recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סימטריית CPT** בפיזיקה תאורטית ופיזיקת חלקיקים היא סימטריה מדויקת (exact symmetry), כלומר, סימטריה שאינה מופרת לעולם, בשום תהליך פיזיקלי מוכר. היא מייצגת סימטריה של חוקי הטבע הבסיסיים להפעלה בו זמנית של שלוש פעולות בדידות (דיסקרטיות): היפוך מטען (C), היפוך מרחב (P) והיפוך זמן (T).

* סימטריית היפוך מטען – סימטריית C, או charge symmetry או charge-conjugation symmetry, היא סימטריה תחת שינוי מטען של חלקיק מסוים, מחיובי לשלילי או להפך. אחד המטענים המשתנים הוא המטען החשמלי, אך סימטריית C מתייחסת גם לשאר המספרים הקואנטיים החיבוריים (additive quantum numbers), כגון איזוספין חלש, איזוספין, קסם וכדומה. סימטריה זו אינה משפיעה על תכונות אחרות של החלקיק, כגון המסה, התנע או הספין. חלקיקים ואנטי-חלקיקים הם סימטריים זה לזה תחת סימטריית C: לפרוטון יש מספרים קואנטיים נגדיים לאלו של האנטיפרוטון (כגון מטען חשמלי של 1 לעומת מינוס 1), אך לשניהם יש את אותם מסה, תנע וספין.
* סימטריית שיקוף או סימטריית זוגיות – סימטריית P, או parity symmetry, היא סימטריה תחת היפוך הקואורדינטות של המרחב, בדומה לשיקוף במראה. מתמטית, היא מיוצגת על ידי הפעולה:


P

:

(

x

y

z

)

↦

(

−
x

−
y

−
z

)

{\displaystyle \mathbf {P} :{\begin{pmatrix}x\\y\\z\end{pmatrix}}\mapsto {\begin{pmatrix}-x\\-y\\-z\end{pmatrix}}}

{\displaystyle \mathbf {P} :{\begin{pmatrix}x\\y\\z\end{pmatrix}}\mapsto {\begin{pmatrix}-x\\-y\\-z\end{pmatrix}}}
* סימטריית היפוך זמן – סימטריית T, או time symmetry, מציינת את היפוך כיוון התקדמות הזמן. מתמטית, היא מיוצגת על ידי הפעולה:


T

:
t
↦
−
t

{\displaystyle \mathbf {T} :t\mapsto -t}

{\displaystyle \mathbf {T} :t\mapsto -t}
כאשר מופעלת יותר מסימטריה אחת בו זמנית, נהוג לסמן זאת עם צירוף האותיות של הסימטריות הרצויות. לדוגמה, היפוך המרחב יחד עם היפוך המטען הוא הפעלת סימטריית CP. אם חוקי הפיזיקה אינם משתנים תחת הפעלת סימטריה מסוימת, התאוריה סימטרית תחת אותה סימטריה. סימטריה הנשמרת מרבית הזמן, אך קיים תהליך פיזיקלי המסוגל לשבור אותה (כלומר, המערכת הפיזיקלית שהתקיימה לפני התהליך אינה סימטרית לזו הקיימת אחריו), היא סימטריה מקורבת (approximate symmetry). דוגמה לכך היא סימטריית CP, המספקת קירוב טוב מאוד של מרבית הפעולות בטבע. עם זאת, הכוח החלש מסוגל לגרום שבירת סימטריית CP.

משפט CPT
--------

לעומת הצירופים האחרים של C, P ו-T, הרי צירוף כל השלושה מייצג סימטריה מדויקת, היא סימטריית CPT. הווה אומר, בכל תהליך פיזיקלי מוכר, אם משנים את כל שלושת הגדלים (מספרים קוונטיים, זוגיות וזמן) לערכיהם הנגדיים, המערכת נותרת סימטרית. חשיבותה העיקרית של סימטריית CPT היא בתורת השדות הקואנטית. משפט CPT קובע כי כל תורת שדה קוונטית לוקלית, שהיא אינווריאנטית תחת טרנספורמצית לורנץ ובעלת המילטוניאן הרמיטי, חייבת להיות סימטרית תחת סימטריית CPT.

תאורטית, אילו כל החומר ביקום שלנו היה מוחלף על ידי אנטי-חומר (הפעלת סימטריית C), המיקומים של כל העצמים היו מותמרים לקואורדינטה הנגדית שלהם במרחב (הפעלת סימטריית P) והתנע של כל העצמים היה משתנה לכיוון הנגדי (הפעלת סימטריית T), אזי היקום ה"חדש" היה פועל בדיוק לפי אותם חוקי פיזיקה כמו היקום הנוכחי ולמעשה, לא היה ניתן להבחין בין שני היקומים.

ראו גם
------

* סימטריה
* שבירת סימטריית CP
* פיזיקת חלקיקים

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4173589-4

 |
**מטאילורוס** (שם מדעי: ***Metailurus***; מילולית: "חתול ביניים") הוא סוג של חתול מתת-משפחת השנחרבים אשר התקיים בין המיוקן לפליסטוקן באירואסיה, אמריקה הצפונית ובאפריקה.

סוג חתול זה הוגדר ב-1924 בידי החוקר האוסטרי אוטו זדנסקי (אנ') ממצאים ממחוז גאנסו, ברפובליקה העממית של סין והוא כלל מספר מינים בעלי קשר מעורפל. המין *Metailurus minor* גם שויך לסוג זה אך הופרד לסוג אחר - יושי שהיה בעל מבנה אתלטי יותר. כמו כן היה קרובו של הדינופליס הגדול יותר.

במראהו חתול זה נחשב ליותר פרימיטיבי ופחות "שנחרבי" ממינים אחרים מהקבוצה, בכך שהיה בעל ניבים יותר דקים עם פחות "להב" ויותר קצרים שלא בלטו החוצה מפיו, אך עדייו היו גדולים יחסית לבעלי ניבי חרב כמו בני משפחת הנימרווידיים או לנמר הערפילי שגם הוא בעל ניבים די ארוכים. חתול זה היה קטן יחסית במשקל של 40 עד 80 קילוגרם ובאורך של עד 2 מטרים, אך הוא היה בעל גפיים ארוכות יחסית שעזרו לו לנוע במהירות יותר.

הוא היה סוג פרימיטיבי יחסית של שנחרבי והיה קל משקל באופן יחסי. הטרף שלו כלל מיני איילים, חזירים או צבאים קדומים, ואולי הוא צד אותם בחבורות קטנות כמו אריות. הוא נכחד במשך הפליסטוקן לקראת סיום תקופת הקרח האחרונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטאילורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
הונדה S500
**הונדה S500** (באנגלית: **Honda S500**) היא מכונית ספורט בתצורת קבריולה, 2 דלתות, 2 מושבים, מסוג "מכונית קיי" אשר יוצרה על ידי חברת הונדה היפנית בין השנים 1963–1964. יוצרו 1,363 יחידות.

מחיר היחידה בשנת 1963 היה 1,275 דולר.

יורש ה-"הונדה S500" היה דגם ה-"הונדה S600".

מכוניות הקיי
------------

קבוצת מכוניות אלו מכונה ביפנית קייג'ידושה (שמשמעותו רכב קל) ובאנגלית נהוג לכנות את מכוניות הקבוצה קייקארס. מאפייני מכוניות אלו מוכתבים על ידי תקנות רישוי יפניות הנותנות הקלות באגרות רישוי, מיסוי, תנועה וחנייה ברחבי יפן. 

התקנות הוצגו לראשונה ב-1949 לאחר מלחמת העולם השנייה כדי לקדם ייצור מכוניות זולות וברבות השנים הפכו לרלוונטיות בניסיון לטפל בצפיפות הגדולה בערים. התקנות הראשונות הגבילו את אורך המכונית ל-2.8 מטר ומנוע 150 סמ"ק, אך במהרה עודכנה ההגבלה ל-360 סמ"ק. 

עם השנים הועלו הספים השונים והתקנות הנוכחיות מ-1998 מגבילות לנפח של 660 סמ"ק, אורך של 3.39 מטר והספק מרבי של 64 כ"ס. כיום, 

דוגמה למכוניות קיי : סוזוקי ספסיה, סוזוקי פאלט.

תמונות
------

* הונדה S500 הונדה S500
* הונדה S500 הונדה S500
* הונדה S500 הונדה S500
* הונדה  S500 הונדה S500
* מנוע הונדה S500 מנוע הונדה S500

ראו גם
------

* הונדה
* הונדה S600
* הונדה S800

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הונדה S500** בוויקישיתוף
**ג'ון היילי "זוט" סימס** (באנגלית: **John Haley "Zoot" Sims**;‏ 29 באוקטובר 1925 – 23 במרץ 1985) היה מוזיקאי ג'אז (סווינג), נגן סקסופון אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

סימס נולד למשפחת רקדנים במופעי וודוויל בקליפורניה, הצעיר בין שבעה אחים. כבר מגיל צעיר ניגן בקלרינט ותופים, אך בעקבות האזנה ללסטר יאנג החל לנגן בסקסופון. סימס, שכונה "זוט" כבר בשלב מוקדם של הקריירה שלו, ניגן בתזמורות ביג בנד רבות, בין השאר ניגן עם ארטי שו, סטן קנטון, באדי ריץ' ובני גודמן (עמו ניגן בשנים 1946 - 1947 ושב והופיע עם תזמורתו במסע הופעות בברית המועצות ב-1962).

ב-1947 היה לאחד מ"ארבעת האחים" (רביעיית הסקסופונים המובילה) ב"עדר", תזמורתו של וודי הרמן יחד עם סטן גץ, אל כהן וסרג' צ'אלוף. הייתה זו חטיבת הסקסופונים הנודעת והמשפיעה ביותר בהיסטוריית תזמורות הג`אז.

סימס נהג להופיע גם בהרכבים קטנים במקביל, בעיקר עם ג'רי מאליגן ואל כהן (עמו הקליט תחת הכינוי Al and Zoot), השניים הופיעו בעיקר במועדון הניו יורקי "The Half Note". במשך הקריירה עלה סימס לטונים הגבוהים של סקסופון הטנור ועבר לנגן גם באלט ובסופרן.

בשנות השבעים המוקדמות יצר צמד מצליח עם הכנר ג'ו ונוטי.

בובת נגן הסקסופון בתזמורת החבובות מעוצבת על פי דמותו ונקראת על שמו "זוט".

זוט סימס נפטר ב-1985, באותה שנה בחרו בו מבקרי דאון ביט להיכנס להיכל התהילה של הג'אז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זוט סימס** בוויקישיתוף
* זוט סימס, ברשת החברתית פייסבוק
* זוט סימס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* זוט סימס, באתר AllMusic (באנגלית)
* זוט סימס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* זוט סימס, באתר Discogs (באנגלית)
* זוט סימס, באתר Songkick (באנגלית)
* זוט סימס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* זוט סימס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך מאמר על צ'אלוף ב-Allmusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432731605171
* BNE: XX1123034
* BnF: cb13899813j (data)
* GND: 130587850
* ICCU: UM1V035557
* ISNI: 0000 0000 7358 4570
* LCCN: n80139052
* LNB: 000068398
* MusicBrainz: d17b505f-a6e3-44e7-afcc-415d407c414f
* NKC: ola2002153744
* NTA: 072481153
* SELIBR: 282128
* SNAC: w6q82ff2
* SUDOC: 086172077
* VIAF: 100236756
* WorldCat: lccn-n80139052

 |
**דואו עדן-תמיר** היה הרכב דואו פסנתר אשר נוסד על ידי צמד הפסנתרנים הישראלי ברכה עדן ואלכסנדר תמיר. במשך 52 שנות פעילותו, היה נחשב להרכב המוביל בישראל בתחומו.

רקע וקריירה מוזיקלית
--------------------

צמד הפסנתרנים ברכה עדן ואלכסנדר תמיר נפגשו באקדמיה ע"ש רובין בירושלים, שם למדו. בשנת 1955 הציע להם מוריהם פרופ' אלפרד שרדר, תלמידו של ארתור שנאבל לנגן יחד. הדואו הוקם בשנת 1952 וביצע את הופעת הבכורה שלו בשנת 1954. ומאז ובמשך 52 שנה ניגנו והופיעו רבות בישראל ומחוצה לה, בנוסף לעיסוקיהם המרובים בתחום המוזיקה הקלאסית עד מותה של ברכה עדן בשנת 2006.

הדואו של תמיר ועדן הותיר חותם בעולם המוזיקה בישראל ומחוצה לה. הם למדו בארצות הברית אצל הדואו המפורסם ורונסקי ובבין (אנ'), זכו בתחרות ורצ'לי שבאיטליה לדואו פסנתרנים (אנ'), הופיעו באולמות רבים ברחבי העולם, וניגנו יצירות לשני פסנתרנים ויצירות לפסנתר ב-4 ידיים של גדולי המלחינים.

הצמד ביצע הקלטות רבות בישראל ומחוצה לה, בעיקר בחברת דקה ובחברת CRD (אנ'), ובין הקלטותיהם המפורסמות: יצירות של ברהמס, דביסי וראוול, ופרויקט הכולל 8 דיסקים מיצירות לפסנתר ב-4 ידיים של המלחין פרנץ שוברט.

בין התזמורות איתן הופיעו: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית של ה-BBC, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, התזמורת של רדיו המבורג והתזמורת הפילהרמונית של ורשה.

במהלך שנות ה-60 הם נהפכו לפרופסורים מן המניין באקדמיה ע"ש רובין בירושלים, ואלכסנדר אף כיהן כדקאן.

כזוג הם הקימו בשנת 1968 את מרכז "מקס טארג למוזיקה קאמרית" בעין כרם. עם השנים שונה שמו למרכז עדן-תמיר למוזיקה. הם הקימו תחרות לאמנים צעירים, ואת האגודה הישראלית לביצוע יצירותיו של שופן.

במהלך שנות ה-90 הם יצאו את ישראל באופן תכוף לכיתות אמן והופעות בסין, רוסיה, פולין ומדינות אחרות. ב-1997 הקימו סמינר להרכבים של דואו פסנתר.

הקלטות ורפרטואר
---------------

כמה מההקלטות המוקדמות יותר של הדואו נכתבו בשם "ברכה עדן ואלכסנדר וולקובסקי".

עדן ותמיר הקליטו את מכלול היצירות לפסנתר 4 ידיים ושני פסנתרים מאת המלחינים ברהמס, פליקס מנדלסון, מוצרט, רחמנינוב, שוברט, שומאן וחלק מיצירותיהם של באך, בלה בארטוק, קלוד דביסי, פולנק, מוריס ראוול ורבים אחרים.

ההרכב זכה בפרס Grand Prix du Disque עבור ההקלטה שלהם של חמישיית הפסנתר מאת ברהמס בפה מינור (אנ'), בעיבוד המלחין לפסנתר 4 ידיים, OP.34\b.

הדואו ביצע את הבכורה האמריקנית ל"ואריאציות פגניני" (1955) מאת המלחין הפולני ויטולד לוטוסלבסקי, ובנוסף הם היו מהמבצעים הראשונים ומהמקליטים הראשונים של הגרסה ל-4 ידיים של פולחן האביב, בהמלצתו של סטרווינסקי בעצמו.

הם גם הקליטו את מכלול הסימפוניות של ברהמס בעיבוד המלחין לפסנתר 4 ידיים, ואף העלו מן האוב יצירות לשני פסנתרים מאת מלחינים מן התקופה הקלאסית - קלמנטי, דוסק והומל.

הדואו גם כתב מספר עיבודים של יצירות לפסנתר ארבע ידיים או שני פסנתרים, ואף כתבו מספר יצירות מקוריות לפסנתר 4 ידיים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרב יודילוביץ', שיחה מוזיקלית בארבע ידיים, באתר ynet, 25 באוגוסט 2009
2. ↑  Bracha Eden and Alexander Tamir 40 anniversary, webcitation.org
3. ↑  Claude Debussy : Eden And Tamir (Pianos), arkivmusic, ‏01/01/2008
4. ↑  Bracha Eden and Alexander Tamir, jewishvirtuallibrary
5. ↑  Bracha Eden, archive.org, ‏30.05.2015
**השכלה גבוהה** (בצרפתית: **Grande École**) הוא סרט קולנוע צרפתי בבימויו של רוֹבֵּר סַאלִי (Robert Salis) שיצא לאקרנים בצרפת ב-2004.

תקציר
-----

פול הוא צעיר בן המעמד הגבוה אשר מתחיל בלימודי כלכלה באחד מהגראן אקול (בתי הספר הגבוהים היוקרתיים) בצרפת. במקום לגור עם חברתו אָגְנֵה (Agnès), הוא מעדיף לשכור דירה עם שני שותפים חדשים שהכיר, וכתוצאה מכך הוא אינו מתראה איתה הרבה. אגנה מתחילה לזהות קרע במערכת היחסים ביניהם, וחושדת כי פול נמשך לאחד מן השותפים שלו, לואי-אָרְנוֹ (Louis-Arnault) – אולם פול מכחיש כל טענה למשיכה הומוסקסואלית מצִדו. אגנה מחליטה לערוך עם פול התערבות: מי שזוכה ראשון בלואי-ארנו – מנצח; אם היא תנצח – פול מבטיח להפסיק לחקור את המיניות שלו על חשבונה; ואם פול ינצח, היא תעזוב אותו. לצד המירוץ אל ליבו של לואי-ארנו (שלא מוצא חן בעיני חברתו של האחרון), פוגש פול במֵסִיר (Mecir, המגולם על ידי סלים קשיוש), פועל ערבי צעיר שמתאהב בו. יחד עם מסיר חוֹוה פול מסע של תגליות על מה שמעבר לגבולות המעמד, הבדלי התרבויות והמיניות. בסופו של דבר מגיעים הקונפליקטים לשיאם, ודבר לא עתיד להיוותר כשהיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "השכלה גבוהה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "השכלה גבוהה", באתר נטפליקס
* "השכלה גבוהה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "השכלה גבוהה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "השכלה גבוהה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אין מולטיפליקיבוס קוריס** (לטינית **In Multiplicibus Curis**) היא האנציקליקה החמש-עשרה שפרסם האפיפיור פיוס השנים עשר, והיא ניתנה באחוזתו בקסטל גנדולפו ליד רומא, ביום 24 באוקטובר 1948. האנציקליקה מתמקדת במלחמה בארץ ישראל. האפיפיור הביע בה את תקוותו לסיומה ולשלומם של המקומות הקדושים. שמה של האנציקליקה, המונה עשרה סעיפים, נגזר משלוש מילותיה הראשונות שמשמעותן "בין העניינים הרבים הטורדים (את הכס הקדוש)". 

בראשית דבריו עמד האפיפיור על מקומה הייחודי של ארץ ישראל בראש דאגותיו, בשל המלחמה הנמשכת בה והגורמת לסבל אנושי כבד (סעיף 1). הוא הביע את דאגתו מהרס מבנים קדושים ואת חששו מפגיעה במקומות הקדושים המרכזיים (סעיף 2). האפיפיור עמד על מאמצי הוותיקן למנוע את הקרבות עוד בטרם פרצו, וקבע כי שלום יושג רק אם יתבסס על עקרונות האמת והצדק (סעיפים 3 ו-4). האפיפיור התייחס לסיוע שמגיש הכס הקדוש לנפגעי פעולות האיבה ולפעולותיו למענם במדינות הקתוליות (סעיף 5), וכן עמד על חשיבות התפילה למען שלומם ולמען שלומם של המקומות הקדושים (סעיפים 6 ו-7). הוא הפציר במקבלי ההחלטות לשים את לבם לירושלים ולהעניק ערובות מתאימות לביטחונם ולשלומם של המקומות הקדושים בה, וציין את הצורך בהבטחת גישה חופשית לכל המקומות הקדושים בארץ ישראל ובמתן ערובות שיבטיחו את חופש הפולחן בה (סעיף 8). האפיפיור סיים את האנציקליקה במשאלה כי העלייה לרגל של הנוצרים למקומות הקדושים תתחדש בקרוב (סעיף 9).

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח האנציקליקה באנגלית באתר הוותיקן
**שאפור השלישי** (בפרסית: **شاپور سوم**; ידוע גם בשם **שבור השלישי**) היה המלך ה-12 בשושלת הסאסאנית בין השנים 383–388. הוא עלה לשלטון אחרי דודו, ארדשיר השני, וניסה לבלום את מעורבותם האלימה של אנשי האצולה בשלטון.
בתקופת שלטונו של שאפור השלישי נחתם הסכם ידידות עם האימפריה הרומית שבו נקבע כי ארמניה תחולק בין שתי הממלכות, החלק המערבי בחסות רומא והחלק המזרחי - הגדול יותר- בחסות פרס. בראש מדינת החסות הרומית עמד ארשק השלישי ובראש מדינת החסות הפרסית עמד ח'וסרו הרביעי, נוצרי מארמניה.

שאפור השלישי מלך חמש שנים בלבד. הוא מת כתוצאה מנפילת אוהל גדול עליו, שקרס לאחר שכמה אצילים חתכו את החבלים שהחזיקו אותו.

התבליט בטאק בוסתאן
------------------

שאפור השני ושאפור השלישי, טאק בוסתאן
שאפור השלישי הונצח בתבליט סלע בטאק בוסתאן בו נראים שאפור השני ושאפור השלישי זה לצד זה בדמויות כמעט זהות לחלוטין. ליד כל דמות יש כתובת בפהלווי המזהה אותה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאפור השלישי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Parvaneh Pourshariati, **Decline and Fall of the Sasanian Empire: The Sasanian-Parthian Confederacy and the Arab Conquest of Iran**, Tauris 2008, p. 58.
2. ↑  Pourshariati, **Decline and Fall of the Sasanian Empire**, p. 58.
**שאצק** (באוקראינית: **Шацьк**; בפולנית: **Szack**) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בסמוך לגבול פולין ולגבול בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

תולדות היישוב
-------------

שאצק נזכרת לראשונה בשנת 1410, ובמאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך מלחמת רוסיה צרפת בשנת 1812 עברו בעיירה גייסותיו של נפוליאון.

בשנת 1920 נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בספטמבר 1939 נערך בסביבת העיירה קרב מרכזי בין כוחות צבא פולין ובין הצבא האדום, שכבש לבסוף את האזור.

יהודי שאצק
----------

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-200 משפחות יהודיות, כמחצית מתושבי היישוב, וחלקן עסקו בחקלאות.

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-25 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, הובאו אליה יהודים שגורשו מכפרי הסביבה, וכ-700 יהודי העיירה רוכזו בגטו מגודר שהוקם בה. מדי יום ביצעו האוקראינים והגרמנים מעשי התעללות ורצח ביושבי גטו זה.

באמצע אוגוסט 1942 רצחו הגרמנים כ-80 עובדי כפייה יהודים מהגטו מחוץ לעיירה. עם הישמע קולות הירי, החלה בריחה המונית מהגטו, במהלכה רוב היהודים נורו במקום, אך כ-50 יהודים הצליחו להגיע ליערות הסביבה. שם חלקם חברו ליחידות פרטיזנים, וחלקם - בעיקר משפחות - נתפסו בידי הגרמנים, ונרצחו בתחילת 1943.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאצק** בוויקישיתוף
* שאצק באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* שצק (Szack), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
**מגן חום** הוא גוף שנועד להגן על חומר מפני חום גבוה ממקור חיצוני כלשהו. מגן החום מגן באמצעים שונים: הוא מתכלה, משקף או פשוט סופג את החום. מגן החום משמש לפעמים בשביל לבקר את פליטת החום של החומר.

שימושים
-------

### טיסות חלל

מגן החום המתכלה של תא הפיקוד במשימת אפולו 12 (לאחר המשימה) בתצוגה במרכז התעופה והחלל של וירג'יניה.
מגן החום האירודינמי במעבורות החלל האמריקניות היה סופח את החום אל תוך האריחים מהם הורכב.
חללית הבאה לנחות על כוכב לכת בעל אטמוספירה, כמו כדור הארץ, מאדים או נוגה, ברוב המקרים מתקרבת אליו במהירות גבוהה ומסתמכת על החיכוך עם האטמוספירה שיאט אותה ובכך נחסך הצורך להשתמש בטילים רקטיים. תופעת הלוואי של שיטה זו היא שהחום האדיר הנוצר מהחיכוך יכול להיות הרסני. לשם כך נועד מגן החום האירודינמי. מגן החום האירודינמי מורכב משכבות הגנה מחומרים מיוחדים. ישנם שני סוגים בסיסיים של מגני חום אירודינמיים הנמצאים בשימוש:

* מגן חום מתכלה מורכב משכבה של שרף פלסטי; חלקו החיצוני מתאדה והופך לגז ובאמצעות הסעה נושא את החום משם והלאה. מגני חום כאלו היו בשימוש בחלליות מרקורי, ג'מיני ואפולו.
* מגן סופח חום מבודד באמצעות ספיחת החום ופליטת חלק ממנו בצורת קרינה. סוג זה של מגן חום היה בשימוש במעבורות החלל ונבנה מאריחי קרמיקה שהורכבו על רוב שטחה של המעבורת. במקומות בהם היה החום קיצוני ביותר, כגון בקדמת הכנפיים ובחרטום המעבורת, השתמשו בפחמן מחוזק בסיבי פחמן (RCC).

בחלק מהחלליות משמש מגן החום כדי להגן על מכלי הדלק ועל ציוד נוסף מהחום הנוצר בבעירת מנוע רקטי גדול. מגני חום כאלו היו בתא השירות בחללית אפולו וברכב הנחיתה הירחי.

### כלי רכב

ברוב כלי הרכב נמצאים מגני חום, מבודדים, שתפקידם הוא להגן על רכיבים ברכב מחום המנוע. מלבד הגנה על רכיבים, מגן החום יכולים לתרום להפחתת הטמפרטורה תחת מכסה המנוע.

ראו גם
------

* חדירה לאטמוספירה
* חללית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגן חום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536429705171
* LCCN: sh85121400

 |
**ברית הכוכבים החופשיים** (The Alliance Of Free Stars) היא ברית בדיונית של מספר גזעים (ביניהם בני האדם) ביקום של משחק המחשב Star Control והמשכיו. הברית הוקמה (בתגובה למסע כיבוש הגלקסיה של האור-קוואן) על ידי 7 גזעים יורדי-חלל. בני האדם הצטרפו לברית בשנת 2116, 4 שנים לאחר קיום מגע ראשון עם גזע חייזר (הצ'נג'סו). 

למרות שנלחמה בגבורה, הברית הובסה לבסוף על ידי האור-קוואן קזר-זא (Ur-Quan Kzer-Za), או האור-קוואן הירוק, והיררכיית עבדי הקרבות (כפי שהוצגה בStar Control 1) בשנת 2134. 4 מהגזעים החברים בברית בחרו להכלא מתחת למעטה העבדים, גזע אחד בחר להצטרף להיררכיה כעבד קרבות, גזע אחד נעלם, ואילו הגזע הנותר העדיף להקריב את עצמו במפץ התהילה כדי לעכב את התקדמות ההיררכיה ולא להיכנע. 

הברית הוקמה מחדש כברית הכוכבים החופשיים החדשה במהלך המשחק Star Control 2. 

הגזעים החברים בברית הכוכבים החופשיים המקורית היו:

* צ'נג'סו (Chenjesu)
* מרנמהרם (Mmrnmhrm)
* יהאט (Yehat)
* סיירין (Syreen)
* שופיקסטי (Shofixti)
* ארילו (Arilou)
* בני האדם (Human)

**ברית הכוכבים החופשיים** החדשה הוקמה כאשר הקפטן הגיע לבסיס החלל בכדור הארץ בשנת 2155. למרות שמספר החברים בברית החדשה מנה כ-2000 בני אדם עם הקמתה, במשך השנים הבאות מספרם גדל במהירות עקב פעולותיו של הקפטן לגייס את עזרתם של הגזעים החברים בברית הכוכבים החופשיים המקורית ואף מספר גזעים חדשים.

ברית הכוכבים החופשיים החדשה הוכיחה את עוצמתה לאחר שהקפטן היתל בשני גזעי האור-קוואן, תקף ואף הצליח להשמיד את הסה-מאטרה (Sa-Matra, או "הפרס"), ספינת מלחמה רבת עוצמה שנבנתה על ידי הקדמונים. עם השמדת הסה-מאטרה, התפוררה היררכיית האור-קוואן וכוחותיהם המשולבים של הברית והצ'מר הביסו את שארית צי האור-קוואן. 

הגזעים החברים בברית הכוכבים החופשיים החדשה היו:

* בני האדם (Human)
* זוק-פוט-פיק (Zoq-Fot-Pik)
* ספאת'י (Spathi)
* ת'ראדאש (Thraddash)
* עורז (Orz)
* סופוקס (Supox)
* אוטוויג (Utwig)
* סיירין (Syreen)
* שופיקסטי (Shofxiti)
* מספר שבטים מורדים של ה-יהאט (Yehat)
* פקאנק (Pkunk)
* ארילו (Arilou)
* צ'מר (Chmmr)
**קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב** היא עמותה המאגדת מספר קרנות שמספקות תמיכה בתחומי האמנויות ובאמנים. פעולות הקרן ממומנות מהון היסוד שלה וכן מהקצבות של עיריית תל אביב-יפו, משרד התרבות והספורט ומפעל הפיס. הקרן נקראת על שם יהושע רבינוביץ, ראש עיריית תל אביב-יפו שהיה יוזם הקמתה.

היסטוריה
--------

הקרן נוסדה ב-1970 ונקראה עד מותו של רבינוביץ, "קרן תל אביב לספרות ולאמנות". מטרות הקרן: "לקדם, לפתח, לעודד, ליזום, להרחיב ולהעמיק את היצירה ואת הפעילות הספרותית והאמנותית והחדרתה לציבור הרחב". תחילה פעלה הקרן בארבעה תחומים: ספרות, מוזיקה, תיאטרון ואמנות פלסטית.

בשנת 1982 נוסד, ביוזמת משפחת האדריכל אריה אלחנני ובשיתוף הקרן, פרס אלחנני על שילוב אמנות באדריכלות.

בתחום הקולנוע, מפעילה ומנהלת הקרן מאז שנת 1988, פרויקט המשותף לה, לקרן רקנאטי ולסינמטק תל אביב, לעידוד יצירת סרטי קולנוע ישראליים איכותיים.

בשנת 2016, החליטה שרת התרבות מירי רגב לבטל את התמיכה ליוצרי תיאטרון עצמאיים באמצעות הקרן ולא להעביר לה תקציב ממשרדה.

ב-28 במרץ 2017 הודיעה הקרן כי היא החלה להגן על עצמה מפני השלכות חוק הנכבה, באמצעות הכנסת סעיף מתאים לחוזיה עם מפיקים.

פעילות
------

בתחום הקולנוע הקרן תומכת בהפקת סרטים ישראליים עלילתיים באורך מלא, בהפקת סרטי תעודה, בהפקת סרטי גמר של סטודנטים לקולנוע, בהשלמות לסרטים בכל התחומים ובהיבטים שונים אחרים של היצירה הקולנועית. ב-2013 הסתכמו התמיכות בקולנוע בכ-30 מיליון ש"ח.

בתחום הספרות הקרן תומכת בהוצאה לאור של ספרים בתחום הסיפורת והשירה וכן קרן לתרגום ספרות עברית.

בתחום המוזיקה תומכת הקרן בהפקות של מוזיקה ישראלית מקורית.

בתחום האמנות הפלסטית תומכת הקרן בסיוע והפקת קטלוגים לתערוכות בתחום האמנות הפלסטית.

בתחום התיאטרון מספקת הקרן מפעל תמיכה לתיאטרון ניסויי המכונה מת"ן, במסגרתו ניתנת תמיכה להפקות בתחום התיאטרון הניסיוני של יוצרים עצמאיים.

בתחום המחול תומכת הקרן בפרויקטים.

הקרן מפעילה קרנות סיוע לאמנים במצוקה, קרן ע"ש צ'ארלס קלור והחל מ-2001 קרן על שם דודו דותן בשיתוף משרד התרבות והספורט ומפעל הפיס. ב-2013 הוציאה הקרן כ-1.2 מיליון ש"ח לתמיכה באמנים במצוקה.

במסגרת הקרן פועלות חמש קרנות בת להנצחה, לתמיכה בפרויקטים אומנותיים בתחום פעולתה: קרן על שם האדריכל אריה אלחנני, קרן על שם שחקן התיאטרון יעקב טימן, קרן על שם הסופר איציק מאנגר, קרן על שם המשורר אברהם שלונסקי וקרן על שם יוסף רוזנזפט המעניקה תמיכות להוצאה לאור של ספרים או פרויקטים אחרים בנושא השואה ולאמנים עולים חדשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב
* פרויקט קולנוע - כללים ונוהל
* הוקמה קרן תל אביב לעידוד ספרות ואמנות, מעריב, 7 במאי 1970
* קרן יהושע רבינוביץ לאומנויות (תל אביב), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה בן-שאול, תרבות וקרנה בכרך הגדול, מעריב, 11 בינואר 1973
2. ↑  אסתר זנדברג, גשר לשום מקום, באתר הארץ, 13 בינואר 2002
3. ↑  גואל פינטו, עימות חזיתי, באתר הארץ, 21 במאי 2001
4. ↑  אתר למנויים בלבד יאיר אשכנזי, משרד התרבות מבטל תמיכה ליוצרי תיאטרון עצמאיים, באתר הארץ, 5 במרץ 2016
5. ↑  אתר למנויים בלבד נירית אנדרמן, אור קשתי, קרן רבינוביץ לקולנוע דורשת ממפיקים להימנע מביזוי המדינה בסרטיהם, באתר הארץ, 28 במרץ 2017
6. ↑  דוחות העמותה לשנת 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296652805171
* VIAF: 147118206
* WorldCat: viaf-147118206

 |
**אודילו**, גם **אואטילו** או **אואטילו** (נפטר ב-18 בינואר 748) משושלת אגילולפינג היה דוכס בוואריה משנת 737 ועד מותו. הוא ערך את אוסף *Lex Baiuvariorum*, אוסף החוק הגרמני העתיק הראשון של הבווארים.

ביוגרפיה
--------

אודילו ממוצא אגילולפינג היה אציל אלמאני, בנו של הדוכס גוטפריד אותו ירש בתורגאו עד 737, כאשר עם מותו של הוגברט מבוואריה נכחד הענף המבוגר יותר של השושלת והוא ירש את שלטון דוכסות בוואריה.

אודילו ניהל את הקמת הבישופיות בבוואריה בשנת 739, כאשר ארבע הדיוקסיות רגנסבורג, פרייזינג, פאסאו וזלצבורג הוקמו על ידי בוניפאס, שב-741 ייסד גם את בישופות וירצבורג בפרנקוניה הסמוכה. האמצעים שלו עוררו התקוממות ידי אצילים בווארים והדוכס נאלץ לחפש מקלט בבית המשפט של המאיורדומוס הפרנקי שארל מרטל.

בשנת 741 התחתן אודילו עם בתו של שארל מרטל הילטרוד, אך עם מות אביה נקלע למלחמה עם אחיה קרלומן ופפין הגוץ. לבסוף הוא הובס בשנת 743 ונאלץ לקבל על עצמו את השליטה הפרנקית על בוואריה, אך נשאר דוכס. הוא איחד עוד יותר את שלטונו, כאשר בא לעזרתו של הנסיך בורוט מקראנטיה נגד הפלישות החוזרות של האווארים והצליח להפיל את הנסיכות הסלאבית בדרום מזרח.

לאחר מותו בשנת 748 ביקש גריפו, בנו הצעיר של שארל מרטל ואחיו למחצה של אלמנתו של אודילו הילטרוד, לבסס שלטון משלו בבוואריה וחטף את בנו של אודילו, טסילו השלישי. עם זאת, בשנה שלאחר מכן הובס על ידי פפין הגןץ שמינה את טסילו השלישי בן השבע כדוכס בוואריה.

אודילו מתקבל כמייסד המנזרים של בנדיקטביירן (בשנת 739), נידרלטייך (741) ומונדסי (748), וכן מספר אחרים. הוא נקבר במנזר גנגנבאך שבאלאמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אודילו, דוכס בוואריה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136731686
* VIAF: 81027407
* WorldCat (עם VIAF): 81027407

 |
**כריכת הספר "יסודות" של אוקלידוס, תורגם על ידי אדלארד מבאת'**
**אדלארד מבאת'** (אנגלית: Adelard of Bath, לטינית: Adelardus Bathensis) היה מלומד אנגלי שחי במאות ה-11 וה-12.

אדלארד מבאת' נודע בעיקר בשל תרגומיו מערבית ללטינית של ספרי אסטרולוגיה, אסטרונומיה, פילוסופיה ומתמטיקה, כולל טקסטים יוונים עתיקים שהיו ידועים בשפה הערבית בלבד. במשך שבע שנים ערך מסעות בספרד, צפון אפריקה, מצרים, אסיה הקטנה ויוון, ולמד בעיר טור (כיום בחבל סאנטר-עמק הלואר שבצרפת). עם שובו לאנגליה נתבקש על ידי אחיינו וחבריו לגלות להם את אשר למד בארצות האסלאם. בספרו "בעיות הטבע", המהווה דיאלוג בינו לבין אחיינו, הוא מציג מחשבה מקורית ומעלה בין היתר את שאלות צורת כדור הארץ (הוא חשב כי צורה זו עגולה), מהירות האור והקול, שימור החומר שביקום, לחץ אטמוספירי וכוח המשיכה של כדור הארץ.

אדלארד תרגם מערבית ללטינית את יצירתו של המתמטיקאי היווני אוקלידוס "יסודות" העוסקת בגאומטריה ובתורת המספרים, ואת הטבלאות האסטרונומיות של האסטרונום הפרסי אבו ג'עפר מחמד אל ח'ואריזמי.

יצירותיו של אדלארד מהוות עדות להתעוררות המחשבה באירופה של המאה ה-12. הוא העדיף את המדע המוסלמי על המדע הנוצרי שעשה שימוש בעיקר בסכולסטיקה. לדעתו דבר אינו ודאי כמו הבינה ודבר אינו מטעה כמו החושים. הוא היה מלא התלהבות מן האפשרויות הטמונות במדע לתועלת המין האנושי.

בין תלמידיו של אדלארד נמנו עשרים קרדינלים וחמישים בישופים וארכיבישופים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדלארד מבאת'** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד יעקב שביט, על ספרו של אדלארד מבאת "שאלות על טבע", באתר הארץ, 31 במרץ 2020
* אדלארד מבאת', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300777705171
* BIBSYS: 90504850
* BNE: XX1214797
* BnF: cb118855703 (data)
* CANTIC: a10036003
* GND: 118847155
* ICCU: PUVV219063
* ISNI: 0000 0001 1844 7888
* LCCN: n84218229
* NKC: ola2002113814
* NLA: 36155692
* NTA: 071792694
* RERO: 02-A000003736
* SELIBR: 175006
* SNAC: w67f30n4
* SUDOC: 026647915
* Trove: 1221228
* ULAN: 500330567
* VcBA: 495/7471
* VIAF: 35253721
* WorldCat: lccn-n84218229

 |
**קרן מורשת אנטארקטיקה (ניו זילנד)** (באנגלית: (Antarctic Heritage Trust (New Zealand)) הוקמה בשנת 1897 והיא החברה הוותיקה ביותר בברית של קרן מורשת אנטארקטיקה. הקרן הניו זילנדית היא קרן סיוע עצמאית שבסיסה בכרייסטצ'רץ' שבניו זילנד. מטרת הקמתה הייתה לדאוג לאתרים חשובים להיסטוריה של העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה במחוז ים רוס באנטארקטיקה.

האתרים שנמצאים בפיקוחה של הקרן הם: ארבעה בסיסי משלחות הקשורות לחוקרי אנטארקטיקה מוקדמים, בהם משלחותיו של רוברט פלקון סקוט, ארנסט שקלטון וקאשטן בורשקרווינק. נותני החסות לקרן הם המושל הכללי של ניו זילנד, ועד למותו, סר אדמונד הילרי. בקרן שולט ועד נאמנים, המייצג מספר רב של סוכנויות וארגונים בינלאומיים. באופן שוטף, מנהלים את העבודה של חברי צוות במשרה מלאה בכרייסטצ'רץ'.

מיזמים
------

מראשית שנות ה-2000 עוסקת הקרן ב"מיזם השיקום של מורשת ים רוס", שאותו חנכה הנסיכה אן, הנסיכה המלכותית באנטארקטיקה בשנת 2002.

הקרן הניו זילנדית מקבלת אמנם סיוע מקרן מורשת אנטארקטיקה של הממלכה המאוחדת, אך היא קיבלה על עצמה אחריות מבצעית לשימור אתרי המורשת במחוז ים רוס, לרבות הצריפים שנזכרו לעיל.

בדצמבר 2013 מצאו אנשי הקרן 22 תשלילים במצב טוב יחסית באתר סקוט, שם השאירה אותם משלחת שקלטון. באחדים מן התשלילים הופיעו תוואי נוף במצר מקמרדו.

לקריאה נוספת
------------

Jenkins, Simon (2006-04-28). "A corner of Antarctica that will be for ever Britain, no matter the cost". London: The Guardian. Retrieved 2007-02-22.
Hughes, Peter (2007-02-10). "The last continent". London: Telegraph. Retrieved 2007-02-22.

  

```
                                              ]
```
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**קרן טבעית** היא כלי נשיפה ממתכת, שממנו התפתחה קרן היער המודרנית. היא עשויה פייה, צינור מפותל ופעמון מתרחב. ההבדל העיקרי בין הקרן הטבעית לקרן המודרנית הוא היעדרם של שסתומים בכלי העתיק. על מנת להפיק צלילים בגבהים שונים עומדות לרשות הנגן הטכניקות הבאות:

* שינוי במתח השפתיים, בדומה לכלי נשיפה מודרניים. בדרך זו ניתן לנגן את סדרת הצלילים העיליים.
* החלפת אחד המפרקים בצינור ממנו עשוי הכלי - זהו תהליך ארוך יחסית, ולא נהוג לעשותו באמצע הפרק המוזיקלי.
* שינוי בתנוחת היד בתוך הפעמון. טכניקה זו הייתה בשימוש נפוץ עד הופעת קרן השסתומים.

כל היצירות לקרן שנכתבו עד תחילת המאה ה-19 כתובות לקרן טבעית, כיוון שקרן השסתומים נכנסה לשימוש נפוץ רק באמצע המאה. בכך כלולים הקונצ'רטי של מוצרט והסימפוניות של בטהובן. לגבי יצירות מאוחרות יותר המצב אינו תמיד ברור. בראהמס, לדוגמה, הכיר את קרן השסתומים, אך העדיף עליה את הקרן הטבעית, ורוב התזמורות שניצח עליהן השתמשו עדיין בקרנות טבעיות, כך שכל יצירותיו כתובות לכלי הטבעי. גם שומאן, כפי הנראה, כתב לקרן טבעית. החל מסוף המאה התשע-עשרה כל המוזיקה לקרן יער כתובה לקרן מודרנית.

כיום חזרה הקרן הטבעית לבמות הקונצרטים, עם צמיחת התנועה לביצוע אותנטי; קהלים חדשים מגלים את האיכויות הייחודיות של הכלי, ואת הצבע השונה שהוא מעניק לתזמורות בארוק וקלאסיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרן טבעית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4313715-5
* MusicBrainz: 218d072b-474a-4a9c-9d0f-c5b39891a4be

 |
**איקו"ף** (לעיתים: **ייקו"ף**; ראשי תיבות ביידיש: **ייִדישער קולטור-פֿאַרבאַנד**, 'האיגוד לתרבות יהודית'; באנגלית: **Yiddisher Kultur Farband**,‏ **YKUF**) היא הוצאת ספרים גדולה לספרי יידיש בארצות הברית, שבנוסף מהווה למעשה ארגון בינלאומי לתרבות יידיש, אשר כלל תחילה את יהדות היידיש בארצות אמריקה: ארצות הברית, קנדה וארגנטינה. נוסדה בשנת 1937; בין מייסדיה היה חיים ז'יטלובסקי.

איקו"ף הייתה בעל גוון שמאלי מובהק, עם אהדה גלויה לברית המועצות ולמשטר הקומוניסטי. מטרתהּ המוצהרת הייתה לשמור ולטפח את תרבות היידיש. מרכזהּ היה בניו יורק, אך ספריה יצאו לאור גם בבואנוס איירס, בארגנטינה, וכן בבוקרשט שברומניה.

במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה הוציאה איקו"ף יצירות ספרותיות ביידיש של סופרים יהודים מברית המועצות, כדוגמת דוד הופשטיין, דער נסתר, פרץ מרקיש ואיציק פפר.

ליד איקו"ף יצא לאור עיתון יידיש ידוע, ה"יידישע קולטור" (ביידיש: "תרבות יהודית"), שמייסדו ועורכו במשך שנים רבות היה הסופר והעיתונאי נחמן מייזל. אחריו ערך את העיתון יצחק גולדברג (מתרגם יצירת יוסף אופטושו מיידיש לאנגלית).

קישורים חיצוניים
----------------

* איקו"ף, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* איקוף, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262861805171
* LCCN: n84054771
* WorldCat (עם LCCN): n84-054771

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגזע של חתול בית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו בירמן (פירושונים).

חתולי בירמן
**בירמן** הוא גזע של חתול הבית שמוצאו מבורמה אך הוא הגיע בעת החדשה לצרפת ואנגליה ומשם הופץ ברחבי העולם.

מראה כללי
---------

גופו של הבירמן הוא בינוני עד גדול, מוצק ושרירי. ראשו עגול, עיניו בצבע כחול עמוק. אורך הפרווה בינוני, צבעי פרוותו דומים לחתול מגזע הימלאיה.
כפות רגליו תמיד לבנות.

היסטוריה של הגזע
----------------

בשנת 1919 הובאו זוג חתולים שתואמים את המראה המתואר באגדה מהמזרח הרחוק - לצרפת. הזכר מת בזמן המסע הקשה, אולם הנקבה הייתה בהריון, והביאה לעולם את הבירמנים המערביים הראשונים. במשך השנים הבירמנים שימשו בעיקר כחתולי חצר במשפחות אצולה באירופה. הבירמן הוכר לראשונה כגזע נפרד בשנת 1925 בצרפת. לאחר מלחמת העולם השנייה נותרו בחיים רק שני בירמנים באירופה, ונדרשו הכלאות עם חתולים סיאמיים ופרסיים על מנת להרבות אותם.
לאחר השיקום, הבירמן הוכר באנגליה בשנת 1966, וזמן קצר לאחר מכן, בארצות הברית.

התנהגות
-------

הבירמן הוא חתול רגוע, שנקשר לבעליו ואוהב אותם כאילו הם הוריו. זהו חתול אינטליגנטי, ויש לא מעטים שמרגילים את חברם הבירמן ללכת איתם לטיולים על רצועה. הוא תמיד שמח לפינוקים וליטופים, אבל גם לעולם לא יתנגד למשחק שנקנה או נעשה על ידי הבעלים.
לא מומלץ לשחרר את הבירמן אל מחוץ לבית, כי זהו חתול מבוית מאוד ויכול לא להיות מודע לסכנה שנשקפת לו.

צבעים אפשריים
-------------

גופו של הבירמן תמיד יהיה זהוב, כפות רגליו תמיד לבנות, עיניו תמיד כחולות.
הצבע בין חתול בירמן אחד למשנהו שונה רק בקצוות (ראש, רגליים, אוזניים וזנב). והצבעים יכולים לנוע בין סיל פונט (שחור), בלו פוינט (אפור), שוקולד פוינט (חום), לילך פונט (אפור בהיר), רד פוינט (ג'ינג'י) וקרם פוינט (צבע ג'ינג'י בהיר). הנקבות יכולות להיות גם טורטי בכל הווריאציות. כל הצבעים יכולים לבוא גם בדוגמת טאבי (פסים).

האגדה
-----

האגדה מספרת שאי שם בבורמה, במנזר "לאו צון", שכנה האלה צון-קיאן-סה. לאלה היו עיניים כחולות כמו הים וגוף זהוב כמו השמש. האלה הייתה נותנת לנזירים במנזר לחיות חיים נוספים בתור חיות קדושות.
באותו זמן חי במקדש נזיר בשם מון-הא. הקדוש והמכובד מבין נזירי "לאו צון". לצידו ישב חברו הטוב ונביאו, סין. סין היה חתול לבן בעל פרווה ארוכה ועיניים זהובות, כמו גופה של האלה.
יום אחד המנזר הותקף על ידי שודדים, שרצו לגנוב את פסל האלה. השודדים הרגו את מון בזמן שהוא התפלל לאלה צון-קיאן-סה.
סין קפץ על גופת אדונו, ואז החל להתרחש הנס הגדול: גופו של החתול הפך לזהוב, כגופה של האלה, ועיניו כחולות, כעיניה. פניו, רגליו וזנבו הפכו חומים, כצבע האדמה עליה שכב אדונו חסר רוח החיים, ורק כפות רגליו, אשר נגעו בגופו של מון-הא נשארו לבנות וטהורות. נפשו של הנזיר נכנסה לגופו של החתול הקדוש.
השודדים נבהלו מכוחה של האלה ונסו על נפשם. באותו יום כל החתולים במנזר קיבלו את צבעו של סין. שבעה ימים לאחר המקרה, סין מת ולקח את נשמתו של אדונו השמימה.

מאז כל החתולים שבאים משושלת חתולי המנזר "לאו-צון", נקראים "החתול הקדוש מבורמה", או "הבירמן".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בירמן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539644705171
* BnF: cb120986079 (data)
* LCCN: sh96001187

 |
**קרן טנא** (באנגלית: **Tene Capital**) היא קרן השקעות פרטית ישראלית שנוסדה בשנת 2004 על ידי ד"ר אריאל הלפרין. ההשקעות של הקרן מתרכזות בחברות תעשייה ישראליות עם פוטנציאל פיתוח וצמיחה מחוץ לישראל, אחרי שבתחילת דרכה הדגש שלה היה השקעות בחברות קיבוציות.

היסטוריה
--------

בשנת 2004 גייסה את הקרן הראשונה שלה, בגובה 70 מיליון דולר, וביצעה 6 השקעות בחברות: אבן קיסר, נטפים, בלו - אי טכנולוגיות מים, EMI Microwave, אמן יציקות בלחץ גבוה, ו- Hanita Coatings.

בשנת 2006 גייסה קרן שנייה בגובה 160 מיליון דולר וביצעה 9 השקעות בחברות: קיונרג'י, ח.א.ג. מוצרים רפואיים (1992), אס.סי.אר. (מהנדסים), פישמן טכנולוגיות תרמיות, פלזית תעשיות, אבן קיסר, טלדור כבלים ומערכות, כרומגן, ריקור מערכות ואקום וקריאוגניקה.

בשנת 2013 גייסה קרן שלישית בגובה 310 מיליון דולר וביצעה 9 השקעות בחברות: אבן קיסר, טלפייר, מעבדות שרון, סקודיקס, Ortal, תנובות שדה ומטע, TIBA Parking, גדות אגרו, קבוצת גדות.

בשנת 2017 גייסה קרן רביעית בגובה 410 מיליון דולר וביצעה 7 השקעות בחברות: noga, חוליות, habonim, דלתות חמדיה, אופטימקס, טרפילוג, Ahern.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן טנא

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוי, אביב (2021-01-04). "למה קרן טנא מתכוונת להשקיע מאות מיליוני שקלים בחיפה כימיקלים". *Globes*. נבדק ב-2021-02-13.
2. ↑  פרייבט אקוויטי: טנא גייסה 410 מיליון דולר לקרן רביעית

| חברות שירותים פיננסיים והשקעות בישראל |
| --- |
| תאגידים סטטוטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון |
| בתי השקעות | IBI (מחזיקה גם בתמיר פישמן) • אימפקט • אינפיניטי • אלומות • אקסלנס נשואה • אלטשולר שחם • הלמן-אלדובי • הראל השקעות • ילין לפידות • מגדל שוקי הון • מור • מיטב דש • פסגות • פעילים |
| קרנות השקעות פרטיות | קרן פימי • קרן השקעות סקיי • קרן ריאליטי • קרן תשתיות ישראל • קרן טנא • פורטיסימו קפיטל |
| קרנות הון סיכון | TLV Partners • JVP • פיטנגו • קבוצת ברמ • ויולה ונצ'רס • תעוזה |
| קרנות נדל"ן | ריט 1 • מגוריט • מניבים • סלע קפיטל |
| תעודות סל | תכלית תעודות סל • קסם מדדים |
| מוסד פיננסי חוץ-בנקאי | קבוצת אחים נאוי • פנינסולה • אמפא • מיכמן • טריא • מימון ישיר |
| שירותים פיננסיים במטבעות וירטואליים | ביטס אוף גולד |
הבירסה בקרתחדשת
שרידי הבירסה לצד קתדרלת לואי הקדוש

**הבירסה** (בלטינית: **Byrsa**) הייתה מצודה מוקפת חומה ששכנה מעל הנמל בקרתחדשת. הבירסה שימשה בעת העתיקה כמרכז התרבותי והחברתי של קרתחדשת.

היסטוריה
--------

לפי ורגיליוס מקורו של השם "בירסה" במילה היוונית "βυρσα" שמשמעה בקר או רפת. השם ניתן למקום בהקשרה של האגדה אודות השור שאת עורו ביתרה המלכה דידו כדי לסמן את גבולות עירה העתידית. הסבר זה הופיע יחד עם האגדה בתקופה ההלניסטית, וייתכן שאת מקור שמה האמיתי של הגבעה יש לחפש במילה שמית כמו "בוסטרה" שמשמעה "שיפוע" או "בוצרה", היינו "מבצר".

לפי סטראבון שמשה בירסה כאקרופוליס מיושב בצפיפות במרכזה של העיר:

> 
> "ליד מרכזה של העיר שכן האקרופוליס, ששמו בירסה; הוא היה תלול למדי ונושב בכל צדדיו, ועל פסגתו ניצב מקדש אסקלפיוס".
> 
> 
> 
> 

סופה של הבירסה במלחמה הפונית השלישית היה גם סופה של קרתחדשת הפונית, ומתיאוריו של אפיאנוס את האירוע ניתן ללמוד על אופיו של המקום:

> 
> "העריקים הרומים, כ-900 במספר... נמלטו אל מקדש אסקלפיוס עם עזרובעל ואשתו ושני ילדיהם. כאן יכלו להתגונן משך זמן רב אף שהיו מועטים במספרם, בזכות גובהו וטבעו הסלעי של המקום, אשר בעת שלום הוליכו אליו שישים מדרגות".
> 
> 
> 
> 

ראש הגבעה שוטח לחלוטין בידי הרומאים, בעיקר ממניעים פוליטיים ובמטרה להרוס לחלוטין את שרידיו של המרכז המדיני והדתי של העיר הפונית. תחת המבנים שהרסו הקימו הרומאים כיכר ענקית בשטח של 13,000 מ"ר וסביבה בנו את מבני הפורום של הקולוניה, גם זאת ממניעים פוליטיים גרידא שמטרתם הייתה להפגין לראווה את גדולת האימפריה הרומית ואת כוחה.

בעקבות המסורת לפיה לואי התשיעי, מלך צרפת מת ונקבר במקום במהלך מסע הצלב השמיני בשנת 1270, הוקמה על הגבעה קפלה בשנת 1830, אף ששרידיו של המלך המנוח הועברו לצרפת. מאוחר יותר, בסוף המאה ה־19, הוקמה במקום קתדרלה נאו־ביזנטית שהוקדשה ללואי הקדוש, ואשר העניקה לגבעה שם נוסף – "גבעת לואי הקדוש" (colline saint Louis).

החפירות הראשונות במקום התקיימו בשנת 1859 על ידי שארל בלה (Charles Ernest Beulé) שחשף את האפסיסים הקרויים על שמו. חפירות נוספות התקיימו ב־1880 וכן החל מ־1923 עד סוף שנות השלושים של המאה ה־20. מאז הכרזת המקום כאתר מורשת עולמית, מבוצעת עבודת המחקר באתר על ידי שני צוותים צרפתיים המטפלים בנפרד בשרידים הפוניים ובשרידים הרומיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בירסה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  איניאידה I, 367
2. ↑  Historiae Iustini Liber XVIII
3. ↑  הוא האל אשמון הפיניקי
4. ↑  סטראבון 17, 3, 14
5. ↑  אפיאנוס, ליביה, 130
6. ↑  סרז' לנסל, "קרתגו", הוצאת פיארד, פריז, 1992, עמ' 69

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293788405171
* LCCN: sh85018465
* VIAF: 315170435
* WorldCat (עם VIAF): 315170435

 |
**דון קרלו ג'זואלדו** (באיטלקית: Carlo Gesualdo; ‏8 במרץ 1566 - 8 בספטמבר 1613) היה מלחין איטלקי שפעל בתקופת הרנסאנס.

תולדות חייו
-----------

קרלו ג'זואלדו היה אציל ונסיך ונוסה שבאיטליה, אם כי רוב ימיו התגורר בנאפולי. בתחילת דרכו כמלחין כתב בעילום שם, ורק בשנת 1590, לאחר שרצח את אשתו הראשונה עם מאהבה, החל לכתוב בשמו האמיתי. תואר האצולה שלו גונן עליו ממשפט, אך לא מנקמה, על כן נמלט אל ארמונו שבעיר ג'זואלדו, שם היה מוגן. 

ב-1594 נישא ללאונורה ד'אסטה, אחייניתו של דוכס פרארה. בעקבות הנישואים עבר לפרארה, מרכז משגשג מבחינה מוזיקלית, ופרסם שם את ארבעת ספרי המדריגלים הראשונים שלו בין השנים 1593–1596. בשנת 1597 חזר ג'זואלדו לנאפולי והקדיש את זמנו לקידום הקריירה המוזיקלית שלו. בשנת 1600 מת אלפונסו, בנם היחיד של בני הזוג ג'זואלדו. בעקבות האירוע הטרגי הזמין ג'זואלדו את עיטור המזבח המפורסם של כנסיית הקפוצ'ינים בעיר ג'זואלדו, שם נראית, לצד ההורים השכולים ודודו החשמן של ג'וזאלדו, גם נשמת ילד.

יצירתו
------

קרלו ג'זואלדו פרסם שישה ספרי מדריגלים בחמישה קולות. בספרי המדריגלים החמישי והשישי מופיעים כמה מאפיינים ייחודיים: המדריגלים הם כרומטיים וקיצוניים בייחודם. ייתכן, שהכרומטיות הפרועה שבהם משקפת את מצבו הנפשי המעורער של ג'זואלדו, ששיטות ההלחנה שלו הקדימו בהרבה את זמנן. חשוב להדגיש, כי הטיפול בדיסוננטים במדריגלים אלה היה שמרני למדי, אבל הכרומטיקה יצרה צירופי צלילים, שהמרחק הטונאלי ביניהם היה גדול. אלה יצרו מעברים המזכירים מודולציות כרומטיות או אנהרמוניות פתאומיות בין סולמות רחוקים, שהופיעו שוב רק בסוף המאה ה-19 ביצירות ריכרד וגנר, מקס רגר, ריכרד שטראוס או אנטון ברוקנר. לעיתים היה רק צליל אחד משותף בין שני אקורדים וחלק מהקולות עלו או ירדו בחצאי טונים. מאפיין נוסף של המדריגלים שלו מהספר החמישי והשישי הוא שינויי מרקם וטמפו פתאומיים, שיצרו ניגודיות דרמטית ואשר נבעו מהטקסטים שעסקו רבות בנושא האהבה ונעו בין שמחה ואושר לבין אכזבה, ייאוש ומוות. יש לציין, שהמדריגלים שלו השפיעו על המלחינים שבאו אחריו והשפעתם באה לביטוי במוזיקה לכלי מקלדת, כמו ביצירות מאת ג'ירולאמו פרסקובלדי וקודמיו הנפוליטניים, או יוהאן יאקוב פרוברגר ויוהאן קספר קרל. 

פרט לששת ספרי המדריגלים בחמישה קולות כתב ג'זואלדו עוד מוזיקה קולית חילונית וכן מוזיקה דתית, ומעט יצירות כליות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרלו ג'זואלדו** בוויקישיתוף
* 

* קרלו ג'זואלדו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קרלו ג'זואלדו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* קרלו ג'זואלדו, באתר ספוטיפיי

* קרלו ג'זואלדו, באתר AllMusic (באנגלית)

* קרלו ג'זואלדו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קרלו ג'זואלדו, באתר פרויקט מוטופיה

* קרלו ג'זואלדו, באתר Discogs (באנגלית)

* קרלו ג'זואלדו, באתר בילבורד (באנגלית)
* קרלו ג'זואלדו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קרלו ג'זואלדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007288654105171
* BIBSYS: 90259624
* BNC: 000316473
* BNE: XX895671
* BnF: cb13894418z (data)
* GND: 118694456
* ICCU: CFIV125423
* ISNI: 0000 0001 2085 9320
* LCCN: n79110488
* LNB: 000037980
* MusicBrainz: c6c6f154-b3b8-4f82-a500-589373f41556
* NDL: 00800275
* NKC: jn20020903001
* NLA: 35262988
* NLP: A11770971
* NSK: 000266043
* NTA: 070507589
* RERO: 02-A012316724
* SELIBR: 213528
* SNAC: w6df7png
* SUDOC: 029019885
* Trove: 887818
* VcBA: 495/99846
* VIAF: 102315314
* WorldCat: lccn-n79110488

 |
**ג'ון הולדינג** (אנגלית: John Houlding) היה איש עסקים בשלהי המאה ה-19 והחזיק במבשלת שיכר שהבטיחה את מצבו הכלכלי המבוסס לכל חייו. הולדינג נבחר למועצת העיר ליברפול כשמרן המייצג את רובע אברטון, לפני שמונה לראשות העירייה ב-1897. תרומתו המשמעותית ביותר, עם זאת, הייתה הקמתו של מועדון הכדורגל ליברפול ב-1892, למרות שמעורבותו בכדורגל מתחילה דווקא עם היריבים המרים אברטון.

ב-1882 חקיקה חדשה חייבה את קבוצת אברטון לשחק במגרש סגור, לאחר ששיחקו קודם לכן במגרשים הציבוריים בסטנלי פארק. בפגישה שנערכה במלון סאנדון בליברפול, אשר נמצא בבעלותו של הולדינג, החליטו אנשי אברטון לשכור מגרש בדרך המנזר. כאשר הבעלים של המגרש ביקש מאברטון לעזוב, הולדינג מצא מגרש חדש בדרך אנפילד ושילם דמי שכירות לג'ון אורל, חברו של הולדינג בתחום המבשלות. משחק הכדורגל הראשון באצטדיון אנפילד התקיים ב-28 בספטמבר 1884 ובו הביסה אברטון 0-5 את ארלסטאון.

קבוצת אברטון שגשגה ופרחה באנפילד. נבנו יציעים באצטדיון, מספר הצופים הגיע ל-8,000 בכל משחק ואברטון הייתה מהחברות המייסדות של הפוטבול ליג ב-1888. עם זאת, הולדינג החל לעצבן את המועדון - הוא העלה את אחוז הריבית על ההלוואה שנתן למועדון, והכריח את השחקנים להשתמש בשירותי בית המלון סאנדון כמלתחות לפני ואחרי משחקים.

ב-1891 איים ג'ון אורל שיוותר על המגרש באנפילד רואד. הולדינג הציע להקים חברה ולרכוש באמצעותה את המגרש. אורל הסכים למכור את המגרש, אך הולדינג שהחזיק בקרקע נוספת בסמוך לאנפילד ציפה לרכוש גם אותה באמצעות החברה.

רבים מחברי הנהלת אברטון האשימו את הולדינג בניסיון לייצר רווח על חשבון המועדון. 279 חברי המועדון נפגשו בינואר 1892 לדון בנושא. בעקבות פגישה נוספת ב-15 במרץ 1892, הוחלט לעזוב את אנפילד ולרכוש מגרש אחד. הם רכשו בסופו של דבר את גודיסון פארק בצדו הצפוני של סטנלי פארק עבור 8,000 ליש"ט.

הולדינג ואורל נותרו עם מגרש כדורגל ריק והולדינג הרגיש שדרך הפעולה היחידה היא הקמתו של מועדון כדורגל חדש - וכך הוקם מועדון הכדורגל ליברפול. משחק הבכורה של המועדון התקיים ב-1 בספטמבר 1892 - משחק ידידות מול רות'רהאם טאון, בו ניצחה "קבוצת המק'ים" 1-7. הרכב הקבוצה הראשון כלל את רוס, האנה, מקלין, קלסו, מקווין, מקברייד, ויילי, סמית', מילר, מקוין וקלווין. מקוין היה זה שהתכבד בשערה הראשון אי פעם של ליברפול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון הולדינג** בוויקישיתוף
שער כתב העת. אמן: אפרים משה ליליין
***Ost und West*** (בגרמנית: "מזרח ומערב") היה כתב עת ציוני לתרבות יהודית ולחכמת ישראל. כתב העת ראה אור בברלין בין 1901 ל-1923. רוחו של כתב העת נוסחה על ידי מרטין בובר, שדגל בהצגת היהדות כתרבות ולא כדת בלבד; תרבות ששורשיה נטועים במזרח, הן המזרח השמי, האסיאתי-מוסלמי, ברוח האוריינטליזם שראה את המזרח ובפרט את ארץ ישראל ברוח רומנטית, והן במזרח אירופה, בה פועמת תרבות יהודית שורשית. מייסדיו ועורכיו היו דייוויס טריטש וליאו וינץ וסגנם היה ארתור זילברגלייט.

כתב העת הופיע עד אוגוסט 1914 כירחון (אחת לחודש). בתקופת מלחמת העולם הראשונה המשיך להופיע, אך באופן פחות סדיר בין פעמיים בשנה (1915) ועד שמונה פעמים בשנה (1918). לאחר מכן היה לדו-ירחון (1919–1921) ולרבעון (1922–1923). כתב העת ידע קשיים כלכליים, בין 1907 ל-1914 הושכרו מספר עמודים בו לחברת "כל ישראל חברים", בתמורה למימון. בשנת 1923, עם קריסת כלכלת רפובליקת ויימאר, הוא נסגר.

כתב העת שילב יצירות אמנות, בעיקר תחריטי אר נובו (בעיקר משל אפרים משה ליליין) עם כתיבה אמנותית וביקורתית. בין הכותבים בו היו בובר, לודוויג גייגר, מכס נורדאו, אלפרד נוסיג, יוסף הלוי, ישראל לוי, דוד צבי מילר, פאביוס שך, אברהם אפשטיין, אדולף רוזנצווייג, ארנו נאדל (עורך מוסף המוזיקה), ותאודור זלוציסטי. הוא נכתב בגרמנית, והובאו בו לראשונה בשפה זו תרגומים מיידיש. בכתב עת זה פרסם משיריו המשורר הלא-יהודי בריס פון מינכהאוזן, שהפך לאחר מכן לנאצי.

לקריאה נוספת
------------

* טום רייס, **האוריינטליסט**, כתר ספרים 2007 עמ' 300.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ost und West** בוויקישיתוף
* כל גיליונות העיתון, באתר Compact Memory
* Ost und West, באתר OCLC (באנגלית)
**ג'ון האוזר** (באנגלית: **John Hauser**‏;  30 בינואר 1859 – 6 באוקטובר 1913) היה צייר אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו של הילידים האמריקאים ותיאורים של היבטים שונים בחייהם. עבר הכשרה אקדמית בבתי ספר לאמנות באירופה, כולל האקדמיה המלכותית לאמנויות יפות במינכן. בארצות הברית הוא הוקסם מאינדיאנים בדרום מערב והמערב, אותם צייר במשך כל חייו. בשנת 1893 נסע עם האמן האמריקני ג'וזף הנרי שארפ לטאוס, ניו מקסיקו ואזורים אחרים במדינות הסמוכות לה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

בנם של מהגרים גרמנים, האוזר נולד בסינסינטי, אוהיו, שם שהה כל חייו. את השכלתו המוקדמת הוא קיבל במערכת בתי הספר הציבוריים של סינסינטי, ולמד רישום במכון באוהיו.

בשנת 1873 הוא נרשם לבית הספר לעיצוב מקמיקן, שם למד אצל תומאס סאטרווייט נובל. האוזר למד לראשונה באירופה בשנת 1880, כשנסע למינכן, שם למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות. באותה שנה הוא השלים את הציור המתועד הראשון שלו, דיוקן של הגשש האינדיאני המפורסם "לורד בולטימור".

בשנת 1883 הוא הפך לחבר במחלקת הרישום בבתי הספר הציבוריים של סינסינטי, תפקיד אותו מילא עד שפרש בשנת 1885 כדי להפליג לאירופה.

### אירופה

בשנת 1885, בחברתו של אמן אחר מסינסינטי, ג'וזף הנרי שארפ, הוא הפליג לגרמניה, ונרשם לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות במינכן. לאחר סיום התוכנית המשיך האוזר את לימודיו בפריז ובדיסלדורף. הוא חזר למינכן ללימודים נוספים.

### חזרה לארצות הברית

עם שובו לסינסינטי החל האוזר לבסס את המוניטין שלו כאמן. בשנת 1890 הוא הפך לאחד מהחברים הראשונים של מועדון האמנות של סינסינטי. בשנת 1891 ערך את סיורו הראשון באריזונה ובניו מקסיקו, מה שהיווה השראה להתעניינותו בציור הילידים האמריקאים. בשנת 1893 נסע עם ג'ון הנרי שארפ לניו מקסיקו ואזורים אחרים בדרום מערב.  הייתה לו משיכה כל החיים לילידים האמריקאים והמערב. לאחר מכן נסע לאריזונה, ניו מקסיקו, קולורדו, נברסקה, איווה ודרום דקוטה בכל הזדמנות עד שנת 1908.

### נישואין ומשפחה

ב־8 ביולי 1896 התחתן האוזר עם מיני בולץ. לא היו להם ילדים. מיני נסעה איתו לעיתים קרובות, ובשנת 1901 אומצו ג'ון ומיני על ידי עם הסיו,  שנתנו להם בשפתם שמות חדשים. ג'ון ומיני האוזר בילו זמן ניכר בשמורת פיין רידג', שם גרו באוהל על אדמות סיו במשך שישה חודשים בשנה בין 1901 ל -1905. בני הזוג בנו בית באזור קליפטון בסינסינטי בשנת 1904.

קריירה
------

האוזר צייר מאות דיוקנאות של אינדיאנים, הדיוק הריאליסטי משתקף בדיוקנאות, וגם ציורי סצינות מהחיים שלהם. ציוריו נחשבים לחשובים במיוחד בפרטיהם האותנטיים. הוא הפיק ציורים רבים המספרים סיפור, כולל הבד המתועד הגדול ביותר שלו, שנמצא כעת באוסף בתי הספר הציבוריים של סינסינטי, המתאר את "התקדמות הציוויליזציה".

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון האוזר

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון האוזר** בוויקישיתוף
* ג'ון האוזר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Forrest Fenn, Teepee Smoke: A New Look into the Life and Work of Joseph Henry Sharp, Santa Fe: One Horse Land And Cattle Co. 2007
2. ↑  Dawdy, Doris Ostrander (1974). *Artists of the American West: A Biographical Dictionary*. Chicago: The Sage Press Inc. p. 109

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1953 1969
* LCCN: no2011076771
* RKD: 86948
* SNAC: w67d6nzt
* ULAN: 500092072
* VIAF: 96354223
* WorldCat: lccn-no2011076771

 |