recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נמל התעופה לונדון סאות'אנד** (באנגלית: **London Southend Airport**) הוא נמל תעופה בינלאומי, הממוקם במחוז אסקס שבבריטניה, כ-60 קילומטר ממזרח למרכזה של לונדון, בירת המדינה. הנמל הוא אחד משישה נמלי תעופה בינלאומיים המשרתים את מטרופולין לונדון והקטן שבהם מבחינת תנועת הנוסעים בו.

תולדות הנמל
-----------

נמל התעופה שוכן בקרבת העיר סאות'אנד-און-סי. הוא הוקם על ידי גיס התעופה המלכותי במהלך מלחמת העולם הראשונה ונקרא על שם העיירה הסמוכה רושפורד (Rochford). לאחר המלחמה נסגר השדה ונפתח מחדש ב-1935 כנמל תעופה אזורי. במלחמת העולם השנייה שב לשמש כשדה תעופה צבאי, שבו הוצבו מטוסי קרב. חלק ממבני הביצורים שהוקמו בשדה וסביבו במהלך המלחמה ניצבים עדיין על תילם. ב-1947 שב השדה לשמש כמתקן אזרחי.

בשנת 1993, נוכח הפסדים תפעוליים שלו, מכרה מועצת המחוז את הנמל לחברת Regional Airports, אשר מיתגה אותו מחדש תחת שמו הנוכחי והעבירה אותו לרווח תפעולי. ב-2008 נמכר הנמל לחברת Stobart Group, בעליו הנוכחית.

בשנת 2011 החל לפעול בנמל מגדל פיקוח חדש ותחנת רכבת חדשה נחנכה לצידו, עם קו רכבת לתחנת רחוב ליברפול בלונדון. בשנת 2012 החלה חברת איזיג'ט להפעיל טיסות מהנמל, ונחנכו בו טרמינל חדש והארכה למסלול הטיסה. ב-2014 החלה חברת Flybe לפעול מהנמל וב-2019 הצטרפה אליה חברת ריאנאייר.

הנמל היה השלישי בעומס הנוסעים בו מבין נמלי התעופה של מטרופולין לונדון משנות השישים ועד סוף שנות השבעים, כאשר נמל התעופה לונדון סטנסטד נטל ממנו מעמד זה. לאחר פיתוח מתקני הנמל החל מספר הנוסעים שעברו בו לגדול:

* **2012** - 721,661
* **2013** - 969,912 (34.4%+)
* **2014** - 1,102,358 (13.6%+)
* **2015** - 900,648 (18.3%-)
* **2016** - 874,549 (2.9%-)
* **2017** - 1,095,914 (25.3%+)
* **2018** - 1,480,139 (35%+)

משנת 1957 ועד 2006 התרחשו בנמל ובסביבתו 12 תאונות מטוסים. בשתיים מהן, שעירבו מטוסים קטנים, נהרג אחד מיושבי המטוסים ובשלישית נספו שני אנשים על הקרקע.

בשנת 1963 צולמה בנמל סצנה מתוך סרט הקולנוע גולדפינגר.

מתקנים ופעילות
--------------

בנמל פועלים שני טרמינלים: הטרמינל העיקרי נפתח ב-2012 והורחב מאז. הטרמינל שהיה קיים בנמל לפניו הוסב לשימוש של נוסעי מטוסים פרטיים. יש בנמל מסלול טיסה יחיד בכיוון של דרום-מערב לצפון-מזרח, שאורכו 1,956 מטר, המסוגל לשרת מטוסים עד לגודל של בואינג 767 ומקביליו. בנמל אין גשרי עלייה למטוס.

הנמל משרת טיסות סדירות, טיסות צ'רטר, טיסות מטען וטיסות פרטיות, כולל לימודי טיסה.

הנמל משרת מספר קטן של חברות תעופה, שהבולטות שבהן הן חברות הטיסות המוזלות איזיג'ט, ריאנאייר וויז אייר. החברות מפעילות ממנו טיסות ליעדים פנים ארציים וליעדים ברחבי מערב אירופה.

קו הטיסות העמוס ביותר מהנמל בשנת 2019 היה לאמסטרדם שבהולנד (כ-201 אלף נוסעים), ואחריו הקווים לאליקנטה ולמאלגה שבספרד, לפארו שבפורטוגל ולדבלין שבאירלנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה לונדון סאות'אנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה לונדון סאות'אנד
	+ אודות הנמל
* מידע על הנמל, באתר Pastscape
* מידע על בסיס חיל האוויר המלכותי רושפורד
* אתר Southend Airport Aviation Database

| שדות תעופה ‏המשרתים את אזור לונדון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **עיקריים**: הית'רו  גטוויק  סטנסטד  לוטון  סיטי  סאות'אנד
**נוספים:** נורתהולט  ביגין היל  המנחת  אוקספורד  אשפורד |

 |
**וידזה** (בבלארוסית: **Відзы**, "וידזי"; ברוסית: **Видзы**; בפולנית: **Widze**; ביידיש: **ווידזש**, גם **וידז**) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

וידזה נזכרת לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-15, ובתחילת המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921 נכללה במחוז וילנה שבתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי וידזה
-----------

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,100 יהודים, כמחצית מאוכלוסייתה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של ארגון הבונד. עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בפרוץ מלחמת העולם השנייה, הגיעו אליה פליטים יהודים ממערב פולין.

בפרוץ מבצע ברברוסה נכנסו לעיירה ליטאים ופולנים לאומנים, וביצעו פוגרום בתושביה היהודים. ב-27 ביוני 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, והחלו ברצח יהודים רבים במקום. בד בבד, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב ומגבלות תנועה, והוקם בעיירה יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה במחנות עבודה, ולהעביר לשלטונות תשלומי כופר. 

בנובמבר 1941 רוכזו כ-200 יהודים בעלי מלאכה בגטו קטן ומגודר שהוקם בעיירה, וכל יתר יהודי העיירה גורשו לגטאות אופסה וגלמבוקיה. ממרץ 1942 הובאו לגטו שבעיירה יהודים נוספים מיישובי הסביבה, עד שמספר יושביו הגיע לכ-2,000 איש. בזמן קיום הגטו פעלה בו קבוצת מחתרת יהודית, בראשות נוח סבירסקי. בקיץ 1942 הועברו יושבי הגטו שבעיירה לגטו שווינציאן, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום. בזמן זה הצליחה קבוצת צעירים יהודים להימלט מהגטו, ולחבור לפרטיזנים ביערות הסביבה.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפרוביץ, גרשון ויינר (עורכים), ספר וידז - עיירה בחייה ובכליונה, תל אביב, 1998

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וידזה** בוויקישיתוף
* "וידזה", באתר JewishGen (באנגלית)
* וידזה (Widze), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "וידזה", באתר השטעטל הווירטואלי
* מרטין דין (אנ'), וידזה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1146–1148), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* וידז (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535983005171
* GND: 4539793-4
* LCCN: n98061572
* VIAF: 131528583
* WorldCat (עם VIAF): 131528583

 |
**נמל התעופה ורשה שופן** (בפולנית: **Lotnisko Chopina w Warszawie**) הוא נמל תעופה בינלאומי שנמצא ברובע אוקנצ'ה (Okęcie) בדרום ורשה בירת פולין. נמל התעופה הוא השער האווירי של כמעט מחצית מהטיסות בפולין, והוא מטפל בכ-300 טיסות יומיות. בשנת 2017 עברו בנמל כ-15.75 מיליון נוסעים.

היסטוריה
--------

ב-29 באפריל 1934 נפתח "נמל התעופה ורשה אוקנצ'ה" (Port lotniczy Warszawa-Okęcie) במעמד נשיא פולין. בבניית הנמל השקיעה ממשלת פולין כ-10 מיליון זלוטי, והנמל היה לאחד מנמלי התעופה המודרניים בזמנו. בשנתו הראשונה שירת הנמל כ-10,750 נוסעים. לאחר זמן קצר החל חיל האוויר הפולני להקים בנמל בסיס המשמש אותו גם כיום. ערב מלחמת העולם השנייה שירת הנמל שישה יעדים בינלאומיים, בהם גם תל אביב-יפו וביירות, ו-17 יעדים פנימיים. במהלך מבצע ברברוסה שימש נמל התעופה את הלופטוופה במלחמותו נגד הצבא האדום. 

לאחר סיום המלחמה חידשה חברת התעופה לוט פוליש איירליינס את פעילותה בנמל והייתה אחראית על שיקומו, לאחר שנהרס בחלקו בזמן המלחמה. לאחר כשנתיים עמד בנמל טרמינל חדש ומגדל פיקוח חדש ומודרני. בשנת 2001 שונה שמו של נמל התעופה על ידי נשיא פולין אלכסנדר קוושנייבסקי, והוא נקרא על שמו של המלחין הפולני פרדריק שופן. בשנת 2007 נפתח טרמינל חדש בנמל (טרמינל 2).

קיימות תוכנית לבניית נמל תעופה חדש, נמל התעופה המרכזי "סולידריות", במקום הקיים.

דרכי גישה לנמל
--------------

נמל התעופה ממוקם כ-10 ק"מ ממרכז העיר ורשה, והוא נגיש באוטובוס ובמונית. בחודש יולי 2012 הושלמה תחנת הרכבת התת-קרקעית, אשר מחברת אל קו S2 של רכבת הפרוורים של ורשה.

סטטיסטיקות נוסעים
-----------------

תנועת נוסעים ומטוסים לפי שנים| שנה | נוסעים | שינוי מספר הנוסעים מהשנה הקודמת (%) | תנועת מטוסים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 7,071,881 |  | 115,320 |
| 2006 | 8,101,827 | 14.6%+ | 126,534 |
| 2007 | 9,268,476 | 14.4%+ | 133,146 |
| 2008 | 9,460,606 | 2.1%+ | 129,728 |
| 2009 | 8,320,927 | 12.0%- | 115,934 |
| 2010 | 8,712,384 | 4.7%+ | 116,691 |
| 2011 | 9,337,734 | 7.2%+ | 119,399 |
| 2012 | 9,587,842 | 2.7%+ | 118,320 |
| 2013 | 10,683,706 | 11.4%+ | 123,981 |
| 2014 | 10,590,473 | 0.9%- | 121,913 |
| 2015 | 11,206,700 | 5.8%+ | 124,700 |
| 2016 | 12,835,560 | 14.5%+ | 138,909 |
| 2017 | 15,750,000 | 22%+ | 157,044 |

תאונות ותקריות
--------------

במהלך כל שנות הפעילות של הנמל (לאחר מלחמת העולם השנייה) היו כ-7 תאונות מטוסים בו, שהאחרונה מביניהן הייתה ב-1 בנובמבר 2011 כשמטוס בואינג 767 של חברת לוט פוליש איירליינס בקו 016 (אנ') נחת ללא גלגלים לאחר טיסה מניוארק. אף אחד מנוסעי המטוס לא נפגע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה ורשה שופן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה ורשה שופן (בפולנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה ורשה שופן (באנגלית)
* נמל התעופה ורשה שופן, ברשת החברתית פייסבוק

* נמל התעופה ורשה שופן, ברשת החברתית טוויטר

* נמל התעופה ורשה שופן, ברשת החברתית אינסטגרם
* אתר הנמל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 4579149068579265730002
* WorldCat: viaf-4579149068579265730002

 |
תיאור גרפי של הערכת חלק החמצן באטמוספירה (אדום- מקסימלית, ירוק-מינימלית) לאורך השנים. **שלב 1**: לפני 3.85-2.45 מיליארד שנים. **שלב 2**: לפני 2.45-1.85 מיליארד שנים. **שלב 3**: לפני 1.85-0.85 מיליארד שנים. **שלב 4**: לפני 0.85-0.54 מיליארד שנים. **שלב 5**: לפני 0.54 מיליארד שנים ועד ימינו. ציר ה-Y מבטא את הלחץ החלקי של החמצן ביחידות לחץ של אטמוספירה. למשל, אם כתוב 0.3 ז"א, שהיו באטמוספירה 30% חמצן. ראוי לציין שכיום אחוז החמצן הוא בערך 21%
**אסון החמצן** (מכונה גם **שואת החמצן**, **משבר החמצן**, **מהפכת החמצן** ו**החמצון הגדול**) הוא כינוי לתקופת הכחדה המונית בהיסטוריה של כדור הארץ, לפני כ-2.4 מיליארדי שנים, שבה החלה עלייה משמעותית בריכוז החמצן האטמוספירי. ריכוז החמצן ההתחלתי באטמוספירה היה אפסי, ובעקבות תהליכים פוטוסינתטיים שגרמו לעליית הריכוז, נכחדו כמעט כל המינים האל-אווירניים על פני כדור הארץ, ואת מקומם תפסו המינים האווירניים. החיידקים שמצאו מקלט באזורים נטולי חמצן הצליחו לשרוד, והם אבותיהם הקדומים של החיידקים האל-אווירניים המוחלטים של ימינו. לאחר מכן הופיעו המינים של היצורים הרב-תאיים.

רקע ותוצאות
-----------

החיידקים הפוטוסינתטיים הכחוליים הופיעו בתור הפרוטרוזואיקון וניצלו את אור השמש והמים ליצירת אנרגיה. אחד מתוצרי הלוואי של ביקוע מולקולת המים בפוטוסינתזה הוא מולקולות חמצן דו-אטומי שהחלו להצטבר באטמוספירה. מאגרי הברזל העצומים שהתקיימו בעבר מנעו את העלייה המהירה בריכוז החמצן, שגרם להם להתחמצן ולהפוך לתחמוצת הברזל (FeO), תהליך זה הסתיים לפני כמיליארד שנים וחצי. לאחר שהתחמצנה כמות מספיק גדולה של ברזל החל גידול בכמות החמצן האטמוספירי.

חמצן דו-אטומי (O2) הוא דו-רדיקל שממנו נגזרים מספר רעלים היכולים לגרום למוות תאי. למרות זאת, תאים אווירניים לא יכולים לשרוד ללא חמצן והם חייבים להחזיק מנגנונים לנטרול השפעותיו המזיקות. לחיידקים האל-אווירניים המוחלטים (אובליגטורים) אין מנגנוני הגנה נגד נגזרות החמצן הרעילות, ולפיכך הם לא מסוגלים להתקיים בנוכחות כמות כלשהי של חמצן.

ברוב התאים האווירניים ניתן למצוא מנגנוני נטרול של החמצן המהווים עדות להסתגלות לאסון החמצן - אלו הם אברונים אנדוסימביוטיים הנקראים פראוקסיזומים. הפרוקסיזומים מנטרלים את החמצן באמצעות אנזים מיוחד. מבחינה אבולוציונית האברונים הללו לא מפותחים, אך הם אלו שאפשרו את התפתחות התאים האיקריוטיים.

מספר חיידקים אווירניים עשו צעד נוסף בהתפתחות האבולוציונית של התא, והחלו לנצל את החמצן ליצירת אנרגיה בתהליך הנקרא "זרחון חמצוני". תהליך זה אפשר להגדיל את נצילות האנרגיה פי 18, והוא מאפשר את קיומם של צורות חיים מורכבות הדורשות אנרגיה רבה. בכל תא של יצור רב-תאי ניתן למצוא את המיטוכונדריון (שפועל בשיטה הנ"ל), שהוא שריד נוסף של החיידקים האווירניים הראשונים.

החמצן שהשתחרר הגיב עם המתאן באטמוספירה (אחד מגזי החממה) והחליש את אפקט החממה, כתוצאה כדור הארץ התקרר וייתכן ותהליך זה היה הגורם לאחת התקופות הארוכות ביותר של כדור השלג ארץ.

לקריאה נוספת
------------

* Christian de Duve, **The Birth of Complex Cells**, Scientific American, April 1996, pages 38-45
* T. M. Lenton, H. J. Schellnhuber, E. Szathmáry, **Climbing the co-evolution ladder**, Nature, volume 431, page 913, 2004
* C.Goldblatt, T.M. Lenton, A.J. Watson, **The Great Oxidation at 2.4 Ga as a bistability in atmospheric oxygen due to UV shielding by ozone**, Geophysical Research Abstracts, volume 8, page 770, 2006

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסון החמצן** בוויקישיתוף
* על הקשר בין אסון החמצן לשכבת האוזון
גבעת הצלבים
גבעת הצלבים
**גבעת הצלבים** (בליטאית: **Kryžių kalnas**) או **תל יורגאיצ'יאי** (**Jurgaičių piliakalnis**) הוא אתר צליינות קתולי, השוכן כ-12 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר שיאוליאי בצפון ליטא. במקום שוכנת גבעה קטנה, באורך של 60 מטרים וברוחב של כ-45 מטרים, אליה נוהגים הולכי רגל להגיע ולהניח צלבים. עם השנים החלו מונחים באתר גם קרוסיפיקסים, פסלי מרים, תמונות ופסלים של פטריוטים ליטאים ומחרוזות תפילה נוצריות. מספר הצלבים באתר מוערך בדרך כלל בכ-100,000‏, אם כי יש הטוענים כי הוא כפול. מקורו המדויק של הנוהג אינו ידוע, אך מקובל שהחל באופן ספונטני לאחר התקוממות נובמבר בשנים 1830-1831.

היסטוריה
--------

גבעת הצלבים נזכרה לראשונה בכתובים בשנת 1850 וצוין כי ניצבו בה 17 צלבים; אך מקובל שהצלבים הראשונים הונחו באתר בו שכנה קודם לכן מצודת יורגאיצ'יאי-דומנטאי (Jurgaičiai-Domantai), כבר ב-1831. הצלבים הונחו בידי קרוביהם של קורבנות התקוממות נובמבר שהתחוללה בשנים 1831-1830, לאחר שממשלת האימפריה הרוסית מנעה מהם לקוברם. צלבים נוספים הונחו במקום לאחר מרד ינואר בשנת 1863. בתחילת המאה ה-20 כבר נודעה הגבעה כמקום קדוש, ונהגו בה עריכת מיסות והתייחדות. 

בתקופת השלטון הסובייטי בליטא, הפך האתר לסמל להתנגדות למשטר, וזה ראה בו גורם חתרני. לפחות בשתי הזדמנויות, ב-1961 ובין השנים 1975-1973, פגעו השלטונות באתר והשמידו אלפי צלבים: צלבי עץ שוברו או נשרפו, צלבי מתכת נלקחו מהמקום לשם שימוש בחומר הגלם וצלבי אבן שוברו ונקברו. בולדוזרים פקדו את הגבעה מספר פעמים ופגעו בה. בשנים שלאחר מכן הרסו השלטונות צלבים באתר בטיעון שהם חסרי ערך אמנותי, אסרו על הגעה למקום בשל חשש לכך שהוא נגוע במגפה וחסמו את הדרכים המובילות אליו. על האתר הוצבה שמירה משטרתית ובשנים 1979-1978 ניסו השלטונות להציף את השטח. 

לאחר שינוי האקלים הפוליטי בברית המועצות החל שמה של הגבעה להיוודע ברחבי ליטא כולה ומחוץ לה, וספירה שנערכה ב-1990 גלתה כי באתר כ-55,500 צלבים. ב-7 בספטמבר 1993 ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקור במקום ונשא דרשה, ושנה לאחר מכן פנה אל המסדר הפרנציסקני בבקשה כי יקימו מבדד(אנ') סמוך לגבעה. זה נבנה כ-300 מטרים מצפון לאתר ונחנך ב-7 ביולי 2000. מאז 1997 נוהג טקס התייחדות באתר בכל יום ראשון הלפני האחרון בחודש יולי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבעת הצלבים** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גבעת הצלבים
* Šiauliai City and the Hill of Crosses
* Hill of Crosses

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hill of Crosses
2. ↑  The Hill of Crosses is Unique in the World
3. ↑  Hystory
4. ↑  האתר הרשמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4371521-7
* LNB: 000052762
* VIAF: 99145857804623020818
* WorldCat (עם VIAF): 99145857804623020818

 |
**ביסולפיט** (באנגלית: **Bisulfite**) הוא האניון {\displaystyle HSO\_{3}^{-}} .

כימיה
-----

מלחי ביסולפיט נוצרים מתגובה של גפרית דו-חמצנית SO2 עם בסיס, כך למשל, נתרן ביסולפיט מיוצר בתגובה:
{\displaystyle NaOH+SO\_{2}\Rightarrow NaHSO\_{3}}

ביסולפיט הוא חומצה חלשה pKb=6.97 הבסיס המצומד לו הוא {\displaystyle SO\_{3}^{-2}}

{\displaystyle HSO\_{3}^{-}\leftrightarrow SO\_{3}^{-2}+H^{+}}

### מבנה

שיווי המשקל בין שתי הצורות (טאוטומרים) של יון הביסולפיט
רוב הראיות מצביעות על כך שהפרוטון קשור לאטום הגפרית, עם זאת ממדידות NMR נראה שקיימת גם צורה בה קשור הפרוטון לאחד מאטומי החמצן כמודגם באיור.

נתרן ביסולפיט
-------------

מלח הנתרן של ביסולפיט NaHSO3 משמש כחומר שימור למשקאות ובפרט ליינות. על האריזה נרשם כ"ביסולפיט" או במספר E ‏-**E222**.

נתרן ביסולפיט משחרר גפרית דו-חמצנית גזית שהורגת חיידקים, שמרים ונבגים. בתהליך הכנת יין, חומר מחזר זה מונע את חמצון האלכוהול לחומץ מכיוון שהוא בעצמו מחזר טוב יותר (גופרית ברמת חימצון IV, לא יציב). מוסיפים את החומר למיץ הענבים לאחר הסחיטה, לפני שלב התסיסה. לאחר 24 שעות, כשהגפרית הדו-חמצנית מתנדפת מוסיפים את השמרים לשם תסיסה. בשלב הביקבוק מוסיפים שוב נתרן ביסולפיט למניעת חמצון. החומר משמש כמעכב חמצון גם למניעת הכהייה של פירות משומרים.
משתמשים בנתרן ביסולפיט גם כדי לחזר עודפי כלור במים.

מלח האשלגן של ביסולפיט ( KHSO3 Potassium bisulfite) משמש לאותן מטרות ומסומן על אריזות מזון בקוד **E228**.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביסולפיט** בוויקישיתוף
**הבתנוראית היהודית** היא להג של יהודי בית תנורא בכורדיסטן העיראקית, הוא בין הניבים הנדירים ביותר ובסכנת הכחדה חמורה ביותר של ארמית יהודית. היא גם אחת השפות השמרניות ביותר הן בשפות הנאו-ארמיות היהודיות והן בשפות הנאו-ארמיות הצפון-מזרחיות בפרט.

זהו להג של השפה לישאנא דני, השפה נכתבת באלפבית העברי.

נכון ל-2023 מספר הדוברים הוא פחות מ-10, רובם דוברים פסיביים המשתמשים רק בעברית כשפת דיבור.

היסטוריה
--------

יהודים אשר שפת היום יום שלהם הייתה ארמית התיישבו באורמיה כבר בסוף המאה השמינית לפני הספירה (הניב הארמי של יהודי אורמיה והאזור היה שונה מהניב של התלמוד הבבלי ונקרא בפי אנשי האקדמיה "הארמית החדשה"). זהו ניב הקרוב מאוד לאשורית.

בשנת 780 לפני הספירה הנוצרית כבש המלך האשורי שלמנעשר הרביעי את מלכות הצפון אשר הייתה אחת משתי המדינות היהודיות העצמאיות בארץ ישראל. במאה השישית לפני הספירה, תגלת פלאסר השלישי, מלך אשור, הוביל את אשור לאימפריה וכדי להיטיב את שלטונו על העמים הכבושים נקט בשיטה של הגלייה מסיבית. רוב האוכלוסייה הוגלתה הרחק לתוך האימפריה האשורית.

כתוצאה מגלות זו דיאלקטים נאו-ארמיים שונים היו מדוברים על פני שטח רחב מימת אורמיה ועד ימת ואן (בטורקיה), עד למישור מוסול (בעיראק) וחזרה אל סננדג' (שוב באיראן).

ישנם שני אשכולות ניבים עיקריים של נאו-ארמית יהודית. מקבץ הדיאלקטים הצפוני התרכז באורמיה ובסלמאס במחוז מערב אזרבייג'ן של איראן, והשתרע לתוך הכפרים היהודיים של מחוז ואן, טורקיה. מקבץ הדיאלקטים הדרומי התמקד בעיירה מהאבאד ובכפרים שמדרום לאגם אורמיה.

בשנות ה-40 של המאה ה-20 דיברו בתנוראית יהודית 17 משפחות גדולות בכפר היהודי בית תנורא בעיראק. קהילה זו היגרה בשלמותה לישראל בשנת 1951. מאז נשחק הניב עם נוכחות השפה העברית וגרסאות נאו-ארמיות אחרות הקיימות בישראל.

פונולוגיה
---------

עיצורים|  | עיצורים שפתיים | עיצורים שיניים / עיצורים מכתשיים | עיצורים בתר מכתשיים | עיצור וילוני | עיצורים ענבליים | עיצורים לועיים | עיצורים סדקיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עיצורים סתומים / עיצורים מחוככים | p (ṗ) b (ḅ) | t ṭ d (ḍ) | č č̣ j | ק"ג | ש |  | א |
| עיצורים חוככים | f (v) | θ ð (ð̣) s ṣ z (ẓ) | š ṣ̌ ž (ẓ̌) |  | x ɣ | ḥ ` | ח |
| עיצורים אפיים | מ ṃ | נ |  |  |  |  |  |
| עיצורים שוטפים | w | nl ḷ r ṛ | y |  |  |  |  |

ראו גם
------

* ארמית יהודית
* שפות יהודיות
* לישאנא דני
* לישאן דידן
* ארמית חדשה יהודית טרנס-זאבּית
* ברזאנית יהודית
* לישאניד נושאן

הערות שוליים
------------

1. ↑  חזי מוצפי, The Jewish Neo-Aramic Dialect of Betanure
2. ↑  OraJacobi.com - Ora Jacobi : Writer and Personal Trainer, web.archive.org, ‏2007-01-21
3. ↑  Heinrichs, Wolfhard (1990). *Studies in Neo-Aramaic*. Atlanta, Georgia: Scholars Press.
4. ↑  Yaure, L (1957). "A Poem in the Neo-Aramaic Dialect of Urmia". *Journal of Near Eastern Studies*. **16** (2): 73–87. doi:10.1086/371377.

ביביליוגרפיה
------------

* Mutzafi, Hezy (2008). *The Jewish Neo-Aramaic Dialect of Betanure* (PDF). ISBN 978-3-447-05710-3.
**תלמי מֶמְפִיטֵיס** (ביוונית: **Πτολεμαῖος ὁ Μεμφίτης**‏; המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך מצרי מבית תלמי. בנם של קלאופטרה השנייה, מלכת מצרים ושל תלמי השמיני. יש השוללים את קיומו ההיסטורי ומזהים אותו עם תלמי השביעי.

קורות חיים
----------

על פי ההערכות, תלמי נולד בסביבות שנת 144 לפנה"ס, או לכל המאוחר בשנת 142 לפנה"ס. אביו היה תלמי השמיני ("פיסקון"), בנם של תלמי החמישי וקלאופטרה הראשונה, ואמו הייתה קלאופטרה השנייה, שהייתה למעשה אחותו של תלמי השמיני. דיודורוס מציין שהוא נולד בעת שאביו הוכתר בעיר ממפיס כמלך מצרים, ולפיכך קרא לו אביו "ממפיטיס". אמנם הוא אינו נזכר במקורות הספרותיים העתיקים בשם "תלמי", אולם מרבית בני המלוכה משושלת בית תלמי נשאו שם זה. הוא גם מזוהה עם "תלמי", הנזכר בתבליטים על קירות מזרח ומערב בנאוס של מקדש אדפו, כבנם של תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה.

בשנת 142 לפנה"ס, התברר שאמו אינה מסוגלת יותר להרות, ותלמי השמיני נישא לקלאופטרה השלישית, שהייתה בתה של קלאופטרה השנייה מנישואים קודמים. קלאופטרה השנייה עוררה מרד שהתבטא במהומות באלכסנדריה, במהלכן נשרף ארמון המלוכה ותלמי השמיני וקלאופטרה השלישית אולצו להימלט לקפריסין. לאחר מרד זה, קלאופטרה השנייה הכריזה על תלמי ממפיטיס, שהיה אז בערך בן 12, כמלך מצרים. מלחמת אזרחים איימה לקרוע את אלכסנדריה ממצרים, כשזה מול זה ניצבו תומכי תלמי השמיני ברחבי מצרים ותומכי קלאופטרה השנייה ובנה באלכסנדריה. כתובת הקדשה שנמצאה מאותה תקופה, מספרת על כך שתלמי ממפיטיס הקדיש לאפולו, ארטמיס ולטו, על שום היותו "אסיר תודה לה בת דודתו ואשת אבי המלכה קלאופטרה". לא ברור באיזו קלאופטרה מדובר, אולם נראה שתלמי ממפיטיס הכיר בה כמלכה עליונה. למרות שבאופן פורמלי הוא היה המלך.

תלמי השמיני לא ויתר, ובעורמה זימן את תלמי ממפיטיס אליו לקפריסין. כאשר ממפיטיס הגיע, הוא רצח אותו ושלח את איבריו בתוך תיבה לאמו, קלאופטרה השנייה, לכבוד יום הולדתה. המעשה המזעזע גרם לזעם בקרב תומכי קלאופטרה, שהחריבו ובזזו את פסליו ודיוקנאותיו של תלמי השמיני. בשנת 127 לפנה"ס עזבה קלאופטרה השנייה לסוריה ואיפשרה לתלמי השמיני וקלאופטרה השלישית לחזור לאלכסנדריה. בשנת 124 לפנה"ס היא חזרה והציעה שלטון משותף שלה יחד עם אחיה/בעלה תלמי השמיני ואשתו/בתה קלאופטרה השלישית. שלטון זה התקיים עד מותו של תלמי השמיני בשנת 116 לפנה"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תלמי ממפיטיס** בוויקישיתוף
* תלמי ממפיטיס באתר Ptolemaic Dynasty (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תלמי ממפיטיס באתר Ptolemaic Dynasty
2. ↑  דיודורוס, ספר שלושים ושלושה, 13.
3. ↑  יוסטינוס, ספר שלושים ושמונה, 8.
4. ↑  OGIS 144 (ביוונית)
5. ↑  דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ', 760. הערה 82.
6. ↑  דיודורוס, ספר שלושים וארבעה, 14.
7. ↑  דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ', 761.
**בדרי מאיסורדזה** (בגאורגית: **ბადრი მაისურაძე**) הוא זמר טנור גאורגי, שמופיע בסקנדינביה (דנמרק, פינלנד, איסלנד, נורווגיה, שוודיה).

ביוגרפיה ויצירה
---------------

מאיסורדזה נולד בגאורגיה, סיים את חוק לימודיו בקונסרבטוריון של טביליסי. הוא היה תלמידו של ג. בזואשווילי. לאחר מכן למד במוסקבה ובמילאנו. הופעתו האופראית הראשונה הייתה בטביליסי בשנת 1980 בתפקיד ראשי באופרה מינדיה של טקטקישווילי. הוא זכה בתחרות וינס שבספרד ובתחרות בג'וירלינג שבשוודיה. הקריירה הבינלאומית החלה בשנת 1993 כדימיטרי באופרה בוריס גודונוב. לאחר מכן שר במספר רב של מדינות, כולל מקומות כמו: ניו זילנד, אוסטרליה, קנדה, סינגפור וכמובן במדינות אירופאיות שונות. הוא למד משחק, כשחקן דרמטי, והופיע בתפקידים דרמטיים ב"תיאטרון השחקן הקולנוע" בטביליסי תחת הדרכתו של מ.י. טומנישווילי. והופיע גם בכמה סרטים.

בשנת 1999 הוא ערך את הופעתו הראשונה בלה סקאלה, מילאנו, בקונצרט של צ'ייקובסקי, מזפה, בניצוחו של מ. רוסטרופוביץ'. בשנת 2000 ערך את הופעתו הראשונה באופרה של וינה, כקאווארדוסי בטוסקה בניצוחו של א. גואדאניו. 

מאיסורדזה הופיע בניצוחם של מסטיסלב רוסטרופוביץ', ואלרי גרגייב, סייג'י אוזאווה, ולדימיר פדוסייב, דניאל אורן, מאוריציו ארנה, אנטוניו גואדאניו, מרצ'לו ויוטי, מאוריציו ברבצ'יני, ריצ'רד ברדשאו, סטפן סולטץ', פטר פרנס, גארסיה נאבארו, קרלו ריצי, רוברטו טולומלי, אלכסנדר ודרניקוב, מנפרד הונק, ארוו וולמר, גינטרס רינקביציוס. 

משנת 1994, הוא סולן בתיאטרון בולשוי, שבמוסקבה, שם שר בתפקידים שונים. ביניהם: רדמס באאידה, אדגרדו בלוצ'יה די למרמור, אלפרדו בלה טראוויאטה, פוליונה בנורמה, קאווארדוסי בטוסקה

בשנת 2016 חזר לתיאטרון הבלט והאופרה של טביליסי.

בתי אופרה
---------

בדרי מאיסורדזה הופיע בכל בתי האופרה העיקריים באירופה: 

* דויטשה אופר ברלין, בגרמניה (הטרובדור, אאידה, נבוקו)
* האופרה של וינה באוסטריה (טוסקה)
* תיאטרון קומונלה, פירנצה (מאדאם באטרפליי)
* תיאטרון ריאל, מדריד (אאידה, ארנאני, ליידי מקבת' ממחוז מצנסק)
* תיאטרון סן קרלו, נאפולי (ליידי מקבת' ממחוז מצסנק)
* ליסאו, ברצלונה (נשף מסכות)
* סמפרר, דרזדן (נשף מסכות)
* מריינסקי, סנקט פטרבורג (אאידה)
* האופרה המלכותית השוודית, סטוקהולם, (אותלו)
* טיבולי, קופנהגן (אותלו)
* האופרה של קנדה, טורונטו
* האופרה של אוסטרליה במלבורן (אאידה, שמשון ודלילה)
* האופרה של קווינסלנד בבריסביין שבקווינסלנד (ליצנים)
* האופרה של ניו זילנד באוקלנד שבניו זילנד (הטרובדור)

רפרטואר
-------

תפקידיו האופראים העיקריים:

* ורדי - אלווארו בכוחו של גורל

- ראדאמס באאידה
- ריקארדו בנשף מסכות
- מנריקו בהטרובדור
- ארנאני בארנאני
- אסמאיל בנאבוקו
- אלפרדו בלה טראוויאטה
- קרלו בג'ובאנה ד'ארקו
* פוצ'יני - קאווארדוסי בטוסקה

- דה גרייה במאנון לסקו
- פינקרטון במאדאם באטרפליי
* פרנצ'סקו צ'ילאה - מאוריציו באדריאנה לקוברר
* לנקוואלו - קאניו בליצנים
* גאטנו דוניצטי - אדגרדו בלוצ'יה די למרמור
* בליני - פוליונה בנורמה
* קאמי סן-סנס - שמשון בשמשון ודלילה

קישורים חיצוניים
----------------

* בדרי מאיסורדזה, באתר operabase
**קרול האניש** (באנגלית: **Carol Hanisch**; נולדה בשנת 1942) היא פמיניסטית רדיקלית אמריקאית ואחת החברות החשובות בקבוצת "נשים רדיקליות" והגרביים האדומים" (Restockings) שפעלו בעבר בניו יורק. היא ידועה בעיקר בזכות הטבעת הביטוי *האישי הוא פוליטי* במאמר הנושא את אותו שם, אותו כתבה בשנת 1969. האניש גם הובילה את מחאת מיס אמריקה בשנת 1968 בארצות הברית והייתה אחת מארבע הנשים שתלו את דגל השחרור לנשים מעל המרפסת ליד תחרות מיס אמריקה.

ראשית חייה
----------

האניש נולדה וגדלה בחווה קטנה באיווה הכפרית, ועבדה ככתבת לפני שעברה לדה מוין והצטרפה למשרדי הדלתא במיסיסיפי בשנת 1965. בתפקיד זה פגשה את מייסדי קרן החינוך של ועידת הדרום (SCEF), אן ברדן ובן זוגה קרל בראדן, ששכרו אותה לנהל את משרד SCEF בניו יורק.

אקטיביזם וכתיבה פמיניסטיים
--------------------------

בתחילת 1968 האניש פתחה את משרדי ה-SCEF לישיבות השבועיות של קבוצת נשים רדיקליות בניו יורק, והמקום שימש בסיס לפעילות התנועה עד לפיזורה בתחילת שנות ה-70.

האניש ייסדה את כתב העת "Meeting Ground online" בשותפות עם קתי סקרברו בשנת 1977. מטרתו המוצהרת של כתב העת הייתה "מקום לרעיונות מפוצצים - תאוריה, אסטרטגיה וטקטיקות לתנועת שחרור האישה ולתנועה הרדיקלית הכללית של גברים ונשים עובדים."

בשנת 2013 האניש, בשיתוף עם סקארברו, טי-גרייס אטקינסון וקתי סרחילד יזמו את מניפסט "השיח האסור: השתקת ביקורת פמיניסטית על 'מגדר'", אותו תארו כ"הצהרה גלויה של 48 פמיניסטיות רדיקליות משבע מדינות". באוגוסט 2014 מישל גולדברג מ"הניו יורקר" תיארה את המניפסט כמביע את "הזעקה שלהן מפני איומים והתקפות, חלקן פיזיות, על אנשים וארגונים שמעזים לאתגר את התפיסה המגדרית האופנתית כיום."

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרול האניש (באנגלית)
* "האישי הוא פוליטי מאת קרול האניש, מרץ 1969
* כתבים מאת קרול האניש

הערות שוליים
------------

1. ↑  Smith, Dale M. (2012-01-15). *Poets Beyond the Barricade: Rhetoric, Citizenship, and Dissent after 1960*. University of Alabama Press. pp. 153–. ISBN 9780817317492. נבדק ב-1 באוגוסט 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  Buchanan, Paul D. (2011). *Radical Feminists: A Guide to an American Subculture*. ABC-CLIO. p. 124ff. ISBN 9781598843576.
3. 1 2  Brownmiller, Susan (1999). *In Our Time: Memoir of a Revolution*. Dial Press, pp. 20–21, 23.
4. ↑  *Meeting Ground online* website "about page" with January 1977 statement of purpose, *accessed August 31, 2014.*
5. ↑  Forbidden Discourse: The Silencing of Feminist Criticism of 'Gender'", at *Meeting Ground online*, August 12, 2013, updated with more signatures September 20, 2013.
6. ↑  Goldberg, Michelle (August 4, 2014). "What Is a Woman? The dispute between radical feminism and transgenderism", *The New Yorker*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2189 2301
* LCCN: n80007555
* SNAC: w6902rcd
* VIAF: 72683438
* WorldCat: lccn-n80007555

 |
**ואלרי אן הויל** (באנגלית: **Valerie Anne Hoyle**; נולדה ב-14 בפברואר 1964) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת אורגון. טרם שירותה בקונגרס של ארצות הברית, בשנים 2019–2023 כיהנה כנציבת העבודה של אורגון, וקודם לכן הוסיפה לייצג את מחוז הבחירה ה-14 בבית הנבחרים של אורגון.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1964 נולדה הויל בבסיס חיל האוויר טראביס שבפיירפילד, קליפורניה. היא למדה במכללת עמנואל השוכנת בבוסטון שבמסצ'וסטס, שם השלימה לימודי תואר ראשון במדע המדינה. ב-1999 עברה משפחת הויל למחוז ליין שבאורגון. טרם היבחרה לבית המחוקקים של אורגון עבדה הויל בתחום המכירות והשיווק עבור יצרניות האופניים "Burley Design" ו-"Cane Creek", ושימשה כעוזרת פרלמנטרית ומנתחת מדיניות בלשכתו של פלויד פרוזנסקי, חבר הסנאט של אורגון. כמו כן, היא עבדה בסניף מחוז ליין של United Way.

באוגוסט 2009 מונתה הויל לבית הנבחרים של אורגון במקומו של כריס אדוארדס, שמונה בתורו סלסנאט המדינתי. ב-2010 נבחרה לראשונה לתקופת כהונה מלאה, כאשר ניצחה את דווייט קון הרפובליקני ואת קווין פרוסיוו העצמאי. ב-6 בנובמבר 2012 נבחרה הויל בשנית לתקופת כהונה נוספת. לפני כינוס בית הנבחרים של 2011 נבחרה הויל לעוזרת מנהיג הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים המדינתי. לאחר מכן הייתה סגנית יו"ר-עמיתה של ועדת המשנה להשכלה גבוהה, וכיהנה בוועדות הבריאות והעבודה של בית הנבחרים. לאחר בחירות 2012 נבחרה למנהיגת הרוב בבית הנבחרים של אורגון בעקבות היבחרה של קודמתה בתפקיד, טינה קוטק, ליו"ר בית הנבחרים.

זמן קצר לפני מושב 2014, חבר בית הנבחרים כריס גארט מונה לכס השיפוט בבית המשפט לערעורים של אורגון, והויל התמנתה ליושבת ראש ועדת הכללים של בית הנבחרים. הויל שימש גם כיו"ר-עמיתה של קבוצת העבודה למניעת התעמרות בזקנים. בעקבות התפטרותו של מושל אורגון ג'ון קיצהבר בפברואר 2015 אשר הביאה את מזכירת המדינה קייט בראון למשרת המושל, פורסמו השערות כי הויל עשויה להחליף את בראון בתפקיד מזכירת המדינה. הויל התפטרה מתפקידה כמנהיגת הרוב ב-2015 כדי להתמודד לתפקיד מזכירת המדינה של אורגון. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ב-2016 הגיעה למקום השני, ולא נבחרה למועמדת מפלגתה.

בשנת 2018 התמודדה הויל לנציבת העבודה של אורגון. בבחירות הכלליות גרפה 52% מקולות הבוחרים וזכתה ב-17 מתוך 36 מחוזות אורגון. ב-1 בדצמבר 2021 הודיעה הויל על מועמדותה לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של אורגון בבית הנבחרים של ארצות הברית. את המחוז ייצג במשך שנים רבות פיטר דיפאזיו, שפרסם כי בכוונתו לפרוש מן החיים הפוליטיים. בבחירות 2022 נבחרה לבית הנבחרים האמריקאי, וכהונתה החלה בראשית ינואר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואל הויל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ואל הויל בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* ואל הויל, ברשת החברתית פייסבוק

* ואל הויל, ברשת החברתית טוויטר

* ואל הויל, ברשת החברתית אינסטגרם

* ואל הויל, ברשת החברתית LinkedIn

* ואל הויל, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ואל הויל באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איאן קולגרן, Who will take Kate Brown's place as Oregon secretary of state?, באתר The Oregonian‏, 14 בפברואר 2015 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: H001094

 |
**גרמניה נטלה חלק באירוויזיון למקהלות** פעם אחת החל מתחילת התחרות ב-2017, כאשר שלחה את "מקהלת הג'אז של פרייבורג" כנציגתה בתחרות.

היסטוריה
--------

ב-27 בפברואר 2017 הודיעה גרמניה כי הם יערכו להופעת הבכורה שלהם בתחרות של 2017.

המקהלות והשירים שייצגו את גרמניה באירוויזיון למקהלות
----------------------------------------------------

 שורה בצהוב מסמלת **ניצחון** של המתמודדת באותה תחרות  

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום ה**שני**  

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום ה**שלישי**  

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום **האחרון**  

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר


| שנה | מבצע | שירים | שפה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | מקהלת הג'אז של פרייבורג | "African Call" / "Palettes" | שפה מתוכננת / גרמנית | אין |
| 2019 | BonnVoice |  |  |  |

השדרנים מטעם גרמניה
-------------------

| שנה | שדרן |
| --- | --- |
| 2017 | לא ידוע |

ראו גם
------

* האירוויזיון למקהלות

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גרמניה באירוויזיון למקהלות
**חררדו לייבנר** (בספרדית: **Gerardo Leibner**; נולד ב-7 בפברואר 1965) הוא פרופסור להיסטוריה של אמריקה הלטינית באוניברסיטת תל אביב ופעיל פוליטי וחברתי בישראל. כיהן כראש מכון סוורדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית.

ביוגרפיה
--------

לייבנר נולד במונטווידאו שבאורוגוואי כבן הבכור מבין שני ילדים לננסי, ילידת ארגנטינה, ולמאיר לאון לייבנר, קרדיולוג יליד פולין. הוריו היו פעילי מחתרת קומוניסטים באורוגוואי שתחת שלטון הדיקטטורה הצבאית, ובנובמבר 1975, לאחר שרבים מהחברים שהיו קשורים בפעילותם נאסרו, הצליחו לברוח לבואנוס איירס שבארגנטינה.
לאחר ההפיכה הצבאית בארגנטינה ב-24 במרץ 1976, ומימושו של מבצע קונדור, שמטרתו הייתה לחטוף ולחסל מתנגדים פוליטיים בארצות הדיקטטורות הצבאיות בדרום אמריקה, היגרה המשפחה לישראל ביוני של אותה שנה.

לייבנר השלים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1998, ועם קבלת תואר הדוקטור שלו החל ללמד בה. מחקרו של לייבנר מתמקד בסוגיות של מרקסיזם וקומוניזם לטינו-אמריקאיים ובהיסטוריה חברתית ופוליטית של אזור האנדים. בראשית דרכו האקדמית עסק במשנתו של חוזה קרלוס מריאטגי ובאינדיחיניסמו בפרו המודרנית. בשנים האחרונות החל לעסוק גם בשנות ה-60 באמריקה הלטינית ובהיסטוריה החברתית של המפלגה הקומוניסטית באורוגוואי.

לייבנר הוא אחד מעורכיו של כתב העת Estudios Interdisciplinarios América Latina y el Caribe והחל משנת 2005 מכהן כראש מכון סוורדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית. בשנת 2002 היה עמית קרן קלוג בספריית הקונגרס של ארצות הברית.

לייבנר פעיל בתנועת תעאיוש, ארגון משותף של יהודים וערבים המתנגד לכיבוש הישראלי בשטחים, חבר הוועדה המתאמת הארצית של תנועת "התחברות-תראבוט" וכן מרצה במכללה החברתית-כלכלית..

מפרסומיו
--------

### ספרים

* El Mito del Socialismo Indígena en Mariátegui. Fuentes y Contextos Peruanos, Lima, Fondo Editorial de la Pontificia Universidad Católica del Perú, 1999.

* 'האינדיאנים החדשים' -- צמיחת הפוליטיקה של ההמונים בפרו, 1895-1932, הוצאת רמות: תל אביב, 2003.

### מאמרים

* "שמאל חדש" הוא שמאל-עממי, 12 בדצמבר 2009, באתר הגדה השמאלית
* מדינה נאמנה לכל אזרחיה , 6 בפברואר 2009 באתר הגדה השמאלית

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופסור חררדו לייבנר באתר אוניברסיטת תל אביב
* מאמריו של חררדו לייבנר באתר העוקץ
* מאמריו של חררדו לייבנר באתר הגדה השמאלית
* חררדו לייבנר, להפוך ל"אחר" תוך בריחה מהקונדור, באתר "העוקץ", 20 ביוני 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאור לרנר, מתנה עצובה לילדי בוליביה: יוכלו לעבוד מגיל עשר, באתר TheMarker‏, 27 באוגוסט 2014
2. ↑  חררדו לייבנר, תנועת התחברות-תראבוט יוצאת לדרך, באתר הגדה השמאלית, 15 בינואר 2008
3. ↑  יגאל חי, היום יפוג צו העיכוב לפינוי המשפחות מכפר שלם בת"א, באתר הארץ, 16 ביולי 2007
4. ↑  עיון - מקור, באתר הארץ, 9 בפברואר 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007433462705171
* autores.uy: 9131
* BNE: XX5003874
* BnF: cb15026246k (data)
* GND: 1057508888
* ISNI: 0000 0000 2326 8166
* LCCN: n00083892
* NTA: 166931802
* SUDOC: 074348469
* VIAF: 51970306
* WorldCat: lccn-n00083892

 |
**תלמי העשירי** המכונה גם **תלמי אלכסנדר** (ביוונית: **Πτολεμαῖος Ἀλέξανδρος** - "פטולומיוס אלכסנדרוס"; 140 לפנה"ס לערך - 88 לפנה"ס) היה שליט מצרים העתיקה בתקופה ההלניסטית במשך שתי תקופות - בין השנים 110 לפנה"ס - 109 לפנה"ס, ובין השנים 107 לפנה"ס ועד שנת 88 לפנה"ס.

קורות חיים
----------

תלמי העשירי היה בנם של שליטי מצרים תלמי השמיני וקלאופטרה השלישית.

בשנת 116 לפנה"ס הוכרז כמושל קפריסין, ובשנת 114 לפנה"ס הוכרז כמלך קפריסין.

לאחר מות אביו שלטו על מצרים אימו, קלאופטרה השלישית, ואחיו, תלמי התשיעי. בשנת 110 לפנה"ס הדיחה קלאופטרה את אחיו והמליכה אותו תחתיו כשליט לצידה. בשנת 109 לפנה"ס הודח על ידי אחיו, תלמי התשיעי.

בשנת 107 לפנה"ס, שב למלוך לצד אימו. בשנת 101 לפנה"ס רצח את אימו, ושלט במצרים עד שנת 88 לפנה"ס לצד רעייתו/אחייניתו ברניקי השלישית.

בשנת 88 לפנה"ס, בשל מחסור כספי, בזז תלמי העשירי את קברו של אלכסנדר הגדול, והתיך את אוצרותיו של אלכסנדר וארונו העשוי זהב על מנת לטבוע מטבעות. הדבר עורר מחאה ציבורית שהביאה להדחתו. הוא נפטר בעת שניסה לכבוש את קפריסין שנה לאחר מכן במאי 88 לפנה"ס.

לאחר גירושו של תלמי העשירי שב אחיו למלוך, ולאחר מות אחיו שבה לשלטון רעייתו של תלמי העשירי, ברניקי השלישית.

תלמי העשירי היה נשוי לאחותו קלאופטרה סלנה ומנשואים אלה נולד בנו תלמי האחד עשר, ולאחר מכן היה נשוי לברניקי השלישית, ייתכן ומנשואים אלה נולדה קלאופטרה החמישית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תלמי העשירי** |

* קורות חיים
* קורות חיים ומקורות על חייו
* תלמי העשירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| בית תלמי |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| תלמי הראשון • תלמי השני • תלמי השלישי • תלמי הרביעי • תלמי החמישי • קלאופטרה הראשונה • תלמי השישי • קלאופטרה השנייה • תלמי השביעי • תלמי השמיני • קלאופטרה השלישית • תלמי התשיעי • קלאופטרה הרביעית • תלמי העשירי • ברניקי השלישית • תלמי האחד עשר • תלמי השנים עשר • קלאופטרה החמישית • ברניקי הרביעית • קלאופטרה השביעית • תלמי השלושה עשר • תלמי הארבעה עשר • תלמי החמישה עשר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1163407305
* VIAF: 36153288341232652955
* WorldCat: viaf-36153288341232652955

 |
**גיום בידה** (צרפתית: Guillaume Budé;‏ 26 בינואר 1467 - 23 באוגוסט 1540) מלומד צרפתי שנודע בשמו הלטיני בודיאוס.

*Libri V de Asse et partibus ejus*, 1522

חייו
----

גיום בידה נולד בפריז למשפחת אצולה. אביו, ז'אן בידה ששימש כיועץ למלך צרפת, היה איש ספר ובעל ספרייה גדולה וחשובה. בידה למד חוק אזרחי באוניברסיטה של אורליאן. בהיותו בן 24 שנה נתפס ללימוד הלשונות היוונית והלטינית. הוא שימש כנוטריון וכמזכיר של לואי השנים עשר מלך צרפת, והיה שליחו אל האפיפיור ליאו העשירי ברומא.

בידה תרגם מיוונית ללטינית מסות שונות של פלוטרכוס (1502–1505). ב-1514 התפרסם בשל מחקרו על מטבעות ומשקלות עתיקים. ב-1522 נתמנה לסגן ראש ממשלתו של פרנסואה הראשון מלך צרפת, ולמפקח על מערכת המשפט בצרפת. הוא שימש גם כ"ראש הסוחרים" (*prévôt des marchands*; ראש עיריית פריז בפועל) פעמים מספר. ב-1530, בהשפעתם של פרנסואה הראשון ושל ז'אן די בלה בישוף נרבון, ייסד קולז' ללימוד שפות העת העתיקה, יוונית, לטינית ועברית, שנודע מאוחר יותר כקולז' דה פראנס שבפריז. הוא ייסד גם את ספריית פונטנבלו, שמאוחר יותר הועברה לפריז ונודעה כספרייה הלאומית של צרפת. ב-1533 שכנע את המלך פרנסואה הראשון שלא לאסור על הדפסת ספרים בצרפת, בניגוד לדעתם של אנשי האוניברסיטה של סורבון.

הוא עסק בתאולוגיה, במשפטים, במתמטיקה ובפילולוגיה, אך מעל לכל נודע כמומחה ללשון היוונית. לבקשת ארסמוס מרוטרדם, ערך מחקר על מוצא המילים של הלשון היוונית, מחקר שבמשך זמן רב שימש בצרפת כעזר ללימוד לשון זו. הוא רכש ידע כה רב עד כי ארסמוס כינה אותו "הפלא של צרפת". אחרי וויכוח ספרותי עם גיום בידה, ארסמוס כתב: "אינני יכול להתפייס עמו; מעולם לא חדלתי מלהעריצו."

לפני מותו בפריז ב-1540, בידה שנחשד בתמיכה בפרוטסטנטים, ביקש לערוך את טקס קבורתו בלילה כדי לא לעורר את חמתם של הקתולים. ב-1572 משפחתו נאלצה להימלט מפריז לשווייץ מפחד טבח ליל ברתולומאוס הקדוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיום בידה** בוויקישיתוף

* גיום בידה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* גיום בידה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259284405171
* BIBSYS: 90218134
* BNE: XX868111
* BnF: cb12073087h (data)
* CANTIC: a10191471
* CiNii: DA03589772
* GND: 118516868
* ICCU: TO0V037729
* ISNI: 0000 0001 2103 6035
* LCCN: n50041736
* MGP: 131517
* NKC: ola2006340192
* NLA: 35023443
* NLG: 147312
* NLP: A18685389
* NSK: 000669336
* NTA: 06943123X
* RERO: 02-A000023677
* SELIBR: 179614
* SNAC: w6pv9zd1
* SUDOC: 029016266
* Trove: 797393
* VcBA: 495/1928
* VIAF: 105878228
* WorldCat: lccn-n50041736

 |
**שיבנקה שיבניק** (בקרואטית: **KK Šibenka Šibenik**) היא קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר שיבניק שעל חוף הים האדריאטי, המשחקת בליגת העל הקרואטית.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1973 והשתתפה בליגה היוגוסלבית לשעבר. בעונת 1982/83 זכתה באליפות יוגוסלביה שנשארה עד היום במחלוקת וניתנה לבסוף ליריבה בוסנה סרייבו.

הקבוצה משחקת בליגה הקרואטית הבכירה מאז הקמתה. בעונת 2003/04 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף הקרואטי. בעונת 2009/10 ירדה הקבוצה לליגה השנייה וחזרה בסיום עונת 2010/11. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף.

הקבוצה משתתפת במסגרות אירופאיות מאז שנת 1981. בעונות 1981/82, 1982/83 הגיעה לגמר גביע קוראץ' והפסידה שנתיים ברציפות לקבוצת לימוז' הצרפתית.

בעונת 2004/05 השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית.

תארים והשגים
------------

* **הליגה הקרואטית:**
	+ חצי גמר: 2004, 2013
* **הליגה היוגוסלבית**:
	+ אליפות (1): 1983 (בוטלה והועברה לבוסנה סרייבו)
* **גביע קוראץ'**:
* גמר: 1982, 1983

שחקנים בולטים בעבר
------------------

* קרואטיהקרואטיה דראז'ן פטרוביץ'
* קרואטיהקרואטיה אלכסנדר פטרוביץ'
* איטליהאיטליה ניקולא רדולוביץ'
* קרואטיהקרואטיה איביצ'ה זוריץ'
* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה חאריס מויזינוביץ'
* טורקיהטורקיה חוסיין בשוק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיבנקה שיבניק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של שיבנקה שיבניק
גיום די בלה
**גיום די בלה** (בצרפתית: **Guillaume du Bellay**; ‏1491 - 9 בינואר 1543), היסטוריון, איש צבא ודיפלומט צרפתי.

נולד למשפחת אצולה בחבל אנז'ו (כיום בחבל פיי דה לה לואר) בצרפת. נודע כלוחם אמיץ והיה נערץ בשל גבורתו ובשל התנהגותו האצילה. שימש כפרש במסדר סן מישל ולקח חלק בקרב פאביה (24 בפברואר 1525), שבו נפל בשבי הספרדי יחד עם פרנסואה הראשון מלך צרפת.

החל ב-1537 היה מושל העיר טורינו בצפון איטליה, ואחר כך התמנה למשנה למלך פיימונטה, שם כבש מספר מקומות מבוצרים מידי צבא האימפריה הרומית הקדושה, ונפצע בקרב מספר פעמים. שימש כשגריר המלך פרנסואה הראשון אל האפיפיור קלמנס השביעי, ואחר כך כשגריר צרפת לאנגליה ולגרמניה. ב-1542 יצא מפיימונטה לפריז כדי לייעץ למלך בענייני הממלכה,
אולם צפונית מערבית מן העיר ליון נתקף בחולשה ונאלץ לחדול ממסעו. הוא נשאר בעיירה סן סמפוראן ונפטר שם ב-1543.

ב-1569 יצאו לאור "הזיכרונות" של מרטאן די בלה (1495 - 1559) בעשרה ספרים ששלושה מהם (5 - 7) נכתבו על ידי אחיו, גיום די בלה שתיאר את הקרבות שבהם לקח חלק ואת המשא ומתן בין הצדדים הלוחמים בשנים 1536 - 1540. זיכרונות אלה מהווים מקור חשוב להיסטוריונים של המלחמות בין פרנסואה הראשון לבין קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. גיום די בלה הוא שהחל לכתוב יצירה זו, ואחיו מרטאן הרחיבה לתקופה 1513 - 1547.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיום די בלה** בוויקישיתוף
* גיום די בלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279504105171
* BNE: XX4900783
* BnF: cb12511928m (data)
* CANTIC: a11398437
* GND: 129084794
* ICCU: BVEV022342
* ISNI: 0000 0000 8140 9131
* LCCN: n90605433
* NKC: jo20231189382
* NLG: 145542
* NTA: 072806907
* RERO: 02-A014045661
* SELIBR: 292827
* SUDOC: 034355405
* VcBA: 495/19073
* VIAF: 61653842
* WorldCat: lccn-n90605433

 |
**גרמין** (באנגלית: **Garmin**) היא חברה אמריקאית, וכיום אחת היצרניות המובילות כיום של מערכות איכון עולמיות (GPS), במיוחד לשימושים אזרחיים כגון מערכות ניווט והתמצאות למכוניות פרטיות, מכשירי ניווט ניידים למטיילים בשטח וכיוצא בכך.

החברה נוסדה בשנת 1989 בארצות הברית על ידי גארי בורל, מין קאו, דייוויד קייסי ופול שומאכר.

מטה החברה ממוקם כיום במדינת שווייץ, בעוד שרוב הייצור מתרחש בטאיוואן.

מוצרי החברה כוללים כמעט את כל סוגי עזרי הניווט האלקטרוניים באוויר, בים וביבשה.

מימון קבוצות ספורט
------------------

ב-2007 החל התאגיד לפעול כמממן קבוצת הכדורגל האנגלית מידלסברו בעסקה בת שנה אחת שנמשכה אחר כך גם לשנה נוספת, לעונה 2009/2008. ב-2008 החלה גרמין להיות המממן הראשי לקבוצת אופניים חדשה, במטרה לקדם את מכירת מוצריה הקשורים לרכיבת אופניים. מנהלה הספורטיבי הראשי של הקבוצה הוא ג'ונת'ן ואוטרס והקבוצה נחשבת לאחת הקבוצות הבכירות בדבוקה המקצוענית של אופני הכביש. נכון לסיום עונת 2011, הקבוצה ממשיכה במימון הקבוצה במשותף עם יצרנית האופניים הקנדית סרוולו.

מכשיר הניווט "Garmin nuvi 1490" של החברה

ראו גם
------

* TomTom

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גרמין (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרמין** בוויקישיתוף
* אתר היבואן בישראל
* מפות קוד פתוח עבור מכשירי גרמין - רשימה של קישורים למפות חינמיות מרחבי העולם הזמינות להורדה אשר נוצרו בקוד פתוח, בפורמט OSM, בהם ניתן להשתמש במגוון מכשירי גרמין.
* גרמין, ברשת החברתית פייסבוק

* גרמין, ברשת החברתית טוויטר

* גרמין, ברשת החברתית אינסטגרם

* גרמין, סרטונים בערוץ היוטיוב

* גרמין, באתר פינטרסט
חרסינת יו, תקופת חמש השושלות, המאה העשירית.
קערה בסגנון יו, המאה השלישית לספירה, שושלת ג'ין המערבית, ז'ג'יאנג.
צלחת יו, ג'ג'יאנג, המאה העשירית.
**חרסינת יו** (בסינית: **越器** או **越州窯**) היא סוג של כלי קרמיקה שתחילתו בסין. כלים אלה זוגגו לרוב בזיגוג סלדון (אנ') וכונו לעיתים גם "**חרסינה ירוקה**" (בסינית: **越州青瓷** או **青瓷**) בשל צבעם האפרפר-ירקרק. לפי ההגדרה המערבית, המתייחסת לשקיפות ומשקל נמוך, אלה אינם באמת כלי חרסינה, אלא כלי קרמיקה.

בתחילה, זיגוג הסלדון היה עשוי אפר עצים וחימר, וכן מעט אבן גיר, והכלים עברו שריפה בחום של כ-1,000 מעלות צלזיוס.

התפתחות
-------

סגנון היו התפתח בדרום מערב סין, באזור ג'ג'יאנג ובאזור פוג'יין. מקור השם "יו" בכלי פולחני מתכתי בשם זה, 

והכלים הקרמיים שנועדו לחקותו התפתחו במאה הראשונה לספירה, בערך בשנת 950. צבע הכלים נועד לדמות את הברונזה של כלי היו, שהתגלו בקברים באזור נאנג'ינג. בהמשך התפתח הסגנון והפך לסגנון אמנותי עצמאי, ובהתאם השתנה גוון הגלזורה מגוון ברונזה לגוונים בהירים יותר, בעיקר גוונחם של ירוק וכחלחל.

הכלים יוצרו באיכות גבוהה, והיו הראשונים שהגלזורה שלהם לא הייתה רעילה. העדר הרעילות איפשרה את ראשית השימוש בכלי קרמיקה מעודנים להגשת אוכל ולשתית תה ויין בסין. בשלב מסוים פותח צבע של גלזורה אשר דימה את צבע הירקן (ג'ייד), שהיה מוערך מאד בסין. במהלך המאה התשיעית, כלים כאלה אף ניתנו כמתנות לחצר הקיסרית ולמקדשים. כמו כן, הם יוצאו לאורך דרך המשי למזרח התיכון, והשפיעו על כלי קרמיקה שיוצרו בסאמרא שבעיראק.

במאה ה-9, בתקופת ממלכת גוריו (אנ'), כלי היו הפכו לסגנון הנפוץ ביותר בקוריאה. צבע הזיגוג היה כחול ירקרק והגוון נקבע על ידי ריכוז תחמוצת הברזל שבגלזורה. בנוסף, הגלזורה הכילה גם תחמוצת מנגן וחלקיקי קוורץ. הידע להכנת הגלזורה המיוחדת ותנורי השריפה ברמת חמצן נמוכה יובאו מסין, בתקופת שושלת סונג. במאה ה-12, קרמיקת הסלדון הקוריאנית הייתה בעלת רמה אומנותית גבוהה יותר אפילו יותר מזו הסינית. כלי סלדון נמצאו בקברי מלכים בקוריאה ועובדה זו מעידה על ההערכה הרבה לה הם זכו. הפלישה המונגולית וההרס המכוון של הסדנאות הפסיקו את יצורם של כלים אלה, אשר התחדש בסוף המאה ה-13 ובמאה ה-14, אך לא חזר לרמתו הקודמת. בימינו, בקוריאה מייצרים שוב, ובהצלחה, כלי סלדון.

ראו גם
------

* חרסינת דינג

קישורים חיצוניים
----------------

* חרסינת סלדון בקוריאה, באתר יוטוב.ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרסינת יו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Suzanne G. Valenstein, **A handbook of Chinese ceramics**, New York: The Metropolitan Museum of Art, 1989
2. ↑  Lee, Soyoung, Goryeo Celadon, The Metropolitan Museum of Art, ‏אוקטובר 2003
3. ↑  Mark Cartwright, Korean Celadon Pottery, Word History Encyclopedia, ‏ספטמבר 2016
חנות מקס מארה באזור סנטרל בהונג קונג.
חלון ראווה בחנות מקס מארה.
**מקס מארה** (באיטלקית: **Max Mara**) הוא בית אופנה איטלקי ידוע. בית האופנה נוסד בשנת 1951 בעיר רג'ו אמיליה על ידי אקילה מאראמוטי (**Achille Maramotti**). 

נכון לשנת 2008 לרשת 2,254 חנויות ב-90 מדינות.

היסטוריה
--------

מאראמוטי החל בעיצוב אופנה בשנת 1947 וייסד את בית האופנה בשנת 1951. מקור השם "מארה" בשם בית האופנה בקיצור שם המשפחה של מאראמוטי, ואילו השם "מקס" היה שם של רוזן מקומי שנודע במחוז אמיליה באיטליה (בה התגורר מאראמוטי) בחוש האופנה שלו. 
מאראמוטי היה מראשוני המעצבים האיטלקיים שהחל בייצור המוני של בגדיו, תוך שמירה על איכות גבוהה. מאראמוטי הקפיד להדגיש את המותג של בית האופנה ולא את שמות מעצבי הבגדים, וזאת אף שבית האופנה עבד עם מעצבים בעלי שם עולמי כמו קרל לגרפלד, דומניקו דולצ'ה וסטפאנו גבאנה ונרקיסו רודריגז. בשנת 2005 מייסד החברה נפטר ומאז החברה מנוהלת על ידי ילדיו.

מותגים
------

לבית האופנה למעלה מ-35 מותגים שונים ובהם "ספורטמקס", "מארלה", iBlues, Max & Co, ו"מרינה רינלדי" הקרוי על שם סבת-סבתו של מאראמוטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס מארה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מקס מארה
* מקס מארה, ברשת החברתית פייסבוק

* מקס מארה, ברשת החברתית טוויטר

* מקס מארה, ברשת החברתית אינסטגרם
* ההיסטוריה של המותג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2008007207
* VIAF: 262662184
* WorldCat: lccn-nb2008007207

 |
**מירי מילמן** (נולדה ב-3 באוקטובר 1982), היא זמרת מטאל וכותבת ישראלית. ידועה בעיקר כסולנית הלהקות דיסטורטד וסיסטם דיווייד.

ביוגרפיה
--------

נולדה בישראל. החלה לעסוק במוזיקה בגיל צעיר, תחילה בלימודי פסנתר בגיל 5 ובהמשך לימודי גיטרה בגיל 14. בגיל 16 הייתה ממייסדי להקת המטאל הישראלית דיסטורטד, ובה פעלה במשך עשר שנים. הלהקה הוציאה שני אלבומים דרך חברת התקליטים "Candle-Light", והופיעה בישראל ובאירופה.

בשנת 2010 הופיעה ברשימת "הנשים החמות ברוק הכבד" של המגזין האמריקאי "ריבולבר".

בגיל 26 הקימה את הלהקה סיסטם דיווייד יחד עם בעלה לשעבר. הלהקה הוציאה EP ואלבום תחת חברת ההקלטות Metal Blades, והופיעה ברחבי העולם (ארצות הברית, קנדה, אירופה ויפן). 

לאחר פירוק סיסטם דיווייד, עברה מילמן לקריירת סולו, והוציאה סינגל בשם "האור שלך".

אלבומים
-------

* Memorial - 2006 - Distorted
* Voices from Within - 2008 - Distorted
* The Collapse - 2009 - System Divide
* The Conscious Sedation - 2010 - System Divide

קישורים חיצוניים
----------------

* מירי מילמן, ברשת החברתית פייסבוק
* מירי מילמן, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מירי מילמן, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)
* מירי מילמן, באתר Discogs (באנגלית)
* אור ברנע, מירי מילמן: האישה הסקסית שלנו במטאל, באתר ynet, 21 בנובמבר 2010
* מהמטאל לבלדה: מירי מילמן בלי דיסטורשן, באתר ynet, 24 באוקטובר 2011
* לימור סימון, פעם רוקיסטית בינלאומית, היום בעסק המשפחתי, באתר mynet‏ בת ים, 4 בדצמבר 2014
* האזינו ל"האור שלך" של מירי מילמן, באתר וואלה!‏, 11 בנובמבר 2014