recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גרנד פרי מיאמי** הוא מרוץ גרנד פרי שנתי המהווה חלק ממרוצי אליפות הפורמולה 1 החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם, שנבנה במיוחד לצורך האירוע.

היסטוריה
--------

ההצעה הראשונית לקיום מרוץ גרנד פרי במיאמי ניתנה בשנת 2018. על פי התכנון המרוץ הראשון היה אמור להתקיים כבר בשנת 2019. עיכובים שנגרמו בשל תוכניות הפיתוח של נמל מיאמי הובילו לדחיית תאריך היעד לשנת 2021. מיקום המסלול שונה לאזור אצטדיון הארד רוק קפה(אנ') ומגרשי החנייה הסמוכים לו. המרוץ לא נכלל בסופו של דבר בלוח המרוצים לעונה. באפריל 2021 נחתם חוזה ל-10 שנים לקיום המרוץ החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם שנבנה במיוחד לצורך האירוע.

תושבים המתגוררים בסמוך למסלול ניסו למנוע את קיומו של המרוץ ופנו לבית המשפט בטענה שהרעש שנגרם כתוצאה מהמרוץ פוגע באיכות חייהם ויכול אף להוביל לפגיעה ממשית בבריאותם. בית המשפט דחה את הטענות ואיפשר את קיום המרוץ כמתוכנן. מרוץ הבכורה התקיים ב-8 במאי, כמרוץ החמישי של עונת 2022. שארל לקלר זינק למרות מהפול פוזישן ומקס ורסטאפן ניצח את המרוץ.

רשימת מנצחים
------------

| שנה | נהג | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2022 | הולנדהולנד מקס ורסטאפן | רד בול רייסינג |
| 2023 | הולנדהולנד מקס ורסטאפן | רד בול רייסינג |
|

הערות שוליים
------------

1. ↑  First images of proposed Miami Formula 1 circuit layout revealed, Autopsort, 4 May 2018
2. ↑  Formula 1: Miami to hold first grand prix in 2022 as start of 10-year deal, BBC, 18 April 2021
3. ↑  Miami Grand Prix joins F1 calendar for 2022 season, Autosport, 18 April 2021
4. ↑  Attempt to block F1 Miami Grand Prix dismissed by judge, Motorsport.com, 21 April 2022
5. ↑  F1 Grand Prix race results: Verstappen wins Miami GP, Motorsport.com, 8 May 2022
**אדוארד ג'יימס קולי** (באנגלית: **Edward James Cooley**;‏ 15 באפריל 1933 – 15 באפריל 2020) היה זמר ופזמונאי R&B אמריקאי, שהיה שותף לכתיבת השיר "Fever" שהוקלט עשרות פעמים במרוצת השנים. ב-1956 היה חלק מהלהיט הבין-לאומי "Priscilla" (אנ').

ביוגרפיה וקריירה
----------------

קולי נולד באטלנטה, ג'ורג'יה. לאחר מכן עבר לניו יורק סיטי, שם התיידד עם הזמר-יוצר אוטיס בלקוול. בסביבות 1955 הוא יצר קשר עם בלקוול עם רעיון לשיר שכתב, "Fever". לפי בלקוול, קולי אמר לו: "יש לי רעיון לשיר בשם 'Fever', אבל אני לא יכול לסיים אותו". בלקוול סיים לכתוב את השיר, והוא הוקלט על ידי ליטל וילי ג'ון (אנ'), והפך ללהיט בין-לאומי שכבש את מצעדי ה-R&B בשנת 1956, ולאחר מכן הוקלט על ידי פגי לי, אלביס פרסלי, מדונה, ביונסה ורבים אחרים.

קולי ובלקוול המשיכו לשתף פעולה בשירים נוספים שכתבו עבור מוזיקאים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדי קולי, באתר AllMusic (באנגלית)
* אדי קולי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אדי קולי, באתר Discogs (באנגלית)
* אדי קולי, באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Eddie Cooley"
2. 1 2  Rhythm and Blues, Rap, and Hip-hop
3. 1 2  \*DIMPLES (1) (EDDIE COOLEY & THE) - doo-wop, doo-wop.blogg.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1727232
* ISNI: 0000 0000 6301 7652
* LCCN: n97016837
* MusicBrainz: 10c9e8c5-2369-4baa-b890-1fac616524be
* NKC: xx0205712
* SUDOC: 166054887
* VIAF: 26340395
* WorldCat: lccn-n97016837

 |
**ארמון גלריוס בגמיזגראד** הוא אתר ארכאולוגי המכונה גם "פליקס רומוליאנה" (Felix Romuliana; Феликс Ромулијане), השוכן בסמוך לעיירה גמזיגראד (סרבית Гамзиград) במזרח סרביה. בשל גודלו סברו החוקרים בתחילה כי המתחם שימש כמחנה צבאי רומי, אולם ממצאים במקום החל בשנות החמישים של המאה ה-20 גילו כי הוא שימש כארמון שהוקם בסוף המאה ה-3 ובתחילת המאה ה-4 על ידי הקיסר גלריוס, אחד מהטטרכים. בשנת 2007 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.

היסטוריה
--------

### בתקופת גלריוס

דיוקנו של גלריוס על מטבע
גלריוס היה בנו המאומץ וחתנו של דיוקלטיאנוס, והוא השתתף יחד עמו בטטררכיה, שיטת שלטון ברומא העתיקה אשר חייבה את השליטים לפרוש לאחר עשרים שנות שלטון פעיל. בדומה לדיוקלטיאנוס, אשר התכונן לקראת פרישתו ובנה את ארמון דיוקלטיאנוס בספליט, כיום בקרואטיה, ערך גם גלריוס תוכניות לבניית ארמון מבוצר בו יעביר את ימיו לאחר סיום תפקידו הציבורי. לאחר שגלריוס הביס את המלך הסאסאני נרסה בשנת 297, הוא התפנה לבניית הארמון, ולשם כך בחר באתר קרוב למקום הולדתו בדאקיה. הוא כינה את האתר על שם אימו רומולה ובמקום נמצאה כתובת אבן הנושאת את השם "פליקס רומולה". את עבודות הבנייה ביצעו אנשי הלגיון החמישי אותו הנהיג גלריוס במלחמתו נגד הפרסים. 

עם מותו של קונסטנטיוס כלורוס בשנת 306 היה גלריוס לאיש החזק באימפריה הרומית, ותוכניות האתר שהיה בשלבי הקמה שונו כדי להלום את מעמדו הרם. בין היתר הוקם בדרומו של המתחם מקדש גדול ליופיטר והושם דגש רב על עיטוריו ופארו של המבנה. עוד בנה גלריוס מאוזוליאום בצורת תל לעצמו ולאימו על גבעה ממזרח לאתר.

### לאחר מות גלריוס

פסיפס בארמון
לאחר מותו של גלריוס בשנת 311 המשיך הארמון והתקיים, אך הוא איבד את אופיו המלכותי, וחלק מאגפיו הותאמו לשימושים חדשים. אולם הכס הוסב לבזיליקה נוצרית באמצע המאה ה-5, וחלק ממגדלי השמירה הפכו לבתי מלאכה. האתר היה לכפר אך במחצית המאה ה-5 נגרם למקום נזק והוא נשרף, ככל הנראה מידי ההונים. במחצית השנייה של המאה ה-5 ובמהלך המאה ה-6 רומוליאנה נבנתה מחדש, אך לא שבה לזוהרה הקודם. בתקופת הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון נערכו באתר עבודות בנייה מקיפות וחומרי בנייה מהמבנים הישנים שימשו לבניית מבנים חדשים. בין היתר הוקמה במקום בזיליקה חדשה אשר העיבה על הקיימת בגודלה ובזכות הפסיפסים שבה. האתר נזנח בתחילת המאה ה-7 בשל פלישות האווארים והסלאבים, אך בחלקו המזרחי קם יישוב קטן בימי הביניים.

ראו גם
------

* ארמון דיוקלטיאנוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון גלריוס בגמיזגראד** בוויקישיתוף
* פורטל גמזיגראד (סרבית - אלפבית לטיני)

מראה בארמוןמראה בארמון

| דגלדגל סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בסרביה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ארמון גלריוס בגמיזגראד (רומוליאנה) • סטארי ראס וסופוצ'אני • מנזר סטודניצה • בתי קברות עם מצבות סטצ'צי מימי הביניים (עם בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו וקרואטיה) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552516805171
* LCCN: n79125004
* NKC: ge129181
* SUDOC: 156823802
* VIAF: 124325708
* WorldCat (עם VIAF): 124325708

 |
**מיילס ארליק** (באנגלית: **Myles Erlick**; נולד ב-27 ביולי 1998) הוא רקדן, שחקן וזמר קנדי. ידוע בשל תפקידו כנואה בסדרת הנעורים הקנדית "נולדו לרקוד".

קורות חייו
----------

ארליק נולד בברלינגטון, אונטריו שבקנדה. הוא גדל במשפחה חד הורית. אמו פרנצ'סקה ניקאסיו, מנהלת כישרונות שבבעלותה בית הספר לכישרונות קנדי "אקדמיית הכוכבים", בו למד ארליק. אביו החורג הוא ריאן מרשל, לשעבר חבר בלהקה הקנדית Walk Off The Earth. ארליק למד בבית הספר הלאומי לבלט בקנדה, בזמן שלמד בבית הספר התיכון ד"ר פרנק ג'יי היידן. הוא נמצא מגיל צעיר במערכת יחסים עם השחקנית ברייר נולט (אנ').

קריירה
------

ארליק ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בפרק בסדרת דרמות הפשע "Flashpoint" בשנת 2011. מאוחר יותר באותה השנה פורסם כי לוהק לסיבוב ההופעות בקנדה של בילי אליוט - המחזמר, של ברודוויי בתפקיד הראשי. לפני כן הוא גילם את התפקיד בהפקה בטורונטו.

בשנת 2013 הצטרף לצוות השחקנים של הסדרה המשפחתית "נולדו לרקוד" בתפקיד נואה. בעונה השלישית ארליק קודם לצוות השחקנים הקבוע של הסדרה. הוא הופיע בסדרה עד שנת 2018, והופיע בסיורים בינלאומיים שונים כחלק מהקידום לסדרה.

לאחר עזיבתו את הסדרה "נולדו לרקוד" החל ארליק להתמקד בקריירה מוזיקלית, והוציא סינגלים ביניהם "Serious", All Day All Night" בהשתתפות טייט מקריי, ו-"Filthy". הסינגלים נכללו ברשימת הטארקים של אלבום הבכורה שלו, "Me", שיצא ב 22

במאי 2018. בשנת 2019 פורסם כי ארליק לוהק על ידי סטיבן ספילברג לסרט סיפור הפרברים שייצא בשנת 2021 בתפקיד "סנובוי". מאוחר יותר באותה השנה, הוא היה מועמד לפרסי "הסלבמיקס" 2019 לרקדן הטוב ביותר.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | סיפור הפרברים | סנובוי |  |

### טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018-2013, 2020 | נולדו לרקוד | נואה | תפקיד חוזר (עונה 1–2); תפקיד ראשי (עונה 3–6) |
| 2021 | The Clue to Love | ג'וק | סרט טלוויזיה |

פרסים ומועמדויות
----------------

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | פרסי האמן הצעיר ה-35 | ההופעה הטובה ביותר בסרט קצר - שחקן צעיר 13–15 | **מועמדות** |
| 2016 | פרסי האמן הצעיר ה-37 | ההופעה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה - לשחקן צעיר (14–21) | **מועמדות** |
| 2019 | פרסי CelebMix | הרקדן הטוב ביותר | **מועמדות** |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיילס ארליק
* מיילס ארליק, ברשת החברתית פייסבוק

* מיילס ארליק, ברשת החברתית טוויטר

* מיילס ארליק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מיילס ארליק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* מיילס ארליק, באתר אייטונס (באנגלית)

* מיילס ארליק, באתר ספוטיפיי

* מיילס ארליק, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* מיילס ארליק, באתר AllMusic (באנגלית)

* מיילס ארליק, באתר דיזר

* מיילס ארליק, באתר Genius

* מיילס ארליק, באתר טיידל (באנגלית)
**דיולה רוז'אוולדי** (בהונגרית: **Rózsavölgyi Gyula**; באיה, 1822 – פשט, 18 באוגוסט 1861) היה מוציא לאור של מוזיקה יהודי-הונגרי, מייסד חברת רוז'אוולדי ושות', חברה להוצאה לאור של מוזיקה ולארגון קונצרטים, החברה והחנות המפורסמת שלה קיימות עד היום במרכז בודפשט. הוא היה בנו של הכנר והמלחין מרק רוז'אוולדי.

ביוגרפיה
--------

החברה של דיולה רוז'אוולדי, שביססה על המוניטין שלה בעיקר על פרסום מוזיקה של מלחינים הונגרים, הפכה למו"ל המוזיקה הגדול ביותר בממלכת הונגריה במחצית השנייה של המאה ה-19. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-19, החברה שלו כבר ארגנה קונצרטים כעסק. רוז'אוולדי נפטר ב-18 באוגוסט 1861, בשעה שש בבוקר, והובא למנוחות למחרת אחרי הצהריים של ה-19 באוגוסט בבית הקברות היהודי של העיר פשט. החברה והחנות מתפקדים באותו המקום ברובע 5 במרכז בודפשט כבר כמעט 200 שנה. בתקופת השלטון הקומוניסטי חנות זו הייתה אולי היחידה בכל הונגריה שמכרה תקליטים ביידיש ותקליטי חזנות בעיקר בהוצאת חברת סופראפון (Supraphon)(אנ') הצ'כית, של קולומביה (Columbia) וויקטור (Victor) של (HMV (His Master's Voice. החנות מכרה גם תווים לכל סוגי כלי הנגינה וספרים בנושאי מוזיקה בשפות רבות.

ראו גם
------

* לקסיקון מוזיקלי ברוקהאוס-רימן. עורך: דלהאוס, קרל ואגנברכט, הנס היינריך. הוצאת מוזיקה, 1983-1985.
* מו"לים למוזיקה הונגרית ופעילותם 1774–1867. המכון למוזיקולוגיה, האקדמיה ההונגרית למדעים, 1989.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו. מועדון ספרים הונגרי. מסת"ב 963-547-414-8

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1978-1991 מסת"ב 963-05-6422-X
* דיולה רוז'אוולדיi. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי פטפי.
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. דיולה רוז'אוולדי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Halálesete bejegyezve a pesti neológ izr. hitközség halotti anyakönyve 405/1861. folyószáma alatt.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1042734054
* VIAF: 305271106
* WorldCat (עם VIAF): 305271106

 |
**פוינט פורטין** (באנגלית: **Point Fortin**) היא עיר השוכנת בחלקו הדרום-מערבי של האי טרינידד שבטרינידד וטובגו. העיר שוכנת במרחק של 32 ק"מ מדרום-מערב לסן פרננדו. לאחר גילוי הנפט באזור ב-1906, צמחה העיר להיות מרכזו של הפקת המשאב החיוני וצמחה במיוחד החל משנות הארבעים ועד לשנות השמונים. לאחר סיומה של תקופת השגשוג של ענף הנפט, עברה פוינט פורטין מיתון בשנות השמונים ובית הזיקוק של העיר נסגר. פתיחתו של מתקן ההפקה של גז טבעי נוזלי שיפרה את מצבה הכלכלי של העיר.

בראשית המאה ה-20, לפני גילוי הנפט, הייתה פוינט פורטין קהילה חקלאית שפעילותה הכלכלית התרכזה סביב מטעי קקאו וקוקוס. התחבורה אל העיר הייתה באמצעות ספינות קיטור, שכן לא היו אז כבישים סלולים באזור. האזור המיושב היה ממוקם לאורך החוף.

רוב רובה של האוכלוסייה שעבדה בתעשיית הנפט הייתה מורכבת מאנשים שהגיעו מכל רחבי טרינידד ללא משפחותיהם. לפיכך, בשנות השלושים מנתה אוכלוסייתה העיר כמה מאות תושבים ולא היו בה בתי ספר או מוסדות אחרים. כדי למשוך כוח אדם איכותי יותר לתעשיית הנפט החלה הממשלה לפתח את העיר ולהקים בה בתי ספר, דואר, תחנת משטרה, בנקים ומוסדות ממשלתיים שונים.

בשנות השישים חוותה העיר שקיעה עקב צמצום בשאיבת הנפט. התאוששות מה חלה בעקבות הקמתו של מפעל צמיגים, אך הצמיחה הכלכלית הושגה רק בראשית שנות השבעים כתוצאה מהביקוש המוגבר לנפט והלאמתם של שדות הנפט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוינט פורטין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פוינט פורטין

הערות שוליים
------------

1. ↑  Trinidad and Tobago - The Commonwealth

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1024067718
* MusicBrainz: cf404fcc-be66-4dec-a5ae-d99c86d856ae
* VIAF: 252499353
* WorldCat (עם VIAF): 252499353

 |
**מיילס M.57 איירוואן** (באנגלית: **Miles M.57 Aerovan**) היה מטוס תובלה דו-מנועי לטווח קצר וזול להפעלה מתוצרת חברת מיילס איירקראפט הבריטית. המטוס תוכנן למשימות תובלה ונוסעים. המטוס זכה הן לשימוש אזרחי והן לשימוש צבאי.

תכנון ופיתוח
------------

המטוס היה בעל כנף עילית ושני מנועים, ומורכב מעץ לבוד, עם חלקים מאשוחית ומתכת. המטוס צויד בכן נסע קבוע בתצורת תלת-אופן ושלושה מייצבים אנכיים (בדומה למיילס מסנג'ר). שני הטייסים ישבו תחת חופת פרספקס גדולה. בצד המטוס ארבעה או חמישה חלונות לנוחות הנוסעים. האיירוואן היה יכול לשאת מכונית משפחתית, אותה ניתן היה להעמיס דרך דלתות דמויות קונכייה בחלקו האחורי. המטוס תוכנן בשנת 1944 ונבנה במפעלי חברת מיילס בוודלי שבברקשייר, ושם הוטס לראשונה על ידי טומי רוז ב-26 בינואר 1945. המטוס יכול היה להגיע למהירות מרבית של 175 קמ"ש ולשאת כטון של מטען. 

הייצור הסדרתי החל בשנת 1946, בעיקר לצרכים אזרחיים, אם כי חילות האוויר של ישראל וניו זילנד עשו בו שימוש צבאי. יצור המטוס הסתיים בסוף שנת 1947. החברה העניקה רישיון לייצר את המטוס בצרפת, אך בסופו של דבר לא הוחל בייצור שם. שני מטוסים שהיו בשימוש חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד הוסבו, ללא הצלחה, לפיזור דשן מן האוויר. מטוס אחד מדגם 6 שימש למחקר יחס ממדי כנף גבוה של הורל-דובואה בשנת 1957 וסומן HDM.105. באב טיפוס זה הותקנה מאוחר יותר גרסה מוקטנת ביחס 5/6 של מנוע ארמסטרונג סידלי ממבה שיועדה למיילס מרתון.

המטוס האחרון מדגם זה בשירות היה מטוס מדגם 6 שטס באיטליה בשנת 1968.

שירות מבצעי
-----------

רוב מטוסי האיירוואן מדגם 3 ו-4 שימשו להטסת נוסעים ומטען, טיסות שכר וטיסות כיף בממלכה המאוחדת ובמזרח הקרוב. חברת Meridian Air Maps הפעילה מטוס שסימנו G-AISF למטרת סקר מן האוויר מאוקטובר 1955 עד שהתרסק בהמראה משדה התעופה של מנצ'סטר ב-29 באפריל 1957.

חיל האוויר המלכותי הניו זילנדי בדק שני מטוסי איירוואן מדגם 4 בשנת 1950.

### בחיל האוויר הישראלי

עמנואל צור רכש באנגליה תמורת 3,500 ליש"ט מטוס איירוואן בריטי שסימונו G-AJWI עבור חיל האוויר הישראלי אשר נכנס לשירות בחיל בטייסת א' ביוני 1948. המטוס, שיכול היה לנחות על מסלולי נחיתה קצרים שאורכם כ-300 מטרים, שימש לתובלה והטסת נוסעים ליישובים נצורים ולעמק המצלבה בירושלים, תוך שהוא חשוף לירי צלפים. בשל צורתו המוזרה כונה המטוס בחיל "הברווזה ההרה".

#### רצח נוסעי האיירוואן

 ערך מורחב – **רצח נוסעי האירוואן**  

ב-18 ביולי 1948 המריא המטוס מסדום כשבבטנו נוסעים שפונו מהישוב הנצור בדרכם לשדה דב, אך המטוס נחת בחולות מדרום לבת ים ליד נבי רובין. שניים מהנוסעים יצאו במסע רגלי לעבר בת ים כדי להזעיק עזרה ושאר נוסעי המטוס (פרט לאחד שהעמיד פני מת) נרצחו על ידי כנופיה ערבית. מטוס האיירוואן עצמו הושמד.

לקריאה נוספת
------------

* יהודה עופר, **ספר המטוסים** עמ' 277, משרד הביטחון – ההוצאה לאור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיילס איירוואן** בוויקישיתוף
* אבינעם מיסניקוב, ‏האירוואן, באתר "מרקיע שחקים"
* אירוון M-57 באתר חיל האוויר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד ניר חסון, המטוס שרכשו תושבי גוש עציון ב-1948 הגיע רק אחרי שהפסידו בקרב, באתר הארץ, 4 במאי 2014
קורוזיית גימום
**קורוזיית גימום** היא תהליך קורוזיה מקומי היוצר גומות במתכת המשתתכת. תהליך זה נפוץ מאוד בים, ובאזורים הקרובים אליו ומכאן חשיבותו הרבה.

כללי
----

קורוזיית גימום היא תופעה מוכרת היטב כבר אלפי שנים. מפני שהיא יוצרת גומות בפני השטח של המתכת, הנזק ממנה רב, ומכאן העניין הגדול בחקר שלה ובמניעתה.
למרות מחקר לא מועט שנעשה בנושא, מנגנונה של קורוזיית הגימום אינו נהיר כל צורכו עדיין, עם זאת, התבססו במהלך השנים מספר מסקנות מחקריות.

תיאור חלקי של מנגנון הקורוזיה
-----------------------------

כאמור המנגנון השלם של הקורוזיה לא ידוע עדיין, אבל נאספו מספר עובדות אקלקטיות בנושא:

השלב הראשון בקורוזיית גימום של מתכות מסוימות הוא המסת שכבת הפסיבציה של המתכת (בניגוד למשל לקורוזיה גלוונית בה אין זה הכרחי).

הוכח כי הגימום מוקל מאוד על ידי נוכחות של יוני הלידים (כלור,ברום,פלואור,יוד).
מפני שהימים מכילים יוני כלור, התופעה מואצת מאוד בסביבה ימית.
הקשר בין נוכחות יוני הליד לבין קורוזיית גימום לא ידוע נכון להיום, עם זאת ישנם חוקרים המניחים כי יוני ההליד מסיעים להמסת שכבת הפסיבציה של המתכת.

ישנן מתכות בהן היון החד ערכי של המתכת נספח לפני השטח כצורון ביניים.

תהליך הגימום מגדיל (בדרך כלל) את שטח המגע של המתכת עם הסביבה ולפיכך את קצב הקורוזיה שלה.

תופעות ייחודיות לקורוזיית גימום
-------------------------------

ריפוי (healing)- תופעה בה במהלך הקורוזיה נסתמים חלקית חלק מהגומות.
מסיבות שאינן ברורות חלק מהמגנזיום המומס נצבר על פני השטח. לעיתים המצבור הנ"ל קורם לתוך הגומה ו"מרפא" אותה.

negative diffrencial effect (בתרגום חופשי: "תוצא הפחת ההפרשי")- תופעה בה זרמי החימצון הנמדדים בקורוזיית גימום גבוהים מאלו המנובאים על ידי התאוריה. הסיבה העקרונית לכך היא הופעתם של הגומות אותן התאוריה לא לוקחת בחשבון. גומות אלו מגדילות את פני השטח של המתכת ולכך את קצב החימצון, כלומר את זרמי החימצון.

ראו גם
------

* קורוזיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורוזיית גימום** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערך המקביל באנגלית
2. ↑  מאמר המקשר בין קורוזיה ליוני הלידים:
G.Song,A.Atrens,Advanced Engineering material, 5 (2003) 87, הקשר בין השניים יובהר בהמשך וכן הערך המקביל באנגלית פיסקה רביעית משפט ראשון
3. ↑  דוגמה במקרה של מגנזיום G.baril, G.Galicia, C.Deslouis, N.Pebere, B.Triboller, V.Vivier, Journal of electrochemistry society, 154 (2007) 108.
4. 1 2  G.Song,A.Atrens,Advanced Engineering material, 5 (2003) 87
5. ↑  דוגמה ממגנזיום: 1.13
6. ↑  ראו הסבר בהמשך negative diffrencial effect
7. ↑  שם
**מיילן** (**Mylan N.V**) היא חברה רב-לאומית לייצור תרופות הרשומה בהולנד ומשרדיה הראשיים נמצאים בהרטפורדשייר שבממלכה המאוחדת. בחברה הועסקו ב-2013 כ-22,000 עובדים והיא מכרה בכ-145 מדינות ברחבי העולם. עד 2007 הייתה מיילן חברה אמריקנית שפעלה בשוק המקומי בלבד, אך לאחר שרכשה את חטיבת התרופות הגנריות של חברת מרק הגרמנית ואת מעבדות מטריקס ההודית היא הפכה לחברת התרופות הגנריות השנייה בגודלה בעולם, אחרי טבע.

מיילן מייצרת למעלה מ-1,000 מוצרים שונים. מפעליה נמצאים באמריקה הצפונית, באירופה, בהודו, בסין, ביפן ובמדינות נוספות, ומאפשרים כושר ייצור של כ-58 מיליארד גלולות בשנה. מיילן היא גם אחד הספקים הגדולים בעולם של חומרים פעילים (API) לייצור תרופות.

ניירות הערך של החברה נסחרו בבורסת נאסד"ק. באוקטובר 2015 נרשמו ניירות הערך של החברה למסחר גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

היסטוריה
--------

מיילן נוסדה ב-1961 בווירג'יניה המערבית על ידי מילאן פוסקר ודון פאנוז. היא החלה כחברת הפצה לתרופות, וב-1966 קיבלה לראשונה אישור לייצר תרופה אנטיביוטית מסוג פניצילין. ב-1973 החברה הונפקה והחלה להיסחר מעבר לדלפק וב-1976 הועברה למסחר בנאסד"ק. החל מ-1986 נסחרה גם בבורסה לניירות ערך בניו יורק.

ב-1976 עברה החברה לפרבר של פיטסבורג שבפנסילבניה, ושם ממוקמים משרדיה האמריקניים עד היום.

### רכישת חברות

מיילן רכשה את חברת Bertek ב-1993 ואת מעבדות UDL ב-1996. רכישת השליטה במטריקס ההודית (ינואר 2007, ב-765 מיליון דולר) ורכישת החטיבה הגנרית ממרק הגרמנית (מאי 2007, ב-6.7 מיליארד דולר) הקנו לחברה מעמד גלובלי ופעילות ייצור בלמעלה מעשר מדינות ברחבי העולם.

בספטמבר 2010 רכשה את ביוניש ב-544 מיליון דולר וב-2011 חתמה על הסכם עם פייזר האמריקנית, חברת התרופות הגדולה בעולם, לייצר עבורה את הגרסה הגנרית של תרופת Advair של חברת גלקסו סמית' קליין.

בדצמבר 2013 רכשה את אגילה ב-1.43 מיליארד דולר.

ב-2014 רכשה מיילן את חטיבת המוצרים הגנריים של אבוט מחוץ לארצות הברית תמורת 6.3 מיליארד דולר. בנובמבר 2015 רכשה ב-750 מיליון דולר מספר מוצרים מתחום בריאות האישה מחברת Famy Care ההודית, המתמחה בייצור גלולות למניעת הריון.

באפריל 2015 פרסמה מיילן הצעת רכש עוינת לחברת התרופות "פריגו", הרשומה באירלנד, אך הצעתה נדחתה. באותה עת חברת "טבע" פרסמה הצעת רכש עוינת למיילן, בסכום של 40 מיליארד דולר, אף הצעה זו נדחתה. טבע לא ויתרה וניסתה לפעול בצורה ישירה מול בעלי המניות על מנת להשיג רוב, אך בעלי המניות ביצעו מהלך מקדים של מסירת המניות לידי נאמן, וכך טבע לא יכלה לפעול פרטנית כאשר רוב המניות מרוכזות בידי נאמן אחד העומד בסירובו, ולא הצליחה להשיג רוב.

במאי 2016 רכשה מיילן את חטיבת התרופות הגנריות של רנסאנס במיליארד דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיילן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מיילן (באנגלית)
* מיילן, ברשת החברתית טוויטר

* מיילן, ברשת החברתית LinkedIn

* מיילן, סרטונים בערוץ היוטיוב
* יורם גביזון, היצרים, הכוחות והמניעים מאחורי מה שאולי תהיה העסקה הגדולה ביותר בישראל, באתר TheMarker‏, 8 במאי 2015
* תביעת ענק נגד מיילן וחברות נוספות בטענה לתיאום מחירים, באתר כלכליסט, 31 באוקטובר 2017

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מיילן אן.וי: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
2. ↑  שי סלינס וניר צליק, טבע עושה היסטוריה: מציעה לרכוש את מיילן ב-40 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 21 באפריל 2015
3. ↑  שי סלינס, טבע לא מתרגשת מסירוב מיילן: תגיש הצעת רכש ישירה לבעלי המניות, באתר כלכליסט, 27 באפריל 2015
4. ↑  מיילן רוכשת את החטיבה הגנרית של רנסנס במיליארד דולר, באתר גלובס, 13 במאי 2016
**קוֹרוּנדוּם** הוא הצורה הגבישית של תחמוצת האלומיניום (Al2O3) והוא אחד מהמינרלים המשתתפים בבניית סלעים. הקורונדום הטהור הוא חסר צבע, אך בשל זיהומים הוא מופיע בגוונים שונים. קורונדום טבעי שקוף נחשב לאבן חן יקרה, ונקרא אודם אם צבעו אדום וספיר עבור כל הגוונים האחרים. ספיר מלאכותי משמש גם בטכנולוגיה. מקור המילה קורונדום מטמילית "קוּרוּנטאם (குருந்தம்) או מסנסקריט "קוּרוּווינדה" שפירושם "אודם".

מאפיינים
--------

המבנה הגבישי של קורונדום
אטומי החמצן מצויים בקורונדום באריזה הקסגונלית צפופה, כשאטומי האלומיניום הקטנים יותר תופסים 2/3 מהמרווחים האוקטהדרליים. מבנה זה מסביר מדוע הקורונדום קשה יותר מקוורץ (SiO2) למרות שהקשר הקוולנטי Al-O הוא חלש יותר.

תכונה מעניינת נוספת היא משקלו הסגולי (4 גרם לסמ"ק) הגבוה יחסית למינרל שקוף המורכב מיסודות כמו חמצן ואלומיניום שהם בעלי משקל אטומי נמוך.

קורונדום מצוי בסלעים מותמרים כצפחת נציץ וגנייס ובכמה סוגים של שיש. המינרל מצוי גם במחדרים פלוטוניים דלים בסיליקה דוגמת סיאניט. מופעים נוספים שלו הם גושים מסיביים בסמוך למחדרים אולטרה-מאפיים ודייקים, וכגבישים גדולים בפגמטיטים. בשל קשיותו ועמידותו לבליה ניתן למצוא את הקורונדום כמינרל דטריטי בפלגים או בחול חופי, אליהם הגיע בהסעה של תוצרי בליה.

שימושים וכרייה
--------------

"ספיר לוגן" במשקל 422.99 קרט
בשל קשיותו (בממוצע 9.0 בסולם מוס) משתמשים בו לשיוף בעיבוד מכני, מרכיב במכונות גדולות ועד לנייר זכוכית. קשיותו של אמרי – סלע המורכב בעיקר מקורונדום גרגרי, היא 8.0 בסולם מוס, ולכן משתמשים בו לשיוף עדין יותר.

את הקורונדום לצרכים תעשייתיים כורים בזימבבואה, ברוסיה בסרי לנקה ובהודו. בעבר היו כורים קורונדום במרבצי דיוניט בצפון קרוליינה ובמרבצי סיאניט בקרייגמונט אונטריו. הסלע אמרי מצוי באי היווני נקסוס ובמדינת ניו יורק. קורונדום לצורכי תעשייה מיוצר גם באופן סינתטי מבוקסיט. 

ספיר מלאכותי משמש גם במערכות אופטיות בהן נדרשת שקיפות גבוהה וקשיות גבוהה, למניעת שחיקה ושריטות בתנאי סביבה קשים, בייחוד שחיקה מחול. בשעוני-יד יקרים לעיתים המכסה השקוף עשוי ספיר, העמיד לשריטות ולחול.

אודם וספיר, גבישים שקופים באיכות גבוהה של קורונדום, מלוטשים ומשובצים ליטוש בתכשיטים ובחפצי נוי. גבישים אלה נכרים במקומות רבים בעולם, ובעיקר בבורמה, בסרי לנקה (מוצאו של "ספיר לוגן"), בתאילנד, בברזיל, בהודו ובכמה מכרות באפריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קורונדום** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קורונדום** |

* קורונדום באתר webmineral
* קורונדום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567887405171
* BnF: cb13163334v (data)
* GND: 4125010-2
* LCCN: sh85033102
* LNB: 000334787
* NKC: ph321884

 |
המרפסת של מבנה האופרה והתיאטרון הלאומי בטימישוארה, משם הוקראה לראשונה הכרזת טימישוארה
**הכרזת טימישוארה** היא תוכנית פוליטית שנערכה ופורסמה בטימישוארה, ב-11 במרץ 1990, בעקבות הפגנה עממית גדולה, שהתקיימה ביום הקודם, בכיכר האוניברסיטה, בבוקרשט. הדרישה לקבלת "הכרזת טימישוארה" ובעיקר סעיף 8 שבה, הייתה התביעה האידאולוגית, שעמדה בבסיס אירועי הגולניאדה.

הכרזת טימישוארה נכתבה על ידי הסופר ג'אורג'ה שרבאן (George Şerban) וב-27 בפברואר 1990 התקבלה על ידי "חברת טימישוארה". ב-9 במרץ הצביע מועצת העיר טימישוארה בעד ההכרזה עם 45 קולות בעד ושלושה נמנעים. ב-11 במרץ, בכיכר האופרה של טימישוארה, הוקרא הטקסט של ההכרזה בפני עשרים אלף מתכנסים.

סעיף 8
------

סעיף 8 של ההכרזה זכה להד עצום ופרסום מרבי, כאשר אומץ כתביעה עיקרית של משתתפי הגולניאדה.

סעיף 8 הציע שחוק הבחירות החדש, שיחוקק ברומניה, יאסור על אקטיביסטים קומוניסטים לשעבר ועל קציני סקוריטטה לקחת חלק בשלוש מערכות בחירות רצופות. מטרת האיסור הייתה להביא לטיהור מערכות השלטון מהנומנקלטורה הקומוניסטית לשעבר.

התביעה נדחתה, ב-20 במאי 1990 נערכו בחירות במסגרתן זכו מועדים בעלי עבר קומוניסטי ברוב מובהק. הגולניאדה פוזרה על ידי כוחות הביטחון והכורים שהגיעו במסגרת המינריאדה של יוני 1990.

קישורים חיצוניים
----------------

* הכרזת טימישוארה בוויקיסורס (ברומנית)
White-hulled small boat sitting on a base of stones behind a rail, within a museum. The name "James Caird" is visible. A stuffed penguin in a glass case stands nearby.הסירה "ג'יימס קיירד" במוזיאון של דאלוויץ'
**ג'ון קווילר רוֹוֶט** (באנגלית: **John Quiller Rowett**‏; 1876–1924) היה איש עסקים ופילנתרופ בריטי. הוא עשה את הונו בתעשיית היין והאלכוהול כיושב ראש ומנכ"ל חברת רווט, ליקי ושות', ומנהל בחברות אחרות.

ביוגרפיה
--------

רווט שאף לעשות מעבר לצבירת כסף ובמלחמת העולם הראשונה היה תורם חשוב למטרות צדקה. כחברו ללימודים של סר ארנסט שקלטון בדאלוויץ' קולג', היה רווט המממן היחיד (בסך 70,000 ליש"ט) של המשלחת האחרונה לאנטארקטיקה של שקלטון, משלחת שקלטון-רווט בשנים 1922-1921, שבמהלכה פקד אותו התקף לב, שהביא למותו.

אחרי מות שקלטון, היה לרווט תפקיד חשוב ברכישת הסירה "ג'יימס קיירד", שבה עשו בשנת 1916 שקלטון ועוד חמישה מאנשי צוותו את מסע
ההצלה המהולל מאי הפיל אל ג'ורג'יה הדרומית, ותרם אותה לדאלוויץ' קולג'. רווט היה שותף לייסוד מכון רווט למחקר, מעבדה לחקר תזונת בעלי חיים, כיום חלק מאוניברסיטת אברדין. 

ב-1 באוקטובר 1924, בהניחו שעסקיו מתדרדרים והולכים, שם רווט קץ לחייו. 

הר על האי גוף, אי וולקני נידח בקבוצת טריסטן דה קונה בדרום האוקיינוס האטלנטי, קרוי על שם רווט. אחרי מות שקלטון בג'ורג'יה הדרומית, ביקרה המשלחת באי גוף באונייה הזעירה (בת 125 טון) "קווסט", וקבוצות מאנשיה ירדו אל החוף במשך ימים אחדים מ-28 במאי 1922. כאשר טיפסו אנשי המשלחת אל הר רווט (בעל ארבע פסגות) וקראו לו בשמו, סברו שזו הנקודה הגבוהה ביותר על האי, בגובה 836 מטרים. ואולם, יותר משלושים שנה לאחר מכן נמצא ש"פסגת אדינבורו", בגובה 910 מטרים, היא הגבוהה ביותר באי, לפי מדידות צוות הסקר המדעי של האי גוף.

לקריאה נוספת
------------

* Huntford, Roland (1985). *Shackleton*. London: Hodder & Stoughton. ISBN 0-340-25007-0.
* "About the Institute". University of Aberdeen. נבדק ב-20 בפברואר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* "The Agricultural Association, the Development Fund, and the Origins of the Rowett Research Institute" (PDF). www.bahs.org.uk. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2007-09-27. נבדק ב-5 בנובמבר 2008. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* The Tristan da Cunha Association Newsletter no. 53, August 2013


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16716995v (data)
* ISNI: 0000 0004 5099 5667
* VIAF: 316738101
* WorldCat: viaf-316738101

 |
**ג'ון ארנולד גריפין השלישי** (באנגלית: **John Arnold Griffin III**;‏ 24 באפריל 1928 - 25 ביולי 2008) היה סקסופוניסט טנור אמריקאי שהשפיע רבות על הבי בופ וההארד בופ. בעיני חלק מהמבקרים הוא נחשב לסקסופוניסט המהיר ביותר, אפילו מהיר יותר מצ'ארלי פארקר, ובאופן כללי לאחד המוזיקאים המהירים ביותר בג'אז, יחד עם מוזיקאים דוגמת פארקר, ארט טייטום ודיזי גילספי, הן מבחינה טכנית והן מבחינת זריזות האלתור. בעצמו אמר כי "אני אוהב לנגן מהר, זה מרגש אותי. אני צריך לשלוט את בעצמי, לרסן את עצמי, אבל כשמחלקת הקצב מתחילה אני רוצה להתפוצץ."

חייו ונגינתו
------------

### בארצות הברית

גריפין החל בנגינת הקלרינט, לאחר מכן עבר לנגן באבוב ומהאבוב עבר לנגן בסקסופון אלט. בטנור החל לנגן רק זמן קצר לאחר שהצטרף לתזמורת של ליונל המפטון, שם ניגן לצידו של ארנט קוב. בהיותו בן 15 בלבד ניגן בהרכב יחד עם טיי בון ולטר.

לאחר שניגן זמן מה עם התזמורת של המפטון, תקופה בה הקליט מספר הקלטות כולל אחת בה היה בן 17 בלבד, עבר לנגן בתזמורת של ג'ו מוריס אותו הכיר אצל המפטון. לאחר מכן הוא ניגן בשליחי הג'אז של ארט בלייקי מספר חודשים, ב-1957. בשנת 1958 ניגן בהרכבים שונים של הפסנתרן ת'לוניוס מונק. בתקופה זו הוא גם הקליט עם קלארק טרי אלבום שהצליח למדי. מחלקת הקצב שלהם הורכבה מפילי ג'ו ג'ונס בתופים, פול צ'יימברס בקונטרבס, ווינטון קלי ובפסנתר. ב-1958 ניגן גם עם נט אדרלי. בשנות השישים המאוחרות הוא חזר לנגן עם מונק, ועם אדרלי בסוף שנות השבעים.

אלבומו הראשון כמוביל "*Introducing Johnny Griffin*" בו משתתפים מקס רואץ' בתופים, וינטון קלי בפסנתר, וקרלי ראסל בבס, יצא באפריל, 1956 וזיכה אותו בהכרה. באלבומו הבא כמוביל, "A Blowing Session" (‏1957)ניגן עם הסקסופוניסטים ג'ון קולטריין והאנק מובלי, החצוצרן לי מורגן בלייקי בתופים, צ'יימברס בבס וקלי בפסנתר. בסוף שנות החמישים עזב גריפין את ארצות הברית ועבר לאירופה.

בתחילת שנות השישים שיתף פעולה עם נגן הטנור אדי לוקג'ואו דייוויס (Eddie Lockjaw Davis) בהרכב "הטנורים הקשוחים" (Tough Tenors). הם הקליטו כעשרה אלבומים בין השנים 1960–1962 וההרכב זכה להצלחה מסחרית.

### באירופה

באירופה גריפין, מלבד הופעותיו האישיות בבמות שונות, היה לבחירה הראשונה של מוזיקאים הבאים מארצות הברית להופיע באירופה ומחפשים סקסופוניסט. גריפין עבר לדור בצרפת ב-1963 אותה עזב לטובת הולנד ב-1978, והמשיך להקליט ולהופיע עד מותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וני גריפין** בוויקישיתוף

* ג'וני גריפין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'וני גריפין, באתר ספוטיפיי
* ג'וני גריפין, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'וני גריפין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'וני גריפין, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'וני גריפין, באתר Songkick (באנגלית)
* ג'וני גריפין באתר הבית של נגני ההארד בופ
* דיסקוגרפיה
* AFP, הסקסופוניסט ג'וני גריפין הלך לעולמו, באתר ynet, 25 ביולי 2008
* בן שלו, עכבר העיר אונליין, מת הסקסופוניסט ג'וני גריפין, באתר הארץ, 28 ביולי 2008
* ג'וני גריפין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX854149
* BnF: cb13894727r (data)
* CiNii: DA17017733
* GND: 13439108X
* ISNI: 0000 0001 1815 9720
* LCCN: n82099703
* MusicBrainz: f9625cf4-1436-4f2c-bd5e-743eba86808c
* NKC: xx0015917
* NTA: 071832904
* SNAC: w64j0mfv
* SUDOC: 152286136
* VIAF: 49408148
* WorldCat: lccn-n82099703

 |
**הקוסם מלובלין** הוא סרט קולנוע בבימוי של מנחם גולן המבוסס על ספרו של יצחק בשביס-זינגר "עושה הנפלאות מלובלין".

עלילה
-----

הסרט מתאר את קורותיו של יאשה, יהודי כבן ארבעים, בן העיר לובלין שבמזרח פולין, הנמצאת באותה עת תחת כיבוש רוסי. יאשה הוא עושה-נפלאות, להטוטן, אקרובט ואיש ירידים הידוע בכל רחבי הארץ, הנע בין עיירותיה וכרכיה של פולין ומופיע לפרנסתו. יאשה התחנך על ברכי היהדות האדוקה אך נטש אותה, מלווה ספקות וסייגים, לטובת תענוגות העולם וההיצע החילוני רחב האופקים שלו.

במסעו של יאשה מלובלין אל ורשה, אנו מתוודעים לאיש רב-כישרונות ובעל כריזמה עצומה, המהלך קסם על כל הפוגש אותו, ומפיח תקווה והתרגשות בקרב כל מכריו. יאשה מסובך בקשרים עם כמה וכמה נשים בו-זמנית, שכל אחת מהן רואה אותו כמרכז עולמה. הוא מפזר כספים שאין לו והבטחות שאינו יכול לקיים, דורש נאמנות שאינו מקיימה בעצמו ואינו מסוגל לסרב או להודות בכישלון. במהלך ימים בודדים מתרחשת התמוטטותו הידועה מראש של עולם הבדיה והכזב שבנה סביבו יאשה. נשותיו מאבדות את סבלנותן, שקריו ופשיטת הרגל שלו נחשפים, מוסריותו שהיה גאה עליה מתמוטטת ופציעה מחריבה את פרנסתו.

במהלך הסרט מנהל יאשה החילוני דיאלוג בלתי פוסק עם היהדות שנטש מאחור. הוא בז לה, לחוקיה ולבעלות שנטלה לעצמה על האל האוניברסלי.

הפקת הסרט
---------

הסרט צולם ברובו בגרמניה בסוף 1978, בשפה האנגלית, בהפקת חברת "גולן-גלובוס", בעלות של 25 מיליון ל"י. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 1979, והוזמן גם לפסטיבל הסרטים הבינלאומי בקהיר.

צלם הסרט, דוד גורפינקל, זכה בפרס הצילום הטוב ביותר לסרטי איכות ישראליים, על צילום הסרט.

שיר הנושא
---------

שיר הנושא של הסרט הולחן ובוצע על ידי הזמרת הבריטית קייט בוש.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| אלן ארקין | יאשה מזור |
| לינדה ברנשטיין | אסתר אשתו של יאשה |
| לואיז פלטשר | אמיליה, אלמנה אריסטוקרטית |
| ליסה ולצל | ביתה של אמיליה |
| ולרי פרין | אחת מחברותיו של יאשה שבעלה יושב בכלא |
| מיה דנציגר | מגדה, המזכירה והמאהבת של יאשה |
| שלי וינטרס | אמה של מגדה |
| צחי נוי | בולק, האח של מגדה |
| שייקה אופיר | שמול חבר של יאשה |
| אופליה שטראל |  |
| ברנהרד אליאס |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "הקוסם מלובלין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הקוסם מלובלין", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הקוסם מלובלין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הקוסם מלובלין", באתר אידיבי
* "הקוסם מלובלין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "הקוסם מלובלין", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שאול שיר-רן, קוסם על הגג, מעריב, 20 בספטמבר 1979

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הקוסם מלובלין" צילומים בקצב קדחני, דבר, 6 בספטמבר 1978
2. ↑  מריוס טימן, "הקוסם מלובלין" יפתח פסטיבל הסרטים בוונציה, דבר, 2 באוגוסט 1979
3. ↑  יעקב בר-און, "הקוסם מלובלין" לפסטיבל קאהיר, מעריב, 10 בספטמבר 1979
4. ↑   Kate Bush - The Magician, שיר באתר יוטיוב
5. ↑  ארצי ישראלי, אני זמר מתוסכל, מעריב, 25 באוקטובר 1979
**הספרייה הנשיאותית על שם ג'רלד פורד** (באנגלית: **Gerald R. Ford Presidential Library**) היא ספרייה נשיאותיות המנציחה את שמו ואת מורשתו של נשיאה ה-38 של ארצות הברית, ג'רלד פורד. הספרייה ממוקמת בקמפוס הצפוני של אוניברסיטת מישיגן בעיר אן ארבור, מישיגן, הנמצאת 130 קילומטר מהמוזיאון הנשיאותי על שם ג'רלד פורד. הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'רלד פורד מופרדים זה מזה לפי בקשתו של פורד.

היסטוריה
--------

בספרייה יש חומר על חייו האישיים של ג'רלד פורד ואשתו בטי פורד, מכתבים שכתב בעת כהונתו כנשיא וספרים העוסקים בכהונתו כנשיא ארצות הברית. פורד ביקר מספר פעמים בספרייה עד למותו בשנת 2006. הוא ואשתו נקברו במקום.

בעודו חבר הקונגרס של ארצות הברית, פורד החל לתרום את ניירות ומסמכים מכהונתו לספרייה ההיסטורית של בנטלי באוניברסיטת מישיגן, שם רכש את השכלתו הגבוהה ב-1965. עם תום כהונתו כנשיא ארצות הברית, הציע פורד לתרום את החומרים הנשיאותיים שלו לספרייה הנשיאותית שתוקם בקמפוס האוניברסיטה ותנוהל בידי הארכיון הלאומי של ארצות הברית. 

בניית הספרייה החלה ב-15 בינואר 1979 וב-27 באפריל 1981 נפתחה הספרייה לציבור. זאת הספרייה הנשיאותית היחידה המופרדת מהמוזיאון הנשיאותי.

אוספים
------

רוב האוסף של הספרייה מורכב מניירות מימי כהונתו של פורד בבית הלבן בשנים 1974–1977. בספרייה ניתן למצוא מאמרים של בטי פורד, מאמרים נוספים לפני ואחרי תקופת הנשיאות של פורד, ראיונות מחקר וכיוצא בזה. בסך הכל, יש 3,500 שעות שמיעה של אודיו, 25 מיליון דפי מסמכים, 3,500 שעות של סרטי קולנוע העוסקים בחייו של פורד ו-450,000 תמונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספרייה הנשיאותית על שם ג'רלד פורד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הנשיאותית על שם ג'רלד פורד (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Visit the Gerald R. Ford Library and Museum, באתר הארכיון הלאומי של ארצות הברית
2. ↑  BHL 75th Anniversary Collections

| הספריות הנשיאותיות בארצות הברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הרברט הובר • פרנקלין דלאנו רוזוולט • הארי טרומן • דוויט אייזנהאואר • ג'ון קנדי • לינדון ג'ונסון • ריצ'רד ניקסון • הספרייה והמוזיאון הנשיאותי על שם ג'רלד פורד • ג'ימי קרטר • רונלד רייגן • ג'ורג' הרברט ווקר בוש • ביל קלינטון • ג'ורג' ווקר בוש • ברק אובמה • דונלד טראמפ

---

הארכיון הלאומי של ארצות הברית |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0599 2811
* NARA: 5

 |
תמונת הדיוקן שצייר אוגוסטוס ג'ון
**גיליירמינה סוז'ה** (פורטוגזית: Guilhermina Suggia‏; 1885–1950) הייתה צ'לנית ילידת פורטוגל. סוג'ה למדה בלייפציג אצל יוליוס קלנגל. משנת 1907 עד 1913 חיה ועבדה בפריז עם הצ'לן פבלו קזאלס, אך לא נישאה לו. החל ב-1914 בנתה לה קריירה מרהיבה, שבסיסה בלונדון ובפורטוגל. היא הרבתה לבקר בטירת לינדיספרנה, שם, בחדר המוזיקה, מונח עכשיו צ'לו לזכר הימים שעשתה שם. הקונצרט הבריטי האחרון שלה התקיים בפסטיבל אדינבורו ב-1949.

דיוקן
-----

תמונתה המפורסמת ביותר של מאדאם סוז'ה היא, כנראה, תמונת דיוקן נהדרת בצבע שמן של הצייר הולשי אוגוסטוס ג'ון. ציור תמונה זו החל ב-1920 אבל הסתיים רק ב-1923. נראה, שסוז'ה ניגנה באך בשעת הישיבה. התוצאה היא פוזה מציאותית מאוד, שהונצחה כנראה ברגע הסיום של אחת הסוויטות לצ'לו של באך, תנוחה שוודאי לא הייתה קלה לצ'לנית להישאר בה לאיזה שהוא משך זמן. הצייר הצליח במיוחד במיקום נכון ומדויק של ברכה השמאלית.

תמונת הדיוקן הוצגה במכון קרנגי בפיטסבורג, פנסילבניה, נקנתה על ידי אמריקאי אך הושבה לאנגליה והיא מוצגת בגלריית טייט. ממדי התמונה הם 186X165ס"מ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיליירמינה סוז'ה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 13049180
* BNE: XX4780338
* BnF: cb14230712m (data)
* CiNii: DA1920218X
* GND: 119348349
* ICCU: PUVV440953
* ISNI: 0000 0001 1447 968X
* LCCN: n87104500
* MusicBrainz: 8a06e579-261d-42ed-8539-1470dacd10ef
* SUDOC: 130144649
* VIAF: 224149066614565602236
* WorldCat: lccn-n87104500

 |
**הדגל העירוני של ניו אורלינס** הוא הדגל המייצג של העיר ניו אורלינס, לואיזיאנה, ארצות הברית. לדגל שדה לבן גדול המכיל שלושה פלורס דה ליס והוא תחום בראשו בפס אדום ומלמטה בפס כחול. נוכחותו של פלר דה ליס, תיאור מסוגנן של פרח וסמל צרפתי מסורתי, מדגימה את המורשת הצרפתית של העיר וקשרים חזקים עם צרפת.

היסטוריה
--------

עיריית ניו אורלינס אימצה את דגלה הרשמי לאחר שבחרה את תכנונה מתוך כמעט 400 רעיונות שהוגשו לוועדת דגל האזרח שלה לקראת החגיגה הדו-שנתית בעיר. הדגל האדום, הלבן והכחול שעליו מוטבע פלורס דה ליס שילב את ערכת הצבעים המוצעת של הצעה אחת עם אלמנטים דקורטיביים מהאחר. את ערכת הצבעים הפטריוטית הציע ברנרד בארי, שהועסק אז כחרט ב-AB Griswold and Co. תכשיטנים, ואת הרעיון של הפלורס דה-ליס מייחסים לגוסטב קורט, שרטט עם משרד האדריכלים דיבול, אוון וגולדשטיין. הדגל הרשמי של העיר ניו אורלינס נבחר על ידי מועצת העיר בינואר 1918.

סמליות
------

הרקע הלבן הוא סמל הצדק והשלטון, הפס הכחול מייצג חירות והפס האדום מייצג אחווה. בנוסף אלה גם צבעי דגל צרפת. השדה הלבן ארוך פי חמישה מהפסים. שלושת פלורס דה-ליס המקובצים בצורה משולשת מייצגים את ניו אורלינס תחת עקרונות השלטון, החירות והאחווה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל ניו אורלינס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  איכורן, אם. אל. (סתיו 2016). "Couret Family Papers". *The Historic New Orleans Collection Quarterly* (באנגלית).
2. ↑  "New Orleans, Louisiana (U.S.)". *Flags of the World* (באנגלית). Flags of the World. 6 ביוני 2009. נבדק ב-21 בספטמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  פורסל, ג'ון אמ.; קרופט, ג'יימס איי.; מונכן, ריץ' (2003). *American City Flags: 150 Flags from Akron to Yonkers* (PDF) (באנגלית). North American Vexillological Association. pp. 233–234. ISBN 978-0-9747728-0-6. OCLC 1011001515. נבדק ב-3 בפברואר 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**ביל סקרוטון** (באנגלית: **Bill Scruton**;‏ 1908 – 1987) היה חייל בצבא הבריטי שנשבה בידי הצבא הגרמני. כשבוי מלחמה בריטי הוא היה שותף להצלתה של נערה יהודיה בשם שרה מוטוסון, על כך הוכר כחסיד אומות העולם.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

סטן וולס היה אחד מעשרת השבויים הבריטים יחד עם סקרוטון, שמצא בקיץ 1944 נערה יהודייה בת שש עשרה בשם שרה מטוסון. כאשר סטן וולס מצא את שרה היא הייתה מורעבת ותשושה לחלוטין.

וולס נתן לה מזון והביא אותה לתשעת האסירים האחרים ביניהם ביל סקרוטון, כשהיא עטופה במעיל צבאי ישן. השבויים האחרים נדהמו ממצבה הרפואי הקשה והתגייסו לעזור לה. ביחד הם הבריחו אותה לתוך מחנה השבויים שלהם – מחנה B20 שליד גרוס גולמקאו, שם הסתירו אותה בתוך מתבן. מאחר שנהגו לתלות את הכביסה באסם בו החביאו אותה, הם השתמשו בכביסה בתור עילה שיאפשר להם להביא לנערה הגוועת מזון. לאור מצבה הגופני הקשה, הם התחלקו בטיפול בה. הם הביאו לה מזון, טיפלו בכוויות הקור מהם סבלה, השיגו פראפין על מנת להילחם בכינים בשערה, רחצו אותה ודאגו שתבריא.

הסכנה שתיחשף הייתה רבה, כיון שממש מחוץ למגוריהם הייתה תחנת משטרה. הסוסים בהם השתמשו השוטרים הוחזקו באותו אסם שבו שרה הוסתרה. אך למרות הסכנה ביל סקרוטון והאחרים טיפלו בה במשך 3 שבועות, עד שאולצו לעזוב. ערב פינויים לכיוון גרמניה, סקרוטון וחבריו דאגו שאישה מקומית תטפל בה עד להגעתו של הצבא האדום.

הכרה והנצחה
-----------

בשנת 1972, 25 שנה לאחר מכן זכו סקרוטון ושאר השבויים להתאחד ולפגוש שוב את שרה הנערה אותה הצילו. סקרוטון נפטר ב-1987.

ביל סקרוטון הוכר כגיבור שואה בריטי על ידי הממשלה הבריטית. בנוסף הוא הוכר כחסיד אומות העולם ב-11 באוקטובר 2011 על ידי יד ושם. האחייניות שלו קיבלו את התארים בעבורו.

לקריאה נוספת
------------

* "עשרה שבויי מלחמה בריטים", באתר יד ושם.
* Man who helped Jewish girl escape the Holocaust, North Yorkshire The News

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיפורו של סקרוטון, באתר "יד ושם" (באנגלית)
**הספריתיים** (שם מדעי: Hesperiidae) היא משפחה בסדרת הפרפראים (פרפרים ועשים). הם ידועים בזריזותם ובהרגלי הזינוק שלהם בעת תעופה. בהיותם פעילי יום, הם מוכרים לרוב כפרפרים. קיימים יותר מ-3500 מינים של הספריתיים, והם נפוצים ברחבי העולם, אך המגוון הרב ביותר נמצא באזורים הנאוטרופים של מרכז ודרום אמריקה. בישראל נצפו 23 מינים.

תיאור וסיווג
------------

במקור, ההספריתיים סווגו כעל-משפחה מונוטיפית, בגלל שהם נבדלים באופן מובהק בצורתם משאר הפרפרים, שהשתייכו לרוב לעל-משפחה Papilionoidea. העל-משפחה השלישית והקטנה יותר של פרפרים היא העשים-פרפרים (Hedylidae) הנפוצים רק באזור הנאוטרופי. למרות זאת, לאחרונה התפרסם ניתוח פילוגנטי המציע שהשייכים לעל-משפחה Papilionoidea הם פרפילטים, ולכן תת-המשפחות צריכות להיות מאורגנות מחדש כדי להראות יחסים קלדיסטיקיים נכונים.

שלוש העל-משפחות האלו חלקו מאפיינים משותפים רבים, במיוחד בשלבי הביצה, הפגית והגולם. אולם, מחושי ההספריתיים מעוקלות אחורנית בקצותיהם, כאשר פרפרים טיפוסיים הם בעלי מחושים עם קצה מחודד, והעשים-פרפרים היו בעלי מחושים שעירים או דמויי מסרק בדומה לעשים. להספריתיים גוף עבה יותר ועיניים מורכבות גדולות יותר משתי הקבוצות האחרות, עם שרירי כנפיים חזקים יותר באזור החזה המעוגל, בכך דומים יותר לעשים מאשר שתי קבוצות הפרפרים האחרות. אך בשונה מסוגי עשים רבים, כנפיהם קטנות יותר בהשוואה לגופם. לחלקם כנפיים גדולות יותר, אך רק לעיתים נדירות גדולות ביחס לגופם כמו אצל פרפרים אחרים. במנוחה, ההספריתיים משאירים את כנפיהם בדרך כלל מקופלות בזווית כלפי מעלה או פתוחות, ורק לעיתים נדירות מקפלים אותן לגמרי.

גוף ההספריתיים שעיר בדרך כלל ובעל צבעים כהים, כנפיהם מכילות גוונים שונים של חום, אפור, או שחור צהבהב-כתום.

מינים רבים של הספריתיים דומים מאוד, עד כדי כך שאף מומחים לא יכולים להבדיל בין המינים בשטח. הדרך היחידה להבדיל ביניהם היא על ידי ניתוח גוף הפרפר לאחר מותו והתבוננות מיקרוסקופית באברי הרבייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספריתיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* הספריתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Ackery *et al.* (1999)
2. ↑  Heikkilä *et al.* (2012)
3. ↑   Kawahara & Breinholt (2014)
4. ↑  Skipper Butterflies - Hesperiidae - Details - Encyclopedia of Life, Encyclopedia of Life (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558047605171
* GND: 4272753-4
* LCCN: sh85060492
* LNB: 000177969

 |
**זוראן פלאניניץ** (בסרבו-קרואטית: **Zoran Planinić**; נולד ב-12 בספטמבר 1982 במוסטאר, בוסניה והרצוגבינה הסוציאליסטית, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר קרואטי ממוצא בוסני, אשר שיחק בעמדות הרכז והקלע.

קריירת מועדונים
---------------

זוראן פלאניניץ' החל לשחק במחלקת הנוער של דוברבה זאגרב. בגיל 17 הוביל את הקבוצה הבוגרת לחצי גמר הפלייאוף של הליגה הקרואטית בה הפסיד עם קבוצתו לציבונה זאגרב, הישג זה הוביל אותו להיבחר בסיום העונה לחמישיית העונה ולשחקן הצעיר של השנה בליגה הקרואטית.

שנה לאחר מכן, ציבונה זאגרב חשקה בשירותיו והחתימה אותו לשלוש עונות בעקבות הישגיו בעונה אשתקד וכן עקב יכולתו כנגדה בשלב חצי הגמר של משחקי הפלייאוף בליגה הקרואטית. 

פלאניניץ' השתלב היטב בציבונה זאגרב, והפך לאחד הרכזים והקלעים הטובים ביורוליג והציג יכולת טובה שהתבטאה פעמיים בזכייה באליפות קרואטיה ובגביע הקרואטי, ואף כן גם בזכייה בתואר השחקן המצטיין בליגה הקרואטית של עונת 2001/02.

בשנת 2003 פלאניניץ' נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-22 הכללי על ידי הניו ג'רזי נטס שבה שיחק במשך שלוש עונות שבהן השיג ממוצעים של 4 נקודות, 1.4 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק. עקב מעמדו בקבוצה שהתבטא במיעוט דקות ובחוסר הזדמנויות לשחק החליט לסיים את דרכו בקבוצה וכן את קריירת ה-NBA שלו.

לאחר שבועות בודדים, פלאניניץ' חתם בקבוצה הספרדית טאו ויטוריה. הוא שותף באופן מלא במשחקיה, ונחשב לאחד משחקני המפתח של המועדון. הוא הוביל ביחד עם טיאגו ספליטר את טאו לפסגת הכדורסל הספרדי והאירופי כאשר זכה עימה באליפות ספרד, פעמיים בגביע הספרדי ובסופר קאפ הספרדי ולשתי העפלות רצופות לפיינל פור היורוליג.

ב-25 ביוני 2008, פלאניניץ' חתם ל-2 עונות עם צסק"א מוסקבה.

ב-17 ביוני 2010, פלאניניץ' חתם ל-2 עונות עם אופציה לעונה נוספת עם חימקי מוסקבה.

נבחרת קרואטיה
-------------

פלאניניץ' חבר בסגל הנבחרת הלאומית של קרואטיה משנת 2001 מאז זומן לאליפות העולם לנבחרות צעירות, בה זכה עם נבחרתו במדליית הכסף. מאז, פלאניניץ' לקח חלק עם נבחרתו באליפות אירופה של 2005 ושל 2007.

תארים
-----

ציבונה זאגרב
* אליפות הליגה הקרואטית: 2001/02, 2002/03
* הגביע הקרואטי: 2001/02, 2003/03

טאו ויטוריה
* אליפות ספרד: 2007/08
* הגביע הספרדי: 2008
* הסופר קאפ הספרדי: 2007, 2008

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זוראן פלאניניץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  CSKA Moscow signs Planinic to 2 year deal
**אבנעזר ויליאם "ביל" פיטו** (באנגלית: **Ebenezer William "Bill" Peyto**; ‏14 בפברואר 1869 - 23 במרץ 1943) היה מחלוצי המתיישבים בהרי הרוקי, צייד ומדריך שבילים.

קורות חיים
----------

פיטו נולד בולינג, בקנט שבאנגליה. פיטו היגר לקנדה בפברואר 1887. הוא המשיך להרי הרוקי הקנדיים, שם הועסק כעובד בהקמת מסילות הברזל. בשנת 1890 הקים פיטו ביקתת עץ בסמוך לנהר בואו והיה מחלוצי המתיישבים האירופאים בהרי הרוקי הקנדיים.

פיטו שימש כמדריך בהרים, ובין השנים 1913 ועד פרישתו בשנת 1936 שימש כאחד השומרים הראשונים בפארק הלאומי באנף (למעט בשנות שירותו הצבאי במלחמת העולם הראשונה). כמדריך הוביל פיטו את אדוארד וימפר בדרכו למעבר ורמיליון. בשנת 1901, לאחר שובו ממלחמת הבורים, התחתן עם אמילי ווד ( Emily Wood) מקולומביה הבריטית, ושנה לאחר מכן נולד בנו רוברט פיטו (Robert W.F. Peyto). לאחר מות אשתו בשנת 1906, עבר הבן רוברט להתגורר עם משפחתה בקולומביה הבריטית.

### שירות צבאי

* פיטו התגייס לשירות צבאי בשנת 1899, והשתתף במלחמת הבורים בגדוד הסוסים של הלורד סטרתקונה (Lord Strathcona's Horse Regiment).
* במהלך מלחמת העולם הראשונה פיטו שירת בבלגיה ובצרפת בגדוד הרכוב ה-12. פיטו נפצע ברגלו הימנית בקרב איפר השני.

### פטירתו והנצחתו

פיטו נפטר ב-23 במרץ 1943 בעיר באנף.

על שמו קרוי קרחון פיטו הנמצא על קו פרשת המים של אמריקה, ואגם פיטו.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חייו של ביל פיטו
* סיפורו של ביל פיטו, באתר 100 שנים לאלברטה
* ביל פיטו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קברו של פיטו באתר findagrave

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7317 9233
* VIAF: 102815120
* WorldCat: viaf-102815120

 |
מווסתי רבד בתחנת הרכבת חיפה מזרח: מס' 809 מתוצרת חברת Kershaw ומס' 813 מתוצרת חברת Geismar
מווסת רבד של חברת בן ארי (בעבר של רכבת ישראל) מס' 807 בעבודות חישמול מסילה תל אביב - ירושלים ליד שעלבים, מתוצרת חברת Kershaw
מווסת רבד בתחנת הרכבת ראש העין דרום: מס' 816 דגם USP 2005 מתוצרת חברת Plasser & Theurer
**מווסת רבד** הוא ציוד מסילה נייד המיועד ליישור הרבד עליו מונחת מסילת רכבת ולקביעת גובהו ופיזורו מסביב למסילה. הרבד הוא מצע החצץ עליו מונחת המסילה והוא מכסה את האדנים ונמצא מסביבם על מנת לתת להם תמיכה ולמנוע מהם תזוזה אופקית בזמן שרכבת עוברת על המסילה. בעת הנחת מסילה חדשה מפוזר עליה רבד ועל מנת ליצור כיסוי אחיד בגובה ובעובי המתאימים משתמשים במווסת רבד.

אופן העבודה
-----------

מווסת רבד מצויד בזרועות הידראוליות מלפניו ומצדדיו הניתנות להרמה והורדה. על הזרועות מורכבות כנפי פלדה המיישרות את הרבד לגובה אחיד מסביב למסילה ולאדנים. בצידו האחורי מורכב מטאטא מסתובב המנקה את פסי המסילה מרבד שהועף עליהם. ניתן לשלוט על ההגבהה של הזרועות ועל מרחקן של זרועות הצד מן המסילה ובכך לקבוע את גובה שכבת הרבד ואת עוביה מסביב לאדנים. הרבד צריך לכסות את האדנים, אך לא את הפסים, ולהגיע ולהמשיך אל מעבר לאדנים למרחק של 150–450 מ"מ.

ויסות הרבד מתבצע לאחר הנחת מסילה חדשה ופיזור הרבד מסביבה וכאשר יש צורך בתוספת של רבד עקב שחיקה לאחר תקופה של שימוש במסילה.

ראו גם
------

* מבטשה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מווסת רבד** בוויקישיתוף
מווסתי רבד - אתר חברת Kershaw.