recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בתצורה זו, חיבור Ethernet כולל Power over Ethernet (PoE) (כבל אפור בלולאה למטה), ומפצל PoE מספק כבל נתונים נפרד (אפור, בלולאה למעלה) וכבל חשמל (שחור, גם בלולאה למעלה) לגישה אלחוטית נקודה (WAP). המפצל הוא הקופסה הכסופה והשחורה באמצע בין תיבת חיבור החיווט (משמאל) לנקודת הגישה (מימין). חיבור ה-PoE מבטל את הצורך בשקע חשמל קרוב. בתצורה נפוצה אחרת, נקודת הגישה או התקן מחובר אחר כולל פיצול PoE פנימי ואין צורך במפצל החיצוני.
**Power over Ethernet**, או **PoE**, מתאר את אחד אחד מכמה תקנים או מערכות אד-הוק המעבירות חשמל יחד עם נתונים על כבלי רשת (זוג שזור). זה מאפשר לכבל יחיד לספק גם העברת נתונים וגם מספיק חשמל כדי להפעיל מכשירים כגון נקודות גישה אלחוטיות (WAPs), מצלמות פרוטוקול אינטרנט (IP) וטלפונים Voice over Internet Protocol (VoIP) .

ישנן מספר טכניקות נפוצות להעברת חשמל, על גבי כבלי רשת. שלושה מהם תוקנו על ידי תקן המכון למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE).

מאז 2003. תקנים אלה ידועים *כחלופה A*, *חלופה B* ו *-4PPoE*. חלופה A משתמשת באותם שניים מתוך ארבעת צמדי האותות שבהם משתמשים 10BASE-T ו-100BASE-TX עבור נתונים ב- Cat טיפוסי<span typeof="mw:Entity" id="mwIg">&nbsp;</span>5 כבלים. חלופה ב' מפרידה את הנתונים ומוליכי החשמל, מה שמקל על פתרון הבעיות. 4PPoE משתמש בכל ארבעת הזוגות המעוותים במקביל, מה שמגדיל את ההספק שניתן להשגה.

**4PPoE** מספק חשמל באמצעות כל ארבעת הזוגות של כבל זוג שזור. דבר זה מאפשר הספק חשמלי גבוה יותר ליישומים כמו מצלמות פאן-הטיה-זום (PTZ), WAPs עם ביצועים גבוהים, או אפילו טעינת סוללות מחשב נייד .

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Power over Ethernet** בוויקישיתוף
רבי **יוחנן מזרחי**, מגדולי רבני תימן בסוף המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17. מחבר פירוש "המזרחי" על הש"ס (משנה ותלמוד).

חייו
----

נראה כי שמו האמיתי היה רבי זכריא החלפוני, אך הוא כינה את שמו "יוחנן מזרחי", יוחנן כהודאה לה' על שחננו בבנים ונענה לתפילותיו, מזרחי כנראה על שם מקום מגוריו שנקרא "מדנח" שבארמית הוא מזרח.

חי בערים מדנח וגרמא, שניהם באזור העיר רדאע. באחד משירי ההודאה לה' על שזיכהו בבנים הוא מתפלל שיהיו תלמידי חכמים וכך הוא כותב:

> 
> לעולם יהיו גורסים לאנ"ך והגדות וכל הקונדריסים, ומתניתין ותוספות ורבא ותוספתא לחיבור הקרסים, מלומדים יהו תלמוד שנים אשר כולם בחכמתם בלוסים, ירושלימי ובבלי והרי"ף והרא"ש ופרש"י והרמב"ם יחוסים.
> 
> 
> 
>

חיבורו
------

ר' יוחנן מזרחי חיבר פירוש הלכתי על המשנה והתלמוד, משערים שהיה זה חיבור על כל הש"ס (משנה ותלמוד), וממנו שרד רובו של החיבור. שם החיבור בכללותו נקרא "מזרחי".

עיקר החיבור מבוסס על הלכותיו של הרמב"ם במשנה תורה. יש מסכתות שכל פירוש המזרחי מבוסס על הרמב"ם ואף במסכתות ששילב בהן פוסקים נוספים, עדיין השפעתו של הרמב"ם היא המכרעת. מעבר למלאכת ההעתקה, רגיל המחבר לשנות בנוסח ההלכות לבאר בקצרה להחסיר ולהוסיף לאורך כל חיבורו.

יש דמיון מה במגמה בין המזרחי לבין "שלטי הגיבורים" הידוע, ואכן בחלק ניכר מחיבור המזרחי נחלק החיבור לשתי כותרות משנה הנקראות "שלטי הזהב" ו"טירת כסף". גדולי חכמי תימן במאה ה-17, רבי יחיא בשירי ורבי יצחק ונה מזכירים אותו בחיבוריהם, דבר המעיד על פרסומו ועל גדלותו בעיני בני דורו. גם גדול רבני תימן במאתיים השנים האחרונות, המהרי"ץ, מצטט את המזרחי בפסקיו, אך נראה כי לא ידע את שם המחבר.

בשנת ה'תשנ"ז, 1997, הוציא לאור בפעם הראשונה הד"ר משה גברא את פירוש המזרחי למסכתות ברכות ופסחים, אולם זהו רק חלק קטן מתוך חיבור רב היקף שעדיין נשאר בכתב יד.

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר משה גברא, מבוא למשנה ותלמוד עם פירוש המזרחי, התשנ"ז 1997.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוחנן מזרחי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310570905171

 |
הקואופרציה במרחביה,   
המהנדס וילהלם הקר יושב על המדרגות משמאל (1913)
**וילהֶלם** (**זאב אריה**) **הֶקֶר** (Hecker;‏ 1876, קרקוב – 11 ביולי 1945, ירושלים) היה אדריכל ומהנדס, ידידו ושותפו של אליעזר ילין, מראשוני בוני ירושלים העברית.

ביוגרפיה
--------

וילהלם הקר נולד בקרקוב שבגליציה, אוסטריה (כיום בפולין), בן למשפחת סוחרים יהודית מסורתית. בילדותו היגרה המשפחה לבירת האימפריה, וינה, וכשהיה בן 12 היגרה המשפחה לעיר המבורג שבצפון גרמניה. לאחר מותו המוקדם של אביו הפך וילהלם למפרנס המשפחה, ולכן התפנה ללימודי ההנדסה והאדריכלות רק כשהיה כבר בן למעלה משלושים. למד בבית הספר הטכני הגבוה בדרמשטאדט שבגרמניה (Technische Hochschule zu Darmstadt), וקיבל תואר מהנדס בניין. בעת לימודיו פגש את אליעזר ילין ונשבה בקסמיו, בקסמי הציונות ובקסמי ירושלים. עד עלייתו לארץ ישראל עבד כמהנדס והתמחה בתחום הבטון. ב-1913, שנתיים לאחר תום לימודיו, עלה הקר לארץ ישראל, התמנה ל"מנהל המחלקה הטכנית של המשרד הארצישראלי" והשתקע בירושלים.

בעת מלחמת העולם הראשונה התגייס הקר לצבא העות'מאני, ושירת כקצין הנדסה בכיר, בדרגת מָאיוֹר (רב-סרן), יחד עם אליעזר ילין, בכל רחבי המזרח התיכון. בעת שהותו בדמשק, סוריה, הצטרף לוועד ההצלה של יהודי סוריה ופעל להצלת יהודי סוריה מתגרת ידם הקשה של השליטים הטורקים. בוועד ההצלה עבד יד ביד עם דוד ילין, אביו של אליעזר.

בשנת 1920 ייסדו השניים את משרדם המשותף לתכנון הנדסי ואדריכלי. וילהלם פעל גם במישור נוסף: יחד עם אחיו, מרדכי הקר, יזם כלכלי ובעל חזון, הקים את חברת "פיתוח ארץ ישראל", שניסתה לגייס הון יהודי להשקעות בתעשייה הצעירה בארץ. מקס-מרדכי הקר היה לימים פעיל חשוב בייסוד והקמת הטכניון בחיפה, נטל חלק במלחמת השפות שם, והיה גם מנהלו. מקס-מרדכי הקר היה האיש שהכין את התוכנית היהודית לחלוקת ירושלים, שהוגשה לוועדת פיל המפורסמת בשנת 1938.

וילהלם הקר היה פעיל בחוגים לקירוב לבבות בין יהודים לערבים בירושלים, בשנים שלפני הקמת המדינה. כן היה פעיל ברכישת קרקעות מידי ערבים בירושלים וסביבותיה. השותפות בינו ובין אליעזר ילין, שהיה צעיר ממנו בשתים עשרה שנים, נמשכה כל חייהם.

הקר נפטר בשנת 1945, כמה חודשים לאחר פטירתו המפתיעה של ילין. הותיר אחריו אישה.

תרומתו האדריכלית של הקר לבניין ירושלים היא בעיקר בדרך שבה הביא את התפיסה האירופית המודרנית ושילבה עם הסגנון המזרחי-ערבי-מוסלמי המקומי. כמו כן, היה הראשון שתכנן וביצע בנייה בבטון מזוין, דוגמת קולנוע עדן בתל אביב ומגדל המים במרחביה. הבתים והמתחמים שבנה עם שותפו אליעזר ילין הם מיעדי השימור והשחזור החשובים בעיר.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **אדריכלות המדינה שבדרך, בראי יצירתם של הקר-ילין**, כתר, 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד קרויאנקר, גם הם היו חלוצים, באתר הארץ, 18 באפריל 2006
* דוד תדהר (עורך), "וילהלם הקר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 3998
* וילהלם הקר, דבר, 12 ביולי 1945

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 6968 7093
* VIAF: 248337907
* WorldCat: viaf-248337907

 |
המחשה גאומטרית של משפט הערך הממוצע של קושי: קיים משיק למסילה {\displaystyle (f(t),g(t))} שמקביל לישר המחבר את {\displaystyle (f(a),g(a))} עם {\displaystyle (f(b),g(b))}.
בחשבון אינפיניטסימלי, **משפט הערך הממוצע של קושי** הוא הכללה של משפט הערך הממוצע של לגראנז' עבור זוג פונקציות. למשפט מספר שימושים מועילים, דוגמת הוכחת כלל לופיטל.

ניסוח פורמלי
------------

תהיינה \ f ו-\ g פונקציות רציפות בקטע \left[a,b\right] וגזירות בקטע \left(a,b\right). נניח שהנגזרת של g'(x)\neq 0 לכל {\displaystyle x\in \left(a,b\right)}. אזי קיימת נקודה {\displaystyle c\in (a,b)} כך שמתקיים {\displaystyle {\frac {f'(c)}{g'(c)}}={\frac {f(b)-f(a)}{g(b)-g(a)}}}. 

**הערה**: מכך שהנגזרת אינה מתאפסת בקטע \left(a,b\right) ומקונטרה פוזיטיב למשפט רול מתקבל {\displaystyle g(b)\neq g(a)} ולכן אין חלוקה באפס. 

משפט הערך הממוצע של לגראנז' הוא מקרה פרטי של משפט הערך הממוצע של קושי, עבור {\displaystyle \ g(t)=t}.

הוכחה
-----

ראשית נשים לב כי אם {\displaystyle \ g(b)=g(a)} אז על פי משפט רול קיימת נקודה {\displaystyle \ x\in (a,b)} כך ש-{\displaystyle \ g'(x)=0}, וזאת בסתירה להנחה. לכן בהכרח {\displaystyle \ g(b)\neq g(a)}.

כעת נגדיר פונקציה חדשה: 


 
F
(
x
)
=
(
f
(
x
)
−
f
(
a
)
)
−

f
(
b
)
−
f
(
a
)

g
(
b
)
−
g
(
a
)

(
g
(
x
)
−
g
(
a
)
)

{\displaystyle \ F(x)=(f(x)-f(a))-{\frac {f(b)-f(a)}{g(b)-g(a)}}(g(x)-g(a))}

{\displaystyle \ F(x)=(f(x)-f(a))-{\frac {f(b)-f(a)}{g(b)-g(a)}}(g(x)-g(a))}פונקציה זו נבנית מהפונקציות \ f,g באמצעות פעולות אלמנטריות של חיבור, חיסור, וכפל, ולכן, כמו \ f,g, היא רציפה בקטע \ [a,b] וגזירה בקטע \ (a,b).

אם נציב, נקבל את השוויון {\displaystyle \ F(a)=F(b)=0}. לכן F מקיימת את תנאי משפט רול, ומכאן שקיימת נקודה {\displaystyle \ c\in (a,b)} כך ש-{\displaystyle \ F'(c)=0}.

אבל {\displaystyle \ F'(x)=f'(x)-{\frac {f(b)-f(a)}{g(b)-g(a)}}g'(x)}. ולכן: {\displaystyle \ f'(c)={\frac {f(b)-f(a)}{g(b)-g(a)}}g'(c)}.

על פי הנתון, {\displaystyle \ g'(c)\neq 0} ולכן ניתן לחלק, ולקבל {\displaystyle \ {\frac {f'(c)}{g'(c)}}={\frac {f(b)-f(a)}{g(b)-g(a)}}}, כמבוקש.

  


| חשבון אינפיניטסימלי |
| --- |
| מושגי יסוד | חשבון אינפיניטסימלי • סדרה • סדרה מתכנסת • גבול • סדרת קושי • טור • אינפיניטסימל • שדה המספרים הממשיים • ערך מוחלט • אי-שוויון המשולש • אי-שוויון קושי-שוורץ |
| פונקציות | פונקציה • גרף פונקציה • פונקציה ליניארית • פונקציה מונוטונית • נקודת קיצון •נקודת פיתול •נקודת אוכף • פונקציה קעורה • פונקציה קמורה • פונקציה רציפה • פונקציה רציפה במידה שווה • נקודת אי רציפות • נגזרת • טור טיילור • סדרת פונקציות • התכנסות נקודתית • התכנסות במידה שווה |
| משפטים | משפט בולצאנו-ויירשטראס • משפטי ויירשטראס • משפט קנטור • משפט ערך הביניים • משפט פרמה • משפט רול • משפט הערך הממוצע של לגראנז' • משפט הערך הממוצע של קושי • משפט דארבו • כלל השרשרת • כלל הסנדוויץ' • כלל לופיטל • משפט שטולץ • אריתמטיקה של גבולות |
| האינטגרל | אינטגרל • אינטגרל לא אמיתי • אינטגרל רב-ממדי • המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי • אינטגרציה בחלקים • שיטות אינטגרציה |
| אנליזה מתקדמת | פונקציה מרוכבת • אנליזה וקטורית • שיטת ניוטון-רפסון • משוואה דיפרנציאלית • טופולוגיה • תורת המידה |
| אנליזה מתמטית • אנליזה וקטורית • טופולוגיה • אנליזה מרוכבת • אנליזה פונקציונלית • תורת המידה |

קישורים חיצוניים
----------------

* משפט הערך הממוצע של קושי, באתר MathWorld (באנגלית)
**ליטקס לובץ'** (בבולגרית: ‎"ПФК Литекс" Ловеч) היא קבוצת כדורגל בולגרית מהעיר לובץ', שמשחקת בליגה הבולגרית השנייה. הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון לובץ', בעל קיבולת של 8,100 מקומות.

היסטוריה
--------

 פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. 
מועדון הכדורגל של העיר לובץ' נוסד בשנת 1921, תחת השם "היסאריה". משחקה הרשמי הראשון של הקבוצה התקיים בשנת 1923.

בשנת 1994 סיימה הקבוצה, שנקראה אז "לקס", במקום הראשון בליגת המשנה, ועלתה לראשונה בתולדותיה לליגת העל הבולגרית, אך נקודת המפנה הייתה דווקא בשנת 1996, לאחר שירדה לליגת המשנה. עם הירידה קנה את הקבוצה איש העסקים גרישה גנצ'ב ושינה את שמה ל"ליטקס". רוב השחקנים שוחררו, ובמקומם הוחתמו שחקנים ברמה גבוהה. הקבוצה סיימה ללא קושי את העונה במקום הראשון והעפילה שנית לליגת העל הבולגרית.

מיד לאחר חזרתה לליגת העל, בעונת 1997/1998, זכתה ליטקס באליפות בולגריה. חלוץ הקבוצה, דימצ'ו בליאקוב, היה מלך השערים של הליגה עם 21 שערים, והקשר סטויצ'קו סטוילוב זכה בתואר השחקן המצטיין של העונה. בעונת 1998/1999 זכתה ליטקס שנית באליפות.

לאחר שסיימה במקום השלישי בעונת 2005/2006, זכתה הקבוצה להשתתף בשלב הראשון של מוקדמות גביע אופ"א. בשלב זה ניצחה את קופר הסלובנית, ובשלב המוקדמות השני ניצחה את אומוניה ניקוסיה והעפילה לשלב הראשון של גביע אופ"א, בו הוגרלה לשחק נגד מכבי חיפה, אלופת ליגת העל הישראלית. לאחר שוויון 1-1 במשחק הראשון בין הקבוצות, שהתקיים בהולנד משום שבזמן מלחמת לבנון השנייה שללה אופ"א מהקבוצות הישראליות את הזכות לארח משחקים במדינתן, ניצחה חיפה 3-1 בגומלין והדיחה את ליטקס מהמשך הטורניר.

בעונת 2006/2007 סיימה הקבוצה את הליגה במקום הרביעי והעפילה לגביע אופ"א בעונת 2007/2008. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת סלימה וונדררס ממלטה. בסיבוב המוקדמות השני ניצחה את קבוצת בסה קביה מאלבניה. בסיבוב הראשון הפסידה לקבוצת המבורג מגרמניה והודחה מהטורניר. עונה לאחר מכן שוב השתתפה בגביע אופ"א, והודחה בסיבוב הראשון על ידי אסטון וילה.

בעונת 2009/10 זכתה הקבוצה באליפות השלישית בתולדותיה וזכתה בפעם היחידה בסופרקאפ הבולגרי כשניצחה את קבוצת ברואה סטארה זאגורה. בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה באליפות הרביעית.

בשנים 2001, 2004, 2008, 2009 זכתה הקבוצה בגביע הבולגרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליטקס לובץ'** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ליטקס לובץ'
* ליטקס לובץ', ברשת החברתית פייסבוק

* ליטקס לובץ', ברשת החברתית טוויטר

* ליטקס לובץ', ברשת החברתית אינסטגרם

* ליטקס לובץ', סרטונים בערוץ היוטיוב

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway
שרה צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו
**ליידי** (באנגלית: **Lady**) הוא כינוי מנומס בן ימינו לגברת המקביל לכינוי הגברי ג'נטלמן, או תואר אצולה המקביל לתואר לורד.

בבריטניה ובחבר העמים הבריטי זוהי פניה רשמית, לפני השם הפרטי ("ליידי שרלוט") לבעלת תואר אצולה בפני עצמה (*suo jure*) או אשתו של לורד, ברונט או אביר וכן לפני שמה הפרטי של בת של דוכס, מרקיז או רוזן (Earl). בעבר הייתה נהוגה גם פניה לאשת בעל תואר אצולה עם הקדמת ה"ליידי" לשמו הפרטי ושם משפחתו של הבעל ("ליידי ג'ון סמית'"), אך צורה זו הולכת ודועכת. הפניה הרשמית לבעלת תואר אצולה של ליידי הוא *Her ladyship*.

בעבר נשא הביטוי בשימושו כפניה מנומסת נופך אליטיסטי והבדיל נשים לבנות ממעמד חברתי גבוה מנשים לא-לבנות או ממעמד נמוך. כיום מקובל לקרוא לכל אשה באופן מנומס ליידי.

שימושים נוספים לביטוי
---------------------

* מרים, אם ישו נקראת לעיתים באנגלית *Our Lady* ("גבירתנו" ב-L גדולה וכן *The Lady* ("הגברת") בעיקר בסמיכות כבולה כמו *Lady Day* (חג הבשורה, חגה של מריה הקדושה, 25 במרץ).
* בדת ויקה נקראת האלה *The Lady*
* האישה הראשונה נקראת תמיד ליידי
* "The Lady" היה כינויה הרווח של ראש ממשלת בריטניה, מרגרט תאצ'ר

אטימולוגיה
----------

מקור המילה באנגלית עתיקה, *hlǣfdige* הוא הלחם בסיסים של *hlāf*, כיכר לחם, עם הסיומת *dig-* שהוראתה עשייה או לישה של בצק. כלומר "מכינת לחם". מונח זה התגלגל ל"בעלת הבית" (landlady), במקביל ל"בעל הבית" (Landlord) בערך סביב 1200 נוצרה הצורה lafdi, lavede במובן של אשה ממעמד גבוה. סביב 1580 נוצר שם התואר *ladylike* שפירושו [התנהגות נשית] מהוגנת, מעודנת, "מבית טוב".

ליידי ודיים
-----------

הגרסה ליידי (Lady) היא לרעייתו של סר שנמשח על ידי מסדר האימפריה הבריטית, הגרסה **דיים** (**Dame**) היא לאבירה שנמשחה בעצמה על ידי מסדר האימפריה הבריטית, או לברונית *suo jure* (שלא מתוקף נישואיה בלבד).

קישורים חיצוניים
----------------

* Hey, lady: Call her 'madam', 2 בפברואר 2007
* ליידי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Encyclopaedia Britannica : a dictionary of arts, sciences, literature and general information
2. ↑  המילון האטימולוגי האנגלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4672853-3

 |
**וילהלם היינריך, נסיך נסאו-אוזינגן** (בגרמנית: **Wilhelm Heinrich von Nassau-Usingen**‏, 2 במאי 1684 - 14 בפברואר 1718), היה נסיך נסאו-אוזינגן בין השנים 1702–1718.

ביוגרפיה
--------

וילהלם היינריך נולד בס-הרטוחנבוס ב-2 במאי 1684, לולארד, נסיך נסאו-אוזינגן ולקתרין פרנסיסקה, רוזנת קרואי-רל, בתם של אוסטאך השני, רוזן קרואי-רל והברונית תאודורה מריה גרטרוד פון קטר צו לאגה. בצעירותו התגייס וילהלם היינריך לצבא ההולנדי, ובשנת 1691 הועלה לדרגת קפטן. בין השנים 1701–1707 היה וילהלם היינריך מפקד הרגימנט הוולוני בדרגת קולונל, ובשנת 1703 אף נפצע במהלך קרב אקרן במלחמת הירושה הספרדית.

בשנת 1702 מת אביו ולארד, נסיך נסאו-אוזינגן, ווילהלם היינריך עלה לשלטון במקומו, אולם מכיוון שהיה קטין שלטה אמו כעוצרת במקומו. בשנת 1707 הקים וילהלם היינריך את הכפר וילהמסדורף, אשר סופח בשנת 1972 לעיר השכנה אוזינגן.

ב-14 בפברואר 1718 מת וילהלם היינריך באוזינגן, ובמקומו עלה לשלטון בנו קרל, נסיך נסאו-אוזינגן, אולם בעקבות היותו קטין שלטה אשתו כעוצרת עד לבגרותו של קרל.

משפחתו
------

ב-26 בדצמבר 1734 התחתן וילהלם היינריך עם שרלוטה אמליה, רוזנת נסאו-דילנבורג, בתם של היינריך, נסיך נסאו-דילנבורג ולדורותיאה אליזבת, נסיכת שלזיה-לגניצה, ממנה נולדו לו 9 ילדים:

* פרנסואז, נסיכת נסאו-אוזינגן (1707–1750)
* היינריך מנסאו-אוזינגן (1708)
* אמליה, נסיכת נסאו-אוזינגן (1709)
* וילהלם מנסאו-אוזינגן (1710)
* קרל, נסיך נסאו-אוזינגן (1712–1775)
* הדוויג, נסיכת נסאו-אוזינגן (1714–1786)
* לודוויג מנסאו-אוזינגן (1714)
* יוהנה, נסיכת נסאו-אוזינגן (1715–1716)
* וילהלם היינריך, נסיך נסאו-זארבריקן (1718–1768)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם היינריך, נסיך נסאו-אוזינגן** בוויקישיתוף
* וילהלם היינריך, נסיך נסאו-אוזינגן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

  


|  |
| --- |
| **וילהלם היינריך, נסיך נסאו-אוזינגן**  בית נסאו  נולד:2 במאי 1684 מת:14 בפברואר 1718 |
| **ולארד** | **נסיכות נסאו-אוזינגן  1702–1718** | **קרל** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1166494241
* VIAF: 2844153716404858820002
* WorldCat (עם VIAF): 2844153716404858820002

 |
**ניאז אנווארוביץ' איליאסוב** (ברוסית: **Нияз Анварович Ильясов**; נולד ב-10 באוגוסט 1995) הוא ג'ודוקא רוסי ממוצא טורקי מסחתי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. איליאסוב הוא זוכה מדליית הארד מאולימפיאדת טוקיו (2020).

קריירה
------

באליפות העולם בג'ודו לשנת 2018, שהתקיימה בבאקו, אזרבייג'ן, איליאסוב זכה במדליית הארד לאחר שגבר על רמדאן דרוויש המצרי. שנה לאחר מכן באליפות העולם, שהתקיימה בטוקיו, יפן, הוא זכה במדליית הכסף לאחר שהפסיד בקרב הגמר של קטגוריית המשקל עד 100 ק"ג לז'ורז' פונסקה הפורטוגזי.

באולימפיאדת טוקיו (2020), איליאסוב החל את דרכו בשלב שמינית הגמר בו הוא גבר על מיקלוש סירייניץ' ההונגרי. לעומת זאת, הוא הודח בשלב רבע הגמר על ידי ז'ורז' פונסקה; כתוצאה מכך, הוא נשר לבית הניחומים. במסגרת בית זה, הוא ניצח את קארל-ריצ'רד פריי הגרמני ואת ורלאם ליפרטליאני הגאורגי וכתוצאה מכך זכה במדליית הארד.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | גראנד סלאם | יקטרינבורג | רוסיהרוסיה רוסיה |
| 2018 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיהקרואטיה קרואטיה |
| 2020 | גראנד סלאם | בודפשט | הונגריההונגריה הונגריה |

קישורים חיצוניים
----------------

* ניאז איליאסוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* ניאז איליאסוב, באתר olympedia.org
* ניאז איליאסוב, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* ניאז איליאסוב, באתר JudoInside.com
**יהודה אריה לייב (לייבלה) השל** (13 בספטמבר 1958 – 27 בינואר 1995) היה זמר חסידי וחזן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בארגנטינה למשפחה חרדית שהיגרה מהונגריה לאחר השואה. בתחילת שנות ה-70 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר בבני ברק. בצעירותו השתתף בלהקת הילדים "שדה חמד" של אלי טייטלבוים. כשבגר נבחר על ידי חיים בנט לשמש כסולן באלבום של להקת "רננו חסידים", שכמה משיריו הפכו להיטים, ובהם "הנה אנוכי שולח לכם", "כה אמר ה'", "אבינו אב הרחמן". במהלך השנים שימש כסולן באלבומים שונים, ובהם אלבום של חסידות פיטסבורג שכלל לחנים של האדמו"ר מפיטסבורג, ובהם "ישמחו השמים", "והיה מדי חודש בחודשו".

השל נמנה עם הגל הראשון של הזמרים החסידיים שהפיקו אלבומי סולו והופיעו בפני קהל, ובראשם מרדכי בן-דוד ואברהם פריד. בעקבות היכרותו עם משה לאופר, שהיה אז תלמיד ישיבה, החל שיתוף פעולה מוזיקלי פורה ביניהם. שירו הראשון של השל כזמר עצמאי היה "ויידע כל פעול", בלחנו של לאופר. לאופר הפיק ועיבד את אלבומיו של השל "מה אשיב" ,"עד בלי די" ו"מטל השמים", ובו שילב מלחניו של הרב אביעזר וולפסון. באלבום נכלל השיר "מה אשיב לה'" בלחנו של וולפסון, שהפך לנכס צאן ברזל במוזיקה החסידית. 

בשנות ה-80 היגר השל לארצות הברית, ואף הופיע פעם אחת במופע "האסק" השני, שם ביצע את הלהיט "אברהם יגל", שירו של הרב ברוך צ'ייט, שיר שביצע אברהם פריד באלבומו "אנחנו מוכנים". השל נפטר בשנות ה-30 לחייו בארצות הברית. בן דודו הוא החזן משה האשל.

דיסקוגרפיה
----------

* מה אשיב - 1980
* עד בלי די - 1982
* מטל השמים - 1987

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* לייבלה השל, באתר Discogs (באנגלית)

* לייבלה השל, דף שער בספרייה הלאומית
* נתנאל לייפר, כוכב הזמר החסידי המצליח שנפטר לפתע אתר כיכר השבת 7.2.2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007500923705171
* VIAF: 308283486
* WorldCat: viaf-308283486

 |
סימון יוהנס ואן דו, נפילת שאול
**סיימון יוהנס ואן דוּ** (בהולנדית: **Simon Johannes van Douw**;‏ (בערך 1630 – אחרי 1677 לפני 1697)  היה צייר פלמי. עבודותיו נעות בין נופים לאיטליזציה, קרבות פרשים ועד מראות שוקי בקר וסצנות צייד. הוא עבד באנטוורפן, במידלבורג ורוטרדם.

ביוגרפיה
--------

אין פרטים על מקום הולדתו של סיימון יוהנס ואן דו. ייתכן שהוא נולד באנטוורפן. לא ידוע אצל מי הוכשר כצייר. הוא הפך לחבר בגילדת סנט לוק באנטוורפן בשנת 1655. הוא התחתן עם יוהנה סולמאקרקר בשנת 1656. לא ברור אם היא הייתה קשורה לצייר הנוף יאן פרנס סולמקר. משנה זו היו לו גם תלמידים באנטוורפן.

ב־1 בנובמבר 1656 הוא היה חבר בגילדה במידלבורג. הוא היה פעיל שם עד ספטמבר 1657. משנת 1659 הוא תועד ברוטרדם. כאן הוא נקרא 'בורגר וצייר' כאשר היה מעורב במכירת בית בשנת 1666. הוא מתועד ברוטרדם עד שנת 1677. משנת 1666 הוא גם תועד באנטוורפן כך שנראה שהוא היה פעיל ברוטרדם ואנטוורפן בו זמנית. עבודתו האחרונה שתועדה היא משנת 1677. לא ידוע מתי או איפה נפטר.

סימון יוהנס ואן דו, שוק סוסים ברומא
בין תלמידיו פיטר ואן בלואמן וקרל פונטין.[3] בשנת 1664 הקים באנטוורפן בית ספר לציור סצינות קרב; בבית ספר זה היו מעורבים פיטר ואן בלואמן, פרנק וולק ופיטר ורפורטן.

יצירתו
------

עבודותיו הידועות מתוארכות משנת 1654 עד 1677. בתחילה צייר בעיקר קרבות פרשים. מאוחר יותר הוא עבר לנושאי שוק סוסים ובקר וסצנות צייד. עבודותיו המוקדמות קשורות סגנונית למסורת ציור הארון באנטוורפן. הדבר מורגש בעיצוב הפעולה, פירוק הנוף דרך ספי הצבעים וגווני השמיים. מאוחר יותר הוא הושפע יותר ויותר מפיליפס וויירמן. חלק מיצירותיו דומות גם לאלה של צייר הנוף יאן פרנס סולמקר שאיתו היה קשור דרך הנישואין.

סימון יוהנס ואן דו, סצנת קרב בין נוצרים לטורקים
ואן דו היה ידוע בתיאורים המדויקים שלו לבעלי חיים, בעיקר לסוסים. לעיתים קרובות הוא צייר סוסים מלאי חיים דומים לאלה שצייר וורמן. אף כי אין שום עדות לכך שביקר באיטליה, נופיו הדמיוניים הם בסגנון האיטלקי ומתארים לעיתים קרובות חורבות קלאסיות. בדרך כלל הם כוללים מספר רב של דמויות העוסקות בפעילויות מגוונות. דוגמה טובה לכך היא סצנת השוק המציגה מספר רב של אנשים העוסקים בסחר ובמשחק, נהנים בבית המרזח או רועים את עדריהם. ההשפעה האיטלקית ניכרת גם בדמויותיו האנושיות של ואן דו, שלעיתים קרובות הן שמנמנות ועגולות, המזכירות את ציירי הז'אנר בחוג הבמבוציאנטי. מספר ציירים פלמיים כמו אנטון גובאו ופיטר קסטלס השני ציירו סצינות דומות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיימון יוהנס ואן דו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Name variations: Simon Johannes van Dou, Simon van Dou, Simon van Douw, Simon Johannes van Douwen
2. 1 2 3  Hans-Joachim Raupp, Historien und Allegorien, LIT Verlag Münster, 1995, 110-117 (in German)
3. ↑  Simon Johannes van Douw at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
4. ↑  Simon Johannes Van Douw, *Italian-Style Capriccio with Market Scene, 1650-1660 at Artgate Fondazione Cariplo*
5. ↑  Italianate Landscape with Horses at the Hunterian Museum and Art Gallery

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 00634733
* RKD: 24052
* ULAN: 500011887
* VIAF: 95753519
* WorldCat: viaf-95753519

 |
האתר שבו הוקמו הגרדומים
רשימת ההוצאות להורג במקום על שלט הסבר והנצחה
**טאוור גרין** (אנגלית: **Tower Green**) הוא אזור בתוך מצודת לונדון שבו הוצאו להורג בעריפת ראש שתי מלכות רעיות של אנגליה וחמישה אצילים בריטים. 

טאוור גרין שוכן בשטח פתוח בחלק הדרומי של קפלת פטרוס הקדוש בשלשלאות. עריפת ראש בטאוור גרין, שמעטים בלבד הורשו לגשת אליו, הייתה זכות יתר של אישים בכירים; הנידונים למוות לא נאלצו לספוג עלבונות מההמון, והמונרך לא זכה לפרסום שלילי. אסירים אחרים הוצאו להורג בפומבי בגבעת מצודת לונדון או בסמוך לגבולות המצודה, או בטייברן שבקצה השני של העיר. במרכז המתחם הייתה כיכר קטנה מרוצפת בגרניט, ובה ניצב בעבר הגרדום שבאמצעותו בוצעו ההוצאות להורג הבלתי פומביות. ריצוף הגרניט נוצר לפי הוראה מיוחדת של המלכה ויקטוריה.

במהלך ימי הביניים שימש האזור כאתר קבורה. כתוצאה מהנחת אבני הגרניט במאה ה-19 נערכו חפירות רדודות לצורך הקמת יסודות, ובמהלך החפירות נתגלו שרידיו של בניין ששכן באתר. התוכניות ההיסטוריות של מצודת לונדון אכן כללו מבנה ששכן בטאוור גרין. המבנה נהרס ב-1684, ונבנה מחדש כעבור שנה. זמן קצר לאחר מכן הוא הועבר שוב. ככל הנראה שימש המבנה כבית המשמר עבור השומרים שקדו לשומרי מצודת לונדון (Yeomen Warders). ההוצאות להורג בטאוור גרין נערכו בתוך המבנה על מנת לשמור על פרטיותם של האצילים. 

ידוע כי האישים הבאים הוצאו להורג בטאוור גרין:

* 1483 - ויליאם הייסטינגס, ברון הייסטינגס הראשון, לפי פקודה של ריצ'רד, הדוכס מגלוסטר
* 19 במאי 1536 - המלכה אן בולין, אשתו השנייה של המלך הנרי השמיני
* 27 במאי 1541 - מרגרט, הרוזנת מסולסברי, הנצר האחרון לבית פלנטג'נט
* 13 בפברואר 1542 - המלכה קתרין הווארד, אשתו החמישית של הנרי השמיני, לפי חוק החרמת נכסים
* 13 בפברואר 1542 - ג'יין בוליין, הוויקונטית מרוצ'פורד, לפי פקודה מיוחדת של הנרי השמיני
* 12 בפברואר 1554 - ליידי ג'יין גריי, מלכת תשעת הימים, אשתו של לורד גילדפורד דאדלי, לפי פקודה של ועדה מיוחדת שהאשימה אותה בבגידה חמורה במולדת בניסיון להדיח את מרי הראשונה
* 25 בפברואר 1601 - רוברט דברו, הרוזן השני מאסקס, באשמת בגידה

ראשו של כל אחד מהאישים שלעיל נערף באמצעות גרזן, למעט ראשה של אן בולין שנערף באמצעות חרב. הגופות של כל האישים הללו נקברו בקפלת פטרוס הקדוש בשלשלאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טאוור גרין** בוויקישיתוף
* טאוור גרין באתר Historic Royal Palaces
**ניב זהבי** (נולד ב-4 בספטמבר 1976) משמש כמנחה וכרוז של אירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים.

ביוגרפיה
--------

זהבי נולד וגדל בירוחם ומתגורר בכפר סבא.   

בילדותו שיחק כדורסל בקבוצת הכדורסל הפועל ירוחם, בהמשך שיחק במספר קבוצות בליגות הנמוכות עד שפרש סופית בגיל 23.
אחרי שנה באילת, שם שימש בצוות הווי של מלון עבר לתל אביב שם שיחק בהצגה נאסר א-דין בתיאטרון הבימה. באותה עת התחיל לשמש כתחביב ככרוז הפועל תל אביב בכדרוסל מעונת 2003/4 עד לפירוק הקבוצה. במקביל שימש ככרוז של קבוצת הנשים של רמת השרון ובהמשך לאחר פירוק הפועל תל אביב עבד בין השאר בקבוצות: בני השרון, בני הרצליה נשים, מ.כ. הבקעה גברים והפועל חולון. החל מ-2013 משמש ככרוז של מכבי ראשון לציון כדורסל ומעונת 2019/20 משמש ככרוז של עירוני רעננה מהליגה הלאומית.

במקביל לעבודתו בקבוצות, החל מ-2010 משמש זהבי ככרוז של משחקי נבחרות ישראל בכדורסל והחל מ-2014 משמש ככרוז של משחקי נבחרת ישראל ומשחקי גמר הגביע בכדורגל. באוגוסט 2017 הנחה את טורניר אליפות אירופה בכדורסל שנערך בישראל. ובקיץ 2019 הנחה את טורניר אליפות אירופה בכדורסל לנבחרות עד גיל 20 שנערך בתל אביב ובו ניצחה נבחרת ישראל בפעם השנייה ברציפות.  

בנוסף למשחקי כדורסל וכדורגל, זהבי מנחה בין השאר את משחקי חצאי גמר וגמר גביע המדינה בענפי הכדורעף, טניס, אתלטיקה וכדוריד. זהבי מזוהה בין השאר עם הנחיית המשחקים של הגילאים הצעירים כחלק מהעבודה המתמשכת שלו עם התאחדות הספורט לבתי ספר וטורנירי הסטרייטבול שהוא מנחה.
בנוסף לעבודתו ככרוז, זהבי מנחה טקסים ואירועים כדוגמת: פרס הספורט הישראלי של משרד התרבות והספורט, טקסים של ההתאחדות הישראלית לספורט נכים וטקסי זיכרון ציבורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניב זהבי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בני קימרון, רחוק מהפרקט: הכרוז של המדינה מושבת ויש לו הרבה מה לומר על זה, באתר Mynet כפר סבא, ‏24 באפריל, 2020
2. ↑  יניב סול, קונצנזוס לאומי ושמו זהבי, באתר שבע, ‏21 בנובמבר, 2018
3. ↑  סיפורו של כרוז: ניב זהבי מוכן ליורובאסקט: "אירוע השיא בקריירה שלי", באתר איגוד הכדורסל, ‏30 באוגוסט, 2017
4. ↑  סבב סטריטבול ישראל 2018 מגיע לכפר סבא, באתר One, ‏24 במאי, 2018
**עמק** **סנוקוולמי** (באנגלית: **Snoqualmie Valley**) שוכן לאורך נהר הסנוקוולמי במערב מדינת וושינגטון, ארצות הברית.

גאוגרפיה
--------

עמק סנוקוולמי משתרע ממפגש שלושת המזלגות של נהר סנוקוולמי בעיקול הצפוני (North Bend) עד למפגש של נהר סנוקוולמי (Snoqualmie) ונהר סקיקומיש (Skykomish). הנהרות יוצרים את נהר סנוהומיש (Snohomish) העובר בעיר מונרו (Monroe). קטע זה של הנהר כולל את מפלי סנוקוולמי. חלק מהעיירות והערים המרכזיות בעמק סנוקוולמי הן נורת' בנד (North Bend), סנוקוולמי, פרסטון (Preston), פול סיטי (Fall City), קרניישן (Carnation), ודובאל (Duvall).

כלכלה
-----

כשות הייתה היבול העיקרי של אזור זה בסוף המאה ה-19. כיום האזור הוא אזור חקלאי שעיקר תוצרתו היא בתחום העצים.

העמק הוא אזור אבותיהם של עם הסנוקוולמי. השם סנוקוולמי (Snoqualmie), מקורו הוא בביטוי המקומי בשפות המקום "ירח ההיפוך" ומקורו במיתוס הבריאה של בני עם הסנוקוולמי.

תרבות
-----

תזמורת הג'אז של בית הספר "מאונט סיי" (Mount Si) בנורת' בנד עלתה בחלק מהשנים האחרונות לשלב הגמר של תחרות הג'אז הכלל אמריקאית Essentially Ellington.

תחבורה
------

בצד המזרחי של עמק סנוקוולמי עובר כביש 203, המקשר בין פול סיטי ומונרו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אגדת סנוקוולמי על ירח ההיפוך, HistoryLink

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315135930
* WorldCat (עם VIAF): 315135930

 |
**הדיוויזיה השנייה** של הצבא הקנדי הייתה דיוויזיה קנדית שפעלה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הקנדית השנייה הוקמה בבריטניה במאי 1915 בפיקודו של מייג'ור גנרל ריצ'רד ארנסט ויליאם טרנר, לאחר הגעתם של כוחות קנדים רבים לבריטניה. בספטמבר 1915 הועברה הדיוויזיה לצרפת, שם היא חברה לדיוויזיה הקנדית ה-1 להקמת הקורפוס הקנדי. הדיוויזיה לחמה בצרפת ובפלנדריה, ובכלל זה בקרב רכס וימי, קרב אראס, קרב פשנדל, קרב אמיין, קרב קאנאל דו נור וקרב קמברה (1918), עד יום שביתת הנשק.

### מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1939 הוקמו מחדש הדיוויזיות הקנדיות ה-1 וה-2, ובאוגוסט 1940 נשלחה הדיוויזיה לבריטניה על פי בקשתו של וינסטון צ'רצ'יל, על מנת להגן על בריטניה מפני פלישה גרמנית. בתחילת 1942 נחשבה הדיוויזיה לאחת מארבע הדיוויזיות הטובות ביותר בבריטניה, בשל התרגילים הרבים שהתאמנה בהם. ב-19 באוגוסט 1942 השתתפה הדיוויזיה בפיקודו של ג'ון המילטון רוברטס במבצע יובל, במהלכו היא ספגה אבדות כבדות, כאשר מתוך כמעט 5,000 החיילים הקנדים שהשתתפו, יותר ממחצית נהרגו, נפצעו או נלכדו.

לאורך כל שנת 1943, הדיוויזיה השנייה התמקדה בבנייה מחדש של שורותיה, לאחר שאיבדה קרוב למחצית מכוחה בדייפ. הגנרל רוברטס נשאר בפיקוד הדיוויזיה עד שהתנהלות בלתי מספקת של הדיוויזיה במסגרת תוכנית צבאית גרמה להדחתו. בינואר 1944, מייג'ור גנרל צ'ארלס פולקס - הראשון שפיקד על הדיוויזיה שלא שירת במלחמת העולם הראשונה - החליף את אידסון לואי מילרד ברנס. בחודש שלאחר מכן הוחלפו שלושת מפקדי החטיבות כחלק ממהלך כללי למודרניזציה של הדרגים הגבוהים של הכוחות הקנדיים; שינויים גורפים נוספים בכל רמות הפיקוד, יחד עם ההשפעות המתמשכות של הזרם הגדול של כוח אדם חדש במהלך 1943, הורידו את המורל בדיוויזיה. עם זאת, במרץ 1944 שוב התעצמה ההכשרה, המבשרת על הפלישה הקרובה לאירופה. ב-9 במרץ נסקרה הדיוויזיה השנייה על ידי המלך ג'ורג' השישי, ובחודש מאי מנתה הדיוויזיה קרוב ל-18,000 חיילים מאובזרים ומאומנים. כשהגיע D-Day ב-6 ביוני 1944, התקיפה הקנדית העיקרית הובלה על ידי הדיוויזיה הקנדית השלישית, בעוד שהדיוויזיה השנייה הייתה בעתודה.

בתחילת יולי 1944 נחתו כוחות הדיוויזיה בנורמנדי, כחלק מהקורפוס הקנדי ה-2 במסגרת הארמייה הבריטית השנייה, ומאוחר יותר הצטרפה לארמייה הקנדית הראשונה. הדיוויזיה השתתפה בקרבות החזית המערבית, ובכלל זה הקרב על קן, קרב פאלז, פינוי נמלי התעלה, קרב שפך הסכלדה, והקרבות בהולנד. לאחר המלחמה שירתה הדיוויזיה כחיל כיבוש בהולנד, עד פירוק הדיוויזיה באוקטובר 1945, ובדצמבר 1945 הוחזרו כל חיילי הדיוויזיה לקנדה.

### כיום

בשנת 1991 הוקם בקנדה **כוחות היבשה של אזור קוויבק**, אשר הפך בשנת 2013 לדיוויזיה השנייה החדשה, אשר משמשת כדיוויזיה מרחבית וכוללת קבוצת בריגדות ממוכנות סדירות תחת פיקודה, יחד עם שתים או שלוש בריגדות מילואים. קבוצת בריגדות ממוכנת כוללת שלושה גדודי חיל רגלים, רגימנט ממוכן, רגימנט ארטילריה ורגימנט הנדסה קרבית וכן גדוד תמיכה, פלוגת קשר ומחלקת משטרה צבאית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הדיוויזיה השנייה (בצרפתית) (באנגלית)
שלט בפסגת מעבר סטלביו
תוואי הדרכים במעבר סטלביו ממבט אווירי
**מעבר סטלביו** (באיטלקית: **Passo dello Stelvio**), הוא מעבר הרים בגובה 2,758 מטר ברכס הרי הדולומיטים. המעבר הוא הגבוה ביותר באיטליה והחמישי בגובהו בשרשרת הרי האלפים. שיא המעבר מכונה "פסגת שלוש השפות" בשל קרבתו למפגש הגבולות של אזורים דוברי השפות איטלקית, גרמנית ורומאנש.

הכביש במעבר סטלביו מחבר בין העיירות בורמיו ופראטו ועובר בשטח הפארק הלאומי סטלביו.

היסטוריה
--------

מחקרים ארכאולוגיים מעלים עדויות לשימוש במעבר ההרים באזור זה כבר בתקופת הברונזה, אך ברוב הזמן לא שימש כנתיב מעבר עיקרי, אלא בעיקר לצורכי פולחן דתי.

בתקופה הרומית התקיים במעבר סטלביו שביל פרדות בעל חשיבות מסוימת, אשר סיפק גישה נוחה לצורכי הגנה באזור "דרך קלאודיה אוגוסטה" שהיוותה את אחד מצירי הגישה העיקרים בין חצי האי האפניני וגרמניה.

במשך מאות השנים הבאות כמעט ולא נעשה שימוש במעבר, ואפילו לא בידי התושבים המקומיים. במהלך מלחמת שלושים השנים התנהלו מספר קרבות על שליטה באזור. בין השנים 1632-1634 עברה השליטה במעבר בין כוחות מילאנזיים לכוחות אוסטריים. לקראת סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 שוב החלה לעלות חשיבותו של מעבר סטלביו בעיקר לצורכי ביסוס והרחבה של קשרי המסחר באזור בין בוואריה ואיטליה. תוכניות להרחבה ושיפור המעבר החלו להירקם, אך הן נקטעו בשל השינויים הפוליטיים והגבולות המדיניים הרבים של התקופה.

הדרך המודרנית נסללה בתקופת האימפריה האוסטרית בשנים 1820-1825 במטרה ליצור חיבור בין אזור לומברדיה לאוסטריה עצמה. המסלול תוכנן בידי המהנדס קרלו דונגאני ((Carlo Donegani) ועבר שינויים מעטים בלבד מאז. 2,000 עובדים סללו כביש באורך 49 קילומטרים הכולל 48 עיקולי פרסה בחלקו הצפוני ו-34 עיקולי פרסה בחלקו הדרומי ובשיפוע של 7%-15%.

עד למלחמת העולם הראשונה, סימן מעבר סטלביו את הגבול שבין האימפריה האוסטרו-הונגרית ובין ממלכת איטליה, וגם שווייץ הציבה עמדת תצפית קדמית בקרבתו. במהלך המלחמה התחוללו קרבות עזים בין הצדדים הלוחמים על השליטה במעבר ההרים, אך למרות זאת הושגה ביניהם הסכמה שלא לבצע ירי מעל השטח השווייצרי באזור (המהווה בליטה בין השטח האוסטרי מצפון והשטח האיטלקי מדרום). על פי הסכמי הגבולות החדשים, שנקבעו בשנת 1919 בסיום המלחמה, והרחיבו את גבולות איטליה בכיוון צפון, הועברה השליטה בכל האזור לידי איטליה וחשיבותו האסטרטגית של המעבר פחתה.

כיום
----

כיום חשיבותו העיקרית של מעבר סטלביו היא בעיקר כאתר לפעילות ספורטיבית ומוטורית. רוכבי אופנים נאבקים במסלול במסגרת תחרות ה"ג'ירו ד'איטליה", אך הוא נחשב כאתגר גם לרוכבים חובבים ולא רק למקצוענים. אפילו ראש הממשלה לשעבר, רומנו פרודי, עלה את מעבר סטלביו על אופניו. נהגי אופנועים ומכוניות נהנים בנסיעה לאורכו מחוויית נהיגה ייחודית. מגזין הרכב הטלוויזיוני הפופולרי "טופ גיר" הכתיר את הכביש במעבר סטלביו כ"הכביש המהנה ביותר בעולם לנהיגה". למרות שכביש מעבר סטלביו סגור בין החודשים נובמבר ועד מאי, גולשי הסקי יכולים להמשיך את עונת הגלישה באזור הפסגה גם במשך חודשי הקיץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבר סטלביו** בוויקישיתוף
* מעבר סטלביו באתר המוזיאון הטכני של האלפים
* מעבר סטלביו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4118827-5
* HDS: 007150
* VIAF: 236402434
* WorldCat (עם VIAF): 236402434

 |
**נגני מוצרט של לונדון** (באנגלית: **London Mozart Players**) היא תזמורת קאמרית בריטית, שנוסדה בשנת 1949. זו התזמורת הקאמרית הוותיקה ביותר בממלכה המאוחדת, שהופעותיה והקלטותיה מתמקדות בעיקר ברפרטואר מן התקופה הקלאסית. מאז 1989, משכן הקבע של התזמורת הוא בפיירפילד הולס, קרוידון. ב-2016 העתיקה התזמורת את משרדיה ל"סנט ג'ון האוונגליסט" כדי לבסס את זהותה בקהילה המקומית.

היסטוריה
--------

תזמורת נגני מוצרט של לונדון הוקמה בשנת 1949 על ידי הארי בלך לביצוע יצירות מאת מוצרט והיידן. בין הנגנים ששמם נקשר עם התזמורת ג'יימס גולוויי, פליסיטי לוט, ג'יין גלובר ואחרים. ניקולה בנדטי, ז'קלין די פרה ויאן פסקל טורטלייה ניגנו בראשית דרכם בתזמורת. היא יוצאת לסיורי קונצרטים באירופה ובמזרח הרחוק, ומקליטה לחברות נאקסוס, צ'אנדוס והיפריון רקוטרדס.

בלונדון, מופיעה התזמורת ברויאל פסטיבל הול, סנט ג'ון'ס סמית סקווייר וקדוגן הול; כמו כן, היא מנגנת בקתדרלות ושאר אולמות קונצרטים בממלכה המאוחדת. תזמורת נגני מוצרט של לונדון היא תזמורת הבית בפיירפילד הול בקרוידון. נגניה מנהלים אותה הן מבחינה תפעולית והן אמנותית. מאז 1988 פורש עליה את חסותו הרוזן מווסקס.

מנצחים ראשיים
-------------

* הארי בלך 1949 - 1984
* ג'יין גלובר 1984 - 1992
* מתיאס באמרט 1992 - 2009
* ז'ראר קורסטן 2010 – 2014
* הווארד שלי (מנצח כבוד) 2015 - 2022
* ג'ונתן בלוקסהאם (יועץ אמנותי) 2022 - ממשיך

סדרת "בני זמנו של מוצרט"
------------------------

בשנת 1993 החלה תזמורת נגני מוצרט של לונדון סדרת הקלטות ל"תקליטי צ'אנדוס", שכללה יצירות מאת מלחינים ידועים פחות מן המאה ה-18 ונקראה סדרת "בני זמנו של מוצרט". רבות מן ההקלטות הללו זכו בשבחי הביקורת על הוצאת מלחינים אלה, שאינם נהנים מהשמעות רבות, לאוזני הציבור. מספר ניכר מהקלטות אלה הוגדרו כ"בחירת העורך": במגזין גרמופון.

הסדרה כוללת יצירות מאת:

* קרלוס באקר
* כריסטיאן קאנאביך
* מוציו קלמנטי
* פרנסואה ז'וזף גוסק
* אדלברט גירובץ
* מיכאל היידן
* ויליאם הרשל
* פרנץ אנטון הופמייסטר
* לאופולד קוזלוך
* פרנץ קרומר
* לאופולד מוצרט
* יוזף מיסליבצ'ק
* וצלב פיכל
* איגנץ פלייל
* פרנץ קסאפר ריכטר
* אנטוניו רוזטי
* אנטוניו סליירי
* קרל שטאמיץ
* גאורג יוזף פוגלר
* יוהאן בפטיסט ונהאל
* סמואל וסלי
* פאול וראניצקי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נגני מוצרט של לונדון (באנגלית)
* נגני מוצרט של לונדון, ברשת החברתית פייסבוק

* נגני מוצרט של לונדון, ברשת החברתית טוויטר

* London Mozart Players official website
* London Mozart Players 2018/19
* St John the Evangelist, Upper Norwood Welcome to St John the Evangelist, Upper Norwood, St John the Evangelist, Upper Norwood (ב־British English)
* Fairfield Halls, Croydon website
* Chandos Records website


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306009105171
* BIBSYS: 3039556
* BnF: cb13928987v (data)
* CiNii: DA12372239
* GND: 1215780-6
* ISNI: 0000 0001 0666 7381
* LCCN: n81133620
* MusicBrainz: 42c32206-6193-4201-8182-b321ce35cb4b
* NKC: kn20030215163
* SUDOC: 080784488
* VIAF: 141196758
* WorldCat: lccn-n81133620

 |
**סיימון דייוויס** (**Simon Davies**; נולד ב-23 באוקטובר 1979 בהוורפורדווסט) הוא כדורגלן עבר ולשי ששיחק בעמדת הקשר הימני. לזכותו של דייוויס 58 הופעות בנבחרת ויילס.

קריירה
------

דייוויס החל את הקריירה בקבוצת הנוער של רקסהאם, ובגיל 15 עבר לקבוצה המקבילה של פיטרבורו יונייטד. לאחר שסיים את אקדמיית הנוער של פיטרבורו הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה הבוגרת, ועד גיל 20 צבר למעלה מ-50 הופעות ליגה. הוא הפגין יכולת טובה בעת שנבחן במנצ'סטר יונייטד ביולי 1999, ובעקבות כך החליט ג'ורג' גרהאם, מאמן טוטנהאם הוטספר, להביא את השחקן לווייט הארט ליין.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטוטנהאם בהפסד 0 - 2 לליברפול ב-9 באפריל 2000, ובחודשים הראשונים של העונה היה בעיקר מחליף. אולם, ב-17 בפברואר 2001 הוא עלה כמחליף במשחק הסיבוב החמישי של גביע ה-FA מול סטוקפורט סיטי, במקום אויבינד ליאונרדסן הפצוע, והצליח להבקיע שני שערים. לאחר מכן הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בטוטנהאם, ובמשך חמש השנים שלו שם, שהיו רצופות בפציעות חוזרות ונשנות, הוא צבר בסך הכל 154 הופעות.

ב-26 במאי 2005 הועבר דייוויס לאברטון תמורת 4 מיליון לירות שטרלינג, ובעקבות כך זכה לראשונה בקריירה להזדמנות לשחק בליגת האלופות. הוא לא שיחק היטב בעונתו הראשונה באברטון, והבקיע בה רק שער אחד בניצחון על ברמינגהאם סיטי.

ב-ינואר 2007 עזב דייוויס את אברטון וחתם בפולהאם, במקום הצרפתי סטיד מלבראנק. ב-30 בינואר 2007 ערך את הופעת הבכורה בפולהאם, במשחק הפרמייר ליג מול שפילד יונייטד. הוא היה לשחקן הרכב קבוע בפולהאם, ואף הבקיע מספר שערים ובישל נוספים. הוא נחשב לאחד השחקנים האהובים על אוהדי הקבוצה, ואף נבחר לשחקן העונה של פולהאם לעונת 2007/2008.

דייוויס העפיל עם הקבוצה לגמר הליגה האירופית 2010, שם כבש את שער השוויון הזמני בהפסד 2-1 בהארכה לאתלטיקו מדריד.

קריירה בינלאומית
----------------

דייוויס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס במוקדמות מונדיאל 2002 מול נבחרת אוקראינה. נכון להיום, דייוויס שיחק 54 משחקים בינלאומיים עבור מולדתו, בהם כבש 6 שערים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיימון דייוויס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
הסיימון המקורי
קונסולה של גרסה מודרנית של סיימון
**סיימון** (Simon) הוא משחק אלקטרוני קצבי שהומצא בארצות הברית (פטנט מספר 4207087) המיועד לפתח את הזיכרון. המשחק הופיע לראשונה בדיסקוטק בניו יורק בשנת 1978 ונחל הצלחה מיידית. כמו כן המשחק נהפך לסמל פופ תרבותי של שנות השמונים.

המשחק קרוי על שמו של משחק הילדים סיימון אמר (הרצל אמר או המלך אמר בעברית), ומתבסס על משחק של חברת אטארי משנת 1974 שנכשל בשוק.

במשחק של חברת אטארי ("גע בי") לכל הלחצנים היה צבע שחור והיה קשה יותר להבחין בין הצלילים שלהם. במשחק סיימון לעומת זאת, ישנם על קונסולת המשחק ארבעה לחצנים גדולים ולכל אחד צבע משלו: אדום, צהוב, ירוק או כחול, כשמתחת לכל לחצן ישנה נורה המשמשת להאיר אותו. בנוסף, הצלילים תוכננו להיות הרמוניים ללא תלות בסדר הלחיצה. לחצן מסוים מקבל צליל מסוים, זה המופעל אחריו מקבל אוקטבה אחת גבוהה יותר, הבא אחריו מקבל קוורטה מוגדלת והרביעי מקבל קוורטה מוקטנת.

מהלך המשחק
----------

הקונסולה בוחרת באופן אקראי לחצן מסוים ומאירה אותו. עם הארת הלחצן מושמע גם צליל ייחודי ללחצן. המשחק מתחיל כאשר הקונסולה מאירה לחצן כלשהו. השחקן צריך ללחוץ על הלחצן שהקונסולה הראתה לו, כאשר בכל סיבוב נוסף מתווסף עוד צבע (עוד לחצן). זוהי צורה של למידה באמצעות חיקוי. המשחק מסתיים כאשר השחקן טועה ולוחץ על לחצן שלא הופיע ברצף, או כאשר הוא מצליח לחזור על הרצף הארוך ביותר שהוגדר למערכת (בדרך כלל 8 לחצנים).

למשחק ישנן שלוש גרסאות שונות, אותן ניתן לבחור לפני תחילת המשחק, וכן ניתן לקבוע את דרגת הקושי:

1. "סיימון אומר": השחקן חוזר על הרצף שהקונסולה מראה לו (כפי שהוסבר) כאשר ישנן ארבע רמות קושי: רצף של 8, 14, 20 ו-31 צבעים בהתאם.
2. "השחקן אומר": סיימון והשחקן מחליפים תפקידים. סיימון בוחר את הצבע הראשון, והשחקן ממשיך את הרצף כרצונו. אם השחקן טועה בשלב מסוים ברצף שהוא יצר המשחק נגמר. גם בגרסה זו ישנן ארבע רמות קושי, כמו בגרסה הראשונה.
3. "בחר את הצבע שלך": גרסה רבת משתתפים, בה לכל שחקן ניתן צבע אחר. כאן הרצפים אינם מורכבים מצבעים שונים, אלא ממקצבים שונים. השחקן האדום יכול ללחוץ רק על הלחצן האדום בתורו ואסור לו ללחוץ על לחצנים אחרים. השחקן צריך לחזור על המקצב שסיימון (הקונסולה) השמיעה לו, ואם הוא טועה הוא יוצא מהמשחק. המנצח הוא האחרון שנשאר במשחק.

גרסאות נוספות
-------------

ניתן למצוא גרסאות ממוחשבות של המשחק באתרים רבים באינטרנט. בחלק מהגרסאות לחיצה על כל לחצן משמיעה מנגינה קצרה או אפילו קול של גבר או אישה האומרים מילה כלשהי. קיימות גם גרסאות מתוחכמות של סיימון בהן הצבע של כל לחצן משתנה בכל סיבוב, והשחקן צריך לא להתבלבל ולזכור את מיקום הלחצנים ולא את צבעם.
יש גרסה ממוחשבת סאטירית שבה הצלילים הם קללות שונות בשפות שונות, לפי בחירת השחקן. הגרסה נקראת Simon Swears.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיימון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיימון
* משחק סיימון באינטרנט
**הדיוויזיה השנייה** (באנגלית: **2nd Infantry Division**) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום. מטה הדיוויזיה שוכן בפורט לואיס, קוריאה הדרומית, והיא כפופה לארמייה השמינית.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הראשונה הוקמה ב-21 בספטמבר 1917, וב-26 באוקטובר 1917 היא כבר נפרסה בצרפת. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-3 שהורכבה מהרגימנטים ה-9 וה-23, ומבריגדת הצי ה-4 שהורכבה מרגימנטים של הנחתים ה-5 וה-6. הדיוויזיה לחמה בקרב השני על המארן, בקרב השלישי על האן, בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון, ולאחר סיום המלחמה נשארה הדיוויזיה ככוח כיבוש בגרמניה עד לאפריל 1919, וביולי אותה שנה היא חזרה לארצות הברית. במהלך הלחימה, ספגה הדיוויזיה 4,478 הרוגים, ו-17,752 פצועים.

### בין המלחמות

לאחר המלחמה הוצבה הדיוויזיה בטקסס, והייתה אחראית על כל הניסויים השונים במבנה הדיוויזיות והצבא, ובכלל זה הייתה הדיוויזיה הראשונה שעברה למבנה המשולש החדש בשנת 1940.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1941 הדיוויזיה, שכללה את הרגימנטים ה-9, ה-23 וה-38, השתתפה בתימרוני לואיזיאנה, וב-8 באוקטובר 1943 הפליגה לאנגליה, תחת פיקודו של וולטר רוברטסון. ב-7 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בחוף אומהה, ולחמה במערכה בנורמנדי, ובכלל זה השתתפה במבצע קוברה. לאחר מכן היא לחמה במהלך הקרב על ברסט ובמהלך הקרב על הבליטה, ובהמשך השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה עד סוף המלחמה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 3,031 הרוגים, 12,785 פצועים ו-457 מתו מפצעיהם. ביולי 1945 נשלחה הדיוויזיה לארצות הברית להתאמן לקראת הפלישה ליפן, שבוטלה לבסוף בעקבות כניעת יפן, ובאפריל 1946 שוחררו לוחמי הדיוויזיה.

### מלחמת קוריאה

בשנת 1950 פרצה מלחמת קוריאה, ועד מהרה נשלחה הדיוויזיה לסייע לדיוויזיה ה-24 שהייתה מוצבת בדרום קוריאה. הדיוויזיה השתתפה בקרבות השונים במהלך המלחמה, ובכלל זה בקרב על מתחם פוסאן והקרב על הנהר צ'ונגצ'ון, ואף נכללו בה כמה אלפי חיילים דרום קוריאנים.

### לאחר המלחמה

בשנת 1956 הועברה הדיוויזיה לאלסקה, ובשנת 1958 עברה הדיוויזיה ארגון מחדש. בשנת 1965 התדרדר המצב בקוריאה, ובעקבות כך נשלחה לשם הדיוויזיה ה-2, לתמוך בצבא הדרום קוריאני. בשנת 1976 חטפו שומרי גבול של צפון קוריאה שני חיילים אמריקנים בסבך, כשהם חותכים עץ לאורך קו ההפרדה כחלק מפעולה שגרתית, ובעקבות כך חצו כוחות הדיוויזיה את הגבול ותקפו כוחות צפון קוריאנים. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נשלחה הדיוויזיה לכמה סבבי שירות בעיראק ובאפגניסטן, וכיום היא מוצבת בבסיסה בפורט לואיס, קוריאה הדרומית, כחלק מהארמייה השמינית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה השנייה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הדיוויזיה השנייה (באנגלית)
* הדיוויזיה השנייה, ברשת החברתית פייסבוק

* הדיוויזיה השנייה, ברשת החברתית טוויטר

* הדיוויזיה השנייה, ברשת החברתית אינסטגרם

* הדיוויזיה השנייה, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1084049-7
* LCCN: n82251388
* VIAF: 155970414
* WorldCat: lccn-n82251388

 |
**סיימון גאהארי** (באנגלית: **Simon Ghahary**) הוא מעצב רמקולים ותקליטן בריטי, אשר ידוע בשל עיצוביו הבלתי שגרתיים.

קריירה
------

בקיץ 1991, עבד גאהארי במחלקת הפיתוח של חברת הרמקולים Bowers & Wilkins בסטיינינג. הוא גילה שרמקולים עגולים ומכותרים מפיקים צליל איכותי יותר מהרמקולים המעוצבים בצורה הרגילה, כאחד מחלוצי העיצוב החדש הוא שילב בעיצוביו חומרים מקוריים כמו פיברגלס. 
זמן קצר לאחר מכן, הקים גאהארי בשיתוף עם חברו לורנס דיקי חברת-רמקולים משלהם בשם Blueroom Loudspeakers. ה"מיניפוד" שעיצב גאהארי, זכה בפרס ה-EISA הראשון שלהם, דבר זה גרם לצמיחה משמעותית בהכרת החברה כמותג בינלאומי. 

ב-1994 הוא הקים מותג הקלטה עצמאי בשם Blue Room Released אשר לימים יחשב כמותג המשמעותי ביותר בעולם הטראנס הפסיכדלי. מותג זה יפעל בשיתוף עם הרכבים ואמנים כמו Etnica,The Infinity Project, Juno Reactor וTotal Eclipse. ב-1999 עזב גאהארי את Blue Room Released והחל לעבוד על פרויקט חדש בשם "Sifi", ב-2002 הפרויקט מומש והחברה **Sifi** הוקמה, כחברת עיצוב ופיתוח כללי.

ראו גם
------

* טראנס פסיכדלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיימון גאהארי** בוויקישיתוף

* סיימון גאהארי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* סיימון גאהארי, באתר Discogs (באנגלית)
* Si-Fi.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 62891a14-561b-4ff0-8cfb-c60d583534eb

 |
**פרמונה** (**Fremona**) הייתה עיירה בצפון אתיופיה במחוז תיגראי. במאות השש-עשרה ושבע-עשרה שימשה העיירה בסיס למיסיון הקתולי באתיופיה, אך היא ננטשה במרוצת המאה השמונה עשרה.

במקור נקראה העיר **מיגוֹגה** (בתיגרינית "מיי גוּגה" הם "מים גועשים") על שם שני הנחלים ההרריים הזורמים דרך היישוב. הקיסר מינאס הגלה לשם את המיסיונרים הקתולים שהגיעו לחצרו ואלה כינו את העיירה על שם הקדוש פרומנטיוס, שהמיר את דתו של הקיסר אזנה לנצרות במאה הרביעית לספירה. הבישוף היישועי אנדרי דה אוביידו (Andre da Oviedo) שעמד בראשם הגיע לאתיופיה בשנת 1557, מונה לפטריארך של אתיופיה ב-20 בדצמבר 1562 ונפטר בפרמונה בשנת 1577. קברו הפך מקום תפילה למאמינים המקומיים בקתוליות.

כשביקר המיסיונר הישועי מנואל דה אלמיידה לפרמונה בשנת 1624, הוא מצא כי נוספו לה "שבע או שמונה מצודות עם חומות חיצוניות גבוהות ושתי חצרות, האחת מחברת את הבתים ובה מכל אבן, ובאחרת כנסייה יפה הבנויה מאבן ומגיר". הוא מוסיף כי לאור המחסור בנשק חם באתיופיה דאז, "עם עשרים או שלושים מוסקטים ותותח קטן המתופעלים בידי צאצאי הפורטוגזים, [זה] נחשב באתיופיה למקום ייחודי ובלתי חדיר."

בשנת 1632 עלה לשלטון הקיסר פאסיל, החרים את אדמות היישועים וריכז אותם בפרמונה. כששמע הקיסר שמומבסה מופגזת על ידי הפורטוגזים, חשד הקיסר כי הפטריארך הקתולי אפונסו מנדש (Alfonso Méndez) עמד מאחורי המהלך. הוא ניצל זאת לגירוש יתרת היישועים מאדמת אתיופיה בשנת 1633. המיסיונר ג'רונימו לובו (Jerónimo Lobo) טען כי בעת הגירוש חיו בפרמונה כארבע מאות איש.

דיווח מס משנת 1697 מזכיר את פרמונה בשמה המקורי, מיגוגה. אולם בביקוריו של האגיפטולוג הבריטי הנרי סולט בעשור הראשון של המאה התשע-עשרה דיווח הלה כי איש לא זיהה את שם העיירה. החוקר ברנרד לינדהל זיהה את פרמונה עם היישוב המודרני אנדייט נברש (Endiet Nebersh), במרחק כעשרה קילומטרים מהעיירה עדווה שבנפת תיגראי המרכזית, סמוך לגבולה הצפוני הנוכחי של אתיופיה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתורגם ב- C.F. Beckingham and G.W.B. Huntingford, *Some Records of Ethiopia, 1593-1646* (London: Hakluyt Society, 1954), עמוד 186.
2. ↑  Richard K.P. Pankhurst, *History of vol. 1 Ethiopian Towns: From the Middle Ages to the Early Nineteenth Century* (Wiesbaden: Franz Steiner Verlag, 1982), p. 71.
3. ↑  על האגיפטולוג Henry Salt במהדורה האנגלית של ויקיפדיה.
4. ↑  "Local History in Ethiopia") באתר מכון אפריקה הנורדי (accessed 27 September 2007)
**המועצה לניסויים בבעלי חיים** פועלת בישראל משנת 1995, מכוח חוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי חיים), ומטרתה להסדיר עריכת ניסויים בבעלי חיים ולפקח על ניסויים אלה. 

במועצה 23 חברים הממונים על ידי שר הבריאות, ובהם נציגי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, נציגים של אחדים משרי הממשלה, נציגים של בתי ספר לרפואה ונציגים של ארגונים למען בעלי חיים ועוד. 

סעיף 4 לחוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי חיים) קובע את תפקידי המועצה:

> 
> המועצה ממונה על נושא הניסויים בבעלי חיים; ומבלי לגרוע משאר תפקידיה -
> 
> 
> (1) תקבע כללים, באישור השר, למתן היתרים לעריכת ניסויים בבעלי חיים, ודרכי עריכת הניסויים, והכל כדי להבטיח מזעור הסבל הנגרם לבעל החיים ומניעת עריכת ניסויים מיותרים;
> (2) תקבע כללים, באישור השר, בדבר ההכשרה בתחום מזעור הסבל לחיות מעבדה;
> (3) תיזום תוכניות הסברה בנושאים שבתחום פעילותה ותוכניות השתלמות והדרכה לחוקרים בנושאים הקשורים בניסויים בבעלי חיים;
> (4) תקבע כללים, באישור השר, לעניין מספר מרבי של ניסויים שייערכו בבעל חיים אחד;
> (5) תהיה רשאית לקבוע, באישור השר וועדת הכספים של הכנסת, אגרות לבקשות ולהיתרים הניתנים על פי חוק זה; סכומי האגרות ישמשו לפעולות המועצה ולפעולות אחרות לפי חוק זה, ויוצאו לפי החלטת המועצה.
> 
> 

פעילי זכויות בעלי-החיים טוענים כנגד המועצה שרוב מוחלט של חברי המועצה הם נציגים של גופים העורכים ניסויים בבעלי-חיים, או המייצגים קבוצות אינטרסים המעוניינות בניסויים כאלו במגבלות מזעריות. כמו כן נטען שרבים מהנציגים עורכים ניסויים בבעלי-חיים בפועל או אף אחראים על נושא הניסויים בבעלי-חיים במוסדות שבהם הם עובדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* המועצה לניסויים בבעלי חיים, באתר של משרד הבריאות
* דורון אהרן, ‏המועצה לפיקוח על ניסויים בבעלי-חיים, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 11 ביולי 2004
* חוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי חיים), התשנ"ד 1994
* דן אבן איור: רינת הופר, מלכודת עכברים, באתר nrg‏, 3 במרץ 2004
* דן אבן, במועצה לניסויים בבע"ח חוששים ממבקר המדינה, באתר הארץ, 25 בפברואר 2011
* עידן סוייר‏, המועצה לניסויים בבע"ח - דאגה לרווחת החיות או חותמת גומי לאישור ניסויים?, באתר וואלה!‏, 17 במאי 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  סקירה של הטענות כנגד המועצה לניסויים בבעלי חיים