recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **דניאל גינזבורג** (נולד בדצמבר 1946, טבת ה'תש"ז) הוא מגיד שיעור בישיבת בית מאיר הגדולה בבני ברק. ומחבר ספרים תורניים שזיכו אותו בפרסים לספרות תורנית .

קורות חייו
----------

נולד בשנחאי שבסין לרב ראובן גינזבורג שהיה משגיח בישיבת פוניבז', וליוכבד בתו של הרב יחזקאל לוינשטיין שהיה 'המנהל הרוחני' בישיבת פוניבז'. נולד במהלך בריחת ישיבת מיר מאירופה לסין מאימת השואה, בעקבות לידתו אמו נשארה מאחרוני הבורחים לשנחאי. לאחר עליית המשפחה לארץ ישראל בשנת התש"ט התגורר בשנים תש"ט –תשי"ד בירושלים, ובשנת תשי"ד עבר עם משפחתו להתגורר בעיר בני ברק בדירה שהעמיד הרב יוסף שלמה כהנמן בישיבת פונביז' לרשות סבו שהחל לשמש כמשגיח בישיבה. למד בתלמוד תורה מרכז בני ברק, ובישיבת פונביז' הקטנה בבני ברק, ובגיל 14 עבר ללמוד בישיבת פוניבז' הגדולה. בשנת תשל"ב נישא לחוה סימא רוטברג בתו של הרב זלמן רוטברג שהיה ראש ישיבת בית מאיר וחבר מועצת גדולי התורה, שנפטרה באלול תשע"ד.

בשנת התשל"ו התמנה על ידי חמיו הרב זלמן רוטברג לכהן כר"מ בישיבת בית מאיר, ובמקביל למשרתו כר"מ, מוסר שיעורי תורה הספדים ודרשות בארץ, ובעולם, ובפרט שיעורים על פרשות השבוע בלילות שבת בבתי כנסת שברחבי העיר, אשר במשך הזמן התקבצו לכדי כתיבת חמשה ספרים בשם חמדה יקרה על סדר פרשות השבוע ושלשה נוספים בשם יקרת דניאל, כאשר על שנים מתוכם זכה בפרס עיריית בני ברק לספרות תורנית בשנת תשע"ב ובשנת תשע"ז.

דרכו הלימודית
-------------

ממשיך את דרכם של רבותיו הרב שמואל רוזבסקי הרב אלעזר מנחם מן שך והרב דוד פוברסקי ובנו הרב ברוך דב פוברסקי ראשי ישיבת פונביז', בשיטת הלימוד העיונית הישיבתית הליטאית במסירת השיעורים היומיים בישיבת בית מאיר.

ספריו
-----

* אור יחזקאל - ספר מכתבים ואיגרות, ועוד ששה ספרים נוספים שנערכו מהקלטות של שיחות מוסר שנאמרו על ידי סבו הרב יחזקאל לוינשטיין בישיבת פונביז'.
* חמדה יקרה - ה' חלקים, על חמשה חומשי תורה לפי סדר פרשות השבוע.
* יקרת דניאל - ג' חלקים, חידושים קצרים על חמשה חומשי תורה.

משפחתו
------

* אחיו, הרב אליעזר גינזבורג, היה משגיח בישיבת פוניבז' עד לפטירתו באלול תשע"ז.
* אחותו, הינדה נשואה לרב יגאל רוזן ראש ישיבת אור ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

לצפייה באתר "בינינו" - שיעורי הרב דניאל גינזבורג.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי בן דוד, טקס חלוקת פרס בני ברק לספרות תורנית תשע"ב, באתר JDN - חדשות, המגזר החרדי, ‏25-10-2011
2. ↑  טקס חלוקת פרס בני ברק לספרות תורנית תשע"ז, באתר JDN - חדשות, המגזר החרדי, ‏2016-11-03
3. ↑  המשקיף, ישיבת מיר בשואה - מקובה לשנחאי
4. ↑  שלום מאיר ולך, **ידיו אמונה - מיר**, 2023, עמ' 483
5. ↑  יעקב אמסלם, אבל בבית מאיר: הרבנית גינזבורג ע"ה, באתר כל הזמן, ‏2014-09-07
6. ↑  שיעורי תורה מהגאון רבי דניאל גינזבורג, באתר קול הלשון
7. ↑  שנה בלי ראש הישיבה • הספדים לגרמי"ל ברחבי הארץ, באתר בחדרי חרדים, ‏2016-07-20
8. ↑  שיחה מיוחדת מהגאון ר' דניאל גינזבורג שליט"א מראשי ישיבת "בית מאיר" | המחדש, ‏2022-10-07
9. ↑  ספר אור יחזקאל / ... מרן יחזקאל לעוינשטיין | לוינשטיין, יחזקאל בן יהודה, 1884-1974 | | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
10. ↑  רבי אליעזר גינזבורג – המכלול, באתר www.hamichlol.org.il
**מים יבשים**, או **מים ריקים** – צורה של "נוזל אבקתי" – היא תחליב אוויר-מים שבו טיפות מים מוקפות בציפוי סיליקה. מים יבשים מורכבים מ-95% מים נוזליים, אך ציפוי הסיליקה מונע מטיפות המים להתאחד ולהפוך חזרה לנוזל. התערובת הזו מתנהגת כאבקה וכנוזל.

גילוי והכנה
-----------

מים יבשים קיבלו פטנט לראשונה בשנת 1968 ונמצא להם שימוש במהרה בתעשיית הקוסמטיקה. בשנת 2006, עיסוק במים יבשים באוניברסיטת האל הגבירה את העניין בשימוש הפוטנציאלי שלהם בתחומים אחרים.

מים יבשים יכולים להיווצר על ידי ערבוב סיליקון דו-חמצני עם מים.

יישומים
-------

כאשר מערבבים גזים מסוימים עם מים יבשים, הם מתאחדים עם המים, אשר לוכדים אותם בכלוב הידרט קלתראט מוצק. עובדה זו נותנת פתח לאפשרות שגזים נפיצים יכולים להיות מועברים במים יבשים עם סיכון מופחת לפיצוץ. מים יבשים ניתנים לשימוש כחומר לסגירת פחמן כדי ללכוד ולאטום גזי חממה מהאטמוספירה. בעזרתם ניתן ללכוד פי ארבעה יותר פחמן דו-חמצני מאשר בעזרת מים רגילים לאורך זמן זהה. למים יבשים יש גם שימוש בהובלה ואחסון של חומרים מסוכנים רבים. ניתן להשתמש בהם כמדיום לתרכובות נדיפות, שכן ניתן להפוך חומרים המאוחסנים בתוך המים היבשים לאבקה ולייצבם - מה שמפחית לא רק את נדיפות החומר, אלא גם את משקלו בהובלה. ישנה תיאוריה שלמים יבשים יכולים להיות שימושים פוטנציאליים בבניית תאי דלק למכוניות בשל יכולתם לאחסן ולייצב כמויות גדולות מאוד של גזים וחומרים נדיפים מבלי לקשור אותם לצמיתות. בשל טבעם, מים יבשים מסווגים כחומר סופח. יש להם שימושים פוטנציאליים רבים בתחומים שבהם נעשה שימוש באמולסיות. מחקרים אחרונים מצאו שמים יבשים יכולים לשמש גם כזרז.

ראו גם
------

* קיבוע פחמן
* תא דלק
* אֵמוּלְסִיָה
* תרכובת אורגנית נדיפה

קישורים חיצוניים
----------------

* ('Dry Water' technology for clean chemistry applications presented at ACS Conference בארכיון Wayback Machine (אורכב 19.05.2014))

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד  Scientists create 'dry water', The Telegraph, 26 August 2010
2. 1 2 3  "'Dry water' could make a big splash commercially, help fight global warming". 11 באוגוסט 2010. נבדק ב-2019-10-08. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. 1 2 3  Tim Barribeau (2010-08-25). ""Dry water" could be the next storage medium for dangerous chemicals". Io9.com. נבדק ב-2014-04-22.
4. ↑  Tiffany Kaiser (30 באוגוסט 2010). "Scientists Find New Applications for "Dry Water"". DailyTech. אורכב מ-המקור ב-19 ביולי 2016. נבדק ב-2014-04-22. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. 1 2 3  "'Dry water' could make commercial waves". Edie.net. 2010-08-31. נבדק ב-2014-04-22.
6. ↑  Casey Chan (2010-08-29). "There Is Such Thing As Dry Water". Gizmodo.com. נבדק ב-2014-04-22.
הרב, סר **ישראל ברודי** (10 במאי 1895 ניוקאסל - 20 בפברואר 1979) היה הרב הראשי של בריטניה וחבר העמים הבריטי בין השנים 1948–1965.

קורות חייו
----------

ישראל ברודי נולד לאהרן ברודי בניוקאסל שעל נהר טיין, באנגליה והתחנך בהתחלה במכללת רד'רפורד בעיר הולדתו. לאחר מכן למד במכללה יהודית Jews' College ובקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בהמשך למד בבייליול קולג', אוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1917 התגייס לחיל האוויר המלכותי ושימש כרב צבאי עד סוף מלחמת העולם.

בשנת 1921 עבד בשרותי הרווחה של האיסט אנד הלונדוני עד שנסע לאוסטרליה.
בעת ביקור הרב הראשי של בריטניה, ג'וזף הרץ, באוסטרליה, הוחלט למנות את הרב ברודי לרב הקהילה האורתודוקסית Melbourne Hebrew Congregation במלבורן. הוא שרת קהילה זו בשנים 1923–1937. באותה תקופה פעל גם במסגרת החוגים הציונים באוסטרליה ונבחר ליושב ראש הראשון של הפדרציה הציונית של אוסטרליה וניו זילנד שקמה בשנת 1927 על מנת לתאם פעילויות המועצות הציוניות הממלכתיות של אוסטרליה בחסות סר ג'ון מונש.

בעת שהותו באוסטרליה היה פעיל הרב ברודי גם בעיתונות היהודית (כחבר במערכת ה-Australian Jewish Herald).החל משנת 1933 והצטרף לבונים חופשיים בלשכת הדוכס מססקס מס. 48 תחת חסות הלשכה הגדולה של ויקטוריה. בהמשך הצטרף ל"לשכת המחקר ויקטוריה" מס.218 והיה למגיסטר שלה. בשנת 1935 עבר לצ'פטר קולינגווד והיה ל Past Grand Chaplain של הלשכה הגדולה ויקטוריה. בראש הקהילה של בית הכנסת החדש של מלבורן, ניהל הקמת בית מדרש גדול ליד בית הכנסת. באפריל 1937 החליט לחזור לאנגליה.
היה רבה של מלבורן באוסטרליה. אחרי סיום מלחמת העולם השנייה התמנה לרב ראשי לאנגליה, בגיל 53. הוא הקים את ועידת רבני אירופה. כמו כן עזר ליהודי אירופה להשתקם אחרי מלחמת העולם השנייה.

ביום פרישתו מהרבנות קיבל תואר אבירות כאות הוקרה על עזרתו ליהודי בריטניה; הוא היה הרב הראשון שזכה בכך.

הרבנים הראשיים יצחק נסים ואיסר יהודה אונטרמן בחברת הרב ישראל ברודי, 1964

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראל ברודי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* Yasha Beresiner Chief Rabbi Israel Brodie Man of Faith and a Freemason, 19 December 2011 ,InterCol London
* ישראל ברודי (1895-1979), דף שער בספרייה הלאומית

| הרבנים הראשיים לאנגליה |
| --- |
| הרבנים האשכנזיים | (לא רשמיים): אהרון הרט • צבי הירש לוין • דוד שיף
(רשמיים): שלמה הירשל • נתן מרקוס אדלר • נפתלי הרמן אדלר • יוסף צבי הרץ • ישראל ברודי • עמנואל יעקובוביץ • יונתן זקס • אפרים מירוויס |
| רבני הקהילה הספרדית-פורטוגלית | יעקב ששפורטש • יהושע דה סילבה • יעקב אבנדנה • שלמה אאיליון • דוד ניטו • יצחק ניטו • משה גומז דה מסקיטה • רפאל מילדולה • רפאל ד'אזבדו • בנימין ארטום • משה גסטר • שלמה גאון • אברהם לוי • יוסף דוויק הכהן (בפועל) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259027305171
* ADB: brodie-sir-israel-9586
* CiNii: DA0837651X
* GND: 1057564109
* ISNI: 0000 0001 2027 1295
* LCCN: n85369421
* NKC: zmp20231176336
* NTA: 069725721
* SNAC: w69x5jgq
* SUDOC: 155410253
* Trove: 1478191
* VIAF: 63009841
* WorldCat: lccn-n85369421

 |
**רפעת אל גמאל** (בערבית: **رفعت الجمال**; 1 ביולי 1927 – 30 בינואר 1982) היה סוכן כפול מצרי שפעל בישראל.

ביוגרפיה
--------

אל גמאל נולד בדמיאט שבמצרים. אביו היה סוחר פחם ואמו הייתה דוברת אנגלית וצרפתית. למד בבית ספר פרטי בצעירותו, וכך קנה שליטה באנגלית ובצרפתית. בתום לימודיו עבד כפקיד עד שנחשד במעילה ופוטר. לאחר מכן עבד ככלכל בצי הסוחר המצרי. הוא שהה בארצות הברית ובגרמניה וגורש משם למצרים. במצרים חי בזהות בדויה ולבסוף נעצר על ידי המשטרה ונאלץ לגלות את זהותו האמיתית. המודיעין המצרי הציע לו לשמש כסוכן או לעמוד לדין. הוא בחר לשמש כסוכן והתבקש להשתלב בקהילה היהודית באלכסנדריה. שם הכיר את אלי כהן ומרסל ניניו. אל-גמאל וכהן נעצרו יחד ב-1954 ולאחר זמן מה שוחררו שניהם. הוא נשלח כיהודי בשם **ז'אק ביטון** דרך צרפת לישראל. בישראל, בעצת המודיעין המצרי, השתקע בתל אביב ופתח סוכנות נסיעות ברחוב ברנר שבעיר.

מידע שהצטבר מאנשים שפגשו בו, וכן חשדות שעלו בחקירה שגרתית שנערכה לו, הביאו למסקנה כי ביטון מרגל. הוא נעצר באישון ליל, ושוכנע לשמש כסוכן כפול. שם הצופן שניתן לו היה "יתד". המודיעין הישראלי אפשר לו להעביר מידע אמין, אם כי לא קריטי, למפעיליו המצרים כדי לשמור על ערכו בעיניהם.

מדי פעם העבירו אותו גם המצרים וגם הישראלים תחקירים מייגעים, כדי לוודא שאין הוא משרת למעשה את הצד השני.
ביטון הכיר במהלך נסיעה עסקית לגרמניה, ב-1963, את וולטראוד שפלט, אז בת 22, גרושה ואם לילד קטן. השניים נישאו ושבו לישראל.

לדיסאינפורמציה שניתנה בידי "יתד" היה חלק מכריע בהטעיה שקדמה למלחמת ששת הימים, ואפשרה את מכת המחץ על חיל האוויר המצרי במבצע מוקד. "יתד" מסר למפעיליו במצרים כי המלחמה אמורה להתחיל במהלכים יבשתיים, מה שהוביל לשאננות בחיל האוויר המצרי. אחרי המלחמה, סיים את פעילותו ועזב את ישראל עם משפחתו בשנות ה-70 לגרמניה, בה מת ב-1982.

ז'אק ביטון הפך לגיבור לאומי במצרים, אחרי שסדרת טלוויזיה על חייו הציגה אותו כמי שריגל למען מולדתו בתוככי ישראל (שם הסדרה היה "ראפת אלהגאן"). גרסה זו, כנראה, אינה נכונה ומסווה את תפקידו האמיתי של ביטון כסוכן כפול. יש הקושרים את שמו לחשיפת אלי כהן כמרגל ישראלי על ידי הסורים.

לקריאה נוספת
------------

* יוסי מלמן ואיתן הבר, **המרגלים**, הוצאת משכל, 2002, עמ' 83-67.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפעת אל גמאל** בוויקישיתוף
* יוסי מלמן, המרגל שחשף את אלי כהן, באתר הארץ, 28 במאי 2004
* יוסי מלמן, "מבצע יתד" אחד ממבצעי ההונאה המוצלחים ביותר בתולדות המודיעין הישראלי, באתר הארץ, 31 במרץ 2011
* יוסי מלמן, הביא דאבל: הסוכן הכפול שהצליח להטעות את מצרים ב-1967, באתר "מעריב השבוע", 24 ביולי 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  לדברי איש השב"כ לשעבר, ד"ר אברהם וולפנזון, מידע זה כלל בין השאר דיווח מקדים מדויק על מלחמת סיני וכן דיווח על כך שישראל עומדת לפתוח במלחמה ב-5 ביוני 1967. מקור: שלמה נקדימון, האיש שידע יותר מדי, המוסף לשבת של "ידיעות אחרונות", 24 ביולי 2009
2. ↑  אהרון לפידות, "מרגלים הם אנשים אפורים", באתר ישראל היום, 5 באוגוסט 2016
3. ↑  יוסי מלמן, "מבצע יתד" אחד ממבצעי ההונאה המוצלחים ביותר בתולדות המודיעין הישראלי, באתר הארץ, 31 במרץ 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303146205171
* VIAF: 161053481
* WorldCat: viaf-161053481

 |
**ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות**, הוא ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות. אף על פי שאינו מוגדר כך בחוקה, אמיר דובאי הוא ראש הממשלה וסגן נשיא איחוד האמירויות הערביות.

ב-9 בדצמבר 1971 נכנס לתפקידו ראש הממשלה הראשון, מכתום בן ראשד אאל מכתום, עד ב-25 באפריל 1979 החליף אותו אביו ראשד בן סעיד אאל מכתום, סגן הנשיא. כל ראש ממשלה מאז החזיק גם בתואר סגן הנשיא. ב-7 באוקטובר 1990, לאחר מותו של שייח' ראשד אאל מכתום, בנו שייח' מכתום נבחר בשנית לתפקיד וכיהן עד למותו בשנת 2006 במהלך ביקור בגולד קוסט שבאוסטרליה. אחיו הצעיר, מוחמד בן ראשד אאל מכתום, החליף אותו בתפקיד.

ראש הממשלה המכהן הוא השייח' **מוחמד בן ראשד אאל מכתום** שנכנס לתפקיד בשנת 2006, בנו חמדאן בן מוחמד בן ראשד אאל מכתום, נסיך הכתר של דובאי, מכהן כסגנו.
ראש הממשלה עומד בראש מועצת השרים (אנ'), שנפגשת פעם בשבוע בבירה אבו דאבי.

ראשי ממשלת איחוד האמירויות הערביות (1971 – הווה)
------------------------------------------------

| מס' | תמונה | ראש ממשלת איחוד האמירויות | כניסה לתפקיד | סיום תפקיד | זמן כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | **מכתום בן ראשד אאל מכתום**مكتوم بن راشد آل مكتوم(1943–2006) | 9 בדצמבר 1971 | 30 באפריל 1979 | 7 שנים, 137 ימים |
| 2. |  | **ראשד בן סעיד אאל מכתום**راشد بن سعيد آل مكتوم(1943–2006) | 30 באפריל 1979 | 7 באוקטובר 1990(מת במהלך הכהונה) | 11 שנים, 164 ימים |
| (1) |  | **מכתום בן ראשד אאל מכתום**مكتوم بن راشد آل مكتوم(1943–2006) | 7 באוקטובר 1990 | 4 בינואר 2006 | 15 שנים, 88 ימים |
| 3. |  | **מוחמד בן ראשד אאל מכתום**مكتوم بن راشد آل مكتوم(1949–) | 11 בפברואר 2006 | מכהן | 17 שנים |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות** בוויקישיתוף
*

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  "Federal Law No. 12 of 1977: On The Determination Of The Pays Of The Prime Minister, Deputy Prime Minister And Ministers". *elaws.moj.gov.ae*. 5 ביולי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**חמדאן אסמאעיל מוחמד אל-כמאלי** (בערבית: **حمدان إسماعيل محمد الكمالي**; נולד ב-2 במאי 1989) הוא כדורגלן אמירתי המשחק בעמדת הבלם בא-נאסר.

קריירה
------

אל-כמאלי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של אל-וחדה אבו דאבי אליה הצטרף בגיל 7. ב-12 בנובמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 לאל-ג'זירה במסגרת גביע הנשיאים. אל-כמאלי הורחק במהלך המשחק לאחר עבירה לאנטונין קוטוטאן. בשנת 2010 נבחר לאחד מ-100 הכדורגלנים הצעירים הטובים בעולם על ידי מגזין דון בלון.

ב-28 בינואר 2012 הושאל לחצי שנה לאולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. בחצי השנה שלו בליון שיחק 8 משחקים עם קבוצת המילואים ואף כבש שער אחד, אך לא זכה לדקות משחק בקבוצה הבוגרת. בסיום העונה חזר לאל-ווחדה.

בקיץ 2020 הצטרף לשבאב אל-אהלי דובאי.

ב-6 בפברואר 2023 הושאל לא-נסר עד לסיום העונה. בסיום העונה חתם על חוזה חדש בקבוצה.

ב-27 בדצמבר 2008 אל-כמאלי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות בתיקו 2-2 נגד עיראק. ב-7 ביולי 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2-6 נגד לבנון. השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה 2011, גביע אסיה 2015 ובאולימפיאדת לונדון (2012).

תארים
-----

אל-וחדה
* ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות: 2009/2010

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חמדאן אל-כמאלי

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר BDFutbol

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

* פרופיל, באתר ESPN

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"חמדאן אל-כמאלי"**.
**תאגיד הרדיו והטלוויזיה של ירדן** (בערבית: **مؤسسة الإذاعة والتلفزيون الأردني**, קיצור באנגלית: **JRTV**) הוא הגוף המשדר הממלכתי בממלכה ההאשמית של ירדן, אשר הוקם בשנת 1985 כאיחוד בין הטלוויזיה הירדנית לרדיו הירדני.

אף על פי שמספר תחנות מהמזרח התיכון נקלטו ברחבי ירדן, לא היה רדיו עצמאי במדינה עד 1948. הרדיו הירדני כרשת ממלכתית החל לשדר בשנת 1956 וכיום משדר 24 שעות ביממה לכל העולם בשפה הערבית. את שידורי הרדיו הרשמי של ירדן (בערבית) ניתן לקלוט גם בישראל בשלושה מוקדים - בבית שאן ובאזור הכנרת בתדר 95.8 FM, בירושלים בתדר 90 FM ובאילת בתדר 101.5 FM. בנוסף, מופעל שירות רדיו עולמי באנגלית ובצרפתית. גם את שידורי הרדיו הירדני באנגלית ובצרפתית (הנקרא בשם Radio Jordan) ניתן לקלוט גם בישראל בשלושה מוקדים - בבית שאן ובאזור הכנרת בתדר 90.9 FM, בירושלים בתדר 96.3 FM ובאילת בתדר 99.7 FM.

הטלוויזיה הממלכתית של ירדן החלה בשנת 1968, בתחילה בשידור שחור-לבן של שלוש שעות ביום מאולפן אחד. בשנת 1970 הצטרף כחבר מלא באיגוד השידור האירופי. בשנת 1972 הייתה לרשת הטלוויזיה הראשונה באזור אשר הקימה ערוץ שני, אשר התמקד בתכנים זרים כולל חדשות בשפה האנגלית. בשנת 1974 עברה לשדר בצבע מלא בשיטת PAL ושנה לאחר מכן עברה לשדר בממלכה כולה. כעבור שנים מספר שידרה הטלוויזיה גם חדשות בצרפתית ואף מהדורת חדשות בשפה העברית בשידורים שנקלטו בישראל באמצעות אנטנה. מאז הסכם השלום בין ישראל לירדן בשנת 1994 נפסקו שידורי החדשות בעברית בטלוויזיה הירדנית. שני הערוצים של ירדן (הראשון והשני) היו הם הערוצים הזרים היחידים אשר נקלטו בישראל בתקופה בה פעל בה הערוץ הממלכתי היחיד עד להקמת הערוץ השני (הישראלי) המסחרי והקמת מערך שידורי הטלוויזיה בכבלים בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ואף שני הערוצים הירדנים זכו לפופולריות אדירה ביותר גם בישראל אפילו יחד עם ערוץ המזרח התיכון. שני הערוצים הירדנים שולבו גם בחבילת הערוצים שחברות הכבלים הציעו.

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 הסתיימה הפעילות של הערוץ השני הירדני אשר שידר רק באנגלית. במקומו החל לפעול ערוץ הספורט הירדני.

החל מ-1988 מועברים השידורים גם דרך הטלוויזיה בלוויין, כאשר ב-1998 הושק ערוץ שלישי ייעודי ללוויין הפונה לקהל הבינלאומי. הערוץ הלווייני נקרא "אל-אורדונייה" (בערבית: الأردنية). במהלך השנים הערוץ הירדני הייעודי בלוויין התמזג יחד עם הערוץ הירדני הראשון.

ראו גם
------

* רדיו רמאללה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תאגיד הרדיו והטלוויזיה של ירדן
**זהורית שׂורק** (נולדה ב-1975) היא פעילה בקהילה הדתית הגאה בישראל ופעילה פוליטית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

זהורית שורק נולדה במושב בני דרום למשפחה דתית ממוצא מרוקאי. שורק גדלה בירושלים ועם סיום לימודיה התיכוניים עשתה שירות לאומי, ובסיומו החלה לעבוד כמדריכת טיולים.

בשנת 2000 סיימה שורק תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל באוניברסיטת בר-אילן; בשנים 2000–2001 למדה לתואר שני בלימודי ארץ ישראל באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן, שורק בוגרת תוכניות המנהיגות "מקום", "שחרית - התוכנית הפוליטית 120" ו"גוונים".

פעילות ציבורית
--------------

שורק היא שותפה בהובלת ארגון הלסביות הדתיות "בת קול", וכן חברה בארגון חוש"ן - חינוך ושינוי שבו שימשה כחברת דירקטוריון במשך שנתיים.

במסגרת קשריה עם הארגון הלהט"בי היהודי-אמריקאי A Wider Bridge, השתתפה שורק במשלחות רבות לארצות הברית, שם הרצתה בפני קהלים גדולים ומגוונים.

שורק הקימה את "המניין הגאה", הנותן מענה רוחני ודתי-יהודי לקהילה הגאה.

בשנת 2012 קיבלה את אות יקירת הקהילה הגאה, על התנדבותה ופועלה בקהילה הגאה.

בשנת 2013 החלה את פועלה הפוליטי במסגרת מפלגת יש עתיד. במסגרת זו שימשה שורק יו"ר המטה הגאה של המפלגה עד 2018, וכן קידמה שורק את נושא השוויון בחקיקה למען הקהילה הגאה בישראל.[דרושה הבהרה] הוצבה במקום ה-19 ברשימת יש עתיד בבחירות לכנסת העשרים, אך לא נבחרה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצבה במקום ה-44 ברשימת כחול לבן אך שוב לא נכנסה.

ב-22 ביולי 2018, עם תחילתה של מחאת הלהט"ב, פתחה שורק בשביתת רעב מול בית ראש הממשלה, שהצביע נגד ההסתייגות הקוראת להכליל גם אבות גאים בחוק הפונדקאות. בהמשך הוקם אוהל מחאה, שעתיד לעמוד שם עד למצעד הגאווה בירושלים ב-2 באוגוסט.

כיום, שורק מרצה ועורכת חתונות להט"בים, המפורסמת שבהן היא של נכדו של הרב עובדיה יוסף עם בן זוגו.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1997 התחתנה עם מדריך טיולים שהכירה במהלך עבודתם המשותפת, ונולדו להם שני ילדים.

בשנת 2004 נפרדה מבעלה והחלה בקשר זוגי עם לימור קרן. בשנת 2009 נישאו השתיים. היא מתגוררת בתל אביב ביחד עם בת הזוג ושני ילדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של זהורית שורק
* זהורית שורק, ברשת החברתית פייסבוק
* ערוץ היוטיוב של זהורית שורק
* My jewish story - Zehorit Sorek, סרטון בערוץ "70faces", באתר יוטיוב (אורך: 05:17)
* שרון רופא-אופיר, "אני אישה, דתייה, אימא ולסבית", באתר Xnet‏, 2 ביולי 2013
* קובי נחשוני, אלכסנדרה לוקש ועמית קוטלר, עימות באולפן: הלסבית הדתייה נגד הרבנים, באתר ynet, 19 ביולי 2017
* אלישע בן קימון, כרזות הקהילה הגאה הדתית נגד הרב שקרא להדביר: "אתם לא לבד", באתר ynet, 21 בפברואר 2018

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אליענה שפר, ארון הקודש: קבלו את המניין הגאה של תל אביב, באתר nrg‏, 24 בספטמבר 2012
2. ↑  גלריה – הבנ"ה 2012 – האירוע המרכזי בגן מאיר
3. 1 2  ג'ורג' אבני, ‏הישג לקהילה הגאה: לסבית ברשימת "יש עתיד", באתר ‏מאקו‏, ‏26 בינואר 2015
4. ↑  נריה קראוס, מאבק הלהט"ב מגיע לשיא: כל הפרטים על השביתה היום, תוכניות ערוץ 10, 22 ביולי 2018
5. ↑  מערכת ערוץ הגאווה, ‏"הפסקנו לבקש - מתחילים לדרוש!": מאהל מחאה גאה מול בית ראש הממשלה, באתר ‏מאקו‏, ‏25 ביולי 2018
6. ↑  מערכת חדשות הבוקר, ‏"גם במשפחה של הרב עובדיה יש 'כאלה' וצריך לקבל את זה", באתר ‏מאקו‏, ‏3 ביוני 2018
7. ↑  תמונה מחתונתן של לימור וזהורית שורק, באתר חוש"ן - חינוך ושינוי, 18 ביוני 2009
**מריה אגתה אודיל קבלייה** (בדנית: **Marie Agathe Odile**; נולדה ב-6 בפברואר 1976) היא אשתו של יואכים, נסיך דנמרק.

חיים
----

הנסיכה נולדה בפריז, צרפת ב-6 בפברואר 1976 בשם מריה קבלייה. היא בתם היחידה של אלן קבלייה ופרנסיס גרסיוט. כשהייתה ילדה, התגרשו הוריה, והיא עברה עם אמה לז'נבה, שווייץ. הן אמה והן אביה נישאו בשנית לאחר הגירושין, כך שלמריה יש שני אחים למחצה מאמה ושני אחים למחצה מאביה. היא למדה מנהל עסקים בשווייץ ובארצות הברית, ועם סיום לימודיה החלה לעבוד בסוכנויות פרסום וידיעות בארצות הברית (למשל DoubleClick), צרפת ושווייץ. 

בשנת 2005 היא נפגשה עם יואכים, נסיך דנמרק, בנם של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק והנריק, נסיך דנמרק. יואכים התגרש זמן קצר לפני כן מאשתו הראשונה אלכסנדרה, והוא ומריה הפכו לאוהבים. הם התגלו לראשונה בידי העיתונות הדנית במהלך חופשה באביניון. היא ויואכים חגגו את השנה החדשה 2006/2007 יחד עם אשתו לשעבר של יואכים ושני בניו. בינואר 2007 ליוותה מריה את הנסיך יואכים ובניו בחופשת סקי, ובחג הפסחא של אותה שנה, הציג אותה יואכים בפני אמו בארמון מרסליסבורג. הם התארסו רשמית ב-3 באוקטובר של אותה שנה, ונישאו ב-24 במאי 2008. לצורך הנישואים, החליפה מריה את אזרחותה הצרפתית באזרחות דנית, והמירה את דתה מקתוליות ללותרניות. כמו כן היא החלה ללמוד דנית. 

ב-28 באוקטובר 2008 היא ערכה את הביקור המלכותי הראשון שלה, כאשר נסעה עם הנסיך יואכים לרבאט, מרוקו, וחילקה צעצועי לגו לילדים יתומים. ב-17 בנובמבר 2009 היא הוכרזה כפטרונית הוועדה הדנית לאונסק"ו. כמו כן היא פטרונית של אגודת האפילפסיה הדנית, קרן האיידס וקרן האוטיזם. היא דוברת צרפתית, אנגלית, ספרדית איטלקית ודנית.

משפחתה
------

ליואכים ומריה יש שני ילדים:

* הנריק, נסיך דנמרק (נולד ב-4 במאי 2009)
* אתנה, נסיכת דנמרק (נולדה 24 בינואר 2012)

מריה גם משמשת כאם חורגת לשני בניו של הנסיך מנישואים קודמים: ניקולאי, נסיך דנמרק ופליקס, נסיך דנמרק.

תואר
----

עם נישואיה לנסיך יואכים קיבלה מריה את התואר: "הוד מעלתה המלכותית מריה מדנמרק רוזנת מונפזאט". התואר "רוזן מונפזאט" הוסף לתוארו של יואכים (כמו גם לתוארו של אחיו הנסיך פרדריק) רק ב-29 באפריל 2008. התואר עובר בירושה לצאצאיהם. כמו כן היא אבירת מסדר הפיל, מפקדת בכירה בלגיון הכבוד, ומחזיקה בעוד שלל עיטורים ממדינות שונות ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה, נסיכת דנמרק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  VISIT TO HIV WARD
2. ↑  Autism-Europe Congress in Budapest
3. ↑  HRH Prince Joachim
ביצי לבנית גדולה מהתת-מין *A. a. melanorhynchos*, אוסף מוזיאון טולוז
**לבנית גדולה** (שם מדעי: *Ardea alba*) היא מין של אנפה בעלת נוצות לבנות הנפוצה ברוב העולם. בישראל חולפת וחורפת מצויה. אף על פי שמה היא אינה קרובה ללבנית הקטנה הדומה לה במראה אך שייכת לסוג אחר לבנית (*Egretta*). היא מזכירה את האנפה האפורה וכן את האנפה הכחולה הגדולה (Ardea herodias) מאמריקה הצפונית, אך בעלת צבעים לבנים. בניגוד ללבנית הקטנה צבע המקור שלה צהוב והוא גדול בהרבה ביחס לאורך הגוף.

מאפיינים
--------

הלבנית מגיעה לאורך 84–104 ס"מ ולמשקל 700-1,500 גרם, כשמוטת הכנפיים מגיעה ל-131–170 ס"מ וגובהה ל-1 מטר. היא בעלת גוף גדול ובן עם ראש צר ומוארך בעל פנים ועיניים צהובות וכן מקור ארוך ורגליים שחורות וארוכות. האנפות מותאמות למגוון בתי גידול בכל היבשות למעט אנטארקטיקה. הם מסתגלות למים מלוחים ולחופים פתוחים וחוליים וכן לנהרות, ביצות, ערבות רטובות ויערות גשם ואפילו לאזורי קרח.

כמו שאר האנפות זוהי טורפת מארב חזקה המחפשת בשולי המים דגים, צפרדעים, פרוקי-רגליים וחולייתנים קטנים נוספים. היא נועצת את מקורה במהירות במים ושולה את הקורבן. חלק מהלבניות גם מפתות את הדגים להתקרב באמצעות פיתיון כמו עלה או על ידי ניעור הרגל במים בעדינות. הן חיות בלהקות גדולות ומקננות על גבי העצים יחד עם אנפות נוספות וגם עם חסידות, קורמורנים ומגלנים.

תת-מינים
--------

* *A. a. alba* - מצויה באירופה
* *A. a. egretta* - מצויה באמריקה
* *A. a. melanorhynchos* - מצויה באפריקה
* *A. a. modesta* - מצויה בהודו, דרום-מזרח אסיה ואוקיאניה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לבנית גדולה** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Ardea alba** |

* לבנית גדולה, באתר ITIS (באנגלית)
* לבנית גדולה, באתר NCBI (באנגלית)
* לבנית גדולה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* לבנית גדולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* לבנית גדולה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* לבנית גדולה, באתר GBIF (באנגלית)

* לבנית גדולה טורפת דגים בכנרת

הערות שוליים
------------

1. ↑  לבנית גדולה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7560278-7

 |
**לארס שטינדל** (בגרמנית: **Lars Stindl**; נולד ב־26 באוגוסט 1988 בשפייר שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בקרלסרוהה בעמדת הקשר ההתקפי.

קריירת מועדונים
---------------

שטינדל גדל במועדון הנוער של קרלסרוהה, ובעונת 2006/07 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה אז בליגה האזורית הדרומית, שהייתה השלישית בהיררכיית הליגות בגרמניה. בעונת 2007/08 ערך שתי הופעות בקבוצה הבכירה של קרלסרוהה, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה, ובעונת 2008/09 קיבל הזדמנויות רבות הרבה יותר בקבוצה הבכירה, כשבמקביל המשיך לשחק בקבוצת המילואים. קרלסרוהה נשרה אל הבונדסליגה השנייה באותה עונה, ושטינדל נשאר במועדון עונה אחת נוספת. בעונת 2009/10 הופיע שטינדל ב-33 משחקים בבונדסליגה השנייה במדי קרלסרוהה והבקיע תשעה שערים, אך הקבוצה סיימה במקום העשירי בלבד ולא הצליחה לשוב לבונדסליגה. בתום עונה זו עזב שטינדל את קרלסרוהה, וחזר לבונדסליגה כאשר חתם בהנובר 96.

שטינדל שיחק בהנובר במשך חמש עונות, והפך לקשר שמקומו בהרכב יציב יחסית, כאשר הקבוצה מצליחה לשמור על מקומה בבונדסליגה. בעונת 2011/12 הגיע שטינדל עם הנובר לרבע גמר הליגה האירופית, כאשר הבקיע שני שערים במפעל זה באותה עונה, והקבוצה הודחה באותו שלב על ידי אתלטיקו מדריד במפגש כפול. בעונת 2014/15 הבקיע שטינדל עשרה שערים במדי הנובר, וזו הייתה העונה המוצלחת ביותר שלו בקבוצה, שגרמה לקבוצות צמרת להתעניין בו. בתום עונה זו חתם שטינדל בבורוסיה מנשנגלדבך, לאחר שצבר 131 הופעות ליגה בהנובר, בהן הבקיע 19 שערים.

באוגוסט 2015 ערך שטינדל את הבכורה שלו במדי בורוסיה מנשנגלדבך בניצחון 1–4 על פ.צ. סנט פאולי במסגרת הגביע הגרמני. את עונת 2015/16 סיימו שטינדל וגלדבאך במקום הרביעי בבונדסליגה, על אף פתיחת עונה עם חמישה הפסדים רצופים. בקיץ 2016 מונה שטינדל כקפטן הקבוצה, לאחר שהקפטן הראשי מרטין שטרנצל פרש מכדורגל, וקפטן המשנה גרניט שאקה עבר לארסנל.

לקראת עונת 2023/2024 חזר לקבוצה בה גדל, קרלסרוהה.

קריירה בינלאומית
----------------

לשטינדל הופעות במדי נבחרות גרמניה הצעירות. ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה הבוגרת, בתיקו 1-1 מול נבחרת דנמרק במשחק ידידות. שטינדל פתח בהרכב במשחק זה, ובישל את שער השוויון בדקה ה-88 ליושוע קימיך שהבקיע בבעיטת מספרת. שטינדל נכלל בסגל נבחרת גרמניה לגביע הקונפדרציות 2017, והבקיע במשחק הפתיחה מול נבחרת אוסטרליה את השער הראשון בניצחון הגרמני בתוצאה 2–3. בהמשך שלב הבתים הבקיע שטינדל שער נוסף בתיקו 1-1 מול נבחרת צ'ילה. במשחק הגמר, שוב מול נבחרת צ'ילה, הבקיע שטינדל את שער הניצחון של בדקה ה-20 מבישול של טימו ורנר, והעניק לגרמניה ניצחון 0–1 וזכייה בגביע הקונפדרציות.

תארים
-----

עם נבחרת גרמניה:

* גביע הקונפדרציות 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לארס שטינדל** בוויקישיתוף
* לארס שטינדל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת גרמניה – גביע הקונפדרציות 2017** |
| --- |
| 1 טראפ • 
2 מוסטפי • 
3 הקטור • 
4 גינטר • 
5 פלטנהארדט • 
6 הנריכס • 
7 דראקסלר • 
8 גורצקה • 
9 וגנר • 
10 דמירביי • 
11 ורנר • 
12 לנו •
13 שטינדל • 
14 ג'אן •
15 יונס •
16 רודיגר •
17 זולה •
18 קימיך •
20 בראנדט •
21 רודי •
22 טר שטגן •
מאמן: לב | גרמניהגרמניה |
**גַּבְרִיאֵלָה בָּרוּךְ** (נולדה ב־1985) היא מאיירת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

ברוך סיימה את לימודיה לתואר ראשון באיור בשנת 2011 במסלול איור במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל. כבר במהלך לימודיה בבצלאל גיבשה את סגנונה הייחודי והמובחן. בשנת 2013 לימדה איור באוניברסיטת ליי (lehigh) בבית לחם, פנסילבניה שבארצות הברית.

ברוך סיפרה כי כבר בגיל חמש חוותה את הכישלון הראשון בתחום האומנות, אך לדבריה החוויה הזו דווקא חיזקה את הבנתה שאם היצירה שלה איכותית ומיוחדת, היא אינה זקוקה לאישור חיצוני לכך:

> 
> כשהייתי בת 5 ניגשתי למבחנים לבית ספר לאמנויות, וביקשו שאצייר עץ ובית. אני לא זוכרת מה רציתי להביע בציור, אבל זוכרת את התחושה המאיימת של לשבת מול מישהו שבוחן כל קו שאתה מצייר, את הרצון העז להרשים ואת האכזבה מכך שלא התקבלתי. למזלי החוויה לא מנעה ממני להמשיך ליצור. זאת היתה הפעם הראשונה שהבנתי שהעובדה שאיש מקצוע אחד מחליט שהיצירה שלך לא מיוחדת לא אומרת שכך הדבר.
> 
> 
> 
> — המאיירת גבריאלה ברוך: "ההשראה קופצת מקליפה של אגוז"
> 

בשנת 2019 יצא לאור באנגלית ובעברית ספר הילדים היחיד באיורהּ, "**אולי**" מאת קובי ימאדה. הפרשנות שמעניקה היצירה לטקסט, שיוצרת סיפור מקביל המעמיק את היצירה, זכתה לשבחי הביקורת.

אופי היצירה
-----------

ספינה בבקבוק, איור דיגיטלי, 2011
לברוך סגנון עבודה ייחודי ומובחן כיוצרת. יצירתה מדויקת וריאליסטית, תוך ירידה לפרטי הפרטים של היצירה. בשונה מהיצירות המקובלות היום, בהשפעת הפלטפורמה הממוחשבת שלרוב מצמצמת את הקווים הדקים והמפורטים שהיו נהוגים בעבודת היד, ברוך משתמשת במברשת הדקה ביותר המדמה עבודה ידנית, ברזולוציות גבוהות מאוד. ברוך מתחברת לעבודה האינטנסיבית הזו על הפרטים הקטנים, ולדבריה הדבר שהיא הכי אוהבת לאייר הוא פרווה של בעלי חיים:

> 
> אני עובדת לאט ובפירוט על פרטים כאלה, ויש בזה פן מדיטטיבי. אני עובדת ברזולוציה וקלוז אפ מאוד גבוהים כך שכל שערה בפרווה אני רואה בבירור... אני עובדת בגדול ואז מקטינה את הפרווה והיא מקבלת תחושה של פרווה מאוד צפופה ומפורטת. איור של דוב יכול לקחת לי עד שלושה ימי עבודה.
> 
> 
> 
> — המאיירת גבריאלה ברוך: "ההשראה קופצת מקליפה של אגוז"
> 

ברוך שואבת השראה מחפצים קטנים, גלויות ומכתבים ישנים, וגם מאוסף גדול של צעצועים שצברה, המעניקים לה השראה - כיוון שלדבריה "יש בצעצועים קסם שאני כל הזמן רוצה לשמר בחיים שלי וגם ביצירה שלי, קסם של ילדות, נאיביות, אושר טהור."

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גבריאלה ברוך
* גבריאלה ברוך, ברשת החברתית אינסטגרם
* הרצאה של גבריאלה ברוך על תהליך עבודתה, בפצ'ה קוצ'ה 12 (2011)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  איור עכשיו. מפגש 77: גבריאלה ברוך, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2014-02-09
2. 1 2  על "אולי" מאת קובי ימאדה וגבריאלה ברוך, באתר עיר-האושר, ‏11 בנובמבר 2019
3. ↑  Bianca Schulze, Kobi Yamada and Gabriella Barouch Discuss Maybe – The Children's Book Review, ‏25 בספטמבר 2019 (באנגלית)
4. ↑  רעות ברנע, המאיירת גבריאלה ברוך: "ההשראה קופצת מקליפה של אגוז", באתר כלכליסט, 10 באפריל 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007966265505171
* GND: 1225434637
* ISNI: 0000 0005 0060 8312
* LCCN: no2019127353
* NDL: 031264660
* NTA: 434807842
* SUDOC: 261676695
* VIAF: 28156809402445120782
* WorldCat: lccn-no2019127353

 |
**ירח דבש בלאס וגאס** (באנגלית: **Honeymoon in Vegas**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1992 עם ניקולס קייג', שרה ג'סיקה פרקר וג'יימס קאן בתפקידים הראשיים.

הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, ניקולס קייג' היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.

זוכת האוסקר אן בנקרופט מופיעה בסרט בתפקיד קטן.

ב-2015 הועלה בברודוויי מחזמר בשם זה המבוסס על הסרט עם טוני דנזה בתפקיד הראשי של טומי קורמן.

תקציר העלילה
------------

ג'ק סינגר (ניקולס קייג') הוא חוקר פרטי בניו יורק. הוא מגיע לבית חולים בו מאושפזת אמו (אן בנקרופט). היא מבקשת ממנו שיישבע שלא יתחתן לעולם כי רק היא אוהבת אותו. כשהוא מהסס היא נופחת את נשמתה.

ג'ק נמצא במערכת יחסים עם בטסי (שרה ג'סיקה פרקר) מורה בבית ספר, הלוחצת עליו להתחתן והוא נמנע בגלל התחייבותו לאמו. לבסוף הוא נכנע ושניהם טסים להתחתן בלאס וגאס.

הם מתאכסנים במלון באליז שם נערך פסטיבל של חקייני אלביס פרסלי. לשם מגיע גם קלפן מקצועי מצליח בשם טומי קורמן (ג'יימס קאן). קורמן מתבונן בבטסי והיא מזכירה לו את אשתו המנוחה דונה. הוא מחליט לכבוש אותה לעצמו לשם כך הוא מארגן משחק קלפים מכור ומזמין את ג'ק למשחק.

בתחילה מרוויח ג'ק 2.000 דולר וקורמן מושך את שימשיך במשחק עד שג'ק מפסיד ונשאר חייב לו 65.000 דולר שאין לו כל אפשרות לשלם.

קורמן מאיים על ג'ק ומסביר לו מה עושים באחד שלא משלם אך הוא נותן לו אפשרות נוספת, הוא מוכן לוותר לו על החוב אם יאפשר לו לבלות סוף שבוע "אפלטוני" עם בטסי.

ג'ק מזדעזע בהתחלה מהרעיון אך מבין שאין לו מוצא. הוא מודיע זאת לבטסי והיא בתחילה מזועזעת ממנו אך מתרככת מהר כדי שיוכלו להינשא לאחר שתיפתר בעיית החוב.

היא מסכימה לטוס לחווילתו של קורמן בהוואי שם הוא ממשיך את ניסיונות החיזור ובטסי מתחילה להיענות לו.

בינתיים ג'ק מתחרט על כל העסק וטס להוואי להחזיר את בטסי. קורמן מודע לכך ונותן הוראה לידידו מאהי מאהי (נוריוקי מוריטה) שיאסוף אותו משדה התעופה ויעכב אותו. הוא מוביל את ג'ק לצ'יף אורמן (פיטר בויל) במקום לקורמן.

לבסוף מצליח ג'ק להגיע לקורמן ומתעמת אתו. הוא נאסר ומשוחרר בערבות כדי לגלות שקורמן ובטסי כבר טסו להתחתן בלאס וגאס.

הוא טס ללוס אנג'לס ומגלה שהטיסה ללאס וגאס יוצאת מאוחר. ברגע האחרון הוא מצטרף אל קבוצת "מעופפי אלביס" שאנשיה לבושים כאלביס ומתכוננים לצניחה לרחבת מלון באליז. ג'ק מצטרף אליהם מחוסר ברירה אף על פי שלא צנח מעולם. הוא מתלבש בבגדי אלביס ומחכה בפחד לצניחה.

בינתיים במלון מתכונן קורמן לקחת את בטסי להתחתן אך היא ברגע האחרונה נרתעת ובורחת ממנו. היא "שואלת" בגדי רקדנית ויוצאת לרחבת המלון לקבל את הצונחים וג'ק צונח לפניה. הם מתחבקים ויוצאים להתחתן עם כל חקייני אלביס כשג'ק לבוש גם הוא כאלביס.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ירח דבש בלאס וגאס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ירח דבש בלאס וגאס", באתר נטפליקס
* "ירח דבש בלאס וגאס", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ירח דבש בלאס וגאס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ירח דבש בלאס וגאס", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "ירח דבש בלאס וגאס", באתר אידיבי
* "ירח דבש בלאס וגאס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט ירח דבש בלאס וגאס, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 37146634386941931500
* WorldCat (עם VIAF): 37146634386941931500

 |
**אוסקר רבין** (ברוסית: **Оскар Яковлевич Рабин**;‏ 2 בינואר 1928, מוסקבה – 7 בנובמבר 2018, פירנצה) היה אמן נון-קונפורמיסטי יהודי-רוסי שגורש מברית המועצות והיה מתגורר בצרפת.

ביוגרפיה
--------

אוסקר רבין נולד במוסקבה למשפחת רופאים יהודים, בוגרי אוניברסיטת ציריך. אביו נפטר כאשר הוא היה בן 5 ואמו נפטרה בשנת 1941. בתחילת שנות ה-40 התחיל רבין ללמוד ציור. בשנים 1946–1948 הוא התגורר בריגה ולמד באקדמיה לציור בעיר. בשנת 1948 הוא עבר לאקדמיה לציור במוסקבה ,אך כבר בשנת 1949 סולק מהמוסד בעקבות האשמות בעבודות שלא בהתאם לריאליזם סוציאליסטי. רבין חזר למורה הראשון שלו, ובמקביל עבד בעבודות מזדמנות לפרנסת המשפחה (הוא התחתן עם ביתו של הצייר שלימד אותו).

בשנות ה-50 היה רבין בין מקימי קבוצת אמנים לא רשמית. בקיץ 1956 הוא הכיר את אולג צלקוב ובתערוכה של ציירים צעירים קיבל פרס. תומכי הקו הרשמי של האמנות הסובייטית לא קיבלו את סגנון הציור של רבין. 

בשנת 1974 הוא היה בין מארגני תערוכה ציורים במרחב הפתוח שפוזרה על ידי השלטונות. בשנת 1977 הוא נעצר ולאחר מספר ימים קיבל הצעה לצאת לסיור באירופה ביחד עם כל המשפחה. 

ביוני 1978 הוא הוזמן לשגרירות ברית המועצות בצרפת וקיבל הודעה שנשללה ממנו אזרחות של ברית המועצות והוא לא יכול לחזור. רק בשנת 1990, בתקופת מיכאיל גורבצ'וב הצו בוטל ובשנת 2006 הוא קיבל אזרחות רוסית.

בהיותו בצרפת הוא המשיך בציור ועבודות שלו הוצגו בתערוכות שונות. בשנת 1991 הוא להציג לראשונה הציג עבודותיו ברוסיה.

בשנת 2018, לקראת יובל 90 של הצייר, בפלה רויאל בפריז אורגנה תערוכה גדולה של עבודותיו.

ציוריו של רבין מוצגים, בין היתר, בגלריית טרטיאקוב במוסקבה, המוזיאון הרוסי בסנקט פטרבורג ובמרכז פומפידו בפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר לזכרו
* קורות חיים
* אוסקר רבין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509789505171
* BnF: cb126335397 (data)
* GND: 121767736
* ISNI: 0000 0000 7834 6846
* LCCN: n83011428
* NKC: jo2013762705
* NTA: 072160373
* RKD: 65335
* SUDOC: 079271308
* ULAN: 500009583
* VIAF: 42702760
* WorldCat: lccn-n83011428

 |
**שַׁטּ אַלְ-עַרַבּ** (מערבית: **شَطّ اَلْعَرَب**, "גְּדַת הָעֲרָבִים"; בפרסית: **اروندرود**, אַרְוַנְדְרוּד, "נהר מהיר") הוא שמו של נהר המתקבל מהתמזגותם של נהרות הפרת והחידקל.

אורכו של שט אל-ערב כ-200 ק"מ. ראשיתו באזור העיר קורנה שבעיראק והוא נשפך למפרץ הפרסי בגבול בין עיראק לאיראן. לתוכו נשפך ממזרח נהר הכארון, אשר מביא עמו כמויות עצומות של סחף, ולכן יש צורך בחפירה מתמדת בתוך הנהר על מנת שספינות יוכלו לעבור בו. משערים שהנהר "צעיר" יחסית, ושלפני כן הפרת והחידקל נשפכו לערוץ משותף אחר, שהיה מערבי יותר; ושעוד קודם לכן, כאשר המפרץ הפרסי היה ארוך יותר, הם נשפכו לתוכו במקומות נפרדים. החידקל אומנם מתחבר לפרת בתעלות כמה עשרות קילומטרים לפני השט אל-ערב, אך השט אל-ערב מתחיל מהתחברות הנהר הטבעי לפרת.

היסטוריה
--------

לאורכו של השט אל-ערב עובר הגבול בין עיראק לאיראן. במשך מאות בשנים שימש הנהר מקור לסכסוך בין מדינות שטענו לשליטה בו.
ראשיתו של סכסוך זה עוד בתקופת האימפריה העות'מאנית ופרס. לפני המאה ה-19 השליטה בנתיב המים עד גדתו המזרחית הייתה בידי העות'מאנים. אולם בעקבות גילוי נפט באי ח'ורמשהר שנמצא בקרבת הגדה האיראנית של השט, הוענקה לאיראן שליטה על אי זה ועוד שניים בפרוטוקול קונסטנטינופול של 1913. סכסוכים אלימים על הנתיב הימי גררו את מעורבות חבר הלאומים ב-1934,
אך פריצת הדרך הושגה רק ב-1937 בעקבות חילופי משטר בעיראק. ההסכם של 1937 קבע כי הגבול בנתיב יהיה לאורך קו אמצע המים (Thalweg - עקרון הטאלווג), אולם בעקבות אי הסכמה בנוגע לזכויות השיט וניצול המים, המשיכו לפרוץ סכסוכים עד נפילת השושלת ההאשמית בעיראק ב-1958. משטר הבעת' החדש הכריז באופן חד-צדדי על הרחבת המים הטריטוריאליים של עיראק והחל לטעון לריבונות על האי עבדאן (בו הוקמה מזקקת נפט איראנית). השאה הכניס ספינות מלחמה לשט והצדדים פרסו כוחות צבאיים לאורך הגדות. הסכסוך החמיר עם עלייתה מחדש של מפלגת הבעת' לשלטון ב-1969, וגם חידוש היחסים הדיפלומטיים בין המדינות בשלהי 1973 לא מנע סדרה חדשה של תקריות על השליטה במימי הנתיב.

איראן וארצות הברית החלו להעניק סיוע למורדים הכורדים במשטר הבעת', מרידה שלמרות הניסיונות התכופים והאכזריים לדכאה סרבה לשקוט. סדאם חוסיין הגיע למסקנה כי הדרך היחידה לחסל את המרידה, שאיימה על יציבות המשטר, היא לנתק את הסיוע האיראני. ב-6 במרץ 1975 חתמו איראן ועיראק על הסכם אלג'יר בו ויתרה עיראק על דרישותיה למימי כל השט והסתפקה בקביעת קו אמצע המים לקו הגבול. בתמורה התחייבה איראן להפסיק את תמיכתה ב"גורמים מערערי יציבות" (קרי הכורדים) ולהעביר שטחים בהיקף 1,500 קמ"ר שאיראן תפסה, שנועדו להעניק לעיראק עומק אסטרטגי שהיה חסר לה מפני תקיפה איראנית. המרידה הכורדית אכן דוכאה שבועיים לאחר חתימת ההסכם. עם זאת, איראן לא העבירה את השטחים לעיראק.

ב-16 בספטמבר 1980 הכריז סדאם חוסיין על ביטול הסכם אלג'יר ודרש כי השליטה על כל מימי השט יוענקו לעיראק. בעקבות זאת פרצה מלחמת איראן–עיראק. במהלך המלחמה, שגבתה את חייהם של מיליונים ונמשכה שמונה שנים, לא השתנה הגבול באופן משמעותי לצד זה או זה. לאחר המלחמה נחתם הסכם בין שתי המדינות בהתאם לעקרון הטאלווג המקובל באירופה, וכיום עובר הגבול באמצע הנהר.

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל המזרח התיכון** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שט אל-ערב** בוויקישיתוף
* שט אל-ערב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* שט אל-ערב, באתר אנציקלופדיה איראניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536434705171
* GND: 4273250-5
* LCCN: sh85121163
* VIAF: 225281536
* WorldCat (עם VIAF): 225281536

 |
**גיל ג'יבלי** (נולד ב-ז' בכסלו ה'תשי"ז, 30 בנובמבר 1957) הוא מאייר, קריקטוריסט וצייר קלסתרונים ישראלי. משמש כמאייר הראשי של העיתון "גלובס"; כמו כן הוא משמש כמבקר ג'אז.

קורות חייו
----------

גיל ג'יבלי נולד ליצחק ג'יבלי, מלוחמי יחידה 101, ולעמליה, מוזיקאית וכוריאוגרפית. את שמו נתן לו אביו על שם **פעולות גיל** (ראשי תיבות: **ג**יבלי **י**צחק **ל**חופש), כינוי לפעולות צבאיות שביצעו חבריו של יצחק ג'יבלי לשחרורו, לאחר שנפל בשבי הירדני במבצע ברוך 1. הוריו של גיל ג'יבלי התגרשו כשהיה בן ארבע, והוא עבר לגור אצל סבו וסבתו בקיבוץ גבעת חיים איחוד. בגיל שמונה עבר לגור עם אמו בבאר שבע, וכעבור ארבע שנים עבר להתגורר בקיבוץ מזרע, שם אומץ על ידי שניים מבני הקיבוץ שהיו יוצאי יחידה 101.

לאחר שירותו הצבאי החל בלימודי ציור בבית הספר לציור קלישר בתל אביב. בשנת 1982 נסע לניו יורק, שם למד ציור במשך מספר שנים בקולג' "אמפייר סטייט". בעת שהותו בניו יורק עבד כעוזר לקריקטוריסט רענן לוריא. בשנת 1983 חזר בתשובה.

בשנת 1989 הוחלט בעיתון הכלכלי "גלובס" לנקוט בקו המקובל בעיתונים כלכליים בעולם שבהם מחליפים איורי הדיוקנים את הצילומים. ג'יבלי נבחר כמאייר הבית של העיתון, ומאז הפכו איוריו לאחד מסמליו של "גלובס". כמו כן, פרסם במשך מספר שנים טור שבועי בנושא מוזיקת ג'אז הקרובה ללבו.

ג'יבלי מתמחה בציורי קלסתרונים, והוא פועל בשרות משטרת ישראל. לזכותו נזקפים מספר מקרים של לכידת עבריינים שזוהו לפי הקלסתרון שצייר, בהם תפיסת הרוצח של שרה סמוכי בשנת 2000 בעיר אשדוד, שנרצחה בדוכן מפעל הפיס ביריה אחת. הקלסתרון שאייר, לפי תיאור של עובדת בחנות סמוכה לדוכן הפיס, יחד עם שחזור הרצח, שודר בתוכנית הטלוויזיה "בשידור חוקר". שוטר שזהה את הקלסתרון כדומה לאדם שנעצר בשוד בנק בעבר הוביל לתפיסתו של הרוצח. ג'יבלי שימש ציר מרכזי בסרט התעודי ההרוג ה-17, לפי עדות נהג האוטובוס ושני נוסעים, צייר שני קלסתרונים כדי לזהות את ההרוג האלמוני מהפיגוע בצומת מגידו בשנת 2002. כמו כן צייר לפי עדויות ניצולים את קלסתרונו של פאוול פרנקל, מפקד אצ"י (הארגון הצבאי היהודי) בגטו ורשה.

עד היום צייר ג'יבלי למעלה מעשרת אלפים דיוקנים. בשנת 2000 הציג מעבודותיו בתערוכה בגבעתיים, ובשנת 2008 השתתף עם קבוצת ציירים בתערוכת דיוקנאות שנערכה בבית ציוני אמריקה בתל אביב. ג'יבלי גם אייר מספר ספרים, ובהם הספר "בונים פה נמל: מכתבים מסבא נודניק" (הוצאת תמוז, 2004), ספר לילדים שיצא זמן קצר אחרי מות רפאל איתן ובו מכתבים שכתב לנכדיו על עבודתו בנמל אשדוד.

### חייו הפרטיים

ג'יבלי נשוי לאסתר הלברטל ואב לחמישה. מתגורר בקריית הרצוג בני ברק .

קישורים חיצוניים
----------------

* גיל ג'יבלי, ברשת החברתית פייסבוק
* גיל ג'יבלי, דף שער בספרייה הלאומית
* אתרו של גיל ג'יבלי בעיתון גלובס
* דודו כהן, מומחה לעיצוב פנים, באתר ערוץ 7, 10 בנובמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  צה"ל נועד לאפשר לימוד תורה, גלובס.
2. ↑  לכל איש יש שם, האוזן השלישית
3. ↑  אינם מסגלים לחיות ואינם מסוגלים למות, אתר הארץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303295105171
* LCCN: no2006007995
* WorldCat (עם LCCN): no2006-007995

 |
**רוברט לואיס קאסלן הבן** (באנגלית: **.Robert Louis Caslen Jr**;‏ נולד ב-30 בנובמבר 1953) הוא גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית. בתפקידו האחרון פיקד על האקדמיה הצבאית של ארצות הברית. לאחר פרישתו נבחר לנשיא אוניברסיטת קרוליינה הדרומית.

קריירה צבאית
------------

קאסלן נולד וגדל בקונטיקט. הוא החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1975, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, קורס סיירים והסמכה כצנחן. הוא שירת במגוון תפקידי מטה ופיקוד ובמלחמת המפרץ שימש כסגן מפקד הגדוד ה-2 ברגימנט 187 בדיוויזיה המוטסת ה-101. בהמשך שימש כמפקד גדוד 1 ברגימנט החי"ר ה-14 שבדיוויזיית הרגלים ה-25, כראש המטה של הדיוויזיה המוטסת ה-101 ובשנת 1999 פיקד על חטיבה 2 בדיוויזיה. בעת פיגועי 11 בספטמבר שירת קאסלן בפנטגון באגף תכנון ומדיניות של המטות המשולבים. לאחר שההמטוס החטוף פגע בבניין, לקח קאסלן חלק בחילוץ הפצועים וההרוגים מההריסות. בשנת 2002 שימש ראש מטה כוח משימה משולב 180, שכלל יחידות חיל רגלים וכוחות מיוחדים מצבא ארצות הברית ומצבאות נוספים, ולחם במסגרתו במלחמת אפגניסטן.

בשנת 2003 שירת כראש מטה הדיוויזיה ההררית העשירית ושנה לאחר מכן שירת כעוזר מפקד דיוויזיית הרגלים ה-3. בשנים 2005-2006 שימש כסגן מנהל ללוחמה בטרור במטות המשולבים ולאחר מכן שירת כמפקד הצוערים באקדמיה הצבאית שבווסט פוינט. בשנת 2008 מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-25 ופיקד עליה בלחימה באפגניסטן ובעיראק. בשנת 2013 מונה למפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית ושימש בתפקיד כחמש שנים. באפריל 2018 פרש לגמלאות.

ב-2019 נבחר לנשיא אוניברסיטת קרוליינה הדרומית.

לקאסלן תואר שני במנהל עסקים מתאם אוניברסיטת לונג איילנד ותואר שני נוסף בהנדסה תעשייתית מטעם אוניברסיטת קנזס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט קאסלן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רוברט קאסלן (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת ישראל היום, ארה"ב: 30 פצועים בקרב כריות בבסיס צבאי, באתר ישראל היום, 29 בנובמבר 2015 15:15.
2. ↑  Commander of Army Combined Arms Center: Who is Robert Caslen, Jr.?, AllGov, 25 November 2010.
3. ↑  בוב וודוורד, "**פחד**", הוצאת ידיעות ספרים, 2019, עמוד 88.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1241270333
* LCCN: n2018021664
* VIAF: 7152501101010681561
* WorldCat: np-caslen,%20robert%20l%20jr

 |
**הבשורות של וַרְדְּזִיָּה** (בגאורגית: **ვარძიის სახარება**, וַרְדְּזִיִּיס סַאֲחָרֶבָּה) או **ארבעת הבשורות של ורדזיה** או **הארבעה של ורדזיה** (גאורגית: **ვარძიის ოთხთავი**, וַרְדְּזִיִּיס אוֹתְחְתָאוִוי) הוא כתב-יד ליטורגי מאוייר (אנ') מהמאה ה-12 או ה-13 של ארבע הבשורות הקנוניות שהיה שייך ככל הנראה למלכה תמר. כתב-היד נשמר בוורדזיה עד המאה ה-16; לאחר שהצבא הפרסי-ספווי בראשות השאה שאה תהמאספ הראשון פשט על ורדזיה בשנת 1551 ובזז אותה, פדה אותו בנו של לוואן מלך קאחתי (אנ'), והעניק אותו שוב לורדזיה. כיום כתב-היד נמצא במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה (סימון: Q-899).

כתב-היד מכיל 289 דפים בגודל 23X18 סנטימטרים כתובים על גבי קלף איכותי. כתב-היד נכרך בתחילה בכריכה כסופה עם עם דמותה של הבתולה מרים, אולם כריכה זו נבזזה מאוחר יותר והוחלפה בכריכה אחרת.

הטקסט בכתב-היד בכתב קליגרפי בכתיב הנוסחורי (גאו'), בשני טורים. הכותרות עוטרו בצבע סינגור בכתב אֲסוֹמְתַווְרּוּלִי (גאו'). גולת הכותרת של הטקסט, האותיות הרישיות נעשו בצבע זהב. כתב היד מובחן בעיצובו המפואר והמקורי. תמונות של המבשרים (אנ') משולבות בטקסט והן קטנות יותר מאשר מיניאטורות המבשרים בכתבי בשורות אחרים. המיניאטורות מעוטרות בקישוטים מקוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבשורות של ורדזיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבי-היד הגאורגיים הנקראים אוֹתְחְתָאוִוי (הארבעה; ოთხთავი) כוללים את ארבע הבשורות של ארבעת המבשרים (אנ'). המינוח מוכר בנצרות האורתודוקסית המזרחית (ביוונית τετραευαγγέλιον) (אנ') ומיוחס לבשורות הקנוניות שנמסרו על ידי ארבעת המבשרים (אנ') - הבשורה על-פי מתי, הבשורה על-פי מרקוס, הבשורה על-פי לוקאס והבשורה על-פי יוחנן.
2. ↑  סִינְגּוּר (גאו') - צבע אדום ששימש לכתיבת כותרות ואות גדולה בכתבי-יד גאורגיים עתיקים והיה בשימוש נרחב במיניאטורות שבכתבי-היד. החתימה בצוואתו של דוד הבנאי שנמצאת במנזר שיו-מר'ווימה כתובה בצבע סִינְגּוּר.
**ג'ון תומסון השלישי** (באנגלית: **John C. Thomson III**) הוא קצין בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית המשרת כמפקד כוחות היבשה של נאט"ו.

ביוגרפיה
--------

תומסון גדל בטיילר שבטקסס. ב-1986 סיים לימודי תואר ראשון באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס כקצין לצבא. 

הוכשר כקצין ארטילריה ושירת כמפקד מחלקת תותחים, סגן מפקד סוללה ומפקדת מחלקת סיוע בגדוד השישי של רגימנט הארטילריה ה-41. הרגימנט השתייך לדיוויזיית החי"ר השלישית שהוצבה בגרמניה המערבית. לאחר מכן שירת במטה רגימנט הפרשים המשוריין השני בנירנברג. בשנים 1992–1994 פיקד על סוללה בגדוד הרביעי של רגימנט הארטילריה ה-29 השייך לדיוויזיה המשוריינת הראשונה. בתפקידו הבא שירת כמדריך צוערים בווסט פוינט. בשנים 1998–2003 שירת במגוון תפקידים בדיוויזיית החי"ר הרביעית.

ב-2003 מונה למפקד הגדוד השני ברגימנט הארטילריה הרביעי ושירת בתפקיד עד 2005. לאחר מכן שירת במטות המשולבים. במאי 2007 מונה לעוזרו של מפקד הקורפוס הרב-לאומי בעיראק, בהמשך שירת כראש קבוצת היוזמה של מפקד הכוח הרב-לאומי בעיראק. 

בשנים 2009–2011 פיקד על חטיבת האש ה-41 של דיוויזיית הפרשים הראשונה. בתפקידו הבא שימש עוזרו של ראש מטה צבא ארצות הברית, ריימונד אודיירנו. באפריל 2013 מונה לסגן מפקד דיוויזיית החי"ר הרביעית. ביולי 2014 מונה למפקד הצוערים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. 

בינואר 2016 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2017. באוקטובר 2017 מונה לסגן מפקד הקורפוס השלישי. באוגוסט 2018 מונה למפקד הכוח היבשתי של נאט"ו.

תומסון בעל תואר שני מאוניברסיטת לונג איילנד, הוא בוגר מכללת המלחמה של הצבא ושימש עמית במכון לפוליטיקה עולמית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון תומסון** בוויקישיתוף
* A look at the next 1st Cavalry Division commander,‏ kdhnews.com, ‏23 בדצמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  First Team welcomes new leadership, אתר צבא ארצות הברית, 11 באוקטובר 2017
2. ↑  הודעה על מינויו אתר מחלקת ההגנה של ארצות הברית, 27 ביולי 2017
3. ↑  U.S. Army Lieutenant General John Thomson Assumes Command, אתר נאט"ו, 3 באוגוסט 2018
4. ↑  IWP Army Fellow MG John Thomson to be appointed commander of the 1st Cavalry Division, אתר המכון לפוליטיקה עולמית, 16 בדצמבר 2015