recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מראה כללי של הקתדרלה מכיוון צפון-מזרח
חזית הקתדרלה. מגדל הפעמונים נראה משמאל
פנים המבנה. הכיפה מצוירת על התקרה בסגנון Trompe-l'œil והיא איננה קיימת במציאות
**קתדרלת עליית הבתולה** (באנגלית: **Cathedral of Assumption**) או **כנסיית קתדרלת גוזו** (במלטית: **Knisja Katidrali ta' Għawdex**) היא קתדרלה קתולית בוויקטוריה, העיר הראשית של האי גוזו במלטה. היא משמשת כקתדרה של הבישוף של האיים גוזו וקומינו, מאז הקמת הדיוקסיה ב-16 בספטמבר 1864. הקתדרלה שוכנת בדרומו של הרובע המבוצר של העיר (Citadella או Il-Kastel), וחזיתה פונה אל "כיכר הקתדרלה" (Misraħ il-Katidral) שבצידה הדרום-מערבי.

היסטוריה
--------

בתקופה הרומית ניצב באתר מקדש לאלה יונו. בתקופה הביזנטית קמה במקום הכנסייה הראשונה, אשר הוחלפה בכנסיית נורמנית שחרבה ברעידת אדמה ב-1693. בניית הקתדרלה החדשה החלה ב-21 בספטמבר 1697 והיא נחנכה ב-14 באוגוסט 1711, ערב חג עליית מרים, והוקדשה ב-11 באוקטובר 1716. היא תוכננה בסגנון אדריכלות הבארוק, על ידי האדריכל לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà), שתכנן גם את קתדרלת פאולוס הקדוש בעיר מדינה. כיפת המבנה לא הושלמה מעולם בשל מחסור במימון.

המבנה
-----

אורכה של הקתדרלה כ-40 מטרים ורוחבה כ-20 מטרים. צורתה כשל צלב לטיני והיא בנויה כולה מאבן גיר. חזית המבנה מתנשאת בקצהו של גרם מדרגות המוביל מן הכיכר. החזית פשוטה למראה ומחולקת לשלושה אגפים, המופרדים זה מזה בעמודים הנושאים כותרות קורינתיות. שני אגפי הצד עשויים מקירות אטומים ואין בהם דלתות או חלונות. האגף המרכזי מחולק לשתי קומות, המופרדות זו מזו בקרניז. בראשונה דלת חומה גדולה מוקפת מסגרת ומעליה מגיניהם של הגראנד מאסטר רמון פריוס אי רוקפול (Ramon Perellos y Roccaful) ושל אחד הבישופים המקומיים. מתחתם לוח שעליו סמל הדיוקסיה של גוזו. בקומה השנייה קבועה גומחה מעוטרת שבה ניצב פסל לבן של הבתולה הצופה אל הכיכר. בראשו של אגף זה גמלון הנושא צלב. משני צדדיה של החזית ניצבים שני תותחים קטנים מתקופת ההוספיטלרים. בפינה הצפון-מזרחית של המבנה ניצב מגדל הפעמונים שרק קומתו העליונה, שבה תלויים חמשת הפעמונים, מעוטרת, ומעליה צריח מסוגנן מוקף במעקה. בין מגדל הפעמונים לגמלון שבחזית, נותר חלל שרצפתו שטוחה, והעצם היחיד הניצב בו הוא התוף שיועד לשאת את הכיפה החסרה. 

פנים המבנה מחולק לשלוש ספינות ומעוטר בפאר רב. העמודים התומכים בגג מצופים בבד בגוון ארגמן ומהקשתות שבין הספינות תלויים וילונות בגוון זהה ונברשות מסוגננות. המזבח המרכזי ניצב על בימה קטנה ומעליו חופה, ובכיפת האפסיס שמאחוריו פרסקו המתאר את עליית הבתולה. בתוף הכיפה צויר פרסקו בסגנון "הטעיית העין" (Trompe-l'œil), ולמתבוננים מעלה נראה כאילו הכיפה קיימת. רצפת המבנה מרוצפת בשיש צבעוני, וקבועים בה קברים ולוחות קבורה, כמו גם סמלים כנסייתיים.

בסמוך למבנה שוכן מוזיאון הקתדרלה ובו חפצי אמנות דתית, חפצי קדושה מזהב ומכסף, וכן מרכבתו של הבישוף ומזבח שעווה המתאר את הסעודה האחרונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת עליית הבתולה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת עליית הבתולה
* הקתדרלה באתר לשכת התיירות של מלטה
* הקתדרלה באתר הדיוקסיה של גוזו וקומינו

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Cathedral, Gozo

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1141823268
* VIAF: 1345150869794122190003
* WorldCat (עם VIAF): 1345150869794122190003

 |
המרטיר **פילומנוס (סופוקלס הסאפיס) מבאר יעקב** (ביוונית גם Φιλούμενος Χασάπης; Φιλούμενος ο Κύπριος; או Φιλούμενος Ορουντιώτης;‏ 15 באוקטובר 1913 - 29 בנובמבר 1979) היה נזיר וארכימנדריט במנזר באר יעקב בשכם, אשר נרצח על ידי יהודי לוקה בנפשו בשם אשר רבי ב-29 בנובמבר 1979. ב-2009, שלושים שנה לאחר הרצח, הועלה פילומנוס למדרגת קדוש על ידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים. יום חגו נקבע כ-29 בנובמבר בלוח השנה היוליאני (16 בנובמבר בלוח השנה הגרגוריאני) ומקום פולחנו במנזר באר יעקב בשכם.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם סופוקלס הסאפיס בכפר אורונטה במרכז קפריסין. בגיל 14 עזב את ביתו יחד עם אחיו, אלפידיוס, למנזר סטרובוני, שם שהו שש שנים לפני שהמשיכו לארץ ישראל. פילומנוס הוכשר לכמורה והוסמך על ידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים ככומר וכארכימנדריט. ב-1979 מונה לאחראי על מנזר באר יעקב בשכם.

פילומנוס היה דובר יוונית, אנגלית, ערבית ועברית.

### הרצח

אשר רבי, חוזר בתשובה מעורער בנפשו מתל אביב, הרבה לשוטט באזור ולבקר בבאר יעקב. באחד הימים טיפס על חומת המנזר וכשהבחין בפילומנוס זרק לעברו רימון יד. לאחר מכן, על מנת לוודא הריגה, רוצץ את גולגולתו בגרזן. לאחר מכן נמלט רבי מהמקום, כיוון ששבר את רגלו הובא על ידי נהג מונית ערבי לבית חולים תל השומר. לפני כן, באפריל, ידה רימון יד לעבר קבוצת צליינים במקום ופצע נזירה. גם אז הצליח להימלט להר גריזים, שם קרא בתורה במשך יומיים. רבי נתפס על ידי משטרת ישראל ב-1982 באשמת רצח הגינקולוג דוד קוגן והודה ברצח פילומנוס במהלך חקירתו. רבי תירץ את מעשיו בכך שפעל לפי "צו אלוהי" ונשלח לאשפוז בבית חולים פסיכיאטרי.

### פולחנו כקדוש

בשנת 2009, לרגל 30 שנה למותו, הועלה פילומנוס למעלת קדוש ומרטיר של הכנסייה היוונית אורתודוקסית. ב-5 במרץ 2010 הוכר כקדוש גם על ידי הסינוד של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. פולחנו, המתרכז במתחם מנזר באר יעקב (וכן בכנסייה שבכפר הולדתו בקפריסין), מעלה על נס את מותו על מזבח ההתנגדות ללאומנות הציונית. לפי הנרטיב המקובל בכנסייה ומוצג בשלטים במתחם המנזר, קבוצת המתנחלים עינתה ורצחה את פילומנוס. זאת, על אף שלא הוכח כל קשר בין העימותים עם המתנחלים לבין הרצח. גולגולתו המנותצת מוצגת בכנסייה כשרידי קדושים. באופן יוצא דופן מוקירים גם מוסלמים מקומיים את הקדוש ועולים לרגל למנזר.

קישורים חיצוניים
----------------

* Orthodox saint martyred by Zionist Jews Saint Philoumenos Palestine, סרטון באתר יוטיוב - סרט המספר את סיפורו, לפי הנרטיב המקובל
* דה שגב, מה חושף ציור אנטישמי אחד, אתר אסימון, 20 במאי 2008
* אבי דוידוביץ. "אשר רבי – פרופיל של רוצח סדרתי" / "הכומר והנזירה" (4 באוגוסט 2017)
* דוד גורביץ' ויסכה הרני: Philoumenos of Jacob’s Well: A Birth of a Contemporary Ritual Murder Narrative. In Israel Studies, Vol. 22, No. 2, Indiana University Press 2017.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר העיתונות היהודית ההיסטורית
2. ↑  אתר העיתונות היהודית ההיסטורית
3. ↑  הודעת הקאנוניזציה(הקישור אינו פעיל, 17.11.2021)
4. ↑  כתבה בגיליון "מעריב" 2.12.1982
5. ↑  החלטות הסינוד הקדוש
6. ↑  כתבה מאתר הכנסייה היוונית-אורתודוכסית, 2011. אוחזרה ב-2014
7. ↑   Orthodox saint martyred by Zionist Jews Saint Philoumenos Palestine, סרטון באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1054683093
* NLG: 184155
* VIAF: 309656621
* WorldCat (עם VIAF): 309656621

 |
תצלום לוויין של התעלה
**תעלת קיליה** (ברומנית: **Brațul Chilia'** כלומר "הזרוע קיליה" באוקראינית: **Кілія** או **Кілійське гирло**) היא התעלה הצפונית ביותר בין שלוש התעלות דרכן נשפכת הדנובה לים השחור והיוצרות יחד את הדלתה של הדנובה.

תעלת קיליה מתחילה באזור טולצ'ה, שם מתפצלת הדנובה לשתי זרועות, תעלת קיליה ותעלת טולצ'ה (תעלת טולצ'ה מתפצלת בהמשך לשתי זרועות, תעלת סולינה ותעלת גאורגה הקדוש). תעלת קיליה היא העמוקה מבין תעלות הדלתה של הדנובה ואורכה הוא 111 קילומטרים.

תעלת קיליה, שהריבונות עליה מתחלקת בין רומניה ובין אוקראינה, מובילה לים 60% ממי הדנובה ומתאפשר שיט דרכה, אם כי היא נזקקת לתחזוקה פעילה מתמדת, בגלל כמויות הסחף הגדולות העוברות דרכה והמנסות לשנות את נתיבה. תעלת קיליה יוצרת דלתה משנית משל עצמה, דלתה הכובשת שטחים מתוך הים ובקרבת הים מתפצלת לזרועות רבות.

בחלק גדול ממסלולה דרך העמק של קיליה מהווה הגבול בין רומניה לאוקראינה, אך יש קטעים שהם בתחומה של אוקראינה, לכן תנועת השיט הרומנית בתעלה זקוקה לאישור אוקראיני.

ראו גם
------

* קיליה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תעלת קיליה** בוויקישיתוף
* המסלול התיירותי בתעלת קיליה (ברומנית)
**לוסיל לה ורן** (באנגלית: **Lucille La Verne**;‏ 7 בנובמבר 1872 – 4 במרץ 1945) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

לה ורן נולדה בנאשוויל, היא התחילה לשחק כילדה בתיאטרון מקומי. כנערה המשיכה לשחק ובגיל ארבע עשרה שיחקה יוליה ברומיאו ויוליה ואת ליידי מקבת' במקבת'. יכולות המשחק שלה שכללו ביצועים של סוגי תפקידים שונים ומגוונים של אישים רבים בתחום עסקי השעשועים וב-1988 הופיע לראשונה בברודוויי, בין המחזות ששיחקה הוא "אוהל הדוד תום", היא גם הייתה ידועה בהופעותיה שכללו השחרת פנים.

היא גם יצאה לסיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית ובאירופה ומלבד המשחק בברודוויי עסקה גם בכתיבה ובבימוי.

ב-1921 שיחקה בסרט הראינוע יתומות הסערה על המהפכה הצרפתית, ב-1923 שיחקה בסרט "Zaza" המבוסס על מחזה צרפתי.

ב-1931 שיחקה בסרט הפשע הקיסר הקטן, ב-1935 הופיעה בסרט בין שתי ערים.

היא ביצעה את הדיבוב לדמות המלכה הרעה בסרט הראשון של דיסני "שלגיה ושבעת הגמדים", ותפקיד זה היה התפקיד הקולנועי האחרון אותו ביצעה בחייה.

היא נפטרה ב-4 במרץ 1945 בקלבר סיטי, בגיל 72.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסיל לה ורן** בוויקישיתוף

* לוסיל לה ורן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לוסיל לה ורן, באתר AllMovie (באנגלית)
* לוסיל לה ורן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לוסיל לה ורן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427447705171
* BNE: XX4778180
* GND: 1014937914
* ISNI: 0000 0001 1624 1595
* LCCN: no89011752
* SNAC: w6vj9n45
* VIAF: 38931524
* WorldCat: lccn-no89011752

 |
**עדה יהודאית**, אתלטית ארצישראלית סגנית אלופת ארץ ישראל הראשונה (1935) בקפיצה לגובה. חברת נבחרת ישראל למכביה הראשונה (1932).

ביוגרפיה
--------

יהודאית התאמנה בקבוצת מכבי עתיד תל אביב.

### 1932

במכביה הראשונה שנערכה בסוף מרץ 1932 סיימה יהודאית במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.11 מטר.

### 1935

באליפות ארץ ישראל הראשונה שנערכה בסוף דצמבר 1935 זכתה יהודאית ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם רחל סלונימסקי, גירה שפירא ורבקה ניניו בתוצאה של 59.4 שניות, לפני מכבי תל אביב (1:02 דקות), מדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.25 מטר, אחרי מרגלית ספיר ממכבי רחובות (1.25 מטר) וויקטוריה לרנר ממכבי תל אביב (1.20 מטר) ומדליות ארד בריצת 100 מטר אחרי רחל סלונימסקי (14.3 שניות) וגירה שפירא ובריצת 80 מטר משוכות, אחרי זלדה שוליאק ממכבי תל אביב (15.9 שניות) וגירה שפירא.

### 1936

באליפות תל אביב שנערכה במרץ 1936 קבעה יהודאית בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם חברותיה לקבוצה, רחל סלונימסקי, גירה שפירא ועדה עבוד שיא ארץ ישראל חדש של 56.7 שניות. היא סיימה שנייה בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 4.62 מטר, אחרי יפה כהן שקבעה שיא ארץ ישראל חדש של 4.80 מטר ולפני גירא שפירא 4.38 מטר וויקטוריה לרנר (4.35 מטר) ומקום שלישי בקפיצה לגובה (1.34 מטר), אחרי דבורה רוזנבוים ומרגלית ספיר, לשלושתן קבעו תוצאה זהה, המיקים על פי מספר הפסילות.

קישורים חיצוניים
----------------

* א. רובינשטיין, במדור הספורט - אתלטיקה קלה, באתר הארץ, 24 בדצמבר 1931
* בספורט - כינוס מחוזי ל"מכבי" בחיפה, באתר הארץ, 66 ביוני 1932
* יום גדול לספורט העברי בת"א, באתר הארץ, 26 ביוני 1932
* בארץ באתלטיקה קלה - תוצאות ההתחרויות - רבנאות תל אביב, דואר היום, 24 במרץ 1936
* תוצאות משביעות רצון, הַבֹּקֶר, 19 באפריל 1938
* כנוס ארצי לאתלטיקה קלה מטעם "הפועל", דבר, 2 ביוני 1942

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם ב. ריבלין, המכביה העבריה הראשונה - עם סיום המכביה, דואר היום, 3 באפריל 1932
2. ↑  Maccabiah Games before World War II (באנגלית)
3. ↑  הרבנאות הא"י לנשים באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 31 בדצמבר 1935
4. ↑  ספורט - הרביעייה המנצחת - תמונה, באתר הארץ, 10 בינואר 1936
5. ↑  בארץ באתלטיקה קלה - תוצאות ההתחרויות - רבנאות תל אביב, דואר היום, 24 במרץ 1936
6. ↑  התחרויות לאליפות ת"א באתלטיקה קלה, דבר, 16 במרץ 1936
7. ↑  בספורט, באתר הארץ, 27 במרץ 1936
**להתראות ילדים** (בצרפתית: **Au revoir les enfants**) הוא סרט צרפתי שיצא בשנת 1987, הופק ובוים על ידי לואי מאל ונכתב על פי זכרונותיו. הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה, ובשבעה פרסי סזאר, כולל פרס סזאר לסרט הטוב ביותר.

מאל הגיעה לישראל, במרץ 1988, לכבוד הקרנת הבכורה המקומית של הסרט.

עלילה
-----

עלילת הסרט מתרחשת בתקופת השואה – שנת 1944, בפנימייה קתולית ספרטנית המיועדת לבני עשירים. ז'וליין הוא ילד בן 12 שנשלח לפנימייה יחד עם אחיו הבכור. יום אחד מגיע לכיתתו של ז'וליין תלמיד חדש, אפוף מסתורין, שכולם מציקים לו – ז'ון; תלמיד מצטיין במתמטיקה וחובב קריאה. ז'וליאן שם לב שז'ון לא מתפלל בתפילות הנוצרים ולא אוכל ארנבות וחזירים. יום אחד בחדר השינה, ז'ון מתפלל את תפילת "שמע ישראל" בצרפתית וז'וליאן שומע זאת. תוך חיטוט בחפציו האישיים של ז'ון, מגלה ז'וליין את סודו הכמוס והגדול ביותר של ז'ון: שם משפחתו של ז'ון הוא קיפלשטיין, והוא יהודי. כשסיפר ז'וליין לז'ון שהוא יודע את סודו, ז'ון התחיל להרביץ לז'וליין, משם מתהדקים היחסים בין השניים; הם קוראים ספרי סקס ביחד, משפחתו של ז'וליין מזמינה את ז'ון למסעדת יוקרה, ועוד.

יום אחד נכנסים לכיתת הלימוד שני אנשי גסטפו בעקבות הלשנה של ז'וזף, שוליית טבחים, על יהודי בשם ז'ון קיפלשטיין. ברגע זה עושה ז'וליין מעשה שלא שכח כל חייו, הסתובב עם ראשו לאחור להחלפת מבט מפוחד עם ז'ון, נציג הגסטפו קולט את המבט, ז'וליין מחזיר את מבטו במהירות, אך מאוחר מדי – ז'ון נתפס. אנשי הגסטפו עוצרים את ז'ול ושלושה ילדים יהודים נוספים ועמם את הכומר ז'אן, שסייע להסתירם. הקצינים מובילים אותם מבית הספר ושאר הילדים קוראים אחרי הכומר "להתראות, אבינו", וזה משיב להם "להתראות, ילדים". 

בסיום הסרט מספר ז'וליין המבוגר כי גם לאחר ארבעים שנה הוא זוכר בבירור את אותו היום. הוא מספר כי ארבעת הילדים נרצחו במחנה ההשמדה אושוויץ והכומר ז'אן נכלא במחנה הריכוז מאוטהאוזן ומת שם. דמותו של הכומר מבוססת על סיפורו האמיתי של הכומר חסיד אומות העולם לוסיאן בונל שניסה להציל ילדים ונספה במאוטהאוזן.

התסריט לסרט "להתראות ילדים" תורגם לעברית וראה אור ב-1988 בהוצאת "אור עם".

קישורים חיצוניים
----------------

* "להתראות ילדים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "להתראות ילדים", באתר נטפליקס
* "להתראות ילדים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "להתראות ילדים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "להתראות ילדים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "להתראות ילדים", באתר אידיבי
* "להתראות ילדים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

**ביקורות**

* מאיר שניצר, סרט - כורמו - "להתראות ילדים", חדשות, 28 במרץ 1988
* רחל נאמן, קולנוע - הצער והחמלה - 'להתראות ילדים', כותרת ראשית, 30 במרץ 1988

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מאיר שניצר, זכר הרגע ההוא, חדשות, 25 במרץ 1988
2. ↑  דן גלעדי, לואי מאל – מלך ה״סזאר״: 7 פסלונים על "להתראות ילדים", חדשות, 14 במרץ 1988
3. ↑  מאיר שניצר, הבמאי לואי מאל, בארץ, חדשות, 22 במרץ 1988

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4297853-1

 |
**שלושת הצבעים: אדום** (בצרפתית: **Trois couleurs: Rouge**) הוא סרט רומנטי מ-1994, בבימויו של הבמאי הפולני קשישטוף קישלובסקי. זהו הסרט השלישי בטרילוגיית שלושת הצבעים (אנ').

הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר כולל פרס הבימוי.

עלילת הסרט
----------

ולנטיין דוסו היא סטודנטית באוניברסיטת ז'נבה העובדת כדוגמנית. בנוסף היא גם לומדת בלט. היא מתקשרת לחברה הקנאי בלונדון ומתכננת להיפגש עימו. במסגרת הדוגמנות היא מצטלמת עבור פרסומת למסטיק. בזמן שהיא נוסעת לביתה השכן שלה מפיל את ספר הלימוד שלו, בעקבות זאת דעתה מוסחת והיא דורסת כלבה מסוג רועה בלגי. היא עוקבת אחר הבעלים של הכלבה, ג'וזף קרן, שופט לשעבר שיצא לגמלאות. היא לוקחת אותה לוטרינר, שם היא מגלה שהיא בהריון. מאוחר יותר מועבר לדירתה כסף על ידי שולח אנונימי.

ביום שלאחר מכן הכלבה מובילה אותה חזרה לבית של קרן. כשהם נפגשים הוא אומר לה שעליה להחזיק את הכלבה אצלה והוא מאשר שהוא זה ששלח את הכסף על מנת לממן את הוצאות הטיפול בכלבה. לאחר ששילמה את הטיפול הווטרינרי היא מחזירה לו את הכסף שנותר. ולנטיין שומעת שקרן מצוטט לשיחת טלפון רומנטית של שכן שלו המדבר ביחד עם מאהב. היא מנסה להעביר את דעתה אודות כיבוד הפרטיות של השכן. הוא מציב בפניה את האתגר של חשיפת הפעולה של האזנת הסתר בפני השכן, היא באה לעשות זאת ולספר לשכן על כך אך נחרדת לראות את בתו של השכן מאזינה לאותה שיחה. כשהיא חוזרת קרן אומר לה שבין אם היא תספר ובין אם לא וגם בין אם הוא ירגל ובין אם לא בכל מקרה חייהם של אנשים אחרים לא ישתנו, במהלך שיחתם היא מספרת לו שאחיה נולד מאב ביולוגי אחר והוא אחיה למחצה.

בסוף הסרט ולנטיין ושכנה אוגוסט עולים ביחד על מעבורת לאנגליה. השופט קרן הולך לבחור גור כלבים אשר ייתן לוולנטיין כשתחזור, באותו זמן הוא שומע בחדשות על אסון בו סופה התחוללה בתעלת למאנש בה המעבורת שקעה והיו עליה שבעה ניצולים וביניהם ולנטיין. הסרט מסתיים בשכפול פרסום הדוגמנות בו הופיעה ולנטיין עם אותה תנוחה מקורית אך הפעם עם רגש אמיתי.

ראו גם
------

* שלושת הצבעים: כחול
* שלושת הצבעים: לבן

קישורים חיצוניים
----------------

* "שלושת הצבעים: אדום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שלושת הצבעים: אדום", באתר נטפליקס
* "שלושת הצבעים: אדום", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שלושת הצבעים: אדום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שלושת הצבעים: אדום", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "שלושת הצבעים: אדום", באתר Metacritic (באנגלית)
* "שלושת הצבעים: אדום", באתר אידיבי
* "שלושת הצבעים: אדום", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "שלושת הצבעים: אדום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* שלושת הצבעים: אדום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| **טרילוגיית שלושת הצבעים (אנ')** |
| --- |
| **כחול**(1993) | **לבן**(1994) | **אדום**(1994) |
קונגפנגופטרוס משוחזר עם טרף.
**קונגפנגופטרוס** (שם מדעי: ***Kunpengopterus***) הוא סוג של פטרוזאור פרימיטיבי, אשר התקיים במשך היורה שלפני 154 מיליון שנה מזמננו בסין. 

הסוג ידוע מממצאי מאובנים במרבצי סלעים דחוסים בליאונינג כמעט שלמים עם גולגולת מלאה והוא תואר למדע ב-2010 (כממצא בודד) והוא נקרא בידי החוקר Wang Xiaolin, אלכסנדר קלנר וצוותו כשמשמעות שמו היא: "Kun" - דג גדול / לווייתן, "Peng"- המפלצת הסינית המעופפת פנג (אנ') ו-"pteron" - כנף. במין זה ידועים 2 מינים: *Kunpengopterus sinensis* - אשר תואר ב-2010 הקרוי עקב הימצאו בסין, ו-*Kunpengopterus antipollicatus* - אשר תואר ב-2021 ופירוש שמו: "בעל אצבע מנוגדת". המין הראשון כולל 2 פרטים משומרים בעוד האחרון כולל אחד.

פטרוזאור זה היה קרובו של הדרווינופטרוס והיה קטן יחסית, באורך של לא יותר מ-106 מ"מ. הוא היה בעל מקור קל יחסית ובתוכו שורות של שיניים חדות. המקור היה קל יחסית והיו לו מעין ציצות בבסיסם, קרוב לעיניים. מעל המקור הייתה כנראה כרבולת כשל קלאו והגוף היה קל עם גפיים ארוכות. בשונה מרוב הפטרוזאורים ורוב הזוחלים הוא הכיל אגודלים נגדיים, אשר כיום ידועים בעיקר אצל הפרימטים.

מספר חוקרים טוענים על ראיות לדו-צורתיות זוויגית בפטרוזאור, אך הטעיה שנויה במחלוקת מדעית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונגפנגופטרוס** בוויקישיתוף
* קונגפנגופטרוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Xiaolin Wang; Kellner Alexander W.A.; Xin Cheng; Shunxing Jiang; Qiang Wang; Sayão Juliana M.; Rordrigues Taissa; Costa Fabiana R.; Ning Li; Xi Meng; Zhonghe Zhou (2015). "Eggshell and Histology Provide Insight on the Life History of a Pterosaur with Two Functional Ovaries". Anais da Academia Brasileira de Ciências. 87 (3): 1599–1609. doi:10.1590/0001-3765201520150364. PMID 26153915.
2. ↑  Hecht, J. (2011). "Did pterosaurs fly out of their eggs?" New Scientist online edition, 20 Jan 2011. Accessed online 21 Jan 2011, .
**קיפוד ארבע אצבעי** (שם מדעי: *Atelerix albiventris*) הוא מין של קיפוד קטן החי באפריקה שמדרום לסהרה.

מאפיינים
--------

קיפוד ארבע אצבעי מצוי בסוואנות והשדות של מערב ומרכז אפריקה הטרופית ואיננו חי ביערות. לא ידועים תת-מינים שלו.

אורכו 15-25 ס"מ ומשקלו 250-600 גרם, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים. האף קטן ושעיר, אך השפם והאוזניים גדולות ומחודדות בקצה. כמו ששמו מרמז לקיפוד זה 4 אצבעות על רגליו הקצרות. הקוצים בולטים מעל הגב וצבעם חום או אפור עם קווצות לבנות או בצבע שמנת. שאר הגוף לבן בצבעו והפנים שחורות. 

הקיפוד חי במרכז אפריקה מגמביה עד סנגל במערב ומסומליה למוזמביק במזרח. הוא נפוץ בסוואנות, ערבות דשא ויערות פתוחים ויימנע מיערות סבוכים ומביצות. הוא שוכן בעיקר באתרים סלעיים או בדשא מיובש שיש בסוואנות. הקיפוד חי רוב חייו על הקרקע ויוצא בלילות לחפש מזון. הוא מעדיף בעיקר חרקי סוואנה שונים כמו הארבה וכן זחלים, עכבישים, חלזונות, צמחייה קטנה וחולייתנים קטנים. לקיפוד יש עמידות לארס של טרף כמו עקרבים ואף נחשים ארסיים. הם פולטים קריאות קולניים מאוד אך חיים לבדם בדרך כלל.

הטורפים של הקיפוד הם גירית הדבש, צבועים, תנים ואוח וראוקס (*Bubo lacteus*).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיפוד ארבע אצבעי** בוויקישיתוף
* קיפוד ארבע אצבעי, באתר ITIS (באנגלית)
* קיפוד ארבע אצבעי, באתר NCBI (באנגלית)
* קיפוד ארבע אצבעי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קיפוד ארבע אצבעי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קיפוד ארבע אצבעי, באתר GBIF (באנגלית)
* קיפוד ארבע אצבעי, באתר Mammal Species of the World

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיפוד ארבע אצבעי באתר הרשימה האדומה של IUCN
שלד של ג'ירפטיטאן
**ברכיוזאוריים** (שם מדעי: *Brachiosauridae*) היא משפחה של דינוזאורים זאורופודים מהענף מקרונריה.

מאפיינים
--------

הברכיוזאוריים ("לטאות זרוע") היו דינוזאורים גבוהים וכבדים, בהם הרגליים הקדמיות גדולות יותר מהאחוריות. ראשיהם היו דמויי קופסה ובעלי נחיריים גדולים. במשפחה זו נמצא הברכיוזאורוס (26 מטר, 28-43 טון) ששנים נחשב לזאורופוד הגדול ביותר הידוע משרידים שלמים והיה נפוץ בארצות הברית. הגדול במשפחה זו הוא הזאורופוסידון (30-34 מטר, 50-60 טון) שהתנשא לגובה של 17 מטרים. הברכיוזאוריים חיו בתור היורה ובקרטיקון תחתון בתקופת זמן שהשתרעה בין 157 ל-100 מיליון שנה לפני זמננו. הם חיו באמריקה הצפונית, אפריקה וייתכן שגם באסיה.

הברכיוזאוריים היו זאורופודים. כמו שאר בני האינפרא-סדרה, הם היו אוכלי צמחים ונעו על כל ארבע רגליהם. בשונה משאר הזאורופודים, רגליהם הקדמיות היו גדולות יותר מרגליהם האחוריות, דבר שהעניק להם את שמם "לטאות זרוע". צוואריהם היו ארוכים וככל הנראה היו זקופים כלפי מעלה, דבר שאיפשר להם להגיע לצמרות העצים וגבוה יותר מזאורופודים אחרים. ראשיהם היו מרובעים יחסית, ונחירי אפיהם היו גדולים. שיניהם היו בצורת כפית וחזקות יותר משיני זאורופודים פרימיטיביים יותר וכן משיני הדיפלודוקיים (האחרונים היו נפוצים מאוד בתור היורה) ויכלו לטפל בצמחייה קשה יותר.

סוגים במשפחה
------------

* אירופזאורוס (*Europasaurus*)
* ג'ירפטיטאן (*Giraffatitan*)
* ברכיוזאורוס (*Brachiosaurus*)
* אבידוזאורוס (*Abydosaurus*)
* צדארוזאורוס (*Cedarosaurus*)
* וננוזאורוס (*Venenosaurus*)
* לוסוטיטן (*Lusotitan*)
* דאאנוזאורוס (*Daanosaurus*)
* סונורזאורוס (*Sonorasaurus*)
* זאורופוסידון (*Sauroposeidon*)
* *Duriatitan*
* *Padillasaurus*?
* *Soriatitan*
* *Vouivria*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברכיוזאוריים** בוויקישיתוף
* ברכיוזאוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ברכיוזאוריים, באתר GBIF (באנגלית)
**אנדריי אנדרייביץ' קליינמיכל** (ברוסית: **Андрей Андреевич Клейнмихель**, בלטבית: **Andrejs Kleinmihels**;‏ 1757 – 5 בספטמבר 1815) היה גנרל רוסי ממוצא לטבי אשר שימש כמפקד קורפוס הצוערים ה-2 (בית ספר צבאי בסנט פטרבורג) בין 1784–1815. כמו כן שימש לתקופה קצרה כמנהל מחלקת הפיקוח של משרד ההגנה.

ביוגרפיה
--------

קליינמיכל נולד בריגה ב-1757. שמו המקורי היה אנדריאס קליינמיכאלס. אביו היה כומר. ב-1775 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית ושרת ברגימנט המוסקטרים של קייב. בין 1778–1779 הוא שרת בפולין, וב-1783 הוצב בחצי האי קרים. ב-1784 הוא הוצב במפקדת קורפוס הצוערים ה-2 - בית ספר צבאי יוקרתי בסנט פטרבורג. ב-1789 הוא הועבר לשרת כשלישו של הגנרל אלכסיי מליסינו. ב-1790 הוא חזר לשרת בבית הספר. ב-1797 הוא הועלה לדרגת פולקובניק. ב-1799 הוא מונה למנהל בית הספר והועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-1800 מונה ולריאן זובוב למפקד בית הספר, וקליינמיכל הפך לסגנו. במקביל, הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט בפועל, מינויו של זובוב היה מחווה רשמית ותו לא. קליינמיכל המשיך לנהל את בית הספר, ולאחר מותו של זובוב ב-1804, הוא חזר לתפקידו הרשמי כמפקד.

ב-1812 הוא עזב באופן זמני את תפקידו כמפקד בית הספר ופיקד על כוחות במהלך הפלישה הצרפתית לרוסיה. ב-13 בדצמבר 1814 הוא מונה למנהל מחלקת הפיקוח של משרד ההגנה. ביוני 1815, בעקבות חזרתו של נפוליאון מגלותו באי אלבה, נשלח קליינמיכל לוורשה כמפקד ארמיית המילואים ה-2. הוא לא החזיק בתפקיד זמן רב. ב-5 בספטמבר 1815 הוא נפטר ליד ביאליסטוק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריי קליינמיכל** בוויקישיתוף
* מילון הגנרלים הרוסים שלחמו נגד נפוליאון
**ארווין וורם** (בגרמנית: **Erwin Wurm**; נולד ב-1949) הוא אמן עכשווי אוסטרי. הוא מתגורר ופועל באוסטריה ובניו יורק.

הפסלים ההומוריסטיים של וורם מותחים ביקורת על תרבות המערב ועל אוסטריה שלאחר מלחמת העולם השנייה.

על השימוש בהומור בעבודתו אמר וורם בראיון: "אני חושב שאפשר לגשת לאמיתות על החברה ועל הקיום האנושי בדרכים שונות, אתה לא תמיד צריך להיות רציני. סרקזם והומור יכולים לעזור לך לראות דברים ברוח קלה יותר".

וורם הוא אמן מקורי ויוצא דופן. החל מסוף שנות השמונים הרחיב וורם את תפיסת הפיסול ויצר "פסלים לדקה" (One Minute Sculptures). פסלים אלה כוללים חפצים יום-יומיים רדי מייד בתוספת הוראות שימוש מפתיעות לקהל הצופים. הוא הוציא דברים מהקשרם ויוצר סיטואציות מפתיעות בהשתתפות הצופים. באופן זה הכניס וורם חידוש ליחסים בין הצופים לאובייקט, ויצר מימד של השתנות בפסל עצמו.

המפגש בין האביזרים השגרתיים והצופים בתערוכה יוצר פיסול חי ומשתנה, שיש לו קיום לדקה אחת בלבד. חלק מהצופים הופכים לשחקנים במופע ואחרים נותרים בעמדת תצפית מממנה הם קולטים את משמעות היצירה.

ב-2023 הציג וורם תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב, אותה אצרה מירה לפידות. לתערוכה שני חלקים: פסל חוץ גדול בשם "בית צד" שהוא העתק מוקטן של בית ילדותו, וסדרת "פסלים לדקה" הכוללים ריהוט תוצרת ישראל משנות החמישים והשישים של המאה העשרים.

ארווין וורם, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארווין וורם** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד נעמה ריבה, ארווין וורם מציג בתל אביב, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  Erwin Wurm and The Standard, The Standard, ‏31-12-2014
2. ↑  Wurm, E, Pretty Cool People Interviews: Erwin Wurm. **SubmarineChanne**, 2007
3. ↑  אפי טריגר, ארווין ווּרם: הרחק בבית, באתר פופ טארטס, ‏2023-03-30
4. ↑  Jori Finkel, One Minute Sculptures' Invade the Schindler House', The New York Times, ‏27-01-2016
5. ↑  חגית פלד רותם, צר מלהכיל: בית ילדותו של ארווין וורם התכווץ ונחת במוזיאון תל אביב, באתר מגזין פורטפוליו, ‏22 באפריל 2023
6. ↑  מפגש בתערוכה ארווין ווּרם, באתר מוזיאון תל אביב לאמנות
**הורמיזד הראשון** (בפרסית אמצעית: 𐭠𐭥𐭧𐭥𐭬𐭦𐭣) היה מלך פרס השלישי מהשושלת הסאסאנית, לאחר מותו של שאפור הראשון. הוא היה בנו השלישי של שאפור הראשון ומלך תקופה קצרה בין שנת 270 לשנת 271. לא ידוע הרבה על שלטונו, הוא בנה את העיר הורמיזד-ארדשיר (כיום אהוואז).

אטימולוגיה
----------

השם הורמיזד (מאוית גם כהורמזד או הורמוזד) הוא שמו של האל הראשי בזורואסטריות, שמו המלא היה **הורמיזד-ארדשיר** כאשר השם ארדשיר מבטא את העיקרון של ההליכה בדרך האמת.

תולדות חייו
-----------

הורמיזד היה בנו השלישי של שאפור הראשון, על פי המסורת, אמו של הורמיזד הייתה בת לשושלת הפרתית מיהראק. שני אחיו הגדולים היו בהראם (הבכור) ושפור משאנשאה, בעוד שנרסה היה אחיו הצעיר. להורמיזד היו שתי אחיות בשם אדור-אנאהיד ושפורדוקתאק. סבו היה ארדשיר הראשון, מייסד האימפריה הסאסאנית.

הורמיזד מוזכר לראשונה במהלך מלחמות שאפור הראשון נגד האימפריה הרומית. הוא מונה למושל ארמניה לאחר כיבושה על ידי שאפור הראשון ב-252. היסטוריונים רבים מאמינים כי הוא היה שותף במסע המלחמה השני של שאפור הראשון, שהתקיימה במחוזות הרומאים של סוריה, קיליקיה וקפדוקיה, ואשר נמשכה בין השנים 253 ל-256. זה נתמך על ידי הדיווחים על הכיבושים הקפדוקיים. נראה כי קפדוקיה לא הייתה האזור היחיד שבו לחם הורמיזד: על פי ההיסטוריה אוגוסטה, המורד הרומי קיריאדס סייע לשאפור הראשון ול*אודומסט* כלשהו בכיבוש אנטיוכיה. השם אודומסטס הוא תעתיק שגוי של הורמיזד, ועל כן עשוי לרמוז שלאחר שוד קפדוקיה, הורמיזד השתתף גם במצור על אנטיוכיה ב-253.

הורמיזד מוזכר בכתובת על קיר הכעבה-י זרתושת בנקש-י רוסתם ליד פרספוליס שבדרום איראן, שאפור הראשון כתב בכתובת את שמות בניו ותוארם, הורמיזד מקבל את התואר Wuzurg Šāh Arminān ("המלך הגדול של הארמנים"). ההיסטוריון הארמני בן המאה ה-4 אגאתנג'לוס קובע שתואר זה ניתן רק ליורש של מלך פרס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הורמיזד הראשון** בוויקישיתוף
* הורמיזד הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 7750167807396818130001
* WorldCat (עם VIAF): 7750167807396818130001

 |
כרזת הכחשה של יצרני הסיידר שהעופרת בסיידר גורמת לקוליק של דבון
איור של מסחיטת סיידר מהמאה ה-17
**קוליק של דבון** (באנגלית: **Devon colic**) היה מצב שהשפיע על אנשים במחוז דבון האנגלי במהלך חלקים מהמאות ה-17 וה-18, לפני שהתגלה כהרעלת עופרת.

התיאור הכתוב הראשון של הקוליק הזה מגיע משנת 1655. התסמינים החלו בכאבי בטן עזים והמצב היה קטלני מדי פעם. סיידר הוא משקה מסורתי של תושבי דבון והקשר בין הקוליק לשתיית סיידר נצפה במשך שנים רבות. המצב היה מקובל לייחס לחומציות המשקה.

הפרסום של ויליאם מסגרייב De arthritide symptomatica (מהדורה שנייה, 1715) כלל את התיאור המדעי הראשון של "קוליק דבונשייר" - הוא תואר מאוחר יותר גם על ידי ג'ון הוקסהם וסר ג'ורג' בייקר.

עם זאת, הסיבה המדויקת לא התגלתה עד שנות ה-60 של המאה ה-18, כאשר ד"ר ג'ורג' בייקר העלה את ההשערה שהרעלת עופרת בסיידר היא האשמה. הוא הבחין שהתסמינים של הקוליק דומים לאלו של הרעלת עופרת. הוא ציין כי עופרת שימשה בתהליך ייצור הסיידר הן כמרכיב במכבשי הסיידר והן בצורה של זריקת עופרת ששימשה לניקוי המכבשים. הוא ערך גם בדיקות כימיות כדי להדגים נוכחות של עופרת במיץ התפוחים של דבון.

פרסום התוצאות שלו נתקל בתגובה עוינת כלשהי של יצרני הסיידר, שרצו להגן על המוצר שלהם. ברגע שמסקנותיו של בייקר התקבלו ובוצעה הוצאת העופרת ממכבשי הסיידר, הקוליק ירד. עד 1818, בנו של בייקר דיווח ש"בקושי ידוע על קיומו" בדבון.

קוליק פואטו
-----------

מחלה עם תסמינים זהים תוארה מ-Poitou במערב צרפת בעבודה משנת 1616 של פרנסואה סיטואה. התופעה הייתה ידועה במקורות האנגליים בשם **Poitou colic**. כמו כן, הוכח כי מדובר בסוג של הרעלת עופרת בפרסום משנת 1757 של תאודור טרונצ'ין מז'נבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* חרוט בזיכרון של דבון - מאמר מכנס ספרני הבריאות, 1996

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alick Cameron, ‘Musgrave, William (1655–1721)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, Sept 2004
2. ↑  Franciscus Citesius, *De novo et populari apud Pictones dolore colico bilioso diatriba* (Poitiers, 1616) Online edition
3. ↑  T. Tronchin, *De colica Pictonum* (Geneva, 1757) Online edition

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**המלון הקליפורני הגדול של דיסני**
(למפת קליפורניה מוגדלת)סקרמנטוסקרמנטו
לוס אנג'לסלוס אנג'לס
סן פרנסיסקוסן פרנסיסקו
סן דייגוסן דייגו
סן חוזהסן חוזה
פרזנופרזנו
בייקרספילדבייקרספילד
**אורגון**
**נבדה**
**א  
ר  
י  
ז  
ו  
נ  
ה**
**מקסיקו**
**האוקיינוס השקט**המלון הקליפורני הגדול של דיסני**המלון הקליפורני הגדול של דיסני**(למפת קליפורניה רגילה)סקרמנטוסקרמנטו
לוס אנג'לסלוס אנג'לס
סן פרנסיסקוסן פרנסיסקו
סן דייגוסן דייגו
סן חוזהסן חוזה
פרזנופרזנו
בייקרספילדבייקרספילד
**אורגון**
**נבדה**
**א  
ר  
י  
ז  
ו  
נ  
ה**
**מקסיקו**
**האוקיינוס השקט**המלון הקליפורני הגדול של דיסני**המלון הקליפורני הגדול של דיסני**

**המלון הקליפורני הגדול של דיסני** (באנגלית: **Disney's Grand Californian Hotel** ) הוא בית מלון הממוקם באתר הנופש דיסנילנד במדינת קליפורניה שבארצות הברית.

המלון נבנה במהלך הרחבת אתר הנופש שנערכה בשנת 2001 וכיום הוא מהווה את המפואר והגדול במלונות אתר הנופש. במלון כעת כ-745 חדרים, ומתוכננת הרחבה נוספת בשנת 2009. המלון נבנה על ידי חברת וולט דיסני כמלון מקביל למלון הפלורידיאני הגדול של דיסני אשר מהווה מלון הדגל של אתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה.

המלון נבנה בסמוך לפארק השעשועים ההרפתקה הקליפורנית של דיסני, ולו כניסה ישירה אל הפארק.

תיאור המלון
-----------

המלון תוכנן על ידי האדריכל פיטר דומיניק ונבנה בסגנון תנועת האמנויות והאומנויות (תנועת עבודת היד באמנות) אשר נפוצה בראשית המאה ה-20. סוויטות המלון נבנו בסגנון המזכיר את עיצובו של פרנק לויד רייט, וחלונות מסעדת המלון נבנו בעיצוב המזכיר את עבודותיו של צ'ארלס רני מקינטוש מתנועה זו. על אף גודלו של המלון הקפידו מתכנניו לשמור על אופייני התנועה - קורות תמיכה עשויים עץ בתקרות המבנה, שימוש בצבעים המשתלבים עם הטבע, שמירה על שטחים פתוחים במלון (בסמוך למלון נשתל יער האופייני לאזור). אולם הקבלה של המלון משחזר למעשה את תוכה שלכנסיית סוודנבורגיאן שבסן פרנסיסקו (האולם גדול יותר ממבנה הכנסייה, אולם שומר על הפרופורציות שלה). לאחר אולם הכניסה נבנה חדר מגורים המשמש כלובי המלון ובו אח רב ממדים ורהיטים בסגנון הארטס אנד קרפטס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המלון הקליפורני הגדול של דיסני** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המלון הקליפורני הגדול של דיסני
* המלון הקליפורני הגדול של דיסני, ברשת החברתית פייסבוק
**ההסכמה הבלטית** בין המדינות הבלטיות אסטוניה, לטביה וליטא, התבססה על הסכם לשיתוף פעולה שנחתם בין שלושת המדינות ב-12 בספטמבר 1934 בז'נבה. ההסכם עסק בעיקר במדיניות חוץ, וכלל תמיכה פוליטית זו בזו וגיבוי הדדי בפורומים בינלאומיים. למרות איחוד הכוחות, למדינות הבלטיות היה כוח מצומצם, בהשוואה לברית המועצות, גרמניה ופולין השכנות.

באוגוסט 1939 הסכימו ברית המועצות וגרמניה על חלוקת מזרח אירופה ביניהן במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, שכלל גם הסכמה להכללת המדינות הבלטיות ב"אזור ההשפעה" הסובייטי. ביוני 1940 שלושת המדינות נכבשו על ידי ברית המועצות, וחודשיים אחר כך הן סופחו אליה רשמית.

הקמת הברית
----------

הרעיון להקמת איחוד בלטי החל לעלות ב-1914–1918, עם התגברות הדרישה לעצמאות. בתחילה, הרעיון פותח על ידי פליטים שנאלצו לברוח מרוסיה. המאמץ הפך למציאות ב-1918, אחרי שמלחמת העולם הראשונה נגמרה.

בזכות ניצחון מדינות ההסכמה, והחולשה היחסית של גרמניה ורוסיה, נוצר עבור המדינות הבלטיות חלון הזדמנויות לממש את התיאוריה שלהן. כל שלושת המדינות הצליחו לקבל עצמאות אחרי שחתמו על הסכם שלום מול רוסיה ב-1920. לאחר מכן כל מדינה קיבלה את הכרתן של האחרות. בספטמבר 1921 התקבלו כל המדינות הבלטיות לחבר הלאומים, מה שנראה כאילו הבטיח את ביטחונן. בסדר החדש באירופה של אחרי המלחמה, עצמאות המדינות הבלטיות הייתה חלק חשוב.

למרות הרצון, רק ב-1934 הוקמה ההסכמה הבלטית, זאת בשל מחלוקות בין ליטא לאסטוניה ולטביה. בעוד הראשונה ראתה בברית המועצות ובגרמניה מדינות שיש לרקום ברית עמן, האחרות ראו בהן סכנה. עם זאת, הסכמי אי–התקפה בין ברית המועצות ופולין ובין גרמניה לפולין גרמו לשינוי גישה בליטא.

משמעות הברית
------------

בבסיס ההסכמה עמד הרצון לשמור על שלום מתמשך. בדברי ההקדמה להסכם נכתב: "אנו נחושים בתוקף לקיים ולהבטיח את השלום, ולתאם את מדיניותנו החיצונית ברוח העקרונות של הסכם חבר הלאומים".

### ארגון

בלב ההסכם עמדה הקמת סוכנות תיאום שכן ההסכם דרש מדיניות חוץ משותפת. בסעיף 2 נכתב: "לצורך האמור בסעיף הראשון, הצדדים המתקשרים בחרו לקיים ועידות תקופתיות של שרי החוץ של שלוש המדינות".

כישלון
------

המוקש הראשון שעמד בפני הברית נגע לתקרית בין פולין לליטא שהסתיימה במותו של חייל פולני בגבול. ממשלת פולין השתמשה בתקרית כדי לאלץ את ליטא לקיים עמה קשר ישיר.

בנוסף, הברית לא פיתחה כוח צבאי חזק, בשל התפיסה המוטעית לפיה אפשר להישאר נייטליים, חרף האיום המתקרב של מלחמת העולם השנייה. העובדה שהברית לא הפכה לברית צבאית, מנעה מחברותיה להסתמך עליה להגנה.

לצד זה, לברית הייתה הגדרה מעורפלת לאויבים. עמימות זו מנעה סימון מטרות משותפות והביאה לתחושה ששיתוף הפעולה אינו מועיל ליתרון ההדדי.

גורם אחר לכישלון היה היעדר בסיס כלכלי. המדינות לא בנו שיתוף פעולה כלכלי, מה שגרם להן להתחרות זו בזו. ולבסוף, לא נוצרה תחושת אחדות, וההבדלים במנטליות ובתרבות של המדינות עשו את שלהם. היעדר הזהות המשותפת גרם לפיצול הולך וגובר ביניהן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 22 INTERNATIONAL RELATIONS BETWEEN THE WARS

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kaslas, Bronis (1976). *The Baltic Nations — the Quest for Regional Integration and Political Liberty*. Pittston: EuramericaPress. p. 121.
2. ↑  Feldmanis, Inesis; Aivars Stranga (1994). *Destiny of the Baltic Entente: 1934-1940*. Riga: Latvian Institute of International Affairs. p. 12. ISBN 9984-9000-5-3.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282430405171
* LCCN: sh85011361

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחברת מלונות. אם התכוונתם לסוג עוף, ראו איביס (עוף).

איביס וסוויטהוטל
**איביס** (בצרפתית: **Ibis**) היא חברת מלונות בינלאומית, בבעלות חברת אקור הצרפתית. לאיביס 758 מלונות מסביב לעולם, כאשר 368 מהם נמצאים בצרפת והיתר ממוקמים ברובם באירופה, אך גם באמריקה, אסיה ואפריקה.

המלונות ממוקמים בדרך כלל במרכזי הערים או סמוך לנמלי תעופה ותחנות רכבת.

מלון איביס הראשון נפתח בבורדו ב-1974.

### בישראל

המלון הראשון של איביס בישראל נפתח בקיץ 2017 בירושלים. המלון השני נפתח במרץ 2019 גם כן בירושלים.

מתקני המלונות
-------------

מלונות איביס מדורגים ברמה בינונית במלונות אקור, ובניגוד למלונות חסכוניים כמו מלונות פורמולה 1 ואיביס באדג'ט, הם מציעים שירותי קבלה 24 שעות ביממה. בחדרים ישנם חדרי אמבטיה ושירותים, כמו גם שולחן, מיטה כפולה, שטח מלתחה, אינטרנט אלחוטי וערוצי טלוויזיה בינלאומיים.

המלונות לעיתים כוללים מסעדה או בר המציעים ארוחות ערב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של איביס
* איביס, ברשת החברתית פייסבוק

* איביס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* איביס, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוזנבלום, עירית (2016-10-15). "שני מלונות Ibis של רשת אקור ייפתחו בירושלים בשנתיים הקרובות - MoniTour". *MoniTour*. אורכב מ-המקור ב-2018-07-08. נבדק ב-2018-05-29.
2. ↑  מלון חדש נפתח בירושלים, באתר local ירושלים, ‏14 במרץ 2019 (ארכיון)
**פינטה** (באנגלית: **Pinta**) היא מחלת עור אנושית אנדמית הנפוצה במקסיקו, במרכז אמריקה ואמריקה הדרומית. המחלה נגרמת על ידי החיידק Treponema pallidum carateum השייך לסוג טרפונמה פאלידום של ספיוכטה כלומר סלילוני.

תיאור
-----

פינטה מתפשטת באמצעות מגע פיזי, ולאחר תקופת דגירה (המודל הפסיכוסקסואלי, שלב החביון) של 2–3 שבועות מופיעים התסמינים האופייניים לזיהום: פפולות מורמות שהופכות עם הזמן להיפרקרטוזיס. 9-3 חודשים לאחר ההדבקה, בשלב השני של פינטה, הרובד הנגיפי מתדלדל ואז נסדק. לפעמים מתפתח שלב שלישי של המחלה, המאופיין בהיפרפיגמנטציה ודפיגמנטציה.

אבחון
-----

האבחנה נעשית בעיקר על סמך תסמינים קליניים אופייניים, אך ניתן לבצע גם את הבדיקות הסרולוגיות המשמשות לזיהוי עגבת (מבחן RPR או TPHA). ניתן לזהות חיידקים מדגימות שנלקחו מהפאפולות באמצעות מיקרוסקופיית שדה אפל.

טיפול
-----

ניתן לטפל במחלה באמצעות פניצילין, טטרציקלין וכלורמפניקול.

ראו גם
------

* טרפנומה פאלידום

לקריאה נוספת
------------

* List of cutaneous conditions

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פינטה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gergely, Lajos. "Aerob és fakultatív anaerob baktériumok, Spirochaetaceae Treponema genus". *Orvosi mikrobiológia* (בהונגרית). Budapest: Semmelweis Kiadó. p. 222. ISBN 9638154934.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**מרדכי יצהר בוימל** (נולד ב-21 בספטמבר 1980, י"ב בתשרי תשמ"א) הוא מוזיקאי, מלחין, זמר וחזן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים. גדל באפרת לשרה ויוסי בוימל, עולים מארצות הברית. למד בתלמוד התורה "ברקאי" בקריית ארבע.
לאחר מכן למד בישיבת ישיבת נתיבות יוסף במצפה יריחו אצל הרב שבתי סבתו. לאחר מכן המשיך בישיבה הגבוהה "מאור טוביה" במצפה יריחו במשך שנתיים.
בהמשך למד בישיבת עתניאל. התגייס לחטיבת גולני לגדוד 51. לאחר הצבא למד בישיבת ההסדר בצפת.

לומד ומלמד בגיטרה, "סאז" טורקי, "עוד" וכלי הקשה. משמש כחזן בשבתות ובימים טובים בסגנונות שונים. נמנה עם הז'אנר של מוזיקה יהודית.

הוציא שלושה דיסקים. הדיסק הראשון נקרא "השביל המיוחד שלי", יחד עם המפיק המוזיקלי ערן קליין. ההפצה הייתה על ידי חברת הינדיק הפקות.

הדיסק השני נקרא "האש בתוכי שבוערת". באלבום הוא מארח מספר אומנים, בהם: ניר מוצרי, אילן קינן, משה שלו, דביר כהן, עוזיאל סבתו, יצחק מאיר, משה בוימל, אביחי פז גרינוולד, דני מגד, גלעד אפרת, אסף זמיר, ביני לנדאו, סיני תור. בדיסק מופיע השיר "דרך מיוחדת", בדואט עם דביר כהן, סולן להקות דיוואן הלב ומיתרי דוד. האלבום גויס באתר הדסטארט. המפיק הוא ערן קליין.

הדיסק השלישי נקרא "shalom for jeruslem", והוא חיבר אותו בהיותו נגן ברחובות ירושלים במשך שנתיים. זהו אוסף שירי ירושלים מוכרים בביצוע הסאז הטורקי.

בנוסף היה שותף במרבית השירים בדיסק "אגדלך" של פורת נוב.

כיום חבר בלהקת החתונות "חסידשע טארב".

חלק גדול משיריו הם ניגונים ופיוטים מן המזרח. למד במשך שנתיים אצל זיו יחזקאל מוזיקה ערבית קלאסית ומקאמים.

חיים אישיים
-----------

נשוי לנטע ואב לארבעה. מתגורר ביישוב תקוע.

סינגלים
-------

* ביצע דואט יחד עם אילן קינן בשיר "משתנה".
* ביצע את השיר "הרחמן" ואירח את סיני תור וביני לנדאו, ואת הנגן משה שלו. השיר זכה להצלחה ברשתות החברתיות.
* ביצע בדיסק של אביחי פז גרינוולד את השיר "ושמחת בחגך".
* ביצע דואט יחד עם יצחק מאיר בשיר "אם אשכחך".
* דואט השלום בדרכו של הרב מנחם פרומן "דרך מיוחדת".
* שירת שכם - הלחין וביצע יחד עם ירמיהו את שירו של הרב הלל אליהו ליברמן שנרצח על ידי מחבלים בשכם.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הפייסבוק של מרדכי יצהר בוימל.
* ריכוז כתבות בערוץ 7 על מרדכי יצהר בוימל.
* ריכוז כתבות על מרדכי יצהר בוימל באתר כיכר השבת.
* ריכוז כתבות על מרדכי יצהר בוימל באתר חסידי ניוז.
* ערוץ היוטיוב של מרדכי יצהר בוימל
* מבצע 'צוק איתן' - המנון חיילי צה"ל, גדוד מילואים 640, מרדכי יצהר, ערוץ היוטיוב.
* 'שוב נעלה', שיר לרפואתו של הרב יהודה גליק, ערוץ היוטיוב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדיסק 'האש שבתוכי בוערת' באתר הדסטראט
2. ↑  אתר ערוץ 7
3. ↑  דף הפייסבוק של מרדכי יצהר בוימל
4. ↑  שר דואט איתו בשיר "משתנה" באלבום "האש שלי בוערת. ראו  האש בתוכי שבוערת עם אילן קינן 2, סרטון באתר יוטיוב
5. ↑   הרחמן - מרדכי יצהר מארח את סיני תור וביני לנדאו, סרטון באתר יוטיוב
6. ↑  ערוץ היטיוב
7. ↑  מרדכי יצהר מארח את יצחק מאיר: אם אשכחך, אתר ערוץ 7
8. ↑  אתר קול ברמה
9. ↑  אתר ישראלי
10. ↑  אתר כיכר השבת
11. ↑  ערוץ היטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290834505171

 |
**שיחת מוסר** היא שיחה הנמסרת בדרך כלל על ידי המשגיח של ישיבה חרדית ותוכנה הוא מוסר ותיקון המידות, תדירות השיחה המקובלת היא שבועית.

השם
---

שיחת מוסר בניגוד לשיעורי מקצועות התורה נאמר בלשון שיחה ולא בצורת שיעור לימודי, מכיוון שמטרת השיחה היא לעסוק בתיקון המידות, לעורר את התלמידים לחזור בתשובה, ולהזכיר להם את דרך הישר.

בישיבת טלז היה נהוג לקרוא לשיחת אלו בשם "שיעור דעת". בגלל ריחוקו של הרב אליעזר גורדון מתנועת המוסר וכוונתו להיות ישיבה עיונית.

בעגה חרדית, מקובל לכנות שיחה זו בראשי תיבות **שמו"ס** - **ש**יחת **מוס**ר, בישיבות הליטאיות. פעמים רבות מקובל להשתמש בשורש "שמס" למילים נוספות כגון: "המשגיח "השמיס" לי עכשיו במשך שעה".

מקור
----

על פי תפיסות הקיימות במדרש, שיחות מוסר היו קיימות ביהדות מאז קומה. עוד בזמן שעם ישראל היו במדבר, משה רבנו היה מוכיחם שוב ושוב.

ברבות השנים היו בעם ישראל מוכיחים רבים מסוגים שונים. החל בתקופות הנביאים ועד ימי הביניים שהיו בה מגידים שהיו מסתובבים בעיירות, כמו המגיד מדובנא ועוד. שהיו מוסרים דרשות ושיחות חיזוק. אך רק לאחר תחילת תנועת המוסר והתפתחותה, התבססה שיחת המוסר ונהייתה חלק בלתי נפרד מעולם הישיבות.

זמן
---

ישנן ישיבות שהיה נהוג למסור את השיחה בזמן סעודה שלישית, בהתבסס על דברי ישראל מאיר הכהן בספרו משנה ברורה: "בין מנחה למעריב (דמוצ"ש)... בזמנינו... מצוי בעוונותינו הרבים באיזה מקומות שעוסקין אז בשיחה בטלה, ובוודאי טוב יותר לשמוע אז דברי מוסר כדי שלא יבואו לזה", אך במרבית הישיבות השיחה השבועית המרכזית נמסרת באמצע השבוע, וישנן ישיבות בהן נמסרת שיחה נוספת בסעודה שלישית או מיד אחריה.

ועד
---

כששיחת מוסר נמסרת לקבוצה קטנה של בחורים ולא לכלל הישיבה היא נקראת בדרך כלל **ועד**, מקורה של המילה היא במשנה במסכת אבות "בית ועד לחכמים".

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיעורי דעת למהרי"ל בלוך
2. ↑  ספרי דברים א, וכן על הפסוק "אֵלֶּה הַדְּבָרִים אֲשֶׁר דִּבֶּר מֹשֶׁה אֶל כָּל יִשְׂרָאֵל", כתב רש"י "דברים" הכוונה לדברי תוכחות - רש"י מנוקד על המקרא/ספר דברים
3. ↑  משנה ברורה על אורח חיים רצב#ט מב
4. ↑  משנה אבות א ד
**דייוויד לי גולדפיין** (באנגלית: **David Lee Goldfein**; נולד ב-21 בדצמבר 1959) הוא גנרל אמריקאי-יהודי. כיהן כראש המטה של חיל האוויר של ארצות הברית.

קורות חיים
----------

גולדפיין נולד בצרפת, היכן ששירת אביו כקצין בחיל האוויר האמריקאי. אחיו סטיבן שירת אף הוא בחיל האוויר והשתחרר בדרגת מייג'ור גנרל.

גולדפיין הוסמך לקצונה על ידי אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית ב-1983. הוא פיקד על מפקדת חיילות האוויר של פיקוד מרכז; על כנף הקרב ה-49, בבסיס טיסה הולומן שבניו מקסיקו; על כנף הקרב ה-52, בבסיס טיסה ספאנגדאהלם שבגרמניה; על 366th Operations Group בבסיס טיסה מאונטיין הום (Mountain Home AFB) שבאיידהו; ועל טייסת הקרב ה-555 באוויאנו (אנ'), איטליה.

גולדפיין הוא בוגר בית הספר לאמצעי לחימה של חיל האוויר של ארצות הברית (U.S. Air Force Weapons School). הוא נטל חלק במבצע מגן המדבר ובמלחמת המפרץ, כמו גם במרכז הפעולות האווירי המשולב שנפרשֹ בוויצ'נצה במהלך "מבצע כוח מכוון" (אנ') (מערכה צבאית שניהלה נאט"ו נגד כוחות רפובליקה סרפסקה בחודשים אוגוסט - ספטמבר 1995). כמפקד טייסת הקרב ה-555, הוביל גולדפיין את היחידה שלו כטייס F-16 פייטינג פלקון במבצע כוח מאוחד, כשמטוסו הופל על ידי סוללת נ"מ מחטיבת ההגנה האווירית ה-250 של חיל האוויר של סרביה ומונטנגרו, ב-2 במאי 1999, מעל מערב סרביה, אך חולץ על ידי מסוק של נאט"ו, בטרם הספיקו חיילי סרביה ומונטנגרו לאכן את מיקומו וללכוד אותו.

בין תפקידי המטה שמילא גולדפיין: סגן מנהל התכנון, בלשכת סגן הרמטכ"ל לתכנון אסטרטגי, קצין אג"ם בפיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית ב-Joint Base Langley–Eustis (הבסיס המשותף לנגלי-אוסטיס), שבווירג'יניה, מנהל המטה המשותף, סגן וראש מטה חיל האוויר.

גולדפיין הוא Command Pilot (הדירוג הגבוה ביותר בחיל האוויר של ארצות הברית, מוענק רק למי שצבר לפחות 15 שנות טיסה ו-3,000 שעות טיסה) בעל יותר מ-4,200 שעות טיסה ב-T-37, T-38, F-16C/D, F-117.

לגולדפיין תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת אוקלהומה סיטי.

ב-26 באפריל 2016 הודיע מזכיר ההגנה של ארצות הברית אשטון קרטר כי גולדפיין ימונה לתפקיד ראש המטה של חיל האוויר של ארצות הברית. ביולי 2016 נכנס לתפקיד, שירת בתפקיד עד אוגוסט 2020 ולאחר מכן פרש משירות הקבע (החל מאוקטובר 2020).

גולדפיין נשוי לדון ואב לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד גולדפיין** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר האמריקאי
* ראיון פרידה מגולדפיין, באתר חיל האוויר האמריקאי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אמיר אורן, טייס יהודי מונה למפקד חיל האוויר האמריקאי, באתר הארץ, 27 באפריל 2016
2. ↑  שי לוי, ‏הוא משלנו! המפקד הבא של חיל האוויר האמריקאי - יהודי, באתר ‏מאקו‏, 27 באפריל 2016
**דורון ליידנר** (נולד ב-26 באפריל 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי באולימפיאקוס היוונית, בנבחרת הצעירה עד גיל 21 ובנבחרת ישראל הבוגרת.

קריירת מועדונים
---------------

ליידנר נולד בראשון לציון, והחל את דרכו בכדורגל במחלקות הנוער של מכבי תל אביב, מכבי פתח תקווה והפועל תל אביב.

ב-30 במאי 2020 ערך ליידנר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, בניצחון 2–1 על מכבי חיפה במסגרת עונת 2019/2020 בליגת העל. בסך הכל ערך עשר הופעות בליגת העל בעונה זו. בעונת 2020/2021 הוסיף 17 הופעות בליגת העל, ובסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו עלה כמחליף במהלך ההארכה בהפסד הפועל 1–2 למכבי תל אביב.

ב-28 באוגוסט 2021 הבקיע ליידנר את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, בניצחון 2–1 על מועדון ספורט אשדוד במסגרת עונת 2021/2022 בליגת העל.

ב-29 ביולי 2022 חתם ליידנר באולימפיאקוס מליגת העל היוונית, וב-19 בינואר 2023 הושאל לאוסטריה וינה עד לסיום העונה. ליידנר כבש שער בכורה במדי אוסטריה וינה ב-19 במרץ 2023 מול ראפיד וינה.

נבחרות ישראל
------------

ליידנר במדי נבחרת ישראל, 2023
ליידנר שיחק בנבחרת הנערים של ישראל עד גיל 17 ובנבחרת נוער ב' עד גיל 18. מאז 2021, משחק גם בנבחרת הצעירה עד גיל 21 ולזכותו 5 הופעות ושער במדיה. הוא היה שותף להעפלתה ליורו עד גיל 21 לשנת 2023.

ב-5 בנובמבר 2021 זומן לראשונה גם לסגל הנבחרת הבוגרת, על-ידי המאמן האוסטרי וילי רוטנשטיינר. ב-2 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת כשפתח בהרכב ואף בישל את השוויון השני של ישראל בדקה ה-84, בתיקו הביתי 2–2 מול איסלנד במסגרת ליגת האומות 2022/2023.

חיים אישיים
-----------

ליידנר הוא גם בעל דרכון רומני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דורון ליידנר** בוויקישיתוף
* דורון ליידנר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* דורון ליידנר, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  איציק כלפי, ‏רשמי: דורון ליידנר חתם באולימפיאקוס עד 2026, באתר ONE‏, 29 ביולי 2022
2. ↑  ליינדר התרגש: "הדרבי הראשון שניצחתי", באתר ערוץ הספורט, 20 במרץ 2023
3. ↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - פרטי שחקן, באתר www.football.org.il
4. ↑  זימונים מפתיעים לסגל הנבחרת לקראת משחקיה האחרונים במוקדמות המונדיאל, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2021
5. ↑  Israel - D. Leidner - Profile with news, career statistics and history - Soccerway, int.soccerway.com
6. ↑  Doron Leidner :: Doron Leidner :: Olympiacos, www.playmakerstats.com (באנגלית)
7. ↑  Doron Leidner, worldfootball.net (באנגלית)
8. ↑  נדב צנציפר, הסיבה האמיתית שדורון ליידנר עדיין לא נכלל בסגל אולימפיאקוס, באתר ynet, 25 באוגוסט 2022
|  |
| --- |
| **הערך נמצא בשלבי עבודה**: כדי למנוע התנגשויות עריכה ועבודה כפולה, אתם מתבקשים שלא לערוך את הערך בטרם תוסר ההודעה הזו, אלא אם כן תיאמתם זאת עם מניח התבנית. |
| אם הערך לא נערך במשך שבוע ניתן להסיר את התבנית ולערוך אותו, אך לפני כן רצוי להזכיר את התבנית למשתמש שהניח אותה, באמצעות הודעה בדף שיחתו. |

**יעקב בן דוד בונז'ורן** הידוע גם בשם **יעקוב בר דוד בר יום טוב פועל**, היה אסטרונום יהודי שעבד על פי הזמנתו של מלך אראגון פדרו הרביעי.

חייו האישיים
------------

יעקב בן דוד בונז'ורן נולד בסביבות שנת 1330 לאסתר בת אָסְטְרוּק קָראָווידָה ולדוד בן יום טוב דֶל בָּארִי.

משפחת קָראָווידָה הייתה משפחה יהודית עמידה ומכובדת שהתיישבה בז'ירונה כפר במאה ה-12. אָסְטְרוּק קָראָווידָה התפרסם בכך שתרם בצוואתו כספים להקמת הקדש בז'ירונה.

סבו מצד אביו היה בונז'ורן דל בארי, סוחר יהודי עשיר במחוז רוסיון שבממלכת מיורקה. אביו, דוד בן יום טוב דֶל בָּארִי היה אסטרולוג ואסטרונום. הוא התגורר ועבד בפרפיניאן, לשעבר עיר הבירה של ממלכת מיורקה, שסופחה בשנת 1344 לממלכת ברצלונה על ידי מלך אראגו פדרו הרביעי.

עבודתו המדעית
-------------

יעקב בן דוד בונז'ורן חיבר בשנת 1361 בפרפיניאן את הטבלאות אסטרונומיות הידועות בשם "לוחות הפועל".

כתב היד של הטבלאות בשפה העברית, השמור בספרייה הלאומית של צרפת, הושאל לצורך תצוגה למוזיאון להיסטוריה יהודית בז'ירונה. הטבלאות תורגמו ללטינית, קטלאנית ויוונית והיו מושא לפרשנויות רבות בעברית, ביניהן פרשנותו של הרב יוסף ב"ר שאול קמחי שנמצאת בספריית הווטיקן.

אסטרונומים רבים, ביניהם הרב אברהם בן שמואל זכות, עשו שימוש בטבלאות אלה עד המאה ה-15.

לדבריו של יעקב בן דוד בונז'ורנו, הוא ביסס את חישוביו על העבודות והעקרונות של תלמי, הרמב"ם, רבי אַבְרָהָם בַּר חִיָּיא, רבי לוי בן גרשום (רלב"ג) והטבלאות האסטרונומיות שחוברו בחסותו של מלך קסטיליה אלפונסו העשירי.

בטבלאותיו התמודד יעקב בן דוד בונז'ורן עם סוגיית החישוב המדויק של המועדים בהם הירח, השמש וכדור הארץ נמצאים על אותו קו ישר (סיזיגיות), דבר המאפשר לחזות ליקוי חמה, ליקוי ירח, ירח מלא ומולד הלבנה. מופעי הירח עומדים בבסיס קביעת לוח השנה העברי והמוסלמי שהם לוחות שנה ירחיים. 

יעקב בן דוד בונז'ורן נמנה עם האסטרונומים היהודים שביססו את המסורת האסטרונומית בדרום צרפת ובצפון קטלוניה בימי הביניים.

מסורת זאת מוצגת באסופת טקסטים בנושא אסטרונומיה שנערכה על ידי יעקב בן דוד בונז'ורן בשנת 1361. האסופה כוללת חיבור בנושא לוח השנה שנערך על ידיו עבור המלך פדרו הרביעי, ארבע מסות אסטרולוגיות שחוברו על ידי אברהם אבן עזרא הכוללות דיון באסטרונומיה ההודית, הפרסית והבבלית, ותרגום לעברית של עבודתו של תלמי "אלמגסט" עם מפת קבוצות הכוכבים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jewish Astronomy of Girona, MY SCIENCE WALKS (באנגלית)
2. ↑  Girona. Famílies del Call | CALAIX, calaix.gencat.cat
3. ↑  לוחות הפועל | כתב יד NNL\_ALEPH990001760680205171 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
4. ↑  BONET, JACOB BEN DAVID BEN YOM-ṬOB (BONJORN) - JewishEncyclopedia.com, www.jewishencyclopedia.com
5. ↑  José Chabás, The Astronomical Tables of Jacob ben David Bonjorn, **Archive for History of Exact Sciences** 42, 1991, עמ' 279–314