recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שיקיין במסלול המרוצים "סוזוקה", המארח את גרנד פרי יפן
שיקיין להאטת התנועה בכביש רגיל
שיקיין שנועד למנוע מהולכי רגל לעבור בריצה את מסילת הרכבת
**שיקיין** (תעתוק מלועזית: Chicane) הוא מונח, המתאר התפתלות שנכללה בכביש בכוונה, ולא בשל הגאוגרפיה סביב הכביש. המונח מוכר בעיקר בספורט מוטורי, בו משתמשים בשיקיין כדי להאט את התנועה וליצור הזדמנויות עקיפה. המילה chicane נגזרת מהפועל הצרפתי chicaner, שפירושו "ליצור קשיים".

שימוש
-----

בספורט מוטורי משתמשים בשיקיין כדי להוסיף מורכבות וריגוש למסלול מרוצים. לעיתים קרובות הם ממוקמים במקומות אסטרטגיים כדי לאלץ נהגים להאט ולנווט דרך סדרה של פניות והתפתלויות לפני שהם מאיצים שוב. זה יכול לייצר יותר הזדמנויות עקיפה והופך את המרוץ למאתגר יותר עבור הנהגים.

ישנם מסלולים המוסיפים שיקיינים כדי להגביר את הבטיחות במסלול, בדרך כלל, לאחר תאונת דרכים קטלנית או שאינה. במסלול הוקנהיימרינג, לדוגמה, נוספו שני שיקיינים לאחר מותו של נהג המרוצים ג'ים קלארק, ושיקיין נוסף לאחר מותו של פטריק דפיילה. כמו כן, לאחר מותו של איירטון סנה נוסף שיקיין למסלול הבין-לאומי אנצו ודינו פרארי, בו נהרג.

סוגים
-----

שיקיין יכול לבוא בצורות שונות. כדי להאט את התנועה בכביש רגיל, השיקיין יכול להיות מורכב מקונוסים או ממחסומים פשוטים המונחים על הכביש.

סוג נפוץ של שיקיין הוא "תחנת אוטובוס". השיקיין הזה מורכב בדרך כלל מסדרה של פניות שנועדו להאט את המכוניות ולאלץ אותן לעשות פנייה איטית. השם "תחנת אוטובוס" נובע מהעובדה שהשיקיין מוצב לעיתים קרובות בקצה ישורת ארוכה ומהירה, שם הוא משמש כמעין "אזור בלמים" לפני שהמכוניות נכנסות לקטע צפוף יותר של המסלול.

צורה נוספת של שיקיין היא פנייה קצרה ורדודה בצורת S, המחייבת את הנהג להאט, לפנות מעט שמאלה ואז מעט ימינה כדי להמשיך בכביש.

במירוצי ראלי, הם ממוקמים לעיתים קרובות במקומות אסטרטגיים כדי לבחון את המיומנויות של הנהג, והם מורכבים לרוב ממכשולים טבעיים כגון עצים, סלעים או בולדרים, שהנהג חייב לנווט סביבם או דרכם כדי להישאר במסלול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיקיין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph120093

 |
שיקוף מסביב לציר a (באדום): הנקודה P עוברת ל-P' כך שהמרחק שלהן מהישר, d, שווה. המשולש ABC עובר ל-'A'B'C כך שסדר הקודקודים משתנה.
בגאומטריה וענפים אחרים של המתמטיקה, **שיקוף** של מישור ביחס לישר הוא העתקה שמעבירה כל נקודה לנקודה הנמצאת במרחק שווה מהישר, כך שהקו המחבר ביניהן מאונך לישר (כלומר הישר הוא אנך אמצעי שלו). הנקודות שעל הישר עצמו נשארות במקומן (נקודות שבת). זוהי הפעולה המתקבלת כאשר מתבוננים במישור דרך מראה המוצבת על הישר הקבוע. לדוגמה, שיקוף ביחס למראה מאונכת יעביר את האות גימל לאות זין (בכתב יד), וישאיר ללא שינוי את האותיות שין או חית. שיקוף היא העתקה שומרת מרחקים.

אפשר להגדיר גם שיקוף של מרחבים מממד גדול יותר: שיקוף של מרחב אוקלידי n-ממדי הוא העתקה שומרת מרחקים, המחזיקה במקומן את הנקודות על על-מישור מממד n-1. על-מישור קבוע זה נקרא לעיתים "מראה". ניתן לראות בשיקוף פעולה ההופכת כיוון אחד במרחב, ושומרת על כל הכיוונים המאונכים לו. במרחב מכפלה פנימית, השיקוף בכיוון הווקטור \ v נעשה על-פי הנוסחה {\displaystyle \ x\mapsto x-2{\frac {(v,x)}{(v,v)}}v}. לדוגמה, השיקוף מעביר {\displaystyle \ v\mapsto -v}, ואינו מזיז ממקומם את הווקטורים המאונכים ל- \ v. 

השיקוף מתאפיין בכך שהוא העתקה שומרת מרחקים מסדר 2, כלומר, הפעלת השיקוף פעמיים, ביחס לאותו ישר, מחזירה את המרחב לקדמותו. בדומה לזה, הפעלה של שני שיקופים ביחס לישרים מקבילים מהווה הזזה בכיוון המאונך לישרים ובאורך הכפול מהמרחק ביניהם, ואילו הפעלה של שני שיקופים ביחס לישרים נחתכים הוא סיבוב של המישור ביחס לנקודת החיתוך שלהם ובזווית כפולה מהזווית ביניהם. כל איזומטריה של המישור ניתנת להגדרה כהרכבה של עד שלושה שיקופים.

בניגוד לסיבוב והזזה, השיקוף היא פעולה הופכת אוריינטציה, כלומר את כיוון העצמים. לדוגמה, אם נתון משולש שסדר קודקודיו הם ABC בכיוון השעון, אז הוא יעבור למשולש 'A'B'C שסדר קודקודיו נגד כיוון השעון. ניתן להסתכל על השיקוף כמקרה קצה של אינוורסיה, המתקבל, כביכול, משיקוף ביחס למעגל ברדיוס אינסופי.

ראו גם
------

* איזומטריה
* חבורת קוקסטר
* חבורת שיקופים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיקוף** בוויקישיתוף
* שיקוף, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4447875-6

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


**סירת דרקון** היא סוג של כלי שיט שנוצר לראשונה בסין לפני יותר מאלפיים שנה.

תחרות "סירת דרקון" מבוססת על סירת דרקון. הספורט מבוסס על סירה דמוית קאנו מאורך, עליה 22 אנשי צוות - 20 חותרים, הגאי ומתופף.

המפתח העיקרי לחתירה טובה בסירת דרקון הוא חתירה אחידה, הקשבה ושיתוף פעולה. רק צוות שחותר ביחד, בקצב זהה וסינרגיה טובה, יצליח לפתח מהירות ולנצח.

סירת דרקון בעולם
----------------

החל מ-1995 מקיים הארגון International Dragon Boat Federation אליפות עולם עבור חתירת סירת דרקון פעם בשנה. באליפות העולם מתחרים במקצים של 200, 1000 ו-2000 מטר. ב-2014 התקיימה אליפות העולם באיטליה, והאליפות בשנת 2015 מיועדת להיערך בספטמבר בקנדה.

### בישראל

בישראל פועלים שישה מועדוני דרקון מרכזים ובהם 13 קבוצות. מועדון חותרי דגניה ב' הוא מהוותיקים ומהגדולים בישראל. בשנת 2012 נוצר קשר עם הקהילה היהודית בקנדה במסגרת פעילות של שותפות 2000, ובעקבות כך נפתח מועדון בישראל והושגו הסירות והציוד הנדרש לכך.

בהמשך הצטרפו מועדונים נוספים. מעת לעת נערכות תחרויות בכנרת, בחיפה, בעכו ובירקון.

אחת הקבוצות שהשתלבו בענף כוללת תלמידים ותלמידות מסמינר אוהלו. אלופי ישראל[דרושה הבהרה] בחתירה בסירת דרקון הם קבוצת אוהלו דולפינס, קבוצה מעורבת הכוללת נשים וגברים. קבוצה זו פועלת בחוף משלה, חוף דולפינס בעכו (בין בית הספר לקציני ים לחוף ארגמן). 

אלופות ישראל[דרושה הבהרה] בחתירה בסירות דרקון למרחק 500 מטר הן קבוצת לביאות ורודות ישראל המורכבת מחותרות מחלימות מסרטן השד.

מספר מועדונים מישראל השתתפו בתחרויות באיטליה ובקפריסין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סירת דרקון** בוויקישיתוף
* אתר International Dragon Boat Federation (באנגלית)
* אליסף דעואל, משוטים ודרקונים, באתר ynet, 31 במאי 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7515516-3
* NKC: ph622020

 |
קברו בהר הזיתים
לוח זיכרון, נמצא ברחוב יהודה הלוי 13
**בצלאל לאפין** (12 בספטמבר 1856 – 9 בינואר 1939) היה איש עסקים, עסקן ציבור, נדבן, מהעגלונים הראשונים שהסיעו נוסעים מירושלים ליפו.

ביוגרפיה
--------

לאפין נולד בעיר גרודנו ברוסיה הלבנה, י"ב אלול תרט"ז בשנת 1856 למשפחה אמידה מאוד. אביו ר' משה פישל הכהן ממשפחת לאפין (לפין) מליטא, ולאמו שרה פראדל, בת הרב ר' אברהם גרשון חרלפ, אחי הרב הגאון ר' אליעזר חרלפ ממזריטש. והוא בן דודו מדרגה שנייה של ראש קהילת קובנה, הד"ר אבא לפין.

עלה לארץ ישראל עם הוריו בתרכ"ג - 1873. התיישב בירושלים ולמד בישיבת עץ חיים בירושלים. כבר ב־1882 הקים שירות עגלות סדיר בין ירושלים ויפו, במקום נסיעה ברכיבה על פרדות וחמורים, שהייתה נהוגה אז, בטרם התפתחה התחבורה הציבורית בארץ ישראל.

הוא התפרנס גם ממסחר ומקבלנות בנייה. היה פעיל במוסדות צדקה, תמך בתלמידי חכמים ותרם כסף רב לבית החולים ביקור חולים בירושלים (שימש גבאי ראשי שלו), ולבניית בית הכנסת הגדול בית יעקב השוכן בחורבת רבי יהודה החסיד.

בחצרו שבעיר העתיקה, שקבלה את השם, חצר ר' פישל נגיד, הוא מסר את הבית העליון לשימוש בית כנסת, ושם גם למדו בני ישיבת "דגל תורה", ואחרי כן נוסדה שם ישיבת תורת חיים.

לאפין ייסד חברה לגמילות חסדים בשם "מעוז לדל", בנוסף ייסד את "קרן לאפין" למתן בסכומים גדולים לנזקקים.

לאחר שעבר להתגורר ביפו בשנת 1889, הוא ניהל עסק ליבוא ויצוא ביפו בשם "ליברכט את לפין". בשנת 1895 הוא הקים ביחד עם חבריו תלמוד תורה "שערי תורה״. הוא פעל למען בית החולים שערי ציון שהיה בית החולים היהודי הראשון ביפו. עיקר עשייתו הציבורית נודעה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

בתרל"ב נשא לאשה את מרת צירל בת ר' מיכל רבינו (אלול תרי"ד - כסלו ת"ש).

נפטר בי"ח טבת, תרצ"ט ונטמן בהר הזיתים.

הנצחה
-----

בדצמבר 1942 הופנתה הצעה להחלפת שם רחוב התבור בשמו של לאפין אל ראש העיר ישראל רוקח, ובשנת 1943 החליט ראש עיריית תל אביב לקרוא על שמו רחוב ומקביל לרחוב התבור בשכונת כרם ישראל. הנימוקים לקריאת הרחוב על שמו, מאחר שהיה בין מייסדי העיר ובוניה והקים בה מוסדות ציבור, חסד וצדקה רבים.
מוקירי זכרו של לאפין באותה עת מחו כנגד ההחלטה וראו בקריאת הרחוב הצדדי עלבון, בטענה שמן הראוי היה להנציחו ברחוב מרכזי יותר.

מאמרי דעה
---------

* בצלאל לאפין, חדשות שונות, חבצלת, 21 באוגוסט 1896

לקריאה נוספת
------------

* **מדריך הרחובות**, עיריית תל אביב-יפו, עמוד 236

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "בצלאל לאפין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 456 (המשך בעמ' 457)
* פנחס גרייבסקי, **ר’ בצלאל לפין : תולדותיו ודברי ימי חייו**, תרפ"ו, באתר היברובוקס
* מודעה, חבצלת, 6 בדצמבר 1889
* צפת - אורח חשוב, דואר היום, 15 באוגוסט 1927
* זכרון להולכים, הצופה, 16 בינואר 1939
* מפעל "קרן לאפין", הצופה, 8 במאי 1942
* לזכר ר' בצלאל לאפין ז"ל, הצופה, 25 בדצמבר 1942

הערות שוליים
------------

1. ↑  , באתר עיריית תל אביב, להכיר את העיר
2. ↑  שכונת כרם ישראל - רחוב לפין, באתר www.kerem-israel.info, באתר שכונת כרם ישראל בלב תל אביב הקטנה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007513681405171
* VIAF: 308277309
* WorldCat: viaf-308277309

 |
**עקיקה** (בערבית: **عقيقة**) היא מסורת איסלאמית של הקרבת בהמה לרגל לידת תינוק.

מהלך הטקס
---------

בתקופת השבוע הראשון לחייו התינוק נחשב לפגיע במיוחד. לכן, בתום השבוע, המוסלמים עורכים לו טקס הנקרא "עקיקה". עוד לפני הטקס נערך טקס "החניכ" (שורש המילה היא מהמילה ח.נ.כ שכן כמו בעברית משמעותה לחנוך): על פי המסורת האב אומר באוזנו האחת של התינוק את השהאדה כלומר "אין אלוהים מלבדי אללה ומוחמד הוא נביאו (או שליחו)". לאחר מכן, לוקח האב תמר או כל פרי מתוק אחר, לועס מעט ונותן את הפרי הלעוס לתינוק, כדי שיהיה מוכן להנקה ויוכל להתחיל את פעולת טחינת המזון. 

טקס ה"עקיקה" עצמו כולל שחיטת כבש, שהיא מעשה סמלי של הקרבת קורבן, קריאת התינוק בשם ובקשה מן האל שיגן עליו מפני אסונות ומפני השטן. הטקס מקושר לציווי האלוהי לאברהם להקריב את בנו ישמעאל, ולכך שאברהם צווה לבסוף לפדות את בנו באמצעות הקרבת בהמה. לרגל הולדתה של בת שוחטים כבש אחד, ולרגל הולדת בן שוחטים שני כבשים. הקורבן ניתן על ידי ההורים בשם התינוק ומבשרו מבשלים מאכלים חגיגיים ומגישים אותם לבני המשפחה המורחבת. 

בטקס ה"עקיקה" נוהגים גם לספר את שערו של התינוק ולתת צדקה בכסף לעניים, כמשקל השיער שסופר. המוסלמים שומרי המצוות מחלקים את הבשר לשלושה חלקים: חלק אחד למשפחה, חלק שני לשוחט או למיילדת מבשרת בואו של התינוק וחוג המשפחה המורחב וחלק שלישי לעניים כצדקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עקיקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מטח, לחיות בארץ הקודש להכיר ולכבד: מעגלי הזמן בשלוש הדתות

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: akika

 |
**פול לקאמרה** (באנגלית: **Paul LaCamera**) הוא גנרל בצבא ארצות הברית המשרת כמפקד פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. קודם לכן שירת כמפקד כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט וכמפקד רגימנט הריינג'רס ה-75.

קריירה צבאית
------------

לקאמרה החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית וסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1985, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט. עם סיום לימודיו התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר והסמכה כצנחן. לאחר מכן התנדב לקאמרה לרגימנט הריינג'רס ה-75. לקאמרה שימש ברגימנט הריינג'רס כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלוגה ולחם במבצע מטרה צודקת. לאחר מספר תפקידי פיקוד שימש לקאמרה כמפקד גדוד בדיוויזיה ההררית ה-10 והוביל אותו בלחימה במבצע אנקונדה. בשנים 2003–2004 פיקד על הגדוד השלישי ברגימנט הריינג'רס ה-75. בשנים 2005–2007 פיקד לקאמרה על רגימנט הריינג'רס. לאחר מכן שירת כקצין המבצעים של פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC) וכעוזרו של מפקד פיקוד המבצעים המשולבים המיוחדים. בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד דיוויזיית החי"ר ה-25 ולאחר מכן כמפקד דיוויזיית החי"ר ה-4 (עד למאי 2015 כאשר במקומו מונה ראיין גונזלבס) בתקופה בה פרשה בדרום אפגניסטן, וסגן מפקד הקורפוס המוטס ה-18.

בינואר 2018 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס המוטס ה-18. בנובמבר 2019 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד האוקיינוס השקט, תפקיד בו כיהן עד יוני 2021. ביולי 2021 מונה למפקד פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה.

לקריאה נוספת
------------

* שון ניילור "**יום שלא טוב למות בו**", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה - המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול לקאמרה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שון ניילור "**יום שלא טוב למות בו**", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה - המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמוד 98.
2. ↑  שון ניילור "**יום שלא טוב למות בו**", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה - המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמוד 227.
**פול יואנסן** (בפארואזית: **Pál Joensen**; נולד ב-10 בדצמבר 1990) הוא שחיין פארואזי, בעל מדליית ארד מאליפות העולם (בריכת 25 מטר) במשחה ל-1500 מטר חופשי ובעל 3 מדליות כסף מאליפות אירופה בשחייה.

ביוגרפיה
--------

יואנסן נולד בעיירה ווגור שבאיי פארו. מאחר שבאיים אין בריכה אולימפית, הוא מתאמן בבריכות קצרות (25 מ'). ב-2008 השתתף באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד, וזכה ב-3 מדליות זהב - במשחים ל-400, 800 ו-1500 מטר בסגנון חופשי. באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא ב-2009 סיים במקום ה-22 במשחה ל-400 מטר, במקום ה-18 במשחה ל-800 מטר, ובמקום ה-17 במשחה ל-1500 מטר. במהלך סבב הגביע העולמי שנערך באותה שנה זכה במדליית זהב אחת (במוסקבה) ובשתי מדליות כסף (בסטוקהולם ובברלין). כל אחת מהתוצאות שקבע במשחים אלה היוו שיא סקנדינבי חדש. באליפות אירופה בבריכות קצרות שנערכה באיסטנבול בהמשך השנה, סיים במקום השביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי. הוא העפיל לגמר גם במשחה ל-400 מטר חופשי, אך ויתר על ההשתתפות בו.

### סגן אלוף אירופה

בשנת 2010 הגיע יואנסן להישג השיא שלו, כשזכה במדליית הכסף במשחה ל-1500 מטר חופשי באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט. יואנסן היה לספורטאי הפארואזי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליה באליפות אירופה בשחייה, והתוצאה שהשיג (14:56.90 דקות) מהווה שיא סקנדינבי חדש. במשחה ל-800 מטר חופשי סיים במקום החמישי.

באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 14:46.33 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:45.55 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 7:45.55 דקות ועלה מהמקום השני לשלב הגמר.

באולימפיאדת לונדון (2012) ייצג יואנסן את דנמרק וסיים במקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.36 דקות, במקום 17 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:18.42 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:15.04 דקות).

### מדליית ארד באליפות עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר 2012 זכה יואנסן במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:36.93 דקות, אחרי מאס גלסנר מדנמרק (14:30.01 דקות) וגרגוריו פלטריניירי מאיטליה (14:31.13 דקות).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול יואנסן** בוויקישיתוף

* פול יואנסן, באתר olympedia.org
* פול יואנסן, באתר Swimrankings
* פול יואנסן, באתר SwimSwam

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2016005596
* VIAF: 678145858156023022506
* WorldCat: lccn-nb2016005596

 |
**עודד גביש** (נולד ב-23 ביוני 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

גביש החל את דרכו בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, אך כנער עבר למחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, שם החל לשחק כבלם. לזכותו 16 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל. בשנת 2008 עבר למכבי הרצליה מהליגה הלאומית, במדיה שיחק שנתיים.

ביוני 2010 חתם גביש בהפועל באר שבע. גביש שיחק שלוש שנים במועדון, ורשם במדיה 89 הופעות בליגת העל, בהן כבש שישה שערים.

ב-23 ביולי 2013 חתם גביש לשלוש שנים בקבוצת שלונסק ורוצלב מליגת העל הפולנית. ב-4 ביוני 2014 שוחרר גביש מהמועדון לאחר עונה אחת בה שותף בשמונה משחקי ליגה.

ב-21 באוקטובר 2014 חתם גביש בקבוצת מכבי נתניה, אך כעבור כשלושה חודשים, לאחר שערך חמש הופעות בלבד במדיה, עבר גביש לקבוצת הפועל פתח תקווה. עד תום עונת 2014/2015 ערך גביש תשע הופעות במדי הפועל פתח תקווה, אך לא הצליח לסייע לקבוצה להינצל מירידה לליגת המשנה.

לקראת עונת 2015/2016 חזר גביש לקדנציה נוספת במכבי פתח תקווה, אך לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה וערך בעונה זו 13 הופעות בליגת העל. לקראת עונת 2016/2017 חתם במכבי שעריים, העולה החדשה לליגה הלאומית.

ב-4 באוקטובר 2017 חזר גביש לליגת העל וחתם במדי העולה החדשה, הפועל אשקלון, אך לא הצליח להשתלב בהרכב ובמהלך עונת 2017/2018 שותף רק בשבעה משחקים בכל המסגרות. את הופעתו האחרונה בקריירה ערך ב-13 במאי 2018, במשחק מול קבוצת נעוריו מכבי פתח תקווה.

ב-16 ביולי 2018 הודיע גביש על פרישה ממשחק פעיל בגיל 29.

נכון ל-2022, עודד עובד כפרשן משחקי כדורגל בערוצי ספורט 1

קישורים חיצוניים
----------------

* עודד גביש, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  איזי עין דור, הבלם עודד גביש חתם ל-4 שנים בהפועל ב"ש, באתר ynet, 20 ביוני 2010
2. ↑  איציק יצחקי‏, עודד גביש חתם בוורוצלאב הפולנית, באתר וואלה!‏, 23 ביולי 2013
3. ↑  עודד גביש שוחרר משלאסק ורוצלאב, באתר וואלה!‏, 4 ביוני 2014
4. ↑  מוטי פשכצקי, ‏רכש לנתניה: הבלם עודד גביש חתם לעונה, באתר ערוץ הספורט, ‏21 באוקטובר 2014
5. ↑  רועי זריהן, ‏רכש ראשון בינואר: עודד גביש בהפועל פ"ת, באתר ערוץ הספורט, ‏20 בינואר 2015
6. ↑  איציק יצחקי‏, בגיל 29, עודד גביש הודיע על פרישה מכדורגל: "אפנה אנרגיות למקומות אחרים", באתר וואלה!‏, 16 ביולי 2018
עודד ידעיה, בתערוכה "אש ורודה", מרץ 2012.
**עודד ידעיה** (נולד ב-1949) הוא צלם, אמן רב־תחומי, מייסד ומנהל בית ספר מנשר לאמנות.

ביוגרפיה
--------

ידעיה נולד וגדל בקיבוץ חניתה, שירת כקצין בסיירת מטכ"ל, ולמד צילום בבית הספר לאמנות חזותית (School Of Visual Arts) שבניו-יורק. החל את דרכו האמנותית בשנות ה-80 של המאה העשרים, כאשר חזר מלימודיו בניו-יורק. בתקופה זו עסק בעיקר בצילום משפחתי. באותו זמן הוציא לאור ספר צילום ותערוכה תחת הכותרת "מסמך אישי".

ידעיה פרסם שלושה ספרי צילום: "מסמך אישי", "סימנים מוסכמים" ו"יומרות אפורות", אשר איגדו צילומים מתערוכותיו שהוצגו במוזיאון ישראל, במוזיאון הרצליה ובגלריות שונות בישראל ובעולם.

עבודותיו מתאפיינות בטקסטים הנכתבים בכתב יד או בהדפסה על גבי צילומים. בעבודותיו כיום עוסק ידעיה בשאלת תפקידו הפוליטי של הצילום. בתערוכתו האחרונה "אפשר ופשוט:צילום קורא" שהוצגה בגלריית מנשר, הציג צילומים מהפגנות נגד גדר ההפרדה ועליהם טקסטים פרי עטו.

בשנות ה-80 הקים וניהל את המערך האקדמי של בי"ס קמרה אובסקורה וכן לימד באוניברסיטת חיפה, ויצו חיפה, המדרשה לאמנות שבבית ברל ועוד.
עבד כמבקר הצילום של עיתון "העיר" וכתב מאמרים לכתבי עת כגון 'קו' ו'סטודיו'.

בשנת 2005 הקים את בית ספר מנשר לאמנות, והוא משמש כמנהלו.

בשנת 2021 פרסם את ספר הפרוזה הראשון שלו, **ברגד** (הוצאת אפיק - ספרות ישראלית), שבו מוצגת התמורה שחלה במי שהיה קצין לוחם ונהפך ברבות השנים לאקטיביסט פוליטי החותר תחת אותם מוקדי "סמכות" ו"כוח" שבשמם פעל בעברו.

עודד ידעיה מתגורר בתל אביב עם אשתו, הסופרת רונית ידעיה. אב לשתי בנות, אלה, פעילה חברתית פוליטית, וקרן, במאית ותסריטאית.

לקריאה נוספת
------------

* אריאלה אזולאי, "העיניים של המדינה: שיחות עם ראש אמ"ן לשעבר, שלמה גזית, ושני צלמים: עודד ידעיה ושלמה ערד", **איך זה נראה לך? 25 שיחות, 44 תצלומים**, הוצאת בבל, 2000, עמ' 118–135.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עודד ידעיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עודד ידעיה
* מנשר לאמנות
* מיכל וילצקי‏, האמן 17: עודד ידעיה, באתר וואלה!‏, 12 באפריל 2007
* עודד ידעיה, הרטוריקה של המיתולוגיה:על הצילום של מיכה ברעם, מאמר מתוך 'סטודיו' באתר הוצאת בבל.
* גל קרניאל, יום רביעי אחר הצהריים, תל אביב: פייטריות, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2005
* דנה גילרמן, עכבר העיר אונליין, קיר אמן: עודד ידעיה, באתר הארץ, 31 בינואר 2008
* גליה ימיני, "האמנתי שאני יכול להקים שם ומותג", באתר TheMarker‏, 10 באוקטובר 2008
* אתר למנויים בלבד אבי פיטשון, הצילומים של עודד ידעיה משמרים את צלם האנוש שבלעדיו שינוי איננו אפשרי, באתר הארץ, 14 במרץ 2019
* עופרה עופר אורן, עודד ידעיה, "ברגד": אפשר לשנות את המציאות?, בבלוג "סופרת ספרים", 2 בדצמבר 2021
* אתר למנויים בלבד גילי איזיקוביץ, עודד ידעיה: "גם בתי הקטנה שואלת 'במה ההפגנות שלכם עוזרות?'", באתר הארץ, 26 בינואר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 279454
* NLI: 987007307608405171
* LCCN: nr91011669
* PIC: 278008
* VIAF: 2322320
* WorldCat: lccn-nr91011669

 |
**שלצדף אמריקני** (שם מדעי: *Haematopus palliatus*) הוא מין של עוף מים ממשפחת השלצדפיים המצוי באמריקה. 

אורכו של השלצדף 42-45 ס"מ ומוטת כנפיו 76 ס"מ. הוא בעל ראש וחזה שחורים, מקור אדום חזק וארוך, עיניים צהובות, כנפיים חומות, רגליים ורודות בהירות ובטן לבנה. 

השלצדף הוא עוף שוכן חופי ימים פתוחים המצוי מחופי ניו אינגלנד ופלורידה עד לחופי ארגנטינה וצ'ילה. הוא מצוי גם בגדות של אגמים ומקווי מים מתוקים שונים אך מעדיף חופי ימים ואיים שונים.

השלצדף ניזון בעיקר מרכיכות אותם הוא מוצא בחוף הים. הוא ניזון מצדפות שונות אותם הוא פותח על ידי הכאה במקורו החזק עד שהם נשברות אך כמה קבוצות מצליחות לפתוח את הצדפות על ידי הכאה מהירה של השריר הסוגר את הקונכייה, כך שהרכיכה יכולה להישלף החוצה מבלי לפגוע בצדף. כמו כן הם ניזונים מתולעים שוכנות חופים. השלצדף נפוץ בעיקר בחופי סלעים אך גם בחופים חוליים.

הוא עצמו איננו יכול לשחות ולכן כשהגאות מגיעה כל עופות החוף עפות ומחכות לשפל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלצדף אמריקני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלצדף אמריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537554105171

 |
**פיינטוז** (באנגלית: **Panetoz**) היא להקה רב-תרבותית שוודית, המורכבת מחמישה גברים, שמקורם מגמביה אתיופיה, אנגולה, קונגו, פינלנד ושוודיה. היא חתומה תחת חברת התקליטים וורנר מיוזיק, ושרה בעיקר בשפות האנגלית, השוודית והאפריקאיות השונות.

קריירה
------

פיינטוז הייתה במקור שלישייה מוזיקלית, המורכבת מפא מודו, נביו בהארו וטוביאס, שהיו חברים בתקופת התיכון. שם הלהקה שאוב משתי האותיות הראשונות של כל חבר בשלישייה. המורה שלהם ליווה אותם בתחילת דרכם, ופיתח מופעי מחול ושירה שהשלושה הופיעו עמם בבית הספר. זמן קצר לאחר עזיבתו של טוביאס הוזמנו חברים חדשים כדי להעצים את כוחה האתני של הלהקה. הראשון היה יוהאן הירווי, ואחריו באו כריסטיאן אומונומבן ודניאל נזינגה.

ביוזמת נזינגה השתתפה הלהקה ב-*Hitmakers*, תוכנית ריאליטי סקנדינבית, ששודה ב-Kanal 5 בשוודיה. היא הייתה פתוחה עבור כותבי שירים משוודיה, נורווגיה ודנמרק. פיינטוז הגישה שלושה שירים לבחינה מול חמש חברות תקליטים סקנדינביות. נציג אחד מחברת פאטפייס הדנית בחר בה, והציע לעבד מחדש את אחד משיריהם. "Efterfest" יצא לאור כסינגל בשלוש המדינות, אולם לבסוף החליטה הלהקה שלא להמשיך לעבוד תחת חברה זו. היא המשיה להוציא מוזיקה באופן עצמאי, וזכתה להצלחה רבה עם פרסום השיר "Dansa pausa", שהגיע למקום הראשון בסוורייטופליסטן למשך שלושה שבועות רצופים, וקיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות השוודי תואר פלטינה כפולה.

בשנת 2014 השתתפה הלהקה במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2014, שנערך בקופנהגן שבדנמרק. שירה היה "Efter solsken", והוא דורג במקום התשיעי בגמר. שנתיים לאחר מכן ביצעה את השיר "Håll om mig hårt" באותו האירוע, והגיעה למקום השמיני. בשנת 2023 שבה לתחרות עם השיר "On My Way", שהגיע למקום העשירי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיינטוז** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פיינטוז (באנגלית ובשוודית)
* פיינטוז, ברשת החברתית פייסבוק

* פיינטוז, ברשת החברתית טוויטר

* פיינטוז, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פיינטוז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פיינטוז, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* פיינטוז, באתר אייטונס (באנגלית)

* פיינטוז, באתר ספוטיפיי

* פיינטוז, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* פיינטוז, באתר Last.fm (באנגלית)

* פיינטוז, באתר AllMusic (באנגלית)

* פיינטוז, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פיינטוז, באתר דיזר

* פיינטוז, באתר Discogs (באנגלית)

* פיינטוז, באתר Songkick (באנגלית)

* פיינטוז, באתר Genius

* פיינטוז, באתר טיידל (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Panetoz - "Efterfest"
2. ↑  media, Melodifestivalen Bilder, video och texter för. "On My Way". *media.melodifestivalen.se* (באנגלית). ארכיון מ-2023-02-11. נבדק ב-2023-02-11.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 6942 2308
* MusicBrainz: 7f5676f7-379e-426b-af9a-bf11288b55ab
* VIAF: 141145970205632251598
* WorldCat (עם VIAF): 141145970205632251598

 |
ה**מעלה**, **מעלות** (**°**) היא סימן כתב המשמש לסמל "מעלה" - יחידת מידה למדידת גודל של זווית, "מעלה" - יחידת מידה למדידת טמפרטורה, "מעלה" במערכת קואורדינטות בגאוגרפיה – זאת יחידת מידה לזווית בין קו רוחב על פני כדור הארץ לקו המשווה (קו הרוחב 0°) לכוון צפון או דרום לקו המשווה מקסימום של 90° בקטבים, וגם יחידת מידה לזווית בין קו אורך על-פני כדור הארץ לקו האורך גריניץ' (קו האורך 0°) לכוון מזרח או מערב עד מקסימום 180° לכל כוון. שתי מידות אלו במעלות או גם קואורדינטות יכולות לייצג מיקום של כל נקודה על פני כדור הארץ.
סימן המעלה מסמן באיטלקית גם מספר או דרגה כמו סולמית (#) בארצות הברית או סימן נומרו (№) בשאר אירופה.

הסימן מוקלד על ידי `AltGr`+`5` במקלדת עברית.

מעלות קשת (זווית)
-----------------

כאשר הסימן מסמל זווית, לא נהוג לרשום רווח בין הסימן לבין המספר. לדוגמה: 1°, 2°, 3° וכו'.

טמפרטורה
--------

### מעלות צלזיוס ופרנהייט

כאשר הסימן בא לציין טמפרטורה, נהוג להשאיר רווח בין סימן המעלה למספר, ולציין את סולם הטמפרטורה כאשר האות C מסמלת את סולם צלזיוס והאות F מסמלת את סולם פרנהייט, לדוגמה: 10‎ °C או 10‎ °F.

### קלווין

כאשר מדובר במדידת טמפרטורה ביחידות קלווין, אין רושמים את סימן המעלה. סימן הקלווין, האות K, מציין כי מדובר ביחידות מידה לטמפרטורה. לדוגמה: 273.15‎ K.
רוחב חצי מקסימום של פונקציה בעלת התפלגות נורמלית
בעיבוד אותות, **רוחב חצי מקסימום** (**FWHM** קיצור של Full width at half maximum) של פונקציה (או של בליטה מקומית שלה) הוא ההפרש בין ערכי המקור (ציר x) של שתי הנקודות שבהן ערך הפונקציה הוא חצי מערך המקסימום שלה. רוחב חצי מקסימום משמש בתורת הגלים, באופטיקה, בתקשורת אופטית ובאלקטרומגנטיות להגדרת רוחב הסרט של חבילת גלים, כלומר תחום התדרים הכלולים בה או כפרמטר אופייני לשם השוואות רוחב.

פונקציה בעלת התפלגות נורמלית, עם סטיית תקן \ \sigma  סביב הנקודה \ x\_0:

{\displaystyle f(x)={\frac {1}{\sigma {\sqrt {2\pi }}}}\exp \left[-{\frac {(x-x\_{0})^{2}}{2\sigma ^{2}}}\right]}
בפונקציה כזו רוחב חצי המקסימום כתלות בסטיית התקן הוא

{\displaystyle \mathrm {FWHM} =2{\sqrt {2\ln 2}}\;\sigma \approx 2.35482\;\sigma .}
עבור גלים סוליטוניים עם התפלגות סקאנט היפרבולי עם קבוע \ c

{\displaystyle f(x)={\frac {1}{\cosh {\frac {(x-x\_{0})}{c}}}}.}
{\displaystyle \mathrm {FWHM} =2\;\operatorname {arsech} \left({\frac {1}{2}}\right)c=2\ln(2+{\sqrt {3}})\;c\approx 2.634\;c}
כאשר הפונקציה arcsech היא ההופכית לפונקציה סקאנט היפרבולי.

ועבור לורנציאן סביב x\_0 המוגדר ע"י

{\displaystyle f(x)\propto {\frac {1}{(x-x\_{0})^{2}+({\frac {1}{2}}\Gamma )^{2}}}}
הרוחב בחצי גובה הוא \Gamma. ערך זה הוא ההופכי של קבוע הזמן האופייני עבור דעיכה אקספוננציאלית במישור הזמן במידה והלורנציין הוא הצגתה במישור התדר.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוחב חצי מקסימום, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gaussian Function - from Wolfram MathWorld
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה לילדים. אם התכוונתם לקובץ סיפורי יהדות אשכנז מהמאה ה-17, ראו מעשה בוך.

**ספר המעשיות** (באנגלית: **Storybook International**) היא סדרת טלוויזיה לילדים בת 3 עונות, אשר הופקה על ידי חברת ההפקות Harlech Productions בין השנים 1983–1986 עבור רשת הטלוויזיה הבריטית ITV. בישראל הסדרה שודרה במקור בשעות אחר הצהריים בטלוויזיה החינוכית, ובדיבוב לעברית, בשלהי שנות השמונים.

הסדרה התבססה על אנתולוגיה של סיפורי ילדים שפורסמו על ידי המוציא לאור Victor Gollancz Ltd בשנת 1981.

עלילות הפרקים השונים בסדרה התבססו על סיפורי עם שונים שמקורם היה בין היתר באנגליה, צ'כוסלובקיה, צרפת, רומניה, טורקיה, ויילס, ישראל, נורווגיה, סין, אפריקה והודו. כמו כן הסדרה כללה גם שני פרקים שהתבססו על סיפורי עם של השבטים האינדיאנים בניו אינגלנד ושל שבטי המאורים בניו זילנד. הסדרה צולמה במקומות שונים ברחבי העולם, בהם רוסיה, אירלנד וסקנדינביה.

בפתיח המונפש של הסדרה נראה טרובדור ששר את שיר הנושא של הסדרה בעוד שהתלווה אליו שועל אנתרופומורפי ידידותי.

הסדרה המלאה החלה להימכר לראשונה במהדורת DVD במהלך שנת 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ספר המעשיות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ספר המעשיות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ספר המעשיות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**מלון ארטס** (בקטלאנית וספרדית: **Hotel Arts**) הוא גורד שחקים על חופה של ברצלונה בקטלוניה שבספרד. המלון נמצא תחת חברת ריץ קרלטון ובו 483 חדרים.

המבנה ועיצובו
-------------

המלון נישא לגובה של 154 מטר ובו 44 קומות, קרי הוא הבניין הגבוה בברצלונה ביחד עם "טורה מאפר". 

הבנייה הסתיימה בשנת 1994 ומתוכן בסגנון ההיי טק על ידי האדריכלים סקידמור, Owings & Merrill עם אדריכל קולומביאני בשם ברוס גרהם כשותף אחראי. צוות העיצוב הובל על ידי האדריכל מיגל רואנו, עם ד"ר אגוסטי אבויל.

המלון עבר שיפוץ מלא ב -2006, הכלל התקנת טכנולוגיה חדשה, שדרוג החדרים וחדרי האמבטיה לחללים מודרניים ומפוארים. 
המלון נמצא על חוף הים התיכון ובחופו של המלון נמצא פסל של דג זהב שהוכן על ידי פרנק גרי לכבוד אולימפיאדת 1992.

בניגוד להנחה הרווחת המלון לא נבנה כדי לשרת את האולימפיאדה, אם כי בנייתו הייתה חלק מהשינויים הגדולים שעברו על ידי העירייה כדי להכין את המשחקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון ארטס** בוויקישיתוף
* אתרו הרשמי של המלון
* מלון ארטס ב-Factoría Urbana: תמונות ומידע טכני על המלון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 149fe9e0-e48a-4602-8899-3d7a377902e4

 |
**רוח הרפאים** (ברוסית: **«Фантом»**) היא סדרת טלוויזיה רוסית, פנטזיה מיסטית בהפקת 1-2-3 Production, המהווה רימייק לסדרה האיטלקית "השער האדום" שהופקה על ידי Groupe Canal+, שהייתה שותפה להפצת הסדרה הרוסית.

הוא מת ונראה שהוא הפך לרוח רפאים ועכשיו הוא לא יכול לעשות כלום. אלא כשהוא רואה חיזיון של אשתו נרצחת הוא מבין שהוא חייב להציל את אהובתו, ולמצוא דרך לתקשר עם עולם החיים.

הסדרה בוימה על ידי איליה שחובצוב בכיכובם של דניס שבדוב ויבגניה בריק.

עלילה
-----

השוטר המוסקבאי סטאס חבארוב, נהרג במהלך מבצע מיוחד למעצר סוחר סמים גדול. כשהוא מתעורר, סטאס מבין באימה שהוא מת והפך לרוח רפאים. יש לו בחירה - להיכנס לדלת הפתוחה שממנה זורם אור בהיר ורך, או להישאר כאן. עם זאת, כשראה סצנה מהעתיד הקרוב, בה אשתו ורה נהרגת על ידי אותו אלמוני ביום הולדתה, הוא מחליט להישאר ולהגן על אשתו האהובה. אבל לא ורה וגם חבריו לא רואים את סטאס, ואין לו מושג איך לתת להם סימן שהוא נמצא כאן, סמוך - עד שהוא פוגש את הסטודנטית קטיה, שיכולה לראות ולשמוע את השוטר. בעזרתה, סטאס חייב לרדת לעומק האמת, לגלות מי הרג אותו ולעצור את הרוצח לפני שהוא מגיע לוורה.

פרקי הסדרה
----------

| רשת | פרקים | שנת שידור |
| --- | --- | --- |
| עונה ראשונה | 12 | 2017 |

| עונה | פרקים | שודרה לראשונה (רוסיה) |
| --- | --- | --- |
| הפרק הראשון | הפרק האחרון |
|  | 1 | 12 | 23 בנובמבר 2020 | — |

שחקנים ודמויות
--------------

* דניס שבדוב – סטס
* יבגניה בריק – ורה
* אנגלינה זגרבינה
* סרגיי בליאייב
* יבגני חריטונוב
* פאבל וורוז'צב
* נדז'דה בוריסובה

הפקה
----

צילומי הסדרה נערכו במוסקבה בסתיו ובקיץ 2019 ונמשכו 56 ימי צילום שכללו צילומי פעלולים, פיצוצי מכוניות ושחייה במזג אוויר סתווי על נהר מוסקבה.

סצנת המפתח של הפרק הראשון – הרצח וגילוי גופתו של סטאס – צולמה בלילה על גג בית מרפא סובייטי לא-גמור בצפון מוסקבה. כדי להבטיח את פעולתם ללא הפסקה של מתקני מי הגשמים על גג הבניין בן שלוש הקומות, היו מעורבים עשר מכונות שטיפה עם מיכל 15 טון, שלוש מהן היו מסודרות בשרשרת והשאר הביאו מים כשלא הייתה דרך אחרת להתקרב לבניין. העבודה על הסצנה ארכה שלוש שעות, במהלכן דניס שבדוב ושחקנים אחרים היו תחת זרם מתמשך של מים קרים, כנדרש מהתסריט.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוח הרפאים באתר Premier
* אתר האינטרנט הרשמי של רוח הרפאים (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Стала известна дата выхода нового сериала «Фантом» с Денисом Шведовым и Евгенией Брик
2. ↑  ФАНТОМ. премьера 23 ноября 2020
3. ↑  «Фантом» Денис Шведов накажет убийцу — Кино-Театр.РУ
**רוזי רות מֶנְדלֶה-לבו** (1922 – 2019) הייתה אתלטית רבגונית ארצישראלית, אלופת ארץ ישראל (1940) בריצת 100 מטר, זוכת מדליות ארציות בקפיצה לרוחק, בקפיצה לגובה, בהדיפת כדור ברזל, בהטלת כידון ובזריקת דיסקוס.

ביוגרפיה
--------

מנדלה נולדה בשוויינפורט בוואריה, גרמניה, בת למשפחה של משפטנים ידועה. באפריל 1934 עלתה עם משפחתה המורחבת לחיפה. היא למדה בתיכון חוגים והתאמנה בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתו של צורי. נוסף, לכך היא הייתה מפקדת נשות ההגנה במרכז הכרמל.

### 1940

באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 זכתה מנדלה ב-6 מדליות, 2 זהב ו-4 ארד. מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.4 שניות, לפני יפה כהן ממכבי תל אביב (13.5 שניות) וחברתה לקבוצה אמירה זמיר (13.5 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 1:00.9 דקות. מדליות ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.22 מטר, אחרי חברתה לקבוצה נינה שרירא (1.37 מטר) ואסתר חכם ממכבי רחובות (1.32 מטר), בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 8.07 מטר, אחרי פרידה ליכטבלאו ממכבי תל אביב (9.42 מטר) ועליזה צ'מפין ממכבי ירושלים (8.84 מטר), בהטלת כידון בתוצאה של 23.20 מטר, אחרי עליזה צ'מפין (26.38 מטר) ומרגלית ספיר ממכבי תל אביב (26.13 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 23.11 מטר, אחרי פרידה ליכטבלאו (33.80 מטר) ועליזה צ'מפין (24.10 מטר).

### 1942

באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי 1942 היא זכתה ב-5 מדליות, 3 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 14 שניות, אחרי אסתר חכם (13.8 מטר), בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.43 מטר, אחרי פרידה ברזון-ליכטבלאו (9.48 מטר) ולפני לאה פלטשר ממכבי תל אביב (7.13 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 25.22 מטר, אחרי פרידה ברזון-ליכטבלאו (35.3 מטר) ולפני ריטה פסטנברג ממכבי תל אביב (20.63 מטר). מדליות ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.48 מטר, אחרי אסתר חכם (4.86 מטר) ואמירה זמיר (4.40 מטר) ובהטלת כידון בתוצאה של 20.75 מטר, אחרי פרידה ברזון (21.55 מטר) ולאה פלטשר (20.76 מטר).

חיים אישיים
-----------

ב-13 באפריל 1945 נישאה מנדלה לחנן לבו (1917 – 2012). בני הזוג עבדו בחנות המשפחתית, "אורתופדיה לבו" (החנות הראשונה בארץ ישראל למוצרים אורתופדים) ונולדו להם שלושה ילדים, איתן (1947), עמוס (1949) ותמר (1952).

אחיה, יוסי מנדלה, צייר, פסל ואמן ממייסדי עין הוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשמים מהתחרות הארצית באתלטיקה קלה ברחובות, הַבֹּקֶר, 15 באפריל 1940

הערות שוליים
------------

1. ↑  צדוק אשל, **הבחורות ההן - חברות ההגנה בחיפה** הוצאת משרד הביטחון, 1997
2. ↑  התוצאות המפורטות של תחרויות הרבנאות, הַבֹּקֶר, 12 במאי 1940
3. ↑  ליפא לויתן, הקפיצות בתחרויות-הרבנאות, המשקיף, 15 במאי 1940
4. ↑  הצלחה רבה לתחרויות האתלטיקה הקלה בתל אביב, הַבֹּקֶר, 26 באפריל 1942
5. ↑  פרסום נישואין - חיפה, הצופה, 12 באפריל 1945
6. ↑  יוצרי הכרזות - יום חזית הצפון, 19 באפריל 1949, משחרור חיפה עד כיבוש הגליל, נוסטלגיה אונליין, המועצה לקידום המורשת הישדראלית
**רות יפה** (**Ruth Jaffe**‏; 4 בדצמבר 1907 – 17 במאי 1996) הייתה פסיכיאטרית, פסיכואנליטיקאית, מנהלת מרכז לבריאות הנפש שלוותה (1956-1973) ופרופסור לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

קורות חיים
----------

יפה נולדה בברלין. אביה, אלפונס יפה, היה תעשיין ואמה, אליס לבית הולנדר, הייתה מורה להתעמלות.

בין השנים 1927 - 1933 למדה רפואה בברלין, לאחר עלייתו של היטלר עברה לציריך בשווייץ שם גם הוסמכה.

בספטמבר 1934 עלתה יפה לארץ ישראל. לאחר שלא מצאה עבודה במקצוע הרפואה, עקב הגבלת שלטונות המנדט הבריטי את היהודים העוסקים ברפואה[דרוש מקור], ובגלל היותה אישה, עשתה הסבה מקצועית, למדה עבודה סוציאלית בבית הספר על שם הנריטה סולד. בשנת 1937 סיימה יפה את לימודיה, ונשלחה כעובדת סוציאלית עצמאית ויחידה לראשון לציון, שם הוקמה שכונה של יהודים פליטי יפו. יפה אשר עבדה עם אוכלוסייה קשת יום נשארה בעבודתה כעובדת סוציאלית עד 1943.

בהמשך, השתלמה יפה ב-פסיכואנליזה אצל הד"ר משה וולף שהיה מהפסיכואנליסטים המובילים בארץ ישראל והיה המייסד של הארגון הפסיכואנליטי בפלשתינה והשתייכה לראשוני החברים של החברה הפסיכואנליטית הפלסטינית.

הפרופ' היינריך צבי ויניק אשר היה מנהל בית החולים גהה משנת 1942 קיבל את יפה לעבודה, כפסיכיאטרית בבית חולים הפסיכיאטרי בבני ברק שנקרא אז בשם "ביתן".

יפה עבדה בבית החולים כפסיכיאטרית ובהמשך עברה לנהל את גהה ב’, שהייתה מחלקת השחרור של "גהה" והפכה למוסד פסיכיאטרי העומד בפני עצמו (בית החולים הפסיכיאטרי שלוותה). יפה ניהלה את בית החולים בין השנים 1956–1973. בשנת 1956 עבר בית החולים מפרדס כץ למגדיאל, כאשר יפה ארגנה את העברת בית החולים. יפה הרחיבה את פעילותו של בית החולים והקימה בו מרפאת ילדים ונוער ומחלקה לחולי יום. בשנת 1963 הפך בית החולים למחלקה הפסיכיאטרית של בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1948 השתלמה יפה בנוירולוגיה במרפאת זמנהוף בתל אביב. בשנת 1951 התמחתה יפה בבוסטון בפסכיאטרית ילדים.

בין חידושיה של יפה – "המצאת" המחלקה הפתוחה לטיפול בחולי נפש.

חזונה של יפה היה להקים מוסד מיוחד בו יושם דגש על פיתוח דרכי טיפול מתקדמות, המתבססות על הבנה מעמיקה ומורכבת של נפש האדם. חשיבה רבה ניתנה לעיצוב הסביבה הטיפולית ולהשריית אווירה המקדמת ריפוי, החלמה ושיקום.

בשנת 1968 התמנתה יפה לפרופסור לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. יפה התמקדה במחקר על ההיבטים השונים של הזוועות שעברו ניצולי השואה וההשפעה על חייהם.

בשנת 1980 יצאה לגמלאות. אחרי פרישתה הרחיבה יפה את עבודתה הפסיכואנליטית.

נקברה בבית הקברות של קיבוץ שער העמקים.

ממאמריה המחקריים בנושא ניצולי השואה
-----------------------------------

* "The Sense of Guilt Within Holocaust Survivors"
* "Dissociative Phenomena in Former Concentration Camp Inmates"
* "Group Activity as a Defence Method in Concentration Camp"

לקריאה נוספת
------------

* קורות חייה באתר החברה הפסיכואנליטית בישראל
* יצחק בן בנדיטר, **מי ומי בישראל**, 1988, עמ' 198

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  נסים לוי ויעל לוי, **רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948**; עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, איתי בחור, זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2008, עמ' 239
3. ↑  על שלוותה באתר קופת חולים כללית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310126905171
* ISNI: 0000 0004 0301 319X
* VIAF: 299389038
* WorldCat (עם VIAF): 299389038

 |
**Rush** הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הקנדית, ראש. האלבום יצא לאור בשנת 1974, ויצא לאור מחדש בגרסת סאונד משופרת (remastered) בשנת 1997. אלבום זה חושף את צליל ההארד רוק הטיפוסי של הלהקה שהושפע מלהקות בריטיות בעשור זה. ראש היו מעריצים של להקות כמו לד זפלין וקרים, וההשפעות שלהן נשמעות לאורך האלבום. המתופף המקורי של הלהקה ג'ון ראסטי, ניגן באלבום זה, אך לאחר יציאתו ועם סיבוב ההופעות הקרב הוא עזב בשל בעיות בריאותיות. ראסטי כתב כמה מילים בעצמו, אך הן נגנזו. לאחר עזיבתו של ראסטי, הוא הוחלף בניל פירט.

היסטוריה
--------

ההרכב המקורי של ראש הוקם באוגוסט 1968 בעיירה ווילאודל, אשר בטורונטו, אונטריו, על ידי אלכס לייפסן, ג'ף ג'ונס וג'ון ראטסי. לאחר שבועיים של יצירה, ולפני ההופעה השנייה שלהם, הוחלף הבסיסט ג'ונס במכר של לייפסן, גדי לי. ראש נוהלה באותה התקופה על ידי ריי דניאלס, תושב טורונטו, אשר ביקר לעיתים קרובות בהופעותיה.

לאחר שההרכב התייצב, והלהקה כבר הופיעה מספר פעמים בברים המקומיים, פנתה הלהקה בשנת 1973 להקליט את הסינגל הראשון שלה, Not Fade Away, גרסת כיסוי לשירו של באדי הולי. הצד השני של הסינגל, הכיל בתוכו את השיר המקורי You Can't Fight It, אשר נכתב והולחן על ידי לי וראטסי. הסינגל לא זכה להצלחה, וחברות התקליטים לא התרשמו.
הלהקה הקימה חברת תקליטים עצמאית, Moon Records. בסיועו של דניאלס והמפיק טרי בראון, הוציאה הלהקה בשנת 1974 את אלבומה הראשון, אשר קרוי על שמה. ראש זכתה להצלחה מקומית בלבד, עד שהאלבום אומץ על ידי ה־WMMS, תחנת רדיו בקליבלנד, אוהיו. דונה הלפר, תקליטנית אשר עבדה בתחנת הרדיו, הכניסה את הרצועה "Working Man" לרשימת ההשמעה בתוכנית שלה. שירי האלבום, הפכו לפתע לפופולריים מאוד אצל מעריצי ההארד רוק, ותהודה זו הביאה גם להוצאה מחודשת של האלבום, על ידי ענקית התקליטים מרקיורי רקורדס.

מיד לאחר ההוצאה המחודשת של האלבום, עזב ראטסי ביולי 1974 את הלהקה, בגלל סיבות שונות, ביניהן מחלת הסוכרת בה חלה, וסלידתו מסיבובי הופעות רחבים. ראש ערכה מבחנים שונים, ולבסוף בחרה במתופף ניל פירט כמחליפו של ראטסי.

רשימת שירים
-----------

* כל המוזיקה נכתבה על ידי גדי לי ואלכס לייפסן למעט "In the Mood" שהולחן על ידי לי. כל המילים נכתבו על ידי לי

**צד 1**

1. Finding My Way - 5:03
2. Need Some Love - 2:16
3. Take a Friend - 4:27
4. Here Again - 7:30

**צד 2**

1. What You're Doing - 4:19
2. In the Mood - 3:36
3. Before and After - 5:33
4. Working Man - 7:07

קרדיטים
-------

* גדי לי - שירה וגיטרת בס
* אלכס לייפסן - גיטרה, קול מלווה
* ג'ון ראסטי - תופים, קול מלווה

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Rush באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Rush באתר MusicBrainz
* Discogs Rush באתר Discogs
* AllMusic Rush באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: ea47459b-a69e-3c15-8781-77227a78e1db

 |
**אווה אוליקאינן** (בפינית: **Eva Ollikainen**; נולדה ב-12 בפברואר 1982 באספו) היא מנצחת פינית.

ביוגרפיה
--------

אוליקיינן החלה בלימודי פסנתר בגיל שלוש, ולמדה גם כינור וקרן יער. היא החלה לנהל לימודים עד גיל 12. למדה באקדמיית סיבליוס בין השנים 1994–2002 וסיימה בשנת 2002 תואר שני במוזיקה בפסנתר. היא למדה ניצוח עם יורמה פאנולה ולייף זגרסטאם. אוליקיינן היה חבר בהרכב הפיני העכשווי "אוסינטה", וניצחה על ביצועי בכורה כמה יצירות של מלחינים פיניים.

בשנת 2003 זכתה אוליקיינן בתחרות המנצחים השנייה של יורמה פאנולה. היא ניצחה לראשונה על התזמורת הסימפונית של איסלנד בשנת 2005. בקיץ 2006, היא התמנתה לניהול מרכז המוזיקה של טנגלווד, הבחור היחיד באותה שנה שכבר היה נציגות סוכנות. היא חזרה כמנצחת אורחת עם התזמורת הסימפונית של איסלנד בשלוש הזדמנויות בין השנים 2007–2010, ושוב בפברואר 2019.

ביוני 2017 הודיעה התזמורת הקאמרית הנורדית על מינויה של אוליקיינן למנצחת הראשית הבאה שלה, יעיל עם עונת 2018–2019, עם חוזה ראשוני של שלוש עונות. מינוי זה מסמן את המנצחת הראשית הראשונה של אוליקיינן, והיא המנצחת הראשונה שנבחרה לתפקיד זה. ביוני 2019 הודיעה התזמורת הסימפונית של איסלנד על מינויה של אוליקיינן למנצחת הראשית והיועצת האמנותית הבאה שלה, החל מהעונה 2020–2021, עם חוזה ראשוני עד שנת 2024. אוליקיינן היא המנצחת הנשית הראשונה שמונתה כמנצחת ראשית של התזמורת הסימפונית של איסלנד. בנובמבר 2019 הודיעה תזמורת דלה טוסקנה על מינויה של אוליקיינן כמנצחת הראשית הבאה שלה, המנצחת הנשית הראשונה שזכתה לתפקיד, החל מהעונה 2020–2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* אווה אוליקיינן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אווה אוליקיינן, באתר AllMusic (באנגלית)
* אווה אוליקיינן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אווה אוליקיינן, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1209582562
* LCCN: no2012137273
* MusicBrainz: b006556c-8b2f-48f9-8232-3c8bbd19bce9
* VIAF: 272566811
* WorldCat: lccn-no2012137273

 |
**איזדור יכמן** (באנגלית: **Isadore Seigfreid Jachman**, נולד כ**איזדור זיגפריד יכמן**; 14 בדצמבר 1922 - 4 בינואר 1945) היה סמל יהודי בצבא ארצות הברית, שנהרג במלחמת העולם השנייה לאחר שהגן על העיר הבלגית פלמייר מתקיפה נאצית. לאחר מותו הוענק לו עיטור צלב השירות המצוין בעבור "גילויי אומץ הלב והאבירות הבולטים שלו, מעל ומעבר לדרישות התפקיד". בחינה מחודשת של גבורתו הביאה לשדרוג העיטור למדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בארצות הברית, ב-1950.

נעוריו
------

איזדור יכמן נולד בברלין שבגרמניה ב-14 בדצמבר 1922, בנם הבכור של ליאו ולוטה יכמן. משפחתו של איזדור היגרה לארצות הברית כאשר היה בן שנתיים. הוא גדל בבולטימור שבמרילנד וב-1939 סיים את בית הספר התיכון.

מספר קרובי משפחה של יכמן נספו בשואה, בהם שישה דודים ודודות.

הקרב בפלמייר
------------

סמל יכמן לחם במסגרת פלוגה ב' של רגימנט החי"ר המוצנח ה-513. הוא ופלוגתו מצאו את עצמם מרותקים למקום תחת אש כבדה של ארטילריה, מרגמות, נשק קל ושני טנקים שתקפו את היחידה והסבו לה אבדות כבדות. סמל יכמן נטש את המחסה שלו, צלח את פני השטח החשופים תחת מטר האש ולקח בזוקה מחבר שנהרג. לאחר מכן הוא התקדם לעבר הטנקים שריכזו את האש שלהם לכיוונו. סמל יכמן הצליח לפגוע באחד הטנקים ולגרום להם לסגת אך במהלך הפעולה הוא נפגע ונהרג.

מספר שנים לאחר מכן הקימו תושבי הכפר פלמייר פסל לזכר חייל אלמוני שנלחם כדי להציל את הכפר. זמן מה לאחר הקמת הפסל העלה חיפוש ברישומי הצבא שהחייל האלמוני הוא אכן סמל יכמן, ושמו צורף לפסל.

קישורים חיצוניים
----------------

* איזדור יכמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 6205 2108
* LCCN: n2012003797
* SNAC: w6qn6g1d
* VIAF: 221820365
* WorldCat: lccn-n2012003797

 |
המצבה על קברו של הבישוף אלכסנדר הכיתוב בעברית על המצבה
**מיכאל שלמה אלכסנדר** (1 במאי 1799 – 23 בנובמבר 1845) היה יהודי מומר אשר שמש כבישוף האנגליקני הראשון של ירושלים.

ביוגרפיה
--------

פרוסיה 
מיכאל שלמה אלכסנדר נולד בעיירה שיינלנקה (Schönlanke) בפולין גדול שבפרוסיה (כיום שצ'נקה בפולין) למשפחה יהודית מאנגליה.
אביו היה רב. בשנת 1820 היגר לאנגליה והתפרנס מהוראת מקצועות היהדות במשפחה יהודית. בשנת 1823 התמנה לחזן ושוחט בעיר נוריץ', שם התוודע לנצרות ונוצר קשר בינו לבין ארגון מיסיונרי. בשנת 1825 המיר את דתו לנצרות. לאחר המרת דתו עבר ללמד עברית בעיר דבלין. בשנת 1827 מילא שליחות מיסיונרית בדנציג שבפרוסיה. 

בין השנים 1831–1841 היה פרופסור בקינגס קולג' שבלונדון וסייע ברענון התרגום העברי לברית החדשה. בחודש אוגוסט בשנת 1840 חתם אלכסנדר, ביחד עם עוד כמה מומרים, על מכתב מחאה כנגד עלילת הדם בדמשק. בדצמבר 1841 הוא הוסמך כבישוף ויצא למסע לירושלים על-מנת לייסד שם בישופות פרוטסטנטית. 

בירושלים פעל להפצת הנצרות בקרב היהודים ולהקמת מוסדות אנגליקנים בארץ ישראל. הוא רכש בית לכנסייה, הקים בית ספר למלאכה עבור יהודים, הקים גרעין של שירותי רפואה עבור יהודי ירושלים ועוד. פעילותו המסיונרית של אלכסנדר לא מצאה חן בעיני גורמים מסוימים במשרד החוץ הבריטי. הקונסול הבריטי בירושלים באותה העת, ויליאם טנר יאנג, התנגד לפעילויותיו המיסיונריות של אלכסנדר וניסה להצר את צעדיו. 

בואו לארץ ישראל דרבן את הכנסייה הקתולית והכנסייה היוונית-אורתודוקסיות להגביר את פעילותן בארץ ישראל כמשקל נגד לפועלם האפשרי של הפרוטסטנטים בקרב הנוצרים בארץ ישראל. בשנים שלאחר בואו של סמואל גובאט לירושלים, בשנות הארבעים של המאה התשע עשרה, הוקמו הנציגויות של הכנסייה הקתולית (לטינים ויוונים קתולים) והכנסייה של היוונים אורתודוקסים בירושלים. 

בשנת 1845 נפטר הבישוף אלכסנדר במצרים, שם שהה בדרכו לאנגליה. הוא נקבר בבית הקברות האנגליקני על הר ציון. לאחר מותו מונה השווייצרי סמואל גובאט לבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל שלמה אלכסנדר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הכנסייה האנגליקנית בירושלים (אנגלית)
* ביוגרפיה מורחבת באתר הקהילה המשיחית של אירוויין, קליפורניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257517505171
* BnF: cb162416707 (data)
* GND: 124295037
* ISNI: 0000 0001 0717 6832
* LCCN: nb99022048
* SNAC: w62820fs
* VIAF: 3401594
* WorldCat: lccn-nb99022048

 |
פינת כיכר קטלוניה עם פאסז' דה גארסיה
האנדרטה שבלב הכיכר
**כיכר קטלוניה** או **פלאסה דה קטלוניה** (בקטלנית: **Plaça de Catalunya**; ספרדית **Plaza de Cataluña**) היא כיכר גדולה במרכז ברצלונה. הכיכר נחשבת גם למרכז העיר וגם למקום בו העיר העתיקה (אל ראבאל והרובע הגותי בסיוטט וליה) נפגשת עם בנייה מהמאה ה-19 של האישמפלה.

חלק מן הרחובות הראשיים של העיר עוברים בכיכר קטלוניה: לה ראמבלה, פסץ' דה גראסיה, ראמבלה דה קטלוניה ועוד. גודל הכיכר הוא כ-50 דונם. הכיכר ידועה בעיקר בשל המזרקות והפסלים שבה, קרבתה לאתרים הפופולריים בעיר, ולהקות היונים המתרכזות במרכזה.

סביב הכיכר חנויות רבות, מסעדות, בתי קפה, מלונות ובנקים. בכיכר יש תחנה של הרכבת התחתית של ברצלונה והיא משמשת כמרכז תיירותי חשוב של העיר ברצלונה, כולל תחנות מידע לתיירים ותחנת יציאה לסיורים ואטרקציות תיירות שונות.

היסטוריה
--------

לאחר שחומות העיר מימי הביניים נהרסו במאה ה-19, פותחו תוכניות שאפתניות לשטחים הציבוריים בעיר תחת השגחתם של מתכנני ערים ידועים. כיכר קטלוניה תוכננה בשנת 1859, אך לא ניתן אישור רשמי מהממשל עד לתערוכה העולמית של ברצלונה (1888).

הכיכר נפתחה לראשונה בשנת 1902, ועברה שינויים נוספים בשנת 1929 לכבוד התערוכה העולמית של ברצלונה (1929), שכללו גם בניית תחנת רכבת תחתית במקום. האדריכל פרנסיסקו נבוט היה אחראי לשינויים שנערכו בשנת 1929.

ראו גם
------

* תכנון עירוני של ברצלונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר קטלוניה** בוויקישיתוף
* מבט תלת־ממדי על הכיכר
* מידע על כיכר קטלוניה בעברית
**דב ברל'ה זילברברג** (11 במרץ 1928 - 3 ביולי 2007) היה אתלט ישראלי, אלוף ישראל, שיאן ישראל וזוכה מדליית כסף מהמכביה השלישית בקפיצה משולשת.

ביוגרפיה
--------

זילברברג נולד בפולין. בנו של אליעזר. היה בהכשרה של קיבוץ דליה. הוא כונה "הרץ מהרי אפרים". הוא התגייס לפלמ"ח, ושרת בחטיבת הראל, בגדוד הרביעי בפלוגה ז'. הוא לחם בכל קרבות הגדוד. יחד עם רעייתו זהבה חשמונאי היה בין מייסדי קיבוץ הראל ועבד כמזכיר החוץ של הקיבוץ. בשנת 1954 עזב עם משפחתו את קיבוץ הראל וחזר לקיבוץ דליה.

### קריירה ספורטיבית

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בתל אביב באוקטובר 1950 זכה זילברברג במדליית כסף, בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.60 מטר, אחרי ספילקין מדרום אפריקה (13.34 מטר) ולפני נסים קיוויתי שייצג את אנגליה.

בתחרות שנערכה במרץ 1951 קבע זילברברג בקפיצה משולשת שיא ישראלי חדש של 13.18 מטר שיפור לשיאו של יצחק קלויזנר (13.07 מטר). חודשיים לאחר מכן, הוא שיפר את שיאו והעמידו על 13.26 מטר.

בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ 1952 קבע זילברברג בקפיצה משולשת שיא ישראלי חדש של 13.52 מטר, שיפור לשיא הוותיק בן ה-5 שנים של א. יצחקי (13.28 מטר). שלושה שבועות לאחר מכן, הוא קובע תוצאה טובה משיאו - 13.57 מטר.

בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בתל אביב בספטמבר 1953 זכה זילברברג במדליית ארד, בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.26 מטר, אחרי רוברט ריטנברג מארצות הברית (13.63 מטר) ודוד קושניר מישראל (13.58 מטר).

נפטר ב-3 ביולי 2007.

שיאים אישיים
------------

* קפיצה משולשת: 13.52 מטר (1952), **שיא ישראל בעבר**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברל'ה זילברברג** בוויקישיתוף
* שיא חדש ל"הפועל" באתלטיקה קלה, דבר, 16 בנובמבר 1947
* ספורט - אתלטיקה קלה, על המשמר, 5 באפריל 1950
* 11 שיאים חדשים הושגו ע"י ספורטאי "הפועל" בחו"ל, על המשמר, 3 במאי 1951
* דבר הספורט, דבר, 25 באפריל 1952
* כך הופענו באנקרה, דבר, 23 ביוני 1952
* ספורט - אתלטיקה קלה, על המשמר, 2 בנובמבר 1952
* ספורט - אתלטיקה קלה, על המשמר, 17 במאי 1953
* דבר הספורט, דבר, 12 ביולי 1953
* בריחה מהרדאר והפקרת פצועים, באתר News1 מחלקה ראשונה‏
* התקפה סיבובית על מנזר סן סימון - נקודת השפל של הפלמ"ח, באתר News1 מחלקה ראשונה‏

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "התקפת מצח" של אתלטי "הפועל" על טבלת השיאים, דבר, 30 במרץ 1952
2. ↑  ברל'ה זילברברג, באתר הפלמ"ח
3. 1 2  ספורט - אתלטיקה קלה, על המשמר, 18 במרץ 1951
4. ↑  זהבה זילברברג, באתר הפלמ"ח
5. ↑  הישגי הפועל בזגרב, דבר, 1 ביוני 1951
6. ↑  ספורט - אתלטיקה קלה, על המשמר, 20 באפריל 1952
7. ↑  במכביה ה-4, דבר, 22 בספטמבר 1953