recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
באלגברה, **רזולוציה חופשית** היא רזולוציה באמצעות מודולים חופשיים. בדרך כלל מופיעות רזולוציות כאלה בהקשר הרחב יותר של רזולוציות פרויקטיביות, אבל לצורך חישוב מעשי יש לרזולוציות חופשיות יתרונות לא מבוטלים; אכן, עד שהובן תפקידם הכללי של המודולים הפרויקטיביים באלגברה הומולוגית (באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20), נלמדו בעיקר רזולוציות חופשיות. רזולוציות חופשיות מילאו תפקיד מרכזי בעבודות של הילברט על שמורות פולינומיות.

הגדרה
-----

יהי M מודול מעל חוג R. **רזולוציה חופשית** היא סדרה מדויקת מהצורה 
{\displaystyle \dots F\_{n}\rightarrow \dots \rightarrow F\_{1}\rightarrow F\_{0}\rightarrow M\rightarrow 0}, שבה המודולים F\_{i} חופשיים. אם יש למודול רזולוציה סופית, האורך של הרזולוציה הקצרה ביותר (היינו, האינדקס האחרון n שעבורו {\displaystyle F\_{n}\neq 0}) הוא ה**ממד ההומולוגי** של M. למשל, אם M חופשי, הממד ההומולוגי שלו הוא אפס. **משפט ה-Syzygy** של הילברט (שאותו הוא הוכיח בהקשר של שמורות פולינומיות) קובע שלכל חוג מנה מדורג של חוג פולינומים A יש ממד הומולוגי סופי. למעשה, הממד ההומולוגי של מנה B מקיים {\displaystyle \dim(A)-\dim(B)\leq hd\_{A}(B)\leq \dim(A)}, עם שוויון באגף שמאל בדיוק כאשר {\displaystyle B} הוא חוג כהן-מקולי. 

רזולוציה שבה הדרגה של כל F\_{i} היא הנמוכה ביותר האפשרית (תחת האילוץ שכך התקיים עבור המרכיבים הקודמים), נקראת **רזולוציה מינימלית**. רזולוציה כזו היא יחידה, והדרגות של המודולים המשתתפים בה הם **מספרי בטי** (אנ') של המודול. תכונות נוספות של הרזולוציה מוליכות להגדרות של **חוג גורנשטיין**, **חיתוך מלא** ו**על-משטח**.

תחום שלמות נתרי בעל התכונה שלכל מודול נוצר סופית יש רזולוציה חופשית סופית, הוא תחום פריקות יחידה.

מקורות
------

* History of Homological Algebra, by Chuck Weibel; pp.797-836 in "The History of Topology", ed. I.M. James, Elsevier, 1999.

ראו גם
------

* שמורה פולינומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  I. Kaplansky, Commutative Rings, Allyn and Bacon, Inc. Boston, 1970; Theorem 184.
**רודריגו פרנטה טאדיי** (נולד ב-6 במרץ 1980 בסאו פאולו) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-איטלקי ששיחק בעיקר בעמדת הקשר הימני. הוא נודע בכישורי הכדרור שלו, בייחוד על תרגיל ה"אורליו" שביצע ב-18 באוקטובר 2006 במשחק מול קבוצת אולימיפיאקוס.

קריירה
------

הוא החל את הקריירה שלו בברזיל עם הקבוצה פאלמירס. הוא עזב לאיטליה בספטמבר 2002, שם חתם בסיינה, שהייתה אז קבוצה מהליגה השנייה. הוא היה אחד השחקנים הבולטים בקבוצה ועזר לקבוצה להגיע לליגה הראשונה.

בשלהי שנת 2003, נאבק טאדיי על חייו, לאחר שנפצע בתאונת רכב קטלנית. אחיו הצעיר, לאונרדו, נהרג וחברו לקבוצה נפצע גם הוא. לאחר השתקמותו, חזר לשחק בעבור הקבוצה סיינה, ועזר לקבוצתו להימנע מירידת ליגה.

לאחר עונה נוספת בסיינה, שאופיינה בעימותים עם הנשיא בגלל סירובו להארכת חוזהו, טאדיי עזב בהעברה חופשית לרומא ב-2005. צעד זה נעשה על אף חיזורים מקבוצות גדולות כמו יובנטוס, לאציו ואינטר מילאנו. הצטרפותו לרומא הביאה בפניו את ההזדמנות לשחק ברמה האירופית. הוא תרם ליכולת הטובה של רומא רבות, על ידי הענקת כישרון, קצב וטכניקה בצדי המגרש. טאדיי הבקיע שער חשוב ברבע גמר ליגת האלופות מול מנצ'סטר יונייטד בניצחון רומא 2-1. בחימום במשחק הגומלין נפצע טאדיי, ורומא ספגה תבוסה 7-1 באולד טראפורד.

ב-21 ביולי 2014 חתם בפרוג'ה מהסרייה ב'. 

טאדיי פורסם בזכות תרגיל הכדורגל שביצע בשלב הבתים של ליגת האלופות ב-18 באוקטובר 2006, שלאחר מכן העניק לו את הכינוי "האורליו" על שם עוזר המאמן של הקבוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**אפקט מורינג** מתייחס לתופעה בתחבורה ציבורית המתרחשת במצב בו התדירות (לדוגמה, מספר אוטובוסים המגיעים בשעה) עולה כתגובה לביקוש ועקב כך למעשה, הביקוש הגובר מקצר את זמן ההמתנה בתחנות. מכיוון שזמן ההמתנה מהווה חלק מעלות הנסיעה, אפקט מורינג רומז על כך שיש תשואה עולה לגודל לתחבורה הציבורית.

האפקט נקרא על שמו של הכלכלן פרופסור הרברט מורינג מאוניברסיטת מינסוטה שתיאר את התכונה הזו במאמרו משנת 1972.

דוגמה
-----

נניח שישנו קו אוטובוס שעובר בתחנה מסוימת פעם בשעה. אם נוסעים מגיעים לתחנת האוטובוס בזמנים אקראיים, ממוצע זמן ההמתנה יהיה 30 דקות. אם מספר הנוסעים לשעה יגדל עד לרמה המצדיקה הגדלה של התדירות לשני אוטובוסים בשעה, זמן ההמתנה הממוצע ירד ל-15 דקות. נוכחותם של הנוסעים הנוספים הפחיתה את העלויות של הנוסעים הקיימים. עומס משתמשים זה יוצר אפקט הפוך לעומס בכבישים הנוצר לרוב מתחבורה פרטית, שם גידול של מספר המשתמשים מפחית את המהירות ומגדיל את זמן הנסיעה ואת והעלויות לשאר המשתמשים.

השפעות
------

אפקט מורינג משמש לעיתים כטיעון לתמיכה בסבסוד תחבורה ציבורית על בסיס כך שבמקרים שהאפקט מתקיים, העלות השולית מנסיעה קטנה מהעלות הממוצעת וסבסוד בגובה העלות השולית משפר את הרווחה. האפקט גם מדגיש את חשיבותם של נתיבי תחבורה ציבורית. בנתיבים אלו ישנם פחות עיכובים הנגרמים לרוב מתנועת תחבורה פרטית, כתוצאה מכך זמן הנסיעה מתקצר, מה שמושך יותר משתמשים. כאמור עם יותר משתמשים, בשלב מסוים התדירות עולה, דבר שמקצר את הזמן עוד יותר ומושך משתמשים נוספים וחוזר חלילה. האפקט גם פועל בכיוון ההפוך כאשר ירידה בכמות הנוסעים יכולה להוביל לירידה בתדירות. מעגל זה יימשך עד אשר רק הנוסעים השבויים, אלו ללא אלטרנטיבה, יהיו המשתמשים היחידים בשירות. כיוון האפקט מושפע פעמים רבות מהמבנה העירוני וצפיפות האוכלוסייה.

ראו גם
------

* אפקט רשת
* השפעות חיצוניות מועילות
* פרדוקס דאונס-ת'ומסון

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Mohring, Herbert. "Optimization and scale economies in urban bus transportation." *The American Economic Review* 62, no. 4 (1972): 591-604.
2. ↑  Vickrey, William. "Optimal transit subsidy policy." *Transportation* 9, no. 4 (1980): 389-409.
3. ↑  נתיבי תחבורה ציבורית, האם אנחנו יודעים לעשות את החשבון? | תחבורה היום ומחר, באתר transportation.org.il
4. ↑  Bar-Yosef, Asaf, Karel Martens, and Itzhak Benenson. "A model of the vicious cycle of a bus line." *Transportation Research Part B: Methodological* 54 (2013): 37-50.
**מריה לואיזה, רוזנת הסן-קאסל** (בגרמנית: **Marie Luise von Hessen-Kassel**;‏ 7 בפברואר 1688 – 9 באפריל 1765), הייתה אשתו של יוהאן וילם פריסו, נסיך אורנז', אשר שימשה פעמיים כעוצרת הרפובליקה ההולנדית.

ביוגרפיה
--------

מריה לואיזה נולדה ב-7 בפברואר 1688 בקאסל, לקרל, רוזן הסן-קאסל ולמריה אמליה מקורלנד, בתם של יאקוב קטלר, דוכס קורלנד ולואיזה שרלוטה מברנדנבורג. ב-26 באפריל 1709 התחתנה מריה לואיזה עם יוהאן וילם פריסו, נסיך אורנז', ממנו היו לה 2 ילדים.

ב-14 ביולי 1711 טבע יוהאן וילם פריסו, בעת מסעו מהחזית בפלנדריה למפגש עם פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה, לדיון על ירושת נסיכות אורנז'. שישה שבועות לאחר מותו ילדה מריה לואיזה את בנה וילם הרביעי, נסיך אורנז', אשר ירש את תוארי אביו, ומריה לואיזה שימשה כעוצרת. יוהאן וילם פריסו הותיר לבנם וילם שנולד לאחר מותו, את טענתו לשלטון בנסיכות. תחת חוזה אוטרכט, עליו הוסכם בשנת 1713, התיר פרידריך הראשון ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת, לקחת את מחוזות אורנז' לרשותו. לוילם הרביעי נותר רק התואר "נסיך אורנז'" הריק מתוכן, בנוסף בשנת 1747 קיבל וילם הרביעי קיבל גם את תפקיד הסטאדהאודר (משנה זו והלאה היה סטאדהאודר אחד לכל הרפובליקה, ולא אחד לכל מחוז כפי שהיה לפני כן).

מריה לואיזה הייתה חסכנית מאוד, בשונה מחמותה הנרייטה אמליה, נסיכת אנהלט-דסאו, ובכך יכלה לתרום סכומים גדולים למטרות צדקה. בשנת 1731 תפס בנה וילם את השלטון, ובשנת 1734 הוא התחתן עם אן, הנסיכה המלכותית, אשר תפסה את מקומה של מריה לואיזה בחצר. בין השנים 1759–1765 מונתה מריה לואיזה כעוצרת המדינה, בשם נכדה וילם החמישי, נסיך אורנז', לאחר שבנה וכלתה מתו, ושימשה בתפקיד זה עד מותה ב-9 באפריל 1765.

משפחתה
------

ב-26 באפריל 1709 התחתנה מריה לואיזה עם יוהאן וילם פריסו, נסיך אורנז', ממנו היו לה 2 ילדים:

* אמליה, נסיכת נסאו-דיאץ (1710–1777), התחתנה עם לפרידריך, נסיך הכתר של באדן-דורלאך.
* וילם הרביעי, נסיך אורנז' (1711–1751)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל |   | אמליה אליזבת, רוזנת הנאו-מינצברג |   | גאורג וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג |   | אליזבת שרלוטה מפפאלץ |   | וילהלם קטלר, דוכס קורלנד |   | סופיה, דוכסית פרוסיה |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   | וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל |   |   |   | הדוויג סופיה מברנדנבורג |   | לואיזה שרלוטה מברנדנבורג |   |   |   | יאקוב קטלר, דוכס קורלנד |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   | קרל, רוזן הסן-קאסל |   |   |   |   |   |   |   | מריה אמיליה מקורלנד |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **מריה לואיזה, רוזנת הסן-קאסל** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה לואיזה, רוזנת הסן-קאסל** בוויקישיתוף
* מריה לואיזה, רוזנת הסן-קאסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14599928g (data)
* BPN: 04905552
* GND: 1024253732
* ISNI: 0000 0000 3158 2286
* LCCN: n95052192
* NTA: 071864628
* VIAF: 55860390
* WorldCat: lccn-n95052192

 |
**יאקוב סמיטס** (בהולנדית:**Jakob Smits**‏;  9 ביולי 1855 – 15 בפברואר 1928) היה צייר הולנדי-פלמי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד כבן של מעצב. יאקוב למד ברוטרדם באקדמיה ועזר לאביו בעסקי העיצוב. מ-1873 עד 1876 למד באקדמיה בבריסל, ולאחר מכן במינכן (1878–1880), וינה (1880) ורומא (1880).

בשנת 1882 נשא יאקוב לאישה את בת דודתו אנטיה דוטייה קרמר. הם התיישבו באמסטרדם שם עבד סמיטס כצייר. הוא ביצע, בין היתר, משימות עבור המוזיאון ברוטרדם. מנישואיהם של יאקוב ואנטיה נולדו שני ילדים, תיאודורה ואנני. בשנת 1884 התגרשו בני הזוג.

יאקוב סמיטס עבר להארלם בצפון הולנד, והפך למנהל בית הספר לתעשייה ועיצוב. הוא הכיר את אלברט נויהויס, צייר בית הספר בהאג, ויחד הם ערכו טיולים לבלגיה. יאקוב סמיטס התרשם מהנוף הבלגי והתיישב באופן סופי באכטרבוס (מול) ב-1888. הוא שילם 2,000 פרנק בלגי עבור חווה קטנה. באותה שנה נשא לאישה את מלווינה דדיין, בתו של עורך דין מבריסל, שהפסידה את הירושה בגלל נישואים אלה.

ב-1897 הוא קיבל מדליית זהב במינכן ודרזדן, על ציוריו הגדולים בצבעי מים על רקע זהב. הוא גם צייר פורטרטים רבים, במיוחד של מלווינה ושל ילדיהם בובי, מרגריט וקובי.

יאקוב סמיטס, אביב
בשנת 1899 פגע הגורל: תוך ימים ספורים הוא איבד את בתו אליס ואשתו. בשנת 1901 נשא סמיטס לאישה שלישית את ג'וסין ואן קאוטרן. באותה שנה ערך את תערוכת יחיד הראשונה שלו באנטוורפן.

שם הוא זכה לשבחים רבים מעמיתים ומבקרים, אך לא מצא קונים לעבודתו, מאוחר יותר באותה שנה, יצירה אחת שלו נרכשה על ידי המוזיאון של בריסל.

מצבו הכלכלי של סמיטס השתפר במקצת, אך לא לזמן רב. בשנת 1903 נהרסו שני הוריו עקב שוד וכתוצאה מכך היו לו תשעה בני משפחה לפרנס.

למזלו - לבקשת העירייה של מול, בשנת 1907 ארגן סמיטס תערוכה בינלאומית של אמנים שבאו לצייר נופים במול וסביבתה. השתתפו באירוע 68 ציירים שהגיעו מגרמניה, הולנד ואמריקה. כך נוצר המושג ״אסכולת מול״. ב-1910 פרסם סמיטס אלבום עם 25 תחריטים, שהוקדש למלכה אליזבת.

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, הפסיק סמיטס את עבודת האמנות שלו. הוא הפך לנשיא הוועדה לסיוע ואספקת מזון של קנטון מול. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא המשיך בעבודתו עם חזון וסגנון חדשים לחלוטין כחרט וצייר.

החל משנת 1923 מצבו הבריאותי הידרדר, וסבל מסרטן.

מוות ומורשת
-----------

ב-15 בפברואר 1928 סמיטס נפטר ממחלת לב ונקבר בחצר הכנסייה של עירו. על הקבר שלו ניצבת דמות של אם וילד מברונזה שיצר ג'ורג' מין. הוא קבור ליד אמנים אחרים מאסכולת מול.

יאקוב סמיטס שהפך לבלגי ב-1902, היה אביר במסדר לאופולד (1903), קצין במסדר הכתר (1919) ומפקד במסדר הכתר (1927).

אשתו השלישית, ז'וסין, שרדה אחריו עוד 28 שנים. לאחר מותה ב-1956 נמכר ביתם. בשנת 1977, הוסב הבניין למוזיאון העירוני על שם יאקוב סמיטס.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאקוב סמיטס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  E. Van den Bosch, Jakob Smits, Antwerpen, 1930.
2. ↑  Jakob Smits, (tentoonstellingscatalogus), Venlo, (Museum van Bommel-Van Dam), 1976.
3. ↑  I. Verheyen, F. Van Gompel, F. De Nave en I. Malomgré, Jakob Smits. Etser en Lithograaf. Catalogue Raisonné van het grafisch werk, Antwerpen, 1997.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278101905171
* BnF: cb13513263t (data)
* BPN: 56506589
* GND: 119040239
* ISNI: 0000 0001 1588 218X
* LCCN: n88606766
* NTA: 071292810
* RKD: 73558
* SNAC: w67m4210
* SUDOC: 050432354
* ULAN: 500120627
* VIAF: 5087835
* WorldCat: lccn-n88606766

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביחס בין משתנים. אם התכוונתם למושג מתורת הקבוצות, ראו יחס הופכי.
**יחס הפוך** (באנגלית: **Inverse Proportion**) בין שני משתנים מתקיים כאשר מכפלתם קבועה. במקרה כזה משתנה אחד נמצא ביחס ישר להופכי של המשתנה האחר. כלומר: {\displaystyle \ Y={\frac {\lambda }{X}}} כאשר {\displaystyle \ \lambda \in \mathbb {R} } הוא קבוע כלשהו. כאשר מתקיים יחס הפוך בין שני משתנים, משתנה אחד קטן ככל שהמשתנה האחר גדל.

**דוגמה**: כאשר מחלקים עוגה שווה בשווה בין משתתפים אחדים, גודל הפרוסה נמצא ביחס הפוך למספר המשתתפים. אם נסמן ב-N את מספר המשתתפים, ב-m את משקל העוגה בק"ג, אזי כל משתתף יקבל פרוסה P שמשקלה {\displaystyle \ P={\frac {m}{N}}} ק"ג. במקרה זה, קיים יחס הפוך בין P (גודל הפרוסה) ל-N (מספר המשתתפים) והקבוע הוא m (גודל העוגה). דוגמה נוספת: אם אדם חפץ מאוד בדבר כלשהו, הימנעותו ממגע עם אותו דבר בו הוא חפץ נמצא ביחס הפוך לרצונו.

דוגמאות ליחס הפוך במדע
----------------------

* כשמופעל על גוף כוח קבוע F, התאוצה a של הגוף נמצאת ביחס הפוך למסה m שלו: {\displaystyle a={\frac {F}{m}}}
* גודל הלחץ P נמצא ביחס הפוך ביחס לגודל השטח A שעליו פועל כוח: {\displaystyle P={\frac {F}{A}}}
* בתהליך איזותרמי, מכפלת הלחץ P והנפח V חייבת להישאר קבועה: {\displaystyle P={\frac {k}{V}}}
* בחוק וין: {\displaystyle \lambda \_{max}={\frac {\alpha }{T}}}
* לפי חוק אוהם, בהינתן מקור מתח קבוע (כמו למשל בשקע חשמלי ביתי), הזרם נמצא ביחס הפוך להתנגדות: {\displaystyle I={\frac {V}{R}}}

ראו גם
------

* יחס ישר
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפסגה בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר בראדלי.

**הר בראדלי** (באנגלית: **Mount Bradley**) הוא פסגה בקצה הדרום-מזרחי של שלוחה, היורדת מרמת דטרויט, בדרום חצי האי טריניטי, בארץ גרהאם שבצפון חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

שאינו מכוסה קרח בחצי האי טריניטי בארץ גראהם, בצפון חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

הר בראדלי ממוקם 7 קילומטרים דרומית-מערבית להר ריס.

הר בראדלי מתנשא מעל הדום הקרח זנפול, שממזרח להר בראדלי, ומעל קרחון דריטין, שמדרום-מערב להר בראדלי.

להר בראדלי פסגה בעלת צורה פירמידלית, שגובהה 835 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה ומופה לראשונה בשנת 1945 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד. 

ההר מופה שוב בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מטעם המכון לגאודזיה יישומית (Institut für Angewandte Geodäsie) וסוקרים בריטיים מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי.

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

ההר נקרא על שם קיי. ג'י. בראדלי (K.G. Bradley), מזכיר הקולוניה של המושבה הבריטית איי פוקלנד, באותה עת.
מפת מסעותיו של רוחבן בשנים 1721–1723
**יָקוֹבּ רוֹחֶבֵן** (בהולנדית: **Jakob Roggeveen**, תעתיק מקובל נוסף **יָקוֹבּ רוֹחֶפֵן**; 1 בפברואר 1659 – 31 בינואר 1729) היה מגלה ארצות הולנדי שנשלח לגלות את "טרה אוסטרליס" (האדמה הדרומית), ובמקום זאת גילה במקרה את אי הפסחא.

אביו, ארנט רוחבן, היה מתמטיקאי בעל ידע נרחב באסטרונומיה וגאוגרפיה. כמו כן הוא הכיר את תורת הניווט. הוא עסק רבות בלימוד "טרה אוסטרליס", יבשת חצי-מיתית שהופיעה במפות שצוירו באירופה החל במאה ה-15, ואף קיבל אישור רשמי מהמלך על מסע מחקר לשם. האירופאים חשבו שקיימת יבשה גדולה בדרומו של האוקיינוס השקט, כי לפי התאוריה המקובלת בזמנו, האדמה בחצי כדור הארץ הדרומי אמורה להיות דומה לשטח האדמה בחצי כדור הארץ הצפוני. אך בסופו של דבר היה זה בנו שבגיל 62 צייד שלוש ספינות ויצא למסע המחקר.

טרם צאתו למסע כבר ניהל רוחבן חיים פעילים. הוא התמנה לנוטריון של מידלבורך ב-30 במרץ 1683. ב-12 באוגוסט 1690 סיים את לימודיו כדוקטור למשפטים באוניברסיטת הארדרויק (Harderwijk), ועבד בין השנים 1707 ל-1714 כשופט עליון (Raadsheer van Justitie) בבטאוויה שבאיי הודו המזרחית ההולנדיים (כיום ג'קרטה שבאינדונזיה). ב-1715 חזר למידלבורך.

במידלבורך הסתבך בשל תמיכתו במטיף הליברלי פונטיאן ואן האטם (Pontiaan van Hattem). הוא פרסם עלון שכותרתו "נפילת האליל הארצי" (De val van 's werelds afgod), שחלקו הראשון פורסם במידלבורך ב-1718 ועורר מהומה. עותקי העלון הוחרמו על ידי מועצת העיר והועלו באש. רוחבן נמלט ממידלבורך, ואחר כך מפליסינגן. הוא התיישב בארנמוידן (Arnemuiden), שם פרסם את החלקים השני והשלישי בסדרה, שעוררו אף הם מחלוקת.

באוגוסט 1721 הוביל בשליחות "חברת הודו המערבית ההולנדית" משלחת לאיתור "טרה אוסטרליס". הוא הפליג סביב כף הורן לאוקיינוס השקט. רוחבן ביקר באיי חואן פרננדס, וביום ראשון של חג הפסחא - 5 באפריל 1722 גילה את אי הפסחא. בדיווחיו על הגילוי הוא תיאר את האוכלוסייה המקומית בצורה לא מחמיאה. הוא ראה רק 400 ילידים, אף שמהיעדר נשים בקהל היה ברור לו שמספר התושבים גדול יותר.

מאי הפסחא הפליג רוחבן לאיי טואמוטו, לאיי החברה ולסמואה. בסמואה נכלא משום הפגיעה שפגע במונופול "חברת הודו המזרחית ההולנדית", אך החברה נאלצה מאוחר יותר לשחררו, לשלם לו פיצויים בגין המעצר, ולשלם את משכורות אנשי צוותו. בשנת 1723 חזר רוחבן להולנד.

בשובו פרסם רוחבן את חלקו הרביעי של העלון "נפילת האליל הארצי".

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281005605171
* BnF: cb13196136b (data)
* BPN: 04549601
* CiNii: DA03497186
* GND: 128386576
* ISNI: 0000 0000 8394 2263
* LCCN: n93077955
* NLA: 35157394
* NLG: 227913
* NLP: A17422401
* NTA: 069954917
* RERO: 02-A013984872
* SELIBR: 293047
* SUDOC: 035554525
* Trove: 845562
* VIAF: 73994917
* WorldCat: lccn-n93077955

 |
אבני רחיים בטחנת רוח
 אבן רכב של רחיים של דחף - עשויים מבזלת מיבנה ים, מוזיאון בית מרים - הים ומלואו
אבן רחיים
רחיים חרוטיות
אבני **רחיים** הן זוג אבנים המשמשות לטחינת גרעינים, בעיקר גרעיני דגנים, לקמח. האבן העליונה, הנקראת "רכב", נעה על פני האבן התחתונה - ה"שכב", והגרעינים נטחנים ביניהן. 

בימי קדם, ההנעה בוצעה בידי אדם או בהמה, או על ידי טורבינה שנעה בכוח הרוח או המים. בייצור תעשייתי בטחנות קמח, הסיבוב מבוצע באמצעות מנוע.

סוגי הרחיים בעולם העתיק
-----------------------

### רחיים פשוטות

רחיים פשוטות, הנקראות גם רחיים דמויות אוכף, עשויות מאבן שכב שטוחה ואבן רכב צרה ומוארכת שחלקה התחתון שטוח וחלקה העליון מעוגל. הטוחן היה מחזיק את הרכב בשני קצותיו ומזיז אותו קדימה ואחורה על השכב. אלו הרחיים היחידות שנמצא עדות לשימוש בהם בארץ ישראל עד לתקופה הפרסית. החוקרים מניחים היום שאלו הרחיים המוזכרות בתנ"ך ובכתבי הומרוס. 

### רחיים אולינטיות

רחיים אולינטיות, הנקראות גם רחיים מסגרת או רחיים של דחף, מורכבות מאבן שכב מלבנית ואבן רכב מלבני בעל חריץ להכנסת הגרעינים לטחינה, ושתי מגרעות תואמות במסגרתו לחיבור ידית הנעה. בצד אחד הידית עוגנה לקיר או לשולחן ובצד השני היה מוארך ופעל כמנוף. הטוחן הזיז את המנוף הלוך ושוב בקשת. הרחיים העתיקות ביותר מסוג זה שנמצאו, הן מהמאה החמישית לפני הספירה, ביוון. הן הגיעו לארץ ישראל בסוף התקופה הפרסית והיה סוג הרחיים העיקרי בארץ ישראל בתקופה ההלניסטית והרומית. לעומת זאת הן לא עברו מערבה לצפון צרפת, ספרד, אנגליה וגרמניה, ככל הנראה בגלל שהיה בארצות אלו רחיים סיבוביות.

רוב החוקרים סוברים שה"רחיים של יד" המוזכרים במקורות חז"ל, למשל תוספתא, זבים, ד, ב, הם רחיים אולינטיות.

### רחיים סיבוביות

רחיים סיבוביות של יד היו עשויות משתי אבנים עגולות. אבן הרכב סובב על אבן השכב. במרכז אבן הרכב יש חור שדרכו הוכנסו הגרעינים והקמח המיוצר נשפך בהיקף. 

### רחיים פומפיות

בתקופה הרומית היו נהוגות רחיים בהן השכב מעוצבת כקונוס, אצטרוביל בלשון חז"ל, והאבן העליונה כעין קונוס חלול כפול, קלת בלשון חז"ל. הגרעינים נטחנו בין הקונוס התחתון של הקלת לבין האצטרובל ואילו הקונוס העליון של הקלת שימש כמשפך להכנסת הגרעינים. רחיים אלה הונעו בידי אדם או בכוח בהמה.

לפסח
----

לפסח, יש מיעוט המקפידים שכל התהליך של המצות יהיה עבודת אדם, ובכלל זה טחינת הקמח ב"ריחיים של יד".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **רחיים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רחיים** |

* רפאל פרנקל, ‏ריחיים ומתקני טחינה בספרות התלמודית – בחינתם מחדש לאור הממצא הארכאולוגי, **קתדרה** 110, טבת תשס"ד

אבן ריחיים בשבע טחנות
* רחיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רפאל פרנקל, ‏ריחיים ומתקני טחינה בספרות התלמודית – בחינתם מחדש לאור הממצא הארכאולוגי, **קתדרה** 110, טבת תשס"ד, עמוד 44
2. ↑  רפאל פרנקל, ‏ריחיים ומתקני טחינה בספרות התלמודית – בחינתם מחדש לאור הממצא הארכאולוגי, **קתדרה** 110, טבת תשס"ד, עמוד 45

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph254896

 |
ממדים סטנדרטיים של באנרים בדפי אינטרנט
**עיוורון כרזות** או **עיוורון באנרים** - היא תופעה משוערת בשמישות האינטרנט שבה המבקרים באתר מתעלמים באופן מודע או בלתי מודע ממידע בכרזות. יש הקוראים לכך גם "עיוורון פרסומות". ישנה מחלוקת לגבי קיום התופעה והיקפיה. 

המונח הוטבע בידי חוקרים מאוניברסיטת רייס, כתוצאה ממחקר שמישות אינטרנט, בו רוב הנבדקים התעלמו במודע או שלא במודע מהמידע שהופיע בכרזות שבאתר. משימת הנבדקים הייתה למצוא מידע באתר. המידע שהתעלמו ממנו היה הן בכרזות פרסומת, והן ממידע בחלקי הניווט של הדף, כמו "קישורים מהירים". למיקומה של הכרזה בדף הייתה השפעה מועטה על תשומת הלב בה זכתה. תוצאות המחקר סתרו את ההנחיות המקובלות באותה עת לעיצוב אתרים, על פיהן: הרכיבים הגדולים והצבעוניים יותר באתר, הם אלו שיקבלו את מרב תשומת הלב.

אך במחקר נגדי, מיולי 2000, שהתפרסם בשם "בדיוק עד כמה אנו עיוורים לכרזות ברשת", הוכח שמשתמשים דווקא שמים לב לכרזות. ההוכחה באה דרך בדיקות מעקב תנועת עיניים ואישונים, ובדרכים נוספות. מחקר זה התרכז באופן התפישה של דף בודד בעת ההתבוננות, ומה הכירו או זכרו ממנו לאחר מכן. ביקורת נגד מחקר זה והדומים לו, טענה שחסרות בהם משימות מציאותיות, ולכן מחקרים אלו לוקים בשיטת המחקר, ואין לסמוך על תוצאותיהם.

הסבר אפשרי לתופעה, ולהבדל בין תוצאות המחקרים, ניתן על ידי פגנדרם ושאומברג, ב"ירחון המידע הספרתי", בכך שאופן התגובה והפעולה של המשתמשים באתר הוא הקובע את התייחסותם לכרזות. המשתמשים נוטים לאחד משני דפוסי-פעולה באתר: הראשון - חיפוש אחר מידע מסוים, והשני - שיטוט חסר מטרה, מדף לדף. לכל דפוס פעולה, המשתמשים מייצרים עם הזמן "תבניות פעולה". כאשר הם מחפשים מידע מסוים באתר, המשתמשים מתרכזים במקומות בהם, לדעתם, המידע עשוי להימצא: מלל באותיות קטנות או "רגילות", וקישורים. במצב זה, של חיפוש, הם נוטים להתעלם מחלקים חזותיים גדולים וצבעוניים, ומתמונות וכרזות. אישוש לגישה זו מגיע ממבחני שמישות, הבודקים את תפישת המשתמשים לגבי כרזות, שהשוו בין קבוצת הנבדקים המחפשים מידע לזו של קבוצות נבדקים המשוטטים בין הדפים בלא מטרת חיפוש שהוגדרה להם.

ראו גם
------

* באנר
* התניה קלאסית
* שמישות
* עיצוב אתר אינטרנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  עוורון כרזות - המחפשים באינטרנט מחמיצים לעיתים קישורים לנגד עיניהם (אנגלית), 1998 י"פ בנווי וד"מ ליין הקבוצה הטכנית לאינטרנט, אוניברסיטת רייס (אנגלית)
2. ↑  מישל ביילס, 
בדיוק כמה אנו עוורים לכרזות פרסומת ברשת. ירחון חדשות שמישות תכנה כרך 2 מהד' 2, יולי 2000, אוניברסיטת מדינת ויצ'יטה (אנגלית, אתר מעבדת החקר לשמישות תוכנה)
3. ↑  יעקב נילסון, עוורון כרזות ממצאים ישנים וחדשים (אנגלית, אוגוסט 2007 באתר 'השתמש בו')
4. ↑  מ' פנדגרם וח' שאומברג, 
מדוע המשתמשים עוורי כרזות - השפעת תגובתם מול אתר על התפישה של כרזות אינטרנט 2001, ירחון המידע הספרתי
5. ↑  ד"א נורמן, פרשנות: עיוורון כרזות, התפישה האנושית ועיצוב הרשת, 1999, הקבוצה הטכנית של האינטרנט (אנגלית)
קטר עיתוק מדגם של GA-DE 900AC אלסטום בתחנת הרכבת חיפה מזרח
**עיתוק רכבות** הוא הפעולה של העברת ציוד נייד ממסילה אחת לאחרת לצרכים תפעוליים (כלומר שלא כחלק מנסיעת הרכבת אל יעדה). ניתן להעתיק רכבת שלמה, למשל על מנת לדיירה על עקלתון או במוסך, להעתיק חלק מרכבת, למשל על מנת לפצל רכבת, שלה יעדים שונים או לאחד שתי רכבות בעלות יעד משותף, או להעתיק קרונות בין המסילות על מנת לערוך מהם רכבת חדשה או על מנת לפרק רכבת קיימת לקרונותיה השונים. כמו כן מעתיקים קרונות משא על מנת להעמיס אותם ולפרוק מהם את המטען.

העיתוק מתבצע באמצעות קטרי עיתוק, שיכולים להיות חלשים ואיטיים ביחס לקטרים הגוררים רכבות שלמות, שכן פעולת העיתוק מתבצעת במהירות נמוכה, למרחקים קצרים ובדרך כלל בתנאי שטח נוחים. עם זאת, קטרי העיתוק הם בעלי מומנט גבוה המושג באמצעות תמסורת מתאימה על מנת להגיע למהירות הגרירה של הציוד, האיטית יחסית, כמה שיותר מהר. תכונה זו נדרשת על מנת לסייע בזירוז העיתוק, כיוון שעיתוק עשוי לכלול גרירות קצרות רבות, ולכן קטרים המשמשים כקטרי עיתוק נבנים בדרך כלל במיוחד למטרה זו.

עיתוק מתבצע בתחנת רכבת תפעולית ובפרט בתחנות עריכה ומיון, שבהן יש עקלתונים רבים לדיור הקרונות השונים ולביצוע עבודת העריכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיתוק רכבות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560604505171
* GND: 4176943-0
* LCCN: sh85111051

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר בראון (פירושונים).

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בהר בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה, עם הערך "הר בראון (ארץ אלכסנדר)", העוסק בהר בהרי אוניברסיטת סופיה, באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה; ועם הערך פסגות בראון בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה; ועם הערך פסגת בראון באי סטורג', באיי באלני, שבאנטארקטיקה.

**הר בראון** (באנגלית: **Mount Brown**) הוא פסגה סלעית מוארכת, הבולטת מעל מישור הקרח האנטארקטי, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.

ההר ממוקם 320 קילומטרים ממזרח לגבעות וסטפולד; ו-160 קילומטים דרומית - דרום-מזרחית מכף פנק.

גובהו של ההר 1,982 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

ההר נקרא על שמו של לוטננט זוטר (Lieut. Junior Grade) אדוארדו פ. בראון (Eduardo P. Brown), מצי ארצות הברית, שהיה קצין צילום (photographic officer) של המחלקה המערבית (the Western Group) של משלחת החקר במהלך מבצע קפיצה לגובה.

לקריאה נוספת
------------

• Niels Bohr Institute, **An Antarctic climate record from Mount Brown, East Antarctica (אורכב 07.07.2020 בארכיון Wayback Machine)**

קישורים חיצוניים
----------------

* הר בראון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר בראון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר בראון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר בראון באתר peakbagger
* הר בראון באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  מידע גאוגרפי
**עיוורון ירח**, מכונה גם **דלקת ענביה חוזרת בסוסים** או **דלקת עיניים תקופתית** (באנגלית: **Moon Blindness, Periodic Ophthalmia, Equine Recurrent Uveitis**) הוא הגורם הנפוץ ביותר לעיוורון אצל סוסים בוגרים.

פתופיזיולוגיה
-------------

כפי שניתן להסיק משמות המחלה השונים, מדובר בדלקת סטרילית (שאינה-זיהומית) חוזרת ונשנית אשר ברבות הימים עלולה להביא לכדי עיוורון. על פי רוב מקור המחלה באירוע ראשוני הגורם לדלקת תוך עינית בענביה (Uvea) הכוללת את חלקי העין הבאים: הקשתית, הגוף הריסי והדמית. מקור האירוע הראשוני עשוי להיות זיהומי אך הזיהום אינו הגורם העיקרי לנזק בעין, אלא התגובה הדלקתית אליו. בעקבות הדלקת עולה חדירות כלי הדם בגוף הריסי ומוקל המעבר במחסום שבין הנוזל התוך עיני לדם. לתוך העין חודרים תאי דם לבנים מרוגשים הנותרים ברקמות הענביה גם בחלוף הדלקת.

בתקופות שבהן אין חשיפה לגורם הראשוני (אנטיגן כלשהו), שוככת התגובה הדלקתית. מחזוריות המחלה מתבטאת בחשיפות חוזרות או נשנות לגורם הראשוני. לפיכך אין טיפול מרפא למחלה זו. הטיפול הוא אפוא טיפול תומך הנועד להקל את תסמיני המחלה בעת התפרצות, אך הוא לא ימנע את הישנותה ואת החרפתה לאורך זמן, שכן בכל חשיפה חוזרת התגובה הדלקתית קשה יותר.

למעשה כל מחלה כלל מערכתית המלווה בנוכחות גורם זיהומי או רעלנים בדם עלולה לגרום לדלקת בענביה ולהוות בסיס להמשך התהוות המחלה. כמו כן, נזק מכני לעין, למשל בעקבות טראומה גופנית, כיבים (פצעים פתוחים ברקמות שונות בגוף), גידול סרטני וכן הלאה עלולים לפגוע במחסום שבין הדם לנוזל התוך עיני.

סימנים קליניים
--------------

* כאב ודימוע.
* גודש בלחמית ובלובן העין.
* בצקת קרנית.
* עכירות נוזל הלשכה קדמית.
* היצרות אישונים.
* ירידה בלחץ התוך עיני.
* הימצאות דם, פיברין או מוגלה בלשכה הקדמית של העין.
* סימן אופייני בסוסים הוא מופע "כנפיי פרפר" סביב הדיסק האופטי.

נוסף לסימנים הקליניים המצוינים לעיל תיתכן החמרה של הדלקת והופעת סיבוכים משניים לרבות: הידבקויות, ירוד, ברקית, נקיעת העדשה ממקומה, ניוון העין או מרכיבים שונים בעין, היפרדות רשתית או אף עיוורון מוחלט בעין הפגועה.

טיפול ופרוגנוזה
---------------

לעיתים המופע הקליני בולט מאוד בעין אחת, אך אין זה פוסל מעורבות של שתי העיניים. לפיכך נהוג לבדוק היטב את מעורבות שתי העיניים לפני קבלת החלטה לגבי אופן הטיפול והיקפו. כאמור, הטיפול הוא טיפול תומך בתסמיני הדלקת בעת התפרצותה. הטיפול כולל על פי רוב מתן אטרופין (לשיכוך הכאב ולמניעת הידבקויות), סטרואידים (לשיכוך התגובה הדלקתית) ונוגדי דלקת שאינם סטרואידים. הטיפולים יכולים להיות במתן מקומי או מערכתי.

סיכויי ההחלמה בטווח הארוך גרועים מאוד. הימצאות המחלה בעין אחת מגביר את הסיכון להימצאותה בעין השנייה גם כאשר המופע הקליני אינו מובהק ולכן דרושה בדיקה קפדנית של שתי העיניים.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**רעם כחול** (באנגלית: **Blue Thunder**) הוא סרט קולנוע משנת 1983 שמציג מסוק מתקדם שנקרא "רעם כחול". את הסרט ביים ג'ון בדהאם וכיכב בו רוי שיידר. סדרת טלוויזיה המהווה ספין אוף שודרה ברשת ABC בשנת 1984, בהם כיכבו ג'יימס פרנטינו ודיינה קארווי בתפקידים הראשיים, אך היא בוטלה לאחר 11 פרקים בלבד.

ב-17 במרץ 2015 נודע כי סרטי סוני מתכננים להפיק רימייק לסרט, תוך התמקדות בטכנולוגיית מזל"טים.

עלילה
-----

פרנק מרפי (רוי שיידר), טייס מסוקים במשטרת לוס אנג'לס יוצא מלחמת וייטנאם, נבחר להטיס את המסוק המתקדם "רעם כחול" למשימות משטרתיות הדורשות השלטת סדר באזורים הומי אדם. כאשר מתברר כי מותה של חברת הסנאט דיאנה מקנילי אינה הריגה בשוגג, מרפי מתחיל בחקירה משלו. הוא מגלה כי תנועה חתרנית בשם "ת'ור" (THOR, Tactical Helicopter Offensive Response) - ששמה לעצמה מטרה להשליט סדר בהמונים דרך השימוש במסוקים צבאיים - מתכוונת להשתמש ב"רעם כחול" כדי להפטר מכמה פוליטיקאים לא רצויים. מרפי מגלה כי אויבו מזמן מלחמת ווייטנאם, לויטננט קולונל קוקראן (מלקולם מקדואל), שלמעשה היה אמור להיות טייס הניסוי ל"רעם כחול", מסתיר משהו.

כאשר מרפי עוקב אחר קוקראן ומשתמש בטכנולוגיה שבתוך המסוק "רעם כחול" כדי להקליט פגישה בין חברי התנועה, מרפי חייב להביא את הקלטת שעליה מוקלטת הפגישה לתחנת הטלוויזיה לצורך פרסומה, בשעה שחברי התנועה רודפים אחריו ואחרי שותפו.

בקרב אווירי מעל שמי לוס אנג'לס בין מרפי, שמטיס את "רעם כחול" לבין קוקראן, שמטיס מסוק צבאי, ולאחר שנאלץ ליירט שני מטוסי F-16, מרפי מצליח לבצע היפוך באוויר ולירט את מסוקו של קוקראן. לבסוף, מרפי מטיס את "רעם כחול" לפני רכבת משא שועטת ומצליח להימלט לפני שזו משמידה את המסוק.

שחקנים ראשיים
-------------

* רוי שיידר - פרנק מרפי
* מלקולם מקדואל - לויטננט קולונל קוקראן
* וורן אואטס - קפטן ג'ק בראדוק
* קנדי קלארק - קייט
* דניאל שטרן - השוטר ריצ'רד ליימנגוד

המסוק
-----

"רעם כחול" הוא למעשה מסוק של חברת "Aerospatiale" מדגם "גאזל SA-341G" עם חופה מותאמת אישית בדומה למסוק AH-64 אפאצ'י. התאמות מסוג זה גרמו למסוק להיות כבד ביותר, וטכניקות מיוחדות (כולל שימוש במודל מוקטן) שימשו כדי לשוות לו מראה קל תנועה בסרט. 

המסוק "רעם כחול" מצויד במערכת הכוונת ירי שעוצבה בהשראת מסוק ה-AH-64 אפאצ'י, שבו קיימת מערכת מובנית בין קסדת הטייס לכוונון הירי. המערכת, צריח ירי הנושא מקלע כבד, ממוקמת בחזית המסוק. בנוסף למערכת הנשק, המסוק מצויד בטכנולוגיות מעקב (תת-אדום, מיקרופונים ומצלמות וידאו טייפ) וחמקנות, שנועד במקור להיות נשק אווירי להשלטת סדר במקומות הומי אדם.

ראו גם
------

* זאב מעופף

קישורים חיצוניים
----------------

* "רעם כחול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רעם כחול", באתר נטפליקס
* "רעם כחול", באתר AllMovie (באנגלית)
* "רעם כחול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "רעם כחול", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "רעם כחול", באתר Metacritic (באנגלית)
* "רעם כחול", באתר אידיבי
* "רעם כחול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sony Pictures to Remake Blue Thunder, Max Evry, March 17th 2015
**HACCP** (ראשי תיבות באנגלית של **Hazard Analysis Critical Control Point**, בעברית: **ניתוח סיכונים בנקודות בקרה קריטיות**) היא גישה שיטתית המבוססת על שבעה עקרונות מרכזיים לבקרת בטיחות מזון.

גישה זו באה לנתח לזהות ולאפיין את כל הסיכונים אשר עלולים להתרחש בכל אחד משלבי ייצור המזון. השיטה מגדירה "נקודות סיכון" הנבדקות כדי למנוע אפשרות של זיהומים כימיים ביולוגים ופיזיים, החל משלב הגידול החקלאי, דרך עיבודו בקו הייצור ועד המוצר המוגמר המגיע לצרכנים.

השיטה פותחה בשנות השישים של המאה ה-20 על ידי החברות פילסברי (Pillsbury) ו-NASA ומעבדות צבא ארצות הברית, כדי לתת מענה לצורך באספקת "מזון בטוח ב-100%" לאסטרונאוטים של תוכנית החלל.

עד אז נבדקו מדגמית רק המוצרים הסופיים אך לא ניתן לדגום את כולם. שיטת HACCP מציעה ניתוח של כל הסיכונים בתהליך הייצור ועד לקבלת המוצר המוגמר, מתוך הנחה שאם כל התנאים מתקיימים אזי התוצר הסופי יהיה בטוח.

שבעת העקרונות של HACCP
----------------------

העקרונות המנחים את השיטה פורסמו ב-Codex Alimentarius Commission, התקן הנפוץ בעולם למזון בטוח שיש עליו הסכמה בינלאומית:

1. יש לבצע סקר סיכונים מדעי ושיטתי - רשימה של תהליכי הייצור בהם מתרחשים סיכונים ולתאר פעולות מניעה לסיכונים אלו.
2. איתור נקודות בקרה קריטיות - (Critical Control Points (CCP.
3. הגדרה עבור נקודות בקרה אילו גבול קריטי - טווח אשר מחוצה לו המוצר יחשב כלא בטוח.
4. קביעת אמצעים לניטור בנקודות הבקרה וקביעת נהלים מתוך תוצאות הניטור לכיול הבקרה על פי הגבול הקריטי.
5. יש לקבוע מהי הפעילות המתקנת במידה וקיימת סטיה מהגבול הקריטי שנקבע.
6. תיעוד כל הפעולות הננקטות בכל שלבי התהליך והבקרות - גם כהוכחה עבור היצרן שהוא עומד בתקנים והבקרות שנקבעו.
7. יש לקבוע נהלים על מנת לאמת שהמערכת ותהליכיה פועלת כנדרש בצורה אפקטיבית.

שיטת HACCP מגובה גם על ידי תקן ISO 9000:2000 המהווה סידרה של תקני איכות בינלאומי הכוללים נהלים והנחיות לאבטחת מערכת ניהול איכות יעילה בארגון בכל תחום בתעשייה ובמתן שירותים.
תקן ISO 22000 עוסק בבטיחות מזון ואינו מייתר את HACCP.

ראו גם
------

* ניהול סיכונים
* בטיחות
* HAZOP

קישורים חיצוניים
----------------

* HACCP - Hazard Analysis critical control points, באתר משרד הבריאות
* מדריך להבנה ויישום של מערכת HACCP, באתר משרד הבריאות
* דרישות HACCP - כלי ליישום דרישות השוק לבטיחות מזון לפי תקן ISO 22000, באתר המוסד לבטיחות ולגיהות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558935705171
* BnF: cb13334821v (data)
* GND: 4206910-5
* LCCN: sh2001009897
* NDL: 00971183

 |
**קפד ראשו** הייתה תוכנית רדיו שעסקה בחידונים ושודרה על בסיס שבועי בקול ישראל על ידי שמואל רוזן שערך והגיש את התוכנית לאורך עשרות שנים. תחילה ברשת ב', ובהמשך עברה לרשת א'. בעשוריה האחרונים שודרה התוכנית בכל מוצאי שבת. התוכנית האחרונה שודרה ב-21 במרץ 2015.

רקע
---

בתוכנית הוצגו חידות מסוגים שונים. את החידות היו פותרים משתתפים באולפן, חלקם בעלי ותק של עשרות שנים בחידון. חלק מהחידות הופנו למאזינים ונפתרו דרך הטלפון, זאת בנוסף לפינה אחרת של חידות מהמאזינים, להם נהג רוזן להודות באזכור שמותיהם בספריו.

התוכנית "קפד ראשו" נקראה על שם חידה לשונית שרוזן הרבה להשתמש בה. זו חידה שהתשובה לה היא מילה שכאשר מקפדים את האות הראשונה בראשה, מתקבלת מילה חדשה. כלומר לוקחים מילה, מורידים את ראשה ונוצרת מילה אחרת. את ההשראה לשם "קפד ראשו" שאב רוזן מהספר "עליסה בארץ הפלאות", שבו דמותה של מלכת הלבבות נוהגת לומר "Off with his head" - "קַפְּדוּ (עִרְפוּ) את ראשו".

אולפן רשת א', שבו שודרה התוכנית, נקרא לאחר מותו של רוזן, "אולפן רשת א' ע"ש שמואל (שמוליק) רוזן".

חידות קפד ראשו
--------------

* החידה: ראש, קפד ראשו, פרח. \* גרסה נוספת: ראשנו - קפד ראשו - מפרחי ארצנו.

התשובה: קרקפת, רקפת
* החידה: אילן, קפד ראשו, אילן

התשובה: צאלון, אלון; או: צאלה, אלה; וגם: ערמון, רִמון
* ייתכן משחק בו תתאפשר כמה פעמים "קפד ראשו" ממילה אחת:

* צייד זבובים, קפד ראשו דרך הרבים, קפד ראשו עסקים לא טובים, קפד ראשו הדברים קיימים, קפד ראשו השתקה

התשובה: עכביש, כביש, ביש, יש, ש
* מזל בראש שנים, קפד ראשו למאזינים, קפד ראשו מינים, קפד ראשו מצב הישנים, קפד ראשו לקייטנים

התשובה: מאזנַיִם, אָזְנַיִם, זנים, נים, ים.
חידת "קפד ראשו" יצרה חידות משנה כ**"קפד צווארו"** - הסרת האות השנייה במילה, **"קַצֵּץ זנבו"** - הסרת האות האחרונה במילה, ו**"חַלֵּץ כְּרֵסוֹ"** - התשובה היא אמצע המילה, ללא הראש והזנב: מלך הלול, חלץ כרסו, מתופף מפורסם - ת**רנגו**ל, רִנגו (רינגו סטאר, המתופף של הביטלס).

חידות "קפד" מופיעות לפעמים בתשבצי היגיון.

ראו גם
------

* חידות לשוניות
* שמואל חביבי

קישורים חיצוניים
----------------

"רשות השידור" ב**יוטיוב**, הקלטת התוכנית האחרונה של "קפד ראשו", מ-21.3.15

"מאגר חידות קפד ראשו" >, מאגר חידות קפד ראשו

* מתוך תכנית הרדיו "קפד ראשו- 1", סרטון באתר יוטיוב
* מתוך תכנית הרדיו "קפד ראשו- 2+3", סרטון באתר יוטיוב
* מתוך תכנית הרדיו "קפד ראשו- 4", סרטון באתר יוטיוב
* מתוך תכנית הרדיו "קפד ראשו- 5", סרטון באתר יוטיוב
* מתוך תכנית הרדיו "קפד ראשו- 6", סרטון באתר יוטיוב
* מתוך תכנית הרדיו "קפד ראשו- 7", סרטון באתר יוטיוב
* מתוך תכנית הרדיו "קפד ראשו- 8", סרטון באתר יוטיוב
* מתוך תכנית הרדיו "קפד ראשו- 9", סרטון באתר יוטיוב
**כוח ההרתעה הערבי** (בערבית: **قوات الردع العربية**, תעתיק לעברית: **קוואת א-רדע אלערביה**) היה כוח התערבות צבאי שהוקם על ידי הליגה הערבית במטרה לשמור על הפסקת האש (הזמנית) שהושגה בימיה הראשונים של מלחמת האזרחים בלבנון.

עם החרפת מלחמת האזרחים הלבנונית ב-17 וב-18 באוקטובר 1976, התכנסה הליגה הערבית לוועידת ריאד, בה הושג הסכם הפסקת אש, והוקם כוח ההרתעה הערבי כדי לאכוף את הפיקוח על יישום הפסקת האש. בשל היותה ועידה לא-רשמית הייתה הוועידה בעלת מעמד שולי ולא מחייב. מצב זה חייב את התכנסותן של המדינות שוב במסגרת ועידה בקהיר ב-25 וב-26 באוקטובר, לאשרור החלטות ועידת ריאד וקבלת ההחלטה הסופית על גודל הכוח הכלל-ערבי: 30,000 חיילים.

בוועידת קהיר החליטה הליגה על הגדלת כוח שמירת השלום הערבי, שמנה עד אז 2,300 חיילים, ל-30,000. כוח התערבות שנוצר, הורכב במרביתו מכוחות סוריים, עם תרומה סמלית של מדינות ערביות אחרות, ובכלל זאת סעודיה ולוב. הכוח אמנם נשלח מלכתחילה לבקשתו של ראש ממשלת לבנון סולימאן פרנג'יה, ואמור היה להיות תחת פיקודו של נשיא לבנון, אולם למעשה היה הכוח תחת פיקודה הישיר של סוריה.

בראשיתו כלל הכוח 30,000 חיילים, מתוכם 25,000 חיילים שנשלחו מטעם סוריה. עיראק (יריבתה המרה של סוריה באותה העת) התנגדה לכוח, לאור חששה כי כוח זה יאפשר לסוריה להגביר את השפעתה בלבנון, בחסות כלל-ערבית. אולם, כשהכוח הפך לעובדה קיימת, ניסתה לשלוח את חייליה דרך סוריה (המעבר היבשתי היחיד ללבנון), אולם המשטר הסורי מנע את כניסתם. באביב 1979, לאחר שהליגה הערבית האריכה את מנדט הכוח, הסודאנים, הסעודים וחיילים מאיחוד האמירויות עזבו את הכוח, וכך הוא הפך לכוח סורי בלבד.

למעשה, הכוח יצר נראות של כוח פאן-ערבי, ובכך הכשיר **בדיעבד** את פלישתה של סוריה ללבנון במאי 1976 (חצי שנה טרם יצירת הכוח).

הסכם שתורא
----------

כדי להבהיר את ההסכמות שהושגו בהסכם קהיר מאוקטובר 1976, בנוגע לפעילות הפלסטינית בדרום לבנון, נציגי לבנון, סוריה (במסווה של כוח ההרתעה הערבי) והפלסטינים נפגשו בשתורא החל מה-21 ביולי 1977. ההסכם שהושג בין הצדדים ארבעה ימים לאחר מכן, תאם במרביתו את העמדה הסורית. במסגרתו: הכוחות הפלסטיניים ייסוגו 15 ק"מ מהגבול עם ישראל, וצבא לבנון יהיה אחראי על הבטחת האזור ממנו ייסוגו. כוח ההרתעה הערבי יאבטח את רצועת החוף המערבית, יסייע בשיקום צבא לבנון, ויחד עם צבא לבנון יהיה אחראי על הביטחון בכל המדינה. חיילי הכוח החלו להתפרס ב-30 ביולי באזורים האסטרטגיים בבקאע, סביב ביירות, באזור צידון וטריפולי. אולם שום סעיף מלבד זה בהסכם, לא יושם בסופו של דבר, בשל חוסר יכולתו של צבא לבנון לפנות את אש"ף מבסיסיו בדרום.

ביוני 1983 בחרה הממשלה הלבנונית שלא להאריך את מנדט הכוח, וכך למעשה סיימה את קיומו. סוריה לא הסיגה את כוחותיה, והבטיחה להשאירם "כל עוד נוכחותם נחוצה לממשלה הלבנונית". החלטה 1559 של מועצת הביטחון אילצה את סוריה לסיים את כיבושה הצבאי בלבנון ב-2005.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיראק הייתה מעוניינת שלא להותיר את סוריה כמדינה הערבית המשפיעה בלבנון, להראות כי גם היא משרתת את האינטרסים הלאומיים הכלל-ערביים, ולהבליט את עצמה ככוח צבאי באזור.
2. ↑  ראו בתיעוד זה של התרחשויות המלחמה, שימו לב בייחוד להתרחשויות בסוף חודש יולי.
3. ↑  ראו פה
הממצאים של האיכתיובנטור שהתגלו
**איכתיובנטור** (שם מדעי: ***Ichthyovenator***; מילולית: "צייד דגים") הוא סוג דינוזאור ממשפחת הספינוזאוריים, אשר התקיים במהלך הקרטיקון התחתון בדרום-מזרח אסיה. המאובנים שלו התגלו בלאוס בתצורות גרס סופריוס (אנ'), לצד מיני זאורופודים כמו הטיטאנוזאורוס וההדרוזאור מנדסצ'ורוזאורוס (*Mandschurosaurus*).

האיכתיובנטור הוא השני שבספינוזאור שהתגלו באסיה, לצד הסיאמוזאורוס. הוא תואר בשנת 2012 בידי רונאן איילין וצוותו. הסוג כלל מין אחד - *Ichthyovenator laosensis*, אשר נקרא על שם הימצאותו בלאוס.

מין זה דמה מעט לספינוזאורוס אך היה קטן בהרבה, באורך 8.5 מטר ומשקל של 2 טון בממוצע. הוא ידוע מחוליות מגודלות מגבו, החלק הקדמי של הזנב והחוליות שמעל אגן הירכיים. הממצאים משווים לו מראה בעל "מפרש" נמוך שהיה שונה מזה של הספינוזאורוס והיה נמוך יותר ומופרד לשני חלקים: אחד שהחל מהעורף עד האגן ואחד בחלק האחורי של האגן עד לחלק העליון של הזנב. מראה זה עשה אותו דומה למין הקרכרודונטוזאור קונקוונטור וחלק מהחוקרים סברו שהיה שייך למשפחה האחרונה. אולם שאר החלקים מזכירים את עצמות הספינוזאורוס.

ככל הנראה הוא היה צייד דגים שארב במים הרדודים ואף שחה במרדף אחרי דגים בנהרות של לאוס הקרטיקונית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איכתיובנטור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בקצין צה"ל שהגיע לדרגת תת-אלוף, עם הערך "חיים טייטלבאום", העוסק בפיזיקאי, איש אקדמיה ישראלי.

**חיים טייטלבוים** (17 בדצמבר 1934–2000) היה קצין בצה"ל. הוא שרת בעיקר בתפקידי תחזוקה ומטה, והגיע לדרגת תת-אלוף.

ביוגרפיה
--------

טייטלבוים נולד כבן זקונים לשרה ודוד בהונגריה. ב-1949 עלה לישראל לבדו, במסגרת עליית הנוער.

ב-1953 התגייס טייטלבוים לצה"ל, כלוחם בחטיבת גבעתי. בהמשך, סיים קורס קציני חי"ר, וקורס צניחה ולוחמה זעירה. הוא שירת בצה"ל במשך שלושים שנה, כשברובן שימש בתפקידי תחזוקה ביחידות שריון. במהלך שירותו סיים לימודי תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן. בהמשך, היה ראש מחלקת התחזוקה באגף האפסנאות בדרגת אלוף-משנה, וסגן ראש אגף התכנון, בדרגת תת-אלוף.

לאחר שחרורו מצה"ל, ניהל טייטלבוים את מנהל האספקה והאחזקה בקופת חולים כללית, והיה סמנכ"ל בחברת ישקר. בהמשך הקים את המוסד הסיעודי "בית האלה", וכן חברה ברומניה לשירותי רפואת חרום. 

טייטלבוים הוביל את הקמת העמותה להנצחת מורשת חיל התחזוקה, ואת בניית אתר ההנצחה לחללי חיל התחזוקה. הוא שימש יושב ראש העמותה בשנים 1986–1995. 

טייטלבוים נפטר בשנת 2000, בגיל 65. הוא היה נשוי לביוכימאית דבורה טייטלבאום, ממפתחי התרופה קופקסון, ואב לשניים. בנם ובתם יזמו הקמת קרן לזכרם במסגרת מכון ויצמן למדע.

קישורים חיצוניים
----------------

* חיים טייטלבוים - 10 שנים למותו, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  בין מדע ורפואה, חדשות אגודת הידידים של מכון ויצמן למדע בישראל
**קסר עמרה** (בערבית: **قصر عمرة**; תעתיק: קצר עמרה, שפירושו "מצודת עמרה") היא הידועה שבמצודות המדבר בירדן וממוקמת במרחק של 85 ק"מ מזרחית לעמאן.

היסטוריה
--------

המצודה נבנתה בתחילת המאה ה-8, ככל הנראה בין 711 ל-715, על ידי הח'ליף וליד הראשון מבית אומיה; אך גרסה אחרת מייחסת את בנייתה לח'ליף וליד השני בשנות הארבעים של המאה ה-8. המצודה עצמה הרוסה, אך בית הכפר שלידה השתמר במצב טוב וסביר ששימש כמקום מנוחה לחליף או לבני משפחתו לתקופות שהות קצרות.

מצודות המדבר
במבנה אולם אירוח שבו שלוש ספינות ובית מרחץ בסגנון רומי, והוא מעוטר בפרסקאות עשירות המתארות סצינות ציד, היאבקות ורחצה, בעלי חיים, דמויות מלכותיות, נשים עירומות ועוד. על אחד מקירות בית המרחץ מצוירת מפה של השמיים בחצי הכדור הצפוני, לצידם של סימני גלגל המזלות, וזו נחשבת לאחד הניסיונות המוקדמים לשרטט את הייקום שלא באופן דו־ממדי. פרסקאות אלה בסגנון חילוני משמשים דוגמה לאמנות איסלאמית מוקדמת, ומראים כי האיסור על עשיית דמות התקבל באסלאם בשלב מאוחר יותר.

באר בעומק של 36 מטר ומשאבה שהופעלה על ידי חמור צמודים למבנה מצפון וסיפקו לו מים לצורכי שתייה ולבית המרחץ.

המצודה נעזבה ונתגלתה שוב ב-1898, על ידי אלואיס מוסיל, במצב של הזנחה ביחס למצודות אחרות, וכתובות גרפיטי פגעו בחלק מהפרסקאות. בשנת 1985 הכריז ארגון אונסק"ו על המצודה כאתר מורשת עולמית ונערך מבצע לשחזור המבנה.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסר עמרה** בוויקישיתוף
* קסר עמרה באתר Archnet

| דגל ירדןדגל ירדן סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בירדן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פטרה • אום א-רסאס • קסר עמרה • האזור המוגן של ואדי רם • אתר הטבילה "בית עניה מעבר לירדן" • סלט |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295295005171
* BnF: cb13197196f (data)
* GND: 4367290-5
* LCCN: sh2003001390
* SUDOC: 035573899
* VIAF: 234756592
* WorldCat: viaf-234756592

 |
**מרדכי שניר (קושניר)** (1894 – 7 בדצמבר 1961) היה סופר וחוקר העלייה השנייה, מהוגי הדעות של תנועת העבודה.

קורות חיים
----------

נולד בבאלטה, אוקראינה, לשיינדל ודוד קושניר. היה אחיו של שמעון קושניר, סופר ופעיל ציוני ואביו של טוביה קושניר. בשנת 1904 עלה אביו לבדו לארץ ישראל, וכעבור מספר חודשים עלתה האם עם ששת ילדיה ובהם מרדכי. במשך תקופה הם התגוררו ביהודיה, וכעבור זמן עברו לפתח תקווה. הוא למד בבית הספר החקלאי, ובין חברי כיתתו הייתה אסתר ראב, עמה שמר על קשרי ידידות.

לאחר מותו העלתה ראב זיכרונות מימי ילדותה וכתבה על שניר:

> 
> כולו עמקות, טהרת-נפש ומטען יהודי עשיר: נער צעיר, חיוור, בעל עיניים נפלאות – התרשמתי ממנו; בדור ההוא היינו כולנו 'ילדים מתבגרים לפני זמנם', אך לא היה בין בני המושבה הנאים והזקופים אחד שהיה קרוב לרוחי כמרדכי; הוא דיבר איתי על החסידות, סיפר לי על ברנר וגורדון, קרא לי מאמרים מתוך 'הפועל הצעיר', העלה בדחילו את דת-העבודה למרומי חיי, והכניס את כולי ורובי בסוד קדושת תנועת העבודה.
> 
> 
> 
> — "דבר הפועלת", אדר א' תשכ"ב, פברואר 1962
> 

שניר היה מקורב לקבוצת החלוצים והפועלים שהתגוררה בעין גנים, ובהם א. ד. גורדון ויוסף חיים ברנר. הוא תיעד את רצח ברנר וחבריו וטען כי לא נעשה די כדי להצילם. את הדברים פרסם בקובץ "אהל" ובספרו "בתחום הימים" שיצא בהוצאת "עם עובד" בשנת 1954. הוא גם כינס אסופת זיכרונות על ברנר והוציאם לאור בשנת 1943. מהדורה מורחבת יצאה בשנת 1971, עשור לאחר מותו, ובשנת 1991 יצא קובץ השלמות על ידי אורי ברנר ויצחק כפכפי.

שניר הוציא גם אסופת זיכרונות על רחל המשוררת ועל ברל כצנלסון. כמו כן ערך את ספרו של כצנלסון "הסולם אל החזון", שיצא בשנת 1946.

במשך שנים היה מנהל ארכיון תנועת העבודה. פרסם מאמרי הגות ופובליציסטיקה על תנועת העבודה ועל דור העלייה השנייה. בשנת 1959, שנתיים לפני מותו, הוציא את הספר "בני הדור ומוריו" על דור המייסדים של תנועת הפועלים.

ב-1961 זכה שניר בפרס ההסתדרות לספרות

שניר נפטר ב-7 בדצמבר 1961 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

ספריו
-----

* **בתחום הימים**, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1954
* **יוסף חיים ברנר: מבחר דברי זכרונות**, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1943
* **רחל ושירתה: מבחר דברי זכרונות והערכות**, 1946
* **על ברל כצנלסון: זכרונות ודברי הערכה**, הוצאת מפלגת פועלי ארץ ישראל, 1952
* **בני הדור ומוריו**, 1959
* **דוד רמז: איש החזון והמעשה**, הוצאת מפלגת פועלי ארץ ישראל, 1962
* **דברים שלא בעיתם**, ילקוט אחדות העבודה, 1970

לקריאה נוספת
------------

* נחמן תמיר, **אנשי העלייה השנייה - כרך ו'**, הוצאת המרכז לתרבות ולחינוך תל אביב וההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, 1974, עמודים 232-235

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרסי ההסתדרות ל-5 סופרים, קול העם, 23 במאי 1961
2. ↑  הוענקו פרסי ספרות של ההסתדרות, על המשמר, 23 במאי 1961
3. ↑  פרסי ההסתדרות, למרחב, 26 במאי 1961
4. ↑  חתני הפרס לספרות, על המשמר, 23 במאי 1961
5. ↑  מרדכי שניר נפטר, דבר, 8 בדצמבר 1961,המשך
6. ↑  מרדכי שניר באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264026505171
* GND: 1159235635
* ISNI: 0000 0000 6695 0245
* LCCN: no2004112117
* NTA: 332926257
* VIAF: 61266822
* WorldCat: lccn-no2004112117

 |
18-כתר-6 קשור סביב יון אשלגן
**אֶתר כֶתר** הוא תרגום מאנגלית של **Crown Ether**, שמן של תרכובות אורגניות: אֶתֶרים טבעתיים, תרכובות הטרוציקליות שאטומי חמצן מרכיבים חלק מהטבעות שלהן. חשיבותן הגדולה בקומפלקסים שהן יוצרות עם קטיונים. שמן של התרכובות בקבוצה זו נגזר מהדמיון שבין צורתן המרחבית של מולקולות האתר כתר בקומפלקס עם קטיון לבין צורתו של כתר המונח על ראש. רוב תרכובות האתר כתר הן אוליגומרים טבעתיים של אתנול, כך שהיחידה החוזרת בהן היא CH2-CH2-O-)n-); תרכובות חשובות הן הטטרמר (עבור n=4), הפנטמר (n=5) וההקסמר (n=6).

נומנקלטורה
----------

דוגמאות לאתר כתר. משמאל לימין: 12-כתר-4, 15-כתר-5, 18-כתר-6, דיבנזו-18-כתר-6 ודי-אזא-18-כתר-6.
שמותיהן של תרכובות האתר כתר מורכבים משני מספרים: המספר הראשון הוא מספר האטומים הכולל בטבעת האתר, והמספר השני הוא מספר אטומי החמצן. לדוגמה: 12-כתר-4 הוא טבעת המורכבת מ-12 אטומי פחמן וחמצן, כשבין כל זוג אטומי פחמן מפריד אטום חמצן. כך ייקראו גם 15-כתר-5 ו-18-כתר-6. באנגלית: 12-‎crown-4 וכו'.

קשירת קטיונים
-------------

### מנגנון

תרכובות האתר כתר קושרות היטב קטיונים שונים. אטומי החמצן שעל הטבעת, בעלי המטען השלילי החלקי, נמשכים אל המטען החיובי שעל הקטיון. כך נוצרת צורת הכתר: אטומי החמצן מופנים פנימה, אל עבר הקטיון המוקף בטבעת האתר, בעוד אטומי הפחמן פונים החוצה, הרחק מהקטיון. למעשה, אטומי החמצן יוצרים סביבה טעונה, הידרופילית, עבור הקטיונים, בעוד אטומי הפחמן יוצרים סביבה הידרופובית, המאפשרת המסה של הקומפלקס אתר כתר-קטיון בתרכובות אורגניות, שברגיל לא היה הקטיון נמס בהן. לתהליך זה יש חשיבות רבה בהפרדת יונים מתמיסות ובקטליזת מעבר-פאזה.

### קטיונים אלקליים

הקטיונים החשובים ביותר שנקשרים לאתר כתר הם יונים של המתכות האלקליות ליתיום, נתרן ואשלגן, הנקשרים ל-12-כתר-4, 15-כתר-5 ו-18-כתר-6, בהתאמה. הקישור הוא בררני, ונובע מהתאמה בין היקף הטבעת הנוצרת על ידי אטומי החמצן להיקף הקטיון המתכתי. הקישור הייחודי שנוצר הוא אחת הסיבות לרעילותו של 18-כתר-6, הקושר את יוני האשלגן בגוף ומונע מהם להשתתף בפעילויות חיוניות. קיימות מולקולות טבעתיות טבעיות, כגון ולינומיצין ונונאקטין, שאינן אתר כתר אולם פועלות בצורה דומה.
18-כתר-6 קושר גם קטיונים אחרים, כמו אמינים שעברו פרוטונציה - גודלם מתאים לפתח שבמולקולת האתר, והמימנים הטעונים חיובית נקשרים לחמצנים הטעונים שלילית.

סינתזה ופרס נובל
----------------

צ'ארלס פדרסן, מהנדס כימיה וכימאי אורגני מחברת דופונט, פיתח בשנת 1967 את סינתזת הכתר אתר, וחקר את תכונות המסת הקטיונים של מולקולות אלה. בשנת 1987 הוענק לו על תגליותיו בתחום פרס נובל לכימיה, יחד עם שני חוקרים נוספים שהמשיכו במחקריו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתר כתר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539200705171
* GND: 4165804-8
* LCCN: sh89006653

 |