recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בד"ץ כוללות החסידים בירושלים** היה הבד"ץ הרשמי של כוללות החסידים בירושלים. הבד"ץ נוסד בשנת תרנ"ב על ידי האדמו"ר הירושלמי רבי דוד'ל בידרמן מלעלוב, אשר העמיד בראש הבד"ץ את רבי שניאור זלמן פרדקין, רבה של לובלין שעלה ארצה.

תולדות העדה
-----------

בי"ד מיוחד לכוללות החסידים היה קיים עוד בשנת ה'תרט"ו, אולם כנראה שפעילותו לא הייתה ניכרת, ובית הדין האשכנזי שישב בחורבת רבי יהודה החסיד, היה מורכב מרבנים שהשתייכו לכוללות הפרושים, אם כי גם החסידים נזדקקו לו. בין דייני בית הדין החסידי בשנותיו הראשונות היו רבי יוסף (יעסיל) מקוידנוב, רבי נחום מפלוצק, חסיד חב"ד ורבי משה שלמה שכיהן ברבנות בפיטרקוב.

רק בשנת תרנ"ב (1892) כאשר עלה לירושלים, הרב שניאור זלמן פרדקין (לדיער), רבה של לובלין ובעל שו"ת תורת חסד, הוכתר כרבם של כוללות החסידים, ולידו נתארגן מחדש בית דין צדק לכוללות החסידים. בשנת ה'תרנ"ח (1898) עלה רבי דוד ליפמן שובקס, שגדל בבית רבי מנחם מנדל מקוצק, והועמד תחתיו בראש בית הדין. 

ארגון בד"צ מיוחד לעדת החסידים לא נראה בעיני הפרושים, אך ברבות הימים השלימו עם זאת, ושני בתי הדין התקיימו זה בצד זה, בד"צ פרושים בחורבת רבי יהודה החסיד, ובד"צ חסידים בחדר ליד ביהכ"נ תפארת ישראל. (ממאמר של הסופר בצלאל לנדוי).

בדצמבר 1910 לאחר פטירתו של הרב יוסף יהודה שטרזברג, מונה הרב בצלאל ישעיה ברנשטיין במקומו. דבר זה הביא להתמרמרות בקרב אנשי כולל אוסטריה אשר הודיעו על הקמת בית דין נפרד.

בשנת תר"פ עם התמנותו של הרב קוק לרבה של ירושלים וכינון הרבנות הראשית חבר בית הדין לבית הדין של הרבנות. הדיינים אז היו הרב ישראל זאב מינצברג, הרב דוד ליפמן שובקס והרב ירוחם פישל ברנשטיין. אחרי פטירת הרב קוק, כאשר הועברה השחיטה לאחריות המועצה הדתית, ובכך הפכה לכפופה בעקיפין לוועד הלאומי, עזבו הדיינים את בית הדין של הרבנות והצטרפו לעדה החרדית.

חברי הבד"ץ כוללת החסידים לדורותיהם (חלקי):

* הרב שניאור זלמן פרדקין מחבר שו"ת תורת חסד
* הרב דוד ליפמן שובקס (1898-1924)
* הרב יוסף יהודה שטרזברג (1901-1910)
* הרב טוביה אריה גולדברגר
* הרב אברהם בן הרב דוד הכהן (חתנו של הרב עקיבא יוסף שלזינגר).
* הרב אברהם צבי שור (בנו של הרב שמואל יצחק)
* הרב בצלאל ישעיה ברנשטיין (1910-1917)
* הרב מאיר איזראעל ד"ץ
* הרב ישראל זאב מינצברג (1922-1931)
* הרב ירוחם פישל ברנשטיין
* הרב שמואל פסח הלפרין
* הרב יצחק פרנקל

קישורים חיצוניים
----------------

* בתי הדין של העדות בירושלים במאה ה-19, יהושע קניאל, אתר דעת
* שרשור על בד"ץ כוללות החסידים בירושלים - פורום בחדרי חרדים, הייד פארק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכתבים אל המערכת, מוריה, 6 בדצמבר 1910
2. ↑  בית דין צדק לחסידים, החרות, 7 בדצמבר 1910
3. ↑  הבית דין החדש, מוריה, 16 בדצמבר 1910
4. ↑  האיש על החומה.
5. ↑  הרהג יוסף יהודה הלוי שטרסברג זל, מוריה, 2 בדצמבר 1910
**המבנה השניוני** בחלבון הוא מושג בביוכימיה, המתייחס למבנים מאפיינים של השרשרת הראשית של חומצות האמינו (לעיתים נקרא גם שלד) של הפוליפפטיד. מבנים שניוניים הם בדרך כלל אלמנטים מחזוריים, הנובעים מקשרי מימן בין קבוצות ה-NH וה-CO של הקשרים הפפטידיים בשרשרת הראשית. קבוצות השייר של חומצות האמינו אינן מעורבות בייצוב המבנה השניוני.

מבנים עיקריים
-------------

סליל אלפאשני גדילים במשטח בטא
ישנם ארבעה סוגי מבנים עיקריים:

* סליל אלפא (**alpha helix**) - המבנה השניוני הנפוץ ביותר. זהו מבנה סלילי, כדוגמת קפיץ, בדרך כלל בעל סיבוב ימני. הצורה הסלילית נוצרת בזכות קשרי מימן הקושרים בין כל חומצה אמינית לחומצה האמינית הרחוקה ממנה מרחק ארבע חומצות אמינו ברצף החלבון.
* משטח בטא (**beta sheet**) - מבנה של משטחים הנוצר על ידי קשרי מימן בין מקטעים מקביליים של השרשרת הפוליפפטידית. כל מקטע במשטח בטא נקרא גדיל. משטחים בעלי פחות מ-4 גדילים הם נדירים, עקב חוסר יציבות. מבנה אופייני מורכב מ-6 גדילים.
* סיבוב (**turn**) ולולאה (**loop**) - תפקידם הוא הפיכת כיוון השרשרת הפוליפפטידית.
* האתר הפעיל של חלבון המשמש כאנזים. זהו האתר בו נעשית הפעילות הכימית הקטליטית של החלבון.

היררכיית מבנה החלבון

קיפול החלבון למבנה השניוני
--------------------------

בהנחה שלכל חומצת אמינו יש שלושה מצבים שונים שבהם היא יכולה להיות (סליל אלפא, משטח בטא או מבנה אקראי), אז מספר האפשרויות של קיפול חלבון הוא {\displaystyle 3^{n}}, כאשר n הוא מספר חומצות האמינו בחלבון. לכן אפילו בחלבון לא גדול במיוחד מספר אפשרויות הקיפול עצום. למרות זאת, בתוך התא קיפול החלבון לוקח שניות מעטות. נראה כי בעת קיפול החלבון, החלבון אינו עובר דרך כל הקונפורמציות האפשריות, אלא קיפול החלבון לקונפורמציה מסוימת, בעלת האנרגיה הנמוכה ביותר, מונע את ההיתכנות של רבות מהאפשרויות האחרות, ולכן תחום אפשרויות הקיפול האפשריות מצטמצם מאוד עם התקדמות קיפול החלבון.

ניבוי מבנים שניוניים
--------------------

קיימות מספר שיטות לניבוי מבנים שניוניים. ידועה במיוחד שיטת Chou-Fasman, שיטה הסתברותית נפוצה לקביעת המבנים השניוניים בחלבון. שיטה זו מסתמכות על הרכב המבנים השניוניים של חלבונים שהמבנה המרחבי שלהם נקבע בקריסטלוגרפיה בקרני רנטגן. לכל חומצה אמינית נקבעה ההסתברות להופעתה בסליל אלפא או במשטח בטא. לדוגמה, הסתברות נמוכה של חומצה אמינית מסוימת במבנה שניוני עשויה לרמז כי חומצה אמינית זו מפריעה לייצוב המבנה השניוני הזה (בשל הפרעה מרחבית, חשמלית וכדומה).

ראו גם
------

* דיאגרמת ראמהצ'אנדרן
* סליל אלפא
* משטח בטא
* מבנה ראשוני
* מבנה שלישוני
* מבנה רביעוני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבנה שניוני** בוויקישיתוף
**בית המדינה של מדינת רוד איילנד** (באנגלית: **Rhode Island State House**) הוא מבנה המשמש את בית המחוקקים של מדינת רוד איילנד שבארצות הברית, וכן את משרדי מושל המדינה, סגן מושל המדינה, מזכיר מדינת רוד איילנד וגזבר המדינה. המבנה רשום כאתר היסטורי במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.

היסטוריה
--------

בית המדינה הנוכחי של רוד איילנד הוא המבנה השביעי שמשמש את בית המחוקקים של המושבה או המדינה, ושני הממוקם בעיר פרובידנס. המבנה תוכנן על ידי חברת האדריכלים מקים, מיד ווייט. המבנה הוקם בין השנים 1895–1904. המבנה שופץ בצורה משמעותית בשנות ה-90 של המאה ה-20.

תיאור המבנה
-----------

המבנה בנוי מ-9,200 מטר מעוקב של שיש לבן מג'ורג'יה, מ-15 מיליון לבנים, ומ-1,187 טונות של ברזל.

כיפת המבנה היא הכיפה הרביעית בגודלה בעולם (אחרי בזיליקת פטרוס הקדוש, קפיטול מדינת מינסוטה והטאג' מאהל).
בראש הכיפה מצוי פסל ברונזה המצופה זהב של אדם חופשי. הפסל, שמשקלו 230 ק"ג, גובהו 3.3 מטרים, והוא מתנשא 84.7 מטרים מעל הקרקע מכונה "תקווה".

באגף המערבי של המבנה נמצא אולם בית המחוקקים של רוד איילנד (הבית התחתון), ובאגף המזרחי של המבנה נמצא אולם סנאט המדינה. במרכז המבנה, מתחת לכיפה, נמצא אולם רחב (רוטונדה) שעל רצפתו נמצא סמל המדינה עשוי ברונזה. באגף הצפוני של המבנה נמצאת ספריית המדינה, ובאגף הדרומי חדר המכונה "חדר המדינה" ובו משרדי מושל המדינה.

* פנים המבנהפנים המבנה
*

המבנה בתקשורת
-------------

חזית המבנה שימשה תפאורה בסרט "אמיסטאד" משנת 1997 בשל דמיונה לחזית בניין הקפיטול.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית המדינה של רוד איילנד** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית המדינה של מדינת רוד איילנד
* סיור וירטואלי
* תיאור המבנה
* מידע על המבנה

| בנייני בתי המחוקקים של מדינות ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • קרוליינה הדרומית • הוואי • ויומינג • וושינגטון • ויסקונסין • וירג'יניה • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • וירג'יניה המערבית • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • צפון קרוליינה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • רוד איילנד |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316746874
* WorldCat: viaf-316746874

 |
עיר דוד, שיחזור מתוך דגם ירושלים בסוף ימי בית שני
**אֶבֶן הַזֹּחֶלֶת** הוא שמו של אתר הסמוך לעין רוגל בסביבות ירושלים בתקופת המקרא. 
ישנם חוקרים הטוענים שאבן הזוחלת הייתה אבן מקודשת לפולחן הנחש שהיה נהוג בתקופה הכנענית.

תולדותיו
--------

בספר מלכים מסופר על זבח בקר וצאן שערך אדוניהו באתר כאשר הומלך למלך.

"וַיִּזְבַּח אֲדֹנִיָּהוּ צֹאן וּבָקָר וּמְרִיא עִם אֶבֶן הַזֹּחֶלֶת אֲשֶׁר אֵצֶל עֵין רֹגֵל וַיִּקְרָא אֶת כָּל אֶחָיו בְּנֵי הַמֶּלֶךְ וּלְכָל אַנְשֵׁי יְהוּדָה עַבְדֵי הַמֶּלֶךְ"

רש"י, אשר חי בימי הביניים בצרפת, פירש ש"אבן הזוחלת" היא: "אבן גדולה שהיו הבחורים מנסין בה את כחם להזיזה ולגררה לשון מים זוחלין זוחלי עפר. תרגום יונתן תרגם "אבן סכותא שעומדין עליה וצופין למרחוק". "מצודת ציון" פירש שאבן הזוחלת נקראת כך בגלל שמים היו זוחלים סמוך לה. וכך כתב גם הפרשן רד"ק.

במאה ה-19, החוקרים הבריטים קיצ'נר וקונדר הציעו לזהות את אבן הזוחלת בצוק עליו שוכן הכפר סילוואן, הקרוי בשפת בני הכפר בשם זחווילה.

במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהותה במספר אתרים בסביבות ירושלים; האחת, באבן גדולה בכפר השילוח הקרויה זחוילת; השנייה, באבן גדולה הנמצאת ליד עין רוגל.

ראו גם
------

* עין רוגל

לקריאה נוספת
------------

* הערך: אבן הזוחלת, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 8.

קישורים חיצוניים
----------------

* ערך על אבן הזוחלת באנציקלופדיה מקרא גשר
* אבן הזוחלת בוויקיטקסט
* בפורום המקרא

הערות שוליים
------------

1. ↑  אליה שמואל הרטום, "אֶבֶן הַזֹּחֶלֶת", **אנציקלופדיה מקראית**, א, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"י, טור 47.
2. ↑  ספר מלכים א', פרק א', פסוק ט'.
3. ↑  בפירושו על דברים לב כד
4. ↑  Conder and Kitchener, 1883, SWP III, pp. 53
**בית המדרש לרבנים ע"ש שכטר** נוסד בשנת 1984 במטרה להכשיר רבנים מסורתיים (קונסרבטיביים) בישראל. עד כה בית המדרש הסמיך לרבנות 94 גברים ונשים. בוגרי בית המדרש מכהנים בקהילות מסורתיות בישראל ובעולם, מלמדים בבתי ספר תל"י, בכלל מערכת החינוך ובמסגרות אקדמיות, מנחים ומנהלים בתי מדרש קהילתיים ופרויקטים חינוכיים ועובדים בליווי רוחני.[דרושה הבהרה]

בית המדרש חבר באיגוד ההתחדשות היהודית "פנים״.

היסטוריה
--------

ראשיתו של בית המדרש בשנת 1984, במשכן מאולתר שבו מורים בודדים לימדו חמישה תלמידי רבנות בירושלים. בשנת 1988 התקיים טקס ההסמכה הראשון, באמפיתיאטרון של הר הצופים בירושלים, ומאז הוסמכו 92 רבנים. בשנת 1990 הגיעה הקבוצה הראשונה של תלמידי רבנות מ-בית המדרש לרבנים באמריקה לשנת לימודים בבית המדרש יחד עם עמיתיהם הישראלים. מאז למדו בתוכנית בירושלים מאות תלמידי חו"ל מבתי מדרש לרבנים מכל העולם.

בשנת 1993 הוסמכה לרבנות הרבה המסורתית הראשונה בישראל, ולרי סטסין.

בשנת 2003 נוסדה תוכנית רבני תל"י (תגבור לימודי יהדות), אשר יחד עם אנשי מקצוע מתחום המוזיקה היהודית, מעניקים הדרכה רוחנית לבתי ספר תל"י.

בשנת 2006 נפתחה התוכנית לתמיכה רוחנית, בשותפות עם התוכנית לתמיכה רוחנית של בית החולים האוניברסיטאי רוברט ווד ג’ונסון בניו-ג’רזי וה-National Association of Jewish Chaplains בהדרכת זהרה דוידוביץ- פרקש. תוכנית זו הייתה תוכנית ה- CPE הראשונה שהתקיימה בישראל ובעקבותיה קמו תוכניות ליווי רוחני במוסדות ובעמותות שונות. תוכנית מרפא ללימוד ליווי רוחני, שנפתחה בשנת 2012 על ידי מכון שכטר למדעי היהדות, שואבת השראה מהתוכנית של בית המדרש לרבנים שהתקיימה עד שנה זו, אך היא פיתוח ייחודי של מכון שכטר למדעי היהדות.

בשנת 2008 הוקמו בתי המדרש הקהילתיים הראשונים מוקמים ע"י קרן לגסי הריטג’.[דרושה הבהרה]

בשנת 2010 נפתחה תוכנית משל"י לשילוב לימודים בחברותא עם לימודים אקדמיים לתואר שני במדעי היהדות, עם אפשרות להמשך הלימודים לרבנות.

בשנת 2012 נחנך בית המדרש החדש על שם משפחת הרווי ל. מילר בקמפוס החדש של מכון שכטר למדעי היהדות.

תוכניות הלימוד בבית המדרש
-------------------------

* "משל"י", תוכנית דו-שנתית המשלבת לימודים בחברותא עם לימודים אקדמיים לתואר שני במדעי היהדות
* תוכנית להכשרת רבנים מסורתיים, המיועדת לבעלי תואר שני בלימודי היהדות.

ראו גם
------

* מכון שכטר למדעי היהדות
* בית המדרש לרבנים באמריקה

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית המדרש לרבנים ע"ש שכטר
* בית המדרש לרבנים ע"ש שכטר, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרפא | ליווי רוחני - תמיכה רוחנית, באתר www.marpeh.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308359805171

 |
**Decote** (באנגלית: **Cleavage**, ובעברית: **מַחשׂוֹף**) הוא סינגל שהוקלט על ידי פראטה גיל בשיתוף הטרנסג'נדר הברזילאי פאבלו ויטאאר. השיר יצא לאור ב-8 באוגוסט 2017, תחת חסותה של חברת התקליטים DGE רקורדס, כסינגל רשמי של פראטה גיל ופאבלו ויטאאר.

השיר זכה להצלחה מתונה בעיקר בברזיל.

רקע וכתיבה
----------

לאחר שהוציאה ויטאאר את "Sua Cara", היא הודיעה למעריציה באינסטגרם כי תשתף פעולה עם פראטה גיל בסינגל חדש שעתיד לצאת באוגוסט 2017.

את השיר הוציאו השתיים כסינגל רשמי, אך לא מתוך אלבום של אף אחת מהן.

וידאו קליפ
----------

תחילה, הוציאה פראטה גיל סרטון קצר שמראה את מילות השיר, ולאחר מכן יצא הווידאו קליפ המלא שמציג בתוכו את השתיים רוקדות בתוך חדר חשוך, עם נקודות אור אדומות. לאורכו של הקליפ ניתן לראות כי השתיים מחליפות בגדים ללא הרף, רוקדות וזזות למילות השיר.

הקליפ זכה להצלחה מתונה ביוטיוב כאשר הפך לאחד מהקליפים הנצפים ביותר של פראטה, ונכון לספטמבר 2017, מונה הצפיות של הווידאו קליפ עולה על למעלה מ-5 מיליון צפיות.

רשימת השמעה
-----------

* **Digital download**

1. Decote" – 2:58"

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "Decote" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brazil Hot 100 Airplay : Page 1 | Billboard, Billboard (באנגלית)
2. ↑  Instagram post by Pabllo Vittar 🏹💘✨ • Aug 8, 2017 at 3:25am UTC, Instagram (באנגלית)
3. ↑  Preta Gil - Decote (Lyric Video) ft. Pabllo Vittar, YouTube
4. ↑  PretaGilVEVO, YouTube
5. ↑  PretaGilVEVO (2017-08-20), *Preta Gil - Decote (Videoclipe) ft. Pabllo Vittar*, נבדק ב-2017-09-19
**אורוניקה אודליי** (באנגלית: **Oronike Odeleye** 6 בדצמבר 1979) היא יועצת אומנות ופעילה חברתית אמריקאית, אשר מתגוררת באטלנטה, ג'ורג'יה. היא ידועה בעיקר כבין המייסדות של תנועת להשתיק את אר. קלי.

חיים וקריירה
------------

אודליי נולדה בוושינגטון די. סי. וגדלה באטלנטה ג'ורג'יה. אביה הוא פסל אפרו-אמריקאי אשר בחר את שמה מתוך רשימת שמות שהציע לו זקן ניגרי אותו פגש בטיול שלו בניגריה. אודליי למדה בקולנוע באוניברסיטת סירקיוז וכיום היא משמרת כיועצת אומנויות ובידור באטלנטה. אודליי התפרסמה בזכות כך שהובילה את המחמאה כנגד הזמר אר. קלי ב-2017 לאחר שהועלו נגדו האשמות של קיום יחסי מין עם קטינות, ניצול מיני, התעללות מינית ופיזית בנשים וכו'. אודליי הובילה מחאה ובה היא ניסתה לגרום לכך שהמוזיקה של קלי תפסיק להיות מושמעת באטלנטה. לאחר מכן קנט טישה בארנס הזמינה אותה לשתף איתה פעולה וביחד השתיים יצרו את התנועה הדיגיטלית להשתיק את אר קלי. אם כי המחאה הפכה גם לפיזית כאשר הרבה נשים ברחביי העולם הפגינו באופן פיזי תוך כדי שהם משתמשות בביטוי "להשתיק את אר קלי". מטרת המחאה הייתה לגרום לגופים כמו ספוטיפיי, אפל מיוזיק ותחנות רדיו שונות לתמוך בקלי ולשתף איתו פעולה וכן להביא את להרשעתו. אודליי אף השתתפה בסדרה הדוקו על הפרשה "לשרוד את אר. קלי".

### הישגים

* נכללה ברשימת 100 אנשי השנה של מגזין "The Root" בשנת 2019
* זכתה בפרס האקטיביסטית הפורצת של השנה לשנת 2019 בטקס "Inspiration Awards"
* זוכת פרס "Visionary"
* נכללה ברשימת 100 הנשים של השנה באתר "OkayAfrica"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Meet Oronike Odeleye, the co-founder of the #MuteRKelly Campaign, Pulse Nigeria, ‏2018-08-16 (באנגלית)
2. ↑  The Root 100 - The Most Influential African Americans In 2019, The Root
3. ↑  Meet The Unsung Heroes of the #MeToo Movement: 'It's Powerful to Be Honored', PEOPLE.com (באנגלית)
4. ↑  Mary Mitchell, Creators of #MuteRKelly honored in Chicago, urge vigilance in cases singer faces, Chicago Sun-Times, ‏2019-05-30 (באנגלית)
5. ↑  Oronike Odeleye, OKAYAFRICA's 100 WOMEN (ב־American English)
**הנסיך אריק, רוזן רוזנבורג** (בדנית: Prins **Erik, Greve af Rosenborg**‏; 8 בנובמבר 1890 – 10 בספטמבר 1950) היה נסיך דני, בנם של ולדמר, נסיך דנמרק ומארי, נסיכת אורליאן (1865–1909).

ביוגרפיה
--------

### ראשית חיים

הנסיך אריק פרדריק כריסטיאן אלכסנדר נולד ב-8 בנובמבר 1890 בארמון הצהוב, בית עירוני מהמאה ה-18 באמליגדה 18, סמוך למתחם ארמון אמליינבורג בקופנהגן. הוא היה בנם השלישי של ולדמר, נסיך דנמרק ואשתו מארי, נסיכת אורליאן. אביו היה בנם הצעיר של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ולואיזה, נסיכת הסן-קאסל, ואמו הייתה בתו הבכורה של הנסיך רובר, דוכס שארטר ופרנסואז, נסיכת אורליאן. נישואי הוריו היו אמורים להיות התאמה פוליטית.

בעת נישואיהם סיכמו הוריו שבניהם יגודלו כלותרנים, ואילו בנותיהם כקתוליות, ואכן ארבעת בניהם חונכו כלותרנים, ואילו בתם מרגרט, נסיכת דנמרק הייתה הנסיכה הדנית הראשונה מתקופת הרפורמציה שהייתה קתולית.

### נישואין וצאצאים

כפי שהיה נהוג אז בבית המלוכה הדני, אריק ויתר על זכויותיו לכס המלוכה כאשר בחר לקחת פשוטת עם כאישה. הוא התחתן באוטווה, אונטריו, ב-1924 עם לואיז פרנסס בות' (1897–1941). הנסיך אריק ואשתו התגרשו בשנת 1937. מאוחר יותר היא נישאה בשנית לת'ורקילד יולסברג, ללא ילדים.

לזוג נולדו שני ילדים:

* הרוזנת אלכסנדרה דאגמר פרנסס מארי מרגרט מרוזנבורג (1927–1992)
* הרוזן כריסטיאן אדוארד ולדמר ז'אן פרדריק פיטר מרוזנבורג (1997-1932)

הנסיך אריק נפטר בקופנהגן ב-10 בספטמבר 1950.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג |   | לואיזה קרולינה, נסיכת הסן-קאסל |   | וילהלם, נסיך הסן-קאסל |   | לואיז שרלוט, נסיכת דנמרק |   | פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן |   | הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין |   | פרנסואה, נסיך ז'ואנוויל |   | פרנסיסקה, נסיכת ברזיל |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק |   |   |   |   |   | לואיזה, נסיכת הסן-קאסל |   |   |   |   |   | הנסיך רובר, דוכס שארטר |   |   |   |   |   | פרנסואז, נסיכת אורליאן |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | ולדמר, נסיך דנמרק |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | מארי, נסיכת אורליאן |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **אריק, רוזן רוזנבורג** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריק, רוזן רוזנבורג** בוויקישיתוף
בן חרדל מצוי אחד הצמחים המזוהים עם הצמח אורות המופיע בתנ"ך
**אורות** הוא שמו של צמח המופיע במקרא, בספר מלכים ב'. הצמח זוהה עם בן-חרדל מצוי, עם ירקות וצמחי שדה ועם פקועות השדה.

אורות במקרא
-----------

בספר מלכים ב': 

> 
> וַיֵּצֵא אֶחָד אֶל-הַשָּׂדֶה, לְלַקֵּט **אֹרֹת**, וַיִּמְצָא גֶּפֶן שָׂדֶה, וַיְלַקֵּט מִמֶּנּוּ פַּקֻּעֹת שָׂדֶה מְלֹא בִגְדוֹ"
> 
> 
> 
> — ספר מלכים ב', פרק ד', פסוק ל"ט
> 

בזמן הרעב בארץ מצווה אלישע על נערו לבשל נזיד לבני הנביאים. אחד מבני הנביאים יצא ללקט "אֹרֹת", כדי לאכול. המלקט טעה ואסף צמח רעיל בשם גפן שדה והשליך ממנו לסיר הנזיד. אלישע תיקן את הנזיד באמצעות השלכת קמח לסיר. זה אחד מסיפורי הניסים המסופרים על אלישע הנביא.

זיהוי האורות
------------

קיימות מספר שיטות עיקריות בשאלה מהו אותו צמח:

Eruca sativa צמח הרוקט המזוהה עם הצמח המקראי אורות
לפי הגמרא במסכת יומא "תנא משמיה דר' מאיר זה גרגיר אמר ר' יוחנן למה נקרא שמן אורות שמאירות את העינים", הווה אומר זהו צמח "מאיר עיניים". גם התנא רבי מאיר, מפרש כי אורות "זה גרגיר".

### בן-חרדל מצוי

יש המציעים לזהות את הצמח המקראי עם בן חרדל מצוי (ארוגולה/גרגיר הנחלים), ממשפחת המצליבים אשר צורתו מזכירה את הצנון. צמח זה גדל בכל אזורי הארץ, בשדות ובגידולי בר. עליו שימשו למאכל ובזרעיו השתמשו כתבלין.
לשיטתו של רש"י: ""ללקט אורות" - גרגיר שקורין אורגא שמאיר את העינים ויש שפותרין אורות ירקות כמו (ספר ישעיה, פרק ח', פסוק ד') כחם צח עלי אור"
Eureca sativa; כמו הלע"ז שציין רש"י אורג"א, כך גם פירש הרד"ק.

### ירקות וצמחי שדה כללים

לפירושו השני של רש"י: ""ללקט אורות" - גרגיר שקורין אורגא שמאיר את העינים ויש שפותרין אורות ירקות כמו (ספר ישעיה, פרק ח', פסוק ד') כחם צח עלי אור" מדובר בירקות. ומצודת ציון מבאר: ""אורות" - ענינו צמחי שדה כמו:"טַל אוֹרֹת טַלֶּךָ" (ספר ישעיהו, פרק כ"ו, פסוק י"ט)"

קישורים חיצוניים
----------------

* הפסוק ופרשני הנ"ך על הפסוק, באתר 'תנ"ך - מקראות גדולות הכתר'.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף י"ח, עמוד ב'
2. ↑  יהודה פליקס, **עולם התנ"ך: מלכים ב'**, דוידזון עתי, תל אביב, 1994, עמ' 39.
3. ↑  ראו משה קטן, אוצר לעזי רש"י על התנ"ך, מספר 3404
**אומייה סלאח טוקאן** (בערבית: **امية طوقان**; נולד ב-1946) הוא פוליטיקאי וכלכלן ירדני. בשנים 2001–2010 שימש כנגיד הבנק המרכזי של ירדן ובעבר כיהן כשר האוצר הירדני בממשלתו של עבדאללה אנסור.

ביוגרפיה
--------

אומייה טוקאן נולד בשנת 1946 בעמאן בירת ירדן. הוא למד מנהל עסקים לתואר ראשון ושני באוניברסיטה האמריקנית בביירות ולאחר מכן סיים מסלול לימודים בהתפתחות כלכלית באוניברסיטת אוקספורד. בשנים 1973–1978 שימש טוקאן כנציג ירדן בוועדת הכלכלה והפיננסים באו"ם. בשנת 1987 סיים לימודי דוקטורט בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה. בשנים 1989–1991 שימש טוקאן ככלכלן באבו דאבי בקרן המטבע הערבית, חלק מהזרוע הכלכלית של הליגה הערבית. בהמשך שימש כנשיא חברת ניירות הערך הפרטית Amman Stock Exchange וכראש הבורסה הירדנית.

בשנים 1996–2000 שימש טוקאן כשגריר ירדן באיחוד האירופי, ובמקביל כשגריר ארצו בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג. ב-1 בינואר 2001 התמנה טוקאן לנגיד הבנק המרכזי של ירדן לכהונה של חמש שנים. ב-2006 התמנה לכהונה נוספת. כנגיד התמודד טוקאן עם המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008. בשנת 2009 שיבח אותו המגזין The Banker בתור הנגיד המרכזי לאזור המזרח התיכון באותה שנה. טוקאן סיים את כהונתו השנייה כנגיד בשנת 2010. עם תום כהונתו השנייה כנגיד התמנה למנהל לא-ביצועי בבנק הערבי וכחבר בבית הנבחרים של ירדן.

בסוף שנת 2011 התמנה טוקאן לשר האוצר בממשלתו של עון שווכת אל-ח'סאונה, בתפקיד שימש עד למאי 2012. טוקאן התמנה בשנית לתפקיד שר האוצר בממשלתו השנייה של עבדאללה אנסור שהחלה את תפקידה ב-30 במרץ 2013.

אומייה טוקאן נשוי ללינה איזידנה מופתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של טוקאן באתר משרד האוצר הירדני (בערבית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  אנגלית: Arab Monetary Fund, ערבית: صندوق النقد العربي
4. ↑
5. ↑
איור הממחיש את הממשק
**Common Gateway Interface** (ראשי התיבות **CGI**) הוא ממשק בין שרת אתר אינטרנט לתוכנה הרצה על מחשב מסוף, שתפקידה ליצור או לטפל במידע דינמי תוך שימוש במשאבים של מחשב השרת.

אופן הפעולה של תוכנה העושה שימוש ב־CGI הוא כדלקמן: עבור כל בקשה מצד הלקוח (לדוגמה דפדפן), מפעיל השרת עותק של התוכנית המתאימה ומעביר לה את הפרמטרים של הבקשה דרך משתני סביבה או דרך הקלט הסטנדרטי (במקרה של בקשות HTTP מסוג POST). תוכנית ה־CGI יוצרת דף HTML או קובץ מסוג אחר (כמו למשל קובץ תמונה במקרה של מונה מבקרים) אשר נשלח למחשב המשתמש כתשובה לבקשת ה־HTTP.

לרוב, נכתבות תוכנות CGI בשפת תסריט, כמו Perl, PHP או ASP בהן המתכנת לא נצרך להדר את התוכנית, תוך שימוש בספרייה מתאימה.

ממשק CGI הוגדר בראשית ימי ה־WWW כדי לאפשר לשרתים אלו לטפל במידע באופן דינאמי. במשך השנים התפתחה האפשרות להפעיל תוכנות בשפת תסריט כגון PHP או Perl ישירות מתוך תוכנת השרת, וכך בעצם לבטל את הצורך להשתמש ב־CGI, למרות שעדיין יש לה יתרונות מסוימים.

CGI מכונה בעברית בדרך כלל **ממשק שער משותף**.

ראו גם
------

* צד שרת
* צד לקוח
* יישום ווב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Common Gateway Interface** בוויקישיתוף
* נכתב בידי D. Robinson ו K. Coar‏, The Common Gateway Interface (CGI) Version 1.1, באתר ה-IETF, מסומן כ RFC 3875. בסעיף 4 מוגדר מידע נוסף על הבקשה, אשר לרוב מועבר כמשתני סביבה. ייתכן שיהיו משתני סביבה נוספים שהשרת יעביר, ‏אוקטובר-2004 (באנגלית)
* Common Gateway Interface, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532433405171
* BnF: cb12552998v (data)
* GND: 4435301-7
* LCCN: sh95010581

 |
**דימתיל סולפוקסיד רדוקטז** הוא אנזים המכיל מוליבדניום המזרז חיזור של דימתיל סולפוקסיד לדימתיל סולפיד. הוא מהווה רדוקטאז תחת תנאי סביבה ללא חמצן במספר בקטריות כשדימתיל סולפוקסיד מהווה מקבל האלקטרון בתגובה. במהלכה אטום החמצן נקשר למוליבדן ואז מחוזר למים.

התגובה שמואצת בעזרת האנזים
הרדוקטז לחומר הזה מיוחד לבקטריות וארכאונים. הם משמשים לזרחון חמצוני ללא חמצן ונשימה אנאורגנית של ליתותרופים על מנת לפרק אוקסיאניונים. הזירוז מתבצע על ידי העבר שני אלקטרונים ואטום חמצן אחד במהלך התגובה בה הוא נכח. האתר הפעיל כולל מוליבדן שנדיר בפעילות ביולוגית.

המבנה הרבעוני והאתר הפעיל
-------------------------

המבנה הרבעוני של האנזים מראה ארבעה דומיינים מסביב לאתר הפעיל וקופקטורים הצבועים בכתום
האתר הפעיל של הליגנד במצב חמצון מלא: שני ליגנדים פיראנופטרינדיתיולן, ליגנד שארית של סרין-147 וליגנד קבוצת אוקסי
שני כוונוני האתר הפעיל של האנזים המחוזר באופן מלא

אופן הקטליזה
------------

התהליך המוצע לקטליזה של דימתיל סולפוקסיד רדוקטז

מיקום בתא ובקרתו
----------------

ב-Rhodobacter sphaeroides האנזים מהווה תת-יחידה אחת ללא צורך בקופקטורים נוספים פרט לפטרין. ב-Escherichia coli הוא ממוקם בתוך הממברנה ומורכב משלוש תת-יחידות.

הוא מבוקר בעיקר בשלב השעתוק.

ההשפעה הסביבתית
---------------

התוצר של התגובה אותה מזרז האנזים: דימתיל סולפיד הוא מרכיב במחזור הגופרית. הוא מתחמצן למלחי החומצה המתאנסולפונית ומהווה גרעין היווצרות העננים מעל האוקיינוסים איפה שחסר מקור התגרענות נוסף חשוב - אבק. היווצרות העננים הוא כלי מרכזי בהגברת אלבדו ושמירה על טמפרטורת האוויר. כך שהאנזים יכול לגרום לבקרת החזית האקלימית.
**אריק ברנבה בארונדו גארסיה** (בספרדית: **Erick Bernabé Barrondo García**; נולד ב-14 ביוני 1991 בסן קריסטובל וראפאס) הוא אתלט גואטמלי המתחרה בהליכה. בארונדו הוא זוכה מדליית הכסף בהליכה ל-20 ק"מ באולימפיאדת לונדון (2012), והספורטאי הגואטמלי הראשון בהיסטוריה שזכה במדליה אולימפית.

חייו
----

בארונדו החל את דרכו הספורטיבית בריצות למרחקים. במהלך התאוששות מפציעה שסבל ממנה, התוודע לענף ההליכה, והחל להתאמן בו. בשנת 2011 התחרה לראשונה בתחרות בינלאומית, הגביע הפאן-אמריקאי בהליכה, וזכה במדליית כסף. בתוך חודשים ספורים שיפר את שיאו האישי בכחמש דקות, ובתחרות שנערכה בדבלין העמידו על 1:20.58 שעות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באותה שנה בטגו סיים במקום העשירי, ובמשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה זכה במדליית הזהב.

### מדליית כסף אולימפית ראשונה לגואטמלה

בתחרות שנערכה בראשית 2012 בלוגאנו שיפר בארונדו את שיאו האישי והעמידו על 1:18:25 שעות. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית כסף בתוצאה של 1:18.57 שעות, אחרי צ'ן דינג מסין שקבע שיא אולימפי חדש של 1:18.46 שעות ולפני ונג ג'ן אף הוא מסין 1:19.25 שעות ובכך היה לספורטאי הגואטמלי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליה אולימפית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריק בארונדו** בוויקישיתוף
* אריק בארונדו, ברשת החברתית פייסבוק
* אריק בארונדו, ברשת החברתית טוויטר
* אריק בארונדו, ברשת החברתית אינסטגרם
* אריק בארונדו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אריק בארונדו, באתר olympedia.org
* אריק בארונדו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* אריק בארונדו, באתר Track and Field (גברים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14434925

 |
**אומול** או **אומול באיקלי** (שם מדעי: ***Coregonus migratorius***) היא מין של דג ממשפחת הסלמוניים האנדמי לאגם באיקל שבסיביר והוא מהווה את אחד ענפי הדיג המסחרי העיקרי של האגם. עד 2004, דג זה היה נחשב למין בסכנת הכחדה, אם כי מאז אוכלוסייתו התייצבה. הוא שייך לסוג *Coregonus*, בו מינים צפוניים קרובים כמו אומול ארקטי (*Coregonus autumnalis*), שייתכן היה מאבות הדג לפני שהתבודד באגם, אולי לאחר שהיגר מהים דרך נהרות קדומים.

תיאור
-----

דג זה מגיע בטבע לאורך מרבי 56 ס"מ ומשקל של 2.6 ק"ג, אם כי נפוץ יותר באורך 36–38 ס"מ ומשקל של 0.6 עד 0.8 ק"ג. הוא דג בעל מבנה דק ומוארך מעט, עם סנפירים נמוכים וצידי גוף כסופים, כשהגב מעט כהה יותר משאר הגוף. הראש מעוגל עם פה דק ומספר שכבות זימים (אנ'), האופייניים לדגים פלגיים. הדגים מהאוכלוסיות של הקצה הצפוני של האגם נוטות להיות קטנות יותר.

התנהגות
-------

האומול ניזון בעיקר מזואופלנקטון, דגים קטנים יותר ומאצות כמו *Melosira*, כאשר הוא ניזון לאורך פני המים באזור הפני המים, אם כי לעיתים יורד גם לקרקעית. לרוב הוא מצוי עד לעומק 345–450 מטרים מתחת פני האגם.

דג זה מותאם למים קרים והוא מאריך ימים יחסית ומגיע לבגרות מינית בגילאים בגילאי חמש עד 15 שנה. כדי להשריץ האומול נודד במעלה מספר נהרות המזינים את האגם והצעירים הבוקעים לרוב באוקטובר נודדים חזרה לאגם. בכל עונת רבייה הדג יכול לייצר 8,000 עד 30,000 ביצים.

דג זה הוא מדגי המאכל העיקריים לאורך אגם באיקל וספינות רבות דגות אותו וגם מוכרות אותו למערב, עם חשיבות כלכלית מסוימת. כמו כן הוא נמכר מעושן עבור תיירים המטיילים על מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית וכן עבור המקומיים. דג זה מהווה את הבסיס לסלט המקומי Stroganina.

בעבר נידוגו לאורך האגם עד לשנות הארבעים של המאה הקודמת, כ-60–80 אלף טון של דגה. עם זאת התרסקות הדגה גרמה לאיסור דיג ב-1969 וב-1974 נפתחה מחדש עם מכסות קפדניות לאחר התאוששות כמה אוכלוסיות. כיום דיג האומול מהווה שני שלישים מהדיג באגם, כאשר מנהלי הדיג המקומי מווסתים את הדיג אם יהיה מופרז מדי ויגרום לקריסה נוספת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אומול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
ה-CLR מתרגם קוד CIL לשפת מכונה (Native Code).
**Common Language Runtime** (או **CLR**) הוא רכיב המכונה הווירטואלית של מיקרוסופט .NET Framework והוא אחראי על ניהול ההפעלה של תוכניות הרצות במסגרת ה-NET.
בתהליך הנקרא Just in time compilation, הקוד המהודר, נהפך להוראות בשפת מכונה בזמן ריצה אשר, בסופו של דבר יבוצעו על ידי המעבד. ה-CLR מספק שירותים נוספים כגון ניהול זיכרון, טיפול בחריגות ויציבות על ידי טיפוסים מוגדרים היטב (Type Safety). במידה ויש עדיפות לבצע מספר פעולות מחוץ ל-CLR מנצלים תוכנת NGen.

כל תוכנית שנכתבה עבור NET. ללא שייכות לשפה בה נכתבה התוכנה מורצת על ידי ה-CLR. ה-CLR מאפשר ניהול תהליכונים ואיסוף זבל.   
ה-CLR משותף לכל גרסאות ה-NET.   
ה-CLR הוא המימוש של מיקרוסופט של תקן ה-Common Language Infrastructure (או CLI), אשר פותח במקור על ידי מיקרוסופט עצמה. ה-CLI מוגדר כתקן סטנדרטי של ECMA, הנקרא: "The ECMA Common Language Infrastructure specification".

ראו גם
------

* Java Virtual Machine

הערות שוליים
------------

1. ↑  ה-CLR באתר MSDN
2. ↑  הסטנדרט ECMA C# and Common Language Infrastructure Standards באתר MSDN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009957534905171
* BnF: cb16152962q (data)
* LCCN: n2017075289
* VIAF: 4151431553856301677
* WorldCat (עם VIAF): 4151431553856301677

 |
בית הספר הטכנולוגי עמל אנרג'יטק חברת החשמל
בית ספר תיכון עמל אנרג'י-טק, הוא בית ספר טכנולוגי לאנרגיה, חשמל וסביבה בשיתוף קבוצת "עמל", חברת החשמל ובפיקוח משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ופועל בקריית ההדרכה הארצית לחשמל, אנרגיה וסביבה של חברת החשמל בחוות חפציבה בחדרה.

תלמידים במעבדה בבית הספר

רקע היסטורי
-----------

בית הספר התיכון הטכנולוגי עמל אנרג'יטק הוקם בשנת הלימודים תשע"ח 2018 כבית ספר צומח, עם אוריינטציה לתחום האנרגיה, החשמל והסביבה על מנת לתת לבוגריו את הידע והכלים הנדרשים להשתלב כעובדים בתעשייה ובחברת החשמל.

היסודות להקמת בית הספר הונחו באמצע שנות השישים, כאשר חברת החשמל הפעילה שני בתי ספר מקצועיים, האחד, בשיתוף עם עיריית חיפה, והשני, בשיתוף עם עירית תל אביב. בתי הספר הללו פעלו עד אמצע שנות השבעים ורבים מבוגריהם השתלבו בתפקידים שונים בחברה.

בשנת הלימודים תש"פ למדו בבית הספר 124 תלמידים בכיתות י' – יב' וזו השנה הראשונה בה סיימו את הלימודים בוגרי המחזור הראשון של בית הספר.

אלוף במיל. יפתח רון-טל בטקס פתיחת בית הספר

מגמות לימוד
-----------

בית הספר מציע מסלולי לימוד משולבים לתעודה טכנולוגית הכוללת היבחנות במבחני בגרות במקצועות הליבה ובתחום המקצועי, וכן תעודות הסמכה מקצועיות המוכרות מטעם חברת החשמל ותעודת מקצוע רשמית מטעם משרד העבודה. הלימודים מתקיימים בכיתות קטנות בהוראת מורים מרשת עמל ומדריכים מקצועיים (מהנדסים) מחברת החשמל.

### מגמת מערכות מיכון תעשייתיות (אחזקה מכנית)

המגמה מציעה לימודים של מערכות מיכון תעשייתיות ומקנה ידע עיוני ומעשי באחזקה מכנית של מפעלים תעשייתיים בדגש על מפעלים לייצור אנרגיה. הלימודים כוללים מכניקה, אוטומציה, גז טבעי, שרטוט והדפסה בתלת מימד, רובוטיקה, מסגרות, ריתוך ומקצועות נוספים הדרושים להכשרה לעבודה בתחום התחזוקה המכנית. התלמידים רוכשים תעודות מקצוע מטעם משרד העבודה בתחומים אלו.

### מגמת חשמל

הלימודים במגמת חשמל כוללים נושאים כמו חשמל ביתי, חשמל תעשייתי, בית חכם, אנרגיות ירוקות ועוד, ובסיומם התלמידים נבחנים לקראת קבלת תעודת חשמלאי מוסמך מטעם משרד העבודה, ולאחר צבירת ניסיון מעשי, רכישת רישיון חשמלאי מתאים לעבודות תכנון, התקנה, פיקוח ואחזקה של מתקנים ורשתות חשמל, לרבות בדיקות ותיקונים.

ראו גם
------

* בית ספר מקצועי
* חינוך בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית ספר טכנולוגי - עמל אנרג'י-טק חברת החשמל
* כתבה באתר  mynet מאוגוסט 2019
* כתבה ביישומון החדשות חמ"ל
* כתבה באתר השבוע בחדרה
* דוח קיימות תאגידית של חברת החשמל לשנת 2018
* הפיקוח המקצועי פדגוגי במשרד העבודה
* דוח מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל - החינוך הטכנולוגי מקצועי: מגמות והתפתחות בשנים 2006 - 2014
* מבט על החינוך הטכנולוגי-מקצועי: מוגש לוועדת החינוך התרבות והספורט בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך אתר בית הספר
**אורוסטוני** (בהונגרית: **Orosztony**) הוא כפר במחוז זאלה, בנפת נג'קניז'ה, בהרי זאלה, באזור רכס זאלאפאט.

מיקום
-----

זהו יישוב קטן של כ-400 תושבים במחוז זאלה, מערבית לזלסבאר ונג'ראדה, בסמוך לקרצ'ני. הוא ממוקם לאורך כביש 7525, המחבר את אזור הבלטון-הקטן עם עמק תעלת הפרינציפאלי, המחבר בין כבישים 7522 ו- 7527; הכביש עובר דרך פלשהאורוסטוני.

היסטוריה
--------

הממצאים המוקדמים ביותר מתוארכים לתקופת ארפאד, כאשר חלק מאורוסטוני היה בבעלות משפחת בוּזַאד-הַהוּת. האזכור הראשון בכתבים הוא משנת 1251, כאשר הוא כתוב בצורה של **וְרוּצטְוּן**. זה ממצא לא ברור, והוא כנראה שם התיישבות סלאבית. בימי הביניים, היישוב היה צמיתות של המנזר זאלהוואר והיה מורכב משלושה יישובים נפרדים.

פרנסת אוכלוסיית הכפר הובטחה תמיד על ידי הייצור החקלאי. תרבות גידול בעלי החיים המתקדמת שלה הייתה ידועה מעבר למחוז, והשכבה התעשייתית נוצרה רק כדי לשרת את הייצור החקלאי.

לפני 1945 ובשנים שלאחר מכן, אורוסטוני היה מקום מושבו של משרד הנוטריון המחוזי. בגבולותיה, לאחר מלחמת העולם השנייה, הוקמו שני קואופרטיבים חקלאיים, אשר לאחר מכן התמזגו. תקופת הזוהר של היישוב היה בשנות החמישים והשישים. אוכלוסייתה עברה אז את 1,200 התושבים. בשנת 1970 סופח הכפר לגלשה.

שתי עמותות ממלאות תפקיד בחיים האזרחיים של אורוסטוני:

* ארגון הכבאים המתנדבים, הפועל מאז 1889
* איגוד הספורט, שנוסד בשנת 1991

לא ידוע על יישוב יהודי במקום וכנראה התיישבו בכפר משפחות בודדות בלבד.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

* מצפון לכפר נמצא אזור גידול היין המפורסם פוגאניוואר.
* פארק הזיכרון מציין את שנת האלפיים לנצרות ואלף שנה להקמת המדינה ההונגרית.
* את הכפר חוצה מסלול ההליכה הכחול הלאומי.
* המבנה המונומנטלי של הכפר הוא פסל השילוש הקדוש.

ילידי המקום
-----------

* **מנו קרטס** (בהונגרית: **Kertész Manó**, נולד בשם **קוהן (כהן)** בכפר, 1881 – בודפשט, 1942) היה בלשן ולשונאי יהודי-הונגרי לשפות פינו-אוגריות, דוקטור לפילוסופיה ובעל תעודת הוראה לבתי ספר תיכוניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורוסטוני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אורוסטוני (בהונגרית)
**דין דיקסון** (אנגלית: **Dean Dixon**‏; 10 בינואר 1915 – 3 בנובמבר 1976, ציריך) היה מנצח אמריקאי. דיקסון מוכר כאפרו-אמריקאי הראשון, שניצח על תזמורות סימפוניות חשובות באמריקה, ואחד האמריקאים הראשונים שכיהנו במשרה מובילה בתזמורות אירופאיות.

קורות חייו
----------

דיקסון, יליד ניו יורק, למד ניצוח אצל אלברט שטסל בבית הספר למוזיקה ג'וליארד ובאוניברסיטת קולומביה. כשנסיונותיו הראשונים להשיג עבודת ניצוח הושמו לאל בגלל גזענות, הקים לו תזמורת ומקהלה משלו בשנת 1931. בשנת 1941 הופיע כמנצח אורח עם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית ועם הפילהרמונית של ניו יורק בעונת הקיץ שלה. בהמשך ניצח כאורח על תזמורת פילדלפיה ועל התזמורת הסימפונית של בוסטון. בשנת 1949 עזב את ארצות הברית ובא לנצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית בעונות 1950 ו-1951 שלה. הוא כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של גטבורג בשוודיה משנת 1953 עד 1960, על התזמורת הסימפונית של סידני, אוסטרליה מ-1964 עד 1967 ועל תזמורת רדיו הסה מ-1960 עד 1974.

דין דיקסון ניצח על רוב התזמורות החשובות באפריקה, ישראל ודרום אמריקה. הוא הביא את יצירותיהם של מלחינים אמריקאים רבים, כגון ויליאם גרנט סטיל, לקהל המאזינים באירופה. האגודה האמריקאית של מלחינים, סופרים ומוציאים לאור אמריקאים העניקה לו אות כבוד על עידוד בני נוער אמריקאים לקחת חלק פעיל במוזיקה.

דיקסון מת מהתקף לב בצוג בשנת 1976, בגיל 61.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דין דיקסון** בוויקישיתוף

* דין דיקסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דין דיקסון, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**איזאי דוברובן** | **מנצחים ראשיים, התזמורת הסימפונית של גוטנבורג 1953 - 1960** | **הבא**:**סרג'יו קומיסיונה** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אוטו מאזראת** | **מנהלים מוזיקליים, תזמורת רדיו פרנקפורט 1961 - 1974** | **הבא**:**אליהו ענבל** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ניקולאי מאלקו** | **מנצחים ראשיים, התזמורת הסימפונית של סידני1964 - 1967** | **הבא**:**משה עצמון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398769005171
* BNE: XX861397
* BnF: cb13893313q (data)
* GND: 134359917
* ISNI: 0000 0001 1033 3149
* LCCN: n90641511
* MusicBrainz: 0a6cbd91-a501-4a77-a7a1-419880383d37
* NKC: ola2002161493
* SNAC: w64t6h9v
* SUDOC: 174588909
* VIAF: 117643573
* WorldCat: lccn-n90641511

 |
**חוגלת שלג** (שם מדעי: *Lerwa lerwa*) היא חוגלה החיה בהרי ההימלאיה ומהווה מין יחיד בסוגה.

אורכה של החוגלה הגדולה הזו 38-40 ס"מ ומשקלה 450-580 גרם בנקבות ו-550-700 גרם בזכרים. הגוף והראש אפור מפוספס עם מקור אדום, כנפיים וחזה חומים וצידיים מפוספסים בלבן. הבטן בהירה והרגליים אדומות ולחלק מהפרטים ישנו "כתר" שחור קטן. האפרוחים והצעירים נראים דומים מאוד לפסיון הדם החי באותם אזורים. הזכרים והנקבות דומים במראם אך לזכרים יש טופר על שורש הרגל שלהם.

הם חיים בטבע בטונדרה אלפינית בגובה של 3,000-5,000 מ' בהרי ההימלאיה בהודו, פקיסטן, נפאל וסין. עם זאת הם אינם מקננים על השלג החשוף אלא יורדים יותר למטה למטרות רבייה.

הם חיות בחבורות קטנות של 6-8 פרטים אם כי נצפו כבר יותר מ30 יחדיו. החוגלה היא מעופפת החוצה את ההרים בקריאות רועשות. בעונת הרבייה הם יורדים עד ליערות ההר. הם מזכירים מאוד את הפרנקולין האפור (Francolinus pondicerianus) החי באותו אזור וקל להתבלבל ביניהם. הם ניזונים מטחבים, חזזיות, זרעים ופירות יער שונים. כמו כן הם בולעים חצץ המסייע בעיכול המזון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוגלת שלג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* חוגלת שלג באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוגלת שלג באתר הרשימה האדומה של IUCN
**טיסת פאן-אמריקן 73** הייתה טיסה אשר נחטפה ב-5 בספטמבר 1986 על ידי ארגונו של אבו נידאל. 

מטוס הבואינג 747 של חברת התעופה האמריקנית פאן אם היה בטיסה מנמל התעופה הבינלאומי סהאר במומבאי לניו יורק, דרך קראצ'י שבפקיסטן ופרנקפורט. 

בשעה 06:00 בבוקר, בעת שהנוסעים עלו למטוס בנמל התעופה של קראצ'י, ארבעה גברים החמושים ברובי סער, אקדחים, רימוני יד וחגורות חומר נפץ פלסטי, הלבושים במדי אנשי הביטחון של נמל התעופה הסיעו מכונית מסחרית דרך נקודת אבטחה לעבר המטוס, וכאשר הגיעו אליו קפצו ממנה, עלו במדרגות העלייה למטוס תוך כדי ירי והשתלטו על המטוס. 

בעת ההשתלטות, אחת הדיילות הודיעה באמצעות האינטרקום לטייסים לעזוב את המטוס מיד, והם קפצו מתא הטייס בעזרת חבל חירום. כעת היה המטוס מושבת ולא יכול היה להמריא.
מנהיג החוטפים, זיאד חסן ספאריני, דרש את חזרתו של צוות הטיסה, כדי להטיס את המטוס לנמל התעופה הבינלאומי בלרנקה, קפריסין, ולדרוש את שחרורם של עצירים פלסטינים שהיו כלואים שם. לפי דיווחים אחרים, החוטפים התכוונו לפוצץ את המטוס מעל תל אביב.

החוטפים דרשו לאסוף את דרכוניהם של הנוסעים. הדיילים אספו את הדרכונים, אך החביאו חלק מהדרכונים האמריקניים כדי לא לסכן את בעליהם. 
במהלך ההתבצרות, מנהיג החוטפים ירה למוות באחד הנוסעים, אמריקני ממוצא הודי והשליך את גופתו אל המסלול.

בשעות הלילה, החלו האורות במטוס לכבות בגלל תקלה טכנית בגנרטור. החוטפים ריכזו את כל הנוסעים במרכז המטוס וכאשר כל האורות כבו הם החלו לירות ללא הבחנה ולזרוק רימונים לעבר הנוסעים. 21 נוסעים נהרגו ו-120 נפצעו. 
כל ארבעת החוטפים נכלאו בפקיסטן, וב-2001 שוחרר ספאריני מהכלא הפקיסטני ונלקח לארצות הברית, שם נשפט למאסר עולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על המקרה באתר ה-BBC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551395305171
* LCCN: sh94006506

 |
בתורת החוגים, **חוּג הַשֶּבֶת** של חוג תחת פעולת חבורה, הוא אוסף האיברים הנשמרים תחת הפעולה. החוג נקרא לעיתים גם **חוג האינווריאנטים** או **חוג האיברים הסימטריים** (תחת פעולת החבורה).

מבנה זה בא לידי שימוש במיוחד במשפט היסודי של תורת גלואה, ונותן אפיון נוסף לחבורת גלואה. ההגדרה משמשת גם בתורת האינווריאנטים, במחקר פעולה של חבורות על יריעות אלגבריות.

הגדרה ותכונות
-------------

בהינתן חוג R וחבורה G הפועלת על החוג, **חוג השבת** של R תחת פעולת G, המסומן {\displaystyle R^{G}}, הוא אוסף האיברים הנשמרים על ידי הפעולה, כלומר:


R

G

=
{
r
∈
R
:
∀
g
∈
G
:
g
⋅
r
=
r
}

{\displaystyle R^{G}=\{r\in R:\forall g\in G:g\cdot r=r\}}

{\displaystyle R^{G}=\{r\in R:\forall g\in G:g\cdot r=r\}}
כפי שנרמז בשם, אוסף איברים זה הוא אכן תת-חוג של החוג המקורי. תכונות רבות שהחוג מקיים יועברו גם לחוג שבת שלו: למשל, אם המבנה המקורי R הוא שדה, גם חוג השבת שלו, הנקרא **שדה השבת**, הוא שדה.

הבעיה הארבע-עשרה של הילברט עוסקת בנוצרותו הסופית של חוג השבת במקרים מסוימים.

יישומים
-------

### בתורת גלואה

 ערך מורחב – **המשפט היסודי של תורת גלואה**  

להגדרה לעיל חשיבות מיוחדת בתורת גלואה: בהינתן הרחבת שדות {\displaystyle E/F}, משפט של אמיל ארטין קובע כי אם קיימת חבורה כלשהי G הפועלת על E, כך ש-{\displaystyle E^{G}=F} אז בהכרח {\displaystyle G\cong \operatorname {Gal} (E/F)} וההרחבה הנה הרחבת גלואה. לעיתים הרחבת גלואה אף מוגדרת על פי תנאי זה.

### בתורת האינווריאנטים

ההגדרה מיושמת גם בתורת האינווריאנטים, החוקרת פעולות של חבורות על יריעות אלגבריות. הדוגמה הבסיסית ביותר היא חוג השבת של חוג הפולינומים {\displaystyle R[x\_{1},...x\_{n}]} תחת החבורה הסימטרית S\_n, אשר שווה לחוג הפולינומים הסימטריים. בתחום זה חוקרים את חוג השבת תחת פעולות של חבורות על יריעות אלגבריות, ומנסים להבין את המבנה והתכונות שלו.
שני פרטי מלאכי רביב באקווריום.
**מַלְאָכִי** המכונה **דג מלאך** (שם מדעי: ***Pterophyllum***) הוא סוג של דג גרם ממשפחת האמנוניים החי במימי נהרות אגן הניקוז של האורינוקו ובאמזוניה באמריקה הדרומית. הם קרובים לסוג דיסקוס החי באותו אזור. בסוג זה ישנם שלושה מינים.

מאפיינים
--------

דגים בעלי סנפירי גב ושת המגיעים לגובה 38 סנטימטרים אצל המין *Pterophyllum altum*, אך הגוף קצר יחסית. הראש קטן ובעל שפתיים משורבבות הפונות למעלה ועיניים אדומות בעלות טבעות. מתחת החזה ישנם כמה זיזי סנפיר ארוכים המשמשים למטרות חברתיות. דגים אלה צהובים עד כחולים, ובעלי פסים שחורים אופקיים לאורך הגוף.

הם חיים בנהרות איטיים באזורים רדודים, שם הם מסתתרים בין צמחי מים מטורפים וגם אורבים לטרף קטן כמו דגים קטנים וחסרי חוליות שונים.

הם מהווים דגי נוי נפוצים באקווריום, בייחוד המין מלאכי רביב.

מינים
-----

* *Pterophyllum altum*
* *Pterophyllum leopoldi*
* מלאכי רביב (*Pterophyllum scalare*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלאכי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558708705171
* LCCN: sh97002326
* NDL: 01191193
* NKC: ph572444

 |
**גאורג היינריך פון ברנהורסט** (בגרמנית: **Georg Heinrich von Berenhorst**‏; 26 באוקטובר 1733 – 30 באוקטובר 1814) היה הוגה דעות צבאי גרמני.

ביוגרפיה
--------

ברנהורסט נולד בסאנדרסלבן, בשנת 1733 כבנו הלא חוקי של לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו. בגיל 15 התגייס לצבא הגרמני של פרידריך הגדול ושירת כקצין בחייל הרגלים וכקצין מטה במלחמת שבע השנים. בשלב מסוים אף שירת במפקדתו של פרידריך הגדול עצמו. אחרי מלחמת שבע השנים, פרש ברנהורסט מן השירות הצבאי בדרגת מיור ושימש כדיפלומט בנסיכות הולדתו, אנהלט דסאו, בתפקידים כגון: ראש הלשכה של הנסיך והאחראי על בתי המשפט. במסגרת שירותו הדיפלומטי נסע ברנהורסט לצרפת, לאיטליה ולאנגליה. בשנת 1790 פרש מעבודתו והחל לעסוק בכתיבה צבאית עד למותו בשנת 1814 בדסאו.

ברנהורסט נישא בשנת 1783 להינריטה פון ברנהורסט, ולהם נולדו שישה ילדים.

הגותו הצבאית
------------

חיבורו החשוב ביותר של ברנהורסט הוא "הרהורים על אמנות המלחמה, התקדמותה, סתירותיה וודאותה" (Betrachtungen über die Kriegskunst, über ihre Fortschritte, ihre Widersprüche und ihre Zuverlässigkeit), הכרך הראשון של ספר זה יצא בשנת 1796 והשני ב-1798. ספר זה זכה לפופולריות רבה ולהשפעה, ולדברי אחד מבני התקופה: "שום ספר לא נקרא רבות כמו ההרהורים". ברנהורסט חיבר גם כמה חיבורים צבאיים חשובים נוספים כגון "מכתמים" (Aphorismen, 1805).

בספרו סקר ברנהורסט את התפתחות מדע המלחמה עד ימיו והתנגד לתפיסות הרווחות בו. הוא ביקר את תפיסת המלחמה כמדע, בו ניתן למצוא נוסחאות לניצחון, ואת תפיסת החיילים כמכשירים לוחמים. המושא של ביקורת זו היה למעשה פרידריך הגדול, שהחזיק בתפיסות אלו וניהל כך את צבאו. ברנהורסט טען כי הגורמים לניצחון או להפסד נובעים מן הפסיכולוגיה של הלוחמים יותר מאשר מן התאוריה הצבאית. המלחמה, אם כך דומה בטיבה לנפש האדם, ובלתי ניתנת לחיזוי מראש. מסקנתו של ברנהורסט הייתה שתאוריה צבאית כללית, התקפה תמיד, וכן תכנון תוכניות מלחמה מראש, בלתי אפשריים ולא יביאו תועלת. 

ברנהורסט תמך בצבאות לאומיים גדולים, כמו הצבא הצרפתי שלאחר המהפכה הצרפתית, שכן לצבאות כאלו יש בדרך כלל מורל ורוח לחימה עזה יותר מאשר לצבאות המקצועיים. ברנהורסט טען כי הצבא הרצוי הוא צבא הבנוי ברובו מכוחות מילואים ולא צבא סדיר מקצועי.

הגותו של ברנהורסט השפיעה על הוגים צבאיים רבים, כדוגמת: קרל פון קלאוזביץ ואנטואן אנרי ז'ומיני. הוגים אחרים התנגדו לו ואף כתבו ספרים להפרכת טענותיו.

לקריאה נוספת
------------

* עזר גת, **מקורות המחשבה הצבאית המודרנית**, משרד הביטחון, 2000, עמ' 129-125.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מצוטט אצל עזר גת, מקורות המחשבה הצבאית המודרנית, עמ' 126.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb125894843 (data)
* GND: 118509292
* ISNI: 0000 0000 5511 687X
* LCCN: nr2005012902
* NKC: mzk2003195867
* NLP: A18109639
* NTA: 271492260
* RERO: 02-A006136921
* SUDOC: 168266822
* VIAF: 61666362
* WorldCat: lccn-nr2005012902

 |
חטיפת **טיסת KLM 366** אירעה ב-4 בספטמבר 1976, עשרים דקות אחרי המראת מטוס חברת התעופה ההולנדית KLM מנמל התעופה בעיר ניס שבצרפת. המטוס שעצר בניס לחניית ביניים בדרכו ממאלגה, ספרד לאמסטרדם נחטף בידי מחבלים פלסטינים. המחבלים דרשו בתמורה לשחרור המטוס ונוסעיו את שחרורם של שמונה מחבלים בכירים הכלואים בישראל, ביניהם הילאריון קפוצ'י וקוזו אוקמוטו. על המטוס שהו 79 נוסעים וחמישה אנשי צוות. 

אחרי נחיתה לצורכי תדלוק בתוניס, המחבלים הורו לקברניט לטוס לכיוון ישראל, והמטוס הגיע בסמוך לחופי המדינה. המחבלים החלו להשמיע מסרים לנמל התעופה בן-גוריון בהם דרשו את שחרור המחבלים הכלואים, אך נמל התעופה לא הגיב. מטוסי חיל האוויר הוזנקו אל המטוס כדי למנוע ביצוע פיגוע באמצעותו, ובנמל התעופה בן-גוריון חסמו כלי רכב את מסלולי הנחיתה כדי למנוע נחיתה של המטוס ללא אישור. שגריר הולנד בישראל פנה לממשלה והפציר בה שלא ליירט את המטוס ולא לסכן את חיי נוסעיו. עם זאת ממשלת הולנד לא דרשה מישראל להיכנע לדרישות החוטפים. ראשיה אמרו כי כניעה לטרור רק תעודד חטיפות נוספות, ושהמפתח בהתמודדות עם החטיפה הוא בהעברת המסר לחוטפים שמאמציהם נטולים כל סיכוי להצליח. ראש הממשלה יצחק רבין ניתח את המצב ואמר כי אם יזכו המחבלים להצלחה בסגנון החטיפות החדש - חטיפת מטוס לא ישראלי עם נוסעים לא ישראלים על מנת ללחוץ על ממשלת ישראל - לא יהיה גבול לחטיפות המטוסים בעולם.

הוקם חפ"ק בראשותו של שר הביטחון, שמעון פרס שהתעקש שלא תהיה כל כניעה לדרישות החוטפים. בעקבות המפגש עם מטוסי חיל האוויר נסוב המטוס לכיוון קפריסין ושם נחת בנמל התעופה בלרנקה. אחרי משא ומתן הסכימו המחבלים לשחרר את החטופים בשלום ובתמורה זכו למחסה בשגרירות לבנון ולאחר מכן יצאו מהמדינה. לכניעת המחבלים תרמה העובדה שלוב, אשר בעבר שיתפה פעולה עם חטיפות, סירבה להניח למטוס לנחות בתחומה, ייתכן שבשל התפקיד שמילאה באותו זמן כנשיאת מועצת הביטחון של האו"ם. העיתון מעריב שניתח את נסיבות החטיפה העריך שהמחבלים חשבו שבשל היחסים ההדוקים בין הולנד לישראל, חטיפת מטוס הולנדי והצבת סכנת חיים בפני עשרות נוסעיו תטלטל את המדינה כאילו נחטף מטוס ישראלי ותפעיל לחץ לשחרור נוסעיו, אך בפועל הציבור הישראלי לא הגיב בהתאם. החטיפה אירעה זמן קצר למדי לאחר מבצע אנטבה, אך אפשרות לפעולה דומה לא נדונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ה' בלייך, אלקוס קונסטנטינידיס, יהושע כהנא, מנחם רהט, עצבי ברזל ואורך רוח שכנעו הטרוריסטים כי אין להם כל סיכוי להצליח בחטיפה, מעריב, 6 בספטמבר 1976
**Viva Hate** (בתרגום חופשי: **תחי השנאה**) הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי הבריטי מוריסי. האלבום יצא ב-14 במרץ 1988 על ידי הלייבל HMV, שישה חודשים לאחר שיצא אלבום האולפן האחרון של להקת הסמית'ס, שמוריסי היה סולנה.

רקע
---

לצורך יצירת האלבום חבר מוריסי למפיק המוזיקלי סטיבן סטריט, שהפיק בעבר את אלבומי "הסמית'ס". האלבום היה אמור בתחילה להיקרא "Education in Reverse" (בתרגום חופשי: "חינוך בהילוך אחורי"), אך שונה ברגע האחרון, לאחר שכמה אלבומים עם שם זה כבר הופצו באוסטרליה וניו זילנד. האלבום הוקלט בין החודשים אוקטובר לדצמבר 1987.

הוצאה
-----

האלבום יצא ב-14 במרץ 1988 על ידי חברת התקליטים HMV. השיר האחרון באלבום, "Margaret on the Guillotine", עורר מחלוקת ואף נאסר לשידור ב-BBC. השיר מתאר את מותה של ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר כ"חלום נהדר".

בנוסף למוריסי, ששר וכתב את המילים לכל שירי האלבום, ולסטיבן סטריט, שהפיק את האלבום, הלחין את כל שיריו וניגן בגיטרת בס, השתתפו באלבום גם ויני ריילי, שניגן על גיטרות וקלידים, ואנדרו פארסי, שניגן על התופים. מוריסי עצמו מופיע על עטיפת האלבום, בתמונה שצולמה על ידי אנטון קורביין.

הגרסה האמריקאית של האלבום כללה גם את השיר "Hairdresser on Fire", שבבריטניה יצא בתור הבי-סייד של הסינגל "Suedehead".

עם צאתו, האלבום נכנס הישר למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, והגיע בבריטניה למעמד של אלבום זהב. בארצות הברית הגיע האלבום בשיאו למקום ה-48 במצעד האלבומים, ובנובמבר 1993 הגיע גם שם למעמד של אלבום זהב.

הצלחה
-----

הביקורות שקיבל האלבום ממבקרי המוזיקה היו חיוביות ברובן. המגזין רולינג סטון העניק לאלבום ציון של ארבעה מתוך חמישה כוכבים. אתר המוזיקה פיצ'פורק העניק לאלבום ציון של 7.3 מתוך 10, וכינה אותו "אחד מהאלבומים המעניינים ביותר של מוריסי, וללא ספק האלבום שבו לקח את הסיכון הגדול ביותר". אתר המוזיקה Allmusic העניק לאלבום ציון של ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה.

המגזין "Q" בחר באלבום כאחד מ-50 האלבומים הטובים ביותר של שנת 1988.

רשימת השירים
------------


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Alsatian Cousin | 3:13 |
| 2. | Little Man, What Now? | 1:48 |
| 3. | Everyday Is Like Sunday | 3:32 |
| 4. | Bengali in Platforms | 3:55 |
| 5. | Angel, Angel Down We Go Together | 1:40 |
| 6. | Late Night, Maudlin Street | 7:40 |
| 7. | Suedehead | 3:56 |
| 8. | Break Up the Family | 3:55 |
| 9. | The Ordinary Boys | 3:10 |
| 10. | I Don't Mind If You Forget Me | 3:17 |
| 11. | Dial-a-Cliché | 2:28 |
| 12. | Margaret on the Guillotine | 3:42 |

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Viva Hate באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Viva Hate באתר MusicBrainz
* Discogs Viva Hate באתר Discogs
* ביקורת על האלבום, באתר AllMusic (באנגלית)
* ביקורת על האלבום, במגזין "רולינג סטון" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 005909de-978b-3450-a820-c89b7dae787a

 |