recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ויליס דייל קריטנברגר** (באנגלית: **Willis Dale Crittenberger**;‏ 2 בדצמבר 1890 - ‏ 4 באוגוסט 1980) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

קריטנברגר נולד ב-2 בדצמבר 1890, בעיר בולטימור שבמדינת מרילנד, ארצות הברית. הוא גדל בעיר אנדרסון, אינדיאנה. ב-1909 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט), אותה סיים ב-1913. בין חבריו לספסל הלימודים נמנו אלכסנדר פאץ' וג'פרי קיז. הוא הוצב כלוטננט משנה ברגימנט הפרשים ה-3. בין 1924-1930 למד בבתי ספר צבאיים שונים, וב-31 במרץ 1935 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-1. ב-1 באוגוסט של אותה שנה הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל. בהדרגה הוא הבין שזמנו של חיל הפרשים חלף. הוא החל מתעניין יותר ויותר בלוחמת שריון, וב-20 ביולי 1940 מונה לראש מטה דיוויזיית השריון ה-1. ב-17 ביוני 1941 הוא הועלה לדרגת קולונל זמנית, וב-10 ביולי של אותה שנה הוא הועלה לדרגה זמנית של בריגדיר גנרל (כוכב אחד). ב-8 באוגוסט הוא מונה למפקד בריגדת השריון ה-2.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941, היה קריטנברגר מפקד בריגדת השריון ה-2 אשר הייתה חלק מדיוויזיית השריון ה-2 בפיקודו של ג'ורג' פטון. בינואר 1942 הועבר קריטנברגר לפקד על דיוויזיית השריון ה-2, וב-16 בפברואר הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים). ב-1 באוגוסט של אותה שנה הוא מונה למפקד הקורפוס ה-3, וארגן ואימן אותו לקראת שליחתו לחזית. ב-1 ביולי 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-19, אשר הוצב באנגליה. בתחילת 1944, כחלק מחילופי הגנרלים שנעשו לקראת הפלישה לנורמנדי, מונה קריטנברגר למפקד הקורפוס ה-4, אשר הועבר לחזית האיטלקית במקום הקורפוס ה-6 של לוסיאן טראסקוט אשר הועבר לחזית המערבית. הקורפוס שלו כלל פרט לדיוויזיית השריון ה-1 ולדיוויזיה ההררית ה-10 גם את כוח המשלוח הברזילאי. קריטנברגר השתתף בקרבות באיטליה עד כניעת הגרמנים בזירה זו ב-2 במאי 1945.

### אחריתו

ב-3 ביוני 1945, הועלה קריטנברגר לדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים). ב-1 ביולי 1947 הוא מונה למפקד פיקוד הקריביים, וב-1950 מונה למפקד הארמייה הראשונה. הוא פרש מהצבא בדצמבר 1952. לאחר פרישתו שיש כיועץ לענייני ביטחון לאומי לנשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר. קריטנברגר נפטר ב-4 באוגוסט 1980 בצ'בי צ'ייס שבמדינת מרילנד בגיל 89. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון עם אשתו ושניים מבניו.

משפחתו
------

ב-23 ביוני 1918 נישא קריטנברגר לג'וזפין פרוסט וודהול (1894-1978). היו להם שלושה ילדים, אשר שלושתם שרתו בצבא ארצות הברית: בנו הראשון, רב"ט טאונסנד וודהול קריטנברגר (יליד 13 במאי 1925) נהרג בפעולה בחזית המערבית ב-25 במרץ 1945, בימים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, בגיל 19 בלבד. בנו השני, קולונל דייל ג'קסון קריטנברגר (יליד 27 במאי 1927) שימש כמפקד הבריגדה ה-3 שבדיוויזיה ה-9, ונהרג ב-17 בספטמבר 1969 בגיל 42. בנו השלישי, ויליס קריטנברגר הבן, היה היחיד שנפטר לאחר אביו. הוא לחם במלחמת העולם השנייה עם הדיוויזיה המשוריינת ה-10, ופרש מהצבא בדרגת מייג'ור גנרל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליס קריטנברגר** בוויקישיתוף
* ויליס קריטנברגר באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
* ויליס קריטנברגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n94068417
* NARA: 10575999
* SNAC: w6z62cwj
* VIAF: 75546222
* WorldCat: lccn-n94068417

 |
**צבי דנילביץ' (הרשלה)** (1882–1941) היה משורר יידיש ומתרגם יהוד-פולני.

קורות חיים
----------

צבי דנילביץ' נולד בליפנו, פולין למשפחת יערנים, אך עוד בהיותו ילד עבר לוורשה, למד ב'חדר', ורכש גם השכלה כללית. היה פעיל בנעוריו בארגוני מחתרת מהפכניים, ואף נעצר כמה פעמים. הוא ברח לשווייץ ושהה בה כמה שנים.

בשנת 1922 חזר לפולין, השתקע בעיירה הנריקוב, ועסק בעריכה, הגהה והבאה לדפוס. יצירותיו לילדים, שירי העם המעובדים, מעשיותיו וההומורסקות שכתב לאורך השנים, כולן ביידיש, התחבבו מאוד על המוני קוראי השפה, הורים וילדים. על יצירותיו לילדים נהג לחתום בשם **הרשלה**, ובשם זה נתפרסם בין הקוראים.

לאחר כיבוש פולין בידי הנאצים גורש צבי דנילביץ' לגטו ורשה, היה פעיל בתנועת המחתרת היהודית ואף כתב והוציא, עד סמוך למותו, עלונים מחתרתיים, נגד הגרמנים ועוזריהם. ב-1941 מת מרעב בגטו. 

צבי דנילביץ' היה גם אספן ידוע של יצירות פולקלור יהודיות, שאת חלקן גם פרסם בקובצי פולקלור שערך והוציא לאור. 1,200 שירי-עם ביידיש, מהאוסף הענק שלו, העביר למשורר ח"נ ביאליק. ביאליק ציין שהסתייע בשירים אלה כשכתב את שירים ופזמונות לילדים. בבית הספרים הלאומי בירושלים מצויים גם תרגומיו ליידיש, משל פרידריך שילר ואחרים.
**בנג'מין מור** (באנגלית: **Benjamin Moore**. ידוע גם בשם **בנג'מין מור ושות'** או **בנג'מין מור צבעים**) היא חברה אמריקאית אשר מייצרת צבעים. החברה היא חלק מתאגיד הענק ברקשייר האת'וויי.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 1883 על ידי האחים רוברט ובנג'מין מור בברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית.

האחים היו יזמים אמיתיים שהחלו את דרכם עם 2,000$ ומוצר אחד בלבד. מאז תחילת דרכם האמינו האחים שהדרך הנכונה היא לעבוד רק עם חנויות בבעלות פרטית ולא עם חנויות הענק. מאז ועד היום החברה דבקה בדרך זו וכיום יש לה כ-6,000 חנויות ברחבי העולם בלמעלה מ-30 מדינות.

בשנת 2000 נמכרה החברה על ידי משפחות מור לברקשייר האת'וויי בבעלות איש העסקים היודע וורן באפט.

מוצרים
------

החברה מייצרת מגוון רחב של צבעים מצבעים לקירות, צבעים לעץ, צבעים לבטון, צבעים למתכת, צבעים לסימון כבישים, צבעים אפוקסים ועוד.

איכות הסביבה
------------

החברה שמה לה למטרה להביא את בשורת איכות הסביבה וכיום מייצרת חלק רחב ממוצריה ללא VOC ואף מחזיקה בצבע שמאושר על ידי ארגון האלרגניים והאסתמטיים בארצות הברית (AAFA).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנג'מין מור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בנג'מין מור (באנגלית)
* בנג'מין מור, ברשת החברתית פייסבוק

* בנג'מין מור, ברשת החברתית טוויטר

* בנג'מין מור, ברשת החברתית אינסטגרם

* בנג'מין מור, ברשת החברתית LinkedIn

* בנג'מין מור, סרטונים בערוץ היוטיוב

* בנג'מין מור, באתר פינטרסט

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 4653 5684
* LCCN: n2004005815
* VIAF: 137149150
* WorldCat: lccn-n2004005815

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

פירוש נוסף ערך זה עוסק במדריך רשמי המתייחס לבעיות ולפתרונן או מסמך המתאר את מדיניות הממשלה. אם התכוונתם לספר לבן העוסק בארץ ישראל בתקופת המנדט, ראו הספר הלבן.
**ספר לבן** (באנגלית: **White paper**) הוא דו"ח או מדריך רשמי המתייחס לבעיות ולפתרונן. במדינות חבר העמים הבריטי מתייחס המושג למסמך המציג את מדיניות הממשלה ומובא לאישור הפרלמנט.

ספר לבן ממשלתי
--------------

מקור הביטוי "ספר לבן" הוא בממשלת בריטניה. יש הרואים בספר הלבן של צ'רצ'יל, שפורסם בחודש יוני 1922 על ידי שר המושבות של בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, ותיאר את הכוונות המדיניות של בריטניה בנוגע לעתידה של ארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי, את הדוגמה המפורסמת הראשונה למסמך מסוג זה. מקור השם הוא בכריכת המסמך; בממשלה הבריטית ידועים גם מסמכים הנקראים "ספר כחול" ("Blue Book"), המהווים תקציר למסמכי ספר לבן וגם שמם נגזר מצבע הכריכה. קיים גם "ספר ירוק", המהווה מסמך ממשלתי טנטטיבי, המועלה לדיון פרלמנטרי וציבורי. מסמך כזה מהווה אמירה לגבי כוונות הממשלה ורצונה, אך גם מאפשר לממשלה לסגת מהן על פי הדיון שייווצר.

לדברי אודרי דורר, חוקרת קנדית, מסמכי ספר לבן הם "כלי לדמוקרטיה שיתופית... ולא התחייבות מדינית בלתי ניתנת לשינוי". ספר לבן "מנסה לבצע תפקיד כפול, על ידי הצגת מדיניות ממשלתית מוצקה ובאותה עת הזמנה להבעת דעות לגביה".

במהלך שלטון המנדט הבריטי על ארץ ישראל פורסמו מספר ספרים לבנים שנגעו למדיניותה של בריטניה בארץ ישראל (אנ'). הראשון, הספר הלבן של צ'רצ'יל, פורסם כאמור ביוני 1922. בנובמבר 1928 פורסם ספר לבן בנוגע לפרשת הכותל שאירעה בערב יום הכיפורים באותה שנה. הספר הלבן של פאספילד פורסם בחודש אוקטובר 1930 על ידי שר המושבות של בריטניה, סידני וב. בנובמבר 1938 פורסם ספר לבן יחד עם דוח ועדת וודהד. במאי 1939 פורסם הספר הלבן של מקדונלד, על שם שר המושבות של בריטניה, מלקולם מקדונלד. ספר זה קבע שבשטחי ארץ ישראל המנדטורית תוקם מדינה דו-לאומית, והגביל את עליית היהודים ורכישת קרקעות על ידי יהודים.

ספר לבן עסקי
------------

מאז שנות ה-90 של המאה העשרים משמש המושג "ספר לבן" בתחום העסקי, ככלי שיווקי. ספר לבן שמופק על ידי חברה מציג ללקוח פוטנציאלי בעיות שהוא עלול להיתקל בהן בתחום מסוים, והפתרון המוצע לבעיות אלה באמצעות מוצרי החברה שפרסמה את הספר הלבן. לעיתים כולל ספר לבן רק תיאור טכני של מוצר או שיטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספר לבן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Doerr, Audrey D. The Role of White Papers. In: Doern, G. B. and Peter Aucoin. The Structures of Policy-making in Canada. Toronto, MacMillan, 1971. pp. 179–203.
2. ↑  Pemberton, John E. Government Green Papers. Library World 71:49 Aug. 1969.
**אונדריי דודה** (בסלובקית: **Ondrej Duda**; נולד ב-5 בדצמבר 1994) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בהלאס ורונה מהסרייה א' ובנבחרת סלובקיה כקשר התקפי. יש לו שני כינויים נפוצים שנוספו לו בעקבות סגנון משחקו הלטיני: "דודיניו" ו"אונדריי די מריה".

קריירת מועדונים
---------------

דודה החל לשחק כדורגל במחלקת הילדים של מועדון עיר הולדתו מ.פ.ק. סנינה. לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של קבוצת מ.פ.ק. קושיצה, בה התקדם עד אשר הגיע להרכב הקבוצה הבוגרת של המועדון. את הופעת הבכורה שלו ערך בגיל 17 בלבד, במשחק הניצחון הביתי 0–1 מול סלובן ברטיסלאבה. בחורף 2014 החליט דודה שלא להאריך את חוזהו בקושיצה. בפברואר 2014 חתם כשחקן חופשי במועדון הפולני לגיה ורשה על חוזה לארבע שנים וחצי. ב-30 ביולי 2015 נפגע דודה מאבן שהושלכה לעברו במהלך משחק מוקדמות הליגה האירופית מול קוקסי באלבניה. לאחר שנחבש, הוא פונה, והמשחק הופסק בגין האירועים. לגיה ורשה זכתה בניצחון טכני בתוצאה 0–3, ועל קוקסי הוטל גם קנס כספי בסך 49,160 פאונד ועונש של משחק ללא קהל.

ב-20 ביולי 2016, חתם דודה על חוזה ל-5 שנים במועדון הבונדסליגה הרטה ברלין. ב-12 בינואר 2020 הושאל דודה לנוריץ' סיטי מהפרמייר ליג עד לסוף העונה. ב-16 בספטמבר 2020 חתם דודה לארבע שנים בפ.צ. קלן. ב-29 בינואר 2023 הושאל להלאס ורונה עד לסוף העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

דודה ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הסלובקית ב-18 בנובמבר 2014, כאשר נכנס כמחליף במקום מארק האמשיק, בדקה ה-59 של משחק הניצחון 1–2 מול פינלנד, במסגרת משחק ידידות שנערך בז'ילינה. שערו הראשון במדים הלאומיים הובקע ב-31 במרץ 2015, במשחק הניצחון 0–1 מול צ'כיה, במסגרת משחק ידידות. דודה הבקיע את שערה הראשון של נבחרתו במסגרת טורניר הגמר של יורו 2016, לאחר שהשווה זמנית ל-1-1 במשחק מול ויילס, שנגמר בהפסד נבחרתו בתוצאה 1–2.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אונדריי דודה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת סלובקיה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 מוחה • 
2 פקאריק • 
3 שקרטל • 
4 דוריצה • 
5 גיומבר • 
6 גרגוש • 
7 וייס • 
8 דודה • 
9 שסטאק • 
10 סטוך • 
11 נמץ • 
12 נובוטה •
13 הרושובסקי • 
14 שקריניאר •
15 הובוצ'ן •
16 סלאטה •
17 האמשיק •
18 שבנטו •
19 קוצקה •
20 מאק •
21 דוריש •
22 פצ'ובסקי •
23 קוזאצ'יק •
מאמן: קוזאק | סלובקיהסלובקיה |

| **נבחרת סלובקיה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 דוברבקה • 
2 פקאריק • 
3 ואוורו • 
4 וליינט • 
5 שטקה • 
6 גרגוש • 
7 וייס • 
8 דודה • 
9 בוז'ניק • 
10 סוסלוב • 
11 בנס • 
12 קוציאק •
13 הרושובסקי • 
14 שקריניאר •
15 הובוצ'ן •
16 הנצקו •
17 האמשיק •
18 הראסלין •
19 קוצקה •
20 מאק •
21 דוריש •
22 לובוטקה •
23 רודאק •
24 קוסצלניק •
25 הרומאדה •
26 שראנץ •
מאמן: קוזאק | סלובקיהסלובקיה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 313026214
* WorldCat: viaf-313026214

 |
להבות יאנר דג בלילה
**יאנר דג** (באזרית: **Yanar Dağ**, "ההר הבוער") הוא אתר גז טבעי שבו אש בוערת ללא הפסק. האתר נמצא לרגלי הים הכספי ובקרבת באקו בירת אזרבייג'ן (הנקראת גם "ארץ האש"). הלהבות בוקעות מהאדמה לגובה של 3 מטרים מבקעים וחריצים בתחתית ההר.

שלא כמו בהרי געש בוציים, להבות יאנר דג בוערות בקביעות יחסית שכן מוזרם אליהן גז באופן רציף מתחת לפני השטח. טוענים שהאש במקום הוצתה על ידי רועה צאן בשנות החמישים, וכך במקרה התגלה מאגר הגז. מהאתר לא נפלטים נוזלים או בוץ לעומת אתרי גז ואתרים חמים אחרים בקרבתו.

גאוגרפיה
--------

להבות יאנר דג אינן מפסיקות לבעור לעולם. מסביב למדורת אש זו ניתן להריח את הגז הנידף מן הארץ. הלהבות בוקעות מחריצים באבן החול ומגיעות לגובה של 3 עד 10 מטרים. חומר הבעירה של האש הנצחית באתר הוא גז טבעי שעולה מעלה ובוקע מן האדמה.

גם את הנחלים הזורמים בקרבת יאנר דג ניתן להצית. באזרית הם נקראים "יאנר בולק" (מעיינות בוערים). קיימים מספר נחלים כאלה באזור יאנר דג והמקומיים רוחצים בהם.

אלכנסנדר דיומא, באחד ממסעותיו לאזור, תיאר אש דומה שראה במקדשי האש של דת זרתוסטרא. ישנו קומץ קטן של "הרי אש" בעולם ורובם נמצאים באזרבייג'ן. המדינה עשירה במאגרים של גז טבעי באדמה, וישנים אתרים בשטחה בהם אש בוערת עוד מהעת העתיקה. גם מרקו פולו שביקר באזור בזמנו תיעד אש בוערת ללא הפסקה בשטח המדינה.

הסבר התופעה
-----------

הגורם שהוצע כהסבר לתופעת יאנר דג הוא מאגר בלתי נדלה של פחמימנים באדמה. חוץ מיאנר דג, קיים אתר נוסף של אש נצחית באזרבייג'ן שנקרא "מקדש האש" והוא נמצא בקווקז הגדול. באזרית שם המקדש הוא "אטשגס" ומשמעותו "מקדשי האש". הלהבות של מקדש האש כבו בעבר, וכיום בתור אטרקציה תיירותית מדליקים אותם בעזרת גז לא טבעי. לעומתם, להבות יאנר דג מעולם לא כבו והגז המלבה אותן הוא אך ורק גז טבעי.

ראו גם
------

* שער הגיהנום
* אש תמיד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאנר דג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
מדף עם כרכי אנציקלופדיה בריטניקה, מהדורה 15
**ספר יעץ** הוא ספר או מאגר מידע שמטרתו לספק מידע עובדתי אמין, באופן קל לחיפוש והתמצאות. ספר יעץ הוא שם כולל למילונים, אנציקלופדיות, לקסיקונים, אטלסים, אלמנכים וקטלוגים, כלליים או ממוקדים בתחום ידע מסוים. המידע מסודר באופן שיקל על צרכן המידע להתמצא בו (במיון אלפביתי, כרונולוגי או לפי נושאים) ופעמים רבות כולל ספר היעץ מפתחות (אינדקסים) לפי חיתוכים שונים על מנת להקל את מציאת המבוקש. בשל התחדשות הידע נהוג שההוצאה לאור שמוציאה את הספרים מוציאה עדכונים תקופתיים ומהדורות חדשות. בעידן האינטרנט מתפרסמים בדרך-כלל עדכונים שוטפים באתרים ייעודיים של ספרי היעץ, עד כדי ביטול מוחלט של מהדורת הדפוס בתמורה למהדורה מקוונת בלבד. עקב ההשקעה הרבה באיסוף המידע ועדכונו השוטף, ספרי יעץ ברמה גבוהה הם ספרים יקרים מאוד ומיועדים בעיקר לספריות עיון. עם זאת, קיימים ספרי יעץ פופולריים וזולים יותר לרכישה על ידי משקי בית, תלמידים וכדומה. בספריות מרוכזים ספרי היעץ במדור מיוחד, לרוב סמוך לכניסה.

ראו גם
------

* ספרי עזר שיש עליהם ערך בוויקיפדיה

לקריאה נוספת
------------

* Jack Lynch, **You Could Look It Up: The Reference Shelf From Ancient Babylon to Wikipedia**, Bloomsbury Press, 2016 מסת"ב 9780802777942

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספר יעץ** בוויקישיתוף
* שיזף רפאלי, למה לי לזכור את כל זה?, באתר כלכליסט, 24 במרץ 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561241805171
* BNE: XX524886
* BnF: cb119329264 (data)
* GND: 4041070-5
* LCCN: sh97003218
* NARA: 10634148
* NDL: 00570164

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב וראש ישיבה בליטא. אם התכוונתם לנינו, ראש ישיבה בירושלים, ראו אליהו מאיר פייבלזון (ירושלים).
רבי אליהו מאיר פייבלזון
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **אליהו מאיר פייבלזון** נולד כ"ה טבת ה'תרכ"ח, 1868 - ונפטר כ"ה טבת ה'תרפ"ח, 18 בינואר 1928. היה רב וראש ישיבה ליטאי.

ביוגרפיה
--------

נולד בווייגובה לרב ברוך ולפייגה סתירא פייבלזון. אמו הייתה בתו של הרב יצחק אייזיק בנו של רבי אליעזר מקלם. הוריו וחינוכם מתוארים בספרו "נצח ישראל" אחיו הגדול היה הרב ישראל בנדט פייבלזון, רבה של בייסגולה, (ומחבר ספר "צרור החיים") ואחיו השני היה הרב שמואל אביגדור פייבלזון, רבה של פלונגיאן.

הוא היה מעשרת הבחורים הראשונים שעמם נפתחה ישיבת טלז ולמד בה תורה מפי ראשי הישיבה הראשונים: רבי צבי יעקב אופנהיים, רבי מאיר אטלס ורבי שלמה זלמן אבל. בהמשך עבר לישיבת סלובודקה ובשנת 1883 התקרב לרב אליעזר גורדון שבא אז לסלובודקה. הוא קיבל גם מפי הסבא מקלם. לפי תיאורים מאוחרים למד בתקופת סלובודקה עם אחיו ר' שמואל אביגדור "שמונים דפי גמרא ליום בבקיאות, ודף אחד לחודש בחריפות".

לאחר נישואיו התגורר בציטביאן ובקרוקי, אחר כך יסד את הישיבה לצעירים בפוניבז' ועמד בראשה במשך תקופה עד שהתמנה כרבה של קופישוק. הוא סייע לביסוסן של ישיבות רבות בליטא, הן בפן הרוחני והן בפן הגשמי, ולכן בעת פולמוס המוסר (1897) נקרא לתווך בכמה ישיבות בין תומכי הכנסת לימוד המוסר למסגרות הישיבתיות ומתנגדיו. תקופה מסוימת נקלע ליקטרינוסלב שבאוקראינה, ואז יסד בה ישיבה גדולה ועמד בראשה. בתרנ"ז (1897) התגורר בקלם ויסד עם יואל משה סלומון אגודה לקידום התיישבות חרדית בארץ ישראל, הוא פרש מעיסוק בנושא בשל מכתב שקיבל מרבי יצחק בלאזר שישב אז בירושלים ושסבר שהביצוע אינו מעשי.

מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה, מינה אותו רבי חיים עוזר גרודזנסקי ליו"ר ועד הרבנים לענייני עגונות בליטא, שעסק בשאלות עגינות רבות שהתעוררו בשל המלחמה ונדודי האוכלוסין.

ספרו ההגותי "נצח ישראל" התפרסם עוד בחייו, בתור אחד מראשי הרבנים שעסקו בכינון "אגודת ישראל", היה ספרו לנכס צאן ברזל בהגותה של התנועה. ספרו ההלכתי-למדני "פיקוח נפש" הכולל בתוכו פרק רחב על הלכות קידוש השם, היה עבודתו העיקרית במשך שנים רבות, אך נדפס רק לאחר פטירתו. הוא חלה בגיל שישים במחלה חשוכת מרפא ונפטר בכ"ה בטבת ה'תרפ"ח, 18 בינואר 1928.

בנו הרב ברוך יוסף פייבלזון היה חתנו של רבי נפתלי טרופ ומילא את מקום חותנו בראשות ישיבת ראדין.

לקריאה נוספת
------------

* אהרן סורסקי, **רבי אליהו מאיר פייבלזון: גאב"ד קופישוק**, בתוך: **מרביצי תורה ומוסר**, א, בני ברק תשל"ו, עמ' שלד-שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 'פייבלסון, ר' אליהו־מאיר ב"ר ברוך', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 76 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1274)

ספריו
* ****נצח ישראל**: מאמרים על אדות דברים העומדים ברומו של עמנו**, ורשה: אוניברסל, תרע"ד, באתר היברובוקס
* ****פקוח נפש****, ורשה תרצ"ד, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  אך במאמר שפרסם בנו רבי ברוך יוסף פייבלזון (בביטאון דגלנו (פולין), גיליון שבט-אדר תרפ"ט, עמודים 12-15) נכתב שהוא נולד בתאריך זה בשנת תרכ"ז.
2. ↑  הוא אחד מארבעת החתומים על כרוז הרבנים להתאגד תחת "אגודת ישראל" שהתפרסם בגיליון התנועה "הדרך" בדצמבר 1912. האחרים הם: החפץ חיים, רבי יצחק יעקב רבינוביץ (פוניבז') ורבי חיים עוזר גרודזנסקי.
**פריילעכע קבצנים** (עברית: קבצנים עליזים; פולנית: Weseli biedacy) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש שהופק בפולין בשנת 1937. בסרט הקולנוע כיכבו, בין היתר, שמעון דז'יגן וישראל שומכר.

עלילה
-----

שני חברים, נפתלי וקופל המטיילים בחוצות העיירה נתקלים לפתע בשלולית נפט. הם אינם יודעים שמקורה של השלולית במיכל נפט דולף שעבר במקום על גבי עגלה. הם מתחילים לחלום על הרווחים שיפיקו משדה נפט, הם חוזרים הביתה ומספרים לנשותיהם על התגלית, הם מבקשים מהן שלא יספרו על כך לאיש. תוך דקות ספורות כל העיירה יודעת על התגלית. תוכניות מתחילות להירקם לעסק שיצמח מגילוי נפט וכל העיירה נהיית שותפה לעסק. נמצא בעל הון מקומי הרוצה להשקיע במיזם ותייר אמריקאי הרוצה לזכות בזיכיון להפקת נפט. אשתו של נפתלי רוצה לשדך את בתם גיטל לתייר האמריקאי, אך נפתלי רוצה לחתן את גיטל לוולוול, בנו של קופל. גיטל גונבת את תוכניות המיזם ובורחת יחד עם בחיר ליבה, שחקן תיאטרון המבקר בעיירה. אחרי מרדף מצליחים לאתר את הנמלטים ואת התוכניות בבית משוגעים. בינתיים מהנדס שהוזמן למדוד את שדה הנפט, גילה כי כל השדה אינו אלא שדה אבנים ואין שם טיפת נפט. נפתלי וקופל לא מתייאשים ומתכוונים להקים במקום מחצבה, אך בינתיים מצפה להם משפט.

לקריאה נוספת
------------

* נתן גרוס, **תולדות הקולנוע היהודי בפולין**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 59-58, 130-129.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פריילעכע קבצנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פריילעכע קבצנים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
בגאומטריה, **משפט לז'נדר על משולשים כדוריים**, שנקרא על שם אדריאן-מארי לז'נדר, מנוסח כדלהלן:

יהי ABC משולש כדורי על ספירת היחידה בעל צלעות קטנות a,b,c. יהי A'B'C' המשולש המישורי בעל אותן הצלעות. אז המשפט קובע שהזוויות של המשולש הכדורי עולות על הזוויות המתאימות של המשולש המישורי בזווית זהה בקירוב, ששווה לשליש ההפרש הזוויתי בין סכום הזוויות של המשולש הכדורי ל-π.

המשפט היה חשוב מאוד בפישוט החישובים הנומריים הסבוכים שנדרשו כדי לבצע סקרים גאודזיים מסורתיים (בעידן שלפני ה-GPS והמחשב) מבערך 1800 עד לאמצע המאה המאה ה-20.

לז'נדר לא היה הראשון לקבוע את המשפט, אולם היה הראשון לתת לו הוכחה, ב-1798.

משפט ז'יראר קובע שהסטייה הזוויתית של משולש כדורי, *E*, שווה לשטח שלו Δ, ולפיכך משפט לז'נדר ניתן לקביעה באופן הבא:

{\displaystyle {\begin{aligned}A-A'\;\approx \;B-B'\;\approx \;C-C'\;\approx \;{\frac {1}{3}}E\;=\;{\frac {1}{3}}\Delta ,\qquad a,\;b,\;c\,\ll \,1.\end{aligned}}}

הסטייה הזוויתית, או השטח, של משולשים קטנים כאלה היא קטנה מאוד. לשם דוגמה נתייחס למשולש שווה-צלעות עם אורך צלע של 60km על פני ארץ כדורית בעלת רדיוס 6,371km; הצלע מתאימה למרווח זוויתי של 0.0094 = 60/6371, או בערך 10−2 רדיאנים (זווית מרכזית של 0.57°). השטח של משולש כדורי כזה מקורב היטב עם זה של משולש מישורי עם אותן צלעות:
{\displaystyle {\frac {1}{2}}a^{2}sin(\pi /3)=0.0000433} רדיאנים.

כאשר אורכי הצלעות של המשולש עולים על 180km, הקשרים בין השטחים להבדלי הזוויות חייבים להיות מתוקנים על ידי איברים מסדר גבוה יותר:

{\displaystyle {\begin{aligned}\Delta &=\Delta '\left(1+{\frac {a^{2}+b^{2}+c^{2}}{24}}\right),\\A&=A'+{\frac {\Delta }{3}}+{\frac {\Delta }{180}}\left(-2a^{2}+b^{2}+c^{2}\right),\\B&=B'+{\frac {\Delta }{3}}+{\frac {\Delta }{180}}\left({\quad a^{2}-2b^{2}+c^{2}}\right),\\C&=C'+{\frac {\Delta }{3}}+{\frac {\Delta }{180}}\left({\quad a^{2}+b^{2}-2c^{2}}\right).\end{aligned}}}

(כאשר Δ′ הוא שטח המשולש המישורי). תוצאה זאת הוכחה על ידי Buzengeiger ב-1818.

ניתן להכליל את המשפט לאליפסואיד כאשר a,b,c מחושבים על ידי חלוקת האורך האמיתי שלהן בשורש הריבועי של מכפלת רדיוסי העקמומיות הראשיים בנקודות מסוימות על הצלעות (במקום הרדיוס הכדורי). גאוס (1828, מאמרים 26-28) סיפק נוסחאות מדויקות במקרה זה. באותו חיבור, גאוס סיפק את ההכללה הבאה של משפט לז'נדר:

עבור משולש גיאודזי על משטח שרירותי מתקיים:

{\displaystyle A'=A-{\frac {1}{12}}(2\alpha +\beta +\gamma )\sigma }
{\displaystyle B'=B-{\frac {1}{12}}(\alpha +2\beta +\gamma )\sigma }
{\displaystyle C'=C-{\frac {1}{12}}(\alpha +\beta +2\gamma )\sigma }
כאשר {\displaystyle \alpha ,\beta ,\gamma } הם הערכים של עקמומיות גאוס של המשטח בקודקודי המשולש A,B,C בהתאמה, ו- {\displaystyle \sigma } הוא שטח המשולש.

ראו גם
------

* משפט ז'יראר

| טריגונומטריה |
| --- |
| משפטים בטריגונומטריה | זהויות טריגונומטריות • משפט הסינוסים • משפט הקוסינוסים • משפט הטנגנסים • משפט לז'נדר על משולשים כדוריים • הגבול של sin(x)/x |
| פונקציות טריגונומטריות | טנגנס • סינוס • קוסינוס • פונקציות טריגונומטריות הפוכות |
אליהו ושרה לויצקי עם ילדיהם, בשלהי שנות העשרים
**אליהו לויצקי** (כ"ג באייר תרמ"ח, מאי 1888 - ה' בחשוון תשמ"ה, 31 באוקטובר 1984) היה מאנשי העלייה השנייה, ממתיישבי עין גנים וממייסדי ירקונה.

ביוגרפיה
--------

נולד ברומני שבפלך פולטבה באימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיר בתחומי מחוז סומי באוקראינה), לישראל ופסיה לויצקי. בצעירותו הצטרף לאגודת הצעירים הציונים "התחייה". בשנת 1906 עלה לארץ ישראל. בתקופה הראשונה עבד בחקלאות בנס ציונה וברחובות, ולאחר מכן נדד במקומות שונים בארץ, במושבות: פתח תקווה, מנחמיה וחדרה, בחוות חקלאיות: סג'רה, חוות כנרת וחפציבה ובשכונת אחוזת בית, שהייתה לתל אביב, ועסק בהן בחקלאות ובהגנה.

בבואו ארצה היה חבר "הפועל הצעיר", ולאחר יסוד "אחדות העבודה" הצטרף אליה. היה מחבורת אנשי העלייה השנייה, שרבים מהם תפסו עמדות מפתח בהנהגת היישוב ותנועת העבודה. 

בשנת תרע"א (1911) נישא לשרה קושניר (נפטרה 1969), בתו של דוד קושניר, והתגורר בפתח תקווה. כעבור זמן הצטרף לחבורת החלוצים והפועלים שהתיישבה בעין גנים, ובהם א.ד. גורדון ויוסף חיים ברנר. היה חבר "ההגנה" והשתתף בהגנת פתח תקווה.

בשנת 1932 היה ממייסדי ירקונה ובמשך עשרות שנים היה מראשי המתיישבים.

היה אב לשתי בנות ושלושה בנים. בנו גואל לויצקי היה ממפקדי "ההגנה" וה'מוכתר' של קיבוץ אלונים.

נפטר ב-31 באוקטובר 1984, בגיל 96.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "אליהו לויצקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1788
**אַנדְרֶיָה פְּרֶגֶר** (בסרבו-קרואטית: **Andreja Preger**;‏ 20 במרץ 1912 – 18 בדצמבר 2015) היה פסנתרן ומוזיקולוג יהודי אשר פעל ביוגוסלביה ובהמשך בסרביה. פרגר כיהן כפרופסור באקדמיה למוזיקה בבלגרד ובאקדמיה לאומנות בנובי סאד.
לפרגר הייתה הכשרה גם במשפטים.

קורות חייו
----------

אנדריה פרגר נולד ב-1912 בפץ', בהונגריה, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, במשפחה של חייט יהודי. אמו הייתה יהודייה ילידת סלובקיה, שהייתה אז גם חלק מאותה האימפריה. הוריו היגרו לזאגרב ושם החל בלימודי נגינה. בהמשך, רכש תואר דוקטור במשפטים ובמוזיקה באוניברסיטת לייפציג. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, עבר לספליט שבאזור הכיבוש האיטלקי ובהמשך הצטרף לכוחות הפרטיזנים של טיטו. במהלך שירותו במחתרת נמנה עם מקימי התיאטרון המחתרתי של הפרטיזנים. לאחר המלחמה מונה למנהל המקצועי של המקהלה על שם האחים ברוך.

במקביל, המשיך בנגינה בפסנתר. הוא ניגן ב-15 תזמורות ביוגוסלביה ובשלוש מחוצה לה, והופיע ב-17 מדינות, ובכללן ארצות הברית, קנדה, ברית המועצות ובריטניה. הופעותיו הוקלטו על גבי תקליטים והושמעו באופן תדיר ברדיו היוגוסלבי. ההרכב הבולט בו פעל נקרא "הטריו של בלגרד", שכלל בנוסף אליו צ'לן וחלילן ופעל בין השנים 1964 – 1984.

פרגר לימד במשך 30 שנה באקדמיה למוזיקה בבלגרד ובאקדמיה לאמנויות בנובי סאד, והעמיד שורה ארוכה של בוגרים.

אנדריה פרגר הלך לעולמו בבלגרד שבסרביה ב-2015 והוא בן 103.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנדריה פרגר (ראיון), באתר Centropa, ‏2001 (באנגלית)
* ידיעה על מותו, באתר Blic, ‏18 בדצמבר 2015 (בסרבית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289324705171
* BnF: cb13836868v (data)
* GND: 138884560
* ISNI: 0000 0003 7671 1952
* LCCN: n2004069831
* VIAF: 107039598
* WorldCat: viaf-107039598

 |
**פְּרִייֶדוֹר** (בבוסנית: **Prijedor**) היא עיר ורשות מקומית בצפון רפובליקה סרפסקה אשר בבוסניה והרצגובינה.

היסטוריה
--------

היישוב הוקם על ידי העות'מאנים במחצית השנייה של המאה ה-17 כחלק ממצודת גבול מול ממלכת הבסבורג. ב-1873 חוברה פריידור לקו מסילת הברזל לבאניה לוקה וחלה בה גאות כלכלית. נפתח בה מכרה בוקסיט וכן בתי חרושת לייצור נייר ועיבוד עצים. כן הפך האזור מרכז גידול לשזיפים.

לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) במסגרתה הובסו העות'מאנים, השתלטה האימפריה האוסטרו-הונגרית דה פקטו על אזור בוסניה וב-1908 סיפחה אותו דה יורה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה פריידור בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.

ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, נמסר אזור בוסניה לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. ב-1944 שוחררה פריידור על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ובהמשך נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.

בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה וכחלק ממנו פרצה מלחמת בוסניה. במהלך המלחמה, בוצע בפריידור טיהור אתני של מוסלמים ובוסניאקים. מעריכים כי כ-3,000 אזרחים נרצחו בפריידור. ב-1995 עלה בידי צבא בוסניה והרצגובינה להשתלט על העיר.

הקהילה היהודית
--------------

יהודים הגיעו לפריידור לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). ב-1880 הגיעו לפריידור מבלגרד סוחר הבדים יעקב מבורך ובני משפחתו. בהמשך, הגיעו לעיר מזאגרב מספר משפחות תעשיינים אמידות ומהם ניתן למנות את משפחות: הירשמן, זיידמן, ברגר ושיפר. ב-1900 התגורו בפריידור 57 יהודים. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בפריידור פעילות ציונית והוקמה אגודת נוער בשם "בני ציון". בשנות ה-20 פעל בעיר בית תפילה באחד מבתי משפחות הקהילה וכן פעל בית עלמין יהודי קטן. ב-1931 התגוררו בעיר 49 יהודים ובפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 43 נפשות.

לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והחלת שלטון הבובות של האוסטשה הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו לבאניה לוקה ומשם ליאסנובאץ ואיש לא ניצל. 14 מבני הקהילה הצטרפו לכוחות הפרטיזנים של טיטו. שניים מהם: ראובן מבורך ושמואל קביליו הגיעו בהמשך לדרגת קולונל בצבא יוגוסלביה. 5 גברים ואישה אחת מקרב בני הקהילה שהצטרפו לפרטיזנים נפלו בקרבות. במהלך המלחמה חרבו בית התפילה ובית העלמין היהודי שפעלו במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריידור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פריידור
* "פריידור", באתר JewishGen (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראש העיר פריידור ביוגרפיה, באתר הרשות המקומית פריידור (באנגלית).
2. ↑  תקציר ההיסטוריה של פריידור, באתר הרשות המקומית פריידור (באנגלית).
3. 1 2  **הקהילה היהודית בפריידור**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 281.
4. ↑  ריאיון עם הפרטיזן, קולונל שמואל קביליו, באתר ushmm.org (באנגלית).
5. ↑  היסטוריה של קהילת פריידור, באתר elmundosefarad (בבוסנית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007489323105171
* LCCN: n99014775
* NKC: ge1130781
* VIAF: 152628452
* WorldCat: lccn-n99014775

 |
**יאן קרבאץ** (בהולנדית: **Jan Karbaat**;‏ 18 בספטמבר 1927 – 11 באפריל 2017) היה רופא הולנדי, מומחה לפוריות ובעל מרכז להזרעות מלאכותיות, שעמד במרכז שערורייה ציבורית לאחר שהשתמש בזרע שלו כתרומה לנשים שהגיעו למרפאתו מבלי ידיעתן. קרבאץ הוא אביהם הביולוגי של לפחות 82 ילדים – 71 מהם מתרומות זרע.

ביוגרפיה
--------

קרבאץ נולד למשפחת חקלאים בעיירה רייסווייק, כבכור מבין שישה אחים. לאחר שהתחתן, עבר עם אשתו הראשונה ובנו לסורינאם, שם עבד במרכז רפואי צבאי במשך כחמש שנים. באותה התקופה, החל להתעניין בטיפולי פוריות ועם שובו להולנד, לאחר שקיבל תואר דוקטור, החל לעבוד כמנהל רפואי בבית חולים בדרום רוטרדם. במסגרת בית החולים,
הקים מרפאת פוריות בבעלותו בה ביצע הזרעות מלאכותיות (טיפולי IVF לא היו קיימים בזמנו, מה שהפך הזרעות מלאכותיות לדרך היחידה בה נשים יכלו להיכנס להריון מלבד הדרך הטבעית).

קישורים חיצוניים
----------------

* ניסן צור, הולנד: מנהל בנק זרע נחשד שהפרה נשים מזרעו, באתר nrg‏, 14 במאי 2017
* AFP, רופא החליף זרע של תורמים והביא לעולם עשרות ילדים, באתר ynet, 13 באפריל 2019
* ארז לין, ‏הולנד: רופא הפרה מטופלות בזרעו ללא אישורן, באתר ישראל היום, 13 באפריל 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NTA: 243272286
* VIAF: 291944181
* WorldCat: viaf-291944181

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יאן קרבאץ"**.
**התפשטות פרדוקסלית** היא תופעה המתרחשת לעיתים כשאדם לוקה בהיפותרמיה, ובאופן פרדוקסלי הוא מתפשט ומסיר את בגדיו למרות הקור הסובב אותו.

התופעה
------

התופעה מתרחשת אצל 20%–50% מהלוקים בהיפותרמיה. כשהאדם נמצא במצב של היפותרמיה חמורה הוא עלול להיקלע לבלבול ולהסיר את בגדיו, מה שמאיץ את קצב אובדן חום הגוף.

לעיתים המתים מהיפותרמיה מתויגים בשוגג כאנשים שעברו פגיעה מינית, בשל הסרת הבגדים.

ההתפשטות היא בדרך כלל השלב האחרון בו מתאמץ הגוף לגבור על ההיפותרמיה, כשמיד לאחריו האדם מאבד את הכרתו ולבסוף מת.

אחד המקרים המפורסמים שכללו התפשטות פרדוקסלית היה תקרית מעבר דיאטלוב, בו חלק מהגופות נמצאו עירומות.

הסבר
----

לתופעה קיימים מספר הסברים, כשהעיקרי שבהם מסביר כי בשעה שהגוף האנושי נחשף לקור חריג, כלי הדם מתכווצים כדי לשמור על חום הגוף, ובכך נסוג הדם מהגפיים על מנת לשמור על האיברים החיוניים. בעת שהגוף נכנע לקור ומאבד את שארית האנרגיה שלו, השרירים מפסיקים לפעול, וגורמים לכלי הדם להתרחב שוב. התרחבות כלי הדם גורמת לאדם לחוש חום פתאומי, למרות שחום הגוף ממשיך לרדת.

הסברים נוספים מבארים שייתכן שסיבת התופעה היא כשל של ההִיפּוֹתָלָמוּס שגורם לפרץ חום פתאומי, או שהתופעה מתרחשת משום שהאדם חושב שהדם יזרום טוב יותר בגופו באם לא יהיו עליו בגדים שעלולים ללחוץ ולעצור את זרימת הדם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  New Scientist (2007). "The word: Paradoxical undressing – being-human". *New Scientist*. ארכיון מ-2008-02-09. נבדק ב-2008-06-18.
2. ↑  Turk, EE (ביוני 2010). "Hypothermia". *Forensic Science, Medicine, and Pathology*. **6** (2): 106–15. doi:10.1007/s12024-010-9142-4. PMID 20151230. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
3. ↑  Ramsay, David; Michael J. Shkrum (2006). *Forensic Pathology of Trauma (Forensic Science and Medicine)*. Totowa, NJ: Humana Press. p. 417. ISBN 1-58829-458-7.
4. ↑  "'Terminal burrowing behaviour'—a phenomenon of lethal hypothermia". *Int J Legal Med*. **107** (5): 250–6. 1995. doi:10.1007/BF01245483. PMID 7632602.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אנדריוס גודז'יוס** (בליטאית: **Andrius Gudžius**; נולד ב-14 בפברואר 1991) הוא אתלט ליטאי. הוא אלוף העולם (לונדון 2017) ואלוף אירופה (ברלין 2018) בזריקת דיסקוס.

ביוגרפיה
--------

### 2008–2010

#### אלוף עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 2008 סיים גודז'יוס במקום שישי בזריקת דיסקוס (1.75 ק"ג) בתוצאה של 58.63 מטר. באליפות אירופה לנוער שנערכה בנובי סאד סרביה בשנת 2009 הוא סיים במקום חמישי בתוצאה של 60.05 מטר ובאליפות העולם לנוער שנערכה במונקטון, קנדה בשנת 2010 הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.78 מטר.

### 2011

באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, הרפובליקה העממית של סין בשנת 2011 הוא סיים במקום 13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.59 מטר

### 2015

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג באוגוסט 2015 סיים סטול במקום 14 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.22 מטר.

### 2016

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם בתחילת יולי 2016 סיים גודז'יוס במקום 13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.60 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 12 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.66 מטר. בשלב המוקדמות הוא קבע בזריקה השלישית תוצאה של 65.18 מטר ועלה מהמקום הרביעי.

### 2017

#### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.21 מטר, לפני דניאל סטול משוודיה (69.19 מטר) ומייסון פינלי מארצות הברית (68.03 מטר).

### 2018

#### אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברלין ב-2018 זכה גודז'יוס במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.46 מטר, לפני דניאל סטול (68.23 מטר) ולוקס וייסהיידינגר מאוסטריה (65.14 מטר).

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-19 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.55 מטר כריסטיאן צ'ה שקבע שיא אליפות חדש של 71.13 מטר וחברו לנבחרת מיקולאס אלקנה (69.27 מטר).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* זריקת דיסקוס: 69.59 מטר (2018)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריוס גודז'יוס** בוויקישיתוף

* אנדריוס גודז'יוס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אנדריוס גודז'יוס, באתר olympedia.org
* אנדריוס גודז'יוס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* אנדריוס גודז'יוס, באתר ליגת היהלום
* אנדריוס גודז'יוס, באתר Track and Field (גברים)

| אלופי עולם באתלטיקה – זריקת דיסקוס (גברים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1983: אימרה בוגר צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה • 1987: יורגן שולט מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1991: לארס רידל גרמניהגרמניה • 1993: לארס רידל גרמניהגרמניה • 1995: לארס רידל גרמניהגרמניה • 1997: לארס רידל גרמניהגרמניה • 1999: אנתוני וושינגטון ארצות הבריתארצות הברית • 2001: לארס רידל גרמניהגרמניה • 2003: וירגיליוס אלקנה ליטאליטא • 2005: וירגיליוס אלקנה ליטאליטא • 2007: גרד קנטר אסטוניהאסטוניה • 2009: רוברט הרטינג גרמניהגרמניה • 2011: רוברט הרטינג גרמניהגרמניה • 2013: רוברט הרטינג גרמניהגרמניה • 2015: פיוטר מלכובסקי פוליןפולין • 2017: אנדריוס גודזיוס ליטאליטא • 2019: דניאל סטול שוודיהשוודיה • 2022: כריסטיאן צ'ה סלובניהסלובניה |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14329304

 |
**פריטר** (בעברית: **טִגְנִית**; באנגלית: **Fritter**) הוא כל סוג של מאכל המצופה בבלילה ומטוגן בטיגון עמוק. מקור המילה במילה הלטינית frictura (טיגון), דרך צרפתית עתיקה ואנגלית תיכונה. פעמים רבות מוגשים מזונות אלה בליווי מטבלים כגון רוטב טרטר.

בדוכני פיש אנד צ'יפס בריטיים, מלווים לעיתים את מאכל הפיש אנד צ'יפס מאכלי פריטר, כמו "טבעות אננס", המכונות "פריטר אננס", או "טבעות תפוח", המכונות "פריטר תפוח", וחלק מסוגי מחית האפונה (Mushy peas), המכונות "פריטר אפונה". בצרפת, מאכלי פריטר קרויים les Beignets, ואלו מנות נפוצות בלואיזיאנה ובפסטיבלי מרדי גרא.

במטבח האמריקאי נפוצות עוגות קטנות שמורכבות ממרכיב בסיסי מסוים, אשר מעורבבות עם בלילה ומטוגנות. "פריטר תפוח" ו"פריטר תירס" הן מנות פריטר ידועות. בהכנת מנות פריטר משתמשים בדרך כלל בקמח רגיל, קמח תירס או שילוב של שניהם. המאכלים עוגת צדפות שנפוצה בניו אינגלנד, עוגת סרטנים שנפוצה במרילנד וסקרפל פילדלפי הם מאכלי פריטר ביסודם.

לפי ההגדרה, שניצל נמנה אף הוא עם המאכלים המוגדרים כפריטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריטר** בוויקישיתוף
* פריטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טִגְנִית במילון כלכלת הבית (תשל"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  מאכל המורכב מקמח תירס ובשר חזיר
**משפט זוטא** הוא הליך נפוץ במשפט פלילי, בו מתקיים משפט קטן בתוך המשפט הגדול (מארמית: משפט זוטא = משפט קטן). זהו הליך ביניים המתקיים כאשר במהלך דיון בבית המשפט עולה טענה כנגד קבילותה של הודאה, ומטרתו לפסוק האם היא קבילה. המקור עליו מתבסס ההליך במשפט האנגלי, והוא קיים במערכת המשפט בישראל עוד מימי המנדט הבריטי.

הרקע
----

על פי דיני הראיות, הודאה באשמה שמסר הנאשם במהלך חקירת משטרה, בפני חוקר, מוגשת לבית המשפט כראיה בצירוף עדות החוקר על אופן מסירת ההודאה ונכונותה. הודאה כזו מהווה ראייה מכרעת שעלולה לגרום להרשעת הנאשם באופן כמעט ודאי, שכן לא נותר לתביעה אלא להביא עוד דבר מה נוסף כראיה, כדי שיוכרע הדיון. במשפטים בהם עלול הנאשם להישלח לשנים רבות בכלא, נמצאים הסניגורים בעמדת נחיתות מול התביעה, ולעיתים קרובות כופרים בקבילותה של ההודאה ומעלים טענות על אי-חוקיותה, בעיקר בגלל אמצעי חקירה פסולים שגרמו לטענתם למסירת ההודאה. על פי החוק היא תהיה קבילה רק אם בית המשפט ראה שההודאה הייתה מרצון חופשי.

הבקשה למשפט זוטא מוגשת לשופט לפני מסירת ההודאה כראיה, ואם החליט כי יש מקום לדון בקבילות - נעצר הדיון הגדול (בכתב האישום), ונפתח הדיון הקטן (זוטא).

ניהול משפט זוטא
---------------

כדי להוכיח את קבילותה של ההודאה באשמה, על התביעה להביא ראיות שניתנה מרצונו החופשי של הנאשם. למעשה, בדיון כזה מתהפכות היוצרות – ההגנה היא התובעת ומביאה נימוקים לפסילה וטענות הנוגעות לאופן מסירת ההודאה, בעוד התביעה מגוננת עליהם. לאחר פסיקת השופט בהליך הביניים, חוזר המשפט להתנהל במסגרת הרגילה.

הדיון במשפט הזוטא הוא אך ורק בנושא הקבילות – מבלי שהשופט חייב אפילו לעיין בתוכן ההודאה, אלא אם כן נוצרה סיבה מיוחדת לכך. כך גם החלטתו נוגעת לתקפותה של ההודאה – אין השופט יכול לומר מה משקלה מול כל הראיות האחרות, ואיך היא יכולה להשפיע עליהן. מתוך חשש להטיית דין העלולה להיווצר עקב תוצאות משפט הזוטא, למשל: הבעת דעה של השופט על אמינותו של הנאשם, נקבעו בפסיקה הלכות מחייבות לגבי המשמעות שיש לתת להליך הביניים ולהבדלתו המוחלטת מתוך המשפט עצמו.

משפט זוטא מתנהל בדרך כלל כבר בפתיחת המשפט או במהלכו, אם כי קרו מקרים נדירים בהם התנהל ההליך גם בשלבים סופיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ת"פ (שלום ת"א) 8806/00 **מדינת ישראל נ' פלוני**, ניתן ב-9 במרץ 2003 – הכרעת דין במשפט זוטא
* בנימין בלום, יורם רבין וברק אריאל, ‏אופן בחינת הודאות חשודים בדין הפלילי בישראל: בחינה מהותית ופרוצדורלית של היחס בין סעיף 12 לפקודת הראיות לדוקטרינת הפסילה הפסיקתית, **משפטים** ‏מ"ו, חוברת 3, נובמבר 2017, עמ' 815–843

הערות שוליים
------------

1. ↑  סעיף 11 לפקודת הראיות [נוסח חדש], תשל"א–1971
2. ↑  סעיף 12 לפקודת הראיות [נוסח חדש], תשל"א–1971
3. ↑  ע"פ 3405/07 חגי (לב) כהן נ' מדינת ישראל, ניתן ב־13 במאי 2007, פסקה 4 לפסק דינה של השופטת ביניש
4. ↑  ת"פ 377/04 **מדינת ישראל נ' ירון וול ואחרים**, ניתן ב-3 ביולי 2007, פסקאות 7–14 לפסק דינו של השופט שפירא
**אנדריי ביֵילי** (רוסית: **Андре́й Бе́лый**) הוא שם העט של הסופר **בוריס ניקולאביץ' בוּגאיֶב** (Бори́с Никола́евич Буга́ев 26 באוקטובר 1880 - 8 בינואר 1934), אחד מהסימבוליסטים החשובים בספרות הרוסית, וכן משורר, תאורטיקן ספרותי ומבקר ספרות. על הרומן פרי עטו פטרבורג אמר ולדימיר נבוקוב כי הוא אחד מארבעת הרומנים הגדולים של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

בוריס בוגאיֶב נולד במוסקבה. אביו, ניקולאי בוגאיב היה מרצה מוערך למתמטיקה. אמו הייתה אשת חברה מוערכת וידועה ביופיה. בעקבות אביו למד בוריס מתמטיקה ומדעי הטבע, אך תשוקתו האמיתית הייתה לספרות. הוא הושפע מאוד מהתנועה הסימבוליסטית וממדעי הטבע.
לאחר מלחמת העולם הראשונה בוגאיב שהה בברלין, שם נהנה מתנאי מחיה טובים בשל האינפלציה הגרמנית. הוא ניצל את העלות הנמוכה של חומרים ושירותים בברלין האינפלציונית על מנת להוציא את ספריו בזול לאור. 
בעת שהייתו בגרמניה הצטרף בוגאיב לתנועה האנתרופוסופית, התיידד עם רודולף שטיינר ונחשף לכתביו של יונג.
ב-1924 שב בוגאיב לברית המועצות, שם לא הותרה האנתרופוסופיה כחלק מהמאבק של המשטר הבולשביקי בדתות. בוגאיב נאלץ להסתיר את היותו אנתרופוסוף ולהתחזות למרקסיסט. 
ב-1934 נפטר בוגאיב משבץ מוחי. בעת פטירתו היה תלוי נגדו תיק פתוח במשטרה החשאית הרוסית.

תמות מרכזיות ביצירתו
--------------------

ספרותו של ביילי משופעת באזכורים גאומטריים, מיסטיים ואינטרטקסטואליים. הוא משתמש רבות במדעים המדויקים ביצירתו כדרך להביע את מחשבות גיבוריו. כסימבוליסט, יצירתו של ביילי נושאת בחובה רבדים רבים של סמליות, כולל רמזים והקשרים למשמעויות שאינן מובעות בטקסט באופן ישיר. ביילי מרבה לציין הוגים פילוסופים ביצירתו ובפרט את קאנט. ההשפעה של קאנט על יצירתו מתבטאת בעולם הפנימי העשיר של גיבוריו ובאי הביטחון המוחלט של הקורא האם האירועים המתרחשים בסיפוריו הם מחוץ לדמיונם של גיבוריו או תיאור הדמיון של הגיבורים.

תרגומים לעברית
--------------

פטרבורג (זמורה-ביתן, 1992)

לקריאה נוספת
------------

ולדיסלב חודסביץ', **נקרופוליס** (מרוסית: דינה מרקון), הוצאת כרמל, 2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריי ביילי** בוויקישיתוף
* כתבי אנדריי ביילי בפרויקט בן-יהודה
* אנדריי ביילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אנדריי ביילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי אנדריי ביילי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* אנדרי ביילי (1880-1934), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נאבוקוב בראיון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277259505171
* BIBSYS: 90055514
* BNE: XX4611493
* BnF: cb11891122c (data)
* CANTIC: a12057083
* CiNii: DA00330504
* GND: 118508806
* ICCU: CFIV017046
* ISNI: 0000 0001 2018 2065
* LCCN: n82058976
* LNB: 000028324
* MusicBrainz: 6334cc73-eb01-4794-81fb-e19aa25ee07f
* NDL: 00432842
* NKC: jn19990210107
* NLA: 35023495
* NLG: 325447
* NLK: KAC200801319
* NLP: A11782213
* NSK: 000073119
* NTA: 068337965
* RERO: 02-A000018101
* RSL: 000079435
* SELIBR: 177232
* SNAC: w6q85324
* SUDOC: 026716798
* Trove: 797442
* ULAN: 500314168
* VIAF: 66463508
* WorldCat: lccn-n82058976

 |
**יאן ברש-קוֹמְסקי** (בפולנית: **Jan Baraś-Komski**; ‏3 בפברואר 1915 – 20 ביולי 2002) היה צייר פולני-אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

קומסקי למד ציור, אנטומיה ותולדות האמנות באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב שבפולין.

במהלך מלחמת העולם השנייה פעל בתנועת ההתנגדות. ב-1940 נמלט מפולין בכוונה להצטרף לצבא של שיקורסקי שהלך והתגבש בצרפת, אך נעצר בגבול צ'כוסלובקיה. הוא נכלא בנובי סונץ' ובטרנוב לפני שנשלח לאושוויץ, במשלוח האסירים הראשון למחנה. הוא קיבל את מספר האסיר תחת השם יון ברש, בשל הניירות המזויפים שנשא כאשר נעצר.

ב-29 בדצמבר 1942 נמלט מאושוויץ עם שלושה אסירים נוספים. לאחר 16 ימים נתפס על רכבת לכיוון ורשה. קומסקי השתמש בשם בדוי בעת המשלוח לאושוויץ, לכן ניצל מהוצאה להורג מידית בעוון בריחה מאושוויץ, ובמקום זאת נשלח לכלא מונטלופיך ומשם חזרה לאושוויץ 2. בשנותיה האחרונות של המלחמה הועבר קומסקי לבוכנוואלד, לאחר מכן לגרוס-רוזן ולבסוף לדכאו, משם שוחרר בעת שחרור המחנה ב-29 באפריל 1945 על ידי צבא ארצות הברית.

לאחר המלחמה חי במחנות עקורים בבוואריה ומינכן, שם נשא לאישה ניצולת אושוויץ. בשנת 1949 היגרו בני הזוג לארצות הברית, שם עבד קומסקי כגרפיקאי ב"וושינגטון פוסט". במהלך השנים יצר רישומים וציורים של חיים במחנה ריכוז.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר אודות סיפורו ואמנותו של קומסקי (באנגלית)
* Bart Barnes, Artist Jan Komski Dies; Survived 5 Death Camps

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311910405171
* ISNI: 0000 0000 3241 3257
* LCCN: n79108679
* VIAF: 6216302
* WorldCat: lccn-n79108679

 |
**קים שו** (באנגלית: **Kim Shaw**; נולדה ב-20 במאי 1984) היא שחקנית אמריקאית ילידת קנדה.

ביוגרפיה
--------

שו נולדה בווינדזור שבאונטריו, קנדה. היא גדלה במיאמי, וכשבגרה עברה לניו יורק ולמדה באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה.

קריירה
------

בשנת 2007 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Greetings From The Shore" (אנ'), שהשתתף בכ-60 פסטיבלים וזכה בכ-20 פרסים.

ב-2011 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הקומית "I Just Want My Pants Back" (אנ'), שבוטלה לאחר עונה אחת.

ב-2013 שיחקה בתפקיד מרכזי בדרמת הספורט "Snake & Mongoose" (אנ').

ב-2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Animals" (אנ').

בשנים 2015–2017 שיחקה בתפקיד מרכזי בעונות 4 ו-5 של סדרת הטלוויזיה "נס רפואי".

ב-2021 שיחקה את האחות פיונה בחמישה פרקים בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "את".

במאי 2021 זכתה בפרס המסך הקנדי להופעה הראשית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה, על הופעתה בסרט הטלוויזיה "The Lead".

היא השתתפה בתפקידים משניים במספר סרטים, כגון "סקס והעיר הגדולה", "על הזוג מורגן שמעתם?" ועוד.

היא שיחקה כאורחת במספר סדרות טלוויזיה, כגון "חוק וסדר", "אחת שיודעת", "צווארון לבן", "האישה הטובה", "סדנה לעצבים", "איך פגשתי את אמא", "NCIS", "שיקגו PD", "בונז", "קייסי אנדרקאבר", "החיים עצמם" ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* קים שו, ברשת החברתית טוויטר
* קים שו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קים שו, באתר AllMovie (באנגלית)
* קים שו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lowry, Brian (2012-02-01). "I Just Want My Pants Back". *Variety* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-06-09.
2. ↑  "Season 4 of CTV's Hit Original Drama SAVING HOPE Starts Production on June 1". *Bell Media* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-06-09.
3. ↑  "Schitt's Creek, Baroness Von Sketch, Kim's Convenience lead 3rd night of the Canadian Screen Awards". CBC News, May 19, 2021.
**קרלס קוממלה לופס-דל פן** (בקטלאנית: **Carles Comamala López-Del Pan**, לעיתים נקרא בשם הספרדי "קרלוס" (Carlos); ‏1887, מדריד, ספרד - 1976, ברצלונה) היה מנתח אורתופדי במקצועו וכדורגלן ששיחק בברצלונה בין 1903 ל-1912. קוממלה הקים מספר מועדוני כדורגל בקטלוניה והיה חבר בהנהלת ברצלונה במשך שנתיים, בין 1909 ל-1911, אז גם היה אחראי על עיצוב הסמל של המועדון.

ביוגרפיה
--------

קוממלה נולד במדריד לאם בסקית ואב מהאיים הקנריים. בילדותו עברה המשפחה לברצלונה, שם חי עד מותו. קוממלה היה במקצועו מנתח אורתופדי, ובמקביל עסק רבות בפעילויות ספורט שונות - הוא עסק במספר ענפים: התעמלות, אתלטיקה, שחייה, הוקי שדה ובראשם, כדורגל. קוממלה היה חבר טוב של מייסד מועדון הכדורגל ברצלונה, ז'ואן גאמפר, ולאחר שהלה פרש ממשחק ב-1903, תפס קוממלה את מקומו כחלוץ הקבוצה. אליו הצטרף תוך זמן קצר גם אחיו, ארסני, וב-1909 הצטרף אח שלישי לקבוצה, אאוראו, אם כי ארסני ואאוראו מיעטו לשחק ולשתף פעולה עם קרלס.

קוממלה הבקיע כמות גבוהה של שערים כחלוץ. סך הכול, במהלך 9 השנים ששיחק במדי הקבוצה, כבש 172 פעמים ב-145 משחקים רשמיים ולא רשמיים. הוא היה שותף עמה ל-4 זכיות באליפות קטלוניה. ב-1910, בגמר הגביע הספרדי בו פגשה ברצלונה את אספניול דה מדריד, כבש קוממלה שער שסייע לקבוצתו לנצח 3-2 ולזכות בגביע. ב-1912 היה שותף לזכייה בגביע בפעם השנייה בקריירה שלו, אך הוא לא שותף במשחק הגמר.

בין 1909 ל-1911, במקביל לכך שהיה שחקן במועדון הכדורגל ברצלונה, היה גם חבר הנהלה. ב-1910 נערכה תחרות לעיצוב הסמל של ברצלונה, ועיצובו של קוממלה היה זה שנבחר. סמל המועדון נותר דומה עד היום, עם שינויים מינוריים. בנוסף לכך, בתקופתו ככדורגלן, פעל קוממלה בהקמת וניהול מועדונים - הוא הקים את המועדונים אייריש, גלנו, ששחקניו היו סטודנטים מבית החולים של ברצלונה, ואוניברסיטארי. לאחר שהפסיק לשחק בברצלונה ב-1912, שיחק לתקופות קצרות באספניול ובקזואל, גם הן בעיר ברצלונה.

ב-1915 היה קוממלה אחד מהמקימים של האגודה הקטלאנית לאתלטיקה, וב-1924 שימש למספר חודשים נשיא האגודה. ב-1923 היה מקימה ונשיאה הראשון של האגודה הקטלאנית להתעמלות לתקופה קצרה. במהלך השנים היה בהנהלת מספר קבוצות ספורט בקטלוניה. קוממלה שב לתפקיד הנשיא של אגודת ההתעמלות ב-1940, אותו מילא עד 1945. בקדנציה זו דאג לייסד את אליפות קטלוניה בהתעמלות.

תארים
-----

### ברצלונה

* הגביע הספרדי (2): 1909/1910, 1911/1912
* אליפות קטלוניה (4): 1904/1905, 1908/1909, 1909/1910, 1910/1911

לקריאה נוספת
------------

* Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. מסת"ב 8492294434
* Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. מסת"ב 978-84-16166-62-6.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרלס קוממלה במדור השחקנים האגדיים של מועדון הכדורגל ברצלונה
**אלווין ריי ג'ונס** (באנגלית: **Elvin Ray Jones**‏; 9 בספטמבר 1927 – 18 במאי 2004) היה מתופף ג'אז אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

אלווין ג'ונס נולד בפונטיאק שבמדינת מישיגן. הבן הצעיר ביותר במשפחה בת עשר נפשות, אביו עבד בחברת ג'נרל מוטורס. שנים מאחיו הבוגרים הפכו גם כן לנגני ג'אז - האנק ג'ונס ות'אד ג'ונס.

אלווין ג'ונס החל לנגן באופן מקצועי בשנות הארבעים כאשר ניגן בתזמורת צבאית. בנוסף, בשנת 1949 ניגן ג'ונס מעט במועדון בדטרויט. ג'ונס החל לנגן בסופו של דבר עם אמנים כצ'ארלי פארקר, מיילס דייוויס ווורדל גריי, ב-1955, לאחר שנכשל באודישן לתזמורת של בני גודמן, הוא מצא עבודה בניו יורק בתזמורתו של צ'ארלס מינגוס וניגן באלבום "J is for Jazz" של ג'יי ג'יי ג'ונסון.

בשנות השישים החל לנגן עם ג'ון קולטריין בהרכב שבעתיד יקרא "הקוורטט הקלאסי" של קולטריין. יחד עמו ניגנו בקוורטט גם ג'ימי גאריסון ומק'קוי טיינר, ויחד הם הקליטו את אחד מאלבומי הג'אז המצליחים בכל הזמנים - A Love Supreme. ג'ונס וקולטריין הירבו בנגינת דואטים שונים בגוון ג'אז חופשי. ג'ונס המשיך לנגן עם קולטריין עד שנת 1966, באותה תקופה ג'ונס כבר לא הרגיש בנוח עם הכיוון אליו חותר קולטריין. כמו כן, סגנונו הפוליריתמי של ג'ונס, לא תאם כבר לסגנון של המתופף השני בהרכביו של קולטריין - ראשיד עלי.

לאחר שעזב את הרכבו של קולטריין, ניגן ג'ונס עם דיוק אלינגטון והקים הרכב משלו שנקרא "Jazz Machine". ג'ונס המשיך לעבוד על סגנון נגינתו והמשיך בפיתוח הסגנון הפוליריתמי שלו. מגזין לייף הכתיר את ג'ונס בתואר "המתופף הכי ריתמי בעולם" והסגנון החופשי הזורם שלו השפיע על מתופפי רוק שונים, בהם מיטש מיטשל שניגן עם ג'ימי הנדריקס.

ג'ונס לימד באופן קבוע, העביר כיתות אמן, ניגן בבתי ספר ואף הופיע בהתנדבות בבתי כלא, שיעוריו כללו היסטוריה של המוזיקה וטכניקות תיפוף.

אלווין ג'ונס נפטר עקב כשל לב ב-18 במאי 2004, מותיר אחריו שתי נשים (שירלי ג'ונס שממנה התגרש וקייקו ג'ונס שלה נישא בצורה לא חוקית) ושני ילדים: בן (אלווין נתן ג'ונס) ובת (רוז-מרי).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלווין ג'ונס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלווין ג'ונס

* אלווין ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אלווין ג'ונס, באתר ספוטיפיי

* אלווין ג'ונס, באתר AllMusic (באנגלית)

* אלווין ג'ונס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אלווין ג'ונס, באתר דיזר

* אלווין ג'ונס, באתר Discogs (באנגלית)

* אלווין ג'ונס, באתר Songkick (באנגלית)
* אלווין ג'ונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007337138505171
* BIBSYS: 1006484
* BNE: XX888124
* BnF: cb13895719c (data)
* CiNii: DA09432547
* GND: 129060917
* ICCU: UBOV515890
* ISNI: 0000 0001 1642 0593
* LCCN: n81058238
* MusicBrainz: d5ac66e4-ea5d-4ebb-9e0d-bed4063208e7
* NKC: ola2002158424
* NLA: 35744395
* NLP: A19073410
* NTA: 070839484
* RERO: 02-A003429586
* SNAC: w6x48sqj
* SUDOC: 080495273
* Trove: 1067547
* VIAF: 51875623
* WorldCat: viaf-51875623

 |