recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלואיז הרייט סטאנרד** (באנגלית: **Eloise Harriet Stannard**; ‏1 בפברואר 1829 – 2 בפברואר 1915) הייתה ציירת בריטית מהמאה ה-19, הידועה בזכות עבודותיה בטבע דומם.

ביוגרפיה
--------

אלואיז הרייט סטאנרד נולדה בנוריץ', נורפוק, ב-1 בפברואר 1829, והוטבלה ב-12 בפברואר בסנט פיטר פרמנטרגייט, נורויץ'. היא הייתה אחת מארבע-עשרה ילדיהם של צייר הנוף והמורה לציור אלפרד סטאנרד ומרתה סטאנרד (לבית ספארקס). דוד שלה היה הצייר ג'וזף סטאנרד; גם אביה וגם הדוד שלה היו חברים בבית הספר לציירים בנוריץ', תנועת האמנות המחוזית הראשונה בבריטניה. אלואיז ודודתה אמילי סטאנרד (אשתו של ג'וזף) היו שתי האמניות הבולטות הקשורות לבית הספר נוריץ'.

סטאנרד הוכשרה ככל הנראה כאמנית על ידי אביה, וסגנונה הושפע מציור טבע דומם הולנדי מסורתי, במיוחד מהאמן יאן ואן הויסום (אנ'). ציוריה היו בעיקר פירות - במיוחד פירות שלא גדלו באנגליה - נערמו בסלים וקערות, על רקע מונוכרום באור טבעי ולעיתים מודגשים עם חרקים קטנים. עבודות המכחול המשובחות שלה ושכבות הצבע המרובות שלה ייצרו משטח זוהר אופייני. אלואיז סטאנרד נחשבת היום לאחת מציירות הטבע הדומם המחוננות ביותר בבריטניה.

סטאנרד סבלה מבריאות לקויה, אך בכל זאת שמרה על קריירה פעילה כציירת, הציגה באופן קבוע והצליחה עד כדי כך שהיא מעולם לא נזקקה לקלוט תלמידים, כפי שהיה גורלן השכיח של נשים אמניות במאה ה-19. היא החלה להציג בשנת 1852 והציגה במוסד הבריטי (1852–1866), באקדמיה המלכותית לאמנות (1856–1993), באגודה המלכותית לאמנים בריטיים (1856) ובמכון גלאזגו המלכותי (1861).

בשנת 1857 קיבלה המלצה מג'ורג' ניקול, מזכיר המוסד הבריטי, שכתב, "אני לא יכול להימנע מלהשתמש בהזדמנות זו ולומר לך שמר לאנס אמר לי: מר ניקול, חבל באמת לתלות תמונה כזו על הקיר. שאלתיו - "למה?", "מאחר שהיא כל כך טובה", הוא ענה לי. הוא העריץ אותך לאורך כל הדרך, ואהב במיוחד את ציור הענבים, שלדבריו היה יפהפה. "אני אוהב לראות דברים כאלה". שאלתי אותו אם הוא יודע מי הוא הצייר. הוא ענה, "לא. זאת גברת, מיס סטאנרד." הוא אהב גם את שאר התמונות שלך שהראיתי לו.

בשנת 1871 קיבלה אלואיז סטאנרד הזמנה מוועדת בית הספר לאמנות לנשים, שביקשה ממנה להיות שופטת בבית הספר. מצבה הבריאותי הלקוי מנע ממנה לקבל את ההזמנה.

היא הפכה לחברה בחברה של אמניות נשים בשנת 1871. בעקבות מות אמה ב-1873 היא קיבלה על עצמה אחריות משפחתית נוספת, ציוריה הפכו קטנים יותר וקריירת הציור שלה דעכה.

ציוריה מוצגים בגלריה בטירת נוריץ', שיש בו את האוסף הגדול ביותר של אמני אסכולת נוריץ'.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלואיז הרייט סטאנרד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Norwich School of Artists", web.archive.org, ‏2016-03-04
2. ↑  "British Masters and Landscape & Nature Galleries", web.archive.org, ‏2015-05-21

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 74673
* ULAN: 500001058
* VIAF: 95687057
* WorldCat: viaf-95687057

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שרון הר פז** (נולדה ב-1954) היא סופרת, עורכת לשונית ועורכת תכנים ישראלית.

חייה
----

הר פז נולדה בתל אביב. למדה מו"לות באוניברסיטה הפתוחה, ובהמשך פרסמה ספר שירה, שלושה רומנים, וכן תרגמה לעברית והוציאה לאור שני רומנים אמריקאים. עורכת תוכן ועורכת לשונית של מספר ספרים.

במקביל הגישה הר פז ברדיו פינות על נושאים שונים: "לצפון בגאוה" (1999); "גאים בגליל" (2002); "פינת הנשים המסוללות" (2004-2005), וכן "קול ברלין מקציר" בתוכנית "קול ברלין", בברלין, גרמניה, בהגשת אביב רוס.

הר פז יסדה את ההוצאה לאור "קציר מלים", שהוקמה במטרה להוציא לאור ולשמש במה לסִפרות לסבית ופמיניסטית. הוצאת ספרים זו היא היחידה בישראל המתמחה בסוגה ספרותית זו. ב-1997 הוציאה לאור את ספרה "סגול", שבתקופה זו היה הרומן הלסבי העברי הראשון. הספר עוסק בסיפור אהבה בין קריינית ברדיו ומאזינתהּ.

ספריהּ של הר פז עוסקים בפילוסופיה של החיים ובמהות הקיום האנושי (אקזיסטנציאליזם) לכל גווניו, תוך שימוש בסגנון המקראי ובערכים מהמקורות היהודיים. דמויותיה מבוססות על פנטזיות רומנטיות המנסות להתאים עצמן ולהתערות במציאות הישראלית.

הר פז גם מנחה סדנאות לכתיבה יוצרת מטעם ההוצאה לאור "קציר מלים" שבבעלותה.

ספריה
-----

* ספר שירה:
	+ בדידות, אהבה, מוות: שירים (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
* ספרי פרוזה למבוגרים:
	+ סגול: רומן לסבי (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
	+ אפס: רומן פמיניסטי (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
	+ ארגמן: רומן פוליטי (קציר, קציר מלים, התשס"ב 2001)
* תרגומים:
	+ קלייר, רומן מאת ניקול קון (קציר, קציר מלים, התשס"ב 2001)
	+ בכל צחוק דמעה, רומן מאת לזלי ניומן (קציר, קציר מלים, התשס"ו 2005)
* עריכה:
	+ הסיגריה שאחרי, קובץ סיפורים מאת הדי בורשטיין (קציר, קציר מלים, התשס"ג 2002)
	+ הזקן עם הבייגלים: ספר ילדים מאת אריה אבני (רמת גן, פוקוס, התשס"ח 2008)

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של שרון הר פז, באתר "רשימות"
* הספרים של שרון הר פז, באתר "סימניה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300326605171
* ISNI: 0000 0000 6693 7681
* LCCN: n82204310
* VIAF: 8743362
* WorldCat: lccn-n82204310

 |
**ביורן ארילד גראם** (בנורווגית: **Bjørn Arild Gram**; נולד ב-25 בספטמבר 1954) הוא פוליטיקאי נורווגי ממפלגת המרכז אשר משמש כשר ההגנה החל מ-12 באפריל 2022.

ביוגרפיה
--------

גראם נולד בסטיינקייר ב-25 בספטמבר 1954. הוא שרת במשמר הגבול הנורווגי ולאחר מכן במשמר המולדת הנורווגי. לאחר מכן למד במכללה האוניברסיטאית צפון טרנדלג ובאוניברסיטת בודו. ב-1991 הוא נבחר לחבר במועצת עיר הולדתו, והחזיק במושב זה עד שנת 2000. ב-1993 הוא נבחר כסגנו של נציג מחוז צפון טרנדלג לסטורטינג והחזיק בתפקיד עד 1997. ב-1995 הוא נבחר במקביל למועצת מחוז צפון טרנדלג, והחזיק בתפקיד עד 2019. בין השנים 1996–1998 עמד בראש תנועת הנוער של מפלגת המרכז. ב-2005 הוא מונה למזכיר המדינה במשרד האוצר. ב-2007 הוא נבחר לראש עיריית סטיינקייר וכיהן בתפקיד עד 2020. באותה שנה הוא נבחר ליו"ר מועצת הרשויות המקומיות והאזוריות בנורווגיה.

ב-14 באוקטובר 2021 מונה גראם לשר הרשויות המקומיות. בתפקידו זה הוא בלט במדיניותו למנוע איחודים של מחוזות שונים. ב-12 באפריל 2022 הוא נקרא להחליף את אוד רוגר אנוקסן בתפקיד שר ההגנה, לאחר שזה האחרון נאלץ לפרוש בעקבות האשמה בהטרדות מיניות. זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד, הוא הודיע שנורווגיה תתרום טילים ישנים שאינם עוד בשימוש בצבא הנורווגי, עבור צבא אוקראינה הנלחם ברוסים. ב-8 ביוני הוא הודיע כי נורווגיה תתרום לאוקראינה 22 תותחים מדגם M-109. ב-16 ביוני, בפסגת שרי ההגנה האירופיים בבריסל, הצהיר גראם כי הוא אינו שולל אפשרות שחיילים אוקראינים יתאמנו על אדמת נורווגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביורן ארילד גראם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Norge har donert luftvernsystem til Ukraina"
2. ↑  "Forsvarsdepartementet bekrefter at Norge har donert artilleri til Ukraina"
3. ↑  "Gram åpner for opplæring av ukrainske soldater i Norge"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 37254
* ISNI: 0000 0003 6496 6552
* VIAF: 228779899
* WorldCat: viaf-228779899

 |
**רביעיית וג** (בהונגרית: **Végh**) היא רביעיית מיתרים שהתקיימה מ-1940 ועד 1980 ונודעה בהקלטות מכלול רביעיות המיתרים של בטהובן ובארטוק. 

הרביעייה הוקמה על ידי שאנדור וג (Végh Sándor), תלמידו של זולטן קודאי, שניגן בה כינור ראשון וכן ניגנו בה עד 1978 שאנדור זלדי (Zöldy Sándor), כינור שני; ג'ורג' ינצר (Janzer Georges) בויולה ופאול סבו (Szabo Paul) בצ'לו. ב-1978 החליף פיליפ נגלה (Philipp Naegele) את שאנדור זלדי וברונו גיורנה (Bruno Giuranna) החליף את ג'ורג' ינצר.

לפני הקמת הרביעייה ניגן וג ניגן עם זולטן סקלי, ידידו של בלה בארטוק, ויחד עמו ניגן את בכורת רביעיית המיתרים מס' 5 של המלחין. ב-1940 הקים וג את הרביעייה ששהתה בבודפשט במהלך מלחמת העולם השנייה ועזבה אותה ב-1946 לפריז. באותה שנה ניגנה הרביעייה בז'נבה וזכתה בפרס ראשון בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי הראשון בעיר. 

ב-1952 הקליטה הרביעייה במונו את מכלול הרביעיות של בטהובן בבוסטון וב-1954 הקליטה את שש רביעיות המיתרים של בארטוק, שתי ההקלטות ראו אור ב-EMI. ב-1954 הוחתמה הרביעייה לחברת דקה והקליטה רביעיות של קודאי, מוצארט, היידן, ברהמס ושוברט. בין השנים 1972 ל-1974 שבה הרביעייה והקליטה שנית, בסטריאו את מכלול הרביעיות של בטהובן, ההקלטה ראתה אור תחת מותג "טלדק" המשותף לדקה ולטלפונקן. ב-1972 הוקלטו מחדש בסטריאו גם הרביעיות של בארטוק.

במקביל להקלטות הופיעה הרביעייה רבות ברחבי העולם.

ב-1978 עבר ג'ורג' ינצר ורעייתו הצ'לנית אווה צ'קו לנגן עם הכנר הבלגי ארתור גרומיו והרכב הרביעייה השתנה. ב-1980 עזב וג לקריירה כסולן והרביעייה התפרקה לאחר 40 שנות פעילות רצופה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רביעיית וג, באתר ספוטיפיי
* רביעיית וג, באתר AllMusic (באנגלית)
* רביעיית וג, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רביעיית וג, באתר Discogs (באנגלית)
* ביקורת הקלטת רביעיות בטהובן מ-1952

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270886905171
* BnF: cb13907285k (data)
* GND: 5155083-0
* ICCU: UFIV106578
* ISNI: 0000 0000 8738 6495
* LCCN: n81133540
* MusicBrainz: a2f5d04a-8e9b-4c1d-9306-c7d0ce6e192f
* SUDOC: 080853536
* VIAF: 126822075
* WorldCat: lccn-n81133540

 |
אינסה ארמנד בשנת 1916
**אינסה ארמנד** (ברוסית: **Инесса Арманд**;‏ 26 באפריל 1874 – 24 בספטמבר 1920) הייתה מהפכנית רוסיה ממוצא צרפתי. ככל הנראה הייתה מאהבת של ולדימיר לנין.

ביוגרפיה
--------

אליזבט פשו ד'ארבנביל נולדה בפריז למשפחת זמרי אופרה. בשנת 1889 היא עברה להתגורר באימפריה הרוסית ועבדה כאומנת במשפחת ארמנד. בהיותה ברוסיה היא החליפה את שמה הפרטי ל"אינסה". בשנת 1893 היא התחתנה עם בן המשפחה בה עבדה. היא חיה עם בעלה 9 שנים ונולדו להם 4 ילדים. בשנת 1902 היא התגרשה ממנו והתחתנה עם אחיו הצעיר ולדימיר. תוך זמן קצר נולד לה בן.

אינסה ארמנד התעניינה בספרות מהפכנית ובשנת 1904 היא התקבלה כחברה במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. בעקבות השתתפותה במהפכת 1905 היא נשלחה לגלות למחוז ארכנגלסק. בשנת 1908 היא נמלטה תחילה לסנקט פטרבורג ואחר כך לשווייץ. בהיותה בשווייץ בעלה נפטר משחפת. ארמנד עברה לבריסל ולמדה כלכלה באוניברסיטה מקומית.

בשנת 1909 ארמנד נפגשה עם ולדימיר לנין. הם התקרבו ולדעת רוב ההיסטוריונים התפתח ביניהם קשר רומנטי. ארמנד עבדה בבית הספר של המפלגה ותרגמה עבודות של לנין לצרפתית. כאשר לנין עבר לפריז ארמנד עם ילדיה התגוררו בבנין הקרוב.

בשנת 1912 ארמנד חזרה לתחומי האימפריה הרוסית באופן לא-חוקי, נעצרה ולאחר שחרור עזבה את המדינה. תקופה מסוימת היא התגוררה בקרבת לנין ואשתו בסביבת קרקוב. בשנת 1917, ביחד עם ולדימיר לנין ובולשביקים נוספים היא חזרה לרוסיה.

לאחר מהפכת אוקטובר ארמנד כהנה בתפקידים שונים בממסד הסובייטי במוסקבה והתגוררה בקרמלין בו שוכנו ראשי הממשל. בשנת 1920 ארמנד ארגנה וועידה נשים קומוניסטית בינלאומית במוסקבה.

עקב מצב בריאותה, לנין שלח אותה לבית הבראה על חופי הים השחור. בדרכה חזרה למוסקבה היא חלתה בכולרה ונפטרה בתחנת רכבת ליד נלצ'יק. גופתה הועברה למוסקבה והיא נטמנה בבית הקברות של חומת הקרמלין במקום שמור לראשי המפלגה.

בהתאם לעדויות של אנג'ליקה באלאבנוב ואלכסנדרה קולונטאי ולדימיר לנין נשבר בהיוודע למותה והדבר "קיצר את חייו".

ילדיה של ארמנד הגיעו לרוסיה הסובייטית וטופלו על ידי בני משפחת לנין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינסה ארמנד** בוויקישיתוף
* חייה של אינסה ארמנד וקשריה עם לנין
* אינסה ארמנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273932305171
* BnF: cb12331477h (data)
* GND: 118825976
* HDS: 028356
* ISNI: 0000 0000 8139 7003
* LCCN: n85140188
* NDL: 00620282
* NKC: jx20050527001
* NLG: 85980
* NLP: A17599301
* NTA: 101135858
* SNAC: w6gb5h9r
* SUDOC: 032246285
* VIAF: 59880949
* WorldCat: lccn-n85140188

 |
התאחדות הטיפוס הספורטיבי והאתגרי בישראל **(**בעבר: מועדון המטפסים הישראלי ולפני כן המועדון האלפיני הישראל**י**) היא עמותה רשומה, שמטרתה קידום ספורט הטיפוס בישראל. במועדון חברים מאות מטפסים, ביניהם מטפסים ספורטיביים, מטפסי סלע ואלפיניסטים[דרוש מקור].

המועדון הוא הגוף היציג של ספורט הטיפוס ומוכר על ידי מינהל הספורט ככזה. הוא פועל כיום בעיקר בטיפוס צוקים, ופחות בטיפוס אלפיני. המועדון חבר בהתאגדות הבינלאומית של האיגודים האלפיניים.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם בשנת 1939 ונקרא במקור "המועדון האלפיני הארץ-ישראלי". המועדון נוסד על ידי משה (מוסא) חבצלת (1904–1981), שהיה גם הנשיא הראשון של המועדון, ויועד בעיקר לעולי מרכז אירופה, ששאפו להקים מועדון סקי. בהיעדר אתרי סקי בארץ ישראל, עברו לעסוק בטיפוס אלפיני, שבתורו הפך לטיפוס סלע. האמיר עבדאללה, סבו של המלך חוסיין, ואבי סבו של המלך עבדאללה, היה חבר במועדון האלפיני הארץ-ישראלי.

המועדון נרשם כעמותה בשנת 1987 ופועל כמוסד ללא כוונת רווח. מטרות המועדון הן להרחיב את חוג המטפסים ואת המתקנים לטיפוס בישראל תוך הנחלת ערכי טבע והשמירה עליו, מקצועיות ובטיחות. המועדון מעודד את חבריו להיפתח לסוגים שונים של טיפוס. 

בשנת 2011 שינה המועדון את שמו ל"מועדון המטפסים הישראלי". השינוי התבצע במטרה לפנות לכל המטפסים בישראל, ולא רק לאלו המגדירים עצמם "מטפסים אלפיניים". למעט השם, מטרות המועדון נותרו כשהיו. התאחדות היא הגוף היחידי בישראל המפיק את אליפויות ישראל ושולח מטפסים לתחרויות בין לאומיות. כתוצאה מהכרה זו שונה שוב השם בשנת 2019 להתאחדות הטיפוס בישראל, וכך הוא מוכר כיום בישראל ובעולם.

פעילויות
--------

בין הפעילויות הבולטות של המועדון: פיתוח אתרי טיפוס ומסלולים חדשים, הוספת מסלולים לאתרים קיימים, שיפור הבטיחות במסלולי הטיפוס השונים ותמיכה במשלחות טיפוס בעולם. כמו כן, עורך המועדון פעילויות היכרות, קורסי טיפוס, וכינוס מפגשים ובהם הרצאות לקידום הידע המקצועי והבטיחותי של המטפסים. המועדון התקין ציוד ומינה אחראים לתחזוקתם של מספר אתרי טיפוס: שילת, אתר בית אריה, מצוק גיתה ורכס רמים. בנוסף לכל אלו, מספק המועדון שירותים לחבריו כדוגמת תיקון נעלי טיפוס וביטוח המכסה תאונות טיפוס. המועדון מפרסם עלון ומקיים אתר אינטרנט ופורום פעיל בנושא טיפוס, ובו סיפורים, מאמרים, מידע מקצועי ועדכונים על אתרי טיפוס חדשים ומתחדשים.

ראו גם
------

* האיגוד הישראלי לטיפוס ספורטיבי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מועדון המטפסים הישראלי
* מועדון המטפסים הישראלי, באתר "גיידסטאר ישראל"
* על המועדון בהאנציקלופדיה של הטיפוס

הערות שוליים
------------

1. ↑  על שינוי שם המועדון, באתר הרשמי
2. ↑  אודות המועדון, באתר הרשמי
**רביעיית בורודין** היא רביעיית מיתרים שנוסדה בשנת 1945 בברית המועצות. היא אחת הרביעיות הוותיקות הפעילות עד ימינו; בשנת 2005 ציינה הרביעייה 60 שנות פעילות מוזיקלית. חברי הרביעייה הנוכחיים הם **רובן אהרוניאן** (כינור ראשון), **אנדריי אברמנקוב** (כינור שני), **איגור ניידין** (ויולה) ו**ולדימיר בלשין** (צ'לו). בין חבריה הקודמים ניתן לציין את רודולף ברשאי, שהיה ויולן הרביעייה בין השנים 1945 ו-1953.

במקור נקראה "הרביעייה הפילהרמונית של מוסקבה" ומאוחר יותר, ב-1955 הסבה שמה ל"רביעיית בורודין", על שם אלכסנדר בורודין, מאבות המוזיקה הקאמרית הרוסית.

בנוסף להופעותיה של הרביעייה, הרבו חבריה גם להקליט יצירות בחברות הקלטות נודעות כגון מלודיה, טלדק, וירג'ין וצ'אנדוס. לפרסום רב זכו הקלטות הרביעייה למכלול רביעיות המיתרים של דמיטרי שוסטקוביץ', אשר נועץ בחברי הרביעייה בהלחנתן, וכן לחמישיית הפסנתר בלה מז'ור אופוס 81 מאת אנטונין דבוז'אק, בשיתוף פעולה עם הפסנתרן סביאטוסלב ריכטר.

ברפרטואר היצירות של הרביעייה כלולות בין היתר גם רביעיות המיתרים של בטהובן, וכן של מלחינים ידועים פחות כגון מייצ'יסלאב ויינברג וניקולאי מיאסקובסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של רביעיית בורודין

* רביעיית בורודין, באתר AllMusic (באנגלית)

* רביעיית בורודין, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* רביעיית בורודין, באתר Discogs (באנגלית)

* רביעיית בורודין, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604283005171
* BnF: cb13904362g (data)
* GND: 1212435-7
* ISNI: 0000 0001 2037 4737
* LCCN: n81047934
* MusicBrainz: 598063d1-1fc6-496a-8e91-2c21c38d8c92
* NKC: xx0075333
* SUDOC: 086273760
* VIAF: 151425752
* WorldCat: lccn-n81047934

 |
**דן האג** (בהולנדית: Alles Door Oefening Den Haag, בקיצור: ADO Den Haag) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר האג, המשחק בליגת המשנה ההולנדית. פירוש המילים Alles Door Oefening בהולנדית הוא, הכל באימון. המועדון הוקם ב-1905, ומתחילת דרכו התקשה לבסס את מעמדו כנגד המועדנים היריבים, בעיקר לאור הפופולריות של הקריקט בעיר האג.

מאז שירד המועדון לליגה השנייה בטיבה בהולנד בשלהי 2021, חברת ההשקעות האמריקאית Global Football Holdings שבבעלות איש העסקים האמריקאי-יהודי דייוויד ס. בליצר (אנ'), רכשה את מניות הרוב של המועדון מחברת יונייטד ואנסן הסינית.

תארים
-----

דן האג זכתה ב-2 אליפויות הולנד בשנים 1942 ו-1943, ובגביע ההולנדי בשנים 1968 ו-1975. הקבוצה הגיעה לגמר הגביע ההולנדי 6 פעמים נוספות.

השלב המתקדם ביותר אליו הצליחה הקבוצה להגיע באירופה הוא רבע גמר גביע המחזיקות ב-1976. בשלב זה הודחה הקבוצה על ידי וסטהאם יונייטד.

אוהדים
------

אוהדי דן האג מקיימים קשר חזק עם המועדון הוולשי סוונסי סיטי. אוהדי הקבוצות מניפים לעיתים קרובות את דגלי הקבוצה השנייה ובין הקבוצות מתקיימים בדרך כלל משחקי הכנה לפני פתיחת העונה הרשמית. אוהדי לגיה ורשה, קלאב ברוז' ויובנטוס מקיימים אף הם קשר עם אוהדי הקבוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דן האג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דן האג (בהולנדית)
* דן האג, ברשת החברתית פייסבוק

* דן האג, ברשת החברתית טוויטר

* דן האג, ברשת החברתית אינסטגרם

* דן האג, ברשת החברתית טיקטוק

* דן האג, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Football club ADO Den Haag taken over by American company". *DutchNews.nl*. נבדק ב-7 במאי 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Real Salt Lake Players Set for Short-Term Training Stints in Europe". *rsl.com*. נבדק ב-7 במאי 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| הולנדהולנד ליגת המשנה ההולנדית, עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פנלו • דן האג • חרונינגן • דה חראפסחאפ • דן בוס • פ.צ. דורדרכט • פ.צ. איינדהובן • אמן • הלמונד ספורט • M.V.V מאסטריכט  נאק ברדה • רודה • טלסטאר ספורטקלאב • טופ אוס • וילם II • קמבור • יונג פ.צ. אוטרכט • יונג פ.ס.ו • יונג א.ז • אייאקס II |

 |
**דן ג'סטין לנדאו** (נולד ב-12 באפריל 1970) הוא עורך דין שכיהן כמנכ"ל הכנסת בשנים 2009 – 2013.

ביוגרפיה
--------

לנדאו הוא בוגר ישיבת הר עציון במסגרתה שירת בחיל השריון כחייל הסדר, בעל תואר במשפטים ומוסמך לעריכת דין. במהלך הכנסת ה-15 שימש כעוזרו הפרלמנטרי של חבר הכנסת ראובן ריבלין. לאחר מינויו של ריבלין לשר התקשורת עבר עמו למשרד ושימש ראש מטה השר. מתוקף תפקידו עמד בראש צוות מקצועי שהמליץ להמיר את פעילות משרד התקשורת ברשות עצמאית. אחריותו השוטפת במשרד התקשורת כללה ריכוז הקשר עם הכנסת ומשרדי הממשלה השונים.

לאורך כהונת הכנסת ה-16, בעקבות מינויו של ריבלין ליושב ראש הכנסת, שימש לנדאו ראש לשכת היו"ר. בתקופה זו עמד בראש פרויקט ההקמה של ערוץ הכנסת וליווה את הליך החקיקה הכרוך בהקמתו ומכרז הזכיינות לגוף המשדר. כן הוא ליווה את פעילות מרכז המחקר והמידע של הכנסת בתקופת הקמתו, והציג את עמדת היו"ר בישיבות הוועדה להכנת כללי אתיקה לחברי הכנסת. לאחר פיזור הכנסת ה-16 ולקראת התכנסות הכנסת ה-17 החליטו יו"ר הכנסת ומזכיר הכנסת להעסיק את לנדאו דרך חברת מאסטרפלאן לזמן מוגבל בגלל היותו בעל הניסיון היחיד בנושא פרויקט הקמת מרכז מבקרים של הכנסת שהיה אז בעיצומו. מבקר המדינה מתח ביקורת על הסדר העסקה זה ובעקבות זאת ביטל מנכ"ל הכנסת הנכנס את פרויקט מרכז המבקרים וסיים את ההתקשרות עם לנדאו.

בשנים 2006–2009 עסק בעריכת דין באופן פרטי והתמקד בייצוג משפטי בבג"ץ ובפרויקטים בתחום התקשורת. בשנת 2008 הציג מועמדותו לתפקיד יו"ר המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין.

לאחר כינון הכנסת ה-18 ובחירתו מחדש של ריבלין לתפקיד יו"ר הכנסת, באפריל 2009 מונה לנדאו למנכ"ל הכנסת ואושר לתפקיד על ידי ועדת הכספים. בתפקיד מנכ"ל הכנסת שם לנדאו דגש על ניהול המשכן על פי תקנים מקובלים של חברות עסקיות, כולל הכנת תוכניות עבודה שנתיות ורב שנתיות ופרסום מרבי של פעילות הכנסת להגדלת השקיפות. בין השאר שודרג אתר האינטרנט של הכנסת, הוגברו השידורים הישירים ממליאת הכנסת ומוועדות הכנסת באמצעות ערוץ הכנסת והאינטרנט, הוגדל באופן ניכר מערך הדוברות של הכנסת, וכן הורחבו ימי הביקור בכנסת, פותחו סיורים ייחודים ותוכניות חינוכיות לקהלים בכל הגילאים ומותאמים לנושאים שונים ומגוונים, דבר שהביא להכפלת מספר המבקרים בכנסת.

כיום משמש לנדאו סמנכ"ל רגולציה ברכבת ישראל.

לנדאו הוא בנו של דוד לנדאו, נשוי ואב לחמישה. מתגורר באפרת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חזקי עזרא, מנכ"ל חדש לכנסת: דן לנדאו, באתר ערוץ 7, 1 באפריל 2009
2. ↑  אריק בנדר, שמחה רבה - ביבי הגיע, פגרת הפסח נכנסה, באתר nrg‏, 2 באפריל 2009
3. ↑  הוועדה הציבורית להכנת הצעה לקובץ כללי אתיקה לחברי הכנסת, ישיבה מס' 35 - 20 ביוני 2005, בכנסת - כללי אתיקה בנושא שדלנים בכנסת, באתר הכנסת
4. ↑  מבקר המדינה, סוגיות במינהל הכנסת, בדוח השנתי מס' 57ב לשנת 2006 ולחשבונות שנת הכספים 2005, עמ' 3-12
5. ↑  שאול אמסטרדמסקי, מנכ"ל חדש לכנסת: דן לנדאו - בעבר ראש לשכתו של ריבלין, באתר כלכליסט, 1 באפריל 2009
6. ↑  יהונתן ליס, דיוני הכנסת - מעכשיו בשידור חי ברשת, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2010

| מנכ"לי הכנסת |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אבי בלשניקוב • דן לנדאו • רונן פלוט • אלברט סחרוביץ • סמי בקלש • גיל סגל • משה אדרי |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309240505171

 |
**ORF** (ראשי תיבות של **Österreichischer Rundfunk**, "שידור הרדיו האוסטרי") הוא ארגון השידור הציבורי של אוסטריה.

בתחילת שנות ה-20 של המאה העשרים נעשו מספר שידורי רדיו ניסיוניים באוסטריה וחברת הרדיו הלאומית נקראה "RAVAG". ב-1925 בוצע לראשונה שידור ישיר של רדיו באוסטריה ששודר מבית האופרה של וינה ומפסטיבל זלצבורג, הרדיו האוסטרי התמקד בתחילה בעיקר בנושאים חינוכיים ולימודיים בעוד שחדשות ואקטואליה היוו חלק מינורי מתכני השידור.

ב-1928 החלו לסקר אירועי ספורט וב-1930 סוקרו הבחירות לממשלת אוסטריה.

עם האנשלוס ופלישת הוורמאכט לאוסטריה, הוחלפה רשת השידור של אוסטריה ונהייתה כפופה לרשת השידור של גרמניה הנאצית.

ב-1945, לאחר סוף הכיבוש הגרמני, חודשו שידורי הרדיו העצמאיים של אוסטריה.

ב-1955 נוסד ערוץ הטלוויזיה הראשון באוסטריה, "ORF1".

ORF היא רשת בעלת חשיבות גדולה בתעשיית התקשורת האוסטרית, ואוסטריה היא אחת המדינות האחרונות באירופה שאפשרו קיום שידורים פרטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ORF** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ORF (בגרמנית אוסטרית)
* ORF, ברשת החברתית פייסבוק

* ORF, ברשת החברתית טוויטר

* ORF, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303357605171
* BnF: cb121502397 (data)
* CiNii: DA01821330
* GND: 2020839-X
* ISNI: 0000 0001 1940 0280
* LCCN: n80043539
* MusicBrainz: fc131851-c37f-45ae-a4ca-39b68c2300e6
* MusicBrainz: de58f7d1-79b1-4886-908f-de9ce87b5ec6
* NKC: ko2007396717
* SUDOC: 029994837
* VIAF: 134342983
* WorldCat: lccn-n80043539

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמות מיתולוגית. אם התכוונתם לאופרה מאת רוסיני, ראו גבירת האגם (אופרה).

גבירת האגם מספרת לארתור על אקסקליבר. אוברי בירדסלי, שלהי המאה ה-19
מרלין וגבירת האגם, 1912
גבירת האגם מוליכה את מרלין שולל. אדוארד ברן-ג'ונס, 1874
**גבירת האגם** (באנגלית: **Lady of the Lake**) היא דמות המוזכרת באגדות המלך ארתור. פיה או אלה זו העניקה למלך ארתור את החרב אקסקליבר ובסיום חייו הובילה את ארתור הגוסס לאבלון לאחר קרב קאמלאן. כמו כן גבירת האגם גידלה את לנסלוט לאחר מות אביו.

כותבים שונים נתנו לה את השמות נימוּאֶה (Nimue או Nimueh), ויויאן (Viviane), איליין (Elaine), ניניאן (Niniane) ונינֶוֶוה (Nyneve).

מקור הדמות
----------

מקורה של דמות זו, ככל הנראה, באגדות פגאניות קלטיות קדומות. האזכור הראשון של האי אבלון - מקום מושבה של גבירת האגם, מוזכר בספרו של ג'פרי ממונמות': "היסטוריה רג'ום בריטניה" (ההיסטוריה של מלכי בריטניה). ג'פרי מציין כי החרב אקסקליבר (הוא מכנה אותה "קאליברן") חושלה באי זה, וכי ארתור נלקח אל האי לאחר הקרב עם מורדרד על מנת שירפא מפצעיו.

שרטיין דה טרוי מזכיר ברומן "Lancelot, the Knight of the Cart" כי את לנסלוט גידלה פיה אשר נתנה לו טבעת המגינה מפני קסמים. ביצירה בגרמנית: "Lanzelet" (לנסלוט) מאת אולריך פון צאטציקהובן וביצירה "Prose Lancelot" מתוארת גבירת האגם כמי שגידלה את לנסלוט לאחר מותו של אביו - המלך באן. 

דמותה של גבירת האגם דומה לדמותן של הנראידה תטיס המוזכרת במיתולוגיה היוונית וייתכן שיש קשר בין מיתולוגיות אלה - השפעה שאירעה בזמן הכיבוש הרומי של בריטניה (גם תטיס מגדלת את בנה אכילס ונותנת לו הגנה מפני קסמים).

אזכורים ספרותיים
----------------

### אגדות המלך ארתור

באגדות המלך ארתור מסופר על גבירת האגם הלומדת כישוף ממרלין שמתאהב בה, אך היא מסרבת להשיב לאהבתו עד לאחר שיגלה לה את קסמיו - וכאשר הוא מגלה לה היא כולאת אותו בתוך עץ או תחת אבן (בהתאם לגרסה). 

בגרסה אחרת של הסיפור מדובר בשתי נשים, הראשונה - ויויאן נתנה לארתור את החרב אקסקליבר, אך דורשת ממנו בתמורה כי יעשה כרצונה במועד מאוחר יותר. לאחר עלייתו לשלטון מופיעה הגבירה בחצרו ודורשת את חייו של סר באלין. באלין כורת את ראשה ומגורש מהחצר. גבירת האגם השנייה - בשם ניניאן מטפלת בארתור לאחר שזה נפצע.

### אזכורים מאוחרים

בשירו של וולטר סקוט "גבירת האגם" משנת 1810 הסתמך סקוט על הסיפור הרומנטי שבבסיס העלילה הארתוריאנית, אולם מיקם את העלילה בלוך קטרין שבסקוטלנד. שירו של סקוט עובד לאופרה בשם "הגבירה מהאגם" מאת ג'ואקינו רוסיני אשר הועלתה לראשונה בנאפולי בשנת 1819. 
גם בשיריו של אלפרד טניסון "אידליות המלכים" מוזכרת גבירת האגם - אולם בהתבסס על הגרסאות המאוחרות של האגדה, טניסון מחלק את הגבירה לשתי דמויות - ויויאן המפתה והמרמה את מרלין, והגבירה הטובה המגדלת את לנסלוט ומעניקה לארתור את החרב.

לדמותה של גברת האגם תפקיד ראשי ב"ערפילי אבלון" מאת מריון זימר בראדלי. בספר זה גבירת האגם הוא תוארה של הכוהנת השולטת באבלון.

מיקום האגם
----------

מספר אגמים ברחבי הממלכה המאוחדת מקושרים עם גבירת האגם, ובהם: בריכת דוזמרי, לין לידו, לין אוגוון, בריכת לו ולוך ארתור.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גבירת האגם** |

* שירו של וולטר סקוט, "גבירת האגם"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553828705171
* BnF: cb136122883 (data)
* LCCN: sh93002329
* SUDOC: 080757197
* VIAF: 220160370
* WorldCat: viaf-5735037

 |
**טיבור לעף** (בהונגרית: **Lőw Tibor**; בודפשט, 27 בדצמבר 1873 – בודפשט, 5 בספטמבר 1941) היה יהודי-הונגרי עורך דין, שופט, נשיא בית המשפט לערעורים בהונגריה, סופר משפטי, בנו של טוביאש לעף עורך דין, נכדו של לאופולד לעף, רבה הראשי של סגד. דודיו היו ויליאם לוב, עורך דין אמריקאי, עיתונאי, הרופא ראשי והמנהל של בתי החולים היהודיים של הקהילה היהודית של פשט ד"ר שמואל לעף, בלנאולוג והרב הראשי של העיר סגד עמנואל לעף.

ביוגרפיה
--------

טיבור לעף הוא בנו הבכור כאמור של טוביאש (טוביה) לעף (1844–1880), סגן התובע הכללי של הונגריה ושל אמה הירש (1852–1927). הוא השלים את לימודיו באוניברסיטה בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובאוניברסיטת לייפציג, ולאחר מכן עבר את מבחן לשכת עורכי הדין. משנת 1899 כיהן כשופט בית משפט. ב-1921 מונה לנשיא "מועצת החצר המלכותית של בתי המשפט" בבודפשט. בין 1929 לבין 1940 כיהן כנשיא מועצת בית המשפט לערעורים. הוא עסק בעיקר במשפט מסחרי וכתב מספר פרשנויות. הוא ערך את אוסף ההחלטות התקופתי בשם "בוררות דיני אשראי" של "ידיעון מדעי המשפט" (Jogtudományi Közlöny) כתב העת המשפטי, כתב העת המשפטי ההונגרי הוותיק והמכובד ביותר. (1917–1934). טיבור לעף הובא למנוחות בבית הקברות היהודי פרקשרט בבודפשט.

החיים הפרטיים שלו
-----------------

אשתו הייתה אלזה נתן אלזה, בתם של מור נתן ושל רוזה טרוֹפאואר, אותה נשא בבודפשט ב-23 בספטמבר 1919.

ילדיהם:

* אווה לעף
* חנה לעף

עבודותיו
--------

* Das ungarische Handelsgesetz. GA XXXVII: 1875 (בודפשט, 1924)
* הסבר על חוק של "החברה בערבון מוגבל" ושל "החברה השקטה" (בודפשט, 1940)

לקריאה נוספת
------------

* אגנש קניירש (עורכת ראשית), טיבור לעף, בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי 1000–1900, ‏1967-1969. (ברומנית) מסת"ב 9630525003
* לקסיקון יהודי הונגרי. אד. פטר אויווארי. 1929. עמ' 544. גישה מקוונת
* לקסיקון חדש של רוואי. עורך ראשי. עמית אישטוון טרשוי. סקסארד, הוצאת באביץ', 1996.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1818/1873. folyószáma alatt".
2. ↑  Gyászjelentése (1941. június 6.) Magyar Nemzet, 4. évfolyam, 203. szám, 6. o.
3. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári házassági akv. 900/1919. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 12655725X
* ISNI: 0000 0000 1855 2998
* VIAF: 25599484
* WorldCat (עם VIAF): 25599484

 |
שלט האצולה של בית נסאו
**דודו, רוזן לאורנבורג** (בגרמנית: **Dudo Graf von Laurenburg**; בלטינית: **Tuto de Lurinburg**; לפני 1070- 1124) היה רוזן לאורנבורג הראשון ואציל פיאודלי גרמני שנחשב למייסד בית נסאו, זאת על אף שידוע גם על כמה מאבותיו של דודו כבעלי אדמות פיאודליים, אם כי בדרגה נמוכה מאוד ולא תחת השם "נסאו".

טירת לאורנבורג
לאחר מותו של הרוזן דודו, בית נסאו יהיה לבית אצולה חשוב בגרמניה בפרט ובאירופה בכלל. כיום, מלך הולנד והדוכס הגדול של לוקסמבורג משתייכים לבית אצולה זה.

קורות חיים
----------

דודו נולד לפני 1070 לרופרכט, פוגט שבבעלותו נמצאו מעט אדמות בארכיבישופות מיינץ.

לאחר מות אביו רופרכט, דודו ירש את אדמות אביו והחל לפתח אותן וניסה לשדרג את כוחו ומעמדו, הוא קנה אדמות נוספות באזור ליפורן ובנה בשנת 1090 את טירת לאורנבורג, ב-1117 הרוזן דודו הביא את המסדר הבנדיקטיני לבנות מנזר בשטחו.

ב-1122, עם מותו של אודאלריך, רוזן אידשטיין-אפשטיין, הרוזן דודו מלאורנבורג ירש חלק מאדמותיו של אודאלריך מפני שהיה לו קשר משפחתי אליו, היה זה שטח בהסן שכלל כפרים, טירת אידשטיין ומנזר.

עם מותו ב-1124 הוריש לצאצאיו את "רוזנות לאורנבורג" תחת השם של "בית נסאו" אותו ייסד על שם אחת העיירות ברוזנות.

משפחתו
------

הרוזן דודו נישא לאירמגארדיס, הרביעית מתוך שבע בנותיו של לודוויג הראשון, רוזן ארנשטיין, נולדו להם שני בנים ובת:

רופרכט הראשון, רוזן לאורנבורג

ארנולד הראשון, רוזן לאורנבורג

דמודיס, אשת אמיך, רוזן דיאץ
**אוסק** (באנגלית: **O**pen **S**ource HIDS **SEC**urity, תעתיק מקוצר: **OSSEC**) היא מערכת לגילוי חדירות בקוד פתוח המבוססת מחשב מארח. 

באמצעות מנוע קורלציה וניתוח נתונים המערכת בוחנת שינויים בקובצי מערכת ההפעלה של מחשב או התקן, מנתחת את עורך הרישום, עוקבת אחר אירועים ופעולות חשודות ומדווחת עליהם למנהל המערכת. 

אוסק פותחה על ידי דניאל סיד (Daniel Cid), תומכת במערכות הפעלה שונות: חלונות, לינוקס, FreeBSD ,OpenBSD ,OSX ועומדת בדרישות התקן PCI-DSS.

בחודש יוני 2008 הודיעה חברת Third Brigade על רכישת הזכויות על פרויקט OSSEC, החברה הבטיחה לפתח מנגנונים חדשים, לשמור על מדיניות הקוד הפתוח ולתרום לקהילה.

בחודש מאי 2009 רכשה חברת טרנד מיקרו (Trend Micro) את חברת Third Brigade וכמו כן, גם את הזכויות על פרויקט OSSEC.

איסוף מידע
----------

**אוסק מאפשרת לאסוף מידע באמצעות 3 דרכים עיקריות:**

* **שרת איסוף מידע** (Manager).

* **איסוף מידע באמצעות סוכן** (Agent) - תוכנה ייעודית האוספת את נתונים ממחשבים או התקנים ומעבירה אותם ממשק ניהול מרכזי לצורך ניתוח המידע.

* **איסוף מידע ללא סוכן** (Agentless) - איסוף נתונים באמצעות שירות מובנה במערכת ההפעלה, ללא צורך בהתקנת סוכן.

ראו גם
------

* SIEM
* מערכת למניעת חדירות
* מערכת לגילוי חדירות

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של OSSEC

* עמוד התוכנה באתר Github (באנגלית)

* דוגמאות של לוגים שמספקת המערכת (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Trend Micro Acquires Third Brigade (and OSSEC), Andrew Hay (באנגלית)
|  |
| --- |
|  |
|  |

**אַלְהֵנָה** או **γ בתאומים** (נקרא לפעמים גם **אַלְמֵיסָן**) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים תאומים והוא גם אחד הכוכבים הבהירים בשמי הלילה. מקור שמו הוא מערבית **الهنعه** (אל-הנעה) - "הסימון" שמתייחס לסימון הנצרב על צווארו של סוס או גמל לזיהויו.

אלהנה הוא כוכב כפול, אך ניתן להבחין בכך רק באמצעות מדידות ספקטרוסקופיות. ב-13 בינואר 1991 הוסתר הכוכב על ידי האסטרואיד מירהה 381 שעבר על פניו. הסתרה זו הייתה ההסתרה של הכוכב הבהיר ביותר על ידי אסטרואיד שנצפתה אי פעם. תצפיות שנעשו בזמן ההסתרה אפשרו למדוד את גודלו של האסטרואיד (כ-140 קילומטרים) וכן להבחין לראשונה באופן ישיר בבן הזוג אלהנה B.

תכונות
------

אלהנה הוא תת-ענק מסוג ספקטרלי A במרחק של כ-105 שנות אור. רדיוסו גדול פי 5 מרדיוס השמש ומסתו קרובה ל-3 מסות שמש. היתוך המימן בליבת הכוכב הסתיים וכעת הוא מתבצע בשכבות חיצוניות יותר - תהליך המביא להתנפחות הכוכב ולעליה בבהירותו עד שיהפוך לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן. הכוכב קורן בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש וטמפרטורת פניו היא כ-9,200 קלווין.

### תכונות אלהנה B

המדידות הספקטרוסקופיות הראו שבן הזוג העמום יותר מקיף את אלהנה A בזמן הקפה של 12.6 שנים. בזמן ההסתרה של אלהנה על ידי מירהה 381 ניתן היה להבחין לזמן קצר באלהנה B ישירות ואז הוא זוהה ככוכב הסדרה הראשית מסוג G עם עוצמת הארה ומסה דומות לשל השמש. המרחק בין הכוכבים נע בין יחידה אסטרונומית ל-19 יחידות אסטרונומיות ובממוצע 8.5 יחידות אסטרונומיות (דומה למרחק של שבתאי מהשמש). בשל ההבדל העצום בעוצמות ההארה של שני הכוכבים (אלהנה B פולט קצת יותר מחצי אחוז מהקרינה של אלהנה A) והמרחק הקטן ביניהם, לא ניתן להבחין ביניהם בתצפית ישירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלהנה באתר של ג'ים קלר
* אלהנה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| הכוכבים הבולטים בקבוצת תאומים |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| β (פולוקס) • α (קסטור) • γ (אלהנה) • μ (טג'ט) • ε (מבסוטה) |  |

 |
שרידי קומות העליונות של אינסולה בסמוך לגבעת הקפיטולין ברומא.
**אינסולה** (בלטינית: **insula**, ברבים **insulae**) היה הכינוי לסוג של מבנים, בהם נהגו להתגורר תושבי המעמדות הנמוכים ברומא העתיקה. מקור השם הוא במילה הלטינית ל"אי", וזאת בשל דמיונו של המבנה, ממעוף הציפור, לאי בין הרחובות שסביבו.

בקומת הקרקע של האינסולה היו חנויות או טברנות, ובקומות העליונות היו דירות מגורים. מבנים אלו החלו להיבנות בשל הצפיפות הגדולה בעיר רומא ובשל המחסור בקרקעות לבנייה בתוך העיר. מבני אינסולה הגיעו לגבהים של 6 - 8 קומות, כאשר מספר הדירות הלך וקטן ככל שהקומה הייתה גבוהה יותר. 

המבנים, שהיו למעשה משכנות עוני, נבנו באיכות נמוכה ונטו להתמוטט. כמו כן מבנים אלה היו רגישים לשריפות. הדירות בקומות העליונות היו הזולות ביותר, בשל הצורך להגיע אליהן במדרגות, ובשל החשש להילכדות בהן בעת שרפה, בשל הקושי להיחלץ. בשל כך התגוררו בדירות העליונות בעיקר בני המעמד הנמוך ביותר מקרב הפלבאים, ההומיליורס (Humiliores). סטראבו מציין כי בחלק מהאינסולות היו מים זורמים ואף ביוב, אולם מרביתן היו מבני מגורים צפופים בתנאים סניטריים קשים. תושבי האינסולה נאלצו להעלות את המים לדירתם במדרגות, ולשפוך את השפכים מחלונות הדירה לרחוב. בקומות הנמוכות היו יותר דירות, עד שמונה או תשע בקומה, והן היו מרווחות יותר ויקרות יותר. קומה זו אכלסה לעיתים את דירתו של בעל האינסולה, שהתגורר בה והשכיר את שאר הדירות. במבנה אינסולה של כ-400 מ"ר יכלו להתגורר למעלה מ-40 אנשים.

בשל החשש מהתמוטטות המבנים, הורה הקיסר אוגוסטוס על הגבלת גובהן של האינסולות ל-70 רגל (כ-20.7 מטרים). בעקבות השרפה הגדולה של רומא בשנת 64 הורה הקיסר נירון על החמרת הגבלת הגובה ודרש שהמבנים לא יעלו על גובה של 17.7 מטרים.

בשלהי המאה השנייה היו ברומא למעלה מ-50,000 מבני אינסולה, לעומת כ-2,000 מבנים פרטיים. רק עם ירידתה של האימפריה הרומית והצמצום באוכלוסיית העיר, פחת הצורך במבני המגורים הצפופים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אינסולה** |

* דגם של אינסולה
* שרידי אינסולה שהתגלתה בפומפיי
* תיאור בית דירות רומי
* אינסולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפסגות בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פסגת בראון.

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בפסגות בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה, עם הערך "פסגת בראון (אנטארקטיקה)", העוסק בפסגה באי סטורג', באיי באלני, שבאנטארקטיקה; ועם הערך הר בראון (ארץ אלכסנדר) בהרי אוניברסיטת סופיה, באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה; ועם הערך הר בראון (ארץ הנסיכה אליזבת), בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.

**פסגות בראון** (באנגלית: **Brown Peaks**) הם סדרה של פסגות נמוכות, ממזרח לקרחון אמונדסן, באזור חוף אמונדסן בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

אורכו של רכס הפסגות 7 קילומטרים.

הפסגות מצויות 11 קילומטרים ממצוק רובינסון.

גובהן של הפסגות 714 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הפסגות

הפסגות מופו לראשונה בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו במהלך משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, שנערכה בין השנים 1928–1930.

### מקור השם

שמם של הפסגות ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הפסגות נקראות על שמו של קנת' ר. בראון (Kenneth R. Brown), ביולוג ששהה בתחנת מקמרדו בחורף האנטארקטי של 1964.

לקריאה נוספת
------------

• I.B. Campbell, G.G.C. Claridge, **Antarctica: Soils, Weathering Processes and Environment**, P. 76
• D. O. Øvstedal, R. I. Lewis Smith, **Lichens of Antarctica and South Georgia: A Guide to Their Identification and Ecology**, P. 37

קישורים חיצוניים
----------------

* פסגות בראון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* פסגות בראון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* פסגות בראון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* פסגות בראון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור פסגות בראון

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  מידע גאוגרפי
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בפסגות בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה, עם הערך "גבעות לורנס (אנטארקטיקה)", העוסק בגבעות באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.

**פסגות לורנס** (באנגלית: **Lawrence Peaks**) הן קבוצת פסגות גבוהות, באזור חוף בורכגרווינק בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

הפסגות מפרידות בין קרחון סיפרר, לבין ראשו של קרחון מרינר.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמן של הפסגות ניתן להן על ידי משלחת חקר קרחון מרינר מטעם משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1966–1967.

הפסגות נקראות על שמו של ג'יי. אי. ס. לורנס (J.E.S.Lawrence), שהיה מפקד משלחת הסקר הגאולוגי.

לקריאה נוספת
------------

• Edmund Stump, **The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains**, PP 78 - 80
• Borg, S. G. and Stump, E, **Paleozoic magmatism and associated tectonic problems of northern Victoria Land, Antarctica**, Washington DC American Geophysical Union Geophysical Monograph Series, vol. 40, pp. 67–75, 1987. doi:10.1029/GM040p0067.
• F. Ferraccioli, E. Armadillo, A. Zunino, E. Bozzo, S. Rocchi, P. Armienti, **Magmatic and tectonic patterns over the Northern Victoria Land sector of the Transantarctic Mountains from new aeromagnetic imaging**, Tectonophysics 478 (2009) 43–6
• C. J. Adams and P. F. Whitla, R. H. Findlay, B. F. Field, **AGE OF THE BLACK PRINCE VOLCANICS IN THE CENTRAL ADMIRALTY MOUNTAINS AND POSSIBLY RELATED HYPABYSSAL ROCKS IN THE MILLEN RANGE, NORTHERN VICTORIA LAND, ANTARCTICA**, Geological Investigations in Northern Victoria Land Antarctic Research Series, Volume 46, Pages 203-210

קישורים חיצוניים
----------------

* פסגות לורנס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* פסגות לורנס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* פסגות לורנס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור פסגות לורנס
* מחשבון מרחקים - המרחק מפסגות לורנס לאתרים סמוכים
* פסגות לורנס באתר mindat

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
**ביוקנן** (באנגלית: **Buchanan**, בבסה: **Gbezohn**) היא בירת מחוז גראנד בסה בליבריה. העיר שוכנת על חוף האוקיינוס האטלנטי, בקרבת המקום בו נשפך אליו נהר סנט ג'ון, במרחק של כ-110 קילומטרים דרום-מזרחית למונרוביה, בירת ליבריה. בעיר מתגוררים 34,270 תושבים (נכון ל-2008), מה שהופך אותה לעיר השלישית מבחינת גודל אוכלוסייה בליבריה.

היסטוריה
--------

בדצמבר 1832 נוסדה המושבה "פורט קרסון" (Port Cresson) במקום בו נמצאת העיר היום על ידי אפרו-אמריקאים ממדינות ניו יורק ופנסילבניה בארצות הברית שהגיעו להתיישב באזור במסגרת תנועת החזרה לאפריקה. המושבה נקראה על שמו של אליוט קרסון, סוחר מפילדלפיה שמימן את המסע שלהם לאפריקה. ביוני 1835 בני שבט הבסה המקומי החריבו את המושבה.

כעבור חודש הגיעו מתיישבים חדשים מפנסילבניה שהקימו מושבה בשם "בסה קוב" (Bassa Cove). בשלב מסוים בהמשך המאה ה-19 שם העיר שונה לביוקנן, על שמו של תומאס ביוקנן, אחיינו של נשיא ארצות הברית ג'יימס ביוקנן ומושל ליבריה.

כלכלה
-----

הכלכלה המקומית מסתמכת על דיג וכן על הנמל של העיר. הנמל המייצא בעיקר עפרות ברזל שנכרות באזור העיירה יקפה (Yekepa) במחוז נימבה ומועברות ברכבת לביוקנן.

ערים תאומות
-----------

* ארצות הבריתארצות הברית וינסטון סיילם, ארצות הברית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביוקנן** בוויקישיתוף
* ביוקנן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תוצאות ראשוניות של מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי 2008, מכון ליבריה לסטטיסטיקה ושירותים גאו-אינפורמטיים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540117405171
* LCCN: no90005512
* MusicBrainz: 91fb463e-ab24-4589-9ad8-5b47bd900ac2
* NARA: 10038349
* VIAF: 125767722
* WorldCat (עם VIAF): 125767722

 |
**יעקב סער** (נולד ב-1951) הוא כימאי וסופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בברית המועצות ומשפחתו עלתה לישראל כאשר היה בן חמש. הוא גדל בחיפה ולמד בתיכון חוגים, והיה חניך תנועת השומר הצעיר. את שרותו הצבאי עשה בחטיבת גולני ובחיל המודיעין.

סער הוא בוגר הטכניון בכימיה. את התואר השלישי שלו סיים ב-1983. הוא פרסם כשלושים מאמרים מדעיים וטכניים. אחרי השתלמות פוסטדוקטורט בארצות הברית התגורר ביישוב עומר ועבד ככימאי בחברות בנגב. בשנים 1994-2006 היה בעלים של חברה בתחום ההיי טק. בשנת 2007 החל לכתוב ולהוציא לאור מדריכי טיולים. בשנת 2013 הקים את חברת הבדלה מחקר שעוסקת בתחום רפואי.

כתיבתו
------

בשנת 2005 ראה אור הרומן הראשון שלו, "הבת הרביעית שלי". הרומן נכתב למגירה, וללא כוונה למכירה בחנויות.

בעקבות בתו הצעירה שהלכה את שביל ישראל ב-2004 אחרי שרותה הצבאי, יצא סער למסע הראשון שלו על שביל ישראל, וב-2005 הלך אותו לראשונה ברצף. בתום המסע התמסר לכתיבה של מדריכי טיולים. ספר הטיולים הראשון שפרסם, "Israel National Trail", נכתב באנגלית ונועד למטיילים מחו"ל בשביל ישראל. הספר שכתב בעברית על שביל ישראל קיבל את הכינוי "המדריך האדום" והפך למדריך הידוע ביותר בעברית על השביל. סער כתב על שבילים ארוכים בארץ, בהם שביל הגולן, שביל ירושלים, שביל הבשורה ("שביל ישו"), שביל עמק המעיינות, שביל סובב באר שבע, שביל רמת מנשה, המסע מים לים ואחרים. 

סער כותב את ספריו יחד עם ד"ר יגיל הנקין מדריך במכללה לפיקוד ומטה ועם דני גספר ממכון אבשלום. ספריו של סער רואים אור בהוצאת אשכול.

ספריו
-----

* הבת הרביעית שלי - דאנאקוד 800-32011
* שביל ישראל - דאנאקוד 357-1648
* מדריך שבילים ארוכים בישראל - דאנאקוד 357-1543
* Israel National Trail - מסת"ב 978-965-42059-1-7
* Jesusweg und Jerusalem - מסת"ב 978-370-79138-1-1
* Jesus Trail and the Golan trail - מסת"ב 978-965-42057-5-7

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב סער, באתר ויקישביל
* יעקב סער, באתר סימניה
* רשימת הפרסומים של יעקב סער, בקטלוג הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007401358805171
* GND: 1023342553
* LCCN: nb2018006489
* VIAF: 316485796
* WorldCat: lccn-nb2018006489

 |
**אבוס אטוייב** (באוזבקית: **Abbos Abdurazzoqovich Atoyev**; נולד ב-7 ביוני 1986) הוא מתאגרף אוזבקי שהתחרה בקטגוריית משקל קל כבד ומשקל בינוני ופעמיים זכה בתואר אלוף העולם. בשנת 2008 הוא סיים לימודים באוניברסיטת בוכרה.

אבוס אטוייב נולד בשנת 1986 במחוז בוכרה של אוזבקיסטן הסובייטית. הוא התחיל להתאמן באגרוף בגיל צעיר. בשנת 2004 הוא השתתף באליפות העולם לנועד וזכה במדליית ארד.

בשנת 2007 הוא השתתף באליפות העולם וזכה במקום הראשון (ניצח את ארתור בטרבייב בגמר) במשקל קל כבד (עד 81 ק"ג). החל משנת 2008 הוא השתתף בקרבות במשקל בינוני (עד 75 ק"ג). בשנת 2008 הוא השתתף במשחקים האולימפיים והפסיד בקרב הראשון. בשנת 2009 הוא זכה באליפות העולם בפעם השנייה.

באליפות העולם של שנת 2011 אטוייב הפסיד בסיבוב הראשון לרטה מוראטה מיפן. בלונדון 2012 אטוייב הפסיד בחצי הגמר לרטה מוראטה שזכה במדליית זהב. על השתתפות באולימפיאדה זו הוענקה לו מדליית ארד.

אטוייב לא השתתף בתחרות בין-לאומית משמעותית לאחר 2012.

על הישגיו לקידום הספורט באוזבקיסטן הוא זכה במספר עיטורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבוס אטוייב, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אבוס אטוייב, באתר olympedia.org
**בית הנבחרים של אוהיו** (באנגלית: **Ohio House of Representatives**) הוא הבית התחתון של בית המחוקקים במדינת אוהיו. לצד הסנאט של אוהיו, מהווה בית הנבחרים את הרשות המחוקקת באוהיו.

היסטוריה
--------

בית הנבחרים התכנס לראשונה בצ'יליקות'י (Chillicothe) ב-3 במרץ 1803, תחת חוקת אוהיו שהוחלפה מאוחר יותר באותה שנה. ב-1816 הוכרזה העיר קולומבוס כבירת אוהיו החדשה, שם שוכן בית הנבחרים המדינתי של אוהיו בהווה. חברי בית הנבחרים של אוהיו נתונים להגבלת כהונה: ארבע קדנציות רצופות בנות שנתיים כל אחת, כלומר שמונה שנים סך הכול. בבית ישנם 99 חברים הנבחרים המייצגים כל אחד מחוז בחירה שונה. בכל שנה זוגית עומדים כלל המושבים בבית הנבחרים המדינתי לבחירה מחדש.

בין השנים 1992–2020 השליטה המפלגתית בבית הנבחרים של אוהיו הייתה בחזקת המפלגה הרפובליקנית. כתוצאה מבחירות 1992, הדמוקרטים החזיקו ברוב של 46–53. לאחר בחירות 2020 הרפובליקנים החזיקו ברוב של 35–64. חוץ משנתיים בין 2008 ל-2010, הרפובליקנים החזיקו ברוב בבית הנבחרים המדינתי ברציפות מאז 1994.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הנבחרים של אוהיו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בית הנבחרים של אוהיו (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ohio House of Representatives, באתר Ballotpedia (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007361895505171
* GND: 1209413620
* LCCN: n88277456
* VIAF: 145531922
* WorldCat: lccn-n88277456

 |
קופת חיסכון
**קופת חיסכון** (באנגלית: **Piggy bank**) היא קופסה שבה שומרים וצוברים מטבעות. בשיטה הכלכלית המודרנית, הקופסה הביתית מוחלפת פעמים רבות בקופה וירטואלית המנוהלת בבנקים ומכונה "תוכנית חיסכון".

קופות חיסכון משמשת כיום בעיקר ילדים והן מעוצבות לעיתים כדמויות צעצוע. בעבר היה נפוץ במדינות המערב עיצוב בדמות חזיר, מקרמיקה או חרסינה. כיום עיצוביהן מגוונים והן עשויות בעיקר מפלסטיק. בין השאר קיימות קופות חיסכון מכניות וחשמליות. ביפן מקובל עיצוב מנקי נקו ("החתול הרומז" בתרגום חופשי), בדמות חתול.

לקופות חיסכון המיועדות לילדים מטרה חינוכית - יצירה וחיזוק של תודעת חיסכון ותכנון הוצאות. בקופות מסורתיות הכסף משולשל לקופה דרך חריץ, ויש צורך לנתץ את הקופה על מנת לרוקנה, ובכך לחייב את הילד להצדיק את החלטותיו. הסיפור הקצר "לשבור את החזיר" שנכתב על ידי הסופר אתגר קרת עוסק בניסיון חינוך מעין זה לילד שנקשר רגשית אל קופת החיסכון שלו. קופות מודרניות כוללות לרוב פתח ריקון בתחתית הכלי ומייתרות את הצורך לשברו.

קופות החיסכון הפכו גם לפריט אספנות והן אף נמכרות כחפצי אמנות מודרנית.

בשנות השישים הפעילו הבנקים בישראל תוכניות חיסכון לילדים, שבמסגרתן קיבלו הילדים מהבנק קופת חיסכון עשויה מתכת, אספו בה כסף, והביאו אותה מפעם לפעם לסניף הבנק, לשם הפקדת הסכומים שהצטברו בקופה. תוכניות מסוג זה היו "דן חסכן" של בנק הפועלים ו"נח" (נוער חוסך) של בנק לאומי, הילדים שהשתתפו בתוכניות אלו קיבלו שי מהבנק שהתאים לגילם (לרוב שעשוע חינוכי). התוכניות הופסקו כאשר האינפלציה הגואה בין סוף שנות ה-70 לאמצע שנות ה-80 הפכה אותן לבלתי הגיוניות כלכלית. גם לאחר שהודברה האינפלציה לא חזרו לפעול, משום שהתפתחה הבנקאות לנוער במסגרתה נפתחים חשבונות בנק לנערים כבר מגיל צעיר יחסית (לרוב 16).

ראו גם
------

* דמי כיס
* קופת גמל

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קפת חסכון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קופת חיסכון** |

* קופות חיסכון מימי קדם ועד ימינו באתר קולקט
* הסיפור "לשבור את החזיר" מאת אתגר קרת
* עודד מרום, הכו את המומחה!, באתר nrg‏, 27 באוקטובר 2010 - למה כל קופות החיסכון מעוצבות בצורת חזיר?

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566271305171
* GND: 4694919-7
* LCCN: sh96009377

 |
**קופריון** (שם מדעי: ***Koparion***) הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת הקלורוזאוריה שהשתייך למשפחת הטרודוניים. המאובנים של הדינוזאור התגלו ב-1993 בתצורת מוריסון יוטה על יד המונומנט הלאומי דינוזאור משרידים בודדים של השיניים. הסוג תואר ב-1994 בידי החוקרים דניאל צ'ור (Daniel Chure) וברוקס בריט (Brooks Britt) כשמשמעות שמו: "κοπάριον" - סכין כירורגית קטנה. הסוג מכיל מין יחיד - *Koparion douglassi*, הקרוי לכבוד החוקר ארל דאגלס.

הקופריון היה דינוזאור קטן יחסית שידוע רק משן מהלסת העליונה קצרה, מעוקלת וחזקה באורך 1.9 מ"מ וגובה 2 מ"מ והיא בעלת בסיסים נמוכים משוננים לאורכם, דבר המצביע על תזונה קרניבורית. עם זאת עקב גודלו הקטן כנראה שניזון רק מטרף קטן של זוחלים או חרקים.

דינוזאור זה היה מבין הראשונים שבטרודוניים הידועים והיה קדום אף מהארכיאופטריקס, ראשון העופות. דבר זה יכול להצביע על קשר בין הטרודונים לבין אבולוצית העופות, מאחר שאולי הארכיאופטריקס התפתח מצאצאיו והוא מבין החברים הקדומים ביותר בקבוצה דיינוניכוזאוריה, לצד ממצאים מאובנים לא מזוהים של טרודונאי מסין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופריון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brochu, C.A. and Norell, M.A. 2000, "Temporal congruence and the origin of birds", Journal of Vertebrate Paleontology, 20: 197-200
בית הנוער העברי בבנייתו
בית הנוער העברי, 2014
**בית הנוער העברי** הוא המתנ"ס הראשון והוותיק בישראל. בית הנוער הוקם בירושלים בשנת 1950 כדי להתחרות בימק"א ירושלים (שם הייתה בריכת השחייה הציבורית היחידה בעיר באותה עת) ולמנוע מנוער יהודי ללכת לפעילות של מוסד נוצרי. בשנותיו הראשונות פעל המוסד במבנה ברחוב הלל מול בי"ס שמידט ובשנות ה-60 נבנה עבורו מבנה חדש ברחוב הרצוג, בשכונת רסקו, ליד צומת פת.

כבר במרץ 1948 הוחל בתוכנית של יהודי ארצות הברית ולשכת בני ברית להקמת בית הנוער העברי בירושלים. לצורך התחלת הפעילות נמסר להנהלת בית הנוער מבנה בן 10 חדרים ברחוב הלל והפעילות החלה בשנת 1950. המבנה נפתח רשמית בשנת 1955.

בית הנוער העברי פעל בעיקר עם ילדים ונוער שסבלו מהזנחה בביתם. הבית קיים פעילויות עבור שתי קבוצות גיל: ילדים מגיל 7-15 ונערים מגיל 16 ומעלה. הפעילויות כללו סרטים, הצגות, טיולים ופעילויות ספורט.

בפברואר 1962 הונחה אבן פינה לבנין החדש של בית הנוער העברי פרי תכנונו של האדריכל אלכסנדר פרידמן, והוא נחנך בסוף שנת 1968 בטקס בהשתתפות שר החינוך זלמן ארן. בבניין החדש התקיימו פעילויות מגוונות לילדים ולמבוגרים ששילבו עולים עם ותיקים. הבית הפעיל כ-100 חוגים בסוגי ספורט שונים, יוגה, ברידג', שחמט, דרמה ומוזיקה. כן פעלו במבנה החדש ספרייה ואולפן ללימוד עברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הנוער העברי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בית הנוער העברי

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יהושע ביצור, הנוער הירושלמי יבלה בבית עברי, מעריב, 20 בפברואר 1962; המשך
2. ↑  בית הנוער העברי בירושלים, הצופה, 28 במרץ 1948
3. ↑  בית הנוער יוקם בירושלים, על המשמר, 22 בינואר 1950
4. ↑  בית הנוער העברי, דבר, 4 ביולי 1950
5. ↑  הערב פתיחת בית הנוער העברי בירושלים, חרות, 1 בנובמבר 1955
6. ↑  להקת אורות מציגה בפרוזדור, חרות, 11 בפברואר 1954
7. ↑  איתן בנצור, בנין חדש יוקם בקרוב לבית הנוער העברי בבירה, מעריב, 16 באפריל 1961
8. ↑  ישראל כהן, בית הנוער העברי בירושלים, דבר, 31 באוקטובר 1967
9. ↑  נחנך בית הנוער העברי, דבר, 3 בספטמבר 1968  
נחנך בית נוער בירושלים, דבר, 4 בספטמבר 1968
10. ↑  יוסף צוריאל, בית הנוער - הצלחה של מיזוג גלויות, מעריב, 17 במרץ 1970
11. ↑  ירח השתלמות בשפה העברית, מעריב, 26 בפברואר 1974

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 158814959
* WorldCat: viaf-158814959

 |