recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה** (בגרמנית: **Nationaldemokratische Partei Deutschlands**; נקראת גם בקיצור: **NPD**), היא מפלגת ימין קיצוני גרמנית המזוהה עם ערכים ניאו נאצים.

ייסוד המפלגה
------------

המפלגה נוסדה בשנת 1964 כממשיכת דרכה של "מפלגת הרייך הגרמני", הצהרת המפלגה היא "ככוח הפטריוטי היחידי המשמעותי בגרמניה". המפלגה מתוארת לעיתים קרובות כארגון נאו נאצי עקב ריבוי כמות חבריה הנאו-נאצים, זו המפלגה הגדולה בעלת ציבור בוחרים וחברים נאו-נאצים הגדול ביותר מאז שנת 1945 שבה הסתיימה מלחמת העולם השנייה יחד עם נפילת שלטונה של המפלגה הנאצית ברייך השלישי.

האיחוד הבין מפלגתי
------------------

בוועידת מפלגת ה-NPD בשנת 2010 בעיר במברג, הודיעה המפלגה כי תערוך משאל בין חבריה אודות האיחוד שבין מפלגת ה-NPD למפלגת "איחוד העם הגרמני" (DVU). אחרי האיחוד ב-1 בינואר 2011, הוארך שמה של ה-NPD עם תוספת של "איחוד העם". לאחר שבין השנים 2004 ל-2009 הוסכם בין שתי המפלגות הסכם שלא להתחרות אחת נגד השנייה בבחירות, בוטל הסכם זה ב-27 בינואר 2011 על ידי בית המשפט המחוזי של מינכן, והסכם האיחוד שבין שתי המפלגות בוטל.

השקפת עולם
----------

השקפת עולמה הפילוסופי של ה-NPD מבוססת בחלקה על "הדרך הפוליטית השלישית", רעיון אשר התפתח מביקורת על הליברליזם הכלכלי והקומוניזם. כמו כן, מרחיבה מפלגת ה-NPD את השקפת עולמה בנושאי גבולותיה של גרמניה. היא טוענת להרחבת גבולות המדינה כדי שישקפו את תפוצת הגרמנים לפני טרנספר הגרמנים בסוף מלחמת העולם השנייה, סיפוח אוסטריה וכדומה.

ביקורת על המפלגה
----------------

הסוכנות הגרמנית הפדרלית לחינוך אזרחי, מתחה ביקורת על מפלגת ה-NPD, לאור שיתוף הפעולה של המפלגה עם ארגונים בלתי חוקיים בגרמניה. עקב כך יצאה הצהרה מטעם חברי המפלגה כי ביקורת זו היא מעשה השמצה חסר בסיס, וכך ניסיון להוציא את מפלגת ה-NPD אל מחוץ לחוק נכשל בשנת 2003.

בשנת 2005 הוציאה הסוכנות הפדרלית דו"ח כנגד מפלגת ה-NPD, בטענות כי חברי המפלגה משתמשים באלימות נגד שאר הציבור, ובהחזקת דעות נאו נאציות ואנטישמיות, ובמטרות לביטול הדמוקרטיה בגרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה (בגרמנית)
* האתר הרשמי של ה-NPD בגרמנית
* המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007593271605171
* GND: 2123842-X
* ISNI: 0000 0001 2196 1001
* LCCN: n94095199
* VIAF: 159601586
* WorldCat: lccn-n94095199

 |
כנסיית גברתנו, אם האלוהים בווילנה
**אדריכלות נאו-ביזנטית** היא סגנון אדריכלי מקבוצת "סגנונות התחייה" (כמו התחייה הגותית או אדריכלות נאו-קלאסית) שעיקרה בנייה של מבני ציבור, ובפרט מוסדות דת, בסגנון המחקה אדריכלות ביזנטית, אך בחומרים ובשיטות בניה של המאה ה-19. הסגנון התקיים מן העשורים הראשונים של המאה ה-19 עד למהפכת אוקטובר (1917), קודם במערב אירופה ולאחר מכן הגיע לשיאו בתחומי האימפריה הרוסית, בבולגריה וביוגוסלביה.

כבר ב-1826 הוקמה כנסיית הזיכרון לאלכסנדר נבסקי בעיר פוטסדאם שבגרמניה עבור מאמיני הכנסייה האורתודוקסית הרוסית. מלכי בוואריה לודוויג הראשון ולודוויג השני שילבו אלמנטים מן האדריכלות בת המאה השישית של רוונה (כגון פסיפסים ושימוש בציפויי זהב) במספר מבנים מרכזיים, בהם טירת נוישוונשטיין.

האדריכל הדני תאופיל הנסן, שהיה מורה לאדריכלות ולאמנות של האימפריה הביזנטית באוניברסיטת וינה בשנות ה-50 של המאה ה-19, העמיד דורות של תלמידים שהתמחו בתחום ובנו בסגנון ביזנטי באוסטרו-הונגריה וסרביה בעיקר כנסיות אורתודוקסיות ובתי כנסת (בהם לודוויג פרסטר).

הצאר ניקולאי הראשון ביקש לגבש אדריכלות רוסית שתסמל את מבני הכנסייה הפרבוסלאבית. סגנון זה עוצב בשנות ה-30 של המאה ה-19 על ידי האדריכל הראשי של המשטר, קונסטנטין טון (אנ'). השפעתו העיקרית הייתה החלפת הכיפה הביזנטית המעוגלת בכיפה דמוית בצל, המהווה מאז סמל בולט לאדריכלות רוסית נאו-ביזנטית. יורשו, אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, נטה יותר לתחייה אמיתית של אמנות ביזנטית מקורית (שהדגם שלה היה כנסיית איה סופיה) והסתייע באדריכלים שביקשו לשחזר את האמנות הביזנטית כגון דוד גרים (אנ') שבנה רבות בארמניה ובגאורגיה (בין היתר מתכננה של קתדרלת אלכסנדר נבסקי בטביליסי). מבנים בסגנון זה, ששידרו רוח רוסית מובהקת, הוקמו באזורי השליטה הרוסית החדשים כגון פולין הקונגרסאית, קרים והקווקז. אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, שעלה לשלטון ב-1855 הפסיק מגמה זו בערים המרכזיות של רוסיה ונטה לבנייה בסגנון הרוסי הצבעוני, המבקש לחקות את כנסיית וסילי הקדוש בכיכר האדומה במוסקבה, אולם בפולין ובמדינות הבלטיות המשיכו להבנות כנסיות פרבוסלביות בסגנון הנאו-ביזנטי (כגון, למשל, כנסיית גברתנו, אם האלוהים בווילנה וקתדרלת הים בקרונשטאדט). השימוש בבטון מזוין הקל מאוד את הבנייה ואיפשר התמודדות טובה עם אתגרי הבנייה, אף אם התוצאה הסופית נראתה "עתיקה".

מבנים בסגנון נאו-ביזנטי הוקמו ברחבי העולם משנות ה-80 של המאה ה-19 ועד סוף המאה, בשל אופנתיות הסגנון והייצוגיות של להקמת מבני דת מרשימים. כך הוקמו בסגנון זה מספר כנסיות בצפון אמריקה ובבריטניה הגדולה ואף בית הכנסת החורבה בירושלים.

גלריה
-----

* קתדרלת אלכסנדר נבסקי בטביליסיקתדרלת אלכסנדר נבסקי בטביליסי
* קתדרלת הים בקרונשטאדטקתדרלת הים בקרונשטאדט
* בית הכנסת החורבה בירושליםבית הכנסת החורבה בירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדריכלות נאו-ביזנטית** בוויקישיתוף
* אדריכלות רוסית נאו-ביזנטית
* אדריכלות התחייה הביזנטית, הוויקיפדיה האורתודוקסית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539700505171
* LCCN: sh2004000572

 |
פרדריק דנהי (משמאל), 1943
**אלרי קווין** Ellery Queen - שם עט לשני סופרים אמריקאים פרדריק דנהי (Frederick Dannay; ‏1905–1982)
ומנפרד ב. לי (Manfred B. Lee; ‏1905–1971). שניהם בני דודים. גיבור ספריהם שאף הוא נקרא אלרי קווין הוא בלש הפועל בעיר ניו יורק ופותר תעלומות רצח מסובכות במיוחד. הבלש אלרי קווין נחשב כבלש הספרותי האמריקאי המובהק ביותר בסוגת "מי עשה זאת" (whodunit). משנות השלושים ועד שנות השבעים של המאה העשרים נכתבו כ-90 ספרים בסדרה זאת.

במשך השנים 1935 עד 1971 הופקו בארצות הברית 9 סרטי קולנוע על פי ספרי אלרי קווין.

במסגרת פרס אדגר המוענק כל שנה על ידי "אגודת סופרי המסתורין של אמריקה" (Mystery Writers of America), אחת מקטגוריות המשנה היא "פרס אלרי קווין", המוענק ליוצרים בתחום ספרות המתח, הכותבים ספריהם בעבודת צוות.

באפריל 1960 הוקם במסגרת רשות השידור, לצד קול ישראל, ערוץ רדיו מסחרי שנקרא "הגל הקל" שהפך לימים לרשת ב'. הגל החל לשדר תוכניות בידור ומוזיקה פופולרית והנהיג לראשונה בישראל שידורי פרסומת הגל החל גם לשדר תסכיתי מתח. אחת מסדרות התסכיתים הראשונות ששודרו בו הייתה "הרפתקאותיו של אלרי קווין". הראשונה בהן היה "ציפורני הדרקון" לפי ספרו של אלרי קווין The Dragon's Teeth מ-1939.

רבים מספרי אלרי קווין תורגמו לעברית וביניהם:

* אינספקטור קווין חוקר.
* האיש שגנב את שקספיר.
* האיש שחזר מהעבר.
* אשה או מוות.
* הבית על אם הדרך.
* הגופה בחלון הראווה.
* ד"ר בראון במלכודת.
* החטיפה במקסיקו.
* המוות בחדר הנעול.
* מי רצח את ג'סיקה פוקס ?
* מי רצח בשלג?
* המלך מת.
* מסתרי הגופה שנעלמה.
* מסתרי הדלת הנעולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלרי קווין** בוויקישיתוף
* אלרי קוין, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277014305171
* BIBSYS: 90124435
* BNE: XX909859
* BnF: cb119208323 (data)
* GND: 118793810
* ISNI: 0000 0001 2020 3524
* LCCN: n79139599
* NKC: jn20010050247
* NLK: KAC199622303
* NTA: 06883666X
* SELIBR: 197282
* SUDOC: 027085503
* VIAF: 7376791
* WorldCat: lccn-n79139599

 |
דינה ברזילי על גיליון במחנה נח"ל מיוני 1959
**דינה ברזילי** הוא שיר של להקת הנח"ל שנכתב על ידי הפזמונאי חיים חפר בשנת 1958 או 1959 והולחן על ידי סשה ארגוב. השיר נכלל בתוכניתה של להקת הנח"ל "לא לצאת מהכלים" שהועלתה ב-1959, בה היו חברים בין היתר אריק איינשטיין, יהורם גאון ויוסי פרוסט.

יצירת השיר ותכניו
-----------------

השיר מתאר חיילת צה"ל בשם זה, ואת ילקוט השרות האישי של החיילת, כפי שהופיע ברישומי צה"ל. השיר מתאר מספר חיילים אשר נשארו במחלקת הת"ש בשלישות, בזמן שמפקדם (סגן גד רפאלי) הלך לאכול, והחושקים בדינה ברזילי אך למעשה לא ראו אותה מעולם, וכל הפרטים אשר הם יודעים עליה והיוצרים פנטזיה זו, מקורם בילקוט השרות.
השיר עוסק בפירוט פרטי החיילת כפי שהופיעו בילקוט שרות אישי זה:

* צבע עיניים: כחול
* צבע שיער: ערמוני
* גובה: 160 ס"מ
* משקל: 58 ק"ג
* היקף חזה: 93 ס"מ
* מספר אישי: 496351

וכך מהווה השיר שיר אהבה לדמות בדיונית המפותחת על פי הפרטים בילקוט השרות. כך לדוגמה על בסיס העובדה שבילקוט השרות מצוין שדינה נולדה ב-20 באוגוסט 1940, משערים החיילים כי "היה זה יום קיץ בשל בוודאי, אשכולות בכרמים תאנים בבוסתן". ועל בסיס העובדה כי דינה ברזילי עוסקת בשחייה, חולמים החיילים על "הלוואי שהיינו שוחים על ידך צוחקים לגלים וצונחים על החול".

המספר האישי שנבחר היה מספר בן שש ספרות שטרם הוקצה לחייל או חיילת. לימים, ב-1963 כאשר הוקצה המספר האישי הוא ניתן למתגייס גבר (דרור רוטנברג), שכונה בפי חבריו בצבא דינה ברזילי עקב כך. לימים צולם לווידאו קליפ של להקת הנח"ל, בו הם מחדשים את השיר).[דרוש מקור]

כעבור שנים, במסגרת תוכנית הטלוויזיה "זה הסוד שלי", הגיעה אישה שהתברר שהסוד שלה הוא, שהיא דינה ברזילי הדמות האמיתית, וזה אכן היה ילקוט השרות שלה.[דרוש מקור]

בשיר "בנות על שפת הנחל" של להקת הנח"ל מאמצע שנות ה-70 הם מספרים על רינה רפאלי, רמז לבתם המשותפת של דינה וסגן גד רפאלי.

חיים חפר כתב חלק ב' לשיר שפורסם בספר "תרנגולים על גשר הירקון", בשיר מתואר שדינה התחתנה עם נהג מחולון וגרה בשיכון רסקו בחולון.

* גובה: 160 ס"מ
* משקל: 78 ק"ג

השיר מסתיים בשכן חדש שבא לגור בבניין ממול, הוא היה סגן בצבא ושמו אומרים גד רפאלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "דינה ברזילי" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "דינה ברזילי" באתר יוטיוב
* "דינה ברזילי" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "דינה ברזילי" באתר שירונט
* השיר 'דינה ברזילי' בביצוע להקת הנח"ל. חברי הלהקה מטיילים כשהתיק בידיהם. באתר יוטיוב
* מאשה צור גלוזמן, ‏מה יש לך דינה?, באתר ‏מאקו‏, 21 באפריל 2009
* נתי גבאי, הספרייה הלאומית: **אז מי את באמת דינה ברזילי?** במחנה, 16 באוגוסט 2018 ; קישור נוסף למאמר

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסיפור מאחורי המספר האישי הכי מפורסם בצה"ל: אז מי את באמת דינה ברזילי?
2. ↑  בנות על שפת הנחל - אתר שירונט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 785d708d-ba56-41a5-bbcc-4cfe8f7c75b0

 |
**הרייט המרגלת** (באנגלית: **Harriet The Spy**) הוא סרט קומדיה משפחתית אמריקאי בכיכובה של מישל טרכטנברג שיצא לאקרנים ב-10 ביולי 1996 בארצות הברית. סרט זה מבוסס על רומן הנעורים "הרייט המרגלת" שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית לואיז פיציו שיצא לאור בשנת 1964 והפך לקלסיקה.

עלילה
-----

הסיפור עוקב אחר ילדה בת 11 המתגוררת במנהטן שבניו יורק. הרייט היא בעלת עולם פנימי עשיר ומכנה את עצמה כמרגלת. תחביבה העיקריים הם ריגול ומעקב אחר אנשים קרובים ותיעוד בכתיבה במחברת אשר נוהגת לשאת לכל מקום ולכתוב בה את מחשבותיה והערות על הסובבים אותה. את שעות הפנאי שלה מעבירה בריגול אחר אנשי השכונה ואוספת מידע. עם זאת, שואפת הרייט להיות סופרת.
הכול משתנה כאשר מתרחש אירוע שזעזע את חייה של הרייט והוא עזיבתה של האומנת האהובה שליוותה אותה מגיל צעיר.
ואם זאת לא מספיק, בזמן שהרייט נסחפת למשחק עם חבריה לכיתה, נופלת המחברת הסודית שלה ובאותה היום כל סודותיה הכמוסים נחשפים למשמע כל הילדים.
ילדי הכיתה מנדים אותה ועושים לה תרגילים מלוכלכים, היא נפגעת ונוקמת ובעקבות כל הנזקים, הוריה מחרימים לה את המחברת.
הרייט פגועה ועלייה להתמודד ולהשיב את חבריה.

שחקנים
------

* מישל טרכטנברג - **הרייט מ. ואלש**
* גרגורי סמית - **ספורט**
* ונסה לי צ'סטר - **ג'ייני גיבס**

ראו גם
------

* הרייט המרגלת (ספר)

קישורים חיצוניים
----------------

* "הרייט המרגלת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הרייט המרגלת", באתר נטפליקס
* "הרייט המרגלת", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הרייט המרגלת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הרייט המרגלת", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "הרייט המרגלת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**הכל זהב** הוא שיר של המשורר והפזמונאי חיים חפר שהלחין סשה ארגוב וביצעה להקת הזמר התרנגולים.

השיר נכתב במיוחד לתוכניתה השנייה של הלהקה לאור הצלחת תוכניתה הראשונה שנתיים קודם לכן. הרפרטואר המוזיקלי התחלק לנושאים שנקבעו על ידי הבמאית נעמי פולני ושיר זה השתייך לקטגוריית "שירי צבעים".

מילות השיר
----------

השיר מתאר את מראות היום-יום במבט אופטימי, כשהוא שוזר בו דברים שונים שצבעם כצבע הזהב:

"אתה יוצא לעולם הרחב
  

אתה מביט והכל בו זהב
  

אתה יושב מול הים ונשזף
  

ומתחמם בקרני הזהב
  

ומלטף תלתלים של זהב"

הדובר בשיר מתאר את האדם הנפוץ, שאינו שם לב ליופי העולם:

"לא כל אדם אשר יוצא לרחוב
  

רואה את מה שלפניו
  

על פי הרוב אדם יוצא לרחוב
  

והוא טרוד בענייניו"

במקום זאת קורא אליו הדובר בשיר להביט סביבו ולשמוח במראה עיניו:

"הסתכל, בן אדם
  

כן, הכל זהב, הכל זהב".

המילה "זהב" חוזרת בשיר תשע-עשרה פעמים, ומתארת בין השאר מושגים בצבע זה מעולם הטבע כדוגמת השמש וחול הים, מעולם הצומח כגון תפוז וחיטה וכן מתארת על דרך ההשאלה מצב של טוב והצלחה. הביטוי "הכל זהב" חוזר בשיר שבע פעמים, כמסקנה וכפזמון חוזר.

השיר כולל שימוש במשלבי שפה שונים ומנוגדים:
מחד מרמזת השורה "פתחו נא את שערי הזהב / הצדיקים בו יבואו עכשיו" לפסוק מספר תהילים: "פִּתְחוּ-לִי שַׁעֲרֵי-צֶדֶק; אָבֹא-בָם, אוֹדֶה יָהּ. זֶה-הַשַּׁעַר לַ-ה'; צַדִּיקִים, יָבֹאוּ בוֹ". מאידך קורא דובר השיר אל האדם "תשתולל, מטומטם!" וכן משתמש במושגים מעולם השגרה כדוגמת "מרגרינה חלב".
עירוב שפתי זה אופייני לשיריו של חפר והופיע פעמים רבות בשיריהם של התרנגולים, שהרבו לשלב הומור בהופעותיהם.

המילים "תצלצל ככה סתם" מהוות מחווה לשיר אחר של התרנגולים - "ככה סתם", בשורה "לא בכוונה לחצנו על הפעמון".

ביצועים נוספים
--------------

אריק איינשטיין הקליט את השיר עבור אלבום שהוקדש לשירי סשה ארגוב. השיר בוצע גם על ידי להקת סקסטה והגרובטרון. כמו כן השיר בוצע על ידי טוביה צפיר בסדרה "שירים מבית סבא" שעלתה לשידור בשנת 2017 בערוץ הופ!.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הכל זהב" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "הכל זהב" באתר שירונט
* אתר למנויים בלבד בן שלו, הכל זהב: האגביוּת הגאונית של סשה ארגוב, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר תהילים, פרק קי"ח, פסוקים י"ט–כ'
**סורה** (בדנית: **Sorø**) היא עיירה המשמשת כבירת מחוז שלן באי שלן שבדנמרק.

היסטוריה
--------

העיירה נוסדה בשנת 1161 על ידי הבישוף אבסלון (אנ'), הידוע כמי שבנה לראשונה בשטחה של קופנהגן, בירת דנמרק. אבסלון, שנפטר בעיירה ב־1201, ומרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק, שנפטרה ב־28 באוקטובר 1412, נקברו במנזר סורה. הסרקופג של המלכה הועבר לאחר מכן לקתדרלת רוסקילה, בה קבורים רבים מהמשפחה המלכותית הדנית.

גאוגרפיה
--------

סורה ממוקמת בין שלושה אגמים קטנים (שאחד מהם קרוי על שמה) במרכז־מערב האי שלן, כ־10 קילומטרים מצפון־מזרח לעיר סליילסה וכ־65 קילומטרים מדרום־מערב לקופנהגן. הגובה הממוצע שלה הוא 43 מטרים מעל פני הים.

דמוגרפיה
--------

נכון לשנת 2022, העיירה מתגוררים כ־8,000 תושבים, עלייה של כ־200 תושבים מאז שנת 2013.

כלכלה
-----

בעיירה ממוקם אתר מחנאות ומספר אכסניות ובתי מלון. כמו כן, בעיירה מצוי אזור תעשייה קטן, אך רוב תושבי העיירה הם יוממים המועסקים בקופנהגן ובפרווריה.

תחבורה
------

העיירה ממוקמת בקרבת כבישים ראשיים, בין השאר על ציר אסביירג–אודנסה–קופנהגן. ביציאה הדרומית של העיירה ממוקמת תחנת רכבת.

גלריה
-----

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סורה** בוויקישיתוף
* 
* סורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Mobile Statbank - Population, Statistics Denmark (בדנית), אוכלוסייה ביישובי דנמרק, באתר Statistics Denmark

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566696305171
* BnF: cb12331591b (data)
* GND: 4271890-9
* MusicBrainz: 52a0f04d-1d2f-4a54-b73a-d52c9d7cdd81
* NKC: ge892409
* VIAF: 132539154
* WorldCat: lccn-n81145741

 |
על סיפון האונייה "פרנקוניה", 1945
**רותי** (מוכר גם במילותיו הראשונות: **לי כל גל נושא מזכרת**) הוא שיר מאת המשורר והפזמונאי הישראלי חיים חפר אשר חובר לפני 1948, ולחנו לקוח מן הלחן העממי הרוסי של השיר האנונימי: "Вот мчится тройка почтовая" - "הנה שלישיית הדואר דוהרת" (בשינויים קלים). השיר נעשה אהוב ביישוב ובחברה הישראלית, ונהוג לנגנו בכלי התקשורת בישראל בימי זיכרון, מועדים וימים טובים.

תוכן השיר
---------

נושא השיר הוא געגועים ואהבה של מלח המפליג באנייתו אל ביתו ובמיוחד לנערה אהובה, ששמה רותי, המצפה לו במרחקים. בגרסאות המושרות יש בשיר ארבעה בתים. במקור יש בית חמישי בשיר, המתאר אפשרות של טביעת הספינה והמלח.

> 
> לי כל גל נושא מזכרת  
>  
> מן הבית, מן החוף,  
>  
> מן העצים יפי-צמרת   
>  
> וזהב שלכת בת-חלוף.   
> 
> 
> 
> הינשאי, ספינה, ושוטי -   
>  
> מה רבים הכיסופים;   
>  
> לי נערה יש ושמה רותי,   
>  
> המצפה באלה החופים.   
> 
> 
> 
> תכול עיניה כשמיים   
>  
> מבטה כלהבה.   
>  
> אם אך נשקתי השפתיים   
>  
> אז ידעתי מה זאת אהבה.   
> 
> 
> 
> סער, הספינה חורקת.  
>  
> תקפץ מגל אל גל.   
>  
> אלי עם רעם היא צוחקת   
>  
> ועם רוח לי תפרע תלתל.
> 
> 
> 
>

ביצועים
-------

"רותי" הוא אחד משירי הים אשר חיבר חפר לחברי הפלי"ם, הזרוע הימית של הפלמ"ח. השיר נעשה אהוד אצל חברי הפלמ"ח,[דרוש מקור] וזכה במשך השנים לביצועים רבים.

השיר בוצע ב-1964 על ידי יונה עטרי כחלק מערב שהוקדש לשירי ההעפלה ונקרא "ארצה עלינו... !" ונוצר במתכונת המופע "היה היו זמנים". המופע נוצר על ידי חיים חפר ועמיקם גורביץ' בבימוי של שמואל בונים ובניהול מוזיקלי של שמעון כהן.

ב-1966 בוצע השיר על יד נחמה הנדל בלווי מקהלת בית רוטשילד בחיפה בניצוחו של אפי נצר. ביצוע זה הוקלט ויצא על תקליט שנקרא "משירי חיל הים וההעפלה" והוקדש לשירי העפלה, פלי"ם, עליה ב' וחיל הים הישראלי.

ב-1966 בוצע השיר על ידי אריק איינשטיין לתקליט "אח פגישה שכזאת: משירי חיים חפר", בעיבוד מוזיקלי של אלכס וייס.

ב-1969 ביצעה להקת חיל הים את השיר (סולנית: יונה פיילר) במסגרת תוכניתה "וביום השלישי" לעיבוד מוזיקלי בעל נופך רוקי של יאיר רוזנבלום.

אריק איינשטיין בצע שוב את השיר עם חבורת לול בתוכניתם "לול 4" שהוקרנה בטלוויזיה במרץ 1973,, לעיבוד המוזיקלי של שם טוב לוי, וכלל אותו באלבומו "ארץ ישראל הישנה והטובה" שיצא לאור באותה שנה. ביצוע זה של איינשטיין הוא המושמע ביותר מבין ביצועי השיר. ביצועים נוספים לשיר הם של יהורם גאון, אברהם פררה, דודו זכאי, שימי תבורי, הדודאים, שלמה ארצי ואריק לביא. כמו כן, מבוצע השיר בהפקה הבימתית של יונה ונער על ידי אפרת בן צור כשיר המייצג את תקופת הפלמ"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* "רותי" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "רותי" והאזנה לו באתר זמרשת
* מילות השיר רותי, באתר shironet

הערות שוליים
------------

1. ↑  מודעה, מעריב, 26 במאי 1964
2. ↑  סטפאן גלברט, ערב פזמוני העפלה, על המשמר, 2 ביוני 1964
3. ↑  משירי ההעפלה וחיל הים באתר סטריאו ומונו
4. ↑  תכנית התיאטרון החיפני לשנה הקרובה, למרחב, 18 באפריל 1966
5. ↑  אח פגישה שכזאת: משירי חיים חפר באתר סטריאו ומונו
6. ↑  "וביום השלישי", באתר "שרים במדים"
7. ↑  תלמה יגול, אפרסמון, לול וארץ קונץ, מעריב, 13 במרץ 1973
8. ↑   תוכנית "לול 4" (ביצוע השיר "רותי" החל מ-16:03 דקות לאחר תחילת הסרטון), סרטון באתר יוטיוב
נחלות שבטי ישראל
**עִיוֹן** הייתה עיר מקראית, באזור שיועד לשבט דן בצפון נחלת שבט נפתלי, ואשר בשל היותה על גבול הצורים והצידונים, ידעה כיבושים רבים.

במקרא
-----

העיר נזכרת בתיאור כיבושי בן הדד הראשון הארמי בממלכת ישראל: "וַיִּשְׁמַע בֶּן-הֲדַד אֶל-הַמֶּלֶךְ אָסָא, וַיִּשְׁלַח אֶת-שָׂרֵי הַחֲיָלִים אֲשֶׁר-לוֹ עַל-עָרֵי יִשְׂרָאֵל, וַיַּךְ אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-דָּן וְאֵת אָבֵל בֵּית-מַעֲכָה".

עיון מוזכרת גם בתיאור כיבושי תגלת-פלאסר השלישי מלך אשור: "בִּימֵי פֶּקַח מֶלֶךְ-יִשְׂרָאֵל בָּא תִּגְלַת פִּלְאֶסֶר מֶלֶךְ אַשּׁוּר, וַיִּקַּח אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-אָבֵל בֵּית-מַעֲכָה וְאֶת-יָנוֹחַ וְאֶת-קֶדֶשׁ וְאֶת-חָצוֹר".

תקופת המשנה והתלמוד
-------------------

בתקופת המשנה והתלמוד נזכרת **נוקבתא דעיון**, כנקודה הצפון-מזרחית של ארץ ישראל בתחום שהחזיקו עולי בבל.

יהוסף שוורץ הציע כי משמעות המילה "נוקבתא" שבמקורות חז"ל היא "עמק צר", כאשר הכוונה היא לאפיק נחל עיון העובר ליד מטולה.

מקורות נוספים
-------------

נראה כי העיר נזכרת כבר בכתבי המארות המצריים מראשית המאה ה-18 לפנה"ס, וכן ברשימת הערים של תחותמס השלישי מתחילת המאה ה-15 לפנה"ס.

זיהוי
-----

שמה של העיר הקדומה השתמר לפי הסברה בעמק עיון, המכונה בערבית "מרג' עיון", הסמוך מצפון לדן ולאבל בית מעכה. מקום העיר עצמה טרם זוהה בוודאות, ויש המציעים את "תל דבין" שבמרכז עמק עיון, בו נמצאו שרידי חומות וחרסים החל מתקופת הברונזה.

הצרפתי ויקטור גרן ביקר בתל דבין בשנת 1870, וציין כי במדרון הגבעה הותקנו טרסות, אשר נבנו מאבנים שסיקלו וערמו בעלי הקרקע בתל, ומקורם בבניינים חרבים; על אלו גדלות גפנים ותאנים. הוא הבחין במקום בשני מעיינות הנובעים לרגלי הגבעה, ותיאר את הברכה הקדומה אליה נקוו מימי אחד המעיינות. גרן תמך בזיהוי המקום עם העיר המקראית עיון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר מלכים א', פרק ט"ו, פסוק כ'; וכן ספר דברי הימים ב', פרק ט"ז, פסוק ד'
2. ↑  ספר מלכים ב', פרק ט"ו, פסוק כ"ט
3. ↑  תוספתא, שביעית, ד, ה; וכן תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית, פרק ו', הלכה א'
4. ↑  תבואות הארץ, א, ג
5. 1 2  **אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו**, כרך ו', עמ' 184–185
6. ↑  אנציקלופדיה מקראית, "עיון", כרך ו, טור 185. מראי מקום נוספים, שם.
7. ↑  ויקטור גרן, כרך ז': הגליל (ב), תרגום: חיים בן־עמרם, **תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל**, ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 155–156
לא ידועלא ידוע זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא רי. 

**רי סול ג'ו** (בקוריאנית: **리설주**; נולדה ב-28 בספטמבר 1989) היא הגברת הראשונה של קוריאה הצפונית ואשתו של מנהיג המדינה קים ג'ונג-און. מעט ידוע אודותיה וכל המידע עליה מגיע ממקורות זרים, ככל הנראה לה ולבעלה יש 4 ילדים משותפים והיא הופיעה לצידו במספר אירועים פומביים. באפריל 2018 דרגתה הועלתה מדרגת חברת מפלגה לדרגת "הגברת המכובדת הראשונה".

ביוגרפיה
--------

מעט מאוד ידוע על רי, מאחר שנשיא צפון קוריאה ומשפחת קים נוטה לשמור בדרך כלל על עמימות בנושאים הקשורים למשפחה, וישנו מעט מאוד מידע מאושר אודותיה.

### הופעות פומביות

בשנת 2012 הופיעה לצד קים במספר אירועים מתוקשרים, בהתחלה נחשד כי היא הזמרת היון סונג-וול אך בשלב מאוחר יותר אושרה זהותה על ידי מקורות צפון קוריאניים והסתבר כי מדובר למעשה באשתו של המנהיג.

ביולי 2012 הופיעה רי בשמלה שחורה קטנה באירוע גאלה, מראה שלא מאפיין בדרך כלל את נשות קוריאה הצפונית. פרשנים רבים פירשו את האירוע, בנוסף לשינויים נוספים שערך קים בשלטונו כשינוי מדיניות או כתעמולה תקשורתית.

בין השנים 2012 עד 2014 הופיעה רי בתקשורת הצפון קוריאנית מספר פעמים בודדות. במרץ 2018 הופיעה בתקשורת הסינית יחד עם בעלה בפגישה עם נשיא סין שי ג'ינפינג ורעייתו. במהלך הפסגה הבין-קוריאנית באפריל 2018 נצפתה בקרבתה של הגברת הראשונה של קוריאה הדרומית, קים ג'ונג סוק.

דיווחים זרים
------------

מאחר שהתקשורת הצפון קוריאנית שומרת באדיקות רבה על הפרטיות של משפחת השלטון, יש עיתונאים שאף דיווחו כי שמה אינו יותר משם בדוי כל הידוע על רי מגיע ממקורות זרים. שנת לידתה מוערכת בין השנים 1985 ל-1989 והיא ככל הנראה מגיעה מהאליטה השלטונית הבכירה בצפון קוריאה. נאמר כי לאחר שסיימה את לימודיי התיכון בפיונגיאנג נסעה ללמוד לימודי מוזיקה בסין. טוענים כי היא קרובת משפחה של רי פיונג צ'ול, אחד מיועציו של בעלה. מקורות אחרים טענו כי רי היא למעשה זמרת במקהלה צפון קוראנית אשר הופיעה במספר הופעות בחו"ל וכי השלטונות הצפון קוריאנים מנסים "למחוק את עברה כזמרת". מקורות אחרים טענו כי היא בעלת תואר שלישי מאוניברסיטת קים איל-סונג במדעים.

רי וקים ככל הנראה נישאו ב-2009 כתוצאה משידוך של אביו, ככל הנראה יש לזוג 3 ילדים שאחד מהם נולד ב-2012, שנת ה-100 להולדתו של קים איל-סונג, כך על פי דיווחיו של שחקן הכדורסל דניס רודמן, שביקר את קים באותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רי סול-ג'ו** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* דסל יון וטימותי ו. מרטין, וול סטריט ג'ורנל, ‏רי סול ג'ו: מה אנחנו יודעים על אשתו של קים ג'ונג און, באתר גלובס, 26 בפברואר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ri Sol-ju: pass notes No 3,273
2. ↑  Ri Sol-ju had 'past'
3. ↑  North Korea leader Kim Jong-un married to Ri Sol-ju
4. 1 2  That Mystery Woman in North Korea? Turns Out She’s the First Lady
5. ↑  First ladies of two Koreas meet for first time
6. ↑  Inter-Korea summit: First ladies to bond over shared love of music
7. 1 2  North Korea IDs Mystery Woman as Kim Jong-Un’s Wife—But Who Is She, Really?
8. ↑  North Korea's First Lady Was Cheerleader, Ditches Drab Outfits
9. ↑  Kim Jong-un 'Has a Little Daughter'
**שלמה יהודה פרידלנדר** (סביבת 1860–1924 ח' בשבט תרפ"ד), סופר וזייפן ספרותי.

ביוגרפיה
--------

פרידלנדר מסר תיאורים ביוגרפיים סותרים על חייו, וטען בתקופות שונות שנולד בהונגריה, טורקיה ורומניה, אך ככל הנראה הוא נולד בבשנקוביץ' שליד ויטבסק, ביילורוסיה.

הוא למד כביכול בישיבת וולוז'ין ולאחר מכן נדד ברחבי אירופה. הוא היה בצ'רנוביץ (1880–1882), מיינץ (1884), פרנקפורט על המיין (1885), מולהאוס (בערך 1888–1895 לערך), ווייצן (1900–1902), נאסוד (1902–1906), ולבסוף. בסאטמר, משנת 1906 ואילך. נראה שהוא מת בווינה.

הוא גם ערך כתב עת בשם "הגן" בשמו של "יהודה אריה פרידלנד". נראה כי רק גיליון אחד הופיע בפרנקפורט בשנת 1885.

לאחר מותו, פרסם בנו, מ' פרידלנדר, את "מבוא לתוספתא" שלו, בטירנובו, 1930.

פרידלנדר טען בזמנים שונים שפרסם, בין היתר, ספר ביקורתי ומהדורה מבוארת של התוספתא כולה, שאלתות דרב אחאי גאון, והספרא. לא ניתן למצוא ראיות ביבליוגרפיות התומכות בטענות אלו.

זיוף ספרים
----------

פרידלנדר פרסם כמה חיבורים בעלות ספק מקוריות או זיופים מובהקים. בין אלה:

* "התיקון", שפורסם בשם ל' פרידלנד בצ'רנוביץ בשנת 1881. הוא מתיימר להיות מדריך אותנטי למנהגים חסידיים, בעוד שלמעשה מדובר בפרודיה גסה ומגונה על החסידות בכלל וחסידות חב"ד בפרט.
* מהדורה של תוספתא סדר זרעים וסדר נשים, יצא לאור בפרשבורג בשנים 1889 ו-1890, עם פירושו בשם "חשק שלמה". הוא טען שערך מהדורה ביקורתית של טקסט התוספתא מתוך כתב יד שלא פורסם, אך על כך חלקו אדולף שוורץ והרב יעקב ינובסקי מקייב. פרידלנדר הגיב לביקורת של שוורץ בחוברת בשם "קשר בוגדים" (פרסבורג, 1891), גדושה בעניינים לא רלוונטיים והתעללות עלובה במבקריו.
* מהדורה של מסכת יבמות מהתלמוד הירושלמי, כביכול מכתב יד, יחד עם פירוש כפול, "חשק שלמה", בסינרוואראליה בשנת 1905.
* ירושלמי על סדר קדשים

 ערך מורחב – **ירושלמי על סדר קדשים**  

הזיוף הנודע ביותר של פרידלנדר היה סדר קודשים של התלמוד הירושלמי. פרידלנדר הכריז על גילוי של כתב יד ספרדי עתיק, מתוארך לברצלונה שנת 1212, שהכיל טקסט תלמודי האבוד. הוא פרסם את זבחים וערכין ב-1907, ואת חולין ובכורות ב-1909, עם פירושו "חשק שלמה". הוא הציג את עצמו כ"שלמה יאודה ספרדי טהור" ממשפחת אלגאזי הידועה, "המכונה פרידלנדער", יליד איזמיר, וסיפר שברכישת כתב היד סייעו לו אחיו, אליהו אלגאזי.

כמה מבכירי החוקרים בתקופה זו, כמו שלמה בובר ושניאור זלמן שכטר ואף המהרש"ם מברז'אן קיבלו את אמינותו.

רבה של רוטרדם, הרב ד"ר דב אריה ריטר, היה הראשון לעורר התנגדות לקבלת אמינות הספר, הוא פרסם מאמרבו ביקש להוכיח את הבדיות בטענותיו של פרידלנדר על בסיס ראיות פנימיות. פרסומו עורר סערה רבתי והביא רבים לפקפק בסיפור עד לדחייתו המוחלטת, ביניהם מומחים רבים, כמו בנימין זאב בכר, אבגדור אפטוביצר, בער רטנר, ורבי מאיר דן פלוצקי אשר עד לפרסום מאמרו של הרב ד"ר ריטר נתן את אמונו ואף הביא מה"ירושלמי" בספרו.

המחלוקת נמשכה, וב-1913 עדיין פרסם פרידלנדר חוברות בנושא זה.

לקריאה נוספת
------------

* Abraham Schischa, "FRIEDLAENDER (Friedland), SOLOMON JUDAH", Encyclopaedia Judaica
* ישראל אלתר גרובייס, **מסע בעקבות הזייפן מסאטמר**. בתוך: **המוסף התורני קולמוס של עיתון משפחה**, גיליון 184, פסח תשפ"ב, עמ' 16-21
**אה"מ אונסלואו** הייתה משחתת מסדרה M שנבנתה עבור הצי המלכותי במהלך מלחמת העולם הראשונה. היא השתתפה בקרב יוטלנד ב-1916 ונמכרה לגריטה ב-1921.

תיאור
-----

סדרת אדמירליטי M היו גרסאות משופרות ומהירות יותר של סדרת לאפורי הקודמת. הדחק האוניות היה 971 טונות ארוכות (987 טונות). האוניות היו באורך כולל של 273 רגל 4 אינץ' (83.3 מטרים), רוחב של 26 רגל 8 אינץ' (8.1 מטרים) ושוקע של 9 רגל 8 אינץ' (2.9 מטרים). הם הונעו על ידי שלוש טורבינות קיטור עם הנעה ישירה של פארסונס, שכל אחת הניעה ציר מדחף אחד, תוך שימוש בקיטור שסופק על ידי ארבעה דוודי Yarrow. הטורבינות פיתחו סך של 25,000 כוחות סוס (19,000 קילוואט) והעניקו מהירות מרבית של 34 קשרים (63 קמ"ש). האוניות נשאו לכל היותר 237 טונות ארוכות (241 טונות) של מזוט שהעניק להן טווח של 2,100 מיילים ימיים (3,900 ק"מ) במהירות 15 קשרים (28 קמ"ש). צוות כל משחתת כלל 76 קצינים ומלחים.

האוניות היו חמושות בשלושה תותחי QF 4 אינץ' (102 מ"מ) Mark IV ושני תותחי נ"מ QF 1.5 פאונד (37 מ"מ). תותחים אחרונים אלו הוחלפו מאוחר יותר בזוג תותחי נ"מ QF 2 פאונד (40 מ"מ) "פום-פום". האוניות גם כללו שני צינורות טורפדו מעל המים בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ).

בנייה ושירות
------------

אונסלואו הוזמנה במסגרת תוכנית המלחמה השלישית בנובמבר 1914 ונבנתה על ידי Fairfield Shipbuilding &amp; Engineering Company ב־Govan. האונייה הושקה ב-15 בפברואר 1916 ונכנסה לשירות באפריל 1916. המפקד הראשון שלה היה ג'ון טובי (לימים אדמירל הצי).

ב-24 באפריל 1916 פרצה באירלנד התקוממות הפסחא נגד השלטון הבריטי. שתי חטיבות חי"ר הוזמנו מליברפול לדבלין כדי לתגבר את הכוחות הבריטיים, כאשר אונסלאו ליוותה את אוניות התובלה הנושאות חיילים אלו. היא לחמה בקרב יוטלנד וניזוקה קשות, כשהמהירות שלה ירדה ל-10 קשרים (19 קמ"ש). טובי הוביל בעוז את ההתקפה בתחילה נגד סיירת ואחר כך נגד שורה של סיירות מערכה. אונסלאו הוחזרה לאברדין למרות הנזק, לאחר שנגררה מהקרב על ידי המשחתת אה"מ דיפנדר, תחת אש חזקה. הדיווח על הקרב מאת אדמירל ביטי קבע כי:

> 
> דיפנדר, שמהירותה הופחתה ל-10 קשרים, בעודה בצד המנותק של סיירות המערכה, נפגעה מפגז שפגע בדוד הראשון שלה, אך למרות זאת גררה את אונסלאו. פגזים נפלו מסביבם במהלך המבצע הזה, אשר, עם זאת, הושג בהצלחה. במהלך מזג האוויר הסוער בלילה שלאחר מכן, הגרר נפרד פעמיים, אך אובטח מחדש. השתיים נאבקו יחדיו עד השעה 1 אחר הצהריים ב-1 ביוני, כאשר אונסלואו הועברה לגוררות. אני מחשיב את ביצועי שתי המשחתות הללו כאמיצות באופן קיצוני, ואני ממליץ על לוטננט קומנדר ג'ון טובי מאונסלאו, ועל לוטננט קומנדר פאלמר מדיפנדר, להכרה מיוחדת...
> 
> 
> 
> — דייוויד ביטי
> 

שני הקצינים קיבלו את עיטור אות השירות המצוין.

אונסלואו נמכרה לגרוטאות ב-26 באוקטובר 1921.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדמירל ביטי, *The Beatty Papers, vol. 1, B.McL. Ranft, ed, Navy Records Society, 1989, עמ' 323*
**אמנמחת השלישי** היה מלך מצרים מהשושלת ה-12, ששלט בשנים 1798-1843 לפנה"ס. ירש את אביו סנוסרת השלישי. 

ישנם חוקרים שסבורים שהוא מלך יחד עם אביו במשך 20 שנה. שם הכתר שלו היה 'ני-מאעת-רע', שפירושו 'שייך לצדק של רע'. הוא בנה פירמידה בדחשור שנקראת הפירמידה השחורה, אך מכיוון שנוצרו בעיות הנדסיות בבנייה היא ננטשה. לקראת השנה ה-15 למלכותו הוא החל בבניית פירמידה חדשה בחווארה. הפירמידה השחורה שימשה לקבורת מספר נשים מלכותיות. 

מקדש הקבורה שלו בחווארה ידוע מהכתובים של הרודוטוס ודיודורוס סיקולוס כמבוך. ההיסטוריון סטרבו מהלל מבנה זה כפלא עולמי. הפירמידה שלו בחווארה כוללת אמצעי אבטחה נגד בוזזים ושודדים, אך למרות זאת היא נשדדה בעבר. בתו נפרפתח נקברה בפירמידה נפרדת שהתגלתה בשנת 1956 במרחק 2 קילומטרים דרומית-מערבית מהפירמידה שלו. לקראת סוף ימיו מלך במשותף עם בנו אמנמחת הרביעי, כפי שעולה מכתובת סלע בקונוסו שבנוביה.

ישנן מספר כתובות מתקופתו ומתקופת בנו אמנמחת הרביעי שהתגלו בסיני, בעיקר בסרביט אל-ח'אדם, המתארות את כריית הטורקיז ושאר המכרות באזור. ניתן לחלק את הכתובות לשלוש קטגוריות עיקריות:

* כתובות שמוקדשות לאלה חתחור
* אסטלות אוטוביוגרפיות שמתארות פקידים שנשלחו לפקח על הכריה
* כתובות שמהללות את המלכים מהשושלת ה-12

חלק מהכתובות עוסקות בקשרים בין מצרים לשמיים. הכתובות מתארות את השמיים כשותפים במשלחות כרייה מצריות לסיני. ישנן כתובות וציור שמתארים את ביקורו או השתתפותו של 'אחיו של נסיך רצנו,חבדד' במכרות המצריים. חבדד מגיע לסרביט אל-ח'אדם רכוב על חמור שמובל על ידי אדם. לחבדד, חוץ משמו השמי, ישנם מאפיינים שמיים בציור, כגון צבע עור צהוב, חצאית קצרה והוא נראה חמוש. ישנן כתובות שמצינות שמות של פקידים שאחראים על השמיים. ישנו ציון של מספר השמיים ששותפים למשלחות, הנע בין 10 ל-20 שמיים. בהשוואה לשאר האנשים ששותפים למשלחת זהו מספר קטן יחסית, ויכול להיות שהם שימשו כמדריכי שטח ומתווכים עם האוכלוסייה המקומית. ניתן ללמוד מהכתובות ומציורי הקיר כי בתקופתו של אמנמחת השלישי ובנו אמנמחת הרביעי היה שיתוף פעולה שמי-מצרי בכריה בסיני, שיתוף שהפיק רווחים לשני הצדדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמנמחת השלישי** בוויקישיתוף
* אמנמחת השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סנוסרת השלישי** | **פרעוני מצרים** | **הבא**:**אמנמחת הרביעי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257648505171
* GND: 118823175
* ISNI: 0000 0004 0364 571X
* LCCN: n87897980
* VIAF: 298607092
* WorldCat (עם VIAF): 298607092

 |
**אלון גונן** (נולד ב-1966 בתל אביב) הוא שף ישראלי המתמחה בבישול צרפתי כפרי. הוא ידוע כמקדם את תעשיית היין הישראלי והוא כותב ומסקר אירועים בנושא עבור פורטל היין הישראלי. בנוסף, הוא משמש ככתב ומבקר יין באתר היין "אדום או לבן" וכותב מאמרים קבוע בנושא יין וקולינריה באתר "אקדמיק".

גונן למד קולינריה בבית הספר תדמור במגמת בישול וקונדיטוריה. מקום עבודתו הראשון היה מסעדת "גראנד מונארק" בעיירה שארט בצרפת, שם התחיל כמתמחה אצל השף מישל מינייה ולאחר תקופת ההתמחות החל לעבוד במקום במשרה מלאה. גונן השלים לימודי יין בבית הספר "French Sommelier School".

בשנת 2004 פתח את מסעדת "ספידו בר" במתחם נמל תל אביב אשר התבססה על שיתוף פעולה עם חברת "ספידו" והתמקדה באוכל ישראלי בריא.

בשנת 2005 פתח את מסעדת "דון ויטו" באור יהודה, אשר הייתה מסעדת הגורמה הכשרה הראשונה באזור זה.

בשנת 2006 פתח מסעדה בסגנון ספרדי יחד עם בן זוגו, רקדן הפלמנקו אורי כהן. המסעדה, "אל באריו", שילבה אוכל ספרדי עם מוזיקה ספרדית וריקודי פלמנקו..

בשנת 2010 פתח גונן מסעדה כשרה בבית מלון בקורסיקה עבור איש עסקים ישראלי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדור "שף תשתה", Israel Wines - פורטל היין הישראלי
2. ↑  אתר היין "אדום או לבן"
3. ↑  "מאמרים מאת אלון גונן" באתר "אקדמיק"
4. ↑  שחר בן פורת, ‏כשרקדן הפלמנקו פגש את השף הצרפתי, באתר ‏מאקו‏, 9 במאי 2012
5. ↑  אביבה לוינסון, שף בשקט עם אלון גונן מאל באריו, אתר 2Eat, ‏19/10/2006
**יואל בּוּכוַולד** (1920 – 5 בפברואר 1997) היה קריקטוריסט וצייר ישראלי. עלה לארץ בשנת 1950. יצירותיו התפרסמו ברבים מן העיתונים היומיים בארץ.

ביוגרפיה
--------

דוד בן-גוריון (משמאל) חותם על קריקטורה של בוכוולד (מימין)
יואל בוכוולד נולד בשנת 1920 בווינה בירת אוסטריה. עסק באמנות מגיל צעיר. בשנת 1938, בהיותו בפולין, חש בסכנה האורבת ליהודים והחליט לברוח. לאחר מסע ארוך הגיע לאוזבקיסטן, שם הכיר את מי שלימים תהיה אשתו. את פרנסתו הדלה מצא בציור פורטרטים של תושבי המקום בעזרת פחם. 

עם חזרתו לפולין בשנת 1946, גילה כי אמו ואחיו הצעיר נספו בשואה. המשטר הקומוניסטי בפולין העניק לבוכוולד רשות לפתוח סטודיו לציור, וגופים הקשורים למפלגה הקומוניסטית הזמינו ממנו ציורי-ענק של אישים דוגמת סטלין ולנין, לצורך הצגתם בחוצות הערים.

בשנת 1950 עלה עם משפחתו לישראל. הם נקלטו במעברת עולים בהרצליה לתקופה של ארבע שנים וחצי. באותה עת החל לעבוד בציור קריקטורות של עוברי-אורח ברחוב אלנבי בתל אביב, שם פגש את עורך עיתון "הדור" (של מפלגת מפא"י), שהתרשם מציוריו והציע לו עבודה קבועה בעיתון. 
עבודותיו התפרסמו בעיתונים "הדור", "היום" (של מפלגת גח"ל), "העולם הזה", "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"דבר השבוע". בסוף שנות ה-50 יצא לאור אוסף גלויות עם קריקטורות צבעוניות של שׂרי ממשלה מאת בוכוולד. בשנת 1956 ראה אור הקובץ "500 קריקטורות של צירי הקונגרס הכ"ד" (ירושלים–תל אביב: לעצטע נייעס), שהתקיים בשנת תשט"ז.

בוכוולד התגורר בחולון משנת 1954 עד מותו. ציוריו זכו למקום של כבוד לצד עבודותיהם של הקריקטוריסטים הפוליטיים דוש (קָרִיאֵל גַרדוֹש), זאב (יעקב פרקש) ורענן לוריא.

בוכוולד נפטר בפברואר 1997. נקבר בבית עלמין הדרום.

גלריה
-----

* (1968)(1968)
* קיסינג'ר וחאפז אל-אסדקיסינג'ר וחאפז אל-אסד
* מנחם בגין, סאדאת וג'ימי קרטר בדמות פסל החירות (1977)מנחם בגין, סאדאת וג'ימי קרטר בדמות פסל החירות (1977)
* עזר ויצמןעזר ויצמן
* 
* יאסר ערפאתיאסר ערפאת
* (1990) לוי אשכול(1990) לוי אשכול
* דוד בן-גוריון (1967)דוד בן-גוריון (1967)
* משה דיין (1967)משה דיין (1967)
* חיים משה שפירא (1967)חיים משה שפירא (1967)
* שמעון פרס (1981)שמעון פרס (1981)

פרסומים
-------

* 500 קריקטורות של צירי הקונגרס הכ"ד, ירושלים : לעצטע נייעס, 1956
* ליש, א. ה. (עורך), האולימפיאדה ה-17 : סיכום המשחקים האולימפיים ברומא 1960, [ישראל : חמו"ל, 1960]
* Album D'athletes Reputes Dans Le Monde, Delta, Montreal, 1976

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יואל בוכוולד** |

* קרני עם-עד, שנה טובה ומאוירת, 9 בספטמבר 2004, באתר הקיבוצים (מאמר העוסק בגלויות "שנה טובה" שאייר בוכוולד)
* אביהו אגוזי והילה זהבי, מן הארכיון – לקראת מינויו של הרמטכ"ל ה-20 לצה"ל, אתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואל בוכוולד באתר חברה קדישא ת"א–יפו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312462105171
* ISNI: 0000 0001 0808 9095
* VIAF: 160541176
* WorldCat: viaf-160541176

 |
**"עלי כותרת עפים ברוח"** (באנגלית: **Petals on the Wind**) הוא הרומן השני בסדרת הפרחים (הידועה גם כסדרת דולנגיינג'ר) מאת הסופרת האמריקאית ו. ס. אנדרוז. הספר יצא לאור ב-1980, שנה לאחר פרסום הרומן שקדם לו בסדרה, "פרחים בעליית הגג".

תקציר העלילה
------------

הסיפור מסופר מנקודת מבטה של קאת'י דולנגיינג'ר, והעלילה מתחילה עם הימלטם של האחים כריס, קאת'י וקארי מכלא שביים באחוזת פוקסוורת', שם נכלאו למשך כארבע שנים. הם משתמשים בפריטים שגנבו מהאחוזה טרם בריחתם כדי לממן כרטיסים לאוטובוס, ובמהלך הנסיעה מתגלים על ידי עוזרת הבית של דר' פול שפילד. הרופא לוקח אותם תחת חסותו ומנסה לטפל בקארי החולה, הנמצאת תחת השפעת הרעל אשר באמצעותו אימם ניסתה לרוצחם (כמסופר ב"פרחים בעליית הגג"), כפי שקרה עם קורי, אחיה התאום של קארי.

הנערים הופכים לבני בית אצל הרופא, המכונה דר' פול, והוא מממן לכריס את לימודיו בבית הספר לרפואה, ואף מסייע לקאת'י להגשים את חלומה להפוך לרקדנית בלט. למרות שהאחים מתרגלים עד מהרה לחיים מחוץ לכלאם באחוזת פוקסוורת', קאת'י נותרת מרירה ונשבעת לנקום באימם על כליאתם בעליית הגג באחוזה, ומאשימה אותה במותו של האח הצעיר, קורי, מרעל עכברים, ובבעיותיה הרפואיות של קארי, שהתפתחותה נעצרה לאחר שלא ראתה אור יום במשך שנים. 

עד מהרה קאת'י הופכת לבלרינה מפורסמת ועל אף שהיא מתאהבת בדר' פול, היא מתחתנת עם רקדן מפורסם בשם ג'וליאן, נישואים שיודעים עליות ומורדות בעקבות קנאתו הטורדנית של ג'וליאן ויחסיה המסובכים של קאת'י עם אחיה כריס. בעקבות תאונת דרכים קשה, ג'וליאן מגלה שלא יוכל ללכת שוב. הוא מתאבד בבית החולים ומותיר את קאת'י אלמנה ובהריון. היא קוראת לבנה הבכור ג'ורי (שילוב של ג'וליאן וקורי).

כחלק מניסיון הנקמה באמה, קאת'י מתחברת לבארת ווינסלאו, עורך דין הנשוי לאמה, ומנסה לפתות אותו. עד מהרה השניים מתאהבים והיא אף יולדת לו בן - בארת ג'וניור. האחות הצעירה קארי, שלא מתפתחת כראוי, מתאבדת לאחר פגישה אקראית עם אמה והתעלמות מוחלטת מצד האם.

במהלך הספר קאת'י אף חוזרת לעליית הגג באחוזת פוקסוורת', שם היא מגלה פרטים מזעזעים נוספים אודות העבר, ומצליחה להוציא לפועל את הנקמה המתוקה באמה.

אדפטציות
--------

* בשנת 2014 הספר עובד לסרט טלוויזיה בעל אותו השם, בבימויה של קארן מונקריף.

ספרים נוספים בסדרה
------------------

* פרחים בעליית הגג.
* פרחים הצמיחו קוצים.
* פרחים נבלו קמלו.
* גן של צללים.

קישורים חיצוניים
----------------

* עלי כותרת עפים ברוח, באתר OCLC (באנגלית)
"**שיר השכונה**" הוא שיר-מערכון מאת חיים חפר (מילים) סשה ארגוב (לחן), וגיל אלדמע (עיבוד). השיר בוצע לראשונה בתוכניתה השנייה של להקת התרנגולים בשנת 1963 וזכה להצלחה רבה, למרות אורכו הבלתי שגרתי (מעל שש דקות) והיה לשיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי תשכ"ג (1963).

השיר הוזמן על ידי נעמי פולני, מייסדת הלהקה, שביקשה מיוצרים שירים בנושא "השכונה". עבור אותה תוכנית נכתבו גם השירים כשאת אומרת לא מאת דן אלמגור ויוסי ילד שלי מוצלח מאת ע. הלל. שפתו של השיר, "שפת ילדים מהשכונה", מתובלת בסלנג ואף משלבת התייחסות לאברי גוף ("מסובבת את התחת") עמדה בניגוד לשפה העברית הנמלצת של שירי התקופה, לדברי פולני לא הייתה בכך התרסה אלא מציאותיות.

השיר עורר סערה ציבורית עם צאתו, ונאסר לשידור ברדיו למשך שנה עקב רמיזות אלימות ומיניות המתייחסות לאורח חייהם של צעירים "בני טובים" ("מלפנים היא
מתפתחת, היא לובשת כבר את זה").

השיר כולל שירי רחוב תקופתיים ("בן-גוריון בלע סבון"; "לדה גול יש אף גדול"), שירי משחק (אן דן דינו, אָסוּמַנְיָה אַבּוּדַנְיָה, אלרי), קטעים ארוכים של לעג הבנים על הבנות ("לא רוצים יותר לשמוע/ על בגדים ותסרוקות/ לכולן חסר קצת מוח/ וכולן מפונדרקות" או "נעזוב את הבננות/ שילכו לעזאזל," והפזמון "לא רוצים לישון רוצים להשתגע/ ולא רוצים בנות מחורבנות" החוזר בשינויים) וקטעי הווי של קבוצת חברים מלוכדת.

בין הדמויות בעלות השם בשיר נמצאים:

* פושקש - כינוי הרומז לשחקן הכדורגל ההונגרי פרנץ פושקש
* דני זיידל ("מי קיבל בלתי מספיק/ דני זיידל הצדיק") הוא אביה של הזמרת קרן אן
* שמעון רודי - איש שרירים תל אביבי אשר, לדברי יורם קניוק, "פירק שרשראות ברזל בשיניים לאורם של שני פנסי אופנועים והנערות היו נתלות לו על השרירים"

באוקטובר 1963 הוקלט השיר פעם נוספת על ידי "להקת השכונה" המסתורית ששמות חבריה לא צוינו, הייתה זו יוזמה פרטית של מספר חברים מלהקת פיקוד מרכז בעקבותיה נשפטו החיילים.

השיר בוצע פעם נוספת על ידי משתתפי "פסטיגל 1996", כאשר השיר עצמו קוצר בכמה שורות.

בפרק השלישי בעונה החמישית של היהודים באים בוצעה גרסה פארודית לשיר על בסיס משפט השדה שבוצע למאיר טוביאנסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שיר השכונה" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "שיר השכונה" באתר שירונט
* שיר השכונה - מופע רחוב לילה לבן בתל אביב 2008, סרטון באתר יוטיוב
* דוד אסף‏, התרנגולים ופרשת התקליט המזויף: חמישים שנה ל'שיר השכונה', בבלוג "עונג שבת", 18 ביולי 2013
* עופרה עופר אורן, סיפורו של "שיר השכונה": מי זייף אותו ומדוע?, בבלוג "סופרת ספרים", 17 בפברואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן שלו, גלריה, עכבר העיר אונליין, נעמי פולני ו"התרנגולים": חבר'ס יוצאים מן הכלל, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2010
2. ↑  עודד היילברונר, פאניקה מוסרית וצריכת ספרות פורנוגרפית בישראל בשנות השישים, כתב עת עיונים, כרך 31, 2018
3. ↑  יואב קוטנר, 51 משפטים על "101"
4. ↑  יורם קניוק, התל-אביבי הראשון, באתר הארץ, 8 באפריל 2009
5. ↑  עונ"ש (עונג שבת) - הבלוג של דוד אסף
6. ↑  "להקת השכונה" - קבוצת חיילים, דבר, 16 באוקטובר 1963
7. ↑  "השכונה" מחקה את "התרנגולים, מעריב, 15 באוקטובר 1963
**משה נגר** הוא פזמונאי, ומלחין ישראלי שחיבר והלחין מאות שירים לזמרים רבים ובהם ישי לוי ונתי לוי. התפרסם בעיקר סביב כתיבת המילים לרבים מלהיטיו של זוהר ארגוב.

ביוגרפיה
--------

נגר נולד בראשון לציון, לאב חקלאי ואם שהייתה עקרת בית, עולים מיהדות תימן. הוא ירש את הכשרון המוזיקלי מאביו שהיה רב ופייטן בבית הכנסת. בגיל 3, התעוור בעינו הימנית בעקבות חוט ברזל שחדר לתוכה. בשל עבירות משמעת, עזב את הלימודים בכיתה ה' והחל ללמוד לנגן כאשר מפוחית הייתה כלי הנגינה הראשון שלו. הוא למד לנגן בגיטרה שקנה בעקבות שליחויות שביצע ובגיל 10, עברה משפחתו לשכונת שיכון המזרח בראשון לציון.

בגיל 18, לאחר שלא גויס לצה"ל, הקים להקת רוק בשם "תל אביב אקספרס" שאיתה הופיע במבנה ששכר בשכונתו. הזמר הראשון שאיתו הופיע היה ציון גולן, מיד לאחר שחרורו בשירות במקהלת הרבנות הצבאית. בתקופה זו ניגן עם הצ'רצ'ילים ועוזי פוקס והסגנונות. באחת ההופעות הכיר את זוהר ארגוב שעבד אז כשיפוצניק עם אחיו הגדול של שימי תבורי.

בשנת 1977 כתב והלחין את השיר מה לך ילדה שהיה ללהיט בביצוע זוהר ארגוב ובהמשך הופיע באלבום הבכורה שלו אלינור בעיבוד יגאל חרד. בשנה לאחר מכן הלחין את השיר "אל נבקש" (המוכר גם בשם "יש דברים נסתרים"). שירים אלו היו ללהיטים ופרסמו את ארגוב לראשונה.
מלבד שירים אלו, חיבר לארגוב את השירים "ילדה חיכיתי שנים", "כל יום שעובר" ו"בכרם התימנים".

בשנת 1987, חיבר לארגוב את התקליט הדרך הברוכה, שהיה לתקליטו האחרון.

### אורח חייו

התאבדותו של ארגוב בשנת 1987 גרמה לנגר משבר נפשי עמוק, והוא עזב את הקריירה האמנותית שהחל בה לטובת מגורים במדבר יהודה. בין השנים 1987–1996 שוטט נגר לסירוגין במדבר יהודה ובצפון הארץ; בחורף 1–1992 שהה בסמוך למעיינות עין פשחה, בחברת נחמן פרקש.

בשנת 1992, בנו חיים ששירת כנהג בצה"ל, התנגש במכונית של פרופ' יורם בן-פורת והרג אותו, את אשתו ואת בנם. לאחר שניסה להימלט לארצות הברית ונתפס, הוא הורשע בהריגה ונגזרו עליו 4 שנות מאסר בפועל.

בשנת 1996 השתקע נגר בחושה לחוף ים המלח, בסמוך לחניון הלילה של קיבוץ עין גדי. את שנות מגוריו הראשונות במקום הקדיש נגר לעיון מעמיק במקורות היהודיים, ובעיקר בתנ"ך, תוך שהוא מנהל אורח חיים נזירי-למחצה.

ב-2001, בנו שהשתחרר מהכלא, טבע בים כשניסה להיכנס באופן לא חוקי לארצות הברית דרך קנדה לאחר שבקשתו לקבל ויזה נדחתה. לאחר טרגדיה זו, התמכר משה לחשיש, מצבו הכלכלי הורע, והוא הקדיש את חייו להקניית ערכי-מוסר למבקרים הפוקדים את אזור מגוריו, ובעיקר לבני-נוער מן הציבור הדתי. במלאכתו זו הוא מסתייע רבות בבקיאותו הרבה בתנ"ך; מרבה לצטט פסוקים מספר בראשית העוסקים ביצירת האדם, ובייחוד "וייצר ה' אלוהים את האדם עפר מן האדמה".

חיים אישיים
-----------

נגר גרוש ואב לשני ילדים, המתגוררים עם אמם בארצות הברית. מתגורר במושב סמוך ללוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה נגר, באתר שירונט
* משה נגר, דף שער בספרייה הלאומית
* שמעון איפרגן, לא מבקש: ראיון עם משה נגר, באתר nrg‏, 17 ביוני 2009
* יעקב בר-און, ‏"התכוונו להקליט את 'יש דברים נסתרים' שוב, אבל אז זוהר מת", באתר מעריב אונליין, 21 במאי 2018
* זהר ארגוב שר משירי משה נגר - האלבום המלא, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 41:07)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502614505171
* VIAF: 308279447
* WorldCat (עם VIAF): 308279447

 |
**ריף פרץ** (נולד ב-25 בפברואר 1991) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעיקר בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

פרץ הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב ב-2006. ב-15 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, כאשר שותף במשחק גביע הטוטו נגד הפועל רמת גן. בעונת 2010/2011 הופיע ב-8 משחקי ליגת העל במקביל ל-18 הופעות בליגת העל לנוער, וזכה עם קבוצת הנוער בדאבל בעונה זו.

בנובמבר 2013 שב מפציעה ארוכה, וחזר לקחת חלק במספר משחקים עם קבוצתו מכבי תל אביב, עד שבפברואר 2014 הושאל לעירוני ניר רמת השרון. ביולי 2014 הושאל להפועל פתח תקווה, ובפברואר 2015 הושאל להפועל רמת גן עד סוף העונה.

ב-2016 שוחרר פרץ ממכבי תל אביב, וחתם בהפועל הוד השרון מליגה א'. בנובמבר 2017 חתם בשמשון תל אביב מליגה ב'.

נבחרות ישראל
------------

שיחק בנבחרות הנוער של ישראל, ב-2012 עבר פציעה ברצועה הצולבת הקדמית, במהלך משחק אימון של הנבחרת הצעירה, והוא חזר לשחק באפריל 2013 ושותף במספר משחקים עד שנפצע שוב.

חיים אישיים
-----------

פרץ הוא בנו של כדורגלן העבר יעקב פרץ. אחיו הצעיר הוא כדורגלן נבחרת ישראל ומכבי תל אביב, דור פרץ.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* אליפות: 2012/2013

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  רז אמיר, ‏בית הלוחם: ריף פרץ פותח דף חדש ברמה"ש, באתר ONE‏, 4 בפברואר 2014
2. ↑  גיא גפן ומיכאל וייסרמן, ריף פרץ חתם בהפועל הוד השרון, באתר דאבל פס, ערוץ הספורט, ‏16 בנובמבר 2016
3. ↑  אוהד רון, ריף פרץ חתם בשמשון תל אביב, באתר גולר, ‏21 בנובמבר 2017
**תלבשי לבן** הוא פזמון שכתבה והלחינה נעמי שמר ובוצע על ידי הדודאים והפרברים. הם ביצעו אותו במופע המשותף שלהם שהועלה ב-1985 במועדון החמאם ביפו.

רקע וכתיבת השיר
---------------

השיר יועד ליוסי בנאי, אך זה ויתר עליו. הוא נכתב על ידי נעמי שמר בשנת 1984 לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה, עבור אלבום משותף של צמד הדודאים (ישראל גוריון ובני אמדורסקי) וצמד הפרברים (יוסי חורי ואורי הרפז), שנקרא "הדודאים והפרברים". השיר הוקלט ופורסם בשנת 1985, לאחר הבחירות.

לפי מקור אחר, הביצוע המוכר של הפרברים והדודאים לא היה הביצוע הראשון של השיר, אלא נעמי שמר נתנה את השיר במקור ליוסי בנאי, שאף הקליט לו ביצוע, שלא כל-כך הצליח.

השיר "בקיץ הזה תלבשי לבן" התפרסם בביצועם המשותף של "הדודאים" ו"הפרברים". יוסי חורי, מצמד הפרברים, מספר שבאחת ההופעות המשותפות לשני הצמדים, הוא מצא את השיר בתיק הגיטרה של ישראל גוריון, שם ישב כמה חודשים. חורי התלהב מיופיו של השיר: "היה לי ברור שאנחנו שרים את זה ביחד, בגלל שהופענו ביחד באותה תקופה".

בשנת 2009 הקליט יגאל בשן את השיר עבור אלבומו "פגישה לאין קץ".

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "תלבשי לבן", באתר שירונט
* הדודאים והפרברים - תלבשי לבן, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:21)
* עופר גביש, תלבשי לבן, באתר של עופר גביש
* תווים במילים לשיר תלבשי לבן, באתר תווימילים
* "בקיץ הזה תלבשי לבן": נעמי שמר בוחרת באהבה - אתר הספרנים - בלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דודי פטימר, ‏נתניהו, בגין והגשש החיוור: שירי הבחירות הגדולים של כל הזמנים, באתר מעריב אונליין, 9 באפריל 2019
2. 1 2  לירון הלברייך, בקיץ הזה תלבשי לבן / נעמי שמר - הסיפור מאחורי השיר, באתר הספרנים, ‏31 באוקטובר 2022
**סָמאצַבּלוֹ** (בגאורגית: **სამაჩაბლო**) הוא מחוז היסטורי באזור נפת צחינוואלי שבכארתלי הפנימית גאורגיה של היום, הנמצא כיום ברובו בשליטת הרפובליקה הבדלנית של דרום אוסטיה. אף על פי שהמחוז משתרע רק על חלק מאזור דרום אוסטיה, מזוהה סמאצ'בלו כשמה הגאורגי של דרום אוסטיה.

מקור השם
--------

המחוז נקרא על שם משפחת אצילים גאורגית בשם מאצ'בלי שאזור זה היה נחלתו, ומכאן "סמאצ'בלו" - "אדמת המאצ'בלים". 

נסיכי מאצ'בלי הגיעו לסמאצ'בלו באמצע המאה החמש עשרה וגיאורגי השמיני, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, העניק להם את העמק ליד מקור הנהר ליאחווי הגדול. הוא שינה את שמם למאצ'בלי על שם הכפר אצָ'בֶּתי (აჩაბეთი) שליד מקור הנהר.

היסטוריה
--------

החל מהמאה החמש עשרה, גדלה חשיבותם של המאצ'בלים והם החזיקו במספר תפקידים בולטים בחצר מלכי כארתלי. אחוזתם, סמאצ'בלו, השתרעה על חלק ניכר מאזור דרום אוסטיה של היום, ובין השנים 1470-1800 לערך, הם נהנו ממידת מה של עצמאות במסגרת ממלכת כארתלי, עד לכיבושה גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית בתחילת המאה התשע עשרה.

מהמאה השבע עשרה העסיקו המאצ'בלים את האוסטים כצמיתים. הגרסה הגאורגית לוויכוח הגאורגי-אוסטי בשאלה מתי הגיעו האוסטים לדרום אוסטיה, כופרת בסברה המקובלת כי מוצאם מהאלאנים וטוענת כי האוסטים הגיעו לדרום אוסטיה מרוסיה רק במאה השבע עשרה.

לשיא מעמדם הגיעו בשנת 1733, בתקופת שלטונם של תאימורז השני וארקלה השני. כאשר זאאל מאצ'בלי לא נכנע לטטרים והצליח לגרום להם לנזק משמעותי, וכן בשל העובדה כי סייעו במאבק כנגד האימפריה העות'מאנית.

משנת 1801 ועד להקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, בשנת 1918, שלטה האימפריה הרוסית במחוז. לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה, וכינונו של משטר סובייטי בגאורגיה, נוסד בשנת 1922, האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה, שהשתרע על פני נפת ג'ווה, נפת אחלגורי, נפת צחינוואלי ונפת זנאורי. 

בחלוקה המנהלית של גאורגיה, עם הקמתה בשנת 1990, נכללו רוב שטחי דרום אוסטיה בשטח מחוז כארתלי הפנימית. אזור סמא'בלו, המשתרע על חלק מדרום אוסטיה נכלל באזור נפת צחינוואלי. בסוף שנות השמונים, עם התגברות המתיחות הגאורגית-אוסטית הוחזר השם הגאורגי למקום והאזור נקרא כך בגאורגית באופן חצי-רשמי.

מקורות
------

* ‏גאורגיה: הערה טופונומית באשר לדרום אוסטיה, "הוועדה הקבועה לשמות גאוגרפיים" (pcgn), עמ' 3 סעיפים 9 ו-10, (באנגלית)
* באירם בלקי (2007), דת ומדינה בקווקז הפוסט-סובייטי, עמ' 264, ISBN 2706819677, (בצרפתית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג. גווסיליה (1983), הערך מצ'באלי (მაჩაბლები) באנציקלופדיה הגאורגית סובייטית, כרך 6, עמ' 509, (בגאורגית)
2. ↑  ‏מוצא הנסיכים (תוואדי): מאצ'בלי, באתר הגנאלוגיה הגאורגית, (באנגלית)