recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**כביש 1** (באיסלנדית: **Þjóðvegur 1** - "ת'יואוד'ווגיר 1") או **כביש הטבעת** (**Hringvegur** - "קרינגווגיר") הוא הכביש הראשי והחשוב באיסלנד. אורכו של הכביש הוא 1,336 ק"מ, הוא מקיף את האי כולו, ומקשר בין כל מרכזי האוכלוסייה העיקריים במדינה. בכביש שני נתיבים, למעט מספר קטעים העוברים דרך ערים וכפרים ובמנהרת קוולפיירד'יר (Hvalfjörður), שבהם הוא מתרחב וכולל נתיבים נוספים.

כביש 1 בעברו בתוך עיר הבירה רייקיאויק
רובו של הכביש סלול, אך חלקים ממנו, בעיקר במזרח המדינה, עדיין עשויים עפר. סלילת הכביש הושלמה בשנת 1974, עם פתיחת גשר באורך של כ-900 מטר מעל לנהר סקייד'ראו (Skeiðará) שבדרום המדינה. ב-5 בנובמבר 1996 נהרס הגשר לחלוטין, כאשר כמות עצומה של מים מהתפרצות תת-קרחונית (Jökulhlaup) סחפה אותו יחד עם שני גשרים סמוכים נוספים. כתוצאה מכך, נותק חלקה המזרחי של המדינה עד לתיקון הנזק.
ב-11 ביולי 1998 נחנכה מנהרת קוולפיירד'יר (Hvalfjarðargöng) החוצה את הפיורד מצפון לרייקיאוויק שעל שמו היא נקראת. המנהרה עוברת בעומק של 165 מטר מתחת לפני הים, ומקצרת את המרחק בין הבירה למערב ולצפונה של איסלנד ב-62 ק"מ. 

כביש 1 במזרח איסלנד
למרות חשיבותו של הכביש, נע מספר כלי הרכב המשתמשים בו מכ-10,000 ליום באזור הבירה רייקיאוויק ועד כ-100 בלבד באזורי הספר. בעונת החורף חשופים קטעים מהכביש, כמו כבישים אחרים באיסלנד, לאפשרות של סגירה פתאומית בשל תנאי מזג האוויר.

ראו גם
------

* כביש 1 (אוסטרליה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כביש 1** בוויקישיתוף
* אתר רשות הדרכים האיסלנדי
הרב ציון אלגרבלי בעת מינויו כחבר בית הדין הגדול
הרב **ציון אלגרבלי** (נולד בג' בשבט תש"ו, 5 בינואר 1946) הוא דיין, חבר בית הדין הרבני הגדול לשעבר.

ביוגרפיה
--------

נולד במקנס שבמרוקו לרחמים ומרים אלגרבלי. למד בישיבת "כתר תורה" לימודים תורניים לצד מקצועות כלליים, ומשם עבר לישיבת "עץ החיים" בטנג'יר. בשנת 1966 עלה לישראל. משפחתו התגוררה בשכונת שמואל הנביא בירושלים.

עם עלייתו לארץ החל ללמוד בישיבת חברון ולאחריה רבנות ודיינות במכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה. בגיל 28 השלים את לימודי הדיינות. כיהן כדיין בבית הדין הרבני בבאר שבע ולאחר מכן כדיין והחל מתשנ"ב (1992) כאב"ד בבית הדין באשדוד, שם התמחה בתיקי עגונות מברית המועצות ובפתרון בעיות ייחודיות לעולים מאתיופיה. 

בשנת 1998 מונה לדיין בבית הדין בירושלים, ובשנת 2004 מונה לתפקיד ראש אבות בתי הדין הרבניים בירושלים. שימש כיו"ר בית הדין לעגונות וליוחסין, והיה אחראי על תיקי אימוץ וכשרות ילדים. 

באוגוסט 2007 נבחר לחבר בית הדין הרבני הגדול בירושלים.

בפברואר 2016 פרש לגמלאות, לאחר 36 שנות כהונה כדיין.

פסיקותיו
--------

הרב אלגרבלי נחשב למתון בפסיקותיו[דרוש מקור]. מספר פעמים היה בדעת מיעוט בפסקי דין העוסקים בסוגיות של מעמד אישי, ובכלל זה ענייני מעוכבות גט, עגונות, גיטין פסולים, ממזרים וספק יהודים[דרוש מקור]. התפרסם בשאיפתו לזרז ככל האפשר את כתיבת פסקי דין, על מנת למנוע מהמתדיינים עינוי דין[דרוש מקור].

בפסק דין מ-2009 שבו ערערו הרב אברהם שרמן והרב חגי איזירר על כשרות הגיור שנעשה לחומרא על ידי הרבנות הראשית, נמנע הרב אלגרבלי מלהביע עמדה, בין היתר כיוון שלא זו הייתה הסוגיה שבגינה הגיעו המתדיינים לכתחילה לפתחו של בית הדין. מאוחר יותר נטען כי בית הדין פרסם את הכרעת הדין האמורה, על אף שהרב אלגרבלי סירב לחתום על הכרעה זו – דבר האמור לעכבה. בעקבות האירוע, פנה ד"ר אביעד הכהן לרב הראשי לישראל שלמה משה עמאר, והוּצא פסק דין מתוקן.

בפסק דין תקדימי שנתן ב-2008 קבע הרב אלגרבלי כי תביעה נזיקית שהגישה אישה בגין סרבנות גט גורמת לכך שהגט שייתן הבעל, לנוכח התביעה הנזיקית, ייחשב לגט מעושה, כיוון שלא ניתן ברצונו האמיתי של הבעל.

משפחתו
------

הרב אלגרבלי נשוי לאסתר לבית בהר, ולו שבעה ילדים. מתגורר בירושלים. אחיו הוא חבר הכנסת לשעבר מרדכי אלגרבלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסקי דין של הרב ציון אלגרבלי בכהנו כחבר בית הדין הגדול, אתר דעת
* פסקי דין של הרב ציון אלגרבלי בכהנו כאב"ד בבית הדין האזורי בירושלים, אתר דעת
* כללי פסיקה בכפיית גט - שיעור מפי הרב ציון אלגרבלי, מתוך אתר ישיבה
* הרב ציון אלגרבלי(הקישור אינו פעיל) באתר יד הרב הרצוג
* רותי אברהם, דרוש פתרון יצירתי ל"משפחות שמצבן חריג", באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 21 בספטמבר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  לשכת השר - בתי-דין - כללי; מינויי דיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 239
2. ↑  3 דיינים חדשים בבית הדין הגדול, אתר ערוץ 7
3. ↑  תיק ערעור (רבני גדול) 6122-21-1 (מיום 10.05.2009)
4. ↑  קובי נחשוני, חשיפה: הדיין לא חתם, פסיקת שרמן פורסמה, באתר ynet, 6 ביולי 2009
5. ↑  תיק ערעור (רבני גדול) 6122-21-1 (פסק דין מעודכן מיום 09.08.2009)
6. ↑  ‏פסק הדין של בית הדין הרבני בעניין סידור הגט לאחר תביעת הנזיקין נגד סרבן הגט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527001205171

 |
**אוֹצֶלוֹט** (שם מדעי: ***Leopardus pardalis***) הוא מין של חתול בר מהסוג נמרון המצוי בדרום ומרכז אמריקה, ואף צפונית יותר, עד טקסס. הוא מצוי גם באי טרינידד. אורך גופו מגיע עד מטר אחד, וזנבו עד 45 ס"מ. משקלו נע בין 10 ל-15 ק"ג.

תיאור
-----

האוצלוט פעיל לרוב בלילה, אך נצפו מקרים בהם צד ביום: בחורפים קרים, כאשר הטרף העיקרי פעיל ביום ורחוק ממשכנות האדם. במשך היום הם נחים על עצים, או עלים דחוסים. האוצלוט טריטוריאלי למדי, ובסכסוכים על הטריטוריה שגודלה מ־2.5 עד 18 קמ"ר, נלחם בפראות, ולעיתים אפילו עד מוות.

אסטרטגיית הרבייה היא פוליגמיה: זכר עם מספר נקבות. כמו רוב החתולים הם יחידאים, ונפגשים בעיקר כדי להזדווג. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל 18 חודשים ולבלות מינית בגיל 13 שנים. הזכר מגיע לבגרות מינית בגיל 15 חודשים ולבלות מינית בגיל 15 שנים.   
 ייחום מתרחש כל 4–6 חודשים למשך 10 ימים, אלא אם הנקבה מתעברת. בזמן ההזדווגות, הנקבה מוצאת מערה בצוק תלול, או גזע עץ חלול, או סבך עלים, ושם הם מזדווגים. ההיריון נמשך 79–85 ימים, ובסופו ממליטה הנקבה גור אחד או שניים, לעיתים רחוקות שלושה-ארבעה, הנולדים סומים ובעלי פרווה דלילה ביותר. הנקבה דואגת לצאצאים לבדה, ללא הזכר.

אוצלוט על עץ
האוצלוטים טורפים כמעט כל בעל-חיים הקטן מהם. קופים, נחשים, דגים, דו-חיים וציפורים הם טרף נפוץ, אך האוצלוט אינו בוחל גם בחיות בית קטנות כמו גורי חזירים. מחקרים הראו שהם תרים אחר טרף באמצעות חוש הריח, אבל לאוצלוטים יש ראייה חדה, כולל, כמו שעיניהם הכהות מראות, ראיית לילה.

פרוות האוצלוט דומה לזו של היגואר. בעבר היא הייתה בעלת ערך רב בתעשיית הטקסטיל, ומאות אלפי אוצלוטים ניצודו בשביל פרוותם (כדי להכין מעיל פרווה אחד יש צורך בפרוותיהם של 30 אוצלוטים). לכן הוגדר האוצלוט כשרוי בסכנת הכחדה משנות השמונים של המאה ה־20, אך ב־2006 הוגדר מצבו כ"ללא חשש" (ע"פ "הרשימה האדומה" של IUCN) בשל גידול אוכלוסייתו. רק תת-מין אחד שלו, אוצלוט טקסס (Leopardus pardalis albescens) עדיין שרוי בסכנת הכחדה.

אוצלוט בג'ונגל בבוליביה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוצלוט** בוויקישיתוף
* אוצלוט, באתר ITIS (באנגלית)
* אוצלוט, באתר NCBI (באנגלית)
* אוצלוט, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אוצלוט, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* אוצלוט, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אוצלוט, באתר GBIF (באנגלית)
* אוצלוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוצלוט באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חתוליים |
| --- |
| חתולים קטנים |
| חתול | חתול חולות • חתול ביצות • חתול שחור-רגל • חתול מדבר סיני • חתול בר (חתול הבית) |   |
| חתול פאלאס (סוג ומין יחיד) | חתול פאלאס |
| חתול זהוב | חתול זהוב אסייתי • חתול זהוב בורנאי |
| חתול נמרי | חתול נמרי בנגלי • חתול דגים נמרי • חתול נמרי שטוח-ראש • חתול נמרי כהה • חתול נמרי סונדי |
| שונר | שונר צפוני • שונר קנדי • שונר איברי • שונר מצוי |
| קרקל | קרקל • חתול זהוב אפריקני |
| סרוואל (סוג ומין יחיד) | סרוואל |
| נמרון | אוצלוט • מרגיי • נמרון מנוקד • חתול קולוקולו • נמרון הפנטנל • נמרון הפמפס • נמרון ג'ופרי • חתול קודקוד • נמרון האנדים • נמרון דרומי |
| פומה | פומת ההרים • יגוארונדי |
| חתול שיש (סוג ומין יחיד) | חתול שיש |
| חתולים גדולים |
| נמר ערפילי | נמר ערפילי מצוי • נמר ערפילי בורנאי |
| ברדלס (סוג ומין יחיד) | ברדלס |
| פנתר | אריה • טיגריס • נמר • יגואר • נמר השלג |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543670405171
* LCCN: sh85093955
* NARA: 10645776

 |
**קצב הנשימה** הוא סימן רפואי, מן הסימנים החיוניים, המבטא את פעולתה של מערכת נשימות בדקה. באדם בוגר קצב הנשימה התקין הוא 12–20 נשימות בדקה. הקצב מבוקר על ידי מרכז הנשימה בגזע המוח. מצבים פיזיולוגיים ומצבי מחלה שונים עלולים להביא לעלייה בקצב הנשימה (טכיפנאה), לירידה בקצב הנשימה (ברדיפנאה) ואף לדום נשימה (אפנאה).

מדידה
-----

בבדיקה הגופנית קצב הנשימה נמדד במנוחה על ידי מניית מספר הנשימות בדקה, כפי שהן באות לידי ביטוי בעליית בית החזה. מניית מספר הנשימות בחצי דקה והכפלת מספר זה בשתיים, נותנת קירוב טוב לקצב הנשימה. מכיוון שמודעות לנשימה משפיעה על קצב הנשימה, הבדיקה מתבצעת על פי רוב בעת הסחת הדעת מהנשימה.

שיטות נוספות למדידת קצב הנשימה הן בפנאומוגרפיה, המודדת בצורה מכנית או חשמלית את התרחבות בית החזה, או קפנוגרפיה, המודדת את הלחץ החלקי של פחמן דו-חמצני באוויר הננשף ומתרגמת את תדירות השינוי לקצב הנשימה. האחרונה משמשת תדיר בעת ניטור סימנים חיוניים, בפרט באנשים מונשמים מלאכותית.

ערכים תקינים
------------

באדם הבוגר קצב הנשימה באדם בריא במנוחה הוא 12–20 נשימות בדקה, כשקצב הנשימה בנשים מעט גבוה מבגברים. מרכז הנשימה מגדיר את מקצב הנשימה הבסיסי סביב שתי שניות לשאיפה ושלוש שניות לנשיפה, קרי 12 מחזורים בדקה של נשימה.
  


טווח קצב הנשימה הממוצע לפי גיל| גיל | מספר נשימות בדקה |
| --- | --- |
| 0–6 שבועות | 30–60 |
| 6 חודשים | 25–40 |
| 3 שנים | 20–30 |
| 6 שנים | 18–25 |
| 10 שנים | 17–23 |
| אדם בוגר | 12–20 |
| 65 ומעלה | 12–28 |
| 80 ומעלה | 10–30 |

חשיבות אבחנתית
--------------

ערכו האבחנתי של קצב הנשימה כסמן להפרעה בתפקוד הנשימתי וכביטוי למחלה משמעותית מוגבל, שכן אין מתאם גבוה בין ריווי חמצן בדם לשינויים בקצב הנשימה. עם זאת, ניטור קצב הנשימה משמש למעקב, יחד עם הסימנים החיוניים האחרים, אחר המצב הפיזיולוגי בחולים מורכבים, ומהווה סימן אזהרה מוקדם להידרדרות נוירולוגית, נשימתית או המודינמית.

ראו גם
------

* פיזיולוגיה של מערכת הנשימה
* נשימת יתר

הערות שוליים
------------

1. ↑  LeBlond RF, Brown DD, Suneja M, Szot JF (ע), Vital Signs, Anthropometric Data, and Pain, **DeGowin’s Diagnostic Examination**, 10, New York: McGraw-Hill, 2014
2. ↑  W.R. Mower, C. Sachs, E.L. Nicklin, P. Safa, A comparison of pulse oximetry and respiratory rate in patient screening, **Respiratory Medicine** 90, 1996-11, עמ' 593–599 doi: 10.1016/S0954-6111(96)90017-7

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4429002-0

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**חוב פנימי** הוא חלק מהחוב של הממשלה לנושים, חוב פנימי ביחד עם חוב חיצוני מרכיבים את החוב ציבורי שהוא החוב הכולל של הממשלה לנושים. חובות הממשלה נוצרים עקב העדפה למימון חלק מהוצאותיה בצורה של הלוואה, הלוואה זאת יכולה להתקבל במטבע פנימי השייך לאותה המדינה או במט"ח (השייך למדינות אחרות), החלק מהחוב שהתחייבה הממשלה להחזיר במטבע המקומי הוא **החוב הפנימי**. 

כיוון שחוב פנימי נוצר על ידי הלוואות מן האזרחים (דרך קרנות פנסיה או הבורסה) ועתידו שיוחזר לאזרחים, ראוי לאמור כי "כאומה אנו חייבים את החוב לעצמנו" (אבא לרנר), חוב פנימי לא הופך מדינה לעשירה או ענייה יותר, שכן חובה הפנימי של הממשלה שווה תמיד לאיגרות החוב הממשלתיות של אזרחיה - הרואים בו נכס, בדיוק באותו אופן תשלום ריבית על החוב הפנימי (הוצאה של הממשלה) היינו תקבול של האזרח המחזיק באג"ח (הכנסה). נקודה נוספת שיש לעמוד עליה היא שחוב פנימי אינו מגדיל או מקטין את יכולת הצריכה של החברה, החוב הפנימי מפנה את ההון לשימוש שונה.

נהוג להקביל בין חוב ציבורי בכלל לחוב בין אישי, ובפרט למצב של חדלות פרעון שעלול אף להוביל לפשיטת רגל, השוואה זאת היא נכונה בעיקרה בהשוואה לחוב חיצוני שכן במצב זה המדינה בעלת החוב חייבת לפרוע אותו במטבע זר, ולכן היא חייבת להשיג אותו ממקור חיצוני (כאחד האדם) על ידי יצוא, העברות הון, או קבלת סיוע. במקרה של חוב פנימי לא ניתן להגיע לחדלות פרעון, וזאת כיוון שלמדינה שמורה הזכות להדפיס כסף אם היא בוחרת בכך (מה שלא יכול לעשות חייב בחוב בין אישי), יש לציין שמצב של הדפסת כסף רב מידי יכול אף הוא להוביל לרעות אחרות, והעיקרית שבהן היא ירידת ערך הכסף (אינפלציה).

חוב פנימי בישראל
----------------

נכון לשנת 2014 85% מחובה של ישראל הוא פנימי.

לקריאה נוספת
------------

* אבא לרנר, כלכלת תעסוקה(הקישור אינו פעיל), דרור לנפש, 2011

קישורים חיצוניים
----------------

* חוב פנימי בלקסיקון כלכלה וסטטיסטיקה, באתר מעות
* ההבחנה בין חוב פנימי לחוב חיצוני - ד"ר דוד קליין, נגיד בנק ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  באתר משרד האוצר
**טנדאיי דייוויד דאריקווה** (באנגלית: **Tendayi David Darikwa**; נולד ב-13 בדצמבר 1991) הוא כדורגלן זימבבואי המשחק בעמדת המגן הימני באפולון לימסול.

קריירת מועדונים
---------------

דאריקווה, נולד בנוטיגהאם להורים מהגרים מזימבבואה. דאריקווה התחיל את הקריירה שלו בצ'סטרפילד כקשר כנף, ובקיץ 2010 דאריקווה חתם בקבוצה הבוגרת. באוקטובר 2010 הושאל לחודש לבארו במדיה רשם הופעה אחת. ב-27 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של צ'סטרפילד בהפסד 3-1 לבורטון אלביון. באוקטובר 2012 דאריקווה האריך את חוזהו בקבוצה עד שנת 2015. בסוף אותו חודש הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. כעבור חודשיים קיבל את תואר השחקן הצעיר של החודש בפוטבול ליג השנייה. באוקטובר 2013 מאמן מנצ'סטר יונייטד דאז דייוויד מויס הביע עניין בשחקן, שמנגד טען כי הוא עדיין לא בשל לשחק בפרמייר ליג. בעונת 2013/2014 דאריקווה הוסב לתפקיד המגן הימני.

ב-30 ביולי 2015 דאריקווה חתם לשלוש שנים בברנלי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לידס יונייטד. ב-26 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון עבור ברנלי בהפסד 2-1 לרדינג.

ב-26 ביולי 2017 דאריקווה חתם לארבע שנים בנוטינגהאם פורסט. ב-20 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במסגרת גביע ה-EFL נגד צ'לסי.

ב-11 בינואר 2021, דאריקווה חתם בויגאן את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה עד לסיום העונה. 5 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד רוצ'דייל. ב-21 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד צ'רלטון את'לטיק.

בקיץ 2023 דאריקווה חתם באפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית.

קריירה בינלאומית
----------------

באוקטובר 2013, דאריקווה הביע עניין לייצג את נבחרת זימבבואה. ב-8 בנובמבר 2017 דאריקווה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד לסוטו. השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.

תארים
-----

צ'סטרפילד
* הפוטבול ליג השנייה: 2013/2014

אישיים
* הכדורגלן הצעיר של החודש בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: דצמבר 2012
* כדורגלן השנה של צ'סטרפילד: 2014/2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טנדאיי דאריקווה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת זימבבואה – גביע אפריקה לאומות 2019** |
| --- |
| 1 סיאנדה • 
2 דאריקווה • 
3 פהירי • 
4 פפומבידזאי • 
5 לונגה • 
6 מודימו • 
7 צ'וואפיווה • 
8 מונצי • 
9 רוסיקה • 
10 קארורו • 
11 ביליאט • 
12 דזינגאיי •
13 צ'יפזזה • 
14 קאדרווה •
15 האדבה •
16 צ'יגובה •
17 מוסונה •
18 נקאמבה •
19 מוטיזווה •
20 מהאצ'י •
21 קאמוסוקו •
22 מהלאנגה •
23 מושקווי •
מאמן: צ'ידזמבווה | זימבבואהזימבבואה |
ה**פרוקסיזום** (*peroxisome*) הוא אברון אשר מצוי בכל תא איקריוטי, ומופרד בקרום אחד מהציטוזול (נוזל התא). הפרוקסיזום התגלה על ידי כריסטיאן דה דוב ב-1967.

תפקיד בתא
---------

תפקידו העיקרי של הפרוקסיזום במערכת התאית הוא לעזור לתא לפרק חומרים רעילים, כגון מימן על-חמצני (פראוקסיד, מי חמצן). המימן העל-חמצני מפורק בפרוקסיזום למים וחמצן באמצעות התגובה:

2H2O2 → 2H2O + O2.

התגובה מזורזת על ידי האנזים **קטלאז**.

בנוסף מכיל הפרוקסיזום אנזימים הקשורים לניצול חמצן, כגון *D-amino acid oxidase* ו*Urate oxidase*. הפרוקסיזום מכיל גם מספר חלבונים ממברנליים החיוניים לתפקידיו השונים. האנזימים המסיסים של הפרוקסיזום מתורגמים בציטופלזמה על גבי ריבוזומים חופשיים. מעבר החלבונים ההידרופיליים מבעד לממברנת הליפידים ההידרופובית של הפרוקסיזום מתאפשר בזכות קיומו של ה־PTS‏ (Peroxisome Targeting Sequence), רצף חומצות אמינו המצוי בתחילת השרשרת הפפטידית של החלבון בשלבים הראשונים של היווצרותו ברשתית התוך-פלזמית. רצף כזה מכונה "רצף האות" או "פפטיד האות" (אנ'). אות מהסוג הזה מצוי בחלבונים אחרים מסוגים שונים המיעדים קבוצות חלבונים אלו לאברונים ספציפיים בתא, הרצף הוא ייחודי לכל אברון ספציפי.   

הפרוקסיזום אחראי גם על חלק מתהליך פירוק חומצות השומן מסועפות או חומצות שומן שהן מאוד ארוכות (מעל ל־22 פחמנים) לקבוצות אציליות, וסינתזת הפוספוליפידים האתריים, תוצרי הפירוק בהמשך משמשים לייצור אנרגיה או לבניית קרומים שעוטפים את התא.

היווצרות הפראוקסיזום
--------------------

בניגוד לליזוזום אשר נוצר ממנגנון הגולג'י, כיום מאמינים שהפרוקסיזום הוא בעל יכולת שכפול עצמי, שמתבצע על ידי חלוקה. באדם מצוי מספר רב של פרוקסיזומים בכבד, שם מצטברים החומרים הרעילים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פרוקסיזום** |

* מילון מונחים בביולוגיה של התא - מתוך אתר הקורס "התא מבנה ופעילות" של האוניברסיטה הפתוחה.
* פרוקסיזום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| חלקי התא ואברוניו |
| --- |
| אברונים | גרעין התא • רשתית תוך-פלזמית • גולג'י • כלורופלסט • מיטוכונדריון • ליזוזום • פרוקסיזום • בועית מתכווצת |  |
| חלקים נוספים | ציטופלזמה • קרום התא • דופן התא • שלד התא • חלולית • ריבוזום • MTOC (צנטריול) • מזוזום |
| מבנים בגרעין | גרעינון • ספלייסוזום |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4128263-2

 |
הרב לייפר במהלך נאום
הרב **יהושע לייפר** (נולד בי"ח בתמוז תשי"ז, 17 ביולי 1957) הוא דיין ומורה צדק המשמש כנשיא מכון עוז והדר במאנסי ובניו סקוור, ניו יורק.

קורות חיים
----------

נולד בישראל בי"ח בתמוז ה'תשי"ז לרבי יחיאל וצפורה. אביו כיהן כאדמו"ר טעמשוואר ירושלים. נשוי לבתו של הרב משה ניישלאס, אב"ד סערדהעלי ורב שיכון סקווירא. גיסו הוא הרב דוד טברסקי, האדמו"ר מרחמסטריווקא בירושלים, שאף הוא חתנו של הרב ניישלאס. הרב לייפר משמש כממשיך דרכו של חותנו הרב ניישלאס כרב המקוואות של מאנסי. לאחר פטירת אביו, בשנת תש"ע, מונה באופן רשמי כממלא מקום אביו אך למעשה איננו נוהג כאדמו"ר. בשנת תשע"ג מונה לכהן כאב"ד קהילת באר משה בעיר מאנסי שבניו יורק, שם נערכה הנחת אבן הפינה לבנייני המוסדות של הקהילה.

עוז והדר
--------

 ערך מורחב – **עוז והדר**  

בשנת תשמ"ח החלו במכון עוז והדר לעבוד על מסכת גיטין כפתיח לש"ס כולו. בסביבות שנת תש"נ החל לייפר לכהן כנשיא המכון והכוללים עוז והדר, עד אז ניהל את המכון הרב יוסף סאמעט. אך בהמשך המכון הגיע לחובות והפרויקט נתקע. לאחר תקופה גייס הרב לייפר את הרשי פרידמן מקנדה והוא לקח על עצמו את מימון הוצאת התלמוד בבלי שנקראה על שמו "מהדורת פריעדמאן".

מאוחר יותר גייס הרב לייפר את יהודה לייב פרלמוטר מארצות הברית לצורך מימון מהדורת תלמוד מתיבתא.

לקריאה נוספת
------------

* **ממלכת התורה** – קורות מכון עוז והדר, טבת תשס"ח עמ' שצה-תכא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהושע לייפר** בוויקישיתוף
* מאחורי ארון הספרים של מכון "עוז והדר", ריאיון עם לייפר באתר עוז והדר.
* יהושע לייפער, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308197605171

 |
**רישיון רכב** הוא פנקס כלי הרכב, בצירוף אישור על תשלום אגרת רישיון כלי הרכב וכשירותו לתנועה, ואישור על שינוי רישום הבעלות על כלי הרכב. הרישיון תקף רק לאחר ששולמה אגרת הרישיון, וכלי הרכב עבר בהצלחה מבחן רישוי שנתי לרכב (טסט). רישיון הרכב מוסדר בפקודת התעבורה ובתקנות התעבורה.

נתוני הרישיון
-------------

רישיון הרכב כולל נתונים רבים המספקים מידע מהימן ומפורט על כלי הרכב: רמת הגימור, סוג תיבת ההילוכים ומנגנונים שונים בכלי הרכב - מזגן, מנגנון ABS וכריות אוויר. תקנות התעבורה מגדירות את סיווג כלי הרכב לפי הנהוג באירופה, והוא נקבע לפי ייעוד הרכב - כמות הסעת נוסעים או הסעת מטען - לפי משקלו ולפי מספר המושבים המיועדים לנוסעים בו. בסיווג זה הנהג אינו נוסע, ומושבו אינו נספר. ברישיון הרכב מצוינת גם דרגת רישיון הנהיגה המתאימה לנהיגה ברכב מסוג זה.

החזקת הרישיון
-------------

בשלהי 2018 חתם שר התחבורה והבטיחות בדרכים על ביטול התקנה המחייבת אחזקת רישיון רכב ורישיון נהיגה פיזיים בעת נסיעה ברכב פרטי. בעקבות כך, אזרח הנוהג ברכב פרטי (רכב מדרגה B), אינו חייב לשאת עימו בזמן הנסיעה ברכב את רישיון הנהיגה או רישיון הרכב. עם זאת, חלה חובה לשאת תעודה מזהה רשמית של מדינת ישראל (תעודת זהות/דרכון), תעודת ביטוח ונספחים לרישיון הנהיגה, אם קיימים.

נהיגה ללא רישיון
----------------

נהיגה ללא רישיון רכב בתוקף היא אחת מעבירות התנועה הנפוצות ביותר. הענישה עליה, מלבד צבירת 6 נקודות, מתפלגת לפי פרק זמן שבו רישיון הרכב לא בתוקף: אם תוקף הרישיון פג פחות מ-4 חודשים, הקנס הוא 250 שקל, בין 4 חודשים לחצי שנה הקנס הוא 750 שקל, ואילו אם תוקף הרישיון פג יותר מחצי שנה לפני העבירה בעל הרכב יזומן לבית המשפט לתעבורה, אשר עלול להטיל על הנהג ביצוע קורס נהיגה מונעת או הארכת תקופת הצבירה לנקודות. במקרים מסוימים יכול בית המשפט גם לפסול את רישיון הנהיגה לתקופה של 3 חודשים או יותר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נסיעה ללא רישיון רכב או רישיון נהיגה בתוקף באתר טכנו טסט
ניסוי בתותח 16 אינץ' (410 מ"מ) שבוצע במסגרת הפרויקט
**פרויקט HARP** (ראשי תיבות: **High Altitude Research Project**) היה מיזם שאפתני, במימונן של ארצות הברית וקנדה, שהוביל המהנדס ג'רלד בול. מטרתו של המיזם, הייתה ליצור תותח-על שבאמצעותו יהיה ניתן לשגר לוויינים לחלל.

הישג השיא של הפרויקט נרשם במהלך ניסוי שבוצע בשנת 1966. במסגרת הניסוי שוגר פגז במשקל 180 ק"ג לגובה של 180 ק"מ. זהו שיא שלא נשבר עד היום.

הפרויקט בוטל בעקבות רצונה של קנדה להיבדל מארצות הברית, שהייתה מסובכת במלחמת וייטנאם.

רקע ופיתוח הפרויקט
------------------

ב-23 במרץ 1918, החלו פגזי ארטילריה גרמניים להלום בעוצמה רבה בפריז, בירת צרפת. ההשערה הראשונית של הצבא הצרפתי בנוגע למקור הירי, גרסה כי אלו נורו מספינות אוויר, אך סיורים של הצבא הצרפתי לא מצאו ראיות שאיששו השערה זו. הירי לכיוון פריז בוצע בתדירות נמוכה, אך גרם לאבדות רבות בנפש. ב-29 במרץ 1918, פגע פגז שנורה מתותח פריז ישירות בכנסייה וגרם למותם של 91 בני אדם. עד סוף המלחמה, נכשלו הצרפתים בזיהוי מקור הירי. לאחר המלחמה התברר כי תותחים אלו הושמדו בידי מפעיליהם..

בשנת 1965, נפגש בול עם גרמניה, קרובת משפחתו של פריץ ראוזנברגר, ראש מחלקת הפיתוח בחברת קרופ שייצרה את תותח פריז. היא הביאה לבול כתבי יד שגילתה בתוך הארכיון המשפחתי, שבו היה מפורט תיאור של התותח הגדול, מפרט של חלקיו ושל אופן פעולותיו. בול השתמש במסמך זה, יחד עם מידע רב שמצא הצבא האמריקאי על תוכנית הV-3 של הצבא הגרמני כבסיס לספר שכתב בנושא תותחי העל הגרמנים.

לאחר שבול עיין בתוכניות תותח ה-V3, החליט כי ברצונו לצאת לפרויקט בהובלתו בו ייבנה תותח על בעל יכולת שיגור פגזים מחוץ לאטמוספירה. בול פרש את חזונו בפני ממשלות ארצות הברית וקנדה והצליח לגייס את תמיכתן.

ניסויי ירי
----------

אחד מתותחי פרויקט HARP, נטוש.
ב-1961 החל בול לבצע ניסויי ירי בתותח בקוטר של 130 מ"מ. במהלך הניסויים, התותח ירה פגז ניסוי לגובה של כ-39,000 מטרים (130,000 רגל).

בשנת 1962 הצליח התותח לירות פגז במשקל של כ-150 ק"ג, לגובה של 66,000 מטר, במהירות לוע של כ-3000 מטר בשנייה.

בשנת 1965, נבנה תותח על בקוטר של 44 ס"מ, עם אורך קנה של כ-5 מטרים, שהועמד כמעט במאונך. במהלך שנת 1966 נבחנה אמינות הכלי ובוצעו בכלי ניסויים אינטנסיביים.

שיאו של הפרויקט היה ב-18 בנובמבר 1966, כאשר במהלך הניסוי, נורה פגז מדמה לוויין. הפגז שקל 180 ק"ג והגיע לגובה עצום של כ-180 ק"מ. זהו שיא שלא נשבר עד היום. לאחר הניסוי טען בול, כי אם יחמש את התותח בטיל בעל דלק מוצק, יוכל לירות טיל במשקל 90 ק"ג למרחק של 4000 ק"מ, או לגובה של 250 ק"מ. בכך טען, למעשה, כי התותח שלו מגיע ליכולות של טיל בליסטי לטווח בינוני.

לאחר ביטול הפרויקט
------------------

 ערך מורחב – **פרויקט בבל**  

לאחר ביטול הפרויקט, נדד בול ברחבי העולם. לבסוף, השתקע בעיראק, תוך שימוש בידע שצבר במהלך פרויקט HARP, במטרה לבנות תותח על, שכונה תותח בבל. תוכניתו של בול הייתה לבנות תותח באורך של 150 מטר שישקול 2100 טון ויהיה בעל קוטר של מטר. תוכנית זו נגוזה, לאחר שבול נורה על ידי מתנקש בשנת 1990, בפעולה שיוחסה למוסד.

ראו גם
------

* ג'רלד בול
* תותח פריז
* V-3

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **HARP** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  תותח פריז באתר First World War.com
2. ↑  תותח פריז, באתר אנציקלופדיית המדע
3. ↑  תותח פריז, באתר אסטרונאוטיקס
4. ↑  המוסד המבצעים הגדולים עמ' 237-238

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n88644854
* VIAF: 151388041
* WorldCat: lccn-n88644854

 |
**מנואלה בלאזי** (באיטלקית: **Manuele Blasi**; נולד ב-17 באוגוסט 1980 בצ'יביטיוקייה שבמחוז רומא) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

בלאזי גדל במחלקת הנוער של רומא. אחרי שהתקשה להשתלב בקבוצה הבוגרת של המועדון, הושאל בלאזי ב-1998 ללצ'ה בה שיחק עונה אחת. הוא חזר לרומא אך שיחק בה רק 5 משחקים במהלך עונת 1999/2000. בתום העונה הושאל בלאזי בשנית, הפעם לקבוצת פרוג'יה שרכשה את כרטיסו גם כן. בפרוג'יה שיחק שנתיים וערך עבור הקבוצה 46 הופעות.

כבר באותה עת רכש בלאזי תדמית של שחקן נמרץ ואגרסיבי המרבה לספוג כרטיסים צהובים וסומן כאחד הקשרים האחורים העולים בכדורגל האיטלקי. בשנת 2002 עבר לשחק ביובנטוס, אחת הקבוצות הבכירות של איטליה. אחרי שהתקשה להשתלב בקבוצה, הושאל בלאזי כבר במהלך 2002 לפרוג'יה ועונה לאחר מכן לפארמה. אחרי שנתיים בהן שיחק כמושאל, חזר בלאזי ב-2004 ליובנטוס. הוא שיחק במדי הקבוצה 40 משחקים במשך שניים לפני שהושאל שוב ב-2006 לפיורנטינה, באותה עונה הורדה יובנטוס לסרייה ב' אחרי שערוריית קניית משחקים. במקביל למשחקו ביובנטוס ערך בלאזי את הופעת הבכורה במדי איטליה ב-18 באוגוסט 2004 במשחק מול איסלנד.

בלאזי הצטיין במדי פיורנטינה שסיימה בצמרת, ובזכות כך נקרא לסגל נבחרת איטליה במספר משחקים. באותה עונה הבקיע בלאזי את שערו היחיד בקריירה. בתום העונה חזר בלאזי ליובנטוס אך זו העדיפה למכור את מחצית מכרטיסו לנאפולי, שחזרה לסרייה א' יחד עם יובנטוס. עונתו הראשונה בקבוצה הנאפוליטנית הייתה מוצלחת. בלאזי השתלב בהרכב הקבוצה והיה אחד מהשחקנים החשובים של הקבוצה שהפתיעה לאחר שסיימה במקום השמיני. בתום העונה רכשה נאפולי את המחצית השנייה של כרטיסו. ב-27 בינואר 2012 חתם בלצ'ה. ב-7 באוגוסט 2012 נרכש על ידי פסקארה לעונה אחת. החל מ-2013 משחק בווארזה מהליגה השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנואלה בלאזי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* דף השחקן באתר יאהו!
* דף השחקן באתר הרשמי של נאפולי
סמל פלוגת נבו. הסמל מורכב מהחרב ועלה הזית, סמל ארגון ההגנה המקושר אל בה"ד 1; ומהר נבו, על שמו נקרא הקורס.
**קורס קצינים נבו** (קק"ץ נבו) הוא מסלול קצונה בצה"ל המכשיר קציני מטה מאוכלוסיות מוגבלות ביכולתן לביצוע המסלול הסטנדרטי בבה"ד 1 (מסלול נחשון). דרישות הסף למסלול זהות למסלול קצונה "נחשון".

אל הקורס מגיעים חיילים שהתנדבו לשירות בצה"ל (פרופיל 25, 30 או 45) וחיילים בעלי מגבלות רפואיות ייחודיות וסעיפים מיוחדים בפרופיל הרפואי (כדוגמת אפילפסיה או סוכרת) אשר מגבילים את הצוערים בפעילות של עד 30 דקות מפינוי מיידי.

מטרתו המרכזית של הקורס היא ליצור הכשרה מתאימה לכלל הצוערים, ללא הבדל במגבלות הרפואיות השונות. למעשה, תוך התאמת התכנים המועברים בקורס למגבלות הרפואיות של כלל הצוערים, הקורס מתמקד בתכנים הלימודיים תוך דילוג על תכנים פיזיים, שלרוב מהווים סכנה לבריאות הצוערים. בשל כך, ייתכן שפעילות מסוימת תהיה במחזור אחד ובאחר לא (כדוגמת ניהול מטווח), אך לעיתים אותן פעילויות יכולות להיכלל בהכשרה באופן התנדבותי ואופציונלי, תוך יוזמה מהצוערים באותו מחזור, ובמתכונת של "מי שיכול – מוזמן".

אורך ההכשרה כ-8 שבועות והיא מתקיימת במתכונת של פעמיים בשנה במחזורי הקצונה של יוני ודצמבר. הכשרת "נבו" מתחילה מספר שבועות לאחר תחילתה של מגמת "מעוז" שתחתיו היא נמצאת (כך שהיא מסופחת לגדוד "חרוב" שבבה"ד 1 מטעמים לוגיסטיים), וכך שתי ההכשרות מסתיימות באותו יום, ומסתכמות באותו טקס סיום.

מהלך ההכשרה
-----------

בפלוגת נבו מועברים התכנים על ידי סגל ייעודי ומצטיין ממסלול "נחשון" אשר התנדב לכך, ואותו סגל נבחר בצורה פרטנית. הקורס ממוקם בקריית ההדרכה שבנגב, ומסופח לאחד הבה"דים בקריית ההדרכה (כיום בה"ד 20). בשל מיקומה הייחודי, ההכשרה נמצאת במרחק מספק ממתחם בית חולים סורוקה שבבאר-שבע.

בהווייתה, ההכשרה דינמית, מתפתחת ומתעדכנת ממחזור למחזור. לרוב, השינויים בהכשרות מתבצעים בעקבות יוזמות שונות מצד הצוערים, כך שכל הכשרה בכל מחזור מתאימה באופן ייחודי לצוערים הנמצאים בה. ההכשרה פוטרת מהעברת התכנים הפיזיים הנדרשים לקצין מטה במגמת "נחשון", כגון ניהול מטווח, נשיאת נשק לאורך ההכשרה, שבוע שטח, בוחן כושר גופני (בוחן בר-אור) ועוד. יתרה מזאת, אין הצוערים נדרשים בפעילויות של תורנויות שונות כגון שמירה, הגנת יישובים, תורנויות מטבח ועוד.

כלל התכנים המועברים בהכשרת "נבו" זהים לתכנים המועברים בהכשרת "נחשון", ועל כן כלל החומרים, הבחנים והעבודות משותפים בין הקורסים.

תנאי קבלה להכשרה
----------------

תהליך המיון להכשרת נבו זהה לזה של שאר ההכשרות (למעט הדרישות הפיזיות כגון בוחן בר-אור), כך שכל חיל מבצע את ההכשרה המתאימה לו. במסגרת כלל תהליכי המיון, נדרשים המועמדים להכשרה להפיק טופס 102. במסגרת הפקת הטופס, ייתכן שיעלה כי המועמד להכשרה נדרש בבחינת המקרה הרפואי שלו באופן פרטני על ידי ענף מיו"ר. כך, התיק הרפואי שלו מועבר לענף מיו"ר, וזה נדרש לאשר את השתתפותו בהכשרת "נבו", כתלות בתקנים המתאימים.

התקנים למועמדי הקורס נקבעים על ידי וועדה באגף כוח אדם ולא בכל אגף לעצמו כמו בקורס רגיל.

מאחר שהקורס מתבצע במתכונת מצומצמת ורק פעמיים בשנה, מספר ההקצאות אליו מועט, ועל כן חל קושי נוסף בקבלה אליו (בכל מחזור יש בין 40 ל-60 צוערים בלבד).

קישורים חיצוניים
----------------

* קורס קצינים נבו, סרטון בערוץ "Nadav Levi", באתר יוטיוב (אורך: 04:36)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יובל טל, מערכת את"צ, מפטור שירות לבה"ד 1 – המסע לקק"ץ נבו, באתר בה"ד 1
2. ↑  מיכל עבר-הדני, מערכת אתר צה"ל, מה זה קק"ץ נבו?, באתר אגף כוח האדם בצה"ל
3. ↑  הסיפור של זוהר: קצין ומתנדב, באתר מתגייסים
**סדקו רוצה לחיות** (בגרמנית: **Sadako Will Leben**, באנגלית: **The Day of the Bomb**) הוא ספר שנכתב על ידי הסופר האוסטרי קרל ברוקנר ב-1961.

עלילה
-----

הסיפור עוסק בילדה יפנית בשם סַדַקוֹ סַסַקִי שהתגוררה בהירושימה ומתה כתוצאה מהחשיפה שלה לקרינה כאשר הייתה בת שנתיים בעת מתקפה האטומית על הירושימה ב-6 באוגוסט 1945.

כאשר התפוצצה הפצצה האטומית מעל שמי מרכז העיר הירושימה, נער יפני בשם שיגיאו שחה במי האגם. פתאום ראה הנער אור מבהיק שסינוור אותו, ולאחר מכן הרגיש שהאדמה רועדת מתחת רגליו. אז פתאום נזכר הנער באחותו הצעירה. אחוז אימה הנער פרץ אל הגן, קפץ מעל לגזעי עצים, פינה שיחים עקורים וזעק את שמה, סדקו, לכל עבר. לבסוף מצא אותה שוכבת על הקרקע, שמלתה קרועה, גופה זב דם אך היא עדיין בחיים.

בעקבות נזקי הקרינה הרדיואקטיביות שספגה מההפצצה, אובחנה ססקי כחולה בלוקמיה חריפה של בלוטת הלימפה חודשיים לפני יום הולדתה ה-12, ואושפזה כמטופלת בבית החולים של הצלב האדום בהירושימה. לאחר שרופאיה העריכו כי נותרה לה רק שנה לחיות, החליטה ססקי לקפל אלף עגורי אוריגמי, וזאת בהתבסס על האמונה השינטואיסטית כי קיפול מספר זה של עגורים יביא להגשמת משאלת לב של המבקש. ססקי הצליחה לקפל אלף עגורים, ומשראתה שמשאלתה להבריא לא מתגשמת המשיכה לקפל עגורים נוספים עד יום מותה.

הסיפור מתאר את ההתמודדות של סדקו עם תופעות הלוואי בעקבות הנזקים של ההפצצה ואת כוח הרצון שלה לחיות. הסיפור מתנהל בשני מישורים מקבילים: תיאור מפורט המבוסס על פרטי אמת מטיסת המפציץ האמריקני לעבר יפן, ומאבק החיים הנואש של אותה ילדה, סדקו הקטנה, שנפגעה בהפצצה.

הספר תורגם לעברית על ידי בצלאל וכסלר וראה אור בעברית בהוצאת מצפן.

הספר תורגם להרבה שפות, פורסם באינטרנט, והוא משמש לעיתים קרובות כחומר חינוכי ללימוד על תהליכי שלום בבתי ספר ברחבי העולם.

הסיפור עובד גם להצגת תיאטרון שעלתה בצוותא בשם **סדאקו סאן – נסיכת העגורים** בבימויו של רועי הורוביץ בכיכובם של דוית גביש, אייל רוזלס, נדב ניר ועוד.

ראו גם
------

* אנדרטת השלום לילדים
* אלף עגורי אוריגמי

קישורים חיצוניים
----------------

* ברוקנר, קארל: סדקו רוצה לחיות **(בגרמנית)**
* סדקו ססקי, באתר "Find a Grave" **(באנגלית)**

הערות שוליים
------------

1. ↑  Special Exhibition 1, hpmmuseum.jp
2. ↑  The Story of Sadako Sasaki and the Hiroshima Peace Cranes, theelders.org, ‏2020-07-27 (באנגלית)
3. ↑  סדקו רוצה לחיות, באתר בוקספר
4. ↑  סדאקו סאן - נסיכת העגורים, באתר www.habama.co.il
**יהודה וולמן** (נולד ב-2 בנובמבר 1950) הוא פעיל התיישבות, פעיל חברתי ופוליטיקאי ישראלי, ראש המועצה האזורית גולן לשעבר.

ביוגרפיה
--------

וולמן היה חבר בגרעין הנח"ל של הנוער העובד שהצטרף למשק מרום גולן. בהמשך, היה נציג הקיבוץ המאוחד בתנועת הצופים העבריים ומילא בה מספר תפקידים, בהם: מנהל מחלקת ההכשרות, מרכז כיתות י"א י"ב, מפקד טיולי התנועה לחצי האי סיני, מרכז סמינרי ההדרכה ואיש הקשר והביצוע של התנועה מול התנועות הקיבוציות בנושא הקמת היאחזויות נח"ל וקיבוצים חדשים. במסגרת זו, היה ממקימי קיבוץ אורטל ברמת הגולן. כמן כן, היה מרכז הוועדה הרעיונית-פוליטית של התק"ם וחבר מרכז מפלגת העבודה.

היה יו"ר ארגון "מענ"ה" – מטה על נגד הגזענות. במסגרת זו ארגון צעדות כנגד הרב מאיר כהנא.

ריכז את מטה המאבק של הקיבוצים בתקופת משבר הקיבוצים.

מ-1988 ועד 2001 כיהן כראש המועצה האזורית גולן.

חיים אישיים
-----------

נשוי לחגית לבית לינדנר, מטפלת בדרמה ומנחת יוגה צחוק. לזוג שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיק התכתבויות של יהודה וולמן, אתר ארכיון המדינה
* אורי הייטנר, גרעין גנוב, 9 בספטמבר 2106
* יהודה וולמן מתארח אצל ספי בן יוסף בתכנית "שביל באמצע שביל בצד", בטיול לנהר הירדן, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי אילן, הווי של רפסודיות, דבר, 26 באוגוסט 1975; תנועת הצופים מוציאה השנה 12 גרעינים להגשמה, דבר, 26 באוגוסט 1975
2. ↑  יהודה וולמן, האם נטשה "העבודה" את ההתיישבות?, מעריב, 5 באוגוסט 1987
3. ↑  פאר לי שחר, זאב אופירי, רן לוי, אהרן אורגד, יצחק שמיר: הסטודנט הערבי מרגיש טוב מדי באוניברסיטאות שלנו, חדשות, 19 במאי 1987
4. ↑  אורי הייטנר, תועבה, 27 בפברואר 2019
5. ↑  מנחם רהט ויצחק דיש, מטה המאבק של ההתיישבות: אנו מאמינים בכנותו של שר-האוצר, מעריב, 5 באוגוסט 1987
**אוייר אולסאבל פרדס** (בספרדית: **Oier Olazábal Paredes**, נולד ב-14 בספטמבר 1989 באירון שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק כשוער, וידוע בשמו הפרטי, **אוייר**.

קריירה
------

### ברצלונה

לאחר ששיחק במחלקת הנוער של ריאל אוניון, עבר אוייר לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, ב-2007, אז הייתה הקבוצה בליגה הרביעית ומאמנה היה ז'וזפ גוארדיולה. הוא עמד בשער הקבוצה במשך רוב משחקי עונת 2007/2008, והוא סייע לה לעלות חזרה לליגה השלישית. במקביל, ב-2 בינואר 2008, ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשעמד בשערה בתיקו 2-2 על אלקויאנו בגביע הספרדי. בעונה הבאה, כשברצלונה ב' הייתה בליגה השלישית, היה אוייר בעיקר שוער מחליף לרובן מיניו. ב-17 במאי 2009, לאחר שברצלונה זכתה באליפות הליגה, ערך את הופעתו היחידה במדיה בליגה הספרדית, בהפסד 2-1 לריאל מיורקה.

בעונת 2009/2010, לאחר עזיבתו של אלברט ז'ורקרה את הקבוצה, הפך אוייר לשוער השלישי באופן מעשי של ברצלונה, כשהוא עדיין חלק מסגל קבוצת המילואים, אותה אימן לואיס אנריקה. בעונה זו חלק את עמדת השוער עם רובן מיניו באופן כמעט שווה. אוייר עמד בשער ב-18 משחקי ליגה וכן ב-3 משחקים בפלייאוף העלייה לליגה השנייה, מסייע לקבוצה להצליח במשימתה לחזור לליגה השנייה. בעונה הבאה פתח ב-15 משחקים בליגה השנייה, וברצלונה ב' הגיעה להישג שיא בתולדותיה, המקום השלישי בליגה השנייה. מקום זה מעניק לקבוצה מקום בפלייאוף העפלה לליגה הראשונה, אך מכיוון שברצלונה ב' היא קבוצת מילואים, היא לא מורשית לשחק באותה ליגה כמו קבוצת האם.

בקיץ 2011 הוחלף לואיס אנריקה באוסביו סקריסטן. עמו בעונת 2011/2012 שיחק אוייר ברוב משחקיה של ברצלונה ב', 23 מ-42 משחקי ליגה, כשהוא מועדף על פני רובן מיניו וג'ורדי מאסיפ, שחלקו ביניהם את יתר המשחקים. בעונת 2012/2013 עזב מיניו את הקבוצה ואוייר חלק את משחקי ברצלונה ב' עם מאסיפ באופן כמעט זהה. בקיץ 2013 קודם באופן מלא לקבוצה הבוגרת של המועדון, אך המשיך להיות שוער שלישי, אחרי ויקטור ואלדס וחוסה מנואל פינטו. לאחר פציעתו של ואלדס במרץ 2014, החל אוייר לשבת על ספסל הקבוצה במשחקיה עד סוף עונת 2013/2014, עת היא הפסידה את הגביע הספרדי לריאל מדריד בגמר ואת אליפות ספרד לאתלטיקו מדריד במשחק האחרון של העונה.

### גרנדה

בקיץ 2014 עזב אוייר את ברצלונה וחתם על חוזה ל-4 שנים בגרנדה, ששיחקה בליגה הראשונה. שם היה לרוב שוער שני לרוברטו פרננדס אלבריוס, אך לתקופה של 14 משחקים באמצע עונת 2014/2015 תפס את מקומו ועמד בשער הקבוצה. ב-25 באוגוסט הושאל לעונה לריאל סוסיאדד, שם הוא משמש שוער שני לחרונימו רולי. לאחר שרולי הורחק בכרטיס אדום ב-19 בספטמבר בהפסד לאספניול, תפס אוייר את מקומו במשחק זה ובמשחק הבא. כמו כן, עמד אוייר בשער הקבוצה בשני משחקי הסיבוב הראשון של הגביע הספרדי, שם הודחה על ידי לאס פאלמס. אוייר עצמו הורחק בכרטיס אדום בסוף משחק הגומלין.

תארים
-----

### ברצלונה

* הסופר קאפ הספרדי: 2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוייר אולסאבל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**אלכסיי יבגנייביץ' גוטור** (ברוסית: **Алексе́й Евге́ньевич Гу́тор**; 30 באוגוסט 1868 – 13 באוגוסט 1938) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על החזית הדרום-מערבית במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

גוטור נולד ב-30 באוגוסט 1868, בעיר וורונז' באימפריה הרוסית. אביו היה יבגני גוטור. היו לו שני אחים מבוגרים, אשר שניהם שירתו בצבא האימפריה הרוסית. אלכסנדר, היה גנרל-מיור ואנטולי היה קולונל. ב-1886 הלך אלכסיי בעקבות אחיו והתגייס לצבא. הוא סיים את בית הספר לצוערים במוסקבה, וב-1889 סיים את בית הספר לתותחנים והוצב כפודפורצ'יק ברגימנט התותחנים של המשמר הקיסרי. ב-1893 הוא הועלה לדרגת פורוצ'יק. ב-1895 הוא הועלה לדרגת קפטן וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית ניקולייב. ב-1897 הוא הוצב בחיל החימוש, וב-1898 הועבר לרגימנט הגרנדירים ה-2 של רוסטוב עד 1899. ב-1900 הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק והועבר לתפקידי הוראה בבית הספר הצבאי במוסקבה. ב-1901 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-12, ובהמשך במטה המחוז הצבאי קייב. ב-1904 הוא הועלה לדרגת פולקובניק ומונה למפקד הבריגדה ה-9. הוא פיקד עליה במהלך מלחמת רוסיה-יפן ונפצע במהלך המלחמה. ב-1905 הוא הועבר לפקד על הרגימנט ה-112 פנזה. ב-1910 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור והועבר לפקד על רגימנט במשמר הקיסרי. ב-1913 הוא מונה לראש מטה המחוז הצבאי קאזאן.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הופרשו הכוחות הצבאיים של המחוז הצבאי קאזאן לצורך יצירת הארמייה הרביעית ומטה המחוז הפך להיות מטה הארמייה. גוטור הפך להיות ראש מטה הארמייה והועלה לדרגת לוטננט גנרל. הארמייה נכללה במסגרת החזית הדרום-מערבית, ופלשה לגליציה אשר הייתה תחת שליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1 באפריל 1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-34, וב-2 במרץ 1916 הועבר לפקד על הקורפוס ה-6. בעקבות מהפכת פברואר הוא מונה למפקד הארמייה ה-11. ב-22 במאי 1917 הוא הועבר לפקד על החזית הדרום-מערבית. ב-10 ביולי של אותה שנה הוא פרש מהצבא.

באוגוסט 1918 הוא התגייס לצבא האדום ולחם עמו במלחמת האזרחים ברוסיה. הוא מילא עבורו תפקידי מטה והעביר הרצאות בקורסים צבאיים. ב-23 באוגוסט 1920 הוא נעצר באומסק בחשד לפעילות אנטי-מהפכנית. ב-11 במרץ 1922 הוא שוחרר בידי הג.פ.או. מחוסר ראיות. שמו טוהר רשמית בידי ב-26 באפריל 2000 בידי התובע המחוזי של אומסק. מיד לאחר שחרורו חזר להרצות באקדמיות צבאיות. הוא סולק מהשירות ב-1 במאי 1931. הוא התנגד לפולחן האישיות שנערך לסטלין, ולפיכך הוצא להורג במהלך הטיהורים הגדולים ב-13 באוגוסט 1938.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסיי גוטור (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr93030184
* VIAF: 19553750
* WorldCat: lccn-nr93030184

 |
הפרט המפוחלץ במוזיאון להיסטוריה של הטבע בפריז
**אייל שומבורג** (שם מדעי: *Rucervus schomburgki*) הוא מין נכחד מהסוג אייל רוסרבוס במשפחת האייליים. אייל זה היה אנדמי לתאילנד. המין תואר על ידי אדוארד בלית' ונקרא על שמו של סר רוברט הרמן שומבורג, שהיה הקונסול הבריטי בבנגקוק בשנים 1857-1864.

מאפיינים
--------

אייל זה דמה במראהו לברסינגה. אורך גופו היה 180 ס"מ, גובה הכתף שלו היה 104 ס"מ, אורך זנבו היה 10.3 ס"מ ומשקלו היה בין 100-200 ק"ג. פרוותו הייתה חומה כהה וחלקיו התחתונים היו בהירים יותר. חלקו התחתון של זנבו לבן והייתה לו רעמה קצרה. לזכרים היו זוג קרניים מסועפות דמויות-סל, שעליהן כל החידודים הראשיים עונפו. עובדה זו גרמה לכך שיהיו לו 33 נקודות על הקרניים ואורכו של החלק החיצוני היה 88 ס"מ. לנקבות אין קרניים.

אייל שומבורג היה מצוי בערבות ביצתיות עם עשב גבוה, קנים ושיחים במרכז תאילנד, במיוחד בעמק נהר צ'או פראיה ליד בנגקוק. האייל נמנע מצמחייה עבותה. הם חיו בעדרים שכללו זכר אחד, כמה נקבות והצאצאים שלהן. למרות זאת, בזמן השיטפון בעונה הגשומה, העדרים נעו למקומות גבוהים יותר שיכולים להפוך לאיים. זה הפך אותם למטרה קלה עבור ציידים.

בסוף המאה ה-19 החלה בתאילנד הפקה מסחרית של אורז לשם ייצוא שהובילה להשמדת כל הערבות והביצות שהאייל הסתמך עליהן. לחץ אינטנסיבי של ציד לקראת סוף העשור הקטין את תפוצת המין עד להכחדתו.

אוכלוסיית הבר של איילי שומבורג נחשבה כנכחדה כתוצאה מציד בלתי מבוקר בשנת 1932, כשהפרט האחרון נהרג בידי שיכור בשנת 1938. המין נרשם כנכחד גם ב-2006 על ידי איגוד השימור העולמי. למרות זאת, כמה מדענים מחשיבים אותו כקיים. ידוע רק על פרט מפוחלץ אחד, שכיום הוא נמצא במוזיאון להיסטוריה של הטבע בפריז לאחר שחי בגן החיות באותה העיר עד 1868.

בשנת 1991, נמצאו קרניים של אייל שומבורג בחנות לרפואה סינית בלאוס. לורנט צ'אזי, אגרונום מטעם האומות המאוחדות, מאוחר יותר זיהה את הקרניים מתצלום שצילם וקבע שהן באו מאייל שומבורג. ייתכן שאייל שומבורג שרד בלאוס, אבל זה לא הוכח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייל שומבורג** בוויקישיתוף
* אייל שומבורג, באתר ITIS (באנגלית)
* אייל שומבורג, באתר NCBI (באנגלית)
* אייל שומבורג, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אייל שומבורג, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אייל שומבורג, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אייל שומבורג באתר הרשימה האדומה של IUCN
**עבד אל-מג'יד א-סולייהים** (בערבית: **عبد المجيد الصليهم**; נולד ב-15 במאי 1994 בריאד שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אל-נאסר מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.

קריירת מועדונים
---------------

א-סולייהים שיחק בא-שבאב מליגת העל הסעודית במשך שש עונות וחצי, בהן ערך 132 הופעות ליגה והבקיע עשרה שערים. בחודש ינואר 2018 הושאל למשך חצי עונה לראיו ואיקאנו מהליגה הספרדית השנייה, אך לא זכה לדקות משחק במדי המועדון.

לקראת עונת 2020/2021 עבר א-סולייהים לא-נאסר מליגת העל הסעודית. בעונתו הראשון במועדון ערך 19 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-7 בנובמבר 2017 ערך א-סולייהים את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בניצחון 2-0 על נבחרת לטביה במשחק ידידות.

תארים
-----

א-שבאב
* גביע המלך הסעודי (1): 2014
* הסופר קאפ הסעודי (1): 2014

אל-נאסר
* הסופר קאפ הסעודי (1): 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר ESPN
**סבין לפסיוס** (בגרמנית: **Sabine Lepsius**‏; 15 בינואר 1864 – 22 בנובמבר 1942) הייתה ציירת פורטרטים גרמנית, חברת הזצסיון הברלינאי.

קורות חיים
----------

היא הייתה בתם של צייר הדיוקנאות גוסטב גראף ופרנציסקה ליברייך (1824–1893), ליתוגרפית. היא למדה אצל אביה וב-1892 התחתנה עם הצייר ריינהולד לפסיוס. היא ובעלה הוחזקו באותה מידה והיו פופולריים מאוד בקרב הקהילה העסקית והעשירים. אחיה היה היסטוריון האמנות בותו גראף.

היא הייתה גם חברה קרובה וחסידה של שטפן גורגה. בנה סטפן (1897–1917), שנהרג במלחמת העולם הראשונה, נקרא על שמו. היא פרסמה ספר על חברותם בשנת 1935, שם ייחסה את התקף הלב הקטלני של אחיה בוטו לידיעה על מות בנה.

לפסיוס הציגה את עבודותיה בבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.

הסלון שלה בברלין-ווסטנד נחשב לנקודת מפגש חברתית מרכזית. השתתפו בו אישים מרכזיים מעולם התרבות והאקדמיה: גאורג זימל, וילהלם דילתיי, אוגוסט אנדל וריינר מריה רילקה. היא הייתה אחת החברות המייסדות של הזצסיון הברלינאי והציגה איתם עד 1913.

מרבית 280 הדיוקנאות שלה היו של אנשים בקהילה היהודית ואבדו או הושמדו במהלך מלחמת העולם השנייה.

גלריה
-----

* מוניקה מוניקה
* קורנילה ושרלוטה האן קורנילה ושרלוטה האן
* סבין כילדה, ציור של אביה סבין כילדה, ציור של אביה
* מטילדה וולמור מטילדה וולמור
* שטפן גורגה שטפן גורגה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבין לפסיוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Lepsius, Sabine**, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists
2. ↑  Annette Dorgerloh, "Sie war wenigstens amüsant". Sabine Lepsius und Stefan George – eine Freundschaft "sans phrase"?, in: Ute Oelmann, Ulrich Raulff (eds.), Frauen um Stefan George, Wallstein, Göttingen 2010, Pgs. 104–116
3. ↑  German Women Painters: 1893 Exposition--page 2, arcadiasystems.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289318905171
* GND: 119437929
* ISNI: 0000 0001 2135 3524
* LCCN: no2004033483
* NTA: 142292737
* RKD: 49526
* SNAC: w6zd1649
* SUDOC: 076415201
* ULAN: 500086319
* VIAF: 59894171
* WorldCat: lccn-no2004033483

 |
**יום הדין** (באנגלית **The Fixer**; **המתקן**) הוא רומן מאת ברנרד מלמוד שפורסם ב-1966 על ידי Farrar, Straus & Giroux. הוא זכה בפרס הספר הלאומי האמריקאי לספרות (השני של מלמוד) ובפרס פוליצר לספרות.

יום הדין מספק גרסה בדיונית של "משפט בייליס". מנחם מנדל בייליס היה יהודי שהואשם ונכלא שלא בצדק ברוסיה הצארית. "משפט בייליס" ב-1913 עורר סערה בינלאומית ובייליס זוכה על ידי חבר מושבעים.

הספר עובד לסרט מ-1968 באותו שם בכיכובו של אלן בייטס (יעקב בוק) שהועמד לאוסקר.

מחלוקת פלגיאט
-------------

צאצאיו של מנדל בייליס טוענים זה מכבר שבכתיבת "יום הדין", מלמוד העתיק חומר מהמהדורה האנגלית משנת 1926 של ספר הזיכרונות של בייליס, "The Story of My Sufferings". אחד מבניו של בייליס העלה טענות אלה בהתכתבות עם מלמוד כאשר "יום הדין" פורסם לראשונה. מהדורה משנת 2011 של ספר הזיכרונות של בייליס, בעריכה משותפת של אחד מנכדיו, מזהה 35 מקרים של פלגיאט על ידי מלמוד.

בתגובה להאשמות על פלגיאט שהועלו על ידי צאצאיו של בייליס, הביוגרף של מלמוד פיליפ דייוויס הכיר ב"כמה הקבלות מילוליות קרובות" בין ספר הזיכרונות של בייליס לרומן של מלמוד. דייוויס טען, עם זאת, "כשזה היה חשוב ביותר, המשפטים [של מלמוד] הציעו מימד אחר ורגש עמוק יותר".

חוקר מדעי היהדות, מיכאל טריט, אפיין את היחסים בין "יום הדין" של מלמוד לבין הזיכרונות של בייליס כקשר של "חובות וחדשנות".

צנזורה
------

הספר היה אחד מתוך כמה שהוסרו מספריות בתי הספר על ידי מועצת החינוך של מחוז בתי הספר Island Trees בניו יורק, שנדון בבית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1982.

בתרבות
------

בפרק 7 של מד מן עונה 5, דון דרייפר קורא את הרומן במיטה וממליץ עליו לאשתו מייגן.

קישורים חיצוניים
----------------

* יום הדין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  
"National Book Awards – 1967". National Book Foundation. Retrieved 2012-03-30. (With essay by Harold Augenbraum from the Awards 60-year anniversary blog.)
2. ↑  "Fiction". Past winners & finalists by category. The Pulitzer Prizes. Retrieved 2012-03-30.
3. ↑  Beilis, Mendel. Blood Libel: The Life and Memory of Mendel Beilis, ed. Jay Beilis et al. (2011)
4. ↑  Davis, Philip. Bernard Malamud: A Writer's Life (2007), pp. 241–43
5. ↑  Tritt, Michael. "Mendel Beilis's The Story of My Sufferings and Malamud's The Fixer: A Study of Indebtedness and Innovation", Modern Jewish Studies 13, no. 4 (Summer, 2004), p. 70
6. ↑  "Island Trees Sch. Dist. v. Pico by Pico 457 U.S. 853 (1982)". *Justia*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb33087422j (data)
* LCCN: n94045868
* VIAF: 174272966
* WorldCat (עם VIAF): 174272966

 |
**One Year of Love** (בעברית: **שנה אחת של אהבה**) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, שנכתב בידי בסיסט הלהקה ג'ון דיקון, ונכלל במקור באלבום השנים-עשר של הלהקה *A Kind of Magic* בשנת 1986.

נכון לאוגוסט 2023, השיר הושמע למעלה מ-14 מיליון פעמים בספוטיפיי.

רקע והלחנת השיר
---------------

השיר נכתב על ידי בסיסט להקת קווין ג'ון דיקון והושר על ידי פרדי מרקיורי עבור הסרט איש הנצח (סרט, 1986), והוא מתנגן ברדיו במהלך סצנת הבר בסרט. גרסת האלבום כוללת את ג'ון דיקון מנגן בסינתיסייזר Yamaha DX7 ותזמורת כלי מיתר בניצוחו של לינטון נאיף. הסקסופון בשיר נוגן על ידי סטיב ג'ורג'י, נגן אולפן שקודם לכן ניגן בלהיט מספר אחד של ג'ורג' מייקל Careless Whisper משנת 1984. השיר נכתב במפתח די. דיקון החליט להחליף את רכיבי (קומפוננט) הגיטרה בסולו של סקסופון, אחריי דיון עם בריאן מיי, שלא ניגן ולא הופיע בשיר זה.

יציאת השיר
----------

השיר שוחרר כסינגל בצרפת ובספרד בלבד, והופיע בסצנת הבר בHighlander. הסינגל הגיע למצעדים בצרפת ובספרד. הבי-סייד של הסינגל היה "Gimme the Prize (Kurgan's Theme)". בשנת 1992 בארצות הברית השיר שוחרר כפרומו-סינגל. גרסה מורחבת באורך 6:41 מופיעה על גבי תקליטור בונוס עם ערכת ה-DVD של מהדורת 2002 לHighlander לצד השחרורים הקודמים מגרסאות האלבום לשירים Princes of the Universe ו-Friends Will Be Friends. הלהקה מעולם לא ביצעה את השיר בהופעה חיה.

מורשת
-----

לשיר בוצעה גרסת כיסוי בידי איליין פייג' באלבומה The Queen Album משנת 1988 ועל ידי הזמרת הגרמנייה סטיבי אן (Stevie Ann) בשנת 2006. הוא נבחר במקום השישי על ידי Ultimate Classic Rock בספירה של "10 שירי ג'ון דיקון קווין המובילים". הם טענו כי דיקון "חושף את רגשותיו כאן בדרכים שחברי הלהקה (במיוחד פרדי מרקיורי) מעיזים לחשוף לעיתים נדירות", ותיארו את השיר כ"בלדה כנה" והכירו ב"הופעת הסקסופון הנדירה" ו"עיבוד המיתרים השופע" שמגבירים את המסר הרומנטי של השיר.

קרדיטים
-------

* פרדי מרקיורי – שירה וקולות רקע.
* רוג'ר טיילור – תוף מרים.
* ג'ון דיקון – גיטרה בס, סינתיסייזר, דוגם צלילים, מכונת תופים.

**מוזיקאים נוספים**

* סטיב גרגורי – סקסופון.
* לינטון נאיף – עיבוד מוזיקלי של כלי מיתר.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "One Year of Love" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "One Year of Love" באתר מיוזיק בריינז

הערות שוליים
------------

1. ↑  *One Year Of Love - Remastered 2011*, 1986-06-02, נבדק ב-2023-08-22

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: de7b7a0a-0976-4d77-af96-14476c1c6691
* MusicBrainz work: 1025c5bf-b554-3f21-98f1-02f7b044bb15

 |