recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ויולט ארצ'ר** (באנגלית: **Violet Archer**‏; 24 באפריל 1913 – 21 בפברואר 2000) הייתה מלחינה, מורה, פסנתרנית, נגנית עוגב ונגנית כלי הקשה קנדית.

קורות חייה
----------

נולדה בשם ויולט באלסטררי במונטריאול, קוויבק. משפחתה שינתה את השם לארצ'ר ב-1940.

ארצ'ר למדה לתואר במוזיקה באוניברסיטת מקגיל עד 1936. בקיץ 1942 נסעה לניו יורק ושם למדה אצל בלה בארטוק, ש"קירב אותה לנעימות העם ההונגריות ולטכניקת הווריאציות. לימדה בקונסרבטוריון של אוניברסיטת מקג'יל בשנים 1944–1947. בסוף שנות ה-40 למדה אצל המלחין פאול הינדמית באוניברסיטת ייל, שם סיימה תואר שני במוזיקה ב-1949.

בשנים 1950–1953 עבדה באוניברסיטת צפון טקסס. בין תלמידיה בתקופה זו היה לארי אוסטין. לאחר מכך היא עברה לאוניברסיטת אוקלהומה, בה הרצתה עד 1961. אז חזרה לקנדה לכתיבת עבודת הדוקטורט שלה באוניברסיטת טורונטו. בשנת 1962 הצטרפה לפקולטה למוזיקה של אוניברסיטת אלברטה, ובהמשך התמנתה שם לראש מחלקת התאוריה וההלחנה.

ב-1983 התקבלה למסדר קנדה.

שירים
-----

* À La Claire Fontaine (לסופרן ואלט עם פסנתר) - בראנדול מוזיק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויולט ארצ'ר** בוויקישיתוף

* ויולט ארצ'ר, באתר AllMusic (באנגלית)
* ויולט ארצ'ר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ויולט ארצ'ר, באתר Discogs (באנגלית)
* University of Alberta Violet Archer Fonds Finding Aid
* Violet Archer at The Canadian Encyclopedia

הערות שוליים
------------

1. ↑  ויולט ארצ'ר, באנציקלופדיית המוזיקה של קנדה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284359105171
* BnF: cb14476647m (data)
* GND: 11905082X
* ISNI: 0000 0000 8094 5282
* LCCN: n83177478
* MusicBrainz: 34f4b857-fe1e-4ade-acbc-f89c1ad0952d
* NLP: A37690425
* NTA: 102390525
* SNAC: w6b020pn
* SUDOC: 174958048
* VIAF: 14998720
* WorldCat: lccn-n83177478

 |
**I Am the Night** ("אני הוא הלילה") הוא אלבום האולפן השלישי של להקת המטאל האמריקאית פנטרה. האלבום יצא לאור בשנת 1985 תחת חברת התקליטים העצמאית מטאל מג'יק, אשר שייכת לג'רי אבוט, אביהם של חברי הלהקה ויני פול ודיימבאג דארל, מפיק וכותב שירים בסגנון קאנטרי, אשר תפקד גם כאמרגן הלהקה וגם כמפיק האלבומים העצמאיים שלה, תחת השם "The Elder"/"The Eldn" ("הבכיר"/"המבוגר"). הקלטות האלבום בוצעו באולפני פנטגו, שנמצאים בעיירה פנטגו, בטקסס, ארצות הברית.

כדרכו של קודמו, האלבום השלישי של פנטרה נעשה כבד יותר מבחינת מלודיה, מבחינת קצב ומבחינת מבנה השירים. אל סגנון הגלאם מטאל/הארד רוק ששלט בשני האלבומים הקודמים של הלהקה, מצטרפים הסגנונות ספיד מטאל והבי מטאל והאלמנטים הקצביים והמלודיים שבהם. שירים כגון "Come-On Eyes" ,"Down Below" ושיר הנושא של האלבום מהווים דוגמה לשינוי מקצבי השירים, ואת המעבר לריפים ונגינה מהירים וכבדים יותר.

אלבום זה נתן לפנטרה דחיפה גדולה מבחינה פרסומית, וכלי תקשורת המסקרים מטאל מרחבי כל העולם התחילה לתת בלהקה יותר עניין, יחסית לפרסום שקיבלו קודם לכן. זהו גם האלבום האחרון שבו השתתף הסולן טרנס לי.

רשימת שירים
-----------

1. "Hot and Heavy" - ‏4:06
2. "I Am the Night" - ‏4:27
3. "Onward We Rock" - ‏3:56
4. "D\*G\*T\*T\*M" - ‏1:43
5. "Daughters of the Queen" - ‏4:16
6. "Down Below" - ‏2:39
7. "Come-On Eyes" - ‏4:13
8. "Right on the Edge" – ‏4:06
9. "Valhalla" - ‏4:05
10. "Forever Tonight" - ‏4:10

מבצעים
------

* טרנס לי - סולן
* דיימבאג דארל - גיטרה
* ויני פול - תופים
* רקס בראון - גיטרה בס

הערות
-----

* שמותיהם של רקס בראון, ויני פול ודיימבאג דארל נכתבו בקרדיטים באלבום בתור "רקסס רוקר" (Rexx Rocker), וינס אבוט (Vince Abbott) ודארל אבוט (Darrell Abbott) בהתאמה.
* קליפ שני יוצא ללהקה, לשיר "Hot and Heavy".
* האלבום מכר כ-25,000 עותקים כשיצא.

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz I Am the Night באתר MusicBrainz
* Discogs I Am the Night באתר Discogs
* AllMusic I Am the Night באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: d2814a47-c8fa-39a4-a5dc-9e4c0209cfff

 |
**כריסטיאן מנדיאל** (ברומנית: **Cristian Mandeal**, נולד ב-18 באפריל 1946 ברופיה, כיום במחוז בראשוב) הוא מנצח, מלחין ופסנתרן רומני. בשנים 2009- 1991 כיהן כמנהל האמנותי של התזמורת הפילהרמונית ע"ש ג'ורג'ה אנסקו בבוקרשט.

ביוגרפיה
--------

מנדיאל נולד בשנת 1946 ברופיה (Rupea), אז במחוז טרנאבה מארה, כיום במחוז בראשוב ברומניה. הוא למד נגינה בפסנתר בילדותו, והמשיך ללימודי פסנתר, הלחנה וניצוח בתיכון למוזיקה בבראשוב, ואחר כך בשנים 1965–1974 באקדמיה למוזיקה בבוקרשט (בכיתת הניצוח של קונסטנטין בוג'אנו). מאוחר יותר השתלם בברלין אצל הרברט פון קאראיין (1980) ובמינכן בהדרכת סרג'יו צ'ליבידאקה.

בתום לימודיו אחרי עבודה קצרה כקורפטיטור באופרה הרומנית בבוקרשט שימש כמנצח קבוע בתזמורת הפילהרמונית ע"ש קונסטנטין סילבסטרי בטרגו מורש בשנים 1977–1980. בשנים 1980–1987 היה המנצח הקבוע של התזמורת הפילהרמונית "טרנסילבניה" בעיר קלוז'.

בשנת 1987 זכה מנדיאל במכרז למשרת המנצח הקבוע של התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו של בוקרשט, והחל מ-1991 התמנה למנצח ראשי ולמנכ"ל שלה.

אחרי סיורים חשובים בחו"ל תחת שרביטו, חזרה התזמורת ליוקרתה הבינלאומית הקודמת. בשנים 2001–2003 כיהן מנדיאל גם כמנהל אמנותי של הפסטיבל והתחרות הבינלאומית "ג'ורג'ה אנסקו" בבוקרשט.

בשנת 2002, בפסטיבל אדינבורו, ניצח מנדיאל על התזמורת הסימפונית הסקוטית של ה-BBC במופע בכורה של האופרה "אדיפוס" מאת אנסקו. ב-2005 ניצח על אותה היצירה בבכורה באיטליה, בקאליארי.

בשנים 1999–2002 פעל מנדיאל גם כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית חיפה בישראל.

מנדיאל כיהן גם כמנהל אמנותי של התזמורת הסימפונית הבסקית "אאוסקדי" בסן סבסטיאן בספרד (2007-1999), היה מנצח אורח ראשי של תזמורת האלה במנצ'סטר (2010-2005), אחרי אוגוסט 2007 - מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של קופנהגן (2013-2006), כמו כן עד 2003 מנצח הבית של תזמורת היידן בבולצנו ובטרנטו באיטליה.

מנדיאל הקליט עם התזמורת הפילהרמונית של בוקרשט בחברת "אלקטרקורד" את כלל הסימפוניות של אנטון ברוקנר, היצירות הסימפוניות וקוליות-סימפוניות של יוהנס ברהמס ואת כלל היצירות הסימפוניות של ג'ורג'ה אנסקו.
בשנים האחרונות מקדיש מאמצים רבים בניהול תזמורת הנוער הסימפונית של רומניה.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* פרס איגוד המלחינים והמוזיקולוגים של רומניה
* פרס יונל פרליה לניצוח
* מדליית האקדמיה הרומנית
* הפרס להצטיינות של הפורום המוזיקלי הרומני על הפצת האופרה "אדיפוס" מאת ג'ורג'ה אנסקו

יצירות
------

* קונצ'רטו לשתי תזמורות קאמריות ואבוב

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של כריסטיאן מנדיאל
* Grovemusic on line art by Irina Boga

* כריסטיאן מנדיאל, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* כריסטיאן מנדיאל, באתר Discogs (באנגלית)

* כריסטיאן מנדיאל, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430196205171
* BNE: XX4990719
* BnF: cb13963167n (data)
* CiNii: DA12011070
* GND: 134978390
* ISNI: 0000 0001 1609 3705
* LCCN: n87132798
* MusicBrainz: b690c236-b77a-42bf-a274-c3fbb9b57b8b
* SUDOC: 157367169
* VIAF: 24794236
* WorldCat: lccn-n87132798

 |
**כריסטיאן ליס** (באנגלית: **Christian Lees**; נולד ב-24 בנובמבר 1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.

ביוגרפיה
--------

ליס נולד בלונדון ב-24 בנובמבר 1995. לליס אח תאום בשם ג'ונה גם הוא שחקן. בת דודתו היא השחקנית נטשה סיל.

קריירה
------

ליס החל את קריירת המשחק המקצועית שלו בתחילת שנות העשרה שלו. הוא החל להופיע בתיאטרון. בגיל 9, ליס ערך את הופעת הבכורה שלו בווסט אנד. כריסטיאן הוא חבר בתיאטרון הבריטי הלאומי לנוער. בשנת 2015 הופיע עם אחיו ברשימת כוכבי המחר של המגזין HELLO.

הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בגיל 13 בסדרה "The Bill". שנה לאחר מכן הופיע בסדרה "Minder" ובסרט הקצר "ג'ני והתולעת" שביים איאן קלארק (אנ').

בשנת 2010 שיחק בסרט הכופר. בסרט גילם את נער הבר מצווה. באותה שנה שיחק בפרק בסדרה "Little Crackers" ובסרט הקצר, "The Long Lonely Walk".

בשנת 2012 שיחק בסדרה "Parents" ובפרק בקומדיית המצבים "Big Bad World".

בשנת 2014 שיחק בסרט הקצר "Gutpunch". שנה לאחר מכן שיחק בסרט הפנטזיה אגדת האגדות לצד סלמה הייק.

בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "סאן רקורדס". הסדרה מספרת את סיפור הקמת חברת התקליטים של סם פיליפס משנות ה-50, כשליס מגלם את הזמר ג'רי לי לואיס.

בשנת 2021 שיחק בארבעה פרקים של קומדיית המצבים הבריטית "ללא מילים" ובסרט הקולנוע "The Phantom of the Ope". 

בשנת 2022 גילם את גלן מטלוק, נגן גיטרה בס, שנודע בעיקר כנגן הבס המקורי של להקת הפאנק הסקס פיסטולס. במיני סדרה "פיסטול".

קישורים חיצוניים
----------------

* כריסטיאן ליס, ברשת החברתית פייסבוק
* כריסטיאן ליס, ברשת החברתית טוויטר
* כריסטיאן ליס, ברשת החברתית אינסטגרם
* כריסטיאן ליס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Christian Lees
2. ↑  Rolling Stone, באתר הרולינג סטון
פאי אוכמניות עם תוספת פירורי שקדים
**פאי אוכמניות** הוא פאי עם מלית אוכמניות. הוא נחשב לאחד מסוגי הפאי הפשוטים ביותר להכנה וזאת, כיוון שהוא אינו מצריך פיטום או קילוף של פרי. בדרך כלל, יש לו קלתית וציפוי עליון; הציפוי העליון יכול להיות מורכב מפירורים אך עם זאת, אינו קריטי. פאי אוכמניות נאכל לעיתים קרובות בקיץ (המכונה "עונת האוכמניות").

היסטוריה
--------

פאי אוכמניות הוכן ונאכל לראשונה על ידי מתיישבים אמריקאים ראשונים, ובהמשך התפשט לשאר העולם. הוא הפך לקינוח פופולרי בארצות הברית ובקנדה. פאי אוכמניות המיוצר מאוכמניות ויילד מיין ("wild Maine blueberries") הוא הקינוח הממלכתי הרשמי של מדינת מיין בארצות הברית. פאי אוכמניות תועד ב"ספר הבישול של אפלדור" בשנת 1872.

רכיבים
------

מרכיב אופייני לפאי אוכמניות הוא אוכמניות שטופות והגבעול שלהן. הגרגרים עצמם יכולים להיות קפואים או טריים. מרכיבים אחרים כוללים קמח, או טפיוקה (חומר גלם עמילני דל טעם המשמש להכנת מזון). בין המרכיבים הנוספים נמנים: קינמון, אגוז מוסקט, סוכר, וניל וחמאה. עם זאת, ישנם מתכונים שונים המותאמים לאזורים שונים.

ערך תזונתי
----------

100 גרם של פאי אוכמניות מעובד בעל ערך של 55 קלוריות; הוא מכיל 10% שומן, 35% פחמימות, 2% חלבון ו-52% מים. כמו כן, הוא מכיל ויטמינים כדוגמת: ויטמין A, חומצה פולית, ויטמין C, ויטמין E וגם ויטמין K. מינרלים כמו סידן, נחושת, ברזל, מגנזיום, זרחן, אשלגן, סלניום, נתרן ואבץ נפוצים בו גם כן.

* פאי אוכמניות עם קרום קרקר גרהםפאי אוכמניות עם קרום קרקר גרהם
* מיני פאי אוכמניותמיני פאי אוכמניות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאי אוכמניות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stewart, Martha (12 במרץ 2015). "Blueberry Pie Recipes". נבדק ב-28 במאי 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Vear, B. (2016). *Ice Cream*. Bloomsbury Publishing. p. 141. ISBN 978-1-4729-3318-8. נבדק ב-5 באפריל 2019. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Associated Press (21 באפריל 2011). "It's the law: Whoopie pie official 'treat'". *Portland Press Herald*. נבדק ב-21 באפריל 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Blueberry Pie". New England Recipes. N.p. n.d. Web. 01 Nov. 2012.
5. ↑  "Recipes". Bauer, Elise. "Blueberry Pie Recipe | SimplyRecipes.com." Simply Recipes. N.p. 14 July 2009. Web. 12 Mar. 2015.
**מעגל מצפה הכוכבים מס' 1** (באנגלית: **Number One Observatory Circle**) הוא שמו של מעונו הרשמי של סגן נשיא ארצות הברית בעיר וושינגטון. הבניין, השוכן בשטחו של מצפה הכוכבים של צי ארצות הברית, משמש לייעוד זה משנת 1975. המעון שוכן בצפון-מערב העיר וושינגטון, בקרבת הצטלבות שדרות מסצ'וסטס ורחוב 34.

היסטוריה
--------

נבנה בשנת 1893 כבית מגורים לשימושו של מפקד מצפה הכוכבים. הוא תוכנן על ידי האדריכל לאון דסה (Leon Dessez, 1858-1918) בסגנון המלכה אן, שהיה פופולרי ברבע האחרון של המאה ה-19. הוא כולל ארבעה מפלסים (כולל מרתף ובו המטבח) ו-33 חדרים ושטח רצפתו הוא כ-850 מטרים מרובעים. במקור צופו החזיתות החיצוניות של הבניין בלבני טרקוטה, אך ב-1961 נצבעו הלבנים בצבע לבן. 

בשנת 1923 הועבר הבניין לשימושו של מפקד המבצעים הימיים (תוארו של מפקד הצי). ביולי 1974 הורה הקונגרס על הסבת הבניין למעונו הרשמי של סגן הנשיא. הרקע לכך היה ההוצאות המאמירות של אבטחתם של סגני הנשיא, שגרו עד לאותו מועד בבתים פרטיים בוושינגטון. פנים הבניין שופץ לשם כך ללא הקדשת תשומת לב לשימור הסגנון הארכיטקטוני המקורי שלו. המבנה הוכנס לשימוש פעיל בספטמבר 1975. 

נלסון רוקפלר, סגנו של הנשיא ג'רלד פורד, לא גר בבית והשתמש בו לשם אירוח בלבד. רק בשנת 1977 החל סגן הנשיא – אז וולטר מונדייל, סגנו של הנשיא ג'ימי קרטר - לגור בבית דרך קבע. בשנת 2001 עבר הבניין שיפוץ נוסף על ידי צי ארצות הברית. משפחות סגני הנשיא שגרו בבניין צבעו את פנימו והציבו בו רהיטים ופיסול על פי טעמן. 

סגני הנשיא ומשפחותיהם מארחים במעון אורחים שונים וביניהם מנהיגים מארצות אחרות. 

* מראה הבית בשנת 1895מראה הבית בשנת 1895
* מראה מרפסת הבנייןמראה מרפסת הבניין
* סגן הנשיא דיק צ'ייני מקיים במעון ארוחה רשמית לסגן נשיא סין חו ג'ינטאו,  2002סגן הנשיא דיק צ'ייני מקיים במעון ארוחה רשמית לסגן נשיא סין חו ג'ינטאו, 2002
* מעון מצפה הכוכבים בעת חג המולדמעון מצפה הכוכבים בעת חג המולד
* סגן הנשיא ג'ו ביידן בארוחת גאלה ליום פטריק הקדושסגן הנשיא ג'ו ביידן בארוחת גאלה ליום פטריק הקדוש
* בריכת השחייהבריכת השחייה
* סגן הנשיא ג'ו ביידן מארח את נשיא סין שי ג'ינפינגסגן הנשיא ג'ו ביידן מארח את נשיא סין שי ג'ינפינג
* המבואההמבואה
* סגן הנשיא דיק צ'ייני וראש סגל סגן הנשיא דיוויד אדינגטוןסגן הנשיא דיק צ'ייני וראש סגל סגן הנשיא דיוויד אדינגטון
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעגל מצפה הכוכבים מס' 1** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מעגל מצפה הכוכבים מס' 1 (באנגלית)
אוניית המוזיאון "קייסין יאנג", הרתוקה לרציף מס' 1 במספנת צ'ארלסטאון
המבדוק היבש במספנת צ'ארלסטאון
**מספנת הצי בבוסטון** (באנגלית: **Boston Navy Yard**), שנקראה תחילה Charlestown Navy Yard ואחר כך Boston Naval Shipyard, הייתה אחת המספנות הוותיקות ביותר של הצי האמריקני. היא הוקמה ב-1801 ונסגרה רשמית ב-1 ביולי 1974. חלק משטחה הועבר לידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ובו הוקם הפארק ההיסטורי הלאומי של בוסטון. בחלקים אחרים של המספנה לשעבר נמצאות כיום פריגטת המפרשים "קונסטיטושן" ואוניית המוזיאון "קייסין יאנג", משחתת מימי מלחמת העולם השנייה. בפי תושבי האזור ושירות הפארקים הלאומיים המקום נקרא עדיין בשם "מספנת צ'ארלסטאון".

תולדותיה
--------

בניית כלי שיט מלחמתיים החלה בצ'ארלסטאון, מסצ'וסטס, עוד במלחמת העצמאות האמריקנית. השטח עבור המספנה נרכש ב-1800 והיא נפתחה זמן קצר אחר כך. כאן נבנתה אוניית הקו הראשונה של הצי האמריקני, "אינדפנדנס". עד שנות התשעים של המאה שימש המתחם בעיקר לתיקוני אוניות ולאחסנה, אז החלו בונים בו את אוניות הפלדה של "הצי החדש" ("New Navy").

ב-24 ביוני 1833 חנכה "קונסטיטושן" את המבדוק שנבנה במקום, הראשון מסוגו בניו אינגלנד, וב-14 במרס 1975 הייתה היא האונייה האחרונה שצפה ויצאה ממנו לפני שנסגר סופית. מפעל החבלים (ropewalk) שנפתח במספנה ב-1837 ייצר חבלים לשימוש הצי עד סגירתו ב-1975. אחרי מלחמת האזרחים שימש מתחם המספנה כבסיס אחסנה וגיוס.

בשנות התשעים של המאה ה-19 החל הצי מתרחב, והמספנה ניעורה לחיים. בשנים הראשונות של המאה העשרים נבנה מבדוק נוסף. במלחמת העולם השנייה תוקנו במספנה אוניות בריטיות שנפגעו על ידי הצי הגרמני. ב-27 בספטמבר 1941, יום החירות של הצי (Liberty Fleet Day), הושקו בבוסטון שתי משחתות, "קווי" (Cowie) ו"נייט" (Knight). בוסטון הייתה אחת מארבע מספנות של הצי שנבחרה לבנות את הפריגטות מדגם "קפטן" עבור הצי המלכותי הבריטי במסגרת חוק "השאל-החכר". מאחר שארצות הברית נמצאה במלחמה כאשר נשלמה בנייתן של אוניות אלה, שימשו חלק מהן כמשחתות ליווי לאוניות הצי. לאחר המלחמה הסבה המספנה אוניות ממלחמת העולם השנייה לכלי שיט המותאמים לעידן המלחמה הקרה כחלק מתוכנית FRAM. הפעילות במספנה במהלך מלחמת קוריאה ומלחמת ווייטנאם הייתה מעטה בשל ריחוקה הרב מאזור הקרבות.

מתחם המספנה כיום
----------------

המספנה נסגרה לאחר מלחמת ווייטנאם. כשהועלו רעיונות כיצד לפתח מחדש את המקום, אחת ההצעות שנשקלו הייתה להפוך את המקום למתחם בנייה של מכליות נפט. רעיון זה נדחה בסופו של דבר, והמקום הפך לחלק מהפארק ההיסטורי הלאומי של בוסטון, המציג את אומנות הבנייה של כלי שיט מלחמתיים ותולדותיה. מספנת צ'ארלסטאון מציעה אטרקציות רבות למבקרים: פריגטת המפרשים "קונסטיטושן", הנמצאת עדיין בשירות פעיל בצי, ואוניית המוזיאון "קייסין יאנג" רתוקות לרציף מס' 1 ופתוחות לקהל הרחב. כמו כן פועל במקום מוזיאון הפריגטה "קונסטיטושן". מבדוק מס' 1 מוסיף לשמש לתחזוקת אוניות, בעיקר לכלי שיט היסטוריים.

המספנה נמצאת קרוב לקצה הצפוני של שביל החירות, ומדי שנה מבקרים בה אלפי אנשים. המעבורות של MBTA, רשות התחבורה של מפרץ מסצ'וסטס, עוצרות ברציף מס' 3, הנמצא מרחק קצר מן המספנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מספנת הצי בבוסטון** בוויקישיתוף
* מספנת צ'ארלסטאון באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
* מספנת צ'ארלסטאון באתר Charlestown Online.net .

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n86114218
* VIAF: 145503495
* WorldCat: lccn-n86114218

 |
**כריסטיאן טראש** (בגרמנית: **Christian Träsch**; נולד ב-1 בספטמבר 1987 באינגולשטאדט, מערב גרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדות המגן והקשר באל-ווסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות

קריירה
------

### קריירת מועדונים

את דרכו בכדורגל החל טראש בקבוצת הנוער המקומית, MTV אינגולשטאדט ובשנת 2003 עבר לקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל מינכן 1860, ושיחק בה במשך שלוש שנים. בשנת 2006 החל לשחק בקבוצת המילואים של מינכן ולאחר עונה אחת בה הבקיע שני שערים ב-39 משחקים, החליטה אלופת הבונדסליגה, שטוטגרט להחתימו. בעונתו הראשונה במועדון, 2007/2008, שיחק בעיקר בקבוצת המשנה של שטוטגרט, אולם לקראת סיום העונה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כאשר נכנס כמחליף ללודוביק מאנין בדקה ה-59 של משחק הליגה נגד שאלקה 04, בו הובסה שטוטגרט 1–4.

גם את עונת 2008/2009 החל טראש בקבוצת המשנה של שטוטגרט, אולם לאחר שבעה משחקים הועלה רשמית לקבוצה הבוגרת וכבר במשחקו הראשון בבונדסליגה בעונה זו, נגד ורדר ברמן, כבש את שער הבכורה שלו בליגה ואף בישל שער נוסף והוביל את קבוצתו לניצחון 1–4 מרשים. עד סיום העונה ערך 18 הופעות נוספות והוביל את שטוטגרט למקום השלישי בבונדסליגה. במקביל סייע לקבוצתו להעפיל לשלב 32 האחרונות בגביע אופ"א, אך זו הפסידה 2–4 בסיכום שני המשחקים נגד האלופה היוצאת, זניט סנקט פטרבורג והודחה מהטורניר.

בעונתו השלישית בשטוטגרט, 2009/2010, החל טראש להשתלב יותר ויותר בהרכב הפותח של הקבוצה ועם שלושה שערים ושלושה בישולים ב-29 משחקים הוביל אותה למקום השישי בבונדסליגה ולשמינית גמר ליגת האלופות, בו הפסידה לברצלונה.

ב-25 ביולי 2011 עבר לוולפסבורג. ב-30 באוגוסט 2017 חתם באינגולשטאדט 04.

### קריירה בנבחרת

ב-2 ביוני 2009 ערך טראש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה הלאומית, כאשר נכנס כמחליף לאנדראס הינקל בדקה ה-79 של משחק הידידות נגד איחוד האמירויות הערביות וכעשר דקות לאחר מכן אף בישל למריו גומז את שערו הרביעי במשחק ושערה השביעי של גרמניה בדרך לניצחון 2–7. כשנה לאחר מכן, ערך הופעה נוספות במדי הנבחרת, במשחק הכנה למונדיאל 2010 נגד מלטה, בו ניצחה גרמניה 0–3. אף על פי כן, טראש נפצע בקרסול במהלך המשחק ולא נכלל בסגל הסופי של גרמניה למונדיאל. עם זאת, כחודש לאחר הטורניר, זומן למשחק ידידות נוסף נגד דנמרק ואף פתח בהרכב לראשונה בקריירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן טראש** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* דף השחקן באתר ה-ESPN
* פרופיל(הקישור אינו פעיל) באתר הרשמי של שטוטגרט

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה באתר ה-ESPN
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בשטח אזור הפרא אבסארוקה-ברטות', במדינת מונטנה, שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פסגת גרניט.

**פסגת גרניט** או **פסגת גראנייט** (באנגלית: **Granite Peak**) היא הפסגה הגבוהה ביותר במדינת מונטנה שבארצות הברית.

גובהה של פסגת גרניט 3,904 מטרים מעל פני הים, הפסגה היא הגבוהה במונטנה, והעשירית בגובהה בארצות ברית.

פסגת גרניט ממוקמת בשטח אזור הפרא אבסארוקה-ברטות', בסמוך לגבול בין מחוז סטילווטר לבין מחוז קרבון.

הפסגה ממוקמת 16 קילומטרים מצפון לגבול של מדינת מונטנה עם מדינת ויומינג.

פסגת הגרניט נחשבת לעיתים קרובות לנקודת השנייה הקשה ביותר לטפס אחרי פסגת הר דנאלי שבאלסקה, הן מסיבות טכניות, והן בשל מזג אוויר גרוע וכן בשל קשיים במציאת מסלול.

תיירות
------

### טיפוס הרים

כיום, למטפסי הרים לוקח יומיים-שלושה בעלייה לפסגה, והם עוצרים בהר קפאון-עד-מוות, אם כי כמה מטפסים בוחרים לעלות לפסגה ביום אחד.

### הטיפוס על הפסגה

ההעפלה הראשונה לפסגת ההר בוצעה ב-29 באוגוסט 1923 על ידי אלרס קוך (Elers Koch), ג'יימס סי ווית'אם (James C. Whitham) ו-אר. טי. פרגוסון (R.T. Ferguson), הם הצליחו להעפיל לפסגה לאחר מספר ניסיונות כושלים של קבוצות מטפסים אחרות. פסגת גרניט הייתה נקודת השיא האחרונה במונטנה שטרם הגיעו לפסגתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסגת גרניט** בוויקישיתוף
* פסגת גרניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* נתונים על ההר
**ישיבת נתיב התורה** היא ישיבה גדולה אלטרנטיבית השוכנת בפתח תקווה.

רקע
---

ישיבת נתיב התורה הוקמה בשנת תשנ"ד (1993) על ידי הרב אברהם ויינברג יחד עם הרב לדני, שעזב זמן לא רב לאחר פתיחתה. זמן קצר לאחר מכן הצטרפו אליהם הרב פנחס אלימלך רונס זצ"ל והרב משה בלוי. 

בראשית דרכה פעלה הישיבה בבני ברק, משם עברה ליישוב  קדימה, שנה לאחר מכן עברה הישיבה למושב חמ"ד, ובשנת תשנ"ו (ספטמבר 1995) עברה לראש העין שם פעלה כעשר שנים עד אשר הועברה בשנת תשס"ו (ספטמבר 2005) אל משכנה החדש בשכונת עמישב בפתח תקווה. זמן קצר לפני מעבר הישיבה לשכונת עמישב עזבו הרבנים ויינברג ובלוי את הישיבה ומאז כיהן הרב רונס לבדו בראשות הישיבה.

ב-י"ד טבת תשע"ה נפטר בפתאומיות ראש הישיבה הרב פנחס אלימלך רונס זצ"ל והוא בן 54 בפטירתו. 
עם פטירתו הטראגית של ראש הישיבה, לקח על עצמו בנו הרב משה רונס שליט"א את עול הישיבה והוא העומד בראשה כיום.

פעילויות נוספות
---------------

בנוסף למסגרת הלימודים התורנית המותאמת לתלמידים, מפעילה הישיבה פעילויות נוספות, הנחשבות לבלתי שגרתיות בעולם הישיבות. לישיבה חדר מחשבים, מתקני כושר, שולחן סנוקר, שולחנות טניס ומתקנים נוספים. בנוסף מממנת הישיבה לימודי נגינה לתלמידים מוזיקליים ולמעוניינים מתקיים קורס באנגלית. במסגרת הישיבה יוצאים התלמידים פעמיים בשבוע לחדר כושר, פעם בשבוע למרכז ספורט, ומדי תקופה מתקיימים טיולים אתגריים. תלמידים שעומדים ביעדים חינוכיים והתנהגותיים שמוצבים בפניהם יוצאים פעם בשנה לטיול משמעותי בן עשרה ימים בחו"ל.

הישיבה דואגת לקורסים והכשרות מקצועיות לקידום תעסוקתי של התלמידים. מתקיים בישיבה קורס לכתיבת סת"ם, בעבר תלמידים השתתפו בקורס שחיטה. תלמידים מתאימים משתתפים בקורס גרפיקה ממוחשבת. במקרים מסוימים הישיבה אף דואגת לתלמידים לעבודה בחלק מהיום, כשהם נשארים במסגרת הישיבה בשאר הזמן והכל בהכוונה מלאה של צוות הישיבה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר עבודות לחרדים -, הלך לעולמו בפתע: אבי הנוער הנושר – הגרפ"א רונס זצ"ל, ‏5 בינואר 2015 (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007356688905171
* VIAF: 83151431622256302630
* WorldCat: viaf-83151431622256302630

 |
**ישיבת עץ חיים** היא ישיבה שפעלה בעבר בעיירה היידה (Heide) שבבלגיה, וכיום בווילרייק (Wilrijk). הישיבה משתייכת לקהילת מחזיקי הדת באנטוורפן, והיא הישיבה הגדולה היחידה של הקהילה.

היסטוריה
--------

הישיבה הוקמה בסוף שנות ה-20 בעיירת הנופש היידה שמצפון לאנטוורפן. מייסדיה היו שתי משפחות יהודיות, מייזל ובוראק, שהיגרו מארגנטינה לאנטוורפן. התלמידים הגיעו מבלגיה וממדינות מערב אירופה – צרפת, אנגליה, גרמניה והולנד. 

ראש הישיבה היה הרב שרגא פייבל שפירא, חניך התלמוד תורה בקלם. הוא צירף לצוות הרבנים את הרב מרדכי פוגרמנסקי כר"מ ואת הרב יוסף ביגון כמשגיח. הישיבה שילבה לימוד בשיטה הליטאית, באווירה חסידית ובסגנון מערב אירופאי. 

מיקומה של הישיבה בעיירת נופש משך אליה מבקרים רבים, בעיקר מבלגיה והולנד, וכן רבנים וראשי ישיבות מליטא. הישיבה שכנה במספר מבנים שכורים. בשנת 1937 הונחה אבן הפינה לבניין הישיבה, אך בשל נסיבות התקופה שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הבנייה לא יצאה אל הפועל.

בשנת 1937, רבים מהתלמידים בני השכבה הבוגרת החלו ללמוד סיתות יהלומים במפעל ליד הישיבה. הרעיון היה שאחרי מספר שנות לימוד תורני יוכשרו הבחורים הוותיקים בתחום היהלומים, ולאחר מכן ישלבו לימודים ועבודה. 

בשנות קיומה של הישיבה בהיידה למדו בה כשלוש מאות תלמידים. חלק מבוגרי הישיבה נסעו ללמוד בישיבות ליטא, בעיקר בישיבות טלז ומיר. תלמידי הישיבה שנסעו למיר והיו בנים ליוצאי פולין שבו להיידה בטרם שהו שנתיים במיר הפולנית, מחשש שיחויבו בשירות צבאי.

בשנת 1940, לאחר כיבוש בלגיה על ידי הנאצים, עברה הישיבה לאנטוורפן. הרב שפירא סירב לנטוש את בני ישיבתו, וטען כי זכות הישיבה תגן עליהם. בתחילת 1942 נרקמה עסקה חשאית להברחת ראש הישיבה ותלמידיה לצרפת, אולם כשהתוכנית הייתה אמורה לצאת אל הפועל התברר כי היא הייתה תרמית ומאחוריה עמדו סוכנים כפולים שעבדו עבור הגסטאפו. ראש הישיבה ועשרות תלמידיו נלקחו למחנה ההשמדה מיידאנק, שם נספו.

לאחר המלחמה נפתחה הישיבה מחדש תחת אותו שם בכפר קפלן, ואחר כך עברה למקומה העכשווי בווילרייק שליד אנטוורפן. בראש הישיבה עמדו בין היתר הרב יצחק דוב קופלמן, הרב יהודה טרגר (בנו של אברהם טרגר וחתנו של הרב שלמה זלמן אוירבך) וכיום, ראש הישיבה הוא הרב חיים אריה שפיץ (בנו של רבי משה אב"ד ביסטריצה וחתנו של הרב חיד"א וייס). הרב אליעזר פרייפלד, שכיהן בעבר כראש הישיבה, מכהן כיום כר"מ הראשי. בעבר שימש בה כר"מ הרב יצחק טוביה וייס ואחד מראשי הישיבה היה הרב יהושע אטיק.

לקריאה נוספת
------------

* **זיכרון עץ חיים**, "לציון שבעים ושמונה שנות הרבצת תורה", תשס"ו
* **בין כותלי הישיבה**, תשע"ב

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב דוד וויינגרטן, ישיבת "עץ החיים" דהיידע באתר דעת.
* ישיבת עץ חיים (אנטורפן), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדות – חורבן יהדות אירופה, רות ליכטנשטיין, הוצאה חרדית, עמ' 290.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311514105171
* LCCN: nr2003013273
* NKC: zmp20211107139
* VIAF: 141165026
* WorldCat: lccn-nr93042303

 |
**קו K בנגב** הוא שמו של אתר קדום מתקופת הברונזה בשמורת הטבע "הר הנגב".

צורתו צורת סוללה ישרה הנמתחת לאורך של כארבעה ק"מ וחצי והוא מורכב מכמאה טון סלעים ואבנים ובכך הוא דומה בהיקפו לאתרים פרה-היסטוריים נוספים בישראל כמו גלגל-רפאים וגל יתרו. לאורך השנים הועלו השערות שונות באשר לתכליתו – ללא הסבר חד משמעי.

מבנה האתר ומאפייניו
-------------------

בשנים 1985–1989 ערך ד"ר **מוטי היימן** סקר מקיף באזור הר רמון שבו נמצא כי הקו נמשך לאורך של כארבעה ק"מ וחצי, רוחבו כ־1.8 מטרים וגובהו הממוצע הוא כ־0.7 מטר. ישנם מקטעים רציפים באורך מצטבר של כ-1.5 ק"מ. באזור הר רומם שרד קטע באורך 115 מטרים שהיה רציף במקורו ובעל מתאר של שני קירות עם מילוי אדמה ביניהם המזכירים מבנה של סולם.

לא כל הקו בנוי בצורת סוללה. במקרים רבים מדובר בשרשרת של מבנים עגולים בקוטר ממוצע של מטר אחד ומבנים מרובעים בעלי צלעות של כמטר אחד, שבניהם יש מרווח של כמה מטרים.

בסמוך לשני קצות הקו נמצאו רגמים (בערבית, רוג'ומים), האופייניים לתקופת הברונזה הקדומה (לפני כ-4,800 שנה).

ניתן למצוא קוים דומים נוספים ברחבי המזרח התיכון, כאשר הקו הארוך ביותר (שבעה ק"מ וחצי) נמצא בדרום ערב הסעודית.[דרוש מקור] בישראל ישנו מספר רב של קווים בנגב (למשל בסמוך למעלה עקרבים) ובמדבר יהודה (בסמוך למצפה שלם והר מונטר).

השערות לגבי תכליתו של האתר
--------------------------

תופעה אופטית בעקבות הצל
הראשון לחקור את הקו היה יוחנן אהרוני, שהעריך בשנת 1957 שמדובר במבנה מתקופת הברונזה הביניימית, וכי יעודו הוא לשמש כקו גבול או חומה.

אחרי אהרוני חקר את האתר בסוף שנות ה-50 הארכאולוג נלסון גליק אשר לא קיבל את התארוך שקבע אהרוני, ואף קבע כי תאוריית החומה אינה מתיישבת עם העובדה שלא נמצאו ישובי קבע שעליהם היה צורך להגן, וכי הסוללה אינה גבוהה דיה. גם ד"ר יעקב ורדי הסכים עם הביקורת.

מקובל לראות באתר מונומנט פולחני, אם כי אופי הפולחן אינו ברור.

### השערת לוח השנה

האתר בנוי בצורה ישרה כך שביום הארוך בשנה (21 ביוני, יום ההיפוך) צלו של אדם שעומד בכל מקום על הקו, נופל בדיוק על הסוללה. בדומה לאתרים מגליתיים ברחבי העולם כמו סטונהנג', שנבנה כך שהשמש מגיעה למיקום מדויק בין אבניו ביום ההיפוך.

### השערת פולחן חיים ומוות

ד"ר עוזי אבנר, ממרכז מדעים ים המלח והערבה, שחקר את אתרי הקבורה הקדומים באזור הנגב, טוען כי "מעגל האבן נחשב כרחם. הקו משמש כפאלוס ואמור להפרות את הרחם, כדי שהנפטר יוכל להיוולד ממנו. החל מהאלף השישי לפני הספירה אתרים אלו מסמלים את המעבר מהאמונה הקדומה במוות כמצב סופי – לאמונה המעגלית המודרנית של לידה מחדש, מוות כמצב זמני ותחיית המתים". עם זאת, העובדה שישנם שני רוגמים, אחד בכל קצה של הקו (כלומר רחם-פאלוס-רחם), מערערת על תקיפותה של ההשערה.

מידע לגבי טיולים באזור
----------------------

קו K נמצא בשמורת הטבע המוכרזת "הר הנגב", אך אין לטייל לאורכו משום שהוא אינו עובר בשביל מסומן. ניתן להשקיף עליו מהר רמון והר רומם.

גלריית תמונות
-------------

* גמלים נעים ליד הקוגמלים נעים ליד הקו
* קטע מקו Kקטע מקו K

לקריאה נוספת
------------

* Haiman, Mordechai (2000). "The 'K-Line' at Har Romem in Light of the Survey of the Map of Har Ramon (203)". *Atiqot*. **39**: 21–29. JSTOR 23460998.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסף קמר, צל על הקו: המסתורין של קו K בנגב, באתר ynet, 23 ביוני 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב אבניאון, קו ה-K המסתורי, באתר של יואב אבניאון
2. ↑  אסף קמר, צל על הקו: המסתורין של קו K בנגב, באתר ynet, 23 ביוני 2017
**ארתור ניקיש** (בגרמנית: **Arthur Nikisch**, בהונגרית: **Nikisch Artúr**; ‏12 באוקטובר 1855 – 23 בינואר 1922) היה מנצח הונגרי-גרמני שפעל בעיקר בגרמניה. הוא נחשב לפרשן משכמו ומעלה של מוזיקה מאת ברוקנר וצ'ייקובסקי.

ארתור ניקיש ב-19 בפברואר 1906 בהקלטה עבור Welte-Mignon באולפני Welte בלייפציג.

ביוגרפיה
--------

ניקיש נולד במושונסנטמיקלוש, הונגריה, קרוב לגבול עם אוסטריה וסלובקיה. אביו, אאוגוסט ניקיש, היה גרמני ממורביה ואמו לואיזה לבית פון רוגוץ, הייתה הונגריה ילידת ברטיסלבה.. ניקיש למד בקונסרבטוריון של וינה, שם זכה בפרסים על הלחנה ועל ביצוע בכינור ובפסנתר. ואולם, תהילתו העיקרית תבוא לו מן הניצוח. בשנת 1877 עבר אל לייפציג והיה למנצח ראשי של האופרה של לייפציג בשנת 1879. הוא ניצח על ביצוע הבכורה של הסימפוניה השביעית של ברוקנר בשנת 1884.

בהמשך התמנה למנצח התזמורת הסימפונית של בוסטון ואחר, בשנת 1895, החליף את קרל ריינקה כמנצח תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג. אותה שנה נעשה למנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין, והחזיק בשתי המשרות במקביל עד מותו.

הוא היה חלוץ בכמה מובנים. בשנת 1912 לקח את התזמורת הסימפונית של לונדון לארצות הברית, סיור ראשון לתזמורת אירופאית. בשנת 1913, הקליט הקלטה מסחרית ראשונה של סימפוניה מלאה, הסימפוניה החמישית של בטהובן, עם הפילהרמונית של ברלין.

ניקיש מת בלייפציג בשנת 1922 ושם נקבר. מיד לאחר מותו, שונה שם הכיכר שבה התגורר ל"ניקישפלאץ", ובשנת 1971 קבעה עיריית לייפציג פרס ניקיש למנצחים צעירים.

מורשתו היא של אחד מאבות הניצוח המודרני, עם ניתוח מעמיק של הפרטיטורה, פעמה פשוטה וכאריזמה, שאיפשרה לו להבליט את מצלול התזמורת במלואו ולהגיע עד למעמקי המוזיקה. סגנון הניצוח של ניקיש זכה להערכתם העמוקה של לאופולד סטוקובסקי, ארטורו טוסקניני, סר אדריאן בולט ופריץ ריינר, בין השאר. ריינר אמר, "[ניקיש] הוא זה שאמר לי, שאל לי לעולם לנפנף בזרועותי בשעת ניצוח, ושעלי להשתמש בעיני כדי לתת כניסות." (1) (בוויקיפדיה האנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור ניקיש** בוויקישיתוף

* ארתור ניקיש, באתר AllMusic (באנגלית)
* ארתור ניקיש, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ארתור ניקיש, באתר Discogs (באנגלית)
* ארתור ניקיש, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קברו בבית הקברות זידפרידהוף בלייפציג(הקישור אינו פעיל)
* ארתור ניקיש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  באתר הגנאלוגי geni

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**וילהלם גריקה** | **מנהל מוזיקלי, התזמורת הסימפונית של בוסטון** 1889 - 1893 | **הבא**:**אמיל פאור** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**קרל ריינקה** | **מנצח ראשי, תזמורת גוונדהאוס, לייפציג** | **הבא**:**וילהלם פורטוונגלר** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הנס פון בילוב** | **מנהל מוזיקלי, הפילהרמונית של ברלין** 1895 - 1922 | **הבא**:**וילהלם פורטוונגלר** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אדוארד אלגר** | **מנצח ראשי, התזמורת הסימפונית של לונדון** 1912 - 1914 | **הבא**:**תומאס ביצ'ם** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275184105171
* BnF: cb13897974j (data)
* GND: 118786253
* ISNI: 0000 0000 8154 3023
* LCCN: n82164859
* MusicBrainz: 360ab539-bd0f-486c-98fd-6f819d978155
* NKC: ola200204108
* NLP: A32124855
* NTA: 069946825
* SELIBR: 210647
* SNAC: w6sx6r4f
* VIAF: 74038494
* WorldCat: lccn-n82164859

 |
**פסגת בלנדל** או **פסגת בלאנדל** (באנגלית: **Blundell Peak**) היא פסגה סלעית הממוקמת בחצי האי סטורנס, שלחוף מפרץ פרידז באזור חוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.

גובהה של פסגת בלנדל הוא 160 מטרים מעל פני הים

פסגת בלנדל, היא הפסגה הגבוהה ביותר בחצי האי.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי חצי האי

חצי האי ובכללו גם הפסגה מופו לראשונה על ידי קרטוגרפים נורווגים בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1936 – 1937}.

חצי האי נסקר לראשונה על הקרקע על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה (ANARE) בשנים 1968 ו-1969.

### מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.

הפסגה נקראת על שמו של א. א. בלנדל (A.A. Blundell), שהיה מפעיל רדיו בתחנת מוסון, בשנת 1968, ושסייע למשלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה לבצע במדידות טלורומטר מפסגת בלנדל אל גבעות ריינבולט בשנת 1968.

לקריאה נוספת
------------

• Gary Johnston, Paul Digney, John Manning, **UPGRADES TO THE AUSTRALIAN ANTARCTIC GEODETIC NETWORK, 2000/2001**, P 5

קישורים חיצוניים
----------------

* פסגת בלנדל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* פסגת בלנדל באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* פסגת בלנדל באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
* פסגת בלנדל באתר mindat

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
4. ↑  לפי מקור אחר, גובה פסגת בלנדל 141 מטרים מעל פני הים
מרית (שפכטל)
תקרת גבס לאחר שטויחה בחלקה בעזרת שפכטל
**מָרִית**, מוכרת גם כ**שְפַּכְטֶל** (בגרמנית: **Spachtel**), היא כלי עבודה המשמש בעיקר בעבודות בנייה, בין השאר לטיוח.

המרית עשויה מידית אחיזה מעוגלת, ולוח מתכת או פלסטיק דק וגמיש המתרחב מן הידית ומסתיים בשטח חתך ישר. השימוש העיקרי במרית הוא בתחום הבנייה והשיפוץ והיא משמשת למריחה ומילוי של חומרי טיח מסוגים שונים. הבנאי משתמש בה לטיוח קירות ותקרות, סתימת חורים (בעזרת חומר הקרוי מֶרֶק) ויישור של אלמנטים שונים, בפנים הבניין ומחוצה לו.

מקור השם
--------

מקור המילה "שפכטל" הוא בגרמנית והיא שימושית בעברית, בדומה למילים גרמניות רבות שחדרו ללכסיקון הבנייה הישראלי, בשל העובדה כי רבים מאנשי הבנייה בתקופת היישוב, אז החלה תנופת הבנייה בישראל, היו ממוצא מרכז-אירופאי ובייחוד מהעלייה מגרמניה. לגרמנית הגיעה המילה מן המילה הלטינית spathe, שפירושה "חרב רחבה".

שימוש לניקוי
------------

המרית משמשת גם לניקוי משטחים מחומרי בניין שנדבקו אליהם. המרית מגיעה במגוון צורות וגדלים המתאימים לשימושים השונים. ידיות האחיזה עשויה לרוב מעץ או מפלסטיק.

צורת שימוש במילוי מרק
---------------------

צורת השימוש השכיחה למילוי במרק היא באמצעות שתי מריות המוחזקות בשתי הידיים. מרית אחת מוחזקת אפקית ומשמשת להערמת מנת מרק והמרית השנייה משמשת לאיסוף חלק מהמרק שבמרית הראשונה ומריחתו על גבי המשטח. השימוש בשתי מריות מאפשר העברת המרק בתנועה אופיינית ממרית למרית ובכך לערבוב מתמשך שלו ובכך לשמור המרקם הנימוח שלו ומניעת התקשות ויצירת גושים.

אטימולוגיה
----------

המילה "שפכטל" מתייחסת לכלי העבודה אולם היא הפכה נפוצה מאוד גם בהתייחסות לחומר עצמו הנמרח בעזרת הכלי. נהוג לקרוא לסוג הטיח הנמרח, לרוב טיח גבס לקירות פנים, "שפכטל". מילה זו השתרשה בעגת הבנייה עד כדי כך שהיא לעיתים מודפסת על אריזת המוצר של חומר הטיוח עצמו.

בתחומים נוספים
--------------

מרית משמשת גם למגוון בעלי מקצוע אחרים כגון אמנים, המשתמשים בו למריחת צבע וערבוב חומרים שונים. טבחים משתמשים במרית לניקוי משטחי העבודה, לגריפה והוצאת תכולה מקערות ותבניות, להיפוך מזונות בשעת טיגון או להחלקה של קרמים - למשל בציפוי עוגה. מרית במטבח היא חלק מכלי 'ששת'.

מרית היא גם כלי עבודה בשימוש רופאי שיניים לשם מילוי חורים בשן וערבוב, איסוף והוצאה של חומרי הסתימה או תרופות, בתהליך דומה לעבודת הטיח, וטכנאי שיניים בתהליך בניית שיניים תותבות. הכימאי משתמש במרית להעברה וערבוב של אבקות לשם שקילה למשל. בשני תחומים אלה מקובל יותר השם ספטולה (spatula) וצורתה המקובלת היא לוח צר וארוך מעוגל בקצוות ולרוב דו צדדי (ידית אחיזה במרכז ושני לוחות בקצוות) המתאימה לעבודה עדינה עם כמויות קטנות.

ראו גם
------

* דבק שפכטל
* מרית (כלי מטבח)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרית** בוויקישיתוף

| כלי עבודה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אזמל • גרזן • דיסק חיתוך • חוט בנאים • חוט משיכה • טסטר • כליבה‏ (קלמרה) • כף בנאים‏ • לדרמן • מברג • מחרטה • מסור • מסור אנכי • מסור חרב • מסור נימה • מסור עגול • מסור שרשרת • מספריים • מעדר • מפתח ברגים • מפתח צינורות • מפתח שוודי • מקדחה • מקצועה • מרית • משפך • משרט • סולם • מלחציים • סכין • פטיש • פטיש אוויר • פלייר • פלס בנאים • קת • רשת • שטיכמוס |  |

 |
**ואסילי פרפליוצ'יקוב** (ברוסית: **Васи́лий Переплётчиков**;‏ 18 באוקטובר 1863 – 1918) היה צייר נוף רוסי; קשור לנודדים, מ-1893 עד 1901.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחה של סוחרים אמידים והחל את השכלתו הפורמלית באקדמיה למדעי המסחר. במקביל, הוא החל להתעניין באמנות ולמד שיעורים פרטיים מאלכסנדר קיסליוב. ב-1872 החל להשתתף בשיעורים בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. הוא תכנן להיות אדריכל, אבל פגישה עם איוואן שישקין שכנעה אותו להיות צייר, ולכן עבר לקורסים שהעביר וסילי פולנוב.

מאוחר יותר הוא פיתח עניין ברישום, ומ-1880 ערך מסעות רישום קבועים לזבניגורוד (עם סרגיי קורובין) ולפליוס (עם סרגיי וינוגרדוב). הוא גם החל לקיים תערוכות קבועות בסטודיו שלו.

לאחר 1886, הוא ועמיתיו הוציאו מדי פעם כתב עת; "פרסום תקופתי של רישומים של אמנים רוסים". הגיליון הראשון כלל יצירות של קורובין, סרגיי איבנוב, יצחק לויתן, ויקטור סימוב ואלכסיי סטפנוב.

בתחילת שנות ה-90, הוא התמנה למרצה בבית הספר לאמנויות יפות שהופעל על ידי האדריכל, אנטולי גונסט. אלבום של רישומיו פורסם בשנת 1891. בשנה שלאחר מכן הוא, קיסליוב, ניקולאי קלודט ולאוניד פסטרנק הוצגו במהדורה מיוחדת של המגזין "אמן". בין השנים 1899–1903 הציג עם קבוצת "מיר איסקוסטבה". ב-1903 הוא הפך לאחד מהחברים המייסדים של איגוד האמנים הרוסים.

ב-1902, הוא ערך נסיעה לארכנגלסק עם חברו, וינוגרדוב, שהייתה לו השפעה מכרעת על סגנונו. מכאן ואילך, לרוב יצירותיו יתרכזו בנושאים של צפון רוסיה והוא ביקר באזור מדי שנה עד 1914. ב-1904, בהשפעתו של איגור גרבאר, הוא החל להתנסות בפוינטיליזם.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואסילי פרפליוצ'יקוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Biographical notes
2. 1 2  Русские художники. Переплетчиков Василий Васильевич. www.artsait.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1200417364
* ISNI: 0000 0000 2664 9079
* LCCN: n82080097
* RKD: 363187
* VIAF: 33343127
* WorldCat: lccn-n82080097

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ואסילי פרפליוצ'יקוב"**.
גנרל **הוגו הפל** (בגרמנית: **Hugo Höfl**;‏ 16 ביוני 1878 – 13 באפריל 1957) היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

הפל נולד ב-16 ביוני 1878 ברגנסבורג, ובשנת 1897 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-20 (הנסיך פרנץ). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא לחם כחלק מהדיוויזיה הבווארית ה-2, ובאביב 1915 הועבר לחטיבת הרגלים הבווארית ה-3. בקיץ 1916 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-14, עמה לחם עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף הפל לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-14 באוקטובר 1919 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-15 בספטמבר 1923 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-21 (בוואריה). ב-1 באפריל 1924 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת אוברסט. ב-30 בספטמבר 1929 הוא פרש מהצבא והתגייס לצבא הטורקי, שם שירת במשך 6 שנים. ב-1 בדצמבר 1935 הוא התגייס מחדש לוורמאכט, וב-1 באוקטובר 1936 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-1. באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד הלנדווהר באינסטרבורג, וב-1 ביוני 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה מונה הפל למפקד הדיוויזיה ה-206, ובמהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות צפון ולא השתתפה בקרבות משמעותיים, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה הוחזקה הדיוויזיה כעתודה בהרי האייפל. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-23 בעתודת קבוצת ארמיות צפון, וב-1 ביולי 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע טייפון לחמה עם הקורפוס ה-23 כחלק מהארמייה התשיעית, וב-4 בדצמבר 1941 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 ביולי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-39 שהוצבה בהולנד, וב-18 בדצמבר אותה שנה הוא מונה למפקד הקורפוס ה-89. ב-30 באפריל 1943 פרש הפל מהצבא ושב לביתו.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר הפל בווייפרצהאוזן, שם חי עד מותו ב-13 באפריל 1957.

קישורים חיצוניים
----------------

* הוגו הפל באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1166989860
* VIAF: 72348772
* WorldCat: viaf-72348772

 |
בחשבונאות **הכנסה בְּעַיִן** או **הטבה בְּעַיִן** היא הכנסה שאינה בכסף, אלא בשירותים או מצרכים. על פי עקרונות חשבונאיים מקובלים יש להכיר בהכנסה בעין על פי שוויה המוערך. 

הכנסות בעין נפוצות בגופים הפועלים במגזר השלישי, שבו חלק ניכר מהפעילות נעשית על ידי מתנדבים, שעבודתם נחשבת כהכנסה בעין. 

במדינות רווחה הטבות רבות הניתנות על ידי המדינה לתושביה, כגון דיור ציבורי, חינוך חינם וכו' הן בגדר הטבות בעין. 

תגמול עובדים נעשה גם באמצעות הטבות בעין, כגון רכב צמוד, ביגוד, מגורים וכו'. הטבות אלה הן חלק מהכנסתו החייבת במס של העובד, ובישראל המס עליהן מחושב לפי הגבוה מבין העלות למעביד או מחיר השוק.

הכנסה בעין בשוק ההון
--------------------

בשוק ההון הכנסה בעין היא אירוע שבו חברה ציבורית מעבירה לבעלי מניותיה נכס שאינו מזומן. 

כאשר מדובר בדיבידנד, האירוע נקרא דיבידנד בעין (להבדיל מדיבידנד במזומנים). דיבידנד בעין נפוץ כאשר חברה ציבורית רוצה להפריד בין הפעילויות השונות שלה.

אירוע אחר של הכנסה בעין נוצר כאשר חברה שהנפיקה איגרות חוב מתקשה לעמוד בהתחייבויותיה לבעלי איגרות החוב, ומגיעה להסדר עם בעלי איגרות החוב על פיו החברה מעבירה להם נכסים שונים בתמורה לחוב, כמו איגרות חוב חדשות שהתנאים בהם שונים (בדרך כלל פריסה ארוכה יותר של החוב) או מניות של החברה עצמה או של חברה בבעלותה.

מיסוי אירוע של דיבידנד בעין זהה בדרך כלל למיסוי אירוע של דיבידנד במזומנים, ברמת בעל המניות. לחברה עצמה נקבעים כללים מיוחדים, מאחר שיש לקבוע את השווי ההוגן של המניות אשר לא חולקו בעין, כתוצאה מניכוי מס במקור, מאחר שהחברה אינה משלמת את מסיה במניות עצמן כי אם במזומן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **הכנסה בעין** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  תקנה 8 לתקנות מס הכנסה (ניכוי ממשכורת ומשכר עבודה), התשנ"ג-1993, באתר חילן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291720805171
* LCCN: sh00005436

 |
**ואסיל גָבַּשווילי** (בגאורגית: **ვასილ გაბაშვილი**;‏ 1853–1933) הידוע גם בשמו הרוסי **ואסילי דוידוביץ' גבייב** (ברוסית: Василий Давидович Габаев) היה איש צבא גאורגי, מפקד בשירות האימפריה הרוסית והרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.

כבן למשפחת אצילים שירת גבשווילי כקצין בצבא האימפריה הרוסית ולקח חלק במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), שנערכה מול האימפריה העות'מאנית. לאחר מכן לחם גבשווילי במלחמת העולם הראשונה וקודם, בשנת 1916, לדרגת לוטננט גנרל (דרגה אחת נמוכה מגנרל). הוא שירת כמפקד הצבאי של טביליסי משנת 1916 ועד לשנת 1917 בה מונה כמפקד הכוח הצבאי הגאורגי החדש שהיה הבסיס לצבא הגאורגי שהוקם מאוחר יותר. הוא כיהן בתפקידים בכירים בצבא גאורגיה בתקופת העצמאות הקצרה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה בשנים 1918–1921 ופרש לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה בשנת 1921.

מקורות
------

* ניקו ג'ווחישווילי (2003), גאורגים תחת הדגל הרוסי: המנהיגים הצבאיים והפוליטיים של גאורגיה בתקופת שירותם תחת רוסיה 1703-1917 (Грузины под Российским Флагом: Грузинские военные и государственные деятели на службе России в), עמ' 95 (ברוסית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואסיל גבשווילי** בוויקישיתוף
**ואסילי חודיאקוב** (ברוסית: **Василий Худяков**; ‏  24 בדצמבר 1825- 26 ביולי 1871) היה צייר היסטוריה, דיוקן וז'אנר רוסי.

ביוגרפיה
--------

הוא החל את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית לאמנויות ותעשייה של סטרוגנוב, ולאחר מכן בילה כמעט שנתיים בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. המנטור שלו שם היה פרופסור פיודור זביאלוב. שהזמין אותו להיות עוזר לעבודות דקורטיביות שנעשות באולם הכניסה של ארמון הקרמלין. חלק מציוריו הוצגו באקדמיה האימפריאלית לאמנויות, שם קיבלו מדליית כסף.

ב-1848 הוא נסע לסנט פטרסבורג והשתתף בשיעורים באקדמיה. ברצונו להיקרא "אמן חופשי", הוא קיבל מדליית כסף והחמיץ את ההזדמנות להתחרות על מדליית זהב.  לאחר מכן, הוא צייר בעיקר דיוקנאות בהזמנה. בשנת 1851, לאחר שסיים את אחד מהדיוקנות של האדריכל אברהם מלניקוב, הוא זכה בתואר "אקדמי".

בין יתר היצירות הבולטות בתקופה זו היו "מבריחים מפינלנד", אחת משתי היצירות הראשונות שרכש פאבל טרטיאקוב עבור הגלריה שלו, ו"רדיפות הנוצרים במזרח", שנרכשה על ידי הצאר ניקולאי הראשון במתנה למלך של יוון.

ב-1856 ביקר בצרפת ובאיטליה; שהה בפריז, רומא ובנאפולי כארבע שנים תוך המשך ביצוע משימות עבור בני האצולה הרוסית. על בסיס העבודות הללו, הוא נבחר לפרופסור על ידי האקדמיה בשנת 1860. לאחר שחזר, הוא הפך למורה באקדמיה במוסקבה. בשנת 1862, הוא עבר לסנט פטרסבורג, שם המשיך להציג לעיתים קרובות.

הוא מת מכולרה ב-1871.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואסילי חודיאקוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Третьяковская галерея, Третьяковская галерея
2. ↑  Русские художники. Худяков Василий Григорьевич. www.artsait.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1019381884
* ISNI: 0000 0000 7747 0394
* LCCN: no2010035488
* RKD: 16714
* ULAN: 500085416
* VIAF: 232511168
* WorldCat: lccn-no2010035488

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ואסילי חודיאקוב"**.
**פטאר ברזיצה** (בקרואטית: **Petar Brzica**) היה פושע מלחמה קרואטי שפעל במלחמת העולם השנייה. הוא נודע לשמצה עקב מספרם הרב של הסרבים שרצח בסכין. ברזיצה היה חבר בארגון הנוער הלאומני הקרואטי של האוסטאשה, וסוהר במחנה ההשמדה יאסנובאץ.

סטודנט וחבר באוסטאשה
--------------------

ברזיצה היה סטודנט למשפטים ורפואה במכללה הפרנציסקנית בשירוקי ברייג, והיה גם חבר במסדר הפרנציסקני ובתנועת "הצלבנים" (Krizari). משכשל בלימודיו, הצטרף לשורות הנוער האוסטאשי.

"משסף הגרונות"
--------------

פטאר ברזיצה ידוע לשמצה כ"מלך משספי הגרונות" עקב המספר הגדול של הסרבים שנרצחו על ידיו. הם הובאו למחנה ביאסנובאץ בליל 29 באוגוסט 1942. ברזיצה שיסף בין 1,200 ל-1,360 גרונות, וזאת על ידי שימוש בסכין "סרבוסייק", שהורכבה על כפפה. מילה פריגאנוביץ' הודה שהרג באותו אירוע 1,100 איש, ועינה קשות פלוני ושמו ווקאסין. הוא גם אמר שאנטה זרינושיץ' ופלוני סיפקה הרגו כ-600 אסירים לכל אחד.

> 
> "הפרנציסקני פרו ברזיצה, אנטה זרינושיץ', סיפקה ואנוכי, הימרנו על-אודות מי יוכל לשסף יותר גרונות באותו לילה. הרצח החל .... הפרנציסקני פרו ברזיצה ניצח בהתערבות בשספו 1,360 גרונות."
> 
> 
> 
> — עדות נדה זץ;
> 

זרינושיץ' הודה בפני העד ליובומיר שאריץ', ופריגאנוביץ' בפני נדה זץ'.
ברזיצה גם השתתף במסיבת השחרור של איביצה מאטקוביץ' ממשרתו כמנהל, ולפי יעקב דאנון, השתתף בהריגתו של אסיר אחד במו ידיו, יחד עם סטויצ'יץ' יוסו והירשברגר ניקולה.

הבריחה
------

ברזיצה נמלט מקרואטיה בסוף המלחמה, וכנראה הגיע לארצות הברית בסיוע הוותיקן. שמו היה ברשימת שמות של נאצים נמלטים שניתנה מהארגון להגירה יהודית לממשלת ארצות הברית, אך ברזיצה לא נמצא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברו מנהטן, "The Vatican's holocaust", עמ' 27–28. ועדת-החקר הממלכתית של קרואטיה בדבר חקר פשעי-הכוחות הכובשים ועוזריהם, עמ' 72, 74. שמות ברזיצה ואנטה זרינושיץ' שם. דרגותיהם: סגן ורב-סמל בהתאם. וכן ראו אזכור של "הסגן ברזיצה" בעדות המצויה ב-"Secanja Jevreja na logor Jasenovac", עמ' 159.
2. ↑  לקוח מעדות הניצול ד"ר נדה זץ', שבפניו הודה פריגאנוביץ' בטרם נלקח לאשפוז מטעמים פסיכוגניים, בינואר 1943. ר' בולאייץ', Dr. Bulaijc, Milan, 'The Role of the Vatican in the Breakup of the Yugoslav State'(בלגראד, 1994). ע' 156-157
3. ↑  ניקולה ניקוליץ' בספרו, "Jasenovacki logor", גורס שברזיצה הרג 640 איש (עמ' 282). מספר זה אינו מניח את הדעת, שכן הוא נמוך בהשוואה לכל גרסה אחרת, או לפי ההיגיון הבריא, בהסתכל בזוועות אוסטאשה אחרות. השימוש בסכין ה"סרבוסייק" או "גראביסו" הוא שאפשר זאת. אברו מנהטן, "The Vatican's holocaust, עמ' 48."
4. ↑  Dinko Sakic trial, Ljubomir Saric testimony,15.4.1999, at:
5. ↑  וועדת-החקר הממלכתית, עמ' 50.
**מרי מרגרט ווד** (באנגלית:  **Mary Margaret Wood**; ‏9 בפברואר 1892 – 18 במרץ 1978) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1965 על תפקידה בסרט "צלילי המוסיקה".

ביוגרפיה
--------

ווד נולדה ברובע ברוקלין למרי גרדנר ולעיתונאי יוג'ין ווד.
ווד היא צאצאית ישירה של החלוץ האמריקאי דניאל בון.
החלה את דרכה כנערה על בימות התיאטרון של ברודוויי ואוף ברודוויי.
בקולנוע התפרסמה ווד לראשונה בסרט "פלא של אישה" ובהופעה קטנה בדרמה "כוכב נולד".
בשנת 1957 זכתה ווד לביקורות טובות ולמועמדות לפרס אמי על הופעתה בסדרת הדרמה הקומית "Mama".
ב-1960 הופיעה ווד בעיבוד הקולנועי של הנרי קוסטר למגילת רות, "סיפורה של רות" בתפקיד הדמות המקראית נעמי.
את הופעתה הקולנועית האחרונה והמפורסמת ביותר ערכה ווד בשנת 1965 בסרט המוזיקלי הקלאסי "צלילי המוסיקה".
עבור הופעתה בתפקיד אם המנזר הייתה ווד מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.

ווד נישאה והתאלמנה פעמיים במהלך חייה.
נישאה לראשונה בשנת 1924 לתסריטאי ג'ון וובר שמת בגיל 44, לזוג נולד ילד אחד.
בעלה השני היה איש העסקים וילי וולינג לו הייתה ווד נשואה במשך 27 שנים עד למותו.

ווד מתה ב-19 במרץ 1978 משבץ בגיל 86 בעיר סטמפורד שבקונטיקט.
על פי צוואתה גופתה של ווד נשרפה.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* פלא של אישה (1929)
* כוכב נולד (1937)
* הסיפור של רות (1960)
* צלילי המוסיקה (1965)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פגי ווד** בוויקישיתוף

* פגי ווד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פגי ווד, באתר AllMovie (באנגלית)
* פגי ווד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פגי ווד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פגי ווד, באתר Discogs (באנגלית)
* פגי ווד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007345606605171
* BIBSYS: 5058524
* BNE: XX1082331
* BnF: cb13954645r (data)
* GND: 134574192
* ISNI: 0000 0001 1022 5690
* LCCN: no89001354
* LNB: 000066840
* MusicBrainz: bcb6078e-6ab6-4ebb-9435-950cea2f27f1
* NLK: KAC2020R5155
* NLP: A24422149
* SNAC: w6tx3h1c
* VIAF: 22334122
* WorldCat: lccn-no89001354

 |