recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בוריס גריגורייב** (ברוסית: **Бори́с Григо́рьев**;‏ 11 ביולי 1886 – 7 בפברואר 1939) היה צייר, גרפיקאי וסופר רוסי.

קורות חיים
----------

גריגורייב נולד בריבינסק (כ-300 ק"מ צפון-מזרחית ממוסקבה). בין השנים 1903 ל-1907 למד בבית הספר לאמנות סטרוגנוב אצל דמיטרי צ'רבינובסקי. גריגורייב המשיך ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג בהדרכת אלכסנדר קיסליוב, דמטרי קרדובסקי ואברם ארכיפוב בין השנים 1907 ל-1912. הוא החל להציג את עבודותיו ב-1909 כחבר בקבוצת איגוד האימפרסיוניסטים, והפך חבר בתנועת "עולם האמנות "ב-1913. באותה תקופה כתב גם רומן.

לאחר שובו לסנט פטרסבורג ב-1913, הוא הפך לחלק מהקהילה הבוהמית בעיר הבירה והיה מקורב לאמנים וסופרים רבים באותה תקופה, כמו סרגיי סודייקין, ולימיר חלבניקוב והמשוררת אנה אחמטובה, ולעיתים קרובות צייר את דיוקנאות.

גריגורייב התעניין גם באזור הכפרי הרוסי, באיכריו ובחיי הכפר. בשנים 1916 עד 1918 הוא יצר סדרה של ציורים ועבודות גרפיות "רוסיה", המתארות את העוני של האזור הכפרי. האלבום התחיל בשירו של גריגורייב לבניה החורגים של ארצו. האלבום זכה לשבחים ממבקר האמנות המשפיע אלכסנדר בנואה. לפי בנואה, גריגורייב הראה את עצם מהותה של רוסיה בתקופה שלפני המהפכה. סדנת ציירים שארגן בספטמבר 1919 הובילה להקמת אגודת האמנים הצעירים.

בהמשך שנת 1919, גריגורייב נסע וחי במדינות רבות כולל פינלנד, גרמניה, צרפת, ארצות הברית, מרכז ודרום אמריקה. גריגורייב התגורר זמן מה בפריז. בפריז הוא הושפע מאוד מפול סזאן. כנראה בתקופה הזאת הוא ניהל רומן עם הציירת הצעירה מרתה ויסרט הופט.

ב-1934 פרסם את שירו רוסיה (Расея) בעיתון האמריקאי בשפה הרוסית "נובויה רוסקויה סלובו". השיר היה השתקפות פואטית של סדרת הציורים המפורסמת שלו על רוסיה. הוא גם כתב שיר, "אמריקה", שפורסם רק ב-2003.

גריגורייב נפטר בקאגנס-סור-מר ב-1939.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוריס גריגורייב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bowlt, John E.; Misler, Nicoletta (1993). Twentieth-century Russian and East European painting. 314: Zwemmer
2. ↑  Biography at artnet, www.artnet.com
3. ↑  Grigoriev in Staratel Linrary
4. ↑  «Америка» Бориса Григорьева — Журнальный зал, magazines.gorky.media
5. ↑  Мир Марины Цветаевой: Серебряный век: Живопись: Борис Григорьев, www.synnegoria.com
6. ↑  OBMOKhU - Monoskop, monoskop.org
7. ↑  Buffalo Spree Magazine, www.buffalospree.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274515605171
* BnF: cb13596812z (data)
* GND: 119342065
* ISNI: 0000 0001 1562 1043
* LCCN: n85159241
* NKC: js2011661283
* NLA: 35190573
* NTA: 072638583
* RKD: 33839
* SELIBR: 234258
* SNAC: w6gq818f
* SUDOC: 086235052
* Trove: 858397
* ULAN: 500011502
* VIAF: 22313085
* WorldCat: lccn-n85159241

 |
**רפי (רפאל) גדרון** (נולד ב-1958) הוא יזם סדרתי, משקיע אנג'ל, מייסד משותף וחבר דירקטוריון בחברות סטארט אפ רבות. את השקעות האנג'ל הוא מבצע דרך Precede Technologies.

ידוע בעיקר בזכות כרומטיס - החד קרן הישראלי הראשון שנמכר ללוסנט תמורת 4.75 מיליארד דולר אותו הקים ובו כיהן כמנכ"ל משותף ויו"ר.

גדרון היה שותף להקמת שתי יוזמות לאומיות ללא מטרות רווח בחסות הנשיא שמעון פרס: 'Israel Brain Technologies' ו'פניני חכמה'.

ביוגרפיה
--------

רפי גדרון נולד בתל אביב בשנת 1958 לניצולי שואה. לאחר השירות הצבאי בחיל הקשר הוא למד תואר ראשון הנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב ותואר שני ודוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. הוא גם בוגר תוכנית המנהלים של Singularity University.

בין השנים 1991–1993 שימש גדרון כמנהל חבר במרכז לחקר טלקומוניקציה (CTR) באוניברסיטת קולומביה.

בשנת 1993 הקים גדרון את Scorpio Communications. החברה נמכרה ל- US ROBOTICS בשנת 1996.

בשנת 1998 הוא ייסד את חברת כרומטיס. החברה פיתחה ציוד אופטי לשוק הטלקומוניקציה. כרומטיס נמכרה ללוסנט טכנולוגיות במאי 2000 תמורת 4.75 מיליארד דולר בזמן היותו מנכ"ל משותף ויו"ר. על פי נתוני CB insights, זהו האקזיט החמישי בגודלו בתחום הרכישות והמיזוגים. לאחר הרכישה, רפי ניהל בשיתוף את היחידה העסקית של הרשת האופטית של לוסנט.

לאחר כהונתו בלוסנט, למד גדרון מוזיקה (סקסופון) ברימון וכתיבת תסריטים באוניברסיטת תל אביב. הוא כתב תסריט שהפך לספר 'הצתה', והחל לנגן בלהקות חובבים של ג'אז ורוק וכן בליווי של תקליטני מוזיקה אלקטרונית.

בשנת 2006 הקים את Precede Technologies- תוכנית האצה (אקסלרטור) בתחום הקלינטק עם קרנות ההון סיכון אוורגרין ופיטנגו.

במקביל, החל לעבוד עם הנשיא שמעון פרס על שתי יוזמות לאומיות -'Israel Brain Technologies' ו'פניני חכמה'.

החל משנת 2009, גדרון הוא משקיע אנג'ל פעיל ומייסד שותף של חברות סטארט אפ רבות. גדרון מונע מרצון לתמוך ביזמים בבניית עסקים חדשניים, לייסד ולהדריך סטארט-אפים ולתרום לחוד החנית של הטכנולוגיה לטובת האנושות.

בין הסטארט-אפים אשר הקים ניתן למנות את  BiomX, Voyage81, Xperiti, Scorpio, Chromatis.

תיק ההשקעות שלו כולל בין היתר את החברות הבאות: E-toro, Zoomd ,BitDam, Redefine meat, Art.Ai, Worthy, Nanofabrica, Semperis, Vibrant, GlossAi.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Precede Technologies By Dr. Rafi Gidron, Precede Technologies (באנגלית)
2. ↑  Israel Brain Technologies | IBT (באנגלית אמריקאית)
3. ↑  Singularity University (באנגלית)
4. ↑  US Robotics Purchases Israeli Firm Scorpio for $80 Mln in Shares - Globes, ‏1996-07-04
5. ↑  Lucent Buys Chromatis at $4.8 Billion Value - Globes, ‏2000-06-01
6. ↑  הצתה - רפי גדרון, באתר www.e-vrit.co.il
**מארק מינקובסקי** (בצרפתית: **Marc Minkowski**, נולד ב-4 באוקטובר 1962) הוא מנצח צרפתי ממוצא יהודי, העוסק בעיקר ביצירות מתקופת הבארוק ובמוזיקה נאוקלאסית צרפתית, בדגש על ביצוע אותנטי. מארק מינקובסקי נושא בתואר Chevalier du Mérite.

ביוגרפיה
--------

מארק מינקובסקי נולד בפריז כבנו של רופא הילדים היהודי הידוע אלכסנדר מינקובסקי. אמו הייתה בת למשפחה אמידה קתולית אמריקאית ממוצא אנגלי. סבתו מצד האם, הייתה נשואה לאיש עסקים ממוצא צ'כי פרוטסטנטי והייתה כנרת מוכשרת. היא נאלצה להפסיק את הקריירה שלה בעקבות פציעה בזרוע בתאונה.

מינקובסקי החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנגן בסון בהרכב קאמרי. אחרי שרכש ניסיון בניצוח מגיל צעיר בצרפת, השתלם מינקובסקי אצל שארל בריק בבית הספר על שם פייר מונטה בהנקוק, מיין, בארצות הברית. בשנת 1982 הקים את "נגני הלובר", שהיא תזמורת המנגנת בכלים אותנטיים, ששמה לה למטרה להציג יצירות מן הבארוק הצרפתי. 

מוקד הקריירה של מינקובסקי הוסט מהתמחות ראשונית בבארוק להתעניינות רחבה יותר באופרה. הוא ניצח על "אידומניאו" של מוצרט ב-1996 באופרה הלאומית של פריז ועל החטיפה מן ההרמון בפסטיבל זלצבורג, הפעם הראשונה שניצח על אופרה זו. מאז ניצח על נישואי פיגארו בפסטיבל של אקס-אן-פרובנס ועל "מיטרידאטה, מלך פונטו" בפסטיבל זלצבורג, על "יוליוס קיסר" של הנדל באמסטרדם, פריז וציריך (עם צ'צ'יליה ברטולי) ועל Il Trionfo del Tempo e del Disinganno שלו בציריך, שם הופיע גם עם "לה פאבוריטה" של דוניצטי, על איפיגניה בטאוריס של גלוק, ועוד.

מינקובסקי ביצע והקליט גם יצירות של אופנבך: "אורפיאוס בשאול", "הלנה היפה" ו"הדוכסית הגדולה מגרולשטיין".

בנוסף לפעילותו ב"נגני הלובר", מינקובסקי מנצח גם על התזמורת הקאמרית מאהלר, הפילהרמונית של ברלין, תזמורת פריז, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת המוצרטיאום של זלצבורג והתזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן.

רוב תקליטיו יצאו בחברת דויטשה גראמופון, אבל אפשר למצוא אותן גם באראטו וב-EMI-וירג'ין קלאסיקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארק מינקובסקי** בוויקישיתוף

* מארק מינקובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מארק מינקובסקי, באתר ספוטיפיי
* מארק מינקובסקי, באתר AllMusic (באנגלית)
* מארק מינקובסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מארק מינקובסקי, באתר Discogs (באנגלית)
* מארק מינקובסקי, באתר Songkick (באנגלית)
* 
* 
* Minkowski at Deutsche Grammophon

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007424536505171
* BIBSYS: 1019859
* BnF: cb13929123n (data)
* CiNii: DA11395782
* GND: 121818829
* ISNI: 0000 0001 1476 1482
* LCCN: nr90007707
* LNB: 000230686
* MusicBrainz: 508fe3dc-3664-4875-b2e7-7c9ef6f3cfad
* NKC: js20020513010
* NLK: KAC201714962
* NSK: 000709805
* NTA: 106618113
* RERO: 02-A003597416
* SUDOC: 059817135
* VIAF: 84212879
* WorldCat: lccn-nr90007707

 |
בניין **וורלדווייד פלאזה 1** (באנגלית: **One Worldwide Plaza**), אשר נבנה בשנת 1989, הוא אחד מקבוצה של שלושה גורדי שחקים ברובע מנהטן של העיר ניו יורק בארצות הברית. המבנה הוא בניין משרדים, בעוד ששני המבנים הסמוכים לו הם מבני מגורים.

שלושת המבנים יחד תופסים בלוק המצוי בין השדרה השמינית, השדרה התשיעית, רחוב 49 ורחוב 50. המבנה בנוי על האתר ששימש בעבר את המדיסון סקוור גארדן השלישי שהיה בעיר ניו יורק.

המבנה תוכנן על ידי האדריכל דייוויד צ'יילדס ממשרד האדריכלים סקידמור, אווינגס ומריל (SOM), והקמת המבנים לוותה על ידי ה-BBC ו-PBS אשר הפיקו סדרה תיעודית על הקמת המבנה שנקראה "גורד שחקים: הקמת בניין" (*Skyscraper: The Making of a Building*) ואף הוציאו ספר על הקמת המבנה, שנכתב על ידי קארל סאבג (Karl Sabbagh)

המבנה הוא בן 49 קומות ויש בו 139,355 מ"ר של שטחי משרדים. בסיסו של הבניין בנוי גרניט ובטון שניצוק מראש. חזית המגדל בנוי לבנים, ובראש המבנה פרמידה מצופה נחושת המכונה "היהלום של דייוויד" ("David's Diamond") על שם האדריכל.

במרכז המבנים מצויה רחבה ציבורית פתוחה. רחבה זו נבנתה בתמורה להסכמת רשויות התכנון שלמבנה יתווסו מספר קומות מעבר למותר על פי תוכנית המתאר. במרכז הרחבה מזרקה שתוכננה על ידי סידני סיימון וקרויה "ארבע העונות". בכל אחת מקצוות המזרקה פסל של אישה המחזיקה כדור המייצג עונה מעונות השנה.

מתחת למבנה היו בעבר שישה בתי קולנוע. כיום בשטח זה ממוקמים חמישה תיאטראות.

ראו גם
------

* גורדי שחקים בניו יורק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וורלדווייד פלאזה 1** בוויקישיתוף
* תמונות המבנה
* אתר ניו וורלד סטיג'ס
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "עוזרר".
**חוזרר** (שם מדעי: Eriolobus) נקרא גם **חזרר**, **שזיף חוזרר**, **שזיף אדום**, **שזיף קטן**, **שזיף שורץ** הוא סוג עצי פרי קטנים, עשבוניים ובלתי קוצניים ממשפחת הורדיים.

תיאור
-----

גודלם המרבי של עצים מהסוג חוזרר הוא 4 מטרים, אך הם גדלים בדרך כלל לגובה של כ-1.5 מטר. העצים פורחים באביב, פריחתם לבנה והפרחים בעלי חמישה עלי כותרת. העלים מנוצים או שסועים לאונות בעלות עלי לוואי.

פרי החוזרר קטן ועגול, וצבעו אדום, ארגמן או כתום.

עץ החוזרר נזכר במשנה פעם אחת, בסמיכות לתפוח.

הרמב"ם בספרו "משנה תורה *מזכיר את החוזרר בהלכות כלאיים לגבי כלאי הרכבה:*

"וכן באילן שיש שני מינין שדומין זה לזה בעלין או בפירות הואיל והן שני מינין הרי אלו כלאים כיצד התפוח עם **החזרד** והפרסקין עם השקדים והשזפין עם הרימין אע"פ שדומין זה לזה הרי הן כלאים זה בזה"

גידול
-----

עצי החוזרר קלים לגידול, וגדלים היטב בשמש מלאה. הם גדלים באזורים הרריים ונפוצים באירופה.

בישראל תועדו בשנים האחרונות עשרים חוזררים בלבד.

עץ החוזרר זקוק להשקיה קבועה בשנה הראשונה לגידולו. לאחר מכן, העץ יכול לעמוד ביובש יחסית.

שימושים
-------

פירות החוזרר מתוקים וחומציים, וניתן לאכול אותם טריים או להפיק מהם ריבה, ליקר או יין.

מינים
-----

ישנם כ-10 מינים של חוזרר, בהם:

* חוזרר החורש (Eriolobus trilobus) – מין נדיר בישראל, גדל בגליל העליון ובחרמון.
* חוזרר קטן (Eriolobus minor) – מין נפוץ באירופה, גדל גם בישראל בגליל ובכרמל.
* חוזרר יפן (Eriolobus japonicus) – מין נפוץ ביפן, גדל גם בישראל בגינון.
* חוזרר טורקי (Eriolobus laxiflorus) – מין נפוץ בטורקיה, גדל גם בישראל בגינון.

המיונים של מיני החוזרר משתנים מעט בין מקורות שונים. לדוגמה, ישנם מקורות שמגדירים את חוזרר החורש כמין הנפרד Eriolobus petraeus.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוזרר** בוויקישיתוף
* חוזרר, באתר NCBI (באנגלית)
* חוזרר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* חוזרר, באתר Tropicos (באנגלית)
* חוזרר, באתר GBIF (באנגלית)
* חוזרר, באתר IPNI (באנגלית)
* חוזרר החורש, באתר צמחיית ישראל וסביבתה

הערות שוליים
------------

1. ↑  רמב"ם הלכות כלאים ג ד – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
2. ↑  ריבה מפירות חוזרר החורש באתר blue-ecosystems.com, בעברית
**אמאדו קריו פואנטס** (בספרדית: **Amado Carrillo Fuentes**;‏ 17 בדצמבר 1956 – 4 ביולי 1997) היה ברון סמים מקסיקני שעמד בראש "קרטל חוארס". נודע כ"אדון השמיים" (בספרדית: El Señor de Los Cielos) הודות לצי המטוסים שהיה בבעלותו, ובו השתמש על מנת לשנע סמים.

חייו ופעילותו
-------------

קריו פואנטס נולד בעיר נבאלוטו שבמדינת סינלואה במקסיקו. היו לו 11 אחים. דודו, ארנסטו פונסקה קריו (שהיה ידוע בשם "דון נטו"), מנהיג קרטל גוודלחארה, הכניס את קריו פואנטס לעסקי הסמים. פואנטס היה אחראי על משלוחי הסמים מקולומביה עבור קרטל גוודלחארה עבור דודו, ולמד על משלוחי הסמים מפאבלו אקוסטה וייאריאל.

לאחר שדון נטו ורפאל קארו קינטרו נעצרו, נותר פליקס גאירדו הבוס הגדול של קרטל גוודלחארה לבדו. גאירדו יזם חלוקה של שטחי הפצה בין הקרטלים השונים במקסיקו. קריו פואנטס עבר לקרטל חוארס לעבוד תחת אגילר גאיארדו, עד שבסופו של דבר רצח אותו והפך לראש קרטל חוארס בעצמו. קריו פואנטס פיתח את עסקי הסמים של הקרטל. לאחר שפבלו אסקובר נלכד ונהרג בשנת 1993, השתלט קריו פואנטס על ייצור הסמים, והפך לסוחר הסמים העשיר בעולם, עם 30 מיליארד דולרים בשיאו.

מותו
----

בעקבות לחץ ציבורי שהופעל על חורחה קריו אולאה, ראש ממשלת מדינת מורלוס, נאלץ אולאה להתפטר, ונעצר עקב שיתוף הפעולה שלו עם הקרטלים. קריו פואנטס חש בעקבות כך כי הרשויות סוגרות עליו, מה שגרם לו להחליט לעבור ניתוח פלסטי מקיף על מנת לשנות את מראהו ולהסוות את זהותו. הוא מת בבית החולים סנטה מוניקה במקסיקו סיטי עקב סיבוכים בזמן הניתוח. שניים משומרי ראשו שהיו עמו בזמן הניתוח ושניים מן המנתחים שביצעו את הניתוח נמצאו מתים וקבורים בתוך גלילי בטון ועל גופתיהם סימני עינויים.

בתרבות הפופולרית
----------------

בסדרה "נרקוס: מקסיקו" מגלם את קריו פואנטס השחקן חוסה מריה יספיק.

בסדרה "אל צ'אפו" מגלם את קריו פואנטס השחקן רודריגו אבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמאדו קריו פואנטס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Who was Amado Carrillo Fuentes and what happened to him?, The Sun, ‏2020-03-02 (באנגלית)
2. ↑  7 Most Notorious Drug Lords of the 20th Century, HistoryCollection.co, ‏2016-09-15 (באנגלית)
3. ↑  שמעון איפרגן, ‏אדון השמיים: סיפורו של סוחר הסמים הגדול בהיסטוריה, באתר ‏מאקו‏, 1 ביוני 2018
4. ↑  Rosalía Vergara, Graco revira a Carrillo Olea: él incubó al narco, Proceso portal de noticias, ‏14 במאי 2011 (בספרדית)
5. ↑  Dillon, Sam (1997-11-07). "Drug Barons and Plastic Surgeons: Who's Dead, Who's Hiding?". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-03-20.
6. ↑  Top Mexican Surgeons Found Entombed in Concrete Drums - The Tech, tech.mit.edu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2021004371
* VIAF: 2466162301482220270009
* WorldCat: lccn-nb2021004371

 |
בתורת החבורות, **בעיית הצמידות** היא בעיית הכרעה שבאה לקבוע האם שני איברים בחבורה בעלת הצגה הם צמודים. בעיה זו ובעיות דומות נוספות באות לידי ביטוי בעולם ההצפנה, והן מהסיבות לבטיחותם של פרוטוקולי הצפנה שונים.

הגדרה פורמלית
-------------

בהינתן חבורה G עם הצגה, **בעיית הצמידות** מוגדרת כך - בהינתן שני איברים x,y של G, האם קיים איבר c של G עבורו מתקיים {\displaystyle y={c}^{-1}xc}.

האיבר c נקרא ה**מצמיד** של x ו-y.

לבעיה זו יש משמעות רק בחבורות לא אבליות, משום שבחבורה אבלית מחלקות הצמידות היחידות הן היחידונים.

הקשר לבעיות אחרות
-----------------

בתורת החבורות מספר בעיות מפורסמות דומות, ביניהן בעיית המילה. בעיית הצמידות קשורה לבעיית המילה ולמעשה מהווה תנאי מספיק עבורה - כדי לדעת האם שתי מילים w,v שקולות, מספיק לדעת האם {\displaystyle {w}^{-1}v} צמודה לזהות.

בעיה נוספת שנובעת ישירות מבעיה זו, היא **בעיית חיפוש המצמיד**, שמטרתה לא רק לקבוע האם קיים מצמיד, אלא גם למצוא אותו.

**בעיית צמידות החזקות** (power conjugacy problem) שואלת (בהינתן חבורה מוצגת סופית ושני איברים בה) האם לאברים יש חזקות צמודות. בעיה זו אינה תלויה בבעיית הצמידות: יש חבורות שבהן בעיית הצמידות פתירה ובעיית צמידות החזקות אינה פתירה, ולהפך.

כריעות הבעיה
------------

עולה השאלה הטבעית, האם תמיד אפשר לפתור את הבעיה, כלומר האם בכל חבורה נוצרת סופית אפשר לקבוע האם כל שני איבריה צמודים. התשובה לכך היא שלילית, כלומר עבור חבורות רבות הבעיה היא לא כריעה.

ובכל זאת, ישנן חבורות רבות עבורן הבעיה פתירה, ביניהן חבורה חופשית, חבורת הצמות, חבורה היפרבולית ועוד רבות.

היותה של הבעיה פתירה אין הכוונה שהיא פתירה בקלות - כלומר לחבורות שונות (כמו חבורת הצמות) קשה מאוד למצוא איבר מצמיד (אפילו מתת-חבורה נתונה), כלומר לבעיה סיבוכיות קשה.

הקשר להצפנה
-----------

לבעיה זו ולבעיות דומות מתורת החבורות יש קשר הדוק להצפנה ולבטיחות פרוטוקולי הצפנה שונים בחבורות לא קומוטטיביות. הקושי בפענוח צפנים טומן בתוכו את הקושי בפתרון בעיית הצמידות.

בחבורות בהן סיבוכיות בעיית הצמידות ובעיית חיפוש המצמיד קשה יש שימוש נרחב בפרוטוקולי הצפנה רבים, כמו בפרוטוקולים של Anshel–Anshel–Goldfeld (אנ') ו-Ko–Lee et. al.

בעיית חיפוש המצמיד מכונה לעיתים **בעיית לוגריתם בדיד**, ובכך קושי פתירתה אנלוגי לקושי במציאת לוגריתם בדיד בחבורות אבליות, כמו בפרוטוקול דיפי-הלמן.

ראו גם
------

* הצמדה (תורת החבורות)
* הצגה על ידי יוצרים ויחסים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alexander Yu. Olshanskii; Mark V. Sapir. *Algorithmic problems in groups with quadratic Dehn function*. arXiv:2012.10417v1.
פרננדה טאקאי
**פרננדה ברבוזה טאקאי** (פורטוגזית: **Fernanda Barbosa Takai**, נולדה ב-25 באוגוסט 1971) היא מוזיקאית ובעלת טור ברזילאית. טאקאי משמשת כסולנית הרכב הרוק האלטרנטיבי הברזילאי פאטו פו ובמקביל אף פנתה, בשנת 2007, לקריירת סולו, אשר זכתה לתהודה רבה. במסגרת פעילותה כסולנית פאטו פו, מנגנת טאקאי גם בגיטרה חשמלית ובגיטרה אקוסטית, מחברת ומלחינה שירים.

חייה
----

טאקאי נולדה במדינת אמאפה שבצפון ברזיל, ובגיל 9, עברה עם משפחתה להתגורר בדרום-מזרח ברזיל, בבלו הוריזונטה, בירת מדינת מינאס ז'ראיס, העיר בה החלה את הקריירה המוזיקלית שלה. בילדותה, הרבתה טאקאי להאזין למוזיקה, במיוחד רוק אנגלי ופופ-רוק, ובהשפעת משפחתה, האזינה גם למוזיקת MPB. בנוסף, הרבתה לקרוא חוברות קומיקס. ב-1993 סיימה טאקאי תואר ראשון ביחסי ציבור באוניברסיטה הפדרלית של מינאס ז'ראיס. אביה של טאקאי הוא בן ליפנים שהיגרו לברזיל בתחילת המאה העשרים. טאקאי נשואה לגיטריסט ולשותפה ליצירה בפאטו פו, ג'ון אוליואה, ולהם בת (נולדה ב-2003).

בנוסף לפועלה במוזיקה, כותבת טאקאי טורים בעיתונים "הבלדר הברזיליאנסי" (Correio Braziliense) ו"מדינת מינס" (O Estado de Minas).

בנובמבר 2007 יצא ספרה הראשון, "לעולם אל תזלזל באישה קטנה" ("Nunca Subestime uma Mulherzinha"), בהוצאת ספרי פנדה, אשר מאגדת טורים וסיפורים שפרסמה טאקאי בעיתונים הללו. כפי דבריה של טאקאי בספרה - "...אנו עודנו מזינים רעיונות שעוצבו בעקבות הליכתנו בתלם כשוטים. בכל נושא או עניין, נכונים אנו להביע דעות או השקפות. ואנו, "הנשים הקטנות", נמנות בין יצורים אשר נתברכו בשפע מדעותיהם של אחרים. וגרוע מכל: גם אנו חלק מאותו המנגנון, וכך מכשילות את עצמנו שלא במודע". טקסטים אלה נחשבים, בקרב הקוראים, לווידוים היתוליים של טאקאי.

איגוד מבקרי האמנות של סאו פאולו בחר באלבום "Onde Brilhem os Olhos Seus" ("במקום בו נוצצות עיניך"), בו שרה טאקאי שירים מהרפרטואר של נארה לאאו, כאלבום ה-MPB הטוב ביותר לשנת 2007.

סימן ההיכר העיקרי של עבודתה של טאקאי במסגרת להקת פאטו פו הוא העירוב בין צלילי ההרכב (הכוללים שימוש בגיטרות ובאפקטים אלקטרוניים וביצועים לבלדות) לבין גון קולה המעודן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרננדה טאקאי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פרננדה טאקאי
* פרננדה טאקאי, ברשת החברתית פייסבוק

* פרננדה טאקאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פרננדה טאקאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פרננדה טאקאי, באתר AllMovie (באנגלית)

* פרננדה טאקאי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* פרננדה טאקאי, באתר AllMusic (באנגלית)

* פרננדה טאקאי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פרננדה טאקאי, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* פרננדה טאקאי, באתר Discogs (באנגלית)

* פרננדה טאקאי, באתר Songkick (באנגלית)

* פרננדה טאקאי, באתר Genius
* אבסטרקט מספרה של טאקאי "Nunca Subestime uma Mulherzinha" ("לעולם אל תזלזל\י באישה קטנה") באתר האינטרנט של הוצאת Panda Books(הקישור אינו פעיל) (בפורטוגזית)
* ריאיון עם טאקאי אודות אלבום הסולו הראשון שלה, "היכן נוצצות עיניך" ("**Onde Brilhem os Olhos Seus**". (בפורטוגזית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 140006575
* ISNI: 0000 0000 4711 8971
* LCCN: no2008089312
* MusicBrainz: b9116814-068d-4d7b-8f9f-eda125acb84d
* SUDOC: 155852825
* VIAF: 61357403
* WorldCat: lccn-no2008089312

 |
**שובי לביתך** הוא פזמון שכתבה דליה רביקוביץ, והלחין וביצע שם טוב לוי. השיר יצא לאור בשנת 1981.

רקע
---

השיר נכתב על ידי רביקוביץ ללחן שכתב לוי קודם לכן, והשיר לא הופיע באף ספר משיריה.

לוי הלחין את המנגינה בתחילת שנות ה–70, בעת שהיה אז חלילן שניגן מוזיקה קלאסית. והוא הציע את המנגינה לאריק איינשטיין, "אבל אריק אמר 'את זה אתה תשיר'".

השיר נכלל באלבום הסולו השני של לוי "התעוררות", שיצא ב-1981.

בשנת 1984 חוה אלברשטיין ביצעה גרסת כיסוי לשיר כחלק מאלבומה "אבק של כוכבים".

בשיר פנייה של דובר או דוברת לאישה או לילדה. הנמענת פצועה ומיוסרת, דפוס דומיננטי בשירתה של רביקוביץ. הנמענת מקבלת מן הדובר שלל הנחיות במטרה לגאול את נפשה המיוסרת, ובהן "האזיני לקולות", "שאי עין למרום", ו"שובי לביתך".

עם לחנו הנוגה, השיר נכלל ברפטואר שירים המושרים בימי זיכרון.

בשנת 2008 ביצעה דנה ברגר חידוש לשיר עבור האלבום "עבודה עברית" בעיבוד רוקיסטי. הזמרת נתנאלה ביצעה גרסת כיסוי לשיר. היא הקליטה אותו עבור אלבום האוסף שלה "גבוה", שיצא בשנת 2014.

בשנת 2023 בעקבות מלחמת חרבות ברזל ביצעה דנה ברגר גירסה נוספת לשיר עבור החטופים בעזה, יחד עם סטודנטים מהתוכנית "כלים שלובים" באוניברסיטת בר-אילן.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "שובי לביתך" באתר יוטיוב
* "שובי לביתך" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "שובי לביתך" באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד בן שלו, השיר "שובי לביתך" תפס את רוח התקופה, על האימה והתקווה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2023
2. ↑  אתר למנויים בלבד גדעון טיקוצקי, דליה רביקוביץ, עשור למותה, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2015
3. ↑  יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת, באתר יוסי מיוסיק
**קרו דרגון רזיליאנס** היא קפסולת חלל מדגם דרגון 2, המיועדת להעברת אנשים לתחנת החלל הבין-לאומית. החללית נבנתה בעקבות זכיית SpaceX במכרז של נאס"א לתוכנית מאוישת מסחרית. הטיסה הראשונה בוצעה בשנת 2020.

החללית מתוכננת ל-7 אנשי צוות, אך בטיסות רגילות משובץ צוות של 4 אנשים. כל השיגורים מבוצעים מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי בעזרת משגר פאלקון 9 Block 5 שמותאם לשימוש חוזר. חזרת החללית מבוצעת למפרץ מקסיקו.

החללית מצוידת במערכת עגינה מסוג NDS (NASA Docking System), המאפשרת לה לעגון באופן עצמאי ואוטומטי בתחנת החלל הבין-לאומית.

היסטוריה
--------

החללית, שמספרה הסידורי C207, הייתה מיועדת במקור לטיסה המאוישת השלישית של חלליות דרגון. כתוצאה מתקלה, נהרסה חללית C204 באפריל 2019 במהלך בדיקות במפעל. בעקבות כך בוצעו שינויים בתוכנית של SpaceX, והוחלט שחללית C207 תהיה החללית בה ישתמשו לטיסה המאוישת השניה: משימת SpaceX Crew-1. בתחילת אוגוסט 2020 עברה החללית למתקני נמל החלל קייפ קנוורל לביצוע בדיקות אחרונות. ב-29 בספטמבר הודיע מפקד הטיסה המיועד, מייל הופקינס, שהחללית קיבלה את השם "רזיליאנס". השיגור בוצע ב-15 בנובמבר על ידי משגר פאלקון 9 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי. המשגר נחת באסדה צפה באוקיינוס האטלנטי. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית, וצוותה הצטרף למשלחת מס' 65. רזיליאנס חזרה לכדור הארץ ב-2 במאי 2021.

השיגור השני של רזיליאנס בוצע בספטמבר 2021 במסגרת משימה Inspiration4 - טיסת תיירי חלל בת 3 ימים. המשגר נחת באסדה צפה באוקיינוס האטלנטי. מכיוון שלא תוכננה עגינה בתחנת החלל, הוחלפה יחידת העגינה במגן שקוף.החללית חזרה לכדור הארץ ב-18 בספטמבר 2021.

הטיסה השלישית מתוכננת לשנת 2024. טיסת Polaris Dawn תהיה טיסת מחקר פרטית לחלל ל-5 ימים.

תיואר משימות
------------

| מספר טיסה | לוגו | משימה | תאריך שיגור | תעריך נחיתה | צוות | משך טיסה, ימים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | SpaceX Crew-1 | B 1061.1 | 16 בנובמבר 2020 | 2 במאי 2021 | ארצות הבריתארצות הברית מייקל הופקינסארצות הבריתארצות הברית ויקטור גלוביפןיפן סואיצ'י נוגוצ'יארצות הבריתארצות הברית שאנון ווקר | 167 | טיסה מאוישת מבצעית ראשונה של חללית דרגון 2. חיבור לתחנת החלל הבין-לאומית, הצטרפות למשלחת מס' 65 |
| 2 | Inspiration4 | B1062.3 | 16 בספטמבר 2021 | 18 בספטמברר 2021 | ארצות הבריתארצות הברית ג'ארד אייזקמן ארצות הבריתארצות הברית סיאן פרוקטורארצות הבריתארצות הברית היילי ארסנוארצות הבריתארצות הברית כריסטופר סימבורסקי | 2 | טיסת תיירות חלל |
| 3 | Polaris Dawn |  | אפריל 2024 | 2024 | ארצות הבריתארצות הברית ג'ארד אייזקמן ארצות הבריתארצות הברית סקוט פוטיארצות הבריתארצות הברית שרה גיליס ארצות הבריתארצות הברית אנה מנון | 5 | טיסת מחקר |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרו דרגון רזיליאנס** בוויקישיתוף
* תיאור החללית באתר היצרן

הערות שוליים
------------

1. ↑  שינויים בחללית קרו דרגון רזיליאנס לקראת טיסה שנייה
פירוש נוסף ערך זה עוסק במטהו של משה המוזכר בספר שמות. אם התכוונתם לספר הלכה ידוע, ראו מטה משה (ספר).
משה מכה בסלע עם המטה. ציור משנות השלושים של המאה ה-17 של הצייר ההולנדי פיטר דה גרבר.
בחומש שמות מסופר על **מטה משה**, מקלו של משה, שבו עשה חלק מעשר המכות ובו הכה את הסלעים להוציא מהם מים. על מטה זה מופיעות אגדות רבות במדרשי חז"ל. המטה מוזכר לעיתים גם כ**מטה האלוהים**.

הופעות במקרא
------------

בעת ההתגלות הראשונה למשה, נהפך המטה לנחש לאחר שהשליכו ארצה בציווי ה', ולאחר שאחז בזנבו והרימו הפך שוב למקל. את הנס הזה הוא ביצע שוב אצל פרעה באמצעות מטה אהרן והפעם הפך לתנין (המילה תנין בלשון התנ"ך מתארת כל סוג זוחל, אך גם כן הכוונה לנחש). חרטומי פרעה עשו זאת גם הם במטותם, ומקלו של אהרן בלע את מטותם.

לאורך עשר המכות השתמש משה במטה כמה פעמים, לפי ציוויו של ה':

* במכת דם משה מאיים על פרעה שיכה על מי היאור "במטה אשר בידי", וכן מופרש בהמשך ספר שמות (ראה להלן) שמשה הכה במטהו את היאור. אמנם בתיאור ההכאה עצמו מוזכר גם אהרן ולפי רוב הפרשנים המסורתיים הוא מי שהכה בפועל.
* במכת ברד הטה משה את המטה לעבר השמים.
* במכת ארבה נטה את ידיו על ארץ מצרים,
* במכת חשך נטה את המטה לעבר השמים.

לעומת זאת, במכות צפרדע וכינים, השתמש אהרן במטהו שלו.

בסיפור הכאת הצור, המופיע בחומש שמות (י"ז 1-7), מצווה ה' את משה לקחת "את מטך אשר הכית בו את היאור" ולהכות את הצור. משה עושה כמצווה ומוציא מים לעם. לעומת זאת בסיפור הדומה בבמדבר (כ' 1-13) ה' מצווה את משה ואהרון "קח את המטה... ודברתם אל הסלע לעיניהם", משה מדבר ברוגז אל העם ומכה בסלע - שמוציא מים. בסיכום סיפור זה נאמר כי משה ואהרון לא יכניסו את העם לארץ ישראל "יען לא האמנתם בי להקדישני לעיני בני ישראל". עונש זה, אם אמנם מדובר בעונש, היווה מוקד לדיונים אצל כל הפרשנים, והוצעו עשרות תשובות לשאלה מה היה חטאו של משה.

בחז"ל
-----

במסכת אבות מופיע שנברא בין השמשות. בתרגום המיוחס ליונתן ובפרקי דרבי אליעזר מופיעה אגדה על מקור המטה, המזכירה את האגדה הבריטית על אקסקליבר:

> 
> רבי לוי אומר, אותו המטה שנברא בין השמשות נמסר לאדם הראשון מגן עדן, ואדם מסרו לחנוך, וחנוך מסרו לנח, ונח לשם, ושם מסרו לאברהם, ואברהם ליצחק, ויצחק ליעקב, ויעקב הוריד אותו למצרים, ומסרו ליוסף בנו. כשמת יוסף ושללו ביתו, נתנה בפלטרין של פרעה, והיה יתרו אחד מחרטומי מצרים, וראה את המטה ואת האותות אשר עליו, וחמד אותו בלבו, ולקחו והביאו ונטעו בתוך הגן של ביתו, ולא היה אדם יכול לקרב אליו עוד.
> 
> 
> כשבא משה לתוך ביתו, נכנס לגן ביתו של יתרו, וראה את המטה, וקרא את האותות אשר עליו, ושלף ידו, ולקחו; וראה יתרו למשה, ואמר: "זה עתיד לגאול את ישראל ממצרים", לפיכך נתן לו את צפורה בתו לאשה, שנאמר "וַיּוֹאֶל מֹשֶׁה לָשֶׁבֶת אֶת הָאִישׁ" (שמות, ב', כ"א).
> 
> 
> 
> — פרקי דרבי אליעזר, פרק מ'
> 

במדרשים שונים מוזכר שהמטה היה עשוי מאבן ספיר.

דעות שונות
----------

יש דעה במדרש שמטה זה הוא מטה אהרן.

בספר שיבולי הלקט מביא מאחיו רבי בנימין, שפירש את דברי ההגדה של פסח, "ובזרוע נטויה - זו החרב", שזהו השם המפורש שמכונה "מטה משה". כלומר שמטה משה היה החפצה בלבד.

ראו גם
------

* הסנה הבוער

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שמות, פרק ד', פסוק כ'
2. ↑  הפרשנים המסורתיים (למעט בכור שור) סבורים שאלו שני אירועים שונים, ואילו רוב חוקרי המקרא המודרניים רואים בהם תיאורים שונים של אותו אירוע.
3. ↑  פרק ה', משנה ו'
4. ↑  על ספר שמות, פרק ב', פסוק כ"א
5. ↑  שמות רבה, פרשה כ"ו, פסקה ג'
6. ↑  שבלי הלקט רי״ח, באתר www.sefaria.org
**שון דזמונד קלייבר** (בהולנדית: **Sean Desmond Klaiber**; נולד ב-31 ביולי 1994) הוא כדורגלן הולנדי-סורינאמי המשחק בעמדת המגן הימני בברונדבי.

קריירת מועדונים
---------------

קלייבר, התחיל לשחק כדורגל במספר מועדוני כדורגל מקומיים ובהם גם זו של אייאקס. בשנת 2007 הצטרף לאקדמיה של אוטרכט. ב-29 באוקטובר 2013, קלייבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד קוזאקן בויס במסגרת הגביע ההולנדי. ב-23 בפברואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ההולנדית בניצחון 0-1 נגד חרונינגן.

בינואר 2015 הושאל לדורדרכט עד לסיום העונה. ב-27 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד גו אהד איגלס. בסיום העונה, חזר לאוטרכט. ב-20 ביולי 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 1-3 נגד ולטה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.

ב-1 באוקטובר 2020 קלייבר חתם לשלוש שנים באייאקס עם אופציה לעונה נוספת, בה התאחד עם אריק טן האך שאימן אותו בעבר באוטרכט. הוא חתם בה כמחליפו של סרג'יניו דסט שעזב לברצלונה. ב-18 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-5 נגד הירנפיין.

ב-29 באוגוסט 2022 חתם באוטרכט.

ב-1 בספטמבר 2023 חתם בברונדבי מליגת העל הדנית.

קריירה בינלאומית
----------------

קלייבר נולד בהולנד להורים לממוצא סורינאמי ולכן היה זכאי לייצג את שני הלאומים בזירה הבינלאומית. בצעירותו, קלייבר שיחק בנבחרת הצעירה של הולנד.

ב-13 ביוני 2021 קלייבר החליט לייצג את סורינאם וכעבור שבועיים זומן לסגל הנבחרת הלאומית לקראת גביע הזהב 2021. ב-12 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 לג'מייקה.

תארים
-----

אייאקס
* ליגת העל ההולנדית: 2020/2021, 2021/2022
* הגביע ההולנדי: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שון קלייבר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת סורינאם – גביע הזהב 2021** |
| --- |
| 1 האהן • 
2 דנקרלוי • 
3 קלייבר • 
4 מאלון • 
5 האפס • 
6 קולוויק • 
7 יוזפזון • 
8 אלברג • 
9 האסלביינק • 
10 ורווי • 
11 בקר • 
12 ניבטה •
13 קוהינור • 
14 אדוארד •
15 דונק •
16 דונלד •
17 אפאי •
18 לירדם •
19 אמופרי •
20 פלייטר •
21 ביססוואר •
22 קומבליוס •
23 קורט •
מאמן: חורה | סורינאםסורינאם |
**ללא כפפות** (באנגלית: **Southpaw**) הוא סרט דרמת-ספורט אמריקאי משנת 2015 בבימויו של אנטואן פוקואה על פי תסריט מאת קורט סאטר. בסרט מככבים ג'ייק ג'ילנהול, רייצ'ל מקאדמס ופורסט ויטאקר. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשאנגחאי ביוני 2015 ויצא להקרנות מסחריות בארצות הברית ב-24 ביולי 2015.

פסקול הסרט הולחן על ידי המלחין ג'יימס הורנר והיה זה הפסקול האחרון שהפיק טרם מותו ביוני 2015. הסרט הוקדש לזכרו.

עלילה
-----

בילי הופ הוא מתאגרף החי בניו יורק עם אשתו מורין ובתם לילה. בקרב על אליפות העולם במשקל קל כבד בילי זוכה באליפות אך נפצע קשה בעינו. מורין מנסה לשכנעו לפרוש מאיגרוף, כל עוד הוא בפסגה. בעת אירוע התרמה ליתומים, בילי סופג הקנטות מצד מתאגרף קולומביאני בשם מיגל "מג'יק" אסקובר, בעת שבילי ואשתו פונים לעזוב את האירוע. מיגל מטיח בו אמירות פוגעניות, בין השאר על מורין ועל התואר בו זכה. בקטטה שפורצת בין השניים יורים המאבטחים המקיפים אותם באוויר, וכדור תועה שירה הקטור, אחיו של מיגל, פוגע במורין וגורם למותה.

בילי מתמכר לטיפה המרה ולסמים ויוצא לחפש את הקטור. הוא מוצא את מריה, אשתו המכורה לסמים של הקטור ועוזב את המקום כשהוא מבין שהקטור אב לילדים. לאחר שהוא תוקף שופט בעת הפסד בקרב, בילי מושעה מאיגרוף למשך שנה, ונותר ללא הכנסות. מסומם הוא נוהג ומתנגש בעץ שבמתחם ביתו. האירוע גורם לו לאבד את המשמורת על בתו המושמת תחת השגחתה של קצינת שירותי הגנת הילד, אנג'לה ריברה. לילה כועסת עליו ומאשימה אותו במצבם.

בילי משיג עבודה במכון האימונים של המתאגרף לשעבר, טיטוס "טיק" ווילס ומשכנע אותו להפוך למאמנו. מנהלו לשעבר של ביל, ג'ורדן מיינס, שכעת מנהל את מיגל אסקובר, מארגן קרב בין השניים כדי להחזיר את בילי למרכז הבמה. טיק מסרב לאמן את בילי מתוך הבנה כי בילי נלחם כדי לנקום במיגל על מותה של מורין, אך משתכנע לאחר שאחד מהילדים המתאמנים במכון, הופי, נהרג בידי אביו האלים בניסיון להגן על אמו.

לילה סולחת לבילי ומשכנעת אותו להביא אותה לצפות בקרב. בתחילת הקרב, מיגל גובר על בילי אך בעצת טיק בילי ממתין לסיבובים האחרונים כדי להגיב. לאורך הקרב הוא משתמש בטכניקות הגנה והתחמקות אך נמנע מלהכות בחזרה. בדקות האחרונות בקרב, בילי מכה בחוזקה את מיגל ומפילו לקרקע. מיגל מצליח לקום לפני שהספירה מסתיימת. בילי מוכרז כמנצח לאחר הצבעת השופטים ומתאחד עם לילה בחדר ההלבשה, כשהיא מוחלת לו על שגיאות העבר שלו ומבקשת ממנו לחזור הביתה.

צוות השחקנים הראשי
------------------

* ג'ייק ג'ילנהול - בילי הופ
* רייצ'ל מקאדמס - מורין
* פורסט ויטאקר - טיק ווילס
* אונה לורנס - לילה הופ
* 50 סנט - ג'ורדן מיינס
* מיגל גומז - מיגל "מג'יק" אסקובר
* נעמי האריס - אנג'לה ריברה
* בו נאפ - ג'ון ג'ון

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ללא כפפות (באנגלית)
* ללא כפפות, ברשת החברתית פייסבוק
* ללא כפפות, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ללא כפפות, ברשת החברתית אינסטגרם
* "ללא כפפות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ללא כפפות", באתר נטפליקס
* "ללא כפפות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ללא כפפות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ללא כפפות", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "ללא כפפות", באתר Metacritic (באנגלית)
* "ללא כפפות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

### ביקורות

* ביקורת סרט: ללא כפפות
* ארז דבורה, "ללא כפפות": מפגן כוח של ג'ייק ג'ילנהול, באתר ynet, 24 ביולי 2015
* אבנר שביט‏, השה הזועם: ג'ייק ג'ילנהול מוכיח ב"ללא כפפות" שהוא יכול לגלם גם חיית אדם, באתר וואלה!‏, 27 ביולי 2015
**אלישע גלזר** (22 באוקטובר 1912 - 22 ביולי 2004) היה סופר ישראלי, ספורטאי המכביה הראשונה ומראשוני רחובות.

תולדות חייו
-----------

נולד ברחובות כבן הזקונים למשפחה בת תשעה ילדים. בגיל שלוש למד בחדר ואחרי כן למד בבית הספר העממי (סמילנסקי) עד שנת 1927.
עקב המצב הכלכלי הקשה ששרר בבית נאלץ לצאת לעבודה בגיל 15. גלזר עבד אצל גיסו, אשר אבסיאן, שגם הדריך ולימד אותו את עבודת המכונאות - השניים עבדו בהתקנת משאבות מים בבארות. בעבודה זו נפצע גלזר - אצבע בידו השמאלית נכרתה לאחר שנפל עליה צינור מגובה 40 מטר אל תוך הבאר בה עבד.

אלישע היה ספורטאי מנעוריו, בתחומי אתלטיקה מגוונים: הדיפת כדור ברזל, זריקת דיסקוס, קפיצה במוט וריצות למרחקים קצרים (עד 400 מטר). אלישע השתתף במכביה הראשונה, בה ייצג את "מכבי רחובות".

מצעירותו אהב גלזר לכתוב סיפורים והוציא לאור ספרי ילדים ומבוגרים, ביניהם הסדרה "הרפתקאות רפי בצוללת" ו-"קפטן דייוויס הבוקניר היהודי".

בשנת 1935 ביום הולדתו נשא לאשה את יהודית - ספורטאית חלוצה שעלתה לארץ ב-1934 מפולין במסגרת עליית גורדוניה. נולדו להם בן ובת, עדה וארנון.
בתקופת שלטון הבריטים עבד במכונאות במחנות הצבא ואחר בתור מכבשן בכבישים. לאחר מכן עבד עד ליציאתו לגמלאות בתור עובד צה"ל כמומחה בהתקנת גנרטורים בבונקרים.
אלישע המשיך לכתוב ספרים - בין השאר באמצעות מחשב, בו למד להשתמש כשהיה מעל לגיל 85. אלישע כתב עד יום חייו האחרון.

יצירותיו
--------

ספריו של אלישע גלזר - בעיקר ספרי המבוגרים ובמידה מסוימת גם ספרי הילדים - מתאפיינים בהתרחשות במקום ובזמן המובאים בפירוט רב בספרים - בעיקר לאורך המאה ה-20 וכן בימי בית ראשון ושני (זמנים בהיסטוריית העם היהודי בהם התעניין).

מספריו
------

### ספרי ילדים

* **הרפתקאות רפי בצוללת** (הרפתקאות)
* **הרפתקאות רפי בצוללת מנוע** (הרפתקאות)
* **הרפתקאות רפי באוקיינוס האטלנטי** (הרפתקאות)
* **הרפתקאות רפי באוקיינוס השקט** (הרפתקאות)
* **קפטן דייוויס הבוקניר היהודי** (רומן היסטורי)
* **מסע הפלאים בין הכוכבים** (מדע בדיוני)
* **דודו ודיקלה בשבי המיצרי** (הרפתקאות)
* **מריוס ובר-כוכבא** (רומן היסטורי)

### ספרי מבוגרים

* **ימי אטלנטיס האחרונים** (בדיוני)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלישע גלזר** בוויקישיתוף
* דף על אלישע גלזר באתר משפחות ותיקי רחובות
* היכל התהילה של המדע הבדיוני הישראלי (אורכב 28.09.2007 בארכיון Wayback Machine)
* יהודים בחלל: מקורותיה של הספרות הספקולטיבית העברית המקורית באתר בלי פאניקה
* פיראטים של מאלטה הקטנה / אורי קציר
* סקירה של אלי אשד על ספרות היסטורית בנושא פיראטים
* רשימת הפרסומים של אלישע גלזר, בקטלוג הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506224805171
* ISNI: 0000 0000 4310 0109
* LCCN: no95042121
* VIAF: 21729229
* WorldCat: lccn-no95042121

 |
**ג'ון פאלמר אשר** (באנגלית: **John Palmer Usher**;‏ 9 בינואר 1816 – 13 באפריל 1889) היה איש ממשל אמריקאי שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בקבינט של הנשיא אברהם לינקולן במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית.

ראשית חייו
----------

ג'ון אשר נולד בעיירה ברוקפילד שבמדינת ניו יורק. ב-1839 הוא עבר מערבה לטר הוט במערב אינדיאנה, שם הוא היה לשותפו של ויליאם ד. גריזוולד במשרד עורכי דין. כעורך דין מצליח הוא נדד ברחבי אינדיאנה ואילינוי במהלך שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-19 והתוודע לאברהם לינקולן בספרינגפילד, אילינוי. הוא גם לקח תחת חסותו את ג'וזף גרני קאנון הצעיר.

קריירה
------

במרץ 1862, בעת שכיהן כתובע הכללי הנבחר של אינדיאנה, ביקש ממנו לינקולן לשמש כסגנו של מזכיר הפנים של ארצות הברית, קיילב סמית'. סמית' גילה עניין מועט בתפקידו, ועם התדרדרות מצב בריאותו, הוא האציל את רוב סמכויותיו לאשר. כאשר התפטר סמית' בדצמבר אותה שנה, היה אשר למזכיר הפנים החל מ-1 בינואר 1863.

אשר כיהן כמזכיר הפנים עד 1865. הוא נודע כמזכיר חביב, אדיב ולא בולט במיוחד. בנובמבר 1863 הוא התלווה ללינקולן לגטיסברג, פנסילבניה, לטקס הקדשת בית הקברות הלאומי, וישב על בימת הכבוד עם שאר הנכבדים כאשר נשא לינקולן את נאום גטיסברג המפורסם. כאשר התפטר ויליאם פיט פסנדן מתפקידו כמזכיר האוצר במרץ 1865, מינה לינקולן את יו מוקלוק מאינדיאנה במקומו. לינקולן לא היה מעוניין שיכהנו שני אנשים מאינדיאנה בקבינט. ב-8 במרץ הגיש אשר את התפטרותו שנכנסה לתוקף ב-15 במאי, חודש לאחר רצח לינקולן. במקומו של אשר מונה כמזכיר הפנים ידידו הקרוב של לינקולן, גיימס הרלן. מינויו של הרלן אושר על ידי הסנאט והוא כבר כיהן תחת הנשיא הבא, אנדרו ג'ונסון.

לאחר התפטרותו שימש אשר כפרקליט הראשי של החטיבה המזרחית של חברת יוניון פסיפיק והיה פעיל בקידום סלילת המסילה ממערב לקנזס סיטי.

אשר בנה בית בעיר לורנס שבקנזס, שבנייתו הושלמה ב-1873. הוא כיהן תקופת כהונה אחת כראש עיריית לורנס. ביתו רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. מאז 1912 משמש הבית כמשכנה של אחוות בטא-טתא-פאי של אוניברסיטת קנזס.

ג'ון אשר נפטר ב-13 באפריל 1889 בפילדלפיה כתוצאה ממחלת הסרטן. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבלורנס.

בסרט לינקולן מגולמת דמותו של אשר על ידי דקין מתיוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון אשר** בוויקישיתוף
* ג'ון אשר באתר מחלקת הפנים של ארצות הברית (באנגלית)
* ג'ון אשר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  John Palmer Usher House - National Register Applicatio

| מזכירי הפנים של ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| יואינג • מק'קנן • סטיוארט • מקללנד • תומפסון • קיילב סמית' • אשר • הרלן • בראונינג • קוקס • דלאנו • צ'נדלר • שורץ • קירקווד • טלר • למאר • וילאס • נובל • מ. הוק סמית' • פרנסיס • בליס • היצ'קוק • גרפילד • בלינג'ר • פישר • ליין • פיין • פול • וורק • וסט • וילבור • איקס • קרוג • צ'פמן • מקיי • סיטון • יודול • היקל • מורטון • האת'אווי • קלפ • אנדרוס • ואט • קלארק • הודל • לוחאן • בביט • נורטון • קמפת'ורן • סלזאר • ג'וול • זינקי • ברנהרדט • האלנד | החותם של מחלקת הפנים של ארצות הברית |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n90666567
* NARA: 10570949
* SNAC: w6kh0vn4
* VIAF: 55774243
* WorldCat: lccn-n90666567

 |
קופ סיטי בכיכר בלוופלאץ, ציריך.
**קופ** **קואופרטיב** (בגרמנית: **Coop Genossenschaft**) היא אחת מחברות הקמעונאות והסיטונאות הגדולות בשווייץ. היא בנויה בצורת חברה שיתופית המונה כ-2.5 מיליון חברים. 

נכון לשנת 2015, קופ מפעילה 2,213 חנויות ומעסיקה יותר מ-54,000 עובדים בשווייץ. על פי נתוני ביו סוויס, התאחדות ההפקה האורגנית בשווייץ, קופ אחראי למחצית מכל המזון האורגני שנמכר בשווייץ. ביוני 2011 העניקה סוכנות הדירוג הגרמנית העצמאית oekom research AG לקופ את התואר "הקמעונאי הכי בר-קיימא בעולם". לקופ שלושה מותגים עיקריים: Coop Oecoplan (מוצרי חיי יום-יום שונים), Coop Naturaline (מוצרי טקסטיל) ו-Coop Naturaplan (אוכל). החברה מוכרת גם מוצרים הנושאים את התווית Max Havelaar. קופ אף מפרסמת מגזין שבועי בשם *Coopzeitung* (בגרמנית), *Coopération* (בצרפתית) ו-*Cooperazione* (באיטלקית). 

קופ מחזיקה גם בקו מוצרים בעלות נמוכה, "Prix garantie". החברה היא הבעלים של חברת השוקולד השווייצרית חלבה. 

לרשת יש נוכחות מקוונת הנקראת coop@home. אתר האינטרנט מציע הרבה מאותו מבחר הנמצא בחנויות קופ ומאפשר הזמנת מצרכים, יין, פרחים, ספרים ומוצרים אחרים ללקוחות בשווייץ ובליכטנשטיין. כיום היא משווקת את שירותיה בגרמנית, צרפתית, אנגלית ואיטלקית.

סיקור
-----

קבוצת קופ ממוקמת בשווייץ ופועלת בתחום הקמעונאות, הסיטונאות והייצור. קופ מפעילה פורמטים של חנויות בענפי המזון, מוצרים שאינם מזון ושירותים. יחד עם Transgourmet Holding AG, קופ הוא העסק השני בגודלו באירופה בעסקאות במזומן, סחורות ואספקה סיטונאית. בסך הכל, לקבוצת קופ יש כ-2,000 חנויות קמעונאות בשווייץ ו-124 שווקים בשווייץ ובמדינות אחרות באירופה. לקבוצת קופ יש כוח עבודה של כ-80,000 איש, כאשר 54,000 מהם עובדים בשווייץ.

היסטוריה
--------

בשנת 1864 הקים תעשיין הטקסטיל ז'אן ג'ני-רפל את הקואופרטיב הצרכני הראשון של שווייץ, בשוונדן שבקנטון גלרוס. במהלך השנים הבאות הופיעו במדינה חברות שיתופיות רבות אחרות. בשנת 1890 חברו רבים מהם על מנת להקים את איגוד הצרכנים השווייצרים (Verband Schweizerischer Konsumvereine). בשנת 1969, שמו שונה לשם הנוכחי, קואופרטיב קופ (Coop Genossenschaft). 

בשנת 1927 הקימו איגוד הצרכנים השווייצרים והפדרציה השווייצרית לאיגודים מקצועיים את הבנק המרכזי השיתופי (Genossenschaftliche Zentralbank). הוא הפכה לחברת מניות בשנת 1970, ובשנת 1995 שמה שונה ל**בנק קופ** (Banque Coop, Banca Coop). בשנת 1999 הפך בזלר קנטונלבנק לבעל המניות המהותי. ב-19 במאי 2017, התחייב המוסד לבצע מיתוג מקיף מחדש והפך **לבנק קלר** (Banque Cler, Banca Cler).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופ** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קופ (באנגלית)
* קופ, ברשת החברתית פייסבוק

* קופ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קופ, ברשת החברתית אינסטגרם

* קופ, ברשת החברתית LinkedIn

* קופ, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  World’s most sustainable retailer Coop. Retrieved 8 August 2014.
2. ↑  coop@home's official web site (אורכב 11.02.2011 בארכיון Wayback Machine)
3. ↑  "History of the Coop Group". *www.coop.ch*. אורכב מ-המקור ב-2019-06-23. נבדק ב-2019-08-12.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 507044-2
* HDS: 041888
* ISNI: 0000 0001 0941 3926
* SUDOC: 260767018
* VIAF: 130249711
* WorldCat: lccn-n85128900

 |
**ג'ון וורוויק סמית'** (באנגלית: **John Warwick Smith**‏;26 ביולי 1749 – 22 במרץ 1831) היה צייר ומאייר בריטי של נוף בצבעי מים.

ביוגרפיה ועבודה
---------------

סמית' נולד באירטינגטון, ליד קרלייל, קמברלנד, בנו של גנן למשפחת גילפין, והתחנך בסנט ביז. הקשר המשפחתי איפשר לו ללמוד אמנות אצל צייר בעלי החיים סווריי גילפין.

בהיותו מפורסם כשרטט טופוגרפי מיומן, הוא הועסק בתצוגות נבחרות של סמואל מידמן בבריטניה, והשיג את חסותו של ג'ורג' גרנוויל, הרוזן השני של וורוויק, שאיפשר לו לנסוע לאיטליה בין השנים 1776–1781. בזמן שהיה שם נפגש עם אמנים בריטים אחרים כמו פרנסיס טאון, תומאס הרן, ויליאם פארס. הוא התפרסם בשם "וורוויק". בעבודותיו שלאחר מכן, שהיו בעיקר מראות באיטליה, הוא זנח בהדרגה את הגוון הפשוט שאליו הוגבלה בעבר עבודת צבעי מים, לצורך צביעה יעילה יותר, שחידושה ויופייה זכו להערכה רבה.

הוא שב לאנגליה בשנת 1781 בחברת פרנסיס טאון, ונסע דרך האגמים האיטלקיים ושווייץ. התיישב בוורוויק, וערך ביקורים תכופים בויילס. הוא גם סייר במחוז האגמים בסוף 1780 ובתחילת 1790.

בשנת 1783 התחתן עם אליזבת ג'רארד בכנסיית סנט מרי, וורוויק. הוא ביקר שוב באיטליה בשנים 1785–1786, הפעם בחברת לורד וורוויק. לורד וורוויק רכש אוסף גדול מעבודותיו, שבסופו של דבר התפזר במכירה פומבית בשנת 1936.

באחד מסיוריו בוויילס, זמן מה לאחר 1788, ליווה את סמית אחיו של לורד וורוויק, רוברט פולק גרוויל, והאמן יוליוס סיזר איבטסון. הם בילו זמן ניכר בהאפוד, ליד אברסטוויט, ביתו של הביבליופיל תומאס ג'ונס (אנ') האפוד נהרסה בשריפה בשנת 1807, ושלוש שנים מאוחר יותר פרסם סר ג'יי סמית' את הספר "סיור בהאפוד", שאוייר בחמישה עשר ציורים בצבעי מים על פי ציוריו של וורוויק סמית', שאולי צוירו במהלך הביקור אצל איבטסון.

ספרים אחרים המאויירים בחריטות בעקבות עבודות של סמית' כוללים "תמונות נבחרות מאיטליה" (1792–1796); "נופים באגמי קמברלנד", עם עשרים ציורי מים מאת ג'יימס מריגוט (1791–1795); "סיור בריטניה דפיקטה" (אטלס דרכים מאוייר) של ויליאם בירן, ו"סיור בוויילס" מאת ויליאם סותבי (1794).

סמית' עבר ללונדון בשנת 1807. באותה שנה החל להציג עם אגודת צבעי המים, אליה הצטרף שנתיים לפני כן. הוא נשאר תורם מרכזי בתערוכות שלה עד 1823, אז התפטר מחברותו. הוא נבחר לנשיא האגודה בשנים 1814, 1817, 1818, מזכיר בשנת 1816, וגזבר בשנים 1819, 1821 ו-1822.

סמית' נפטר במידלסקס פלייס, לונדון, ב־22 במרץ 1831.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון וורוויק סמית'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Freeman Marius O'Donoghue, Smith John (1749-1831), **Dictionary of National Biography, 1885-1900** Volume 53
2. ↑  Basil S. Long, **John (Warwick) Smith (1749-1831)**, London, Walker's Galleries, 1920
3. ↑  *Glorious Nature:British Landscape painting 1750–1850*. London: Zwemmer. 1993. pp. 148–51.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1763808
* GND: 13335380X
* ISNI: 0000 0000 6633 1823
* LCCN: nr91033082
* RKD: 73458
* SNAC: w6jq1bxn
* SUDOC: 253344905
* TePapa: 2116
* Trove: 1257227
* ULAN: 500009954
* VcBA: 495/39708
* VIAF: 313041903
* WorldCat: lccn-nr91033082

 |
**עמרי קרונלנד** (נולד ב-14 בנובמבר 1991) הוא עיתונאי ואיש טלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

קרונלנד נולד בישראל לאם מורה ואב כלכלן. הוא גדל ברמת גן ולמד בתיכון בליך. החל את דרכו העיתונאית בנעוריו כאשר הגיש את מהדורת החדשות "שקוף" בטלוויזיה החינוכית לצדו של גיל קופטש.

קרונלנד שירת בחטיבת דובר צה"ל בשנים 2010–2014 ומילא מספר תפקידים כחייל וקצין, בהם סגן ראש מדור עיתונות משודרת וראש מדור הכשרות תקשורתיות, תפקיד שבמסגרתו היה אמון על בניית ההכשרות התקשורתיות למפקדי צה"ל הבכירים.

לאחר סיום שירותו הצבאי שימש כדובר בהתנדבות של מיזם "עולמים" - מיזם הנצחה וירטואלי בעבור משפחות חללים שידם אינה משגת.

בשנת 2014 הצטרף קרונלנד לחברת החדשות של ערוץ 2 כתחקירן בתוכנית אולפן שישי.

בין כתבותיו הבולטות נמנות כתבתו על אודות כוח צביקה במלחמת יום הכיפורים אשר ספגה ביקורת כאשר טענה כי ״הפריכה את המיתוס אודות כוח צביקה״, אך הוגדרה כ״עבודה רשלנית״ על ידי מפרסם הסיפור המקורי והופרכה על ידי היסטוריונים צבאיים, לאחר שהתמקדה בטענה כי הכוח השמיד 60 טנקים (דבר שהכוח עצמו לא טען מעולם); ריאיון עם עמוס לוינברג, "הקב"ר המזמר"; ריאיון עם מרגל האטום מרדכי ואנונו; וחשיפת האפליה נגד הומוסקסואלים בקבורה על ידי חברה קדישא. ריאיון של קרונלנד עם נעמה בוכריס בעת שהאשמות בעבירות מין היו תלויות כנגד בן זוגה אופק בוכריס, הפך מושא לביקורת ציבורית בגלל אופיו האוהד ואי השמעת קולן של המתלוננות.

במאי 2017 שודרה כתבתו של קרונלנד על מסיבות רווקים של ישראלים בעיר בוקרשט, בירת רומניה. הכתבה ספגה ביקורות נוקבות על כך שהציגה ניצול מיני של נשים במבט לא ביקורתי. בנוסף התגלה כי קרונלנד ביים את האירועים המוצגים בכתבה. בעקבות חשיפת המקרה, הושעה קרונלנד מתפקידו לשלושה חודשים.

באוקטובר 2017 יצא לאור בהוצאת גוונים ספרו הראשון של קרונלנד, "המקום שבו השמש מתחיל".

קרונלנד למד בתוכנית המצטיינים של בית הספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה.

כיום מתגורר בתל-אביב יחד עם בן זוגו נדב.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמרי קרונלנד, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמרי קרונלנד, באתר רשת
2. ↑  עמרי קרונלנד, ‏"כוח צביקה": גבורה או בדיה?, באתר ‏מאקו‏, 28 באוקטובר 2016
3. ↑  יגאל מוסקו עומרי קרונלנד, ‏האיש שידע הכל - וחשף סודות מדינה, באתר ‏מאקו‏, 2 בספטמבר 2016
4. ↑  דני קושמרו, ‏מרדכי ואנונו: "העולם צריך היה לדעת על קיומה של חבית הנפץ", באתר ‏מאקו‏, 5 בספטמבר 2015
5. ↑  עמרי קרונלנד, ‏אפליה - גם אחרי המוות, באתר ‏מאקו‏, 13 בינואר 2017
6. ↑  אתר למנויים בלבד אריאנה מלמד, ערוץ 2 מדגים בראיון כמה שאלות אפשר לא לשאול, באתר הארץ, 26 בפברואר 2017.
7. ↑  עינת פישביין ושרון שפורר, מי הזמין את הלימוזינה ואת נערת הליווי שחיכו לגברים בבוקרשט?, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 15 במאי 2017
8. ↑  נועה פרייס‏, שלושה חודשי עונש הספיקו: עומרי קרונלנד חזר לאולפ"ש, באתר וואלה!‏, 13 באוגוסט 2017
9. ↑  מערכת ישראל היום, קיבוץ וגעגוע, באתר ישראל היום, 24 באוקטובר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007377771605171
* VIAF: 42152079096207110613
* WorldCat (עם VIAF): 42152079096207110613

 |
בהיסטוריה של המתמטיקה, **כלליות האלגברה** היא ביטוי שטבע אוגוסטן לואי קושי כדי לתאר שיטת הסקה בעייתית שנעשה בה שימוש נרחב במאה ה-18 בידי מתמטיקאים כמו לאונרד אוילר וז'וזף לגראנז'. עקרון כלליות האלגברה הניח, בצורה גסה, שהכללים והחוקים האלגבריים אשר מחזיקים עבור קבוצה מסוימת של ביטויים ניתנים להרחבה לקבוצה רחבה יותר של אובייקטים, אפילו אם תקפות הכללים אינה מובנת מאליו יותר (ולעיתים אף אינה נכונה). כתוצאה, המתמטיקאים של המאה ה-18 האמינו שהם יוכלו לגזור תוצאות רבות משמעות באמצעות יישום הכללים הרגילים של האלגברה והחשבון האינפיניסטימלי אשר תקפים לביטויים סופיים גם כאשר משתמשים בהם כדי לעשות מניפולציות בביטויים אינסופיים. בעבודות כמו ה-Cours d'Analyse, קושי דחה את השימוש בשיטות נוסח "כלליות האלגברה" וחיפש בסיס ריגורוזי יותר לאנליזה מתמטית.

דוגמה לשיטה הזו, היא הדרך בה אוילר הוכיח את השוויון הבא:

{\displaystyle {\frac {\pi -x}{2}}=\sin x+{\frac {1}{2}}\sin 2x+{\frac {1}{3}}\sin 3x+\cdots }
עבור {\displaystyle 0<x<\pi }.

אוילר השתמש בנוסחה:

{\displaystyle {\frac {1-r\cos x}{1-2r\cos x+r^{2}}}=1+r\cos x+r^{2}\cos 2x+r^{3}\cos 3x+\cdots }
והציב בה {\displaystyle r=1}. בשלב הזה אגף שמאל שווה לחצי, ולכן על ידי העברת אגפים מתקבל:

{\displaystyle 0={\frac {1}{2}}+\cos x+\cos 2x+\cos 3x+\cdots .}
כעת, על ידי אינטגרציה של הטור איבר-איבר, נקבל את השוויון המבוקש.

במונחים מודרניים, בהתאם לגישתו של קושי, ההוכחה שגויה. לאחר ההצבה r=1, הטור האינסופי שהתקבל באגף ימין אינו מתכנס ובפרט אין משמעות לאינטגרל שלו. למרות זאת, התוצאה המתקבלת נכונה, וניתן להוכיח אותה גם בצורה ריגורוזית.

דוגמה נוספת לאותה גישה היא ההוכחה של אוילר כי טור ההופכיים של המספרים הראשוניים מתבדר וכן פתרונו של אוילר לבעיית בזל.