recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מרגרט אליס מארי** (באנגלית: **Margaret Alice Murray**;‏ 13 ביולי 1863 – 13 בנובמבר 1963) הייתה אגיפטולוגית, ארכאולוגית, אנתרופולוגית, והיסטוריונית אנגלית. האישה הראשונה שמונתה לתפקיד מרצה לארכאולוגיה בממלכה המאוחדת, היא עבדה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL) מ-1898 עד 1935. היא שימשה כנשיאת אגודת הפולקלור מ-1953 עד 1955.

היא נולדה למשפחה אנגלית ממעמד כלכלי בינוני-עשיר בכלכותה, בהודו הבריטית. בנעוריה היא עברה בין הודו, בריטניה, וגרמניה. היא קיבלה הכשרה גם כאחות וגם כעובדת סוציאלית. בשנת 1894 היא עברה ללונדון והחלה ללמוד אגיפטולוגיה ב-UCL. התפתחה ידידות בינה לבין ראש המחלקה פלינדרס פיטרי, אשר עודד את הפרסומים האקדמאיים המוקדמים שלה ומינה אותה למרצה בכירה (Junior Professor) בשנת 1898. ב-1902–1903 היא לקחה חלק בחפירות של פיטרי באבידוס שבמצרים, שם גלתה את המקדש של אוסיריון, וחקרה את בית הקברות סקארה. בנוסף לעבודה שלה ב-UCL, היא גם העבירה שיעורים והרצאות במוזיאון הבריטי ובמוזיאון מנצ'סטר, שם בשנת 1908 היא הובילה את ההתרה של המומיה של Khnum-nakht, אחד מהמומיות שנמצאו בקבר של שני האחים – הפעם הראשונה שאישה פתחה מומיה בפומבי. היא גם כתבה מספר ספרים על אגיפטולוגיה המיועדים לקהל הרחב.

מארי הייתה מאוד מעורבת בתנועת הגל הראשון של הפמיניזם. היא הצטרפה לאיחוד הנשים הפוליטי והחברתי והקדישה זמן רב בשיפור מעמד נשים ב-UCL. כשלא יכלה לחזור למצרים בשל מלחמת העולם הראשונה, היא ריכזה את המחקר שלה על השערת כת-המכשפות, תאוריה שציד המכשפות בעידן המודרני-מוקדם של הנצרות היה ניסיון לכיבוי שרידים של דת פגנית קדם-נוצרית. למרות שמאוחר יותר התאוריה נשללה מבחינה אקדמית, היא צברה תשומת לב נרחבת, והייתה לה השפעה משמעותית על התנועה הדתית ויקה.

משנת 1921 עד שנת 1931 מארי התעסקה בחפירות של אתרים פרהיסטוריים במלטה ובמינורקה, ופיתחה את העניין שלה בפולקלור. היא קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד בשנת 1927, ומונתה כפרופסור-חבר בשנת 1928, ופרשה מן UCL ב-1935. באותה שנה היא הגיע לארץ ישראל כדי לסייע לפיטרי בחפירת תל אל-עג'ול ובשנת 1937 היא הובילה חפירה קטנה ליד פטרה בירדן. בתור נשיאת אגודת הפולקלור היא הרצתה במוסדות כמו אוניברסיטת קיימברידג', והמשיכה לפרסם באופן עצמאי עד יום מותה.

העבודה של מארי באגיפטולוגיה וארכאולוגיה זכתה לשבחים וזיכתה אותה בכינוי "הזקנה המכובדת של האגיפטולוגיה". לעומת זאת, העבודה שלה בהיסטוריה של הכישוף והפולקלור קיבלה ביקורת קשה בעולם האקדמי. היא ידועה גם בכינוי "הסבתא של הוויקה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרגרט מארי** בוויקישיתוף
* כתבי מרגרט מארי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265614305171
* BNE: XX1375938
* BnF: cb12490128n (data)
* CANTIC: a1080027x
* CiNii: DA03071388
* GND: 123392810
* ISNI: 0000 0000 8386 1308
* LCCN: n80009717
* NDL: 00515168
* NLP: a0000003110164
* NTA: 070965048
* SNAC: w6jm31xn
* SUDOC: 034110607
* Trove: 928620
* VIAF: 59187396
* WorldCat: lccn-n80009717

 |
**מתיו קולר** (באנגלית: **Matthew J. Kohler**) (נולד ב-21 באוקטובר 1960) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית. שירת כקצין המודיעין של הצי וסגן לתחום לוחמת המידע של ראש המבצעים הימיים.

ביוגרפיה
--------

קולר נולד באירי שבפנסילבניה. ב-1983 סיים תואר ראשון באוניברסיטת אינדיאנה בפנסילבניה. הוא בעל תואר שני במדעי המחשב מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים, ותואר שני בהיסטוריה צבאית מהמכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית.

ב-1984 התגייס לצי, תפקידיו המבצעים בים כללו שירות כקצין מודיעין בטייסת הקרב 102 על נושאת המטוסים "אמריקה", שימש קצין המודיעין של פלגת התקיפה האמפיבית הראשונה באוניית הסער האמפיבית "פלליו" וקצין המודיעין של קבוצת הסיירות-משחתות השנייה כחלק מקבוצת הקרב של נושאת המטוסים "ג'ורג' וושינגטון". 

בתפקידי מטה ביבשה שימש קצין מודיעין ולוחמת מידע במפקדת כוחות הצי באירופה, שימש סגן ראש מחלקת מודיעין במרכז הלוחמה המשותף, ראש מבצעי המודיעין בפיקוד המבצעים המיוחדים וקצין המודיעין של כוח המשימה המשותף לסוכנויות הממשל השונות בקי וסט שבפלורידה. כאדמירל משנה שימש סגן קצין המודיעין של הצי, סגן מפקד פיקוד הסייבר של הצי וסגן מפקד יחידת TAO בסוכנות לביטחון לאומי (אנ') ב-2012 מונה לקצין המודיעין של פיקוד אפריקה של ארצות הברית.

באוקטובר 2014 מונה למפקדו הראשון של פיקוד לוחמת המידע של הצי. ביולי 2017 קודם לדרגת תת-אדמירל. ביוני 2018 מונה לקצין המודיעין של הצי ולסגן לתחום לוחמת המידע של ראש המבצעים הימיים. ב-2020 פרש מהצי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתיו קולר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הצי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pennsylvania Native, Rear Adm. Matthew Kohler, Puts on Third Star, אתר הצי, 7 ביולי 2017
"**צמד חמד**" (1995) הוא מיצב מאת האמן הישראלי גדעון גכטמן.

המיצב מכיל שתי דמויות פורצלן לבנות וכחולות של גבר ואישה בסגנון אירופי. דמויות אלו נשברו וחוברו מחדש, תוך שימוש בהעתקים של חלקי הפסל, המודגשים בעזרת צבע מוזהב. עירוב זה יצר שני פסלונים שונים מכל דמות, המוצבים על מעין כני שיש אפורים ומלבנים. בנוסף, מופיע ייצוג צילומי מוגדל של שתיים מהדמויות, הממוסגר במסגרת מוזהבת.

בעוד שמה של היצירה - "צמד חמד" - מרמז על קשר חד פעמי וייחודי, הרי שהשימוש המודגש בהעתקים בעבודה מצביע על חוסר היכולת לייצוג אמיתי ונכון של המציאות. שימוש זה מלווה באירוניה הנוצרת מן העימות בין הייצוגים השונים. בנוסף, אלמנט הפירוק חושף גם ממד של מוות וכליון ביצירה, ובו כני השיש יכולים להיות מפורשים גם כרמזים למעין מצבות קבורה.

על פי גכטמן השימוש בחיקוי ובתחליף נובע משני מניעים מקבילים - "האחד הוא מתחום האמנות - היחס בין דימוי למקור, הפער שביניהם ונקודת הדמיון והחפיפה. [...] המקור השני הוא ההקשר הכללי-תרבותי; השאלה מדוע התרבות שלנו מוצפת בתחליפים ומהן ההשלכות מרחיקות הלכת של התופעה"(צמד חמד זה שתי בנות משוגעות עם השמות רביג ויעל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מצוטט בתוך: גל-עצמון, נטע, "גלגולים של מקור וחיקוי", דף לתערוכה גדעון גכטמן, **חדווה, גדעון וכל השאר**, בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב, 2003.
**יבגני יאנוביץ' סטנובסקי** (ברוסית: **Евгений Янович Сатановский**) הוא אקדמאי ואיש מחקר יהודי-רוסי, מזרחן וכלכלן העומד בראש מכון המזרח התיכון (לשעבר, המכון ללימוד ישראל והמזרח התיכון), מכון מחקר עצמאי בפדרציה הרוסית לענייני ישראל והמזרח התיכון. בעבר כיהן כנשיא הקונגרס היהודי-רוסי בשנים 2001-2004. נחשב לאחד המומחים המובילים ברוסיה לענייני ישראל והמזרח התיכון.

קורות חיים
----------

סטנובסקי נולד במוסקבה ב-15 ביוני 1959. הוא השלים את השכלתו במכון המוסקבאי למתכות בשנת 1980 ולאחר מכן עבד כמהנדס המכון הממלכתי לפרויקטים עבור מפעלי מתכת. בסוף שנות ה-80 היה לנשיא קבוצת "אריאל", חברה עסקית שאך זה הוקמה.

בשנת 1993 היה לנשיא המכון ללימוד ישראל (כיום, המכון למזרח התיכון).

בשנת 1999 למד במכון למזרחנות של האקדמיה הרוסית למדעים והשלים בה תואר שני לכלכלה בתחום הפיתוח הכלכלי של החברה הישראלית בשנות ה-90. הוא מרצה לגאופוליטיקה וכלכלת המזרח התיכון בפקולטה ליודאיקה של מכון מדינות אסיה ואפריקה באוניברסיטת מוסקבה והיה גם מרצה בבית הספר הגבוה לסיוע הומניטרי של המכון המוסקבאי ליחסים בינלאומיים.

הוא חבר המועצה הנשיאותית לידידות עם מדינות ערב ונחשב למומחה בעל שם בתחום המזרח התיכון.

### חייו האישיים

הוא נשוי למריה, ויש להם שני ילדים ונכד.

לקריאה נוספת
------------

* **כלכלת ישראל שנות ה-90**, המכון ללימוד ישראל והמזה"ת, 1999.
* **ישראל בפוליטיקה העולמית המודרנית: אויבים אסטרטגיים אפשריים ושותפים אסטרטגיים**, המכון ללימוד ישראל והמזה"ת, 2001.
* **רוסיה והמזרח התיכון. קלחת ומצוקות**, הוצאת אקסמו, 2012.
* **לו הייתי צאר רוסי. עצות לנשיא**, הוצאת אקסמו, 2012.
* **חיי בין יהודים. רשימותיו של איש מחתרת לשעבר**, הוצאת אקסמו 2013.
* **לו הלכת... הערות על הרעיון הלאומי**, הוצאת אקסמו, 2014.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יבגני סטנובסקי** בוויקישיתוף
* יבגני סטנובסקי, ברשת החברתית פייסבוק
* יבגני סטנובסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* יבגני סטנובסקי, ביישום טלגרם
* יבגני סטנובסקי, ברשת החברתית אינסטגרם
* יבגני סטנובסקי, ברשת החברתית VK
* יבגני סטנובסקי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מכון המזרח התיכון, האתר הרשמי
* רוסיה בפוליטיקה העולמית // מחמאות לא חשובות, מאמר פרי עטו (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007571031805171
* GND: 171873696
* ISNI: 0000 0000 3353 5096
* LCCN: n2002040629
* LNB: 000205911
* NKC: js2015859492
* SUDOC: 167672274
* VIAF: 43658799
* WorldCat: lccn-n2002040629

 |
**ישראל מובולג'י טמיטאיו אודונאיו אוולאבי אדסניה** (באנגלית: **Israel Mobolaji Temitayo Odunayo Oluwafemi Owolabi Adesanya**; נולד ב-22 ביולי 1989) הוא לוחם MMA ניו זילנדי יליד-ניגריה. אלוף ה-UFC בהווה במשקל בינוני (אנ').

ביוגרפיה
--------

אדסניה נולד בלאגוס שבניגריה, כבכור בין חמישה אחים. למד בבית ספר כריסלנד, אופבי. ב-1999 משפחתו עברו לגאנה למשך 10 חודשים, אך עקב רצונם של הוריו שיקבל חינוך גבוה ומוכר הם היגרו לניו זילנד כשהיה בן 10.

דובר שוטף את השפות יורובה, ניגרית-פידג'ין ואנגלית.

קריירה
------

בקרב האליפות שנערך במלבורן, אוסטרליה ב-6 באוקטובר 2019 ניצח אדסניה את האלוף לשעבר רוברט ויטאקר (אנ') מאוסטרליה. בקרב שנערך בלאס וגאס, נבדה ב-27 במרץ 2020 הוא ניצח את יואל רומרו מקובה בהחלטת שופטים והגן על תוארו. ב-27 בספטמבר 2020 נלחם נגד פאולו קוסטה (אנ') הברזילאי. וניצח בנוקאאוט טכני. ב-6 במרץ 2021 ערך את קרב הבכורה שלו במשקל קל כבד נגד האלוף הפולני יאן בלחוביץ’ אולם הפסיד בהחלטת שופטים.

נכון לאפריל 2023, אדסניה מחזיק במאזן ניצחונות של 2–24, מהם 17 בנוקאאוט, ומדורג במקום השישי ברשימת הלוחמים הטובים ביותר של ה-UFC.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישראל אדסניה** בוויקישיתוף
* ישראל אדסניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ישראל אדסניה, ברשת החברתית אינסטגרם
* ישראל אדסניה, באתר BoxRec
* ישראל אדסניה, באתר אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC)
* ישראל אדסניה, באתר שרדוג

הערות שוליים
------------

1. ↑  *The Ultimate Fighter Finale: Israel Adesanya Octagon Interview* (באנגלית), נבדק ב-2020-09-28
קריקטורה פוליטית המבקרת את הדוד סם (האנשה לממשלת ארצות הברית) אשר מוחה על הדרת יהודים ברוסיה תוך שהיא מדירה סינים בעצמה
**שְׁלָדִים בָּאָרוֹן** הוא ביטוי ולשון דיבור המשמשים לתיאור עובדה לא ידועה על מישהו, בדרך כלל איש ציבור, שאם תתגלה דימויו יפגע. לרוב, מדובר במעשים בלתי מוסריים שאותם האדם מעוניין להסתיר. זאת בהקבלה לרעיון שאדם מסתיר בביתו גופה זמן כה רב, עד שכל בשרה נרקב והתפרק עד העצם.

מקור
----

הביטוי נמצא בשימוש בשפה האנגלית לכל הפחות מאז נובמבר 1816, אז נעשה בו שימוש בירחון הבריטי The Eclectic Review (אנ') (עמוד 468). ה'שלד' במקרה זה היה מחלה, זיהומית או תורשתית:

> 
> Two great sources of distress are the danger of contagion and the apprehension of hereditary diseases. The dread of being the cause of misery to posterity has prevailed over men to conceal the skeleton in the closet...
> 
> 
> 
> — The Eclectic Review
> 

באנגלית יש לביטוי שתי צורות אפשריות:

* אנגלית בריטית: Skeleton in the **cupboard**
* אנגלית אמריקאית: Skeleton in the **closet**

הביטוי מוצג במילון האנגלי של אוקספורד ובמילון ובסטר תחת המילה "Skeleton". מילון התוכן האקדמי של קיימברידג' מציג אותו גם כן באופן זה, אך גם כביטוי נפרד.

לפי חוקר הלשון רוביק רוזנטל מקור הניב בסיפורי אצילים שרצחו אנשים והסתירום בארון נסתר בארמונם.

לפי סברה אחרת, הופעת הביטוי קשורה לרפואה. היות שרופאים בבריטניה לא הורשו לעבוד על גופות עד 1832, אז העביר הפרלמנט את חוק האנטומיה (אנ'). לפני כן, הגופות היחידות הזמינות לנתיחה למטרות רפואיות היו של פושעים אשר הוצאו להורג. למרות שעונש זה לא היה נדיר במאה ה-18, לא היה קל לרופאים להשיג גופות לצורך מחקר. בנוסף, דעת הקהל לא אפשרה לרופאים לשמור את השלדים בטווח ראייה, לכן הם נאלצו להרחיקם מעיניים סקרניות. מסיבה זו, רבים חשדו שרופאים מסתירים שלדים בארונותיהם. הביטוי נקשר גם אל חוטפי הגופות (אנ'), אשר לצורכי מחקר הוציאו גופות מקברים באופן בלתי חוקי.

שימוש
-----

בתקשורת המודרנית נעשה שימוש בביטוי בהקשר של מציאת ידיעות שליליות נגד פוליטיקאים ואנשי ציבור.

הסופר האמריקני אדגר אלן פו חוזר בספריו על המוטיב של קבורת אדם שנרצח בתוך הבית.

ההיסטוריון אריה יצחקי כתב את הספר "שלדים בארון" על תעלומות ומיתוסי כזב בתולדות היישוב ומדינת ישראל בראשיתה.

העיתונאי יוסף שביט כתב את הספר "שלדים בארון" אודות פרשת הריגול של ישראל בר.

ראו גם
------

* ארון, המתאר אי חשיפה של זהות מינית או מגדרית
* פיל בחדר (אנ'), ניב מטפורי לאמת ברורה שמתעלמים ממנה או שאינה מטופלת

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסבר מלא לצירוף שלדים בארון שם ז"ר, במילון רב מילים
2. ↑  שְׁלָדִים בָּאָרוֹן [עח], מילון אבניאון
3. ↑  ‏The Eclectic Review, Volume 6, באתר גוגל ספרים
4. 1 2  ד"ר רוביק רוזנטל, השולחן ערוך, הכיסא חשמלי והשלדים בארון, רב-מילים | מילון עברי-עברי, ‏ינואר 13, 2022
5. ↑  Tim Bowen, Phrase of the week: to have a skeleton in the cupboard, באתר Onestopenglish (באנגלית)
6. ↑  A skeleton in the closet, The Phrase Finder
**צבגון מצויר** או **צַבְגּוֹן מָצוּי** (שם מדעי: ***Chrysemys picta***) הוא מין של צב מים ממשפחת הצבים הביצתיים המצוי בביצות ואגמים באמריקה הצפונית. מין זה יחידי בסוגו.

מאפיינים
--------

זהו צב קטן שאורכו 10–26 ס"מ בנקבות הגדולות יותר, ו-7–15 ס"מ בזכרים, ומשקלם 500 גרם בנקבות, ו-300 גרם בזכרים. הם בעלי שריון שטוח בצבע כחול כהה ולעיתים צומחים עליו אצות ירוקות וצבע הגוף אדמדם עד חום ומפוספס בפסים צהובים לבנים עדינים. הראש והרגליים קצרים ומתכנסים לשריון. תחתית השריון צהובה.

צב זה מותאם לחיים במים ויודע לשחות טוב. הוא נפוץ בנהרות איטיים, אגמים וביצות מקנדה בצפון עד לצפון מקסיקו, ונפוץ הן באזורים סובטרופיים והן באזורים ממוזגים.

הצב מצוי רוב חייו במים או בגדות נהרות ואגמים, וניזון מצמחי מים, חרקים, סרטני נהרות ודגים קטנים וכן מנבלות. הוא עצמו עלול להיטרף על ידי נחשים, צבים נשכנים, עורבים, שועלים, אליגטור אמריקני, אנפות, ראקון, שלך, עיטם ומגוון עופות דורסים.

זהו צב נפוץ לגידול כחיית מחמד אותו אפשר לשים באקווריום.

### תת-מינים

* *Chrysemys picta picta*
* *Chrysemys picta marginata*
* *Chrysemys picta dorsalis*
* *Chrysemys picta bellii*

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צבגון מצויר** בוויקישיתוף
* צבגון מצויר, באתר ITIS (באנגלית)
* צבגון מצויר, באתר NCBI (באנגלית)
* צבגון מצויר, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* צבגון מצויר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* צבגון מצויר, באתר GBIF (באנגלית)
* צבגון מצויר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבגון מצויר באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558248105171

 |
**קודו הניאלה** (שם מדעי: *Tragelaphus angasi*) הוא מין אנטילופה משפחת הפריים.

מאפיינים
--------

קודו הניאלה נפוץ במקומות הרריים ברחבי מוזמביק, זימבבואה, מלאווי, סווזילנד, דרום אפריקה, והוא הובאה גם לנמיביה ובוצוואנה. בית גידולו הוא בעיקר באזורים מלאים סבך ושיחים, ולעיתים גם בסוונות, בדומה לכמה מינים הקרובים אליו.

גובהו הכתפיים של הזכר הוא 120-80 ס"מ, אורך ראשו וגופו 195-135 ס"מ, אורך זנבו 55-40 ס"מ, ומשקלו 140-55 ק"ג. רגליו ארוכות ודקיקות ובעזרתן הוא יכול לרוץ במהירות ולטפס על הרים בקלילות. צבעו של הזכר חום-שחור ופסים לבנים חוצים את גבו לרוחב והוא מתאפיין בקרניים ארוכות ומכופפות לאחור. הנקבה, לעומת הזכר, צבועה בחום בהיר והפסים הלבנים אשר חוצים את גבה לרוחב, בולטים יותר מאשר אצל הזכר, כמו כן, הנקבה נטולת קרניים. הנקבה קטנה מהזכר ושוקלת פחות ממנו.

כמו אצל קרובי משפחתו, זכר הניאלה נלחם ביריב באמצעות נגיחות קרניים. המנצח זוכה בנקבות ואוסף סביבו הרמון שלם. הנקבה יולדת לאחר היריון של תשעה חודשים גור אחד, אותו היא מחביאה מטורפים פוטנציאלים כגון: נמרים, אריות, בבונים ושימפנזים.

ראו גם
------

* קודו ההרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קודו ניאלה** בוויקישיתוף
* קודו ניאלה, באתר ITIS (באנגלית)
* קודו ניאלה, באתר NCBI (באנגלית)
* קודו ניאלה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קודו ניאלה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קודו ניאלה, באתר GBIF (באנגלית)
* קודו ניאלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

קודו ניאלה, קל מאוד להבחין בהבדל בין הזכר (למעלה) והנקבה (למטה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קודו ניאלה באתר הרשימה האדומה של IUCN

| פרים |
| --- |
| בקר |
| פר | יאק הבית • יאק הבר • גאור • גאיאל • בנטנג • קופראי • בקר הבית |  |
| ביזון | ביזון אמריקאי • ביזון אירופי |
| תאו | תאו מים • תאו אסייתי • תאו הפיליפינים • אנואה השפלה • אנואה ההרים |
| סינצרוס | תאו אפריקני |
| סאולה | סאולה |
| סלילני קרניים |
| קודו | קודו ניאלה • קודו הרים • בונגו • קודו זוטר • קודו משורטט • קודו סילבטיכוס • קודו הביצות • קודו גמלוני |
| אילנד | אילנד ענק • אילנד מצוי |
| קצרי קרניים |
| ארבע קרן | ארבע קרן |
| נילגאי | נילגאי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546210505171

 |
**אנדר פוץ'** (בספרדית: **Ander Puig**; נולד ב-2 ביולי 2001) הוא שחקן ספרדי, הידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של ניקו בסדרה "אליטה" מבית נטפליקס, וכן בזכות גילום דמותו הראשית של ג'ואל בסדרת הדרמה *Ser o no ser* מבית RTVE.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

אנדר פוץ' נולד ב-2 ביולי 2001 בברצלונה שבקטלוניה, ספרד. בגיל 17 הוא החל להזדהות כגבר טרנס. הוא למד לתואר בהפקה אור-קולית במרכז וילאר לאמנויות הבמה, וכן למד שנתיים משחק מול מצלמה במרכז הלמידה Estudi Karloff שבעיר גרסיה.

בשנת 2021 החלה קריירת המשחק המקצועית שלו, כאשר השתתף בסדרת הטלוויזיה הספרדית *Los espabilados* (אנ') שהופקה עבור רשת Movistar Plus+ (אנ'). בשנת 2022, השתתף בדרמת הנעורים *Ser o no ser* (אנ') שהופקה עבור RTVE Play (אנ'), שירות ה-OTT של תאגיד השידור הספרדי RTVE (אנ'), ובה גילם את הדמות הראשית, ג'ואל. בשנת 2023, השתתף בצוות השחקנים הראשי בעונתה השישית של סדרת הטלוויזיה "אליטה", אשר שודרה בנטפליקס, וגילם את דמותו של גבר טרנס בשם ניקו.

פילמוגרפיה
----------

### טלוויזיה

| שנה | סדרה/סרט | Personaje | Créditos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | *Los espabilados* (אנ') | ¿? | ¿? |
| 2022–2023 | *Ser o no ser* (אנ') | ג'ואל | תפקיד ראשי, 12 פרקים |
| 2022–הווה | אליטה | ניקולס "ניקו" אלפונסו פרננדס דה ולסקו ויוורוס | תפקיד ראשי (עונות 6–8); 8 פרקים |

קישורים חיצוניים
----------------

 "אליטה: אנדר פוץ' וההיפתחות אל הקהילה הטרנסית לאחר ליהוקו לעונה 6" (בספרדית), ריאיון בערוץ "FormulaTV", באתר יוטיוב (אורך: 17:22), 30 במרץ 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cinemanía (2022-02-04). "Quién es Ander Puig, uno de los nuevos alumnos de la temporada 6 de 'Élite'". *Cinemanía* (בספרדית). נבדק ב-2022-08-02.
2. ↑  "Ander Puig: "Se puede tener una vida natural siendo trans, no todo tiene que ser un drama"". *ELMUNDO* (בספרדית). 2022-06-05. נבדק ב-2022-08-02.
3. ↑  Marcos, Natalia (2022-03-30). "Ander Puig, actor de 'Ser o no ser' y 'Élite': "No me veo como un referente 'trans"". *El País* (בספרדית). נבדק ב-2022-08-02.
עלווית ירוקה באיטליה
**עלווית ירוקה** (שם מדעי: *Phylloscopus sibilatrix*, משמעות השם היא הצופה מן העלים, השורקנית (phyllos-עלווה), (scopus-צופה), (sibila-שריקה)) היא מין של ציפור שיר מהסוג עלווית שבמשפחת הסבכיים. שם זה ניתן לה בזכות שירתה הנשמעת כמו נגינת חליל.

העלווית הירוקה דומה לעלווית האפורה, בעיקר עלוויות צעירות - שהן צהובות יותר. היא נבדלת בכנף הארוכה יותר, שנותן לזנב מראה קצר יותר, במעבר חד בין החזה הצהוב לבטן הלבנה ובשירה.

מראה
----

אורך גוף העלווית נע בין 12–14 ס"מ, משקלה 8–11 גרם, אורך כנפיה הוא 20–24 ס"מ. כנפיה הארוכות והחדות גורמות לזנב להיראות קצר יותר, יש לה בטן לבנה המסתיימת בקו ישר בחזה בצבע צהבהב-ירקרק. חלקיה העליונים צבועים בצבע ירוק כהה רווי, ומנוגדים לגמרי לשולייה הבהירים בצבע ירוק-צהוב, לפס הצהוב על גבה וכן לפס הירוק-אפור הבולט שנמשך מקדמת העין אחורנית.

תפוצה וטריטוריה
---------------

העלווית הירוקה שכיחה בבריטניה ובאירופה (לא כולל ספרד ופורטוגל) ועד למערב אסיה.

העלווית חורפת באפריקה מדרום לסהרה. היא דוגרת בעיקר ביערות סגורים ומוצלים מאוד, אך לפעמים גם ביערות פתוחים, לרוב על מדרונות בעלי שיפוע קל, ומעדיפה עצים על פני שיחים וצמחייה נמוכה.

העלווית הירוקה אינה שכיחה ברוב חלקי ארץ ישראל, אך אם היא מגיעה לארץ בעונת האביב, מקום וזמן הצפייה המומלצים ביותר הם: מצפה רמון והערבה.

מקום רבייה וזמניה
-----------------

מקומות הרבייה של העלווית הירוקה הם מערב ג'ונין (Junin) שבמרכז אירופה בחודש מאי, ופינלנד - בסוף מאי עד תחילת יולי. העלווית בונה את הקן שלה על הקרקע, אך אינה מרפדת את הקן בנוצות. הקן נבנה בתוך צמחייה. לפעמים הוא תקוע מתחת לעץ או ענף שנפלו, ולעיתים קרובות הוא נמצא בתוך שקע שהעלווית יוצרת. הקן מכוסה בדשא יבש, גבעולים ועוד חומרים מהצומח.

העלווית הירוקה מטילה בין 5–7 ביצים שצורתן אליפסה. הביצים חלקות ומבריקות, צבען לבן, והן מסומנות בנקודות ובכתמים בצבע אדום-חום כהה, סגול-חום כהה או חום כהה, הדגירה נמשכת 12 עד 14 ימים על ידי הנקבות בלבד.

תזונה
-----

העלווית הירוקה ניזונה בעיקר מחרקים ומחסרי חוליות אחרים, ובסתיו היא ניזונה גם מכמה פירות וזרעים. היא מוצאת את האוכל בעלים ומחלקים אחרים של עצים ושיחים בזמן שהיא עוברת דרך העלווה. במטרה למצוא את מזונה לפעמים היא מרפרפת בין העלווה, לעיתים קרובות היא מתעופפת מעל העצים או מתקיפה את טרפה בהפתעה.

סכנות
-----

העלווית הירוקה אינה מצויה בסכנת הכחדה גלובלית. עקב תנודותיה המהירות והברורות היא לא נטרפת בקלות בידי טורפים, אך מדי פעם בעת סכנה תעופתה מוגברת למשך טווח קצר של זמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עלווית ירוקה** בוויקישיתוף
* עלווית ירוקה, באתר ITIS (באנגלית)
* עלווית ירוקה, באתר NCBI (באנגלית)
* עלווית ירוקה, באתר GBIF (באנגלית)
* עלווית ירוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עלווית ירוקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3 4 5  אתר הצפרות הישראלי
3. 1 2 3 4 5 6  בולי ציפורים ישראלים
4. 1 2 3 4  טיולי- טיולים בישראל
5. ↑  תצפית
**ואסילי שבייב** (ברוסית: **Василий Шебуев**‏; 13 באפריל 1777 – 28 ביוני 1855) היה צייר רוסי ורקטור האקדמיה הקיסרית לאמנויות.

ביוגרפיה
--------

אביו היה בן שושלת אצולה ושימש כאחראי במנהלת האדמירליות הרוסית על ההספקה.

בגיל מוקדם הבחינו ביכולות האמנותיות של ואסילי והוא החל לקחת שיעורים באקדמיה הקיסרית. בשנת 1794, הוא הפך רשמית לסטודנט, ולמד אצל איוואן אקימוב וגריגורי אוגריומוב. הוא זכה במדליית כסף אחרי השנה הראשונה שלו, ובמדליית זהב בשנה שלאחר מכן. בשנת 1797 סיים את לימודיו עם תעודת תואר ראשון. הוא הפך לעוזר הוראה וכעבור שנה הופקד על הוראת רישום לתלמידים צעירים יותר.

בשנת 1803, הוא נשלח ללמוד ברומא, שם הוא תרגל העתקת יצירות המאסטרים הישנים ועשה רישומים אנטומיים מתוך התבוננות בניתוחים. שלוש שנים מאוחר יותר, הוא חזר לסנקט פטרסבורג כדי להשתתף בעיטור קתדרלת קאזאן.

לאחר מכן, חייו הוקדשו לאקדמיה. הוא נבחר לאקדמאי ב-1807, עלה בסולם הדרגות, ובסופו של דבר הפך לרקטור של תחום הציור והפיסול ב-1832. בשנת 1831, הוא השתמש בניסיון הרישום האנטומי שלו כדי לכתוב ספר לימוד באנטומיה לסטודנטים לאמנות. בין אלה שלמדו אצלו באקדמיה, ניתן למנות את קארל ברולוב, אלכסנדר איוואנוב, פיודור ברוני ופיוטר באסין.

בנוסף לתפקידו באקדמיה, הוא מונה להיות מנהל מפעל השטיחים הקיסרי ב-1831, לאחר שמונה קודם לכן לצייר החצר ב-1823. הוא גם מונה למפקח על ציורים בקתדרלה במתחם מגורי משפחת המלוכה צארסקויה סלו ובקתדרלת איסק הקדוש ב-1844.

גלריה
-----

* מות קמילה, 1821מות קמילה, 1821
* אלכסנדר נבסקי, 1836אלכסנדר נבסקי, 1836
* "חזון יחזקאל", 1836"חזון יחזקאל", 1836
* שמעון הקדוש (הבשורה על-פי לוקאס), 1847שמעון הקדוש (הבשורה על-פי לוקאס), 1847
* דיוקן עצמי עם מגדת עתידות, 1805דיוקן עצמי עם מגדת עתידות, 1805

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואסילי שבייב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ШЕБУЕВ • Большая российская энциклопедия - электронная версия, bigenc.ru
2. ↑  ЭСБЕ/Шебуев, Василий Кузьмич — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)
3. 1 2  Kenneth, Vasily Shebuyev, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2500 624X
* LCCN: n80116874
* RSL: 000125079
* ULAN: 500120580
* VIAF: 45606533
* WorldCat: lccn-n80116874

 |
ד"ר **יצחק דוד בְּרוֹיְדֶה** (לעיתים בכתיב יידי: **ברוידע**; בכתיב לועזי: **Isaac David Broydé**;‏ 23 בפברואר 1867, פלך גרודנו, האימפריה הרוסית – 15 באפריל 1922,‏ ניו יורק) היה מזרחן, ערביסט וספרן יהודי.

קורות חיים
----------

נולד בפּוֹרוֹזוֹבוֹ (Porozowo)‏ שבפלך גרודנו של האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) בשנת 1867. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה בגרודנו, נסע ב-1883 לפריז, שם למד בסורבון, וקיבל דיפלומה מבית הספר לשפות המזרח (École spéciale des Langues orientales; אקול ספסיאל דה לאנג אוריינטאל) ב-1892, ומהמחלקה למדעי ההיסטוריה והפילולוגיה של האקול פראטיק דה אוטז אטיד (École pratique des hautes études) ב-1894. 

שימש מזכירו של המזרחן היהודי-גרמני-צרפתי יוסף דֶרֶנְבּוּרג מ-1890 ועד מותו של האחרון ב-1895, אז התמנה על ידי ועדת הפרסומים של "כל ישראל חברים" לאחד מחברי הצוות שהמשיך במלאכת ההוצאה לאור של כתבי סעדיה גאון שבה החל דרנבורג. באותה שנה התמנה לספרן ב"כל ישראל חברים", ושימש במשרה זו עד 1900. אז נסע ללונדון, ובמהלך שהותו הקצרה שם קטלג את ספרייתו של הסופר, ההיסטוריון ואוסף כתבי היד היהודי-אנגלי אלקן אדלר. בהמשך אותה שנה נסע ברוידה לניו יורק כדי להשתתף בכתיבת ועריכת האנציקלופדיה היהודית, ונשאר בארצות הברית. שם גם עבד כספרן ומקטלג במחלקה היהודית של ספריית העיר ניו יורק. כן פרסם מאמרים בכתבי העת המדעיים בנושאי יהדות *Revue des Études Juives* ו-*Jewish Quarterly Review*.

מפרסומיו
--------

* **ספר תורות הנפש** [Les réflexions sur l’âme] לרבנו בחיי בן יוסף הדַין הספרדי, נעתק בפעם ראשונה לשפתנו מכ"י ערבי ישן נושן שנמצא בבית עקד הספרים הלאומי בפריז על ידי יצחק דוד ברוידע בהרב ר’ שלמה זלמן, פריז: דפוס לעווינזאהן, תרנ"ו.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן-ציון אייזנשטט, ברוידא, יצחק, **דור רבניו וסופריו**, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ה, עמוד 23, באתר היברובוקס
* איסידור זינגר ופרדריק ט' היינמן, ‏יצחק ברוידה, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* ערכים מאת יצחק ברוידה(הקישור אינו פעיל) באנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* פרסומיו של יצחק ברוידה לצפייה ולהורדה בארכיון האינטרנט (באנגלית)
* רבנו בחיי בן יוסף הדַין הספרדי, **ספר תורות הנפש**, פריז: דפוס לעווינזאהן, תרנ"ו, באתר היברובוקס
* יצחק דוד ברוידא (1867-1922), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תאריך הפטירה המדויק ע"פ:  *Library journal*, Vol 47, 1922, p. 520.
2. ↑  ע"פ מקורות אחרים: בעיירה זֶלְוָוה (Zelva).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281573105171
* GND: 1158763646
* ISNI: 0000 0000 3451 5409
* LCCN: n96100143
* NTA: 083874992
* SUDOC: 127628827
* VIAF: 78051833
* WorldCat: lccn-n96100143

 |
**תמונת חילוץ הנערה באסון מעלות** היא צילום עיתונות שצילם ישראל סימיונסקי, בשנת 1974, המתאר את נשיאת אחת מניצולות הפיגוע במעלות בידי חייל. לימים נודע שהמחלץ היה אחיה של הניצולה, שלבש מדי צה"ל כדי שיורשה להיכנס לזירת האירוע.

הנערה, ציפי מימון (לימים בוכריס), הייתה אז בת 15, תלמידת כיתה ט' בבית הספר התיכון בצפת. היא הייתה אחת מבני הערובה שהיו במתחם בית הספר במעלות. אחיה הגיע למעלות כמו כל המשפחות של התלמידים בני הערובה כדי להיות קרובים לזירת האירוע. בנסיעה מצפת למעלות הוא אסף טרמפ חייל צה"ל. בהגיעו למקום האירוע ניסה האח להתקרב למבנה בית הספר שבו שהו המחבלים ובני הערובה, אך לא הורשה להיכנס על ידי כוחות הביטחון. הוא ביקש מהחייל את חולצתו ולבש אותה, וכך הצליח להיכנס במסווה של חייל.

בזמן שחיילי סיירת מטכ"ל פרצו למבנה בית הספר, האח המתין למטה. המחבלים ירו על הקיר ופתחו בו חור ענק שהפריד בין שתי הכיתות. חלק מהתלמידים התחילו לברוח ולקפוץ מהחלונות. מחבל שעמד ליד החלון ירה בילדים ואז חטף כדור מאחד הצלפים, הוא נפצע ונפל על הנערה. כתמי הדם על מכנסי הנערה הנראים בצילום הם של המחבל הפצוע. הנערה קפצה מהחלון, היא נפצעה ברגליים, בגב, ביד ובעין. למטה המתין אחיה שנשא אותה אל מחוץ למתחם בית הספר, והם תועדו על ידי הצלם ישראל סימיונסקי, שעבד אז בסוכנות הצילום ישראל סאן.

הצילום זכה לפרסום רב והוא אחד הצילומים הבולטים המסמלים את פיגועי הטרור במדינת ישראל. מיקי קרצמן אמר שמה שמייחד את התמונה הוא השילוב שבין הקורבן והגיבור המופיעים בצילום, שניהם בהבעות של מאמץ וכאב. הגיבור לבוש מדים, נושא את הנערה הפצועה, והיא כאילו מחקה את תנועת ידיו. רועי כץ אמר כי גדולתו של הצילום היא בכך שהצלם הצליח לתעד ולבטא את הזוועה בלי שצילם את הזוועה עצמה שהתרחשה בתוך מתחם בית הספר שבו בוצע הטבח.

הצילום זכה במקום הראשון בתחרות "התצלום שלי" של עיתון מעריב, בפער עצום לעומת שאר הצילומים שהשתתפו בתחרות.

ראו גם
------

* הפיגוע במעלות

קישורים חיצוניים
----------------

* תוצאות התחרות "התצלום שלי" - פרס ראשון, מעריב, 25 באוקטובר 1974
* פוטו אייקון עם מיקי קרצמן ורועי כ"ץ - אייקון, דם והרטוריקה הלאומית (עם התמונה), 17 בנובמבר 2016
* היערכות לקויה, באתר העין השביעית, 17 במאי 2018
* עדי חשמונאי‏, 40 שנה לאסון מעלות: "המחבלים עמדו וקצרו את הילדים", באתר וואלה!‏, 05 במאי 2014
* האמא ניצלה באסון מעלות - הבן סיים קורס קצינים, ישראל היום, 4 בפברואר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  פוטו אייקון עם מיקי קרצמן ורועי כ"ץ - אייקון, דם והרטוריקה הלאומית, 17 בנובמבר 2016
2. ↑  תוצאות התחרות "התצלום שלי" - פרס ראשון, מעריב, 25 באוקטובר 1974
מצבת הקבר המיוחס ליוסל'ה הקמצן הקדוש בבית הקברות היהודי העתיק בקרקוב
**רבי יוסף מקרקוב** הידוע בשם **יוסל׳ה קמצן קדוש** היה יהודי עשיר מאוד בעיר קרקוב אשר סירב בתוקף לתת צדקה כשהתבקש ועל כך כינו אותו יהודי פולין ״**יוסל׳ה הקמצן**״, כך קראו לו כל חייו. סיפורו הפך לדוגמא מופתית עבור גמילות חסדים ומתן בסתר.

מיד שהבין על מעשיו לאחר מותו, הכריז רב העיירה דאז התוספות יום טוב על תענית כדי לבקש מחילה על העלבון הגדול שגרמו לו הקהילה היהודית כל ימי חייו, ובנוסף דרש להיקבר לצידו. הסיפור על יוס׳לה זכה לפרסום רב גם בעקבות רבי שלמה קרליבך שסיפר אותו בהופעותיו בליווי נגינת גיטרה ובהמשך גם בקלטת.

סיפור האגדה
-----------

על פי האגדה[דרוש מקור: היכן לראשונה הובא] בתחילת שנות ה'ת' בעיר קראקא שבפולין היה יהודי בשם יוסל'ה, עשיר אך קמצן, הוא סירב בתוקף לתמוך בעניים ובמטרות הקהילה. למרות בקשות חוזרות ונשנות מהרב כי יואיל לתרום לכל הפחות כאחד מכולם הוא סירב. הוא זכה לקיתונות של בוז מהקהילה בימי חייו וכינו אותו "יוסל'ה קמצן". כשהזדקן ועמד על ערש דווי, הודיעה לו החברה קדישא כי אם ברצונו להיקבר עליו לשלם סכום גבוה, אך הוא סירב גם לזה. לאחר מותו קברו אותו במקום מבוזה מחוץ לגדר. משחלף זמן הגיעו לרב (לפי גרסאות מסוימות היה זה התוספות יום טוב) נזקקים רבים שביקשו את עזרתו, וכשבירר הרב לפשר הכמות הגדולה של הנזקקים שהופיעו לפתע, התגלה לו כי יוסל'ה תמך בהם בסתר והתנה עמם לבל יספרו (לפי גרסאות אחרות הוא הביא להם כסף במעטפות ושקים של מזון בכל ערב שבת בלי שידעו שהוא זה שהביא). הרב נרעש והיצר על מקום קבורתו ובזיונו של יוסל'ה, והורה שיכתבו על מצבתו "פ"נ יוסל'ה קמצן קדוש" וביקש כי לאחר מותו יקברו אותו בסמוך לקברו של יוסל'ה.

גרסאות
------

הסופר מרדכי בן יחזקאל הביא בספר המעשיות שלו את הסיפור בשינויים שונים כשהוא מסתמך בעיקר על פנקס הקהילה של קראקא שצוטט בספר "פאר וכבוד", מונקאטש תרע"א, וכשגיבור האגדה נקרא "ישראל גוי קדוש". בספר אחר הרב המוזכר הוא הרבי מבעלז ולא התוספות יום טוב. בגרסתו של ר' שלמה קרליבך לרב קראקא קוראים רבי קלמן. אכן ככל הידוע לא קבור ליד התוספות יום טוב בבית החיים היהודי בקראקא אף אחד בשם יוסל'ה קמצן קדוש. החוקר הרב יהושע מונדשיין כתב כי ייתכן בהחלט והסיפור לא באמת התרחש.

בתרבות
------

הסיפור זכה לעיבודים רבים, גם כספרונים לילדים. הוא הומחז והוסרט בגרסאות שונות.

ב-2015, הפיקה איילת ריפס מחזמר על בסיס הסיפור. את המחזה כתב שי להב וביים אורי אומנותי, ומשחקים בו יעקב כהן, עודד מנשה, אסי צובל, אבישי שטרית וכן מתן צור מאנדרדוס.

בינואר 2021 הודיע הבמאי יהודה גרובייס כי הוא מתכנן חזרה לעולם הקולנוע (לאחר שפרש בשנת 2011) עם סרט על יוסל'ה קמצן קדוש.

לקריאה נוספת
------------

* יוסל'ה קמצן קדוש, בתוך: נתן אופיר (אופנבכר), **הרב שלמה קרליבך; חייו, משנתו והשפעתו**, ידיעות-חמד-משכל, 2017, עמ' 274–277.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסל'ה קמצן קדוש, בביצוע שלמה קרליבך, סרטון באתר יוטיוב
* הרב יהושע מונדשיין "גלגולם של קמצנים קדושים". באתר שטורעם נט.
* דודו כהן, סיפור לשבת: סייג לתרומה שתיקה. באתר מאקו

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוצאת דביר תל אביב, תשי"ז–תשי"ט במדור "מעולם האמת"
2. ↑  היכן נטמן יוסל'ה הקמצן הקדוש? אתר הידברות.
3. ↑  הרב יהושע מונדשיין, גלגולם של קמצנים קדושים, באתר שטורעם נט.
4. ↑  קובי פינקלר, הצגה חדשה: "יוסל'ה קמצן קדוש", באתר ערוץ 7, 18 בנובמבר 2015
5. ↑  יהודה גרובייס: "קרנות הקולנוע לא סופרות את החרדים", באתר ערוץ 7
**אלווירה מטורו** (בספרדית: **Elvira de Toro**‏; 1038 - 15 בנובמבר 1099) הייתה נסיכה ספרדייה. בתו של פרננדו הראשון, מלך לאון ואחותם של סנצ'ו השני, מלך קסטיליה גרסיה השני, מלך גליסיה ואלפונסו השישי, מלך לאון.

ביוגרפיה
--------

אלווירה נולדה בשנת 1038 או 1039 בעיר לאון. אביה היה פרננדו הראשון, מלך לאון. אמה הייתה סאנצ'ה מלאון, בתו של אלפונסו החמישי, מלך לאון. הייתה לה אחות מבוגרת בשם אוראקה אח גדול בשם סנצ'ו ושני אחים צעירים: גרסיה ואלפונסו.

ב-1065 מת פרננדו, וחילק את נחלתו בין בניו ובנותיו. אוראקה קיבלה את סמורה, סנצ'ו ירש את ממלכת קסטיליה, אלווירה קיבלה את העיר טורו, גרסיה קיבל את ממלכת גליסיה ואלפונסו את ממלכת לאון. על אף שפרננדו הכריח את ילדיו להבטיח שיחיו בשלום ביניהם, לא כך היה. סנצ'ו סבר שכבן בכור הוא זכאי לקבל את כל הממלכה. ב-1069 הוא כרת ברית עם אלפונסו, ויחד הם פלשו לממלכתו של גרסיה. הם כבשו את גליסיה וחילקו אותה ביניהם. בשנת 1072 בגד סנצ'ו באלפונסו ופלש ללאון בעזרתו של אל סיד. לאחר תבוסתו בגולפחרה שעל גדות נהר קריון, אילץ סנצ'ו את אלפונסו להימלט לעיר הווסאלים המורית טולדו, שם שלט מאמוּן. כעת הכריז סנצ'ו מלחמה על אלווירה וכבש את עירה טורו. נדמה היה כי דבר לא יעצור את סנצ'ו. אולם בקרב נגד אוראקה סנצ'ו הובס ואלפונסו חזר ותפס את השלטון. אלווירה חזרה לשלוט בטורו בשמו.

מקורות מסוימים מציינים שאלווירה הייתה נשואה, אולם הדבר אינו ודאי. אלווירה נפטרה ב-15 בנובמבר 1099 והורישה את מרבית רכושה לכנסייה. היא נקברה בבזיליקת סן איסידורו לצד אחותה אוראקה ואחיה גרסיה.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרסיה סאנצ'ס השני, מלך פמפלונה |   | חימנה פרנאנדס |   | סנצ'ו גרסיה, רוזן קסטיליה |   | אורקה גומס |   | ברמודו השני, מלך לאון |   | אלווירה מקסטיליה, מלכת לאון |   | מננדו גונסאלס |   | תותדונה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | סנצ'ו השלישי, מלך נאוורה |   |   |   |   |   | מוניאדונה מקסטיליה |   |   |   |   |   | אלפונסו החמישי, מלך לאון |   |   |   |   |   | אלווירה מננדס |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | פרננדו הראשון, מלך לאון |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | סאנצ'ה מלאון |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **אלווירה מטורו** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלווירה מטורו** בוויקישיתוף
**פיליפ ר. "פיל" צימרמן** (נולד ב-12 בפברואר 1954) הוא יוצר PGP, תוכנת הצפנת הדואר האלקטרוני הנפוצה בעולם.

נולד בקמדן, ניו ג'רזי. למד פיזיקה באוניברסיטת אטלנטיק בפלורידה, ומאוחר יותר למד גם מדעי המחשב.

פועלו
-----

צימרמן היה הראשון להפיץ בפומבי מנגנון הצפנה-אסימטרית (מבוססת מפתח ציבורי). הפעולה הובילה לכך שרשויות המכס בארצות הברית הובילו במשך שלוש שנים חקירה פלילית נגד צימרמן, משום שכאשר הוציא לאור בחינם ב-1991 את תוכנת PGP דרך האינטרנט הפר את הגבלות ארצות הברית בנוגע לתוכנות הצפנה. לאחר ביטול ההאשמות מצד הממשל בסוף שנת 1996, יסד צימרמן את *PGP Inc*. החברה נמכרה לחברת הענק *Network Associates* בדצמבר 1997 וצימרמן כיהן בחברה במשך שלוש שנים כחבר הנהלה. ב-2002 נקנתה PGP שנית, הפעם על ידי חברת *PGP Corporation*, שם צימרמן מועסק כיועץ-מומחה.

בתחילת שנת 2006 החל צימרמן בהפצת התוכנה Zfone המאפשרת ביצוע תקשורות שיחה קולית על גבי רשת האינטרנט (בפרוטוקול VoIP) תוך שימוש בהצפנה אסימטרית. מחלקת ההגנה של ארצות הברית שקלה להגיש תביעה נגד ההפצה שכן היא מקשה, ואף אינה מאפשרת במקרים מסוימים, ציתות לשיחות המתבצעות בארצות-הברית, דבר שמותר על פי חוק במספר מדינות שם.

צימרמן פעיל כיום ביוזמת אוניברסיטת סטנפורד, המרכז לחברה ואינטרנט.

תמיכה ציבורית
-------------

קטע הקוד השנוי במחלוקת קועקע על זרוע מפגין
לאחר התביעה של רשויות המכס נגדו היו רבים שראו בצימרמן גיבור חופש המידע ולא אויב מדינה. רבים ראו בתביעה על שחרור קטע הקוד חוסר הבנה טכנולוגית מצד התביעה ועל כן יצאו במחאה. כאקט הפגנתי הועלו באינטרנט קטעי קוד קצרים בשפות תכנות דוגמת Perl, והופצו בקהילות קוד פתוח והאקרים ומשם הועברו להדפסה על פרטי לבוש וסטיקרים. מקרה קיצוני של התופעה היה קיעקוע קטע הקוד על זרוע אדם.

מחוות והוקרה
------------

צימרמן קיבל מספר פרסים על עבודתו החלוצית בהצפנה:

* 1995 - ניוזוויק מנה את צימרמן עם 50 האנשים המשפיעים ביותר על האינטרנט תחת רשימת ה-Net 50
* 1995 - פרס החלוציות מאת קרן החזית האלקטרונית
* 1995 - פרס קרייזלר על חדשנות בעיצוב
* 1996 - פרס נורברט וינר לאחריות קהילתית ומקצועית על קידום השימוש האחראי בטכנולוגיה
* 1998 - פרס על מפעל חיים מאת *Secure Computing Magazine*
* 1999 - פרס לואי בראנדי מאת *Privacy International*
* 2000 - הוכתר כאחד מעשרת המחדשים ביותר בתחום האי-ביזנס על ידי Infoworld
* 2001 - הוסף לרשימת היכל התהילה של תעשיית CRN.

לקריאה נוספת
------------

* סיימון סינג, **סודות ההצפנה**, תרגום: זהר בר-אור, ספרי עליית הגג (ידיעות אחרונות), 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיל צימרמן** בוויקישיתוף
* 

* פיל צימרמן, באתר dblp
* עמוד הבית של פיל צימרמן
* אתר חברת PGP Corporation
* אתר למנויים בלבד אשר שכטר, Silent Circle: האפליקציה החשאית שמפחידה סוכנויות ביון, באתר TheMarker‏, 16 בפברואר 2013
* כתבה במגזין WIRED הסוקרת את התביעה בנושא שחרור PGP
* כתבה באתר InfoWorld על Zfone והמחלוקת סביב הפצתו
* ?Why do you need PGP

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007457815005171
* ACM DL: 81100591619
* BIBSYS: 90835208
* dblp: 47/1862
* ISNI: 0000 0000 3216 2136
* LCCN: n95026072
* ORCID: 0000-0002-9488-1341
* RERO: 02-A004000588
* SNAC: w6m16k8n
* SUDOC: 171845447
* VIAF: 75558298
* WorldCat: lccn-n95026072

 |
**אַנדרֵיי פַּבלוביץ׳ סוּבּוֹטין** (ברוסית: **Андре́й Па́влович Суббо́тин**;‏ 1852 – 14 במרץ 1906) היה כלכלן באימפריה הרוסית.

ביוגרפיה
--------

בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה. הוא לימד מדעי מסחר וכלכלה במוסדות חינוך שונים בסנקט פטרבורג. לאחר שעזב את תחום ההוראה, עסק במחקרים כלכליים ברוסיה ומחוצה לה בשיתוף שרי הממשלה של ממשלת הצאר. בשנים 1885–1894 ערך את "כתב העת הכלכלי" (Экономический журнал). במאמריו הכלכליים הוא כתב את דעתו בנוגע להרחבת הפעילות הכלכלית, חיזוק המיסוי העקיף והצורך במס הכנסה.

ב־14 במאי 1906 הוא נפטר בסימאיז (Симеи́з) סמוך ליאלטה שבשטח אוקראינה של ימינו.

סובוטין ויהדות רוסיה
--------------------

סובוטין ערך בשנת 1887 מחקר מקיף על כלכלת היהודים בתחום המושב ולמעשה היה הראשון שערך מחקר מקיף שכזה ובו סקר את הפעילות הכלכלית של היהודים. הוא לא הסתפק בנתונים כלכליים בלבד אלא שאף להכיר את מנהגי הדת והתרבות של היהודים ואת כל זה תיאר בספרו המקיף שיצא בשנת 1888 ושמו "בתחום מושבם של היהודים".

בספרו זה הוא ניפץ כמה מהנחות היסוד לגבי היהודים. הוא מצא שהיהודים ובעיקר היהודיות חלשים מאוד בחישובים, וזאת עקב ההיקפים המצומצמים של המסחר בהם עסקו, כך שרובם לא הסתדרו בפעולות חשבוניות מעל המספר מאה.
כן הוא תיאר יהודים העוסקים בהצלחה בעבודות חקלאיות. הוא תיאר את היהודים הנתונים בתוך מסגרות של עזרה הדדית וגמילות חסדים, אך במסחר הם היו נכונים לשלוף ציפורניים אחד מול השני. בוילנא הוא תיאר חיים בדלות נוראה של היהודים המתגוררים במאורות תת-קרקעיות במרתפים.

באותן שנים של פוגרומים ניסה סובוטין לפעול למען היהודים בחוגי השלטון. לאחר מותו נכתב עליו כי היה מהנציגים המעטים של העם הרוסי שניסה להשיג ליהודים תנאי מחיה הוגנים באימפריה הרוסית, במעשים ולא רק במילים.

ספריו
-----

סובוטין חיבר ספרים ומאמרים רבים. ספרו "בתחום מושבם של היהודים" תורגם לעברית על ידי יונה גונופולסקי, ויצא בהוצאת "קדימה" (2020-21) המתמחה בתרגום ספרים מהרפורטואר הרוסי. את המבוא לספר, המבהיר את חשיבותו הרבה למחקר ההיסטורי, כתב פרופ' גור אלרואי.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיה פולק, ‏כך היינו: יום-יום בשגרת פוגרומים, בעיתון מקור ראשון, 25 בדצמבר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד יעקב שביט, הספר מציג תמונה של עולם הניגודים של היהודים באימפריה הרוסית, באתר הארץ, 8 בפברואר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007491710705171
* ISNI: 0000 0000 6397 476X
* LCCN: nr88000118
* NKC: js2017947311
* NLA: 35269295
* Trove: 890664
* VIAF: 19521226
* WorldCat: lccn-nr88000118

 |
בית המעיין של יאקוק לפני שנהרס
שרידים במרכז הגבעה
**יאקוּק** (בערבית:  **ياقوق**) היה כפר ערבי ששכן בגליל מצפון לכנרת, במרחק של 12.5 ק"מ מטבריה. כשליש משטח הכפר הערבי מהתקופה העות'מאנית שכן על שטח האתר הארכאולוגי של חוקוק המשתרע על שטח של 25–30 דונם. 

הכפר שכן על ראש הגבעה, ונעזב על ידי תושביו בשנת 1948 במלחמת העצמאות כנראה בחודש מאי, לאחר עזיבתו בתיו שימשו לאימוני צה"ל והם נהרסו סופית בשנת 1968.

בתי הכפר ניבנו מאבני גזית עשויות אבן גיר ובזלת. הבתים נבנו כבתי חצר והיו סמוכים זה לזה. למרגלות המדרון הצפון-מזרחי של הגבעה נמצא מעיין מים שסיפק מים לכפר, היום עין חוקוק. בתוך שרידי הכפר העותמאני נמצאו שרידי פריטים אדריכליים עתיקים שנעשה בהם שימוש משני.

בקרבת הכפר נמצא מבנה קבר עתיק המיוחס במסורות שונות לנביא חבקוק וכן תעלת המים של המוביל הארצי.

היסטוריה
--------

יאקוק וקבר חבקוק מוזכרים בסיפור מסעותיו של רבי שמואל בר' שמשון שסייר בארץ ישראל בשנת 1210 יחד עם נוסעים יהודים נוספים.

השם יאקוק מופיע בטקסט על גבי כתובת על קבר שנכתב על ידי רבי יעקב שהיה שליח הישיבה של הרבי יחיאל מפריס (לפני שנת 1257).

בשנת 1596 יאקוק הייתה שייכת לנפת (נהייה Nahiyah) ג'ירה שהייתה שייכת לסנג'ק של צפת. מספר התושבים היה 396 איש. והם שילמו מיסים על מספר גידולים ומתקני ייצור, כולל חיטה, שעורה וזיתים, עיזים, כוורות, ומתקנים ששימשו לעיבוד ענבים או זיתים.

ויקטור גרן שסייר בארץ במאה ה-19 תיאר את הכפר כבעל 20 בתי אבן, שהיו בו כ-200 תושבים מוסלמים והיה מוקף באדמה ראויה לעיבוד. הוא היה מוקף בבורות מים רבים ובעל מעיין מים באיכות טובה.

האתר נסקר במסגרת סקר ארץ ישראל המערבית על ידי משלחת בראשותו של קלוד קונדר הוא זיהה את המקום כשרידיו של היישוב העתיק חוקוק.

לפי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 153 תושבים ו-28 בתים נושבים.

בתקופת המנדט הבריטי הכפר היה שייך לנפת טבריה. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 בארץ ישראל, שטח הכפר היה 8,507 דונם טורקי, מתוכם 4,229 בבעלות ערבית, 4,275 בבעלות יהודית ו-3 דונם שטחים ציבוריים. כמות התושבים הוערכה ב-210 תושבים.

על כפר חקוק (יעקוק) בתקופה העות'מאנית כתב יצחק בן-צבי: "בין הכפרים שבהם היו באותה התקופה יהודים, נזכרו גם מעון ליד טבריה, כפר חקוק (יעקוק) וכן פמייס היא בניאס, ועגלון בעבר הירדן מזרחה".

ראו גם
------

* חוקוק (יישוב עתיק)
* עין חוקוק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאקוק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יאקוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  בני מוריס, **לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949**, ספרית אפקים, 1991, עמ' 588
2. ↑  יגאל טפר, גיל דרעין ויותם טפר, "חורבת חוקוק", **אזור נחל עמוד : פרקים על ההיאחזות היישובית**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, שנת 2000, עמ' 72
3. ↑  יהושע פראוור, **תולדות היהודים בממלכת הצלבנים**, הוצאת יד בן צבי, 2000, עמ' 216 ו-221
4. ↑  The Survey of Western Palestine: memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology
5. ↑  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמ' 2668
6. ↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, **Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine**, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
7. ↑  יצחק בן-צבי, ארץ ישראל וישובה בתקופת השלטון העות'מאני, מוסד ביאליק, ירושלים, תשט"ו, עמ' 189
**ריס ג'ושוע מקלנגן (BEM)** (באירית: **(BEM) Rhys Joshua McClenaghan**; נולד ב-21 ביולי 1999) הוא מתעמל אירי המתחרה עבור אירלנד וצפון אירלנד. זוכה מדליית ארד באליפות העולם (שטוטגרט 2019), אלוף אירופה (גלאזגו 2018) ואלוף משחקי חבר העמים (גולד קוסט 2018) בתרגיל סוס הסמוכות ובכך היה למתעמל האירי הראשון שזכה במדליית ארד באליפות עולם ובמדליית זהב באליפות אירופה.

ביוגרפיה
--------

מקלנגן נולד במחוז דאון שבצפון אירלנד לטרייסי ודני מקלנגן. הוא התאמן במועדון ההתעמלות רת'גייל שבבנגור. בהמשך עבר לדבלין כדי להתאמן במכון האירי לספורט באבוטסטון. הוא מתאמן בהדרכתו של לוק קרסון.

### 2016

באליפות בריטניה בהתעמלות שנערכה בשנת 2016 זכה במדליית ארד בתרגיל סוס הסמוכות, אחרי המדליסטים האולימפיים לואיס סמית' ומקס ויטלוק. באותה שנה, באליפות אירופה לנוער זכה במדליית כסף בתרגיל סוס הסמוכות.

### 2018

#### אלוף אירופה ואלוף משחקי חבר העמים

במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, אוסטרליה בשנת 2018 זכה במדליית זהב בתרגיל סוס הסמוכות וניצח את האלוף האולימפי ואלוף העולם המכהן, מקס ויטלוק מבריטניה, בשל ביצוע טוב יותר למרות שלשניהם היה ניקוד זהה של 15.100 נק'. הייתה זו המדליה הראשונה בהתעמלות של צפון אירלנד במשחקי חבר העמים הבריטי. באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו אותה שנה (אנ') הוא זכה במדליית זהב בתרגיל סוס הסמוכות בתוצאה של 15.300 נק', לפני רוברט זליגמן מקרואטיה (14.866 נק') וסשו ברטונציי מסלובניה (14.866 נק') והפך לאלוף אירופה הראשון של אירלנד.

### 2019

#### מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בשטוטגרט באוקטובר 2019 זכה במדליית ארד בתרגיל סוס הסמוכות בתוצאה של 15.400 נק', אחרי מקס ויטלוק מבריטניה (15.500 נק') ולי צ'יקאי מטייפה (15.433 נק'), הראשונה אי פעם של אירלנד ובכך היה למתעמל המעוטר ביותר של אירלנד בכל הזמנים.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים במקום שביעי בתרגיל סוס הסמוכות בתוצאה חלשה יחסית של 13.100 נקודות. בשלב המוקדמות הוא עלה מהמקום השני בתוצאה של 15.266 נקודות.

הישגים ואתרים
-------------

בינואר 2021 הוענקה למקלנגן מדליית האימפריה הבריטית (אנ') כאות הוקרה על הישגיו בתחום ההתעמלות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריס מקלנגן** בוויקישיתוף
* ריס מקלנגן, ברשת החברתית פייסבוק
* ריס מקלנגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ריס מקלנגן, ברשת החברתית אינסטגרם
* ריס מקלנגן, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ריס מקלנגן, באתר olympedia.org
* ריס מקלנגן, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* ריס מקלנגן, באתר התאחדות ההתעמלות הבינלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "No. 63218" (עמ' N34), לונדון גאזט, ‏31 בדצמבר 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ריס מקלנגן"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק במערכת הקווים. אם התכוונתם למספר, ראו 5 (מספר).
קווי עזר
במוזיקה, **חַמְשָׁה** היא מערכת של חמישה קווים ישרים אופקיים ומקבילים, הרחוקים מרחק שווה זה מזה, שעליהם רושמים את התווים. הרווח בין הקווים נקרא **בֵּינָה**.
ניתן לרשום תווים על הקווים או ביניהם. גובה הקו על גבי החמשה מצביע על גובהו יחסית לשאר הצלילים בחמשה.

כאשר מסמנים תו בגובה נמוך יותר מהקו התחתון של החמשה, או גבוה מהקו העליון של החמשה, ניתן להרחיב את החמשה לאותו תו ספציפי, על ידי תוספת של קווים צרים, באורך סימון התו, הנקראים "קווי עזר".

היסטוריה
--------

קפריצ'ו לצ'מבלו (1664) מאת המלחין הסיציליאני ברנרדו סטוראצ'ה; תפקיד יד ימין כתוב בחמשה בת 6 קווים, יד שמאל בחמשה בת 7 קווים.
אלמנד לצ'מבלו מאת הנרי פרסל, כתוב על חמשות בנות שישה קווים.
עט מיוחד בעל חמישה חודים הכותב חמשות.
החמשה המודרנית היא תוצאה של התפתחות הדרגתית בסימון התיווי במוזיקת הכנסייה, במשך מאות שנים. 
החל מהמאה ה-8 לספירה נהגה בכנסייה שיטת רישום מלודיה באמצעות נוימות, סימנים ואותות קבועים מעל הטקסט המושר, בדומה לטעמי המקרא. בתקופה מאוחרת יותר התפתחו הנוימות הדיאסטמטיות, בהן גם למרחק הסימון מעל הטקסט הייתה משמעות, ולא רק לסימנים עצמם, דבר שאיפשר לקורא התווים להעריך את יחסי הגובה בין הצלילים השונים שעליו לשיר. שיטה זו שימשה מהמאה העשירית לערך עד ראשית המאה ה-11. שינוי מהפכני חל כשהוסיפו שני קווים מאוזנים לנוימות, שמטרתם הייתה להצביע על גובה מוחלט של צלילים (על פי רוב ביחס לצלילים דו ופה, בשל מיקומם מעל מרווחים של חצי טון במערכת הדיאטונית). 

גווידו ד'ארצו הציע צורת רישום שכללה צביעת הקו שעליו סומן הצליל דו בצבע צהוב, ואילו הקו של הצליל פה נצבע באדום. בהמשך התפתחה צורת רישום בת ארבעה קווים , ומשם התפתחה החמשה בת ימינו.

ראו גם
------

* גווידו ד'ארצו
* מפתח (מוזיקה)
* תו (מוזיקה)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חמשה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חמשה** |

* חמשה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לימוד תווים בחמשה - סרטון הדרכה ביוטיוב
**רון ציפר** (נולד ב-24 בינואר 2003) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז והקלע בהפועל באר שבע דימונה מליגת העל בכדורסל ובנבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 20.

ביוגרפיה
--------

ציפר החל את דרכו בקבוצת הכדורסל של חוף אשקלון, בהמשך עבר לשחק במחלקת הנוער של א.ס אשקלון בה שיחק בליגה הלאומית לנוער. הוא החל את קריירת הבוגרים שלו בגיל 17 במדי הקבוצה בליגה הארצית. בסיום עונתו הראשונה בקבוצה זומן לסגל נבחרת הנוער בה שיחק במסגרת טורניר הצ’לנג’ר האירופאי שהחליף במהלך מגפת הקורונה את אליפות אירופה לנוער. במסגרת הטורניר בלט ציפר עם ממוצעים של 25.2 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק ואף נבחרת למצטיין הטורניר.

באוגוסט 2021 חתם ציפר על חוזה לשלוש שנים בהפועל באר שבע דימונה ובעונה הראשונה הושאל לקבוצת נעוריו א.ס אשקלון.

לקראת אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2022 זומן ציפר לנבחרת עד גיל 20 והשתתף עמה באליפות שנערכה במונטנגרו, במהלך האליפות העמיד ממוצע של 2.1 נק'.

את הופעת הבכורה בליגת העל ערך במדי הפועל באר שבע במשחק בית נגד עירוני קריית אתא. את נקודות הבכורה קלע נגד אותה קריית אתא במסגרת משחק חוץ בסיבוב השני. במהלך העונה שותף ציפר ב-8 משחקים בהם העמיד ממוצע של 3.1 נקודות ב-5.6 דק' בעונה הסדירה ו-2 נק' ב-6 דק' בשלב הפלייאוף. בליגה הבלקנית היה ציפר שותף לזכייה באליפות הליגה, במהלך העונה שותף ב-7 משחקים בהם העמיד ממוצע של 11.6 נקודות ו-2.4 ריבאונדים.

ביולי 2023 נכלל בסגל נבחרת ישראל עד גיל 20 לאליפות אירופה ביוון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סער שהם, ‏רון ציפר: כוכב נבחרת הנוער של ישראל שהלהיב את אירופה, באתר ערוץ הספורט, 12 באוגוסט 2021
2. ↑  Ron ZIPPER
3. ↑  "השמיים הם הגבול בשבילו": מי אתה רון ציפר?, באתר Sports Rabbi, ‏9 באוגוסט 2021
4. ↑  רון ציפר בעונת 2022/23 בליגת העל
5. ↑  Ron Zipper 16 PG/SG

* פרופיל, באתר eurobasket
**זהרון אדום** (שם מדעי: ***Pterois volitans***) הוא מין זהרון ממשפחת העקרבנוניים שבסדרת העקרבנונאים. הוא קרוב למין זהרון הדור, ובעבר נחשב לתת-מין שלו אך הופרד. מין זה נפוץ בטבע במימי האזור האינדו-פסיפי, אך הופץ כמין פולש בים הקריבי ובחופי אמריקה המזרחיים.

הזהרון יכול להגיע בבגרות לאורך 47 סנטימטרים בעוד הצעירים מגיעים לאורך של 2.5 סנטימטרים. הוא בעל רצועות סנפירי חזה רחבים המפוספסים בשחור-לבן בעוד הגוף מפוספס באדום-לבן. חלק מהסנפירים מכילים ארס המגונן על בעליהם. הזהרון בעל פה ענקי מוקף בזיזים בשרניים על שפתיו ובעל עיניים גדולות בחלק העליון של הראש. בניגוד להרבה עקרבנונים הוא אינו מחכה לטרף במקום אחד אלא נע אחריו לאיטו, משתמש בסנפיריו כדי לבלבל את הטרף עד ליניקתו המהירה אל פיו. הזהרון יכול לחיות 10 שנים בטבע.

מין זה הופץ כמין פולש בים הקריבי והחוף המזרחי של ארצות הברית. הוא יכול להתרבות במהירות והוא כבר התרבה מחופי קרוליינה הצפונית עד פלורידה ולאורך האיים הקריבים וחופי אמריקה המרכזית. עקב קוציו הארסיים אין לו הרבה טורפים טבעיים (אף על פי שכמה מיני דקריים, מורניים ומין של תולעת ים טורפת - בוביט יכולים לצוד אותו), והוא יכול להתרבות במהירות ולפגוע במאות דגיגים החיים בים הקריבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זהרון אדום** בוויקישיתוף
* זהרון אדום, באתר ITIS (באנגלית)
* זהרון אדום, באתר NCBI (באנגלית)
* זהרון אדום, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* זהרון אדום, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* זהרון אדום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* זהרון אדום, באתר FishBase (באנגלית)
* זהרון אדום, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהרון אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537564905171
* LCCN: sh2005000610

 |