recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'ובאני אנימוצ'ה** (באיטלקית: Giovanni Animuccia, ‏סביבות 1520 - 20 במרץ 1571) היה מלחין איטלקי בן תקופת הרנסאנס. הוא היה מבני תקופתו הנודעים ביותר של פלסטרינה באסכולה הרומאית והטביע את חותמו בפיתוח הלאודה הפוליפוני של רומא.

ביוגרפיה
--------

אמינוצ'ה נולד בפירנצה. לבקשת פיליפו נרי חיבר מספר לאודי - מזמורי הלל, לשירה אחרי טקס התפילה. מעשה זה הקנה לו באופן מקרי מעמד של חשיבות בתולדות המוזיקה, כיוון שביצועם באוראטורי של סן פיליפו קידם (עם התפרקות אסכולות ההלחנה של המאה ה-16) את הצורות המוקדמות של ה"אורטוריה", שאינן מתקשרות לפסיונים הגרגוריאניים-פוליפוניים. סן פיליפו התלהב כל כך מאנימוצ'ה, עד שהצהיר כי ראה את נשמת חברו מתעופפת ועולה השמיימה.

בשנת 1555 מונה אנימוצ'ה למאסטרו די קאפלה בכנסיית פטרוס הקדוש - משרה שבה החזיק עד מותו בשנת 1571. מחליפו היה פלסטרינה, שהיה ידידו וכנראה תלמידו.

כתב היד של רבים מחיבוריו של אנימוצ'ה עודנו שמור בספריית הוותיקן. יצירותיו העיקריות שיצאו לאור היו Madrigali e Motetti a quattro e cinque voci ("מדריגלים ומוטטים בארבעה ובחמישה קולות") (ונציה, 1548) ו-Il primo Libra di Messe ("ספר המיסות הראשון") רומא, 1567). מתוך ספר זה נטל ג'ובאני בטיסטה מרטיני שתי דוגמאות בשביל Saggio di Contrapunto שלו. מיסה מתוך "ספר המיסות הראשון" על הקנטו פרמו של המזמור Conditor alme siderum יצאה לאור בתיווי מודרני ב-Anthologie des maîtres religieux primitifs של Chanteurs de Saint Gervais. היצירה נושאת אופי אציל וחגיגי והייתה יכולה להיחשב ליצירה גדולה אלמלא חספוס מסוים, המעיד יותר על רישול מאשר על ארכאיות.

פאולו אנימוצ'ה, אחיו של ג'ובאני, נודע גם הוא כמלחין; פטיס אומר עליו, כיכ מאסטרו די קאפלה בבאזיליקה של סנט ג'ון לאטרן מאמצע ינואר 1550 עד 1552 וכי מת בשנת 1563.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ובאני אנימוצ'ה** בוויקישיתוף

* ג'ובאני אנימוצ'ה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'ובאני אנימוצ'ה, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'ובאני אנימוצ'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1421172
* BnF: cb14784604k (data)
* CANTIC: a11208892
* GND: 13513482X
* ISNI: 0000 0000 7139 4466
* LCCN: no92031731
* MusicBrainz: 885879fc-c99d-4034-b068-2b87b1b76fb0
* NTA: 292314833
* SNAC: w69w3xhm
* SUDOC: 181087626
* VcBA: 495/274998
* VIAF: 17645755
* WorldCat: lccn-no92031731

 |
**יואן ז'ולדיה** (ברומנית: **Ioan Joldea**, ידוע גם כ"ז'ולדיה וודה" Joldea Vodă) היה טוען לכתר של מולדובה לתקופה של שמונה ימים, בין התאריכים 4 בספטמבר – 12 בספטמבר 1552.

חייו
----

ז'ולדיה היה בויאר מולדבי בדרגת קומיס, ללא יחוס מיוחד, ששרת תחת כמה משליטי מולדובה מבית מושאט. לפי הכרוניקון האיטלקי אנטוניו מריה גרציאני, ז'ולדיה היה גבר טוב מראה, תכונה שלדעתו הייתה בעלת משקל בבחירתו.
אחרי ששתי קבוצות בויארים - אחת במולדובה עצמה, ואחת בגלות פולין, יזמו קשר שהביא לרציחתו של השליט שטפאן רארש ב-1 בספטמבר 1552, הנסיכה **אלנה אקטרינה לבית ברנקוביץ'**, אלמנתו של פטרו רארש, ביקשה להבטיח את עתידו של בן הזקונים שלה, קונסטנטין, שהיה קטין בן עשר בערך. לשם כך, היא קידמה בינתיים את יואן ז'ולדיה כמועמד לכתר מולדובה והציעה לו את ידה של בתה **רוקסנדרה**. הוורניק הגדול ("מארה וורניק") **גבריל מובילה** וההטמאן, "השוער של סוצ'אבה", **יון סטורדזה** הסכימו לתוכניתה ויחד עם הבויארים הקושרים המולדבים הכתירו את ז'ולדיה. המהלך של הנסיכה אלנה ושל הבויראים מסביבה התקבל בפולין בזעם.

בתמיכת המגנאט של בלז, **שניאבסקי** ואצילים פולנים אחרים, הבויארים הגולים בפולין הכתירו כשליט של מולדובה את אחד מהם, ה"סטולניק פטרו" או "פטריה", לכאורה בן מחוץ לנישואים של השליט בוגדאן בעל עין אחת בטקס שהתקיים ביישוב טרמבובלה. השליט החדש קיבל את השם "אלכסנדרו לפושניאנו". אחרי רציחתו של שטפאן רארש חיילים הנאמנים ללפושניאנו וכוח צבאי פולני ליוו אותו למולדובה. מלך פולין עצמו, זיגמונד השני אוגוסט תמך במועמדותו של לפושניאנו והשליט הטרי וחסידיו נשבעו לו אמונים. 

הפלג שתמך בז'ולדיה התפזר מהר ורבים מחבריו עברו למחנה של לפושניאנו.
חיילים פולנים ומולדבים בפיקודו של הוורניק **מוצוק** תפסו את ז'ולדיה בדרך לחתונה בסוצ'אבה, בכפר שׁיפוֹטֶה על נהר ז'יז'יה. כעבור ימים אחדים נפלו לידי אנשיו של לפושניאנו גם הנסיכה אלנה אקטרינה ובנה הקטן. הנסיכה אלנה אקטרינה נחנקה למוות וקונסטנטין רארש מת כעבור שנתיים ב-1554. ליואן ז'ולדיה נכרת האף, על מנת לכער את פניו ושיאבד כל סיכוי לממש את שאיפותיו. הוא נשלח למנזר שבו נפטר בתאריך בלתי ידוע.

השליט החדש אלכסנדרו לפושניאנו הוכתר כשליט של "מולדוולאכיה" בעיירה הרלאו ב-12 בספטמבר 1552 ולאחר מכן נכנס לעיר הבירה סוצ'אבה.
לפי הכרוניקון גריגורה אורקה יואן ז'ולדיה היה שליט של מולדובה לשלושה ימים בלבד. 
את ארוסתו, רוקסנדרה, הבת של פטרו רארש ושל אלנה ברנקוביץ', ולפיכך בת דודו לכאורה, לקח אלכסנדרו לפושניאנו לעצמו לאשה כדי לחזק עוד יותר את יחוסו.

בני משפחתו
----------

אחיו של יואן ז'ולדיה, הבויאר בדרגת ארמאש, שטפאן ז'ולדיה שרת במצודת ניאמץ. שטפאן ז'ולדיה היה אב לשתי בנות - מרגיטה או מרגיוליצה ותאודורה. תאודורה התנזרה והפכה בגלל חייה הסגפניים ומעשי נסים שבהם הייתה מעורבת, לתאודורה הקדושה מסיחלה. היא חייתה במנזרים במזרח ולאכיה ובחבל מולדובה והייתה לרומניה הראשונה שהוכרה כקדושה של הכנסייה האורתודוקסית. ייתכן כי בני משפחה אחרים של ז'ולדיה נמלטו לטרנסילבניה - לכפר מיטיטל על יד אוראדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גריגורה אורקה - כרוניקה של ארץ מולדובה פרק 143 ב wikisource (ברומנית)
* 2. Constantin C.Giurescu - *Istoria Românilor vol* Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, Bucureşti, 1976 קונסטנטין ק. ג'ורסקו - **תולדות הרומנים** - כרך ב, בוקרשט, 1976. (ברומנית)
* אילן היוחסין של בית מושאט (באנגלית)
* על ז'ולדיה -חומר תיעודי מאת טיבריו צ'ובאנו - ברשת (ברומנית)
**וילפריד דאלמה** (בצרפתית: **Wilfried Dalmat**; נולד ב-17 ביולי 1982) הוא כדורגלן מסן מרטן המשחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

דאלמה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של ז'ואה-לה-טור ובגיל 14 הצטרף לאקדמיה של נאנט. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון באליפות צרפת ואף בסופר קאפ הצרפתי. ב-11 בספטמבר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות במשחק הליגה נגד פ.ס.וו. איינדהובן.

בינואר 2002 חתם באולימפיק מרסיי. בקיץ חזר לנאנט ובינואר 2003 חתם בשאטורו ממנה עבר לגרנובל.

בקיץ 2004 חתם בלצ'ה מהסרייה א', לאחר מכן חזר לגרנובל. בקיץ 2005 הצטרף לראסינג סנטנדר מהלה ליגה. כעבור שנה חתם במונס ממנה עבר לסטנדרד לייז' עמה זכה באליפות.

בהמשך הקריירה שיחק בקלאב ברוז', אורדוספור, קארשיאקה, בולוספור, פאנטוליקוס, בריסל, בורז' 18, ויירזון, מונטולאה וסולייר ספורט. בקיץ 2021 חזר לז'ואה-לה-טור במדיה שיחק בנעוריו.

ב-5 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סן מרטן בהפסד 4-0 לברבדוס. 3 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לאיי הבתולה של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילפריד דאלמה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"וילפריד דאלמה"**.
**שקדי מרק** הוא שם של מאכל ישראלי, המשמש להוספת טעם ומרקם למרקים, באופן דומה לקרוטונים.

צורה
----

מסורתית, שקדי המרק שנמכרו בישראל על ידי חברת "אסם" התאפיינו בצורה מרובעת בשני גדלים (שקד בודד שגודלו כחצי ס"מ על כחצי ס"מ - ריבוע, ושקד בודד שגודלו כחצי ס"מ על ס"מ - מלבן), ובצבע צהוב. עם כניסתן של חברות מתחרות לשוק הישראלי, ניתן למצוא שקדי מרק בצורת דגיגים (אורכם כסנטימטר אחד) ובצורות נוספות, בצבעים שונים (ירוק, כתום) ובטעמים שונים (בצל ועוד)[דרוש מקור]. בפסח, שקדי המרק של אסם הם בצורת טבעות. על פי נתוני אחת החברות, באריזת 400 גרם מצויים כ-7,000 שקדי מרק[דרוש מקור].

תכולה
-----

שקדי המרק עשויים קמח חיטה ושמני מאכל, בתוספת מלח ותבלינים. בעבר היו מוסיפים לשקדי המרק צבע מאכל צהוב, אולם בשל מודעות להשלכות בריאותיות שליליות, שיש לצבע המאכל הצהוב הקרוי טרטרזין, הוסר צבע המאכל ממזון זה, והוחלף בצבע המאכל הטבעי כורכומין. בגרסה כשרה לפסח מוחלף קמח החיטה בקמח תפוחי אדמה.

היסטוריה
--------

בעבר היה נהוג להכין שקדי מרק באופן ביתי, והיו מתכונים לשקדי מרק מקמח מצה שיועדו לימות חג הפסח. שקדי המרק יוצרו באופן מסחרי בישראל החל משנת 1952 על ידי חברת "אסם", אשר ייצרה בראשית דרכה בעיקר מוצרי פסטה, וניסתה לפתח מוצר אשר יתאים לאכילה במרק. על פי אתר החברה, הפיתוח של המוצר בוצע, כשבתקופת הצנע, אחת ההקצבות החודשיות הכילה יותר שמן מהרגיל ופחות קמח מהרגיל, בכדי ליצר איטריות.

גלגולו הראשון של המוצר היה דומה להרכב הנוכחי, אך נקרא "שקדי ביצים" על שום צורתן של יחידות הבצק הקטנות. שקדי הביצים יועדו הן למרקים והן למשקאות קרים. עם הזמן, ותוך התחשבות בטעמו של קהל הצרכנים, הוקטנו השקדים לגודלם כפי שמוכר כיום, טעמם השתנה והומלח, וכיוון שיועדו למרקים בלבד שונה גם השם ל"שקדי מרק" (שהפך לשם גנרי על אף שאינו קשור יותר לצורת השקד המקורית).[דרוש מקור]

יצרניות
-------

"אסם" הייתה במשך שנים רבות יצרנית בלעדית של שקדי המרק, אולם במהלך השנים נוספו שקדי מרק המיוצרים על ידי חברות מזון שונות, כדוגמת "קנור","ויטה" "mana" ועוד. שקדי מרק נמכרים כיום גם בשווקים שונים מחוץ לישראל[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שקדי מרק** |

* עמית נאור, מימי הצנע אל שולחן החג: הטעות המצערת שהעניקה לנו את שקדי המרק, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 14 בספטמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  אטריות בלי לוקשען, דבר, 5 ביוני 1972
**חומט מנומר** (שם מדעי: ***Eumeces schneideri***) הוא בן למשפחת החומטיים. אורכו עשוי להגיע אף ל-50 ס"מ, מה שהופך אותו לחומט הארוך ביותר בישראל והאזור. החומט המנומר, הוא היחיד מממשפחת החומטיים המתאפיין בדו צורתיות זוויגית, זאת אומרת שהזכר והנקבה לא נראים אותו דבר. עוד ניגוד לשאר מיני החומט, הוא שזכר החומט מנומר גדול יותר מהנקבה.

החומט המנומר ניזון מחרקים, ביצים, זוחלים ובעלי חיים אחרים הקטנים ממנו. זאת הודות לגודלו. תפריטם של שאר המינים הקטנים יותר, קטן יותר בהתאם, ומכיל רק חרקים וזוחלים קטנים.

צבעו של החומט המנומר מבריק, חלק וחום ברובו, ועל גבו וצדדיו יש צורות ופסים מרהיבים.

כמו אצל שאר מיני החומט, בעת מנוס, החומט משיל את זנבו, במטרה לעכב את הטורף, ובינתיים להספיק לברוח.

תפוצה ומקום חיות
----------------

מזרח אלג'יריה, תוניסיה, לוב, מצריים, חצי האי סיני, ישראל, קפריסין, טורקיה, מערב סוריה, לבנון, ירדן, איראן (במדבר קאביר), עיראק, ערב הסעודית, טרנסקווקז, רוסיה (דאגסטן), טורקמניסטן, אוזבקיסטן, טג'יקיסטן, מזרח גאורגיה, דרום ארמניה, אזרבייג'ן, אסיה הקטנה, אפגניסטן, צפון פקיסטן, וצפון-מערב הודו.

קריאה נוספת
-----------

* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה**, מהדורה שלישית 2022. מסת"ב 978-965-91880-2-4, עמודים: 117-118

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומט מנומר** בוויקישיתוף
* חומט מנומר, באתר NCBI (באנגלית)
* חומט מנומר, באתר GBIF (באנגלית)
* נח רוטרי, חומט מנומר, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית
**דוד עמנואל דניאל (טנלי) אירופיאוס** (בפינית: **Daniel Europaeus**;‏ 1 בדצמבר 1820 – 15 במאי 1884) היה בלשן וחוקר פולקלור פיני. ידוע בין השאר בשל תרומתו ליצירת המהדורה השנייה של הקאלוואלה, האפוס הלאומי של פינלנד.

חייו
----

אירופיאוס נולד בסאביטאייפאלה (Savitaipale) בדרום קרליה (כיום רפובליקת קרליה ברוסיה). מכיוון שאביו של אירופיאוס היה מכר של הנריק גבריאל פורטן, גדל אירופיאוס בחוגים אינטלקטואליים. סיים את לימודיו בתיכון בויפורי ב-1844, אז המשיך לאוניברסיטת הלסינקי ללימודי בלשנות. בקריירה האקדמאית שלו פרסם מאמרים רבים בנושא מאקרו-משפחת השפות ההינדו-אוראליות - תאוריה הגורסת כי השפות ההודו-אירופיות והאורליות קשורות זו בזו.

במהלך השנים 1845–1854, ערך אירופיאוס מספר נסיעות לקרליה. שם פגש משוררים רבים, מהם ליקט חומרים עבור אליאס לונרוט, עורך הקאלוואלה. תרומתו העיקרית של אירופיאוס לקאלוואלה היא ליקוט החומרים של הסיפור על קולרבו עבור המהדורה השנייה המורחבת של הקלוואלה שתוכננה לצאת לאור ב-1849. בין השאר, אירופיאוס גם אסף מסורות סאמיות. כבלשן, הוא התעניין בעיקר בהיסטוריה המוקדמת של השפה הפינית והעם הפיני. הוא נחשב למייסד האונומסטיקה בפינלנד. ורבים מהתחדישים שלו לשפה הפינית עודם בשימוש יומיומי בשפה עצמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* DED Europaeus A PATHFINDING LINGUIST WHO SOMEHOW LOST HIS WAY

הערות שוליים
------------

1. ↑  Europaeus, Daniel - Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11105748m (data)
* GND: 118879219
* ISNI: 0000 0001 0916 8393
* LCCN: n91009555
* SELIBR: 364070
* SUDOC: 073677604
* VIAF: 76308472
* WorldCat: lccn-n91009555

 |
בפיזיקה, **כּוֹחַ צֶנְטְרִיפוּגָלִי** (מלטינית, "בורח מהמרכז": centrum - מרכז, fugere - לברוח; לפי האקדמיה ללשון העברית: **כּוֹחַ סִרְכּוּזִי**) הוא כוח מדומה המושך גוף הנתון בתנועה מעגלית לאורך רדיוס הסיבוב בכיוון הפונה **החוצה** ממרכז המעגל.

כוח צנטריפוגליאיור הממחיש את מקורו של הכוח הצנטריפוגלי.   
 הקו האדום מתאר את המסלול שהיה עושה הנוסע אילולא היו דפנות לאוטובוס.   
 בשני האיורים האוטובוס מבצע פנייה - קשת של מסלול מעגלי.
נניח שיש לנו גוף בעל מסה m שמבצע תנועה מעגלית קבועה ברדיוס r. על אף שגודל המהירות לא משתנה, גוף שמבצע תנועה כזו נמצא בתאוצה, מפני ש**כיוון** המהירות משתנה. בכל רגע נתון יש לגוף מהירות קווית בכיוון המשיק למעגל הסיבוב, וכיוון זה משתנה. עקרון ההתמדה קובע שהגוף שואף להתמיד בתנועה ישרה בכיוון המשיק, ולכן הגוף "נמשך" כלפי חוץ הסיבוב. משיכה זו היא **הכוח הצנטריפוגלי**, והיא למעשה מקרה פרטי של כוח ד'לאמבר. 

כדי לקיים תנועה מעגלית חייב להיות כוח המושך את הגוף כלפי מרכז הסיבוב. כוח זה נקרא **כוח צנטריפטלי**. בניגוד לכוח הצנטריפוגלי, הכוח הצנטריפטלי אינו כוח מדומה. מכיוון שהכוח הצנטריפטלי ניצב למהירות, הוא משנה את כיוונה, אך לא את גודלה.

מתמטית, הכוח הצנטריפוגלי ניתן לביטוי באופן הבא:

{\displaystyle F=ma\_{r}=m{\frac {v^{2}}{r}}=m\omega ^{2}r}

כאשר m היא מסת הגוף, \ a\_{r} היא התאוצה הרדיאלית, \ v היא המהירות, r הוא רדיוס הסיבוב ו-\ \omega  היא המהירות הזוויתית. 

* מתקיים \ \omega  {\displaystyle \ v=r}

(הפיתוח המתמטי המפורט מופיע בערך כוח קוריוליס)

דוגמה לכוח הצנטריפוגלי מחיי היום יום היא המשיכה כלפי חוץ שאנו חשים בקרוסלה מסתובבת, או כלפי קירות המכונית כאשר היא מבצעת סיבוב. כפי שרואים בנוסחה, ככל שהקרוסלה מסתובבת במהירות גבוהה יותר, כך הכוח הצנטריפוגלי חזק יותר, וקשה יותר שלא לעוף מהקרוסלה.

אי הבנות נפוצות
---------------

רבים נוטים שלא להשתמש במושג "כוח צנטריפוגלי" כיוון שהוא כוח מדומה, וכך אף נלמד בבתי הספר בישראל. בחישובים ובפתרון תרגילים הכוח הצנטריפוגלי לא מופיע, ובמקומו מופיע הכוח הצנטריפטלי. לכן, תלמידים רבים חושבים כי מבחינה מדעית מדויקת אין לצמד המילים "הכוח הצנטריפוגלי" משמעות אמיתית. לא כך הדבר. המונח "כוח מדומה" אינו אומר שכוח זה אינו "קיים" במציאות. הכוח הצנטריפוגלי הוא אומנם כוח מדומה, אך במערכת מסתובבת הוא ניתן למדידה, ואף יכול לבצע עבודה. לכן, אין זה מדויק לומר כי הכוח הצנטריפוגלי לא קיים, אלא רק כי הוא אינו קיים במערכות ייחוס **אינרציאליות**. אדרבא, בחישובים פיזיקליים במקרים רבים מעדיפים המדענים והמהנדסים להשתמש במערכות ייחוס מסתובבות, ובמקרים אלה יש לכוח הצנטריפוגלי תפקיד חשוב. לדוגמה, הכוח הצנטריפוגלי אחראי לכך שגודל תאוצת הכובד האפקטיבית של כדור הארץ משתנה עם קו הרוחב שנמצאים בו.

ראו גם
------

* כוח צנטריפטלי
* כוח מדומה
* מערכת ייחוס
* כוח קוריוליס
* וסת צנטריפוגלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוח צנטריפוגלי** בוויקישיתוף
* ארז גרטי, כוחות המעורבים בתנועה מעגלית, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 ביולי 2011
* עופר מגד, תנועה בהשפעת כוח צנטריפוגלי, בבלוג "רשימות בפיזיקה עיונית", 6 ביוני 2016
* כוח צנטריפוגלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כּוֹחַ סִרְכּוּזִי במילון גאוגרפיה אנושית (תשע"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284966105171
* BNE: XX544264
* GND: 4257608-8
* LCCN: sh85021931

 |
**גרגורי "גרג" ג'. לנגייל** (באנגלית: **Gregory "Greg" J. Lengyel**; נולד ב-15 בנובמבר 1963) הוא קצין בדימוס בחיל האוויר של ארצות הברית בדרגת מייג'ור גנרל. בתפקידו האחרון שירת כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.

ביוגרפיה
--------

לנגייל הוא בנם של מרגרט ולורן. הוא נולד בצפון-מזרח ארצות הברית וגדל בסן אנטוניו שבטקסס. אביו שירת כטייס קרב במהלך מלחמת וייטנאם, מטוסו הופל בעת משימת צילום באוגוסט 1967 והוא שהה בשבי עד מרץ 1973. לאחר שחרורו חזר לשירות בווייטנאם. ללנגייל אחות ושני אחים. אחיו הגדול הוא הגנרל ג'וזף לנגייל המשרת כמפקד המשמר הלאומי.

לנגייל סיים ב-1985 תואר ראשון בהצטיינות בהנדסת טכנולוגיה מאוניברסיטת טקסס A&M אותו עשה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית.

החל את שירותו כקצין מערכות לוויין בפיקוד החלל של ארצות הברית. ב-1988 סיים קורס טיס והוכשר כטיס מסוקים. שירת כטייס בל UH-1 אירוקוי בטייסת חילוץ והצלה, עבר הסבה למסוקי MH-53 ושירת בטייסת המבצעים המיוחדים ה-31 בקוריאה הדרומית, בטייסת המבצעים המיוחדים ה-20 בפלורידה ובטייסת המבצעים המיוחדים 551 בניו מקסיקו. שימש קצין מדיניות ואסטרטגיה ועוזר לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים.

בשנים 2001–2004 שירת בטייסת המבצעים המיוחדים ה-21 באנגליה, תחילה כקצין מבצעים ולאחר מכן כמפקד הטייסת. בתפקידו הבא שימש עוזר צבאי למזכיר ההגנה של ארצות הברית.

ביולי 2007 מונה למפקד הכוח המשותף למבצעים מיוחדים אוויריים בבסיס באלד שבעיראק. באוגוסט 2008 מונה לעוזר קצין אג"ם של פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר.

בנובמבר 2008 מונה למפקד כנף המבצעים המיוחדים הראשונה. ביוני 2010 מונה לעוזרו של מפקד כוחות נאט"ו. במהלך תפקיד זה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. ביוני 2012 מונה למפקד הצוערים באקדמיית חיל האוויר.

באוגוסט 2014 מונה למפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד אירופה של ארצות הברית בדרגת מייג'ור גנרל. ביוני 2016 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2018.

במהלך שירותו צבר 3,900 שעות טיסה על מסוקי בל UH-1 אירוקוי, TH-55, ‏TH-53, ‏MH-53, ‏CV-22, מי-17 ומטוסי אימון.

הוא השתתף במבצעים מיוחדים רבים, בין השאר בהאיטי, בבלקן, בעיראק ובאפגניסטן. עוטר שלוש פעמים במדליית האוויר. העיטור הראשון הוענק לו בעת ששירת כטייס MH-53 בטייסת המבצעים המיוחדים ה-21. במהלך מבצע חופש לעיראק באפריל 2003 פיקד על מבנה של ארבעה מסוקים שהוביל כוח של 32 אנשי יחידת אריות הים להשתלטות על סכר צפונית לבגדאד. עם תחילת המשימה סבל המסוק מבעיות טכניות, נורתה עליו אש נ"מ וכן נתקל בלהקת ציפורים שניפצה את שמשת תא הטייס, אף על פי כן השלים לנגייל את המשימה.

לנגייל בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת המדינה טרוי, הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, בוגר מכללת המלחמה של חיל האוויר ועמית במכון ברוקינגס. נשוי לדיאן, שני בניהם משרתים כקצינים בחיל האוויר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרגורי לנגייל** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
* גרגורי לנגייל באתר אקדמיית חיל האוויר
* גרגורי לנגייל באתר veterantributes.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gen. Scaparrotti's remarks at SOCEUR Change of Command, אתר פיקוד אירופה של ארצות הברית, 8 ביוני 2016
**תומאס "טום" ג'י. טראסק** (באנגלית: **Thomas "Tom" J. Trask**; נולד ב-1961) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים. טראסק עוטר בכוכב הכסף על גבורתו כטייס מסוק במהלך מלחמת המפרץ.

ביוגרפיה
--------

טראסק גדל בבוסטון בנה של קרולין לואיס ובנו החורג של מאסטר סרג'נט רוברט לואיס. הוא למד לתואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת אמברי-רידל בפרסקוט שבאריזונה, במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית. הוא סיים לימודיו בפברואר 1984 ושירת כקצין בכוחות המילואים.

בספטמבר 1984 התגייס לשירות סדיר בחיל האוויר, עבר קורס טיס והוכשר כטייס מסוקים. 

שירת כטייס UH-1N בטייסת החילוץ וההצלה 40. עבר הסבה למטוסי MH-53 ושירת בטייסת המבצעים המיוחדים 20. הוא השתתף בפלישה האמריקאית לפנמה ובמלחמת המפרץ. במהלך המלחמה השתתף כקברניט MH-53 במשימת חילוץ של טייס F-14 טומקט שהופל בסמוך לבגדאד. על משימת החילוץ המורכבת והמסוכנת בתנאי מזג אוויר ושטח קשים ובשטח רווי כוחות אויב, עוטר בכוכב הכסף. כמו כן הוא וצוות המסוק זכו בפרס מק'קיי (אנ') המוענק על ידי האגודה הלאומית לאווירונאוטיקה, לטיסה הראויה לשבח לשנת 1991. לאחר המלחמה שימש עוזר לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר בטרם חזר לטייסת המבצעים המיוחדים 20. לאחר תקופת לימודים שירת כקצין תכנון במפקדת כוחות האוויר של נאט"ו בנאפולי שבאיטליה. בשנים 1998–2001 שימש קצין מבצעים ומפקד טייסת המבצעים המיוחדים 20, הוא השתתף במבצעים בקוסובו. ב-2001 מונה לראש מחלקת מבצעים מיוחדים בלשכת קצין האג"ם של המטות המשולבים. 

באוגוסט 2002 מונה למפקד להק המבצעים 347 שהיה משויך לכנף החילוץ וההצלה 347 בפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. בפברואר 2004 מונה לעוזר למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים. במאי 2005 מונה למפקד כנף המבצעים המיוחדים 58, בפברואר 2007 מונה למפקד בית הספר לקציני טייסות בבסיס חיל האוויר מקסוול שבאלבמה. 

ביולי 2008 מונה למפקד חיל האוויר ה-23 של ארצות הברית וכקצין המבצעים של פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. בפברואר 2009 מונה לראש ענף תכנון והערכה בפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. ביולי 2009 מונה לסגן מפקד לענייני תכנון ותיאום בפיקוד מרכז של ארצות הברית. באוקטובר 2011 מונה לראש ענף בניית הכוח, משאבים, דרישות והערכה אסטרטגית בפיקוד המבצעים המיוחדים. 

ביוני 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים, שירת בתפקיד עד יולי 2017 ולאחר מכן פרש מהשירות הצבאי.

במהלך שירותו צבר טראסק למעלה כ-3,200 שעות טיסה, על מסוקי ומטוסי MH-53, HH-60, UH-1, CV-22, MC-130, HC-130 וכלי טיס נוספים למבצעים מיוחדים. 

טראסק בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת המדינה טרוי באלבמה, בעל תואר שני בביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי, בעל תואר שני בלימודי כוח אווירי מבית הספר ללימודים מתקדמים של חיל האוויר, והוא בוגר המכללה לביטחון של נאט"ו ברומא שבאיטליה. הוא נשוי לקארין והם הורים לבת ובן.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר אוניברסיטת אמברי-רידלי
* תומאס טראסק באתר veterantributes.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lieutenant general with connections to Halifax Co. retires from Air Force, ‏yourgv.com, ‏17 ביולי 2017
2. ↑  Hog He, מגזין חיל האוויר של ארצות הברית, דצמבר 2010

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"תומאס טראסק"**.
**סלאמה אליאס** (בערבית: **سلامة إلياس**; 27 בפברואר 1911, קהיר - 19 באוקטובר 1994, קהיר היה שחקן יהודי-מצרי וזכור במצרים כאחד היהודים הבודדים שסירבו לעזוב את מצרים ולעלות לישראל אחרי מהפכת הקצינים החופשיים ב-1952, כאשר הצהיר יותר מפעם אחת כי הוא ימות ויקבר במצרים, מה שאכן קרה בפועל.

קורות חייו
----------

נולד ב-1911 בקהיר למשפחה יהודית. למד במכון למשחק ולאחר מכן עבד בכמה קבוצות תיאטרון, ביניהן נגיב אל-ריחאני ופאטימה רושדי. את הקריירה האומנותית שלו החל בשנות החמישים כאשר השתתף בסרט "גביע הייסורים" (ער'), שהוקרן ב-1952. לאחר מכן השתתף בסרט "המזל שלך השבוע" בשנת 1953, ולמרות שהשתתף ביותר מיצירה אחת במהלך תקופה זו הוא התפרסם בעיקר במהלך שנות השישים והשבעים כאשר שיחק בתפקידים שונים עם הכוכבים הגדולים של אותה תקופה ובראשם השחקן פואד אל-מוהנדס.

נישא מחוץ לקהילה היהודית ונולדו לו 4 ילדים. נפטר במצרים מולדתו ב-1994 והותיר אחריו 150 יצירות בקולנוע, תיאטרון וטלוויזיה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Salama Elias(1911 - 1994), באתר elcinema.com
2. 1 2  اليهودي الذي رفض الخروج من مصر.. من هو سلامة إلياس؟
3. 1 2  أسرار لا تعرفها في حياة الفنان سلامة إلياس .. اليهودي الذي رفض الخروج من مصر ؟, news-alarab.net
4. ↑  نجل سلامة إلياس: أبي رفض الهجرة لإسرائيل وعبد الناصر لم يضطهد اليهود, مصراوي.كوم (בערבית)
5. ↑  من هو الفنان اليهودى الذى رفض الخروج من مصر ؟, الحكاية, ‏2023-01-10 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סלאמה אליאס"**.
מרשל וב (במדי חיל האוויר) בחדר המצב של הבית הלבן במהלך מבצע חנית נפטון
**מרשל ברדלי "בראד" וב** (באנגלית: **Marshall Bradley "Brad" Webb** ; נולד ב-27 בנובמבר 1961) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל. בתפקידו האחרון שירת כמפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

וב סיים ב-1984 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. הוכשר כטייס מסוקים ושירת כטייס בל UH-1 אירוקוי בטייסת החילוץ וההצלה 40. לאחר מכן עבר הסבה למסוקי MH-53H סופר סטאליון ושירת בטייסת המבצעים המיוחדים 20, וכן כטייס בכיר וקצין בטיחות בלהק המבצעים המיוחדים 352, כנף המבצעים המיוחדים של פיקוד אירופה שהוצבה בסאפוק שבאנגליה. ב-1996 היה מעורב במשימת החיפוש והחילוץ בעקבות התרסקות מטוס חיל האוויר של ארצות הברית בקרואטיה בו נספה בין היתר מזכיר המסחר של ארצות הברית רון בראון. על פועלו זכה בפרס צ'ייני (אנ') המוענק מדי שנה לטייס שהפגין את אומץ הלב הרב ביותר במשימה הומניטרית. באותה שנה סייע עם צוות מסוקו במבצע חילוץ הומניטרי של אלפי אזרחי מדינות שונות בעקבות הלחימה בליבריה.

לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר ובמכללה לפיקוד ומטה של הכוחות המשולבים שירת במטה פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ולאחר מכן כקצין מבצעים ומפקד טייסת המבצעים המיוחדים 20. למד במכללת המלחמה הלאומית ושירת במשרד תת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית לענייני המזרח התיכון ודרום-מערב אסיה. 

ביוני 2005 מונה למפקד להק המבצעים המיוחדים 352. ביולי 2007 מונה למפקד כנף המבצעים המיוחדים הראשונה, במסגרת זו פיקד על הכוח האווירי המשולב למבצעים מיוחדים בפיקוד מרכז שפעל בעיראק. בנובמבר 2008 מונה לעוזר מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. 

באפריל 2009 מונה למפקד חיל האוויר ה-23 המשויך לפיקוד המבצעים המיוחדים. ביולי 2010 מונה לעוזרו של מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. במהלך תפקידו היה מעורב ב"מבצע חנית נפטון" לחיסולו של אוסאמה בן לאדן, ותועד בתצלום "חדר המצב" כשהוא בסמוך לנשיא ארצות הברית ברק אובמה. ביולי 2012 מונה לראש ענף תכנון ואמצעים בפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. 

ביולי 2013 מונה למפקד המבצעים המיוחדים של פיקוד אירופה וקודם לדרגת מייג'ור גנרל. באוגוסט 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד מפקדת המבצעים המיוחדים של נאט"ו. ביולי 2016 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. ביולי 2019 מונה למפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו במאי 2022.

במהלך שירותו צבר מעל 3,700 שעות טיסה מהם 117 שעות טיסה מבצעיות, על מסוקי MH-53H/J/M, מסוקי בל UH-1 אירוקוי, מסוק-מטוס CV-22B, מטוסי ‏לוקהיד MC-130H, ו-MC-130P. 

וב בעל תואר ראשון בביולוגיה מאקדמיית חיל האוויר בקולורדו, תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת המדינה טרוי באלבמה ותואר שני באסטרטגיית ביטחון לאומי ממכללת המלחמה הלאומית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרשל וב** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  AETC welcomes new commander, אתר חיל האוויר האמריקאי, 26 ביולי 2019
המבנה הכימי של אורציל
**אורציל** (*Uracil*) הוא בסיס חנקני, נגזרת של פירימידין, המהווה מרכיב מרכזי ב-RNA. אורציל מסומן בגנטיקה באות **U**. אורציל בודד וסונתז לראשונה בשנת 1900 מתאי זרע של דג מליח.

כשאורציל נקשר לפחמימה ריבוז בקשר גליקוזידי מתקבל הנוקלאוזיד **אורידין** (Uridine). כשאורידין נקשר לקבוצת זרחה מתקבל הנוקלאוטיד **אורידין מונופוספט** (UMP); הלה משתתף באופן ישיר בבניין ה-RNA.

אורציל הוא הבסיס החנקני היחיד אשר מופיע אך ורק ב-RNA ולא ב-DNA. הבסיס המקביל לו ב-DNA הוא תימין. אורציל זהה כמעט לחלוטין בהרכבו הכימי לתימין. ההבדל בין אורציל לתימין הוא בקבוצת מתיל הקיימת בתימין וחסרה באורציל. בדומה לתימין נקשר אורציל בזיווג בסיסים לאדנין באמצעות שני קשרי מימן (RNA הוא אמנם לרוב חד-גדילי אך במרבית המקרים ייווצרו על גבי ה-RNA מבנים שניונים, כגון סליל אלפא, אשר מתבססים על קשרי מימן, ולעיתים מולקולת ה-RNA תקיים קשרי מימן עם מולקולת RNA אחרת. כמו כן, בזמן תהליכי השעתוק והתרגום נדרש זיווג בסיסים עם ה-DNA ועם הריבוזום, בהתאמה; בנוסף קיימים סוגי וירוסים אשר החומר התורשתי שלהם הוא מסוג RNA דו-גדילי). לאורציל יש נטייה גדולה יותר מתימין להפוך לציטוזין, דבר היכול להוות גורם למוטציות גנטיות, אולם מכיוון ש-RNA היא מולקולה זמנית, בעלת אורך חיים קצר (דקות אחדות עד מספר ימים), הדבר אינו מהווה לרוב הפרעה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורציל** בוויקישיתוף
* אורציל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| חומצות גרעין |
| --- |
| אבני בניין | נוקלאוזיד • נוקלאוטיד • דהאוקסינוקלאוטיד | סליל DNA |
| פורין | אדנין (A) • גואנין (G) |
| פירימידינים | תימין (T) • ציטוזין (C) • אורציל (U) |
| RNA | **רנ"א מקודד**: mRNA • pre-mRNA
**רנ"א שאינו מקודד** **תרגום**: tRNA • rRNA • tmRNA
**בקרה**: miRNA • siRNA • piRNA • RNAi
**עריכת רנ"א**: snRNA • snoRNA |
| DNA | cDNA |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4187149-2

 |
**קירן סמית'** (באנגלית: **Kieran Smith**; נולד ב-20 במאי 2000) הוא שחיין אמריקאי זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) במשחה ל-400 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

סמית' מתאמן באוניברסיטת פלורידה בהדרכתו של שחיין העבר והאלוף האולימפי אנתוני נסטי.

### 2020

#### שיאן ארצות הברית

בתחרות שנערכה באובורן, אלבמה ב-19 בפברואר 2020 קבע סמית' במשחה ל-500 יארד חופשי שיא אמריקה חדש של 4:06.32 דקות.

### 2021

בתחרות שנערכה בקולומביה, מיזורי ב-24 בפברואר 2021 השווה סמית' במשחה ל-500 יארד חופשי את שיאו האמריקאי במשחה ל-500 יארד חופשי בתוצאה של 4:06.32 דקות.

באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו באומהה, נברסקה ביוני אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:45.29 דקות, לפני טאונלי האס (1:45.66 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:44.89 דקות, לפני ג'ק מיטשל (3:48.17 דקות). מדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:57.23 דקות, אחרי מייקל אנדרו שקבע שיא אישי חדש של 1:55.44 דקות וצ'ייס קייליש (1:56.97 דקות).

#### מדליית ארד אולימפית

במשחקים עצמם הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:43.94 דקות, אחרי אחמד חפנאווי מתוניסיה (3:43.36 דקות) וג'ק מקלופלין מאוסטרליה (3:43.52 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.12 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 1:45.07 דקות.

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 200 מטר חופשי: 1:44.74 דקות (2021)
* 400 מטר חופשי: 3:43.94 דקות (2021)
* 200 מטר מעורב אישי: 1:57.23 דקות (2021)

### בריכת 25 מטר

* 200 מטר חופשי: 1:41.78 דקות (2022)
* 400 מטר חופשי: 3:35.99 דקות (2022)

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* קירן סמית', ברשת החברתית אינסטגרם
* קירן סמית', באתר olympedia.org
* קירן סמית', באתר Swimrankings
* קירן סמית', באתר SwimSwam
* Former Ridgefield High School Student On His Way To The Olympics, באתר Patch
**חדר שמאל כפול כניסה** (באנגלית: **DILV-Double inlet left ventricle**) הוא מום לב מולד המופיע ב-5 מתוך 100,000 יילודים, כאשר גם הפרוזדור השמאלי וגם הפרוזדור הימני ניזונים לחדר השמאלי. החדר הימני הינו היפופלסטי (תסמונת הלב השמאלי או HLHS והיא מום מולד המשפיע על זרימת דם תקינה דרך הלב) או אינו קיים.

שני הפרוזדורים מתקשרים עם החדר על ידי שסתום פרוזדורי - חדר יחיד (לב). במצב זה יש שאנט (הסטת דם או נוזל גוף אחר מחלק אחד למשנהו) גדול שמאל-ימין עם יתר לחץ דם ריאתי. ללא התערבויות מאריכות חיים, המצב הוא קטלני, אך עם התערבות, הילוד עשוי לשרוד. גם אם אין מחלת עובר, ניתן לבצע את האבחנה ברחם על ידי אקו לב עוברי.

תיאור
-----

תינוקות שנולדו עם DILV אינם יכולים להיזון כרגיל (קוצר נשימה) ומתקשים לעלות במשקל. הדם המעורב במחזור הדם המערכתי מוביל להיפוקסיה (חוסר חמצן לגוף ולאיברים), ולכן תינוקות מפתחים כיחלון וקוצר נשימה מוקדם.

טיפול
-----

* בימים הראשונים, אם אין היצרות שסתום ריאתי, יש צורך ברצועת שסתום ריאתי כדי למנוע יתר לחץ דם ריאתי ויש לשמור על הצינור פתוח, כדי לאפשר זרימת דם באמצעות תרופות המכילות פרוסטגלנדין. במקביל, במידת הצורך, יש להגדיל את תקשורת מחיצת הפרוזדורים והחדרים.
* במידת האפשר יש לבצע הליך גלן.
* מאוחר יותר, האפשרויות הניתוחיות כוללות את הליך Damus-Kaye-Stansel, הליך פונטן והליך Norwood. המטרה של כל אלו היא להפריד בין מחזור הדם הריאתי והמערכתי.

DILV קשור בדרך כלל למומים לבביים אחרים.

פרוגנוזה
--------

התמותה גבוהה מאוד בשנתיים הראשונות, 85%, אך לאחר מכן יורדת, ובין גיל שנתיים לבין 15 התמותה היא רק בסביבות ה-9%. האבחנה חייבת להתבצע תוך מספר ימים או אפילו שעות מהלידה כדי למנוע מוות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חדר שמאלי כפול כניסה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Glenn WWL. Circulatory by pass of the right side of the heart. Shunt between superior vena cava and distal right pulmonary artery report of a clinical application. N Engl J Med 259: 117, 1958
2. ↑  Fontan F, Baudet E (1971). "Surgical repair of tricuspid atresia". *Thorax*. **26** (3): 240–8. doi:10.1136/thx.26.3.240. PMC 1019078. PMID 5089489.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**הרמן סטייסי קלרדי השלישי** (באנגלית: **H. Stacy Clardy, III**; נולד ב-1960) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד כוח המשלוח השלישי של חיל הנחתים.

ביוגרפיה
--------

קלרדי נולד בפאוליס איילנד שבמחוז ג'ורג'טאון בקרוליינה הדרומית. אביו היה קצין בדרגת קפטן בצי ארצות הברית, והמשפחה נדדה בעקבות שירותו כולל שנתיים בהליפקס. ב-1983 סיים תואר ראשון בניהול מאוניברסיטת קרוליינה הדרומית והתגייס לחיל הנחתים. 

שירת כמפקד מחלקה בגדוד השלישי של רגימנט הנחתים הרביעי ומפקד פלוגה בגדוד הסיור המשורין השני. שימש מדריך בבית הספר לקצינים ובבית הספר לחי"ר של חיל הנחתים, מדריך מטעם הנחתים באוניברסיטת טוליין. שימש קצין מבצעים של יחידת המשלוח ה-24 של חיל הנחתים שנטלה חלק בכוח קוסובו. 

קלרדי פיקד על גדוד הסיור המשורין השלישי ברגימנט הנחתים החמישי. בפרוץ מבצע חופש לעיראק היה הגדוד בפיקודו כוח הנחתים שהוביל את הפלישה לכיוון בגדאד. במהלך המלחמה הוביל את המבצע המוצלח לשחרור חמישה חיילי צבא ארצות הברית ושני טייסי מסוק שנפלו בשבי. על שירותו עוטר בכוכב הארד עם אות V לאומץ לב בקרב. ביוני 2006 מונה למפקד רגימנט הנחתים השני, הרגימנט הוצב בעיראק בתקופת תגבור הכוחות וקלרדי שימש מפקד כוחות בעלות הברית בגזרה המערבית של מחוז אל-אנבר. 

פיקד על בית הספר לכוחות המשלוח של הנחתים בבסיס קוונטיקו. בספטמבר 2009 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה למפקד פיקוד האימונים לכוחות המשימה האוויר-קרקע ומרכז האימונים ללוחמה. בהמשך שירותו שימש ראש מחלקת תוכניות, מדיניות ומבצעים ואגף המבצעים של חיל הנחתים. ביולי 2013 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים השלישית. בתפקידו הבא שימש סגן ראש אגף ניהול הכוח במטות המשולבים. באוגוסט 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לסגן הצבאי של תת-מזכיר ההגנה לענייני כוח אדם והערכות. במאי 2019 מונה למפקד כוח המשלוח השלישי של הנחתים.

קלרדי בעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת המדינה טרוי, בעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי. הוא נשוי לאליסון ששירתה אף היא בחיל הנחתים ואב לשלוש בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטייסי קלרדי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה(הקישור אינו פעיל) באתר מחלקת ההגנה
* Georgetown native Stacy Clardy assumes command of Marines in Japa, ‏www.southstrandnews.com, ‏25 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  Clardy takes reins as new commander; Gurganus to lead Marine forces in Korea, ‏hidesertstar.com, ‏2 באוקטובר 2009
2. 1 2  Third star pinned on Marine general born in Georgetown, ‏myrtlebeachonline.com, ‏4 באוגוסט 2017
3. ↑  Iraq 10 Years Later: Brigadier General Stacy Clardy, פוקס ניוז, 19 במרץ 2013
4. ↑  Rescue, A Year Later, CBS, ‏CBS, ‏13 באפריל 2004
5. ↑  Clardy assumes command of 3rd Marine Division, אתר חיל הנחתים, 13 ביולי 2013
6. ↑  Pawleys Island Marine to serve U.S. defense secretary, ‏southstrandnews.com, ‏6 ביולי 2017
**סתיו פיניש** (נולד ב-26 במרץ 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במ.ס. דימונה.

קריירה
------

פיניש התחיל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של מכבי יבנה, ובגיל 14 עבר למחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב. ב-10 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 5–1 על הפועל באר שבע במסגרת ליגת העל. בסיום עונה זו סיים את גיל הנוער והצטרף לקבוצה הבוגרת, אך התקשה לקבל את ההזדמנויות בהרכב הראשון ולרוב פתח על הספסל.

עם ירידתה של בני יהודה לליגה הלאומית בסיום עונת 2013/2014 הפך פיניש הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. ב-29 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 6–1 על מכבי יבנה, ובתום עונת 2014/2015 סיימה הקבוצה במקום הראשון ועלתה בחזרה לליגת העל. בעונת 2015/2016 המשיך פיניש לשחק בהרכב הקבוצה וערך 28 הופעות בליגה.

בעונת 2016/2017 כבש פיניש שער אחד ב-16 הופעות ליגה, וב-26 במאי 2017 זכה עם בני יהודה בגביע המדינה, כאשר נכנס כמחליף בהארכה במשחק הגמר וכבש את בעיטת ההכרעה השישית והאחרונה בדו-קרב הפנדלים בניצחון על מכבי תל אביב. בעונת 2017/2018 כבש שער אחד ב-32 הופעות ליגה.

ב-17 בספטמבר 2018 חתם פיניש בקבוצת מכבי נתניה, וב-29 בספטמבר ערך הופעת בכורה בקבוצה, כשנכנס כמחליף בניצחון 4–1 על מועדון ספורט אשדוד. ב-15 בינואר 2019 כבש בבעיטות ההכרעה במשחק גביע המדינה בו ניצחה קבוצתו את הפועל באר שבע, ואת שער הליגה היחיד שלו בעונת 2018/2019 כבש בניצחון 3–1 על בית"ר ירושלים. באותה עונה הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה קבוצתו 4–5 בפנדלים לבני יהודה.

לקראת עונת 2020/2021 חזר פיניש לבני יהודה. ב-17 באוגוסט 2021 שוחרר לבקשתו מהקבוצה. בדצמבר 2021 הצטרף למ.ס. דימונה.

תארים
-----

בני יהודה תל אביב
* גביע המדינה: 2016/2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סתיו פיניש** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת אתר דאבל פס, סתיו פיניש סיכם במועדון ספורט דימונה, באתר דאבל פס, 19 בדצמבר 2021
קבר הרב יצחק ירוחם דיסקין, הצמוד לקבר אביו המהרי"ל דיסקין
הרב **יצחק ירוחם דיסקין** (כ"ב בשבט ה'תקצ"ט, בפברואר 1839 – כ"ט בשבט ה'תרפ"ה, 23 בפברואר 1925) היה מחשובי הרבנים האשכנזיים של היישוב הישן בירושלים בין השנים 1908–1925.

תולדותיו
--------

נולד בלומז'ה, בן יחיד לרב יהושע לייב דיסקין המפורסם בכינוי המהרי"ל דיסקין, ולהינדה רחל לבית ברוידא. בשנת תרט"ו (1855) התייתם מאמו. למד אצל אביו, ולמרות גדלותו בתורה לא רצה להתפרנס מן הרבנות. נשא לאשה את בת הנגיד זכריה זלקינד. לאחר פטירת אשתו נשא, בשנת ה'תרס"ד (1904), את ינטה בת דוד פישהוף, והשניים התיישבו בעיר אוּמן.

אחרי פטירת אביו, בשנת ה'תרנ"ח (1898), ביקשו ממנו ראשי היישוב הישן בירושלים לעלות לארץ ישראל ולעמוד בראש המוסדות שייסד וניהל אביו – בית היתומים דיסקין וישיבת אהל משה. אולם רק כעבור עשור, באלול ה'תרס"ח (1908), עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. לאחר פטירת הרב שמואל סלנט, בשנת ה'תרס"ט (1909) הרב דיסקין נחשב לאחת הסמכויות הרבניות הבכירות של עדת האשכנזים בירושלים[דרוש מקור]. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועלתה הצעה למנותו כרבה האשכנזי של ירושלים, אולם המינוי לא צלח עקב התנגדויות. היה בין המתנגדים להקמת הרבנות הראשית, והיה בין מייסדי העדה החרדית.

לאחר שעלה לארץ ישראל, נשא לאשה את מרת הענא רבקה בת ר' משה צבי מנקין. נפטרה בכ"ח שבט תש"ג, וקבורה בהר הזיתים, ועל קברה נחרת "פ"נ הרבנית הענא רבקה א' הגאון רי"י דיסקין, בת ר' משה צבי מנקין".

לרב יצחק ירוחם דיסקין נולדו מאשתו הראשונה בן ובת. הבן בנימין דיסקין התגורר בעיר דווינסק, ונפטר בגיל צעיר. הבת הלנה נישאה לרפאל שולמן, שהיה סוחר עשיר בלטביה. על פי הידוע, בני הזוג שולמן ושלושת ילדיהם נספו בשואה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ידיעה על פטירתו של הרב דיסקין, כתב העת "בית ועד לחכמים", אדר תרפ"ה
* יצחק ירוחם דיסקין (1839-1925), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הייתה בתו של הרב ברוידא, רבה של וולקוביץ.
2. ↑  היה בנו של "ר' לייב בטלן", שכיהן כרבה של דווינסק, בעל "זכר יהודה".
3. ↑  זאת לאחר שנתאלמנה מבעלה הראשון, ר' שלמה יהודה דרבין, בשנת תרע"ו. היא הייתה אחות אביו של הרב פתחיה מנקין מפתח תקווה, אביו של הרב משה צבי נריה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007521275305171
* ISNI: 0000 0000 4938 5467
* LCCN: nr94026921
* VIAF: 51573302
* WorldCat: lccn-nr94026921

 |
דיאנה מפואטייה
**פרנסואה קלואה** (בצרפתית: **Francois Clouet**;‏ סביבות 1510 – 22 בדצמבר 1572), צייר צרפתי.

ביוגרפיה
--------

פרנסואה קלואה נולד בעיר טור, שעל גדות הנהר לואר, לז'אן קלואה שהיה צייר החצר של פרנסואה הראשון מלך צרפת. סבו של פרנסואה קלואה, שהיה ממוצא פלמי, הגיע לצרפת מארצות השפלה ונכסיו הופקעו על ידי בית המלכות הצרפתי. ב-1516, פרנסואה הראשון מלך צרפת חתם על מסמך שהעניק מחדש נכסים אלה למשפחת קלואה. החל ב-1536 עבד פרנסואה קלואה לצד אביו וב-1541, אחרי מות אביו, ירש את משרת צייר החצר של פרנסואה הראשון.

פרנסואה קלואה המשיך לשמש כצייר החצר של אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי מלכי צרפת. בנוסף על דיוקנותיהם של מלכים אלה הוא צייר גם את דיוקנה של קטרינה דה מדיצ'י, של אליזבט מאוסטריה, שהייתה אשתו של שארל התשיעי, ושל אנשי חצר המלכות הצרפתי של תקופתו. ציורים אלה זכו לשבחים רבים מצדם של משוררים בני התקופה, ובהם פייר דה רונסאר וז'ואקן די בלה. פרנסואה קלואה נפטר בפריז ב-1572.

מציוריו החשובים
---------------

* דיוקנו של שארל התשיעי מלך צרפת (1561)
* דיוקנה של אליזבט מאוסטריה (1571)
* דיאנה מפואטייה (1571)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה קלואה** בוויקישיתוף
* פרנסואה קלואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259989405171
* AAG: 1829
* BNE: XX1716899
* BnF: cb13333281t (data)
* GND: 121159175
* ISNI: 0000 0001 1821 7417
* KulturNav: 99b01ce8-97d9-480a-a6ad-64ec89eb9e82
* LCCN: n94072322
* LNB: 000205099
* NKC: xx0123055
* NLP: a0000003715076
* NTA: 169135160
* RERO: 02-A012394818
* RKD: 17314
* SNAC: w6t43v1k
* SUDOC: 035741147
* ULAN: 500015977
* VIAF: 206936446
* WorldCat: lccn-n94072322

 |
**ויקטור אלכסנדרוביץ' שרטר** (ברוסית: **Шрётер, Виктор Александрович**;‏ 1901–1839) היה אדריכל רוסי עם שורשים גרמנים-בלטים.

ויקטור, בנו של אלכסנדר גוטליב שרטר, למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנקט פטרסבורג המשיך את לימודיו באקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין ובתום לימודיו שם הוענקה לו מדליית זהב, דבר שהיה נדיר לגבי מי שהגיע מבחוץ.

שרטר התקבל בשנת 1858 לאגודת האדריכלים בברלין וסייר ולמד אדריכלות בגרמניה, בלגיה, צרפת, שווייץ, איטליה ואוסטריה ולאחר שחזר לסנקט פטרסבורג הוזמן ללמד שם באוניברסיטה לאדריכלות והנדסה אזרחית.

בשנת 1862 הוענק לו תואר אמן מטעם האקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנקט פטרסבורג והוא נחשב למומחה באדריכלות אקלקטית.

שרטר פיתח סגנון המשלב אבנים טבעיות בצירוף לבנים שעברו עיבוד בשריפה בטמפרטורה גבוהה ויצר גרסה רוסית של אר נובו.

שרטר בנה מחדש והרחיב את תיאטרון מריאינסקי לאחר שבניין התיאטרון המקורי נשרף.

גלריה
-----

* סאל גרנייה
* תיאטרון מריאינסקיתיאטרון מריאינסקי
* בית בסנקט פטרבורגבית בסנקט פטרבורג
* בית הכנסת הכוראלי הגדול (סנקט פטרבורג)בית הכנסת הכוראלי הגדול (סנקט פטרבורג)
* שרטר היה שותף בהקמת מונומט ליקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה בסנקט פטרבורגשרטר היה שותף בהקמת מונומט ליקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה בסנקט פטרבורג
* בית האופרה בקייבבית האופרה בקייב
* בניין תיאטרון בניז'ני נובגורודבניין תיאטרון בניז'ני נובגורוד
* אחוזה באירקוטסקאחוזה באירקוטסק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור אלכסנדרוביץ' שרטר** בוויקישיתוף
* ויקטור אלכסנדרוביץ' שרטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 120005492
* ISNI: 0000 0000 6678 3416
* LCCN: n92105165
* SUDOC: 191205958
* ULAN: 500120732
* VIAF: 64827129
* WorldCat: lccn-n92105165

 |
קברו בהר הזיתים
רבי **אברהם חיים ברים** (תרפ"ב, 1922 - ליל כ"ו באדר תשס"ב, 9 במרץ 2002) היה רב וראש ישיבה חרדי-ירושלמי, מתלמידי החזון איש, ומראשי ישיבת פורת יוסף.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר העתיקה בירושלים לרב מרדכי דוד ברים, חסיד בויאן, צאצא למשפחה גליציאנית מחסידות צאנז, שנקראה על שם אבי המשפחה הרב יצחק מאיר קלגסברון (ברי"מ - **ב**ני **ר**בי **י**צחק **מ**איר). בילדותו למד בתלמוד תורה "עץ חיים" ובנערותו בישיבת עץ חיים. הוא התפרסם כבר בגיל צעיר כלמדן וכעילוי, והתקרב לרבו, ראש הישיבה, רבי איסר זלמן מלצר. בהיותו בחור למד בחברותא בשבתות עם הרב שלמה זלמן אוירבך.

אביו נפטר בצעירותו. בשנת 1941 נשא את רוחמה הינדל בתו של הרב ישראל טויסיג. חברו הרב אברהם יעקב ויינר קישר בינו לבין רבו, הרב אברהם ישעיהו קרליץ, ומאז היה הרב ברים לתלמידו. הוא שלט בעל פה בכל כתבי החזון איש, וביסס את לימודו על חידושיו של רבו זה. לאחר התקרבותו לחזון איש גנז את כל כתבי תורתו שנכתבו בדרך הלימוד הישיבתית. הוא שימש במספר הזדמנויות כשליחו של החזון איש לרב מבריסק, רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק.

התמנה למשיב בישיבת סלבודקה בבני ברק, שם היה קשור לרב יחזקאל אברמסקי. בהמשך מונה לר"מ בישיבת רוז'ין בבני ברק, לאחר מכן שימש ראש ישיבה בישיבת אוהל יעקב בבני ברק, בישיבת לפלגות ראובן ובישיבת פורת יוסף. בהמשך נקרא לעמוד בראשות ישיבת סקווירא בארצות הברית, בשנת תשל"ח ויתר על משרתו לטובת הרב דב מאיר קרויזר וירש את משרתו כראש ישיבת פרשבורג. בהמשך עמד בראשות ישיבת משכן יוסף.

נפטר במוצאי שבת, ליל כ"ו באדר תשס"ב, 9 במרץ 2002, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים

משפחתו
------

אחיו: הרב יהושע השיל ברים, ראש ישיבת בויאן, הרב משה ברים, אביו של הרב יהושע השיל ברים ראש ישיבת בוהוש. חתנו הרב מרדכי שלמה שטיינמץ רב חסידות ויז'ניץ בהר נוף. בתו אסתר נישאה לרב משה אלישיב, בנו של הרב יוסף שלום אלישיב.

לקריאה נוספת
------------

* ישראל ברים, **שנות חיים - תולדות חייו של הגה"צ רבי אברהם חיים ברים**, ירושלים, תשס"ח (שני חלקים).

קישורים חיצוניים
----------------

* **הגאון הגדול רבי חיים אברהם ברים זצוק"ל**, מוסף מיוחד של מוסף שבת קודש, יתד נאמן, ערב שבת פרשת קורח תשס"ב, באתר אוצר החכמה
* מנחם הכהן, **הגה"צ רבי אברהם חיים ברים זצ"ל**, אידישע ווארט, גיליון 371, אייר-סיון תשס"ב, עמ' 20–21, באתר היברובוקס
* רשימת הפרסומים של חיים ברים, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עלה לארץ ישראל עם משפחתו, ונאלץ לשוב לחו"ל בשל קשיי פרנסה. אביו, הרב דוד קלגסברון קבור בבית הקברות בהר הזיתים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011549425305171
* VIAF: 15166476122807402556
* WorldCat (עם VIAF): 15166476122807402556

 |
**זֶלִיק** (**זליג**) **מַאזוּר** (בכתיב יידיש: **זעליג מאַזור**; **Zelik Mazur**;‏ 1913, קרטוז-ברזה, רוסיה הלבנה – ספטמבר 1970, סאו פאולו, ברזיל) היה סופר יידיש, עורך, סופר ילדים ומוציא לאור של עיתון ילדים, יהודי ממוצא פולני-רוסי שפעל בארגנטינה ובברזיל.

ביוגרפיה
--------

מאזור התייתם בגיל רך, וגדל בבית יתומים יהודי בעיר בריסק. כבר בהיותו בר מצווה החל לכתוב, לערוך ולהוציא לאור עיתוני ילדים ביידיש, מאוירים וכתובים בידיו. בגיל חמש עשרה פרסם רשימות נוגעות ללב על החיים בבית היתומים, בעיתוני הילדים היידישאיים הגדולים בוורשה.

בשנת 1931 היגר זליק מאזור לארגנטינה, והשתקע בבואנוס איירס. בתחילה עבד בטחנות קמח ואצל סוחרי תבואות, אך עד מהרה פרץ לעולם העיתונות וספרות הילדים היהודית בארגנטינה. סיפור ילדים משלו זכה בפרס ראשון בתחרות של סיפורי יידיש בשנת 1935, והוא הפך לסופר ועיתונאי המתפרנס מכתיבתו. סיפורי הילדים שלו נדפסו, עד השמדת יהדות אירופה, בכל רחבי העולם היהודי. הוא פרסם את יצירותיו גם תחת שמות בדויים, בין השאר חתם בשמות משה קוזה, ז. הירשלזון וזליקסון.

בשנת 1939 ייסד את עיתון הילדים היידישאי "אַרגעניטנער ביימעלעך" ("אילנות קטנים של ארגנטינה"), שהיה למפעל חייו. לעיתון זה הקדיש את רוב שנותיו, בעריכה באיסוף וליקוט, בכתיבה ובאיור. יותר משלושים שנה הופיע עיתון הילדים המשובח שלו. אבל קהל קוראי היידיש בארגנטינה, ביתר יבשת אמריקה ובאירופה הלך והתמעט, ובשנים האחרונות היה זה למעשה עיתון ללא קוראים.

בשנות חייו האחרונות היה נציג העיתון "יידישע פרעסע" (שיצא בריו) בסאו פאולו. נפטר בסאו פאולו בספטמבר 1970, בן 57.

זליק מאזור פרסם למעלה מעשרה כרכים של סיפורי ילדים, וכרכי העיתון שלו מגיעים לעשרות. ספריו לא תורגמו לעברית, אך מספר ספרים בודדים תורגמו לספרדית, ויצאו לאור בבואנוס איירס.

זליק התחתן עם ציפורה קנטור בשנת 1941 שהיא בת למלחין קנטור בארגנטינה והיא בעצמה למדה לנגן וכתבה שירים בישראל.

היו להם שלושה ילדים שהתגוררו בישראל: שניים מהם בקיבוץ רמות מנשה, צבי ועקיבא מאזור, ובת, יעל קופמן, בגן יבנה. השלושה נפטרו בשנים 2018–2022[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זליק מאזור** בוויקישיתוף
* קורות חיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  David Markus, 'Brazil', American Jewish Year Book 1971 vol.72, p. 313.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281593005171

 |
**אל-קסר אל-כביר** (בערבית: **القصر الكبير**) היא עיר בצפון מערב מרוקו, כ 160 ק"מ מהעיר רבט, 32 ק"מ מהעיר לראצ'ה 110 ק"מ מהעיר טנג'יר. אוכלוסיית אל-קסר אל-כביר מונה 132,380 תושבים (נכון ל-2010). 

שם העיר ידוע גם כ-**Alcazarquivir** בספרדית וכ-**Alcácer-Quibir** בפורטוגזית. משמעות שם העיר היא "הטירה הגדולה". העיר שוכנת בקרבת נהר לוכוס באחד האזורים החקלאיים הפוריים ביותר במרוקו. אזור זה מספק כמעט 20% מתצרוכת הסוכר במרוקו. ערים ועיירות קרובות כוללים את לראצ'ה ושפשאוון.

לאחרונה, העיר התרחבה מאוד בכמה כיוונים עם כניסתה לניהול העיר של נציגי המפלגה החדשה "אל-עדאלה וטאטנמיא". אלא פועלים לשיפור התשתיות של העיר הישנה.

היסטוריה
--------

המתיישבים הראשונים הגיעו מקרתגו שבצפון אפריקה, לאחר המלחמות הפוניות, העיר נשלטה על ידי הרומאים וניתן לה השם אופידום נובום (Oppidum Novum).

ב- 1578, סבשטיאו, מלך פורטוגל ספג מפלה ניצחת בקרב אל-קסר אל-כביר מול המלך עבד אל-מלכ, מלך מרוקו. מפלה זו שמה קץ לשאיפת פורטוגל לפלוש ולנצר את המגרב. שני המלכים נהרגו בקרב זה. מותו של סבשטיאו, מלך פורטוגל, החל את המאורעות אשר הובילו לאיחוד הזמני של הכתר של פורטוגל וספרד תחת פליפה השני, מלך ספרד. ניצחונו של מלך מרוקו, עבד אל-מלכ העניק למרוקו עצמה משמעותית ויוקרה בינלאומית.

העיר גדלה באופן משמעותי עם הצבת חיל משמר ספרדי ב 1911 כחלק מהסכם בין ספרד ומרוקו להקמת מרוקו הספרדית כמדינת חסות של ספרד. לאחר קבלת העצמאות של מרוקו והקמת סכר עוד אל מקהזין על ידי המלך חסן השני כדי לשלוט במשטר הזרמים של נהר לוכוס, העיר הפכה למרכז הפצה ראשי של האזור החקלאי.

הייתה קהילה יהודית במקום במשך שנים רבות. עדיין קיים בית הקברות היהודי וקבר הצדיק רבי יהודה זאבאלי, אליו עלו ועדיין עולים לרגל. דוד בן גיגי היה רב הקהילה במחצית הראשונה של המאה ה-20.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-קסר אל-כביר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אל-קסר אל-כביר
* אל-קסר אל-כביר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קאסר אל-כביר (לאראש, מרוקו), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בלוג גליונות - מלכי רבנן (דף נב ע"ג)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540482205171
* BnF: cb11973805z (data)
* NKC: ge1043517
* SUDOC: 027765598
* VIAF: 131796661
* WorldCat (עם VIAF): 131796661

 |