recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**I'll Never Fall in Love Again** (בישראל התפרסם בשם: **לעולם לא אתאהב שנית**) הוא שיר פופולרי שכתבו ב-1968 צמד היוצרים האמריקאים, האל דייוויד וברט בכרך. השיר זכה לביצועים רבים שהידועים שבהם הם של הזמרות, בובי ג'נטרי (Bobbie Gentry) ודיון וורוויק.

השיר נכתב על ידי דייוויד (מילים) ובכרך (לחן) עבור המחזמר Promises, Promises (בעברית: הבטחות, הבטחות) שהוא עיבוד של המחזאי ניל סיימון לסרטו של הבמאי בילי ויילדר, "הדירה" (1960). בהפקה הראשונה של המחזמר, שעלתה בהצלחה רבה על בימות ברודוויי בשנים 1968–1972 הושר השיר כדואט של שני גיבורי המחזמר, צ'אק (ג'רי אורבך) ופראן (ג'יל א'והרה). המחזמר עוסק בצ'אק, צעיר העובד בחברת ביטוח גדולה ומנסה להתקדם בחברה על ידי השאלת דירתו למפגשי אהבים של מנהליו ובפראן, צעירה העובדת בחברה ומתפתה לרומן עם מנהלו הבכיר של צ'אק. לאחר שהיא מתאכזבת מיחסו של המאהב היא לומדת להכיר את צ'אק ובדואט הם מתנים, איש באוזני רעותו, את צרות האהבה.

השיר הוקלט לראשונה על ידי זמרי אולפן ויצא ב-1969 כסינגל תחת שמו של ברט בכרך אך זכה לדרוג נמוך בלבד במצעד הבילבורד. "I'll Never Fall In Love Again" הפך ללהיט בביצועה של בובי ג'נטרי כשהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי, ושהה שם שבוע אחד, באוקטובר 1969. בינואר 1970 הגיע השיר למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד המוזיקה הקלה (Easy Listening (Billboard chart)) בביצועה של דיון וורוויק.

תוכן השיר
---------

השיר עוסק בצרות שמביאה האהבה על המתאהבים: אכזבה, מחלות (דלקת ריאות), שקרים, כאב וצער. ולכן, מסיים המשורר, "לפחות עד מחר, לעולם לא אתאהב שוב". למרות הנימה הפסימית של מילות השיר, השיר הוא קצבי ביחס לרוב שיריהם של בכרך ודייוויד וההתייחסות ההומוריסטית לצרות האהבה נותנת לשיר נופך אופטימי.

גרסאות כיסוי
------------

השיר זכה לגרסאות כיסוי של אמנים רבים ובהם:

* אלביס פרסלי
* הרב אלפרט (Herb Alpert)
* צ'ט אטקינס
* שירלי באסי
* דיקון בלו (Deacon Blue) (מקום שני במצעד הבריטי ובמצעד האירי)
* הקרפנטרס
* אלוויס קוסטלו וברט בכרך ביצעו את השיר בהופעת רחוב בסרט אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי (1999).
* אלה פיצג'רלד
* בובי ג'נטרי (מקום ראשון במצעד הבריטי ב-1969)
* אמילו האריס (Emmylou Harris) (1969)
* אייזק הייז (1971)
* רונאן קיטינג (Ronan Keating) (2011)
* אן מארי (Anne Murray)
* לייזה מינלי
* ג'וני מאטיס
* ריצ'רד מרקס (Richard Marx)
* דאסטי ספרינגפילד
* טוק טוק טוק
* דיון וורוויק (1970)

הזמרת הישראלית, עדנה גורן, ביצעה גרסה עברית לשיר, "לעולם לא אתאהב", בתקליטה שהוקדש לשירי ברט בכרך ויצא לאור ב-1974. אולם גרסה זו לא זכתה להצלחה משמעותית בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "I'll Never Fall in Love Again" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"I'll Never Fall in Love Again" באתר SecondHandSongs

	+ פרטים אודות השיר, אתר Songfacts (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בובי ג'נטרי לא תתאהב שנית, מעריב, 23 באוקטובר 1969
2. ↑  טלילה בן זכאי, אורות הבמה - ומה מאחריהם?, מעריב, 27 בספטמבר 1970
3. ↑  נראה שההתייחסות בשיר לדלקת ריאות הוכנסה בעקבות מחלתו והחלמתו של המלחין בכרך בדלקת ריאות ממש לפני כתיבת השיר.
4. ↑  Dionne Warwick I'll Never Fall in Love Again, אתר allmusic
5. ↑  "עדנה גורן - שרה משירי ברט בכרך ואחרים", אתר "סטריאו ומונו"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 7015eca2-dec3-3c77-b0c7-0f9da34c1d0b

 |
האזור המשוער כארץ הגטים, בשפך נהר הדנובה לים השחור
הקבר התראקי בסוושטארי - היפוגאום מהמאה ה-3 המיוחס לגטים
ה**גטים** (בלטינית: **Getae**, ביוונית עתיקה: **Γέται**), עם קדום ששכן בטריטוריות שמהוות היום את צפון בולגריה, מונטניה ודוברוג'ה. זהו עם ממוצא תראקי המקורב מאוד לדאקים והם דיברו אותה שפה. למעשה ההבדלה בין הגטים ובין הדאקים נעשתה רק על פי מקום מושבם, הדאקים חיו בהרים והגטים במישורים. הגטים מוזכרים לראשונה על ידי הרודוטוס המשבח אותם כהגונים והאמיצים שבין התראקים.

בשנת 339 לפני הספירה הגטים חיו על שתי גדותיה של הדנובה התחתונה, ממפלי הדנובה ומטה. בתקופת מלחמתו של דריווש הראשון נגד הסקיתים, בשנת 513 לפני הספירה, הגטים התנגדו לכובש הפרסי, אך הוכנעו יחד עם יתר העמים התראקים שבגדה הימנית של הדנובה. לאחר הסרת הכיבוש הפרסי היו הגטים שמדרום לדנובה חלק מממלכת אודריסה עד שהוכנעו על ידי פיליפוס השני, מלך מקדוניה. על סמך שליטתם בגטים שמדרום לדנובה, תבעו ממשיכי פיליפוס את השלטון על הגטים שמצפון לדנובה, אך ניסיונותיו של ליסימכוס להכניעם לא השיגו תוצאות. 

הגטים שנשארו חופשיים ניהלו קרבות ממושכים עם הבסטרנים, עם ממוצא גרמנו-קלטי שתפס את המורדות הצפון מזרחיים של הרי הקרפטים. הדאקים, תושבי ההרים, ניצחו את הבסטרנים והתפשטו עד הדניסטר. הגטים והדאקים התמזגו ביניהם כשבצפון משתמר יותר שם הדאקים ובדרום שם הגטים. למרות האמור לעיל, עם בוא הכיבוש הרומאי, עדיין היו בדוברוג'ה שלושה מלכים גטים קטנים, "רולס", "דאפיקס" ו"זיראקסס". לאחר הכיבוש הרומי, המחוזות המיושבים גטים ותראקים כונו מואסיה והגטים כונו מואסים.

הירונימוס בכתביו מתאר את הגטים כאדומים ובעלי שער צהוב.

הבלבול בין הגטים ובין הגותים
----------------------------

במהלך ההיסטוריה היו מרושמי דברי הימים שבלבלו בין הגטים ובין הגותים. הקיסר הפילוסוף יוליאנוס היה כנראה הראשון ששגה בכך, אחריו טעו בכך גם ההיסטוריון הלטיני קלאודיאנוס (Claudianus) בתחילת המאה ה-5 שייחס את הויזיגותים אל הגטים, אורוסיוס, קסיודורוס ויורדנס שביצירתו "גטיקה" (Getica) העוסקת בגותים החשיבם כזהים לגטים. גם ביצירה החשובה, "ספר גיבורי האומה הגרמנית" שנכתבה על ידי היינריך פנטלאון (Heinrich Pantaleon) מוצגים המלכים הדאקים, כגותים.

ראו גם
------

* דרומיכטס
* הקבר התראקי בסוושטארי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גטים** בוויקישיתוף
* גטים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטראבון, **גאוגרפיקה**, ספר VII פרק 3.
2. ↑  הרודוטוס, 4, **היסטוריות**, תרגום: ד"ר אלכסנדר שור, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה, עמ' 252-253
3. ↑  מכתבי הירונימוס, מכתב CVII

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph117582

 |
המפה הסינופטית הפופולרית ביותר בתחום החיזוי, אותה בודקים לפני מתן תחזית. מציגה את גובה מפלס הלחץ 500 מ"ב ואת הלחץ בגובה פני הים. לפי מפה זו ישראל מושפעת משקע ברומטרי שמרכזו באזור קפריסין. בנוסף, היא מושפעת מאפיק רום. לוב לעומת זאת, מושפעת מרכס קרקעי. ממערב לספרד ישנו שקע רום ומתחתיו שקע קרקעי
**מפה סינופטית** (synchronus- בו-זמני, optic- חזותי) היא מפה המציגה את המצב הסינופטי בזמן נתון באזור גאוגרפי. במפה זו מוצגים מערכות הלחץ להן השפעה מכרעת על מזג האוויר.

**שקע** - אזור בו לחץ האוויר הנמדד נמוך מסביבתו. "אי" של לחץ אוויר נמוך.

**אפיק** - שלוחה של שקע. "חצי אי" של לחץ אוויר נמוך.

כיוון זרימת האוויר סביב שקע/אפיק - נגד כיוון השעון (בחצי הכדור הצפוני, בחצי הכדור הדרומי הכיוון הפוך). אלה מערכות המאפיינות עליית אוויר ומעודדות התפתחות עננים.

**רמה** - אזור בו לחץ האוויר הנמדד גבוה מסביבתו. "אי" של לחץ אוויר גבוה. 

**רכס** - שלוחה של רמה. "חצי אי" של לחץ אוויר גבוה. 

כיוון זרימת האוויר סביב רמה/רכס- עם כיוון השעון (בחצי הכדור הצפוני, בחצי הכדור הדרומי הכיוון הפוך). אלה מערכות המאפיינות שקיעת אוויר ומדכאות התפתחות עננים.

מערכות הלחץ שולטות בגבהים שונים. על מנת לקבוע תחזית מזג האוויר בודקים שני דברים:

1. מערכות הלחץ בקרקע- אלה מצוינות בעזרת איזוברים - קווים שוי לחץ. לחץ ממוצע בפני הים 1,013 מ"ב.
2. מערכות הלחץ ברום- מצוינות בעזרת איזוהיפסות - קווים שווי גובה. המדד המקובל הוא מפלס 500 מ"ב. מודדים את הגובה בו ימדד לחץ אוויר של 500 מ"ב. גובה זה נע בישראל בממוצע בין 5,500–5,800 מ' מעל פני הים. בשקע/אפיק משטח הלחץ יהיה נמוך מסביבתו וברמה/רכס משטח הלחץ יהיה גבוה מסביבתו. הערכים במפה מצוינים בדקה-מטרים, לכן צריך להכפיל ב-10 כדי לקבל את הגובה במטרים.

במפה סינופטית יכולים קווים לבנים לסמן את האיזוברים והשטחים הצבעוניים מפרידים בין האיזוהיפסות.

ראו גם
------

* מודלים לחיזוי מזג אוויר
* אקלים ארץ ישראל
* תחזית עונתית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מפה סינופטית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מפה סינופטית** |

* מפות 500 ברשת  
מצד שמאל נמצאים מודלי חיזוי מזג אוויר (GFS,UKMO,EC,GEM,GME,JMA,NOGAPS)  
שלושת המודלים המובילים: **GFS, EC, UKMO**  
בכל אחד מהם יש תפריט. **מפת 500** היא הראשונה בתפריט ומשמשת כברירת מחדל. ישראל נמצאת על גבול המפה בצד ימין.
* מפה סינופטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* מדריך לקריאת מפות
* סיגלית ברקוביץ', המדריך המקוצר למפה הסינופטית, באתר מכון דוידסון, ינואר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4627128-4
* NARA: 10660190
* NDL: 00572833

 |
הבניין ברח' רבי עקיבא 39–41 בשכונת הדר הכרמל בחיפה ממנו שידרה תחנת "רדיו לבאנט צרפת החופשית"
**רדיו לבאנט צרפת החופשית** (בצרפתית - **Radio Levant France Libre**) הייתה תחנת רדיו חשאית שפעלה מחיפה בתקופת מלחמת העולם השנייה בשנים 1940–1941, והופעלה על ידי אנשי צבא צרפת החופשית בשיתוף פעולה עם אנשי "ההגנה".

היסטוריה
--------

לאחר תבוסת צרפת במערכה על צרפת, הקמת צרפת של וישי שלהלכה שמרה על נייטרליות, אך למעשה הייתה משטר של שיתוף פעולה עם הנאצים, והחלטת מנהיגי השלטון הצרפתי בשטחי המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון לשמור אמונים למשטר וישי, החליט שירות המודיעין של הצבא הבריטי לשתף פעולה עם ארגון "ההגנה" ועם אנשי צבא צרפת החופשית שהתנגדו למשטר וישי, בהקמת תחנת רדיו חשאית.

אחד ממפקדי המודיעין הבריטי, בריגדיר אילטיד קלייטון, פנה אל דוד הכהן, ששימש אז איש הקשר בין "ההגנה" ובין המודיעין הבריטי, וביקש ממנו לשתף פעולה בהקמת תחנת רדיו חשאית. התחנה, ששידרה בגלים קצרים הוקמה בחיפה ושידרה מביתו של דוד הכהן בשכונת הדר הכרמל (המצוי כיום ברח' רבי עקיבא 39–41 בחיפה), מתוך רצון שהשומעים יאמינו כי היא משדרת מתוך סוריה או לבנון. התחנה הוקמה בסדנה שהופעלה בביתו של דב הוז על ידי המהנדס מישה גורדין מחומרים שהוברחו מגרמניה, שווייצריה, טורקיה וארצות הברית. גורדין, שכונה "המהנדס הגדול" היה מהנדס מנוסה, שכבר התקין את תחנת השידור החשאית של ההגנה שכונתה "קול ישראל" בשנת 1940. דוד הכהן העיד כי שמע את שידורי התחנה בטווחים של 1000 קילומטר, בדרום עד לוקסור שבמצרים ובצפון עד קונסטנטינופול שבטורקיה.

בספטמבר פתחה התחנה בשידוריה. את התחנה הפעילו קצינים צעירים בצבא צרפת החופשית, ובהם ריימון שמיטלן, שלימים היה סגן יושב ראש הפרלמנט הצרפתי, פרנסואה קולה (Francois Coulet) שלימים עלה לדרגת גנרל, ופאול רפיטון-פרנף (Paul Repiton-Préneuf). וכן פייר ז'ילבר שלימים שימש כשגריר צרפת בישראל.

כאשר הצליחה פעולת התחנה, נוספו לה שידורים בבולגרית ובההונגרית שכוונו אל תושבי בולגריה והונגריה וכללו תעמולה אנטי-נאצית, וכן שידורים בערבית שיועדו אף הם לסוריה וללבנון, ובהם קריין ערבי מדמשק שהיה סוכן בריטי.

שלט על הבניין ברח' רבי עקיבא 41 בחיפה ממנו שידרה תחנת הרדיו
לאחר המערכה בסוריה ובלבנון נלקחו המשדרים לביירות שכן הסתבר שאנשי וישי פוצצו את משדרי הרדיו בביירות. המשדרים שימשו מאז את רדיו ביירות, תחנת הרדיו הרשמית של שלטונות צרפת החופשית בלבנון.

על הבניין ממנו שידרה התחנה לוחית זיכרון ועליה נכתב: "משנת 1941 ועד תום מלחמת העולם השנייה שידרה מכאן תחנת השידור של צרפת החופשית".

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסף פרנסואה קולה - רדיו צרפת החופשית בארכיון המדינה.
* אוסף תחנת השידור צרפת החופשית חיפה בארכיון המדינה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודה סלוצקי, **תולדות ההגנה**, כרך שלישי, חלק ראשון, עמ' 361
2. 1 2 3  זרובבל גלעד (עורך), **מגן בסתר**, הוצאת הסוכנות היהודית, 1952, עמ' 46
3. ↑  תחנת קול ישראל הארכיון לתולדות ההגנה
4. ↑  שארל דה גול, **המאבק לחירות**, כרך ראשון, "אל הדגל", הוצאת עם הספר, 1957, עמ' 169
5. 1 2  ל. יגאל, מצרפת בא ידיד, מעריב, 25 באוקטובר 1959

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011345020405171

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

פתיחת נתיב אוויר בשיטת מצח-סנטר
**ניהול נתיב אוויר** הוא מערך תמרונים ונהלים רפואיים המבוצעים כמניעה והקלה של חסימה בדרכי הנשימה. מטרת הפעולות להבטיח מעבר אוויר בין הריאות לאוויר החיצוני לצורך שחלוף גזים תקין. חסימת נתיב האוויר עלולה להיגרם על ידי עצמים חיצוניים החודרים לדרכי הנשימה (למשל: חנק מעצם זר, צניחת בסיס הלשון או אספירציה) או בשל תחלואה הפוגעת בדרכי הנשימה (למשל: אנפילקסיס).

ניהול נתיב האוויר מחולק לשתי קטגוריות: בסיסית ומתקדמת.

פעולות התמרון הבסיסיות אינן פולשניות ואינן דורשות ציוד רפואי מיוחד או הכשרה מתקדמת. הם כוללים תמרון מצח-סנטר (הטיית הראש לאחור, והרמת הסנטר), דחיקת לסת (-jaw thrust בפצוע עם חשד לפגיעה בעמש"צ) ותמרון היימליך.

פעולות מתקדמות יותר, הן פולשניות ודורשות הכשרה וציוד רפואי מיוחד (למשל: אינטובציה וטרכאוסטומיה).

ניהול נתיב אוויר הוא צורך בסיסי לקיום נשימה תקינה ובשל כך בסדר הפעולות לביצוע החייאה, הוא ממוקם בשלב ה-A.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניהול נתיב אוויר** בוויקישיתוף

| עזרה ראשונה |
| --- |
| פעולות | ניהול נתיב אוויר • החייאה • הנשמה • תמרון היימליך |  |
| ציוד | תיק עזרה ראשונה • דפיברילטור • מנשם ידני • אמבולנס • אלונקה • קרש גב |
| נהלי טיפול | ABC‏ • PHTLS • אירוע רב נפגעים |
| אנשי צוות | מגיש עזרה ראשונה • חובש • פרמדיק • רופא |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**רדיו סאווא** (בערבית: راديو سوا, תעתיק מדויק: ראדיו סַוַא, מילולית: "רדיו יחד") היא תחנת רדיו בשפה הערבית, הממומנת על ידי הממשל האמריקני.

פעילות
------

ארצות הברית משדרת חדשות בשפה הערבית במטרה לספק אלטרנטיבה לרדיו המקומי במדינות ערביות הנגוע לעיתים בדיווח מוטה. בתחנה מושמעים גם שירים פופולריים בערבית, באנגלית ובספרדית, כדי למשוך אליה מאזינים.

רדיו סאווא מופעל על ידי "חבר הנאמנים של השידור" (Broadcasting Board of Governors – BBG), שהיא סוכנות עצמאית של ממשלת ארצות הברית, כלומר אינה עומדת תחת שליטתה הישירה.

תחנת הרדיו עובדת בשיתוף פעולה עם תחנת הטלוויזיה הלוויינית בשפה הערבית "אל-חורה", הממומנת אף היא על ידי ממשלת ארצות הברית.

התחנה החלה את שידוריה ב-23 במרץ 2002, ונקלטה אז בוושינגטון די. סי. מרוקו, ירדן, עיראק, מצרים, דובאי, ובאיחוד האמירויות הערביות.

בישראל ניתן להאזין לשידורי התחנה ב-FM בתדרים 94.2 בתל אביב ובמרכז הארץ, 107.4 בצפון הארץ (באזורי בית שאן, הכנרת והסביבה), 98.1 בירושלים, 100.2 בדרום הארץ (מהנגב ועד לעוטף עזה) וב-AM בתדר 990 בכל רחבי הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רדיו סאווא (בערבית)
* רדיו סאווא, ברשת החברתית פייסבוק

* רדיו סאווא, ברשת החברתית טוויטר

* רדיו סאווא, ברשת החברתית אינסטגרם
**גוֹרְדָנָה קוּאִיץ'** (בסרבית בכתב לטיני: **Gordana Kuić**;‏ 29 באוגוסט 1942, בלגרד, המנהל הצבאי הנאצי בסרביה (אנ') – 13 בינואר 2023, בלגרד, סרביה) הייתה סופרת סרבית ממוצא יהודי.

ביוגרפיה
--------

גורדנה קואיץ' נולדה ב-1942 בבלגרד לאב סרבי – מתודיה קואיץ', ולאם יהודייה – בלאנקה לוי, ילידת סרייבו, שהייתה אחותה של לאורה פאפו. במהלך הכיבוש הנאצי המירה אמהּ את דתה לנצרות האורתודוקסית כדי להציל את חייה. עם זאת, שימרה את צביון חייה היהודי ואת המסורת היהודית-ספרדית של משפחתה. לאחר המלחמה נחשב אביה לדיסידנט של השלטון הקומוניסטי, נרדף ונכלא. גורדנה גדלה במצוקה כלכלית. בהמשך, עלה בידה לרכוש השכלה אקדמית בספרות אנגלית באוניברסיטת בלגרד, והיא הועסקה כמתורגמנית ויועצת לשונית בשגרירות ארצות הברית בבלגרד. ב-1986 החלה הקריירה הספרותית שלה.
נפטרה בבלגרד ב-15 בינואר 2023 והיא בת 80.

### יצירותיה

קואיץ' פרסמה שמונה נובלות ורומנים ו-50 סיפורים קצרים. ספרה הנודע "ריח הגשם בבלקנים" (אנ') מתבסס על קורות משפחת לוי מסרייבו, ומתמקד בחמש האחיות ובכלל זה דודתה לאורה פאפו ואימה בלאנקה לוי. הספר היה לרב-מכר, תורגם למספר שפות, ובעקבותיו הופקה סדרת טלוויזיה מצליחה שנשאה את אותו השם (אנ'), וכן מופע בלט. בעקבות הצלחת הרומן נכתבו שני ספרי המשך, שנשאו את השמות "פריחת התרזה בבלקנים" ו"רגיעת היום בבלקן". בהמשך, כתבה את הרומן "בלדה לבּוֹכוֹרֵיטָה", שעסק בדודתה לאורה פאפו. ב-2006 זכתה בפרס Žensko pero (בסרבית: "עט הנשים") הסרבי על כתיבת הרומן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גורדנה קואיץ'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גורדנה קואיץ'
* אתר למנויים בלבד עלית קרפ, הספרים של גורדנה קואיץ' הם חגיגה חושנית סוערת, באתר הארץ, 16 ביוני 2014
* גורדנה קואיץ' (1942-), דף שער בספרייה הלאומית
* גורדנה קואיץ', ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. ↑  גורדנה קואיץ' - ביוגרפיה, באתר האינטרנט של גורדנה קואיץ' (באנגלית).
2. 1 2  דינה קטן בן-ציון, גורדנה קואיץ', בתוך "גשר", ביטאון התאחדות עולי יוגוסלביה לשעבר בישראל, אפריל 2012, עמודים 8–11.
3. ↑  נפטרה הסופרת גורדנה קואיץ', באתר politika.rs (בסרבית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007496372605171
* BIBSYS: 13033929
* BNE: XX1784228
* BnF: cb120743580 (data)
* CiNii: DA09146810
* GND: 1072083027
* ICCU: TSAV417905
* ISNI: 0000 0001 2017 1542
* LCCN: n85248302
* NKC: js20020812229
* NLA: 46944342
* NSK: 000176712
* NTA: 170155161
* RERO: 02-A006252865
* SUDOC: 029032784
* VIAF: 7414058
* WorldCat: lccn-n85248302

 |
רבי **יהודה ליב לנדא** (**רֶבּ לייביש**; כ"ט באלול ה'תקפ"ג, 5 בספטמבר 1823 - כ"ב בשבט ה'תר"ס, 22 בינואר 1900) היה רב ופוסק הלכה באימפריה האוסטרית. רבה של סדיגורה ומחבר ספר ההלכה "יד יהודה".

ביוגרפיה
--------

נולד בגרובוביץ' לרב יונה לנדא, אב-בית-הדין המקומי (נפטר בכ"א באב תרמ"ג). נישא לבתו של הגביר ישראל איסר ברוינשטיין, שפירנס את בני הזוג בשנות נישואיהם הראשונות. שנים ספורות לאחר נישואיו נשרפו נכסיו של חותנו ובהם גם הדירה שהקצה לבתו וחתנו, בשריפה זו נשרפה גם טיוטה מוקדמת של חיבורו ההלכתי. הוא איבד את משענתו הכלכלית ונאלץ לחפש משרה רבנית. בתחילה כיהן כרב בעיירה קאליס שברוסיה, ומאוחר יותר במוהילב שבפודוליה הרוסית. בתקופה זו כתב את חיבורו הגדול על הלכות איסור והיתר. עיקר פרסומו בא לו עם מינויו בין 1865 ל-1867 כרבה של העיר סדיגורה שבבוקובינה, על שמה כונה, גם לאחר פטירתו, "רֶבּ לֵייבִּיש דֶער סַאדיגעֶרעֶר רב" (ר' לייביש, הרב מסדיגורה).

אף שהיה "מתנגד" נבחר לתפקידו זה למרות השפעתו המוחלטת של הרבי הראשון מסדיגורה, רבי אברהם יעקב פרידמן, על מינויי אישי הציבור היהודי בעיר. לפי האגדה, כאשר הוצע שמו של הרב לנדא כמועמד למשרת רבנות העיר בפני הרבי ומאן דהו מבאי ביתו העיר כי הוא "מתנגד", הרבי הגיב: "סדיגורה צריכה רב, ור' לייביש הוא רב טוב. כל שאר הדברים אינם נוגעים". הוא החזיק במשרתו זו קרוב ל-35 שנה, עד פטירתו בכ"ב בשבט ה'תר"ס, 22 בינואר 1900.

הוא היה נחשב אחד מגדולי פוסקי ההלכה בזמנו, אך לא נהג להשיב לשאלות הפונים אליו ולכן לא נדפסו שאלות ותשובות שלו. ספרו על שולחן ערוך, חלק יורה דעה, הוא מספרי היסוד בתחום זה, וספר הליקוט המקיף "דרכי תשובה" של הרב צבי הירש שפירא, מצטט את כל פסקיו.

לקריאה נוספת
------------

* תולדות רבינו, בראש ספרו "יד יהודה", הלכות תערובות סי' צח-קיא, מהדורה חדשה, ירושלים תשס"ט

קישורים חיצוניים
----------------

ספריו
* **א. **יד יהודה** הלכות דם ומליחה**, באתר היברובוקס
* **ג. **יד יהודה** הלכות תערובות**, באתר היברובוקס
* **ד. **יד יהודה** הלכות שחיטה וטריפות עד סימן ל"ה**, באתר היברובוקס
* **ה. **יד יהודה** סי' מ - סוף הלכות טריפות**, באתר היברובוקס
* יהודה ליבוש לנדא (1823-1900), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיידיש. לשונו במקור: סאדיגער דארף האבען א רב, אונד ר' לייביש איז א גיטער רב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293234505171
* ISNI: 0000 0003 7706 1779
* LCCN: no2011001006
* VIAF: 254303110
* WorldCat: lccn-no2011001006

 |
**ניהול נדל"ן** הוא תחום שנוצר בעקבות הפיכת נכסי מקרקעין ליותר ממקום מגורים עבור אנשים מסוימים. בעשרות השנים האחרונות, חלה עלייה משמעותית במחירי הקרקעות בערים ומרכזיהן, והתנודות במחירים גדלו. כך הפך תחום הנדל"ן לאפיק השקעה מועדף על אנשים רבים. הפופולריות שלו היא בקרב אנשים שרוצים להשקיע במשהו "קשה", "יציב" יחסית, וכמו כן אנשים בעלי חזון – חזון ליזמות ושינוי, בקנה מידה גדול (בניית גורדי שחקים) וקטן (שיפוץ דירות ומכירתן ברווח).

התפתחות התחום
-------------

בעקבות הפיכת קרקעות, דירות ובתים לסחורה הניתנת למכירה והשכרה, נולד גם תחום הניהול של סחורות אלה. תחום **ניהול נדל"ן** קיים כבר זמן רב בעולם, אך תפס תאוצה רק בעקבות פיתוח גדול במרכזי ערים. הפיתוח הביא משקיעים לרכוש נכסים רבים – כך שלא היה באפשרותם לנהל אותם לבד. ניתן להפיק רווח מנדל"ן עירוני בכמה צורות – השבחתו ומכירתו, קנייה בזול תוך ציפייה לשינוי או פיתוח שיביא לעליית ערך, או קנייה לשם השכרה וקבלת תשואה קבועה. האפשרות השלישית נפוצה מאוד בעולם, וגם בישראל, והיא דורשת תשומת לב רבה מצד המשקיע: ראשית, השכרת הנכס לשוכר המתאים, תוך הבטחת ההשקעה מפני נזקים שהוא עלול לגרום. שנית, אחזקה שוטפת של הנכס, ומענה יעיל לכל בעיותיו של השוכר, ולבסוף תכנון אסטרטגי למיקסום הרווחים מההשקעה. פעולות אלה אפשריות לביצוע עבור משקיע בעל נכס או שניים וזמן פנוי. אך כשהנכסים מתרבים, ההשקעה יכולה לשעבד באופן לא רצוני את המשקיע.

השוואה להשקעות אחרות
--------------------

נשווה את המצב לתחום השקעות נוסף: שוק ההון. בשוק ההון, אין אף משקיע שמבצע את פעולותיו בעצמו: אף על פי שלנייר ערך אין תחזוקה והוצאות שוטפות, סוחרים בניירות ערך בבורסה דרך חברי בורסה (חברות השקעות ובנקים) בלבד. בנוסף, ישנם אנשים המעוניינים לקבל ניהול מקצועי של השקעותיהם תמורת עמלה. 

את ניהול הנכסים ניתן להשוות הן לחבר בורסה, והן למנהל השקעות מקצועי. גם אם המשקיע בנדל"ן בוחר לבצע את השקעותיו בעצמו לפי שיקולו, יש עוד עבודה לעשות. בעיקר אם הנכס הוא נכס להשכרה– מציאת שוכרים, חתימת חוזים, אחזקה. כל אלה הם תפקידיו של מנהל נכסים עבור משקיע המבצע את פעולותיו בעצמו. המשקיעים מהסוג השני, המעוניינים בניהול ממצה יותר – של בחירת תחום ההשקעה, ותכנון עתידי למיקסום רווחים הוא נדיר יותר. הסברות אומרות, שמי שיכול לעשות עסקאות רווחיות, יעשה אותן עבור עצמו, ולא עבור לקוחותיו. המצב כאן שונה מהמצב בשוק ההון – שוק הנדל"ן פחות "יעיל", ותנודותיו איטיות הרבה יותר. לכן, הרבה יותר פשוט לאדם ה"חי" את התחום לבצע את הפעולות הנכונות.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph335406

 |
סמל רדיו נור **רדיו נור** (ערבית: **اذاعة النور**, תעתיק מדויק: אד'אעת אלנור, מילולית: "רדיו האור") היא תחנת הרדיו של חזבאללה, המשדרת מלבנון.

תחנת הרדיו "רדיו נור", שופרו של ארגון חזבאללה, משדרת בערבית מביירות. היא החלה בפעילותה ב-9 במאי 1988 בסיוע משמרות המהפכה האיראניים, ושידוריה נמשכים עד היום. בראשית דרכה היו לתחנה שמות שונים: "צַוְת אלאסְלָאם" (קול האסלאם), "צות אלאימָאן" (קול האמונה) או "צות אלמֻסְתָצְ'עָפֶין" (קול המדוכאים). המוטו של התחנה הוא: "רדיו נור, הראשון להשמיע ולומר"

כרוב התחנות הלבנוניות, חלק גדול מהשידורים מוקדש לחדשות. בכל יום משודרות חמש מהדורות חדשות מורחבות, וביתר הזמן קיצורי חדשות בכל שעה עגולה, בנוסף לשידור מקביל של מהדורות החדשות המרכזיות בערוץ אל-מנאר. התחנה מקדישה חלק מזמן השידורים לתוכניות העוסקות בענייני דת, בדגש על מושגי ההקרבה והמוות במסגרת הלוחמה נגד האויב, למשל פינה הסוקרת קורות חיים של מחבלים שנהרגו, או שנפלו בשבי.

על פי מיקום המרכזים המסחריים המפרסמים ברדיו ניתן להסיק כי התחנה פופולרית במיוחד בפרבר הדרומי של ביירות ובאזור דרום לבנון, בעיקר א-נבטיה – אזורים שיעיים מובהקים.

בישראל ניתן לקלוט את שידורי התחנה בתדרים 91.7 - 92.2 FM (בעיקר בתדר 92.2).

ביולי 2006 תקפה ישראל את משרדי רדיו נור ואת משרדי אל-מנאר כחלק ממלחמת לבנון השנייה.

ראו גם
------

* חזבאללה
* אל-מנאר

לקריאה נוספת
------------

* שמעון שפירא, **חזבאללה בין איראן ולבנון**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2000 (עמ' 145).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רדיו נור (בערבית)
* האימפריה התקשורתית של חזבאללה, באתר מרכז המידע למודיעין וטרור, 1 בספטמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  רויטרס‏, צה"ל הפציץ את תחנת הרדיו של חיזבאללה, באתר וואלה!‏, 14 ביולי 2006
אוסנת אלכביר במופע ריקוד הודי
**אוסנת אלכביר** היא זמרת, רקדנית, ציירת ובמאית תיאטרון ישראלית.

אלכביר למדה שירה, ריקוד וציור הודי קלאסיים בהודו. כיום היא מלמדת באוניברסיטת תל אביב.

לימודים ותחילת הקריירה האומנותית
--------------------------------

אוסנת הגיעה להודו ב-1990 והתחילה ללמוד אמנות הודית, הנקראת בְרַהְמַרִי. אלכביר למדה זאת מבּוּדהַדֶו צַ'אִיטַניָה. בודהדו, נצר למשפחת אומנים מפורסמת בבנגל, היה צייר, רקדן ומוזיקאי הודי מפורסם, ופיתח את שיטת ציור הברהמרי של אביו. השיטה משתמשת בטכניקות אלתור ושואבת השראה מהמסורת הטנטרית ההינדואית. במקביל ללימודי הציור, למדה אוסנת מבודהדו ריקוד ברהמרי, הנקרא קַטְהַק.

במהלך שנות התשעים, למדה אוסנת את אמנות התיפוף בפַקהַוַג' מצַ'טרַפַטִי סִינג, הראג'ה של בִיגְ'נַה. היא השלימה את לימודי התואר הראשון והשני במוזיקה ובמחול הודים, והחלה ללמוד שירת דְהְרוּפַד מפרופסור רִיטוִיק סַניַל, זמר הודי מפורסם, תלמידו של המוזיקאי הנודע זִיַה מוֹהִיאוּדִין דָאגַר וראש החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת .B.H.U בוַרַנַסִי.

פעילות אומנותית
---------------

דהרופד על גדת נהר הגאנגה
מאז שנות התשעים המאוחרות, מחלקת אוסנת את זמנה בין הודו לישראל. היא מופיעה בישראל וברחבי העולם, מרצה ומלמדת.

במהלך השנים 2002, 2003, 2004, ביימה הצגות תיאטרון עבור פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, במסגרת פרויקט שפה משותפת, שיתוף פעולה בין שחקנים יהודים וערבים, תוך שימוש בטכניקות תיאטרון וסיפור הודי. ההצגות היו שתוף פעולה אומנותי דו לשוני ועוררו תגובה בארץ ובעולם.

בשנת 2003, פורסם ספרה במפגש הנהרות בהוצאת מודן, ובשנת 2004, שיתפה פעולה עם צביה פיין וינץ לוי בהכנת הספר "הודו - להכיר עולם אחר", ספר לימוד גאוגרפיה לבית הספר היסודי.

בשנת 2004, הכינה את הכוראוגרפיה ואימנה את השחקנים בסרטו של דני וקסמן "מכתבים מרישיקש".

אוסנת מתגוררת בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסנת אלכביר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט של משפחת דאגר
* פרק מתוך הספר "במפגש הנהרות"
* וידאו: הופעה חיה עם דוד אלכביר

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאטרון ילדים ונוער: מוצאים שפה משותפת, באתר ynet, 21 בדצמבר 2003
2. ↑  ירחון תיאטרון, גיליון 14, אדוה ורדי, "וגר עכבר עם עורב", עמודים 33-34
3. ↑  ירון אביטוב, הולכת על גחלים, באתר nrg‏, 21 באוגוסט 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007453390405171
* ISNI: 0000 0000 4410 4689
* LCCN: no2004010530
* VIAF: 51392495
* WorldCat: lccn-no2004010530

 |
ג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השמיני ממרלבורו
**ג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השמיני ממרלבורו** (באנגלית: **George Charles Spencer-Churchill, 8th Duke of Marlborough**‏; 13 במאי 1844 – 9 בנובמבר 1892) היה אציל בריטי, בנו של ג'ון וינסטון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השביעי ממרלבורו.

חייו
----

בין 1857 ל-1860 למד באיטון קולג', ולאחר סיום לימודיו הצטרף לצבא הבריטי וב-1863 קיבל דרגת לוטננט במסגרת שירותו במשמר הפרשים המלכותי.

ב-8 בנובמבר 1869 נישא בארמון וסטמינסטר לליידי אלברת'ה אן המילטון, בתו של הדוכס הראשון מאברקורן. הם התגרשו ב-20 בנובמבר 1883, זמן קצר לאחר שהוא ירש תואר הדוכס ממרלבורו בעקבות מות אביו. למרות שמבחינה טכנית הדוכסית החדשה הייתה אלברת'ה, היא העדיפה את התואר ששימש אותה לאורך רוב נישואיהם ונודעה בשם אלברת'ה, המרקיזה מבלנדפורד. לזוג נולדו ארבעה ילדים:

* ליידי פרנסס לואיזה ספנסר-צ'רצ'יל (1870–1954): נישאה לסר רוברט גרסלי, הברונט האחד-עשר וילדה לו ילדים.
* צ'ארלס ריצ'רד ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו (1871–1934)
* ליידי ליליאן מוד ספנסר-צ'רצ'יל (1873–1951): נישאה לקולונל ססיל גרנפל וילדה לו ילדים.
* ליידי נורה ביאטריס הנרייטה ספנסר-צ'רצ'יל (1875–1946): נישאה לפרנסיס ברדלי-בירט וילדה לו ילדים.

בתקופת נישואיו לאלברת'ה נולד לו ילד מחוץ לנישואים, גאי ברטראנד (נולד ב-1881), לאחר רומן שניהל עם אדית פירס-ויליאם (מתה ב-1897). פירס-ויליאם הייתה אשתו של הניג פינץ', הרוזן השביעי מאיילספורד (1849–1885). בניסיון להניא את לורד איילספורד מתביעת הגירושים שהגיש, איימו ליידי איילספורד ולורד רנדולף צ'רצ'יל (אחיו הצעיר של מרלבורו) על הנסיכה מוויילס כי הם יזמנו את נסיך ויילס, לימים המלך אדוארד השביעי, כעד במשפט הגירושים. ב-1886 הוא גם הוזכר כאחד מארבעת האנשים שעמם ניהלה ליידי קולין קמפבל רומן, במסגרת משפט הגירושים שלה שזכה לתהודה תקשורתית רבה באותה עת.

ב-29 ביוני 1888 נישא לג'יין ליליאן וורן פרייס, אלמנתו של מיליונר נדל"ן ניו יורקי בשם לואיס קאר האמרסליי. טקס הנישואים האזרחי נערך בבית עיריית ניו יורק בניהולו של ראש העיר אברהם סטיבנס יואיט. הטקס דתי נערך יום אחד לאחר מכן, ב[[[כנסייה|כנסיית]] המשכן הבפטיסטית ובניהולו של הכומר המקומי דניאל פוטר. מהנישואים הללו לא נולדו ילדים.

הוא מת ב-9 בנובמבר 1892 בארמון בלנהיים, ונקבר בו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השמיני ממרלבורו** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר thepeerage.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  Battiscombe, Georgina (1969). Queen Alexandra (London: Constable), pp. 132–135, מסת"ב 0-094-56560-0

| דוכסי מרלבורו |
| --- |
| ג'ון צ'רצ'יל | הנרייטה גודולפין | צ'ארלס ספנסר | ג'ורג' ספנסר | ג'ורג' ספנסר-צ'רצ'יל | ג'ורג' ספנסר-צ'רצ'יל |
| 1702–1722 | 1722–1733 | 1733–1758 | 1758–1817 | 1817–1840 | 1840–1857 |
| ג'ון וינסטון ספנסר-צ'רצ'יל | ג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל | צ'ארלס ריצ'רד ספנסר-צ'רצ'יל | ג'ון אלברט ויליאם ספנסר-צ'רצ'יל | ג'ון ג'ורג' ואנדרבילט הנרי ספנסר-צ'רצ'יל | צ'ארלס ג'יימס ספנסר-צ'רצ'יל |
| 1857–1883 | 1883–1892 | 1892–1934 | 1934–1972 | 1972–2014 | מאז 2014 |
גבעת הממשלה
**גבעת הממשלה** (באנגלית: **Government Hill**; בסינית: 政府山) היא האזור בו מרוכזים מבני ממשלת הונג קונג. אזור זה נמצא בשכונת סנטרל שבאי הונג קונג, בין דרך אלברט העליונה (מדרום), דרך המלכה (מצפון), דרך הגן ממזרח ודרך גלנילי.

האזור שימש את ממשלת המושבה הבריטית הונג קונג מאז הקמת המושבה, והמשיכה לשמש כמשכנה של הממשלה גם לאחר העברת השליטה במושבה בשנת 1997 לידי סין העממית.

במתחם ממוקם בית הממשלה - משכנו הרשמי של ראש הרשות המבצעת של הונג קונג כיום, ובעבר משכנו הרשמי של מושל הונג קונג, וכן במתחמים ממוקמים משרדי הממשלה המרכזיים של הונג קונג.

בסמוך ממוקמת קתדרלת ג'ון הקדוש, המשמשת את הכנסייה האנגליקנית, וכן בית המשפט העליון לערעורים הממוקם בבניין המיסיון הצרפתי לשעבר.

הגבעה שונה באופייה מיתר חלקי שכונת סנטרל, בכך שמבניה נמוכים (בשונה מגורדי השחקים הרבים שביתר חלקי סנטרל). בדרום הגבעה (במעלה הגבעה) ממוקם הגן הבוטני והזואולוגי של הונג קונג.

בשנת 2006 התקבל אזור המועצה המחוקקת של הונג קונג להחלטת ממשלת הונג קונג להעביר את מבני הממשלה מגבעת הממשלה לאזור מתחם טמר.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גבעת הממשלה** |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצביר פתוח. אם התכוונתם לתותח מתנייע, ראו M36 (משחית טנקים).

**M36** (מ-**Messier 36**, או **NGC 1960**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים עגלון הנמצא במרחק של כ-4,100 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-60 כוכבים.

היסטוריה
--------

הצביר מופיע ברשימותיו של האסטרונום האיטלקי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה משנת 1654, אך לא ידוע מתי צפה בו. בשנת 1749 הוא נצפה על ידי האסטרונום הצרפתי גיום לה ז'נטיל שלא ידע על גילויו המוקדם יותר וב-2 בספטמבר 1764 הוא נצפה על ידי שארל מסיה, שתיאר אותו בקטלוג מסיה כצביר כוכבים שקשה לזהות את כוכביו וציין גם שלא נצפתה בצביר ערפילית.

לצביר דרגת בהירות נראית 6.3 וניתן לאתרו באמצעות משקפת כ-1.8 מעלות ממזרח לכוכב φ בעגלון. כוכבי הצביר הבהירים ביותר הם מדרגת בהירות 9.0, כך שקשה להבחין בהם באמצעות משקפת ורק באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין שמדובר בצביר. במרחק של כ-2.3 מעלות מצפון-מערב ל-M36 נמצא הצביר M38 וכ-3.7 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לו, נמצא הצביר M37.

מאפייני הצביר
-------------

קוטרו של M36 הוא כ-14 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-4,100 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-12 דקות קשת, כ-40% מקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל כ-60 כוכבים צעירים וחמים כך שגילו של הצביר מוערך בכ-25 מיליוני שנים בלבד ואין בו ענקים כלל. חלק מכוכבי הצביר סובבים על צירם במהירות רבה מאוד והם דומים במאפייניהם לכוכבי הפליאדות, רק שמרחקו של צביר הפליאדות הוא עשירית מהמרחק אל M36 ולכן נצפה כבהיר בהרבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M36** בוויקישיתוף
* M36 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M36, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
**M37** (מ-**Messier 37**, או **NGC 2099**) הוא צביר פתוח עשיר בקבוצת הכוכבים עגלון הנמצא במרחק של כ-4,400 שנות אור ממערכת השמש ומכיל מאות כוכבים.

היסטוריה
--------

הצביר מופיע ברשימותיו של האסטרונום האיטלקי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה משנת 1654, אך לא ידוע מתי צפה בו. למרות שהצביר בהיר יותר מ-M36 ומ-M38 הסמוכים, הוא לא התגלה על ידי האסטרונום הצרפתי גיום לה ז'נטיל שצפה בשניים האחרים בשנת 1749. לעומת זאת ב-2 בספטמבר 1764 הוא נצפה על ידי שארל מסיה, שלא ידע על גילויו המוקדם יותר ותיאר אותו בקטלוג מסיה כצביר של כוכבים קטנים שמוקפים בערפילית.

לצביר דרגת בהירות נראית 6.2 וניתן לאתרו באמצעות משקפת כ-4 מעלות ממזרח לכוכב χ בעגלון. כוכבי הצביר הבהירים ביותר הם מדרגת בהירות 9.0, כך שקשה להבחין בהם באמצעות משקפת ורק באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין שמדובר בצביר. במרחק של כ-3.7 מעלות ממערב-צפון-מערב ל-M37 נמצא הצביר M36.

מאפייני הצביר
-------------

גודלו הזוויתי הנצפה של M37 הוא כ-24 דקות קשת, כשלושה רבעים מקוטרו של הירח המלא ומרחקו ממערכת השמש לא ידוע בוודאות ונע בין 4,100 ל-4,700 שנות אור, כך שקוטרו של M37 הוא בין 20 ל-25 שנות אור. הצביר מכיל כ-150 כוכבים שבהירות נראיתם היא מדרגה מתחת ל-12.5 ובסך הכל כ-500 כוכבים. יש בצביר למעלה מ-10 ענקים וגילו של הצביר מוערך בלפחות 300 מיליוני שנים – המבוגר ביותר מבין שלושת הצבירים M37, M36 ו-M38.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M37** בוויקישיתוף
* M37 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M37, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
**טינמו הפונה** (שם מדעי: ***Tinamotis pentlandii***) הוא מין ממשפחת הטינמיים, שהם קרובי משפחה רחוקים של היענים וחיים רק באמריקה הדרומית. בניגוד לקרובי משפחתו הטינמו מסוגל לעוף, אך צריך להתאמץ לשם כך, ובאופן כללי מעדיף לרוץ במהירות להגנתו, והוא בעל רגליים ארוכות וחזקות המאפשרות זאת. המין היחיד השייך לאותו סוג הוא טינמו פטגוני החי באותם אזורים. שמו המדעי מנציח את המדען האירי ג'וזף ברקלי פנטלנד.

אורכו הממוצע של הטינמו עד 41 ס"מ והוא בעל נוצות עליונות חומות עם נקודות לבנות על פניהם והחזה כחול-אפור כשהבטן אדמונית. הראש לבן עם פסים שחורים והרגליים ארוכות. הטינמו מזכיר מאוד שליו גדול בעל רגליים ארוכות.

הטנמו חי בערבות עשב צחיחות או כרי דשא המכונים "פונה" (ומכאן שמו) עד לגובה 4,000 מ'. הוא נפוץ במדינות פרו, צפון-מזרח ארגנטינה, צפון בוליביה וצפון צ'ילה באזורים טרופיים וסובטרופיים.

הוא נפוץ למדי בטבע ותחום אוכלוסייתו מגיע ל-590,000 קמ"ר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טינמו הפונה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טינמו הפונה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רודולף יוליוס בנו היבנר** (בגרמנית: **Rudolf Julius Benno Hübner**‏; 27 בינואר 1806 – 7 בנובמבר 1882) היה צייר, משורר ומתרגם גרמני.

ביוגרפיה
--------

תחילה היה היבנר תלמידו של אוגוסטין זיגרט בברסלאו. להכשרה אמנותית נוספת נסע לברלין, ומשנת 1821 למד באקדמיה הפרוסית המלכותית לאמנויות. בשנת 1823 הוא הפך לתלמידו של וילהלם שדו ועבר אחריו לדיסלדורף בשנת 1826, שם השתייך למעגל הקרוב שלו מבחינת המשפחה והאמנות.

בין השנים 1829 עד 1831 הוא שהה עם חברים ברומא, ומשנת 1831 עד 1833 שוב בברלין. בין השנים 1833 עד 1837/1838 היה חבר בכיתת המאסטר של שדו באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. תחת שדו, פיתח היבנר את היכולת שלו שהפכה אותו לאחד הנציגים הבולטים של בית הספר לציור בדיסלדורף.
בשנת 1828 הוא נודע בציורו "Die Fischer" בעקבות הבלדה של גתה. במקביל נוצרה התמונה של "הנסיכה איזבלה ששוחררה ממאורת השודד", שממנה יוזף פון קלר יצר חריטה. במהלך שהותו באיטליה (1829–1831) צייר את "רות ונעמי" (1831). "שמשון מפיל את העמודים" נוצר בשנת 1832.

בשנת 1833 הוא שב לדיסלדורף. בשנים 1836–1837 הוא יצר מזבח לכנסיית אנדראס בדיסלדורף המציג את ישו על עמוד. בתחילה נאמרה עליו ביקורת בגלל "התיאור העירום של ישו הסובל".

יוליוס היבנר היה נשוי לפאולין שרלוט בנדמן, אחותו של הצייר אדוארד בנדמן. לבני הזוג נולדו שמונה ילדים, ביניהם הצייר אדוארד היבנר, הפילוסוף אמיל היבנר, הנס היבנר פרופסור לכימיה.

בשנת 1839 מונה לאקדמיה לאמנות בדרזדן. מאז 1841 נעשה פרופסור. הוא פיתח פעילות הוראה ענפה.

בשנת 1845 הוענקה לו אזרחות כבוד של העיר מייסן. בשנת 1871 הוא הפך למנהל גלריית התמונות המלכותית בדרזדן.

הוא נפטר מדלקת המעי הגס ב-7 בנובמבר 1882, לאחר שפרש זמן קצר לפני כן.

גלריה
-----

* דיוקן של אשתו פאולין דיוקן של אשתו פאולין
* דייגי פורלדייגי פורל
* הציירים קרל פרידריך לסינג, קרל פרדיננד זון ותיאודור הילדרברנדט הציירים קרל פרידריך לסינג, קרל פרדיננד זון ותיאודור הילדרברנדט
* מלוזיןמלוזין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוליוס היבנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hermann Arthur Lier: Hübner, Julius. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 50, Duncker & Humblot, Leipzig 1905, S. 774–777.
2. ↑  Biografie von Julius Hübner (1806-1882) - Sächsische Biografie | ISGV e.V. saebi.isgv.de

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007287675005171
* BnF: cb16592031g (data)
* GND: 119144573
* ISNI: 0000 0001 0956 5129
* KulturNav: bfd34a1e-34a2-492f-9e34-02ad6d0aaee6
* LCCN: nr94023407
* NLG: 222173
* NTA: 07009120X
* RKD: 40266
* SNAC: w65q57mg
* SUDOC: 057099065
* ULAN: 500005736
* VIAF: 15573309
* WorldCat: lccn-nr94023407

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגבעה בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו גבעת הנסון.

**גבעת הנסון** (באנגלית: **Hanson Hill**) היא גבעה מכוסה שלג, הממוקמת בחצי האי טריניטי, באזור ארץ גרהאם של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

לגבעת הנסון שתי פסגות, האחת בדרום הגבעה, והשנייה בצפון הגבעה.

שיא גובהה של גבעת הנסון 900 מטרים מעל פני הים.

גבעת הנסון ממוקמת 7 קילומטרים דרומית-מזרחית מכף רוקמורל;

גבעת הנסון ממוקמת 3 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מגבעת זנוגה.

היסטוריה
--------

### מיפוי הגבעה

הגבעה מופתה לראשונה, באופן גס, במרץ 1838, על ידי המשלחת הצרפתית השנייה לאנטארקטיקה, בפיקודו של ז'ול דומון ד'אורוויל.

### מקור השם

המשלחת הצרפתית לא נתנה לגבעה שם.

בשנת 1946, סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS) ניסה לאתר (בלא הצלחה), לשון יבשה שגילה ד'אורוויל, לה הוא קרא "כף ת'אנארון" (קאפ ת'אנארון - Cap Thanaron). מאחר שהסקר לא גילה את הכף, ומתוך כבוד לד'אורוויל - ורצון לשמר את השם שנתן - בשנת 1948, הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה (UK-APC), קראה לגבעה בשם "גבעת ת'אנארון" (Thanaron Hill).

לימים התגלתה הכף (אותה גילה ד'אורוויל), והיא נקראת כיום "נקודת תאנארון".

בשנת 1963 החליטה הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, לקרא לגבעה על שם תומאס א. הנסון (Thomas A. Hanson), שהיה סוקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, ששירת בתחנת המחקר מפרץ התקווה (מפרץ הואופ), בין השנים 1957–1959.
**אדמונד פייר ז'וזף למברט** (בהולנדית: **Edmond Pierre Joseph Lambert**;‏ 22 בדצמבר 1889 – 30 ביוני 1962) היה חסיד אומות העולם מאנטוורפן, שבבלגיה, שהציל עשרות יהודים בלגים בתקופת השואה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

אדמונד למברט היה הפקיד הראשי במשרד מרשם האוכלוסין בעיריית אנטוורפן שבבלגיה. לאחר כיבוש בלגיה על ידי גרמניה הנאצית. למברט מונה כאחראי על רישום מפקד יהודי העיר ועל החתמת תעודות הזהות של היהודים בסימן זיהוי מיוחד. תוך ניצול סמכותו, למברט סייע, עזר והציל עשרות יהודים ואנשי מחתרת בלגיים, אודותיהם העביר מידע שגוי, יצר מסמכים מזויפים, העניק זהויות בדויות ולא סימן על כל תעודות היהודים כי הם יהודים.

למברט נעזר לצורך סיוע ליהודים ולמחתרת, בתעודות זהות של אנשים שנפטרו או ברחו מהמדינה. הוא העניק בעזרת תעודות אלו זהות חדשה ליהודים וחברי מחתרת בלגיים.

עוד לפני המלחמה למברט היה מיודד עם דוד לדרמן, יהודי מאנטוורפן. למברט עזר לדוד ואשתו סידוני להשיג מסמכים מזויפים אשר הגנו עליהם ועל בתם יולאנד. בעזרת למברט, שאיתו שמר דוד על קשר קרוב, החליף דוד שלוש זהויות בדויות בזמן המלחמה. בנוסף לסיוע זה, למברט, שבתוקף תפקידו ידע על תוכניות הגרמנים ביחס ליהודי העיר, העביר לדוד את הידיעות הללו ולמעשה אפשר ליהודים להצליח לברוח.

באפריל 1943 השלטונות הגרמנים חשדו כי סידוני ויולאנד לדרמן הן יהודיות והן נשלחו למחנה המעבר מכלן. בעת שהותן במחנה, באוגוסט, למברט סיפק לסידוני את זהותה של "אנה ברנט", למעשה אישה שהיגרה מבלגיה לארגנטינה באותה השנה. יולאנד נרשמה כילדה שנולדה מחוץ לנישואין לאנה ברנט ול "ויקטור לבלאנק" - אחת משלוש זהויותיו הבדויות של דוד. אישוש לזהות החדשה הוענק על ידי חברתה של סידוני, פרנסין פולינארד-רוזי, שנשבעה בפני הגסטפו שסידוני אינה יהודייה וכך שוחררו סידוני ויולאנד ממעצר. למברט ולדרמן המשיכו לשמור על קשר קרוב עד שלדרמן עזב את אנטוורפן, הפך לפעיל בתנועות התנגדות והצטרף לפרטיזנים.

לקראת סוף המלחמה נעצר למברט על ידי הגרמנים ונכלא. בתו, מארי-אנטואנט, הצליחה לשחרר אותו לאחר מאמצים רבים מול המפקדה הגרמנית הצבאית המקומית. מכיוון שהגרמנים נעשו חשדניים לגביו לאחר מעצרו, הפסיק למברט להשתתף בפעילויות התנגדות. מארי-אנטואנט המשיכה את עבודת אביה בהתנגדות ושימשה כשליחה של המחתרת הבלגית.

ב־30 ביוני 1962 נפטר למברט ממחלת הסוכרת בה לקה בזמן שהותו במעצר הנאצי. דוד לדרמן עלה לארץ ישראל יחד עם בני משפחתו והתגורר בגבעתיים עד מותו בגיל 93 בשנת 2005 ).

הכרה והנצחה
-----------

ב 11 בפברואר 1991 יד ושם הכיר באדמונד פ. למברט כחסיד אומות העולם והטקס התקיים בבריסל. ישנה לוחית הנצחה לשמו ביד ושם בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  מתוך עדותו של דוד לדרמן, בתוך תיק חסיד אומות העולם, יד ושם
סמלו של ג'ון דה לה פול, אביו של אדמונד
**אדמונד דה לה פול, הדוכס השלישי מסאפוק** (אנגלית: Edmund de la Pole, 3rd Duke of Suffolk; ‏1471/1472 - 30 באפריל 1513), דוכס סאפוק, בנו של ג'ון דה לה פול, הדוכס השני מסאפוק ואשתו אליזבת מיורק.

חייו
----

אמו של דה לה פול הייתה בתו של ריצ'רד פלנטג'נט, הדוכס השלישי מיורק ושל ססילי נוויל. מתוקף כך, הייתה אחותם של שניים ממלכי אנגליה: אדוארד הרביעי וריצ'רד השלישי. סביו מצד אביו היה ויליאם דה לה פול, הדוכס הראשון מסאפוק. ויליאם היה חייל ומפקד אנגלי חשוב במלחמת מאה השנים, ומאוחר יותר מונה ללורד צ'מברלין. בנוסף הוא מופיע כמה פעמים במחזותיו של שייקספיר: הנרי השישי, חלק ראשון והנרי השישי, חלק שני. אביו של סבתו היה ג'פרי צ'וסר, סופר ומשורר אנגלי נודע.

אחיו הבכור של דה לה פול, ג'ון דה לה פול, רוזן לינקולן, צוין כיורש הכתר בידי דודו מצד אמו, המלך ריצ'רד השלישי. עם זאת, לאחר ניצחונו של הנרי השביעי בקרב בוסוורת', ג'ון לא טען לכתר ובמקום זאת נשבע אמונים להנרי, שחס על חייו. ב-1487 ג'ון הצטרף למרד של למברט סימנל, ונהרג בקרב סטוק ב-1487. לאחר מות אחיו, דה לה פול הפך ל"יורקי" המרכזי הטוען לכתר. עם זאת, הנרי חס על חייו ואפשר לו להמשיך כדוכס סאפוק ב-1491, אף שלאחר מכן תוארו הורד לדרגת רוזן.

ב-1496 נישא דה לה פול למרגרט סקרופ, בתו של סר ריצ'רד סקרופ. שאיפותיו להשבת המלוכה לביתו לא תמו, והוא ניסה למרוד בהנרי השביעי בעזרת גורמי חוץ כמקסימיליאן הראשון. ניסיונו עלה בתוהו, ובסופו של דבר הוא נתפס על ידי כוחותיו של הנרי. האחרון הסכים לא להוציאו להורג, ובמקום זאת הסתפק בכליאתו. ב-1509 נפטר הנרי השביעי. בנו הנרי השמיני הוכתר כמלך. כשרצה לצאת למלחמה בצרפת ב-1513, הוציא את דה לה פול להורג במצודת לונדון, על-מנת למנוע מרידות במהלך היעדרותו.

אחיו הצעיר יותר, ריצ'רד דה לה פול, הכריז על עצמו כרוזן סאפוק, והיה הטוען המוביל לכתר מטעם בית יורק, עד למותו בקרב פאביה ב-25 בפברואר 1525.

קישורים חיצוניים
----------------
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצביר פתוח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו M48 (פירושונים).

**M48** (מ-**Messier 48**, או **NGC 2548**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים נחש מים הנמצא במרחק של כ-1,500 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-80 כוכבים.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-9 בפברואר 1771 ותואר על ידיו בקטלוג מסיה כ"צביר של כוכבים קטנים ללא ערפילית סמוך לשלושת הכוכבים שבקצה זנבו של החד-קרן" (הכוכבים ζ, ‏ 27 ו-28 בחד קרן). בדומה לשגיאה שביצע מסיה באותו לילה ברישום של מיקומו של M47, גם מיקומו של M48 נרשם בצורה שגויה, הנטייה שלו היא כ-2.5 מעלות מדרום למיקום שרשם מסיה בקטלוג. בשל המיקום השגוי, הצביר התגלה מחדש ב-1782 על ידי האסטרונום הגרמני יוהאן אלרט בודה וב-1783 על ידי האסטרונומית הגרמניה קרוליין הרשל. בשנת 1786 צפה ויליאם הרשל בצביר וציין שזהו "צביר יפה של כוכבים דחוסים", כאשר הוא מייחס את גילויו לאחותו קרוליין. ג'ון הרשל צפה בצביר ב-1830 ויותר מאוחר כלל אותו בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הסימון GC 1637. בקטלוג הכללי החדש של ג'ון דרייר קיבל הצביר את הסימון NGC 2548. רק בשנת 1934 זיהה אסטרונום גרמני בשם אוסוואלד תומאס את NGC 2548 עם M48. זיהוי זה הוא סביר, שכן NGC 2548 הוא הצביר היחידי באזור הזנב של החד-קרן שמתאים לתיאור של מסיה.

לצביר דרגת בהירות נראית 5.5 כך שניתן לראותו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים. באמצעות משקפת איכותית ניתן להבחין בכ-10 כוכבים שהבהירים שבהם הם בעלי דרגת בהירות סביב 8 ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בכ-50 כוכבים שבהירותם נעה בין דרגה 8 לדרגה 13. מיקומו של הצביר הוא כ-3 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב ζ (זטא) בחד קרן, כ-9 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לכוכב α (אלפא) בחד קרן וכ-14 מעלות מדרום-מזרח לפרוקיון.

מאפייני הצביר
-------------

מרחקו של M48 ממערכת השמש מוערך בכ-1,500 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-54 דקות קשת - כמעט פעמיים קוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-23 שנות אור, אך מרבית הכוכבים מרוכזים במחצית הקוטר. הצביר כולל כ-80 כוכבים שהצעירים והחמים שבהם הם מסוג ספקטרלי A וכן יש בו גם כוכבים מסוגים ספקטרליים F ו-G, בהם מספר ענקים צהובים, אך אין בו כלל כוכבים מהסוגים הספקטרלים B ו-O, כך שגילו מוערך בכ-300 מיליון שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M48** בוויקישיתוף
* M48 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M48, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
**דקר צ'בוודי** (שם מדעי: *Epinephelus chabaudi*) הוא מין דג גרם ממשפחת הדקריים, החי במימי האוקיינוס ההודי ממזרח אפריקה שבין סומליה וקניה ודרומה עד מוזמביק וקוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה ונצפה גם בהודו, עומאן ואיי סיישל. לרוב הוא מצוי לאורך שוניות אלמוגים וקרקעית סלעית בעומק 9 עד 400 מטרים מתחת פני הים. הצעירים מצויים בקרבת החוף לאורך מנגרובים, לגונות ואף בשפכי נהרות.

דקר זה יכול להגיע לאורך של 137 ס"מ ולמשקל 55 ק"ג, אך נפוץ יותר באורך 70 ס"מ. הוא בעל גוף עגלגל מוארך בצבע ורדרד-אפרפר ולרוב ללא כתמים. הצעירים בעלי צבע חום-אפרפר עם פסים כהים ועם כתם שחור בתחילת הזנב. הוא בעל לסתות גדולות, סנפיר גבי גדול ופרוק היוצר רעמה עד סנפירי השת וסנפירי חזה קצרים ומעוגלים. 

מין זה אורב לטרף של דגים אחרים, רכיכות כמו תמנוניים וסרטנים לאורך האלמוגים או השוניות וחוטף אותם במהירות בפיו. הוא נידוג לאורך תחומי מחייתו למאכל.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דקר צ'בוודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יוליה צ'פלובה** (ברוסית: **Юлия Чепалова**; ‏נולדה ב-23 בדצמבר 1976) היא ספורטאית סובייטית ורוסייה, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). היא אלופה אולימפית ואלופת העולם. צ'פלובה בעלת 6 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב, וזכתה במספר מדליות באליפויות העולם. השתתפה בשלוש אולימפיאדות.

יוליה צ'פלובה נולדה בקומסומולסק על אמור. אביו היה מורה ספורט והילדה התמנה אצלו. בגיל 17 היא נשלחה לאליפות העולם לנוער וזכתה במדליית זהב. בשנים 1993–1995 היא זכתה 6 פעמים באליפות העולם לנוער.

החל משנת 1996 צ'פלובה החלה להשתתף בתחרויות בוגרים ובשנת 1998 נכללה בנבחרת שנשלחה לאולימפיאדת נאגנו

בשנת 2003 צ'פלובה עשתה הפסקה בתחרויות בעקבות לידת בת. בשנת 2004 היא חזרה להתאמן ובשנת 2005 בלטה באליפות העולם.
בשנת 2007 היא עשתה הפסקה שנייה, גם בעקבות לידה. לאחר מספר שנים צ'פלובה חזרה להתאמן ובכוונתה היה להגיע למשחקים בינלאומיים חשובים. אומנם בקיץ 2009 היא הואשמה בשימוש אריתרופויאטין המהווה חומרים ממריץ. האיגוד הרוסי לסקי לא תמך בה וצ'פלובה הודיעה על פרישה מתחרויות. לאחר הפרישה היא כתבה מכתב גלוי ליו"ר הוועד האולימפי הבינלאומי בו טענה שוועדה נגד שימוש בתמריצים מפריזה בעבודתה ואינה נותנת לספורטאים לעסוק בהכנה לתחרויות. כול הטענות שלה נותרו ללא מענה.

השתתפות באולימפיאדות
--------------------

באולימפיאדה הראשונה שלה, בנאגנו 1998, צ'פלובה השתתפה ב-3 תחרויות, אך רק במרוץ ל-30 זכתה במדליית זהב. ביתר התחרויות היא זכתה במקום השישי וה-13.

בתחרויות סולט לייק סיטי 2002 צ'פלובה הגיעה כאחד מכוכבי הנבחרת והוצבה ב-5 מרוצים. היא זכתה ב-3 מדליות. בתחרות מרדף ל-5 ק"מ היא זכתה במקום הרביעי ובמרוץ ל-30 ק"מ במקום ה-9 בלבד.

בטורינו 2006 צ'פלובה השתתפה ב-5 תחרויות כמו במשחקים הקודמים. היא זכתה בשני מדליות ומקום הרביעי במרדף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוליה צ'פלובה** בוויקישיתוף

* יוליה צ'פלובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* יוליה צ'פלובה, באתר olympedia.org
* סיכום הופעות באתר איגוד הסקי
* מכתב גלוי של צ'פלובה ליו"ר הוועד האולימפי