("שמונה לאלף") ממס ההכנסה האיטלקי (IRPEF‏ - Imposta sul reddito delle persone fisiche) שהוא משלם. החוק אינו מחייב את הממלאים דו"ח למס ההכנסה למלא סעיף זה, ובפועל שיעור המצהירים על יעד התרמה אינו עולה בממוצע על 40%. החוק קובע שבמקרה זה תחולק יתרת הסכום לפי אותו היחס שנקבע בין אלו שכן מילאו את הסעיף. שניים מהגופים הרשאים לקבל תרומה על פי חוק זה, התנועה הוולדנסית, והכנסייה של האסיפות של אלוהים באיטליה (Assemblee di Dio in Italia) מסרבים לקבל חלק זה ומוכנים לקבל תרומות רק מאלו שהצהירו על כך במפורש בטופס.

היסטוריה
--------

במקור החלה הממשלה האיטלקית בראשות בניטו מוסוליני לשלם משכורת חודשית לאנשי הכמורה הקתוליים על פי ההסכמים הלטרניים שנחתמו ב-1929 עם הכס הקדוש. משכורת זו באה כפיצוי על הלאמת רכוש הכנסייה לאחר איחוד איטליה. משכורת זו הייתה מכונה "קונגרואה" (*congrua*). עם השנים החל להתערער מעמדם של ההסכמים הלטרניים. כך, למשל, קבעה החוקה הרפובליקנית של איטליה ב-1946 כי באיטליה יהיה שוויון בין כל בני האדם בלא קשר לדתם, ובכך השמיטה את הבסיס החוקי להיותה של הדת הקתולית דת המדינה, כפי שנקבע בהסכמים הלטרניים. 

ב-1984 הוחלט לבצע רוויזיה בהסכמים הלטרניים. משא ומתן שהתנהל בין נשיא איטליה, בטינו קראקסי, לבין הקרדינל אגוסטינו קסרולי, האחראי על ענייני החוץ בוותיקן, הוביל להסכם חדש שנחתם ב-18 בפברואר 1984. על פי ההסכם נקבע כי תמיכת המדינה בכנסייה תעשה דרך חלוקת חלק מהכנסותיה (8 פרומיל) לכנסייה ולארגוני דת או רווחה אחרים. חוק ה"שמונה לאלף" נחקק ב-20 במאי 1985.

בשנים שבאו אחר כך חתמה ממשלת איטליה הסכמים דומים עם ארגוני דת נוספים. ארגון הקהילות היהודיות באיטליה הצטרף להסכם ב-1996, ונכון לשנת 2009 זכאים שישה ארגוני דת ליהנות מהסכם זה. ממשלת איטליה מנהלת מגעים עם ארגוני דת נוספים, ובהם בודהיסטים הינדואיסטים ומורמונים, לשם צירופם להסדר זה.

מצב נוכחי
---------

ההצהרה הרשמית של משרד האוצר האיטלקי לשנת 2004 מפרטת שבעה מוטבים שזכו לקבל כסף על פי חוק זה:

| מוטב | אחוזמסך כל הסכום | אחוזשצוין בטופס המס |
| --- | --- | --- |
| הכנסייה הקתולית | 87.25% | 34.56% |
| ממשלת איטליה | 10.28% | 4.07% |
| התנועה הוולדנסית | 1.27% | 0.50% |
| ארגון הקהילות היהודיות באיטליה | 0.42% | 0.16% |
| הכנסייה הלותרנית | 0.31% | 0.12% |
| הכנסייה האדוונטיסטית | 0.27% | 0.10% |
| אסיפות אלוהים באיטליה | 0.20% | 0.08% |
| לא צוין בטופס או לא תקין | - | 60.4% |

בשנת 2008 הסכום ששולם בצורה זו היה יותר ממיליארד אירו.
תבנית הבטון הניידת בשיטת הבנייה MSS בהקמת גשר הרכבת מעל עמק איילון
**MSS**, ראשי תבות באנגלית: **Movable Scaffolding System** (מערכת פיגומים ניידת) היא שיטת בנייה לגשרים, שפותחה בנורווגיה, ומאז שנת 1971 הוקמו באמצעותה מאות גשרים ברחבי העולם. בישראל, נוסתה השיטה לראשונה בבניית גשר הרכבת מעל עמק איילון.

השיטה פותחה על ידי חברת ההנדסה הנורווגית סְטְרוּקְטוּרָס (Strukturas) כשיטה לחיסכון בעלויות הבנייה ובקיצור זמן ההקמה של גשרים. תחילה מקימים עמודים שיתמכו בגשר. לאחר מכן מניחים תבנית יציקה ענקית בין שני עמודים, ויוצקים לתוכה בטון בכמות גדולה, אף מאות מטרים מעוקבים של בטון. לאחר מכן מזיזים את התבנית על מסילות מיוחדות באמצעות כוחות הידראוליים אל המרווח שבין העמודים הבאים, וכך הלאה.

גשר הרכבת מעל עמק איילון, המכונה גם גשר 6, הוא הגשר הארוך ביותר שהוקם במסגרת קו הרכבת המהיר לירושלים. הגשר נבנה על ידי חברת מנרב בשיטת MSS בשנים 2006–2008 והוא הגשר הארוך ביותר בישראל – 1.2 קילומטר.

ראו גם
------

* גשר מקטעים בדחיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Movable Scaffolding System** בוויקישיתוף
* יאיר אלטמן, נא להכיר - הגשר הכי גדול בארץ - מודיעין News‏, 27 בינואר 2008
* Movable Scaffolding System - Minrav engineering & building (באנגלית)
* Strukturas - Concrete, Segmental and Cantilevered Bridge Building Equipment (באנגלית)
* Bridge Building Equipment (אורכב 05.03.2008 בארכיון Wayback Machine) - Strukturas (באנגלית)
**ג'ון קווין "ג'ייק" אלזי האב** (באנגלית: **.John Kevin "Jake" Ellzey Sr**; נולד ב-24 בינואר 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת טקסס. מינואר עד יולי 2021 היה חבר בית הנבחרים המדינתי של טקסס. בעברו היה טייס בצי ארצות הברית, ושירת במלחמת אפגניסטן.

ביוגרפיה
--------

אלזי נולד באמרילו שבטקסס וגדל בפריטון (Perryton). בשנת 1992 השלים באקדמיה הימית של ארצות הברית לימודי תואר ראשון במדע המדינה. במהלך עשרים שנות שירותו בצי ארצות הברית, הוצב אלזי תשע פעמים בתפקידי לחימה פעילים. בין השאר פיקד על חטיבת מטוסי F/A-18 סופר הורנט ושימש אחראי על המראה ונחיתת מטוסים הנושאת המטוסים רונלד רייגן. הוא שירת גם כעוזר צבאי במשרד הבית הלבן במהלך ממשל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש.

מאז שפרש מהצי ועד לכניסתו אל הפוליטיקה של ארצות הברית עבד אלזי כטייס פרטי. בשנת 2012 עד 2018 היה אלזי חבר בנציבות החיילים המשוחררים של מדינת טקסס.

בבחירות 2018 התמודד אלזי לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השישי של טקסס, אך לא הצליח לזכות במועמדות המפלגה הרפובליקנית. במהלך מסע הבחירות שלו זכה לתמיכת "The Dallas Morning News", העיתון המשפיע ביותר בדאלאס. בפריימריז הרפובליקנים סיים במקום השני אחרי רון רייט, שהוסיף להיבחר אל הקונגרס ה-116 של ארצות הברית בנובמבר 2018. אלזי נבחר אל בית הנבחרים של טקסס, כנציג מחוז הבחירה ה-10, במהלך בחירות 2020. ב-12 בינואר 2021 הושבע לתפקידו.

ב-26 בפברואר 2021 הודיע אלזי על התמודדותו בבחירות המיוחדות לייצוג מחוז הקונגרס השישי של טקסס, בשאיפה למלא את מקומו של רייט, אשר נפטר בעודו מכהן בשל מחלת נגיף קורונה 2019. בבחירות המקדימות הלא-מפלגתיות, בהן התמודדו 23 מועמדים, הגיע אלזי למקום השני לאחר סוזן רייט, אלמנתו של חבר הקונגרס המנוח, אשר זכתה לתמיכת נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ. מושל טקסס גרג אבוט קבע סיבוב שני לבחירות המיוחדות לתאריך 27 ביולי, בו אלזי גבר על רייט עם 53% מקולות הבוחרים.

ב-30 ביולי 2021 הושבע אלזי לתפקידו כחבר הקונגרס בידי יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ייק אלזי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ייק אלזי (באנגלית)
* ג'ייק אלזי באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rep. Jake Ellzey (R), באתר txdirectory.com (באנגלית)
2. ↑  Rep. Jake Ellzey Sworn In as State Representative for House District 10, באתר הרשמי של בית הנבחרים של טקסס, 12 בינואר 2021 (באנגלית)
3. ↑  דניאל פרינד, Five New Texas House Candidates Who Won’t Be Waiting on Election Results, באתר The Texan‏, 3 בנובמבר 2020 (באנגלית)
4. ↑  גרומר ג'פרס ג'וניור, Freshman state Rep. Jake Ellzey joins crowded race to replace Republican Ron Wright in Congress, באתר The Dallas Morning News‏, 26 בפברואר 2021 (באנגלית)
5. ↑  אדם לוי וקלייר פוראן, Republicans Susan Wright, Jake Ellzey advance to runoff in Texas' 6th District special election, באתר CNN‏, 2 במאי 2021 (באנגלית)
6. ↑  GOP’s Jake Ellzey wins US House seat over Trump-backed rival, באתר AP‏, 28 ביולי 2021 (באנגלית)
7. ↑  טוד ג'. גילמן, Jake Ellzey, fence mended with Trump, is sworn in by Pelosi as Texas’ newest congressman, באתר The Dallas Morning News‏, 30 ביולי 2021 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: E000071

 |
**אינדיאנפוליס אולימפיאנס** (באנגלית: **Indianapolis Olympians**) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר אינדיאנפוליס אשר שיחקה בליגת ה-NBA בין השנים 1953-1949.

היסטוריה
--------

עד שנת 1949 שיחקה בעיר אידיאנפוליס קבוצת אינדיאנפוליס ג'טס אשר השתתפה בליגת ה-BAA, בעוד מועדון האולימפיאנס הודיע על הצטרפותו המתוכננת לליגת ה-NBL המקבילה בעונת 1949/1950. בשנת 1949, לאחר שהוכרז על איחוד ליגות ה-BAA וה-NBL לליגת ה-NBA, הוחלט על סגירת מועדון הג'טס לטובת האולימפיאנס שלמעשה החליפו אותם כקבוצת הכדורסל של אינדיאנפוליס.

בשתי העונות הראשונות לקיומה הובלה הקבוצה על ידי הסנטר אלכס גרוזה והרכז ראלף בירד, שניהם בוגרי אוניברסיטת קנטקי, שקלעו 22.5 ו-15.9 נקודות בממוצע למשחק, בהתאמה. בשנת 1951, לאחר שנתיים בלבד כשחקנים מקצועיים, הודו שני השחקנים כי מכרו משחקים בהם השתתפו כשחקני מכללות, והושעו לצמיתות על ידי קומישינר הליגה מוריס פודולוף. הן גרוזה והן בירד, שנבחרו בעונות 1949 ו-1950 לחמישיות העונה של ה-NBA, לא חזרו לשחק כדורסל לאחר המקרה והותירו את האולימפיאנס עם סגר בינוני ונטול כוכבים. לאורך ארבע העונות של הקבוצה העמידה אינדיאנפוליס מאזן מצטבר של 132 ניצחונות לעומת 137 הפסדים, וניצחה סדרת פלייאוף אחת (בפלייאוף 1950) במהלך ארבעת טורנירי הפלייאוף אליהם העפילה.

ב-6 בינואר 1951 לקחה הקבוצה חלק במשחק ה-NBA הארוך אי פעם, כשניצחה את קבוצת רוצ'סטר רויאלס בתוצאה 75-73 לאחר 6 הארכות.

בסיום עונת 1952/1953 התפרקה הקבוצה ונערך "דראפט פיזור" על שחקניה. בשנת 1967 חזרה ליגת ה-NBA לעיר אינדיאנפוליס, לאחר שסופחה ל-NBA קבוצת אינדיאנה פייסרס מליגת ה-ABA.

מאזנים לפני עונה
----------------

ג'ו גראבוסקי, שחקן הקבוצה בעונות   
1952 ו-1953

| עונה | מאמן | ניצחונות | הפסדים | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1949/1950 | קליף בייקר | 39 | 25 | גמר הבית המערבי |
| 1950/1951 | קליף בייקר, וולי ג'ונס | 31 | 37 | חצי גמר המערב |
| 1951/1952 | הרם שייפר | 34 | 32 | חצי גמר המערב |
| 1952/1953 | הרם שייפר | 28 | 43 | חצי גמר המערב |
|

קלעים מובילים
-------------

להלן חמשת הקלעים המובילים בתולדות המועדון:

* 1. אלכס גרוזה - 2,925
* 2. ליאו ברנהורסט - 2,333
* 3. פול וולטר - 2,176
* 4. ראלף בירד - 2,006
* 5. ג'ו גראבוסקי - 1,798

קישורים חיצוניים
----------------

* סיכום העונות של המועדון, באתר Basketball-reference.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף השחקן של אלכס גרוזה, באתר basketball-reference.com
2. ↑  דף השחקן של ראלף בירד, באתר basketball-reference.com
3. ↑  ההודעה על מותו של גרוזה, באתר הניו יורק טיימס
4. ↑  סיכום העונות של המועדון, באתר basketball-reference.com
5. ↑  סיכום משחק ה-NBA הארוך אי פעם, באתר indystar.com
6. ↑  דוח המשחק בין אינדיאנפוליס לרוצ'סטר, באתר basketball-reference.com
7. ↑  נבחרי דראפט הפיזור של אינדיאנפוליס אולימפיאנס, באתר realgm.com
8. ↑  המובילים הסטטיסטיים של המועדון, באתר basketball-reference.com

| קבוצות ליגת ה-NBA שהתפרקו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אינדיאנפוליס אולימפיאנס • אינדיאנפוליס ג'טס • אנדרסון פקרס • בולטימור בולטס • דטרויט פלקונס • דנוור נאגטס • ווטרלו הוקס • וושינגטון קפיטולסטורונטו האסקיז • סנט לואיס בומרס • פיטסבורג איירונמן • פרובידנס סטימרולרס • קליבלנד רבלס • שבויגן רד סקינס • שיקגו סטאגס |

 |
**מרכז איטליה** (באיטלקית: **Italia centrale**) הוא אחד מחמשת האזורים הסטטיסטיים הרשמיים של איטליה המשמשים את המכון הלאומי האיטלקי לסטטיסטיקה.

אזור מרכז איטליה כולל ארבעה מתוך 20 מחוזות איטליה:

* מחוז לאציו
* מחוז מארקה
* מחוז טוסקנה
* מחוז אומבריה

אזור מרכז איטליה משתרע על פני 58,052 קמ"ר, ונכון לסוף שנת 2016 גרו בו 12,067,524 תושבים. העיר המאוכלסת ביותר באזור מרכז איטליה היא בירת איטליה רומא.

מסיבות תרבותיות והיסטוריות החלקים הדרומיים והמזרחיים ביותר של מחוז לאציו נכללים לעיתים רבות באזור דרום איטליה (אזור המכונה מצוג'ורנו), משום שבעבר הם היו חלק מממלכת שתי הסיציליות, ולכן הדיאלקטים של דרום איטליה נפוצים יותר באזורים הללו.

כלכלה
-----

התוצר המקומי הגולמי של אזור מרכז איטליה עמד על 380.9 מיליארד יורו נכון לשנת 2018, המהווים כ-21.6% מהתפוקה הכלכלית של איטליה כולו.

ראו גם
------

* צפון איטליה
* מצוג'ורנו

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **מרכז איטליה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Regional GDP per capita ranged from 30% to 263% of the EU average in 2018". *Eurostat*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4039689-7

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אַבָּא גֵּרְשׁוֹן פְרוֹמְצֶ'נְקו** (4 באוגוסט 1916 – 5 בנובמבר 2005) היה תעשיין ישראלי, מבעלי עלית ומנכ"ל החברה במשך 21 שנה.

ביוגרפיה
--------

פרומצ'נקו נולד בלטביה לשרה ואליהו פרומצ'נקו. בשנת 1933, בהיותו בן 17, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, וכעבור שנה, בשנת 1934, הקים אביו את בית החרושת עלית ברמת גן. למד הנדסה בטכניון בחיפה, ועם סיום לימודיו, בשנת 1938, החל לעבוד בעלית. תפקידו הראשון היה ספק לחנויות של סוחרים ערבים, וכעבור זמן היה נציג עלית לצבא הבריטי בארץ ישראל. הוא הצטרף לצוות הניהולי ופיקח על תהליכי הייצור.

פרומצ'נקו, יחד עם שותפו, מרק מושביץ, היה אחראי לפיתוחה של חברת עלית ולהפיכתה לאחד הקונצרנים הגדולים בישראל. בשנת 1955 החליטה עלית לייצר לראשונה בישראל קפה נמס. עד אז היה הקפה הנמס נפוץ בחו"ל בלבד ולא יובא לישראל. עלית הקימה מפעל לקפה בצפת, ואת הידע סיפק יצרן קפה נמס יהודי מארצות הברית. פרומצ'נקו היה המהנדס ואיש הביצוע של היוזמה החדשה, ומושביץ היה אחראי לשיווק ולפרסום המוצר. בשנים הראשונות לשיווקו בישראל נחשב הקפה הנמס מוצר יוקרתי, אבל בתוך עשור הוא נהפך למוצר עממי ופופולרי מאוד בישראל, ועד היום הוא נחשב למוצר המזוהה ביותר עם עלית. פרומצ'נקו היה גם אחראי לעיצוב קופסת הקפה הנמס של עלית, שנותרה כמעט ללא שינוי במשך שנים רבות. בשנות ה-70 החלה עלית לייצר צנצנות זכוכית לקפה הנמס שמתוצרתה, אך בעקבות הביקוש של צרכני הקפה הנמס לאריזת הפח המקורית חזרה עלית לשווק את הקפה באריזת המותג שלו. 

בשנות ה-60 התמנה פרומצ'נקו למנכ"ל עלית ויו"ר מועצת המנהלים של חברות הבת, ועמיתו מרק מושביץ שימש יו"ר החברה ומנכ"ל חברות הבת. 

בשנת 1979 נמנה עם מייסדי חברת ההחזקות "דנות" שקרסה ב-1985.

בשנות ה-80 רכשה קבוצת פדרמן את השליטה על עלית, בין השאר על ידי רכישת המניות שהחזיק אחיו, יעקב פרומצ'נקו. בעקבות זאת החליט אבא פרומצ'נקו לפרוש מן החברה. בשנת 1987, לאחר חמישים שנות פעילות בעלית, הודיע על התפטרותו ממועצת המנהלים של עלית ועל מכירת מניותיו בחברה.

היה נשוי לרות ואב לשתי בנות: תמרה (תמי) וולף-פילוסוף, שהייתה נשואה לעורך הדין אבי פילוסוף, ולביה עוז.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007314010105171

 |
**אַבָּא חוֹרֵג, אִמָּא חוֹרֶגֶת** (באנגלית: "**Step by Step**") היא קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה ששודרה בשנים 1991–1998 ברשת ABC, ובמהלך העונה האחרונה ברשת CBS. הסדרה הופקה תחילה על ידי חברת לורימר, ולאחר מכן על ידי חברת האחים וורנר. בסה"כ הופקו ושודרו 160 פרקים בשבע עונות.

בישראל הסדרה שודרה לאורך השנים בערוץ 3, ערוץ הילדים, ערוץ 2 ובערוץ המזרח התיכון.

רקע עלילתי
----------

פרנק למברט (פטריק דאפי) הוא קבלן בניין ושיפוצים, גרוש ואב לשלושה ילדים, וקרול פוסטר (סוזאן סאמרס), מעצבת שיער, היא אלמנה ואם לשלושה ילדים. שתי המשפחות מנהלות חיים נפרדים בוויסקונסין, עד שפרנק וקרול נפגשים במהלך שיט בג'מייקה, מתאהבים ומחליטים להינשא במהרה - להפתעת ילדיהם שאינם מגלים התלהבות. בעקבות הנישואין, פרנק ושלושת ילדיו עוברים להתגורר בבית משפחת פוסטר בעיירה פורט וושינגטון. 

העלילה מגוללת את סיפורה של משפחת למברט-פוסטר, תוך הדגשת הניגודים בין בני משפחת למברט לבני משפחת פוסטר. לפרנק שני בנים ובת: ג'ון תומאס המכונה ג'יי. טי. (ברנדון קול), מתבגר עצלן; אל (קריסטין לקין), "טום בוי"; וברנדון (ג'וש בראיין). לקרול שתי בנות ובן: דיינה (סטייסי קנאן), חכמה ופרפקציוניסטית; קארן (אנג'לה ווטסון), יפה ופופולרית; ומרק (כריסטופר קסטיל), תלמיד חרשן ורכרוכי. ששת הילדים מתבגרים על מסך הטלוויזיה לאורך שבע שנותיה של הסדרה. דמות נוספת המופיעה כמעט לאורך כל שידורי הסדרה היא דמותו של קודי למברט (סשה מיטשל), אחיינו הטיפש וטוב הלב של פרנק, המתגורר במכונית מסחרית בחצר ביתה של המשפחה. בסוף העונה הרביעית הצטרפה ילדה נוספת למשפחה, לילי, בתם המשותפת של פרנק וקרול שזה עתה נולדה.

שם הסדרה
--------

שם הסדרה במקור (Step by Step) הוא משחק מילים. הפירוש הרגיל של הביטוי הוא "צעד אחר צעד", אבל המילה Step משמעה גם "חורג" בהקשר משפחה. בישראל השם שנבחר לסדרה הוא בהתאם: "אבא חורג, אמא חורגת". גם בארצות אחרות שונה השם המקורי: בגרמניה נקראה הסדרה "Eine starke Familie" – "משפחה חזקה", בצרפת נקראה הסדרה "Notre belle famille" – "המשפחה היפה שלנו" או "המשפחה המחותנת שלנו", גם כן משחק מילים. באיטליה נקראה הסדרה "Una bionda per papà" – "בלונדינית בשביל אבא".

סקירה
-----

| עונה | פרקים | שודרה לראשונה |
| --- | --- | --- |
| הפרק הראשון | הפרק האחרון |
|  | 1 | 22 | 20 בספטמבר 1991 | 24 באפריל 1992 |
|  | 2 | 24 | 18 בספטמבר 1992 | 21 במאי 1993 |
|  | 3 | 23 | 24 בספטמבר 1993 | 20 במאי 1994 |
|  | 4 | 24 | 23 בספטמבר 1994 | 19 במאי 1995 |
|  | 5 | 24 | 22 בספטמבר 1995 | 17 במאי 1996 |
|  | 6 | 24 | 7 במרץ 1997 | 15 באוגוסט 1997 |
|  | 7 | 19 | 19 בספטמבר 1997 | 26 ביוני 1998 |

קישורים חיצוניים
----------------

* "אבא חורג, אמא חורגת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אבא חורג, אמא חורגת", באתר Metacritic (באנגלית)
* "אבא חורג, אמא חורגת", באתר Hulu סדרות (באנגלית)
* "אבא חורג, אמא חורגת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**גלים** הייתה עיר מקראית בהר יהודה. היא מוזכרת בקבוצה 9 של רשימת ערי יהודה, במסגרת תיאור נחלת שבט יהודה. הקבוצה נשמטה מנוסח המסורה ושרדה רק בתרגום השבעים, בספר יהושע, פרק ט"ו, אחרי פסוק נ"ט. במחקר מקובל להתייחס לנוסח החסר כאל פסוק 59ג, בו נמנות הערים הבאות:

אפרתה, תקוע, עיטם, פעור, בית לחם, שרש\צבה(?), כרם, גלים, ביתר, מנחת. השם הסתום "טטם" הוא אולי שיבוש מנטופה.

זיהוי
-----

הופעתה של גלים מיהודה במקרא היא יחידאית, ומיקומה ידוע מתוכו רק באופן כללי מאד: בתחומי הערים המזוהות שבקבוצה, שכולן דרומית לירושלים.

רשימת ערי יהודה בה נזכרת **גלים** מתוארכת במחקר לחציה השני של תקופת המלוכה. היא ערוכה בסדר גאוגרפי לא חמור, ונחלקו הדעות אם שיקפה חלוקה מנהלית של ממלכת יהודה, ובאיזה שלב: בימי חזקיהו טרם מסע סנחריב, או סביב ימי יאשיהו בשלהי התקופה. מכלל המחקר ומסקר הר יהודה כולו עולה כי תארוך לימי חזקיהו אפשרי, אך יש עדיפות לתארוך לימי יאשיהו. **גלים** התקיימה, איפוא, בתקופה של ימי חזקיהו או יאשיהו. 

יישוב בשם גלים נזכר גם כעירו של פלטי(אל) בן ליש, בעלה השני של מיכל בת שאול. אולם יישוב זה נמצא בבנימין, מצפון לבחורים, כפי שעולה מהתיאור המקראי של לקיחת מיכל מפלטיאל על ידי איש בשת ואבנר. איש בשת לוקח את מיכל מפלטיאל (דהיינו, מהעיר גלים), אל דוד בחברון, ואז מסופר: "וַיֵּלֶךְ אִתָּהּ אִישָׁהּ הָלוֹךְ וּבָכֹה אַחֲרֶיהָ עַד בַּחֻרִים"; כלומר, גלים זו נמצאת צפונית לבחורים. ואילו בחורים עצמה נמצאת צפונית לירושלים, עובדה המוכחת מתיאור מסע בריחתו של דוד מאבשלום: דוד מתחיל את מסעו מירושלים צפונה, ומגיע עד בחורים שם יוצא ומקלל אותו שמעי בן גרא. מכל זה יוצא שגלים זו היא עיר בבנימין, צפונה מירושלים ולא קרובה אליה ביותר, ולפיכך אינה יכולה להיות זהה עם גלים שבקבוצה 9 של רשימת ערי יהודה. 

בתחום המוגדר על ידי הערים המזוהות בקבוצה 9, היישוב הבולט שעשוי לשמר את שמה של גלים הוא בית ג'אלה. ההצעה שעלתה לפיה הוא משמר את שמה של גילה מקבוצה 5 של ערי יהודה, בדרום ההר, אינה אפשרית, שכן בית ג'אלה נמצאת בצפון הר יהודה. לפיכך יש להניח כי גלים אכן שכנה בסביבות בית ג'אלה. במחקר לא הועלתה הצעה לזיהוי האתר הקדום, והאזור כולו טרם נסקר בסקר פרטני. האתר שנחשף בשכונת גילה יכול היה להיות מועמד לזיהוי, אלא שהיישוב עצמו הוא רק משלב 1 של תקופת הברזל; נתגלה אמנם ממצא מתקופת הברזל 2ג-ד, זמנה של רשימת ערי יהודה, אלא שהוא כלל מגדל שמירה בלבד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלברכט אלט, Judas Gaue unter Josia PJb 21, 1925}, עמ' 100-117. נמצא גם בכרך II של מאמריו, 1953: 267-288.
2. ↑  נדב נאמן, רשימות הערים של יהודה ובנימין וממלכת יהודה בימי יאשיהו. ציון נד, תשמ"ט, עמ' 17–71.
3. ↑  אבי עופר, **הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר)**, 1993, עמ' 1: 74-92, 4: 21-25.
4. ↑  ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק מ"ד
5. ↑  ספר שמואל ב', פרק ג', פסוקים י"ג–ט"ז
6. ↑  ספר שמואל ב', פרק ט"ו, פסוק ל' עד פרק ט"ז, פסוק ה'
7. ↑  אבי עופר, **הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר)**, 1993, עמ' 3: 19.
**עמוס גלילי** (5 בפברואר 1927 – 1 בינואר 1948) היה איש ההגנה, שנפל בקרבות מלחמת העצמאות. שכונת גבעת עמוס בעיר נשר נקראה על שמו.

קברו של עמוס גלילי בחלקה הצבאית בבית הקברות בנחלת יצחק
לוח מורשת של המועצה לשימור אתרים המנציח בעיר נשר את זכרם של חנן זלינגר חיים בן דור ועמוס גלילי, הצב ב-16 במרץ 2022 בעיר השר

ביוגרפיה
--------

עמוס גלילי נולד בעיר תוניס, בן בכור לבינה ויעקב, ולו אחות צעירה ממנו. אביו היה מורה שבא מארץ ישראל לתוניסיה בשליחות בשנת 1926 כדי ללמד עברית ולארגן פעילות ציונית. ב-1929, כשהיה עמוס בן שנתיים, נשלח אביו לשליחות דומה בבגדאד שבעיראק והמשפחה הלכה עמו. הפעילות הציונית שם הייתה קשה ומוסתרת, ולבסוף נאלצו להימלט לסוריה ולהגיע משם לארץ ישראל.

המשפחה התיישבה בבנימינה, שם ניהל האב את בית הספר. מאוחר יותר עברה לשכונת בורוכוב שבגבעתיים. גלילי למד בבית הספר בשכונה ואחר כך בבית הספר "אוהל שם" ברמת-גן.

לאחר סיום לימודיו התיכוניים יצא במסגרת תנועת הנוער העובד להכשרה חקלאית בקיבוץ מעוז-חיים ובכפר סאלד. אחר כך התיישב הגרעין בקיבוץ בארות ליד גדרה. עבר קורסים למחסנאות, סיור, נשק וחומרי נפץ. בקיבוץ בארות שימש כאחראי לביטחון וכמחסנאי הנשק. בהמשך החליט גלילי ללמוד הנדסה ובניין בטכניון שבחיפה והספיק להתחיל שם שנת לימודים שנייה. עבד לפרנסתו כפועל בניין. הוא שימש כסגן מפקד פלוגת ההגנה של הטכניון, השתתף בהגנה על העיר ויצא להכשרה צבאית בעמק יזרעאל ובעמק הירדן.

בעקבות טבח בתי הזיקוק בחיפה יצא הפלמ"ח לפעולת עונשין נגד הכפרים בלד א-שייח' וחוואסה שליד נשר. גלילי ואחרים צורפו לפעולה. לאחר סיום הפעולה, בשעות המוקדמות של 1 בינואר 1948, נפצע קשה ברגלו ואיבד דם רב. הוא הובא לבית חולים בחיפה ושם מת מפצעיו. באותה פעולה נהרגו גם שני אנשי פלמ"ח.

עמוס גלילי הובא לקבורה בבית הקברות נחלת יצחק שבתל אביב, לאחר טקסי פרידה שנערכו בטכניון ובבית ספרו.

הנצחה
-----

שלוש שכונות בנשר נקראו על שם הנופלים בפעולת התגמול בבלד א-שייח' וחוואסה - עמוס גלילי, חיים בן-דור וחנן זלינגר. כמו כן רחוב "עמוס" בשכונת בן דור בעיר נשר נקרא על שמו, וכן בית ספר יסודי "גלילות" בשכונת בן דור, נקרא על שמו.

שמו של גלילי הונצח על גבי מספר אנדרטאות, ובהן האנדרטה לחללי נשר במערכות ישראל, האנדרטה לחללי הטכניון, האנדרטה בגשר גדוד 22 בחיפה ואנדרטאות בבתי ספר שבהם למד. לאחר מלחמת העצמאות ניטעו לזכרו עצים ביער המגינים.

במלאת עשרים שנה לנופלו הוציא אביו לזכרו את הספר "חיי עמוס", ובו דברים עליו וטקסטים שכתב עמוס עצמו.

לקריאה נוספת
------------

* **חיי עמוס: במלאת עשרים לנפול עמוס גלילי, ד' באדר תרפ"ז-י"ט בטבת תש"ח**, הביא לדפוס יעקב גלילי, תל אביב: דפוס דבר, תשכ"ח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמוס גלילי** בוויקישיתוף
* עמוס גלילי, באתר יזכור
* הספר "חיי עמוס", באתר פרויקט בן-יהודה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312164105171
* ISNI: 0000 0000 7028 2999
* VIAF: 97597748
* WorldCat (עם VIAF): 97597748

 |
**עיסמת ראזה שאהג'האן** (באורדו: **عصمت شاہجہان**) היא פעילה פוליטית ופוליטיקאית פקיסטנית.

ביוגרפיה
--------

עיסמאת שאהג'האן נולדה בכפר קטן במחוז קאראק, שבח'ייבר פח'טונח'ווה, בפקיסטן. משפחתה הייתה מעורבת בתנועת הח'ודאי ח'ידמתגאר (Khudai Khidmatgar), תנועה בלתי-אלימה במאבק נגד הראג' הבריטי, אשר גם התנגדה לחלוקת הודו. בהמשך למסורת המשפחתית, שאהג'אן מעורבת כבר מגיל צעיר במאבקים פוליטיים פרוגרסיביים. היא הצטרפה לפוליטיקה מהפכנית-סוציאליסטית כמנהיגת סטודנטים ב-1983, בעת לימודיה.

ב-1986 הצטרפה לארגון השמאל, פדרציית הסטודנטים הדמוקרטית. אחר כך היא הייתה לחברה במפלגה הקומוניסטית של פקיסטן. היא עבדה יחד עם פדרציית העבודה של מוטהידה, והקימה את האגודה הדמוקרטית לנשים (DeWA), התא הפמיניסטי של המפלגה הקומוניסטית.

ב-1992, היא הקימה את העיתון הפשטו הפרוגרסיבי, "ליקוואל". בכל אחד מהמרחבים בהם פעלה, הייתה מחויבת למאבק המעמדי, הלאומי, הפמיניסטי, האנטי-דיקטטורי/מיליטריסטי, נגד פשיזם דתי, ונגד אימפריאליזם.

היא הייתה פעילה מרכזית בהקמת המפלגה הסוציאליסטית, מפלגת הפועלים עוואמי, אשר מטרתה לבנות מחדש את השמאל הפקיסטני, ונוסד כקואליציה בין שלוש מפלגות שמאל – מפלגת העבודה הפקיסטנית, מפלגת עוואמי פקיסטן ומפלגת הפועלים של פקיסטן. נכון לשנת 2018 היא משמשת כסגנית יו"ר המפלגה.

בעשור השני של המאה ה-21, התמקדה שאהג'האן בייסוד תנועה פמיניסטית-סוציאליסטית, חזית הנשים הדמוקרטית, לה תאים בכל רחבי פקיסטן. היא גם פעילה למען ה"קאצ'י עבאדי" - יישובים לא מוכרים הקיימים - למען הכרתם, ובאמצעות כך גם לשיפור תנאיהם. בשל פעילות זו מפלגת עוואמי זכתה בשלוש מתוך שמונה המושבים באספה הלאומית השמורים לאוכלוסייה זו. בין הסוגיות ששאהג'האן עוסקת בהן במסגרת זו הן אספקת מים, אשר לא ניתנת כל עוד היישובים לא מוכרים, אלימות מינית כלפי הנשים והילדות העניות מהאזור, בעיקר במסגרות עבודתן בבתי העשירים שגם בעלי כוח והשפעה בחברה, וחינוך..

באפריל 2018, נעצרה שאהג'האן יחד עם נשיא מפלגת עוואמי, פאנוס גוג'אר, על ידי משטרת פנג'אב, בעקבות מחאה בלתי אלימה בלאהור למען זכויות בני הפשטו.

ביוני 2018, הודיעה שאהג'האן על מועמדותה מטעם מפלגת עוואמי לאספה הלאומית, כנציגת מחוז NA-54 (Islamabad-III) באסלאמאבאד.

שאהג'האן היא מומחית פיננסית בדימוס. היא למדה מנהל ציבורי באוניברסיטת פשאוור, ולאחר סיום התואר זכתה במלגה ללמוד לימודי פיתוח במכון למדעי החברה בהאג. היא סופרת וציירת אוטודידקטית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  AWP's Ismat Raza Shahjahan to contest NA-54 in Islamabad, Awami Workers Party Islamabad, Jun 15, 2018
2. ↑  Give me your poor and young: Ismat Shahjahan to fight for Islamabad’s water, katchi abadis, workers, Minerwa Tahir, Samaa, June 8, 2018
3. ↑  Arrest, intimidation of AWP, PTM leaders condemned, Awami Workers Party, Pakistan, April 21 2018
4. ↑  AWP Islamabad
מבנה תלת־ממדי של המולקולה
**גלייפוסט** (באנגלית: **Glyphosate**) הוא קוטל עשבים (אנ') סיסטמטי. מיועד בעיקר לפגיעה בעשבוניים חד-שנתיים, הגדלים בקרבה לשדות חקלאיים. הגלייפוסט הוא קוטל העשבים הנפוץ ביותר לשימוש בארצות הברית.[דרוש מקור]

הגלייפוסט נרשם כפטנט על ידי חברת מונסנטו בשנות ה-70 תחת השם המסחרי "ראונד-אפ". תוקף הפטנט פג בארצות הברית בשנת 2000. שיטת הפעולה של חומר ההדברה מבוססת על פגיעה בפעילות אנזים המעורב ביצירת חומצות אמינו. חומר ההדברה נספג בצמח באמצעות העלווה.

עם השנים, פיתחה מונסנטו זני צמחים חקלאיים טרנסגניים שעמידים לפעולת הגלייפוסט. בכך מתאפשר לחקלאים שימוש נרחב בגלייפוסט לצורך הדברת העשבים, ללא חשש לפגיעה בגידול החקלאי. כיום, מרבית גידולי הסויה, התירס והכותנה בארצות הברית הם צמחים מהונדסים גנטית ועמידים לגלייפוסט.

במרץ 2015, הוכרז החומר כ"מסרטן סביר בבני אדם" על ידי ארגון הבריאות העולמי, אולם בבדיקה חוזרת שנערכה בנובמבר 2015 על ידי האיחוד האירופי נמצאו ליקויים באופן ביצוע הבדיקות. האיחוד האירופי ביצע סדרת בדיקות חדשה, יסודית ומעמיקה, ובסופה הוכרז שמדובר בחומר שאינו רעיל ואינו מסרטן. ב-10 באוגוסט 2018 פסק חבר מושבעים בארצות הברית על חברת מונסנטו תשלום פיצויים בסכום של 289 מיליון דולר לדייוויד ג'ונסון שהשתמש בקוטל עשבים מבוסס גלייפוסט וחלה בסרטן לימפומה שאינה הודג'קין. בפברואר 2019 מצא מחקר חדש שנערך באוניברסיטת וושינגטון כי השימוש בגלייפוסט מעלה את הסיכון לכמה סוגי סרטן ביותר מ-40%.

ראו גם
------

* עשבים שוטים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלייפוסט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Glyphosate: EFSA updates toxicological profile
2. ↑  "קוטל העשבים שלה גרם סרטן - ומונסנטו תשלם פיצויים של 289 מיליון דולר". *TheMarker*. 2018-08-11. נבדק ב-2018-08-11.
3. ↑  "UW study: Exposure to chemical in Roundup increases risk for cancer". 2019-02-13. נבדק ב-2019-02-15.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531214305171
* BNE: XX547468
* BnF: cb12436527m (data)
* GND: 4157755-3
* LCCN: sh85055421
* SUDOC: 033504970

 |
**נינו גאלוביץ'** (נולד ב-6 ביולי 1992) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בארוקה בעמדת הבלם.

קריירה
------

גאלוביץ' הוא בוגר מחלקת הנוער של ר.נ.ק. ספליט. ב-10 בספטמבר 2011 גאלוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה במשחק הליגה נגד ואראז'דין. בעונתו הראשונה התקשה לקבל את ההזדמנות בהרכב בגלל העדפתו של המאמן לתת את חולצת ההרכב לשחקנים מנוסים יותר. את עונת 2012/2013 התחיל כשחקן הרכב, אך במהלך העונה הגיע מאמן חדש לקבוצה ומעמדו של גאלוביץ' התערער. בעונת 2014/2015 הצליח לבסס את מעמדו בהרכב הקבוצה ושיחק 33 משחקים ואף קיבל את סרט הקפטן.

בקיץ 2015 הושאל לסלאבן בלופו לתקופה של חצי עונה. בינואר 2016 חזר לספליט, אך ישב ביציע עד לסיום העונה עקב מחלוקות כספיות עם ההנהלה.

ב-6 ביולי 2016 חתם במ.ס. אשדוד. ב-19 בדצמבר 2016 שוחרר מהקבוצה.

בינואר 2017 חתם בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית. שם שיחק במשך שנתיים, אז עבר לסגאן טוסו היפנית. ב-16 ביולי 2019 הושאל לדינמו מינסק. ב-18 בינואר 2020 חתם ברייקה לשנה וחצי. ב-28 בינואר 2022 חתם בארוקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי זריהן, ‏נינו גאלוביץ' חתם ל-3 שנים במ.ס. אשדוד, באתר ערוץ הספורט, ‏6 ביולי 2016
2. ↑  יניב טוכמן‏, מ.ס. אשדוד: תביעתו של ניר קלינגר בסך 700 אלף שקלים נדחתה, באתר וואלה!‏, 19 בדצמבר 2016
**טבן** (שם מדעי: *Tabanus*) הוא סוג מסדרת הזבובאים

גלילי בוץ
---------

זחלים של טבנים מסוימים נוהגים להתפתח במקווי מים המועדים להתיבשות בעונות החמות. כאשר מקווה המים מתחיל להתייבש חופר לעצמו זחל הטבן מחילה באדמה ומתגלם שם עד העונה הרטובה הבאה. אחת הבעיות הנצבות בפני הזחלים היא כיצד להתגונן מסדקי ההתיבשות של הבוץ. כאשר האדמה מתחממת היא נסדקת ובמידה והסדק נפער בדיוק במקום בו נמצא הגולם הוא יתייבש בחום ויהיה חשוף לאויבים. כמה מיני טבן אפריקאים *Tabanus biguttatus*, *T.conspicus*, *T.fraternus*ו- *T.taeniola* הצליחו לפתח שיטה ייחודית להימנע מהסדקים. ראשית הם חופרים בבוץ מחילה לוליינית בצורת קפיץ, אחר כך הם יוצאים וחופרים שוב מחילה ישרה ואנכית בדיוק באמצע הגליל הלוליני. כאשר הבוץ מתייבש ומתחילים להיווצר סדקים, האדמה נשברת לאורך המחילה החיצונית ואיננה פוגעת במחילה הפנימית בה הגולם נמצא.

מינים בישראל
------------

לפי (Theodor, 1965) מצויים בישראל המינים הבאים:

|  |  |
| --- | --- |
| * תת-מין Tabanus
	+ *Tabanus autumnalis brunnescens*
	+ *Tabanus linctus*
	+ *Tabanus lunatus*
	+ *Tabanus nemoralis*
	+ *Tabanus agnitionalis*
	+ *Tabanus cuspidatus*
	+ *Tabanus leleani*
	+ *Tabanus rupinae*
	+ *Tabanus regularis rufus*
	+ *Tabanus pallidipes*
	+ *Tabanus arenivagus*
	+ *Tabanus accensus*
	+ *Tabanus bromius*
	+ *Tabanus sufis*
	+ *Tabanus albifacies*
 | * תת-מין Dasyrhamphis
	+ *Tabanus alexandrinus*
	+ *Tabanus insecutor*
	+ *Tabanus umbrinus*
* תת-מין Therioplectes
	+ *Tabanus decorus*
	+ *Tabanus mendicus*
	+ *Tabanus tunicatus*
* תת-מין Atylotus
	+ *Tabanus agrestis*
	+ *Tabanus farinosus*
	+ *Tabanus pulchellus*
 |

לקריאה נוספת
------------

* Theodor, O. 1965. Tabanidae of Israel. Israel Journal of Zoology 14, 241–257

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Drees B.M. 1987. Mud Cylinders of Tabanidae (Diptera) from Texas

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"טבן"**.