recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
חזית המזבח, במוזיאון פרגמון, באי המוזיאונים שבברלין
חלק של האפריז
המקום בו ניצב בעבר המזבח
**מזבח פרגמון** הוא מזבח שיש שהוקם במאה השנייה לפנה"ס בעיר היוונית פרגמון (כיום בסמוך לעיר ברגמה שבטורקיה, בצפון מערב אנטוליה). ככל הנראה הוקם המזבח בעקבות הניצחונות הצבאיים של אומנס השני על אויביו.

המזבח המרשים מוזכר בחזון יוחנן שבברית החדשה כ"כיסא השטן" (פרק ב' 12-13). אורכו של המזבח 113 מטרים, והוא מוקף באפריז. מחקרים מודרניים מראים שהאפריז הוקם לאחר שנת 172 לפנה"ס, וככל הנראה עיקר העבודות נערכו בשנת 160 לפנה"ס לערך.

העברת המזבח לאירופה
-------------------

החפירות באקרופוליס של פרגמון החלו רשמית ב-1878 על ידי הארכאולוג הגרמני קארל הומן, שפעל להעברת הממצאים, בעיקרם האפריזים של המזבח, למוזיאוני ברלין. ב-1901 הוקם מוזיאון חדש לתצוגתם, אך בשל תקלות מבניות נבנה במקומו מוזיאון גדול יותר שהיה בו להכיל את מבנה המזבח בשלמותו, והוא כונה בשל כך בשם מוזיאון פרגמון. המוזיאון, שבנייתו החלה בשנת 1910 ונמשכה עד 1930, מציג במרכזו את המזבח ובסמוך לו את שער השוק של מילטוס ואת שער אישתר שהובא מחפירות בבל. שרידים נוספים של אפריז המזבח מוצגים במוזיאון אשמוליאן באוקספורד שבאנגליה.

העברת המזבח לגרמניה נועדה להראות את גדולתה של האימפריה הגרמנית. בהשראת מזבח פרגמון תכנן אלברט שפר את בימת העצרות באתר הכינוסים של המפלגה הנאצית בנירנברג. לאחר מלחמת העולם השנייה נלקחו חלקים של המזבח על ידי יחידות התגמול הסובייטיות למוזיאון הארמיטאז' בלנינגרד, אולם בשנת 1956 בהוראת ניקיטה חרושצ'וב הושב המזבח לברלין (אז בירת גרמניה המזרחית).

תיאור האפריז
------------

מקובל לחלק את האפריז לארבעה חלקים. בחלקו המזרחי מתוארת ממלכת של האלים האולימפיים, בצד המערבי ממלכתם של אלי הארץ והמים, בצד הדרומי ממלכתם של אלי האור, ובצד הצפוני אלי הלילה והכוכבים.

על פי ספרה של אריקה סימון משנת 1975 *Pergamon und Hesiod* מתוארים באפריז המזרחי בניהם של גאיה ואורנוס (מיתולוגיה), מאבק הטיטנים באלי האולימפוס. באפריז המערבי מתוארים צאצאי של פונטוס - אלי מים, ובאפריז הצפוני צאצאי ניקס - המזוהים עם הלילה והגורל.

בצידו הפנימי של המזבח מתוארים חיי טלפוס, בנו של הרקולס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מזבח פרגמון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4131001-9
* VIAF: 203156299
* WorldCat (עם VIAF): 203156299

 |
**TV3 (לטביה)** הוא ערוץ טלוויזיה לטבי המיועד לדוברי לטבית. הערוץ נמצא בבעלות Modern Times Group, קבוצת מדיה שוודית, המחזיקה גם בערוצים נוספים בלטביה: Kanāls 2, TV6, TV5, ו-+3.

הערוץ הושק ב-1998, אך לא קיבל רישיון שידור יבשתי עד שנת 2001. המתחרה העיקרי של הערוץ הוא ערוץ LNT. הערוץ הוא יורשו של ערוץ הטלוויזיה לשעבר ערוץ 31.

הערוץ משדר בעיקר תוכניות רכש, סדרות טלוויזיה, אקטואליה, ועוד. ב-2012 שקלה הנהלת הערוץ להתחיל לשדר בתשלום נוסף לצופה, אך שינתה את דעתה בהמשך.

פופולריות
---------

על פי נתוני קנטאר מדיה, שמודדת את נתוני הצפייה בלטביה, בחודש אוקטובר 2017 היה הערוץ הנצפה ביותר בשוודיה, עם נתח צפייה ממוצע של 11.4%, לעומת 12.2% בחודש ספטמבר אותה שנה.

תוכניות רכש ששודרו בערוץ
------------------------

* CSI
* CSI: מיאמי
* CSI: ניו יורק
* בונז
* קאסל
* שקר לי

תוכני מקור
----------

* חדשות TV3 (בלטבית: TV3 Ziņas)
* בלי טאבו
* שום דבר אישי
* טוב
* בחורים אמיתיים
* אני אוהב אותך, לטביה!
* ארוחת ערב כמעט מושלמת

ראו גם
------

* Viasat
* TV3 (אסטוניה)
* TV3 (שוודיה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **TV3** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של TV3
* TV3, ברשת החברתית פייסבוק
* Viasat לטביה

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפייה בטלוויזיה בחודש אוקטובר, באתר KANTAR TNS
**ציור** (1964) הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יוסף זריצקי.

היצירה
------

זריצקי יצר את הציור בשנת 1964 על שלושה בדים זהים בגודלם (130 על 270 ס"מ) והוא מהווה חלק מסדרה של ציורים שנוצרו באותה עת וכונו בידי מרדכי עומר כ"נגיעות בירוק". קבוצת יצירות זו מכילה קבוצה של קומפוזיציות מופשטות, בהן שולט הגוון הירוק. מבנה הציור של זריצקי מושתת על צורות גאומטריות המצוירות בעזרת משיכות מכחול חופשיות. צורת ציור זו מעניקה ליצירה אופי אקספרסיבי. 

בשנת 1968 זכה זריצקי ב"פרס סנדברג", שהוענק לו ב-2 בינואר 1968. בין חברי ועדת הפרס היו וילם סנדברג ויונה פישר. בעקבות הזכייה בפרס נרכש הציור על ידי מוזיאון ישראל. בראיונות רבים שהעניק לרגל קבלת הפרס הדגיש זריצקי את תפיסת העולם שלו ביחס לעצמאותו של מעשה הציור. "אסור למסתכל לראות יותר ממה שיש בתמונה", הסביר זריצקי. "אסור לו לפתח דמיון בקשר למה שהוא רואה. זה מה שהוא רואה זה מה שיש. תמונה זה לא חלום".

מאז שנרכש הוצג הציור דרך קבע בתצוגות האוסף של מוזיאון ישראל. בשנת 1984 הוצג הציור במסגרת רטרוספקטיבה שנערכה לזריצקי במוזיאון תל אביב לאמנות. החל משנת 2010 שולב הציור בתצוגת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ציור (1964)" באתר מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: עומר, מרדכי, **זריצקי**, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 1984, עמ' 128.
2. ↑  "דבר", 19 בינואר 1968
**ד. ה. ברנהם ושות'** (באנגלית: **D. H. Burnham & Company**) הייתה חברת אדריכלים (אנ') בשיקגו, אילינוי, אשר פעלה בשנים 1891–1912. כיורשת של ברנהם ורוט (אנ'), השם שונה לאחר שג'ון ולבורן רוט מת ב-1891. רוט היה האדריכל היועץ הראשי של התערוכה הקולומביאנית העולמית (1983). לאחר מותו של רוט, דניאל הדסון ברנהם לקח את התואר הזה יחד עם התפקיד של ראש הבנייה.

היסטוריה
--------

ד. ה. ברנהם ושות' המשיכו לקבל הזמנות תכנון. הפרויקטים כללו את בניין כיכר אליקוט (אנ') בבפאלו, ניו יורק, פיקוח על השימור והרחבת בניין מרשל פילד ושות' (אנ') בשיקגו בין השנים 1893 ל-1914, תכנון ובניית בניין סילברסמית', כיום מלון סילברסמית' (אנ') במרכז העסקים הראשי של שיקגו, בשנות ה-90 המאוחרות, תחנת פנסילבניה בפיטסבורג (1903), תחנת יוניון (אנ') באל פאסו (1906), תחנת יוניון (אנ') בוושינגטון הבירה (1907) ובניין הלאומי (אנ') בשיקגו (1907).

בשנים 1894–1895 היה ברנהם נשיא המכון האמריקאי לאדריכלים (אנ') (AIA) והתבקש לערוך תוכניות לערים: וושינגטון די. סי. (1902), קליבלנד (1903) וסן פרנסיסקו (1905).

תוכנית ברנהם
------------

תוכנית ברנהם (אנ') (1909) הייתה תוכנית תכנון ערים לעיר שיקגו. התוכנית שמרה על שמורות יער לאורך ובסמוך לגדת האגם של העיר, כדי להבטיח את שימורן במקרה של התפוצצות אוכלוסין.

כאשר ברנהם מת ב-1912 החברה הועברה לעובד מהימן ותיק, אשר מאוחר יותר שינה את השם לגראהם, ברנהם ושות' (אנ').

ראו גם
------

* אסכולת שיקגו (אדריכלות)

ביבליוגרפיה
-----------

* Carl W. Condit, **The Chicago School of Architecture: A History of Commercial and Public Building in the Chicago Area, 1875–1925**, University of Chicago Press; Revised ed. 1998, pp. 108–115. מסת"ב 978-0226114552
* Smith, Carl, **The Plan of Chicago: Daniel Burnham and the Remaking of the American City**, University of Chicago Press; 1st Edition, 2006. מסת"ב 978-0226764719
* Hines, Thomas S. (Author), Harris; Neil, (Introduction), **Burnham of Chicago: Architect and Planner**, University of Chicago Press; 2nd ed. 2008, pp. 268–311. מסת"ב 978-0226341729

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ד. ה. ברנהם ושות'** בוויקישיתוף
\* D. H. Burnham in Buffalo, NY
\* D. H. Burnham & Co. Structures in Pittsburgh
\* Designed by Burnham in 1897, The Silversmith Building is now home to The Silversmith Hotel, one of the leading boutique hotels in Chicago

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr95007290
* ULAN: 500207759
* VIAF: 121290587
* WorldCat: lccn-nr95007290

 |
פטרולטום לבן, מוכר בישראל בשם וזלין
**קרם לחות** הוא תכשיר קוסמטי המשמש להגנה, לחות, שימון העור ומונע קמטים. פעולות אלו מבוצעות בדרך כלל על ידי חלב המיוצר על ידי עור בריא. שימוש בקרם לחות מגביר את הפעולה הטבעית של העור.

מנגנון פעולה
------------

בגוף האדם, מים מתאדים ללא הרף מהשכבות הפנימיות של העור. וויסות תכולת המים של העור שומר על איזון בין יובש ללחות. עור רטוב ולח מדי פגיע בפני פתוגנים ולכלוך, עור שהתייבש יהפוך לשביר ונוקשה. היכולת לשמור על לחות תלויה בשכבת השומנים הדו-שכבתית שנמצאת בין הקרטינוציטים.

קרמי לחות משנים את קצב איבוד המים. החומרים העיקריים של קרמי הלחות מתחלקים לאחת משתי קטגוריות: חוסמים את התאדות הנוזלים ומוסיפים לחות.

* **החומרים החוסמים** יוצרים ציפוי על פני העור, ומונעים מהלחות לברוח. משחות חוסמות את בריחת הלחות יותר מקרמים נוזליים, וקרמים נוזליים יותר מתחליב. שכבת וזלין הנמרחת על עור רגיל יכולה להפחית את איבוד הנוזלים ב-50%-75% למשך מספר שעות. שמנים המיוצרים באופן טבעי על ידי גוף האדם משמרים לחות באמצעות אותו מנגנון.
* **החומרים סופגי הלחות** סופגים מים מהאוויר ומוסיפים לחות לעור כאשר הלחות באוויר גבוהה מ-70%.

תכשירי לחות לרוב מכילים גם מים, שפועלים כחומר לחות זמני וכדרך לספיגה של חלק מהרכיבים ולאידוי קרם הלחות.

שימושים
-------

קרמי לחות מונעים מהעור להזדקן ולהתקמט. הם נמצאים בשימוש נרחב גם כקרם הגנה מקרינת השמש, דאודורנט, תכשירי ניקוי לעור, קרמי גילוח, אפטר שייב ומרכך לשיער. חומרי לחות משמשים בחיתולים למניעת עור יבש ותפרחת חיתולים. שימוש מוגזם בקרם לחות עלול לגרום לעור לא לייצר חלב שישמור על הלחות ולהפסיק לשים לב להבדלים בין מקום יבש ללח כך שלא ייצור חלב בהתאם ללחות באוויר. גם מריחת קרם לחות בכמויות גדולות מזיקה מפני שהעור לא מסוגל לספוג כמות גדולה של קרם.

קרמי לחות משמשים לטיפול במחלות עור מסוימות, כגון פסוריאזיס, קסרוזיס וגרד באטופיק דרמטיטיס. לעיתים קרובות הם משולבים עם חומרי לחות, כגון חומצה סליצילית ואוריאה.

סכנות
-----

קרמי לחות עשויים לעורר תגובה חיסונית או אפילו לגרום למשתמשים לפתח אלרגיות חדשות. אנשים עם אקזמה פגיעים במיוחד לתגובה אלרגית עם קרמים, שכן העור שלהם פגיע ומאפשר לחומרים משמרים להיקשר ולהפעיל תאי חיסון.

מוצרי טיפוח על בסיס פרפין עלולים להוות סכנת שריפה.

ראו גם
------

* מרכך שיער
* וזלין

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **קרם לחות** |

* קרם לחות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אני רק שאלה: האם קרם לחות באמת עובד? - וואלה! בריאות, באתר וואלה!, ‏2016-03-04
2. ↑  שיפקה מגזין בריאות, מאמרי בריאות על בסיס יומי, רופאי עור אומרים: אל תשתמשו בקרם לחות - זאת הסיבה, באתר שיפקה, ‏2019-08-29
3. ↑  מאת נטע קרצו־נייגר, 5 דברים שמזיקים לעור הפנים שלך ואפילו לא ידעת, באתר מגזין את, ‏2017-11-19
הר סנט הלנס שמספרו הישן היה -1201-05, ומספרו הנוכחי הוא 321050
**מספר הר געש** (באנגלית: **Volcano Number** או בקיצור VNum) הוא זיהוי להרי געש במערכת היררכית ושיטתית המחולקת לאזורים גאוגרפיים על-פני כדור הארץ. המספרים נקבעו לראשונה בקטלוג שפותח בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 לצורך פרויקט "קטלוג הרי געש פעילים בעולם" (Catalog of Active Volcanoes of the World) במסגרת "האגודה הבינלאומית לוולקנולוגיה ולכימיה של פנים כדור הארץ" (International Association of Volcanology and Chemistry of the Earth's Interior – IAVCEI),‏ ומנוהל כיום על ידי מוסד סמית'סוניאן במסגרת התוכנית לגעשיות עולמית (Global Volcanism Program) או בראשי תיבות GVP.

המדינות של ה-GVP הייתה לשלב במספר את גיל הר הגעש ומידע גאוגרפי והיסטורי עליו. עקב כך שינה ה-GVP לעיתים קרובות מספרי הר געש, בדרך כלל על מנת לאפשר הגדרה של הרי געש חדשים באזור גאוגרפי מסוים, ופעולה זו פגעה במטרה המקורית למנוע אי בהירות. ב-2013 העביר ה-GVP את הקטלוג לבסיס נתונים חדש והחליט בהזדמנות זו לשנות את השיטה.

מבנה המספר הישן
---------------

המספר הישן היה בנוי מארבע ספרות, מקף ושתי ספרות נוספות: 0000-00. שתי הספרות הראשונות ציינו אזור גאוגרפי כללי, שתי הספרות הבאות ציינו אזור משנה ושתי הספרות לאחר המקף ציינו הר געש ספציפי. לעיתים נוספה ספרה שלישית כאשר קטלגו הר געש המצוי בין שניים אחרים שקוטלגו בעבר. לדוגמה: בין סטרומבולי (שמספרו =0101-04) ובין וולקנו (שמספרו =0101-05) נוסף ליפארי, שצוין במספר 0101-041. זאת, על-מנת להימנע מהוספה של הר געש באזור-המשנה של יוון שהתחיל במספרים 0101 לרשימת הרי הגעש באזור-המשנה של איטליה שהתחילה במספרים 0102. הקידומת 01 של שני אזורי-משנה אלה ציינה את אזור הים התיכון ומערב אסיה. סימן שוויון (=) או מקף (-) בסוף המספר ציינו אם קיים מידע נרחב על הר הגעש או שיש בו צורך.

אזורים גאוגרפיים ראשיים:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * 00 – כל העולם
* 01 – הים התיכון ומערב אסיה
* 02 – אפריקה והים האדום
* 03 – המזרח התיכון והאוקיינוס ההודי
* 04 – ניו זילנד עד פיג'י
* 05 – אוסטרליה עד מלנזיה
* 06 – אינדונזיה
* 07 – הפיליפינים ודרום-מזרח אסיה
* 08 – יפן, טאיוואן ואיי מריאנה
* 09 – איי קוריל
 |  | * 10 – קמצ'טקה ואסיה התיכונה
* 11 – אלסקה
* 12 – קנדה ומערב ארצות הברית
* 13 – הוואי והאוקיינוס השקט
* 14 – מקסיקו ואמריקה המרכזית
* 15 – אמריקה הדרומית
* 16 – איי הודו המערבית
* 17 – איסלנד והאוקיינוס הארקטי
* 18 – האוקיינוס האטלנטי
* 19 – אנטארקטיקה
 |

דוגמאות: מספרו של טמבורה היה: =0604-04, וזוב =0101-02 ואייאפיאטלאייקוטל =1702-02. 
  
הרי הגעש בקו התלים הישראלי דוגמת הר אביטל והר אודם כלולים בשדה הגעשי של רמת הגולן, שמספרו היה -0300-03.

מבנה המספר החדש
---------------

בשיטה החדשה המספרים הם בני שש ספרות ואינם מכילים את הסימנים המיוחדים (סימן השוויון וסימן המקף). על מנת למנוע בלבול עם השיטה הישנה המספרים החדשים אינם מתחילים אף פעם בספרה אפס או בספרה אחת. המספר החדש משלב בדרך כלל את המספר הישן. כך אם נחזור לדוגמאות לעיל, סטרומבולי שמספרו היה =0101-04, קיבל את המספר 211040, וולקנו, שמספרו היה =0101-05, קיבל את המספר 211050, ליפארי, שמספרו היה 0101-041, קיבל את המספר 211042, ואייאפיאטלאייקוטל, שמספרו היה =1702-02, קיבל את המספר 372020.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מספר הר געש (באנגלית)
* מנוע חיפוש להרי געש
* התוכנית לגעשיות עולמית במוסד סמית'סוניאן

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר IAVCEI
2. 1 2  Smithsonian / IAVCEI Volcano Numbers
**מר וגברת סמית'** (באנגלית: **Mr. & Mrs. Smith**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת מותחן שנוצרה על ידי דונלד גלובר ופרנצ'סקה סלואן. הסדרה מבוססת רעיונית על הסדרה בעלת אותו השם מ-1996 והסרט מ-2005, אך בעלת סיפור שונה. הסדרה מתארת זוג זרים אשר הופגשו בניהם על ידי ארגון מסתורי וחשאי למטרת ביצוע משימות שונות, והקשר שבניהם.

רקע
---

עלילת הסדרה מתארת זוג זרים אשר נרשם לעבוד בארגון מסתורי וחשאי, ומצוות לעבוד כזוג נשוי בעל השמות הפלוניים ג'ון וג'יין סמית'. הזוג מקבלים משימות בצורה אנונימית דרך הודעות טקסט מדמות בשם "Hihi", ואינם יודעים פרטים על הארגון בו הם עובדים.

שחקנים
------

### ראשי

* דונלד גלובר - ג'ון סמית' \ מייקל
* מאיה ארסקין - ג'יין סמית' \ אלנה

סקירת סדרה
----------

| עונה | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית) |
| --- | --- | --- |
| הפרק הראשון | הפרק האחרון |
|  | 1 | 8 | 2 בפברואר 2024 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מר וגברת סמית'** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד חן חדד, "מר וגברת סמית": קשה למצוא סיבה טובה לחזור לסרט, הסדרה מגלה כמה כיף להתבדות, באתר הארץ, 8 בפברואר 2024
**אָרזוּן** (בערבית: **أرزون**) הוא כפר לבנוני קטן, בנפת צור שבמחוז הדרום. בתי הכפר נושקים לכפרים סמוכים: ממערב - הכפר דרדע'יא וממזרח - הכפר סריפא. הכפר שוכן כ-25 ק"מ ממזרח לעיר צור, בגובה של כ-350 מ' מעל פני הים.

אטימולוגיה
----------

החוקר אניס פריחה (نيس فريحة; 1903–1993) העלה שתי סברות למקור השם. בסורית, זו מלה שמרמזת על עץ הארז שידוע, גם בשפה העברית, כביטוי לחוזק ואיתנות והסיומת "ון" מלמדת על הקטנה, דהיינו, ארז קטן. בארמית המשמעות שונה ובדומה לערבית, השורש (أرض) רומז לאדמה.

אוכלוסייה
---------

ככל הידוע, התושבים הראשונים היו מחמולת בני זהרה (بني زهرة ), מהעיר חלב, בסוריה, אך אין לכך ביסוס מחקרי.

בשנת 2017 היו בכפר 472 בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני.

המשפחות העיקריות: תורמוס (ترمس), חאנוויה (حانويه), אל-חוסייני (الحسيني).

אדמה וחקלאות
------------

שטח האדמה של הכפר הוא 104 דונם והגידולים העיקריים הם טבק וחיטה.

מי השתייה מגיעים ממעיין מקומי.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  طوني مفرّج, **موسوعة قرى ومدن لبنان**, دار نوبليس, עמ' 54
2. 1 2  الشيخ سليمان ظاهر, **معجم قرى جبل عامل**, עמ' 41
3. ↑  معلومات عن بلدة ارزون - Arzoun، قضاء صور في محافظة الجنوب، حسب لوائح الناخبين الرسمية الصادرة عن وزارة الداخلية اللبنانية لسنة ٢٠١٤, إعْرَفْ لبنان (באנגלית)
קלף העולם
**העולם** או "היקום" הוא קלף מספר 21, והאחרון, בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט, והוא מזוהה עם קרונוס. הקלף מתאר עלמה מצועפת שמחוללת על קרקע או באמצע חלל בתוך מסגרת אובלית (לרוב זר) כשהיא מחזיקה בזוג מוטות. בפינות הקלף מופיעים ארבעת החיות מחזון יחזקאל וחזון יוחנן: נשר, אדם, אריה ושור.

משמעות הקלף
-----------

הקלף מייצג שליטה בכל העולמות, רמה גבוה של מודעות, יכולת מימוש והגשמה[דרוש מקור].

הקלף מייצג את סיומו של מסע הנשמה, דמות שלמה עם עצמה, בעלת כלים בעולם החומר ועולם הרוח, שכל היסודות עומדים לצידה והיא במצב של הרמוניה מוחלטת, השלמה והצלחה.

גרסאות שונות של הקלף
--------------------

בחפיסה של אליסטר קראולי מופיעה אליפסה המחולקת ל-72 שלישיות של ריבועים, המייצגות את ע"ב השמות, המורכבים משלוש אותיות כל אחד.

קלף העולם בחבילת הריידר דומה לקלף הגלגל ברקע הכחול, ארבע הדמויות על גבי עננים בפינות הקלף, והאליפסה במרכז. הדמיון בין הקלפים מקשר את הדמות במרכז הקלף עם יסוד הרוח.

בשחר המוזהב פיתחו את המוטיב מהחבילות הצרפתיות. האישה באמצע הקלף מייצגת את הכלה מחזון יוחנן שבברית החדשה.

בקלף העולם מחבילת ויסקונטי ספורצה, מצוירת ירושלים החדשה המתוארת בברית החדשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העולם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הילה טארוט, **פשוטארוט**
2. ↑  טארוט - קלף העולם, באתר www.mr-kaplan.com

| קלפי טארוט |
| --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |
**ברייס וושינגטון** (באנגלית: **Bryce Washington**; נולד ב-25 בינואר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בהפועל גליל עליון.

קריירת תיכונים ומכללות
----------------------

וושינגטון למד בתיכון סנט אוגוסטין שבניו אורלינס, לואיזיאנה, שם שיחק במקביל כדורסל ובייסבול. בקבוצת הכדורסל, העמיד וושינגטון ממוצעים של 15 נקודות ו-12 ריבאונדים למשחק במהלך עונתו האחרונה. במהלך שהותו בתיכון, הוא נבחר פעמיים לחמישייה של המחוז.

בשנת 2014, התחייב וושינגטון לאוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט. בעונתו הראשונה, העמיד וושינגטון ממוצעים של 6.4 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק. בסיבוב הראשון בטורניר ה"קולג' אינסיידר", קלע וושינגטון 25 נקודות בדרך לניצחון 68–83 על אוניברסיטת אינקרנייט וורד. וושינגטון נבחר לרוקי העונה בטורניר. בעונתו השנייה במכללה, העמיד וושינגטון ממוצעים של 8.8 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק. ב-3 במרץ 2016, הוא רשם דאבל דאבל של 21 נקודות ו-10 ריבאונדים בהפסד 69–72 לאוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה.

בעונתו השלישית, וושינגטון העמיד ממוצעים של 13.6 נקודות, 11.2 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק. ב-13 בפברואר 2017, הוא רשם 25 נקודות ו-13 ריבאונדים בניצחון 61–87 על אוניברסיטת דרום אלבמה. וושינגטון נבחר לחמישייה השנייה של הליגה, כשהוא מוביל אותה בריבאונדים ובאחוזים מהשדה. בעונתו האחרונה, וושינגטון העמיד ממוצעים של 10.4 נקודות, 10.5 ריבאונדים ו-1.3 חטיפות למשחק. ב-17 בנובמבר 2017, בניצחון 82–115 על אוניברסיטת המדינה של סוואנה, הוא רשם 21 נקודות, 15 ריבאונדים ו-5 חטיפות. במשחק זה הוא קלע את הנקודה ה-1,000 במהלך קריירת המכללות שלו. במהלך העונה, וושינגטון ביסס את עצמו כאחד השחקנים המובילים במכללות בריבאונדים ובדאבל דאבל. בתום העונה הוא נבחר לחמישייה הראשונה של הליגה.

קריירה מקצוענית
---------------

ב-17 באוקטובר 2018, חתם וושינגטון בסנט ג'ון אדג' מהליגה הלאומית של קנדה. ב-16 משחקים בהם שותף, הוא העמיד ממוצעי דאבל דאבל של 12.1 נקודות ו-11.2 ריבאונדים, יחד עם 2.5 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק.

ב-12 באפריל 2019, וושינגטון חתם במקאי מטאורס האוסטרלית מהליגה בקווינסלנד. ב-26 באפריל 2019, וושינגטון רשם שיא קריירה של 33 נקודות, כשהוא קולע ב-13 מ-16 מהשדה, יחד עם 17 ריבאונדים בהפסד 83–87 לגולד קואסט רולרס. ב-18 משחקים בהם שותף, הוא הוביל את הקבוצה בנקודות ובריבאונדים עם 21.7 ו-14.7 בהתאמה למשחק.

ב-2 באוגוסט 2019, חתם וושינגטון לשנתיים באליצור עירוני נתניה מהליגה הלאומית. בעונתו הראשונה בקבוצה, וושינגטון שותף ב-22 משחקים והעמיד ממוצעים של 18.5 נקודות, 9.9 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים ב-37.5 דקות למשחק, לפני שנעצרה העונה בעקבות מגפת הקורונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמרי מנהיים, ‏ברייס וושינגטון חתם לשתי עונות בנתניה, באתר ערוץ הספורט, 2 באוגוסט 2019
אנדרטה בעיר אוסט-לבינסק לזכר 370 הנרצחים, ובהם אברהם פינקנזון
**אברם (מוסיה) פינקנזון** (5 בדצמבר 1930, בלצי,  בסרביה, רומניה – נובמבר 1942, אוסט- לבינסקאיה, מחוז קרסנודר, ברית המועצות) היה ילד שגילה אומץ לב וגבורה בעת מלחמת העולם השנייה והשואה. נורה בידי הנאצים.

ביוגרפיה
--------

פינקנזון נולד בעיר בלצי (בימינו בשטח מולדובה), לוולף ופניה פינקנזון.
מילדותו למד נגינה בכינור. כשהיה בן חמש, העיתון המקומי כתב עליו כעל ילד-פלא, וניבא לו עתיד מוזיקלי מזהיר. ב-1941, בעת שהגרמנים פלשו לברית המועצות, נאלצה משפחת פינקנזון לברוח לעומק המדינה, והגיעה למחוז קרסנודר, לאוסט-לבינסק. אביו, שהיה רופא מנתח, התקבל לעבוד בבית החולים הצבאי במקום. פינקנזון עלה לכיתה ה'. הוא הרשים את מוריו וחבריו לכיתה בידיעותיו ובתחומי העניין שלו. הוא חלם להפוך למוזיקאי מצליח. בין היתר ניגן לפצועים בביה"ח וביצע את המנגינות האהובות עליהם.

ב-1942 כבשו כוחות גרמניים את האזור. משפחתו, כולל סבתו וסבו וקרובים נוספים, נעצרו כיהודים. יחד עם יתר היהודים מהעיירה הם הובלו להוצאה להורג על גדת הנהר קובן. כשהגיעו למקום ביקש מוזיקה לנגן בפעם האחרונה וקיבל את אישור הגרמנים. הוא החל לנגן את "האינטרנציונל". הנאצים הרגוהו במקום.

מורשת
-----

מעשהו של פינקנזון הנער, הפך לאחר מלחמת העולם השנייה לסמל ולמופת בברית המועצות, לגבורה מול הפשיזם. שתי אנדרטאות הוקמו לזכרו וסיפורו סופר בין בתי הספר והפיונירים.

בהשראת הסיפור על פינקנזון[דרוש מקור], הציג הבמאי פדריקו פליני בסרטו זיכרונות קטע שבו גרמופון משמיע נגינת כינור של האינטרנציונל ממגדל הפעמונים, דבר שמרגיז את הפאשיסט הבכיר שהגיע לעיירה והוא יורה בגרמופון עד להשמדתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברם פינקנזון** בוויקישיתוף
* מ. גרצברג, הילד עם הכינור, דבר, 24 במאי 1966
* זיכרונות של בן דודו של מוסיה באתר "דור לדור" (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שאול נחמוביץ' איצ'קוביץ (רוסית: Ицкович, Саул Наумович‏), "Муся Пинкензон. Малыш" (הילד מוסיה פינקנזון), מוסקבה, 1967 ו- 1980
2. ↑  The Internationale sound files
**איוואן טולי** (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: **Ivan Tolj**, בסרבו-קרואטית בכתב קירילי: **Иван Тољ**; ‏18 במרץ 1901, וליאצי, האימפריה האוסטרו-הונגרית – יולי 1945, וינקובצי, יוגוסלביה הדמוקרטית-פדרלית) היה פושע מלחמה קרואטי, קצין במנגנון המשטרה של האוסטאשה, אשר פיקד על משטרת וינקובצי וסרייבו. הוא פיקד אישית על אקציות שהובילו לגירוש יהודי חבלי סרם, ומזרח סלבוניה ובכלל זה גירוש יהודי וינקובצי ויהודי סרייבו אל מחנות ההשמדה. ב-1945 נלכד על ידי הפרטיזנים של טיטו, נשפט והוצא להורג.

קורות חייו
----------

טולי נולד בעיירה וליאצי השוכנת בדרום מערב הרצגובינה. באפריל 1941, לאחר הקמת המדינה העצמאית של קרואטיה מונה טולי למפקד המשטרה הקהילתית בווינקובצי. טולי היה אחראי לאקציות בכל אזור סרם ומזרח סלבוניה. ראש שירותי הביטחון הקרואטיים אאוגן קווטרניק הנחה את טולי "לאחוז בכל האמצעים הנדרשים בכדי לפתור את הבעיה היהודית". הוא פיקד על גירוש וכליאת יהודי אוסייק במחנה הריכוז טניה. טולי פיקד על כליאתם של 400 מיהודי וינקובצי במחנה ריכוז זמני תחת כיפת השמיים, לצורך ניצולם לעבודות כפייה בהרחבת מסילת הברזל מווינקובצי לבלגרד.

במחצית השנייה של ספטמבר 1941 הגיע טולי לסרייבו ומונה למפקד המשטרה. הוא נודע עוד קודם לכן באכזריותו כלפי האוכלוסייה הסרבית והיהודית. טולי פיקד אישית על האקציות בקרב יהודי העיר. באוקטובר גורשו 1,400 יהודים ובנובמבר גורשו כ-3,000 מבני הקהילה. הגברים נשלחו למחנה ההשמדה יאסנובאץ, שם נרצחו מרביתם, והנשים והילדים נשלחו למחנה הריכוז ג'קובו. בסך הכל הגיעו למחנה ג'קובו 1,865 יהודים ועוד 50 נשים סרביות.

טולי פיקד על מעצרם של 200 מיהודי ווקובאר וגירושם ליאסנובאץ דרך וינקובצי. בשלהי 1944 נמלט מווינקובצי, אך נלכד בהמשך על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה. הוא הועמד לדין, הורשע בביצוע פשעי מלחמה והוצא להורג על ידי כיתת יורים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שואת יהודי סרייבו, באתר יד ושם, אוחזר ב-2 במרץ 2024.
2. ↑  קרואטיה העצמאית, באתר יד-ושם, אוחזר ב-2 במרץ 2024.
3. ↑  **מחנות ההשמדה**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 313.
פרופסור **יעקב שוורצמן** (Yakov Schwartzman, Яков Самойлович Шварцман), (1880-1942), היה רופא יהודי אוקראיני - סובייטי, מומחה בקרדיולוגיה. נרצח על ידי הנאצים יחד עם 72 אנשי צוות של המכון ללימודי רפואה גבוהה בסטברופול יחד עם בני משפחתם ב-20 בספטמבר 1942.

קורות חיים
----------

נולד בעיר באלטה (האימפריה הרוסית ) בשנת 1880 לזוג יהודי, שמואל וברטה שוורצמן, למד רפואה בוורשה וסיים את לימודיו בשנת 1903.

בשנת 1910 נישא לחנה (אנה) ילידת שנת 1890 בניקולייב (Nikolaev), בת לליאון ויוליה גולברג, לזוג היו שני בנים, ליאון (1911-1982) ושמואל (1924-1982).

פרופסור שוורצמן, עבד במספר מוסדות רפואיים באודסה והחל מ-1922 ועד 1941 שימש כפרופסור לתרפיה בבית הספר האוניברסיטאי באודסה. שוורצמן פרסם יותר מ־70 מאמרים בכתבי עת מקצועיים במערב ובבית המועצות. פיתח תרופה בשם "מיאול" (Miol ) שנמכרה בהצלחה ברחבי ברית המועצות. התווית התרופה היא כנגד מחלות הקשורות בשריר הלב. ב-1932 הוזמן לשאת הרצאה בויסבדן (גרמניה) בכנס היובל של איגוד רופאים פנימיים של גרמניה.

ליעקב, היו שני אחים, מיכאל וגרגורי, שניהם היו רופאים במקצועם, האחרון שהיה מיקרוביולוג היה מעומד לפרס נובל על גילוי Shwartzman Phenomenon. 

שוורצמן ואשתו התגוררו באודסה יחד עם ילדיהם, שם היה במשך יותר מעשרים שנה ראש הקתדרה לתרפיה.

התרופה מיול משמשת לטיפול במחלות שריר הלב

במלחמת עולם השנייה
------------------

ב־22 ביוני 1941 עם תחילת מבצע ברברוסה פלשו הכוחות הגרמנים לברית המועצות, רבבות מיהודי אוקראינה ובלארוס החלו במסע הבריחה מזרחה במטרה להתרחק מהגבולות המערביים. רבים מהם הגיעו עד לסיביר. עשרות אלפים מתוכם פנו לאזור הקווקז בתקווה שהגרמנים לא יגיעו לשם. פרופ' שוורצמן, שלא האמין לתעמולה ששודרה ברדיו הסובייטי שעדכן על פלישת הגרמנים, לא התפנה ביחד עם משפחתו כרוב האוכלוסייה היהודית מזרחה, לכיוון פנים ברית המועצות. הוא ומשפחתו יחד עם כשלושת אלפים מהפליטים הגיעו לעיירה סטברופול, שם שכן המכון ללימודי רפואה גבוהה. מתוך אותה קבוצת פליטים היו מספר מרצים אשר הגיעו מהמכון לרפואה של דנייפרופטרובסק. ביניהם היו מרצים מכובדים מתחומי רפואה מגוונים. המכון ללימודי רפואה גבוהה קביל מרצים אלו בזרועות פתוחות. בין המרצים החדשים נמנה גם פרופ' יעקב שוורצמן.

ב־3 באוגוסט 1942 נכבשה סטברופול, בידי ארמיית הפאנצר הראשונה של הכוחות הגרמניים. בדומה לדפוס הפעולה של הנאצים בכל עיר שנכבשה על ידם בצפון הקווקז, גם בסטברופול החלו הגרמנים מיד בהשמדת היהודים, וזאת בעזרת חלק מהתושבים המקומיים.

לפני כיבוש העיר על ידי הנאצים פרופ' שוורצמן ציווה על ילדיו, שמואל וליאון, להצטרף לחיילים הנסוגים ולברוח בעוד הוא ואשתו נשארו בעיר. כך חיי הילדים ניצלו.

שוורצמן ואשתו אנה נרצחו על ידי הנאצים יחד עם 72 אנשי צוות של המכון ללימודי רפואה גבוהה בסטברופול יחד עם בני משפחתם ב-20 בספטמבר 1942 ונקברו בקבר משותף ליד היער.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ד"ר יוליה שוורצמן וד"ר מרים עופר, גורל הצוות היהודי של המכון ללימודי הרפואה בעיר סטוורופול בתקופת השואה, **הרפואה** • כרך 159 • חוב' 4 • אפריל 2020, עמ' 273 - 277
2. ↑  יעקב שוורצמן - דף עד, באתר יד ושם
3. ↑  אנה חנה שוורצמן - דף עד, באתר יד ושם
4. ↑  Nomination%20archive, NobelPrize.org, ‏2020-04-01 (באנגלית אמריקאית)
5. ↑  תופעת שוורצמן
6. ↑  סביבת לימוד בנושא 'מבצע ברברוסה', באתר www.yadvashem.org

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יעקב שוורצמן"**.
**אלכסיי אלכסנדרוביץ' גוברב** (ברוסית: **Алексей Александрович Губарев**; ‏29 במרץ 1931 – 21 בפברואר 2015) היה קוסמונאוט סובייטי, שטס לחלל בשתי משימות כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.

קורות חיים
----------

אלכסיי גוברב נולד בכפר מחוז קויבישב למשפחת איכר. בשנת 1936 לאחר מות אביו המשפחה עברה לכפר באזור מוסקבה. בשנת 1950 הוא סיים בית הספר והחל ללמוד בבית הספר הטכני של חיל האוויר. במקביל הוא עבר קורס טיס ובשנת 1952 החל לשרת בחיל האוויר הסובייטי. הוא שירת ביחידות שונות שתמכו בפעילות של הצי.

בשנת 1963 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל.

בשנת 1975 הוא טס לחלל בחללית סויוז 17 לצד גאורגי גרצ'קו.

בשנת 1978 אלכסיי גוברב טס לחתת בחללית סויוז 28 לצד הקוסמונאוט הצ'כי הראשון ולדימיר רמק.

בשנת 1981 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים וכיהן בתפקידי ניהול במערך הכנת הקוסמונאוטים. בשנים 1982–1988 הואכיהן בתפקיד ניהולי במכון המחקר של חיל האוויר הסובייטי. בשנת 1988 אלכסיי גוברב עזב את חיל האוויר הסובייטי בדגרת גנרל מיור.

בשנת 1982 גוברב סיים את עבודת הדוקטורט והוא פרסם 16 עבודות בתחום חקר החלל.

גוברב התגורר עם משפחתו בעיר הכוכבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי גוברב** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* אלכסיי גוברב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5560 5761
* LCCN: n85191797
* NKC: jn20000602711
* RSL: 000116276
* SUDOC: 233795642
* VIAF: 11287302
* WorldCat: lccn-n85191797

 |
**עמנואל קראליס** (ביוונית: **Εμμανουήλ Καραλής**; נולד ב-20 באוקטובר 1999) הוא אתלט יווני, זוכה מדליית ארד מאליפות העולם באולם (גלאזגו 2024) וסגן אלוף אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה במוט.

ביוגרפיה
--------

קראליס נולד באתונה בנם של אריס ושרה ולו אחות תאומה. אביו הוא אתלט יווני שהתחרה בקרב עשר והיה שיאן יוון בענף זה, ואמו אתלטית ילידת אוגנדה שהתחרתה בקפיצה לרוחק.

ב-2015 זכה במדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 שהתקיימה בקאלי שבקולומביה בתוצאה של 5.20 מטר. ב-2016 זכה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 18 בתוצאה של 5.45 מטר. באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה באותה שנה בבידגושץ' סיים במקום הרביעי בתוצאה של 5.40 מטר. במאי 2016 קבע שיא עולם עד גיל 18 שעבר גובה של 5.55 מטר.

ב-2017 סיים במקום ה-21 במוקדמות אליפות העולם באתלטיקה ובמקום ה-11 באליפות אירופה באתלטיקה באולם.

בפברואר 2018 זכה באליפות יוון באתלטיקה באולם ושבר את שיא העולם עד גיל 20 כשקבע תוצאה של 5.78 מטר, השיא נשבר שבועיים לאחר מכן על ידי ארמנד דופלנטיס. במרץ 2018 סיים במקום החמישי באליפות העולם באתלטיקה באולם בשיא אישי של 5.80 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 סיים במקום הרביעי בתוצאה של 5.65 מטר. באליפות אירופה עד גיל 23 שהתקיימה ביולי 2019 סיים במקום השני. באליפות העולם באתלטיקה 2019 לא העפיל לגמר.

באולימפיאדת טוקיו סיים במקום הרביעי בשיא אישי של 5.80 מטר.

בפברואר 2023 קבע שיא יוון בקפיצה לגובה באולם של 5.86 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023 זכה במדליית כסף בתוצאה של 5.86 מטר.

באליפות העולם באתלטיקה באולם 2024 זכה במדליית ארד בתוצאה של 5.85 מטר, לאחר דופלנטיס וסם קנדריקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמנואל קראליס** בוויקישיתוף

* עמנואל קראליס, באתר olympedia.org
* עמנואל קראליס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* עמנואל קראליס, באתר ליגת היהלום

הערות שוליים
------------

1. ↑  INTERVIEW-Athletics-Young Greek pole vaulter scaling the heights, רויטרס, 22 בפברואר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14669731

 |
**מגדל הטלוויזיה של פיונגיאנג** (הנגול: **평양텔레비죤탑**) הוא מגדל טלוויזיה בנוי מבטון הממוקם בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית, ומתנשא לגובה של 150 מטר. המגדל ניצב בלב פארק קאסון, מצפון לאצטדיון קים איל-סונג. 

שידורי רשת הטלוויזיה המרכזית הקוריאנית משודרים באמצעות המגדל.

בקומתו העליונה של המגדל שוכנת מרפסת תצפית, וכן מסעדה בעלת נוף פנורמי לעיר בגובה של 150 מטרים.

היסטוריה
--------

מגדל הטלוויזיה נבנה בשנת 1967 במטרה לשפר את איכות שידורי הטלוויזיה הצפון-קוריאנית, אשר התאפיינו בתקופה זו באיכות ירודה, וכמו כן לאפשר לראשונה שידורי טלוויזיה צבעונית.

העיצוב של מגדל הטלוויזיה בפיונגיאנג התבסס בעיקרו על העיצוב של מגדל אוסטנקינו במוסקבה, אשר בנייתו הסתיימה אף היא בשנת 1967.

מאפיינים טכניים
---------------

במגדל ממוקמות אנטנות שידור וציוד טכני בגובה 34.5, 65, 67.5 ו-85 מטר, על גבי פלטפורמות שידור עגולות. מרפסת התצפית ממוקמת בגובה 94 מטר מעל פני הקרקע, ובראש המגדל מתנוססת אנטנת שידור בגובה 160 מטר.

ראו גם
------

* מגדל אוסטנקינו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל הטלוויזיה של פיונגיאנג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Willoughby, Robert (2014). *North Korea*. Bradt Travel Guides. p. 140. נבדק ב-8 במאי 2018. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  KCNA, (31 בינואר 2005). "Sightseeing from the broadcasting tower of Pyongyang". *Korea Is One*. אורכב מ-המקור ב-2005-03-02. נבדק ב-20 בדצמבר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
מגש קונדימנטים
**רוטב תיבול** (באנגלית: Condiment, נקרא בעברית גם **מתבל**) הוא תבלין, מטבל, רוטב או נוזל לתיבול שמוסיפים לאוכל בעת האכילה לפי הטעם האישי. 

חלק מרטבי התיבול יכולים לשמש הן כתבלין בזמן הבישול והן כרוטב לצד המנה, בזמן ההגשה. לדוגמה, רוטב סויה משמש כרוטב תיבול לצד סושי, וגם כרכיב בעת הכנת ירקות מוקפצים סיניים.

בין רטבי התיבול הנפוצים נמנים איולי, רוטב לסטייק (אנ'), חרדל, קטשופ, מיונז, טבסקו, סיראצ'ה ורוטב סלסה.

ברשתות של מזון מהיר וטייק אווי מקובל לספק רטבי תיבול במנות חד-פעמיות.

הגדרה
-----

מדף עם רטבי תיבול בחדר האוכל של אונייה קטנה
תבלינים שונים בשוק סנגהה, מאלי 1992
המונח "קונדימנט" מגיע מהמילה הלטינית *condimentum*, כלומר "תבלין, תיבול, רוטב" ומן המילה *condire* הלטינית, כלומר "לשמר, חמוץ או עונה". המונח תיאר במקור מזונות כבושים או שמורים, אך משמעותו השתנתה עם הזמן.

ההגדרה לרוטב תיבול משתנה בשפות שונות. המילה "קונדימנט" משמשת בכמה שפות כמילה נרדפת למושג "תיבול", ומתייחסת גם לתבלינים יבשים, עשבי תיבול, מלח בישול ופלפל שחור. גם גבינות נחשבות לקונדימנט בחלק ממדינות אירופה.
בחלק מההגדרות, ממקדים את ההגדרה ל"רכיב או רכיבי אוכל מוכנים, הכוללים תבלין אחד או יותר", המתווספים לאוכל לאחר הליך הבישול כחרדל, קטשופ או רוטב מנטה.

היסטוריה
--------

תבלינים היו ידועים ברומא העתיקה, הודו העתיקה, יוון העתיקה וסין העתיקה. הרומאים הכינו את ציר הדגים גארום על ידי התססת דגים מרוסקים במלח עד שהפכו לנוזל המכיל חומצה גלוטמית ששימשה לשיפור טעם המזון. תהליך זה הוביל לשגשוג תעשיית התבלינים. אפיציוס (אנ'), ספר בישול המבוסס על מטבח מהמאה הרביעית והחמישית, מכיל קטע העוסק אך ורק בתבלינים.

גלריה
-----

* חרדל דיז'וןחרדל דיז'ון
* מטבל חזרתמטבל חזרת
* מיונזמיונז
* קטשופקטשופ
* פסטו ג'נובהפסטו ג'נובה
* צ'אטניצ'אטני
* משחת אבקת קארימשחת אבקת קארי
* אג'יקה, רוטב פיקנטי במטבח הקווקזיאג'יקה, רוטב פיקנטי במטבח הקווקזי
* טקמלי (רוטב גרוזיני משזיף דובדבני בוסר)טקמלי (רוטב גרוזיני משזיף דובדבני בוסר)
* קונדימנטים סיניים נפוצים: רוטב סויה, חומץ, שמן צ'ילי, פלפל לבןקונדימנטים סיניים נפוצים: רוטב סויה, חומץ, שמן צ'ילי, פלפל לבן
* חבילות של רוטב ברווזחבילות של רוטב ברווז
* רוטב ווסטרשייררוטב ווסטרשייר
* סיראצ'הסיראצ'ה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוטב תיבול** בוויקישיתוף
* לורן מסור, We Asked 11 Chefs to Define a Condiment (and Now We’re Really Confused), באתר kitchn‏, 24 במאי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  We Asked 11 Chefs to Define a Condiment (and Now We’re Really Confused)
2. ↑  על פי מילון ובסטר
3. 1 2  Nealon
4. ↑  Smith, pp. 144–146
5. ↑  Collins: Definition Condiment
6. ↑  Farrell, p. 291

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552929505171
* BNE: XX552476
* BnF: cb119364152 (data)
* GND: 4595346-6
* LCCN: sh85030772
* NDL: 00573654

 |
**פרנסיס ג'. "בינג" וסט** (באנגלית: **Francis J. "Bing" West**; נולד ב-2 במאי 1940) הוא סופר אמריקאי.

חייו
----

וסט נולד ב-2 במאי 1940, בבוסטון וגדל במסצ'וסטס. בשנת 1966 התגייס וסט לחיל הנחתים. הוא עבר הכשרה כלוחם בחיל הרגלים והוסמך כקצין בדרגת סג"ם ולחם במלחמת וייטנאם. הוא שימש כמפקד מחלקת מרגמות בגדוד הנחתים ה-2 ברגימנט ה-9 של החיל. בהמשך שירת בסיירת חיל הנחתים. וסט הוא בוגר האוניברסיטאות ג'ורג'טאון ופרינסטון ושימש עוזרו של מזכיר ההגנה לענייני ביטחון בינלאומי בממשל הנשיא רונלד רייגן. לאחר מכן הפך לסופר. ספריו עסקו בלחימת הכוחות המזוינים האמריקנים מאז וייטנאם. בין היתר נלווה לכוחות הנחתים במלחמת עיראק.

ספרו של וסט "ללא תהילה" תורגם לעברית ויצא לאור ב-2009 בהוצאת משרד הביטחון. בשנת 2022 תורגם לעברית הספר שכתב עם ג'יימס מאטיס "אות קריאה 'כאוס'".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסיס וסט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרנסיס וסט (באנגלית)
* בינג ווסט, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בינג ווסט, "**ללא תהילה**", הוצאת משרד הביטחון, 2009, עמודים 327.
2. ↑  רויטרס, הריסון פורד מועמד לככב בסרט על עיראק, באתר ynet, 19 בדצמבר 2004.
3. ↑  גל פרל פינקל, "שדה הקרב אינו סולח על שגיאות", הבלוג **על הכוונת**, ‏ 28 במאי 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300727305171
* BIBSYS: 9061028
* BnF: cb17948584p (data)
* CiNii: DA06900117
* GND: 1159242569
* ISNI: 0000 0001 1766 6579
* LCCN: n81125587
* NARA: 10569803
* NDL: 00968977
* NKC: xx0129695
* NLK: KAC200610074
* NTA: 263462765
* SELIBR: 318029
* SUDOC: 135591511
* VIAF: 62177707
* WorldCat: lccn-n81125587

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**עדה לזורגן** (נולדה בברלין בשנת 1957) היא מאפרת אופנה ובעלת בית ספר לאיפור בתל אביב.

חייה
----

עדה לזורגן נולדה בברלין למשפחת ניצולי השואה. הם התקשו למצוא פרנסה ועדה גדלה במנזר. לפני שאביו המשפחה נעצר פעם נוספת הם ברחו מגרמניה המזרחית לישראל. גם בישראל הם התקשו ועברו לארצות הברית. לזורגן גדלה והתחנכה בארצות הברית. ב-1976 סיימה את לימודיה בבית הספר לקוסמטיקה של אליזבת ארדן במנהטן, והחלה לעבוד בחנות איפור.

בראשית שנות ה-80 עברה לתל אביב, והפכה למאפרת האופנה והדוגמניות הראשונה בישראל.[דרוש מקור] באותה תקופה איפרה דוגמניות בישראל, בהן תמי בן עמי ואילנה שושן, ועבדה עם צלמי האופנה בהם יקי הלפרין ומיכה קירשנר.

באמצע שנות ה-80, בעקבות משבר מניות הבנקים חזרה עם משפחתה לגור בניו יורק. במהלך שהותה רבת השנים שם שימשה כמאפרת האישית של מריה קארי, סינדי לאופר, הסקורפיונז, ושל להקות הבי מטאל רבות. עבודות האיפור שלה הופיעו תכופות במגזין האופנה "הרפרס בזאר", בערוץ MTV, בתצוגות אופנה ברחבי העולם, וכן שלוש פעמים על שער המגזין "ווג".

באמצע שנות ה-90 שבה לישראל, הייתה למאפרת הראשית של שחקניות בהן מילי אביטל, סנדי בר ומיכל ינאי, וכן למאפרת הראשית בכמה מתוכניות הטלוויזיה בישראל, דוגמת "כוכב נולד", "רוקדים עם כוכבים" וטקסי מלכת היופי.

בשנת 1999 הקימה את בית הספר "סטודיו עדה לזורגן" וכן סוכנות מאפרים.

לזורגן נשואה לרמי ואם לשני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **עדה לזורגן** |

* אתר האינטרנט הרשמי של עדה לזורגן
* שני פישר‏, אישה עם הרבה צבע, באתר וואלה!‏, 21 בנובמבר 2006
* מלי זיידמן, מתחת למייק-אפ: סיפור החיים הלא ייאמן של מאפרת העל עדה לזורגן, באתר Xnet‏, 23 ביוני 2017
* שיר זיו, איפור חייה: מנערת רחוב למאפרת כוכבות על, באתר ישראל היום, 19 בספטמבר 2021
**פרסס קרלסטרם** (בשוודית: **Perseus Karlström**; נולד ב-2 במאי 1990) הוא אתלט שוודי, סגן אלוף העולם (בודפשט 2023) וסגן אלוף אירופה (מינכן 2022) בהליכה ל-20 ק"מ וזוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בהליכה ל-35 ק"מ. בנוסף בעל שתי מדליות ארד באליפות העולם (דוחה 2019 ויוג'ין 2022) בהליכה ל-20 ק"מ.

ביוגרפיה
--------

קרלסטרם נולד וגדל בשוודיה. הוא בנו של הלך העבר השוודי סיב גוסטבסון (אנ'), זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (שטוטגרט 1986) בהליכה ל-10 ק"מ.

### 2013

באליפות העולם שנערכה באוגוסט במוסקבה שברוסיה סיים קרלסטרם במקום 37 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:28:20 שעות.

### 2014

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בציריך שבשווייץ סיים קרלסטרם במקום 15 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:24:41 שעות.

### 2015

קרלסטרם השתתף בהליכה ל-20 ק"מ באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין, אך לא סיים את התחרות.

### 2016

קרלסטרם השתתף בהליכה ל-20 ק"מ באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט בריו דה ז'ניירו שבברזיל, אך לא סיים את התחרות.

### 2017

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיים קרלסטרם במקום 37 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:23:36 שעות.

### 2018

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין שבגרמניה סיים קרלסטרם במקום 20 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:25:16 שעות.

### 2019

#### מדליית ארד באליפות העולם בהליכה ל-20 ק"מ

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר זכה קרלסטרם במדליית ארד בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:27:00 שעות, אחרי טושיקאזו יאמאנישי מיפן (1:26:34 שעות) ווסילי מיזינוב שהשתתף כאתלט נייטרלי מורשה (1:26:49 שעות).

### 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט בטוקיו שביפן סיים קרלסטרם במקום התשיעי בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:22:29 שעות.

### 2022

#### מדליות ארד באליפות העולם בהליכה ל-20 ק"מ ובהליכה ל-35 ק"מ

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית זכה קרלסטרם בשתי מדליות ארד: בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:19:19 שעות, אחרי טושיקאזו יאמאנישי (1:19:07 שעות) וקוקי איקדה (1:19:14 שעות), שניהם מיפן, ובהליכה ל-35 ק"מ בשיא אישי חדש של 2:23:44 שעות, אחרי מאסימו סטאנו מאיטליה (2:23:14 שעות) ומסטורה קאוואנו מיפן (2:23:15 שעות).

#### סגן אלוף אירופה בהליכה ל-20 ק"מ

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה זכה קרלסטרם במדליית כסף בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:19:23 שעות, אחרי אלברו מרטין (1:19:11 שעות) ולפני דייגו גרסיה קררה (1:19:45 שעות), שניהם מספרד. הוא השתתף גם בהליכה ל-35 ק"מ, אף לא סיים את התחרות.

### 2023

#### סגן אלוף העולם בהליכה ל-20 ק"מ

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכה במדליית כסף בהליכה ל-20 ק"מ בשיא אישי חדש של 1:17:39 שעות, אחרי אלברו מרטין מספרד (1:17:32 שעות) ולפני קאיו בונפים מברזיל (1:17:47 שעות).

שיאים אישיים
------------

* 20 ק"מ הליכה: 1:17:39 שעות (2023), **שיא שוודיה**
* 35 ק"מ הליכה: 2:23:44 שעות (2022)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרסס קרלסטרם** בוויקישיתוף
* פרסס קרלסטרם, ברשת החברתית פייסבוק
* פרסס קרלסטרם, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* פרסס קרלסטרם, באתר olympedia.org
* פרסס קרלסטרם, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14227638

 |
קברו של עלאא' א-דין בירושלים
"בשם אללה הרחמן והרחום. זה אשר הקדיש האמיר עלא א-דין אידע'דה אלרכני, הקדיש כל אשר בפנים השער הזה, הכפות והחצר, לעניים הבאים לביקור בירושלים האצילה, והקדישה לנצח בשנת שש וששים ושש מאות". הכתובת על שער רבאט אלבציר (לפי תרגום וילנאי ב'ירושלים' ב' עמ' 124-125).
**עלאא' א-דין אידע'דה אלרכני** (בערבית: **علاء الدين البَصِير**), המכונה (בלשון סגי נהור) **אלבציר** כלומר "הרואה" (נולד בשנות ה-30 של המאה ה-13, מת ב-1294). אמיר ממלוכי, המושל הדתי של ירושלים בין השנים 1260–1284.

היסטוריה
--------

עלאא' א-דין היה אחד מקציניו של הסולטאן ביברס עד שהתעוור ונפסל לשירות צבאי. אז החל ללמוד את לימודי דת האסלאם. מבחינה דתית, נחשב עלאא' א-דין לאיש דת אדוק ביותר. ההיסטוריון המוסלמי מוג'יר א-דין קורא לו "איש תם וישר". בשנת 1260 מינה אותו ביברס לממונה על ההקדשים ("נאט'ר אל-חראמין"), בירושלים ובחברון. עלאא' א-דין הגדיר סמכויות נרחבות ביותר לתפקיד, שנשמרו לאורך כל השלטון הממלוכי ואף בתקופה העות'מאנית. סמכויותיו היו לכאורה פיקוח תקציבי ודאגה לרווחת אנשי הדת אך למעשה שלט בכל ההיבטים של ההקדשים מניקיון ואספקת מים ועד הגנה משפטית. כיוון שרוב ירושלים הייתה הקדש (וקף), נגעו סמכויותיו לרוב העיר, והוא היה האיש החזק בה. 

עלאא' א-דין היה ממונה רב פעלים. הוא גייס עבדים-לוחמים מסודאן, שיכן אותם בקסרקטין ליד שער המשגיח (רבאט עלאא' א-דין אלבציר, הוקם ב-1266) והפקיד אותם על משמר ההקדשים. למעשה, האיכות האישית והצבאית של שומרים אלה, שהיו כפופים לו באופן בלעדי, עלתה במידה רבה על זו של חיל המצב של הריבון החילוני. כלומר לשלטון החילוני-צבאי ששלט כביכול בירושלים, לא היו כל סמכויות במבני ההקדש, ובפרט בהר הבית. עלאא' ריצף את רחבת הר הבית, דאג למתקני טהרה בסמוך להר ופתח את שער הטהרה. ב-1266 דאג לאספקת מים שוטפת להר. בנוסף, הוא פעל גם במערת המכפלה בחברון. הוא שיפץ את המקום ודאג למתקני טהרה למתפללים המוסלמים. על יהודים הוא אסר להיכנס למתחם, והתיר להם רק לגשת אל המדרגה השביעית סמוך לשער הדרום מזרחי.

עלאא' א-דין מת בספטמבר 1294 ונקבר ברבאט אל-בציר, שברובע המוסלמי שבירושלים. על שמו הרחוב המוביל מרחוב הגיא לשער המשגיח ברובע המוסלמי, התחום בין חומותיהן של האכסניות רבאט אל-מנצורי (חבס א-דם) ורבאט עלאא' א-דין אלבציר.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף דרורי, **ירושלים בתקופה הממלוכית** ו-**אדריכלות ממלוכית בירושלים**, בתוך: אלי שילר (עורך), **תולדות ירושלים מחורבן בית שני ועד לתקופה העות'מאנית**, אריאל 83-84, 1992. עמ' 169-206

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עלאא' א-דין** בוויקישיתוף
* רחוב עלאא' א-דין באתר עיריית ירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדר ארנון, **ירושלים בתיאורו של מוג'יר א-דין**, קרדום 21-23, יולי 1982. עמ' 244
**מטבח הרזון** (בצרפתית: **Cuisine minceur**; מילולית: "בישול הרזיה") הוא סגנון בישול שנוצר על ידי השף הצרפתי מישל גראר.

מאפיינים
--------

גראר שיחזר גרסאות קלות יותר של מנות נובל קוויזין מסורתיות. מבקרים בני זמנו הודו שגרסאות הרזון של גראר היו טובות יותר והן נותנות פחות תחושת מלאות מהמקוריות של המטבח ה"נובל קוויזין".

היסטוריה
--------

בשנות ה-60, יחד עם פול בוקיז, אלן שאפל וז'אן ופייר טרואסגרו, "גראר היה חלוץ המטבח ההחדש אשר ... שיבשו את תרבות המסעדות ... תוך התנתקות מהכללים הוותיקים של המטבח העילית הצרפתי, הקבוצה דחפה שהאוכל ייראה ויערב לחך יותר מהחומר שממנו הוא עשוי בפועל, שיהיה רזה וקליל יותר ובהיר יותר."

בשנת 1974 הגיע השף גראר לאז'ני לה-באן (אנ') ויחד עם אשתו כריסטין ברתלמי החל לשפץ אתר ספא אותו ניהל ברתלמי והיה בבעלות חותנו של גראר. גראר התחיל לחשוב איך הוא יכול לשכנע את הפריזאים לעשות את הנסיעה של 800 ק"מ לספא ולמסעדה שלו. מכוני הספא נועדו ליתרונות בריאותיים וההמצאה/יצירה שלו - מטבח הרזון - הפכה לדרך ההגיונית לצורת הבישול החדשה דלת קלוריות שלו.

גראר הצהיר שהוא יצר "מטבח הרזייה נהדר" כשעבר לאז'ני ב-1974, אזור שבו חולים עם מחלות מטבוליות השתמשו במעיינות החמים שלו. גראר רצה מטבח מושך יותר מאוכל דיאטטי, אך דל בתוספת שומן, סוכר ומלח, ואמר שהוא "הבין את מידת הייאוש כלפי האוכל" שעמם מתמודדים חולים עם עודף משקל בספא. ב-9 בפברואר 1976 השיטה זכתה לתשומת לב חדשה בעיתונות, כאשר גראר הוצג על שער כתב העת טיים עם הקריקטורה של פניו ועם השורה "חוק הגורמה החדש: להחזיק את החמאה".

ספרים
-----

* Cuisine Gourmande מאת מישל גראר
* מטבח הרזון הגדול מאת מישל גראר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מישל גראר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aldo Buzzi *L'uovo alla kok*
2. ↑  Rao, Tejal (9 במאי 2016). "Fish That's Worth a Flight to France". *Bloomberg News*. נבדק ב-17 בדצמבר 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Michel Guérard – I've never created any dish thinking, "Will it be trendy?"". *European Food*. אורכב מ-המקור ב-11 בספטמבר 2021. נבדק ב-16 בדצמבר 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Samuelson, Kate (10 בפברואר 2017). "Q&A: Chef Michel Guérard, a Pioneer of Low-Calorie Cuisine". *Time*. נבדק ב-16 בדצמבר 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**אשר אלברט פריזם** הוא פרופסור לפיזיקה במכון ויצמן למדע. חוקר בתחום האופטיקה, פיזיקת לייזרים והולוגרפיה.

חייו
----

פריזם קיבל את התואר הראשון ואת הדוקטורט מאוניברסיטת מישיגן ב-1958 וב-1968 בהתאמה. מ-1958 עד 1963 הוא הועסק בחברת "בל אירו סיסטם" ובמעבדות מחקר בנדיקס. מ-1963 עד 1969, ביצע מחקר באופטיקה קוהרנטית במכון מישיגן למדע וטכנולוגיה, בעיקר בתחום עיבוד מידע אופטי והולוגרפיה. מ-1969 עד 1973 שימש פריזם כמדען ראשי במרכז האריס לאלקטרו-אופטיקה, וחקר זיכרונות אופטיים וצגים.

ב-1973 הצטרף אשר פריזם לסגל של מכון ויצמן למדע, וקיבל משרת פרופסור למדע האופטיקה ב-1977. הוא שירת כראש מחלקה, יו"ר המועצה המדעית, ויו"ר ועדת הפרופסורים. במהלך השנים האחרונות, נושאי המחקר שלו התמקדו ברעיונות חדשים להולוגרפיה ושימושיה, עיבוד דימות אופטי, מתקנים אלקטרו-אופטיים, ומהודי לייזר. בנוסף, שירת פריזם במספר ועדות של כנסים לאומיים ובינלאומיים. בין השאר הוא שימש כסגן נשיא של הוועידה הבינלאומית לאופטיקה (ICO) ויו"ר האגודה ללייזרים ואלקטרו-אופטיקה בישראל.

פריזם הוא חבר ב-SPIE וב-Sigma Xi, ועמית ב-IEEE וב-OSA. במהלך השנים הוא שימש כפרופסור מבקר בגרמניה, שווייץ, צרפת וארצות הברית.

פריזם יצר את ההולוגרמה הצבעונית הראשונה בעולם. הוא פרסם למעלה מ-250 מאמרים, ערך ארבעה ספרים מדעיים ומחזיק ביותר מ-30 פטנטים בינלאומיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע באתר מכון ויצמן

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדה זמיר - יו"ר המועצה המדעית במכון ויצמן, מעריב, 28 באוקטובר 1984
2. ↑  אהרן פריאל, קרני לייזר זיכו סופית את דרייפוס, מעריב, 25 באוגוסט 1976

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007348301205171
* BIBSYS: 90299806
* CiNii: DA02640750
* ISNI: 0000 0001 1784 8567
* LCCN: n86049117
* ORCID: 0000-0002-2214-4297
* VIAF: 163188920
* WorldCat (עם VIAF): 163188920

 |
**אלן הרדינג בייקר** (באנגלית: **Ellen Harding Baker**; ‏8 ביוני 1847 - 30 במרץ 1886) הייתה מורה ומרצה לאסטרונומיה. ידועה בעיקר עקב תפירת שמיכת טלאים גדולה המתארת את מערכת השמש שסייעה לה במהלך ההרצאות שהעבירה.

ביוגרפיה
--------

שרה אלן הרדינג (**Sarah Ellen Harding**) נולדה בסינסינטי שבאוהיו ב-8 ביוני 1847 לסטפן הארדינג ולאן (לבית טרי).
בשנת 1867, היא פגשה את מריון בייקר, איתו התחתנה ב-10 באוקטובר 1867, ובני הזוג חיו במחוז סידר באיווה. אלן הרדינג לימדה והרצתה אודות אסטרונומיה במספר מקומות במדינת איווה.

ב-1878 עברה המשפחה למחוז ג'ונסון באיווה, היכן שבייקר ניהל חנות ובית עסק למסחר. לזוג היו שבעה ילדים לפני מותה ב-30 במרץ 1886 כתוצאה משחפת, בגיל 38.

### שמיכת מערכת השמש

שמיכת הטלאים נוצרה ב-1876 על ידי אלן הרדינג בייקר, כדי לסייע לה במהלך הרצאות האסטרונומיה. 
בשנת 1876, תפרה אלן הרדינג שמיכת טלאים המתארת את מערכת השמש, כדי לסייע לה במהלך הרצאות אסטרונומיה שהיא העבירה. ככל הנראה היא האישה המוזכרת בעיתונים מקומיים המציינים כי לקח לאישה מאיווה שבע שנים לרקום את מערכת השמש על שמיכה, במהלך חורף של 1883-1884.

אלן ביססה את מרבד הטלאים שלה גם על צפייה בטלסקופ במצפה הכוכבים הלאומי. 

השמיכה מראה את מערכת השמש, כפי שהופיעה באיורים של ספרי האסטרונומיה של אותה תקופה. על שמיכה רואים את השמש במרכז, שמונת כוכבי הלכת של מערכת השמש שלנו, ומסלולם המשוער סביב השמש, כמו גם את חגורת האסטרואידים. הדוגמה רומזת למספר גדול של כוכבים מחוץ  למערכת השמש. בשמיכה גם מתוארים ירחים: הירח של כדור הארץ, הירחים הגליליאניים סביב צדק, כמו גם מספר ירחים על שבתאי, נפטון, אורנוס ושבתאי כולל טבעות שבתאי. בנוסף, מתואר גם כוכב שביט בעל מסלול מאוד אקסצנטרי אשר ייתכן והוא שביט היילי, אשר בפעם האחרונה שנראה לפני יצירת השמיכה היה ב-1835.

השמיכה גדולה מאוד, בגודל של 225 ס"מ X על 269 ס"מ. השמיכה מורכבת ממספר שכבות בד - השכבה העליונה מבד צמר, וקישוטים המשלבים בד, צמר, רקמות משי וצמות צמר.

שמיכת מערכת השמש נמצאת כיום בבעלות הסמית'סוניאן, במוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית. השמיכה נתרמה על ידי פטרישיה היל מקלוי וקתרין היל מרדון. נכון ל-2018, השמיכה לא בתצוגה הקבועה.

ראו גם
------

* אמנות סיבים
* רקימה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  "1876 Ellen Harding Baker's "Solar System" Quilt". *National Museum of American History* (באנגלית). נבדק ב-2018-04-21.
2. 1 2  "Sarah Ellen Parker". find a grave. נבדק ב-17 בספטמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Sarah Ellen Baker (Harding) (and her kids)". www.geni.com. נבדק ב-17 בספטמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Barbara Morgan (20 באפריל 2018). "Solar System Quilt". barbarabrackman.blogspot.com. `{{cite web}}`:  (עזרה)