recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דינוב** (בפולנית: **Dynów**) היא עיירה במחוז ז'שוב בדרום פולין, באזור הידוע כגליציה המערבית.

חבל הארץ בו שוכנת העיירה נקרא גם "מלופולסקה", כלומר פולין קטן. העיירה שוכנת על גבעה לגדות נהר סן. מספר תושביה נכון לשנת 2006 היה 6,076.

שמה של העיירה היה במקור "דינובו", מילה סלאבית שמשמעותה "מחדש". שם זה ניתן לעיירה על ידי ולדיסלב השני (יגלו) כשבנה מחדש את העיירה, אחרי שנשרפו כל בתיה בזמן המלחמה נגד המסדר הטבטוני בתחילת המאה ה-15.

דינוב הייתה עיר מסחר מחוזית ומרכז מחוזי לייצור בגדים והנעלה, והיו בה מנסרות שעיבדו עץ שנכרת ביערות הסביבה, וכן שוק מחוזי לבהמות.

יהודי דינוב
-----------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בדינוב הוא מאמצע המאה ה-16. מהמאה ה-17 התבלטו היהודים בתעשיית הסחר בעיירה.

בדינוב ישבה חצרו של האדמו"ר צבי אלימלך מדינוב בעל ה"בני יששכר", ורבי יעקב צבי יולס (1778-1825) מדינוב, מחבר "קהלת יעקב" ו"מלא הרועים", שימש כרב הקהילה. כמו כן, העיירה נודעה כמרכז של תנועת החסידות והתנגדות לתנועת ההשכלה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה קרוב ל-1,300 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.

כאשר כבשו הגרמנים את האזור בספטמבר 1939, ניצלו את התכנסות היהודים בבית הכנסת המרכזי בעיירה בראש השנה, והציתו את מבנה בית הכנסת, על מספר מהיהודים בו. גברים יהודים שהוצאו מבית הכנסת באלימות, וכן מאות יהודים נוספים, נלקחו ליער סמוך לעיירה, ושם נרצחו. כמו כן, הרסו הגרמנים את בתי העלמין היהודיים בעיירה.

בסוף ספטמבר 1939 גירשו הגרמנים את יהודי העיירה הנותרים מעבר לנהר סן, אשר נקבע בהסכם ריבנטרופ–מולוטוב כקו גבול בין שטחי הכיבוש הגרמניים והסובייטיים, והכריזו על העיירה כ"נקייה מיהודים". יהודי העיירה הוגלו בחלקם לסיביר בידי הסובייטים, בה רבים לא שרדו. רוב היהודים שנותרו בשטח הסובייטי נרצחו עם כיבוש האזור בידי הגרמנים במבצע ברברוסה.

כיום פועל במקום על ידי הרב פנחס פאמפ, בית מדרש יהודי, אכסניה יהודית ופעילות יהודית בסמיכות לקברו של האדמו"ר רבי צבי אלימלך מדינוב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דינוב** |

* אתר האינטרנט הרשמי של דינוב
* "דינוב", באתר JewishGen (באנגלית)
* דף העיירה באתר KehilaLinks של JewishGen (באנגלית)
* דינוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "דינוב", באתר השטעטל הווירטואלי
* דינוב (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557574305171
* GND: 4213025-6
* LCCN: n82023837
* NKC: ge681447
* VIAF: 127859749
* WorldCat: lccn-n82023837

 |
האמוג'י כפי שמופיע באנדרואיד 7.0
האמוג'י כפי שמופיע באפליקציית טוויטר
**אמוג'י קקי מחייך** או **אמוג'י ערימת צואה** (💩) הוא אמוג'י הדומה לערימת צואה מפותלת, על פי רוב בתוספת עיניים וחיוך. השימוש בו בא לבטא בדרך כלל ביקורת, אכזבה או אי שביעות רצון, ולעיתים משמש גם במשמעות צואה.

היסטוריה
--------

האמוג'י כפי שמופיע באנדרואיד 4.4
האמוג'י הוצג לראשונה ב-1997 בסט של 90 אמוג'ים שיצרה חברת סלולר מיפן, בשנים שלאחר מכן מפעילי סלולר יפניים הגדירו גם הם גרסאות לאמוג'י. בגרסאות אלו האמוג'י לא כלל עיניים וחיוך. ב-2007 הוסיפה חברת גוגל את האמוג'י לשירות ג'ימייל לאחר שהשתכנעה שהוא יהיה פופולרי בקרב המשתמשים, את האימוג'ים עיצבו מעצבים של שרבוט גוגל, עיצוב האימוג'י קקי מחייך נעשה בהשראת הדמות Poop Boy מסדרת המאנגה *Dr. Slump* של אקירה טוריאמה. ב-2008 השיקה אפל את ערכת האמוג'י הראשונה למערכת ההפעלה IOS, שכללה גם את אמוג'י ערימת הצואה. ב-2010 נוסף האמוג'י באופן רשמי לתווי יוניקוד וקיבל את הקוד 1F4A9.

פופולריות
---------

ב-2014 האמוג'י זכה בקטגוריית "אמוג'י השנה" בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים. את הפרס לקח עודד פז שהיה מחופש אליו.

ב-2016 דווח בתאגיד השידור האוסטרלי שהאמוג'י הוא "אחד האמוג'ים הפופולריים ביותר", בשל "הקסם הבלתי אפשרי שלו" ו"ויכולתו להתעלות על הבדלי שפה ופוליטיקה". דווח גם על הצגתו בבלונים ובעוגות יום הולדת. באותה השנה נוצר באוסטרליה המערבית מיצג של האמוג'י מקן טרמיטים.

ב-2017 גילם פטריק סטיוארט את דמות האמוג'י בסרט "אמוג'י: הסרט". הדמות דובבה לעברית על ידי יהויכין פרידלנדר.

ראו גם
------

* אמוג'י בוכה מצחוק
* אמוג'י אפרסק
* אמוג'י חציל
* צואה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמוג'י קקי מחייך** בוויקישיתוף
* אמוג'י ערימת צואה, באתר אמוג'יפדיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dazed, What does the stinky poop emoji really mean?, Dazed, ‏2015-05-12 (באנגלית)
2. ↑  הזוכה בקטגוריית אימוג'י השנה- טקס נבחרי הילדים 2014, באתר יוטיוב
3. ↑  Samantha Selinger-Morris, Why are we so passionate about the smiling poop emoji?, ABC News, ‏10 בדצמבר 2016 (באנגלית)
4. ↑  Johnny Lieu, Poop emoji made from a termite mound is the roadside art we need, Mashable (באנגלית)
**ברמונדי** (שם מדעי: ***Lates calcarifer***) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת הלטסיים וקרוב משפחה של הדג נסיכת הנילוס. דג זה חי בטבע במימי האזור האינדו-פסיפי בין דרום-מזרח אסיה עד צפון אוסטרליה במים מתוקים אך יורד גם למי הים. מקור שמו של הדג משפה האבוריג'ינית ופירושו "דג נהר גדול-קשקשים", אם כי השם המקורי ניתן לדגים מהסוג *Scleropages* ממשפחת גרום לשוניים.

הדג הופץ כדג מאכל מסחרי חשוב ברחבי העולם לבריכות דגים בין השאר: באזורים שונים באוסטרליה, ערב הסעודית, מלזיה, הודו, ישראל, תאילנד, בריטניה, ארצות הברית ופולין.

מאפיינים
--------

דג זה מגיע לגודל 0.6-1.2 מטרים בממוצע, והדג הגדול ביותר שנתפס הגיע לאורך 1.8 מטר ולמשקל 60 קילוגרם. הדג בעל גוף מוארך עם לסת גדולה ומעוקלת המתארכת מעבר לקו העין. הגב מקומר כלפי מעלה ובעל סנפיר גבי קטן ומצויץ וכן סנפיר נוסף דומה בקצה הגב. סנפירי החזה והשת קטנים וגם מצוייצים והזנב דמוי מניפה. צבעו של הדג כסוף-אפור אך בסביבות שונות הוא יימצא בהיר או כהה יותר.

הדג מצוי הן במי הים והן במים מליחים ואף מים מתוקים. המין לא נודד בין נהרות בשגרה. הוא מצוי במי חופים, לגונות, שפכי נהר ונהרות רדודים ומצוי רק במים חמימים. הדגים החיים במימי אגמי צפון אוסטרליה מנותקים מדגי הים ונבדלים מהם מעט גנטית. הדגים הצעירים חיים בים ובבגרותם עולים לנהרות. ההשרצה נערכת במים מליחים ובים.

דג זה הוא טורף גדול הניזון בראשית חייו מזואופלנקטון אך בהמשך ניזון מרכיכות, סרטנים ודגים קטנים יותר, כולל בני אותו מין, אותם הוא חוטף באמצעות פיו המגודל. בדג זה חלה דיכוגמיה (חילופי זוויג) ופרטים זכרים נהפכים לעיתים קרובות לנקבות. דגים החיים בשבי לעיתים ידלגו על שלב זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברמונדי** בוויקישיתוף
* ברמונדי, באתר ITIS (באנגלית)
* ברמונדי, באתר NCBI (באנגלית)
* ברמונדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* ברמונדי, באתר FishBase (באנגלית)
* ברמונדי, באתר GBIF (באנגלית)
* ברמונדי ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברמונדי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283288805171
* LCCN: sh85011925

 |
|  |
| --- |
| **יש לערוך ערך זה**. הסיבה היא: **ניסוח**. |
| אתם מוזמנים לסייע ולערוך את הערך. אם לדעתכם אין צורך בעריכת הערך, ניתן להסיר את התבנית. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. |

**הבריגדה הלבנה** הייתה קבוצת התנגדות בלגית, שנוסדה בקיץ 1940 באנטוורפן על ידי מרסל לואט, שזכה לכינוי "פידליו". הקבוצה הייתה במקור המכונה "**דה Geuzengroep**" אבל לאחר השחרור הכינוי הידוע היה "הבריגדה הלבנה - פידליו".

השם נבחר כניגוד לבריגדה השחורה, ארגון משתפי פעולה בראשות ה-אס. אס אונטרסטורמפיהרר Reimond Tollenaere, שהיה אחראי על התעמולה הפרו-גרמנית ב"ארגון הפלמי הלאומי". הבריגדה הלבנה הייתה מבוססת באנטוורפן אבל יחידות שלה פעלו גם בגנט, לייז', אאלסט, בריסל, ואאסלנד, וואלוניה ואזורי החוף.

פעילויות
--------

במהלך מלחמת העולם השנייה בלגיה נכבשה על ידי גרמניה. בניגוד לבריגדה השחורה, משתפי הפעולה עם הגרמנים, הבריגדה הלבנה הייתה מחתרת התנגדות. בין יתר פעילויותיהם החשובות הפיצו אנשי הבריגדה הלבנה תעמולה נגד התעמולה הגרמנית, יצירת רשימות של משתפי פעולה, ארגון הפגנות פטריוטיות בחגים, כגון 21 ביולי, 11 בנובמבר (יום כניעת הגרמנים במלחמת העולם הראשונה). הארגון פרסם עיתון תעמולה משלו בשם "תמיד מאוחדים "Unis Toujours", "Steeds vereni "- כ-80 מהדורות פורסמו. בנוסף, הקבוצה עסקה באיסוף מידע צבאי על נמל אנטוורפן לבדיקת אפשרות פלישת גרמניה בריטניה ולעזור לטייסים הבריטים שנפלו בשטח בלגיה לחזור לאנגליה. לחטיבה הלבנה היו קשרים שונים עם רשתות ביון בשם קוד לוק, גבורה וכל קבוצה אפס. הבריגדה הלבנה עמדה בתחילת המלחמה בקשר עם ממשלת בלגיה בגלות יחד עם הבריטים.

חברי ומעצרים.
-------------

חברים רבים של *הבריגדה הלבנה* היו שוטרים. למשטרה של Deurne היה ייצוג גבוה במיוחד. מ-1943, רבים מחברי המחתרת נעצרו. כאשר חבר חשוב נלכד וברשותו רשימה של חברים אחרים, 58 חברים נעצרו ונשלחו למחנות בגרמניה. בפשיטה גרמנית ב Deurne בינואר 1944, 62 חברי נעצרו. באותה שנה, ב-9 במאי המייסד מרסל Louette נעצר וגורש אל מחנה הריכוז זקסנהאוזן. Louette בסופו של דבר חזר מגרמניה, ונפטר באנטוורפן ב-1978. בסך הכל הבריגדה הלבנה ספגה 400 הרוגים מתוך כ 3,750 חברים.

### ראו גם

* מרסל Louette
* יוג ' ין קולסון
* מוניק דה Bissy

הישגים
------

החטיבה הלבנה, יחד עם Armée secrète, לפני תנועת השחרור הלאומית Royaliste ו Groupe G, עזרו לכוחות בעלות הברית לכבוש את נמל אנטוורפן ב-1944. השפעת הבריגדה הלבנה על התוצאות הייתה מכריעה. המחתרת שהייתה ידועה בכינוי הבריגדה הלבנה, הוסיף לשמה את המילה "פידליו", שם העט של Louette.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Witte Brigade** בוויקישיתוף
* "De Witte Brigade" (בהולנדית). נבדק ב-31 בדצמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**מיקי גידון-גידעון** (נולד ב-8 באוגוסט 1972) הוא נוירוכירורג ישראלי, מנהל מחלקה נוירוכירורגיה ילדים במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. הוביל בהצלחה את צוות הרופאים, בניתוח הראשון שבוצע בישראל להפרדת תאומות, שנולדו מחוברות בראשן.

ביוגרפיה
--------

גידון נולד וגדל בטהרן, איראן בן אמצעי מבין שלושה אחים. עם סיום לימודיו בתיכון, בשנת 1990, ברח מארץ הולדתו במשאית בעזרת מבריחי סמים בקבוצה של כ-20 יהודים ועלה לישראל. הוא התגורר במרכז קליטה בגילה שבירושלים. אביו נפטר באיראן בשנת 1996 ושנה לאחר מכן, ב-1997 עלתה אימו לישראל (נפטרה בשנת 2015). עם סיום לימודי העברית באולפן התחיל ללמוד הנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב כעתודאי. לאחר 5 סמסטרים עזב את הלימודים והתגייס לצה"ל. בשנת 1995 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2003 השלים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון.

במהלך לימודי הרפואה, הקים את הקורס ללימודי פרסית לתלמידי תואר ראשון ושני בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון. אבי יששכרוף היה בין תלמידיו.

בשנת 2005 החל בהתמחות בנוירוכירורגיה במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה ובשנת 2011 קיבל תעודת מומחה בנוירוכירורגיה. סיים בהצלחה את מבחני ההתמחות של האיגוד האירופאי לנוירוכירורגיה - EANS.

בשנת 2014 עשה השתלמות בנוירוכירורגיה ילדים בבית חולים לילדים בסינסינטי, ארצות הברית וסיים את השתלמות האיגוד האירופאי בנוירוכירורגיה ילדים - ESPN.
בשנים 2018–2019 עבר השתלמות בניתוחי אפילפסיה בילדים בבית חולים רוטשילד בפריז, צרפת. משנת 2017 מנהל את יחידת נוירוכירורגיה ילדים במרכז הרפואי סורוקה.
ב-2 בספטמבר 2021 הוביל את הצוות שהשתתף בניתוח להפרדת תאומות סיאמיות, המחוברות בראשן לראשונה בישראל. הניתוח עבר בהצלחה רבה וזכה לפרסום בישראל ומחוצה לה.

גידון משמש כיועץ רפואי לחברות Startup בתחום ה-BioMed בעיקר בתחום הרובוטיקה הרפואית, מכשור רפואי ובריאות דיגיטלית. הוא מרצה באוניברסיטת בן-גוריון בפקולטה לרפואה והנדסה ביו-רפואית וכמו כן מרצה בכיר להנדסת ביוטכנולוגיה במכללת בראודה להנדסה.

חיים אישיים
-----------

מיקי גידון נשוי לשגית בכר, דוברת הסינפונייטה הישראלית באר שבע. הם הורים לשני ילדים ומתגוררים בעומר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילנה קוריאל, לראשונה בישראל: ניתוח נדיר בסורוקה להפרדת תאומות סיאמיות המחוברות בראשן, באתר ynet, 5 בספטמבר 2021
* מנתחים, בביצוע פרק 2 - הכל בראש - ד"ר מיקי גידון, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 41:38)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילנה קוריאל, לראשונה בישראל: ניתוח נדיר בסורוקה להפרדת תאומות סיאמיות המחוברות בראשן, באתר ynet, 5 בספטמבר 2021
**עֵיטָם לְבֶן-גָּחוֹן** (שם מדעי: *Haliaeetus leucogaster*) הוא מין של עוף דורס גדול החי לחופי דרום-מזרח אסיה והודו ומדרים עד לאוסטרליה. זהו אחד מהגדולים שבמיני המשפחה.

מאפיינים
--------

עיטם זה הוא לבן ובעל פנים, מקור, כנפיים וזנב שחורים בחלק העליון. משקלו מגיע ל-5 ק"ג ומוטת כנפיו מגיעה ל-2.2 מטרים. הוא אחד מהגדולים שבעיטמים.

הוא עוף דורס פעיל יום, המצוי באזורי החופים והאגמים לאורך הודו, סרי לנקה ודרום-מזרח אסיה ומזרחה עד לגינאה החדשה, צפון אוסטרליה ואיי שלמה. הוא מתמחה בציד דגים באזורי החופים. הוא דואה מעל הים בחיפוש אחר דגים. כשהוא מאתר דג הוא מנמיך עד גובה פני המים פושט את רגליו לפנים, "חורש" את המים בטפריו המעוקלים ושולה את הדג בתנועת מגרפה. הוא ניזון גם מפגרים, נחשי ים ועופות ים קטנים וגם חוטף דגים מעופות אחרים. 

העיטמים הם מינים טריטוריאליים שיתקפו כל מסיג גבול. המאבק על הטריטוריה מתבטא בדרך ייחודית: שני הזכרים מגביהים, מעופפים זה אל זה, משלבים את הטפרים שלהם ומסתחררים באוויר כמו במופע אקרובטי תוך ירידה מהירה לכיוון הקרקע. הראשון שעוזב את האחיזה הוא זה שמוותר על הטריטוריה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* עיטמים על גב פיל אסייתיעיטמים על גב פיל אסייתי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיטם לבן-גחון** בוויקישיתוף
* עיטם לבן-גחון, באתר ITIS (באנגלית)
* עיטם לבן-גחון, באתר NCBI (באנגלית)
* עיטם לבן-גחון, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* עיטם לבן-גחון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* עיטם לבן-גחון, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיטם לבן-גחון באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537674905171
* LCCN: sh2005020331

 |
**הסימפוניה השלישית של ליאונרד ברנשטיין, "קדיש"**, נכתבה בשנת 1963, באיחור ניכר, לקרן קוסביצקי והתזמורת הסימפונית של בוסטון, שהזמינו אותה לחגיגות ה-75 לתזמורת בשנת 1955. כשהושלמה מלאכת ההלחנה, נענתה תזמורת בוסטון לבקשתו של ברנשטיין, וויתרה על זכות השמעת הבכורה של הסימפוניה למען התזמורת הפילהרמונית הישראלית. ביצוע הבכורה העולמי התקיים ב-10 בדצמבר 1963 בהיכל התרבות בתל אביב בניצוח המלחין, עם זמרת הסופרן ג'ני טוראל והקריינית חנה רובינא. הקריינות האנגלית המקורית תורגמה לעברית בידי דן מירון. הפסנתרנית רות מנזה הייתה הפסנתרנית ביצירה וכן המאמנת שעבדה עם סולנית המצו-סופרן ג'ני טוראל, והמספרת, השחקנית חנה רובינא. השתתפו בביצוע מקהלה מעורבת, שהורכבה לצורך הביצוע מחברי המקהלה הפילהרמונית תל אביב ואחרים, ומקהלת הילדים צדיקוב.

היסטוריה
--------

ראשית העבודה על ה"קדיש" הייתה במרתה'ס ויניארד בקיץ של שנת 1961, המשכה במושבת מקדואל בניו המפשייר בקיץ 1962 וסיומה ב-19 באוגוסט 1963 בפיירפילד, קונטיקט. מלאכת התזמור הושלמה תוך שלושה שבועות בנובמבר 1963. העבודה על הפרק השלישי, האחרון, הסתיימה ב-22 בנובמבר, והתווים הועברו לתזמורת ולמקהלה, שהיו בעיצומן של החזרות, כשהם נושאים את ההקדשה "מוקדש באהבה לזכרו של ג'ון פיצג'רלד קנדי".

ביצוע הבכורה האמריקאי היה בבוסטון ב-31 בינואר 1964, בביצוע התזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוחו של שארל מינש, עם ג'ני טוראל ועם פליציה מונטאלגרה כקריינית.

הגרסה המתוקנת
-------------

בשנת 1977 ערך ברנשטיין תיקונים אחדים ביצירה. הוא הוציא קטעים מסוימים, שינה אחרים ואף שיכתב את הקריינות. במסגרת שינויים אלה נתן גם אפשרות בחירה בין קריין לקריינית, תוך ויתור מודע על הבחירה המשמעותית באישה לזמר את מילות התפילה, שנועדו לגברים בלבד. שלושים ושש שנים קודם לכן נקט ברנשטיין בגישה זו גם בסימפוניה הראשונה, "ירמיהו", שם שרה מצו-סופרן את קינת הנביא. הגרסה המתוקנת בוצעה לראשונה ב-25 באוגוסט 1977 במיינץ, גרמניה, בניצוחו של ברנשטיין ובהשתתפות זמרת הסופרן מונסראט קאבאייה והקריין מייקל וייג'ר.

את עוצמת הסבל והטחת האשמה באלוהים, בטקסט של הפרק השני "דין תורה", מבטא המלחין במוזיקה אטונאלית, שאחריה קדנצה מורכבת למקהלה בשמונה קולות. מיד לאחר בקשת המחילה של הקריין, מופיע שיר ערש טונאלי עדין. בקטע הסקרצו, שהוא שיאה של הסימפוניה, מלווה התזמורת את הקריינות הכואבת במוטיבים קשים וקיצוניים, שבשיאם מכריז הקריין "יתגדל... ויתקדש... שם האדם!

אחרי השיא הזה בא הפורקן בסולם סול במול מז'ור במוזיקה שכולה טונאלית, המלווה את קריאת הקריין "תאמין... תאמין." בהמשך לקריאה נרגשת זו נכנסת מקהלת הילדים ומלווה בקולות צלולים את תיאור "מלכות השמים" לאור הקשת הקורנת באור מסמא עיניים, אותה מלכות שמיים שתוארה בסקרצו כמקום שטוח, נטול-חיים ותקווה, אך אזכורה כאן מוביל ליקיצה אל השחר החדש, אל העולם שבו בוראים מחדש האל והאדם זה את זה, לפי הברית שנכרתה ביניהם.

הסימפוניה מסתיימת בשירה משותפת של הסופרן, המקהלה הבוגרת ומקהלת הילדים, בחלקה האחרון של תפילת הקדיש, המסתיים במילים "עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל ואמרו אמן."

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ק גוטליב, הפילהרמונית הישראלית, תוכניית הקונצרט למלאת 100 שנה להולדת ליאונרד ברנשטיין
2. ↑  גוטליב
3. ↑  גוטליב
4. ↑  גוטליב
5. ↑  גוטליב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258494905171
* BnF: cb139433920 (data)
* GND: 300305613
* LCCN: n81024629
* MusicBrainz work: cf371c19-1b7a-4134-b2eb-ec61c34fded4
* NLA: 35396335
* VIAF: 97673574
* WorldCat (עם VIAF): 97673574

 |
**אימובילייזר** (בעברית: **מַשְׁבֵּת מָנוֹעַ**) הוא התקן ביטחון אלקטרוני המותקן ברכבים ומשבית את מערכות הרכב עד לחיבור מפתח מתאים או מנגנון זיהוי אחר. מטרתו היא למנוע התנעה של הרכב ללא המפתח ובכך להקשות על גנבה, גם במקרה שפורץ הצליח להשיג גישה פיזית לתוך הרכב. ברכבים מודרניים בהם מותקנת מערכת זו מאפשרים הפעלה של מערכות החיוניות לתנועה (כמו הזרקת הדלק, הסטרטר ומערכת הצתה) רק כאשר נקלט שדר משבב המותקן במפתח הרכב.

היסטוריה
--------

מערכת האימובילייזר והאזעקה הראשונה נרשמה כפטנט על ידי סנט ג'ורג אוונס ואדוארד בירקנבואל בשנת 1919. הם פיתחו רשת של 9 מתגים המחווטים כך שרק צירוף מסוים של המתגים יעביר זרם מהסוללה (או ממגנטו) למערכת ההצתה ויאפשר את הפעלת הרכב, וכל צירוף אחר יעביר את המתח לצופר. חיווט המתגים הוסתר היטב כדי למנוע מפורץ לגלות את הצירוף שיאפשר את התנעת הרכב וימנע את הפעלת הצופר שיסגיר את ניסיון הגנבה. בעל המכונית היה צריך לסובב חלק מהמתגים כאשר הוא עוזב את כלי הרכב כדי לנתב את הזרם לצופר, ובחזרתו להחזיר את המתגים למצב המקורי, כאשר בכל פעם היה ניתן להשתמש בצירוף אחר של מתגים בתור קוד. מערכות אימובילייזר מודרניות מופעלות אוטומטיות ואינן דורשות התערבות של בעל הרכב לצורך הפעלתן.

מרבית הדגמים המודרניים מבוססים על שבב RFID במפתח הרכב שמופעל על ידי שדה אלקטרומגנטי חלש שמשדר הרכב. השבב משדר קוד שנקלט על ידי מחשב הרכב שמאמת אותו, ובהתאם מאפשר את הפעלת מערכות הדלק וההצתה. בדגמים ישנים של מערכת זו השבב שידר קוד קבוע (סטטי), אך כיום נעשה שימוש בקוד משתנה ובשיטות קריפטוגרפיות שונות כדי למנוע אפשרות של העתקת הקוד על ידי צד שלישי.

כאשר מחשב הרכב בדגמי רכבים מסוימים מזהה ניסיון להתנעת הרכב ללא שידור של קוד מתאים, הוא נועל את מערכות הרכב לזמן מסוים, ולעיתים אף מדווח לחברת אבטחה על ניסיון הגנבה בעזרת תקשורת לוויינית או סלולרית.

ישנם דגמי מכוניות בהם התקשורת בין רכיב הזיהוי למחשב הרכב נעשית בעזרת אור אינפרא אדום.

פגיעות
------

לאורך שנות קיומן נמצאו נקודות תורפה רבות במערכות אימובילייזר. בשנת 2013 דווח על פריצה למערכת Megamos בה נעשה שימוש באימובלייזרים של חברות רבות.

יעילות
------

מחקר שפורסם ב"אקונומיסט" בשנת 2016 מצא כי אימובילייזר הפחית את השיעור הכולל של גנבות רכב בכ-40% בין השנים 1995 ו-2008. היתרונות הכלכליים מבחינת הפחתת כמות הגנבות הם גבוהים לפחות פי 3 מאשר העלויות של התקנת המכשיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* איך עובד האימובילייזר?, באתר nrg

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Automobile-theft preventer". google.com/patents/US1300150. 8 באפריל 1919. נבדק ב-24 בפברואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Torchinsky, Jason (11 באפריל 2013). "The First Car Alarm Was Sort Of Like A Puzzle". Jalopnik. נבדק ב-24 בפברואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "What is an immobilizer?". wisegeek.com/. נבדק ב-24 בפברואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Graham-Rowe, Duncan (6 בדצמבר 2010). "Criminals find the key to car immobilizers". *New Scientist* (2789). נבדק ב-24 בפברואר 2015. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
5. ↑  Verdult, Roel; Garcia, Flavio D.; Ege, Barış, Dismantling Megamos Crypto: Wirelessly Lockpicking a Vehicle Immobilizer, **USENIX Security Symposium** 22, 2013
6. 1 2  van Ours, Jan C.; Vollaard, Ben (2016-06-01). "The Engine Immobiliser: A Non-starter for Car Thieves". *The Economic Journal* (באנגלית). **126** (593): 1264–1291. doi:10.1111/ecoj.12196. ISSN 1468-0297.
**סטניסלב גולדברג** (נולד ב-30 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן אסטוני ממוצא יהודי המשחק בעמדת הקיצוני.

קריירה
------

גולדברג נולד בטאלין בירת אסטוניה למשפחה יהודייה. הוא התחיל את הקריירה שלו בקבוצת המילואים של פלורה טאלין ממנה הושאל לואריור ואלגה ואלווה מהליגות הנמוכות במדינה, בהן לא מצא את מקומו. בשנת 2011 חתם בויליאנדי מליגת העל האסטונית שהוקמה באותה עונה. ב-5 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה באסטוניה בתיקו 0–0 נגד נארבה טראנס. ב-23 באפריל 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–0 נגד פאידה לימניסקונד. בתום העונה התפרקה ויליאנדי וגולדברג שקיבל את כרטיס השחקן שלו חתם בפאידה לימניסקונד.

בינואר 2013 חתם בסייניואן יאלקאפלוקרהו מהליגה הפינית השנייה. במהלך העונה לא זכה לדקות משחק ועבר לשחק עם קבוצת המילואים של המועדון. בחורף 2014 חזר לפאידה. בקיץ 2015 חתם בנומה קאליו בה שיחק לרוב בקבוצת המילואים של המועדון. בחורף 2016 חתם בראקווארה טרבאס.

ב-2 באוגוסט 2016 הגיע גולדברג לישראל וחתם במועדון ספורט אשדוד. ב-25 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 3–2 נגד בני יהודה תל אביב במסגרת רבע גמר גביע הטוטו. בליגה שותף כמחליף בשלושה משחקים בעונת 2016/2017, ובסופה שוחרר מהמועדון.

בעונת 2017/2018 גולדברג היה שחקן חופשי, וב-1 באוגוסט 2018 חזר לקדנציה שנייה בראקווארה טרבאס.

ב-2 בינואר 2019 גולדברג חתם בהפועל אדומים אשדוד מליגה א'.

באוגוסט 2019 חזר לאסטוניה וחתם בטאלין לגיון.

בינואר 2020, גולדברג חתם קוהטלה-יארבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחר כחלון, ממשיכים להתחזק: סטניסלב גולדברג חתם במ.ס אשדוד, האריס איברהימוביץ' יצטרף לנוער, באתר אשדודנט, 2 באוגוסט 2016
2. ↑  ליאב אחאבן, כפי שפרסמנו לראשונה: גולדברג חתם באדומים, 2 בינואר 2019, באתר כאן דרום

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סטניסלב גולדברג"**.
**הסימפוניה השנייה של בטהובן ברה מז'ור** (אופוס 36) נכתבה על ידי המלחין לודוויג ואן בטהובן בין השנים 1801-1802 והוקדשה לנסיך ליכנובסקי (לו הוקדשו גם הרביעיות אופוס 16).

רקע
---

הסימפוניה השנייה מאת בטהובן הולחנה בעת שהייתו של המלחין בכפר נופש ליד וינה הנקרא הייליגנשטאט בשנת 1802. בתקופה זו בחייו הבין בטהובן כי הוא הולך ומתחרש. בסימפוניה השנייה הוחלף פרק המינואט בסקרצו, מה שהוסיף לסימפוניה תחום ומימד חדש (אם כי פרקה השלישי של הסימפוניה הראשונה כתוב למעשה כסקרצו). בהופעת הבכורה, מבקרי מוזיקה רבים ציינו את העובדה הזאת, שיבחו את בטהובן על החידוש אך ציינו גם כי הדבר אקסצנטרי מדי. 

היצירה בוצעה לראשונה בתיאטר אן דר וין, בווינה, ב-5 באפריל 1803, בניצוחו של המלחין. יצירה זו נודעה בתור אחת מהיצירות האחרונות של "התקופה המוקדמת" של בטהובן.

אינסטרומנטציה
-------------

היצירה כתובה לתזמורת הכוללת:

* 2 חלילים
* 2 אבובים
* 2 קלרינטות בלה
* 2 בסונים
* 2 קרנות ברה ובמי
* 2 חצוצרות ברה
* טימפני
* סקציית כלי קשת הכוללת כינורות ראשונים ושניים, ויולות, צ'לי וקונטרבסים.

צורה
----

הסימפוניה מורכבת מארבעה פרקים:

1. אדג'יו מולטו- אלגרו קון בריו
2. לרגטו
3. סקרצו: אלגרו
4. אלגרו מולטו

משך היצירה הוא כ-36 דקות.

### פרק ראשון

ההקדמה (אדג'יו מולטו) מורכבת ממודולציות: מהטוניקה (סולם רה מז'ור) לסולם סי במול מז'ור, לדומיננטה (סולם לה מז'ור) ובחזרה לטוניקה. נעימת הנושא של הפרק הראשון (בקטע: אלגרו קון בריו) מתפתחת מספר פעמים ומתבצע מודולציה רק לדומיננטה ולטוניקה בחזרה. בטהובן משתמש בשני מוטיבים מרכזיים החוזרים ונשנים עד הקודה המסיימת.

### פרק שני

הפרק הזה (לרגטו) בסולם לה מז'ור (דומיננטה) והוא אחד מהפרקים האיטיים ביותר בסימפוניות של בטהובן. ניתן לשמוע בפרק השני את השפעות המוזיקה העממית על היצירה, מה שמנבא במעט את הסימפוניה השישית של המלחין.

### פרק שלישי

הפרק השלישי (סקרצו: אלגרו), משלב קוורטט של אבובים ובסונים עם נעימות ריקודי-עם אוסטרים. 

### פרק רביעי

הפרק הרביעי (אלגרו מולטו) ידוע במיוחד בשל המעברים המהירים של כלי הקשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסימפוניה השנייה של בטהובן** בוויקישיתוף
* מידע על היצירה "הסימפוניה השנייה של בטהובן" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "הסימפוניה השנייה של בטהובן" באתר AllMusic
* הסימפוניה השנייה של בטהובן מבוצעת על ידי תזמורת פילדלפיה.

| הסימפוניות של בטהובן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מס' 1 בדו מז'ור • 
מס' 2 ברה מז'ור • 
מס' 3 במי במול מז'ור (אירואיקה) • 
 מס' 4 בסי במול מז'ור • 
 מס' 5 בדו מינור (הגורל) • 
 מס' 6 בפה מז'ור (הפסטורלית) • 
 מס' 7 בלה מז'ור • 
 מס' 8 בפה מז'ור • 
 מס' 9 ברה מינור (הכוראלית)
תאורטית:  מס' 10 במי במול מז'ור  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007603613705171
* BnF: cb13908200m (data)
* GND: 300016352
* MusicBrainz work: 3c33b26a-6683-3b37-84e1-42f3f5221322
* VIAF: 208681899
* WorldCat (עם VIAF): 208681899

 |
**אל-קאים באמר אללה** (בערבית: **القائم بأمر الله**, זה אשר עושה את מצוות אללה, מרץ או אפריל 893 – 17 במאי 946) הוא כינויו של 
**אבו אל-קאסם מוחמד בן אל-מהדי אל-קאים באמר אללה** (בערבית: **ابو القاسم محمد بن المهدي القائم بأمر الله**, שהיה הח'ליפה השני בשושלת הפאטמית, ושלט משנת 934 עד שנת 946. הוא האימאם ה-12 על פי הזרם האסמאעילי.

ביוגרפיה
--------

אל-קאים באמר אללה נולד בסלמיה שבסוריה בשנת 893, בשם עבד א-רחמאן. לאחר שאביו, עוביד אללה אל-מהדי באללה, עלה לשלטון, הוכרז אבו אל-קאסם כיורש העצר המיועד בשנת 912, ועזר לדכא את ניסיונות המרד.

אל-קאים באמר אללה הוביל את ההתנגדות לבית עבאס, אשר נתפסו כרודנים, במערכות שהתרחשו הן בין השנים 914–915 ובין השנים 919–921.

בשנת 934 ירש אל-קאים באמר אללה את השלטון מאביו, והוכתר כח'ליפה.

תחת הנהגתו, האימפריה של השושלת הפאטמית הפכה לכוח החשוב והמוביל באגן הים התיכון.

בין השנים 944–947, האימפריה נכנסה למשבר, כאשר פרץ מרד הח'וארג' בהנהגתו של אבו יזיד.

למרות המרד הקשה, הצליח אל-קאים באמר אללה לשמור על השלטון ועל אחדות האימפריה, אך הוא נפטר ב-17 במאי 946, בטרם דוכא המרד לחלוטין.

לאחר פטירתו, תפס את מקומו והמשיך את דרכו בנו, אלמנצור באללה אלפאטמי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Daftary, Farhad. **The Ismailis: an illustrated history**, London: Azimuth Editions in association with the Institute of Ismaili Studies, 2008
2. ↑  Walker, Paul Ernest, **Fatimid history and Ismaili doctrine**, Aldershot: Ashgate/Variorum, 2008
3. ↑  Daftary, Farhad. **The Ismāʻı̄lı̄s: their history and doctrines**, 2nd ed, Cambridge: Cambridge University Press, 2007
4. ↑  Daftary, Farhad. **The Assassin legends: myths of the Ismaʻilis**, Papaerback ed, London: Tauris, 1995

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**עוביד אללה אל-מהדי באללה** | **האימאמים האסמאעילים** | **הבא**:**אלמנצור באללה אלפאטמי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9346 4981
* LCCN: n81123544
* NTA: 170123650
* TDVİA: kaim-biemrillah-el-fatimi
* VIAF: 287719847
* WorldCat: lccn-n81123544

 |
**פאביו ג'וניור פריירה** (בפורטוגזית: **Fábio Júnior Pereira**; נולד ב-20 בנובמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

פאביו ג'וניור גדל במדינת מינאס ז'ראיס בברזיל, והחל את הקריירה שלו ככדורגלן בקבוצה מקומית קטנה, עד שעבר בשנת 1997 לקבוצת קרוזיירו. כשעלה לקבוצה הבוגרת הבקיע שערים רבים, ולאחר שרשם 12 הופעות ו-8 שערים בנבחרת הצעירה של ארצו, זומן ג'וניור לנבחרת ברזיל בשנת 1998, ובסך הכל רשם בשנה שלאחר מכן שלוש הופעות במדי הנבחרת הלאומית.

בשנת 1999 עבר לקבוצה האיטלקית רומא תמורת סכום של 15 מיליון דולר. לאחר כמעט שנתיים ברומא, בהן לא הצליח להשתלב בקבוצה, חזר לקרוזיירו, ולאחר מכן שיחק גם בפלמיירס, ויטוריה דה גימארייש ואתלטיקו מיניירו. לאחר גיחות קצרות לליגות הבכירות ביפן ובקטר, הוחתם ג'וניור בקבוצה הגרמנית בוכום בשנת 2006. ג'וניור שיחק עונה אחת בקבוצה, והבקיע במדיה שלושה שערים בבונדסליגה.

לקראת עונת 2007/2008 הגיע ג'וניור לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך מול שירוקי במסגרת מוקדמות גביע אופ"א. במחזור השני של ליגת העל הבקיע את שער הבכורה שלו, בהפסד 1–2 לבית"ר ירושלים באצטדיון בלומפילד. כבר בתחילת העונה נקלעה הקבוצה לתחתית הטבלה וג'וניור לא הצליח להבקיע שערים רבים, אך במחזור התשיעי העניק לקבוצה את ניצחונה הראשון באותה עונה, כשכבש את שער הניצחון (1–0) בדרבי מול מכבי תל אביב. ג'וניור הפך לאהוב על האוהדים כשכבש צמד בדקות האחרונות של הדרבי השני באותה עונה, והעניק לקבוצתו ניצחון 3–1, והוסיף שער נוסף בניצחון 3–1 על בית"ר ירושלים בסיבוב השלישי. בסך הכל כבש ג'וניור 11 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, והעפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה. בתום העונה סיכם עם הנהלת הקבוצה על קיצוץ שכרו על מנת להישאר במועדון, אך לבסוף החתימה הקבוצה את החלוץ סמואל יבואה, ופאביו ג'וניור שוחרר מהפועל תל אביב.

בקיץ 2008 חזר פאביו ג'וניור לברזיל וחתם בקבוצת באהיה, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בברזיל. בשנת 2010 חתם בקבוצת אמריקה מיניירו. בעונתו הראשונה במועדון כבש 19 שערים והעפיל עם הקבוצה לליגה הראשונה. בעונה שלאחר מכן כבש ארבעה שערים אך לא הצליח לסייע לקבוצה להינצל מירידה בחזרה לליגת המשנה, ובעונת 2012 כבש 14 שערים. בינואר 2014 עבר לקבוצת מינאס בוקה, וכעבור חמישה חודשים חתם בקבוצת בואה אספורטה, אך במדיה שיחק שלושה חודשים בלבד. לאחר חצי שנה שלא שיחק, ב-31 בינואר 2015 חתם בקבוצת גוארני MG. בינואר 2016 חתם בקבוצת וילה נובה, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  רותם גרוסמן, סוף טוב למו"מ: פאביו ג'וניור חתם בהפועל ת"א, באתר ynet, 1 באוגוסט 2007
2. ↑  לי בוץ, פאביו ג'וניור קיצץ בשכרו ונשאר בהפועל ת"א, באתר ynet, 2 ביוני 2008
3. ↑  איציק יצחקי‏, סמואל יבואה סיכם בהפועל תל אביב, ג'וניור בחוץ, באתר וואלה!‏, 29 ביוני 2008
4. ↑  לי בוץ, פאביו ג'וניור: "אני מאוד רוצה להישאר בהפועל ת"א", באתר ynet, 1 באפריל 2008
5. ↑  דנה בהט, פאביו ג'וניור: תמיד אהיה אוהד הפועל תל אביב, באתר ONE, ‏30 ביוני 2008
6. ↑  קרן שמש‏, פאביו ג'וניור: "בגדו בי", באתר וואלה!‏, 6 ביולי 2008
**רקוויאם מס' 1 בדו מינור** הוא יצירה פרי עטו של המלחין האיטלקי שפעל בצרפת לואיג'י כרוביני, לטקסט הרקוויאם הקתולי. היצירה היא הראשונה מבין שתי מיסות הרקוויאם שהלחין כרוביני, השנייה היא הרקוויאם מס' 2 ברה מינור. היצירה היא אחת הידועות ביצירותיו של כרובני, נחשבת לטובה מבין שני הרקוויאמים, ועודנה מבוצעת היום. לודוויג ואן בטהובן, יוהנס ברהמס ורוברט שומאן העריכו מאוד יצירה זו והושפעו ממנה.

חיבור היצירה
------------

לאחר נפילתו של נפוליאון בונפרטה התמנה לואי ה-18 למלך צרפת. הוא עסק בשיקום מעמדו של בית המלוכה ובתור שכך, ה-21 בינואר, יום עריפת ראשו של המלך לואי ה-16 היה ליום אבל לאומי בצרפת. כרוביני נתבקש בשנת 1815 לכתוב רקוויאם ליום השנה ה-23 למותו של לואי ה-16, וכתב כך את הרקוויאם הראשון שלו בדו מינור. הרקוויאם בוצע לראשונה ב-21 בינואר 1817. ארבע שנים מאוחר יותר בוצע הרקוויאם בהלווייתו של צ'ארלס פרדיננד, הדוכס מברי שנרצח ב-14 בפברואר 1820, כרוביני כתב להלוויה זו גם מארש לוויות ומוטט נוסף. 

בשנת 1834 אסר הארכיבישוף הראשי של פריז על השמעת הרקוויאם, זאת בשל העובדה שהוא כלל גם קולות נשיים במקהלה. הדבר הביא לדרישה מכרוביני לכתוב רקוויאם נוסף, והוא, שכבר היה מבוגר, כתב את הרקוויאם השני שלו, שכלל רק קולות גבריים. עם זאת, הרקוויאם הראשון נחשב לטוב מבין שני הרקוויאמים של כרוביני והוא מושמע רבות גם היום, בניגוד לרקוויאם השני, הנשכח יותר. מלחינים ידועי שם שמעו רקוויאם זה והעריכו אותו, ביניהם בטהובן, ברהמס ושומאן שביקרו אותו לטובה. היצירה השפיעה גם על מלחיני רקוויאמים מאוחרים יותר כמו הקטור ברליוז (למרות זאת, מעניינת העובדה שכרוביני עיכב את הזמנת הרקוויאם שלו).

מוזיקה וביצוע
-------------

הרקוויאם עשוי בסגנון פוליפוני שמרני, זאת על אף שהרקוויאם של מוצרט והרקוויאם של מיכאל היידן, החדשניים יותר היו ידועים כבר בזמן כתיבתו. עם זאת, התזמור של הרקוויאם ייחודי, אין ברקוויאם סולנים, בניגוד למרבית הרקוויאמים, אין חלילים בתזמור וקטעי התזמורת בפתיחה נעדרים צלילים גבוהים. בנוסף, נעשה ביצירה שימוש בגונג, כלי ייחודי יחסית לזמנו.

ביצוע ממוצע של היצירה לוקח כ-50 דקות. 

### הרכב

היצירה נכתבה למקהלה מעורבת של ארבע קולות ולתזמורת הכוללת: 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 2 חצוצרות, 2 קרנות, 3 טרומבונים, טימפני, גונג וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושתי ויולות, צ'לי וקונטרבסים).

סדר הפרקים
----------

1. Introitus et Kyrie
2. Graduale
3. Dies Irae
4. Offertorium
5. Sanctus
6. Pie Jesu
7. Agnus Dei

לקריאה נוספת
------------

* עדה ברודסקי (עורכת), **ספר הליטורגיקה**, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 170-177.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביצוע בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות בנוכחות האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4825553-1
* MusicBrainz work: c742bf60-bd97-48b0-931c-8dd7d6ce02c8
* VIAF: 218121552
* WorldCat (עם VIAF): 218121552

 |
כרטיס ברכה "לשנה טובה... תכתב ותחתם"
כרטיס ברכה מארץ ישראל: "לשנה טובה תכתבו"
**איחולי עשרת ימי תשובה** הן מקבץ ברכות שנהוג כי אדם מברך בהן את רעהו. ברוב הברכות ניתן דגש על הרעיון המרכזי של עשרת ימי תשובה שהוא רעיון הדין וכן לכל הברכות ישנה כוונה דתית כשמברכים אותן.

לעשרת ימי תשובה
---------------

ביהדות, "עשרת ימי תשובה" (הנקראים גם "**בין כסה לעשור**") הם עשרת הימים החלים מיום א' בתשרי, שהוא היום הראשון בשנה היהודית, בו חל היום הראשון של ראש השנה, עד ליום י' בתשרי, שהוא היום הקדוש ביותר בלוח השנה העברי - יום הכיפורים. על פי האמונה היהודית, בימים אלו עוברים כל בני אנוש לפני הקב"ה. לפי הפיוט "ונתנה תוקף", אותו כתב רבי אמנון ממגנצא, חולפים בני מרון שהם נמשלים לבני אדם וליצורים החיים לפני הקדוש ברוך הוא שהוא כותב וחותם וסופר ומונה את בני האדם.

### ראש השנה

עוד טרם ראש השנה נוהגים יהודים רבים ממגוון סוגים, גם כאלה חילונים וכן מסורתיים ודתיים להשתמש באחת הברכות הנפוצות ביותר לזמן זה והיא ברכת "שנה טובה" שהיא תמצית האיחולים, כלומר שנה חיובית מכל הבחינות. מראש חודש אלול ועד ראש השנה ישנם נוספים שסוברים כי יש להשתמש בברכת "כתיבה וחתימה טובה". ברכה זו היא ברכה עם עומק דתי רב מברכת "שנה טובה" ועצם הרעיון בה הוא ההדגשה לכמיהה שהגורל שייכתב ושייחתם יהיה לטובה.

בליל ראש השנה נהוג לברך "לשנה טובה תכתב ותחתם לאלתר לחיים טובים ארוכים ולשלום".

### מיום הכיפורים

מראש השנה ועד יום הכיפורים נהוג לברך בברכת "חתימה טובה". עם סיום יום הכיפורים נהוג לברך בברכת "גמר חתימה טובה" שהיא אחת הברכות הנפוצות והמוכרות ביותר מהברכות שנהוג לברך בהן מהבחינה הרעיונית של עשרת ימי תשובה, ישנם שנוהגים להשתמש בברכה זו עד הושענא רבה. המשמעות של ברכה זו היא תכלית עצם הכתיבה והחתימה. בתוספת "גמר" בראשית הברכה לאחר יום הכיפורים, יש התייחסות ישירה לסיומה של הכתיבה שנעשתה במשך עשרת הימים וסיומה של החתימה שהגיע ביום הכיפורים.

בצד הנוהג הזה, רבים נוהגים לברך בעשרת ימי תשובה בברכת "גמר חתימה טובה" ומיום כיפור ועד הושענא רבא בברכת "פתקא טבא" או "גוּט קְוִיטְל".
זאת לפי הנאמר בספר הזהר, כי הקב"ה יושב בדין בראש השנה וכותב פתקים עם גורל כל בריה ושם באוצרו, ואם האדם שב בתשובה קורע את הפתק עם גזר דינו הרע. וביום הושענא רבא הפתקים נמסרים למלאכים לקיים את הכתוב בהם.

לקריאה נוספת
------------

מאמרו של פרלמן יוסף יצחק, בתוך קובץ תורני מבקשי תורה נ', ה'תשס"ט, עמוד צד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שנה טובה** |

* גמר חתימה טובה, חב"ד

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיצור שולחן ערוך, גאנצפריד שלמה, ה'תרכ"ד, 1864, סימן קכ"ח סעיף ב'
2. ↑  רמ"א, שולחן ערוך אורח חיים, תקפב, ב
3. ↑  הנוסח המלא: מטה אפרים, אלף המגן, תקפב, כו
4. ↑  זוהר, פרשת ויחי
**רפאל אליבר** (בצרפתית: **Raphaël Alibert**; ‏ 17 בפברואר 1887 – 5 ביוני 1963) היה פוליטיקאי צרפתי, מאנשי צרפת של וישי. אליבר, בתפקידו כשר המשפטים של ממשלת וישי, הוא שניסח את חוק מעמד היהודים האנטישמי שהיה אבן דרך בשואת יהודי צרפת.

חייו
----

אליבר נולד בסן לורן שבמחוז לוט בצרפת. הוא למד משפטים, התמחה במשפט מנהלי, ושימש במשרות בשירות המדינה ובשירות הציבורי. בדעותיו היה מלוכן ושמרן, והתקרב אל האידאולוג שארל מוראס, ואל תנועתו "הפעולה הצרפתית" (Action française), ונבחר מטעמה לשרת בבית התחתון של הפרלמנט הצרפתי. כן התקרב משנת 1937 אל המרשל אנרי פיליפ פטן. 

עם הקמת ממשלתו של פטן, ב-16 ביוני 1940 נבחר אליבר לשמש כתת-שר לענייני המדינה בממשלתו. אליבר היה בין אלו שמנעו את מעבר הממשלה הצרפתית לצפון אפריקה, לאחר שביתת הנשק עם גרמניה.

אליבר היה בין האידאולוגים של משטר וישי, ובין המנסחים של אידאולוגיית "המהפכה הלאומית" (Révolution Nationale) לה הטיף המשטר. אליבר הוא שהמציא את ססמת המשטר "Travail, Famille, Patrie" (עבודה, משפחה, מולדת) והוא שניסח את הצווים עליהם חתם פטן ביולי 1940, שהעניקו לו סמכויות נרחבות כ"ראש המדינה", ופיזרו את בתי הפרלמנט הצרפתי. בממשלה שהקים פטן ב-13 ביולי 1940 מונה אליבר לשר המשפטים.

בתפקידו זה היה אליבר בעל תפקיד מכריע בקידום שואת יהודי צרפת. ב-22 ביולי יזם בחינה מחדש של כל בקשות ההתאזרחות שהתקבלו מ-1927. צעד זה הביא לאובדן אזרחותם של 15,000 בני אדם, ובהם 600 יהודים. לאחר מכן ניסח אליבר, ב-3 באוקטובר 1940 את חוק מעמד היהודים, חקיקה אנטישמית ברוח חוקי נירנברג, שהביאה להדחת היהודים מכל משרה בשירות הציבורי, מניהול מפעלים ציבוריים, מכל תפקיד בעיתונות, ברדיו, בקולנוע, מהקצונה בכל זרועות הצבא. החוק איפשר לממשל לכלוא במחנות אזרחים בני הגזע היהודי, על פי החלטת הממונה על מחוז מגוריהם, או לחלופין לצוות על מגורים כפויים בהוראתו. בנוסף, ביטל החוק את אזרחותם הצרפתית של יהודי אלג'יריה.

בדצמבר 1940 חבר אליבר לשרים שונים ביניהם פול בודואן, ז'אן פרנסואה דרלאן ושארל הונציגר בדרישה כי פייר לאוואל יודח מתפקידו. הדחתו של לאוואל לא התקבלה יפה על ידי הנאצים, ואלו דרשו באמצעות נציגם בפריז, אוטו אבץ כי לאוואל יושב לתפקידיו הקודמים, וכי החותרים כנגדו יפוטרו. ב-9 בפברואר 1941 פוטר אליבר מן הממשלה, כנראה כדי להפיס את דעתם של הנאצים.

לאחר המלחמה נמלט אליבר מצרפת, וב-7 במרץ 1947 נדון למוות בהיעדרו. זמן מה חי בגלות בבלגיה. בשנת 1959 זכה לחנינה, שב לפריז, ומת שם מוות טבעי בשנת 1963.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפאל אליבר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb123197128 (data)
* GND: 139673962
* ISNI: 0000 0000 7326 4892
* LCCN: no2009202042
* NLG: 216537
* NTA: 071332308
* SUDOC: 03210216X
* VIAF: 17291939
* WorldCat: lccn-no2009202042

 |
הרב **ישי בוכריס** (נולד בישראל בשנת תשכ"ה 1965) הוא אב בית הדין הרבני באשקלון וראש כולל הדיינות בישיבת כרם ביבנה לשעבר.

ביוגרפיה
--------

למד בישיבת "מדרשית נעם" פרדס חנה. משנת תשמ"ד (1984) למד בישיבת "כרם ביבנה" במשך 5 שנים. בשנת תשמ"ח המשיך את לימודיו ברבנות ודיינות בכולל "ארץ חמדה", מכון גבוה לדיינות בירושלים, במשך 7 שנים. משנת תשנ"ה (1995) התחיל ללמד כר"מ בישיבת כרם ביבנה.

משנת תשס"ד שמש כראש כולל לדיינות בישיבת כרם ביבנה. מתלמידיו: הרב עו"ד יוסף עיני, הרב נתנאל שושן, והרב אופיר שירה.

הוסמך לרבנות על ידי הרבנות הראשית לישראל. קיבל כושר לדיינות על ידי הרבנות הראשית לישראל בשנת תשנ"ו (1995).

כיהן כדיין בבית הדין לממונות ליד ישיבת "כרם ביבנה". הרב הוא בעל תעודת הוראה של משרד החינוך בלימודי תורה שבעל פה.

בשירותו בצה"ל במסגרת ישיבת הסדר שימש כלוחם בחטיבת גבעתי" ואף במילואים שירת כלוחם ביחידת חי"ר.

במסגרת פעילותו הציבורית, מרביץ שיעורי תורה במושבים באזור גדרה, אשדוד, ובפתח תקווה ורעננה.

בשנת 2008 מונה לדיין בבית הדין הרבני באשקלון ובשנת 2018 מונה לאב בית דין.

חיים אישיים
-----------

נשוי לד"ר אפרת בוכריס המשמשת כמרצה במספר מכללות וגר בנוף איילון.

בנו הרב אוריאל נשוי לבתו של הרב שמואל אריאל, ראש כולל ההלכה בישיבת ירוחם. בנו אביעד הוא דובר ארגון בצלמו ויועץ תקשורת.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסקיו בבית הדין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007418667505171
* VIAF: 407152743046227732417
* WorldCat: viaf-407152743046227732417

 |
מגרש הקבוצה 2007
**ספורט קלאב פיינדאם** (בהולנדית: **Sportclub Veendam**) הייתה קבוצת כדורגל הולנדית מהעיר פיינדאם שבמחוז חרונינגן, שפעלה בין השנים 1894 ל-2013, ובשיאה שיחקה הקבוצה בליגת העל ההולנדית.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה ב-4 בספטמבר 1894 בעיירה פיינדאם. בתחילת המאה ה-20 שינתה את שמה מספר פעמים, ושמה התקבע כפיינדאם. ב-1916 העפילה הקבוצה העפילה הקבוצה לבית האזורי העליון באליפות הולנד וב-1932 הגיעה להישג השיא שלה וזכתה באליפות הליגה המחוזית של אליפות הולנד. בעקבות הזכייה העפילה הקבוצה לשלב בית הגמר עם אלופות כלל המחוזות אך סיימה במקום ה-5 והאחרון לאחר שהשיגה ניצחון בודד על ה-4 פ.ס.ו איינדהובן.

### המעבר לכדורגל מקצועני

עם ההחלטה על הפיכת הכדורגל למקצועני בהולנד, נרשמה הקבוצה כמועדון מקצועני ושובצה לליגת המבחן השלישית. שכר השחקנים בקבוצה הושפע מהישג ולא על בסיס משכורת חודשית בלבד והרכב מ-15 גילדן הולנדי עבור ניצחון, 10 עבור תוצאת תיקו ו-5 עבור הפסד, נוסף על 5 גילדן לשבוע.

את עונת הבכורה בליגת המבחן סיימה הקבוצה במקום ה-13 ולא הצליחה להעפיל לליגה השנייה. לאחר חלוקת הליגות ב-1956 שובצה בליגה השלישית בה שיחקה עד עונת 1958/59 אז סיימה במקום ה-2 והעפילה לראשונה לליגת המשנה ההולנדית. בליגת המשנה שיחקה כ-6 עונת ובשיאה העפילה למקום ה-5. בסיום עונת 1964/1965 סיימה במקום ה-15 ונשרה לליגה השלישית. לאחר שלוש שנים במאבקי הצמרת שבה הקבוצה לליגה השנייה. מסוף שנות ה-60 ועד לאמצע שנות ה-80 הייתה קבוצה לחברה קבועה בליגת המשנה כאשר לרוב הייתה בחלק האמצעי והתחתון של הטבלה. כל זה השתנה כאשר בעונת עונת 1985/1986 הצליחה הקבוצה לסיים במקום הרביעי ולהפעיל לשלב הפלייאוף. בשלב זה הצליחה לגבור על כל יריבותיה והעפילה לראשונה לליגת העל. עונתה הראשונה בליגת העל עונת 1986/1987 הייתה קשה והקבוצה התקשתה לנצח והשיגה 4 ניצחונות בלבד כולן על קבוצות ממרכז ותחתית הטבלה. עקב כך סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגת המשנה. בעונה הבאה בליגת המשנה הצליחה הקבוצה להיצמד לראש הטבלה ובסיומה העפילה לליגת העל לאחר שסיימה במקום ה-2. גם בעונתה השנייה בליגה הבכירה לא הצליחה הקבוצה לנטוע שורשים בליגה הבכירה ולמרות שהצליחה להכפיל את כמו הניצחונות ל-8, ספגה לא פחות מ-18 הפסידים, סיימה במקום האחרון וירדה לליגת המשנה.

מתחילת שנות ה-90 ועד להתפרקותה ב-2013 הייתה הקבוצה חברה קבועה בליגת המשנה, ואף העפילה לפלייאוף העלייה מספר פעמים אך לא הצליחה לשחזר את הישג השיא שלה.

### הפירוק

בשנת ה-2010 נכנס המועדון להליך פשיטת רגל, אחרי שלאורך שנות ה-90 וה-2000 ביצע מספר תוכניות הבראה, אך למרות מאמצים של נותני חסות ואף עיריית פיינדאם המועדון לא הצליח להתאזן ובאפריל 2013 נמחק מהליגה השנייה והתרפק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיינדאם** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פיינדאם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Met dank aan de industrie". *Nieuwsblad van het Noorden*. 16 July 1994. p. 35.
2. ↑  "Feest voor VV Veendam 1894". *Veendammer*. 10 September 2019. p. 5.
**מהמט זקי צ'ליק** (בטורקית: **Mehmet Zeki Çelik**; נולד ב-17 בפברואר 1997) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת המגן הימני ברומא ובנבחרת טורקיה.

קריירת מועדונים
---------------

צ'ליק היה באקדמיית הנוער של בורסאספור משנת 2009 עד שעלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2015. באותה השנה, הוא הושאל לקבוצת קרקבייספור.

בעונה שלאחר מכן, הוא הצטרף לאיסטנבולספור. לאחר שהציג יכולת ברמה גבוהה, הוא זכה לזימון לנבחרת טורקיה בשנת 2018, חרף הימצאות הקבוצה בליגת המשנה הטורקית.

ב-8 ביולי 2018, צ'ליק חתם על חוזה לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, הוא ערך בניצחון הליגה 1–3 על סטאד רן ב-11 באוגוסט.

לאחר ארבע עונות בליל, צ'ליק עבר לרומא מהסרייה א'.

קריירה בינלאומית
----------------

צ'ליק ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת טורקיה במהלך משחק ידידות מול נבחרת רוסיה ב-5 ביוני 2018, שנגמר בתוצאת תיקו אחת.

תארים
-----

### קבוצתיים

* אליפות צרפת (1): 2020/21

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זקי צ'ליק** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  זקי צ'ליק, הטורקי הבינלאומי, חותם בשורות ליל (בצרפתית)
2. ↑  זקי צ'ליק משלים את מעברו לרומא
**בנדיקוט עכברי** או **בנדיקוט ויילנד** (שם מדעי: *Microperoryctes murina*) הוא מין בנדיקוט קטן בסוג בנדיקוט ננסי שאנדמי לאזור קטן במערב גינאה החדשה. הוא התגלה ותואר מדעית על ידי הזואולוג הגרמני גאורג הרמן וילהלם שטיין (Georg Hermann Wilhelm Stein), ולעיתים נחשב לטקסון מונוטיפי בשל המורפולוגיה והמראה הייחודי שלו. משמעות השם המדעי שלו היא "חופר כיס זעיר דמוי עכבר". הבנדיקוט העכברי לא נצפה בטבע על ידי זואולוגים מערביים מאז שנות ה-30 של המאה ה-20.

מידע כללי
---------

הבנדיקוט העכברי הוא המין הקטן ביותר בסדרת הבנדיקוטאים לאחר קרובו בנדיקוט ננסי ארפקי: אורך ראשו וגופו 15–17 סנטימטרים, ואורך זנבו 11-10.5 סנטימטרים; משקלו מוערך בכ-100 גרם. מבנה גופו קומפקטי וצר, ראשו ארוך ומחודד ואוזניו קטנות. זנבו ארוך, דקיק וחשוף. הפרווה של הבנדיקוט העכברי בצבע חדגוני של אפור עשן כהה או חום אפרורי, ללא הפסים הכהים בחלק האחורי שאופיינים למינים בסוגו. הזנב בצבע כהה לכל אורכו, וללא קצה בהיר. חלקי הגוף החשופים (האף, האוזניים והכפות) בצבע ורוד. מבחינה חיצונית הוא נראה כעכבר עם ראש מחודד.

הבנדיקוט העכברי אנדמי למערב גינאה החדשה, באזור מצומצם על רכס ויילנד סביבות הכפר המבודד גונונג סומורי. שלוש הדגימות הידועות למדע נאספו כולם על ידי גאורג שטיין בגובה של 2,500 מטר מעל פני הים, כך שנראה שהמין מוגבל ליערות עננים טרופיים בגובה רב. אין מידע על אורח החיים והביולוגיה של המין. ככל הנראה, הוא פעיל ביום ובלילה, וניזון מחסרי חוליות וצמחים שאותם הוא מוצא באמצעות נבירה וחפירה באדמת היער הרטובה. סביר להניח שהוא חופר לעצמו מקלט קטן באדמה שמשמש לו למקלט מפני נמיות כיס ונחשים.

מצב
---

הבנדיקוט העכברי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור **פגיע** (VU) מכיוון שככל הידוע הוא מוגבל לאזור יחיד שגודלו המשוער 20 קילומטרים רבועים בלבד או אף פחות. בשל בית הגידול ההררי והקשה לגישה, הבנדיקוט לא נצפה או נלכד בטבע מאז 1931, וככל הנראה נדיר למדי. האיומים העיקריים עליו אינם ידועים, אך סביר להניח שהוא סובל מבירוא יערות וממלכודות. לא ידוע האם הוא קיים באזור מוגן כלשהו. נדרשים מחקרים נוספים באשר לתפוצה, לביולוגיה ולמצב המין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנדיקוט עכברי** בוויקישיתוף
* בנדיקוט עכברי, באתר ITIS (באנגלית)
* בנדיקוט עכברי, באתר NCBI (באנגלית)
* בנדיקוט עכברי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* בנדיקוט עכברי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* בנדיקוט עכברי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנדיקוט עכברי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| בנדיקוטאים |
| --- |
| בילביים |
| בילבי | בילבי ענק |  |
| בנדיקוטיים |
| בנדיקוט קצר-חוטם | בנדיקוט זהוב • בנדיקוט חום צפוני • בנדיקוט חום דרומי |
| בנדיקוט | בנדיקוט סרוג מערבי • בנדיקוט סרוג מזרחי • בנדיקוט חוטמני |
| בנדיקוט ניו-גינאי | בנדיקוט ענק • בנדיקוט ראפראי |
| בנדיקוט קוצני | בנדיקוט קוצני מצוי • בנדיקוט קוצני אדמוני • בנדיקוט קוצני קלרה • בנדיקוט קוצני מנזיס • בנדיקוט קוצני דוד |
| בנדיקוט ננסי | בנדיקוט ננסי מפוספס • בנדיקוט ננסי ארפקי • בנדיקוט ננסי פפואני • בנדיקוט עכברי |
| בנדיקוט סראם (סוג ומין יחיד) | בנדיקוט סראם |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בציור של בוטיצ'לי המוצג בעיר פירנצה, איטליה. אם התכוונתם לציור בשורה אחר של בוטיצ'לי, ראו הבשורה (בוטיצ'לי).

**הבשורה של סן מרטינו אָלָה סקָלָה** (באיטלקית: **Annunciazione di San Martino alla Scala**) הוא פְרֶסְקוֹ מתקופת הרנסאנס, מעשה ידי האמן האיטלקי סנדרו בּוֹטיצֶ'לי, המוצג בגלריית אוּפִיצי בפירנצה.

היצירה
------

באביב 1481 צייר בוטיצ'לי ציור קיר עבור בית החולים סן מרטינו אלה סקלה בפירנצה. מספר שנים קודם לכן, בשנת 1478, התחוללה בעיר מגפת דבר, ובית החולים שימש כמקלט לחולים; ייתכן שפרסקו זה הוכן בסיום המגפה כאות תודה לבתולה שהגנה על המאמינים. הפרסקו מתבסס על הבשורה למרים – מאורע מכונן המתואר בברית החדשה (לוקאס 1, 26–39, מתי 1, 18–21). באותה תקופה צייר בוטיצ'לי רבות מיצירותיו המעודנות ביותר על נושא הבתולה. הציור נעשה באחת מנקודות הזמן המרתקות ביותר בקריירה העשירה של בוטיצ'לי, כאשר הוא התקרב לחצרו של שליט העיר לורנצו דה מדיצ'י ("המפואר").

הציור מציע דוגמה נדירה של קומפוזיציה בפרספקטיבה ליניארית, ונוצר למטרות פולחניות. הנושא של ביקור המלאך גבריאל ודבריו למרים חוזר ונשנה לאורך ההיסטוריה הנוצרית. בגרסת הציור האיטלקי של הבשורה, מרים, אם ישו מופיעה לעיתים קרובות כשהיא רוקמת או קוראת בחצר ביתה או בכניסה אליו, בעוד בגרסאות של ארצות השפלה היא מופיעה בדרך כלל בתוך הבית. אף שבוטיצ'לי אימץ את הסגנון הפלמי של הכנסת מרים לתוך הבית, ישנם בציור גם יסודות פלורנטיניים, תוך שהוא יוצר משחק הדדי יוצא מהכלל של פנים וחוץ. הבית נמצא בתוך רקע ארכיטקטוני מדויק ואלגנטי, שממנו מתאפשרת הצצה לעבר חדר השינה של אמו לעתיד של ישו, וכך גם לנוף המוקפד שנפרש מאחורי המלאך גבריאל, שנראה כשהוא מרחף דרך הכניסה לעבר מרים ובידו פרח השושן, סמל לבתוליה.

הציור היה ממוקם מעל לכניסה לבית החולים. במהלך השיפוצים של הבניין במאה ה-17 ניזוק הפרסקו נזק כבד. בשנת 1920 הוא פורק מהקיר ועבר לגלריית אופיצי, שם עבר שיפוץ. למרות מידותיו הגדולות (2.43x5.53 מטרים), הציור שימש כ"שגרירה" של הגלריה במספר הזדמנויות. בעבר הוא הוצג בגרמניה ובסין, ובספטמבר 2013, חרף עיכובים, הגיע לירושלים והוצג במוזיאון ישראל עד ינואר 2014.

ראו גם
------

ציורי בשורה נוספים מאת בוטיצ'לי:

* הבשורה של בוטיצ'לי (מוזיאון קלווינגרוב, גלאזגו)
* הבשורה מצ'סטלו (גלריית אופיצי, פירנצה)
* הבשורה (מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבשורה של סן מרטינו אלה סקלה** בוויקישיתוף
* בוטיצ'לי, הבשורה, 1481; אוצרת: שלומית שטיינברג, באתר מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Silvia Malaguzzi, *Botticelli: Artist's Life*, Firenze: Giunti, 2004, p. 40: A Fresco and two wise Madonnas.
2. ↑  בוטיצ'לי, הבשורה, 1481; אוצרת: שלומית שטיינברג, באתר מוזיאון ישראל.
3. ↑  אתר למנויים בלבד תומאזו מונטנארי וספי הנדלר, מי צריך את בוטיצ’לי בירושלים?, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2013; מנחם גנץ, בגלל סוריה: יצירת בוטיצ'לי לא תגיע לישראל, באתר ynet, 6 בספטמבר 2013.
4. ↑  איתן בוגנים, בוטיצ'לי לראשונה בארץ: "הבשורה" תוצג במוזיאון ישראל, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2013; דליה מזורי, "הבשורה" של בוטיצ'לי תוצג לראשונה בישראל, באתר nrg‏, 15 בספטמבר 2013; מרב יודילוביץ', מבצע בוטיצ'לי: מסעות הבשורה לארץ הקודש, באתר ynet, 17 בספטמבר 2013.