recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**למבדותריום** (שם מדעי: ***Lambdotherium***; משמעות השם: "בהמת גלים") הוא סוג יונק פרהיסטורי מסדרת מפריטי הפרסה, שחי בתקופת האאוקן לפני 48 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו באמריקה הצפונית, רבים מהם בקולורדו ובויומינג, בידי חוקר המאובנים אדוארד דרינקר קופ שתיאר אותם ב-1880. סוג זה כלל מין יחיד - *Lambdotherium popoagicum*. מינים נוספים שהוצעו בסוג התאחדו עם מין זה.

הלמבדותריום היה מפריט פרסה קדום בעל דמיון להירקותריום ולאאוהיפוס, מראשוני הסוסיים והיה כנראה בעל אב קדמון משותף איתם. הוא דמה גם לראשון הברונתותריומים, האאוטיטאנופס שהיה קטן בהרבה מקרוביו המגושמים המשוריינים. יונק זה לא עלה בגודלו על 50 ס"מ והיה בעל רגליים דקות בעלות 4 אצבעות מכוסות פרסה. הוא היה בעל מבנה גוף שהזכיר מעט את ראשוני הקרנפיים והברונתותריומיים, כך שהוא היה קרוב גנטית לקרנפים. כיום משייכים אותו למשפחה - Lambdotheriidae שאין לה קרובים מודרניים.

ליונק זה הייתה גולגולת צרה שמעל 65% ממנה כלל החוטם. הלסתות היו בעלות שיניים חותכות ישרות בקצה הלסת ולצידם זוג ניבים גדולות מכל לסת. מאחוריהם היו שיניים טוחנות, קצרות וקטנות יותר שהותאמו ללעיסת עלים. הוא חי סביב גדות אגמים ונהרות רדודים ובאזורים לחים נוספים וניזון מעלים וצמחייה רכה. עם זאת הוא נכחד במהירות עקב היעלמות התייבשות שאירעה לקראת סוף האאוקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למבדותריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**משה בנוביץ** (נולד ב-16 באוקטובר 1962) הוא חוקר תלמוד והלכה ישראלי, פרופסור מן המניין במכון שכטר למדעי היהדות. מחקריו מתמקדים בתולדות ההלכה וניתוח טקסטים תלמודיים בענייני שבועות ונדרים, קריאת שמע ותפילה, ברכות ומועדים. בשנים האחרונות מקדיש בנוביץ את עיקר עבודתו המחקרית לכתיבת פירושים מדעיים לפרקים שלמים בתלמוד הבבלי, ועד כה ראו אור פירושיו לשישה פרקים.

קורות חיים
----------

בנוביץ נולד בפיטסבורג שבארצות הברית. סיים תואר ראשון בשפות שמיות עתיקות בהצטיינות באוניברסיטת קולומביה בשנת 1983. סיים תואר שני בתלמוד באוניברסיטת בר-אילן בהצטיינות בשנת 1987. הוא כתב עבודת גמר בנושא "נוסח פרק שבועות שתים בתרא בבבלי: מהדורה ביקורתית עם מבוא" בהנחיית פרופסורים ש"י פרידמן וצ"א שטיינפלד. הוא סיים תואר שני נוסף במקרא באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1987. בשנת 1993 קיבל תואר דוקטור מבית המדרש לרבנים באמריקה של התנועה המסורתית בתלמוד בהנחיית ש"י פרידמן. נושא עבודתו היה "פירוש מדעי לפרק שבועות שתים בתרא בבבלי". החל ללמד במכון שכטר בשנת 1993. בשנת 2002 מונה כפרופסור חבר במכון שכטר, ומשנת 2010 משמש כפרופסור מן המניין במוסד. בין השנים 1991 ל-1994 היה מרצה באוניברסיטת חיפה. בשנת 2004 שימש כפרופסור חבר אורח בית המדרש לרבנים באמריקה.

בשנת 1998 הוענק לו פרס ע"ש פינקלשטיין בתלמוד של ביהמ"ד לרבנים באמריקה. בשנת 2007 קיבל את מלגת Harry Starr Fellowship in Jewish Studies מאוניברסיטת הרווארד.

הוא נשוי ואב לשלושה.

מספריו
------

* פרק שבועות שתים בתרא: בבלי שבועות פרק שלישי – מהדורה מדעית וביאור מקיף, בהוצאת בית המדרש לרבנים באמריקה, ירושלים וניו יורק תשס"ג.
* תלמוד האיגוד: מאימתי קורין את שמע: ברכות פרק ראשון מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים תשס"ו.
* תלמוד האיגוד: לולב וערבה, החליל: סוכה פרק רביעי ופרק חמישי מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים, תשע"ד.
* תלמוד האיגוד: כיצד מברכין: ברכות פרק שישי מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים תשע"ו.
* תלמוד האיגוד: חזקת הבתים: בבא בתרא פרק שלישי מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים תשע"ט (שני כרכים).

* Kol Nidre: Studies in the Development of Rabbinic Votive Institutions, Scholars Press, Atlanta GA, 1998

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת המאמרים של משה בנוביץ' באתר רמב"י
* משה בנוביץ (1962-), דף שער בספרייה הלאומית

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258425405171
* BIBSYS: 99059247
* BnF: cb158958026 (data)
* GND: 1158541465
* ISNI: 0000 0000 6666 1136
* LCCN: n98043221
* NTA: 192884891
* RERO: 02-A005672158
* VIAF: 24938004
* WorldCat: lccn-n98043221

 |
רבי מנחם מנדל הלברשטאם מסטרופקוב
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
רבי **מנחם מנדל הלברשטאם** (י"ד באדר א' תרל"ה - ו' באייר תשי"ד, 9 במאי 1954) היה האדמו"ר השני מסטרופקוב.

ביוגרפיה
--------

נולד כבן בכור לרבי אברהם שלום הלברשטאם האדמו"ר הראשון מסטרופקוב, ולחיה יהודית בתו של רבי אברהם חיים הורוביץ מלינסק. כסנדק בברית המילה שלו שימש רבי חיים הלברשטאם (ה"דברי חיים") מצאנז, הוא נקרא על שם סבו רבי מנחם מנדל מלינסק. 

בילדותו התייתם מאמו ונתגדל בבית זקינו משינאווא, בבחרותו קיבל סמיכה מהרב שמואל ענגיל אב"ד ראדומישלא, נישא לאסתר בת הרב יעקב קופל פרנס מראשי הקהל בגארליץ וחתן הרב רבי יוסף זאב מקשאנוב נכדו של הדברי חיים מצאנז.

בשנת ה'תרע"ט הוכתר על ידי אביו לרב הצעיר בסטרופקוב והקים ישיבה לבחורים שבה העביר מדי יום שני שיעורים, בעיון ובבקיאות. לאחר פטירת אביו בקיץ ה'ת"ש (1940), הוכתר לממלא מקום אביו כאדמו"ר מסטרופקוב. הוא שרד את ימי שואת יהודי הונגריה, בתחילת שנת תש"ה הסתתר בבונקר בפרשבורג, כשהוא מבטיח בכתב שכל יושבי הבונקר ינצלו כפי שאכן קרה. במלחמה איבד את כל משפחתו מלבד נכדה אחת שהקימה משפחה לאחר המלחמה, בחודש אייר תש"ה הגיע לציריך שבשווייץ, לאחר סיום המלחמה היגר לארצות הברית בחנוכה ה'תש"ז (1947). עם הגיעו החל בשיקום החסידות בבית המדרש שהקים בשכונת ויליאמסבורג. כמו אביו נודע כבעל מופת ורבים שיחרו לפתחו. הוא נישא בשנית לבריינדל בת הרב שלמה ברוך פראגר אב"ד פטרוואסלע ונכד המהר"ם שיק.

בשנת תשי"ב הידרדר מצב בריאותו, ונפטר בו' באייר ה'תשי"ד, 9 במאי 1954, ארונו הובא ארצה והוא נטמן בח' באייר בהר המנוחות. הוא לא השאיר אחריו צאצאים שיכלו לשמש תחתיו בהנהגת החסידות ולאחר פטירתו התמנה לאדמו"ר בן אחותו רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם.

חלק מדברי תורתו נדפסו בשנת תשט"ז בספר "דברי מנחם". בשנת תשע"ט יצא בהוצאה חדשה עם קורות חייו ועוד.

משפחתו
------

לרב הלברשטאם ולאשתו הראשונה אסתר היו שישה בנים ושתי בנות, בניו וכלותיו, בנותיו וחתניו נרצחו כולם במהלך שואת יהודי אירופה. שרדה רק נכדה אחת שליוותה אותו במשך כל שנות המלחמה.

כמה מבניו שירתו עד מותם בתפקידים רבניים:

* הרב דוד - אב"ד בדאברא
* הרב יחזקאל שרגא - אב"ד בווארנוב
* הרב אברהם נפתלי - דיין ומו"צ בסאטמר

לקריאה נוספת
------------

* **איש האמת** - פרקי חיים, משה יהודה נחמיה הלברשטאם, תשס"ט
* יחזקאל שרגא פרנקל, **רבינו הקדוש משינאווא**, רמת גן תשס"ב, עמודים תשנד-תשסח

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטים על חייו (ביידיש)
* תצלום האדמו"ר רבי מנחם מנדל מסטרופקוב
* אדמו"ר רבי מנחם מענדל הלברשטאם מסטרופקוב, באתר MyTzadik

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספר דברי מנחם על פי עדות של שני חסידים שהיו באותו בונקר.
2. ↑  בסוף ספר דברי מנחם הנ"ל הובאו עדויות על מופתיו.
בארכאולוגיה, **מִיקְרוֹלִית** (מיוונית, "אבן זעירה") הוא נתז אבן מאורך ובעל ממדים קטנים, אשר שוברר (סותת בעדינות לקבלת צורה מסוימת או ליצירת צד נוח לתקיעה בידית) ונעשה בו שימוש כחלק מכלי. אין הגדרה קבועה לגודל הלהבונים המוגדרים כמיקרוליתים. בדרך כלל מסווגים ככאלה להבונים באורך של חמישה ס"מ ופחות. שימוש נדיר נעשה במיקרוליתים כבר במהלך התקופה הפלאוליתית התיכונה והתקופה הפלאוליתית העליונה ומקבילותיהן האפריקאיות. עם זאת, המיקרוליתים מזוהים בעיקר עם התקופה שלאחר העידן הפלאוליתי, התקופה האפיפלאוליתית בצפון אפריקה ומערב אסיה והתקופה המזוליתית באירופה. בארץ ישראל השימוש במיקרוליתים מגדיר את הראשונה, שהתחילה לפני כ-23,000 אלפי שנים. בדרך כלל שימש המיקרולית כחלק מכלי עץ או עצם מורכב יותר, למשל מגל, חץ ודומיהם.
חומר הגלם הפופולרי ביותר ליצור המיקרולית היה הצור בזכות חדותו והתאמתו לסיתות, אולם נמצאו עדויות לשימוש באובסידיאן. המיקרוליתים נוצרו מלהבונים, שנקטמו או שובררו מלהבים, או הותזו כבר כלהבון מגרעין הצור. קיימים מיקרוליתים בעלי צורה גאומטרית מוגדרת המתקבלת על ידי השברור, כטרפז, משולש וסהרון. 

צורת המיקרולית וטכניקת יצורו מהווים סמן של קבוצות ציידים־לקטים, ובכך מסייעים בתיארוך והבדלה בין תרבות אחת לשנייה. לדוגמה, בתקופה האפיפלאוליתית של ארץ ישראל מוגדרות (בין השאר) התרבות הכבארית, לפי מיקרוליתים משובררים בפאה הצרה שלהם; התרבות הכבארית הגאומטרית לפי מיקרוליתים גאומטריים - טרפז ומלבן; והתרבות הנאטופית לפי מיקרוליתים משובררים לצורת סהרון. תוצר לוואי של תהליך יצור המיקרולית בחלק מהתרבויות היא הנקר המיקרוליתי (Microburin).

לקריאה נוספת
------------

* Belfer‐Cohen, A. & Goring‐Morris, N. (2002). Why microliths? Microlithization in the Levant. Archeological Papers of the American Anthropological Association, 12(1), 57-68.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקרולית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4169831-9

 |
**טופ-היט** (באנגלית: **TopHit**) הוא פורטל מוזיקה רוסית, העוסק בהפצה דיגיטלית אונליין של שירים חדשים לרדיו וסרטוני מוזיקה לערוצי טלוויזיה, וכן בפרסום מצעדים המבוססים על רוטציה של השירים בשידור. כל מצעדי Tophit מתעדכנים מדי שבוע ביום רביעי.

בשל הפופולריות שלו (יותר מ -420 תחנות רדיו שותפות) והזמינות לקהל הרחב של תרשימים שפורסמו, TopHit.ru משמש לעיתים קרובות כמקור לנתונים על הפופולריות של אמן ברוסיה. Universal Music קראה ל-Tophit.ru כאתר הסמכותי ביותר העוקב אחר שידורי הרדיו של רוסיה.

השיר הראשון 1 № היה "האוקיינוס ושלושת הנהרות" (Океан и три реки) של להקת "VIA Gra" וולרי מילדזה ב־23 בנובמבר 2003.

מצעדים
------

בכל שבוע מתפרסם Airplay Detection TopHit 100 - תרשים מאוחד המתבסס על רוטציה של השירים בשידור של תחנות רדיו שותפות. בעלי זכויות היוצרים מפרסמים את עבודותיהם בפורטל. לאחר מכן, תחנות הרדיו השותפות מורידות אותן וכל שבוע מספקות דיווחים על הביקוש לשירים בשידור.

בנוסף לתרשים המאוחד, מתפרסמים תרשימים שבועיים עבור מוסקבה, סנט פטרסבורג וקייב, טבלאות חודשיות (כלליות, כמו גם עבור ערים שצוינו) ותרשימים שנתיים (כללי, עבור ערים שצוינו ולחוד לפי זמרים). נתונים סטטיסטיים נפרדים על הזמנת היצירות בידי מאזינים נשמרים.

על סמך נתוני הפורטל, ערוץ Muz-TV משנת 2010 עד 2013 הוציא את תוכנית הטלוויזיה "Top Hit Chart", המציגה את שלושים השירים הפופולריים ברדיו ברוסיה ובמדינות חבר העמים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טופ-היט (באנגלית)
* טופ-היט, ברשת החברתית פייסבוק

* טופ-היט, ברשת החברתית טוויטר

* טופ-היט, ברשת החברתית אינסטגרם

* טופ-היט, ברשת החברתית VK

* טופ-היט, סרטונים בערוץ היוטיוב

| מצעדי מוזיקה |
| --- |
| אפריקה | דרום אפריקה • ניגריה |
| אסיה | אינדונזיה • הודו • הונג קונג • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • יפן • ישראל • לבנון • סין • פקיסטן • קוריאה הדרומית • תאילנד |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • איטליה • אירלנד • אסטוניה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד (הולנד טופ 40 • מצעדי הולנד) • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • ליטא • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • קרואטיה (שירי קרואטיה • HR טופ 40) • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית • מקסיקו (איירפליי • טופ 100 • מוניטור לטינו) • קנדה |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |
| אמריקה הדרומית | ארגנטינה • ברזיל (טופ 100 ברזיל • שירי ברזיל) • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • קולומביה |
| אמריקה המרכזית | אמריקה המרכזית • הונדורס • קוסטה ריקה |
טנק חילוץ M88 עם שיפורים ישראליים הכוללים מיגון כלוב וצריחון מפקד מוגבה. הטחל"ץ שבתמונה מניף מנוע של מרכבה סימן 4.
**טנק החילוץ M88** הוא טנק חילוץ (טחל"ץ) בינוני-כבד ונחשב לאחד מטנקי החילוץ הגדולים ביותר הנמצאים בשירות כיום בעולם. מטרת הטחל"ץ היא חילוץ כלי רכב ובעיקר רכב קרבי משוריין וטנקים הנפגעים בשדה הקרב. הטחל"ץ יכול לפעול בכל מזג אוויר ומבוסס על טנק ה-M60 פטון האמריקאי. ייצורו הסדרתי של ה-M88 החל בשנת 1961 וכיום הוא משמש צבאות רבים, כולל צה"ל.

השימוש הניכר ביותר בטנק חילוץ זה היה במלחמת וייטנאם, מלחמת המפרץ, מלחמת עיראק ובמלחמת קוסובו.

תפקידו של ה-M88
---------------

תפקידו העיקרי של **טנק החילוץ M-88** הוא לתקן או להחליף חלקים פגועים בכלי רכב צבאיים (בעיקר רכב קרבי משוריין) בזמן שהם מותקפים. בנוסף, ה-M88 משמש לחלץ כלי רכב תקועים (למשל רכב אשר הופל לאדמה בוצית ואיבד יכולת לנוע). ל-M88 יש מנוף עם כננת המאפשר החלפת חלקים פגומים ברק"מ (בעיקר החלפת המנוע). המנוף מרים את החלק הפגום ומוריד במקומו חלק חילוף תקין. ל-M88 יש גם כננת לגרירת רכבים תקועים. ל-M88 מחובר APU ("יחידת כוח עזר") המאפשר לו להעביר כוח הידראולי וכוח חשמלי לרכבים אחרים.

במלחמת עיראק השתמש צבא ארצות הברית במנוף ובכננת של ה-M88 למשימות בנייה והנדסה קרבית, בעיקר הצבת חומות המורכבות ממקטעי בטון מודולריים.

בצה"ל, ה-M88 משרת לצד דחפורי D9 משוריינים המסייעים בחילוצים. רוב תפקידי הגרירה הועברו לדחפור, שמשמש גם לחילוץ כלי רכב שהתהפכו. ב-2008 הוסבו מספר דחפורי D9L לחילוץ אחרי שהמעקר האחורי שלהם הוחלף בכננת חילוץ. בעקבות התגברות איום הנ"ט בלבנון ורצועת עזה מוגנו חלק מטנקי ה-M88 במיגון כלוב.

### דגמים

* **M88**: הדגם המקורי הנחשב לטנק חילוץ בינוני, בעל צוות של 5 חיילים.
	+ **M88A1**: דגם משודרג, בעל מערכת אב"כ ומשגרים למדוכות עשן, בעל צוות של 3–4 חיילים.
	+ **M88A2 "הרקולס"**: דגם גדול יותר במידות ומשקל, בעל יכולות הרמה משופרות ונחשב לטנק חילוץ כבד, בעל צוות של 3 חיילים.

מדינות המשתמשות בטנק החילוץ M-88
--------------------------------

* ארצות הבריתארצות הברית ארצות הברית: צבא ארצות הברית וחיל הנחתים של ארצות הברית
* ישראלישראל ישראל: צה"ל (מופעל על ידי חיל הטכנולוגיה והאחזקה)
* אוסטרליהאוסטרליה אוסטרליה: צבא אוסטרליה
* אוסטריהאוסטריה אוסטריה: צבא אוסטריה
* מצריםמצרים מצרים: הצבא המצרי
* גרמניהגרמניה גרמניה: הצבא הגרמני
* יווןיוון יוון: הצבא היווני
* לבנוןלבנון לבנון: צבא לבנון
* פקיסטןפקיסטן פקיסטן: צבא פקיסטן
* פורטוגלפורטוגל פורטוגל: הצבא הפורטוגזי
* טורקיהטורקיה טורקיה: צבא טורקיה
* הרפובליקה הסיניתהרפובליקה הסינית הרפובליקה הסינית: צבא טאיוואן
* ספרדספרד ספרד: צבא ספרד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טנק חילוץ M-88** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7700363-9

 |
**מנחם מנדל אייזנשטאדט** (סיוון ה'ת"ר, יוני 1840 - ה'תר"ס, 1900) היה רב פולני-ליטאי, רבן של קמינקא, ליסקובה, זובלין ושצ'וצ'ין.

ביוגרפיה
--------

נולד בשצ'וצ'ין למלכה ראשה (בת ר' דוב בער מסלונים) ולרב נח חיים, רבה של העיר. למד בכמה ישיבות ואצל אביו. בשנת ה'תרי"ז נישא ושנה לאחר מכן קיבל משרת רבנות ראשונה בעיר קמינקא.

לאחר שנים אחדות עבר לכהן בליסקובה שבפלך הורדנה ואחר כך לזובלין שבפולין.

בשנת ה'תרכ"ח התיישב בוורשה וכיהן בה כמו"צ במשך שמונה שנים.

בשנת ה'תרל"ו (1876) התמנה על מקום אביו כרבה של עיר הולדתו שצ'וצ'ין והחזיק במשרתו זו עד פטירתו בשנת ה'תר"ס, 1900.

ספרו "צמח מנחם" (ורשה תרמ"ב) מכיל פלפולים וחידושים על ארבעת חלקי שולחן ערוך המסודרים בסגנון ספרות השו"ת.

משפחתו
------

שנים מאחיו שימשו אף הם ברבנות: הרב שלום דוב בער אייזנשטאדט כיהן כאב"ד לכוביץ', והרב ברוך בן ציון מישקובסקי כאב"ד מוסטי ולאחר פטירת חותנו, רבי אברהם עזרא כ"ץ מאמדור, כרבה של אמדור.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' מנחם מענדיל אייזענשטאדט, **דור רבניו וסופריו**, תרנ"ה-תרס"ה, חלק א, עמוד 8, באתר היברובוקס

ספריו
* ****פלגי מים****, הספד על רבי ישעיהו מושקט, ורשה תרכ"ח, באתר היברובוקס
* ****צמח מנחם****, ורשה תרמ"ב, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי אייזנשטאדט, דור רבניו וסופריו, להלן "קישורים חיצוניים". השתמש גם בשם המשפחה "אוסטרינסקי", כך הוא מוזכר בספר היזכור לקהילת שצ'וצ'ין, תל אביב תשכ"ז, עמ' 30.
**רָאדִי נָאיְדֶנוֹב** (בבולגרית: **Ради Найденов**;‏ נולד ב-24 באוגוסט 1962, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן בין ינואר למאי 2017 כשר החוץ של בולגריה בממשלת המעבר של אוגניאן גרדז'יקוב.

קורות חייו
----------

ראדי נאידנוב נולד בסופיה למשפחה בעלת אוריינטציה פוליטית. סבו היה שר המשפטים של בולגריה בין 1946 ל-1962 וחתם על גזר דין המוות שהוטל על ניקולה פטקוב. נאידנוב רכש השכלה אקדמית ביחסים בינלאומיים באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בסופיה. לאחר תום לימודיו הצטרף למפלגת האיחוד הלאומי של חקלאי בולגריה. בין 2001 ל-2002 כיהן כסגן שר ההגנה של בולגריה בממשלו של סימאון סקסקובורגותסקי. בין 2005 ל-2011 כיהן כשגריר בולגריה באוסטריה, ובין 2012 ל-2017 כיהן כשגריר בולגריה בגרמניה.

בבחירות לנשיאות שנערכו בבולגריה ב-2016 גבר רומן ראדב שנתמך על ידי המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית על צצקה צצ'בה אשר התמודדה מטעם מפלגת השלטון. בעקבות תוצאות הבחירות התפטרה ממשלת בולגריה ובראשה בויקו בוריסוב. ב-24 בינואר מונה אוגניאן גרדז'יקוב על ידי הנשיא רומן ראדב לתפקיד ראש ממשלת מעבר בבולגריה, וב-27 בינואר מונה נאידנוב לתפקיד שר החוץ. לאחר הבחירות הכלליות שנערכו במרץ 2017, עלה בידי בויקו בוריסוב להקים ממשלת קואליציה וב-4 במאי 2017 מונתה אקטרינה זכרייבה לתפקיד שרת החוץ של בולגריה.

ב-2019 מונה לשגריר בולגריה בשווייץ ולשגריר לא-תושב בליכטנשטיין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראדי נאידנוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקורב לרוסיה זכה בבחירות לנשיאות בולגריה וגרם להתפטרות הממשלה, באתר וואלה!‏, 14 בנובמבר 2016.
2. ↑  Bulgaria's PM resigns after party defeated in presidential election, באתר cbc news (באנגלית).
3. ↑  Ognyan Gerdzhikov is Bulgaria’s new interim PM, snap elections on March 26 (ROUNDUP), באתר focus-fen.net (באנגלית).
4. ↑  ראדי נאידנוב, באתר משרד החוץ של בולגריה (באנגלית).
5. ↑  ראש המשלחת בשווייץ באתר משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**דניאל מיטוב** | **שר החוץ של בולגריה** 27 בינואר 2017 - 4 במאי 2017 | **הבא**:**אקטרינה זכרייבה** |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכפר ביוון. אם התכוונתם לרחוב ראשי ברומא העתיקה, ראו ויה סקרה.

**סקרה** (ביוונית: **Σκρα**) הוא כפר בצפון-מערב יוון בשטח מרכז מקדוניה, השוכן 81 ק"מ צפונית-מערבית מסלוניקי, 115 ק"מ דרומית-מערבית מסקופיה, 138 ק"מ מערבית מאוחריד וכ-4 ק"מ מגבול מקדוניה. בכפר מתגוררים בו 287 נפשות נכון לשנת 2001.

הכפר הציורי סקרה מצוי 24 ק"מ מעיירת המחוז אקסיופולי בגובה 520 מטרים מעל פני הים, על מדרון הר מיוער בעצי אלון, סמוך מאוד לפסגת ההר המכונה **סקרה די לגקן** וגובהו 560 מטרים. בקרבת הכפר מספר אגמים נחלים ומפלים.

מבחינת אתנית, 99% מהאוכלוסייה הם ממוצא יווני, ומבחינת דתית 98% הם נוצרים אורתודוקסים, 1.3% הם מוסלמים סונים ו-0.7% קתולים.

הכפר נוסד בתקופה בה נשלט אזור מרכז מקדוניה על ידי האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית, נותר הכפר בשטח העות'מאני ונקרא לוּמְנִיצָה, כאשר לחלק מאוכלוסיית המקום הייתה זיקה אתנית לנסיכות הבולגרית החדשה.

במלחמת הבלקן הראשונה נכבש האזור על ידי צבאות הליגה הבלקנית והכפר שוחרר מעול העות'מאנים ב-22 באוקטובר 1912. במלחמת הבלקן השנייה, ניסו הבולגרים לכבוש את האזור, אך הובסו, והכפר הועבר לחזקת ממלכת יוון מתוקף הסכם בוקרשט.

בעת מלחמת העולם הראשונה היוו העמדות המבוצרות והאסטרטגיות בסמוך לכפר ולפסגה הקרובה את זירתו של קרב סקרה בחזית המקדונית, אשר התחולל בסוף חודש מאי 1918. כוחות צבא ממלכת יוון, בפיקודו של הגנרל אמנואיל זימברקקיס ובסיוע כוחות צרפתיים, כבשו את השטח לאחר קרב קשה, ולמעשה הסירו סופית את סכנת ההתקדמות הבולגרית אל עבר סלוניקי. למרות התקפות נגד של הצבא הבולגרי, הצליחו הכוחות להמשיך ולאחוז בעמדותיהם החולשות על הסביבה.

בשטח הכפר קיים מוזיאון הנצחה לחללי הקרב אשר נחרט בנרטיב היווני כקרב גבורה, ובכל שנה במועד התרחשותו עולים לרגל למקום אזרחים וחיילים רבים על מנת לחלוק כבוד לנופלים.

בעת מלחמת העולם השנייה, באפריל 1941 נכבש האזור על ידי הוורמכט ושוחרר בסוף אוקטובר 1944.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הכפר סקרה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלשכה היוונית לסטטיסטיקה
2. 1 2  "הכפר סקרה" באתר המועצה האזורית אקסיופולי ביוון (ביוונית).
3. ↑  "הכפר סקרה-נתונים כלליים", באתר fallingrain.com (באנגלית).
4. ↑  להבדיל מהכפר לוֹמניצה, המצוי במחוז דובריץ' בבולגריה.
5. ↑  "הכפר סקרה-נתונים כלליים", באתר mlahanas.de (באנגלית).
שחקן הטניס אנדי מארי, נאנח במהלך משחק עם רפאל נדאל
**אנחה** (וכן **גניחה** או **אנקה**) היא נשיפה קולנית של אוויר מהפה או מהאף המשמשת בני אדם להעברת רגשות. קודם לה בדרך כלל שאיפה עמוקה. לעיתים הרגש המופגן שלילי כמו במקרים של חוסר שביעות רצון, ולעיתים הוא חיובי כמו במקרים של הקלה לאחר שמצב שלילי הסתיים או נמנע או במהלך קיום יחסי מין. גם תפילות משלבות לעיתים אנחות, לדוגמה בכל נדרי בנוסח אשכנז או תרועת השברים בתקיעת שופר. לעיתים מתייחסים לאנחה כמנגנון אתחול למערכת הנשימה, למשל ביוגה, מה שנתמך גם על ידי מחקרים מדעיים.

היות שמדובר בביטוי קולי משולל איות, ייצוגו הטקסטואלי בהתכתבויות באינטרנט, בספרי קומיקס וכדומה משתמש במילה 'אנחה' עצמה, או בין סוגריים '(אנחה)' או בין כוכביות '\*אנחה\*'. למשל במשפט: 'שוב פספסתי את ההרשמה. \*אנחה\*'. כמו כן היא מיוצגת לעיתים במילת הקריאה האונומטופאית אח! כביטוי של כאב או רווחה.

מחקרים מדעיים מראים כי תינוקות נאנחים אחרי 5-10 נשימות, מה שמסייע לשיפור רקמת הריאה שלהם וכן לפיתוח של קצב נשימה רגיל. גם אצל בעלי חיים כמו קופים, כלבים או סוסים יש ביטוי לפעולה זו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אנחה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  WHY WE SIGH - IT'S A HUMAN RESET BUTTON (באנגלית)
**ראדיסאב נדלג'קוביץ'** (בסרבית: **Радисав Недељковић**; נולד ב-1914) היה סרבי חסיד אומות העולם, שהציל משפחה יהודית בשואה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

ראדיסאב נדלג'קוביץ' נולד בכפר קטן בסומדיה, סרביה, למשפחת איכרים חקלאית מרובת ילדים. ראדיסאב היה חבר במחתרת הקומוניסטית בביסטריצה (היום חלק מבוסניה).

ג'וזף - יוסף אוג'ן ואסתר שוורצנברג התגוררו בדארובאר עם שני ילדיהם דן, יליד 1936, ורות (לימים נסים), ילידת 1938. ערב מלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לגור בבלגרד, בה מונה שוורצנברג לנהל רשת חנויות בשם נאמה.

גרמניה פלשה ליוגוסלביה באפריל 1941 וסרביה נשלטה על ידי שלטון גרמני. הגרמנים פתחו ברצח היהודים, ובקיץ 1942 נרצחו רוב יהודי סרביה. אחיינו של שוורצנברג, שהיה חבר המפלגה הקומוניסטית, הבין את הסכנה הנשקפת לקרוביו היהודיים והחליט לסייע להם לברוח מבלגרד. נמצא עבורם מסתור אצל ראדיסאב נדלג'קוביץ', שהסתיר את ארבעת בני המשפחה. ראדיסאב סיפר לשכניו כי אורחיו הם קרובי משפחה מהעיר. ג'וזף ואסתר שוורצנברג אימצו שמות חדשים, לבשו בגדי איכרים ונרתמו לעבוד בעבודות החווה. החיים בכפר היו שונים מאוד ממה שהורגלו בני המשפחה האמידים והעירוניים ולפיכך קשיי ההסתגלות היו ניכרים. למרות הקשיים, נרקם קשר ידידות חזק ביניהם לבין ראדיסאב. כשג'וזף לימד את ילדיו, שלא יכלו ללכת לבית הספר, קרוא וכתוב, הוא סייע גם לראדיסאב לשפר את השכלתו. בשנת 1944 הצטרף ראדיסאב לפרטיזנים, ומשפחת שוורצנברג עזבה את המקלט בביתו ויצאה ללזרבק.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה, חזרו כל בני משפחת שוורצנברג לבלגרד. רות שוורצנברג זכרה שראדיסאב שהה אצלם זמן מה, אך בשנת 1948 היא ומשפחתה עלו לארץ. הם קיבלו מכתב מראדיסאב שהודיע להם שהוא התחתן ונולד לו בן ואז הופסק הקשר ביניהם.

הכרה והנצחה
-----------

ב-12 באפריל 2011, יד ושם הכיר בראדיסאב נדלג'קוביץ' כחסיד אומות העולם ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Nedeljkovič Radisav, באתר "יד ושם" (באנגלית)
**סקפירינכוס פלטורינכוס** (שם מדעי: *Scaphirhynchus platorynchus*) הוא מין של דג גרם ממשפחת החדקניים, החי במימי נהרות ארצות הברית והוא החדקן הקטן ביותר השוכן במים מתוקים באמריקה וגם החדקן הנפוץ ביותר באמריקה. חדקן זה מצוי לרוב לאורך המיסיסיפי והמיזורי ויובליהם והוא מצוי רק במים מתוקים.

מאפיינים
--------

לחדקן גוף מוארך וזנב בעל אונה עליונה גבוהה ומחודדת יותר מהתחתונה. גופו ארוך בצבע אפור-חיוור והחוטם מוארך ומחודד כשסביבו בינים ארוכים העוזרים לו לחוש בסביבתו. השפתיים בשרניות ולבנות והוא חסר שיניים אלא יונק מזון במהירות. הוא יכול להגיע לאורך של 1 מטר ומשקל של 4.8 ק"ג, אם כי לרוב מגיע לאורך 50 עד 85 ס"מ ומשקל של 2.5 ק"ג.

החדקן נודד לאורך מספר נהרות עכורים ורדודים אך גם עמוקים יותר ומצוי גם במיסיסיפי והמיזורי. החדקן לרוב נודד ואינו מתקבע במקום מסוים למעט בעונת הרבייה, אז הוא נודד לנחלים בהם הוא נולד. הוא ניזון מרכיכות שונות ובעיקר צדפות Unionida וחרקי מים שונים כמו בריומאים, שעירי כנף וזבובאים שונים וכן מסרטנים, תולעים ודגים קטנים.

החדקן הוא דג מאכל מסחרי חשוב לתעשיית הקוויאר והוא המין היחיד במשפחתו שנידוג דרך קבע, מאחר שמרבית החדקנים מצויים בסכנת הכחדה גדולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקפירינכוס פלטורינכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סקפירינכוס פלטורינכוס באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חדקנאים |
| --- |
| חדקניים | 

|  |  |
| --- | --- |
| חדקן | חדקן סיבירי • חדקן קצר אף • חדקן יאנגצה • חדקן האגם • חדקן רוסי • חדקן ירוק • חדקן סחלין • חדקן אדריאטי • חדקן נודיבנטריס • חדקן אטלנטי • חדקן פרסי • שטירל • חדקן יפני • חדקן סיני • חדקן זוהר • חדקן אירופי • חדקן לבן |
| הוסו | בלוגה • קלוגה |
| סקפירינכוס | סקפירינכוס אלבוס • סקפירינכוס פלטורינכוס • סקפירינכוס סוטקוסי |
| פסודוסקפירינכוס | חדקן סיר דריה • חדקן גמדי • חדקן אמו דריה |

 |  |
| חדקני שיניים | 

|  |  |
| --- | --- |
| חדקן שיניים אמריקאי (סוג ומין יחיד) | חדקן שיניים אמריקאי |
| חדקן שיניים סיני (סוג ומין יחיד) | חדקן שיניים סיני |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541350005171

 |
הר הגעש סן מיגל בקרבת העיר.
**סן מיגל** (בספרדית: **San Miguel**) היא בירת מחוז סן מיגל באל סלוודור. סן מיגל היא העיר השלישית בגודלה במדינה, עם 183,733 תושבים (נכון ל-2012). היא נמצאת במרחק של 138 קילומטרים מזרחית לסן סלוודור, בירת אל סלוודור.

היסטוריה
--------

הספרדים שלחו את הקונקיסטאדור לואיס דה מוסקוסו אלברדו לאזור כדי לייסד בו כפר. הוא ייסד אותו ב-8 במאי 1530, יום חגו של מיכאל הקדוש, ועל כן הוא קרא למקום סן מיגל דה לה פרונטרה (מילולית: "מיכאל הקדוש של הגבול"). השם קוצר בהמשך לסן מיגל. הכפר קיבל מעמד של עיר ב-1574.

ב-1586 העיר נחרבה משריפה שפרצה בה. עקב כך, הניצולים העבירו את מיקומה של העיר, למקום בו היא נמצאת כיום.

ב-1811 התחילו מרידות בסן סלוודור בדרישה לעצמאות מספרד. סן מיגל נותרה נאמנה למלך הספרדי ולא הצטרפה למרד. עם זאת העצמאות הושגה, אל סלוודור הפכה להיות מדינה בתוך הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, וסן מיגל הפכה להיות בירת מחוז סן מיגל שזה עתה נוצר.

ב-1840 אל סלוודור הפכה להיות עצמאית לחלוטין, וסן מיגל הפכה להיות מרכז חשוב במזרח המדינה.

בעקבות מלחמת האזרחים באל סלוודור, שהתקיימה בין 1979 ו-1992, חלו שינויים גדולים בעיר. תושבי כפרים באזור היגרו אל עיר, בעוד תושבים אחרים היגרו ממנה ליעדים שונים, כמו ארצות הברית. בנוסף המלחמה גרמה לפגיעה בתשתיות בעיר.

כלכלה
-----

סן מיגל היא מרכז כלכלי חשוב במזרח אל סלוודור. הכלכלה המקומית מסתמכת על תעשייה וחקלאות מהאזור.

חינוך
-----

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת דה אוריינטה ופקולטה רב-תחומית של אוניברסיטת אל סלוודור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סן מיגל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סן מיגל
* סן מיגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550585205171
* LCCN: n81018963
* VIAF: 150103110
* WorldCat: lccn-n81018963

 |
**בוריילופלטה** (שם מדעי: *Borealopelta*) הוא סוג של דינוזאור במשפחת הנודוזאוריים - מקבוצת הדינוזאורים המשוריינים. בסוג זה יש מין טקסונומי יחיד: בוריילופלטה מארקמיצ'לי (*Borealopelta markmitchelli*). פירוש שם הסוג הוא "מגן צפוני" ואילו שם המין "מארקמיצ'לי" נקרא על שם הפלאונטולוג מארק מיצ'ל שהכין את המאובן שלו למחקר מדעי.

מאפיינים
--------

הבוריילופלטה היה מכוסה במעטפת שריון עצם (אוסטאודרמים) וקשקשים גרמים בתוספת דוקרנים קרניים שהגנו על כתפיו וצווארו. גם ראשו היה מכוסה במעטה שריון. למרות מעטה השריון המרשים הזה, לבוריילופלטה היו גם נקודות תורפה. בטנו, לדוגמה, חסרה מעטה שריון ומשום כך נותרה חשופה לחלוטין לתקיפות. המאובנים השתמרו היטב ונמצאו בהם אף חומרים אורגניים ובהם שרידים של הפיגמנטים שקבעו צבע עורם. החוקרים גילו שצידו העליון של הבוריילופלטה היה בצבע ג'ינג'י (אדמדם-חום) ואילו בטנו הייתה בהירה יותר וחיוורת. לסכמת צביעה כזו קוראים "נוגדת הצללה" ומטרתה לשפר את ההסוואה של בעל החיים בתאורת יום, בה השמש מאירה את הגב ואילו הבטן מוסתרת בצל. דבר זה מעיד שכנראה מעטה השריון שלו לא הספיק להגנה מלאה מול טורפים דוגמת הטירנוזאוריים.

אורכו היה 5.5 מטר ומשקלו מספר טונות. רגליו היו קצרות למדי. הגולגולת שלו הייתה קטנה ועבה, ומוחו היה קטן יחסית.

הבוריילופלטה חי כ-110 מיליון שנה לפני זמננו, באמצע תקופת הקרטיקון. הוא חי באמריקה הצפונית והיה אוכל צמחים.

מאובן
-----

מאובן של בוריילופלטה נתגלה בשנת 2011 במכרה המילניום של חברת Suncor בקנדה. המאובן השתמר היטב וכולל את הגולגולת ורוב השלד ואת האוסטאודרמים שלו כשהם מחוברים למקום שבו היו כאשר היה עדיין חי. בנוסף, השתמרה טביעת העור וכן חומרים אורגניים בהם מלנוזומים ופיגמנטים שקבעו את צבע עורו. מאובן זה של בוריילופלטה נחשב למאובן הטוב והמשומר ביותר של דינוזאור משוריין.

צוות פלאונטולוגים של מוזיאון טירל המלכותי באלברטה, קנדה, הגיע למקום וקבע כי המאובן הוא של דינוזאור משוריין ולא של זוחל ימי, כפי שנתגלו קודם באתר זה. עם זאת, היה קשה מאוד לחלץ את המאובן מגוש הסלע בו היה קבור. אחרי מאמצים רבים, שבהם המאובן כמעט נשבר, הובא גוש הסלע עם המאובן למעבדות המוזיאון. 

הטכנאי והפלאונטולוג מארק מיצ'ל עבד במשך 5 שנים על הכנת המאובן למחקר מדעי, חילוצו מגוש הסלע וניקויו מאבן ועפר (במימון נשיונל ג'יאוגרפיק). 

בשנת 2016 החל המחקר ובו אושר שמדובר בדינוזאור משוריין ואף במין חדש למדע, שנקרא *Borealopelta markmitchelli*. בשנת 2017 פורסם מאמר מדעי המתאר ומגדיר מין זה, והמאובן הוצב בתצוגה במוזיאון טירל המלכותי.

ראו גם
------

* אדמונטוניה
* הופליטוזאורוס
* אנקילוזאורוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוריילופלטה** בוויקישיתוף

* Borealopelta במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
* Heavily armoured dinosaur had ginger camouflage to deter predators, הגארדיאן, 3 באוגוסט 2017
* "Adrift at sea in the Early Cretaceous - the Fort McMurray armoured dinosaur" (video) - Donald Henderson for Royal Tyrrell Museum Speaker Series, 2012 ביוטיוב

הערות שוליים
------------
**נחש גופר פסיפי** (שם מדעי: ***Pituophis catenifer***) הוא מין של נחש מהסוג נחש גופר שבמשפחת הזעמניים החי במדבריות של דרום ארצות הברית. משמעות שמו המדעית היא: "נושא שרשראות", עקב דפוסי הרצועות דמויי-הטבעות שעל גבו.

נחש זה מזכיר במראהו את עכסן הערבות (*Crotalus viridis*), מה שעוזר לו להתחקות ולהתגונן מטורפים. ההבדל העיקרי בין שני הנחשים היא צורת הראש הצרה יותר של נחש הגופר והיעדר זנב מפוספס בשחור-לבן בקצהו.

אורך נחש גופר יכול להגיע ל-91 עד 213 סנטימטרים בממוצע. הוא משתלב עם הנוף החולי וצבעו צהוב-חיוור עם רצועות שחורות, כתומות או חומות בהירות לסירוגין לאורך הגוף והראש חום. הנחש אינו ארסי, אך בעל לסתות רחבות ושיניים חדות. הנחש חי בטבע 12 עד 13 שנים, אך בשביה נרשמו פרטים שחיו מעל 33 שנים.

נחש זה מתחבא במחילות ובין שיחים בחום היום והוא פעיל בשעות בין הערביים או בלילה הקרירים. הוא ניזון מטרף של מכרסמים, עופות קטנים ושאר זוחלים ולעיתים ייכנס לבריכות לציד צפרדעים. את טרפו הוא הורג באמצעות לחיצה חזקה בכוח שריריו.

הנחש עלול ליפול טרף לטורפים כמו עופות דורסים, קויוטים, סמוריים גדולים ועוד טורפים, ביניהם נחשים אחרים. להגנה הוא מתחקה לעכסן, מתנפח ומתכרבל בתנוחה המזכירה עכסן וגם מנפנף בזנבו שמזכיר "עכס". לרוב הטורפים עוזבים אותו לאחר חיקוי כזה.

תת-מינים
--------

* *Pituophis catenifer affinis*
* *Pituophis catenifer annectens*
* *Pituophis catenifer bimaris*
* *Pituophis catenifer catenifer*
* *Pituophis catenifer coronalis*
* *Pituophis catenifer deserticola*
* *Pituophis catenifer fulginatus*
* *Pituophis catenifer pumilis*
* *Pituophis catenifer sayi*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחש גופר פסיפי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* נחש גופר פסיפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחש גופר פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542225805171
* LCCN: sh2004001211

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבית קברות עתיק בוונציה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סן מיגל.

חומת האי
**סן מיקלה** (באיטלקית: **San Michele**) הוא בית הקברות העתיק של ונציה והאיים הסמוכים לה. בית הקברות שוכן על אי בלגונת ונציה, בין ונציה למוראנו.

היסטוריה
--------

בעבר שימש האי דייגים ומטיילים, אך ב-7 בדצמבר 1807 הורו השלטונות הצרפתיים בוונציה להפסיק את הקבורה בשאר האיים משיקולי תברואה, למעט בסן מיקלה, שהיה לבית הקברות היחיד של העיר. תעלה שהפרידה בינו לבין סן כריסטופורו דלה פאצ'ה, שהיה אז אי סמוך, מולאה באדמה ב-1817, האי המאוחד הוקף בחומת לבנים ושמו נשאר "סן מיקלה" (הוא מכונה גם "אי המתים").

רוב שטחו של בית הקברות סגור לקבורה חדשה. בחלק הסגור נמצאים קבריהם של אישים שונים, הידועים בהם: יוסף ברודסקי והמודרניסטים איגור סטרווינסקי ועזרא פאונד. רוב הקברים הם של נוצרים קתולים, אך ישנן שתי חלקות קטנות ליוונים אורתודוקסים ולפרוטסטנטים. אין באי קברי יהודים (יהודים נקברו בבית קברות נפרד, בלידו). הקבורה באדמת האי נמשכת גם כיום (אם כי רוב המתים נקברים במסטרה), ההלוויות יוצאות מהעיר כאשר ארון המתים נישא על עגלת מתים ונציאנית - גונדולת קבורה המניפה דגל שחור. באי עוצר ואפורטו היוצא מוונציה ומגיע למוראנו. ביום כל הקדושים (Festa dei morti) החל ב-2 בנובמבר שירות הוואפורטו לאי הוא חינם, ואלפי ונציאנים עולים לקברי יקיריהם בבית הקברות.

מפאת מחסור בקרקע, עצמות המתים מוצאות מהקברים לאחר 10–12 שנים, כדי לאפשר קבורה חוזרת באותה הקרקע, השרידים נשרפים והאפר של מתים שמשפחתם ניאותה לממן את שימורו, מאוחסן בגלוסקמא ממתכת בחלק אחר של בית הקברות. עד מלחמת העולם השנייה הושלכו עצמותיהם של מתים שמשפחתם לא עמדה בתשלום, על סנט אריאנו, אי קטן ליד טורצ'לו שמכוסה שרידי עצמות עד היום ואין אליו כניסה.

בסן מיקלה נמצאת גם כנסיית סן מיקלה אין איזולה, כנסייה בסגנון פלורנטיני שבנה מאורו קודוסי בין 1469 ל-1477, ובה קברו של פאולו סארפי. בסמיכות אליה נמצא מנזר, שאנשיו מטפלים בבית הקברות.

בית הקברות עובר תהליך הרחבה ארוך, לאחר שב-1998 זכה משרד האדריכלים של דייוויד צ'יפרפילד בתחרות עיצוב בינלאומית להוספת חדר מתים וקרמטוריום באי, ובניית אי מלאכותי מקביל בשטח 500 דונם, שיופרד מהאי הקיים בתעלה ברוחב 15 מטר. נכון ל-2005, הבנייה אמורה להסתיים ב-2014.

מבחינה מנהלית האי שייך לרובע קאנארג'ו, הסמוך אליו.

לקריאה נוספת
------------

* הספר **Permanent Italians** מאת Judi Culbertson ו-Tom Randall, ‏(1996), פרק 16 עוסק בסן מיקלה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סן מיקלה** בוויקישיתוף
* ביקור בסן מיקלה (באנגלית)
* על פרויקט הרחבת האי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו "The death of the child Valerio Marcello" מאת Margaret L. King, עמוד 226
2. ↑  ראו "Managing Sacred Sites" מאת Myra Shackley, עמוד 168
3. ↑  ראו "Tropic of Venice" מאת Margaret Anne Doody, עמוד 268
4. ↑  מאמר הנדסי על הרחבת האי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539723505171
* GND: 4574839-1
* ISNI: 0000 0001 2104 7359
* LCCN: sh2003002076
* VIAF: 122726330
* WorldCat: lccn-n2002065238

 |
המונח "שבות עם" מפנה לכאן. לערך העוסק במאחז בקדומים, ראו קדומים#שבות עמי.

**שבות עם** הוא מכון לזהות יהודית בראשות הרב מנחם ולדמן. בעבר המכון היה חלק מכפר הנוער ימין אורד, ובהמשך הפך לעמותה עצמאית.

תחומי פעילות
------------

המכון פועל בקרב שתי אוכלוסיות עיקריות: בני נוער מכל העולם המעוניינים להתגייר (חלקם ממוצא יהודי שאינם יהודים מבחינה הלכתית), וכן בקרב קהילת "פרס מורה" שנותרה באתיופיה וחבריה עולים בשנים האחרונות לישראל. קבוצה זו עוברת הליך של "השבה ליהדות", בהתאם למעמדם ההלכתי. המכון מדריך ומלווה את בני הנוער ואת העולים החדשים בתהליך הגיור או ההשבה ליהדות.

אנשי המכון
----------

בראש המכון עומד הרב מנחם ולדמן אשר פועל כבר שנים רבות למען עליית היהודים מאתיופיה וחיזוק זהותם היהודית בארץ. במהלך השנים פרסם הרב ולדמן מספר ספרים ומאמרים הלכתיים העוסקים בהיסטוריה של יהודי אתיופיה.

מתנדבי מכון שבות עם בפעולה
מרבית פעילות המכון מתבצעת בידי כמה מאות מתנדבים (מרבית סטודנטים, בחורי ישיבה ובנות מדרשה) במרכזי קליטה שונים ברחבי הארץ (צפת, טבריה, חיפה, מבשרת ציון, קיבוץ איילת השחר, כפר הנוער ניצנה ועוד). בנוסף, הארגון פועל גם בשכונות הקבע אליהן עוברים העולים לאחר שהייתם במרכז הקליטה.

לקריאה נוספת
------------

* מנחם ולדמן, **מאתיופיה לירושלים - יהודי אתיופיה בעת החדשה** מבחר תעודות ומקורות, משרד החינוך, ה'תשנ"ב.

קישורים חיצוניים
----------------

* מכון שבות עם, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר מכון שבות עם בארכיון האינטרנט
* מכון שבות עם, באתר "גיידסטאר ישראל"
* מנחם ולדמן, הרב קוק זצ"ל ויהודי אתיופיה, באתר "דעת" - מידע לגבי תמיכת רבני ארץ ישראל בפעילותו של פייטלוביץ'
* מנחם ולדמן, "קול קורא" למען יהודי אתיופיה ("הפלאשים"), הרב עזריאל הילדסהיימר, באתר "דעת"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008751690505171

 |
**האוניברסיטה לביטחון לאומי** (באנגלית: **National Defense University**; בראשי תיבות: **NDU**) היא מוסד להשכלה גבוהה בוושינגטון שבארצות הברית. האוניברסיטה נתמכת על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית ומטרתה מוגדרת לחנך, לטפח ולספק השראה למנהיגים מקרב הכוחות המזוינים של ארצות הברית ומנהיגים נבחרים נוספים. היא אחת מתשע עשרה האקדמיות הפדרליות של ארצות הברית.

האוניברסיטה נוסדה ב-1976 ואיחדה תחתיה את המכללה הלאומית למלחמה (NWC) ואת המכללה התעשייתית של הכוחות המזוינים (ICAF). מוסדות אלו הוקמו כתוצאה מהצורך ההולך וגדל בשילוב בין הזרועות השונות של הכוחות המזוינים.

ב-1981 צורפה לאוניברסיטה גם המכללה לפיקוד ומטה של הכוחות המשולבים (JFSC), ב-1982 צורף המוסד למחשוב של משרד ההגנה (DODCI). ב-2002 הוקם במסגרת האוניברסיטה בית הספר להכשרת מנהלים לביטחון לאומי שמ-2008 נקרא הקולג' לענייני ביטחון בינלאומיים (CISA).

האוניברסיטה מוסמכת להעניק ארבעה סוגי תואר שני: .M.A בלימודי אסטרטגיה ביטחונית, .M.Sc בניהול משאבים ביטחוניים, .M.Sc בתכנון משולב ואסטרטגיה ו-.M.Sc באסטרטגיית ביטחון לאומי.

קולג'ים
-------

האוניברסיטה לביטחון לאומי מורכבת מחמש קולג'ים:

* הקולג' למידע ולמרחב קיברנטי (אנ')
* הקולג' לענייני ביטחון בין־לאומיים
* בית ספר לביטחון לאומי ואסטרטגיית משאבים (אנ') ע"ש דווייט אייזנהאואר
* הקולג' לכוחות משולבים (אנ')
* הקולג' הלאומי למלחמה (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האוניברסיטה לביטחון לאומי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה לביטחון לאומי
* האוניברסיטה לביטחון לאומי, באתר פליקר
* האוניברסיטה לביטחון לאומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265988605171
* CiNii: DA00260941
* GND: 1056177-8
* ISNI: 0000 0001 2176 6230
* LCCN: n77002224
* NKC: ko2003164382
* SUDOC: 026395177
* VIAF: 144949487
* WorldCat: lccn-n77002224

 |
**בוריס אלתרמן**, (ברוסית: **Борис Альтерман**; נולד ב-4 במאי 1970 בחרקוב, אוקראינה) הוא רב אמן שחמט, מאמן שחמט ומחבר ספרי שחמט ישראלי.
חבר נבחרת ישראל לשעבר, שייצג 4 פעמים את ישראל באולימפיאדות השחמט. מכהן כמנכ"ל מועדון השחמט ראשון לציון ומנכ"ל חברת ההדרכה "שחמט אלתרמן".

ביוגרפיה
--------

אלתרמן החל לשחק שחמט בגיל 7 ועלה לישראל בשנות ה-90 של המאה ה-20.  

היה עוזרו האישי של אלוף העולם בשחמט, גרי קספרוב ושימש מנהל מקצועי של אקדמיית קספרוב לשחמט בין השנים 1999–2002.   

ב-1998 הודח בסיבוב השני באליפות העולם.

תרם לפיתוח של תוכנת השחמט דיפ ג'וניור, שזכתה מספר פעמים באליפות העולם בשחמט למחשבים.
חיבר סדרה של ספרים בשם "מדריך הגמביט", העוסק בפתיחות כגון: גמביט אבנס, גמביט בודפשט, הגנת פטרוב ועוד.

אלתרמן הוא מנכ"ל חברת "שחמט אלתרמן" (לשעבר "אקדמיית שחמט אלתרמן" ו"אלתרמן - שחמט בשיטה אחרת"), שפועלת בשני תחומים מרכזיים: קידום תוכניות השחמט במערכת החינוך (בתי ספר וגני ילדים) וקידום השחמט כספורט הישגי (בניית קבוצות אימון לילדים מצטיינים). את החברה ייסד יחד עם אשתו, לובה אלתרמן, מורה ושחמטאית בדרגת מועמד לאמן.   

בשנת 2014 נמנתה החברה עם הזוכים בתחרות "עסקים קטנים" של ידיעות אחרונות, ynet ובנק הפועלים. אקדמיית שחמט בניהול אלתרמן פועלת גם בבית הספר שבח מופת.

הישגים בולטים
-------------

* 1987 - זכה במקום ראשון משותף באליפות ברית המועצות לצעירים.
* 1992 - זכה במקום ראשון בתחרות במינכן.
* 1993 - זכה במקום ראשון בתחרות בחיפה.
* 1995 - זכה במקום ראשון בתחרות בראשון לציון ובבייג'ינג.
* 1996 - זכה במקום ראשון בתחרות בבד חומבורג.
* 1997 - זכה בפעם השנייה במקום ראשון בתחרות בבייג'ינג.
* 2016 - הוביל את קבוצת מועדון ראשון לציון לסגנות אליפות הליגה הלאומית, לאחר שצבר בלוח הראשון 8.5 נקודות מ-11 אפשריות.

הופעות באולימפיאדות
-------------------

אלתרמן ייצג 4 פעמים את ישראל באולימפיאדות השחמט.

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1992 | 3 | 2515 | 8.5 מ-12 | 7+ 3= 2- | 70.8 | 11 קבוצתי |
| 1994 | 1 עתודה | 2585 | 5.5 מ-9 | 2+ 7= 0- | 61.1 | 14 קבוצתי |
| 1996 | 3 | 2590 | 6.5 מ-11 | 4+ 5= 2- | 59.1 | 17 קבוצתי |
| 1998 | 1 | 2600 | 6 מ-10 | 4+ 4= 2- | 60 | 4 קבוצתי |
|

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | לעוד מידע על שחמט ראו: פורטל שחמט |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוריס אלתרמן** בוויקישיתוף

* בוריס אלתרמן, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* בוריס אלתרמן, באתר פיד"ה (באנגלית)
* בוריס אלתרמן, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
* שיעורי שחמט של בוריס אלתרמן
* חדשות השבת - שחמט בגן הילדים, 7 בפברואר 2015, באתר יוטיוב
* אהוד מקסימוב, ‏החולם שח, בעיתון מקור ראשון, 13 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברת "שחמט אלתרמן"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2304 3511
* LCCN: nb2011019159
* NTA: 326901191
* VIAF: 172704765
* WorldCat: lccn-nb2011019159

 |
**נחש זרדים דרומי** (שם מדעי: *Thelotornis capensis*) הוא מין של נחש תת-ארסי ממשפחת הזעמניים. הוא חי בדרומה של אפריקה בין הענפים והזרדים ומאן שמו.

מאפיינים
--------

הנחש בעל גוף באורך 60–130 ס"מ וההבדלים בין המינים קטנים מאוד. הוא בעל קשקשים גדולים חומים עם פסים אופקיים על הפנים בצבע חום כהה, העוזרים לו להסוות בין הענפים. הוא מזכיר מעט את הנחשים מהסוגים *Ahaetulla* ,*Oxybelis* ו-*Uromacer*  שגם הם תת-ארסיים ומזכירים ענפים בצורתם וכן מזכירים מאוד את הבומסלנג שנחשב לקרוב רחוק שלהם. העיניים גדולות ביחס לראש והפנים מוארכות. הצוואר יכול להתנפח בשביל להרשים והם משתמשים בו להרשמת האויבים המעטים שלהם. השיניים הארסיות נמצאות במרכז הלסת ובעלות 2–3 ניבים הפונים אחורה והנחש צריך להזיז את הלסת הצידה כדי שהניבים יחדרו לבשר.

הנחש נפוץ בדרומה של אפריקה מדרום סומליה עד לנמיביה וצפונה של דרום אפריקה. הוא חי בין העצים והענפים הקטנים ומכאן קיבל את שמו. הנחש יומי ויחידאי. הוא ניזון בעיקר מלטאות כמו זיקיות ועוד לטאות עצים וכן מנחשים אחרים, עופות, ביצים ויונקים קטנים והטרף מאותר בעיקר על הקרקע. ההשפעה העיקרית של הארס היא דימום ופגיעה בקרישת דם וכן פגיעה ברקמות כמו שרירים, כליות ובמוח. הוא גורם גם לבחילות והקאות, כאבי ראש חזקים, האצת נשימה והתעלפויות ויכול להרוג אדם בוגר, אם כי זה לא נפוץ. הרוג ידוע מנחש זה הוא החוקר הגרמני רוברט מרטס (1894 – 1975).

תת-מינים
--------

* *Thelotornis capensis schilsi*
* *Thelotornis capensis oatesi*
* *Thelotornis capensis schilsi*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחש זרדים דרומי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* נחש זרדים דרומי באתר reptile-database

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחש זרדים דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מכוניות ברקלי בע"מ** (באנגלית: **Berkeley Cars Ltd**) הייתה חברה בריטית לייצור מכוניות ספורט קבריולה, קומפקטיות, 2 מושבים, אשר ברובם היו מכוניות מיקרו בנויות מפיברגלס.

היסטוריה
--------

חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" פעלה מהעיר ביגלסווייד (Biggleswade) ממחוז בדפורדשייר (Bedfordshire), במזרח אנגליה.

המנועים היו בנפח 322 סמ"ק עד 692 סמ"ק אשר נלקחו מיצרני אופנועים, (מנוע הנעה קדמית), מנועים גדולים יותר (לדגם ברקלי בנדיט) נלקחו מחברת פורד, מדגם פורד אנגליה (דגם 105E).

החברה פעלה בין השנים 1956–1960, בזכות שיתוף פעולה בין מעצב הרכב לורנס "לורי" בונד (Lawrie Bond) ומנהל חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" צ'ארלס פאנטר (Charles Panter).

בסוף 1960 הכריזה חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" על הליך פירוק .

הדגם הראשון אשר ייצרה החברה היה ברקלי ספורט SA322. בספטמבר 1959 התחילה החברה לייצר את דגם הברקלי T60 בתצורת תלת אופן. 

ברקלי ספורט SA322, שנת 1959
ברקלי פורסום
ברקלי שנת 1958 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
 ברקלי דגם B95
 ברקלי דגם בנדיט

דגמי המכוניות אשר ייצרה "חברת ברקלי בע"מ"
-----------------------------------------

* ברקלי ספורט SA322
* ברקלי ספורט SE328
* ברקלי B90
* ברקלי T60
* T60/4
* B65
* ברקלי באנדיט
* ברקלי פורסום
* ברקלי B95 ו-B105
* QB95
* QB105

אפיון הדגמים
------------

* 2 מושבים
* 2 דלתות
* מכוניות ספורט קבריולה
* מכוניות ספורט מיקרו
* מכוניות ספורט קומפקטיות
* המארז עשוי מפיברגלס
* מנוע הנעה קדמית

תמונות
------

* לוגו חברת "ברקלי" לוגו חברת "ברקלי"
* מנוע ברקלי דגם SE492, שנת 1959 מנוע ברקלי דגם SE492, שנת 1959
* ברקלי - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים ברקלי - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
* ברקלי ברקלי
* ברקלי שנת 1958 ברקלי שנת 1958

לקריאה נוספת
------------

* היסטוריה של חברת ברקלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכוניות ברקלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מכוניות ברקלי" - קטלוג smallcarsclub.com/c/catalog
**נחש טיגריסי** המכונה לעיתים **נחש נמרי** (שם מדעי: *Notechis scutatus*) הוא מין יחיד בסוגו של נחש ארסי ממשפחת הפתניים, החי בדרום אוסטרליה, באיים הדרומיים וכן בטסמניה.

מאפיינים
--------

נחשים אלה שחורים ובעלי רצועות מפוספסות שנתנו להם את שמם, אך הצבע משתנה על פי המיקום של הנחש כשפרטים מסוימים הם יותר בהירים בירוק זית, כתום וצהוב ואחרים הם שחורים לחלוטין. הוא יכול להגיע עד לאורך 2.9 מטר והוא אחד מהגדולים בנחשים הארסיים האוסטרלים. הוא גם מאוד ארסי ויכול להרוג בקלות אנשים אך ייתן התראה לפני שיתקוף. הוא יכול להרים את צווארו לאוויר כמו קוברה ולהצליף ממרחק קטן מיריבו.

הנחש הטיגריסי מצוי באזורים מדבריים ובשדות שונים וגם בחוף הים. הוא פעיל בעיקר בלילות ואז הוא יוצא לחפש את טרפו הכולל עופות ויונקים קטנים שונים. חלק מהנחשים הפכו לעיוורים ופצועים עקב מתקפות של שחפים שמגוננים על גוזליהם מהנחשים, אם כי מדי פעם הנחש מצליח לבלוע אפרוח פגיע.

תת-מינים
--------

* *Notechis scutatus scutatus*
* *Notechis scutatus occidentalis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחש טיגריסי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחש טיגריסי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אנז'לה אטבקיאן** (בארמנית: **Անժելա Աթաբեկյան** נולדה ב-11 באפריל 1938 בירוואן) היא נגנית קאנון, מוזיקולוגית, והיסטוריונית של האמנות. זוכת פרס "אמן העם" של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית (1986). פרופסור בקונסרבטוריון של ירוואן (2003).

ביוגרפיה
--------

אנז'לה אטבקיאן נולדה בירוואן, בת לבית אטבקיאן, משפחת אצולה ארמנית עתיקת יומין. בשנת 1955 אטבקיאן סיימה לימודיה במכללת ירוואן למוזיקה על שם רומן מליקיאן, ומאוחר יותר גם למדה בקונסרבטוריון קומיטאס של ירוואן.

בין השנים 1956 ל-1993 היא הייתה הסולנית אנסמבל כלי הנגינה העממיים של חברת הטלוויזיה והרדיו הארמנית. בין 1959–2000 היא לימדה במכללת ירוואן למוזיקה, ומאז 1983, בקונסרבטוריון.

אטבקיאן ליקטה וערכה שני מדריכים מתודולוגיות למוזיקה.
ב-1972, היא ייסדה את ההרכב הווקאלי-אינסטרומנטלי "האחיות אטביקיאן", וב-2012 היא הייתה חברה מייסדת של העמותה "אחדות מיליק".

פרסים
-----

* פרס "אמן העם" של ארמניה הסובייטית (1986)
* מדליית הזהב של הרפובליקה (1957)
* פרס פסטיבל הנוער של איחוד זמרי הפופ (1958)

גלריה
-----

* קונצרט בקונסרבטוריון קומיטאס של ירוואן, לרגל יום הולדתה ה-80 של אנז'לה אטבקיאן
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנז'לה אטבקיאן** בוויקישיתוף

* Anzhela Atabekyan
* Anzhela Atabekyan *Kanon*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anzhela Atabekyan at en.hayazg.info
2. ↑  Atabekyan Anjela
3. ↑  "Who is who? Armenians "Encyclopedia, volume first, chap. group. John Ayvazyan, Armenian Encyclopedia, Yerevan, 2007.
**אבו נצר תאג' א-דין עבד אל-והאב בן עלי בן עבד אלכאפי א-סובכּי**, אשר ידוע יותר בשם **תאג' א-דין א-סובכּי** (בערבית: تاج الدين السبكي. תעתיק מדויק: תאג' אלדין אלסבכּי). נולד בשנת 1327 ונפטר בשנת 1370.

היה מגדולי פוסקי ההלכה שבאסכולה השאפעית בתקופת הממלוכים. היה מומחה בתחום החדית' וההלכה, וכמו כן גם בלט כהיסטוריון

חייו
----

תאג' א-דין א-סובכי נולד בקהיר. בצעירותו התחנך ורכש השכלה אצל אביו, איש הדת המפורסם תקי א-דין א-סובכי. בהיותו בן 11 העתיקו הוא ומשפחתו את חייהם לדמשק, אשר לימים הפכה למוקד הידע וההשכלה העיקרי עבור תאג' א-דין.

בדמשק זכה תאג' א-דין ללמוד אצל גדולי אנשי הדת בדורו, כגון א-ד'הבי ואבן א-נקיב.

בהגיעו לגיל 18 החל תאג' א-דין לעסוק בהוראה, ובשנות העשרים המאוחרות של חייו החל לעזור לאביו במשרתו כשופט העליון של דמשק. בחלוף הזמן, הוא מונה באופן רשמי כמחליפו של אביו, ולמשך שארית חייו המשיך לאייש את משרת השופט העליון של דמשק. בין שאר התארים שלהם זכה תאג' א-דין היו קאדי, מופתי, ופרופסור, הן בקהיר והן בדמשק. כמו כן, הוא היה נואם מפורסם במסגדים

תאג' א-דין א-סובכּי נפטר בשנת 1370, בהיות בן 44.

כתביו
-----

במהלך 43 שנות חייו הספיק תאג' א-דין לחבר מספר רב של ספרים, בהם ספרי הלכה, ביוגרפיות, חיבורים בתחום הדקדוק הערבי ועוד.

בעיני רבים, הן בעולם האסלאמי והן מחוץ לו, חיבורו "**טבקאת א-שאפעיה**" (בערבית: طبقات الشافعية), אשר עוסק בחכמי דת מהאסכולה השאפעית, נחשב כלא פחות מיצירת מופת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **The Encyclopaedia of Islam.**, Leiden: Brill, New edition, 1960-2009
2. ↑  Camilla Adang, **Ibn Ḥazm of Cordoba : the life and works of a controversial thinker**, Leiden: Brill, 2012. (באנגלית)
3. ↑  Taj al-D, www.sunnah.org
4. ↑  Taj ad-Din Subki, www.masud.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276871105171
* BnF: cb167366676 (data)
* GND: 118867989
* ISNI: 0000 0000 8119 5778
* LCCN: n84020872
* NTA: 072522836
* SELIBR: 33826
* SUDOC: 076348636
* TDVİA: subki-taceddin
* VcBA: 495/3851
* VIAF: 40175990
* WorldCat: lccn-n84020872

 |
**יעקב צאלביץ' פורזון** (ברוסית: **Я́ков Ца́левич Фо́рзун**);‏ (6 בנובמבר 1924 – 6 ביוני 2015) היה חייל יהודי בצבא האדום במלחמת העולם השנייה, גיבור ברית המועצות.

חייו
----

עקב פורזון נולד בעיירה קורוסטישיב שבמחוז ז'יטומיר במשפח יהודית. למד בבית הספר היהודי בעיירה. משנת 1939 עבד בחקלאות.
לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות התפנה עם הוריו ואחיו מזרחה, למחוז פנזה שם החל לעבוד כנהג טרקטור.

בדצמבר 1942 גויס לצבא. תחילה הוצב בבית הספר לשריון, משם הועבר לשרת ביחידת חיל רגלים. בקיץ 1943 נשלחה יחידתו לחזית באזור בריאנסק. יעקב נפצע בקרב הראשון שלו ופונה לעורף לקבלת טיפול רפואי. לאחר שהחלים הוצב לשרת כמקלען בדיוויזיית חיל רגלים מס' 87 שהייתה חלק מחזית הבלטית הראשונה. בדצמבר 1943 נפצע בשנית באחד הקרבות. לאחר שהחלים מהפציעה - חזר לגדוד שלו.
טוראי יעקב פורזון הצטיין בקרב שנערך ב22 - 24 ביוני 1944. פלוגת חי"ר, בה שירת פורזון, הייתה כוח החוד של הדיוויזיה. הפלוגה הגיעה אל נהר דבינה במחוז ויטבסק. פורזון עם המקלע שלו ועם עוד 7 חיילים היה הראשון שצלח את הנהר ויצר עמדת ראש הגשר בגדה השנייה. בעקבותיו צלחה הפלוגה את הנהר. בימים הבאים הם ניהלו קרב עם הגרמנים בניסיון להחזיק את העמדות בגדה השנייה של הנהר עד להגעת הכוח העיקרי של הדיוויזיה. בקרבות אלו חיסל יעקב בשאש מקלע שלו כמה עשרות חיילי אויב. כשתקפו את עמדות הפלוגה טנקים - הצליח בעזרת רימונים לפגוע בשני טנקם ולהוציא אותם מכלל פעולה. על מעשה גבורה זה הוענק לטוראי יעקב פורזון תואר גיבור ברית המועצות.

יעקב המשיך להילחם עם יחידתו עד אמצע יולי, אז נפצע קשה באחד הקרבות. את הידיעה על כך, שהוחלט להעניק לו את עיטור גיבור ברית המועצות קיבל בעודו מאושפז בבית החולים. יעקב פורזון שוחרר מבית החולים רק בפברואר 1945. הוא שוחרר מן השירות הצבאי היות שהפציעה הזו הייתה כבר פציעתו החמישית שלו.

לאחר השתחרר מן השירות הצבאי שב לעיר הולדתו קורוסטישיב. עבד למחייתו כאיש אחזקה במפעל לייצור מוצרי חשמל ביתיים. בשנת 1991 עלה לישראל עם משפחתו. בארץ התגורר באור עקיבא. יעקב פורזון נפטר ביוני 2015 בגיל 90.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף אישי באתר גיבורי ברית המועצות (רוסית)