recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ברלין, אלכסנדרפלאץ** הוא רומן משנת 1929 מאת אלפרד דבלין. הספר נחשב לאחת היצירות החשובות והחדשניות מתקופת רפובליקת ויימר. בסקר שערך "מועדון הספרות הנורווגי" בשנת 2002 בקרב 100 סופרים נבחרים, נבחר הספר לאחד ממאה הספרים הטובים בכל הזמנים.

עלילה
-----

עלילת הספר מתרחשת בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 לאחר התבוסה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, והשבר הלאומי והכלכלי שחוותה כתוצאה ממנה. הספר מגולל את קורותיו של עבריין קטן בשם פרנץ ביברקופף אשר זה עתה שוחרר ממאסר ואשר למרות רצונו ותקוותו לחזור למוטב, נשאב בחזרה לחיי הפשע. לאחר שמורהו הרוחני לחיי הפשע, רצח את אהובתו הזונה אשר שימשה לו כמשענת וסעד נפשי, עולה בקרבו התובנה כי לעולם לא יוכל להשתחרר מחיי העולם התחתון.

ביברקופף נאלץ להתמודד עם הסבל האישי הנובע מחוסר ההזדמנויות להשגת תעסוקה ומגורים הגונים, התמודדות עם סביבה עתירת מעשי פשע ואלימות וכל זאת על רקע עליית התנועה הנאצית ומאבקה בתנועה הקומוניסטית ברחובות ברלין.

סגנון אמנותי
------------

ברלין, אלכסנדרפלאץ נכתב בסגנון מודרני. הוא חסר דמויות מסורתיות וכרונולוגיה של האירועים. הרומן עשיר באמצעים ספרותיים-אומנותיים חדשניים לתקופתו, המשמשים לצורך יצירת סיפור באמצעות טכניקה של הרכבת תכנים. הספר מכיל תיאורים מדויקים של המטרופוליס-עיר מודרנית המנוכרת לאנשי מעמד הפועלים החיים בה. 

דבלין משתמש בתיאורי המצב האישיים של הדמויות על מנת ליצור זרם של תודעה, מונולוג פנימי ושיח חופשי גם אם לא ישיר שלהם. באמצעות טכניקות ספרותיות אלה, שובר דבלין את המבנה העלילתי של הסיפור. הרומן מסופר מנקודות מבט מרובות, והוא עשיר בתיאורי קול, מכיל ציטטות מכתבי הקודש, משירים, מכתבות עיתונאיות ותחזיות מזג האוויר אשר באמצעותם מוסטת העלילה לכיוונים השונים שאליהם הסופר מעוניין להוביל אותה. בנוסף לכך נעשה שימוש בסגנונות שונים של השפה המדוברת, לצורך יצירת מציאות, כתיעוד אובייקטיבי לכאורה.

האירועים המתוארים בספר מתרחשים באזור שכונות המגורים של מעמד הפועלים ברחובות הסובבים את אלכסנדרפלאץ. למרות טענות כי בסגנונו הנושאי הספר מזכיר את עבודתו של ג'יימס ג'ויס, הרי שמבקרים אחרים כגון ולטר בנימין טוענים כי קיימת הבחנה מובהקת בינו לבין המונולוג הפנימי ב"יוליסס".

עיבודים לקולנוע
---------------

העיבוד הראשון של הרומן לסרט עלילתי באורך מלא נעשה בשנת 1931 בבימויו של פיל יוצי (Piel Jutzi). אלפרד דבלין עצמו היה שותף לכתיבת התסריט.

העיבוד השני נעשה ב-1980 בבימויו של ריינר ורנר פאסבינדר אשר יצר אפוס עלילתי, בתחילה כהפקת טלוויזיה ולאחר מכן גם כהפקת תיאטרון. הפקת גרסה זו נמשכת 15 וחצי שעות, ורוכשי הכרטיסים נדרשו להגיע להקרנה במשך שלושה ערבים רצופים.

העיבוד השלישי נעשה ב-2020 בבימויו של בוראהן קורבני (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

* ברלין, אלכסנדרפלאץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Benjamin, Walter (1999). Michael Jennings, Howard Eiland, and Gary Smith, ed. Selected Writings, vol. 2. Cambridge, MA: Belknap. p. 301.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007585849605171
* BnF: cb11962839t (data)
* GND: 4099162-3
* NLA: 35687340
* NLP: a0000003432147
* NSK: 000330868
* SUDOC: 027628353
* VIAF: 177772013
* WorldCat (עם VIAF): 177772013

 |
הודוהודו זהו שם פטרונומי הודי; שם המשפחה הוא כונג'יבראם נטרג'אן. 

**כונג'יבראם נטרג'אן אֵנֵדְרֵאי** (בטמילית: **காஞ்சீவரம் நடராசன் அண்ணாதுரை**;‏ 15 בספטמבר 1909 – 3 בפברואר 1969) היה פוליטיקאי טמילי שכיהן כמזכיר הכללי הראשון של דראווידה מונטרה קזגאם וכראש השרים של מדראס וטאמיל נאדו מטעמה.

ביוגרפיה
--------

כוג'יבראם נטרג'אן אנדראני נולד ב-15 בספטמבר 1909 למשפחה ממעמד הביניים הנמוך מקהילת אורגים בקנצ'יפרום (אנ'), עיר מקדשים הינדואית בפרוורי צ'נאי.

לאחר סיום השכלתו הבסיסית ב-1929, עבד אנדראי לתקופה קצרה כפקיד במועצה מוניציפלית מקומית. ב-1931 חזר ללמוד במכללה במדראס, וב-1934 קיבל תואר שני בכלכלה ומדעי המדינה.

ב-1934 מונה אנדראי למורה במשך קרוב לשנה, ולאחר מכן פנה לעיתונאות, כשהוא נהיה לערוך המשנה של Justice (צדק), ביטאון מפלגת הצדק. ב-1934 פגש אנדראי את פרייאר, שהפך לגורו הפולטי שלו. בתקופה זו אף התמודד אנדראי על מושב במועצת מדראס מטעם מפלגת הצדק, אך הפסיד.

אנדראני היה מזכיר מפלגת הצדק ב-1944, כאשר המפלגה קיימה ועדה בסילם (אנ'), בה התחלקה המפלגה בין הרדיקליים והשמרנים. הרדיקליים, שנשאו עיניהם לנשיא המפלגה פרייאר ומזכירה אננאדוראני, קידמו החלטה לשנות את שם המפלגה לדראווידר קזגאם, שפרשה מפעילות פוליטית. הארגון, שחתר למדינה דראווידית עצמאית, התנגד להשתתפות בפוליטיקה מחשש שהפוליטיקה תגבר על האידאולוגיה.

אנדראי ראה ביציאת הבריטים ועצמאות הודו ב-15 באוגוסט 1947 אירוע משמח, ויציאת אחד מאויבי הדראווידים. הוא גם טען שתמיכה בעצמאות תסייע לְהָזֵם את טענות הקונגרס שהתנועה אוהדת את הבריטים ולחיזוק התנועה. פרייאר, לעומתו, ראה במעבר לעצמאות הודית מעבר לשלטון הצפון.

ביוני 1949, לאחר שפרייאר הודיע על מינויה של מנייאמי למהיגת המפלגה, אליה נישא, התפצלה המפלגה ואנדראי הקים את דראווידה מונטה קזגאם, שהיה למעורב בפוליטיקה הרשמית.

לאחר תבוסתו בבחירות לאספה המחוקקת של מדראס ב-1962 נבחר לרג'יה סבהה.

בבחירות לאספה המחוקקת של מדראס ב-1967 הקימה דראווידה מונטרה קזגאם ברית עם שורת מפלגות נוספות, וזכתה בבחירות ברוב גדול. אנדראי מונה לראש השרים מטעם המפלגה, הראשון שלא מטעם הקונגרס הלאומי ההודי.

אנדראי נפטר ב-3 בפברואר 1969, בעודו מכהן.

חיים אישיים
-----------

אנדראי נישא ב-1930 לרני, שבאה מפרוורי מדראס. לזוג לא נולדו ילדים, ואנדראי אימץ בהמשך ארבעה מנכדות אחותו הגדולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כ. מ. אנדראי** בוויקישיתוף
* **Conjeevaram Natarajan Annadurai**, New Delhi: Lok Sabha Secretariat, October 2002

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  **Conjeevaram Natarajan Annadurai**, New Delhi: Lok Sabha Secretariat, October 2002
2. 1 2  Y. M. Marican, The Genesis of the DMK, **Asian Studies**
3. ↑  17th September 1949: Political Party Dravida Munnetra Kazhagam (DMK) was Founded, Maps of India
4. ↑  A.R. Venkatachalapathy, From the archives: C.N. Annadurai | In letter and spirit, India Today, ‏11 בינואר 2022
5. ↑  Annadurai: The southern strongman who established DMK, India Today, ‏25 בספטמבר 2017
6. ↑  HT This Day: Feb 03, 1969 — Annadurai is Dead, Hindustan Times, ‏2 בפברואר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454760805171
* BnF: cb12007726r (data)
* GND: 12387470X
* ISNI: 0000 0001 2133 4366
* LCCN: n79127111
* NTA: 124278256
* SNAC: w6pg5m97
* SUDOC: 028192397
* VIAF: 54158221
* WorldCat: lccn-n79127111

 |
**אמנדה מארי נוקס** (באנגלית: **Amanda Marie Knox**;‏ נולדה ב-9 ביולי 1987) היא עיתונאית אמריקאית שהואשמה ברצח מרדית' קרצ'ר (אנ'), נשפטה ל-26 שנות מאסר, אך שוחררה לאחר שריצתה כמעט 4 שנות מאסר, לאחר זיכויה בערעור בפני בית המשפט העליון באיטליה.

ביוגרפיה
--------

אמנדה נוקס נולדה בסיאטל. בגיל 15 היא נסעה עם משפחתה לאיטליה וההתעניינות שלה במדינה גדלה. בשנת 2005 היא החלה ללמוד בלשנות באוניברסיטת וושינגטון. בשנת 2007 במסגרת הלימודים היא הגיע לפרוג'ה להמשך הלימודים. היא התגוררה בדירה עם נשים נוספות, לרבות מרדית' קרצ'ר, סטודנטית מאנגליה, ועבדה בבר שהיה בבעלות של דיה לומומבה. ב-1 בנובמבר 2007 היא חזרה לביתה ושמה לב שיש סימני דם בדירה וחדרה של קרצ'ר נעולה. לאחר הגעת המשטרה התברר שקרצ'ר נרצחה. לאחר תחילת החקירה נעצרו נוקס וחברה רפאל סולצ'יטו, והואשמו ברצח, פריצה וגנבה. בימים הראשונים הם נחקרו ללא נוכחות עורך דין ונוקס טענה שקיבלו מכות מהשוטרים. רודי גואדה שהתגורר באותו בניין נמלט לגרמניה. לאחר שבזירת הרצח נמצאו עדויות הקושרות אותו לפרשה הוא הוסגר לאיטליה לאחר זמן קצר.

באוקטובר 2008 נשפט גואדה ל-30 שנות מאסר באשמת אונס ורצח של קרצ'ר. בהמשך קוצר עונשו ל-16 שנים ובסופו של דבר הוא שוחרר בתנאים מגבילים בשנת 2020.

בשנת 2009 הועמדו נוקס וסולצ'יטו לדין משפטי נפרד והואשמו במעורבות ברצח, פריצה לחדר וגנבה. הם נשפטו ל-26 ו-25 שנות מאסר בהתאמה. אמנם מומחים אמריקאים היו בדעה שראיות DNA במקום אינם חד-משמעיות וב-Corte d'Assise d'Appello החל משפט חוזר. בסופו של דבר הנושא הגיע בשנת 2013 לבית המשפט לערעורים של איטליה. בית המשפט קבע שנוקס אינה אשמה ברצח אך האשמות שלה נגד מעסיקה דיה לומומבה היו כוזבות והיא נשפטה לארבע שנות מאסר. ב-27 במרץ 2015 שוחררה נוקס. הוצאות המשפט כבדות הביאו את משפחתה לפשיטת רגל.

בשנת 2019 הורה בית משפט אירופאי לזכויות האדם לשלטונות איטליה לשלם לנוקס פיצויים בגובה של 18,400 אירו. לאחר שובה לארצות הברית סיימה נוקס את לימודיה, וכתבה ספר על הפרשה. כמו כן, על בסיס הפרשה נכתבו ספרים נוספים וצולמו סרטים, לרבות "אמנדה נוקס" בשנת 2016.

בשנת 2021 האשימה נוקס את טום מקארתי על כך שסרטו, "מים שקטים", מבוסס על סיפורה ופוגע בפרטיותה.

לקריאה נוספת
------------

* Kercher, John. **Meredith: Our Daughter's Murder and the Heartbreaking Quest for the Truth**. London: Hodder & Stoughton, 2012. ISBN 978-1-4447-4276-3. OCLC 986555718
* Knox, Amanda. **Waiting to be Heard: A Memoir**. New York, New York: Harper, 2013. ISBN 978-0-06-221722-6. OCLC 843126750
* Sollecito, Raffaele; Gumbel, Andrew. **Honor Bound: My Journey to Hell and Back with Amanda Knox**. New York: Gallery Books, 2012. ISBN 978-1-4516-9640-0. OCLC 875073026

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמנדה נוקס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אמנדה נוקס (באנגלית)
* אמנדה נוקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אמנדה נוקס, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Amanda Knox Leaves Italian Prison Following Acquittal, *ABC News*. 3 October 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008729614805171
* BnF: cb16701623r (data)
* GND: 1017217947
* ISNI: 0000 0004 0363 4527
* LCCN: no2009016963
* NKC: xx0193607
* NTA: 357240669
* VIAF: 215867815
* WorldCat: lccn-no2009016963

 |
**התקליט חיפה** היא חברת תקליטים שנוסדה בחיפה בשנת 1961 על ידי דב זעירא (אביו של ניצן זעירא) ואסתר קובלסקי על בסיס חנות תקליטים ברחוב הרצל 11 בעיר.

בקטלוג החברה נמנים כ-150 אלבומים של אמנים כלהקת הגבעטרון, אריאל זילבר, אריק לביא, יוסי בנאי, אילן ואילנית, בועז שרעבי, אפי נצר, דורי בן זאב, ציפי שביט, דורון מזר, אבי טולדנו והזמרת גילה אדרי, שהייתה אמורה להיות "זמרת הבית" של החברה. כן הפיצה החברה בישראל את תקליטיהם של אלטון ג'ון, בובי דארין, קט סטיבנס, פטולה קלארק, שארל אזנבור, דלידה ואמנים בינלאומיים אחרים, הדפיסה תקליטי מוזיקה קלאסית מוזלים ותקליטי ילדים.

בשנת 1972 רכשה "התקליט" את קטלוג חברת מקולית, שבה הקליטו רבים מכוכבי הזמר של שנות החמישים כלילית נגר, ג'ו עמר, שמשון בר-נוי, מרים אביגל, הדסה סיגלוב, בצלאל יונגרייז, ישראל יצחקי, ריקה זראי ועוד.

החברה השתדלה תמיד לייצר ולשווק במחירים שווים לכל נפש, אך בלי לפגום בחותם האיכות, למשל על ידי רכישת זכויות מחברות קטנות ועלומות, הדפסת עטיפות זולה במיוחד והעסקת מספר זעום של עובדים. בשנות השבעים והשמונים הפעילה החברה, נוסף לחנות החיפאית, את החנות "בזאר התקליט" ברחוב בן-יהודה 17 בתל אביב, בה נמכרו תקליטים מוזלים שונים.

החברה מפיצה תקליטים ישנים תחת המותג הנוסטלגי "כמו פעם" ובערוץ יוטיוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטונים בערוץ של התקליט חיפה, באתר יוטיוב
* "כמו פעם" על חברת התקליט (אורכב 21.09.2019 בארכיון Wayback Machine)
* זאב רב-נוף, מה בדבר התקליט הזול?, דבר, 10 ביוני 1971 - המשך הכתבה, דבר, 10 ביוני 1971
* זאב רב-נוף, משנה סגנון משנה מזל?, דבר, 31 ביולי 1972
* מאיר הראובני, למי שורקים התקליטים?, למרחב, 10 בדצמבר 1964
* זה מסתובב - סיפור חיפאי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 5a906bd8-2fc2-415f-935d-80ae7abcca8a

 |
במעלה מדרגות היכל המשפט
**במעלה מדרגות היכל המשפט** (בצרפתית: **Grand escalier du Palais de justice**) היא ליתוגרפיה משנת 1848 של הצייר הצרפתי אונורה דומייה. היצירה היא חלק מסדרת ציורים ביקורתיים של דומייה בשם "Les Gens de Justice'" נגד מערכת המשפט הצרפתית בזמנו.

נושא היצירה
-----------

היצירה שמצוירת כקריקטורה עוסקת בבית המשפט. ביצירה מתואר שופט מנופח ומלא חשיבות עצמית היורד במדרגות היכל המשפט. הוא אוחז ערמת ניירות המעידה על עבודתו הרבה.
עורך דין או שופט נוסף עולה במדרגות ומפנה מבטו לאחור. מטרת היצירה לשים ללעג את מערכת המשפט העמוסה בבירוקרטיה ועורכי דין ושופטים המנופחים מחשיבות עצמית.

ניתוח היצירה
------------

### קומפוזיציה

הקומפוזיציה מרכזית, היא מתמקדת בדמות השופט היורד במדרגות וניצב במרכז היצירה. הוא תופס כשליש מהציור. 
מימינו השופט השני שנוכחותו ומשקלו דומים למשקל הקהל הרב שמצידו השמאלי ברחבה שבראש המדרגות, מה שיוצר קומפוזיציה די מאוזנת. 
המרכיבים המרכזיים ביצירה הם אנכיים: הדמויות, הקירות והמסדרונות בחלק האחורי בתמונה. המודגשים על ידי צורתה המלבנית של מסגרת היצירה. לעומתם ישנם קווים אופקיים רבים: המדרגות. אך אין להם משקל רב ביחס לקווים האנכיים. נקודת המגוז נמצאת מימין לשופט ואליה מוביל מעקה המדרגות – הוא הקו האלכסוני היחיד ביצירה.

### אור וצל ותאורה

היצירה מוארת באור טבעי, המגיע מצד שמאל למעלה. האור נופל על פני הדמות כך שצידן הימני מוצל וצידה השמאלי מואר. האור והצל יוצרים קונטרסטיות על פניו המדגישה את פניו המעוגלות וסנטרו המורם. האור והצל יוצרים נפחיות בתוך הדמות ומדגישים את עודף הבד בגלימות בית המשפט המרשימות.
פניה של הדמות השנייה מוארים לחלוטין וכמוהן גם הקיר מאחור, לא נראה כי יש מקור אור כלשהו בצידו האחר של המסדרון לכן הוא הולך ומחשיך.
**גבר זר בא למשק** (בפינית: **Vieras mies tuli taloon**) הוא אחד מספריו הנודעים של מיקה ולטרי. בניגוד לשאר ספרי ולטרי שתורגמו לעברית, ספר זה אינו רומן היסטורי, אלא יצירה העוסקת בהווי החיים בכפר פיני נידח במחצית הראשונה של המאה העשרים. הספר יצא לאור ב-1937, תורגם לעברית בידי רמי סערי וראה אור בסדרת "צפון" של הוצאת הקיבוץ המאוחד.

בבסיסו של הרומן תיאור השינויים המסעירים המתחוללים בחייהם החדגוניים של שלושה גברים ואישה אחת. בואו של גבר זר, שמוצאו ועיסוקו אינם ידועים, אל משק קטן במערב פינלנד משנה כליל את מערכת היחסים הסבוכה בין שלושת דיירי המשק שהתגוררו עד כה בגפם ויוצק תכנים חדשים גם לתוך חייו של הזר. הכפר הרדום והנידח שהמשק ממוקם בקצהו הוא הרקע לעלילת הספר, שראשיתו בעבר לוט בסודות, המשכו באהבה גורלית, עזה וקצרה וסופו בפשע. הכמיהה האנושית לאהבה מזככת והצורך לשמור על הקיים ולשַמרו מתנגשים בספר באורַח בלתי-נמנע ומביאים את השתלשלות המאורעות ביצירה אל שיאה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אחרית הדבר שצירף המתרגם רמי סערי לתרגום העברי של היצירה. כוללת ניתוח ספרותי של היצירה והתייחסות לחיי הסופר
* גבר זר בא למשק, באתר nrg‏, 17 בנובמבר 2006 - הפרק הראשון בספר
* רות אלמוג, כולם מחכים לסוף הטוב, לרצח, באתר הארץ, 16 בינואר 2007
**זרעים גדרה** היא חברת זרעים ישראלית ואחת מהחברות מהמובילות בעולם בטיפוח זני מכלוא של ירקות, הנמצאת מאז 2007 בבעלותה המלאה של קבוצת סינג'נטה. החברה עוסקת בטיפוח, פיתוח ושיווק של זני פלפל, עגבנייה, מלפפון, אבטיח, מלון וקישוא במספר מדינות בעולם. בישראל, בנוסף למוצרים של זרעים גדרה החברה משווקת גם את מוצרי סינג'נטה. משרדיה הראשיים של החברה ממוקמים על יד צומת רבדים והיא מפעילה סניפים נוספים בארצות הברית, בספרד, בטורקיה ובמקסיקו.

היסטוריה
--------

חברת "זרעים גדרה" הוקמה על ידי שבע משפחות מהעיר גדרה בשנת 1952 בתקופה של קיבוץ גלויות בה הוקמו מושבים חקלאיים ומעברות לשיכון העולים. אפשרויות הפרנסה והתעסוקה באותה תקופה התמקדו בעיקרן, בפיתוח החקלאות.

בשנותיה הראשונות עסקה החברה בעיקר בעבודה ידנית בה לקחו חלק עולים ממדינות שונות. בשנת 1963 הצטרפה לחברה משפחת כהן. באותה שנה נוסדה זרעים גדרה כחברה בע"מ. לאחר מלחמת ששת הימים החלה החברה להרחיב את פעילותה המקצועית, השיווקית והאגרוטכנית תוך כדי שיתוף פעולה בתחום המחקר והטיפוח עם מכון ויצמן למדע, הפקולטה לחקלאות ומכון וולקני.

בשנת 1973 החלה החברה לייצא את זניה לאירופה וארצות הברית. בהמשך התרחב הייצוא למדינות נוספות ובמקביל ועד היום מושקעים משאבים רבים בפיתוח וטיפוח הזנים. בשנת 2000 זרעים גדרה בע"מ התפצלה לשתי חברות: "זרעים גדרה" (ירקות) ו"אגרידרה" (גידולי שדה).
בשנת 2005 רכשה קרן מרקסטון את השליטה בזרעים גדרה מידי המייסדים. בדצמבר 2005 הוסמכו מעבדות החברה לתקן ISO 17025 המבטיח רמת אמינות גבוהה של בדיקות איכות.

בשנת 2007 מכרה קרן מרקסטון את זרעים גדרה לקבוצת סינג'נטה.

זני מכלוא
---------

זני מכלוא הם זנים המנצלים תופעה ידועה בעולם הביולוגיה הנקראת און כלאיים. און כלאיים היא תופעה שבה צאצא של שני הורים מפגין ביצועים טובים יותר מכל אחד מההורים. הבסיס הגנטי לתופעה זו הוא שלכל הורה ישנם שני עותקים זהים מכל גן ובצאצא מקבלים מכל גן עותק אחד מכל הורה, דבר שבפעמים רבות מוביל לביצועים משופרים.

טיפוח
-----

טיפוח הוא תהליך המספק מגוון פתרונות גנטיים לצרכים של הגידול החקלאי. תהליך הטיפוח מאפשר שיפור מתמיד של הזנים המסחריים המקובלים באזור הגידול בהיבטים של יבול, עמידות למחלות ומזיקים, וגידול בתנאים שאינם אופטימליים לצמחים בתנאי סביבה קיצוניים כגון טמפרטורות קיצוניות, וקרקעות עם רמות מלח גבוהות מהמקובל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של זרעים גדרה
* זרעים גדרה באתר גלובס
* אתר חברת Syngenta העולמי
* "זרעים גדרה סינג'נטה עם הפנים קדימה", ריאיון עם מנכ"ל החברה הנכנס, מר גיא רייב
* יורם גביזון, לזרוע 95 מיליון דולר: המסלול הארוך של חברת זרעים גדרה ממותג קטן למכירה לחברת ענק, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  דירוג bdi
2. ↑  Zeraim Iberica
**טאוור אייר** הייתה חברת תעופה אמריקאית אשר מרכז פעילותה היה מנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי שבניו יורק. נתיב הטיסה העיקרי של החברה היה מניו יורק לנמל התעופה בן-גוריון עם עצירה בנמל התעופה של בריסל או נמל התעופה אורלי בפריז. בנוסף, הפעילה טיסות שכר לאתונה, פרנקפורט, רומא וציריך.

היסטוריה
--------

בשנת 1980 פרש איש העסקים הישראלי מוריס נחתומי מעבודה באל על לאחר שהתחיל לעבוד שם בגיל 15 כנער-שליח והיגר לארצות הברית כדי לפתוח את חטיבת הנוסעים בחברת Flying Tiger Line (אנ'). כשזו נסגרה, נחתומי רכש את המותג "טאוור" של חברת הנסיעות טאוור. בשנת 1983 החלה בהפעלת טיסות שכר בעיקר לנמל התעופה בן-גוריון. יותר מאוחר הוא רכש את השליטה בשלושת רבעים מהמנייה. בשנת 1986 היה לנשיא החברה ובשנת 1989 ליושב ראש ולמנכ"ל.

החברה השיגה רווחים ברוב השנים ואף זכתה במכרז להובלת חיילי צבא ארצות הברית, מה שאיפשר לה לטוס לישראל בתקופת מלחמת המפרץ. בטיסות לישראל הטייסים היו לא ישראלים, אך הדיילים היו ישראלים, מה שאיפשר להכיר את המנטליות של הנוסעים. בנוסף הפעילה החברה טיסות שכר מאינדונזיה ומהודו אל נמל התעופה הבינלאומי המלך עבד אל-עזיז שבערב הסעודית עבור עולי רגל למכה.

בשנת 1999 הציגה הפסד בגלל עליית מחיר הדלק ומספר חודשים לאחר מכן הודיעה על פיטורי 300 עובדים.

החברה התפרקה במאי 2000 לאחר הליכים של פשיטת רגל לפי החוק האמריקאי.

בספטמבר 2000 מונה לחברה כונס נכסים וניתנה לו ארכה של 60 ימים להגיע להסדר נושים ותוכנית עבודה בישראל. לאחר שזה נכשל, בדצמבר אותה שנה מינתה השופטת ורדה אלשיך מפרק זמני מקומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טאוור אייר** בוויקישיתוף
*

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מוריס נחתומי: "לא הרגנו אף נוסע", באתר גלובס, 8 בדצמבר 1996
2. ↑  ROBERT E. DALLOS, Tower Air Is Banking on Flights to Israel, באתר לוס אנג'לס טיימס, 22 בפברואר 1991 (באנגלית)
3. ↑  Tower Air, Inc. History, באתר "fundinguniverse.com" (נצפה ב-4 ביולי 2018).
4. ↑  איי אונליין, טאוור אייר הציגה הפסד מפתיע בגלל העליה במחיר הדלק, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 1999
5. ↑  איי אונליין, חברת התעופה טאואר אייר תפטר 300 עובדים, באתר TheMarker‏, 13 בפברואר 2000
6. ↑  דרור מרום, ‏מוריס נחתומי הודיע בטלפון להנהלת טאואר-אייר בישראל על ההתמוטטות הסופית של החברה, באתר גלובס, 3 במאי 2000
7. ↑  פיני קרן, הזדמנות אחרונה לחברת "טאוור אייר" לפני פירוק, באתר "פסק דין", 4 בספטמבר 2000
8. ↑  ההחלטה למינוי מפרק זמני מקומי לחברת התעופה טאוור אייר, באתר "פסק דין", 5 בדצמבר 2000

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 30151431626856302818
* WorldCat: viaf-30151431626856302818

 |
**טיילווינד איירליינס** היא חברת התעופה, שבסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי "איסטנבול סביהה גקצ'ן", שבטורקיה. החברה מפעילה טיסות צ'רטר מאיסטנבול ואנטליה. חברת התעופה נוסדה כחברה בשותפות טורקית-בריטית. הטיסה הראשונה התרחשה בחודש מאי 2009.

היסטוריה
--------

טיילווינד איירליינס היא חברת תעופה טורקית הפועלת מנמל התעופה של אנטליה ונמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן. החברה נוסדה על ידי קאדרי מוהידין, סאפי אראגין ומוחמד דמיר בשנת 2006. החברה היא חברת תעופה זולה המפעילה חמישה מטוסי בואינג 737-400  ובואינג 737-800, החל מאוגוסט 2013.

יעדים
-----

נכון לאוגוסט 2013, החברה טסה למעל 40 יעדים שונים באירופה ואסיה. החברה פועלת גם בישראל, ומפעילה טיסות בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה של אנטליה.

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Y | סה"כ |
| בואינג 737-400 | 5 | — | 168 | 168 |  |
| סה"כ | 5 | — |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיילווינד איירליינס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טיילווינד איירליינס
* טיילווינד איירליינס, ברשת החברתית אינסטגרם

* טיילווינד איירליינס, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרטי צי המטוסים של טיילווינד איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
**יוטונג** (בסינית: **宇通客車**, באנגלית: **Zhengzhou Yutong Group Co.**) הוא קונצרן סיני, המייצר אוטובוסים וכלי צמ"ה, וכן עוסק בהחזקת תיקי השקעות.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1963 כסדנה לתיקון אוטובוסים, בשם *Zhengzhou Bus Repair Factory*. בשנת 1993 שונה שמה ל-*Zhengzhou Yutong Bus Co*, ובשנת 1997 נרשמה בבורסת שנגחאי.

בשנת 2002 נחתם חוזה לשיתוף פעולה עסקי עם היצרן הגרמני MAN, בעזרתו הצליחו ביוטונג לעמוד בתקנים בינלאומיים, ובאותה השנה נמכרו למעלה מ-10,000 כלי רכב.

ב-2003 הוקמה מחלקת הציוד הכבד של החברה, העוסקת בייצור ומכירת ציוד מכני הנדסי, כגון מכבשי עפר, מערבלי בטון, מנופים ועוד.

בשנת 2005 הקימה יחד עם חברת *coachbuilder Guðmundur Tyrfingsson* האיסלנדית את *Yutong Eurobus*, וכך נכנסה לראשונה לשוק האירופי. מטה החברה בצפון אירופה שוכן בעיירה סלפוס.

בשנת 2008 פותח האוטובוס העירוני הראשון, ובאותה השנה הורחב כושר הייצור של החברה ל-105 אוטובוסים ביום.

בשנת 2012 מכרה יוטונג 47,474 אוטובוסים, ועקפה במכירות את קינג לונג הסינית ואת דיימלר AG הגרמנית. החברה מייצאת כיום לעשרות מדינות ברחבי העולם.

ב-2012 החלה צ'יינה מוטורס לייבא את אוטובוסי יוטונג לישראל. בין החברות המפעילות את האוטובוסים של המותג נמנות אגד, אגד תעבורה, אפיקים ועוד.

* אוטובוס מתוצרת יוטונג בטאיפיי, טאיוואןאוטובוס מתוצרת יוטונג בטאיפיי, טאיוואן
* אוטובוס מתוצרת יוטונג בקרקוב, פוליןאוטובוס מתוצרת יוטונג בקרקוב, פולין
* יוטונג בשירות אגד הסעיםיוטונג בשירות אגד הסעים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוטונג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יוטונג
* יוטונג, ברשת החברתית פייסבוק

* יוטונג, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* יוטונג, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר המחלקה לציוד כבד של יוטונג
2. ↑  ייצוא, באתר החברה
3. ↑  דניאל שמיל, לפני הרכבת לאילת: אוטובוס סיני ראשון הגיע לישראל, באתר TheMarker‏, 31 בינואר 2012
4. ↑  דובי בן-גדליהו, ‏לראשונה בישראל: אוטובוסים זולים שמיוצרים סין, באתר גלובס, 31 בינואר 2012
5. ↑  דובי בן-גדליהו, ‏יבואנית האוטובוסים הסיניים צ'יינה מוטורס תתרחב לתחום המשאיות בישראל, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2013
**זלמבדלסטס** (שם מדעי: *Zalambdalestes*; מילולית: "דמוי-למדא שודד") הוא סוג של יונק פרימיטיבי אשר חי בתור הקרטיקון, בסוף עידן המזוזואיקון. יונק זה לא היה קרוב לאף יונק מודרני, אך היה קרוב מעט ליונקי שליה יותר מאשר ליונקי הכיס. מאובניו נמצאו במונגוליה ותוארו בידי החוקרים ויליאם קינג גרגורי וג'ורג' גיילורד סימפסון ב-1926. בסוג זה נמצא מין יחיד - *Zalambdalestes lechei*.

מאפיינים
--------

יונק קטן זה הגיע לאורך 20 ס"מ עם ראש באורך 5 ס"מ. הוא היה בעל רגליים ארוכות, חרטום ארוך, ראש קטן וניבים גדולות בפיו. הוא היה בעל כפות גדולות ברגליו הקדמיות ועוד יותר ארוכות אולי באחוריות. ייתכן שהתנהג וחי בדומה לארנבון מודרני אך הוא היה צד חרקים, שאותם חיפש בצמחיית היער של מונגוליה הקדומה. 

היונק היה בעל פלג גוף תחתון בעל מאפיינים המזכירים יותר את חיות הכיס או את יונקי הביב מאשר בעלי שליה רגילים, אך כנראה, היה שייך לקבוצה קרובה אליהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זלמבדלסטס** בוויקישיתוף
* זלמבדלסטס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* זלמבדלסטס, באתר GBIF (באנגלית)
**גמביט טורקי** (ברוסית: **Турецкий гамбит**) הוא הספר השני בסדרת הספרים הבלשית "תיבת פנדורין" פרי עטו של הסופר הרוסי-גאורגי בוריס אקונין. הספר פורסם לראשונה ב-1998 במוסקבה. תרגומו של יגאל ליברנט לעברית יצא לאור ב-2005, במקביל להפצת סרט קולנוע המבוסס על הספר.

עלילת הספר
----------

שנת 1877. רוסיה נמצאת במצב מלחמה מול האימפריה הטורקית. ורוורה סובורובה, נערה נאה מפטרבורג מחליטה לצאת בעקבות אהובה החייל אל החזית. בדרכה לשם היא פוגשת בחור צעיר בשם אראסט פנדורין, השניים נופלים לשבי הטורקים אך עד מהרה מחולצים יחד עם קצין רוסי בשם ירמי פרפיולקין ומובאים אל מחנה צבאי רוסי.

במחנה פנדורין נפגש עם הקצין מיזינוב המדווח לו כי הטורקים החדירו מרגל לשורות הרוסים איש בשם אנוור אפנדי שמתכנן פעולות חבלה מעבר לקווי האויב, בעורף הרוסי. על פנדורין מוטל למצוא את המרגל.

במחנה ורוורה מוצאת את חתנה, פיוטר יאבלוקוב, המשרת כמצפין מסרים. כשהוא יוצא לפגוש את אהובתו הוא נוטש את עמדתו. בזמן זה הצבא הרוסי מקבל הוראה לפיה יש לצאת למבצע כיבוש לשם כיבוש מבצר ניקופול. אך זו מתבררת כהוראה סותרת לפקודה אחרת שלפיה נאמר כי יש להתמקד בהגנה על פלוונה.

עיבוד קולנועי
-------------

בשנת 2005 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "גמביט טורקי", בבימויו של דז'אניק פאיזייב ובכיכובם של ייגור ברויב כאראסט פנדורין, אולגה קרסקו כוורוורה סובורובה ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* בוריס אקונין, גַמבּיט טורקי, באתר ynet, 27 בינואר 2005
* הספר "גַמבּיט טורקי", באתר "סימניה"

| ספרים מאת בוריס אקונין |
| --- |
| ספרי תיבת פנדורין | עזאזל (סרט • סדרת טלוויזיה) • גמביט טורקי (סרט) • לוויתן • מות אכילס • משימות מיוחדות (סרט) • יועץ ממלכתי (סרט) • הכתרה • אהובת המוות • אהוב המוות • מרכבת היהלום • ין ויאנג • מחרוזת הירקן • כל העולם במה • העיר השחורה • כוכב המים • איני נפרד • פשוט מאסה • בור |
| ספרים נוספים | רומן ריגול (סרט) • הרפתקאות המגיסטר • פלאגיה והבולדוג הלבן (סדרת טלוויזיה) • תולדות המדינה הרוסית |
דודי שמחה בגן סיפור, חולון
**דּוֹדִי שִׂמְחָה** הוא ספר שירי ילדים של הסופר ע. הלל אשר ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד והוצאת משכל בשנת 1964. הספר מכיל סיפורים מחורזים על מעללי הדוד שמחה.

הספר מלווה באיורים מעשה ידי רות צרפתי.

ב-1978 זכה ע. הלל בעיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער עבור הספר "דודי שמחה".

עלילה
-----

כבר בראשית כתיבתו לילדים יצר ע. הלל את הדמות הבדיונית "דודי שמחה", גיבור ששב והופיע בעלילות רבות בספריו לאורך השנים. סיפורי הדוד שמחה כתובים בחרוזים ומתארים אותו כאדם מבולבל ומוזר מעט, האהוב על אחיינו משום שאינו נוהג ככל המבוגרים, אלא משתטה ומשתובב כילד. הילד גר בבניין שבו גר גם דודו, והוא מתאר את הדוד על מגרעותיו ומעלותיו. הדוד והילד משחקים משחקים, מטפלים בחיות ויוצאים לטיולים.

הלל תיאר אותו כ"מין דוד שמח שאינו משתבץ בחיים הרגילים, אבל הוא שנותן להם טעם". סיפורי הדוד שמחה זכו למספר עיבודים בתיאטרון.

> 
> "ולא רק אנחנו -   
> 
> כולם,  
> 
> כל רחוב שמגר  
> 
> שמחים  
> 
> כשהדוד שמחה שר!"
> 
> 
> 
> 

> 
> "וכשאומרים לדודי: אתה קצת מבולבל  
> 
> מסביר שמחה לאמור:   
> 
> זה כנראה בגלל שהסבתא שלי בצל"
> 
> 
> 
> 

> 
> "אולם אימי קצת נאנחת,   
> 
> דומם לוחשת היא ושחה:   
> 
> שמחה, שמחה, דודי מדוד,  
> 
> רק שלא תביא לנו עוד!"
> 
> 
> 
>

מוצרי מדיה
----------

ב-1966 יצא תקליטון "הדוד שמחה", ובו 5 סיפורים קצרים בקריינות של שמוליק סגל, בהוצאת CBS.

ב-1977 הפיקו טדי יזמות והפקות מופע וגם תקליט בשם "דודי שמחה" ובהם נכללו מיטב יצירותיהם של סופרים ומשוררים ישראלים כגון :ע. הלל, חיים נחמן ביאליק, לוין קיפניס, לאה נאור ודן פגיס. בכיכובם של: נירה עדי, אריאל פורמן, יונית שוהם ואלי חכמון.

ב-1988 יצאה קלטת שמע של "דודי שמחה" מסדרת "גידי גוב מגיש" בהשתתפותם של גידי גוב ועפרה ויינגרטן והופקה על ידי "קלסיקלטת".

ב-1992 יצאה קלטת וידאו של דודי שמחה בכיכובם של ג'וליאן שגרן בתפקיד הדוד שמחה, רולנדה שגרן בתפקיד המספרת ובתפקיד אם הילד, אחותו של שמחה, ואדם פרחי בתפקיד הילד עצמו. כשהקלטת מלווה בשירים בביצועו של גיא מרוז.

ב-1998 יצאה קלטת וידאו נוספת של דודי שמחה מסדרת "על סיפורים וילדים" בכיכובם של אריאל פורמן, ליאור כלפון, מיכל צפיר ואושרי כהן.

עיבוד לתיאטרון
--------------

* תיאטרון המדיטק בשיתוף תיאטרון כפיים: יוצרים: אלית ובר, יובל כהן ואמיתי מילוא, שחקנים: יובל כהן, אמיתי מילוא.

ראו גם
------

* כשהדוד שמחה שר
* המפוזר מכפר אז"ר

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "דודי שמחה", באתר "סימניה"
* תקליטון "הדוד שמחה", קריין: שמוליק סגל, בהוצאת CBS, ‏1966
* סיור מצולם בגן סיפור "דודי שמחה" בחולון
* 
* דודי שמחה, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  IBBY, *IBBY Honour List (1956-1980)*, April 1980, p.27.
**הסכם פורטסמות' של 1948**, או **ההסכם האנגלו-עיראקי (1948)**, היה הסכם בין עיראק לבריטניה שנחתם בפורטסמות' ב-15 בינואר 1948. היה זה תיקון של ההסכם האנגלו-עיראקי (1930).

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, כבשו הבריטים מחדש את עיראק כדי לבטל הפיכה פרו-נאצית שהתרחשה ב-1941 בראשות רשיד עאלי אל-כילאני. מעט לפני החתימה על הסכם פורטסמות', ניהל ראש ממשלת עיראק, סאלח ג'בר, שהיה איש אמונו של שליט עיראק בפועל, נורי א-סעיד, משא ומתן על נסיגה בריטית מעיראק. עם זאת, ההסכם כלל מועצת הגנה בריטית ועיראקית משותפת לפיקוח על התכנון הצבאי של עיראק. בנוסף, הבריטים המשיכו לשלוט בענייני החוץ העיראקים.

בנוסף לסאלח ג'בר ולנורי א-סעיד, ייצגו את עיראק בשיחות שקדמו לחתימה גם שר החוץ פאדל אל-ג'מאלי ושר ההגנה שאקר אל-ואדי. בעת החתימה, המטרה האסטרטגית של בריטניה הייתה ליצור גוש ערבי שיהיה אנטי-סובייטי ופרו-בריטי. לאחר ששכנעה את סוריה, ירדן ומצרים להצטרף לגוש, ויתרה בריטניה על ארץ ישראל המנדטורית, שהאו"ם אישר את חלוקתה למדינה ערבית ולמדינה יהודית והועיד אותה לעיראק. הוסכם על תוכנית צבאית שבאמצעותה שתי דיוויזיות עיראקיות, שיחומשו בנשק בריטי מודרני, יעברו דרך סוריה וירדן ויצטרפו ללגיון הערבי של ירדן כדי לכבוש את המדינות היהודיות והערביות המתוכננות.

בהסכם נקבע כי עיראק עדיין תהיה קשורה לבריטים לצורך אספקה ואימונים צבאיים עד 1973, דבר שלא יכול היה להתקבל על ידי הלאומנים הערבים בעיראק. כתגובה נחרצת להסכם, הובילו לאומנים עיראקיים את מרד בגדאד (1948) נגד המשך הנוכחות הבריטית בעיראק. א-סעיד הישעה את מימוש ההסכם כוויתור שהוצע ללאומנים העיראקים והערבים.

ההסכם בוטל באופן רשמי לאחר שמהפכת 14 ביולי 1958 הדיחה את פייסל השני מהשלטון, והמדיניות העיראקית הפרו-מערבית התהפכה לכיוון הגוש הסובייטי.

לקריאה נוספת
------------

* מיכאל אפל, **המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות**, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005
* עזרא נשרי, **הסוס הטרויאני הבריטי במלחמת השחרור הישראלית**,, הוצאת סטימצקי, 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* עזרא נשרי, מהלכי משרד החוץ של הלייבור הבריטי כנגד הקמת מדינה יהודית בת-קיימא (ראו פרק שישי)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכאל אפל, "המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 86
**האובליסק השחור** (בגרמנית: **Der schwarze Obelisk**) הוא רומן, שכתב אריך מריה רמרק ב-1956. הספר נכתב על רקע החיים בגרמניה בתחילת שנות העשרים של המאה העשרים, בסמוך לסיום מלחמת העולם הראשונה והסכמי השלום, שהטילו על גרמניה תשלומי פיצויים כבדים, שהובילו להיפר-אינפלציה והתרוששות מרבית הגרמנים.

בספר יש אלמנטים אוטוביוגרפיים של חיי הסופר, שעבד כמורה, מוכר מצבות ועורך בעיתון.

עלילה
-----

הדמות המרכזית בספר הוא צעיר גרמני בן 25 בעיר שדה, שבילה שלוש שנים בחזיתות המלחמה, שם נקשר לחיילים אחרים, איתם הוא ממשיך קשרים לאחר המלחמה. הצעיר, לודוויג, שמאס בעיסוקו כמורה כפרי, עובד בחברה של חברו מהצבא ואחיו, העוסקת בשיווק מצבות. אי קבלת שכר בגלל המצב הכלכלי, מחייב אותו לחפש עבודות צדדיות במתן שיעורי עזר ובנגינה בעוגב במוסד לחולי נפש. בנוסף לנגינה על פסנתר ועוגב, הגיבור גם עוסק בשירה וחבר באגודת משוררים מקומית. חיי האהבה שלו נפגעים שוב ושוב מכך שבנות זוגו מעדיפות אחרים בעלי הכנסה גבוהה משלו.

הגיבור מתאהב בצעירה מאושפזת בבית החולים לחולי נפש, צעירה שמבריאה וכתוצאה מהבראתה שוכחת את קשריה איתו. הוא מחליט מסיבות שונות לעזוב את עירו ולעבור לברלין, שם יהיה עורך בעיתון.

שם הספר קשור למצבה בצורת אובליסק שחור, שזמן רב לא מצליחים למצוא לה קונה ולפני נסיעתו מצליח לודוויג למצוא קונה במחיר טוב מאוד.

ב-1988 הופק סרט לפי הספר בבימויו של פטר דויטש.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Der schwarze Obelisk (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4435968-8

 |
**האי של יום האתמול** (באיטלקית **L'isola del giorno prima**) הוא ספרו השלישי של אומברטו אקו, אשר יצא לאור ב-1994. 

הספר מספר על אציל איטלקי בן המאה ה-17. האציל הוא ניצול יחיד מספינה שניזוקה קשות בשל סופה. בתחילת הספר הוא מוצא עצמו על הספינה כשמולו נמצא אי אשר הוא משוכנע שעליו עובר קו התאריך הבינלאומי. הוא מסוגל לראות את האי אך אינו מצליח להגיע אליו. בקטע זה של הסיפור, מתחיל הגיבור לשקוע בזכרונות על חייו ואהבותיו והוא נהיה אובססיבי לגבי התאום המרושע שלו אשר התפצל ממנו כתוצאה מתהליך הדמה את אפקט דופלר. הגיבור משוכנע כי כל דבר רע אשר התרחש בחייו, קרה כתוצאה ממעורבות של האח המרושע. כעת, בתהליך שכנוע עצמי, הוא בטוח שאם בכל זאת יצליח להגיע לאי, כל צרותיו עד אותו הרגע ייפסקו.

הסיפור מסופר מנקודת ראות של עורך מודרני אשר הדברים נודעו לו כתוצאה מקריאה ביומניו של גיבור הסיפור.

הספר יצא בעברית ב-1995. הוא תורגם לעברית על ידי אריה אוריאל ויצא בהוצאת כנרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* האי של יום האתמול, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13511222r (data)

 |
**האיש הקטן והעלמה הקטנה** (בגרמנית - **Der Kleine Mann und die Kleine Miss**), הוא ספר המשך לאיש הקטן מאת אריך קסטנר.

הספר יצא לאור ב-1967 והוא מספריו האחרונים של קסטנר. בישראל יצא בתרגום לעברית של אלה אמיתן ב-1968 ובתרגום של מיכאל דק ב-2007.

עלילת הספר
----------

לאחר שמקסי, שגובהו 5 סנטימטר, מצליח לברוח משבי חוטפיו ברנהרד ואוטו, הוא חוזר אל פטרונו הקוסם פרופסור יוקוס בן פוקוס (בתרגומה של אמיתן הוא נקרא כשף רשף). שני החוטפים מושמים בבית סוהר אך נמלטים משם במבצע מתוכנן של סניור לופז.

סיפור חייו של מקסי מתפרסם ברחבי העולם ומפיק סרטים אמריקאי מחליט להפיק על כך סרט טלוויזיה. המפיק משלם לפרופסור סכום כסף גדול עבור זכויות ההסרטה.

בינתיים מוזמנים הפרופסור ומקסי על ידי המלך בלעם לעיר ברגינזונה ומתקבלים בכבוד מלכים. מקסי מקבל מבני המלך מתנה בצורת בית מיניאטורי בו יוכל מקסי לגור.

בכסף שקבל הפרופסור מהמפיק הוא קונה חווילה גדולה ליד לוגאנו שם הוא מתגורר עם ידידתו קופצת הטרמפולינה רוזה מרציפן ועם מקסי.

הסיפור של מקסי מוקרן בטלוויזיה ברחבי העולם. גמדה מפיירבנקס באלסקה בשם גברת סימפסון, מתקשרת לפרופסור ואומרת לו שיש לה בת בשם אמילי (מילי) שגובהה 5 ס"מ כגובהו של מקסי.

הן מוזמנות לחווילה ושם מסתיים הסיפור ב"הפי אנד". מקסי ומילי הופכים להיות זוג ומתגוררים בבית המיניאטורי בגינת החווילה והפרופסור מתחתן עם רוזה מרציפן.

קישורים חיצוניים
----------------

* האיש הקטן והעלמה הקטנה, באתר מטח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1189762862
* LCCN: no2010158668
* VIAF: 309274727
* WorldCat (עם VIAF): 309274727

 |
**האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל** היא אנציקלופדיה שיצאה לאור על ידי החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה בשיתוף הוצאת כרטא, בעריכת אפרים שטרן, איילת לוינזון-גלבוע ויוסף אבירם. האנציקלופדיה יצאה לאור בשנת 1992 בשפה העברית, בארבעה כרכים. האנציקלופדיה מכילה מידע ארכאולוגי על 270 אתרים שנחפרו בארץ ישראל מתחילת החפירות במאה ה-19 ועד למועד הכנת האנציקלופדיה.

היסטוריה
--------

לאנציקלופדיה זו קדמה אנציקלופדיה אחרת שנקראה "האנציקלופדיה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ-ישראל" גם היא בהוצאת החברה לחקר ארץ ישראל ועתיקותיה. אנציקלופדיה זו יצאה בשנת 1970 בשני כרכים לאחר שבע שנות עבודה, בעריכתו של בנימין מזר וצוות עורכי-משנה והכילה מידע לגבי אתרים שנחפרו עד שנת 1968.

בשנת 1993 יצאה המהדורה באנגלית בארבעה כרכים המקבילים לכרכים בעברית. שם האנציקלופדיה: "The New Encyclopedia of Archaeological Excavations in the Holy Land".

בשנת 2008 יצא כרך חמישי באנגלית הכולל עדכון של אתרים שהופיעו במהדורה של שנת 1993 וכן אתרים חדשים. הכרך מכיל מידע לגבי 250 אתרים בארץ ישראל ובירדן אשר נכתבו על ידי מעל 160 ארכאולוגים. הכרך מתייחס לאתרים מתקופת האבן ועד התקופה העות'מאנית. כן מכיל הכרך טבלאות כרונולוגיות מעודכנות, ומפה המציינת את מיקום כל האתרים אשר הופיעו בכל חמשת הכרכים. כרך זה הופיע רק במהדורה האנגלית.

כרכים בעברית ובאנגלית
---------------------

| האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ-ישראל |
| --- |
| כרכים בעברית | כרכים באנגלית |
| מערך עד ערך | עמודים | עמודים | מערך עד ערך |
| 1. אבו הואם – תל-דולמנים | (1–392) | (1–384) | 1. Abila – Elusa |
| 2. דור - כסופים | (393–816) | (385–804) | 2. Emmaus - Jerusalem |
| 3. כפר גלעדי – עכו | (817–1240) | (805–1180) | 3. Jokneam – Pella |
| 4. עלי – תל-תענך | (1241–1619) | (1181–1552) | 4. Petra - Ziqim |
|  | (1553–2085) | 5. Abu Hawam - Tell-Zikhrin, horvat |

לקריאה נוספת
------------

* גבריאל ברקאי, "א' שטרן (עורך), כרך ההשלמות של האנציקלופדיה לחפירות ארכאולוגיות (כרך 5) – ביקורת ספרים", **קדמוניות** 137, תשס"ט, 2009, עמ' 50

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על הכרך החמישי של האנציקלופדיה (הקישור אינו פעיל, 6 באוקטובר 2023)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאה שנות ארכיאולוגיה, מעריב, 27 בספטמבר 1970
2. ↑  אנציקלופדיה לחפירות ארכיאולוגיות, דבר, 23 באוקטובר 1970
**פרודה אומונדסן** (בנורווגית: **Frode Ommundsen**) הוא גנרל-מיור נורווגי, המכהן מאז 11 באפריל 2023 כמפקד משמר המולדת הנורווגי.

ביוגרפיה
--------

אומונדסן התגייס לצבא נורווגיה ב-1987, לאחר שלמד בבית הספר לפרשים. לאחר מכן למד במכללת המלחמה הנורווגית. הוא שרת בכוח שמירת השלום של האו"ם בבוסניה והרצגובינה, ולאחר מכן מונה למפקד פלוגה בכוח האכיפה של נאט"ו. בשנת 2000 הוא נשלח לקוסובו כמפקד פלוגה בכוח קוסובו. בין 2002–2004 הוא פיקד על פלוגה בגדוד טלמרק, ויחד עמה שרת באפגניסטן. בין 2007–2009 הוא פיקד על גדוד שריון בבריגדה הצפונית. לאחר חזר לאפגניסטן, וסייע באימון כוחות של הצבא הלאומי האפגני. בין 2011–2012 הוא שרת בתפקידים בכירים במשרד ההגנה, ובין 2017–2018 שימש כראש מחלקת המבצעים. ב-11 באפריל 2023 הוא מונה למפקד משמר המולדת הנורווגי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרוד אומונדסן, ברשת החברתית LinkedIn
* פרודה אומונדסן באתר הצבא הנורווגי

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרוד אומונדסן באתר האנציקלופדיה הנורווגית הגדולה
2. ↑  Frode Ommundsen ny sjef for Heimevernet
3. ↑  Ommundsen har tatt over som sjef for Heimevernet
**לאופר תעופה - GHI בע"מ (Laufer Aviation-GHI)** היא חברה ישראלית העוסקת במתן שירותי קרקע לחברות תעופה הפועלות בישראל. השירותים מסופקים למגוון חברות התעופה והטיסות - טיסות נוסעים (סדיר ושכר), טיסות מטען, טיסות / מטוסים פרטיים, טיסות צבאיות, טיסות דיפלומטיות. לאופר תעופה ג.ה.י היא חברת בת של חברת ממן - מסופי מטען וניטול.

החברה מספקת שירותיי קרקע לחברות תעופה בכל נמלי התעופה בישראל. עיקר פעילות החברה מתבצע בנמל התעופה בן-גוריון. ובנמל התעופה רמון הנמצא בדרום ישראל.

החברה מספקת את השירותים הבאים: 

* שירותי מבצעים ופיקוח על נותני שירותים אחרים בזמן המצאות מטוס על הקרקע
* מחלקת כירטוס
* מחלקת שירות לנוסע המספקת בין היתר שירותים לנוסעים נעזרים, מסורבים ובעלי צרכים מיוחדים
* מחלקת איתור כבודה
* מחלקה טכנית לביצוע / אספקת ציוד קרקע למטוסים (גנראטור, מתנעה אוויר, מזגן, רכב ייעודי לגרירה ודחיפת מטוסים ועוד)
* מחלקת טיסות מנהלים אשר מספקת שירותי קרקע למטוסי מנהלים
* מחלקת שירות לאח"מים – אשר מספקת שירותי הסעות וVIP בשדה התעופה
* מחלקת קונסיירג' אשר מתמחה בתחומי פעילות מגוונים, חכירת מטוסים פרטיים, הפקת אירועים מיוחדים בישראל ומחוצה לה

  

בשדה התעופה רמון, החברה מספקת בנוסף לרשימה מעלה גם ציוד קרקע לטיפול במטוסים כגון מדרגות, רכבי פריקה/ העמסה, רכבי ניקיון שירותים ומיי שתייה). הציוד הנוסף משמש למתן שירותיי פריקה/ העמסה, ניקיון תא הנוסעים והצוות, טיפול בכבודת הנוסעים ומיונם. 

  

בבעלות החברה, מספר חברות בת:

* מרחבים טל - המתפעלת את חניוניי הרכבים בשדות התעופה בן-גוריון ורמון.
* לה פרינה אלטליו - המפעילה 2 מסעדות איטלקיות בטרמינל הנוסעים בנתב"ג.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1975 על מנת לספק שירותי קרקע ישראלים לחברות תעופה זרות אשר נוחתות בנמל התעופה בן-גוריון. בשנה זו חברת לאופר סיפקה שירותים לכ־200 טיסות באמצעות שבעה עובדים.

בשנת 2004 חברת לאופר חתמה הסכם עם חברת ממן - מסופי מטען וניטול למיזוג פעילות בתחום שירותי הקרקע עם חברת GHI, כאשר כל אחת מהחברות תחזיק מחצית ממניותיה.

בשנת 2007 התמזגה לאופר עם חברת GHI ליצירת חברת Laufer Aviation-GHI.

בשנת 2011 החברה זכתה בהסמכת איגוד חברות התעופה - יאטא בתקן הבטיחות ISAGO. לאופר תעופה תעופה הייתה הראשונה הישראל בקבלת הסמכה זו שמבוקרת ונבחנת כל שנתיים מחדש.

בשנת 2019 החברה שירתה יותר מ־7 מיליון נוסעים בשנה היוצאים את ישראל באמצעות כ־26,000 טיסות בחברות תעופה המיוצגות על ידי לאופר תעופה בכל נמלי התעופה הבינלאומיים הפועלים בישראל.

ראו גם
------

* שירותי קרקע למטוס נוסעים

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של לאופר תעופה ג.ה.י

הערות שוליים
------------

1. ↑  הושלם מיזוג GHI, חברה בת של ממן הכלולה במכפלים, עם לאופר תעופה, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2005
2. ↑  זוהר בלומנקרנץ, ממ"ן-GHI ולאופר חתמו על הסכם מיזוג - ונהפכו לחברת שירותי הקרקע הגדולה בישראל, באתר הארץ, 4 באפריל 2007
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

פרסומת של לוואצה: משלוח קפה בחצי האי הודו-סין.
**לוואצה** (באיטלקית: **.Luigi Lavazza S.p.A**) היא חברה איטלקית המייצרת מוצרי קפה. החברה הוקמה בשנת 1895 בטורינו, על ידי לואיג'י לוואצה, ובמקור נוהלה מתוך חנות מכולת קטנה ברחוב ויה סן טומיסו מספר 10 שבטורינו. כיום העסק מנוהל על ידי הדור השלישי והרביעי למשפחת לוואצה.

קפה
---

לוואצה מייבאת את פולי הקפה בהן היא משתמשת מרחבי העולם: ממדינות כמו ברזיל וקולומביה בדרום אמריקה, גואטמלה, קוסטה ריקה והונדורס במרכז אמריקה, אוגנדה באפריקה, אינדונזיה ווייטנאם באסיה, וארצות הברית ומקסיקו בצפון אמריקה. החברה, אשר ממתגת את הקפה שלה כ"קפה האהוב באיטליה", טוענת כי 16 מיליון מתוך 20 מיליון המשפחות שרוכשות קפה באיטליה, בוחרות בקפה לוואצה. החברה מנהלת גם מספר בתי קפה (בדומה לסטארבקס), בהן היא מציעה משקאות קפה שונים, בנוסף לקפה טחון מתוצרתה, לשימוש ביתי. לוואצה משווקת את מוצריה במעל ל-90 מדינות ברחבי העולם ובישראל משנת 1985 באמצעות חברת גילס קפה, לוואצה היא חברה משפחתית עד עצם היום הזה ומנוהלת על ידי משפחת לוואצה.

החל משנת 1991, לוואצה החלה לפרסם את 'לוח השנה של לוואצה', המציג תצלומי אופנה מידיהם של חלק מהצלמים המובילים בעולם: אנני ליבוביץ' בשנת 2009, דייוויד לה-שאפל בשנת 2002, הלמוט ניוטון בשנים 1993 ו-1994 ורבים נוספים.

קפה לוואצה החל להיות מיובא לישראל לראשונה בשנת 1985, ביוזמתו של איש העסקים גיל שגיא ובאמצעות חברת "גילס קפה בע"מ" שבבעלותו. היום ניתן להשיג את קפה לוואצה בכל רשתות השיווק בארץ, במעדניות המובחרות וכן בחנויות הייבואן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוואצה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לוואצה (באנגלית)
* לוואצה, ברשת החברתית פייסבוק

* לוואצה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לוואצה, ברשת החברתית אינסטגרם

* לוואצה, ברשת החברתית LinkedIn
* אתר זכיינית lavazza בישראל
* אתר זכיינית לוואצה בישראל גילס קפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורנה יפת, איטליה בדרך השלום, באתר ynet, 21 במרץ 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICCU: TO0V581895

 |
**לינדט ושפרינגלי** (**Lindt & Sprüngli AG**), הידועה יותר בשמה המקוצר **לינדט**, היא חברה שווייצרית לייצור שוקולד וממתקים.

היסטוריה
--------

בשנת 1845 הקימו דויד שפרינגלי-שוורץ ובנו רודולף שפרינגלי-אמאן חנות קטנה לממכר ממתקים בציריך. כעבור שנתיים הקימו מפעל קטן לייצור שוקולד מוצק. עם פרישתו של רודולף שפרינגלי-אמאן בשנת 1892 התחלק העסק בין שני בניו. הבן הצעיר דויד רוברט קיבל שתי חנויות ממתקים שהתפתחו לרשת החנויות Confiserie Sprüngli. הבן הבכור, יוהאן רודולף, קיבל את מפעל השוקולד. כדי לגייס מימון להרחבת העסק הפך יוהאן רודולף את העסק לחברה Chocolat Sprüngli AG בשנת 1899. בהמשך אותה שנה רכש את מפעל השוקולד של רודולף לינדט שבברן ושינה את שם החברה ל- Aktiengesellschaft Vereinigte Berner und Zürcher Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (החברה המאוחדת של ברן וציריך לייצור שוקולד – לינדט ושפרינגלי).

בשנת 1994 רכשה לינדט את יצרנית השוקולד האוסטרית הופבאואר. בשנת 1997 רכשה את יצרנית השוקולד האיטלקית קפרל, ובשנת 1998 את יצרנית השוקולד האמריקנית גיררדלי. חברות אלה שולבו בלינדט כחברות-בנות. ללינדט יש כיום שישה מפעלים בקילכברג (שווייץ), אאכן (גרמניה), אולורון סנט-מארי (צרפת), אינדונו אולונה (איטליה), גלוגניץ (אוסטריה) וסטראת'ם, ניו המפשייר (ארצות הברית). המפעל בגלוגניץ מייצר את מותגי הופבאואר לצד מותגי לינדט. החברה-הבת קפרל מחזיקה מפעל נוסף בלוסרנה סאן ג'ובאני שבאיטליה, והחברה-הבת גיררדלי מחזיקה מפעל בסן ליאנדרו בקליפורניה שבארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לינדט ושפרינגלי** |
* אתר האינטרנט הרשמי של לינדט ושפרינגלי
* לינדט ושפרינגלי, ברשת החברתית פייסבוק

* לינדט ושפרינגלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לינדט ושפרינגלי, ברשת החברתית אינסטגרם

* לינדט ושפרינגלי, באתר פינטרסט
* האתר של חנויות הממתקים שפרינגלי בציריך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13980400w (data)
* GND: 108635804X
* HDS: 041804
* ISNI: 0000 0001 0791 564X
* LCCN: n94118627
* SUDOC: 118109987
* VIAF: 154954527
* WorldCat: lccn-n94118627

 |
**מון אקטיב בע"מ** (באנגלית: **Moon Active**) היא חברה פרטית ישראלית המפתחת משחקי רשת.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 2011 בידי שמואל (מולי) אלבין, והיא עוסקת בפיתוח משחקי רשת. מטה החברה שוכן בתל אביב ובו מועסקים כ-800 עובדים (באוקטובר 2021), ועוד כ-500 עובדים מועסקים באירופה, בין השאר במרכז פיתוח גדול בקייב ובמשרד בלונדון.

בשנותיה הראשונות פיתחה החברה ארבעה משחקים, שלא זכו להצלחה. בינואר 2016 פרסמה החברה את המשחק קוין מאסטר (Coin Master) לסמארטפונים במערכות ההפעלה iOS ואנדרואיד, שזכה להצלחה רבה: על פי הערכות, ב-2018 הגיעו ההכנסות (ברוטו, כולל עמלה לאפל וגוגל) מהמשחק ל-100 מיליון דולר, ב-2019 – ל-550 מיליון דולר וב-2020 – ל-1.25 מיליארד דולר. המשחק כולל מכונת מזל, שממנה השחקן מקבל מטבעות, ועליו להקים כפרים ולשדוד כפרים של היריב. ניתן לשחק חינם, אולם הפעלה תכופה של המשחק מצריכה תשלום.

בתחילת 2020 רכשה קרן הון סיכון אינסייט פרטנרס 10% ממניות החברה תמורת 125 מיליון דולר, ובכך הפכה החברה לחד-קרן.

בדצמבר 2020 רכשה החברה את חברת Melsoft שבסיסה בקפריסין ולה מרכז פיתוח בבלארוס, המפתחת אף היא משחקי רשת, בהם Family Island ו-My Cafe.

בנובמבר 2021 ערכה החברה גיוס סקנדרי, שבו בעלי מניות קיימים (עובדים ומשקיעים) מכרו מניות בסך 300 מיליון דולר לפי שווי חברה של 5 מיליארד דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מון אקטיב
* אתר למנויים בלבד שגיא כהן, החברה התל אביבית המדשדשת שפיתחה משחק שנוי במחלוקת והפכה למפלצת מזומנים, באתר TheMarker‏, 8 באוקטובר 2021
* עמית קלינג, קוין מאסטר, המשחק של מון אקטיב הישראלית, הכניס כבר יותר מ-2 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 28 בפברואר 2021
* אתר למנויים בלבד שגיא כהן, החיקוי התעלה על המקור: ההחמצה של פלייטיקה והנשק הסודי של מון אקטיב, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד שגיא כהן, החברה התל אביבית המדשדשת שפיתחה משחק שנוי במחלוקת והפכה למפלצת מזומנים, באתר TheMarker‏, 8 באוקטובר 2021
2. ↑  הילה חיימוביץ', ‏מיני-אקזיט לחברה הישראלית שמאחורי Coin Master על פי הערכת שווי של יותר ממיליארד דולר, באתר Geektime‏, 26 בינואר 2020
3. ↑  מאיר אורבך, מון אקטיב הישראלית רוכשת את חברת המשחקים מלסופט ביותר מ-100 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2020
4. ↑  מאיר אורבך, בלעדימון אקטיב הישראלית כבר שווה 5 מיליארד דולר - גייסה 300 מיליון, באתר כלכליסט, 23 בנובמבר 2021
קו יצור שוקו במחלבות יטבתה
**מחלבת יטבתה** הוא שמה של מחלבה בבעלות שטראוס וקיבוץ יטבתה המשווקת מוצרי חלב שונים.

היסטוריה
--------

מחלבת יטבתה הוקמה בשנת 1962 על ידי אנשי הקיבוץ ובראשם משה הס מקיבוץ חולדה ששימש כמלווה למשק ביטבתה. בשנותיה הראשונות של המחלבה היצור עמד על בין 800-500 אלף ליטר חלב בשנה וייצור שמנת.

בתחילת שנות השישים פתח חבר הקיבוץ, אריה הורביץ, קיוסק קטן על אם הדרך, להרוות את צמאונם של הנוסעים לאילת, בפרט במוצרי המחלבה של הקיבוץ. קיוסק זה התפתח במהלך השנים למסעדה.

בשנת 1997, נרכשה כ-50 אחוז מהבעלות על המחלבה על ידי מחלבות שטראוס, שהשקיעו בהמשך פיתוחה, כמחלבה שמשלימה את קו המוצרים של שטראוס.

בשנת 2010, ועדת פרס מפעל חיים בתעשייה מטעם איגוד תעשיות המזון, בחרה להעניק לינון יניר מנכ"ל מחלבת יטבתה את הפרס, לרגל מאה שנה לתנועה הקיבוצית, ועל תרומתה של מחלבת יטבתה לקידום תעשיית המזון בישראל.

ראו גם
------

* יטבתה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחלבות יטבתה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מחלבות יטבתה
* אודות המחלבה באתר קיבוץ יטבתה
* שרית מנחם כרמי, שתיים שלוש החלטות נועזות ושוקו - כך הפך יטבתה לאחד הקיבוצים העשירים, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2010
* מחלבת יטבתה מציינת 50 שנה להיווסדה: לציון האירוע משיקה יטבתה לוגו חגיגי, קמפיין תדמית, ופעילות אינטרנטית באתר שטראוס גרופ
* הקליפ של חגיגות ה-50 ליטבתה, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהבה דברת, ‏שטראוס רכשה %50 מיוטבתה לפי שווי חברה של 32 מיליון דולר, באתר גלובס, 3 בנובמבר 1997
2. ↑  אתר שטראוס אודות נתינת הפרס
**מחשבות ספרות והדרכה בע"מ**, המוכרת בשם המקוצר **מחשבות**, היא חברה פרטית העוסקת בהוצאה לאור והדרכה בתחום המשפט בישראל. החברה נמצאת בבעלותה של חברת "קו מנחה" שנשלטת על ידי קבוצת יפעת. החברה פונה לשלושה קהלים עיקריים: סטודנטים, מתמחים המתכוננים לבחינת ההסמכה של לשכת עורכי הדין ועורכי דין.

לחברה הזיכיון הבלעדי של חברת ההדרכה המשפטית הגדולה בעולם, קבוצת *bar bri*, ללימודים לקבלת רישיון אמריקאי לעריכת דין. החברה עוסקת גם בהשמה של משפטנים, ומפעילה פורטל "דרושים".

"מחשבות" הוקמה בשנת 1987 על ידי מנשה כהן ורון דלומי, שני סטודנטים למשפטים באוניברסיטת תל אביב, שפיתחו טכניקה לסיכום החומר המשפטי בצורה מקוצרת, באופן שהסיכום המקוצר יכלול את כל ההלכות והכללים המשפטיים בצורה ברורה ופשוטה. הם הוציאו את הסיכומים בצורה של חוברות לסטודנטים באמצעות חנות הספרים "דיונון", וזכו להצלחה. בהמשך הוציאו ספרי הכנה לבחינת ההסמכה של לשכת עורכי הדין, ובשלב מאוחר יותר גם ספרות לעורכי דין ושופטים. באמצע שנות ה-90 התחילו התחילו לערוך קורסי הכנה לבחינות ההסמכה.

בשנת 2014 רכשה חברת "קו מנחה" 50% מחברת "מחשבות", תמורת 6 מיליון ש"ח.

החברה הרחיבה את תחומי פעילותה לתחומים נוספים כגון ראיית חשבון, תיווך במקרקעין, שוק ההון ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מחשבות ספרות והדרכה
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי גולדנברג, ‏קו מנחה רוכשת 50% מאתר "מחשבות" ב-6 מיליון שקל, באתר גלובס, 11 במרץ 2014  
קו מנחה השלימה רכישת 50% מ"מחשבות" ב-6 מיליון שקל, באתר "ספונסר", 22 ביוני 2014