recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חייקה בלכטובסקה שפיגל** (בפולנית: **Chaike Belchatowska Spiegel**;‏ 11 בנובמבר 1920 – 26 במרץ 2002), המכונה גם הלן, הייתה יהודיה קנדית ילידת פולין,לוחמת התנגדות ואחת מהניצולים האחרונים ממרד גטו ורשה בשנת 1943 נגד הנאצים.

ראשית חייה
----------

שפיגל נולדה בוורשה שבפולין, לאם סוציאליסטית רדיקלית. היא הייתה חברה במפלגת הבונד. בשנת 1939 נכבשה פולין על ידי צבאות גרמניה הנאצית, והחל גירוש שיטתי של יהודי פולין. שפיגל הצטרפה לתנועת ההתנגדות.

מרד גטו ורשה
------------

היא הצטרפה לארגון היהודי הלוחם (אי"ל) בינואר 1943, לאחר שנמלטה מהרכבת שהובילה אותה למחנה ההשמדה טרבלינקה בנובמבר 1942. בלילה הראשון של חג הפסח, ב־19 באפריל 1943, כוח נאצי נכנס לגטו בפיקודו של קולונל פרדיננד פון סמרן-פרנקנג כדי לחדש את הגירוש, אך הם נהדפו על ידי לוחמי הארגון היהודי הלוחם וקבוצות התנגדות אחרות, וספגו אבדות כבדות. הגרמנים הופתעו. הלוחמים היהודים היו חמושים רק בקומץ כלי נשק מיושנים, בקבוקי תבערה מאולתרים ותחמושת מועטה.

הנאצים תקפו בפיקודו של הגנרל יירגן שטרופ, שמונה למפקד לאחר שקולונל פון סמרן-פרנקנג הועבר מתפקידו. שטרופ וחייליו נחסמו על ידי הלוחמים היהודים לאחר מספר ימים של לחימה קפדנית. הגרמנים החליטו אז לשנות את גישתם והחלו להצית את הגטו בלהבות באופן שיטתי. ב־8 במאי הם השתמשו בגז רעיל, ומטה הארגון היהודי הלוחם נפל.

ההערכה היא ש-7,000 יהודים נהרגו במהלך הלחימה ו-30,000 גורשו למחנות מוות, ואילו חמישים עד מאה לוחמי התנגדות יהודים, ביניהם בלכטובסקה ובעלה ברחו ליערות מחוץ לוורשה.

שפיגל עברה לשוודיה לאחר המלחמה. היא הייתה נשואה לברוך יקיר שפיגל, שהיה אחד מלוחמי ההתנגדות היהודים שהצליחו להימלט מהגטו ליערות שמחוץ לוורשה. הם סירבו לקבל ויזות אמריקאיות והתגוררו בשוודיה, והיגרו לקנדה לאחר המלחמה.

מותה
----

היא נפטרה במונטריאול שבקנדה, ב־26 במרץ 2002. היא הותירה אחריה בן, יוליוס שפיגל, ובת, מינדי שפיגל, ממונטריאול.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pennington, Reina (2003). *Amazons to Fighter Pilots - A Biographical Dictionary of Military Women (Volume Two)*. Westport, Connecticut: Greenwood Press. pp. 414–415. ISBN 0-313-32708-4.
2. ↑  Lewis, Paul (2002-04-07). "Chaike B. Spiegel, Who Battled Nazis in the Warsaw Ghetto, Dies at 81". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-07-24.
3. ↑  "November 11: Chaike Belchatowska Spiegel, Ghetto Fighter". *Jewish Currents* (באנגלית אמריקאית). 2012-11-11. נבדק ב-2017-07-24.
4. ↑  "Chaike "Helen" Belchatowska Spiegel (1920 - 2002) - Find A Grave Memorial". *www.findagrave.com*. נבדק ב-2017-07-24.
5. ↑  "Boruch Spiegel dies at 93; survivor of Warsaw ghetto uprising". *Los Angeles Times* (באנגלית אמריקאית). 2013-05-21. ISSN 0458-3035. נבדק ב-2017-07-24.
**שבועת האחים ההוראטים** (בצרפתית: **Le Serment des Horaces**) הוא ציור מאת הצייר הצרפתי ז'אק-לואי דויד.

היצירה נחשבת בעיני ההיסטוריונים של האמנות כסנונית הראשונה המבשרת את בוא עידן הנאו-קלאסיקה. עידן זה הוא כינוי של סגנון האמנות הרשמי שהיה בצרפת במחצית הראשונה של המאה ה-19 (1790–1840). שכן, האמנות הצרפתית בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 הושפעה מאוד מהמהפכה הצרפתית ומהרעיונות שהובילו אליה. 

העבודה מציגה נושא פטריוטי ובעל מוסר גבוה, המספר את הסיפור מהמאה ה-7 לפנה"ס על שלושת הבנים של פוליבוס הוראטיוס, שמת במאבק בין רומא לאלבה לונגה. כאשר הוראטיוס מרומא משביע את בניו בחרב להילחם במשפחה מאלבה. האמהות והאחיות דואגות ובוכות לשלומם של הבנים. המשפחה היריבה הייתה קשורה למשפחת האימהות ולכן הנשים אבלות כי הן יודעות שיאבדו אח או בעל. אחד האחים ניצל, אך הרג את אחותו מכיוון שהיא בכתה על אחד מהאויבים שמתו בעקבות הקרב, לו הייתה מאורסת. הוא הורשע על רצח בן המשפחה אך נמחל לו עקב רצון העם. האמן מתאר את האחים שנשבעים לחרב ומתאחדים כאיש אחד למען אותה המטרה. הם מאמינים בצדקתם כאשר טובת המדינה היא עליונה וקודמת לשיקולים אישיים ואפילו קודמת למשפחה. 

שבועת ההוראטים נחשבת לפעמים כהתבטאות הברוכה ביותר של הנאו-קלאסיציזם בציור. כל אחד משלושת האלמנטים שבציור (הבנים, האב, הנשים) ממוסגר בחלק של הארקדה, והדמויות ממוקמות במעין במה צרה. דויד חילק את התמונה בין דמות האב, בין האחים, ובין דמויות הנשים. נקודת המגוז של הציור ממוקדת בחרבות שהוראטיוס נותן לבניו.

בזמן ששני האחים שמאחור מחזיקים את החרבות שלהם ביד שמאל, האח הקדמי מחזיק את החרב ביד ימין ועמה הוא נשבע. נראה שדויד התכוון ליצור הרמוניה בין הדמויות ביצירה, אך רבים שמו לב לפרט זה והיו ששיערו שהאח הנמצא מלפנים יהיה זה שישרוד בקרב. החרבות המנצנצות בציור, בנוסף לזוויות הידיים המחזיקות אותן, יוצרות מעין משולש הרמוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שבועת האחים ההוראטים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שבועת האחים ההוראטים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BALaT: 40005199
* BnF: cb12074622t (data)
* GND: 4113280-4
* Joconde: 000PE000822

 |
**סינופ** (בטורקית **Sinop**; ביוונית **Σινώπη** - **סינופי**) היא העיר הצפונית ביותר בטורקיה המשמשת כבירת הנפה הקרויה על שמה במחוז הים השחור. העיר שוכנת על החוף הדרומי של הים השחור ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 68,972 תושבים.

היסטוריה
--------

סינופ שימשה כעיר נמל כבר בתקופת החתים, אז נקראה סינווה (Sinuwa). במאה ה-7 לפנה"ס הוקמה סינופ מחדש על ידי יוונים ממילטוס בשם סינופה (Sinope). בתקופה זו שגשגה העיר, ששימשה כנמל אליו הובאו הסחורות מעמק הפרת, ואף הקימה מושבות משל עצמה. בשנת 412 לפנה"ס נולד בעיר הפילוסוף דיוגנס.

במאה ה-4 לפנה"ס השתלטו עליה הפרסים, ובשנת 183 לפנה"ס כבש אותה פרנקס הראשון, מלך פונטוס, שגם הפך אותה לבירת הממלכה. בשנת 70 לפנה"ס שוב נכבשה העיר, הפעם על ידי הרומאים. בשנת 47 לפנה"ס הקים בה יוליוס קיסר את המושבה יוליה פליקס. בהמשך הייתה סינופ חלק מהאימפריה הביזנטית. עם נפילת האימפריה, הייתה לתקופה קצרה חלק מהאימפריה של טרפזונטס (1214-1204), עד שנפלה בידי הסלג'וקים. 

ב-1301 הפכה סינופ למדינה עצמאית, עד שנכבשה בידי האימפריה העות'מאנית, ב-1458. העות'מאנים העדיפו לפתח את סמסון כעיר נמל, והעיר החלה לדעוך.

ב-30 בנובמבר 1853, תקף הצי הרוסי את ספינות הצבא העות'מאני שעגנו בנמל סינופ, והטביע את כולן, במה שנודע כקרב סינופ. ההתקפה הביאה להתערבותן של בריטניה וצרפת, והיא נחשבת ליריית הפתיחה של מלחמת קרים.

בשנת 1877 בתוך המצודה של העיר נבנה כלא שמור במיוחד. הוא היה בניצול עד לשנת 1997. בתקופה זו בכלא זה נכלאו פוליטיקאים ואנשי רוח רבים. רפיק הליט קראיי תיאר ביצירותיו את חיי הכלא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינופ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סינופ (בטורקית)
* אתר העיר סינופ (טורקית)(הקישור אינו פעיל)

קרב סינופ, 1853, ציור של איבן איבנובסקי
* סינופ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סינופ, ברשת החברתית פייסבוק

* סינופ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555458705171
* GND: 4118672-2
* LCCN: n85166456
* SUDOC: 066839181
* VIAF: 158342544
* WorldCat: lccn-n85166456

 |
עמוד מהקונקורדנציה של שלמה מנדלקרן, הוצאת שוקן, תשכ"ב. שמות הספרים ניתנים בקיצור של שמם הלטיני
**הקונקורדנציה "היכל הקודש"** ("Veteris Testamenti Concordantiæ") היא קונקורדנציה לתנ"ך מאת שלמה מנדלקרן שיצאה לאור בשנת 1896. 

בשנת 1884 פרסם מנדלקרן בגרמניה חוברת לדוגמה של הקונקורדנציה החדשה, והיא נתקבלה באהדה וברוב שבחים על ידי אנשי המדע. בשנת תרנ"ו (1896) הופיעה הקונקורדנציה במלוא הדרה וזכתה לתפוצה רבה בעשרות מהדורות באירופה, בארצות הברית ובישראל, גם בצילומים מוקטנים בכרך אחד או בשני כרכים. עד היום היא כלי שימושי לחוקרי לשון ומקרא. בסך הכול עמל על יצירתו קרוב ל-20 שנה.

את רוב חידושיו של "היכל הקודש" ויתרונותיו פירט מנדלקרן במבוא המפורט לספרו - "פתח ההיכל". העיקריים שבהם:

1. מבחינת ההיקף והחומר, זאת הייתה הקונקורדנציה השלמה והמדויקת מכל קודמותיה. מנדלקרן בדק וגילה למעלה מ-5,000 השמטות בקונקורדנציות הקודמות, לרבות של פירסט, בוקסטורף, בער ודוידזון. כן תיקן שגיאות מרובות בהבאות מן המקרא, בחלוקת המשפטים ובמראי המקומות.
2. את הפסוקים הביא לפי סדר הספרים של המסורת היהודית, ולא לפי הוולגטה, כאשר נהגו הכול לפניו.
3. תשומת לב רבה ייחד לחלוקה ההגיונית של המובאות ולא לקיצוץ טכני בפסוקים, כפי שנהגו אחרים.
4. הוא נתן קונקורדנציה שלמה מיוחדת לשמות הגוף, לאוצר המילים הארמי שבתנ"ך, לשמות הפרטיים עם כל מראי מקומותיהם.
5. ליד כל ערך הביא בקיצור נמרץ ביאור קצר ומדעי בעברית וגם תרגום ללטינית.

הקונקורדנציה זכתה עם הופעתה להכרה בעולם המדע היהודי והנוצרי, ודחקה כמעט כליל את רגלי הקונקורדנציות האחרות. היא הוצגה בעמים כקונקורדנציה המקפת והמושלמת ביותר בנמצא, בייחוד לאחר התיקונים והמילואים המרובים שנוספו בה בידי מלומדים במהדורות שראו אור לאורך עשרות שנים. היא מנוקדת זעיר שם זעיר שם להקלת הקריאה, מפרטת את כל מילות השימוש והיחס וכל מילות הגוף למיניהן ולנטיותיהן ושמות פרטיים. מנדלקרן התבסס על המסורה הגדולה.

בשנת תרנ"ז יצא לאור גם קיצור הקונקורדנציה, ובו כל אוצר המילים עם מראי מקומות בלבד ("תבנית ההיכל"). מהדורה זו דמתה במבנֶהָ ל"ספר המילים" של שבי"ל, שהופיע כ-20 שנה לפניו; אך זו של מנדלקרן הייתה מקיפה ומדויקת בהרבה.

ספר התנ"ך שעליו מנדלקרן עבד להכין את הקונקורדנציה נמצא בספרייה הלאומית שבירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד יעקב שביט ויובל רובוביץ, מנדלקרן והקונקורדנציה שלו, באתר הארץ, 24 במרץ 2021
* בתאל קולמן, ‏בראש של מנדלקרן: החוקר שעשה סדר בתנ"ך והשתגע, בעיתון מקור ראשון, 15 באוגוסט 2022

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  אברהם אבן-שושן, **קונקורדנציה חדשה לתורה נביאים וכתובים: אוצר לשון המקרא - עברית וארמית, שרשים, מלים, שמות פרטיים, צרופים ונרדפים**, קרית ספר, 1981. (בiw)
**יעקב מרמורוש** (**Iacob Marmorosch**),‏ 1820–1904, היה סוחר ובנקאי יהודי רומני, מייסד בנק מרמורוש, בלנק ושות', שהיה בנק מהגדולים והחשובים ביותר ברומניה.

יעקב מרמורוש היה סוחר בבוקרשט, בירת נסיכות ולאכיה, שעסק בעיקר במסחר במזונות, צבעים ולוחות פח עבור גגות. ב-1848 ייסד בנק אשראי חשוב ברובע ותיק של בוקרשט, בפינת הרחובות "בקאן" ו"בלנאר". הבנק עסק בעיקר במתן אשראי לחבריו ומכריו הסוחרים של מרמורוש. מרמורוש הסתייע בעצותיו של גיסו, יעקב לבל, דמות בולטת בתחום הבנקאות הרומנית של התקופה. 

ב-1863 נשכר לעבודה בבנק צירף מאוריצ'יו בלנק וב-1869 צורף על ידי מרמורוש כשותף וב-1870, כאשר מרמורוש פרש מפעילות בבנק, הפך בלנק למנהל הבנק. ב-1874 הבנק שינה את שמו ל"בנק מרמורוש, בלנק ושות'" ובמהרה הפך לבנק החשוב ביותר ברומניה, פרט לבנק הלאומי.

מרמורוש קבע את מגוריו בווינה, שם חי עד מותו, כשהוא משגיח מרחוק על התנהלות הבנק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Evrei din România - breviar biobibliografic, Hasefer, 2008, עמוד 254 (ברומנית)
2. ↑  בקאן, ברומנית: băcani, פירושו מוכרי מזון, בעלי מכולות. בלאנר, ברומנית: blănari, פירושו פרוונים.
**מחוז (אובלסט) סטארה זאגורה** (בבולגרית: **Област Стара Загора**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה. המחוז שוכן בדרום מרכז בולגריה, מצויות בו 12 רשויות מקומיות ועיר בירתו היא סטארה זאגורה.

היסטוריה
--------

התיישבות מאורגנת בשטח המחוז מתוארכת למאה ה-5 לפני הספירה, עידן הממלכה התראקית. בשטח המחוז סמוך לעיר קאזאנלק, נתגלה קבר תראקי עתיק אשר הוכרז כאתר מורשת עולמית. מהמאה ה-1 ועד ה-7 נכללו שטחי המחוז בפרובינציה של האימפריה הרומית המערבית ולאחר מכן המזרחית. בהמשך נשלט השטח על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. ב-1372 נכבש האזור על ידי מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. ב-1877 איבדו העות'מאנים את השליטה באזור עת הובסו במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878). לאחר המלחמה נכללו שטחי המחוז במסגרת נסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.

כלכלה
-----

מרבית התוצר המקומי הגולמי מגיע ממגזר התעשייה ולאחריו מגזרי החקלאות והשירותים. נכון ל-2004, עמדו נתוני האבטלה במחוז על 9 אחוזים מכלל כוח העבודה ובעיר סטארה זאגורה עצמה על 3.5 אחוזים, נתונים הנמוכים משיעור האבטלה הממוצע בבולגריה שעומד על 11.9 אחוזים. בשנה זו עמד ההיקף ההשקעות הזרות במחוז, בעיקר בתשתיות ובתעשיות אנרגיה על 838 מיליון אירו, נתון המהווה כ 40% מכלל ההשקעות הזרות בבולגריה.

במחוז, מפעיל קונצרן "מזרח המריצה", מתחם הממוקם כ-40 קילומטרים מזרחית לעיר סטארה זאגורה וכולל מפעלים ושתי תחנות כוח תרמו-דינאמיות, המייצרות חשמל משריפת פחם, בהספק כולל של 1,450 מגה ואט, כל אחת. נכון ל-2007 מספק הקומפלקס כולו, 30 אחוזים מתצרוכת החשמל של בולגריה.

באזור קיימת מבשלת בירה גדולה, המייצרת בירה מקומית ומותגים ברישיון וכן יקב בבעלות צרפתית, המייצר יין בעיקר לייצוא. במחוז קיימת תשתית נרחבת של מפעלי ייצור ועיבוד מזון וכן מפעלי רהיטים. תשתית החקלאות המחוזית מתבססת על גידולי חיטה, ירקות וענבים וכן צאן ובקר.

המחוז הוא אחד מצמתי התחבורה החשובים של דרום בולגריה ודרכו עוברות מסילות הרכבת מסופיה לאיסטנבול ומסופיה לבורגס ובסמוך לעיר סטארה זאגורה ממוקם נמל תעופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטארה זאגורה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטארה זאגורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתונים: לשכת המסחר והתעשייה, מחוז סטארה זאגורה, 2007.

| דגל בולגריהדגל בולגריה **מחוזות בולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלגואבגרד • בורגס • דובריץ' • גברובו • חאסקובו • קרדז'אלי • קיוסטנדיל • לובץ' • מונטנה • פאזארדז'יק • פרניק • פלבן • פלובדיב • ראזגרד • רוסה • שומן • סיליסטרה • סליבן • סמוליאן • סופיה • העיר סופיה • סטארה זאגורה • טרגובישטה • וארנה • וליקו טרנובו • וידין • וראצה • ימבול |  |

 |

| **רשויות מקומיות וערי מחוז סטארה זאגורה שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| סטארה זאגורה • קאזאנלק • צ'ירפאן • ברטיה דסקאלובי • גלבובו • גורקובו • מגליז' • ניקולאבו • אופאן • פאבל בניה • ראדנבו • שיפקה | מחוז סטארה זאגורה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007478089605171
* LCCN: n00140165
* MusicBrainz: 57c7f0f7-a9ba-44f3-8ee4-d5bf13346c0a
* WorldCat (עם LCCN): n00-140165

 |
**לבנית לואיזיאנה** או **לבנית טריקולור** (שם מדעי: ***Egretta tricolor***) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החי בביצות בדרום אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית, הקריביים ובחלק העליון של אמריקה הדרומית. לרוב היא חיה באזור הטרופי שמדרום לארצות הברית, אך לעיתים מגיעה גם לטקסס וקליפורניה ודרומה עד ברזיל ופרו.

מאפיינים
--------

אנפה זו תוארה ב-1776 בידי החוקר הגרמני פיליפ לודוויג סטטיוס מולר (אנ'), אשר נתן לה את שמה המדעי עקב שלושת הצבעים העיקריים של נוצותיה: כחול, ורוד ולבן.

אורכה של האנפה 56 עד 76 ס"מ, מוטת כנפיה הממוצעת 86 סנטימטרים. משקל הזכרים גדול במעט ממשקל הנקבות ומגיע ל-415 גרם לעומת 334 גרם בממוצע אצל הנקבות. האנפה בעלת נוצות כחולות-אפורות לאורך גופה כשהבטן לבנה והחזה כחול אך בעל פס לבן-ורדרד לאורכו היורד מקצה המקור האפור. בסיס המקור ותחתית העיניים צהובים ומוקפים בעור ורוד ומאחורי הראש ציצה לבנה והרגליים ארוכות ואפורות.

האנפה מצויה סביב אגמים, נהרות רדודים וביצות ולעיתים גם בחופים של אמריקה הטרופית. האנפה חיה לצד אנפות אחרות ודגה יחד אתן במים הרדודים. היא חוטפת את מזונה – סרטנים או דגים קטנים – במכת מקור מהירה. אנפה זו מקננת על עצים, בזוגות ולא בלהקות. הנקבה מטילה 3 עד 7 ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבנית לואיזיאנה** בוויקישיתוף
* לבנית לואיזיאנה, באתר ITIS (באנגלית)
* לבנית לואיזיאנה, באתר NCBI (באנגלית)
* לבנית לואיזיאנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* לבנית לואיזיאנה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* לבנית לואיזיאנה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* לבנית לואיזיאנה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לבנית לואיזיאנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שלט כחול** הוא שלט קבוע המותקן במקום ציבורי בבריטניה ובמקומות אחרים, כדי להנציח אדם, אירוע, או מבנה מפורסם הקשור למקום הזה, ומשמש כלוח הנצחה. המונח משמש בבריטניה בשני מובנים, או באופן צר וספציפי כדי להתייחס לשלטים הרשמיים שנתלים על ידי ארגון המורשת האנגלית ונתלים רק בלונדון רבתי, או כדי לתאר שלטים דומים הנתלים על ידי מספר ארגונים נוספים ברחבי בריטניה.

יש תוכניות הנצחה דומות בעוד ערים בעולם כמו: פריז, רומא, אוסלו, דבלין, ובערים בארצות הברית, אוסטרליה, קנדה, הפילפינים ורוסיה.

לוח כחול שמנציח את מקום לידתה וחייה של מרגרט קוונדיש, שהייתה אריסטוקרטית אנגליה, פילוסופית, משוררת, מדענית, סופרת ומחזאית מהמאה ה-17.

קריטריונים
----------

על מנת שמקום יהיה זכאי לשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית, בגלל דמות שפעלה במקום, צריכים להתקיים הקריטריונים הבאים:

* חלפו יותר מ-20 שנים מאז מותה של הדמות, או שחלפו יותר מ-100 שנים מאז לידתה.
* הדמות נחשבה כבולטת בקרב אנשים מתחום העיסוק שלה, או שתרמה תרומה מיוחדת לרווחת האדם או לאושרו.
* הדמות התגוררה או עבדה באותו מקום בלונדון במשך תקופה משמעותית (המשמעותיות נמדדת בזמן או בחשיבות הפעילות).

יש כללים גם למיקומו האפשרי של השלט:

* ניתן להציב שלט רק על המבנה בו גרה או פעלה הדמות, לא במקום שבו עמד הבניין פעם או על מבנים שעברו שינויים משמעותיים מאז הייתה שם הדמות.
* אסור להציב שלט על חומות, גדרות, מבני חינוך, כנסיות ואכסניות המשפט.
* על המבנה שעליו מציבים את השלט להיות נראה מכביש.
* אסור להנציח אדם אחד על יותר משלט כחול אחד בלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלט כחול** בוויקישיתוף
* רשימה של כל השלטים הכחולים, של ארגון המורשת האנגלית, בלונדון. בויקיפדיה האנגלית.
* Open Plaques אתר המכיל מידע על שלטי הנצחה בכל העולם.
**אלכסנדרו מאנדי** (ברומנית: **Alexandru Mandy**;‏ 9 באוגוסט 1914 – 10 באוקטובר 2005) היה מלחין ומשורר יהודי-רומני. היה רוקח בהכשרתו.

קורות חיים
----------

אלכסנדר מאנדי נולד בקראיובה, בשם ארמאן אברם פנחס Armand Abram Penchas. הוא למד בשנים 1935 - 1940 למד בפקולטה לרוקחות של אוניברסיטת בוקרשט. בתקופת שואת יהודי רומניה נלקח לעבודת כפייה ובהמשך הוגלה לטרנסניסטריה.

את פעילותו המוזיקלית התחיל ב-1940 בקראיובה עם יצירה בשתי מערכות בשם Pour vous Madame, על פי ליברית של אלכסנדרו אסאן (Alexandru Assan). שיתוף הפעולה בין השניים נמשך ביצירה "האור 1946" Lumina 1946 ו"האור 1947" Lumina 1947. את כניסתו לעולם המוזיקה הקלה עשה ב-1950 עם "לילה לבן" על פי שיר של אאוג'ן מיראה Eugen Mirea ובביצועה של ג'יג'י מרגה Gigi Marga. הצלחתו הגדולה הגיעה עשר שנים מאוחר יותר עם השיר "זמר הרוח". הוא חיבר שירים למנגינות של מלחינים אחרים, אך ברוב שיריו כתב את המוזיקה בעצמו. השירים שלו בוצעו בעיקר על ידי: מיכאלה מיכאי, סרג'יו צ'יויו, קורנל קונסטנטיניו, דוינה ספטרו, ליאנה לונגו, לומיניצה דוברסקו, מיראבלה דאואר וקורינה קיריאק.

בגיל עשרים, בחוג הספרותי של אלנה פאראגו, הכיר מאנדי את ברנקושי ומאוחר יותר הקדיש שירים לחלק מפסליו הנודעים וביניהם: "הטור האינסוף", "שער הנשיקה" ו"שולחן הדומייה". את השיר "קולך" כתב כמחווה למאריה טנאסה.

ב-1996, בהוצאה הרומנית "Hasefer", פורסמה האסופה "Cântece ale unor compozitori evrei din România" (שירים של מלחינים יהודים ברומניה), שכללה חמש מיצירותיו, שני שירים שכתב למוזיקה של מישו ינקו ושלוש יצירות אחרות בהן כתב גם את המוזיקה ובהן "ירוסלים", יצירה שהוקדשה לקורבנות הישראלים של טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.

לאחר מותו נטמן בבית העלמין הספרדי של בוקרשט.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדרו מאנדי, באתר Discogs (באנגלית)
* Alexandru Mandy, מאמר שפורסם ב 27 בנובמבר 2005 בכתב העת *Observatorul* (המשקיף)
**יוליוס סימון** (**Julius Simon**;‏ 1875 – 1969) היה איש עסקים, כלכלן ופעיל למען הציונות.

ביוגרפיה
--------

סימון נולד במנהיים, גרמניה למשפחה יהודית אמידה. בשנת 1898 הצטרף לתנועה הציונית וכיהן בתפקידים רבים למען קידום העלייה לישראל. בין היתר שימש ציר בקונגרסים הציוניים בשנים 1903–1921, חבר הוועד הפועל הציוני הגדול בשנים 1913–1920, חבר מועצת המנהלים של בנק אוצר התיישבות היהודים וההנהלה הציונית. היה ממתנגדי חיים ויצמן וממתנגדי תוכנית אוגנדה.

בזמן מלחמת העולם הראשונה עבר להולנד ועסק בענייני הקרן הקיימת לישראל. באותה עת היו מושב הוועד הפועל והמשרדים הראשיים של ההסתדרות הציונית העולמית בברלין, בהנהגתם של שלושה: ארתור מנחם הנטקה (יו"ר ההסתדרות בגרמניה), אוטו ורבורג (הנשיא העולמי של ההסתדרות הציונית) וויקטור יעקובסון (שניהל את הסניף בקופנהגן יחד עם ד"ר מרטין רוזנבליט וד"ר שמעון ברנשטיין). חיים ויצמן וליאופולד קסלר, שנתמכו על ידי יעקובוס קאן, יזמו במהלך המלחמה את העברת המשרדים מברלין לארצות הברית, בטענה ששהיית הוועד הפועל באחת מבירות המדינות המשתתפות במלחמה, היא הפרת הנייטרליות שההנהגה הציונית מצהירה עליה. סימון, יחד עם ד"ר לואיס פרנק, הנהיג את ההתנגדות להעברת הוועד הפועל הציוני מאירופה לניו יורק וטען שאין דבר כזה כמו "נייטרליות מוחלטת" (גם לא במדינות שהכריזו על עצמן כנייטרליות), וכי ממילא בסיום המלחמה יחס המנצחים לציונות יושפע מאינטרסים, ולא כתגמול או עונש על מיקום התכנסותו של הוועד הפועל. נוסף על כך, אליבא דסימון, מרכז הכובד של התנועה הציונית באירופה, ולכן יש להימנע מלהעביר את מושב הוועד הפועל לאמריקה.

ב-1918 עבר סימון ללונדון וניהל סניף של המשרד הארצישראלי. מאוחר יותר עבר לארצות הברית ופעל משם לפיתוחה הכלכלי של ישראל. בשנים 1931–1951 נמנה עם מייסדיה של החברה הכלכלית לארץ ישראל (Palestine Economic Corporation, הידועה בראשי התיבות PEC)‏, ושימש כנשיאה. ב-1933 ניסה להשתקע בישראל, אך חזר לארצות הברית בשנות הארבעים.

לזכרו נקרא רחוב במפרץ חיפה בשם "דרך יוליוס סימון".

קישורים חיצוניים
----------------

* מכתבים שכתב חיים ויצמן ליוליוס סימון, כפי שפורסמו בספר "חיים ויצמן - הנשיא הראשון : מבחר איגרות ונאומים", בהוצאת ארכיון מדינת ישראל (עורכת: לואיז פישר):
	+ אל יוליוס סימון, ניו יורק - לונדון, 16 ביולי 1922
	+ אל יוליוס סימון, ניו יורק - לונדון, ינואר 1928
* יוליוס סימון (1875-1969), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  **בין ציון לציונות: תולדות התנועה הציונית 1881-1914**, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, עמוד 314
2. ↑  PALESTINE ECONOMIC CORPORATION, באתר הספרייה היהודית המקוונת
3. ↑  מכתב מ-PALESTINE ECONOMIC CORPORATION‏, 3 בספטמבר 1946, באתר אוניברסיטת קולומביה
4. ↑  PALESTINE ECONOMIC CORPORATION (PEC) - Records, 1921-1944, באתר ספריית העיר ניו יורק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293165505171
* GND: 102764435X
* ISNI: 0000 0000 5072 8287
* LCCN: nr90013299
* NTA: 132968681
* VIAF: 17072913
* WorldCat: lccn-nr90013299

 |
**מרי אליזבת אנדרסון פולנטי** (באנגלית: **Mary Elizabeth Anderson Pawlenty**; נולדה ב-13 בינואר 1961) היא שופטת אמריקאית, וכרעייתו של טים פולנטי, הייתה הגברת הראשונה של מינסוטה בשנים 2003–2011.

ביוגרפיה
--------

פולנטי נולדה בשם **מרי אנדרסון** בעיר אידינה (Edina) שבמחוז הנפין במינסוטה, הצעירה מבין חמש בנות.

בשנת 1983 השלימה באוניברסיטת בת'ל לימודי תואר ראשון במדע המדינה, לאחר מכן החלה ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מינסוטה, שם השלימה ב-1986 לימודי תואר שני במשפטים. יתרה מזאת, כסטודנטית באוניברסיטה זו הכירה את בעלה לעתיד טים פולנטי. בתום הלימודים התמחתה בעריכת דין ביוסטון שבטקסס. אחר כך שבה למינסוטה ונישאה לטים. לזוג שתי בנות.

ב-1994 מונתה לשופטת בידי ארני קלרסון (אנ'), מושל המדינה. היא ישבה בכס השיפוט של בית המשפט המחוזי עבור מחוז דקוטה, אשר משכנו בעיר הייסטינגס. ב-2003 נבחר בעלה טים למושל מינסוטה ובעקבות כך נהייתה לגברת הראשונה של המדינה. במהלך כהונתו של פולנטי כמושל, בני הזוג המשיכו לתהגורר בבית מגוריהם הפרטי, ובחרו שלא לעבור אל המעון הרשמי של המושל. כגברת הראשונה, יזמה פולנטי תוכנית אינטרנטית המקשרת בין ארגונים קהילתיים שונים.

בינואר 2007, לאחר שבעלה נבחר לכהונה שנייה הכריזה פולנטי כי תעזוב את כס השיפוט, החל מ-12 בפברואר 2007. לזמן מה שימשה כיועצת משפטית בארגון "National Arbitration Forum", אך היא פרשה מתפקיד זה בספטמבר אותה שנה. אחר כך עבדה כמגשרת ב"מרכז הגישור גילברט", שם היא סייעה ביישוב סכסוכים בין גורמים שנקלעו למחלוקת, בטרם ובמהלך נקיטת הליכים אזרחיים. מינואר 2009 עד ינואר 2010 היא הייתה מנהלת דיפלומטיה רפואית ב-Children's HeartLink, מוסד ללא כוונת רווח בין-לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי פולנטי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מרי פולנטי

הערות שוליים
------------

1. ↑  [1 Archived May 18, 2008, at the Wayback Machine]
**סמיון פורמן** (ברוסית: **Семён Фурман**‏; 1 בדצמבר 1920 פינסק - 16 במרץ 1978 לנינגרד) היה שחמטאי יהודי סובייטי. ידוע בעיקר כמאמן שחמט.

חייו
----

סמיון פורמן נולד בפינסק למשפחה יהודית. הוא התחיל להופיע בתחרויות עוד לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לשורות הצבא האדום וקיבל עיטור על השתתפותו בלחימה. פורמן החל לשחק שחמט עוד בשנות ה-30, אחרי סיום המלחמה עבר בהדרגה להיות שחמטאי מקצועי במסגרת מועדון השחמט של הצבא. 

באליפות ברית המועצות של שנת 1948 הוא סיים במקום השלישי (לאחר דוד ברונשטיין ואלכסנדר קוטוב). בהמשך הוא המשיך להשתתף בתחרויות בתוך ברית המועצות.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוא היה ידוע כמומחה בתאוריית השחמט. הוא היה מאמן של דוד ברונשטיין ומיכאל בוטביניק.

בשנת 1963 הוא הכיר את אנטולי קרפוב והחל לאמן אותו. בשנת 1966 קיבל דרגת רב אמן.

פורמן הכיר את אנטולי קרפוב כאשר הוא היה בן 12. בהמשך, כאשר קרפוב עבר להתגורר בלנינגרד, פורמן החל לאמן אותו. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה מאמנו הצמוד של קרפוב. הוא השתתף במספר תחרויות בין לאומיות לצד תלמידו. בסיום התחרויות קרפוב זכה במקום הראשון ופורמן במקום השלישי.

הוא חלה בסרטן הקיבה ונפטר בשנת 1978 לאחר ניתוח חוזר.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | לעוד מידע על שחמט ראו: פורטל שחמט |

* סמיון פורמן, באתר צ'סגיימס (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9292 1482
* NTA: 075093693
* VIAF: 287084108
* WorldCat: viaf-287084108

 |
הנני, הנני: מחווה ללאונרד כהן בבית התפוצות במלאת שנה למותו
"**You Want It Darker**" (מילולית: אַתָּה רוֹצֶה זֹאת אפל יותר) הוא שיר (סינגל) של המשורר והמוזיקאי הקנדי לאונרד כהן. השיר יצא לאור ב-21 באוקטובר 2016.

You Want It Darker הוא שיר הנושא מתוך האלבום של כהן הנושא את אותו השם. שיר זה זיכה את האמן בפרס גראמי עבור ביצוע שיר הרוק הטוב ביותר. בשיר משלב כהן חלקים מתפילת החזן ביום הכיפורים.

תיאור השיר
----------

זהו אחד משיריו האחרונים של כהן מהאלבום שהתפרסם שבועות ספורים לפני מותו. במילות שיר זה מטיח כהן אמיתות בפני האל, לצד ציטוטים והפניות למקורות ביהדות (מוטיב הקיים גם בשירים אחרים של כהן).

בשיר You Want It Darker מארח כהן את החזן ומקהלת בית הכנסת של ילדותו, בית הכנסת שער השמיים שבעיר מונטריאול. שיתוף פעולה מוזיקלי זה, שבמרכזו המלה "הנני" ולצדה מילות תפילת הקדיש, היה הדרך בה בחר כהן להיפרד מן העולם.

בשנים האחרונות לפני מותו נהג כהן להתכתב עם גדעון צלרמאייר (Zellermayer Gideon), החזן בבית הכנסת אותו בנה סבו של כהן ואליו הלך כהן בילדותו. גם בתקופות עמוסות בקריירה שלו, כשהוא חווה תחייה מאוחרת בקריירה שלו וקהל רב אשר שב לנכוח בהופעותיו, הקפיד כהן להתכתב עם צלרמאייר.

בחירתו של כהן לשלב בשיר את מקהלת בית הכנסת ואת צלרמאייר, מהווה גם היא הוכחה נוספת לאהבה הרבה שגילה כהן לדת היהודית, כמו גם בולטת כמעשה חריג במונחים מוזיקליים. לאורך הקריירה שלו הקפיד כהן ללהק זמרות לקולות רקע, ואילו כאן הייתה זו אחת הפעמים הבודדות בהן ביכר מקהלת בית כנסת כל-גברית על פני שירת נשים. מאוחר יותר ציווה כהן כי צלרמאייר יערוך את טקס הלוויה שלו.

הופעות במדיה אחרת
-----------------

בשיר נעשה שימוש בקדימון של משחק הווידאו Assassin's Creed Origins בשנת 2017, וכמו כן בסיום הפרק השלישי של העונה השלישית של תוכנית הטלוויזיה "מיליארדים" ועוד.

מיצג
----

במלאת שנה לפטירתו של כהן, עלה בלובי מוזיאון העם היהודי - בבית התפוצות מיצג המבוסס על השיר.

המיצג מורכב מקטעים מתוך סרט דוקומנטרי שיצרה הטלוויזיה הקנדית בשנת 1964, ומצילום של דמויות מרכזיות בתרבות והאמנות הישראלית: אתי אנקרי, יואב קוטנר, מלך זילברשלג ועוד, שמאזינות לשיר, כשברקע קולו של לאונרד כהן.

קישורים חיצוניים
----------------

* תרגום לעברית של גד קינר לשיר באתר הארץ
* מידע על השיר באתר מיוזיק בריינז
* מילות השיר באתר MetroLyrics

הערות שוליים
------------

1. ↑  Greene, Andy. "Hear Leonard Cohen's Mesmerizing New Song 'You Want It Darker'". *Rolling Stone*. נבדק ב-23 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Petridis, Alexis (20 באוקטובר 2016). "Leonard Cohen: You Want It Darker review – still changing, still full of life". *The Guardian*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "60th Grammy Nominees". *Grammy.com*. נבדק ב-28 בנובמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. 1 2 3  הנני, הנני: מחווה ללאונרד כהן בבית התפוצות במלאת שנה למותו, באתר bh.org.il, ‏נובמבר 2017
5. ↑  יניב חלילי, "הנני, אליעזר": התכתובות היהודיות של לאונרד כהן, באתר ynet, 2 ביוני 2017

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2017: דייוויד בואי - "Blackstar"** | **פרס גראמי לביצוע הרוק הטוב ביותר** **2018: לאונרד כהן - "You Want It Darker"** | **הבא**:**2019: כריס קורנל - "When Bad Does Good"** |
ניתן להבחין בסימון מדחף התמרון הקדמי מתחת לשם הספינה.
מדחף תמרון קדמי
**מדחף תמרון** (באנגלית: **thruster**), הוא מדחף עזר של כלי שיט, המסייע לתמרונו בעת כניסה ויציאה מן הנמל וכן במהלך ההתקשרות לרציף או ההינתקות ממנו. מדחף תמרון המותקן בחרטום כלי השיט נקרא "מדחף תמרון קדמי" (באנגלית: **bow thruster**) או "חרטומן", וזה המותקן בירכתיו נקרא "מדחף תמרון אחורי" (באנגלית: **stern thruster**). מדחפי תמרון מותקנים גם במתקנים ימיים, כמו אסדות קידוח, אז הם משמשים לייצוב המיקום של המתקן. 

מדחף התמרון הופך את שלב ההתקשרות לרציף לקל יותר, משום שהוא מאפשר לרב החובל להפנות את כלי השיט לכיוון הרצוי לו מבלי להשתמש במדחפים הראשיים. בכלי שיט גדול במיוחד יכולים להיות מספר מדחפים לשליטה מרבית בתנועת כלי השיט. כלי שיט הנעזר במדחף תמרון אחד או שניים אולי לא יזדקק לשירותיה של גוררת, ובכך יחסוך כסף רב בכל כניסה ויציאה מהנמל. מלבד העלות, ספינות נופש רבות צבועות בלבן, וכניסה או יציאה מהנמל באמצעות גוררת עלולות ללכלך את צבען.

לכלי שיט גדולים ישנם בדרך כלל כמה תעלות מדחפים, שבתוכן נמצאים המדחפים המאפשרים לנווט את כלי השיט לכיוון הרצוי. המדחפים מונעים על ידי מנוע חשמלי או מנוע הידראולי.

כל מדחף תמרון יסומן על ידי X מוקף בעיגול משני צדי כלי השיט, מעל קו המים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדחף תמרון** בוויקישיתוף
* "Bow thrusters: construction and working", in: marineinsight.com
* "How bow thurster is used for maneuvering a ship", in: marineinsight.com

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מדחף תמרון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מדחף תמרון** |
הצד הרחוק של הירח, כפי שצולם על ידי החללית LRO
השוואת הטופוגרפיה בין שני צידי הירח, הקרוב משמאל והצד הרחוק מימין. ניתן לראות כי פני הצד הרחוק מכוסים במספר רב יותר של מכתשים ופחות ימות
מפת אלבדו גלובלית של הירח ממשימת קלמנטיין. האזורים הכהים הם המַארִיָה (ימות), והאזורים הבהירים הם הרמות. במרכז התמונה הצד הקרוב של הירח ובצדדיה הצד הרחוק
**הצד הרחוק של הירח** הוא צדו של הירח שאותו לא ניתן לראות מכדור הארץ. תפיסה שגויה הקשורה לצד הרחוק של הירח היא שמדובר בצד חשוך, אך הדבר נכון רק בזמן "ירח מלא". בעת מולד הירח, דווקא צדו הרחוק של הירח הוא הצד המואר.

כיוון שהירח מצוי בתהודת סיבוב־מסלול עם כדור הארץ, זמן ההקפה של הירח מסביב לכדור הארץ שווה לזמן הסיבוב סביב צירו, ולכן רק צד אחד פונה אל כדור הארץ. תופעות הליברציה והנוטציה גורמות לכך שניתן לראות מכדור הארץ כ־59% משטחו הכולל של הירח.

פני השטח
--------

פני השטח של שני צדי הירח שונים באופן משמעותי זה מזה. הצד הפונה אל כדור הארץ מכוסה ברובו בימים, מישורים בזלתיים נרחבים שנראים בקלות בעין בלתי מזוינת, אך בצד הרחוק של הירח נראים מכתשי פגיעה רבים יותר ושני ימים בלבד - ים מוסקבה (Mare Moscoviense) וים הגאונות (Mare Ingenii).

חקר הצד הרחוק של הירח
---------------------

בעוד שמפות של צדו הנראה של הירח קיימות מאז המאה ה־17, רק ב־1959 נגלה צדו הרחוק. ב־7 באוקטובר 1959 הקיפה הגשושית הסובייטית לונה 3 את הירח וצילמה את הצד הרחוק. בני האדם הראשונים שראו במישרין אזור זה בירח היו שלושת אנשי הצוות שטסו בחללית אפולו 8. בעת בחירת אתר הנחיתה לחללית אפולו 17 הציע האסטרונאוט הריסון שמיט לנחות במכתש ציולקובסקי (Tsiolkovskiy) תוך שימוש בלוויין תקשורת במסלול ירחי להעברת תשדורות אך בכירי NASA פסלו אפשרות זו כיוון שהיא מסוכנת מדי. החללית הסינית צ'אנג־אה 4, נחתה במכתש פון קרמן בצד הרחוק ב־3 בינואר 2019.

קובץ GIF שנערך מצילומיו של לוויין המופעל על ידי סוכנות NOAA האמריקנית (בשיתוף עם נאס"א וחיל האוויר האמריקני) ונמצא בנקודת לגראנז' L1 במרחק של כ־1.5 מיליון קילומטר מכדור הארץ, ובו ניתן לראות את הצד הרחוק של הירח
משימת בראשית 2 של חברת SpaceIL צפויה גם היא בעתיד לנחות בצד זה.

מאיץ ששיגר את צ'אנג-אה 5 T1 למסלול ב-2014 התרסק על הצד הרחוק של הירח ב-4 במרץ 2022. זו הפעם הראשונה שפסולת חלל ישנה התנגשה בירח.

ראו גם
------

* הקפה סינכרונית
* נעילת גאות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הצד הרחוק של הירח** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  70 מיליון דולר גויסו ל"בראשית 2": "תנחית חללית גם בצד הרחוק של הירח", באתר ynet, 11 ביולי 2021
2. ↑  "In a first, a mysterious rocket part is about to slam into the moon — by accident". NPR. 3 במרץ 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  מומחים מאשרים: "שאריות טיל פגעו בירח", באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2022
**גוסטב גבוזדצקי** (בפולנית: **Gustaw Gwozdecki**‏; 5 במאי 1880 – 3 במרץ 1935) היה צייר, ופסל פוסט-אימפרסיוניסט פולני.

קורות חיים
----------

גבוזדצקי היה בנו של פלורנטין, עיתונאי וסגן מנהל הנהלת תיאטרון ורשה. בשנת 1899 החל את לימודיו האמנותיים במינכן, שם ליווה אותו באופן פרטי סטניסלב גרוכולסקי ואנטון אז'בה. שם הוא הופיע לראשונה והציג את יצירות האמנות שלו. בשנת 1900 נסע לקרקוב שם למד באקדמיה לאמנויות של יאן מטייקו, שם לימד אותו יאן סטניסלבסקי, ומאז 1901 היה בוורשה, שם לימד אותו קונרד קריז'נובסקי. בשנת 1902 הוא קיבל את מלגה והוא עבר לבית הספר הלאומי לאמנויות בפריז, שם לימד אותו פיסול הוברט פונסקארם. מאותו הזמן ואילך, הוא בילה את מרבית שנותיו בפריז, ובשנת 1904 הציג את יצירותיו בסלון הסתיו. הוא השתתף בקביעות בתערוכות בוורשה, בפוזנן ובווינה.

בשנת 1914 הוא הציג יחד עם האקדמיה הפולנית לאמנויות יפות (Polska Akademia Malarstwa) בפריז. משנת 1916 הוא נסע רבות, ומשנת 1917 עד 1927 שהה בעיר ניו יורק, שם היה מנהיג המכונים השנתיים. בתקופת שהותו בארצות הברית גבר העניין בקהילות הפולניות. הוא פעל ופרסם את האמנויות היפות הפולניות בארצות הברית ובצרפת, והיה חבר באגודת האמנים הפולנים "אגודת שטוקה" ובחברת האמנים הפולניים שבה הציג את יצירות האמנות שלו.

הוא נפטר בגיל חמישים וארבע שנים.

יצירתו
------

גבוזדצקי צייר נופים, דיוקנאות ודומם. הוא עשה פסלים משיש וגבס. יצירותיו מכילות דמויות פשוטות, עם גוונים עשירים וגדושים. רבות מיצירותיו מבוססות על חייהם של אנשים מקומיים. יצירות האמנות העיקריות שלו הפכו אותו לאחד המודרניסטים והאקספרסיוניסטים הראשונים של פולין. לאחר 1910 עבר לפוביזם, לפיכך יצירותיו זכו לדעות חיוביות מצד מבקרי האמנות הצרפתית. יצירות האמנות שלו קודמו על ידי חברו, גיום אפולינר, בעזרת כתב העת "לה פלומה".

יצירות האמנות של גבוזדצקי נמצאות במקומות שונים: במוזיאונים הלאומיים של פולין: בוורשה, בפוזנן ובקרקוב, ומקומות בינלאומיים אחרים כוללים: האגודה להיסטוריה וספרות פולנית בפריס; גלריית האמנות של אוניברסיטת ייל, ובקרן קושצ'ושקו בעיר ניו יורק.

גלריה
-----

* אשה מול מראהאשה מול מראה
* עירוםעירום
* חוף בריטניחוף בריטני
* הלילה יורדהלילה יורד
* קיקי ממונפרנסקיקי ממונפרנס
* חלום סנט אוגוסטיןחלום סנט אוגוסטין
* הר האטנההר האטנה
* דיוקן אישה דיוקן אישה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוסטב גבוזדצקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gustaw Gwozdzecki | Życie i twórczość | Artysta, Culture.pl (בפולנית)
2. ↑  Anna Lipa, **Gustaw Gwozdecki, 1880-1935 : wystawa monograficzna /**, Poznań :: Muzeum Narodowe w Poznaniu,, 2003. מסת"ב 978-83-89053-14-5
3. ↑  "Life of the Artist" (ארכיון)
4. ↑  Gustaw Gwozdecki – malarz i rzeźbiarz,który nieustannie poszukiwał właściwych środków wyrazu – Polskie Muzy, polskiemuzy.pl
5. ↑  "Gustaw Gwozdecki" (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1540465
* BnF: cb15093923k (data)
* GND: 124779360
* ISNI: 0000 0000 4804 197X
* LCCN: nr2003028818
* RKD: 124978
* SUDOC: 203964047
* VIAF: 10140686
* WorldCat: lccn-nr2003028818

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**בייניש מינינברג** (1 באפריל 1903 - 1 בינואר 1996, ט' בטבת תשנ"ו) היה אומן, מעצב וצייר ישראלי, שמרבית עבודתו בתחום ציור ועיטור קירות בתים ורהיטים.

ראשית חייו
----------

מינינברג נולד ביפו וגדל בבתי "מרכז בעלי מלאכה" ליד שכונת נווה שלום בתל אביב. אביו יהודה מינינברג היה אומן שהתמחה בעיטור קירות, והוא למד את מלאכתו ממנו. בתמונה המפורסמת משנת 1908 של הגרלת המגרשים לאחוזת בית, שצילם אברהם סוסקין על החולות באחוזת בית נראה הילד ביניש עומד על גבעת החול עם מספר ילדים[דרוש מקור]. לאחר גירוש תושביה היהודיים של תל אביב יפו עקב מאורעות מלחמת העולם הראשונה, עברה משפחת מינינברג לאזור כפר סבא והתגוררה יחד עם מגורשים רבים במחנה אוהלים שהוקם בחורשת אקליפטוסים. עם סיום המלחמה וכיבוש הארץ על ידי הצבא הבריטי חזרה המשפחה לנווה-שלום. בשנת 1921 יזם אביו, יהודה מיניברג, שהיה מראשי מרכז בעלי מלאכה, יחד עם מנחם שיינקין, מתתיהו וינוקור ואחרים את הקמת שכונת מרכז בעלי מלאכה, ובית המשפחה נבנה ברחוב שינקין 22. בחצר הבית נותרו עד היום שרידי בריכת הדגים שהייתה בזמנו עם מזרקה מאבן. אחרי תום מלחמת העולם הראשונה, למד בבצלאל.

מינינברג כאומן וצייר בתים
-------------------------

בתחילת שנות ה-20 החל מינינברג לצייר ציורי קיר בבתי התושבים בתל אביב במסגרת העסק המשפחתי של אביו יהודה. במודעות שלהם בירחון "המלאכה" בשנים 1922 ו-1923 מופיע הכיתוב "ציור חדרים לפי האופנה האירופאית". מסמכים שנמצאו בעזבונו מעידים על כך שבשנת 1925 הוא ביצע מספר פעמים עבודות צביעה מיוחדות בבתי ציבור בחברון עבור אנשי המנדט הבריטי בירושלים[דרוש מקור]. 

מינינברג הרחיב את פעילותו למוצרי יודאיקה. בשנת 1928 הופיעו בירחון "הנגר" מודעות פרסום של "מכון לאומנות ארץ-ישראלית של מינינברג ובניו", המכון התחרה בעיקר במוצרי המזכרות הארץ -ישראליים בסגנון בצלאל שהיו עשויים עץ זית, ריקועי נחושת ורקמה מצוירים ומעטרים במוטיבים: תנ"כיים, מראות נופי הארץ, גמלים, רועים וצאן[דרוש מקור]. בשנת 1929 הציגו בני משפחת מינינברג בתערוכת "יריד המזרח" בתל אביב את מוצרי מכון האומנות שלהם וזכו בפרס שני של מדליית כסף [דרוש מקור]. המכון שכן בצריף (שקיים עד היום) בחצר בית המשפחה ברח' שינקין 22 בתל אביב, חנות נוספת הייתה ברח' נחלת בנימין. ה"מכון" פעל עד תחילת שנות ה-30 [דרוש מקור]. בין השנים 1934 ל-1937 עבד כצבאי וצייר דקורטיבי במספר חברות רהיטים, בתל אביב וירושלים. ב-1938 עבר לביירות על מנת לעבוד בה כצייר רהיטים [דרוש מקור]. 

עם הקמת חיל האוויר הישראלי ב-1948 השתתף מיניברג בתחרות לבחירת סמל חיל האוויר ונבחר הסמל שלו מגן דוד משולב עם כנף[דרוש מקור]. זהו היה סמל הכומתה הראשון של חיל האוויר שלימים הוחלף בסמל הנוכחי.

כצייר
-----

לאחר קום המדינה, עסק בציור וניהל סטודיו לציור ולמסגור ברמת גן ולימד ציור. ציוריו נעשו בסגנון שמן על בד וחלקם נמצאים בידי אספנים.

חיים פרטיים
-----------

ב-1926 נישא מיניברג לרוזי (שושנה) לבית שפינדלר. לזוג היו שני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הכהן, מחזירים את הסומק לקירות, באתר ynet, 29 ביולי 2002
* ציורים של מינינברג באתר המכירות הפומביות "מונטיפיורי"(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביניש מינינברג באתר חברה קדישא ת"א–יפו
2. ↑  שי פרקש, שימור ושחזור ציורי קיר בישראל מרץ 2009  שקופית 65
**ז'אן ברוסה** (בצרפתית: **Jeanne Brousse**;‏ 2 באפריל 1921 – 19 באוקטובר 2017) ידועה בתור ז'אנט, הייתה פקידה צרפתייה בפריפקטורה של אנסי, צרפת, אשר הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם.

קורות חיים
----------

ז'אן מורייה נולדה בשנת 1921 בפייר דה קיורטיל, וגדלה באנסי. אביה ז'ון מורייה היה יצרן גבינות ששירת ונפצע במלחמת העולם הראשונה ועבד באנסי. אמה מארי, הייתה עקרת בית. ז'אן רצתה ללמוד להיות אחות בפריז, אך בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה, לא התאפשר לה לעשות זאת, והיא נשארה באנסי.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

אנסי, בירת מחוז הוט סבואה (Haute-Savoie), הייתה תחת שלטון איטלקי בנובמבר 1942. מדיניות השלטון האיטלקי הייתה אז הומנית וליברלית בשטחים שכבשה, ויהודים רבים מצאו מקלט באנסי. בספטמבר 1943 הועברה השליטה על האזור לגרמניה הנאצית, והיהודים שחיו באנסי נחשפו לסכנה מיידית.  באותו זמן עבדה ברוסה בפריפקטורה, וידעה על מעצרים עתידיים של יהודים באזור. היא הייתה בקשר קבוע עם המחתרת הצרפתית, והיה ביכולתה להזהיר את אלו שעמדו להיעצר או להיות מגורשים. מכיוון שהכירה את כל ראשי הכפרים, היא הצליחה לארגן מקומות מחבוא בשביל יהודים וילדים יהודים בפרט. היא גם סייעה לבודדים ולמשפחות שלמות לחצות את הגבול לשווייץ. היא סיפקה ליהודים במחבוא מוצרים הכרחיים, ובהם, מסמכי תעודה מזויפים, תלושי מזון, שמיכות ופרטי ביגוד שקשה להשיגם.

לאחר המלחמה והשואה
------------------

אחרי המלחמה, הרב הנרי שילי, שבשנות ה-50 היה יושב הראש של האקדמיה הרבנית בפריז, העיד על חלקה של ברוסה בהצלת חייו וחיי משפחתו. הוא סיפר כי היא סיפקה להם מסמכים מזויפים ולאחר הכיבוש הנאצי, ארגנה לילדיו מקום מסתור.

אחרי ששוחרר האזור מהשליטה הגרמנית ב-1944, התחתנה ברוסה עם ז'אן ברוסה שהיה עובד ממשלה מקומי. היא שירתה כסגנית נשיא הוועדה הצרפתית של יד ושם למספר שנים החל מ-1987, והשתתפה בדיונים ציבוריים בנוגע לשואה. ז'אן בעלה נפטר ב-2003. בתם קלודי מתה בנעוריה והיו להם שני בנים. בנוסף לארבעה נכדים ושלושה נינים. ברוסה נפטרה בגיל 96 ב-19 באוקטובר 2017.

הכרה והנצחה
-----------

ברוסה הוכרה כחסידת אומות עולם על ידי יד ושם ב־4 למאי 1973. ב-2005 זכתה לעיטור לגיון הכבוד הצרפתי. ב-2006 נחרט שמה באנדרטה לזכר השואה בפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן ברוסה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jeanne Maurier Brousse, apjn.org, ‏6 במאי 2006
2. 1 2 3  Hanna Diamonds, Jeanne Brousse obituary, The Guardian, ‏16 בנובמבר 2017
3. ↑  Emily Langer, ‘I was determined . . . that the greatest number of those who came to me could be saved.’, The Washington Post, ‏27 באוקטובר 2017
4. 1 2  Maurier FAMILY, Yad Vashem, The Righteous Among The Nations

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007448829205171
* BnF: cb15002364d (data)
* GND: 131997025
* ISNI: 0000 0000 1960 1894
* LCCN: no2006084267
* SUDOC: 094281920
* VIAF: 60229851
* WorldCat: lccn-no2006084267

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ז'אן ברוסה"**.
**פרוסיה המלכותית** היה שמה של חלקה המערבי של פרוסיה, שהייתה כפופה לכתר הפולני, ונהנתה מאוטונומיה עד לשנת 1569. לאחר מכן הוכפפה ישירות לכתר הפולני, ובשנת 1772 סופחה לממלכת פרוסיה כחלק מחלוקת פולין הראשונה, והפכה לפרובינציית פרוסיה המערבית.

היסטוריה
--------

בשנת 1198 נוסד המסדר הטווטוני בחסותו של מלך פולין. אבירי המסדר הטווטוני ייסדו מדינה זאת כחלק מהתהליך של התנצרות התושבים הבלטיים על ידי המסדר. הם פיתחו את החקלאות, הדת והתעשייה במדינה. תחת המסדר תושבי ארץ פרוסיה לא היו בעלי זכויות מרובות, והם סבלו ממשטר כוחני ויציב שלא התאים לרצונותיהם. לאחר התבוסה של המסדר הטווטוני כנגד פולין בקרב טננברג (Tannenberg) בשנת 1410, נחתם שלום טורן הראשון, ולפיו חולקה פרוסיה לשניים; חלקה המזרחי נשאר בשליטת המסדר הטווטוני, ולימים הפך לדוכסות פרוסיה, ואילו חלקה המערבי הועבר לשליטת ממלכת פולין. בשנת 1440 הוקמה הקונפדרציה הפרוסית, שדרשה להשתחרר מעולם של אבירי המסדר הטווטוני, ולהסתפח לחלוטין לממלכת פולין. כתוצאה מכך פרצה בשנת 1454 מלחמת שלוש עשרה השנים, ובשנת 1466 נחתם שלום טורן השני, ולפיו קיבלה "פרוסיה המלכותית" אוטונומיה שלטונית, עם מטבע משלה, וזכות להחזיק צבא עצמאי, אולם הייתה כפופה לכתר הפולני.

בשנת 1569 הוקם האיחוד הפולני-ליטאי, ובוטלה האוטונומיה של פרוסיה המלכותית. האזור הפך לחלק מפולין גדול, והתושבים יכלו להשתתף בבחירות לסיים. אמנם בישופות ורמיה ששכנה באזור שמרה על עצמאות מסוימת, אך גם היא הייתה כפופה לכתר הפולני.

בשנת 1772 חתמו נציגי פרוסיה, אוסטריה ורוסיה על הסכם לחלוקת פולין, ועד לאביב 1773 כבשו צבאותיהם את השטחים שסוכמו ביניהם. במסגרת החלוקה קיבלה פרוסיה שטחים לאורך החוף הבלטי, לא כולל גדנסק, טורון ואזורים נוספים. סך הכל הועבר שטח של 36 אלף קמ"ר, שבו 580 אלף תושבים. השטחים שנכבשו אורגנו כפרובינציית פרוסיה המערבית, ובמהלך חלוקת פולין השנייה בשנת 1793 צורפו אליה שאר שטחי פרוסיה המלכותית.

ראו גם
------

* מדינת המסדר הטווטוני
* פרוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוסיה המלכותית** בוויקישיתוף
* היסטוריה של פרוסיה המלכותית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552697205171
* LCCN: n82165982
* NKC: ge130541
* VIAF: 153634652
* WorldCat (עם VIAF): 153634652

 |
**מכתש שיין** הוא מכתש פגיעה על פני של הירח בצידו המרוחק של הירח. מכתש זה נקרא על שם האסטרונום הרוסי גרגורי שיין.

גאוגרפיה
--------

מכתש שיין נמצא צפונית למכתש פראולנדיך וצפון-מזרחית למכתש טרומפלר. בצידו המערבי של המכתש נמצא מכתש נוסל וצפון-צפון-מזרחית אליו נמצא מכתש שמפוליון. קוטרו של המכתש הוא 92 קילומטרים, עומקו אינו ידוע.

פני המכתש
---------

מכתש זה נשחק על ידי פגיעות של אסטרואידים. רוב הטבעת החיצונית שלו התעגלה ושוליו החדים נהרסו על ידי הפגיעות. הקיר הדרומי שומר עדיין על מבנה דמוי מדף. זוג פגיעות קטנות יצרו בורות קטנים בקיר הצפון מזרחי של המכתש. גם ברצפת המכתש ישנם כמה מכתשונים קטנים.

מכתשי לוויין
------------

את מכתש שיין מקיפים כמה מכתשים קטנים. מכתשי משנה נוצרים כאשר גושים גדולים שנפלטו מהמכתש הראשי בעת הפגיעה פוגעים במהירויות גבוהות בפני השטח. על פי המוסכמות מסומנים מכתשים אלו במפת הירח על ידי מיקום אות במרכז צד המכתש הקרוב יותר למכתש הראשי.

| שיין | קו רוחב | קו אורך | היקף |
| --- | --- | --- | --- |
| B | 34.5° צפון | 173.5° מזרח | 35 ק"מ |
| F | 33.0° צפון | 175.5° מזרח | 38 ק"מ |
| H | 31.4° צפון | 175.5° מזרח | 38 ק"מ |
| Y | 35.9° צפון | 171.7° מזרח | 23 ק"מ |

ראו גם
------

* הגאולוגיה של הירח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכתש שיין** בוויקישיתוף
**פאוול שטפאן** (בצ'כית: **Pavel Štěpán**;‏ 28 במאי 1925 בברנו – 30 בספטמבר 1998 בפראג) היה פסנתרן צ'כי, בר-סמכא בפרשנות יצירות הפסנתר של יוזף סוק וויטיסלאב נובאק והקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט. שטפאן נחשב תמיד לבעל אינטליגנציה יוצאת מגדר הרגיל, סגנון נגינה מעולה ומוזיקליות עמוקה.

ביוגרפיה
--------

הקריירה של פאוול שטפאן נקשרת למסורת המוזיקלית של משפחתו: הוא היה נכדו של פרופסור וילם קורץ, פסנתרן ומורה בעל-שם לפסנתר, ובנם של הפסנתרנית הווירטואוזית והמורה לפסנתר אילונה שטפאנובה-קורצובה והמוזיקולוג-פסנתרן ואצלב שטפאן. משפחתו עמדה בקשרי קרבה עם המלחין יוזף סוק ושטפאן קיבל הנחיות לפרשנות יצירות הפסנתר של סוק מן המלחין עצמו.

הופעתו הראשונה של פאבל שטפאן בפומבי התקיימה כשהיה בן שש-עשרה. כעבור שנתיים הופיע לראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הצ'כית בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 24 בדו מינור, ק.491 של מוצרט, בניצוח רפאל קובליק. הרפרטואר של שטפאן כלל גם יצירות של באך, בטהובן, שוברט, ברהמס, דביסי ופרוקופייב, ובכולם באו לביטוי הטכניקה המעודנת והמבע הלירי שלו. לעצים קרובות כלל מוזיקה צ'כית ברפרטואר שלו ומדי פעם ניגן חמישיות מאת שומאן ודבוז'אק עם רביעיית סמטאנה. בשנת 1961 החל ללמד באקדמיה לאמנויות הבמה של פראג ובסמינרים בארצות אחרות. הוא הרבה להופיע בארצות אירופה ונחל שם הצלחה רבה.

ב-1971 וב-1982 קיבל את פרס פלטנור הווינאי (Wiener Flötenuhr) על הקלטת השנה המצטיינת ליצירה של מוצרט וב-1978 קיבל הביצוע שלו למכלול יצירות הפסנתר של יוזף סוק את פרס "תקליט הזהב" של חברת סופראפון להקלטה המצטיינת של השנה.

מבחר הקלטות
-----------

* וולפגנג אמדאוס מוצרט: קונצ'רטו לפסנתר מס' 23 בלה מז'ור ק. 488, מנצח זדנק מאצאל, הפילהרמונית הצ'כית, פרס פלטנור הווינאי 1971
* וולפגנג אמדאוס מוצרט: קונצ'רטו לפסנתר מס' 27 בסי מז'ור ק. 595, מנצח זדנק מאצאל, הפילהרמונית הצ'כית, פרס פלטנור הווינאי 1971
* וולפגנג אמדאוס מוצרט: קונצ'רטו לפסנתר מס' 24 בדו מינור ק. 491, מנצח ואצלב נוימן, הפילהרמונית הצ'כית, פרס פלטנור הווינאי 1982
* וולפגנג אמדאוס מוצרט: רונדו ברה מז'ור ק. 382, מנצח ואצלב נוימן, הפילהרמונית של צ'כיה, פרס פלטנור הווינאי 1982

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאוול שטפאן** בוויקישיתוף

* פאוול שטפאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פאוול שטפאן, באתר AllMusic (באנגלית)
* פאוול שטפאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פאוול שטפאן, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלנה נמקובה, "פאבל שטפאן" מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272523105171
* BnF: cb13946999s (data)
* GND: 134757564
* ISNI: 0000 0001 0989 8388
* LCCN: n82216229
* MusicBrainz: 44c5a09f-c917-4e45-aa66-7b7a591f4f9c
* NKC: jk01131263
* VIAF: 76505846
* WorldCat: lccn-n82216229

 |
**בקרת הורים** היא מכלול אמצעים, בחומרה ובתוכנה, המאפשרים למשתמשים כלים לבקרה ושליטה מרחוק על פעילותם של אחרים. שימוש נפוץ לכך הוא שליטה ובקרה של הורים על פעילות ילדיהם, ומכאן השם "בקרת הורים", אך הכלים מאפשרים גם, למשל, בקרה ושליטה של מעביד על עובדיו. כלים אלו כוללים, בין היתר: התרעה ברגע שהילד יוצא משטח בית הספר, הגבלת מהירות המכונית שבה נוהג הילד ושליטה בתכנים הניתנים לצפייה על ידי הילד בטלוויזיה או במחשב.

בקרת ההורים היא תכונה אופציונלית אשר לרוב מתאפשרת במכשירים מתקדמים כטלוויזיות דיגיטליות, משחקי מחשב, טלפונים סלולריים ותוכנות מחשב.

הבקרה במכשירים אלו מתבצעת בארבעה אופנים:

* **סינון תוכן** המגביל גישה לתוכן עבור טווח גילאים.
* **שליטה בזמן שימוש** אשר מגבילה את משך זמן השימוש במכשירים מסוימים על ידי הגדרת זמנים.
* **ניטור** המספק מעקב אחר מיקום ופעילות המשתמש בהתקן מסוים.

במחשב אישי מוצעת בקרת ההורים במסגרת תוכנות אנטי וירוס ואבטחת המחשב, מערכות הפעלה, דפדפנים ומשחקים.
התכונה קיימת בסוגים שונים המותאמים לאותה תוכנה (לדוגמה: מערכת הפעלה או דפדפן) כמו כן, רמת האבטחה בין תוכנה לתוכנה משתנה בהתאם לאופיה ויכולותיה.

תוכנות ניטור מצלמות מסכים, מאפשרות קריאת הודעות דוא"ל נכנס ויוצא, שמירת ההיסטוריה של כל אתרי האינטרנט שנצפו, קריאת הודעות הנשלחות ומתקבלות בתוכנות מסרים מיידיים ואף הקלטת כל תו שהוקלד על ידי המשתמש.

ראו גם
------

* אינטרנט כשר
* K9 Web Protection חברה לבקרת הורים באינטרנט

קישורים חיצוניים
----------------

* הגדרת בקרת הורים במערכת הפעלה, באתר מיקרוסופט ישראל
* תוכנת בקרת הורים להורדה חינם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb18101171g (data)

 |