recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ויקטור קיהנה** (בגרמנית: **Viktor Kühne**;‏ 28 במרץ 1857 – 9 בפברואר 1945) היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

קיהנה נולד ב-28 במרץ 1857 במוגילנו, ובשנת 1876 התגייס לצבא הפרוסי. בשנת 1902 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הארטילריה ה-10 (הנובר ה-1 - פון שרנהורסט), ובשנת 1904 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-26 (הנובר ה-2), וב-18 במאי 1905 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1907 הוא מונה למפקד רגימנט ההדרכה של בית הספר לארטילריה, שם הועלה לדרגת אוברסט בשנת 1908. בשנת 1910 הוא מונה למפקד בית הספר לארטילריה, וב-2 ביולי 1913 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבת התותחנים ה-30 בשטרסבורג.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה קיהנה למפקד הדיוויזיה ה-25 (הדוכסות הגדולה של הסן), ולחם עימה במהלך המערכה על הגבולות והקרב על המארן. לאחר הנסיגה מהמארן, הדיוויזיה נלחמה באזור רואה, שם הועלה לדרגת גנרל לויטננט ב-27 בינואר 1915. ב-29 במאי 1915 הוא נפצע מרסיס, ובפברואר 1916 לחמה הדיוויזיה בגל הראשון שתקף בוורדן.

ב-4 בספטמבר 1916 מינה אותו הקיסר למפקד הקורפוס ה-54, אשר נלחם לראשונה בוורדן, אך הועבר להונגריה ב-12 באוקטובר. 16 ימים לאחר מכן, הוא מונה למפקד פלגת הארמייה קיהנה, אשר כללה את הדיוויזיות ה-41, ה-109, הבווארית ה-11 וה-113, ובנוסף את קבוצת הפרשים "שמטוב" (אשר כללה את דיוויזיות הפרשים ה-6 וה-7). ב-2 בדצמבר 1916 לחמה פלגת הארמייה בקרב אולטניה, וב-6 בדצמבר הגיעו כוחותיו אל מול בוקרשט. כהוקרה על תהלוכת הניצחון הוא קיבל את עיטור פור לה מריט ב-11 בדצמבר 1916. בינואר 1917 לחמו כוחותיו בקרב על פוטנה.

ב-2 בפברואר 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-9, אבל ב-13 במרץ הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11. במהלך הקרב השני על האן הוא הוביל את כוחותיו, וב-12 ביולי הוענק לו עיטור מסדר העיט האדום מדרגה שנייה עם עלי אלון וחרבות. ב-27 באוגוסט 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-5 בחזית ורדן, אולם ב-21 בנובמבר הוא חזר לפקד על הקורפוס ה-11. בתחילת ינואר 1918 הוא היה אחראי על האימונים לקראת מתקפת האביב המתוכננת, ובפברואר נפרסו יחידותיו באגף השמאלי של הארמייה ה-17 ליד קמברה. באביב 1918 השתתף הקורפוס במתקפת האביב, ובאוגוסט הותקף בקרב אמיין. לאחר מכן לחם הקורפוס כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה, ובתום המלחמה נתן לו פיקוד העליון את המשימה לבחון את האפשרות להגן על מחצית בלגיה המזרחית.

לאחר המלחמה פרש קיהנה מהצבא והתגורר באלינגסהאוזן, עד מותו ב-9 בפברואר 1945.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור קיהנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1044619457
* VIAF: 305426241
* WorldCat: viaf-305426241

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אחווה** היה קיבוץ ערבי-ישראלי שהתקיים בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל.

היסטוריה
--------

רעיון הקמת הקיבוץ עלה לאחר סיומה של מלחמת העצמאות, כאשר פועלים ערבים התרכזו בלוד כתוצאה מן המלחמה, והקמתו נועדה לפתור את מצוקתם. הרוח החיה מאחורי הרעיון, עמר אל–זנאתי, היה בעל קשרים עם אנשי ההסתדרות ואנשי מפלגות ציוניות סוציאליסטיות עוד לפני הקמת המדינה, ועתה ניצל קשרי אלו כדי לקדם את רעיון הקמת הקיבוץ הערבי.

אל-זנאתי הצליח לגבש גרעין של 35 חברים שהקים את הקיבוץ ב-1949, על אדמה בקרבת נמל התעופה לוד. חברי הקיבוץ התפרנסו מחקלאות; הם עיבדו את אדמות הקיבוץ וכן התפרנסו עבודת חוץ במשקים חקלאים מחוץ לקיבוץ, אולם בהדרגה עברו רוב החברים לעבוד בפרדסי הסביבה, וכך כלכלת הקיבוץ התבססה על הכנסה מעבודת חוץ.

אט אט החל הקיבוץ להתפרק, כתוצאה מחוסר האמון של החברים באל-זנאתי, שעמד בראש הקיבוץ, וחוסר סיפוק מעקרון השיתוף שעמד בבסיסה של התנועה הקיבוצית; וכך, כשנה לאחר הקמתו נותרו בקיבוץ מספר מצומצם של חברים. לתהליך זה תרם סירובם של ארגוני התנועה הקיבוצית לקבל את הקיבוץ לשורותיהם וקיבוצים אחרים סירבו לפניות לסייע לקיבוץ.

הקיבוץ התפרק ב-1951.

קישורים חיצוניים
----------------

* ראובן אהרני ושאול משעל, הקיבוץ ערבי: עלייתו ונפילתו של ’אחווה', **עיונים בתקומת ישראל** 15, 2005, עמ' 208-181
האריות בכניסה למבנה
**בניין משטרת מחנה יהודה** או **בית הקונסול מור** הוא מבנה אבן דו קומתי ברחוב יפו בירושלים בסמוך לישיבת עץ חיים ולשוק מחנה יהודה. המבנה עבר גילגולים רבים החל מהתקופה העת'מאנית.

היסטוריה
--------

המבנה הוקם סביב שנת 1860 כאחת מ-17 מצדיות, שנועדו לשמור על הדרך שבין נמל יפו לשער יפו. לקראת סוף המאה ה-19 חדל הבניין לשמש כמצדית, נמכר והפך למשכנו של הקונסול הבריטי באותה העת, נואל טמפל מור. מור יזם בבניין שינויים, ששינו לחלוטין את צורתו המקורית. אלה כללו הרחבה משמעותית של קומת הקרקע, הוספת קומה שנייה והקמת אורווה בצמוד לבית. בחצר הגדולה ניטע בוסתן, שהוקף בגדר אבן. יורשיו של מור המשיכו להשתמש בבית עד לסוף המאה התשע-עשרה, כאשר נמכר הבית לערבי מהכפר עין כרם בשם מרחייב. מרחייב השכיר את הבית למשפחת יהודית מבולגריה בשם משפחת אריה, שהתגוררה במקום עד לכיבוש ירושלים בידי הבריטים בשנת 1917. במהלך מגוריה של משפחת אריה בבית, נקבעו בחזיתו שני אריות מפוסלים, יצירתו של האמן הירושלמי ר' שמחה יאנובר.

בימי המנדט הבריטי הפך המקום לתחנה אזורית של משטרת המנדט ולאחר קום המדינה עבר לשמש כתחנה אזורית של משטרת ישראל.

בשנת 2003, במסגרת העבודות להרחבת רחוב יפו על מנת לאפשר את מעבר הרכבת הקלה, פורקה חומת האבן של הגן ועמודי השער והאריות הוצבו מחדש בצמוד לקיר המבנה.

נכון לשנת 2021 משמש המקום את משטרת ישראל כמשרד אבידות ומציאות.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר**, ירושלים: כתר, 2005, עמ' 293, מסת"ב 9650713808

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין משטרת מחנה יהודה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלומי שטרית ואורי קוסובסקי, **משטרת ישראל בשביל ישראל: מבני משטרה היסטוריים בארץ ישראל**, 2013, עמ' 309-307
**דמופילוס** (ביוונית: **Δημόφιλος**; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא יווני בן העיר תספיאה שפיקד על הכוחות התספאים בקרב תרמופילאי.

ביוגרפיה
--------

על ילדותו של דמופילוס לא ידוע דבר פרט לזאת שהיה בן העיר תספיאה ושם אביו היה דיאדרומוס. בשנת 480 לפנה"ס הוא פיקד על כוח של 700 תספאים שהצטרפו אל מלך ספרטה לאונידס הראשון שיצא לעצור את פלישת הפרסים ליוון. אנשיו של לאונידס נאבקו בפרסים במעבר צר בהרים בשם תרמופילאי.

בתחילת קרב תרמופילאי הצליחו היוונים להדוף בהצלחה את ההתקפות הפרסיות, אולם בוגד יווני בשם אפיאלטס הראה לפרסים מעבר צר שאפשר להם לאגף את היוונים. מלך פרס חשיארש הראשון שלח את מצביאו הידרנס עם אפיאלטס, הם צעדו כל הלילה ועם עלות השחר הגיעו לנקודה ממנה יכלו היוונים לראות אותם. לאונידס הורה לכל בעלי בריתו לסגת כשהוא מקריב בכך את חיי אנשיו שחיפו עליהם. אולם דמופילוס ו-700 התספאים סירבו לסגת והודיעו שיישארו עם לאונידס עד הסוף המר. נשארו עמם גם 2,000 תבאנים שלאונידס כפה עליהם להישאר כי חשש שיערקו אל האויבים. בתחילה תקפו הפרסים חזיתית תחת פיקודו של מרדוניוס, ההתקפה נכשלה אף על פי שלאונידס מת. לאחר מכן הידרנס תקף מאחור והיוונים כולם נטבחו לאחר הקרב העלו הפרסים את תספיאה באש והתושבים נמלטו לפלופונס.

בסרט 300 הספרטנים הוא מגולם בידי השחקן היווני יורגוס מוציוס. אם כי בסרטים ובספרים אחרים העוסקים בקרב הוא אינו נזכר לרוב. בתרמופילאי יש אנדרטה לזכרו לצד האנדרטה המוקדשת ללאונידס, גם בתספיאה המודרנית קיימת אנדרטה דומה.

לקריאה נוספת
------------

* הרודוטוס. **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.
* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת".
* משה עמית, **תולדות יוון הקלאסית**, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרודוטוס, ספר ז', 222.
2. ↑  הרודוטוס, ספר ח', 50.
**אלכסנדר "סשה" דיסטל** (בצרפתית: **Alexandre "Sacha" Distel** ;‏ 29 בינואר 1933 – 22 ביולי 2004) היה גיטריסט ג'אז, זמר ושחקן יהודי-צרפתי.

תולדות חייו
-----------

דיסטל נולד בפריז ללאו דיסטל, מהגר יהודי מאודסה (הגיע לפריז בעקבות מהפכת אוקטובר) ואנדרייה ונטורה, בת למשפחה יהודית-ספרדית. אביו היה מהנדס ואמו - פסנתרנית. בנעוריו חבר כגיטריסט ללהקת ג'אז שניהל דודו.

בשנת 1958 הקליט את שירו הראשון "סקובידו" (Scoubidou), שהפך ללהיט ואפיין את שיריו שהיו שילוב בין ג'אז (סווינג), הגשת-שיר בנוסח שאנסון, גישה מודרנית מלוטשת ועליצות. בהמשך שנות השישים והשבעים נודע כזמר מצליח. הקלטת השיר Raindrops Keep Falling On My Head בתרגום לצרפתית (Toute La Pluie Tombe Sur Moi) הייתה ללהיט עולמי מצליח ב-1971 ואף הגיעה למקום העשירי במצעד הסינגלים הבריטי, דיסטל הקליט אף גרסה אנגלית ואיטלקית (Gocce Di Poggia Su Di Me) לשיר זה.

דיסטל הופיע במספר סרטי קולנוע בצרפת, בבריטניה ובארצות הברית, בהם הופעה בתפקיד עצמו בסרטו של לואי מאל מ-1960 זאזי במטרו. כן אירח את תוכנית הטלוויזיה "Sacha Show", בה העניק במה לאמנים צעירים והתארח בתוכניתו של אד סאליבן.

בשנת 2000 הופיע לראשונה במחזמר, בתפקיד העו"ד בילי פלין בהפקת "שיקגו".

בין האמנים עמם שיתף פעולה נמנים המוזיקאים דיזי גילספי, טוני בנט וקווינסי ג'ונס והזמרות ז'אן מורו, ז'ולייט גרקו, פטולה קלארק, דיון וורוויק ובריז'יט בארדו, שדיסטל נודע גם כמאהבהּ ב-1958.

בשנת 1963 נשא לאשה את אלופת הסקי פרנסין ברוד.

שמו מוזכר בשיר Where Do You Go To (My Lovely)?.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סשה דיסטל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סשה דיסטל
* סשה דיסטל, סרטונים בערוץ היוטיוב

* סשה דיסטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סשה דיסטל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* סשה דיסטל, באתר AllMusic (באנגלית)

* סשה דיסטל, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סשה דיסטל, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* סשה דיסטל, באתר Discogs (באנגלית)

* סשה דיסטל, באתר Songkick (באנגלית)

* סשה דיסטל, באתר Genius

* סשה דיסטל, באתר SecondHandSongs
* שירות הארץ‏, מת הזמר הצרפתי סשה דיסטל, באתר וואלה!‏, 26 ביולי 2004
* French singer Sacha Distel dies, נקרולוג ב-BBC
* סשה דיסטל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX888776
* BnF: cb13893304r (data)
* GND: 129267562
* ISNI: 0000 0001 0865 3557
* LCCN: n84011612
* MusicBrainz: ed1798ac-118a-4c3e-97d3-47aa1fa0a76a
* NKC: xx0120531
* NTA: 097179620
* SNAC: w6j110w5
* SUDOC: 078076919
* VIAF: 5117396
* WorldCat: lccn-n84011612

 |
**יאיר קריידמן** (נולד ב-1 בנובמבר 1932 בחיפה) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן. היה השחמטאי יליד ישראל הראשון שקיבל תואר זה.

ביוגרפיה
--------

קריידמן למד לשחק שחמט בגיל 11 מאחיו הבוגר. בשנת 1950, בגיל 18, השתתף באליפות ישראל לנוער וחלק את המקום הראשון, אך לאחר התרת שוויון נקודות סיים במקום השני לאחר רפי פרסיץ. לאחר שרותו בצה"ל התחיל לעבוד בהנהלת חשבונות ובמקביל לשחק במועדון שחמט החיפאי.

בשנת 1957 קריידמן עבר לתל אביב והתחיל לשחק במועדון שחמט המקומי. הוא השתתף בקביעות באליפויות ישראל בשחמט החל משנת 1957 והישגו הטוב ביותר היה המקום השני [דרושה הבהרה].

היה חבר נבחרת ישראל בין השנים 1958–1976. בשנות ה-60 של המאה ה-20 קריידמן החל לשחק בתחרויות בינלאומיות ובשנת 1964 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי. בשנת 1976 הפך לרב אמן.

עבד שנים רבות במשרד האוצר ובשנת 1995 היה הממונה על הביטוח.

בשנת 2004 הוא היה חבר בנבחרת ישראל (יחד עם מארק צייטלין, יעקב מוריי וידעאל סטפק), שזכתה באליפות העולם לקבוצות סניורים.

שימש בתפקידים מגוונים בהאיגוד הישראלי לשחמט.

נכון לאפריל 2018, בקרב גילאי 85 ומעלה קריידמן מדורג ראשון בעולם, לפי מד כושר והוא רב-האמן הוותיק ביותר בישראל.[דרוש מקור]

יאיר קריידמן באולימפיאדת השחמט
------------------------------

בין השנים 1958 ל-1976 השתתף קריידמן ב-10 אולימפיאדות שחמט:

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1958 | 2 עת | ישראל |  | 3.5 מ-9 | 1+ 5= 3- | 38.9 | 17 קבוצתי, 25 אישי |
|  1960 | עת | ישראל |  | 6.5 מ-11 | 4+ 5= 2- | 59.1 | 14 קבוצתי, 9 אישי |
|  1962 | 4 | ישראל |  | 5.5 מ-10 | 5+ 1= 4- | 55.0 | 15 קבוצתי |
|  1964 | 2 | ישראל |  | 10 מ-16 | 7+ 6= 3- | 62.5 | 14 קבוצתי, 10 אישי |
|  1966 | 2 | ישראל |  | 9 מ-15 | 6+ 6= 3- | 60.0 | 19 קבוצתי, 15 אישי |
|  1968 | 3 | ישראל |  | 11 מ-14 | 9+ 4= 1- | 78.6 | 18 קבוצתי, 2 אישי |
|  1970 | 2 | ישראל |  | 11 מ-16 | 6+ 10= 0- | 68.8 | 13 קבוצתי, 7 אישי |
|  1972 | 2 | ישראל | 2455 | 11.5 מ-18 | 7+ 9= 2- | 63.9 | 18 קבוצתי, 14 אישי |
|  1974 | 2 | ישראל | 2470 | 7 מ-14 | 5+ 4= 5- | 50.0 | 17 קבוצתי, 38 אישי |
|  1976 | 2 | ישראל | 2465 | 4.5 מ-9 | 2+ 5= 2- | 50.0 | 6 קבוצתי, 25 אישי |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאיר קריידמן** בוויקישיתוף

* יאיר קריידמן, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* יאיר קריידמן, באתר פיד"ה (באנגלית)
* יאיר קריידמן, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
* אלעזר לוין, ‏יאיר קריידמן, יועצו של שורר - מעניק יעוץ גם לחברות ביטוח, באתר גלובס, 20 בינואר 1997
* סיון חדד, ראיון עם יאיר קריידמן, באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 21 ביולי 2013

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | לעוד מידע על שחמט ראו: פורטל שחמט |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kraidman, Yair - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
**ויקטור לינדזיי ארבותנוט קמפבל** (באנגלית: **Victor Lindsay Arbuthnot Campbell** ‏ 20 באוגוסט 1875 – 19 בנובמבר 1956) היה ימאי וחוקר ארצות בריטי נודע.

חייו
----

קמפבל נולד בברייטון, בנם של יו קמפבל ולוסי אלינור ארצ'ר.

### משלחת טרה נובה

 ערך מורחב – **משלחת טרה נובה**  

בשנת 1910 היה קמפבל קצין ראשון במשלחת טרה נובה של רוברט פלקון סקוט. לאחר שהמשלחת הגיעה לאנטארקטיקה בינואר 1911, הופקד קמפבל על הובלת הקבוצה המזרחית בת ששת האנשים לסייר ולבצע עבודה מדעית בארץ אדוארד השביעי, ממזרח לחומת הקרח. ב-26 בינואר 1911, יצאה קבוצתו של קמפבל ב"טרה נובה" בכיוון מזרח. מאחר שלא הצליח למצוא אתר נחיתה מתאים בחופה של ארץ אדוארד השביעי, החליט קמפבל להפליג אל ארץ ויקטוריה. בדרך שובה מערבה פגשה "טרה נובה" את משלחתו של רואלד אמונדסן, שחנתה במפרץ הלווייתנים, לשון ים בחומת הקרח.

### תקועים בארץ ויקטוריה

לאחר ששבו אל כף אוונס ודיווחו לסקוט על מיקומו של אמונדסן, שונה שמה של קבוצת קמפבל, היא כונתה "הקבוצה הצפונית" וחזרה והפליגה צפונה וירדה לחוף במפרץ רוברטסון, סמוך לכף אדייר. הם בנו צריף וחרפו בכף אדייר אבל מחמת תנאי הקרח הימי, לא יכלו לבצע חלק גדול מן החקירות שנועדו להם לקיץ 1912. בינואר 1912 חזרה "טרה נובה" מניו זילנד והעבירה את קבוצת קמפבל, ריימונד פריסטלי, ג'ורג' מאריי לוויק ג. פ. אבוט, ה. דיקאסון ו-פ. ו. בראונינג אל מפרצוני אוונס, במרחק 400 ק"מ דרומית לכף אדייר ו-320 ק"מ צפונית-מערבית לכף אוונס. מכל מקום, הייתה להם אספקת מזחלות לשישה שבועות, בכוונה להשלים את העבודה הגאולוגית תוך כשבועיים. לאחר תום העבודה נשארו להם מנות צידה לעוד כארבעה שבועות. לא היה צפוי שהאונייה תיתקל בבעיות בבואה לאסוף אותם כפי שנקבע בפברואר, אבל ה"טרה נובה" לא יכלה להגיע אליהם בגלל מצבורי קרח כבדים. הקבוצה, שלא יכלה ליצור מגע עם ספינתה, נאלצה לחרוף שוב באנטארקטיקה. הם בנו להם מערת קרח על האי שלא יתואר, שם עשו את החורף בתנאים קשים ביותר, ואת מנות המזון הזעומות שלהם השלימו לעיתים רחוקות בקטילת כלב ים או פינגווינים. ב-30 בספטמבר 1912 יצאו לדרך אל כף אוונס, לשם הגיעו לבסוף ב-7 בנובמבר אחרי שחצו יותר מ-200 ק"מ על קרח ים. לאחר שנודע לו על מותו של סקוט עם כל קבוצת הקוטב, קיבל עליו קמפבל, כקצין הצי הבכיר הנותר, את הפיקוד על משלחת טרה נובה בשבועות האחרונים שלה.

### השנים הבאות ועיטורי כבוד

במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם קמפבל כמפקד בטליון דרייק בגליפולי ובדרדנלים, שם קיבל את אות השירות המצוין, בקרב יוטלנד ובפשיטה על צרברוגה על סיפון האונייה וורוויק בשנת 1918. קמפבל שירת בפטרול דובר והטביע צוללת על ידי נגיחתה, מבצע שעליו עוטר בפס נוסף לאות השירות המצוין. בנהמשך שירותו עם הצי המלכותי הגיע לדרגת קפטן. לאחר שהוציא לפועל שירות מיוחד בארכנגלסק, מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE).

קמפבל היגר לניופאונדלנד ב-1922 ומת שם ב-1956.

כתבים
-----

* "החובל השובב - היומן האנטארקטי של ויקטור קמפבל"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור קמפבל** בוויקישיתוף

"Family tree".

הערות שוליים
------------

1. ↑  בסולם המונחים הצבאי בעברית בטליון קרוב לגדוד אך אינו זהה לו, לקסיקון מונחים צבאי של דביר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90643638
* BnF: cb12152329p (data)
* ISNI: 0000 0000 7360 4017
* LCCN: nr88012021
* NTA: 074026828
* SNAC: w6g313q7
* VIAF: 68967237
* WorldCat: lccn-nr88012021

 |
**ויקטור רודריגס אנדרדה** (בספרדית: **Víctor Rodríguez Andrade**;‏ 2 במאי 1927 – 19 במאי 1985) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר. זכה עם נבחרת אורוגוואי במונדיאל 1950.

ביוגרפיה
--------

ויקטור רודריגס אנדרדה נולד במונטווידאו שבאורוגוואי בשנת 1927 והיה אחיינו של שחקן הכדורגל המפורסם חוסה לאנדרו אנדראדה, שכמוהו גם הוא זכה במונדיאל ב-1930. משפחתו העריצה את דודו ורודריגס קיבל השוואות אליו לא רק כי היו בני משפחה, אלא גם כי שניהם שיחקו באגף הקישור. כשהתבגר רודריגס שיחק כדורגל בשכונות באריו סור ופלרמו לפני שהחל את הקריירה המקצועית בסנטרל אספניול. בשנת 1947 בזמן ששהה שם זומן לנבחרת אורוגוואי. קבוצתו השנייה והאחרונה בקריירה הייתה ענקית המדינה פניארול עימה זכה בשני תוארי אליפות בשנים 1953 ו-1954.

### נבחרת אורוגוואי

במדים הלאומיים רודריגס השתתף בטורניר רשמי ראשון בקופה אמריקה 1947. שלוש שנים אחר כך במונדיאל 1950 היה אחד השחקנים הצעירים בסגל הנבחרת כשהוא בן 23. במהלך הטורניר שיחק בכל המשחקים ובמשחק המכריע של האליפות נגד המארחת ברזיל הידוע בשם "מרקנאסו", היה צריך לשמור על זיזיניו, משימה בה צלח עד לסיום המחצית הראשונה משום שבתחילת השנייה זיזיניו סייע לפריאסה לכבוש עבור הברזילאים. בסוף המשחק אורוגוואי חזרה עם   
 1–2 מפתיע שהקנה לה את הגביע. בתום הטורניר רודריגס נבחר להיות בנבחרת המצטיינת.

במונדיאל 1954 בשווייץ פעם נוספת שיחק בכל משחקי הנבחרת עד לחצי הגמר, בו היא הפסידה 4–2 בהארכה ל"נבחרת הזהב"
של הונגריה. היה זה הפסדה הראשון במונדיאל ולמרות ההפסד רודריגס נתן משחק טוב בו גם נאלץ לשחק בזמן ההארכה עם פציעה.

אחרי שנים שהנבחרת כשלה בניסיון לזכות בקופה אמריקה הם עשו זאת איתו בשנת 1956. הופעתו האחרונה במדיה הייתה ב-5 ביוני 1957 בתיקו 1–1 נגד ארגנטינה, הופעה שסגרה 42 בסך הכל עם 3 שערים.

### לאחר הפרישה

לאחר סיום הקריירה התגורר במונטווידאו למשך שארית חייו. הוא עבד בתור שדרן בארמון הקונגרס בעיר והיה מעורב בהקמת קבוצת הכדורסל "25 דה אגוסטו". רודריגס נפטר ב-19 במאי 1985 בגיל 58 וכחודש לאחר מותו הקדיש לו הסנטור, לואיס היירו גמברדלה, נאום בקונגרס. בסוף שנת 2005 הוציא מינהל הדואר האורוגוואי חותמת לציון 100 שנה להקמת סנטרל אספניול בה שיחק. על הבול הוצגו תמונותיהם של שלוש הדמויות המסמלות ביותר את המועדון ובהם היו רודריגס במרכז, ואיתו גם השחקנים לואיס ריחו ומאמנו חואן לופז. משנת 2007 הוחלט על ידי מועצת המחלקה של מונטווידאו כי יקרא רחוב על שמו בשכונת באריו סור.

תארים
-----

פניארול
* אליפות אורוגוואי (2): 1953, 1954

נבחרת אורוגוואי
* גביע העולם: 1950
* מקום רביעי בגביע העולם: 1954
* קופה אמריקה: 1956

אישיים
* הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1950

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור רודריגס אנדרדה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
הסוס הלבן של אפינגטון
**דמות גבעה** (באנגלית: **Hill figure**) היא יצירת אמנות שנוצרה בעבר הרחוק ולה חיקויים מודרניים, אשר נחקקה על צדה של גבעה (לרוב גבעה תלולה) שניתן לראותה מרחוק.

כאשר הדמות נעשית על ידי חפירה ומילוי המחפורת באבן גיר, נקראת היצירה "**דמות גיר**" (**Chalk figure**).

דמויות גבעה נפוצות באנגליה.

היסטוריה
--------

יצירת דמויות הגבעה החלה בתקופה הפרהיסטורית, וכללה דמויות אדם (ג'יגאנטוטומיה) ודמויות בעלי חיים (לרוב סוסים - לאוקיפוטומיה), וכן דמויות אבסטרקטיות.

הסיבה ליצירת הדמויות אינה ידועה, והיסטוריונים סבורים כי מדובר ביצירות שנוצרו לצרכים דתיים. דמויות מאוחרות ודמויות מודרניות נוצרו כיצירות אמנות, ואף כפרסומות.

הדמויות נוצרו על ידי חפירה רדודה של הדמות בצלע הגבעה. חפירה זו חשפה את אבן הגיר שמתחת לאדמת הגבעה, ויצרה ניגוד לצבע הירוק של הגבעה.

מאחר שהחפירה שיוצרת את הדמות רדודה, היא מתמלאת בעקבות סחף בוץ שנגרם מגשם, ויש לחדש את החפירה מעת לעת.

בין דמויות הגבעה הידועות ניתן למנות את ענק קרן אבאס, הסוס הלבן של אפינגטון, האיש האבוד של וילמינגטון, הסוס הלבן של צ'רהיל, הסוס הלבן של פוקסטון, הסוס הלבן של קילברן, הסוס הלבן של וסטברי והאיש הארוך של וילמינגטון.

* ענק קרן אבאסענק קרן אבאס
* הסוס הלבן של צ'רהילהסוס הלבן של צ'רהיל
* הסוס הלבן של וסטבריהסוס הלבן של וסטברי
* האיש הארוך של וילמינגטוןהאיש הארוך של וילמינגטון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמות גבעה** בוויקישיתוף
* אתר דמויות הגבעה של הממלכה המאוחדת
* תצלומי אוויר של דמויות גבעה בממלכה המאוחדת
* דמויות גבעה באתר מורשת אנגליה
מכונה לייצור נייר בסגנון פורדריניר במפעל בפלורידה, 1950 בערך
**מכונת הנייר** המודרנית מבוססת לרוב על עקרונותיה של **מכונת פוֹרְדְרִינִיר** (Fourdrinier machine), שמייצרת נייר רציף באמצעות ארבעה חלקים נפרדים: יצירה, דחיסה, ייבוש ויישור. את העקרונות לייצור המכונה הניח הממציא הצרפתי לואי-ניקולא רובר בסוף המאה ה-18, והם פותחו עוד בראשית המאה ה-19 על ידי האחים האנגלים סילי והנרי פורדריניר (Sealy and Henry Fourdrinier), שעל שמם קרויה המכונה.

חלקי המכונה
-----------

המכונה מורכבת מארבעה חלקים:

* חלק היצירה (Forming) - נקרא לרוב "האזור הרטוב", שבו תערובת סיבים רטובה (עיסת נייר) נסחטת להוצאת הנוזלים ויצירת רצף לח של סיבים שעובר לחלק הדחיסה.
* חלק הדחיסה (Press) - שבו הרשת הסיבית הלחה עוברת בין גלילים גדולים שדוחסים אותה תחת לחץ רב לסחיטה מרבית של מים.
* חלק הייבוש (Drying) - שבו הרצף הסיבי הדחוס עובר בסדרה של גופי חימום הפועלים בקיטור. החימום מוריד את תכולת המים לכ-6%, ובגוף החימום נשאר הנייר בקירוב בטמפרטורת החדר.
* חלק היישור (Calender) - שבו הנייר מיושר תחת לחץ רב, בין שני גלילים. מטרת חלק זה היא יישור הנייר ושמירה על עובי אחיד.

תרשים המדגים את פעולת מכונת פורדריניר

היסטוריה
--------

עד סוף המאה ה-18 יוצר הנייר בעבודת יד של אומנים ולכן היה יקר ונדיר. תהליך הייצור היה ארוך וכלל שלבים רבים בעבודה ידנית. הנייר יוצר גיליון-גיליון, על ידי טבילה של מסגרת מלבנית בתוך חבית עיסת נייר. לאחר שהמסגרת הוצאה מהחבית, המים נלחצו החוצה מתוך העיסה. העיסה שנותרה הונחה לייבוש, ולא ניתן היה להשתמש במסגרת שוב עד שגיליון הנייר הקודם הוסר ממנה.

המכונה הראשונה לייצור "נייר רציף" הומצאה בשנת 1799 בידי הצרפתי לואי-ניקולא רובר, שרשם עליה פטנט. המניע העיקרי ליצירת המכונה היה הסכסוכים החוזרים בין העובדים בשלבי הייצור השונים, במפעל לייצור נייר של סן-לז'ה דידו (Saint-Léger Didot) שבו עבד (שייצר נייר עבור שטרות כסף שהנפיק משרד האוצר הצרפתי). לאחר המצאת האבטיפוס, פרץ סכסוך בין רובר ודידו לגבי הבעלות על ההמצאה. רובר לבסוף מכר הן את הפטנט והן את אבטיפוס המכונה לדידו, שרצה להמשיך לפתח את המכונה באנגליה, ולהוציא שם פטנט, הרחק מהסחות הדעת של המהפכה הצרפתית, ועל כן הוא שלח את המכונה לגיסו בלונדון, ג'ון גאמבל (John Gamble).

במרץ 1801, לאחר ששלח אליו דידו דוגמאות של רצועות נייר רציף, הסכים ג'ון גאמבל להתחלק בבקשת הפטנט בלונדון יחד עם האחים סילי והנרי פוֹרְדְרִינִיר, שניהלו מפעל מוביל למכשירי כתיבה. גאמבל קיבל את הזכויות על הפטנט הבריטי 2487 ב-20 באוקטובר 1801, על גרסה משופרת של המכונה המקורית של רובר. לאחר מכן, פיתוח נוסף מומן בידי האחים פורדריניר. גאמבל ודידו שלחו את המכונה ללונדון, ולאחר 6 שנים והוצאות של 60,000 ליט"ש עלויות פיתוח, האחים פורדריניר קיבלו את הזכויות על מספר פטנטים נוספים. דוגמה מוקדמת של מכונת פורדריניר הותקנה במפעל בפרוגמור (Frogmore), הרטפורדשייר (Hertfordshire).

עקרונות ייצור הנייר כיום מבוססים על מכונת פורדריניר, ולא עברו שינוי מהותי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכונות לייצור נייר** בוויקישיתוף
* וידאו המדגים את פעולת מכונת הנייר, באתר YouTube לעזרה בהפעלת הקובץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563180805171
* GND: 4173212-1
* LCCN: sh85097587
* NDL: 00572293
* NKC: ph597199

 |
דמות גרר שלילית של דגל ארצות הברית - על מנת לראותה, הביטו בתמונה למשך כשלושים שניות, ואז הביטו במהירות בחלק הלבן של מסך המחשב
**דמות גרר** (לפעמים **תמונת גרר** או **בבואת גרר**) היא אשליה אופטית שמופיעה לאחר שמסתכלים הצידה לאחר מבט ממושך על תמונה. תופעה זו של מנגנון הראייה קשורה לתופעה המכונה עקביות הראייה (persistence of vision), בה משתמשים באנימציה ובקולנוע. היא מקושרת לתופעת ההימשכות של הזיכרון החושי ויכולה להימשך יותר מדקה.

הבסיס הביולוגי
--------------

דמויות גרר נוצרות כאשר מתמקדים במשך זמן בגירוי בעל עוצמה גבוהה. לדוגמה, **דמות גרר חיובית** מתרחשת כאשר ממשיכים לראות חוט להט של נורה חשמלית דולקת גם לאחר שמפסיקים להביט בו, באופן הזהה לגירוי המקורי (הוא נראה כזוהר בהיר שכאילו צף לפני העין).
תופעה זו מתרחשת משום שלקולטנים לוקח זמן מסוים להגיע לתגובה מלאה וזמן נוסף לדעיכה של התגובה. באופן זה פעילותם יכולה לספק מידע על הגירוי גם במשך זמן קצר לאחר שהוא נעלם. 

למצב בו הגירוי שממשיכים לראות הוא הפוך או מנוגד לגירוי המקורי קוראים **דמות גרר שלילית**. מצב זה נוצר כאשר מסתכלים בגירוי חד־ממדי בעל עוצמה רבה, בשל העובדה שקולטני הצבע בעין - המדוכים - יכולים "להתעייף" עקב גירוי-יתר ולאבד מרגישותם. בדרך כלל העין מתמודדת עם בעיה זו על ידי תזוזות קלות של גלגל העין שמסוננות על ידי המוח ועל כן אין מבחינים בהן. אולם, אם העצם אליו מביטים הוא גדול מספיק כך שהתנועות הקטנות אינן מספיקות כדי לשנות את הצבע מתחת לאזור אחד ברשתית, אותם קולטנים יתעייפו ויפסיקו להגיב.

אז, כאשר העין פונה להביט במקום אחר, הקולטנים העייפים משגרים למוח אותות חלשים והצבעים הללו כמעט ואינם נראים. אולם, הקולטנים האחרים מסביב שלא היו בשימוש עדיין "טריים" ושולחים אותות חזקים. האות המתקבל זהה לאות שהיה נראה לו היינו מביטים בצבע המשלים, וכך מפרש זאת המוח. למשל, תמונה בצבע ירוק-ליים (תרוג) תיצור דמות גרר בצבע סגול, כיוון שהצבע ירוק ליים אינו מפעיל את קולטני הצבע סגול.

ראו גם
------

* אשליית תנועה נמשכת(אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמות גרר** בוויקישיתוף
* אסור לפספס‏, כך עובדת האשליה האופטית שתגרום לכם לראות פנים על קירות, באתר וואלה!‏, 06 באוקטובר 2019
* דמות גרר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך ב – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
2. ↑
קומפלקס המכיל פירובט דהידרוגנאז רקומביננטי
**פירובט דהידרוגנאז** (E1) הוא האנזים הראשון בקומפלקס של שלושה אנזימים, שתפקידו להפוך פירובט לאצטיל-קואנזים A. הריאקציה המזורזת על ידי אנזים זה היא דהקרבוקסילציה של פירובט.
מכיוון שאצטיל-קואנזים A נכנס לתוך מעגל קרבס (לצורך הפקת אנרגיה בתהליכי חמצון), אנזים זה מקשר, למעשה, בין תהליך הגליקוליזה לבין מעגל קרבס.

קומפלקס פירובט דהידרוגנאז
-------------------------

האנזים פירובט דהידרוגנאז הוא האנזים הראשון בקומפלקס חלבוני, הקרוי **קומפלקס פירובט דהידרוגנז** (או בקיצור PDC). קומפלקס זה בנוי מ-60 תתי יחידות, המרכיבות שלושה אנזימים, המזרזים את יצירת אצטיל-קואנזים A מפירובט ומקואנזים A, תוך חיזור מולקולת +NAD אחת. 

* פירובט דהידרוגנאז - נקרא גם E1 - מבצע דהקרבוקסילציה של פירובט. לריאקציה זו דרוש הקופקטור תיאמין-פירופוספט (TPP).
* דיהידרוליפויל דהידרוגנאז - נקרא גם E3 - מזרז ריאקצית חמצון חיזור.
* דיהידרוליפויל טרנסאצטילאז - נקרא גם E2 - העברת קבוצת אצטיל לקופקטור קואנזים A‏ (CoA) לקבלת אצטיל-קואנזים A.

סכום שלוש הריאקציות הוא:  

Pyruvate + NAD+ CoA = Acetyl-CoA + H+ + NADH

בתאים אאוקריוטים, הדה-קרבוקסילציה של פירובאט מתרחשת במיטוכונדריה, אחרי כניסתו של הסובסטרט, פירובאט, מהציטוזול ומתקבלים התוצרים של הריאקציה- אצתיל קואנזים A ופחמן דו-חמצני. ראקציה בלתי הפכית זו גורמת לכך שאצתיל קואנזים A ילכד במיטוכונדריה. הפחמן הדו-חמצני מדפז אל מחוץ למיטוכונדריה ומשם אל מחוץ לתא.

בקרות
-----

### בקרת פירובט דהידרוגנאז (E1)

פעילות האנזים פירובט דהידרוגנאז (E1) מעוכבת על ידי זרחון (פוספורילציה) (על ידי האנזים פירובט דהידרוגנאז קינאז, או בקיצור PDK). בקרה זו הפיכה בזכות האנזים פירובט דהידרוגנאז פוספטאז המזרז את הידרוליזת הקשר הפוספואסתרי.

### בקרות נוספות של הקומפלקס PDC

**מעכבים**

* NADH מעכב אלוסטרית את E3 במנגון של עיכוב בהיזון חוזר.
* אצטיל-קואנזים A, בריכוז גבוה, מעכב את E2

**משפעלים**

* פירובט
* ADP (המסמן רמה אנרגטית נמוכה בתא).

**בקרה הורמונלית**

* ההורמון וזופרסין מעודד את פעילות הקומפלקס על ידי עלייה ברמת הקלציום הציטוסולית, שבתורה מעלה את רמת הקלציום המיטוכונדריאלי. עלייה בקלציום המיטוכונדריאלי משפעלת את הקומפלקס על ידי עידוד פעילות הפוספטאז.
* אינסולין גם מעודד הפיכת פירובט לאצטיל-קואנזים A על ידי עידוד הדהפוספורילציה של הקומפלקס.

ראו גם
------

* מעגל קרבס
* פירובט
* אצטיל-קואנזים A

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פירובט דהידרוגנאז** בוויקישיתוף
Pyruvate carboxylase tetramer, Listeria monocytogenes
חומצה פירובית
חומצה אוקסלואצטית
**פירובט קרבוקסילאז** הוא אנזים הנמצא במיטוכונדריה ונמנה עם הסוג ליגאז (קבוצת אנזימים המזרזים תגובות איחוי בין שתי מולקולות) המזרז את התגובה בה מצורפת קבוצת קרבוקסיל (קרבוקסילציה) למולקולת הפירובט, תהליך שבסופו הופך הפירובט לאוקסלואצטט (OAA). האנזים כולל בתוכו קופקטור בשם ביוטין, המשמש כוויטמין, שלצורך פעילותו זקוק למגנזיום או מנגן, אצטיל קו-אנזים A ו-ATP. אוקסלואצטט הוא תוצר ביניים חשוב במעגל קרבס, המהווה חלק מתהליך הנשימה התאית. תיאור התגובה הכימית:

+pyruvate + CO2 + H2O + ATP {\displaystyle \longrightarrow } oxaloacetate + ADP + Pi + 2H

הבקרה על רמת הפעילות של האנזים היא בקרה אלוסטרית. כאשר בגוף מצטברת כמות גבוהה מדי של התוצר ADP היא גורמת לעיכוב בפעילות של האנזים באמצעות שינוי הזיקה של האנזים לסובסטרט שלו. לעומת זאת, כאשר יש כמות גבוהה יחסית של אצטיל קו-אנזים A, התגובה הכימית יותר מהירה. 

אחת ההשלכות של מחסור בפירובט קרבוקסילאז היא חמצת לקטית, הנגרמת מעודף של חומצה לקטית בדם, כיוון שבמצב רגיל הלקטט מתחמצן והופך לפירובט הנכנס לתהליך הגלוקונאוגנזה (המסלול המטבולי המאפשר יצירת גלוקוז מפירובט תוך השקעת אנרגיה). לגלוקונאוגנזה יש תפקיד חשוב בבקרה על רמת הסוכר בדם, ולכן מחסור בפירובט קרבוקסילאז עשוי לגרום בין היתר להיפוגליקמיה.

קישורים חיצוניים
----------------
**דינה מישל דרוסין-קסטור** (באנגלית: **Deena Michelle Drossin-Kastor**; נולדה ב-14 בפברואר 1973) היא אתלטית אמריקאית-יהודיה, בעלת מדליית ארד אולימפית בריצת מרתון ושיאנית ארצות הברית בריצת מרתון ובחצי מרתון. שיאה האישי בריצה זו, 2:19:36 שעות שעות, מהווה את התוצאה התשיעית בכל הזמנים (2012).

ביוגרפיה
--------

קסטור נולדה בוולת'הם, מסצ'וסטס וגדלה באגורה הילס, קליפורניה. היא למדה באוניברסיטת ארקנסו.

באוניברסיאדה שנערכה בסיציליה, איטליה בשנת 1997 זכתה קסטור במדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 33:45.31 דקות.

באליפות העולם אתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיימה קסטור במקום 11 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:11.14 דקות. 

באולימפיאדת סידני (2000) סיימה קסטור במקום 36 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 34:40.86 דקות.

באליפות העולם אתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 סיימה קסטור במקום 11 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:18.65 דקות.

באליפות העולם אתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיימה קסטור במקום 12 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 31:17.86 דקות.

### זכייה במדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה קסטור במדליית ארד בריצת מרתון, בתוצאה של 2:27:20 שעות, אחרי מיזוקי נוגוצ'י מיפן (2:26:20 שעות) וקתרין נדרבה מקניה (2:26:32 שעות).

בשנת 2005, זכתה קסטור במרתון שיקגו, ובשנת 2006 היא זכתה במרתון לונדון בשיא אישי ובתוצאת השנה בעולם 2:19:36 שעות.

באליפות העולם אתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 סיימה קסטור במקום שישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:24.58 דקות.

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) לא הצליחה קסטור לסיים את ריצת המרתון.

באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה בשנת 2013 סיימה קסטור במקום תשיעי בריצת מרתון בתוצאה של 2:36:12 שעות.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 3000 מטר: 8:42.59 דקות
* ריצת 5000 מטר: 14:51.62 דקות
* ריצת 10000 מטר: 30:52.32 דקות
* ריצת חצי מרתון: 1:07:34 שעות, מרתון ברלין 2006 **שיא ארצות הברית**
* ריצת מרתון: 2:19:36 שעות, מרתון לונדון 2006 **שיא ארצות הברית**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דינה קסטור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דינה קסטור

* דינה קסטור, באתר olympedia.org

* דינה קסטור, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

* דינה קסטור, באתר Track and Field (נשים)

* דינה קסטור, באתר נבחרת ארצות הברית באתלטיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Archives, Los Angeles Times (ב־American English)
2. ↑  WORLD STUDENT GAMES, UNIVERSIADE, באתר gbrathletics

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 71314

 |
| דוכסי רצ'ה | שנות שלטון |
| --- | --- |
| **ראטי** | תחילת המאה ה-11 |
| **קחבר הראשון** | נפטר ב-1088 |
| **ניאניה** | 1088-1120 |
| לא ידוע | 1120-1175 |
| **קחבר השני** | 1175-1210 |
| לא ידוע | 1210-1245 |
| **קחבר השלישי** | 1245-1278 |

**בית קַחַבֶּרידזֶה** (בגאורגית: **კახაბერისძე**) היו משפחת אצולה גאורגית בימי הביניים ששלטו על המחוזות ההיסטוריים רצ'ה ולצ'חומי (תאקוורי) מתחילת המאה האחת עשרה ועד לסוף המאה השלוש עשרה. 

מקור שם השושלת מגיע מהמילה קַחַבֶּר, בנו של ראטי מבית בר'וואשי, שושלת דוכסים שביססה את עצמה ברצ'ה, בשנות התשעים של המאה העשירית. בסביבות שנת 1184, כאשר תמר מלכת גאורגיה עלתה לכס המלכות, קחבר השני החזיק בתאקוורי (לצ'חומי) והחזיק בתואר הדוכס הגדול (אריסתוות-אריסתווי) של רצ'ה וטקווארי. קחבר, יחד עם הארכיבישוף אנטון מכותאיסי, הניחו את הכתר לראשה של תמר בטקס שהתקיים במנזר גלאתי. מאוחר יותר היווה קחבר אופוזיציה מתונה לכתר הגאורגי. 

צאצאו של קחבר הראשון, כנראה נכדו, קחבר השלישי קחברידזה, עזר לדוד השישי נארין, מלך גאורגי אנטי-מונגולי, בשנת 1259, לבסס את עצמו כמלך עצמאי בפועל במערב גאורגיה. מאוחר יותר הוא מבצע מרידת נפל כנגד המלך הגאורגי ומצדד במונגולים. הוא נאלץ, מאוחר יותר, למצוא מקלט בחצרו של אבאקה חאן (1265-1281). בשנות השבעים של המאה השלוש עשרה הוא קיבל חנינה מדוד אבל קשר נגדו שוב, נכלא ועוור. בניו גורשו לקונסטנטינופול, ובשנת 1278 לערך, בוטלה הדוכסות שלו. לאחר מכן נעלמת המשפחה מההיסטוריה של גאורגיה.

מקורות
------

* האנציקלופדיה הסובייטית גאורגית (1980), כרך 5 עמ' 448

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידועים גם בצורת הרבים "קַחַבֶּידזֶאֶבּי" ("კახაბერისძეები", "בני קחבר")
מערכת ה**תחבורה בדרום סודאן** היא אחת מבין מערכות התחבורה הכי פחות מפותחות ברחבי העולם.

כבישים מהירים
-------------

רוב הדרכים המהירות בדרום סודאן הן דרכי עפר. רוב הדרכים שמקשרות את עיר הבירה, ג'ובה, עם ערים אחרות במדינה ומחוצה לה, אינן סלולות באספלט. 

ב-12 בספטמבר 2012 נחנכה הדרך הסלולה הראשונה בדרום סודאן (לאחר קבלת עצמאותה). דרך זו, שאורכה 192 ק"מ, מקשרת את עיר הבירה ג'ובה עם העיר נימיול כחלק מפרויקט של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי לסלילת כביש מג'ובה לעיר גולו באוגנדה, שאמורה להקל על ייבוא וייצוא סחורות מדרום סודאן לשכנותיה ולחזק עימן את הקשר.

רכבות
-----

פסי רכבת בדרום סודאן
בדרום סודאן קיימים 248 ק"מ של מסילות ברזל ברוחב צר סטנדרטי (1,067 מ"מ) בקו יחיד המחבר את ואו עם העיר הסודאנית באבונוסה. הקו ניזוק במלחמת האזרחים הסודאנית השנייה ושופץ במימון האו"ם.

תעופה
-----

שדה התעופה העמוס ביותר במדינה הוא שדה התעופה ג'ובה ממנו יוצאות טיסות לאנטבה, ניירובי, קהיר, אדיס אבבה וח'רטום. בנוסף מהווה כמעוזה של חברת פידר איירליינס. שדות תעופה בינלאומיים נוספים הם: שדה התעופה מלאקל ממנו יוצאות טיסות שבועיות לאדיס אבבה וחרטום, שדה התעופה ואו עם טיסה שבועית לחרטום ושדה התעופה רומבק עם טיסה שבועית לחרטום.

דרום סודאן איירליינס, מספקת שירות לנימיול ואקובו, בשניהם מסלול ההמראה אינו סלול. קיימים עוד מספר שדות תעופה קטנים בדרום סודאן ובכולם מסלולי המראה לא סלולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחבורה בדרום סודאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרך ג'ובה נימול נחנכה בדרום סודאן במעמד נשיא דרום סודאן, סאלווה קיר מאיארדיט (12 בספט' 2012)
2. ↑  United Nations Mission in Sudan, 27 January 2008
**דינה שניידרמן** (ברוסית: **Дина Шнайдерман** ‏ 1930 או 1931 באודסה שבברית המועצות – 9 באוגוסט 2016 באופסלה שבשוודיה) הייתה כנרת יהודיה אוקראינית-שוודית.

קורות חיים
----------

שניידרמן הייתה תלמידתו של דוד אויסטרך במוסקבה. לאחר נישואיה למורה לכינור הבולגרי אמיל קמילארוב (1928–2007), עקרה שניידרמן לבולגריה. הזוג עזב את בולגריה בשנות ה-80 ועבר לאופסלה שבשוודיה, שם נשארו עד סוף ימיהם.

שניידרמן הייתה כנרת סולנית ומורה למוזיקה והרבתה לצאת למסעות קונצרטים באירופה, באמריקה ובמזרח אסיה, לעיתים קרובות עם אמיל קמילארוב כ"דואו דשקה". היא ניגנה בכינור "איל קאנונה גוארנריוס" פעמים אחדות, האחרונה בהן בשנת 1996 בקונצרט באופסלה.

שניידרמן זכתה בפרסים ראשונים בתחרויות כינור בברלין ובז'נבה. כמה מלחינים בני זמננו, בהם דמיטרי קבלבסקי, פאנשו ולאדיגרוב, דימיטר כריסטוב ואחרים כתבו והקדישו לה יצירות מוזיקליות.

בשנת 2002 הוענקה לשניידרמן מדליית איליס קוורום בזהב על "עבודתה ארוכת-הימים והחשובה בעולם המוזיקה השוודי". כמו כן, בשנת 1997 קיבלה שניידרמן תואר דוקטור לשם כבוד מן האוניברסיטה והאקדמיה למוזיקה של סופיה, בולגריה.

בשנת 2011 יזמה דינה שניידרמן את הקמתו של פסטיבל המוזיקה הבינלאומי להנצחת זכרו של פרופ' אמיל קמילארוב בסופיה, בולגריה, המעלה קונצרטים של יצירות מאת מלחינים ידועי-שם לצד תחרות רב-לאומית לכישרונות צעירים בכינור. הפסטיבל מתקיים מדי שנה, למשך שבוע החל ב-22 באוקטובר.

דינה שניידרמן נפטרה ב-9 באוגוסט 2016 באופסלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דינה שניידרמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דינה שניידרמן, באתר Discogs (באנגלית)
* ארכיב עיתון סטנדרט ניוז 17 ביוני 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Dina Schneidermann" אופסלה, Nya Tidning, ‏ 23 בספטמבר 2016
2. ↑  Emil Kamilarov and Dina Schneiderman - Together for 55 Years סטנדרט ניוז, המהדורה הבינלאומית, אמיל קמילארוב ודינה שניידרמן - יחד במשך 55 שנים 17 ביוני 2005
3. ↑  Violinists who have played the Cannone in concert or on recording כנרים שניגנו ב"קאנונה"
4. ↑   משרד התרבות השוודי, ממשלת שוודיה, 2 בינואר 2002
5. ↑  >

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13839393d (data)
* ISNI: 0000 0001 3074 6362
* MusicBrainz: 8558f8db-9ed3-4544-8393-6a7e703c6c9b
* VIAF: 299943299
* WorldCat: viaf-299943299

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דינה שניידרמן"**.
**קוניור זהוב** (שם מדעי: *Guaruba guarouba*) הוא מין של תוכי יחידי בסוגו החי בטבע ביערות הגשם של צפון ברזיל באגן האמזונאס והוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע. הוא משויך לתת-משפחת האריים שאליה משויכים גם תוכי הארה.

הוא חי בברזיל במדינת פארה וגם בצפון מרניאו, בשטח מחיה של 174,000 קמ"ר ובין הנהרות: טוקנטינס, שינגו וטפז'וס.

תוכי זה הוא בעל נוצות זהובות-צהובות על גופו מה שנתן לו את שמו, אך קצה הכנפיים בצבע ירוק והמקור אפור-לבן. אורכו הממוצע 34 ס"מ ומשקלו עד 250 גרם. הוא בעל זנב ארוך וצהוב. העיניים חסרות טבעות מקיפות והרגליים ורודות. 

התוכים מעופפים בטבע בחבורות גדולות והם אוכלים, נחים ואף ישנים יחדיו. 

מזונותיהם העיקריים הם פירות שונים, פרחים, פלחי תירס וזרעים שונים. בין מיני הצמחים שהם אוכלים מפירותיהם מצויים הקיקיון, המנגו, האסאי וה-*Byrsonima crassifolia* (ממשפחת המלפיגאים).

שימור
-----

הקוניור הזהוב מצוי בסכנת הכחדה ומספר הפרטים בטבע עומד בין 20,000-10,000. הוא מופץ כחיית מחמד ונלקח לשם כך מאזורי תפוצתו בטבע. כמו כן הוא מאוים על ידי כריתת היערות בהם הוא חי.

סיכון נוסף הוא סכר טוקורוי שגרם לחלקים שונים ביער להיות מוצפים ופגיעים יותר לשיטפונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוניור זהוב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

 *Guaruba guarouba*

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוניור זהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN
בית קיץ בשוודיה
בית קיץ בדנמרק
פולינג ווטר, בית קיץ מפורסם בארצות הברית, שהפך למוזיאון
**בית קיץ** הוא מבנה הנועד להרגעות מהחום בחודשי הקיץ. בית הקיץ יכול להיות מבנה קטן בחצר, בפארק או בגינה בו ניתן לשבת בצל, אך גם יכול להיות מבנה הממוקם בדרך כלל באזורים כפריים וקרירים יותר, שנוסעים אליו לחופשה בקיץ. 

במדינות רבות, בעיקר באירופה, ישנם בפארקים ובשטחי בילוי אחרים בתי קיץ קטנים אליהם ניתן להיכנס ולשבת בצל; לעיתים הם ביתנים קטנים, שבהם יש מקום רק לספסל, ולעיתים הם ביתנים גדולים יותר. 

בארצות סקנדינביה השימוש בבתי קיץ גדולים הבנויים כקוטג'ים, פופולרי מאוד, והשימוש ברבים ממקומות הבילוי מבוסס על שכירת בתי קיץ, בדרך כלל על בסיס שבועי. בשנים האחרונות הפופולריות של בתי הקיץ עולה ובהתאמה גם מחירם, אולם שכירת בתי קיץ לחופשה עדיין מקובלת. בשוודיה בתי הקיץ צבועים באופן מסורתי בצבע אדום, והם בעלי חלונות ודלתות לבנות. בנורווגיה ישנם "אזורי בתי קיץ" בהם בנויים רק בתי קיץ.

ראו גם
------

* צימר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית קיץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4132519-9

 |
**דינוזאור!** (באנגלית: **Dinosaur!**) הוא סרט טלוויזיה דוקומנטרי אשר שודר בארצות הברית ב-3 בנובמבר 1985 ברשת CBS. הסרט עוסק במחקר ותיאור הדינוזאורים לאורך השנים ומציג תוך שימוש באפקטים מיוחדים את חיי כמה מהדינוזאורים של אמריקה הצפונית, מלווה בהסברים של פלאונטולוגים. הקריין של הסדרה הוא השחקן כריסטופר ריב.

חלק מהקטעים בסרט מבוססים על הסרט הקצר בן 10 הדקות, הראשון בו נראו דינוזאורים מדויקים "מפלצות פרהיסטוריות" מ-1984.

סרט זה זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשנת 1986 והשתמשו בחלקים ממנו לסרט התלת-ממדי 3D Dinosaur Adventure, אחד מפרקי הפלא שבחיות הפרא ומשחק המחשב של Microsoft Windows‏: Microsoft Dinosaurs.

עלילה
-----

החוקרים ג'ק הורנר, רוברט בקר, פיליפ קורי ודייל ראסל מתארים את עצמות מספר דינוזאורים שנמצאו בארצות הברית וקנדה, בין השאר בתצורת הל קריק. כמו כן הם מראים את השינויים שנעשו לאורך השנים במודלי הדינוזאורים.

הסרט גם מציג שחזור של דינוזאורים שונים כמו זוג של אדמונטוזאורוסים אשר מזדווגים ומטילים ביצים. סטרותיומימוס רעב מגיע ושודד את מרבית הביצים עד שהאב רואה ומבריח אותו. הסטרותיומימוס נטרף בידי זוג דיינוניכוסים שארבו לו בסמוך. בקן נותרה רק ביצה אחת וההורים משגיחים עליה עד לבקיעתה. בהמשך האדמונטוזאורוס הצעיר מסתובב ביער ונתקל בטירנוזאורוס רעב הפונה אליו. הוא מזעיק את ההורים והאב מטיח בעזרת זנבו את הטירנוזאורוס ארצה וכך הם מסתלקים. 

בהמשך נראים עדר של ברונטוזאורוסים (כיום כנראה שאפטוזאורוסים) הניזונים מצמרות העצים, תוך שימוש בצווארם הארוך.

בהמשך נראה הקטע מהסרט הקצר מפלצות פרהיסטוריות, בו פרט מונוקלוניוס (כיום כנראה שהיה מין של צנטרוזאורוס) המתרחק מהעדר שלו כדי לאכול פרחים ומתרחק עד שמוצא עצמות של אדמונטוזאורוס שנטרף. בעלי הפגר - טירנוזאורוס מגיע ונלחם באכזריות עם המונוקלוניוס שפוצע אותו עם קרנו ונפגע בגבו ובעטרתו. לא ברור מה קורה לבסוף אך סביר שהמונוקלוניוס נהרג.

בקטע האחרון נראה המטאוריט אשר נע מהחלל ופגע בכדור הארץ לפני 65 מיליון שנה. אחרוני הדינוזאורים לרבות משפחת האדמונטוזאורוסים נהרגים והצמחייה נובלת. בתוך השממה הזאת נראה מציץ מהחור אופוסום המבשר שהיונקים שרדו את ההכחדה הגדולה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דינוזאור!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דינוזאור!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**דינוגלריקס** (שם מדעי: ***Deinogalerix***; מילולית: "גלריקס (אנ') הטרור/נוראי") הוא סוג נכחד של קיפוד אשר חי בתקופת המיוקן באי הקדום גרגנו (אנ'), שכיום מצוי בשטחי פוג'ה שבאיטליה. המאובנים הראשונים של קיפוד מוזר זה התגלו ב-1972 ונמצאו מינים נוספים באזור.

יצור זה עבר ענקיות איים, והוא גדול בהרבה מכל קיפוד מודרני. הוא הגיע לאורך 60 סנטימטרים והיה בעל גולגולת אימתנית באורך 20 ס"מ שהכילה ניבים מחודדים שהותאמו לשיסוע טרף. הקרובים החיים של קיפוד טורף זה הם בני תת-המשפחה קיפודים שעירים, הדומים לקיפודים הקוצניים. בדומה הוא היה חסר קוצי מגננה על עורו והיה בעל חוטם ארוך, אוזניים ארוכות, זנב מוארך ורגליים רזות ושריריות.

הוא חי באי גרגנו הקדום, שבו חיו גם ברווז ענק מהסוג גרגנורניס, פרסתן מהסוג הופליטומריקס, ובעיקר עופות דורסים גדולים כמו הגרגנואטוס (אנ'), תנשמת רובוסטה (אנ') ותנשמת גיגנטה (אנ'), שהגיעו לגובה 85 סנטימטרים והיו כנראה הטורפות העיקריות של קיפוד זה.

למרות לסתותיו המרתיעות הוא כנראה היה אוכל חרקים שניזון על קרקע היערות מחיפושיות, צרצרים, עכבישאים וחלזונות אך אולי גיוון ביונקים קטנים, זוחלים ואפרוחי עופות.

קיפוד מוזר זה שרד רק באי הקדום של סוף המיוקן אשר כנראה נע צפונה עד שהתחבר לדרום איטליה. דבר זה הביא לאיים טורפים מסוכנים יותר או מתחרים על אותם משאבים ואולי הם הכחידו את הקיפוד.

גלריית תמונות
-------------

* השוואה של דינוגלריקס לקיפוד אירופאיהשוואה של דינוגלריקס לקיפוד אירופאי
* איוראיור
* שלד של דינוגלריקסשלד של דינוגלריקס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דינוגלריקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**ולדימיר נובק** (בצ'כית: **Vladimír Novák**; נולד ב-30 באפריל 1947) הוא צייר צ'כי.

ביוגרפיה
--------

נובאק נולד בלוני שבצ'כיה ולמד באקדמיה לאמנויות יפות של פראג. הוא חבר בקבוצת האמנות "15/12: מוטב מאוחר מאשר לעולם לא". הוא מתגורר בפראג ובמילאנו, ונשוי לסופרת האיטלקייה סרינה ויטלה.

נובאק הוא בן דור של אמנים שהחלו ללמוד בבתי ספר לאמנות באווירה הליברלית של סוף שנות ה-60, אך הופיעו במלואם בזירת האמנות בערך באמצע שנות ה-70, בתקופת "הנורמליזציה", במהלכה נמנעו אמנים צ'כים מיצירת קשר עם עולם האמנות הזר.

בערך באמצע שנות השמונים, ציוריו של נובק נעשו רדיקליים יותר, עברו מיצירות שלווה לביטויים אגרסיביים וצבעוניים של רגש מרוכז, במקביל להופעתו של גל חדש באמנות הצ'כית.

ולדימיר נובק לקח חלק בתערוכות יחיד וקבוצתיות רבות. המפורסמות ביותר היו התערוכות "אדם ברוח" באולם משחקי הכדור בגנים המלכותיים של מצודת פראג ב-1999 בגלריה לאמנות מאנס בפראג ב-2005.

גלריה
-----

* אני ואבי, 1990אני ואבי, 1990
* טבע לא יציבטבע לא יציב
* דמות על הגבעהדמות על הגבעה
* דמות באדוםדמות באדום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר נובק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vladimir Novak, www.vladimirnovak.cz

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132846748
* ISNI: 0000 0001 1478 1731
* LCCN: nr00039936
* NKC: jk01090550
* SUDOC: 06721679X
* ULAN: 500202712
* VIAF: 96707415
* WorldCat: lccn-nr00039936

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ולדימיר נובק"**.
**התחבורה במונגוליה** מורכבת מרשת של כבישים, מסילות רכבת, נמלי תעופה ואף נתיבי מים (אנ'). מאחר שמונגוליה היא בעלת צפיפות אוכלוסייה הנמוכה בעולם, הדבר מקשה על יצירת תחבורה יעילה מחוץ לבירה אולן בטור, בה מתגוררת חצי מאוכלוסיית המדינה.

מאז סוף העשור הראשון של המאה ה-21, עוברת רשת התחבורה של מונגוליה שינויים רבים המתבטאים בסלילת כבישים חדשים והחלפת דרכי העפר הקיימות, וכן שיפור התחבורה האווירית במדינה.

כבישים
------

בשנת 2007, רק 2,600 ק"מ מרשת הכבישים של מונגוליה היו סלולים. 3,900 ק"מ אחרים היו מורכבים מחצץ או שעברו עבודה כלשהי. רשת זו הורחבה עד שנת 2014 ל-4,800 ק"מ סלולים, כש-1,800 מתוכם נסללו בשנת 2014 לבדה. נכון ל-2022, מתוך רשת כבישים באורך כולל של 50,000 ק"מ, רק 10,000 סלולים.

בשנת 2019 נפתח הכביש המהיר הראשון במונגוליה, המוביל לנמל התעופה של אולן בטור.

אוטובוסים באולן בטור
### אוטובוסים

ההיסטוריה של התחבורה הציבורית במונגוליה החלה עם הקמת מועצת ה"מונגולטראנס" ב-1929. קו האוטובוס הראשון במונגוליה עבר בין אולן בטר והעיר אמאגלן, עם 5 נסיעות ביום. כיום, האוטובוסים הם דרך התחבורה הציבורית העיקרית באולן בטור. האוטובוסים עוצרים בתחנות במרווחים של 15 דקות זה מזה, והם פועלים בין 7:00 ל-22:00. נכון ל-2020, באולן בטור פעלו מדי יום 900–950 אוטובוסים. עוד קיימת באולן בטור רשת קווי טרוליבוס.

קיימת תחבורה ציבורית בין אולן בטור לערים אחרות במונגוליה בגדלים שונים, משימוש במיניוואן ועד אוטובוסים.

### מוניות

קיימות באולן בטור 10 חברות מוניות שונות, לצד חברות מוניות בערים קטנות יותר במונגוליה כמו דרחאן, ארדנט וזונמוד. בנוסף, קיים מספר גדול של מוניות לא רשומות שמשתמשות ביישומי איסוף נוסעים.

רכבות
-----

רכבת מונגולית עוצרת בתחנה
הרכבת הטרנס-מונגולית מחברת בין מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית מהעיר אולן-אודה שברוסיה ל ארנחוט ולבייג'ינג שבסין דרך אולן בטור. החלק המונגולי במסילת הרכבת הזו הוא 1,110 ק"מ. קו שלוחה מחבר בין דרחאן ומכרות הנחושת של ארדנט, ואחר מחבר את אולן בטור ומכרות הפחם של בגנור.

קו רכבת נפרד עובר במזרח מונגוליה בין צ'ויבלסן לרכבת הטרנס-סיבירית בבורזיה, אולם הוא סגור למעבר נוסעים מעבר לעיירה המונגולית צ'ולונחורוט.

בשנת 2007 העבירה הרכבת 93% מהמטען ו-43% מנסועת הנוסעים (לפי טונות ומרחק נסיעה, בהתאמה). האורך הכולל של רשת מסילות הברזל במונגוליה הוא 1,810 ק"מ

תחבורה ימית
-----------

למונגוליה 580 ק"מ של נתיבי מים, אך רק אגם חבסגל היה בשימוש רחב. הנהרות סלנגה (270 ק"מ) ואורחון (175 ק"מ) נמצאים בשימוש מועט, אם כי ספינות מכס מפטרלות בסמוך לגבול הרוסי. הנהרות והאגמים קופאים בחורף והם בשימוש בדרך כלל בין מאי לספטמבר.

תחבורה אווירית
--------------

מטוס של MIAT מונגוליאן איירליינס, חברת התעופה הלאומית של מונגוליה
נכון ל-2012, ברוב שדות התעופה מבין 21 מרכזי המחוזות במונגוליה היו מסלולי המראה סלולים. אלה הקרובים ביותר לאולן בטור היו חסרי שירות אווירי סדיר.

נמל התעופה הבינלאומי בויאנט אוכאה הוא נמל התעופה הבינלאומי הראשי של מונגוליה, ולצידו נמל התעופה צ'ויבלסן שמציע טיסות למספר ערים בסין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחבורה במונגוליה** בוויקישיתוף
* משרד התחבורה המונגולי
* CIA World Factbook

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Mongolian Road Network, To Mongolia
2. ↑  Mongolia's first Chinese-built highway opens to traffic, China.org.cn, ‏12 ביולי 2019
3. ↑  Rail Transport (ארכיון)
**ולדימיר נזלימוב** (ברוסית: **Владимир Аливерович Назлымов** ) ‏ (נולד ב-1 בנובמבר 1945) הוא סיף ומאמן סובייטי. אלוף אולימפי בעל 6 מדליות מהן 3 זהב בחרב וכן אלוף עולם 8 פעמים במסגרת נבחרת ברית המועצות ופעמיים מדליית זהב אישית. הוא הצליח לזכות במדליית אולימפית ב-4 אולימפיאדות ברציפות.

ביוגרפיה
--------

ולדימיר נזלימוב נולד בעיר מחצ'קלה שבדגסטן למשפחה טטרית. בגיל 11 נזלימוב החל להתאמן בסייף. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד במכון לספורט במחצ'קלה. בשנת 1967 הוא לראשונה נכלל בנבחרת ברית המועצות והיה בין חבריה עד לשנת 1980. בשנים 1975 ו-1977 הוא קיבל תואר סייף הטוב בעולם של הפדרציה הסייף הבינלאומית.

לאחר סיום הקריירה התחרותית נזלימוב היה מאמן נבחרת ברית המועצות. בשנת 1991 הוא עבר לארצות הברית והיה מאמן של נבחרת ארצות הברית בתחרויות שונות. בשנת 1999 הוא החל לאמן במסגרת אוניברסיטאית וספורטאים שהוא אימן השתתפו באולימפיאדות ובאליפויות העולם..

תחרויות אולימפיות
-----------------

בשנת 1968 באולימפיאדת מקסיקו סיטי נזלימוב לראשונה הגיע לאולימפיאדה וזכה במדליית זהב קבוצתית.

בשנת 1972 באולימפיאדת מינכן נזלימוב הצליח לזכות במדליית ארד אישית בנוסף למדליית כסף קבוצתית.

בשנת 1976 במונטריאול נזלימוב זכה במקום השני בתחרות אישית ובמדליית זהב בתחרות קבוצתית.

בשנת 1980 באולימפיאדת מוסקבה נזלימוב הגיע כאשר הוא כבר בין 35 והצליח לזכות עם קבוצתו במדליית זהב.

קישורים חיצוניים
----------------

* ולדימיר נזלימוב, באתר olympedia.org