recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
לוגו אתר הספרייה הפנטסטית
**הספרייה הפנטסטית** היא פורטל ישראלי המוקדש לז'אנר הפנטזיה, אך גם עוסק בתחומים נלווים, כגון מדע בדיוני, ספרות ילדים ונוער ועוד. האתר מציע חדשות וסקירות עומק אודות ספרים, קומיקס, סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה, מוזיקה, אירועים מיוחדים ואמנות.

על אודות
--------

**הספרייה הפנטסטית** החלה את דרכה בשנת 2008 כבלוג פרטי, ומאז צמחה והלכה עד שהגיעה למתכונתה הנוכחית. נכון לשנת 2017 הפעיל האתר צוות של כ-20 כותבות וכותבים. האתר מפרסם ידיעות הקשורות לז'אנרים בהם הוא עוסק על בסיס כמעט יום-יומי. על ניהול הספרייה אמונה דמות בדיונית המתקראת "ספרן הלילה". במרוצת השנים נעשתה הדמות אהודה על ידי חובבים רבים, ואף רואיינה באמצעי תקשורת שונים, לרבות מגזינים מקוונים, גלי צה"ל ועוד. מאחורי דמותו של ספרן הלילה עומד נדב אלמוג, דוקטורנט לספרות אנגלית באוניברסיטת חיפה, עורך ומתרגם.

לדברי יוצריו, האתר הוקם מתוך אמונה מוצקה בכך שגם לחובבים בישראל מגיע ליהנות מאתר חדשות ז'אנרי בסטנדרט בינלאומי, שיעניק במה ליצירה ולקהילה המקומית. כמו כן שואף האתר להוות קונטרה לפרסומים בערוצי תקשורת קונבנציונליים, שבהם חדשות הנוגעות לז'אנרים בהם עוסק האתר (פנטזיה, מדע בדיוני וכדומה) הן נדירות ולעיתים קרובות מציגות נימה סטריאוטיפית לא מכבדת וחוסר היכרות עם הנושאים המדוברים.

פעילות מקומית ובינלאומית
------------------------

אתר הספרייה הפנטסטית פועל בשיתוף פעולה עם הוצאות ספרים רבות, חברות הפצה של סרטים וארגונים רבים בארץ ובעולם, ומקיים איתם פעילויות ותחרויות שונות. במסגרת זו מקיים האתר גם ראיונות עם אנשי מפתח מן הארץ והעולם, כגון ברנדון סנדרסון, פטריק רות'פס, מייקל מורקוק, קלי לינק, קאזו קיבואישי – יוצר סדרת הרומנים הגרפיים "הקמיע", לי ברדוגו - מחברת טרילוגיית "הגרישה", ג'ונתן סטראוד, מחבר טרילוגיית ברטימאוס וטרילוגיית "לוקווד ושות'" ועוד. כמו כן, האתר מעניק פרס שנתי בינלאומי. הפרס מחולק לקטגוריות ספר הפנטזיה הטוב ביותר, סרט הפנטזיה הטוב ביותר, התרומה לז'אנר הפנטזיה ו"החתול הספרותי הפנטסטי" - פרס היתולי אשר אף על פי כן נלקח ברצינות תהומית. הפרס מחולק ליצירות וליוצרים ישראליים ובינלאומיים כאחד.

כמו כן ידועה הספרייה הפנטסטית כבמה לחשיפה של יצירות בכורה, פרקים ראשונים ועוד, ואף ליוותה יוצרים נבחרים בפרויקטים של גיוס מימון המונים הקשורים לפנטזיה ולמדע בדיוני, לרבות מימון סרטים, ספרים ומשחקי מחשב.

השפעה תרבותית
-------------

בשנת 2013 זכה האתר בעיטור "הפנקס" לתרומה לתרבות הילדים והנוער, בנימוק כי היוזמה הפרטית "הפכה מפרויקט אישי שנולד מאהבה גדולה לספרות פנטזיה, לאחד האתרים המובילים, החשובים, המעניינים והרלוונטיים ביותר בתחום".

ספרן הלילה והספרייה הפנטסטית אף היוו השראה לדמות בשם זה בספר הפנטזיה הישראלי "אגם הצללים" מאת רוני גלבפיש, שראה אור ב-2015. בספר שונה שמה של הספרייה הפנטסטית לספריית הלילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרייה הפנטסטית - אתר הבית
* אתר הבית של ספרן הלילה - מנהל הספרייה הפנטסטית
* ריאיון עם ספרן הלילה במגזין הנוער Resh
* אגם הצללים - רוני גלבפיש
* מצעד היצירות האיכותיות לילדים לשנת 2013 - כתב העת המקוון "הפנקס"
**ויליאם צ'ארלס "ביל" סדון** (אנגלית: **William Charles "Bill" Seddon**;‏ 28 ביולי 1901, קלפטון, לונדון - 1983, אסקס) היה כדורגלן אנגלי.

קריירה
------

סדון החל את הקריירה בקבוצת הנערים הלונדונית וילה אתלטיק, וב-1922 הצטרף לג'ילינגהאם על תקן של שחקן חובב. ב-1923 ניסה להתקבל ללא הצלחה לאסטון וילה, נבחן בארסנל בנובמבר 1924, וחתם שם על חוזה כשחקן מקצוען בדצמבר שלאחר מכן. הוא שיחק בעמדת הקשר האחורי, ולרוב השתתף במשחקי קבוצת המילואים של המועדון. הוא צבר לזכותו למעלה מ-200 הופעות בליגת המילואים, ואף מונה לקפטן כשהקבוצה זכתה בחמש אליפויות של ליגת המילואים בשנות ה-20.

באותה תקופה שיחק סדון מדי פעם גם עבור הקבוצה הבכירה של ארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו לאחר שהחליף את אלף בייקר בהפסד 1 - 2 לסנדרלנד ב-10 באפריל 1926. הייתה זו הופעתו היחידה בעונת 1925/1926, ובעונה שלאחר מכן הוא שותף ב-17 משחקים. אולם, הוא לא נכלל בהרכב לקראת גמר גביע ה-FA של 1927, ומאחר ושחקני ההגנה הדומיננטיים של ארסנל באותה תקופה היו אלף בייקר, ג'ק באטלר ובוב ג'ון, סדון השתתף בארבעה משחקים בעונת 1927/1928, ובאפס משחקים בעונת 1928/1929.

אולם, בעונת 1929/1930 הוא חזר להרכב של ארסנל, וחלק את עמדת הקשר הימני עם אלף בייקר עד שהבלם הרי רוברטס נפצע במשחק מול וסטהאם יונייטד. סדון החליף את רוברטס הפצוע בהגנה, השתתף ב-12 המשחקים האחרונים של הליגה, ופתח בגמר גביע ה-FA של 1930, שהסתיים בניצחון 2 - 0 על האדרספילד טאון ובתואר המשמעותי הראשון בהיסטוריה של ארסנל.

בעונת 1930/1931 השתתף סדון ב-18 משחקי ליגה, וזכה עם ארסנל באליפות הראשונה בתולדות המועדון. הוא חזר לשחק בעמדת הקשר הימני, אך איבד את מקומו בהרכב לאחר הגעתו של צ'ארלי ג'ונס, ובעונת 1931/1932 השתתף בחמישה משחקים, האחרון מתוכם מול שפילד יונייטד. הוא עזב את המועדון במרץ 1932, ועבר לגרימסבי טאון תמורת 2,500 לירות שטרלינג. הוא רשם לזכותו 76 הופעות במדי ארסנל, ולא הבקיע בהן ולו שער אחד.

הוא שיחק בגרימסבי במשך עונה אחת לפני שהצטרף ללוטון טאון ביולי 1933, ופרש בפברואר 1934. לאחר פרישתו צורף סדון לצוות האימון של לוטון, והחזיק במשרה זו במשך כחצי שנה. בין אוגוסט לדצמבר 1934 הוא עבד כמאמן כושר בנוטס קאונטי, ובעונת 1935/1936 שימש כמאמן בגרימסבי טאון. במלחמת העולם השנייה הוא הוצב במערב אפריקה על ידי הצבא הבריטי, ולאחר המלחמה הצטרף לרומפורד כאיש תחזוקה. ב-1967 ערכו ארסנל ורומפורד משחק ראווה לרגל פרישתו לגמלאות.

לקריאה נוספת
------------

* Tony Matthews, **Who's Who of Arsenal** (Page 258), 2007. (מסת"ב 1-84596-232-X)
**ג'סקה הופ** (באנגלית: **Jesca Hoop**; נולדה ב-21 באפריל 1975) היא זמרת-יוצרת וגיטריסטית מקליפורניה.

ביוגרפיה
--------

ג'סקה הופ נולדה במחוז סונומה, צפון קליפורניה לזוג הורים מורמונים. המשפחה הייתה מוזיקלית וההורים והילדים שרו יחד כמקהלה בכנסייה המקומית. לאחר שהוריה נפרדו עזבה הופ את הרקע המורמוני ואת חיי העיר לטובת חיים מבודדים ועבודה במרכז שיקום לילדים בעייתיים. באותה תקופה החליטה הופ לבחון כיוונים מוזיקליים חדשים והחלה להלחין שירים.

מאוחר יותר החלה לעבוד כאומנת לילדיו של טום וייטס אשר הפך, עם אשתו, למורה הרוחני והמוזיקלי של הופ. הזוג וייטס שלח עותק של הקלטות שערכה הופ למפיץ שלהם, ליונל קונווי, שהעביר את ההקלטות לניק הארקורט, העורך והמגיש של תוכנית הרדיו Morning Becomes Eclectic ברדיו KCRW. הארקורט ניגן את השיר "Seed of Wonder" אשר הפך לפופולרי במיוחד בין מאזיני התוכנית. בעקבות ההתעניינות במוזיקה שלה, עברה הופ ללוס אנג'לס והתחילה לעבוד על אלבומה הראשון.

אלבומה הראשונה, Kismet, יצא בשנת 2007 וזכה לשבחים רבים. גרסה אקוסטית של חלק משירי האלבום יצאה בשנת 2008. בשנת 2009 עברה הופ למנצ'סטר, אנגליה, והקליטה את אלבומה השני, Hunting my Dress.

דיסקוגרפיה
----------

* 2007: Kismet
* 2008: Kismet Acoustic EP
* 2009: Hunting my Dress (בבריטניה; האלבום יצא בארצות הברית ב-2010)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'סקה הופ** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ג'סקה הופ
* ג'סקה הופ, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'סקה הופ, ברשת החברתית טוויטר

* ג'סקה הופ, באתר ספוטיפיי

* ג'סקה הופ, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* ג'סקה הופ, באתר Last.fm (באנגלית)

* ג'סקה הופ, באתר AllMusic (באנגלית)

* ג'סקה הופ, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ג'סקה הופ, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* ג'סקה הופ, באתר Discogs (באנגלית)

* ג'סקה הופ, באתר Songkick (באנגלית)

* ג'סקה הופ, באתר Genius

* ג'סקה הופ, באתר בנדקמפ

* ג'סקה הופ, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007314575205171
* BnF: cb16231259d (data)
* ISNI: 0000 0000 4758 7647
* LCCN: no2008013678
* MusicBrainz: b5330942-ffdf-49cb-8a13-b5d7b5d67bff
* NKC: xx0258408
* VIAF: 76114965
* WorldCat: lccn-no2008013678

 |
**פרוגמנוכלוס** (שם מדעי: ***Proganochelys***; מילולית: "צב קדום בהיר") הוא סוג של זוחל קרוב לצבים שחי בתור הטריאס לפני 210 מיליון שנה. הוא תואר בידי החוקר הגרמני גאורג באוור ב-1887. הסוג כולל מין יחיד - *Proganochelys quenstedti*, אם כי בעבר מינים נוספים שויכו אלו.

ממצאיו של הזוחל התגלו בגרמניה, גרינלנד ובכמה תצורות בתאילנד, דבר המצביע על כך שהתקיים בעיקר בלאוראסיה. הוא חי באקלים טרופי וסמוך למקווי מים, אם כי לא ברור אם היה זוחל מימי מובהק.

זוחל זה דמה במראהו לצב והיה בעל שריון על גבו שהשתלב עם כתפיו ויצר חלל צלעות עבה ששימש להגנה, עם זאת רואים בו יצור קדום יותר מהצבים המודרניים אך קשור לאותה קבוצה - טסטודינטה. הוא הגיע לאורך 3 מטרים ונראה שהיה צמחוני, מאחר שמבנה המקור חסר השיניים הועיל בעיקר לאכילת צמחייה. בניגוד לרוב הצבים היה לו זנב בולט כשל לטאה שלא היה יכול להיכנס לשריונו. ישנה מחלוקת אם הצב היה יבשתי מובהק או שחי כצב מים באורח אמפיבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוגמנוכלוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**יואש דובנוב** (12 ביולי 1921 - 1 בדצמבר 2011) היה ראש המועצה המקומית עפולה בשנים 1959 עד 1969.

ביוגרפיה
--------

יואש דובנוב נולד בבלפוריה ב-1921, בן למייסדי המושב. היה פעיל בארגון "ההגנה" ובצה"ל. עבד במשרד האוצר, ובמינהל מקרקעי ישראל. בשנת 1951 עבר לגור בעפולה.

בשנת 1959 נבחר יואש דובנוב לראש המועצה המקומית בעפולה (הרשות המקומית של עפולה בטרם הוענק לה מעמד של עיר בשנת 1975) והחל לכהן בתפקידו ב-10 בדצמבר 1959. עקב סכסוך שנגע לתוכניתו לאחד את שכונותיה של עפולה, גבעת המורה ועפולה עילית יחד עם עפולה עצמה לכלל רצף עירוני אחד, התפטר במחאה, אך לאחר מספר חודשים שב לכהן בתפקידו. רק בשנת 2006 החל חזונו של יואש דובנוב להתממש והחלה בניית שכונות מגורים בשטח הפתוח שבין העיר עפולה לבין שתי שכונותיה אלה.

בתקופתו של דובנוב התפתחה העיר, והונחו היסודות לאזור התעשייה בעפולה עילית, שכיום משכן מפעלים רבים ובהם מפעל תדיראן. אזור התעשייה הוקם בסיועו של שר האוצר, לוי אשכול. כן קודמו בעפולה תחומי החינוך, הספורט והבריאות, והותקנה מערכת ביוב מרכזית לעיר ולשכונותיה. בשנת 1962 ניסה דובנוב להחזיר לפעולה את רכבת העמק. הוא עמד בקשר בעניין זה עם מנהל רכבת ישראל, מנחם סבידור, שהביע את תמיכתו, אם יובאו בפניו נתונים לפיו תהיה להפעלת הרכבת רווחיות כלכלית, אך הדבר לא הסתייע. מסילת העמק חודשה בשנת 2016 והוקמה תחנת רכבת חדשה בעיר.

דובנוב סיים את כהונתו כראש המועצה המקומית ב-22 בנובמבר 1969.

עם פרישתו של דובנוב מתפקיד ראש המועצה מנתה אוכלוסיית עפולה כ-20,000 איש, ולאחר שנים ספורות הוכרזה כעיר. שמשון שחורי שהחליף את דובנוב בתפקיד ראש המועצה, היה לראש העירייה הראשון של עפולה.

לאחר פרישתו מתפקיד ראש המועצה המקומית עבד דובנוב בתפקידים בכירים בבנק הפועלים עד לפרישתו בשנת 1992 בגיל 70. בנו, אריה דובנוב, טייס חיל האוויר, נהרג לאחר מלחמת יום הכיפורים בעת שמטוסו הופל בעת גיחה מעל החרמון. בשנות ה-90 פקד אותו שוב אסון כבד כאשר נכדו, בנו היחיד של אריה, נהרג בתאונה.

לאחר פרישתו עוסק דובנוב בפעילויות התנדבותיות, והקים סניף של ארגון "יד שרה" בעפולה, המשרת את כל האזור. כן הוא פעיל בארגון "יד לבנים" בעפולה, וארגון יע"ל בבית החולים העמק בעפולה, ובארגונים נוספים העוסקים ברווחת הקשישים והגמלאים.
בדצמבר 2012 במלאת שנה למותו של יואש דובנוב נחנך הכביש העוקף את עפולה מצדה הצפוני בגבול עם בלפוריה ונקרא על שמו: שדרות יואש דובנוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואש דובנוב** בוויקישיתוף
* על יואש דובנוב באתר עיריית עפולה
* אלי אלון, ערב מרגש לזכרו של יואש דובנוב ראש המועצה ה-10 של עפולה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראשי העיר לדורותיהם, 1959-1969 יואש דובנוב, אתר עירית עפולה.
2. ↑  יואש דובנוב- ראש המועצה האחרון ,לפני שהפכה עיר, צבי רוט.

| ראשי מועצת ועיריית עפולה |
| --- |
| **כמועצה מקומית** | שניאור זלמן הוז (1926–1928) • יעקב קינמון (1928–1930) • פייבוש טבצ'ניק (1930–1931, 1933–1939) • מאיר שפירא ( 1931–1932, 1939–1940) • אפרים מזרחי (1932–1933) • דב ברכאן (1940–1942) • בנימין שיינבוים (1942–1945) • יוסף ברזילאי (1945–1950) • דוד קניאל (1950–1959) • יואש דובנוב (1959–1969) |  |
| **כעיר** | שמשון שחורי (1969–1979) • עובדיה עלי (1979–1991) • צדוק נאווי (1991–1998) • יצחק מירון (1998–2005, 2013–2018) • אבי אברהם אלקבץ (2005–2013, 2018 ואילך) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312557005171
* ISNI: 0000 0003 6998 2017
* VIAF: 234836551
* WorldCat: viaf-234836551

 |
בואינג 747 של אלאיטליה מעוטר בלוגו "באצ'י"
**פרוג'ינה** (באיטלקית: **Perugina**) היא חברת ממתקים הפועלת בעיר פרוג'ה שבאיטליה. נחשבת לאחת מחברות הממתקים החשובות באיטליה.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 1907. מאז שנת 1939, כאשר השתתפה בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939), רכשה מעמד בינלאומי. פרוג'ינה מייצרת מגוון רב של מוצרי שוקולד וסוגים רבים של מוצרי נוגט (כגון ממתקים העשויים מסוכר, מדבש, מאגוזים קלויים (שקדים, אגוזי מלך, פיסטוק חלבי ואגוזי לוז) ולעיתים גם מפירות מסוכרים (קצוצים), וכן עוגיות ביסקוטי, המכילות אגוזים ולעיתים מתובלות בטעם אניס. לקראת חג הפסחא פרוג'ינה מייצרת ביצי פסחא עטופות בנייר אלומיניום.

אחד ממוצריה המפורסמים של החברה הם ה"באצ'י" (Baci), שפרושו המילולי הוא "נשיקות". אלו שוקולדים הממולאים באגוזי לוז ועטופים באגרות שרשומים עליהן היגדי אהבה בשפות שונות.

חברת פרוג'ינה היא כיום חלק מחברת נסטלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוג'ינה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרוג'ינה (באיטלקית)
* פרוג'ינה, ברשת החברתית פייסבוק

* פרוג'ינה, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרוג'ינה, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14285934q (data)
* GND: 5025156-9
* VIAF: 123398879
* WorldCat: viaf-123398879

 |
**הסניגור** הוא כתב עת משפטי אשר נוסד בשנת 1996, ויוצא לאור כירחון על ידי סקירה משפטית, חברת הוצאה לאור של ספרות משפטית, בשיתוף עם הסניגוריה הציבורית. כתב העת מפרסם תקצירי פס"ד, תמצית פסיקה ומאמרים בתחומי המשפט הפלילי. נכון לינואר 2018, פורסמו 262 גיליונות של כתב העת. עורכת הירחון היא עו"ד יעל לוי-פרי וצוות עורכי המאמרים מטעם הסניגוריה הציבורית הם ד"ר חגית לרנאו, המשנה לסניגור הציבורי הארצי, ד"ר אלקנה לייסט, הסניגור הציבורי המחוזי (בפועל) של מחוז תל אביב, ד"ר איילת עוז, מנהלת תחום בכירה - המשפט המנהלי בסניגוריה הציבורית הארצית ועו"ד יגאל בלפור מהסניגוריה הציבורית הארצית.

מאפיינים ותחומי עיסוק
---------------------

בכל גיליון מתפרסמים תקצירי פסקי-דין, מאמר מקורי, עדכוני ספרות וחקיקה מתחום המשפט הפלילי.

כתב העת מפרסם מאמרים בנושאים שונים אשר קשורים לתחום המשפט הפלילי ולתחומים משיקים, לרבות בנושאים של דיני העונשין, סדר הדין הפלילי, דיני הראיות, עבירות צווארון לבן, דיני תעבורה, דיני מעצרים ועוד. בנוסף, כתב העת סוקר פסיקה פלילית אקטואלית מכלל ערכאות השיפוט בישראל, חידושים בתחום החקיקה הפלילית וכן עניינים של משפט השוואתי בתחום הפלילי.

כותבי המאמרים הם ברובם הגדול עורכי דין, אנשי אקדמיה ושופטים.

כתב העת מדורג במדד ירושלים לסיווג כתבי-עת במשפטים, ומאמריו מצוטטים דרך קבע בפסיקת בית המשפט העליון ובספרות המשפטית.

כתב העת זמין למנויים בתשלום בלבד, אך חלק נרחב ממאמריו זמין לכל באתר האינטרנט של כתב העת, ובאתר משרד המשפטים.

ראו גם
------

* הסניגוריה הציבורית

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הסניגור
* רשימת כל המאמרים שהתפרסמו בכתב-העת עד גיליון מס' 200 (נובמבר, 2013)
**פרודינותריום** (שם מדעי: ***Prodeinotherium***; מילולית: "לפני דינותריום") הוא סוג של פילאי נכחד בן למשפחת הדינותריומיים, שחי באמצע תקופת המיוקן שלפני 20.5–15.5 מיליון שנה מזמננו. הוא חי באפריקה (שם התגלה בקניה ואוגנדה), אך היגר גם לאירופה ואסיה בחלק מהמינים. המאובנים שלו סווגו ב-1930 וכלולים בו ארבעה מינים:

* *Prodeinotherium bavaricum*
* *Prodeinotherium hobleyi*
* *Prodeinotherium pentapotamiae*
* *Prodeinotherium sinense*

יונק זה הוא קרובם של הדינותריום ושל הצ'ילגתריום (אנ') קרוביו למשפחה, אשר התפתחו ממינים פרימיטיביים של פילאים כמו הבריתריים והמריתריום. הוא הגיע לגודל של פיל אסייתי בגובה 2.5 עד 2.8 מטר ובמשקל 3.1 עד 4.8 טונות. פיל זה היה בעל חדק קצר יחסית, קצת דומה לחדק טפיר, אך חטים גדולות שצמחו מתחתית הלסת התחתונה שלו ואולי שימשו לחפירת שורשים או לשבירת ענפים. שאר השיניים היו טוחנות קטנות שנועדו ללעוס צמחייה. הרגליים היו גבוהות יחסית עם כתפיים חסונות שאולי בלטו כמו דבשת ביזון. למרות גודלו הוא היה קטן מהדינותריום, אשר חי בסוף המיוקן, בפליוקן ובפליסטוקן.

מבנה השיניים הגדולות שלו הזכיר את חטי הגומפותריום, ובעבר הוא נחשב לשייך למשפחת הגומפותריומיים, אך הופרד. ככל הנראה הוא חי ביערות והתזונה שלו התבססה על צמחים דו-פסיגיים רכים ולא על ענפים (כמו הגומפותריום) או על עשב (כמו הפילים המודרניים).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרודינותריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
פרופסור **יוֹבָאן רִיסְטִיץ'** (בסרבית קירילית: **Јован Ристић**, בסרבית באותיות לטיניות: **Jovan Ristić**; ‏16 בינואר 1831, קראגויבאץ, נסיכות סרביה – 4 בספטמבר 1899, בלגרד, ממלכת סרביה) היה פוליטיקאי, היסטוריון ודיפלומט סרבי אשר כיהן כשר החוץ וראש ממשלת נסיכות סרביה במספר כהונות, וכן כעוצר המלוכה תחת בית אוברנוביץ'.

ביוגרפיה
--------

יובאן ריסטיץ' נולד בקרגוייבץ ורכש השכלה אקדמית בפילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, בהמשך בסורבון והגן על עבודת דוקטורט בהיסטוריה בהנחיית לאופולד פון רנקה באוניברסיטת ברלין. הוא שב לסרביה ומונה לפרופסור באוניברסיטת בלגרד. ב-1861 החל את הקריירה הדיפלומטית שלו עת נשלח לשליחות דיפלומטית בקונסטנטינופול בירת האימפריה העות'מאנית. בהמשך ניהל את המשא ומתן עם העות'מאנים על נסיגת חיל המצב העות'מאני משטחי סרביה. כישוריו ויכולותיו הדיפלומטיות הובילו להערכה רבה כלפיו בחוגי השלטון הסרבי, והוא הפך לאיש אמונם של ראשי בית אוברנוביץ', וזאת אף על פי שחלק מתפישותיו הפוליטיות היו דומות לאלו של מגיני החוקה.

ב-1872 מונה לשר החוץ של נסיכות סרביה ולאחר מספר חדשים לראש ממשלת הנסיכות. בשלהי 1873 התפטר מתפקידו. באפריל 1876 מונה שוב לראש ממשלת הנסיכות. הוא הוביל את המהלכים הדיפלומטיים במהלך ולאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ובסיכומי קונגרס ברלין זכתה סרביה להישגים טריטוריאליים מסוימים. במסגרת הקונגרס נדרשה סרביה על ידי אוטו פון ביסמרק לבטל את המגבלות ולהעניק שוויון זכויות ליהודי סרביה. ריסטיץ' הסכים לכאורה, וציין כי האישור מותנה באישור הפרלמנט הסרבי. בפועל, הנושא הועבר לדיון בפרלמנט שהתארך במכוון ללא הכרעת הנושא, עד שלבסוף ב-1888 אושרה חוקה ובה שוויון זכויות ליהודים.

לאחר תבוסת הסרבים במלחמת בולגריה–סרביה (1885) הלך והתערער מעמדו הציבורי של המלך מילאן הראשון, וב-6 במרץ 1889 הוא ויתר על המלוכה. בשל גילו הצעיר של יורש העצר אלכסנדר הראשון מונתה מועצת עוצרים בראשות אימו של אלכסנדר, נטליה אוברנוביץ', ראש הממשלה קוסטה פרוטיץ', שר החוץ יובאן ריסטיץ', והגנרל יובאן בלימרקוביץ'. באפריל 1893 עלה בידי אלכסנדר הראשון להדיח את מועצת העוצרים ולאחוז בשלטון. ריסטיץ' פרש מהחיים הפוליטיים.

הוא הלך לעולמו בבלגרד ב-1899, והוא בן 68.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יובאן ריסטיץ'** בוויקישיתוף
* יובאן ריסטיץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ני לבל, **עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמוד 153-97.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119524937
* ISNI: 0000 0001 0889 0288
* LCCN: n84209560
* NKC: js2015891930
* RERO: 02-A025326966
* VcBA: 495/248370
* VIAF: 37728588
* WorldCat: lccn-n84209560

 |
סיר צבאי מסומן "סתם" - לציון תבשיל פרווה (מבצע חורב)
**פַּרְוֶה** (ביידיש: פאַרעווע, פאַרעוו), **סתמי** או **כשר למאכלי בשר או חלב,** הוא מונח בתחום הכשרות שמשמעו לא חלבי ולא בשרי, כלומר - מאכל או משקה שאינו מכיל רכיבים שמקורם בגוף בהמה, חיה או עוף, ובמקביל אינו מכיל חלב ומוצריו. משמעות היות המוצר פרווה היא שמותר לאוכלו יחד עם בשר או עם חלב, בלי לעבור על איסור אכילת בשר בחלב. המילה "פרווה" הושאלה גם כביטוי בעברית המדוברת, במשמעות של "לא לכאן ולא לכאן".

מקור המונח
----------

המונח "פרווה" לא היה קיים בספרות ההלכתית עד לדורות האחרונים. במקום זאת, התייחסו הפוסקים למאכלי פרווה בשמם או השתמשו בדוגמאות כמו ירקות או דגים, או שהשתמשו במונחים דוגמת "לא של בשר ולא של חלב". השימוש בכלי פרווה לא היה מצוי בעבר, ולכן משתמשים הפוסקים פעמים רבות בדוגמה של 'קדירה חדשה' כאשר הם רוצים לתאר מקרה של כלי שאיננו בשרי או חלבי. 

המילה פרווה מקורה ביידיש במילים פאַרעווע ופאַרעוו, וגזרונה אינו ברור. יש ששיערו שמקורה הראשוני באחת מהשפות הסלאביות.

ועד הלשון העברית כלל את החלופה העברית "סתמי" במילון כלכלת הבית שיצא לאור בשנת תרצ"ח (1938), אך השימוש בו לא נפוץ.

כללים הלכתיים
-------------

מאכלי פרווה כוללים כל מזון שאין מקורו מן החי, וכן דגים, ביצים גמורות ודבש דבורים. אף חלב אישה (חלב אם) נחשב כפרווה, עם זאת נאסר לבשל או לאכול אותו יחד עם בשר משום מראית עין. בדומה לכך, חלב שקדים, על אף היותו פרווה, לדעת הרמ"א יש להניח בתוכו חתיכות שקדים כאשר הוא נאכל עם בשר בהמה (שבו איסור בשר בחלב הוא מן התורה), משום מראית העין. בניגוד למאכלי חלב, אם נפל חלב אם לתוך התבשיל הוא בטל גם בפחות משישים, ואין חובת המתנה בין אכילת בשר ושתייתו.

קיימים כללים הלכתיים באשר למאכלי פרווה שנאפו או התבשלו בכלי בשרי או חלבי. במקרים מסוימים אף שהמאכל עצמו מוגדר כפרווה גם לאחר הבישול, נאסר לכתחילה לאכול אותו יחד עם בשר או חלב משום החשש לספיחת טעם ממה שנותר בלוע בדפנות הכלי מהבישול הקודם. המונח המקובל למאכלים אלה הוא "בחזקת בשרי" או "בחזקת חלבי".

ראו גם
------

* כשרות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פרוה#פַּרְוֶה** |

* הלכות בשר בחלב מתוך פניני הלכה מאת הרב אליעזר מלמד.
* שו"ת בנושא כלי פרווה באתר ישיבה.
* פרווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ש"ך יו"ד צה יט
2. ↑  גמ' חולין קיא:
3. ↑  שו"ע יו"ד צה ג
4. ↑  שו"ע יו"ד צח ה; לבוש יורה דעה י א; שם צ ב; ש"ך יו"ד צה יט, ועוד רבים
5. ↑  DLC, pareve
6. ↑  מילון כלכלת הבית (תרצ"ח), ושוב במילון כלכלת הבית (תשל"ח), באתר האקדמיה ללשון. במילון מטבח כלים ותבשילים (תרצ"ג) הוצעה כחלופה עברית המילה תָּפֵל.
7. ↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן פ"ז, סעיף ג'
8. ↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן פ"ז, סעיף ד' ובש"ך שם.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
**יואנס זונאראס** (ביוונית:  **Ιωάννης Ζωναράς**, בלטינית: **Ioannes Zonaras**) היה היסטוריון ומחבר קנונים ביזנטי, שחי משלהי המאה ה-11 עד אמצע המאה ה-12.

זונאראס שירת כמפקד המשמר והמזכיר האישי של הקיסר אלכסיוס הראשון קומננוס, ועם מותו פרש למנזר באי של אַיִיָה גְלִיקֶרִיָה (אנ') (Αγία Γλυκερία, כיום Incirli Adasi), שם בילה את שארית ימיו בכתיבת ספרים. 

חיבורו החשוב ביותר, "תמצית ההיסטוריה" (Επιτομή Ιστορίων) בשמונה-עשר ספרים, מקיף את קורות העתים מבריאת העולם עד מות הקיסר אלכסיוס (1118). החלק העוסק בהיסטוריה הקדומה מבוסס במידה רבה על יוסף בן מתתיהו; לכתיבת ההיסטוריה של רומא עד שנת 146 (ספרים 7–9) הסתמך בעיקר על דיו קאסיוס, שעשרים הספרים הראשונים של חיבורו אינם ידועים ממקום אחר. ניקטאס אקומינאטוס המשיך את חיבורו ההיסטורי של זונאראס מן המקום בו נפסק. 

חיבורים תאולוגיים שונים יוחסו לזונאראס – פירושים על האיגרות הקנוניות של אבות הכנסייה ועל הפואמות של גרגוריוס מנזיאנזוס; חיי הקדושים; ומסה על הקנונים האפוסטוליים (אנ') – ואין כל סיבה להטיל ספק כי אומנם הוא שכתבם. ברם, הלקסיקון שהגיע לידינו ונושא את שמו נכתב קרוב לוודאי על ידי אדם בשם אנטוניוס מונאכוס (Antonius Monachus).

לקריאה נוספת
------------

* הערך John Zonaras ב-Catholic Encyclopedia, מהדורת 1913

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואנס זונאראס** בוויקישיתוף
* תמצית ההיסטוריה באתר ה-Open Library.
* יואנס זונאראס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל שצמן, **תולדות הרפובליקה הרומית**, נספחים: סופרים עתיקים, עמ' 598.

ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך *Zonaras, Joannes* מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007342705805171
* BIBSYS: 90545662
* BNC: 000249732
* BNE: XX1490067
* BnF: cb132072067 (data)
* CANTIC: a11606514
* GND: 118773151
* ICCU: SBLV285211
* ISNI: 0000 0004 5612 4491
* LCCN: n86017321
* NKC: mzk2009510045
* NLA: 35857924
* NLG: 53554
* NLP: A11856014
* NSK: 000134740
* NTA: 071954589
* RERO: 02-A000182533
* SELIBR: 268933
* SNAC: w6v14gr3
* SUDOC: 035501170
* Trove: 1118774
* VcBA: 495/1774
* VIAF: 18151776766218010762
* WorldCat: viaf-206934892

 |
**מנקין כחול-כיפה** (שם מדעי: *Lepidothrix coronata*) הוא מין של ציפור ממשפחת המנקיניים אשר חי באמריקה הדרומית החי ביערות גשם לחים במדינות: בוליביה, ברזיל, קולומביה, אקוודור, פרו וונצואלה.

המין תואר למדע ב-1825 בידי החוקר יוהאן בפטיסט פון שפיקס.

תיאור
-----

המנקין הוא עוף קטן בעל דו-צורתיות זוויגית לטובת הנקבות: הן יכולות להגיע למשקל מקסימלי של 8.5 עד 11.5 גרם בעוד הזכרים מגיעים למשקל 7.5 עד 9.5 גרם בקירוב. הזכרים בעלי מוטת כנפיים של 60.45 מ"מ בממוצע (אורך של 58 עד 62 מ"מ), בעוד מוטת כנפי הנקבות בממוצע הוא 58.76 מ"מ (62 מ"מ עד 55 מ"מ).

זכרי המנקינים בעלי נוצות כחוות-כהות עם כתר כחול בוהק והנקבות ירוקות ודהויות, כשכך הדבר אצל פרטים צעירים. הם בעלי עיניים גדולות וחומות-אדמוניות ובעת החיזור יכולים לפרוש את נוצות ראשם להרשמה.

המנקין הוא אוכלי פירות המגוון בחרקים בעודו מחפש מזון ביערות. בעת הרבייה הזכרים יוצרים זירות גדולות בתת-היער ובהם יכולים להופיע יחדיו במחול אווירודינמי עד 7 זכרים, אם כי רק אחד מהם הוא בעל הטריטוריה היכול להזדווג בסופו של דבר עם הנקבה. מנקינים אלה מצויים לעיתים עם ציפורי נמלים ויחדיו ניזונים מחרקים על קרקע היער, תוך יכולת לזהות יחדיו טורפים.

הם מקננים על עצים גבוהים ויוצרים קן פשוט יחסית העטוף בקורי עכביש. בקן הנקבה מטילה 2 ביצים. עם זאת במקרים רבים הגוזלים והביצים נטרפים בידי טורפים מקומיים והמנקיניים נאלצים לקנן שוב.

תת-מינים
--------

ישנם 6 תת-מינים במין זה: 

* Lepidothrix coronata coronata
* Lepidothrix coronata caquetae
* Lepidothrix coronata carbonata
* Lepidothrix coronata exquisita
* Lepidothrix coronata caelestipileata
* Lepidothrix coronata regalis

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנקין כחול-כיפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנקין כחול-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מנקין אדום-מצח** (שם מדעי: *Machaeropterus deliciosus*) הוא מין של ציפור ממשפחת המנקיניים החי באזור קטן למורדות הרי האנדים בצפון-מערב אקוודור ובקולומביה.

תיאור
-----

המנקין הוא עוף קטן באורך של כ-10 ס"מ. הוא בעל ראש, גב ובטן חומים-ערמוניים כשהמצח עוטה פס אדום עז לאורכו, המקור, העיניים והחלל שביניהם שחורים והכנפיים שחורות-לבנות בעלות ציצות גדולות דומות מעט למניפה. הנקבות והצעירים בעלי נוצות ירוקות-זית עם קצוות כנפיים לבנות.

המנקין הזכר ידוע בקולות שהוא יוצר מנוצות כנפיו עי ידי פתיחתם וסגירתם במהירות עצומה, היכולה להגיע ל-107 פעמים בכל שנייה, גבוהות גם ממשק כנפי הקוליבריים, אם כי כנפיים אלה אינם עוזרות לבעליהם לעופף במהירות. הדבר עוזר לזכרים למשוך נקבות בדרך מיוחדת שלא קיימת באף עוף אחר ודומה מעט לדרך הרבייה של מספר חרקים כמו צרצרים.

הוא מצוי ביערות גשם, יערות עננים ויערות נמוכים לאורך מורדות אקוודור ומערב קולומביה בגבהים של 400 עד 1,600 מטרים מפני הים.

לרוב המנקינים חיים לבדם ביערות, בהם הם מחפשים פירות וחרקים. בעת הרבייה הזכרים מתאספים יחדיו בזירות על ענפים, עליהם הם מופיעים לנקבות תוך שהם מנצלים את צליל כנפיהם המוזר למשיכת הנקבות. לאחר ההזדווגות הזכרים עוזבים והנקבות מכינה קן דמוי-כוס בו היא מטילה 2 ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנקין אדום-מצח** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* מנקין אדום-מצח באתר נשיונל גאוגרפיק

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנקין אדום-מצח באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יגואר XE** (באנגלית: **Jaguar XE**) היא מכונית מנהלים יוקרתית שמיוצרת על ידי יגואר משנת 2015. היא הוצגה בתערוכת הרכב של פריז באוקטובר 2014, והגיעה לישראל בשנת 2015.

מפרט טכני
---------

היגואר XE כוללת מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-200 כוחות סוס ב-5,500 סיבובים לדקה. תיבת ההילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 7.7 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 237 קילומטרים לשעה.

מתיחת פנים שנת 2019
-------------------

בשנת 2019 עברה היגואר XE מתיחת פנים, שכללה הוספת טכנולוגיות חדשות לפנים המכונית אך המנוע נשאר אותו מנוע מלפני מתיחת הפנים. המתיחת פנים הגיעה לישראל בשנת 2019.

### עדכון טכנולוגי ב-2021

בשנת 2021 יגואר הציגה עדכון טכנולוגי ל-XE, שכלל הוספת טכנולוגיות חדשות לפנים המכונית ומנוע טורבו דיזל I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטרים בהספק של 250 כוחות סוס או 300 כוחות סוס. תיבת ההילוכים היא אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 6.7 שניות או 5.9 שניות.

גלריה
-----

* יגואר XE לפני מתיחת הפניםיגואר XE לפני מתיחת הפנים
* יגואר XE אחרי מתיחת הפניםיגואר XE אחרי מתיחת הפנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יגואר XE** בוויקישיתוף
 אתר האינטרנט הרשמי של יגואר XE באתר יגואר (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יגואר תחשוף בתערוכת פריז את היגואר XE, באתר קארטיוב, ‏31 ביולי 2014
2. ↑  יגואר XE בישראל – מחיר החל מ-289,900 שקל, באתר קארטיוב, ‏21 ביולי 2015
3. ↑  מפרט טכני מלא, באתר קארטיוב
4. ↑  מתיחת פנים: 2019 יגואר XE החדש נחשפת, באתר קארטיוב, ‏27 בפברואר 2019
5. ↑  יגואר XE החדשה 2019 בישראל - מחיר החל מ-359,000 שקל, באתר קארטיוב, ‏04 באוגוסט 2019
6. ↑  עדכון טכנולוגי: 2021 יגואר XE משתדרגת, באתר קארטיוב, ‏06 באוקטובר 2020
**יעקב רובין** (1 בספטמבר 1936 – 29 באפריל 2012) היה מבכירי עורכי הדין בישראל, ראש לשכת עורכי הדין בין השנים 1987–1991.

ביוגרפיה
--------

### לימודים

רובין היה בוגר תיכון בית הכרם (ליד"ה). לאחר סיום התיכון ב-1954 התגייס לצה"ל. הוא השתחרר בדרגת סרן, ובהמשך כיהן כסגן-אלוף במילואים.

רובין למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים כמוסמך למשפטים בהצטיינות. החל בעבודת דוקטורט אצל פרופסור שלו גנוסר, אך בשל מלחמת יום הכיפורים לא סיים אותה, והחל לעסוק בפרקטיקה פרטית.

ממייסדי חוג התלמוד למשפטנים הירושלמים.

### הוראה אקדמית

יעקב רובין שימש החל משנת 1961 בתפקידי הוראה שונים - באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן, במסלול האקדמי המכללה למינהל ובמכללת שערי משפט.

### עיסוק בעריכת דין

רובין עשה את שנת ההתמחות הראשונה אצל שופט בית המשפט העליון יואל זוסמן, ואת שנת ההתמחות השנייה אצל עו"ד ארנולד שפאר. ב-1969 הצטרף למשרדו של דוד ארד וב-1972 פתח משרד עו"ד עצמאי. הוא נחשב למוביל בתקדימים משפטיים בדיני הראיות. בשנים האחרונות צירף למשרדו את שני בניו.

פעילות ציבורית
--------------

יעקב רובין כיהן משך עשרות שנים במגוון תפקידים ציבוריים:

* ראש לשכת עורכי הדין בישראל בין השנים 1987–1991
* חבר ולאחר מכן יו"ר אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית בירושלים.
* יו"ר אגודת ידידי הרשות למלחמה בסמים.
* יו"ר סניף ארץ ישראל יפה בירושלים.
* חבר הנהלה באגודת מלר"ז (המועצה הציבורית למניעת רעש וזיהום אוויר בישראל (מלר"ז (ע"ר)).
* חבר הוועד המנהל של המכללה למנהל.
* יו"ר וועדת הביקורת של מוזיאון המדע בירושלים.
* חבר הוועדה לבחירת שופטים.
* חבר הוועדה למילון משפטי של האקדמיה ללשון העברית.
* חבר ההסתדרות הציונית העולמית.
* חבר בצוות המייעץ של כנס הרצליה.

חיים אישיים
-----------

רובין, התגורר בירושלים, היה נשוי לשלומית רובין (מבקרת עיריית ירושלים לשעבר), אב לארבעה, בהם חנן רובין שכיהן כחבר מועצת עיריית ירושלים, וסב ל-15 נכדים ונכדות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורך הדין יעקב רובין הלך הבוקר לעולמו, 29 באפריל 2012, באתר וואלה!

| ראשי לשכת עורכי הדין |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| יהושע רוטנשטרייך • יצחק טוניק • אמנון גולדנברג • דוד ליבאי • מנחם ברגר • יעקב רובין • דרור חוטר ישי • שלמה כהן • יורי גיא-רון • דורון ברזילי • אפי נוה • אבי חימי • עמית בכר | סמל לשכת עורכי הדין בישראל |

 |
**כנפתן חלק-זנב** (שם מדעי: *Mobula munkiana*) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הטחניים השייך לסוג כנפתן. דג זה חי במערב אוקיינוס השקט ממפרץ קליפורניה עד לפרו וכן באיים שונים באוקיינוס.

אורך גופו של הכנפתן עד 1.1 מ' והוא המין הקטן ביותר בסוגו. צבעו אפור כהה עם פסים שחורים לאורך הפנים וה"קרניים" והפה לבנים. הבטן אפורה בהירה וסנפירי החזה הענקיים לבנים. לדג עיניים בקצה של זיזים דמויי-קרניים וגופו ארוך עם זנב ארוך ודק בצבע אפור. הזנב עוזר לכנפתן לתמרן. יש לו סנפירי חזה גדלים וגוף שטוח. לפני הזנב ישנו סנפיר גב קטן.

הוא חי בימים הטרופיים והממוזגים של מערב האוקיינוס השקט ונודד בהם בנחילים גדולים. הוא ניזון מזואופלנקטון אותו הוא מלקט עם פיו העצום בעל המסננת ולעיתים יצוד גם להקות דגים קטנים.

הכנפתן ידוע בקפיצותיו מעל המים, לעיתים תוך ביצוע גלגול שלם, אותם הוא מבצע לבדו או בקבוצות.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  כנפתן חלק-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נקר קיסרי** (שם מדעי: ***Campephilus imperialis***) הוא מין של עוף נדיר ממשפחת הנקריים אשר חי ביערות אמריקה הצפונית וייתכן שנכחד מהעולם.

מאפיינים
--------

נקר זה הוא קרוב משפחתו של הנקר המגלני והוא בעל מראה דומה. הוא מגיע לאורך 56–60 ס"מ, מה שהופך אותו לגדול הנקרים מעולם. הנקר בעל מקור ארוך וצהוב המיועד לנקר עצים, עיניים לבנות, נוצות ראש וגוף שחורות, כנפיים לבנות והזכרים בעלי ציצה אדומה מעל ראשם. כמו רוב הנקרים הוא היה בעל רגליים בעלות ארבע אצבעות מקבילות, בצורה העוזרת לו לעמוד אנכי מעל ענף.

תפוצתו המקורית של הנקר היא סביב רכס סיירה מדרה אוקסידנטל שבמקסיקו והוא נמצא בין סונורה וצ'יוואווה לחליסקו ומיצ'ואקאן. תפוצתו הטבעית של הנקר הייתה ביערות מחטניים של אורנים הרריים בתחומי מקסיקו. הוא ניזון בקבוצות קטנות מזחלים שגדלו בין קליפות האורן. הנקרים התרבו בין פברואר ליוני והטילו 1–4 ביצים. בתנאים קשים הם יצאו לחיפושים נרחבים בחיפוש מזונם.

כיום נקר זה די נדיר עקב כריתת היערות והרשימה האדומה של IUCN הגדירה אותו כשרוי בסכנת הכחדה חמורה (CR). עם זאת יש אפשרות שבינתיים הנקר נכחד, כשהפעם האחרונה בה נראו פרטים שלו בטבע הייתה ב-1956.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקר קיסרי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקר קיסרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  ייתכן שנכחד מהעולם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549817805171

 |
**נקר מוצץ צהוב-בטן** (שם מדעי: *Sphyrapicus varius*) הוא מין ממשפחת הנקריים החי ביערות קנדה ואמריקה הצפונית. נקר זה ניזון בעיקר מלשד עצים והוא קרובם לסוג של נקר מוצץ אדום-חזה ונקר מוצץ אדום-עורף, שבעבר נחשב לתת-מין שלו.

תיאור
-----

נקר זה מגיע לאורך של כ-19 עד 21 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 34 עד 40 ס"מ ומשקלו הוא בין 35 עד 62 גרם בממוצע. הנקר בעל נוצות שחורות-אפורת והבטן לבנה, כשאזור הראש והחזה מכוסה בפסים שחורים מסורטטים. המצח והסנטר שלו בעלי גוון אדום עז והבטן והחזה לעיתים קרובות צהובים, מה שנתן לנקר את שמו. כשאר הנקרים הוא בעל טפרים ארוכים העוזרים לו להיתפס ולטפס על עצים אנכית, בעודו קודח בהם עם מקורו.

הנקר חי בטבע בין קנדה, מזרח אלסקה ולאורך מזרח ארצות הברית כשהוא מדרים עד מקסיקו, אמריקה המרכזית ואיי הודו המערבית ופרט תועה הגיע אף לאירלנד ובריטניה. הנקר שוכן בטבע ביערות מחטניים, נשירים ובשיחיות וכן ביערות הרים שונים. במספר אזורים הוא נפוץ גם בבתות, שדות מרעה, חורשים פתוחים יותר ובמטעי דקלים.

הנקר הוא אוכל כל הניזון הן מחלקי העצים כמו הלשד והעצה ולעיתים גם מפירות קטנים וניצנים וכן מפרוקי-רגליים החיים בעצים כמו זחלים, חיפושיות, עכבישים ונמלים. את אלה הנקר לוכד בלשונו מתוך העצים.

הנקרים מקננים גם בין העצים, לרוב בין עצי שדר או צפצפה כמו צפצפה רעדנית ואורח חייו הוא מונוגמי במהלכו שני הזוויגים עוזרים בהקמת הקן וגידול הגוזלים. בקן מוטלים ארבע עד שבע ביצים הבוקעות כעבור 10 עד 13 יום. הגוזלים מואכלים לעיתים קרובות, בעיקר בחרקים והם מגיעים לבגרות כעבור חודש ימים.

הנקר איננו בסכנת הכחדה אך נחשב למין מוגן בארצות הברית ואסור לצודו. התפוצה שלו גדולה אך האוכלוסייה פוחתת, בעיקר מאחר ש-50% מהפרטים אינם מתרבים כל שנה. הנקר גם נחשב למזיק מאחר שהוא גורם לפגיעה בחגורת עצים שונים (אנ'), מה שעלול לגרום לזיהומים לעץ ולמשיכת אוכלי צמחים מזיקים אחריו. לעיתים עצים מתים לאחר מתקפות של נקרים רבים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקר מוצץ צהוב-בטן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקר מוצץ צהוב-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531690705171

 |
**ג'ק ויינסטין** (באנגלית: **Jack Weinstein**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כסגן ראש מטה חיל האוויר האחראי על ההרתעה האסטרטגית והנשק הגרעיני של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

ב-1982 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת מסצ'וסטס-לואל והתגייס לחיל האוויר. שירת כקצין הפעלה ושיגור של טילים בליסטיים בין יבשתיים.

בשנים 1999–2001 פיקד על טייסת לווייני ההתראה השנייה, המפעילה את מערכת SBIRS. בשנים 2003–2005 פיקד על להק המבצעים של כנף הטילים 90. ביוני 2005 מונה למפקד כנף החלל ה-30 בבסיס חיל האוויר ונדנברג. במרץ 2007 מונה לראש מחלקת תוכניות בפיקוד החלל של חיל האוויר ובמהלך ביצוע תפקיד זה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. באוגוסט 2009 מונה לסגן ראש מחלקת תוכניות באגף התכנון האסטרטגי של חיל האוויר, ביולי 2011 מונה לראש המחלקה, וחודשים ספורים אחר כך קודם לדרגת מייג'ור גנרל. באפריל 2012 מונה לראש אגף מבצעי אוויר, חלל וסייברספייס בפיקוד החלל. ביוני 2013 מונה לסגן מפקד פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר של ארצות הברית. 

באוקטובר 2013 מונה למפקד חיל האוויר העשרים של ארצות הברית, המהווה את כוח הטילים בליסטיים בין-יבשתיים של ארצות הברית, ולמפקד כוח המשימה 214 בפיקוד האסטרטגי. 

בנובמבר 2015 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש אגף הרתעה אסטרטגית ונשק גרעיני במטה חיל האוויר. הוא פרש משירות הקבע בדצמבר 2018.

לאחר פרישתו מונה לפרופסור שלא מן המניין לביטחון בינלאומי באוניברסיטת בוסטון.

לויינסטין תואר ראשון במשפט פלילי מאוניברסיטת מסצ'וסטס לואל ותואר שני בניהול מאוניברסיטת האווירונאוטיקה אמברי-רידל. הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, בעל תואר שני באסטרטגיית משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי ובוגר התוכנית לבכירים של בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ק ויינסטין** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר אוניברסיטת בוסטון
**מוריס קולן** (באנגלית: **Maurice Cullen**;‏ 6 ביוני 1866 – 28 במרץ 1934) היה אמן נוף אימפרסיוניסטי קנדי, שנודע בעיקר בזכות ציורי השלג שלו ובמראות קצירת הקרח שבו מזחלות סוסים עוברות על פני המים הקפואים של קוויבק.

ביוגרפיה ויצירה
---------------

קולן נולד ב־6 ביוני 1866 בסנט ג'ון, ניופאונדלנד. בשנת 1870 עברה משפחתו למונטריאול, קוויבק. הוא נסע לפריז בגיל 22 כדי ללמוד ציור באקול דה ביו-ארטס ובאקדמיה ז'וליאן. בהיותו בפריז הוא הושפע מהאימפרסיוניסטים, ובמיוחד מקלוד מונה.

בשנת 1910 הוא התחתן עם ברברה מרצ'נט פיילוט, אלמנה שבנה, בנו החורג, גדל לאמן רוברט פיילוט. באותה שנה הוא הוזמן להיות חבר במועדון האמנותי הקנדי המתקדם.

החל מינואר 1918, שירת קולן עם כוחות קנדיים במלחמת העולם הראשונה. הוא הגיע לתשומת ליבו של לורד ביברברוק, שארגן את הזמנתו כאחד מאמני המלחמה הרשמיים בקנדה יחד עם פרדריק וארלי ואחרים. קולן נפטר ב־28 במרץ 1934 בצ'אמבלי, קוויבק.

תערוכות
-------

ויליאם רובינסון ווטסון (1887–1973) במונטריאול, מגלריית ווטסון לאמנות, ייצג את קולן ופרסם עליו ספר בשנת 1931.
מורשת האימפרסיוניזם בקנדה: שלוש תערוכות - נערכה בין התאריכים 31 בינואר ל -19 באפריל 2009 בגלריה לאמנות בוונקובר.

בשנת 2019, המוזיאון הלאומי של קנדה, קנדה ואימפרסיוניזם: אופקים חדשים, נפתחה במינכן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריס קולן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maurice Cullen, bio notes
2. ↑  Davis, Ann. (1992). The Logic of Ecstasy: Canadian Mystical Painting, 1920–1940, p. 30.
3. ↑  "Watson Art Galleries fonds: Finding Aid"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16141530j (data)
* GND: 1011383853
* ISNI: 0000 0001 1878 274X
* LCCN: n84143644
* RKD: 19357
* SNAC: w6wd7sqm
* ULAN: 500028733
* VIAF: 77720367
* WorldCat: lccn-n84143644

 |
**יהדות דרום קרוליינה** היא אחת הקהילות היהודיות הוותיקות והחשובות בארצות הברית.

היהודים שהתיישבו בדרום קרוליינה בסוף המאה ה-17 נהנו מסובלנות דתית טובה יחסית עוד מתחילת התיישבותם במושבה זו. דרום קרוליינה היא גם המקום הראשון בחצי הכדור המערבי שבו הורשו היהודים לכהן בתפקיד במשרה ציבורית. היה זה פרנסיס סלוודור אשר כיהן בשתי כהונות בקונגרס המושבה עד לשנת 1776.

הקהילה היהודית המאורגנת הראשונה בדרום קרוליינה הייתה קהילת צ'ארלסטון בשנת 1749. בשנת 1801 הקימה הקהילה בית יתומים יהודי. בשנת 1820 הייתה קהילה זו לקהילה הגדולה ביותר בין קהילות ארצות הברית, בעת שמנתה כ-700 משפחות יהודיות.

יהדות דרום קרוליינה אף הייתה הקהילה הראשונה שהנהיגה רפורמה דתית בשטחה.

כיום יש בדרום קרוליינה כ-7,000 יהודים המרוכזים בעיקר בערים צ'ארלסטון, קולומביה וגרינוויל.

| דגל קרוליינה הדרומיתדגל קרוליינה הדרומית מדינת קרוליינה הדרומית |
| --- |
| בירת המדינה | קולומביה |  |
| אזורים גאוגרפיים | הרי בלו רידג' • המטרופולין של שארלוט |
| היישובים הגדולים ביותר | קולומביה • צ'ארלסטון • נורת' צ'ארלסטון • מאונט פלזנט • רוק היל • גרינוויל • סאמרוויל • סאמטר • הילטון הד איילנד • ספרטנבורג • פלורנס • גוס קריק • אייקן • מירטל ביץ' • אנדרסון • גריר • מולדין • גרינווד • נורת' אוגוסטה • איסלי |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קרוליינה הדרומית |
**יעקב "יאן" ינאי** (1911–1996) היה בכיר במשרד הביטחון הישראלי וקצין קשר ראשי הראשון בצה"ל.

ביוגרפיה
--------

ינאי נולד בשנת 1911 בפולין למשפחת ינובסקי ולמד באוניברסיטת ורשה. עלה ארצה בשנת 1934 והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים.

עם עלייתו ארצה הצטרף לארגון "ההגנה" ובמהלך המרד הערבי הגדול שירת ביחידת "הנודדת", אשר הייתה הניסיון הראשון של הארגון במערך יחידות שדה. בעקבות פציעתו במאורעות מונה ינאי לעוזר מפקד ההגנה במחוז ירושלים.

בשנת 1940 הועבר לתל אביב ושירת במחלקת ההדרכה של המפקדה הארצית. במשך כארבע שנים שימש עוזרו של ראש המפקדה הארצית, משה סנה, ובסוף 1945 מונה לקצין קשר ראשי בארגון "ההגנה". כניסתו לתפקיד הקבילה לסיום מלחמת העולם השנייה, התגברות ההעפלה והתעצמות המאבק ביישוב היהודי כנגד המנדט הבריטי. תחנת השידור הראשונה של "קול ישראל" הוקמה בתקופתו ורשתות קשר הוקמו ב-24 מדינות באירופה וארצות הברית.

לאחר הקמת המדינה נותר בתפקידו במסגרת צה"ל ושימש קצין קשר ראשי עד להחלפתו על ידי יצחק אלמוג בסוף 1949. פרש מצה"ל בשנת 1951, בדרגת אלוף-משנה והיה סמנכ"ל במשרד האוצר ומשרד הביטחון.

ב-1955 הקים את "המחלקה לשיפור נוף הארץ ופתוח אתרים היסטוריים" שהפכה לימים לרשות הגנים הלאומיים. הוא פעל לפיתוח אתרים היסטוריים כמו בית שערים, קיסריה ומצדה שבה הקים את הרכבל שאיפשר ביקור למיליוני מבקרים. במבואה לגן לאומי מצדה יש לוחית זיכרון לזכרו.

חיים אישיים
-----------

יעקב נישא בשנת 1942 לגלילה (גלה) ינאי (1915-2000), בתו של יעקב יכנאי (יכנוביץ'), מוציא לאור והמורה המיתולוגי של סג'רה ושל הלנה (ז'ניה) שוולוב אשר כונתה "הנסיכה הקווקזית".

בשנת 1944 נולד בנם הבכור יוסי לימים עיתונאי אשר היגר לארצות הברית, לאחריו נולדה בתם.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב ינאי ומשה פרלמן: **אתרים היסטוריים בישראל**; הקדמה מאת יגאל ידין; תרגם והתקין לדפוס יהודה זיו, הוצאת מסדה, 1965. (מהדורה מורחבת ומעודכנת: רמת גן: מסדה, 1980

קישורים חיצוניים
----------------

* דניאל רוזן, אל"ם יעקב (יאן) ינאי (ינובסקי) – מפקדו הראשון של חיל קשר, באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, יוני 2020
* יעקב ינאי (1911-1996), דף שער בספרייה הלאומית

|  קצין קשר ותקשוב ראשי  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יעקב ינאי • יצחק אלמוג • אריאל עמיעד • ישעיהו לביא • זלמן שלו • משה גדרון • שלמה ענבר • ישראל זמיר • צבי אמיד • מוטי בר דגן • בני מידן • שלמה וקס • אביהו דיסטלמן • הרצל הלאלי • משה מרקוביץ • ארנון זו-ארץ • שמואל קינן • נחום בסלו • אייל זלינגר • נתנאל כהן • יריב ניר • יוסי כראדי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272723505171
* BnF: cb16551171x (data)
* CiNii: DA04350580
* GND: 1127180401
* ISNI: 0000 0000 8165 4284
* LCCN: n87827935
* NLA: 35623415
* NTA: 07163715X
* RERO: 02-A005686799
* SUDOC: 194520838
* Trove: 1018731
* VIAF: 92927097
* WorldCat: lccn-n87827935

 |
**היינריך השני, רוזן הסן** (בגרמנית: **Heinrich II. von Hessen**;‏ 1299 - 3 ביוני 1376), המכונה "הברזל", היה רוזן הסן בשנים 1328–1376.

ביוגרפיה
--------

היינריך נולד בשנת 1299, לאוטו הראשון, רוזן הסן ולאדלהייד מרבנסבורג, בתו של אוטו השלישי, רוזן רבנסבורג. בשנת 1328 מת אביו, והיינריך עלה לשלטון במקומו.

כאשר נפטר בנו של הנרי,, אוטו, בשנת 1366, הפך האחיין שלו, הרמן, ליורש העצר. בעקבות כך פרצה מלחמה עם אוטו מבראונשווייג. כדי לממן את עלויות הסכסוך עם ברונסוויק, הטיל הנרי מס על כל הטובין המיובאים. ב-3 ביוני 1376 מת היינריך, ואחיינו עלה לשלטון במקומו.

משפחתו
------

היינריך התחתן עם אליזבת ממייסן, בתו של פרידריך הראשון, מרקיז מייסן, ממנה היו לו חמישה ילדים:

* אוטו הצעיר (1322–1366)
* אדלהייד (1324–1370) התחתנה עם קז'ימייז' השלישי, מלך פולין
* אליזבת (1329–1390) מאוחר יותר אשתו של ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-גטינגן
* יוטה / יהודית, מתה בינקותה
* מרגרטה, נזירה במנזר היידאו

קישורים חיצוניים
----------------

* היינריך השני, רוזן הסן (בגרמנית)
* היינריך השני, רוזן הסן (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138743800
* VIAF: 90999392
* WorldCat (עם VIAF): 90999392

 |
**קוסטאס צרצריס** (ביוונית: **Κώστας Τσαρτσαρής**; נולד ב-17 באוקטובר 1979 בורייה, יוון) הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר וכיום מאמן כדורסל. ברוב הקריירה שלו שיחק בקבוצת פנאתינייקוס מהליגה היוונית. גובהו 2.10 מטרים.

קריירה קבוצתית
--------------

צרצריס הוא בוגר מחלקת הנוער של פיליפוס ברויה (יוון), בה שיחק בין השנים 1995–1997. בעונת 1997/1998 עבר לשחק בקבוצת גרינדביק האיסלנדית וכבר בעונתו הראשונה כמקצוען העמיד ממוצעים גבוהים ביותר של 20.7 נקודות, 16.3 ריבאונדים, 3 אסיסטים, 2.8 חטיפות ו-1.3 חסימות למשחק. בעונה שלאחר מכן עבר לניר איסט וממוצעיו ירדו משמעותית ל-6.6 נקודות, 4.8 ריבאונדים ואסיסט אחד למשחק. לאחר מכן שיחק שלוש שנים בפריסטרי בהן העמיד בסך הכל ממוצעים של 11.4 נקודות, 7.1 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.

בעונת 2002/2003, שב צרצריס למולדתו וחתם באלופת היורוליג פנאתינייקוס. בעונתו הראשונה במדיה קלע 5.4 נקודות והוריד 3.4 ריבאונדים בממוצע למשחק וסייע לקבוצתו לזכות באליפות יוון ובגביע היווני. בעונה שלאחר מכן ממוצעיו עלו ל-8.5 נקודות, 5 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק והוא אף נבחר למשחק האולסטאר היווני וסייע לקבוצתו לזכות שוב באליפות הליגה. בחמש העונות שלאחר מכן (2004/2005 - 2008/2009), סייע צרצריס לפנאתינייקוס לזכות ב-5 אליפויות הליגה היוונית, ב-5 גביעי יוון מתוכם נבחר 3 פעמים (2006–2008) ל-MVP של המפעל ובשתי אליפויות יורוליג (2007, 2009) ובנוסף על כך נבחר עוד ארבע פעמים להשתתף באולסטאר הליגה היוונית.

נבחרת לאומית
------------

צרצריס משחק גם בנבחרת יוון. את דרכו בנבחרת הלאומית החל בנבחרת עד גיל 18, לאחר מספר שנים עלה לנבחרת עד גיל 22, עימה השתתף באליפות אירופה 1998. באולימפיאדת אתונה הפך לראשונה לשחקן רשמי של הנבחרת הבוגרת והיה שותף לזכייתה באליפות אירופה שנה לאחר מכן. בנוסף על כך היה בסגל נבחרת יוון שזכתה במדליית הכסף באליפות העולם 2006 והיה שותף לה באליפות אירופה 2007 ובמשחקים האולימפיים בבייג'ינג 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוסטאס צרצריס** בוויקישיתוף

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל באתר היורוליג

| **נבחרת יוון – אליפות העולם בכדורסל 2006 (מדליית כסף)** |
| --- |
| 1  • 
2  • 
3  • 
4 פאפאלוקאס • 
5 שחורציאניטיס • 
6 זיזיס • 
7 ספאנוליס • 
8 ואסילופולוס • 
9 פוטסיס • 
10 חציברטאס • 
11 דיקודיס • 
12 צרצריס •
13 דיאמנטידיס • 
14 לזארוס פאפאדופולוס •
15 קאקיוזיס •
מאמן: יאנאקיס | יווןיוון |

| **נבחרת יוון – אולימפיאדת בייג'ינג - 2008** |
| --- |
| 1  • 
2  • 
3  • 
4 פאפאלוקאס • 
5 בורוסיס • 
6 זיזיס • 
7 ספאנוליס • 
8 ואסילופולוס • 
9 פוטסיס • 
10 פרינטזיס • 
11 גליניאדאקיס • 
12 צרצריס •
13 דיאמנטידיס • 
14 שחורציאניטיס •
15 פלקאנוס •
מאמן: יאנאקיס | יווןיוון |
**אִירוּס הַנֶּגֶב** או **אִירִיס הַנֶּגֶב** (שם מדעי: *Iris mariae*) הוא מין צמח בסוג אירוס בתת-הסוג אירוס (Iris Iris) בסקציה אירוסי ההיכל.

אירוס הנגב תואר בשנת 1891 על ידי הבוטנאי ויליאם בארבי (Barbey).

מאפיינים
--------

אירוס הנגב אנדמי לאזור דרום ישראל ומצריים, הוא גדל בחולות מרכז ומערב הנגב עד אל עריש בחצי האי סיני ואף מדבר גללה (מדבר סואץ). זהו המין הדרומי והמדברי ביותר בקבוצת אירוסי ההיכל. הצמח נמוך, העלים מכחילים, צרים וכפופים. גובה גבעול הפריחה הוא 10–35 סנטימטרים. גודל הפרח עד 12 סנטימטרים, וצבעו סגול בגוונים שונים. עלי העטיף החיצוניים כהים מהפנימיים, ובבסיסם כתם כהה. השערות בתוך הפרח אינן צהובות כמו באירוסי היכל אחרים אלא שחורות או סגולות. הפריחה בפברואר-מרץ בהתאם למזג האוויר. קני השורש האדמדמים מתפשטים ויוצרים קבוצות של עשרות פרחים.

הצמח לא נמצא בשטח של שמורת טבע ולכן נפגע עקב עקירה בידי אנשים ופעולות פיתוח שונות. כמו כן דורבנים נוהגים לחפור ולאכול את קני השורש של הצמח.

ככל שאר אירוסי ההיכל אירוס הנגב הוא פרח מוגן.

אירוס הנגב על בול יום העצמאות ה-22, 1970

גלריה
-----

* 
* 
* פריחת אירוס הנגב ליד קיבוץ צאליםפריחת אירוס הנגב ליד קיבוץ צאלים

לקריאה נוספת
------------

* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירוס הנגב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* אירוס הנגב, באתר טיולי

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005