recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פיקה צפונית** (שם מדעי: *Ochotona hyperborea*) היא מין של יונק ממשפחת הפיקתיים, הנפוץ באזורים הרריים בצפון אסיה בסין, מונגוליה, קוריאה הצפונית, רוסיה ויפן בגבהים שבין 400 ל-2,000 מטר. הפיקה תוארה בשנת 1811 בידי החוקר פטר סימון פאלאס.

מאפיינים
--------

פיקה זו מגיעה לאורך של 12.5 עד 18.5 סנטימטרים עם זנב שאורכו 0.5 עד 1.2 סנטימטרים. הפיקה בעלת אוזניים קטנות ומעוגלות ורגליים קצרות עם חמש אצבעות. צבע הפרווה הוא חום-אדמדם בקיץ אך אפור בחורף. צבעו וגודלו משתנים על פני הטווח הרחב שלו. הפיקה אוכלת זמן קצר לאחר עלות השחר וניזונה בעיקר מצמחים, עשב, זרדים, עלים, מחטים וגבעולים. תקופת ההריון היא חודש והפיקה ממליטה בין צאצא אחד לתשעה צאצאים (בדרך כלל שלושה עד ארבעה). לא ברור מתי מגיעה הפיקה לבגרות אך ידוע שתוחלת החיים בטבע היא שלוש שנים לפחות. הפיקה מוגדרת על ידי הרשימה האדומה של IUCN כבעל חיים שאינו בסיכון בשל תפוצתה הרחבה ומצב שימורה הוא ללא חשש.

תת-מינים
--------

* *Ochotona hyperborea cinereoflava*
* *Ochotona hyperborea coreana*
* *Ochotona hyperborea ferruginea*
* *Ochotona hyperborea mantchurica*
* *Ochotona hyperborea normalis*
* *Ochotona hyperborea uralesis*
* *Ochotona hyperborea yesoensis*
* *Ochotona hyperborea yoshikurai*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיקה צפונית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פיקה צפונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**סר ריצ'רד לודון מקרירי** (באנגלית: **Sir Richard Loudon McCreery**; 1 בפברואר 1898 - 18 באוקטובר 1967) היה גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הארמייה השמינית במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

מקרירי נולד ב-1 בפברואר 1898, לוולטר א. מקרירי, אמריקני יליד שווייץ, שחי רוב חייו באנגליה, אך ייצג את ארצות הברית בפולו באולימפיאדת פריז (1900), ולאמיליה מק'אדם, בתו של מהנדס הדרכים ג'ון לודון מק'אדם. מקרירי התחנך באיטון קולג', ולאחר מכן במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בשנת 1915 התגייס מקרירי לצבא בריטניה, והצטרף לרגימנט נושאי הרומח ה-12 (של נסיך ויילס), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה אף נפצע באחד הקרבות.

לאחר המלחמה מילא מקרירי תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1935 מונה למפקד הרגימנט נושאי הרומח ה-12 (של נסיך ויילס).

### מלחמת העולם השנייה

במאי - יוני 1940 השתתף מקרירי בקרב על צרפת, ולקראת סוף המערכה מונה למפקד החטיבה המשוריינת ה-2, שהייתה חלק מהדיוויזיה המשוריינת ה-1, ולחם עמה לצד שרל דה גול, ובעקבות כך נהיה מעריץ של דה גול. בדצמבר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-8, ובמרץ 1942 מונה ליועצו הראשי לענייני שריון של קלוד אוקינלק. באוגוסט 1942 מונה מקרירי לראש מטה פיקוד המזרח התיכון בראשותו של הרולד אלכסנדר, והיה מופקד על תכנון קרב אל-עלמיין השני, ובמהלך המערכה בתוניסיה כיהן כראש מטה קבוצת הארמיות ה-18. ביולי 1943 מונה מקרירי למפקד הקורפוס ה-8 בבריטניה, ובאוגוסט אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-10, ולחם עמו בפלישה לאיטליה, ובקרב מונטה קאסינו. ב-31 בדצמבר 1944 מונה מקרירי למפקד הארמייה השמינית, ופיקד עליה בהבקעת הקו הגותי, ובמתקפת אביב 1945 באיטליה, שבסופה נכנעו כמיליון חיילים גרמנים.

### אחריתו

לאחר המלחמה היה מקרירי מפקד הכוחות הבריטיים באוסטריה, ומשרדו היה בארמון שנברון. בשנת 1946 מונה מקרירי למפקד ארמיית הריין, במקום פילדמרשל ברנרד מונטגומרי. בשנת 1948 מונה מקרירי ליועץ הבריטי במועצת הביטחון של האו"ם, ובשנת 1949 הועלה לדרגת גנרל.

בסוף אותה שנה פרש מקרירי מהצבא, והקדיש את זמנו לטיפוח ביתו. במהלך משבר סואץ בשנת 1956 שלח מקרירי מכתב לידידו שר האוצר הרולד מקמילן, ובו מחה על ההסתבכות במשבר.

מקרירי מת ב-18 באוקטובר 1967, והלווייתו נערכה במנזר וסטמינסטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד מקרירי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1033281638
* ISNI: 0000 0004 0181 0208
* LCCN: no2013022586
* SNAC: w69x5prz
* VIAF: 296788653
* WorldCat: lccn-no2013022586

 |
**פליקס אוטו דסוף** (בגרמנית: **Felix Otto Dessoff**;‏ 14 בינואר 1835 – 28 באוקטובר 1892) היה מנצח ומלחין גרמני.

ביוגרפיה
--------

דסוף נולד בלייפציג ולמד שם בקונסרבטוריון הלחנה, פסנתר וניצוח אצל כמה מחשובי המורים של התקופה, ביניהם איגנץ מושלס לפסנתר ומוריץ האופטמן ויוליוס ריץ להלחנה. ראשית פרסומו בא לו כמנצח. בגיל תשע עשרה ניצח על תזמורת תיאטרון בדיסלדורף וכעבור חמש שנים הוצעה לו משרת מנצח אורח במה שהיה אולי התיאטרון הראשון במעלה, האופרה של וינה. בווינה היה לפרופסור באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבימה של וינה. בווינה גם התיידד עם יוהנס ברהמס ובהמשך ניצח על ביצועי בכורה של כמה מיצירותיו התזמורתיות. דסוף חיבר כמה יצירות בשנות ה-50' וראשית שנות ה-60' של המאה ה-19, אך ויתר על ההלחנה כאשר קריירת הניצוח שלו המריאה. בהמשך עשה לו שם כמנהל האופרה של פרנקפורט.

קשרי הידידות האמיצים שלו עם ברהמס באים לידי ביטוי בחליפת מכתבים בין השניים בשנת 1878, כשדסוף ביקש להקדיש לברהמס את רביעיית המיתרים אופוס 7 בפה מז'ור, שהיא כנראה המוכרת ביותר בין יצירותיו. הרביעייה זכתה אומנם להצלחה בביצוע הבכורה שלה, אך דסוף לא היה משוכנע עדיין שהיא ראויה לפרסום ושלח את הפרטיטורה אל ברהמס בבקשה לחוות דעת כנה ובהצעה להקדישה לו. ברהמס השיב לו בשבחים ליצירה ואמר, *"... כבוד גדול יהיה זה לי אם תכתוב את שמי מעל כותרת הרביעייה - כך, במקרה הצורך, נספוג את המהלומות יחדיו, אם הציבור ימצא שאינה לטעמו."* דסוף, מרוצה ואסיר תודה, השיב לו בהיתול הקנטרני, שהיה מקובל גם על ברהמס עצמו במכתביו, *"... ודאי ירווח לך כשתראה את שמך מתנוסס לזכר עולם על עמוד השער של הרביעייה. אחרי שהבריות ישכחו את הרקוויאם הגרמני שלך, הם יוכלו להגיד, ,ברהמס? או, כן, זה שדסוף הקדיש לו את אופוס 7 שלו!'"*

דסוף חיבר גם חמישיית מיתרים ל-2 כינורות, ויולה ו-2 צ'לי, אופוס 10, כמה לידר וספר כוראלים. כמנצח ביצע בנגינת בכורה את הסימפוניה הראשונה של ברהמס בשנת 1876.

דסוף מת בפרנקפורט ב-1892. בתו, מרגרטה דסוף, ייסדה את מקהלות דסוף כששהתה בניו יורק בביקור משפחתי בעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס אוטו דסוף** בוויקישיתוף

* פליקס אוטו דסוף, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פליקס אוטו דסוף, באתר Discogs (באנגלית)

* Dessoff Choirs at the Bach Cantatas Website

הערות שוליים
------------

1. ↑  "History of the Dessoff Choirs". The Dessoff Choirs. אורכב מ-המקור ב-2007-06-15. נבדק ב-2007-06-18.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007456713805171
* BnF: cb13168484w (data)
* CiNii: DA0818193X
* GND: 116085053
* ISNI: 0000 0000 8096 7588
* LCCN: n97026951
* MusicBrainz: 73e69b43-c501-40cb-9e17-0a30da03e0e3
* NTA: 184565065
* SNAC: w6sf377m
* SUDOC: 08692835X
* VIAF: 17360455
* WorldCat: lccn-n97026951

 |
מראה כללי של חאן אל-פראנג'. בחזית ניתן להבחין בבית הספר טרה סנטה, ברקע נראה מגדל הפעמונים של הכנסייה הפרנציסקנית טרה סנטה
**חאן אל-פראנג'** או **חאן אל-פראנג'י** ("חאן הצרפתים") הוא חאן הניצב בלב השוק במרכזה של עכו העתיקה. חאן אל-פראנג' הוא החאן העתיק ביותר מבין החאנים ששרדו בעכו בשלמותם. הכניסה אליו היא באמצעות מעבר מקורה בקמרון חבית המוביל אליו מרחוב יוליוס קיסר שבצידו הדרומי, ושטחו משמש בעיקר כחניון.

היסטוריה
--------

סמלה של רפובליקת ונציה מוטבע בחלקו העליון של שער הכניסה לחאן אל-פראנג'
החאן הוקם במחצית השנייה של המאה ה-16 במקום בו ניצבה החצר המרכזית של הרובע הוונציאני בתקופה הצלבנית, ואשר נקראה "האכסניה הוונציאנית" (Fundus Venetorum). בשנת 1535 העניקו העות'מאנים זכויות לסוחרים צרפתים במספר ערי נמל באגן המזרחי של הים התיכון, ובהן גם עכו. סוחרים צרפתים קבעו בחאן את מקום מגוריהם ואת מרכזם המסחרי, וממנו חלשו על סחר הכותנה בעיר. מסיבה זו זכה לשמו. באמצע המאה ה-16 רכשו הפרנציסקנים מספר חדרים בחאן, ועשו בהם שימוש כפונדק ומאוחר יותר גם כבית ספר. בראשית המאה ה-18 עבר מושל עכו להתגורר בחאן, וכשפעילות הסוחרים הצרפתים הגיעה לשיאה לקראת סוף המאה, גירש אותם אחמד אל-ג'זאר מהעיר בשנת 1791 והשתלט על הענף. לחאן אל-פראנג' נוספו קומות ואגפים מודרניים, ואלה מטשטשים במידה רבה את מראהו המקורי. רק חזיתו הדרומית בת שתי הקומות שמרה במידה רבה על צורתה המקורית.

בית הספר טרה סנטה
-----------------

בחלקו הצפוני והצפון-מזרחי של המבנה פועל כיום בית הספר הפרנציסקני "טרה סנטה", הסמוך למנזר הפרנציסקני מהמאה ה-18. בית הספר ניכר בשתי הקומות הנוספות שנבנו עבורו על-גבי מבנה החאן, ובגג הרעפים האדומים המשופע שלו. בנוסף, האגף בו שוכן בית הספר עבר שיפוצים מקיפים. המוסד ששורשיו בתחילת המאה ה-17, נוסד באופן רשמי בשנת 1960, והלימודים בו הם בכיתות א' עד ח'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חאן אל-פראנג'** בוויקישיתוף
* החאן באתר ArchNet
* בית הספר טרה סנטה בעכו
* החאן באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Terra Santa School - Acri
2. ↑  משרד החינוך
רשימת שאלון מפקדי האוכלוסין של שנת 1989
גיליון מידע על מפקד האוכלוסין לשנת 1989
לוגו מפקד האוכלוסין של רוסיה (2020).
**מפקד האוכלוסין ברוסיה** (ברוסית: **Перепись населения в России**) הוא מפקד אוכלוסין שנערך בפדרציה הרוסית על ידי השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית אשר אוסף מידע דמוגרפי, כלכלי וחברתי ונתונים הקשורים ספציפית לכל אדם ברוסיה ולנתונים כלליים של המחוזות. המפקדים נערכים אחת למספר שנים, במטרה לאסוף נתונים על אוכלוסיית המדינה כדי ליצור מאגר מידע מדויק ומלא ככל האפשר על תכונותיה הדמוגרפיות והכלכליות של האוכלוסייה. נתונים אלה מתפרסמים ועומדים לרשות הציבור ומקבלי ההחלטות.

מפקדי אוכלוסין
--------------

### האימפריה הרוסית

באימפריה הרוסית נערך מפקד אוכלוסין בשנת 1897.

| שנה | התאריך שלפיו נבדקו הנתונים | אוכלוסייה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| ‏1897 | ינואר 1897 | ‏125,640,021 | פרסום הנתונים הושלם בשנת 1905 |

### רוסיה הסובייטית וברית המועצות

לאחר מכן נערך מפקד בשנת 1920, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה והמלחמה הפולנית-סובייטית, המפקד בוצע לפני הקמת ברית המועצות, בגבולות רוסיה הסובייטית. המפקד נערך בניהולו של ו. מיכאילובסקי החל מה-28 באוגוסט 1920, במקביל למפקד החקלאות הכל-רוסית (בספטמבר-אוקטובר 1920) וספירה קצרה של מפעלים. בשל אי-ייצוג טריטוריאלי (בעקבות היות חצי האי קרים, המזרח הרחוק, אזורים הרריים בצפון הקווקז ומספר מקומות אחרים שלא בשליטת סובייטית ונמשכו בהן פעולות צבאיות) המפקד אינו נחשב אוניברסלי. במהלך המפקד נלקחה בחשבון האוכלוסייה באותה עת. באזורים עירוניים נעשה שימוש בכרטיס דירה וגיליון חצר. באזורים כפריים נעשה שימוש ברשימה מיושבת של משקי הבית.

תוכנית המפקד בשנת 1920 כללה 18 תכונות (דגש מיוחד הושם על חקר העיסוקים וההרכב המקצועי): מגדר; גיל לאום; שפת אם; אזרחות (לזרים); מקום לידה; משך המגורים במקום בו נערך המפקד; מצב משפחתי; אוריינות; חינוך; עיסוק (עיקרי ומשני); מיקום בדייג; מקום עבודה; מקצוע; מקור פרנסה; מוגבלות פיזית; בריאות נפשית; השתתפות במלחמות. היא לקחה בחשבון את התעסוקה בחקלאות, את השפעות המלחמה עליה ואת היכולת לעבוד במקצוע ולעבוד באופן כללי. אוכלוסיית המדינה (עם הערכות נוספות לשטחים שאינם מכוסים במפקד) הסתכמה בכ-136.8 מיליון תושבים, כולל עירוניים - 20.9 מיליון (15%). תוצאות ראשוניות פורסמו בשנים 1920-1921 בגיליונות של המינהל המרכזי לסטטיסטיקה של רוסיה הסובייטיות. תוצאות סופיות פורסמו בפרסומים סטטיסטיים מהשנים 1922-1923 ובאוסף נפרד בשנת 1928.

בברית המועצות נערך מפקד בשנים 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 וב-1989.

### הפדרציה הרוסית

בפדרציה הרוסית נערך מפקד ראשון בשנת 2002 (שהיה אמור להיערך ב-1999 ונדחה עקב המשבר הכלכלי) ובשנת 2010 כשהמפקד הבא יועד להיערך בשנת 2020, אך נדחה לשנת 2021, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה.

| מספר המפקד | שנה | התאריך שלפיו נבדקו הנתונים | אוכלוסייה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2002 | אוקטובר 2002 | 145,166,731 |  |
| 2 | 2010 | 20 בדצמבר 2010 | 142,905,200 | הנתונים פורסמו במרץ 2011 |
| 3 | 2021 | אוקטובר 2021 |  |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפקדי אוכלוסין ברוסיה** בוויקישיתוף
* מפקד 2020

| מפקדי אוכלוסין ברוסיה |
| --- |
| האימפריה הרוסית | 1897 | רוסיהרוסיה |
| רוסיה הסובייטית וברית המועצות | 1926 • 1939 • 1959 • 1970 • 1979 • 1989 |
| הפדרציה הרוסית | 2002 • 2010 • 2021 |
| ניהול מפקד אוכלוסין | השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית |
**ציפור נמלים שחורה-לבנה** (שם מדעי: *Myrmochanes hemileucus*) היא מין של ציפור שיר ממשפחת ציפורי נמלים החיה באמריקה הדרומית. ציפור זו היא מין יחיד בסוגה ותוארה בידי בידי החוקרים האנגליים פיליפ סלייטר ואוסברט סאלווין בשנת 1866.

מאפיינים
--------

אורכה של ציפור זו עד 11.5 סנטימטרים ומשקלה 11 עד 13 גרמים. הנוצות של ציפור זו בצבע שחור ולבן וזה מקור שמה של הציפור. הרגליים של הציפור בצבע אפור. הציפור חיה על הקרקע של יערות הגשם של אמריקה הדרומית במדינות בוליביה, ברזיל, קולומביה, אקוודור ופרו וניזונה בעיקר מחרקים כמו נמלי גדוד ופרוקי-רגליים אחרים אך גם מחוליתניים כמו צפרדעים ולטאות קטנות. הציפור כמו שאר קרובי משפחתה ניזונה בעיקר מחרקים שבורחים מנמלי הגדוד. ציפור זו נמצאת על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש עקב טווח תפוצה רחב ונוכחות באזורים מוגנים רבים אך הציפור עלולה להיות מאוימת בעתיד מבירוא יערות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציפור נמלים שחורה-לבנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציפור נמלים שחורה-לבנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**ציפורה (ציפי) שכטמן** (נולדה ב-1942) היא פרופסור אמריטה בחוג לייעוץ והתפתחות האדם בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. היא מומחית בייעוץ וטיפול קבוצתי, ומוכרת בעולם כקלינאית וחוקרת מובילה בתחום הטיפול הקבוצתי, תוך התמקדות בקבוצות ילדים ומתבגרים. היא פרסמה מעל 100 מאמרים ושלושה ספרים מקצועיים, ועבודתה זוכה להכרה בישראל ובעולם.

ביוגרפיה
--------

נולדה באריס, קזחסטן. לאחר הקמת מדינת ישראל עלתה עם הוריה ושני אחיה וגדלה ברמת עמידר. לאחר שירות כמאבחנת ומראיינת פסיכוטכנית בצה"ל, עבדה כמורה בגבעת המורה, שם לימדה עולים חדשים. בהמשך עבדה כמורה לחינוך מיוחד בטירת כרמל, וכיועצת בבי"ס עמל בחיפה. בעלת תואר דוקטורט בייעוץ למבוגרים מאמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי..

בשנים 1975–1994 עסקה בהכשרת מורים לחינוך מיוחד ולחינוך רגיל במכללת גורדון בחיפה. בהמשך, עד לאמצע העשור השני של המאה ה-21, הייתה ראש החוג לחינוך משלב במכללה. ב-1987 החלה לשמש מרצה בחוג לחינוך באוניברסיטת חיפה.

נשואה למדען, חתן פרס נובל, דן שכטמן. השניים הורים לארבעה וסבים.

### פעילות מקצועית

שנים רבות הייתה העורכת של כתב העת הישראלי הייעוץ החינוכי של אגודת היועצים הישראלית. שימשה גם כסגן עורך של כתב העת "Group Dynamics" של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה.

בשנים 2014–2016, כיהנה כראש הוועדה לקשרי בי"ס-הורים מטעם האקדמיה הלאומית למדעים.

במהלך הקריירה האקדמית שלה, הנחתה שכטמן עשרות עבודות דוקטורט ומאסטר, ולימדה קורסים רבים בתחום טיפול קבוצתי וטיפול באלימות. שכטמן מעבירה סדנאות בהנחיית קבוצות לאנשי מקצוע (יועצים ופסיכולוגים) וסדנאות למורים בנושא טיפוח יחסים עם תלמידים, בארץ ובעולם.

שכטמן פיתחה את התחום של מחקר בקבוצות של ילדים ומתבגרים. מחקרה עוסק גם בנושאים של טיפול תלמידים על ידי מורים, התמודדת עם כיתות הטרוגניות, ושיטות הוראה שמתאימות לכיתות המשלבות ילדים עם קשיים. כתבה 3 ספרים ופרסמה למעלה מ-100 מאמרים, ופרקים בספרים. עבודתה משלבת יכולת קלינית (טיפולית) עם מחקרית.

אותות הוקרה בהם זכתה
--------------------

* 2011: אות הוקרה של השירות הפסיכולוגי הייעוצי (שפ"י) ושל אגודת היועצים הישראלית
* 2015: אות הוקרה של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA Group Psychologist of the Year)
* 2016: אות הוקרה של האגודה האמריקאית לטיפול קבוצתי (Distinguished Fellow AGPA)

קישורים חיצוניים
----------------

* שכטמן ציפורה, פרופ', באתר האינטרנט של הפקולטה לחינוך, אוניברסיטת חיפה
* הספרים של ציפורה שכטמן, באתר "סימניה"
* מקום לצמוח - המרכז לייעוץ קבוצתי, פרופסור ציפורה שכטמן שותפה מייסדת ומנהלת מיקצועית של הקבוצה. מקום לצמוח - מיזם חברתי הגורם לשינוי ושיפור בחייהם של ילדים ומבוגרים כאחד. מקום לצמוח מהווה כתובת לילדים, מתבגרים ומבוגרים, החווים קשיים ומתמודדים עם אתגרים מורכבים הקשורים בהפרעות קשב וריכוז, קשיי הסתגלות לבית הספר, קשיים בהשתלבות חברתית, בדידות חברתית, ילדים מחוננים ומשפחותיהם השואפים לפתח את הכישורים הרגשיים והחברתיים של ילדיהם.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007587346105171
* ISNI: 0000 0000 4989 398X
* LCCN: n2006181601
* NLK: KAC201507970
* SUDOC: 133836150
* VIAF: 66803931
* WorldCat: lccn-n2006181601

 |
ה**דְּריל** (שם מדעי: *Mandrillus leucophaeus*) הוא מין של קוף ממשפחת קופים בעלי זנב. קרוב למנדריל, המסווג יחד איתו לסוג מנדריל. הוא אחד המינים הגדולים במשפחתו עם אורך של 70 ס"מ ומשקל מרבי של 50 ק"ג בזכרים, אם כי הנקבות קטנות בהרבה ומשקלם עד 12.5 ק"ג. הוא בעל רעמה עבה ובעל גוונים עזים על פניו בדומה למנדריל אך חסר את הגוונים האדומים והכחולים של המדריל.

תפוצה ותת-מינים
---------------

הוא מצוי בטבע ביערות הגשם הטרופיים של אגן הקונגו בקמרון, ניגריה, מצפון לנהר סנאגה, באי ביוקו ובחלק מגינאה המשוונית. הוא אחד הקופים הנדירים ביותר באפריקה, אשר נפגע מכריתת יערות ומציד אנושי.

קיימים שני תת-מינים של דריל:

* דריל השפלה (*Mandrillus leucophaeus leucophaeus*)
* דריל ביוקו (*Mandrillus leucophaeus poensis*)

התנהגות
-------

זכר האלפא מוביל קבוצה של כ-20-30 פרטים, המורכבת מזכרים ונקבות והוא האב למרבית הצעירים. קבוצה זו עשויה להצטרף לאחרים, וליצור על-קבוצה של מעל 100 פרטים. הם נוודים-למחצה בהתאם לעונות השנה, ולעיתים קרובות נוהגים לשפשף את החזה על העצים כדי לסמן את הטריטוריה שלהם. הם פעילים בעיקר על פני הקרקע, והחיפוש אחר מזון מתנהל בעיקר על הקרקע, אך שכיח למצוא את הלהקה על גבי העצים כדי לישון בלילה. לנקבות ילוד אחד בכל לידה, לידת תאומים תועדה פעם אחת במרכז שיקום וגידול דרילים בניגריה.

תוחלת החיים שלו היא עד 28 שנה.

עיקר תזונתו של הדריל כוללת מגוון רחב של פירות, אבל בתור אוכל-כול הוא גם מגוון בחלקי צמחים, שורשים, ביצים, חרקים, ויונקים קטנים מדי פעם. הטורף העיקרי שלו הוא הנמר האפריקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דריל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* דריל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דריל  באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ביטקוין קאש** (באנגלית: **Bitcoin Cash**) הוא מטבע מבוזר. באמצע 2017, קבוצה של מפתחי ביטקוין שרצתה להרחיב את מגבלת גודל הבלוק והציעו שינוי בקוד. השינוי נקרא פיצול קשה (hard fork), והוא נכנס לתוקף ב-1 באוגוסט 2017. כתוצאה מכך, פיצלו את רשת הביטקוין לשניים. בזמן הפיצול כל מחזיקי המטבע ביטקוין החזיקו באותה כמות של ביטקוין קאש.

סיווג
-----

ביטקוין קאש הוא מטבע מבוזר ורשת תשלומים. ביחס לביטקוין הוא מאופיין בדרכים שונות בהן ספין-אוף, תוצר של פיצול קשה, שיבוט, גרסה שנייה או מטבע אלטרנטיבי (altcoin).

היסטוריה
--------

בעקבות ייקור העמלות ברשת הביטקוין, פעלו כמה מחברי הקהילה לפצל את רשת הביטקוין כדי להרחיב את גודל הבלוקים. השינוי הגיע לשיא בחודש יולי 2017 לאחר שכמה חברים בקהילת הביטקוין אימצו BIP 91 מבלי להגדיל את מגבלת גודל הבלוקים, צעד שפעל לטובתם של אלו שראו בביטקוין השקעה דיגיטלית והגביל את השימוש במטבע כאמצעי תשלום. ההצעה הראשונה, Segwit2X, דגלה בפיצול רך ותכננה להרחיב את המערכת בהדרגתיות עד למקסימום של 4 מגה בייט לכל בלוק, וההצעה השנייה, שהגיעה מקהילת הכורים, דרשה להגדיל את גודל הבלוקים ב-8 מגה בייט באופן מידי. התוצאה הייתה פיצול קשה והקמת מטבע חדש – ביטקוין קאש (BCH).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביטקוין קאש** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ביטקוין קאש
* ביטקוין קאש, ברשת החברתית טוויטר

קישורים חיצוניים
----------------

* יניב אביטל, הביטקוין התפצל ל-2 מטבעות. עכשיו בואו נבין מה זה אומר, באתר geektime,‏ 2 באוגוסט 2017
* ביטקוין קאש, באתר "גלובס"
* בדיקת מחיר מעודכן ב coinriders

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ביטקוין קאש (Bitcoin Cash, bch) – מידע עדכני ומקיף על שער המטבע | Coindex". *| COINDEX*. 2018-01-28. נבדק ב-2018-08-12.
הזמר מייק שרוןהזמר מייק שרון
**שרון אוזן** (נולד ב-26 בנובמבר 1971), המוכר בשם הבמה שלו **מייק שרון**, הוא זמר ישראלי.

הזמר מייק שרון  בזאפה תל אביב מתוך המופע נשיקה צרפתית.

ביוגרפיה
--------

שרון הוא בן להורים יוצאי תוניס. שם הבמה שלו, מייק שרון, הוא מחווה לזמר מייק ברנט. בגיל 17, החל להופיע באירועים ובמועדונים, ובהמשך הקליט אלבום שנקרא "OK לאהבה". האלבום כלל חידושים לשיריו של מייק ברנט, אנריקו מסיאס, גבי שושן, שימי תבורי וניסים סרוסי.

בהמשך, הוציא למכירה אלבום נוסף, שכלל את להיטי שנות ה-70 בשפה הצרפתית. כמו כן שיתף פעולה בדואטים עם שימי תבורי ועם צביקה פיק. השיר שאותו שר עם פיק, נכלל באלבומו "הלילה".

בנובמבר 2006 הקליט את הדיסק "מייק שרון - ההופעה", שהיה שונה בסגנונו לעומת הקודמים. הדיסק זכה להצלחה ובמשך ארבעה חודשים לאחר יציאתו נמכרו 10,000 עותקים שלו.

בשנת 2011 החל שרון את המופע נשיקה צרפתית הופעת מחווה ללהיטים הגדולים של צרפת במועדון הזאפה ובפסטיבל צרפת שהתקיים בשנת 2013 בים המלח.

במרץ 2019 שחרר את השיר "רוצה" מייק חושף כי השיר החדש מדבר על ההתעללות הקשה שעבר בילדותו ועל הפוסט טראומה שמלווה אותו מאז.

בחודש מרץ 2021 שחרר מייק שרון את "חריף מתוק" - מחרוזת שירים ישראלים בניחוח ים תיכוני יחד עם הזמר ליאור פרחי. הקליפ של המחרוזת הפך ללהיט רשת והמחרוזת זכתה למאות אלפי צפיות ברשתות החברתיות ולהצלחה בתחנות הרדיו. בעקבות ההצלחה הקים מייק את המופע "חריף מתוק" בו הוא מארח את ליאור פרחי.

באפריל 2021, לקראת יום הזיכרון פרסם מייק שרון את השיר "געגועים לאבא", שנכתב לזכר אביו שנפטר שנה קודם. רועי ברקן, בנו של השחקן יהודה בארקן, שנפטר אף הוא באותה השנה האזין לשיר ומאוד התחבר אליו לקח חלק פעיל והשתתף בצילומי הקליפ כמחווה לאביו המנוח. כך נוצרה שותפות גורל בין מייק שרון ורועי בארקן, והקליפ זכה למעל למיליון צפיות ביוטיוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייק שרון** בוויקישיתוף
* מייק שרון, ברשת החברתית פייסבוק
* מייק שרון, ברשת החברתית אינסטגרם
* מייק שרון, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מייק שרון, באתר שירונט
* מייק שרון, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
**מִירַאז'** (בצרפתית: **Mirage**) או **מראה תעתועים** הוא תופעה אופטית אטמוספירית שבה רואים בבואה אחת או יותר של עצם בנוסף לעצם עצמו. שמו הלועזי נגזר מהמילה הלטינית **mirari** שפירושה "להיות מודהם".

מיראז' תחתון
------------

מיראז' תחתון בשקיעה בחוף בת ים
מיראז' תחתון (inferior mirage) הוא הסוג הנפוץ יותר של מיראז'. הוא נקרא כך משום שהבבואה מופיעה מתחת לעצם. הוא נוצר על ידי שבירה קרן אור כאשר היא עוברת בשכבה חמה של אוויר המרחף קרוב לקרקע. לאוויר החם צפיפות נמוכה יותר ולכן מקדם השבירה שלו קרוב יותר ל-1 מזה של האוויר הקר שמעליו. 

במדבר, מיראז' יכולה לגרום לרושם של אגם או מקווה מים גדול אחר באופק. זו בעצם בבואה של השמים המשתקפת מהאוויר החם המרחף קרוב לפני הקרקע. על כבישי זפת וחצץ, מיראז' נותנת רושם שעצמים מרוחקים משתקפים על ידי שלולית מים על הכביש.

מיראז' עליון
------------

מיראז' עליון (superior mirage) נוצר עקב היפוך טמפרטורות בשכבות האוויר קרוב לפני הקרקע, כך שהאוויר הצמוד לפני הקרקע קר מהאוויר שמעליו. במיראז'ים אלו, בבואה נוספת נראית מעל העצם הזקוף. צורה מיוחדת של מיראז' עליון קרויה פאטה מורגנה.

דוגמאות למיראז' עליון (היפוכי טמפרטורות מעל ימת סופיריור):

עצים נראים באופק כאשר בדרך כלל לא ניתן לראות אותם כלל ומיראז' עליון משתקף מעליהם.
אור ראשון של זריחת השמש הנגרם על ידי מיראז' עליון.
זריחת שמש כפולה הנגרמת על ידי מיראז' עליון.
ניתן להדגים מיראז' באמצעות כלי זכוכית עם שכבות תמיסה, במקדם שבירה הולך ויורד כלפי מעלה. בדוגמה הנ"ל, נראית כוס בה שלוש שכבות של תמיסת סוכר, מרוכזת מאוד בתחתית, ריכוז בינוני במרכז, ומים נקיים בשכבה העליונה. דמות החתול מוכפלת חמש פעמים בשל זאת. ניסוי זה מדמה מצב של שתי שכבות אינוורסיה באטמוספירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיראז'** בוויקישיתוף
* מיראז', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538774905171
* BnF: cb131705686 (data)
* LCCN: sh85085944
* NDL: 00571055

 |
**מִיקְשָׁה סַאבּוֹלְצִ'י** (במקור **ויינשטיין**, בהונגרית: **Szabolcsi Miksa**, נירטורה, הונגריה, 27 באוגוסט 1857 – בַּאלַטוֹנְפוּרֶד, 17 ביוני 1915) היה עיתונאי, ועורך עיתון הונגרי-יהודי, אחד מיוצרי העיתונות היהודית בהונגריה. אביהם של בנצה סאבולצ'י (1973-1897) היסטוריון של המוזיקה והאומנות, ושל לאיוש סאבולצ'י (1889-1943 ) סופר ועורך עיתון.

קריירה
------

תחילה למד לרבנות, אבל נמשך יותר לכתיבה עיתונאית. בסיום לימודיו, הפך למורה פרטי בבית משפחה יהודית עשירה בעיירה היידושאמשון. שם כתב כמה מאמרים לעיתון עברי ותרגם טקסטים עבריים להונגרית. בתחילת משפט עלילת טִיסַאֶסְלַר, כתבותיו שפורסמו על בעיתון "המפקח של דברצן" משכו את תשומת לבם של כמה עיתונים בבודפשט בירת הונגריה. הוא הפך לכתב מקומי שלהם ושלח דיווחים מפורטים במהלך כל המשפט. במאמריו הגן בלהט ובמאמרים נלהבים על היהודים בני דתו נגד האשמה של עלילת הדם, עד כדי שהעמיד בסכנה גם את חייו. חלק מן העיתונות האירופית התעדכנה על המקרה ועל מהלך המשפט על סמך מאמריו שפורסמו בפסטר לויד, עיתון שהופיע בבודפשט בשפה הגרמנית. בשנת 1884 ערך את היומון העברי היהודי "Jüdische Pester Zeitung", שהודפס באותיות עבריות ובשנת 1886 רכש כתב עת יהודי ושבועון חברתי בשם "שוויון", שאותו ערך עד מותו.

בשבועון שלו הביע את דעתו, כי אין להתייחס ליהדות כאל גזע, אלא כאל זרם דתי בהונגריה, אך בה בעת ניסה להפיץ את הרוח ההונגרית בחיי הדת של היהדות ההונגרית. סאבולצ'י עמד מאחורי ייסוד וארגון האגודה הספרותית היהודית-הונגרית שקמה עקב מאמציו הרבים. לאחר מותו בנו לאיוש סאבולצ'י לקח לידיו והמשיך את עריכת השבועון. מיקשה סאבולצ'י ערך וכתב חלקית את הספר בן שישה הכרכים בשם "תולדות היהודים" (1908-1909) שיצא לאור בהונגרית בשם "ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים" או בשמו המקורי דברי ימי ישראל, העיבוד להונגרית של ספרו המפורסם של היינריך (צבי) גרץ.

קברו של מיקשה סאבולצ'י ובנו לאיוש בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט, הונגריה
מיקשה סאבולצ'י הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

עבודות
------

היינריך גרץ, דברי ימי ישראל עריכה בהונגרית. Heinrich Graetz: *A zsidók egyetemes története I–VI.* Szerk. Szabolcsi Miksa. Budapest: Phönix Irodalmi Részvénytársaság. 1906–1908

לקריאה נוספת
------------

* יוז'ף סינייאי: חייהם ועבודותיהם של סופרים הונגרים. Szinnyei József: *Magyar írók élete és munkái XIII. (Steiner–Télfy).* Budapest: Hornyánszky. 1909
* ינו פינטר: תולדות הספרות ההונגריתPintér Jenő: *A magyar irodalom története: tudományos rendszerezés* Budapest, 1930–1941; 7. kötet: Bevezetés / Hírlapok, folyóiratok c. alfejezet (CD-ROM: Arcanum Kiadó)
* הלקסיקון היהודי-הונגרי Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar Zsidó Lexikon. 1929
* A zsidók egyetemes története (הו') – עיבוד להונגרית בשישה כרכים על ידי סאבולצ'י לסדרת הספרים של היינריך (צבי) גרץ דברי ימי ישראל.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268772705171
* GND: 1049701720
* ISNI: 0000 0001 1000 5102
* LCCN: n2012019645
* VIAF: 98247321
* WorldCat: lccn-n2012019645

 |
בתלמוד הבבלי, **הווה אמינא** (מארמית, בעברית: הייתי אומר) הוא ביטוי שגור במשא ומתן העוסק בבירור הסברות השונות, ומתייחס לסברא שבסופו של דבר לא התקבלה כמסקנה. המילים "הווה אמינא" פותחות את דברי ההסבר המסבירים את האפשרות האחרת שהיה ניתן לומר לולי ההלכה שחידש התנא או האמורא. להווה אמינא יש משמעות הלכתית לעיתים קרובות, שכן אף על פי שהיא לא נפסקה להלכה, ניתן ללמוד ממנה באופן עקיף הלכות רבות.

רקע
---

אמוראי התלמוד הבבלי פירטו שלב אחרי שלב את ההוכחה להלכה שחידשו. רובו של התלמוד הבבלי בנוי משאלות ותשובות, וכאשר ההלכה נדרשת מפסוק ממנו נלמדת ההלכה, מפורט מהו הפסוק, מהם הפירושים שניתן לומר בביאור הפסוק, ומדוע יש לדחות כל אחד מהם מלבד הפירוש האמיתי.

משמעות המונח
------------

פירושו של הביטוי "הווה אמינא" הוא "הייתי אומר" או "היינו אומרים". לעיתים, ה"הווה אמינא" היא הדעה שניתן היה לומר לולי היו נכתבות אות או מילה מסוימת בפסוק. בתלמוד הבבלי מבואר באריכות מדוע נצרכת מילה זו או אחרת, ולפעמים אפילו מדוע נצרך פסוק מסוים שנכפל מספר פעמים בתורה, ומוסבר שלולי הייתה נכתבת מילה מסוימת זו, 'הייתי אומר' שההלכה היא כך, ולכן אנו צריכים את המילה האחרת, המלמדת אותנו כך וכך.

### חשיבות ההווה אמינא

להווה אמינא חשיבות רבה, הן מצד העיסוק התאורטי בסברתם של חכמי התלמוד הבבלי המלמד רבות על דרך חשיבתם והן מצד היכולת להסיק ממנה, בדרך עקיפה, מסקנות הלכתיות. מסיבות אלו, הקדישו מפרשי התלמוד הבבלי חשיבות רבה לפירוש וביאור ה"הווה אמינא", ולעיתים מוקדשים לשם כך מאמרים רבים המקשים על המבואר ב"הווה אמינא" או מתרצים אותו.

במסקנת הדברים, כאשר ה"הווה אמינא" נדחתה, הגמרא מסיימת את הדברים במילים **קא משמע לן** שתרגומה "משמיע לנו" בלשון רבים, ומכאן שגם את הביטוי "הווה אמינא" ניתן להבין כלשון רבים.

לקריאה נוספת
------------

* עדין שטיינזלץ, **מדריך לתלמוד**, כתר ספרים, ירושלים, 1984.[דרושה הבהרה]
**נבחרת החובבים של אנגליה בכדורגל** (באנגלית: **England national amateur football team**) הייתה הנציגה החובבנית של אנגליה בתחרויות כדורגל. הנבחרת הוקמה ב-1906 עם עליית מעמדו של הכדורגל המקצועני, שבעקבותיה הצטמצמו ההזדמנויות של שחקנים חובבנים לקחת חלק במשחקי נבחרת אנגליה.

הנבחרת השתתפה במשחקים רבים נגד נבחרות מאירופה, שהורכבו בעיקר משחקנים חובבנים ומקצוענים. למרות היותם שחקנים חובבנים הם הצליחו לגבור על רוב יריבותיהם, ובין 1906 ל-1910 רשמו לזכותם 20 משחקים ללא הפסד. לפי הסכם שנחתם בין ארבע אומות הבית של הממלכה המאוחדת ארגנה התאחדות הכדורגל האנגלית קבוצה שתייצג את המדינה במספר מקרים במשחקים האולימפיים (תחת הכינוי בריטניה הגדולה) בין 1908 ל-1960, ועד 1971 גם בטורנירי ההעפלה. נבחרת החובבים הבריטית זכתה במדליות זהב בטורנירי הכדורגל של אולימפיאדת לונדון ב-1908 ואולימפיאדת סטוקהולם ב-1912.

הנבחרת המשיכה לשחק במשך שנים רבות, אם כי נגד קבוצות חובבניות בלבד ועם תוצאות פחות טובות. היא פורקה בקיץ 1974 כאשר ההתאחדות האנגלית ביטלה את ההבחנה בין חובבים ומקצוענים, והחליטה כי כולם ייקראו "שחקנים". את מקומה של נבחרת החובבים תפסה נבחרת מקצוענית למחצה, המורכבת משחקני מערכת הליגות הלאומית.

חלק מהמשחקים לא מוכרים כבינלאומיים על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית, אך כן מוכרים על ידי יריבות הנבחרת. לפיכך, נבחרת החובבים האנגלית הנחילה לנבחרת גרמניה הפסד 9 - 0 ב-1909, שהיה ההפסד הגבוה בתולדותיה. היא הנחילה את ההפסדים הגבוהים ביותר גם לנבחרת הולנד (12 - 2), נבחרת שוודיה (12 - 1), נבחרת בלגיה (11 - 2), והשוותה את הפסד השיא של נבחרת הונגריה (7 - 0).

קישורים חיצוניים
----------------

* משחקי הנבחרת באתר RSSSF
**פטר שֶׁפֶר** (בגרמנית: **Peter Schöffer**; בשמו הלטיני: **פטרוס שפר**; סביבות 1425 – סביבות 1503) היה מדפיס גרמני בראשית מהפכת הדפוס. צורף, עורך דין ומלווה בריבית.

ביוגרפיה
--------

שפר, יליד גרנסהיים, למד בפריז ועבד כמעתיק כתבי יד, התמחה במלאכת הדפוס המודרני בבית הדפוס של יוהאן גוטנברג והיה לעוזרו העיקרי. לאחר השלמת הדפסת התנ"ך של גוטנברג ב-1455 העיד שפר לטובת יוהאן פוסט במשפט שניהל נגד גוטנברג, ולאחר העיקול שהוטל לפי דרישת פוסט על בית הדפוס של גוטנברג, חבר לפוסט והקים עמו את בית הדפוס של "שפר ופוסט".

פטר שפר נישא לכריסטינה, בתו היחידה של יוהאן פוסט, ובניהם המשיכו אחריו במלאכת הדפוס לתוך המחצית השנייה של המאה ה-16.

שפר הלך לעולמו במיינץ.

הנצחתו
------

דמותו של שפר ניצבת לצד דמותם של פוסט וגוטנברג באנדרטת גוטנברג (גר') בפרנקפורט. בעיר מולדתו גרנסהיים (אנ'), הוצב פסל בדמותו, נושא בחיקו ספר. מותג הבירה "שפר-הופר" (Schöfferhofer) נקרא כך על שם ביתה הראשון של מבשלת השיכר המייצרת אותו ששכנה בביתו של שפר במיינץ (Mainzer Schöfferhof), דמותו של שפר משמשת למיתוג המוצר.

הרומן "שולייתו של גוטנברג" ("Gutenberg's Apprentice") של אליס כריסטי מ-2014 עוסק בגנבת קניינו הרוחני של גוטנברג בהמצאת הדפוס המודרני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטר שפר** בוויקישיתוף
* פטר שפר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275849305171
* BIBSYS: 12060105
* BnF: cb12564682b (data)
* DSI: 5749
* GND: 118609947
* ICCU: BVEV020321
* ISNI: 0000 0001 1816 0772
* LCCN: n85235656
* NKC: jx20050526008
* NTA: 074458124
* RKD: 280735
* SELIBR: 232697
* SNAC: w6n32dt7
* SUDOC: 034949216
* ULAN: 500110559
* VcBA: 495/50157
* VIAF: 222144783012221996488
* WorldCat: viaf-128386719

 |
**פטר קונוויטשני** (בגרמנית: **Peter Konwitschny**, נולד ב-21 בינואר 1945 בפרנקפורט) הוא במאי אופרה ותיאטרון גרמני.

ביוגרפיה
--------

פטר קונוויטשני גדל בלייפציג, שם כיהן אביו, פרנץ קונוויטשני, כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס של לייפציג. אחרי שהפסיק את לימודי הפיזיקה שהחל בהם, למד קונוויטשני בברלין בימוי תיאטרון, משנת 1965 עד 1970.

בשנות ה-70 עבד קונוויטשני כעוזר במאי עם רות ברגהאוס (Ruth Berghaus) ב"ברלינר אנסמבל". משנת 1980 ואילך הוא עובד בעיקר כבמאי עצמאי (פרי-לאנס). במהלך תקופה זו ביים הן הפקות אופרה והן הצגות תיאטרון בברלין, האלה, גרייפסוואלד ורוסטוק. משנת 1986 עד 1990 היה במאי ראשי של ה"לאנדסתיאטר האלה". הפקות הנדל שלו, "רינאלדו", "אקיס", "גאלאתיאה ופוליפמו" ו"טאמרלאנו", כמו גם ריגולטו של ורדי וכרמן של ביזה, זכו בשבחים רבים.

אף על פי שקונוויטשני ביין כבר אופרות במערב גרמניה ("טירת כחול הזקן" של בארטוק בקאסל, 1987) ובשווייץ (פידליו של בטהובן בבזל, 1989), הרי רק לאחר נפילת חומת ברלין החלה הקריירה הבינלאומית שלו לנסוק. לאחר אופרות של פוצ'יני ורוסיני בגראץ, לייפציג ובזל, פנה קונוויטשני לווגנר: פרסיפאל (1995, האופרה הממלכתית של בוואריה), טנהויזר (1997, זמפר-אופרה בדרזדן), לוהנגרין (1998, האופרה של המבורג), טריסטן ואיזולדה (1998, האופרה של בוואריה) והפקה עתירת שבחים של דמדומי האלים (2000, האופרה של שטוטגרט).

אחרי "לוהנגרין" חזר קונוויטשני להמבורג לעבוד שם עם המנצח אינגו מצמאכר על "לולו" של אלבן ברג, אמני השירה מנירנברג של וגנר ו"משה ואהרון" של ארנולד שנברג. בשנת 2004 ביים את "ההולנדי המעופף" של וגנר בתיאטרון בולשוי במוסקבה, ב-2005 את "אלקטרה" של ריכרד שטראוס בקופנהגן וב-2009 את "סאלומה" של שטראוס באמסטרדם. משנת 2008 כיהן קונוויטשני כבמאי ההפקות הראשי של האופרה של לייפציג, בחוזה שהיה אמור להימשך עד 2014, אך בסוף דצמבר 2011 הודיע על פרישתו בינואר 2012 עקב חילוקי דעות עם שירמר, מנהל האופרה.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* פרס האמנות של מזרח גרמניה, 1988
* "פרס קונרד וולף" מטעם האקדמיה לאמנויות בברלין, 1992
* אות המצוינות של ממשלת גרמניה (Bundesverdienstkreuz) ‏, 1997
* "במאי השנה", מגזין "עולם האופרה", 1998
* במאי השנה, מגזין "עולם האופרה", 1999
* במאי השנה, מגזין "עולם האופרה", 2000
* פרס התיאטרון של ברלין, 2005

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם פטר קונוויטשני ברשת וגנר-אופרה
* מאמר בבלוג "אופרה קייק" על הודעת ההתפטרות של פטר קונוויטשני מן האופרה של לייפציג בינואר 2012

* פטר קונוויטשני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פטר קונוויטשני, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Opera Cake, Peter Konwitschny affair (updated...), Opera Cake, ‏2011-12-27

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007318126105171
* BIBSYS: 3071235
* BnF: cb14049132m (data)
* GND: 121986799
* ISNI: 0000 0000 7840 3441
* LCCN: n91006857
* NKC: js20030421016
* NLP: A3166023X
* NTA: 351959459
* SUDOC: 060453192
* VIAF: 29734668
* WorldCat: lccn-n91006857

 |
**פטר קרדוש** (במקור **קסטנבאום**, בהונגרית: **Kardos Péter**; בודפשט, 11 במאי 1936) הוא רב ראשי נאולוגי, חזן, העורך הראשי של כתב העת אוי אלט (הונגריה) של התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה.

ביוגרפיה
--------

פטר קסטנבאום נולד במשפחה יהודית אורתודוקסית ברחוב דוב 86 בבודפשט כבנם של שאנדור (שמחה) קסטנבאום, פקיד, ושל מרגיט וייס (1901–1987), סוחרת עתיקות. מספטמבר 1942 למד בבית הספר היסודי ברחוב דוב. אביו ניספה בשואה במחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). פטר למד להכיר את יסודות הליטורגיה במקהלת בית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט. בגיל ההתבגרות הוא היה תלמידו של יעקב גוטשל (Gottschal Jakab), מנצח ומלחין, ולאחר מכן למד את הסגנון האורתודוקסי אצל יוז'ף פיש (Fisch József). סיים את לימודיו הגמנסיה היהודית ב-1954. בשנת 1958 - תוך הענות להזמנתו של אלכסנדר שייבר - הפך לתלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט וסיים במקביל את הכשרת החזנים. מוריו היו, בין היתר, אלכסנדר שייבר, משה ריכטמן, שאמו סמרה, יוז'ף שווייצר, ובהכשרת החזנים זמר האופרה והחזן רז'ה פלקי ושאנדור סירוטה, החזן הראשי של בודה.

את לימודיו כחזן סיים ב-1962. הוא עבד כבעל קורא ולא לקח על עצמו תפקיד רב במשך עשר שנים. בנוסף הוא עבד והתפרנס כמדריך תיירים, כיוון שדיבר מספר שפות. קרדוש כיהן תחת הרב הראשי דאז לאסלו הוכברגר. הוא קיבל סמיכה לרבנות ב-1971 ובשנה שלאחר מכן עבר לרובע זוגלו (רובע 14 של בודפשט), שם הוא פעיל מאז. בית הכנסת דרך טקיי הוא מקום מושבו הקבוע. לרגל ראש השנה ויום כיפור, על פי הזמנה, מילא תפקידי חזן ורב של בית הכנסת בוורשה מספר פעמים. מאז 1973, הוא עובד במערכת של כתב העת אוי אלט, שהוא העורך הראשי שלו מאז 1991. בנובמבר 1985 נבחר לנשיא אגודת הרנבים הלאומית. הוא שהה 15 חודשים בשוודיה כרב בשנים 1987–1988. קרדוש היה סגן נשיא אגודת הרנבים של התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה, הוא פרש משם בפברואר 2021.

קרדוש הוא משתתף קבוע בסדרת התוכניות "העולם בעיניים יהודיות" ( A Világ Zsidó Szemmel) ו"פלפול (Pilpul) של הטלוויזיה הקהילתית Heti TV.

משפחתו
------

הוא נשא לאישה את יהודית אקשטיין ב-1966. נולדו להם שני ילדים: אגנש ולאסלו. גם בנו עובד כחזן.

ספרו
----

* תמהיל רחוב שיפ. ספר ביוגרפי. (גביאנו דפוס והוצאה לאור בע"מ, 2014)

פרסים והוקרה
------------

* פרס מיקלוש רדנוטי נגד גזענות (2005)
* צלב הקצין של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2021)

לקריאה נוספת
------------

* היכרות עם הרבנים שלנו: פטר קרדוש (25 בפברואר 2017) mazsihisz.hu
* ברכתו של הרב הראשי קרדוש. מבוסס על כתיבתו של גאבור דויטש. (12 במאי 2016) or-zze.hu
* פטר קרדוש 80. גיליון מיוחד (11 במאי 2016) אוי אלט

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 631/1925. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-17.
2. ↑  Lazarovits Ernő (1986-10-15). "Az 50 éves Kardos Péter főrabbi 15 éves papi jubileuma". *Új Élet*. p. 3. נבדק ב-2021-02-17.
3. ↑  "A Magyar Izraeliták Országos Képviseletének teljes ülése". *Új Élet*. 1985-12-01. נבדק ב-2021-02-17.
4. ↑  "Kardos Péter főrabbi távozott a Rabbitestületetből". *mazsihisz.hu*.
5. ↑  "Kardos Péter kitüntetése". *Szombat*. 2021-08-21. נבדק ב-2021-08-21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263787605171
* LCCN: n2017024424
* VIAF: 297012687
* WorldCat (עם VIAF): 297012687

 |
**פיקאיה** (שם מדעי: ***Pikaia***) הוא סוג נכחד של בעל חיים ממערכת המיתרניים שאינו קרוב לאף מיתרן מודרני ולא היה חולייתן אמיתי או קשור לבעלי הגולגולת, אף שהיה בעל מאפיינים דומים.

היצור הקדום התגלה בפצלי ברג'ס שבהרי הרוקי הקנדיים, קולומביה הבריטית והוא תואר ב-1911 בידי הפלאונטולוג האמריקאי צ'ארלס דוליטל וולקוט. את שמו קיבל על שם פסגת פיקה שבפארק הלאומי באנף וידועים מעל 13 מאובנים שלו, כך שהיה נפוץ במשך הקמבריון בו חי, כחלק מהתופעה המכונה הפיצוץ הקמבריוני. במקור הוא לא נחשב למיתרן אלא לבן לקבוצת התולעים הרב-זיפיות.

תיאור
-----

יצור מוזר זה היה אחד המיתרניים הקדומים ביותר הידועים והוא אינו קרוב לקבוצות המוכרות כיום, אך הזכיר מעט את האזמלוניים וייתכן שהיה יכול לשחות בתנועת פיתול בדומה לצלופח או למיקסיניים. אורכו הגיע ל-38 מילימטרים בהתבסס על המאובנים בהם השתמר.

החוקר האנגלי סיימון קונווי מוריס חקר את ממצאי הפיקאיה ומצא בו מיתר גב, סימן היכר הקיים רק אצל מיתרניים. עם זאת הוא היה חסר כל מערכת של מיתרן מודרני. היצור הקדום משויך למשפחה עצמאית - **Pikaiidae** שהיא מהעתיקות שבמיתרניים.

לא ברור איך חי ואיך ניזון וייתכן שהיה אוכל פלנקטון בדומה למספר תולעים או שתפס טרף שנע סביבו. גופו היה חלול וערום והוא כנראה נע בעזרת התפתלויות במים כנגד הזרם. צאצאיו פיתחו שרירי סנפירים וזימים והפכו לחולייתנים הקדומים ביותר.

גלריה
-----

* 
* 
* פיקאיה (בצהוב) בהשוואה לאדםפיקאיה (בצהוב) בהשוואה לאדם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיקאיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**ציפור שותה** היא דוגמה למשחק מדעי המאפשר להדגים עקרונות וחוקים פיזיקליים וכימיים, במקרה זה חוק הגזים האידיאליים, שיווי משקל מכני, אנתלפיית אידוי, מנוע חום ונוספים. הציפור השותה הומצאה ב-1945 ונרשמה כפטנט ב-1946, הציפור מורכבת משני כדורי זכוכית המחוברים בצינור. צד אחד של הצינור מחובר לקצה הכדור העליון וקצהו השני נמצא בתוך הכדור התחתון שקוע בנוזל. מרבית הכדור התחתון ממולא נוזל אשר נשאב אל הכדור העליון כאשר הציפור מופעלת. הכדור העליון מכוסה בד או לבד שהרטבתו משמשת כמעין דלק לתנועת הציפור.

מהלך עבודה
----------

דוגמה לציפור שותה: אידוי המים שנספגים במקור הציפור גורם להתקררות הגז בחלקה העליון של הציפור ולירידה בלחץ האדים בכדור העליון - "ראש הציפור" ששואב את הנוזל מחלקה התחתון של הציפור. כאשר הנוזל נשאב מעלה, מקור הציפור גורם להטייתה מטה.
צמד ציפורים שותות
הנוזל שבתוך הציפור הוא לרוב דיכלורומתאן אשר אינו מהווה סכנה בתוך הכלי הסגור, אולם החומר עצמו חשוד כמסרטן וכמוטגן. בעת יצירת גוף הציפור האוויר שבה נשאב כך שהגז היחיד שבציפור הוא אדי הנוזל. דיכלורומתאן הוא חומר נדיף ביותר, כך שמעבר בין מצב צבירה נוזלי וגזי מתקיים גם בתוספת אנרגיה נמוכה למדי. כאשר ראשה של הציפור טבול במים הוא מתקרר, הגז שבו מתעבה, נפחו קטן והלחץ בצינור קטן מה שגורם לשאיבת הנוזל שבכדור התחתון מעלה.

הציפור מעוצבת כך שכאשר מרבית הנוזל בכדור התחתון היא מאוזנת, אולם כאשר הנוזל נשאב מעלה שיווי המשקל של הציפור מופר וראשה מוטה מטה. כאשר הציפור מאוזנת משתווה לחץ האדים בכדור העליון והתחתון, הנוזל זורם בחזרה לכדור התחתון והתהליך מתחיל שוב.

תנועה נצחית
-----------

אמנם נראה כאילו מדובר במכונת תנועה נצחית שאינה דורשת אנרגיה מלבד ההפעלה הראשונית, אולם זהו מנוע חום שמקור התנועה שלו הוא הפרשי הטמפרטורה בין ראש הציפור, המתקרר עקב התאדות המים שנספגו בכיסוי הכדור העליון, לבין הכדור התחתון, לפיכך לאחר שכל המים יתאדו, התנועה תפסיק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציפור שותה** בוויקישיתוף
* סרטון שמדגים את פעולת הציפור השותה עם הסברים פיזיקליים, סרטון באתר יוטיוב
* כתבה על דרך פעולת הציפור השותה מתוך אתר סנונית.
**דריפטיס** (ביוונית: **Δρυπῆτις** בפרסית: **دری‌په‌تیس**‏; ? - 323 לפנה"ס) הייתה נסיכה פרסית, בתם של דריווש השלישי, אחרון מלכי האימפריה הפרסית, ושל סטטירה הראשונה. נפלה בשבי אלכסנדר הגדול, ונישאה להפאיסטיון.

ביוגרפיה
--------

דריפטיס נולדה לדריווש השלישי מלך הממלכה האחמנית והמלכה סטטירה הראשונה. הוריה היו אחים, אולם נישואי קרובים היו מקובלים מאוד בקרב האצולה הפרסית. הייתה לה אחות בשם סטטירה השנייה, ואח קטן בשם אוכוס. 

בשנת 340 לפנה"ס פלש אלכסנדר הגדול מלך מוקדון לפרס. לאחר מספר ניצחונות שהשיג אלכסנדר באסיה הקטנה, ולאחר שכבש את מצרים, החליט דריווש לצאת לקראת אלכסנדר בעצמו. דריווש גייס צבא שגודלו היה בערך 100,000 איש, והוביל אותו בעצמו. כמנהג המלכים הפרסיים הוא לקח עמו למלחמה גם את שתי בנותיו ובנו, וכן את אשתו ואמו סיסיגמביס. חרף העליונות המספרית הניכרת של הצבא הפרסי, קרב איסוס הסתיים בניצחון מוקדוני מוחץ, ודריווש נמלט משדה הקרב. האוהל המלכותי עם בני משפחתו של המלך, נפל בידיהם של המוקדונים. אף על פי שנשים פרסיות אחרות זכו ליחס אכזרי, לא כן היה עם משפחת המלוכה. אלכסנדר נכנס בעצמו לאוהל, והתייחס בחביבות רבה אל ברסינה ומשפחתה. סביר להניח שפעולה זאת לא נבעה מנימוס או טוב לב, אלכסנדר רצה לבסס את טענתו לכתר הפרסי על ידי כך שיאמץ כבני משפחתו את משפחת המלך הקודם.

המשפחה המלכותית התלוותה אל אלכסנדר במהלך מסעותיו, ולא עזרו כל ניסיונותיו של דריווש לפדותה מידי אלכסנדר. בשנת 331 לפנה"ס הותיר אלכסנדר את המשפחה בשושן, והורה להעניק לדריפטיס וברסינה חינוך מוקדוני. שבעה או שמונה חודשים לאחר מכן נרצח דריווש בידי אנשי החצר שלו. במרץ 324 לפנה"ס קיים אלכסנדר טקס המוני אשר נודע כ-"חתונות שושן". במהלך אירוע זה נישא אלכסנדר לאחותה של דריפטיס, סטטירה, ודריפטיס עצמה נישאה להפאיסטיון - חברו הקרוב ביותר של אלכסנדר. "חתונות שושן" נערכו במשך חמישה ימים, ובמהלכן נישאו 90 אצילות פרסיות לקצינים מוקדוניים ממקורביו של אלכסנדר. אריאנוס טוען שהסיבה שאלכסנדר השיא את דריפטיס להפאיסטיון דווקא, הייתה שהוא רצה שילדיו וילדי הפאיסטיון יהיו בני דודים.

הנישואים לא נמשכו זמן רב. זמן קצר לאחר מכן מת הפאיסטיון ממחלה. שמונה חודשים לאחר מכן מת אלכסנדר עצמו. אחת מנשותיו של אלכסנדר, רוקסנה, החליטה להתנקש בחייה של סטטירה, בהסכמת העוצר פרדיקס. על פי פלוטרכוס רוקסנה רצחה גם את דריפטיס. עם זאת, לא ברור מדוע עשתה זאת, ולפיכך יש הסוברים שפלוטרכוס טעה, והנרצחת הנוספת הייתה פריסטיס השנייה, אשתו השלישית של אלכסנדר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלוטרכוס, "**חיי אלכסנדר**", 20-21.
2. ↑  סטטירה/ברסינה באתר ליוויוס
3. ↑  אריאנוס, "**אנבסיס**", ספר שביעי, 4-5.
4. ↑  פלוטרכוס, "**חיי אלכסנדר**", 77.
***JC virus*** (בקיצור: ***JCV***) הוא נגיף השייך לסוג נגיפי *Polyomavirus*. הנגיף בודד לראשונה בשנת 1971, מרקמת מוח של אדם עם חולי מוח מתקדם רב-מוקדי (PML). ראשי התיבות של שם החולה היו JC, ומכאן שם הווירוס: "הווירוס של JC".  

הנגיף חולק דמיון מולקולרי וגנטי רב לשני נגיפים נוספים במשפחה: *BK virus* ו-*SV40*.

פתוגנזה
-------

הנגיף נפוץ בקרב בני האדם ונמצא בכ-70 עד 90 אחוזים מכלל האוכלוסייה. אולם בשונה מקרוב משפחתו - *BKV*, מדביק *JCV* בעיקר בתקופת הילדות המאוחרת וגיל ההתבגרות. ההדבקה הראשונית, בדומה ל-*BKV*, תהייה נטולת תסמינים מיוחדים ותתרחש, ככל הנראה, בשני אופנים: על ידי תרסיס באוויר וע"י בליעה והדבקת דרכי העיכול. אחרי ההדבקה הראשונית עלול הנגיף להישאר במערכת העיכול, או מנגד לנדוד לכליות, ולהישאר באיברים אלו לכל אורך החיים במצב רדום (לטנטי). בעודו בכליות, מופרש הנגיף לסירוגין בשתן, כאשר עיקר ההפרשה מתרחשת במהלך ההיריון ובמצבי אימונוסופרסיה.

הנגיף מסוגל לחצות את מחסום דם-מוח די בקלות ולהישאר במצב רדום במערכת העצבים המרכזית, שם הוא גורם להדבקת תאי הגליה מסוג אוליגודנדרוציטים ואסטרוציטים. חולי איידס, חולים במחלות חסר אימוניות ובמדוכאי מערכת החיסון (כגון מושתלי איברים וחולים במחלות אוטואימוניות) נמצאים בקבוצת סיכון מוגברת, היות שדיכוי מערכת החיסון מאפשרת לנגיף לעבור ריאקטיבציה (מעבר ממצב רדום למצב פעיל) ולהוביל למחלת ה-PML, כתוצאה מהרס האוליגודנדרוציטים, שמתבטאת בדלקת של האזור הלבן במוח (אזור עשיר באקסונים של תאי העצב), וגורמת לשחיקה ופגיעה בשכבת המיאלין העוטפת את האקסונים. דבר שמוביל לקשיי דיבור, חולשה בצד אחד של הגוף, אובדן כושר הראייה בעין אחת או בשתי העיניים, אובדן תחושה באחת הגפיים ובסופו של הדבר למוות.

בשנת 2010 פורסמו תוצאות מחקר שנערך במרכז רפואי רבין ובו נמצא קשר ישיר בין נשאות *JCV* לבין הסיכוי לחלות בסרטן המעי הגס.

אבחנה וטיפול
------------

היות שהנגיף מופרש בשתן ניתן לבודדו, בדומה ל-*BKV*, על ידי הדבקת תאי פיברובלסט. כמו כן ניתן לבודדו בתרבית תאי גליה מהמוח. בדיקה סרולוגית בשיטת ELISA לאיתור נוגדני IgM ו-IgG כנגד הנגיף נחשבת לנפוצה. אולם כיום, נהוג להשתמש בשיטות ה-PCR, על מנת לאשר את נוכחות *JCV* על ידי זיהוי ה-DNA שלו בדם החולה, ושיטת Real Time PCR שאף מכמתת את הנגיף ביחידת נפח מוגדרת (בדרך כלל מספר עותקי DNA למ"ל דם). ביופסיה מרקמת מוח שכיחה בעיקר בקרב חולים בקבוצות הסיכון. את הנגיף ניתן לאתר בביופסיית מוח על ידי שימוש בהיברידיזציה *in-situ*, או זיהוי ישיר על ידי שימוש בנוגדנים אימנוהיסטוכימיים ופלואורוסצנטיים.

חולים בקבוצות סיכון מטופלים בתרופות אנטי-ויראליות דוגמת סידוֹפוֹבִיר (Cidofovir). התרופה היא אנלוג מבני לנוקלאוטידים, וגורמת לעיכוב בפעילות האנזים הנגיפי DNA פולימראז, מה שמשבש את יכולת השכפול וההתרבות של הנגיף בתאי הפונדקאי. נשאי HIV משלבים בטיפול גם מתן תרופות אנטי-רטרוויראליות דוגמת: מעכבי רוורס טרנסקריפטאז, פרוטאז ואינטגראז.

לקריאה נוספת
------------

* David O.White, Frank J. Fenner, **Medical Virology** fourth edition, 1994.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **JC virus** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Infomed פורטל הרפואה של ישראל
**גילרו** היא חברה ישראלית לייצור ושיווק ופלים, גביעי גלידה וקישוטי עוגה, שנוסדה בירושלים על ידי משפחת גלברד בשנת 1950, וכיום ממוקמת בבית שמש.

היסטוריה ומייסדים
-----------------

יוסף גלברד נולד בשנת 1918 בעיר צ'לדז בפולין, למשפחה שעסקה בתחום האפייה במשך דורות רבים. בצעירותו שרד את מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ. לאחר מלחמת העולם השנייה ומשהולאם בית המאפה של משפחתו על ידי המשטר הקומוניסטי, ראה פוטנציאל השתקמות בגרמניה המעורערת והיגר למדינה. בגרמניה נחשף לראשונה לתעשיית הקפואים, במסגרת היכרותו עם יצרני ציוד רכב אשר פיתחו שיטה תעשייתית לייצור גלידה. גלברד רכש מספר מכונות ועלה לישראל, בה התאחד עם אחיו וגיסו, והשלושה החליטו להקים מפעל לייצור גביעי גלידה. שם המפעל נקבע להיות גילרו כשילוב השמות גלברד ורוזנמן והוא הוקם תחילה בשכונת רוממה בירושלים. המפעל עבד כבר בשנות החמישים תחת מדיניות הצנע שהונהגה בישראל, אז ייצר המפעל גביעי גלידה לשוק המקומי בלבד, באמצעות כמויות קצובות של קמח ושמן. בשנת 1973 הועבר המפעל לגבעת שאול. מייסדי המפעל הלכו לעולמם בתחילת שנות השמונים.

המפעל כיום
----------

בשנת 1988 הוקמה החברה מחדש בבית שמש תחת ניהולו של אבי גלברד המנהל אותה עד היום. במפעל 17 פסי ייצור לוופלים, גביעי גלידה, רולים ממולאים בקרם, וקישוטי עוגות שונים. בזכות אימוץ טכנולוגיות ופיתוח תהליכי אוטומציה, רצפת הייצור במפעל ממוחשבת וחומרי הגלם עוברים בה ללא מגע יד אדם. לאורך השנים המפעל התפתח וכיום גביעי הגלידה בייצורו משווקים בערוצים רבים בישראל ובעולם:

* לענקיות תעשיית הגלידה דוגמת נסטלה ויוניליבר.
* לגלידריות רשתיות ופרטיות ולנקודות מכירה של גלידות כמו אלה של רשת מקדונלד'ס.
* לצריכה ביתית, תחת מותג הבית "עלמה" או בעבור מותגים אחרים כמו אסם ושופרסל.

נוסף על ופלים קלאסיים, בגילרו מיוצרים גם ופלים מעלי ופל בלגי, פרי פיתוח של המפעל, המיועד לקהל המעדיפים דומיננטיות של הוופל.
תחום קישוטי העוגה במפעל התפתח גם הוא; בשנת 2006 חלה צמיחה משמעותית בפעילות גילרו כאשר החברה רכשה את עוגרפיקס, חברה שעוסקת בייצור ובשיווק בין-לאומי של דפים אכילים ודיו אכיל אשר מאפשרים הדפסה במדפסת רגילה. השילוב בין הפטנט של עוגרפיקס לבין טכנולוגיות הייצור של גילרו הוליד את המפעל הגדול בעולם לייצור דפים אכילים, ובו קו מוצרים ייחודיים המשווקים לרחבי העולם; דפי סוכר להדפסה במידות ובצורות שונות, מחסניות דיו אכיל, דפי שומן מיוחדים להדפסה על שוקולד, והדפסות אכילות של דמויות פופולריות, הנמכרות ברשתות השיווק ולאפייה ביתית.
בשנת 2016 רכשה גילרו גם את מפעל קישוטי העוגות ההולנדי Cake Art.
על רקע המודעות הגוברת להיבטים בריאותיים בצריכת המזון, והתפתחות העדפות שונות של צרכנים, מרבית מוצרי גילרו פותחו גם בגרסאות חדשות, וכיום לחברה מתכונים נטולי חלב או נטולי גלוטן, גרסאות ללא סוכר וכן מוצרים אורגניים.
מוצרי גילרו נושאים אישור כשרות בהשגחת בד"ץ העדה החרדית ירושלים, וכן אישורי GMP, ISO, ו - HACCP. המפעל חבר באיגוד יצרני המותגים הפרטיים הבינלאומי PLMA.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גילרו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גילרו
* ד"ר אדם רויטר, יצואנים יוצאי דופן: הכירו 10 חברות מצליחות, באתר ynet, 11 בנובמבר 2012
* "גילרו נבחרה על ידי רשת Mercadona הספרדית כספקית הבלעדית של הדפסי עוגה אכילים". *E-food*. 2017-10-19. נבדק ב-2018-03-26.