recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

הראש המכני, רוח זמננו
**הראש המכני, רוח זמננו** (בגרמנית: **Mechanischer Kopf – Der Geist unserer Zeit**) הוא יצירת אסמבלז' שנוצרה בין השנים 1919–1920 על ידי הצייר, הצלם והסופר האוסטרי, ראול האוסמן, בברלין, גרמניה. היצירה הוצגה בראשית שנות ה-20 של המאה העשרים, כ- 40 לפני הכרה רשמית של הממסד האמנותי באסמבלז' כאמצעי אמנותי בזכות עצמו. מדובר בבחירת אמצעי שנחשב מחוץ לגבולות האומנותיים המקובלים.

רקע היסטורי
-----------

היצירה עוסקת בשינויים שחלו במבנים חברתיים וטכנולוגיים בעקבות המציאות במחצית הראשונה של המאה ה-20: עלייתם של ממשלים טוטליטרים, החיים שלאחר מלחמות הבלקן, לאחר מלחמת העולם הראשונה טרום מלחמת העולם השנייה, כמו גם בהיבטים שקשורים אנתרופולוגיה מקומית בדגש לבורגנות הגרמנית.

תיאור היצירה
------------

האסמבלז' מורכב מראש עץ מגולף, אשר שימש כבובה לפאות נוכריות במספרה. על ראש הבובה מוצבת כוס מתקפלת, ממנה יורד סרט מדידה קרוע במרכז המצח, לידו לוח קטן ועליו המספר 22, שעון עם מנגנון חשוף, על האוזן השמאלית נרתיק עור ובו צילינדר של מכונת כתיבה וארנק כסף מעור. מצד ימין מכשיר מדידה וסרגל עץ. נוכל למצוא מסמרים וברגים נעוצים באקראיות בראש הבובה. האוסמן בוחר ומשתמש בחפצי ׳רדי מייד׳, אותם הוא אוסף מן המציאות החוץ אומנותית, חפצים המצויים סביבו ביום יום וזמינים לכל אדם. 

מערכת היחסים בין החפצים וראש הבובה מבטאת את חדירת הגבולות אל הדימוי המרכזי. הם יוצרים צלילית חדשה אשר הופכת את הראש המקורי לסוג של ראש מכונה. נוכל לזהות קבוצות של חפצים מעולם תכן דומה למשל; קבוצת חפצים המייצגת טכנולוגיה: צילינדר מכונת כתיבה, מכשיר מדידה, מנגנון של שעון, חלקי מצלמה. קבוצת חפצים המייצגים את עולם המספרים והסדר: לוח עליו המספר 22, סרגל מדידה, סרט מדידה, מנגנון השעון מתקשר גם לקבוצה זו. האוסמן בוחר בחפצים שבורים בעלי איכות אסתטית פרגמטית, אלה מעניקות לנו רעיון לגבי תפיסתו של האוסמן בנוגע לחוסר שלמות, זמניות והתכלות החפצים הללו.

הראש המכני
----------

היבט מרכזי ביצירתו של האוסמן עוסק בביקורת שנגזרת מחיבור חפצים טכנולוגיים עם בובת ראש המסמנת את האדם. האוסמן לוקח דימוי, אשר במקור נראה אנושי למדי והופך אותו לעל-אדם, זאת על ידי חיבור של אלמנטים טכנולוגים אשר מערערים את האנושיות. הראש המכני של האוסמן מציע את עצמו כפליט בורגני של החברה המודרנית. החפצים מעיקים בצורה אבסורדית לבובת הראש הפסיבית ויוצרים מחזה חדש, שילוב של אלמנט אורגניואלמנט טכנולוגי. 

רעיון הקיבורג מעלה את תפיסת הזהות הטרוגנית והפוסט-מודרנית, הפילוסופיה המכניסטית של האוסמן התפתחה באמצעות ביקורת על המודלים הפרוידיאנים ומתמקדת ביתר דיוק עם בחירתו המודעת או הלא מודעת, להשתמש במודל של קיבורג כדי לייצג את האדם ההיברידי החדש: דמות אורגנית למחצה, ממוחשבת למחצה, אוטומטית למחצה, המופיעה בתדירות גבוהה יותר בעולם המודרני. האוסמן ראה את הקיבורג כדמות שיכולה לייצר לעצמה של זהות עצמית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פנינה בר עוזרמן, תולדות האמנות המודרנית, עמ' 119–120
* "Raoul Hausmann's Revolutionary Media: Dada Performance, Photomontage, and the Cyborg"
* MATTHEW BIRO, RAOUL HAUSMANN’S REVOLUTIONARY MEDIA: DADA PERFORMANCE, PHOTOMONTAGE AND THE CYBORG
**הראלד צ'רני** (בגרמנית: **Harald Cerny**, נולד ב-13 בספטמבר 1973 בווינה שבאוסטריה) הוא כדורגלן עבר אוסטרי, ששיחק ברוב שלבי הקריירה שלו במינכן 1860 בעמדת הקשר הימני. לצ'רני 47 הופעות וארבעה שערים במדי נבחרת אוסטריה.

קריירת מועדונים
---------------

צ'רני גדל במועדון הנוער של אדמירה ואקר, ובשנת 1990, כאשר היה בן 17, נרכש על ידי באיירן מינכן. בשנתיים הראשונות בבאיירן מינכן שיחק צ'רני רק בקבוצת המילואים, ובעונת 1992/93 הוקפץ לקבוצה הבכירה. באוקטובר 1992 ערך צ'רני את הופעת הבכורה בבונדסליגה, במשחק בו באיירן מינכן נפרדה בתיקו 1-1 מאיינטרכט פרנקפורט. צ'רני ערך באותה עונה 13 הופעות ליגה, והקבוצה סיימה את העונה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שתי נקודות מהאלופה, ורדר ברמן. את עונת 1993/94 החל צ'רני בבאיירן מינכן, אך חזר לקראת סיום חלון ההעברות לאדמירה ואקר, שם הציג עונה טובה בה הבקיע שבעה שערים. בתום עונה זו נמכר לפ.צ. טירול האוסטרית, שם עונה וחצי, והבקיע 14 שערי ליגה.

בפגרת החורף של עונת 1995/96 חזר צ'רני למינכן, אך חתם אצל היריבה הגדולה של באיירן מינכן, מינכן 1860. צ'רני שיחק במינכן 1860 במשך 11 עונות וחצי ברציפות. בתחילת ימיו בקבוצה, מינכן 1860 הייתה קבוצת אמצע טבלה, ובתחילת שנות ה-2000 הקבוצה החלה לתפוס מקום בצמרת הבונדסליגה, כאשר עונת השיא של צ'רני ומינכן 1860 הייתה עונת 1999/00, אז סיימה הקבוצה במקום הרביעי בבונדסליגה, כאשר צ'רני מהווה חלק מחוליה התקפית איכותית שכללה גם את תומאס הסלר, מרטין מקס ומרקוס שרוט. גם בשנים הבאות הייתה מינכן 1860 בחלק העליון של הטבלה, אך בעונת 2003/04 נשרו צ'רני ומינכן 1860 אל הבונדסליגה השנייה. לאחר נשירת הקבוצה, צ'רני מיעט לשחק, ובשלוש עונותיו האחרונות בקבוצה ערך 25 הופעות בלבד. בתום עונת 2006/07 הודיע על פרישה ממשחק פעיל. לצ'רני 263 הופעות ליגה במדי מינכן 1860, מתוכן 238 הופעות בבונדסליגה, והוא נחשב לשיאן ההופעות של מינכן 1860 בבונדסליגה בכל הזמנים.

קריירה בינלאומית
----------------

צ'רני ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אוסטריה במרץ 1993 במשחק ידידות מול נבחרת יוון. צ'רני השתתף עם נבחרת אוסטריה במונדיאל 1998, בו ערך שתי הופעות. במוקדמות יורו 2000 הבקיע צ'רני צמד בניצחון 3-0 מול נבחרת קפריסין, אך גם היה שותף לתבוסות 9-0 לנבחרת ספרד ו-5-0 לנבחרת ישראל, שבשתיהן שיחק 90 דקות. בשנת 2004 פרש מהנבחרת לאחר שצבר 47 הופעות והבקיע 47 שערים.

קריירת אימון
------------

לאחר פרישתו ממשחק פעיל, אימן צ'רני קבוצות נוער במינכן 1860, ולאחר מכן עבר לאמן קבוצות נוער בבאיירן מינכן.

חיים אישיים
-----------

צ'רני נשוי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הראלד צ'רני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  טבלת שיאני ההופעות של מינכן 1860 בבונדסליגה באתר worldfootball.net

| **נבחרת אוסטריה – מונדיאל 1998** |
| --- |
| 1 קונסל • 
2 שופ • 
3 שוטל • 
4 פפפר • 
5 פיירזינגר • 
6 קוגלר • 
7 האס • 
8 פפייפנברגר • 
9 ואסטיץ' • 
10 הרצוג • 
11 אמרהאוזר • 
12 הידן •
13 צ'רני • 
14 ריימאייר •
15 וטל •
16 וולפארט •
17 מאליך •
18 שטוגר •
19 פולסטר •
20 הראף •
21 קנלר •
22 קובאואר •
מאמן: פרוהסקה | אוסטריהאוסטריה |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מונטנגרו".

**ממלכת מונטנגרו** (בסרבית קירילית: **Краљевина Црнa Горa**), הייתה מדינה בבלקן שהתקיימה בין השנים 1910–1918, וצורפה לאחר מכן לממלכת סרביה ליצירת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.

רקע
---

בשנת 1851 הכריז דנילו הראשון, נסיך מונטנגרו על הקמת נסיכות מונטנגרו, ולאחר מותו בשנת 1860 עלה לשלטון ניקולה, נסיך מונטנגרו.

בשנת 1876 הכריז ניקולה, נסיך מונטנגרו על מרד באימפריה העות'מאנית. המרד נחל הצלחה וכוחותיו הצליחו להגיע עד לחופי הים האדריאטי. העצמאות של מונטנגרו הוכרה בקונגרס ברלין בשנת 1878 ובעשורים הראשונים לעצמאותה נהנתה מונטנגרו משגשוג ויציבות. מערכת החינוך והעיתונות התרחבו במידה רבה. הצבא נהנה מתמיכה וסיוע של רוסיה הצארית. בשנת 1883 ביקר הנסיך ניקולה את הסולטאן הטורקי, שעמו שמר לאחר מכן על יחסים לבביים. בשנת 1896 הוא חגג מאתיים שנה של שושלת פטרוביץ', ובאותה השנה השתתף בהכתרתו של הצאר הרוסי ניקולאי השני. במאי 1898 ביקר הנסיך את המלכה ויקטוריה בטירתה בווינדזור.

ניקולה הראשון הסכים לכינון החוקה הראשונה של מונטנגרו בשנת 1905 בעקבות לחץ ציבורי מהאוכלוסייה שדרשה יותר זכויות וחופש. הוא הסכים לחופש עיתונות וכינון קודי משפט ברורים בתחום הפלילי. בשנת 1906 קיבלה מונטנגרו מטבע משלה.

ממלכת מונטנגרו
--------------

 ניקולה בלבוש מסורתי ביום הכרזתו כמלך בשנת 1910
ב-28 באוגוסט 1910, במסגרת חגיגות היובל להיותו נסיך מונטנגרו, שינה ניקולה את תארו והכריז על עצמו כמלך. כאשר מלחמת הבלקן הראשונה פרצה בשנת 1912 החליט ניקולה כי מונטנגרו תעמוד לצד שכנותיה בולגריה, סרביה, ויוון במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה כבשה מונטנגרו שטחים נרחבים באזור מקדוניה ואת שקודרה באלבניה, אך בלחץ המעצמות נאלצה לסגת משקודרה.

במלחמת העולם הראשונה שהחלה בשנת 1914, הייתה מונטנגרו הראשונה שהחליטה לצאת לעזרתה של סרביה לאחר שאוסטרו-הונגריה פלשה אליה, לאחר ההתנקשות ביורש העצר פרנץ פרדיננד בעיר סרייבו. ואכן מונטנגרו הצטרפה למלחמה וספגה אבדות כבדות, ובתחילת 1916 נכבשה הממלכה על ידי הצבא האוסטרו-הונגרי.

בינואר 1916, לאחר התבוסה של סרביה, מונטנגרו נכבשה אף היא על ידי אוסטרו-הונגריה, והמלך נמלט לאיטליה ולאחר מכן לצרפת.

ב-20 ביולי 1917 נחתמה הצהרת קורפו, אשר החליטה על איחוד מונטנגרו עם סרביה. ב-26 בנובמבר 1918 החליטה האספה של פודגוריצה, גוף נבחר המייצג את מונטנגרו, בהחלטה פה אחד על איחוד מונטנגרו עם סרביה, ואכן ב-1 בדצמבר התאחדו השניים והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו שהיה עדיין בגלות בצרפת התנגד למהלך, וטען לזכותו על הכתר עד מותו בשנת 1921.

במהלך מלחמת העולם השנייה, חשבו האיטלקים על הפיכת הממשלה האיטלקית במונטנגרו לממלכת בובות, אך התוכנית לא יצאה לבסוף אל הפועל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממלכת מונטנגרו** בוויקישיתוף
**יבגני ניקיטין** (רוסית: Евгений Никитин; ‏‏נולד ב־9 במאי 1933) הוא כימאי פיזיקלי ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לכימיה של הטכניון.

חייו
----

בין השנים 1955-1950 ניקיטין היה תלמיד במחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת סראטוב ברוסיה. בשנת 1958 סיים לימודי דוקטורט במכון לכימיה פיזיקלית באקדמיה למדעים במוסקבה. בין השנים 1991-1965 היה חבר סגל במכון מוסקבה לפיזיקה וטכנולוגיה והתקדם עד לדרגת פרופסור מן המניין. החל משנת 1992 ועד לשנת 2002 היה פרופסור לכימיה פיזיקלית בטכניון ומאז הוא פרופסור אמריטוס. משנת 2002 הוא משמש פרופסור אורח במכון מקס פלאנק בגוטינגן, גרמניה.

במהלך עבודתו כחוקר פרסם ניקיטין 18 ספרים ולמעלה מ-320 מאמרים בתחום התמחותו.

בשנת 1977 התקבל ניקיטין כחבר לאקדמיה לאופולדינה, האקדמיה הלאומית למדעים של גרמניה. בשנת 1983 התקבל כחבר באקדמיה האירופית למדעים ואמנויות(אנ'). מאז שנת 1987 הוא חבר באקדמיה הבינלאומית למדע קוונטי ומולקולרי(אנ'). בשנת 1991 הוענק לו פרס אלכסנדר פון הומבולדט, מאוניברסיטת גטינגן. בשנת 2012 הוא התקבל כחבר באקדמיה למדעים ולמדעי הרוח של גטינגן(אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הבית של פרופסור ניקיטין, באתר הטכניון
* דף הבית של פרופסור ניקיטין, באתר מכון מקס פלאנק

* יבגני ניקיטין, באתר ResearchGate

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת פרסומים של יבגני ניקיטין
2. ↑  נספחים, עמוד 13, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007388388505171
* GND: 1063979625
* ISNI: 0000 0001 1697 7201
* LCCN: n80020635
* NTA: 072615214
* SUDOC: 079839827
* VIAF: 108637520
* WorldCat: lccn-n80020635

 |
**יבגני אלכסנדרוביץ' חורושבצב** (ברוסית: **Евгений Александрович Хорошевцев**‏; 23 ביולי 1944, מוסקבה – 13 בדצמבר 2020, מוסקבה) היה קריין רוסי נודע, הקריין הרשמי של נשיא רוסיה והאירועים הנשיאותיים בסגל הקרמלין משנת 2000 ועד 2020 ושימש במשך 14 שנים בתור הקריין הרשמי של מצעדי יום הניצחון במוסקבה, משנת 2007 ועד שנת מותו.

ביוגרפיה
--------

חורושבצב נולד בקיץ 1944 במוסקבה והחל לעסוק בתיאטרון מגיל 10. בגיל 16 התקבל לעבודה במוסקונצרט והתחנך שם כשחקן ובהמשך סיים לימודיו בפקולטה לאומנות האסטרדה במכון הממלכתי לאומנות התיאטרון. שימש משנת 1968 כבמאי תחנת הרדיו הסובייטית ויחד עם יורי לויטן הנחה את האירועים הממלכתיים כולל אלה לציון 1 במאי וחגיגות השנה למהפכת אוקטובר שנערכו בככר האדומה. שימש תקופה מסוימת כמרצה במכון הממלכתי לתרבות במוסקבה.

לאחר התפרקות ברית המועצות עבד בקולנוע ובטלוויזיה. בשנים 1996–1997 שימש כמנכ"ל תחנת הרדיו "רדיו-1" וב-2001 הוכר כאמן עממי ומונה להיות לקריין הרשמי של נשיא רוסיה. בשנים 2003—2004 היה ראש תחנת הרדיו RTV-מחוז מוסקבה. מאז מאי 2000 עד דצמבר 2021 עבד כקריין האירועים הרשמיים של נשיא רוסיה, תחילה תחת ולדימיר פוטין (2000–2008, 2012–2021) ולאחר מכן תחת דמיטרי מדבדב (2008–2012). משנת 2007 עד 2020 שימש בתור הקריין של מצעדי הניצחון במוסקבה. בנוסף, יחד עם אנה שאטילובה הנחה את הטקסים המיוחדים לציון מצעד ה-7 בנובמבר 1941. משנת 2009 עד מותו שימש בתור הקריין הראשי של פסטיבל המוזיקה הצבאית מגדל ספאסקאיה.

הוא הלך לעולמו ב-13 בדצמבר 2020, בגיל 77, בשל סיבוכי מחלת הקורונה. נקבר ב-15 בדצמבר בבית העלמין טראוקורובסקי שבמוסקבה.

פילמוגרפיה
----------

* 1960 – מישקה, סריוגה ואני
* 1985 – העולם המופלא הזה. פרק 11: המקרה עם הקולונל דרווין – דוקטור סקוט
* 1996—2002 – הדירה הישנה – ארכיוואריוס
* 2005 – ללא דחייה-2, פרק 4: המנהל
* 2007 – הבלש פוטילין, פרק 7: חבר הסינוד הקדוש — האובר-פרוקורור של הסינוד
* 2008 – משטרת הוקאידו – גנרל שירות הביטחון הפדרלי
* 2020 – יומן המצור – קריין הרדיו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יבגני חורושבצב** בוויקישיתוף

* יבגני חורושבצב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* יבגני חורושבצב, במסד הנתונים הקולנועיים Kinopoisk.ru
**יבגני פלושנקו** (מרוסית: **Евге́ний Ви́кторович Плю́щенко**) הוא מחליק אמנותי רוסי המתחרה בקטגוריית גברים יחידים.
הוא אלוף אולימפי (טורינו 2006 וסוצ'י 2014), שלוש פעמים אלוף עולם (2001, 2003 ו-2004), שבע פעמים אלוף אירופה (2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2010 ו-2012), ארבע פעמים אלוף הגראנד פרי ועשר פעמים אלוף רוסיה. פלושנקו מחזיק בשיא מספר המדליות האולימפיות הרב ביותר בהחלקה אומנותית, וכך גם המחליק השוודי גיליס גראפשטרם (Gillis Grafström).

חיים אישיים
-----------

יבגני פלושנקו נולד ב-3 בנובמבר 1982 בברית המועצות. ב-1994 הוא עבר להתגורר בסנט פטרבורג. ב-18 ביוני 2005 הוא התחתן עם מריה ארמק, סטודנטית לסוציולוגיה באוניברסיטת סנט פטרבורג. ב-15 ביוני 2006, נולד לשניים בנם הבכור איגור. בפברואר 2008 הם התגרשו באופן רשמי. ב-12 בספטמבר 2009 פלושנקו התחתן עם יאנה רודקובסקאיה, שעבדה כמפיקה מוזיקלית של הזמר הרוסי דימה בילאן. לשניים נולד בן, אלכסנדר, בינואר 2013.

קריירה בהחלקה אומנותית
----------------------

אמו של פלושנקו רשמה אותו לחוג החלקה אומנותית על הקרח כבר בגיל ארבע. בגיל 14 היה פלושנקו לאלוף העולם לנוער הצעיר ביותר. יריבו המקצועי העיקרי של פלושנקו בתחילת הקריירה היה אלכסי יגודין, ובשנת 2000 פלושנקו הביס אותו באליפות אירופה.

### פציעות

פלושנקו סבל מפציעות חמורות במהלך הקריירה שלו, כאלו שכמעט השביתו את הקריירה מספר פעמים.
בשנת 2006 הודיע פלושנקו על פרישתו מספורט תחרותי עקב פציעת ברכיים. כעבור כשנה, לנוכח האכזבה מהכישלונות של מחליפיו בספורט הזוכה למעמד לאומי ברוסיה, הודיע על שובו לזירת ההחלקה כדי להשאיר את רוסיה על המפה באחד מענפי ספורט החורף החשובים ביותר.
פלושנקו נאלץ להתמודד עם פציעה חמורה בגבו ובשנת 2013 עבר פלושנקו ניתוח במרכז הרפואי רמת אביב בישראל ובעקבות הצלחת הניתוח הודיע על היעד הבא שלו: השתתפות באולימפיאדת החורף 2014. באולימפיאדת החורף 2014, פלושנקו השתתף בשתי קטגוריות: גברים יחידים וקבוצות. הוא זכה במדליה האולימפית הרביעית שלו, זהב בקטגוריית "קבוצות", אך לאחר עלייתו לזירת ההחלקה לחימום שלפני השתתפותו בקטגוריית גברים יחידים, הודיע על פרישתו מהתחרות וזמן קצר לאחר מכן גם על פרישתו מהספורט התחרותי.

מאמן
----

בשנת 2017 החל בקריירה כמאמן בענף החלקה על הקרח. זמן קצר לאחר מכן הפך למאמנן של המחליקות אדלינה סוטניקובה ואלכסנדרה טרוסובה והוא מנהל את האקדמיה להחלקה על הקרח במוסקבה הנושאת את שמו (Angels of Plushenko).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יבגני פלושנקו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יבגני פלושנקו
* יבגני פלושנקו, ברשת החברתית פייסבוק

* יבגני פלושנקו, ברשת החברתית טוויטר

* יבגני פלושנקו, ביישום טלגרם

* יבגני פלושנקו, ברשת החברתית אינסטגרם

* יבגני פלושנקו, ברשת החברתית VK

* יבגני פלושנקו, סרטונים בערוץ היוטיוב

* יבגני פלושנקו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* יבגני פלושנקו, באתר olympedia.org
* יבגני פלושנקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136928080
* ISNI: 0000 0000 5847 3151
* LCCN: no2009118274
* VIAF: 81191193
* WorldCat: lccn-no2009118274

 |
**יבגני לוקיאננקו** (ברוסית: **Евгений Лукьяненко**; נולד ב-23 בינואר 1985) הוא אתלט רוסי, בעל מדליית הכסף מאולימפיאדת בייג'ינג בקפיצה במוט. מחזיק בשיא אישי של 6.01 מטר.

ביוגרפיה
--------

לוקיאננקו נולד בעיר קובאן במחוז קרסנודאר שברוסיה. הוא סיים שישי באליפות העולם באתלטיקה 2007 בתוצאה של 5.81.

2008 הייתה שנת השיא שלו בקריירה, כשזכה במרץ במדליית זהב באליפות העולם באולם בתוצאה של 5.90 מטר (שיאו האישי נכון ל-2012), ביוני ניצח תחרות ליגת הזהב בברלין כשקבע 5.85 מטר וביולי רשם את שיאו האישי באצטדיון כשקבע 6.01 מטר בתחרות בבידגושץ' ובכך היה לאתלט ה-14 בעולם המצטרף ל"מועדון ה-6 מטר" באצטדיון. הוא נכלל בסגל רוסיה לאולימפיאדת בייג'ינג וזכה במדליית כסף לאחר המנצח סטיבן הוקר, עם תוצאה של 5.85 מטר. 

ב-2009 סבל מפציעה בקשריות לימפה ונאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו במשך כשנתיים מתחרויות. באליפות העולם באתלטיקה 2011 סיים במקום התשיעי בלבד. באליפות רוסיה באתלטיקה ביולי 2012 סיים במקום השלישי והבטיח את מקומו במשלחת רוסיה לאולימפיאדת לונדון. באולימפיאדה סיים במקום החמישי בתוצאה של 5.75 מטר.

שיאים אישים
-----------

### באצטדיון

* קפיצה במוט: 6.01 מ' (2008)

### באולם

* קפיצה במוט: 5.90 מ' (2008)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יבגני לוקיאננקו** בוויקישיתוף

* יבגני לוקיאננקו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* יבגני לוקיאננקו, באתר olympedia.org
* יבגני לוקיאננקו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* יבגני לוקיאננקו, באתר ליגת היהלום
* יבגני לוקיאננקו, באתר Track and Field (גברים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 204845

 |
כניסה למחילה תת-קרקעית בחירבת אום אל-שקף, ליד היישוב נטע
**חירבת אום א-שקף** היא אתר ארכאולוגי מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל בשיפוליו המערביים של דרום הר חברון, בגובה 425 מטר מעל פני הים. כ-3 ק"מ מדרום ליישוב שקף בחבל לכיש, בתוך שטח אש צבאי. האתר ממוקם כ-500 מטר מדרום מערב לתל עיטון.

היסטוריה וממצאים
----------------

במקום נשתמרו שרידי מבנים גדולים, בנויים מאבן מסותתת, חלקם מעל הקרקע, וחלקם נמצאים מתחתיה, והם יוצרים מתחם תת-קרקעי גדול. במקום מערות רבות ובורות מים וגתות. חלק מהמערות טבעיות, אחרות הושלמו על ידי תושבי האזור בתקופות שונות. חלק מן המערות שימשו לאחסון מוצרי מזון בקירור טבעי. חלק נוסף של המערות שימש למגורים ובהן ניתן לראות חלוקה לחדרים גדולים, משקופים חצובים באבן עם פיתוחים, ובחלק מהמבנים נשאר הגג שלם. הכפר שהיה במקום, שתושביו הערבים מקורם בהר חברון באזור דורא, היה מיושב לסירוגין עד 1948.

את האתר תיעד לראשונה הארכאולוג והגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן בשנת 1870.

את האתר סקר הארכאולוג צבי אילן, בשנות ה-80 של המאה ה-20, והוא זיהה מבנה ציבורי שנראה שימש ככנסייה (במאה ה-4 וה-5), ושייתכן שהיה קודם בית כנסת. לפי ההיסטוריון צבי מסיני, רוב תושבי דרום הר חברון הם צאצאי יהודים שהתנצרו ואחר אימצו את האסלאם, אך עד ימינו שימרו מסורות יהודיות, כולל נוהל קבורה יהודית השונה מהותית מהנהוג באסלם: שימוש במערות קבורה, שימור הקברים ועלייה אליהם כל שנה.

בשנת 2006, במסגרת סלילת כביש 358, נערכו באזור חפירות הצלה על ידי רשות העתיקות, בהן נחפרו מספר מערות ומבנה אחד באופן מקיף. במבנה נמצא מכלול מגוון של כלי חרס מן התקופות הביזנטית, האומיית וראשית התקופה העבאסית (המאות ה-6 עד ה-8): כולל קערות, קדרות, סירי בישול, קנקנים, ובהם קנקן עזה המתוארך לתקופה הביזנטית, פכים ונרות. הכלים אופייניים ליישובים ולמבני חווה בצפון הנגב בתקופות אלו. על פי ממצא זה ומיקום המבנה בראש גבעה שעל מדרונותיה השתרעו שטחים מעובדים ומתקנים חקלאיים האופייניים לשלהי התקופה הביזנטית ולתקופה האומיית, אפשר לקבוע כי המבנה היה בית חווה שהתקיים בתקופות אלו ואף אל תוך ראשית התקופה העבאסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חירבת אום א-שקף** בוויקישיתוף
* סיור מצולם בחירבת אום א-שקף - ספטמבר 2013, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 14:19)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מרדכי היימן, ‏מערת א-זע, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 122, 25 באוגוסט 2010
2. ↑  ויקטור גרן, "תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שני: יהודה (ב)", הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1982, ח'רבת אם אשקף, עמוד: 249
3. ↑  צבי אילן, סקר בתי כנסת בשפילת יהודה, חדשות ארכיאולוגיות, כרך צג (התשמ"ט - 1989), עמודים 83-84
4. ↑  צבי מסיני, **ההתחברות - בעיית ארץ ישראל שורשיה ופתרונה**, הוצאת ליעד, 2014, עמוד 42

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007346452805171
* LCCN: sh2011002881

 |
**דגל ת'אנדר ביי** הוא דגלה של העיר ת'אנדר ביי שאונטריו, קנדה. הדגל אומץ בשנת 1972. הערים התאומות של ת'אנדר ביי, פורט ויליאם ופורט ארתור התאחדו עמה ב-1970, וראש העיר סול לסקין רצה למתג את העיר החדשה באמצעות דגל ייחודי. העירייה ערכה תחרות על עיצוב הדגל, אשר בה זכה קליף רדן.

לדגל יחס האורך/גובה של 1:2, ובו נראית שמש העולה מאחורי הסליפינג ג'יאנט על רקע שמים זהובים. הצבע הכחול מסמל את ימת סופיריור. עלה המייפל, סמל קנדה, משמש בדגל כשמש זורחת. נעשה שימוש בצבעים זהב וירוק מאחר שהם צבעי העיר של מפרץ ת'אנדר.

ראו גם
------

* ת'אנדר ביי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל ת'אנדר ביי** בוויקישיתוף
* דגל ת'אנדר ביי, באתר דגלי העולם (באנגלית)

|  דגלי קנדה |
| --- |
| דגלים לאומיים | **דגל קנדה** • הנס המלכותי • דגל האיחוד המלכותי • נס קנדה האדום |  |
| דגלי ממשל | דגל המושל הכללי • דגלי המשנים למושל קנדה |
| פרובינציות | אונטריו • אי הנסיך אדוארד • אלברטה • מניטובה • נובה סקוטיה • ניו ברנזוויק • ניופאונדלאנד ולברדור • ססקצ'ואן • קוויבק • קולומביה הבריטית |
| טריטוריות | הטריטוריות הצפון-מערביות • נונאווט • יוקון |
| דגלי ערים מרכזיות | אדמונטון • אוטווה • ויניפג • ונקובר • טורונטו • מונטריאול • קלגרי • ת'אנדר ביי |
מאנקו קאפאק - ציור של גואמן פומה
**מאנקו קאפאק** (בקצ'ואה: **Manqu Qhapaq**, "בסיס נהדר") הוא, על פי המיתולוגיה של האינקה, מייסדה האגדי של השושלת הראשונה של ממלכת קוסקו שממנה התפתחה קיסרות האינקה. כל הידיעות על אודותיו מקורן באגדות עם הקיימות בכמה גרסאות ועברו מפה לאוזן.

אגדות מאנקו קאפאק
-----------------

על פי אגדה אחת הובא מאנקו קאפאק ממעמקי אגם טיטיקקה בידי אל השמש אינטי או שנולד לאל השמש. אגדה אחרת סיפרה כי היה בנו של טיקי ויראקוצ'ה. עם זאת, לא הותר לפשוטי העם לומר את שמו של ויראקוצ'ה, דבר המסביר את הצורך באגדות.

על פי מיתוס אחד נולדו מאנקו קאפאק ואחיו פאצ'אקמק לאל השמש אינטי, הידוע גם בשם "אָפּוּ פּוּנְצָ'אוּ". מאנקו קאפאק עצמו נערץ כאל השמש והאש. על פי אגדה זו, מאנקו קאפאק, אחיו ואחיותיו נשלחו לארץ בידי אל השמש והופיעו מתוך מערת פאקאריטמבו, כשהם נושאים מטה זהב הקרוי "טאפאק-יאוּרי". הם הונחו להקים את מקדש השמש לכבודו של אל השמש אביהם, במקום בו ישקע המטה באדמה. כדי להגיע לקוסקו הם פסעו דרך מערות תת-קרקעיות. במהלך המסע הפך אחד מאחיו (וייתכן שמדובר באחת מאחיותיו) לאבן ("הוּאקה" כינוי לחפץ קדוש בדת האינקה).

בגרסה אחרת של אגדה זו במקום לצאת ממערה בקוסקו הופיעו האחים והאחיות מתוך מימי אגם טיטיקקה.

באגדת טיקי ויראקוצ'ה, היה מאנקו קאפאק בנו של טיקי ויראקוצ'ה מ"פאקרי-טאמפו" הידועה כיום כ"פאקאריטמבו" (25 ק"מ דרומית לקוסקו). הוא ואחיו "אָיָאר אינקה", "איאר קאצ'י" ו"אייאר אוּצ'וּ" ואחיותיו "מאמא אוֹקלוֹ", "מאמא הוּאקוֹ", "מאמא ראאוּה" ו"מאמא קוּרה" חיו בקרבת קוסקו ואיחדו את עמם ואת עשרת ה"איילו" (קהילה המורכבת מכמה משפחות) שפגשם במסעם על מנת לנצח את השבטים של עמק קוסקו. גם באגדה זו מופיע מטה הזהב, שמקובל להניח כי ניתן למאנקו קאפאק בידי אביו. לאגדה כמה תיאורים, אך בהתאם לכמה מהגרסאות קנא מאנקו הצעיר באחיו הבוגרים, בגד בהם והרגם, וכך הפך לשליט יחיד על קוסקו. כדי לקיים את טוהר מוצאו האלוהי נשא מאנקו קאפאק את אחותו הבכורה מאמה אוקלו לאישה. בכך החל מנהג שנמשך עד שהאימפריה הגיעה לקיצה, ולפיו, אף על פי שלקיסר האינקה היו נשים רבות, האישה הרשמית הייתה על פי רוב אחת מאחיות הקיסר.

חייו של מאנקו קאפאק
-------------------

מאנקו קאפאק שלט בממלכת קוסקו בתוארו כסאפה אינקה כ-40 שנה. במהלך תקופה זו חוקק חוקים ונחשב כמי שביטל את פולחן קורבנות האדם. החוקים כללו איסור נישואים לאחות, אך חוקים אלה לא חלו על האצולה של האינקה והוא נישא לאחותו מאמא אוקלו שילדה לו בן - סינצ'י רוקה שהיה קיסר אינקה אחריו. משערים כי מאנקו קאפאק מלך עד 1230, אם כי יש כאלה הקובעים שמת בשנת 1107.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאנקו קאפאק** בוויקישיתוף
**מאנטאוואב** (אמהרית **ምንትዋብ**  - "מה יפה"; סביבות 1706 - 27 ביוני 1773) הייתה קיסרית אתיופיה, אשתו של הקיסר בקפה, אימו של הקיסר ייאסו השני וסבתו של הקיסר יואס הראשון. באופן רשמי היא כונתה בשם בו הוטבלה - וולתה גיורגיס (געז:"בת גאורגיוס").

חייה
----

מאנטאוואב נולדה בקווארה, ולפי השמועה, הייתה נצר לסב וסבתא פורטוגזים מצד אחד מהוריה; ועל-כן נחשדה לעיתים כבעלת סימפתיה לכנסייה הקתולית. היא הייתה בתו של דאג'אזמץ' מאנבאר מדמביה. מאנטאוואב נישאה לקיסר בקפה ב-6 בספטמבר 1722, לאחר שאשתו הראשונה מתה בלילה שלאחר הכתרתה. לפי האגדה היא סעדה אותו עת נפל למשכב באחד ממסעותיו, וכשהבריא הביאה לגונדר ונשא אותה לאישה. בתקופת שלטונם של בקפה ומאנטאוואב, ידעו העיר גונדר והמתחם המלכותי שבליבה, פאסיל גמב, תקופת פריחה; והתעשייה, המסחר, האמנות והתרבות פרחו בה. מאנטאוואב ידועה בכך שהעניקה את חסותה לאמנים ולאמנויות. הטירה האחרונה שהוקמה במתחם המלכותי מיוחסת לה ונקראת על-שמה, ובין המבנים הנוספים שהוקמו ביוזמתה ידועה במיוחד מצודת קוסקאם השוכנת בהרים שמצפון לגונדר, ואשר הוקדשה לבתולה.

לאחר שהקיסר בקפה מת ב-1730, הוכתרה מאנטאוואב כשליטה במשותף עם הקיסר החדש, בנה ייאסו השני, וריכזה בידיה כוח שלא היה לו תקדים עד לאותה עת. בתקופה זו התפתח קשר רומנטי בינה לבין אחינה הצעיר ממנה בשנים רבות, ולזוג נולדו שלושה ילדים. עם מות ייאסו השני ב-1755, עלה לשלטון נכדה של מאנטאוואב, הקיסר יואס הראשון. בין מאנטאוואב לוואלאטה בארסבה (ווביט), אלמנת בנה, נגלה סכסוך, שכן האחרונה, אימו של הקיסר החדש, בקשה לעצמה מעמד זהה לזה של מאנטאוואב בתקופת הקיסר הקודם. הסכסוך בין שתי הנשים גלש מהמישור האישי כאשר מאנטאוואב זימנה לגונדר את קרוביה מקווארה יחד עם צבאם. בתגובה הזמינה ווביט, שהייתה בת אורומו, את קרוביה ואת חייליהם. מאנטאוואב פנתה למיכאל סהול וביקשה ממנו לברור בסכסוך. סהול, שלימים נשא את בתה של מאנטאוואב לאשה, הגיע לגונדר ומונה לראס, אך בניגוד לציפיותיה של מאנטאוואב כי יעמוד לצידה, תפס את השלטון לעצמו, וב-1769 הדיח את הקיסר יואס הראשון ורצח אותו. בעקבות הרצח פרשה מאנטאוואב לקוסקאם, וסירבה לשוב אל הבירה. היא חייתה בקאסקאם בבדידות עד מותה ב-1773.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאנטאוואב** בוויקישיתוף

* Restored–Solomonic Dynasty of Lake Tana and Gondar: 1543-1769.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2005203205
* VIAF: 48645664
* WorldCat: lccn-n2005203205

 |
**קזוחיקו קאטו** (ביפנית: **加藤一彦**;‏ 26 במאי 1936 – 11 באפריל 2019) הוא אמן מאנגה (מנגקה) יפני שידוע בשם עט "מאנקי פאנץ'".

ביוגרפיה
--------

קאטו נולד בעיר חמנאקו בהוקאידו. כבר בגיל צעיר הוא התחיל לצייר. לאחר סיום בית הספר הוא עבר לטוקיו והחל ללמוד אלקטרוניקה.

קאטו התחיל לצייר באופן מקצועי תחת שמות עט שונות. בשנת 1965 הוא אימץ את השם מאנקי פאנץ'. לטענת האמן הוא לא אהב את השם, אך זה היה רצונו של המנהל והוא נאלץ להסכים. אחרי שסדרת לופן השלישי זכתה להצלחה, הוא המשיך לצייר תחת שם עט זה בלבד.

במהלך עבודתו מאנקי פאנץ' השתתף ביצירת סדרות מאנגה רבות כולל המשכים של לופן השלישי ומוסאשי גאנדו.

בשנת 2005 הוא התמנה לפרופסור באוניברסיטה בפקולטה לאמנויות. על יצירותיו הוא קיבל פרסים בשנת 1981 וב-2015.

רוב חייו הוא התגורר בעיר סאקורה בצ'יבה ונפטר שם מדלקת ריאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאנקי פאנץ'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מאנקי פאנץ'

* מאנקי פאנץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מאנקי פאנץ', באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מאנקי פאנץ' באנציקלופדיית אנימה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 14020699
* BnF: cb14053280h (data)
* CiNii: DA11262632
* GND: 142161276
* ISNI: 0000 0000 8102 7520
* LCCN: nr98012996
* MusicBrainz: a9d0d3cd-0160-4647-b4f9-bcf0560f0626
* NDL: 00046499
* SUDOC: 080660738
* VIAF: 24513660
* WorldCat: lccn-nr98012996

 |
**הדוור מצלצל פעמיים** (באנגלית: **The Postman Always Rings Twice**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1981 מסוגת דרמת פשע, סרט ארוטי ונאו נואר.

התסריט שנכתב על ידי דייוויד מאמט מבוסס על ספר בשם זה משנת 1934 מאת ג'יימס מ. קיין. קיין קבל השראה לכתיבת הספר מפרשת הרצח של רות סניידר שרצחה בעזרת מאהבה את בעלה בשנת 1925. הספר זכה עוד למספר עיבודים:

* **Le Dernier Tournant** ("הסיבוב האחרון) - סרט צרפתי משנת 1939.
* **אובססיה** - סרט איטלקי משנת 1943 בבימויו של לוקינו ויסקונטי.
* **הדוור מצלצל פעמיים** - סרט אפל אמריקאי משנת 1946 עם ג'ון גארפילד, לנה טרנר וססיל קלאוויי בתפקידים הראשיים.
* **הדוור מצלצל פעמיים** - אופרה משנת 1982.

הסרט משלב סצנות של פשע ורצח עם סצנות של יחסי מין אלימים. אחת הסצנות המפורסמות היא קיום יחסי מין על שולחן המטבח בתחילת הסרט.

תקציר העלילה
------------

פרנק צ'יימברס (ג'ק ניקולסון) הוא נווד חסר כל המגיע יום אחד למסעדה נידחת בקליפורניה. אין לו כסף לשלם בעד הארוחה אבל בעל המקום, ניק פאפאדקיס (ג'ון קוליקוס) מוותר לו על כך אבל מציע לו להישאר ולעזור לו בתפעול המקום ותחנת הדלק הצמודה אליו.

פרנק מסרב, אבל כשהוא רואה את קורה סמית' (ג'סיקה לאנג), אשתו הצעירה והיפהפייה של ניק, הוא משנה מיד את דעתו. תוך זמן קצר מתפתחת בין פרנק לקורה מערכת יחסים הכוללת יחסי מין סוערים ורבים. קורה אינה מרוצה מחייה עם ניק המבוגר ושניהם מחליטים לחסלו. פרנק מכין לקורה שקית עם כדורי מתכת בו תהלום בראשו של ניק והם יסוו זאת כתאונה ביתית. המשימה נכשלת, ניק רק מאבד הכרה ונפצע קל. למזלם אין הוא זוכר דבר מהאירוע.

כאשר ניק חוזר מבית החולים הם מחליטים לנסות לחסלו בפעם השנייה. שלושתם נוסעים במכוניתם בלילה. קורי נוהגת, ניק השיכור לידה ופרנק מאחור. הם נעצרים ופרנק חובט בראשו של ניק במוט ברזל והורג אותו. הם מביימים תאונת דרכים ופרנק נפצע בניסיון זה.

חוקר המשטרה אינו מאמין לפרנק שמדובר בתאונה, היות שלפרנק יש עבר פלילי. הוא מסכסך בין פרנק וקורה בכך שהוא מחתים אותו על תביעה נגד קורה הנהגת. הם מובאים למשפט וחוקר של חברת הביטוח מופיע מטעם התביעה ומוכיח כי זה רצח. עורך הדין הממולח שלהם, כץ (מייקל לרנר), מגלה שלניק היה גם ביטוח תביעות בחברה אחרת. חברות הביטוח משתכנעות להסתדר ביניהן ולבטל את העדות בפני המושבעים.

המשטרה נאלצת להגיע לעסקת טיעון והם משוחררים לתקופת מבחן.

הם חוזרים שוב למסעדה ופרנק מנהל רומן קצר עם מאדג' (אנג'ליקה יוסטון) המופיעה עם חיות בקרקס.

כאשר הוא חוזר, מגלה לו קורה שהיא בהריון ממנו. האהבה ביניהם ניצתת שוב והם מחליטים להתחתן. לאחר רישום הנישואים הם נוסעים לביתם ופרנק מאבד את השליטה על ההגה. קורה נזרקת החוצה ונהרגת. פרנק בוכה ליד גופתה המתה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הדוור מצלצל פעמיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הדוור מצלצל פעמיים", באתר נטפליקס
* "הדוור מצלצל פעמיים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הדוור מצלצל פעמיים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הדוור מצלצל פעמיים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "הדוור מצלצל פעמיים", באתר אידיבי
* "הדוור מצלצל פעמיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט "הדוור מצלצל פעמיים", באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011045473105171

 |
**הדּוֹגְמָה של אנפינסן** (ידועה גם בתור **ההיפותזה התרמודינמית**) היא הנחה בביולוגיה מולקולרית שנתמכה על ידי זוכה פרס נובל כריסטיאן ב. אנפינסן. בהתבסס על עבודתו על חלבון הריבונוקלאז, קבע אנפינסן שלפחות עבור חלבונים קטנים וכדוריים, המבנה המרחבי הטבעי נקבע אך ורק על ידי רצף חומצות האמינו המרכיבות את החלבון. כלומר, לכל רצף חומצות אמינו קיים קיפול מרחבי ייחודי אשר נוצר באופן ספונטני. קיפול ייחודי זה הוא הקיפול הטבעי של החלבון.

ניסוי המפתח
-----------

המבנה השלישוני ("מקופל") של החלבון ריבונוקלאז
הניסויים של אנפינסן עם ריבונוקלאז הראו כי חלבון לא מקופל (שעבר דנטורציה) מסוגל להתקפל מחדש (בתהליך הקרוי רנטורציה) באופן ספונטני לקיפול הטבעי. תוצאה זו מראה כי לרצף פוליפפטידי ספציפי קיים גם קיפול מרחבי ייחודי, אליו השרשרת הפוליפפטידית מתקפלת באופן ספונטני. מבנה זה זהה למבנה הפעיל, הקרוי גם המבנה הטבעי (המבנה נטיבי). מבחינה סטטיסטית מדובר במבנה אחד מתוך אינסוף מבנים תאורטיים אפשריים, אך החלבון תמיד מתקפל למבנה ייחודי זה. לפיכך, הדּוֹגְמָה של אנפינסן מצביעה על כך שתהליך הקיפול אינו אקראי, אלא מוכתב על ידי שיקולי אנרגיה שמוכתבים מהרכב ורצף חומצות האמינו של החלבון.

התנאים בבסיס הדּוֹגְמָה
-----------------------

מקובל להניח כי בתנאים בהם מתרחש קיפול החלבון המבנה הטבעי הוא ייחודי, יציב ונוצר ספונטנית כך שמתקבל המבנה המרחבי בעל האנרגיה הנמוכה ביותר.  

שלושה תנאים עומדים בבסיס הדּוֹגְמָה של אנפינסן:

* **יחודיות** - לרצף חומצות האמינו של החלבון לא תהיה קונפורמציה נוספת עם אנרגיה חופשית דומה, כמו האנרגיה של הקיפול הטבעי. בכך הקיפול הטבעי הוא ייחודי מבחינה אנרגטית לעומת מצבי קיפול אחרים. לפיכך, קיימת אנרגיה חופשית מינימלית שאין דומה לה (מינימום כללי או באנגלית *global minimum*).
* **יציבות** - הקיפול יהיה יציב מבחינה קינטית, כלומר שינויים קטנים, יחסית, בסביבה לא יגרמו לשינויים בקונפורמציה הבסיסית של הקיפול (שינויים מסוימים אפשריים). קיפול החלבון יהיה בעל אנרגיה נמוכה, בשווי משקל יציב עם תנאי הסביבה. האנרגיה החופשית של מצבי הקיפול בסביבות הקיפול הטבעי תהיה גבוהה, כדי לספק יציבות ראויה של הקיפול הטבעי (פונקציית האנרגיה של הקיפול הטבעי תזכיר משפך, ולא את תחתיתה של קערת מרק).
* **נגישות קינטית** - שינוי האנרגיה החופשית מהצורה הלא מקופלת של החלבון למצב המקופל, חייב להיות סביר מבחינה קינטית. כלומר, בתהליך קיפול השרשרת למבנה הנטיבי לא יתקיימו מצבי קונפורמציה לא סבירים מבחינה אנרגטית (לא יתקבלו שינויים מסובכים מאוד בצורת החלבון).

כיצד החלבון מגיע למבנה הטבעי, הוא נושא של התחום קיפול חלבונים, שיש לו דּוֹגְמָה קרובה הנקראת פרדוקס לוינתל. על פי פרדוקס זה, מספר הקונפורמציות התאורטי לחלבון גדול באופן אסטרונומי. המשמעות של מספר גדול כל כך של קונפורמציות אפשריות היא כי, גם עבור חלבונים קטנים יחסית, לא ניתן לחזות באופן חישובי את מבנה החלבון על ידי הערכת כל הקונפורמציות האפשריות.

חלבונים מסוימים זקוקים לעזרתו של חלבון נוסף הנקרא שפרון על מנת להתקפל כראוי. הוצע כי יש בעובדה זו כדי להפריך את הדּוֹגְמָה של אנפינסן, ואולם, נראה כי השפרונים אינם קובעים את קונפורמצית קיפול החלבון, אלא מסייעים לתהליך הקיפול הספונטני בכך שהם מונעים אגרגציה של חלבונים לא מקופלים, ומאפשרים להם להגיע למצב הקיפול הטבעי להם מבלי להשפיע בעצמם על המבנה המרחבי של הקיפול הטבעי.

ראו גם
------

* מבנה ראשוני
* מבנה שלישוני
* כריסטיאן אנפינסן
* ריבונוקלאז
**לארט פקראדה** (באלבנית: **Leart Paqarada**; נולד ב-8 בנובמבר 1994 בברמן שבגרמניה) הוא כדורגלן קוסובני ממוצא אלבני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פ.צ. קלן.

קריירת מועדונים
---------------

פקראדה נולד בברמן שבגרמניה. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של ורדר ברמן, ובשנת 2003 עבר למחלקת הנוער של באייר לברקוזן. בשנת 2012 החל פקראדה לשחק בבאייר לברקוזן II, קבוצת המילואים של באייר לברקוזן. לקראת עונת 2014/2015 עבר פקראדה לס.ו. זנדהאוזן מהבונדסליגה השנייה. ב-10 באוגוסט 2014 ערך פקראדה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד פ.צ. קייזרסלאוטרן במסגרת המחזור השני בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך פקראדה 14 הופעות ליגה, ובעונתו השנייה הוסיף 29 הופעות.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-10 באוקטובר 2015 ערך פקראדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו, כששיחק 57 דקות בניצחון 0–2 על נבחרת גינאה המשוונית במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לארט פקראדה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**חיל המתנדבים בקוריאה** (בצרפתית: **Corps de Volontaires pour la Corée**) היה כוח צבאי משותף של בלגיה ולוקסמבורג אשר השתתף במלחמת קוריאה.

היסטוריה
--------

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, נמצאה בלגיה במשבר פוליטי חריף אשר כונה "שאלת המלוכה". עיקר המשבר נסוב סביב השאלה האם לאופולד השלישי, מלך הבלגים יוכל להמשיך ולמלוך על הארץ לאור התנהגותו הפסיבית במהלך המלחמה. המשבר הוביל להקמת ממשלת מרכז רעועה בהנהגת המפלגה הנוצרית-הסוציאלית, אשר התנגדה בחריפות לשמאל הקומוניסטי, וחפצה בסיוע מצד ארצות הברית. ב-1950, במטרה לקבל סיוע אמריקני, החליטה בלגיה, בשיתוף פעולה עם ממשלת לוקסמבורג, להשתתף במלחמת קוריאה לצד כוחות האו"ם. 

בשלב הראשוני התנדבו 2,000 בלגים ולוקסמבורגים התנדבו לשרת בקוריאה. הם עברו אימונים בלאופולדסבורג, וב-31 בינואר 1951 הם הפליגו מאנטוורפן לפוסאן. עם הגעתם לקוריאה, הוכפפו תחת היחידה גם חיילים קוריאניים. באוגוסט של אותה שנה נשלח לקוריאה גדוד בלגי נוסף. כמפקד הכוח הבלגי-לוקסמבורגי מונה אלבר קראייה. 

באפריל של אותה שנה עברו הבלגים את טבילת האש הראשונה שלהם בקרב נהר אימג'ין. הבלגים לחמו באומץ רב, וזכו לשבח מנשיא ארצות הברית. הגנרל קראייה נפצע במהלך הקרב ופונה לקבלת טיפול רפואי ביפן. הבלגים השתתפו גם בקרב הקטאנג'-ני ובקרב צ'אטקול, ובשניהם לחמו בהצטיינות. לאחר הפסקת האש, הוחזרו מרבית החיילים הבלגים והלוקסמבורגים לאירופה, ורק 200 נותרו לצורך אבטחת השלום. הם התפנו מקוריאה בהדרגה. אחרון החיילים הבלגים הוחזר ב-15 ביוני 1955.

101 חיילים בלגים, 2 חיילים לוקסמבורגים ו-9 חיילים דרום קוריאנים שהוצמדו אליהם נהרגו במהלך המלחמה. 478 בלגים ו-17 לוקסמבורגים נפצעו במלחמה ו-5 בלגים עדיין מוגדרים כנעדרים. 2 מתו במחנות שבויים של צפון קוריאה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיל המתנדבים בקוריאה** בוויקישיתוף
* "Belgian-Volunteercorps-Korea.be". נבדק ב-4 בנובמבר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* "Belgiansandthekoreanwar.co.uk". אורכב מ-המקור ב-16 במאי 2013. נבדק ב-1 בנובמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* "BUNC". hendrik.atspace.com. אורכב מ-המקור ב-12 באוגוסט 2013. נבדק ב-4 בנובמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* "'Good things come in small packages'". אורכב מ-המקור ב-7 במרץ 2016. נבדק ב-4 בנובמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* "The Brown Berets". Esprit de Corps. אורכב מ-המקור ב-6 במרץ 2016. נבדק ב-4 בנובמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* The Belgians and Luxembourgers who fought in Korea Facebook Group
* "anciens-combattants.lu" (בצרפתית). אורכב מ-המקור ב-19 בפברואר 2013. נבדק ב-4 בנובמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* "Museum" (בהולנדית). אורכב מ-המקור ב-10 בנובמבר 2011. נבדק ב-4 בנובמבר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* Le Roy, David. "Het Belgische Korea-bataljon" (בהולנדית). ethesis.net. נבדק ב-4 בנובמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**ריקרדו דומינגוש ברבוסה פריירה** (בפורטוגזית: **Ricardo Domingos Barbosa Pereira**; נולד ב-6 באוקטובר 1993 בליסבון, פורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת לסטר סיטי.

קריירת מועדונים
---------------

ריקרדו נולד בליסבון, בירת פורטוגל, להורים שמוצאם מכף ורדה. הוא החל לשחק כדורגל בגיל צעיר, בקבוצה המקומית פוטבול בנפיקה. ב-2004 החל לשחק בקבוצות הנוער של ספורטינג ליסבון, ובגיל 17 עבר לקבוצת נבאל. שנה לאחר מכן עבר לקבוצת ויטוריה דה גימארייש.

ב-1 באפריל 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו, במסגרת ליגת העל הפורטוגלית, בניצחון קבוצתו 1–3 על פאסוס די פריירה. בעונת 2012/2013 סייע לקבוצתו לזכות בגביע הפורטוגלי, כאשר כבש 6 שערים ב-6 הופעות במפעל זה, כולל את שער הניצחון בגמר, מול בנפיקה ליסבון.

ב-16 באפריל 2013, טרם סיום עונת 2012/2013, הגיע ריקרדו לסיכום עם קבוצת פורטו על מעבר אליה, ב-1 ביולי. בתחילת תקופתו בקבוצה דילג דרך קבע בין קבוצת המילואים לקבוצה הבוגרת. תחת המאמן פאולו פונסקה, עבר לשחק בעיקר בעמדת המגן. הופעתו הראשונה במפעל אירופי הגיעה ב-26 באוגוסט 2014, כאשר נכנס כמחליף לקאסמירו בניצחון 0–2 על ליל בשלב הפלייאוף של ליגת האלופות.

בקיץ 2015, לאחר שצבר 33 הופעות בקבוצה הבוגרת של פורטו ב-2 עונות, הושאל ריקרדו לקבוצת ניס הצרפתית לתקופה של שנתיים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה 1 ב-12 בספטמבר, כאשר שיחק 90 דקות בהפסד הביתי 0–1 לגנגאן.

באפריל 2016 נבחר למגן הטוב ביותר בליגה הצרפתית מטעם המרכז הבינלאומי ללימודי ספורט בצרפת.

בעונת 2017/2018 היה שותף לזכיית פורטו באליפות פורטוגל.

ב-17 במאי 2018 חתם ריקרדו בקבוצת לסטר סיטי האנגלית, בעסקה ששוויה 25 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הפרמייר ליג הראשונה שלו במשחק הפתיחה של עונת 2018/2019 בפרמייר ליג, בהפסד 1–2 למנצ'סטר יונייטד. ביום הולדתו ה-25 כבש את שער הבכורה בלסטר, בהפסד הליגה הביתי 1–2 לאברטון.

נבחרת פורטוגל
-------------

ריקרדו רשם 35 הופעות בנבחרות הצעירות של פורטוגל, וכבש 12 שערים. הוא היה חלק מהגעתה לגמר של נבחרת פורטוגל עד גיל 21 באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2015. הוא שיחק 4 משחקים בטורניר זה וכבש בניצחון 0–5 על גרמניה בחצי הגמר.

זימון הבכורה שלו לנבחרת הבוגרת הגיע בנובמבר 2015, לקראת צמד משחקי הידידות מול רוסיה ולוקסמבורג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו מול רוסיה, כאשר שיחק 8 דקות בהפסד 0–1 בקרסנודאר.

ריקרדו נבחר על ידי המאמן פרננדו סנטוש לסגל הנבחרת למונדיאל 2018. הוא שיחק את משחקו היחיד בטורניר בהפסד 1–2 לאורוגוואי בשלב שמינית הגמר.

תארים
-----

ויטוריה דה גימארייש
* הגביע הפורטוגלי - 2012/2013

פורטו
* ליגת העל הפורטוגלית - 2017/2018

לסטר סיטי
* הגביע האנגלי - 2020/2021
* מגן הקהילה: 2021

אישיים
* מלך שערי הגביע הפורטוגלי - 2012/2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקרדו פריירה** בוויקישיתוף
* ריקרדו פריירה, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* עמוד השחקן באתר הרשמי של לסטר סיטי

| **נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2018** |
| --- |
| 1 פטריסיו • 
2 אלווש • 
3 פפה • 
4 מ. פרננדש • 
5 גריירו • 
6 פונטה • 
7 רונאלדו • 
8 מאוטיניו • 
9 א. סילבה • 
10 מריו • 
11 ב. סילבה • 
12 לופש •
13 דיאש • 
14 ויליאם •
15 ריקרדו •
16 ב. פרננדש •
17 גדש •
18 ז'לסון •
19 רוי •
20 קווארסמה •
21 סדריק •
22 בטו •
23 אדריאן •
מאמן: סנטוש | פורטוגלפורטוגל |
**אירנה פורמן** (בגרמנית: **Irene Fuhrmann**; נולדה ב-23 בספטמבר 1980) היא כדורגלנית עבר אוסטרית המאמנת את נבחרת הנשים האוסטרית בכדורגל.

קריירת משחק
-----------

פורמן נולדה וגדלה ברובע פנצינג בעיר וינה, והחלה לשחק כדורגל בצעירותה בעקבות אחיה.

בעת לימודיה באוניברסיטת וינה המליץ לה אחד המרצים לשחק כדורגל בצורה מקצוענית.

בשנת 2000 היא הצטרפה למועדון לינדהאוס וינה מהבונדסליגה האוסטרית, ובמדיו זכתה בשתי אליפויות, בשלושה גביעים ובסופר-קאפ האוסטרי. היא גם השתתפה בגביע אופ"א לנשים בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון.

פורמן שיחקה בכל הקריירה שלה בלינדהאוס וינה, מלבד עונה אחת, בה שיחקה באינסברוק.

בשנים 2002–2008 שיחקה בנבחרת אוסטריה, ובסך הכל כבשה שלושה שערים ב-22 משחקים.

ב-2008 פרשה ממשחק פעיל עקב פציעה בברך. בסך הכל שיחקה בבונדסליגה האוסטרית 129 משחקים, בהם כבשה 45 שערים.

קריירת אימון
------------

בשנת 2008 מונתה לעוזרת מאמן נבחרת אוסטריה בכדורגל נשים, ארנסט ובר.

בשנת 2011 מונתה למאמנת הנבחרת עד גיל 19, עמה העפילה בשנת 2016 לאליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שנערכה בסלובקיה.

בשנת 2017 שבה לשמש כעוזרת מאמן הנבחרת הבוגרת, תחת המאמן דומיניק טלהאמר. באותה שנה הפכה לאישה הראשונה באוסטריה שעברה קורס פרו למאמנים של אופ"א.

ביורו הנשים 2017 סיימה הנבחרת במקום השלישי, בטורניר שהיה הטורניר הבכיר הראשון שלה.

ב-27 באוגוסט 2020 הודיעה התאחדות הכדורגל האוסטרית כי פורמן תמונה למאמנת הנבחרת הראשית במקומו של טלהאמר. משחק הבכורה שלה כמאמנת ראשית היה הניצחון 5–0 על נבחרת קזחסטן במסגרת מוקדמות יורו הנשים 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירנה פורמן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Irene Fuhrmann, soccerdonna.de
2. ↑  Irene Fuhrmann: Mit Konsequenz vom Käfig ins Kommando, DER STANDARD (בגרמנית)
3. ↑  "Wollen nicht mit kurzen Höschen auffallen", DER STANDARD (בגרמנית)
4. ↑  10 37 Uhr, 27 Juli 2020, Irene Fuhrmann: Die "Käfig"-Kickerin ist nun Teamchefin, www.kleinezeitung.at, ‏27 ביוחי 2020 (בגרמנית)
5. ↑  guenther.pavlovics, Historisch: Der ÖFB macht mit Irene Fuhrmann erstmals eine Frau zur Teamchefin, kurier.at, ‏27 ביולי 2020 (בגרמנית)
6. ↑  ORF at/Agenturen red, EM-Qualifikation: ÖFB-Frauen siegen bei Fuhrmann-Debüt, sport.ORF.at, ‏22 בספטמבר 2020 (בגרמנית)
**לוסיין לזר** (בצרפתית: **Lucien Lazare**; ‏נולד ב-24 בנובמבר 1924 בשטרסבורג) היה חבר במחתרת היהודית בצרפת ופרסם מחקרים רבים בנושא זה וכן בנושא חסידי אומות העולם.

קורות חיים
----------

לזר גדל בעיר מץ, השלים את לימודיו התיכוניים בליון במהלך הכיבוש הנאצי בצרפת במלחמת העולם השנייה. הוא היה חבר בתנועת הצופים היהודים בצרפת. הוא הצטרף לרשת המחתרת "השישית" (La Sixième) מ-1942 עד 1944, היה לוחם בפלוגת מרק אגנו (Marc Haguenau) (צר') מהמאקי והשתתף בהצלת ילדים יהודים.

לזר למד ב"ישיבת חכמי צרפת" באקס-לה-בן ב-1948. הוא עבר לפאריס והתחתן ב-12 במרץ 1949 בשטרסבורג עם ז'נין המנדינגר, פסיכולוגית ילידת שטרסבורג, 1928.

לזר לימד בצרפת ובבלגיה והיה העורך הראשי הראשון של Hamoré (המורה), עלון הביקורת הרבעונית של מורים יהודים, החל מ-1957. לזר היה מזכיר הקהילה היהודית של שטרסבורג (CIS). הוא השלים דוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת שטרסבורג ב-1967.

בשנת 1968 עברו לזר ומשפחתו לישראל. הוא הקים בירושלים את בית הספר רנה קסין והיה מנהלו בין השנים 1971–1978 (לפי מקורות אחרים, עד 1983). הוא חבר בוועדה הציבורית לציון חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

בשל העמדות הפוליטיות שנקט חתנו אברהם בורג (בתו של לזר, יעל לזר, נישאה לבורג ב-1978 בירושלים) ובשל העובדה שתרגם מידע זה לצרפתית, לפרסום בעיתון לה מונד, לזר הוחרם על ידי קהילתו לתקופת-מה.

יחד עם סימון וייל יזם לזר את הנצחתם של חסידי אומות העולם הצרפתים בפנתאון של פריז ב-2007.

ספרים שכתב
----------

* *La Résistance juive en France*, Stock, 1987
* *L'abbé Glasberg*, Le Cerf, 1990. מסת"ב 2-204-04073-8
* *Le Livre des Justes*, Lattès, 1993. מסת"ב 2-7096-1319-0, מסת"ב 978-2-7096-1319-4
* *La Résistance juive, un combat pour la survie*, Éditions du Nadir de l'Alliance Israélite universelle, 2000, מסת"ב 2-902969-73-2
* *Dictionnaire des Justes de France* (Coordination du). Fayard/Yad Vashem, 2003.
* Introduction à *Organisation juive de combat. France 1940-1945* (ouvrage collectif), éd. Autrement, 2006, מסת"ב 2-7467-0902-3
* *Le tapissier de Jérusalem*, mémoires, Seuil, 2015 מסת"ב 978-2021230017
* 


```
*The Mission of Abbé Glasberg in the French Resistance during WWII*, translated by Leo Michel Abrami, Amsterdam Publishers, 2016. מסת"ב 978-1522840954
```

* **המחתרת היהודית בצרפת** (יד ושם, ירושלים, 2012).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסיין לזר** בוויקישיתוף
* סרט על לוסיין לזר, באתר יד ושם
* לוסיאן לזר (1924-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על אירוע לרגל הוצאתו לאור של הספר בהוצאת יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290450305171
* BIBSYS: 98035419
* BnF: cb120960373 (data)
* GND: 1075181208
* ISNI: 0000 0001 1885 2605
* LCCN: n88649547
* NTA: 073787132
* SUDOC: 029306272
* VIAF: 66494971
* WorldCat: lccn-n88649547

 |
**דגם לא סדיר** הוא הסדר של שטח עירוני המאפיין את שלב "המעבר מן הכפר אל העיר" בעיקר במדינות עולם שלישי. דגם עירוני זה נובע מחוסר תכנון או מבנייה לא חוקית וללא סדר מסוים. דגם עירוני זה מתאים מאוד לערים עתיקות, בעיקר באפריקה, דרום אמריקה או אסיה וכמה מקומות מעטים באירופה.

דגם זה כולל רחובות ללא סדר קבוע, או מבנים לא קבועים וזמניים. בדגם זה המבנים אינם קשורים למוקד עירוני בסביבת מקום. התנועה המוטורית משבשת את דגמי הערים המסורתיים ולכן יכול להיות שבעיר אחת יהיו כמה דגמי ערים. בנוסף, יכול להיות מצב בו שינויי פיתוח מהירים גורמים למצב בו נוצר "דגם לא סדיר".

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר על דגמי הערים כולל "דגם לא סדיר" באתר "Clickit" של רשת "אורט"

| גאוגרפיה עירונית |
| --- |
| תחומי מחקר | עירוניות |
| מבנה אזורי | רחוב כפרי |
| מבנה עירוני | רחובות שתי וערב • דגם מעגלי • דגם מגזרי • דגם רב-קוטבי • דגם העיר האנכית • דגם לא סדיר |
| עיר מתמחה | ערי תעופה • ערי נמל • ערי רכבות • ערי מסחר • ערי תעשייה • עיר תיירות • עיר אוניברסיטה • ערי בירה • ערי עולם |
| ראו גם פורטל גאוגרפיה |
תמונה ממבט על
**מרכז ההוקי האולימפי** של ריו דה ז'ניירו הופעל לראשונה ב-2007 כמתקן הוקי זמני במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים. המרכז שימש לתחרויות ההוקי שדה, ונבנה במתחם הספורט בשכונת דאודורו בעיר.

לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) תוכנן תחילה להקים אצטדיוני הוקי זמניים בבארה אולימפיק פארק עבור טורניר ההוקי האולימפי, שנועדו להכיל 10,000 מקומות ו-5,000 (במגרש המשני). אולם לאחר מכן הוחלט להשמיש מחדש את מגרשי ההוקי בשכונת דאודורו ואף להפוך אותם למרכז האימונים הקבוע של נבחרת ההוקי הברזילאית.

מרכז ההוקי כולל 2 מגרשים (ועוד מגרש אימונים קטן המותאם לאימוני שוערים) לצד חדרי הלבשה ומנהלה. לצורך האולימפיאדה הוקמו יציעים זמניים סביב 2 המגרשים. על פי התוכנית המגרש הראשי נועד להכיל כ-10,000 צופים והמשני כ-5,000. אולם בפועל מספר המקומות צומצם והאצטדיון המרכזי מכיל כ-7,800 מקומות בארבעה יציעים (ולאחר המשחקים יישאר בו יציע קבוע המכיל 2,500 מקומות) והמגרש המשני מכיל כ-4,100 מקומות ב-2 יציעים.

המרכז נבנה ליד דאודורו ארנה ובקרבתו מתקנים אולימפיים נוספים כגון אצטדיון דאודורו הזמני, שיארח את חלק מתחרויות הקרב חמש, ההיפודרום האולימפי בוילה מיליטר, המטווח האולימפי, מתקני הרכיבה לאופני ההרים ומסלולי השטת הקיאקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז ההוקי של ריו** בוויקישיתוף
* מרכז ההוקי של ריו באתר הרשמי של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו

| מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

לחצו על המיקום המתאים במפה לניווט |

 |
**ג'ורג'ו מטרביזונד** (ביוונית: **Γεώργιος Τραπεζούντιος**; ‏1395–1484) היה פילוסוף ומלומד יווני. נחשב לאחד מחלוצי הרנסאנס באיטליה.

הוא נולד באי כרתים למשפחה שמוצאה היה מן המושבה היוונית טרביזונד (כיום העיר טרבזון בטורקיה לחוף הים השחור), ומכאן הכינוי "ג'ורג'ו מטרביזונד". יש סבורים שהגיע לוונציה ב-1430 כדי לשמש כמזכירו של ההומניסט פרנצ'סקו בארבארו. אחרים סבורים כי הגיע לאיטליה אחרי ועידת פירנצה של הכנסייה הקתולית (1438–1439).

הוא למד לטינית אצל ויטורינו דה פלטרה, והתקדם עד כדי כך שכעבור שלוש שנים היה מסוגל ללמד ספרות לטינית ורטוריקה. יצאו לו מוניטין כמורה לפילוסופיה וכמתרגם של כתבי אריסטו מיוונית ללטינית, והוא נבחר לשמש כמזכירו של האפיפיור ניקולאוס החמישי, שהיה תלמיד נלהב של אריסטו.

חיבורו של ג'ורג'ו מטרביזונד על הבנת אריסטו ואפלטון, שבו מתח ביקורת חריפה על אפלטון, ותרגומיו של אריסטו ושל אפלטון, שלקו בחוסר דיוק, גרמו לסיכון מעמדו כמורה לפילוסופיה. אנאה סילביו פיקולומיני (האפיפיור פיוס השני לעתיד) נמנה עם אלה שמתחו ביקורת קשה על תרגומיו אלה, והוא היה נאלץ לעזוב את איטליה, אילולא זכה בתמיכתו של אלפונסו החמישי, מלך אראגון שפרש עליו את חסותו והעניק לו מקום בארמונו בנאפולי.

ב-1471 שב לרומא ופרסם את חיבורו הנודע על הדקדוק הלטיני, שהיווה גרסה חדשה של ספר הדקדוק הלטיני של פריסיאן מקיסריה. חיבורו זה, וחיבורו על עקרונות הרטוריקה היוונית, השיבו לקדמותו את המוניטין שלו, אפילו בעיני אלה שמתחו עליו ביקורת קשה לפני כן.

בשנותיו האחרונות, ג'ורג'ו מטרביזונד חי חיי עוני ומחסור ומת ברומא ב-1484.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג'ו מטרביזונד** בוויקישיתוף
* ג'ורג'ו מטרביזונד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296623105171
* BIBSYS: 90587114
* BNE: XX909517
* BnF: cb119846213 (data)
* CANTIC: a10435360
* CiNii: DA05546963
* GND: 118716999
* ICCU: BVEV020188
* ISNI: 0000 0001 2096 7583
* LCCN: n83190468
* NKC: ola2008481319
* NLA: 35823385
* NLG: 16595
* NSK: 000084405
* NTA: 070278474
* RERO: 02-A000071085
* SELIBR: 55631
* SNAC: w6st7w7s
* SUDOC: 027904601
* Trove: 1103775
* VcBA: 495/50188
* VIAF: 102317361
* WorldCat: lccn-n83190468

 |