recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
גן גורים בגן סיפור בחולון
**גן גוּרים** הוא ספר מחורז לילדים מאת רפאל ספורטה. הספר ראה אור בשנת 1954 בתל אביב בסדרת "לטף: ספריה חינוכית" של הוצאת תפוח. מהדורה מחודשת של הספר יצאה לאור בהוצאת כנרת זמורה ביתן בשנת 2016. שתי המהדורות מאוירות על ידי איזה הרשקוביץ.

הספר מתאר את התנהלותו היומיומית של "גן ילדים" המאכלס גורי חיות. הגם שכל הדמויות הן של בעלי חיים, הן עוטות מלבושים או חלקי מלבושים. הגננת היא דובה לבושת שמלה, שמטפחת ענודה לצווארה. באיור הראשון ובכריכת הספר, השמלה משובצת כחול לבן וצהוב ובאיור נוסף השמלה אדומה ומנוקדת לבן, וסינר למותניה. עוזרתה הבובה לבושה בשמלה כגננת, ואוחזת מטאטא בידה. מגוון בעלי החיים הצעירים יוצר אווירה עליזה ושוחרת שלום, שבה יש מקום לכל בעלי החיים החיים ביחד בגן.

תוכן הספר
---------

הספר פותח במילים:

"כאן –  
 גן.   
 גן-גורים.   
 גן-גורים. גן-גורים.   
 הגננת היא דֻבָּה.   
 מי עוזרת לה? – הבֻּבָּה.  
 יש פה עבודה? – יש!!!  
 עבודה רבה!"  
בעמוד הבא מתוארת הגעת הגורים לגן בבוקר; הגורים מגיעים אל הגן יישובים על גבו של אבא פיל גדול הממדים, שעליו מסופר כי "אלף לחם הוא אוכל". בשער הגן מחכה השומר, דוֹד גירף -גמל נמר: "הוא מסביר להם פנים, מברך אותם יום יום: בֹּקר טוב! שלום! שלום!".

הגורים בגן הם בעלי חיים צעירים: "תינוקות של קנגורים, / גור אריה בן-לביאה, / במבי-עפר בן-צביה, / גור-נמר, בו-דובון, / זאבון, / כלבלבון / יפה, נבון, / קוף שובב, / גור ארנב / קטוף זנב, / גור גירף / גור קרנף, / גמלמלון / קטין פילון, / - באפו מתיז סילון,- / גור צבוע. גור דרבן, / שפנפנון לבן לבן, / עכברון חכם קטן, / עיר פרא בן-אתון, / שעלול תעלול, / חתלתול מיאו-מיול, / גור היפופותם, / גור תן - / וקִפּוֹד זהב קטן."  
 ועם היותם בעלי חיים, הם מנהלים בגן, כמקובל ב"גן ילדים", פינת חי בשם: "משק גן גורים", הכוללת עגורים, דגים, פסיונים, תוכיים, יונים וטווס. ובציור המצורף למלל נמצאים, בין השאר, דימויי החתלתולה עטויה שמלה צהובה מחלקת מזון לדגים מפנכה ירוקה שתחת בית-שחיה ועכברון מגיש מזון לתוכי צבעוני הניצב על נדנדתו.

משחקיהם ושעשועיהם של הגורים כוללים עלייה וירידה בסולם, בלונים, קוביות, כדור, בובות, מגלשה ומכוניות צעצוע, ובין לבין גם מתרחשים מפגשים בין הגורים הכוללים: ריקודים, שירה, מכות, צרחות, בכי, חיוכים והנאה. הגורים עוסקים במגוון מלאכות ועיסוקים: ציור, תפירה ושתייה, וזלילת ממתקים. בנוסף, יש להם תזמורת הכוללת על פי המלל של ספורטה והציורים של איזה הרשקוביץ: פסנתר עם מחברת תווים, חליל גדול, חצוצרה, כינור, צ'לו, משולש ותוף ושני מקשים, ולנגינתם הם יוצאים במחול.

באמצע היום לאחר פעילותם העשירה, אוספת הגננת את הגורים יישובים סביבה בשלווה ומשליטה בהם שקט על מנת להקריא להם סיפור מספר גדול שכריכתו ירוקה: "הס! עכשו היא מדברת! / הגננת - / הגננת, / היא אומרת: / הס גורים! פיות סגורים / יד לפה! שבו יפה! ... הס!... הגננת לגורים / מספרת ספורים. / הגורים - גור וגור - / מקשיבים בפה פעור...". לאחר מכן, כבר שעת צהריים ותושבי הגן נחים וישנים, מלבד הקוף, בסלים ובערסלים כאשר מעליהם, על פי ציורה של איזה הרשקוביץ, מרחפות יונים לבנות ו"הדֻבה עבת הכרס / משגיחה על גור וגור", אך לבסוף גם היא נרדמת לשעה קלה, ישובה על כיסא עץ גדול מרופד בכרית.

בסוף היום בא אבא-פיל לקחת את הגורים בחזרה אל בתי הוריהם - בעלי החיים הבוגרים - הממתינים להם בשערי ביתם.

ב-2014 נחנך בחולון גן סיפור "גן גורים" בהשראת ספרו של ספורטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר גן גורים באתר פרויקט בן יהודה.
הספר **דדו - 48 שנה ועוד 20 יום** הוא ביוגרפיה של רא"ל (מיל') דוד אלעזר, רמטכ"ל צה"ל בעת מלחמת יום הכיפורים, מאת הסופר חנוך ברטוב. הספר יצא לאור בשנת 1978 בהוצאת ספרית מעריב, ובשנת 2002 יצא לאור במהדורה מורחבת ומוערת בהוצאת דביר.

תוכן הספר
---------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
הספר מחולק לשני כרכים. הכרך הראשון מספר את קורות חייו של דוד אלעזר עד 1973: עלייתו לארץ ישראל, שירותו בפלמ"ח ובמלחמת העצמאות, הקריירה הצבאית שלו כולל שירותו כמפקד גייסות השריון ואחרי כן כאלוף פיקוד הצפון בזמן מלחמת ששת הימים ועד מינויו לרמטכ"ל ותחילת כהונתו בתפקיד זה.

הכרך השני עוסק בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים ובמלחמה עצמה, בצורה של יומן מפורט שבו מתוארים בפירוט מהלכי הלחימה ותהליכי קבלת ההחלטות הצבאיות והמדיניות שבהן היה מעורב אלעזר.

כתיבת הספר והוצאתו לאור
-----------------------

לאחר שוועדת אגרנט מצאה את אלעזר אחראי למחדל תחילתה של מלחמת יום הכיפורים, יעץ לו עורך דינו, אמנון גולדנברג, לכתוב בספר את גרסתו לנסיבות הכניסה למלחמה.
אלעזר פנה לחנוך ברטוב שיהיה שותפו למשימה זו, והחל באיסוף המידע הרלוונטי. בערב פסח תשל"ו (1976) הודיע אלעזר לברטוב שהשלים את איסוף המידע, ולמחרת נפטר מהתקף לב. ברטוב נרתם למשימה, והחל לעיין במסמכים ובהקלטות שאסף אלעזר. כתיבת הספר עלתה לו במאמץ נפשי כבד.

הספר הוגש לאישור הצנזורה הצבאית, שהשמיטה מידע על פגישתו של ראש "המוסד", צבי זמיר, עם מקור שנודע בשם "בבל" (ולימים נחשף כאשרף מרואן). שר המשפטים, שמואל תמיר, הציע שברטוב ימסור את הספר גם לוועדת השרים למתן היתר לפרסומים, אך ברטוב, שלא היה חייב בכך משום שלא היה עובד ציבור, סירב.

טרם צאתו לאור של הספר פורסמו פרקים מתוכו בעיתון "מעריב".
הספר יצא לאור בדצמבר 1978 בשני כרכים בהוצאת ספרית מעריב. הספר נמכר ב-50 אלף עותקים וזיכה את ברטוב בפרס יצחק שדה לספרות צבאית לשנת 1978. בשנת 2002 הספר יצא לאור בהוצאת דביר במהדורה מורחבת ומוערת, שלה נוספו כ-600 הערות שוליים ופרטים שלא היו ידועים לברטוב בעת פרסום המהדורה הראשונה.

שם הספר
-------

שם הספר, "דדו - 48 שנה ועוד 20 יום" מעיד על המשקל הרב שניתן בו למלחמת יום הכיפורים - הספר מספר על 48 שנותיו הראשונות של דדו, ועל 20 הימים של מלחמת יום הכיפורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הספר הזה יש לו שליחות - לנפץ את כתב האשמה השקרי נגד דדו", מעריב, 29 בדצמבר 1978
* דליה קרפל, שמו הטוב, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2002
* הספר "דדו - 48 שנה ועוד 20 יום", באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברטוב (1978), כרך ראשון, עמ' 10–11.
2. ↑  דליה קרפל, שמו הטוב, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2002
3. ↑  חנוך ברטוב, גיוס של כוחות גדולים "רק אחרי הירייה הראשונה" - אומר דיין, מעריב, 10 באוקטובר 1978  
חנוך ברטוב, "אם יניחו לארמיה ה-3 לצאת מן הכיתור יהפכו זאת המצרים לנצחון" - אומר דדו, מעריב, 22 באוקטובר 1978
**דיני עבודה** הוא עוקדן בן שלושה כרכים, היוצא לאור בהוצאת סדן מאז 1966 ומתעדכן מדי שנה. העוקדן כולל סקירה מקיפה של החקיקה והפסיקה בתחום דיני עבודה, ומספק הסברים מפורטים המבוססים על פסקי הדין הרלוונטיים.

המהדורות הראשונות נכתבו על ידי עו"ד יוסף האוזמן והשופט (לימים נשיא בית הדין הארצי לעבודה) מנחם גולדברג, ולאחר פטירתו של השופט גולדברג, ממשיך עו"ד נחום פינברג בכתיבת הספר ועריכתו.

מהדורת אוגוסט 2022 של העוקדן הייתה המהדורה ה 61.

תוכן הספר
---------

**דיני עבודה** כולל בתוכו את כל 32 החוקים בתחומי משפט העבודה הקיבוצי והאישי, וכן סעיפים המתייחסים לנושאי עבודה וזכויות עובדים ב-55 חוקים אחרים כגון: פקודת מס הכנסה, חוק העונשין, חוק יסודות התקציב וחוקי הקניין. העוקדן ערוך לפי נושאים, כך שבכל נושא מובא הסעיף בחוק ואיתו התקנות, הצווים וההלכות, מלווים בפרשנות והסברים מפורטים המבוססים על הפסיקה.

מובאים בספר גם נוסחים מלאים של הסכמים קיבוציים בולטים.

בין הנושאים הנדונים בעוקדן: חוקי יסוד, מהותם של יחסי עובד-מעביד, על השביתה וההשבתה, בתי הדין לעבודה, שוויון הזדמנויות ומניעת אפליה, סיום יחסי עובד-מעביד, פיצויי פיטורים, זכויות עובדים בפשיטת רגל ובפירוק תאגיד, פנסיה מקיפה בתעשייה, הסכמים קיבוציים ואמנות בינלאומיות.

במהדורתו הראשונה היה העוקדן בן כרך אחד בלבד, ובמהלך השנים, עם הגידול במספר חוקי העבודה, התקנות והפסיקה, גדל לשלושה כרכים עבי כרס.

ביקורות
-------

אהרן ברק, נשיא בית המשפט העליון בדימוס תיאר את העוקדן כ"ראשון הספרים בישראל בדיני עבודה".

סטיב אדלר, נשיא בית הדין הארצי לעבודה בדימוס ציין: "מאז פורסם לראשונה בשנת 1966 מהווה הספר 'דיני עבודה' מורה דרך לכל העוסקים בתחום משפט העבודה ויחסי העבודה".

לקריאה נוספת
------------

* דוד שי, "מהדורה חדשה: הספר 'דיני עבודה' מאת מנחם גולדברג", **נטו+** 166, פברואר 2004.

קישורים חיצוניים
----------------

* עוקדן "דיני עבודה", באתר של הוצאת סדן

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחום פינברג - העורך החדש של "דיני עבודה", באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 בנובמבר 2006
2. ↑  דיני עבודה, באתר הוצאת סדן
חדר האוכל הממלכתי - מבט לכיוון דרום מערב.
תרשים הקומה הראשונה של הבית הלבן. חדר האוכל הממלכתי מסומן בצהוב.
**חדר האוכל הממלכתי** (באנגלית: **State Dining Room**) הוא חדר אוכל גדול המצוי בקומה הראשונה של הבית הלבן משכנו של נשיא ארצות הברית המצוי בוושינגטון בירת ארצות הברית. החדר משמש לסעודות ממלכתיות רשמיות, ומסוגל להכיל עד 140 סועדים.

גודלו של החדר 14.6 על 10 מטרים, ולו שש דלתות המובילות למזווה, לחדר האוכל המשפחתי, למסדרון הצלב (Cross Hall), לחדר האדום ולמרפסת המערבית.

החדר בנוי בסגנון נאו קלאסי - סגנון העיצוב והבנייה המקובל באנגליה במאה ה-18. קירות החדר לבנים, לאורך הקירות בצמוד לתיקרה מצוי כרכוב העשוי עץ אלון עם עמודי עץ אלון קורינתיים תומכים בו. לאורך הקירות מצויים שולחנות המעוטרים בעיטים הציפור המסמלת את ארצות הברית. את החדר מאירות נברשות מצופות כסף בסגנון הרוקוקו שמקורן מתקופת כהונתו של ראת'רפורד בירצ'רד הייס.

במרכז החדר מצוי שולחן מהגוני בסגנון המלכה אן(אנ'). האוכל מוגש בסט סכו"ם מוזהב שנרכש בשנת 1817 על ידי הנשיא מונרו. במרכז השולחן מונח האוכל על מגש מוגבה העשוי שבע מראות שאורכו הכולל כ-4.5 מטרים.

החדר שימש בעבר כחדר הסבה, משרד, חדר ממשלת ארצות הברית ובעיקר כחדר אוכל. רק החל מכהונתו של אנדרו ג'קסון החל החדר להיות מכונה "חדר האוכל הממלכתי".

במקור, היה החדר קטן יותר. בקצהו הצפוני היה גרם מדרגות לקומה השנייה. בעת שיפוץ המבנה שנערך ב-1902 בהוראת תאודור רוזוולט הוסר חדר המדרגות והוגדל החדר. במסגרת שיפוץ זה שני אחים עשויים שיש איטלקי שהותקנו בתקופת כהונתו של ג'יימס מונרו הועברו לחדר האדום ולחדר הירוק. במקומם נבנה אח מרכזי בקיר המערבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חדר האוכל הממלכתי** בוויקישיתוף
* חדר האוכל הממלכתי באתר הבית הלבן
* אתר מוזיאון הבית הלבן - תצלומים היסטוריים ושחזורים של חדר האוכל הממלכתי

| משרד הבית הלבן |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| משרד החדשנות האמריקנית • משרד הקבינט של הבית הלבן • מנהל התקשורת בבית הלבן • ראש סגל הבית הלבן • יועץ בכיר לנשיא ארצות הברית • משרד דובר הבית הלבן • יועץ לנשיא ארצות הברית • משרד הגברת הראשונה של ארצות הברית • (שף הבית הלבן • קונדיטור הבית הלבן • מעצב הפרחים הראשי של הבית הלבן • המזכיר החברתי של הבית הלבן • הסדרן הראשי של הבית הלבן) • משרד הבית הלבן לעניינים בין-ממשלתיים • משרד הבית הלבן לענייני חקיקה • משרד הבית הלבן לניהול ומנהל • משרד הבית הלבן לפעולות המשרד הסגלגל • משרד הבית הלבן לעניינים פוליטיים • משרד הנשיאות • משרד הבית הלבן של מזכיר מטה הבית הלבן • משרד הבית הלבן למסחר וייצור • משרד היועץ המשפטי של הבית הלבן • משרד עמיתי הבית הלבן של הבית הלבן • המשרד הצבאי לבית הלבן • לשכת היועץ לביטחון לאומי • משרד אסטרטגיה דיגיטלית • משרד טכנולוגיית המידע • משרד התקשורת • המועצה הכלכלית הלאומית • המועצה למדיניות פנים של ארצות הברית |  |

 |
מייבש שיער
ייבוש שיער
**מייבש שיער** הוא מכשיר חשמלי המזרים אוויר חם או קר במטרה לייבש שיער רטוב. ייבוש השיער הרטוב נעשה במטרה לאפשר שליטה בעיצובו וליצירת תסרוקות הנשמרות זמן רב יותר. הייבוש יוצר קשרי מימן זמניים בתוך השיער ובכך שומרים על הצורה הנדרשת לצורך עיצוב השיער.

ישנם מייבשי שיער לשימוש ביתי, ומייבשי שיער ניצבים גדולים לשימוש מסחרי (במספרות).

מייבשי השיער הומצאו בשלהי המאה ה-19 על ידי אלכסנדר גודפרי, והשימוש המסחרי הראשון בהם היה בחנותו, בצרפת בשנת 1890. מייבש שיער זה היה מייבש ניצב, והלקוחה ישבה תחתיו בעת ששערה יובש. מייבש השיער הביתי הומצא בשנות ה-20 של המאה ה-20.

מייבש השיער משתמש במאוורר המזרים אוויר דרך גוף חימום ובכך מחמם את האוויר ומזרים אותו לפתח יציאת האוויר החם המכוון לעבר השיער. לרוב נעשה שימוש בתיל ניכרום (סגסוגת של ניקל, ברזל וכרום) אשר הוא מוליך בעל התנגדות גבוהה. מייבשי שיער מודרניים משתמשים בגוף חימום קרמי.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 התקבלה חקיקה בארצות הברית שדרשה כי במייבשי השיער יותקנו הגנות מפני התחשמלות במקרים בהם נרטב מייבש השיער.

ראו גם
------

* מסרק
* מברשת שיער

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייבש שיער** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של מייבשי השיער
* כיצד עובד מייבש השיער

* ייבוש שיער במספרה בישראל, שנות ה-60ייבוש שיער במספרה בישראל, שנות ה-60
* מייבש שיער מתוצרת AEG, שנת 1935 לערךמייבש שיער מתוצרת AEG, שנת 1935 לערך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548232405171
* GND: 4594468-4
* LCCN: sh85058316

 |
**בית רוריק** או **שושלת רוריק** הייתה השושלת הראשונה של הנסיכויות הטרום-רוסיות (כולל נסיכות מוסקבה), אשר הפכו מאוחר יותר לרוסיה המודרנית. נציגי השושלת שלטו בשתי תקופות שלטון 862-1598 ו-1610-1612 בשטחים שידועים כיום כרוסיה האירופית וחלקים מאוקראינה ובלארוס. מוצאו של מייסד השושלת שנוי במחלוקת, כאשר הגרסאות נחלקות בין מוצא מדנמרק על פי ההיפותזה הנורמניסטית לבין מוצא סלאבי מערבי מאזור מזרח גרמניה על פי ההיפותיזה האובודריטית. הנחה נוספת גורסת כי מוצאו היה פיני שהגיע ככל הנראה משוודיה, גרסה זאת צברה פופולריות בעיקר פרויקט חקר הדנ"א של שושלת רוריק שנערך לאחרונה.

היסטוריה של הנסיכים והצארים
---------------------------

בהתאם לכרוניקה הרוסית הראשונה השושלת נוסדה על ידי רוריק, שליט נובגורוד בשנת 862. בהתחלה הם שלטו על נובגורוד בלבד, אחר כך על קייב ונקראו נסיכי קייב הגדולים. ברוב השנים שבין 862 ועד 1054 נסיכי רוריק שלטו על נסיכות מאוחדת שבירתה קייב, שפעמים מספר חולקה בין בני השליט שמת ואחר כך אוחדה מחדש על ידי הבן החזק ביותר. לאחר מותו של ירוסלב החכם ב-1054 הנסיכות הגדולה חולקה סופית בין בניו, כשהתואר הנסיך הגדול נהיה נומינלי בלבד. הנסיכויות הנוספות שנוצרו עם מותו של ירוסלב היו רוסטוב ונובגורוד. מס' דורות אחר כך נוצרו נסיכויות נוספות והשלטון המרכזי התרופף עוד יותר. ב-1169 נסיכות ולדימיר ירשה את התואר הנסיכות הגדולה, וב-1362 זכתה בתואר זה נסיכות מוסקבה. ב-1243 רוב הנסיכויות הרוסיות נכבשו על ידי המונגולים, והחאן היה זה שאישר את מינויים של הנסיכים. ב-1480 השתחררה נסיכות מוסקבה מעול המונגולים והטטרים והתחילה לכבוש ולאחד תחת חסותה את כל הנסיכויות הרוסיות, תהליך שהושלם רק בימיו של איוואן האיום. פיודור הראשון היה הצאר האחרון מהענף המוסקבאי של בית רוריק. (ענף צעיר יותר של הענף המוסקבאי גלה במאה ה-15 עקב מאבקים פוליטיים פנימיים והמשיך להתקיים בממלכת פולין-ליטא) האדם היחיד מבית רוריק ששלט אחריו הוא וסילי שויסקי מענף צעיר יותר בין 1610–1612. לאחר מותו של שויסקי נבחר מיכאיל רומנוב לצאר של רוסיה ויסד את שושלת רומנוב.

אצולה
-----

מבית רוריק יצאו משפחות אצולה רבות, חלקן מתקיימות גם בימינו. הידועות שבהן: אובולנסקי, אוסטרוגסקי, בורובסקי, בריאטינסקי, וולקונסקי, שויסקי, דולגורוקוב, גורצ'קוב, איזמאילוב, מסלסקי, פוזינה, בולגקוב, גגרין, שחובסקוי.

קשרים עם בתי מלוכה אחרים באירופה
--------------------------------

שליטי אירופה בימי הביניים נהגו לחזק כל ברית פוליטית על ידי נישואי ילדיהם. בשיטה זו השתמשו גם נסיכי בית רוריק. אנה בתו של ירוסלב החכם נישאה למלך צרפת אנרי הראשון והייתה אמו של פיליפ הראשון, בתו האחרת, אנסטסיה, נישאה למלך הונגריה אנדרש הראשון. בתו של לב מגליציה נישאה למלך פולין מבית פיאסט.

| **שליטי רוסיה** |
| --- |
| נסיכי ולדימיר | נסיכי מוסקבה | **צארים של רוסיה** | קיסרי רוסיה | שליטי ברית המועצות | נשיאי הפדרציה הרוסית |
| איוואן הרביעי "האיום" | פיודור הראשון | בוריס גודונוב | פיודור השני | דמיטרי הכוזב הראשון | דמיטרי הכוזב השני | וסילי שויסקי | מיכאיל הראשון | אלכסיי הראשון | פיודור השלישי | איוואן החמישי | פיוטר הראשון "הגדול" |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שושלת רוריק** בוויקישיתוף
* שושלת רוריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118750429
* LNB: 000078952
* NKC: jx20060403080
* VIAF: 2590155832941533490008
* WorldCat (עם VIAF): 2590155832941533490008

 |
**צלילה עמוקה**, מאת הסופרת ג'וד ווטסון, הוא הספר השישי בסדרת 39 רמזים.

עלילה
-----

איימי ודן, ביחד עם האומנת שלהם נלי גומז והחתול שלהם צלאח א-דין, נוחתים בסידני, אוסטרליה. במוזיאון איימי פוגשת לראשונה את איזבל קברה - אמם של איאן ונטלי, שהצטרפה לעזור בחיפוש אחר הרמזים. הם נוסעים למסע בעקבות בוב טרופו, שעל פי הסיפור תקף את מארק טוויין, ולאחר מכן ברח מן הכלא, בעזרת בן הדוד של אביהם המתגורר באוסטרליה, שפ טרנט. במהלך הסיפור, יחד עם שפ, הם פוגשים גם את ההולטים, איתם כרתו ברית בספר הקודם בסדרה, המעגל השחור. אייזנהאואר, האבא במשפחת הולט, מאיים להטביע בים את דן ואיימי אם לא יגידו לו איזה קצה חוט לרמז הם מצאו באוסטרליה, אך בעזרת שפ וחבריו הגולשים הם מצליחים לברוח מהם. לאחר מכן איאן קובע עם איימי פגישה בטענה שהוא יודע דבר על מות הוריה. כבדרך למקום הפגישה איימי רואה את אירינה ספסקי, סוכנת קג"ב לשעבר שבמהלך הסדרה נתקפת בייסורי מצפון קשים. אירינה מגיעה אליה ולוקחת אותה למקום צדדי ואומרת לה להיזהר מאיזבל ולא להאמין לדבריה לגבי השריפה. כדי שתבטח בה נותנת לה רמז - רוזמרין. 

איימי מנסה להתחמק מאיזבל ואיאן, כדברי אירינה, אך הם סוגרים עליה ומכניסים אותה לשיט. בשיט איזבל אומרת לה שאירינה היא זו שהציתה את השריפה שהרגה את הוריה, והיא מציעה לה שיתוף פעולה במרדף אחר הרמזים. לאחר שאיימי מסרבת, איזבל מתחילה לזרוק לים חלקי דגים שיקרבו כרישים ומאיימת לזרוק אותה עליהם. בעיתוי מושלם בא המילטון הולט להציל אותה. 

לאחר שיחה קצרה עם שפ, הם מעריכים שעליהם לנסוע לקובר פידי - עיר ייחודית באוסטרליה שבנויה ברובה מתחת לאדמה ומעריכים שלשם הלך בוב טרופו, לאחר שברח מהכלא. הם מוצאים שם את ביתו, ובו הם מגלים רמז מהוריהם שאומר שיש רמז, שלא אחד מן ה-39, במכרה. 

במכרה איזבל קברה באה ומפילה עליהם מהפיר למעלה המוני עכבישים, חלקם ארסיים, וכן נחש טאיפן פנים-יבשתי ארסי. הם מצליחים לברוח דרך קיר ויוצאים מכלל סכנה. הם מגלים כמו אירינה, איזבל וילדיה ששמו האמיתי של בוב טרופו הוא רוברט קהיל הנדרסון, שהיה מדען שחיפש גם הוא את 39 הרמזים, והייתה לו מעבדה ליד הר הגעש קראקאטאו.

איימי ודן טסים לקראקרטאו שבג'קרטה שבאי ג'אווה, אינדונזיה. שם איימי ודן מוצאים את אליסטר הו, דודם, שמציע להם בתמורה למידע שהם למדו על רוברט קהיל הנדרסון את המידע שהוא למד עליו, הם מסכימים, אליסטר מראה להם פתק שכתב הנדרסון - שיר מוזר המצביע לכאורה על הרמז. הם מצליחים לגלות את הרמז, מים. באותה עת, איזבל קברה מבעירה את הבית שבהם שהו. אירינה באה למקום במטרה להציל את חיי דן, איימי ואליסטר, אך היא מקפחת את חייה, בעוד השלושה ניצלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* צלילה עמוקה באתר The 39 Clues Wiki (באנגלית).
* צלילה עמוקה, באתר OCLC (באנגלית)

| 39 רמזים |
| --- |
| ספרים | 

|  |  |
| --- | --- |
| 39 רמזים | מבוך העצמות • תו קטלני • גנב החרבות • מעבר לקבר • המעגל השחור • צלילה עמוקה • מאורת הנחש • צופן הקיסר • זהירות: סופה • בלב הסכנה • הווספרים באים • הספר השחור של הסודות הקבורים (ספר בונוס) |
| קהילים נגד וספרים | מזימת המדוזה • אוצר המלך • באמצע הלילה • היהלום שבכתר • משבר אמון • יום הדין |
| בלי מעצורים | אין לאן לברוח • נקודת פריצה • הספירה לאחור •‏ נקודת ההתלקחות |
| מסמכי הקהילים (סדרת בונוס) | Operation Trinity •‏ The Submarine Job •‏ The Redcoat Chase •‏ The Houdini Escape • ‏Silent Night |

 |
| סופרים | ריק ריירדן • גורדון קורמן • פיטר לרנג'יס • ג'וד ווטסון • פטריק קרמן • לינדה סו פארק • מרגרט פיטרסון האדיקס • רולנד סמית • דייוויד באלדאצ'י |
| קהיל | אקטרינה • יאנוס • לוקיאנוס • תומאס • מדריגל |
**קטעים מסרט אילם** (בספרדית: **Escenas de cine mudo**) הוא הרומן השלישי שכתב הסופר והמשורר הספרדי חוליו לימסארס. הספר יצא לאור בספרדית בשנת 1994 ותורגם לשפות אחדות, ביניהן גרמנית, דנית וצרפתית. המשורר רמי סערי תרגם את הספר לעברית וצירף לו אחרית דבר. התרגום העברי ראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2001, והוא חותם מעין טרילוגיה, ששני הרומנים הראשונים הכלולים בה הם ירח של זאבים והגשם הצהוב.

ברומן "קטעים מסרט אילם" חזר חוליו לימסארס אל מחוז ילדותו ותיאר במבט רגיש ונוקב את השנים, אשר עיצבו את תמונת עולמו ואת זהותו כאדם בוגר. הספר נפתח כאלבום תמונות מרהיב, החושף זיכרונות וסודות כמוסים מן העבר ומזמין את קוראיו לנטוש את ד' אמותיהם כדי לצאת את העולם הגדול ולהתוודע אל היבטים רבים של ההוויה הספרדית. מאורעות יומיומיים נהפכים בספר לחומרים היסטוריים, העוברים זיקוק ספרותי ומשמשים ביצירת העולם בזעיר אנפין שהעלילה ממוקמת בו. כך מצליח הסופר למקד את עדשת המצלמה שלו לא רק בקורות הכפר שהוא גדל בו, באגדותיו ובמיתוסים שלו, כי אם גם בטלוויזיה המגיעה לכפר אוליירוס, בהתעוררותו של הילד אל המודעות בדבר רודנותו של פרנקו ובגילוי העולם החיצון מבעד למרקע הקולנוע. "קטעים מסרט אילם" הוא יצירה בסיפורת פיוטית, ששורשיה נטועים בנופים ההרריים של צפון ספרד. האוטונומיה המוענקת ברומן לכל אחד ואחד מפרקיו אינה קורעת אותם אלה מאלה: למרות קיטוע הזיכרונות, העולה גם משמו של הספר, מתאפשרת ביצירה תחושת התנועה והזרימה הקיימת בקולנוע ובמציאות שמחוץ לו, בזמן העובר לבלי שוב ובחיים החולפים עמו. כך זוכה התמונה בקול: מה שהיה אי-אז חזותי עובר בהווה שכתוב וצולח גם את העתיד. הסופר משמש בתמונות הכפר שיצר פה לכל אותו המון אילם, שקורותיו נשזרים ברומן - "אותו המון של כוורות מלאות פלונים ואלמונים כמו הוריי," כדברי לימסארס עצמו בפרק החותם את יצירתו.
**רוצח שכיר - מדריך שימושי לקבלן עצמאי** הוא ספר שיצא לאור בארצות הברית ב-1983 ושימש השראה למעשי רצח.

על הספר והוצאתו לאור
--------------------

הספר שנקרא במקור: Hit Man: A Technical Manual for Independent Contractors נכתב בפסבדונים של סופרת בשם רקס פראל ויצא לאור בשנת 1983 על ידי פאלאדין – הוצאה לאור המתמחה בין היתר בכתיבת ספרי הדרכה מעוררי מחלוקת בנושאים כמו הכנת חמרי נפץ, קניבליזם, התאבדויות, ושימוש בכלי נשק.  

בגרסתו הראשונה נכתב הספר כרומן המתאר עלילה הקשורה במתנקש שנשלח לרצוח עקרת בית בפלורידה, ודרך פעולתו. מאוחר יותר שונתה המסגרת והותאמה למדריכים דומים שיצאו במסגרת ספרי ההדרכה של פאלאדין, כך שהתפרשה כמדריך שימושי לרוצח שכיר בתחילת דרכו. הספר כלל הנחיות מפורטות כמו: איך לאסוף מודיעין, איזה כלי נשק לבחור, בחירת דרכי מילוט, איך לאסוף את התשלום ודרכים להעלמת הגופה. הספר הספיק להימכר ב-13,000 עותקים עד להפסקת הפצתו במהלך תביעה משפטית שהועלתה בהקשר לפרסומו.

התביעה
------

בשנת 1993 התרחש במדינת מרילנד שבארצות הברית רצח משולש של מילרד הורן, בנה והמטפלת שלו. הרוצח, ג'יימס פרי, בעל הרשעות פליליות בתחום האלימות, נלכד ונדון למוות. חקירתו הביאה לגילוי מי ששכר אותו - לורנס הורן, שביקש לקבל כספי פוליסת ביטוח חיים מחברת הביטוח שביטחה את מילרד הורן. במהלך המשפט התברר כי הרוצח רכש את מיומנותו באמצעות הספר של פאלאדין. משפחות הקרבנות תבעו את ההוצאה לאור בטענה שהספר שהוציאה עודד את הרוצח פרי, ויש לה אחריות לרצח המשולש. הפרופ' דוד סמולה שהעיד מטעם התביעה טען כי הוצאת פאלאדין "פדתה צ'קים מרוצחים בלי לדעת מי מקוראיה רוצח פוטנציאלי ומי סתם פנטזיונר".  
 
משפט זה העלה לראשונה אל הדיון את שאלת חופש הביטוי של המו"ל המוגנת על ידי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, ועל כך התבססה ההגנה, שטענה עוד כי אין הבדל בין פרסום הספר לבין סדרת טלוויזיה בנושא אלימות, סרט אימה או ספר אלים. 

בערכאה נמוכה הפסידו המשפחות, עקב הטיעון שהספר לא אומר "בצע רצח עכשיו!" אלא אומר "אם אתה רוצה להיות רוצח שכיר זה מה שעליך לעשות", וכן בגלל הטיעון שהספר אף אינו מסית לאלימות. המשפחות ערערו וזכו בערעור. בין היתר נקבע בפסק הדין כי "לא ניתן להתייחס לספר כתאורטי...פאלאדין סייעה ואף פעלה תוך דרגה מסוימת של כוונה... על פי כל חוק סייעה לביצוע פשע באמצעות ביטויים." ערעור נוסף הוגש לבית המשפט העליון, ותוך כדי הדיון, בחודש מאי 1999, החליטה חברת הביטוח של פאלאדין להתפשר עם המשפחות והסכימה לשלם פיצויים של מיליוני דולרים. כמו כן הסכימה להשמיד 700 עותקים של הספר שנותרו ברשותה, ולוותר על כל הזכויות הקשורות לספר.

ניצחונן של המשפחות לא הושלם, שכן לא הצליחו למנוע את המשך הפצתו של הספר. לאחר ביצוע הסכם הפשרה הועלתה גרסה מלאה של הספר באתרי אינטרנט שונים וככל הנראה נמצאת שם גם היום.

ראו גם
------

* רוצח שכיר

קישורים חיצוניים
----------------

* רוצח שכיר - מדריך שימושי לקבלן עצמאי - ספר דיגיטלי (באנגלית)
"**רחוב תות, סיפור לא פשוט**" (באנגלית: **And to Think That I Saw It on Mulberry Street**, בתרגום חופשי: "ולחשוב שראיתי את זה ברחוב תות עץ") הוא ספר ילדים מאת דוקטור סוס. זהו הספר הראשון שכתב דוקטור סוס לילדים והוא פורסם לראשונה בשנת 1937. את הסיפור תרגמה לעברית לאה נאור.

עלילת הסיפור
------------

רחוב מאלבורי בספרינגפילד, רחוב ילדותו של דוקטור סוס, אשר היווה השראה לספר.
הסיפור מתמקד בילד צעיר (במקור-האנגלי שמו מרקו, ובתרגום-העברי שמו איננו מוזכר) בעל דמיון שופע, הרוצה לספר לאביו על הדברים שראה ביוצאו מן הבית. הבעיה היא, שהילד נוטה להפריז ולציין דברים אבסורדיים, שנשמעים חסרי-אמינות. 

יום אחד, בהולכו ושובו מבית הספר, הוא לא הבחין בדבר זולת סוס ועגלה, אשר חלפו ברחוב ששמו "רחוב תות" (במקור: רחוב מאלברי - Mulberry Street - שם רחוב ילדותו של דוקטור סוס). הוא ידע שזה מאוד לא מלהיב וסתמי לספר על דבר פשוט כל כך. אז כדי להוסיף עניין, הילד הפך את הסוס והעגלה, בדמיונו, לדברים פחות נפוצים. 

הוא הגיע לסיפור, שבו הסוס והעגלה הפכו לפיל כחול עם שתי ג'ירפות מצדדיו, הגוררים תזמורת, המנגנת בעת הנסיעה. בנוסף נכח קרון-מגורים ובו איש מבוגר המאזין לתזמורת. זולת דברים אלו הופיע דברים נוספים כאשר בסוף בסוף הופיעו אדם מסין, קוסם המבצע את האשליה הקלאסית ובה נשלף ארנב מן המגבעת ואיש עם זקן ארוך מאוד, המקווה להשיג ספר שיעזור לו. בשלב זה הגיע הילד בחזרה אל ביתו. מתוך כנות מוחלטת הודה הילד שהוא לא ראה דבר מלהיב, זולת הסוס והעגלה, שהופיעו במציאות ולא מתוך בדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **רחוב תות, סיפור לא פשוט** |

* רחוב תות, סיפור לא פשוט, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רחוב תות ספור לא פשוט מחבר/ת: דוקטור סוס עברית: לאה נאור הוצאה: כתר, 1990 מתוך האתר של לאה נאור
**ריפלי מתחת למים** (באנגלית: **Ripley Under Water**) הוא החמישי והאחרון שבסדרת הספרים "ריפליאדה" על מעללי טום ריפלי, מאת הסופרת פטרישיה הייסמית'. הספר ראה אור ב-3 באוקטובר 1991.

תקציר העלילה
------------

כשהוא חי באזורים כפריים בצרפת עם אשתו הלויס (Heloise), טום ריפלי מוטרד על ידי זוג אמריקני מרגיז, דייוויד פריטצ'ארד ואשתו ג'ניס, ששכר בית בקרבתו ונראה נחוש בדעתו לחקור חלקים מעברו של ריפלי. ללא מניעים אישיים גלויים, הזוג מתעניין בסוחר של אמנות אמריקנית בשם מרצ'יסן שנעלם באורח מסתורי מספר שנים לפני כן לאחר שביקר את ריפלי. ריפלי רצח את אותו סוחר כדי למנוע את חשיפתה של תוכנית לזיוף אמנות ולאחר מכן השליך את גופתו לתעלה בקרבת מקום; בעקבות החקירות והבירורים חרדתו גוברת, ופריטצ'ארד מתחיל לערוך חיפושים בתעלות המקומיות.

את סוף מעלליו של טום ריפלי מסיימת הסופרת הייסמית' באווירה נינוחה, כשהיא מתארת את שגרת חייו בטיפוח פרחי הדליה שברשותו, ניגון יצירות שוברט על הצ'מבלו, התענגות על ארוחותיו ובילוי זמן שקט ושליו עם אשתו הלויס ומנהלת משק הבית מאדאם אנט. הוא מתואר כג'נטלמן המושלם, אדיב, מתחשב, מנומס - אך מתחת לכל זאת, קטלני לסביבתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריפלי מתחת למים, באתר OCLC (באנגלית)

| סדרת טום ריפלי - הריפליאדה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הכישרון של מר ריפלי (1955) • ריפלי מתחת לאדמה (1970) • המשחק של ריפלי (1974) • הילד בעקבות ריפלי (1980) • ריפלי מתחת למים (1991) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1065096119
* VIAF: 184035703
* WorldCat (עם VIAF): 184035703

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספר מאת לייף פרסון. אם התכוונתם לספר מאת סופי האנה, ראו רצח בראשי תיבות (אנ').

**רצח בראשי תיבות** (במקור השוודי נקרא: **Den som dödar draken**) הוא ספר בלשים מאת הסופר השוודי לייף פרסון. זהו הספר השני המוקדש כולו לדמותו של הבלש הספרותי אוורט בקסטרום.

הספר יצא לאור בשוודיה ב-2008, ותורגם לעברית בידי שרה ריפין בשנת 2016.

עלילה
-----

בעיר סולנה נרצח בביתו גבר מבוגר בשם קארל דניאלסון. אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה, נשלח לסולנה במטרה לאתר את הרוצח ולסגור את התיק. בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק, הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. במבט ראשון, נראה שמדובר במקרה פשוט: דניאלסון היה שתיין מתבודד, עם מעט חברים וללא משפחה. כל הממצאים מהזירה מראים שהוא נרצח במהלך קטטת שיכורים פשוטה. עם זאת, המקרה מסתבך כאשר מתברר כי בחשבון הבנק של דניאלסון נמצא הון עתק. עד מהרה מתגלה כי לדניאלסון היו קשרים עם כנופיית הפשע האיראנית של האחים פרחאן, וגופות מתחילות להיערם.

פרט לדמותו של בקסטרום, מופיעות בספר דמויות ידועות נוספות פרי עטו של פרסון, ביניהן אנה הולט ויאן לווין. גם פרסון עצמו מוזכר בספר כקרימינולוג בעל תוכנית ברדיו.

ביקורות
-------

המבקר בו לונדין מהעיתון Sydsvenskan כתב כי הקריאה בספר היא "כיף, לעיתים קרובות כיף גדול, אבל אני יכול לחשוב שפרסון המצוין מכוון מעט נמוך עם הסאטירה שלו הפעם". מגנוס פרסון מהעיתון Svenska Dagbladet כתב שפרסון לא היה בכושר שיא "אבל אפילו לייף פרסון שאינו בכושר שיא מוחלט, מנצח במרוץ את רוב מתחריו בספרות הבלשית השוודית." מיקאל הרמנסון מהעיתון Borås כתב כי "רצח בראשי תיבות הוא סיפור משטרתי מצוין עם כל כך הרבה רמות ותזוזות בעלילה שיש רק אפשרות אחת - לקרוא בבת אחת".

הערות שוליים
------------

1. ↑  Antihjälten övertygar inte
2. ↑  Ett underhållande rötägg till polis
3. ↑  Sträckläsning med ett leende

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 308084099
* WorldCat (עם VIAF): 308084099

 |
**פאפה סוארה** (בצרפתית: **Papa Souaré**; נולד ב-6 ביוני 1990) הוא כדורגלן סנגלי המשחק במאת'רוול בעמדת המגן השמאלי.

קריירה
------

סוארה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת דיאמברס מליגת העל הסנגלית. בגיל 18 הצטרף לליל והתחיל בקבוצת המילואים של המועדון.

לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בליל, בקיץ 2012 הושאל לסטאד ריימס על מנת לצבור דקות משחק. במדי ריימס שיחק 23 משחקים ולא כבש אף שער ובסיום העונה חזר לליל כשחקן הרכב.

ב-1 בפברואר 2015 חתם ל-3 וחצי שנים בקריסטל פאלאס ששילמה עבורו 5.3 מיליון אירו.

באוגוסט 2019 סוארה חתם בטרואה מהליגה הצרפתית השנייה.

ב-6 בספטמבר 2021, סוארה חתם בצ'רלטון את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה.

ב-17 ביולי 2023 סוארה חתם במאת'רוול מליגת העל הסקוטית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-29 בפברואר 2012 סוארה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל בתיקו 0-0 נגד דרום אפריקה. סוארה השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת לונדון וגביע אפריקה לאומות 2015. ב-29 במרץ 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד ניז'ר.

ב-11 בספטמבר 2016 סוארה נפצע בתאונת דרכים בכביש M4 בה שבר את רגלו ואת לסתיו, פציעה שלפי טענת הרופאים תמנע מסוארה לשחק כדורגל בחצי שנה הקרובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאפה סוארה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת סנגל – גביע אפריקה לאומות 2015** |
| --- |
| 1 קונדול • 
2 מבודג'י • 
3 ג'ילובוג'י • 
4 אנדיאיי • 
5 דיופ • 
6 לאמין סאנה • 
7 סואו • 
8 קויאטה • 
9 דיוף • 
10 מאנה • 
11 אנדויה • 
12 באדג'י •
13 מבנגה • 
14 טורה •
15 סיסה •
16 גומיס •
17 גייה •
18 סוארה •
19 קונאטה •
20 סליף סאנה •
21 גסאמה •
22 סווה •
23 קמארה •
מאמן: ז'ירס | סנגלסנגל |
**רוברט (בוב) פיליפ קורקר** (באנגלית: **Robert Phillips "Bob" Corker**; נולד ב-24 באוגוסט 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כסנאטור מטעם מדינת טנסי וכיושב ראש ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

קורקר נולד בקרוליינה הדרומית וגדל בצ'טנוגה שבטנסי. ב-1974 סיים תואר ראשון בניהול תעשייתי מאוניברסיטת טנסי. הוא עבד במשך ארבע שנים כמפקח באתרי בנייה. לאחר מכן פתח חברה בנייה משלו שהתפתחה במהירות.

ב-1994 התמודד ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית. בשנים 1995 עד 1996 כיהן כראש אגף כספים ומינהל בממשל של מדינת טנסי. ב-2001 נבחר לראשות עיריית צ'טנוגה, העיר הרביעית בגודלה בטנסי, ברוב של 54%. הוא כיהן בתפקיד עד 2005.

בנובמבר 2006 נבחר לסנאט של ארצות הברית לאחר שגבר על יריבו מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 50.71%. ב-2012 זכה בבחירות לכהונה נוספת ברוב של 64.9%. הוא כיהן בסנאט כחבר בוועדת התקציב, חבר בוועדת הבנקאות והשיכון ובוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות. מינואר 2015 ועד פרישתו כיהן כיו"ר ועדת החוץ של הסנאט. בספטמבר 2017 הודיע קורקר כי לא ירוץ לכהונה נוספת ויפרוש מהסנאט בתום כהונתו.

"טיים מגזין" בחר בו ב-2015 לרשימת המנהיגים המשפיעים ביותר בעולם.

קרוקר נשוי לאליזבת ואב לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוב קורקר** בוויקישיתוף
* 

* בוב קורקר, ברשת החברתית פייסבוק

* בוב קורקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* בוב קורקר, ברשת החברתית אינסטגרם

* בוב קורקר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* בוב קורקר באתר הסנאט
* אתר הבחירות של בוב קורקר
* בוב קורקר ברשימת טיים 100
* Whose Side Is Bob Corker On?, אתר פוליטיקו, 17 במרץ 2015
* בוב קרוקר באתר עיריית צ'טנוגה
* בוב קורקר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* בוב קורקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bob Corker, אתר טיים מגזין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 199530269
* NLP: a0000002871969
* SNAC: w632348t
* US Congress: C001071
* VIAF: 9876147270490135700000
* WorldCat: viaf-9876147270490135700000

 |
**ביל האסלם** (באנגלית: **Bill Haslam**; נולד ב-23 באוגוסט 1958) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מן המפלגה הרפובליקנית שכיהן כמושל טנסי בשנים 2019-2011.

המגזין פורבס העמיד את הונו של האסלם בכשני מיליארד דולרים. נכון לשנת 2018 היה המושל העשיר ביותר בארצות הברית. אחיו, ג'ימי, הוא מבעלי קליבלנד בראונס.

ביוגרפיה
--------

האסלם נולד בנוקסוויל ב-23 באוגוסט 1958. למד באוניברסיטת אמורי, שם סיים בשנת 1980 תואר ראשון בהיסטוריה. לאחר סיום לימודיו, החל האסלם לעבוד בעסקי אביו. בשנת 2003 נבחר האסלם לעמוד בראשות עיריית נוקסוויל עם 52% מהקולות. הוא נבחר מחדש ב-2007 (עם כ-87% מהקולות), ושימש בתפקיד זה עד 2011.

### מושל טנסי

ב-6 בינואר 2009 הכריז האסלם על מועמדותו לתפקיד מושל טנסי. הקמפיין שלו נתמך על ידי הווארד בייקר וקיבל תרומות בשווי מיליוני דולרים ונחשב לקמפיין העשיר ביותר במערכת בחירות זו. הקמפיין הדגיש את ניסיוני של האסלם כאיש עסקים וכראש עירייה. ב-5 באוגוסט 2010 זכה האסלם בפריימריז הרפובליקניים עם כמעט 48% מהקולות. בבחירות הכלליות, שנערכו ב-2 בנובמבר האסלם ניצח עם כ-65% מקולות המצביעים. המפלגה הרפובליקנית גם קיבלה רוב מוחלט בשני הבתים של הפרלמנט של טנסי, מה שהקנה לה שליטה מלאה במדינה לראשונה מאז שנת 1869. ב-4 בנובמבר 2014 האסלם נבחר שנית לתפקיד עם יותר מ-70% מהקולות.

בראשית כהונתו, האסלם הצהיר כי הוא מעמיד את הצמיחה הכלכלית ויצירת מקומות תעסוקה בראש סדר העדיפויות שלו, ולאחר מכן רפורמות בחינוך. הוא תומך בהגבלת ההוצאות הממשלתיות, צמצום מיסים וחופש כלכלי רחב. ב-16 ביוני 2011 חתם על תקציב שנתי של כ-30.8 מיליארד דולר, קטן ב-3.9% לעומת תקציב השנה הקודמת. תקציב זה כלל תוספת שכר לעובדים במגזר הציבורי, קיצוץ מיסים ומענקים להקמת מפעלים ולבתי ספר ציבוריים. באותה תקופה האסלם ביטל חוק אשר מנע אפליה על רקע נטייה מינית וחוקק חוק שהגביל את איגודי העובדים. בתקופה זו נאבק האסלם רבות בתנועת אוקיופיי. מאבק זה בא לידי ביטוי במעצר של פעילים רבים ובדיכוי הפגנות. במרץ 2012 הממשל העביר חוק אשר מגן על מורים אשר מטילים בספק תאוריות מדעיות כגון תורת האבולוציה. מבשרי הממשל השוו את חוק זה לחוק אשר הוביל למשפט הקופים בשנות ה-20 של המאה ה-20. באותם ימים האסלם הורה למשרד הבריאות של טנסי להתמקד במאבק כנגד השמנת יתר.

בתחילת אפריל האסלם יזם מבצע הסברה כנגד סם המתאמפטמין. בחודש מאי המלחמה בסמים באה לידי ביטוי גם באמצעות חקיקה. ב-24 באפריל הוא חתם על צו המעדיף עובדים מוכשרים במגזר הציבורי על פני עובדים ותיקים. חוק זה הקל על יכולת המעסיק לפטר עובדים לא מוכשרים ותגמול לעובדים בעלי ביצועים גבוהים. בנוסף על כך, הממשל החל להטיל מיסים על חברת אמזון, גם על מוצרים הנסחרים באינטרנט. בדצמבר האסלם ניסה להגביל את יישום חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ("אובמה קייר) במדינתו.

באפריל 2016, הטיל האסלם וטו על הצעת חוק להפוך את התנ"ך לספר הרשמי של טנסי. הצעה שכזו הייתה הראשונה מסוגה בארצות הברית. יוזמי החוק ניסו לעקוף את הוטו בבית הנבחרים, אך ללא הצלחה. בינואר 2019 סיים את כהונתו והוחלף בביל לי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביל האסלם** בוויקישיתוף
* ביל האסלם, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1200906160
* LCCN: n2020049532
* VIAF: 9430157583870633970007
* WorldCat (עם VIAF): 9430157583870633970007

 |
רוברט סילברס נואם בניו יורק ב-2012
**רוברט בנג'מין סילברס** (באנגלית: *Robert Benjamin Silvers*, ‏31 בדצמבר 1929 - 20 במרץ 2017) היה עיתונאי אמריקאי ששימש כעורכו של כתב העת "ניו יורק רוויו אוף בוקס" משנת 1963 עד 2017.

סילברס נולד למשפחה יהודית אמריקאית. סביו היגרו לארצות הברית מרומניה ורוסיה. הוא גדל בלונג איילנד, ניו יורק. סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת שיקגו בשנת 1947, בהיותו בן 17, והחל ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, אולם פרש מלימודיו לאחר זמן קצר.

בשנת 1952 נשלח על ידי צבא ארצות הברית לפריז ככתב צבאי. בפריז סיים את לימודיו האקדמיים בסורבון ובמכון למדע המדינה. השתתף ככותב ועורך בכתבי עת רבים לספרות ואמנות, בהם ההארפרז.

בשנת 1963 מונה לעורך ה"ניו יורק רוויו אוף בוקס", יחד עם ברברה אפסטין. לאחר מותה בשנת 2006 נותר עורך יחיד. כמו כן ערך ספרים בהוצאת הספרים של כתב העת.

סילברס נודע בכך שגייס לשורות כתב העת עורכים שהתבלטו מאוחר יותר בעיתונות, באקדמיה ובספרות. הוא היה חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים והאקדמיה הבריטית. זכה במספר פרסים ותוארי כבוד, בהם המדליה הלאומית למדעי הרוח ואות לגיון הכבוד הצרפתי.

רוברט סילברס מת בביתו במנהטן ב-20 במרץ 2017, בגיל 87, לאחר מחלה קצרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט סילברס** בוויקישיתוף
* צ'ארלס מקגראת, ניו יורק טיימס, מי יירש את עורך "ניו יורק ריוויו אוף בוקס"?, באתר הארץ, 3 באפריל 2012
* אתר למנויים בלבד אלוף בן, פרידה מרוברט סילברס, גדול העורכים והקול של הליברלים בארה"ב, באתר הארץ, 26 במרץ 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268276205171
* BnF: cb13751237z (data)
* GND: 1131384229
* ISNI: 0000 0001 1743 2967
* LCCN: nr94038821
* NKC: mzk20221146533
* NLK: KAC200609710
* NTA: 157249301
* SNAC: w62z3tm7
* SUDOC: 066892457
* VIAF: 12486591
* WorldCat: lccn-nr94038821

 |
**פאביו יאקובסן** (בהולנדית: **Fabio Jakobsen**; נולד ב-31 באוגוסט 1996) הוא רוכב אופני כביש הולנדי בקבוצת Team dsm-firmenich PostNL. יאקובסן הוא אלוף הולנד לשנת 2019. ניצח חמישה קטעים בוואלטה אספניה (2019, 2021) ואת מרוץ הקורנה–בריסל–קורנה ב-2022.
ניצח את אליפות אירופה בשנת 2022 באופני כביש.

ביוגרפיה
--------

יאקובסן נולד ב-31 באוגוסט 1996 בהוקלום, עיירה בהולנד.

יאקובסן רכב בקבוצת SEG ההולנדית משנת 2015 עד שנת 2017. בשנת 2016 הוא סיים במקום ה-14 באליפות העולם באופני כביש עד גיל 23. ב-2017 הוא ניצח את מרוץ אשבורן–פרנקפורט עד גיל 23, וניצח את אליפות הולנד עד גיל 23 וסיים שישי באליפות אירופה עד גיל 23.

### דקונינק קוויק סטפ (2018–היום)

יאקובסן הצטרף לדקונינק קוויק-סטפ בשנת 2018. הוא ניצח את מרוץ דנילת' נוקר–קורס ואת מרוץ סכלדפרייס, מקדים את פסקל אקרמן ואת כריס לאולס (אנ'). הוא ניצח את הקטע הראשון בטור של פיורדס ובבינקבנק טור. הוא ניצח שני קטעים בטור של גואנשי וניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ.

ב-2019, ניצח יאקובסן את הקטע הראשון בוואלטה או אלגארבה. הוא ניצח בפעם השנייה את סכלדפרייס ואת הקטע השלישי בטור של טורקיה. יאקובסן ניצח עם קוויק סטפ את מרוץ ההאמר לימבורג. לאחר מכן ניצח את אליפות הולנד לאחר שניצח בספרינט רב משתתפים. יאקובסן ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כאשר נבחר לוואלטה אספנייה. יאקובסן ניצח את הקטע ה-4 וה-21 במרוץ, בשניהם הקדים את סם בנט בספרינט רב משתתפים.

ב-2020, ניצח את הקטע ה-5 בוולטה אה ולנסיה ולאחר מכן את הקטע הראשון בוולטה או אלגארבה.

יאקובסן נפצע קשה בראשו בסיום הקטע הראשון בטור של פולין כאשר נחסם על ידי בן ארצו, דילן חרונבייחן, בספרינט אל קו הסיום ועף מעבר למתרסי המסלול, בעקבות כך הוענק לו הניצחון בקטע על חשבון חרונבייחן שנפסל. הוא אושפז בבית חולים בסוסנוביץ כשהוא מורדם ומונשם ונמצא במצב קשה ובקומה, אך בהמשך התייצב מצבו והוא נותח בפנים, כשהפגיעה המרכזית בגופו הייתה פגיעה בגולגולת. יאקובסן נזקק ל-130 תפרים, איבד את כל שיניו מלבד אחת, מיתרי הקול שלו הפכו משותקים והחך שלו נשברה.

לאחר תהליך שיקום ארוך, הוא חזר להתחרות כשמונה חודשים לאחר מכן בטור של טורקיה. יאקובסן שימש בעיקר כפועל במרוציו הראשונים מאז החזרה. הניצחון הראשון שלו מאז התאונה הגיע בטור דה ואלוני, יותר מ-11 חודשים מאז התאונה, כשניצח את הקטע ה-2 וה-5 שהסתיימו בספרינט המוני.
באוגוסט 2022, ניצח יאקובסן במיאוץ הסיום, אליפות אירופה באופני כביש שנערכה במינכן, גרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאביו יאקובסן** בוויקישיתוף
* פאביו יאקובסן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פאביו יאקובסן, ברשת החברתית אינסטגרם
* פאביו יאקובסן, באתר Cycling Archives

הערות שוליים
------------

1. ↑  National Championships Netherlands, procyclingstats.com
2. ↑  Wiśniewska, Marta (5 באוגוסט 2020). "Lekarz wyścigu Tour de Pologne: "Fabio jest z nami, żyje i mamy nadzieję, że wygramy"" [Tour de Pologne race doctor: "Fabio is with us, he is alive and we hope to win"] (בפולנית). Naszosie.pl. נבדק ב-5 באוגוסט 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Jakobsen in levensgevaar na vreselijke crash met Groenewegen in Polen". *NU*. 5 באוגוסט 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Lefevere aangeslagen na bezoek aan Fabio Jakobsen: "Hij is er veel erger aan toe dan Remco, ze hebben 130 draadjes uit z’n gezicht gehaald", m.hln.be.com
**דן בירון** (25 בדצמבר 1939 – 7 בינואר 2024) היה במאי, עיתונאי, מוזיקאי, איש בידור, רדיו וטלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בירון נולד וגדל בירושלים. את לימודיו עשה בבית הספר "מעלה", בגימנסיה העברית רחביה, בבית חינוך "תיכון", ולאחר מכן, באוניברסיטה העברית. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל.

בשנים 1960–1967 שימש כעורך תוכניות ב"קול ישראל". עם הקמתה של הטלוויזיה הישראלית בשנת 1967, עבר אליה, ומאז עבד בה ככותב, מפיק, ובמאי. בין התוכניות אותן הפיק וביים: "12 טון", "ההפסקה הגדולה", "שקט משדרים", "שמיניות באוויר", "סיבה למסיבה", "ניקוי ראש", "עוד להיט", "ארץ טרופית יפה", "שבט כהן", "עמק הנהר האדום", "גזוז", "פעם אחת", "פוליטיקה". כמו כן, הפיק וביים קונצרטים, מופעים, אירועי ספורט, מהדורות חדשות ועשרות אירועי בידור. במהלך השנים זכה בפרסים בינלאומיים וישראלים לבימוי. שימש כיו"ר אגודת העיתונאים בירושלים.

בשנת 1960, הצטרף ללהקת הסטודנטים ירושלים כאקורדיוניסט ומאז ועד יומו האחרון, היה גם מנהלה המוזיקלי של הלהקה. במסגרת הלהקה ייצג דן בירון את ישראל במאות פסטיבלי פולקלור ברחבי העולם.

בשנת 2007, פתח ביסטרו מוזיקלי בשם "בירמן" במדרחוב בן-יהודה בירושלים.

בירון, שהתגורר בירושלים, הציג בשנת 2008 בבחירות לרשויות המקומיות, את מועמדותו לראשות העיר, כראש רשימת "עלה ירוק - ירושלים של כולם". הוא זכה לתמיכה בשיעור של כחצי אחוז מקולות המצביעים ורשימתו לא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב בירון במקום השביעי ברשימת ניצולי השואה עם בוגרי עלה ירוק שהורכבה בחלקה מפורשי מפלגת עלה ירוק. בבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 התמודד בירון במקום השלישי ברשימת הפיראטים. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ובירון לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוא הוצב במקום השני ברשימת הפיראטים לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ואחת (מרץ 2019) ובבחירות לכנסת העשרים ושתיים (ספטמבר 2019) הוצב שוב במקום ה-3 ובבחירות לכנסת העשרים ושלוש (2020) והבחירות לכנסת העשרים וארבע (2021) הוצב במקום השני ברשימה. בבחירות לכנסת העשרים וחמש (2022) הוצב במקום ה-14 והאחרון ברשימה.

בירון היה נשוי לאשת הטלוויזיה שרי רז ואב לשניים. הלך לעולמו ב-7 בינואר 2024.

לקריאה נוספת
------------

* דוד מונשיין, **אגדות מונשיין, 77 סיפורי כיס**, חושך הוצאה לאור, ירושלים, 1995, עמ' 131–132

קישורים חיצוניים
----------------

* דן בירון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* דן בירון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רונן מדזיני, הבמאי דן בירון יתמודד לראשות העיר ירושלים, באתר ynet, 6 באוקטובר 2008
* רונית מזרחי, עמית בוניאל, בגובה העיניים עם דן בירון, באתר nrg‏, 19 במרץ 2010
* יעקב בר-און, ‏"לא נותנים לי להיעלם, התאגיד מביא בשידור חוזר הרבה דברים שעשיתי", באתר מעריב אונליין, 29 ביולי 2019
* להקת הסטודנטים ירושלים - אתר האינטרנט של הלהקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידן יוסף, הפאב של הבעל של שרי רז, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 ביולי 2007
2. ↑  רשימת הפיראטים לכנסת התשע עשרה, באתר ועדת הבחירות המרכזית
3. ↑  הפיראטים - הפתק הלבן, באתר ועדת הבחירות המרכזית (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312087005171
* VIAF: 299098630
* WorldCat (עם VIAF): 299098630

 |
**דניאל "דן" קרנשו** (באנגלית: **Daniel "Dan" Crenshaw**; נולד ב-14 במרץ 1984) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית המכהן כנציג המחוז השני של טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית. קרנשו הוא לוחם לשעבר ביחידת אריות הים, שאיבד את עינו במהלך שירותו הצבאי במלחמת אפגניסטן.

ביוגרפיה
--------

קרנשו נולד באברדין שבסקוטלנד היכן שמשפחתו התגוררה במסגרת עבודתו של אביו בחברת האנרגיה Texas oil & gas. הוא גדל בקייטי וביוסטון שבטקסס ובבוגוטה בקולומביה, בה סיים את לימודי התיכון ב-2002. ב-2006 סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת טאפטס שבמסצ'וסטס, את הלימודים ביצע בסיוע מלגה מצי ארצות הברית. ב-2017 סיים תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.

לאחר לימודי התואר הראשון התגייס לצי ארצות הברית, והתנדב ליחידת אריות הים. במאי 2008 סיים את קורס הקצינים ואת הכשרתו כלוחם ביחידה. מיד לאחר מכן הוצב בפלוג'ה שבעיראק כחלק מצוות אריות הים שלוש. ב-2012 הוצב בקנדהאר שבאפגניסטן ובמהלך הלחימה במחוז הלמנד נפצע ממטען צד, איבד את הראייה בעינו הימנית ונפגע באורח קשה בעינו השמאלית. לאחר שורת ניתוחים ושיקום ממושך שב לראות בעינו השמאלית. הוא המשיך בשירות והוצב במזרח התיכון ובקוריאה הדרומית. בספטמבר 2016 השתחרר מהשירות הצבאי בדרגת לוטננט קומנדר (מקבילה לרב-סרן). על פועלו עוטר פעמיים בכוכב הארד כולל אות V, בלב הארגמן ובמדליות נוספות.

בנובמבר 2017 הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציג המפלגה הרפובליקנית למושב המחוז השני של טקסס. לאחר ניצחון בבחירות המקדימות של המפלגה, גבר בנובמבר 2018 על יריבו מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 52.9%.

בשנת 2020, מגזין פורצ'ן כלל את קרנשו ברשימת 40 Under 40 בקטגוריית "ממשל ופוליטיקה".

קרנשו נשוי לטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דן קרנשו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דן קרנשו
* דן קרנשו, ברשת החברתית פייסבוק

* דן קרנשו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דן קרנשו, ברשת החברתית אינסטגרם

* דן קרנשו, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר האינטרנט של דן קרנשו
* דן קרנשו באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dan Crenshaw | 2020 40 under 40 in Government and Politics, Fortune (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: C001120

 |
**ג'ודית (ג'ודי) פלד קאר** (נולדה ב-26 בדצמבר 1938) היא מוזיקאית ופעילת זכויות אדם יהודית קנדית שהתפרסמה במיוחד בהברחתם של יהודי סוריה מחוץ למדינה.

פלד קאר נולדה במונטריאול וגרה כיום בטורונטו. היא בעלת תואר ראשון במוזיקה מאוניברסיטת טורונטו והייתה מורה למוזיקה במשך שנים רבות.

עזרה ליהודי סוריה
-----------------

לאחר מות בעלה הראשון, ד"ר רונלד פלד, הוקמה ב-1973 קרן לזכרו. אלמנתו ג'ודי השתמשה בכספי התרומות לקרן על מנת לשלוח ספרי קודש ליהודי סוריה ובהמשך גם לשלם כופר לשלטונות סוריה, על מנת שיאפשרו את יציאתם מן המדינה. פעילות זו נמשכה בסתר לאורך יותר מ-25 שנה. לפי ההערכה, עזרה פלד קאר בחילוצם של למעלה מ-3,000 יהודים מסוריה.

מעשיה מתוארים בספרו של הרולד טרופר - The Ransomed of God: The Remarkable Story Of One Woman's Role in the Rescue of Syrian Jews (כופר האלוהים: סיפורה המדהים של אישה אחת בחילוצם של יהודי סוריה).

ג'ודי פלד קאר זכתה באותות ועיטורים רבים, ביניהם אות מסדר קנדה, פרס מרכז שמעון ויזנטל, אות כבוד מאוניברסיטת חיפה ותואר כבוד מאוניברסיטת לאורנטיאן באונטריו. ב-2012 זכתה בעיטור נשיא מדינת ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרולד טרופר, **ג'ודי פלד קאר**, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)
* "סודה של גברת ג'ודי", אתר על סרט המופק על פי סיפורה של ג'ודי פלד קאר
* מיס ג'ודי, כתבה של מבט שני
* סיפורם של כתרי דמשק - חלק 2, ריאיון עם ג׳ודי פלד קאר במסגרת אירוע שנערך בספריה הלאומית
* ג׳ודי פלד קאר, מתוך מבט מל״מ באתר כותר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259465405171
* GND: 122452046
* ISNI: 0000 0000 8587 4962
* LCCN: n00045730
* VIAF: 45533833
* WorldCat: lccn-n00045730

 |
**אלוהי הפערים** היא תפיסה תאולוגית, לפיה הפערים בידע שמספק לנו המדע נלקחים כראיות או כהוכחות לקיומו של אלוהים. המושג הומצא על ידי תאולוגים נוצריים לא על מנת להטיל דופי בתאיזם, אלא כדי להצביע על הכשל שבהסתמכות על טיעונים טלאולוגיים לקיומו של אלוהים. יש המשתמשים בביטוי זה על מנת להתייחס לטיעוני אד איגנורנטיאם. באופן כללי המונח משמש על מנת לתאר נסיגה הדרגתית מהסברים דתיים לתופעות פיזיקליות לטובת הסברים מדעיים מקיפים יותר לתופעות אלו.

מקור הביטוי
-----------

ניסוח ראשוני של הרעיון הוזכר על ידי מרצה מטיף מן המאה ה-19 בשם הנרי דארמונד, בהרצאתו **מעלותיו של האדם**. הוא נזף בנוצרים שהפנו לדברים שהמדע עדיין לא יכל להסביר – "פערים שהם משלימים בעזרת האלוהים" – וקרא להם לקבל את כל הטבע כאלוהים, כעבודה של "[...] אלוהים אימננטי, שהוא אלוהי האבולוציה, המפואר לאין-שעור מאלוהי פלאים-מזדמנים, שהוא האלוהים של התאולוגיה הישנה."

במלחמת העולם השנייה התאולוג והקדוש המעונה דיטריך בונהופר הביע את הקונספט בצורה דומה במכתבים שהוא כתב בהיותו בכלא הנאצי.
 בונהופר כתב, לדוגמה:
"כמה שגוי זה להשתמש באלוהים כמגשר-פערים בחוסר השלמות של הידע שלנו. אם למעשה הגבולות של הידע נדחפים אחורה יותר ויותר (וזה חייב להיות המקרה), אז אלוהים נדחף אחורה יחד איתם, ולכן הוא ממשיך בנסיגה. אנחנו צריכים למצוא את אלוהים במה שאנחנו יודעים, לא במה שאנחנו לא יודעים."

בספרו מ-1955, **מדע ואמונה נוצרית**, כתב המנהיג האוונגליסטי האמריקאי צ'ארלס קולסון:

אין 'אלוהי הפערים' שישתלט על המקומות האסטרטגיים בהם המדע כושל; והסיבה היא שלפערים מהסוג הזה יש הרגל בלתי-נמנע של התכווצות.
וגם

או שאלוהים הוא בטבע כולו, ללא פערים, או שהוא לא קיים כלל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו, לדוגמה, "Teleological Arguments for God's Existence" ב"אנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד"
2. ↑  Richard Bube (1971) "The Human Quest: A New Look at Science and the Christian Faith"
3. ↑  ראו תומאס דיקסון, "Science and Religion: A Very Short Introduction" דף 45
4. 1 2  דיטריך בונהופר, מכתב אל Eberhard Bethge, 29 במאי 1944, דפים 310–312, "מכתבים ודפים מהכלא" נערך על ידי Eberhard Bethge, תורגם על ידי Reginald H. Fuller, Touchstone, ISBN 0-684-83827-3, 1997;
5. ↑  צ'ארלס קולסון (1955) "מדע ואמונה נוצרית", הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, p. 20, Fontana Books 1958 (כריכה רכה) עמוד 32.
6. ↑  קולסון, מהדורת Fontana, עמוד 35.