פירוש נוסף ערך זה עוסק בלוחם ומשורר, המפקד-המייסד של לח"י. אם התכוונתם לאישים אחרים בשם "אברהם שטרן", ראו אברהם שטרן (פירושונים).

**אברהם שטרן** ("**יאיר**") (23 בדצמבר 1907, י"ח בטבת ה'תרס"ח – 12 בפברואר 1942, כ"ה בשבט ה'תש"ב) היה לוחם מחתרת ומשורר יהודי, מייסדו ומפקדו הראשון של ארגון "לוחמי חרות ישראל" (לח"י). נודע גם בכינויו המחתרתי "יאיר" (על שם אלעזר בן יאיר, ממפקדי המרד הגדול נגד הרומאים ומפקד הקנאים במצדה).

שטרן, פעיל באצ"ל, עמד בשנת 1940 בראש קבוצת פורשים שהסתייגו מהתמתנות גישתו של הארגון בכל הקשור למאבק בשלטון המנדט הבריטי והתפלגו לארגון עצמאי שלימים נקרא לח"י. לכל אורך הדרך נרדפו חברי הארגון, ושטרן בראשם, בידי הבולשת הבריטית (ובידי אנשי מחתרת ״ההגנה״ שסייעו לבריטים) שראתה מטרה עליונה בחיסול פעילותו. המצוד הלך והתהדק סביב שטרן, עד שבפברואר 1942 נתפס בידי אנשי הבולשת ונרצח בירייה עם לכידתו.

משפחתו וראשית חייו
------------------

### ילדותו

אברהם שטרן נולד בסובאלק שבצפון-מזרח פולין (במערב תחום המושב של האימפריה הרוסית). אביו מרדכי היה רופא שיניים, ואמו הדסה-לאה (בתו של רפאל גרושקין-ליפשיץ, ממשכילי ליטא) הייתה מיילדת. ביתה של משפחת שטרן היה בית יהודי חילוני, שבו השכלה ולימודים הובילו את קו חינוכם של שני הבנים, אברהם ואחיו הצעיר דוד. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר על ידי הגרמנים, אביו נעצר על ידי הגרמנים, ואמם עזבה את העיירה יחד עם בניה ועברה לבית אחותה בעיר סרנסק שבגוברניית פֶּנְזַה ברוסיה (כיום בירת רפובליקת מורדוביה שבפדרציה הרוסית). שטרן נהג לספר על אומץ לבה של דודתו "מן הדודה שלי למדתי לשרוד גם בעיתות המצוקה הקשות ביותר".

כאשר היה שטרן בן עשר, התקבל ללימודים בגימנסיה הרוסית בסרנסק, ובה נחל הצלחה רבה ובמקביל קיבל שיעורים פרטיים בעברית. עם תום המלחמה חזרה אמו לסובאלק ביחד עם דוד, ואילו שטרן נשאר בבית דודתו כדי להשלים את לימודיו. לאחר המהפכה הבולשביקית, בגיל 14, החליט שטרן לשוב אל בית הוריו בסובאלק, ושם המשיך ללמוד בגימנסיה העברית - אז הושפע מרוחה של הספרות הרומנטית הפולנית ומגדולי משורריה של פולין. בגימנסיה היה שטרן ידוע כקונדסן עם היותו מוכשר. מנהל הגמנסיה, עפרון, אמר עליו: "שטרן זה, כשיגדל, יהיה או גאון או שודד על אם הדרך".

### ראשית בגרותו בארץ ישראל

שטרן עלה לארץ ישראל בשנת 1925 וסיים את לימודיו בגימנסיה העברית בירושלים, שזיכו אותו בתעודת בגרות. ניכרו בו כישרונות אמנותיים רבים: ציור, משחק, כתיבה ואף דקלום שירה בשפת המקור. הוא שאף ללמוד משחק ב"הבימה", אך הוריו גילו התנגדות נחרצת, ולבסוף נכנע לפני רצונם. החל ללמוד בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים והיה לתלמיד מצטיין, אשר גם גילה מעורבות פוליטית ארגונית.

דרכו כסטודנט לא הייתה קלה: הוריו התקיימו בדוחק ולא היה באפשרותם לסייע לו כספית. שטרן התפרנס בזכות עצמו, ממלגות שקיבל ושיעורים פרטיים שהעביר. הייתה זו בעיקר תקופה מרובת יצירה לשטרן, בה כתב את מרבית שיריו ובה עוצבה השקפת עולמו במערכה על חירות ישראל.

### משפחתו

בראשית ימיו באוניברסיטה הכיר יאיר את רוני בורשטיין, לימים אשתו ואם בנו (שנולד ארבעה חודשים לאחר מותו ונקרא על שמו, יאיר שטרן), לימים היה בנו יאיר שטרן עיתונאי ואיש טלוויזיה ומבכירי רשות השידור. לאחר הירצחו נישאה רוני לדב זמיר והשניים היו הורים למירי (לימים מירי קפסוטו-זמיר). נכדיו של אברהם יאיר שטרן הם המפיק ואיש הטלוויזיה שי שטרן, וד"ר ענת שטרן - היסטוריונית מהאוניברסיטה הפתוחה.

פעילותו הפוליטית
----------------

ראשית מעורבותו הפוליטית של שטרן היא בייסוד אגודת הסטודנטים "חולדה", על שמו של היישוב חולדה שמגיניו עמדו בגבורה כנגד מתקפות הערבים ב"מאורעות תרפ"ט" (1929). במהלך פעילותו פגש את דוד רזיאל, פעיל אגודת "אל על", ובין השניים נרקמה ידידות אמיצה - זאת על אף שרזיאל הגיע מרקע שונה מזה של שטרן (רזיאל גדל בבית דתי והחל ללמוד באוניברסיטה לאחר שנתיים של לימוד בישיבת מרכז הרב בירושלים). למרות השוני בין השניים, הם השלימו זה את זה בחלומם המשותף. באותם ימים פעלו רזיאל ושטרן בשורות ההגנה בירושלים בפיקודם של אברהם תהומי ואברהם קריצ'ברסקי. כאשר הוביל תהומי את פילוג הארגון עקב חילוקי דעות בתוך ההנהגה לגבי אופי פעילותו, היו רזיאל ושטרן מראשוני תומכיו של תהומי והצטרפו אליו בהקמת ארגון "הגנה ב'", אשר נקרא מאוחר יותר ארגון צבאי לאומי. שירו של שטרן, "חיילים אלמונים", שנכתב בזמן פרעות תרפ"ט, היה להמנון הארגון (ולימים להמנון ארגון הלח"י), ואף פורסם בביטאון המחתרתי "המצודה".

בשנת 1933 השלים שטרן את התואר השני באוניברסיטה וקיבל מלגה לדוקטורט באוניברסיטת פירנצה שבאיטליה שנושאו היה "הארוס בספרות היוונית העתיקה". בזמן שהותו הקצרה באיטליה שקד שטרן לא רק על מחקרו, אלא גם על עריכת עשרות שירים אשר חיבר בתקופת לימודיו באוניברסיטה. התפנית מן המסלול האקדמי לפעילות מרכזית במחתרת חלה בשנת 1934, כאשר הגיע לאיטליה מפקד האצ"ל אברהם תהומי במטרה לגייס אותו לתפקיד מחתרתי מרכזי - רכישת נשק בפולין והעברתו ארצה. שטרן נענה בחיוב לתפקיד זה ובכך נטש את הקריירה האקדמית ונרתם כולו לפעילות המחתרת. מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט (1936-1939) העמידו את הארגון בדילמות קשות לגבי המשך פעילותו. תהומי החליט לחבור ל"הגנה", בתנאים נוחים. החלטה זו הובילה לסכסוך בתוך האצ"ל, אשר התפתח לפילוג שהובילו שטרן ורזיאל יחדיו. כמחצית מחברי הארגון הלכו בעקבותיהם, בהאמינם כי המדינה העברית לא תוכל לקום מבלי להישען על גוף צבאי לאומי בלתי תלוי.

### תוכנית ה-"40,000"

שטרן יצא לפולין בשליחות הארגון במטרה לקדם תוכנית שבעיני רוחו תוביל למלחמת שחרור עצמאית. הוא פעל להקמת תאי לוחמים יהודים בעזרתה של ממשלת פולין, אשר תחת השם "תוכנית הארבעים אלף", יעברו הכשרה ואימונים וישמשו ככוח לחימה במתקפת פתע נגד הבריטים. במסגרת התוכנית יעלו 40,000 לוחמים כשירים לארץ ישראל וישתלטו בלילה אחד על כל הצירים המרכזיים בארץ ישראל.

בשם התוכנית פעל שטרן:

* להקים את התאים החשאיים של האצ"ל בתוך תנועת בית"ר.
* לארגן קורסים בהדרכת קצינים פולנים להכשרות צבאיות.
* לרכוש נשק פולני ולהבריח אותו ארצה.
* להקים שני עיתונים:
	+ "די טאט" (יידיש: "המעש") - עיתון יומי רשמי של הארגון הצבאי הלאומי,
	+ "ירוזולימה ויזוולונה" (Jerozolima Wyzwolona, פולנית: "ירושלים המשוחררת") - ירחון פולני עבור חוגים מתבוללים, שעד אז היו רחוקים מאוד מאידאולוגיה ציונית.

התוכנית העלתה ויכוחים בתוך תנועת בית"ר; הבכירים חשו כי הצעירים מקשיבים לשליחי האצ"ל ולא להם, וביקשו את התערבותו של זאב ז'בוטינסקי. ז'בוטינסקי פסק לטובת בית"ר, החלטה שלדעת שטרן הייתה עלולה לכבול את הארגון. דוד רזיאל נטה אחר שטרן בעד עצמאות של הגוף הלוחם.

### תקופת המלחמה והפילוג

עם פרוץ המלחמה הופסקה הפעילות בפולין. ערב המלחמה נתפסו כל חברי מפקדת האצ"ל, כולל שטרן, על ידי הבריטים, והובאו למאסר. הארגון החל לגלות סימני התפוררות עקב החלטתו של דוד רזיאל לתמוך בזאב ז'בוטינסקי ולהפסיק לאלתר כל פעילות צבאית כנגד הבריטים. שטרן ראה צעד זה כבגידה מצד ידידו הטוב והחל להוביל מרד בתוך המפקדה. הפילוג לא איחר להגיע, ובאוגוסט 1940 נפרד שטרן מהאצ"ל וייסד את "הארגון הצבאי הלאומי בישראל" אשר לאחר מותו של שטרן נקרא בשמו הנודע עד היום, לח"י.

שטרן גיבש את מצעו האידאולוגי של הארגון החדש במסגרת 18 סעיפים, שנקראו "עיקרי התחייה". מסמך זה הבהיר את מטרות ואמצעי הארגון. חלק מן הסעיפים הביעו את רעיון כיבוש הארץ מידי שלטון זרים, עקרון האדונות העברית על הארץ, ופריסת הגבולות שבידי היהודים. וחלקם עסקו בראייה עתידית עם מימד דתי. כמו קיבוץ גלויות ובניין בית המקדש. שטרן יצר מגע עם השלטונות הגרמנים והביע נכונות לעזור להם במלחמתם נגד בריטניה, מתוך אמונה שהם יעדיפו לקיים שיתוף פעולה בהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל ולהוצאת היהודים מאירופה; בכך גם יסייעו לערער את מעמדה של בריטניה. במכתב שהועבר בינואר 1941 לשגרירות גרמניה בטורקיה כתב שטרן:

> 
> קיימים אינטרסים משותפים לכינון סדר חדש באירופה בהתאם לתפיסה הגרמנית להגשמת השאיפות הלאומיות היהודיות...כינונה של מדינה יהודית על בסיס לאומי וטוטליטארי הקשורה בהסכם עם הרייך הגרמני תחזק את מעמדה של גרמניה כמעצמה במזרח הקרוב
> 
> 
> 
> 

 המגעים שקיים שטרן עם נציגי גרמניה לא נשאו פרי והמכתב נשאר בשגרירות באנקרה שם נמצא לאחר המלחמה.

בתחילת חודש דצמבר 1941 פשטה המשטרה הבריטית על דירה בסמוך לתחנה המרכזית של תל אביב; אנשי מפתח רבים של המחתרת (בהם יצחק שמיר ויהושע זטלר) נמצאו ונאסרו בפעולה זאת, מה שהוביל את שטרן למסקנה כי יש לפגוע בחוזקה במנגנון הבילוש הבריטי. הייתה זו תקופה קשה למחתרת: הקופה הייתה כמעט ריקה לגמרי בשלב זה, ואנשיה נאלצו לבצע ניסיונות שוד שכשלו. רבים הושלכו למאסר עקב הלשנות, ואף בעל ברית לא נראה באופק. גם היישוב העברי גילה איבה כלפי המחתרת, אשר נתפסה כקיצונית מדי ואף פגעה בקצינים יהודים.

בין הפעולות שיזם שטרן כנגד הבולשת הבריטית הייתה ההתנקשות ברחוב יעל 8. המטרה, יש שטענו, הייתה לחסל את הקצין הבריטי ג'פרי מורטון, שהוביל את הפעילות נגד הלח"י. התוכנית הייתה להטמין מלכודת בגג הבניין של רחוב יעל 8 בתל אביב. אחד מאנשי הלח"י הפעיל מטען נפץ בכמות קטנה ופיזר דם (של חיה) בחדר שבגג ועל המדרגות, מה שגרם לבהלה בקרב השכנים אשר הזעיקו את המשטרה. ג'פרי מורטון היה עסוק באותה עת ולכן ביקש מהקצין שלמה שיף, שהיה מפקד מחוז תל אביב, לצאת אל המקום. שיף וקצינים נוספים שהתלוו אליו נכנסו לחדר בעליית הגג ומטען שני שהוטמן מראש הופעל על ידי איש לח"י מבניין סמוך. שיף נהרג במקום, נחום גולדמן, קצין נוסף מהיישוב העברי ששירת במשטרה הבריטית והקצין הבריטי טורטון שהיו עמו מתו מפצעיהם למחרת היום. הפעולה גרמה לזעזוע רב ביישוב היהודי, והעיתונות העברית גינתה את הרצח.

בינואר 1942 פורסמו תמונותיהם של שטרן וחבריו ועל ראשו הוצא פרס של 1,000 לא"י. שטרן נאלץ לנדוד ברחבי תל אביב וסביבתה כאשר הוא נושא עמו מיטה מתקפלת ומזוודה אחת, שהכילה תנ"ך, משחת "משעי" לגילוח ומילון עברי. פגישותיו עם חברי המחתרת התרחשו באישון לילה. הייתה זו הדרך היחידה שבה יכול היה לקבל מידע, להעביר הוראות, לעודד את רוחם של האחראים ולטעת בהם אמונה שלא תעורער מכובד המכות שספגו. היה זה גם הזמן היחיד שבו יכול היה להיפגש עם רוני אשתו. שטרן החל לשדר בתחנת השידור החשאית של המחתרת ("קול המחתרת העברית") במוצאי שבתות. הוא ראה את תפקידה המרכזי של המחתרת בהכשרתה של המלחמה שתבוא לצורך תקומתה של מדינה יהודית וחופשית בארץ ישראל. בשיחה עם אנשי המחתרת אמר שטרן:

> 
> אפילו עלינו, קבוצה קטנה כמו שהננו, למלא תפקיד אחד בלבד, דיינו. כי זהו תפקיד היסטורי. עלינו להופיע כחיידק ראשון שבארסו יכניס רקב באותה אימפריה עולמית, שהרימה עתה ידה עלינו. וזאת כדאי לעשות, אפילו נגווע במורסת הפצע האנוש שנגרום לה.
> 
> 
> 
> — לוחמי חירות ישראל: אנשים, רעיונות, עלילות
> 

> 
> דבר אחד ברור: דרך כשרה, שסופה כישלון, פסולה היא;
> דרך "פסולה", שסופה ניצחון, כשרה למהדרין.
> 
> 
> 
> — אברהם שטרן
> 

העתק כתב ידו של אברהם ממילות שירו "הרי את מקודשת לי מולדת" באנדרטת לח"י
שלט הנצחה ליאיר בפתח מוזיאון לח"י
### ימיו האחרונים

הבולשת הבריטית השקיעה זמן ומאמצים רבים על מנת למצוא את מקום היחבאו של שטרן. הוא דחה שתי הצעות להסתירו עד סוף המלחמה - הצעה אחת הגיעה בשם התנועה הרוויזיוניסטית, שאף הציעה לנקום את דם נרצחי דיזנגוף 30, והצעה אחרת הגיעה מפי גיסו, נחמיה ברוש (אחיה של רוני, אשתו) שהיה מפקד ב"הגנה". הוא נימק החלטתו כך:

> 
> אין ראש מחתרת יכול לקיים בידו את זכות המנהיגות אם יעדיף את ביטחונו האישי על צרכי התנועה.
> 
> 
> 
> — לוחמי חירות ישראל: אנשים, רעיונות, עלילות
> 

בשלושת השבועות האחרונים לחייו התגורר שטרן בדירתם של טובה ומשה סבוראי, ברחוב מזרחי ב' (לעתיד רח' שטרן שבהמשך שד' וושינגטון) 8 בשכונת פלורנטין בתל אביב. דירתם נחשבה כפסולה מטעמי ביטחון - משה סבוראי היה אסיר נמלט באותם ימים והיה לדמות מבוקשת על ידי המשטרה. טובה סבוראי התחזתה לאישה חולה אשר בעלה נעדר לעיתים קרובות מביתם, וחיסיה שפירא, שהייתה המקשרת של שטרן, התחזתה לעוזרת של טובה, הדואגת לסידורים השוטפים של תחזוק הבית. שטרן נהג להעביר את זמנו בקריאה, בניסוח רעיונות פוליטיים שהרהר לגביהם ובמענה על דואר שקיבל בעזרת המקשרת שלו חיסיה.

לפי תאורי משפחת סבוראי, התקרב שטרן בתקופה זו אל היהדות. מאז שפורסמו תמונותיו בעיתונים ועל גבי לוחות המודעות, הוחלט שיפסיק לצאת לטיוליו הליליים על אף החושך ששרר ברחובות בתקופה זו של מלחמה. כמו כן שוּנה מקום היחבאו בתוך הבית. בכל פעם שנשמעה דפיקה על הדלת היה נכנס שטרן למטבחון, ועתה הוחלט שמוטב שייכנס לארון הבגדים וטובה סבוראי תסגור את דלת הארון אחריו.
לרוני אשתו כתב באיגרת קצרה:

> 
> לא יכולתי ולא רציתי ללכת בדרך אחרת מזו שהלכתי בה. אינני מתחרט אף לרגע קט, ולעולם לא אצטער על כך.
> 
> 
> 
> — לח"י אנשים: סיפור חייהם של 840 לוחמים ולוחמות
>

הרצח
----

 ערך מורחב – **רצח אברהם שטרן (יאיר)**  

מוזיאון "בית יאיר", פלורנטין, בו נרצח אברהם שטרן.
מברשת הגילוח של יאיר שטרן, אשר היותה רטובה הביאה למציאתו במחבואו
ביום 12 בפברואר 1942, כ"ה בשבט ה'תש"ב, בשעה 9 בבוקר לערך, נשמעה דפיקה קלה בדלת דירת המסתור בה שטרן הסתתר. שטרן פנה ישירות לארון, וטובה ניגשה לפתוח את הדלת לאחר שסגרה את הארון אחריו. בפתח עמד הקצין הבריטי תומאס ג'יימס וילקין, ששלט היטב בשפה העברית, ביחד עם שני בלשים אנגלים. וילקין הודיע לטובה כי הגיע על מנת לקחת עמו מספר פרטי לבוש עבור משה בעלה שיעבור היום לבית הסוהר המרכזי בירושלים (משה סבוראי שכב פצוע בבית החולים לאחר שנפצע באירוע "דיזנגוף 30"). טובה נכנסה לחדר הפנימי, אספה מספר לבנים וחליפה שתלו על דלת החדר, והגישה אותם לוילקין. וילקין ניסה לפתח שיחה עם טובה באשר לפעילותו של בעלה, וכאשר זו השיבה בשלוות נפש איבד וילקין את קור רוחו ובבת אחת התפרץ ואמר כי סוף "אנשי שטרן" יהיה דומה לסופם של נרצחי "דיזנגוף 30". לשמע שמותיהם של הנרצחים השיבה טובה לקצין כי היא עוד תזכה לראות את הבריטים בורחים מהארץ.

וילקין הורה לפתוח בחיפוש בתוך הבית. שני הבלשים החלו בחיפוש, ווילקין ניגש לשולחן בו ישב שטרן לפני מספר דקות וקרא את תוכן הפתקים שהיו עליו. אחד הבלשים פנה לחפש בארון הבגדים הגבוה, נתקל בגופו של שטרן ומיד משך אותו החוצה. טובה הבחינה בבלש מושיט יד אל אקדחו, קפצה ממקומה ונעמדה בין הקצין לשטרן. "לא לירות, לא לירות או שתירה בי", הפצירה טובה בבלש. וילקין הגיע מיד למשמע השיח והבחין בשטרן. כעבור מספר דקות הגיעו שני בחורים צעירים ובידם כבלים. אחד הבלשים מיהר לכבול את שטרן בעוד שאקדחו ואקדח הבלש השני מופנים אליו. מהר מאוד התמלא הבית בבלשים אנגלים. את טובה סבוראי הובילו החוצה לאחר שנערך עליה חיפוש והיא החליפה את בגדיה.

קברו של אברהם שטרן, בבית הקברות נחלת יצחק
כאשר הגיע ג'פרי מורטון, הוא הורה לשטרן להתקרב לכיוון החלון. שטרן נשמע למורטון ולפתע נשמעו שלוש יריות. טובה, שהייתה בניידת משטרה מחוץ לבית ושמעה את היריות, הבינה מיד ששטרן נרצח ופרצה בזעקות ברחוב "יהודים, יאיר נרצח!". גופתו של שטרן הורדה לרכב הצלב האדום והלווייתו נערכה לפנות ערב בבית העלמין בנחלת יצחק שבתל אביב. אנשי משפחה ספורים נכחו בהלוויה תחת אבטחה כבדה של המשטרה הבריטית, שחששה מניסיון פעולה מצד המחתרת.

ב-14 בפברואר, יומיים לאחר הרצח, שלח מפקד "המרכז המודיעיני של המזרח התיכון" (The Middle East Intelligence Center) מכתב ברכה לארתור פרדריק ג'יילס, מפקד הבולשת הבריטית, על הריגת שטרן.

לאחר הירצחו נולד בנו, יאיר שטרן, שהיה לעיתונאי ולימים מנהל הטלוויזיה הישראלית. נכדו הוא איש התרבות והתקשורת שי שטרן.

### מחלוקות לגבי הרצח

"דבר", ביטאונה של ההסתדרות הכללית, דיווח על מותו של שטרן: "אברהם שטרן, ראש הכנופיה שעסקה בזמן האחרון במעשי שוד ורצח ואשר אנשיה גרמו למותם הטראגי של שלושה קצינים בתל אביב, נהרג אתמול ב-11.45 בהתנגשות עם המשטרה" ובהמשך: "בנסותו להימלט נאלצה המשטרה לירות בו".

בספרו של ג'פרי מורטון, "פשוט-המלאכה", מתוארת עדות שלפיה הוּצא שטרן מן ארון הבגדים, ובשעה שרכן לקשור את שרוכי נעליו זינק לעבר החלון שהוליך אל גג שטוח. מורטון טוען כי חש באיום והאמין כי שטרן רץ לעבר מטען שכנראה החביא מבעוד מועד ושאליו ניסה לברוח בשעת הימלטו כדי להתפוצץ ולקחת עמו אנשים נוספים. לכן כאשר החל להימלט, החליט מורטון לירות ביאיר למוות. כך סיפר מורטון גם בריאיון לעיתון "הטיימס".

ישנם קשיים רבים בעדות זו: שטרן היה כבול בידיו, ולכן לא יכול היה לנסות לקשור את שרוכיו. מאותה סיבה לא יכֹל לזנק לעבר החלון בעוד בלש אנגלי שומר עליו. בעייתיות נוספת קיימת בהנחה לקיום הפצצה: אם באמת הייתה פצצה, מדוע לא השאיר אותה שטרן במקום קרוב יותר, כמו איתו בארון? ובנוסף - הוא לא רצה לסכן את משפחת סבוראי. מורטון גם לא הסביר מה עשה הבלש ששמר על שטרן בזמן שניסה להימלט, ומדוע לא היה זה הוא שירה בו. שנים רבות לאחר הרצח החליט סרג'נט דניאל דיי, השוטר היחידי שנותר עם מורטון בחדר, לספר את גרסתו:

> 
> לאחר שציווה מורטון על כולם לעזוב את הדירה ולקחת איתם את טובה סבוראי, נשארנו עם שטרן רק שנינו, מורטון ואני. ואז ניגש מורטון אל מאחורי גבו של שטרן, דחף אותו אל החלון וירה בראשו. שטרן נפל ומורטון המשיך לירות בחזה. אחר כך הפנה את ראשו אליי ואמר: אתה ראית שהוא ניסה לברוח.
> 
> 
> 
> — לוחמי חירות ישראל: אנשים, רעיונות, עלילות
>

אידאולוגיה
----------

שטרן ניסח את 18 העקרונות של הלח"י, במסמך בשם "עיקרי התחיה", ובסופם הציב את הקמת בית המקדש השלישי, כשיא התחייה הלאומית של עם ישראל. לחבר לח"י שהתנגד להכללת הקמת המקדש בין עקרונות התחייה, כתב: "עניין המקדש אינו דתי דווקא וגם לאדם שאינו אדוק יכולים להיות סנטימנטים לבית, אשר שימש סמל מאז ומעולם לעצמאות עברית".

הנצחה
-----

מודעה לזכר יאיר ויתר חללי לח"י, ביום השנה למותו, 2011
בשנים הראשונות שאחרי מותו, הגימנסיה העברית סירבה להנציח אותו בלוח הבוגרים שנפלו במערכות ישראל. לאחר מאבק ממושך של אריה אלדד, שגם הוא למד במוסד, שמו הוכנס ללוח ההנצחה.[דרוש מקור]

על שמו של אברהם שטרן נקראים רחובות בערי ישראל, ביניהם בשכונת קריית היובל בירושלים וכן הרחוב בשכונת פלורנטין בת"א בו נרצח, אשר במועד הרצח נקרא "מזרחי ב'" ושנים לאחר מכן שונה שמו ל"אברהם (יאיר) שטרן". כן נקראים על שמו היישוב כוכב יאיר בשרון והיישוב חוות יאיר בשומרון. מוזיאון הלח"י הנמצא בבית בו נרצח נקרא "בית יאיר". מדי שנה, בכ"ה בשבט, יום הרצח, מתקיימת אזכרה ממלכתית לחללי הלח"י בסמוך לקברו בבית העלמין בנחלת יצחק בגבעתיים.

בנו, שנקרא על שם הכינוי המחתרתי, הוא יאיר שטרן.

כתביו
-----

* **ספר השירים / של אברהם שטרן המכונה יאיר**, [תל אביב]: סולם, תש"י (הספר בקטלוג ULI)
* **ספר השירים של אברהם שטרן (יאיר): מחולל מלחמת החרות העברית**, [תל אביב]: הוועד להוצאת כתבי לח"י, 1964 (הספר בקטלוג ULI)
* **בדמי לעד תחיי: שירים**, [תל אביב]: יאיר, תשל"ו (הספר בקטלוג ULI)
* **מכתבים לרוני** / אברהם שטרן (יאיר); עורך: אהרן אמיר, תל אביב: יאיר, תש"ס-2000 (הספר בקטלוג ULI)

משיריו
------

* חיילים אלמונים
* הרי את מקודשת לי
* השבועה
* הים הבריק
* חיים אנחנו במחתרת (1923)

לקריאה נוספת
------------

* נתן ילין-מור, **לוחמי חירות ישראל: אנשים, רעיונות, עלילות**. (ירושלים): שקמונה, 1974 (הספר בקטלוג ULI)
* יוסף נדבה, **אברהם שטרן (יאיר) - מחולל מחתרת לח"י**
* טובה סבוראי, **ימיו האחרונים של יאיר - אברהם שטרן**
* משה סבוראי, **מאצ"ל ללח"י: סיפור אישי**. (שקד): המחברים, 1989 (הספר בקטלוג ULI)
* משה סבוראי **משפט הדיבה**. (שקד): המחברים, 1997 (הספר בקטלוג ULI)
* משה סבוראי **משפט הדיבה 2**. (שקד): המחברים, 1997 (הספר בקטלוג ULI)
* אמיל פוירשטין **רציחות פוליטיות במאה ה-20**, עשרים פרשיות רצח נודעות, עמ' 125–142 ירושלים: כתר, 1986 (הספר בקטלוג ULI)
* משה שמיר, **יאיר - אברהם שטרן: חייו - מלחמתו - מותו. רומן ביוגרפי**. (לוד): זמורה ביתן (תשס"א; 2001) (הספר בקטלוג ULI)
* נחמיה בן תור, **ספר תולדות לוחמי חירות ישראל (לח"י)**,(חמישה כרכים), הוצאת "יאיר", 2010 (הספר בקטלוג ULI)
* **לח"י - אנשים**, הוצאת "יאיר", 2002(הספר בקטלוג ULI)
* עדה אמיכל ייבין, **בארגמן**, הוצאת "הדר", 1986 (הספר בקטלוג ULI)
* ד"ר יעקב וינשל, "**הדם אשר בסף**"(הספר בקטלוג ULI)
* נחמיה בן-תור: **נושאי לפיד החירות, קיצור תולדות חייהם של ראשי לח"י**; עמ' 9 - 121, הוצאת "יאיר", 2008 (הספר בקטלוג ULI)
* משה בן-שאול, **מעלות לוחמים – עשרים ושלשה פרקי גבורה** הוצאת הדר, 1967, עמ' 74–83 (הספר בקטלוג ULI)
* יאיר שטרן, **יאיר בן "יאיר"**, הוצאת ידיעות ספרים, 2022

* Zev Golan, **Stern: The Man and His Gang**, Yair Publishing, 2018

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אברהם שטרן** |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **מחבר:אברהם שטרן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אברהם שטרן** |

* זאב איבנסקי, אברהם שטרן – חייו, פועלו ומותו, באתר לח"י
* אברהם שטרן, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים
* אברהם שטרן (יאיר) באתר שירונט.
* אברהם שטרן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* קורות החיים של אברהם שטרן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* דוד תדהר (עורך), "אברהם שטרן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1014
* כתבי אברהם שטרן בפרויקט בן-יהודה
* קטע קול ערן סבאג, ‏"חיים של אחרים" על אברהם שטרן (יאיר), באתר iCast‏, 26 בינואר 2014
* שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב   
'סוג: פרק מהסדרה "הכל אנשים"' אינו ערך חוקי  אברהם שטרן, פרק מהסדרה "הכל אנשים" באתר יוטיוב
* שלמה הרציג, אידיאה ופואטיקה בשירתו של יאיר-אברהם שטרן, **מעוף ומעשה** 9, 2003
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, מסמכים חושפים: ההגנה תכננה להתנקש ב"יאיר" שטרן, באתר הארץ, 25 במרץ 2022
* משה נחמני, תשובה במחתרת, עלון עולם קטן, גיליון חוקת 854, עמ' 24 התשפ"ב, 30 ביוני 2022
* אפרים לפיד, יאיר הבן מעצים דמות האב "יאיר", IsraelDefense, ‏21 בנובמבר 2022

### כתבות אודות יומו האחרון

* אברהם שטרן נהרג בהתנגשות עם המשטרה, דבר, 13 בפברואר 1942
* עדה אושפיז, הבוקר האחרון שלא נגמר, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2002
* יצחק שרגיל, הרצח בדירת הגג, באתר ynet, תאריך פרסום מקורי: 11 בפברואר 1972
* צבי אלגת, שלוש יריות ברחוב מזרחי, מעריב, 3 בפברואר 1967
* אייל לוי, ‏המבוקש: סיפור רציחתו של אברהם שטרן (יאיר), מנהיג לח"י, באתר מעריב אונליין, 11 בפברואר 2017
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, מחקר: **מפקד הלח"י נרצח בעקבות פליטת פה**, באתר הארץ, 21 בפברואר 2020
* מודי שניר, **רצח אברהם שטרן**, 6 בפברואר 2021

### כתבות ומאמרים אודותיו

* יואל יעקובי, רוח ולחימה, באתר ערוץ 7, סיפורו של אברהם שטרן(הקישור אינו פעיל, 11 בפברואר 2023)
* יוסף נדבה, אברהם שטרן (יאיר) - מחולל מחתרת לח"י(הקישור אינו פעיל, 11 בפברואר 2023)
* יוסף הלר, לח"י בין ימין לשמאל - הערות לבקורת
* תצלום בית ילדותו של שטרן, ועליו לוח זיכרון (בפולנית)
* אתר למנויים בלבד יחיעם ויץ, יאיר - גיבור או משתף פעולה?, באתר הארץ, 7 במרץ 2017
	+ אתר למנויים בלבד אבי שילון, ברית פרקטית עם השטן, באתר הארץ, 15 במרץ 2017
		- אתר למנויים בלבד יחיעם ויץ, אפולוגטיקה פשטנית ולא מדויקת למען יאיר, באתר הארץ, 27 במרץ 2017
		- חן מלול, הבחירה הגורלית של אברהם "יאיר" שטרן, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 9 בפברואר 2022

### שיריו

* אברהם שטרן, בביצוע שמעון ישראלי, סרטון באתר יוטיוב
* הרי את מקודשת לי מולדת, סרטון באתר יוטיוב
* 'השבועה' בלחנו ובביצועו של אליסף פיניש

הערות שוליים
------------

1. ↑   תמונת בית ילדותו
2. ↑  .Stern: The Man and His Gang, Part I
3. ↑  רם אורן, **ימים אדומים**, הוצאת קשת, 2006.
4. ↑  שרה נשמית, **ואל המנוחה לא באתי**, בית לוחמי הגטאות והוצאת הקיבוץ המאוחד, 1986, עמוד 19
5. ↑  לח"י אנשים: סיפור חייהם של 840 לוחמים ולוחמות.
6. ↑  משטרת פלשתינה, פרסים, דבר, 3 בפברואר 1942
7. ↑  הרצח ברחוב דיזנגוף 30 בבלוג של מוזיאון הלח"י, 30 בינואר 2021
8. ↑  **מאצ"ל ללח"י**, משה וטובה סבוראי, 1989.
9. 1 2  ימיו האחרונים של יאיר - אברהם שטרן
10. ↑  אברהם שטרן נהרג בהתנגשות עם המשטרה, דבר, 13 בפברואר 1942
11. ↑  הורגו של "יאיר" שטרן משחזר נסיבות המקרה, דבר, 17 בפברואר 1967
12. ↑  לוחמי חירות ישראל: אנשים, רעיונות, עלילות.
13. ↑  יצחק סטרשינסקי
, "בנפול הבית, נפלה המלכות", מוסף 'שבת', מקור ראשון, 28 בינואר 2011
14. ↑  מדריך רחובות תל אביב-יפו, עמ' 418
15. ↑  חן מלול, בשירו "הים הבריק" משתף מנהיג לח"י בהחלטתו לדבוק במחתרת הלוחמת ולהעדיפה על פני קריירה של אקדמאי וחוקר שירה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, פברואר 2022
16. ↑  אתר למנויים בלבד יחיעם ויץ, יאיר שטרן מציג דיוקן לא מאוזן של אביו, באתר הארץ, 4 בינואר 2023

| לוחמי חירות ישראל - לח"י |
| --- |
| מפקדים | אברהם שטרן (יאיר) (מייסד) • יצחק שמיר ישראל אלדד • יעקב גרנק • יצחק חסון • נתן ילין-מור • חנוך קלעי • בנימין זרעוני • משה סבוראי • עמנואל הנגבי | סמל הלח"י |
| לוחמים | ירחמיאל אהרונסון • עמוס קינן • יעקב אורנשטיין • אברהם רביץ • פנחס גינוסר • דוד שטרן • יעקב שטרן • יעקב חרותי • גאולה כהן • עזרא יכין • גרשון שץ • לוחמי לח"י נוספים • גולי אפריקה

|  |  |
| --- | --- |
| עולי הגרדום: | אליהו חכים • אליהו בית צורי • משה ברזני |
| ברחו ממאסר: | אליהו גלעדי • דוד בגין מאירי • עמנואל הנגבי • יהושע זטלר • בנימין זרעוני • נתן ילין-מור • משה סבוראי • מתתיהו שמואלביץ' • יצחק שמיר • פרידה ורקשטל |

 |
| סמלים, זרועות ויחידות | חיילים אלמונים • הרי את מקודשת לי • עיקרי התחייה • מברק • המעש • קול המחתרת העברית |
| פעולות | ההתקפה על בתי המלאכה של הרכבת • פיצוץ הסראייה • התקפת שדות התעופה הבריטיים • השוד ברחוב הרצל (1942) • ליל הרכבות • התקפת לח"י בחולון • התקפת לח"י בשרונה • פרשת דיר יאסין • פיצוץ הרכבת הצבאית הבריטית ברחובות • השוד בבנק אפ"ק • הקרב ביבנאל • ניסיון ההתנקשות בהארי טרומן • אישים שהוצאו להורג על ידי לח"י |
| בריחות מכליאה | בריחת 12 אסירי המחתרות מבית הסוהר המרכזי בירושלים • הבריחות ממחנות המעצר באפריקה • בריחת ה-20 מלטרון • הפריצה לכלא עכו |
| פרשיות נוספות | גולי אצ"ל ולח"י • משפט השלושים ושמונה • הסזון • מבצע היפופוטם • רצח נערי לח"י ברעננה • רצח אלכסנדר רובוביץ |
| תנועות פוליטיות | מפלגת הלוחמים |
| הנצחה והיסטוריוגרפיה | אות הלח"י • מוזיאון לח"י • אנדרטת המחתרות • אנדרטה לחללי הלח"י • נוה יאיר • בית הכנסת אחדות ישראל • בית הכנסת עולי הגרדום |
| ערכים קשורים | מחתרות עבריות בארץ ישראל • אצ"ל • תנועת המרי העברי • ברית החשמונאים |

| הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל |
| --- |
| מפקדים | זאב ז'בוטינסקי (מצביא האצ"ל)אברהם תהומי • רוברט ביטקר • משה רוזנברג • דוד רזיאל • חנוך קלעי • בנימין זרעוני • יעקב מרידור • מנחם בגין | סמל האצ"ל |
| לוחמים | אברהם שטרן (יאיר) • אריה בן-אליעזר • אלי תבין • איתן לבני • שלמה לב-עמי • חיים לנדאו • אליהו לנקין • עמיחי פאגלין • דב כהן • גולי אפריקה • לוחמי אצ"ל נוספים

|  |  |
| --- | --- |
| עולי הגרדום: | שלמה בן-יוסף • דב גרונר • מרדכי אלקחי • יחיאל דרזנר • אליעזר קשאני • מאיר פיינשטיין • אבשלום חביב • יעקב וייס • מאיר נקר |

 |
| סמלים, זרועות ויחידות | חיילים אלמונים • שיר בית"ר • דלק • פארק ז'בוטינסקי • קול ציון הלוחמת • חרות |
| פעולות | עליית אף על פי • ליל הרכבות • שוד רכבת הכסף • התקפת שדות התעופה הבריטיים • ההתקפה על משטרת רמת גן • פיצוץ מלון המלך דוד • פיצוץ תחנת הרכבת בירושלים • פיצוץ השגרירות הבריטית ברומא • ליל ההלקאות • שוד בנק ברקליס • הפריצה לכלא עכו • פרשת הסרג'נטים • פיצוץ בית הבולשת הבריטית בחיפה • הפיצוץ בשער שכם • ההתקפה על מחנה 80 • פרשת דיר יאסין • כיבוש יפו • כיבוש מלחה • קרבות האצ"ל ברמלה • אלטלנה • רשימת פעולות האצ"ל |
| בריחות ומאסרים | התקפת נפל במגרש הרוסים • בריחת 12 אסירי המחתרות מבית הסוהר המרכזי בירושלים • הבריחות ממחנות המעצר באפריקה • גולי אצ"ל ולח"י • הפריצה לכלא עכו |
| פרשיות נוספות | פעולת האצ"ל בעיראק • משפט השלושים ושמונה • הסזון • מבצע היפופוטם • פרשת הריגת ידידיה סגל |
| תנועות פוליטיות | ציונות רוויזיוניסטית • תנועת הנוער בית"ר • ברית החשמונאים • הסתדרות ציונית חדשה • תנועת החרות • המשקיף |
| הנצחה והיסטוריוגרפיה | אות האצ"ל • מוזיאון האצ"ל • מוזיאון האצ"ל בתש"ח • אנדרטאות • "המרד" • בית הכנסת אחדות ישראל • בית הכנסת עולי הגרדום |
| מחתרות עבריות בארץ ישראל • לח"י • תנועת המרי העברי |

| ציונות ישראלישראל |
| --- |
| נושאים ומושגים מרכזיים | התנועה הציונית • התקווה • ארץ ישראל • אוטואמנציפציה • תוכנית בזל • תוכנית אוגנדה • תוכנית בילטמור • "אלטנוילנד" ו"מדינת היהודים" • עלייה לארץ ישראל, ההעפלה וחוק השבות • תחיית הלשון העברית • עבודה עברית וכיבוש העבודה • חלוציות • קיבוץ • מחתרות עבריות בארץ ישראל • כוח המגן העברי • כרונולוגיית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל בעת החדשה • אנטישמיות • טריטוריאליזם יהודי • הצהרת בלפור, הספר הלבן הראשון ותוכנית החלוקה • הכרזת העצמאות ומלחמת העצמאות • דגל ישראל • הסכסוך הישראלי-פלסטיני • פוסט-ציונות ואנטי-ציונות • החלטת האו"ם 3379 • החלטת האו"ם 4686 |  |
| זרמים בציונות | ציונות מדינית • ציונות מעשית • ציונות סינתטית • ציונות רוחנית • הציונים הכלליים וציונות כללית • ציונות סוציאליסטית • ציונות רוויזיוניסטית • ציונות דתית • ארץ ישראל השלמה • ציונות נוצרית • ניטשה והציונות |
| ארגונים ציוניים | קונגרס פוקשאן והוועד המרכזי ליישוב ארץ ישראל וסוריה • ההסתדרות הציונית העולמית • הקונגרס הציוני העולמי • הוועד הפועל הציוני וההנהלה הציונית • הסוכנות היהודית • קרן קיימת לישראל • קרן היסוד • מינהל מקרקעי ישראל • המשרד הארצישראלי • המוסדות הלאומיים • הכשרת הישוב • אוצר התיישבות היהודים ובנק אנגלו-פלשתינה • פיק"א • הגדודים העבריים • ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל • הסתדרות העובדים הכללית החדשה • סולל בונה • הארכיון הציוני המרכזי • ארכיון התצלומים של קק"ל |
| תנועות ציוניות | ביל"ו • חובבי ציון • ציוני ציון • פועלי ציון • ההתיישבות העובדת • התנועה הקיבוצית • עליית הנוער • תנועת המזרחי • ברית הציונים הרוויזיוניסטים • ציונות ברוסיה • ציונות בלוב |
| מחתרות עבריות | בר-גיורא • השומר • הרועה • הגדעונים • ארגון המגן • ניל"י • הקיבוץ • ההגנה • פלמ"ח • אצ"ל • לח"י • תנועת המרי העברי |
| ראשוני הציונות | מבשרי הציונות • יהודה לייב פינסקר • בנימין זאב הרצל • נתן בירנבוים • מקס נורדאו • אחד העם • ליאו מוצקין • דב בר בורוכוב • משה הס • נפתלי הרץ אימבר • דוד וולפסון • חיים ויצמן • משה לייב ליליינבלום • נחום סוקולוב • נחמן סירקין • יוסף לוריא • מקס בודנהיימר • אדמונד ג'יימס דה רוטשילד • יצחק יעקב ריינס • אוטו ורבורג • נחום גולדמן • יחיאל צ'לנוב • אבא הלל סילבר • צבי הירש קלישר • שמואל מוהליבר |
| אישים ציונים נוספים ואנשי היישוב | אהרן דוד גורדון • מרטין בובר • רחל המשוררת • שמואל הוגו ברגמן • הנרייטה סאלד • זאב ז'בוטינסקי • מאיר בר-אילן • חיים ארלוזורוב • זלמן שזר • אברהם יצחק הכהן קוק • ארתור רופין • דוד בן-גוריון • מנחם אוסישקין • אב"א אחימאיר • חיים בוגר (בוגרשוב) • ברל כצנלסון • אלכסנדר זייד • יוסף שפרינצק • ישראל שוחט • שמריהו לוין • יוסף טרומפלדור • מיכאל הלפרן • גרשם שלום • יהודה לייב מאגנס • יצחק טבנקין • יצחק בן-צבי • מנחם בגין • אברהם שטרן (יאיר) • ציונים לא יהודים |
| ראו גם 100 מושגי יסוד • פורטל ישראל • פורטל היישוב • היסטוריה של עם ישראל • היסטוריה של ארץ ישראל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297023705171
* BnF: cb15055239p (data)
* GND: 122319354
* ISNI: 0000 0000 6683 1908
* LCCN: nr90025113
* MusicBrainz: 0b48047f-30c8-46f4-8708-f79e8dbe6cb8
* SNAC: w6126bqn
* SUDOC: 142633844
* VIAF: 57492173
* WorldCat: lccn-nr90025113

 |