recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מסוגלים** הוא מוסד טיפולי וחינוכי לילדים עם מוגבלות שכלית התפתחותית בתפקוד נמוך, הפועל בירושלים, באר שבע ובערים נוספות. במוסד מטופלים בקביעות מאות תלמידים על הרצף האוטיסטי.

היסטוריה ופעילות
----------------

המוסד הוקם בשנת 2016 על ידי איש התקשורת אבי מימרן ובת זוגו מיכל, בשותפות עם ישראל רייסנר יו"ר עמותת שתילים, ונותן מענה למאות ילדים עם רמות שונות של אוטיזם, בדגש על תפקוד נמוך.

לאורך השנים שיתף הארגון פעולה עם ארגונים פרטיים וממשלתיים שונים למען זכויות האוטיסטים. בשנת 2017 פעל הארגון לתמיכה בחוק שהוצע על ידי יאיר לפיד למען האוטיסטים, וכתוצאה מכך חברי קואליציה נמנעו מהצבעה כנגד החוק והחוק עבר.

ארגון מסוגלים מפעיל בירושלים מלונית חינמית לילדים ונערים על הרצף האוטיסטי וכוללת פנימייה, חדר אוכל, מרכז צפייה ומשחקיה. במלונית מתארחים מדי שנה מאות ילדים ברמות תפקוד שונות לפרקי זמן קצרים וארוכים, כדי לאפשר לבני משפחתם לנהל חיי שגרה תקינים. המלונית פעילה החל משעות סיום הלימודים ועד לבוקר שלמחרת, ובימי חופש היא פעילה לאורך כל שעות היממה. רוב פעילות המלונית מתופעלת על ידי מתנדבי הארגון.

בנוסף הארגון עורך לאורך השנה נופשים למאות אימהות לילדים על הרצף האוטיסטי, וכן ימי עיון ולמידה ומפגשי תוכן וייעוץ חינוכי עם אנשי מקצוע.

בימי החופש הגדול ובמועדי השנה עורך הארגון נופשונים למאות ילדים ונערים על הרצף האוטיסטי, בהם הילדים נלקחים לפעילויות ואטרקציות ושנות, לצורך פינוי זמן למנוחה לבני משפחותיהם. בין היתר נערך נופשון בחגי פסח, סוכות חנוכה ובחופשת יולי-אוגוסט. בשנת 2020 קיים הארגון נופשון ליותר מ-400 ילדים.

בנוסף הארגון מפעיל מספר אנשי מקצוע וחשמלאים ושיפוצניקים אשר מתמחים בהתאמת בתים פרטיים ומוסדיים לאירוח ילדים על הרצף האוטיסטי ובעלי תפקוד נמוך, כגון הגבהת ומיגון שקעי חשמל, מנגנוני נעילת ברזים, דלתות, חלונות ועוד. כמו כן הארגון פועל מול גורמים ממשלתיים כדי לקדם הקמה של מנהלת ממשלתית לטיפול באנשים עם מוגבלות, שתרכז את צורכיהם בין משרדי הממשלה השונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מסוגלים
* מסוגלים, ברשת החברתית פייסבוק
* מסוגלים, באתר "גיידסטאר ישראל"
* מסוגלים, באתר כל זכות

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנדי גרוזמן, מפתיע: אבי מימרן ויאיר לפיד משלבים ידיים, באתר בחדרי חרדים, ‏30 ביוני 2016
2. ↑  כשאבי מימרן ראיין את רעייתו מיכל על בנם איציק, באתר כיכר השבת, ‏18 ביוני 2018
3. ↑  חדשות 13, אבי מימרן בראיון אצל אברי גלעד, באתר יוטיוב, ‏12 ביוני 2022
4. ↑  שימי פרקש, סיפורם של המלאכים שעשו מהפכה בחייהם של מאות משפחות, באתר בחדרי חרדים, ‏26 בפברואר 2020
5. ↑  אמילי ערוסי, אבי המהפכה: השדרן החרדי אבי מימרן בקרב למען בנו האוטיסט, באתר ישראל היום, ‏9 ביוני 2020
6. ↑  אביחי חיים, הצעה: להקים מנהלת לטיפול באנשים עם מוגבלות, באתר שווים, ‏24 באוקטובר 2022
**קרמל** (בערבית: **سكر بنات**, Sekkar banat) הוא סרט דרמה לבנוני משנת 2007 וסירטה הראשון של הבמאית והשחקנית נאדין לבקי. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-20 במאי 2007 בפסטיבל הקולנוע בקאן.

הסרט הופץ בלמעלה מ-40 מדינות וקיבל שבחים וחשיפה בינלאומית. הסרט מספר את סיפוריהן של חמש נשים לבנוניות ועוסק בנושאים כמו אהבה אסורה, מסורות מחייבות או זקנה. ייחודיותו של הסרט היא בכך שהוא מציג את ביירות כעיר שוקקת ומלאת תרבות במקום להציגה כעיר המלאה הריסות ממלחמה.

כותרת הסרט "קרמל" מתייחסת לשיטת הסרת שיער בסוכר המומס עם מים ומיץ לימון שמומחשת בסרט בו השחקניות הראשיות עובדות במכון יופי. לדברי לבקי המשמעות של קרמל מייצגת גם את הרעיון של "מתוק ומלוח, מתוק וחמוץ" - העובדה שיחסים יומיומיים יכולים להיות לעיתים דביקים מדי ולא נעימים, אבל בסופו של דבר האינטרס של האחווה המשותפת בין הדמויות הנשיות מנצח.

תקציר העלילה
------------

העלילה נסובה על חייהן של חמש נשים לבנוניות: ליילה (נאדין לבקי) העובדת בסלון יופי בביירות יחד עם שתי נשים אחרות, נסרין (יסמין אל-מארסי) ורימא (ג'ואנה מוקראזל). לכל אחת יש את הבעיה שלה בחיים: ליילה תקועה במערכת יחסים ללא מוצא עם גבר נשוי; ניסרין העומדת להינשא איבדה את בתוליה בעבר לגבר אחר, שעה שקיום יחסי מין לפני הנישואים אינו מקובל במשפחתה השמרנית; רימה נמשכת לנשים; ג'מאל היא לקוחה קבועה ושחקנית שאפתנית החוששת להזדקן; רוז, תופרת העובדת בחנות הסמוכה לסלון היא אישה זקנה שהקדישה את חייה לטיפול באחותה המעורערת בנפשה, לילי, וכעת מצאה את אהבתה הראשונה. 

הסרט אינו מתייחס לאף אחד מהבעיות הפוליטיות בלבנון או למלחמה האחרונה שהתרחשה שם, אלא מציג את החיים השוקקים בלבנון ואת בעיותיהם היומיומיות של האנשים החיים בה.

הפקה
----

צילומי הסרט הסתיימו תשעה ימים לפני שפרצה מלחמת לבנון השנייה והקרנת הבכורה שלו בקאן הייתה שנה מאוחר יותר. חנות בגדים ישנה בביירות הפכה לסלון היופי שבו צילומי הסרט התקיימו. קרוליין לבקי, אחותה של נאדין, הייתה מעצבת התלבושות. מוזיקת הסרט הולחנה על ידי חאלד מוזאנאר. זמן קצר לאחר הפצת הסרט לבקי נישאה לו.

ביקורות
-------

הסרט קיבל ביקורות חיוביות ממבקרים ברחבי העולם. ב-3 ביולי 2009, אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח כי 92% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורות חיוביות, ציון המבוסס על 67 ביקורות. הסרט הוגדר כ"קרמל הוא גם מחקר תרבותי ממולח וגם דרמה קומית מקסימה מטירונית מוכשרת". Metacritic נתן לסרט ציון של 70/100, ציון המבוסס על 17 ביקורות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרמל

* "קרמל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "קרמל", באתר נטפליקס

* "קרמל", באתר AllMovie (באנגלית)

* "קרמל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "קרמל", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "קרמל", באתר Metacritic (באנגלית)

* "קרמל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הלחמה
**הלחמה** (אינוך) היא שיטה לחבר בין שתי מתכות בעזרת מתכת נוספת אל-ברזלית, הנקראת לַחַם, שהיא בעלת נקודת התכה נמוכה מזו של המתכות המתחברות ובעלת הרכב כימי שונה. 

צינורות מולחמים
מפרידים בין **הלחמה רכה** (Soldering) שבה משתמשים בלחם שנקודת ההתכה שלו נמוכה מ-450 צלזיוס, ו**הלחמה קשה** (Brazing) שבה נקודת ההתכה של הלחם מעל נקודה זאת. 

משתמשים בהלחמה רכה כדי לחבר בין רכיבים אלקטרוניים ומעגל מודפס, ובהלחמה קשה בחיבורי צנרת במערכות קירור, מיזוג אוויר ושרברבות.

הלחמה שונה מריתוך שבו המתכות מחוברות ישירות, ללא חומר מתווך.[דרוש מקור] נקודת ההתכה הנמוכה של הלחם משאירה את המתכות המחוברות שלמות כאשר הלחם מותך.

הלחמה מבוססת על התכת חומר בחום, אשר נוזל בין חלקי המתכת המוצמדים ובהתקררותו מאחה אותם.
החומר המשמש להלחמה הוא בדרך כלל מתכת רכה וניתכת בקלות כבדיל או נחושת, ומשתמשים במלחם חשמלי או במלחם בעל להבת גז להתכתה.

תופעות לוואי
------------

תהליך ההלחמה גורם לחימום החומר שמבקשים להלחימו, בנוסף ללחם. חימום אותו חומר עלול לשנות את הרכבו הכימי, ובכך ליצור אזור מושפע מחום.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **הלחים** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **הלחמה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לחם** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הלחמה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282648805171
* BnF: cb11952371q (data)
* GND: 4036162-7
* LCCN: sh85016634
* NKC: ph124843

 |
ההיכל בדגם המשכן בתמנע
מיקום ההיכל בדגם המשכן
**ההיכל** (או ה**קודש**) היה חדר בבית המקדש ועמד בין הדביר (או "קודש הקודשים") לאולם. בהיכל ניצבו מזבח הקטורת, שולחן לחם הפנים והמנורה.

מבנה ההיכל
----------

בבתי המקדש אורכו של ההיכל היה 40 אמות ורוחבו 20 אמות.

בין ההיכל, שהוגדר כ'קודש', ובין הדביר, שהוגדר 'קודש קודשים', הייתה מחיצה. במשכן הייתה זו הפרוכת. בבית ראשון נבנה במקום קיר שנקרא אמה טרקסין, ובבית שני, מחמת גובהו הרב, בניית קיר ברוחב אמה בלבד הייתה משימה בלתי אפשרית, וכן מחמת הספק האם קדושת רצועת שטח זו היא כקדושת ההיכל או כקדושת קודש הקודשים, תלו בוני הבית שתי פרוכות בשני צידי האמה הנקראת אמה טרקסין, כשהפרוכת החיצונה מקופלת מעט בדרום, והפנימית בצפון, באופן שנוצר ביניהן מסדרון מעבר מן ההיכל לקודש הקדשים.

לדעת רבי יוסי, הפסוק "והבדילה הפרכת לכם בין הקדש ובין קדש הקדשים" מלמד שהייתה רק פרוכת אחת בעובי אמה, מכיוון שבפסוק כתוב 'פרוכת' בלשון יחיד.

בין ההיכל לאולם היו זוג דלתות מוזהבות, שנפתחו כלפי פנים.

שימושו של ההיכל
---------------

ההיכל הכיל את רוב כלי הקודש העיקריים:

בדרומו הייתה המנורה - כלי המאור של המקדש; המנורה הודלקה בכל יום בשעת בין הערביים ודלקה עד הבוקר.

בצפונו היה השולחן - עליו היה מונח לחם הפנים, שהוחלף בכל שבת.

באמצעו, אך משוך קמעה לכיוון מזרח, היה מזבח הזהב - עליו היו מקטרים את הקטורת, ומזים עליו מהחטאות הפנימיות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אם כי לעיתים השילוב של ההיכל והדביר, או המבנה כולו, נקרא בשם הסתמי "היכל"

| חלקי בית המקדש השני |
| --- |
|       |
| 

צפון
**החיל**
**הסורג**
**עזרת נשים**
לשכת העצים
לשכת הנזירים
לשכת השמנים
לשכת המצורעים
**שער ניקנור**
**העזרה**
**המזבח**
**כבש**
**הכיור**
**בית המטבחיים**
**הדביר**
**האולם**
**ההיכל**
**1**
**2**
**2**
**3**
**לשכת**
**הגזית**
**בית**
**המוקד**
**4**
**4**
**5**
**6**
**7**
**א**
**ב**
**ג**
**ד**
**ה**
**ו**
**ז**
**ח**
**ט**
**י**
**י**
 |
|       |
| מקרא |
| **1.** לשכת הפרווה   **2.** בית החליפות   **3.** לשכת פרהדרין   **4.** בין האולם ולמזבח   **5.** תאים   **6.** מסיבה   **7.** אחורי בית הכפורת |
| שערי המקדש |
| **א.** שער עזרת נשים   **ב.** שער העליון   **ג.** שער הדלק   **ד.** שער הבכורות   **ה.** שער המים
**ו.** שער יכניה / הניצוץ   **ז.** שער הקרבן   **ח.** שער הנשים   **ט.** שער השיר / המוקד   **י.** שער בלי שם |
**טימו טאיניו** (בפינית: **Teemu Tainio**; נולד ב-27 בנובמבר 1979) כדורגלן עבר פיני יליד העיר טורניו. טאיניו שיחק במגוון תפקידים, קשר הגנתי, קשר התקפי ואף כקיצוני. הוא היה ידוע ברוח הלחימה שלו והתיקולים החזקים שלו, לכן גם הוא סבל מפציעות משניות במהלך הקריירה שלו.

קריירה
------

טאיניו הועלה לקבוצת הבוגרים במועדונו הראשון מעיר הולדתו, טי פי - 47 (TP-47), במסגרת הליגה השלישית הבכירה בפינלנד, כבר בגיל המדהים 14. הוא הוחתם בידי קבוצת האקה מהליגה הפינית הבכירה לעונת 1996. טאיניו הצטרף למועדון הצרפתי אוקזר בשנת 1997, ובילה שם 8 שנים. הוא זכה בגביע הצרפתי פעמיים עם אוקזר, וגם הצליח לצבור קצת ניסיון בליגת האלופות. במהלך שהותו הארוכה במועדון, הוא סבל לאורך כל התקופה מפציעות חוזרות, דבר שכנראה מנע ודחה ממנו את המעבר לקבוצות בחירות יותר מהליגות המובילות של אירופה.

כאשר חוזהו של טאיניו עם אוקזר הסתיים ב-2005, הוא להיות שחקן חופשי. בינואר 2005, הוכרז על מעברו לטוטנהאם, המועדון שאותו העריץ מילדותו. בטוטנהאם הוא חתם על חוזה לארבע שנים, בקיץ 2005. הוא הפך להצלחה מסחררת ומהירה בקרב האוהדים והמאמן מרטין יול כבר במהלך משחקי קדם העונה, וכך קנה את מעמדו הקבוע בהרכב הפותח של הקבוצה, כבר בעונתו הראשונה, בה שיחק בתפקידים שונים בקישור. טאיניו כבש את שערו הראשון בשביל קבוצתו החדשה בדצמבר 2005 במשחק נגד ניוקאסל בפרמייר ליג, במגרשו הביתי, וויט הארט ליין.

הוא הצטרף לסנדרלנד ב-23 ביוני 2008. בעת שחתם טאיניו בקבוצתו החדשה הפך להחתמתה הראשונה באותו הקיץ וגם לשחקן הפיני הראשון אי פעם בסנדרלנד. בשנת 2009 הושאל לקבוצת ברמינגהאם סיטי ובשנת 2010 חתם בקבוצת אייאקס אמסטרדם. לאחר עונה אחת עבר לקבוצת ניו יורק רד בולס ובשנת 2013 חתם בקבוצת ה.י.ק. הלסינקי שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2014.

טאיניו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פינלנד ב-5 בפברואר 1998, נגד נבחרת קפריסין, ובמהלך שנות ה-2000 הפך להיות שחקן הרכב בנבחרת. כיום הוא נחשב לעיתים השחקן הטוב ביותר בנבחרת, ולעיתים קרובות הוא מוזכר כקפטן הבא של הנבחרת. בעיית הפציעות של טאיניו גרמו לכך שהפסיד גם משחקים רבים וחשובים עבור מולדתו.

תארים
-----

* הגביע הפיני: 1997
* הגביע הצרפתי: 2002/2003, 2004/2005

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טימו טאיניו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק במשפר ייצור בתי התפילין, עם הערך "חיים כסאר (בן שמואל)", העוסק במחבר פירוש "שם טוב" על משנה תורה.

מארי **חיים בן סלימאן כסאר** (ה'תרי"ט – חשוון ה'תרע"ב, 1859 – 1912) היה רב תימני, בלשן, משורר ומעתיק ספרים. ידוע במיוחד בשל פועלו לשיפור ייצור בתי התפילין בתימן.

ביוגרפיה
--------

נולד לסלימאן בן שכר כסאר ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן.

בשנת ה'תרכ"ח (1868), בהיותו בן 9, התייתם מאביו, וגיסו (בעל אחותו סלאמה) הגביר שלום כסאר טיפל בו וחיתן אותו עם ביתו ג'נא.

למד אצל מארי חיים קורח. אהב את לימוד התורה, ופעל רבות בחיפוש כתבי יד עתיקים ונוסחאות ישנות בגניזות. בעיקר חיפש קטעי גניזה של פירושי רס"ג ופירוש הרמב"ם למשנה. העתיק ספרים רבים מכתבי היד שמצא, והקפיד להעתיק על פי מסורת תימן הקדומה. בכך הוא דמה למארי יחיא קאפח, שגם עסק בדברים אלה. בגיל 18 למד צורפות, וממנה התפרנס.

היה ראש בית הכנסת בית אלכסאר. כתב פירושים לתורה, לתרגום אונקלוס, ושירים.

כתב עליו אחיינו הרב עמרם קורח:

> 
> הולך תמים ודובר צדק... הזמן יקר אצלו... שינה בעיניו איננו רואה בתחילת הלילה , וליבו ער בסוף כל לילה... שונא את הרבנות והשררה, מכבד את הבריות ומתרחק מרדיפת כבוד ויוהרה. נתן אל ליבו לדקדק במעשה התפילין... זכה וזיכה את הרבים, זכ"ר [=זכות הרבים] תלוי בו.
> 
> 
> 
> — הרב עמרם קורח, **סערת תימן**, עמודים נ"ז-נ"ח
> 

נפטר בצנעא בשנת ה'תרע"ב (1912), בגיל 53.

שיפוץ התפילין
-------------

פועלו המרכזי של מארי חיים היה שיפוץ ייצור בתי התפילין בתימן. עד תקופתו בתי התפילין לא היו מיוצרים בצורה מספיק מרובעת, לא היו מיושרים, החריץ בין בתי התפילין של ראש לא היה עמוק מספיק, והבתים היו עשויים מעור דק שמתקלקל והורס את צורת הבית.

במקום כלי העץ המקובלים הוא הכין בעצמו כלים מיוחדים ממתכת, ובהם ייצר תפילין מיושרות וחזקות. כלי עבודתו כוללים מלחציים, מערכת תבניות נחושת, ודסקיות ליצירת החריצים בין הבתים. את כלי עבודתו קנה החוקר קרל רתיינס, הוא מכרם לזלמן שוקן, שהשאיל אותם למוזיאון בצלאל.

כתב פיוט על הכנת בתי התפילין. בפיוט 13 בתים, ובכל בית 8 שורות.

משפחתו
------

היו לו שתי בנות. אחיינו הוא הרב הראשי האחרון לתימן, הרב עמרם קורח. נכדתו נישאה לרב שלום יצחק הלוי מקריית אונו, ובן נינו הוא הרב משה צארום מירושלים.

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר משה גברא, **אנציקלופדיה לחכמי תימן**, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 277

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  ד"ר משה גברא, **אנציקלופדיה לחכמי תימן**, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 277
2. ↑  הרב עמרם קורח, **סערת תימן**, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), עמודים נ"ז-נ"ח
3. 1 2  פרופ' זוהר עמר, **הרב חיים כסאר ושיפור ייצור התפילין בתימן**, בתוך: אדם בן נון (עורך), **תהודה**, גיליון 32, בהוצאת האגודה לטיפוח חברה ותרבות, נתניה ה'תשע"ז (2017), עמודים 22–33

| תקופת חייו של הרב חיים כסאר על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007525166105171

 |
הפטריארך תיאופילוס השלישי מירושלים
הפטריארך תיאופילוס השלישי מירושלים בפגישה עם מתאם פעולות הממשלה בשטחים איתן דנגוט. עוד בתמונה, ראש המנהל האזרחי, תא"ל מוטי אלמוז, ומח"ט עציון, אל"ם יניב אלאלוף
**תיאופילוס השלישי מירושלים** (ביוונית: **Θεόφιλος Γ΄ Ιεροσολύμων**; נולד ב-4 באפריל 1952) הוא הפטריארך של הכנסייה היוונית אורתודוקסית בירושלים. תוארו הרשמי הוא "פטריארך עיר הקודש ירושלים וכל ארץ ישראל, סוריה, ערב, עבר הירדן, כנא שבגליל, וציון הקדושה".

תולדות חייו
-----------

תיאופילוס נולד במסניה, בדרום מערב הפלופונסוס ביוון בשנת 1952. שם נעוריו היה איליאס ייאנופולוס (Ηλίας Γιαννόπουλος). בשנת 1964 הוא עקר לירושלים והחל ללמוד בבית הספר של הפטריארכיה. הוא סיים לימודיו התיכוניים בשנת 1970 ובאותה שנה מונה לנזיר בכנסייה. שמו החדש, תיאופילוס, נקבע על ידי הפטריארך בנדיקטוס. הוא שימש כארכידיקון לפטריארך בנדיקטוס. בין השנים 1991–1996 הוא שימש ככומר הכנסייה בכפר כנא בגליל. בשנת 1997 נשלח כשליח הכנסייה לקטר כדי לסייע לבני הקהילה הפלסטינים העובדים שם.

תיאופילוס למד תאולוגיה באוניברסיטת אתונה והשלים לימודי תואר שני באוניברסיטת דורהם באנגליה. הוא אף למד באוניברסיטה העברית בירושלים. בנוסף לשפת אימו, יוונית, הוא אף דובר אנגלית, ערבית ועברית. בין השנים 2000–2003 הוא שימש כשליח הכנסייה לפטריארכיה של מוסקבה, אולם כמעט ולא נכח בעיר. בשנת 2003 שב בשליחות הכנסייה לקטאר. בטרם התמנה לתפקיד הפטריארך, שימש תקופה קצרה בתפקיד הארכיבישוף של תבור.

ב-22 באוגוסט 2005 נבחר תיאופילוס לתפקיד הפרימאט ה-141 של הכנסייה היוונית אורתודוקסית בירושלים, על ידי הסינוד הקדוש של ירושלים, ומינויו אושר על ידי הסינוד הכללי האורתודוקסי בקונסטנטינופול. ב-24 בספטמבר 2005 הודיעה הממלכה ההאשמית על תמיכתה במינוי, כאחת משלוש הממשלות אשר הכנסייה היוונית אורתודוקסית בתחומן כפופה למרותו. טקס כניסתו לתפקיד נערך ב-22 בנובמבר 2005, למרות התנגדות ממשלת ישראל למינויו. תיאופילוס מונה לתפקידו לאחר הדחת הפטריארך אירינאוס הראשון על רקע חשדות לאי-סדרים במכירת קרקעות כנסייה ליהודים. בטקס הכתרתו לפטריארך נכחו שליחים מכל קהילות הכנסייה היוונית אורתודוקסית במזרח התיכון ומכובדים רבים, בהם נשיא יוון, ונציגי ממשלות ירדן, קטר, והרשות הפלסטינית.

ביום 16 בדצמבר 2007 החליטה ממשלת ישראל, בהחלטתה מס' 2775, להכיר בתיאופילוס השלישי כפטריארך היווני-אורתודוקסי של ירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאופילוס השלישי** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של הפטריארכיה היוונית אורתודוקסית בירושלים
* יהודה יפרח, כמה צריך לשלם כדי להתמנות לפטריארך?, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 29 ביולי 2011, פורסם במקור ראשון
* תומר זרחין, רפי איתן, הפטריארך היווני והחשדות לשוחד, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  עותק מאתר jerusalem-patriarchate.info
2. ↑  משה ברדה, ‏סוגיית ההכרה של ממשלת ישראל בפטריארך היווני-האורתודוכסי של ירושלים הנבחר תיאופילוס ג'אנופולוס, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 7.1.2008
מפת נולי של אזור פיאצה דל פופולו
מפת נולי של אזור הפנתיאון ברומא
**ג'אמבטיסטה נולי** (באיטלקית: **Giovanni Battista Nolli**; וכן **ג'ובאני בטיסטה** - **Giovanni Battista**; ‏9 באפריל 1701 – 1 ביולי 1756) היה אדריכל ומודד איטלקי שיצר את מפת רומא ("**מפת נולי**" מ-1748) שהציגה מרחבים בנויים ופתוחים, ציבוריים ופרטיים.

קורות חייו ופועלו
-----------------

נולי נולד בעיר קומו באיטליה ולאחר מכן עבר לרומא הודות לחסותן של משפחות האצולה אלבאני וקורסיני. הוא ידוע בעיקר בזכות תוכנית המיפוי של רומא (Pianta Grande di Roma). הסקר והמדידות החלו בשנת 1736 והמיפוי הושלם ופורסם ב-1748. המפה שנוצרה, שנודעה בשם "מפת נולי", מורכבת מ-12 תחריטים המצטרפים יחד למפה שגודלה הוא 176x208 סנטימטר. עיקר התמיכה במיפוי הגיעה מהאפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר שביקש לקבע ולהבהיר את גבולות 14 הרבעים של העיר. האפיפיור הוא שהתיר את הכניסה למתחמים סגורים, כנסיות, ארמונות ומנזרים, והמפה הוקדשה לו. הדפסת קטעי המפה, כולל האיורים המעטרים אותה, נעשתה בעזרת האדריכל ואמן ההדפסים פיראנזי.

**מפת נולי** מסתמכת על מפות קודמות, בהן זו של בופליני (Bufalini) (איט') משנת 1551, אך תוך חידושים חשובים. נולי ערך את המפה בהכוונה לצפון, ולא למזרח כפי שהיה מקובל עד זמנו, בהסתמכותו על מצפן כדי להבין את הטופוגרפיה של העיר. גם נולי, בדומה לבופליני, יצר את המפה באמצעות ייצוג שטחים בנויים עם רחובות ובניינים מוצללים, אך יצר הבחנה בולטת לעין בין שטחים בנויים ופתוחים, הן במרחב העירוני והן בתוך גבולות מבנים פרטיים. מפת נולי מציגה בשחור את המבנים, ובלבן – את המרחב הציבורי של העיר. וכך המבנים מגדירים את המרחב הפתוח, והמרחב הפתוח – את המבנים. כמו כן סימן פרטים משניים בשטחים ציבוריים פתוחים, כגון העמודים בכיכר פטרוס הקדוש בוותיקן ובקדמת הפנתיאון ברומא, ואף חללים קטורים בתוככי מבנים סגורים. המפה בדיוקיה השיגה שיפור משמעותי בהצגת פרטים, דוגמת חוסר הסימטריה של המדרגות הספרדיות. 

בעקבות מפת נולי נוצרו והוצבו לוחות חרותים לציון שמות רחובות ואתרים, ויש מהם שהשתמרו לדורות. המפה שימשה בתכנון הממשלה האיטלקית של העיר רומא וכן כבסיס למיפוי העיר עד שנת 1970.

ראו גם
------

* מפת טורגו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'אמבטיסטה נולי** בוויקישיתוף
* The Interactive Nolli Map Website באתר אוניברסיטת אורגון
* אתר מפות נולי של אוניברסיטת ברקלי
* אתר המתאר רישומים של מפות נולי

  

קטע ממפת נולי המראה את טירת סנטאנג'לו הסמוכה לקריית הוותיקן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15376401q (data)
* GND: 119249588
* ISNI: 0000 0001 1862 6288
* LCCN: n84112470
* NKC: mzk2008469406
* NLA: 35861912
* NTA: 256392749
* RKD: 338758
* SNAC: w64339cw
* SUDOC: 085765112
* Trove: 1120736
* ULAN: 500012518
* VcBA: 495/118633
* VIAF: 100170350
* WorldCat: lccn-n84112470

 |
ילדים במושבי בטיחות
**מושב בטיחות** משמש להושבת תינוק בכלי רכב כדי למנוע תזוזה בעת תאונת דרכים או עצירה פתאומית. מושב הבטיחות רתום לרכב באמצעות חגורת הבטיחות של הרכב וכולל חגורות לרתימת הילד אליו. במדינות רבות השימוש במושב בטיחות לתינוקות מחויב על-פי חוק.

את מושב הבטיחות ניתן להתקין במושב האחורי או הקדמי, כשהוא מופנה לכיוון הנסיעה (לחזית הרכב) או לאחור. לפי ארגון בטרם, מומלץ להושיב תינוקות במושב בטיחות כשפניהם לאחור (כנגד כיוון נסיעה) עד גיל שנתיים. כמו כן, אין להתקין את מושב הבטיחות במושב הקדמי אם מותקנת בו כרית אוויר, אלא אם כן נותק המנגנון להפעלתה. 

החוק הראשון במדינה של ארצות הברית שחייב שימוש במושב בטיחות חוקק בטנסי בשנת 1978 ועד 1985 אומצו חוקים כאלו בכל מדינות ארצות הברית. מאז אימוץ החוקים ירד מספר הילדים הקטנים שנהרגו בתאונות דרכים במעל 50%. עם זאת, מחקרים הראו שרוב ההורים אינם משתמשים במושבי הבטיחות באופן נכון. כן נמצא שילדים רבים נפגעו בעת שנישאו במושב בטיחות מחוץ לרכב. בשנים 1990-1997 נהרגו שלושה תינוקות מנפילה ממושב בטיחות שהונח במקום גבוה ו-15 תינוקות נהרגו מחנק לאחר שמושב הבטיחות בו הונחו התהפך על משטח רך.

החוק במדינת ישראל
-----------------

על-פי תקנה 83א לתקנות התעבורה, התשכ״א–1961, חלה חובת הושבת ילד עד גיל 3 במושב בטיחות תקני, וילד עד גיל 8 במושב בטיחות או מושב מגביה ("בוסטר"). עד גיל שנה על גב מושב הבטיחות להיות מופנה נגד כיוון הנסיעה (הפנים של הילד פונות לאחורי הרכב). 

במונית, מותר להושיב עד שני ילדים על ברכי מבוגרים במושב האחורי ללא מושב בטיחות, ובתנאי שהילדים מתחת לגיל חמש. במקרה זה על המבוגר להיות חגור ואין לחגור את הילד כלל. כמו כן, גם באוטובוס ובאופנוע אין חובה לחגור ילד במושב בטיחות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מושב בטיחות** |

* אתר ארגון "בטרם"
* רונית הראל, לא בכל מחיר | קניתם מושב בטיחות משומש? ייתכן שילדכם אינו מספיק מוגן, באתר TheMarker‏, 25 בדצמבר 2015
* אתר למנויים בלבד דני בר-און, למה הורה עייף ועצבני צריך דוקטורט כדי להתקין כיסא פשוט באוטו?, באתר הארץ, 1 בפברואר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shital N. Parikh, Lindsay Wilson, Hazardous use of Car Seats Outside the Car in the United States, 2003-2007, Pediatrics, July 5, 2010
2. ↑  הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, באיזה מושב בטיחות משתמשים בכל גיל?, באתר רלב"ד ASK, ‏10/05/2021
**יהושע גרוס** (נולד ב-1937), הוא שופט בדימוס, כיהן כסגן נשיא בבית המשפט המחוזי בתל אביב.

חייו
----

גרוס הוא יליד תל אביב ובוגר תיכון עירוני א' בתל אביב. מוסמך הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים (בהצטיינות). בעל רישיון עריכת דין משנת 1964, עורך דין עצמאי בשנים 1964 עד 1975. גרוס כתב מאמרים בעיתון הארץ בין השנים 1974 – 1975.

בשנת 1975 נתמנה גרוס לשופט בית משפט השלום בתל אביב. ב-1979 נתמנה שופט בפועל בבית המשפט המחוזי בתל אביב, ובשנת 1980 קיבל מנוי של קבע כשופט מחוזי. ב-1993 נתמנה כראש הרכב ערעורים (אזרחיים ופליליים) ובשנת 2000 נתמנה כסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב. פרש לגמלאות ב-2007.

מחבר הספרים "כבודו מלא אולם" (חידודי לשון בתחום המשפט), ו"אולם ומלואו".
עם פרישתו פורסם לכבודו הספר "משפט וספר" המכיל מאמרים של שופטים ופרופסורים בתחום זה, בעקבות השתלמויות בנושא "משפט וספרות" שהשופט גרוס מנהל במכון להשתלמות שופטים.

חיבר מאמרים רבים בנושאים משפטיים ובהם: "תכונות השופט" (המשפט, ביטאון המכללה למנהל - 1996) "על שופטים ופרקליטים במחזות שייקספיר" (הפרקליט, 1993) "סמכות בית המשפט המחוזי בענייני מזונות של בני זוג מוסלמים ונוצרים (הפרקליט, 1982), "מסמך בכתב לפי סעיף 8 לחוק המקרקעין" (הפרקליט, 1974), "בית-המשפט והאקדמיה".

משפטים מפורסמים אותם ניהל: צ'רלי ביטון, המרכז הרפואי בהרצליה, ד"ר קראוס, האחים אלפרון, מרסל פדידה (מנהלת בית-אבות), רייש ומזרחי (רצח בארצות הברית), שגרירות קנדה (חסינות דיפלומטית), הרצל אביטן (רצח רוני ניצן), דוד אפל, השגריר המצרי (חסינות דיפלומטית).

ב-1994 התמנה כיו"ר הוועדה לעיון בתיקי בתי-המשפט.

משמש כיום סגן נשיא ארצי ויו"ר סניף תל אביב של אגודת הידידות ישראל-אמריקה. יו"ר ועדת אימוצים, ועדת ערר לפי חוק השבת נכסים של נספי שואה, ועדת האכיפה המינהלית על פי חוק ניירות ערך. כמו כן, עד לשנת 2014 שימש כיו"ר ועדת הבחירות המרכזית של מפלגת הליכוד.

לגרוס ולרעייתו רינה שני בנים. אורן, פרופסור למשפט בינלאומי בבית הספר למשפט של אוניברסיטת מינסוטה. דרור, בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהוראה במכללת בית ברל.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהושע גרוס, באתר הרשות השופטת
* דורית גבאי, שופט עם חיוך, באתר nrg‏, 1 במרץ 2002
* השופט יהושע גרוס פורש ממערכת המשפט אחרי 32 שנה של הומור ושנינה, באתר גלובס

הערות שוליים
------------

1. ↑  תואר דוקטור לפילוסופיה, דבר, 15 ביוני 1964
**המרוץ הארקטי של נורווגיה** (באנגלית: **Arctic Race of Norway**) הוא מרוץ אופני כביש בצפון נורווגיה, באזור שמצפון לחוג הארקטי ונקרא על שמו. המרוץ מתקיים מדי שנה למשך ארבעה ימים בחודש אוגוסט, כשהטור הראשון התקיים בין התאריכים 8-11 באוגוסט 2013. המרוץ נחשב לחלק ממרוצי "טור אירופה" מטעם האיגוד הבינלאומי לאופניים (UCI) ומדורג מאז 2015 בדרג 2.‏HC שמאז 2020 נקרא 2.‏Pro ב-UCI ProSeries. המרוץ מתאפיין הן בעליות בכל אחד מקטעי המרוץ והן רכיבה לאורך קו החוף של הים הצפוני (או אוקיינוס הקרח הצפוני).

המנצח והחולצות
--------------

במהלך המרוץ מוענק פרס למנצח בכל קטע יומי, וחלק מהקבוצות מכוונות את מאמציהן אך ורק לזכייה בקטעים בודדים. המנצח במרוץ כולו הוא הרוכב בעל הזמן המצטבר הקצר ביותר. כדי לזכות במרוץ, על המנצח לגלות עליונות בתחומו העיקרי של המרוץ: טיפוס בהרים ("בין הפיורדים").

החולצות אותן לובשים הרוכבים במהלך המרוץ הן:

 החולצה הכחולה - הרוכב המוביל בדירוג הכללי (בעל הזמן המצטבר הקצר ביותר) לובש חולצה כחולה על מנת לזהותו.

 החולצה האדומה - הרוכב המוביל בצבירת נקודות המוענקות לרוכבים אשר חוצים ראשונים את הפסגות השונות במהלך המרוץ בקטעים ההרריים. חולצה זו נקראת גם חולצת "מלך ההרים".

החולצה הירוקה החולצה הירוקה - הרוכב אשר צבר את מרב הנקודות המוענקות במרוצי ביניים במהלך המרוץ ובמאוץ אל קו הסיום.

החולצה הלבנה החולצה הלבנה - הרוכב הצעיר, אשר גילו אינו עולה על 25 שנים (ב-1 בינואר של שנת המרוץ), בעל הזמן המצטבר הקצר ביותר.

מנצחי המירוץ
------------

 מנצחי המרוץ (2013-2018)| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2013 | נורווגיהנורווגיה תור הוסהובד | BMC |
| 2014 | הולנדהולנד סטיבן קרוויסווייק | בלקין פרו סייקלינג |
| 2015 | אסטוניהאסטוניה ריין טרמה | אסטנה |
| 2016 | איטליהאיטליה ג'אני מוסקון | קבוצת סקיי |
| 2017 | בלגיהבלגיה דילן טונס | BMC |
| 2018 | רוסיהרוסיה סרגיי צ'רנטסקי | אסטנה |
| 2019 | קזחסטןקזחסטן אלכסיי לוצנקו | אסטנה |
| 2020 | המרוץ בוטל בשל מגפת הקורונה בנורווגיה |  |
| 2021 | בלגיהבלגיה בן הרמנס | Israel Start-Up Nation |
| 2022 | נורווגיהנורווגיה אנדראס לקנסונד | Team DSM |
| 2023 | בריטניהבריטניה סטיבן ויליאמס (אנ') | ישראל - פרמייר טק |

ראו גם
------

* המרוץ הארקטי של נורווגיה 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המרוץ הארקטי של נורווגיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמו הרשמי של המרוץ נכתב באנגלית למרות שהוא מתקיים בנורווגיה
**אקדמיית הגיבורים שלי** (ביפנית: **僕のヒーローアカデミア**, בתעתיק לעברית: בּוֹקוּ נוֹ הִירוֹ אָקָדֶמְיָה) היא סדרת אנימה מסוגת פעולה והרפתקאות המבוססת על סדרת מאנגה באותו שם שנכתבה ואוירה על ידי קוֹהֶי הוֹרִיקוֹשִי (אנ').
המאנגה עובדה לסדרת אנימה על ידי סטודיו Bones היפני. העונה הראשונה בת 13 פרקים ושודרה ביפן בין 3 באפריל ל-26 ביוני 2016, העונה השנייה בת 25 פרקים ושודרה בין 1 באפריל ל-30 בספטמבר 2017, והעונה השלישית בת 25 פרקים ושודרה בין 7 באפריל ל-29 בספטמבר 2018. העונה הרביעית התחילה את שידוריה ב-12 באוקטובר 2019 ובה יש 25 פרקים.

הסדרה עוקבת אחר נער בשם איזוקו מידוריה בעולם שבו כ-80 אחוז מהאוכלוסייה נולדים עם תכונה מיוחדת או תוספת גופנית המתגלה עד גיל 4 בערך. איזוקו מידוריה הוא אחד מה-20 אחוז הנותרים והסדרה מתארת את נסיונותיו להפוך לגיבור למרות שנולד ללא תכונה.

עלילה
-----

|  |  |
| --- | --- |
|  |  ראו גם – **אקדמיית הגיבורים שלי - דמויות** |

הסדרה מתחילה כשאיזוקו מידוריה, הרואה את חברו לכיתה קטצוקי באקוגו מתעלל בחברו לכיתה. איזוקו מחליט להיחלץ לעזרתו ובאקוגו מרביץ לשניהם באמצעות כוחות הפיצוץ שלו תוך כדי שקורא לאיזוקו "דקו" (כינוי גנאי ביפנית שמשמעותו לא יוצלח או חסר כל יכולת).

לאחר מכן יש מעבר חד לאיזוקו מידוריה מההווה. הוא כבר בן 14 ובדרכו לבית הספר. בבית הספר המורה מזכיר את העובדה שאיזוקו (שנקרא לו מעתה דקו) רוצה להיבחן לבית הספר היוקרתי לגיבורים צעירים UA. באקוגו, שעדיין לומד עם דקו, מתעצבן וצוחק על דקו כי בלי כוחותיו (שנקרא להם מעתה קווירק או קוסי) בחיים לא יעבור את מבחני הכניסה.

לאחר בית הספר באקוגו וחבריו רואים את דקו רושם במחברת עליה כתוב "ניתוח גיבורים, בשביל העתיד" הם צוחקים עליו כי עתידו כגיבור חסר תכלית. באקוגו מפוצץ את המחברת שלו וזורק אותה מחלון ומייעץ לו כי אם ברצונו להיות קווירק הוא יכול להתפלל כי יהיו לו כוחות בחייו הבאים, וללכת לקפוץ מהגג.

דקו הזועם אוסף את שאריות המחברת שלו ונזכר ביום בו גילה כי אין לו קווירק. דקו הקטן ישב בחדר העבודה של הוריו וצפה בסרטון של הגיבור האהוב עליו, אול- מייט. הוא צוחק ומכריז שכשיגדל והקווירק שלו יתגלה, הוא רוצה להיות בדיוק כמוהו. לאחר מכן יש מעבר חד לרופא שאומר לו כי לעולם לא יהיה לו קווירק ומייעץ לו לשכוח מהרעיון.

הפלאשבק נגמר ודקו חוזר הביתה. בדרכו חזרה הוא נתקף על ידי נבל על שהקווירק שלו הוא להיות בצורת נוזל בצבע חאקי כהה ולהשתלט על אנשים. ככול שהקווירק של הפונדקאי חזק יותר, כך יתחזק גם הוא. למזלו של דקו, אול- מייט מגיע למקום וכולא את הנבל בתוך בקבוק שתייה.

דקו שואל את אול-מייט האם גם ללא קווירק הוא יכול להיות גיבור. אול- מייט עונה לו כי העולם מסוכן מדי ושעדיף לו להיות שוטר. מרוסק, דקו ממשיך בדרכו הביתה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הסדרה (ביפנית)
* אתר האינטרנט הרשמי של המאנגה (ביפנית)
* אקדמיית הגיבורים שלי, באתר Anime News Network (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בוקו נו הירו אקדמיה (באנגלית), באתר myanimelist
2. ↑  בוקו נו הירו אקדמיה עונה 2 (באנגלית), באתר myanimelist
3. ↑  בוקו נו הירו אקדמיה עונה 3 (באנגלית), באתר myanimelist
**חפרפרת כיס דרומית** (שם מדעי: ***Notoryctes typhlops***) היא מין של חיית כיס מהסוג חפרפרת כיס המצויה במרכזה ודרומה של אוסטרליה, באזור המדבר. זהו המין היחיד ששרד בסדרה חפרפרות כיס, לצד המין חפרפרת כיס צפונית (*Notoryctes caurinus*), מצפון-מזרח אוסטרליה.

חפרפרת זו קטנה מאוד, באורך 121 עד 159 מילימטרים ועם זנב קצר באורך 21 עד 26 מילימטרים. היא שוקלת 40 עד 70 גרם. צבעה זהוב, מוסווה על רקע החול המדברי. היא מזכירה במראה שלה חפרפרת או חפרפז גראנט, אך אינה קרובה להם אלא דומה כתוצאה מאבולוציה מתכנסת. חפרפרת הכיס ניזונה מחרקים, ובעיקר מזחלי חיפושיות ופרפרים, אך היא יכולה לטרוף גם יצורים גדולים יותר, לרבות נדלים ואף לטאות מדבר קטנות.

לנקבות החפרפרת כיסים לנשיאת צאצאים, המצויים בצידו האחורי של הגוף כך שהם לא מתמלאים בחול, ובהם שתי פטמות מה שמאפשר נשיאת שני צאצאים בלבד בו זמנית. הרגליים קצרות כשברגל הקדמית שני טפרים גדולים ושטוחים המצויים באצבע השלישית והרביעית, ואלו משמשים לחפירה קדימה. ברגל האחורית שלושה טופרים קטנים המשמשים לדחיפת אדמה לאחור במהלך החפירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חפרפרת כיס דרומית** בוויקישיתוף
* חפרפרת כיס דרומית, באתר ITIS (באנגלית)
* חפרפרת כיס דרומית, באתר NCBI (באנגלית)
* חפרפרת כיס דרומית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* חפרפרת כיס דרומית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* חפרפרת כיס דרומית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חפרפרת כיס דרומית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אל-ואקדי** (בערבית: **الواقدي**; בעברית נקרא גם: **אל-ואקידי**), או בשמו המלא **אבו עבדאללה מוחמד בן עומר בן ואקד אל-אסלאמי** (**أبو عبد الله محمد بن عمر بن واقد**; 747 – 823), היה היסטוריון ערבי מוסלמי שפעל בסוף המאה השמינית ותחילת המאה התשיעית.

מעט ידוע על חייו של אל-ואקדי. הוא נולד והתחנך באל-מדינה ועלה לגדולה כאשר שימש כמורה דרך לח'ליף הארון א-רשיד - הח'ליף העבאסי החמישי. הוא ליווה את הח'ליף בחזרה לחצרו בבגדאד, ושם חי ועבד כקאדי עד מותו.

אל-ואקדי היה אספן בלתי נלאה של סיפורים, סיפורי עם, אגדות ומיתוסים אסלאמיים. מעבודתו הענפה נותר ספרו **ספר ההיסטוריה והמלחמה** – אוסף של מסורות וסיפורים המתייחסים לימים המוקדמים של האימפריה האסלאמית. היסטוריונים מוסלמים מאוחרים יותר התייחסו בביטול אל עבודתו בתור גיבוב של אגדות עם ושקרים, אך דבר זה לא מנע מהם מלהסתמך על כתביו בכתיבת ההיסטוריה של האסלאם.

אל-ואקדי היה אחד הביוגרפים הקדומים ביותר של הנביא מוחמד. ספרים של אל-ואקידי היו מקור לספרי היסטוריה שנכתבו על ידי אחמד אבן אעת'ם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אל-ואקדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאליס רות'וון (אנ'), **אסלאם** (מתוך סדרת המבואות של הוצאת אוקספורד, 1997), ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2007. פרק 2: הקוראן והנביא, עמ' 50.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269498505171
* BIBSYS: 90338223
* BnF: cb15506017w (data)
* CiNii: DA11587193
* GND: 102372179
* ISNI: 0000 0001 2127 6733
* LCCN: n88605196
* NLG: 166586
* NTA: 073071641
* RERO: 02-A013554409
* SELIBR: 33921
* SUDOC: 083886672
* TDVİA: vakidi
* VcBA: 495/30601
* VIAF: 34759771
* WorldCat: lccn-n88605196

 |
**אלכסי אפנאסייב** (ברוסית: **Алексе́й Афана́сьев**; ‏  30 בנובמבר 1850 – 1920) היה צייר, גרפיקאי, קריקטוריסט ומאייר רוסי שהיה קשור לנודדים.

ביוגרפיה
--------

הוריו היו משרתים בחצר הקיסרית, והוא עבד במקור כשוטר.  ב-1872 החל לקחת שיעורים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות והתקבל כסטודנט שנה לאחר מכן. ב-1877 קיבל מדליית כסף על רישומיו מהטבע. מ-1887 עד 1905, הוא היה מורה בחברה האימפריאלית לעידוד האמנויות. 

בשנת 1905, לאחר מותו של קונסטנטין סאוויצקי, הוא נקרא לרשת את מקומו כמנהל המכללה לאמנות בפנזה, ליד מוסקבה. הוא התפטר ארבע שנים לאחר מכן וחזר לתפקידו כמורה בחברה האימפריאלית.

בשנים 1889 עד 1918 השתתף בתערוכות של הפרדוויז'ניקי (הנודדים). לאחר 1912, הוא סיפק רישומים למספר כתבי עת סאטיריים, הומוריסטיים וספרותיים, כולל שברים (Осколки). הוא גם צייר איורים ל"סיפורו של הצאר סלטן" ו"סיפור הדייג והדג" מאת פושקין, וכן יצירות של אלכסי טולסטוי; אבל יצירותיו הידועות ביותר מסוג זה הן, אולי, אלה של "הסוס הגבן" מאת פיוטר ירשוב רבים מאיוריו פורסמו כגלויות. מ-1894 עד 1897, יחד עם ויקטור וסנצוב, מיכאיל נסטרוב וציירים ידועים אחרים, הוא השתתף בעיטור כנסיית המושיע על הדם, ויצר רישומים לפסיפסים רבים.

הוא ככל הנראה נעלם במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
​

גלריה
-----

* פטר הגדולפטר הגדול
* חופשהחופשה
* הצגת האיקוניןהצגת האיקונין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסי אפנאסייב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brief biography Archived 2016-03-04 at the Wayback Machine @ the Sate Museum, Saint Isaac's Cathedral.
2. ↑  Brief biography @ RusArtNet.
3. ↑  Товарищества передвижных художественных выставок: a list of artists who exhibited with the Peredvizhniki.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1077623771
* ISNI: 0000 0004 5407 2114
* VIAF: 121144648415116568092
* WorldCat: viaf-121144648415116568092

 |
הרב **יהושע משה יחזקאל** (ט' בטבת ה'תר"ן, 1 בינואר 1890, בגדד - 29 בדצמבר 1978, גבעתיים) היה אב בית הדין האחרון של יהדות בגדאד, והרב הראשי הראשון של העיר גבעתיים.

תולדות חייו
-----------

נולד בבגדד, עיראק לאבי רבי משה בן יחזקאל ולצלחה. האב היה תלמידו המובהק של רבי יוסף חיים, והעביר לבני ביתו הרבה מתורתו. בצעירותו למד מפי הרב ראובן יוסף בלבול, ולאחר מכן במדרש תלמוד תורה מפי רבי מנשה שהרבני ובמדרש בית זלכה, והיה תלמידם של הרבנים יהודה פתיה ושמעון אגסי. נשא את טובה, בת הרב ששון משה דנגור. בשנת ה'תרע"ב (1912), בהיותו בגיל 22, הוסמך מפי הרב אברהם הלל ובית דינו. למד והוסמך לשחיטה על ידי הרב אליהו כנוש. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נמלט לבצרה כדי להימלט מגיוס, ושימש שם כדיין. שב לבגדד בשנת ה'תר"ף (1920), וכיהן כסופר בית הדין וכשוחט. בשנת ה'תר"ץ התמנה לדיין, להצטרף לוועד הרבני בבגדד. בשנת ה'תש"ז נתמנה לאב בית הדין.

היה ידוע גם כמוהל מומחה, ורוב התינוקות היהודים, וגם רבים מהמוסלמים, נימולו על ידו.

בי"ב באייר ה'תשי"א עלה לישראל במסגרת מבצע עזרא ונחמיה, והתגורר בירושלים. לאחר כשנה התמנה לרב העיר גבעתיים, משרה בה נשא עד לפטירתו.

ייסד בגבעתיים בית כנסת ספרדי "בית אל", לאחר שזמן רב התפילות היו נערכות בכיתת בית הספר, וכן את בתי המדרש "אמת ליעקב ותתפלל חנה" ו"פני יהושע". היה סגן יו"ר "ועד הרבנים פליטי עיראק בישראל".

נפטר בכ"ט בכסלו ה'תשל"ט, 29 בדצמבר 1978, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

ספריו
-----

* **קץ הימין** - אנציקלופדיה אלפביתית לחכמי יהדות בבל, בעיקר בדורות האחרונים. ירושלים ה'תשכ"ז. שם הספר רומז לכינוי שהדביק לו בצעירותו הרב צדקה חוצין, המבוסס על ראשי התיבות של שמו: **י**הושע **מ**שה **י**חזקאל.
* **אוזני יהושע** - ליקוט מפסקי ספרות השו"ת לפי נושאים, חידושים על התלמוד ועל ספר "זבחי צדק" לרבי צדקה חוצין ועל התנ"ך ורמזים. ירושלים ה'תשל"ב.

לקריאה נוספת
------------

* מאיר כהן, **אבירי בבל**, ה'תשע"ד, עמ' רצ-רצא.

קישורים חיצוניים
----------------

* חכם יהושע משה ע"ה, "האתר העיראקי".
* הרב הרצל חודר, סיפורי צדיקים - הרב יהושע משה, באתר YouTube.
* בן ציון רוזנפלד, הרב יהושע משה – רב העיר הספרדי הראשון של גבעתיים, בתוך ליבי במזרח

הערות שוליים
------------

1. ↑  קץ הימין עמ' צט
2. ↑  כהן כתב שהיה זה בשנת ה'תשט"ז, אך על פי עדותו (בפתיחה ל"קץ הימין", עמ' ו) היה זה כשנה לאחר עלייתו ארצה
3. ↑  ועד הרבנים פליטי עיראק בישראל, הצופה 24 ביוני 1955.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007420824205171
* VIAF: 81156495496517562502
* WorldCat: viaf-81156495496517562502

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במזל האסטרולוגי. אם התכוונתם לקבוצת הכוכבים, ראו סרטן (קבוצת כוכבים).
סמל מזל סרטן
סרטן
בול ישראלי המוקדש למזל סרטן
**מזל סרטן** הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל סרטן" הוא מי שנולד בין 21 ביוני ל-22 ביולי (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל סרטן לחודש תמוז. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל סרטן לחודש סיוון. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת באזור השמיים, המוקצה למזל סרטן האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הסרטן לבין אזור השמיים של מזל סרטן בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.

הסרטן במיתולוגיה
----------------

במיתולוגיה היוונית, הסרטן נשלח על ידי הרה כדי להפריע להרקולס במלחמתו נגד ההידרה. על אומץ ליבו, קבעה אותו הרה בכוכבים.

מזל סרטן באסטרולוגיה
--------------------

### שיוך אסטרולוגי

מזל סרטן הוא אחד משלושת מזלות יסוד המים, יחד עם מזל עקרב ומזל דגים. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקרדינליים, יחד עם מזל טלה, מזל מאזניים ומזל גדי. הכוכב השליט של מזל סרטן הוא הירח.

ראו גם
------

* גלגל המזלות
* מיתולוגיה
* אסטרולוגיה
* ארבעת היסודות

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מזל סרטן** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יצירה פרק ה' משנה י'

| גלגל המזלות |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| טלה () • שור () • תאומים () • סרטן () • אריה () • בתולה () 
מאזניים () • עקרב () • קשת () • גדי () • דלי () • דגים () |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph118042

 |
**גאורג וילהלם שטלר** (גרמנית: **Georg Wilhelm Steller**‏; 10 במרץ 1709 - 14 בנובמבר 1746), היה זואולוג ובוטנאי גרמני.

חייו
----

גאורג שטלר נולד ב-10 במרץ 1709 בווינדסהיים שבקרבת נירנברג ולמד באוניברסיטת ויטנברג. הוא עקר לרוסיה כדי לעבוד בפקולטה למדעים של סנקט פטרבורג. הוא מונה למשרת חוקר טבע במסעו השני לקמצ'טקה של ויטוס ברינג, למיפוי חופו הסיבירי של אוקיינוס הקרח הצפוני - הארקטי, ולמציאת נתיב מעבר מזרחי אל צפון אמריקה.

המשלחת הרחיקה עד איי קיאק שבאלסקה, שם היה שטלר לחוקר הטבע האירופאי הראשון שחקר את החי והצומח באזור זה. הוא גילה גם מין עורבני כחול ציצית שנקרא מאוחר יותר "עורבני שטלר".

במסע חזרה נטרפה ספינתם על אחד האיים, שבעתיד ייקרא האי ברינג על שם ויטוס ברינג, ורוב אנשי הצוות נפטרו שם מצפדינה. שאר הצוות שרד את החורף הקשה וחמק מאימת שועלי השלג שהתקיפו את המחנה. באותה תקופה חקר שטלר את מרבית בעלי החיים על הפאונה הארקטית: פרת הים שטלר, קורמורן ממושקף, אריה ים הצפוני, כלב ים הצפוני, לוטרת הים וברווז שטלר. בשל הרעב הכבד נאלצו חברי הצוות לטבוח בבעלי חיים אלו ואף הביאו מספר מינים לידי הכחדה.

באביב בנה הצוות הנותר ספינה חדשה וחזר לרוסיה. שטלר המשיך בחקר חצי האי קמצ'טקה, ובשובו לסנקט פטרבורג חלה בקדחת. הוא נפטר במחוז טיומן שברוסיה ב-14 בנובמבר 1746. יומניו פורסמו על ידי חוקר הטבע פיטר סיימון פאלאס ושימשו חוקרים ומגלי ארצות אחרים כג'יימס קוק בחוקרם את האזור הארקטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורג שטלר** בוויקישיתוף
* גאורג שטלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278671905171
* BIBSYS: 90205293
* BnF: cb123349094 (data)
* Botanist: Steller
* CiNii: DA00924043
* GND: 118753401
* ISNI: 0000 0001 0861 2480
* LCCN: n84152520
* LNB: 000222434
* NDL: 00457603
* NKC: jn20031209003
* NLG: 227784
* NSK: 000106607
* NTA: 075128977
* RERO: 02-A003862490
* SNAC: w6ng77nm
* SUDOC: 032291140
* VIAF: 82162
* WorldCat: lccn-n84152520

 |
קרסולה
**CAM photosynthesis** (ראשי תיבות של **Crassulacean acid metabolism**, "מטבוליזם של חומצת הטבוריתיים") הוא מנגנון פוטוסינתזה מיוחד שמייעל את קליטת הפחמן הדו-חמצני וקיבועו בתנאים של חום, יובש ועוצמות קרינה גבוהות תוך כדי אובדן מזערי של מים.

תהליך פוטוסינתזה רגיל מורכב משני שלבים עוקבים: שלב ראשון – קליטת האור בכלורופיל, פירוק מולקולת מים לחמצן ומימן והמרת אנרגיית האור לאנרגיה כימית במולקולת ATP. שלב שני – קליטה של CO2 דרך פתחי הפיוניות, וקיבועו אל תוך תרכובות אורגניות. במהלך קליטת פחמן דו-חמצני ישנה עלייה בקצב איבוד המים, ועל כל מולקולת CO2 שנכנסת עשויות לצאת כאלף מולקולות מים. בנוסף, בתנאים של חום ויובש פוחת ריכוז ה-CO2 משתי סיבות: האחת – בטמפרטורות גבוהות יורדת מסיסותו בכלורופלסט וזמינותו לתהליך ההטמעה נפגעת. השנייה – במצב של עקת יובש מוגבלת כניסת ה-CO2 אל העלה דרך הפיוניות, שנסגרות כדי לצמצם את התנדפות המים. 

כמו במרבית הסוגים במשפחה, העלים סוקולנטיים ותהליך הפוטוסינתזה שלהם הוא באמצעות המטבוליזם של משפחת הטבוריתיים (CAM): במינים אלה קליטת פחמן דו-חמצני בעלים מתרחשת בחושך וקיבועו לסוכרים מתקיים בשעות היום כאשר הפיוניות סגורות. מנגנון זה הוא התאמה לתנאי יובש. 

בצמחי CAM נפתחות הפיוניות לקליטת ה-CO2 ולאגירתו בחושך, **במהלך הלילה**, וקיבועו במעגל קלווין אל תוך תרכובות אורגניות (סוכרים) מתבצע **במהלך היום** כאשר הפיוניות סגורות. הכיצד? הפחמן הדו-חמצני נקשר למולקולה תלת-פחמנית (C3) ומקובע באופן מיידי בחומצה מאלית (אספרטית, C4), שריכוזה עולה במהלך הלילה בחלולית התא, ולכן היא אינה גורמת שינויים מזיקים בחומציות הציטופלזמה. במהלך היום משתחררת החומצה המאלית מהחלולית ומתפרקת חזרה ל-C3 ול-CO2 שמשתלב במעגל קלווין בכלורופלסט, בייצור הפחמימות. אף על פי שלצמחי CAM כמו לצמחי C-4 יש מנגנון המאפשר הפרדה בין קליטת ה-CO2 לתהליך הקיבוע הסופי שלו לפחמימות, הם נחשבים לצמחים בעלי ייצור נמוך יותר וכמעט אין ביניהם צמחים בעלי חשיבות כלכלית (מלבד אננס).

התהליך נקרא באנגלית Crassulacean acid metabolism על שם משפחת הטבוריתיים (באנגלית: Crassulacea) בסדרת הבקעצוראים, שכל נציגיה מטמיעים במסלול זה, אך התהליך קיים גם בסוגים רבים אחרים הצומחים באזורים יבשים כמו מיני קקטוסים ואננס.

מקורות
------

* אבינעם דנין, "אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל".
* אורה כהנא, פוטוסינתזה והזנה מינרלית בצמח, האוניברסיטה העברית ומשרד החינוך, ירושלים, התשס"ב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטבוליזם של חומצת הטבוריתיים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  קיבוע פירושו שילוב של תרכובת אי-אורגנית בתרכובות אורגניות.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531267205171
* GND: 4150306-5
* LCCN: sh85033775

 |
**טסלה אנרג'י** היא חברת בת של טסלה בתחום האנרגיה הנקייה. החברה מפתחת, בונה, מתקינה ומוכרת מערכות לייצור אנרגיה סולארית פוטו-וולטאית, מוצרים לאחסון אנרגיה של סוללות, וכן מוצרים ושירותים נלווים אחרים למגורים, מסחר ולקוחות תעשייתיים. 

החברה הוקמה ב-2016 לאחר שטסלה רכשה את חברת SolarCity ומיזגה אותה עם חברת Zep Solar. סולאר-סיטי שנוסדה ב-4 ביולי 2006, על ידי פיטר ולינדון ריב, בני דודיו של מנכ"ל טסלה, אילון מאסק, נרכשה בעלות של כ-2.6 מיליארד דולר ומוזגה עם פעילות מוצרי אחסון הסוללות ליצירת טסלה אנרגיה.

מוצרי החברה כללו, נכון ל-2021, פאנלים סולאריים, מערכת רעפים סולאריים בשם Tesla Solar Roof, ממיר בשם "Tesla Solar Inverter", מכשיר לאחסון אנרגיה ביתי בשם פאוורוול, ומערכות אחסון אנרגיה בקנה מידה גדול המכונות פאוור-פק ומגה-פק.

בשנת 2020 פרסה החברה מערכות אנרגיה סולארית המסוגלות לייצר 205 מגה וואט (היא דורגה שלישית במתקני שמש למגורים בארצות הברית) ופרסה 3 GWh של מוצרי אחסון אנרגיה של סוללות.

מטה החברה ממוקם בעיר פרימונט, באיסט ביי במדינת קליפורניה שבארצות הברית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Walsh, Bryan (17 באפריל 2008). "The Environment - Green Start-Up Companies - Solar City". *Time* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-11 במאי 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "2013 Top 250 Solar Contractors". *Solar Power World*. נבדק ב-19 באפריל 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Annual report Form 10-K 2020 Tesla Inc". U.S. Securities and Exchange Commission. נבדק ב-9 בפברואר 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)

קישורים חיצוניים
----------------

 אתר האינטרנט הרשמי של טסלה אנרג'י

| חברת טסלה |
| --- |
| דגמים | מודל 3 • מודל Y • מודל X • מודל S • רודסטר • סייברטראק • סמי • סייברקוואד |  |
| מפעלים | פרימונט • גיגה נבדה • גיגה שאנגחאי • גיגה ברלין • גיגה ניו יורק • גיגה טקסס |
| אנרגיה | טסלה אנרג'י (SolarCity) • טסלה מגה-פק • פאוורוול |
| טכנולוגיה | Giga Press |
| אנשי מפתח | אילון מאסק |
מאיר גולדברג ודן תורן, מייסדי סלון הפזמון (2022)
**סלון הפזמון** הוא בית ספר מקוון לכתיבת שירים, מייסודם של דן תורן ומאיר גולדברג.

היסטוריה
--------

סלון הפזמון החל לפעול ב-2004. מסדנאות הכתיבה הראשונות בישראל לכתיבת פזמונים.

הסלון קיים בתחילת דרכו מפגשים פיזיים, והוא עבר מספר כתובות, ביניהן מקלט ציבורי בחולון, הירקון 70 ודיזנגוף סנטר. בשנים 2019–2022 הצטרפה אפרת קולברג לתורן וגולדברג כשותפה, וביוזמתה עבר הסלון למתכונת מקוונת. מאז, העברת התכנים, השיעורים והמשובים על שירים שכתבו המשתתפים, מתבצעת ברשת האינטרנט, באמצעות זום, פייסבוק ופלטפורמות אחרות.

בנוסף לשיעורי כתיבה, מקיים הסלון ערבי קריאה מקוונים, שיעורי משוב, ומספק שירותי הלחנה והפקה. הסלון מפרסם אתגרי כתיבה שנתיים שפתוחים להשתתפות הקהל הרחב, כגון אתגר שנערך במשך שבוע בחנוכה בשנת 2020, שבו השתתפו כ-6,000 ישראלים.

במקביל ללימודים הרגילים, הפעילו תורן וגולדברג, בחסות עיריית תל אביב-יפו, את "סלון הפזמון לנוער", בבית היוצר בנמל תל אביב.

מורים ותלמידים בולטים
---------------------

בנוסף לתורן וגולדברג, בסלון מלמדים צרויה להב, ערן צור, דניאל סלומון, דנה ברגר, שילה פרבר ונעם רותם.

בין תלמידי הסלון לאורך השנים: קורין אלאל, אניה בוקשטיין, דודי לוי, דורון מדלי, שי צברי, סיון טלמור, אביגיל רוז, אביגיל קובארי, הילה רוח, מאיה משעול, לי גאון, סמדר אקראי, מיכל שפירא, אורי סלונים, אור "אורקה" טפלר וסופי צדקה. נופיה ידידיה וקרן אטינגר למדו בסלון הפזמון לנוער.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סלון הפזמון

* סלון הפזמון, ברשת החברתית פייסבוק
* שלומית שרביט ברזילי, לא עוד "אשרוף את ביתך עליך", באתר ynet, 24 בנובמבר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  DanToren.com, web.archive.org, ‏2006-06-26
2. ↑  חן לב, ‏בגיל 62, דן תורן משיק אלבום סולו מס' 16: "נשארתי אותו הילד מפעם", באתר מעריב אונליין, 14 באוגוסט 2022
3. ↑  שיר ביום - אתגר כתיבה מיוחד לחנוכה (מבית סלון הפזמון), קבוצה פרטית בפייסבוק, פורסם ב-18 בנובמבר 2020
4. ↑  אפשר ללמוד לכתוב שירים?, איריס קול מראיינת את דן תורן, באתר 103FM,‏ 7 בדצמבר 2021 (להאזנה)
5. ↑  דנה ברגר ברדיו תל אביב, 12 בדצמבר 2021 (להאזנה)
6. ↑  מי מלמד בקהילהלה? נבחרת המורים של הסלון ב-2022, באתר סלון לפזמון
7. 1 2 3 4 5  יצאו מהסלון באתר סלון הפזמון
**גבי רוזן** (נולדה ב-27 בינואר 1966) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, ושיאנית ישראל בקפיצה לגובה.

ביוגרפיה
--------

רוזן נולדה וגדלה בירושלים. היא למדה בבית הספר "דנמרק" ובוגרת בית הספר תיכון בויאר. היא התאמנה בהפועל ירושלים בהדרכת ויקטור בוביס.

### 1980

באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1980 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה לאחר שהישוותה את שיא ישראל לנערות של אורית אברמוביץ' (1.68 מטר), אחרי בת אגודתה ורד עצמון (1.71 מטר).

### 1981

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.64 מטר, אחרי רחל אורנשטיין ממכבי חיפה (1.64 מטר) ולפני סיגל בסון מאס"א תל אביב (1.62 מטר).

### 1984

באליפות בתי הספר שנערכה בהדר יוסף ב-5 באפריל 1984 ניצחה רוזן בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.76 מטר, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית בכל הזמנים, באותה העת.

#### אלופת ישראל ושיאנית ישראל

באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ב-7 ביולי 1984 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.79 מטר, שיפור לשיא בן ה-10 שנים של אורית אברמוביץ' (1.78 מטר), לפני דליה נבות וסיגל בסון (1.75 מטר). שבוע לאחר מכן, באליפות הפועל היא זכתה ב-3 מדליות כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה זהה לזו של המנצחת דליה נבות (1.75 מטר), בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.64 מטר, אחרי נבות (5.77 מטר) ובריצת 100 מטר משוכות (15.69 שניות) שוב אחרי נבות (14.96 שניות).

### 1985

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר, אחרי דליה נבות שקבעה שיא אישי חדש של 1.77 מטר ולפני סיגל בסון (1.71 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה הדר יוסף ב-23 ביולי היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.69 מטר, אחרי דליה נבות (1.72 מטר) ולפני סיגל בסון (1.64 מטר).

### 1986

בתחרות שנערכה בבריסל שבבלגיה ב-23 באוגוסט 1986 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.81 מטר.

### 1987

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1987 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר.

### 1990

בתחרות שנערכה באנטוורפן שבבלגיה בשנת 1990 קבעה רוזן בקפיצה לגובה תוצאה של 1.80 מטר.

חיים אישיים
-----------

רוזן הייתה נשואה לעמי ברן אלוף ושיאן ישראל בעבר בהטלת כידון. ב-1996 נישאה לאוהד ברמן. בשנת 1995 סיימה לימודי משפטים ועובדת מאז כעורכת דין.

קישורים חיצוניים
----------------

* הטובים בכל הזמנים - קפיצה לגובה (אורכב 21.10.2013 בארכיון Wayback Machine) באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* גבי רוזן באתר *ההתאחדות הבינלאומית לאתלטיקה (IAAF)* (באנגלית)
* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכס פרלסמן, עוז וענת "גנבו" את ההצגה, מעריב, 30 ביוני 1980
2. ↑  יעקב פתאל, שיא ישראלי ב-110 משוכות (15.77 ש') נקבע בסיום אליפות ישראל בא"ק, דבר, 6 ביולי 1981
3. ↑  גבי רוזן איימה על השיא בגובה, מעריב, 6 באפריל 1984
4. ↑  אלכס פרלסמן, גבי - הרוזנת של הקפיצה לגובה, מעריב, 8 ביולי 1984
5. ↑  אלכס פרלסמן, השיא האחד באליפות הפועל, מעריב, 15 ביולי 1984
6. ↑  אלכס פרלסמן, הוויתור של לברן השתלם, מעריב, 8 ביולי 1985
7. ↑  אלכס פרלסמן, אחרי 10 שנים חזרה עקרת-הבית מראשל"צ לתחר וחזרה עם "זהב", מעריב, 24 ביולי 1985