recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סמל איגוד ITS ישראל
**מערכות תבוניות לתחבורה** (בר"ת: **מת"ת**) הן מערכות משולבות של טכנולוגיות תקשורת, בקרה, מחשבים ומידע המיועדים להתקנה ברכב או בתשתיות הדרך במטרה לשפר את כלל ביצועי מערכת התחבורה ואת רמת הבטיחות בדרכים. כינוי מקובל נוסף הוא "מערכות תחבורה חכמות".

יישומים רבים מבוססים על איסוף, עיבוד, שילוב והצגת מידע המאפשר לרשויות התחבורה, מפעילי תשתית, ספקי שירותי תחבורה ומשתמשי תחבורה פרטיים לקבל החלטות אינטליגנטיות יותר, בטוחות יותר מתואמות יותר המבוססות על מידע רלוונטי.
יישומים אחדים משלבים את המידע הנצבר עם אלגוריתמים ממוחשבים לקבלת החלטות לצורך הפעלת תגובה אוטומטית נדרשת.

תחומי פעילות
------------

* בקרת תנועה וניהול מצבי עומס תנועה.
* מערך התחבורה הציבורית (אוטובוסים/רכבות).
* מערכות לסיוע בנהיגה לשיפור בטיחות התנועה בדרכים.
* מערך זיהוי וניטור בכבישי אגרה.
* זימון ופינוי נתיבים לרכב הצלה וביטחון.
* ניהול צי רכב.
* ניהול תעבורת מטענים/משאיות.
* אכיפה אוטומטית של חוקי התעבורה.
* מערכות לשיפור מערך החנייה (בדגש על מוקדי הצפיפות).
* דיאגנוסטיקה של מהלך הנהיגה ותחקור.
* איתור רכב גנוב/חשוד.

פעילות בישראל
-------------

בישראל הוקם במאי 2005 **איגוד ITS ישראל**, כמייצג התפיסה של מערכות תבוניות לתחבורה. משימות האיגוד הן:

* לפעול לשילוב מערכות תבוניות לתחבורה כמרכיב מרכזי במדיניות התחבורה היבשתית בישראל.
* לבסס ולפתח את הידע בתחום המערכות התבוניות לתחבורה באמצעות קישור למוקדי פיתוח בארץ ועולם.
* לתרום לשיתוף פעולה בין בעלי העניין במערך התחבורה, במאמץ להטמיע וליישם מערכות תבוניות לתחבורה בארץ.
* להביא להגדלת תקציבים המופנים למחקר, פיתוח ויישום מערכות תבוניות לתחבורה ממקורות שונים בארץ ובעולם.
* לפעול לביסוס התשתית הטכנולוגית הנדרשת לפיתוח, יצור ויישום של מערכות תבוניות לתחבורה בישראל.
* לקדם את מודעות ומוכנות הציבור לשימוש במערכות תבוניות לתחבורה.

בשנת 2017 הצטרף האיגוד ללשכת המהנדסים האדריכלים והאקדמאים במקצועות הטכנולוגיים בישראל.

מאז פועל במסגרת זו ומקיים כנסים, ימי עיון, קורסים, מיטאפים, סדנאות ופרויקטים ייחודיים ובניהם MAAS המארח את טובי המומחים לפתרון בעיות התחבורה בישראל.

האיגוד מנוהל כיום על ידי וועד מנהל המורכב ממתנדבים, רובם ככולם אנשי ITS על תחומיו השונים. יושב ראש האיגוד הוא מר אור עמרי, מנהל, יועץ ומרצה בתחום.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר איגוד ITS ישראל
* הקטלוג לטכנולוגיות בטיחות בתחבורה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb135387765 (data)
* GND: 4187817-6
* NDL: 00926337
* NKC: ph569555

 |
**אַנֵר בֵּיילְסְמָה** (בהולנדית: **Anner Bylsma)**, נולד בשם **Anne Bijlsma** ,‏ 17 ב- בפברואר 1934 – 25 ביולי 2019) היה צ'לן הולנדי, מבצע מנוסה בכלי התקופתי אך גם מבצע בכלי המותאם המודרני יצירות בנות זמננו. מוכר בשל תרומתו החלוצית לאסכולות הביצוע האותנטי. ביילסמה פרסם באופן עצמאי ספר לימוד על ביצוע באך.

רקע ופעילות מקצועית
-------------------

ביילסמה נולד בהאג. למד בהוראת קארל ון לאובן בומקאמפ (Carel van Leeuwen Boomkamp) בקונסרבטוריון המלכותי של האג, וזכה בפרס הצטיינות ב-1957.

בשנת 1959 זכה בפרס הראשון בתחרות פאבלו קאזאלס במקסיקו. בשנים 1962–1968 שירת במשרת הצ'לן הראשי בתזמורת הקונצרטחבאו. בשנות ה-60 ובה-70 של המאה הקודמת החל להקליט מוזיקת בארוק עם גוסטב ליאונהארדט, פרנס בריכן ואחרים, והיה מחלוצי הביצוע המודע היסטורית. ב-1979 הקליט לראשונה את הסוויטות לצ'לו מאת באך, מההקלטות הראשונות על כלי תקופתי אם לא הראשונה שבהן. מאוחר יותר שב והקליט האוסף פעם נוספות על ה"סֵרבַיִס" סטרדיוואריוס, ואת הסוויטה השישית על צ'לו פיקולו עם חמישה מיתרים (הכלי המקורי עבורו נכתבה הסוויטה). ב-1982 נתמנה עמית מחקר במסגרת תוכנית ארזמוס (Erasmus Scholar) באוניברסיטת הרווארד.

פרסם מספר חיבורים בתחום הניתוח המוזיקלי של "יצירות באך ללא קונטינואו" בדגש על סגנון הביצוע, המוכר שבהם ספר הלימוד "*Bach, the Fencing Master*, a stylistic and aesthetic analysis of Bach's Cello Suites" על ביצוע הסוויטות לצ'לו מאת באך, המנתח את סגנון ההלחנה והערכים האסתטיים של כלל יצירתו של באך לכלים ולקווים מנחים עבור המבצע.

חייו האישיים
------------

היה נשוי לכנרת ורָה בֵטְס (הולנדית: Vera Beths), ולהם בן ובת, יוצרת קולנוע דוקומנטרי קארינֵה ביילסמה. לשמו המקורי Anne "אנה" הוסיף ה-R בסיומו, כיוון ששבו וזיהו אותו בטעות כאישה.

נפטר באמסטרדם ב-25 ביולי 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנר ביילסמה

* אנר ביילסמה, באתר AllMusic (באנגלית)

* אנר ביילסמה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אנר ביילסמה, באתר Discogs (באנגלית)
* ביצועים של בילסמה ליצירות שונות וראיונות עמו ביוטיוב
* ניו יורק טיימס, ביוגרפיה של אנר ביילסמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר סטראד, קימון דלטאס, הספד לאנר ביילסמה. 26 ביולי 2019
2. ↑  דלטאס, סטראד
3. ↑  דלטאס, סטראד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007455163505171
* BNE: XX870381
* BnF: cb13185363b (data)
* CiNii: DA07955362
* GND: 124060501
* ISNI: 0000 0001 1945 6962
* LCCN: n81072541
* MusicBrainz: 68ff4d23-dbd3-459a-a295-df867b8ce9b9
* NKC: xx0071824
* NTA: 071264094
* SNAC: w6h43v1s
* SUDOC: 035376236
* VIAF: 165467776
* WorldCat: viaf-165467776

 |
**פטריקיוס** (לטינית: Patricius) הוא משרה מיוחדת בתקופת האימפריה הרומית המאוחרת. השם מבוסס על קסטת האליטה הפטריקית בתקופת הרפובליקה הרומית.

המונח "פטריקי" חדל להיות בעל משמעות מעמדית מובחנת כלשהי בסוף ימי הרפובליקה הרומית. הקיסר הרומי קונסטנטינוס החיה את המונח בדמות תואר פטריקיוס, שהפך לתואר כבוד עבור אנשים שהפגינו שירות נאמן לאימפריה. מספרם של הפטריקים בממלכה הוגבל, ולעיתים היה רק פטריק אחד. במאה החמישית לספירה שימש התואר בדרך כלל לאדם שהחזיק בכוח מאחרי הקלעים באימפריה, בדרך כלל קצין בכיר בצבא הרומי. עם הפטריקים הבולטים באותה תקופה נמנו סטיליקו, קונסטנטיוס השלישי, פלביוס אאטיוס, בוניפקיוס וריקימר. המונח שימש בתקופות מאוחרות יותר גם אחרי קיצה של האימפריה הרומית. לדוגמה, האפיפיור סטפניוס השלישי העניק תואר "פטריקיוס הרומים" לשליט הפרנקי פיפין השלישי.

פטריקיוס בולטים
---------------

* פלביוס יוליוס קונסטנטיוס: 335-337
* פלביוס סטיליקו: 394-408
* פלביוס קונטסנטיוס: 417-421
* קסטינוס: 420 לערך
* בוניפקיוס: 432
* פלביוס אאטיוס: 433-454
* פטרוניוס מקסימוס: 445-455
* ריקימר: 456-472
* גונדובאד: 472-473
* אודואקר: 476-493
* אל-חארית אבן ג'בלה: 529-569

| מוסדות פוליטיים ובעלי תפקידים (מגיסטראטים) ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית |
| --- |
| תפקידים רגילים | קנסור • קונסול • פראיטור • קוואיסטור • איידיל • טריבון • פרומגיסטראט • פרפקט • ליקטור |
| בעלי תפקידים מיוחדים | דיקטטור • מפקד הפרשים • טריומווירי • ועדת העשרה |
| משרות נוספות | פונטיפקס מקסימוס • פרינקפס סנאטוס • ויגינטיסקסווירי |
| תארים קיסריים | פרינקפס • אוגוסטוס • קיסר • טטררך • אימפרטור • פטריקיוס |
| מוסדות | הסנאט הרומי • המשפט הרומי • אספת העם • מסלול המשרות • אימפריום • קנסוס • קולגיום |
**אליו קפראדוסי** (באיטלקית: **Elio Capradossi**; נולד ב-11 במרץ 1996) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקליארי.

קריירת מועדונים
---------------

קפראדוסי הוא תוצר מחלקת הנוער של רומא, עימה זכה בעונת 16–2015 באליפות הפרימוורה (אליפות הנוער של איטליה) עם הקבוצה עד גיל 19 של רומא, כאשר הוא שימש כקפטן הקבוצה.

בקיץ של שנת 2016, הוא הושאל לבארי מהסרייה ב'. הופעת הבכורה שלו הגיעה ב-24 בספטמבר כשחקן פותח במשחק נגד בנוונטו באצטדיון סאן ניקולה. בינואר 2018, לאחר עונה וחצי של השאלה בבארי, הוא שב לשורותיה של רומא.

ב-6 במאי 2018, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של רומא במסגרת ניצחון החוץ 0–1 על קליארי, כאשר הוא עשה זאת כשחקן פותח. ב-20 ביולי, הוא הושאל פעם נוספת לקבוצה מהסרייה ב', הפעם לספציה, כשתקופת ההשאלה נמשכה עד ל-30 ביוני 2019. ב-1 באוגוסט, הוא חתם על חוזה לארבע שנים בשורות ספציה.

קריירה בינלאומית
----------------

עם נבחרת איטליה עד גיל 17 הוא נטל חלק באליפות אירופה עד גיל 17 לשנת 2013 ובגביע העולם עד גיל 17 לשנת 2013.

את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של הנבחרת האיטלקית עד גיל 21 הוא ערך ב-5 באוקטובר 2017 במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת הונגריה עד גיל 21, שנגמר בניצחון 2–6 לזכות האיטלקים.

הודות לאימו, קפראדוסי היה רשאי לשחק באחת מהנבחרות הבוגרות של אוגנדה או של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

חיים אישיים
-----------

קפראדוסי נולד בקמפלה, אוגנדה ועבר לאיטליה, כשהיה בן שנתיים. לאחר מכן, הוא קיבל אזרחות איטלקית.

תארים
-----

### קבוצתיים

רומא
* אליפות פרימוורה (1): 2015/16

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשמי: רומא משאילה את קפראדוסי לספציה מהסרייה ב'
2. ↑  קפראדוסי חותם לארבע שנים בספציה

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אליו קפראדוסי"**.
**מוסר עבודה** הוא אמונה של עובד בערך של עבודה במקום עבודה כלשהו, ובסיפוק ופיתוח אישי שהיא יכולה להקנות לו; אמונה זו עשויה להתבטא בהתנהגויות של מאמץ בעבודה, השתדלות של העובד להיענות לציפיות ההנהלה, התמדה, אחריות, יוזמה, נאמנות לעבודה ועוד, כל זאת גם בהיעדר פיקוח של ההנהלה על עבודתו.

עובד בעל מוסר עבודה גבוה מזדהה עם מטרות הארגון ופועל כמיטב הבנתו ויכולתו להשגת מטרות אלה. מאחר ש"מטרות הארגון" כלליות מאוד, התרגום האופרטיבי שלהם מתבטא ב"ציפיות ההנהלה" הכלליות מחברי הארגון והמיוחדות מכל בעל תפקיד, שמתבטאות בין השאר בהסכמי עבודה, נהלים והוראות. עובד עשוי להתנהג בהתאם לציפיות ההנהלה כאשר המנהל שלו נוכח לידו, בשל חשש מעונש אם לא ינהג כך, או שינהג בהתאם לציפיות גם בנוכחות חבריו לעבודה, כי חשוב לו שיעריכו אותו כעובד מסור; אך אם הוא נוהג בהתאם לציפיות ההנהלה גם ללא נוכחות אחרים בשעת מעשה, ומתוך ערכים של העובד בלבד, ניתן לומר שיש לו מוסר עבודה גבוה. 

מוסר עבודה קשור בציפיות הנהלה שהן לגיטימיות; אם יש התנגשות בין עקרונות מוסר חברתי כללי לבין מוסר עבודה, שהוא רק היבט אחד מתוך המכלול של מוסר, הן אינן לגיטימיות. למשל, במפעל שפועל בניגוד לחוק וגורם נזק לסביבה, לעובדיו או לקהילה, ההנהלה עשויה לצפות מהעובדים שישתפו פעולה ולא ידווחו לנפגעים על נזק שנגרם להם, אך ציפיות כאלה סותרות את המוסר החברתי, ולכן אינן לגיטימיות.

מוסר עבודה היא תכונה מוערכת בארגונים רבים בחברה המערבית, ולעיתים קרובות היא עשויה לתרום להגדלת תחומי אחריותו של העובד ולקידומו המקצועי בארגון.

לקריאה נוספת
------------

* אברהם פנקס, השפעת דיונים בדילמות, על מוסר העבודה ורמת השיפוט המוסרי של תלמידים בבי"ס תעשייתי, עבודת תזה באוניברסיטת בר-אילן, 1994
* ההסתדרות הכללית, (1981/1982). חוקת העבודה לעובדי החרושת ההסתדרותית, תל אביב: האגף לאיגוד מקצועי
* מוסר עבודה במשפט העברי, הרב ישועה רטבי

* Antony, P. (1977). The ideology of work, London: Tavistock
* Cherrington, D. (1980). The work ethic: working values and values that work, N.Y. AMACOM, a div. of American Management Association
* Mirels, H. and Garrett. J. (1971). The protestant ethics as a personality variable, Journal of Consulting and Clinical Psychology, 36 1, 40-44
* Rose, M. (1985). Re-working the work ethics, N.Y.: Schocken
* Sengoku, T. (1985). Willing workers, Connecticut: Quorum
* Weber, M (1958). The protestant ethic and the spirit of capitalism, New York: Charles Scribner's Sons
* Kohlberg, L. Levine, D. & Hewer, A. (1983). Moral stages: a current formulation and a responce to critics, N.Y.: Karger

קישורים חיצוניים
----------------

* מוסר עבודה, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566073105171
* GND: 4206782-0
* LCCN: sh85148148

 |
מלון פנינסולה בהונג קונג
מלון פנינסולה בטוקיו
**מלונות פנינסולה** (באנגלית: **The Peninsula Hotels**) היא רשת מלונות יוקרה שבסיסה בהונג קונג והיא נסחרה בבורסה ההונג קונגית. היא חלק מרשת "מלונות הונג קונג ושנחאי" (The Hongkong and Shanghai Hotels, Limited). "מלון הדגל" שלה הוא מלון פנינסולה בהונג קונג, שנפתח ב-1928 ונודע כ"מלון הטוב ביותר מזרחית לסואץ", והוא נבחר בסקרים שונים לאחד מהמלונות הטובים ביותר בעולם.

מלון פנינסולה בהונג קונג בלילה
ראשיתה של הרשת בפתיחתו של מלון פנינסולה בצים שא צוי (Tsim Sha Tsui), הונג קונג, בן החמישה כוכבים וכיום היא מפעילה רשת של מלונות בני חמישה כוכבים מחוץ לאסיה.

רשת פנינסולה הונג קונג מחזיקה במספר שיאי עולם בכללם ההזמנה הגדולה ביותר מאז ומעולם של צי רולס-רויסים.

חנות בוטיק של לואי ויטון במלון פנינסולה בבייג'ינג מיועד להיות "חנות הדגל" של המותג.

מלון פנינסולה בבנגקוק נבחר למקום 1 באסיה ומקום 7 בעולם בידי כתב העת Travel + Leisure באוגוסט 2010.

הבעלים של רשת המלונות הוא איש העסקים היהודי מיכאל כדורי מהונג קונג.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלונות פנינסולה
* מלונות פנינסולה, ברשת החברתית פייסבוק

* מלונות פנינסולה, ברשת החברתית טוויטר

* מלונות פנינסולה, ברשת החברתית אינסטגרם
* תצלומים של מלון פנינסולה בניו יורק

הערות שוליים
------------

1. ↑  סקירה בפרומרס, frommers.com
2. ↑  סקירה בלונלי פלאנט, lonelyplanet.com
3. ↑  המלונות הטובים בעולם 2010,‏ travelandleisure.com
4. ↑  המלונות הטובים ביותר באסיה, travelandleisure.com
אליהוא ייל
**אליהוא ייל** (באנגלית: **Elihu Yale**, נולד ב-5 באפריל 1649 בבוסטון, מסצ'וסטס, נפטר ב-8 ביולי 1721 בלונדון, אנגליה) התורם הראשון לאוניברסיטת ייל והאדם שעל שמו היא נקראת.

נולד לדייוויד ייל (1613–1690) ואורסולה נייט (1624–1698). ייל היה הנכד של אן לויד (1591–1659), האשה שאחרי מות בעלה הראשון נישאה למושל מושבת ניו הייבן תאופילוס איטון. בזמן שמלאו לייל 4 שנים משפחתו עברה לאנגליה ומעולם לא שבה לצפון אמריקה.

בשנת 1999 דירג המגזין האמריקאי "מורשת אמריקה" את אליהוא ייל כנדבן שקיבל הכי הרבה כבוד ללא סיבה מוצדקת בהיסטוריה האמריקאית, בטענה שהאוניברסיטה שתשא את שמו מאוחר יותר (אוניברסיטת ייל) התפרסמה בעיקר בזכות נדיבותו של תורם בשם ג'רמיה דאמר אך נאמני בית הספר לא רצו שיכירו את האוניברסיטה בשם "קולג דאמר" (באנגלית נשמע כמו "הקולג' הטיפש יותר").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליהוא ייל** בוויקישיתוף
* אליהוא ייל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אליהוא ייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007424252305171
* GND: 105261681X
* ISNI: 0000 0000 4394 2541
* LCCN: no00077532
* NTA: 175820961
* SNAC: w6jd5gq1
* SUDOC: 189482133
* ULAN: 500449460
* VIAF: 46310522
* WorldCat: lccn-no00077532

 |
**אנרגי מוראמבדורו** (באנגלית: **Energy Murambadoro**; נולד ב-27 ביוני 1982) הוא כדורגלן עבר זימבבואי, ששיחק בעמדת השוער.

קריירה
------

מוראמבדורו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל המקומית קאפס יונייטד. בשנת 2003, מוראמבדורו חתם בהלניק קייפטאון מליגת העל הדרום אפריקאית במדיה שיחק עונה אחת בה ירדה לליגה השנייה.

בקיץ 2004, מוראמבדורו חתם בבני סכנין מליגת העל. מוראמבדורו, שיחק בכל משחקי הקבוצה עד למחזור ה-9, אחריו איבד את מקומו בהרכב הקבוצה.

את המשך הקריירה שלו מוראמבדורו שיחק בקבוצות בדרום אפריקה, כגון: באוני פרמייר יונייטד, בידווסט ויטס, מפומלאנגה בלאק אסס ואמזולו יונייטד.

ב-9 באוגוסט 2002, מוראמבדורו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זימבבואה בניצחון 0-1 נגד מאלי. לזכותו של מוראמבדורו, 32 הופעות בנבחרת ואף השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2004 וגביע אפריקה לאומות 2006.

תארים
-----

קאפס יונייטד
* ליגת העל הזימבבואית: 2005
* הגביע הזימבבואי: 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אנרגי מוראמבדורו"**.
מבט ממגדל ג'וצ'ה שמעברו השני של נהר טאדונג; מלון ריוגיונג (מימין) מתבלט בקו הרקיע של העיר. במרכז התמונה כיכר קים איל סונג
**מלון ריוגיונג** (בקוריאנית: **류경호텔**) הוא שמו של מלון בלתי גמור הנמצא בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית. המבנה הוא גורד שחקים בגובה 330 מטר שבנייתו נפסקה בעבר. כיום, הושלמה בניית המלון, אך נכון להיום, הוא עודנו סגור. הבניין תוכנן להיות בית המלון הגבוה בעולם – עם 105 קומות. השם "ריוגיונג" הוא אחד משמותיה ההיסטוריים של פיונגיאנג שפירושו "בירת הערבות".

היסטוריה
--------

בנייתו החלה בשנת 1987, נפסקה ב-1992 וחודשה בשנת 2008. המבנה עשוי כולו בטון מזוין וצורתו היא דמוית פירמידה המזדקרת באופן בולט וחסר מתחרים בקו הרקיע של העיר. הפירמידה בנויה משלוש שלוחות באורך 100 מ' כל אחת המתכנסות במרכז אל ראש המגדל הבנוי בצורת חרוט. קודקוד הבניין תוכנן להיות חלק מסתובב עם נוף פנורמי אל העיר. בקצה הקודקוד נמצא עגורן אשר שימש לבנייה אך תוכנן להישאר גם לאחר גמר הבניין כחלק מהתכנון האדריכלי.

בנייתו בשנות ה-80 הייתה ככל הנראה כתגובה לבניית מלון ווסטין סטאמפורד בן 73 הקומות בסינגפור על ידי חברה מקוריאה הדרומית בשלהי המלחמה הקרה או לקראת האולימפיאדה שנערכה בבירת קוריאה הדרומית שנה לאחר מכן והציגה לעולם את הישגיה הכלכליים של השכנה מדרום. הצפי בצפון קוריאה היה למשוך משקיעים זרים רבים מן המערב באמצעות מלון זה אשר תוכנן להיחנך כבר ב-1989. על פי הערכות, עלות הבנייה המתוכננת הייתה 750 מיליון דולר, כ-2% מהתוצר המקומי הגולמי הצפון קוריאני. קשיים במימון המיזם השאפתני עיכבו את הבנייה עד לכדי עצירתה ב-1992 והמלון הפך ל"פיל לבן", ככל הנראה הגדול ביותר בעולם.

הממשל ניסה במשך תקופה ארוכה לגייס כספים לחידוש הבנייה והשלמת הבניין. המבנה הבלתי גמור נחשב מסוכן מאוד ולכן נאסר השימוש גם בחלקים ממנו. במקביל, על אף היותו המבנה הבולט ביותר בפיונגיאנג, נעשים ניסיונות להצניעו על ידי הסרתו ממפות רשמיות של העיר ועל ידי מניפולציות גרפיות שלו בתמונות רשמיות של העיר. בשנת 2008 חודשה הבניה. תאגיד אוראסקום המצרי החל בשיפוץ הקומות העליונות של המבנה.

באוגוסט 2009, הופיעו תמונות בהן נראה כי בצד אחד של המלון הותקנו חלונות זכוכית, ובשנת 2011 הסתיימה בניית המלון, אך פתיחתו נדחתה מאז מספר פעמים, וגם הכרזה על פתיחה חלקית ב-2013 בוטלה לבסוף.

ב-2018 נודע שנוספו נורות LED לחזית המבנה, שהציגו את הדגל הצפון קוריאני, סצנות מסרטים ואנימציה, אך הבניין עדיין לא אוכלס, ונכון ל-2022 המלון עודנו סגור.

התקדמות בניית המלון
-------------------

* מרץ 2004מרץ 2004
* אפריל 2005אפריל 2005
* מאי 2005מאי 2005
* אפריל 2010אפריל 2010
* אוקטובר 2010אוקטובר 2010
* ספטמבר 2011ספטמבר 2011
* אפריל 2012אפריל 2012
* אוגוסט 2012אוגוסט 2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון ריוגיונג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  North Korea's "Hotel of Doom" wakes from its coma - Yahoo! News, web.archive.org
**מועאויה בן יזיד** (בערבית: **معاوية بن يزيد**) או מועאויה השני (28 במרץ 661 – 684), שימוש כח'ליף למשך חודשים אחדים ב-683-684, בנו של הח'ליף יזיד הראשון לבית אומיה, הח'ליף האחרון מענף בני סופיאן.

חייו
----

מועאויה היה הח'ליף הראשון שגדל בבידוד על מנת להגן עליו מפני מתנקשים פוטנציאלים, צורת גידול זאת מאפיינת את דרך חינוכם של רוב ח'ליפים עד ביטול החליפות לאחר מלחמת העולם הראשונה. כאשר מועאויה השני נכנס לתפקידו הוא היה חסר כל רקע בפיקוד צבאי או ניהול המדינה, מותו המפתיע של אביו יזיד הראשון לא הותיר לו זמן להתכונן לתפקיד וככל הנראה מועאויה עצמו לא היה מעוניין כלל בתפקיד. עם כניסתו לתפקיד הכריז מועאויה על הפסקת אש במלחמה בערים הקדושות מכה ומדינה, צעד זה עזר באיחוי הקרעים שנתגלעו הקהילה האסלאמית בזמן שלטונו של יזיד הראשון. הפסקת האש לא החזיקה מעמד זמן רב ובשנת 684 נסתיימה עם השתלטות עבדללה זבייר על ערים הקדושות מכה ומדינה למרות כל מאמציו של מועאויה לפייס את המורדים. שבועיים לפני מותו ביקש מועאויה לוותר על כיסאו למען זבייר גם אם יביא הדבר למותו ובלבד שלא להביא למלחמה במקומות הקדושים. ביוני 684 מועאויה ויתר על כיסאו, זמן קצר לאחר מכן נפטר כתוצאה ממחלת הדבר.

מועאויה התחתן 4 פעמים במסגרת נישואים פוליטיים, אשתו הראשונה נפטרה והוא התגרש משלוש נשותיו הנותרות מבלי שאלו הביאו ילדים. מותו של מועאויה ללא יורשים סימן את קיצה של ענף בני סופיאן של בית אומיה

שלטונו הקצר של מועאויה השני לא הותיר חותם משמעותי בהיסטוריוגרפיה הערבית, מועאויה נחשב שליט חלש אך בעל אופי חיובי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sicker M. (2000). *The Islamic World in Ascendancy: From the Arab Conquests to the Siege of Vienna*. Praeger. p.23. מסת"ב 978-0275968922

| ח'ליפי ואמירי בית אומיה |
| --- |
| ח'ליפות דמשק | מועאויה הראשון • יזיד הראשון • מועאויה השני • מרואן הראשון • עבד אל-מלכ • וליד הראשון • סולימאן אבן עבד אל-מלכ • עומר השני • יזיד השני • השאם אבן עבד אל-מלכ • אל-וליד השני • יזיד השלישי • איברהים • מרואן השני |
| אמירי בית אומיה בקורדובה | עבד א-רחמן הראשון • הישאם הראשון • אל-חכם הראשון • עבד א-רחמן השני • מוחמד הראשון • אל-מונד'ר • עבדאללה אבן מוחמד • עבד א-רחמן השלישי |
| ח'ליפות קורדובה | עבד א-רחמן השלישי • אל-חכם השני • הישאם השני • מוחמד השני • סולימאן השני • הישאם השני (בפעם השנייה) • סולימאן השני (בפעם השנייה) • עבד א-רחמן הרביעי • עבד א-רחמן החמישי • מוחמד השלישי • הישאם השלישי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 100966314
* TDVİA: muaviye-b-yezid
* VIAF: 37271988
* WorldCat: viaf-37271988

 |
אצטדיון אולימפי ברומא וברקע, מבנה הוועד האולימפי האיטלקי שעוצב בסגנון פשיסטי**אדריכלות פשיסטית** היא סגנון אדריכלי שפותח על ידי אדריכלים ממדינות פשיסטיות בתחילת המאה ה-20. הסגנון זכה לפופולריות בסוף שנות העשרים עם עליית המודרניזם יחד עם האולטרה לאומיות שעלתה במדינות במערב אירופה. סגנון האריכלות הפשיסטית דומה לזה שהיה ברומא העתיקה. עם זאת, הבניינים מהתקופה הפשיסטית לא היו עם עיצוב ראוותני והם נבנו בצורה סימטרית ופשוטה.

גם ראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני וגם קנצלר גרמניה, אדולף היטלר השתמשו בסגנונות אדריכליים חדשים כחלק מהניסיונות הרבים שלהם לאחד את אזרחי גרמניה ואיטליה ולסמן עידן חדש של תרבות לאומנית.

כיום, האדריכלות הפשיסטית נדירה בגלל התבוסה מדינות הציר במלחמת העולם השנייה, שכן האידאולוגייה הפשיסטית הפכה ללא חוקית ונחשבת במדינות רבות כקיצונית.

היסטוריה
--------

האדריכלות הפשיסטית בדמות הרציונליזם הפכה פופולרית תחת שלטונו של בניטו מוסוליני באיטליה, שהיה מנהיג המדינה מ-1922 ועד 1943. בתקופה זו הפך מוסוליני, את איטליה למדינה דיקטטורית. שמוסוליני נכנס לתפקידו הוא השתשמש בכל ענפי התרבו כדי לקדם את הפשיזם, בהם גם האדריכלות. סגנון האדריכלות המודרניסטי החדש הייתה אחת מהדרכים של מוסוליני לבנות איטליה על פי חזונו, כמדינה פשיסטית ומאוחדת ועל מנת לקדם "לידה מחדש של התרבות באיטליה". שמוסוליני קרא להתחיל לבנות בסגנון אדריכלות פשיסטי, אדריכלים החליטו לחקות את סגנון האריכלות של רומא העתיקה וזאת על מנת להביא תחושת גאווה לאומית לעם האיטלקי.

מבנה לשכת קנצלר הרייך החדשה בגרמניה הנאצית
באופן דומה, גם שאדולף היטלר עלה לשלטון ב-1933 והפך את גרמניה ממדינה דמוקרטית לדיקטטורה, הוא השתמש באדירכלות פשיסטית על בסיס קלאסיזם מופשט (אנ') כאחד מהדרכים לאחד את גרמניה תחת שלטונו. להיטלר אף הייתה תוכנית לבנות מחדש את הבירה הגרמנית, ברלין לאחר שמדינות הציר ינצחו במלחמת העולם השנייה על פי עקרונות האדריכלות הפשיסטית, תוכנית זו זכתה לכינוי "בירת העולם גרמאניה", עליה היה אחראי האדירכל האישי של היטלר, אלברט שפר.

בין המקומות בהם נבנו מבנים בסגנון האדריכלות הפשיסטי ניתן למנות את העיר האיטלקית, פדובה בה נבנו מחדש תחת עיצוב פשיסטי תחנת הרכבת המרכזית והחלק החדש של בית העירייה.

ראו גם
------

* אדריכלות נאצית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדריכלות פשיסטית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Fascinating World of Fascist Architecture". נבדק ב-2012-02-04.
2. ↑  Mathews, Jeff. "The Architecture of Fascism in Naples". אורכב מ-המקור ב-2011-09-17. נבדק ב-2012-02-04.
3. ↑  "Fascist Architecture in Italy". נבדק ב-2012-02-04.
4. ↑  Payne, Stanley. "Italian Fascism". אורכב מ-המקור ב-2012-04-01. נבדק ב-2012-02-12.
**מרצ'לו אבאדו** (באיטלקית: **Marcello Abbado**;‏ 7 באוקטובר 1926 – 3 ביוני 2020) היה מלחין, מנצח ופסנתרן איטלקי. מכלול יצירותיו כולל כמה יצירות לתזמורת, בלט, יצירות רבות לפסנתר סולו ומספר יצירות קאמריות. הוא היה שותף לכתיבת כמה יצירות עם רוברטו גויטרה. בשנת 1989 זכה במדליית הזהב על הצטיינות בתרבות ובאמנות (Medaglia d'oro ai benemeriti della cultura e dell'arte) מטעם ממשלת איטליה.

ביוגרפיה
--------

אבאדו נולד במילאנו. הוא היה בנו של הכנר מיקלאנג'לו אבאדו, אחיו של המנצח קלאודיו אבאדו ואביו של המנצח רוברטו אבאדו. הוא למד נגינה בפסנתר באופן פרטי אצל ג'אנאנדראה גאבאצני לפני שנכנס לקונסרבטוריון של מילאנו. אחרי שהופיע שנים אחדות כפסנתרן קונצרטים, התמנה בשנת 1958 למנהל קונסרבטוריון "ג'וזפה ניקולינו" בפיאצ'נצה. הוא עזב משרה זו ב-1966 כדי לקבל עליו את משרת מנהל הקונסרבטוריון ע"ש ג'ואקינו רוסיני בפזארו, משרה בה החזיק עד שנת 1972. לאחר זאת כיהן כמנהל הקונסרבטוריון ע"ש ג'וזפה ורדי במילאנו, משנת 1972 עד 1996. אבאדו הרבה להופיע כפסנתרן ומנצח עם הפילהרמונית של וינה, שעמה ביצע, בניצוח ובנגינה, את כל 27 הקונצ'רטו לפסנתר של מוצרט.

נפטר בסטרזה ב-3 ביוני 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרצ'לו אבאדו** בוויקישיתוף

* מרצ'לו אבאדו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מרצ'לו אבאדו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ביוגרפיה של מאצ'לו אבאדו בקאמראטה-אירופאה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007406749705171
* GND: 104022973
* ICCU: CFIV129063
* ISNI: 0000 0000 5527 566X
* LCCN: no90014703
* MusicBrainz: aa62c847-8144-4449-b05f-bb314d9a8a65
* NTA: 266075991
* VIAF: 11865818
* WorldCat: lccn-no90014703

 |
בית המרחץ הציבורי ע"ש אשר ליוויי, בכיכר הנושאת את שמו במנהטן, ניו יורק
**אשר ליוויי** (לוי) (באנגלית: **Asser Levy**; נפטר ב-1680) היה אחד ממתיישביה היהודים הראשונים של המושבה ההולנדית ניו אמסטרדם באי מנהטן.

ביוגרפיה
--------

לוי, הגיע מברזיל לאי מנהטן בשנת 1654. ככל הנראה גר קודם לכן באמסטרדם ומשערים שעיר הולדתו הייתה וילנה, אז בפולין. כנראה נמלט ממזרח אירופה בשל פרעות חמלניצקי אך לא זכה למעמד אזרח באמסטרדם. תקופה מסוימת עשה בעיר שוולם בנורדריין-וסטפאליה ועל שמה הוא מכונה לעיתים **אשר לוי משוולם**.

הוא בלט בפעילותו למען יהודי ההתיישבות החדשה, וכאשר ביקש פיטר סטויוויסנט (אנ') נציב ממשלת הולנד בהולנד החדשה להטיל מס על היהודים כתחליף לשירות צבאי, טען ליוויי שהיהודים רוצים אף הם לשאת בנטל הצבאי ולא לשלם את המס כדמי חסות. הנציב סירב לבקשתו לתת ליהודים לשרת במשמר העירוני וכתב לו שברשות היהודים לחזור לארץ מוצאם או לשלם את המס. ליוויי פנה בכתב לרשויות בהולנד ואף התלונן נגד הנציב על שהגביל את תחומי המסחר המותרים ליהודים ולא איפשר להם לסחור בפורט אורנג' (אנ') (כיום נקרא המקום אולבני). ממשלת הולנד קיבלה את קובלנותיו, ובשנת 1657 הביא לכך שיהודי ההתיישבות החדשה באמריקה יירשמו כאזרחים שווים לכל דבר.

הוא היה הקצב הראשון בניו יורק שמכר בשר כשר ובית המטבחיים שלו שכן ב-1678 ברחוב המכונה כיום וול סטריט. את עיקר הונו עשה ממסחר ומעסקי נדל"ן בניו יורק ובאולבני.

לזכרו מספר אתרי הנצחה בניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשר ליוויי** בוויקישיתוף
* "לִיוַואי, אשר", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ו, עמוד 38, באתר היברובוקס
* כורש אדלר ול. הוהנר, ‏לוי, אסר משוולם, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264546905171
* BPN: 61363679
* ISNI: 0000 0000 7912 4575
* LCCN: nr98039011
* VIAF: 98004261
* WorldCat: lccn-nr98039011

 |
**אורי צאן** (21 ביולי 1924 – 29 בינואר 1996) היה לוחם פלמ"ח וסופר; ממקימי ה"חי בר" וה"טכנודע בחדרה".

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1924 לחנה ומאיר בארץ ישראל. למד בבית-ספר "אחד-העם" בחדרה ולאחר מכן בתיכון חדרה. בגיל 17, התגייס ב-1941 לפלוגה ג' של הפלמ"ח. הוא שירת באפיקים ובאשדות יעקב במסגרת הכשרת "מעוז" יגור-אפיקים של הנוער העובד. השתתף בהעלאת עולים מלבנון לישראל; בסיס היציאה היה כפר גלעדי. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת אלכסנדרוני ובמלחמת סיני בחטיבה 9 שירדה לשארם א-שייח'. במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים שרת בהג"א.

צאן למד במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב בהדרכת פרופסור היינריך מנדלסון. ב-1956 היה פקח הציד הלאומי הראשון במדינה. הוא היה כפוף ל"מדור לשמירת הטבע" במשרד החקלאות. בהמשך תפקד כעוזר ראשי לאלוף אברהם יפה ברשות שמורות הטבע. ב-1960 יזם והקים עם יפה את אגודת החי-בר; מטרת האגודה הייתה להשיב לארץ ישראל את חיות הבר התנ"כיות שחיו בה בימי קדם.

ב-1986, לאחר פרישתו מהרשות, פעל להקמת ה"טכנודע" בחדרה והיה מנהלו הראשון.

צאן כתב ארבעה ספרים: "חלום שהתגשם", המספר על הקמת שמורת חי-בר בנגב; "היצרים להטו והצבי שאג"; "הצועני"; ו"עולם אכזר הסוואנה".

אורי צאן היה נשוי למלכה (לבית גולדפיין) ונולדו להם שתי בנות. הוא התגורר בחדרה עד לפטירתו ב-1996.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי צאן, באתר הפלמ"ח
* רשימת הפרסומים של אורי צאן, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הספרים של אורי צאן, באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tal, Alon Pollution in a Promised Land – An Environmental History of Israel, Berkeley, California, University of California Press, page 159, 2002.
2. ↑  שמורת טבע חי בר בכרמל, באתר רשות הטבע והגנים
3. ↑  Tal, Alon Pollution in a Promised Land – An Environmental History of Israel, Berkeley, California, University of California Press, page 190, 2002.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007288906405171
* ISNI: 0000 0000 4806 7467
* VIAF: 12202403
* WorldCat: viaf-12202403

 |
**יואב שמש** (נולד בשנת 1981 בחיפה) הוא מלחין, פסנתרן, מוזיקאי, ומפיק מוזיקלי ישראלי המתגורר כיום בניו יורק.

ביוגרפיה
--------

בעל תואר ראשון בקומפוזיציה במחלקה הרב תחומית באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ותואר שני בקומפוזיציה ומולטימדיה באוניברסיטת ניו יורק. בין מוריו היו ד"ר אלמר פאל, וצ׳סלב גנלין, מיכאל וולפה, ינעם ליף, פרופסור ג׳ואן לה ברברה ופרופסור איירה ניו-בורן.

יואב כותב יצירות לתזמורות ואנסמבלים רבים, החל מאולמות הקונצרטים ועד למחול מודרני, לקולנוע ותיאטרון.

יצירותיו ועיבודיו בוצעו ברחבי העולם, בין השאר על ידי התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון (עם סדרת קונצרטים בסין), התזמורת הסימפונית ירושלים, סימפונט רעננה, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, תזמורת המהפכה, התזמורת הסימפונית של אוניברסיטת ניו יורק, ובפסטיבלים - The Bang on a Can Summer Music Festival, MASS MoCA,
Music With a View Music Festival, צלילים במדבר, פסטיבל עכו, פסטיבל גוש עציון ועוד.

כמו כן, כתב פסקולים לסרטים אשר הוצגו ואף זכו בפרסים בעשרות פסטיבלים בכל העולם כגון - Aniwow-Beijing Festival, and the 25th Interfilm International Short Film Festival, Berlin.[דרוש מקור]

יואב זכה בפרסים בתחרות הקומפוזיציה ע״ש גרטרוד קראוס, בתחרות ע״ש חנה ידור-אבני, בפרס אלמר ברנסטיין, במלגת באייר סיגר לכתיבת שירים ובמקום ראשון בתחרות הקומפוזיציה של אוניברסיטת ניו יורק וסקירבול סנטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יואב שמש

* יואב שמש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* יואב שמש, באתר Discogs (באנגלית)
* יואב שמש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* יואב שמש בספוטיפי

* יעקב בר-און, ‏שטוף שמש: המלחין יואב שמש לא מסתפק במוזיקה קלאסית, באתר מעריב אונליין, 21 בינואר 2015
* דף האמן של יואב שמש בפייסבוק
* דף האמן של יואב שמש באינסטגרם
* ערוץ היוטיוב הרשמי
* יואב שמש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יואב שמש"**.
**טיסה 103 של בודהה אייר** הייתה טיסת סיור בשמי נפאל לצד הרי ההימלאיה שהתרסקה בגבעת קוטאדה בסמוך לקטמנדו, נפאל, ב-25 בספטמבר 2011. כל 19 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו. המטוס המעורב בתאונה היה מסוג ביצ'קראפט 1200D (אנ') של חברת בודהה אייר בשירות טיסה בשמי נפאל לצד הרי ההימלאיה. המטוס התרסק בגבעה סמוכה לנמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן כשניסה לנחות בתנאי מזג אוויר לא נאותים. 
זו הייתה התקרית היחידה של החברה בה נהרגו נוסעים.

16 הנוסעים על גבי המטוס, כללו 10 הודים, יפני אחד, 2 אמריקאים ו-3 נפאלים. כולם נהרגו בזירת התאונה, מלבד אחד שחולץ אך מת בדרכו לבית החולים.

ממצאי החקירה
------------

מתוך ממצאי חקירת האירוע עלה כי המטוס מסוג ביצ'קראפט 1900D היה בן 13 שנה. חקירות ראשוניות העלו כי המטוס טס טיסת VFR וכי כ-2 דקות לפני הנחיתה הוא נכנס בתוך עב ענן, מה שהגביל את תנאי הראות של הטייסים והתרסק בגובה של 1,645 מטר. פקחי הטיסה וחברי צוות החקירה טוענים כי הסיבה להתרסקות הייתה שגיאת טייס.

ראו גם
------

* טיסה 103 של יטי איירליינס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיסה 103 של בודהה אייר** בוויקישיתוף
**אשר פדי** (נולד ב־12 ביוני 1970) הוא מתופף ישראלי.

ביוגרפיה
--------

פדי נולד במגדל העמק ליעיש ואילנה פדידה, שני מבין חמישה אחים ואחיות. במהלך ילדותו המשפחה הפכה למסורתית ופדי ביטא את המוזיקליות שלו בתפילות בבית הכנסת. בגיל 13, קיבל את סט התופים הראשון שלו ומאז החל לעסוק בתיפוף.

פדי החל ללמוד תווים אצל ז'ראר בוחניש במגדל העמק והופיע במסגרת העירונית ובבית הספר. עם סיום שירותו הצבאי, עבר לתל אביב, והחל להופיע בלהקת הקאברים "בושם" בפאבים בתל אביב ובראשון לציון. ארקדי דוכין אשר זיהה את כישרונו המוזיקלי, פנה אליו להשתתף במופע משירי ויסוצקי.

פדי ניגן גם עם לאה שבת, נורית גלרון, דפנה ארמוני ואלון אולארצ'יק. בשנת 1996 הפך למתופף של יהודה פוליקר.
לדבריו תופף במעל 1,200 אלבומים. פדי הקליט לאלבומים של שלום חנוך (2010), המופע המשותף של חנוך עם שלמה ארצי (2011), היהודים (מציאות נפרדת, 1995), שרית חדד (2005), אייל גולן (1996–2016) (למעט האלבום "מציאות אחרת"), מירי מסיקה (2005, 2007), שלמה ארצי (2007, 2012), ליאור נרקיס, קובי פרץ (2008) ושלומי שבת (2010, 2012).

בשנת 1999 נסע פדי לניו יורק להתמחות בסגנונות ג'אז ולאטין ב־Drummers Collective NYC.

בשנת 2008 הופיע פדי בקונצרט האמונה של מרכז פרס לשלום עם הסולן אנדריאה בוצ'לי, והסקסופוניסט דייב קוז.
באוקטובר 2011 הופיע עם אלון אולארצ'יק בפסטיבל האומנויות בטשקנט, אוזבקיסטן.
ביוני 2013 הופיע בקונצרט התקווה בברלין, גרמניה.

במרץ 2016 עברו פדי ומשפחתו להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה. במקביל להופעות והקלטות עם אמנים אמריקאים, פדי עדיין מקליט ומופיע עם אמנים ישראלים.
בדצמבר 2016 ניגן פדי באיחוד של הצ'רצ'ילים ובסיבוב הופעות עם אלון אולארצ'יק שכלל הופעות בישראל ובארצות הברית. במאי 2018 הפך פדי למתופף הישראלי הראשון שחתם על הסכם הסבה עם חברת המצילות האמריקנית "זילדג'יאן" לצד מתופפים נוספים מהעולם.

בשיתוף עם אבי יפרח המנגן בגיטרה בס יצר פרויקט מקורי משותף בשם "הפרויקט של אבי יפרח ואשר פדי". האלבום כולל שבעה קטעי נגינה מקוריים בסגנון פיוז'ן שכולם נכתבו והופקו על ידי פדי ויפרח. מלבד פדי (תופים) ויפרח (גיטרה בס), עוד מנגנים באלבום עוז נוי (גיטרות), אבי סינגולדה (גיטרות), עומר קליין (פסנתר), אלעד אדר (קלידים), ניצן עין-הבר (כלי נשיפה), אלי דג'יברי (סקסופון) ואמיר מילשטיין (חליל).

חיים אישיים
-----------

פדי נשוי ואב לשלושה ילדים, בהם המוזיקאי עומר פדי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשר פדי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אשר פדי

* אשר פדי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אשר פדי, באתר Discogs (באנגלית)

* אשר פדי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* אשר פדי באתר Soultone Cymbals
* אשר פדי - Buleria מתוך "הפרויקט של אבי יפרח ואשר פדי"
* אשר פדי - Old Song מתוך "הפרויקט של אבי יפרח ואשר פדי"
* טוקבק פרק מס׳ 21 - אשר פדי באתר YouTube

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשר פדי, פייסבוק - Asher Fedi, באתר פייסבוק, ‏24.5.2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: f9f2bb69-3dbf-4aa9-b35c-34eeffdb3f1a

 |
**תומאס גלין דויל** (באנגלית: **Thomas Glyn Doyle**; נולד ב-17 באוקטובר 2001) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר במנצ'סטר סיטי.

קריירה
------

דויל נולד וגדל במנצ'סטר, ובגיל שמונה החל לשחק במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי. שני סבותיו, גלין פרדו (אנ') ומייק דויל (אנ'), שיחקו שנים ארוכות במדי מנצ'סטר סיטי. לקראת עונת 2019/2020 החל להצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת, ודחה ניסיון לשלוח אותו להשאלה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-29 באוקטובר 2019, בניצחון קבוצתו 3–1 על סאות'המפטון במסגרת גביע הפוטובול ליג. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-8 ביולי 2020, כששיחק 15 דקות בניצחון קבוצתו 5–0 על ניוקאסל יונייטד. בתום העונה האריך את חוזהו במועדון עד לתום עונת 2024/2025.

ב-31 באוגוסט 2021 הושאל לעונה אחת להמבורג מהבונדסליגה השנייה. לאחר שמיעט לקבל דקות משחק, ב-20 בינואר 2022 הושאל לקארדיף סיטי מהצ'מפיונשיפ עד לתום העונה. ב-4 ביולי 2022 הושאל לעונה אחת לשפילד יונייטד, וסייע לקבוצה להעפיל לפרמייר ליג.

קישורים חיצוניים
----------------

* טומי דויל, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Manchester City - Newcastle United, Jul 8, 2020 - Premier League - Match sheet, www.transfermarkt.com (באנגלית)
**איתן מנצורי** (נולד ב-1975) הוא מפיק סרטי עלילה ישראלי. בעל חברת ההפקות ספירו פילמס.

ביוגרפיה
--------

איתן מנצורי נולד ב־1975 בירושלים.

את שירותו הצבאי עשה כלוחם. בוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה במסלול בימוי, 2004. במהלך לימודיו הפיק בפועל סרט תיעודי צרפתי שצולם בארץ. כמו כן כתב וביים שני סרטים קצרים: "שוסטר" ו"חובו של בנג'י".

קריירה
------

לאחר סיום לימודיו פנה לעבוד כעוזר במאי, כמנהל הפקה ומפיק בפועל בסרטי עלילה בישראל וכן בהפקות בינלאומיות. ב-2013 הקים את חברת ההפקות 'ספירו סרטים'. הפיק סרטי עלילה וסדרות שזכו בהכרה בינלאומית ובפרסי אופיר ובהם: "פוקסטרוט" (2017, במאי: שמוליק מעוז), "הפורצת" (2016, במאית: הגר בן-אשר), "אבוללה" (2015, במאי: יוני גבע), "היורד למעלה" (2015, במאי: אלעד קידן, פסטיבל הקולנוע בקאן), "כנס העתידנים (סרט)" (2013, ארצות הברית, במאי: ארי פולמן, פסטיבל הקולנוע בקאן), "מנתק המים" (במאי: עידן הובל, 2013, פסטיבל הסרטים של ונציה). 

בשנים 2015-16 זכה פעמיים כמפיק במקום הראשון בתחרות פרס קרן פיצ'ר ראשון לבוגרי סם שפיגל: עבור "היום שאחרי לכתי" (במאי ותסריטאי: נמרוד אלדר), ו"דארוין" (במאי ותסריטאי: אורן אדף).

בשנת 2019 הפיק את סרט הקולנוע נולדתי בירושלים ואני עדיין חי ביחד עם יהונתן דובק ורוני לוי.

בשנת 2020 יצר והפיק יחד עם מריה פלדמן, עמית כהן ורון לשם את סדרת הטלוויזיה No Man's Land עבור ערוץ ארטה הצרפתי והולו האמריקאי

פילמוגרפיה כמפיק
----------------

* היום שאחרי לכתי (סרט עלילתי, במאי: נמרוד אלדר, 2019)
* פוקסטרוט (סרט עלילתי, במאי: שמוליק מעוז, 2017)
* הפורצת (סרט עלילתי, במאית: הגר בן-אשר, 2016)
* אבוללה (סרט עלילתי, במאי: יוני גבע, 2015)
* היורד למעלה (סרט עלילתי, במאי: אלעד קידן, 2015)
* כנס העתידנים (סרט) (סרט עלילתי, במאי: ארי פולמן, 2013)
* מנתק המים (סרט עלילתי, במאי: עידן הובל, 2013)
* בשבילה גיבורים עפים- סדרת טלוויזיה תסריטאי ובמאי :עומרי גבעון, 2018
* המורה לאנגלית- סרט עלילתי, במאי:יובל אדלר, 2019
* הנה אנחנו [סרט עלילתי, תסריט: דנה אידיסיס, במאי: ניר ברגמן, 2020]
* No Man's Land [סדרת טלוזיה, יוצרים: מריה פלדמן, איתן מנצורי, עמית כהן ורון לשם. במאי: עודד רסקין,2020]

קישורים חיצוניים
----------------

* איתן מנצורי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* איתן מנצורי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* איתן מנצורי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* איתן מנצורי, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* ליאת רון ורון שוורץ, ‏מאחורי הקלעים ביצירת "כנס העתידנים" של איתן מנצורי, באתר גלובס, 21 בספטמבר 2013
* דף בוגר באתר בית הספר סם שפיגל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007346401105171

 |
**טומיסלב ניקוליץ'** (בסרבית: **Томислав Николић**; נולד ב-12 בפברואר 1952 בקרגוייבץ, סרביה, אז רפובליקה סוציאליסטית במסגרת יוגוסלביה) הוא פוליטיקאי סרבי (ולשעבר יוגוסלבי) ו**נשיא סרביה** בשנים 2012–2017

בתקופת יוגוסלביה
----------------

במשך שנים רבות היה ניקוליץ' חבר במפלגה הרדיקלית הסרבית (SRS), ושימש כחבר פרלמנט מטעמה.

ניקוליץ' כיהן כסגן ראש ממשלת סרביה בשנים 1998–1999, בהן הייתה סרביה חלק מהרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, וכסגן ראש ממשלת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה (ממשלת קואליציה) בשנים 1999–2000.

בשנת 2000 התמודד בבחירות לנשיאות הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה והגיע למקום השלישי.

בפברואר 2003 הסגיר עצמו מנהיג המפלגה הרדיקלית, ווייסלב ששל, לבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר, נוכח האשמתו בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות במהלך מלחמות יוגוסלביה. עקב כך מונה טומיסלב ניקוליץ' לסגן מנהיג המפלגה הרדיקלית ולמנהיגהּ בפועל.

באותה שנה אף התמודד על נשיאות סרביה וזכה במספר הקולות הגדול ביותר, אך תוצאות הבחירות לא היו תקפות עקב השתתפות מועטה של בעלי זכות בחירה. בשנת 2004 התמודד שוב, השיג כ-30% מהקולות בסיבוב הראשון וכ-45% בסיבוב השני, וכך הפסיד לבוריס טאדיץ'.

בסרביה העצמאית
--------------

לזמן קצר בשנת 2007 שימש ניקוליץ' כנשיא האספה הלאומית של סרביה (יו"ר הפרלמנט).

בשנת 2008 התגלעה מחלוקת בין ניקוליץ' למנהיג המפלגה הרדיקלית ווייסלב ששל (שעדיין היה עצור בהאג לצורך משפטו) ולבכירים אחרים, עקב תמיכת ניקוליץ' בהצטרפות סרביה לאיחוד האירופי. כתוצאה מכך פרש ניקוליץ' מהמפלגה הרדיקלית והקים את המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית, אליה הצטרפו כמה חברים מן המפלגה הרדיקלית.

בשנה זו התמודד על נשיאות סרביה, הפעם כמדינה עצמאית (עקב פרישת מונטנגרו מהאיחוד עם סרביה בשנת 2006), והפסיד לבוריס טאדיץ' (שכעת היה הנשיא המכהן).

ב-6 במאי 2012 התמודד ניקוליץ' שוב על נשיאות סרביה והעפיל לסיבוב השני. בסיבוב זה, שהתקיים ב-20 במאי 2012 ניצח ניקוליץ' את טאדיץ' (שהתפטר חודש קודם לכן מן הנשיאות מטעמים טקטיים). ניקוליץ' נכנס לתפקידו ב-31 במאי 2012, והוא הנשיא השני של סרביה מאז הפכה למדינה עצמאית.

הוא סיים את כהונתו ב-30 במאי 2017 כשבמקומו נכנס לתפקיד הנשיא הנבחר אלכסנדר ווצ'יץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טומיסלב ניקוליץ'** בוויקישיתוף
* 
* טומיסלב ניקוליץ', ברשת החברתית פייסבוק
* ד-פ-א, הלאומן הקיצוני לשעבר שיוביל את סרביה לאיחוד האירופי, באתר הארץ, 21 במאי 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119407531
* ISNI: 0000 0000 5593 4792
* LCCN: n80037619
* NTA: 069114560
* SUDOC: 127346619
* VIAF: 79423065
* WorldCat: lccn-n80037619

 |
**איתן סטיפל** (אנגלית: **Ethan Stiefel**; נולד ב-13 בפברואר 1973) הוא רקדן בלט אמריקאי לשעבר, כוריאוגרף ומנהל אמנותי.
סטיפל היה רקדן ראשי בתיאטרון הבלט האמריקאי משנת 1997 עד יולי 2012. משנת 2011 עד 2014 היה מנהלה האמנותי של הבלט המלכותי ניו זילנד.

ביוגרפיה
--------

סטיפל נולד בטיירון בבלייר, פנסילבניה בארצות הברית. סטיפל הוא בנו של המיניסטר הלותרני מניו יורק שהפך להיות סוהר. משמעות השם 'סטיפל' בגרמנית הוא: מגף.

סטיפל החל את לימודי המחול שלו במדיסון, ויסקונסין, באקדמיה מונונה למחול בגיל 8. הוא החל לרקוד בלט קלאסי בעקבות אחותו, כשקודם לכן שניהם למדו התעמלות. מורו הראשון של איתן, ג׳ו ג׳ון רטרום, רצה שילמד בלט קלאסי משום שבנים בעולם המחול הקלאסי הוא דבר נדיר. סטיפל למד שנתיים בבית הספר לבלט של מילווקי במילווקי אצל טד קיביט ופול סות'רלנד ובמרכז הנוער לבלט בפנסילבניה לפני שעבר לניו יורק והצטרף לבית הספר לבלט האמריקאי במימוש מלגה בה זכה.

שם, צירף סטנלי וויליאמס את סטיפל לשיעורים המיוחדים לגברים בו רקדו בין השאר הרקדנים המפורסמים רודולף נורייב, מיכאיל ברישניקוב ופרננדו בוחונס. הוא אף למד אצל ברישניקוב עצמו בבית ספר לבלט קלאסי על שמו של ברישניקוב, מוסד שפעל תקופה קצרה מאוד.

חיים אישיים
-----------

סטיפל הוא אופנוען בזמנו הפנוי. בספטמבר 2015 נישא לרקדנית גיליאן מורפי.

ציטוטים
-------

* *הבלט האמריקאי בשבילי, זה סטנלי וויליאמס*.
* *ברישניקוב היה ועודנו האליל שלי. הוא האיש. הוא האחד אליו שאפתי לאורך חיי*.
* *כשאפסיק לרקוד בלט, אעבוד עם אופנועים, יש ברשותי שניים*.

קישורים חיצוניים
----------------

* איתן סטיפל, ברשת החברתית פייסבוק
* איתן סטיפל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אתר האינטרנט הרשמי של איתן סטיפל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007455141905171
* ISNI: 0000 0003 6711 585X
* LCCN: n97846932
* SUDOC: 255431295
* VIAF: 229747897
* WorldCat: viaf-229747897

 |
**אמיל קרֶפֶּלין** בשמו המלא **אמיל וילהלם מגנוס גאורג קרפלין** (בגרמנית: **Emil Wilhelm Magnus Georg Kräpelin**; ‏15 בפברואר 1856 נוישטרליץ - 7 באוקטובר 1926 מינכן) היה פסיכיאטר גרמני. מקובל להחשיבו כאבי הפסיכיאטריה המדעית המודרנית, הסיווג הפסיכיאטרי, הפסיכופרמקולוגיה והגנטיקה הפסיכיאטרית. בנוסף, גילה את מחלת אלצהיימר יחד עם אלואיס אלצהיימר.

קריירה
------

קרפלין למד כסטודנט באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1882, אחרי 13 שנים כמרצה, הוא קיבל פרופסורה מאוניברסיטת טרטו (כיום בשטחה של אסטוניה), ועמד בראשה של קליניקה אוניברסיטאית. שם למד ותיעד בפירוט היסטוריות קליניות רבות של מטופלים, מה שהוביל אותו לחשוב על חשיבות מהלך המחלה, ולהתייחס יותר לסיווג של הפרעות נפשיות. עשר שנים לאחר מכן הצהיר כי מצא דרך חדשה להתבוננות על מחלות נפשיות. הוא התייחס לראייה המסורתית כעוסקת בתסמינים בלבד, בעוד ראייתו היא "קלינית" יותר. על פי ראייתו זו, החלה במאה ה-19 הגישה של מיזוג מאות הפרעות נפשיות וקיבוצן לסוגים, תוך התבססות על תסמונות, כלומר דפוסים של תסמינים, במקום לפי דמיון של תסמינים עיקריים, כפי שהיה נהוג בעבר ולמעשה לא היה מתאים.

תאוריה והשפעה
-------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
קרפלין מזוהה במיוחד עם חלוקה של מה שבעבר נקרא פסיכוזה, לשתי צורות נפרדות: הפרעה דו-קוטבית וסכיזופרניה.

קרפלין טען שמחלות פסיכיאטריות נגרמות מהפרעות גנטיות וביולוגיות. התאוריות הפסיכיאטריות שלו היו מרכז תחום הפסיכיאטריה של תחילת המאה ה-20, וחזרו להיות כאלה מאז סופה. קרפלין התנגד לגישתו של זיגמונד פרויד, אשר התייחס וטיפל במחלות פסיכיאטריות כנגרמות מגורמים פסיכולוגיים.

קרפלין כתב בין השאר גם על נושאים של פוליטיקה וחברה, מתוך גישה השואבת רעיונות מדרוויניזם חברתי. הוא הביע דאגה ממדיניות של מדינת רווחה, העלולה לטענתו לפגוע בתהליכי ברירה טבעית באוכלוסייה, ולחתור תחת המאבק הביולוגי של הגזע הגרמני להישרדות. בין השאר כתב גם נגד יהודים. רעיונותיו נחשבים בעלי השפעה רבה על פיתוח תאוריות של אאוגניקה ושל תורת הגזע.

ראו גם
------

* פסיכיאטריה
* מחלת אלצהיימר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיל קרפלין** בוויקישיתוף
* אתר האגודה הבינלאומית של קרפלין
* אמיל קרפלין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אמיל קרפלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Engstrom, E. J. (1 September 2007). On the Question of Degeneration' by Emil Kraepelin (1908). History of Psychiatry. 18 (3): 389–398.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264151905171
* BIBSYS: 90057611
* BNC: 000663961
* BNE: XX989672
* BnF: cb11910056p (data)
* CANTIC: a11730377
* CiNii: DA00169351
* GND: 118565915
* ISNI: 0000 0000 8122 3740
* LCCN: n50044229
* LNB: 000161056
* NDL: 00446243
* NKC: nlk20010092571
* NLA: 35281379
* NLG: 227007
* NLK: KAC2021E1297
* NLP: A25466276
* NTA: 069654271
* RERO: 02-A003471600
* SNAC: w6np3s42
* SUDOC: 032868987
* Trove: 895871
* VIAF: 44300913
* WorldCat: lccn-n50044229

 |
פפלגוניה באסיה הקטנה בין המאה ה-3 לפנה"ס והמאה ה-1 לפנה"ס
פפלגוניה באסיה הקטנה
מפת פפלגוניה. היינריך קייפרט, 1903
**פפלגוניה** (לטינית **Paphlagonia**; יוונית **Παφλαγονία**) היא חבל ארץ היסטורי בצפון אסיה הקטנה ולחופי הים השחור. פפלגוניה שכנה בין ביתיניה ממערב ופונטוס ממזרח ומצפון לפריגיה ולקפדוקיה.

מיתולוגיה
---------

תושבי פפלגוניה כמעט שלא נזכרו לאורך ההיסטוריה אך הם היו מיושביה המוקדמים של אסיה הקטנה ונזכרו באיליאדה. ייתכן שהיו מקורבים אתנית לתושבי קפדוקיה. הומרוס ופליניוס הזקן ציינו שלאחר חורבן טרויה הוביל אנטנור, מייסדה המיתולוגי של פדובה, את האנטים (Eneti) מפפלגוניה אל חופיו הצפון-מערביים של הים האדריאטי, ושם התערבבו באוגנים (Euganei), שבט מקומי מיתולוגי למחצה, והיו לונטים האדריאטים.

היסטוריה
--------

פפלגוניה יושבה בידי שבטים יוונים במחצית הראשונה של האלף הראשון לפנה"ס, והעיר סינופ נוסדה בשנת 630 לפנה"ס לערך. הרודוטוס ציין כי פפלגוניה נכבשה בידי קרויסוס מלך לידיה במאה ה-6 לפנה"ס וכי לאחר מכן עמדה לצידו של כורש. כל הנסיכים ששלטו בפפלגונים נקראו "פילמנס" (Pylaimenes) על שמו של מנהיגם המיתולוגי, ונראה כי שמרו על עצמאות יחסית בשל מיקומה המבודד יחסית של ארצם, בין הרי צפון אנטוליה לים השחור. 

במאה ה-4 לפנה"ס נשלטה פפלגוניה בידי מוקדון ולאחר מותו של אלכסנדר מוקדון באה תחת שלטונו של אאומנס. למרות זאת, המשיכו נסיכי פפלגוניה לשלוט בארצם עד שנבלעה בהדרגה על ידי פונטוס החל בזמנו של מיתרידטס הראשון, מלך פונטוס במחצית הראשונה של המאה ה-3 לפנה"ס, ובאופן מוחלט כמאה שנה לאחר מכן. משלב זה היה גורלה של פפלגוניה זהה לזה של פונטוס, ויחד עימה נכבשה והייתה לפרובינקיה הרומית פונטוס בשנת 65 לפנה"ס.

בירתם הקדומה של הפפלגונים הייתה גנגרה (Gangra) שנקראה מאוחר יותר גרמניקופוליס (Germanicopolis) וכיום צ'נקרה (Çankırı). ערים חשובות אחרות בפפלגוניה היו אמסריס (Amastris, כיום אמאסרה) ואמיסוס (Amisus, כיום סמסון) שעל גבול פונטוס.

ראו גם
------

* אסיה הקטנה בתקופה ההלניסטית
* אסיה הקטנה בתקופה הרומית
* פונטוס
* ריפת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פפלגוניה** בוויקישיתוף
* פפלגוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538009905171
* GND: 4115842-8
* LCCN: nr89015634
* NKC: ge130366
* VIAF: 123599054
* WorldCat (עם VIAF): 123599054

 |
תגובות התדר של אקולייזר פרמטרי המכוון להנחתה (באדום) ולהגברה (בכחול). ניתן להבחין בצורת הפעמון של תגובות התדר
אקולייזר גרפי לשני ערוצים (סטריאו); 15 תחומי תדרים בכל ערוץ
**אִקווֶלַייזֵר** (באנגלית: **Equalizer**, בעברית: **שַׁוְיָן**) הוא מכשיר אלקטרוני או אלגוריתם (הממומש בחומרה או בתוכנה) המיועד לשנות את העוצמה היחסית של תדרים בתוך אות שנושא מידע. השינוי נעשה באמצעות הגברה או הנחתה של תחומי תדרים מסוימים בתוך האות. אקוולייזרים משמשים בעיבוד אותות בכלל ובעיבוד אותות שמע בפרט, לצורך השוואה בין אות שמתקבל לאחר שידור או הקלטה לאות המקורי (זה מקור השם equalizer). כיום משמש האקוולייזר גם ליצירת שינויים יזומים באות, במטרה להדגיש או להחליש תחומי-תדרים מסוימים מסיבות אמנותיות או טכניות.

האקוולייזר הפשוט ביותר מבוסס על מסננים שמעבירים רק תחומי תדרים מסוימים. אקוולייזרים מורכבים יותר שמשמשים בעיקר למערכות שמע הם האקוולייזר הפרמטרי והאקוולייזר הגרפי.

אקוולייזר פרמטרי מגביר או מנחית תחום תדרים מסוים סביב תדר מרכזי שניתן לשלוט בו. שני פרמטרים נוספים שניתן לשלוט בהם הם השבח ובדרך כלל גם רוחב הסרט (פקטור Q). צורת תגובת התדר של אקולייזר פרמטרי נראית כפעמון (bell shape) או כמדף (shelf shape). 

אקוולייזר גרפי מכיל חלוקה קבועה מראש של תדרי השמע ל-3 עד 31 תחומי תדרים. ניתן לשלוט על כל תחום תדרים בנפרד ולבצע עליו הנחתה או הגברה, אך תחומי התדרים וצורת התגובה של כל תחום קבועים מראש ולא ניתן לשנותם.

ראו גם
------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקוולייזר** בוויקישיתוף
* אקולייזר פרמטרי
* מאסטרינג
* מסנן (אלקטרוניקה)

קישורים חיצוניים
----------------

* אקולייזר (אלקטרוניקה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שַׁוְיָן במילון קשר ואלקטרוניקה (תש"ל), באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552900405171
* BnF: cb11944424r (data)
* LCCN: sh85044509

 |