recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הסביל בחזית המזרחית, הפונה לרחוב
**בית השייח מוראד** או **הבית האדום** הוא בית באר ברחוב ישראל מסלנט בשכונת שפירא בתל אביב, המשמש כמרכז תרבות ואמנות.

היסטוריה
--------

הבית הוקם בסוף המאה ה-19 בראש גבעה ממערב לנחל איילון, בסמוך לדרך שחיברה בין דרך סלמה לדרך לוד. בתחילה הוקמו הבאר, הבריכה, בית האריזה, בית המגורים, האורוות והסביל שפנה לדרך, ובראשית המאה ה-20 נוספה קומת המגורים השנייה. בתחילה פעלה הבאר באמצעות אנטיליה. המים נשאבו לבריכה, וממנה הושקו הפרדסים שסביב הבית באמצעו תעלות. בשנות ה-40 של המאה ה-20 הותקנו בבאר משאבות המופעלות במנוע דיזל, אך אלה לא הספיקו לפעול במשך זמן רב, שכן הירידה ביצוא פרי ההדר בעקבות מלחמת העולם השנייה הביאה להפסקת פעילות הפרדס.

ארבעה מבנים היסטוריים בתל אביב-יפו כונו בשם "הבית האדום". בית נוסף שכונה בשם זה היה "בית יצקר" ביפו שבו נרצחו בידי פורעים ערבים בפרעות תרפ"א ב-2 במאי 1921 יוסף חיים ברנר וחבריו.

לא ידוע מי היו בעליו המקוריים של הבית, אך ידוע כי ב-1943 היה רובו בבעלות מוסטפא איוב אל עסאווי, ומקצתו בבעלות סעיד אבו ג'ולה. בשלהי תקופת המנדט הבריטי שימש הבניין את המשטרה הבריטית לחקירות. במלחמת העצמאות ננטש הבית מדייריו, ושוכנו בו עולים חדשים. הפרדסים שסביבו נעקרו, ובמקומם נבנו בשנות ה-50 שיכונים כחלק מהרחבתה של שכונת שפירא. בהמשך שכנו בבית גם בתי מלאכה שונים, בהם מפעל לבורסקאות, וחלקים ממנו שימשו ועודם משמשים למגורים. לאורך השנים סבל הבניין מהזנחה רבה, חלקים ממנו קרסו או נהרסו, ובריכת המים שלו התמלאה בפסולת. מאז 1964 הוצאו צווי הריסה לחלקים ממנו, אך כיום הוא מיועד לשימור.

המבנה מחולק לשני מתחמים. המתחם הדרומי כלל את בית האריזה וחצר ששימשה בהמות. בכניסה לחצר זו שער גבוה שאפשר כניסתם של גמלים. המתחם הצפוני, שבו גם הייתה הבריכה, שימש למגורי המשפחה. הקומה התחתונה פשוטה יחסית, והיא מאופיינת בקמרונות. הקומה השנייה, המאוחרת, מפוארת מהקומה התחתונה, והיא כוללת ציורי קיר, מרצפות מעוטרות ומעקות מפורזלים. הציורים נוספו בין השנים 1910 ל-1912. חלקם כוסו בצבע עם השנים ואחרים נהרסו בדליקה שפרצה בבית, אך המרצפות שרדו. קירות המבנה נבנו מסלעי כורכר, שכוסו בטיח. הקומה השנייה כוסתה בטיח אדום, והיא שהעניקה למבנה את כינויו. קומה זו נבנתה בחלקה מבטון. בחומה הפונה לרחוב הוקם סביל מפואר לשימוש העוברים והשבים, וסביל נוסף, קטן יותר, פנה לחצר הפנימית. סביב הפרדס ננטעו עצי שיטה מלבינה.

בשנת 2016 נחנך במקום מרכז תרבות ואמנות.

גלריה
-----

* קיר כורכר מכוסה חלקית בטיח בחצר הדרומיתקיר כורכר מכוסה חלקית בטיח בחצר הדרומית
* החצר הדרומיתהחצר הדרומית
* פתח הכניסה של מתחם המגורים בקומה השנייה. בסמוך לקשתות ניתן להבחין בשרידי ציורי הקיר המקורייםפתח הכניסה של מתחם המגורים בקומה השנייה. בסמוך לקשתות ניתן להבחין בשרידי ציורי הקיר המקוריים
* פתח הבאר ששימשה את דיירי הביתפתח הבאר ששימשה את דיירי הבית
* מרצפות בביתמרצפות בבית
* בריכת המים שמולאה בפסולתבריכת המים שמולאה בפסולת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית השייח מוראד** בוויקישיתוף
* בית השייח מוראד, ברשת החברתית פייסבוק
* עודד ביתן, הילה רון ותמר נתיב, בית השיח מוראד באתר בתי הבאר

הערות שוליים
------------

1. ↑  News1 | "הבית האדום" בשכונת שפירא בתל אביב, באתר www.news1.co.il
**פיראנה אדומת בטן** (שם מדעי: *Pygocentrus nattereri*) הוא מין של דג טורף ותוקפני החי בלהקות בנהרות בדרום אמריקה. מין זה שייך לסדרת החריתאים והוא בעל שיניים חדות ביותר. להקת פיראנות מסוכנת לכל חיה שתיפול למים ויכולה להפשיט סוס מבשרו תוך שעה.

תיאור
-----

זהו דג בינוני מסדרת החריתאים, קרוב משפחה של דג הפאקו (Pacu). לעומת רוב בני המשפחה, הנוטים לאכול מזונות צמחיים כמו פירות שנפלו וזרעים וכן רכיכות, הפיראנות בעלות ראש עבה עם שיניים חדות ולסתות חזקות המאפשרות להן לקרוע בשר לגזרים.

כפי שמרמז שמן, לדג בטן אדומה מעט. שאר הגוף בגוון אפור-כסוף עם קשקשים מעט מנומרים. הזנב, הסנפירים והראש כחולים וקצה הבטן עשוי להיות צהבהב. מכסה הזימים שחור. האורך הממוצע 33 ס"מ והמשקל עד 3.5 ק"ג. צבע הבטן של הנקבות בוהק יותר משל הזכרים.

תפוצה התנהגות
-------------

הפיראנות נפוצות ביובלי נהרות ואגמי אמריקה הדרומית בארגנטינה, ברזיל, בוליביה, קולומביה, אקוודור, גיאנה, פרגוואי, אורוגוואי, פרו וונצואלה. הן חיות בנהרות גדולים כמו האמזונאס, הפרגוואי, הפרנה והאסקיבו וכן ביובלים קטנים יותר. בעונה הגשומה הן עשויות לחיות גם ביערות גשם מוצפים. הן אינן נוהגות לנדוד.

הפיראנות ידועות בשל התקפותיהן על חיות קטנות שונות: זוחלים, עופות, יונקים ובעיקר דגים אחרים. הן מתנפלות עליהם וקורעות אותם לגזרים במהירות. אף שאינן חיות בלהקה, הן מתנפלות על טרפן יחד. כיחידות הן ניזונות מתולעים, חרקים, דגים קטנים ואף מצמחים וזרעים. 

הפיראנות עלולות להיות מסוכנות גם לבני אדם. מקרי טריפה כמעט ואינם מתועדים, אך הן עלולות לנשוך אצבעות של דייגים ואף לגרום להם לאובדן אצבעות, אם כי בתקרית אחת ידוע על טריפת מספר אנשים שנפלו למים. בנוסף הפיראנות תוקפות לעיתים עקב טירוף אכילה בו הם נמשכים לאנשים ששוחים או מתיזים ובעונת הרבייה יתקפו מסיגי גבול לקיניהם, אף שתקיפות אלו פחות קטלניות.

הפיראנות נטרפות בידי דגים גדולים יותר, דולפיני נהרות, קיימנים, עופות מים ולוטרות ענקיות.

תקופת הרבייה חלה במהלך עונת הגשמים. במהלכה מטילה הנקבה עד 5,000 ביצים. הביצים מוטלות בקיני צמחים אותם בונים הזכרים.

מצב שימורה של הפיראנה אינו ידוע, אך היא עלולה להיות בסכנת הכחדה עקב הפגיעה ביער וזיהום הנהרות והיובלים הגדולים באזור המחיה שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיראנה אדומת בטן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* פיראנה אדומת בטן באתר seriouslyfish
**דייוויד בון נייטינגייל ג'ק** (אנגלית: **David Bone Nightingale Jack**;‏ 3 באפריל 1899 – 10 בספטמבר 1958) היה כדורגלן אנגלי, שהיה הראשון להבקיע שער באצטדיון ומבלי, והיה הכדורגלן הראשון בעולם שתמורת כרטיס השחקן שלו שולמו למעלה מ-10,000£. אביו, בוב ג'ק, היה גם כן כדורגלן.

קריירה
------

ג'ק נולד בבולטון שבלנקשייר, והחל את הקריירה שלו כחלוץ שני בפליימות' ארגייל, מועדונו של אביו, ב-1919; במדי פליימות' ג'ק השתתף ב-48 משחקים, בהם הבקיע 11 שערים. ב-1920 הוא חזר לעיר הולדתו, ועבר לשחק בבולטון וונדררס תמורת 3,500£. הוא שיחק במשך שמונה עונות במדי בולטון, והיה שותפו להתקפה של ג'ו סמית', כאשר הצמד מבקיע בסך הכל למעלה מ-300 שערים. בזמן ששיחק בבולטון הוא נכנס לספרי ההיסטוריה בכך שכבש את השער הראשון אי פעם באצטדיון ומבלי, במשחק הגמר של גביע ה-FA ב-1923; שחקני בולטון ניצחו במשחק, וג'ק זכה במדליה הראשונה בקריירה שלו.

שנה אחת לאחר מכן, ב-3 במרץ 1924, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה, בהפסד 1 - 2 לנבחרת ויילס. בשמונה השנים שבהן היה חלק מהנבחרת הוא השתתף בתשעה משחקים, בהם הבקיע שלושה שערים. הוא המשיך להצליח במדי בולטון, וזכה פעם נוספת בגביע ה-FA בעונת 1925/1926, לאחר שכבש את שער הניצחון נגד מנצ'סטר סיטי. בחמש מתוך שמונה העונות שלו בבולטון הוא היה המבקיע המצטיין של המועדון, ובסך הכל הבקיע 144 שערים ב-295 משחקי ליגה.

כתוצאה מבעיות כספיות של בולטון ג'ק הוחתם ב-1928 על ידי מאמן ארסנל הרברט צ'פמן תמורת 10,890£. ג'ק היה מיועד להיות מחליפו של הקפטן צ'ארלי באקן שפרש, וזכה להצלחה רבה בהייבורי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד ניוקאסל יונייטד ב-28 באוקטובר 1928, והפך מיד לשחקן הרכב קבוע. באותה עונה הוא גם היה מלך השערים של המועדון. אף על פי שהבקיע פחות מהחלוץ המרכזי ג'ק למברט, הוא הבקיע מספר שערים חשובים, כולל שער הניצחון בחצי גמר גביע ה-FA של 1929/1930 נגד האל סיטי; משחק הגמר נגד האדרספילד טאון הסתיים בניצחון 2 - 0 של ארסנל, וג'ק הפך לשחקן הראשון שזוכה בגביע בוומבלי בשני מועדונים.

ג'ק המשיך לשחק במדי ארסנל בתחילת שנות ה-30, ובעונת האליפות 1930/1931 הבקיע שיא אישי של 34 שערים. הוא זכה בשתי אליפויות נוספות עם ארסנל בעונת 1932/1933 ועונת 1933/1934; בזמן האליפות השלישית הוא כבר היה באמצע שנות ה-30 לחייו ועל סף סיום הקריירה שלו, וכתוצאה מהתחרות עם השחקן החדש ריי באודן הוא שיחק רק 16 פעמים באותה עונה. הוא פרש במאי 1934, זמן קצר לאחר שזכה באליפות עם ארסנל. בסך הכל הוא הבקיע 124 שערים ב-208 משחקים במדי ארסנל.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא אימן את סאות'רן יונייטד ממאי 1934 עד אוגוסט 1940, את מידלסברו מנובמבר 1944 עד אפריל 1952, ואת המועדון האירי שלבורן מקיץ 1953 עד אפריל 1955.

לקריאה נוספת
------------

* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. מסת"ב 1-899429-03-4

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד ג'ק** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
**לאונרדו חוליאן באלרדי רוסה** (בספרדית: **Leonardo Julián Balerdi Rosa**; נולד ב-26 בינואר 1999 בויז'ה מרסדס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם באולימפיק מרסיי.

קריירת מועדונים
---------------

### בוקה ג'וניורס

קולידיו נולד בויז'ה מרסדס שבארגנטינה וגדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס, אליה הגיע ממחלקת הנוער של ספורטיבו פויירדון. ב-27 באוגוסט 2018 ערך באלרדי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0–0 מול הורקאן במסגרת המחזור השלישי בליגת העל הארגנטינאית. בסך הכל ערך קולידיו חמש הופעות בבוקה ג'וניורס במסגרת ליגת העל הארגנטינאית.

### בורוסיה דורטמונד

ב-2019 חתם באלרדי על חוזה לארבע שנים וחצי בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. לפי דיווחים בארגנטינה, בורוסיה דורטמונד שילמה לבוקה ג'וניורס 15 מיליון אירו עבור הבלם, ועשויה לשלם שני מיליון אירו נוספים בתנאים מסוימים. ב-1 באפריל 2019 ערך באלרדי את הופעת הבכורה שלו בבורוסיה דורטמונד II, קבוצת המילואים של המועדון, המשחקת בליגה הגרמנית הרביעית, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–2 לפ.צ. קלן II במסגרת המחזור ה-27 בליגה הגרמנית הרביעית. ב-6 באפריל הבקיע באלרדי את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–3 על הרקנראט במסגרת המחזור ה-28 בליגה.

### מארסיי

ב-21 ביולי 2020, הושאל באלרדי לשנה לאולימפיק מרסיי מהליגה הצרפתית. ב-3 ביולי 2021 חתם בלארדי באופן קבוע במרסיי לחמש שנים.

קריירה בינלאומית
----------------

קולידיו לקח חלק עם נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 במסגרת אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 2019, בו הגיעה נבחרתו עד למשחק הגמר והפסידה לנבחרת אקוודור עד גיל 20. קולידיו ערך הופעה אחת בטורניר.

ב-11 בספטמבר 2019 ערך בלארדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בניצחון 0–4 על נבחרת מקסיקו במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאונרדו באלרדי** בוויקישיתוף
* לאונרדו באלרדי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Borussia Dortmund sign highly rated centre back Leonardo Balerdi באתר Fansided, ‏ ינואר 2019 (באנגלית)
2. ↑  Balerdi on verge of Dortmund switch, admits Boca president באתר Goal, ‏ 12 בינואר 2019 (באנגלית)
אוריגמי מודולרי
**אוריגמי מודולרי** הוא כינוי לאמנות בה ניתן ליצור צורות מורכבות מחיבור יחד של יחידות בסיס שכל אחת מהם מורכבת מקיפולי נייר פשוטים. זהו תת-ענף לאוריגמי, אמנות קיפולי הנייר היפנית שבה באמצעות קיפולים בלבד, ללא שימוש במספריים ובדבק, ניתן להפוך פיסת נייר מרובעת לצורות הדומות לפרחים, ציפורים ועוד. באוריגמי מודולרי, נבנות יחידות בסיס בעזרת שיטות של אוריגמי, ומשולבות יחד ליצירת צורות מורכבות. אוריגמי מודולרי מתעסק בעיקר ביצירתם של צורות מתמטיות: פאונים (בעיקר בעלי סימטריות רבות ומורכבות) וריצופים. אוריגמי מודולרי הוא כלי פופולרי להוראת המתמטיקה.

היסטוריה
--------

קוסודמה
העדות הראשונה לבניות שאותן ניתן לייחס היום לאוריגמי מודולרי נמצאת בספרון של היאטו אוקה (Hayato Ohoka) משנת 1734 בשם 'Ranma Zushiki'. הספר כולל מספר מודלים של אוריגמי וביניהם בנייה של קובייה, המתבססת על מספר יחידות בסיס. צורה נוספת מהאוריגמי המסורתי הבנויה מיחידות בסיס היא ה'קוסודמה' - כדור של פרחים. גם בקיפול הנייר הסיני המסורתי ישנם כמה צורות המבוססות על יחידות בסיס כמו נייר הג'וס.

האמנות המודרנית של אוריגמי מודולרי התחילה בשנות ה-60 של המאה ה-20 בעבודותיו של רוברט נייל (Robert Neale) בארצות הברית, ובעבודותיו של מיטסונובו סונובה (Mitsonobu Sonobe) ביפן. בעקבות עבודות אלו הפך העיסוק באוריגמי מודולרי לפופולרי מאוד ברחבי העולם, וגרם לשטף של יצירות רבות וחדשות.

יחידות בסיס
-----------

צורות הבנויות על יחידת סונובה
השלב הראשון בבנייה של צורות באוריגמי מודולרי הוא יצירתן של יחידות בסיס. יחידות בסיס מקופלות בשיטות של אוריגמי מסורתי. היחידות מכילות לרוב 'כיסים' ו'כנפיים', המאפשרים שילוב של היחידות זו בזו על ידי הכנסת הכנפיים של יחידה אחת לתוך הכיסים של יחידה אחרת. חלק מיחידות הבסיס מאפשרות יצירה של מגוון רחב של צורות. להלן דוגמאות למספר יחידות בסיס פופולריות:

* יחידת סונובה - שהומצאה על ידי מיטסונובו סונובה מאפשרת מגוון גדול של צורות סופיות. 6 פיסות של יחידת סונובה מאפשרות יצירה של קובייה, אבל ישנן צורות הנוצרות גם משילובם יחד של 30, 60 ויותר פיסות יחדיו.
* penultimate model של ג'ים פלנק - סידרה של יחידות בסיס שהומצאו על ידי ג'ים פלנק שבהם כל יחידת בסיס משמשת בתור צלע בפאון, וצורת הקיפול של קצה היחידה מאפשר קביעת הזווית בה הצלעות מתחברות.
* יחידת ה PHIZZ - יחידה המאפשרת בנייה של פאונים המורכבים ממחומשים ומשושים.

יוצרים בולטים
-------------

* ניל רוברט
* מיצונובו סונובה
* טומוקו פוסה
* קוניהיקו קאסאהארה
* תום הול
* דוד מיטשל
* ג'ים פלנק

גלריית תמונות
-------------

* מבנה איקוסהדרלי על בסיס יחידת סונובה מבנה איקוסהדרלי על בסיס יחידת סונובה
* פאון קפלריאני פאון קפלריאני
* דודקהדרון עשוי מיחידות פלנקדודקהדרון עשוי מיחידות פלנק
* דודקהקדרוןדודקהקדרון
* 
* איקוסהדרוןאיקוסהדרון
* יחידת סבסוביםיחידת סבסובים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוריגמי מודולרי** בוויקישיתוף
אתרים עם גלריות והוראות בנייה:

* האתר של מיכל קוסמולסקי
* האתר של Meenakshi Mukerji
* האתר של ג'ים פלנק
* תיאור של בניות של רוברט לנג כולל התהליך שהוביל לגילויים.

הקשר בין אוריגמי למתמטיקה:

* האתר של תומאס הול
* paperfolding

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו גם הערך בוויקיפדיה באנגלית kusudama
2. ↑  ראו הערך בוויקיפדיה באנגלית Joss paper
3. ↑  ראו הערך בוויקיפדיה באנגלית Robert Neale
4. ↑  ראו הערך בוויקיפדיה באנגלית Mitsonobu Sonobe
5. ↑  הוראות לבנייה של יחידת סונובה ניתן למצוא כאן
6. ↑  הוראות בנייה ניתן למצוא כאן
7. ↑  הוראות בנייה ניתן למצוא כאן
**איסמאל בוליאלדוס** (בלטינית: **Ismaël Bullialdus**; בצרפתית: **Ismaël Boulliau**;‏ 28 בספטמבר 1605 - 25 בנובמבר 1694) היה אסטרונום צרפתי.

קורות חיים
----------

איסמאל בוליו נולד בלודון שבצרפת, והיה בנם של איסמאל בוליו (Ismaël Boulliau) וסוזנה מוטה (Susanna Motet). בוליו היה בכור הבנים שלא נפטר בצעירותו (ילדיהם הקודמים של הזוג נפטרו בצעירותם ולא הגיעו לבגרות). המשפחה הייתה קלוויניסטית אולם בהיותו בן 21 המיר בוליו את דתו לנצרות קתולית, ובהגיעו לגיל 26 הוסמך ככומר נוצרי קתולי.

בשנת 1632 עבור בוליו לפריז והחל לעבוד כספרן בספרייה המלכותית (Bibliothèque du Roi). במסגרת עבודתו בספרייה נסע לאיטליה, הולנד וגרמניה פעמים רבות במטרה לרכוש ספרים עבור הספרייה. בשנת 1657 מונה לתפקיד מזכיר שגריר צרפת בהולנד, ולאחר מכן שב להיות ספרן. בזקנתו התגורר במנזר סן ויקטור שבפריז, בו נפטר.

בוליו היה אחד החברים הראשונים בחברה המלכותית בלונדון, אליה נבחר ב-4 באפריל 1667.

בוליו היה חברם של פייר גסנדי, כריסטיאן הויגנס, מרן מרסן ובלז פסקל, ותמך בעמדותיהם של גלילאו גלילי וניקולאוס קופרניקוס. בוליו פרסם מספר ספרים אסטרונומיים, הידוע בהם הוא ה"אסטרונומיקה פילולאיקה" (**Astronomia philolaica**) שיצא לאור בשנת 1645 ובו תמך בתאוריה של יוהאנס קפלר כי כוכבי הלכת נעים במסלולים אליפטיים סביב השמש, אולם התנגד לתאוריה הפיזיקלית של קפלר בדבר הכוחות הפועלים על כוכבי הלכת בתנועתם סביב השמש.

סר אייזק ניוטון, בספרו "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע", ציין כי חישוביו של בוליו בדבר גודל מסלולי כוכבי הלכת הוא המדויק ביותר (לצד החישוב המצוי בספריו של יוהאנס קפלר.

כתביו
-----

*Opus novum ad arithmeticam infinitorum libris sex comprehensum*, 1682
* *De natura lucis*‏ (1638)
* *Philolaus* ‏(1639)
* *Expositio rerum mathematicarum ad legendum Platonem utilium* ‏(1644)
* *Astronomia philolaica* ‏(1645)
* *De lineis spiralibus* ‏(1657)
* *Opus novum ad arithmeticam infinitorum* ‏(1682)
* *Ad astronomos monita duo* ‏(1667)

הנצחה
-----

על שמו של בוליו נקרא מכתש בוליאלדוס שעל פני הירח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איסמאל בוליאלדוס** בוויקישיתוף

* איסמאל בוליאלדוס, באתר MacTutor (באנגלית)
* קורות חייו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275649105171
* BIBSYS: 10020284
* BNE: XX1644990
* BnF: cb124621511 (data)
* CiNii: DA10995401
* GND: 119277379
* ICCU: SBLV317875
* ISNI: 0000 0001 1754 423X
* LCCN: n83070860
* NKC: mzk2009528306
* NLG: 137346
* NTA: 070636370
* RERO: 02-A013818018
* SELIBR: 333963
* SNAC: w6fb57x6
* SUDOC: 030485290
* VcBA: 495/9700
* VIAF: 29630623
* WorldCat: lccn-n83070860

 |
**אוריה חייכנית** או **אוריה עבת-מקור** (שם מדעי: ***Uria lomvia***) היא מין של עוף ימי ממשפחת העופות הארקטיים - אלקיים. היא המין הגדול ביותר במשפחתה, והמין הגדול ביותר שמקנן בצוקים. האוריות חיות באזורים הצפוניים של אמריקה הצפונית והאוקיינוס השקט ובאזור הארקטי של רוסיה.

מאפיינים
--------

מאז נכחדה האלקה הגדולה במאה ה-19, זו האלקה הגדולה ביותר. אורך גופה 40–48 ס"מ, מוטת הכנפיים 64–81 ס"מ ומשקלה 736–1,481 גרם.

רוב גופה שחור, והחזה והבטן לבנים, המקור מחודד ושחור עם פס לבן בתחילתו והוא ארוך יחסית למקורי המינים האחרים במשפחה.

האוריות מקננות על צוקים כמו שאר מיני האלקות, בלהקות רעשניות וקולניות, המונות אלפי פרטים ממגוון מיני אלקות. ביציהן מוטלות ישירות על מדף הסלע החשוף ולא בתוך קינים, והמבנה הארוך והמחודד שלהן מסייע במניעת נפילתן מהצוקים. כשהגוזלים גדלים הם עפים לעבר האוקיינוס ויחד עם העופות הבוגרים הם שטים במורד החוף דרומה לאקלים מתון יותר מהאזור הארקטי.

מצב השימור של עוף זה הוא ללא חשש.

תת-מינים
--------

* *U. l. lomvia* - נפוץ באוקיינוס השקט וגם באוקיינוס האטלנטי בצפון אמריקה.
* *U. l. eleonorae* - נפוץ באזור הארקטי הרוסי.
* *U. l. heckeri* - נפוץ באזור הארקטי הרוסי.
* *U. l. arra* - תת-המין הפסיפי והגדול בין תת-המינים. נפוץ באוקיינוס השקט, במערבה של אמריקה הצפונית.

גלריה
-----

* 
* 
* מושבה מקננת באיי סבאלברדמושבה מקננת באיי סבאלברד
* Museum specimenMuseum specimen

ראו גם
------

* אלקה גדולה
* אלקה חדת-מקור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוריה חייכנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוריה חייכנית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534018605171
* LCCN: sh85134845

 |
**גאולה בת-יהודה** (שם העט של **גאולה רפאל**; כ"ו באייר תרע"ז, 18 במאי 1917 - כ"ו בכסלו תשע"ח 13 בדצמבר 2017) הייתה סופרת ישראלית והיסטוריוגרפית של הציונות הדתית.

ביוגרפיה
--------

נולדה בניו יורק כבת יחידה לבתיה והרב יהודה לייב פישמן מימון, לאחר שהוריה גורשו שנה קודם לכן מארץ ישראל על ידי השלטון הטורקי, בגין פעילותו הציונית של אביה, ממייסדי "המזרחי". בשנת 1919 שבה המשפחה לארץ והתיישבה בתל אביב ומשנת 1920 בירושלים. כעבור תקופה היו הוריה בין המתיישבים הראשונים בשכונת רוממה, ובעת מאורעות תרפ"ט היו בין שלוש המשפחות הבודדות שלא נטשו את ביתם, למרות החשש מהתנכלות תושבי הכפר הסמוך ליפתא. בת-יהודה סיימה את לימודיה בבית ספר "רוממה" בשנת 1930 ולאחר מכן למדה בבית המדרש למורות "מזרחי", וסיימה לימודיה בהצטיינות. בשנת 1942 סיימה לימודי מוסמך בהיסטוריה כללית, תולדות ישראל וספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1936 נישאה ליצחק רפאל (באותה עת יצחק ורפל), חברה לתנועת "בני עקיבא" וללימודיה באוניברסיטה, שלימים היה חבר הוועד הלאומי וממשלת ישראל. בנם היחיד היה הרב שילה רפאל.

בת-יהודה לקחה חלק בפעילות התנדבותית רבת שנים. במלחמת העצמאות השתתפה בחיל המשמר בירושלים. הייתה חברת מרכז "הפועל המזרחי" בישראל ושימשה חברת מזכירות ארצית של ארגון הפועלות של הפועל המזרחי.

נפטרה ביום כ"ו בכסלו ה'תשע"ח נטמנה בבית הקברות בשכונת סנהדריה בירושלים לצד בעלה והוריה..

כתביה
-----

בהשראתו של אביה, החלה בת-יהודה בכתיבת מאמרים וביקורות ספרים בשבועון הספרותי של איגוד סופרים דתיים. בשנת 1944, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, התלוותה לאביה, שהיה אז חבר הנהלת הסוכנות היהודית, בשליחותו באנגליה ופרסמה סדרת מאמרים תחת הכותרת "ממסע בעולם סוער". לאורך השנים התפרסמו מאמריה בעיתונים היומיים "הצופה" ו"הארץ" ובבטאוני "ארשת" ו"עמודים". בשנות הארבעים החלה גם בפרסום חוברות בנושא "רבי יהודה אלחריזי ועמנואל הרומי", "רבי "יחיאל מיכל פינס" ו"רבי נחמן קרוכמל ותפיסתו הלאומית".

בשנות החמישים מונתה בת-יהודה לעורכת מדור הספרות ומדור האישה בשבועון "פנים אל פנים". באותה תקופה, החל ב-1956, החלה לעבוד כעורכת ומתרגמת במוסד הרב קוק, והייתה עורכת משנה של "האנציקלופדיה של הציונות הדתית" בה כתבה ערכים ביוגרפים שונים. בין תרגומיה: "אמונת היהדות" (תשכ"א) ו"תולדות היהודים באיטליה" (תשכ"ב). פרסמה את הספר הביוגרפי על אביה "הרב מימון בדורותיו". וכן ספר ביוגרפיים על הרב יצחק יעקב ריינס, מייסד המזרחי בשם "איש המאורות", ועל זאב יעבץ - "יודע העיתים".

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של גאולה בת-יהודה, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידיעה על פטירתה באתר סרוגים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309993905171
* BnF: cb156502296 (data)
* GND: 1137875968
* ISNI: 0000 0000 7985 1692
* LCCN: n82235497
* RERO: 02-A016296995
* SUDOC: 192233432
* VIAF: 17550771
* WorldCat: lccn-n82235497

 |
**איסידורוס מאלכסנדריה** (ביוונית: **Ἰσίδωρος ὁ Ἀλεξανδρεύς**; 450–520 לערך) היה פילוסוף מצרי או יווני ואחד מאחרוני הנאופלאטוניסטים. הוא חי באתונה ובאלכסנדריה לקראת סוף המאה ה-5 לספירה. הוא הפך לראש בית הספר באתונה לאחר מרינוס משכם, שהחליף את פרוקלוס.

חייו
----

איסידורוס נולד באלכסנדריה. באתונה הוא למד תחת פרוקלוס ולמד את תורת אריסטו ממרינוס משכם. לדברי דמאסקיוס, "איסידורוס היה מלא יראת כבוד למראה פרוקלוס, מכובד ונפלא לראותו; הוא חשב שהוא רואה בו את פניה ממש של פילוסופיה אמיתית". פרוקלוס מצידו, נהג "להתפעל מהופעתו של איסידורוס, שהייתה אחוזה בידי האלוהי ומלאה בחיים הפילוסופיים שבה". דמאסקיוס מספר גם כי "איסידורוס, מלבד פשטות, אהב במיוחד את האמת, והתחייב לדבר גלויות מעבר למה שהיה נחוץ, ולא הייתה לו שום יומרה בעצמו". הטענה המופיעה בסודא כי איסידורוס היה בעלה של היפאטיה, היא בוודאי שגויה, מאחר שאיסידורוס נולד זמן רב לאחר שהיפאטיה מתה. במקום אחר נזכר כי לאיסידורוס הייתה אשה בשם דומנה, שנפטרה חמישה ימים לאחר לידת בנם, לו העניקו את השם פרוקלוס.

איסידורוס חזר לאלכסנדריה יחד עם סלוסטיוס מאמסה (אנ'), שם לימד פילוסופיה. הוא הגיע לאתונה לאחר שפרוקלוס נפטר (בשנת 485), והיה בה גם בהמשך, כשמרינוס נכנס לתפקיד ראש (סכולארכס (אנ')) בית הספר הנאופלאטוניסטי. מרינוס שכנע אותו להיות יורשו כראש בית הספר, אך הוא עזב את אתונה זמן לא רב לאחר שמרינוס נפטר.
הוא התפטר מתפקידו לטובת הגיאס (אנ').

איסידורוס ידוע בעיקר כמורו של דמאסקיוס, שעדותו ב"חיי איסידורוס" מציגה את איסידורוס באור חיובי מאוד כאדם וכהוגה דעות. חיבורו של דמאסקיוס, אשר מוקדש לתאודורה מאמסה, תלמידתם של איסידורוס ודמאסקיוס, נשמר בצורה תמציתית ידי פוטיוס בביבליותקה שלו, ובקטעים בסודא.

פילוסופיה
---------

ההערכה הכללית אומרת שהוא ככל הנראה היה נלהב לרעיון יותר מאשר הוגה; החלפת טיעונים איתו הייתה משנית להשראה, והוא העדיף את התאוריות של פיתגורס ואפלטון על פני הלוגיקה חסרת המעוף והאתיקה המעשית של הסטואים והאריסטוטלים. נראה שהוא התיר את הרסן להשערות תאוסופיות וייחס חשיבות רבה לחלומות ולחזיונות ערים, עליהם נהג להרחיב בהרצאותיו הפומביות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגיית שמו ביוונית: אי**סי**דורוס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
2. ↑  Isidore of Alexandria, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
3. 1 2 3 4  Isidore of Alexandria, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, בויקיטקסט באנגלית
4. 1 2  **סודא**, מרינוס, μ199
5. ↑  **סודא**, αι89
6. ↑  **סודא**, ει40; ει301
7. ↑  **סודא**, α4587
8. ↑  **סודא**, היפאטיה, υ166
9. ↑  **סודא**, סלוסטיוס, σ62
10. ↑  פוטיוס, **ביבליותקה**, קודקס 181

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009046390205171
* GND: 118710966
* ISNI: 0000 0000 1045 7291
* LCCN: n93069576
* VIAF: 64802150
* WorldCat: viaf-64802150

 |
**דייוויד ג'ורג' אשוורת'** (אנגלית: **David George Ashworth**‏; 1867–1947) היה שופט ומאמן כדורגל אירי, הידוע בעיקר בשל היותו מאמן ליברפול ואולדהם אתלטיק.

אשוורת' היה למאמנה הראשון של אולדהם בשנת 1906 והחזיק בתפקיד עד עזיבתו ב-1914 לטובת סטוקפורט קאונטי, עמם נשאר בזמן מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1920 התמנה למאמנה של ליברפול ובעונתו הראשונה בתפקיד הוליך את הקבוצה למקום הרביעי בליגה האנגלית הבכירה במרחק 8 נקודות מהאלופה ברנלי.

בעונתו השנייה במועדון, 1921-22, הוליך אשוורת' את ליברפול לזכייה באליפות השלישית שלהם. הקבוצה הייתה בדרך הבטוחה להשגת אליפות שנייה ברצף גם בעונת 1922-23, כאשר החליט אשוורת' בחודש פברואר לעזוב את המועדון מראש הליגה ולהצטרף לקבוצת התחתית אולדהם אתלטיק. מעברו של אשוורת' לא עזר לאולדהם שירדה לליגת המשנה בסוף העונה, כאשר ליברפול זכתה באליפות בהפרש של 6 נקודות, למרות שניצחה רק אחד משבעת משחקיה האחרונים בעונה.

אשוורת' נשאר באולדהם מעט יותר משנה, לפני שעבר למנצ'סטר סיטי, אך התפטר מהמועדון בשנת 1925 מכיוון שהקבוצה נאבקה נגד הירידה. אשוורת' הספיק לאמן את וולסול בין השנים 1926 ו-1927, לפני שנפטר בשנת 1947, בגיל 79.

תארים כמאמן
-----------

ליברפול
* אליפות אנגליה: 1921/1922

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל מאמן באתר הרשמי של ליברפול

| מאמני ליברפול |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בארקלי ומקנה (1892–1896) • ווטסון (1896–1915) • אשוורת' (1919–1923) • מקווין (1923–1928) • פטרסון (1928–1936) • קיי (1936–1951) • ולש (1951–1956) • טיילור (1956–1959)  שאנקלי (1959–1974) • פייזלי (1974–1983) • פייגן (1983–1985) • דלגליש (1985–1991) • מוראן (1991) • סונס (1991–1994) • אוונס (1994–1998) • אוונס והוייה (1998) • הוייה (1998–2004)  בניטס (2004–2010) • הודג'סון (2010–2011) • דלגליש (2011–2012) • רוג'רס (2012–2015) • קלופ (2015–) |

 |
שולחן הדיונים
**חוזה פריז (1856)** היה הסכם שנחתם ב-30 במרץ 1856 בפריז בין הצדדים שהשתתפו במלחמת קרים: האימפריה העות'מאנית ושותפיה (צרפת, הממלכה המאוחדת, האימפריה האוסטרית, ממלכת סרדיניה ופרוסיה) והאימפריה הרוסית. כישלון הרוסים במלחמה והפסדיהם בקרבות מצאו ביטוי בהסכם.

סעיפי ההסכם
-----------

* רוסיה ויתרה על הביצורים באיי אולנד בים הבלטי.
* רוסיה הסכימה להכריז על נהר הדנובה כנתיב שיט חופשי.
* רוסיה ויתרה על ולאכיה, מולדובה וסרביה כמדינות החסות שלה. חלק משטחי רוסיה בדרום בסרביה ובאזור הדנובה עברו למולדובה.
* רוסיה החזירה לעות'מאנים את השליטה על העיר קרס וסביבותיה.
* חצי האי קרים הוחזר לרוסיה.
* הים השחור הוכרז כים נייטרלי ולאף מדינה לא הייתה זכות להחזיק צי בים זה.

משמעות ההסכם
------------

ההסכם היווה מכה קשה עבור האימפריה הרוסית. הוא שינה באופן מהותי את יחסי הכוחות באירופה. הסכם זה היה הסכם מרכזי בדיפלומטיה אירופאית עד למלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870.

הרוסים הצליחו לבטל את האיסור להחזיק צי בים השחור רק בשנת 1871 ולהחזיר את השטחים שאיבדו כתוצאה מהסכם זה רק בשנת 1878, בהתאם להסכמים שגובשו במהלך קונגרס ברלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוזה פריז** בוויקישיתוף
* ההסכם (בצרפתית)
* ההסכם (ברוסית)
* חוזה פריז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00569061
* TDVİA: paris-antlasmasi

 |
**בית השעון** הוא מגדל שעון ובניין משרדים בצומת מרכזית בין רחוב הרצל ורחוב ביאליק בשכונת הדר הכרמל בחיפה. הוא קרוי בשמו על השעון שבחזיתו העליונה.

כיום בית השעון נמצא בבעלות איש העסקים רוני אינסאז.

היסטוריה
--------

בית השעון תוכנן בסגנון הבינלאומי על ידי האדריכל ומתכנן הערים גדעון קמינקא, שלימים היה גם לחבר במועצת העיר חיפה.

עבודות הבנייה אירעו בשנים 1934–1936 ובית השעון נחשב למבנה המשרדים הראשון מסוגו בשכונת הדר. באותן שנים, ניכר היה גידול באוכלוסיית שכונת הדר הכרמל ובנייני מסחר ומשרד רבים נבנו לאורך רחוב הרצל.

בימיו הראשונים, נחשב בית השעון לבית משרדים יוקרתי ובפינתו הפונה לרחוב ביאליק פעל בית הקפה "שניר".

בשנת 2019 סירב הבעלים של בית השעון לאפשר שימוש במבנה שלו במסגרת פרויקט "באוהאוס חברתי" באירוע לציון 100 שנה להיווסדה של אסכולת הסגנון הבינלאומי. האמן בלו סימיון פיינרו ביקש להפעיל את השעון שנדם למשך שלושת ימי האירוע. בשל סירובו של בעליו של המבנה, הוקם מול בית השעון כצעד מחאה פסל חי, כעין תמרור בצורת שעון שמחוגיו נעים לאחור, שפעל במשך שלושה ימים.

### קפה "שניר"

קפה "שניר" נוסד בשנת 1937 והיה מחלוצי תעשיית הגלידה בישראל, כאשר תוצרת הגלידה בארץ עודנה הייתה בתחילת דרכה. נמכרה בו גלידה וקסטה במגוון טעמים לעוברים ושבים. בשנת 1957 נבחר קפה "שניר" ל"בית הקפה המובחר" במשאל שנערך בחיפה.

בית השעון בינואר 1948

ראו גם
------

* בית הקרנות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית השעון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  שושן מנולה, מיצג מחאה נגד בעל מבנה שסירב להשתתף ב"באוהאוס חברתי", באתר כלבו חיפה והקריות, ‏27 בנובמבר 2019
2. 1 2 3  חוויה אורבנית, מהדר הכרמל עד שוק תלפיות, בשיתוף בתים מבפנים (ארכיון)
3. ↑  בית הקרנות, הספירה לאחור, באתר באוהאוס חברתי (ארכיון)
4. ↑  בתים מספרים - חיפה, באתר אתר נוסטלגיה
5. 1 2 3  עוז אלמוג, פרק 1: קפה בישראל - ציוני דרך היסטוריים, באתר אנשים ישראל, ‏8 בינואר 2010 (ארכיון)
**רונית ורדי** היא אשת תקשורת ויזמת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

רונית ורדי, נולדה וגדלה בעפולה. הוריה, מרדכי (קליין) ורדי וחסיה פרביאש, הם ניצולי שואה, שכל משפחותיהם נספו בשואה.

את דרכה העיתונאית החלה ורדי בנעוריה, ככתבת ב"מעריב לנוער". בהמשך עבדה תחת דב יודקובסקי, אדם ברוך ורינו צרור, אצלם התמחתה בעריכת כתבות פרופיל ותחקירים מגזינים וספרותיים.

נמנתה עם מייסדי העיתון "חדשות", שם ביצעה את התחקיר המפורסם, שליווה את הצילום של אלכס ליבק, ונודע כ"פרשת קו 300". מאוחר יותר שימשה כחברת מערכת ובעלת טורים פוליטיים ועסקיים מרכזיים, בעיתונים ובאתרי האינטרנט של "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"גלובס". 

במקביל, יצרה והובילה ורדי תוכניות טלוויזיה, רדיו ואינטרנט, ובהן תוכנית האקטואליה בענייני עסקים וחברה - "הכסף מדבר", בערוץ 10. לצידה של ורדי הגישו את התוכנית עיתונאיות בכירות כמו סטלה קורין ליבר ולילך סיגן מ"גלובס", גילי דינשטיין מ"פורבס", עו"ד דבורה חן (לשעבר המשנה לפרקליטת המדינה), עו"ד יעל אלמוג (שהייתה יועצת בכירה לראש הרשות לניירות ערך) ועו"ד איילת ורבין (דירקטורית ומומחית לממשל תאגידי). בנוסף הייתה כתבת כלכלית בחדשות 10, עם תחילת שידורם ב-2003.

ורדי נמנתה על צוות מגישי התוכנית הפופולרית, "יש עם מי לדבר", בגלי צה"ל. בנתה והובילה קורסים אקדמיים ופופולריים בנושאי תקשורת-פוליטית ועיתונות-כלכלית. היא גם עורכת ומנחה כנסים העוסקים בתחומים הללו.

רונית ורדי כתבה וערכה שורה של ספרים שפורסמו על ידי הוצאות הספרים הגדולות בישראל. בין השאר כתבה את הספר "ביבי, מי אתה אדוני ראש הממשלה" בהוצאת כתר (1997), הביוגרפיה הבלתי-רשמית של בנימין נתניהו. הספר עורר תגובות סוערות, ועמד במרכזה של הצעת אי אמון שהוגשה ונדונה בכנסת. היא כתבה את הביוגרפיה של יוסי פלד, והשתתפה בכתיבת הספר "אנו היהודים החילונים" עם הסיפור האוטוביוגרפי שלה, "מחגיגות סוף השואה" (הוצאת ידיעות אחרונות-ספרי חמד). ורדי גם ערכה את הספר "הפסיכולוגיה של הפרסום", שכתבה טלי פרידמן להוצאת גלובס וזאת, כאמור, לצד עריכה והפקת ספרים אחרים.

ורדי הקימה את "הקרן לקידום יזמות נשים בהייטק" ויצרה מסגרת ייחודית שהפגישה אנשי עסקים ממרכז הארץ עם אוכלוסיות חלשות בפריפריה.

מתגוררת בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* רונית ורדי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירות גלובס, ‏התוכנית "הכסף מדבר" עם רונית ורדי עוברת לפריים-טיים, באתר גלובס, 29 ביוני 2006
2. ↑  ענת באלינט, אילון וחיימוביץ - מהערב בחדשות ערוץ 10, באתר הארץ, 29 בינואר 2003
3. ↑  מאת סטלה קורין-ליבר, ‏המורה לכלכלה של נתניהו באונ' MIT: "לא חשבתי שהבחור יהיה ראש ממשלה", באתר גלובס, 8 ביוני 1997

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299027605171

 |
**גאווין קרופורד** (אנגלית: **Gavin Crawford**;‏ 1867[דרושה הבהרה] – מרץ 1955) היה כדורגלן סקוטי.

קרופורד נולד בעיר קילמרנוק, והחל את דרכו ככדורגלן במועדוני נוער מקומיים, וב-1890 עזב את פיירפילד ריינג'רס ועבר לשפילד יונייטד מליגת מידלנד. לאחר עונה אחת בשפילד הוא עבר ללונדון והצטרף לוולוויץ' ארסנל, והפך לשחקן המקצוען הראשון במועדון. הוא היה שחקן הרכב קבוע כבר בתחילת דרכו, ושיחק בארסנל בזמן ההצטרפות לפוטבול ליג ב-1893; ב-11 בספטמבר הבקיע קרופורד במשחקו הראשון בליגה השנייה מול וולסול טאון סוויטס.

בתחילת דרכו בארסנל הוא שיחק בעמדת הקיצוני הימני, אך מאוחר יותר עבר לחוליית הקישור ושיחק כקשר ימני. הוא שיחק בהרכב של ארסנל במשך ארבע עונות, וקיבל את סרט הקפטן לאחר מותו של ג'ו פאוול ב-1896. אולם, בעונת 1897/1898 הוא נפצע ואיבד את מקומו בהרכב. הוא השתתף ב-138 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 18 שערים. בתקופה שלפני ההצטרפות לליגה הוא השתתף ב-83 משחקים.

קרופורד הוא אחד מחברי הסגל הראשון של ארסנל שהאריכו ימים, ביחד עם ביל ג'וליאן וג'ק מקבין. שלושת השחקנים חזרו לשתף פעולה במשחק מול צ'לסי ב-20 במרץ 1948, בתקופה שבה ארסנל היה אחד המועדונים המובילים בליגה. משחק זה אף תועד בספר The Official Illustrated History of Arsenal.

לאחר שאיבד את מקומו במאנור גראונד הוא עבר למילוול ב-1898, ומאוחר יותר שיחק בקווינס פארק ריינג'רס. בריינג'רס הוא היה חלק מרביעיית שחקני עבר של ארסנל שכללה את אדם הייווד, אלכס מק'קונל וויליאם וייט. לאחר שפרש מכדורגל הוא עבד כאחראי תחזוקה בצ'רלטון אתלטיק עד שלהי שנות ה-40.

לקריאה נוספת
------------

* מרטין טיילר ופיל סואר, The Official Illustrated History of Arsenal (עמוד 27), המלין, 2005 (מסת"ב 0-600613-44-5)
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)
**בית השמשוני** או **בית יד הנדיב** הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים המצוי ברחוב אבן גבירול 16, בפינת רחוב אברבנאל.

היסטוריה
--------

בית השמשוני נבנה עבור דוד השמשוני, פקיד בכיר בממשלת המנדט הבריטי בין השנים 1931–1932. המבנה תוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן בסגנון הבינלאומי. בית השמשוני נחשב לאחד הבתים היפים שנבנו בשכונת רחביה בשנות הקמתה הראשונות.

המבנה בנוי בטון ומצופה אבן וכלל מאפיינים רבים של הסגנון הבינלאומי - מרפסת קמורה גדולה, מרפסת קמורה קטנה יותר מעליה (אלמנטים דמויי ספינה), תקרות הצלה מעל המרפסת, חלונות אופקיים צרים בחדר המדרגות של המבנה המאוורים את חדר המדרגות ומונעים חימומו על ידי אור רב מידי.

בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 נרכש המבנה על ידי יד הנדיב (קרן רוטשילד). המבנה שופץ בפיקוח משרד האדריכלים ספקטור עמישר, אשר הוסיפו קומה נוספת למבנה (תוך שמירה על צביונו המקורי). לחזית המבנה הוסף שלט האצולה של משפחת רוטשילד.

גלריית תמונות
-------------

* חלונות צרים המאירים את חדר המדרגות במבנהחלונות צרים המאירים את חדר המדרגות במבנה
* סמל בית משפחת רוטשילדסמל בית משפחת רוטשילד
* חזית המבנהחזית המבנה

לקריאה נוספת
------------

* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
* דוד קרויאנקר, **ירושלים - מבט ארכיטקטוני**, כתר הוצאה לאור, 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית השמשוני** בוויקישיתוף
**חוזה פריז** נחתם במרץ 1657 בין הפרוטקטורט של קהיליית אנגליה לבין לואי הארבעה עשר מצרפת במטרה לכרות ברית נגד פליפה הרביעי מלך ספרד. ההסכם הביא למיזוג בין מלחמת אנגליה-ספרד ומלחמת צרפת-ספרד.

ההסכם ביטא את ההתיידדות המחודשת בין צרפת לבין המשטר הרפובליקני באנגליה, זאת אחרי שעד שנות ה-50 של המאה ה-17 תמכה צרפת במלוכנים בראשם עמד צ'ארלס השני, מלך אנגליה, שישב בגלות. בתגובה לחתימת ההסכם עם קרומוול, ראש הרפובליקנים, צ'ארלס חתם על חוזה בריסל ב-1656.

תנאי ההסכם
----------

האנגלים הסכימו להצטרף לצרפת במלחמה נגד ספרד בפלנדריה וצרפת מצידה התחייבה לתרום 20 אלף חיילים. אנגליה הסכימה לתרום 6,000 חיילים ואת הצי שלה לטובת כיבוש מבצרי החוף של דנקרק, גרוולין ומרדיק.

עוד לפי תנאי ההסכם, גרוולין תימסר לידי צרפת ואילו דנקרק ומרדיק לרשות אנגליה. דנקרק, שנמסרה לידי אנגליה, עמדה בראש מעייניה של אנגליה, שכן בעבר ספינות מלחמה פרטיות שיצאו ממנה פגעו בצי הסוחר שלה. עבור אנגליה, חשיבותה של דנקרק עברה מהשדה הדיפלומטי והפכה לצורך פוליטי דחוף.

קישורים חיצוניים
----------------

* History of the Commonwealth and Protectorate, 1649-1660, בארכיון האינטרנט
פירוש נוסף ערך זה עוסק באמן וצייר אוסטרלי. אם התכוונתם לסנאטור ושופט עליון אמריקאי, ראו דייוויד דייוויס (שופט).

**דייוויד דייוויס** (באנגלית: **David Davies**‏; 21 במאי 1864 – 26 במרץ 1939) היה אמן וצייר אוסטרלי, שהיה קשור לאסכולת היידלברג, תנועת האמנות המערבית המשמעותית הראשונה באוסטרליה.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בבלאראט, ויקטוריה, דייוויס למד בשיעורי אמנות בבית הספר למכרות ותעשיות. לאחר מכן למד בגלריה הלאומית של בית הספר לאמנות בויקטוריה (אנ') במלבורן, הוא למד אצל פרדריק מק'קבין וג'ורג' פולינגסבי, יחד עם ג'ון לונגסטאף, עמנואל פיליפס פוקס בין השנים 1886–1890. במהלך תקופה זו, הוא ביקר לעיתים קרובות את ארתור סטריטון וציירים אחרים במחנה האמנים איגלמונט (אנ'). האמנים שהו בבית חווה (אנ') שנמצא בבעלות צ'ארלס דייוויס, אחיה של רעייתו לעתיד של דייוויד דייוויס.

בשנת 1890 הגיש דייוויס את ציורו "תחת עומס וחום היום" לתחרות המלגות לנסיעה של בית הספר בגלריה הלאומית, אך הפסיד. עם זאת, האספן הפרטי ג'יימס אודדי רכש את הציור ומאוחר יותר מכר אותו לגלריה לאמנות של בלאראט (אנ'). דייוויס השתמש בכספי הרכישה הזו כדי לנסוע לאירופה. בהיותו שם למד אצל ז'אן פול לורנס (אנ') בפריז, ומאוחר יותר הצטרף לבית הספר סנט אייבס (אנ'), מושבת אמנים בקורנוול.

בשובו למלבורן בשנת 1893, עבר דייוויס לפרבר הכפרי טמפלסטו (אנ'), שם החל לצייר את הנוף המקומי באוויר החופשי במהלך הערב. נופים ליליים אלה, רבים מהם נקראים פשוט Mooonrise, הם בין יצירותיו הידועות ביותר, וניתן למצוא אותם באוספים רבים במוזיאוני האמנות הגדולים באוסטרליה, כולל בגלריה לאמנות של אוסטרליה הדרומית (אנ'), הגלריה הלאומית של אוסטרליה (אנ') והגלריה הלאומית של ויקטוריה.

בתחילת 1896 עברו דייוויס ומשפחתו לצ'לטנהאם (אנ'), מלבורן.

דייוויס ערך תערוכת יחיד מוצלחת במלבורן במאי 1926.

בשנת 1932 דייוויס עבר ללואה (אנ') שבקורנוול, אנגליה, שם נפטר ב־26 במרץ 1939.

מורשת
-----

תערוכה גדולה של עבודותיו של דייוויס, שאורגנה על ידי הגלריה לאמנות של בלאראט, נדדה במספר גלריות באוסטרליה בשנים 1985–1986.

רחוב דייוויס קלוז בפרוור קונדר (אנ') של קנברה, נקרא לכבודו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד דייוויס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Candice Bruce, 'Davies, David (1864 - 1939)', Australian Dictionary of Biography, Vol. 8, MUP, 1981, p. 232.
2. ↑  "National Memorial Ordinance 1928 Determination of Nomenclature Australian Capital Territory National Memorials Ordinance 1928 Determination of Nomenclature"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: davies-david-5907
* BnF: cb12298863p (data)
* DAAO: david-davies
* ISNI: 0000 0000 6703 5620
* LCCN: nr2004033004
* NGV: 1819
* NLA: 35578709
* RKD: 124008
* SNAC: w65t3qxk
* SUDOC: 031849946
* Trove: 539516
* ULAN: 500004104
* VIAF: 7342995
* WorldCat: lccn-nr2004033004

 |
**זעמן אלמוגי אדום** (שם מדעי: *Lampropeltis elapsoides*) הוא מין של נחש מהסוג זעמן אלמוגי שבמשפחת הזעמניים החי באמריקה הצפונית.

נחש זה מגיע לרוב לאורך של 40–50 ס"מ, כאשר הארוך ביותר הגיע לאורך 68.4 ס"מ. צבע הנחש אדום עם רצועות צהובות מוקפות רצועות שחורות משני צידיהם והראש אדום. צבעי הנחש מזכירים את צבעי המין הארסי הקטלני פתן אלמוגי מזרחי. חיקוי זה נותן לו הגנה מטורפים החוששים מנחשים ארסיים, דבר המכונה חקיינות בטסיאנית. ואולם יש הבדל בצבעי הרצועות של שני המינים: לזעמן יש רצועה אדומה בין שתי רצועות שחורות ולפתן יש רצועה אדומה בין שתי רצועות צהובות.

הנחש חי בדרום-מזרח ארצות הברית ביערות אורנים, שדות, פרריות, יערות נשירים וכן ליד פרברים. לעיתים יימצאו זעמנים בבריכות טבעיות שונות. הנחש הוא פעיל לילה המחפש בעזרת לשונו המפוצלת נחשים אחרות ולטאות ובעיקר מיני חומטיים קטנים וצעירים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זעמן אלמוגי אדום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זעמן אלמוגי אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN
Noturus miurus
**איכטלוריים** (שם מדעי: Ictaluridae), היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים החיים רק באמריקה הצפונית. במשפחה כ-51 מינים. הם מקורבים למשפחה Cranoglanididae.

דגים אלו חיים במים עומדים מדרום קנדה עד גואטמלה וחיים בנהרות או אגמים רחבים. חלק מהמינים חיים במערות והם עיוורים.

לשפמנונים סנפיר גב גדול ועמוד שדרה בולט וכן ראש גדול מאוד עם שפמות העוזרים לו לחוש את הסביבה. למינים הקטנים יש קוצים קטנים על גופם להגנה נגד טורפים.

הגדול שבמינים אלה הוא שפמנון כחול (Ictalurus furcatus) שיכול להגיע לאורך 160 ס"מ ולמשקל 50 ק"ג.

מיון
----

* משפחה **איכטלוריים** (Ictaluridae)
	+ סוג Ameiurus
	+ סוג Astephus - נכחד
	+ סוג Ictalurus
	+ סוג Noturus
	+ סוג Prietella
	+ סוג ומין יחיד שפמנון שטוח-ראש (Pylodictis olivaris)
	+ סוג ומין יחיד Satan eurystomus
	+ סוג ומין יחיד Trogloglanis pattersoni

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איכטלוריים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* איכטלוריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538531405171

 |
**דייוויד דנסקין** (אנגלית: **David Danskin**;‏ 9 בינואר 1863 - 4 באוגוסט 1948) היה מהנדס מכונות וכדורגלן סקוטי.

חייו
----

דנסקין נולד בעיירה ברנטיסלנד שבסקוטלנד. בתחילת הקריירה שלו הוא היה שחקן חובב בקירקלדי וונדררס, לצידם של ג'ק מקבין ופיטר קונולי שהצטרפו אליו ברויאל ארסנל. דנסקין עבר ללונדון ב-1885 על מנת למצוא עבודה, ולבסוף מצא עבודה במפעל רויאל ארסנל שבשכונת וולוויץ'. דנסקין פגש במפעל מספר חובבי כדורגל, ביניהם ג'ק האמבל ושחקני נוטינגהאם פורסט לשעבר פרד בירדסלי ומוריס בייטס. דנסקין והאמבל נחשבים בדרך כלל לאנשים שהניעו את הקמת קבוצת הכדורגל של המפעל - מועדון הכדורגל דיאל סקוור.

באוקטובר 1886 ארגן דנסקין מגבית בקרב חובבי הכדורגל במפעל, והשתמש בכסף שנאסף על מנת לרכוש את כדור המשחק הראשון של המועדון. ב-1 בדצמבר 1886 השתתף דנסקין בפגישה שנערכה בפאב מקומי, ובה הוחלט רשמית על הקמת מועדון הכדורגל תחת השם רויאל ארסנל. הוא גם הוביל את שחקני דיאל סקוור במשחק הראשון בתולדות המועדון נגד איסטרן וונדררס ב-11 בדצמבר 1886; המשחק הסתיים בניצחון 6 - 0 לטובת דיאל סקוור. דנסקין המשיך לשחק ברויאל ארסנל (השם החדש של המועדון באותה תקופה) במשך שנתיים נוספות. אולם, לאחר שנפצע במשחק מול מועדון הכדורגל קלפטון בינואר 1889 הוא החליט לפרוש ממשחק פעיל, אם כי בשנים שלאחר פרישתו הוא שיחק לעיתים רחוקות.

רויאל ארסנל הפך למועדון מקצועני ב-1891. שנה אחת לאחר מכן דנסקין החליט להתמודד בבחירות להנהלת המועדון, אך לא הצליח להיבחר. הוא סיים את הקשר שלו לארסנל והחל לעבוד עם קבוצת הכדורגל רויאל אורדננס פקטוריס שהתפרקה בערך ב-1896. כמו כן, הוא היה שופט במספר משחקים מקומיים. דנסקין היה אוהד של המועדון והגיע למשחקים, ובנו בילי מכר תוכניות במשחקי הבית שנערכו במאנור גראונד.

דנסקין הקים מפעל לייצור אופניים בפלאמסטיד, לפני שעבר לקובנטרי ב-1907 על מנת לעבוד בחברת Standard Motor. בריאותו של דנסקין לא הייתה טובה בשנותיו האחרונות, ומצבו נגרם בין השאר בעקבות הפציעות שספק בזמן המשחקים. למרות זאת הוא היה אחד ממייסדי ארסנל שזכו לראות את הצלחת המועדון בשנות ה-30; ב-1936 נטען כי הוא עודד ממיטת חוליו את ארסנל בזמן גמר גביע ה-FA, במקביל להאזנה לשידור המשחק ברדיו. לאחר מספר שנים של בריאות רופפת הוא מת ב-1948 בהוספיס שבווריק.

מועדון האוהדים הסקוטי של ארסנל החליט בשנת 2007 להקדיש לזכרו של דנסקין לוח כחול בסמוך למקום הולדתו בברנטיסלנד.

משפחתו
------

דנסקין נישא לג'ורג'ינה האראדון ב-1886, ולזוג נולדו שלושה ילדים (שניים מתוכם מתו בינקותם). ג'ורג'ינה מתה ב-1916 כתוצאה מנפחת. ביוני שלאחר מות אשתו נישא בילי, בנו היחיד שנותר בחיים, לאישה בשם מרי ג'ונס. לזוג נולדו שני ילדים.

לקריאה נוספת
------------

* ברנרד ג'וי, Forward Arsenal!,‏ Phoenix House,‏ 1952

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה באתר ברנטיסלנד אונליין
**זעמן אמריקאי מזרחי** (שם מדעי: ***Coluber constrictor***) הוא מין של נחש לא-ארסי ממשפחת הזעמניים החי באמריקה הצפונית ומרכז אמריקה באזורים לחים והוא קרוב לסוג כרכן. נחש זה הוא הזוחל הלאומי של מדינת אוהיו.

תיאור
-----

נחש זה נפוץ ממזרח להרי הרוקי, לרוב בארצות הברית, אך גם בדרום קנדה ובמקסיקו, גוואטמלה ובליז. לרוב הוא מגיע לאורך 50 עד 152 סנטימטרים, כשהגודל משתנה בין התת-מינים השונים. הפרט הגדול ביותר הגיע לאורך 185.4 סנטימטרים. צבע קשקשי הנחש לרוב שחור או חום כהה עם גוונים צהובים, חומים ואף ירוקים על הצד או הבטן. הצעירים נולדים בהירים יחסית אך מתכהים במהירות עם התבגרותם. לנחש זה ראש מוארך עם עיניים שחורות גדולות והוא בעל ראייה טובה.

הנחש חי לרוב בסביבות לחות וביערות והוא פעיל במשך היום. נחש זה מסוגל לנוע במהירות הן על הקרקע והן על עצים והוא רודף אחרי טרף כמו יונקים קטנים, עופות, צפרדעים וזוחלים אחרים כמו לטאות, זעמניים אחרים ואף נחשים ארסיים. הצעירים ניזונים בעיקר מחרקים ועכבישים.

נחש זה אינו ארסי, והוא משתמש בשרירי גופו כדי למחוץ את טרפו או למחוץ אותו על הקרקע וטרף קטן הוא נוטה לבלוע בחיים. הנחש בעל חושים טובים והוא מתרומם כדי לחוש את סביבתו ולגלות סכנות.

במקרה של סכנה הנחש נוטה לנוע במהירות הרחק. אם זה לא מצליח הוא ינסה להרשים את הטורף באמצעות יריקה מפחידה, הנעת זנבו במהירות כחיקוי של עכסן ואם זה לא הולך הוא ינשוך או יפלוט ריח מושק דוחה מהביב שלו.

תת-מינים
--------

* *Coluber constrictor anthicus*
* *Coluber constrictor constrictor*
* *Coluber constrictor etheridgei*
* *Coluber constrictor flaviventris*
* *Coluber constrictor foxii*
* *Coluber constrictor helvigularis*
* *Coluber constrictor latrunculus*
* *Coluber constrictor oaxaca*
* *Coluber constrictor paludicola*
* *Coluber constrictor priapus*
* *Coluber constrictor mormon*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זעמן אמריקאי מזרחי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זעמן אמריקאי מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4293089-3

 |
**מילארד פרנק המפטון ג'וניור** (באנגלית: **Millard Frank Hampton Jr.**‎;‏ נולד ב־8 ביולי 1956) הוא אתלט עבר אמריקאי שזכה במדליית זהב אולימפית (מרוץ שליחים 4X100 מטר) ומדליית כסף (ריצת 200 מטר) באלימפיאדת מונטריאול (1976).

ביוגרפיה
--------

מילארד המפטון נולד ב-1956 בפרזנו, קליפורניה למילארד המפטון סיניור שהיה אף הוא אתלט שעסק בריצות קצרות. למד בתיכון סילבר קריק (אנ') שבסאן חוזה. כבר בתקופה זו החל לעסוק בספורט ומחזיק עד היום בשיא התיכון בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. ב-1974 החל המפטון ללמוד במכללת סאן חוזה (אנ'). לאחר סיום לימודיו במכללה החל ללמוד בUCLA

קריירה ספורטיבית
----------------

### 1976

בתחרות איגוד האתלטים החובבים זכה המפטון במדליית זהב בריצת 200 מטר.

#### אלוף אולימפי

באולימפיאדת מונטריאול זכה המפטון, יחד עם נבחרת ארצות הברית, במדליית זהב במרוץ שליחים 4X100 מטר בתוצאה של 38.33 שניות לפני נבחרת מזרח גרמניה (38.66 שניות) ונבחרת ברית המועצות (38.78 שניות) וכן במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.29 שניות אחרי דון קווארי מג'מייקה (20.23 שניות) ולפני דוויין אוונס מארצות הברית (20.43 שניות).

### 1980

באליפות ארצות הברית באתלטיקה (אנ') זכה המפטון במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.37 שניות אחרי למונטה קינג (שיא אליפות 20.08 שניות) ולפני פרדריק טיילור (20.48 שניות).

המפטון היה מועמד להתחרות באולימפיאדת מוסקבה אך ההשתתפות נמנעה ממנו בגלל החרם שהטיל המערב על ברית המועצות.

אותות הערכה
-----------

* תחרות בתי ספר תיכון בסאן חוזה נקראת על שמם של המפטון ואנדרה פיליפס (זוכה ריצת 400 מטר משוכות באולימפיאדת סיאול 1988) שלמדו בתיכון סילבר קריק

קישורים חיצוניים
----------------

* מילארד המפטון, באתר olympedia.org
* מילארד המפטון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* מילארד המפטון, באתר Track and Field (גברים)
* מילארד המפטון, באתר sports-reference.com (אורכב)
* מילארד המפטון, באתר olympics.com
* מילארד המפטון, באתר worldathletics.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  תחרויות התיכונים בבתיכון סילבר קריר (אורכב), באתר hampton-phillips2010.com, ‏2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 170055

 |
מפת האימפריה הפרתית בשיאה
**איסידורוס מכאראקס** (ביוונית עתיקה: Ἰσίδωρος Χαρακηνός, בלטינית: **Isidorus Characenus**) היה גאוגרף יווני בן המאה ה-1 לפנה"ס/המאה ה-1 לספירה. כל שאנו יודעים אודותיו, מלבד שמו, כי חיבר ספר ממנו השתמרו לימינו פרגמנטים בלבד.

וילפרד הֶרווי שׁוֹף, שפרסם ב-1914 מהדורה מוערת של הקטעים ששרדו מספרו של איסידורוס, סבור כי שמו מרמז על מוצאו - העיר כאראקס בממלכת כאראקנה, בקצה הצפוני של המפרץ הפרסי של ימינו. אולם הדבר אינו ודאי, שכן היו בעת העתיקה כמה ערים מבוצרות שנשאו את השם "כאראקס", שפירושו ביוונית "גדר כלונסאות".

שם ספרו היחיד של איסידורוס המוכר לנו נקרא בלטינית *Mansiones Parthicae* – "תחנות דרכים בפרתיה". זהו אִיטִינֶרארְיוּם (אנ') להדרכת הנוסעים בנתיב הסחר היבשתי מאנטיוכיה אל הודו, ומתאר במיוחד את האכסניות לשיירות סוחרים שהופעלו על ידי הממשל של האימפריה הפרתית. הספר נכתב קרוב לוודאי זמן מה אחרי שנת 26 לפנה"ס, שכן איסידורוס מזכיר בו את מרד טירידטס השני נגד פְרָאַטֵס הרביעי שאירע באותה שנה. החיבור, בצורה בה שרד לימינו, נראה כתקציר של חיבור גדול יותר. ציטוט אצל אתנאיוס מעלה את האפשרות כי שם הספר הגדול יותר היה "מסע סביב פרתיה" (פַּרְתִיאַס פֶּרִיאֶגֶטִיקוֹס). הקטע המצוטט אצל אתנאיוס, שאינו נכלל בכתב היד הקיים של "תחנות דרכים בפרתיה", מתאר שליית פנינים.

פליניוס הזקן, הפוליהיסטור הרומי בן המאה ה-1 לספירה, מזכיר חיבור בשם "תיאור העולם" שכתב "דיוניסיוס" מכאראקס, ומוסיף כי הלה "נשלח על ידי הקיסר המנוח אוגוסטוס כדי לאסוף במזרח את כל המידע הדרוש כאשר עמד בנו בכורו לצאת לארמניה על מנת ליטול את הפיקוד על הלחימה נגד הפרתים והערבים". פליניוס נוקב אומנם בשם "דיוניסיוס", אך קרוב לוודאי שזו טעות והכוונה לאיסידורוס. השם "איסידורוס" נזכר פעמים אחדות בספרו של פליניוס כאסמכתא לנתוני מרחקים גאוגרפיים אחדים.

אסופה של הפרגמנטים השונים המיוחסים לאיסידורוס מכאראקס בתרגום לאנגלית ובצירוף הערות פורסמו, כאמור, ב-1914 על ידי וילפרד הרווי שׁוֹף בספרון בן 46 עמודים. התרגום של "תחנות דרכים בפרתיה" הנכלל בספרון זה נעשה על ידי קרל מילר ופורסם בפריז ב-1853.

מקורות
------

* Wilfred H. Schoff. *Pathian Stations by Isidore of Charax*. London, 1914. Digitized copy in: parthia.com.
* Pliny the Elder, *The Natural History*. Translated by J. Bostock and H.T. Riley. London, Taylor and Francis, 1855. Digitized copy in: Perseus.
* Athenaeus, *The Deipnosophists*. Translated by Charles Burton Gulick. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1927-1941. 7 vols. Digitized copy in LacusCurtius.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתנאיוס, 3.93-94 .
2. ↑  Plinius, *Naturalis Historia*, 6.31.
3. ↑  Plinius, *Historia Naturalis*, 2.112, 4.5, 4.30, 4.37, 5.6, 5.9, 5.35-39, 5.43.
4. ↑  Karl Müller, *Geographi Graeci Minores I*, pp. 244-256.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432442505171
* BIBSYS: 2068828
* BNE: XX5560111
* BnF: cb13498915k (data)
* CiNii: DA13257123
* GND: 102396469
* ISNI: 0000 0000 6154 757X
* LCCN: nr88011270
* NKC: uk2012709355
* NTA: 069747067
* RERO: 02-A012330632
* SUDOC: 035603674
* VcBA: 495/50956
* VIAF: 71234739
* WorldCat: lccn-nr88011270

 |