recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ועדת הגבול הבין-לאומי** (באנגלית: **International Boundary Commission**; בצרפתית: **Commission de la frontière internationale**) היא ארגון דו-לאומי שאחראי על סימון ומיפוי גבול ארצות הברית–קנדה. הוועדה הוקמה ב-1908 והפכה לקבועה על פי חוזה שנחתם ב-1925.

הוועדה אחראית גם לתחזוקת אבני הגבול ומצופי הסימון לאורך הגבול, לשמירת רצועת הגבול נקיה מצמחייה ברוחב של שלושה מטרים מכל צד, פיקוח על השלכות מתן אישורים לבנייה בתוך רצועת הגבול, ודיווח שנתי לממשלות שתי הארצות.

מבנה ארגוני
-----------

בראש ועדת הגבול הבינלאומי עומדים שני נציבים, אחד מארצות הברית ואחד מקנדה, כשלרשות כל אחד מהם עומד תקציב וצוות. הנציב האמריקאי ממונה על ידי נשיא ארצות הברית ומדווח למזכיר המדינה של ארצות הברית. הנציב הקנדי ממונה על ידי המושל הכללי של קנדה וכן משמש כמודד הראשי של קנדה בכפיפות לשר למשאבי טבע.

### מחלוקת הפיטורין של 2007

ביולי 2007 החליף ממשל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש את הנציב האמריקאי לוועדה, דניס שורנק על רקע מחלוקת בין הוועדה לבין ממשלת ארצות הברית בנוגע לבנייה פרטית ליד הגבול. שורנק לא הסכים עם פיטוריו, בטענה שהוועדה היא עצמאית, ארגון בינלאומי מחוץ לשיפוטה של ממשלת ארצות הברית, ושעל פי ההסכם שנחתם ב-1908 ושיצר אותה, משרת הנציב מתפנה רק על ידי "מוות, התפטרות, או נבצרות מכל סוג אחר" של הנציב. ממשלת קנדה הודיעה שהיא לא נוקטת בשום עמדה בעניין, אך הנציב הקנדי לוועדה, פיטר סאליבן, אמר ב-13 ביולי שהוא מוכן לעבוד עם דייוויד ברנהרדט, שמונה כנציב האמריקאי בפועל על ידי הנשיא בוש. באוקטובר אותה שנה פסקה השופטת הפדרלית מרשה פיצ'מן שהנשיא רשאי לפטר את הנציב האמריקאי לוועדה.

בנייה בקרבת הגבול
-----------------

בהסכם שעל פיו הוקמה הוועדה נקבע שכל קו מתח, צינור, מסילת ברזל, כביש או כל מבנה אחר שנבנה על קו הגבול או בתחום של שלושה מטרים משני צדיו, חייב לקבל את אישור הוועדה לפני תחילת העבודות להקמתו. כמה "בתי גבול", מבנים שנחצים על ידי הגבול, נבנו עליו בין מדינת מיין ובין פרובינציית ניו ברנזוויק ובין מדינת ורמונט לבין פרובינציית קוויבק, עוד לפני שדרישות אלו לאישור הוועדה היו קיימות. כמה מבין מבנים אלו עדיין ניצבים על קו הגבול. המבנה המפורסם ביותר מבין אלו הוא הספרייה החופשית ובית האופרה הסקל, שממוקם באופן מכוון על קו הגבול. "גן השלום הבינלאומי" (International Peace Garden), שנבנה ב-1932 על הגבול בין מניטובה לבין דקוטה הצפונית, הצריך אישור מהוועדה להקמתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ועדת הגבול הבין-לאומי (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של ועדת הגבול הבין-לאומי (בצרפתית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "History of the International Boundary Commission". International Boundary Commission.
2. ↑  "Blaine couple, U.S. agency settle border wall case". Seattle Times. January 15, 2009.
3. ↑  Bowermaster, David (July 12, 2007). "Firing by Bush rejected by boundary official". Seattle Times.
4. ↑  Fong, Petti (July 26, 2007). "Politics delineates boundary dispute". Toronto Star.
5. ↑  Bush Has the right to fire border official, Toronto Star, 14 Oct, 2007.
**פתחי ערפאת** (ערבית: فتحي عرفات; 11 בינואר 1933 - 1 בדצמבר 2004) היה רופא פלסטיני, מייסדו של הסהר האדום הפלסטיני ומנהלו במשך שנים ארוכות.

פתחי נולד בקהיר, מצרים, והיה אחיו הצעיר של יאסר ערפאת. הוא למד רפואה באוניברסיטת קהיר בין השנים 1950 ל-1957 ולאחר מכן עבד כרופא בקהיר, בכווית ובירדן. 

בשנת 1968 נהיה חבר במועצה הלאומית הפלסטינית. משנת 1968 שימש כנשיא האיגוד הכללי הפלסטיני של הרופאים והרוקחים. שימש כנציג הפלסטיני בארגון הבריאות העולמי בז'נבה משנת 1982. משנת 1992 שימש כנשיא האקדמיה הפלסטינית למדע וטכנולוגיה וכן כנשיא המועצה הפלסטינית הגבוהה לבריאות.

פתחי ערפאת מת בבית חולים בקהיר בדצמבר 2004, כחודש לאחר פטירת אחיו הגדול יאסר, בזמן שקיבל טיפולים נגד סרטן הקיבה וסרטן המעי הגס.
הותיר אחריו את רעייתו, נאדיה (רופאה מנתחת), בן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

* Dr Fathi Arafat - Refugee camp doctor and trusted aide to his brother Yasser, האינדפנדנט
* Tim Bullamore Fathi Arafat

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ואן פיטרס, **מאז ומקדם**, עמ' 506, הערה 20: מגזין טיים מן ה-14 באפריל 1980 קובע כי פתחי "נולד בעיר העתיקה בירושלים".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb157684021 (data)
* GND: 12970797X
* ISNI: 0000 0000 2718 9537
* SNAC: w67z29r0
* VIAF: 54479066
* WorldCat: viaf-54479066

 |
**רוני דונביץ'** (נולד ב-8 באוגוסט 1961) הוא סופר, יועץ אסטרטגי וקופירייטר ישראלי. מחבר סדרת המותחנים רבי המכר "נרדף", "לכודים" ו"עמוק מבפנים".

ביוגרפיה
--------

דונביץ' נולד בתל אביב. אביו היה העיתונאי נתן דונביץ'. בצעירותו עבד כצלם סטודיו במשך שבע שנים. דונביץ' עוסק בייעוץ אסטרטגי, מיתוג ושיווק. ניהל קמפיינים פרסומיים עבור ארגונים כגון בנק הפועלים ואינטרנט זהב, כתב וביים פרסומות לטלוויזיה. עוסק גם בעיצוב גרפי וקופירייטינג. 

ב-2007 יצא לאור ספרו "**נרדף**", הראשון בסדרת בספרי מתח בדיוניים. הספרים בסדרה מתארים את עלילותיו של אלכס ברטל, דמות בדיונית שפועלת כראש אגף המבצעים במוסד. המותחן הפך תוך חודשים ספורים לרב-מכר, שזיכה את דונביץ' באות "ספר הזהב" של "התאחדות הוצאות ספרים בישראל". בעקבות ההצלחה פורסם ספרו הבא סדרה, "**לכודים**", כסיפור יומי בהמשכים, החל מאוגוסט 2007, במסגרת מוסף העיתון "ידיעות אחרונות", וכן נפתח אתר אינטרנט של העיתון בו נכלל משחק נושא פרסים העוסק בסיפור היומי. ב-2008 יצא "לכודים" כספר, המבוסס על הסיפור היומי בהמשכים. ב-2011 יצא ספרו השלישי "**עמוק מבפנים**".

במסגרת המחאה נגד בנימין נתניהו, יצר את הסיסמה "לך" שצברה פופולריות ברשתות החברתיות.

ספריו
-----

* **נרדף** (יצא לאור בשנת 2007)
* **לכודים** (יצא לאור בשנת 2008)
* **עמוק מבפנים** (יצא לאור בשנת 2011)

קישורים חיצוניים
----------------

* רוני דונביץ', ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* רשימת הפרסומים של רוני דונביץ', בקטלוג הספרייה הלאומית
* הדף של דונביץ', באתר דה מרקר
* ראובן מירן, לא ייאמן, כן יסופר, באתר ynet, 13 במאי 2007 - על "נרדף"
* אמנון ז'קונט, גם במוסד יש פרנואידים שרודפים אחריהם, באתר הארץ, 4 ביוני 2007 - על "נרדף"
* מירב קריסטל, לא נח לדקה, באתר ynet, 23 באוגוסט 2007 - על "לכודים"
* דני ספקטור, ספק מתח, 9 באוקטובר 2011, פורסם בידיעות אחרונות - על "עמוק מבפנים"

| ספרים מאת רוני דונביץ' |
| --- |
| ספרים | נרדף (2007) • לכודים (2008) • עמוק מבפנים (2011) |
| דמויות | אלכס ברטל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296638705171
* BnF: cb166691837 (data)
* GND: 1089704798
* ISNI: 0000 0000 6696 0443
* LCCN: n2007069200
* VIAF: 26518288
* WorldCat: lccn-n2007069200

 |
**ג'יימס האקר** (באנגלית: **James Hecker**) הוא קצין בדרגת גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית המכהן כמפקד כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה ובאפריקה.

ביוגרפיה
--------

האקר סיים ב-1989 לימודי תואר ראשון באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. הוא עבר קורס טיס והוכשר כטייס F-15. שירת כטייס קרב, מדריך טיסה וטייס ניסוי. בשנת 2000 מונה לקצין קישור לסנאט במחלקת חיל האוויר ושירת בתפקיד במהלך פיגועי 11 בספטמבר, לאחר מכן שירת בלשכת הסנאטור טרנט לוט. באוקטובר 2004 מונה למפקד טייסת הקרב ה-27. ביולי 2007 מונה למפקד להק המבצעים של הכנף השלישית. ביולי 2009 מונה לקצין המבצעים של פיקוד כוחות ארצות הברית ביפן. בעקבות רעידת האדמה והצונאמי בסנדאי היה האקר אחראי לתיאום הסיוע ההומניטרי (צבאי ואזרחי) של ארצות הברית ליפן. ביוני 2011 מונה למפקד כנף 432 המפעילה כלי טיס בלתי מאוישים. במאי 2013 מונה למפקד כנף 18 ביפן. באפריל 2015 מונה לראש אגף התכנון בפיקוד הקרב של חיל האוויר.

ביוני 2015 מונה למפקד חיל האוויר ה-19. באפריל 2017 מונה למפקד כוח המשימה של פיקוד מרכז באפגניסטן. ביולי 2018 מונה לסגן ראש אגף המבצעים במטות המשולבים. בנובמבר 2019 מונה למפקד ונשיא אוניברסיטת חיל האוויר. ביוני 2022 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה ובאפריקה.

במהלך שירותו צבר מעל 3,600 שעות טיסה על מטוסי F-15,‏ T-38 טאלון, F-22, ססנה 208 קרוואן, מסוקי HH-60 Pave Hawk וכטמ"ם MQ-1 פרדטור. הוא ביצע גיחות מבצעיות במהלך השלטת אזור אסור לטיסה בעיראק, במהלך מבצע כוח מאוחד ובמלחמת אפגניסטן.

האקר בעל תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת אמברי-רידל, תואר שני באסטרטגיה מאוניברסיטת חיל האוויר, ובוגר קורס קצינים בכירים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס האקר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
* TRIBUTE TO LIEUTENANT COLONEL JAMES B. HECKER, U.S. AIR FORCE, אתר הקונגרס של ארצות הברית
**ג'יימס הובן** (**James Hoban**; נולד 1755 – נפטר ב-8 בדצמבר 1831), היה ארכיטקט אירי-אמריקאי. מפורסם בעיקר עבור תכנון הבית הלבן בוושינגטון די. סי. תלמידו היה רוברט מילס, מעצב אנדרטת וושינגטון.

הובן נולד בכפר קטן במחוז קילקני שבלנסטר, אירלנד. בגיל 20 עבר ללמוד בבית ספר לרישום בדבלין. אחרי שסיים את לימודיו בהצלחה, עבד תקופה אצל הארכיטקט האירי תומאס איוורי (אנ').

לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית, היגר לארצות הברית, והחל לעבוד בשנת 1785 כארכיטקט בפילדלפיה. באפריל 1787, נסע הובן לדרום קרוליינה על מנת לתכנן ולעצב כמה מבנים, ביניהם בניין בית המשפט המחוזי של צ'ארלסטון (אנ'). ג'ורג' וושינגטון שביקר באותה תקופה בדרום התפעל מעבודותיו של הובן והזמין אותו לעבוד עבור הממשל הפדרלי (שבאותה תקופה שכן בפילדלפיה, כבירה הזמנית של ארצות הברית).

ב-1792 נבחר הובן לתכנן את בנין הבית הלבן, שנבנה לבסוף על פי תוכניתו בשינויים קלים, בהשפעת וושינגטון.

הובן היה גם המפקח על בניית הקפיטול, בתכנונו של הארכיטקט ויליאם ת'ורנטון (אנ').

הובן, כקתולי, היה מעורב במספר מוסדות קתוליים בוושינגטון די.סי במשך ימי חייו, ביניהם: אוניברסיטת ג'ורג'טאון (שם למד בנו, שהיה חבר במסדר הישועים), כנסיית סנט פטריק בעיר, ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס הובן** בוויקישיתוף
* ג'יימס הובן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'יימס הובן מתכנן הבית הלבן, גלובס, 14.03.2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007361282605171
* GND: 119178834
* ISNI: 0000 0000 6679 0544
* LCCN: n81152530
* SNAC: w6f855q0
* ULAN: 500010568
* VIAF: 77120033
* WorldCat: lccn-n81152530

 |
**ג'יימס מייקל "מייק" הולמס** (באנגלית: **James Michael "Mike" Holmes**, נולד 12 באפריל 1957) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל, בתפקידו האחרון שירת כמפקד פיקוד הקרב (ACC) בחיל האוויר של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

הולמס גדל בנוקסוויל שבטנסי. ב-1981 סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת טנסי ולאחר הלימודים התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית. עבר קורס טיס, שירת כמדריך טיסה וטייס F-15 איגל והוצב בין השאר ביפן ובגרמניה. 

בשנים 1999–2000 פיקד על טייסת קרב 27. בשנים 2002–2004 פיקד על להק המבצעים של כנף 14 ובשנים 2004–2006 פיקד על כנף 4. מילא תפקידי מטה בתחום התכנון במטה חיל האוויר ובמטה כוחות האוויר בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. בשנים 2008–2009 פיקד על כנף המשלוח האווירי 455 שהוצבה באפגניסטן. באוגוסט 2013 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לסגן מפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר. באוגוסט 2014 מונה לראש מחלקת תכנון במטה חיל האוויר. 

במרץ 2017 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו באוגוסט 2020.

במהלך שירותו צבר מעל 4,000 שעות טיסה על מטוסי T-38 טאלון, ססנה T-37 טוויט, T-1A ג'ייהוקס ו-F-15 איגל. מתוכם מעל 500 שעות מבצעיות.

לאחר פרישתו משמש יועץ בכיר בחברת The Roosevelt Group.

הולמס בעל תואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת אלבמה, תואר שני באסטרטגיית לוחמה אווירית מאוניברסיטת חיל האוויר ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס הולמס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
* Gen. Mike Holmes takes command of ACC, אתר חיל האוויר של ארצות הברית, 10 במרץ 2017
**ג'יימס הרברט מקנייר** (באנגלית: **Herbert MacNair**;‏ 23 בדצמבר 1868 – 22 באפריל 1955) היה אמן, מעצב ומורה סקוטי שעבודתו תרמה לפיתוח הסגנון המודרני (סגנון ארט נובו בריטי) במהלך שנות ה-90.

ביוגרפיה
--------

מקנייר, שנולד בגלאזגו למשפחת איש צבא, הוכשר כאדריכל במשרד גלאזגו מ-1888 עד 1895, ושם פגש לראשונה את צ'ארלס רני מקינטוש. כחלק מהכשרתם, השתתפו השניים בשיעורי ערב בבית הספר לאמנות בגלאזגו בין השנים 1888 ו-1894, ושם פגשו את האחיות מקדונלד, מרגרט ופרנסס. מקנאיר התחתן עם פרנסס, ומקינטוש התחתן עם מרגרט.

### הארבעה

כל הארבעה הפכו מאוחר יותר לקולקטיב של אסכולת גלאזגו המכונה "הארבעה", מקנייר היה הפחות ידוע. בהשפעת תנועת האמנויות והאומנות, ומתנועות אירופאיות אחרות כמו סימבוליזם ואר נובו, הם היו חלוצים בסגנון גלאזגו. מקנייר הקים סטודיו משלו בגלאזגו בשנת 1895, שם עבד כמעצב בהפקת רהיטים, איורי ספרים, צבעי מים ופוסטרים. היתרונות האמנותיים של מקנאיר הושוו לא פעם לאלה של מקינטוש, אבל הייתה לו השפעה משמעותית כמורה בעקבות מעברו לליברפול ב-1898 ומינויו כמדריך לעיצוב בבית הספר לארכיטקטורה ואמנות שימושית.

בשנת 1899 הצטרפה פרנסס מקדונלד למקנייר בליברפול והשניים נישאו. בני הזוג ציירו בצבעי מים ועיצבו חללי פנים, והציגו חדר כתיבה בתערוכה הבינלאומית לאמנות מודרנית בטורינו. הם הציגו גם בליברפול, לונדון, וינה ודרזדן בתחילת שנות ה-1900. לאחר סגירת בית הספר ב-1905, ואובדן העושר של משפחת מקנייר כתוצאה מכשל עסקי, חזרו בני הזוג לגלאזגו ב-1909. הקריירה של מקנייר הלכה ודעכה מתקופה זו, ולא ידוע על יצירות שלו מעבר ל-1911.

### חיים מאוחרים

בשנת 1913 עבד מקנייר לקנדה, למפעל שוקולד ולאחר מכן לחברת רכבות. הוא חזר לגלאזגו שם עבד כדוור וכמנהל במוסך. לאחר מות אשתו ב-1921, מקנאיר השמיד את כל היצירות שהיו ברשותו. לאחר מכן עבר לבית אבות, שם התגורר עד מותו ב-1955.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס הרברט מקנייר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sembach, Klaus-Jürgen. (1991) Art Nouveau: Utopia: Reconciling the Irreconcilable. Translated by Charity Scott Stokes. Köln: Benedikt Taschen. p. 173.
2. ↑  The Group of Four. Archived 21 August 2006 at the Wayback Machine Hunterian Art Gallery.
3. ↑  James Herbert MacNair, 1868-1955: A Brief Biography. George P. Landow, The Victorian Web.
4. ↑  James Herbert McNair. Mackintosh Architecture, University of Glasgow. Retrieved 27 May 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 6088816
* BnF: cb15517235t (data)
* GND: 132208156
* ISNI: 0000 0000 6685 718X
* LCCN: nr2006028427
* NTA: 263623955
* RKD: 349141
* SNAC: w6t44vmk
* SUDOC: 119243466
* ULAN: 500021698
* VIAF: 11000494
* WorldCat: lccn-nr2006028427

 |
**אגם הזפת** (באנגלית: **Pitch Lake**) הוא אגם בעיר לה ברה (La Brea) שבדרום-מערב האי טרינידד בטרינידד וטובגו, שקרקעיתו מכוסה זפת. אגמים דומים קיימים בקליפורניה ובוונצואלה, ואגם הזפת בטרינידד הוא הגדול מביניהם. הזפת שבו משמשת להפקת אספלט.

שטחו של האגם כ-400 דונם, והוא מתמלא במים רק לאחר שיורדת כמות מספקת של גשם. בתקופות שבהן אין יורד גשם, רק מקצתו מכוסה במים. הזפת שבקרקעית האגם קשיחה יחסית, וניתן ללכת עליה, אף שניתן למצוא גם זפת נוזלית וטובענית, בדומה לזפת המצויה מתחת לפני השטח. עומק הזפת המרבי באגם מגיע ל-76 מטרים.

היסטוריה
--------

כרייה ב-1912
זפת באגם
האגם נוצר כתוצאה מטקטוניקת הלוחות, שגרמה לירידת הלוח הקריבי מתחת ללוח הדרום-אמריקאי. כתוצאה מכך, פרץ נפט ממעמקי האדמה אל פני הקרקע. המגע עם האוויר גרם להתפוגגות כמה מרכיבי הנפט, ומה שנותר הוא הזפת.

התושבים הילידים הציגו את האגם לוולטר ראלי בביקורו באי ב-1595, והוא השתמש בזפת לאיטום ספינותיו. בביקורו השני, ב-1617, הביא עמו מהזפת לבריטניה. כרייה ממוסדת ומשמעותית יותר החלה רק ב-1867, ולפי ההערכות נכרו עד כה כ-10 מיליון טונות. חברת לייק אספלט אוף טרינידד אנד טובגו, שנוסדה ב-1851 והולאמה ב-1978, מבצעת את הכרייה ואת הפקת האספלט. לאורך השנים שימש האספלט שהופק מהאגם לסלילת כבישים בלמעלה מ-50 מדינות, ובהן ארצות הברית, בריטניה, הודו, יפן, מצרים וסינגפור. על פי הערכות, נותרה באגם עוד כמות דומה של זפת, ובקצב הכרייה הנוכחי, היא יכולה להספיק לעוד 400 שנים.

ייחודו של האגם הפך אותו לאתר תיירות, ומדי שנה מבקרים בו כ-20 אלף תיירים. בעשור השני של המאה ה-21 הוקם בו מרכז מבקרים.

החי והצומח
----------

סביב האגם גדלים עצי קשיו, מנגו ועץ הלחם, ובמימיו ניתן למצוא צמחי מים כנימפאה וערידת הביצות. בין העופות הפוקדים את האגם נמנים מיני אנפתיים, שלדגיים, קוליבריים, חרטומניים ושלכים. בזפת עצמה חיים מיקרואורגניזמים.

האגם במיתולוגיה המקומית
-----------------------

שתי אגדות של אינדיאנים בני ארוואק מייחסות את יצירת האגם לזעם האלים. לפי אגדה אחת, קליפאריה, בתו של צ'יף מקומי, ברחה לחיות עם אהובהּ, בן שבט אחר. אביה, קליסונה, הגיע בעקבותיה לכפר, חטף אותה בחזרה, והחזיר אותה לביתו כשהיא קשורה לסוס. האל המכונף פימלונטאס זעם על כך, קבר את כפרו של קליסונה מתחת לאדמה, וכיסה אותו בזפת. לפי האגדה השנייה, בני שבט שכבשו את האזור חגגו את ניצחונם בסעודה גדולה בה ניזונו מבשר קוליברים, שבנוצותיהם השתמשו כדי לקשט את עצמם. גם לפי אגדה זו, הטביע פימלונטאס את כפרם בזפת, וזאת משום שבחגיגתם זו שכחו שלפי המסורת, הקוליברים הם נשמות אבותיהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם הזפת** בוויקישיתוף
* אגם הזפת באתר החברה לפיתוח התיירות בטרינידד וטובגו
* אגם הזפת באתר אונסק"ו
* Carole Simm‏, The History of the Pitch Lake in Trinidad,‏ USA Today
* "Pitch Lake, Trinidad - The Largest Natural Deposit of Asphalt",‏ Amusing Planet,‏ 13 באוקטובר 2012
* אגם הזפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אגם הילייר** הוא אגם מלח בקצה האי האמצעי, הגדול מבין מקבץ איים, ליד החוף הדרומי של אוסטרליה המערבית. האגם בולט במיוחד בשל צבעו הוורוד. רצועת חוף ארוכה וצרה מחלקת בינו לבין האוקיינוס הדרומי.

תיאור האגם
----------

אורכו של אגם הילייר כ-600 מטרים, ורוחבו כ-250 מטרים. האגם מוקף בחול ועצי אקליפטוס עם רצועה צרה של דיונות חול מכוסות בצמחייה עבה. האגם ידוע בשל היותו בצבע ורוד. צבעו הוורוד קבוע, ואינו משתנה כאשר לוקחים את מי האגם במיכל. צבע האגם נוצר כתוצאה מאורגניזמים במים בשם *Dunaliella salina* (אנ'), אשר יוצרים קרוטנואיד שצבעו ורוד.

היסטוריה
--------

### גילוי אירופאי

באגם הילייר ביקרה לראשונה משלחתו של מתיו פלינדרס ב-15 בינואר 1802. יומנו של פלינדרס נחשב לתיאור הכתוב הראשון של האגם. פלינדרס צפה באגם לאחר שעלה לנקודה הגבוהה ביותר באי ותיאר אותו כך:

> 
> בחלק הצפון-מזרחי היה אגם בצבע וֵרֶד. מימיו, כשם שאמר לי מר ת'יסל שביקר בו, היו כה רווים במלח שכמויות מספקות למילוי ספינה התגבשו ליד חופיו. המדגם שהביא אל הסיפון היה באיכות טובה ולא צרך כל עיבוד מלבד ייבוש על מנת להשתמש בו.
> 
> 
> 
> — מתיו פלינדרס
> 

פלינדרס ביקר באי האמצעי שוב במאי 1803. הוא התכוון "לעצור ליום או שניים במפרץ אי האווזים על מנת להביא אווזים לאנשים החולים, שמן כלבי-ים למנורות ומספר חביות של מלח מהאגם". מדווח כי פלינדרס קרא לאגם על שם ויליאם הילייר, איש סגל על ספינת ה-*Investigator*, אשר מת מדיזנטריה ב-20 במאי 1803 מעט לפני עזיבת המשלחת מהאי האמצעי.

### הפקת מלח

ב-1889, אדוארד אנדרוס חקר את האפשרויות המסחריות של הפקת מלח מהאגם, ועבר לשם לזמן קצר יחד עם שני בניו. הם עזבו לאחר כריית מלח במשך כשנה אחת.

כריית מלח התבצעה באגם בסוף המאה ה-19. תאגיד כריית המלח מדווח ככישלון עקב מספר גורמים, ביניהם "הרעילות של המלח שנאסף לצריכה".

נכון לשנת 2012, האגם הוא חלק משמורת טבע, וחופיו מסומנים כמסלול הליכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם הילייר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑   אתר האינטרנט הרשמי של אגם הילייר (באנגלית)
**הרחק מעצי התרזה** הוא רומן מאת יונתן ברג שיצא לאור בסוף שנת 2018. העלילה מתרחשת דרך עיניו של יעקב, זקן יהודי שנאלץ לנטוש את גרמניה בצעירותו ומשקפת את סיפורם של בני הדור הראשון והשני לישראל.

יקב פסגות השיק מהדורה מיוחדת של יינות שמוטבעות עליהם יצירותיו של ברג.

שם הספר ועטיפתו
---------------

שם הספר, **הרחק מעצי התרזה**, נגזר מסצנה המתוארת בעמוד 247 בספר בה מסביר גיבור הספר (יעקב): "תחת עצי התרזה זה המקום שממנו אני בא, אונטר דן לינדן." כלומר, המקום שמסמל את מולדתו של יעקב, אליה הוא מתגעגע ומרגיש מרוחק ממנה, הוא רחובה הראשי ההיסטורי של ברלין "אונטר דן לינדן" שתרגומו לעברית "תחת עצי התרזה".

מירב גולן ציינה ששם הספר מתכתב עם שירו של ביאליק "תרזה יפה" המסתיים בשאלה: "**תִּרְזָה יָפָה** וַעֲבֻתָּה עַל הַיְאֹר עוֹמֶדֶת מֻטָּה; כָּל-הַיּוֹם בַּמַּיִם צוֹפָה, חוֹשְׁבָה: **מַה-יְּהֵא בְסוֹפָהּ**?". הספר מנסה לתת מענה לשאלה "מה יהא בסופה" באמצעות הבנה שחמלה היא שתביא לאושר. ביקורת נוספת מניחה כי עצי תרזה מסמלים את גרמניה היפה, התרבותית, מחוז החפץ - גרמניה שיהודים רצו להיכלל בה, והאמינו ביכולתם לעשות זאת. הריחוק מעצי התרזה מסמל את השבר בהתנפצות החלום עם עליית הנאצים.

עטיפת הספר מורכבת משני תצלומים בשכבות של שקיפויות, בדומה לעלילת הספר עצמה המורכבת משכבות והשתקפויות; גרמניה ששכבה אחת ממנה מהווה את המולדת אליה מתגעגע גיבור הספר, ושכבה נוספת מהווה את הגיהנום עלי אדמות.

תוכן הספר
---------

גיבור הספר, יעקב ליבוביץ, הוא אינטלקטואל אשכנזי קר המתגעגע לגרמניה ומנוכר לארבעת בניו (חכם, תם, רשע ושאינו יודע לשאול). בנקודה זו נוצר קשר בין יעקב לבין צעירה מזרחית שמנסה לחדש את הקשר של יעקב עם בניו. במהלך העלילה מתברר כי השכנה, ברכה גבאי, גם היא מתמודדת עם געגועים לעברה: ברכה באה מבית דתי בו מרדה כשבחרה לעבור לתל אביב. השניים יוצאים למסע ברחבי ישראל המלווה במסע פנימי שמתכתב עם עברם, במהלכו הם מתקרבים זה לזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר באתר "הוצאת עם עובד"
* הפרק הראשון
* יוני ליבנה, "הרחק מעצי התרזה": מפגש נפיץ בין פרופסור אשכנזי וצעירה מזרחית, באתר ynet, 9 בנובמבר 2018
* אתר למנויים בלבד מיה סלע, "הרחק מעצי התרזה": סיפור מינורי על מהלך עניינים מז'ורי, משנה חיים, באתר הארץ, 10 בינואר 2019
* רבקה שאול בן-צבי, סקירת הספר, **מקור ראשון**, 06-01-2019.
* עופרה עופר אורן, "יונתן ברג, "הרחק מעצי התרזה": הישג ספרותי", **צומת ספרים**.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "סקירת ספרים"
2. ↑  "פורטל השיווק של ישראל"
3. ↑  מירב גולן, הרחק מעצי התרזה / יונתן ברג, בבלוג היTרבות
4. ↑  שרית פליין, ״הרחק מעצי התרזה״ - על ספרו המשובח של יונתן ברג, **אוצר מילים**
באלגברה, **הרחבת חוג** של חוג *R על* ידי חבורה חילופית *I* היא זוג ( *E*, \phi  ) המורכב מחוג *E* והומומורפיזם חוגי \phi  שמתאים לרצף המדויק הקצר של חבורות חילופיות:

{\displaystyle 0\to I\to E{\overset {\phi }{{}\to {}}}R\to 0.}
יש לזכור כי *I* הוא אז אידיאל דו צדדי של *E.* בהינתן חוג חילופי *A,* הרחבת-**A** מוגדרת באותו אופן על ידי החלפת "חוג" עם "אלגברה על A*"* ו "חבורה חילופית" עם *"*מודול - A ".

נאמר כי הרחבה היא *טריוויאלית* אם \phi  מתפצל; כְּלוֹמַר, \phi  נותן קטע שהוא הומומורפיזם .

מורפיזם בין הרחבות *R על* ידי *I*, על, לדוגמה, *A*, הוא הומומורפיזם אלגברה *E* → *E '* המשרה את הזהויות ב- *I* ו- *R.* לפי למת החמישה, מורפיזם כזה הוא בהכרח איזומורפיזם, ולכן שתי הרחבות שוות ערך אם יש מורפיזם ביניהן.

דוגמאות
-------

### דוגמה 1

בוא ניקח את החוג {\displaystyle \mathbb {Z} } של מספרים שלמים ובוא ניקח את הקבוצה החילופית {\displaystyle \mathbb {Z} \_{2}} (תחת חיבור) של מספרים בינאריים. ניקח *E* = {\displaystyle \mathbb {Z} \oplus \mathbb {Z} \_{2}}, אנו יכולים להגדיר כפל על *E* באמצעות {\displaystyle (x,a)\cdot (y,b)=(xy,\phi (x)a+\phi (y)b)} (כאשר {\displaystyle \phi :\mathbb {Z} \to \mathbb {Z} \_{2}} הוא הומומורפיזם הממפה מספרים זוגיים ל-0 ומספרים אי-זוגיים ל-1). זה נותן את הרצף המדויק הקצר

{\displaystyle 0\to \mathbb {Z} \to E{\overset {p}{{}\to {}}}\mathbb {Z} \to 0}
איפה *p* הוא ההומומורפיזם {\displaystyle (x,a)\mapsto a\phi (x)} .

### דוגמה 2

כך את *R* להיות חוג חילופי ו- *M* להיות מודול-*R*. תן *E* = *R* ⊕ *M* להיות הסכום הישיר של חבורות חילופיות. הגדר את הכפל ב- *E* על ידי

{\displaystyle (a,x)\cdot (b,y)=(ab,ay+bx).}
אפשר לזהות את ( *a*, *x* ) עם *a* + *εx* כאשר ε בריבוע הוא אפס וכשמפשטים את ( *a* + *εx* ) ( *b* + *εy* ) מניבה את הנוסחה שלעיל; בפרט אנו רואים כי *E* הוא חוג. לאחר מכן יש לנו את הרצף המדויק הקצר

{\displaystyle 0\to M\to E{\overset {p}{{}\to {}}}R\to 0}
כאשר *p* ההקרנה. לפיכך, *E* הוא הרחבה של *R על* ידי *M.* תכונה מעניינת אחת של בנייה זו היא שהמודול *M* הופך לאידיאל של חוג חדש כלשהו. ב"local rings" שלו, נגאטה מכנה תהליך זה *כעקרון האידיאליזציה* .

קישורים חיצוניים
----------------

* E. Sernesi: *דפורמציות של סכימות אלגבריות*
* הרחבת חוג, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538869405171
* LCCN: sh85114119

 |
**חידות שחמט** הן חידות שלהצגתן ולפתרונן משמשים לוח השחמט וכלי השחמט (כולל החוקים החלים על כל כלי), אך הן אינן עוסקות במצבים שניתן להגיע אליהם במהלך משחק שחמט. בכך הן נבדלות מבעיות שחמט, העוסקות רק במצבים שניתן להגיע אליהם בהתאם לכללי המשחק. רבות מחידות השחמט הן בעיות מתמטיות, ולא בעיות שחמטיות. חידות שחמט אחרות משמשות, כדרכן של חידות, לשעשוע בלבד.

אנימציה של פתרון חידת שמונה המלכות באמצעות אלגוריתם רקורסיבי
אחת מחידות השחמט המפורסמות ביותר היא חידת שמונה המלכות. בחידה זו יש לסדר שמונה מלכות על-פני לוח שחמט, כך שאף מלכה אינה מאיימת על מלכה אחרת, כלומר אין שתי מלכות הנמצאות על שורה משותפת, טור משותף או אלכסון משותף. גרסה כללית יותר של חידה זו עוסקת בסידור n מלכות על-פני לוח שחמט שגודלו nXn. לחידת שמונה המלכות יש 92 פתרונות שונים.

חידת שחמט מפורסמת נוספת היא חידת מסע הפרש: הפרש נמצא על אחת ממשבצות לוח השחמט, ועליו לצאת למסע, בהתאם לכללי המסע של הפרש, שבו יעבור על-פני כל אחת ממשבצות הלוח, פעם אחת ויחידה בכל משבצת. גם מחידה זו ניתן לעבור לחידה כללית יותר, שבה לוח שחמט הוא בגודל nXn. חידה זו היא מקרה פרטי של בעיה ידועה בתורת הגרפים.

החידה הבאה, שאותה חיבר מקס בלאק בשנת 1946, עוסקת בלוח השחמט אך לא בכלי השחמט. ניקח לוח שחמט ונגזור ממנו שתי משבצות הנמצאות בפינות נגדיות של הלוח (פינות שאין להן שורה משותפת או טור משותף). האם ניתן לכסות לוח זה ב-31 אבני דומינו, כך שכל אבן מכסה שני ריבועים סמוכים? הפתרון במסגרת הבאה.

| פתרון חידת הדומינו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| התשובה לשאלה היא שלילית. הסיבה שבגללה הכיסוי בלתי אפשרי היא זו: כל אבן דומינו שאנו מניחים על הלוח מכסה ריבוע שחור וריבוע לבן (כי אין שני ריבועים סמוכים מאותו צבע). מכאן שאם יונחו 31 אבני דומינו על הלוח, יכוסו 31 משבצות לבנות ו-31 משבצות שחורות. אבל כאשר גוזרים שתי משבצות שבפינות הנגדיות של הלוח, מורידים שתי משבצות בעלות צבע זהה, ולכן יהיו רק 30 משבצות מצבע מסוים על הלוח, ולכן כיסוי שלו על ידי אבני הדומינו הוא בלתי אפשרי. |

 |

ראו גם
------

* בעיות שחמט

| שחמט |
| --- |
| שלבי המשחק | פתיחה • מציעה • סיום |  |
| כלי המשחק | מלך • מלכה • צריח • רץ • פרש • רגלי |
| חוקי המשחק | שח • הצרחה • הכתרה • הכאה דרך הילוכו • מט • פט • תיקו |
| אסכולות שחמט | האסכולה הרומנטית בשחמט • האסכולה המודרנית • האסכולה ההיפרמודרנית |
| תת-תחומים משיקים | שחמט בהתכתבות • חידת שחמט • בעיית שחמט • וריאציות של משחק השחמט • תוכנת שחמט • בליץ |
| שונות | פיד"ה • האיגוד הישראלי לשחמט • שחמט בישראל • שעון שחמט |
| ראו גם פורטל שחמט • קטגוריית שחמט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph305897

 |
**אָאֶטְיוּס מֵאָמִידָה** (ביוונית: **Ἀέτιος Ἀμιδηνός**; פעל סביב אמצע המאה ה-5 עד אמצע המאה ה-6) היה רופא יווני ביזנטי, שנודע בשל כתביו הרפואיים שתיעדו את הידע הרפואי בתקופתו. הוא שימש רופאו האישי של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית.

חייו
----

אאטיוס נולד בעיר אמידה ולמד באלכסנדריה, שנודעה בבית הספר לרפואה בה בתקופתו. הוא מציין בכתביו את הפטריארך קירילוס האלכסנדרוני, שנפטר בשנת 444, ואת פטרוס, רופאו הראשי של תאודריך הגדול, אשר אותו הוא מגדיר כבן זמנו, כך שככל הנראה הוא פעל וכתב בשלהי המאה ה-5 ותחילת המאה ה-6. הוא גם מצוטט על ידי אלכסנדר מטראלס, אשר משוער כי חי באמצע המאה ה-6.

אאטיוס נסע וביקר במכרות הנחושת בסולי, ביריחו ובים המלח.

במספר כתבי יד מוצמד לאאטיוס התואר κόμης ὀψικίου, מפקד האופסיקיון (התמה האופסיקית).

עבודתו
------

אאטיוס היה לסופר הרפואי היווני הראשון מבין הנוצרים שהביא תיעוד ללחשים ולקמעות שנפוצו במצרים, כמו דבריו של בלזיוס הקדוש לסילוק עצם מהגרון, או הליך אחר הקשור בפיסטולה.

חלוקת עבודתו של אאטיוס, "שישה עשר ספרים על רפואה" (Βιβλία Ἰατρικά Ἑκκαίδεκα), לארבעה כרכים בני ארבעה ספרים לא נעשתה על ידיו, אלא פרי עטו של מתרגם מתקופה מאוחרת. אף שעבודה זו אינה מכילה ברובה תוכן מקורי של אאטיוס, ומצטטת במידה ניכרת את קלאודיוס גלנוס ואת אוריבסיוס, היא שריד רפואי בעל ערך היסטורי רפואי רב, שכן מדובר באסופה של כתבי סופרים רבים, בכללם מהספרייה הגדולה של אלכסנדריה, שעבודותיהם אבדו מאז.

אאטיוס מתועד כמי שרקח אמצעי מניעה הכולל אלוורה, זרעי אריסימון, פלפל שחור וזעפרן. הוא גם פיתח תערובת להפסקת היריון שמרכיביה אינם ידועים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lazaris DP, Laskaratos FJ, Lascaratos GJ. Surgical diseases of the womb according to Aetius of Amida (6th century A.D.). World J Surg. 2009 Jun;33(6):1310-7. doi:10.1007/s00268-009-9960-2. PMID 19343416.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257571805171
* BIBSYS: 95005620
* BNE: XX5584650
* BnF: cb12515722z (data)
* CANTIC: a11758636
* GND: 100935516
* ICCU: BVEV026120
* ISNI: 0000 0001 2095 8150
* LCCN: n84805620
* NLG: 139001
* NTA: 071712658
* RERO: 02-A012353468
* SELIBR: 355928
* SUDOC: 067062547
* Trove: 971387
* VcBA: 495/46193
* VIAF: 79115278
* WorldCat: lccn-n84805620

 |
**חידת היגיון** היא חידה הנשענת על תחום הדדוקציה והסקת מסקנות ופחות על ידע כללי או אינטואיציה.

היסטוריה
--------

חידת ההיגיון הומצאה לראשונה בידי צ'ארלס לוטווידג' דודג'סון, הידוע יותר בשם העט שלו לואיס קרול, שכתב את הספר אליס בארץ הפלאות. בספרו *The Game of Logic* (משחק ההיגיון) הוא הציג חידות בהן מקבלים רשימה של הנחות יסוד ונשאלים מה יכולים להסיק מהנחות אלו, בעיקר באמצעות עקרון הסילוגיזם. דודג'סון המשיך לכתוב חידות מסובכות אף יותר, בהן יש עד לשמונה הנחות יסוד.

במחצית השנייה של המאה ה-20, המתמטיקאי ריימונד סמוליאן המשיך והרחיב את תחום חידות ההיגיון בספרים כגון: *The Lady, or the Tiger?*, *To Mock a Mockingbird* ו-*Alice in Puzzle-Land*. הוא הפך את חידות האבירים והנוכלים לפופולריים, בהם יש אבירים, שתמיד דוברים אמת, ושקרנים, שתמיד משקרים.

סוגי חידות
----------

החידות הקלאסיות ואולי הנפוצות ביותר אלו חידות מילוליות. 

קיימות חידות היגיון המשלבות ציורים או תבניות. למשל תשבצים, תשחצים, חידות גפרורים המשלבות שרטוט של הגפרורים וכדומה. 

ישנן בנוסף חידות היגיון שהן לגמרי א-מילוליות במהותן. דוגמאות נפוצות הן הסודוקו, בו צריך להסיק היכן צריך להציב כל מספר בטבלה; שחור ופתור, בו צריך להסיק אילו ריבועים בטבלה לבנים ואילו שחורים על מנת ליצור תמונה מסוימת; ומבוכי היגיון, בהם על הפותר להסיק מהם החוקים במבוך.

### חידות טבלת היגיון

חידת טבלת היגיון, עם המידע שרק סיימון בן 15, ושג'יין לא אוהבת ירוק
סוג אחר של חידות היגיון, הפופולרי בקרב חובבי חידות וזמין בכתבי עת המוקדשים לנושא, כולל תבנית בה מופיעות ההגדרות לחידה, כמו גם המטרה (לדוגמה, להחליט מי הביא את איזה כלב למופע כלבים, ומאיזה גזע כל כלב); בנוסף, כמה רמזים ניתנים ("מיסטי ורקס הם לא מגזע רועה גרמני"), ועל הקורא למלא טבלה עם הרמזים ולנסות להסיק מתוכם מה הפתרון. סוג זה של חידות נקרא לרוב חידות "טבלת היגיון". הדוגמה הידועה ביותר לכך היא החידה הנקראת חידת הזברה, בה נשאלת השאלה *של מי הזברה?".*

תת-קבוצה של חידות טבלת היגיון, הנפוצה בכתבי עת של חידות היגיון, היא קבוצת "חידות שולחן". בחידות אלו, תהליך הפתרון זהה לתהליך בחידות טבלת היגיון, אך לא מופיעה בו טבלה אם משום שטבלה תהא גדולה מדי ואם משום שעזרה אחרת ניתנת. לדוגמה, מפה של עיירה יכולה להופיע במקום טבלה בחידה בה המטרה היא למצוא את המיקום של חנויות שונות.

ראו גם
------

* חידה
* חידה מכנית
* שעשועי מתמטיקה
* תשבץ היגיון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חידת היגיון** בוויקישיתוף
* חידת היגיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* חידות הגיון, דף שער בספרייה הלאומית

* חידות
* Xidot - אתר חידות לוגיות ומתמטיות בעברית
* חידות היגיון בעברית
* Hankies, Snarks, and Triangles – Ivars Peterson's MathTrek
* Logic problems for students in grades one through twelve

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542189705171
* LCCN: sh96011215
* LNB: 000268957
* NKC: ph137277

 |
**געגועים לנחל** הוא אלבום אוסף, האלבום ה-16 במספר של ירדנה ארזי ואלבום האוסף החמישי בסך הכל. הוא מוקדש לשירי ארץ ישראל שביצעה ארזי לאורך כל הקריירה.

האלבום
------

שם האלבום הוא ציטוט מתוך השיר חופים ("חופים הם לפעמים געגועים לנחל"), שנכלל בו המרמז גם על להקת הנח"ל שבמסגרתה ירדנה ארזי ביצעה את השיר, ושהיוותה ציון דרך משמעותי בתחילת הקריירה שלה.

האלבום כולל 21 שירים ומתוכם שוחררו שניים כסינגלים לרדיו בשנת 2013: "שלום עירי נוחמה" בביצוע שוקולד מנטה מסטיק- שיר רוסי במקור שתרגם לעברית המשורר אברהם שלונסקי. השיר הוקלט כבר בשנת 1989 אך נגנז. השיר השני הוא "הורה של בת גולה" שנכתב בשנות ה-40 על ידי הצנחנית חנה סנש שנרצחה בהונגריה והולחן על ידי נורית הירש. 

באלבום מופיעים גרסאות מחודשות לשירי ארץ ישראל- חלקם הוקלטו בהופעה חיה לאורך תקופות מסוימות ולראשונה רואים אור על גבי דיסק
"הבה נגילה"- הוקלט בהופעה חיה בארצות הברית בתחילת שנות ה-90 ובוצע גם בהופעה שלה ברוסיה בשנת 1994

"לשיר זה כמו להיות ירדן"- הוקלט בהופעה חיה במסגרת פסטיבל עין גב 1993

"אגדת המפוחית"- הוקלט בעבור ערב מחווה לשירי אפי נצר

"שיר שמח"- בוצע בהופעותיה של ארזי בתחילת שנות ה-80 בהיעדר מספיק רפרטואר באותה תקופה

"מחרוזת שירי רועים"- הוקלט בראשית שנות ה-80 בהופעה חיה). 

מופיעים גם שירים שהקליטה עבור פרויקטים מסוימים ולא יצאו באף אלבום עד אותה עת

"ניגון עתיק"- מופיע באלבום שירי ריקודי עם מחודשים בביצועי אומנים שונים, יצא בשלהי 2012. 

"כלניות"- קלאסיקה ישראלית של הזמרת שושנה דמארי המנוחה בביצוע מחודש שיצא בשנת 2008 לרגל יום העצמאות ומופיע באלבום "עבודה עברית 2". 

באלבום משולבים גם קלאסיקות אחרות כמו "חופים"- שיר הסולו הראשון של ארזי בימי להקת הנח"ל, "יש לי כנרת"- הוקלט עבור מצעד המרגנית בשנת 1980. "הוי ארצי מולדתי"- עם שוקולד מנטה מסטיק ו"בין פרחי הגן" שביצעה בשנת 1972 בהצגה "מופע הקונגרס הציוני לצחוק" ונכנס בגרסה מחודשת לאלבומה המצליח תחנה בזמן בשנת 1989.

רשימת השירים
------------

1. בין פרחי הגן 

2. כלניות 

3. שלום עירי נוחמה 

4. תכול המטפחת 

5. שיר שמח 

6. ניגון עתיק 

7. אגדת המפוחית

8. הוי ארצי מולדתי

9. שלג על עירי

10. שם בכביש דימונה

11. תאורת חצר

12. שירי רועים

13. שדות בית לחם 

14. שאני עמך

15. יש לי כנרת

16. בת הדייג

17. חופים

18. לשיר זה כמו להיות ירדן

19. מול הר סיני

20. הבה נגילה

21. הורה של בת גולה

### סינגלים חדשים

1. הורה של בת גולה. מילים: חנה סנש, לחן: נורית הירש. תאריך יציאה: מרץ 2013. מיקום שיא במצעדים: מקום 22 ברדיו אמצע הדרך.

2. שלום עירי נוחמה- עם רותי הולצמן ולאה לופטין (שוקולד מנטה מסטיק. מילים: אברהם שלונסקי, לחן: רוסי. עיבוד: אריק רודיך. הוקלט: 1989. תאריך יציאה: מאי 2013. מיקום שיא במצעדים: מקום 29 ברשת ג'.
**אָאִיצִ'י D3A** היה מפציץ הצלילה העיקרי בשירות הצי הקיסרי היפני שהמריא מנושאות מטוסים במלחמת העולם השנייה. המטוס לקח חלק ברוב פעילותיו המבצעיות של הצי הקיסרי, החל בהתקפה על פרל הארבור ועל בסיסים אמריקנים בפיליפינים. כינויו בקרב בעלות הברית היה **וַאל** (Val).

תכנון ופיתוח
------------

המטוס תוכנן על ידי חברת המטוסים אאיצ'י באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 כדי לספק את דרישת הצי הקיסרי היפני למפציץ צלילה חדש, שיוכל להמריא מנושאות מטוסים. אב טיפוס ראשון שנבנה כלל כנפיים אליפטיות, בהשראת הנקל 70 He, ומכיוון שמהירות הטיסה של המפציץ הייתה נמוכה, נעשה שימוש בכן נסע קבוע. כמו כן הורכב במטוס מנוע כוכבי בעל הספק של 710 כוחות סוס. אולם, לדגם היו בעיות ניווט בפניות ובעת צלילת הפצצה.

במטוס השני שנבנה הורכב מנוע חדש בהספק של 840 כוחות סוס, והזנב האנכי הוגדל כדי להוסיף יציבות. מוטת הכנפיים גדלה במקצת ובלמי צלילה חזקים יותר הותקנו. שיפורים אלה פתרו כמעט את כל הבעיות שהתעוררו במטוס הראשון, ואאיצ'י זכתה במכרז, אל מול נקג'ימה.

היסטוריה מבצעית
---------------

בדצמבר 1939 הזמין הצי הקיסרי את המטוס, שזכה לכינוי **מפציץ נושאת מטוסים סוג 99 מודל 11**, ולפני כניסתו לשירות הוכנסו בו שיפורים נוספים: מנוע חדש בהספק 1,000 כוחות סוס, ושינויים במבנה הכנפיים שהביאו ליכולת תמרון טובה ביותר.

בשנת 1940 נכנס D3A לשירות על נושאות המטוסים אקאגי וקאגה, והחל בהתקפה על פרל הארבור, השתתף המפציץ בכל הקרבות המרכזיים בהם לחם הצי הקיסרי בעשרת החודשים הראשונים של הלחימה. ההצלחה הראשונה של ה-D3A הגיעה באפריל 1942, בפשיטה באוקיינוס ההודי, בה טיבעו המפציצים שתי סיירות כבדות בריטיות ואת נושאת המטוסים הרמס.

פעמים רבות תקפו מפציצי D3A את האויב בתאום עם מפציצי טורפדו מדגם נקג'ימה B5N "קייט", ויחד היו מסבים נזק רב לאוניות האויב, שפעמים רבות הביא לטיבוע האוניה. ביוני 1942 יצרה אאיצ'י דגם מתקדם של המפציץ, "דגם 22", שכלל מנוע חזק יותר בהספק של 1,300 כוחות סוס. מכיוון שהמנוע החזק פגע בטווח הטיסה של המפציץ, הוחלפו כל מכלי הדלק במכלים גדולים יותר, שאפשרו למפציץ להמריא מרבאול כדי להפציץ את גוודלקנל.

עם כניסתו של המפציץ יוקוסוקה D4Y לשירות, עברו כל ה-D3A לבסיסים יבשתיים, ולקחו חלק במערכה בפיליפינים. אולם, בשלב זה של הלחימה היו מפציצים אלה מיושנים, וספגו אבדות קשות, ובמהלך שנת 1945 שימשו בעיקר למשימות קמיקזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאיצ'י D3A** בוויקישיתוף

* Joao Paulo Julião Matsuura, combinedfleet.com - Aichi D3A


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293882705171
* LCCN: sh00008784

 |
**בבו ואלדס** (בספרדית: **Bebo Valdés**; ‏9 באוקטובר 1918 – 22 במרץ 2013) היה פסנתרן, מנצח, מלחין ומפיק מוזיקלי קובני, אביו של פסנתרן הג'אז הקובני צ'וצ'ו ואלדס. ואלדס היה דמות מרכזית בעידן הזהב של המוזיקה הקובנית, סולן שני הרכבי ביג בנד, ואחד מאמני הבית של מועדון טרופיקנה.

ביוגרפיה
--------

ואלדס נולד בהוואנה בשם רמון אמיליו ואלדס אמארו. הוא התחיל את הקריירה שלו במועדוני לילה בהבאנה בשנות ה-40, והתפרסם בעיקר בזכות הופעותיו הרבות במועדון הקברט טרופיקנה. 
בשנות ה-50, היה בין מפתחי סגנון הממבו, וכן פיתח מקצב חדש בשם בטנגה שהתחרה עם הממבו. ואלדס הוא גם דמות חשובה בג'אז הקובה.

בשנות ה-60, עבר למקסיקו יחד עם הזמר שלו רונלדו לה סרי, ולאחר שהות קצרה בארצות הברית וסיבוב באירופה התיישב בסטוקהולם שם חי עד 2007. שם פיתח והפיץ מוזיקה קובנית וג'אז לטיני.

בשנות ה-90 זכה לפרסום רב יותר בזכות קטעי נגינה שלו שהשתתפו בסרטים Calle 54, וEl milagro de Candeal, וכן עקב זכייתו בחמישה פרסי גראמי וכן בעקבות האלבום Lagimas negras (דמעות שחורות) שהוקלט עם דיאגו אל סיגאלה.

בין לחניו המוכרים: Guempa, Daquirí, Dile a Catalina, Nocturno en batanga, La rareza del siglo, México querido ו Ritmando el chachacha.

חיים אישיים
-----------

לבבו ולגרושתו, פילאר לבית רודריגס, חמישה ילדים, ביניהם הפסנתרן צ'וצ'ו ואלדס. ב-1963 נישא ואלדס לאישה שוודית ומאז 2008 הם התגוררו במאלגה שבספרד. נפטר במרץ 2013 בשוודיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בבו ואלדס** בוויקישיתוף

* בבו ואלדס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* בבו ואלדס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* בבו ואלדס, באתר AllMovie (באנגלית)
* בבו ואלדס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* בבו ואלדס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* בבו ואלדס, באתר Discogs (באנגלית)
* בבו ואלדס, באתר Songkick (באנגלית)
* האתר הרשמי של הסרט על בבו ואלדס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX887072
* BnF: cb14036256z (data)
* CANTIC: a11776717
* GND: 134949846
* ISNI: 0000 0000 7977 3014
* LCCN: n93073066
* MusicBrainz: 4034bdc9-e19d-4f70-8603-4c01aa2e89cb
* NKC: mzk2013775177
* SELIBR: 361767
* SUDOC: 085267120
* VIAF: 69130051
* WorldCat: lccn-n93073066

 |
ליטוגרפיה של כתר המלכה אדלייד
**כתר המלכה אדלייד** (באנגלית: **Crown of Queen Adelaide**) היה כתר הרעיה של אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, אשתו והמלכה הרעיה של המלך ויליאם הרביעי. בכתר זה נעשה שימוש בעת הכתרת ויליאם כמלך הממלכה המאוחדת ואדלייד כמלכה הרעיה בשנת 1831.

היסטוריה
--------

נהוג באנגליה ובהמשך גם בממלכת בריטניה הגדולה והממלכה המאוחדת להכתיר את המלכה הרעיה במהלך טקס ההכתרה. מאז שלהי המאה ה-17 היה נהוג להכתיר את המלכה הרעיה בכתר מרי ממודנה שנוצר עבור רעייתו של המלך ג'יימס השני - וזאת על אף ביקורת על מצבו הרעוע של הכתר וצורתו התיאטרלית. בשנת 1831 הוחלט שכתר מרי ממודנה אינו מתאים, הוצאו ממנו היהלומים והאבנים היקרות שהיו בו, ומאז מוכתרת כל מלכה רעיה בכתר מיוחד המיוצר עבורה. הראשון שבכתרים אלה היה כתר המלכה אדלייד. לאחריו יוצרו כתרים עבור אלכסנדרה מדנמרק (1902), מרי מטק (1911) ואליזבת בווס-ליון (1937).

תיאור הכתר
----------

על פי המסורת הבריטית, לכתר ארבעה חצאי קשתות היוצאים מבסיס הכתר ונפגשים במרכזו. במקום המפגש נמצא מונד שעליו צלב. המלכה אדלייד התנגדה לנוהג שהיה מקובל עד אותה עת - של שכירת היהלומים עבור טקס ההכתרה, והוצאתם מהכתר לאחר הטקס, ולכן הותקנו בכתר יהלומים שהיו רכושה הפרטי של אדלייד.

בסיום טקס ההכתרה הוצאו היהלומים והוחזרו למלכה, ובתכשיטי הכתר הבריטי נשמר רק בסיס הכתר בלא היהלומים ואבני החן.


| תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת |
| --- |
| כתרים | כתר אדוארד הקדוש • כתר האימפריה הממלכתי • הכתר האימפריאלי של הודו • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הרביעי • כתר סקוטלנד • כתר מרי ממודנה • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון • כתר פרידריק, נסיך ויילס • כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי • כתר המלכה אדלייד • כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה • כתר המלכה אלכסנדרה • כתר ג'ורג', נסיך ויילס • כתר המלכה מרי • כתר המלכה אליזבת • כתר צ'ארלס, נסיך ויילס |  |
| שרביטים | שרביט אדוארד הקדוש • שרביט היושר והרחמים • שרביט סקוטלנד |
| חרבות | חרב המתת • חרב הרחמים • חרב סקוטלנד |
| אחרים | אבן הגורל • סמל מסדר פטריק הקדוש • אודם הנסיך השחור • גלובוס הריבון |
רחוב כתריאל על שם כתריאל רפפורט בראשון לציון**כתריאל רפפורט** (26 בנובמבר 1871, י"ג בכסלו ה'תרל"ב - 1941, ה'תש"ב) היה ראש הוועד ה-11 בראשון לציון, סגן ראש הוועד הפועל, חבר בוועד המושבה החקלאי ומזכיר הוועד החקלאי.

ביוגרפיה
--------

כתריאל רפפורט נולד לרחל בילה וטוביה חיים בעיירה ריבינסק, רוסיה. הוא קרוי על שם סבו מצד האב. בשנת 1880 עלה עם הוריו ואחיו לארץ ישראל. הם התיישבו בירושלים, שם למד רפפורט בתלמוד התורה "עץ חיים".

בשנת 1884 עבר לראשון לציון, שם למד למשך תקופה בבית הספר "חביב". כנער, החל את פעילותו הציבורית במושבה. בשנת 1905 נבחר למוכתר המושבה. את זמנו הפנוי העביר באמצעות השתתפות בוועד ערבי הקריאה, בוועד בית הספרים, בוועד השומרים, כיהון כראש ועד בית הספר וניגון באורקסטרה.

רפפורט היה מזכיר המושבה, ולאחר מכן ראש ועד המושבה בשנים 1921-1918 ו-1928. כראש הוועד רכש את אדמת בית דגון ואת אדמות סרפנד-אל-חרב ("אחוזה"). בתקופת כהונתו נסלל כביש חדש מבית הפקידות עד המחנה הצבאי הבריטי "סרפנד" (רחוב ירושלים), נעשו תיקונים סניטריים במושבה, אושרו חוק בניין בתים והתוכנית להקמת שכונת "אביבה", נמסר מגרש בן שני דונמים ל"קרן הגאולה" והוחלפו המשקלים בחנויות למשקלים מדויקים יותר.

מאוחר יותר עבד בתור כורם. בתפקיד זה, רפפורט הוזמן לבקר שלוש פעמים בארמונו הפרטי של הברון אדמונד דה רוטשילד בפריז. שלוש פעמים נשלח לתת ביקורת לסניפי היקב באמריקה, קנדה, אירופה, מצרים וסוריה. שליחותו באמריקה לוותה בהמלצתו של הרב קוק. הוא כיהן כראש הוועד החקלאי מספר פעמים ובמשך 13 שנים היה לחבר במועצת היקב ואגודת הכורמים של ראשון לציון וזכרון יעקב.

בשנת 1918, השתתף באספה המכוננת ביפו כנציג של ארגונים שונים במושבה. בשנה זו נמנה עם מייסדי בנק "קופת עם" ביפו ובמשך 20 שנה היה חבר במועצה ובהנהלה של הבנק. החל משנת 1926, ובמשך שנים רבות, ניהל סניף של חברת ייצור היין "כרמל מזרחי" ביפו יחד עם ראובן סגל. בשנת 1925, רפפורט סייע להקמתה של הגימנסיה "בנימינה" בראשון לציון. בשנת 1936, השתתף בטקס הנחת אבן הפינה למוזיאון רוטשילד, אך המוזיאון לא הוקם בסופו של דבר.

משפחתו
------

לכתריאל היו שלושה אחים, בוריס ברוך ושמעיה סימון ואחיו החורג שלמה יצחק אחאי.

אביו, טוביה חיים רפפורט, היה שוחט ובודק ופוסק. הוא לימד אותו תורה בהיותו ילד.

רפפורט נשא לאישה את ציפורה טיקולסקי. נולדו להם ארבעה ילדים: יהודית (רפפורט) שילוני, אבשלום רפפורט, שפרה חיה (רפפורט) דייקן ובלה (רפפורט) מילר.

הנצחה
-----

רחוב בראשון לציון קרוי על שמו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  כתריאל רפפורט, באתר אלבום המשפחות
2. 1 2 3 4 5  דוד תדהר, כתריאל רפפורט, באתר אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו
**כתר צפוני** היא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הצפון, שכוכביה הבהירים מסודרים בצורת חצי עיגול הבולטת לעין. הקבוצה היא אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המודרניות, והיא נכללה ב-48 קבוצות הכוכבים שהגדיר תלמי. הקבוצה מייצגת כתר שבו משובצת אבן חן - הכוכב אלפקה או גמה. בימי תלמי הקבוצה נקראה רק "כתר" ותאור "צפוני" נוסף מאוחר יותר על מנת להדגיש את ההפרדה מהקבוצה כתר דרומי.

כוכבי הקבוצה
------------

**α בכתר צפוני** (**גמה** או **אלפקה**) הוא כוכב זוגי לוקה (בדומה לאלגול) במרחק של כ-75 שנות אור. הכוכב הבהיר מבין השניים הוא כוכב לבן - כחלחל עם בהירות נראית מדרגה 2.2 ובן הזוג העמום יותר הוא כוכב צהוב עם בהירות מדרגה 7. אחת ל-17 יום ו-8.6 שעות הכוכב העמום עובר על פני הבהיר ומוריד את הבהירות הכוללת לדרגה 2.3.

**β בכתר צפוני**, הוא כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-115 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.7. 

**R בכתר צפוני** הוא כוכב משתנה מסוג על-ענק צהוב במרחק של כ-6000 שנות אור ועם בהירות מדרגה 6. באופן בלתי סדיר ובמהירות בהירותו צונחת לדרגה 14 ואחר כך במשך מספר חודשים היא חוזרת בהדרגה לדרגה 6. הסבר אפשרי לתופעה היא הצטברות הדרגתית של פחמן גזי בשכבות החיצוניות של הכוכב וכשריכוזו מגיע לסף מסוים הגז מתעבה לטיפות גדולות החוסמות את הקרינה וגורמות לירידה הדרמטית בבהירות. לחץ הקרינה של הכוכב מאדה את הפחמן בחזרה ומפזר את האטומים וכך הבהירות שוב עולה.

מיתולוגיה
---------

הקבוצה זוהתה ככתר של אריאדנה בתו של מינוס מלך כרתים, אותו קיבלה מדיוניסוס. לפעמים הכתר שויך לשומר הדובים הנמצא בסמוך אליו.

ראו גם
------

* כתר דרומי

| 88 קבוצות הכוכבים המודרניות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוקטנט • אוריון • אינדיאני • אנדרומדה • ארידנוס • אריה • אריה קטן • ארנבת • ברבור • בתולה • גביע • גדי • ג'ירף • דג דרומי • דג זהב • דג מעופף • דגים • הדובה הגדולה • הדובה הקטנה • דולפין • דלי • דרקון • הר השולחן • הרקולס • זאב • זבוב • זיקית • חד קרן • חץ • טווס • טוקאן • טלה • טלסקופ • יונה • ירכתי הספינה • כלב גדול • כלב קטן • כלבי ציד • כן ציור • כתר דרומי • כתר צפוני • לווייתן • לטאה • לינקס • מאזניים • מגן • מזבח • מחוגה • מיקרוסקופ • מפסלת • מפרש • מצפן • משאבה • משולש • משולש דרומי • נבל • נושא הנחש • נחש • נחש מים • נחש מים קטן • נשר • סוסון • סקסטנט • סרגל • סרטן • עגור • עגלון • עוף החול • עורב • עקרב • פגסוס • פסל • פרסאוס • ציפור גן עדן • הצלב הדרומי • קנטאור • קסיופאה • קפאוס • קשת • רשת • שדרית • רועה דובים • שועלון • שור • שעון מטוטלת • שערות ברניקי • תאומים • תנור |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כתר צפוני** בוויקישיתוף
* כתר צפוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1084034832

 |
**ויימאנו** (שם מדעי: ***Waimanu***; מילולית ממאורית: "wai" - מים, "manu" - עוף) הוא סוג של פינגווין קדום, שחי במהלך הפלאוקן שלאחר הכחדת הקרטיקון הגדולה, לפני 58–60 מיליון שנה מהיום. סוג זה כולל מין יחיד - *Waimanu manneringi*. מין נוסף שנכלל בסוג - *W. tuatahi* הועבר לסוג *Muriwaimanu* ב-2018. מאובניו נתגלו בניו זילנד ב-1980, בחבל קנטרברי שבאי הדרומי ליד הנהר ואיפרה (אנ'), ותוארו ב-2006.

הוויימאנו היה הקדום מכל הפינגווינים, וגם מראשוני העופות מהקבוצה הגדולה נאואווס. הוא היה שונה מאוד ממרבית הפינגווינים ודמה לעופות ימיים אחרים, כגון הצוללניים והאלקה הענקית, וככל הנראה היה חסר יכולת תעופה בהתאם למבנה הכנפיים הקצרות יחסית שלו. עם זאת, היה מבנה הכנף מפותח בהרבה ביחס למרבית הפינגווינים שכנפיהם התנוונו ושינו מצורתם כדי לעזור להם לשחות.

הוויימאנו הגיע לגובה של 80 סנטימטרים עד מטר, דמה במראהו לצוללן וככל הנראה חי באופן דומה, שחה במהירות מתחת למים וניזון מדגים אותם תפס עם מקורו הארוך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויימאנו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**ווייל אדנוגה** (באנגלית: **Wale Adenuga**; נולד ב-24 בספטמבר 1960 באיפה (אנ') שבניגריה) הוא קריקטוריסט ומוציא לאור ניגרי לשעבר, כיום הוא מפיק תוכנית טלוויזיה וסרטים. בין הסדרות והסרטים שהוא הפיק: Papa Ajasco (בתרגום חופשי לעברית: פאפא אג'סקו) ו-"Super Story" (בתרגום חופשי לעברית: סופר סיפור).

חיים מוקדמים
------------

ווייל אדנוגה נולד ב-24 בספטמבר 1960 באיפה שבניגריה לאבא שסוחר טבק (אנ'). הוא למד בפנימיית "Ibadan City Academy". לפני שהוא עבר לקינגס קולג' (אנ'), אדנוגה הקים להקת פופ אשר התפרקה מאוחר יותר.

הוצאה לאור
----------

אדנוגה למד מנהל עסקים באוניברסיטת לאגוס (אנ') בשנת 1971, ועבד במגזין האוניברסיטה בתור קריקטוריסט, שם נעשה במהרה לקריקטוריסט ראשי. בשנת 1975, לאחר סיום הלימודים ושירות ב-"National Youth Service Corps", אדנוגה השיק את הקומיקס "Ikebe Super". הקומיקס הציג דמויות כמו: פאפא אג'סקו (אנ'), אנאלפביתים, נער הפלייבוי ועוד. מאוחר יותר הצטרפה דמות נשית מובילה בשם "Miss Pepeiye", אשר עוסקת בחפירות זהב. המגזינים האחרים של אדנוגה היו "Super Story", אשר התמקדו בסוגיות סאטיריות לילדים.

הפקת סרטים וטלוויזיה
--------------------

בסוף שנות השמונים, אדנוגה פרש מתחום האיור עקב דיכאון ומחסור כלכלי. לפני צמחית התעשייה בניגריה, אדנוגה פרסם את הסרט "Papa Ajasco", אשר התבסס על דמותו מהקומיקס "Ikebe Super" שיצא בשנת 1983. אדנוגה עשה היסטוריה בכך שעשה סרט באנגלית בתעשייה שבה שלטה שפת היורובה. בשנת 1995, אדנוגה הוציא את הסרט "Binta My Daughter". כשהפך הסרט לתוכנית טלוויזיה, נוספה הדמות "פא ג'יימס" הנוצרי, כדי למנוע פגיעה במוסלמים במעלליו של גיבור הסרט.

מוסדות
------

ב-24 בספטמבר, אדנוגה ואשתו הקימו את "Binta International School" (בתרגום חופשי לעברית: בית הספר הבינלאומי בינטה) אשר הוקדש לחינוך יותר טוב בניגריה.

בשנת 2004, אדנוגה הקים את "Pencil Film and Television Institute" (בתרגום חופשי לעברית: מכון סרטים טלוויזיה) אשר כולל קורסים להפקות, בימוי תסריטאות ליצירת סרטי קולנוע. הסרט האחרון שהקרין בית הספר היה על תעשיית הקולנוע הניגרי, והוא הוקרן בדנמרק.

פרסים
-----

* 2002: המפיק הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה.
* 2002: התסריטאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה.
* 2002: הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה.
* 2002: דרמת הטלוויזיה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה.
* 2002: הפקת הטלוויזיה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה.
* 2009: חבר בצו הרפובליקה הפדרלית (אנ').

חיים אישיים
-----------

נשוי לאייוונמה אדנוגה מאז שנת 1975. הוא הכיר את אשתו בתור סטודנט באוניברסיטת לאגוס. יש להם ילדים משותפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וייל אדנוגה** בוויקישיתוף
* וייל אדנוגה, ברשת החברתית פייסבוק
* וייל אדנוגה, ברשת החברתית טוויטר
* וייל אדנוגה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  WALE ADENUGA, באתר "nigerian heroes"‏, 23 באוגוסט 2011
2. ↑  THE INTIMATE SECRETS OF WALE ADENUGA, באתר "Modern Ghana"‏, 16 ביוני 2007
3. ↑  A third eye for stories,‏ Akintayo Abodunrin, באתר "Next"‏, 6 ביוני 2009
4. ↑  Nigeria: Bad Casting Bane of Nollywood, Says Wale Adenuga, באתר "allAfrica.com"‏, 5 בדצמבר 2009
5. ↑  I have the third eye —Wale Adenuga, creator of Papa Ajasco, באתר "Modern Ghana"‏, 21 בדצמבר 2008
6. ↑  The PM News - Singapore Breaking News Headlines and Articles, באתר "P.M. News"‏, 2 בנובמבר 2017
7. ↑  My hubby not a womaniser –Mrs. Wale Adenuga, באתר "Modern Ghana"‏, 3 באוקטובר 2009
**פיקוד אלסקה** (באנגלית: **Alaskan Command** ובקיצור **ALCOM**) הוא פיקוד משולב של הזרועות השונות בכוחות המזוינים של ארצות הברית המשתייך לפיקוד צפון. משימת הפיקוד היא היערכות להגנה על אזור אלסקה ותמיכה בפעילות אזרחית באזור.

היסטוריה
--------

הפיקוד הוקם ב-1 בינואר 1947 כפיקוד המאחד כוחות מהזרועות השונים של הכוחות המזוינים. הוא כלל את הפיקוד האווירי של אלסקה, כוחות צבא ארצות הברית באלסקה והכוח הקדמי של הצי באלסקה. במהלך השנים הוכפף הפיקוד לפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית.

בעקבות פיגועי 11 בספטמבר הוקם פיקוד צפון של ארצות הברית והועברה לאחריותו משימת הביטחון ביבשה ובים באזור אלסקה וב-2014 הועברה האחריות הפיקודית על פיקוד אלסקה לפיקוד צפון.

יחידות
------

* חיל האוויר ה-11 של ארצות הברית
* הדיוויזיה המוטסת ה-11 של צבא ארצות הברית
* הכוחות הימיים באלסקה - מבוססים על מחוז 17 של משמר החופים האמון על רצועת חוף באורך של 47,300 מיילים ושטח ימי של 3.85 מיליון מייל רבוע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיקוד אלסקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פיקוד אלסקה
* על הפיקוד באתר הבסיס המשותף אלמנדורף-ריצ'רדסון