recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אריק יזראלביץ'** (בצרפתית: **Erik Izraelewicz**;‏ 6 בפברואר 1954 - 27 בנובמבר 2012) היה מחבר ועיתונאי יהודי צרפתי ועורך העיתון לה מונד החל משנת 2011 ועד מותו מהתקף לב בנובמבר 2012. קודם לכן שימש כעורכם של העיתונים *Les Échos* ו-*La Tribune*.

קורות חיים
----------

יזראלביץ' נולד בשטרסבורג למשפחה יהודית ממוצא פולני, ובילה חלק מילדותו בעיר אגנו (Haguenau) שבמזרח צרפת, שם אביו עבד כרופא. בשנת 1976 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז. אחר כך למד שלוש שנים בבית ספר לעיתונאות (Centre de formation des journalistes de Paris) ובסורבון. בשנת 1979 השלים את עבודת הדוקטורט שלו בנושא כלכלה בינלאומית.

הוא החל את העבודה העיתונאית בתור כתב כלכלי בעיתון L′Usine nouvelle. בשנת 1981 החל לכתוב בעבור העיתון L′Expansion. בשנת 1985 היה מהמייסדים של העיתון הכלכלי היומי La Tribune. בשנת 1986 החל לעבוד במדור הכלכלי של הלה מונד ובשנת 1989 היה לעורך הראשי של המדור. בין השנים 1993 ל-1994 היה הכתב הראשי של לה מונד בניו יורק ובשנת 1996 היה לעורך הראשי.

בשנת 2000 עזב את "לה מונד" והיה לעורך של העיתון הכלכלי היומי Les Echos והפך למנהלו בשנת 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007383703405171
* BnF: cb121840696 (data)
* GND: 171169484
* ICCU: TO0V421891
* ISNI: 0000 0000 4957 8031
* LCCN: nr94010203
* NLK: KAC200801469
* NLP: A31020951
* NTA: 120676575
* SUDOC: 030424364
* VIAF: 56653725
* WorldCat: lccn-nr94010203

 |
**דונדושן** (בלועזית: **Dondușeni**) היא עיר המשמשת כביתר נפת דונדושן בצפון מולדובה.

גאוגרפיה
--------

גובהה הממוצע של העיר הוא 218 מטרים מעל פני הים. העיר ממוקמת כ־21 קילומטרים מדרום־מערב לגבול עם אוקראינה, על נהר הדניסטר וכ־44 קילומטרים מצפון־מזרח לגבול עם רומניה, על נהר הפרוט. העיר בלץ נמצאת נמצאת במרחק 58 קילומטרים מדונדושן, וקישינב הבירה מרוחקת בכ־160 קילומטרים.

דמוגרפיה
--------

נכון לשנת 2014, בעיר מתגוררים 7,101 תושבים, ירידה של 2,700 תושבים משנת 2004. נכון למפקד 2004, רוב התושבים הם מולדובנים, אך קיימים מיעוטים. הגדולים שבהם: אוקראינים, רוסים, בולגרים וגגאוזים.

### יהודי העיר

בשנת 1930 התגוררו בעיר 277 תושבים, אך בשנת 2004 נספרו בה 12 בלבד.

תחבורה
------

העיר מחוברת לרשת הכבישים הלאומית. עוברים בסביבתה כבישים לבלץ, לאדינץ ולגבול עם אוקראינה. בנוסף, בעיר נמצאת תחנת רכבת הנמצאת על תוואי הקו הראשי של הרכבות במדינה, אשר מקשר אותה עם הערים הגדולות במדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דונדושן (ברומנית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דונדושן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Results of Population and Housing Census in the Republic of Moldova in 2014: "Characteristics - Population (population by communes, religion, citizenship)" (XLS). National Bureau of Statistics of the Republic of Moldova. 2017. נבדק ב-2017-05-01.
**ג'ורג' הנרי** (באנגלית: **George Henry**;‏ 1858 – 23 בדצמבר 1943) היה צייר סקוטי, מהבולטים באסכולת גלאזגו.

ביוגרפיה
--------

הנרי נולד באירווין, צפון איירשייר, ולמד בבית הספר לאמנות של גלאזגו, ומאוחר יותר בסטודיו של מקגרגור, אך למד בעיקר בעצמו. שמו של אביו היה הנדרי וג'ורג' הסיר את ה"ד" משם משפחתו כאדם צעיר.

הוא הושפע גם משיתוף הפעולה שלו עם אדוארד אטקינסון הורנל בעבודות כמו "הדרואידים" (1887). "נוף גאלווי" שלו הפך לדוגמה חשובה בגלאזגו בגלל מפתח הצבע הגבוה שלו ואופיו הדקורטיבי בעיקרו. בעקבות הנטיות האלה בילו שני החברים שנה וחצי ביפן.

חשיבותו של הנרי מורכבת מהשפעתו באסכולת גלאזגו בכיוון של צבע עשיר ודקורטיבי. בנוסף לז'אנר ולנוף, הוא גם צייר פורטרטים. בהן הוא בולט יותר ביכולת הטכנית מאשר בעיבוד הדמות. תמונותיו של הנרי נמצאים באוספים ציבוריים כוללים את "השמלה הכחולה", מוזיאון קייפטאון, "הכובע האפור" באדינבורו, שני דיוקנאות בגלאזגו ואחד במונטריאול.

הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית הסקוטית (1902) וכחבר באקדמיה המלכותית.

"הכובע השחור", דיוקן זוהר של אישה אדוארדיאנית בעלת ביטחון רב, נכלל ב-Modern Britain, תערוכה משנת 2007 בגלריה הלאומית של מלבורן.

בשנת 1893 הוא נסע ליפן עם אדוארד אטקינסון הורנל, עוד אחד מ״נערי גלאזגו״ לסיור לימודי של 18 חודשים. עבודתו לאחר מכן המשיכה להיות בעלת נושאים יפניים רבים.

גלריה
-----

* גיישהגיישה
* זריחהזריחה
* אישה יפניתאישה יפנית
* כובע קשכובע קש
* פרגיםפרגים
* קבלת פניםקבלת פנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' הנרי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  George Henry's biography & artwork from the Permanent Collection of the Gracefield Arts Centre in Dumfries, Scotland biography & virtual representation of George Henry's artwork of Gracefield Arts Centre at exploreart.co.uk
2. ↑  Martin, The Glasgow School of Painting (London, 1897)

Caw, Scottish Painting, Past and Present (Edinburgh, 1908)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124891632
* ISNI: 0000 0000 6682 1339
* LCCN: nb2007026338
* RKD: 37627
* SNAC: w6gq6w7k
* TePapa: 1046
* ULAN: 500007923
* VIAF: 40323889
* WorldCat: lccn-nb2007026338

 |
**צבי אירופי** או **צבי בורבוני** (שם מדעי: *Gazella borbonica*) הוא מין נכחד מכפיל פרסה מהסוג צבי שהתקיים באירופה במשך תקופת הפליסטוקן שלפני 2.14 עד 1.95 מיליון שנה מזמננו.

המאובנים של הצבי התגלו בצרפת, הולנד ודרום-מזרח אנגליה ואלה תוארו ב-1884 בידי החוקר הצרפתי צ'ארלס דפרט (אנ'). הוא קיבל מספר שמות נרדפים כמו: *Gazella anglica* מ-1884 ו-*Gazella daviesii* מ-1906. מאובנים נוספים שלו התגלו כנראה לאורך דרום אירופה שסביב חבל הים התיכון בין השאר בפורטוגל, ספרד, צרפת, איטליה, ארצות הבלקן, יוון, טורקיה והלבנט.

צבי זה היה קטן יחסית, דומה מאוד לצבי הנגב והוא הגיע לאורך של 1.1 מטר, לגובה של 50 עד 60 ס"מ בכתפיים ולמשקל של 20 ק"ג. היו לו קרניים ארוכות יחסית בעלות פיצול קטן ומעט מפותלות, דומות לקרני צבי גראנט. צבי זה התקיים בערבות הקדומות ואולי גם במורדות הרים ובחורשים והבתות. הוא ניצוד כנראה בידי שבטי אנשים כמו הניאנדרטלים וכן בידי אריות, ברדלסים קדומים, דובים, זאבים וצבועים, שרובם נכחדו מאירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צבי אירופי** בוויקישיתוף

* מאמר על הצבי האירופאי באתר rewildingforum (באנגלית)
**שכונת מחנה יוסף** הייתה שכונה יהודית שקמה צפונית-מזרחית ליפו בשנת 1904 ע"ש יוסף בק מויאל. השכונה הוקמה בעיקר על ידי יוצאי תימן (רובם מהעיר עדן) ומספר יוצאי צפון אפריקה ואשכנזים, בעקבות הצפיפות שנגרמה ביפו בתקופת העלייה השנייה. 

פינת הרחובות שבזי ופינס - שכונת מחנה יוסף
הבתים הראשונים קמו בצידה הדרומי של השכונה, בסמוך למחנה יהודה. כיום נמצאים רחובות פינס, מחנה יוסף, יבנאל ודגניה באתר זה. תכנון הקרקע וחלוקתה למגרשים נעשה בידי יוסף אליהו שלוש, והשכונה החלה מתפתחת לכיוון צפון ובמקביל לשכונת מנשייה הערבית שממערב לה. הבתים בשכונה לא היו אחידים בסגנונם והושפעו מטעמי בעליהם ומיכולתם הכלכלית. היו בה בתים רחבי מידות ולצידם בתים רעועים שקירותיהם עשויים ממשטחי פח וללא חלונות. יהודי תימן הקימו את בתיהם כמנהגם סביב חצר גדולה. 

עד סוף שנות ה-20 הוקמו רוב בתיה של השכונה והיא השתרעה על פני שטח של 12.5 דונם. רחובותיה תוכננו לפי תוכנית שתי וערב, אך הם לא כוסו באספלט עד שנות ה-50. בין תושבי השכונה ותושבי מנשייה הערבים שררו יחסי גומלין, אך במלחמת העצמאות נצבה מחנה יוסף בקו האש של הצלפים הערבים, וחלק ניכר מתושביה עזב אותה לבלי שוב.
במשך השנים התמזגה השכונה עם מחנה יהודה השכנה, והן נקראו בשם שכונת שבזי, על שם הרחוב הראשי המשותף להן. 

| השכונות שקדמו לתל אביב |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אחוזת בית • כרם התימנים • נווה צדק (אהל משה • נווה שלום • שכונת אחווה) • שכונת שבזי (מחנה יהודה • מחנה יוסף) • יפה נוף |

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בצ'לן, עם הערך "צבי הירש אורליאנסקי", העוסק בדרשן.**צבי אורליאנסקי** (נולד ב-1973) הוא צ'לן ישראלי, חבר בטריו מיתרים אראטו ובקאמרטה הישראלית ירושלים.

ביוגרפיה
--------

### לימודים

צבי אורליאנסקי סיים בהצטיינות את בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה ליד אוניברסיטת תל אביב. בין מוריו היו עוזי ויזל, הלל צרי. הוא המשיך בלימודיו בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד בבוסטון, ארצות הברית. בהמשך השתלם, בין השאר, אצל ברנרד גרינהאוס משלישיית בוזאר ואצל דייוויד סויר מרביעיית גוארנרי.

### קריירת נגינה

אורליאנסקי הופיע עם תזמורות שונות בארץ, בין השאר התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון והתזמורת הסימפונית חיפה, בפסטיבלים שונים באירופה וברסיטלים בישראל, אירופה, אוסטרליה וארצות הברית. הוא צ'לן ראשי בקאמרטה הישראלית ירושלים.
אורליאנסקי מנגן גם מוזיקה קאמרית, כחבר בטריו מיתרים אראטו.

אורליאנסקי הוא בנה של זמרת הסופרן אווה בן-צבי.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* תחרות פרס קלרמונט
* מלגת לימודים מקרן התרבות אמריקה-ישראל
* מלגה מהקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי אורליאנסקי, באתר Discogs (באנגלית)
* צבי אורליאנסקי, באתר "הבמה"
* ואלה תרבות, פרס ראשון לשלישיית טל בתחרות טריו דה טריאסטה באיטליה, 30 במאי 2002
* יוטיוב, "אינטרמצו עם אריק", "מרוסיה באהבה"(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברי תזמורת הקאמרטה הישראלית ירושלים, באתר הקאמרטה הישראלית ירושלים
**אלכסיי קורז'וקין** (ברוסית: **Алексей Корзухин**; ‏1835 – 1894) היה צייר ז'אנר רוסי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחה של מחפשי זהב ליד יקטרינבורג. בצעירותו עבד במפעל רכבות מקומי ובמטבעה.  הוא התחיל לצייר כשהיה עדיין ילד ולכן, בשנת 1858, הוא נכנס לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות יפות, שם למד אצל פיוטר באסין ופיודור ברוני. בשנת 1861 הוענק לו מדליית זהב וקצבה עבור הוצאות נסיעה.

עם זאת, בשנת 1863, הוא הפך לחבר בקבוצת "מרד הארבעה עשר", קבוצת סטודנטים שהעדיפה את הריאליזם ומחו על התעקשותה של האקדמיה לצייר בסגנון קלאסי. הוא והאחרים פרשו מהאקדמיה, קיבלו את הכינוי "אמן סוג ב'". זמן קצר לאחר מכן הצטרף לקומונה אמנותית, ונשאר איתם עד שהתפרקו ב-1871. הוא גם הפך לחבר ב"אגודת תערוכות אמנות נודדות" (Peredvizhniki) ולימד רישום ב"חברה האימפריאלית למען עידוד האמנויות". 

בשנת 1865, ציורו "התעוררות בבית הקברות בכפר" זיכה אותו בדרגת "אמן מהשורה הראשונה", ושלוש שנים לאחר מכן, הוא זכה בתואר "אקדמאי".

בנוסף לציורי חיי היום-יום יצר דיוקנאות ועבודות דתיות. אלה כוללים אייקונים ותיאורים של ארבעת האבות של הכנסייה בקתדרלת ישו המושיע; ציורי קיר בקתדרלת ההתעלות, ושלוש עשרה תמונות עבור קתדרלת המולד, בריגה. הוא גם הציג תערוכות רבות, כולל התערוכה הבינלאומית השנתית השנייה בלונדון (1872), התערוכה העולמית בווינה (1873) ותערוכת המאה בפילדלפיה (1876).

הוא היה עד להתנקשות בצאר אלכסנדר השני ב-1881. הדבר הביא להלם עצבי חמור והוא מעולם לא התאושש לחלוטין מבריאותו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי קורז'וקין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Корзухин Алексей Иванович" in the Great Soviet Encyclopedia, General editor: Alexander Prokhorov, Moscow, 1973, Vol.13 "Конда — Кун" [1]
2. ↑  RusArtNet: Brief biography
3. ↑  Русские художники. Корзухин Алексей Иванович. www.artsait.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6707 5040
* LCCN: nr92014345
* RKD: 211956
* ULAN: 500120582
* VIAF: 58943671
* WorldCat: lccn-nr92014345

 |
**אלכסיי קיבשנקו** (ברוסית: **Алексей Кившенко**; ‏  22 במרץ 1851 - 2 באוקטובר 1895) היה צייר אימפריאלי רוסי, בעיקר של סצנות היסטוריות. בין הידועים ביותר היו אלה המתארים את מלחמות רוסיה-טורקיה. הוא גם יצר סצנות ציד וז'אנר והיה קשור להנודדים.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בחוות בקר קטנה. אביו התעניין באמנות ובמוזיקה, ועודד את הניסיונות המוקדמים של בנו לצייר. לימודיו הראשונים החלו כשהיה בן תשע; בחברה האימפריאלית לעידוד האמנויות עם איוואן קרמסקוי. 

מ-1867 עד 1877, הוא היה סטודנט באקדמיה האימפריאלית לאמנויות, בניהולו של קרליס הונס. הוא גם ביקר בשיעורים במכון הטכנולוגי הממלכתי ובאקדמיה המדיקו-כירורגית, אך אלה לא היו לרוחו. כשהיה שם, הוא עזר לפרנס את עצמו בכך שעבד כפקיד במועצת האדמירליות.

ב-1880, לאחר שקיבל מלגה זרה, הוא החל לנסוע באירופה, וביקר בפריז, דיסלדורף ומינכן, שם עבד עם גבריאל פון מקס ווילהלם פון דיז. כשחזר ב-1884, הציורים שהפיק זיכו אותו בתואר "אקדמי". מאוחר יותר באותה שנה, הוא הוזמן על ידי הצאר אלכסנדר השלישי לצייר סצנות ממלחמת רוסיה-טורקיה האחרונה. הוא נסע לטרנסקווקאז כדי לבצע רישומים. הוא גם לימד רישום באקדמיה לאמנות ותעשייה בסנט פטרבורג עד 1889.

רבים מהם שימשו כאיורי ספרים. בשנת 1893, הוא הפך לחבר מלא באקדמיה ולימד שיעור בציור קרב.

הוא מת מסיבות לא ידועות במהלך ביקור בגרמניה.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי קיבשנקו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Русские художники. Кившенко Алексей Данилович. www.artsait.ru
2. ↑  Kenneth, Alexei Kivshenko, www.rusartnet.com (ב־British English)
3. ↑  wyrnal, Художник - иллюстратор Алексей Данилович Кившенко... Журнал о достойных людях. ‏May. 2nd, 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007568955205171
* GND: 1079275746
* ISNI: 0000 0004 0004 0651
* LCCN: n80158462
* RKD: 211858
* ULAN: 500026596
* VIAF: 295639121
* WorldCat: lccn-n80158462

 |
המונח "שלום אדוני המלך" מפנה לכאן. לערך העוסק בסדרת טלוויזיה בריטית הממשיכה של בית הקלפים, ראו בית הקלפים (סדרה בריטית).
**איפה הייתם ומה עשיתם** (או: **שלום אדוני המלך**) הוא משחק ילדים שרווח בישראל.

אופן המשחק
----------

בקרב קבוצת ילדים, נבחר אחד או אחת שהם "המלך". קבוצת הילדים מכריזה בקול: "שלום אדוני המלך". 'המלך' משיב: "שלום בניי היקרים". ומוסיף ושואל: "איפה הייתם ומה עשיתם?"

אז משיבים הילדים (או אחד מהם): "היינו ב... ועשינו כך...". למשל, היינו בים ועשינו כך (תנועות ידיים של שחייה).

כעת נדרש ה'מלך' לנחש לפי תנועות הפנטומימה את התשובה.

פרפרזה לשם המשחק
----------------

שירו של לוין קיפניס, "עגבנייה אדמוניה", פותח במילים: "איפה היית, עגבנייה, ומה עשית אדמוניה?".

השיר "איפה היית?" אומר: "איפה היית, איפה היית, הגידי לי בתי היקרה. בקייטנה הייתי, חיים טובים עשיתי".

שם הספר "איפה היינו ומה עשינו" של אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, המכיל ביטויים עבריים שכיחים במדינת ישראל בשנות ה-50 ושנות ה-60, הוא פרפרזה של משחק הילדים שרווח באותה תקופה. 

גם הביטוי "שלום אדוני המלך" חדר לשפת הדיבור. נעשה בו שימוש, לרוב בנימה סרקסטית, למשל של הורה כלפי ילדו, כביקורת על התנהגות שנחשבה אגואיסטית ומפונקת.

השיר ״שלום אדוני המלך״ של להקת אבטיפוס מצטט את משחק הילדים, לצד משחקי ילדים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* משחקי חברה: שלום אדוני המלך (אורכב 20.04.2012 בארכיון Wayback Machine), באתר hamesaper
**ג'ורג' הורנשטיין** (8 בדצמבר 1900 -3 בספטמבר 1942) היה יהודי ממוצא גרמני, לוחם התנגדות בתקופת הנאצים.

קורות חייו
----------

ג'ורג' נולד ב 8 בדצמבר 1900 בברלין למשפחה יהודית. הוא גדל בדיסלדורף שבמערב גרמניה לשם עברה משפחתו בשנת 1902. בדיסלדורף ניהלו הוריו חנות בשדרה הידועה "קוניגסאלי". כשגדל, הורנשטיין השלים את הסמכתו לאוניברסיטה ונרשם לבית הספר למנהל עסקים בעיר קלן עד שהתגייס כמתנדב בסוף מלחמת העולם הראשונה בינואר 1918, שבמהלכה נשלח לווינה, אוסטריה, ואחר כך נשלח לקראקוב, פולין, עד לנובמבר 1918. הוא המשיך את לימודיו במנהל עסקים בקלן, בפריז, בלונדון ובבואנוס איירס וחזר לדיסלדורף בשנת 1926. לאחר שהנאצים עלו לשלטון, הורנשטיין היגר לאמסטרדם ופתח עסק למוצרי עור. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא התנדב לצבא הספרדים בברצלונה, שהיה שייך לגדוד התלמן הגרמני של הבריגדות הבין-לאומיות.
במהלך הקרב על המצור של מדריד הוא נפצע קשה. עם זאת, מספטמבר 1937 עד אפריל 1938 שימש כקצין תקשורת באלבסטה שבספרד, ואז חזר לעסקיו באמסטרדם. במאי 1940, בזמן מלחמת העולם השנייה, כאשר הנאצים כבשו את הולנד, הוא עדיין היה מסוגל לחסל את עסקיו, ועם ההכנסות ממכירת עסקיו, יכול היה לרכוש תכשיטים ודברי ערך אחרים. למרות זאת, הוא לא היה מסוגל לעזוב את הולנד.

תקופת המאסר בידי *הגסטאפו*
--------------------------

הורנשטיין נתפס על ידי משטרת הביטחון (סישרחיצדיאניסט - Sicherheitsdienst או (SD), והועבר לכלא בדיסלדורף, שם נעצר בפעם הראשונה ועונה בצורה קשה מאוד. במשך אחת מהתקופות שלו במאסר בידי הגסטאפו, כתב הורנשטיין את ההצהרה הבאה לגבי הזהות היהודית שלו: "אני מחזיק אזרחות גרמנית, ולפי הכתוב בחוק, אני נחשב אזרח גרמני. למרות זאת, כיהודי, איבדתי את כל זכויותיי בגרמניה, ולכן נאלץ אני לחפש מולדת חדשה... בתור יהודי נלחמתי (בספרד) עבור ההרשעות והזכויות שלי. תחת הנסיבות הנוכחיות אני לא עוד מחשיב את עצמי אזרח גרמני ואשתמש בכל אפשרות שתינתן לי כדי להפוך לאזרח של מדינה אחרת, במקום בו כיהודי, אהיה מוכן, בכל זמן, להילחם עבור הזכויות שלי. אין לי הערות נוספות" - ג'ורג' הורנשטיין, מתוך דו"ח החקירה של הגסטאפו, 24 בינואר 1942.

על סמך דו"ח החקירה והערכות של בעלי השלטון, ב 6 במרץ 1942, נלקח הורנשטיין למעצר הגנתי ברמה שלוש (נחשבת לרמה "מאוד מסוכנת") והועבר למחנה הריכוז בוכנוואלד שבגרמניה ב-7 במאי 1942, שם היה תחת מעקב תמידי ולא הורשה לעבוד. בינתיים, אמו חולדה הורנשטיין, גורשה מדיסלדורף לטרזיינשטט שבצ'כיה ב-21 ביולי 1942. ג'ורג' הורנשטיין נרצח על ידי אנשי האס אס במחנה הריכוז בוכנוואלד ב־3 בספטמבר 1942. ההכרזה על מורשתו היהודית, שאותה ביצע בשנת 1942 באחת מתקופות השבי של הגסטאפו, הוכרזה פעמים רבות ושימשה דוגמה להתנגדות היהודית למשטר הסוציאליסטי הלאומי (הנאציזם).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' הורנשטיין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1135990700
* VIAF: 457149919423706650005
* WorldCat: viaf-457149919423706650005

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ורג' הורנשטיין"**.
**אלכסיי קֶפּלֶר** (לאזאר קפלר) (ברוסית: **Алексей Яковлевич Каплер**;‏ 11 באוקטובר (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג באותה עת ברוסיה: 26 בספטמבר)‏ 1904, קייב - 11 בספטמבר 1979, מוסקבה) היה תסריטאי ומנחה תוכניות טלוויזיה סובייטי יהודי. על תרומתו לקולנוע הסובייטי הוענק לקפלר עיטור לנין.

קורות חיים
----------

אלכסיי (לאזאר) קפלר נולד בקייב למשפחת סוחרים יהודים. בצעירותו הוא השתתף בהצגות התיאטרון המקומי. לאחר התבגרותו הוא עבר ללנינגרד. בהיותו בלנינגרד קפלר הצטלם במספר סרטים של גריגורי קוזינצב אך לא בלט כשחקן.

בשנות ה-30 כתב קפלר תסריט לסדרת סרטים על ולדימיר לנין שבוימו על ידי מיכאיל רום. על עבודה זו הוענק לו בשנת 1941 פרס סטלין.

בשנת 1943 התיידד קפלר עם סבטלנה אלילויבה, בתו של יוסיף סטלין; קפלר היה אז כבר בן 40, ובתו של סטלין בת 17 בלבד. סטלין לחץ על בתו להפסיק את הקשר אך היא סירבה. בסוף השנה הואשם קפלר בקשירת קשר עם זרים וריגול לטובת בריטניה. הוא נשפט ונשלח לסיביר ל-5 שנים. בשנת 1948, לאחר סיום ריצוי העונש, ולמרות האיסור, שב קפלר למוסקבה. הוא נעצר שנית ונשפט לתקופת גלות נוספת.
בשנת 1953, לאחר מותו של סטלין, שוחרר קפלר וחזר למוסקבה.

עם שובו, השתלב קפלר עד מהרה בתעשיית הקולנוע הסובייטית וכתב מספר תסריטי קולנוע מוצלחים (בהם "האדם האמפיבי"). קפלר כתב כמה ספרים שעל בסיסם נכתבו תסריטים וצולמו סרטים לאחר מותו. כמו כן, הוא התחיל ללמד ב-VGIK.

בשנת 1960 נישא קפלר בפעם הרביעית ואחרונה.

בשנת 1966 הוצע לו להנחות תוכנית טלוויזיה שהוקדשה לסרטים חדשים. קפלר הסכים והיה מנחה התוכנית עד לשנת 1972.

קפלר נפטר בשנת 1979, בגיל 76, לאחר מחלה קשה וממושכת. בהתאם לצוואתו הוא נטמן בבית העלמין בעיירה בחצי האי קרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסיי קפלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלכסיי קפלר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אלכסיי קפלר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  IMDb: Aleksei Kapler 1904–1979
2. ↑  The Soviet Theater: A Documentary History
3. ↑  The People's Artist : Prokofiev's Soviet Years: Prokofiev's Soviet Years
4. ↑  Российская газета: Кинопанорама любви
5. ↑  Энциклопедия Кругосвет

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008523973105171
* BnF: cb16663372p (data)
* GND: 119239612
* ISNI: 0000 0000 5537 6436
* LCCN: n84211742
* NKC: jx20050830009
* NTA: 131988042
* SUDOC: 15131103X
* VIAF: 27877081
* WorldCat: lccn-n84211742

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במדינאי בריטי. אם התכוונתם לשחקן קולנוע אמריקאי, ראו ג'ורג' המילטון (שחקן); אם התכוונתם לראש ממשלת בריטניה בתחילת המאה ה-19, ראו ג'ורג' המילטון-גורדון.

לורד **ג'ורג' פרנסיס המילטון** (אנגלית: **George Francis Hamilton**‏, 17 בדצמבר 1845 – 22 בספטמבר 1927) היה מדינאי בריטי, חבר המפלגה השמרנית. שימש כלורד הראשון של הימייה וכשר לענייני הודו.

ראשית חייו
----------

המילטון היה בנו השלישי של ג'יימס המילטון, הדוכס הראשון מאייברקורן, ולואיזה, בתו של ג'ון ראסל, הדוכס השישי מבדפורד. הוא התחנך בהארו, שירת ברגימנט הרובאים של הצבא הבריטי, ולאחר מכן ברגימנט משמר קולדסטרים (Coldstream Guards), שבו התקדם עד דרגת לוטננט.

קריירה מדינית
-------------

המילטון כיהן כחבר פרלמנט מטעם מחוז מידלסקס בין השנים 1868–1885, ומטעם אילינג בין 1885–1906. הוא שירת תחת בנג'מין דיזראלי כסגן השר לענייני הודו בין השנים 1874 ו-1878, וכסגן נשיא ועדת החינוך בין 1878 ו-1880. הוא מונה כחבר במועצה המלכותית בשנת 1878.

הוא מונה לחבר קבינט בתפקיד הלורד הראשון של הימייה תחת ראש הממשלה לורד סולסברי בשנת 1885, תפקיד שאותו מילא עד שנת 1886, ואז שוב בין השנים 1886–1892. בשנת 1894 נבחר לשמש יו"ר ועד החינוך של לונדון (London School Board). כאשר לורד סולסברי הקים את הקבינט השלישי שלו בשנת 1895, המילטון מונה כשר לענייני הודו, והוא החזיק בתפקיד זה עד שנת 1903 (בשנה האחרונה תחת בלפור כראש הממשלה).

תפקידים נוספים
--------------

המילטון כיהן בין 1915 ל-1919 כיו"ר חברת הרכבת התחתית של לונדון. הוא קיבל שני תוארי דוקטור לשם כבוד, האחד מאוניברסיטת גלאזגו, והשני מאוניברסיטת אוקספורד. הוא כיהן תקופה מסוימת כשופט זוטר. כמו כן כיהן כנשיא האיגוד המלכותי לסטטיסטיקה.

חייו האישיים
------------

המילטון התחתן עם מוד קרוליין, בתו של דוכס הרווד, ולזוג נולדו שלושה בנים. הוא מת ב-22 בספטמבר 1927, בגיל 81.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' המילטון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276696605171
* GND: 1046434403
* ISNI: 0000 0000 8083 4355
* LCCN: n83311442
* SNAC: w6hn2z62
* Trove: 1046131
* VIAF: 3861385
* WorldCat: lccn-n83311442

 |
**הרעלת מזון סקומברואידית** (באנגלית: **Scombroid food poisoning**) היא הרעלת מזון הנגרמת מאכילת דגים מסוימים, שלא טופלו כראוי לאחר שנדוגו מהים. בניגוד להרעלות מזון על ידי חיידקים ווירוסים התוקפים ישירות את מערכת העיכול, כאן קורית ההרעלה על ידי יצירת היסטמין בכמויות גדולות על ידי חיידקים.

הקולייסיים (שם מדעי: Scombridae) הם משפחת דגים שבהם רמת ההיסטידין גבוהה, וכן האפשרות להפוך להיסטמין. תופעה זו תוארה לראשונה במשפחה זו, ומכאן שם ההרעלה הזאת שנקראת גם "הרעלת דגים היסטמינית".

על המשפחה הזאת נמנים: טונה, מקרל דגים נוספים הם אנשובי, סרדינים, מליחים, מרלין, מהי מהי ועוד.

במעבדות לטיב דגה ופירות ים מתבצעות, בין היתר, בדיקות היסטמין בדגים ומוצריהם. בישול, עישון או הקפאת הדג אינם משנים את רמת ההיסטמין שבו.

סוגים שונים של חיידקים מכילים כמות גדולה של חומצת האמינו היסטידין שאינה רעילה. חיידקים, בעיקר Proteus Morgani מפרקים את ההיסטמין בעזרת האנזים היטידין דקרבוקסילז להיסטמין. אי הקפדה על הטמפרטורה מעודדת את החיידקים לפרק את ההיסטידין. בטמפרטורה הנמוכה מ-5 מעלות התפתחות ההיסטמין הופכת איטית. גם דרגת חומציות הנעה סביב pH 5.1 מעודדת היווצרות היסטמין וגם תנאי זה גורם להיווצרות ההיסטמין. דרגת החומציות בבשר הדגים נעה בין pH 5.5 ל-pH 7.0.

לאחר שנוצר ההיסטמין הוא נשאר ברקמת הדג ולא מושפע מבישול, עישון או הקפאה חוזרת.

סימני ההרעלה
------------

סימני ההרעלה מופיעים 10–30 דקות מאכילת הדג והם מושפעים מכמות של ההיסטמין בדג. ההיסטמין הוא מתווך חשוב של דלקת; הוא משתחרר בעודף כאשר קיימת תגובה אלרגית, כולל אסתמה, וגורם לתסמינים של הלם אנפילקטי, בעיקר בעור (הרחבת כלי דם) ובמערכת הנשימה (כיווץ שרירי הסימפונות). לכן סימני ההרעלה הסקומברואדית דומים להתקף אסתמה והם:

* הסמקה שמתחילה בפנים ומתפשטת לכל הגוף, מלווה בגירוד והזעה
* טעם חריף בפה,
* דופק מהיר והפרעות בקצב הלב.
* כאבי בטן ושלשול
* קוצר נשימה שיכול להיות חמור
* נפיחות בפנים ובלשון שיכולה להיות מסוכנת ולחסום את צינור הנשימה.

טיפול
-----

הטיפול הוא במתן תרופות אנטי היסטמיניות כמו דיפנהידראמין או חוסמי H2 כמו רניטידין (זנטקס) וערוי נוזלים. במקרים קשים יש לתת אדרנלין כמו בהתקף קשה של אלרגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרעלה על ידי דגים עם היסטמין, באתר משרד החקלאות
* סערת ארומה, באתר וואלה

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
*Tabebuia sp.*
**איפאה** (שם מדעי: *Tabebuia*) הוא עץ אשר גדל במדינות מרכז ודרום אמריקה. עצי האיפאה הם עצים גבוהים (גובהם יכול להגיע עד ל־50 מטרים ולעיתים אף מעבר לזה), חזקים ובעלי גוונים חומים כהים אשר נובעים מצפיפות חלקיקים גבוהה.

השם הגנרי של האיפאה הוא Tabebuia Spp ואילו בעברית שמו הגנרי הוא איפאה טבקו. קיימים שני סוגים של איפאה. כאמור הראשון הוא איפאה טבקו ואילו השני הוא איפאה שמפיין (קומרו). השם איפיאה מקורו ב ipe ואילו קומרו הוא עץ אחר. מקור השם טבקו לא ידוע, וייתכן שהוא שיבוש של lapacho.

האיפאה כחומר גלם
----------------

שני סוגי העץ נחשבים כחומרי גלם איכותיים ומבוקשים בתעשיות הבנייה והעץ השונות לנוכח חוזקם ועמידותם לשחיקה. שימוש נפוץ באיפאה הוא הנחתם כמשטחי מדרך חיצוניים (דקים), רהיטים ועוד.

יתרונו של עץ האיפאה הוא עמידותו לנזקי הזמן ומזג האוויר ותחזוקתו הדרושה המועטה יחסית לעיתים עד כדי משיחתו אחת לשנה בלבד בתנאים של קרינת שמש ישירה. חסרונו של העץ הוא מחירו הגבוה, משקלו הסגולי הגבוה והצורך במיכון מיוחד בעבודה עמו. ניסור וקידוח העץ דורש מסורים ומקדחות עמידים לחומרים קשיחים, הברגים והפרזול ייחודי וחלקם מותקן באופן ידני.

התקנת משטחי מדרך מאיפאה דורשת הנחת בסיס שעמיד למשקלו העצמי הגבוה.

האיפאה קומרו לעיתים עובר תהליך של ייבוש בתנור ייעודי אשר הופך אותו לקשיח יותר. הקומרו זול יותר מן האיפאה טבקו, גווניו חומים ואדמדמים, הוא עשיר בשמן טבעי, שמעניק לו מראה רענן במשך שנים רבות לעומת הטבקו אשר זקוק לצביעה וחידוש פעם בשנה.

בישראל שטופת השמש נעשה שימוש רב באיפאה להנחת משטחי מדרך (דקים) גם במקומות שחשופים לקרינת שמש ישירה כל שעות היום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איפאה** בוויקישיתוףדיון בנושא שימוש בעץ איפאה במועצת העיר תל אביב-יפו

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  the wood database, העץ ipe
2. ↑  the wood database, העץ cumaru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561028605171

 |
**אלכסיי צ'יריקוב**  (24 בדצמבר 1703- 4 ביוני 1748) היה מגלה ארצות רוסי.

הוא נולד בכפר קון במחוז טולה. בשנת 1715 סיים בית ספר לנווטים. בשנת 1721, עם סיום לימודיו באקדמיה הימית החל את שרותו בצי הרוסי.

בשנת 1725 התמנה לסגנו של ויטוס ברינג במשלחתו לחקר סיביר וקמצ'טקה. בשנים 1733–1741 היה מפקד של הספינה "פבל הקדוש" שהייתה חלק של המשלחת השנייה לחקר סיביר וקמצ'טקה. בשנת 1740 היה בין מקימי העיר פטרופבלובסק-קמצ'טסקי. ביולי 1741 היה האירופאי הראשון שהגיע לחופי אלסקה. בדרך חזרה גילה מספר איים באזור לרבות אגאטו.

עם חזרתו לסנקט פטרבורג התמנה למנהל האקדמיה הימית בעיר. פעל בהסדרה ופרסום של ממצאים וגילויים מהמשלחות שבהן השתתף.

על שמו נקראו מספר מקומות ביפן, רוסיה וארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסיי צ'יריקוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אלכסיי צ'יריקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13174663q (data)
* GND: 119159473
* ISNI: 0000 0000 3176 4952
* LCCN: n92112371
* NKC: jn20000700354
* NLP: A33926001
* SNAC: w6h20zb7
* SUDOC: 144451972
* VIAF: 52493128
* WorldCat: lccn-n92112371

 |
**מחנה חסה - מ.ק 419** (נקרא גם **מחנה יהודית**) הוא בסיס צה"לי נטוש, הנמצא בתחום המועצה האזורית חוף אשקלון, וממוקם בסמוך וממזרח לכביש 232, כ-2 ק"מ צפונית לצומת הודיה. ממול לבסיס מוצבת האנדרטה לחללי שיירת ניצנים.

היסטוריה
--------

המחנה נבנה על ידי הצבא הבריטי, על אדמות הכפר הערבי חסה, בתקופת מלחמת העולם השנייה, לשימוש בעלות הברית שלחמו במדינות הציר. הוא כלל מתקני אימון ליחידות חיל רגלים, בית חולים שדה קטן ויחידה של כשתי פלוגות שריון. בשנות המלחמה שהו בו יחידות אוסטרליות והודיות.

בראשית חודש מרץ 1948, ננטש המחנה על ידי הבריטים במסגרת סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל ונתפס על ידי הכוחות הערביים המקומיים באזור מג'דל - איסדוד בפיקודו של טארק בי אל-אפריקי שכונה השד השחור. אל-אפריקי גייס מתנדבים ממצרים וצעירים מקומיים ממג'דל, חמאמה, סוואפיר ובית דראס. כוח זה החל לתקוף שיירות יהודיות באזור, והוא זה שהתקיף את שיירת ניצנים, ב-21 במרץ 1948.

בתום מלחמת השחרור, נותר מחנה חסה עזוב ורק בראשית שנות ה-50 החל צה"ל בעבודות הנדסיות על מנת להתאים את הבסיס לשימושו של חיל השריון. בספטמבר 1952 עבר גדוד 82 ממחנה עמנואל ששימש כמחנה זמני, למחנה חסה שהפך למחנה הקבע של הגדוד. היו בו יחידות טנקי ה-AMX-13 עד שנת 1962, כאשר הועברו לבסיס ליד באר שבע, ומאז שימש בעיקר את יחידות הצנטוריונים שהגיעו אליו בתחילת בשנות ה-60, אז הוקם בו גדוד טנקי הצנטוריונים הראשון, בפיקודו של שמואל גורודיש.

בסוף חודש ינואר 1971 החלה במחנה חסה הקמתה של חטיבת נתיבי אש (600).

הבסיס ננטש על ידי צה"ל בחודש מרץ 2006 במסגרת הצמצומים בצה"ל ופריסת השריון החדשה בארץ. מרבית הרכוש והמבנים שנותרו במקום נבזזו ונגנבו, אך נכון ל-2023 עדיין קיימים מספר ממבני הבסיס שעומדים על כנם.

קישורים חיצוניים
----------------

* **המשטרה הירוקה** חיסול מפגע פסולת בניין, מול מחנה "חסה", המשרד להגנת הסביבה
* סוכל נסיון שוד ערבי במחנה נוסף, המשקיף, 14 בינואר 1946
* ענבל גולנזר, כך נראים היום הבסיסים שאתם בטח זוכרים, באתר במחנה, 4 באפריל 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  'קסטינה' – ראשית ההתיישבות היהודית במקום, אתר עיריית קריית מלאכי
2. ↑  מורשת החטיבה, חטיבת נתיבי אש (600), העמותה להנצחת חללי החטיבה
3. ↑  משה פריאל. צילום: אלירן חיאט, האסון שבדרך, באתר nrg‏, 23 במאי 2006
**אריה (אריק) יקואל** (נולד בשנת 1956) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. בין תפקידיו: קצין חבלה ראשי, ראש המינהל הטכנולוגי, ראש אגף תמיכה לוגיסטית וראש אגף תכנון וארגון.

ביוגרפיה
--------

יקואל סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון עירוני א' בתל אביב ושירת כקצין בדרגת סגן בהנדסה קרבית עד 1979. במהלך שירותו הצבאי החל בתהליך חזרה בתשובה. 

עם שחרורו מצה"ל, הצטרף למשטרת ישראל ושירת בה 27 שנים. שירת במערך החבלה של המשטרה, וקודם עד לתפקיד קצין חבלה ראשי, בו כיהן בשנות האינתיפאדה הראשונה ובמהלך פיגועי הטרור שבאו לאחריה, בעקבות הסכמי אוסלו. בשנות שירותו השתתף בצוותי משא ומתן בתהליך השלום עם ממלכת ירדן ועם נציגי הרשות הפלסטינית והרצה בארץ ובעולם על לוחמה בטרור. בהמשך הקים את מִנהל הטכנולוגיות, ובשנת 2000 קודם לדרגת ניצב והיה ראש אגף תמיכה לוגיסטית. בשנה הבאה מונה לראש אגף תכנון וארגון, במסגרתו הקים את מחלקת אסטרטגיה ואת מחלקת משאבים. יקואל הוא החרדי הראשון שהגיע לדרגת ניצב במשטרת ישראל. 

בוגר תארים בכלכלה ובמנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

בתחילת 2006 פרש משורות המשטרה ונעשה שותף ויו"ר הדירקטוריון בחברת "ספיר טק" - חברת הזנק שעסקה במערכות שכר - עד שנרכשה על ידי חברת מלם תים בסוף 2007. [דרושה הבהרה], יזם ויועץ לחברות שונות ולגופים ממלכתיים[דרושה הבהרה] בתחומי טכנולוגיה וביטחון. יועץ טכנולוגי לקבוצת 'בסדנו' (קבוצה ישראלית-אמריקאית המתמחה בהשקעות בחברות הזנק). דירקטור בחברת "TRACENSE SYSTEMS LTD" - חברת הזנק העוסקת בפיתוח מריחנים לחומרי נפץ, שותף-מייסד ובעלים בחברת "GLAT LIFT" שפיתחה מעלית שבת מהודרת. 

על שמו רשום פטנט טכנולוגי אחד, ופטנט נוסף נרשם בשנת 2022 ונמצא בשלבי בחינה.

ביולי 2020 מונה לראש הצוות המייעץ לשר לביטחון פנים אמיר אוחנה בנוגע לחברה החרדית.

חיים אישיים
-----------

תושב שכונת הר נוף שבירושלים, נשוי למלכה ואב לעשרה. תלמידו של הרב יוסף אפרתי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירה חורש, ‏מיזוג בענף המחשוב: מלם רוכשת את חברת ספיר-טק ב-5 מיליון דולר, באתר גלובס, 23 באוקטובר 2007
2. ↑  מדריך הר נוף (עמ' 98), 2018  
איציק סבן, ‏פרויקטור הקורונה החרדי: אריק יקואל, באתר ישראל היום, 13 ביולי 2020
3. ↑  ארי קלמן, זה החרדי שיפקח על התנהלות המשטרה, באתר בחדרי חרדים, 13 ביולי 2020

| ראשי אגף תכנון וארגון של משטרת ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גבריאל נגל • שי צ'ילאג • ישראל אפרת • הרצל יוסוב • יעקב בורובסקי • אריק יקואל • דוד קראוזה • דני חן • צבי טסלר • יוסי בכר • דני קריבו |

 |
**טאריק עבדול-ואהד** (בצרפתית: **Tariq Abdul-Wahad**; נולד כאוליבר מייקל סיינט-ג'ין ב-3 בנובמבר 1974) הוא כדורסלן צרפתי ששיחק בעבר בליגת ה-NBA.

קריירה
------

עבדול-ואהד נולד בצרפת להורים שהיגרו מגיאנה הצרפתית. הוא שינה את שמו לטאריק עבדול-ואהד לאחר שהתאסלם בשנת 1997. טאריק היה השחקן הצרפתי הראשון ששיחק ב-NBA. בתחילה שיחק עבדול-ואהד באוניברסיטת מישיגן, אך לאחר מכן עבר למכללה בסן-חוזה ובשנת 1997 נבחר בדראפט על ידי הסקרמנטו קינגס. הוא נודע כשחקן הגנתי אך בעקבות פציעות רבות מהן סבל הספיק לשחק רק 236 משחקים מתוך 788 במדי הקינגס. בשנת 2005 נכלל עבדול-ואהד ברשימת שחקני המילואים של הדאלאס מאבריקס אך שוחרר במחנה האימונים שקדם לעונת 2005/2006. עבדול-ואהד הוזמן בנובמבר 2006 לקבוצה האיטלקית קלימאמיו בולוניה למבחנים, אך לא הוחתם לבסוף.

חולצתו במכללה שבסן-חוזה עם הסיפרה 3 הוצאה בשנת 2002 משימוש והיא תלויה בהיכל התהילה של המכללה עם שמו הראשון, השם שבו השתמש כשהיה במכללה.

עונתו הטובה ביותר של טאריק עבדול-ואהד בליגת ה-NBA הייתה עונת 1998/1999 בקבוצת סקרמנטו קינגס. הוא שיחק בחמישייה הפותחת בשנה בה נחשבה הקבוצה למלהיבה, אם לא המלהיבה ביותר, ב-NBA. הקינגס הצליחו להפעיל לחץ על הפייבוריטית, היוטה ג'אז, אך לבסוף הפסידו להם במשחק החמישי והאחרון של הסדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טאריק עבדול-ואהד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של טאריק עבדול-ואהד (בצרפתית)

* פרופיל, באתר Basketball-Reference

* פרופיל, באתר Sports-Reference

* פרופיל, באתר eurobasket

* פרופיל, באתר פיב"א

* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל השחקן באתר ה-NBA
**אלכסיי קרילוב** (ברוסית: **Алексей Николаевич Крылов**; ‏3 באוגוסט 1853 – 26 באוקטובר 1945) היה מתמטיקאי רוסי וסובייטי. נודע בעיקר בזכות פיתוחים בתחום יציבות האוניות.

ביוגרפיה
--------

אלכסיי קרילוב נולד בכפר בגוברניית סימבירסק (מחוז אוליאנובסק של היום) למשפחת קצין. כצפוי הוא הלך ללמוד לאקדמיה של הצי הרוסי הקיסרי וסיים אותה בהצטיינות בשנת 1884. לאחר סיום הלימודים הוא החל מחקר בתחום בניית מצפנים. בשנת 1887 הוא התחיל לעבוד במספנת חיל הים בסנקט פטרבורג. במקביל אלכסיי קרילוב המשיך בלימודים. בשנות ה-90 של המאה ה-19 קרילוב פרסם ספר בתחום יציבות האוניות. על עבודה זו הוענקה לו מדליית זהב של ארגון מהנדסי אוניות הבריטי. הוא המשיך במחקרים בתחום תוך שיתוף פעולה עם סטפאן מקארוב.

בשנת 1910 הוא התמנה לפרופסור באקדמיה ימית וגם היה יועץ למספר מספנות בעיר. אלכסיי קרילוב היה שותף פעיל בתכנון אוניות של חיל הים. בשנת 1917 הוא התמנה לראש חברת הספנות והמסחר הרוסית ולאחר מהפכת אוקטובר פעל להעברת כל האוניות לשליטת רוסיה הסובייטית. בשנים 1921–1927 הוא שהה בלונדון בשליחות ממשלתית. עם חזרתו לברית המועצות הוא כיהן במספר תפקידי ניהול. בשנת 1931 קרילוב פרסם ספר על מרחב קרילוב.

קרילוב תרגם לרוסית את הספר עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע של אייזק ניוטון.

קרילוב נפטר בשנת 1945.

לאחר מותו
---------

לקרילוב ואשתו היו חמישה ילדים. שני בניו היו קצינים בצבא הלבן ונהרגו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. בתו הקטנה התחתנה עם פיוטר קפיצה. במהלך שרותו בתקופת האימפריה הרוסית הוענקו לו מספר עיטורים והוא התקדם עד לדרגת אדמירל. בתקופת ברית המועצות הוענק לו עיטור לנין ותואר גיבור העמל הסוציאליסטי.

על שמו נקרא מרכז קרילוב הממלכתי למחקר מדעי, ממכוני המחקר המובילים שמשרתים את הצי הרוסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי קרילוב** בוויקישיתוף

* אלכסיי קרילוב, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* אלכסיי קרילוב, באתר MacTutor (באנגלית)
* קורות חיים
* אלכסיי קרילוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007455514005171
* GND: 11951236X
* ISNI: 0000 0001 1038 2020
* LCCN: n84801117
* MGP: 107558
* NKC: js2011672144
* NTA: 070057877
* SNAC: w6r59b6m
* SUDOC: 083852611
* Trove: 1289920
* VIAF: 3145857764123020709
* WorldCat: lccn-n84801117

 |
ה"גאוס" לכודה בקרח (צילום מכדור פורח קשור לקרקע
**משלחת גאוס** (בגרמנית: **Gauss Expedition** ‏ (1903-1901) הייתה המשלחת הגרמנית הראשונה אל אנטארקטיקה, בהנהגת חוקר החוג הארקטי והפרופסור לגאולוגיה אריך פון דריגאלסקי, באונייה גאוס, שנקראה על שם המתמטיקאי ופיזיקאי קרל פרידריך גאוס.

המסע
----

דריגאלסקי עמד בראש המשלחת הגרמנית הראשונה אל הקוטב הדרומי עם האונייה "גאוס", ששמה לה למטרה לחקור את האזור הלא-נודע של אנטארקטיקה שמדרום לאיי קרגלן. המשלחת יצאה מקיל ב-11 באוגוסט 1901.

המשלחת
------

קבוצה קטנה מאנשי המשלחת הוצבה באיי קרגלן בזמן שהקבוצה העיקרית התקדמה עוד דרומה. אריך פון דריגאלסקי עצר לביקור קצר באי הרד והיה הראשון לאסוף מידע מדעי מקיף על הגאולוגיה, הפלורה והפאונה של האי.

על אף היותה לכודה בקרח במשך קרוב ל-14 חודשים, עד פברואר 1903, גילתה המשלחת טריטוריה חדשה באנטארקטיקה, ארץ הקייזר וילהלם השני ובה הר הגעש גאוסברג.

דריגאלסקי היה הראשון שהשתמש בכדור פורח הפועל על גז באנטארקטיקה.

חזרה
----

המשלחת חזרה לקיל בנובמבר 1903. בהמשך כתב אריך פון דריגאלסקי את סיפור המשלחת וערך מצבור גדול של נתונים מדעיים. בין 1905 ל-1931 הוציא לאור 20 כרכים ו-2 אטלסים המתעדים את המשלחת.

ראו גם
------

* רשימת משלחות לאנטארקטיקה
* העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה

לקריאה נוספת
------------

* Erich von Drygalski|Drygalski, E. (1991). *The German South Polar Expedition, 1901-3*. Erskine Press. מסת"ב 1-85297-031-6
* D.T. Murphy, *German exploration of the polar world. A history, 1870-1940* (Nebraska 2002).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משלחת גאוס** בוויקישיתוף

* South-Pole.com
* Report on the stay at the Kerguelens by expedition member Karl Luyken
**אריק לואי בולס** (באנגלית:  **Eric Louis Bols**; ‏8 ביוני 1904 – 14 ביוני 1985), מפקדה הראשון, בתקופת פעילותה בארץ ישראל, של הדיוויזיה המוטסת הבריטית השישית אשר תחת פיקודו לקחה חלק בין היתר בקרב על הבליטה והופעלה נגד היישוב בתקופת המאבק להקמת מדינת ישראל.

ביוגרפיה
--------

אריק לואי בולס נולד לגנרל הבריטי ממוצא בלגי לואי ג'ין בולס, מי שהיה ראש המטה של הגנרל אלנבי וזכור בהיסטוריה של ארץ ישראל כמי שהחתים את הנציב העליון הראשון הרברט סמואל, עם כניסתו לתפקידו, על קבלה האומרת כי קיבל מידי הגנרל "ארץ ישראל אחת" ("one Palestine").

התחנך בלנסינג קולג' (אנ') ולאחר מכן במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1924 התגייס לצבא הבריטי ושרת בין היתר בהונג קונג, שנחאי ובמלטה. בשנת 1940 היה בולס רב-סרן בצבא הבריטי ובמהלך המלחמה הגיע לדרגת גנרל. בשנת 1944 נתמנה למפקד החטיבה ה-185, שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-3 בחזית מערב אירופה. ב-8 בדצמבר 1944 נתמנה למפקד הדיוויזיה המוטסת השישית, עוצבת צנחנים שלחמה בנורמנדיה ובפלנדריה.

עם תום מלחמת העולם השנייה, התחדש המאבק של היישוב נגד שלטונות המנדט הבריטי. בספטמבר 1945 הובאה הדיוויזיה השישית לארץ ישראל. הדיוויזיה הובאה ארצה מלכתחילה לחנות בה, בעזה, כחלק מהמערך הצבאי הבריטי במזרח התיכון, אך עם התחדשות מאבקו של היישוב הוטלה עליה משימת המלחמה נגד תנועת המרי העברי, המסגרת המשותפת להגנה לאצ"ל וללח"י, שפעלה מסוף שנת 1945 ונתפרקה לאחר פיצוץ מלון המלך דוד ב-22 ביולי 1946. בימי קיומה של תנועת המרי העברי בוצעו פעולות רחבות היקף נגד הבריטים והוגברה תנועת ההעפלה. הבריטים הפעילו את חיילי הדיוויזיה השישית בפעולות מקיפות נגד היישוב, הן בימי תנועת המרי העברי והן לאחריהם; השבת השחורה ב-29 ביוני 1946, מבצע כריש (Shark Operation) ב-30 ביולי 1946, שבו הוטל עוצר כללי על העיר תל אביב ובוצעו בה חיפושים ומעצרים (בין היתר נעצר מפקד לח"י יצחק יזרניצקי (שמיר)). הדיוויזיה השישית ביצעה פעולות רבות בכל רחבי הארץ, הטלות עוצר, הצבות מחסומים, חיפושי נשק בקיבוצים ומעצר אנשי המחתרות.

כצנחנים חבשו חיילי הדיוויזיה השישית כומתות אדומות, ובשל כך הדביקו להם אנשי היישוב את הכינוי "כלניות". השיר "כלניות" למלים של נתן אלתרמן וללחן של משה וילנסקי, שהושר באותה עת, שהיה למעשה שיר אהבה לארץ ישראל ולנופה, הפך למעין המנון המאבק בכלניות הבריטיות.

בשיא תקופת המאבק לא נמצא הגנרל בולס בארץ. הוא יצא את הארץ במרץ 1946 וחזר לארץ להמשך מילוי תפקידו כמפקד הדיוויזיה השישית בינואר 1947. בתקופת העדרו מן הארץ מילא, באופן זמני, את תפקיד מפקד הדיוויזיה השישית הגנרל ארצ'יבלד ג'יימס האלקט קסלס שהפעיל את הדיוויזיה בפעולות התוקפניות נגד היישוב. בין היתר פיקד הגנרל קסלס אישית על מבצע "כריש" כנגד תל אביב, העיר העברית הגדולה ביותר באותה עת, שהייתה המרכז התרבותי, המסחרי והביטחוני של היישוב.

בולס שירת כמפקד הדיוויזיה השישית עד ל-19 ביולי 1947, מועד שבו הועבר מאבקו של היישוב לשלב המדיני והגיעה לארץ ועדת החקירה של האו"ם לעניין ארץ ישראל והחל התהליך שבהמשכו קיבלה עצרת האו"ם את תוכנית החלוקה ובהמשכו הוקמה מדינת ישראל. במקומו של בולס כמפקד הדיוויזיה השישית בא הגנרל יו צ'ארלס סטוקוול.
**המשורר והחשפנית** הוא ספרו השלישי של המשורר והסופר אלי שמואלי. הספר יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2020, וב-2021 נמנה שמואלי על הזוכים בפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול.

תקציר העלילה
------------

יהושע, גיבור הספר, מתפרנס מעבודות מזדמנות וחולם להיות יום אחד משורר מפורסם. בינתיים, הוא מקליד בלילות את שיריו במכונת כתיבה ובימים הוא שקוע בחלומות ותכנונים לגבי המקדמה העצומה שהוא כמה לזכות בה עוד לפני התהילה. הוא מוכן לעשות הכל כדי שספר שיריו יראה אור, אלא אם כן מצפונו יעצור אותו. באחד הימים הוא פוגש רקדנית חושנית שמתפרנסת ממופעי חשפנות באירועים פרטיים. מכאן, מתמודד יהושע בפני השאלה, האם היא תסיט אותו מדרכו או להפך, תעזור לו לממש את חלומו הגדול? הספר עוסק במאבק היום יומי שבין ייאוש לתקווה, ובנחישות הרבה הנחוצה כדי להיאחז בחלום גדול, שקשה להרפות ממנו.

קישורים חיצוניים
----------------

* המשורר והחשפנית – עמוק, מורכב ומושך לקריאה - איטו אבירם, התרשמות. 1 באוגוסט 2019
* אתר למנויים בלבד  יוני ליבנה, לכרות לנפש בור בגוף, באתר "ידיעות אחרונות", 25 בפברואר 2020
* אתר למנויים בלבד "המשורר והחשפנית" מאת אלי שמואלי: פרק לקריאה, באתר הארץ, 1 באפריל 2020
* אתר למנויים בלבד גפי אמיר, "המשורר והחשפנית": רומן מביך, מתנשא ומעורר שאט נפש, באתר הארץ, 2 באפריל 2020
* מחיר התהילה - כרמית ספיר-וויץ, מעריב. 27 בפברואר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  לקסיקון הספרות העברית החדשה, ‏30.11.2021
2. ↑  היחידה לספרות - משרד התרבות והספורט, משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכים בפרסי היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת 2021, באתר משרד התרבות והספורט, ‏30.01.2022
**אלכסי קורין** (ברוסית: **Алексей Корин**; ‏  16 במרץ 1865 - 13 בפברואר 1923) היה צייר ז'אנר רוסי. הוא היה חבר בהנודדים ופרופסור בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה.

ביוגרפיה
--------

אלכסי קורין, 1892, האמן החולה
הוא נולד למשפחת איכרים של ציירי איקונות.  אביו, ניקולאי, היה ידוע בזכות המיניאטורות שלו. למרות זאת, לא עודדו את אלכסי להמשיך בלימודי אמנות רשמיים. השיעורים הבסיסיים הראשונים שלו הגיעו מדודו, דמיטרי קורין, אביו של פאבל קורין. מ-1875 עד 1876, הוא למד בבית המלאכה לציור אייקונים של סנט סרגיוס.

בניגוד לרצונו של אביו, הוא הלך להירשם לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה ב-1884, שם למד אצל וסילי פרוב, אילאריון פרינישניקוב, ולדימיר מקובסקי ו-וסילי פולנוב. הוא סיים את לימודיו ב-1889, וקיבל מדליית כסף ותואר "אמן". באותה שנה הוא הצטרף לקבוצת ציירים בראשות יצחק לויתן עם סופיה קובשינקובה שציירו באוויר הפתוח בסביבת פליוס.

בשנים 1890–1892 הוא זכה בפרסים מאגודת חובבי האמנות של מוסקבה. הציור שלו, "האמן החולה" נרכש על ידי פאבל טרטיאקוב והוא הפך לחבר בהנודדים ב-1894. משנת 1894 עד 1917, הוא היה פרופסור בבית ספר לציור במוסקבה.

לאחר שנת 1900, הוא בילה את חודשי הקיץ בכפר קטן בנפת טבר והחל ללמד בבית הספר לציור טכני סטרוגנוב. הוא גם השתתף בארגון המחלקה לאמנות במוזיאון טובולסק.

בשנת 1901 הוענק לו אות מסדר סטניסלאוס הקדוש, ואחריו מסדר אנה הקדושה בשנת 1909. בשנים 1911 עד 1912 הוא צייר ציורי קיר בקתדרלת אלכסנדר נייבסקי, סופיה, ועזר לשחזר את האיקונוגרפיה במקום.

לאחר מהפכת אוקטובר עזב את מוסקבה והתיישב במרינו, שם פתח בית מלאכה. הוא השתתף בתערוכות הציור הלאומיות השנייה והשלישית ב-1919 (מוסקבה) וב-1920 (ריאזאן).

הוא נפטר בביתו לאחר מחלה ממושכת.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי קורין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brief biography
2. ↑  Brief biography

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1200417291
* ISNI: 0000 0000 8224 3380
* LCCN: n82157743
* SUDOC: 170726401
* ULAN: 500112774
* VIAF: 45657889
* WorldCat: lccn-n82157743

 |
**אלכסיי וסילייביץ' רבקו** (ברוסית: **Алексей Васильевич Ребко**; נולד ב-23 באפריל 1986 במוסקבה שברוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר.

עוד כשרבקו היה ילד קטן הוא עבר לספרטק מוסקבה. ב-2002 הוא ערך את משחק הבכורה שלו במדי ספרטק בגיל 16 שנים ו-78 ימים. אלכסיי הפך לשחקן הצעיר ביותר בכל תולדות ספרטק ובכל תולדות ליגת העל. אך אחרי אותו משחק הוא שיחק רק בהרכב השני של הקבוצה. אחרי שלקבוצה הגיע מאמן חדש ולדימיר פדוטוב ב-2006 רבקו החל לשחק יותר משחקים בהרכב הראשון.

ב-2008 רבקו הביע את רצונו לעזוב את המועדון כשעדיין היה לו חוזה תוקף איתו, אך בסופו של דבר הוא שוחרר מהקבוצה וב-11 בפברואר הוא חתם 4 שנים עם רובין קאזאן, אך כבר ביולי 2008 עבר למועדון הכדורגל מוסקבה שם חתם הסכם על 3 שנים.

ב-5 בספטמבר 2009 ערך רבקו את משחק הבכורה שלו בנבחרת רוסיה הבוגרת מול נבחרת ליכטנשטיין.

ב-21 בפברואר בשל התפרקותה של קבוצתו חתם רבקו 3 שנים עם דינמו מוסקבה.

במרץ 2011 חתם חוזה לשנה וחצי עם רוסטוב. בינואר 2012 עבר לטום טומסק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי רבקו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית
* פרופיל באתר נבחרת רוסיה בכדורגל
מחנה פליטים בגינאה עבור פליטים מסיירה לאון
מחנה עבור פליטי רצח העם ברואנדה הנמצא ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו
**מחנה פליטים** הוא מחנה זמני שנבנה על ידי ממשלות, האו"ם, ארגונים בינלאומיים כמו הצלב האדום או ארגונים לא ממשלתיים ומטרתו לשכן פליטים. מחנה פליטים יכול להכיל מאות אלפים ואף מיליוני אנשים. כיוון שמחנות פליטים מוקמים, בדרך כלל, באופן מאולתר במצבים בהם נמנע מן הפליטים לחזור לבתיהם ומתוכננים לספק רק את הצרכים הפיזיולוגים הבסיסיים, הם חשופים יותר להיווצרות משברים הומניטריים. חלק מהמחנות סובלים מתנאי הגיינה וסניטציה נחותים, וחלקם, כגון עין אלחלוה בלבנון, מתפקדים כמחנות זמניים אך קיימים עשרות שנים, דבר היוצר השלכות חמורות על זכויות האדם של שוכניהם.

הפליטים עלולים להישאר במחנה, ולקבל מזון לשעת חירום ועזרה רפואית, עד שחזרתם לביתם בטוחה. במקרים מסוימים, גם לאחר מספר שנים, חזרתם עדיין בעייתית והם נשלחים למדינות עולם שלישי, רחוק מהגבול אותו חצו.

במחנות פליטים נמצאים פעמים רבות מקומות מגורים, כמו אוהלים או מבנים ארעיים אחרים, אמצעים להיגיינה אישית (מקלחות ובתי שימוש), אספקה רפואית וציוד תקשורת (לדוגמה מכשיר רדיו).

מכסות פליטים ומקלט מדיני
------------------------

17 מדינות (אוסטרליה, בנין, ברזיל, בורקינה פאסו, קנדה, צ'ילה, דנמרק, פינלנד, איסלנד, אירלנד, מקסיקו, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, שוודיה, בריטניה וארצות הברית) מכניסות לשעריהן, באופן קבוע מכסה של פליטים מהמחנות. מחנות פליטים משכנים בדרך כלל אנשים שברחו עקב מלחמה, ובאמת בשנים האחרונות רוב מכסות הפליטים מולאו באנשים מאיראן, אפגניסטן, עיראק, לוב, סומליה, סודאן ויוגוסלביה שסבלו ממלחמות ומהפכות.

ישראל נתנה מקלט לפליטים מספר פעמים בתולדותיה. לדוגמה, קליטת פליטי וייטנאם בישראל: בשנת 1977, זמן קצר אחרי שנבחר לתפקיד ראש הממשלה, נתן מנחם בגין מקלט מדיני ואזרחות ל-179 פליטים שברחו מווייטנאם בסירות ונסחפו לחוף הפיליפינים, שם לא הותר להם לנחות. 

במאי 2000, לאחר נסיגת צה"ל מלבנון, נתנה ישראל מקלט מדיני לחיילי צד"ל אשר חששו מטבח שיעשה בהם על ידי החזבאללה ותומכיהם. בשנת 2006 הסתננו לשטח מדינת ישראל 712 פליטים מחבל דארפור בסודאן, הסובל מרצח עם. כיוון שסודאן הנה מדינה עוינת, לא ניתן היה להעניק להם מעמד של פליטים, ונקבעה להם חלופת מעצר, על-פי רוב שהייה ועבודה בקיבוצים או בבתי-מלון. חלקם נכלאו במתקני השב"ס.
לפי נתוני משרד הפנים בין השנים 2006–2011 הסתננו למדינת ישראל כ-30,000 פליטים מאפריקה, דרך הגבול הפרוץ עם מצרים.

מחנות פליטים מפורסמים
---------------------

* מחנות הפליטים בפרובינציית טינדוף, אלג'יריה
* מחנה הפליטים בודובורם בגאנה - מאכלס כ-40,000 ליברים
* מחנות במזרח צ'אד - מאכלסים כ-250,000 מפליטי דארפור.
* מחנה עין אל-חילווה בדרום לבנון.
* מחנות הפליטים סברה, שתילה, בורג' אלבראג'נה ושכונת אלפאכהאני שבמערב ביירות
* מחנה הפליטים ג'בליה מצפון לעזה.

ראו גם
------

* פליט
* מקלט מדיני
* נציבות האו"ם לפליטים
* מחנה פליטים פלסטינים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מחנה פליטים** |

* מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת על פליטי דארפור בישראל.
* מחנות פליטים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541539605171
* BnF: cb121676037 (data)
* GND: 4017611-3
* LCCN: sh87007802
* LNB: 000094798
* NARA: 10676513
* NKC: ph126940

 |
פלדהרנהלה
 פס הזהב בסמטה ליד פלדהרנהלה
לוחית זיכרון לארבעה השוטרים הבווארים שנהרגו בפוטש של היטלר
**פֶלדְהֶרְנְהַלֶה** (בגרמנית: Feldherrnhalle) הוא מבנה היסטורי במינכן בכיכר אודאון (Odeonplatz). חשיבותו בהיסטוריה של גרמניה נובעת מהתנגשות הדמים בין הנאצים ומשטרת בוואריה במה שכונה הפוטש בבית הבירה שהייתה סמוך לו ב-1923 ובעטיה הפך למקום מקודש על ידי הנאצים. פירוש השם בגרמנית הוא: היכל המפקדים או הפילדמרשלים.

רקע היסטורי
-----------

פלדהנהלה נבנה בשנים 1841–1844 לפי בקשתו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה בצורה של לוג'יה, כהעתק של Loggia dei Lanzi בפירנצה. בשער השמאלי הוצב פסל של קארל פון ורדה שפיקד על צבא בוואריה בקרבות נגד נפולאון ובימני הוצב פסלו של יוהאן ט'סרקלס פון טילי שפיקד על צבא בוואריה במלחמת שלושים השנים.

ב-1882 נקבע במרכז פלדהרנהלה פסל לציון הניצחון במלחמת פרוסיה - צרפת ואיחוד גרמניה.

ב-1905 הוצבו שני פסלי אריות במרכז הפדרהרנהלה.

### פלדהרנהלה והנאצים

ב-8 בנובמבר 1923 ניסו היטלר ועמיתיו הנאצים לארגן פוטש במרתף הבירה בירגרברויקלר במינכן. ניסיון זה נכשל.
למחרת, בבוקר ה-9 בנובמבר 1923 התארגנו כ-אלפיים אנשי פלוגות הסער בכיכר מריאנפלאץ והחלו לצעוד משם לעבר כיכר אודאון כשהם מניפים דגלים נאצים ובראשם היטלר, ארנסט רוהם, הרמן גרינג והגנרל אריך לודנדורף.

בהגיעם לפלדהרנהלה הם נעצרו על ידי 130 אנשי משטרת בוואריה שבקשו מהם להתפזר. תוך זמן קצר התפתח קרב יריות שבסופו נהרגו שישה עשר נאצים וארבעה שוטרים. גרינג נפצע בירכו והוברח. היטלר הצליח להימלט והסתתר יומיים בבית של ידידים עד שנעצר ב-11 בנובמבר 1923.

כשעלו הנאצים לשלטון ב-1933 הם הפכו את פלדהרנהלה לאתר זיכרון לקדושי הפוטש. הם הקימו בפינת רחוב רזידנץ וכיכר אודאון אנדרטת זיכרון ומשמר קבוע של שני אנשי אס אס. כל מי שעבר שם נאלץ להצדיע במועל יד. המתנגדים בחרו לעקוף את האנדרטה דרך סמטה סמוכה ולהימנע מהצדעה עד שהנאצים גילו זאת והכו את כל המשתמטים. לזכרם של אלה נצבע פס אבנים בצבע זהוב באותה סמטה.

במקום היו מתקיימים טקסי זיכרון כל שנה ב-9 בנובמבר וטירוני אס אס היו נשבעים שם שבועת אמונים להיטלר בכיכר אודאון בחזית פלדהרנהלה. ב-1944 הוקם קורפוס טנקים באס אס בשם Panzerkorps Feldherrnhalle .

לאחר המלחמה הוסרה האנדרטה הנאצית ובמקומה נקבעה לוחית זיכרון לארבעת השוטרים שנהרגו באירוע זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלדהרנהלה** בוויקישיתוף
* Feldherrnhalle(הקישור אינו פעיל) באתר view on city.
* Feldenherrnhall, באתר third reiche ruins.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4358500-0
* VIAF: 249373984
* WorldCat: viaf-249373984

 |