recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קארלו קונטאריני** (באיטלקית: **Carlo Contarini**; ‏ 5 ביולי 1580 - 1 במאי 1656) היה הדוכס ה-100 של ונציה. קונטאריני כיהן כדוג'ה מאז בחירתו ב-27 במרץ 1655 ועד פטירתו, כשנה לאחר מכן.

קורות חיים
----------

קארלו קונטאריני נולד בוונציה לאנדראה קונטאריני ואליזבתה מורוזיני. אביו נפטר עשרה ימים לאחר לידתו והוריש לו הון רב. משפחת קונטאריני הייתה אחת ממשפחות האצולה הוותיקות והעשירות בוונציה

קארלו קונטאריני נשא לאישה את פאולינה לורדאן - בת למשפחת אצולה ונציאנית עשירה.

קונטאריני שירת את לה סרניסימה בתפקידי פרוודיטורה, סאביו, רקטור, וכיהן כחבר בסנאט של ונציה. בשנים שלפני בחירתו לדוג'ה פרש מהפוליטיקה והחיים הציבוריים. בעקבות מות הדוג'ה פרנצ'סקו מולין ב-27 בפברואר 1655 נפגש חבר הבוחרים במרץ 1655 במטרה לבחור יורש. הבוחרים היו חלוקים בדעותיהם ואף מועמד לא זכה לרוב הקולות. קונטאריני נבחר כמועמד של פשרה בין הסיעות השונות, מאחר שלא השתייך לאף סיעה מחד, ובשל גילו המבוגר היה צפוי לכהן תקופה קצרה. בהצבעה ה-68 שנערכה, ב-27 במרץ 1655 נבחר קונטאריני לתפקיד הדוג'ה.

קונטאריני כיהן בתפקיד 13 חודשים, אשר נחשבו תקופה שלווה בתוך העיר, והוא הצליח לפייס את הפלגים השונים אשר פילגו את העיר. מאידך, לכל אורך כהונתו נמשכה מלחמת כרתים - הלוחמה בין לה סרניסימה לבין האימפריה העות'מאנית על השליטה באי כרתים.

קונטאריני חלה בראשו 1656, ככל הנראה בשל לחצי תפקידו, ונפטר ב-1 במאי 1656.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארלו קונטאריני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1013432711
* ISNI: 0000 0001 2316 8736
* VcBA: 495/220343
* VIAF: 172897935
* WorldCat: viaf-172897935

 |
**קארל ג'יי שפירו** (באנגלית: **Karl Jay Shapiro**;‏ 10 בנובמבר 1913 – 14 במאי 2000) היה משורר יהודי-אמריקאי, סופר, מסאי, מורה ומרצה, מבקר וקורא שירה. עורך כתב העת היוקרתי *Poetry*.

ביוגרפיה
--------

קארל שפירו נולד למשפחה של איש עסקים, שהתמוטטה בעת השפל הגדול. חרף המסורת והאווירה העסקית בבית, עודד אותו אביו מגיל צעיר לטפח קריירה של סופר.

הוא למד בכמה מוסדות להשכלה גבוהה, ביניהם האוניברסיטה של וירג'יניה, בשנים 1932 ו-1933, ומוסדות בבלטימור ובשיקגו. לימים כתב בזכרונותיו, שהוא זוכר את ימי האוניברסיטה שלו כימים שבהם צריך היה "להכאיב לכושים, ולהתעלם מהיהודים". ואכן, הוא נאבק בגאווה על זכויותיו כיהודי, ולא שינה את שמו לשם אנגלוסקסי, כמו שעשו יהודים אחרים באותה העת.

ספר שיריו הראשון, שהוציא בעצמו, זכה בתחרות ספרותית, ואיפשר לו להמשיך את לימודיו באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בשנים 1937 עד 1939. הוא התגייס לצבא האמריקאי בטרם השלים את בחינות הסיום שלו. שנות שירותו הצבאי, בגופי בידור בצבא, היו שנים פוריות מאוד ליצירתו השירית. שפירו זכה בפרס פוליצר היוקרתי, ממש בעת ששירת במערכה על גינאה החדשה.

קארל שפירו שב ממלחמת העולם לארצות הברית כשהוא משורר מוכר ועטור פרסים. בשנים 1956 עד 1966 היה מורה ומרצה באוניברסיטת נברסקה, ולימד שם אנגלית וכתיבה יוצרת. בעת ישיבתו בנברסקה ייסד והוציא לאור כתב עת ספרותי, ובו הופיעו הופעת בכורה משוררים אמריקאים ידועים כגון: ויליאם קרלוס ויליאמס, ריצ'רד אברהרט ואחרים. בהמשך כיהן כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.

בשנת 1948 הכעיס קארל שפירו מאוד את הקהילה היהודית-אמריקאית, כאשר העניק את פרס בולינגן היוקרתי למשורר עזרא פאונד ששיתף פעולה עם הפשיסטים האיטלקים ועם התורה הנאצית.

קארל שפירו פרסם כעשרים כרכים של שירה, סיפורת, מסות ואוטוביוגרפיה. אף ספר מספריו לא תורגם לעברית, אך שירים בודדים משלו תורגמו, ונדפסו בכתבי עת ספרותיים, ובאנתולוגיה "בסימן כוכב – שירי משוררים יהודים בספרות העולם" בתרגומה של גאולה הודס-פלחן (הוצאת עקד, 2003).

התמנה ל"משורר הקונגרס".

נפטר בשנת 2000 בניו יורק.

פרסים
-----

* עיטור על-שם גוגנהיים
* פרס לוויסון
* עיטור האקדמיה לשירה

קישורים חיצוניים
----------------

מפרי עטו:

* קארל שפירו (עברית:משה דור), נוסטלגיה, מעריב, 7 באוגוסט 1959
* קארל שפירו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קארל שפירו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קרל ג'יי שפירו (1913-2000), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268047105171
* BIBSYS: 90070872
* BnF: cb12161844x (data)
* CiNii: DA01800727
* GND: 118796879
* ISNI: 0000 0001 1081 7901
* LCCN: n79021704
* LNB: 000057250
* NDL: 00526097
* NKC: jn19990007474
* NLA: 49283652
* NLG: 110200
* NTA: 068428960
* RERO: 02-A003825653
* SELIBR: 253821
* SNAC: w6r211nn
* SUDOC: 030143535
* Trove: 1494101
* VcBA: 495/269671
* VIAF: 109257053
* WorldCat: lccn-n79021704

 |
**קווינטוס קָאיקִיליוּס מֶטֶלוּס** (בלטינית: **Quintus Caecilius Metellus**) היה מגיסטראט רומאי אשר שימש כקונסול בשנת 206 לפנה"ס.

ביוגרפיה
--------

קאיקולוס היה בנו של הקונסול לוקיוס קאיקיליוס מטלוס. בהלווייתו של אביו הוא נשא נאום הספד המעלה על נס את הישגי אביו ומידותיו, תמצית הנאום השתמרה אצל פליניוס.

הוא מונה כפונטיפקס בשנת 216 לפנה"ס, ואיידיל בשנת 209 לפנה"ס. בשנת 207 לפנה"ס הוא שרת בצבאו של הקונסול גאיוס קלאודיוס נרו במהלך קרב מטאורוס, ולאחר הקרב נשלח לרומא כדי לבשר על מותו של עזרובעל ברקה בקרב. לקראת סוף השנה מונה לתפקיד מגיסטר אקוויטום (מפקד הפרשים) בידי מרקוס ליוויוס סלינטור שהתמנה לתפקיד דיקטטור.

הוא נבחר כקונסול בשנת 206 לפנה"ס יחד עם לוקיוס וטורניוס פילון. במסגרת תפקידם הם נאלצו להילחם בצבא קרתגו בפיקוד חניבעל אולם חניבעל נסוג אל ברוטיום, ולא גילה נטייה לצאת לקרב. שני הקונסולים מצדם גם הם לא השתוקקו לקרב והסתפקו בשמירה על חניבעל בתוך גבולות ברוטיום. מצב זה נמשך לאורך כל השנה. לאחר תום השנה הוא המשיך לפקד על הצבא בגבולות ברוטיום בתורת פרוקונסול. עם תום שנת 205 לפנה"ס התברר ששני הקונסולים הנוכחיים אינם יכולים להיות נוכחים בבחירות המתקרבות (סקיפיו שהה בסיציליה וקראסוס התעכב בגלל מגפה), לשם כך הוחלט למנות את מטלוס כדיקטטור באופן זמני ובהסכמת הקונסולים לצורך ארגון הבחירות.

בהמשך התגלה מטלוס כאחד התומכים הגדולים ביותר של פובליוס קורנליוס סקיפיו, והוא סייע לו להיחלץ מפרשייה של עושק אזרחים בלוקרי. בשנת 201 לפנה"ס הוא היה חלק מהדקמווירי (ועדה) שהוקמה במטרה לחלק קרקעות לוותיקי צבאו של סקיפיו. בשנת 186 לפנה"ס הוא נשלח כחלק ממשלחת דיפלומטית רומאית לנסות ליישב סכסוכים בפלופונסוס. הוא נזכר לאחרונה בשנת 179 לפנה"ס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Plinius, Natural History, 7, 139–141.
2. ↑  Liv. 23 22
3. ↑  Liv. 27 21
4. ↑  Liv. 27 51
5. ↑  Liv. 28 10
6. ↑  Liv. 28 45
7. ↑  Liv. 29 10
8. ↑  Liv. 29 20
9. ↑  Liv. 31 4
10. ↑  Liv. 39 24
11. ↑  Liv. 40 45

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5435 6038
* LCCN: nr95026784
* VIAF: 2359574
* WorldCat: lccn-nr95026784

 |
**פֵתוֹן אֲדֹם מַקּוֹר** או **פתון ים-סוף** (שם מדעי: ***Phaethon aethereus***) הוא מין של פתון, עוף ימי החי בימים ובאוקיינוסים הטרופיים. תחום תפוצתו מתפרש על האוקיינוס ההודי, החלק הטרופי של האוקיינוס האטלנטי, מזרח האוקיינוס הפסיפי, האוקיינוס ההודי וגם על ים סוף.

מאפיינים
--------

הזכר קטן, ואורכו כ-48 ס"מ, בעוד נוצות הזנב הלבנות שלו מהוות כחצי מאורכו. מוטת כנפיו מגיעה לאורך של כמטר. הסימן השחור שעל כנפיו הארוכות והלבנות בולט במעופו. מסביב לעינו יש כתם שחור, ומקורו אדום. הזכר והנקבה נראים זהים, אך לזכר יש זנב ארוך מעט יותר. אצל הצעירים הזנב קצר, גבם אפור ומקורם צהוב.

הפתון מתרבה באיים טרופיים. הנקבה מטילה ביצה יחידה על האדמה או על מדפים בצוקים. מתי שהפתון לא מתרבה, הוא מזדמן למקומות רחוקים מאוד מתחום התפוצה שלו, ופרט אחד אף נצפה בממלכה המאוחדת. פריטים מזדמנים נוספים נצפו בנובה סקוטיה, קנדה ובאי הלורד האו ליד אוסטרליה.

הפתון ניזון דגים ודיונונים, אך הוא אינו צולל טוב. הוא יעדיף לתפוס את הדגים ששוחים קרוב לפני המים. עם זאת הוא משתמש בגלים מתנפצים כדי להתחמק ממתקפת פרגטות שודדות.

לפתון אדום-המקור יש אוכלוסייה גדולה בברמודה, והוא "הציפור הלאומית" שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתון אדום-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

ביצת פתון, אוסף מוזיאון טולוז

הערות שוליים
------------

פתון בתעופה

1. ↑  פתון אדום-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
3. ↑  לפי אתר הצפרות הישראלי
**פתון אדום-זנב** (שם מדעי: *Phaethon rubricauda*) הוא מין עוף ימי ממשפחת הפתוניים המצוי לאורך הימים והאוקיינוסים הטרופיים לאורך האזור האינדו-פסיפי ובין האיים שבהם. הפתון בעל נוצות לבנות ומקור אדום ארוך וסביב עיניו עיטורים שחורים.

מאפיינים
--------

אורך הפתון 95–104 סנטימטר, מוטת כנפיו 111–119 ס"מ ואורך הזנב 30 סנטימטר. משקלו הממוצע מגיע ל-800 גרם. הפתון מזכיר מעט שחפית גדולה, אך הוא שייך לקבוצה אחרת והוא חי רוב זמנו מעל האוקיינוסים. הוא בעל כנפיים ארוכות וזנב זקור בצבע אדום.

הפתון דג סמוך לפני המים דגים ודיונונים שעולים ומזונו המועדף הוא דגים מעופפים או סרדיניים. לעיתים הוא עובד בשיתוף פעולה עם דגים טורפים כמו רעמתניים המובילים אליו את הדגים.

הוא מקנן במושבות צפופות באיים מרוחקים כמו אירופה, אלדברה, אי חג המולד, מדגסקר, כמה איים בצפון אוסטרליה, ניו זילנד, הוואי, פולינזיה הצרפתית, קלדוניה החדשה ועוד. הפתון הוא עוף מונוגמי המקנן על הקרקע, לצד סלעים, צוקים או חפירות בחול. זוג ההורים מביאים מזון לאפרוח בודד שבוקע כעבור חודש ומגיע לבגרות מינית תוך 60 עד 90 יום.

תת-מינים
--------

* *Phaethon rubricauda rubricauda*
* *Phaethon rubricauda westralis*
* *Phaethon rubricauda roseotinctus*
* *Phaethon rubricauda melanorhynchos*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתון אדום-זנב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתון אדום-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN

פתונים אדומי-זנב לצד יסעורוניים באיי גלאפגוס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565861105171
* LCCN: sh85112100

 |
**תחנת החלל פרידום** (באנגלית: **Space Station Freedom**) הייתה פרויקט של נאס"א בשנות השמונים של המאה ה-20, שמטרתו בניית תחנת חלל שתאויש באופן שוטף. למרות שהתוכנית אושרה על ידי הנשיא רונלד רייגן ואף הוכרזה בנאום מצב האומה ב-1984, פרידום מעולם לא נבנתה או הושלמה כפי שתוכנן. לאחר מספר קיצוצים ועיכובים, הפכו חלקיו של הפרויקט לחלק מתחנת החלל הבינלאומית. התחנה הייתה אמורה להיות מאוישת ב-4 אנשי צוות.

ההצעה המקורית
-------------

בתחילת שנות השמונים, עם השלמת בניית מעבורת החלל, הציעה נאס"א להקים תחנת חלל גדולה שתאויש באופן שוטף. המנהל השישי של נאס"א, ג'יימס בגס, כינה אותה בתור "הצעד ההגיוני הבא" בחלל. במובן מסוים זו הייתה אמורה להיות התשובה האמריקאית לתחנת החלל מיר הסובייטית. במקור תוכננה התחנה להיות רב משימתית, שכן היא נועדה להיות תחנה לתיקון לוינים, אתר להרכבת רכבי חלל ומעבדת מחקר ותצפית בתנאים של היעדר כוח משיכה.

רייגן הכריז על התחנה ב-1984 בנאום מצב האומה: "אנחנו יכולים ללכת בעקבות חלומנו להגיע לכוכבים רחוקים, לחיות ולעבוד בחלל למען הישגים כלכליים ומדעיים למטרות שלום".

עיצובים אפשריים
---------------

לאחר שהחל התכנון הועלו ארבע אפשריות עיקריות לעיצוב התחנה, כמפורט להלן.

### מגדל כוח (1984)

מרכז החלל ג'ונסון יצר דגם זה באפריל 1984, כבסיס לתכנון נוסף. העיצוב שנבחר היה "מגדל כוח", שידרה מרכזית ארוכה שבה נמצאת רוב המסה בכל צד. הסדר זה היה מספק כוחות מספיקים כדי לשמור את התחנה מיושרת כששדרתה מצביעה לכיוון כדור הארץ, תוך הקטנת הצורך בהעלאת התחנה בחזרה לחלל לעיתים תכופות. רוב העיצובים מסוג זה היו בעלי מודולים בקצה התחתון וקבוצה של קולטי השמש בקצה העליון. התחנה גם הכילה מפרץ שירות.

### שידרה כפולה (1986–1987)

תוכנית זאת יישמה למעשה את אותו העיקרון כמו במגדל הכוח, אך היא השתמשה בשתי שידרות, כאשר מרכז הכובד נמצא במרכז. רעיון זה יצר שתי אפשריות - יצירת מגדל כוח כפול, ובניית השדרות הכפולות סביב תחנת חלל הדומה לסקיילאב.

### מפרידום לאלפא (1988–1993)

ב-1988 חתמה נאס"א על הסכם לעשר שנים על פיתוח התחנה. החל משנת 1989 החלו להיווצר קשיים, כאשר עלות פיתוח התחנה הלכה וגדלה, ומנגד ירד התקציב הנתון לנאס"א בשל קיצוצים. למרות זאת חשפה נאס"א ב-1991 את עיצוב התחנה.

על פי התוכנית אמור היה השיגור הראשון במסגרת הפרויקט להתבצע בשנת 1995, אך התמוטטות ברית המועצות העמידה את התוכנית לבניית מיר 2 בסכנה. משום שהיא הייתה כבר בשלבי בנייה הצטרפה ארצות הברית לפרויקט, דבר שיצר את התחנה אלפא, שהפכה לבסוף לתחנת החלל הבינלאומית.

ראו גם
------

* תחנת החלל הבינלאומית
* תחנת חלל

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פרידום** |

* תחנת החלל הבינלאומית באתר נאס"א
**קונראד הראשון, דוכס צרינגן** (בערך 1090 – 8 בינואר 1152) היה דוכס צרינגן משנת 1122 עד מותו ומשנת 1127 גם רקטור בורגונדי. ברוב חייו הוא לחם נגד כוחו הגובר של בית הוהנשטאופן ולצורך כך, חיבר את עצמו עם בית ולף.

ביוגרפיה
--------

קונרד הראשון היה בנו של ברטולד השני, דוכס שוואביה ואגנס מריינפלדן.  בשנת 1120 העניקו קונרד הראשון ואחיו הבכור ברטולד השלישי זכויות על העיר פרייבורג. בשנת 1122 ירש קונרד הראשון את ברטולד השלישי כדוכס צרינגן.

בשנת 1127, הוא נגרר לעימות עם הרוזן רנה השלישי, רוזן בורגונדי, מכיוון ששניהם תבעו את ירושתו של אחיינו של קונרד, גיום השלישי, רוזן בורגונדי שנרצח. במצב זה הוא הרוויח מהמצב בו נמצא הקיסר לותאר השלישי. לותאר נזקק בדחיפות לתמיכה נגד יריביו מבית הוהנשטאופן, והוא תמך בטענתו של קונרד, אשר סיפח את רוב רוזנות בורגונדי לנחלותיו. לותאר דחה את טענת רנה, בטענה המפוקפקת כי רנה לא מילא את חובתו להגיע לחצר הקיסר. קונרד קיבל את התואר רקטור בורגונדי, שסימן, לפחות תאורטית, את היותו מעין נציג של הקיסר בממלכת בורגונדיה.

בשנת 1138, קונרד השלישי, מלך גרמניה תפס את השלטון וסכסוך הכוחות בין הגוולפים להוהנשטאופן נרגע. עד סוף שנות ה-50 של המאה ה -12 היו הדוכסים של צרינגן בין תומכיו הנאמנים ביותר של הוהנשטאופן.

קונרד הראשון מת בשנת 1152 בקונסטנץ ונקבר במערת הקבורה המשפחתית במנזר פטרוס הקדוש ביער השחור.

משפחתו
------

קונרד היה נשוי לקלמניה מנמור, בתו של גודפרי הראשון, רוזן נמור והיו לו לפחות חמישה ילדים:

* ברטולד הרביעי, דוכס צרינגן
* אדאלברט הראשון, מייסד דוכסות טק
* קלמניה, התחתנה עם היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה
* רודולף, הארכיבישוף של מיינץ
* יהוגו, דוכס אולנבורג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונראד הראשון, דוכס צרינגן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Lyon 2013, p. 249.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133927229
* VIAF: 18427558
* WorldCat (עם VIAF): 18427558

 |
**מיכאל דיין** (נולד ב-3 באוגוסט 1949) הוא מנכ"ל חברת GES. שירת בצה"ל כקצין בחיל החימוש והשתחרר בדרגת תת-אלוף לאחר כהונה כקצין חימוש ראשי.

ביוגרפיה
--------

דיין נולד וגדל ברומניה. עלה עם משפחתו ארצה בשנת 1961 לעיר אשקלון. בנעוריו למד בתיכון הריאלי בעיר מגוריו. למד במסגרת העתודה האקדמית וסיים תואר ראשון בהנדסת מכונות בטכניון. התגייס לצה"ל ב-1971 ועשה את שירותו בחיל החימוש. ב-1982 מונה למפקד מפעל הייצור במרכז שיקום ואחזקה, בהמשך שירת כראש ענף מערכות כלליות וציוד ייעודי במפקדת קצין חימוש ראשי, ב-1988 מונה למפקד יחידת הניסויים בדרגת אלוף-משנה ולאחר מכן מונה למפקד מרכז שיקום ואחזקה. בפברואר 1995 מונה לקצין חימוש ראשי ושירת בתפקיד עד 1998.

לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברת התכוף ("כארמור" של היום), מנכ"ל חברת הייעוץ ארגו וסגן תפעול עולמי בחברת נור מקרופרינטרס. הוא שימש מנכ"ל צח שרפון, חברת בת של טמבור במשך ארבע שנים ובינואר 2008 מונה למנכ"ל טמבורבראשית 2018 הוא כיהן משנת 2012 כיו"ר התאחדות התעשיינים בצפון. בינואר 2017 מונה למנכ"ל עשות אשקלון. בהמשך מונה למנכ"ל חברת ההתפלה GES.

דיין בעל תואר שני בהנדסת מערכות ומכונות מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תת-אלוף מיכאל דיין, אתר אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכאל דיין מונה למנכ"ל טמבור, יואב לוי - משנה למנכ"ל, באתר גלובס, 2 בינואר 2008
2. ↑  יובל אזולאי, ‏מנכ"ל טמבור לשעבר מיכאל דיין מונה למנכ"ל עשות אשקלון, באתר גלובס, 30 בנובמבר 2016

| קציני הטכנולוגיה והאחזקה  |
| --- |
| קציני חימוש ראשיים | אשר פלד • צבי בן יעקב • דב שמר • עמנואל פרת • עמוס חורב • ינון עזרוני • עמוס חורב • חיים דומי • אלעזר ברק • בן-ציון בן-בשט • טוביה מרגלית • משה קידר • צבי אורן • עמי סגיס • מיכאל דיין • שלום קורן • זכריה חי • חיים רונן • איל אלוק • צביקה קראוס • אליעזר בן הרוש • מישל ינקו |
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה | אילן אליה |
ההבחנה בין **רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית** (באנגלית: **Primary, Secondary, Tertiary and Quarternary Medicine**) משמשת לצורך הבדלה בין רמות שונות של טיפול רפואי שעשוי אדם לקבל, לרבות מידת הידע והניסיון הרפואיים ומורכבות האמצעים הטכנולוגיים הדרושים על מנת להעניק לו טיפול זה.

רפואה ראשונית
-------------

רפואה ראשונית היא ההערכה והטיפול הראשוניים הניתנים לאדם הסובל ממחלה או מפציעה כלשהם. הם ניתנים בדרך כלל על ידי רופא ממיין (כמו רופא משפחה) או רופא בחדר מיון, אך גם על ידי אחות במרפאה או חובש בשדה או באמבולנס. הציוד הרפואי הנדרש לצורך הטיפול בשלב זה איננו מורכב. הוא עשוי לכלול למשל מיכשור למדידת סימנים חיוניים (דופק, לחץ דם, טמפרטורה וריוויון חמצן) ומכונה לצילומי רנטגן.

רפואה שניונית
-------------

רפואה שניונית ניתנת על ידי בעלי מקצוע שעברו התמחות בתחום רפואי מסוים – למשל רופא אורתופד, קרדיולוג או אונקולוג, אך גם אחות או אח שעברו התמחות בתחום רפואי ספציפי. המטופל מופנה אליהם בדרך כלל בשלב הרפואה הראשונית, בהתאם להערכת מצבו והסימפטומים שלו בשלב הטיפול הראשוני. טיפול שניוני יכול להינתן בבית חולים אך גם במרפאה. האמצעים הטכנולוגיים הנדרשים לצורך מתן טיפול זה הם מורכבים יותר ועשויים לכלול למשל בדיקות בטכניקות הדמיה שונות (למשל אולטרסאונד, טומוגרפיה ממוחשבת ואף דימות תהודה מגנטית), הנעשות על ידי בעלי מקצוע שהוכשרו לכך.

רפואה שלישונית
--------------

רפואה שלישונית ניתנת למטופל על ידי רופאים מומחים, שעברו התמחות נוספת בגזרה ספציפית של תחום מומחיותם. לדוגמה, אלו הם אורתופד שהתמחה בניתוחי עמוד השדרה, קרדיולוג שהתמחה בצינתור כלי הדם בלב, כירורג פלסטי המטפל בכוויות או אונקולוג שהתמחה בטיפול במחלות ממאירות ספציפיות. הטיפול בשלב זה ניתן בדרך כלל במסגרת בית חולים ועל ידי ציוד רפואי ייעודי מתקדם המצוי רק בו והדורש מומחיות לשם הפעלתו (לדוגמה - מכונת לב-ריאה או ציוד לרדיותרפיה). תוצאות הטיפול הרפואי במחלה או בפציעה של אדם עשויות להיות טובות יותר במידה והוא טופל בשלב מוקדם בטיפול שלישוני.

רפואה רביעונית
--------------

רפואה רביעונית היא גרסה מתקדמת של טיפול שלישוני. היא כוללת פרוצדורות רפואיות שאינן שכיחות והדורשות מומחיות רפואית גבוהה במיוחד. אלו הם טיפולים רפואיים ניסיוניים מסוימים או ניתוחים מורכבים, שאינם נערכים לעיתים מזומנות (לדוגמה – השתלת יד או פנים). משום שטיפולים אלו אינם שכיחים, הם גם אינם ניתנים בכל מרכז רפואי אלא רק באלו שצברו את המומחיות והאמצעים הטכנולוגיים המיוחדים הדרושים לכך. 

ככל שפרוצדורה רפואית מהשלב הרביעוני נעשית מקובלת ושכיחה יותר, היא עשויה לעבור להיות מסווגת לתחום הרפואה השלישונית.

קישורים חיצוניים
----------------

* רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית באתר About.com
* טיפול שלישוני באתר Wisegeek
* טיפול שלישוני באתר Johns Hopkins Medicine
* טיפול רביעוני באתר Answers

הערות שוליים
------------

1. ↑  רופא משפחה הוא לעיתים בעל תואר מומחה במקצועו, וככזה שייך למעשה לתחום הרפואה השניונית.
2. ↑  .
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**נהר המיסיסיפי** (באנגלית: **Mississippi River**) הוא יובל של נהר אוטווה במזרח אונטריו בקנדה. אורכו של הנהר הוא 169 ק"מ, ומוצאו באגם מזינו העליון. אגן הניקוז שלו 3,750 קמ"ר, וספיקתו היא 40 מ"ק לשנייה.

פלגים אחדים מתמזגים עם המיסיסיפי:

* נהר קלייד (אנ')
* נהר אינדיאן (אנ')
* נהר פול (אנ')

אזור השימור פורדון (Purdon), בית הגידול הלח הנמצא בקו פרשת המים של הנהרות האלו, כולל את המושבה הקנדית הגדולה של המין Cypripedium reginae - סחלב ורוד-לבן, המונה כ-16,000 פריטים. 

בעבר השתמשו בנהר להנעת מכונות בתעשיית הטקסטיל, וכיום בנויה עליו תחנת כוח הידרואלקטרית.

מקור שמו של הנהר לא לגמרי ברור: שמו מאוית כמו נהר המיסיסיפי בארצות הברית, ולפי זה הוא שיבוש של שם אינדיאני מקורי - "המים הגדולים", שלא התייחס לפלג קטן זה, אלא לנהר אוטווה הגדול הזורם בסמוך. 

אפשרות נוספת היא, אם כי אין לכך הוכחות, ששם זה הוא שיבוש של הניב האלגונקי (שפה אינדיאנית) שבו "Mazinaa[bikinigan]-ziibi" הוא "נהר הדמות [הצבועה]", המרמז על ציורי הסלעים האינדיאניים הקדומים, שנמצאו על "סלע מזינו", ליד אגם מזינו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיסיסיפי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563679605171
* LCCN: sh94001337
* NARA: 10038723
* VIAF: 315133963
* WorldCat (עם VIAF): 315133963

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

איכרים מצריים נעצרים בשל אי תשלום מיסים במצרים העתיקה.
**מיסים כעבדות** הוא מושג המבטא תפיסה, הנפוצה בעיקר בליברטיאניזם ואנרכו-קפיטליזם, שלפיה מיסים יוצרים חברה לא חופשית, שבה היחיד מאולץ לעבוד כדי להעשיר את הממשלה, במקום שיוכל לעבוד למען טובתו האישית.

הצורה המוקדמת ביותר של מיסוי הייתה הקורווה, שקיים ככל הנראה מראשית הציוויליזציה. הקורווה הייתה עבודת כפייה שהוטלה על איכרים שהיו עניים מכפי שיוכלו לשלם מיסים בכל דרך אחרת (משמעות המילה labour - פועל, באנגלית - במצרית עתיקה, היא מיסים). העיתונאית גלי באקלי כתבה בספרה, 'פטריוטים אמריקנים', ש"שמנקודת מבט בריטית, הקולוניות האמריקניות קיימות רק בשביל טובת מדינת האם, אבל האמריקנים ראו כל סוג של מיסוי כעבדות."

אנרכיסטים היו מהתומכים הראשונים בכך שמיסוי שווה לעבדות. 'החברה לחירות הפרט' ו-Beureaucrash (רשת בינלאומית של פעילים ליברטריאנים) הביעו גם הם תמיכה ברעיון, והאחרונה אף טענה ש"ביטחון סוציאלי זו עבדות סוציאלית" (בגלל שלא ניתן להעניק ביטחון סוציאלי, שעולה לממשלה כסף רב, מבלי לגבות מיסים).

ניתן להסביר את הרעיון באמצעות משל - ליוסי יש ארגון צדקה, שעוסק באספקת אוכל לנזקקים. כמות התרומות לארגון של יוסי לא מספיקה כדי לדאוג שלכולם יהיה די אוכל. לכן - יוסי נוטל רובה, יוצא לרחוב ומאלץ אנשים לתרום את כספם לארגון. כך, יוסי מצליח לדאוג שאף אחד לא יהיה רעב. לפי הרעיון של 'מיסים כעבדות', יוסי מעביד למעשה את האנשים שאת כספם הוא לקח, בגלל שהוא החליט על דעת עצמו שיש לו הזכות לקחת את 'פירות עבודתם' ולהשתמש בהם כראות עיניו. במשל זה יוסי מדמה את הממשלה, שכופה על אזרחיה - **באמצעות מיסוי** (שיש עונש למסרבים לשלמו) - להעביר לה חלק מרכושם, כדי לקדם מטרות שחשובות בעיניה אך לא בהכרח בעיני מי שמשלם את המס.

ביקורת
------

ישנם כמה סוגים של ביקורת על הרעיון, ביניהם ה**טענות** הבאות:

* מיסים אינם עבדות, מכיוון שהאזרחים הסכימו למעשה לשלם מס - זה חלק מ'ההסכם החברתי' הבלתי-כתוב שלהם עם הממשלה.
* גביית מיסים על ידי המדינה לא מהווה עבדות, מכיוון שזכויות הקניין נובעות מהמדינה ומחוקיה (ולא מ'זכויות טבעיות' של אדם באשר הוא אדם). אם המדינה נוטלת רכוש, אין לבעל הרכוש זכות עליו - ולכן אין פה פגיעה באף זכות של בעל הרכוש.
* מיסים הם פשוט המחיר שהאזרח משלם בעבור השירותים שהממשלה מספקת לו, ולכן - הם לא מהווים 'עבדות', אלא תשלום בעבור פעולות הממשלה. אם הממשלה לא תגבה את המיסים - היא לא תוכל לספק את השירותים, בגלל שלשירותים יש עלות כספית (שמשהו צריך לממן אותה).

ראו גם
------

* אנרכיזם
* השתמטות ממס
* מס
* מס הכנסה
* מיסים כגנבה
* צמיתות

הערות שוליים
------------

1. ↑  David F. Burg, **A World History of Tax Rebellions: An Encyclopedia of Tax Rebels, Revolts, and Riots from Antiquity to the Present**, Taylor & Francis, 2004-01-09. (באנגלית)
2. ↑  American Patriots, www.nytimes.com
3. ↑  "Is Taxation Theft?". *Libertarianism.org* (באנגלית). נבדק ב-2017-09-29.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מיסים כעבדות"**.
מיפוי גאוס מעתיק כל נקודה על עקום או משטח לנקודה המתאימה על ספירת היחידה.
בגאומטריה דיפרנציאלית, **מיפוי גאוס** (שנקרא על שם קרל פרידריך גאוס) ממפה משטח במרחב אוקלידי **R**3 לספירת היחידה *S*2. כלומר, בהינתן משטח *X* ב-**R**3, מיפוי גאוס הוא העתקה רציפה *N*: *X* → *S*2 כך ש-(*N*(*p* הוא וקטור יחידה הניצב ל-*X* ב- *p*, כלומר וקטור הנורמל ל-*X* ב-*p*.

גאוס כתב מאמר על הנושא ב-1825, אותו פרסם ב-1827.

הקשר לעקמומיות גאוס
-------------------

גאוס, שבעבודתו על גאומטריה דיפרנציאלית שאב השראה רבה מאסטרונומיה תאורטית, הגדיר את עקמומיות גאוס בנקודה A כיחס בין שטח התמונה של סביבה שלה (התמונה על ספירת היחידה תחת מיפוי גאוס) לשטח המקורי של הסביבה שלה (שטח האזור המועתק):

{\displaystyle |K(A)|=\lim \_{\epsilon \rightarrow 0}{\frac {area(N(D\_{\epsilon }))}{area(D\_{\epsilon })}}}

כאן {\displaystyle D\_{\epsilon }} היא סביבה אינפיניטסימלית של הנקודה A. גאוס הוכיח שהגדרה זו שקולה להגדרה השנייה של עקמומיות משטח בנקודה, דהיינו כמכפלת שתי העקמומיות הראשיות (principle curvatures) שלו בנקודה. גאוס סיפק גם נוסחה אנליטית לחישוב עקמומיות גאוס, דרך הדטרמיננטות של התבנית היסודית הראשונה והשנייה. בניסוח פורמלי, עקמומיות גאוס שווה ליחס בין הדטרמיננטה של התבנית היסודית השנייה לדטרמיננטה של התבנית היסודית הראשונה:

{\displaystyle K={LN-M^{2} \over EG-F^{2}}}.

השטח של התמונה של מיפוי גאוס נקרא על ידי גאוס **העקמומיות הכוללת** (Total Curvature) והוא שווה לאינטגרל המשטחי על עקמומיות גאוס.

דוגמאות
-------

* התמונה של מיפוי גאוס של משטח בעל עקמומיות גאוס אפס תהיה תמיד עקום על ספירת היחידה, שכן היא לא יכולה להכיל שטח. כך למשל התמונה של גליל תהיה מעגל גדול, בעוד התמונה של חרוט תהיה מעגל קטן (מעגל לא גיאודזי) על ספירת היחידה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיפוי גאוס, באתר MathWorld (באנגלית)
הרב איינשטיין
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **שמואל איינשטיין** (כ"ג בחשון תרפ"ט נובמבר 1928 - כ"ג בניסן תשע"ז 19 באפריל 2017) היה ראש ישיבת פוניבז' לצעירים.

ביוגרפיה
--------

נולד במנהיים שבדרום גרמניה למשה, בחודש טבת תש"ג הם עברו לשווייץ, ודרו בתחילה כפליטים אצל משפחה גויה, ולאחר שבועיים עברו למוסד לפליטים בבזל, שם הוא שהה עם אחיו התאום, אך באותם ימים התעוררו בעיות עם הכשרות במקום, ולכן הועברו אחרי תקופה למוסד חרדי בעיר בעלבן של משפחת אשר, כשגדל חיפש מקום תורה והחליט להגיע לישיבת עץ חיים בעיר מונטרה בראשותו של הרב שלמה בוצ'קו, שם למד אצל הרב אהרן יהודה לייב שטינמן.

בערב ראש השנה תש"ו עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער והתגורר במחנה בעתלית, אחרי יום כיפור עבר למחנה של אגודת ישראל, בחשון תש"ו הלך ללמוד תורה בישיבת פוניבז' בבני ברק, ולמד ביחד עם הרב יעקב אדלשטיין.

בשבט תשי"ד התחתן עם מרים בתו של הרב משה הכהן אילוביצקי, שהיה ממקורבי ותלמידי החזון איש.

בשנת תשי"ט התמנה על ידי הרב מפוניבז' לכהן כר"מ לשיעור ב' בישיבת פוניבז' לצעירים, והחשיב את עצמו כתלמידו של ראש הישיבה הרב שטיינמן. לאחר פטירתו של הרב ליפקוביץ בשנת תשע"ב התמנה לראש הישיבה, מאז התחיל באמירת שיחות ובקביעת מסכתות וסדרי הישיבה. בחורף תשע"ו חדל ממסירת שיעורים יומיים בישיבה, בשל חולשה, אך המשיך להגיע לישיבה מדי יום לתפילות ולאמירת שיחות.

בשנת תש"כ התחיל להתעסק עם תורתו של רבי עקיבא איגר, ודלה מכתבי ידו לההדירם ולהוציאם לאור עולם בהדרם, בהתחלה זה יצא כחוברות, ובשנת תשכ"ט הוציא את המהדורה הראשונה של הספר 'כתב וחותם' לרבי עקיבא איגר, בסופו צירף חידושים מרבו הרב שטינמן בשם אגלי צפון. נחשב כמומחה בתחום הדפסת כתבי היד של רבי עקיבא איגר.

בשבת שירה תשע"ז עבר אירוע מוחי וגופו נחלש לפני חג הפסח התאשפז עד לפטירתו בכ"ג בניסן תשע"ז.

קישורים חיצוניים
----------------

* ראש ישיבת פוניבז' לצעירים: הגאון רבי שמואל איינשטיין זצ"ל באתר חדרי חרדים
* מראות מחיי הגאון רבי שמואל איינשטיין זצ"ל באתר בחדרי חרדים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007453163405171
* ISNI: 0000 0000 3224 3067
* LCCN: n95026723
* VIAF: 78023479
* WorldCat: lccn-n95026723

 |
**הראלד וולפארט** (בגרמנית: **Harald Wohlfahrt**; נולד ב-7 בנובמבר 1955 בלופנאו, גרמניה) הוא שף גרמני.

ביוגרפיה
--------

וולפארט רכש את חינוכו הקולינרי במנקס ואלדהוטל (Mönchs Waldhotel) בדובל בשנים 1973-1970. מ-1974 עד 1976 הוא עבד בויליאם שוואנק, מסעדת שני כוכבי מישלן לשעבר Steel bath בבאדן-באדן, ב-1977 בטנטריס של אקארט ויציקמן במינכן. ב-1978 הוא עבד כסגן שף בשוורצוואלד-שטובה של וולפגנג שטאודנמאייר במלון טראובה בבאיירסבורן-טונבאך. ב-1980 הוא למד בבית ספר מאסטרס בבאדן-באדן והתלמד אצל אלן שאפל במיונה. מאז סתיו 1980, הוא השף של מסעדת שוורצוואלד-שטובה במלון טראובה טונבאך בבאיירנבורן-טונבאך.

ביקורות
-------

במשך למעלה מעשר שנים דירגו מדריכי מסעדות שונים את המסעדה כאחת הטובות באירופה ואת וולפארט כאחד השפים הטובים באירופה. ב-1991 הכתיר אותו גו מיו בתואר "שף השנה" וב-1992 קיבלה שוורצוואלד-שטובה תחת הנהלתו את הכוכב השלישי במדריך מישלן האדום. מאז 2005 נותן לו הגו מיו את הציון של 19.5 מתוך 20 נקודות אפשריות). מדריך דר פיינשמקר מדרג את המסעדה בציון 5 מתוך 5. Schlemmer Atlas נותן לה 5 מתוך 5 כפיות. ב-1994 בחר הניו יורק טיימס בוולפארט כאחד מעשרת השפים הטובים ביותר בעולם. בשנת 2007 היו 40 כוכבים במדריך מישלן של וולפארט ותלמידיו או עמיתיו שלמדו אצלו בגרמניה, בהן 6 מסעדות של שלושה כוכבים והיתר כוכב ושניים. האתר dininginfrance בחר במסעדת שוורצוואלד-שטובה כאחת מעשר המסעדות הצרפתיות הטובות ביותר בעולם מחוץ לצרפת לשנת 2009. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.

המסעדה דורגה במקום ה-27 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2004,

המסעדה דורגה במקום ה-41 בטיבה בעולם בשנת 2006,

המסעדה דורגה במקום ה-35 בטיבה בעולם בשנת 2008,

המסעדה דורגה במקום ה-23 בטיבה בעולם בשנת 2009,

המסעדה דורגה במקום ה-47 בטיבה בעולם בשנת 2010.

במסעדה 11 שולחנות ו-35 מקומות, מרתף היין מכיל בקבוקים מ-750 סוגי יינות. בישולו של מתאפיין במטבח צרפתי יצירתי עם השפעות מכל העולם.

ספריו
-----

* Feines aus meiner Küche. Augustus, Augsburg 1998, מסת"ב 3-80433-109-2.
* Feine Desserts aus unserer Küche. Augustus, München 2000, מסת"ב 3-80436-018-1.
* Kunst und Magie in der Küche. Umschau, Neustadt an der Weinstraße 2007, מסת"ב 978-3-86528-276-7.

לקריאה נוספת
------------

* רות סירקיס, "פנינה ביער השחור", **יין וגורמה** 107, אפריל 2007, עמ' 53-50.

* שגיא כהן, **מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם**, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 62.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הראלד וולפארט** בוויקישיתוף
* אתר מלון טראובה-טונבאך
* מסעדת שוורצוואלד-שטובה באתר dininginfrance
* ביוגרפיה של הראלד וולפארט, באתר restaurant-ranking.com
* מסעדת שוורצוואלד-שטובה(הקישור אינו פעיל) באתר השולחנות הגדולים בעולם

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-27 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2004
2. ↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-41 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2006
3. ↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-35 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2008
4. ↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-23 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2009
5. ↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-47 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 120748452
* VIAF: 15608437
* WorldCat: viaf-15608437

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במהנדס כימיה ועסקן. אם התכוונתם לרב, ראו שמואל אריאל (רב).
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שמואל אריאל** (**זילבֶּרדיק**) (1 באוגוסט 1902 – 16 באוגוסט 1953) היה מהנדס כימיה איש העלייה השלישית, מייסד ומנהל מפעל התמרוקים "מפעלים כימיים מזרחיים עדיף" ברמת גן, מעסקני התאחדות בעלי התעשייה וממייסדי וראשי האיגוד למען תוצרת הארץ.

ביוגרפיה
--------

אריאל נולד בשם שמואל זילברדיק ב-1902 בוורשה שבפולין הרוסית, בנו של מנחם מֶנדֶל זילברדיק, סוחר. התחנך ב"חדר" ובגימנסיה עברית. למד באוניברסיטת ורשה. ב-1923 עלה לארץ ישראל כחלוץ. מעלייתו עבד כפועל חקלאי עד 1927, אז נסע להמשיך לימודי הנדסת כימיה באוניברסיטת ז'נבה, וב-1929 קיבל תואר דוקטור למדעים.
הוא שב לארץ, וב-1932 ייסד וניהל עם גיסו (אחי אשתו) יוסף שופמן את המפעל הראשון לתמרוקים בקנה מידה אירופי בארץ, "מפעלים חימיים מזרחיים" (מ.ח.מ.) "עדיף" ברמת גן – הסניף הארצישראלי של מפעל הקוסמטיקה הוורשאי "ש. שופמן" שבבעלות משפחתו של שופמן, יצרנית ליין המותגים הפופולרי לתינוקות וילדים "בֶּבֶּה שופמנ'ס".

משנת 1933 היה חבר הוועד הפועל של התאחדות בעלי התעשייה. בנובמבר 1934 היה בין אנשי הציבור והתעשיינים שייסדו את האיגוד למען תוצרת הארץ (שבסוף 1935 הצטרפה אליו ההסתדרות הכללית) והיה חבר הנהלת המרכז ויו"ר האיגוד בתל אביב. בשנת 1938 היה בין ששת עסקני התנועה שריצו מעצר בית אדמיניסטרטיבי של שלושה חודשים, בהם משה חלוץ, יעקב צדקוני ושמעון קושניר.

בערוב ימיו פעל למען הקמת אוניברסיטה בתל אביב.

התגורר ברח' פינסקר 12 בתל אביב.

שמואל אריאל נפטר בתל אביב באוגוסט 1953 בתום מחלה קשה, בגיל 51.
נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.

אריאל היה אחיהם של המהנדס ישראל זילברדיק; של פרומה, פעילה ציונית בפולין ובארץ ושל פרידה קוֹרנגרין, עורכת דין ופעילה חברתית.

לקריאה נוספת
------------

* 'אריאל (זילברדיק), שמואל', בתוך: דוד קלעי (עורך), **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה, תרצ"ז 1936, עמ' 59. (הספר בקטלוג ULI)

* 'Ariel, Shmuel,' in: *Who's who, Israel*, Tel-Aviv: Mamut, 1952, p. 89.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מפעלים חימיים מזרחיים", דבר, 8 בנובמבר 1933
* ד"ר ש. אריאל, על המשמר, 16 באוגוסט 1953 (עם פטירתו)
* מ. ברגמן, לזכר נעדרים: ד"ר שמואל אריאל (שלושים למותו), דבר, 28 בספטמבר 1953

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "יוסף שופמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1037.
2. ↑  יעקב שביט וגדעון ביגר, **ההיסטוריה של תל אביב**, כרך ב: **מעיר מדינה לעיר במדינה (1936–1952)**; מחבר ראשי: חיים פיינברג, תל אביב: רמות - אוניברסיטת תל אביב, תשס"ז 2007, עמ' 92.
3. ↑  דוד תדהר (עורך), "משה חלוץ (נודלמן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1972.
4. ↑  מאסר-בית לעסקני תוצרת-הארץ, דבר, 13 ביוני 1938; תם "עוונם", דבר, 4 בספטמבר 1938.
5. ↑  שמואל אריאל (עסקן ציוני) באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
**Sie werden euch in den Bann tun** (בעברית: הנה ינדו אתכם), רי"ב 44, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון שלאחר חג העלייה, 21 במאי 1724.

היסטוריה
--------

קנטטה זו הייתה השבע עשרה שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 37.

ב-1860 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 10 של פרסומיה.

מילים ומוזיקה
-------------

סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מאיגרת פטרוס הראשונה העוסקים בערבות ההדדית בין המאמינים ופסוקים מהבשורה על-פי יוחנן בהם מתאר ישו לתלמידיו את אשר יקרה לאחר מותו, ובין השאר שהם יירדפו בגלל אמונתם. לברית הקנטטה נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא עוסקת בעיקר בדבקות הנוצרים באמונתם גם בזמן הרדיפה על ידי אויבי האמונה והאנטיכריסט. 

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שבעה פרקים:

1. אריה לטנור ולבס: *Sie werden euch in den Bann tun* (הנה ינדו אתכם)
2. מקהלה: *Es kömmt aber die Zeit* (ואף תבוא השעה שכל ההורג אתכם)
3. אריה לאלט: *Christen müssen auf der Erden* (נוצרים על הארץ)
4. כורל לטנור: *Ach Gott, wie manches Herzeleid* (אה אלהים, אילו מכאובים עזים)
5. רצ'יטטיב לבס: *Es sucht der Antichrist* (האנטיכריסט מחפש)
6. אריה לסופרן: *Es ist und bleibt der Christen Trost* (זו היא, אף תישאר, נחמתם של הנוצרים)
7. כורל: *So sei nun, Seele, deine* (לכן, נשמה, היי נאמנה לעצמך)

הקלטות
------

היצירה הוקלטה במלואה 16 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את הלמוט רילינג (ב-1979), טון קופמן (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת פרסומי באך באתר IMSLP
2. ↑  פטרוס הראשונה, ד', 8-11
3. ↑  יוחנן ט"ו, 26 - ט"ז 4
4. ↑  רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427704405171
* GND: 300007272
* MusicBrainz work: 74bf5976-6f92-45f1-981c-7375e78e8e01
* VIAF: 181430152
* WorldCat (עם VIAF): 181430152

 |
**מסטינו נפוליטנו** הוא שמו של גזע כלבים.

היסטוריה של הגזע
----------------

אלכסנדר מוקדון קיבל במתנה שני כלבים, שתאורם תואם כמעט לחלוטין את המסטינו. כלבים אלה התלוו למסעות הכיבוש של היוונים ושמרו על בתיהם. עם עליית האימפריה הרומית אומצו על ידי הרומאים ככלבי מלחמה ולקרבות זירה (נגד כלבים, שוורים, אריות ואף בני אדם). במסעותיהם של הלגיונות הרומאים התפשט הגזע לשאר אירופה, התערבב עם גזעים מקומיים והותאם לתנאי האזור. עם נפילת האימפריה הרומית הפך לכלבם של פשוטי העם. במאה ה-18 הפך לכלב השמירה והתקיפה של המאפיה הנפוליטנית ("הקאמורה"), והיא שהעניקה לכלב את שמו.

ב-1946 נערכה תערוכת הכלבים הראשונה של הגזע ופורסם תקן הגזע הראשון.

מבנה כללי
---------

למסטינו פרווה קצרה וצבעה יכול להיות: שחור, אפור או חום, לעיתים עם נקודות לבנות בחזה או בקצות האצבעות.

גובה זכר 65-75 ס"מ, נקבה 60-70 ס"מ.

משקל 50-95 ק"ג.

תוחלת חיים: 10 שנים.

בתרבות
------

בסדרת סרטי הארי פוטר מגולם פנג, כלב הציד של רובאוס האגריד על ידי כלב מסטינו נפוליטנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסטינו נפוליטנו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562898705171
* BNE: XX541121
* LCCN: sh85090496
* NKC: ph1158016

 |
**מסטיסלב ולריאנוביץ' דובוז'ינסקי** (בליטאית:**Mstislavas Dobužinskis**‏:  14 באוגוסט 1875 – 20 בנובמבר 1957) היה אמן רוסי וליטאי, שנודע בזכות נופיו העירוניים המעבירים את שלבי הצמיחה וההתפרקות של העיר בראשית המאה העשרים.

ביוגרפיה
--------

ממוצא אצולה ליטאית, דובוז'ינסקי נולד ב-14 באוגוסט 1875 בנובגורוד למשפחת קצין צבא. בשנים 1885–1887 למד בבית הספר לציור של החברה לקידום האמנים. בין 1895 ל-1899 הוא למד משפטים באוניברסיטת סנט פטרסבורג, במקביל למד באולפנים פרטיים. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, הוא הוכשר מ-1899 עד 1901 על ידי אנטון אזבה במינכן. במינכן הוא הושפע מהיוגנדסטיל. בשובו לרוסיה, הוא הצטרף ל-Mir Iskusstva, חוג אמנותי שעשה אידיאליזציה של המאה ה-18 כ"עידן האלגנטיות".

דובוז'ינסקי הובדל מאמנים אחרים בסגנונו האקספרסיוניסטי ובעניין הרב בנופי העיר התעשייתיים המודרניים. הוא צייר לעיתים קרובות סצנות מעורפלות או טרגיות מהחיים העירוניים שביטאו את העגמומיות והבדידות המסויטות של הזמן המודרני. בין יצירותיו היו גם קטעים הומוריסטיים ורישומים עם יצורים דמויי שדים, שמגלמים את המפלצות של העיור.

כמו חברים אחרים ב"מיר איסקוסטווה", גם דובוז'ינסקי התנסה בעיצוב נופי. תחילה עבד עבור קונסטנטין סטניסלבסקי בתיאטרון האמנויות של מוסקבה, אך בהמשך תרם גם תפאורות לכמה הפקות של דיאגילב. הוא נודע כמורה מעולה לאמנות; בין תלמידיו הצעירים היה ולדימיר נבוקוב, איתו ניהל התכתבות במשך עשרות שנים.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הלך דובוז'ינסקי עם יוג'ין לנסריי לקווי החזית כדי לצייר. ב-1918 הנחה את הסדנה התיאטרלית בסדנאות הממלכתיות לחינוך לאמנויות דקורטיביות. ב-1920 השתתף בקונגרס השני של האינטרנציונל הקומוניסטי. בשנים 24–1923 יצא לאירופה כדי ללמוד התפתחויות באמנות ולארגן תערוכות יחיד.

ב-1924 עבר לליטא, התאזרח שם והתגורר בקובנה עד 1925. בין השנים 1925 ל-1929 התגורר בפריז שם עיצב תפאורות ל"עטלף" של ניקיטה בלייף. הוא חזר לליטא בשנת 1929. בליטא עבד בתיאטרון ממלכתי כמעצב ויצר תפאורות ל-38 מחזות, מלבד ניהול בית ספר פרטי לציור (1930–1933). לאחר מכן היגר לאנגליה ב-1935, ועבר לארצות הברית ב-1939 שם שהה במשך מלחמת העולם השנייה.

הוא בילה את עשר השנים האחרונות לחייו באירופה, ומדי פעם חזר לניו יורק לעבודה תיאטרלית.

הוא נפטר בניו יורק ב-20 בנובמבר 1957.

זיכרונותיו פורסמו לאחר מותו ברוסית.

דובוז'ינסקי תרם תפאורות להפקות תיאטרון בפריז, בריסל, אמסטרדם ודיסלדורף.

במהלך מלחמת העולם השנייה צייר דובוז'ינסקי נופים דמיוניים של לנינגרד הנצורה.

הוא קבור בבית הקברות הרוסי, איל-דה-פרנס, צרפת.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסטיסלב דובוז'ינסקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מסטיסלב דובוז'ינסקי
* מסטיסלב דובוז'ינסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* מ. דובושינסקי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mstislav Dobuzhinskiĭ Papers and Designs, circa 1909-1952, Item Details | Research Catalog | NYPL (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307738105171
* BIBSYS: 90692538
* BNE: XX1000579
* BnF: cb14849005t (data)
* CiNii: DA01621353
* GND: 11915529X
* ISNI: 0000 0001 0960 2735
* LCCN: n83067475
* LNB: 000116784
* NKC: jo2002106512
* NSK: 000169870
* NTA: 072638672
* RERO: 02-A021749012
* RKD: 23382
* SELIBR: 214353
* SUDOC: 075744481
* TePapa: 620
* ULAN: 500120586
* VIAF: 24869402
* WorldCat: lccn-n83067475

 |
**רבי אליהו אלפאנדרי** או **אלפנדרי** (הראשון) היה ראש רבני קושטא באמצע המאה ה-17, מחבר ספר **מכתב מאליהו**.

ביוגרפיה
--------

נולד בקושטא בשנת הת"ל (1670) לערך למשפחה מצאצאי מהר"י באסן, שם למד אצל רבי משה בנבנישתי, מחבר שו"ת פני משה. נודע כפוסק מפורסם, במיוחד בדיני גיטין ועגונות, וספרו "מכתב מאליהו" מהווה ספר בסיס להלכות גיטין ועגונות בספרות האחרונים שלאחריו. חתם על פסק דין יחד עם רבי יהודה רוזאניס, בעל המשנה למלך ועם רבי אליעזר בן שנג'י, שגם כותב עליו "החכם השלם הדיין המצויין עצום ורב עליון למעלה שיחיה, באשר משפטיו שם פעלו, זך וישר ונקי וצדיק להורות את בני ישראל". רבי יעקב אלפנדרי כותב עליו בהקדמה לספרו: "כי יהיה איש שונה שני אלפים תורה אין ידו משגת רבות בשנים כשני אליהו, כי רב מאד מחנהו לו זרוע עם גבורה. לא אייתי איניש אשר יעשה כמעשהו למישרי קטרין ולהתיר אשה מבעלה ואפקעינהו לקדושי כלה גרש יגרש. ויהיו חדחן אמונה בטיב גיטין וקדושין פקיע שמיה והוה ממוני אגיטי דאתמחי גברא". ייסורין עברו עליו בחייו, ומרוב טרדותיו נמנע מלפסוק בשאלות השייכות לחלק חושן משפט, בהן ניתן להתפשר גם ללא פסיקתו, כעדותו:

> 
> והנה השמים עדי וסהדי במרומים כי לבי סחרחר עזבני כחי מכמה ארפתקי דעדו עלי מינים ממינים שונים מהם גלויים מהם טמונים בתוך קירות לבבי וגם שיבה זרקה בי שלא בעונתה, עד שלא אוכל לצאת ולבוא בדברי תורה כאשר היתה באמנה אתי...אשר מחמת כן זה ימים נהגתי בעצמי שלא להשיב פני שואלי על דבר שבממון כיון שאפשר להתפשר, זולת בדבר איסור שחייה אדם להשיב עליו הגם שימות באהל
> 
> 
> 
> — סדר אליהו תשובה ט"ו
> 

ניכר גם מהקדמתו של רבי יעקב אלפנדארי לספר סדר אליהו שהרב אליהו חי בדוחק גדול.

ספריו
-----

מכתב מאליהו
* **סדר אליהו רבה וזוטא** (תע"ט) - שו"ת על הלכות עגונא דאתתא
* **מכתב מאליהו** - מערכות על הלכות גיטין ובהם שקלא וטריא עמוק בדברי הש"ס והפוסקים, ובסופו קונטריס שמות הגיטין, וקונטריס שנשמט מסדר אליהו הכולל מראי מקומות למאות דינים בהלכות עיגון.

לקריאה נוספת
------------

* פתח דבר לספר מכתב מאליהו בהוצאה החדשה
* ש' וואנונו, אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמוד 123

קישורים חיצוניים
----------------

* **מכתב מאליהו**, באתר היברובוקס
* **סדר אליהו רבה וזוטא**, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  תורת הקנאות, לבוב תר"ל
2. ↑  סדר אליהו סימן י"ד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527107105171
* GND: 1089689330
* LCCN: no99010295
* NTA: 252385853
* VIAF: 314816872
* WorldCat: lccn-no99010295

 |
**כריסטיאן גסטון פביאני** (בספרדית: **Cristian Gastón Fabbiani**; נולד ב-3 בספטמבר 1983) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

פביאני נולד בסיודאד אוויטה למשפחה של כדורגלנים. דודו אוסקר פביאני שיחק בעברו בנבחרת צ'ילה. פביאני התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לנוס. בקיץ 2003 הושאל לפלסטינו מליגת העל הצ'יליאנית במדיה כבש 16 שערים ב-25 משחקים. במדיה קיבל את הכינוי "El Ogro" (בעברית: המפלצת).

בקיץ 2006 חתם בבית"ר ירושלים מליגת העל. ב-14 באוקטובר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 למכבי נתניה בו הורחק אחרי שקיבל צהוב שני.

בשנת 2007 חתם בצ'.פ.ר. קלוז' מליגת העל הרומנית תמורת סכום שלא פורסם, אך מוערך בין 2–3 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקלוז' הוא כבש 10 שערים ב-28 משחקי ליגה והיה שותף לזכייה הראשונה שלו באליפות רומניה. בתחילת עונת 2008/2009 הושאל לניואל'ס אולד בויס מליגת העל הארגנטינאית ובמהלך העונה עבר לריבר פלייט.

בשנת 2010 חתם בווראקרוס מהליגה המקסיקנית השנייה, אך עזב את המועדון עוד בטרם רשם דקות משחק.

בהמשך הקריירה שיחק באול בויס, אינדפנדיינטה ריבאדביה, ספורט בויס וורנס, קלאב ספורטיבו אסטודיאנטס, פורטווייחו, דפורטיבו מרלו וקלאב דפורטיבו אוניברסיטריו.

תארים
-----

בית"ר ירושלים
* ליגת העל בכדורגל: 2006/2007

צ'.פ.ר. קלוז'
* ליגת העל הרומנית: 2007/2008
* הגביע הרומני: 2007/2008

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"כריסטיאן פביאני"**.
כריסטיאן פינו עם ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון, 1959
**כריסטיאן פינו** (בצרפתית: **Christian Pineau**; ‏ 14 באוקטובר 1904 - 5 באפריל 1995) היה לוחם תנועת ההתנגדות הצרפתית מפורסם שכיהן מאוחר יותר כהונה חשובה כשר החוץ של צרפת בסוף שנות החמישים.

ביוגרפיה
--------

פינו נולד בעיירה שומון שבמחוז מארן-עילית, צרפת. אביו החורג היה הסופר ז'אן ז'ירודו. מאוחר יותר אמר פינו כי ז'ירודו הוא זה שנתן לו את אהבתו לכתיבה.

במלחמת העולם השנייה היה פינו מנהיג תנועת ההתנגדות הצרפתית ובן ברית קרוב של שארל דה גול. הוא נעצר על ידי הגסטאפו ב-1943 וניצל ממחנה הריכוז בוכנוואלד.

פינו ייצג את מחוז סארת מטעם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית באספה הלאומית הצרפתית מ-1946 עד 1958. לאחר המלחמה הוא כיהן כשר בממשלות צרפת בשנים 1945–1995. הוא היה שר האספקה בממשלתו של שארל דה גול (1945) ושר הביזור, הרפורמה והשירות הציבורי (1947–1950) בממשלות שונות.

הוא היה שר האוצר לזמן קצר ב-1948. פינו מונה לראש ממשלת צרפת על ידי הנשיא רנה קוטי לאחר התפטרותו של פייר מנדס פראנס בפברואר 1955, אך האספה הלאומית סירבה לתת אמונה בממשלתו כאשר 312 הצביעו נגד ממשלתו ו-268 בעד. הוא כיהן כראש הממשלה במשך יומיים, בין 17–19 בפברואר 1955.

כשר החוץ (פברואר 1956 - מאי 1958), היה פינו אחראי על הטיפול במשבר סואץ במסגרת מלחמת סיני ועל חתימת הסכם רומא מטעם צרפת. עם גי מולה, הוא ביקר במוסקבה. באוקטובר 1956 חתם על פרוטוקול הסברה עם בריטניה וישראל בשם צרפת.

בין 22 ל-24 באוקטובר 1956 כינסו הצרפתים מושב משולש וחשאי כדי לדון, יחד עם עמיתיהם, ביוזמה הצבאית נגד מצרים. המפגש נקבע בפרבר על-יד פריז בשם סוורה (Sèvres). מישראל הגיע ראש הממשלה דוד בן-גוריון מלווה ברמטכ"ל משה דיין, ראש לשכתו מרדכי בר און, ראש אגף המבצעים מאיר עמית, ומנכ"ל משרד הביטחון שמעון פרס. הנציגים הבריטים היו שר החוץ סלווין לויד, ותת-מזכיר המדינה הקבוע, הממונה על השירותים החשאיים, סר פטריק דין. בצד הצרפתי השתתפו ראש ממשלת צרפת גי מולה, פינו, שר ההגנה מוריס בורז'ס-מונורי והרמטכ"ל מוריס שאל.

פינו נקבר בבית הקברות פר לשז, פריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן פינו** בוויקישיתוף
* כריסטיאן פינו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509954405171
* BnF: cb12172256q (data)
* GND: 116186461
* ISNI: 0000 0001 0925 4662
* LCCN: nr92042876
* NKC: mub2017963132
* NTA: 074870068
* SNAC: w6wn63cw
* SUDOC: 030271266
* Trove: 1045758
* VIAF: 93127780
* WorldCat: lccn-nr92042876

 |
**יצחק בנטוב** (באנגלית: **Itzhak Bentov**;‏ 9 באוגוסט 1923 – 25 במאי 1979) היה מדען, ממציא, מיסטיקאי וסופר. במלחמת העצמאות, במסגרת שרותו בחיל המדע, תכנן את הטיל הראשון של מדינת ישראל. הוא היה מחלוצי מפתחי הצנתרים ואחר כך מראשוני תנועת הניו-אייג' בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולד בצ'כוסלובקיה ועלה במהלך מלחמת העולם השנייה לישראל. בארץ שירת בחיל המדע ואחר כך ברפא"ל. בשנת 1954 עבר לארצות הברית שם התמסר לעבודה על המצאותיו. בהכשרתו היה מהנדס מכונות והתמחה בהנדסה ביו-רפואית. הוא התמקד בפיתוח צנתרים ללב, ובשנת 1967 פיתח את הצנתר הגמיש הראשון ובשנת 1971 רשם פטנט על צנתר המופעל מרחוק. הוא נכנס כשותף לחברת Medi-Tech Corporation שהייתה אחר כך לבוסטון סיינטיפיק, אחת מחברות הציוד הרפואי הגדולות בעולם. 

בשנת 1977 יצא לאור ספרו Stalking the Wild Pendulum: On the Mechanics of Consciousness אשר עסק בהתפתחות התודעה מימי המפץ הגדול, תוך כדי שהוא מערב מטה-פיזיקה ורעיונות ממכניקת הקוונטים. אחר כך יצא ספרו "A brief tour of higher consciousness: a cosmic book on the mechanics of creation". הוא עסק במדיטציה מסוג קונדליני וטען כי הוא מסוגל לבצע מסעות חוץ גופניים.

הוא נהרג בתאונת מטוס בטיסה 191 של אמריקן איירליינס שיצאה מנמל התעופה שיקגו או'הייר בשנת 1979.

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק בנטוב, באתר Justia
* ראיון טלבזיוני עם  יצחק בנטוב, סרטון באתר יוטיוב
* יצחק בנטוב, 1977 ,Stalking the Wild Pendulum: On the Mechanics of Consciousness (קריאת הספר בתצוגה מלאה באתר "גוגל ספרים" ספר זמין ברשת)
* יצחק בנטוב (עם מירטלה בנטוב), 1982 ,A cosmic book on the mechanics of creation (דף הספר באתר "גוגל ספרים" ספר זמין ברשת)
* יצחק בנטוב (עם מירטלה בנטוב), 1988 ,On the Mechanics of Creation: A Cosmic Book (דף הספר באתר "גוגל ספרים" ספר זמין ברשת)
* שרונה בנטוב מויר, 2005 (מהדורה ראשונה) ,The Book of Telling: Tracing the Secrets of My Father's Lives (דף הספר באתר "גוגל ספרים" ספר זמין ברשת)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304667505171
* BnF: cb12209359f (data)
* ISNI: 0000 0000 8158 8432
* LCCN: n81140052
* NKC: jn19981000244
* NLG: 202746
* NTA: 06779405X
* Trove: 1033517
* VIAF: 79078255
* WorldCat: lccn-n81140052

 |
מקש ה-Insert ליד שאר המקשים האחרים
מקש ה-**Insert** (לפעמים נקרא גם **Ins**) הוא מקש במקלדות מחשב המשמש למעבר בין מצבי עריכת טקסט שונים במחשבים אישיים (PC) או במעבדי תמלילים:

* **מצב שכתוב (Overtype)** מצב שבו הסמן, בעת הקלדה, כותב על התו שעליו נמצא הסמן ומחליף אותו בתו אחר.
* **מצב הכנסה (Insert)**, שבו הסמן מוסיף תו אל המיקום הנוכחי של הסמן, ומעביר את כל התווים שאחריו מקום אחד קדימה.

המצבים אינם גלובליים בכל המחשב ואפילו לא ליישום אחד, אלא הם מקומיים לתיבת הטקסט שבו נלחץ מקש ה-Insert.

סקירה כללית
-----------

בסביבות המחשוב מבוסס הטקסט הישנות, כשהסמן היה נמצא במצב שכתוב, הסמן היה מיוצג במין בלוק שסימן את התו עליו הוא נמצא. במצב הכנסה, הסמן מסומן בסרגל אנכי שנפוץ מאוד ביישומים המודרניים, או בקו תחתון מתחת לתו עליו הסמן נמצא.

מצב שכתוב מכונה גם מצב תסריט, ולפעמים מכונה גם כמצב אוברסטרייק, שהוא מונח בטיפוגרפיה.

בחלק מהמקלדות מקש הInsert נעדר ומקש ה-Delete ממלא את מקומו בגודל כפול.

שימוש ביישומים
--------------

יישומי מעבדי תמלילים מודרניים משתמשים במצב הכנסה כברירת מחדל, אבל אפשר לעבור למצב כתיבה על ידי הקשה על מקש ה-Insert. יישומים מסוימים מסמנים במצב שכתוב את הסמן כעבה, בניגוד לסמן הצר הסטנדרטי. אחרים משתמשים בסמן הצר עבור שני המצבים, ומציינים עם את מצב השכתוב עם המילה "OVR" בשורת המצב.

כשמקש ה-Insert נלחץ יחד עם מקש ה-Ctrl או מקש ה-Shift, יכול גם להעתיק או להדביק בWindows. האפשרות הזאת הגיעה מסטנדרט ה-Resource Access Control Facility של IBM.

קוראי מסך משתמשים במקש ה-Insert בקיצורי המקשים לקריאת טקסט או לפתיחת תפריט ההגדרות של קורא המסך.

ראו גם
------

* מקלדת מחשב


| מקלדת מחשב סטנדרטית בעברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

 |

 |