recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
לוח הזיכרון על ביתו, משם נלקח בכוח ונרצח בשואה
**גדעון ריכטר** (בהונגרית: **Richter Gedeon**) (אצ'ד, הונגריה, 23 בספטמבר 1872 – בודפשט, 30 בדצמבר 1944) היה רוקח יהודי-הונגרי, תעשיין, מייסד תעשיית התרופות המודרנית בהונגריה שנרצח בשואה.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד ב־23 בספטמבר 1872 באֶצֶ'ד, כפר קטן של 3000 תושבים בצפון הונגריה כששים ק"מ מזרחה מבודפשט. בשל מות שני הוריו הוא גדל כיתום משנת 1873 בעיר דְיוֹנדְיוֹש, בת שלושים אלף התושבים, בה חיו אז כ-1000 יהודים. שם התחיל בחניכות לרוקחות בשנת 1890. בשנת 1895 סיים את לימודי הרוקחות שלו בהצטיינות באוניברסיטת בודפשט. שנתיים לאחר מכן נסע לחו"ל ולמד את שיטות ייצור התרופות בכמה בתי מרקחת אירופאים. בשנת 1901 רכש בית מרקחת בבודפשט. שם ייצר תרופות טבעיות לטיפול. בשנת 1907 הוא בנה את חברת התרופות הראשונה בהונגריה שנשאה את שמו וקיימת עד היום ועמד בראשה כמנכ"ל (ריכטר גדעון (מפעל תרופות)). ההצלחה הגדולה העיקרית של המפעל הייתה תרופת הקַלְמוֹפִּירִין, שהוגשה בפטנט ב -1912. טבלית החיטוי שלו הִיפֶּרוֹל זכתה להצלחה ולהכרה במלחמת העולם הראשונה. עם פרוץ המלחמה היו לו 24 פטנטים על תרופות. בתחילת מלחמת העולם השנייה כבר הייתה למפעל רשת עולמית, משרדי ייצוג ועשר חברות בנות בחמש יבשות. בבעלות החברה היו מחסנים ב 34 מדינות.

מותו
----

בשנת 1942 הורחק מתפקידו כמנכ"ל המפעל (עקב החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) ואז נאסר עליו להיכנס למפעל. משנת 1942 ואילך הוא שלט בחברה באופן לא חוקי מביתו באמצעות צוותו הנאמן. בסתיו 1944 פעילות המפעל כבר הייתה כמעט משותקת, הוא יכול היה לצאת לשווייץ, אך לא רצה לעזוב את החברה שלו. הוא ואשתו הסתתרו באמצעות ניירותיו של ראול ולנברג ביחד עם יותר מאלף יהודים אחרים. בדצמבר נרצח גדעון ריכטר על ידי אנשי מפלגת צלב החץ. הוא ואחרים נורו ונזרקו לדנובה. לאחר מלחמת העולם נקראו מפעלי ריכטר שנבנו מחדש בשם **Kőbányai Pharmaceuticals**. בשנת 1972, במלאת 100 שנה להולדתו של גדעון ריכטר, הונפקה מדליית זיכרון על שמו, ובית המרקחת המקורי שלו סומן בלוח זיכרון.

קריאה נוספת
-----------

* לקסיקון המדענים ההונגרי Pillich Lajos: Richter Gedeon. In: *Magyar tudóslexikon* *A-tól Zs-ig.* Főszerk. Nagy Ferenc. Budapest: Better; MTESZ; OMIKK. 1997. 679-680. o. מסת"ב 963-85433-5-3
* מכירים אותם? הונגרים יהודי שם ממוצא יהודי. Reményi Gyenes István: *Ismerjük őket? Zsidó származású nevezetes magyarok*, Ex Libris Kiadó, Budapest, 2000, מסת"ב 963-85530-3-0

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גדעון ריכטר** בוויקישיתוף
* סרט על חייו של גדעון ריכטר (בהונגרית, כתוביות באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2018180498
* NKC: xx0107116
* VIAF: 103130180
* WorldCat: lccn-n2018180498

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף הבית של מפעלי התרופות ריכטר גדעון (באנגלית)
2. ↑  Gedeon Richter (company)
3. ↑  Financial Times Richter Gedeon
כריכת אחד הספרים
**פי ט'לאל אלקוראן** (בערבית: **في ظِلالِ القرآن**, הגייה מקורבת: **פי זילאל אל-קוראן**; פירוש: **בצל הקוראן**) הוא חיבור פרשנות רב השפעה של הקוראן, אשר נכתב בין השנים 1951‏-1965, על ידי סייד קוטב, הוגה דעות ומנהיג בתנועת האחים המוסלמים.
מרבית 30 כרכי החיבור נכתבו או נכתבו מחדש בעת שהותו בכלא, בעקבות ניסיונו להתנקש בנשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר ב-1954. החיבור משרטט את קווי המתאר של חזונו של קוטב, למדינה וחברה איסלאמית. הוא נחשב לאחד החיבורים המקיפים והמעמיקים, המציבים פרשנות ברורה לקוראן. השפעתו רבה ברחבי העולם המוסלמי ובפרט בתחום המשפט המוסלמי ועריכת הדין על פיו. 

החיבור, המכיל 30 כרכים המקיפים את כל הקוראן, תורגם למספר שפות, בהן אנגלית, צרפתית, גרמנית, אורדו, טורקית, אינדונזית, פרסית, ובנגלית[דרוש מקור: המידע תורגם מוויקי האנגלית].

תכנים
-----

קיימות מסקנות רבות בספר הנוגעות לפוליטיקה וחברה תקינות.

* יחסי אנוש

לתפיסת הכותב, אללה מצפה מהאדם לחיות חיים מרוממים ושמחים, המבוססים על רחמים הדדיים, אחווה, והתנהגות זכת לב.

* תאוקרטיה

על אף תמיכתו העקרונית באסלאם כתב קוטב בספרו כי השלטת שלטון אללה בארץ, אין פירושה מתן זכויות שלטוניות מיוחדות לקבוצה כזו או אחרת, או שדבר האל נתון בידי השלטון באופן בלעדי. 

* שוויון

על פי הכתוב בחיבור, השוויון הוא רק תחת חוקי אללה, המקנה דרך אחידה לכל בני האדם, עשיר כעני, ושחור כלבן.

* התנגדות ליהדות

בחיבור היהדות, מופיעה כמתחרה ומסוכנת לאסלאם. לטענתו, היהודים מאז ומעולם ניסו לפגוע באסלאם, ובכל תקופה, הצורה בה עשו זאת השתנתה. בנוסף נוטה קוטב לדגול בתאוריות בעלות גוון אנטישמי וכותב כי האסלאם נתקל בבעיות רבות הנובעות מקשר יהודי המתחיל עוד מראשית האסלאם בימי אל-מדינה, וכי היהודים משתמשים בכסף העולמי כדי לחתור תחת האסלאם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  1906-1966
2. ↑  על 31 סורות
3. ↑   בצל הקוראן באתר קלאמאללה
4. ↑  In the Shade of the Qur'an, translated by Adil Salahi, Vol. 30, p. 275 (2002)
5. ↑  כדוגמה לשלטון מסוג זה מביא קוטב את הדוגמה של הכנסייה הנוצרית ושלטונה באירופה במהלך חלקים מההיסטוריה
6. ↑  Commentary on Surah 8, In the Shade of the Qur'an, translated by M.A. Salahi and A.; A. Shamis, Vol. I Markfield, Leicester, and Nairobi, Kenya: The Islamic Foundation 1999.
7. ↑  Commentary on Surah 8, In the Shade of the Qur'an, translated by M.A. Salahi and A.; A. Shamis, Vol. I Markfield, Leicester, and Nairobi, Kenya: The Islamic Foundation 1999.
8. ↑  In the Shade of the Qur'an, translated by M.A. Salahi and A.; A. Shamis, Vol. I Markfield, Leicester, and Nairobi, Kenya: The Islamic Foundation

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: fi-zilalil-kuran

 |
**משה אביגדור ויצמן** (1878 - 24 ביוני 1957) היה פרופסור לכימיה, ראש המחלקה לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית בירושלים ופעיל ציוני.

קורות חיים
----------

משה אביגדור ויצמן נולד במוטול, על יד פינסק שברוסיה הלבנה, אז חלק מן האימפריה הרוסית.

הוריו היו עוזר, סוחר יערות במקצועו וחסיד סטולין, ורחל לאה לבית צ'מרינסקי. להוריו היו 12 ילדים, בהם גם אחיו המבוגר, חיים ויצמן, לימים נשיא מדינת ישראל.

משה ויצמן למד אגרונומיה בפוליטכניון בקייב וכימיה באוניברסיטת ז'נבה, הוכתר כאגרונום ב-1906 וקיבל תואר דוקטור ב-1907. בימי לימודיו בקייב היה פעיל ביחד עם אחיו שמואל בארגון ההגנה העצמית של היהודים בקהילות סביב קייב, היה מרצה על חשיבות ההגנה העצמית ומספק נשק. הוא עבד בעבודות שונות בז'נבה, ברלין ומוסקבה. משנת 1918 היה עוזר הוראה באוניברסיטת מוסקבה.

בשנת 1922 עלה לארץ ישראל. בשנת 1924 החל לעבוד באוניברסיטה העברית בירושלים, תחילה כעוזרו של פרופסור אנדור פודור במכון לכימיה, ואחר כך כמנהל המעבדה לכימיה אורגנית. בשנת 1927 הוענקה לו דרגת מרצה. בשנת 1935 הועלה לדרגת מדריך, ובשנת 1947, בהיותו בן שבעים, הועלה לדרגת פרופסור, אחד המבוגרים ביותר באוניברסיטה בעת קבלת דרגת פרופסור. בשנת 1949 יצא לפנסיה.

ויצמן היה פעיל ציוני והשתתף בקונגרסים 6-10, 12-13 כציר. ב-1929 סייע ליוסף אבידר בייצור גז מדמיע עבור ההגנה. ויצמן גם השתתף בחוג ספרותי בביתו של ד"ר ליאוניד דולז'נסקי ברחביה בו קראו בצוותא שירה רוסית קלאסית, בעיקר פושקין.

משה ויצמן נפטר ב-24 ביוני 1957 לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. הוא הותיר אחריו את רעייתו, בן ושתי בנות.

לקריאה נוספת
------------

* 'ויצמן, משה', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 204. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "משה ויצמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3875

הערות שוליים
------------

1. ↑  פ. לבטוב, פרופ' מ. ויצמן ואקדחים, דבר, 11 ביולי 1957
2. ↑  יהושע בן אריה, **ירושלים בתקופת המנדט**, יד יצחק בן צבי, 2003, עמוד 313
3. ↑  מיכאל הד, שאול כ"ץ, **תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים**, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1997, עמודים 157 ו-176
4. ↑  Uri Milstein, Alan Sacks, **The War of Independence**, Volume 3, University Press of America, 1996, page 339
5. ↑  זכרונות מהמהפכה המדעית, באתר של מכון ויצמן למדע
6. ↑  נפטר פרופ' מ. ויצמן, מעריב, 25 ביוני 1957
7. ↑  משה ויצמן באתר GRAVEZ

| **חיים ויצמן** |
| --- |
| משפחתו | משה ויצמן (אח) • אנה ויצמן (אחות) • חיה ויצמן-ליכטנשטיין • טוביה דוניה (גיס) • יחיאל ויצמן (אח) • מינה ויצמן (אחות) • אשר זליג ויצמן (גיס) • גיטה דוניה-ויצמן (אחות) • ורה ויצמן (רעיה) • עזר ויצמן (אחיין) |  |
| הנצחה | מכון ויצמן למדע • יד חיים ויצמן • גן חיים • כפר הנשיא • אשל הנשיא • פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים |
| שונות | Clostridium acetobutylicum • בית חיים ויצמן |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011253429605171
* VIAF: 6442165709983349380003
* WorldCat (עם VIAF): 6442165709983349380003

 |
**טבולרה** (איטלקית: **Tavolara**) הוא אי קטן בסמוך לחוף הצפוני של סרדיניה. הוא בנוי ממצוקי סלע גיר

גאוגרפיה
--------

אורכו 5 ק"מ ורוחבו ק"מ. רובו מוקף מצוקים תלולים מלבד הקצה שלו. הנקודה הגבוהה באי היא 565 מטר מעל פני הים. ההיסטוריה שלו קשורה אל המלך צ'ארלס אלברט מסאבויה, שעל פי האגדה, כשהגיע לחופיו לחפש את העזים האגדיות עם שיני זהב, שכנראה היו צהובות מאכילת הילישריסום. באי מתגוררות משפחות בודדות - כולן בני משפחה אחת, אשר אביה הגיע לאי בראשית המאה ה-19. הוא זכה להכרה כמלך, וממלכתו נחשבה לאחד מהממלכות העתיקות של אירופה. זו הממלכה הקטנה ביותר בעולם. בבית הקברות של האי, שבו קבורים אבות המשפחה, מעוטרות המצבות ב"כתר מלכות".

באי שתי מסעדות לאירוח תיירים. הים מסביב לאי נוח לספורט ימי. העיר ממנה מקבלת האי טבולרה שירותים נמצאת ב"יבשת" האי סרדיניה ושמה אולביה, אחת מבירות נפת אולביה טמפיו. לאי מגיעים מנמל דייגים קטן בשם Porto San Paolo בחוף סרדיניה, המצוי מעבר למצר ים צר, בין טבולרה לבין סרדיניה. עוד שני איים קטנים לידו: מולרה (Molara) ומולרוטו (Molarotto). טבולרה, במיוחד באזור הדרומי הידוע בשם Tedja Liscia, ושני האיים הללו מהווים גן עדן לצוללנים בשל המגוון הביולוגי העשיר של הדגים שבים.

בשנת 1962 עזבה רוב אוכלוסיית האי את מקומה בעקבות הקמת בסיס נאט"ו והתגברות סכנת הקרינה בשל התחנות שהוצבו באי. כמו כן, הוגבלה כניסת התושבים למחצית האי. באי מוצבת אנטנה לשידורים עבור צוללות.

בשנת 1997 הוכרזו האי וסביבתו כשמורה ימית. בכך הוגבלה פעילות האדם באזור.

עמוד סלע טבעי מצוי על חוף האי והוא דומה לאדם. הוא מכונה בשמות: "the Stone Sentry" ו-"Pope's Rock".סלעים נוספים דומים לשער טבעי: "Ulysses' Bow". באי יש גם מערה עם שרידים של האדם הקדמון: "Grotta del Papa".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבולרה** בוויקישיתוף
* עידו ליבן, ממלכה קטנטנה שלי, באתר הארץ, 1 במאי 2008
* וידאו
* שמורה ימית
* פסטיבל סרטים
* דגל האי

הערות שוליים
------------

1. ↑  SARDEGNA Tourismo, Tavolara

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 242322225
* WorldCat (עם VIAF): 242322225

 |
**עמוס טלמון** (נולד ב-15 באוגוסט 1952) הוא מנצח ואיש עסקים ישראלי, החל משנת 2003 הוא המנהל האמנותי של הסדרה הסימפונית הגדולה בהיכל אמנויות הבמה בהרצליה.

ביוגרפיה
--------

טלמון נולד בישראל לאב יליד לודז' ולאם ילידת וינה. הוריו טיפחו בו עניין רב במוזיקה. במשך שנים רבות עבד בעסק משפחתי לסחר בינלאומי לחומרי גלם ולנייר, ואחר כך ניהל והרחיב אותו (Talmon Trading Co..Ltd Herzliya). הוא סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב. זמן רב לא מימש טלמון את כישוריו המוזיקליים.

בשנת 1999, כשהיה בן 48, התחיל טלמון את הקריירה המוזיקלית שלו, אחרי לימודי ניצוח בשנות ה-90 בהדרכתם של איתי טלגם, גל אלתרוביץ' וזאב דורמן. 

בשנת 2000 קישר טלמון את שמו בקרן שהקים, "מלאכי המוזיקה הרצליה", שנועדה לקדם את הכישרונות המוזיקליים הצעירים בישראל. החל משנת 2003 הוא מנהל ברציפות את הסדרה הסימפונית הגדולה בהיכל אמנויות הבמה בהרצליה.

במהלך שנות הקריירה שלו, בתחילת המאה ה-21 ניצח טלמון על תזמורות רבות בישראל: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת האופרה הקאמרית ובארצות רבות, למשל: התזמורת הסימפונית האיטלקית (באולם ורדי במילאנו), התזמורת הסימפונית של רשות השידור הצ'כית, התזמורת הפילהרמונית של פראג, הפילהרמונית הסלובקית בברטיסלבה, התזמורת הסימפונית של ציריך (ב"טונהאלה" של ציריך (אנ')), התזמורת הקאמרית של פירנצה, התזמורת הסימפונית של רדיו ורשה, התזמורת הפילהרמונית של מקסיקו סיטי, התזמורת הסימפונית של ניו אינגלנד (בקרנגי הול), התזמורת הסימפונית של מינכן (באולם גסטייג (אנ')), התזמורת הקאמרית של וירטמברג בהיילברון, קולגיום סינפוניקום ונטו, התזמורת הסימפונית בבלגרד, התזמורת הסימפונית של סלוניקי. הופיע גם בבייג'ינג, בטאיפיי, בסיאול, בארמניה, בפסטיבל המוזיקלי גבלה באזרבייג'ן, בפסטיבל הסתיו של טביליסי, בפסטיבל צ'סקי קרומלוב בצ'כיה ובפסטיבלים אחרים.

בפעילותו כמנצח מעדיף טלמון בעיקר רפרטואר סימפוני קלאסי ורומנטי. כמו כן הוא כולל בהופעותיו מוזיקה מאת מלחינים יהודים וישראלים ומלחינים בני הארצות השונות במזרח אירופה, באסיה ובאמריקה הלטינית שבהן הופיע.

חייו האישיים
------------

טלמון היה נשוי בעבר לאורלי, פסיכולוגית, ממנה התגרש. הוא התחתן בשנית עם אשתו הנוכחית, אודליה, סוכנת נסיעות. השחקנית טל טלמון היא בתו מנישואיו הראשונים.

לקריאה נוספת
------------

* ראיון של נבו זיו עם טל טלמון במוסף "7 לילות" ב-22.4.2016, ע' 18 ("ברירת המחדל שלי היא להיות...")

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוס טלמון, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ראיון עם עמוס טלמון באתר התזמורת הסימפונית של רשות השידור בפראג, 19 באוקטובר 2009 (באנגלית)
* אתר הסדרה הסימפונית הגדולה, באתר הקרן "מלאכי המוזיקה"
* עמוס טלמון, באתר הקרן "מלאכי המוזיקה" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראיון עם עמוס טלמון באתר התזמורת הסימפונית של רשות השידור בפראג, 19 באוקטובר 2009 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: pna2007370850
* VIAF: 298270521
* WorldCat (עם VIAF): 298270521

 |
**קרייט מלאי** (שם מדעי: ***Bungarus candidus***), הידוע גם בשם **קרייט כחול**, הוא מין של נחש ארסי בן הסוג קרייט שבמשפחת הפתניים החי לאורך דרום-מזרח אסיה בין תאילנד, קמבודיה, וייטנאם, סינגפור, מלזיה ועד לאיים סומטרה, ג'אווה ובאלי שבאינדונזיה.

מאפיינים
--------

קרייט זה בעל צבעי שחור, אפור כהה או כחול כהה-לבן מפוספסים כשחלק הגוף הקדמי בעל פסים כהים מעט יותר ארוכים (לרבות הראש השחור מלמעלה למעט השפתיים) והקצה התחתון בעל פסים לבנים יותר ארוכים. ישנם בערך 27–34 פסים בממוצע, כשפרטים צעירים בעלי פסים בהירים גדולים יותר. אורכו מגיע ל-155 ס"מ עם זנב באורך 16 ס"מ. מטרת הצבעים היא להיות צבעי אזהרה המורים לטורפים שהנחש ארסי ביותר.

נחש זה הוא שוכן יערות וג'ונגלים בתחומי תפוצתו עד לגובה 1,200 מטרים. הוא נפוץ גם בביצות, גדות נהרות ואזורים מוצפים כמו שדות אורז או אף בחוות חקלאיות. הנחש נחבא אל הכלים ונרתע מאזורים חשופים לשמש ובדרך כלל יוצא לציד בלילה. מזונו העיקרי הוא נחשים אחרים וכן לטאות כמו חומטיים או צפרדעים. נקבת הנחש מטילה בגומות באדמה 4–10 ביצים. הצאצאים הבוקעים קטלניים כבר מהבקיעה.

הקרייט ידוע בארסו החזק שעל פי מדד LD50 על עכברים מגיע ל-0.1 מ"ג/ק"ג. הארס מורכב מרעלנים הפוגעים בקרישת הדם ובפעילות העצבים וגורם לכאבים, הזעות, שיתוקים, דימומים פנימיים ולבסוף למוות. סבירות המוות היא 60-70% מהתקריות. עם זאת לארס ישנו נסיוב היכול להציל את המוכש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרייט מלאי** בוויקישיתוף
* קרייט מלאי, באתר ITIS (באנגלית)
* קרייט מלאי, באתר NCBI (באנגלית)
* קרייט מלאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קרייט מלאי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרייט מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**עמנואל גולדברג** (31 באוגוסט 1881 – 13 בספטמבר 1970) היה כימאי ישראלי שהגה המצאות רבות ובעלות השפעה בתחומי הפוטוכימיה וטכנולוגיית המידע ויזם מחלוצי התעשייה עתירת הידע בישראל. חתן פרס ישראל במדעים מדויקים לשנת תשכ"ח, 1968.

ביוגרפיה
--------

גולדברג נולד במוסקבה שברוסיה, לאב, שהיה קצין רפואה בצבא הרוסי. גולדברג החל ללמוד כימיה ברוסיה, אולם עקב האנטישמיות שם עבר ללמוד בגרמניה. בשנת 1906 סיים לימודי דוקטורט בלייפציג, בהנחייתו של וילהלם אוסטוולד. בסיום לימודיו, עבד גולדברג באקדמיה ובתעשייה, והיה יוזם ושותף למגוון המצאות בפוטוכימיה ובפיתוח טכנולוגיית ההדמיה. ב-1907 מונה כראש המחלקה לצילום באקדמיה המלכותית לאמנויות גרפיות בלייפציג.

תרומותיו העיקריות בתחומים מדעיים הן בפיתוח המכשור לקביעת האוטומציה בחשיפת סרט צילום לאור ("Goldberg Wedge"), היכולת לקיום רפרודוקציה, יכולת הדפסה בצבע, יכולת הקטנת תמונות (כפי שנעשה במיקרופיש), פיתוח מצלמת ה-Contax ומסרטת ה-Kinamo, וכן פיתוחים ראשונים בטכנולוגיית הטלוויזיה. "עקרון גולדברג" (המוכר כיום בשם Gamma Rule) הוא עקרון העיצוב על פיו הוא עבד בפיתוח המכשירים. כמו כן, יש הטוענים כי גולדברג הוא הוגה הטכניקה המודרנית של המיקרונקודה.

גולדברג עזב את עבודתו האקדמית בלייפציג בשנת 1917, והצטרף לחברת "Zeiss Ikon". עבודתו בחברה החלה כיועץ טכני, ולאחר מכן כמנהל מחלקת המחקר. בשנת 1926, בעקבות מיזוג עסקי של החברה, מונה גולדברג למנכ"ל, ועמד בראשה. באותה עת, הייתה זו חברת המצלמות הגדולה בעולם. בתקופה זו, בשנת 1927, הוצגה על ידו המצאת "מכונה סטטיסטית", אשר הייתה הטכנולוגיה הראשונה לאחזור אלקטרוני של מסמכים (בדומה למכשיר הממקס שהציע ונבר בוש מספר שנים אחר כך). בשנת 1931 נרשמה ההמצאה כפטנט.

בשנת 1933 נחטף גולדברג על ידי המשטר הנאצי ממקום מושבו בדרזדן. לאחר שחרורו הוא היה לפליט, ועבר לעבוד בחברת "Zeiss Ikonsubsidiary Ikonta", חברת הבת של צייס בפריז. בשנת 1937 עלה לארץ ישראל, בהשפעת חיים ויצמן, והקים את "מעבדת גולדברג למכשור מדויק", שבתקופת מלחמת העולם השנייה סייעה למאמץ המלחמתי של הבריטים. על בסיסה הוקמה לימים חברת "אל-אופ".

הוא נפטר בשנת 1970 בתל אביב.

### הוקרה

בשנת 1957 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון, וב-1968 פרס ישראל למדעים מדויקים.

### משפחתו

גולדברג נישא לסופיה פוזניאק ב-1907 ולזוג נולדו שני ילדים. כשעלו לארץ ישראל היגר בנם הרברט לארצות הברית ובתם חוה עלתה עם משפחתה לישראל, עבדה במעבדתו של אביה ונישאה להיסטוריון מרדכי גיחון.

לקריאה נוספת
------------

* Buckland, Michael. **Emanuel Goldberg and his Knowledge Machine**. Libraries Unlimited, 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמנואל גולדברג** בוויקישיתוף
* קורות חייו באתר אוניברסיטת ברקלי (באנגלית)
* תיאור עבודתו של גולדברג (באנגלית)
* תקציר ספר אודות גולדברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טכנולוגיית Sensitometry
2. ↑  Reprography - Wikipedia, the free encyclopedia

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007317492905171
* BnF: cb15523907r (data)
* GND: 131856871
* ISNI: 0000 0000 4213 4825
* LCCN: n2005085460
* NLP: a0000002272842
* NTA: 263987787
* VIAF: 71702670
* WorldCat: lccn-n2005085460

 |
**ניקולס ג'וליאן הורנסבי** (באנגלית: **Nicholas Julian Hornsby**; נולד ב-21 ביוני 1995) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בהפועל באר שבע.

קריירת תיכונים ומכללות
----------------------

הורנסבי למד ושיחק שלוש שנים בתיכון טוסטין שבקליפורניה. הורנסבי שימש כקפטן התיכון והוביל אותם עם ממוצעים של 16.7 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק, מה שהוביל אותם לזכייה במספר תארים. כשעזב את התיכון, נחשב הורנסבי כאחד מ-20 השחקנים הטובים במחזור הגיל שלו על פי ESPN. במקביל לנבחרת הכדורסל, הורנסבי היה גם חלק מנבחרת הכדורעף של התיכון.

בשנת 2013 הצטרף הורנסבי לאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'. בעונתו הראשונה במכללות, קיבל הורנסבי 14 דקות בלבד בממוצע למשחק, אך בעונתו השנייה זמן המשחק שלו גדל והוא קיבל כבר 29.4 דקות בממוצע למשחק. גם הסטטיסטיקה שלו השתפרה כשבעונתו הראשונה קלע הורנסבי 3.7 נקודות למשחק, אך בעונתו האחרונה העמיד ממוצעים של 11.3 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק.

במקביל לקריירת הכדורסל, הורנסבי עשה במכללה תואר בסוציולוגיה.

קריירה מקצועית
--------------

בקיץ 2017, חתם הורנסבי בגיסן ראקלוס ושיחק בקבוצת הבת שלה מהליגה הגרמנית השנייה. הורנסבי מיד החל להוביל את הקבוצה, עם ממוצעים של 13.8 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. הורנסבי הגיע עם קבוצתו עד לפלייאוף, שם הפסידו 1–2 בסדרה לרוסטוק סילוובס. במקביל שיחק הורנסבי בקבוצה הראשונה של ראקלוס, ושותף בשני משחקים בליגה הגרמנית הראשונה.

בשנת 2018, חתם הורנסבי לעונה בבאייר לברקוזן. הורנסבי עזר לקבוצה לרשום מאזן שיא של 1–21, מה שעזר לה לסיים במקום הראשון. לאחר מכן, לברקוזן הגיעה לגמר הפלייאוף מול מינסטר באסקט, אותה ניצחה בסדרה 0–2 וזכתה באליפות. הורנסבי נבחר לשחקן המצטיין של הליגה הגרמנית השנייה, עם ממוצעים של 12.2 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.

לאחר העלייה לליגה הגרמנית הראשונה, לברקוזן האריכה את חוזהו של הורנסבי לעונה נוספת. לפני שהעונה הסתיימה בעקבות מגפת הקורונה, לברקוזן הייתה הפתעת העונה וסיימה במקום החמישי. הורנסבי היה הקלעי המוביל בקבוצה וסיים עם 14.2 נקודות למשחק.

את עונת 2020/2021 החל הורנסבי ללא קבוצה, עד שב-16 בפברואר 2021 חתם עד תום העונה עם אופציה לעונה נוספת בהפועל באר שבע מהליגה הישראלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניק הורנסבי"**.
**סוזן אלן "זו" לופגרין** (באנגלית: **Susan Ellen "Zoe" Lofgren**; נולדה ב-21 בדצמבר 1947) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת קליפורניה. בראשית דרכה ייצגה את מחוז הקונגרס ה-16 בשנים 1995–2013, מאז התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית מייצגת את מחוז הקונגרס ה-19. לופגרין היא יושבת ראש ועדת המנהל של בית הנבחרים.

ביוגרפיה
--------

לופגרין נולדה בסן מטאייו (San Mateo) שבקליפורניה, בתם של מרי ויולט, עובדת בקפיטריה בבית ספר, ומילטון ר. לופגרן, נהג משאית לשינוע בירות. סבה היה שוודי. ב-1966 השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון גון שבפאלו אלטו, ובעודה תלמידת תיכון הייתה לופגרין חברה בארגון הפוליטי "Junior State of America". בשנת 1970 קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת סטנפורד, וב-1975 השלימה לימודי תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סנטה קלרה. לאחר תום לימודיה בסטנפורד, עבדה לופגרין כחברת סגל עבור דון אדוארדס בוועדת המשפט של בית הנבחרים, כאשר הגישה הוועדה סעיפי הדחה נגד הנשיא ריצ'רד ניקסון, בעקבות פרשת ווטרגייט.

בשנת 1978 נישאה לג'ון מרשל קולינס. כאשר שבה לסן חוזה, החלה לופגרין לעבוד במשרד המחוזי של דון אדוארדס, במקביל ללימודיה באוניברסיטת סנטה קלרה. לאחר שנתיים בהן עבדה כשותפה במשרד עורכי הדין לענייני הגירה, נבחרה לופגרין לחברה במועצת המכללה של סן חוזה. לאחר מכן, ב-1981, נבחרה אל מועצת המפקחים של מחוז סנטה קלרה שנציגת מרכז העיר סן חוזה והיישובים הסמוכים לה, ומילאה תפקיד זה במשך 13 שנה.

ב-1994 נכנסה לופגרין לבחירות מקדימות בנות שישה מתמודדים במפלגה הדמוקרטית שהתקיימו במחוז הקונגרס ה-16 של קליפורניה, לאחר שאדוארדס פרש מהחיים הפוליטיים לאחר 32 שנים בקונגרס. המחוז, היה ועודנו מעוז דמוקרטי מובהק, ולכן היה ברור שהמנצח בבחירות המקדימות ייבחר בבחירות הכלליות לנציג השני של המחוז מאז הקמתו בשנת 1963 (בשנים 1963–1975 נספר כמחוז התשיעי, אחר כך כמחוז העשירי בשנים 1975–1993, ואז כמחוז ה-16 בשנים 20131993, ולבסוך כמחוז הקונגרס ה-19 מאז 2013). כאנדרדוג מוחלט, הצליחה לופגרין לגבור על טום מקנרי, ראש עיריית סן חוזה, בפער של קצת יותר מ-1,100 קולות.

לופגרין היא יו"ר משלחת קליפורניה אל בית הנבחרים, המונה 46 חברים. היא מכהנת כחברה בוועדת המשפט, ויושבת בראש ועדת המשנה לענייני הגירה, אזרחות, פליטים, ביטחון גבולות ומשפט בינלאומי. החל משנת 2009 כיהנה לופגרין כיו"ר ועדת האתיקה של בית הנבחרים, ומילאה תפקיד זה עד 2013. במהלך הליך ההדחה הראשון של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, נמנתה לופגרין בין שבעת מנהלי בית הנבחרים של משפט ההדחה בסנאט של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זו לופגרין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של זו לופגרין בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* זו לופגרין, ברשת החברתית פייסבוק

* זו לופגרין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* זו לופגרין, ברשת החברתית אינסטגרם

* זו לופגרין, סרטונים בערוץ היוטיוב
* זו לופגרין באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
2. ↑  יוני הרש, ארה"ב: הליך ההדחה נגד טראמפ מגיע לסנאט, באתר ישראל היום, 15 בינואר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5411 0820
* LCCN: no2004003055
* SNAC: w6s76xj0
* US Congress: L000397
* VIAF: 7093330
* WorldCat: lccn-no2004003055

 |
**אצטדיון המכביה** היה אחד מאצטדיוני הספורט הראשונים שנבנו בארץ ישראל בעת החדשה. הוא שכן בשטח מגרשי התערוכה הישנים בתל אביב, סמוך לשפך הירקון בגדה הדרומית של הנחל.

אצטדיון המכביה בשנת 1946
אצטדיון המכביה, 2007

היסטוריה
--------

האצטדיון נבנה לקראת משחקי המכביה הראשונה שנערכו במרץ 1932 עלות ההקמה הייתה 3,000 לירות (15,000 דולר) סכום עתק באותם הימים. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכלית ג'ניה אוורבוך, על שטח חולי שמסרה ממשלת המנדט (ויועד כבר בתוכנית גדס לשמש למתקני ספורט). בניית האצטדיון החלה באיחור רב, ולכן הוא נבנה בחופזה, בתוך עשרה ימים. בנייתו הסתיימה ביום פתיחת התחרויות, 28 במרץ 1932.

האצטדיון הכיל כ-5,000 מקומות ישיבה (בטריבונות עץ) וכ-15,000 מקומות עמידה. לקראת פתיחת משחקי המכביה נסלל המשך רחוב בן יהודה שקישר בין השטח הבנוי של תל אביב לאצטדיון. סמוך לאצטדיון נבנו מתקני ספורט נוספים.
לקראת המכביה השנייה, שנערכה בשנת 1935 הורחב האצטדיון, נבנו מתקני שירות, והוגדל מספר מקומות הישיבה. לקראת פתיחת משחקי המכביה השלישית ב-1950, הוחלט שלא להמשיך ולשחק באצטדיון הקטן אלא לבנות אצטדיון חדיש (לתקופתו) וגדול ברמת גן, שיוכל להכיל עשרות אלפי צופים. משחקי המכביה השלישית כולל טקסי הפתיחה והסיום התקיימו באצטדיון רמת גן אך תחרויות האתלטיקה של המכביה המשיכו להתקיים באצטדיון עד המכביה השביעית. באוגוסט 1958 העבירה תנועת מכבי העולמית את האצטדיון לרשות קבוצת מכבי תל אביב והוא שימש כמגרשה הביתי עד שעברה הקבוצה לאצטדיון בלומפילד, ולאחר מכן לאצטדיון רמת גן. החל משנת 1969 לא שימש האצטדיון למשחקי הקבוצה הבוגרת, אלא רק כמגרש אימונים.

אצטדיון המכביה המשיך לשמש כמגרש למחלקת הנוער של מכבי תל אביב עד שנבנה למחלקת הנוער מגרש האימונים בקריית שלום.
האצטדיון נהרס באפריל 2012, כחלק מתוכניות הפיתוח של עיריית תל אביב-יפו לקו החוף, נמל תל אביב, מתחם הירידים הישן וגדות הירקון. על שטחו הוקם גן שעשועים לילדים וחניון.

לקריאה נוספת
------------

* יואב רגב, **ימי דיזנגוף: תל אביב 1936 – 1909**. נתניה, אחיאסף, 2006, עמ' 189.
* עופר רגב, **טיול קטן בעיר גדולה**. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ט, 1999, ע' 193.
* יעקב שביט וגדעון ביגר, **ההיסטוריה של תל אביב. משכונות לעיר (1909 – 1936)**. תל אביב: רמות, תשס"א, 2001, עמ' 210.
* **תל אביב ואתריה**. ירושלים: הוצאת אריאל, 1987, עמ' 200.
* יוסף יקותיאלי **יובל ומעלה 50+המכביה הראשונה, (חלק שני)** זכרונות מ"המכבי", מהצבא הטורקי במלחמת העולם הראשונה ומתנועת הספורט העברית בארץ ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון המכביה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן-ציון פט, גלגולו של איצטדיון, הארץ, 17 באוגוסט 1958
2. ↑  איצטדיון "המכביה "בצפון העיר - ל"מכבי" תל אביב, הַבֹּקֶר, 17 באוגוסט 1958

**שפך הירקון**  
ניתן ללחוץ על הקישורים לשמות המקומות.| imagemap\_invalid\_title

1. רדינג 3;
2. כיכר פלומר;
3. אולם אוסישקין (נהרס);
4. שבט צופי ים - תל אביב;
5. מרכז דניאל עמיחי ללימודי חתירה וימאות;
6. מרכז הטניס מכבי;
7. בית זבולון;
8. מגדלור תל אביב; 
9. תל כודאדי;
10. תחנת שירותי כיבוי והצלה בתל אביב;
11. גשר בר-יהודה;
12. גשר בן-אליעזר;
13. גשר אוסישקין; 
14. גלידה מונטנה;
15. האנגר 11;
 |
**לוקיאן פופוב** (ברוסית: **Лукиан Попов**; ‏  20 באוקטובר 1873 - 20 במאי 1914) היה צייר ז'אנר רוסי בסגנון ריאליסטי, היה קשור להנודדים.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחת איכרים ענייה. בשנת 1876, לאחר שאביו נקרא לצבא, המשפחה עברה לאורנבורג, שם למד בבית הספר.

לימודיו האמנותיים הראשונים היו בבית הספר לציור של החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות. מ-1896 עד 1902 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות אצל ולדימיר מקובסקי. עם סיום לימודיו, הוא זכאי למלגה שאפשרה לו לבקר בגרמניה ובצרפת.

לאחר שובו חזר לאורנבורג, שם שהה עד מותו, אף שנסע ברחבי האזור, וצייר את חיי הכפר. בשנת 1903 הוא הפך לחבר בהנודדים. שש שנים מאוחר יותר, הוא הצטרף לאגודת האמנות, ובשנת 1912, בהמלצתו של איליה רפין, האקדמיה העניקה לו את התואר "אקדמאי". 

לאחר המהפכה של 1905, רבים מציוריו קיבלו שמות תמימים על ידי הצנזורה: "לפני השקיעה", ואז, ב-1914, מועצת המנהלים של הנודדים לא איפשרה לו להשתתף בתערוכה מכיוון שציורו, "הילד הגוסס", לא היה ברוח "הסגנון החגיגי" של התערוכה.

הציור התבסס על בנו של פופוב עצמו, שנולד עיוור ומת לאחר ניתוח בניסיון להחזיר לו את הראייה. מאוחר יותר הוצע לו מקום להציג בנפרד.

פופוב מת זמן קצר לאחר האירועים הללו כשבריאותו התדרדרה.

גלריה
-----

* מחפשי האמתמחפשי האמת
* צועדים למקום חדשצועדים למקום חדש
* מקום קדושמקום קדוש
* הצפת האחוהצפת האחו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקיאן פופוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tatiana Orlova, Лукиан Попов (1873-1914) : живопись, графика, Orenburg Regional Museum of Fine Arts, 2009
2. ↑  Frida Roginskaya, Лукиан Васильевич Попов, 1873-1914, Artists of the RFSFR, 1961
3. ↑  Brief biography @ RusArtNet.
4. ↑  Biographical notes by M.A. Ostrovsky @ the Ilya Kleiner website.
5. ↑  Yakov Minchenkov, Memories of the Peredvizhniki, Artists of the RSFSR, 1961.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 101351520X
* ISNI: 0000 0001 2213 1691
* LCCN: no2009149478
* NKC: js2008443403
* RKD: 64295
* SUDOC: 23417854X
* ULAN: 500100761
* VIAF: 84282678
* WorldCat: lccn-no2009149478

 |
**אליהו גמליאל** (3 במאי 1926 – 10 במרץ 2013) היה מוזיקאי, מורה למוזיקה, כוריאוגרף ומרקיד ריקוד עם ישראלי.

חייו
----

אליהו גמליאל נולד בטבריה, למד ב"תלמוד תורה", ואחר כך למד בבית הספר העממי בטבריה. כבר מגיל צעיר גילה נטייה למוזיקה, ובהיותו בגיל 12 ניגן במפוחית פה ובתופים, וליווה בנגינתו את ריקודי העם שנערכו בצריף הצופים בטבריה. בנעוריו התחנך בחברת הנוער בעין חרוד וברמת יוחנן, וארגן ערבי ריקודי עם אחרים בקיבוץ בערבי שבת.

ברמת יוחנן פגש את המלחין מתתיהו שלם, שהתרשם מכישוריו ושלח אותו ללמוד במדרשה למורים למוזיקה. במקביל ללימודיו המוזיקליים רקד אליהו גמליאל בלהקת המחול "ענבל".

גמליאל התגייס לפלמ"ח, ועם הקמת צה"ל שירת ביחידת חבלנים. מאוחר יותר ליווה בנגינת חליל צד את תזמורת צה"ל, שהייתה בשלבי התארגנות והקמה ראשונים, והופיע עמה ברחבי ישראל.

גמליאל היה חבר ב"חבורת האש", והרבה להופיע עמה וגם בנפרד בשירי רועים ביישובים שונים ברחבי ישראל, כשהוא שר, רוקד, מתופף ומחלל בחלילים שונים שחלק מהם יצר במו ידיו. גמליאל השתתף בחוגי ריקודי עם ברחבי ישראל, הדריך וארגן הרקדות עם, ושימש מורה למוזיקה בבתי ספר ובסמינר הקיבוצים.

בפסטיבל הזמר והפזמון של שנת 1965 היה גמליאל חבר בוועדת בחירת השירים לצד פאול בן-חיים, יחזקאל בראון, אהרן מגד, נעמי פולני ונוספים.

בסוף אוקטובר 2011 ערכה אקו"ם בבית אגודת העיתונאים "בית סוקולוב" מסיבת הוקרה לגמליאל ולאמנים ותיקים אחרים. גמליאל, על אף שחצה את גיל ה-80, הופיע עם בתו יסמין, שהייתה חברה בלהקת הבנות "מנגו".

גמליאל התגורר בחיפה עד לפטירתו בגיל 87. נקבר בבית העלמין בקיבוץ רמת יוחנן.

יצירתו
------

גמליאל חיבר ריקודים רבים הנרקדים ברחבי ישראל והעולם, ובהם ריקודים לשירים: "מי האיש", "שני שושנים", "ציון תמתי", "איילת אהבים", "כל הכבוד". גמליאל הלחין את השיר הידוע "ארץ זבת חלב ודבש", שהפך לקלסיקה בזמר הישראלי, ואף חיבר לשיר זה ריקוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליהו גמליאל, דף שער בספרייה הלאומית
* שירים שהקליט בקולו אליהו גמליאל באתר זֶמֶרֶשֶׁת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007498598905171
* BnF: cb137961173 (data)
* ISNI: 0000 0004 3394 872X
* VIAF: 308255866
* WorldCat: viaf-308255866

 |
עגורן נייד מדגם ליבהר LTM 1200-5.1
עגורן נייד עם כושר הנפה של 130 טונות
עגורן נייד זחלי
**עגורן נייד** או **מנוף נייד** הוא עגורן כבד המותקן על גבי משאית כבדה, ותפקידו להניף משא כבד באתרי בנייה, עבודות תשתית (כגון בניית גשרים), מחצבות וכן משמש להקמת עגורני צריח באתרי בנייה. לעגורנים כאלו יש כושר הנפה של כמה עשרות עד כמה מאות טונות, ובגדולים שבהם אפילו 1000 טונות ומעלה.

מבנה והנדסה
-----------

העגורן הנייד מורכב לרוב על גבי משאית כבדה בעלת מספר רב של גלגלים גדולים (לרוב 10), מאחר שהוא גדול מאוד וכבד (יותר מ-15 טונות), ויש לפזר את משקלו הרב על פני הכביש. מנוף כזה מסומן כ-AT, קיצור של All-Terrain, "כל-שטח". יש גם עגורנים ניידים שנעים על גבי זחלים, והם מיועדים בעיקר לאתרי עבודה שבהם אין דרכים סלולות ולא מורשים לנוע על כבישים. מנוף כזה מסומן כ-RT, קיצור של Rough-Terrain, "שטח מחוספס". בנוסף, המרכב כולל חצובות (רגליים מייצבות) ומשטח למשקולות שמונעות מהעגורן להתהפך. תא המפעיל של המנוף לרוב נפרד מתא הנהג של המשאית, על מנת להקנות ראות מקסימלית הן בתפעול העגורן והן בנהיגה בכביש.

העגורן עצמו מורכב מזרוע טלסקופית (Boom) שנפתחת לאורך של כמה עשרות מטרים. בקצה יש כבל חזק עם וו המחובר למערכת גלגלות. עגורנים כבדים יותר כוללים גם תורן נוסף, שמתחבר למשקולת כבדה ומטרתו לאזן את הכלי, לתמוך בזרוע ההנפה הראשית ולמנוע מהעגורן להתהפך בגלל משא כבד מידי.

שימוש
-----

לעגורנים הניידים שימושים רבים:

* פריקה והעמסה של משאיות וסמי-טריילרים, כולל משא כבד ומטען חריג.
* הנפת קורות בטון, הקמת גשרים.
* הקמת עגורני צריח באתרי בנייה.

בישראל מפעילות העגורנים הניידים הגדולות ביותר הן קבוצת תעבורה ומנופי אבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עגורן נייד** בוויקישיתוף
* הנפה כבדה, בקבוצת תעבורה
* מנופים ניידים, של מנופי אבי
* פרוק עגורן צריח, סרטון בערוץ "Taavura Engineering Projects", באתר יוטיוב (אורך: 02:15)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו Counterweight בוויקיפדיה באנגלית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537375005171
* GND: 4170283-9
* LCCN: sh98005235
* NKC: ph122927

 |
**דיוויזיית המשמר** (באנגלית: **Guards Division**) היא דיוויזיה מנהלתית של הצבא הבריטי, האמונה על ניהול, הכשרה ואימון של חמשת רגימנטי משמר הרגליים ורגימנט המילואים משמר לונדון.

היסטוריה
--------

חיילי משמר הגרנדירים במדים מלאים (יצוגיים) במהלך החלפת המשמר בארמון בקינגהאם.
ראשיתה של דיוויזיית המשמר ב-1856 כאשר הוקמה חטיבת המשמר, זו שימשה לאיגוד וניהול יחידות המשמר בצבא הבריטי. דיווזיית המשמר בגלגולה הנוכחי היא למעשה ממשיכת דרכה של החטיבה ההיסטורית.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1915, הוקמה דיוויזיית המשמר בתור דיוויזיה מבצעית אשר שירתה בחזית המערבית וכללה שלוש חטיבות משמר בנוסף לסוללות ארטילריה, פלוגות הנדסה וכוחות רפואה וסיוע. לאחר המלחמה נסגרה הדיוויזיה. היא הוקמה מחדש למשך מספר חודשים בסוף מלחמת העולם השנייה על ידי ארגון מחדש של דיוויזיית המשמר המשוריינת ביוני 1945 ונסגרה בשנית בדצמבר 1946.

בשנת 1968 הוקמה הדיוויזיה הנוכחית כשהיא כוללת את חמשת רגימנטי משמר הרגלים בנוסף לרגימנט לונדון. בשנות ה-90 צומצמו רגימנטי המשמר לכדי גדוד אחד בכל רגימנט, כאשר הגדוד השני בשלושת הרגימנטים ההוותיקים (הגרנדירים, קולדסטרים והסקוטי) השתמר בתור פלוגה בודדת המשמשת למשימות ייצוגיות בלבד.

מבנה
----

דיוויזיית המשמר היא חלק מיחידה רחבה יותר הנקראת **דיוויזיית הבית** (Household Division) אשר מרכזת את כלל יחידות המשמר וכוללת מלבד משמר הרגלים גם את שתי רגימנטי משמר הפרשים (משמר החיים ורגימנט הכחולים והמלכותיים). יחידות דיוויזיית המשמר משמשות הן לאירועים טקסיים ומשימות ייצוגיות (כגון משמר על אתרים מלכותיים ובית המלוכה) והן לפעילות מבצעית לצד שאר היחידות הלוחמות בצבא הבריטי.

כל רגימנט משמר מורכב כיום מגדוד אחד בלבד שנמצא תחת פיקוד החטיבות המבצעיות השונות ופעם בכמה זמן משמש ברוטציה למשימות ייצוגיות. מלבד אלו, ישנן שלוש פלוגות המשמשות דרך קבע למשימות ייצוגיות ונמצאות תחת ניהול הדיוויזיה, אלו הן **פלוגת ניימכן** (משמר הגרנדירים), **פלוגה 7** (משמר קולדסטרים), ו**פלוגה F** (המשמר הסקוטי).

הרגימנטים המרכיבים את הדיוויזיה:

* משמר הגרנדירים
* משמר קולדסטרים
* המשמר הסקוטי
* המשמר האירי
* המשמר הוולשי
* משמר לונדון

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דיוויזיית המשמר** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדיוויזיה הוקמה ושירתה במלחמות העולם ולאחריהן נסגרה, ב-1968 הוקמה מחדש בגלגולה הנוכחי.

| הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת הצבא הבריטי  |
| --- |
| פיקוד | משרד ההגנה • מפקדת הצבא • ראש המטה הכללי • מבנה הצבא הבריטי |
| דיוויזיות | 

|  |  |
| --- | --- |
| דיוויזיות מנהליות | דיוויזיית הצנחנים והמשמר • דיוויזיית המלך • דיוויזיית המלכה • דיוויזיית האיחוד • הדיוויזיה הקלה |
| דיווזיות מבצעיות | הדיוויזיה הראשונה • הדיוויזיה השלישית • הדיוויזיה השישית |

 |
| יחידות אחרות | זרוע האוויר של הצבא • רגימנט הסיור המיוחד • שירות האוויר המיוחד • רגימנט הריינג'רים |
| זרועות וחילות | חיל השריון המלכותי • חיל הרגלים • כוחות מיוחדים • חיל ההנדסה המלכותי • חיל ההנדסה החשמלי והמכני המלכותי • רגימנט הארטילריה המלכותי • חיל הקשר המלכותי • חיל הלוגיסטיקה המלכותי • חיל המודיעין • זרוע האוויר של הצבא |
גנרל **ויליאם האו רוזן האו החמישי** (באנגלית: **William Howe, 5th Viscount Howe**‏; 10 באוגוסט 1729 – 12 ביולי 1814), חבר מסדר האמבט והמועצה המלכותית הבריטית, היה קצין בצבא הבריטי אשר עלה לדרגת המפקד העליון של הכוחות הבריטיים במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית. האו היה אחד משלושה אחים שהיו בעלי קריירות צבאיות מרשימות.

חייו
----

לאחר שהתגייס לצבא הבריטי בשנת 1746, האו שירת באופן נרחב במלחמת הירושה האוסטרית ובמלחמת שבע השנים. הוא התפרסם בזכות תפקידו בלכידתה של קוויבק ב-1759, כאשר הוא הוביל כוח כדי ללכוד את הצוקים באנסה-אן-פולון, ואפשר בכך לגנרל ג'יימס וולף להנחית את הכוח שלו נגד הצרפתים בקרב מישורי אברהם. האו גם השתתף במערכות כיבוש לואיסבורג, בל לי והוואנה. הוא התמנה לתפקיד סגן המושל של האי וייט, תפקיד שהחזיק עד 1795.

האו נשלח לצפון אמריקה בחודש מרץ 1775, והגיע במאי, לאחר שמלחמת העצמאות האמריקאית פרצה. לאחר קרב באנקר היל, בו אבדו חיילים בריטים רבים, אך הושג ניצחון פירוס, נטל האו את הפיקוד על כל הכוחות הבריטיים בצפון אמריקה מידי הגנרל תומאס גייג' שפיקד עליהם לפניו. עד מהרה יכול היה להתהדר בלכידתם המוצלחת של שני ערים: ניו-יורק ופילדלפיה. עם זאת, התכנון המבצעי הבריטי הכושל לשנת 1777 תרם לכישלון של ג'ון בורגוני בקרב סרטוגה, כישלון אשר שיחק תפקיד מרכזי בכניסת צרפת למלחמה. תפקידו של האו בפיתוח תוכניות אלה והמידה שבה היה אחראי לכשלים הבריטיים באותה שנה (למרות ההצלחה האישית הברורה שלו בפילדלפיה) הם שני נושאים הנתונים בוויכוח היסטורי ועכשווי.

הוא התפטר מתפקידו כמפקד העליון של הכוחות הבריטיים בצפון אמריקה בשנת 1778, וחזר לאנגליה, שם היה פעיל לעיתים בהגנה על האיים הבריטיים. הוא שימש במשך שנים רבות כחבר בפרלמנט וקיבל תואר אבירות על ניצחונותיו במלחמת העצמאות האמריקנית. הוא ירש את הרוזנות של האו עם מותו של אחיו ריצ'רד בשנת 1799. היה נשוי, אך ללא ילדים, וכך נגוזה הרוזנות של האו עם מותו בשנת 1814.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם האו** בוויקישיתוף
* ויליאם האו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ויליאם האו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279623805171
* BnF: cb15138981w (data)
* GND: 124617387
* ISNI: 0000 0000 7374 9507
* LCCN: n50029814
* NARA: 10582756
* NTA: 167724304
* SNAC: w6js9zfj
* SUDOC: 129813869
* Trove: 882856
* VcBA: 495/109072
* VIAF: 60021303
* WorldCat: lccn-n50029814

 |
**בית הכנסת לסקו** הוא בית כנסת בלסקו שבפולין. בית הכנסת תפקד כמקום פולחן עד שהוחרב על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

בית הכנסת נבנה בשנים 1626–1654 על ידי הקהילה היהודית הספרדית בלסקו. במאה ה-20 היה זה אחד מששת בתי הכנסת בעיירה, והיחיד שבנייתו שרדה את מלחמת העולם השנייה, אם כי במצב פגום מאוד; הפנים נהרסו על ידי הנאצים. לאחר המלחמה המבנה נזנח. הוא שופץ משנות ה-60 ואילך.

הבניין נבנה בסגנון המנייריסטי - בארוק המוקדם. חלק מהאלמנטים הם גותיים - כמו המגדל. החזית נושאת כתובת בעברית ובה כתוב הפסוק מבראשית כ"ח, י"ז: "וַיִּירָא וַיֹּאמַר מַה נּוֹרָא הַמָּקוֹם הַזֶּה אֵין זֶה כִּי אִם בֵּית אֱלֹהִים וְזֶה שַׁעַר הַשָּׁמָיִם" אולמות הפנים עוטרו בסגנון מנייריסטי בגומחות, קרניזים וארכיטרבים.

בית הכנסת של לסקו
מאז שנות השמונים משמש בית הכנסת כגלריה לאמנות ובה מוצגים של אמני מחוז בישצ'אדי. כמו כן, מוצגים במרפסת בניין בית הכנסת נתונים על כל הקהילות היהודיות באזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת של לסקו** בוויקישיתוף
* לסקו לינסק בית כנסת, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Synagogue in Lesko". *www.sztetl.org.pl*. אורכב מ-המקור ב-2017-08-28. נבדק ב-2017-08-27.
2. ↑  "Kościoły, cerkwie, synagogi". *www.poland.gov.pl* (בפולנית). אורכב מ-המקור ב-2009-09-25. נבדק ב-2009-12-28.
3. ↑  "Synagoga". *www.pascal.pl* (בפולנית). אורכב מ-המקור ב-2012-02-24. נבדק ב-2009-12-28.
4. ↑  E. Baranowska (n.d.). "Synagoga w Lesku", Lesko: Biesczadzki Dom Kultury, p. 10.
5. ↑  מתוך מדריך לונלי פלנט,Lesko Sights
**מישל מירובסקי** (בפולנית: **Michel Mirowski**;‏ 24 באוקטובר 1924 – 26 במרץ 1990) היה רופא קרדיולוג יהודי-פולני-ישראלי-אמריקאי אשר פיתח את הדפיברילטור האוטומטי המושתל הראשון בתוך קוצב לב.

ביוגרפיה
--------

נולד בוורשה בירת פולין כ**מרדכי פרידמן** (Mordechai Frydman). אמו נפטרה ממחלת לב בגיל 34, בהיותו ילד. בהמשך, אביו, שחשש מאנטישמיות, שינה את שם המשפחה לשם שיישמע פולני יותר - מירובסקי, ושינה גם את שמו הפרטי של בנו למייצ'יסלב (Mieczysław).

עם תחילת מלחמת העולם השנייה ברח מזרחה לאוקראינה, שם הסתתר במשך חמש השנים הבאות בזהות בדויה. ב-1944 התגייס ושימש כקצין ברגימנט פולני. בתום המלחמה נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת גדנסק. הוא גילה כי כל משפחתו נספתה בשואה, היה לציוני ועלה לארץ ישראל. ואולם, היות שבארץ לא פעלו באותה תקופה בתי ספר לרפואה, הוא שב לאירופה ולמד רפואה בליון שבצרפת.

בשנת 1954 חזר לישראל הצעירה, והחל לעבוד בבית החולים תל השומר כאסיסטנט הבכיר לפרופ' הרי הלר. אחר כך התמחה בקרדיולוגיה במכון הקרדיולוגי במקסיקו סיטי. עם חזרתו לארץ שימש כקרדיולוג בבית החולים אסף הרופא.

בשנת 1966 החל פרופ' הלר לסבול מטכיקרדיה חדרית (הפרעה בקצב הלב), ונפטר כעבור שבועיים.
מירובסקי ניסה להגות שיטה שתוכל למנוע מוות כמו זה של הלר. הוא הגה את הרעיון של מכשיר שיושתל בלב, יזהה בעיות בקצב הלב וינסה לתקנן באמצעות זרם חשמלי. בשנת 1968 היגר מישראל לבולטימור שבמרילנד, ארצות הברית, שם החל בניסויים קלינים בבעלי חיים. בשנת 1970 פרסם לראשונה את התוצאות, אולם זכה לתגובות סקפטיות מהקהילה הרפואית. בשנת 1975 הושתל המכשיר בלב של כלב. בשנת 1980 הושתל המכשיר הראשון בלב אדם, בבית החולים ג'ונס הופקינס (המסונף לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור). המכשיר שיוצר נמכר על ידי חברת Intec-Medrad, שהקים מירובסקי עם שותפים, חברה שנמכרה בשנת 1985 לענקית התרופות אלי לילי.

היה נשוי לאנה ואב לשלוש בנות. נפטר בשנת 1990, בן 66 במותו.

מירובסקי דיבר שפות רבות, בהן יידיש, פולנית, רוסית, עברית, צרפתית, אנגלית וספרדית.
.

אחד הבניינים של אוניברסיטת "ג'ון הופקינס" וגם הקתדרה לקרדיולוגיה שם קרויים על שמו.

הוא זכה להיכלל ב"היכל התהילה הלאומי של הממציאים" (National Inventors Hall of Fame, מוזיאון ממשלתי אמריקני באוהיו).

לקריאה נוספת
------------

* **יצחק קרונזון: כי מנגד תראה** עמ' 309 - 316, הוצאת עם עובד, 2010

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק קרונזון, 30 שנה להשתלה הראשונה של הדפיברילטור האוטומטי, באתר הארץ, 31 בינואר 2010
* Dr. Michel Mirowski Is Dead at Age of 65; Made Heart Implant, הניו יורק טיימס (באנגלית)
* Marc W. Deyell, Stanley Tung, Andrew Ignaszewski, The implantable cardioverter-defibrillator: From Mirowski to its current use, BCMJ, Vol. 52, No. 5, June 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2544 1081
* LCCN: n85279193
* NKC: xx0273473
* SUDOC: 224424092
* VIAF: 62998809
* WorldCat: lccn-n85279193

 |
סיר פלא פתוח, לשמאלו - המכסה
סיר פלא, מכוסה במכסה, על הכיריים
טבעת המתכת הרחבה, שהונחה בין הכיריים לסיר.
**סיר פלא** הוא המצאה מקומית לפני קום מדינת ישראל של כלי לאפייה על גבי פתילייה וסוגי כיריים אחרים, ששימש בישראל של תקופת היישוב ועד שנות ה-70 של המאה ה-20, במטבחים שטרם היו מצוידים בתנורי אפייה. בין המשתמשים בו היו שכינוהו בשמו הגרמני: "וונדרטופ" (Wundertopf). סיר הפלא שימש בעיקר לאפיית עוגות, אשר עקב צורתו נאפו כטבעת חלולה.

הסיר עגול, במרכזו חלל עגול הבנוי כארובה. נלווה לסיר מכסה תואם, כשל סירים רגילים, ללא פתח מרכזי. לרוב לא הונח הסיר ישירות על הכיריים אלא על גבי טבעת מתכת רחבה, ששוליה הפנימיים מתרוממים לארובה. טבעת זו הפרידה בין הסיר לכיריים ועל ארובתה הורכב הסיר. הטבעת נמכרה בעוביים שונים ונועדה לספוג ולפזר את החום, כך שהעוגה לא תצא אפויה מדי באמצע ולא אפויה מספיק בשוליה. העובי השונה של טבעות המתכת נועד למשכי אפייה שונים או ללהבות בעלות עוצמה שונה. האפייה נעשתה בדרך כלל על להבה בעוצמה נמוכה וכשהמכסה סגור.

הוצאת העוגה מהסיר נעשתה על ידי הפיכת הסיר מעל צלחת או מגש. כדי שפעולה זו תתאפשר, היה צורך לשמן את הסיר היטב טרם הכנסת בלילת העוגה, ולפני הוצאת העוגה האפויה העבירו סכין בין שוליה לבין דפנות הסיר על מנת לנתקה מן הדופן.

הסיר יוצר לראשונה על ידי חברת "פלאלום" (שם החברה היה הלחמה של המילים פלשתינה ואלומיניום), שנוסדה בשנת 1934. מאוחר יותר ייצרו את הסיר חברות נוספות במגזר החרדי, כולל חברת "מטלום", שממשיכה לייצר את המוצר היום. כיום גם ישנן משפחות דתיות המשתמשות בסיר פלא לאפייה בפסח, על מנת לוותר על הצורך בהכשרת התנור לפסח.

אופן פעולתו
-----------

סיר הפלא יעיל באפייה על גבי גז משלוש סיבות: חומר האלומיניום שלו, החור שלו, ודיסק המתכת המפריד אותו מהלהבה. חומר האלומיניום מאפשר לחום להתפשט בצורה אחידה. החור המרכזי של הסיר מתמקד בלהבה ויוצר פיזור חום סביב החלק הפנימי של העוגה. דיסק המתכת מרים את הסיר מהאש, מפחית וממקד את הלהבה. האפייה בסיר הפלא ללא דיסק המתכת תייצר עוגה יבשה בתחתית, עבה ומרופפת במרכז. דיסק מתכת נמכר בעוביים שונים וקטרים כדי להתאים לאופני אפייה שונים. מכסה סיר הפלא מחורר בחורים קטנים כדי לשחרר קיטור. זמן האפייה בסיר פלא משתנה בין 40 ל-50 דקות.

סיר הפלא מייצר עוגות גבוהות ואווריריות. בנוסף לאפייה, סיר הפלא הוא אמצעי יעיל לבישול ירקות, קטניות ואורז בשכבות. הוא גם יכול לשמש גם לבשל קוגל, מנות פסטה, בשר ועוף.

לקריאה נוספת
------------

* גלית חמי וסופי שולמן, **להמציא כל בוקר מחדש - סיפורה של החדשנות הישראלית**, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "פלא לואו-טק נצחי", עמ' 33-30

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סיר פלא** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סיר פלא** |

* סמדר זורע-ברמק‏, פלא של סיר, באתר וואלה!‏, 26 בינואר 2006
**פיאלונפריטיס** (באנגלית: **Pyelonephritis**) היא דלקת אגן הכליה והכליה. הדלקת נגרמת מזיהום חיידקי אשר ברוב המקרים התפתחה בעקבות התפשטות דלקת בדרכי השתן אל אגן הכליה ואל הכליה. פיאלונפריטיס היא סוג של דלקת הרקמה האינטרסטיציאלית בכליה.

סימנים ותסמינים
---------------

פיאלונפריטיס מאופיינת בהקאות, סחרחורות, חוסר תיאבון, כאבים במתן שתן ואף בחסימה במתן שתן. הסימנים לדלקת יחמירו בתוך כמה שעות מהתפתחות הדלקת. במקרים חמורים יופיעו סימנים כגון הלם זיהומי ולחץ דם נמוך (Hypotension).

* חלבון או דם בשתן
* חום גבוה
* פריחה
* טכיקרדיה
* עווית כלייתית

גורמים
------

ברוב המקרים, הדלקת מתפתחת בעקבות חיידקי צואה העוברים אל דרכי השתן ומשם אל הכליה. החיידק אשריכיה קולי (E.coli) הוא הגורם השכיח ביותר לדלקת. החיידק מפתח עם הזמן חסינות לאנטיביוטיקה ונוגדני הגוף ועל כן הסיכוי לדלקת חוזרת גדלה כתלות בסבילות החיידק לאנטיביוטיקה ולמערכת החיסונית. גורמים המגדילים את הסיכוי לחלות בדלקת:

* מחלות של רקמת חיבור (לדוגמה: זאבת אדמנתית)
* רפלוקס של שתן (Vesicoureteral reflux)
* פגם במבנה מערכת דרכי השתן
* שלפוחית עצבנית (Neurogenic Bladder)
* מחלות של בלוטת הערמונית

אבחון
-----

בדיקת שתן מאבחנת ראשונית לדלקת שתן ועשויה להראות חלבון וכדוריות דם לבנות. אולטרסאונד כליות עשוי להראות נוזלים מסביב לרקמה המודלקת. תרבית השתן מאבחנת את סוג החיידק הגורם לדלקת. חום גבוה ו-leukocytosis (כמות לויקוציטים גדולה) תגרור אשפוז.

טיפול
-----

פיאלונפריטיס מטופלת באמצעות אנטיביוטיקה בהתאם לחיידק התוקף ובהתאמה לסבילות החיידק לאנטיביוטיקה. ציפרופלוקסאצין ו-לבופלוקסאצין הן המקובלות בטיפול בדלקת, במקרים בהם לא נדרש אשפוז. במקרים בהם הדלקת דורשת אשפוז יינתן טיפול אנטיביוטי אל הוריד בשילוב החזרת נוזלים לגוף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיאלונפריטיס** בוויקישיתוף
* פיאלונפריטיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000299611
* NKC: ph203123

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**מוריץ פורגס** (בצ'כית: **Moritz Porges**;‏ מרץ 1857 – ינואר 1909) היה שחמטאי יהודי-צ'כי.

פורגס חלק מקום 4-7 בתחרות וינה בשנת 1882 (ניצח: וינסנז חרובי). בשנת 1892 חלק מקום שני עם גיולה מקובץ בתחרות דרזדן (ניצח: זיגברט טאראש). בשנת 1896 חלק מקום 16-17 בתחרות נירנברג (ניצח: עמנואל לסקר). בשנת 1902 הגיע למקום השלישי בתחרות קרלסבד, אחרי דוד ינובסקי וטיץ'.

משחקי מופת
----------

לבן: מוריץ פורגס שחור: עמנואל לסקר נירנברג 1896



כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.

[Event "Nuremberg"]
[Site "Nuremberg GER"]
[Date "1896.07.20"]
[Round "1"]
[White "Moritz Porges"]
[Black "Emanuel Lasker"]
[Result "0-1"]
[ECO "C67"]
[PlyCount "66"]
[EventDate "1896.07.20"]

1. e4 e5 2. Nf3 Nc6 3. Bb5 Nf6 4. O-O Nxe4 5. d4 Be7 6. Qe2 Nd6 7. Bxc6 bxc6 8.
dxe5 Nb7 9. b3 O-O 10. Bb2 d5 11. exd6 cxd6 12. Nbd2 Re8 13. Rfe1 Bd7 14. Ne4
d5 15. Ned2 Ba3 16. Be5 f6 17. Qa6 fxe5 18. Qxa3 e4 19. Nd4 Qf6 20. c3 Rf8 21.
f3 Qg5 22. Qc1 Nc5 23. Nf1 Qg6 24. Re3 Nd3 25. Qd1 Nf4 26. Ng3 h5 27. Nde2 Nxg2
28. Kxg2 exf3+ 29. Rxf3 Bh3+ 30. Kxh3 Qg4+ 31. Kg2 Qxf3+ 32. Kg1 h4 33. Nh1
Qe3+ 0-1

אחת הסיבות שלסקר היה יריב שכה קשה לנצחו היא כי הוא השתמש במשחקיו ברעיונות שהתגלו שנים רבות אחר כך על ידי אהרון נימצוביץ' וחברי ההיפרמודרניזם. במשחק זה לסקר מדגים מדוע עמדה מכווצת ומוגבלת איננה בהכרח רעה. מה שקובע בעמדה היא כמות האנרגיה שטמונה בה והאפשרות להוציא את האנרגיה החוצה. בסופו של דבר לסקר משחרר את כל האנרגיה בתוך 10 מסעים שכל אחד מהם מהווה איום על יריבו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריץ פורגס** בוויקישיתוף

* מוריץ פורגס, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* ביוגרפיה קצרה ותמונות של פורגס
* מידע כללי
**אילן בן-דב** (נולד בשנת 1959) הוא דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל בשוודיה ובסינגפור, כסגן שגריר וכממלא מקום שגריר ישראל באוסטריה וכקונסול בגרמניה.

ביוגרפיה
--------

בן-דב נולד בתל אביב-יפו, ישראל, בשנת 1959. למד בתוכנית לתואר ראשון במדעי המדינה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בר-אילן כחתן מלגת רוטשילד, וקיבל תואר שני ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

קריירה
------

בתום שלוש שנות שירות בצה"ל ולאחר עבודה של שנה כעוזר פרלמנטרי בכנסת שביצע במהלך לימודיו, הצטרף בן-דב לשירות הדיפלומטי בישראל במשרד החוץ בשנת 1986. בשנים 1990–1995 היה בן-דב אחראי על הדיפלומטיה הציבורית בשגרירות ישראל בגרמניה. בתפקיד זה הוא היה מהפקידים הישראלים הראשונים שהתחילו את המגעים החדשים עם גרמניה המזרחית לשעבר, כמה חודשים לאחר איחוד גרמניה.

בשגרירות ישראל בווינה, אוסטריה, החל בן-דב כסגן ראש המשימה ולאחר מכן שימש כסגן השגריר. בשנת 2000, לאחר שישראל החזירה את שגרירה מווינה, הפך בן-דב לממלא מקום השגריר ולשגריר בפועל לתקופה של כשנתיים.

בין השנים 2005–2009 שימש בן-דב כשגריר ישראל בסינגפור, ועסק בעיקר בקידום תעשיית ההיי-טק הישראלית וביחסים בתחומי החדשנות והמו"פ עם סינגפור.

במשרד החוץ בירושלים מילא בן-דב כמה תפקידים בכירים, לאחרונה כמנהל המחלקה המרכז-אירופית.

חיים אישיים
-----------

בן-דב נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא דובר עברית, אנגלית וגרמנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אילן בן-דב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Israels nya ambassadör sträcker ut en hand till Sverige". *www.dagen.se* (בשוודית). 2017-09-08. נבדק ב-2019-05-07.
2. ↑  "Israel's Diplomatic Community in Asia". *www.jewishtimesasia.org*. אורכב מ-המקור ב-2019-05-07. נבדק ב-2019-05-07.
3. ↑  "Inblick träffar Israels nye ambassadör". *Inblick.se*. נבדק ב-2019-05-07.
4. ↑  "Nya ambassadörer till Sverige". *Government of Sweden*. נבדק ב-13 בפברואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)