recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יפתח בוכמן** (נולד ב-2 בדצמבר 1986) הוא כדורסלן עבר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בתל אביב. בצעירותו שיחק במחלקת הנוער של הפועל תל אביב ושימש כקפטן מקבוצת הקט סל ועד לבוגרים. בקבוצת הנוער השתתף בזכייתה בגביע המדינה לאחר ניצחון 85–87 על מכבי תל אביב של עמרי כספי וגל מקל

בגיל 16 רשם הופעות בקבוצה הבוגרת. שיחק בבוגרים בהפועל תל אביב בליגת העל ובבני השרון. במרבית זמנו בליגת העל היווה שחקן ספסל ונאלץ לנדוד לליגה הלאומית, בה שיחק במדי אליצור רמלה, באר יעקב, עירוני ר"ג, הפועל עפולה, אליצור יבנה. 

בעונת 11–2010 עלה ביחד עם הפועל אוסישקין ת"א מהליגה הארצית לליגה הלאומית.

לאחר פרישתו מכדורסל, עובד כיזם. הקים את "ליגת הקיץ של ישראל" מחדש בשנת 2017. הקים את ליגת "מאמאסל" הארצית הפונה לנשים חובבניות. בשנת 2020 הקים את "תלאליגה", ליגת כדורסל חובבנית לגברים בת"א.

בעלים של חברת התיירות "טוריקס" אשר הוקמה בשנת 2019.

כדורגלן החופים והפעיל הציבורי נמרוד בוכמן הוא אחיו.

בשנת 2016 התחתן עם בת זוגו, דניאל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל שחקן באתר מנהלת הליגה בכדורסל
* ראיון וידאו עם בוכמן עם חתימתו באוסישקין, היוטיוב של הפועל אוסישקין, 19 באוגוסט 2009
* עירד צפריר, מבצע יפתח, זמן תל אביב, 18 בספטמבר 2009
* שירי אלג'ם, בוכמן: אני אוהד הפועל, רציתי להוכיח שאני מתאים, אתר ONE, ‏30 בנובמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי גלדסטון, שוב אדום: יפתח בוכמן חתם בהפועל תל אביב, אתר ספורט 5, 18 בספטמבר 2015
**גזה וצ'אי** (במקור **וייסברגר**, בהונגרית: **Vecsei Géza**; קישווארדה, 23 אוגוסט 1902 – בודפשט, 2 במאי 1960) היה מהנדס חשמל, ממציא יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (1954), הפרס היוקרתי ביותר בהונגריה (מוענק כל שנה לכ-15–20 אנשים) בדומה לפרס ישראל.

קורות חיים
----------

גזה וצ'אי נולד במשפחה יהודית בעיירה שבה כ-25% מהתושבים היו יהודים. אביו היה וינצה וייסברגר, מנהל חוות בעלי חיים ואמו ינקה רייזמן. את לימודיו הטכניים סיים באוניברסיטה בגרמניה. בשנות העשרים של המאה העשרים התחיל לעבוד ב"מפעלי החשמל האיוש וסאנטו", שם הפך במהרה לראש מחלקת ייצור של מוני החשמל. בשנת 1930, ברובע 6 בבודפשט התחתן עם ארז'בט, בתם של אנדרה קלמן ושל תרזיה הוכברגר. בשל יהדותו פרנסתו נפגעה קשה במלחמת העולם השנייה, אך הוא הצליח לשרוד את השואה. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1945, הוא מונה למנהל הטכני של מפעל ברזל בעיר הולדתו.

כשהוקם מפעל מוני החשמל של גנץ בגדלה, וצ'אי מונה למעצב הראשי של המפעל. כאן הוא פיתח את המצאתו עם עמיתו המהנדס. הוא נפטר בבודפשט בגיל 57.

עבודתו
------

המצאתו הוא מונה החשמל החדש, עליו קיבלו את פרס קושוט ביחד עם עמיתו, המהנדס פרנץ מונדל. זה היה סוג חדש של מונה צריכה שנתגלה כאחד הראשונים והמתקדמים בעולם והפך במהירה לאחד מפרטי הייצוא ההונגרי המבוקשים בכל העולם.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* הנדסת חשמל - PDF
* לוח שנה של מדענים
* גזה וצ'אי בלקסיקון הביוגרפי Arcanum
* MTVA Archivum - גזה וצ'אי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a kisvárdai polgári születési akv. 262/1902. folyószáma alatt".
2. ↑  "Halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 382/1960. folyószáma alatt".
3. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1377/1930. folyószáma alatt".
**אדריאן בוקורל איליה** (רומנית: **Adrian Bucurel Ilie**; נולד ב-20 באפריל 1974 בקראיובה) הוא כדורגלן עבר רומני, איש עסקים העוסק בכדורגל ובתיירות.

קריירה ככדורגלן
---------------

איליה החל לשחק כדורגל באלקטרופוטרה קראיובה בגיל צעיר. בשנת 1991, בגיל 17, שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת. איליה חתם על חוזה מקצועני ב-1992, לאחר שהפך לאחד מן השחקנים הטובים והחשובים בקבוצתו, אחרי שכבש 12 שערים ב-30 משחקים בעונת הבכורה שלו.

אלקטרופוטרה מכרה את כרטיס השחקן שלו בשנת 1993 לסטיאווה בוקרשט תמורת 90,000 דולר, סכום שנחשב באותה התקופה לסכום שיא ששולם בידי מועדון כדורגל רומני. ב-1996 עבר לגלאטסראיי הטורקית. אחרי שנתיים בהן לא שיחק באופן קבוע, איליה עבר לוולנסיה. במחצית השנייה של עונת 1997/1998, איליה שיחק ב-17 משחקים בהם כבש 12 שערים, והפך להיות שחקן חשוב בקבוצה.

אחרי שסבל מפציעות רבות, איליה היה מחוץ לסגל הקבוצה זמן רב, עד שלבסוף שוחרר מחוזהו בשנת 2002, השנה בה זכתה הקבוצה באליפות הליגה הספרדית. זהו היה התואר ה-7 בקריירה של איליה, אחרי שהיה שותף לזכייה בארבע אליפויות עם סטיאווה ושתיים עם גלאטסראיי.

דפורטיבו אלאבס הייתה הקבוצה החמישית שבשורותיה שיחק איליה. זה החל במהלך עונת 2002/2003, אך בסוף העונה ירד המועדון ליגה ושיחרר את איליה מחוזהו. בעקבות כך, חזר איליה לשחק בטורקיה, כאשר חתם בבשיקטש, בה היה מבוקש בידי מאמנה הרומני מירצ'אה לוצ'סקו.

אחרי שנה אחת בבשיקטש, איליה עבר לפ.צ. ציריך ב-2005 ואחרי פחות משנה עבר לג'רמינל בירסחוט. בבלגיה לא הצליח לשקם את הקריירה, בעקבות פציעת ברך שממנה לא הצליח להחלים. בעקבות הפציעה, איליה הכריז על פרישתו מכדורגל מקצועני.

לאיליה היו 55 הופעות במדי נבחרת רומניה, בהן כבש 13 שערים. הוא שיחק במדיה ביורו 1996, במונדיאל 1998 וביורו 2000.

קריירה כאיש עסקים
-----------------

בעקבות עצתו של חמו, שעבד בעבר בתחום התיירות, איליה השקיע כספים רבים באתר הסקי פויאנה בראשוב, שם בנה בית מלון ומספר וילות.

איליה הוא גם הבעלים של קבוצת הכדורגל פורקס בראשוב, מהליגה השנייה ברומניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת רומניה – יורו 1996** |
| --- |
| 1 סטליה • 
2 פטרסקו • 
3 פרודן • 
4 בלודדיסי • 
5 לופסקו • 
6 פופסקו • 
7 לקטוש • 
8 סבאו • 
9 רדוצ'ויו • 
10 חאג'י • 
11 מונטיאנו • 
12 פרונאה •
13 סלימס • 
14 גלסה •
15 דובוס •
16 מיכלי •
17 פיליפסקו •
18 סטינגה •
19 איליה •
20 מולדובן •
21 ולדויו •
22 טנה •
מאמן: יורדנסקו | רומניהרומניה |

| **נבחרת רומניה – מונדיאל 1998** |
| --- |
| 1 סטנגסיאו • 
2 פטרסקו • 
3 דולקה • 
4 דובוס • 
5 גלסה • 
6 פופסקו • 
7 לקטוש • 
8 מונטיאנו • 
9 מולדובן • 
10 חאג'י • 
11 איליה • 
12 סטליה •
13 סיאובוטריו • 
14 ניקולסקו •
15 מרינסקו •
16 פופסקו •
17 דומיטרסקו •
18 פיליפסקו •
19 סטינגה •
20 סלימס •
21 קריובאנו •
22 פרונאה •
מאמן: יורדנסקו | רומניהרומניה |

| **נבחרת רומניה – יורו 2000** |
| --- |
| 1 לובונץ • 
2 פטרסקו • 
3 סיאובוטריו • 
4 פיליפסקו • 
5 גלסה • 
6 פופסקו • 
7 מוטו • 
8 מונטיאנו • 
9 מולדובן • 
10 חאג'י • 
11 איליה • 
12 סטליה •
13 קיבו • 
14 פטרה •
15 לופסקו •
16 רוסו •
17 בלודדיסי •
18 גנאה •
19 לינקר •
20 הילדן •
21 פרונאה •
22 קונטרה •
מאמן: יני | רומניהרומניה |
**סטפנוס אתנסיאדיס** (נולד ב-24 בדצמבר 1988) המכונה גם **קלאוס** הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת החלוץ באנג'ניסי קרדיטסה.

קריירה
------

### קריירה מוקדמת

אתנסיאדיס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פאוק סלוניקי. בגיל 10 הצטרף לקבוצת הילדים של טריאסטה, ממנה עבר לזו של הרטה ברלין בה קיבל את הכינוי "קלאוס", המופיע גם על שמו בחולצה, אך כעבור תקופה קצרה חזר ליוון.

### פאוק סלוניקי

בשנת 2004 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. בעונת 2006/2007 הבקיע 24 שערים במדי קבוצת המילואים והיה מלך שערי ליגת המילואים. בסיום עונה זו אף חתם בפאוק לשלוש שנים. ב-24 בפברואר 2007 אתנסיאדיס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 3-1 ללאריסה.

בשנת 2008 אתנסיאדיס חתם לחמש שנים נוספות במועדון. ב-29 בנובמבר 2008 אתנסיאדיס הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד תראסיוולוס. בשנת 2009 הושאל לפנסראיקוס על מנת לצבור דקות משחק. במדי פנסראיקוס הבקיע 5 שערים ב-22 משחקי ליגה ואף הבקיע בניצחון 1-3 נגד אולימפיאקוס במסגרת הגביע היווני.

ב-4 באוגוסט 2011 אתנסיאדיס הבקיע את שער הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0-3 נגד ואלרנגה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-30 בנובמבר 2011 הבקיע את שער הניצחון של פאוק בניצחון 1-2 נגד טוטנהאם הוטספר בוייט הארט ליין במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.

ב-24 בינואר 2013 הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 0-6 נגד קליתאה. במהלך העונה גם הפך לקפטן השני של הקבוצה.

ב-12 בספטמבר 2014 אתנאסיאדיס האריך את חוזהו בקבוצה עד קיץ 2018. ב-18 בספטמבר 2014 הבקיע שלושער בניצחון 1-6 נגד דינמו מינסק במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.

ב-4 ביולי 2015 נפצע בבוהן הימנית ונעדר כשישה שבועות. את עונת 2016/2017 אתנסיאדיס סיים לראשונה בקריירה שלו עונה ללא שער ליגה.

### מכבי חיפה

את עונת 2017/2018 התחיל בפאוק, וב-23 באוגוסט 2017 חתם במכבי חיפה לשנתיים. ב-10 בספטמבר 2017 קלאוס ערך את הופעת הבכורה שלו בחיפה בהפסד 2-0 להפועל עכו. ב-21 באוקטובר 2017 כבש את שער הבכורה שלו במדי מכבי חיפה, בהפסד 1–2 מול בית"ר ירושלים.

ב-23 באוגוסט 2018 שוחרר ממכבי חיפה.

### פאס יואנינה

ב-7 בספטמבר 2018 חתם בפאס יואנינה.

נבחרת יוון
----------

ב-8 ביוני 2011 ערך אתנסיאדיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון בתיקו 1-1 נגד אקוודור. בסך הכל הוא שיחק במדי הנבחרת 12 פעמים, אך לא כבש אף שער.

תארים
-----

פאוק סלוניקי
* הגביע היווני: 2016/2017

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון בן דור, ‏רשמית: סטפנוס אתנסיאדיס חתם במכבי חיפה, באתר ONE‏, 22 באוגוסט 2017
הרב **צוריאל שקד** (1920 – 23 בספטמבר 2023) היה זקן חכמי טריפולי, לוב, מורה ומחנך, מנהיג ציוני של קהילת יהודי לוב.

ביוגרפיה
--------

### ילדותו

נולד במסלאתה (אנ') שבלוב בשם מכלוף פדהצור שאכיר, לפנחס וגזלה. אביו היה רוכל זעיר שמכר תה, תמרוקים וסוכר בכפרים.

לאחר שהגיע לגיל בר-מצווה, רצה ללמוד את מקצוע הנגרות, בנוסף ללימודים בבית המדרש כדי לעזור בפרנסת המשפחה. אביו התנגד לכך, ופנה לרב פריג'א זוארץ בעיר אל-חומס, כדי שייקח את הנער אליו לצורך לימודי תורה. הרב נתן לשקד ללמד את הילדים הקטנים ושילם לו שכר על כך.

### חייו במיסראתה

בשנת 1939 שלח הרב פריג'א זוארץ את ר' צוריאל לשמש רב ומורה בבית הספר במיסראתה שם נאבק על שינוי שיטת הלימוד שהתבססה על לימוד פרשת השבוע בתרגום ערבי. הוא הנהיג את השפה העברית כשפת לימוד בלעדית. בעיירות הקטנות שימש ר' צוריאל כרב, חזן, מוהל שוחט, מספיד וגם כשופט שלום בעיקר בין בני זוג. בשנת 1941 הצטמצמה הפעילות החינוכית-ציונית בבית הספר, וגם הדיבור בעברית היווה סכנה.

### חייו בזליתן

עם כניסת הבריטים ללוב בשנת 1943, עבר ר' צוריאל לעיירה זליתן, וזאת לבקשת ר' פריג'א זוארץ.

בעיירה זו בה היה בית הכנסת "בושאיף", בו שימש צוריאל כרב. כמו כן הקים בית ספר. הוא הזמין מארץ ישראל ספרי לימוד וגם עיתונים, ספרים וחוברות. בנוסף ללימודי התורה הכניס מקצועות עבריים וכלליים למערכת הלימודים. חידוש נוסף היה צירוף בנות העיירה ללימודי היהדות והשפה העברית. במקום הוקם מועדון "בן-יהודה" בו הפיצו את הרעיון הציוני בקרב בני הנוער והמבוגרים, דבר שהגביר את השאיפה לעלות לארץ ישראל.

כשביקר במועדון "בן יהודה" בטריפולי הכיר את אשתו לעתיד, אסתר לבית תייר, שהייתה מורה לבנות במקום. כשחזרו לזליתן לימדה אסתר את הבנות עברית, תנ"ך, מולדת ושירי מולדת.

נולדו להם חמישה ילדים: עמישדי-ברוך, יהודית, יצחק, רות ופנחס. עם קום המדינה רצה רבי צוריאל לעלות לארץ ישראל עם משפחתו, אך שליח הסוכנות היהודית, ברוך דובדבני, ביקש ממנו להישאר ולהיות אחראי על רישום וריכוז העולים מזליתן והסביבה, לבדוק את כשירותם הבריאותית לפני העלייה לארץ.

### חייו בישראל

בשנת 1950 עלו ר' צוריאל ואסתר שאכיר לישראל עם שלושת ילדיהם: עמי, יהודית ויצחק. הוא שינה את שם משפחתו ל"שקד" מאחר שפקיד הסוכנות היהודית רשם את שמו בתעודות 'שקר' על פי השמיעה, ור' צוריאל לא הסכים שכך יקרא שמו בישראל. בתחילה התגוררה המשפחה במעברה.

בארץ המשיך לעסוק בחינוך והוראה. ניהל בתי ספר במושבים אחיסמך, זיתן, ברקת ואחרים. כשיצא לגמלאות, הקים בבני ברק כולל בשם "אפיקי מים" בו העביר שעורי תורה, תלמוד והלכה.

הרב שקד התגורר בנתניה, וזכה להערכה על פועלו למען יהודי לוב, הציונות והשפה העברית.
בנו, הרב פנחס שקד, משמש כרב שכונת גבעת האירוסים.

צוריאל שקד נפטר בח' בתשרי תשפ״ד (23 בספטמבר) 2023 והובא למנוחות בבית העלמין סגולה בפתח תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מזליטן לבני ברק, באתר קול הזמן
* רואים את הקולות, ריאיון עם הרב צוריאל שקד
* כתב העת לבלוב, בנושא הציונות בלוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים סעדון, **קהילות ישראל במזרח**
2. ↑  **ספר יהדות לוב**, עמ' 178
3. ↑  מתי גלעד, הרב צוריאל שקד, **לבלוב, כתב העת העולמי של יהודים יוצאי לוב**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007409981705171
* VIAF: 69156674888233580745
* WorldCat (עם VIAF): 69156674888233580745

 |
**סניאטין** (באוקראינית: **Снятин**; בפולנית **Śniatyń**, **שְׁניאטין**) היא עיר במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה. אוכלוסייתה מונה כ-10,500 נפש (נכון ל-2001).

העיר היא חלק מחבל הארץ ההיסטורי גליציה, שבמהלך המאות האחרונות עבר מיד ליד, וכיום היא המרכז המִנהלתי של הראיון סניאטין.

היסטוריה
--------

העיר מוזכרת בכתובים לראשונה ב-1158. היא נקראה Ksniatyn על שמו של קוסניאטין שטרוסלביץ', שלו הוענקה במאה ה-12 כתמורה על שירותיו כמפקד בצבא הנסיך ירוסלאב אושמיומישל (Jarosław Ośmiomysł), שליט גליציה-ווהלין. במהלך השנים נשמטה ה-k שבראש השם.

ב-1448 הוענקו לעיר זכויות מגדבורג. בעקבות חלוקת פולין הראשונה ב-1772 עברה לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1918 נכבשה על ידי פולין, ולפי הסכם ריגה צורפה לפולין סופית. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה העיר שייכת לחבל סטניסלב (Województwo stanisławowskie), ושימשה תחנת גבול על מסילת הרכבת מפולין לרומניה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה השתלטו הרומנים על חבל הארץ, עד שנכבשה על ידי הגרמנים, שהשמידו את רוב היהודים. אחרי המלחמה חזרה לברית המועצות עד התפרקותה, ומ-1991 היא שייכת לאוקראינה העצמאית.

קהילה יהודית
------------

בעיר, שהייתה עיר מסחר על גבול בין מדינות ושימשה תחנת מעבר בדרך המסחר בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרומית הקדושה, התקיימה קהילה יהודית גדולה עוד לפני המאה ה-16. קהילה זו הייתה קשורה ארגונית ותרבותית לקהילות בוצ'אץ' וקולומיאה, ובבחירות לפרלמנט האוסטרי ייצג את שלוש הקהילות נציג אחד.

הכוחות הרומנים הגיעו לעיר ביולי 1941, ומיד, בסיוע התושבים האוקראינים, החלו בפרעות ביהודים ובביזת רכושם. עיקר ההרג התבצע בקרב פליטים יהודים שהגיעו לעיר מבוקובינה ובסרביה. באוגוסט הגיעו למקום כוחות צבא הונגריים, שלקחו יהודים לעבודות כפייה. בספטמבר 1941 הגיע הצבא הגרמני.

השלטון הגרמני ערך מפקד תושבים ורכוש והקים יודנראט שבין תפקידיו היה צריך ליצור גטו ליהודי העיר והסביבה. כל בעלי החיים, אמצעי התחבורה ומכשירי הרדיו שהיו ברשות יהודים הוחרמו. בספטמבר 1941 לקחו הגרמנים 30 מנכבדי העיר ודרשו מהיודנראט כופר גבוה עבורם. יהודי העיר התגייסו למצוות "פדיון שבויים" ומסרו את רכושם – אולם הגרמנים לא שיחררו את בני הערובה, לקחו אותם ליער הסמוך, הכריחו אותם לחפור בור והרגו את כולם. מאז לא פסק ההרג.

במהלך השואה הושמדה הקהילה על ידי האוקראינים בפיקוח הגרמנים, במחלות רעב וצמא, בבורות ירי, בבלזץ ודרך גירוש שארית אנשי הקהילה (בספטמבר 1942) לסטניסלב (איוואנו-פרנקיבסק) והריגתם שם או שליחתם למחנות השמדה. מכ-3,300 יהודי העיר שרדו את השואה 15 איש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סניאטין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סניאטין
* שניאטין (Śniatyn), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* קהילת יהודי סניאטין, באתר shtetlinks.jewishgen (באנגלית)
* שניאטין באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "סניאטין", באתר השטעטל הווירטואלי
* אלכסנדר קרוגלוב (רו'), שניאטין, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 828–829), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4542490-1
* NKC: ge697639

 |
**אפקט הקוברה** המכונה גם **אפקט החולדה** (באנגלית: **Cobra effect** או **Rat effect**) מתרחש כאשר פעולה שמטרתה לפתור בעיה מחמירה את הבעיה.

מקור המונח
----------

מקור המונח **אפקט הקוברה** באנקדוטה מתקופת הראג' הבריטי. לפי האנקדוטה, הממשל הבריטי גילה דאגה בשל מספר הקוברות בדלהי, וחילק פרס כספי למי שיביא גופה או עור של קוברה למשרדי הממשלה. בתגובה לכך, מספר לא מועט של אזרחים החלו לגדל קוברות על מנת להרוג אותן ולקבל את הפרס. לאחר שהממשל הבין שזה מה שקורה, הפרס בוטל ובתגובה לכך שחררו התושבים את כל הקוברות לחופשי, ומספר הקוברות באזור גדל. את המונח טבע הכלכלן הגרמני הורסט זיבֶּרט.

מקור המונח **אפקט החולדה** במקרה דומה שהתרחש בהאנוי שבווייטנאם, כאשר האזור היה מושבה צרפתית. הממשל הצרפתי חילק פרס על לכידת חולדות, והבאת זנבן לנציג הממשל. כתוצאה מכך, מעבר לפתיחת חוות לגידול חולדות, החלה לגדול אוכלוסיית החולדות חסרות הזנב בהאנוי, מכיוון שלוכדי החולדות היו לוכדים אותן, קוטעים את זנבן ומשחררים אותן לחופשי.

שימוש
-----

ברוב הדיסציפלינות המדעיות נעשה שימוש במונח במשמעותו המקורית. בכלכלה ובפוליטיקה נהוג להשתמש במונח בהקשר של תמריץ שגוי.

לקריאה נוספת
------------

* הורסט זיבֶּרט, **Der Kobra-Effekt. Wie man Irrwege der Wirtschaftspolitik vermeidet‏**, מינכן: Deutsche Verlags-Anstalt‏, 2001‏, מסת"ב 3-421-05562-9 (בגרמנית).

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  freakonomics, The Cobra Effect: Full Transcript, באתר freakonomics, ‏11 באוקטובר 2012 (באנגלית).
2. 1 2  ליאור טומשין, ‏לקחים שלמדתי מטראמפ, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2016.
3. 1 2  גארי דרֶביץ', סודות המקל והגזר, באתר אלכסון, ‏2 במרץ 2017.
4. ↑  Mouna Attarha; James Bigelow; James Bigelow (2018). "Unintended Consequences of White Noise Therapy for Tinnitus—Otolaryngology's Cobra Effect". *JAMA Otolaryngol Head Neck Surg*. **144** (10): 938–943. doi:10.1001/jamaoto.2018.1856.
צורה בסיסית של שגם ומגרעת
**שגם ומגרעת** היא מתומתם חיבור של חלקי מבנים אשר נמצאת בשימוש מזה אלפי שנים.
יתרונה הבולט של השיטה הוא הפשטות התפעולית והחוזק המבני שהיא יוצרת. עדויות ארכאולוגיות לקיום השיטה לצורך חיבור בין רכיבים נמצאו ברחבי העולם ובאתרים של תרבויות שונות ומרוחקות זו מזו.

ראשית השימוש בשיטת החיבור בין רכיבים שונים באמצעות שגם ומגרעת בוצעה על ידי אומני העץ והאבן לצורך בניית מכשירים וכלי עבודה, ובמשך הזמן החלו לעשות בה שימוש גם בבניית השלדים של מבני מגורים תוך ניצול יתרונות החוזק והפשטות שלה.

שם נוסף לשיטה זו: סין וגרז.

השיטה
-----

בצורתה הפשוטה ביותר, החיבור בין שני חלקים מתבצע באמצעות יצירת מגרעת כגון חור או חריץ בחלק אחד, ויצירת שגם כגון בליטה בחלק השני וחיבורם זה לזה.

נעילת חיבור באמצעות מסמרות
לאחר יצירת החיבור ניתן לבצע "נעילה" שלו באמצעות החדרת רכיב נוסף, אנכי, למרכז השגם אשר ימנע את תנועה בכיוון ההפוך, כגון בורג או מסמר.

דרך נוספת "לייצר" נעילה של הרכיבים המחוברים היא באמצעות יצירת לחץ של השגם על הדפנות הפנימיים של המגרעת באמצעות טריזים משולשים הננעצים בראשו בשלב החיבור במקרה של מגרעת הסגורה בחלקה האחורי או לאחר החיבור כאשר המגרעת היא פתוחה בחלקה האחורי.

נעילה באמצעות טריזים נעוצים במגרעת פתוחה בחלקה האחורי

שימוש מודרני
------------

גם כיום בבנייה המודרנית בבטון ופלדה, נעשה שימוש בעיקרון השגם והמגרעת לצורך חיבור בין רכיבים טרומיים של מבנים. כך למשל בבנית גשר, הקורות האופקיות מיוצרות במפעל ומובאות לאתר הבנייה מוכנות להרכבה וחיבור מיידי על העמודים, כאשר המגרעות והשגמים מותאמים כבר בשלב התכנון מראש. במקרים רבים גם רכיבי הנעילה בין שני החלקים נוצקים מראש לתוכם בצורת "קוצים" וכל שנותר לבצע באתר הבנייה הוא לתאם ולבקר את החיבור.

שימוש בשיטת שגם ומגרעת נעשה גם לצורכי תמסורת של תנועה סיבובית. כך למשל ציר ההינע המחובר לגלגלי רכב או לתיבת ההילוכים בנוי בצורה זו. באופן רחב יותר, כל צורת התמסורת באמצעות גלגלי שיניים היא למעשה פיתוח של עיקרון זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שגם ומגרעת** בוויקישיתוף
**קונסטנטינוס לאיפיס** (ביוונית: **Κωνσταντίνος Λαΐφης**; נולד ב-19 במאי 1993) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בסטנדרד לייז' בעמדת הבלם ולעיתים גם כמגן שמאלי וכקשר.

קריירת מועדונים
---------------

לאיפיס התחיל את הקריירה שלו באנוסיס נאון פראלימני. בגיל 16 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של נוטינגהאם פורסט. בינואר 2012 חזר לקפריסין כאשר חתם באנורתוסיס פמגוסטה. לאיפיס ערך את הופעת הבכורה שלו בפמגוסטה בניצחון 0–3 נגד אפופ קיניראס במסגרת הגביע הקפריסאי. בקיץ 2013 לאיפיס הושאל לאלקי לרנקה ובינואר 2014 חזר לפמגוסטה.

ביוני 2016 חתם באולימפיאקוס מליגת העל היוונית, אך כעבור זמן קצר הושאל לסטנדרד לייז' הבלגית לשנתיים עם אופציית רכישה.

קריירה בינלאומית
----------------

לאיפיס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין בניצחון 0–5 נגד אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-13 בנובמבר 2016 לאיפיס הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד גיברלטר במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**אליס ביגלו טאלי** (באנגלית: **Alice Bigelow Tully**;‏ 14 בספטמבר 1902 – 10 בדצמבר 1993) הייתה זמרת אופרה ורסיטלים, יזמית מוזיקה, פטרונית אמנויות ופילנתרופית אמריקאית, תושבת ניו יורק. היא הייתה דודנית שנייה של השחקנית האמריקאית קתרין הפבורן.

ביוגרפיה
--------

אליס טאלי נולדה בקורנינג, מדינת ניו יורק, בת לעורך הדין וחבר סנאט המדינה ויליאם ג'. טאלי (1870–1930) וקלרה מייבל (1870–1958). בראשית קריירת השירה שלה הייתה מצו-סופרן, ובהמשך עברה לסופרן. היא למדה בפריז והופיעה לראשונה בשנת 1927 עם תזמורת פאדלופ. ב-1933 הופיעה באופרה אבירות כפרית בניו יורק.

לאחר מות אמה בשנת 1958, ירשה טאלי את נחלת סבה, אמורי הוטון הבן (1837–1909), שהונו בא ממפעלי "זכוכית קורנינג" שייסד אביו, אמורי הוטון האב. לאורך כל חייה תרמה טאלי חלק גדול מהכנסתה למוסדות אמנות, במקרים רבים בעילום שם. דודנה, ארתור אמורי הוטון הבן, ממייסדי מרכז לינקולן לאמנויות הבמה, הציע לה לתרום להקמת אולם מוזיקה קאמרית, וב-1963 שכנע אותה ג'ון ד. רוקפלר השלישי לתת את הסכמתה לקריאת האולם על שמה, אולם אליס טאלי.

טאלי הייתה יו"ר מועצת המנהלים של האגודה למוזיקה קאמרית בניו יורק, וישבה במועצות המנהלים של הפילהרמונית של ניו יורק, המטרופוליטן אופרה ובית הספר ג'וליארד.

ב-1970, קיבלה טאלי את מדליון הנדל על תרומותיה לחיי התרבות של העיר ניו יורק. ההזמנה המפורסמת ביותר שלה הייתה מאוליבייה מסייאן, שהלחין את מן הקניון אל הכוכבים... שביצוע הבכורה שלו היה באולם אליס טאלי בשנת 1974. ב-1985, הוענקה לטאלי המדליה הלאומית לאמנויות.

ג'אן קרלו מנוטי, ויליאם שומאן וריקרדו מאליפיירו הקדישו לה יצירות.

מותה
----

אליס טאלי לא נישאה מעולם. היא עברה אירוע מוחי בשנת 1991, ומתה בניו יורק ב-1993, בגיל 91.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליס טאלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלאן קוזין, ניו יורק טיימס, "אליס טאלי מתה בגיל 91; פטרונית אמנויות לאורך שנים 11 בדצמבר 1993
2. ↑  פיטר הלמן, ניו יורק מגזין, עמ' 63-62,""קדושה פטרונית: אליס טאלי, מתקרבת לגיל 90, היא ... "24 בדצמבר 1990

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007419189905171
* GND: 121670244
* ISNI: 0000 0000 6319 2186
* LCCN: no96049549
* SNAC: w6hh6wtf
* SUDOC: 221757856
* VIAF: 55009697
* WorldCat: lccn-no96049549

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באפליקציה ורשת חברתית. אם התכוונתם לתוכנה למערכות Unix המאפשרת הרצה של תוכנות שנכתבו ל-Windows, ראו Wine.

**Vine** הייתה רשת חברתית מקוונת לפרסום סרטוני וידאו. הסרטונים היו חייבים להיות קצרים במיוחד, באורך של עד 6.5 שניות לכל היותר. ההסרטה התבצעה דרך האפליקציה. המצלמה צילמה במהלך הלחיצה על המסך, וניתנה אפשרות להוסיף אפקטים של סאונד. סרטונים שהועלו התנגנו בלולאה. את הסרטונים היה ניתן לפרסם ברשתות חברתיות ובדואר האלקטרוני. כמו כן, היה ניתן לעקוב אחר חשבונות, לסמן לייק או "Revine" שמציג את הסרטון בפיד.

החברה נרכשה על ידי חברת Twitter באוקטובר 2012 בעסקה שמוערכת בכ-30 מיליון דולר. באוקטובר 2016 הודיעה חברת טוויטר על סגירת Vine.

היסטוריה
--------

ביוני 2012 הוקמה Vine על ידי דום הופמן, עומר בונגרי, רוס יוסופוב וקולין קרול.

Vine יצאה לשוק ב-24 בינואר 2013 כאפליקציה חינמית למכשירי iOS. האפליקציה זמינה למכשירי Android מ-3 ביוני 2013 כאפליקציה חינמית, בדומה לאפליקציות האייפון.

ב-27 באוקטובר 2016 הודיעה טוויטר כי בכוונתה להפסיק לתחזק את Vine כבר בחודשים הקרובים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Vine** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Vine (באנגלית)
* Vine, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vine: האפליקציה החדשה מבית טוויטר, ההתמכרות החדשה שלנו?, באתר mako, ‏2013-04-25
2. ↑  נמרוד צוק, Vine פורצת את מסך הסמארטפון, מגיעה למחשב שלכם, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2014-01-05
3. ↑  טוויטר מחסלת את אפליקציית הסרטונים Vine, באתר מזבלה, ‏2016-10-27
4. ↑  Vine, Important News about Vine, Medium, ‏2016-11-03 (באנגלית)
**ניקולה סאנסונה** (באיטלקית: **Nicola Sansone**; נולד ב-10 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בבולוניה בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

סאנסונה נולד במינכן שבגרמניה למשפחה ממוצא איטלקי. סאנסונה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של נופרלאך ובגיל 10 הצטרף לבאיירן מינכן שבה שיחק עד קבוצת הנוער. בינואר 2010 ערך סאנסונה את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של הקבוצה במשחק הליגה נגד דינמו דרזדן. ב-23 באוקטובר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 2–3 לרוט וייס אהלן.

בקיץ 2011 חתם בפארמה ותוך זמן קצר הושאל ממנה לקרוטונה מהסרייה ב'. בסיום העונה חזר לפארמה. ב-26 בספטמבר 2012 סאנסונה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בתיקו 1-1 נגד גנואה. ב-28 באוקטובר] 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–3 נגד טורינו.

ב-21 בינואר 2014 סאנסונה חתם בססואולו, העולה החדשה לסרייה א' תמורת 2.5 מיליון אירו. בעונת 2015/2016 סאנסונה היה שותף לעונה הטובה ביותר בהיסטוריה של המועדון שסיים במקום השישי בליגה הראשונה ובה גם היה מלך השערים עם 7 שערי ליגה ביחד עם דומיניקו ברארדי.

ב-7 באוגוסט 2016 סאנסונה חתם בויאריאל ל-5 שנים תמורת 13 מיליון אירו. ב-20 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד גרנדה. ב-10 בספטמבר סאנסונה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–2 נגד מאלגה. ב-4 בינואר 2019 הושאל לבולוניה עד לסוף העונה. בקיץ 2019 חתם באופן קבוע בבולוניה.

קריירה בינלאומית
----------------

אף על פי שנולד בגרמניה, סאנסונה החליט לנצל את מוצאו האיטלקי ולייצג את איטליה. סאנסונה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של איטליה ואף הגיע עם הנבחרת הצעירה לגמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 בו הפסידה לספרד.

ב-16 ביוני 2015 סאנסונה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 0–1 לפורטוגל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולה סאנסונה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
|  |
| --- |
| **ערך זה עוסק במיזם עתידי** |
| ייתכן שנכללים בערך פרטים שהם בגדר הערכה, או כאלה שעשויים להשתנות עם התקדמות המיזם. |

"**הנוקמים הצעירים**" (באנגלית: The AVengerS) הם קבוצה של ילדים שיהיו בשנים 2026 ו-2027 בשני הסרטים הסוגרים בסדרת סרטי "הנוקמים", בשם "הנוקמים: שושלת קאנג", ו"הנוקמים: מלחמות סודיות". הם הצטרפו בגלל אירועי "סוף המשחק".

הקבוצה כוללת ילדים צעירים שיפורסמו בהמשך.

הנוקמים הצעירים הצטרפו בגלל אירועי "סוף המשחק", בו כמעט כל גיבורי על הלכו לעולמם בקרב עם תאנוס, אז הנוקמים הצעירים הגיעו ועוצרים פשעים.

רקע
---

בכנס סן דייגו 2022 הוכרזו כל הסרטים החדשים של מארוול, שם הוכרזו שני הסרטים האחרונים בסדרת סרטי "הנוקמים", שבעקבות האירועים בסוף הסרט "סוף המשחק", שם כמעט כל הגיבורים הלכו לעולמם בקרב עם תאנוס. שני הסרטים שיככבו בהם "ההאוונג'רס הצעירים" הם "הנוקמים: שושלת קאנג" ו"הנוקמים: מלחמות סודיות".

ההאוונג'רס הצעירים יהיו בדיוק כמו האוונג'רס הרגילים, רק ילדים צעירים במקום מבוגרים.

הנוקמים: שושלת קאנג
-------------------

ערך מורחב — הנוקמים: שושלת קאנג

הסרט החמישי בסדרת סרטי "הנוקמים" יצא בשנת 2026 והוכרז בשנת 2022. הסרט יספר על גורל האוונג'רס הרגילים לבין האוונג'רס החדשים, "הנוקמים הצעירים". הסרט אמור להיות בין הטובים בסדרה, הוא אמור לצאת במאי 2026 ולהיות הסרט אחד לפני האחרון בסדרת הסרטים של "הנוקמים" שהתחילה בשנת 2012 בסרט "הנוקמים".

הנוקמים: מלחמות סודיות
----------------------

ערך מורחב — הנוקמים: מלחמות סודיות

הסרט השישי והאחרון בסדרת סרטי "הנוקמים" יצא בשנת 2027 והוכרז בשנת 2022. הוא אמור להיות הסרט בין הטובים בסדרה, כמו קודמו. הסרט ימשיך בדיוק באותה נקודה שהסרט הקודם הסתיים, ולא בטוח בכלל שהאוונג'רס הרגילים יהיו בסרט הזה והקודם לו. הסרט יצא בדיוק שנה אחרי הסרט הקודם, במאי 2027. זהו הסרט האחרון בסדרה שהתחיל בשנת 2012 ונגמר ב-2027, בסרט הזה.

הסדרה המלאה
-----------

### הטרילוגיה הראשונה

הטרילוגיה וכל סדרת הסרטים החלה בשנת 2012 עם הסרט "הנוקמים" שהצליח מאוד והציג רק את הגיבורים איירון מן, הענק הירוק, תור, קפטן אמריקה, והאלמנה השחורה. בשנת 2015 יצא הסרט השני בסדרה, "הנוקמים: עידן אולטרון", שהציג את אותו הקאסט והצליח גם מאוד. בשנת 2018 יצא הסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף, שהציג את הקאסט המקורי וספיידרמן, שומרי הגלקסיה, תאנוס, וונדה, דוקטור סטריינג', פלקון, הפנתר השחור, ויז'ן, ונוספים.

### הטרילוגיה האחרונה

בשנת 2019 יצא הסרט הרביעי בסדרה, "הנוקמים: סוף המשחק", שהיה הסרט הטוב ביותר מכל הארבעה, ומציג את גורלם של האוונג'רס. בשנת 2026, כ-7 שנים אחרי קודמו, יצא הסרט "הנוקמים: שושלת קאנג", שמציג לראשונה את "הנוקמים הצעירים". בשנת 2027, כשנה אחרי, יצא הסרט האחרון בכל סדרת סרטי "הנוקמים": "הנוקמים: מלחמות סודיות".

נכון להיום, מארוול זה סרטי הקולנוע המצליחים בעולם, ואם לא היה את איירון מן או שהוא היה נכשל בקופות, אז לא היה אפילו סרט אחד של "הנוקמים". סדרת הסרטים הזו היא פריצת דרך בעולם הקולנוע, שהייתה 15 שנים שלמות, משנת 2012 ועד שנת 2027.
ההיכל הביתי **רנוס ספורט**
**שטרסבורג אילקירש-גראפנסטדן באסקט** (בצרפתית: **Strasbourg Illkirch-Graffenstaden Basket**) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר שטרסבורג, הקבוצה מתמודדת בליגת העל הצרפתית ובליגת האלופות.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1929. בשנת 1938 החל להשתתף בליגה הבכירה. בעונת 1948/49 הקבוצה ירדה לליגה השנייה. בעונת 1960/61 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל. מאז החלה היסטוריה של עליות וירידות מהליגה הראשונה לשנייה. בעונת 1993/94 העפילה לליגה הבכירה תוך שהיא מגיעה גם לגמר הגביע הצרפתי ומפסידה בו לקבוצת אנז'ה 49.

בעונת 2004/05 (עם הישראלי אפיק ניסים) זכתה הקבוצה באליפות צרפת לאחר ניצחון 68-72 במשחק הגמר מול קבוצת נאנסי. בעונת 2012/13 הגיעה לסדרת גמר האליפות והפסידה לקבוצת נאנטר 3-1. בעונת 2013/14 הפסידה בגמר **הסופרקאפ הצרפתי** 77-69 לקבוצת גראבלין דנקירק. בנוסף הפסידה שוב את האליפות, הפעם לקבוצת לימוז' לאחר 3-0 בסדרת הגמר. בעונת 2014/2015 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הצרפתי לאחר ניצחון 70:68 על לה מאן.

במסגרת אירופאית
---------------

הקבוצה השתתפה במפעלים היבשתיים במסגרת גביע קוראץ', גביע ספורטה, גביע יול"ב, היורוצ'לנג' והיורוקאפ. ההישג הגדול ביותר של הקבוצה היה בהגעה לגמר היורוקאפ בעונת 2015/2016, בו הפסידה לגלאטסראיי. עונת 2013/2014 הייתה העונה הראשונה והיחידה של הקבוצה בשלב הבתים של היורוליג.

הקבוצה מארחת בהיכל **רנוס ספורט** המכיל 6,200 מקומות ישיבה.

### שחקני עבר בולטים

* ישראלישראל אפיק ניסים

תארים והישגים
-------------

* **הליגה הצרפתית**:
	+ אליפות (1): 2005
	+ מקום שני: 2013, 2014, 2015, 2016, 2017
	+ חצי גמר: 2006,
* **הגביע הצרפתי**:
	+ זכייה (1): 2015
	+ גמר: 1994, 1999
	+ חצי גמר: 2007
* **הסופרקאפ הצרפתי**:
	+ זכייה (1): 2015
	+ גמר: 2013
* **גביע יול"ב**:
	+ רבע גמר: 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטרסבורג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של שטרסבורג

| ליגת העל הצרפתית - עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אלאן שאלון • אסוול ליון-וילרבאן • בורק • בלואה באסקט • גראבלין דנקירק • דיז'ון באסקט • לה-מאן סארת • לה פורטל • לימוז' • מונקו • מטרופוליטנס 92 • נאנטר • נאנסי • סן-קנטן • פריז בסקטבול • קוראל רואן באסקט • שולה באסקט • שטרסבורג |

 |
**ריצ'רד אבדון** (באנגלית: **Richard Avedon**;‏ 15 במאי 1923 – 1 באוקטובר 2004) היה צלם יהודי-אמריקאי, אשר עבד כצלם אופנה ובהמשך הכין צילומים אמנותיים.

קורות חיים
----------

אבדון נולד בניו יורק למשפחה יהודית רוסית. כישרונו כצלם התגלה על ידי אלכסיי ברודוביץ' שהיה מנהל אמנותי במגזין האופנה הארפר'ס בזאר. ב-1946 אבדון הקים סטודיו משלו, והחל לספק תמונות למגזינים כמו ווג, ומגזין לייף. לאחר מכן הפך לצלם הראשי בהרפר'ס בזאר. בניגוד לנהוג באותה תקופה, אבדון צילם דוגמניות שחייכו, צחקו, ופעמים רבות היו בתנועה בזמן הצילום.

ב-1966 אבדון החל לעבוד כצלם אופנה במגזין ווג, ובנוסף לכך החל לצלם נושאים רבים אחרים. בין היתר צילם בהפגנות נגד מלחמת וייטנאם, את הפגנות התנועה לזכויות האזרח, ומאושפזים בבתי חולים למחלות נפש. בהמשך צילם את נפילת חומת ברלין, ואת אביו בסדרת תמונות המתעדות את דעיכתו בשל מחלת הסרטן בה לקה.

מפורסמים ביותר הם צילומי הדיוקן של אבדון, שהתאפיינו ברקע לבן וחלק, ללא עצמים שיעזרו למקם את הדמות מבחינת הקשר, ובהעמדת המצולם בפשטות, מישיר מבט אל המצלמה. הוא התעניין במיוחד באופן בו ניתן ללכוד חלק מאישיותו ונפשו של האדם בצילום הדיוקן. ככל שהתפרסם צילם יותר ויותר דיוקנאות של ידוענים. בין היתר צילם את הביטלס, מרילין מונרו, ונסטסיה קינסקי.

במחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20 יצא לצלם במערב ארצות הברית אנשים אקראיים בסטודיו ארעיים שהקים בשטח. את התמונות קיבץ בספר שהפך לרב-מכר בשם "במערב האמריקאי". הביקורת שהושמעה נגד אבדון הייתה שהוא מציג את אמריקה באופן משפיל. מנגד שיבחוהו
על האופן בו נהג במצולמיו בתשומת לב וכבוד השמורים בדרך כלל לפוליטיקאים חשובים או ידוענים.

אבדון זכה במהלך חייו בפרסים רבים כולל פרס הסלבלד ב-1991 ו-Master of Photography Award מהמרכז הבינלאומי לצילום ב-1993. בפרס Prix nadar ב-1994 על ספרו "עדות" (Evidence) וב-2003, שנה לפני מותו, קיבל את מדליית יובל 150 שנה של החברה המלכותית לצילום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד אבדון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד אבדון (באנגלית)
* ריצ'רד אבדון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קודאק- אבדון - שנות השישים
* אתר נוסף עם ביוגרפיה תמונות ועוד
* שירה ברויאר, מראה חדש מבעד לעדשה, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2004
* סמדר שפי, עכבר העיר אונליין, סרט מסעיר על צלם פורץ דרך, באתר הארץ, 6 במאי 2009
* מרתה שוונדנר, הניו יורק טיימס, הצלם שסדק את הציפוי של המפורסמים הרבה לפני עידן הפפראצי, באתר הארץ, 5 ביולי 2011
* איתן בוגנים, תערוכה || האנשים שהלכו לאבדון, באתר הארץ, 26 במרץ 2014
* ריצ'רד אבדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ריצ'רד אבדון (1923-2004), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271606605171
* BIBSYS: 90809815
* BNE: XX1727295
* BnF: cb11889644s (data)
* CiNii: DA09966698
* GND: 119119307
* ISNI: 0000 0001 1068 9807
* KulturNav: f5e5a740-b10e-4b65-8840-5645b347462b
* LCCN: n79076627
* LNB: 000050146
* MusicBrainz: ef72caeb-95ca-444c-9403-a46b99a03120
* NDL: 01173274
* NKC: xx0026630
* NLP: a0000002146884
* NTA: 069673977
* PIC: 1726
* RKD: 211372
* SELIBR: 258237
* SNAC: w63599sx
* SUDOC: 026697718
* ULAN: 500013773
* VIAF: 68924949
* WorldCat: lccn-n79076627

 |
נטע רפאל ועדן ציפל - אליצור תל אביב נגד הפועל ראשון לציון 29 באוקטובר 2021
**אליצור ויראלי תל אביב** היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית המשחקת בליגה הלאומית.

היסטוריה
--------

הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל וזכתה במספר האליפויות הגבוה ביותר מכל קבוצות הנשים בישראל (14), כאשר כולו היה רצף של 14 עונות בין השנים 1976–1990. בנוסף, זכתה הקבוצה 10 פעמים בגביע המדינה בכדורסל נשים והשלימה 10 דאבלים ישראלים (מתוכם 6 ברצף), וסיימה עוד פעם כסגנית מחזיקת הגביע.

בשנת 1985 התאחדה הקבוצה עם אליצור קריית אונו, איחוד שפורק לאחר שנה אחת בלבד (בעונת האיחוד לקחה הקבוצה דאבל בישראל).

בשנת 1990 מוזגה הקבוצה לתוך אליצור חולון, ושמה שונה לאליצור תל אביב/חולון, כאשר הקבוצה המקורית נעלמה מהמפה. עונה לאחר מכן הקבוצה המאוחדת שינתה את שמה ל"אליצור חולון".

בשנת 2008 פורק המיזוג הארוך לאחר 18 שנים, כאשר אליצור חולון המשיכה עם הקבוצה המאוחדת, ואליצור תל אביב החלה לבנות את עצמה מחדש בליגה השנייה. במקביל בוצע מעבר לאולם הביתי במרכז ערבי יהודי ברחוב קדם ביפו, במטרה לחזור לצמרת כדורסל הנשים הישראלי.

בסיום עונת 2010/2011 הפסידה הקבוצה את הכרטיס השלישי לליגת העל כשנוצחה 1–2 בסדרה מול קבוצת מ.כ. הבקעה.

בחודש יולי 2011 רכש אייל זילברמן את הקבוצה במטרה להחזיר אותה למרכז הבמה ולקדם אותה לליגת העל. ובמקביל החל לבנות את מחלקת הנערות. בתוך כך, הוכרזה "הפועל בני ברית יפו" מהליגה הארצית כקבוצת בת.

בחודש אפריל 2012, זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לאחר ניצחון בגמר (בסיכום שני מפגשים) מול קבוצת הפועל גליל עליון. במקביל הבטיחה אליצור את מקומה בליגת העל לעונת 2012/2013 לאחר ניצחון כפול בחצי גמר הפלייאוף מול בני יהודה ת"א. בסופו של דבר למרות הניצחון הכפול על בני יהודה והעלייה לליגת העל ויתרה אליצור ת"א על מקומה בליגת העל ובחרה להישאר בליגה הלאומית משיקולי תקציב.

בעונת המשחקים 2020/2021, כחלק מהליגה הלאומית בניצוחו של המאמן אורן לם, הקבוצה העפילה לגמר וניצחה בו את הפועל כפר סבא, ובכך הבטיחה את מקומה בליגת העל. שנה לאחר מכן נשרה הקבוצה חזרה לליגה הלאומית לאחר שסיימה במקום האחרון.

  

בחודש יוני 2021 מונתה דניאלה ראובן למאמנת הקבוצה, ובספטמבר באותה שנה חתמו כי חברת הפרסום ויראלי תהיה נותנת החסות לקבוצה ומכאן שמה.

תארים והישגים
-------------

* **ליגת העל**:
	+ אליפות (14): 1976/1977, 1977/1978, 1978/1979, 1979/1980, 1980/1981, 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984, 1984/1985, (כ"אליצור תל אביב/קריית אונו":1985/1986), 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1989/1990

* **גביע המדינה**:
	+ זכייה (10): 1976/1977, 1977/1978, 1978/1979, 1981/82, 1983/1984, 1984/1985, (כ"אליצור תל אביב/קריית אונו":1985/1986), 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989
	+ סגנית (1): 1979/80

* **גביע האיגוד**:
	+ זכייה (1): 2011/12

### אולם הקבוצה

אולם מידטאון, מנחם בגין 144 תל אביב-יפו

### שחקניות בולטות בעבר

* ענת דרייגור
* אורלי גרוסמן
* ציפי לבני
* רונית יניצקי
* חנה הוכמן-רבינוביץ'
* זיוה רון
* אורית ליטני
* רחל אדרי-פרחיה
* נטע כנעני
* איריס ברדה
* יעל משולם
* פנינה ברייאלובסקי
* דורית כהן
* איתנה טבקרו
* נועה זליבנסקי

קישורים חיצוניים
----------------

* אליצור תל אביב חתמה על הסכם חסות ראשי עם חברת פרסום, באתר וואלה!‏, 22 בספטמבר 2021
* אליצור תל אביב חתמה על הסכם חסות חדש, באתר one
**דורותי דיליי** (באנגלית: **Dorothy DeLa**y‏; 31 במרץ 1917, קנזס, ארצות הברית – 24 במרץ 2002, ניו יורק) הייתה מורה לכינור בבית הספר למוזיקה ג'וליארד. היא לימדה גם בקולג' שרה לורנס, בקונסרבטוריון למוזיקה של אוניברסיטת סינסינטי וקונסרבטוריון ניו אינגלנד, בין השאר. 

דורותי דיליי החלה את דרכה כאסיסטנטית למורה הרוסי הנודע איוון גלאמיאן, ובהמשך ביססה לה מוניטין משלה כמורה לכינור. דרכה החינוכית נחשבת למהפכנית, ורבים רואים אותה כבעלת ההשפעה הרבה ביותר מבין מורי הכינור האמריקאים במאה ה-20. 

דיליי היא גם מייסדת שלישיית סטויבסאנט (Stuyvesant Trio), שפעלה בשנים 1939 -1942.

בין תלמידיה נמנים רבים מכנרי הצמרת של שלהי המאה ה-20, כמו יצחק פרלמן, מידורי גוטו, שרה צ'אנג, צ'ו-ליאנג לין, נדיה סולרנו-זוננברג, נייג'ל קנדי, מארק קפלן, שלמה מינץ, גיל שחם והכנר והוויולן הישראלי יהונתן בריק.

קישורים חיצוניים
----------------

* דורותי דיליי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122205502
* ISNI: 0000 0001 1447 0888
* LCCN: n99271318
* MusicBrainz: 89646d4f-094c-47a5-b4fa-a5cb56d00e34
* NDL: 00892276
* NKC: js20011212021
* SNAC: w6798cq3
* VIAF: 68264583
* WorldCat: lccn-n99271318

 |
**פרנצישק סמוגלביץ'** (בליטאית: **Pranciškus Smuglevičius**; ‏  6 באוקטובר 1745 – 18 בספטמבר 1807) היה שרטט וצייר פולני-ליטאי. סמוגלביץ' נחשב למייסד האמנות הליטאית בעידן המודרני.  הוא היה מבשר ההיסטוריציזם בציור הפולני. הוא גם היה מייסד בית הספר לאמנות בווילנה, תלמידיו הבולטים היו יאן רוסטם, יאן קשישטוף דמל, גספר בורובסקי ויוזף אולשקייביץ'.  אביו לוקאש סמוגלביץ' ואחיו אנטוני היו גם הם ציירים.

ביוגרפיה
--------

קרב חוטיין, 1673
פרנצישק סמוגלביץ' נולד בוורשה כבן של לוקאש סמוגלביץ',  ורגינה אולסינסקה. אמו, הייתה אחייניתו של הצייר סימון צ'כוביץ'. את צעדיו הראשונים כצייר עשה בבית המלאכה המשותף של אביו וצ'כוביץ בוורשה. בשנת 1763 נסע פרנצישק לרומא, שם החל בלימודי אמנויות יפות בהדרכתו של אנטון פון מרון. הוא שהה ברומא במשך 21 שנים, שם אימץ את הסגנון הנאו-קלאסי.

בשנת 1765 הוא קיבל מלגה מלכותית ממלך פולין סטניסלב פוניאטובסקי והתקבל לאקדמיית סנט לוקאס. כקולגה של וינצ'נזו ברנה הוא השתתף בקטלוג חפצים עתיקים. ב-1784 חזר לוורשה, שם ייסד בית ספר משלו לאמנויות יפות, שהקדים את האקדמיה לאמנויות יפות בוורשה.

אסתר ואחשוורוש, 1778
סמוגלביץ' היה קלאסיקן, בהשפעה חזקה של הבארוק הפולני. כנציג בולט של ציירים היסטוריים, ז'אנר ששלט באמנויות היפות של פולין לאורך המאה ה-19. בסביבות 1790 החל לעבוד על סדרת סקיצות וליטוגרפיות בהשראת ההיסטוריה של האומה הפולנית מאת אדם נרוסביץ'. אף שמעולם לא הסתיימה, סדרה זו זכתה לפופולריות רבה.

בשנת 1797 עבר לווילנה, שם הפך למייסד ולדקאן הראשון של המכון לרישום וציור באקדמיה לאמנויות של וילנה.

בשנת 1801 הוא צייר ציורי תקרה אלגוריים עבור הצאר פאבל הראשון בארמון הקיסרי החדש שלו, טירת מיכאילובסקי, בסנקט פטרבורג, שתוכנן גם על ידי ברנה. 

הוא היה מורה לציירים פולנים-ליטאים שהתמסר לציורים היסטוריים בשנות חייו האחרונות. הוא הביא לליטא רעיונות קלאסיים והשקפות של קלאסיציזם נאור. הוא צייר את חיי היומיום ואת האדריכלות של וילנה בצורה מציאותית. עבודותיו עזרו בשחזור של הארמון המלכותי של ליטא בווילנה.

ונוס ומרס
הוא נקבר בווילנה בבית הקברות ראסוס אבל המיקום המדויק אינו ידוע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנצישק סמוגלביץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  McLachlan, Gordon (2008). Lithuania. Bradt Travel Guides. p. 40.
2. ↑  Ryszkiewicz, Andrzej (1999–2000). "Franciszek Smuglewicz". Polski Słownik Biograficzny (in Polish). Vol. 39. Warszawa-Kraków: Polska Akademia Nauk. pp. 374–378.
3. ↑  Edward Rastawiecki. Słownik malarzów polskich, tudzież obcych w Polsce osiadłych lub czasowo w niéj przebywających. Vol. 2. 1851. p. 171
4. ↑  Mariusz Karpowicz. "Krakowskie obrazy Szymona Czechowicza". Rocznik Krakowski. Vol. 56 (1990). p. 131
5. ↑  August von Kotzebue, *The Most Remarkable Year in the Life of Augustus von Kotzebue*, London,(1802). Vol III, pp. 60, 68 and 80.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14933785r (data)
* GND: 129760668
* ISNI: 0000 0001 0889 1096
* LCCN: no99070204
* NLP: a0000001191314
* NTA: 071292888
* RKD: 73599
* SELIBR: 280145
* ULAN: 500013075
* VcBA: 495/116275
* VIAF: 38006858
* WorldCat: lccn-no99070204

 |
**יצחק פרוויז נזריאן** (24 בפברואר 1929 – 23 באוגוסט 2017) היה איש עסקים ישראלי-אמריקאי ממוצא יהודי-איראני. בשנת 2017 הונו נאמד בכ-1.87 מיליארד דולר.

אודות
-----

נזריאן נולד בטהראן בירת איראן למשפחה יהודית. בן לגולבהאר ולדוד, סוחר משמשים. בגיל חמש התייתם מאביו, והוא ואחיו יונס גודלו על ידי אמו שעבדה כתופרת. בגיל 12 החל לעבוד במוסך כדי לעזור בפרנסת המשפחה. בשנת 1943 החל לעבוד כמלצר בבסיס צבאי אמריקני, שם פגש קצין יהודי שעזר לו להגיע לבית ספר מקצועי בו למד חשמלאות, מכניקה וחרטות.

בגיל 17 עזב את טהראן לאיטליה ועבר הכשרה במחנה פליטים של הסוכנות היהודית ליד ג'נובה. בשנת 1948 עלה לישראל, יומיים לאחר קום המדינה. שירת כלוחם במלחמת העצמאות במסגרת חטיבה 7, נפצע ברגלו ממוקש ואושפז במשך חמישה חודשים, בשנת 1951 השתחרר מהצבא. לאחר שיחרורו היה נהגה של גולדה מאיר.

הוא רכש משאית והוביל בה חצץ, ובהמשך התפתחו עסקיו לצי של משאיות. בשנת 1957 חזר לטהראן, שם זכה להצלחה כקבלן, הודות לשיתוף פעולה עם "סולל בונה" ו"ורד מקורות" שפעלו באיראן.

בשנת 1979, עם פרוץ המהפכה האיראנית, ברחו יצחק ואחיו יונס בחזרה לישראל. לאחר תקופה קצרה בה עסקיו לא צלחו היגר ללוס אנג'לס, ארצות הברית, שם הקים יחד עם שלושה מדענים יהודים מ-MIT את חברת "קוואלקום", שהחלה דרכה בפיתוח טכנולוגיה למעקב אחר משאיות, המשיכה בתכנון רכיבי מוליכים למחצה בעיקר לתחום תקשורת הנתונים האלחוטית, וזכתה להצלחה רבה.

לנזריאן היו אחזקות בחברת "Stadco", שמייצרת פריטים לתעשיות החלל והביטחון; ב-"Eden IQ", שמפתחת טכנולוגיה לשימוש בדלקים ירוקים, וב-"PWP Industries", שמפתחת אריזות מיוחדות למזון. כמו כן השקיע בנדל"ן ובחברות הייטק.

בשנת 2003 קיבל נזריאן תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב, וחנך קתדרה ללימודים פוליטיים מתקדמים על שמו. נזריאן עוסק בפעילות פילנתרופית, במיוחד בקרב הקהילה היהודית-פרסית בארצות הברית. הוא הקים בית כנסת בבוורלי הילס. ייסד באוניברסיטת תל אביב את "המכון ללימודי איראן".

בישראל יזם את הקמת "המרכז הישראלי להעצמת האזרח", שמטרתו חיזוק החברה והדמוקרטיה בישראל, באמצעות העצמת כוחם של אזרחי המדינה.

חיים אישיים
-----------

נזריאן היה נשוי לפוראן ואב לארבעה. התגורר בבוורלי הילס.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יצחק נזריאן
* דיאנה בחור ניר, "כשאמא שלי יצאה לעבודה אמרו שזה כמו להיות פרוצה", באתר כלכליסט, 13 בספטמבר 2012
* אילנה שטוטלנד, יצחק נזריאן: "אני לא סובל מהמשבר הכלכלי", באתר nrg‏, 26 בספטמבר 2009
* סבר פלוצקר, מהגטו בטהראן לבוורלי-הילס, באתר ynet, 18 במאי 2003
* אתר למנויים בלבד אורה קורן, מת יצחק נזריאן, האיש שניסה לשנות את הממשל בישראל, באתר TheMarker‏, 25 באוגוסט 2017
* עופר אדרת, מטהראן לבברלי הילס: היהודי האיראני העשיר בעולם, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tom Tugend, Iranian Jews struggle with segregation, presumption and assimilation, Jewish Journal, February 22, 2007
2. 1 2  Niv Elis, HOW AN IRANIAN CHANGED ISRAEL’S ELECTORAL LAWS, Jerusalem Post, March 12, 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011875566105171
* LCCN: n2016062357
* WorldCat (עם LCCN): n2016-062357

 |
**אסון טיינג'ין** הוא אירוע רב-נפגעים שאירע בעיר טיינג'ין בסין ב־12 באוגוסט 2015. באסון נהרגו כ-173 איש, ונפצעו יותר מ-700. בהרוגים נמנו לפחות 21 כבאים, שהוזעקו לטפל באירוע.

מהלך האירוע
-----------

האירוע התרחש בשעה 23:30 (שעון מקומי) ב־12 באוגוסט 2015, כאשר שני פיצוצים עזים אירעו במחסן באזור התעשייה של העיר. המחסן נוהל על ידי חברת זְ'ווֵיְהָאי לוגיסטיקה (瑞海物流, בפין-יין: Ruìhǎi wùliú), שהוקמה בשנת 2011 כדי לתחזק חומרים כימיים מסוכנים מאוד בנמל טיינג'ין, ביניהם אמוניום חנקתי, והייתה האחראית לניהול מחסן חומרי הנפץ, באישור הממשלה הסינית.

על פי דיווחים, הגורם לפיצוצים היה התלקחות של חומרים דליקים וחומרי נפץ. הפיצוץ הראשון הוערך בסדר גודל של כ־3 טונות TNT, והשני בכ־21 טונות TNT. בעקבות עוצמת הפיצוצים נמדדו רעידות אדמה קלות (עוצמה 3 בסולם ריכטר) במכשירי המדידה, ובשל גודלו, הפיצוץ נצפה אף מלווייני צילום מהחלל. בעקבות הפיצוץ התלקחה באזור שרפה גדולה, ועקב השרפה וגל ההדף העצום שליווה את הפיצוצים נגרם נזק גדול לרכוש.

השרפה הובילה לפגיעה במתקנים סמוכים, ולפיצוצי משנה קטנים ושריפות נוספות באזור בימים שלאחר האירוע הראשוני. עקב זיהוי נתרן ציאניד באזור הוכרז על פינוי האוכלוסייה ברדיוס של כ־3 ק"מ ממקום האירוע.

השלטון בסין נקט במדיניות של מידור לגבי האירוע והגורמים לו בימים הראשונים שלאחר האירוע, והטיל צנזורה לגבי דיווחים בתקשורת המקומית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסון טיינג'ין** בוויקישיתוף
* תמונות אפוקליפטיות ממקום הפיצוץ האדיר בסין, באתר ynet, 13 באוגוסט 2015
* נחשפים ממדי האסון המחריד בסין; צפו בתמונות מהאתר, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2015
* החורבן בסין: האש בוערת, המחדל נחשף, באתר ynet, 14 באוגוסט 2015
* פיצוצים נוספים נשמעו באזור האסון בסין, תושבים פונו מחשש לזיהום כימי, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2015
* מחאה נדירה בסין, צילומי מל"ט מראים חורבן, באתר ynet, 17 באוגוסט 2015
* סוכנויות הידיעות, 9 ימים אחרי האסון בסין: אש, זיהומים וארנבים, באתר ynet, 21 באוגוסט 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות, ‏"כמו רעידת אדמה": לפחות 7 הרוגים בפיצוץ אדיר בסין, באתר מעריב אונליין, 13 באוגוסט 2015
2. 1 2  שירות כלכליסט, הפיצוץ בטיאנג'ין: הצבא הסיני מפנה אזרחים - מחשש לרעלים, באתר כלכליסט, 15 באוגוסט 2015
**ברנהרד הרביעי, מרקיז באדן-דורלאך** (בגרמנית: **Bernhard von Baden-Durlach**;‏ 1517 – 20 בינואר 1553) היה מרקיז באדן-פפורצהיים מ-26 בספטמבר 1552 ועד מותו.

ביוגרפיה
--------

ברנהרד היה הבן השני מהנישואים הראשונים של ארנסט, מרקיז באדן-פפורצהיים עם אליזבת מברנדנבורג-אנסבך-קולמבאך.

בדומה לאחיו הבכור אלברט, לברנהרד יוחסו חיים מרושעים, והוא תואר כיצור פראי. המוניטין הרע שלו עצר את המשא ומתן בין אביו לבין הדוכס מקלווה, אחיו של אשתו הרביעית של הנרי השמיני, מלך אנגליה, אן מקלווה, כדי שיתחתן עם אחותו האחרת של הדוכס אמיליה. ב-1537 הוא התנגד להצעת החלוקה של השטח של אביו בין בני אביו, ובמיוחד נגד זכויותיו של אחיו למחצה קרל השני, בטענה שהנישואים השניים של אביו היו מורגנטיים. לאחר שאחיו אלברט מת ב-1542, אביו סלח לו על התנגדותו הקודמת והבטיח לו שיירש את באדן התחתית.

בשנת 1540 הוא רכש את השליטה על העיר בזל.

הוא שלט בבאדן התחתית, עם הערים פפורצהיים ודורלאך מ-26 בספטמבר 1552 ועד מותו, בעוד שאחיו למחצה קרל השני שלט בבאדן העילית. עם זאת, שלטונו נמשך חודשים ספורים בלבד, שכן הוא מת באופן בלתי צפוי ב-20 בינואר 1553. הוא נקבר בכנסייה הקולגיאטית בפפורצהיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנהרד הרביעי, מרקיז באדן-דורלאך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  השטח נקרא בימיו באדן-פפורצהיים, על שם בירתו. השם השתנה כאשר הבירה עברה לדורלאך ב-1565

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5131124
* GND: 137841205
* VIAF: 86016900
* WorldCat: viaf-86016900

 |
**אריך קוּנְצֶל** (באנגלית: **Erich Kunzel**,‏ 21 במרץ 1935 – 1 בספטמבר 2009) היה מנצח אמריקאי.

קורות חייו
----------

קונצל נולד בניו יורק. בעת לימודיו בבית הספר התיכון בגריניץ' שבקונטיקט, למד קונצל לנגן על פסנתר, קונטרבס וטימפני.

את התואר הראשון במוזיקה קיבל ממכללת דרטמות' ובהמשך למד באוניברסיטת הרווארד ובראון. בשנים 1960 עד 1965 ניצח על התזמורת הפילהרמונית של רוד איילנד. בשנים 1965 עד 1977 היה מנצח עמית של התזמורת הסימפונית של סינסינטי.

מאז 1977 הקליט קונצל מוזיקה קלאסית פופולרית לחברת טלארק, בדרך כלל עם התזמורת הקלה של סינסינטי, שהוקמה אותה שנה עם קונצל כמנצחה הקבוע. במשך תקופה זו עמד בראש סדרת הקונצרטים הפופולריים של שעה 8:00. כמו כן השתתף בהקלטות ג'אז פורצות-דרך עם דייב ברובק ודיוק אלינגטון. קונצל ניצח גם על התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית בקונצרטים המשודרים בטלוויזיה ביום הזיכרון וביום העצמאות של אמריקה מדי שנה.

במשך השנים הצליח קונצל להביא את התזמורת הקלה למעמד של הרכב בעל שם בינלאומי, שלשמו חצי תריסר הקלטות רבות מכר בשנה וקונצרטים למנויים מדי שבוע כמעט. קונצל, שהיה פעם מראשי המתמודדים על תפקיד היורש לארתור פידלר בתזמורת הטיילת של בוסטון, נודע ברחבי העולם בהקלטותיו הפופולריות למוזיקה קלאסית, מחזות זמר של ברודוויי, פסקולי סרטים ועוד. התזמורת הקלה של סינסינטי פופולרית בעיקר באסיה, שם סיירה פעמים אחדות במשך השנים.

קונצל והתזמורת הקלה של סינסינטי נכנסו להיסטוריה כתזמורת הקלה האמריקאית הראשונה שהופיעה בסין, באוקטובר 2005. ב-2006 זכה קונצל במדליית האמנויות הלאומית, אותה קיבל ב-2007 מידי נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש.

לקריאה נוספת
------------

* "Erich Kunzel," in Contemporary Musicians. Vol. 17. Gale Research, 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריך קונצל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אריך קונצל

* אריך קונצל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אריך קונצל, באתר ספוטיפיי

* אריך קונצל, באתר AllMusic (באנגלית)

* אריך קונצל, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אריך קונצל, באתר Discogs (באנגלית)
* אריך קונצל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* Thierstein: 'Cincinnati Symphony Orchestra', Grove Music Online ed. L. Macy (Accessed Feb 4, 2006),


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007421414605171
* BNE: XX1039695
* BnF: cb139549358 (data)
* CiNii: DA10073215
* GND: 134575946
* ISNI: 0000 0003 7401 3376
* LCCN: n85023045
* LNB: 000053780
* MusicBrainz: 99845d0c-f239-4051-a6b1-4b5e9f7ede0b
* NKC: xx0183342
* NLP: a0000002407267
* NTA: 070174520
* SNAC: w62j6j9w
* SUDOC: 12057876X
* VIAF: 86620182
* WorldCat: lccn-n85023045

 |