recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קייטאנו ריפול** (1778, כנראה סולסונה –  26 ביולי 1826, ולנסיה) היה מנהל בית ספר בוולנסיה, ספרד, והיה הקורבן האחרון של האוטו דה פה - האחרון שהוצא להורג על ידי הכנסייה הקתולית בשל הפצת רעיונות הדאיזם.

חייו
----

ריפול היה חייל בצבא ספרד במהלך מלחמת חצי האי (1807-1814). הוא נתפס על ידי כוחות צרפת והיה שבוי מלחמה. בזמן שהוחזק בצרפת נחשף לדאיזם והפך לדאיסט בעצמו.

בשובו לספרד, הוא ניצל את תפקידו כמנהל בית ספר ללמד על דאיזם. במהרה הואשם על ידי האינקוויזיציה הספרדית, נעצר באשמת כפירה, והוחזק בכלא קרוב לשנתיים עד הוצאתו להורג.

האשמות הכנסייה
--------------

יושב ראש הבישופות של ולנסיה, האינקוויזיטור מיגל טורנזו, שלח דו"ח  לארכיבישוף של ולנסיה בוותיקן שריפול לא מאמין בישו, בשילוש הקדוש, באינקרנציה, ועוד. ריפול לא מילא חובות נוצריות כגון חג הפסחא, ולא עודד את ילדי בית הספר לדקלם את אווה מריה או להצטלב.

המשפט
-----

בעוון האשמות אלו אנשי האינקוויזיציה הספרדית דרשו שריפול יורשע ויעלה על המוקד. עם זאת, מאחר שביצוע גזר הדין הוטל מסורתית על הנציגות האזרחית החילונית של המלוכה, בחרה זו לתלות אותו במקום העלאה על המוקד.

על פי הסיפור אך ללא מקור מבוסס, שלטונות הכנסייה לא אהבו את העונש ולכן הניחו את גופתו של ריפול בחבית, העלו אותה באש וקברו את השרידים באדמה מחוץ לבית קברות. דיווחים אחרים גרסו כי האפר נזרק לנהר.

מילותיו המפורסמות האחרונות של ריפול היו :"אני מת בהשלימי עם אלוהים ואדם."

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anderson, James Maxwell (2002). *Daily life during the Spanish Inquisition* (illustrated ed.). Greenwood Publishing Group. p. 83. ISBN 0-313-31667-8. נבדק ב-2009-03-03.`{{cite book}}`: תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
2. ↑  "Reflections". 2010. נבדק ב-2010-04-28..
3. ↑  Johnson, Bob. "Martyr For Deism: Cayetano Ripoll". נבדק ב-2012-11-23.`{{cite web}}`: תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
4. ↑  Schaff, Philip; Schaff, David Schley (1910). "History of the Christian Church". C. Scribner's sons. p. 552. נבדק ב-2009-03-03.`{{cite web}}`: תחזוקה - ציטוט: postscript (link)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2160 8075
* LCCN: n80136806
* VIAF: 57922268
* WorldCat: lccn-n80136806

 |
עמוד השער של הפרסום הראשון של "היהודי ממלטה", לונדון, 1663
**היהודי ממלטה** (אנגלית: **The Jew of Malta**) הוא מחזה שנכתב, כנראה, בשנת 1590 על ידי המחזאי הבריטי כריסטופר מרלו. המחזה הוצג לראשונה בשנת 1592, זכה להצלחה והופיע בתיאטראות שונים ברחבי אנגליה. המחזה השפיע על ויליאם שקספיר וניתן לחוש בהשפעה זו במחזה הסוחר מוונציה, שכתב שקספיר מאוחר יותר. המחזה של מרלו נחשב ליצירה אנטישמית. המחזה נכתב בתקופה של קושי כלכלי באנגליה שגרם, בין השאר, לטינה כנגד קהילות של זרים שחיו באנגליה (למרות שיהודים לא חיו באנגליה באותה תקופה).

עלילת המחזה
-----------

יהודי עשיר בשם בראבאס, החי באי מלטה, פועל לנקום את אובדן רכושו. הרכוש נלקח על ידי מושל האי כדי לשלם מס לטורקים המגיעים לאי. בראבאס רוצח, מרעיל בארות ומבצע מעשי רמיה ונוכלות שונים על מנת לממש את מטרתו. בתחילה מסייע בידו עבד מוסלמי אשר רכש. עבד זה מוצג כשונא נוצרים וכך גם אדונו. העבד יירצח על ידי בראבאס מאוחר יותר מפני שבגד בו. בראבאס אינו מהסס להשתמש בבתו על מנת לנקום במושל האי. הוא גורם לכך שבן המושל ייהרג בעת דו-קרב על חסדי הבת אביגייל. מאוחר יותר הוא אף רוצח את בתו מפני שבחרה להתנצר. הוא מסייע לטורקים לכבוש את האי ולאחר מכן הופך את עורו ומסייע למושל המודח. הוא נהרג במלכודת שהכין הוא עצמו לטורקים. מושל האי המודח מצליח לשבות ולנצח את הטורקים.

דמויות עיקריות במחזה
--------------------

* **בראבאס-** הדמות המרכזית במחזה. יהודי בדתו. דמות המייצגת רוע וחוסר מוסר קיצוני.
* **עבד מוסלמי-** משרת את בראבאס ומסייע לו בתוכניתו השטנית ובמעשי הרצח שהוא מבצע.
* **אביגייל-** בתו של היהודי בראבאס. דמות שמדגישה את רשעות הדמות המרכזית.
* **מושל האי-** דמות חיובית. מטרת נקמתו של בראבאס. נוצרי בדתו.

תרגום לעברית
------------

עמוד השער לתרגום הראשון לעברית של "היהודי ממלטה", תל אביב, 2019
ביולי 2019, יצא לאור, בהוצאת "קמין", תל אביב, תרגום ראשון לעברית של "היהודי ממלטה". ד"ר דוני ענבר שתרגם את המחזה, הוסיף מבוא והערות. בעקבות מחקרו, ענבר מגיע למסקנה שייתכן וכריסטופר מרלו חיבר את המחזה בהשארת דמותו של דון יוסף נשיא, ושהדרמה אינה בהכרח רוויית מוטיבים אנטישמיים, כפי שמייחסים לה.

לקריאה נוספת
------------

* אלטר דמיטרי, **מערכת היחסים בין נוצרים ליהודים אצל מרלו ושקספיר**, אוניברסיטת חיפה, 2001. עבודת תזה לתואר שני בפיקוח סימון אליוט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היהודי ממלטה** בוויקישיתוף
* ריאיון רדיופוני עם דוני ענבר לכבוד פרסום התרגום הראשון לעברית של המחזה "היהודי ממלטה" בתוכנית הרדיו של יואב גינאי, "מה יהיה"
* היהודי ממלטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**ולדו מצ'דו** (בספרדית: **Waldo Machado**;‏ 9 בספטמבר 1934 - 25 בפברואר 2019) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת החלוץ. הוא ידוע בעיקר בזמן ששיחק בפלומיננסה, שם היה מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים עם 319 שערים ב-403 הופעות.

ביוגרפיה
--------

ולדו נולד בניטרוי שבברזיל בשנת 1934 ולאחר שהצטרף לקבוצת הנוער של מדוריירה בתחילת שנות החמישים, הוא ערך את הופעת הבכורה בבוגרים ב-1953. לאחר מכן הצטרף ולדו לפלומיננסה איתה לקח חלק חשוב בזכייתה בטורניר ריו-סאו פאולו בשנת 1957, בו לא הפסידה אף משחק. הוא עזב אותה ב-1 ביולי 1961 ועד היום נחשב לכובש הגדול ביותר במדיה עם 319 שערים ב-403 הופעות.

ולדו מיד עבר לולנסיה מספרד והיה תחילה מחליפו של בן ארצו וולטר מרציאנו. הוא החליף אותו לאחר ומרציאנו נהרג בתאונת דרכים בגיל 29. הופעת הבכורה בלה ליגה הגיעה ב-3 בספטמבר 1961 בהפסד חוץ 3–0 לריאל סרגוסה. שישה ימים לאחר מכן וכבש את שני שעריו הראשונים עם העטלפים בניצחון הביתי 0–3 על ריאל אוביידו. רגע גדול של ולדו היה כשכבש רביעייה נגד ברצלונה, וסיים את עונתו הראשונה עם 14 שערים ב-30 הופעות. לאחר סיומה כבש את שער השוויון במשחק הגמר הראשון בגביע ערי הירידים נגד דינמו זאגרב, משחק שנגמר ב-1–2. עונתו הטובה ביותר של ולדו הייתה ב-1966/67 כשהוא מסיים כמלך שערי הליגה עם 24 שערים וגם זוכה עם ולנסיה בגביע הספרדי לאחר ניצחון בגמר 1–2 נגד אתלטיק בילבאו. הוא עזב אותה ב-1970 ובסך הכל כבש 157 שערים ב-294 הופעות. בקיץ אותה שנה הצטרף לשכנת ולנסיה, הרקולס, ופרש לאחר עונה אחת בסגונדה דיוויסיון בגיל 36.

אחיו הצעיר, ונדרלי מצ'דו, היה גם כן כדורגלן ששיחק בעמדת החלוץ, והעביר את רוב הקריירה בקבוצות לבאנטה ומלאגה וגם שיחק מעט עם אחיו הבוגר בהרקולס. ולדו נפטר ב-25 בפברואר 2019 לאחר חמש שנים של מאבק במחלת האלצהיימר. מקום מותו היה בורג'סוט, מחוז ולנסיה שבספרד.

תארים
-----

פלומיננסה
* אליפות ריו דה ז'ניירו: 1959
* טורניר ריו-סאו פאולו (2): 1957, 1960

ולנסיה
* הגביע הספרדי: 1966/67
* גביע ערי הירידים (2): 1961/62, 1962/63

אישיים
* פרס הפיצ'יצ'י: 1966/67

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדו מצ'דו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**סוורינוס** (בלטינית: **Severinus**; מת ב־2 באוגוסט 640) היה יורשו של הונוריוס הראשון על כס האפיפיור, וכיהן בתפקידו זה במשך כחודשיים במהלך שנת 640.

סוורינוס נולד ברומא לפלוני בשם אביינוס (Abienus), שם שמרמז על מוצא מחברי הסנאט הרומי. הוא נבחר ביום השלישי לאחר מות קודמו בתפקיד, בשנת 638. מיד עם היבחרו נשלחו שליחים לקונסטנטינופול על מנת לקבל אישור למינוי, אולם הקיסר הרקליוס סירב להעניק את האישור הנדרש לפני שסוורינוס יחתום על 'אקתסיס' (כתב הודאה בדבר נכונות הדוקטרינה הנוצרית המונותליטית). סוורינוס סירב לחתום על כתב ההודאה, ועל כן עוכב מינויו למשך כשנתיים. במהלך תקופה זו שדד הקיסר הרקליוס את ארמון הלטראנו ברומא, אשר היה בשליטת הכנסייה. לבסוף, ב־28 במאי 640, נכנס מינויו לתוקף, אך הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן, ב־2 באוגוסט.

חוקרים מצאו כתבים לטיניים במערת הקבורה שלו, אשר ייתכן ומצביעים על כך שסוורינוס היה יהודי אשר הסתיר את זהותו הדתית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוורינוס** בוויקישיתוף
* סוורינוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הונוריוס הראשון** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**יוחנן הרביעי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10096057X
* NKC: xx0025857
* VIAF: 32352712
* WorldCat: viaf-32352712

 |
סר אנדרו קולדקוט
**סר אנדרו קולדקוט** (באנגלית: **Sir Andrew Caldecott**, בסינית: 郝德傑; ‏ 26 באוקטובר 1884 - 14 ביולי 1951) היה פקיד קולוניאלי בריטי אשר כיהן כמושל הונג קונג.

קורות חיים
----------

קולדקוט נולד בקנט שבאנגליה. אביו היה כומר מקומי. קולדקוט התחנך בבית הספר אפינגהאם, ובמכללת אקסטר שבאוניברסיטת אוקספורד.

בין השנים 1907–1935 עבד עבור השירות הקולוניאלי הבריטי וכיהן בין היתר כתת-שר לעניין מושבות המצרים; כמפקח על האדמות במדינות המלאיות; כשר לעניין דואר; בין השנים 1931–1933 כיהן כמזכיר ממשלת פדרציות המדינות המלאיות; בין 1933 - 1935 כמזכיר מושבות המצרים, ובין 1934 - 1935, כנציב העליון של מושבות המצרים והמדינות המלאיות.

ב-12 בדצמבר 1935 החל קולדקוט לכהן בתפקיד מושל הונג קונג, וכיהן כמושל שנה אחת, עד ה-28 באוקטובר 1937 - התקופה הקצרה ביותר בין מושלי הונג קונג. תפקידו כמושל הונג קונג קוצר בשל מינויו לתפקיד מושל ציילון בשנת 1937, וכיהן בתפקיד זה עד 1944. 

בתקופת כהונתו כמושל הונג קונג נפתח בית החולים המלכה מרי במושבה.

קולדקוט פרסם שני אוספי סיפורת בין 1947–1948.

קולדקוט נפטר ב-14 ביולי 1951.

משפחתו
------

קולדקוט נשא לאישה את אוליב מרי (Olive Mary) בשנת 1918 ונולדו להם בן ובת. לאחר מותה של אוליב בשנת 1943, קולדקוט נישא בשנית לאוולין מאי (Evelyn May) בשנת 1946.

תארים
-----

קולדקוט התקבל למסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש בשנת 1932 וקיבל תואר אביר במסדר זה בשנת 1937 ותואר אביר גדול בשנת 1941.

קולדקוט התקבל למסדר האימפריה הבריטית בשנת 1926 וקיבל תואר אביר במסדר זה בשנת 1935. בשנת 1936 קיבל תואר אביר מסדר יוחנן הקדוש.

מורשתו
------

על שמו של אנדרו קולדקוט קרויה דרך קולדקוט בניו קאולון שבהונג קונג, וכן גבעת קולדקוט ודרך קולדקוט שבסינגפור. דרך אוליב (Olive Road) שבסינגפור, קרויה על שם רעייתו הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים ותיאור כתביו
* קורות חיים וכתביו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1080179054
* ISNI: 0000 0000 5197 0892
* LCCN: nr2005012017
* MusicBrainz: df0667d2-74e5-4b1f-81d1-d7ae22deb8e2
* SNAC: w6j541cc
* WorldCat (עם LCCN): nr2005-012017

 |
נהר ה**סווקופ** (בשפת הקוהקוה: *Tsoaxaub*) הוא נהר מרכזי בחלקה המערבי של נמיביה, הנשפך אל האוקיינוס האטלנטי בקצה הדרומי של העיר סווקופמונד (פירוש שמה בגרמנית הוא "הפה של הסווקופ").

אורכו 460 ק"מ ושטח אזור האגירה שלו הוא 30,100 קמ"ר. שמו של הנהר מגיע משפת הקוהקוה, שפתם של שבטי הדמארה והנאמה - *Tsoa-xaub*; כאשר *Tsoa* - "פתח הצואה" או "פי הטבעת", ו-*xaub* מסמל את "תוכן הצואה". הכוונה לכמויות הגדולות של רפש ולכלוך הנפלטות מנהר הסווקופ לאוקיינוס האטלנטי.

האזור שסביב מוצא הסווקופ והדיונות הסובבות אותו ידוע בשל מספר המינים העשיר של ציפורים החיים בו, וכן בגלל מספר זני צמחים לא רגילים הצומחים שם (כמו הולויטשיה).

הסווקופ יוצר אגן ניקוז ששטחו הכולל הוא 30,100 קמ"ר, המשתרע מנקודת השפך שלו לאוקיינוס האטלנטי בסווקופמונד ועד לאוטג'ימבינגווה, במזרח כ-50 ק"מ מאוקהנג'ה ובדרום עד למחוז קהומס. הנקודה הגבוהה ביותר של קו פרשת המים שלו נמצאת בגובה של 2480 מטרים.

סכר פון בק (*Von Bach*) ליד אוקהנדג'ה וסכר סווקופפורט (*Swakoppoort*) מערבית לגרוס ברמן במקורות העיליים של הסווקופ, הם בעלי חשיבות עליונה לאספקת המים למרכז נמיביה. לרוב מי התהום באזור הנהר הם מלוחים.

עולם החי בסווקופ מוגבל רק למקורות התחתיים שלו, המיושבים בדלילות. וגם שם, מגוון בעלי החיים שניתן למצוא מוגבל לאנטילופות, טורפים קטנים יותר וציפורים. פילים, קרנפים, אריות וחתולים גדולים לא ניתן למצוא יותר באזורים אלו.

שלא כמו הנהרות האחרים במערב נמיביה, ישנם מספר גדול של מקומות יישוב בקרבת הנהר סווקופ, למשל יואקוס, קריביב, אוטג'ימבינגווה, אוקהנדג'ה, ובירת נמיביה - וינדהוק, כך שהאוכלוסייה באגן הניקוז שלו מגיעה ללמעלה מ-200,000 איש.

תצלום של חוות גואניקונטס משנת 1906 לערך.
בשעה שבמקורות העליונים של הסווקופ החוות הן לרוב מרוחקות מהנהר עצמו והשטח הנרחב משמש למרעה, הנה הסכרים ומפלס המים הגבוה שבתוך עמק נהר הסווקופ עצמו מאפשרים חקלאות אינטנסיבית במקום ואפילו גננות, למשל גידול האספרגוס בחוות גואניקונטס (*Goanikontes).*

השימוש הנרחב במי הנהר להשקיית חקלאות וכן הצריכה הגבוהה של מים על ידי תושבי הערים שבאזור אגן הניקוז, הביאו לדלדול מי התהום. הדבר הוביל, בייחוד במקורות התחתיים של הנהר, להתייבשותם של מעיינות רבים כמו גם מוות לצמחייה מגוונת באזור.

מכרות האורניום, כמו מכרה לנגר היינריך במקורות התחתיים של הסווקופ, או מכרה רוזינג בקהאן, לא רק שלתפעולם נצרכים כמויות גדולות מאוד של מים, דבר הגורם לדלדול מי התהום; אלא שבנוסף לכך, הושמעו טענות שנשורת גרעינית מגיעה לסווקופ, וכתוצאה מכך הירקות שמגדלים באזור מנוגעים בפסולת רדיואקטיבית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סווקופ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315165362
* WorldCat (עם VIAF): 315165362

 |
**אנדרו קריר** (באנגלית: **Andrew Creer**; נולד ב-30 בנובמבר 1993) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.

ביוגרפיה
--------

קריר גדל בחווה לגידול בקר מחוץ לטאמוורת', אוסטרליה. הוא סיים את לימודיו באקדמיה המערבית לאמנויות הבמה (WAAPA) בשנת 2015.

קריירה
------

בתיאטרון גילם בין היתר את כריס קלר במחזה כולם היו בניי וג'ורג' ויקהאם בהצגה המבוססת על ספרה של ג'יין אוסטין, "גאווה ודעה קדומה". בשנת 2016 שיחק במיני סדרה האוסטרלית "Tomorrow, When the War Began" המבוססת על ספרו של ג'יימס מרסדן. באותה שנה שיחק בסדרה "ברקודה" בשלושה פרקים. בשנת 2017 גילם את טום, מדריך גלישה במועדון הגלישה "בלו סרף", מושא אהבתה של קורה המילטון (דבי ראיין), בסרט זרמי סחף.

הוא שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "נשק קטלני" המבוססת על סדרת הסרטים המצליחה.

בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הסלאש האמריקאי "Hurt" (אנ'). בשנת 2019 שיחק בסרט האמריקאי "Take Me to Tarzana". בשנת 2021 שיחק בסרט "סווינג" (אנ') לצד צ'ארלס מלטון, אלכסנדר מקניקול ואלכסנדר לודוויג.

פילמוגרפיה
----------

קולנוע וטלוויזיה| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Tomorrow, When the War Began | קווין | מיני סדרה |
| 2016 | ברקודה | וילקו | מיני סדרה, שלושה פרקים |
| 2017 | Adult School | הארי | סרט קצר |
| 2017 | זרמי סחף | טום | סרט קולנוע |
| 2018-2017 | נשק קטלני | זאק באומן | סדרת טלוויזיה, 12 פרקים |
| 2018 | Hurt | טומי | סרט קולנוע, תפקיד ראשי |
| 2019 | את | מיילו | פרק אחד |
| 2020 | The Gesture and The Word | אריק | סרט קצר |
| 2020 | Break Free | בו | סרט קצר, תסריטאי שותף |
| 2021 | Take Me to Tarzana | מיילס ג'ונס | סרט קולנוע |
| 2021 | סוינג | אמ. ג'יי | סרט קולנוע |

קישורים חיצוניים
----------------

* אנדרו קריר, ברשת החברתית טוויטר
* אנדרו קריר, ברשת החברתית אינסטגרם
* אנדרו קריר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**בראדלי בורסטון** (באנגלית: **Bradley Burston**) הוא עיתונאי ישראלי. הוא כותב עבור הארץ ומשמש כעורך בכיר של הגרסה האנגלית של העיתון.‏ וכותב בלוג בשם "A Special Place in Hell" (בתרגום לעברית: "מקום מיוחד בגיהנום").

קורות חייו
----------

בורסטון נולד וגדל בלוס אנג'לס. הוא היה פעיל ומדריך בתנועת הנוער הבונים דרור. בורסטון סיים לימודי תואר בהיסטוריה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1976 עלה לישראל כחלק מגרעין של הבונים והיה ממקימי קיבוץ גזר. שירת בצה"ל כחובש קרבי. למד רפואה במשך שנתיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אולם עזב לטובת קריירה בעיתונות.

במהלך האינתיפאדה הראשונה היה כתב בעזה של הג'רוזלם פוסט, והיה הכתב הצבאי של העיתון במהלך מלחמת המפרץ. בשנות התשעים שימש כתב בעבור סוכנות רויטרס, ודיווח על תהליך השלום הישראלי-ערבי ועל הפוליטיקה בישראל. בשנת 2000 החל לעבוד בעיתון הארץ.

בשנת 2006 בורסטון קיבל את פרס אליאב-סרטאווי לעיתונאות המזרח התיכון מטעם "Search for Common Ground"‏.

הוא נשוי לוורדה, אב לשתי בנות ומתגורר בנטף.

דעותיו
------

במאמר פובליציסטי בעיתון הארץ, עם הכותרת "מה "מוות לישראל" אומר לך?" בורסטון מבקר את ה"פרוגרסיבים" הטוענים שהם תומכים בזכויות הבלתי נשללות של בני האדם על פני הלאומיות, אבל לא רואים בישראלים אנשים שראויים ל"חופש לחיות בביטחון וריבונות". כישלונם "לגייס את אותה חמלה ודאגה ללוחמים הבלתי חמושים משני צידי חזית הקרב" מגלה את החורים באידאולוגיה שלהם.

בורסטון אמר כי חשוב "לבקר את ישראל כאשר היא ראויה לביקורת... ולהגן חזק על ישראל כאשר היא ראויה להגנה".

בנושא החרם נגד ישראל, בורסטון כתב: "כתומך של הרעיון של מדינה יהודית דמוקרטית באמת לצד מדינה פלסטינית עצמאית וריבונית, מה שאני לא יכול לקבל זה את הרעיון שמדינות מוסלמיות מקובלות באופן רשמי, ומדינה יהודית לא".

קישורים חיצוניים
----------------

* הדף של בורסטון בטוויטר (באנגלית)
* מאמריו, עיתון הארץ (באנגלית)
* נאום שנתן בפני חברי עמנו
* כתבותיו באתר של הפינגטון פוסט (באנגלית)
* הבלוג של בורסטון, "A Special Place in Hell", באתר "הארץ" (באנגלית)
* בראדלי בורסטון, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  People and Departments at Haaretz *Haaretz.com*
2. 1 2  Bradley Burston, Ameinu
3. ↑  Bradley Burston’s West Coast Tour
4. ↑  2006 Eliav-Sartawi Awards for Middle East Journalism, "Search for Common Ground"
5. ↑  "Haaretz.com senior editor Bradley Burston wins award for Mideast journalism", *Haaretz*, September 15, 2006
6. ↑  Better to Mourn the Loss of Dreams
7. ↑  What does 'Death to Israel' mean to you?
8. ↑  Q&A with Israeli Journalist Bradley Burston
9. ↑  Rethinking Israel Boycotts, Thanks to the New York Mosque

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1175946516
* VIAF: 5099154867607660100001
* WorldCat: viaf-5099154867607660100001

 |
טיילת בת ים
פסלה של רחל טימור, מפרשית בטיילת בת ים, 1998
**רצועת חוף בת ים** מתמשכת לאורך כ-3.5 קילומטרים על שפת הים התיכון בהמשך לרצועת חוף תל אביב-יפו. היא מהווה מרכיב מרכזי בחיי תושבי בת ים ובדימויה כעיר חוף.

חלק ניכר מרצועת החוף משמש לפעילויות פנאי ונופש הפתוחים לציבור הרחב, בעיקר כחופי רחצה, טיילת ופארקים. בשנת 2018 חוברה רצועת החוף של בת-ים לרצועת החוף של ראשון לציון באמצעות טיילת דק.

חופי רחצה מרכזיים
-----------------

נוף פנורמי של חוף בת ים
* סי פאלאס
* חוף הגולשים
* חוף ירושלים
* שלושת חופי הסלע
* חוף לדוגמה
* הריביירה
* חוף המרינה
* חוף הדקלים
* שירת הים (חוף נפרד)
* חוף תאיו

חוף הסלע קרוי על שם "סלע אדם" המזדקר מתוך הים במרחק כ-150 מטרים מהחוף. בעבר ניתן היה להגיע אל הסלע רק בשחייה (או בשיט), אך בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 נבנה שובר גלים שהסלע מהווה חלק ממנו, והמים הפכו לרדודים יותר, כך שניתן להגיע אל הסלע בהליכה בים. כעשרה מטרים ממערב לסלע ישנו סלע נוסף, אליו ניתן להגיע בשחייה.

* שקיעה בשובר הגלים בחוף הסלע בבת ים, סמוך לסלע אדםשקיעה בשובר הגלים בחוף הסלע בבת ים, סמוך לסלע אדם

אתרים לאורך החוף
----------------

### מצפה גלים

מין רמפה מבטון, שמתחתיה עוברת תעלת ניקוז מים מרחוב יוספטל. התעלה כוסתה בגג מבטון, וכיוון שכך, הוסיפו לה רמפה עגולה, וניתן להישען על המעקה ולהביט על הים.

אירועים בולטים
--------------

* מאי 1992 – רצח הלנה ראפ
* מאי 2021 – המהומות בבת ים בוצע לינץ בנהג ערבי והרס ונזק לעסקים בבעלות ערבים שנמצאים לאורך רצועת החוף

ראו גם
------

* רצועת חוף תל אביב-יפו
* רצועת חוף אילת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רצועת חוף בת ים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רצועת חוף בת ים

הערות שוליים
------------

1. 1 2  חוף הים, באתר עיריית בת ים
2. ↑  ניב אלימלך, בת ים מתחברת לראשון לציון: נפתחה טיילת הריבירייה, באתר "השקמה בת ים", ‏21 באוקטובר 2018
3. ↑  חוף הסלע, באתר "טבע ונופים בישראל"
**אראל** (ברוסית: **Негосударственный пенсионный фонд «Эрэл»**) היא קרן פנסיה רוסית לא ממשלתית. מטה הקרן ממוקם ביאקוצק. החברות המנהלות הן Investment Standard Investment Company (במוסקבה) והחברות Portfolio Management Investment LLC וחברת Capital Management LLC (שמושבה במגניטוגורסק).

היסטוריה
--------

קרן הפנסיה "אראל" הוקמה ב-25 בספטמבר 1995. מאז שנת 2002, ברפובליקה של סאחה (יקוטיה), פועלת התוכנית הנשיאותית להתפתחות חברתית וכלכלית של הכפר, שאחד הסעיפים שבהם הוא הפרשה לפנסיה לא ממשלתית לתושבים כפריים. במסגרת תוכנית זו פותח ויושם מנגנון להקצאת קצבאות שאינן ממשלתיות עבור עובדים יקוטיים כפריים. לשם כך קבעה ממשלת יקוטיה את קרן הפנסיה "אראל", רשת מורשית וייצוגית למתן שירותי ביטוח פנסיוני לתושבי הרפובליקה.

במרץ 2004 נבדקה ואושרה ניסיונה של יקוטיה בפתרון סוגיית הפנסיה של תושבי הכפר בישיבת הוועדה למדיניות אגררית ומזון של מועצת הפדרציה של רוסיה. כחילופי ניסיון, בשנים 2004–2005 נערכו ביאקוצק ישיבות, ועידות מדעיות ומעשיות ודיונים בנושא בעיות ההפרשה לפנסיה. נציגי המחוזות של הפדרציה הרוסית הדגישו את חשיבות הניסיון הרפובליקני בשימוש במנגנוני פנסיה נוספים לתושבי הכפר, שראויים להפצה ויישום בשאר אזורי רוסיה.

הצורך ביישום מעשי של הניסיון היקוטי עלה בשנת 2004 מצד הנהגת מחוז אוטונומי אגיני בוריאטי. נחתם הסכם בין הנהלת המחוז לבין "אראל" בדבר שיתוף פעולה בתחום ההפרשה לפנסיה שאינה ממשלתית לתושבים כפריים. תוכנית המימון תוכננה במשך מספר שנים עם תקציב של 13 מיליון רובל. בהתבסס על מכרז פתוח שערכה הנהלת המחוז, "אראל" נבחרה ליישם את התוכנית. לשם כך נחתמו תוכניות פנסיה פרטיות עם עיריות האזור האוטונומי אגיני, המשמשות כמפקידים לטובת עובדים כפריים.

פעילויות
--------

בנוסף להשתתפות בתוכניות פנסיה רפובליקניות, "אראל" מציעה ללקוחותיה מגוון שירותים מלא לביטוח פנסיוני חובה, תוכניות פנסיה של חברות ותוכניות פנסיה פרטיות.

במסגרת הסכם העברות, קרן הפנסיה של הפדרציה הרוסית העניקה ל"אראל" את האפשרות לקבל פניות מאזרחים על העברת החלק הממומן של הפנסיה מקרן הפנסיה הממשלתית ל"אראל" ובקשות להשתתפות בתוכנית המימון המשותפת לפנסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Распоряжение Правительства Республики Саха (Якутия) «О встречном негосударственном пенсионном обеспечении сельских товаропроизводителей Республики Саха (Якутия)»(הקישור אינו פעיל)
2. ↑  «Эрэл» пришел в Бурятию
**סבסטיאן אלחנדרו בטאליה** (ספרדית: **Sebastián Alejandro Battaglia**; נולד ב- 8 בנובמבר 1979 בסנטה פה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעיקר בבוקה ג'וניורס.

קריירת מועדונים
---------------

בטאליה גדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס, אחת מקבוצות הפאר בארגנטינה ובעולם. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת ב-31 במאי 1998 ומיד הפך לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה. בטאליה, המשחק בעמדת הקשר האחורי, התאפיין בסגנון משחק קשוח ובראיית משחק טובה. 

ב-2004, מיד לאחר משחקה של בוקה בגמר הגביע הביניבשתי, נרכש בטאליה על ידי ויאריאל מהליגה הספרדית ב-2.8 מיליון אירו עבור מחצית מכרטיסו. עם הצטרפותו, סבל בטאליה מפציעה קשה אשר השביתה אותו לחצי שנה. בנוסף, משפחתו נתקלה בקשיי התאקלמות בספרד. לאור המצב, ביקש בטאליה להשתחרר מהקבוצה ואכן, ביולי 2005 נרכש בטאליה בחזרה על ידי בוקה ג'וניורס.

עם חזרתו לארגנטינה סבל בטאליה מפציעות טורדניות אך התאושש מהן וחזר להיות לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה. בטאליה נחשב לאחד משחקניה הגדולים של הקבוצה בשני העשורים האחרונים וזכה איתה בלא פחות מ-12 תארים.

נבחרת ארגנטינה
--------------

בטאליה שיחק בסך הכל 10 משחקים במדי הנבחרת מאז ערך את הבכורה ב-2005. עם מינויו של אלפיו באסילה כמאמן הנבחרת זכה בטאליה למספר זימונים לסגל. למרות זאת, לאור התחרות הקשה מצידם של קשרים אחרים כדוגמת חבייר מסצ'ראנו, אסטבן קמביאסו ופרננדו גאגו, בטאליה מתפקד כגיבוי לסגל הרחב של הנבחרת.

תארים
-----

**בוקה ג'וניורס**

* אליפות ארגנטינה - 5 (אפרטורה 1998, קלאוסורה 1999, אפרטורה 2000, אפרטורה 2003, קלאוסורה 2006, אפרטורה 2008, אפרטורה 2011)
* גביע ליברטדורס - 4 (2000, 2001, 2003, 2007)
* הגביע הביניבשתי - 2 (2000, 2003)
* גביע רקופה סודאמריקנה - 1 (2005)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבסטיאן בטאליה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מוכר בראגה טורקי בשנת 1880 בבוקרשט
**בראגה** (Bragă) או **בוזה** (Boza, Bozahane) הוא משקה מותסס, עכור למראה, חמוץ מתוק, המכיל חומרים מאוד מזינים. המשקה המקורי עשוי מדגנים, בעיקר דוחן או שעורה.

הכנה
----

הבראגה מופקת מהרתחת מים עם קמח של גרעיני הצמח Luzula pilosa במשך 3 שעות. הנוזל שנוצר, לאחר ההרתחה והקירור, ללא סינון, בראשיתו של תהליך תסיסה, הוא "הבלאגה הטריה" או "הבלאגה המתוקה". בהמשך תהליך התסיסה מחמיצה הבלאגה ומשנה את טעמה בהתאם. "הבלאגה החמוצה" מכילה כמויות קטנות מאוד של כוהל, בדרך כלל כ-1%. כדי לתת למשקה צבע מתאים נעשה שימוש בסוכר מושחם.

היסטוריה
--------

מקורו של הבוזה באסיה, שם נהגו לשתות אותו בעיקר בחורף. הצרפתי ז'אן ת'בנו, שביקר בארץ ישראל בשנת 1658, ציין כי טעמו של המשקה גרוע למדי אבל הוא זול. באמצע המאה השש-עשרה החלו להוסיף לבוזה גם אופיום. חכמי הדת העות'מאניים, שבנוסף למלחמתם בהווי שהתפתח בבתי הקפה, הוסיפו גם את המאבק בשתיית המשקה ה"מועשר". הסולטאן סלים השני היה הראשון, שהוציא צו כנגד מוכרי הבוזה וציווה על סגירת הבוזהח'אנה - החנויות לממכר הבוזה. כנראה שצווי הסולטאן לא הצליחו להתמודד עם הדרישה למשקה התוסס. ההיסטוריון העות'מאני, אבליה צ'לבי, כתב שבאיסטנבול בלבד פעלו בתקופתו (המאה השבע-עשרה) שלוש מאות חנויות לממכר בוזה, עובדה שכנראה הניעה את הסולטאן מהמט הרביעי להוציא צו דומה האוסר על שתיית המשקה. התנגדות השלטונות לשתיית המשקה התוסס המועשר באופיום מובנת לאור תיאורו של הנוסע ליאונרד ראוולף, שביקר בארץ ישראל בשנת 1573 וכתב כי "משקה זה גורם לטורקים להיות עליזים ומרוממי רוח, כמו שקורה לאנשים שלנו כאשר הם שותים בירה". 

הבראגה הוחדרה לארצות הרומניות על ידי הטורקים בתקופת האימפריה העות'מאנית. לפני התקופה המודרנית, הבראגה והלימונדה היו המשקאות המצננים העיקריים שנמכרו בארצות הרומניות. המשקאות הופקו על ידי המוכרים בביתם ונמכרו ברחוב ישירות לקונים הצמאים.

כיום הבוזה שכיח בטורקיה, דרום מזרח רומניה, אלבניה, מרכז אסיה, בולגריה, מדינות יוגוסלביה לשעבר ואזורים נוספים במזרח אירופה והבלקן ומדינות הים התיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בראגה** בוויקישיתוף
* מאמר על הבראגה ברומניה (אורכב 27.09.2007 בארכיון Wayback Machine) ברומנית
**החשבונאות הלאומית** או **חשבונות לאומיים** הם דרך ליישם טכניקות חשבונאיות לרמת המדינה. באמצעות החשבונאות הלאומית ניתן למדוד ולתאר את הפעילות הכלכלית במשק או במדינה, את הקשרים בין הגורמים הכלכליים ואת הקשרים בין המשק המקומי לשווקים הבינלאומיים. החשבונאות הלאומית משמשת למעקב אחר ההתפתחויות הכלכליות במשק, לניתוח מקרו-כלכלי, לתכנון ולחיזוי כלכלי ולהשוואות בינלאומיות בין משקים שונים וביצועיהם.

החשבונאות הלאומית כוללת מערכות שונות לאמידת ביצועי משק כלכלי ומבוססת בעיקרה על הגדרות ומונחים בינלאומיים שהפכו לנוהג או שמחייבים במסגרת ארגונים בינלאומיים שונים כגון הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי וקרן המטבע הבינלאומית. למרות ההישענות על עקרונות חשבונאיים החשבונאות הלאומית מבוססת על מידע כלכלי ועקרונות מקרו-כלכליים.

בין המרכיבים הנכללים בחשבונאות הלאומית הם התוצר המקומי הגולמי שהתגבש כאינדיקטור המרכזי לפעילות הכלכלית ומרכיביו - הצריכה וההשקעה הפרטית והממשלתית, הייבוא והיצוא, את הרכב ההכנסות והחיסכון ואת השינויים במחירי התוצר והשימושים.

ראו גם
------

* תוצר
	+ תוצר לאומי גולמי
	+ תוצר מקומי גולמי
* מאזן תשלומים
* מאזן מסחרי

לקריאה נוספת
------------

* מקרו-כלכלה, יחידות 1–3, מאת יוסף זעירא, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
* מבוא למקרו-כלכלה, מאת אריה נחמיאס, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* החשבונאות הלאומית של ישראל, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
* הכנסה לאומית - חשבונאות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560667505171
* BnF: cb11950075s (data)
* GND: 4063886-8
* LCCN: sh85090018
* NDL: 00566368
* NKC: ph123440

 |
**אראזם לורבק** (בסלובנית: **Erazem Lorbek**; נולד ב-21 בפברואר 1984 בליובליאנה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סלובני ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. גובהו של לורבק הוא 2.10 מטר. אראזם הוא אחיו הבכור של הכדורסלן דומיין לורבק.

קריירה
------

אראזם לורבק החל לשחק במחלקת הנוער של אולימפיה ליובליאנה בהיותו בן 15. לאחר שלוש שנים בסלובניה עבר ללמוד באוניברסיטת המדינה של מישיגן שבארצות הברית, ושיחק עבור קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שכונתה "הספרטנים". בעונת הרוקי שלו בקבוצה הוא העמיד ממוצעים של 6.4 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק. אף על פי כן, הוא בחר לחזור לאירופה לאחר שנה אחת בלבד באוניברסיטת המדינה של מישיגן.

לאחר זמן קצר, לורבק חתם בקבוצת פורטיטודו בולוניה מליגת העל האיטלקית. הוא שיחק בבולוניה במשך שלוש עונות, בהן זכה עם הקבוצה באליפות הליגה ובסופר קאפ האיטלקי, וכמו כן היה שותף להישג השיא של הקבוצה מחוץ לאיטליה: העפלה לגמר היורוליג, בו לבסוף פורטיטודו הובסה על ידי מכבי תל אביב. בשנת 2005 נרשם לורבק לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-46 הכללי על ידי האינדיאנה פייסרס, אך לא השיג חוזה בקבוצה, ועקב כך המשיך לשחק בבולוניה עונה נוספת.

ב-2006 הוא לורבק עבר לקבוצת אוניקאחה מאלגה מליגת העל הספרדית, אך לא זכה לדקות משחק רבות. בינואר 2007 הוא הושאל לבנטון טרוויזו, אך ההשאלה בוטלה על ידי התאחדות הכדורסל האיטלקית עקב הפרה של תקנון הליגה. מספר ימים לאחר מכן הוא עבר ללוטומטיקה רומא.

לורבק השתלב היטב ברומא, והפך לשחקן מפתח של הקבוצה ואף לאחד משחקני הקו הקדמי הטובים באירופה. צסק"א מוסקבה חשקה בשירותיו והחתימה אותו לשלוש עונות בשנת 2008, בעקבות יכולתו של לורבק כנגדה בשלב ה"טופ 16" של היורוליג. בעונתו היחידה בצסק"א הוא העפיל עמה לגמר היורוליג ונבחר לחמישיית העונה השנייה של המפעל. באוגוסט 2009 חתם לורבק בברצלונה מליגת העל הספרדית לשלוש עונות.

בקיץ 2012 חתם לורבק לשנתיים נוספות בקבוצה. בקיץ 2014 לורבק עזב את ברצלונה בעקבות פציעה כרונית בברך, ומאז הוא שחקן חופשי. הוא חתם בקיץ 2016 בלימוז', אך נכשל בבדיקות הרפואיות.

לורבק חבר בנבחרת הלאומית של סלובניה מאז שנת 2005. עם הנבחרת הוא השתתף באליפות אירופה של 2005 ושל 2007.

תארים והישגים בקריירה
---------------------

**עם ברצלונה:**

* אליפות ספרד: 2010/11, 2011/12, 2013/14
* הגביע הספרדי: 2010, 2011, 2013
* הסופר קאפ הספרדי: 2009, 2010, 2011
* זכייה ביורוליג: 2009/10

**עם פורטיטודו בולוניה:**

* אליפות הליגה האיטלקית: 2004/05
* גביע הסופרקאפ האיטלקי: 2004/05

**עם לוטומטיקה רומא:**

* סגנות הליגה האיטלקית: 2007/08

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אראזם לורבק** |

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* פרופיל באתר פיב"א אירופה
* מאיה מאהלר, ברצלונה, מרחף באולם: הבלרינה של ברצלונה, באתר ynet, 4 באפריל 2013

| הכוכב העולה של היורוליג |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 2005: לורבק • 2006: ברניאני • 2007: פרננדס • 2008: גלינארי • 2009: וליצ'קוביץ' • 2010: רוביו • 2011: מירוטיץ' • 2012: מירוטיץ' • 2013: פאפאניקולאו • 2014: בוגדנוביץ' • 2015: בוגדנוביץ' • 2016: אברינס • 2017: דונצ'יץ' • 2018: דונצ'יץ' • 2019: ביתאדזה • 2020: *לא הוענק* • 2021: גרובה • 2022: יוקובאיטיס • 2023: מדר |

 |
**טַאבְּלָה** (הינדי: **तबला**, בנגלית:  **তবলা**, אורדו: **طبلہ**, ערבית: **طبلة**, מערבית: טבל, תוף) הוא כלי הקשה ממברנופוני הודי.

טאבלה ואביזרי מתיחת רצועות
נגן טאבלה (הרשאד קנטקר)

מבנה הטאבלה וחלקיה
------------------

מערכת הטבלה מורכבת משני תופים בגדלים שונים, העשויים מסוגי עץ שונים. על הכלי מתוח עור שבערך במרכזו מודבק טלאי עור עבה ושחור. התוף הימני, הקטן, נקרא "דיין" (Dayan) והגדול, השמאלי, נקרא "ביאן" (Bayan). חיבור העור לגוף התוף נקרא "קינר", העור הבהיר נקרא "סוּר", וטלאי העור העבה, השחור, נקרא "גאב".

הנגינה בטאבלה
-------------

הנגינה בטאבלה נעשית על ידי תיפוף עם האצבעות, האגודל וכרית כף היד על גבי עור התוף ודפנותיו. הקשה במקומות שונים על פני התוף משנה את גובה הצליל. כמו כן קיימת שיטת נגינה על ידי החלקה של כרית כף היד והאגודל מדפנות הכלי אל כיוון מרכז העור (ה"גאב"), היוצרת צליל ייחודי.

הנגן יושב בדרך כלל על הרצפה או על שרפרף נמוך ומחזיק את התופים לפניו, מונחים על כריות מיוחדות. מתיחת העור נעשית על ידי מכשיר מיוחד המותח את הרצועות בהן הוא מחוזק אל גוף הכלי.

נגן הטאבלה המוכר ביותר בעולם המערבי הוא זקיר חוסיין.

בול
---

נגני טאבלה משננים את המהלך הריתמי של הנגינה ואת סוגי התיפוף השונים על ידי מלמול הברות המתארות סוגי תיפוף שונים. שינון הברות זה, ושפת ההברות נקראים "בוֹל" (מן המילה ההינדית לדיבור "בולנה"). בהקלטות והופעות מוזיקה הודית ניתן לשמוע את הנגן מדקלם את ה"בול" לפני או במקביל לנגינה.

הברות בול לדוגמה הן:

* **גה** - מכה קצרה ביד שמאל, כאשר כרית כף היד נשארת על דופן התוף
* **קה** - מכה שטוחה באצבעות יד שמאל, כאשר כרית כף היד נשארת על דופן התוף
* **קט** - מכה חדה במרכז השחור של התוף
* **נא** - מכה ביד ימין כנגד דופן התוף
* **טי-טה** - דרדור אצבעות במרכז התוף

גם תבניות קצביות נפוצות (סדרת בולים במקצב) הן בעלות שמות מזהים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טאבלה** |

* מבנה התופים ודוגמאות צליל עבור רצפים ריתמיים ובוֹלים נפוצים (באנגלית)
* טאבלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| כלי נגינה מרכזיים במוזיקה המזרחית |
| --- |
| כלי נשיפה | נאי • בנסורי • זורנה | דרבוקהדרבוקה |
| כלי פריטה בעלי צוואר | עוד • סאז • טאר • בגלמה • בוזוקי • ג'ומבוש |
| כלי פריטה ללא צוואר | קאנון • סנטור |
| כלי קשת | קמנג'ה • קמנצ'ה • רבאב |
| כלי הקשה | דף • דרבוקה • תוף מרים • טאבלה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555918505171
* BnF: cb12307234h (data)
* GND: 4184307-1
* LCCN: sh85131789
* MusicBrainz: 18e6998b-e53b-415b-b484-d3ac286da99d

 |
טוליה, בתו הצעירה של סרוויוס טוליוס, מצווה על הרכב לעבור עם הכרכרה מעל גופת אביה השוכבת ברחוב
**רצח אב** (בלטינית: **parricida**) הוא מעשה של רצח האב על ידי בנו או בתו. לעיתים משתמשים בכינוי זה גם לגבי התנקשות בשליטים, שרואים בהם בהשאלה את "אבי האומה".

רצח אם (בלטינית: matricidio) נדיר יותר ולא משמש בהשאלה. ההתייחסות בחקיקה לרצח הורים חמורה יותר מרציחות רגילות.

נושא רצח האב העסיק יוצרים עוד בימי קדם והוא נפוץ במיתוסים (זאוס קיצץ לחתיכות את אביו, קרונוס) ומונצח על ידי סופוקלס במחזה אדיפוס המלך והמשכיו. זיגמונד פרויד השתמש בנושא בתארו את תסביך אדיפוס.

על פי הדין הישראלי מי שגורם במזיד למותו של אביו, אמו, סבו או סבתו יואשם ברצח, גם אם לא הוכחה כוונה תחילה ובכך מבטא המחוקק דין חמור יותר מאשר בהריגות אחרות. על פי הדין ביפן נקבע להורג אביו עונש מוות או מאסר עולם, אולם ב-1968, מקרה בו בת רצחה את אביה, לאחר שזה ניצל אותה מינית, הביא לשינוי החקיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רצח אב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוק העונשין, תשל״ז–1977 סעיף 300 (א) (1)
2. ↑  Parricide, Equality and Proportionality: Japanese Courts' Attitudes Towards the Equality Principle as Reflected in Aizawa v Japan (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565501205171
* BnF: cb121330108 (data)
* LCCN: sh85098299

 |
תיאור המצודה ב-1709
**מצודת בטנסטיין** (**Fort Batenstein**) היא מצודה הרוסה השוכנת על גבעה לחופו של האוקיינוס האטלנטי, ליד כפר הדייגים בוטרה (Butre), בדרום גאנה.

חברת הודו המערבית ההולנדית הקימה במקום תחנת סחר בשנת 1598, וב-1650 השתלטו עליו השוודים. ההולנדים הסיתו את בני האשנטי המקומיים נגד השוודים, וב-1652 נאלצו האחרונים לנטוש את האתר. ההולנדים ניסחו הסכם עם השבטים המקומיים, ובשנת 1656 הקימו את המצודה. המצודה הייתה קטנה וביצוריה חלשים למדי. הוצבו בה 11 תותחים קלים בלבד, ונאמר עליה שהיא רעדה בעת ירי תותחיה שלה. הבריטים כבשו את המצודה לזמן קצר, וב-1665 היא שבה לידי ההולנדים. בשנת 1872 מסרו ההולנדים את כל נכסיהם לאורך החוף המערבי של אפריקה לידי הבריטים, אך צעד זה נתקל בהתנגדות השבטים המקומיים, והצי המלכותי הרעיש את החוף מהים, דבר שהוביל לחורבנה של המצודה. המצודה נותרה בהריסותיה ולא שוחזרה, ובשנת 1979 היא הוכרזה, ביחד עם עשר מצודות נוספות ברחבי גאנה, כאתר מורשת עולמית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצודת בטנסטיין** בוויקישיתוף

| דגל מלטהדגל מלטה סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בגאנה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| המצודות והטירות הקולוניאליות בגאנה: מצודת גוד הופ, מצודת קייפ קוסט, מצודת פיישנס, מצודת אמסטרדם, מצודת בטנסטיין, מצודת סן סבסטיאן, מצודת מטל קרוס, מצודת פרדנבורך, מצודת סנטו אנטוניו, מצודת אלמינה ומצודת סן ז'אגו • המבנים המסורתיים של האשנטי |

 |
**הדוב החום המזרחי של סיביר** (שם מדעי: *Ursus arctos collaris)* הוא תת-מין של הדוב החום אשר תפוצתו היא ממזרח סיביר, החל מנהר יניסיי עד טרנס-בייקאליה, רכס סטנובוי, נהר לנה, קולימה ובדרך כלל בכל רחבי יאקוטיה והרי אלטאי. תת המין קיים גם בצפון מונגוליה.

תיאור
-----

הדובים הסיבירים המזרחיים בינוניים בגודלם לדובים חומים אירואסיים ולדובים חומים קמצ'טקה. הגולגולת של הדוב הסיבירי המזרחי גדולה יותר מאלו של דובים חומים אירואסייתים אחרים, וככל הנראה גדולה יותר מאלו של דובים חומים במזרח הרחוק. לזכרים בוגרים יש גולגולת אשר אורכה היא 32.6-43.1 ס"מ ורוחבה (מעצם לחי אחת לשנייה) היא 31.2-38.5 ס"מ. לדוב הסיבירי המזרחי יש פרווה ארוכה, צפופה ורכה הדומה בצבע לזה של דובים חומים אירואסייתים, אם כי רוב האוכלוסייה הם פריטים כהים יותר.

מיון טקסונומי
-------------

ההגדרה האבלוציונית של פרדריק קיוויה עבור תת-מין זה הוגבלה לאוכלוסיית הדוב החום בנהר יניסיי העליון ששם הדובים עם צווארונים לבנים מפותחים היטב. התת-מין סווג מאז מחדש כאוכלוסיות שהקיפו בעבר את "*ייניזיס"* *ו"סיבריקוס"*, אם כי לשניים האחרונים אין צווארון.

יחסים עם האדם
-------------

דובים סיבירים מזרחיים הרבה יותר נועזים כלפי בני האדם מאשר דובים אירופאים אחרים הביישנים והנרדפים יותר. דובים סיביריים מזרחיים הורסים בקביעות בקתות ומחסני ציידים בהם יש מזון.

מזון וציד
---------

תזונתם של הדובים הסיבירים המזרחיים מורכבת יותר מבשר מאשר דובים חומים אירופאים אחרים, והם אינם אוהבים דבש. הם צדים במארב מעצי אורן ותזונתם מורכבת מ: ארנבות הרים, פרסתנים כמו איילים, אייל קנדי ואייל קורא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוב סיבירי מזרחי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* GBIF
 |
מפה של צפון אפריקה הצרפתית
**צפון אפריקה הצרפתית** (בצרפתית: **Afrique du Nord française**) הוא המונח המיושם לעיתים קרובות על השטחים שנשלטו על ידי צרפת במגרב הצפון אפריקאי במהלך התקופה הקולוניאלית. הוא הקיף את אלג'יריה, מרוקו ותוניסיה הצרפתיות. בניגוד לאפריקה המערבית הצרפתית ואפריקה המשוונית הצרפתית, שהתקיימו כפדרציות של מושבות צרפתיות וישויות מנהליות בפני עצמן, צפון אפריקה הצרפתית מעולם לא הייתה יותר ממונח נוח להתייחסות לשלושת השטחים שנשלטו בנפרד.

במהלך המאה ה-19, שקיעתה של האימפריה העות'מאנית, ששלטה באופן רופף באזור מאז המאה ה-16, הותירה את האזור פגיע לכוחות אחרים. בשנת 1830, כוחות צרפתים כבשו את אלג'יר ומ-1848 ועד לעצמאות ב-1962, התייחסה צרפת לאלג'יריה הים תיכונית כחלק אינטגרלי מצרפת או צרפת המטרופולינית. בשאיפה להרחיב את השפעתם אל מעבר לאלג'יריה, הקימו הצרפתים מדינות חסות ממזרח וממערב לה. מדינת החסות הצרפתית של תוניסיה הוקמה ב-1881, בעקבות פלישה צבאית, ומדינת החסות הצרפתית במרוקו ב-1912. אלה נמשכו עד 1955, במקרה של מרוקו, ו-1956, כאשר תוניסיה קיבלה עצמאות מלאה.

צפון אפריקה הצרפתית הגיעה לקיצה זמן קצר לאחר הסכמי אוויאן במרץ 1962, שאפשרו את משאל העם לעצמאות אלג'יריה ביולי 1962.

ראו גם
------

* מלחמת העצמאות של אלג'יריה
* האימפריה הקולוניאלית הצרפתית
* היסטוריה של אלג'יריה
* המונרכיה של יולי
* נפוליאון השלישי
* פייה-נואר
* המרוץ לאפריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפון אפריקה הצרפתית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hoisington, William A. Jr. (1991). "The Mediterranean Committee and French North Africa, 1935–1940". *The Historian*. **53** (2): 255.
2. ↑  J. D. Fage, Roland Anthony Oliver, *The Cambridge History of Africa*, vol. 6 (1985), p. 159
3. ↑  William E. Watson, *Tricolor and Crescent: France and the Islamic World* (2003), p. 28
4. ↑  Serge Berstein, *The Republic of de Gaulle 1958-1969* (1993), p. 54

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1190117347

 |
**דוב ערבות חום** (שם מדעי: *Ursus arctos priscus*) הוא תת-מין נכחד של דוב חום ממשפחת הדוביים, אם כי כמה חוקרים מפרידים אותו למין עצמאי (*Ursus priscus*) בסוג דוב. הוא התקיים בתקופת הפליסטוקן בערבת הסטפה של אירופה וחי שם לצד דובים נוספים כמו דוב המערות ודוב דנינגרי.

דוב זה נודע ממספר מערות בסלובקיה בהם אותרו מאובניו. בין השאר נמצא במערת ווזיצ'קה (Važecká Cave), מערת ויויירניי (Vyvieranie Cave), מערת ליסקובה (Lisková Cave), מערת קופקוביה איזביקה (Kupcovie izbicka Cave) ומערת אוקנו (Okno Cave).

דוב זה דמה במראהו לדוב המערות והגיע לגובה של 2.6 מטר, לגובה 160 ס"מ ולמשקל של 300 עד 1,000 ק"ג בערך, כך שהוא היה גדול גם מדוב המערות ויכל להרתיע אותו ולהשתלט על המערות בהם חי. ההבדלים בינו לבין תת-מינים אחרים של הדוב החום קטנים מאוד למעט הגודל, כך שלא ברור מתי חי ומתי נכחד. עם זאת ממצאים מאזור הים הבלטי והים הצפוני מרמזים שהוא הצליח לשרוד עד לסיום תקופת הקרח הקרה עד ההולוקן, אז נכחד כתוצאה מציד או משינויי אקלים. ייתכן גם שהוא נטמע באוכלוסיות דובים חומים אחרים לחלוטין.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוב ערבות חום באתר researchgate
**בוקאבו** (באנגלית: **Bukavu**) היא עיר במזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, העיר ממוקמת בקצה הדרום-מערבי של אגם קיוו, ממערב לקיאנגוגו שברואנדה. העיר היא בירת מחוז דרום קיוו ונכון לשנת 2012 התגוררו בה 806,940 תושבים.

היסטוריה
--------

בוקאבו היא חלק מהשטח העתיק של ממלכת בושי (אנ'), קבוצה אתנית שבדרום קיוו. לפני שהאירופאים הגיעו לממלכת בושי נקראה בוקאבו "רוסוזי". בוקאבו הוקמה בשנת 1901 על ידי השלטונות הקולוניאליים הבלגיים. עד 1966, הייתה לה אוכלוסייה אירופאית בולטת תחת שלטון קולוניאלי. האקלים בעיר נמשך על ידי האקלים הסובטרופי (אגם קיוו נמצא 1,500 מטר מעל פני הים). הגבעות שמסביב מגיעות גם לגובה של 2,000 מטר. בעבר שימשה העיר מרכז מינהלי לכל אזור קיוו, אך העיר איבדה חלק ממעמדה כתוצאה מצמיחתה של גומה (בירת מחוז צפון קיוו) ומהמלחמות שפרצו בקונגו בעקבות רצח העם ברואנדה.

בעקבות רצח העם ברואנדה, פליטים ורבים מחברי הממשלה ההוטים ברואנדה לשעבר נמלטו כחלק ממשבר פליטי האגמים הגדולים (אנ'). מחנות הפליטים סביב גומא ובוקאבו הפכו למרכז ההתקוממות של ההוטים מהמחנות כנגד ממשלת הטוטסים החדשה ברואנדה, אם כי במידה מינימלית ביותר. בנובמבר 1996, עם תחילת מלחמת קונגו הראשונה, תקפו כוחות ממשלת רואנדה את מחנות ההוטים וכוחות ממשלת זאיר שאפשרו את ההתקוממות. ממשלת רואנדה תמכה במורדים בזאיר בראשות לורן קבילה שהפילו את ממשלת קינשאסה בעזרתם, ואז נפלו איתם והובילו למלחמת קונגו השנייה. רואנדה תמכה בעצרת המורדים למען הדמוקרטיה הקונגולזית (RCD) נגד קבילה. הסיבה לתמיכה זו נחשבת כלכלית ולא כהגנה על שטח רואנדה.

ב-3 ביוני 2004 יצאו מפגינים בכמה ערים בקונגו לרחובות להפגין נגד האו"ם על כך שלא מנעו את מעשיהם של המורדים למען הדמוקרטיה הקונגולזית בבוקאבו הנתמכים על ידי רואנדה בראשות הגנרל נקונדה. כ-16,000 נשים נאנסו בסוף שבוע אחד לאחר שהגנרל נקונדה אמר לחייליו "העיר הזו כולה שלכם למשך שלושה ימים".

במהלך רעידת האדמה שהתרחשה בדרום קיוו בשנת 2015 נהרג שוטר אחד ונפצעו 30.

גאוגרפיה
--------

אף על פי שבוקאבו לא מאוימת מאיימת הרי געש כמו גומה, בבוקאבו קיימת סכנה בפני התפרצות מימית מאגם קיוו שבו כמויות עצומות של פחצן דו-חמצני שמומס ויכול להתפוץ ולאיים על חייהם של שני מיליון בני אדם המתגוררים ליד האגם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוקאבו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בוקאבו
* בוקאבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bukavu | Democratic Republic of the Congo, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
2. ↑  DER SPIEGEL | Online-Nachrichten, www.spiegel.de
3. ↑  BBC - Science & Nature - Horizon - Killer Lakes, BBC

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562229205171
* LCCN: n84226154
* VIAF: 172299753
* WorldCat (עם VIAF): 172299753

 |
רבי **יעקב בן יוסף טאווס** היה מתרגם המקרא לפרסית, מחכמי בגדאד במאה ה-16.

רבי משה המון, מחכמי טורקיה ורופא החצר של סולימאן המפואר הביא אותו לקושטא במהלך מסע המלחמה של הסולטאן לאזור וכיבוש בגדאד בשנת 1534, וכנראה בה חיבר את תרגומו הפרסי למקרא, לתועלת יהודי בבל וסוריה שדברו אז גם בשפה הפרסית.

תרגומו (תפסיר) למקרא נדפס בידי אלעזר בן גרשון שונצינו (קונשטנטינה ה'ש"ז, 1546) בכתב עברי, וכעבור מאה (1657) הועתק בידי המלומד הנוצרי תומאס הייד (אנ') והודפס בלונדון בכתב פרסי, בתוך הפוליגלוטה של בריאן וולטון (אנ'). במשך שנים ראו בו חוקרי מקרא נוצריים, תפסיר קדום של המקרא, אך ב-1838 הוכיח המזרחן היהודי-צרפתי שלמה מונק כי מדובר בחיבור מאוחר.

לקריאה נוספת
------------

* שמעון דובנוב, דברי ימי עם עולם, ו, עמ' 17

* David Kaufmann: `A letter by Moses Di Rossi from Palestine, Dated 1535`, The Jewish Quarterly Review, IX (1897), pp.491-499 (באנגלית)
* L. Bouvat (אנ'); `Essai sur les rapports de la perse avec l`Europe`, Revue du Monde Musulman, XLVI (1921), pp. 64-68 (בצרפתית)

על תרגום המקרא שלו
* Alexander Kohut: Kritische Beleuchtung der persischen Pentateuch-Übersetzung des Jacob ben Joseph Tavus... Leipzig 1871 (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה, ב, עמ' 52.
2. ↑  אמנון נצר, כתבי היד של יהודי פרס במכון בן צבי, ירושלים תשמ"ו, עמ' 15.
האסטרואיד ריוגו (שמאל) לעומת האסטרואיד איטוקאווה, אותו חקרה גשושית היאבוסה הראשונה
**רְיוּגוּ** (שם מלא: **ריוגו 162173**; באנגלית: **162173 Ryugu** השמעה) הוא אסטרואיד קרוב ארץ. מרחקו הרב ביותר מהשמש במסלולו סביבה (אפהליון) הוא 1.42 יחידות אסטרונומיות, ומרחקו הקרוב ביותר אליה במסלול (פריהליון) הוא 0.96 יחידות אסטרונומיות, כלומר הוא חוצה במסלולו את מסלול כדור הארץ (שמרחקו מהשמש מוגדר כיחידה אסטרונומית אחת), ועל כן האסטרואיד מסווג כאסטרואיד אפולו. האסטרואיד התגלה במאי 1999 על ידי פרויקט LINEAR‏. קוטרו עומד על כ-900 מטר. הוא נחשב לאסטרואיד מסוג C, העשירים בפחמן ומכילים גם תרכובות אורגניות.

האסטרואיד נבחר על ידי סוכנות החלל היפנית ליעד המחקר של משימת **היאבוסה 2**, שהגיעה לאסטרואיד בשנת 2018, אספה ממנו מספר דגימות שחזרו לכדור הארץ לניתוח ב-5 בדצמבר 2020. הגשושית ביצעה פיצוץ מבוקר מעל האסטרואיד, כדי להדוף כלפיו קליע שיצור מכתש פגיעה מלאכותי, ממנו נלקחה דגימה של חומר תת-קרקעי.

שם הקוד הראשוני שניתן לו לאחר גילויו היה **1999 JU3** עם המספר הסידורי **162173**. לאחר שנבחר כיעד למשימת היאבוסה 2, קראה בשנת 2015 סוכנות החלל היפנית לציבור הרחב להציע לו שם. באוקטובר אותה שנה פורסם שמתוך 7,336 הצעות נבחר השם **ריוגו**, ארמונו של מלך הדרקון בקרקעית הים לפי המיתולוגיה היפנית. 

לפי הסיפור המיתולוגי, אוראשימה טארו (אנ'), ביקר בארמון וכשרצה לחזור לביתו הוא קיבל מבתו של אל הים קופסה, תוך כדי שהיא מזהירה אותו לבל יפתח אותה. כאשר הוא חוזר לכפר שלו הוא מגלה כי עברו שלוש מאות שנים. מתוך שכחה הוא פותח את הקופסה וכאשר עשה זאת הזדקן בפתאומיות ומת. הבחירה בשם, לפי סוכנות החלל היפנית, נעשתה בשל מוטיב "החזרת האוצר" בסיפור והדמיון למשימת החזרת הדגימה של היאבוסה 2. השם הפך לרשמי לאחר אישור מהאיגוד האסטרונומי הבינלאומי.

ראו גם
------

* רשימת אסטרואידים
* איטוקוואה
* בנו (אסטרואיד)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריוגו** בוויקישיתוף
* ריוגו, במאגר הגופים הקטנים של המעבדה להנעה סילונית (JPL) של נאס"א
* ריוגו, באתר European Asteroid Research Node
* סרטון אנימציה המתאר את משימת היאבוסה 2 עם מידע ואנימציה של האסטרואיד, בערוץ סוכנות החלל היפנית ביוטיוב
* יפן: הרוברים נחתו בהצלחה על האסטרואיד ריוגו, באתר ynet, 22 בספטמבר 2018
* אתר למנויים בלבד אסף רונאל, "ערימת חצץ נקבובית ויבשה": ממצאים ראשוניים מהגשושית היפנית לאסטרואיד ריוגו, באתר הארץ, 19 במרץ 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  Humberto Campins ,et al, "The Origin of Asteroid 162173 (1999 JU3)", *The Astronomical Journal* 146 (2013), p. 1
2. ↑  יוניברס טודיי, ‏יפן הנחיתה את דגימת הקרקע של היאבוסה 2 מהאסטרואיד ריוגו באוסטרליה, באתר "הידען", 7 בדצמבר 2020
3. ↑  ההודעה, באתר סוכנות החלל היפנית
4. ↑  ראו פה לסיפור המיתולוגי בעברית
5. ↑  ההודעה הרשמית, באתר סוכנות החלל היפנית, 5 באוקטובר 2015
**דגל צלב בורגונדיה** (ספרדית: **Cruz de Borgoña**) הוא דגל עליו משורטט סאלטייר משונן בצבע אדום בדרך כלל על רקע לבן. הדגל הונף בידי ספרד מתחילתה של המאה ה-16 ועד לתחילת המאה ה-18 כדגל ימי, עד שנת 1843 כדגל קרב יבשתי ועדיין מוסיף להופיע בדגליהן, תגיהן וסמליהן של יחידות צבא ספרד עד היום כמו גם על סמלי בית המלוכה הספרדי. הצלב מייצג את הצלב עליו נצלב אנדראס הקדוש.

מקורותיו של הצלב
----------------

הצלב הופיע על אדמת ספרד בשנת 1503 לערך כאשר נישא בידי משמר ראשו של פיליפה הראשון דוכס בורגונדיה בבואו לספרד כבעלה של חואנה מקסטיליה לציון בית האצולה של אמו מארי מבורגונדיה. מקורותיו של הצלב נמצאים בתחילת המאה ה-15 עת דוכס בורגונדיה, טוען לכתר צרפת, תמך באנגליה בעת מלחמת מאה השנים.

צלב בורגונדי (כדגל ספרד החדשה) מונף לצד דגל פוארטו ריקו ודגל ארצות הברית במצודת סן קריסטובאל בפוארטו ריקו.
מתקופתו של המלך קרלוס הראשון הופיע הצלב על רקעים בצבעים שונים אך התיאור הרשמי היה שדה לבן. תחת שלטונו של פיליפה החמישי ועד לבחירתו של הדגל האדום-צהוב-אדום בשנת 1785 בידי המלך קרלוס השלישי, שימש דגל הצלב כדגלון חרטום לצד דגל לבן המוטען בשלט האצולה של ספרד. בשנת 1785 החליט קרלוס השלישי לשנות את צבעי הדגלים עקב הדמיון הרב בינו לבין צלב פטריק הקדוש והבלבול שנוצר מכך בציי המלחמה.

במרוצת המלחמות הקרליסטיות (משנת 1833 ועד הדחתה של איזבלה השנייה בשנת 1868) אומץ הדגל בידי הקרליסטיים - תומכי קרלוס מריה איסידרו, אחיו של פרננדו השביעי אשר טען לכתר הספרדי והיה היורש החוקי על פי החוק הסאלי (שבוטל על ידי פרננדו).

במהלך התקופה הקולוניאלית הספרדית ביבשת אמריקה שימש הדגל כדגל מלכות המשנה של ספרד החדשה או "דגל עבר הים" (ספרדית: "Bandera de Ultramar") וכיום הוא נחשב כדגל היסטורי ברבות מהמדינות אשר היוו חלק ממלכויות המשנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל צלב בורגונדיה** בוויקישיתוף
* דגל צלב בורגונדיה, באתר דגלי העולם (באנגלית)
**צפון אמיתי** או צפון גאודטי (באנגלית: **True North**) הוא הכיוון המשיק לפני כדור הארץ ופונה אל הקוטב הצפוני הגאוגרפי.

הצפון האמיתי הוא בעצם מעין המשך של קו ציר הסיבוב של כדור הארץ, זהו כיוון ולשם הוא מצביע.

כיוון הצפון הגאודטי שונה בדרך כלל מכיוון הצפון המגנטי אליו מצביע מצפן, ומכיוון צפון הרשת הנמדד במקביל להיטל צפון-דרום של קווי רשת הקואורדינטות המקומית (למשל היטל UTM). הצפון הגאודטי שונה במעט מאוד (שניות קשת בודדות) גם מהצפון האסטרונומי האמיתי, וזה מפני שכוח המשיכה המקומי עשוי שלא להצביע על ציר הסיבוב המדויק של כדור הארץ.

מציאת הצפון
-----------

### בעזרת כוכבים – צפון אסטרונומי

בשעות הלילה ניתן למצוא את כיוון הצפון בעזרת הקוטב הצפוני האסטרונומי. כיוונו של כוכב הצפון, נמצא במרחק של פחות ממעלה מכיוונו של הצפון הגאוגרפי האמיתי. עקב נקיפת ציר הסיבוב של כדור הארץ, הצפון האמיתי סובב במעגל סביב קבוצת כוכבים אשר ניתן לכנותם, כל אחד בתורו, כוכב הצפון. משך סיבוב אחד הוא 25,000 שנים בקירוב. בשנת 2102 פולריס יגיע למרחק הזוויתי הקרוב ביותר ביחס לצפון האמיתי.

נקיפת ציר כדור הארץ ביחס לקבוצות הכוכבים, בשמי חצי הכדור הצפוני. (הכוכב הבוהק בנקודה העליונה של המעגל הוא פולאריס - כוכב הצפון.)
 הבדלים בין הצפון האמיתי, צפון הרשת והצפון המגנטי, במדינת ישראל, נכון לשנת 2001

סימוכין
-------

* Meeus, Jean (1997). *Mathematical Astronomy Morsels*. Richmond, VA: Willmann-Bell. ISBN 0-943396-51-4.
* שרני, דן (1992). *מיפוי ומדידות הנדסיות*. אורט ישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Meeus (1997), p.305.