recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קופסת גפרורים סטנדרטית
קופסת גפרורים שיוצרה בא"י בזמן מלחמת העולם ה-2 (הגפרורים עשויים מדונג)
**קופסת גפרורים** היא קופסה המיועדת לאחסון גפרורים. רוב הקופסאות המיוצרות היום הן קופסאות קטנות בהן יש בממוצע כ-40 גפרורים. בנוסף, יש קופסאות גדולות יותר המכילות מספר רב יותר של גפרורים או גפרורים ארוכים יותר, למשל כאלו המשמשים להבערת אח. יש אמצעים נוספים לאחסון גפרורים כמו מאגדות גפרורים.

ישנם סוגים רבים ושונים של קופסאות גפרורים, מתקופות שונות ושל חברות שונות, וישנם אספנים האוספים אותן. קופסת הגפרורים מיוצרת כיום לרוב מקרטון, אך לעיתים מעץ או מפלסטיק. לרוב יש בצדי קופסת הגפרורים קטע צר ומחוספס המיועד לחיכוך הגפרור בו לשם הצתתו.

בישראל קופסאות הגפרורים עשויות לרוב מקרטון ומעוצבות כמעין מגירה שנשלפת משני צדדים. עד שנות השמונים היו נפוצות בארץ קופסאות גפרורים מעץ דקיק בשתי שכבות.

ראו גם
------

* גפרור
* חידת גפרורים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קפסת גפרורים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קופסת גפרורים** |

* ההיסטוריה של הגפרור, באתר מט"ח

אוסף קופסאות גפרורים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555888805171
* BnF: cb11943932h (data)
* GND: 4191080-1
* LCCN: sh85082041
* NKC: ph127746

 |
מטילי זהב
**שער ה-Fix** הוא שער חליפין למסחר בינלאומי בזהב, הנקבע בלונדון, פעמיים, בכל יום עסקים, על ידי חמישה בנקים, החברים ב- **London Gold Market Fixing Ltd**.
ה-Fix נוסד בשנת 1919 על ידי חברת ההשקעות נ.מ רוטשילד ובניו, כדי לקבוע שער הוגן למסחר בשוק מטילי הזהב בלונדון, אך כיום שער זה משמש, קנה מידה, לתמחור מוצרי זהב, לא רק בלונדון, אלא במרבית שוקי העולם. המטבעות בהן נקבע השער הן דולר ארצות הברית, לירה שטרלינג, ואירו. המושב מתקיים מדי יום בשעה 10:30 בבוקר, ובשעה 15:00 אחה"צ, לפי שעון לונדון, ומתבצע באמצעות שיחת ועידה טלפונית מאובטחת.

היסטוריה
--------

זמן קצר לאחר שהסתיימה מלחמת העולם הראשונה, החליט סר בריין קוקיין, נגיד הבנק המרכזי של אנגליה, לשקם את מעמדו של הבנק, כמרכז פיננסי עולמי. לשם מימוש מטרתו, בחר להפוך את שוק הזהב, לשוק פתוח, שמרכזו בלונדון, בו גם מוכרים, וגם קונים, יוכלו להשיג את המחיר ההוגן ביותר. הוא פנה לנתן מאיר רוטשילד, אשר בבוקרו של ה-12 בספטמבר 1919, כינס במשרדו שבלונדון מספר סוחרי זהב חשובים (נציג מחלקת מטילי הזהב בבנק המרכזי של נובה סקוטיה, נציג חברת סמואל מונטגו אנד קו, נציג חברת פיקסלי אנד אבֶּל, ונציג חברת שארפס ווילקינס). בשעה 11:00 העמיד רוטשילד את השער על ארבע לירות שטרלינג, שמונה עשר שילינגים, ותשעה פני לאונקיית-טרוי אחת של זהב (סכום שהיה שווה ערך באותה עת, ל-20.67 דולר אמריקני). הנוכחים, הביעו את רצונם לרכוש את כל הזהב שהוצע למכירה, וכדי לשקף את הביקוש, עלה השער ב-2 פני לאונקיה. בימים הבאים נקבע השער על ידי המשתתפים, בשיחת טלפון, אך בהמשך נפגשו החברים, לקביעת השער, באופן קבוע, במשרדיו של נתן מאיר רוטשילד.

קישורים חיצוניים
----------------

* שערי הזהב העדכניים, מתוך אתר - **LBMA** - **The London Bullion** **Market Association**
* שירות פייננשל טיימס, ‏הבהלה לזהב: האם ה-fix יחזיק מעמד עד יום הולדתו המאה?, באתר גלובס, 17 באפריל 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  לימים חברת פיקסלי וחברת שארפס התאחדו, וקיבלו את השם שארפס פיקסלי
2. ↑  בשנת 1879 בוטלה מערכת הטרוי כולה, למעט אונקיית הטרוי, המשמשת גם כיום לשקילת מתכות ואבני חן
**קרל-הוברטוס פון באטלר** (בגרמנית: **Carl-Hubertus von Butler**; נולד ב-31 בדצמבר 1950) הוא איש צבא גרמני לשעבר ששירת בדרגת גנרל בבונדסוור.

ביוגרפיה
--------

מוצאו של באטלר ממשפחת אצולה, והן אביו, רופרכט פון באטלר, והן דודו, פטר פון באטלר, שירתו בדרגת גנרל בוורמאכט.

לאחר שירות חובה צבאי הוכשר באטלר ב-1971 כקצין מילואים, ופיקד על גדוד הרגלים ה-101. ב-1975 קיבל תואר בסוציולוגיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן שבמינכן, וב-1983 קודם לדרגת קפטן ומונה למפקד פלוגה בגדוד הרגלים ה-303.

ב-1999 קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד החטיבה המוטסת ה-31. בין היתר ביצע משימת חוץ בקרואטיה.

לאחר פיגועי 11 בספטמבר נשלח לאפגניסטן, ופיקד על גדוד רב-לאומי שהיה מורכב מדנים, גרמנים, אוסטרים והולנדים.

באטלר פעל רבות לשיפור היחסים בין גרמניה לצרפת וזכה במספר אותות כבוד על כך. פרש משירות צבאי ב-8 במרץ 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של קרל-הוברטוס פון באטלר באתר הכנסייה האוונגליסטית הגרמנית (EKD) (בגרמנית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 111708132X
* VIAF: 2143147786749968220004
* WorldCat (עם VIAF): 2143147786749968220004

 |
**אקו פארק** (באנגלית: **Echo Park**) הוא רומן מאת מייקל קונלי, שיצא בעברית בשנת 2009 בהוצאת מודן. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של קונלי, בלש המשטרה הארי בוש. זהו הספר ה-12 בסדרת הספרים שכתב קונלי אודותיו.

עלילת הספר
----------

עלילת הספר נפתחת כאשר בלש המשטרה הארי בוש, גיבורו הראשי של קונלי, חוקר מחדש תיק רצח משנת 1993. גופתה של מרי גסטו מעולם לא נמצאה, ובוש לא הצליח לסגור את התיק. בשנת 2006 התובע המחוזי, ריק אושיי, מציע עסקת טיעון לחשוד בסדרת רציחות. בתמורה להמתקת גזר הדין מעונש מוות למאסר עולם הסכים הרוצח, ריינרד וייטס, להתוודות על רציחות נוספות ובהן מרי גסטו. בוש, שבעברו שירת בצבא ארצות הברית כלוחם ביחידה מובחרת של "עכברושי מנהרות" ולחם במלחמת וייטנאם, נדרש לאמת את סיפורו בטרם תתבצע עסקת הטיעון, לתמרן בין שתי חקירות ולהתמודד עם נבלים מסוגים שונים ובכלל זה שוטרים מושחתים, שיכורים, סחטנים ואנשי החברה הגבוהה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "אקו פארק", באתר "סימניה"
* אקו פארק, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מייקל קונלי, "**אקו פארק**", מודן, 2009, עמוד 77.
2. ↑  מייקל קונלי, "**אקו פארק**", מודן, 2009, עמוד 265.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 5440152502771310800002
* WorldCat (עם VIAF): 5440152502771310800002

 |
**נכס צאן ברזל** (או: **צאן ברזל**) הוא מושג הלכתי-משפטי המהווה כינוי לעסקת הלוואה-פיקדון, שמטרתה להבטיח את הקרן של בעל הנכסים המופקדים ביד השומר, שמצידו מרוויח את השימוש בנכסים ואף את הרווחים העשויים או העתידים לצאת מהם.

בעברית המודרנית משמש הביטוי "נכס צאן ברזל" לתיאור עצם שיש לו חשיבות תרבותית-היסטורית גדולה. נכס צאן ברזל קיימים בתחומי השירה, הספרות, המוזיקה והאדריכלות, או כל תחום אחר שיש לו השפעה תרבותית בחברה מסוימת.

המקור
-----

עסקת צאן ברזל שימשה במקורה לבעלי צאן - שדורשים טיפול רב, ולא יכלו לטפל בצאן כראוי. אלו נהגו להעניק את הצאן לרועה צאן או לכל אדם אחר שהביע נכונות לטפל בצאן על מנת לקבל חצי מרווחיהן, חלבן, וולדותיהם וצמרן - בעוד שמחצית מהרווחים שייך לבעלים, ומצד שני, השומר קיבל אחריות מלאה על הצאן. כאשר הגיע זמן העסקה לסיומו תבעו הבעלים את הצאן מהשומר, ובמקרה שנגרם הפסד כל שהוא לצאן היה על השומר לשלם לבעלים את ההפסד המלא ולהעמיד את הצאן על שוויין המקורי, על שם פעולה זו נקראת עסקה זו בשם "צאן ברזל", כי העסקה דומה במהותה הרוחנית - בכך ששוייה לא משתנה - לברזל במהותו הפיזית, שאינו משתנה לעולם.

על עסקה זו מפורט בתוספתא: "אי זהו צאן ברזל? היו לפניו מאה צאן אמר לו הרי הן עשויות עליך במאה של זהב, וולדן וחלבן וגיזתן שלך, ואם מתו אתה חייב באחריותן".

אף על פי שהעסקה הייתה נפוצה בעיקר בצאן, הפך השימוש בעסקה לנפוץ יותר ויותר, ובעלי נכסים שונים שחפצו לזכות בשמירה חינם על נכסיהם היו מעניקים את נכסיהם למי שהביע נכונות לעמוד בתנאי העסקה, שהייתה משתלמת לשני הצדדים.

במיוחד נהוג היה להשתמש בעסקה זו בין בעל ואשה. האשה מביאה עמה לנישואין נכסים שהיו שלה לפני הנישואין, ובעלה יכול היה לקחת את תוצריהם, אך אם מתו חייב היה להשיב את תמורתם. (זאת בהתחשב בתנאי שקבעו האשה והבעל ביניהם. לאשה יש גם אפשרות להשאיר את הנכסים ברשותה, ואז דינם היה כנכסי מלוג שהבעל מקבל את הרווחים, אך האחריות אינה מוטלת עליו).

> 
> "מקבל אדם צאן ברזל מאשתו, והוולדות והגיזין שלו, ואם מתו – חייב באחריותן"
> 
> 
> 
> — תוספתא בבא מציעא, פרק ה’
> 

באופנים מסוימים, חז"ל אסרו את העסקה וקבעו שהיא ריבית. בין האופנים שנאסרו על ידי חז"ל, קיימים שני סוגים: הראשונה כאשר שני הצדדים חולקים ברווחים בשווה, במקרה כזה האיסור הוא ריבית מדרבנן, והשנייה הנחשבת לריבית גמורה מהתורה, כאשר מדובר היה בהלוואה גמורה; המטפל בצאן התחייב לשלם את שוויים - ובכך למעשה קנה אותם מבעליהן - ומכיוון שעדיין לא שילם את השווי, התחייב לשלם מדי שנה סכום קצוב לבעליהן, כך שללא ספק סכום זה שילם עבור הזמן שבו ממתין בעליו של הצאן עבור הכסף, דבר הנאסר על ידי התורה כאיסור ריבית.

ראו גם
------

* נכסי מלוג

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "צאן ברזל", באנציקלופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה
* נכסי צאן ברזל, באתר "שפה עברית"
* נכסי צאן ברזל, באתר "דעת"
* הערך "נכסי צאן ברזל", באתר ויקישיבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוספתא על בבא מציעא ה, ז
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ע', עמוד ב' רש"י ותוספות

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
**שער ברקלי** (Barclay) הוא מעבר חסום בכותל הר הבית. פתחו בכותל המערבי, אלמלא היה חסום, נמצא במקום שבו מצויה כיום עזרת הנשים של הכותל המערבי, מתחת לשער המוגרבים. משקוף השער נמצא בגובה של כ-3 נדבכים מעל לרצפת רחבת הכותל ומוסתר על ידי המבנה שנמצא בפינה הדרום מערבית של עזרת הנשים. מתוך שטח הר הבית נמצאת כיום הגישה למעבר בתוך מסגד תת-קרקעי הנקרא "מקאם אל-בוראק" ("אל-בוראק" הוא שמו של הכותל המערבי בפי המוסלמים).

גילוי השער וחקירתו
------------------

השער התגלה ב-1852 על ידי ג'יימס טרנר ברקלי, במסגרת סקר ארכאולוגי שערך על הר הבית ושבו חקר חללים תת-קרקעיים שנחשפו בעבודות שיפוץ. הוא גילה מעבר תת-קרקעי הנמשך מבור מים, וצעד במעבר כ-32 מטרים (105 רגל) עד שהגיע לקיר חסום. ב-1870 חפר צ'ארלס וורן פירים לאורך הכותל ובמסגרת זו גילה את פתח היציאה ואת משקוף השער. המשקוף עשוי אבן יחידה שמשקלה בין 30 ל-40 טון.

ב-1968 הציע בנימין מזר לסלק את תלולית העפר שמתחת לשער המוגרבים, לחקור את שער ברקלי ואולי אף לאפשר גישת יהודים אל הר הבית דרכו; ההצעה נתקלה בהתנגדות כל הגורמים, מן הרבנות הראשית ועד לשלטונות הווקף ולהתנגדות הדרג המדיני, ולפיכך השער לא נחקר מאז.

זיהוי השער
----------

כיוון שהשער לא נחקר באופן מדעי בתקופה המודרנית, זיהויו אינו ודאי, למרות שמקובל שהוא חלק מחומת בית המקדש שהוקם על ידי הורדוס. הארכאולוג מאיר בן דב זיהה את השער עם שער קיפונוס המוזכר במשנה, מסכת מידות א, ג: "חמשה שערים היו להר-הבית... קיפונוס מן המערב משמש כניסה ויציאה".

רוחב השער 5.60 מטר וגובהו מן המשקוף לסף 7.80 מטרים, אולם בן-דב משער שהסף אינו מקורי ושגובה השער ביחס למפלס הרחוב כ-11 מטרים, דבר המתאים למסכת מידות ב, ג: "כל הפתחים והשערים שהיו שם - גובהן עשרים אמה ורחבן עשר אמות, חוץ משל אולם".

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי שילר, 'הר הבית ואתריו', **אריאל** י"א (64-65), ינואר 1989, עמ' 48 סעיף 38.
2. ↑  דן בהט, **אטלס כרטא לתולדות ירושלים**, הוצאת כרטא, 1980, עמ' 18.
3. 1 2  מאיר בן-דב, **ביצורי ירושלים**, זמורה ביתן מודן, 1983, עמ', 143.
4. ↑  נדב שרגאי, התמוטטות הקיר ליד הכותל המערבי עלולה להיות רק ההתחלה, באתר הארץ, 16 בפברואר 2004.

| הר הבית |
| --- |
| מבני הר הבית | מסגד אל-אקצא • כיפת הסלע • אורוות שלמה • כיפת השלשלת • כיפת שלמה • כיפת הרוחות • כיפת הדקדוק • כיפת העלייה • המינרטים בהר הבית • הכוס • מוזיאון האסלאם |  |
| הר הבית בדתות המונותאיסטיות | הר הבית ביהדות • הר הבית בנצרות • הר הבית באסלאם |
| הכותל המערבי | שער קיפונוס • רחבת הכותל המערבי • הכותל הקטן • קשת רובינסון • שער ברקלי • קשת וילסון • שער וורן • שער המוגרבים • שער השלשלת • שער הטהרה • שער מוכרי הכותנה • שער הברזל • שער המשגיח • שער בני ע'ואנימה • מנהרות הכותל |
| הכותל הדרומי | שערי חולדה • העופל • הגן הארכאולוגי ירושלים |
| הכותל המזרחי | שער הרחמים • שער שושן |
| הכותל הצפוני | שער טדי • השער החשוך • שער הסליחה • שער השבטים |
| מבנים בהר בעבר | בית המקדש הראשון • בית המקדש השני • מקדש הורדוס • מקדש יופיטר • בית המקדש של יוליאנוס |
| מבנים מתוכננים בעתיד | מעלית הכותל • הרכבל לכותל • בית המקדש השלישי |
| עליית יהודים להר הבית | כניסה להר הבית (הלכה) • הגבלת כניסה להר הבית |
| שונות | הסטטוס קוו בהר הבית • זיהוי מקום המקדש • פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית |
**קרל-וילהלם פון שליבן** (בגרמנית: **Karl-Wilhelm von Schlieben**;‏ 30 באוקטובר 1894 – 18 ביוני 1964), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון שליבן נולד ב-30 באוקטובר 1894 באייזנך, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-11 באוגוסט 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס פון שליבן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט המשמר ה-3, וב-26 בספטמבר אותה שנה נפצע קשה באחד הקרבות. ב-11 בנובמבר 1914 נהרג אביו, וילהלם פון שליבן, שהיה מפקד רגימנט המילואים ה-83, באחד הקרבות. בשנת 1916 חזר פון שליבן לחזית, ובינואר 1918 אושפז שוב בשל מחלה, ולאחר מכן סופח כקצין מטה בקורפוס ה-60 עד תום המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון שליבן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1929 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, וב-1 באוקטובר 1935 הוא הועלה לדרגת מיור. ב-12 באוקטובר 1937 הוא מונה לקצין אג"ם בקורפוס ה-13, וב-1 באוגוסט 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת שימש פון שליבן כקצין אג"ם בקורפוס ה-13, וב-15 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-108 בדיוויזיה ה-4 שהוסבה לדיוויזיית הפאנצר ה-14. פון שליבן לחם עם הרגימנט במהלך המערכה בבלקן ובמהלך מבצע ברברוסה, וב-1 באוגוסט 1941 הועלה לדרגת אוברסט. בקיץ 1942 לחם פון שליבן עם יחידתו במהלך מבצע מקרה כחול, וב-2 ביולי הוענק לו על פעולותיו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-20 ביולי 1942 הוא מונה למפקד חטיבת הפאנצרגרנדיר ה-4, שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4, ופיקד עליה עד לנובמבר אותה שנה. ב-8 בפברואר 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-208, שהייתה חלק מארמיית הפאנצר השנייה, וב-17 במרץ אותה שנה הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-18, וב-1 במאי 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-12 בדצמבר 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-709, שהייתה מוצבת בנורמנדי, וב-1 במאי 1944 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו, על ידי הדיוויזיה האמריקנית ה-4 שנחתה בחוף יוטה, כחלק מהפלישה לנורמנדי. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, ונאלצה לסגת לחצי האי קוטנטן. פון שליבן פיקד על הדיוויזיה במהלך הקרב על שרבור, וב-26 ביוני נכנע עם שרידיה לצבא האמריקני.

### לאחר המלחמה

בתחילה שהה פון שליבן במחנה שבויים אמריקני, אולם לאחר מכן הועבר לטרנט פארק הבריטי, ממנו שוחרר ב-7 באוקטובר 1947. לאחר שחרורו התגורר פון שליבן בעיר גיסן, עד למותו ב-18 ביוני 1964, והוא בן 70 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל-וילהלם פון שליבן** בוויקישיתוף
* קרל-וילהלם פון שליבן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 139558993
* ISNI: 0000 0000 7166 1093
* NARA: 10597158
* VIAF: 101285743
* WorldCat (עם VIAF): 101285743

 |
**Diggin' in the Crates Crew**, ידוע גם כ-.D.I.T.C, הוא הרכב היפ הופ מניו יורק שהוקם על ידי Lord Finesse ב-1990. הרכב ההיפ הופ כולל את הראפרים לורד פינס, דיאמונד די, שואוביז ואיי.ג'י. פאט ג'ו, באקווילד, או.סי. וביג אל.

קריירה
------

Lord Finesse, שהפיק שירים לנוטוריוס בי. איי. ג'י. ולד"ר דרה, היה מסתובב ברחבי ניו יורק ועושה באטלים עם ראפרים מקומיים, ובהם לרוב הוא ניצח. במקביל, הוא היה עושה סקיצות לשירים עם חברו הטוב Diamond D, שהיה בתחילת הדרך די ג'יי במועדוני לילה, ובין היתר היה משתתף בתחרויות די ג'יי. בתחרויות אלו הוא פגש את Showbiz.

ב-1990 הוציא לאור Lord Finesse את האלבום Funky Technician. האורח היחידי באלבום היה A.G, שיותר מאוחר הפך להיות חלק מההרכב .D.I.T.C.
המפיקים באלבום היו: די ג'יי פרמייר, Diamond D ,Showbiz ו-DJ Mike Smooth. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית אבל קיבל ביקורות מעולות ועשה הרבה רעש בסצנת ההיפ הופ המחתרתית. בעקבות ההצלחה המחתרתית Lord Finesse הרכיב את ההרכב .D.I.T.C. שכלל בהתחלה את: A.G, Diamond D, Showbiz. Fat Joe ו-Buckwild, ויותר מאוחר הצטרפו להרכב או.סי. וביג אל.

משנת 1997 התחילו ההרכב לעבוד על האלבום *D.I.T.C. Worldwide* (כש-Big L עוד היה בחיים). ההרכב חתם בטומי בוי רקורדס והם התחילו להקליט חומרים לאלבום. 
שבוע לפני שהאלבום יצא לאור רשמית Big L נרצח ועשו בו כמה שינויים אחרונים, בהם הוספת שיר מחווה לכבודו של Big L וכן הוספת ורסים של Big L לשירים שונים באלבום.
האלבום לא הצליח מסחרית, אך התקבל בצורה טובה על ידי המעריצים והמבקרים.
באלבום התארחו Milano, Cuban Link, Armageddon, KRS-One וביג פן, שמת שבועיים לפני שהאלבום יצא.

דיסקוגרפיה
----------

* 2000 - (Live In Tramps (Vol.1
* 2000 - (Live In Tramps (Vol.2
* 2000 - All Love
* 2000 - (D.I.T.C.(Worldwide
* 2000 - The Official Version
* 2001 - DITC Presents Wild Life
* 2007 - Rare & Unreleased
* 2008 - Unreleased Production
* 2008 - The Movement
* 2009 - Rare & Unreleased Vol. 2

קישורים חיצוניים
----------------

* Diggin' in the Crates Crew, ברשת החברתית טוויטר
* Diggin' in the Crates Crew, באתר ספוטיפיי
* Diggin' in the Crates Crew, באתר AllMusic (באנגלית)
* Diggin' in the Crates Crew, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* Diggin' in the Crates Crew, באתר Discogs (באנגלית)
* Diggin' in the Crates Crew, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9758 7063
* LCCN: n2003079909
* MusicBrainz: a607bac0-41f2-489c-976e-e884c3fe8e4a
* VIAF: 144447893
* WorldCat: lccn-n2003079909

 |
**ג'ון פטריק "פט" פלנגן** (אנגלית: **John Patrick "Pat" Flanagan**;‏ 1891 בפרסטון - 31 באוגוסט 1917) היה כדורגלן אנגלי.

קריירה
------

פלנגן היה חלוץ שני שהחל את קריירת הנוער שלו בסטורברידג', ב-1908 הצטרף לנוריץ' סיטי, וכעבור שנה עבר לפולהאם. הוא לא הרבה לשחק בפולהאם, ובדצמבר 1910 הצטרף למועדון וולוויץ' ארסנל, שבדומה לפולהאם היה בבעלותו של הנרי נוריס. פלנגן ערך את הופעת הבכורה שלו ב-11 בפברואר 1911, ובמשך העונות הבאות הוא שיחק במרבית העמדות הקדמיות במערך המשחק של ארסנל.

באותה תקופה נאבק המועדון על מקומו בליגה, כאשר בעונת 1909/1910 הוא מסיים במקום ה-18 ובעונת 1912/1913 במקום ה-20, וכתוצאה ממיקום זה ירד ליגה; באותה עונה זכה פלנגן בתואר מלך השערים של ארסנל ביחד עם צ'ארלס לואיס. פלנגן הסתגל במהירות לסגנון המשחק של הליגה השנייה, ובעונת 1913/1914 הבקיע 12 שערי ליגה ושער אחד בגביע ה-FA, בעונה שהייתה הראשונה בתולדות המועדון באצטדיון הייבורי.

אולם, פלנגן איבד את מקומו בהרכב בסוף עונת 1914/1915, ובמשך שתי העונות הבאות לא שיחק הרבה. ב-1917 הוא החליט לפרוש בעקבות פציעה. בסך הכל הוא הבקיע 28 שערים ב-121 משחקי ליגה וגביע במדי ארסנל.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CWGC: 898196

 |
ראשה וגוה של הנערה
המקום בו הנערה נמצאה
גופתה של הנערה
**הנערה מאידה** (**Yde Girl**; להאזנה (מידע • עזרה), נהגה: [ɪdə]) היא גופת כבול שנמצאה בביצת הכבול *Stijfveen* על יד הכפר ההולנדי אידה, במאי 1897.

רקע
---

הגופה נמצאה ב-12 במאי 1897. בדיקות פחמן-14 הראו כי הנערה מתה בין שנת 54 לפנה"ס לשנת 128, בגיל משוער של 16 שנים. היה לה שיער בגוון זהוב-אדום, ותחילה חשבו שצד אחד של ראשה גולח קודם מותה. אולם מחקרים מאוחרים שנעשו על גופת כבול אחרת, ווינדבי 1, הציעו כי הסיבה ששיערה חסר באותה צד היא משום שהוא נחשף מעט יותר לחמצן מהצד האחר. סריקות הראו כי הנערה סבלה מעקמת וגובהה היה 137 ס"מ, נמוך יחסית לנערה בגיל זה. 

הגופה נמצאה לבושה בגלימה מצמר. צווארה היה עטוף בצעיף צמר קלוע בטכניקת ספראנג, מה שייתכן מלמד כי היא הוצאה להורג או הוקרבה. יש לה פצע דקירה באזור עצם הבריח, אך על פי בדיקות שנערכו זהו לא גורם המוות. יש המשערים כי בזמן שמתה הייתה מחוסרת הכרה משום שלא נמצאו פצעי הגנה על ידה. כמו במקרים אחרים של גופות כבול, העור ותכונותיו נשמרו הודות לחומצה הטאנית שנמצאת במים. 

על פי הדיווחים, בזמן שהתגלתה הייתה הגופה שמורה במצב יוצא דופן, במיוחד שיערה. אולם עד שהגופה הועברה לטיפול הרשויות, שבועיים לאחר מכן, היא נפגעה קשות: רוב שיניה הוצאו על ידי תושבי הכפר, וגם כמויות גדולות של שיער. בנוסף, בשעה שהגופה נמצאה פגעו החופרים בטעות בגולגולת. כך שרק הגו (פלג הגוף העליון ללא הגפיים), הראש, היד הימנית וכפות הרגליים נשארו ללא פגע עד ימינו אנו. שאר הגוף לא נשתמר במהלך השנים או שנפגע על ידי כלי חיתוך הכבול.

הצגתה
-----

גופתה של הנערה מאידה הוצגה במוזיאון ולא נערך מחקר נוסף על שרידיה עד שנת 1992 אז ערך ריצ'רד ניב (אנ'), חוקר מאוניברסיטת מנצ'סטר, בדיקת CT של הגולגולת וקבע את גילה של הנערה, היסטורית ואנטומית.

הנערה מאידה נודעה בציבור בעקבות שחזור ראשה ומראה פניה שנעשה על ידי ריצ'רד ניב. בשחזור זה השתמש ניב בטכניקות מתחום הכירורגיה הפלסטית והרפואה המשפטית. לאור מצב הגופה שחזור מראה פניה כלל כמה ניחושים, כגון מראהו של האף. גופת הנערה, לצד השחזור המודרני שלה, מוצגים במוזיאון דרנט באסן. 

גופת הנערה, יחד עם שתי גופות כבול אחרות, רוטר פרנץ והאיש מווירדינג, הועברו ברחבי העולם במסגרת תערוכה נודדת בין מוזיאונים בתחילת שנות ה-2000.

לקריאה נוספת
------------

* Yde Girl באתר mummytombs.
* דף המוצג באתר המוזיאון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנערה מאידה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 17212319

 |
מראה האגם שנוצר על ידי סכר מהחלל
**סכר אטאטורק** (בטורקית: **Atatürk Barajı**) הוא סכר גדול בדרום-מזרח טורקיה, על נהר הפרת. הוא קרוי על שמו של אבי האומה הטורקית המודרנית, מוסטפא כמאל אטאטורק.

זהו הסכר הגדול והמרכזי מתוך 22 סכרים ו-19 תחנות כוח הידרואלקטריות שנבנו על הפרת והחידקל במסגרת מפעל המים של טורקיה בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-20, מפעל שנועד לספק מי השקיה וחשמל לאזורי דרום-מזרח טורקיה הצחיחים. מפעל זה כונה בשם פרויקט דרום-מזרח אנטוליה (Güneydoğu Anadolu Projesi, GAP).

הקמת הסכר עוררה מחלוקת חריפה עם סוריה ועיראק השוכנות במורד נהר הפרת שטענו כי הסכר יביא לחוסר במים בשטחן תוך שהן מצביעות על עודפי המים במערב טורקיה.

בניית הסכר החלה ב-1983 והסתיימה ב-1995, אך הוא החל לפעול כבר ב-1992. הסכר הוא אחד מהסכרים ממולאי האבן והאדמה הגדולים בעולם. גובהו 169 מטרים ורוחבו 1820 מטרים. תחנת הכוח של הסכר מייצרת 2,400 מגאווט ומימיו מזינים את אזור חרן. האגם שיצר הסכר משתרע על שטח של 817 קמ"ר, ונערכים בו פסטיבלי ספורט ימי.

משום שהוא נבנה באזור פעיל סייסמולוגית, הוא חשוף לנזק מרעידות אדמה. הסכר מוגדר בדרגת סיכון סייסמי 3 לנזק בנפש וברכוש בסביבה על רקע רעידות.

לאחר רעידות אדמה חזקות יחסית (עוצמה גבוהה מ-5 בסולם מגניטודה לפי מומנט) באזור הסכר בשנים 2018–2019, עלה חשד כי עצם קיום הסכר עלול להגביר את הפעילות הסייסמולוגית בסביבה. במחקר מ-2021 נמצא כי למשקל המים במאגר יש אפקט ממתן, אך לתופעת החלחול יש אפקט מגביר.

ב-6 בפברואר 2023 דווח כי בעקבות רעידת האדמה בטורקיה, ישנם סדקים מרובים בסכר והאזור הסמוך התפנה. מומחים הזהירו שוב כי הסכר עלול להישבר בכל עת ושיטפון עלול להשפיע על שטח של 30 קמ"ר ליד הסכר.

ראו גם
------

* סכר קבן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סכר אטאטורק** בוויקישיתוף
* אתר באנגלית עם תמונות של הסכר

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתונים Aviage (הקישור אינו פעיל, 11 ביוני 2019)
2. ↑  Hasan Tosun, **Earthquakes and Dams**, IntechOpen, 2015-05-20, מסת"ב 978-953-51-2039-1. (באנגלית)
3. ↑  Pınar Büyükakpınar, Simone Cesca, Sebastian Hainzl, Mohammadreza Jamalreyhani, Sebastian Heimann, Torsten Dahm, Reservoir-Triggered Earthquakes Around the Atatürk Dam (Southeastern Turkey), **Frontiers in Earth Science** 9, 2021 doi: 10.3389/feart.2021.663385/full
4. ↑  Cracks in the Ataturk Dam after earthquakes - Athens News, ‏2023-02-06 (ב־American English)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007547015105171
* LCCN: sh2005002899
* VIAF: 238187397
* WorldCat (עם VIAF): 238187397

 |
**רוברט "פט" וייט** (באנגלית: **Robert "Pat" White**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל. בתפקידו האחרון שירת כמפקד הקורפוס השלישי של צבא ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

וייט סיים ב-1986 תואר ראשון בהיסטוריה בקולג' קלרמונט מק'קנה והתגייס לצבא כקצין שריון. במהלך שירותו הוצב במזרח התיכון, באירופה ובדרום אסיה. הוא השתתף במלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן ובמבצע נחישות טבועה.

בתחילת שירותו הצבאי שימש מפקד מחלקה ברגימנט המשורין ה-77 וברגימנט המשורין ה-33 בפורט לואיס. הוא סיים קורס מתקדם של קציני שריון וארטילריה וב-1991 מונה למפקד פלוגה ברגימנט ה-32 של הדיוויזיה המשוריינת הראשונה ולאחר מכן עוזר למפקד הדיוויזיה. ב-1993 מונה למפקד פלוגה ברגימנט החי"ר הרביעי המוצב בגרמניה. ב-1998 מונה לקצין מבצעים בגדוד השני של הרגימנט המשורין ה-70 ובתפקידו הבא שימש קצין מטה בפיקוד הכוחות המשותף.

במלחמת עיראק פיקד על הגדוד השני ברגימנט המשורין ה-37 ושימש קצין מטה בדיוויזיה המשוריינת הראשונה. ביוני 2007 מונה למפקד החטיבה השנייה בדיוויזיה שתחת פיקודו הוצבה בעיראק. ביולי 2009 מונה לסגן מפקד פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית. ביוני 2011 מונה לסגן מפקד מרכז הלוחמה המשולב בפורט לוונוורת'. ביוני 2012 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה השלישית, בתקופת שירותו הוצבה הדיוויזיה באפגניסטן והוא שימש סגן מפקד אזור דרום של כוח נאט"ו. באוגוסט 2013 מונה לראש תא התיאום לפקיסטן ואפגניסטן באגף התכנון של המטות המשולבים.

בספטמבר 2015 מונה לסגן לענייני מבצעים, תכנון ואימונים בפיקוד כוחות צבא ארצות הברית. ב-2016 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה, תחת פיקודו הוצבה הדיוויזיה בעיראק והוא שימש כמפקד הכוח המשותף היבשתי בלחימה נגד דאעש. בתפקידו הבא שימש קצין אג"ם של פיקוד אירופה. ביוני 2019 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס השלישי, בספטמבר 2019 מונה למפקד כוח משימה משותף משולב - מבצע נחישות טבועה. כיהן בתפקיד עד פרישתו באוקטובר 2022.

וייט בעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת מרכז מישיגן ותואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא. נשוי לאמה ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פט וייט** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
פאי רועים העשוי מבשר בקר.
**פאי רועים** (באנגלית: **shepherd's pie** - "שפרדס פאי" או **Cottage pie** - "קוטג' פאי") הוא מאפה מהמטבח הבריטי או המטבח האירי הכולל בשר טחון שעליו ציפוי העשוי מחית תפוחי אדמה. במטבח הבריטי, כאשר המנה עשויה בשר בקר היא נקראת "קוטג' פאי" וכאשר היא עשויה בשר כבש היא נקראת "פאי רועים". מאכל זה נאכל הן בבתים פרטיים והן בפאבים כמזון מהיר.

היסטוריה
--------

מאפי בשר היו נפוצים במטבח האנגלי כבר בימי הביניים. הבאת תפוחי האדמה לאנגליה בראשית המאה ה-18 הביאה ליצירת פאי הרועים. מקורו של הפאי ככל הנראה בצפונה של אנגליה או בדרומה של סקוטלנד.

המתכון להכנת המאפה פורסם לראשונה בספר בישול משנת 1791. היה זה מאכל עממי בשל מחירם הזול של מרכיביו ולכן כונה "פאי קוטג'" - שכן נאכל בבתיהם של הכפריים (הקוטג'ים) ולא בבתי האחוזה של האצילים.

המאפה עשה שימוש חוזר בבשר מבושל ובמחית תפוחי אדמה, וכך איפשר ניצולם החוזר בהיעדר קירור.

השם "פאי רועים" הופיע לראשונה בשנות ה-70 של המאה ה-19, וכך מוכר המאפה כיום ברחבי העולם.

גרסאות של המתכון
----------------

למאפה מספר גרסאות:

* פאי קמברלנד (Cumberland Pie) הוא גרסה הכוללת פרורי לחם על המאפה.
* גרסאות צמחוניות של המאפה כוללות תחליף בשר (כגון סויה), או גולאש בבסיס הפאי.
* האשי פרמנטייה (Hachis Parmentier) מאפה צרפתי שנקרא על שמו של הרוקח והתזונאי אנטואן-אוגוסטן פרמנטייה ששינה בארצו את היחס לצריכת תפוחי האדמה למאכל.
* פסטל דה פאפה (Pastel de papa) גרסה דרום אמריקאית המכילה בשר, גבינה, תפוחי אדמה, עגבניות, צימוקים ותבלינים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאי רועים** בוויקישיתוף
* פאי רועים באתר ynet
* שרי אנסקי, רועים עולם: שרי אנסקי מכינה פאי רועים, באתר nrg‏, 7 בנובמבר 2009
* ההיסטוריה של פאי הרועים
* מתכון לפאי רועים, באתר Cooks
* אפרת ליכטנשטט, ‏לא צריך שדה מוריק: מתכון לפאי רועים, בעיתון מקור ראשון, 14 במרץ 2018
* פאי רועים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פאי רועים באתר information britain
2. ↑  פאי קמברלנד באתר british food
**סכר דייוויס** (באנגלית: **Davis Dam**) הוא סכר עפר על נהר הקולורדו, בגבול בין מחוז מוהאבי באריזונה, למחוז קלארק בנבדה בארצות הברית, כ-110 קילומטרים במורד הזרם מסכר הובר. הסכר נבנה ומופעל על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית והושלם ב-1951. הסכר נועד לווסת את מי הקולורדו ולייצר חשמל. המים נאגרים באגם מוהאבי, מאגר מים מאחורי הסכר. שמו המקורי של הסכר היה "סכר בולסהד" (Bullshead Dam) על שם "סלע ראש השור" ("Bull's Head Rock"), אי סלעי בנהר הקולורדו. השם שונה לסכר דייוויס לכבודו של ארתור פאוול דייוויס (Arthur Powell Davis‏; 1933-1861) שהיה המנהל של לשכת הטיוב בשנים 1923-1914.

תיאור
-----

סכר דייוויס הוא סכר עפר מחולק על ידי ליבה מוטית של חומרים אטומים יחסית (zoned earth-fill dam) ומברצי גלישה מבטון. אורכו 490 מטרים וגובהו 60 מטרים. סכר העפר מתחיל בצד של נבדה, אבל לא מתמשך לצד אריזונה במזרח. במקום זאת יש מפרץ שנוצר על ידי עפר ובטון, הכולל את המברצים. תחנת כוח הידרואלקטרית שוכנת בצמוד למפרץ. מטרת הסכר לווסת מחדש את המים הזורמים מסכר הובר במעלה הזרם, ולאפשר בכך את חלוקת מי הקולורדו למקסיקו על פי הסכם נהר הקולורדו כפי שהושלם ב-1944.

הערים בולהד סיטי באריזונה ולאפלין בנבדה, שוכנים במרחק קצר מהסכר במורד הנהר. בולהד סיטי הוקמה במקור כמחנה עבודה לפועלים שבנו את הסכר.

כביש עובר על קודקוד סכר העפר וגשר עובר מעל למפרץ הקטן של המברץ. בעבר היה זה כביש מדינתי 68 של אריזונה לנבדה. באפריל 2004 נסגר הכביש לתעבורת כלי רכב, אך עדיין מותר לעבור את הסכר רגלית או באופניים. הכביש הישן הוא מאז הרחבה של מערכת שבילי המורשת. מחסומים הוצבו בשני הצדדים של סכר העפר. כוחות הביטחון מסיירים בתדירות גבוהה במתקן ומקפידים לאכוף את תקנות החניה.

תחנת הכוח ההידרואלקטרית של סכר דייוויס
תחנת הכוח של סכר דייוויס היא תחנת כוח הידרואלקטרית השוכנת בצד של אריזונה, ליד המפרץ. התחנה מייצרת בין 1,000 ל-2,000 מגה-ואט שעה בשנה. כושר היצור של חמש הטורבינות של התחנה, שראשן בולט מחוץ לתחנה, הוא 255 מגה-ואט. גובה העומד ההידראולי הוא 41 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סכר דייוויס** בוויקישיתוף
* USBR - Davis Dam
* USBR - Davis Power Plant
* USBR - Parker-Davis Project
* USGS - Real Time Water Data

הערות שוליים
------------

מבט מהאוויר על סכר דייוויס ואגם מוהאבי

1. ↑  Davis Dam
2. ↑  Parker-Davis Project
3. ↑  Davis Powerplant

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532700005171
* LCCN: sh2006006549
* NARA: 10039829

 |
**אליפות העולם בשחמט 2012 - שחמט מהיר** התקיימה באסטנה, בירת קזחסטן בין התאריכים 6–8 ביולי 2012 ותחרות בליץ בין התאריכים 9–10 ביולי 2012. לתחרות הוזמנו שחמטאי הצמרת העולמית. מספר ימים לפני תחילת התחרות התקיימו משחקי מבחן לשחקנים שלא הוזמנו ישירות לגמר האליפות.

בתחרות השתתפו 16 שחמטאים שהתמודדו בינם לבין עצמם, כאשר כל שחקן שיחק נגד כל אחד מהאחרים בשיטת ליגה בת סיבוב אחד, דהיינו 15 משחקים לכל שחקן. 

באליפות השח המהיר ניצח סרגיי קריאקין שזכה ב-11.5 נקודות מתוך 15 אפשריות, במקום השני מגנוס קרלסן עם 10.5 נקודות, ובמקום השלישי (בהתרת נקודות) אלוף העולם לשעבר וסלין טופאלוב עם 9.5 נקודות. 

נציג ישראל, בוריס גלפנד, סיים במקום השישי עם 8 נקודות. 

תחרות הבליץ נערכה במתכונת שבה כל שחקן משחק נגד כל אחד מהאחרים בשני הצבעים, דהיינו 30 משחקים לכל שחקן. בתחרות זו ניצח אלכסנדר גרישצ'וק עם 20 נקודות מתוך 30 אפשרויות, במקום השני מגנוס קרלסן עם 19.5 נקודות, ובמקום השלישי סרגיי קריאקין עם 18.5 נקודות. נציג ישראל, בוריס גלפנד, סיים במקום העשירי עם 13.5 נקודות. 

בתחרויות השתתפו השחמטאים הבאים:

| שם | מדינה | מד כושר נכון ליולי 2012 | דירוג עולמי בקצב מלא, נכון ליולי 2012 |
| --- | --- | --- | --- |
| מגנוס קרלסן | נורווגיהנורווגיה נורווגיה | 2837 | 1 |
| טיימור רדג'וב | אזרבייג'ןאזרבייג'ן אזרבייג'ן | 2788 | 4 |
| סרגיי קריאקין | אוקראינהאוקראינה אוקראינה | 2779 | 6 |
| אלכסנדר מורוזביץ' | רוסיהרוסיה רוסיה | 2770 | 9 |
| וסילי איוונצ'וק | אוקראינהאוקראינה אוקראינה | 2769 | 10 |
| אלכסנדר גרישצ'וק | רוסיהרוסיה רוסיה | 2763 | 11 |
| וסלין טופאלוב | בולגריהבולגריה בולגריה | 2752 | 12 |
| פטר סבידלר | רוסיהרוסיה רוסיה | 2749 | 13 |
| בוריס גלפנד | ישראלישראל ישראל | 2738 | 16 |
| ויקטור בולוגן | מולדובהמולדובה מולדובה | 2732 | 20 |
| שחריאר ממדיארוב | אזרבייג'ןאזרבייג'ן אזרבייג'ן | 2726 | 23 |
| אלכסיי דרייב | רוסיהרוסיה רוסיה | 2677 | 72 |
| איגור קורנוסוב | רוסיהרוסיה רוסיה | 2663 | 92 |
| ולדימיר טקאצייב | רוסיהרוסיה רוסיה | 2644 | 119 |
| מורטאס לאזגלייביב |  | 2589 | 262 |
| אנואר איסמאגמבטוב | קזחסטןקזחסטן קזחסטן | 2471 | 1080 |

קישורים חיצוניים
----------------

* טבלת הסיום של התחרות המהירה, באתר פיד"ה
* טבלת הסיום של תחרות הבזק, באתר פיד"ה
**תחמס נובי** (שם מדעי: *Caprimulgus nubicus*) הוא עוף לילי קטן ממשפחת התחמסיים. הוא דומה לבן משפחתו, תחמס מצרי, אך קטן ממנו. הוא הקטן בתחמסי ישראל ומשקלו כ-50 גרם.

מאפיינים
--------

ניזון בעיקר מעשים מעופפים. 
תחמס נובי מצוי בדרום חצי האי ערב ובמדינות צפון מזרח אפריקה כמו קניה, אתיופיה וסודאן. 

בישראל היה מצוי בעבר בכל המלחות לאורך השבר הסורי אפריקאי, אולם נעלם ממקומות אלו עם פיתוח החקלאות והיעלמות המלחות. כיום הוא מצוי רק במלחת סדום בדרום ים המלח. פיתוח אזור המלחה ופעולה נרחבת של פינוי מוקשים במקום מעמידה את קיומו בישראל בסכנת הכחדה חמורה. כיום (2017) מספרו מוערך בכ-50 זוגות.

בשנים האחרונות חזרו זוגות בודדים לקנן במלחת חצבה ובמלחת אילת. 

בעולם מצב השימור שלו הוא ללא חשש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחמס נובי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* תחמס נובי, באתר הצפרות הישראלי
* התחמס הנובי חזר לאילת, באתר הצפרות הישראלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  תחמס נובי באתר הרשימה האדומה של IUCN
הרב **אליהו ישראל (שיריזלי)** (? – י' באב תרכ"ו, 1866) היה רב ומנהיג הקהילה היהודית בקהיר שבמצרים.

קורות חייו
----------

נולד ליצחק ישראל שיריזלי, שעלה מהעיר שיריז שביוון לארץ ישראל בשנת תקס"ז (1807) והתיישב בירושלים. יחד עמו עלו בניו חיים משה ורבי אליהו.

בירושלים היה מעורה בחיי הקהילה הספרדית, וכאשר נקלעה הקהילה לחובות נשלח על ידה למרוקו ופעל בעיר מקנס אצל ראשי הקהילה שיקציבו לירושלים חלק מהכנסות הקופות של רבי מאיר בעל הנס ורבי שמעון בר יוחאי שנועדו מתחילה לערים צפת וטבריה בלבד.

בשנת תר"ז (1847), לאחר פטירתו של רבה של קהיר הרב יוסף משה אלגאזי הוזמן לשמש תחתיו, תפקיד בו החזיק 19 שנה, עד למותו. השד"ר ר' יעקב ספיר, שביקר בקהיר בשנת תר"י (1850) הזכירו ותיאר את פעילותו:

> 
> "אלוף וראש לכל קהילות מצרים ולערים סביבותיה... מחשובי רבני ירושלים וכתר הרבנות הולמו כי ידיו רב לו בתורה ובחכמה ובדרך ארץ והנהגת הבריות ולו אות כבוד גם מהשולטן הגדול שבקושטנדינא ונכבד אצל נסיך הארץ והפחות והשרים, ובידו גם מקל חובלים ושבט מושלים להעמיד הדת על תילה"
> 
> 
> 
> 

היה נשוי לאסתר הלוי ולרוביסה סולטנה ונולדו לו ארבעה בנים ובת. אחיו חיים משה היה פקיד בוועד העדה הספרדית בירושלים.

נפטר בי' אב תרכ"ו. בנו רבי יום טוב ישראל שימש אחריו כרב הקהילה בקהיר ונודע בחיבורו "מנהגי מצרים".

לקריאה נוספת
------------

גיורא פוזיילוב, **חכמי יהודי מצרים**, ספריית המורה הדתי (ירושלים תשנ"ח) עמ' 172–173.

קישורים חיצוניים
----------------

* סיפורה של משפחת ישראל-שריזלי, באתר משפחת ישראל-שיריזלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  השם שיריזלי נוסף למשפחה על מנת להבדילם ממשפחות "ישראל" אחרות.
2. ↑  אברהם יערי, **שלוחי ארץ ישראל**, עמוד 722
3. ↑  יעקב הלוי ספיר, **אבן ספיר**, חלק א, דף יא ע"א.
**פאטמה סמבה דיוף סמורה** (באנגלית: **Fatma Samba Diouf Samoura**; נולדה ב-9 בספטמבר 1962) היא דיפלומטית לשעבר, וכיום מכהנת כמזכירה הכללית של פיפ"א תחת מועצת פיפ"א. ב-2018 דורגה במקום הראשון ברשימת הנשים החזקות ביותר בספורט של מגזין פורבס.

ביוגרפיה
--------

סמורה, ילידת סנגל, הצטרפה ב-1995 לתוכנית המזון העולמית של האומות המאוחדות ותפקדה כנציגה ראשית של תוכנית המזון בג'יבוטי וקמרון, ועבדה במשרדים הראשיים ברומא שבאיטליה, ובנוסף מילאה תפקידים שונים במקרי חירום בקוסובו, ליבריה, ניקרגואה, סיירה לאון ומזרח טימור.

ב-1 בנובמבר 2007 מונתה על ידי מזכ"ל האום באן קי-מון כסגן רכז הומניטארי במזרח צ'אד ומוקמה קרוב לחבל דרפור שבסודאן במטרה לטפל בבעיית הפליטים והעקורים.

ב-13 במאי 2016 מונתה כמזכירה הכללית של פיפ"א תחת מועצת פיפ"א על ידי הנשיא ג'אני אינפנטינו והחלה את תפקידה ב-20 ביוני. היא החליפה את מרקוס קטנר שהודח עקב פרשת השחיתות בארגון, וכחלק מתפקידה היא אחראית על הצד המסחרי והתפעולי של הארגון.

ב-2018 דורגה במקום הראשון ברשימת הנשים החזקות ביותר בספורט של מגזין פורבס, וכמו כן הוצגה בתוכנית 100 נשים של ה-BBC.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאטמה סמורה** בוויקישיתוף
* פאטמה סמורה, ברשת החברתית טוויטר
* ביוגרפיה, באתר פיפ"א
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "פ.ס.וו. איינדהובן".

**מועדון הכדורגל איינדהובן** (בהולנדית: **FC Eindhoven**) הוא מועדון כדורגל הולנדי השני בחשיבותו מהעיר איינדהובן (לאחר פ.ס.וו. איינדהובן) המתמודד בליגת המשנה ההולנדית. שיאו של המועדון היה בשנות ה-30, ה-40 וה-50 של המאה העשרים.

היסטוריה
--------

מועדון הכדורגל איינדהובן נוסד ב-16 בנובמבר 1909 כמועדון כדורגל חובבים, בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים התאחד המועדון עם מספר מועדונים מקומיים, ב-1939 זכתה הקבוצה בגביע ההולנדי לאחר שגברה 0-1 על דה ספרטאן. בשנות החמישים הייתה הקבוצה לאחת מהמובילות בכדורגל ההולנדי לפני הפיכתו למקצוענית ואף זכתה באליפות הולנד בעונת 1953/1954 לפני הקמת ליגת העל ההולנדית. עם הקמת ליגת העל ההולנדית נמנה המועדון עם 18 הקבוצות המייסדות בעונת 1956/1957, בסיום עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-18 והאחרון וירדה לליגת המשנה מעונת 1957/1958 בליגת המשנה ועד לסיום עונת 1968/1969 שיחקה הקבוצה בליגה השנייה אז סיימה במקום ה-15 ונשרה לראשונה לליגה השלישית בה שיחקה כשתי עונות בטרם שבה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה השלישית, הקבוצה שיחקה בליגת המשנה עד עונת 1974/1975 אז סיימה במקום ה-6 והעפילה לפלייאוף העליון במסגרתו סיימה ראשונה והעפילה לליגה הבכירה לאחר 18 עונות, בעונת 1975/1976 סיימה הקבוצה במקום ה-15 והגיעה להישג השיא שלה בליגה הבכירה כאשר העפילה לשלב חצי הגמר של הגביע ההולנדי אך הודחה לאחר שספגה תבוסה בדרבי ליריבתה העירונית פ.ס.וו. איינדהובן בתוצאה 8–1. בעונה הבאה סיימה הקבוצה במקום ה-17 ונשרה לליגת המשנה בה היא משחקת עד היום ברצף, הקבוצה העפילה מספר פעמים לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה אך כשלה פעם אחר פעם.

תארים והישגים
-------------

* **אליפות הולנד**
	+ אליפות (1) 1953/1954
* **הגביע ההולנדי:**
	+ זכיות (1): 1937

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מועדון הכדורגל איינדהובן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מועדון הכדורגל איינדהובן (בהולנדית)
* מועדון הכדורגל איינדהובן, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

| הולנדהולנד ליגת המשנה ההולנדית, עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פנלו • דן האג • חרונינגן • דה חראפסחאפ • דן בוס • פ.צ. דורדרכט • פ.צ. איינדהובן • אמן • הלמונד ספורט • M.V.V מאסטריכט  נאק ברדה • רודה • טלסטאר ספורטקלאב • טופ אוס • וילם II • קמבור • יונג פ.צ. אוטרכט • יונג פ.ס.ו • יונג א.ז • אייאקס II |

 |
**Frank Sinatra Sings for Only the Lonely** הוא אלבום של הזמר האמריקני פרנק סינטרה, שיצא לאור בחודש ספטמבר 1958, על ידי חברת ההקלטות קפיטול. זהו אלבום האולפן ה-18 של סינטרה וה-11 בחברת קפיטול.

הפקה
----

האלבום מורכב מאוסף בלדות מלנכוליות העוסקות בעצב ובדידות. בזמן ההקלטות היה סינטרה מצוי בשיאם של הליכי הגירושין מהשחקנית האמריקנית אווה גרדנר ועוד לפני סיום ההקלטות הם הגיעו אל סופם. המארגן של האלבום, נלסון רידל, שזמן קצר קודם לכן איבד את אמו ובתו, העיר על אירועים אלה, "אם אני יכול לחבר אירועים כאלה למוזיקה...אולי Only the Lonely הוא התוצאה".

סינטרה תכנן להקליט את האלבום יחד עם המארגן ג'ורדון ג'קינס, איתו עבד על האלבום, Where Are You?, אלבום הבלדות האחרון שהוציא, אך מכיוון שלא היה פנוי בזמן ההקלטות, בחר סינטרה לחזור ולעבוד עם נלסון רידל, איתו עבד בעבר על כמה אלבומים.

שלושה שירים עליהם ניצח רידל והיו אמורים להיות שלושת הקטעים הראשונים שלו לא נכנסו בסופו של דבר אל האלבום והקטעים החילופיים היו בניצוחו של פליקס סלטקין, לאחר שרידל יצא לסיבוב הופעות עם נט קינג קול.

עטיפת האלבום מציגה את פורטרט פניו של פרנק סינטרה כליצן, את העטיפה צייר ניקולס וולופה.

האלבום, Only the Lonely, הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של הבילבורד ושהה בפסגה במשך חמישה שבועות, בסך הכל שהה האלבום במצעד במשך 120 שבועות והגיע לאלבום זהב ב 21 ביוני 1962, כמעט ארבע שנים לאחר צאתו. מגזין המוזיקה הבריטי Q מגזין דרג את האלבום במקום הראשון במצעד 15 האלבומים שהיו לאבני דרך של כל הזמנים.

בשנת 1987 יצא האלבום בגרסת על גבי תקליטור ואליו התווספו שני שירים כבונוס.

פרסי גראמי
----------

פרנק סינטרה קיבל חמש מועמדויות לפרס הגראמי לשנת 1959, אלבום נוסף שלו Come Fly with Me, שיצא בשנת 1958 היה מועמד גם כן. בין הקטגוריות הן פרס גראמי לאלבום השנה. לבסוף, זכה Frank Sinatra Sings for Only the Lonely רק בפרס העטיפה הטובה ביותר בטקס היוקרתי.

רשימת שירים
-----------

### צד א'

1. Only the Lonely
2. Angel EyesEres
3. What's New?
4. It's a Lonesome Old Town
5. Willow Weep for Me
6. Good-Bye

### צד ב'

1. Blues in the Night
2. Guess I'll Hang My Tears Out to Dry
3. Ebb Tide
4. Spring is Here
5. Gone with the Wind
6. One for My Baby

משתתפים
-------

* פרנק סינטרה - קולות
* נלסון רידל - מארגן
* פליקס סלטקין - מנצח
* בילי מילר - פסנתר
* גאס בינובה - סקסופון אלט

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Frank Sinatra Sings for Only the Lonely באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Frank Sinatra Sings for Only the Lonely באתר MusicBrainz
* Discogs Frank Sinatra Sings for Only the Lonely באתר Discogs
* AllMusic Frank Sinatra Sings for Only the Lonely באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: bf7c7461-fc4d-35f8-a4d6-673473ce3fe6

 |
**אנפה מסורטטת אוסטרלית** (שם מדעי: ***Botaurus poiciloptilus***) היא מין של עוף מים מהסוג אנפה מסורטטת החיה בדרום אוסטרליה, טסמניה, ניו זילנד וקלדוניה החדשה. אנפה זו תוארה ב-1827 בידי החוקר הגרמני יוהאן גאורג ואגלר (אנ') וכיום מצויה בסכנת הכחדה בטבע.

תיאור
-----

אנפה זו דומה לאנפה המסורטטת הגדולה אך קטנה ממנה. היא מגיעה לאורך 650 עד 750 מ"מ, ללא דו-צורתיות זוויגית, אף שהזכר מעט יותר גדול. האנפה בעלת נוצות חומות-אפורות כהות ומסורטטות בצהוב, בעיקר לאורך החלק החיצוני של הכנפיים. הצוואר ואחורי הראש חומים והפנים לבנות אך בעלות פס חום אופקי היוצא מתחתית העיניים הצהובות עד לחזה. עור הפנים וכן הרגליים בעלי צבע ירוק כהה. המקור הארוך חום והחלק התחתון והגרון ירוק-צהוב. אנפה זו יכולה למתוח את צווארה לזווית ישרה כלפי מעלה, מה שמעניק לה הסוואה מוצלחת.

אנפה זו מצויה סמוך לקנים ולסוף באזורי סביבות או אחו גבוה ברחבי דרום אוסטרליה, טסמניה, ניו זילנד והאי Ouvéa שבקלדוניה החדשה. היא פעילת שעות בין ערביים המחפשת בסבך ובמים טרף של דגים כמו צלופחים, סרטנים, צפרדעים ומזון דומה.

אנפה זו מצויה בסכנת הכחדה באוסטרליה וניו זילנד, בעיקר עקב ייבוש ביצות טבעי (בעתות בצורת) ותעשייתי, הנעשה למטרות חקלאות. האנפה נדחקת מעוד שטחים ומחלקם אף נכחדה. כיום היא מוגנת בחוק האוסטרלי ונעשים ניסיונות לגדל אותה ולשמור על מספר ביצות בהם היא חיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפה מסורטטת אוסטרלית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפה מסורטטת אוסטרלית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007410971705171

 |
**ז'אן מנהיים** (באנגלית: **Jean Mannheim**‏; 18 בנובמבר 1863 – 6 בספטמבר 1945) היה אמן ומחנך אמריקאי יליד גרמניה, הידוע בציוריו האימפרסיוניסטים בקליפורניה. הוא היה פעיל בדקאטור (אנ'), אילינוי ובפסדינה שבקליפורניה.

קורות חייו
----------

מנהיים נולד ב־18 בנובמבר 1863 בבאד קרויצנך בגרמניה. הוא גויס לצבא הגרמני, אך בסופו של דבר ברח לצרפת. בפריז למד אמנות באקדמיה קולארוסי, אצל אמנים פול לואי דלאנס וויליאם אדולף בוגרו.

בשנת 1884 הוא היגר לאילינוי שם לימד בבית הספר לאמנויות בעיר דקאטור, חלק מתלמידיו היו האמנים רוי בראון וצ'ארלס קרוקר. בתחילה שנות השמונים של המאה ה-19 הוא התחתן עם פאולין מקנט מהעיירה הקטנה מנדוטה, אך הנישואים הסתיימו בגירושין. בשנת 1902 הוא נישא ליוניס דרנן מדקאטור, היא הייתה אחותו של ג'ון דרנן, מוציא לאור ותיק של עיתון מקומי. לאחר מכן קיבל משרה של שנתיים בבית הספר של הצייר ויליאם ברנגווין בלונדון, ומאוחר יותר בבית הספר לאמנות בדנוור בשנת 1903.

בשנת 1908, מנהיים ואשתו התיישבו בפסדינה, קליפורניה. בשנת 1909 בנה מנהיים את ביתו ואת הסטודיו לאמנות. המקום היה פופולרי עבור רבים מציורי הנוף שלו. הוא היה חבר במועדון האמנות בקליפורניה.

בשנת 1912 הוביל את פתיחתו של בית הספר לאמנות שהיה פעיל עד 1934. תלמידי מנהיים בלוס אנג'לס כללו בין השאר את מארי בונינג קנדל, אפי אנדרסון סמית',

הוא נפטר ב־6 בספטמבר 1945 בפסדינה, קליפורניה. נינו של מנהיים כתב ביוגרפיה עליו ב-2011.

גלריה
-----

* חוף בקליפורניהחוף בקליפורניה
* אישה על כסאאישה על כסא
* דיוקן בשמשדיוקן בשמש
* פרחי דובדבן פרחי דובדבן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן מנהיים** בוויקישיתוף
* ז'אן מנהיים, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  BOB FALLSTROM-H&R Community News Editor, Bookmark: Artist shapes his identity painting Decatur, Herald-Review.com (באנגלית)
2. 1 2  Moorpark man keeps great-grandfather's art contributions alive, www.vcstar.com (באנגלית)
3. ↑  "How the San Gabriel Valley Inspired California Impressionism and Lured Artists from across the Nation, Part II of III"
4. ↑  "Jean Mannheim (1861-1945): Cultivating Colour and Versatility in California"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2004069876
* RKD: 88112
* ULAN: 500003845
* VIAF: 122360935
* WorldCat: lccn-no2004069876

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ז'אן מנהיים"**.
**מועדון הוורד והכתר** (באנגלית: **Rose and Crown Club**) היה מועדון לאמנים, אספנים ואנשי תרבות באמנות בתחילת המאה ה-18 בלונדון, אנגליה.

היסטוריה
--------

גוון המילטון, חברי מועדון "הוורד והכתר". 1735
מועדון הוורד והכתר הוקם בשנת 1704, על ידי החרט ג'ורג' ורטו. בזמן קיומו, המועדון היה בין המועדונים החשובים ביותר לאמנים ולאנשי התרבות. בתחילה המועדון היה "אספה גרועה של אמנים צעירים שנפגשו מדי שבוע" וכנראה קיימו את פגישותיהם בבית מרזח "הוורד והכתר". בנוסף לוורטו, החברים כללו את ברנרד לנס השלישי, כריסטיאן פרידריך זינקה, ויליאם הוגארת', פיטר טילמנס, מרסלוס לארון הצעיר ומייקל דאהל, ג'ון סמיברט.

חברי המועדון היו ידועים כ'רוזקורוניאניים'. ציור וירטואוזי שלא הסתיים המצוי במוזיאון באוקספורד, המיוחס לצייר הסקוטי גוון המילטון (חבר נוסף), של אספת חברים, מציג קבוצה של חמישה-עשר גברים, כולל שמונה שמזוהים בתחריט של הציור. התחריט נעשה על ידי ר. קופר, פורסם ב 1829, והוצע כי מדובר בפורטרט קבוצתי של חברי המועדון. הקבוצה כוללת את המילטון עצמו, מייקל דאהל, ג'ון ונדרבנק, האדריכל ויליאם קנט וג'ון מייקל ריסברק הפסל. ורטו רשם את הצייר והחרט גרהרד בוקמן כחבר בשנת 1724.

המועדון היה מקושר היטב עם המועדון הוותיק של סנט לוק (בערך 1689–1743), ולעיתים מבלבלים ביניהם, אף שהשני היה מועדון פחות יוקרתי.

מועדון הוורד והכתר נותר קיים עד 1745 וקיים את פגישתו האחרונה בטברנת "חצי ירח". בינג'מיני מציין בספרו על ג'ורג' ורטו כי המפגשים והמסיבות השנתיות של סנט לוק ושל מועדון הוורד והכתר הגיעו לסיומם הסופי בשנת 1745.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Turner, Jane, (ed.), *The Dictionary of Art* (Oxford University Press, 1996, vol. 19), p. 584;
2. ↑  Whitley, William T.. *Artists and Their Friends in England, 1700-1799*, (The Medici Society, 1928) vol. I p 7.
3. ↑  Grindle, Nicholas, 'Bockman, Gerhard (1686–1773), portrait painter and engraver' in *Oxford Dictionary of National Biography*
**אנפה לבנת-פנים** (שם מדעי: ***Egretta novaehollandiae***) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה לאורך דרום-מזרח אסיה באינדונזיה, גינאה החדשה, מרבית אוסטרליה וניו זילנד. האנפה מצויה הן לאורך מים מתוקים והן במים מלוחים סמוך לחופים, כשלרוב היא לא נודדת הרחק.

אנפה זו דומה למין אנפה כחולה קטנה, אף שבעבר בלבלו בינה לבין המין אנפה לבנת-צוואר והכלילו אותה בסוג אנפה. היא תוארה ב-1770 בידי החוקר ג'ון לת'אם (אנ').

תיאור
-----

אורכה של האנפה 60 עד 70 סנטימטרים, קטן יחסית לסוגה והיא שוקלת בממוצע 550 גרם. האנפה בעלת נוצות גב, בטן, חזה וכנפיים אפורות-כחולות עם רגליים צהובות עד אפורות. החלק האחורי של הראש כחול, למעט כמה ציצות לבנות אחוריות, אך רובו לבן בסמוך לסנטר, למקור, ללחיים ולעיניים, כשהאזור סביב העיניים לעיתים צהוב. בעונת הרבייה הזכרים מצמיחים מספר נוצות ורודות-ברונזה על הגרון והחזה הכחולים יחסית. מקורה של האנפה ארוך ודק בצבע אפור עם קצה שחור.

האנפה מצויה בסמוך לביצות, שדות, שפכי נהרות וחופים לאורך אוסטרליה, חלק מאיי אוקיאניה, גינאה החדשה ובכמה מאיי אינדונזיה. היא נמצאת גם בטסמניה (המין היחיד בסוגה המתרבה באי), קלדוניה החדשה, ניו זילנד ובכמה איים כמו אי חג המולד, איי קוקוס ואיי שלמה. אנפה זו היא דייגת מוצלחת הניזונה בעיקר מדגים ומסרטנים שהיא חוטפת.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפה לבנת-פנים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפה לבנת-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
ב-17 בפברואר 2015, החל מסביבות השעה 02:48, אירעה מנוסת בהלה, במהלך קרנבל האיטי המסורתי, בבירת האיטי, פורט-או-פרנס.

בדיווחים הראשוניים נאמר כי לפחות 16 בני אדם מתו בתאונה, ולאחר כמה שעות המספר תוקן ל-18 הרוגים (15 גברים ושלוש נשים) על ידי שר התקשורת של האיטי, רוטשילד פרנסואה ג'וניור. משרד ההגנה האזרחי הצהיר כי 20 בני אדם נהרגו בתאונה. בנוסף, 78 בני אדם נפצעו.

המנוסה התרחשה לאחר שגבר ניתקע בחוטי חשמל והתחשמל. לאחר מכן, עמוד החשמל החל להישרף, ושאר האנשים שהיו באזור החלו להימלט, תוך דריסת ומחיצת אנשים אחרים. האיש שנתקע בחוטי החשמל פונה לבית החולים, ומצבו הוגדר יציב.

עקב האירוע
----------

ראש ממשלת האיטי, אוונס פול, הכריז על שלושה ימי אבל רשמיים בהאיטי בתגובה לתאונה, וגורמים ממשלתיים הודיעו על הלוויה ממלכתית של הקורבנות, שנערכה ב-21 בפברואר 2015. בנוסף, מצעד נערך ברחוב בו נעשתה התאונה, לזכר הקרבנות. מישל מרטלי, נשיא האיטי, הביע את "אהדתו הכנה" לקורבנות.

לאחר מספר ימים, שר התקשורת הודיע כי יעשו מיזם יחד עם חברת החשמל למען בטיחות האנשים והתושבים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Associated Press in Port-au-Prince, Haiti cancels last day of Carnival after at least 16 die in power line tragedy, the Guardian, ‏2015-02-17 (באנגלית)
2. 1 2  John Bacon, At least 16 die in Haiti Carnival accident, USA TODAY (ב־American English)
3. 1 2  Baron, Amelie (2015-02-17). "Haiti cancels last day of Carnival after 16 die in float accident". *Reuters* (באנגלית). נבדק ב-2021-07-19.
4. 1 2  Baron, Amelie (2015-02-19). "Haiti to implement safety measures after Carnival tragedy". *Reuters* (באנגלית). נבדק ב-2021-07-19.
5. ↑  "Three days of mourning for Haiti carnival float victims". *BBC News* (באנגלית בריטית). 2015-02-17. נבדק ב-2021-07-19.
"**מנוחת צהריים**" (1926) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הישראלי נחום גוטמן. הציור מתאר פלאחים ערבים בשדה ונחשב לאחת היצירות החשובות באמנות הישראלית. החל משנת 1983 מצוי הציור באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות.

במרכז הציור נראות דמויותיהם של שני פלאחים ערבים בשדה. הדמות הגברית ישנה, שוכבת על גבה ומכסה את עיניה במטפחת מנוקדת. לרגליה אבטיח. תווי הפנים שלה מודגשים מאוד, כמעט כבאיור או בקריקטורה. מאחוריה יושבת דמות נשית, לבושה שמלה בצבע תכלת. היא מפנה את פניה הצידה. ברקע נראות דמויות נוספות, תיאור נוף של השדה, וכן תיאור של אזור ירוק, מעין בוסתן.

סגנון הציור מושפע מן האמנות הפוסט-אימפרסיוניסטית ומסגנונם של אנרי רוסו, פול גוגן ואחרים, בעיקר התיאור האתנוגרפי של הדמויות וסקאלת הצבעים החמה של הציור. הדמויות הכבדות מתוארות בקו גס וכללי. ניתוח של הקומפוזיציה עשוי אף להצביע על קשר בין הגוף הכבד של הפלאחים לבין תיאור הנוף. בעיקר מתבטא הדבר בדמיון שבין רגלי הגבר לבין ערמות החציר או הגבעות.

ראו גם
------

* נושאת האלומות

קישורים חיצוניים
----------------

* "מנוחת צוהריים(הקישור אינו פעיל)" באתר מוזאון תל אביב לאמנות