recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ד"ר אלכסנדר פרידקיס** (אלכסנדר אברמוביץ פרידקיס, כ"ד בטבת ה'תש"ט - כ' בתמוז ה'תשפ"ג), היה ראש קהילה וראש חברא קדישא ורופא בכיר בעיר דניפרו אוקראינה.

קורות חיים
----------

אלכסנדר פרידקיס עם הרב שמואל קמינצקי ומר קורול וארקדי שמיסט, בקהילה היהודית בדנייפרו אוקראינה
אלכסנדר נולד בכ"ד בטבת תש"ט בסמולנסק שברוסיה לאברהם ובלה פרידקיס שאחרי לידתו חזרו לעיר שמשפחתו מגיע משם דניפרו שבאוקראינה. בגיל 6 התייתם מאביו שלחם במלחמת העולם השנייה, וגדל אצל דודתו אסתר. יחד הם שמרו על יהדותם, דבר שהיה כרוך במסירות נפש בברית המועצות. הייתה לוקחת אותו לבית כנסת בעיר בגיל קטן מאוד כדי שיאמר קדיש על אביו.

בהמשך למד רפואה (כירורגיה כללית) באוניברסיטה בדניפרו. בהיותו סטודנט המשיך ללכת לבית הכנסת בדנייפרו היחיד שהיה פעיל בעיר להתפלל וללמוד. על אף שמחמת הסכנה ניתנו היתרי כניסה לבית הכנסת לעשרים אנשים בלבד, שהיו המבוגרים שבקהילה, הוא היה מתסנן לבית הכנסת, תוך סיכון הקריירה הרפואית שלו, לאור איומי הק.ג.ב. רק לאחר שהתמנה לרופא מנתח בכיר וניהל את המחלקה הכירורגית בבית החולים בעיר, ניתן לו אישור כניסה רשמי לבית כנסת בעיר.

במסגרת פעילותו, פעל לשמר את המסורת היהודית בין תושבי המקום, כן היה דואג מדי שנה להביא מצות ממוסקבה ליהודי העיר. לאחר התפרקות ברית המועצות פנה אלכסנדר יחד עם קורול לרבי מליובאוויטש בהצעה שיכהן כרב העיר בדנייפרו במקום אביו ששימש ברבנות העיר. הרבי מליובאוויטש שלח בתחילת שנות ה-90 את הרב שמואל קמינצקי. אלכסנדר ואחרים יצאו לתחנת הרכבת בדניפרו על מנת לקבל אותו ואת אשתו, ועמד לצידו של רב העיר בעניינים נוספים.

אלכסנדר הקים וניהל במשך השנים את החברא קדישא בעיר, במסגרת עבודתו דאג לשקם את בתי עלמין היהודיים שבעיר, ונילחם נגד הריסת בתי עלמין וקברי אחים ברחבי אוקראינה.

כמו כן שימש כראש הקהילה וניהל את עיניני הדת בעיר דניפרו. שימש גבאי בבית הכנסת המרכזי 'שושנת הזהב' בעיר בדניפרו.

כשהתחילה מלחמת רוסיה אוקראינה סירב לעזוב את העיר ועסק בהצלת היהודים מהעיר ובעזרה לפליטים הרבים שהגיעו אליה. גם שחלה סירב לעזוב את העיר.

כמצבו הדרדר העבירו אותו בסיועו הרב קמינצקי לגרמניה, שם היה כחודשים וטופל בבית חולים בברלין. בהמשך הועבר בטיסה רפואית לישראל. הוא נפטר בכ' בתמוז, יום אחרי שהגיע לישראל, ונטמן בבית העלמין בקריית מלאכי.

ראו גם
------

* программа Алеф 11 04 2019, סרטון בערוץ "pressdjc", באתר יוטיוב (אורך: 26:01)
* программа Алеф 24 10 2019, סרטון בערוץ "pressdjc", באתר יוטיוב (אורך: 25:22)

קישורים חיצוניים
----------------

* חזקי שטרן, ‏אבל באוקראינה: נפטר "מחזיק גחלת היהדות מול הקומוניזם", באתר כיכר השבת, 11 ביולי 2023
* אבל ביהדות אוקראינה: נפטר "מחזיק גחלת היהדות מול הקומוניזם", באתר JDN‏
* קהילת חב"ד ובית הכנסת "שושנת הזהב" מסייעת כלכלית לחיילים באוקראינה | אומן שלום, באתר אומן שלום, ‏16 ביוני 2014
* אבל ביהדות אוקראינה: נפטר *מחזיק גחלת היהדות מול הקומוניזם*, באתר רוטר
* ריאיון עם אלכסנדר פרידקיס

הערות שוליים
------------

1. ↑  האיש שהציע לרבי לכהן כרבה של דנייפר / הרב שמואל קמינצקי, באתר חב"ד און ליין
2. ↑  עצמות התגלו באתר הבנייה בדנייפר, הבנייה הופסקה, באתר חב"ד און ליין
3. ↑  'הגבאי' של דנייפר: ר' אלכסנדר פרידקיס ז"ל התבקש לבית עולמו, באתר חב"ד און ליין
**אינוויקטה גראונד** (באנגלית: **Invicta Ground**) היה אצטדיון כדורגל בפלאמסטיד שבלונדון, ששימש את ארסנל בין 1890 ל-1893.

היסטוריה
--------

האצטדיון נקרא על שם אינוויקטה, המוטו של מחוז קנט שהיה המחוז שבו שכן פלאמסטיד באותה תקופה. המתחם היה האצטדיון הטוב הראשון של ארסנל, והיה מצויד ביציע, שורה של טראסות וחדרי הלבשה. האצטדיון שכן בפלאמסטיד היי סטריט; מאנור גראונד, האצטדיון הישן של ארסנל, שכן בצד הנגדי של הרחוב והיה קטן מאוד בהשוואה לאינוויקטה גראונד; הנהלת ארסנל נאלצה להשתמש בעגלות צבאיות על מנת לספק מקומות ישיבה לצופים.

כאשר הנהלת ארסנל העבירה את המועדון לאצטדיון הוא עדיין היה חובבני, ובמשחקיו צפו כאלף צופים בממוצע. אולם, בתוך שנה המועדון הפך למקצוען ושינה את שמו לוולוויץ' ארסנל. מספר הצופים במשחקי ארסנל גדל בהתמדה, כולל שיא של 12,000 במשחק נגד הארט אוף מידלות'יאן ב-30 במרץ 1891, שהסתיים בתבוסה 1 - 5 לרעת ארסנל.

הנהלת ארסנל התכוונה להשתמש באצטדיון גם עבור עונת 1893/1894, שהייתה העונה הראשונה בפוטבול ליג בתולדות המועדון. אולם, ג'ורג' ויבר שהיה בעלי האצטדיון העלה את דמי השכירות על האצטדיון ל-350 לירות שטרלינג על מנת ליהנות גם כן מהתקופה הטובה של ארסנל. הנהלת ארסנל לא יכלה לשלם סכום כה גבוה והחליטה להחזיר את המועדון למאנור גראונד, אותו רכשה מיד לאחר הנפקת מניות. ההנהלה ניצלה את קיץ 1893 על מנת לבנות יציעים ומתקנים בסיסיים נוספים באצטדיון.

קבוצת החובבים רויאל אורדננס פקטוריס שיחק מספר פעמים באינוויקטה גראונד; אולם, הקבוצה עזבה בסוף 1894 וויבר לא הצליח למצוא תחליף עבורה. לבסוף הוא החליט להרוס את האצטדיון, ובנה במקומו בתי מגורים. הרחובות העוברים כיום באתר של האצטדיון הם מינרל סטריט והקטור סטריט; חלק מהטראסות הישנות של האצטדיון עדיין נמצאות בגינות האחוריות של בתי הקטור סטריט.

לקריאה נוספת
------------

* פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal, המלין, 2005 (מסת"ב 0-600-61344-5)

קישורים חיצוניים
----------------

* תצלום לוויין של אתר האצטדיון בגוגל מפות

הערות שוליים
------------

1. ↑  קבוצה זו הוקמה בתגובה להצטרפות וולוויץ' ארסנל לליגה
**בטינה ארליך**, לבית באואר, (10 במרץ 1903 – 10 באוקטובר 1985) הייתה ציירת ומאיירת יהודיה אוסטרית של ספרי ילדים, שרבים מהם גם כתבה. היא חיה תקופה קצרה בברלין ובפריז, ובשנת 1938 לאחר האנשלוס, ברחה וקיבלה מקלט מדיני באנגליה .

קורות חיים
----------

בטינה באואר נולדה בווינה ב־10 במרץ 1903. היא למדה שלוש שנים בבית הספר לאומנויות, בווינה (כיום האוניברסיטה לאמנות שימושית). היא חיה בברלין שנתיים ובפריז שנה אחת ושם הציגה את עבודותיה.

ב־27 בנובמבר 1930 נישאה לפסל היהודי גאורג ארליך. אחרי האנשלוס בידי הנאצים נמלט גאורג לאנגלייה ובטינה הצטרפה אליו ביולי 1938. היא הצליחה להביא רבות מיצירותיו.

יצירתה
------

בטינה ארליך ציירה, בצבעי מים, צבעי שמן ותחריטים. בשנת 1937 זכתה במדליית כסף בתערוכת אמנות בפריז.

ארליך החלה לאייר ולכתוב ספרים לילדים במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1943, תחת שם העט "בטינה". בסך הכל היא איירה יותר מעשרים, שאת רובם כתבה בעצמה.

היא הייתה מומחית לטכניקות של יציקת ארד. לאחר מות בעלה, בשנת 1966, היא הפיקה יציקות מדגמי פלסטלינה וטיח שלו והם היו באיכות גבוהה כמו אלה שבעלה הכין.

היא נפטרה מסרטן ריאות בבית חולים בלונדון ב־10 באוקטובר 1985. היא ביקשה בצוואתה שיצירותיה ויצירות שנותרו מהסדנה של בעלה, יוחזרו לווינה.

פרסומים
-------

שמות כמה ספרים מאוירים לילדים שנכתבו על ידי בטינה, למעט אם צוין, כוללים:

* **הראה לי את שלך: ספר ציור קטן** 1943 (לונדון: צ'אטו ווינדוס)
* **קוקו מגיע לאמריקה** 1949 (הארפר)
* **ביתו של קוקולו** 1950 (הארפר) - "שטויות חיות אלגנטיות ודמות חיה אהובה בסיפור קוקו חדש."
* **פיקולו** 1954 (ניו יורק: הרפר והאחים)
* **הברבורים של בילקאסלט** 1954 (ניו יורק: אריאל-פאראר, שטראוס ויאנג)
* **עץ חג המולד הקסום**, נכתב על ידי לי קינגמן, 1956 (הרפר)
* **אנג'לו ורוזלין** 1957 (לונדון: ויליאם קולינס)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בטינה ארליך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Cocolo's Home". *www.kirkusreviews.com*. Kirkus Media LLC. נבדק ב-3 בספטמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16786104z (data)
* CiNii: DA18909345
* GND: 139725792
* ISNI: 0000 0001 0774 959X
* LCCN: no2009147161
* NDL: 00463226
* NKC: pna2007397380
* NLA: 36054038
* NTA: 112912516
* RKD: 213484
* Trove: 1203043
* ULAN: 500504770
* VIAF: 102579968
* WorldCat: lccn-no2009147161

 |
**אליפות אוקיאניה בכדורסל לגברים 2007** היא אליפות שהיוותה את טורניר ההעפלה לנבחרות מאזור פיב"א אוקיאניה לטורניר הכדורסל האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג (2008). אליפות זאת, קבעה בנוסף להעפלה למשחקים האולימפיים, גם את אלופת אוקיאניה שהוכרעה בסדרה של שלושה משחקים בין נבחרות אוסטרליה וניו זילנד, שהיו היחידות שהשתתפו בתחרות.

אוסטרליה ניצחה שתיים מתוך שלושת המשחקים והעפילה למשחקים האולימפיים באופן אוטומטי ואילו ניו זילנד תוצרך לשחק בטורניר ההעפלה למשחקים האולימפיים, יחד עם נבחרות משאר העולם.

תוצאות האליפות
--------------

|  |
| --- |
| * **משחק 1:** אוסטרליה אוסטרליהאוסטרליה 67:**79**ניו זילנדניו זילנד ניו זילנד
* **משחק 2:** אוסטרליה אוסטרליהאוסטרליה 76:**93** ניו זילנדניו זילנד ניו זילנד
* **משחק 3:** ניו זילנד ניו זילנדניו זילנד 58:**67** אוסטרליהאוסטרליה אוסטרליה
 |

נבחרות שלא השתתפו
-----------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * איי מריאנה
* איי מרשל
* איי פיג'י
* איי קוק
* איי שלמה
* גואם
* ונואטו
 | * טהיטי
* טובאלו
* טונגה
* מיקרונזיה
* נאורו
* נורפוק
 | * סמואה
* סמואה האמריקנית
* פלאו
* פפואה גיאנה החדשה
* קיריבטי
* קלדוניה החדשה
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של האליפות
**אדפיים** (שם מדעי: **Adapidae**) היא משפחה נכחדת של פרימטים נכחדים, בעלי אף-לח מהקבוצה הנכחדת אדפיפורמס, שחיו רק בתקופת האאוקן לפני 55 עד 34 מיליון שנה מהיום.

מאפיינים
--------

פרימטים אלה נחשבים ליצורים הדומים מאוד ללמורים וקרוביהם, אך היו גם בעלי מספר מאפיינים של בעלי אף-יבש - הקופים או הקופיפים. מבנה הכפות שלהם ומפרקי הידיים שלהם מרמז על התפתחות זו וכן העובדה שהיו בעלי אצבעות חסרות טפרים, אך שהיו גם בעלי מאפייני למורים כמו חוטם מוארך יחסית, חלל עיניים גדול ושיני מסרק. מינים אלה היו קטנים יחסית ומשקלם לא עלה על קילוגרם אחד.

המאובנים של בני המשפחה התגלו באירופה, אפריקה ואמריקה הצפונית, מה שמרמז על חיבורם אחת לשנייה. הם היו אוכלי כל שנעו בזריזות בין העצים של יערות גשם קדומים ונראה שנכחדו עם היעלמותם.

מיון
----

* תת-משפחה Adapinae
	+ סוג אדפיס (*Adapis*)
	+ סוג *Cryptadapis*
	+ סוג *Leptadapis*
	+ סוג *Magnadapis*
	+ סוג *Microadapis*
	+ סוג *Palaeolemur*
	+ סוג *Paradapis*
* תת-משפחה Caenopithecinae
	+ סוג *Adapoides*
	+ סוג *Afradapis*
	+ סוג *Aframonius*
	+ סוג *Caenopithecus*
	+ סוג דארוויניוס (*Darwinius*)
	+ סוג *Europolemur*
	+ סוג גודינוטיה (*Godinotia*)
	+ סוג *Mahgarita*
	+ סוג *Masradapis*
	+ סוג *Mescalerolemur*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדפיים** בוויקישיתוף
* אדפיים, באתר GBIF (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292955405171

 |
**הנצה**, (באנגלית: **budding**) היא תהליך בביולוגיה שלו משמעויות בשני עולמות: הראשונה, בהקשר רבייתי של בעלי חיים חסרי חוליות, והשנייה בהקשר חלוקת תאים ויצירת ממברנות ואברונים בתא החי.

הנצה היא צורת רבייה אל-זוויגית א-סימטרית במהלכה אורגניזם חדש צומח כמו ניצן בתהליך חלוקת תא באזור מסוים של האורגניזם ההורי. האורגניזם החדש נשאר מחובר לאורגניזם ממנו נוצר ונפרד ממנו כאשר מגיע לשלב הבוגר. כאשר הוא מתנתק, הוא מותיר אחריו רקמה צלקתית. משום שההתרבות היא אל-מינית, האורגניזם החדש שנוצר זהה בצורה מדויקת מבחינה גנטית להוריו.

אורגניזמים כדוגמת הידרה משתמשים בתאים בעלי יכולת התחדשות בתהליך ההנצה. בהידרה, ניצן מתפתח מצמיחה בשל חלוקת תאים חוזרנית באתר ספציפי אחד. ניצנים אלו מתפתחים לאינדיבידואלים קטנים וכשמגיעים לבגרות, מתנתקים מגוף ההורה ונהפכים לאינדיבידואלים חדשים.

הנצה פנימית או "אנדוגניה" היא תהליך אל-מיני של התרבות
המועדף על ידי טפילים כגון טוקסופלסמה גונדי *Toxoplasma*) *gondii*) והוא מערב תהליך בלתי-רגיל במהלכו שני תאי בת מיוצרים בתוך תא אם,
ולפני החלוקה הם מעכלים את תא האם.

אנדופוליגניה היא חלוקת התא לכמה אורגניזמים בבת אחת על ידי הנצה.

התרבות בבעלי חיים (חסרי חוליות)
-------------------------------

בבעלי חיים רב-תאיים (מטאזואה), הצאצאים יכולים להתפתח כגידולים הנמצאים על ההורה. בעלי חיים המתרבים באופן זה כוללים אלמוגים, ספוגיים, תולעים שטוחות ולארוות.

הנצה אופיינית לבעלי חיים כמו הספוגיים ונבוביים. בשיטה זו צומח מעין ניצן על הנבוב וכשהוא מוכן לכך הוא ניתק מ"אמו" והופך עצמאי (כבהידרה), או שמתפתחת ממנו מושבה (כבאלמוגים).
לדוגמה, מדוזה יכולה להתרבות בצורה אל זוויגית באמצעות הנצה כאשר היא נמצאת בשלב הפוליפ שלה.

חלוקה תאית
----------

חלק מהתאים מתפצלים בעזרת הנצה, לדוגמה סקרומציטים- זן השמר המשמש לאפייה ותסיסה. סופו של תהליך זה הוא בתא אם ותא בת קטן יותר.

כמו כן, בתא מתרחש מעבר ומבנה של אברונים וחומרים שונים בעזרת הנצה. חלק מהאברונים נעטפים בקרומים של אברונים מהם נוצרו כדוגמת הרשת אנדופלסמטית ומועברים בתוך בועית (וזיקולה) למקומות שונים בתא.

חלוקת מושבה
-----------

בסדרת הדבוראים (Hymenoptera) יש כמה דוגמאות ליצירת מושבה חדשה בתהליך של הנצה. במשפחת הדבורים המין אפיס דורסטה (*Apis dorsata*) עשוי באופן נדיר להתחלק בהנצה, התנהגות זו נצפתה בקרב קבוצה של "פועלות" שעזבו את הקן בו נולדו ויצרו קן חדש ליד הקודם. לעומת זאת, במשפחת הנמליים (Formicidae) המין נמלת האש הקטנה (*Wasmannia auropunctata*) במקומות לא אנדמיים, כלומר באזורים אליהם פלש, כמו בישראל, מושבה חדשה נוצרת תמיד בצורה של הנצה ולא בתהליך של מעוף כלולות.

וירולוגיה
---------

בווירולוגיה, הנצה היא צורה של פיזור ויראלי בעזרתו נגיפים בעלי מעטפת רוכשים את המעטפת החיצונית שלהם בעזרת ממברנת התא המאחסן ממנו יוצאים על ידי תפיחה מהממברנה וסגירת הוויריון.

בצמחים
------

הנצה היא התופעה בה ניצן יכול להינתק מהצמח הראשון ולהתפתח לצמח עצמאי חדש.

בחקלאות, הנצה מתייחסת לפעולת ההרכבה של צמח אחד על אחר.

ראו גם
------

* קרום התא
* נגיף

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמרו של הנריק גארוף על הבשלת וירוס באמצעות הנצה, באתר NCBI (באנגלית)
* הנצה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Galapagos Species Checklist, Charles Darwin Foundation (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563767205171
* GND: 4297226-7
* LCCN: sh97003532

 |
**ג'ני ארפנבק** (בגרמנית: **Jenny Erpenbeck**; נולדה ב־12 במרץ 1967) היא סופרת ובמאית תיאטרון ואופרה גרמנייה.

ביוגרפיה
--------

ארפנבק נולדה בשנת 1967 בברלין המזרחית. אביה הוא הפיזיקאי, הפילוסוף והסופר ג'ון ארפנבק ואמה היא המתרגמת דוריס קיליאס. בברלין למדה בבית ספר תיכון מתקדם, שם סיימה את לימודיה בשנת 1985.

לאחר מכן סיימה חניכה של שנתיים ככורכת ולאחר מכן עבדה כאחראית תלבושות ואביזרים.

בשנים 1988 עד 1990 למדה ארפנבק תיאטרון באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. בשנת 1990 עברה ללמוד בימוי והפקת תיאטרון ומוזיקה בבית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר.

לאחר שסיימה בהצלחה את לימודיה בשנת 1994, היא הפיקה את האופרה טירתו של כחול הזקן של בלה בארטוק בכנסיית הקהילה שלה ובבית האמנות תכלס. היא עבדה זמן מה בהתחלה כעוזרת במאית בבית האופרה בגראץ, שם בשנת 1997 היא עשתה הפקות משלה על האופרות של ארנולד שנברג, על האופרה טירתו של הזקן, בנוסף להקרנת הבכורה שלה "לחתולים יש שבעה חיים".

כבמאית עצמאית, היא ביימה בשנת 1998 בתי אופרה שונים בגרמניה ובאוסטריה.

בשנות התשעים החלה ארפנבק בקריירת כתיבה בנוסף לבימוי שלה. היא מחברת פרוזה ומחזות נרטיביים.

בשנת 2007 החלה לכתוב ארפנבק טור דו שבועי ב"פרנקפורטר אלגמיין צייטונג", במקום ניקול קראוס.

בשנת 2015 זכה התרגום לאנגלית של הרומן שלה Aller Tage Abend (סוף הימים) בפרס ספרות החוץ העצמאית.

עבודותיה של ארפנבק תורגמו לכ-20 שפות.

ארפנבק כתבה כ-10 ספרים ושני מחזות.

חיים אישיים
-----------

ארפנבק מתגוררת בברלין יחד עם בעלה, המנצח וולפגנג בוזיץ' ועם בנם היחיד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ג'ני ארפנבק** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'ני ארפנבק** |

* ג'ני ארפנבק, ברשת החברתית Goodreads
* ג'ני ארפנבק (1967-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הכיוון מזרח, באתר ynet, 20 בפברואר 2010
2. 1 2 3  Vom Ausgeliefertsein, Freiburger Nachrichten, ‏2016-04-18 (בגרמנית (שוויץ))

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305005905171
* BIBSYS: 24724
* BNE: XX1688524
* BnF: cb13773243s (data)
* CANTIC: a11190930
* CiNii: DA1435565X
* GND: 123291453
* ICCU: RMBV184337
* ISNI: 0000 0001 2148 8357
* LCCN: nr99027716
* MusicBrainz: 6eed308e-63a0-4d68-b791-754c438fb2f5
* NDL: 00943861
* NKC: ola2003193878
* NLG: 182456
* NLK: KAC200200106
* NLP: A27327553
* NSK: 000726782
* NTA: 190389729
* RERO: 02-A005920876
* SNAC: w6zh47rz
* SUDOC: 059871474
* VIAF: 118307965
* WorldCat: lccn-nr99027716

 |
מפת הצד של פטרוגרד, שנת 1925
**הצד של פטרוגרד** (ברוסית: **Петрогра́дская сторона**) הוא אחד החלקים ההיסטוריים של העיר סנקט פטרבורג, הנמצא בגבולות המינהליים של נפת פטרוגרד בעיר. לפני שינוי שמו על ידי ניקולאי השני מ"סנקט פטרבורג" ל"פטרוגרד" ב-18 (31) באוגוסט 1914, נקרא בשם "הצד של פטרבורג".

זהו אחד מחמשת הצדדים של סנט פטרבורג, יחד עם הצד של האדמירליות, הצד של ויבורג, הצד של קאצנבסאיה (הממוקם בשפכו של נהר אוחטה) והצד של מוסקבה. הוא מורכב מכמה איים, שהגדולים שבהם:

* אי פטרוגרד
* אי הארנבים
* אי פטרובסקי
* אי המרפא
* האי קרסטובסקי
* אי באבן
* אי ילאגין

האי הגדול ביותר בצד של פטרוגרד הוא "פטרוגרד" ובו שני רחובות ראשיים: שדרות אי האבן ושדרת בולשוי (הנמשכת אל תוך האי וסילי). מבין אתרי הציון החשובים הם גן החיות של לנינגרד, מתחם הספורט והקונצרטים יובילייני, ארמון התרבות לנסובייט.

ישנם אנדרטאות ארכיטקטוניות רבות (כולל בעלות חשיבות פדרלית), כדוגמת מסגד העיר, אחוזת סרגיי ויטה, אחוזת קשסינסקאיה, מרחצאות טוצ'קוב, ביתו של פיוטר הראשון, קתדרלת הנסיך ולדימיר, הבית עם המגדלים, הליצאום של אלכסנדר, ההרכב האדריכלי של הכיכר האוסטרית ואתרים אחרים.

מספר אוניברסיטאות ידועות נמצאות באי כולל האוניברסיטה הרפואית על שם פאבלוב, האקדמיה הצבאית לחלל על שם מוז'איסקי, חיל הצוערים הגדול על שם פיוטר הגדול ואחרים. ישנם כמה תיאטראות ועשרות מוזיאונים. גשר טוצ'קוב מחבר בין האי פטרוגרד לאי וסילי.

מרחצאות טוצ'קוב
**באי הארנבים** נמצא מבצר פטרופבלובסקיה, אחד המבנים הראשונים בעיר שקיבל את שמו לאחר בניית קתדרלת פטרופאבלסאקיה בה. המצודה שוכנת בכלא (כיום מוזיאון), צריפי חיל המצב העירוני, המטבעה (שעודנה פעילה), האנדרטה לפיוטר הראשון (שנעשתה על ידי הפסל שמיאקין) ואתרים נוספים. שני גשרי עץ מובילים אל האי, סמוך לאחד מהם מונחת אנדרטה לארנבת על בול עץ הבולט מתוך המים. שטח האי הוא 18 דונם, הוא מופרד מהצד של פטרוגרד על ידי מיצר קרונברקסקי ובו שוכן גם מעון המגורים של מושל סנקט פטרבורג.

**האי פטרובסקי** ממוקם בין נהר ז'דנובקה למלאיה נייבה. בדרום האי נמצא אצטדיון פטרובסקי, לידו פארק פטרובסקי.

**אי המרפא** ממוקם בצפון הצד של פטרוגרד ומשתרע מנחל קרפובקה ועד מלאיה נייבה ובולשאיה נייבה. באי נמצא הגן הבוטני של המכון הבוטני על שם קומארוב (בזמן פיוטר הראשון היה כאן גן מרפא וזו הסיבה שהאי קיבל את שמו), גן לופוחין, האקדמיה הכימית-פרמצבטית, האוניברסיטה האלקטרוטכנית, המכון לרפואה ניסיונית, מרכז הטלוויזיה של הערוץ החמישי (ברחוב צ'אפיגין 6) ומגדל הטלוויזיה.

ראו גם
------

* נפת פטרוגרד (סנקט פטרבורג)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **אזור פטרוגרד בסנקט פטרבורג** |

* תמונות הצד של פטרוגרד
* עיתון "המחוז שלי": הצד של פטרוגרד
* מדריך לפטרבורג: הצד של פטרוגרד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Пункт 1.2.2.7.
2. ↑  "Санкт-Петербург — Открытый город: Петроградская сторона". אורכב מ-המקור ב-2006-10-11. נבדק ב-2007-12-30.
3. ↑  "Карты Google". אורכב מ-המקור ב-2012-03-02. נבדק ב-2007-12-30.
פרות ברעייה
ברנטה קנדית ברעייה.
**לוחכי עשב** או **רועי עשבים** הם בעלי חיים הרביורים אוכלי צמחים, הניזונים מהחלקים העליונים של העשבים ברחבי העולם, בעיקר באחו, במדשאות, בסוואנה ובערבות העשב ברחבי העולם. צורת אכילה דומה לשיטת הלוחכים הם לוחכי עלים, שניזונים מחלקי צמחים גבוהים, מבלי לעלות על העץ. דבר זה נפוץ אצל כמה איילים, ג'ירפות ובהמות מבויתות מקבוצת מעלי גירה וגם אצל פילים וקרנפים.

רוב העשבים שייכים למשפחת הדגניים הגדולה, המצמיחים עלים קשים מקצה השורש שלהם ואכילת העשבים אינה הורגת כליל את הצמח. העשבים מתפרשים בדרך כלל על פני שטח עצום היכול לכלכל חיות רבות. וגם חיות רבות לוחכות את העשב בעדרים עצומים.

החיות צריכות להקדיש את רוב זמנם לאכילת העשבים וכן להתכופפות ולמנוסה מהירה מטורפים שיכולים לתקוף את החיות השקועות באכילה. לשם כך יש ללוחכים שריר צוואר גדולים היכולים להתכופף לאורך זמן וכן רגליים ארוכות וחושים דרוכים החשים מרחוק בטורפים. הם בעלי קיבות גדולות היכולות להתמודד עם התאית שבעשבים וחלקם יכולים להעלות גירה וכך לאכול את העשב מחדש. יצורים אחרים כמו הארנבת ניזונים מהעשב, מפרישים אותו כצואה ואוכלים אותה כדי להמשיך את פירוק החומרים.

ישנם מינים שונים של לוחכים: רוב מכפילי הפרסה, הטפיר, הקפיבארה והדרבן, מיני האווזים, האיגואנה, צבי היבשה וחרקים כמו הנמלים והחגבים. ישנם לוחכי עשב גם מתחת למים: סרטנאים שונים, קיפודי ים, דגים כמו הבתרניים, תחש המשכן וצבי הים.

רעיית צאן
---------

רעיית צאן נעשית על ידי אדם המשגיח על כבשים ועזים בשטחי המרעה, באחו הפתוח או באזורים הרריים.

במהלך הרעייה הצאן אוכל את הצמחייה הרכה, והעדרים הגדולים מתפזרים וניזונים מכל צמחייה שהם רואים. בשלב מסוים הרועה לוקח אותם לתחנה נוספת וכן הלאה עד לחזרה לדיר. הרועה נעזר גם בכלב רועים היודע לכוון את הצאן על פי רועה. רעיות שונות עזרו למנוע שריפות, על ידי כרסום כל החלקים הדליקים של האש. כמו כן הם מונעים מיערות כרותים לשוב לגודלם המלא, עקב אכילת הנבטים הצעירים של הצמחייה הנמוכה. רעיות אחרות פוגעות בחיות לוחכות אחרות, כשהעדרים פולשים לאזורים מבודדים וחיות אחרות נפגעות מאובדן מקומות המחיה על העשב. כך קורה לצב הגלאפגוס שנמצא בסכנה, עקב הרעייה של העזים, הפוגעת בצמחייה שהוא אוכל.

כמו רועי הצאן ישנם גם רועי בקר המכונים בוקרים ואולם רוב הפרות חיות ואוכלות את החציר שמוגש להם ברפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוחכי עשב** בוויקישיתוף

| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים • אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם • קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |
**אלום גולד** היא חברה פרטית ישראלית המתמחה בתכנון, פיתוח, מערכות אלומיניום עבור דלתות, תריסים  וקירות מסך, תעשיות שונות וכן זכוכית ומוצרים נלווים המיועדים לתעשיות בשוק המקומי והבינלאומי. המרכז הלוגיסטי העיקרי נמצא באזור התעשייה ברקן.

היסטוריה
--------

אלום גולד
החברה נוסדה בשנת 1971 על ידי משפחת בקשי שעלתה לישראל מעיראק. בשנים אלה מרבית עבודת החברה הייתה ייצור פרופילי PVC לתחום החלונות והדלתות.

בשנות ה-80 החליטה החברה להיכנס לתחום פרופילי האלומיניום ולתחום האביזרים לחלונות והדלתות. בתחילת שנות ה-2000 נקלעה החברה לקשיים, לאחר מעילה שהתרחשה בחברה על ידי רו"ח שלה והתרשלות של הבנק איתו עבדה החברה.

בשנת 2010 הקימה "אלום גולד" את בית מערכות  האלומיניום ALUG לשם מתן פתרון לתחום מעטפת הבניין בפרט ולענף הבניה ככלל.
בשנת 2012 רכשה "אלום גולד" את חברת "כלבו אלומיניום", בעלת מרלו"ג הממוקם בתל אביב.

בשנת 2016 רכשה "אלום גולד" את חברת הזכוכית והאלומיניום "אור אלום", בעלת מרלו"ג הממוקם בחיפה. קניית "אור אלום" סימלה את כניסתה של החברה לתחום הזכוכית ולהגדלת פריסתה הארצית.

בשנת 2020 מיזגה "אלום גולד" את חברת "פניציה" וחברת "אור אלום" לכדי גוף אחד האחראי על רוב הפצת הזכוכית במדינת ישראל.[דרוש מקור] מרלוג החברה ממוקם בנוף הגליל. בשנת 2021 החלה חברת הקבוצה "פניציה", בפעם הראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל, בייבוא זכוכית באמצעות אוניות צובר, לשם מתן מענה לצורכי מדינת ישראל לזכוכית ובפרט לענף הבנייה, לאחר סגירת קו היצור של "פניציה".

בשנת 2023 רכשה "אלום גולד" את חברת טכניקה המתמחה באביזרים לתחום החלונות והדלתות.

פעילות החברה
------------

קבוצת גולד עוסקת ביבוא ועיבוד פרופילי אלומיניום, מערכות אלומיניום, זכוכית ומוצרים נלווים המיועדים לתעשיות בשוק המקומי והבינלאומי.

חברות הקבוצה נמצאות בבעלות פרטית, דור שני בתחום. לחברות הקבוצה שיתופי פעולה שמטרתם לתת מענה להיבטים של מערכות האלומיניום לבניין, כגון פרופילי אלומיניום, צבע וזכוכית. בתחילת 2023, הקבוצה מנתה כ-150 עובדים והחזיקה כ-29,000 מ"ר של מרכזים לוגיסטיים באזור התעשייה ברקן, בתל אביב, בנוף הגליל, במישור אדומים ובחיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אלום גולד
* אתר אינטרנט ALUG
* אתר אינטרנט פיניציה זכוכית
* אתר האינטרנט של טכניקה
* הדף הרשמי של אלום גולד, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  לימור קלר, שומרים על פרופיל גבוה, באתר THEMARKER, ‏23.05.23
2. ↑  חברה תובעת 3.2 מ' ש' ממנהל החשבונות שלה ואשתו עורכת הדין בטענה לגניבה, באתר דה מרקר, ‏07.11.2006
3. ↑  יצחק דנון, רשלנות של הבנק הבינלאומי איפשרה מעילה בכ-3 מיליון ש' בחברה, באתר גלובס, ‏02.08.2006
4. ↑  לימור קלר, בחיבור שבין המינימאלי לפונקציונאלי, באתר דה מרקר, ‏05.04.22
5. ↑  נווית זומר, יצרנית הזכוכית פניציה מתמזגת, באתר ynet, 30 באוגוסט 2020
**דייוויד בנואה** (באנגלית: **David Benoit**; נולד ב-9 במאי 1968) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד.

קריירה
------

בנואה, יליד לפאייט שבלואיזיאנה, החל לשחק כדורסל בגיל צעיר. בעונת 1986/1987, החל בקריירת מכללות לאחר שהצטרף למדי אוניברסיטת טיילר ג'וניור ולאחר מכן, בעקבות יכולת מצוינת והתקדמות מקצועית, בנואה עבר בעונת 1988/1989 לליגת ה-NCAA, כשהצטרף לאוניברסיטת אלבמה. לאחר שתי עונות במדיה פתח בקריירה מקצועית, בקבוצה הספרדית, אוניקאחה מאלגה ולאחר עונה אחת, עבר לקבוצת ה-NBA, יוטה ג'אז. עבור הג'אז שיחק במשך חמש עונות וחצי, בהן ערך 366 הופעות וקלע בממוצע 8.7 נקודות. לאחר תקופה זו, שיחק במדי הניו ג'רזי נטס, לאחר שהועבר בעסקה תמורת כסף. לאחר מכן, בנואה הועבר מהנטס לאורלנדו מג'יק תמורת בחירת דראפט עתידית בסיבוב השני וכסף. בסיום העונה עזב בנואה את המג'יק.

בנואה חזר לאירופה, לאחר ששיחק מספר שנים ב-NBA. הוא הצטרף למכבי תל אביב והיה שותף לזכיית הקבוצה בדאבל. האירוע הזכור ביותר מתקופתו בישראל הוא הקטטה האלימה שפרצה בין בנואה לבין מוטי דניאל, שחקנה של מכבי ראשון לציון דאז, במהלך משחק בין הקבוצות. בסיום העונה עזב בנואה את ישראל ושב לשחק במדי יוטה ג'אז.

מעונת 2001/2002, שיחק בנואה במספר קבוצות מסין ומיפן (למעט עונה אחת ביוטה סנוברס) עד לפרישתו בשנת 2007. בנואה זכה באליפות אחת ובשני גביעים במהלך תקופה זו במערב התיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* אמיר בוגן, דייויד בנואה נזכר בקטטה עם מוטי דניאל: זה רודף אותי, באתר ynet, 4 בינואר 2008
שחזור של הפרגולה מתקופת המנדט
**גן השושנים** (באנגלית: Rose Garden - "גן הוורדים"), הוא גן ציבורי המצוי בשכונת טלביה בירושלים, בין הרחובות פינסקר ודובנוב.

היסטוריה
--------

ישנה סברה לפיה השימוש הראשוני בשטח הגן החל כבר בשלהי התקופה העות'מאנית, וכי אירוע שתואר על ידי חמדה בן יהודה בעיתון "השקפה" בשנת 1906 אשר כלל קבלת פנים לכבוד יום עלותו לשלטון של הסולטאן עבדול חמיד השני התרחש בגן. חמדה בן יהודה מתארת: 

> 
> קטמוניה מפוארה עד אין להכירה: אהלים ודוכנים, ספסלים וכיסאות, פנסים מגוונים ודגלים לרב.
> 
> 
> 
> — חמדה בן-יהודה, בקטמוניה, השקפה, 5 בספטמבר 1906
> 

בראשית תקופת המנדט הבריטי הסדירה עיריית ירושלים את גן השושנים, שנקרא באותה עת "גן הוורדים" (Rose Garden) וערכה בו קבלות פנים רשמיות של העירייה.

לגן נבנו שתי כניסות בסגנון אר דקו, האחת מרחוב פינסקר, והשנייה מרחוב דובנוב, ובגן נבנתה פרגולה ובריכת נוי ובה דגי זהב.

תזמורת המשטרה הבריטית נהגה לנגן בגן מדי שבוע להנאת תושבי השכונות הסמוכות.

לאחר מלחמת העצמאות, ובשל קרבתו של גן דניאל לקו העירוני (הגבול בין ישראל וירדן), המשיכה עיריית ירושלים לקיים בגן את אירועיה הרשמיים, וכן קבלות פנים ביום העצמאות. 

בשנת 1992 שופץ הגן, ושוקמו הפרגולות. בריכת הנוי הוסרה ובמקומה הוצב גן משחקים.

* חגיגות יום העצמאות בגן בנוכחות דוד בן-גוריון ואישים נוספים, 1950. בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומיתחגיגות יום העצמאות בגן בנוכחות דוד בן-גוריון ואישים נוספים, 1950. בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
* הנוף הנשקף מהגן, לכיוון המושבה הגרמניתהנוף הנשקף מהגן, לכיוון המושבה הגרמנית
* 
* שלט של עיריית ירושלים המתאר את ההיסטוריה של הגןשלט של עיריית ירושלים המתאר את ההיסטוריה של הגן
* הוורדים שמרכז הפרגולההוורדים שמרכז הפרגולה

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית**, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בגן השושנים בירושלים, באתר 'חלון אחורי', 17.6.2017
* מידע על גן השושנים בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן השושנים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  התכנית הארצית של חגיגות יום העצמאות, על המשמר, 8 במאי 1951
**עודד גינדין** (נולד ב-4 באוגוסט 1944), הוא ספורטאי ישראלי בעבר. 6 פעמים ברציפות אלוף ישראל (1965–1970) ושיאן ישראל בריצת 400 מטר משוכות במשך כ-8 שנים. כדורסלן מצטיין (3555 נקודות, מקום 49 בכל הזמנים) בקבוצות הפועל גבעת ברנר/נען והפועל רמת גן ושחקן נבחרת ישראל בכדורסל.

ביוגרפיה
--------

גינדין גדל בקיבוץ נען. הוא התאמן הן באתלטיקה בקבוצת הפועל נען והן בכדורסל בקבוצת הפועל גבעת ברנר/נען.

### אתלט מצטיין

#### אלוף ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1965 זכה גינדין במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 58.2 שניות,.

בתחרות אתלטיקה בין נבחרת יוון לנבחרת ישראל שנערכה באתונה ביולי 1966 קבע גינדין בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 56.5 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של יאיר טאו ושלו (56.9 שניות)

בתחרות שנערכה בוינגייט ב-20 במאי 1967 זכה גינדין במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש 56.1 שניות. שיא זה החזיק מעמד 6 שנים ונשבר על ידי יובל אור (55.72 שניות).

### כדורסלן מצטיין

גינדין שיחק בקבוצת הפועל גבעת ברנר/נען, 9 עונות עד לשנת 1978 כולל, שבה הקבוצה התפרקה. הוא עבר לשחק בקבוצת הפועל רמת גן שתי עונות. במהלך הקריירה שלו, הוא קלע 3557 נקודות, שלישי בכל הזמנים בקבוצת הפועל גבעת ברנר/נען ו-49 בכל הזמנים מבין הקלעים הישראלים.

| עונות | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- |
| 1970–1978 | הפועל גבעת ברנר | 3,420 |
| 1979–1980 | הפועל רמת גן | 137 |

שיאים אישיים
------------

* ריצת 400 מטר משוכות: 56.1 שניות (1967) **שיא ישראלי בעבר**

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל שחקן, אתר המנהלת
* שיאי ישראל העולם והאולימפיאדה באתלטיקה קלה, מעריב, 23 באוגוסט 1972
* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)
* סה"כ נק' נבחרת גברים, באתר איגוד הכדורסל בישראל
* יבל ברקאי, ערב הוקרה לעודד גינדין, באתר הזמן הירוק
* עודד גינדין, באתר גבעת ברנר

הערות שוליים
------------

1. ↑  שני שיאים באליפות ישראל באתלטיקה, חרות, 11 ביולי 1965
2. ↑  רפאל נאה, הופעה כושלת ל"מלכת הספורט" ביוון, דבר, 17 ביולי 1966
3. ↑  קלעי כל הזמנים - עודד גינדין, באתר מנהלת הליגה
4. ↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - ריצת 400 מטר משוכות באתר איגוד האתלטיקה בישראל
**דיוויזיית המילואים ה-5** (בגרמנית: **5. Reserve-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-3, שהיה חלק מהארמייה הראשונה. הדיוויזיה נטלה חלק במצור על אנטוורפן ובקרב על האיזר. בשנת 1915 היא הועברה לחזית המזרחית, שם השתתפה בין השאר בקרבות על ורשה ובמתקפת גורליצה-טרנוב בשנת 1915, ובקרב ברנוביץ' בשנץ 1916. באפריל 1917 היא הוחזרה לחזית המערבית, שם לחמה במהלך הקרב השני על האן. בשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים, ובכלל זה בקרב השני על המארן. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-9 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

מפקדים
------

* ריכרד פויגט (2 באוגוסט 1914 – 25 בדצמבר 1914)
* מקס פון דירינגהופן (26 בדצמבר 1914 – 18 ביוני 1916)
* וילהלם פון וויינה (19 ביוני 1916 – 28 בדצמבר 1916)
* פרידריך פון אאוורטר (14 באפריל 1917 – 9 בפברואר 1919)

לקריאה נוספת
------------

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
**הישראלים**, מוכרים גם כ**ביגי ושורטי** ובהמשך **ביגי ושורט**, היה צמד מוזיקלי ישראלי.

היסטוריה
--------

ב-2004 הקימו גילי "ביגי" מסמי ואמיתי "שורטי" צברי את ההרכב. באותה שנה, הוציאו את שיר הפריצה שלהם, "תזיזי ת'ישבן". מאוחר יותר הכריזו חברי ההרכב כי השקיעו את כל הונם בו. השיר, ששילב את ז'אנרי ההיפ הופ והפופ, הפך ללהיט, זכה ברינגטון פלטינה כפולה ואף גרר שיר תגובה מהזמרת רוני דואני בשם "תזיז את הישבן", אשר מחה על היחס של השיר לנשים. השיר "ריקוד השורטי ביגי" מתוך האלבום זכה להצלחה גם הוא, כאשר זכה בתואר רינגטון פלטינה. להיט נוסף המזוהה עם ההרכב הוא "המורה", שאף הופק עבורו וידאו קליפ.

בהמשך שנת 2004, הוציא ההרכב את אלבומו היחיד, "תזיזי ת'ישבן", תחת חסותו של הלייבל "בן-צור הפקות". האלבום זכה להצלחה רבה, אך ההרכב התפרק תוך שנה.

ב-2005 שודרה בערוץ 2 התוכנית "פעם בחיים", בה השתתף ההרכב.

ב-2008, חתם מסמי בחברת התקליטים הד ארצי, על מנת להקים את ההרכב מחדש, והחליף את צברי בטל "שורט" שרון (טל שרעבי), אך הקמת ההרכב מחדש לא הצליחה והצמד המחודש הוציא סינגל אחד בלבד, בשם "עד אור הבוקר".

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי אולפן

* 2004: תזיזי ת'ישבן

קישורים חיצוניים
----------------

* הישראלים, באתר ספוטיפיי
* הישראלים, באתר Discogs (באנגלית)
* הישראלים, דף שער בספרייה הלאומית
* מרב יודילוביץ', איזה כוסית, רוצה בטוסיק?, באתר ynet, 7 במרץ 2004
* ארנה קזין, לישראלים גסים דרושה אשה זועמת, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2004

הערות שוליים
------------

1. 1 2  גואל פינטו, "מי אוהב אותך יותר ממני" ו"תזיזי ת'ישבן" - הרינגטונים הכי פופולריים, באתר הארץ, 4 ביולי 2005
2. ↑  עושים בית ספר למורה, באתר ynet, 24 במרץ 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306058705171
* VIAF: 128378788
* WorldCat: viaf-128378788

 |
**טולן שעל הדנובה** (גרמנית: Tulln an der Donau) או בקיצור **טולן** היא עיר במדינה האוסטרית אוסטריה תחתית, המהווה את המרכז הפוליטי והכלכלי של אזור טולנרפלד (Tullnerfeld - "שדה טולן"), ובירתו של מחוז באותו השם. העיר גובלת ברכס של יער וינה מדרום וברכס וגראם מצפון. העיר נודעת בכינוייה העממי "עיר הפרחים" ושוכנת בקרבת וינה על הגדה הדרומית של הדנובה.

גאוגרפיה
--------

התחום המוניציפלי של טולן מתפרש על כ-72 קילומטרים רבועים, כשנהר הדנובה זורם בשטחו לאורך כ-5 קילומטרים. במערב נמצא החלק החדש והגדול של העיר, ובמזרח החלק הקטן והוותיק. העיר נמצאת במיקום של 179 מטרים מעל גובה פני הים, ומוקפת בטולנרפלד ושטחים מישוריים שמשנים את טבעם לגבעות קטנות רק בקרבתם לדנובה.

היסטוריה
--------

טולן היא אחת מהערים העתיקות ביותר באוסטריה. ההשערה הרווחת היא שהשם "טולן" מגיע מהשפה הקלטית אך אין הוכחות לכך בנמצא. כעיר שנוסדה בתקופה שקדמה לתקופה הרומית, הפכה טולן עם הכיבוש הרומי במחצית הראשונה של המאה ה-1 למצודת פרשים של האימפריה הרומית שעל לימס הדנובה, וגם שימשה כבסיס לצי הרומאי על נהר הדנובה. במהלך השנים האחרונות של השלטון הרומאי, עם הצלתה הניסית מכיבוש הברברים, הפכה העיר לקדושה על ידי סברינוס מנוריקום.

בסוף המאה ה-8 הייתה טולן עיירה קטנה. בתקופת שלטונו של קרל הגדול הייתה לעיר השפעה רבה על שוקי המסחר של בית באבנברג עקב מיקומה על נהר הדנובה - וקיבלה אף את תואר בירת המדינה. תואר זה אבד לטולן עקב המרוצה בהתפתחותה של וינה ושורה של אירועים נוספים כדוגמת שריפות עזות חוזרות ונשנות, חוסר ההיערכות של דרכי המסחר, פלישת הצרפתים ועלייתה לגדולה של העיר אדרינגן שעל נהר הדנובה.

בשנת 1683 נערך בעיר הכינוס של צבאות האזור לצורך שחרור וינה מעול הטורקים.

בשנת 1986 התמודדה העיר בבחירות לבחירת עיר הבירה של אוסטריה תחתית אך הפסידה לסנקט פלטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טולן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טולן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567581805171
* GND: 4061190-5
* MusicBrainz: 99f4aee0-a80b-404d-802c-3a8ba42bf7a3
* NKC: xx0134075
* VIAF: 158878119
* WorldCat: lccn-n89119003

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במלך לידיה. אם התכוונתם לשחקן הכדורגל, ראו ראיין גיגס.

**גיגס** (מלך בין 687–652 לפנה"ס, במקור האשורי מכונה **גוגו**), מייסד השושלת המרמנדית של הממלכה הלידית (Lydia) ששכנה במערב מרכזה של אסיה הקטנה, בסביבות העיר איזמיר שבטורקיה של ימינו.

חייו
----

על פי הרודוטוס, גיגס היה אחד מקציניו של המלך הקודם קנדלוס והיה איש סודו. קנדלוס היה סבור שאשתו היא האישה היפה ביותר עלי האדמות והרבה להלל את יופייה באוזני גיגס. פעם אחת הוא הכריח את גיגס לצפות בה בעודה מתלבשת בלי שתדע על כך. אולם הדבר נודע למלכה שהכריחה את גיגס לרצוח את קנדלוס ולשאת אותה לאשה. לפי אגדה המסופרת בדיאלוג "הפוליטאה" של אפלטון, הוא ביצע את מזימתו בעזרת טבעת קסמים הנקראת על שמו "טבעת גיגס", שהפכה אותו לבלתי נראה. טבעת זו הייתה גם מקור עושרו הגדול, שבגללו נתפרסם בין היוונים על ידי המתנות יקרות הערך ששלח לאורקל שבדלפי. כדי לתת אישור לשלטונו, פנה גיגס אל האורקל ושאל אותו כמה זמן יארך שלטונו. האורקל השיב ששלטון משפחתו יימשך חמישה דורות. הדור החמישי היה קרויסוס. 

גיגס היה הראשון מבין מלכי לידיה שהרחיב את שלטונו על החלקים של אסיה הקטנה המיושבים על ידי היוונים. הוא כבש את קולופון ואת חבל טראוס והתקיף את מילטוס וסמרינה. בימיו הותקפה לידיה על ידי הקימרים, שחדרו לגבולותיה דרך ארמניה ופריגיה. גוגו ביקש את עזרת אשורבניפל מלך אשור, וכשזה לא נענה לבקשתו, תמך גיגס במלך מצרים פסמתיך הראשון במרידתו באשור. בפלישה השנייה של הקימרים נהרג גיגס בקרב. בנו ארדיס השני מלך אחריו.

על פי הספרות היוונית הומצאה טביעת המטבעות בלידיה בימי גיגס ומשם הועתקה ליוון. המחקר ההיסטוריוני תומך בגרסה הזו. כמו כן, גיגס ככל הנראה היה השליט הראשון שכונה טירן. פרשת עלייתו לשלטון ונישואיו למלכה האלמנה, היוו השראה לכמה יוצרים חשובים ביניהם פ. הבל ות. גוטיה.

חוקרי מקרא רבים סבורים כי דמותו של גיגס היא הבסיס לתיאור המקראי של גוג מלך מגוג המתואר בספר יחזקאל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיגס** בוויקישיתוף
* גיגס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118699628
* ISNI: 0000 0004 4887 4321
* LCCN: n91078290
* NTA: 142341150
* RERO: 02-A009995717
* VIAF: 57409278
* WorldCat: lccn-n91078290

 |
**כריסטיאן שוסלה**, באנגלית: **Christian Schussele** (נולד ב-16 באפריל 1824 – 20 באוגוסט 1879) היה אמן ומורה אמריקאי, וזכה במדליית הכבוד האמריקאית לעיצוב.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

הוא למד אצל אדולף איבון ופול דלארוש בשנים 1842–1848 ולאחר מכן הגיע לארצות הברית. כאן, במשך זמן מה, הוא עבד בכרומוליתוגרפיה שאותה הכיר עוד בצרפת. מאוחר יותר התמסר כמעט כולו לציור.

הציור "אנשי הקידמה" שלו (1857) הציג דיוקן קבוצתי של תשעה עשר ממציאים ומחדשים אמריקאים. בעוד שכל המתוארים עדיין היו בחייהם, הם מעולם לא נפגשו כקבוצה אלא הורכבו מדיוקנאות בודדים קיימים. הוא שוכן כעת בקופר יוניון, ניו יורק.

יצירות ידועות אחרות כוללות "נקה את המסלול" (1851); "פרנקלין לפני מועצת הלורדים" (1856); "זייסברגר מטיף לאינדיאנים" (1859); "עובד הברזל והמלך שלמה" (1860); "וושינגטון בעמק פורג' "(1862) ועוד.

בערך בשנת 1863, הוא קיבל שיתוק ביד ימין. בשנת 1865, הוא יצא לאירופה ועבר טיפול קשה ללא שום תוצאות נראות לעין. בשובו, ב-1868, הוא נבחר למלא את התפקיד של מנהל מחלקת הרישום והציור באקדמיה של פנסילבניה, בה החזיק עד מותו. במהלך תקופה זו הפיק את "המלכה אסתר המגנה את המן", בבעלות האקדמיה (1869), ואת "יריד אלזס" (1870).

רוב הציורים שזכו לשמות זכו להכרה נרחבת באמצעות הדפסים גדולים של ג'ון סארטיין וחרטים אחרים.

הצייר תומאס אייקינס העביר את השיעורים של שוסלה כשהיה חולה מכדי ללמד. אייקינס ירש את שוסלה כמדריך לציור ורישום באקדמיה.

גלריה
-----

* המלך שלמה ועובד הברזלהמלך שלמה ועובד הברזל
* אנשי הקידמהאנשי הקידמה
* אנדרו ג'קסון בפני השופטיםאנדרו ג'קסון בפני השופטים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן שוסלה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wilson, J. G.; Fiske, J. eds. (1900). "Schussele, Christian". Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton.
2. ↑  MacLeod, Christine. "Distinguished men of science of Great Britain living in 1807–8". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6974 0876
* LCCN: nr89007685
* RKD: 71392
* SNAC: w6q81z6r
* ULAN: 500029871
* WorldCat (עם LCCN): nr89-007685

 |
מרים ברוך חלפי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**מרים ברוך חלפי** (1914 – 17 באוקטובר 2002) הייתה משוררת ופסלת.

ביוגרפיה
--------

מרים חלפי (לבית שטרנבאום) נולדה בסוקולוב (פולין); אביה, ברוך, היה סוחר; אמה, רחל לבית זלצברג. הבית היה מסורתי וציוני. אביה היה איש משכיל ולימד אותה בילדותה עברית. ב-1925 עלתה לארץ עם אביה (אמה נפטרה בפולין) ושלושה אחים ואחות אחת, וחיו בתל אביב. בארץ למדה בבית-ספר תיכון של ערב, גימנסיה הומניסטית, וכן למדה בסמינר לגננות. בילדותה ובנעוריה עבדה בעבודות שונות כדי לעזור למשפחתה ולאחיה. 

לאחר לימודיה, עבדה כמורה וגננת לחינוך מיוחד. ב-1937 נישאה לשמשון חלפי. ב-1952 נשלח הזוג למקסיקו להוראה בגימנסיה "תרבות", שם ייסדה את הגן העברי. שם סיימה בהצטיינות לימודי פיסול ב"אקדמיה דל-ארטה" במקסיקו-סיטי. כשחזרה ארצה המשיכה בלימודי הפיסול אצל רודי להמן ודב פייגין. נפטרה בתל אביב בשנת 2002 והותירה בת, המשוררת רחל חלפי.

יצירתה
------

  

עבודותיה הוצגו, בין השאר, בתערוכת "שמונים שנות פיסול בארץ" במוזיאון ישראל.
את שיריה הראשונים פרסמה בשם העט "מרים ברוך". איש, לבד ממשפחתה הקרובה, לא ידע את זהותה. היא לא רצתה שפרסומה כפסלת ישמש מנוף לשירתה, או יתערבב בצליל ה"נקי" שאליו שאפו שיריה.

  

יצירתה הפלסטית, בדומה לשירתה, מתייחדת בריכוז ובצמצום. וכך כתב הצייר אוזיאש הופשטטר:

> 
> בפסליה פורצת נזירות מעודנת לממדים של עוצמה... עבודותיה ממריאות לפסגות רליגיוזיות. שפת האמנות שלה... נוגעת בכל אלה שלבם אל הנסתר הנצחי...
> 
> 
> 
> — "ציור ופיסול" 1978
> 

  

ספר ביכוריה, "בַּתָּוֶךְ" (1992), עורר הדים נרגשים בקהילה הספרותית.

לוחית זיכרון למרים ושמשון חלפי על ביתם ברח' מאנה 23 בתל אביב
פסל של מרים חלפי בגן דובנוב בתל אביב
המשורר ישראל הר כתב על ספרה זה: "שיריה נדירים ונוצצים בייחודם", וכן כתב גם דוד וינפלד: "שיריה עמוקים ומרוכזים להפליא", וחיים פסח כתב: "היא מצליחה לכנס עולם רוחני, מעודן, עשיר ומהדהד במסגרת מוקפדת של שיר מדויק, היודע היטב את סוד הצמצום".

בספרה השני, "כִּמָּהוֹן", (הקיבוץ המאוחד, 1999) חשפה מרים ברוך את זהותה והופיעה בשמה המלא. "כִּמָּהוֹן", לֻוָּה בביקורות נלהבות.

ב - 2013 הונחה לוחית זיכרון על ביתם של מרים ושמשון חלפי בתל אביב. 

> 
> השירה הזאת היא שירת חיים. היא דומה לעקבות שמותיר בחול מי שעובר כאן ואנו מתבוננים במידותיו בהשתאות
> 
> 
> 
> — המשורר אדמיאל קוסמן
>

קישורים חיצוניים
----------------

* מרים ברוך חלפי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* רחל חלפי, תרבות וספרות: לא צריך, רוחל'ה, באמת לא צריך, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2008
* ארז שוייצר, דברים שבשירה, כימהון לראות שמים, באתר הארץ, 9 במרץ 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007287081305171
* BnF: cb15519847z (data)
* GND: 1220955280
* ISNI: 0000 0001 0965 245X
* LCCN: nr92031476
* ULAN: 500482514
* VIAF: 39242211
* WorldCat: lccn-nr92031476

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדובר צה"ל ואיש חינוך ישראלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו יצחק גולן.

**יצחק (איצ'ה) גולן** (24 באפריל 1932 – 10 במרץ 2008) היה דובר צה"ל בשנים 1977–1979 ולאחר מכן היה מנהל כפר הנוער בן שמן.

ביוגרפיה
--------

גולן נולד בטורקיה ובגיל שנה הגיע עם משפחתו לישראל. גדל בחיפה ובנעוריו הצטרף לתנועת הצופים, עמה הצטרף לגרעין ההתיישבות בקיבוץ חצרים. בשנים 1955–1957 היה מפקד היאחזות הנח"ל בעין רדיאן, שהיוותה את הבסיס להקמת קיבוץ יטבתה. במקביל שימש כמפקד יחידת הסיור שפעלה בערבה, שהוקמה בעקבות טבח מעלה עקרבים בשנת 1954.

בסיום שירותו הצבאי הסדיר למד זואולוגיה וידיעת הארץ בסמינר אורנים. בשנת 1965 חזר לשירות צבאי ומונה לקצין החינוך של פיקוד הנח"ל. הוא כיהן בתפקיד זה במהלך מלחמת ששת הימים ולקח חלק מרכזי בניהול הלהקות הצבאיות. בשנת 1968 מונה לקצין החינוך של פיקוד המרכז, תפקיד שבו כיהן עד לפרישתו ללימודים אקדמיים בשנת 1972. לבקשתו של הרמטכ"ל דוד אלעזר חזר לשירות פעיל במלחמת יום הכיפורים ושימש כקצין החינוך של חזית הדרום.

בשנים 1975–1977 עמד בראש הוצאת "מערכות", ובשנים 1977-1979 שירת כדובר צה"ל. 

בשנת 1980 פרש מצה"ל. 

שימש כדובר קרן קיימת לישראל, מנהל כפר הנוער בן שמן (1984–1997) ומנהל מוזיאון מכון איילון.

בן אחותו היה הבדרן דודו דותן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, הבוס של להקת הנח"ל, באתר הארץ, 4 במאי 2008
* נחום ברנע, חניכותו של דובר צה"ל, דבר, 23 באוגוסט 1977

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

| דוברי צה"ל  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| משה פרלמן • עמינדב פרי • נחמן קרני • נחמיה ברוש • שאול רמתי • דב סיני • אריה שלו • רפאל אפרת • יוסף כלב • פנחס להב • אפרים פורן • דב שיאון • יואל בן-פורת • יצחק גולן • יעקב אבן • אפרים לפיד • נחמן שי • אילן טל • עמוס גלעד • עודד בן-עמי • רון כתרי • רות ירון • מירי רגב • אבי בניהו • יואב מרדכי • מוטי אלמוז • רונן מנליס • הדי זילברמן • רן כוכב • דניאל הגרי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011252626705171

 |
חיצי הטלה על לוח המטרה
לוח חיצים סטנדרטי
**משחק הטלת החיצים** (באנגלית: **Darts**; נקרא גם זריקת חיצים) הוא משחק תחרותי בו השחקנים זורקים חיצים ללוח מטרה עגול התלוי על הקיר. בניגוד לחץ וקשת, החיצים נזרקים ביד ולא נורים. בעבר המושג התייחס למגוון רחב של משחקים המובדלים זה מזה בלוח המטרה, בחיצים ובחוקים, אך כיום המונח זריקת חיצים מתייחס למשחק אחד בעל סטנדרטים מקובלים.

המשחק שהיום הוא ענף ספורט תחרותי ומקצועי, שוחק באופן מסורתי בפאבים והיה מקובל מאוד באנגליה (שהייתה המדינה הראשונה בה המשחק קיבל הכרה כענף ספורט), בכל חבר העמים הבריטי, הולנד, אירלנד, המדינות הסקנדינביות, ארצות הברית וברחבי העולם.

הלוח עשוי, בדרך-כלל, מסיבי סיסל. הלוחות הזולים לעומת זאת עשויים מעיסת נייר או שעם. הלוח בקוטר 15.5 אינץ' (39.37 ס"מ) ומחולק ל-20 יחידות, כל אחת בצורת גזרה שקודקודה קרוב למרכז הלוח שבו נמצאים הטבעת הירוקה של ה 25 נקודות והעיגול הפנימי האדום של הבול 50 נקודות, כל יחידה מגודרת בחוט ברזל דק. מספרי הניקוד כתובים בדרך כלל מאותו חוט הברזל, בעיקר בלוחות איכות המיועדים לתחרויות מקצועיות, אך יכולים גם להיות מודפסים על גבי הלוח. קיימים 2 סוגי חיצים - עם חוד מתכתי ועם חוד רך (פלסטיק). גוף החץ עשוי מתכת (פליז, ניקל-כסף, טונגסטן, טיטניום). ישנן גרסאות בהן מיוצרים ראשי החיצים מפלסטיק והלוח בנוי כמעין רשת שכל חור בה יכול לקלוט את החץ. 
לילדים מיוצרים משחקי חיצים באופן כזה שראש החץ והלוח עשויים מגנט או צמדן. 
פגיעה בטבעת החיצונית מעניקה ניקוד כפול עבור פגיעה בה, ופגיעה בטבעת הפנימית משלשת אותו.

גובה ומרחק
----------

למשחק זה סטנדרטים קבועים וידועים. הלוח תלוי באופן בו מרכז הלוח (המכונה ה"בול") נמצא במרחק 173 ס"מ מהרצפה, כלומר בגובה העיניים של שחקן בגובה 182 ס"מ. על השחקן המטיל לעמוד מאחורי קו הנמצא במרחק אופקי של 237 ס"מ מפני הלוח. סטנדרטים אלו נקבעו על ידי הפדרציה העולמית לחיצים ומשחקי הטלת חיצים רשמיים משוחקים כך בכל רחבי העולם.

סוגי משחקים
-----------

ישנם סוגים רבים של משחקים בעולם, אך הנפוץ והמקובל ביותר הוא 501. כל משתתף מתחיל מסכום של 501 ממנו מופחת מספר הנקודות שצובר המתחרה בהטלת 3 חיצים כאשר המטרה היא להגיע בדיוק ל-0 באמצעות פגיעת החץ האחרון בדאבל או בבול המרכזי (Bull's eye). משתתף שעבר את האפס חוזר למספר הנקודות שהיה לו בתחילת התור הקודם.

הישג יוצא דופן הוא סיום המשחק ב-9 חיצים. עד כה 50 שחקנים בלבד זכו להישג זה בשידור טלוויזיה חי. הישג זה מזכה את המתחרה בפרס כספי נאה בהתאם לחשיבות התחרות. השחקן שהשיג את המספר הגבוה ביותר של סיום ב-9 חיצים (11 פעמים) הוא Phil Taylor הבריטי הנחשב לגדול השחקנים ולשחקן המעוטר ביותר בתולדות תחרויות הטלת החיצים.

ראו גם
------

* קורנהול – משחק הטלת שקיות תירס ללוח משחק עם חור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הטלת חיצים** בוויקישיתוף
* אמיר ענבר, אליפות העולם בחצים: המטרה מקדשת, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2009
* הטלת חיצים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543373305171
* GND: 4130876-1
* LCCN: sh85035823
* NDL: 00616764
* NKC: ph116824

 |
**מועדון הכדורגל וונדררס** (באנגלית: **Wanderers Football Club**) היה מועדון כדורגל חובבני מאזור באטרסי שברובע וונדסוורת' הלונדוני, אשר היה אחד מהמועדונים הבכירים בכדורגל האנגלי בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19. המועדון ידוע בזכות זכייתו בטורניר גביע ה-FA הראשון ב-1872, שלאחריו הוסיף וזכה בארבעה טורנירים נוספים בשנות ה-70.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם ב-1859 תחת השם "מועדון הכדורגל פורסט", ושכן באזור וולת'אם פורסט שבלונדון. הוא היה אחד מהמועדונים המייסדים של התאחדות הכדורגל האנגלית ב-1863. שנה אחת לאחר מכן השתנה שם המועדון לוונדררס, בעקבות "השיטוט" ("wandering") לאורך לונדון אל אזור פארק באטרסי. רוב שחקני המועדון היו תלמידים לשעבר בבתי ספר ציבוריים, והקפטן שלו היה צ'ארלס אלקוק אף כיהן כיושב-ראש ההתאחדות בין 1870 ל-1895 והיה הוגה הרעיון של גביע ה-FA.

תמונה של מועדון הכדורגל פורסט משנת 1863. ככל הנראה תמונה יחידה מהתקופה
המועדון ניצח במשחק הגמר הראשון של גביע ה-FA, שנערך בקנינגטון אובל ב-16 במרץ 1872. במשחק התמודדו שחקני המועדון מול שחקני רויאל אנג'ינירס, וגברו עליהם בתוצאה 1 - 0 משער של מורטון בטס. המועדון זכה בחמישה מתוך שבעת משחקי הגמר הראשונים של גביע ה-FA, שנערכו בין 1872 ל-1878, וגם בשנת 2016 המועדון נמצא במקום השנים עשר בטבלת הזוכים של הגביע. למרות שלמועדון לא היה מעולם אצטדיון בית קבוע (כפי שניתן ללמוד משמו), ידוע כי הוא שיחק בגשר לילי ובפארק באטרסי.

המועדון התפרק בשנת 1887, בתקופה שבה בתי ספר החלו להקים מועדונים משלהם (כגון אולד איטוניאנס).

מועדונים רבים, כגון בולטון וונדררס ווולברהמפטון וונדררס, אימצו את השם של וונדררס במילה נוספת בשמם.

בשנת 2009, מעל 120 מאז משחקו האחרון, המועדון הוקם מחדש במטרה לשחק במשחקי צדקה, ובשנת 2011 נרשם לליגה של דרום מזרח סארי, המשמשת כדרג ה-12 עד ה-17 במבנה הליגות האנגלי. וונדררס קודמה לדרג ה-16 בשנת 2013 לאחר שסיימה במקום השני בדרג ה-17. עונה מאוחר יותר, בעונת 2013/2014 הקבוצה קודמה לדרג ה-15 לאחר שזכתה באליפות. כיום הקבוצה משחקת הדרג ה-14. קבוצת המילואים של המועדון משחקת בדרגת ה-16 במבנה הליגות.

שחקנים ידועים
-------------

15 שחקנים השתתפו במשחקים בינלאומיים של נבחרת אנגליה בין 1872–1880 (בסוגריים: מספר ההופעות בנבחרת):

* צ'ארלס אלקוק (1)
* פרנסיס בירלי (1)
* אלכסנדר בונסור (2)
* פרדריק גרין (1)
* פרנסיס הרון (1)
* יוברט הרון (3)
* לאונרד האוול (1)
* ויליאם קניון-סלניי (1)
* רוברט קינגספורד
* ויליאם לינדזי (1)
* אלפרד סטרטפורד (1)
* הנרי וייס (3)
* רג'ינלד דה קורטניי ולץ' (1)
* צ'ארלס וולסטון (4)
* ג'ון ויילי (1)
* ארתור קיניירד – שיחק בנבחרת אנגליה ב-1874, וב-1876 השתתף במשחק של סקוטלנד מול נבחרת ויילס
* ג'ון האולי אדוארד

תארים
-----

* גביע ה-FA‏: 5 (1872, 1873, 1876, 1877, 1878)
* אליפות הרמה השלישית של הליגה של דרום מזרח סארי (הדרג ה-16 במבנה הליגות האנגלי): 2013/2014

לקריאה נוספת
------------

* Rob Cavallini (2005). The Wanderers F.C.: Five Times F.A. Cup Winners. Dog N Duck Publications. מסת"ב 0-9550496-0-1

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וונדררס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וונדררס (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של וונדררס
* וונדררס, ברשת החברתית פייסבוק

* וונדררס, ברשת החברתית אינסטגרם
* מידע באתר englandfootballonline.com‏
* מידע באתר מאגר ההיסטוריה של מועדוני כדורגל
* וויל באקלי, הגרדיאן, ימים בהם וונדרס זכתה בגביע האנגלי, באתר הארץ, 3 בינואר 2010