recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רִיכַרד וַייס** (בהונגרית: **Weisz Richárd**; בודפשט, 30 באפריל 1879 – בודפשט, 4 בדצמבר 1945) היה מתאבק ומרים משקולות יהודי-הונגרי, אלוף אולימפי (לונדון 1908) ו-7 פעמים ברציפות אלוף הונגריה (1903–1909) בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל כבד ו-4 פעמים ברציפות אלוף הונגריה (1905–1908) בהרמת משקולות.

קורות חיים
----------

וייס נולד וגדל בבודפשט. הוא השתתף לראשונה בתחרות היאבקות בגיל 19. בשנת 1903, זכה באליפות ההיאבקות הרשמית הראשונה של הונגריה במשקל כבד. בשנים 1896 עד 1899 התאמן וייס בהיאבקות ובהרמת משקולות ב"מועדון האתלטיקה הונגריה" ולאחר מכן התאמן עד 1908 במועדון מ.ט.ק. בודפשט. 

באליפות העולם שנערכה בווינה בשנת 1904 הוא סיים במקום תשיעי.

באולימפיאדת אתונה (1906) השתתף וייס בתחרות ההיאבקות אך לא זכה במדליה.

באולימפיאדת לונדון (1908) הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל כבד (מעל 93 ק"ג), לפני אלכסנדר פטרוב מרוסיה וסורן מרינוס ינסן מדנמברק, האלוף מאתונה 1906 ובכך היה לזוכה מדליית הזהב ההונגרית הראשונה בהיאבקות. לאחר ניצחונו האולימפי התמודד בבודפשט עם אלוף העולם המקצועני בהיאבקות, עקב כך זכויותיו כספורטאי חובב הושעו. לאחר מכן השתתף בתחרויות בעבור פרסים כספיים והופיע גם בקרקסים. באביב 1912 הוכר שוב כספורטאי חובב, אך הוא כבר היה מוכן לקבל על עצמו השתתפות באולימפיאדה.

בסיום לימודיו בבית הספר שירת שנה בצי הקיסרי של אוסטרו-הונגריה. בהמשך ניהל את בית הקפה היפני בבודפשט ואחר כך עבד כמאמן וכשופט ספורט. 

בתחילת 1945 הוקם מחדש מועדון הספורט מ.ט.ק. בדירתו של וייס בבודפשט.

מותו
----

קברו של ריכרד וייס בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
ריכרד וייס נקבר בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

שיאים אישיים
------------

* הדיפה בזרוע שמאל: 80 ק"ג (1905)
* הדיפה בזרוע ימין: 85 ק"ג (1903)
* הרמה עד לחזה בשתי הזרועות: 115 ק"ג
* הרמה והדיפה בשני שלבים עד למעלה בשתי הזרועות: 130 ק"ג

לקריאה נוספת
------------

* ספר:מכירים אותם? הונגרים ידועי שם ממוצא יהודי. Reményi Gyenes István: Ismerjük őket? Zsidó származású nevezetes magyarok (Ex Libris Kiadó, Budapest, 2000) מסת"ב 963-85530-3-0
* *ריכרד וייס בדף הוועדה האולימפית ההונגרית (בהונגרית) Weisz Richárd a MOB honlapján* (magyar nyelven). mob.hu. (Hozzáférés: 2012. december 10.)
* *באתר של הספורט הלאומי ההונגרי. Polihisztor babérkoszorúval* (magyar nyelven). nemzetisport.hu, 2003. november 14. (Hozzáférés: 2012. december 10.)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריכרד וייס** בוויקישיתוף

* ריכרד וייס, באתר olympedia.org
* ריכרד וייס, באתר United World Wrestling
מלון קרלטון אינטרקונטיננטל
אחת מכיפות המלון
ה**אינטרקונטיננטל קרלטון בקאן** (באנגלית: **The InterContinental Carlton Cannes**) הוא מלון יוקרה בן 338 חדרים שנבנה ב-1909, הממוקם ברחוב La Croisette 58 בקאן שבריביירה הצרפתית והוכרז בידי ממשלת צרפת כבניין היסטורי לאומי. 

כחלק מקבוצת המלונות אינטרקונטיננטל, קרלטון מפורסם בכך שהוא מארח את כוכבי תעשיית הסרטים מרחבי תבל במהלך פסטיבל הסרטים השנתי הנערך בקאן. המלון גם מוצג בווידאו קליפ הידוע של אלטון ג'ון משנת 1983 לסינגל "I'm Still Standing". וחזיתו ותוכו הופיעו בווידאו קליפ של ניו אורדר משנת 1993 לסינגל "World ‏(The Price of Love)". המלון גם שימש כאתר צילומים לסרטו של אלפרד היצ'קוק "לתפוס גנב" בכיכובם של גרייס קלי וקרי גראנט.

בעת שהותה במלון קרלטון במהלך פסטיבל הסרטים בקאן של שנת 1955, השחקנית זוכת פרס האוסקר גרייס קלי הצטלמה ונפגשה עם רנייה השלישי, נסיך מונקו, מה שהוביל לבסוף לנישואים בשנת 1956 ולהפיכתה לנסיכה גרייס. 

כיפותיו המיוחדות של קרלטון בשתי הפינות המביטות אל הים תוכננו כדי לדמות את שדיה של קרולינה אוטרו (Caroline Otero), לה בל אוטרו ("La Belle Otero"), הקורטיזנה של הריביירה הצרפתית במהלך שנות מלחמת העולם הראשונה. הקומה השביעית המהודרת של קרלטון היא המסעדה הקרויה La Belle Otero לכבודה. בנוסף אליה יש זוג מסעדות פחות פורמליות לה קוט (La Côte) ולה בראסרי (La Brasserie), בקומת הקרקע. 

המלון התפרסם גם ב-1994, כשהתרחשה בו אחת הגנבות הגדולות בהיסטוריה. לפי הדיווח נגנבו תכשיטים בשווי של 43 מיליון דולר מחנות התכשיטים של המלון. גם הגנבים וגם התכשיטים לא נמצאו עד עצם היום הזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון קרלטון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלון קרלטון (בצרפתית)
* האתר הרשמי של אינטרקונטיננטל
* מלון קרלטון (בצרפתית)
|  |
| --- |
| **ערך ללא מקורות** |
| בערך זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

**הפיכת 1964 בברזיל** הייתה הפיכה צבאית שהתרחשה בברזיל ב-1964.

ההפיכה התרחשה ב-31 במרץ 1964, ובמהלכה הופל הנשיא הפופוליסט ז'ואאו גולאר (João Goulart) מהרפובליקה החדשה (או השנייה). ההפיכה הונעה בידי אזרחים אשר חששו כי הנשיא גולאר משמש כבובה של גיסו אשר נמנה עם השמאל הרדיקלי, לאונל בריזולה (Leonel Brizola).

הצבא האשים את גולאר באינפלציה הגבוהה שהחלה בתקופת קודמו בתפקיד, ובכך שתוכניתו לחלק את העושר על מנת לשים קץ למשבר הכלכלי במדינה הייתה חלק מתוכנית קומוניסטית לבצר את מעמדו כדיקטטור. כמו כן, חברי קונגרס רבים התרעמו על אובדן כוחם ועל הלחץ שהופעל עליהם בידי הנשיא.

גולאר נמלט לריו גראנדה דו סול, משם ניסה להתמודד עם ההפיכה. אולם תוך זמן קצר הודח מתפקידו בידי הסנטור Auro de Moura Andrade והוגלה לאורוגוואי.

ההפיכה הצבאית לא הייתה אלימה, אבל כתוצאה מההפיכה כוננה בברזיל דיקטטורה צבאית שנמשכה כמעט 21 שנה, והייתה אחד המשטרים האלימים ביותר ביבשת. במסגרת הדיכוי בוטלו זכויות וחירויות רבות של העם הברזילאי. המפלגות הרבות בברזיל הוחלפו בשתיים, מפלגת הצבא - "מפלגת חידוש הברית הלאומית" ומפלגת האופוזיציה "התנועה הדמוקרטית הברזילאית". השלטון הצבאי לא בחל באמצעים להבטיח את מעמדו ובין היתר נהג להעלים, לענות ולהגלות פוליטיקאים, סטודנטים, סופרים, זמרים, ציירים, יוצרי סרטים ואמנים אחרים. בין קורבנות המשטר נמנים פאולו פריירה, קייטנו ולוסו, שיקו בוארקי ופעיל השמאל קרלוס מריגלה. הנשיאה לשעבר דילמה רוסף לקחה חלק בתנועת ההתנגדות למשטר, נכלאה בידי המשטר ועונתה במשך יותר משלוש שנים.

חוק מספר 5 קיבע בברזיל שלטון דיקטטורי שבו הקונגרס הוחלש אבל המשיך לפעול. הגנרלים אשר הנהיגו את ברזיל נבחרו בקונגרס מדי מספר שנים. החוק קבע כמטרה סופית להחזיר את השלטון במדינה לאזרחים אולם רק כאשר האיום השמאלני ידוכא. במקומו של הנשיא גולאר עלה לשלטון אומברטו דה אלנסר קסטלו ברנקו.

המשטר הצבאי התקיים בברזיל תקופה ארוכה עד אשר בין השנים 1979 ו-1989 התקיים מעבר הדרגתי של השלטון מהצבא לאזרחים.

שגריר ארצות הברית בברזיל תיאר את ההפיכה כ"מרד דמוקרטי" על אף האופי הרודני והאלים שלו. השגריר כינה את ברזיל "סין של שנות ה-60". מסמכים מסווגים ששוחררו לאחרונה של סוכנות הביון המרכזית האמריקאית (CIA) מגלים כי המהפכה נתמכה בידי ארצות הברית, אשר הציבה ספינות קרב אל מול חופי ברזיל, שהיו מוכנות לסייע לצבא לתפוס את השלטון במדינה, במידת הצורך. הצורך לא עלה מאחר שהצבא לא נתקל בקושי להדיח את הנשיא גולאר. המבצע האמריקאי נקרא "מבצע האח סם".

ראו גם
------

* היסטוריה של ברזיל
* היסטוריה של ברזיל: דמוקרטיזציה ופיתוח (1945–1964)
* היסטוריה של ברזיל: דיקטטורה צבאית (1964-1985)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיכת 1964** בוויקישיתוף
* ברזיל, היסטוריה, מהפכה, 1964, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282654405171
* LCCN: sh85016578

 |
**עיט אפריקני** (שם מדעי: *Aquila spilogaster*) הוא עוף דורס מהסוג עיט שבמשפחת הנציים החי ביבשת אפריקה.

מאפיינים
--------

עיט זה קטן יחסית לסוגו והוא מגיע לאורך 55-56 ס"מ ולמוטת כנפיים של 150 ס"מ. העיט בעל נוצות שחורות על פלג גופו העליון ופלג גוף תחתון לבן, כשהחזה מסורטט בשחור. המקור גדול ואפור כשהחלק הקדמי שלו צהוב. העיניים צהובות ובעלות ראייה חדה. העיטים הצעירים בעלי גוונים חומים כהים במקום שחורים.

העיט מצוי באפריקה שמדרום לסהרה במדינות: אנגולה, בנין, בוצואנה, בורקינה פאסו, בורונדי, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה המרכז אפריקאית, אריתריאה, אתיופיה, גמביה, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, חוף השנהב, קניה, מלאווי, מאלי, מאורטניה, מוזמביק, נמיביה, ניגריה, רואנדה, סנגל, סיירה לאון, סומליה, דרום אפריקה, סודאן, דרום סודאן, סווזילנד, טנזניה, טוגו, אוגנדה, זמביה וזימבבואה.

הוא חי לאורך אזורים פתוחים כמו ערבות וסוואנות אך לא בקרבת יערות או אזורי הרים. עם זאת לעיתים הוא עף לקנן בצוקים נידחים.

העיט הוא אוכל בשר הניזון בעיקר מעופות קטנים יותר. לפעמים הוא צד בזוגיות וכאשר הוא מחטיא את טרפו, חברו תופס את הטרף עם טפריו הגדולות. הטרף המועדף עליהם הוא מיני תרנגולאים קטנים כמו פרנקולין או פניניות. הם צדים גם יונקים קטנים ולפעמים זוחלים וחרקים.

העיטים הם מונוגמיים והם בונים יחדיו על העצים קן שיכול להגיע לגובה 3 מטר. הנקבה מטילה ביצה אחת או שתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיט אפריקני** בוויקישיתוף
* עיט אפריקני, באתר ITIS (באנגלית)
* עיט אפריקני, באתר NCBI (באנגלית)
* עיט אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* עיט אפריקני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיט אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN

עיט אפריקני דואה
**מור סטמארי** (עד 1891 **גוטליב**, בהונגרית: **Szatmári Mór**;‏ **יוז'פהאזה**, 3 במאי 1858 – בודפשט, 29 בדצמבר 1931) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט) במשך כעשר שנים. בשל יהדותו וכתיבתו הבקורתית על המשטר הוא נכלל במלחמת העולם השנייה בצו הממשלתי של סופרים אסורים שיצירותיהם נאסרו להדפסה, להפצה ולקריאה, ולאיסור החזקתם אפילו בספריות ציבוריות, ודינן היה גריסתם (בדומה לשריפת הספרים בגרמניה הנאצית).

קורות חייו
----------

מור גוטליב נולד במשפחה יהודית כבנם של פרנץ גוטליב ושל פרל הינדי. הוא השלים את לימודיו התיכוניים במחוז סטמאר ובנאג'ווארד. במקום האחרון זה הוא המשיך בלימודיו במשפטים ובמדע המדינה. סטמארי החל את דרכו כעיתונאי בעיתון "חירות" (Szabadság) בנאג'ווארד תחת השם הבדוי פלוטו. ב-1881 עבר לבודפשט והצטרף למערכת של העיתון "הסכמה" (Egyetértés) כראש המדור הפרלמנטרי. מ-1887 עד 1890, היה עוזר העורך של "הסכמה", לאחר מכן הפך לעובד בכיר של העיתון וכתב מאמרים רבים, במיוחד כאלה שהיו קשורים לפוליטיקה הפנימית בהונגריה (במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית). הוא היה חבר פעיל בלשכת הבונים החופשיים תא "דמוקרטיה", כמה מספריו יצאו לאור בסדרת ספרי הלשכה. גוטליב שינה את שם משפחתו לסטמארי ב-1891. מאוחר יותר (בין 1904 לבין 1913) הפך לעורך האחראי של העיתון היומי בשם "בודפשט", שהיה העיתון הרשמי של מפלגת העצמאות ההונגרית. הוא פרסם כמה מאמרים במגזין וילאג (Világ), כתב עת שנוצר ונתמך על ידי הבונים החופשיים. הוא לקח חלק גדול במאמצי העיתונאים להתארגן ונבחר למזכיר הכללי של אגודת הסופרים של בודפשט, ולאחר מכן הפך לסגן נשיא האגודה. הוא נבחר כחבר פרלמנט בפעם הראשונה לאחר בבחירות הכלליות של 1901 עם תוכנית עצמאות, לאחר שבוטל המנדט של הנציג לשעבר קלמן אורלי. בשנת 1905 נבחר מחדש כנציג מרגיטה (מחוז ביהר) וכך גם במהלך הבחירות הכלליות של 1906. הוא היה חבר בוועדת החסינות והעבודה בבית המחוקקים עד 2010. בנוסף לעיתונים הנ"ל, כתב גם עבור "מדיאר סלון".

אשתו הייתה לנקה הירש. בנם ינה סטמארי היה עיתונאי ותסריטאי.

כתביו
-----

* מינוי פקידי מינהל ציבורי (1881);
* נישואים אזרחיים (1894);
* החברה השוקעת (1896);
* נאומי הפרלמנט של פרנץ קושוט (1908);
* עשרים שנה של סערות פרלמנטריות (1928).

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי II. עורכת ראשית אגנש קניירש. בודפשט: אקדמית. 716 משנת 1969.
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
* האלמנך הפרלמנטרי של שטורם 1906–1911. עורך הנריק פאברו, יוזף אוילאקי. עמ' 1906. 223.
* יוז'ף סיניאי : חיים ויצירות של סופרים הונגרים. בודפשט: 1891-1914. 451–452.
* יוז'ף פלטינוס: פשעי הבנייה החופשית. מהדורה רביעית. בודפשט, 1939-1938.

ראו גם
------

* אולם הדיוקנאות של מפלגת השמאל המאוחדת. בודפשט: דפוס Révai és Salamon .1905
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו. בודפשט: מועדון הספר ההונגרי. 2007

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת סופרים אסורים על פי הצו הממשלתי הראשי 10.800/1944. .M. E (בהונגרית)
* מור סטמארי באתר Arcanum
* מור סטמארי, ביוגרפיה באתר האוסטרי OBL (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Belügyminisztérium 1891. évi 22017. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1891. év 4. oldal 9. sor.
2. 1 2  Budapest VI. kerületi állami halotti anyakönyv, 2586/1931.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1050186060
* ISNI: 0000 0000 2555 9928
* LCCN: n85326732
* VIAF: 308195258
* WorldCat: viaf-308195258

 |
**טמפרטורה שלילית** היא טמפרטורה, שעל פי יחידת מידה קלווין, קטנה מנקודת האפס המוחלט. מצב זה אפשרי במערכות פיזיקליות אשר קיים להן מצב אנרגיה מרבי.

בניגוד לציפייה, מערכת עם טמפרטורה שלילית חמה יותר מכל מערכת עם טמפרטורה חיובית. אם שתי המערכות תפגשנה, חום יעבור מהמערכת השלילית לחיובית. הפרדוקס נעלם כאשר מבינים טמפרטורה במושגים של אנרגיה ואנטרופיה. במערכות בעלות טמפרטורה חיובית, האנטרופיה עולה כאשר נוספת אנרגיה למערכת, ואילו במערכות עם טמפרטורה שלילית האנטרופיה יורדת כאשר מוספת אנרגיה למערכת. שימוש בטמפרטורה הופכית, {\displaystyle \beta ={\frac {1}{k\_{B}T}}}, עוזר להבהיר עניין זה.

מרבית המערכות לא יכולות להגיע לטמפרטורה שלילית מכיוון שהוספת האנרגיה תגדיל את האנטרופיה שלהן. טמפרטורה שלילית יכולה להתקיים רק במערכות בהן יש מספר מוגבל של מצבים אנרגטיים. כאשר הטמפרטורה עולה במערכות אלו, החלקיקים נעים מהר יותר ויותר עד שמספר החלקיקים במצבי האנרגיה הנמוכים ובמצבי האנרגיה הגבוהים הוא שווה. זוהי תוצאה של הגדרת הטמפרטורה במכניקה סטטיסטית. על ידי הכנסת אנרגיה למערכות אלו ישנה אפשרות ליצור מערכת שבה יש יותר חלקיקים במצבי אנרגיה גבוהים במאשר במצבי אנרגיה נמוכים. חומר בעל טמפרטורה שלילית אינו קר יותר מאשר חומר עם טמפרטורה אפס אלא הוא חם יותר מאשר בטמפרטורה אינסופית חיובית.

בינואר 2013 פורסם כי צוות מחקר בראשות וולפנג קטרלה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ואולריך שניידר (Ulrich Schneider) מאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן, הדגימו יצירת חומר המצוי בטמפרטורה שמתחת לאפס המוחלט. החוקרים יצרו גז קוונטי באמצעות אלומות לייזר ומגנטים ובעזרת שינויים קיצוניים בשדות המגנטים הביאו להעברת אטומים מרמת האנרגיה הנמוכה ביותר האפשרית לרמת האנרגיה הגבוהה ביותר האפשרית. המחקר פורסם בכתבי העת המדעיים Science, Nature ו-Physical Review.

ראו גם
------

* האפס המוחלט
* טמפרטורה

קישורים חיצוניים
----------------

* משה נחמני, ‏גז קוונטי בטמפרטורה מתחת לאפס המוחלט, באתר "הידען", 13 בינואר 2013

* Zeeya Merali, Quantum gas goes below absolute zero, Nature, 3 January 2013
**איליה צ'אושסקו** (ברומנית: **Ilie Ceaușescu**;‏ 8 ביוני 1926 – 1 באוקטובר 2002) היה גנרל בצבא רומניה, פוליטיקאי וסגן שר ההגנה של רומניה, אח של שליט רומניה הקומוניסטית, ניקולאה צ'אושסקו.

ביוגרפיה
--------

איליה נולד ב-Scornicești, ילד שישי למשפחת צ'אושסקו ולמד שבע שנות בית ספר יסודי ולאחר מכן ניסה להתקבל כחניך בבית חרושת בבוקרשט, אך נדחה בגלל חוסר מקום פנוי - על מאה מקומות עבודה התחרו אלף וחמש מאות מועמדים. הוא שב לכפר הולדתו ועיבד את אדמת המשפחה.

באוקטובר 1946 הצטרף למפלגה הקומוניסטית הרומנית והיה פעיל בתעמולה לקראת הבחירות. לאחר מכן נשכר כקופאי בקואופרטיב הצרכני בכפר, שם נשאר עד 1950. ב-1952 נשלח ללימודים בבית הספר הצבאי הפוליטי מספר 3 ולאחר שנת הכנה הועלה לדרגת סגן. בשנים 1953 - 1954 היה למנהל הספרייה של בית הספר ולראש המועדון ובשנים 1954 - 1955 לימד כלכלה פוליטית בבית הספר התיכון הצבאי "שטפאו הגדול". בשנים 1955 - 1959 למד באקדמיה הצבאית של בוקרשט בפקולטה הצבאית פוליטית. בסיום לימודיו הוסמך להיות מדריך של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ולאחר שעבר מבחנים מתאימים, קיבל ב-1963 דיפלומה של בוגר הפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת בוקרשט. בהמשך, ב-1969, קיבל צ'אושסקו תואר של דוקטור בהיסטוריה.

לאחר הגעתו של ניקולאה צ'אושסקו לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית התקדם איליה בתפקידיו במסגרת האקדמיה הצבאית וגם בדרגותיו, ב-1977 קיבל דרגת גנרל מיור וב-1982 כבר היה גנרל לויטננט עם שני כוכבים. הוא התמנה לתפקיד סגן שר ההגנה ובמהלך המהפכה הרומנית היה שר ההגנה בפועל לכמה שעות. גנרל ֻֻסטנקולסקו, שהתמנה לתפקיד שר ההגנה, הורה על מעצרו של איליה צ'אושסקו.

בשלבים המוקדמים של המהפכה הרומנית, ב-20 בדצמבר, כאשר החלו הפגנות בקלוז'-נאפוקה, הגיע לשם איליה צ'אושסקו ולאחר התייעצות עם הגורמים המקומיים הכריז על מצב חירום ועזב. על כך הוגש נגדו כתב אישום לאחר המהפכה, כשהוא נחשד ב"הסתה להריגה". הוא גם הועבר מהכוחות הסדירים לכוחות המילואים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Apostolii Epocii de Aur, episodul #30. Ceauşescu după Ceauşescu. Fratele care l-a urmat pe dictator în decembrie ’89 (ברומנית)
* Generalul Ilie Ceaușescu se destăinuie (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297489905171
* BnF: cb120328431 (data)
* GND: 12664442X
* ISNI: 0000 0001 1605 0721
* LCCN: n80164380
* NKC: jx20080115004
* NLP: a0000002027852
* NSK: 000168547
* NTA: 069944334
* SUDOC: 028505824
* VIAF: 20681112
* WorldCat: lccn-n80164380

 |
**אליס סטנלי אצ'יסון** (באנגלית: **Alice Stanley Acheson**‏; 12 באוגוסט 1895 – 20 בינואר 1996) הייתה ציירת אמריקאית.

קורות חייה
----------

אצ'יסון נולדה בשרלוויקס, מישיגן. הייתה בתה של האמנית ג'יין סי סטנלי ונכדתו של ג'ון מיקס סטנלי אביה לואי, היה עורך דין ברכבת. היא גדלה בדטרויט. היא למדה אמנות במכללת ולסלי, שם בקרב חבריה לכיתה הייתה אחותו של דין אצ'יסון, והשניים נישאו במאי 1917, באותו חודש בו סיימה את לימודיה בקולג'.

היא המשיכה בלימודיה האמנותיים אחרי שעברה לוושינגטון הבירה עם בעלה, למדה שיעורים בבית הספר של המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, בבית הספר לאמנות קורקורן. משנת 1919 הייתה פעילה כאמנית בוושינגטון, ובסופו של דבר הצטרפה והציגה עם אגודת אמני וושינגטון, ממנה קיבלה תעודת כבוד בשנת 1940. היא הייתה גם חברה פעילה במועדון ציירי צבעי המים של וושינגטון, באגודת האמנים בוושינגטון ובאיגוד הלאומי של אמניות.

במשך מלחמת העולם השנייה היא זנחה את הציור לטובת חקלאות לתמיכה במאמץ המלחמתי, ולימדה גם ציור לחיילים פצועים במרכז הרפואי של הצבא. היא חזרה לעשות זאת שוב כאשר בעלה מונה לשר החוץ של ארצות הברית, וסירבה להציג בתערוכות עד שהוא יחזור לחיים הפרטיים. זאת כדי לא לצור את התחושה שהיא תשתמש בתהילה שלו לקידום הקריירה שלה.

אצ'יסון תוארה כאישה אופנתית, אף התעניינותה הקטנה בענייני חוץ, היא הייתה מסורה לבעלה והגנה עליו מפני כל תחושה רעה. בני הזוג היו הורים לשלושה ילדים, שישה נכדים ושישה נינים.

אצ'יסון נפטרה בביתה בוושינגטון, ונקברה בבית העלמין באוק היל לצד בעלה.

יצירתה
------

אצ'יסון עבדה בפסטלים, צבעי מים וצבעי שמן במהלך הקריירה שלה, והתקדמה מסגנון ייצוגי למשהו שמתקרב להפשטה. ארבע מיצירותיה נמצאות באוסף מוזיאון הירשהורן וגן הפסלים, חלק מהורשתו המקורית של ג'וזף הירשהורן; הם כוללים טבע דומם בשמן, שתוארך לפני שנת 1956; נוף ללא תאריך בשמן; נוף בצבעי מים של פנום פן בשנת 1975; וקולאז' משנת 1970 שכותרתו "העיר". שני צבעי מים ללא תאריך הם בבעלות מוזיאון האמנות האמריקנית סמית'סוניאן.

יצירות אחרות הן בבעלות אוסף פיליפס, המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות, והספרייה והמוזיאון הנשיאותי של הארי ס. טרומן. עבודותיה היו בעבר באוסף גלריית קורקורן לאמנות, וניתן למצוא אותן גם באוספים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליס סטנלי אצ'יסון** בוויקישיתוף
* אליס סטנלי אצ'יסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Virgil E. McMahan, **The Artists of Washington, D.C. 1796-1996**, Artists of Washington, 1995, מסת"ב 978-0-9649101-0-2. (באנגלית)
2. ↑  OBITUARY:Alice Acheson, The Independent, ‏1996-01-25 (באנגלית)
3. ↑  Weil, Martin (1996-01-22). "ALICE STANLEY ACHESON DIES AT 100". *Washington Post* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2020-10-26.
4. ↑  Search Result Details, Hirshhorn Museum and Sculpture Garden | Smithsonian (באנגלית)
5. ↑  "THE MEDIA BUSINESS: ADVERTISING -- ADDENDA;Alice Acheson, 100, Washington Painter (Published 1996)". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). 1996-01-22. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-10-26.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3493 657X
* LCCN: n93063711
* RKD: 103253
* SNAC: w6kd20cx
* ULAN: 500021026
* VIAF: 95810756
* WorldCat: lccn-n93063711

 |
**סילביאורניס** (שם מדעי: ***Sylviornis***) הוא סוג עוף לא מעופף נכחד אשר חי בקלדוניה החדשה. מראהו הגדול ובעל המקור הכבד שייך אותו בעבר לקבוצה עופות קדומים חסרי שיניים או לסדרת הגסטורניסאים. כיום מעריכים שהוא שייך לעל-סדרת דמויי התרנגול, קרוב רחוק של הדגרתליים האוסטרלים. עוף זה לא נמצא בחיים אלא רק מתת-מאובנים שהתגלו באי איל דה פין שבקלדוניה החדשה, באוקיינוס השקט.

מאפיינים
--------

הסילביאורניס הגיע לגובה 1.7 מטרים במשקל 40 ק"ג. הוא היה שונה במראהו מרוב העופות בכנפיו הגמדיות, צלעות ועצמות אגן הדומים לאלה של דינוזאורים וחוליות זנב רחבות, שלא אפשרו לסילביאורניס לעוף כלל. הוא היה בעל עצמות רגליים קצרות אך בעלות טפרים ארוכים ויציבים. המקור שלו היה חזק ונוקשה, הזכיר את הדרומורניס האוסטרלי הענקי, אך בעל מאפיינים שדמו לאלה של תרנגול מודרני.

עוף זה הטיל באתר מסוים מעל עשר ביצים שלצידם היו 1–2 פרטים בוגרים שכנראה השאירו אותם בתלי דגירה בגובה חמישה מטרים, בדומה לדגרתליים האוסטרלים שאינם דוגרים על ביציהם. פרטים רבים הגיעו לגיל 5–7 שנה, צעיר מאוד ביחס לעוף גדול. למרות מראהו המאיים הוא כנראה היה צמחוני שניזון בעיקר משורשים וצמחייה קרקעית או אכל חרקים.

הסילביאורניס נכחד סביב שנת 1500 לפנה"ס עקב הגעת שבט הקנאק לאיים. שבטים אלה צדו את העוף הגדול או שהכלבים והחזירים שהביאו הרגו את ביציו ואפרוחיו, דבר שגרם להכחדתו. העוף מוזכר בסיפורי ההיסטוריה של בני השבט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילביאורניס** בוויקישיתוף
* סילביאורניס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סילביאורניס, באתר GBIF (באנגלית)
**תסמונת ברטר** (בלועזית: **Bartter syndrome** או בקיצור **BS**) היא תסמונת תורשתית נדירה, המאופיינת בפגם בלולאת הנלה הגורמת לרמות נמוכות של אשלגן, מצב המכונה היפוקלמיה, חמצת מטבולית ולעיתים ללחץ דם נמוך.

ישנם שני סוגים של תסמונת ברטר, תסמונת ברטר של הילוד, הסוג הנפוץ יותר, ותסמונת ברטר קלאסית. תסמונת ברטר הילוד מופיעה לרוב בין השבוע ה-24 לשבוע ה-30 להריון. האבחנה הראשונית היא לרוב עודף מי שפיר בהריון ולאחר הלידה נראה כי התינוק מטיל שתן באופן תכוף (פוליאוריה) ושותה יתר על המידה (פולידפסיה). מצב זה עלול לגרום להתייבשות מסכנת חיים וכ-85% מהתינוקות סובלים מעודף סידן בשתן ובכליות, מה שעלול להוביל לאבנים בכליות. במקרים נדירים, הפגיעה הכלייתית עלולה להתקדם לאי ספיקת כליות. חולים עם תסמונת ברטר קלאסית מפתחים תסמינים לרוב בשנתיים הראשונות לחייהם, אך בדרך כלל מאובחנים רק בגיל בית הספר. בדומה לתסמונת ברטר של הילוד, גם לחולי תסמונת ברטר קלאסית יש פוליאוריה, פולידיפסיה ונטייה להתייבשות, אך הפרשת הסידן בשתן היא לרוב נורמלית או מוגברת מעט ללא נטייה לפתח אבנים בכליות. חולי תסמונת ברטר קלאסית נוטים לסבול גם מהקאות והאטה בגדילה. תפקוד הכליות עשוי להיות תקין בתסמונת הקלאסית אך לעיתים עלול להתדרדר לאי ספיקת כליות. תסמונת ברטר מאופיינת גם ברמות גבוהות של רנין ואלדוסטרון בפלזמה ולעיתים קרובות יש ייצור יתר של פרוסטגלנדינים ואובדן מגנזיום בשתן.

תסמונת ברטר נגרמת עקב מוטציות בגנים המקודדים לחלבונים המעבירים יונים על פני תאי הכליה לולאת הנלה העולה העבה, לרוב מוטציות הקשורות ישירות או בעקיפין למשאבת המוביל של Na-K-2Cl. הטיפול בתסמונת כולל מתן תחת פיקוח רפואי של תוספי נתרן, כלוריד ואשלגן וניתן גם לטפל בספירונולקטון על מנת להפחית את אובדן האשלגן בכליות. נוסף על כך, הקפדה על שתייה מרובה חשובה למניעת התייבשות עקב אובדן הנוזלים הרב בתסמונת זו. במקרים קשים יותר, בהם תוספי התזונה לבדם אינם יכולים לשמור על הומאוסטזיס ביוכימי, ניתן להשתמש בנוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAID) להפחתת הסינון גלומרולרי. אף על פי שנוגדי דלקת שאינם סטרואידים יכולים להיות מאוד שימושיים, הם עלולים לגרום לגירוי של הקיבה וחשוב לנטול אותם לצד טיפולים לדיכוי חומציות הקיבה. בנוסף, ניתן להשתמש גם במעכבי ACE להפחתת קצב הסינון הגלומרולרי. המידע המצומצם בנושא מעיד על כך שאבחון מוקדם וטיפול מתאים בתינוקות ובילדים צעירים עם תסמונת ברטר עשויים לשפר את העיכוב בצמיחה ואולי למנוע פגיעה בהתפתחות האינטלקטואלית. עם טיפול מוקדם בחוסר האיזון של האלקטרוליטים בדם, הפרוגנוזה בחולי תסמונת ברטר היא טובה. תסמונת ברטר קשורה קשר הדוק ודומה מאוד לתסמונת גיטלמן, אך שני הסוגים שלה נחשבים קשים יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* תסמונת ברטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Bartter Syndrome: Tubular and Cystic Kidney Disorders: Merck Manual Home Edition". ארכיון מ-4 בינואר 2008. נבדק ב-2007-12-31. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  Rodriguez-Soriano J (1998). "Bartter and related syndromes: the puzzle is almost solved". *Pediatr Nephrol*. **12** (4): 315–27. doi:10.1007/s004670050461. PMID 9655365.
3. ↑

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**תסמונת ההפרשה הלא תואמת של הורמון ADH** או **SIADH** היא תסמונת הכרוכה בהפרשת יתר של ההורמון ואזופרסין. 

הסיבות לתסמונת זו יכולות להיות רבות. למעשה, כל מחלה חדה וכרונית של מערכת העצבים יכולה לגרום לתסמונת. בנוסף, שבץ, זיהום על ידי מניניגוקוקוס, טראומה גופנית, עירור אדרנרגי או הפרשה אקטופית של ההורמון ואזופרסין על ידי גידולים שונים (כגון גידולי ריאה מסוג קרצינומה קשקשית, small cell carcinoma). גם תרופות עלולות לגרום להגברת ההפרשה של ההורמון ואזופרסין:
טגרטול, ציקלופופסמיד (תרופה הניתנת בכימותרפיה), נוגדי דיכאון (כגון פרוזאק), תרופות לטיפול פסיכיאטרי כגון הלידול, ברומו-קריפטין וכו'. ניתוחי חזה גדולים עלולים להביא גם הם לאירוע של SIADH. גם מחלות ריאה כגון אטלקטזיס, דלקת ריאות או אסתמה עלולות להביא ל-SIADH. 

ניתן לחשוד בתסמונת זו אצל חולים בעלי היפונתרמיה. תת-נתרן בדם יכול לנבוע כתוצאה מעודף של ההורמון ואזופרסין. האוסמולליות בפלסמה גדלה ורמות הנתרן באופן יחסי קטנות. באופן דומה, חולים בעלי אוסמולליות פלסמה נמוכה, הם חולים אשר ניתן לחשוד כי הם סובלים מ-SIADH. 

אצל חולים עם אוסמולליות שתן נמוכה פחות מהמקסימום ניתן לחשוד גם כן כי הם סובלים מ-SIADH. באופן כללי, כאשר הפלסמה מהולה, נצפה כי השתן יהיה מהול מאוד, אולם מאחר שאצל חולים אלו יש עודף בהורמון ואזופרסין, השתן יהיה מרוכז מעט יותר. 

יש לשלול מספר מצבים אחרים על מנת לאבחן חולה ב-SIADH. כך למשל, חולה הסובל ממחלת כליות, יסבול מפגיעה ביכולת ריכוז ומיהול השתן ולכן לאו דווקא יסבול מ-SIADH. באותו האופן, חולה אשר סובל מאי ספיקה של האדרנל הוא חולה המאופיין במחסור בקורטיזול, אשר מדכא הפרשה של ואזופרסין. לכן היעדר קורטיזול יביא להפרשה מוגברת של ואזופרסין. חולים בעלי תת פעילות של בלוטת התריס סובלים גם הם כתוצאה מעודף של ואזופרסין, וכן נשים בהריון.

טיפול
-----

הטיפול ב-SIADH הוא על ידי הגבלת נוזלים. למעשה, יש להביא להקטנת ההיפונתרמיה שנוצרה כתוצאה מעודף הפרשה של ההורמון ואזופרסין. (כלומר, יש להביא לעלייה של רמת הנתרן בדם על חשבון איבוד המים). לעיתים יש לתת מלח (במקרים של היפונתרמיה קשה), ובמקרים אקוטיים אף לתת מלח היפר טוני יחד עם משתני לולאה.

ראו גם
------

* תפלת שתן מרכזית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תסמונת ההפרשה הלא תואמת של הורמון ADH** בוויקישיתוף
* תסמונת ההפרשה הלא תואמת של הורמון ADH, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נייר פחם
**נְיָר פֶּחָם** (ידוע בישראל כ**נייר קופי**, **נְיָר עִתּוּק** או **נייר העתקה**) הוא נייר המשמש להכנת עותק אחד או כמה עותקים בו זמנית.

הנייר מצופה בצד אחד בשכבה של פחם או דיו יבש בצבע שחור (קיימים גם ניירות העתקה בצבע כחול). את הנייר מניחים בין שני ניירות. רישום בנייר העליון מועתק אל הנייר התחתון. בצורה זו אפשר להכין עותק אחד או יותר.

שימושים
-------

נייר פחם היה נפוץ בעבר אולם כיום הוחלף בעיקר על ידי נייר כימי או שימוש באמצעים אלקטרוניים כגון צילום מסמכים.

הנייר עדיין בשימוש במקרים בהם עותקים מיידית של מסמכים בכתב נחוצים. דוגמאות לכך הן קבלות בנקודת המכירה או הודעות קנס.

הנייר משמש גם לעטיפת תכולת מעטפות בעיקר בשל אטימותו לאור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נייר פחם** בוויקישיתוף

| כלי כתיבה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גיר • דיו • טוש • טיפקס • מדגש • מחברת • מחדד • מחק • עיפרון • עט • קולמוס • קלמר • קסת דיו • נייר פחם • רייספדר • רפידוגרף |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7540019-4

 |
**תמנון דמבו** (שם מדעי: *Grimpoteuthis*) הוא סוג של תמנון מטרייה אשר חי במעמקי הים באזור השכבה הבתיפלגית באוקיינוס. סנפירים דמויי אוזניים בולטות אשר בולטים לרוחב בדיוק מעל העיניים שלהם. המעטה החיצוני שלהם בצורת U או V, נותן להם מראה הדומה לפעמון. מינים אחדים הם קצרים, גוצים וצהובים, בעוד אחרים דומים למדוזה בעלת נעל גדולה בצבע חום. חלקם נראים כמו תמנון רגיל עם תוספת של "אוזניים" בצבע כחול או בצבע אחר. הוא נקרא כך משום שהוא בעל סנפירים המזכירים את אוזניו של דמבו, הפיל המעופף של וולט דיסני. זוהו לפחות 13 מינים מסוג זה, לכל אחד חזות שונה. השוני מאופיין בגודל ה"אוזניים" או בצבעים שונים. חיה זו מתקיימת בקרקעית הים שם אספקת המזון קטנה מאוד. תמנון הדמבו הוא טורף, הטרף שלו כולל סרטנים, צדפות, תולעים ושטרגליים. תוחלת החיים של מגוון תמנוני הדמבו היא בין שלוש לחמש שנים.

כל המינים של תמנון הדמבו הם יצורים החיים במעמקי הים, הם מתקיימים בעומקים קיצוניים של 3,000 עד 4,000 מטר מתחת לפני הים וחלקם אף מגיעים לעומקים של 7,000 מטר. הם נחשבים לתמנונאים נדירים. הם נצפו ברחבי העולם במימי ניו זילנד, אוסטרליה, אורגון, הפיליפינים, מרתה'ס ויניארד, גינאה החדשה ובאיים האזוריים. תמנון הדמבו הגדול ביותר שנצפה היה באורך של 1.8 מטר ובמשקל של 5.9 ק"ג. האורך הממוצע של רוב המינים הוא 20-30 ס"מ. המשקל הממוצע עדיין לא נקבע.

אנטומיה
-------

התכונה הפיזית שהיא גם סימן ההיכר של תמנון הדמבו היא הסנפירים דמויי האוזניים, המזכירים את אוזניו של דמבו, הפיל המעופף של וולט דיסני. תכונה נוספת היא הזרועות. כאשר תמנון הדמבו שוחה, זרועותיו פרושות לצדדים ונוצרת צורה דמוית חצאית סביב גופו. בזכות זרועות אלו מסווג תמנון הדמבו כסוג של תמנון המטרייה. תמנון הדמבו קיים בצבעים שונים, לרבות אדום, כתום, כחול ובחלק מהמקרים אף סגול. בין עיניו לחלקו התחתון של גופו, לתמנון הדמבו יש שקע/חור שבו נמצא איבר-דמוי-מקור, הדומה בצורתו למקור העופות. "מקור" זה משמש ללכידה ואכילת המזון. בממוצע, מינים של תמנון הדמבו יכולים להגיע עד לאורך של כ-20 ס"מ. לחיה זו יש עיניים גדולות מאוד: בממוצע, רוחב העיניים הוא 12 מילימטרים.

מינים
-----

*Grimpoteuthis umbellata*
* *Grimpoteuthis abyssicola*, red jellyhead
* *Grimpoteuthis bathynectes*
* *Grimpoteuthis boylei*
* *Grimpoteuthis challengeri*
* *Grimpoteuthis discoveryi*
* *Grimpoteuthis hippocrepium*
* *Grimpoteuthis innominata*, small jellyhead
* *Grimpoteuthis meangensis*
* *Grimpoteuthis megaptera*
* *Grimpoteuthis pacifica*
* *Grimpoteuthis plena*
* *Grimpoteuthis tuftsi*
* *Grimpoteuthis umbellata*
* *Grimpoteuthis wuelkeri* – possibly same as *G. umbellata* or *G. plena*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תמנון דמבו** בוויקישיתוף
* תמנון דמבו, באתר ITIS (באנגלית)
* תמנון דמבו, באתר NCBI (באנגלית)
* תמנון דמבו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* תמנון דמבו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* תמנון דמבו, באתר GBIF (באנגלית)
* תמנון דמבו,  באתר יוטיוב.
* תערוכת המעמקים - מוזיאון המדע בירושלים,  באתר יוטיוב.
מפלי ניאגרה
מבנה השקוע בתוך בריכת מים מתוקים
**מים מתוקים** הם מים שיש בהם כמות נמוכה של מלחים מומסים, בעיקר מלח בישול, ובכך הם שונים ממי ים, שבהם כמות ניכרת של מלחים. למרות שמם, אין מתיקות במים אלו והכוונה היא שהם ערבים לשתייה. מקורם של כל המים המתוקים במשקעים מאדי המים שבאטמוספירה, שמגיעים לאגמים, נהרות ומאגרי מים אחרים ביבשה באופן ישיר או לאחר המסה של שלג או קרח (ראו מחזור המים בטבע). מים מתוקים חיוניים לקיומם של מינים רבים של בעלי חיים, בעיקר באזורים מדבריים.

מים מתוקים אינם בהכרח ראויים לשתייה בידי אדם - פעמים רבות נדרש טיהור שלהם ממזהמים כימיים או ביולוגיים לשם הפיכתם למי שתייה. הביקוש למים המתוקים חורג מעבר לשימוש השוטף של האדם ולצורך בהם בחקלאות. מערכות קירור רבות דורשות מים מתוקים לפעולתן התקינה, בין היתר קירור ליבותיהם של כורים גרעיניים ותחנות כוח המונעות בשרפה כגון תחנות גז טבעי ופחם. תהליכי ייצור מגוונים דורשים שימוש בכמויות משמעותיות של מים מתוקים כגון תהליכי ייצור של שבבי סיליקון, וגם תהליכים אחרים כגון כרייה.

המחסור במים מתוקים
------------------

 ערך מורחב – **משבר מים**  

מקורות המים המתוקים בעולם מתרוקנים מסיבות רבות, בהן הגידול באוכלוסייה האנושית, ההתחממות הגלובלית, בצורת, ניצול יתר של מאגרים קיימים ועוד. ככל שאוכלוסיית העולם תגדל, והיא צפויה לגדול ב-50% עד אמצע המאה ה-21, הביקוש למים מתוקים יגבר והמחסור יורגש בחלקים נרחבים יותר של העולם. כדי להתמודד עם הביקוש ההולך וגדל למים מתוקים מושקעים מאמצי פיתוח רבים שמטרתם לייעל את השימוש הקיים במים המתוקים מצד אחד ומנגד - להגדיל את היצע המים המתוקים באמצעים טכנולוגיים המאפשרים התפלה, מיחזור ושימוש חוזר במים המתוקים.

דגים
----

דגים מושפעים משיעור מלח הבישול המומס במים בהם הם חיים. רוב זני הדגים לא יכולים לחיות גם במים מתוקים וגם במים מלוחים, אף על פי שיש מספר מינים, כגון סלמון, שמסוגלים לכך. לדגי מים מלוחים יש גישה לכמויות לא מוגבלות של מלח, לכן המטבוליזם שלהם מנסה להוציא מגופם כמה שיותר מלח ולהשאיר בגופם כמה שיותר מים, בעוד דגי מים מתוקים עושים את ההפך - יש להם יותר מדי מים ופחות מדי מלח.

**4 דגי מים מתוקים**:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| טרוטה | שפמנון | דג אוסקר | גופי |

מליחות המים
-----------

| מליחות המים (גרם מלח / ליטר מים)(‰) |
| --- |
| **מים מתוקים** | מים מליחים | מים מלוחים | תמלחת |
| < 0.5 ‰ | 0.5 - 30 ‰ | 30 - 50 ‰ | > 50 ‰ |

ראו גם
------

* התייבשות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מים מתוקים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553005305171
* GND: 4058507-4
* LCCN: sh85051939
* NKC: ph341323

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפרח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מרגנית (פירושונים).

**מַרְגָּנִית** (שם מדעי: *Lysimachia*, בעבר *Anagallis*) היא סוג של צמח בעל פרחים. לפי מיונים מקובלים בסוג יש בין 20 ל-25 מינים, כאשר הידוע ביניהם הוא ככל הנראה מרגנית השדה. בארץ ישראל צומחים בר שני מינים - מרגנית השדה ומרגנית קטנה.

סיסטמטיקה
---------

לפי המיון העכשווי הסוג *Anagallis בוטל ואוחד עם Lysimachia. הסוג לִיסִימַכְיָה, הנמנה עם משפחת הרקפתיים, מונה 268 מינים ומיוצג בישראל על ידי 4 מינים: ליסיכמיה מסופקת (Lysimachia dubia), מרגנית השדה (Lysimachia arvensis), מרגנית קטנה (Lysimachia foemina), זעריר כוכבני (Lysimachia linum-stellatum)**.*

בעבר סווגו מיני מרגנית תחת משפחת הרקפתיים, אך מחקר גנטי ומורפולוגי משנת 1999 של מארי Källersjö ועמיתיה הראה כי הצמחים שייכים למשפחת המירסיניים. מחקר נוסף משנת 2005 של אולריקה מנס (Ulrika Manns) וארן א. אנדרברג (Arne A. Anderberg), שעסק בפילוגנטיקה, קבע כי הסוג בהרכבו הנוכחי הוא פרפילטי, וכי הוא חולק באותו אב קדמון עם המינים *Asterolinon* ו-*Pelletiera*, ובנוסף שני מינים מהסוג ליסימכיה (*Lysimachia nemorum* ו-*Lysimachia serpyllifolia*). מיון מעודכן יותר קבע שמרגנית דווקא כן שייכת למשפחת הרקפתיים.

מאפיינים
--------

המרגנית היא צמח חד-שנתי או רב-שנתי, הגדל בקבוצות על אדמות לא-מעובדות ועשירות בעשבים שוטים. הגבעולים הם נמוכים ועליהם עלים בצורה שנעה בין ביצה ללב. צבעי הפרחים של הצמח משתנים ממין למין. לכל פרח חמישה עלי כותרת סימטריים כמעט שיוצאים ממרכז משותף בצורה דמוית-קרניים. פרחי מרגנית נשארים פתוחים רק תחת אור שמש ישיר.

רבים חושבים על המרגנית שהיא צמח ממשפחת המורכבים (כפי שניתן לראות בסמליל של סדרת מרגנית), אף על פי שבפועל, אין צמח בשם זה במשפחת המורכבים.

בתרבות הפופולרית
----------------

* ב-1980 הקליטה הזמרת מילי מירן את השיר "הו מרגנית" שהיה ללהיט בארץ. את המילים לשיר כתב חיים חפר ואת הלחן חיבר דובי זלצר. השיר חודש בשנת 2009 לאלבומה של שילה פרבר "פרח קיר".
* "מצעד המרגנית" - מצעד שירים עבריים קלאסיים ששודר מספר שנים בגלי צה"ל. השירים דורגו על ידי מאזיני התכנית.
* אל תאכל את המרגניות - סרט משנת 1960 בהשתתפות דוריס דיי ודייוויד ניבן.
* כנרת זמורה-ביתן דביר הוציאה סדרת ספרים בשם סדרת מרגנית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מרגנית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרגנית** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Anagallis** |

* מרגנית, באתר ITIS (באנגלית)
* מרגנית, באתר NCBI (באנגלית)
* מרגנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מרגנית, באתר Tropicos (באנגלית)
* מרגנית, באתר GBIF (באנגלית)
* מרגנית, באתר IPNI (באנגלית)
* מרגנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  .Anagallis L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007498820405171

 |
**אנטואן דה מיטרי** (בצרפתית: **Antoine de Mitry**;‏ 20 בספטמבר 1857 – 18 באוגוסט 1924) היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה שפיקד על הארמיות התשיעית, והשביעית.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

אנטואן דה מיטרי נולד ב-20 בספטמבר 1857 בלמני-מיטרי. בשנת 1875 התגייס דה מיטרי לצבא הצרפתי ושירת בחיל הפרשים. בשנת 1898 מונה דה מיטרי למפקד גדוד ברגימנט הספהאים האלג'ירי ה-2, ובשנת 1910 מונה למפקד רגימנט הדרגונים ה-29.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ המלחמה מונה דה מיטרי למפקד חטיבת קירסירים, ובאוקטובר 1914 מונה למפקד קורפוס הפרשים ה-2. ב-17 בדצמבר 1916 מונה דה מיטרי למפקד הקורפוס ה-6, ופיקד עליו במהלך הקרב השני על האן. ב-6 ביולי 1918 מונה דה מיטרי למפקד הארמייה התשיעית שהוקמה מחדש, ופיקד עליה בקרב השני על המארן. ב-23 באוקטובר 1918 מונה דה מיטרי למפקד הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה

ב-18 באוגוסט 1924 מת דה מיטרי בביתו שבפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטואן דה מיטרי** בוויקישיתוף
* אנטואן דה מיטרי, פרויקט רונברג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Léonore: 265577

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בטיפול כירורגי ליצירת מראה צעיר. אם התכוונתם לשידרוג מכוניות, ראו מתיחת פנים לרכב.
הזדקנות הפנים
**מתיחת פנים**, מוכר גם בשם "**הרמת פנים**", הוא טיפול כירורגי למטרות אסתטיקה אשר מטרתו היא הצערת מראה הפנים והעלמת נזקי הזמן כגון: קמטים ועור נפול. מתיחת פנים מתבצעת על ידי מנתח פלסטי, אשר מבצע חתך ברקמת העור על קו התפר שבין האוזניים, השיער והמצח. המנתח מבצע הרמה של רקמת השריר שנפלה עם השנים ולאחר מכן מסלק הכירורג את עודפי העור המיותרים שנוצרים בעקבות הצניחה ותופר בחזרה את הרקמה.

מתיחת פנים בשילוב עם טיפולים נוספים
-----------------------------------

כיום, בשל הנטייה לבצע טיפול משולב הכולל בתוכו כמה פרוצדורות רפואיות שונות במסגרת אותו הניתוח, מבצעים לא אחת כמה טיפולים נוספים במקביל למתיחת הפנים - הרמת עפעפיים, הרמת גבות, שאיבת שומן, העלמת שקיות מתחת לעיניים, מילוי שפתיים, העלמת צלקות וטיפול בבעיות פיגמנטציה. את הטיפולים הללו עורכים מנתחים פלסטיים אשר מחויבים לעבור הכשרה ככירורגים, אך לא מוטלת עליהם חובה לעבור הכשרה מיוחדת כמנתחים פלסטיים.

סיבוכים אפשריים של מתיחת פנים
-----------------------------

ככל התערבות רפואית, קיימות מספר סכנות בריאותיות בעקבות הליך זה:

* הניתוח נערך בהרדמה מלאה, עם כל הסכנות הכרוכות בה.
* הרמת שרירי הפנים עלולה להביא במקרים מסוימים לפגיעה בעצבי הבעה.
* תהליך ההחלמה אינו ארוך אך יכולים להיווצר סיבוכים הכרוכים בהזדהמות החתך, החלמה לא יפה של הצלקת ותוצאה סופית במראה לא טבעי.

ראו גם
------

* ניתוח פלסטי

לקריאה נוספת
------------

* חיים קפלן, טלי רוזין, **המדריך הישראלי לניתוחים פלסטיים**, זמורה-ביתן, 2003

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתיחת פנים** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד חיים קפלן, פנים רבות למתיחת פנים, באתר הארץ, 14 באפריל 2013
* גאיה קורן, מתיחת פנים בלי ניתוח: 4 שיטות חדשות בטיפוח, באתר ynet, 18 באוקטובר 2011
* מתיחת פנים וצוואר  מאתר כללית אסתטיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר אברי רווה, לא למבוגרים בלבד: מתיחת פנים - המיתוס ושברו, באתר Ynet, ‏2023
2. ↑  ד"ר אופיר שיין, מתיחת צוואר ופנים: כל מה שצריך לדעת על ההליך, באתר BEOK, ‏2019
3. ↑  ד"ר ניר אייל, אל תישארו במתח: השאלות הנפוצות לקראת מתיחת פנים, באתר מעריב, ‏2023
4. ↑  ישראל עוברת מתיחת פנים: עליה בביקוש לניתוחים פלסטיים לקראת פסח, באתר ice, ‏2023
5. ↑  מתיחת פנים בגיאורגיה או השתלת שיער בטורקיה? הצד הפחות זוהר של טרנד הניתוחים בחו"ל, באתר רשת 13, ‏2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539430305171
* BnF: cb123216933 (data)
* GND: 4223737-3
* LCCN: sh92006037

 |
**ויז'ה דה מרלו** (בספרדית: **Villa de Merlo**), המכונה בקצרה **מרלו**, היא עיר בפרובינציית סן לואיס בארגנטינה. העיר שוכנת על הכביש הלאומי מספר 8, במרחק של 190 קילומטרים מהעיר סן לואיס, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 780 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. שדה התעופה הקרוב ביותר, ויז'ה דל קונלרה, נמצא במרחק של 18 קילומטרים מהעיר. מאז שנת 2001 בעיר פועלים בתי קזינו. העיר נשענת על תעשיית תיירות צומחת, ואוכלוסייתה גדלה בהתאם. בין השנים 2001 עד 2010 נרשם גידול אוכלוסין של 53%.

היסטוריה
--------

אזכורים מוקדמים של העיר מתוארכים למאה ה-16. בשנים 1720-1730 העיר יושבה לראשונה. בשנת 1794 חואן דה וידלה הגיע לאזור ובחר את מיקומה הנוכחי של העיר להקמת עיירה. צו להקמת העיירה, בשמה המקורי - ויז'ה דה מלו, נחתם באוקטובר, 1796, והמעמד הפך לרשמי ב-1 בינואר 1797. כיכר העיר המרכזית, מרקס דה סוברמונטה, הוקמה מעט מוקדם יותר, בשנת 1795, ונבנתה מחדש במהלך המאה ה-20.

עם הזמן השם עוות. השם ויז'ה דה מרלו התקבל רשמית בשנת 1864. הכלכלה בעיירה במהלך המאה ה-19 הייתה עצמאית. כל משפחה תפקדה כיחידת ייצור. חיטה, תירס, תאנים, אפרסקים, אגסים ושזיפים יוצרו בכמויות שאפשרו ייצוא לערים גדולות. תעשייה נוספת שפעלה בעיר היא תעשיית יין. כמו כן, בעיר הייתה תעשייה קלה שתרמה ליכולתה לכלכל את עצמה ואפשרה שחיטה, בניית גגות, קציר ושינוע של הסחורות.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 בעיר התחילה להתפתח תעשיית התיירות. במחצית השנייה של המאה היה גידול אוכלוסין משמעותי עם הגידול באוכלוסיית התיירות. נכון להיום העיר מדורגת במקום השלישי בפרובינציה באוכלוסייתה. יש שני בתי קזינו בעיר וגידול האכלוסין בקצב גבוה ממשיך.

גאוגרפיה
--------

העיר שוכנת בעמק קונקאראן. מזג האוויר בעיר הוא בדרך כלל מתון ויבש. שדה התעופה ויז'ה דל קונלרה נחנך בשנת 2001 ונמצא בעיר הסמוכה סנטה רוסה דל קונלרה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בעיר היא 20ºC.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויז'ה דה מרלו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויז'ה דה מרלו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463787005171
* LCCN: n2004024101
* VIAF: 168793111
* WorldCat: lccn-n2004024101

 |
**ירמי שיק בלום** (נולד ב-15 ביולי 1987) הוא קומיקאי ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

הפרויקט המוכר הראשון בו השתתף ירמי היא התוכנית תוכנית קיציס אשר שודרה בקיץ 2014, כתסריטאי. כמו כן, הוא אף הופיע בכמה מערכונים.

התפרסם לראשונה בשנת 2015 בתוכנית "נדחפים" בערוץ הילדים, שהחליפה את התוכנית "ששטוס", בהשתתפות קומיקאים צעירים נוספים. התוכנית לא הצליחה כמצופה, ובוטלה אחרי עונה אחת.

אחרי ירידת "נדחפים", בשנת 2016 החל לכתוב לתוכנית הלילה היום בלילה עם גורי אלפי ואף להשתתף במערכונים, יחד עם כותבים נוספים בתוכנית.

בעונה השישית של התוכנית "מה נסגר?" עם רועי בר נתן, בערוץ עשר, החל ירמי להשתתף (ואף להכין בעצמו) במערכוני חוץ, רובם בשם "חוללת!"

כמו כן, ב-2016 החל ירמי שיק בלום לכתוב ולהשתתף בסדרת הבת של התוכנית "ארץ נהדרת" - "עוד כותרות", עם אייל קיציס, יחד עם קומיקאים צעירים נוספים. במהלכה גילם דמות בעלת השם "ירמי" שבכל תוכנית זכה (במקרה) לסקר את אירועי השבוע בזווית הומוריסטית מבין קהל התוכנית, ולספר בדיחות אקטואליות, שרובם בנויות על משחקי מילים. בהמשך העונה, כאשר התוכנית התמקדה יותר בחברי הצוות ויצאה מעט מהפורמט המקורי שלה, החלה דמותו של "ירמי" לעבוד בתוכנית בתור אחראי מוניות. בהמשך, הוא אף השתתף בכמה מערכונים בסדרה האם ארץ נהדרת.

אחרי שעוד כותרות ירדה, החל לפתח ניסויים חברתיים לתוכנית "נוסבאום וגולדשטיין" בערוץ עשר, וב-2017 נמנה עם הקאסט המקורי של אחת מתוכניות הסאטירה הראשונות בערוץ כאן 11 "עד כאן", ועזב לקראת סוף עונתה השנייה.

ב-19 במרץ 2019 חזר ירמי כאורח בעונת הבחירות (העונה הרביעית) של "עד כאן".

ב-2018 החל ירמי להשתתף בתפקיד קבוע בתוכנית "האחיות המוצלחות שלי", לאחר שהשתתף בכמה תוכניות בעונות הקודמות.

ב2023 שיחק בסדרה מדרסה .

ירמי שיק בלום הוא גם אחד מאומני הבית הקבועים של סדרת מופעי "סטנדאפ ואלרגיות" במועדון הסטנדאפ קאמל קומדי קלאב.

מדי שבוע מפרסם את מדור "פרשת השבוע" במוסף "הארץ" ובו מסופרים אירועי השבוע באופן קומי בסגנון פרשת השבוע.

פעילות נוספת
------------

שיק בלום ניהל את עמוד הפייסבוק "העמוד שלוקה בחסר", המוכר בעיקר בשל הסרטון הוויראלי "הנסיך המדליק מבית אל", פארודיה בעלת רפרנסים פוליטיים על "הנסיך המדליק מבל אייר". בשנים האחרונות שיק בלום לקח חלק בפעילות "ערוץ הכיבוד", ובעבר כתב וביים את סרט הגמר שלו, "הסדרן".

חיים אישיים
-----------

בלום נשוי לאסיה אייזנשטיין, הוא אב לילדה בת שנה. סבו הוא עורך הסרטים דני שיק.

קישורים חיצוניים
----------------

* ירמי שיק בלום, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ירמי שיק בלום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ירמי שיק בלום מתארח בפודקאסט "מאחורי כל צחוק" של אלדד שטרית, 24 בדצמבר 2018
* ירמי שיק בלום באתר "הארץ"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמו של דני שיק, אסתר, היא בתו של אבא נאמן
האופרה כרמן מוצגת על ידי הלהקה
**האופרה הגדולה של פלורידה** (באנגלית: **Florida Grand Opera**; בראשי תיבות: **FGO**) היא להקת האופרה השביעית בדרגת הוותק בארצות הברית, המקיימת בשנת 2023 את העונה ה-82 שלה. את הלהקה ייסד ד"ר **ארטורו די פיליפי** כ"גילדת האופרה של מיאמי רבתי" בשנת 1941 ובהמשך ניהלו אותה בזה אחר זה המנהלים הכלליים **רוברט הרמן** ו**רוברט מ. הויר**.

האופרה הגדולה של פלורידה נוצרה בשנת 1994 באמצעות מיזוג בין האופרה של מיאמי רבתי לגילדת האופרה המאוחדת של פורט לודרדייל, שאיחד שתי קהילות חשובות בדרום פלורידה לתמיכה באחד ממוסדות התרבות החשובים ביותר במחוז. ההנהלה ומרכז התפעול של האופרה שוכנים במיאמי, במרכז החינוכי על שם ארטורו די פיליפי ואילו פעילות האופרה עצמה מתקיימת במרכז האופרה על שם ג'וזפין ס. לייזר בפורט לודרדייל.

המנהלת הכללית הנוכחית של הלהקה היא סוזן טי. דניס והיא האשה הראשונה בתפקיד. היא החליפה את המנהל הכללי הקודם, רוברט הויר (1985–2012); המנהל האמנותי והמנצח הראשי הוא רמון תבר שהחליף את המנהל הקודם, סטיוארט רוברטסון (1997–2010). תבר גם הפך למנצח הספרדי הראשון שהוביל גם להקת אופרה אמריקאית וגם סימפוניה אמריקאית. בשנת 2014 לקח תבר את התואר מנצח ראשי. האופרה הגדולה של פלורידה אינה מעסיקה כיום מנצח ראשי, אלא מסתמכת על סדרה של מנצחים אורחים כולל גרגורי בוכאלטר, ג'רי לין ג'ונסון, מייקל צ'ינג, אנתוני בארז ומרלן אורביי. בשנת 2022, מרלון דניאל הצטרף לצוות המוזיקה כמנצח משנה. מנצח המקהלה היה, עד אוגוסט 2007, דאגלס קיני-פרוסט. מחליפו לא נקבע עדיין.

להקת האופרה הגדולה של פלורידה מזמינה ומארחת זמרים, מעצבי תפאורה, במאים ומנצחים בעלי שם בינלאומי. הרפרטואר הנרחב שלה מקיף 400 שנות אופרה וכולל יצירות סטנדרטיות, יצירות מוכרות פחות, יצירות מודרניות ויצירות של מלחינים בני ימינו.

בעבר אירחה הלהקה רבים מזמרי האופרה הראשונים במעלה בעולם, כמו לוצ'אנו פבארוטי, שהופעתו הראשונה בארצות הברית, בפברואר 1965, הייתה במה שנקרא אז האופרה של מיאמי רבתי, ב"לוצ'יה די למרמור" של גאטנו דוניצטי, לצד דיים ג'ואן סאת'רלנד. בין השאר הופיעו שם גם פלאסידו דומינגו, בירגיט נילסון, שריל מילנס וג'יימס מוריס.

עונת 2006–2007 חנכה את בית זיו לבלט ואופרה החדש בהפקות של "אאידה" מאת ורדי, עם הסופרן הנודעת אנג'לה בראון, יחד עם מקהלת האופרה הגדולה ביותר שניצבה אי פעם על בימה; החטיפה מן ההרמון של מוצרט; "מאנון לסקו" של פוצ'יני עם הסופרן הצרפתייה סילבי ואלייר; "לה סונאמבולה" של בליני; "שמשון ודלילה" של סן-סנס בכיכובם של דניס גרייבס ויון וילארס; והצגת הבכורה העולמית של "אנה קרנינה" מאת דייוויד קרלסון.

עונת 2007–2008 נפתחה בסדרת הצגות עטורת שבחים של כך עושות כולן מאת מוצרט, עם המצו-סופרן רינת שחם, החוזרת כ**דורבלה**, והמשיכה ב"דולי הפנינים" של ביזה, טוסקה, עם הסופרן אנג'לה בראון השבה בתפקיד הראשי, ו"לה בוהם" של פוצ'יני ו"יוליוס קיסר" של הנדל.

עונת 2010–2011 נפתחה בטורנדוט מאת פוצ'יני, ואחריה בסיפורי הופמן מאת ז'אק אופנבך. היא תמשיך בדון ג'ובאני מאת מוצרט וב"סירנו" מאת דוד דיקיארה על פי הליברטו הצרפתי מאת ברנאר אוזן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האופרה הגדולה של פלורידה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האופרה הגדולה של פלורידה (באנגלית)

* Pulse Culture
* Carnival Center for the Performing Arts
**גריזלדה באטורי** או **קריסטינה באטורי** (בהונגרית: **Báthory Griseldis**, נולדה כ-**Báthory Krisztina**, בפולנית **Gryzelda Batory**‏, 1569 – 14 במרץ 1590 זמושץ) הייתה אצילה ואשת רוח הונגריה.

ביוגרפיה
--------

נולדה לקרישטוף באטורי, שליט (ואידה) טרנסילבניה ושל הברונית ארז'בט (אליזבטה) בוצ'קאי (הבת של גיי'רג' בוצ'קאי ואחות השליט אישטוואן בוצ'קאי).
בגיל 14, ב-12 ביוני 1583 נישאה ליאן זמויסקי, הקנצלר של פולין, יד ימינו של דודה, המלך סטפאן באטורי. למרות חינוכה הישועי נשארה עד סוף ימיה נאמנה לדת הלותרנית בדומה לסבתה ולאמה
.
נודעה בהשכלתה ההומניסטית הרחבה ובשליטתה המצוינת בשפה הלטינית. התכתבה התכתבות עשירה בשפה זו עם בעלה, עם אחיה, אנדראש באטורי, ועם האציל הטרנסילבני יאנוש גאלפי.

גריזלדה באטורי נולדה בשם קריסטינה באטורי כילדה השלישית של המגנאט ההונגרי קרישטוף באטורי שומיוי, מנישואיו השניים לארז'בט בוצ'קאי. קיבלה גם את השם קריסטינה לכבוד סבתה, קריסטינה שויוק. אחיה הגדולים היו בלתזר באטורי (נפטר ב-1577), ומיקלוש באטורי. ב-1572 נולד לה אח, ז'יגמונט באטורי, לימים שליט טרנסילבניה.
למדה מילדות לרכב במיומנות על סוסים. בילדותה התאמנה ברכיבה על סוס פוני שהובא במיוחד מטורקיה. התחנכה אצל מורים פרטיים, כולל ישועים.

נישואיה ליאן זמויסקי תוכננו על ידי הדוד שלה, מלך פוליו, סטפאן באטורי, עוד בשנת 1580, אך נדחו עד שנת 1582 כשמלאו לה 14. למרות נסיונותיו של המלך ושל הישועים, אחרי מות אמה בעיר קולוז'וואר בשנת 1581, התנגדה הנערה בתוקף להמיר את הדת הלותרנית בדת הרומית-קתולית.
זמן קצר לפני חתונתה לזמויסקי בשנת 1583, שינתה הצעירה את שמה מקריסטינה לגריזלדה, יש אומרים שבהשפעת הרופא האנטי-טריניטריסטי, ג'ורג'ו ביאנדראטה, שנודע בפעילותו בטרנסילבניה ופולין.
טקס הנישואים התקיים בקתדרלת וואוול בקרקוב והחתונה נמשכה עשרה ימים. גריזלדה הגיעה עם פמליה של אלף מאה אנשים.
בשנת 1589 בחודש השביעי להריון, ילדה גריזלדה ילדה מתה. במרץ 1590 ילדה שוב תינוקת שנראתה בריאה. אך כעבור יום אובחנה האם עם אבעבועות שחורות ונפטרה שלושה ימים אחרי הלידה. כעבור ימים אחדים נפטרה גם התינוקת
.
הלווייתה התקיימה ביוני 1589. אחרי מותה, בשם משפחתה, דרש אחיה הצעיר, ז'יגמונט באטורי, את דמי הנדוניה - 90 פורינט - בחזרה.

לקריאה נוספת
------------

* I. Horn, *Andrzej Batory*, Warszawa 2010 (בפולנית)
* S. LeśniewskiJan Zamoyski. Hetman i polityk*, Warszawa 2008*

קישורים חיצוניים
----------------

* באתר גנאלוגי ברשת(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנדארש סאבו - על משפחת בוצ'קאי-קישמאריאי הבלתי ידועה (בהונגרית)
2. ↑  Szentmártoni Szabó Géza גזה סנטמארטוני סאבו - על תעלומת כרכי החיבורים של באלינט באלאשי (בהונגרית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLP: a0000002430922
* VIAF: 1318151778252518130000
* WorldCat: viaf-1318151778252518130000

 |