סיפורי **מסה ומריבה** ו**מי מריבה** הם שני סיפורים דומים המתוארים בספר שמות ובספר במדבר, בהם משה מכה במטהו סלע יבש ויוצאים ממנו מים.

התיאור המקראי אתצגגגבלדזב
-------------------------

### תיאור מסה ומריבה שבספר שמות

בספר שמות, מתואר אירוע שבו בני ישראל מגיעים לרפידים ודורשים ממשה מים, לפני שימותו בצמא. משה מתפלל לה' ונענה שעליו להכות בצור על מנת שיצאו ממנו מים. משה עושה כדבריו לעיני זקני בני ישראל. בסיפור זה משה ממלא אחרי דבר ה'.

### תיאור מי מריבה שבספר במדבר

משה מוציא מים מסלע, מוקף ב-12 אהלים, ומעליו אוהל מועד. ציור מבית הכנסת דורה אורופוס
בספר במדבר מתואר אירוע בו אחרי מות מרים בני ישראל צמאים למים ורבים עם משה ואהרן. משה מתפלל אל ה' ונענה שעליו לקחת את המטה, להקהיל את עדת בני ישראל ו"לדבר אל הסלע לעיניהם" ועל ידי כן מהסלע יצאו מים. משה מקהיל את העדה וקורא להם "שִׁמְעוּ נָא הַמֹּרִים הֲמִן הַסֶּלַע הַזֶּה, נוֹצִיא לָכֶם מָיִם?" (פסוק י') (משמעות המילה "מורים" היא לפי הפשט גנאי בדומה למילה "ממרים"). משה מכה את הסלע פעמיים ומהסלע יוצאים מים רבים.

היחס בין המעשה בספר שמות למעשה בספר במדבר
-----------------------------------------

ישנם פרטים מקבילים רבים בין הסיפור שבספר שמות לסיפור שבספר במדבר. רבי יוסף בכור שור הסביר שמדובר על אותו מעשה, אלא שכדי לחבר אותו עם פרשת המן, הוא נכתב גם בספר שמות. ראיה לפירושו היא הפסוק בספר דברים, פרק ל"ג, פסוק ח' שמזכיר את 'מסה' ו'מי מריבה' יחד: "אשר נסיתו במסה, תריבהו על מי מריבה". פרשנים רבים חלקו על כך, אך חוקרים רבים מסכימים גם הם שמדובר בגרסאות שונות של אותו מעשה. הקושי בכך הוא שלפי המקרא יש פערי זמן ומקום גדולים מאוד בין המעשים: הראשון בשנה הראשונה במדבר סיני, והשני בשנה הארבעים בקדש, קצה ארץ אדום (במזרח).

ניתוח ופרשנות למעשה בספר במדבר
------------------------------

### באר מרים

 ערך מורחב – **בארה של מרים**  

רש"י מציין שהסלע הוא באר מים נסית שלוותה את בני ישראל בנדודיהם במדבר סיני ובעבר הירדן, ומסביר שהבאר סירבה לתת מים בגלל מות מרים: "סלע, וְזָבִין ממנו מים והיה מתגלגל והולך עם ישראל והוא הסלע שבו הכה משה שלא היה רוצה להזיל מימיו בשבילו לפי שמתה מרים." דהיינו, הבאר הייתה בעצם סלע שנבעו ממנו מים, והסלע היה מתנהל עם בני ישראל במסעותם. כשמרים מתה, הפסיקו המים לנבוע מן הסלע, והוא הסלע עליו הכה משה. למדים זאת מסמיכות המקרים של "וַתָּמָת שָׁם מִרְיָם ... וְלֹא-הָיָה מַיִם, לָעֵדָה". דהיינו שעם מותה של מרים נסתתמו המים.

משה מכה בסלע, ציור מאת פרנצ'סקו אוברטיני
### חטא משה

בספר במדבר מסופר שה' כעס על משה ואמר לו, שמכיון שלא קידש את שמו לפני בני ישראל, הוא לא יכניס אותם לארץ ישראל:"יַעַן לֹא הֶאֱמַנְתֶּם בִּי לְהַקְדִּישֵׁנִי לְעֵינֵי בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לָכֵן לֹא תָבִיאוּ אֶת הַקָּהָל הַזֶּה אֶל הָאָרֶץ אֲשֶׁר נָתַתִּי לָהֶם" (ספר במדבר, פרק כ', פסוק י"ב).

בביאור החטא נאמרו דעות רבות, שאפשר לסווגם לשלושה היבטים:

* **מעשי משה**: לפי רש"י, החטא הוא שמשה היכה את הסלע, למרות שה' ציווה לדבר אליו; אולם הרמב"ן הקשה על הסבר זה, שה' אמר במפורש למשה לקחת איתו את המטה; משמע שעליו להשתמש בו. את הצווי "ודברתם אל הסלע" מפרש, שידברו 'על הסלע', כלומר, אודות הסלע. לדעת הרמב"ן החטא של משה היה בכך שהכה פעמיים ולא פעם אחת; אולם אבן עזרא הקשה שלפי הסבר זה, לא מובן למה אהרון גם נענש.
* **דברי משה**: ישנם המפרשים שהחטא הוא בכך שכינה את בני ישראל בכינוי "מורים", אולם אבן עזרא הקשה על הסבר זה, מכך שמשה השתמש בביטוי זה שוב בספר דברים, משמע שלא חשב שיש בעיה בביטוי. דעה אחרת אומרת, שהחטא היה בכך שמשה אמר: "המן הסלע הזה **נוציא** לכם מים", ולא הדגיש בדבריו שה' הוא זה שמביא את המים.
* **אופי משה**: הרמב"ם פירש שחטאו היה שנטה אחר הרגזנות, ובכך הטעה את עם ישראל לחשוב שהקב"ה כועס עליהם, דבר שלא היה נכון; אולם הרמב"ן הקשה על הסבר זה, שמהכתוב משמע שהחטא הוא שלא האמינו בה'. משה מנדלסון ורבי אברהם מנחם רפאפורט מפרשים שחטאם של משה ואהרן היה שפחדו מפני הקהל וברחו לאהל מועד.

על פי רבי ישעיה הלוי הורוביץ מדובר בגזירה קדומה שמשה לא יכנס לארץ ישראל, כיוון שעם ישראל לא ראוי להנהגה ניסית בארץ ישראל, והחטא היה רק תואנה.

ישנם עוד פירושים רבים. שמואל דוד לוצאטו ציין כי מצא 13 פירושים מהו החטא.

#### חטאו של משה בספר תהילים

בפרק ק"ו בספר תהילים, מתואר המעשה בקצרה: "וַיַּקְצִיפוּ עַל מֵי מְרִיבָה וַיֵּרַע לְמֹשֶׁה בַּעֲבוּרָם. כִּי הִמְרוּ אֶת רוּחוֹ וַיְבַטֵּא בִּשְׂפָתָיו" (תהילים, ק"ו, ל"ב–ל"ג). מפרשי המקרא הראשונים פירשו פסוקים אלו בשני אופנים. יש מהם שפירשו שמשה ואהרן המרו את רוח ה', וה' ביטא בשפתיו גזרה שלא יכנסו לארץ. אחרים פירשו שבני ישראל הם שהמרו ומררו את רוחו של משה, והוא ביטא בשפתיו אמירה לא נכונה, ועל כך נענש.

### חשיבות המטה

המטה מופיע בסיפור כמה פעמים. ה' מצווה על משה לקחת את המטה: 

> קַח אֶת-הַמַּטֶּה וְהַקְהֵל אֶת-הָעֵדָה אַתָּה וְאַהֲרֹן אָחִיךָ וְדִבַּרְתֶּם אֶל-הַסֶּלַע לְעֵינֵיהֶם וְנָתַן מֵימָיו וְהוֹצֵאתָ לָהֶם מַיִם מִן-הַסֶּלַע וְהִשְׁקִיתָ אֶת-הָעֵדָה וְאֶת-בְּעִירָם. וַיִּקַּח מֹשֶׁה אֶת-הַמַּטֶּה מִלִּפְנֵי יְהוָה כַּאֲשֶׁר צִוָּהוּ. וַיַּקְהִלוּ מֹשֶׁה וְאַהֲרֹן אֶת-הַקָּהָל אֶל-פְּנֵי הַסָּלַע וַיֹּאמֶר לָהֶם שִׁמְעוּ-נָא הַמֹּרִים הֲמִן-הַסֶּלַע הַזֶּה נוֹצִיא לָכֶם מָיִם. וַיָּרֶם מֹשֶׁה אֶת-יָדוֹ וַיַּךְ אֶת-הַסֶּלַע בְּ מַטֵּהוּ פַּעֲמָיִם וַיֵּצְאוּ מַיִם רַבִּים וַתֵּשְׁתְּ הָעֵדָה וּבְעִירָם.
> 
> - ספר במדבר, פרק כ', פסוקים ח'–י"א
> 
> 

השימוש דווקא במטה מעורר שאלה. במאמרו, מציע אבוהב כי התשובה טמונה בארועים שקדמו למעשה מי מריבה. הוא מביא את דברי רבי יהודה אריה ליב אלתר שהסביר שמחלוקת קורח ועדתו יצרה פילוג בעם. בכדי ללמד את העם את חשיבות האחדות, ה' מצווה את נשיאי השבטים להניח מטה בפתח אוהל מועד ויום למחרת מטה אהרון, משבט לוי פרח. ובכך הביע האל את סמליות המעמדות וחשיבותם של הלוויים, והעם קיבל את הדבר. אותה הטקטיקה נמצאת גם בסיפור שלנו, כשהקב"ה ציווה את משה להשתמש דווקא במטה. הרמב"ם מציע שהשימוש במטה בסיפור שלנו, מצביע על הרצון למנוע פערים בין המעמדות, למנוע מריבות שיוצרות פירוד והבניה חברתית בעייתית ולאחד את העם סביב מנהיגותו של משה.[דרוש מקור: דברים אלה אינם ידועים בשם הרמב"ם ואינם מתאימים למשנתו וסגנון תקופתו.]

בתרבות
------

* השיר "הפלא ופלא" שכתב יעקב דוד קמזון והלחין ידידיה אדמון מתחיל עם סיפור משה והסלע וממשיך שלמי הסלע היו תכונות פלאיות, כאשר משה נתן לגדי אחד לשתות, אז עבר כנראה הגדי התבגרות מואצת וקרניו צמחו לפתע שבהם נגח בשבעים זאבים וזכה לחיי נצח.

לקריאה נוספת
------------

* חטאו של משה מתוך גליונות נחמה ליבוביץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מי מריבה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שמות, פרק י"ז, פסוקים א'–ז'
2. ↑  ספר במדבר, פרק כ', פסוקים א'–י"ג
3. ↑  בכור שור על במדבר כ ח
4. ↑  עולם התנ"ך במדבר עמ' 115
5. ↑  הרב אלחנן סמט, חקת | מי מריבה | תורת הר עציון, באתר www.etzion.org.il
6. ↑  רש"י, מסכת תענית, דף ט', עמוד א', ד"ה בארה של מרים
7. ↑  רש"י במדבר כ י"ב; רשב"ם במדבר כ י'; רבי יוסף אלבו (ספר העיקרים מאמר ד' פרק כ"ב) מפרש את הפסוק "לא האמנתם בי להקדישני", שהם לא האמינו שהנס יקרה על ידי גזירה שלהם, וחיכו לציווי מאת ה'; אך גם לדעתו החטא היה בכך שהיכו במקום לדבר
8. ↑  רמב"ן כ,ח
9. ↑   אבן עזרא כ,ח
10. ↑  מובא באבן עזרא במדבר כ ח
11. ↑  "ממרים הייתם עם ה'" (פרק ט', פסוק ז')
12. ↑  חזקוני במדבר כ י; רבנו חננאל במדבר כ י"ב (הובא ברמב"ן כ,ח); פרופ' יעקב מילגרום, עולם התנ"ך על במדבר, עמ' 116
13. ↑  רמב"ם, שמונה פרקים פרק ד'
14. ↑  שני לוחות הברית, פרשת חוקת
15. ↑  שמואל דוד לוצאטו, **פירוש שד"ל על חמישה חומשי תורה**, תל אביב: דביר, 1971
16. ↑  רש"י ואבן עזרא בפירושם על הפסוק
17. ↑  רד"ק והמאירי בפירושם לספר תהילים
18. ↑  דוד אבוהוב, מתחת לפשעים מתכסה אהבה

| ספר במדבר |
| --- |
| פרשת במדבר | נשיאי השבטים • מפקד בני ישראל במדבר סיני • מחנה ישראל • פדיון בכורות • משא המשכן |
| פרשת נשא | שילוח טמאים • אשם גזלות וגזל הגר • פרשת סוטה • פרשת הנזיר • ברכת כהנים • נשיאת ארון הברית בכתף • קורבנות הנשיאים |
| פרשת בהעלותך | הדלקת הנרות במקדש • טהרת הלויים • פסח שני • חצוצרות הכסף ותקיעת הכהנים בחצוצרות • עמוד הענן • מסע המחנות • חובב בן רעואל • פרשת ויהי בנסוע • חטא המתאוננים • קברות התאווה • שבעים הזקנים ואלדד ומידד • צרעת מרים |
| פרשת שלח לך | חטא המרגלים • חטא המעפילים • נסכים • הפרשת חלה • חטאת עבודה זרה • המקושש • פרשת ציצית • ציצית • לא תתורו |
| פרשת קרח | מחלוקת קורח ועדתו • פריחת מטה אהרן • שמירת המקדש • מתנות כהונה |
| פרשת חקת | פרה אדומה • מי מריבה • מות אהרון הכהן • מלחמת מלך ערד • נחש הנחושת • שירת הבאר • מלחמת סיחון • מלחמת עוג |
| פרשת בלק | משלחת בלק אל בלעם • אתונו של בלעם • משלי בלעם • חטא בעל פעור |
| פרשת פינחס | מפקד בני ישראל בערבות מואב • בנות צלפחד • מינוי יהושע • קורבן התמיד • קורבן מוסף • מוסף ראש חודש |
| פרשת מטות | פרשת נדרים • הפרת נדרים • מלחמת מדין • הכשרת כלים • טבילת כלים • פרשת בני גד ובני ראובן |
| פרשת מסעי | נדודי בני ישראל במדבר • גבולות הארץ • נשיאי השבטים • ערי הלויים • ערי מקלט • רוצח בשגגה |
| דמויות מרכזיות | משה • אהרן • גרשון • קהת ומררי • אליצפן בן עוזיאל • אלעזר ואיתמר • האישה הכושית • מרים הנביאה • קרח בן יצהר • דתן ואבירם • און בן פלת • סיחון מלך האמורי • עוג מלך הבשן • בלק • בלעם בן בעור • כזבי בת צור • זמרי בן סלוא • פינחס • חמשת מלכי מדין • יהושע בן נון • כלב בן יפונה |
| ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים |