recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב מאיר ציפסר, 1858
הרב **מאיר ציפסר** (בכתיב יידי: **ציפסער**; ח' באב ה'תקע"ה, 14 באוגוסט 1815 - ו' בטבת ה'תר"ל, 10 בדצמבר 1869) היה רב והיסטוריון הונגרי. בראשית דרכו היה מזוהה עם האורתודוקסים, אך במהלך הקריירה הרבנית שלו נטה לנאולוגים.

ביוגרפיה
--------

נולד בבלשג'רמט. למד בישיבות שונות, בין רבותיו: רבי בנימין זאב וולף בוסקוביץ ורבי מאיר איזנשטטר. הוא רכש השכלה כללית באופן עצמאי ובסיוע הרב הנאולוגי ליב שוואב.

משנת 1843 כיהן כרב בסקשפהרוואר (בשמה הגרמני: שטול-ווייסנבורג). ב-1849 פרץ סכסוך בעיר, כאשר הנפיק גט לאישה במקום בניגוד לנוהג שלא לעשות כן, בגלל שמה הסבוך של העיר. הרב ציפסר ניסה להסביר את עמדתו בפמפלט "מי השילוח" (פשט תרי"ג) בהסכמת הרב ליב שוואב, אך ללא הועיל, הרב ידידיה גוטליב פישר מתלמידי החת"ם סופר וסוחר מצליח (לימים רבה האורתודוקסי של העיר), פרסם את החיבור "דלתים ובריח" נגד הסבריו של הרב ציפסר, והוא אולץ להתפטר. במקומו התמנה הרב יוסף גוגנהיים, חתנו של רש"ר הירש.

בעקבות הפרשה, סומן הרב ציפסר כנאולוג. הכתב סופר כינה אותו במליצה במכתבים לרבני הערים הסמוכות: "סורר ומורה לעדתו" (מכתב לרבה של שרבוגראד, אברהם צבי אבלס); "רב החובל פרוץ ומקולקל" (מכתב לרבה של קמרן, פנחס ליב פרידן). בחוברת "דלתים ובריח" שזכתה להסכמתם של רבנים ידועי שם כמו הרב חיים יוסף פולק, האריך המחבר בהקדמתו למצוא רמזים בכתביו הלועזיים של ציפסר לכך שהוא "מכת החדשים אשר מקרוב באו".

הרב ציפסר עבר לכהן כרבה של רכניץ, שבה כיהן למעלה מעשור עד לפטירתו בשנת 1869.

לקריאה נוספת
------------

* נתנאל קצבורג, **ההיסטוריוגרפיה היהודית בהונגריה**, סיני, מ, תשי"ז. הפרק על 'מאיר ציפסר', עמ' קכ-קכא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאיר ציפסר** בוויקישיתוף
* ציפסר, מאייר, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* מאיר ציפסער (1815-1869), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  גוטליב פישר, **דלתים ובריח למי השילוח**, וינה תרט"ו, באתר היברובוקס.
2. ↑  להרחבה על הפרשה ראו: יעקב כ"ץ, **הקרע שלא נתאחה**, ירושלים תשנ"ה, עמ' 65–68.
3. ↑  שו"ת כתב סופר, אבן העזר סימן מ"ח.
4. ↑  שו"ת כתב סופר, אבן העזר סימן מ"ט.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298140305171
* ISNI: 0000 0003 8542 4437
* NTA: 256170606
* VIAF: 237801638
* WorldCat: viaf-237801638

 |
**רוברט ואלאס** (באנגלית:**Robert Wallace**;‏ 25 ביוני 1853-17 בינואר 1939) היה מדען בתחום החקלאות, פרופסור באוניברסיטת אדינבורו וכתב מאמרים רבים לבריטניקה.

ביוגרפיה
--------

רוברט ואלאס נולד באחוזה משפחתית בסקוטלנד. לאחר סיום לימודי בית ספר הוא החל ללמוד באוניברסיטת אדינבורו וסיים אותה בסביבות 1872. לאחר מכך הוא טיפל בחוות משפחתית.

בשנים 1882–1885 ואלאס לימד בקולג' מלכותי לחקלאות וקודם לדרגת פרופסור לחקלאות. בשנת 1885 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת אדינבורו. באוניברסיטת הוא פעל להסדרת הענקת התוארם בחקלאות. הוא היה ראש קתדרה לחקלאות וכלכלה עד לשנת 1922. במקביל לעבודתו באוניברסיטה ואלאס פעל להקמת מוסדות חינוך נוספות בתחום החקלאות ברחבי סקוטלנד.

רוברט ואלאס סייר באיטליה, הודו וארצות נוספות. בעקבות סיוריו בהוקו הוא כתב ספר על שיפורים בגידול מקנה. בנוסף לכך הוא ערך סיורים בארצות הברית, מצרים ודרום אפריקה. רוברט ואלאס התכתב רבות עם אלינור אן אורמרוד ובשנת 1904 היא עורך של ספר ביוגרפי שלה.

ספרים של ואלאס
--------------

* *India in 1887* ‏ (1888)
* *Farm Live Stock in Great Britain* ‏ (1889)
* *Farming Industries of the Cape Colony* ‏ (1896)
* *The rural economy and agriculture of Australia and New Zealand* ‏ (1904)
* *Argentine Shows and Livestock* ‏ (1904)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט ואלאס** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* כתבי רוברט ואלאס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295003405171
* BIBSYS: 15038690
* GND: 133360725
* ISNI: 0000 0001 0965 1027
* LCCN: no97037426
* NTA: 131916548
* SELIBR: 319049
* SNAC: w6p99gvj
* VIAF: 38104863
* WorldCat: lccn-no97037426

 |
הסמל של יומן חייתי
**יומן חייתי** (**Animal TV**) הייתה התוכנית ישראלית הראשונה והיחידה שעסקה בזכויות בעלי חיים בטלוויזיה. התוכנית החלה את שידוריה ב-2003.
התוכנית חשפה עובדות ותמונות המתעדות פגיעה ממוסדת ושיטתית בבעלי חיים בחברה הישראלית ובכלל, ודנה בפגיעה זו ובסיבות המאפשרות לה להימשך. עוד תיעדה התוכנית את מאמציהם של אלה הפועלים להילחם בפגיעה, לחשוף אותה, למחות נגדה או לעצור אותה. בנוסף להפקות מקוריות, התוכנית גם תרגמה והקרינה קטעי וידאו שהופקו על ידי קבוצות דומות בעולם.

התוכנית הופקה על ידי פעילים מתנדבים בעלי ניסיון במקצועות הטלוויזיה ובעיצוב. צוות התוכנית היה מורכב מפעילים שיצאו לסיורים ברחבי הארץ עם אמצעי צילום, ועורכים. "יומן חייתי" קמה מ"קבוצת תקשורת עצמאית" ("אינדימדיה") ששמשה לה כגוף משדר. 

18 התוכניות הראשונות שודרו בערוצים הקהילתיים בתוכניות בנות חצי שעה שהופקו אחת לחודשיים. החל מחודש יולי 2009 התוכנית הפיקה כתבה חדשה שהופצה בניוזלטר וידאו מיוחד באינטרנט כל שבועיים.

את התוכנית יצר ערי דניאל ארליך שהפיק אותה והיה עורכה הראשי.

בחודש ספטמבר 2008 זכתה התוכנית בפרס "הכתבה הטובה ביותר ששודרה אי-פעם בערוץ הקהילתי" על יצירת הסרט "5 סיבות טובות לאכול את הכלב" בכנס הארצי של האגודה הישראלית לטלוויזיה, רדיו ותקשורת קהילתית.

בתאריך 10 באפריל 2011 פורסם ניוזלטר מס' 24 ובו פורסמה לראשונה הרצאתו של גארי יורופסקי בתרגום לעברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיון של אתר האינטרנט של יומן חייתי
* יומן חייתי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**יומיף קג'לצ'ה** (נולד ב-1 באוגוסט 1997) הוא אתלט אתיופי, סגן אלוף העולם (דוחה 2019) בריצת 10000 מטר, פעמיים אלוף העולם באולם (פורטלנד 2016, ברמינגהאם 2018) בריצת 3000 מטר ושיאן העולם בריצת מייל באולם.

ביוגרפיה
--------

קג'לצ'ה זכה ב-2013 במדליית זהב בריצת 5000 מטר באליפות העולם באתלטיקה לקדטים. ב-2014 זכה במדליית זהב בריצת 3000 מטר באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג בתוצאה של 7:56.20 דקות. באותה שנה זכה במדליית זהב בריצת 5000 מטר באליפות העולם באתלטיקה לנוער, כשקבע שיא אישי חדש של 13:25.19 דקות. 
ב-2015 זכה במדליית זהב בריצת 5000 מטר באליפות אפריקה לנוער, ניצח בשתי תחרויות מסבב ליגת היהלום, ברומא וביוג'ין וסיים רביעי בריצת 5000 מטר באליפות העולם באתלטיקה. 

### 2016

#### אלוף עולם באולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם קג'לצ'ה זכה במדליית הזהב בריצת 3000 מטר בתוצאה של 7:57.21 דקות. 

### 2017

באליפות העולם סיים בפעם השנייה ברציפות במקום הרביעי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:33.51 דקות. 

### 2018

באליפות העולם באולם זכה במדליית זהב שנייה ברציפות בריצת 3000 מטר, בתוצאה של 8:14.41 דקות.

בגמר ליגת היהלום בבריסל, זכה קג'לצ'ה במדליית ארד בריצת 5000 מטר, בשיא אישי חדש של 12:46.79 דקות, אחרי סלמון ברגה והגוס גבריהווט. הוא היה שותף לריצה היסטורית, שבמהלכה שבעה רצים ירדו מ-13 דקות.

### 2019

בחודש פברואר, קג'לצ'ה קבע תוצאה של 3:48.46 דקות בריצת מייל באולם, מאית שנייה לאט משיא העולם של הישאם אל גרוז'.
בתחרות שנערכה באותו חודש במסגרת הסבב העולמי באולם, קג'לצ'ה סומן כמי שישבור את שיא העולם בריצת 1500 מטר באולם. בסיבוב האחרון הוא הוביל, אך בן ארצו סמואל טפרה עקף אותו ושבר את שיא העולם והעמידו על 3:31.04 דקות. קג'לצ'ה שסיים שני, קבע תוצאה של 3:31.58 דקות.

#### שיאן העולם

חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבוסטון, הוא שבר את שיא העולם בריצת מייל באולם, כשקבע תוצאה של 3:47.01 דקות.

במבחנים האתיופים לאליפות העולם שנערכו ביולי סיים קג'לצ'ה שלישי בריצת 10000 מטר בשיא אישי חדש של 26:49.34 דקות. חודש לאחר מכן, בגמר ליגת היהלום שנערך בבריסל, סיים שישי בריצת 5000 מטר, לאחר שקבע תוצאה של 13:01.38 דקות.

באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים שמיני בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:12.09 דקות.

שיאים אישיים
------------

**אצטדיון:**

* ריצת 1500 מטר - 3:32.59 דקות, ספטמבר 2018
* ריצת 5000 מטר - 12:41.73 דקות, יוני 2023
* ריצת 10000 מטר - 26:49.34, אוקטובר 2019

**אולם:**

* ריצת 1500 מטר - 3:31.58 דקות, פברואר 2019
* ריצת מייל - 3:47.01 דקות, מרץ 2019, **שיא עולם**
* ריצת 3000 מטר - 7:38.67 דקות, פברואר 2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יומיף קג'לצ'ה** בוויקישיתוף
* יומיף קג'לצ'ה, ברשת החברתית אינסטגרם
* יומיף קג'לצ'ה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* יומיף קג'לצ'ה, באתר olympedia.org
* יומיף קג'לצ'ה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* יומיף קג'לצ'ה, באתר ליגת היהלום
* יומיף קג'לצ'ה, באתר Track and Field (גברים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סרטון הריצה באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14594967

 |
**פוספוגלוקומוטאז** הוא אנזים, ממשפחת אנזימי המוטאז, המצוי בכל תא צמחי ואנימלי. תפקידו הוא העברת קבוצת פוספט על מונומר של גלוקוז מעמדה 1' לעמדה 6' במולקולה או ביצוע הפעולה ההפוכה.

התגובה המזורזת
--------------

מבנה פוספוגלוקומוטאז המתבטא בשריר ארנבת
פוספוגלוקומוטאז מזרז את ריאקצית ההעברה התוך-מולקולרית של קבוצת הפוספט הנמצאת על מולקולת גלוקוז. ליתר דיוק, הפוספט הנמצא על פחמן מספר 1 במטבוליט גלוקוז-1-פוספט עובר לעמדה מספר 6 בגלוקוז, לקבלת גלוקוז-6-פוספט. זוהי ריאקציה הפיכה היכולה להתרחש בתאים לשני הכיוונים.

בגליקוגנוליזה (פרוק גליקוגן)
----------------------------

גלוקוז-1-פוספט נוצר מביקוע גליקוגן על ידי האנזים גליקוגן פוספורילאז. על מנת שתוצר זה יוכל להיכנס לתהליכים מטבוליים, כגון, תהליך הגליקוליזה הוא עובר איזומריזציה לגלוקוז-6-פוספט, על ידי פוספוגלוקומוטאז.

בגליקוגנזה (סינתזת גליקוגן)
---------------------------

בריכוזים גבוהים של גלוקוז-6-פוספט האנזים פוספוגלוקומוטאז מזרז את הריאקציה ההפוכה: גלוקוז-6-פוספט עובר איזומריזציה לגלוקוז-1-פוספט. זהו השלב הראשון בסינתזה של גליקוגן מיחידות גלוקוז. בשלבים הבאים ייווצר UDP-גלוקוז, שבעזרת האנזים גליקוגן סינטאז ישמש מולקולת הסובסטרט שתאפשר הוספת הגלוקוז לגליקוגן.

מנגנון קטליטי
-------------

1. האנזים קושר את הסובסטרט (לדוגמה, גלוקוז-1-פוספט).
2. האנזים פוספוגלוקומוטאז מוסר קבוצת פוספט לסובסטרט כך שנוצר גלוקוז-1,6-ביספוספט, כלומר גלוקוז עם פוספט בעמדה 1' ופוספט בעמדה 6'.
3. הפוספט שנמצא באתר 1' בגלוקוז-1,6-ביספוספט מועבר לאנזים.

לסיכום, מהשלבים הנ"ל מגיעים למצב בו האנזים בסה"כ לא עבר שינוי ומוכן לקלוט סובסטרט חדש למזור קטליטי נוסף והסובסטרט עבר שינו מבני לגלוקוז-6-פוספט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוספוגלוקומוטאז** בוויקישיתוף
**יוממוּת אופניים** היא השימוש באופניים כדי להתנייד ביום-יום למקום הלימודים או העבודה, וזאת ללא מטרה מוגדרת של ספורט או תיירות.

יוממות אופניים שכיחה יותר באזורים שטוחים יחסית וכן במקומות בהם קיימים שבילי אופניים ותשתיות אחרות המשפרות את רמת הבטיחות והרכיבתיות של המקום. בשנים האחרונות, עם העלייה במכירות של אופניים חשמליים נצפתה עלייה בשימוש באופניים באזורים הרריים וכן אפשרה רכיבה למרחקים ארוכים יותר.

"רכבת אופניים" היא קבוצת אנשים שרוכבים יחד במסלול מוגדר בהתאם ללוח זמנים מסוים. רוכבים יכולים לעזוב או להצטרף למסלול בנקודות מסוימות, בהתאם לשימוש באוטובוס או ברכבת.

אופניים משמשים ליוממות בכל רחבי העולם. בחלק מהמקומות, דוגמת הולנד, הרכיבה על האופניים נפוצה ביותר. לעומת זאת, במדינות רבות אחרות נפוץ השימוש ברכב פרטי או בתחבורה ציבורית. במקרים אחרים, יש יוממים המשלבים בין אופניים לרכבת או לאוטובוס כדי להגיע ליעדם.

רכיבה על אופניים מאופיינת בעלות נמוכה יחסית לאמצעי תחבורה אחרים, וכן משמשת כפעילות ספורטיבית. כמו כן, נמצא כי ברחובות בהם נסלל שביל אופניים, העסקים המקומיים חזו בעלייה בתעסוקה ומשיפור במכירות שלהם.

בהשוואה למכוניות, רכיבה על אופניים סובלת ממספר גורמים מגבילים, ביניהם: סכנות בטיחותיות, הנובעות מתשתיות לא מתאימות; תלות במזג האוויר; מרחק רכיבה מוגבל וכן הגבלה במטען שניתן לשאת על אופניים. לכך קיימים אביזרים לאופניים דוגמת סלים המאפשרים נשיאת משקל רב יותר או פנסים שמשפרים את הנראות של הרוכבים. כמו כן, באזורים מושלגים קיימים גלגלים מיוחדים לאופניים המאפשרים שימוש בהם גם במזג אוויר קשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוממות אופניים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Daniel Ziffer, Electric bikes lead the charge to short circuit big cities' congestion cycle, ABC News, ‏5 ביולי 2019
2. ↑  Peter Schantz, Jane Salier Eriksson, Hans Rosdahl, Perspectives on Exercise Intensity, Volume and Energy Expenditure in Habitual Cycle Commuting, **Frontiers in Sports and Active Living**
3. ↑  Study Finds Bike Lanes Can Provide Positive Economic Impact in Cities, TREC, ‏22 באפריל 2020
4. ↑  Susan Sheng, Bike Lanes and Local Business: The Economic Impact, Cambridge Bicycle Safety, ‏22 בספטמבר 2021

| רכיבה על אופניים |
| --- |
| כללי | אופניים • אופניים חשמליים • רכיבה על אופני הרים • רכיבת כביש • אופני עיר |  |
| אמצעי תחבורה | יוממות אופניים • חוקים לרכיבה על אופניים • שליח באופניים • שירות השכרת אופניים • שירות שיתוף אופניים • טיולי אופניים • אופני משא • תחבורה פעילה |
| רכיבת פנאי | מרוץ אופניים • מרוץ אופני כביש • מרוץ אופני מסלול • מרוץ אופני BMX • מרוץ סייקלוקרוס • סייקלוספורטיב • פרי רייד • רכיבה למרחקים ארוכים • רכיבת טריאל על אופני הרים • טריאתלון • מרוצי אופניים • רוכבי אופניים • רכיבה אומנותית • ספינינג |
| בטיחות ותשתיות | שביל אופניים • אזורים ידידותיים לרוכבי אופניים • חניה לאופניים • בטיחות בעת רכיבה על אופניים • תשתיות אופניים • רכיבתיות • הנדסת תשתיות לאופניים • דיאטת כביש |
| שונות | מכונאי אופניים • שימוש מלחמתי באופניים • תחבורה בת קיימא • אספנות אופניים |
**פוסטוסוכוס** (שם מדעי: Postosuchus) הוא סוג של זוחל גדול אוכל בשר מהקבוצה Loricata שבארכוזאוריה. הוא היה קרובם הרחוק של התנינאים, וקרובו של הפרסטוסוכוס, שקדם לו. הפוסטוסוכוס תואר ב-1985 ומשמעות שמו היא: "התנין של פוסט (אנ')" בטקסס, בו התגלו ממצאיו לראשונה.

מאפיינים
--------

הפוסטוסוכוס חי לפני כ-201–221 מיליון שנה בתקופת הטריאס באמריקה הצפונית. הוא דמה במראהו לתנין יבשתי גדול עם לסתות גדולות מלאות שיניים. אורכו הגיע ל-4–5 מטרים, גובהו ל-1.5 מטרים ומשקלו ל-250–300 ק"ג. יצור זה היה איטי ובעל עור קשקשים עבה. בניגוד לתנינים המודרניים היה הפוסטוסוכוס מסוגל להתרומם על שתי רגליים כדי לנוע מהר.

הפוסטוסוכוס חי בטריאס המאוחר, בערבות היבשות של טקסס והאזורים סביבה, והיה טורף על גדול בתקופה שקדמה להופעת הדינוזאורים. הוא טרף יצורים קטנים ממנו כמו תראפסידים מהקבוצה דיצינודונטים (Dicynodontia) שהיו נפוצים בתקופתו וגם ארכוזאורים אחרים כמו הדסמטוסוכוס.

הפוסטוסוכוס נכחד לאחר תקופת הטריאס, יחד עם קרוביו.

בתרבות
------

* הפוסטוסוכוס נראה בפרק הראשון שבסדרה "ללכת עם דינוזאורים", במשחקים "עולם היורה: המשחק" ו"Jurassic World: Alive" ובסרט "דינוזאור בחיים!".

ראו גם
------

* ראוסוכוס - קרוב משפחתו מאמריקה הדרומית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוסטוסוכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
"**חלום מס' 32**" (2000) הוא שמם של שני תצלומים מאת האמנית הישראלית דגנית ברסט.

תיאור
-----

"חלום מס 32A" ו-"חלום מס' 32B" הם שני תצלומי צבע שיצרה דגנית ברסט בין השנים 2000-1996, ושייכים לסדרה של עבודות שנקראה "החלומות". על פי ברסט המניע ליצירת סדרה זו הייתה תגובה לפרידה מבת זוגה באותה עת, פרידה שהולידה משבר רגשי.

העבודה נעשתה בטכניקה של פוטומונטאז', על ידי הקרנת שישה פריימים מתוך תשליל אחד שהיה מצוי בארכיונה של האמנית. ברסט קשרה את תהליך העבודה אל מושג "עיבוי" הפסיכואנליטי של זיגמונד פרויד, שנלקח מתוך מאמרו "על חלומות". כל פריים הודפס בהדפסת צבע ידנית על אותו גיליון נייר צילום, כך שהתקבל דימוי היברידי. 

במרכז שני התצלומים נמצא טורסו נשי וסביבו דימויים של ידיים ושל פטמות וחזה נשי. הפרשנות האמנותית מצאה בעבודה הקבלה אל דמויותיהם של תומאס הקדוש מן הברית החדשה, המצביע על גופו של ישו ובוחן את ממשות גופו ועל גופו של ישו עצמו, שפצעי הסטיגמטה עשויים להיות מגולמים בכתמים ובפטמות שנוצרו כתוצאה משילוב הפריימים.

עותק של התצלום "חלום מס 32A" היה באוסף מכון שפילמן לצילום ואילו עותק של העבודה "חלום מס 32B" נמצא החל משנת 2002 באוסף מוזיאון ישראל.
העבודה הוצגה בתערוכה "החלומות" (2001) במוזיאון הרצליה לאמנות, בתערוכות "התגלות: דמותו של ישו בצילום" (2003) ו-"הוצאו מהקשרם: אמנות אברי הגוף" (2013) במוזיאון ישראל ובתערוכה הרטרוספקטיבית "דגנית ברסט: המזימה של הטבע: עבודות 2013-1973" (2013) במוזיאון תל אביב לאמנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* חלום מס' 32B, באתר מוזיאון ישראל (אורכב 13.07.2018 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: נגב, אילת, "פשר החלומות", **ידיעות אחרונות**, תל אביב, 2 בפברואר 2001, עמ' 33
2. ↑  ראו: **המונטז'רית או טלפון שבור** (הודעה לעיתונות), מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, תיק אמנית.
3. ↑  ראו: דוד, נורית, "הפצע ליד דגנית", בתוך **דגנית ברסט: החלומות**, מוזיאון הרצליה לאמנות, הרצליה, 2001, עמ' 8
הרב **אהרן פרידמן** (נולד בה'תשל"ה, 1975) הוא ראש ישיבת כרם ביבנה מאז אלול ה'תשע"ז, לצד הרב גבריאל סרף.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים לרב ד"ר זאב ולשושנה פרידמן. למד בישיבה התיכונית מערבא, ובתום לימודיו התיכוניים, בשנת ה'תשנ"ב, החל את לימודיו בישיבת כרם ביבנה. שרת כלוחם בחיל התותחנים במסגרת ההסדר. משרת במילואים כרב צבאי בגדוד תותחנים. לאחר נישואיו למד בכולל שבישיבה ונסמך לרבנות. במקביל למד כשבע שנים אצל הרב יצחק שלמה זילברמן, וכן למד תנ"ך עם הרב יעקב מדן ראש ישיבת הר עציון.

בשנת ה'תשס"ח התמנה לר"מ בישיבת כרם ביבנה. ייסד "כולל יום שני" ללימוד תנ"ך בהנחיית ד"ר חגי בן ארצי ללומדים מחוץ לישיבה. מעביר שיעורים ביישובי הסביבה.

בשנת ה'תשע"ז החל לשמש כסגן ראש הישיבה, לצד הרב גבריאל סרף. באלול של אותה שנה, עם פרישתו של ראש הישיבה הרב מרדכי גרינברג, התמנו השניים לראשי הישיבה.

בנו, אלקנה פרידמן, הוכתר כחתן התנ"ך בחידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי בשנת תשע"ו.

חיבוריו
-------

* **ארץ חיים** : שיעורי שביעית - שיעורים על הלכות שביעית
* **בהר ה' יראה** - מאמרים ודרשות לראש השנה
* **אלף המגן** - ביאור לתפילות הרמח"ל
* **חרות על הלוחות** - דרשות על עשרת הדיברות
* **ההר חמד אלקים** - דרשות למתן תורה
* **נבואה שעריך** - דרשות ליום הכיפורים
* **אסתר מן התורה** - מאמרים למגילת אסתר
* **קום כי זה היום** - מאמרים לראש השנה
* **חרות עולם** - על הגדה של פסח
* **בצל כנפיך** - שיעורים ופסקי דינים בהלכות גירות

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אהרן פרידמן – ראש הישיבה, באתר ישיבת כרם ביבנה
* מאמרים של הרב אהרן פרידמן, באתר ספריית אסיף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ערוץ 7, ראשי ישיבה חדשים בכרם ביבנה, באתר ערוץ 7, 28 באוגוסט 2017
2. ↑  חתן התנ"ך: אלקנה פרידמן, באתר ערוץ 7, ד' באייר תשע"ו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007354510705171

 |
**משרד המשפטים של אזרבייג'ן** (באזרית: **Azərbaycan Respublikasının Ədliyyə Nazirliyi**) הוא סוכנות ממשלתית באזרבייג'ן המופקדת מערכת המשפט, התביעה הציבורית והרפורמות בחוק הציבורי.

היסטוריה
--------

משרד המשפטים היה אחד המשרדים הראשונים של הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן. הוא הוקם ב-28 במאי 1918, יום הכרזת העצמאות של אזרבייג'ן. לאחר כיבוש הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן על ידי הארמייה ה-11 של רוסיה הסובייטית במאי 1920 בוטל משרד המשפטים.

בשנת 1933 הוקם מחדש משרד משפטים, והוא היה אחראי על ניסוח הצעות חוק, פרשנות חוקים, הכשרת שופטים ועורכי דין, מתן סיוע משפטי לאוכלוסייה, ניהול מערכת בתי הסוהר וכדומה.

בשנת 1959 בוטל שוב משרד המשפטים, וניהול כל פעולות הרשות הועברה לבית המשפט העליון.

משרד המשפטים של אזרבייג'ן הוקם שוב ב-27 באוקטובר 1970, כאשר היידר אלייב עלה לשלטון.

בצו נשיאותי מיום 11.11.2000, הוכרז יום אישורה של תקנת משרד המשפטים.

"חוק משרד המשפטים" החדש אושר בצו הנשיאותי מ-18 באפריל 2006 במטרה לחדש את הבסיס המשפטי של המשרד ולהתאים אותו לסטנדרטים בינלאומיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משרד המשפטים של אזרבייג'ן
* משרד המשפטים של אזרבייג'ן, ברשת החברתית פייסבוק

* משרד המשפטים של אזרבייג'ן, ברשת החברתית טוויטר

* משרד המשפטים של אזרבייג'ן, ברשת החברתית אינסטגרם

* משרד המשפטים של אזרבייג'ן, סרטונים בערוץ היוטיוב
**אוסקר פודור** (במקור **פויכטמן-Feuchtman**; בהונגרית: **Fodor Oszkár**; סקשפהרוואר, 6 בפברואר 1876 – בודפשט, 1 בנובמבר 1934) היה רופא יהודי-הונגרי "יועץ בריאות מלכותי ראשי" שמונה על ידי העוצר האדמירל מיקלוש הורטי שליט הונגריה.

ביוגרפיה
--------

אוסקר פויכטמן נולד במשפחה יהודית בעיר סקשפהרוואר כבנם של אדולף פויכטמן, ושל יוליה נוימן. ביתם היה ברחוב קידיו (נחש) 4 (Kígyó u. 4). הוא השלים את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט בשנת 1898 (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). התמחה ברפואת ילדים, אך עסק רבות גם בכתיבה עיתונאית.

### בעיתונות

כבר בגיל 18 (1894) היה חבר לפרנסתו במערכות של עיתונים שונים:

* Fővárosi Lapok – דפי הבירה
* Nemzet – האומה
* Országos Hírlap – ידיעות הארץ

בנוסף:

* משנת 1893 קיבל משרה ב"אגודת התרבות הציבורית" של טרנסדנוביה (כמחצית הונגריה)
* משנת 1904 הפך למזכיר הכללי של האגודה.
* ב-1902 היה המזכיר הכללי גם של "תיאטרון העם".

### נישואיו

ב-7 בדצמבר 1902 התחתן עם ארנקה וייסמן, שהייתה צעירה ממנה בשבע שנים (אז בת 19), בבודפשט. העדים בנישואיהם היו אלברט ברזוויצקי (פוליטיקאי, היסטוריון, נשיא האקדמיה ההונגרית למדעים בין השנים 1905–1936, הנשיא השישי של אגודת קישפלודי בין השנים 1923–1936, היו"ר הראשון של הוועד האולימפי ההונגרי) וכן קלמן פורז'ולט (סופר, עיתונאי, במאי, חבר באגודת פטפי). הם התגרשו ב-1910.

ב-1 באוגוסט 1914 נישא בשנית למרגיט בהם, שהייתה צעירה ממנו ב-15 שנים (אז בת 23).

### כרופא

בתחום הרפואה עסק פודור והצטיין בעיקר בתחום הרפואה הציבורית: רפואת הילדים והבלנאולוגיה ובמשך שנים ייצג ותמך בקידום המרחצאות בהונגריה באלמנך שלו בשם "מרחצאות ואתרי נופש". הוא עסק רבות בנושאי הגנת ילדים. בשנת 1910 נבחר למנכ"ל "האגודה הלאומית לסנטוריום עבור ילדים". הוא מילא תפקיד מרכזי בהקמתם ובשגשוגם של בתי ההבראה לילדים, לרבות בית ההבראה לילדים ז'ופיה (Zsófia) בבלטונאלמאדי שהוא היה הרופא הראשי והמנכ"ל שלו.

ב-1912 מונה ליועץ מלכותי, וב-1922 הוענר לו תואר "יועץ בריאות מלכותי ראשי" כהוקרה על פעילותו והישגיו בתחום בריאות הציבור.

אוסקר פודור הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

לקריאה נוספת
------------

* אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים (מצטיינים). בודפשט, הוצאת מכבי, 2001
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. אוסקר פודור
* לקסיקון ביוגרפי של מחוז וספרם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסקר פודור** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של אוסקר פודור, באתר "שופר", המדיה פורטל היהודי הונגריה
* הודעה על מינויו של ד"ר אוסקר פודור על ידי העוצר מיקלוש הורטי כ"יועץ ראשי מלכותי של הונגריה לענייני בריאות הציבור".

הערות שוליים
------------

1. ↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker állami halotti akv. 1885/1934. folyószáma alatt.
2. ↑  הענקת יועץ מלכותי ראשי לבריאות הציבור על ידי העוצר האדמירל מיקלוש הורטי
3. ↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. V. ker. állami házassági akv. 414/1902. folyószáma alatt
4. ↑  A bpesti kr. tvszék 46905-1910. sz. jogerős ítélete.
5. ↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. II. ker. állami házassági akv. 634/1914. folyószáma alatt.
**אהרן דב פיינשטיין** (1832–1905) מחלוצי ההתיישבות בארץ ישראל לפני העלייה הראשונה, ממייסדי ראש פינה.

אהרן דב פיינשטיין

תולדות חייו
-----------

נולד בשנת 1832 בדווינסק (כיום דאוגבפילס שבלטביה). אביו, שלמה לפידות, היה  שוחט ובודק בחצרו של רבי שניאור זלמן מלאדי, מייסדה של חסידות חב"ד. היה תלמיד ישיבה ונחשב עילוי ומיועד לרבנות. בשנת 1844 נחטף על ידי חיילי צבא הצאר, במסגרת גזרת הקנטוניסטים. בשנים הראשונות לאחר החטיפה עבד בעבודה חקלאית ולאחר מכן גויס לצבא והוכשר כחייט בתפירת מדים.

מלחמת קרים
----------

בשנת 1853 פרצה מלחמת קרים ופיינשטיין נשלח לחזית סבסטופול. במהלך הקרבות הוא נפגע מרסיס פגז, נלקח בשבי הצרפתי וטופל בבית חולים צרפתי. לאחר החלמתו הועבר למחנה שבויים צרפתי, שם שהה עת תום המלחמה. במחנה השבויים הועסק במקצוע החייטות בתפירת מדים ובגדי אסירים.

העלייה לארץ ישראל
-----------------

עם תום המלחמה העדיף פיינשטיין להישאר בצרפת, ולא לחזור לרוסיה (שם היה מחויב להמשך שירות צבאי עד שנת 1863). במקום זה החליט לעלות לארץ ישראל ולממש את מצוות חב"ד ליישוב ארץ ישראל כהכנה לבוא המשיח. ב-1860 עלה על ספינה במרסיי, שיעדה היה נמל יפו. סערה בים מול חופי לבנון הטביעה את הספינה ופיינשטיין היה הניצול היחיד. הוא השתלב בקהילה היהודית בטריפולי (לבנון), הקים משפחה ועסק בעבודת חייטות. הידע שלו בתפירת חליפות אירופאיות הוכח כיתרון גדול, העסקים שגשגו ובשנת 1868 עבר לביירות, והרחיב את עסקיו לכדי מפעל תפירה שהעסיק עשרות עובדים. בין השאר חתם על חוזה עם ממשלת טורקיה לאספקת מדים לצבא הטורקי. 

בשנת 1880, בגיל 48, החליט להשאיר את העסקים המשגשגים מאחור ולהמשיך לארץ ישראל. באפריל 1880 הגיע עם רעייתו, שמונת ילדיו וכל רכושו בשיירת גמלים ופרדות לעכו.

הקמת ראש פינה
-------------

בחודשים הראשונים בארץ ישראל עסק פיינשטיין בחיפוש מקום להתיישב בו. בזמן בו הגיע פיינשטיין לארץ ישראל נכשלו שני ניסיונות ההתיישבות הראשונים של העלייה הראשונה - גיא אוני שליד צפת ופתח תקווה. פיינשטיין ביקש להיפגש עם לורנס אוליפנט הבריטי, תומך התיישבות היהודים בפלשתינה, וזה יעץ לו לרכוש אדמות בשפרעם, שבו הייתה אז קהילה יהודית קטנה. פיינשטיין אכן רכש בית ואדמה בשפרעם והחל בעבודת האדמה אך הקשר עם היהודים בני המשפחות העתיקות ביישוב לא צלח. 

ב-1882 הוקמה המושבה ראש פינה על אדמות גיא אוני ופיינשטיין הצטרף לקבוצת העולים מרומניה שיישבו את המקום. הוא רכש שני פדאנים אדמה (כ-100 דונם) מהשייח' של כפר ג'אעוני, בנה את ביתו ביישוב ולאחר מכן העביר את כל משפחתו למקום.

החיים בראש פינה
---------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

לקריאה נוספת
------------

* אהרן אבן-חן: **שלושה ימים בסיוון-סיפורה של איכרה ממשמר הירדן**: הוצאת שמגר, 1987.
* **ראש פינה בת מאה**, בהוצאת המועצה המקומית ראש פינה, 1983.
**משרד המזון והחקלאות של הרייך** (בגרמנית: **Reichsministerium für Ernährung und Landwirtschaft**) היה משרד ממשלתי של גרמניה בתקופת רפובליקת ויימאר בין השנים 1919 ל-1933 ובמהלך תקופת גרמניה הנאצית בין 1933 ל-1945.

בינואר 1935 המשרד אוחד עם משרד החקלאות והייעור הפרוסי (שהוקם ב-1879). ב-1938 שונה שמו של המשרד "משרד המזון והחקלאות של פרוסיה והרייך". לאחר כניעת גרמניה הנאצית ופיצול גרמניה, הוקם בגרמניה המערבית משרד החקלאות והמזון הגרמני, שמשמש את גרמניה המאוחדת עד היום.

היסטוריה
--------

במרץ 1919, הוקם "משרד המזון של הרייך" שאוחד בספטמבר של אותה שנה עם משרד הכלכלה של הרייך, במרץ 1920 פוצל והוקם כמשרדי עצמאי מחדש לאחר הפוטש של קאפ. באותה שנה עבר המשרד לרחוב וילהלמשטראסה 72 שבברלין. מ-1924 הושאלו מהבניין ארבעה ציורים של אוגוסט ובר אך לאחר מלחמת העולם השנייה הציורים לא נמצאו.

לאחר שהנאצים תפסו את השלטון בינואר 1930, אלפרד הוגנברג מונה לעמוד בראשות המשרד, אך הוא אולץ להתפטר ביוני 1933. הוגנברג הוחלף על ידי בכיר המפלגה הנאצית, ריכרד ולטר דרה. כחלק מתהליך האחדה דרה פעל להקמת התאגיד הנאצי רייכסנהרשטאד (אנ'), אשר ויסת את ייצור המזון. דרה הוביל קמפיין מול בעלי אדמות גדולים שייפרדו מכמה מאדמותיהם כדי ליצור משקים חדשים, כמו כן הוא קידם את חוק הרייכסרבהוף (אנ'). הוא גם הסב את מרבית המשקים הקטנים במדינה לאחוזות משפחתיות שהיו אמורות לעבור מאב לבן מכוח דיני הורשה עתיקים. אמנם זה הגן על חקלאים קטנים מפני עיקול ובעיות כלכליות מודרניות רבות אחרות, אך הוא גם קשר אותם ואת צאצאיהם לאדמה באופן נצחי.

דרה נואם בעצרת "רייכסנהרשטאד" בגוסלאר תחת הסיסמה "דם ואדמה", 1937
בינואר 1935 המשרד אוחד עם משרד החקלאות והייעור הפרוסי (שהוקם ב-1879). ב-1938 שונה שמו של המשרד "משרד המזון והחקלאות של פרוסיה והרייך". לאחר כניעת גרמניה הנאצית ופיצול גרמניה, הוקם בגרמניה המערבית משרד החקלאות והמזון הגרמני, שמשמש את גרמניה המאוחדת עד היום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משרד המזון והחקלאות של הרייך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hans Kehrl: *Krisenmanager im Dritten Reich.*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007596897705171
* GND: 35231-7
* LCCN: n81144219
* VIAF: 168657977
* WorldCat: lccn-n81144219

 |
**ארנה לנדייל** (במקור **לוי** עד 1904, בהונגרית: **Lengyel Ernő**; טימישוארה, 29 ביוני 1885 – ? נובמבר 1944) היה עיתונאי, פובליציסט יהודי-הונגרי, שנספה בשואה.

ביוגרפיה
--------

ארנה לנדייל הוא בנם של מור לוי, שהיה הרב הראשי של טימישוארה והיה סופר תאולוגי ושל הרמינה פרלס ואחיו הצעיר של העיתונאי לאסלו לנדייל. ארנה סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הריאלית של טימישוארה ואת לימודיו באוניברסיטה בקלוז' ובבודפשט. הוא החל את דרכו כעיתונאי ב"הירלפ של קולוז'וואר" (Kolozsvári Hírlap). לאחר קבלת הדוקטורט שלו במשפטים בשנת 1911, הפך לעמית בכיר של כתב העת "השבוע" (Hét) בבודפשט ולכותב מאמרי המערכת של פשטי נפלו. אחר כך היו בצוות הפנימי של שני יומונים בבודפשט. הוא כתב גם ב"שוויון" (Egyenlőség) וב"עיתון" (Újság). מאמרי המערכת ומחקריו היו ברמה גבוהה ועסקו באירועי הפוליטיקה היומיומית מנקודת מבטו של הליברליזם. הוא היה פובליציסט בעיתוני האשט עד 1939. לאחר מכן הפך לאיש צוות ב"עיתון" וב"כתב העת של היהודים ההונגרים". ב-25 בנובמבר 1944 נחטף ונרצח על ידי אנשי מפלגת צלב החץ.

עבודותיו החשובות ביותר
----------------------

* לסוציולוגיה של העיתונות בכפרים ובערי השדה (מחקר, בודפשט, 1910)
* היסטוריה של הקואליציה (מחקר, ללא שנה)
* מצעד הקיסרות (דרמה היסטורית, התיאטרון הלאומי של בודפשט, 1935)

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת אגנש קניירש. 1969.
* לקסיקון יהודי הונגרי, עורך פטר אויווארי. בודפשט, 1929. ארנה לנדייל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 59224/1904. Forrás: MNL-OL 30799. mikrofilm 975. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1904. év 40. oldal 13. sor
"אוסף התמונות של הארכידוכס ליאופולד". ניתן לראות את טנירס עצמו במרכז התמונה, מחזיק את כובעו.
**דָוִד טֶנִירְס הבן** (בהולנדית: **David Teniers II**;‏ 15 בדצמבר 1610 – 25 באפריל 1690) היה צייר פלמי.

ביוגרפיה
--------

דוד טנירס הבן נולד באנטוורפן לצייר הפלמי דוד טנירס, שהיה תלמידו של הצייר הנודע פטר פאול רובנס. ב-1632 התקבל טנירס כחבר באגודת האמנים על שם סנט לוקס באנטוורפן. ב-1637 נשא לאישה את אן ברויגל, נכדתו של הצייר הפלמי המפורסם פיטר ברויגל האב.

טנירס הושפע בעיקר מציוריו של הצייר ההולנדי אדריאן בראואר שנפטר ב-1638. ב-1644 נבחר על ידי מועצת העיר אנטוורפן לשמש כראש אגודת האמנים על שם סנט לוקס. ב-1648 עבר להתגורר בבריסל ושימש כצייר החצר של הארכידוכס ליאופולד וילהלם, שהיה מושל ארצות השפלה מטעם פליפה הרביעי מלך ספרד. הארכידוכס, שהיה חובב אמנות מושבע, העסיק את טנירס כממונה על אוסף התמונות שלו. בתפקידו זה רכש טנירס תמונות יקרות ערך עבור מעסיקו, ובהן תמונות של ציירים איטלקיים (בעיקר מוונציה של המאה ה-16). אחרי שליאופולד וילהלם חזר לווינה הפך טנירס לבן חסותו ולמורהו של המושל החדש דון חואן, שהיה בנו של פליפה הרביעי מלך ספרד.

ב-1656 נפטרה אשתו, וטנירס נשא לאישה את איזבלה מפרן, בתו של מזכיר מועצת דוכסות בראבנט (שכללה את אנטוורפן ואת בריסל). טנירס עשה כמיטב יכולתו לקבל תואר אבירות ממלך ספרד (כפי שקבלו לפניו פטר פאול רובנס ואנתוני ואן דייק). המלך פליפה הרביעי התנה זאת בכך שיחדל מלמכור תמונות, תנאי שבו טנירס לא היה מסוגל לעמוד.

טנירס ייסד את האקדמיה לאמנות באנטוורפן שזכתה למעמד של אקדמיה ממלכתית ב-1663. במרוצת הקריירה שלו צייר טנירס למעלה מ-900 תמונות. כ-200 מהן מוצגות כיום במוזאונים בכל רחבי אירופה. בעשר שנותיו האחרונות עסק בעיקר במסחר בתמונות. הוא נפטר בבריסל ב-1690.

מציוריו החשובים
---------------

* פגישת אנשי המשמר האזרחי (1640 בקירוב)
* היריד הכפרי (1643)
* אוסף התמונות של הארכידוכס ליאופולד (1650 בקירוב)
* אידיליה בכפר (1652)
* הבן החוטא שחזר למוטב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד טנירס הבן** בוויקישיתוף
* דוד טנירס הבן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279874705171
* AAG: 1818
* BIBSYS: 90543270
* BNE: XX1148611
* BnF: cb121313636 (data)
* BPN: 21754771
* DSI: 13060
* GND: 118907832
* ISNI: 0000 0000 8078 0545
* KulturNav: 804dbca3-85ee-4973-85f6-b0d04e919111
* LCCN: n79059287
* MusicBrainz: fa3518cf-5462-4516-b69a-10806ea57f9e
* NGV: 1267
* NKC: mzk2004228246
* NLA: 35724369
* NLP: A26451311
* NTA: 068528760
* RKD: 76786
* SNAC: w6ff42d2
* SUDOC: 029758963
* TePapa: 2224
* Trove: 1059243
* ULAN: 500001443
* VcBA: 495/9443
* VIAF: 88765161
* WorldCat: lccn-n79059287

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
רבי **אהרן צבי לנדא** (-ז' בסיוון תר"ע, 1910) היה אדמו"ר לחלק מחסידי אלכסנדר שפרשו לאחר פטירת הישמח ישראל. לימים הפכה חצר זו לחסידות סטריקוב.

ביוגרפיה
--------

בנם של רבי דוב בעריש מביאלה, בנו של רבי אברהם מטשכנוב ורחל בתו של ר' ארצ'ה מגריצא-ביאלה. אביו היה האדמו"ר לחסידי וורקא לאחר פטירת האדמו"ר הצעיר מוורקא רבי מנחם מנדל. נישא לאסתר בת הרב נתן נטע טעננבוים חתן חתנו של רבי עקיבא איגר. הוא עסק במסחר בבדים, כשאת עיקר העסק ניהלה אשתו והוא רוב זמנו עסק בתורה.

לאחר פטירת אביו, פנה כשאר חסידיו לרבי יחיאל מאלכסנדר ואחריו לבנו הישמח ישראל. הוא היה מקורב להישמח ישראל וכתב את דברי תורתו בחיבור בשם "בר בי רב". לאחר פטירת הישמח ישראל בטבת תר"ע, הכתירוהו קבוצה מהחסידים לאדמו"ר. אמו הביעה התנגדות עזה לכך שבנה יקבל את האדמו"רות באומרה שזו סכנה עבורו, אך בשל לחץ החסידים שגברו הוא קיבל את ההנהגה. חסידים רבים היו נוסעים אליו מדי שבת, ואף הייתה יוצאת כל יום ה' בשבוע רכבת עם חסידים מורשה לביאלה, וסיפרו עליו סיפורי מופתים. הוא היה חלוש ונסע לאוטבוצק למנוחה. הוא אמר לחסידיו שאם יעזבוהו יבריא כי אין בכוחותיו לקחת את עול ההנהגה, אך הם סירבו.

כארבעה חודשים לאחר התמנותו נפטר ביום טוב שני של שבועות תר"ע. ונקבר בבית הקברות בורשה, בעיתוני התקופה הוארך מספר המשתתפים בלוויה בכ-50,000 איש. את מקומו מילא אחיו רבי אלימלך מנחם מנדל לנדא.

אחיו הקים לזכרו את "ישיבת בית אהרן" בזגרז'.

בנו רבי מנחם מנדל, נישא לחיה בת הרב משה וייס מטומשוב מזובייצקי. הוא סירב לכהן באדמו"רות. כשנסעו אליו חסידים הוא ברח מהעיר. לאחר מספר חודשים פנו אליו מספר חסידים חשובים בהם גיסו הרב שמואל וייס רבה של ונגרוב, הרב משה מקוטנא, הרב מקרשניק ורבה של טומשוב ולחצו עליו, אז נאות לכהן כאדמו"ר. כיהן תחילה בביאלה והתגורר בבית אביו, בהמשך בסודלובצה (סלדוביץ), ובשנת תרפ"ה היגר לארצות הברית. נפטר בב' באלול תרצ"ז. חיבר ספר בשם שמש ומגן, ובראשו נכתבו תולדות השושלת על ידי בנו ר' יחיאל. בספר זה הובאו מדברי תורתו של רבי אהרן צבי.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, **אנציקלופדיה לחסידות - אישים**, בערכו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוהל רבי אהרן צבי לנדא מביאלא בבית הקברות היהודי בוורשה** בוויקישיתוף
* הקדמת "שמש ומגן", אתר היברובוקס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקדמת הספר שמש מגן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010857533205171

 |
**חנה ניר** היא משוררת ומתרגמת ישראלית.

קורות חיים
----------

ניר נולדה וגדלה ברמת-גן. בוגרת התיכון תלמה ילין במגמת דרמה. למדה תיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ציור בבית הספר לאמנות קלישר ומחול בבית הספר של להקת בת דור.

בשנת 1979 החלה לפרסם שירים בעיתונות היומית, בעיתוני ילדים ובכתבי עת לספרות, ובמקביל שימשה כמגיהה וכמתקינה לדפוס בהוצאות ספרים ובעיתונים. במשך תקופה קצרה הייתה עורכת המקומון "קול חיפה" ב"ידיעות אחרונות", ובשנת 1986 מונתה לסגנית עורך בשבועון הילדים "כולנו". בתום שלוש שנים פרשה מתפקידה כדי להתמסר לכתיבה, ומאז פרסמה 14 ספרים.

כיום מתגוררת בתל אביב עם בעלה, האדריכל דרור סדומי.

פעילות ספרותית
--------------

### ספרי מקור

הסיפורים והשירים פרי עטה מאופיינים בסגנון ייחודי המשלב חריזה, מקצב, שימוש יצירתי בשפה ובמקרים רבים – הומור. חלק מהם כתובים בגוף ראשון – טכניקה המשווה להם נופך של מונולוגים דרמטיים.
מספריה הבולטים:
"מר רון צחק אחרון" – סאטירה משעשעת על התנהלות מפעל צעצועים המוצגת דרך סיפורה האישי של מזכירת המפעל;
"עלילות לילי לפידות" – פרודיה על נערת זוהר ובה הדמות הראשית מעידה על עיסתה;
"פיל-פילון חובב חרסינה" – האנשה משעשעת של חיות מוכרות באמצעות שירי-סיפור;
"סדנת אהבה" – ספר שירה המקבץ שירים שפורסמו בעיתונות בין השנים 1979–1998.

### תרגומי שירה

מתרגמת מן הקלאסיקה האנגלית והאמריקנית.

הציגה לראשונה בפני הקורא העברי מבחר משיריהם של אדגר אלן פו, וילפרד אואן וּויליאם בלייק. כמו כן תרגמה מבחר משירי רוברט פרוסט ואסופת שירים ארוטיים הומוריסטיים מן המאות ה-17 וה-18 הכוללת משוררים עלומי-שם בצד משוררים ידועים מאותה תקופה.

השיר הראשון שתרגמה הוא "העורב" לאדגר אלן פו, ותרגומה נבדל מזה של זאב ז'בוטינסקי וההולכים בעקבותיו בבחירתה להיצמד לפשטות המקור ולתרגם את מילת המפתח NEVERMORE כ"שוב לא עוד". בכך נשמר מבנה החריזה המקורי, המתפתח מ"עוד" ל"לא עוד" ועד ל"שוב לא עוד". ככלל, מתאפיינים תרגומיה בנאמנות למקור, הן מבחינת התוכן והן מבחינת הצורה.

### ספריה

* **מר רון צחק אחרון** איורים: דני קרמן (מודן/תמוז 1992)
* **עלילות לילי לפידות** איורים: דני קרמן (מודן/תמוז 1992)
* **שירים ממזריים** ארוטיקה היתולית מהמסורת האנגלית (ספרית פועלים, 1995)
* **ביישנית נורא** איורים: יפתח אלון (ספרית פועלים, 1997)
* אדגר אלן פו **העורב ושירים אחרים** (הוצאת הקיבוץ המאוחד, מפעל תרגומי מופת 1997)
* **תפוח בדבש** איורים: יערה עשת (ספרית פועלים, 2000)
* וילפרד אואן **קרעי שני** (הוצאת קשב לשירה, 2001)
* **פיל-פילון חובב חרסינה** איורים: ענת חנית (תמוז, 2003)
* רוברט פרוסט **בתום קטיף התפוחים** (הוצאת קשב לשירה, 2003)
* **זוג משמיִם** איורים: גד אולמן (דיוקן, 2005)
* **סדנת אהבה** רישומים: יצחק קרודו (דיוקן, 2008)
* ויליאם בלייק **הֵלך מטורף** (הוצאת כרמל, 2015)
* **שירים לאלוהים** (הוצאת סטימצקי, 2017)
* **שפתון שירים לבלשן החובב** (הוצאת סטימצקי, 2019)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חנה ניר** בוויקישיתוף
* רשימת הפרסומים של חנה ניר, בקטלוג הספרייה הלאומית
* השיר דקה דומייה באתר עדים במדים של צה"ל
* השיר ביעור חמץ באתר מושבה חופשית
* וילפרד אואן "קרעי שני" באתר הוצאת קשב לשירה
* קריאת תרגומים לשירי וילפרד אואן באתר "חיים של אחרים" של גלי צה"ל
* רוברט פרוסט "בתום קטיף התפוחים" באתר הוצאת קשב לשירה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312916305171
* LCCN: no2002021191
* VIAF: 34120130
* WorldCat (עם VIAF): 34120130

 |
הרב **אהרן פאלוטה** (במקורות בעברית גם: אהרן פאלוטא, וכן אהרן מפאלוטא. בגרמנית: **Aron Palotta**;‏ 1776, וארפלוטה, אזור מחוז וספרם המודרני, ממלכת הונגריה – 1843, זאגרב, ממלכת קרואטיה (ההבסבורגית)) היה הרב הראשי הראשון ליהודי זאגרב וכיהן במשרתו מ-1809, עד 1840 בפועל, ובאופן רשמי עד למותו ב-1843.

קורות חייו
----------

נולד ב-1776 בווארפאלוטה אשר בממלכת הונגריה. ב-1806 הוקמה רשמית הקהילה היהודית בזאגרב וב-1809 מונה אהרן פאלוטה לרב הראשי של הקהילה. ב-1816 עבר להתגורר בזאגרב במגורי קבע. פאלוטה שהיה רב אורתודוקסי נקלע לראשיתו של המאבק בין השמרנים לנאולוגים שהוביל בהמשך לקרע בין הקהילות. מעמדם של הנאולוגים הלך והתחזק והרב פאלוטה נותר בעמדת מיעוט. ב-1840 מונה הרב מוריץ גולדמן לרב בקהילה ובפועל כיהן כרבה הראשי. רשמית נשא אהרן פאלוטה את התואר רב ראשי, אך תפקידו היה משני וכמעט ריק מתוכן. הוא נפטר ב-1843 ונקבר בבית העלמין היהודי הישן. ב-1876 הועברו עצמותיו לבית הקברות מירוגוי. מצבת קברו המקורי נמצאת במוזיאון ההיסטורי בזאגרב.

אהרן פאלוטה היה נשוי ואב ל-8 ילדים, 5 בנים ו-3 בנות. הבנים: ישראל, נתן (1819 - ), יצחק, מקס (1824 - 1880), פצאל (1824 - 1880), וילהלם (1828 - 1913) והבנות: נָאנֶט (1818 - ), קטרינה (1823 - ), אמליה (1826 - ).

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב אהרן פאלוטה, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית).
2. ↑  צילום מצבת קברו המקורי של הרב פאלוטה, באתר mgz.hr (באנגלית).
3. ↑  גאברו שוורץ, יהדות זאגרב, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
4. ↑  Gavro Schwarz, Povijest zagrebačke židovske opine od snutka do 50-ih godina 19. Vijeka, Zagreb, 1939 (בקרואטית).
**בנק מאוריציוס** (בצרפתית: **Banque de Maurice**; באנגלית: **Bank of Mauritius**) הוא הבנק המרכזי של מאוריציוס.

ב-12 במרץ 2008, השיק בנק מאוריציוס את המכירות המקוונות של מטבעות זיכרון ומטבעות זהב של דודו לקונים בין-לאומיים.

היסטוריה
--------

הבנק הוקם בספטמבר 1967 מבוסס על בנק אנגליה בסיוע קצינים בריטים. ב-12 במרץ 1968, מאוריציוס קיבלה את עצמאותה מבריטניה. לפני שבנק מרכזי זה הוקם, המטבעות הונפקו על ידי הוועדה לנציבות מטבעות.

במהלך המאה ה-19, פעלו שלושה בנקים מסחריים שונים בשם בנק מאוריציוס. בנק מאוריציוס הראשון פעל בין 1813 ל-1825.

בנק מאוריציוס השני היה בנק חוץ בריטי עם שני דירקטוריונים, האחד בלונדון והשני בפור לואי. הבנק החל את פעילותו ב-1832. ב-1838, הוקם הבנק המסחרי במאוריציוס על ידי סוחרים כדי שהסוחרים יתנו לעצמם מקור אשראי חלופי, שכן עד להקמתו של הבנק המסחרי, היה בנק מאוריציוס השני לא יציב. המשבר הפיננסי של 1847 בלונדון הביא לקריסת שוק הסוכר ולהפסד קשה לשני הבנקים במאוריציוס. בנק מאוריציוס השני הפסיק את פעילותו ב-1848, והבנק המסחרי במאוריציוס שרד עד ימינו.

משקיעים מקומיים הקימו את הבנק השלישי של מאוריציוס ב-1894 בעקבות שתאגיד הבנק המזרחי (אנ') כשל במשימותיו. ב-1911, הבנק פתח סניף נוסף בסיישל, שקרוב מאוד למאוריציוס. למרות זאת, ב-1916, בנק מרכנתיל (אנ') רכש את הבנק. ב-1959, חברת ההחזקות HSBC רכשה את בנק מרכנתיל. בגלל ההיסטוריה הזו, HSBC מתייחסת לעצמה כבנק הזר העתיק ביותר במאוריציוס. הבנק הזר הבא שהגיע, וששרד עד ימינו, היה בנק המילואים של דרום אפריקה (אנ'), חברת האב של בנק ברקליס (אנ') במאוריציוס.

יעדי הבנק
---------

חוק בנק מאוריציוס 1966 המתוקן קובע את מטרות הבנק: "[יש] להגן על הערך הפנימי והחיצוני של המטבע של מאוריציוס ו[את] ההמרה הפנימית שלו [וגם] לכוון את מדיניותו לקראת השגת תנאים כספיים המסייעים לחיזוק הפעילות הכלכלית והשגשוג של מאוריציוס".

הבנק הוקם כסמכות האחראית על גיבוש וביצוע המדיניות המוניטרית בהתאם לתנאי מחירים יציבים. יש לבנק גם אחריות לשמירה על היציבות והחיזוק של המערכת הפיננסית של מאוריציוס.

לקריאה נוספת
------------

* Mauritius Commercial Bank. 1963. *The Mauritius Commercial Bank Limited, 1838-1963*. Port Louis.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בנק מאוריציוס (באנגלית)

* Details view on the banks of Mauritius, offers & special services

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bank of Mauritius, Bank of Mauritius (ב־)
2. ↑  Bank of Mauritius - The Central Bank of Mauritius, web.archive.org, ‏2008-08-03

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007433026405171
* ISNI: 0000 0001 2186 5191
* LCCN: n87860828
* VIAF: 152054999
* WorldCat: lccn-n87860828

 |
**פרמיתיים** (שם מדעי: Paramythiidae) היא משפחת ציפורי שיר המצויה רק בגינאה החדשה וכוללת שני סוגים שכל אחד מהם הוא טקסון מונוטיפי הם קרובים למשפחת נקרות פרחים (Dicaeidae) ובעבר נכללו בה.

עופות אלה חיות ביערות טרופיים באי גינאה החדשה והם בעלות שני מינים: פרמית מצוייצת ופרמית ירגזית, הראשונה גדולה מהאחרונה ואורכה 19-22 ס"מ לעומת 12-14 ס"מ אצל האחרונה. בנות המשפחה בעלות צוואר קצר, ראש גדול, מקור קצר הנוטה מעט מעלה וכנפיים מעוגלות. הם בעלות צבעים מקושטים על כנפיהם וראשם שחור ובעל פס לבן. הנקבות מעט מוסוות יותר מהזכרים.

הם חיים ביערות גשם, כולל באזורים הררים מעל 800 מטר, שם היערות מידלדלים לעצים ננסיים ועד לערבות שיחיות גבוהות. הם ניזונים בעיקר מפירות ומפירות יער ונצפו ניזונים גם מפרחים. כמו כן הם חוטפים חרקים שעוברים והם גם מאכילים בהם את הגוזלים בתוספת פירות.

מיון
----

* משפחה **פרמיתיים** (Paramythiidae)
	+ סוג ומין יחיד פרמית ירגזית (*Paramythia montium*)
	+ סוג ומין יחיד פרמית מצוייצת (*Oreocharis arfaki*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרמיתיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
המונח "בייקון" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו בייקון (פירושונים).
**קותֶל חזיר** או **קְדַל חֲזִיר** (באנגלית: **Bacon**, **בייקון**; בגרמנית: **Speck**, **שפֶּק**) הם שמות כלליים לנתחי בשר חזיר מומלח מגבו, מצדדיו או מבטנו. לרוב, מעשנים את קותל החזיר בתהליך עיבודו. קותל חזיר הוא מרכיב חשוב במטבחי אירופה וארצות הברית, שם הוא משמש בצורת קוביות כרכיב במאכלים רבים בשל טעמו הבשרי המעושן והשומן אותו הוא מוסיף למזון. קותל חזיר נאכל גם בצורת פרוסות כמו נקניק, נא או מטוגן, ומהווה חלק חשוב בארוחת בוקר אנגלית מסורתית.

פרוסות קותל חזיר מפוספס נא
פרוסות קותלי חזיר נחתכות לרוב מגוש גדול אשר בצדו האחד נותר העור, לכן בצד הפרוסה קיימת רצועת עור קשה אשר אינה נאכלת.

סוגי קותלי חזיר
---------------

* קותל חזיר מפוספס: הנפוץ ביותר בארצות הברית, מקורו בנתח בשר מבטן החזיר. שומני מאוד ומכיל שכבות שומן המקבילות למישור העור.
* קותל חזיר גב: מהאזור המותני הגבי של החזיר, נתח דל שומן יחסית הרווח בבריטניה. מכונה בארצות הברית "קותל חזיר קנדי" ונפוץ כתוספת לפיצה.
* קותל חזיר אמצעי: דומה לקותל חזיר גב, אך שומני וזול במקצת.

בישול עם קותלי חזיר
-------------------

קותל חזיר מטוגן הוא רכיב במאכלי ארוחת בוקר אנגלו-סקסיים רבים, כביצים בנוסח בנדיקט. כאשר מטגנים קותלי חזיר, ממיס החום חלק מהשומן וגורם להתכווצות והתקרזלות הפרוסה. שטח המגע של הפרוסה במחבת קטן, ולכן יש ללחוץ אותה מדי פעם מטה באמצעות מרית על מנת שתטוגן לכדי פריכות.

קותלי חזיר משמשים להוספת שומן לבשרים הדלים בו כבשר ציפורי ציד או תרנגול הודו על ידי עטיפת בשר הציפור בפרוסת קותל חזיר ואפייתו.

כריך נפוץ עם קותלי חזיר הוא BLT (ראשי התיבות באנגלית של קותלי חזיר, חסה ועגבנייה, מרכיביו העיקריים).

* פרוסות קותל חזיר גב נאפרוסות קותל חזיר גב נא
* חלקי הפקת קותל חזיר גב (1) וקותל חזיר מפוספס (2)חלקי הפקת קותל חזיר גב (1) וקותל חזיר מפוספס (2)
* טוסט BLT - קותל חזיר, חסה ועגבנייהטוסט BLT - קותל חזיר, חסה ועגבנייה

ראו גם
------

* מרק בייקון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קותל חזיר** בוויקישיתוף
* קותל חזיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284500005171
* GND: 4299964-9
* LCCN: sh85010808
* NARA: 10662831
* NDL: 00560584

 |
**אהרן פוירשטיין** (נולד ב-20 במרץ 1965) הוא מנהל סטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים, תסריטאי, במאי, ואיש טלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים לפרופ' ראובן פוירשטיין, חתן פרס ישראל ולברטה פויירשטיין, קרמיקאית. אחיו הוא הרב רפי פוירשטיין מראשי עמותת צהר. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים ובישיבת ההסדר אור עציון, במרכז שפירא. לאחר שירותו הצבאי למד פסיכולוגיה ומדעי הרוח באוניברסיטה העברית, וכן למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב. 

הוא החל את דרכו בתיאטרון בתפקיד "הגולם", בתיאטרון לילדים ולנוער בבימויו של ברוך גוטין (על פי סיפורו של יצחק בשביס-זינגר). לאחר מכן כתב ושיחק בהצגת הקברט "סיטרא קמא" (יחד עם ג'קי לוי וניצן פרי), הצגה שעסקה באופן סאטירי ביחסי דתיים-חילונים. ההצגה עלתה כ-300 פעם בתיאטראות ברחבי הארץ. את עיסוקו בתיאטרון המשיך בכתיבת המחזה "דיכאונות קלים בשושן". 

בשנת 2000 עבר פוירשטיין לעסוק בטלוויזיה. הוא כתב והגיש עם ג'קי לוי את "לוי ופוירשטיין", סדרת תוכניות דוקומנטריות בנושא יהדות עבור "רשת" בבימויו של אברהם קושניר.

בשנת 2002 יצר את סדרת הדרמה "101" יחד עם דניאל פארן עבור "טלעד" וכתב לה תסריטים. בשנים 2004-2003 הגיש את תוכנית הטלוויזיה "העולם על פי פוירשטיין" ב"רשת". 

פוירשטיין כתב את הטור הפותח בעיתון "כל העיר" בשנים 2005-2004. הוא לימד תסריטאות בבית הספר מעלה, שימש כמרצה לקולנוע בסינמטק ירושלים, וניהל את "ספריית פוירשטיין", הוצאה לאור העוסקת בפיתוח ובשיווק ברחבי העולם של שיטת פוירשטיין. 

בשנת 2006 ערך את התוכנית "עשרת הדיברות" בהנחיית ארי שביט עבור "קשת", ויצר את תוכנית הטלוויזיה "המהפכנים" בהנחייתו של קובי אריאלי. הוא השתתף בכתיבת התסריט בעונה השנייה והשלישית בסדרת הדרמה "מעורב ירושלמי" עבור "קשת". בנוסף לעיסוקיו אלה, לימד תהליכי חשיבה ובקרת טעויות, בארגונים ומוסדות. 

בשנת 2016 החל פוירשטיין לנהל את סטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אהרן פוירשטיין** בוויקישיתוף
* אהרן פוירשטיין, ברשת החברתית LinkedIn
* אהרן פוירשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הבלוג של פוירשטיין באתר של סטודיו למשחק ניסן נתיב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007351368705171

 |
רבי **יהושע רפאל בנבנישתי** (ה'ש"נ בערך, 1590 – ה'תכ"ה בערך, 1665) היה מחכמי טורקיה ומנהיגי הקהילה היהודית בה במאה ה-17. רופא, מדקדק ופייטן. מחבר הביאור **שדה יהושע** לתלמוד ירושלמי.

קורות חיים
----------

נולד לרבי ישראל, בעיר קושטא שבטורקיה, כבן למשפחת בנבנישתי. הוא אחיו הבכור של רבי חיים בנבנישתי מחבר "כנסת הגדולה".

למד תורה מפי רבי יוסף מטראני (מהרימ"ט), ומפי רבי אברהם אליגרי, מגדולי רבני קושטא. השתלם בדקדוק אצל ר' יצחק עוזיאל. בין תלמידיו אחיינו, הרב ישראל בנבנישתי מחבר ספר בית ישראל.

יצירתו
------

רבי יהושע רפאל בנבנישתי שימש כרב ודיין בקושטא. הוא פירש את התלמוד הירושלמי, הקשה לקריאה בשל שפתו השונה משפת התלמוד הבבלי, וקרא לחיבורו **שדה יהושע**. החיבור מקיף את הסוגיה תוך השוואה עם סוגיות מקבילות בתלמוד הבבלי ומוסיף ליקוט נרחב מתורתם של ראשונים. בשל לשונו הקצרה, לעיתים קשה להבין את פירושיו בסקירה מהירה, ונדרש לכך עיון מעמיק.

עוד כתב: "**סדר הגט**" ו"**סדר חליצה**", שהודפסו בספר "גט פשוט"; "**אוזני יהושע**", דרשות על התורה והספדים; "**עבודה תמה**", ביאור סדר תפילת מוסף ועבודת יום הכיפורים.

רבות מתשובותיו מכונסות בספר השו"ת שלו "**שער יהושע**". תשובות רבות נוספות שלו נשתמרו בכתבי בני זמנו; ולפי עדותו של החיד"א, הוא חיבר ספר שו"ת בארבעה כרכים, אך הספר עלה באש בשרפה גדולה שהייתה בקושטא.

נותרו בכתב יד, ספריו: "**משמרת המצוות**", פיוט על תרי"ג המצוות; "**לבוש מלכות**", נפלאות הבורא בגוף האדם; "**פרק בשיר**".

קישורים חיצוניים
----------------

* יהושע רפאל בנבנישתי, באתר "החכם היומי"
* יהושע רפאל בן ישראל בנבנשתי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית ישראל, הקדמת המחבר

| **פרשני התלמוד הירושלמי** |
| --- |
| המאה ה-16 | רבי שמואל יפה אשכנזי • רבי אלעזר אזכרי • רבי שלמה סיריליו |
| המאה ה-17 | רבי יהושע רפאל בנבנישתי (שדה יהושע) • רבי משה בן שלמה אבן חביב |
| המאה ה-18 | רבי אליהו מפולדא • רבי דוד פרנקל (הקרבן העדה) • רבי יעקב כהנא • רבי משה מרגלית (הפני משה) • הגאון מווילנה • רבי נחום טרייביטש (שלום ירושלים) |
| המאה ה-19 | רבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין • רבי אברהם אשכנזי (נחמד למראה) • רבי מאיר מארים שאפיט • רבי יוסף שאול הלוי נתנזון • רבי יהושע יצחק שפירא (נועם ירושלמי) • רבי יעקב דוד וילבסקי (הרידב"ז) • רבי ישראל משקלוב |
| המאה ה-20 | רבי יחיאל בר לב • רבי ישראל חיים דייכס • רבי חיים קניבסקי • רבי יצחק אייזיק קרסילשציקוב • רבי חיים אלעזר שפירא • רבי שאול ליברמן • רבי ישכר תמר • רבי משה פיינשטיין |
| פירושים אבודים | הרמב"ם • רבי יהודה בר יקר • רבי מנחם זמבה |
| פירושים שלא פורסמו | רבי משה זכות |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007508021705171
* GND: 1089712227
* ISNI: 0000 0000 2625 5010
* LCCN: n83158376
* NTA: 309268184
* VIAF: 16147566
* WorldCat: lccn-n83158376

 |