recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מודעות בזמן הרדמה** (באנגלית: **Anesthesia awareness**) היא מצב שבו מטופל הנמצא תחת הרדמה כללית, נשאר בהכרה מלאה או חלקית, אך גופו ושריריו משותקים ומונעים ממנו את יכולת התנועה והדיבור. במצב כזה, ייתכן שהוא יחוש כאב כפי שהיה מרגיש אדם ער, אך הסובבים, כולל הצוות הרפואי, לא יידעו על כך. השכיחות המדויקת של התופעה אינה ברורה לחלוטין, אך אין חולק על כך שהיא נדירה יחסית.   

מודעות בזמן הרדמה מתרחשת כאשר ההרדמה הניתנת למטופל אינה מספיקה כדי להביא אותו לחוסר הכרה מוחלט. במקרה כזה, הוא עלול להרגיש כאב או לחץ במהלך הניתוח, לשמוע שיחות ולחוש בחוסר היכולת לנשום - אם אכן כך.
במקרה שהתופעה מתרחשת, כ-42% מהמטופלים חשים את הכאב של הניתוח, 94% מהם חווים פאניקה או חרדה ו-70% חווים סימפטומים פסיכולוגיים מתמשכים[דרוש מקור]. במקרים מסוימים, עלולה להתעורר בעקבות כך הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD) שמצריכה טיפול ממושך.

הדרך בה חווים המטופלים השונים את המצב של מודעות בזמן הרדמה, שונה מאוד מאדם לאדם, וכך גם הדרך בה הם מגיבים אליה. במצב החמור ביותר המטופל מודע לחלוטין למתרחש סביבו, וחש כאב כאילו הוא עירני לגמרי. במקרים אחרים, עלולה להיות רק תחושה קלה של חוסר נוחות, ערנות חלקית או שמיעת חלקי שיחות בלבד.

שכיחות התופעה
-------------

כאמור, אין תמימות דעים לגבי שכיחותה המדויקת של התופעה. על פי מחקר שנעשה בקרב 19,575 מנותחים בארצות הברית נמצאו עשרים וחמישה שטענו כי היו ערניים בזמן ההרדמה, כלומר שכיחות של 0.1 עד 0.2% או אחד מתוך חמש מאות עד אלף איש. 
עם זאת, מחקר מקיף יותר הראה שרק שישה מקרב 87,361 חולים שנבדקו העידו על כך, מה שמצביע על שכיחות של 0.0068%. ישנם מחקרים המצביעים על עלייה בשיעור הסובלים מהתופעה בקרב מנותחים שקיבלו חומרים להרפיית שרירים.

מניעה
-----

טרם נמצאה דרך למנוע לחלוטין את תופעת ה**מודעות בזמן הרדמה**, אך על ידי מספר צעדי מנע ניתן להוריד את שכיחותה: 

* יש להקפיד שהתהליך ההרדמה יבוצע על ידי צוות רפואי מיומן הכולל לפחות רופא מרדים.
* יש להימנע מביצוע הרדמה כללית במקרים שהדבר איננו הכרחי.
* יש לתת תערובת חומרי הרדמה ממשפחות כימיות וממשפחות תרפויטיות שונות במיוחד באנשים המטופלים פסיכיאטרית או סומנולוגית ולכן ייתכן שתערובת מסורתית פחות תשפיע עליהם.
* יש להקפיד על מתן מינון מדויק של חומרי הרדמה.
* יש לקיים ניטור קפדני של כלל הפרוצדורה הרפואית.

רופא מרדים שעבר הכשרה מתאימה אמור לדעת היטב על הגורמים לתופעה ולנסות למנוע אותם ככל הניתן וגם על התנהלותו שלו אמור להיות פיקוח חיצוני כל שהוא, בכל ניתוח.

ניטור באמצעות EEG
-----------------

על אף שלא נמצאה דרך למנוע מצב שבו מטופל נשאר בהכרה מלאה, ישנם מכשירים חדשים המבוססים על אלקטרואנצפלוגרם (EEG) שבאמצעותם ניתן לגלות זאת, ובמקרה כזה להימנע מלנתח. מוניטורים אלה, שעקרון פעולתם דומה לזה של מכשירי EEG אחרים, מודדים בזמן אמת את הפעילות החשמלית בקליפת המוח ומציגים ערכים שבין 0 ל-100, כאשר המספר 100 מייצג אדם עירני לחלוטין, ואפס - חוסר פעילות חשמלית. הטווח הנורמלי של אדם מורדם צריך להיות בין 40 ל-60, כאשר ערך גבוה מ-60 מצביע על ערנות.

אזכורים בתרבות
--------------

רוב עלילת סרט הדרמה משנת 2007, סכין בלב, עוסקת בניתוח שבו המנותח חווה מודעות בזמן הרדמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יואל דונחין, כשהמנותח לא נרדם, באתר הארץ, 20 בינואר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**קלאוסן** הוא מותג אמריקאי של מלפפונים כבושים מוודסטוק, אילינוי, עיר שינה ליד שיקגו. בניגוד למותגים רבים אחרים, החמוצים של קלאוסן אינם מבושלים, ומאוחסנים בדרך כלל בקירור בחנויות מכולת.

היסטוריה
--------

חברת CF קלאוסן ובניו נוסדה במאי 1870 על ידי קלאוס קלאוסן האב בשיקגו. קלאוסן גידל ירקות בשטח שהיום נמצא בששיקגו, בשדרות 51 ו-South Western Blvd. בעקבות עודף מיבול של מלפפונים, הוחלט ליצר חמוצים. חמוצי קלאוסן גודלו באותה חלקה עד 1976, כשהמפעל עבר לוודסטוק, אילינוי.

קלאוס קלאוסן האב הוריש את העסק לבנו קלאוס ס. קלאוסן הבן, ששימש כנשיא החברה עד שמת בעקבות תאונת דרכים ב-20 בדצמבר 1932.

במשך כמה שנים, וויליאם סי. קלאוסן (נולד 1890) כיהן כנשיא החברה.

החברה נמכרה לאוסקר מאייר ב-1970 ועברה לוודסטוק ב-1976. ב-1981 נקנתה על ידי ג'נרל פודס, שהתמזגה עם קראפט Inc. ב-1990 הפכה לקראפט ג'נראל פודס וב-1995 הפכה לקראפט פודס. ב-2015, קראפט פודס והיינץ התמזגו וקראפט פודס נקראה קראפט היינץ.

ב-2002 ביקשה קבוצת ההשקעות שהחזיקה ב-Vlasic לרכוש גם את המותג. ועדת הסחר הפדרלית חסמה את המיזוג המוצע בטענה שיהיו לו השפעות אנטי-תחרותיות חמורות, שיובילו למונופול בשוק החמוצים המצוננים.

חמוצי החברה פורסמו כבעלי פריכות עדיפה על מותגים אחרים. בפרסומת בטלוויזיה ב-1992, הוצג כי החמוצים של קלאוסן מתפצחים בלחץ, בניגוד למתחרים. Vlasic הגישו תלונה לבית דין של ענף הפרסום, בטענה שהפרסומת לא הוגנת ומטעה. בסופו של דבר, טענות קלאוסן התקבלו בבית הדין.

מוצרים
------

### מלפפון חמוץ

חמוצי קלאוסן נמכרים בכמה וריאציות:

* Kosher Dills (שלמים, חצאים, חניתות, מיני דילז ופרוסות סנדוויץ')
* שום בסגנון דלי (פרוסות כריך ושלם)
* ניו יורק דלי חצי חמוץ (שלם)
* פרוסות בורגר
* חריף ומתובל (חניתות וצ'יפס)

### מוצרים אחרים

קלאוסן מייצרת כרוב כבוש ורליש שזכה באתגר טייסטרס צ'ויס של הסן פרנסיסקו כרוניקל 18 ביוני 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קלאוסן (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Claussen Pickle Company". נבדק ב-2022-01-27.
2. ↑  "After Years of Trial and Error, A Pickle Slice That Stays Put". *The Wall Street Journal*. 2022-01-27.
3. ↑  "Claussen Pickles". נבדק ב-2022-01-27.
4. ↑  "The Evening Independent - Google News Archive Search". נבדק ב-2022-01-27.
5. ↑  "Federal Trade Commission Votes to Challenge Hicks, Muse's Proposed Acquisition of Claussen Pickle Company". U.S. Federal Trade Commission. 2002-10-22. אורכב מ-המקור ב-2010-06-06. נבדק ב-2011-06-22.
6. ↑  Shapiro, Eben (1992-05-30). "Hold the Pickles; Counsel Adds a Twist To Vlasic vs. Claussen". *The New York Times*. נבדק ב-2022-01-27.
7. ↑  "Chew on This: Crunch Comes To Foods from Soup to Pickles". *The Wall Street Journal*. 2022-01-27.
8. ↑  "Great Recipes, Dinner Ideas and Quick & Easy Meals from Kraft Foods - Kraft Recipes". נבדק ב-2022-01-27.
9. ↑  "Taster's Choice: Claussen wins raves in relish challenge". *San Francisco Chronicle*. 2022-01-27.
**קרייגסליסט** (באנגלית: **Craigslist**, פירוש מילולי: "**הרשימה של קרייג**") הוא אתר אינטרנט המכיל לוח מודעות מקוון בעל מדורים למציאת עבודה קבועה או זמנית, דירות ובתים להשכרה וקנייה, היכרויות, מוצרים למכירה, אירועים ושירותים קהילתיים והפצת קורות חיים. לוח המודעות פעיל ב-700 ערים ב-70 מדינות. האתר מכיל גם מערכת פורומים בנושאים שונים. פרסום המודעות באתר הוא ללא תשלום, להוציא הצעות עבודה.

נכון למרץ 2016, אתר קרייגסליסט נמצא במקום ה-70 ברשימת האתרים הנצפים ביותר בעולם של Alexa, עם מעל ל-20 מיליארד דפים נצפים מדי חודש, ולמעלה מ-50 מיליון משתמשים רק בארצות הברית. האתר נפוץ במיוחד במדינות דוברות אנגלית, אך פועל גם בצרפתית, גרמנית, איטלקית, פורטוגזית וספרדית. משתמשי האתר מפרסמים כ-50 מיליון מודעות מסווגות חדשות מדי חודש, ובהן כמיליון הצעות עבודה.

השירות נוסד על ידי קרייג ניומרק במהלך 1995 כאתר ללא מטרות רווח אשר שלח לרשימת תפוצה מצומצמת של כתובות דואר אלקטרוני מודעות בנושא אירועים מקומיים באזור מפרץ סן פרנסיסקו בלבד. ל-eBay יש 25% בעלות על האתר, אותה רכשה באוגוסט 2004 מאחד מבעלי המניות לשעבר.

במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 האתר התפרסם והתרחב לערים ואזורים רבים ברחבי ארצות הברית וברחבי העולם. במהלך השנים נוספו לשירות עמודים חדשים אשר מתרכזים בערים ובאזורים שונים ברחבי העולם בהתאם לדרישה.

גם ישראל מיוצגת בקרייגסליסט אף על פי שהשירות לא זכה להצלחה רבה בישראל. עד כה השירות כולל רק שלוש ערים מישראל - ירושלים, חיפה ותל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרייגסליסט** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קרייגסליסט
* קרייגסליסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קרייגסליסט, הבלוג הרשמי
* קרייגסליסט ירושלים, קרייגסליסט תל אביב וקרייגסליסט חיפה
* הבלוג האישי של מייסד קרייגסליסט
* איתן אבריאל, איך התחביב של ניומרק הורס את העיתונות, באתר TheMarker‏, 22 בינואר 2007
* דורה קישינבסקי, משומש במצב מצויין, באתר nrg‏, 19 ביוני 2007
* ראיין מאק, הדינוזאור האחרון: מהו סוד הצלחתו של אתר המסחר המקוון Craigslist, באתר "פורבס ישראל", 15 ביוני 2017
* קרייגסליסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  כתבה באתר ABC ניוז ודף עובדות באתר הרשמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425646705171
* BnF: cb179448538 (data)
* LCCN: no2006065590
* NKC: ko20211105642
* VIAF: 138742505
* WorldCat (עם VIAF): 138742505

 |


* מייסד קרייגסליסט קרייג ניומרק, 2006.מייסד קרייגסליסט קרייג ניומרק, 2006.
* מטה החברה בסן פרנסיסקומטה החברה בסן פרנסיסקו
**רד תקשורת מחשבים בע"מ** (באנגלית: **RAD Data Communications**) היא חברה ישראלית המפתחת, מייצרת ומשווקת מוצרי תקשורת בארץ ובעולם. רד מייצרת ציוד גישה (Access) לתקשורת נתונים ולטלקומוניקציה. פתרונות החברה מבקשים לענות לדרישה לגישה משולבת של קול ונתונים של ספקי שירותי תקשורת, חברות תקשורת ורשתות ארגוניות. רד היא גם העוגן בקבוצת רד-בינת, הכוללת 15 חברות עצמאיות הפועלות תחת מטרייה אסטרטגית משותפת. הללו עוסקות בפיתוח, ייצור ושיווק פתרונות לתעשיות התקשורת והטלקום. בין חברות הבת, ישנן רדווין ורדוור.

החברה נוסדה בשנת 1981 על ידי האחים יהודה וזהר זיסאפל ונמצאת בבעלותם. מרכז חברת רד ממוקם רמת החייל בתל אביב ושלוחה ממוקמת בהר חוצבים בירושלים.

היסטוריה
--------

בשנת 1975 הקים יהודה את "ביטקום סוכנויות", חברה פרטית קטנה ששווקה מוצרי תקשורת. ביטקום, שלאחר מספר שנים שינתה את שמה ל"בינת תקשורת מחשבים", ייצגה יצרנים בינלאומיים חשובים והייתה הראשונה שהשיקה טכנולוגיות תקשורת חדשניות בשוק הישראלי.

בתחילת 1982 החליטו האחים לעבור לייצור ופיתוח מוצרי תקשורת בישראל ליצוא. "רד תקשורת מחשבים", החברה הראשונה שהקימו ביחד, היא הוותיקה בקבוצת רד-בינת. בשנים שבאו לאחר מכן נוספו למסגרת הקבוצה עוד 27 חברות היי-טק עצמאיות שהוקמו כדי לפתח, לייצר ולשווק מגוון רחב של מוצרים בתחום תקשורת הנתונים (בהן גם בינת תקשורת מחשבים).

יהודה זיסאפל משמש כיום כיו"ר רד תקשורת מחשבים, בשנת 2012 התמנה דרור בין למנכ"ל החברה לאחר שהחליף את אפי וכטל, שפרש לאחר 15 שנים בתפקיד. בשנת 2021 התמנה אודי קשקש לנשיא ומנכ"ל החברה.

בשנת 2014, הקימה מרכז פיתוח בפארק גב ים נגב בבאר שבע בהשקעה של 110 מיליון שקל.

ראו גם
------

* קבוצת רד-בינת

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של רד תקשורת מחשבים
* שמוליק שלח, ‏"היינו צריכים להיות סיסקו", באתר גלובס, 28 במרץ 2008
* עידן רבי, ‏"אם המתחרים לא עוקבים אחריך, אתה עושה משהו לא נכון", באתר גלובס, 16 במאי 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנכ"ל חדש לרד מחשבים: דרור בין יחליף את אפי וכטל, באתר TheMarker‏, 30 במאי 2012
2. ↑  כפיר אדר, אודי קשקש התמנה למנכ״ל ונשיא RAD, באתר אייס, 19 באפריל 2021
3. ↑  אתר למנויים בלבד ענבל אורפז, רד הקימה מרכז פיתוח בבאר שבע בהשקעה של 110 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 25 במאי 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009050072805171

 |
מלון רדיסון בלו אולימפיסקי במוסקבה
מלון רדיסון בלו בשצ'צ'ין שבפולין
**רדיסון בלו** (באנגלית: **Radisson Blu**), המוכר גם בשמו הקודם, **רדיסון סאס** (באנגלית: **Radisson SAS**), הוא מותג יוקרה לבתי מלון של רשת בתי המלון רדיסון. המותג "רדיסון בלו" נפוץ בעיקר מחוץ לארצות הברית במטרה לבדל אותו משאר מלונות רדיסון בעולם. הפעלת ואחזקת רשת בתי המלון נעשית בידי קבוצת רדיסון.

עד שנת 2009 הייתה חברת סקנדינביאן איירליינס בעלת רוב המניות בקבוצת קארלסון רזידור ועל המותג רדיסון סאס. בשנת 2009 מכרה החברה את החזקותיה בקבוצה, ולכן שונה שמו של מותג היוקרה מ"רדיסון סאס" ל"רדיסון בלו".

בשנת 2012 התאחדו החברות קארלסון הוטלס וקבוצת רזידור הוטלס לקבוצת קארלסון רזידור אשר שינתה שמה בשנת 2017 לקבוצת רדיסון.

מותג היוקרה רדיסון בלו כולל 265 בתי מלון בארצות הברית, אירופה, אסיה ואפריקה.

היסטוריה
--------

בשנת 1960 נפתח בית המלון הראשון בקופנהגן, דנמרק.

המותג רדיסון סאס נוצר לראשונה בשנת 1994 כאשר סאס אינטרנשיונל הוטלס (SAS International Hotels) הצטרפה לרשת בתי המלון רדיסון באירופה, המזרח התיכון ואפריקה במטרה למתג עצמה מחדש.

בשנת 2000 נפתח בית המלון ה-100 של רשת רדיסון.

בארצות הברית
------------

בית המלון הראשון בארצות הברית של מותג היוקרה רדיסון בלו נפתח בנובמבר 2011 בגורד השחקים, אקווה, שבשיקגו.
בית המלון השני של המותג נפתח ב-5 במרץ 2013 בבלומינגטון, מינסוטה וחובר ל"מול אוף אמריקה" (Mall of America).
לאחר השיפוץ של מלון רדיסון פלאזה-וורוויק בסך 17 מיליון דולר אמריקאי, נפתח הרדיסון בלו השלישי בפילדלפיה בקיץ 2013.
בית המלון הרביעי נפתח בתחילת 2014 במיניאפוליס, מינסוטה.

בישראל
------

היה לרשת את מלון רדיסון-מוריה פלאזה ירושלים שכולל 292 חדרים, והוא דורג ברמת 4 כוכבים. המלון ממוקם ברחוב קרן היסוד. המלון נמכר בשנת 1999 לרשת מלונות דן, והופסקה הפעילות של הרשת בארץ.

ראו גם
------

* הפיגוע במאלי (2015) - פיגוע שהתרחש במלון רדיסון בלו בבמקו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רדיסון בלו** בוויקישיתוף
* רדיסון בלו, ברשת החברתית פייסבוק
* רדיסון בלו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* רדיסון בלו, ברשת החברתית אינסטגרם
* רדיסון בלו, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Radisson SAS Hotels & Resorts to change their name to Radisson Blu". Rezidor. אורכב מ-המקור ב-2016-02-17. נבדק ב-2009-02-22.
2. ↑  "Radisson SAS Hotels & Resorts - About us". Rezidor. נבדק ב-2009-02-22.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 16067197-8
* VIAF: 227657062
* WorldCat: viaf-227657062

 |
שינוי לוגו המותג לאורך השנים
מגוון ממוצרי רוקחמן למכירה בחנות ברמלה (2022)
**רוקחמן בע"מ** המכונה **מאפיית מַן** היא מאפייה ישראלית המייצרת בעיקר ופלים ועוגיות.

היסטוריה
--------

המפעל הוקם ב-1954 בבני ברק על ידי מנחם ופנינה רוקח.

מנחם רוקח עלה לארץ ישראל בשנת 1938 מווינה, שם היה לאביו, אליעזר רוקח, בית חרושת לייצור ופלים, עוגיות ודברי שוקולד. תחילה, הם נכנסו כשותפים במפעל ההיסטורי "ליבר" וייסדו בה את מחלקת הוופלים הראשונה בבית החרושת[דרוש מקור]. מנחם רוקח היה חבר בוועד הפועלים במפעל.

לאחר כ-16 שנה, בשנת 1954, נפרדה החברה מ"ליבר" והקימה בית חרושת קטן לייצור ופלים ועוגיות בבני ברק. בתחילה תפקד כקואופרטיב[דרוש מקור] ולאחר מכן היה לבית חרושת פרטי "מן". מקור השם מן מהשמיים, מתוך הסיפור המקראי של יציאת מצרים. כל עבודות הייצור, אשר נעשו ידנית, בוצעו על ידי מנחם ומספר עובדים מצומצם, בזמן שאשתו פנינה הייתה משווקת את מוצרי החברה ברכבה בכל רחבי הארץ.

בשנת 1963 רכשה החברה את התנור האוטומטי הראשון ומכונה למריחת הקרם שעל הופל. באותן שנים שלאחר תקופת הצנע ותוך כדי מלחמות ישראל, תהליכי הייצור השתכללו, כושר הייצור והביקוש גדלו ועובדים נוספים הצטרפו למפעל – על כן נדרשה החברה לגדול ולהתרחב והוקמו שתי קומות נוספות לבית החרושת.

בתחילת שנות ה-90 עברה החברה למשכנה החדש באזור התעשייה של רמלה, למפעל מודרני ומשוכלל המשתרע על שטח של 13 דונם. המעבר למקום גדול ומרווח איפשר לחברה לגדול ולהתרחב עם פס ייצור חדיש של עוגיות, בנוסף לשני פסי ייצור של ופלים ועוד אחד לציפוי.

בשנת 2012 השיקה החברה סדרת עוגיות חדשה בשם קוקילה.

כיום
----

על פי נתוני נילסן לסוף 2013, ופלים מן הוא מותג הוופלים השני בגודלו בישראל (בנתח שוק כמותי) לוופלים ועוגיות מן אחיזה חזקה בשוק החרדי, הודות להכשר הרב לנדא. למוצרים יש הכשר גם של הרב יחיאל אבוחצירא רב העיר רמלה. בנוסף, לחברה ייצוא נרחב לקהילות יהודיות ברחבי העולם, בהן בארצות הברית, קנדה, אירופה, מקסיקו, רוסיה ואוסטרליה.

החברה מנוהלת על ידי ילדיהם של מנחם ופנינה – ציפי פקר ואלעזר רוקח, ביחד עם הבנים אבי פקר ושגיא רוקח, אשר הצטרפו לניהול החברה.

כלל המוצרים הם פרווה וכמעט כולם טבעונים, בעלי תקן vegan friendly.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של רוקחמן
* ופלים ועוגיות מן בתוכניתו של דידי הררי על מפעלים "כחול-לבן"

הערות שוליים
------------

1. ↑  בין פועלי ליבר, דבר, 8 בדצמבר 1944  

איחולים לבביים לחברינו מנחם רוקח, דבר, 21 במרץ 1945
2. ↑  עדי וילדר, חברת "מן" משיקה סדרה חדשה של עוגיות, אתר news1, 5 ביוני 2012
3. 1 2  מי שולט בוופלים בישראל אתר ynet
4. ↑  vegan friendly
**ריינמטאל** (בגרמנית: **Rheinmetall**) היא יצרנית כלי רכב ונשק, שבסיסה בגרמניה. מטה החברה ממוקם בעיר דיסלדורף והיא נסחרת בבורסה בגרמניה במדד MDAX. נכון ל-2017, קבוצת ריינמטאל מורכבת מ-187 חברות (בבעלות מלאה או חלקית), הממוקמות ב-30 מדינות בעולם.

בשנת 2017 הסתכמו הכנסות הקבוצה ל-5.8 מיליארד אירו. החברה מייצרת חלקי רכב, כלי רכב צבאיים, תותחים אוטומטיים, מערכות הגנה נגד מטוסים, ארטילריה, מרגמות, רובי טנקים, אמצעי לחימה, תחמושת ומערכות אלקטרוניקה.

היסטוריה
--------

לאחר תום מלחמת העולם הראשונה עסקה ריינמטאל בייצור ציוד לא-צבאי, לרבות ציוד משרדי
החברה הוקמה בשנת 1889 על ידי חברת המכרות ותעשיות הברזל הרדר (Hoerder Bergwerks- und Hüttenverein), בשם "חברת הריין לתעשיית המתכות והמכונות בע"מ" (Rheinische Metallwaaren - und Maschinenfabrik Aktiengesellschaft), כדי לספק תחמושת לקיסרות הגרמנית. מפעל הייצור של החברה פעל בדיסלדורף.

לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, בשל המגבלות שהוטלו על גרמניה בתחום הנשק במסגרת חוזה ורסאי, עברה ריינמטאל לייצור קטרים, מחרשות קיטור וציוד משרדי.

ב-1921 חודש ייצור הנשק בחברה, וב-1925 רכש הרייך את גרעין השליטה בריינמטאל. ב-1933 נעשתה השתלטות על חברת ייצור הקטרים "August Borsig GmbH", וב-1938 התמזגו שתי החברות לחברה אחת בשם **Rheinmetall-Borsig AG**. באותה השנה הועבר מטה החברה לברלין. החל משנת 1940 קיבל הצבא הגרמני שליטה גוברת על ייצור הנשק, ובשנים 1944–1945, בשל נזקים למתקני ייצור הנשק כתוצאה מתקיפות אוויריות, הועבר הייצור לאזורים אחרים לרבות פולין. עם תום מלחמת העולם השנייה, הטיל המשטר הצבאי איסור על ייצור נשק ורק ב-1950 החלה ריינמטאל בייצור מוצרים לא-צבאיים.

ב-1956 רכשה קבוצת רכלינג (גר') את גרעין השליטה בחברה, פיצלה את החברה המאוחדת Rheinmetall-Borsig AG ומכרה את Borsig AG. שם החברה שונה ל"ריינמטאל ברלין". באותה השנה שבה החברה לפעילות ייצור נשק. ב-1958 החלה החברה לפעול גם בתחומי הנדסת מכונות ואלקטרוניקה, וב-1986 החלה בפעילות בתחום הרכב.

בשנת 1996 שינתה החברה את שמה לריינמטאל.

מבנה ארגוני
-----------

לריינמטאל שני מגזרי פעילות עיקריים: תעשיית הנשק ותעשיית כלי הרכב. תחת כל מגזר פועלות 3 חטיבות.

נכון לסוף שנת 2017, בקבוצה מועסקים למעלה מ-23 אלף עובדים, מתוכם כ-52% הועסקו במגזר הנשק בחברה, וכ-47% במגזר כלי הרכב (1% נוספים הועסקו במטה ובחברות שירותים).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריינמטאל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ריינמטאל (בבאנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  היסטוריית ריינמטאל, באתר חברת ריינמטאל (באנגלית)
2. ↑  הדוח הכספי לשנת 2017, עמוד 41

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10044945-1
* ISNI: 0000 0004 0552 8170
* VIAF: 159229336
* WorldCat: lccn-no2019063335

 |
**שטיבל בע"מ** היא רשת טחנות קמח מובילה בישראל. הטחנה הראשונה נוסדה בחיפה בשנת 1935 על ידי זאב שטיבל. כיום ממוקמות טחנות קמח של שטיבל בחיפה, נתניה, אשדוד, עד-הלום ובאר שבע.

טחנות שטיבל מייצרות ומשווקות קמחים שונים מסוגי חיטה שונים ובדרגות קילוף וטחינה שונות (קמח מלא, קמח לעוגות, קמח לפסטה, סולת ועוד) וכן מוצרי ביניים שונים של תהליך הטחינה. הטחנות משווקות גם קמח לייצור תעשייתי ומקצועי של מוצרי מאפה ופסטה.

סיווג הקמחים של שטיבל הפך לתקן דה פקטו במתכונים לאפייה בישראל וברבים מהם ניתן למצוא הנחיה לשימוש ב"קמח שטיבל מספר 2" למשל, כחלק מהנחיות המתכון.

היסטוריה
--------

בשנת 1935 ייסד זאב שטיבל את טחנת הקמח "שטינמץ א"י" במפרץ חיפה, בו נבנה הנמל ותשתיות תעשייה מפותחות שהוקמו בימי המנדט הבריטי.  

בתחילת דרכה,  התבססה פעילות הטחנה על יבוא קמח לפי זיכיון שנקרא "שטינמץ- גרמניה", שהוא שיטת טחינה לקמח מלא. עם הביקוש הגובר לקמח זה נבנה אתר ייצור לטחינת קמח מלא לפי שיטת שטינמץ, לצורך אפיית לחמים מקמח מלא שהיו אהודים על האוכלוסייה ביישוב היהודי בארץ, ובעיקר על ידי עולי גרמניה ומזרח אירופה. 

בשנים אלו הוקם בארץ "האיגוד למען תוצרת הארץ" שמטרתו הייתה עידוד ותמיכה בתעשייה ובתפוקת הייצור העברי בארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופסק הזיכיון לטחינת קמח שטינמץ. בנוסף, בהתאם לתקנות ממשלת המנדט מ-1939 לייצור "קמח סטנדרט" –  בשל מחסור בקמח ובחיטים, נקבע כי הלחם בארץ ייוצר מתערובת קמח מיוחדת שכונתה "קמח סטנדרט א"י" – המוכר כקמח אחיד – ללחם אחיד שקיים עד היום.

בשנת 1942 הוגבל לפי פקודת הפיקוח על המזונות, ייצור הלחמים בארץ לסוג לחם אחד בלבד, המוכר כלחם אחיד.  

בעקבות הביקוש הגובר ללחם כמוצר יסוד חיוני במהלך המלחמה ובשנים שלאחר קום המדינה ועם גלי העלייה הגדולה לארץ,  הורחבו קווי הייצור בטחנה, על מנת להבטיח אספקת קמחים, ושם הטחנה החל מהקמת מדינת ישראל הוסב לטחנת קמח שטיבל בע"מ.

בשנת 1955 הצטרף ברוך תורג'מן לחמיו – זאב שטיבל. לאחר שובו מלימודים בבית ספר לטוחנים בשווייץ (בו למדו לימים בניו ונכדו - דור שלישי ורביעי לטוחנים בשטיבל). במהרה מגוון הקמחים פותח על מנת להתאימם לדרישות וצרכי השווקים המשתנים, ובנוסף הגדילה הטחנה את הפריסה הארצית שלה. החברה שותפה גם בטחנת "דגן" המייצרת משפרי אפייה בארץ ובעולם.

במהלך שנות התשעים (1990) הופרט יבוא החיטים לארץ שעד אז היה בידי הממשלה והטחנה גדלה בהדרגה. בשנת 2016 הוענק לברוך תורג'מן – מנכ"ל קבוצת שטיבל, פרס התעשייה על ידי התאחדות התעשיינים בישראל.

כיום, ייצור הקמחים של שטיבל שמחזיקה במעל 50% משוק הקמח בישראל, מתבצע בחמש טחנות קמח אשר בבעלות החברה, הממוקמות במטה החברה שנמצא במפרץ חיפה, ושאר הטחנות נמצאות ב: נתניה, צומת עד הלום, אשדוד ובאר שבע.

כמו כן החברה מחזיקה ב-24% מהבעלות של יצרנית מוצרי המאפה הגדולה בישראל, קבוצת מאפיות אנג'ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שטיבל
* שטיבל, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  למשל , ,
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחברת צעצועים גרמנית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו שטייף (פירושונים).

**שְׁטַיף** (בגרמנית: **Margarete Steiff GmbH**) היא חברה גרמנית הידועה בזכות בובות ממולאות שהיא מייצרת באיכות גבוהה ובמחירים גבוהים.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה על ידי מרגרט שְׁטַיף בשנת 1880, אליה הצטרף אחיה פריץ. בתחילה ייצרה מרגרט שְׁטַיף צעצועי פילים, על פי עיצוב שמצאה בירחון, אותם מכרה ככריות סיכות לידידיה. אולם, ילדים החלו משחקים בהן כצעצועים, ועל כן החלה מעצבת ומייצרת צעצועי חיות רבים אחרים שנועדו לילדים, בהם כלבים, חתולים וחזירים. את עיצוביה יצרה במו ידיה.

בשנת 1897 הצטרף לחברה אחיינה של מרגרט, ריכרד, וביוזמתו החלה החברה מייצרת, בשנת 1902, את המוצר בזכותו התפרסמה ברחבי העולם: דב צעצוע. בשנת 1907 ייצרה שְׁטַיף 947,000 דובי צעצוע, ומאז היא מגבירה בעקביות את כושר הייצור.

המוטו של החברה, כפי שנקבע על ידי מרגרט שְׁטַיף, הוא "רק הטוב ביותר הוא טוב דיו לילדים". מוצרי חברת שטייף עוברים ביקורת טיב מוצר קפדנית. הצעצועים עמידים לאש, וחלקים קטנים, כגון עיניים, צריכים לעמוד במתיחות גבוהה כנגד קריעה או בלאי.

החומרים הנמצאים בשימוש הרב ביותר במוצרי שְׁטַיף הם צמר אלפקה, לבד, צמר אנגורה ופילוסין. עיני הבובות עשויות בדרך כלל מעץ או זכוכית, ומילוי הבובות עשוי שבבי עץ או סיבי פוליאסטר. הבובות עשויות ברובן בעבודת יד. סימן מסחרי לבובות שְׁטַיף הוא "כפתור באוזן" (בגרמנית: Knopf im Ohr), אשר עוצב על ידי אחיינה של מרגרט, פריץ, בניסיון להילחם בזיופי תוצרתם. הכפתור עשוי מתכת ובעבר הוטבע עליו סמל פיל, מאוחר יותר הוטבע שם החברה, "שְׁטַיף". בובות מעטות יוצרו עם כפתור שעליו סמל הפיל ושם החברה גם יחד.

בחודש אוקטובר 2010 נערכה בבית המכירות "כריסטיס" בלונדון המכירה הפומבית היקרה ביותר של דובי צעצוע מתוצרת שְׁטַיף. באירוע נמכר אוסף של 1,300 דובי צעצוע מתוצרת החברה, במחיר כולל של 1.75 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שטייף** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שטייף
* שטייף, ברשת החברתית פייסבוק

* שטייף, ברשת החברתית אינסטגרם

* שטייף, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר הבית של שטייף (באנגלית) ו(בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fund Manager Greenwood Sells Teddies for $1.75 Million, Bloomberg.com, 13/10/2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 2094912-1
* LCCN: n84066139
* VIAF: 150776328
* WorldCat: lccn-n84066139

 |
**ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל בע"מ (חל"צ)** (נקרא גם "**תְּמיר**") מיסודה של התאחדות התעשיינים בישראל, הוא התאגיד היחיד למיחזור אריזות בישראל.

התאגיד הוקם כחברה לתועלת הציבור על מנת לאפשר ליצרנים וליבואנים של מוצרים ארוזים ואריזות שירות לקיים את כל חובותיהם על פי החוק להסדרת הטיפול באריזות, התשע"א-2011 ("חוק האריזות"). התאגיד מממן את הצבת פחים כתומים ברחבי הארץ, פינויים ומיחזור האריזות המושלכות אליהן.

בעלי המניות בתמיר
-----------------

בעלי המניות בחברה הם תנובה, אׂסם, שטראוס גרופ, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, יוניליוור ישראל מזון, חוגלה-קימברלי, מאפיות אנג'ל, שופרסל, גן שמואל מזון, יפאורה תבורי, סנו מפעלי ברונוס וטמפו משקאות.

חוק האריזות
-----------

 ערך מורחב – **חוק להסדרת הטיפול באריזות**  

חוק להסדרת הטיפול באריזות התשע"א-2011 ("חוק האריזות") מטיל, בין היתר, על יצרנים ויבואנים של מוצרים ארוזים או אריזות שירות, למחזר פסולת אריזות של המוצרים הארוזים או אריזות השירות שייצרו או ייבאו בהתאם ליעדי מיחזור הקבועים בחוק האריזות (יעדים שונים לחומרי אריזות שונים).

כמו כן נדרשים היצרנים והיבואנים לדווח דיווחים חצי שנתיים ושנתיים על המוצרים הארוזים או אריזות השירות שנמכרו על ידם בישראל בכל שנה, בהתאם לדרישות שנקבעו בחוק האריזות והמשרד להגנת הסביבה.

חוק האריזות אף קובע כי לשם קיום חובותיהם הנ"ל, נדרשים יצרנים ויבואנים להתקשר בהסכם עם חברה אשר קיבלה "הכרה" (רישיון) מהמשרד להגנת הסביבה כ"גוף מוכר", שתפעל לקיום חובותיהם הנ"ל של היצרנים והיבואנים.

אי ביצוע התקשרות עם גוף מוכר מהווה עבירה על חוק האריזות ועלול לגרור קנסות.
מטרת החוק להביא לצמצום כמות הפסולת הנוצרת מאריזות, למנוע את הטמנתה ולעודד שימוש חוזר באריזות המועברת להטמנה.

גוף מוכר הוא חברה לתועלת הציבור (חל"צ), אשר הוכרה על ידי המשרד להגנת הסביבה כ"גוף מוכר", ושמטרתה היחידה היא ביצוע חובות היצרנים והיבואנים על פי חוק האריזות. 

תמיר הוכרה על ידי המשרד להגנת הסביבה כ"גוף מוכר" ב-1 בינואר 2011 לתקופה של חמש שנים.

בשנת 2015, אבי גבאי השר להגנת הסביבה באותה עת הודיע שינסה לצור תחרותיות בתחום, ולמנוע את מצב השליטה הבלעדית של החברה כגורם יחידי בשוק.

ב-22 במאי 2016 תמיר הגישה למשרד להגנת הסביבה בקשה לתקופת הכרה של חמש שנים נוספות אשר התקבלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל
* 

* ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל, ברשת החברתית פייסבוק

* ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל, ברשת החברתית אינסטגרם

* ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל, ברשת החברתית LinkedIn

* ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל, סרטונים בערוץ היוטיוב
* חוק האריזות, באתר תמיר
* אביב לביא, הוקם ת.מ.י.ר - תאגיד המיחזור של היצרנים, באתר nrg‏, 3 במרץ 2011
* nrg מעריב, איפה הפח? תאגיד המיחזור תמיר יוצא לדרך, באתר nrg‏, 7 בספטמבר 2011
* צפריר רינת, המהפכה הכתומה || פחים למחזור אריזות יוצבו אחרי החגים, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף 'מי אנחנו' באתר תאגיד תמיר
2. 1 2  אבי גבאי: צריך לייצר תחרות בחוק האריזות, כך ש"תמיר" לא תהיה מונופול על דברי השר להגנת הסביבה (2015, אתר אינפו ספוט - מרכז מידע למנהלי איכות סביבה)
3. ↑  דף 'גוף מוכר לטיפול בפסולת אריזות' באתר המשרד להגנת הסביבה
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחברת אופנה ישראלית. אם התכוונתם למשפחת רכיכות ימיות, ראו תמנון.

סמליל הרשת הישן
**תָמְנוּן** היא רשת אופנה ישראלית.

היסטוריה
--------

הרשת החלה את דרכה כחנות קטנה שהוקמה בשנת 1993 ברחוב שלומציון המלכה בירושלים. מייסד החנות, ברוך ריינר, משמש כמנכ"ל הרשת.

החנות התרחבה בהמשך לסניפים נוספים: בשנת 2004 היא מנתה 32 סניפים ובשנת 2012 מנתה 64 סניפים. מחזור המכירות של הרשת בשנת 2011 היה 190 מיליון שקלים. נכון לשנת 2017 מונה הרשת 80 סניפים והיא מעסיקה כ-1000 עובדים. ברשת נמכרים פריטי אופנת קז'ואל לנשים, גברים, נוער וילדים הנמכרים כולם בתוך כל סניף של הרשת, ללא קיומן של רשתות בת.

משרדי הנהלת הרשת ממוקמים בפארק התעשייה הר חוצבים בירושלים.

סניף תמנון

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תמנון
* תמנון, ברשת החברתית פייסבוק

* תמנון, ברשת החברתית אינסטגרם

* תמנון, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ynet, רשת האופנה תמנון תשקיע מיליון ד' בסניפים חדשים, באתר ynet, 24 במרץ 2002
* מערכת וואלה‏, קמפיין חדש לתמנון: "אנחנו כאן, ונותנים פייט", באתר וואלה!‏, 7 באפריל 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיון קלינגבייל, תמנון שולחת זרועות ללקוחות של פוקס, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2004
2. ↑  אילנית חיות, מתחת לרדאר: איפה מוכרים אופנה טרנדית ב-30 שקל?, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2012
**גונתר שטיינר** (באיטלקית: **Guenther Steiner**, נולד ב-7 באפריל 1965) הוא מהנדס ומנהל קבוצת האס המתחרה באליפות הפורמולה 1. שטיינר נולד באיטליה ומתגורר בארצות הברית. שימש בעבר כמנהל הפעילות בקבוצת יגואר וכמנהל טכני בקבוצת רד בול.

קריירה
------

### ראלי (1986–2001)

שטיינר נולד במראנו שבצפון איטליה. הוא למד הנדסה, אך לא סיים את התואר. לאחר שירות בצבא עבר לבלגיה, שם החל לעבוד כמכונאי בקבוצת מאזדה שהתחרתה באותו הזמן באליפות העולם בראלי. בשנת 1988, לאחר שנתיים בתפקיד, עבר לעבוד כסגן מנהל בקבוצת Top Run האיטלקית. בין השנים 1991–1996 שימש כמנהל הטכני בקבוצת Jolly Club.

בשנת 1997 ניהל את קבוצת פרודרייב וזכה עימה באליפות אירופה בראלי. שנה לאחר מכן גויס לעבודה בקבוצת אם-ספורט כמנהל פרויקט. בשנת 2000 קודם לתפקיד מנהל ההנדסה ועבד עבור קבוצת פורד לצד קולין מקריי וקרלוס סאינס.

### יגואר (2001–2003)

בשנת 2001 מונה ניקי לאודה למנהל קבוצת יגואר בפורמולה 1. לאודה מינה את שטיינר למנהל בקבוצה. במסגרת תפקידו היה אחראי על הצד ההנדסי בקבוצה, לצידו של ג'ון אליסון, שניהל את הצדדים האדמיניסטרטיביים. שטיינר הוביל תהליך של ארגון מחדש בקבוצה והביא לקיצוץ בעלויות. בעונת 2002 צברה הקבוצה רק 8 נקודות. בעקבות כך פוטר לאודה מתפקידו, יחד עם 70 עובדים נוספים, ביניהם שטיינר. הנהלת הקבוצה החדשה הציעה לו תפקיד, אך הוא סירב להצעה. בנובמבר 2003 הצטרף כמנהל טכני למרכז הפיתוח של אופל.

### רד בול (2005–2008)

חברת רד בול רכשה את קבוצת יגואר בנובמבר 2014 והציעה לשטיינר לשוב לקבוצה. ההחלטה של אופל לפרוש מאליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM) בסוף שנת 2005 שכנעו אותו להצטרף לקבוצה החדשה. שטיינר פעל לצידו של כריסטיאן הורנר במהלך עונת 2005. לאחר הצטרפותו של אדריאן ניואי לקבוצה הציע הבעלים, דיטריך מאטשיץ, לשטיינר לעבור לארצות הברית על מנת לסייע בהקמת קבוצת נאסקאר. שטיינר עבר עם משפחתו למורסוויל, קרוליינה הצפונית ונשאר לגור במקום גם לאחר שעזב את רד בול באפריל 2008.

### האס (2014–הווה)

לאחר הפרישה מקבוצת רד בול הקים שטיינר את חברת Fibreworks Composites. יוג'ין האס, שביקש להקים קבוצת פורמולה 1, על בסיס שלדה קיימת, גייס את שטיינר לסייע לו. שטיינר יצר את הקשר עם חברת דלארה שסיפקה את השלדה למכונית ועם קבוצת פרארי על מנת שזאת תספק את המנוע. באפריל 2014 מונה רשמית למנהל קבוצת האס. הקבוצה החלה להתחרות בשנת 2016 וצברה 8 נקודות במרוץ הבכורה. את עונת הבכורה סיימה הקבוצה במקום השמיני באליפות היצרנים עם 29 נקודות, שכולן הושגו על ידי רומן גרוז'אן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גונתר שטיינר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Breakfast with Guenther Steiner, F1i.com, 23 October 2016
2. ↑  Jaguar Racing names Managing Director, Motorsport.com, 1 December 2001
3. ↑  Lauda sacked by Jaguar, BBC, 26 November 2002
4. ↑  Pitchforth Replaces Steiner as Jaguar MD, Autosport, 5 December 2002
5. ↑  The resurrection of Gunther Steiner, GrandPrix.com, 7 January 2005
6. ↑  Steiner joins Red Bull team, Autosport, 3 March 2006
7. ↑  Gene Haas & Guenther Steiner Q and A: The blueprint beyond 2016 for America's F1 team, ESPN, 19 October 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: osa20231197105

 |
**אלן גדר** (בסלובנית: **Alan Geder**;‏ נולד ב-21 באוגוסט 1958) הוא גנרל סלובני, אשר שימש כסגן ראש המטה הכללי הסלובני במהלך שנת 2010–2011, ושוב בין 2015–2018. במהלך שנת 2018, הוא אף שימש כרמטכ"ל בפועל.

ביוגרפיה
--------

גדר נולד בלנדאווה ב-21 באוגוסט 1958. ב-1988 הוא התגייס לצבא יוגוסלביה ושרת בהגנה הטריטוריאלית של סלובניה. ב-1991 הוא השתתף במלחמת עשרת הימים לעצמאות סלובניה. לאחר המלחמה, שימש כסגן מפקד ההגנה הטריטוריאלית של מורסקה סובוטה. בין 1992–1995 הוא שימש כמפקד גדוד השריון ה-74. בין 1994–1999 שימש כמפקד הפיקוד ה-4. במהלך שנת 1999, שימש כמפקד הבריגדה ה-82. בין 2005–2006 הוא שהה בבוסניה והרצגובינה כחלק מכוח שמירת השלום של נאט"ו. בין 2010–2011 הוא שימש כסגן ראש המטה הכללי הסלובני. בין 2011–2015 הוא שימש כנציג סלובניה בוועדות הצבאיות של נאט"ו והאיחוד האירופי. ב-2015 הוא חזר לכהן כסגן הרמטכ"ל.

ב-22 בפברואר 2018, לאחר שהרמטכ"ל אנדריי אוסטרמן פוטר, גדר מונה לרמטכ"ל הזמני. הוא כיהן בתפקיד עד 28 בפברואר של אותה שנה, אז החליפה אותו בתפקיד אלנקה ארמנץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלן גדר** בוויקישיתוף

* אלן גדר באתר נאט"ו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* WorldCat: np-geder,%20alan

 |
**The Joys of Yiddish** (בעברית: "שמחות היידיש") הוא לקסיקון מאת לאו רוסטן של מילים וביטויים נפוצים ביידיש, שבהשפעת יהדות ארצות הברית נודעו גם לדוברי אנגלית בארצות הברית. הספר יצא לאור ב-1968 בהוצאת McGraw Hill, ולאחר מכן פורסם במהדורות מעודכנות אחדות.

המילים והביטויים בלקסיקון מסודרים בסדר אלפביתי. לאחר כל הגדרה מילונית של מילה או ביטוי מופיעה בדיחה (או בדיחות אחדות), הממחישה את השימוש בביטוי זה. באופן זה הספר הואלא רק ספר עיון שימושי, אלא גם אוסף חשוב של הומור יהודי.

כספר העוסק בתרבות פופולרית, נדרשו עדכונים לספר, בשל השינויים שעברו התרבות האמריקאית (והתרבות היהודית-אמריקאית) במהלך 30 השנים הבאות. רוסטן פרסם גרסאות מעודכנות של הספר עם כותרות שונות: Hooray for Yiddish! ("הידד ליידיש!", 1982) ו-The Joys of Yinglish {"שמחות היינגליש",‏1989). בשנת 2001, לאחר מותו של רוסטן, יצאה לאור מהדורה חדשה של הספר, בעריכת לורנס בוש (Lawrence Bush), בכותרת The New Joys of Yiddish ("השמחות החדשות של יידיש"), עם הערות שוליים רבות שנוספו כדי להבהיר קטעים שהתיישנו. חלק מהחומר גם סודר מחדש.

בתרבות
------

בשנת 1998 צ'אק שומר ואל ד'אמטו התמודדו על תפקיד סנטור המייצג את מדינת ניו יורק. במהלך המירוץ, ד'אמאטו התייחס לשומר כאל *putzhead*. הניו יורק טיימס התייחס לערך *putz* ב-The Joy of Yiddish וטען כי הביטוי אינו אומר רק "טיפש", כפי שהתעקש ד'אמאטו, אלא היה משפיל במידה ניכרת - בהתבסס על הערך הזה, תרגום טוב יותר עשוי להיות "ראש זין". בסופו של דבר ד'אמטו הפסיד במירוץ; כמה משקיפים מייחסים לתקרית זו את הפסדו בבחירות.

סיפור המדע הבדיוני של הרלן אליסון משנת 1974, "I'm Looking for Kadak" (נכלל בספרו מ-1976 Approaching Oblivion and in Wandering Stars: An Anthology of Jewish Fantasy and Science Fiction) מסופר על ידי חייזר יהודי בעל אחת עשרה זרועות מכוכב הלכת Zsouchmuhn עם אוצר מילים נרחב ביידיש. אליסון מספק "מדריך דקדוקי ומילון מונחים לגויים", שבו, הוא אומר, "המילים ביידיש הן שלי... אבל חלק מההגדרות הותאמו והתבססו על אלו בספר המקורות המופלא The Joys of Yiddish של לאו רוסטן ... שאני מפציר בכם למהר ולקנות, פשוט קריאה טובה."

סרט הפנטזיה של דייב מקין (אנ') וניל גיימן משנת 2005, MirrorMask, כולל את החידה הקלאסית של רוסטן, שנדונה ב"The Joys of Yiddish" כדלקמן:

החידה הראשונה ששמעתי אי פעם, כזו המוכרת כמעט לכל ילד יהודי, הוצגה לי על ידי אבי:
"מה זה תלוי על הקיר, ירוק, רטוב - ושורק?" קימטתי את המצח וחשבתי וחשבתי, ובתמיהה אחרונה ויתרתי. "הרינג," אמר אבי. "הרינג," הגבתי, "הרינג לא תלוי על הקיר!" "אז תולים את זה שם." "אבל הרינג זה לא ירוק!" מחיתי. "צבע את זה." "אבל הרינג לא רטוב." "אם זה רק צבוע זה עדיין רטוב." "אבל -" פלטתי, בכל הזעם שבי, "הרינג לא שורק!!"
"נכון," חייך אבי. "פשוט הכנסתי את זה כדי להקשות."
הרומן האחרון של ג'ון אפדייק בסדרת "הארנב", "ארנב במנוחה", מעתיק את הבדיחה של רוסטן מהערך tsuris ("צרות").

תרגומים
-------

תרגום של הספר לגרמנית, בשם Jiddisch. Eine kleine Enzyklopädie, יצא לאור בשנת 2002. תרגום לצרפתית, בשם Les Joies du Yiddish, יצא לאור בשנת 2011, ותרגום לצ'כית, בשם Jidiš pro radost, יצא לאור בשנת 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

* Mortimer T. Cohen, The Joys of Yiddish, by Leo Rosten, Commentary, March 1969
**Scar Tissue** (בתרגום חופשי "רקמה מצולקת") הוא ספרו הביוגרפי של סולן להקת הרד הוט צ'ילי פפרז, אנתוני קידיס. הספר יצא לאור ב-6 באוקטובר 2004 בארצות הברית על ידי הוצאת Hyperion ונכתב בשיתוף פעולה בין קידיס ללארי סלומן.

הסיפור עוקב אחר חייו של קידיס משנת 1962 בה נולד ועד לתחילת שנת 2004 בה הספר יצא. מתוארים בו התמכרותו לסמים במיוחד הרואין ויחסיו עם נשים. שם הספר נלקח מהסינגל Scar Tissue שיצא בשנת 1999 באלבום Californication של הרד הוט צ'ילי פפרז.

על פי הספר, ההתנסות הראשונה של קידיס עם סמים הייתה בגיל 12 עם אביו "בלאקי דאמאט"(Blackie Dammett) שהיה בעברו סוחר סמים. בשנות ה-80, בתקופה בה הרד הוט צ'ילי פפרז התחברו והפכו לפופולריים, קידיס וחברו לשעבר ללהקה הלל סלובק סבלו מהתמכרות קשה לסמים. 

בשנת 1988 נפטר סלובק ממנת יתר וקידיס היה מזועזע כל כך עד שפספס את ההלוויה. מאוחר יותר מצבו החמיר והוא החל להשתמש בסמים קשים יותר כיוון שלא יכול היה להתמודד עם האובדן. הוא ניסה להיגמל מהסמים, אך בשנת 1994 חזר אליהם לאחר שקיבל תרופות חזקות בזמן עקירת שן. בספר הוא גילה כי למעשה לא היה נקי לגמרי מסמים עד ל-24 בדצמבר 2000.

קידיס מציין כי בגיל 12 גם איבד את בתוליו עם חברה של אביו. והוא מתייחס להשפעתן של נשים יפות וחזקות בחייו שהיו המוזות ליצירתו. וכן הוא מאריך על מסעו עם הלהקה שכלל הופעות מגוונות במקומות שונים. דוגמת הופעה לפני חצי מיליון איש בוודסטוק 94' או קהל של אדם אחד במתחמו הצנוע של הדלאי לאמה הגולה. קידיס שיתף באוטוביוגרפיה את מחיר ההצלחה בעולם הרוק, שאותו לקח לפסגות ולתהומות.

הספר הגיע למקום ה-17 ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "Scar Tissue", באתר "סימניה"
* קטעים מהביוגרפיה של אנתוני קידיס, באתר הרשמי של אנתוני קידיס
* Scar Tissue, באתר OCLC (באנגלית)

| רד הוט צ'ילי פפרז |
| --- |
| אנתוני קידיס • ג'ון פרושיאנטה • מייקל "פלי" באלזארי • צ'אד סמית |
| ג'וש קלינגהופר • הלל סלובק • ג'ק איירונס • קליף מרטינז • ג'ק שרמן • אריק מרשל • ג'סי טוביאס • דייב נבארו • די. אייץ'. פליגרו • דווין מקנייט |
| אלבומי אולפן | The Red Hot Chili Peppers • Freaky Styley • The Uplift Mofo Party Plan • Mother's Milk • Blood Sugar Sex Magik • One Hot Minute • Californication • By the Way • Stadium Arcadium •‏ I'm with You •‏ The Getaway •‏ Unlimited Love •‏ Return of the Dream Canteen |
| אלבומים נוספים | The Abbey Road E.P. • Live in Hyde Park |
| אלבומי אוסף | What Hits!? • Live Rare Remix Box • The Plasma Shaft • Out in L.A. • Under the Covers: Essential Red Hot Chili Peppers • The Best of Red Hot Chili Peppers • Greatest Hits • iTunes Originals |
| ערכים נוספים | What Is This?‏ • Ataxia‏ • EMI‏ • האחים וורנר • Scar Tissue (ספר) • ריק רובין • מייקל ביינהורן |
| דיסקוגרפיה של רד הוט צ'ילי פפרז • קטגוריה:רד הוט צ'ילי פפרז |
**עקרב השני** נודע גם כן כ"מלך עקרב" ושלט במצרים העליונה בתקופה הקדם שושלתית, ככל הנראה בסביבות 3200–3000 לפנה"ס. בתבליט על ראש אלה מאבן המיוחס לו בו מופיע עקרב השני יחד עם סמל העקרב והשושנה המייצגים את שמו. יש הקושרים בינו לבין האלה המצרית סרקת לה מיוחסים כוחות ריפוי מעקיצות עקרבים ונחשים.

ממצאים
------

ראש האלה של עקרב השני, מוזיאון אשמוליאן.
### אלת האבן

בתבליט על גבי האלה מופיע עקרב השני כשלראשו כתר לבן המיוחס לפרעוני מצרים עילית, כמו כן הוא מחזיק בידו מכוש מעץ שמסמל באופן טקסי את קצירתו של הקציר הראשון וחפירת תעלות השקיה לחקלאות. האלה נתגלתה בהיירקונפוליס, נחן המצרית שבמצריים עילית - עיר בעלת חשיבות דתית ופוליטית רבה באותה תקופה ששימשה ככל הנראה כבירתו של עקרב השני.

### ממצאים נוספים

ממצאים רבים שנתגלו, המעוטרים בתבליטים וכלי חרס מצוירים בדיו שחור, מצביעים על מסחר וכלכלה משגשגת בתקופתו של עקרב השני. מערכות ההשקיה המפותחות שנוסדו תחת שלטונו אפשרו גידול אינטנסיבי של ירקות ורעיית בקר סביב התעלות ולצמיחתם של יישובים רבים סמוך אליהן.

באשד השני של הנילוס סמוך למאגר אסואן נתגלה סלע גדול ועליו תבליט של עקרב ענקי צועד על גבי גופותיהם של אויבי מצרים הנובים, ששכנו דרומית למצרים באזור סודאן של היום - הנובים מתוארים כשהם עומדים וראשם מטה כשגופם נקוב בחיצים, שתי דמויות נוספות של מצרים מתוארות מחזיקות קשתות ויורות חיצים לעבר הנובים.

הנובים מזוהים על פי נוצות היען בשערם שכך תיארום המצרים. העקרב ניצב מול דמות אדם עם זקן מלאכותי (המאפיין את הפרעונים) המחזיק פגיון טקסי בחגורתו, כמו כן הוא מחזיק חבל ארוך אליו קשורים הנובים השבויים. סצנה זו מתארת את ניצחונו של עקרב השני על הנובים העוינים.

יש חוקרים הסבורים כי פרעה זה הוא אביו של נערמר (מנס) מאחד מצריים.

קברו
----

מקום קבורתו המדויק של עקרב השני אינו ידוע בוודאות. ישנם שני מבני קבר משוערים - האחד נתגלה באום אל-געאב (סמוך לאבידוס), מדובר במבנה מרובע המחולק לארבעה חדרים המופרדים על ידי קירות בוץ פשוטים. במקום נמצאו מספר פריטי שנהב עם דמויות של עקרבים.

המבנה השני ממוקם בהיירקונפוליס. זהו חדר מלבני שמידותיו הם 3.5-6.5 מטר, עומקו 2.5 מטר והוא מחוזק על ידי לבני בוץ. גם באתר זה נמצאו מספר פריטי שנהב עם דמויות של עקרבים.

אזכורים בתרבות הפופולרית
------------------------

* הרומן **אל העקרב** (The Scorpion God, 1971), מבוסס באופן רופף על תקופה זו בהיסטוריה המצרית.
* שמו של המלך כ**מלך העקרבים** מאוזכר בסרט משנת 2001, "המומיה חוזרת", ובספינאופים שלה, "מלך העקרבים" (2002), "מלך העקרבים 2: עלייתו של לוחם" (2008), "מלך העקרבים 3: הקרב על הגאולה" (2012) ו"מלך העקרבים 4: המסע אחר הכוח" (2015).
* משחק מחשב "מלך העקרבים: עלייתו של האכדי" הופץ למכירה ב-2002.
* הרומן "פרעה", ספר לילדים מ-2007 מאת ג'קי פראנץ', עוסקת במאורעות בחצר מלך עקרב והיריבות בין בניו נערמר והנסיך הוק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עקרב השני** בוויקישיתוף
**פאולין פיליפס** (באנגלית: **Pauline Esther "Popo" Phillips**;‏ 4 ביולי 1918, סו סיטי – 16 בינואר 2013, מינאפוליס), הידועה בכינויה **אביגיל ואן ביורן** (Abigail Van Buren), הייתה כותבת הטור "Dear Abby" המתפרסם במעל ל-1,400 עיתונים עם כ-110 מיליון קוראים. בשנים 1963–1975 היא הייתה מנחת תוכנית רדיו בשם זהה.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

פאולין פרידמן נולדה בסו סיטי למשפחת מהגרים מאימפריה רוסית. בבעלות המשפחה הייתה רשת בתי קולנוע. היא הייתה הצעירה בין ארבע בנות המשפחה והייתה לה אחות תאומה.

לאחר סיום בית הספר, פאולין פרידמן למדה פסיכולוגיה ועיתונות בקולג' מקומי. ביחד עם אחותה הן כתבו בעיתון של המוסד בו למדו. ב-2 ביולי 1939 ביום הולדת ה-21 האחיות התחתנו בטקס כפול. פאולין התחתנה עם מורטון פיליפס ובהמשך נולדו לזוג בן ובת.

בינואר 1956, בהיותה בת 37 פאולין פיליפס הגיעה לסן פרנסיסקו. היא טלפנה לעורך San Francisco Chronicle והציע לו לכתוב טור תשובות למכתבים של קוראי העיתון. הוא נתן לה מספר מכתבים וביקש לתת תשובות תוך שבוע. פאולין פיליפס נתנה לו כל התשובות תוך שעה וחצי והתקבלה לצוות העיתון. כשם עט היא בחרה "אביגיל ואן ביורן" על שם של אביגיל ומרטין ואן ביורן.

אחותה הייתה בעלת טור בעיתון מתחרה. בשנת 1956, פאולין פיליפס הציעה לעיתון בה עבדה אחותה מחיר מופחת. האחיות רבו על הנושא אך בשנת 1964 השלימו. לפי ירחון לייף בשנת 1958 האחיות היו "נשים בעלות ציטוט הגבוה בעולם" (מהדורת עיתון מ-7 באפריל 1958).

פאולין פיליפס התחברה לידוענים של התקופה כמו יוברט האמפרי, הרברט ליהמן, ג'רי לואיס ודין מרטין. היא הייתה חברת כבוד במועצה הלאומית של נשים יהודיות והייתה פעילה בקהילות יהודיות בכל עיר בה התגוררה.

בשנת 1998, לאחר מחקר עיתונאי היא גילתה מי המחברת של השיר אל נא תבכו מעל קברי.

בשנת 1987 פאולין פיליפס החלה לשתף את ביתה בכתיבת הטור ובשנת 2002 בגלל מחלתה עזבה את העיתון.

בנוסף לטור בעיתון, פאולין פיליפס הייתה מנחת תוכנית רדיו וכתבה מספר ספרים.

פאולין פיליפס נפטרה במינאפוליס בשנת 2013 ממחלת אלצהיימר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאולין פיליפס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פאולין פיליפס
* קורות חיים
* פאולין פיליפס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279969605171
* GND: 105053309
* ISNI: 0000 0000 8457 1783
* LCCN: n81103052
* NDL: 00434811
* NKC: xx0179831
* NTA: 074058924
* SNAC: w65d9dv3
* VIAF: 94439180
* WorldCat: lccn-n81103052

 |
**אנדריאה היבנר** (בגרמנית: **Andrea Hübner**; ‏נולדה ב-17 בפברואר 1957) היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה. אלופת עולם ושיאנית עולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.

ביוגרפיה
--------

היבנר נולדה ב**קרל-מרקס-שטאדט**, כיום קמניץ שבסקסוניה. אחיה הצעיר, מיכאל היבנר, הוא רוכב אופני מסלול בספרינט מקצועי בעבר, אלוף עולם ושיאן עולם למרחק של 200 מטר.

### אלופה ושיאנית עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בשנת 1973 זכתה היבנר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:20.51 דקות, לפני בת ארצה קורנליה אנדר (2:21.21 דקות) וקאתי הדי מארצות הברית (2:23.84 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם קורנליה אנדר, אנדריאה אייפה וסילביה אייכנר בשיא עולם חדש של 3:52.45 דקות, לפני ארצות הברית (3:55.52 דקות) ומערב גרמניה (3:58.88 דקות).

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכתה היבנר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 3:52.48 דקות. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:23.97 דקות, אחרי בת ארצה אולריקה טאובר ששיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 2:18.97 דקות.

כיום, עובדת היבנר כרופאה ליד שטוטגרט.

שימוש בסמים
-----------

לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב .

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריאה היבנר** בוויקישיתוף

* אנדריאה היבנר, באתר Swimrankings
* אנדריאה היבנר באתר *the-sports* (באנגלית)
* התפתחות שיאי העולם ב-200 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)

| אלופות עולם בשחייה – משחה ל-200 מטר מעורב אישי (נשים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1973: אנדריאה היבנר מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1975: קאתי הדי ארצות הבריתארצות הברית • 1978: טרייסי קולקינס ארצות הבריתארצות הברית • 1982: פטרה שניידר מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1986: קריסטין אוטו מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1991: לין לי הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין • 1994: לו בין הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין • 1998: יאניאן הו הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין • 2001: מרתה בוואן ארצות הבריתארצות הברית • 2003: יאנה קלוצ'קובה אוקראינהאוקראינה • 2005: קייטי הוף ארצות הבריתארצות הברית • 2007: קייטי הוף ארצות הבריתארצות הברית • 2009: אריאנה קוקורס ארצות הבריתארצות הברית • 2011: יה שיוון הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין • 2013: קטינקה הוסו הונגריההונגריה • 2015: קטינקה הוסו הונגריההונגריה • 2017: קטינקה הוסו הונגריההונגריה • 2019: קטינקה הוסו הונגריההונגריה • 2022: אלכס וולש ארצות הבריתארצות הברית • 2023: קייט דאגלס ארצות הבריתארצות הברית |  |

 |
**נסיעה בארץ ישראל והרהורים על אהבתו הנכזבת של אלוהים** הוא ספר אשר נכתב על ידי פנחס שדה ב-1974. הספר בנוי מקטעים קצרים בהם מתאר המחבר את ביקוריו באתרים ומקומות שונים בארץ ישראל של אחרי מלחמת ששת הימים. 

כדרכו של המחבר אין הוא עוסק בתיאור החיצוני של המקום אלא בחוויה הפנימית אשר בה היה נתון בביקורו במקום. מטבע הדברים, מרבית המקומות עליהם כתב שדה בספר קשורים להיסטוריה הדתית והתנ"כית של ארץ ישראל, כך, למשל, כלולים תיאורים אודות ביקורו של המחבר בבית אל, יריחו, בית לחם, וענתות. באותם הקשרים דן המחבר בדמויות הקשורות למקומות בהם ביקר ומייחד פרקים מיוחדים לירמיהו, דוד ופרק נרחב (אשר העניק לספר את שמו) על משה.

כמו בספרים קודמים של שדה, הכתיבה עוסקת בעיקרה בחוויותיו האישיות והדתיות של המחבר לנוכח המקומות בהן הוא מבקר. מכאן גם נובעת ייחודיותו של הספר בהפיכת המקומות הגאוגרפים וההיסטוריים למקומות היוצרים תנועות נפשיות ורוחניות עמוקות. יחודו של הספר היא במקוריות גישתו של שדה אל מול המקומות בהם הוא מבקר, אשר כתפיסתו בספריו הקודמים מהווים משל להתרחשות החיים עצמם. וכך גם המקומות בהם הוא מבקר הופכים ממקום גאוגרפי-פיזי להתרחשות נפשית ולביטוי של מצב רוחני ודתי בו נמצא המחבר בעת ביקורו במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר ביקורת על הספר: יפה ברלוביץ, מסע לחיפוש האלוהים, דבר, 20 בדצמבר 1974
* נסיעה בארץ ישראל והרהורים על אהבתו הנכזבת של אלוהים, באתר OCLC (באנגלית)
**אלמוס** הוא רומן היסטורי מאת אורה יעקבי, יצא לאור בהוצאת אות ועוד, בשנת 2006.

תקציר הספר
----------

הרומן מתחיל בשנת 1914 בעיירה גאבור בטורקיה על גבול איראן. אלמוס היא צעירה יהודייה ילידת אורמיה, שנישאה בגיל צעיר לשלמה ועברה להתגורר עמו בגאבור. היא צעירה חריגה מעט במשפחתה, לא אהודה במיוחד ועצמאית יחסית לנשות דורה. באזור גאבור שעל הגבול מתרחשות דרמות היסטוריות גדולות. מלחמת העולם הראשונה נפתחת בין הטורקים לרוסים. אזור זה, שיש בו אוכלוסייה ארמנית ואשורית גדולה מאוד, מתחיל לסבול רדיפות מידי הטורקים העות'מאנים. האוכלוסייה הנוצרית בורחת צפונה לכיוון רוסיה, האוכלוסייה המוסלמית בורחת מהרוסים דרומה, לכיוון צפון עיראק. משפחתה של אלמוס נאלצת לעזוב את העיירה לאחר שמושל העיר מזהיר אותם. הם נודדים במשך שלוש שנים דרך צפון עיראק, מתיישבים לזמן מה בעיר אירביל ובסופו של דבר חוזרים לעיר הולדתה של אלמוס, אורמיה.
במקביל לקורות המשפחה היהודית מתוארות ברומן קורות האשורים בעיר. חברת ילדותה של אלמוס, אישתר, היא אישה אשורית שנישאה בגיל שתים עשרה ועברה לגור בכפר גולפשן. אירועי רצח העם הארמני מתוארים דרך קורותיהם של אישתר ובני ביתה. אישתר נמלטת עם משפחתה אך מאבדת את הקשר עם ילדיה בדרך, היא חוזרת בדרך לא דרך לעיר ומקבלת עזרה מהמיסיונרים האמריקאים, שהגנו בתחומי המיסיון על כעשרים אלף פליטים במשך חמישה חודשים של מצור טורקי. בתה ג'יירון נחטפת והופכת לשפחתו של כפרי כורדי ואחר כך נמכרת לזנות. סרגון בנה מגיע לאחד מבתי היתומים הענקיים שהוקמו במזרח אסיה ובארמניה באותה תקופה ובסופו של דבר נשלח ללימודים בארצות הברית הודות לארגון העזרה האמריקאי The Near East Relief שהוקם באותן שנים כדי לעזור למאות אלפי היתומים הארמנים והאשורים במזרח טורקיה.
שתי העלילות שזורות זו בזו ומביאות תמונות חיות של התקופה, האירועים ואורח החיים של האנשים באזור. נקודת המבט הנשית מחודדת על ידי השימוש בדמויות הנשיות כדמויות מרכזיות. בתוך הכאוס הכללי הנשים מתמודדות עם
חברה פטריארכלית, לוחצת ומשפילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הסופרת
* הוצאת "אות ועוד"
* 
* אלמוס, באתר OCLC (באנגלית)