recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**המכשפה הטובה** (באנגלית:**Good Witch**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שמוקרנת החל מ-28 בפברואר 2015 בערוץ "הולמרק". עד כה שודרו 7 עונות, עשרה פרקים בכל עונה.

הסדרה זכתה להצלחה מסחרית. בשנת 2017 היא הייתה במקום השני בהיקף הצפיות במשך מספר שבועות. בשנת 2018 היא זכתה בפרס של האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור. החל ממרץ 2021 חמש עונות הסדרה ניתנות לצפייה בנטפליקס.

עלילת הסדרה
-----------

**עונה ראשונה:**

סם רדפורד, רופא ובנו ניק, תלמיד בתיכון עברו לעיירה מידלטון וגרים בבית הסמוך ל"גריי האוס", אכסניה מפורסמת בעיר. שם גרה משפחת נייטינגייל, ובהם קאסי וגרייס. לאחר מותו של בעלה הקודם של קאסי (אירוע אשר קרה לפני הסדרה) בנה החורג מחליט להתגייס למשטרה היות שאביו היה השריף ומת בזמן פועלו כשוטר. במהלך העונה אורחים מגיעים לגריי האוס וקאסי עוזרת להם בדרכיה לפתור את הבעיות שלהם והם לומדים לקחים לחיים וגם בת דודה של קאסי, אביגיל מגיע לעיירה. בסוף העונה החנות "פעמון, ספר ונר" של קאסי עומדת להסגר היות שהאדם אשר קנה את הבניין בו החנות ממוקמת העלה את דמי השכירות, אך לבסוף הכול מסתדר החנות נשארת.

**עונה שנייה:**

העונה מתחילה בחג ליל כל הקדושים, יש אורח מסתורי בגריי האוס ואף אחד לא עוזר לקאסי להפוך את גריי האוס לבית רדוף לרוח המסורת אך לבסוף הכול מסתדר, כמו כל עונה באים ואורחים באים והולכים מגריי האוס. וחבר ישן של קאסי מגיע לעיירה, ולבסוף מציע לקאסי לצאת איתו למסע ארכאולוגי אך היא מסרבת. סם וקאסי מתחילים לצאת ובסוף העונה נערך פסטיבל האורות השנתי, שראשת העיר מפקידה את התכנון בידי אביגיל, אבל אביגייל מצליחה בעזרת הדרכים שלה לגרום למרטה לעשות את הכול ובכך לגרום למרטה יותר להעריך את עצמה.

**עונה שלישית:**

העונה השלישית מתחילה בכך שהכותבת המפורסמת של הספר "המכשפת" מגיע למידלטון ומחליטה לערוך את הכנס חשיפת הספר בגריי האוס, הספר מבוסס על סיפורי סבתא של הכותבת ועל העיירה בא היא גרה ובסוף כולם מגלים כי מידלטון זאת העייריה אשר סבתא של הסופרת סיפרה לה עליה.

בעונה החמישית קאסי מתחתנת עם סם. במהלך הסדרה תושבים נוספים של העיירה נכנסים לעלילה.

דמויות
------

* **קאסי נייטינגייל** (קטרין בייל)
* **גרייס ראסל** (ביילי מדיסון)
* **סם רדפורד** (ג'יימס דנטון)
* **ניק רדפורד** (ריס מת'יו בונד)
* **אנתוני** (שיין הארט; עונה 1) – החבר הטוב ביותר של גרייס

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המכשפה הטובה (באנגלית)

* "המכשפה הטובה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "המכשפה הטובה", באתר נטפליקס

* "המכשפה הטובה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "המכשפה הטובה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "המכשפה הטובה", באתר Metacritic (באנגלית)

* "המכשפה הטובה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hale, Mike (2017-06-15). "Have Your Grandparents Told You About 'Good Witch'?". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-09-17.
**דניאל אליס רוברטס** (באנגלית: **Daniel Ellis Roberts**; נולד ב-13 בנובמבר 1997) הוא אתלט אמריקאי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (בודפשט 2023) בריצת 110 מטר משוכות.

קריירה מקצועית
--------------

### 2019

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר נפסל רוברטס בשלב המוקדמות בריצת 110 מטר משוכות.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט בטוקיו שביפן סיים רוברטס במקום התשיעי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.33 שניות.

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית נפסל רוברטס בשלב המוקדמות בריצת 110 מטר משוכות.

### 2023

#### מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכה רוברטס במדליית ארד בתוצאה של 13.09 שניות, אחרי גרנט הולוואי מארצות הברית (12.96 שניות) והאנסל פרצ'מנט מג'מייקה (13.07 שניות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* **ריצת 110 מטר משוכות**: 13.00 שניות (2019)

### אולם

* **ריצת 60 מטר משוכות**: 7.39 שניות (2023)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל רוברטס** בוויקישיתוף
* דניאל רוברטס, ברשת החברתית אינסטגרם
* דניאל רוברטס, באתר olympedia.org
* דניאל רוברטס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 291461

 |
**דיוויזיית המילואים ה-1** (בגרמנית: **1. Reserve-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועדה להוות יחידת גיבוי לדיוויזיה ה-1. כמפקדה הראשון מונה זיגיסמונד פון פרסטר, והיחידות בה היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הדיוויזיה נערכה בחזית המזרחית כחלק מקורפוס המילואים ה-1 במסגרת הארמייה השמינית בפיקוד מקסימיליאן פון פריטוויץ. ב-20 באוגוסט 1914 לחמה הדיוויזיה באגף הימני של הארמייה השמינית מול צבא האימפריה הרוסית בקרב גומבינן במסגרת החזית המזרחית. בהמשך היא לחמה בקרב טננברג, ובנובמבר 1914 היא לחמה כחלק מהארמייה התשיעית במהלך הקרב על הוויסלה. הדיוויזיה השתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב, ובשנת 1916 לחמה נגד מתקפת ברוסילוב. באוקטובר 1917 היא הועברה לחזית המערבית, שם לחמה במתקפת האביב הגרמנית. בלאחר מכן לחמה נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, ועם סיום המלחמה פורקה הדיוויזיה.

מפקדים
------

* זיגיסמונד פון פרסטר (2 באוגוסט 1914 – 22 בספטמבר 1915)
* קונרד צייטלו (23 בספטמבר 1915 – 1 בינואר 1917)
* יוהנס פון מלאכובסקי (2 בינואר 1917 – 22 באפריל 1917)
* גוסטב פון ולדרזה (23 באפריל 1917 – 10 בינואר 1919)

לקריאה נוספת
------------

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
**אריון נייטון** (באנגלית: **Erriyon Knighton**; נולד ב-29 בינואר 2004), הוא אתלט אמריקאי. סגן אלוף העולם (בודפשט 2023), זוכה מדליית ארד מאליפות העולם (יוג'ין 2022), אלוף ארצות הברית (2023) ומדורג במקום החמישי בכל הזמנים (19.49 שניות) בריצת 200 מטר.

ביוגרפיה
--------

נייטון החל להתאמן באתלטיקה בשנת 2019 בגיל 15.

### 2020

באליפות ארצות הברית לנוער שנערכה בפלורידה בשנת 2020 זכה נייטון במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים בעולם לגיל 18 של 20.33 שניות.

### 2021

בתחרות שנערכה בקלרמונט, פלורידה ב-2 במאי 2021 קבע נייטון בריצת 100 מטר תוצאה של 9.99 שניות, אך בעזרת רוח גבית מעל המותר של 2.7 מטר לשנייה. ב-31 במאי הוא קבע בריצת 200 מטר שיא עולם חדש לנוער עד גיל 18 של 20.11 שניות, שיפור בשתי מאיות השנייה לשיא העולם בן 18 השנים של יוסיין בולט מג'מייקה (20.13 שניות).

באליפות ארצות הברית שהיא גם המבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו ביוג'ין, אורגון ב-27 ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש לנוער עד גיל 18 ועד גיל 20 של 19.84 שניות, אחרי נואה ליילס שקבע את תוצאת השנה בעולם של 19.74 שניות) וקני בדנרק (19.78 שניות). כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא עולם חדש לגילאי 18 של 20.04 שניות ובשלב חצי הגמר הוא ניצח את הריצה בשיא עולם חדש לנוער עד 18 ועד גיל 20 של 19.88 שניות, שיפור לשיא העולם לגילאי 20 בן 17 השנים של יוסיין בולט (19.93 שניות).

באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 19.93 שניות.

### 2022

בתחרות שנערכה בגיינסוויל, פלורידה ב-16 באפריל 2022 הוא קבע בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 10.04 שניות, שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבאטון רוז', לואיזיאנה ב-30 באפריל הוא קבע בריצת 200 מטר שיא עולם עד גיל 20 של 19.49 שניות ובכך היה לאתלט הרביעי הכי מהיר בהיסטוריה, באותה העת.

#### מדליית ארד מאליפות העולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ב-21 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.80 שניות, אחרי נואה ליילס שקבע שיא לאומי חדש של 19.31 שניות וקני בדנרק (19.77 שניות), שלושתם מארצות הברית. 

### 2023

#### אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין ב-9 ביולי 2023 זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.72 שניות, לפני קני בדנרק (19.82 שניות) וקורטני לינדזי (19.85 שניות).

#### סגן אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 19.75 שניות, אחרי חברו לנבחרת נואה ליילס (19.52 שניות) ולפני לטסיל טבוגו מבוטסואנה (19.81 שניות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 100 מטר: 10.04 שניות (2022)
* ריצת 200 מטר: 19.49 שניות (2022), **שיא עולם עד גיל 20**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריון נייטון** בוויקישיתוף
* אריון נייטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אריון נייטון, ברשת החברתית אינסטגרם
* אריון נייטון, באתר olympedia.org
* אריון נייטון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14897541

 |
קארקאמו (עומד חמישי משמאל), בנבחרת בליז
**אלכס קארקאמו** (באנגלית: **Alex Carcamo**;‏ נולד ב-28 באוגוסט 1977) הוא כדורסלן אמריקאי-בליזי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד.

קארקאמו נולד בלוס אנג'לס ושיחק שנתיים בקולג' של סנטה מוניקה, לפני שעבר לאיסטרן וושינגטון, בה שיחק עונה אחת בלבד (1999), ורשם ממוצעים של 6.6 נקודות, 3.4 כדורים חוזרים, 1.3 אסיסטים ב-18 דקות משחק.

לאחר תקופת הקולג', הוא עבר לשחק בליגת הכדורסל של בליז. לאחר שהתאזרח שם, החל לשחק בנבחרת בליז. במדי הנבחרת הוא השתתף בשלוש **אליפויות מרכז אמריקה**, ובשנת 2002 זכה עם נבחרתו במדליית הארד, אחרי הפסד לנבחרת פוארטו ריקו החזקה בחצי הגמר. 

קארקאמו ניסה מזלו בליגת הקיץ של ה-NBA, בין היתר בקבוצות פילדלפיה 76', יוסטון רוקטס, סקרמנטו קינגס ובוסטון סלטיקס, אך מעולם לא קיבל חוזה. 

בהמשך שיחק עונה אחת ב**ליגה הסינית** (שם פגש פעמיים את יאו מינג והפסיד), ב**ליגה של פוארטו ריקו**, ובעונת 2003/04 שיחק ב**ליגה הקוראנית**, שם רשם ב-45 משחקים 19.6 נקודות, 9.4 כדורים חוזרים ו-2.5 אסיסטים למשחק. 

בעונת 2004/05 קארקאמו החל לשחק בליגה הישראלית על תקן שחקן בוסמן במדי מכבי ראשון לציון. באמצע העונה עבר לשחק במכבי פתח תקווה, שם שיחק עד לתום העונה ולא הצליח לסייע לקבוצה לשרוד בליגת העל, כאשר העמיד ממוצעים של 12.2 נקודות ו-7 ריבאונדים ב-24 דקות משחק.

בחודש דצמבר 2005 הגיע קארקאמו לקבוצת הפועל חולון שנאבקה על העלייה לליגת העל. וניצחה את משחק הגמר, אך ויתרה על ההשתתפות ונשארה לעוד עונה בליגה הלאומית.

בעונות 2006–2008 שיחק קארקאמו בקבוצת מכבי אשדוד והגיע לממוצעים של 24.7 נקודות, 11.7 כדורים חוזרים ו-3.5 אסיסטים ב-36.9 דקות למשחק.

לאחר שעזב את מכבי אשדוד, עבר לשחק בליגות הכדורסל של מקסיקו, קוסובו וארגנטינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל שחקן(הקישור אינו פעיל) באתר הקולג' "איסטרן וושינגטון"
**לואיז ריינר**, באנגלית: **Louise Rayner** (21 ביוני 1832 – 8 באוקטובר 1924) הייתה אמנית בריטית בצבעי מים.

ביוגרפיה
--------

ריינר נולד במאטלוק באת' שבדרבישייר. הוריה סמואל ריינר ואן ריינר (לבית מנסר) היו שניהם אמנים ידועים, סמואל התקבל לתערוכה באקדמיה המלכותית כשהיה בן 15. ארבע מאחיותיה של לואיז - אן ("ננסי"), מרגרט, רוז ופרנסס - ואחיה ריצ'רד היו גם אמנים. אחותה הבכורה אן אינגרם ריינר (ננסי) הציגה באגודת הציירים בצבעי מים ושלוש פעמים באקדמיה המלכותית. המשפחה התגוררה במאטלוק באת' ובדרבי עד 1842 כאשר עברו ללונדון.

רחוב בקיימברידג'
### יצירה

ריינר למדה ציור מגיל חמש עשרה, בהתחלה עם אביה ואחר כך עם אמנים חברים של המשפחה כמו ג'ורג' קטרמול, אדמונד נימן, דייוויד רוברטס ופרנק סטון. עבודתה הראשונה שהוצגה, ציור שמן בשם "מבט פנים בקפלה של האדון", הוצגה באקדמיה המלכותית ב-1852, הראשון בסדרת ציורי שמן שלה.

מ-1860, המדיום המועדף שלה היה צבעי מים, שאותו הציגה במשך למעלה מ-50 שנה באמצעות אגודות שונות, כגון האגודה של נשים אמניות, האקדמיה המלכותית, החברה המלכותית לצבעי מים והאגודה המלכותית של האמנים הבריטיים.

### צ'סטר

היא התגוררה בצ'סטר במחוז צ'שייר, וגם טיילה רבות וציירה נופים בריטיים, במהלך תקופות הקיץ בשנות ה-70 וה-1880. ציוריה האופייניים הם סצנות רחוב מפורטות וציוריות המאוכלסות בדמויות, המציגות את אופי "העולם הישן" של עיירות וערים בריטיות בתקופה הוויקטוריאנית. ציוריה פופולריים מאוד כיום כהדפסים וכן על פאזלים.

איירונגט, 1865
בסביבות 1910 היא עברה עם אחותה לטנברידג' וולס, ואחר כך לסנט לאונרדס, שם נפטרה ב-8 באוקטובר 1924, בגיל 92.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיז ריינר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Simon Fenwick, ‘Rayner, Samuel (1806–1879)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
2. ↑  Louise J. Rayner (1832–1924)". Dudley Mail

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 2984
* ISNI: 0000 0000 9667 6048
* LCCN: n79072234
* RKD: 65802
* ULAN: 500016514
* VIAF: 93518391
* WorldCat: lccn-n79072234

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לואיז ריינר (ציירת)"**.
**דייוויד ויליאם "דייב" מאיירס** (באנגלית: **David William "Dave" Meyers**;‏ 21 באפריל 1953 – 9 באוקטובר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1975–1980. נבחר בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA‏ 1975, אולם שיחק בליגה במשך ארבע עונות בלבד בטרם פרש במפתיע בסיום עונת 1979/1980. ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת המשחק הם 12.1 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.

אחיה המבוגר של כדורסלנית העבר אן מאיירס, חברת היכל התהילה של הכדורסל, היכל התהילה של כדורסל הנשים והיכל התהילה של פיב"א.

קריירת מכללות
-------------

מאיירס נולד בסן דייגו שבקליפורניה, ובין השנים 1971–1975 למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA"). בעונת 1972/1973 זכה עם קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה (ה"ברוינס") בטורניר אליפות המכללות, לאחר שגברה על אוניברסיטת ממפיס במשחק הגמר. הייתה זו זכייתם השביעית ברציפות של הברוינס באליפות המכללות, כולם תחת המאמן ג'ון וודן. באותה עונה שימש מאיירס כשחקן ספסל בקו הקדמי של הקבוצה, אשר כלל מלבדו גם את ביל וולטון, ג'מאל וילקס וסוון נייטר.

בעונת 1974/1975 הוביל בעצמו את הקבוצה, יחד עם מארקס ג'ונסון, לזכייה נוספת באליפות המכללות, עם ממוצעים של 18.3 נקודות ו-7.9 ריבאונדים בממוצע למשחק. במשחק הגמר, בו גברה UCLA על אוניברסיטת קנטקי בתוצאה 92–85, קלע מאיירס 24 נקודות. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצדם של אדריאן דאנטלי, דייוויד תומפסון, ג'ון לוקאס וסקוט מיי.

קריירת משחק מקצועית
-------------------

בדראפט ה-NBA‏ 1975 נבחר מאיירס על ידי לוס אנג'לס לייקרס בבחירה השנייה, אחרי דייוויד תומפסון שנלקח ראשון. כשבועיים לאחר הדראפט הועבר עם אלמור סמית', ג'וניור ברידג'מן ובראיין וינטרס בטרייד למילווקי באקס, בתמורה לכרים עבדול-ג'באר ו-וולט וסלי. במשחקו השני ב-NBA אסף 17 ריבאונדים, ובמשחקו השלישי קלע 28 נקודות, אולם אלה התבררו כשיאים העונתיים של מאיירס, אשר סיים את עונת הרוקי עם ממוצעים של 7.4 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק. בעונת 1977/1978 קלע שיא קריירה של 14.7 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הקבוצה לצדם של וינטרס, ברידג'מן ומארקס ג'ונסון לחצי גמר האזור המערבי. מאיירס החמיץ את כל עונת 1979/1980 בשל פציעה בגבו, אולם בעונה העוקבת חזר לשחק ברמה גבוהה, שותף ב-79 משחקים ותרם 12.1 נקודות בממוצע למשחק.

באפריל 1980 הודיע במפתיע על פרישתו ממשחק, לטובת הוראה בבית ספר יסודי.

ב-9 באוקטובר 2015 נפטר מאיירס כתוצאה מחלת הסרטן, בגיל 62.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייב מאיירס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* דייב מאיירס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ההחלטה של מאיירס, באתר slamonline.com,‏ 8 באוגוסט 2014
2. ↑  הסטטיסטיקות של מאיירס בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
3. 1 2  ההודעה על פטירתו של מאיירס, באתר לוס אנג'לס טיימס, 10 באוקטובר 2015
4. ↑  הסטטיסטיקות של מאיירס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
5. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין UCLA לקנטקי, באתר sports-reference.com
6. ↑  חמישיות העונה של ליגת המכללות בין 1970–1979, באתר sports-reference.com
7. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1975, באתר basketball-reference.com
8. ↑  עבדול-ג'באר נשלח בטרייד ללייקרס, באתר הניו יורק טיימס, 17 ביוני 1975
תמונת הפוטומונטז'
**תמונת פגישת הרצל עם קיסר גרמניה** היא תמונת פוטומונטז', שנוצרה על מנת להנציח את פגישתו של בנימין זאב הרצל עם קיסר גרמניה וילהלם השני, שהתקיימה ליד מקוה ישראל ב-28 באוקטובר 1898, במהלך מסעו של הקיסר לארץ ישראל. הפגישה נערכה ביוזמתו של הרצל, במסגרת פעילותו המדינית לקראת סוף המאה ה-19, מתוך כוונה להניע את הקיסר להפעיל את השפעתו על הסולטאן הטורקי - במטרה שהאחרון יעניק את הצ'ארטר המיוחל להקמת מדינה יהודית.

יצירת התצלום
------------

על מנת להנציח את הפגישה בין הרצל לקיסר, התבקש דוד וולפסון לצלם את השניים. וולפסון, שלא היה צלם מקצועי, התרגש מגודל המעמד ולכן לא הצליח לקלוט בתמונה אחת גם את הקיסר וגם את הרצל. התמונה שקיבל הייתה של הקיסר יושב על סוס לבן, ומביט לעבר קצה רגלו של הרצל. רוב דמותו של הרצל עצמו לא נמצאת בתמונה.

עם פיתוח התצלום התגלתה התקלה, ולכן הוחלט להשתמש בטכניקת הפוטומונטז' על מנת ליצור תמונה טובה יותר. לטובת העניין, נלקח הרצל ליפו, וצולם על גג אחד הבתים שם, כשהוא מחזיק את כובעו בידו (במעין מחוות כבוד). וולפסון חיבר את שתי התמונות על ידי "שתילת" תמונתו של הרצל בתמונה המקורית, העברת הקיסר אל הסוס השחור שהיה מאחוריו, וחיתוך כמעט מוחלט של הסוס הלבן מן התמונה. התמונה המעובדת היא התמונה שפורסמה מאוחר יותר כהנצחת המאורע החגיגי.

### הרכבת הפוטומונטאז'

* הצילום המקורי, בו נראית רק רגלו של הרצלהצילום המקורי, בו נראית רק רגלו של הרצל
* התמונה ה"מבוימת" של הרצל על גג ביפוהתמונה ה"מבוימת" של הרצל על גג ביפו
* התוצאה הסופיתהתוצאה הסופית

הפסל שנוצר בעקבות התצלום
------------------------

פסל פגישת הרצל עם הקיסר וילהלם במקווה ישראל
ב-2 במאי 2012, יום הולדתו ה-152 של הרצל, נחנך במקוה ישראל פסל שיצר הפסל מוטי מזרחי בעקבות תמונת פגישתו של הרצל עם קיסר גרמניה.

לקריאה נוספת
------------

* אברהם יערי (עורך), מזכרונות תמר קופרשטין, הרצל במקוה ישראל, **זכרונות ארץ ישראל**, כרך שני, הוצאת המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית - ירושלים, תש"ז-1947, פרק ע"ג
* תמר הירדני, "איך (כמעט) התפספסה תמונה היסטורית", בתוך: **יש מקום בארץ ישראל**, הוצאת דני ספרים, תשס"ז-2007, עמ' 115-117.

קישורים חיצוניים
----------------

* דורון פישלר, משטרת הפוטושופ ופרשת החוזה המזויף, באתר ארכיון האינטרנט
* דודו דיין, טבע הדברים, הצילום שפוברק: הרצל והפוטושופ במקווה ישראל, באתר ynet, 15 ביולי 2012
* אלי אלון, נחנך פסל הרצל במקווה ישראל, באתר TheMarker‏, 2 במאי 2012 (מאורכב בוייבאק מאשין)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישי קרוב, חוגגים יום הולדת 152, באתר ערוץ 7, 2 במאי 2012
**בראיין דייוויד סקלבריני** (באנגלית: **Brian David Scalabrine**; נולד ב-18 במרץ 1978) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2001–2012. לאורך 11 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 3.1 נקודות ו-2.0 ריבאונדים למשחק. מכוּנה "הממבה הלבנה" ("White Mamba") בשל עורו הבהיר, וכהשוואה סרקסטית לכינויו של קובי בראיינט - "הממבה השחורה".

קריירת מכללות
-------------

סקלבריני נולד בלונג ביץ' שבקליפורניה, וגדל בעיר אינמקלו שבמדינת וושינגטון. ב-1998, לאחר שנה אחת ב"מכללה הקהילתית הייליין", עבר ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה בליגת המכללות הבכירה. במהלך שלוש עונותיו עם ה"טרויאנס" שיתף פעולה עם השחקנים דייוויד בלות'נטל וסם קלנסי, והעמיד ממוצעים של 15.7 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק.

קריירת משחק
-----------

בדראפט ה-NBA‏ 2001 נבחר סקלבריני על ידי ניו ג'רזי נטס, בבחירה ה-34. בשתי עונותיו הראשונות בניו ג'רזי העפיל עם הקבוצה לגמר ה-NBA, אולם בשתי העונות הפסידו הנטס – מול לוס אנג'לס לייקרס וסן אנטוניו ספרס, בהתאמה. בעונת 2004/2005 קבע שיאי קריירה של 6.3 נקודות ו-4.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.

בשנת 2005 חתם על חוזה לחמש עונות בבוסטון סלטיקס. בעונת 2007/2008 זכה עם הסלטיקס באליפות ה-NBA, לאחר שגברו על הלייקרס בסדרת הגמר (4–2). סקלבריני עצמו לא שותף באף משחק לכל אורך הפלייאוף, על אף שהיה כשיר לשחק. בעונת 2009/2010 חזרו הסלטיקס למעמד הגמר, אולם הפעם הפסידו ללייקרס בתוצאה 3–4.

בשנת 2010 עבר לשחק בשיקגו בולס, והעפיל עמה לגמר האזור המזרחי בפלייאוף.

בעת שביתת שחקני ה-NBA בשנת 2011, חתם סקלבריני על חוזה בבנטון טרוויזו אשר השתתפה בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ. בעשרת משחקיו בשתי הליגות קלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק.

עם סיומה של שביתת השחקנים, בדצמבר 2011, חתם על חוזה לעונה נוספת בשיקגו בולס. בספטמבר 2012 הודיע סקלבריני על פרישה ממשחק, בגיל 34.

לאחר הפרישה ממשחק
-----------------

בעונת 2013/2014 שימש כעוזר מאמן בגולדן סטייט ווריורס, תחת המאמן הראשי מארק ג'קסון. במהלך העונה הועבר לצוות האימון של קבוצת הבת של גולדן סטייט מליגת הפיתוח של ה-NBA – סנטה קרוז ווריורס – בשל חילוקי דעות עם ג'קסון.

בשנת 2015 הצטרף לצוות השידור של משחקי בוסטון סלטיקס ברשת NBC, ומאז שנת 2020 משמש כפרשן הראשי של הרשת במשחקי הקבוצה, במקומו של טום היינסון.

בין השנים 2017–2021 שיחק בקבוצת "Ball Hogs" מליגת ה-BIG3.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בראיין סקלבריני** בוויקישיתוף
* בראיין סקלבריני, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסטטיסטיקות של סקלבריני ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  הסטטיסטיקות של סקלבריני בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2001, באתר basketball-reference.com
4. ↑  סקלבריני מודיע על פרישה ממשחק, באתר Yahoo!,‏ 6 בספטמבר 2012
5. ↑  ג'קסון מביא להעברתו של סקלבריני לליגת הפיתוח, באתר Yahoo!,‏ 25 במרץ 2014
6. ↑  סקלבריני מאריך את חוזהו ב-NBC, באתר nbcsports.com,‏ 25 ביוני 2021
**נידוף באמצעות קרן אלקטרונים** (באנגלית: **Electron-beam physical vapor deposition**,‏ **EBPVD**) הוא תהליך בו אנודת מטרה מופצצת עם קרן אלקטרונים הנפלטת על ידי פילם טונגסטן טעון תחת ואקום גבוה. קרן האלקטרונים גורמת לאטומים מהמטרה לעבור למצב גזי. אטומים אלה מתבדלים לצורה מוצקה, ומצפים את כל תא הוואקום (בהתאם לקווי הראייה) בשכבה דקה של חומר האנודה.

מבוא
----

ציפוי שכבות דקות הוא תהליך המיושם בתעשיית המוליכים למחצה לגידול חומרים אלקטרוניים, בתעשייה האווירית ליצירת ציפויים תרמיים וכימיים כדי להגן על משטחים מפני תנאי סביבה, באופטיקה כדי להקנות את התכונות הרפלקטיביות והמעבירות הרצויות למצע, ובמקומות נוספים. ניתן לסווג באופן כללי את הנידוף לפיזי (PVD) וכימי (CVD). ב-CVD, גידול השכבה מתרחש בטמפרטורות גבוהות, מה שמוביל ליצירת מוצרים גזיים מאכלים, והוא עלול להותיר זיהומים בשכבה. ניתן לבצע את תהליך ה-PVD בטמפרטורות נמוכות יותר וללא כימיקלים מאכלים, אך קצבי הנידוף בדרך כלל נמוכים יותר. נידוף פיזי של קרן אלקטרונים, לעומת זאת, מניב קצב גבוה שבין 0.1 ל-100 מיקרומטר / דקה בטמפרטורות מצע נמוכות יחסית, עם יעילות גבוהה. התרשים של מערכת EBPVD מוצג באיור 1.

 איור 1. סטאפ אלקטרומגנטי. חומר המטרה מוחזק בפוטנציאל חיובי ביחס לחוט הלהט. כדי להימנע מאינטראקציות כימיות בין הלהט לבין חומר המטיל, הוא נשמר מחוץ לטווח הראייה. נעשה שימוש בשדה מגנטי כדי לכוון את קרן האלקטרונים ממקורו למיקום המטרה. ניתן להשתמש בשדה חשמלי נוסף כדי לכוון את הקרן מעל פני המטרה המאפשר חימום אחיד.

תהליך הציפוי
------------

במערכת EBPVD, יש לפנות את תא הוואקום ללחץ נמוך כדי לאפשר מעבר אלקטרונים מתותח האלקטרונים לחומר המטרה, שיכול להיות בצורה של מטיל או מוט. ניתן להשתמש בו זמנית במספר חומרי אידוי ותותחי אלקטרונים במערכת EBPVD יחידה, שלכל אחד מהם הספק שבין עשרות למאות קילוואט. קרני אלקטרונים יכולות להיווצר על ידי פליטה תרמית, פליטת FEG או בשיטת קשת האנודה. קרן האלקטרונים שנוצרת מואצת לאנרגיה קינטית גבוהה ומופנית כלפי חומר האידוי. עם פגיעה בחומר האידוי, האלקטרונים יאבדו את האנרגיה שלהם במהירות רבה. האנרגיה הקינטית של האלקטרונים מומרת לצורות אנרגיה אחרות באמצעות אינטראקציות עם חומר האידוי. האנרגיה התרמית המופקת מחממת את חומר האידוי וגורם לו להנתך או להמריא. ברגע שהטמפרטורה ורמת הוואקום גבוהים מספיק, ייווצרו אדים. לאחר מכן ניתן להשתמש באדים המתקבלים לציפוי משטחים. מתח ההאצה יכול להיות בין 3 ל-40 קילו וולט. כאשר המתח הוא 20–25 קילו וולט וזרם הקרן הוא כמה אמפר, ניתן להמיר 85% מהאנרגיה הקינטית של האלקטרון לאנרגיה תרמית. חלק מאנרגיית האלקטרונים נאבדת באמצעות ייצור קרני רנטגן ופליטת אלקטרונים משנית.

יתרונות
-------

קצב הנידוף בתהליך זה יכול להיות נמוך מ-1 ננומטר לדקה עד כמה מיקרומטר לדקה. יעילות השימוש בחומרים גבוהה יחסית לשיטות אחרות, והתהליך מציע שליטה מבנית ומורפולוגית בציפויים המתקבלים.

חסרונות
-------

EBPVD הוא תהליך נידוף בקו ראייה כאשר הוא מבוצע בלחץ נמוך מספיק (בערך <10 -4 Torr). תנועות טרנסלציה וסיבוב של הדגם מסייעת לציפוי משטח בעל גאומטריות מורכבות, אך לא ניתן להשתמש בתהליך זה לציפוי משטחים פנימיים של גאומטריות מורכבות. בעיה פוטנציאלית נוספת היא דגרדציה של הפילם באקדח האלקטרונים שמביאה לקצב נידוף לא אחיד.

ראו גם
------

* טכנולוגיות של קרן האלקטרונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harsha, K. S. S, "Principles of Physical Vapor Deposition of Thin Films", Elsevier, Great Britain (2006), p. 400.
2. ↑  George, J. "Preparation of thin films", Marcel Dekker, Inc. New York (1992), p. 13–19.
**נשיא על הכוונת** (באנגלית: **The Day of the Jackal**) הוא ספר מאת הסופר הבריטי פרדריק פורסיית'. הספר עוסק בניסיון התנקשות בנשיא צרפת שארל דה גול.

עלילה
-----

עלילת הספר מתרחשת בשנת 1961, לאחר שנשיא צרפת, שארל דה גול, החליט כי ניתן לפתור את המשבר באלג'יריה אף באמצעים צבאיים, אך לא ניתן יהיה להגן על אמצעים אלו במישור הבינלאומי, דבר שיסכן את עצמאותה של צרפת, עורר כנגדו כעס גדול בקרב המתיישבים הצרפתים באלג'יריה, ותומכיהם בצרפת גופא. דה גול נאלץ לדכא שתי מרידות באלג'יריה בקרב המתיישבים ובקרב אנשי הצבא. בעקבות זאת החליטו ראשי הארגון הטרוריסטי של המתיישבים באלג'יריה OAS להתנקש בחייו. לאחר מספר ניסיונות נפל החליטו ראשי המחתרת לשכור את שירותיו של מתנקש בריטי, 
המכונה "התן", בעברו איש השירות החשאי הבריטי וצלף מומחה, אשר היה מעורב ברצח שליט הרפובליקה הדומיניקנית ובהתנקשות במדעני טילים גרמנים במצרים. "התן" לקח על עצמו את המשימה תמורת רבע מיליון דולרים. כמתנקש מומחה הכין "התן" תוכנית פעולה שכללה מספר זהויות בדויות ורובה צלפים מיוחד, אותו ניתן לפרק להסליק ולהרכיב.

קהילת המודיעין הצרפתית בכלל ושירות הביון הצרפתי בפרט נזעקו למנוע את המזימה וקיימו חקירה משותפת עם הביון הבריטי. על המצוד אחר "התן" הופקד מפקח המשטרה קלוד לאבאל, שנחשב לבלש הטוב ביותר בצרפת. המרדף אחר המתנקש התנהל לאורכה ולרוחבה של אירופה כאשר "התן" קרב יותר ויותר למטרתו והמפקח לאבאל סוגר על טרפו אף הוא.

אזכורים בתרבות
--------------

הטרוריסט הנודע איליץ' רמירס סאנצ'ס זכה לכינוי **התן** על ידי העיתונות, משום הדמיון בדרכי פעולתו וחמקנותו שהזכירו את גיבור ספרו של פרדריק פורסיית'. עותק מספר זה נמצא בחדרו במלון בעת אחד מהחיפושים הרבים אחריו.

עיבודים לקולנוע
---------------

הספר עובד לשני סרטי קולנוע. הסרט הראשון משנת 1973, ששמו זהה לשם הספר "נשיא על הכוונת", בוים על ידי פרד זינמן ומככב בו אדוארד פוקס בדמותו של "התן". הסרט השני משנת 1997, ששמו "התן", בסרט זה שונתה העלילה במעט, ובמהלכו מנסים סידני פואטייה, המגלם את סגן ראש ה-FBI וריצ'רד גיר, המגלם מתנקש מהמחתרת האירית, למנוע מן "התן", אותו מגלם ברוס ויליס, להתנקש בחיי נשיא ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשיא על הכוונת** בוויקישיתוף
* הספר "נשיא על הכוונת", באתר "סימניה"
* כל ספרי פרדריק פורסיית' באתר בוקספר
* דף הספר באתר הוצאת שוקן.
* מיכאל בר זהר, עשו היסטוריה, באתר ynet, 7 בספטמבר 2009.
* נשיא על הכוונת, באתר OCLC (באנגלית)
* על אנשים וספרים, מעריב, ‏ 9 ביולי 1971.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאת ג'וזף פינדר, שובם של מותחני הריגול?, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2001.
2. ↑  פרדריק פורסיית', "**נשיא על הכוונת**", הוצאת שוקן, 1972, עמודים 29-35.
3. ↑  פרדריק פורסיית', "**נשיא על הכוונת**", הוצאת שוקן, 1972, עמוד 158.
4. ↑  פרדריק פורסיית', "**נשיא על הכוונת**", הוצאת שוקן, 1972, עמוד 25.
5. ↑  פרדריק פורסיית', "**נשיא על הכוונת**", הוצאת שוקן, 1972, עמוד 124.
6. ↑  גדעון קוץ, פריז, בלעדי: הטרוריסט קרלוס מדבר מתאו, באתר nrg‏, 9 בדצמבר 2011.
7. ↑  התן, אתר "וואלה סרטים".
**התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2019** (באנגלית: **FIDE Grand Swiss Tournament 2019**) היא תחרות שחמט שהתקיימה בין ה־10 ל־21 באוקטובר 2019 באי מאן. התחרות היוותה תחרות העפלה לתחרות המועמדים 2020 ומועמד אחד הגיע ממנה. פביאנו קרואנה וואנג האו חלקו יחד את המקום הראשון, ובהתאם לשיטת הניקוד ניצח וואנג האו בשובר שיוויון וזכה בכרטיס לתחרות המועמדים 2020.

פורמט
-----

התחרות שוחקה בשיטה השווייצרית ב־11 סיבובים. כאשר בכל משחק לכל שחמטאי היו 100 דקות, 50 דקות נוספות לאחר המהלך ה־40, 15 דקות נוספות לאחר המהלך ה־60. תוספת של 30 שניות לכל מהלך החל מהמהלך הראשון.

במקרה של שוויון בין מספר שחמטאים הדירוג נקבע לפי שברי השוויון הבאים:

1. ממוצע מד הכח של היריבים (לאחר הסרת היריב עם מד הכושר הנמוך ביותר)
2. בוכהולץ 1-: ממוצע התוצאות של היריבים (לא כולל היריב עם התוצאה הנמוכה ביותר)
3. בוכהולץ: ממוצע התוצאות של היריבים.
4. תוצאות המשחקים בין השחקנים בשוויון

מתמודדים
--------

בתחרות התמודדו 154 שחמטאים. לפי הפירוט הבא:

1. 100 שחמטאים העפילו על בסיס דירוג במהלך שנה מיולי 2018 ועד יוני 2019
2. אלופת העולם לנשים - ג'ו ונג'ון
3. אלוף העולם לנוער (עד גיל 20) - פרהאם מקסודלו (پرهام مقصودلو)
4. אלוף העולם למבוגרים מעל 50 - קארן מובסיסיאן (Կարեն Մովսիսյան)
5. אלוף העולם למבוגרים מעל 65 - ולסטימיל יאנסה (Vlastimil Jansa)
6. מועמדים מאליפויות יבשתיות (5 מאירופה, 3 באסיה, 3 באמריקה ואחד מאפריקה)
7. מועמד מסבב ACP
8. שלושה מתמודדים לפי החלטת נשיא פיד"ה
9. 36 מתמודדים לפי החלטת המארגנים.

בין המתמודדים אלוף העולם המכהן מגנוס קרלסן, פביאנו קרואנה, וישוואנתן אנאנד שויתר על גביע העולם בשביל להתכונן לתחרות הזו, וסלי סו ויו יאנגי שסיים רביעי בגביע העולם.

שלושת הראשונים בגביע העולם החליטו שלא להתמודד, דינג לירן, טיימור רג'אבוב ומקסים ושייה-לגראב. שחמטאים נוספים שהחליטו לא להשתתף: אניש גירי, יאן נפומניאשצ'י ושחריאר ממדיארוב.

פרסים
-----

בתחרות חולקו פרסים בס"ך 443 אלף דולר לפי הפירוט הבא

| מיקום | שווי הפרס (בדולרים) | שווי הפרס לדירוג הנשים |
| --- | --- | --- |
| 1 | 70,000 | 10,000 |
| 2 | 50,000 | 8,000 |
| 3 | 40,000 | 6,000 |
| 4 | 35,000 | 4,000 |
| 5 | 30,000 | 2,500 |
| 6 | 25,000 | 2,500 |
| 7 | 20,000 | — |
| 8 | 16,000 | — |
| 9 | 13,000 | — |
| 10 | 11,000 | — |
| 11–15 | 8,000 כל אחד | — |
| 16–20 | 5,000 כל אחד | — |
| 21–25 | 3,000 כל אחד | — |
| 26–30 | 2,000 כל אחד | — |
| סה"כ | 433,000 |

תוצאות
------

בתחרות זכה ואנג האו לאחר שצבר 8 נקודות מתוך 11. גם פביאנו קרואנה סיים עם 8 נקודות אולם דורג שני בעקבות שובר שוויון הראשון (מד כושר של היריבים מלבד היריב החלש ביותר) בו ואנג קיבל 2735 וקרואנה 2720. שישה שחמטאים סיימו עם 7.5 נקודות (מסודר לפי הדירוג הסופי מהמקום ה־3 ועד ה־8): קיריל אלקסיינקו (Кирилл Алексеенко), לבון ארוניאן, דוד אנטון גיחארו (David Antón Guijarro), מגנוס קרלסן, היקארו נקמורה, ניקיטה ויטיוגוב (Никита Витюгов).

בעקבות התוצאה ואנג האו עלה לתחרות המועמדים 2020 וקיריל אלקסיינקו זכה להתמודד על הכרטיס החופשי.

מבין הנשים זכתה הרב־אמנית דרונאוולי הריקה (ద్రోణవల్లి హారిక; Dronavalli Harika) במקום הראשון מבין הנשים ובמקום ה־83 הכללי עם 5.5 נקודות. גם רב־אמן לנשים והאמנית הבינלאומית דינארה סדואקסובה (Динара Сәдуакасова) קיבלה 5.5 נקודות ודורגה במקום השני לנשים וה־85 הכללי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תחרות

הערות שוליים
------------

1. ↑  תקנון התחרות
2. ↑  וישוואנתן אנאנד ויתר על גביע העולם, timesofindia
**ראס ח'מיס** היא שכונה ערבית במזרח ירושלים, המהווה שכונת משנה למחנה הפליטים שועפאט וממוקמת בין השכונות היהודיות פסגת זאב והגבעה הצרפתית.

גאוגרפיה ודמוגרפיה
------------------

ראס ח'מיס נמצאת בתוך שטחה המוניציפלי של ירושלים, אך מעבר לגדר ההפרדה (במקטע עוטף ירושלים). החל משנת 2005 השכונה משתייכת למינהל הקהילתי "עוטף ירושלים", הכולל את כלל השכונות שמעבר לגדר ההפרדה. נכון לדצמבר 2015, ג'מיל סנדוקה הוא יושב ראש הוועד השכונתי.

בשכונה (ביחד עם ראס שחאדה ודאחיית א-סלאם) מתגוררים כ-10,000 תושבים, כשחלק משמעותי מהם הגיע מחברון בשל הדיור הזול.

בנייה
-----

לשכונה אין תוכנית מתאר והרוב המוחלט של המבנים בשכונה נבנו שלא כחוק. בינואר 2005 הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה דרשה מעיריית ירושלים לפתח תוכניות בנייה לשכונה. בשנים האחרונות ישנה תנופת בנייה פיראטית בשכונה.

תשתיות
------

החשמל בראס ח'מיס מסופק על ידי חברת החשמל המזרח ירושלמית. המים לשכונה מסופקים על ידי חברת הגיחון. אולם מכיוון שלשכונה אין תוכנית מתאר, אסור על פי חוק לחבר את הבתים לאספקת מים והתושבים מתחברים באופן פיראטי ומקבלים מים בחינם. בהיעדר גבייה מספקת, חברת הגיחון נמנעת מלהגדיל את אספקת המים ובשכונה יש מחסור במים. 

בשכונה פועלים בית ספר יסודי אחד ובית ספר על-יסודי נוסף. בנוסף על כך, פועלים בשכונה מספר מסגדים. 

תשתיות התחבורה בשכונה לקויות.

ביטחון
------

תושבי השכונה נכנסים לירושלים דרך מחסום ח'מיס. ההתנהלות במחסום עוררה ביקורת מצד גורמי שמאל ובהם האגודה לזכויות האזרח בישראל, מחסום Watch ועיר עמים. ב-24 בינואר 2008 נהרג שוטר משמר הגבול רמי זוהרי ושוטרת נוספת נפצעה קשה מירי בסמוך למחסום. גדודי חללי אל-אקצא לקחו אחריות על הפיגוע. ביולי 2009 פלסטיני נעצר במחסום בחשד שניסה לבצע פיגוע דקירה כנגד שוטרים ישראליים.

במרץ 2016 התגבשה בעיריית ירושלים תוכנית לתקצוב פעילויות נוער בשכונות שבהן רף האלימות נמוך - ובהן ראס ח'מיס. למרות זאת, במהלך גל הטרור הפלסטיני בשנים 2015–2016 תושבי פסגת זאב סבלו לעיתים מירי מכיוון השכונה. במהלך גל טרור זה כוחות פלסטיניים נכנסו באופן חריג לשטח ראס ח'מיס על מנת ללכוד חשודים ברצח שוטרים פלסטיניים בשכם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל קמחי, מאיה חושן, המינהלים הקהילתיים בירושלים, מכון ירושלים לחקר ישראל, יולי 2007
2. ↑  כעס במחנה הפליטים: 'כל הריסת בית מגדלת עוד מחבל', באתר ynet, 3 בדצמבר 2015
3. 1 2
4. ↑
5. 1 2  ע"א 2235/14 ג'מיל רשאד סנדוקה ו-13 אחרים נ' הרשות הממשלתית למים ולביוב, ניתן ב־15 במרץ 2022
6. ↑  אורית בר גיל, ‏המחוזית מבקשת להכין תוכנית כללית לצפון-מערב שועפט, באתר גלובס, 27 בנובמבר 2005
7. 1 2 3  האגודה לזכויות האזרח בישראל - ארכיון משפטי | סגירת מחסום ראס ח'מיס מנוגדת להבטחות הרשויות, באתר law.acri.org.il
8. ↑  מחסום מחנה שועפאט-ענאתה, באתר מחסוםווטש, ‏2010-10-23
9. ↑  מעורבות מזרח-ירושלמים בפעילות טרור, באתר www.shabak.gov.il
10. ↑  שני פיגועים בו-זמנית: שוטר נהרג בשועפט, באתר ynet, 24 בינואר 2008
11. ↑  שקט ייענה בכסף: שכונות אלימות במזרח ירושלים לא יזכו לתקציבי פעולות נוער, באתר וואלה!, ‏16 במרץ 2016
12. ↑  yoz, השכונות הערביות שבין גדר הביטחון לבין הגבול המוניציפלי של ירושלים, באתר JISS, ‏2 בינואר 2019
13. ↑  אריה אלדד, שטח ההפקר: האחיזה בשכונות הערביות בירושלים היא רק על הנייר, באתר מעריב, ‏27 באוגוסט 2016
**גבריאלה קימברלי גרסיה לאון** (בספרדית: **Gabriela Kimberly García León**; נולדה ב-19 באוקטובר 1993) היא אתלטית פרואנית, אלופת העולם (יוג'ין 2022) בתחרויות הליכה ל-20 ק"מ ול-35 ק"מ.

ביוגרפיה
--------

גרסיה נולדה וגדלה בהואנקאיו.

### 2015

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 היא השתתפה אך לא סיימה את התחרות הליכה ל-20 ק"מ.

### 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא סיימה במקום 14 בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:32:09 שעות.

### 2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת באוגוסט 2017 היא סיימה במקום שביעי בהליכה ל-20 ק"מ בשיא לאומי חדש של 1:29:13 שעות.

### 2019

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה 2019 היא זכתה במדליית כסף בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:29:00 שעות, אחרי סנדרה ארנס מקולומביה שקבעה שיא לאומי ושיא משחקים חדש של 1:28:03 שעות ולפני אריקה דה סנה מברזיל (1:30:34 שעות).

### 2021

באולימפיאדת טוקיו (2020) היא השתתפה אך לא סיימה את התחרות הליכה ל-20 ק"מ.

### 2022

#### אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי 2022 זכתה גרסיה בשתי מדליות זהב אישיות, בהליכה ל-20 ק"מ בשיא לאומי חדש של 1:26.58 שעות, לפני קטרזינה זדזבאו מפולין (1:27.31 שעות) וקיאנג שנג'י מסין (1:27.56 שעות) ובהליכה ל-35 ק"מ בשיא אליפות חדש של 2:39.16 שעות, לפני קטרזינה זדזבאו (2:40.03 שעות) וקיאנג שנג'י (2:40.37 שעות).

### 2023

#### סגנית אלופת העולם בהליכה ל-35 ק"מ

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכתה גרסיה במדליית כסף בהליכה ל-35 ק"מ בתוצאה של 2:40:52 שעות, אחרי מריה פרס מספרד (2:38:40 שעות) ולפני אנטיגוני דריסביוטי מיוון (2:43:22 שעות).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קימברלי גרסיה** בוויקישיתוף

* קימברלי גרסיה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* קימברלי גרסיה, באתר olympedia.org
* קימברלי גרסיה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 248799

 |
ביצי זג אדום-מקור, אוסף מוזיאון טולוז
**זג אדום-מקור** (שם מדעי: *Pyrrhocorax pyrrhocorax*) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העורביים, שמצוי באירלנד, בריטניה, דרום אירופה, צפון אפריקה, מרכז אסיה, הודו וסין, והוא מזדמן נדיר לישראל. בתי הגידול המועדפים עליו הם הרים וצוקי ים. כל גופו של הזג שחור, מלבד הרגליים והמקור האדומים. הקריאה רמה ומצלצלת. הזגים אמנם נמצאים במצב השימור "ללא חשש", אך האוכלוסייה שלהם נמצאת בירידה, בגלל הסבה של אזורי המחיה שלהם לשטחים חקלאיים.

הזג ניזון בעיקר מנמלים, אך גם עכבישים, חרקים וחסרי חוליות אחרים מהווים חלק חשוב מהתזונה שלו. הזגים מחפשים את מזונם בעיקר בערבות; לעיתים קרובות הם עושים זאת בלהקות. תת-המין המרכז אסיאתי *P. p. centralis* ניזון מטפילים של יונקים מבויתים או פראיים. אף על פי שהזגים ניזונים בעיקר מחסרי חוליות, הם אוכלים לעיתים גם גרעיני דגניים.

הזג אדום-המקור אוזכר לראשונה בספר *Systema Naturae* שנכתב על ידי לינאוס בשנת 1758, כ-*Upupa pyrrhocorax*. המין הועבר לסוג *Pyrrhocorax* על ידי האורניתולוג הבריטי מרמדיוק טונסטאל, בחיבורו משנת 1771 *Ornithologia Britannica*. שמו המדעי של הסוג והמין, *Pyrrhocorax*, הוא הלחם של המילים πύρρος ("פורהוס"), "בצבע להבה", וκόραξ ("קוראקס"), "עורב". המינים הקרובים ביותר למינים בסוג זה הם העורבים מהסוג *Corvus*.

אורכו של הזג הוא כ-39 עד 40 ס"מ, מוטת כנפיו כ-73 עד 90 ס"מ, ומשקלו כ-310 גרם. הזכר והנקבה זהים במראם. מקורם של זגים צעירים כתום ורגליהם ורודות; צבע המקור והרגליים משתנה לקראת הסתיו הראשון לחייהם.

רבייה
-----

הזגים מגיעים לבגרות מינית בגיל שלוש שנים, ובדרך כלל מגדלים צאצא אחד כל שנה. הקן מוקם משורשים ומגבעולי קטניותואברשיים, ומרופד בצמר או שיער; באזור ההימלאיה, הזגים עשויים להשתמש בצמר טאר ההימלאיה. הקן ממוקם במערה או בסדק בצוק. באזורים שבהם יש אבן חול רכה, הזגים חופרים לעצמם מחילה, עד לעומק של כמטר.

הנקבה מטילה 3–5 ביצים בתטולה, ודוגרת עליהן במשך 17–18 ימים. הגוזלים בוקעים מכוסים בפלומה חומה, והזכר מאכיל אותם. הנקבה מכסה את הגוזלים בגופה במשך כ-10 ימים, ולאחריהם היא והזכר מאכילים את הגוזלים לסירוגין. הגוזלים פורחים מהקן בגיל 31–41 ימים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זג אדום-מקור** בוויקישיתוף
* זג אדום-מקור, באתר ITIS (באנגלית)
* זג אדום-מקור, באתר NCBI (באנגלית)
* זג אדום-מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* זג אדום-מקור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* זג אדום-מקור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* זג אדום-מקור, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זג אדום-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530421105171

 |
**בית עלי ביבי** הוא בית באר ברחוב עזה 13 ביפו, המשמש בעשורים האחרונים כמבנה בית ספר.

היסטוריה
--------

הבית נבנה ב-1910 בידי עלי ביבי, אדם אמיד שהיה בעליהם של אדמות, מבנים ופרדסים רבים באזור יפו. המבנה נבנה מכורכר, כמקובל באותה העת, אך התוספות המאוחרות יותר שנבנו בו היו מבטון. בדומה לבתי באר אחרים, ראשיתו של המבנה בבאר. המים מהבאר נשאבו בתחילה באמצעות בהמות שסובבו גלגלת שהעלתה את המים בכדים. מהכדים נשפכו המים לבריכה, וממנה זרמו בתעלות לפרדס הסמוך, ששטחו כששים דונם. בסמוך לבריכה הוקם מחסן. בהמשך, הורחב המחסן ונוספה לו קומה שנייה, ששימשה למגורים. בתחילה הוביל אליה גרם מדרגות חיצוני, אך לאחר הרחבה נוספת של המבנה נוסף גם גרם מדרגות פנימי. במהלך ההרחבה השנייה שוכללה גם מערכת ההשקיה, והמים נשאבו באמצעות משאבה מכנית. הרעפים שבגג הבית הובאו ממרסיי, והקירות והרצפות עוטרו באיורים. הבית הוקף בגדר ובה שני שערים - שער גדול להובלת תפוזים ולכניסת כלי רכב ובהמות משא, ושער קטן יותר לכניסת הולכי רגל.

במהלך מלחמת העצמאות עזבה משפחת ביבי את יפו. במקום התמקמה עד 1952 המפקדה המרכזית של יחידת האזנה של צה"ל, שכן הבית היה מרוחק משאר הבתים ומוקף גדר גבוהה וחזקה. על הבית הוחל חוק נכסי נפקדים, והוא הועבר בתחילה לידי עמידר, ובהמשך לבעלות פרטית. ב-1951 החלה לפעול בו נגרייה, ולאחר מכן פעלו בו גם מחלבה ותעשיות זעירות נוספות. במשך שנים רבות פעלה בו גמנסיה סוקולוב-לאור, בית ספר תיכון פרטי, שהחל מ-1988 היה בבעלותה של רשת אנקורי. בית הספר נסגר ב-2004, ונשכר בידי האגודה למען ערביי יפו. האגודה שיפצה את המבנה, והחלה להפעיל במקום את בית הספר הדמוקרטי "יאפא". בסמוך לבית הוקמה המכללה האקדמית תל אביב-יפו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית עלי ביבי** בוויקישיתוף
* רוניאל תומי ודנה ליפובצקי, בית עלי ביבי באתר בתי הבאר
* אסתר זנדברג, סיפור אמיץ אחד, באתר הארץ, 19 במאי 2011
* אתר מכונת קריאה, אמנון בר אור, על בית עלי ביבי וגימנסיה סוקולוב לאור
**בודרי** או **באלדריק** (בצרפתית: **Baldéric** או **Baudry**;‏ 1050 לערך – 7 בינואר 1130) שימש כאב מנזר בבורגויי משנת 1079 ועד 1106. בשנת 1107 התמנה לבישוף בדול-דה-ברטאן, וכיהן בתפקיד זה עד יום מותו. תרומותיו החשובות הן בהיסטוריה, שירה, הגיוגרפיה ועוד.

קורות חיים
----------

לאחר שלמד בבית הספר באנז'ה, הצטרף למנזר בורגויי שבאנז'ו (Anjou), ובשנת 1079 נתמנה לעמוד בראשו. בודרי היה שותף לאסכולת הכותבים בלטינית, הנודעת כיום כ"אסכולת לואר". בשנת 1107 מינה אותו האפיפיור פסקליס השני למשרת הבישוף של דול. בודרי השתתף בכל מועצות הבישופים של אותה עת, נסע פעמים אחדות לרומא, ותיאר בכתב את מסעו לאנגליה. 

יצירותיו הפיאטיות של בודרי נכתבו כמעט כולן בזמן שהותו במנזר בורגויל (Bourgueil). כמעט כל 256 השירים המיוחסים לו נמצאים בכרך אחד, ככל הנראה עותק מורשה. הם כוללים קשת רחבה של סגנונות שירה, החל מאפיטף, רומן מכתבים, חידות ועד יצירות ארוכות כמו "כתב הגנה" על המיתולוגיה יוונית ושירי שבח לאדלה מנורמנדי (Adela of Normandy) ‏ 1,368 שורות-חרוזים בדומה למתואר בשטיח באייה. התמות ביצירותו משתייכות לשני תחומים עיקריים: האהבה כולל פדופיליה ומשחק-שירה (צרפתית : iocus). הציטוטים החוזרים והפרשנויות שלו, חושפים ידע עמוק והערכה לאובידיוס, שהיו נדירים בדורו.

העבודה המוערכת ביותר של בודרי נכתבה במחצית השנייה של הקריירה שלו. היצירה הנקראת "ההיסטוריה של ירושלים" ("Historiae Hierosolymitanae")‏ מהווה דין וחשבון לגבי מסע הצלב הראשון המבוסס בחלקו על עדויות של עדי ראייה ותיקונים מאת אב הכנסייה פייר מילזיס (Maillezais) שליווה את מסע הצלב. בין עבודותיו יש שירים על כיבוש אנגליה ועל שלטונו של פיליפ הראשון וכן מכתבים לנזירי מנזר פקם (Fécamp Abbey) המכילים מידע על אודות אורחות חיי הברטונים (תושבי חבל ברטאן), האנגלים ונורמנים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאור שירי של שטיח באייה (באנגלית)
2. ↑  מידע על הספר (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007597580405171
* BIBSYS: 9077257
* BnF: cb125168334 (data)
* CiNii: DA12302550
* GND: 119023067
* ICCU: CUBV011415
* ISNI: 0000 0001 1655 3265
* LCCN: n99050739
* MusicBrainz: 6f7fc9e8-70a1-4a16-977f-8df095eb8541
* NKC: kup19980000003996
* NLA: 61540744
* NTA: 068345496
* RERO: 02-A000015589
* SUDOC: 034410066
* Trove: 1842864
* VcBA: 495/40982
* VIAF: 61654660
* WorldCat: lccn-n99050739

 |
**בית הסראייה** בעיר נצרת, הוא מבנה שהקים דאהר אל-עומר, שליט הגליל באמצע המאה ה-18, ואשר שימש כמרכז השלטוני בעיר.

היסטוריה
--------

הבניין בן שתי הקומות הוקם בסביבות שנת 1740. הוא כלל את דירתו של אל-עומאר, אורוות ובית מעצר, ומאחר שבעת הקמתו טרם היה בעיר מסגד, שימש חלק ממנו כמקום תפילה מוסלמי עד הקמת המסגד הלבן בנצרת. לאחר דאהר אל-עומר ועד תקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, המשיך המבנה ושימש את השליט המחוזי העות'מאני (הקאימקאם). בתחילת המאה ה-20 הוקם מעל המבנה מגדל שעון, אשר היה אחד משבעה מגדלי שעון שהוקמו ברחבי הארץ לציון 25 שנות שלטונו של הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני. לאחר הקמת מדינת ישראל שימש המבנה את עיריית נצרת עד שנת 1991. לאחר מכן נפתחה במבנה מסעדה, ובעתיד הוא מתוכנן להפוך למוזיאון עירוני.

מגדל השעון
----------

מגדל השעון בנצרת היה אחד משבעה מגדלי שעון, שהוקמו בארץ ישראל לציון יובל 25 שנות שלטונו של עבדול חמיד השני, אם כי יש החולקים על כך. ששת המגדלים האחרים הוקמו בצפת, בחאן אל-עומדאן בעכו, בחיפה, ביפו, מעל שער יפו בירושלים ובשכם. סך הכל נבנו כמאה מגדלים כאלה ברחבי האימפריה העות'מאנית כולה. המגדל בנצרת נמוך באופן משמעותי מיתר המגדלים שנבנו בארץ, ובו קומה בודדת, אם כי גבוהה באופן יחסי. הוא בנוי בסגנון המזכיר את אדריכלות הרנסאנס, הוא רבוע ועשוי אבן גיר. בכל אחד מצדדיו קבוע חלון ביפורי שמעליו פתח עגול, ואשר בו ככל הנראה היה קבוע השעון בעבר.

גלריית תמונות
-------------

* מבט אל חצר הסראייה מגג בניין סמוךמבט אל חצר הסראייה מגג בניין סמוך
* מגדל השעוןמגדל השעון
* שער הכניסהשער הכניסה
* שלט הסבר בכניסה למבנהשלט הסבר בכניסה למבנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הסראייה** בוויקישיתוף
* בית הסראייה באתר התיירות של נצרת
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכדורסלן עבר ישראלי. אם התכוונתם לפרופסור ישראלי, ראו סטיבן קפלן.

**סטיב קפלן** (נולד ב-6 בפברואר 1950) הוא כדורסלן עבר ישראלי, אשר שיחק בשנות השבעים והשמונים בנבחרת ישראל בכדורסל ובקבוצת הכדורסל של הפועל רמת גן. גובהו 1.98 מטר.

קורות חיים
----------

### ארצות הברית

קפלן נולד ב-1950 בברוקלין שבניו יורק, להורים יהודים ילידי ברוקלין, ויליאם ורוזלין קפלן. הייתה לו אחות אחת. סיים תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת ראטגרס שבניו ג'רזי. בתקופת לימודיו שיחק בנבחרת האוניברסיטה בליגת המכללות האמריקאית ובעונת המשחקים 1969/1970 סיים במקום הראשון בליגה זו ובכלל ארצות הברית באחוזי הדיוק של קליעותיו בזריקות עונשין - 92.8%. הישג זה היה גם ההישג השני במכללות בכל הזמנים.

ב-1972 עלה לישראל.

### ישראל

עם עלייתו הצטרף קפלן לקבוצת הפועל רמת גן, ששיחקה אז בליגה השנייה - הליגה הארצית, וכבר בעונה הראשונה בשורותיה העלה אותה לליגה הראשונה - הליגה הלאומית בכדורסל.

קפלן, הידוע בכינויו "ראש העיר", שיחק בדרך כלל בעמדת הסמול פורוורד. הוא שיחק בשורות הפועל רמת גן במשך 12 עונות, אולם מעולם לא זכה עם קבוצתו בתואר כלשהו. היה אחד מהקלעים הבולטים (מקום 8) בתולדות הליגה. זכה חמש פעמים בתואר מלך הסלים והיה גם מלך הסלים של הליגה הארצית (עונות 72/3) ואחר כך 5 פעמים ברציפות בליגה הראשונה. ממוצע הקריירה שלו היה כמעט 22 נקודות למשחק. בעונה אחת קלע מעל 31 נקודות למשחק בממוצע. שיאו האישי היה 46 נקודות במשחק אחד. סך הכול קלע 5,913 נקודות במדי הפועל רמת גן.

קפלן שיחק גם במדי הנבחרת הלאומית והיה שותף בזכייתה במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל 1979. בהופעת הבכורה שלו בנבחרת, ניצחון 94–96 על נבחרת ארגנטינה, קלע 28 נקודות. במשחקי גביע אירופה קלע 603 נקודות וסך הכול קלע 886 נקודות ב-91 הופעות במדי נבחרת ישראל.

בשנים 2004–2009 שימש כמאמן במחלקת הנוער של מכבי תל אביב.

נשוי מאז 1977 לאירית ואב לשני ילדים. בנו הוא הכדורסלן תום קפלן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר פיב"א
* אתר למנויים בלבד אריה ליבנת, סטיב קפלן, מהקלעים הגדולים בישראל בכל הזמנים, רוצה להעביר את זה הלאה, באתר הארץ, 17 בינואר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  "קלעי כל הזמנים" - סטיב קפלן, באתר "מנהלת הליגה"

| **‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1977 (מקום חמישי)** |
| --- |
| 1 נחמיאס • 
2 שוורץ • 
3 גורן • 
4 חוזז • 
5 קרן • 
6 ברקוביץ' • 
7 לייבוביץ' • 
‏8‏ ‏מוסקוביץ'‏‏
 •‏
9 קפלן •
10 רוטשילד •
11 ינאי •
12 מרזל •
**מאמן:** קליין
 | ישראלישראל |

| **‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1979 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 מנקין • 
2 שוורץ • 
3 בן ארי • 
4 ארואסטי • 
5 סילבר • 
6 ברקוביץ' • 
7 לייבוביץ' • 
‏8‏ ‏מוסקוביץ'‏‏
 •‏
9 קפלן •
10 שרף •
11 חוזז •
12 ינאי •
**מאמן:** קליין
 | ישראלישראל |
משפחת בונייר בארוחת חג, 1910
אווה ואוקה בונייר ליד מכוניתם, סוף שנות ה-30 של המאה ה-20
**משפחת בונייר** (**Bonnier**) היא שושלת שוודית-יהודית ממוצא אשכנזי, שבניה הקימו אימפריית תקשורת והוצאה לאור מהגדולות בסקנדינביה כיום.

אבות המשפחה הגיעו לדרזדן מבוהמיה במאה ה-18. במפנה המאה ה-19 היגר גרהרד בונייר לדנמרק ושם החל לעסוק במסחר בספרים. שלושת בניו הצפינו לשוודיה.

העסק המשפחתי, קבוצת בונייר בע"מ (אנ'), שבסיסו בסטוקהולם, נוסד בקופנהגן ב-1804 ומצוי היום בבעלותם ובניהולם של ילדיהם של האחים תור ואוֹקֶה בונייר, שהם דור חמישי לצאצאי גרהרד בונייר.

הדמות המוקדמת ביותר הידועה מבין אבות השושלת היא סוחר הבדים יעקב שי (Schye; נ' 1674) מהעיירה היהודית זובורטן שבגבול צ'כיה-גרמניה. בנו, התכשיטן לבל שי (Schie; ‏1790-1718), הוליד ב-1745 את לבל סלומון הירשל (Hirschel), שהיה סוחר מטבעות. בנו, גוטקינד, נולד בשנת 1778, ובהיותו בן 23 התיישב בקופנהגן ושינה את שמו לגרהרד בונייר – שם משפחה שאפשר שהוא גרסה צרפתית של השם הגרמני גוטקינד ("אדם טוב") או לחלופין הושאל משמו של אציל צרפתי מתקופת המהפכה, הדיפלומט אנטואן בונייה ד'אלקו (Bonnier d'Alco), שנרצח בידי הוסרים. בבירת דנמרק פתח בונייר ספריית השאלה וחנות, ואף הוצאת ספרים קטנה; וכמו כן פרסם את ספרו הראשון, שעסק בסיפורי פשיעה. בנו הבכור, אדולף (1867-1806), הגיע לגטבורג ב-1827 במטרה לנסות ולהרחיב את החברה המשפחתית, ובחלוף שנה פתח ספרייה בעיר. כמה שנים מאוחר יותר הוקם גם עסק דומה בסטוקהולם. ב-1834 ייסד אדולף בונייר הוצאה לאור ושני אחיו הצעירים, דויד-פליקס (1881-1822) ואלברט (1900-1820), עברו לסטוקהולם כדי לסייע שם. גרהרד בונייר מת בדנמרק ב-1862.

לאורך השנים היו בני ובנות משפחת בונייר בעמדות חשובות בתחומי העיתונות, ההשכלה והפוליטיקה בשוודיה, וקונצרן בונייר חולש בין היתר על נתחים מתעשיית הקולנוע המקומית כמו גם על היומון המוביל חדשות היום.

מספר רב של נכסים במזרח האמיד של סטוקהולם שייכים או נקשרים עם בני המשפחה השונים. מהם ניתן למנות את וילה בונייר, בתכנון ראגנאר אסטברג (אנ') (בית עיריית סטוקהולם (אנ'); בניין המוזיאון היהודי בסטוקהולם בראשיתו) ששימשה כביתם של אוקה ואווה בונייר וכיום משמשת את הממשל ומהווה אחד משורה של בתים ייצוגיים, "הפונדק הצרפתי" ו"מנילה תחתית" (מִשכן אוסף האמנות המשפחתי), וכן "בית בונייר" במרכז העיר שאותו מאכלסים אחדים מהמגזינים של הקונגלומרט המשפחתי ולצדו חלל גדול לתצוגות אמנות עכשווית.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **משפחת בונייר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310937605171
* LCCN: sh2003004053
* VIAF: 311349026
* WorldCat: viaf-311349026

 |
**קנת' "קני" סמית'** (באנגלית: **Kenneth "Kenny" Smith**; נולד ב-8 במרץ 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי בעמדת הרכז בליגת ה-NBA. כיום הוא עובד כפרשן טלוויזיה, בעיקר לתוכניות Inside the NBA ברשת TNT.

שנותיו הראשונות
---------------

הוא נולד בקווינס, ניו יורק. הוא שיחק בתיכון הארכיבישוף מולוי, ובאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.

קריירת ה-NBA
------------

סמית' נבחר על ידי סקרמנטו קינגס בבחירה השישית של דראפט ה-NBA ב-1987. בקריירה הוא שיחק בסקרמנטו קינגס, באטלנטה הוקס, ביוסטון רוקטס, בדטרויט פיסטונס, באורלנדו מג'יק ובדנוור נאגטס. הוא נבחר לחבר בחמישיית הרוקיז של העונה, וזכה פעמיים באליפות עם יוסטון רוקטס בשנים 1994 ו-1995 כאשר הוא והאקים אולאג'ואן מנהיגים את הקבוצה.

אחד מהרגעים הגדולים בקריירה של סמית' הוא המשחק נגד אורלנדו מג'יק בגמר ה-NBA בשנת 1995, בו קלע סמית' 9 שלשות כולל שלשה משווה עם הבאזר שגררה את המשחק להארכה ולניצחון של יוסטון 120-118. סמית' קלע בקריירה 9,397 נקודות עם ממוצע קריירה של 12.8 נקודות למשחק, קלט 1,454 ריבאונדים עם ממוצע קריירה של 2.0 ריבאונדים למשחק ומסר 4,073 אסיסטים עם ממוצע קריירה של 5.5 אסיסטים למשחק.

אחרי הפרישה
-----------

לאחר הפרישה סמית' עבר להיות שדר בתוכנית "Inside the NBA" ("בתוך ה-NBA") שמשודרת בערוץ TNT יחד עם כוכבי העבר צ'ארלס בארקלי ושאקיל אוניל ועם פרשן הספורט ארני ג'ונסון, שזכתה בפרס אמי של הספורט.

סמית' התחתן עם הדוגמנית גוונדולין אוסבורן ב-8 בספטמבר 2006. גוונדולין אוסבורן מדגמנת ב-"המחיר הוא הנכון".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קני סמית'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קני סמית'
* קני סמית', ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פרופיל, באתר Basketball-Reference

* פרופיל, באתר Sports-Reference

* פרופיל, באתר פיב"א

* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

| **נבחרת ארצות הברית – אליפות העולם בכדורסל 1986 (מדליית זהב)** |
| --- |
| 1  • 
2  • 
3  • 
4 אמאקר • 
5 בוגס • 
6 אליוט • 
7 גיליאם • 
8 האמונדס • 
9 קר • 
10 מקי • 
11 רובינסון • 
12 סייקלי •
13 שו • 
14 צ'. סמית' •
15 ק. סמית' •
מאמן: אולסון | ארצות הבריתארצות הברית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n96044891
* SNAC: w6kd9npg
* VIAF: 21403394
* WorldCat: lccn-n96044891

 |