recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רוברט ב. נלר** (באנגלית: **Robert B. Neller** ; נולד ב-9 בפברואר 1953) הוא גנרל אמריקאי בדימוס שכיהן כמפקד ה-37 של חיל הנחתים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נלר נולד בבסיס הצבאי קאמפ פולק שבלואיזיאנה וגדל באיסט לאנסינג שבמישיגן. הוא בנם של דודי ורוברט. אביו שירת בצבא ארצות הברית.

לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת וירג'יניה התגייס בשנת 1975 לחיל הנחתים למסלול קצונה ישיר. במסגרת מסלול זה עבר נלר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. נלר שימש כמפקד מחלקה בגדוד השלישי שברגימנט הנחתים הרביעי של דיוויזיית הנחתים השלישית. שימש מפקד פלוגה בגדוד הראשון של דיוויזיית הנחתים הראשונה. בשנים 1988–1990 שימש מפקד כוח מאבטחים של הנחתים בפנמה והשתתף במבצע מטרה צודקת.

ביולי 1991 מונה למפקד גדוד החי"ר המשוריין ה-3 של דיוויזיית הנחתים הראשונה, השתתף במבצע "השבת תקווה" בסומליה. ביוני 1993 מונה לסגן מפקד רגימנט הנחתים השביעי. לאחר מספר תפקידי מטה מונה ביוני 1998 למפקד רגימנט הנחתים השישי בדיוויזיית הנחתים השנייה ולאחר מכן מילא תפקידים במטה הדיוויזיה. ביולי 2002 מונה לראש מחלקת מבצעים במטה חיל הנחתים. 

ביוני 2007 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים השלישית. באוגוסט 2009 מונה לנשיא אוניברסיטת חיל הנחתים. בינואר 2011 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש אגף מבצעים במטות המשולבים. ביולי 2014 למפקד פיקוד כוחות הנחתים ומפקד כוחות הנחתים בגזרת האוקיינוס האטלנטי ואירופה. 

בספטמבר 2015 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד חיל הנחתים. הוא שירת בתפקיד עד יולי 2019.

נלר נשוי לדרסי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט נלר** בוויקישיתוף
* רוברט נלר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* תצהיר וקורות חיים באתר לשכת הפרסום הממשלתית של ארצות הברית
* אביתר בן-צדף, גנרל רוברט נילר - המפקד הבא של המארינס, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 ביולי 2015.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביתר בן-צדף, המארינס החליפו רשמית את הנשק האישי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 בנובמבר 2015.
2. 1 2 3  East Lansing native set to become top U.S. Marine, דטרויט פרי פרס, 25 ביולי 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2017035733
* VIAF: 254149066752865602340
* WorldCat: lccn-no2017035733

 |
המונח "תספורת" מפנה לכאן. לערך העוסק בהפחתת שווי השוק של נכס ממושכן, ראו תספורת (מימון).
 המונח "גלב" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו גלב (פירושונים).
תספורת לילד
חפיפת שיער לפני/אחרי תספורת
"עמוד ספרים" בפתח מספרה בארצות הברית. הפסים באדום-לבן מסמלים את הדם והתחבושות שהיו בעבר חלק מעיסוקו של הגלב
מספרה אתיופית ישראל
**סַפָּר** הוא בעל מקצוע העוסק בטיפול בשיער ובעיצוב תסרוקת.
בית העסק של הספר נקרא **מספרה**.

בעבר הספרים הציעו מספר תספורות פשוטות בלבד, אולם כיום ישנם ספרים הנקראים **מעצבי שיער** המציעים מגוון תספורות תסרוקות ועיצובים ברוח האופנה, לעיתים נספח למספרתם השם "סלון", אך מילה זו מיוחסת יותר למקום המיועד לנשים.

היסטוריה
--------

בעבר כלל מקצוע הספרות גם גילוח וטיפוח זקן ושפם.

גַּלָּבִים (ספרים העוסקים בגילוח) עסקו בעבר בין היתר בפעולות רפואיות כגון טיפולי שיניים שלרוב מוצו בעקירות. הקזת דם ומילה היו חלק מקובל ובלתי נפרד מעבודת הגלב, הגלב (ספר) התמחה בפעולות הקשורות בטראומטולוגיה שכן כיסא טיפולים מותאם, ואגן רחצה בנוסף ללהב חד ונקי היו בהישג ידו של הספר. לאחר ניתוח מוצלח היה הספר תולה את התחבושות הלבנות המגואלות בדם על מקל מחוץ לחנותו כסמל מסחרי למשלח ידו. כיום זהו המקור למקל האדום-לבן המוצב מחוץ למספרות. באזורים מסוימים במדינות העולם השלישי קיימים הגלבים.[דרושה הבהרה] בשכונות חרדיות, ספרים עוסקים בסלסול פאות הגברים, ומספרות מיושנות בשווקים.[דרושה הבהרה]

כלי עבודה
---------

את הספר משמשים כלי עבודה אחדים:

* מספריים
* כיסא ספרים - כיסא שעליו יושב הלקוח, ומאפשר לספר סיבוב והטיה שלו בהתאם לצורך.
* מכונת תספורת - מכונה חשמלית המשמשת לגזירת השיער
* תער
* מברשת גילוח - משמשת למריחת קצף גילוח
* מסרק
* מברשת שיער
* מייבש שיער

ראו גם
------

* "עמוד ספרים"
* החלקת שיער
* חפיפת שיער
* צביעת שיער
* תסרוקת
* קארה (תספורת)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ספר#סַפָּר** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גלב** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מעצב שער** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ספרים** |

* כיסא ספרים ישן
* "ספר", ציור שמן בו ספר מבצע עקירת שיניים
* ספר במלאכת גילוח במזרח הרחוק
* סרטונים תחרות תספורות בישראל, יומני כרמל יולי 1951 (התחלה 3:11)

ייבוש שיער במספרה בישראל, שנות ה-60
* ספר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282992705171
* GND: 4290923-5
* LCCN: sh85011797
* NDL: 00569456

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנולד ואן דה לארשם,**על הסכין: תולדות הכירורגיה ב־28 ניתוחים יוצאי דופן**,תכלת הוצאה לאור,2021,עמוד: 80
**אוליבר פרינס סמית** (באנגלית: **Oliver Prince Smith**; ‏ 26 באוקטובר 1893 – 25 בדצמבר 1977) היה גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית.

חיים מוקדמים ולימודים
---------------------

סמית' נולד בעיירה מנארד שבטקסס, וגדל בצפון קליפורניה, לואיזיאנה. בשנים 1911-1916 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במהלך לימודיו באוניברסיטה, השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של חיל הנחתים של ארצות הברית והוסמך כסג"ם. לאחר סיום לימודיו התגייס לחיל הנחתים.

קריירה
------

בשנת 1917 התגייס סמית' לחיל הנחתים ועבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. סמית' שימש בשורת תפקידי פיקוד ומטה, ובכלל זה כמפקד מחלקה ופלוגה. בשנת 1931 עבר קורס קציני חי"ר מתקדם בבית הספר לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית בפורט בנינג. בשנת 1941 פיקד על הגדוד ה-1 ברגימנט הנחתים ה-6. במלחמת העולם השנייה שימש כמפקד רגימנט הנחתים החמישי בקרב על קייפ גלוסטר שבבריטניה החדשה. לאחר מכן שימש סמית' כסגן מפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה במהלך הקרב על פלליו ולאחריו מונה לסגן ראש מטה הארמייה העשירית ולחם בקרב אוקינאווה.בהמשך שימש כמפקד בסיס חיל הנחתים קוונטיקו. בשנת 1950 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה ופיקד עליה במהלך מלחמת קוריאה, בין היתר במהלך הקרב על אינצ'ון במהלך קרב מאגר צ'וסין. בשנת 1951 מונה למפקד בסיס חיל הנחתים פנדלטון. לאחר מכן שימש כמפקד כוחות הנחתים בזירת האוקיינוס האטלנטי. בשנת 1955 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוליבר פ. סמית'** בוויקישיתוף
* אוליבר פ. סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוברט דאבס האינל, "**ניצחון בשיא הגאות**", מערכות, 1980, עמוד 55.
2. ↑  ויליאם מנצ'סטר, **קיסר אמריקני**, תל אביב: מערכות, 1982, עמודים 426-427

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n00033774
* SNAC: w65f051c
* VIAF: 47992378
* WorldCat: lccn-n00033774

 |
**אברהרד רודט** (בגרמנית: **Eberhard Rodt**;‏ 4 בדצמבר 1895 – 14 בדצמבר 1979), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

רודט נולד ב-4 בדצמבר 1895 במינכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-4 באוגוסט 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס רודט לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט האולנים הבווארי ה-2 ("המלך"), עמו לחם במהלך המלחמה. ב-26 במאי 1915 הוא הועלה לדרגת לויטננט, ובתחילת 1918 הוא הועבר לרגימנט הרגלים הבווארי ה-22 (וילהלם, נסיך הוהנצולרן). על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף רודט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1935 הוא הועלה לדרגת מיור, בשנת 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפרשים ה-18, וב-1 במרץ 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה רודט למפקד גדוד הסיור של הדיוויזיה ה-25, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו בכיבוש העיר גנט, ואף שבה 9,000 חיילים בלגים, ועל כך הוענק לו ב-25 ביוני 1940 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 בספטמבר 1940 הוא מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-66, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-13. במהלך הקרב על מוסקבה פיקד רודט על חטיבת הרובאים ה-2, שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-2, וב-1 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-22, שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-22. ב-1 בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-22, ופיקד עליה במהלך מבצע אורנוס ומבצע סערת חורף. ב-1 במרץ 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 ביוני 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-15. הדיוויזיה לחמה בקרבות בסיצילה והשתתפה בקרב קשה אל מול הדיוויזיה ה-1 האמריקנית, ולבסוף השתתפה בנסיגה דרך מצר מסינה לאיטליה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות באיטליה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-14 במסגרת הארמייה העשירית, ולאחר מכן במסגרת הארמייה ה-14. ב-1 במרץ 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובאוגוסט 1944 הועברה הדיוויזיה לצפון צרפת. באוקטובר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, עמה אף לחמה בקרב על הבליטה. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-86 במסגרת ארמיית הצנחנים הראשונה בהולנד, ולחמה עמו עד סוף המלחמה. ב-29 באפריל 1945 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים, ובסוף המלחמה הוא נפל בשבי הבריטי.

### לאחר המלחמה

ביוני 1946 השתחרר רודט מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר במינכן, עד מותו ב-14 בדצמבר 1979.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהרד רודט** בוויקישיתוף
* אברהרד רודט באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**שלום (צ'ארלס) ואך** (נולד ב-22 ביולי 1948) הוא פעיל התיישבות, עלייה וקליטה ופוליטיקאי ישראלי, כיהן כראש המועצה המקומית קריית ארבע.

ביוגרפיה
--------

נולד בבלגיה למרדכי וחיה. עלה ב-1969 ולמד בישיבה. לחם במלחמת יום הכיפורים בחזית רמת הגולן. החל משנות ה-70 הצטרף לגיסו הרב יהושע צוקרמן בארגון סמינרים בחו"ל לעידוד העלייה לארץ. מאז הוא עוסק בפעילות של עלייה וקליטה, בין השאר בתפקידים שונים במשרד לקליטת עלייה ובעמותת "קליטת קהילות ישראל" שהקים הרב צוקרמן, ובראשו עומדים ואך ורעייתו. הארגון פועל לעידוד קבוצות ממדינות דוברות צרפתית לעלות לארץ, ומלווה אותן בקליטתן בארץ. עד כה ליוו כ-1500 משפחות.

היה פעיל בגוש אמונים ובמועצת יש"ע.

ב-1982 נבחר לראשות מועצת קריית ארבע וכיהן בתפקיד עד 1990, אז הוחלף על ידי צבי קצובר.

הם עזבו את קריית ארבע והתיישבו בכפר אדומים ואחר כך בעלי, כדי ללוות מקרוב משפחות שעלו במסגרת הארגון והשתקעו בעלי. בני הזוג יזמו את פרויקט "ער"ץ" (עולים רופאים מצרפת), במסגרתו עלו לנהריה 16 משפחות של רופאים דוברי צרפתית, ובעקבותיהם עברו בני הזוג ב-2020 לנהריה.

חיים אישיים
-----------

נשוי לליאת (קטי), ילידת תוניסיה, ואב ל-11, מתגורר בנהריה. ילדיו הקימו את להקת משפחת ואך, שבה גם הוא חבר. בין בניו גולן ויהודה שהגיעו לדרגת אלוף-משנה בצה"ל.

אחותו מלכה הייתה נשואה לרב יהושע צוקרמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* צביקה קליין, הבניין בנהריה שהפך לקומונה של רופאים צרפתים, באתר nrg‏, 22 בנובמבר 2020
* צביקה קליין, הבניין בנהריה שהפך לקומונה של רופאים צרפתים, באתר מקור ראשון, 22 בנובמבר 2020.
* הודיה כריש חזוני, מדוע קליטת העולים ביו"ש מצליחה יותר מבערים הגדולות?, באתר מקור ראשון, 7 במרץ 2018.
* הספד בהלווית גיסו הרב יהושע צוקרמן
* עדי בן ישי, במגמת עליה - ליאת ואך בראיון ציוני במיוחד, פנימה, 2 במאי 2022.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאיר פידל, אמנון לוי, גוש אמונים - מבוכה ופחד, חדשות, 15 במאי 1984
2. ↑  איתן לוין, גם משלחת ההסברה של יש"ע יצאה למדריד, מעריב, 28 באוקטובר 1991
**תל אביב אחת** היא רשימה מוניציפלית במועצת העיר תל אביב-יפו. הרשימה הוקמה לקראת הבחירות ב-1998 על ידי ראש עיריית תל אביב-יפו, רון חולדאי, בתמיכתה של מפלגת העבודה. עיקרי המצע של הרשימה היו: חיזוק תל אביב-יפו כמרכז כלכלי ותרבותי, הפיכת העיר לעיר כל תושביה, הגברת השקיפות בממשל העירוני ופיתוח סביבה עירונית אטרקטיבית.

בבחירות 2003 זכתה הרשימה לארבעה מנדטים וחברי המועצה שהתמנו מטעמה הם: רון חולדאי, שנבחר ברוב של 63% לכהן בשנית כראש העיר; דורון ספיר, שהתמנה לממלא מקום ראש העירייה וסגן ראש העירייה; שולה אגמי ושמואל מזרחי.

בבחירות 2008 התמודדה שוב הסיעה בראשות רון חולדאי, שהתמודד שוב לראשות העיר. הסיעה רצה ברשימה משותפת יחד עם מפלגת העבודה ומפלגת קדימה. חברת המועצה יעל דיין, שכיהנה כסגנית ראש העיר בקדנציה הקודמת מטעם מרצ, הצטרפה לרשימה לאחר שפרשה מהמפלגה. חולדאי זכה שוב בראשות העיר, והרשימה זכתה בחמישה מנדטים.

בבחירות 2013 התמודדה הסיעה בראשות רון חולדאי, עם שינוי של מספר חברים חדשים ברשימה, בין היתר אופירה יוחנן וולק, גל שרעבי דמאיו וליאור שפירא. חולדאי זכה שוב בראשות העיר, והרשימה זכתה בחמישה מנדטים.

בבחירות 2018 התמודדה הסיעה בראשות רון חולדאי בפעם הרביעית. חולדאי זכה בראשות העיר והרשימה זכתה בשבעה מנדטים.

בבחירות 2024 זכתה הסיעה ב-7 מושבים במועצת העירייה.

תל אביב אחת היא בעלת זיגה למפלגת העבודה הישראלית.

נציגי הרשימה במועצת העיר
------------------------

**המועצה ה-17 (1998)**  

5 מנדטים: רון חולדאי, דורון ספיר, שולה אגמי, שמואל מזרחי, גילה אלמגור

**המועצה ה-18 (2003)**  

4 מנדטים (מתוך 31): רון חולדאי, דורון ספיר, שולה אגמי, שמואל מזרחי

**המועצה ה-19 (2008)**  

5 מנדטים: רון חולדאי, דורון ספיר, שולה אגמי, שמואל מזרחי, יעל דיין

**המועצה ה-20 (2013)**  

5 מנדטים: רון חולדאי, דורון ספיר, אופירה יוחנן-וולק, ליאור שפירא, גל שרעבי דמאיו

**המועצה ה-21 (2018)**  

7 מנדטים: רון חולדאי, דורון ספיר, אופירה יוחנן-וולק, גל שרעבי דמאיו, ליאור שפירא, מאיה נורי, מוטי רייף

**המועצה ה-22 (2024)**  

7 מנדטים: רון חולדאי, אסף זמיר, אריאלי חן, גל שרעבי דמאיו, ליאור שפירא, מאיה נורי, מוטי רייף

קישורים חיצוניים
----------------

* תל אביב אחת, ברשת החברתית פייסבוק
**עמית סופר** (נולד ב-14 בנובמבר 1970) הוא עורך דין ופוליטיקאי ישראלי, ראש המועצה האזורית מרום הגליל מאז 2009.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל במושב עלמה לרחל, מורה, ולבן־ציון סופר, יליד לוב, מנהל בית ספר וראש מועצה אזורית מרום הגליל. כשהיה נער אביו נהרג בתאונת דרכים. למד משפטים והוסמך כעורך דין. 

בינואר 2004 התמודד על ראשות המועצה האזורית מרום הגליל, אך הפסיד לשלמה לוי. בינואר 2009 התמודד שוב מול לוי, וגבר עליו. בבחירות בשנת 2013 התמודד שוב מול לוי, זכה ב-69% מהקולות ונבחר לקדנציה שנייה. בבחירות בשנת 2018 התמודד מול אניטה יצחק מספסופה, זכה ב-65.37% מהקולות ונבחר לכהונה שלישית. בתקופת כהונתו התרחש האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי במתחם קבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון שבתחומי המועצה. לאחר האסון העיד בפני ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון, וננזף על ידי חבר הוועדה שלמה ינאי על הימנעות המועצה מפעילות מוניציפלית במתחם הקבר. בהמשך, קיבל מכתב אזהרה מהוועדה. כשהגישה הוועדה את מסקנותיה במרץ 2024, הטילה אחריות אישית על סופר, אך לא נתנה המלצה אופרטיבית בשל היותו נבחר ציבור, תוך ציון: "אנו משאירים את העניין לצו מצפונו ולמבחן הציבור".

חיים אישיים
-----------

נשוי לנוגה ומתגורר ביישוב בר יוחאי. אחיו הצעיר הוא חבר הכנסת ושר העלייה והקליטה אופיר סופר.
בן דודו הוא איש התקשורת אלירז שדה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמית סופר, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודה גורן, נהרג בתאונה ראש מועצת מרום הגליל, מעריב, 27 במרץ 1987
2. ↑  אבנר לוטן, מי יהיה ראש המועצה של מרום הגליל, באתר mynet‏ העמק, 20 בינואר 2009
3. ↑  אבנר לוטן, מהפך במרום הגליל: סופר ניצח את לוי, באתר mynet‏ העמק, 21 בינואר 2009
4. ↑  אלי אשכנזי, שירלי סיידלר ורויטל חובל, 60.5% הצבעה בממוצע נרשמו בבחירות למועצות האזוריות, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2013
5. ↑  קובי נחשוני, ראש המועצה הדהים: "המסמך הראשון על ליקויים במירון היה רק אחרי האסון", באתר ynet, 5 באוקטובר 2021
6. ↑  לירן לוי, קובי נחשוני, ועדת אסון מירון הודיעה: מכתבי אזהרה לנתניהו, אוחנה והמפכ"ל שבתאי, באתר ynet, 30 באוגוסט 2022;  
מסמך מכתבי האזהרה המלא
7. ↑  מה הקשר בין 'האיחוד הלאומי' לחתונתם של אילנית לוי ואלירז שדה?, באתר כיפה, 20 בדצמבר 2018
**סטייק דיאנה** או **אומצה נוסח דיאנה** הוא מאכל בשר בקר מהמטבח העילי. מאכל זה עשוי נתח בשר פילה המוגש ברוטב בו בושל. נהוג בסיום הכנת המאכל לשלהב את המאכל בברנדי (פלמבה) לעיני הסועדים.

המאכל קרוי על שם דיאנה אלת הציד מהמיתולוגיה הרומית.

הבשר מתובל בחמאה, שום ופלפל שחור, ומבושל ברוטב של חמאה, ציר בקר, בצלי אשקלון, שמנת ורוטב ווסטרשייר. בתום טיגון המאכל הוא מוגש לסועדים ברוטב הבישול, ולאחר שילהובו בברנדי.

היסטוריה
--------

מקורו של המאכל אינו ברור. היסטוריוני מזון סבורים כי מדובר באומצה ברוטב פלפל ששולהבה. אנציקלופדיית לארוס גסטרונומיק מכנה את המאכל גם "סטייק בנוסח ארטמיס". פטרישיה סטיבנס בספרה "Rare Bits: Unusual Origins of Popular Recipes" מציינת כי מאחר שדיאנה היא גם אלת הירח נהוג להגיש לצד האומצה גם פרוסות טוסט בצורת חצי סהר.

הגרסה הקדומה ביותר של "רוטב דיאנה" (רוטב חמאה ופלפל) המופיע בספרי בישול, היא מתכון של אוגוסט אסקופייה משנת 1907. מתכון זה מכיל רוטב פלפל שחור בתוספת שמנת, כמהין וחלבון ביצה קשה.

פיתוח זה של רוטב הפלפל הפך נפוץ בארצות הברית בשלהי שנות ה-50 ובראשית שנות ה-60, ורק בתקופה זו החלה המנה להקרא על שם הרוטב. 

ג'יין ניקרסון, במאמרה "סטייק הראוי לשמו" (הניו יורק טיימס, 25 בינואר 1953) טוענת כי המנה הומצאה באחת משלוש מסעדות בעיר ניו יורק: מלון דרייק, מלון שרי-נת'רלנד או מסעדת קולוני. מקומות אלה נודעו באומצות שלהם, וטענו להמצאת המאכל. גם ספרה של ג'וליה צ'יילד על הבישול הצרפתי, משנת 1968 מכיל מתכון לסטייק פלפל משולהב (אך לא קוראת לו בשם זה).

קישורים חיצוניים
----------------

* ההיסטוריה של המאכל, באתר Foodtimeline.org
סטייק Ribeye בטרם הכנה
סטייק דלמוניקו בדלמוניקו'ס במנהטן התחתית של ניו יורק
**סטייק דלמוניקו** או **דלמוניקו סטייק** (באנגלית: **Delmonico steak**) מוכן מאחד מכמה נתחי בקר (בדרך כלל ribeye, ה-ribeye המכונה "פילה סקוטי" באוסטרליה ובניו זילנד והוא סטייק צלעות **ללא עצמות** מגזרת צלעות הפרה), עם חיתוך נתח עבה שזכה לפופולריות על ידי הגשתו במסעדת דלמוניקו'ס בניו יורק במהלך אמצע המאה ה-19.

מאפיינים
--------

סטייק דלמוניקו אמיתי נחתך משלושת האינצ'ים הראשונים של עין הצ'אק (סטייק עין הצ'אק מגיע מהכתף העליונה של הפרה). במקומות אחדים עשויים להשתמש בכל נתחי סטייק הבקר השונים למטרה זו, תוך הכנה המשתנה מאזור לאזור בארצות הברית. המונח "סטייק דלמוניקו" עשוי להתייחס לכל חיתוך של סטייק כנתח עבה.

התוספת המקורית
--------------

בנוסף לסטייק, כללה הארוחה המקורית גם מנת תפוחי אדמה, הידועה בשם Delmonico potatoes, שהוכנה על ידי הכנת מנת מחית תפוחי אדמה עם גבינה מגוררת ופירורי לחם מטוגנים בחמאה, שלאחר מכן נאפתה עד להזהבה והוגשה מהבילה.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת מנות סטייק
* רשימת מנות אזוריות של ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Joe O' Connell. "Delmonico steak: a mystery solved". נבדק ב-2007-03-17.
2. ↑  Derrick Riches. "The Delmonico Steak - New York's most famous steak". נבדק ב-2007-03-17.
3. ↑  "What Exactly Is a "Delmonico" Steak?". 2017-09-21.
**חוזרר החורש** (שם מדעי: ***Eriolobus trilobatus***) הוא מין עץ פרי מן הסוג "חוזרר" ממשפחת הוורדיים.

מזוהה עם ה'חוזרד' המוזכר במשנה.

תיאור
-----

חוזרר החורש הוא עץ נשיר חורף בעל גזע אחד בגובה4–10 מטר בעל עלים ירוקים (בשלכת צהובים-כתומים) מחולק לעד שלוש אונות מרכזיות שתי האונות בצדדים מתחלקות לעוד אונות והאמצעית לשלוש.

בעל פרחים לבנים בעלי חמישה עלי כותרת.

פרי כתום קטן דמוי תפוח.

כאמור נזכר במשנה פעם אחת בסמיכות לתפוח.

תפוצה
-----

חוזרר החורש הוא אנדמי למזרח התיכון (מהרי הגולן בדרום- עד ארצות הבלקן בצפון)

בישראל גדל רק בגליל העליון, בגולן ובחרמון. בסכנת הכחדה בישראל.

העץ צריך חורש גבוה (מעל 900 מטרים מעל פני הים), לח, קריר וצפוף.

מתרבה רק מזרעים.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר צמח השדה
* האתר פרי האדמה
* האתר iNaturalist ישראל
* חוזרר החורש, באתר NCBI (באנגלית)

* חוזרר החורש, באתר צמח השדה

* חוזרר החורש, באתר צמחיית ישראל וסביבתה

* חוזרר החורש, באתר Tropicos (באנגלית)

* חוזרר החורש, באתר GBIF (באנגלית)

* חוזרר החורש, באתר The Plant List (באנגלית)

* חוזרר החורש, באתר IPNI (באנגלית)
לוגו ה-WiMAX
**WiMAX** (ראשי תיבות של Worldwide Interoperability for Microwave Access) הוא קבוצה של תקנים לתקשורת אלחוטית לטווחים בינוניים, המבוססים על תקני IEEE 802.16. התקן הוא חלק מקבוצת תקני ה-IEEE 802 של ארגון ה-IEEE, העוסקים ברשתות מקומיות (LAN) ורשתות עירוניות (MAN) ומתמקד בנקודות גישה המספקות שירותי תקשורת נתונים אלחוטית בפס רחב, באמצעות תקשורת בגלי מיקרו לטווח ארוך.

הפיתוח של תקן ה-WiMax החל באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 בתמיכה של חברת אינטל. תקן ה-WiMAX תוכנן כשיפור ("הדור הבא") של תקן ה-Wi-Fi הנפוץ, אשר מאפשר העברת נתונים ברשת מקומית (LAN) למרחקים קצרים (עד עשרות מטרים). מקדמי התקן שאפו לאפשר חיבור אלחוטי למרחק של עד 50 קילומטר. ניסויים שנעשו מצביען[דרוש מקור] על טווח של עד 15 קילומטר בתנאים סבירים (היעדר מכשולים גדולים בדרך, מזג אוויר נאה). משדרי ה-WiMAX נקראים "תחנות בסיס" (base stations) והם דומים במהותם לתחנות הבסיס הסלולריות.

לתקן שתי גרסאות עיקריות, אחת בתדרים שמעל 10GHz ואחת בתדרים שבין 2-10GHz.

למרות הערכות שהתקן יהיה מרכיב נכבד בתקשורת הסלולרית העולמית, הצלחתו בסופו של דבר הייתה מוגבלת ביותר. מלבד שימוש בו בטכנולוגיית AeroMACS, המשמשת לתקשורת בשדות תעופה ופריסה בכמה מדינות מתפתחות, רובם של ספקי התקשורת בעולם לא אימצו אותו. זאת – בעיקר עקב העובדה שהתקן ה-LTE היה המשך טכנולוגי לתקנים שהיו בשימוש נרחב.

ציפיות מהתקן
------------

תחנת בסיס של WiMax בליטא
תקן ה-WiMAX תוכנן להציב תחרות ישירה לטכנולוגיות הפס הרחב שהיו נפוצות בזמנו, בעיקר טכנולוגיות ה-ADSL וה-DOCSIS (האינטרנט בכבלים). תקן ה-WiMAX תוכנן לספק חיבור תשתית לאינטרנט וגם שירותי טלפוניית IP שיתחרו בשוק הטלפונים הסלולריים, ואף שירותי טלוויזיית IP.

אף שישנם רבים שקשרו בין WiMAX לבין הדור הבא של הרשתות הסלולריות ("דור ארבע"- 4G), לצידה התפתחה טכנולוגית ה-LTE שלבסוף זכתה לתפוצה רחבה והפכה למזוהה עם 4G.

בישראל
------

העיר הראשונה בישראל בה הופעלה טכנולוגית WiMax היא שדרות. העיר חוברה למערכת בניסוי של החברות 012 סמייל ואלווריון (שפיתחה נקודות גישה, ציוד קצה, אמצעי ניהול ואפליקציות ל-WiMax). ב-5 ביוני 2008 הופעל ניסוי דומה של חברת מירס בשיתוף עם בזק בינלאומי בערים אשקלון (בה התבצעו ניסויים ביטחוניים ב-WiMAX) ותל אביב.

הרגולטור וחברות הסלולר ייאלצו גם להתמודד עם הופעתם של שירותי שיחה שלא שילמו רישיון מפעיל. בסוף נובמבר 2008 הודיעו במשרד התקשורת על צעדי אכיפה שיינקטו כנגד חברות ששוכרות בזול חבילת רוחב פס, ומשתמשות בה בשיטת ה-Callback כדי להעביר שיחות VoIP בינלאומיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **WiMAX** בוויקישיתוף
* הצצה על טכנולוגית WiMax, לביא שיפמן, באתר NetCHEIF
* בקרוב: תשתית תקשורת נוספת - WiMax, באתר ynet, 30 ביולי 2008
* יהודה אלידע, PC Magazine, ‏WiMAX מול סלולר: סיכויים מול סיכונים, באתר ynet, 23 באוגוסט 2005
* גל מור, בזק תוכל לספק אינטרנט אלחוטי ב-WiMax ביישובי הבדואים, באתר ynet, 29 באוגוסט 2005
* אינטל WIMAX
* "צה"ל יהיה בין הצבאות הראשונים עם WiMax" באתר The Marker
* WiMAX, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  <4D6963726F736F667420576F7264202D20E5E5E9EEF7F120E1F9E3F8E5FA2036203120303720E4E5E3F2E42E646F63>
3. ↑

| תקני IEEE
 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
802.1X • 802.3 (Ethernet) • 802.5 (Token Ring) • 802.11 (Wireless LAN) • 802.15.1 (Bluetooth) • 802.15.4 (ZigBee) • 802.16 (WiMAX)

1003 (POSIX) • 1394 (FireWire)
 |

 |
צוות המשלחתאנטולי סולוביובניקולאי בודארין
תיאור תחנת החלל מיר במזן פעילות המשלחת
**משלחת מס' 19** (ברוסית: **основная экспедиция ‏я‏-19**) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-27 ביוני 1995 ועד ל-11 בספטמבר 1995. מפקד המשלחת היה אנטולי סולוביוב. פעילות המשלחת נמשכה 75 ימים.

הרכב המשלחת
-----------

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 27.06.1995–11.09.1995 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיהרוסיה אנטולי סולוביוב | מפקד המשלחת | STS-71 |  | סויוז TM-21 | חבר משלחת מס' 19 מפקד חללית "סויוז TM-21" |
| רוסיהרוסיה גנאדי סטרקאלוב | מהנדס טיסה | STS-71 |  | סויוז TM-21 | חבר משלחת מס' 19 |

פעילות המשלחת
-------------

מעבורת החלל אטלנטיס במשימה STS-71 בפיקוד רוברט גיבסון עם חברי המשלחת המשלחת שוגרה ב-27 ביוני 1995. ב-29 ביוני לבוצע עגינה לתא עגינה שהייתה זהה לתא עגינה שהייתה בניצול בתוכנית אפולו סויוז. בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 18 בפיקוד ולדימיר דז'ורוב. במשך חמישה ימים צוות שכלל 13 אנשים ביצעו תוכנית ניסויים. לתחנת החלל הגיע כ-450 ק"ג ציוד לרבות כלים מיוחדים להשלמת טיפול בפאנל סולארי. בחזרה למעבורת החלל הועמסו ממצאים של בדיקות רפויות של חברי המשלחת, מחשב לא תקין וציוד אחר שאין בו צורך.

ב-4 ביולי צוות המשלחת נכנסו למעבורת החלל אטלנטיס ועזבו תחנת החלל. הם נחתו בהצלחה בכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 19 בפיקוד אנטולי סולוביוב. חללית סויוז TM-21 שימשה חללית חירום.

ב-14 ביולי סולוביוב ובודארין ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-5.5 שעות. במהלך פעילות זו טופל פאנל סולארי על מודול "ספקטר" ו-"קוואנט 2".

ב-17 ביולי בעזרת מנוף שונה מקום עגינה של מודול "קריסטל". זאת המטרה לאפשר עגינה של מעבורת החלל בעתיד.

ב-19 ביולי סולוביוב ובודארין ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-3 שעות. במהלך פעילות זו בוצעו הכנות להתקנת ציוד עבור ניסוי בלגי MirAS. הפעילות הופסקה לפני הזמן עקב בעיה בחליפת חלל של סולוביוב.

ב-21 ביולי סולוביוב ובודארין ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-3 שעות. במהלך פעילות זו הושלמה התקנת ציוד עבור ניסוי בלגי MirAS. 

ב-22 ביולי לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-28 עגינה אוטומטית למודול הבסיסי עברה ללא בעיות. צוות התחיל בפינוי כ-2,500 ק"ג מטען לתחנת החלל. 

ב-4 בספטמבר חללית מטען פרוגרס M-28 נותקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכינסה לאטמוספירה. 

ב-5 בספטמבר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TM-22 בפיקוד יורי גידזנקו. העגינה בוצע לתא עגינה במודול הבסיסי. בחללית הגיעו חברי משלחת מס' 20. החל הליך העברת הארחיות על תחנת החלל.

ב-4 ביולי צוות המשלחת נכנסו לחללית סויוז TM-21 ועזבו תחנת החלל. הם נחתו בהצלחה בכדור הארץ. 

אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 20 בפיקוד יורי גידזנקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משלחת מס' 19 לתחנת החלל מיר** בוויקישיתוף
* תיאור פעילות המשלחת
* תיאור באתר אסטרונאוטיקס

הערות שוליים
------------



| תחנת החלל מיר - משלחות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 |

 |
משטרת עין חוצוב
עץ השיזף בקרבת משטרת עין חוצוב
שוקת המים בקרבת משטרת עין חוצוב
**משטרת עין חוצוב** היא תחנת משטרה שהוקמה, ב-1930, בצפון הערבה, בתקופת המנדט הבריטי, עבור משטרת הרוכבים. לאחר כיבושה במלחמת העצמאות שימשה כנקודת התארגנות למבצעים נוספים בנגב.

ההיסטוריה של התחנה
------------------

תחנת המשטרה הייתה חלק ממערך תחנות משטרה שנבנו לשירות משטרת הרוכבים וכללו את משטרת הרוכבים שובל, משטרת כורנוב (ממשית), משטרת עין חוצוב, משטרת עין רדיאן (יטבתה) ומשטרת אום רשרש. רוכבי היחידה נעו על גבי גמלים בין נקודות המשטרה על מנת לשמור על דרכי הנגב ועל הגבול המזרחי.

ב-25 בנובמבר 1948 השתלטה חטיבת הנגב על המקום (ללא קרב) במסגרת מבצע לוט והמקום שימש את הכוחות להתארגנות לקראת פתיחת הדרך לסדום. במרץ 1949 שימש המקום כנקודת כינוס לחלק מחטיבת גולני בהתארגנות למבצע עובדה לשחרור הנגב הדרומי ואילת.

תחנת המשטרה כוללת חדר בן קומה אחת. היא נבנתה בראש תל ארכאולוגי בשם מצד חצבה שזוהה כבר בשנות ה-50 כתמר המקראית. ב-1967 הוקמה במקום חווה חקלאית בשם עיר אובות. שימור האתר הארכאולוגי נעשה על ידי קבוצה אמריקאית אוונגליסטית בשיתוף רשות העתיקות. התחנה עצמה שופצה, הוכרזה כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומשמשת כמרכז מבקרים.

למרגלות התל נבע בעבר מעיין בו השתמשו יושבי המשטרה והעוברים במקום. בקרבת המעיין ניתן לראות שוקת שהוזנה ממימי המעיין ושימשה להשקיית הגמלים של משטרת הרוכבים. מימי המעיין הזינו גם עץ שיזף בן כ-300 שנה שגדל בקרבתו. בעקבות קידוחי מים שערכה מקורות בסביבה ירד מפלס מי התהום והמעין יבש ובימינו מושקה העץ באופן מלאכותי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משטרת עין חוצוב** בוויקישיתוף
* מצד חצבה - תמר המקראית, באתר iNature
* עיר אובות, עין חצבה, עין חוצ'וב, תמר המקראית, באתר "מסלולרי" (אורכב)
* עין חצבה, באתר "מפה" (אורכב)
* אתרים היסטוריים בערבה התיכונה, באתר "הערבה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  משטרת הרוכבים הייתה יחידה עברית בפיקוד עברי, שפעלה במסגרת המשטרה הבריטית הן בצפון והן בדרום
2. ↑  בוני התחנה עשו שימוש באבנים מהאתר לצורך הבניה
היועץ ביי על דלת המקדש של אמדה, נוביה, נראה מתפלל לכרטוש של סיפתח
**בּיי או בֵּיָיה**, המכונה גם רעמסס חמינטרו, (נפטר בשנת 1192 לפני הספירה) היה פקיד חשוב במצרים העתיקה, ביי שמקורו מאזור סוריה או כנען, עלה לגדולה והפך בחשיבותו שני רק לסתי השני. ישראל קנוהל מזהה אותו עם דמותו של יוסף המקראי.

חשיבותו של ביי מובהקת על ידי העובדה כי ניתנה לו רשות, ייתכן על ידי סתי השני, אך ככל הנראה על ידי סיפתח, לבנות קבר משלו בעמק המלכים במצרים (KV13). קברו הוקם בבירור כחלק משלישייה של קברים, כולל זה של הפרעה סיפתח והמלכה תאוסרת זו הייתה פריבילגיה חסרת תקדים, שכדומה לעיתים רחוקות הוענקה לפקידים, על אחת כמה וכמה זרים (אם כי התרחשו חריגים קודמים, כמו זו של יויה). יכול להיות שהקבר הוענק לביי הוענק הקבר הזה מכיוון שהיה קרוב לאמו של סיפתח, פילגש כנענית של סתי השני.

בעבר היסטוריונים זיהו את ביי כדמות איזרו(אנ') מנהיג זר מקומי ששלט בסוף השושלת ה-19 וניסה להפוך עצמו לפרעה אך גורש לבסוף בידי סת נ אחת' אבי השושלת ה-20. בשנת 2000 פרסם פייר גרנדה (אנ') על תגלית חדשה של אוסטרקון בו נכתב כי ביי הוצא להורג לקראת שנתו החמישית של סיפתח. עדות זו סותרת את זיהויו עם איזרו שכנראה היה זר אחר שניסה להשתלט על הממלכה.

ישראל קנוהל, מזהה את בייה עם יוסף המקראי כאשר הוא רואה חפיפה בין העדויות הארכאולוגיות והסיפור במקראי. ביי כמו יוסף הם נתינים זרים במצריים שהגיעו מאזור כנען או סביבתה בתקופה של רעב גדול. שניהם הגיעו לדרגה רמה מאוד בשלטון, מקרה כמעט חסר תקדים לאדם זר במצריים. שמו של ביי במכתבים מאוגרית הוא בייה, כלומר ב (עזרת) ייה (השם). מבחינה כרונולוגית ביי מאחר את התאריך המקובל לירידת בני ישראל למצריים, אך קנוהל פותר זאת בכך שלדעתו עדויות מראות שבני ישראל שהו במצרים 40 שנה ולא ארבע מאות שנה לפי המקרא ויצאו ממצריים ביחד עם צבאו המובס של איזרו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדב שרגאי, פעם קראו לנו יעקבאל, באתר ישראל היום, 29 במרץ 2018
**מעצב תעשייתי** הוא בעל מקצוע העוסק בעיצוב תעשייתי. לשם ביצוע עבודתו שולט המעצב התעשייתי באופן חלקי בידע הנדסי אך גם בקי בתחומים התרבותיים של האמנות הפלסטית והאדריכלות. המעצב התעשייתי הוא האחראי לאפיון החווייתי של האובייקט בכל תצורות הקיום שלו, מהאריזה ועד ההתכלות. מטרת המעצב היא לפתור בעיות וצרכים הקשורים במוצר עליו הוא עובד, אך יחד עם זו הוא גם עוסק בייצור אייקונים תרבותיים.

כישורי התפקיד הנדרשים למעצב תעשייתי הם רבים והם משתרעים על תחומים שונים מאוד באופיים. נאמר לעיתים על המעצב התעשייתי שהוא ניחן בידע שטחי אך על מגוון עצום של תחומים. הסיבה הראשונה לכך היא שלקוחותיו מגיעים מתחומי תעשייה שונים בתכלית, ועליו להיות גמיש מספיק מחשבתית ללמוד על המוצר אותו הוא הולך לעצב במהירות רבה. הסיבה השנייה היא שהמעצב הוא אינטגרטור של כל בעלי התפקידים בחברה המייצרת החל במנהל השיווק, מנהל המכירות, מנהל הפיתוח ההנדסי, מנהל התקציבים, מנהל הנדסת האנוש, וכלה במנהל הייצור.

בתחום הידע המעצב זקוק להבנה מעמיקה בתחומים הבאים:

1. טכנולוגיה - חומרים ותכונותיהם, מכניקה, פיזיקה, תהליכי ייצור ותהליכי אריזה ומשלוח.
2. חוויית המשתמש - אנתרופומטריה, אינטראקציה, תסריטי תפעול, קריאות של סמלים, פסיכולוגיה של צבעים, עוצמות ערך, זיכרון קולקטיבי וקבוצתי ועוד.
3. סוציולוגיה ואנתרופולוגיה.
4. היסטוריה של העיצוב.
5. תרבות היקפית - תולדות האומנות, תולדות האמנות, תולדות האדריכלות, תולדות הצורפות ותולדות האופנה.
6. תאוריה של העיצוב.
7. תכנון בר-קיימא, ניהול סביבה, אקולוגיה ותורת המיחזור.
8. עתידנות.
9. מתודולוגיות של חדשנות.
10. כלכלה ומנהל עסקים, תורות השיווק ומכירות.
11. קניין רוחני ופטנטים.
12. פילוסופיה.

בתחומי המיומנות המעצב צריך לפתח את הכישרון בתחומים הבאים:

* לרשום ולהמחיש באופן ויזואלי את רעיונותיו,
* לפסל בחומרים שונים את המודלים והסקיצות התלת־ממדיות,
* לפסל ולתכנן באמצעות תוכנות מחשב תלת־ממדיות,
* לשלוט באמצעי המחשה גרפיים ידניים וממוחשבים,
* להפעיל כלי עבודה ולבנות מודלים מומחשים ואבות טיפוס ועוד.

לימודי עיצוב תעשייתי בישראל
---------------------------

בישראל אורכים הלימודים לתואר אקדמי 4 שנים ולימודים לתואר הנדסאי 3 שנים. נכון לעשור השלישי של המאה ה-21 מתקיימים לימודי עיצוב תעשייתי בישראל במוסדות הבאים:

* בצלאל אקדמיה לאומנות ועיצוב ירושלים (B.Des, M.Des)
* שנקר – בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב (B.Des)
* HIT מכון טכנולוגי חולון (B.Des)
* המכללה האקדמית הדסה ירושלים (B.Des)
* סמינר הקיבוצים - תואר ראשון בחינוך ועיצוב(B.Ed.Des)
* הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל (תואר שני)

המכללות הבאות מעניקות תואר הנדסאי: 

* מכללת אורט סינגאלובסקי
* המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון
* המכללה הטכנולוגית באר שבע

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעצב תעשייתי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548208705171
* GND: 4244896-7
* NKC: ph565267

 |
**קונטרה אלט** או **קונטרלטו** (איטלקית: **Contralto**) הוא הקול הנשי הקלאסי הנמוך ביותר ובעל הטסיטורה הנמוכה ביותר. המנעד הקולי של קונטרה אלט נופל בין טנור למצו-סופרן, בדרך כלל בין הפה הנמצא מתחת לדו האמצעי (F3 בכתיב מוזיקלי מדעי) ובין הסול במנעד השמיני (G5). ישנם קולות העשויים גם להגיע למי במנעד השלישי או עד לסי במול במנעד החמישי (B♭5).

סוגי קונטרה אלט
---------------

המונח קונטרה אלט הוא בעל משמעות בהקשר של שירה קלאסית או שירת אופרה. גם בפרקטיקה האופרטית הנוכחית, זמרות קונטרה אלט מסווגות בדרך כלל כמצו-סופרן, כיוון שהאחד יכול לכסות את טווח הצלילים של האחר. קונטרה אלט בדרך כלל מיוחס לזמרות. זמרים, שטווח הצלילים שלהם נופל בטווח הזה או גבוה מכך ידועים כקונטרה טנור. המונח האיטלקי *Contralto* והמונח *Alto* אינם מונחים זהים. המונח האחרון מתייחס לתחום קול מסוים בשירת מקהלה ללא התייחסות לגורמים כמו טסיטורה, צבע קול ומשקל קול.

בטווח הקטגוריה של קונטרה אלט ישנן שלוש תת-קטגוריות – קונטרה אלט מסלסל, קונטרה אלט לירי וקונטרה אלט דרמטי.

* קונטרה אלט קולורטורה - זמרות בעלות קול קליל, מהיר וגמיש. סוג הקול הזה נדיר.
* קונטרה אלט לירי – גבוה יותר מקונטרה אלט דרמטי אך לא מציג גמישות קולית כשל קונטרה אלט קולורטורה. סוג זה של קונטרה אלט, בעל צבע קול גבוה, הוא השכיח ביותר ובדרך כלל תחום בין סול מתחת לדו האמצעי (G3) ולסול שני מנעדים מעל (G5).
* קונטרה אלט דרמטי – הוא הקונטרה האלט העמוק, החזק והכבד ביותר. לקול זה עוצמה גבוהה יותר מלשני סוגי הקונטרה אלט האחרים. זמרות בסיווג זה כמו בסיווג קונטרה אלט מסלסל הן נדירות. התחום המוזיקלי שלו הוא בין סול מתחת לדו האמצעי (G3) ולה מעל הדו האמצעי (A4).

באופרה
------

קונטרה אלט אופרטי הוא נדיר, ובספרות האופרה יש תפקידים מעטים שנכתבו במיוחד עבור קולות אלו. לזמרות קונטרה אלט נכתבים בדרך כלל תפקידי נשים כמו אנג'לינה בלה צ'נרנטולה, רוזינה בספר מסביליה או אולגה ביבגני אונייגין, אך בדרך כלל בתפקידים נבליים או "גבריים".

אמרה נהוגה בין זמרות הקונטרה אלט, על כך שהן יכולות לשחק "מכשפות, כלבתות או מכנסיים" (באנגלית: witches, bitches & breeches).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונטרה אלט** בוויקישיתוף
* קונטרה אלט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריצ'רד בולדרי, Guide to Operatic Roles and Arias, ‏ 1994

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539886605171
* BNE: XX5824367
* BnF: cb125240716 (data)
* GND: 4367366-1
* LCCN: sh2001005070
* LNB: 000145780

 |
**דב (דובי) פרנסס** (נולד ב-23 בנובמבר 1978) הוא איש עסקים, מנחה טלוויזיה ומשקיע הון-סיכון אמריקאי-ישראלי. מייסד ומנכ"ל של קרן ההון-סיכון Group 11, המנהלת נכסים בהיקף של למעלה מ-1.6 מיליארד דולר.

ביוגרפיה
--------

פרנסס נולד וגדל בחולון למשפחה בת שש נפשות. בצבא שירת בין היתר כמפקד פלוגה בבה"ד 1.

אחרי שהשלים תואר ראשון באוניברסיטת בן-גוריון, למד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ונשאר להתגורר בארצות הברית. עם סיום התואר השני ב-2008 התחיל פרנסס לעבוד בדויטשה בנק בניו יורק בצוות מצומצם של מנהלי הון פרטי, שמבצע השקעות עבור בעלי הון. שם פגש את האוליגרך סרגיי גרישין. ב-2011 גרישין לקח את פרנסס אליו כיד ימינו ומנהל פעילות ב-SG, חברת ייעוץ פיננסי ללקוחות בעלי הון עם משרדים בארצות הברית, ברוסיה ובישראל. באותה שנה הקים פרנסס קרן הון סיכון שנקראה "SGVC".

בשנת 2014 נודע כמי שמכר את פוליסת ביטוח החיים היקרה בהיסטוריה לאדם בודד, בסך 201 מיליון דולר ונכנס לספר השיאים של גינס .

במאי 2015 פנה פרנסס לדרך עצמאית. הוא קנה מגרישין את הבעלות על קרן הון הסיכון והחליף את שם הקרן ל-"Group 11". הקרן מאגדת השקעות בתחום הטכנולוגיה הפיננסית ומנהלת נכסים בשווי 1.6 מיליארד דולר.

החל מ-2018, הוא חבר בצוות המשקיעים בתוכנית "הכרישים", המשודרת בשידורי קשת.

ביוני 2023 אירח פגישה של המנהלים הבכירים ב-OpenAI שהבולט ביניהם הוא סם אלטמן בישראל.

ב-2024 דווח בכלכליסט כי הפסיד למשקיעים שלו בקרן ההון סיכון מספר חמש מקבוצת גרופ 11 39 מיליון דולר בשנה מנגד טוען פרנסס כי השווי של הקרן בספרים אינו נופל מהסכום שגויס אליה ב-2021.

משפחה
-----

פרנסס נשוי לרוני אשל ואב לשלושה ילדים. מתגורר בקליפורניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד אמיתי זיו, הכריש שגדל בחולון וניהל השקעות למולטי־עשירים: "המהפכה התחילה, הבנקים ייעלמו", באתר TheMarker‏, 22 בדצמבר 2019
* "אנחנו לקראת ארמגדון פיננסי; העולם משתנה וגם הקרנות חייבות להשתנות", באתר Geektime‏, 10 בפברואר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד סוכנויות הידיעות, הכירו את הישראלי שמכר את פוליסת ביטוח החיים היקרה בהיסטוריה, באתר TheMarker‏, 11 באפריל 2014
2. ↑  Meet The 35-Year-Old Financier Who Holds The Guinness World Record For Selling The Most Expensive Life Insurance Policy
3. ↑  הכירו את דובי פרנסס, באתר ‏מאקו‏, 19 בפברואר 2018
4. ↑  הגר רבט, אמיתי זיו וארז ליבנה, 12 על 12: הדמויות המשפיעות בפינטק הישראלי, באתר "tech12",‏ 9 בינואר 2022
5. ↑  הושלמו ליהוקי "הכרישים" לעונה החדשה, באתר ‏מאקו‏, 28 ביוני 2017
6. ↑  יונתן כיתאין, ‏הפרסומאי הדר גולדמן ובעלי הפועל כפר סבא בין "הכרישים" של קשת, באתר גלובס, 19 ביוני 2017
7. ↑  אסף גלעד, הביקור של יזם ה־AI ששינה את העולם והתפקיד המפתיע של מיקרוסופט ישראל, באתר גלובס, ‏05.06.2023
8. ↑  הכריש שאכזב: דובי פרנסס הפסיד למשקיעים שלו 39 מיליון דולר בשנה | כלכליסט, באתר calcalist, ‏2024-04-07
9. ↑  אסף גלעד, דובי פרנסס על תוצאות גרופ 11: "שקל לא הופסד בקרן", באתר גלובס, ‏7.4.2024
**שימון דרגאץ'** (בצ'כית: **Šimon Drgáč**‏; 8 בנובמבר 1892 – 28 ביוני 1980) היה גנרל ארמייה צ'כוסלובקי, אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא צ'כוסלובקיה בין 1948–1950.

ביוגרפיה
--------

דרגאץ' נולד במוטייניצה ב-8 בנובמבר 1892. הוא למד בגימנסיה בברנו, ולאחר מכן באוניברסיטה הגרגוריאנית ברומא. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הוא גויס לצבא האוסטרו-הונגרי ולחם בחזית איטלקית. ביולי 1915 הוא נפל בשבי האיטלקי והתגייס ללגיונות הצ'כוסלובקיים שלחמו לצד מדינות ההסכמה למען עצמאות ארצם.

עם סיום המלחמה, חזר דרגאץ' לצ'כוסלובקיה, שהכריזה בינתיים על עצמאותה. הוא התגייס לצבא הצ'כוסלובקי החדש והשתתף במלחמה נגד הונגריה שניסתה לתבוע חלקים מהמדינה הצעירה. לאחר המלחמה הוצב כקצין מטה בדיוויזיה ה-10. בין 1929–1931 הוא שימש כנספח צבאי בצרפת, בלגיה ושווייץ. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד עד 1933. לאחר מכן, הוא מונה למפקד המודיעין הצבאי. בתפקידו זה, הוא הידק את קשרי המודיעין הצ'כוסלובקי עם מקבילו הסובייטי, וסימן את גרמניה הנאצית כיעד העיקרי של פעילותו.

לאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, דרגאץ' הצטרף למפלגת "האחווה הלאומית" - תנועה ששיתפה פעולה עם הממשל הגרמני. במקביל, הוא הצטרף למחתרת האנטי-גרמנית, והעביר לה מידע יקר ערך. באוגוסט 1939 הוא נלכד בידי הגסטאפו, ועד סוף מלחמת העולם השנייה הועבר בין מחנות ריכוז שונים. עם סיום המלחמה, הוא שוחרר והצטרף מחדש לצבא הצ'כוסלובקי. הוא מונה למפקד האקדמיה הצבאית בהרניצ'ה, ובמקביל הצטרף למפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית. לאחר מכן מונה לסגן ראש המטה הכללי.

בפברואר 1948, השתלטו הקומוניסטים על צ'כוסלובקיה. ב-31 ביולי של אותה שנה, פוטר הרמטכ"ל המכהן בוהומיל בוצ'ק מתפקידו, לאחר שהתגלה כי בנו מעורב בפעילות אנטי-קומוניסטית. דרגאץ' מונה לרמטכ"ל במקומו. ב-1949 הוא הועלה לדרגת גנרל ארמייה. למרות חברותו במפלגה הקומוניסטית, דרגאץ' לא נחשב לנאמן מספיק למשטר החדש, וב-26 באפריל 1950 הוא פוטר מהתפקיד, ושנה לאחר מכן סולק מהצבא. ב-1952 הוא נעצר באשמת בגידה. הוא נידון לשנתיים מאסר. בפועל, הוא נותר במאסר עד 1958. ב-1963 טוהר שמו. הוא נפטר בפראג ב-28 ביוני 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שימון דרגאץ'** בוויקישיתוף
* שימון דרגאץ' באתר המוקדש להיסטוריה הצבאית הצ'כית
* שימון דרגאץ' באתר valka

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5709 1047
* NKC: jo2004259830
* VIAF: 84168485
* WorldCat (עם VIAF): 84168485

 |
"**I Still Haven't Found What I'm Looking For**" (בתרגום חופשי לעברית: "עדיין לא מצאתי את מה שאני מחפש") הוא שיר של להקת הרוק האירית U2 מאלבומם "The Joshua Tree" מ-1987. השיר, אשר פורסם לראשונה כסינגל במאי 1987, הפך ללהיט והיה לסינגל השני של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני, והגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי.

השיר התבסס על דמו של הלהקה בו המתופף לארי מולן ג'וניור ביצע מקצב ייחודי. בדומה לחלק גדול מיתר השירים באלבום "The Joshua Tree" גם שיר זה נוצר בהשראה העניין הרב של הלהקה במוזיקה אמריקאית. השיר כולל השפעות של מוזיקת גוספל ומוזיקת רוק ומילות השיר עוסקות בכמיהה רוחנית וחיפוש אחר משמעות והגשמה בחיים.

השיר היה מועמד בשתי קטגוריות בטקס פרסי הגראמי של 1988 - בקטגוריית הקלטת השנה ובקטגוריית שיר השנה. השיר הפך לימים לאחד מהשירים הפופולריים ביותר של הלהקה אשר מבוצע במרבית סבבי ההופעות של הלהקה. השיר נכלל גם באלבומי האוסף של הלהקה ובתקליטורים של ההופעות החיות של הלהקה. בשנת 2010 מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום ה-93 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ של השיר צולם ברחוב פרמונט בלאס וגאס ב-12 באפריל 1987 לאחר ההופעה של הלהקה בעיר במסגרת סבב ההופעות של Joshua Tree Tour.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 10 |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 17 |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 17 |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |
|  בלגיה | מצעד שירי בלגיה | 20 |
|  בריטניה | מצעד הסינגלים הבריטי | 6 |
|  גרמניה המערבית | GfK – טופ 100 | 13 |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 29 |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 6 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 6 |
|  צרפת | SNEP | 37 |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 6 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 11 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 18 |

משתתפים
-------

* בונו - שירה
* דה אדג' - גיטרות, שירת רקע
* אדם קלייטון - גיטרה בס
* לארי מולן ג'וניור – תופים, כלי הקשה

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "I Still Haven't Found What I'm Looking For" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "I Still Haven't Found What I'm Looking For" באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: c2f9c697-a90e-3e7d-b2c2-173a26b0d517

 |
**אוגוז** (באזרית: **Oğuz**) עד 1991 הייתה נקראת **ורדאשן** (בארמנית: **Վարդաշեն**, "יישוב הוורדים") היא עיר בצפון אזרבייג'ן, צפונית מערבית לבאקו במרחק 350 ק"מ ממנה סמוך לגבול עם גאורגיה. אוכלוסיית העיר מנתה 4,700 איש ב־1992. רוב תושבי העיר אודינים – אחד העמים העתיקים ביותר של מזרח הקווקז, צאצאי האימפריה האלבנית עם קווקזי כמו כן חיים בעיר אזרים, בעיר ישנה קהילה יהודית חשובה בין קהילות היהודים הקווקזיים. העיר היא מרכז לייצור שטיחים.

היסטוריה
--------

העיר ידועה מתחילת האלף השני כמולדתם העתיקה של תושבי אלבניה הקווקזית. כשהגיעו לאזור העמים הטורקיים הם בללו את תושבי האזור הוותיקים. עד 1991 אוכלוסיית העיר הייתה מורכבת מארמנים, אודי ויהודים קווקזיים, אך עם תחילת מלחמת נגורנו קרבאך הארמנים עזבו ובמקומם באו אזרים. ב־1991 שם העיר שונה ל**אוגוז** על שם העם העתיק, שהיה אבות אבותיו של האזרים המודרניים, לפי חלק מהדעות גם היו גרים באזור זה.

לעיירה הקטנה אוגוז היסטוריה רב-אתנית ארוכה, כזו הכוללת יהודים במשך כמה מאות שנים. סיפורי מקור שונים מראים על נוכחות הקהילה, חלקם נובעים מההגירה המקורית לאזרבייג'ן בראשית המילניום הראשון. אחרים מציבים את מקורות היישובים בקשר להעברות אוכלוסין שהתרחשו בנקודות שונות במהלך שושלת שירוואנשה (1538–1861). נראה כי הרובע היהודי היה כמה רחובות בצד המערבי של מרכז העיירה. בניינים רבים עדיין שומרים על סמלים ותבליטים יהודיים, על פי הדיווחים חלקם בני יותר מ־150 שנה. על פי מקורות מקומיים, האוכלוסייה היהודית הנוכחית שנותרה נכון ל־2019 היא 10 משפחות, 55 אנשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגוז** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוגוז
* אוגוז (אזרבייג'ן), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jewish Quarter, Oghuz, Azerbaijan, DIARNA

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506127305171

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יעקב ריטוב** (נולד בשנת 1951) הוא פרופסור לסטטיסטיקה באוניברסיטת מישיגן, ופרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית. חתן פרס ישראל בחקר הכלכלה, חקר הסטטיסטיקה לשנת תשפ"ד (2024).

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1951 בירושלים, לאברהם וקלרה ריטוב. נקרא על שמו של סבו, הרב יעקב שמחה ריטוב ראש קהילת אוסיפוביץ שברוסיה הלבנה.[דרוש מקור] בוגר תואר ראשון (1973) ושני (1980) בהנדסת חשמל מהטכניון. ב-1983 קיבל תואר דוקטור בסטטיסטיקה מהאוניברסיטה העברית. כתב תזה בשם "הסקה עמידה כמו-בייסיאנית" (באנגלית: *Robust Quasi-Bayesian Inference*) בהנחיית פיטר ג'ון ביקל (אנ') ויוסף יהב. הצטרף לסגל המחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית, שם מונה לפרופסור חבר ב-1990 ובאותה שנה מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1995 עד 1999 כיהן כראש המחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית, ובשנים 2001 עד 2003 כנשיא האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה. ב-2016 ריטוב עבר למחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטת מישיגן.

ריטוב הוא חתן פרס ישראל בחקר הכלכלה, חקר הסטטיסטיקה לשנת תשפ"ד (2024).

מחקריו ותרומתו
--------------


ריטוב כתב יותר מ-150 מאמרים בתחום הסטטיסטיקה, הדריך מעל ל-15 דוקטורנטים, וכתב את הספרים *Statistical Theory: A Concise Introduction* ו-*Efficient and Adaptive Estimation in Semiparametric Models*. לפי אתר אוניברסיטת מישיגן, תחומי העניין של ריטוב הם "סטטיסטיקה תאורטית ומשמעותיה למודלים מורכבים, מניתוח רגרסיה סמי-פרמטרי (אנ') לרגרסיה עם כמות ממדים אולטרה-גבוהה. בפרט, ההיבטים השליליים של ניתוח בייסיאני וניתוח סיבתי כפי שהם ממומשים בסטטיסטיקה המודרנית". תחומי עניין נוספים שלו כוללים תאוריה אסימפטוטית של אומדים למודלים סמי-פרמטריים (אנ') וא-פרמטריים (אנ'), ניתוח סטטיסטי של תהליכים סטוכסטיים, ניתוח הישרדות, איתור שינויים (אנ') ועיבוד אותות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של יעקב ריטוב
* הבלוג של ריטוב

* יעקב ריטוב, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

* יעקב ריטוב, באתר IEEE
* הרצאות הקורס **אבני פינה - עובדות, נתונים ופירושם**, בערוץ היוטיוב של האוניברסיטה העברית
* ריאיון על מדעי הנתונים, בפודקאסט של לשכת המהנדסים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Ya’acov Ritov, MIDAS (באנגלית אמריקאית)
2. 1 2  ירון דרוקמן, תמר טרבלסי חדד, חתני פרס ישראל: איל וולדמן והרב הראשי יצחק יוסף | הרשימה המלאה, באתר ynet, 28 במרץ 2024
3. 1 2  Ya’acov Ritov profile, IEEE Xplore
4. ↑  פרטי התזה, באתר HUFind
5. ↑  גנאלוגיה מתמטית של יעקב ריטוב, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
6. 1 2  יעקב ריטוב, קורות חיים (באנגלית אמריקאית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MGP: 120918

 |
"**No Woman, No Cry**" הוא שיר רגאיי מאת הזמר והיוצר הג'מייקני בוב מארלי. השיר, אשר הוקלט ב-1974 ונכלל באלבום האולפן Natty Dread, הפך מאז לאחת היצירות הפופולריות ביותר של מארלי.

שם השיר והפזמון שלו, "No Woman, No Cry", פירושו "אישה, אל תבכי". מחוץ לג'מייקה, שם השיר מתפרש לעיתים בטעות כ"אם אין אישה, אין סיבה לבכות". אולם שם השיר מעובד מפטואה ג'מייקנית "No, woman, nuh cry", בה המילה nuh מייצגת צורה "מוחלשת" של "לא".

ההקלטה של השיר בביצוע חי מתוך האלבום Live! מ-1975 שוחררה כסינגל והיא הפכה עם השנים לגרסה המוכרת ביותר של השיר. גרסה זו נכללה גם במספר אלבומי אוסף, כולל אלבום האוסף Legend שמכיל את עם הלהיטים הגדולים ביותר של מארלי. הגרסה בביצוע החי של השיר הוקלטה במקור במהלך הופעה שמארלי ערך בתיאטרון ליסאום בלונדון ב-17 ביולי 1975 במסגרת סבב ההופעות של האלבום Natty Dread.

ההקלטה של השיר בביצוע החי מדורגת במקום ה-37 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון.

השיר עוסק בזיכרונותיו של מארלי מהתקופה בה גדל במהלך שנות ה-50 בדיור ציבורי בשכונת טרנצ'טאון אשר בעיר קינגסטון שבג'מייקה, וכמו גם במאבקים עימם מתמודדים תושבי השכונה.

בעקבות הפופולריות הניכרת לה זכה השיר הוא נכלל לאורך השנים במספר רב של סרטים, תוכניות טלוויזיה ופרסומות.

ברבות השנים יצאו לשיר גרסאות כיסוי רבות נוספות, הידועות שבהן בוצעו על ידי להקת פוג'יז והזמרת טמס.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "No Woman, No Cry" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "No Woman, No Cry" באתר AllMusic
* גרסאות נוספות ל"No Woman, No Cry" באתר SecondHandSongs
* עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית)
* No Woman, No Cry, בביצוע "No Woman, No Cry", סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dawes, Kwame Senu Neville (2002). *Bob Marley: Lyrical Genius* (באנגלית). Sanctuary. ISBN 978-1-86074-433-4.
2. ↑  Rogers, William. "No Woman No Cry | Blogger Bill" (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-31 דצמ' 2019. נבדק ב-10 ביוני 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 38a0a846-9066-3628-90bd-9cf8e272b0e6

 |
**החיים על פי ינון** היא סדרת ספרים מאת נדב נוה. הסדרה מספרת על ילד ממשפחה דתית בשם ינון, שיש לו בעיות מצחיקות בבית, בבית ספר ועוד.

הספר הראשון בסדרה יצא בשנת 2018, בשם "החיים על פי ינון". הספר השני יצא ב-2019, בשם "החיים על פי ינון: הכוכב הבא". הספר השלישי יצא בשנת 2021, בשם "החיים על פי ינון: החופש הגדול". הספר הרביעי יצא בשנת 2024, בשם "החיים על פי ינון: עושים כסף". 

בנוסף לספרים, החל משנת 2015 מתפרסם בעיתון אותיות וילדים מדור קבוע בשם זה המכיל תוכן דומה ועוסק באותן דמויות. ההבדל העיקרי בין המדור בעיתון לבין הספרים הוא שבכל אחד מהספרים מדובר בעלילה אחת ארוכה ואילו בעיתון כל מדור מכיל סיפור קצר שאינו חלק מעלילה מתמשכת.

עלילה
-----

### החיים על פי ינון

לינון היו יכולים להיות פשוטים בסך הכל, אבל כשאחותו לא מפסיקה לשגע אותו, וכשהחבר שלו דובי כל הזמן מסבך אותו בצרות, וכשהשרת של בית הספר מתעמת איתו פעם אחר פעם — החיים שלו לא ממש פשוטים. שלא לומר אפילו די מסובכים.

### הכוכב הבא

אהלן, אני ינון, זוכרים אותי? - יש לי אחות בשם שירה, צמד אחים תאומים וחבר טוב אחד שקוראים לו דובי והוא מאוד... ובכן... יש לו ראש מיוחד. כבר שנה שאני כותב יומן והחלטתי להרשות לכם להציץ בו ולקרוא כמה חוויות שעברו עלי. על ההכנות למסיבת הסיום הגדולה ועל האימונים בנבחרת הכדורגל וגם על כמה ג'וקים חשובים. אני יודע, אתם קוראים שוב את המילים האחרונות: ג'וקים חשובים. אבל כן, כדי לגלות מה עוללו הג'וקים תצטרכו לקרוא את הספר. יש גם כמה לקחים ומוסר השכל אחד או שניים, לא התכוונתי, אבל כמו שאמא שלי תמיד אומרת: "ינון, מה למדת מזה?", אז כנראה למדתי במחצית הזאת כמה דברים שאין עליהם ציון בתעודה.

### החופש הגדול

דמויות
------

### המשפחה של ינון

* **ינון** - הדמות הראשית. כותב את היומן. חברו הטוב ביותר של דובי. אח של שירה ושני אחיו התאומים. מהספר השני חבר גם של פיני וחגי.
* **שירה** - אחותו של ינון. מפחדת מג'וקים.
* **צמד התאומים** - אחים של ינון ושירה. שני תאומים תינוקות.
* **ההורים של ינון** - הוריהם של ינון, שירה וצוות התאומים.

### דמויות נוספות

* **דובי** - חברו הטוב ביותר של ינון. אוהב להכניס אותו לצרות. בספר השני רוצה להיות בנבחרת הכדורגל, אך לבסוף משחק במופע הסיום של כיתה ה', כ"חלק אחורי של סוס".
* **פיני** - משתתף בספר השני. ילד חנון שאוסף ג'וקים. מהספר השני חבר טוב של ינון.
* **חגי** - משתתף בספר השני. שופט בנבחרת הכדורגל. רוצה לשחק את תפקידו של יוסף בהצגת הסיום של כיתה ה', ומצליח. חבר של ינון מסוף הספר השני.
* **דפנה** - המורה של ינון. אוהבת את כישורי המשחק שלו.
* **עופר** - המורה של נבחרת הכדורגל. אוהב את ינון.

ספרי הסדרה
----------

| מספר | שם | שנת הוצאה |
| --- | --- | --- |
| 1 | החיים על פי ינון | 2018 |
| 2 | החיים על פי ינון: הכוכב הבא | 2019 |
| 3 | החיים על פי ינון: החופש הגדול | 2021 |
| 4 | החיים על פי ינון: עושים כסף | 2024 |