recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**כריסטינה "טינה" וייארתר** (בגרמנית: **Tina Weirather**; נולדה ב-24 במאי 1989) היא גולשת סקי אלפיני מליכטנשטיין, זוכת מדליית ארד באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) וסגנית אלופת העולם בסופר G.

וייארתר זכתה ב-9 ניצחונות במסגרת גביע העולם, ובגביע העולמי בסופר G בשנת 2017 ובשנת 2018.

ביוגרפיה
--------

וייארתר נולד בואדוץ שבליכטנשטיין והיא בעלת אזרחות כפולה של אוסטריה וליכטנשטיין. אמה היא גולשת הסקי הני ונצל שזכתה בארבע מדליות אולימפיות כולל שתיים מזהב. אביה הוא האוסטרי הרטי וייארתר אף הוא גולש סקי ואלוף העולם בעברו.

וייארתר השתתפה לראשונה בתחרויות גביע העולם ב-2005 וסיימה במקום ה-31 בתחרות הסופר G. ב-2006 ייצגה את ליכטנשטיין באולימפיאדת טורינו, היא סיימה במקום ה-33 בסופר G ולא סיימה את מקצה הגלישה במורד. היא סבלה מפציעות כולל קרע ברצועת ה-ACL והחמיצה את אולימפיאדת ונקובר. ב-2013 זכתה לראשונה בתחרות גביע העולם, במקצה הסופר G. מאז רשמה סך הכל 8 ניצחונות בגביע, בשנת 2016 דורגה שנייה סך הכל בסופר G ורביעית בדירוג כלל התחרויות. ב-2017 זכתה בגביע העולמי בסופר G ודורגה שביעית בסך כל התחרויות.

באולימפיאדת סוצ'י נשאה את דגל המשלחת בטקס פתיחת המשחקים האולימפיים. היא נפצעה במהלך האימונים המקדימים ונאלצה לפרוש מהתחרויות. באליפות העולם ב-2015 שהתקיימה בוייל, סיימה במקום הרביעי בסלאלום ענק, במקום השישי בסופר G ובמקום ה-11 בגלישה במורד. באליפות העולם ב-2016 שהתקיימה בסנט מוריץ זכתה במדליית כסף בסופר G.

באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכתה במדליית ארד בתחרות הסופר G, היא סיימה רביעית בגלישה במורד וסיימה במקום ה-22 בתחרות הסלאלום ענק. בגביע העולם ב-2018 זכתה בפעם השנייה ברציפות בסיכום תחרויות הסופר G וסיימה במקום השלישי בתחרויות הגלישה במורד. בגביע העולם ב-2019 סיימה שלישית בתחרות הסופר G. ב-2020 הודיעה על פרישה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טינה וייארתר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טינה וייארתר (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של טינה וייארתר (בגרמנית)
* טינה וייארתר, ברשת החברתית פייסבוק

* טינה וייארתר, ברשת החברתית טוויטר

* טינה וייארתר, ברשת החברתית אינסטגרם

* טינה וייארתר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* טינה וייארתר, באתר olympedia.org
* טינה וייארתר באתר הפדרציה הבינלאומית לסקי
* טינה וייארתר באתר אולימפיאדת סוצ'י
* טינה וייארתר באתר אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)
**ארצ'יבלד דלזל** (באנגלית: **Archibald Dalzel**;‏ 23 באוקטובר 1740 – 1812), היה הרפתקן בריטי ששירת בין היתר כמושל חוף הזהב.

ביוגרפיה
--------

ארצ'יבלד דלזל נולד בקירקלסטון שבסקוטלנד. הוא קיבל השכלה ברפואה והחל לשרת בצי. בשנת 1763 הוא עזב את השרות ונסע לאפריקה. בהיותו באפריקה הוא החל לעבוד כרופא ועסק בסחר עבדים להשלמת פרנסה. במשך מספר שנים היה מושל אחת המושבות בבנין.

בשנת 1770 ארצ'יבלד דלזל חזר לאנגליה ולאחר זמן קצר חזר למושבות בריטיות באפריקה. בשנת 1792 הוא מונה למושל מושבה בריטית בשטח של חוף הזהב. הוא כיהן בתפקיד במשך 6 שנים ומונה לכהונה נוספת בשנת 1800.

בשנת 1793 הוא פרסם ספר The history of Dahomy, an inland kingdom of Africa; comp. from authentic memoirs; with an introduction and notes. בספר זה הוא תיאר את המצב באזור על בסיס התרשמותו, בין היתר הוא טען שסחר בעבדים שחרר את הילידים מאירועי קורבן אדם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארצ'יבלד דלזל** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295966805171
* GND: 1032078707
* ISNI: 0000 0000 4531 7803
* LCCN: nr91028760
* NTA: 275912531
* SNAC: w6h16p3q
* SUDOC: 14556164X
* VIAF: 7732042
* WorldCat: lccn-nr91028760

 |
הדף הראשון של ספר בראשית ב"כתר ירושלים".
**כתר ירושלים** הוא שמה של מהדורת תנ"ך, שהאוניברסיטה העברית בירושלים פרסה עליה את חסותה, ושמנסה ללכת בעקבות כתר ארם צובא בנוסחה הפנימי ובצורת הגופן והכתיבה שלה. המהדורה יצאה לאור בשנת 2001, וצורף לה כרך "הארות" על עניינים שונים הקשורים אליה.

עיצוב הגופן
-----------

בשנת 1976, לאחר שהושלמה עבודת המחקר על כתר ארם צובא, פנתה האוניברסיטה העברית לנחום בן צבי, בעל בית דפוס ותיק בירושלים, בבקשה להדפיס צילום של הכתר. ב-1989, בעקבות פיתוח תוכנת מחשב מתאימה, הצליח בן צבי בשיתוף המעצב הגרפי צבי נרקיס, ליצור גופן הדומה לגופן היפה והאמנותי של הכתר, אך קרוב לגופנים המודרניים. וכך יצא לדרך פרויקט התנ"ך "כתר ירושלים" - עיצוב ספר תנ"ך זהה כמה שאפשר ל"כתר ארם צובא". הפרויקט התעכב כמה שנים בשל קשיים טכנולוגיים, ורק בשנת 1996 הצליח בן צבי להתגבר על הקשיים:

> 
> "הייתי מאושר. הקשיים הרבים שעמדו בפניי לא הרתיעו אותי כלל, והייתי נחוש להדפיס את 'כתר ארם צובא' בירושלים. רציתי שהתנ"ך היהודי המקורי ביותר בעולם ייהפך לנחלת הכלל ויהפוך לספר התנ"ך המקובל ביותר בישראל"[דרוש מקור]
> 
> 
> 
> 

.

הנוסח
-----

האוניברסיטה העברית מינתה את פרופסור יוסף עופר לפיקוח מדעי על הנוסח.

השתמשו בעקרונות מהדורתו של המומחה למסורה הרב מרדכי ברויאר, שהוציא שתי מהדורות תנ"ך המבוססות על כתר ארם צובא וכתבי יד הקרובים לו. המהדורה השנייה, שיצאה לאור בהוצאת חורב בשנת תשנ"ח (1998), מבוססת גם על כתב יד נוסף שנמצא, כתב יד **ל**מ מעטו של סופר כתב יד לנינגרד, ועל התנ"ך של ר' שלום שכנא ילין, חוקר מסורה מירושלים, שהגיה את נוסח התנ"ך מתוך הכתר עצמו כשביקר לשם כך בארם צובא (חַלַבּ). במהדורה זו שינו מנוסחתו של הרב ברויאר בכמה מקומות, בעיקר בתחום הגעיות, אך גם בענייני נוסח אחרים; נוסח האותיות עצמן שונה בארבעה מקומות (בנוסח זה השתמשה גם הוצאת חורב בהדפסה השנייה של התנ"ך בהוצאתה).

למהדורה נלווה גם ספר "הארות", המתעד את נוסח המקרא בכתר ירושלים ומקורותיו.

העימוד
------

כאמור, הושם דגש במהדורה זו לחקות גם את העימוד שבכתר וכתבי היד הקרובים לו, אך לא נצמדו אל הכתר לגמרי ושינו בכמה מקומות. אחד השינויים המרכזיים היה צורת הספרים השיריים (איוב, משלי, תהילים - ספרי אמ"ת), שבכתבי היד נהוג לכותבם בשני טורים. דבר זה יצר בעיות גרפיות נכבדות, ובמהדורת חורב ויתר הרב ברויאר בכלל על צורת כתיבה זו מפאת הקשיים הללו. במהדורת כתר ירושלים ננקטו כמה צעדים חדשניים ולא מקובלים (ביניהם הקטנת גודל הגופן בחלק מהשירות, וכן החלטה על שוליים רחבים בספרי אמ"ת), כדי שאפשר יהיה לחזור למנהג העתיק של כתיבה בשני טורים, בלי לחרוג מפיסוק הטעמים, נושא שהיה חשוב ביותר לרב ברויאר (אף כי בכתבי היד החלוקה לטורים איננה קשורה לפיסוק ואין היא אלא לנוי). משראה הרב ברויאר את התוצאה בעניין זה, שמח מאוד ואמר שאילו לא באה מהדורה זו אלא כדי לתקן דבר זה - דייה.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף עופר, הגהת נוסח המקרא במהדורת כתר ירושלים, לשוננו סד (תשס"ב), עמ' 206-181.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של כתר ירושלים (הקישור אינו פעיל, כ"ג בשבט ה'תשפ"ב) (ארכיון)
* ההבדל בין תנ"ך קורן, כתר ירושלים, ומקראות גדולות הכתר (בר-אילן), פרום אוצר החוכמה.
הלדר קמארה
**הלדר קמארה** (בפורטוגזית: Dom Hélder Pessoa Câmara)‏ (7 בפברואר 1909 - 27 באוגוסט 1999) היה הארכיבישוף הקתולי של הערים אולינדה ורסיפה בצפון מזרח ברזיל. הוא נחשב לאחת הדמויות הקתוליות הגדולות של המאה העשרים.

דום הלדר קמארה (נולד כהלדר פסואה לנטנה), יליד פורטלזה, בירת מדינת סיארה בצפון מזרח ברזיל, שעד לאמצע המאה העשרים, נשלטה הכלכלה, החברה והפוליטיקה בעיקר על ידי ברוני בקר ובעלי המטעים. הוא היה הילד האחד עשר מתוך 13 הילדים של ז'ואאו אדוארדו טורס קמארה, שהיה רואה חשבון. אמו הייתה מורה בבית ספר יסודי קתולי אדוק. חמישה מאחיו מתו בילדותם במהלך מגפת שפעת. בנעוריו הוא סבל משחפת שממנה הוא לא התאושש באופן מלא.

קמארה נחשב לאחד ממבשריה של תאולוגית השחרור של אמריקה הלטינית. למרות שהתאולוגיה שלו הייתה פשוטה מכדי לזהותה עם תאולוגיות שחרור של הוגים מאוחרים יותר (כמו גוסטאבו רמיירז, למשל), הוא השפיע על התנועה בזכות מחויבותו הבלתי מתפשרת לעניים. הוא פרש ממשרתו כארכיבישוף ב-1985 והספיק לראות את ביטולן של רבות מהרפורמות שלו על ידי ממשיכיו השמרנים.

קמארה התפרסם בזכות האמירה "**כשאני נותן לעניים אוכל, הם קוראים לי קדוש. כשאני שואל למה לעניים אין אוכל, הם קוראים לי קומוניסט**".
החיבור הקצר של קמארה "ספירלה של אלימות" (1971) (Spiral of Violence באנגלית), נכתב בזמן מלחמת וייטנאם. חיבור זה ייחודי לא רק בזכות האופן שבו הוא מקשר חוסר צדק מובנה (אלימות ברמה 1) עם מרד מחריף (אלימות ברמה 2) ותגובה מדכאת (אלימות ברמה 3), אלא גם בזכות הדרך שבה קורא קמארה לנוער של העולם לנקוט בצעדים שישברו את הספירלה אליה מכורים, על פי רוב, המבוגרים.

בשנת 1973 היה קמארה מועמד לפרס נובל לשלום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלדר קמארה** בוויקישיתוף
* הלדר קמארה, ברשת החברתית Goodreads
* קישורים בנושא דום הלדר קמארה
* הודעת פטירה
* הטקסט של "ספירלה של אלימות"
* טקסט של הרצאות שנתן למאני טסה ב-1972 (אורכב 28.09.2011 בארכיון Wayback Machine)
* הלדר קמארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007594715005171
* BIBSYS: 90154017
* BNE: XX1165907
* BnF: cb118949062 (data)
* CANTIC: a10278217
* CiNii: DA07947160
* GND: 118518550
* ICCU: CFIV016838
* ISNI: 0000 0001 2117 8033
* LCCN: n79096903
* LNB: 000006619
* MusicBrainz: fdec23bf-9307-44fb-9e9d-ce3e763e219a
* NDL: 00435139
* NKC: mzk2004221461
* NLA: 35025002
* NLK: KAC199604268
* NTA: 069097062
* RERO: 02-A012312483
* SELIBR: 180947
* SNAC: w6p29bxc
* SUDOC: 026763508
* Trove: 798777
* VcBA: 495/279354
* VIAF: 2467648
* WorldCat: lccn-n79096903

 |
**מרטינוס "טינוס" ברנרדוס אוסנדרפ** (בהולנדית: **Martinus "Tinus" Bernardus Osendarp**; ‏ 21 במאי 1916 – 20 ביוני 2002) היה אתלט הולנדי. אלוף אירופה (פריז 1938) ובעל שתי מדליות ארד אולימפיות (ברלין 1936) בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.

ביוגרפיה
--------

אוסנדרפ נולד בדלפט.

באליפות אירופה הראשונה באתלטיקה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1934 זכה אוסנדרפ בשתי מדליות ארד, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.6 שניות, אחרי בן ארצו כריס ברכר (21.5 שניות) ויוזף שיר מהונגריה (21.5 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.6 שניות, אחרי גרמניה (41.0 שניות) והונגריה (41.4 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות.

### שתי מדליות ארד אולימפיות

באולימפיאדת ברלין (1936) זכה אוסנדרפ בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מרט בתוצאה של 10.5 שניות, אחרי ג'סי אוונס (10.3 שניות) וראלף מטקלף (10.4 שניות), שניהם מארצות הברית ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.3 שניות, אחרי ג'סי אוונס שקבע שיא עולם חדש של 20.7 שניות ומארק רובינסון אף הוא מארצות הברית (21.1 שניות). בשלב הגמר של ריצת שליחים 4x100 מטר הוא הפיל את המקל ובכך נמנע ממנו לזכות במדליה נוספת. כשחזר לארצו הוא כונה בפי התקשורת "האצן הלבן הטוב ביותר".

### אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1938 זכה אוסנדרפ בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.5 שניות, לפני אורציו מריאני מאיטליה (10.6 שניות) ולנארט סטרנדברג משוודיה (10.6 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.2 שניות, לפני יאקוב שוירינג מגרמניה הנאצית (21.6 שניות) ואלן פנינגטון מבריטניה (21.6 שניות).

### פושע מלחמה

אוסנדרפ עבד כקצין במשטרת הולנד בהאג. עם כיבוש הולנד על ידי הוורמאכט בשנת 1940 במלחמת העולם השנייה עבר לעבוד בשירות הביטחון הגרמני. מאוחר יותר הוא הצטרף למפלגה הנאצית והפך לחבר מתנדב באס אס. הוא סייע באופן פעיל לגירוש יהודי הולנד.

בשנת 1948, נידון אוסנדרפ ל-12 שנות מאסר בגין פשעי המלחמה. הוא זכה לשחרור מוקדם בשנת 1953 ועבר ללימבורג לעבוד במכרות. הוא נפטר בשנת 2002.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 100 מטר: 10.4 שניות (1936)
* ריצת 200 מטר: 21.1 שניות (1936)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טינוס אוסנדרפ** בוויקישיתוף

* טינוס אוסנדרפ, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* טינוס אוסנדרפ, באתר olympedia.org
* טינוס אוסנדרפ, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* טינוס אוסנדרפ, באתר Track and Field (גברים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14557574
* ISNI: 0000 0003 8749 2441
* NTA: 074874012
* VIAF: 280496361
* WorldCat: viaf-280496361

 |
**צנטרוסקימנוס אווסטוני** (שם מדעי: ***Centroscymnus owstonii***) הוא מין של כריש מצולות ממשפחת הישנוניים. הוא מצוי במרבית האוקיינוסים הטרופיים, הסובטרופיים והממוזגים בכל העולם ובעיקר סביב חופי יפן, אוסטרליה, ניו זילנד וגם במפרץ מקסיקו. הוא חי ונודד בעומקים גדולים אך סביב מדפי היבשה בעומק של 100–1,500 מטרים.

האורך המקסימלי של הכריש מגיע ל-121 סנטימטר. צבעו שחור או חום כהה-שחור והוא בעל סנפירים קצרים ובשרניים ובטן גדולה ועגולה. הזנב גבוה וחזק ובעל אונה אחת גבוהה מהשנייה ובעל זוג סנפירי גב בקצה הגב. הזימים קטנים וקרובים לסנפירי החזה והראש קטן ופחוס ומופנה כלפי מעלה כשהעיניים הגדולות ממלאות את חלקו הקדמי והפה הקטן מופנה מטה. הכריש בעל ראיית לילה מיוחדת העוזרת לו לראות בתנאי חשיכה.

זהו כריש נדיר שלא נראה לעיתים קרובות והוא התגלה לראשונה ב-1906 ביפן. כיום הוא מצוי בסכנת הכחדה במצב "פגיע". עם זאת בניו זילנד לא רואים בכריש מין מאוים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צנטרוסקימנוס אווסטוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צנטרוסקימנוס אווסטוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק במערכת צינורות. אם התכוונתם לתוכנית טלוויזיה, ראו הצנרת (תוכנית טלוויזיה).
בתמונה מוצגת דוגמה לאנליזת חוזק של צנרת לחץ חמה. האנליזה נעשית באמצעות תוכנה המחשבת בשיטת האלמנטים הסופיים תוך שימוש באלמנט קוי.
צנרת בתחנת כוח בדרום קליפורניה, ארצות הברית.
צנרת בתחנת כוח גאותרמית קטנה בגואטמלה.
**צנרת תעשייתית** היא מערכת של צינורות לשינוע זורמים. 

הזורם בצנרת יכול להיות נוזל כמו מים או דלק, לחלופין הוא יכול להיות גז כמו קיטור, גז טבעי או אוויר. הזורם יכול להיות תערובת של מספר חומרים, במצבי צבירה שונים, כגון: תערובת של נוזל עם גז, נוזל ומוצק, או מוצק וגז וכיוצא בזאת.

הנדסת צנרת היא הענף בהנדסת מכונות העוסק בצינורות וכולל: תכנון, ביצוע ותפעול של מערכות צנרת כדי שיעמדו בדרישות כמו בחירת תוואי, חומר מבנה, תפקוד, לחץ ושיתוך. המהפכה התעשייתית והשימוש התעשייתי בקיטור העלו את הצורך בצנרת חזקה ויעילה לגזים ולנוזלים חמים ובלחץ גבוה.

הצנרת יכולה להיות מותקנת כשהיא קבורה מתחת לקרקע, בתעלות תת-קרקעיות או מותקנת על גבי הקרקע או על גשרי צנרת מעל הקרקע. בקווי הצנרת מותקנים מגופים, אביזרים ואלמנטים לבקרת הלחץ, הספיקה, הטמפרטורה, איכות הזורם, בצד משאבות, מפוחים, או מדחסים ומכלים, והם לרוב חלק בלתי נפרד מהדיון על הצנרת וחלק בלתי נפרד מהתכנון, הביצוע והתפעול. התכנון של הצנרת התעשייתית או הצנרת התהליכית מתחיל אצל מהנדס התהליך, והוא יוצא לאור בצורת תזרים תהליכי הכולל את הצנרת, המכשור והציוד הנלווה. מהנדס הצנרת ומתכנני הצנרת בוחרים את הצינור המתאים, התוואי, תמיכות ופרטים נוספים כדי שהמערכת תפעל כראוי.

צנרת יכולה להיות בקוטר של 8\1 אינץ' (כשלושה מילימטר) עד קוטר של עשרות אינצ'ים 48 או מספר מטרים. את הצנרת צריך לתכנן כך שתעמוד במאמצים הנוצרים ממשקל הצינור והזורם בו, משקל הבידוד, מהלחץ בתוך הצינור או מחוץ לצינור, מאמצים הנוצרים כתוצאה מההתפשטות של הצינור בהיותו חם ומכוחות חיצוניים כמו רעידות אדמה, רוחות, עומס שלג וכדומה. כדי לחשב מערכת מורכבת של צנרת העומדת בעומס מורכב של לחץ וטמפרטורה בנוסף למשקל ולכוחות רוח ורעידות אדמה אפשריים, מהנדסי הצנרת משתמשים בתכנות ייעודיות לחישוב צנרת המחשבות בשיטת האלמנטים הסופיים ומציגות את התוצאות של המאמצים והתזוזות תחת עומס בצורה גרפית נוחה לזיהוי ולהבנה.

הענף המטפל בצנרת בקוטר קטן למבנים ובצנרת הספקה בתחום העירוני או הכפרי כמו גם קווי הספקת מים וניקוז נקרא שרברבות. צנרת זו נמצאת בתחום ההנדסה האזרחית.

ראו גם
------

* מערכות בניין

לקריאה נוספת
------------

* **Piping and Pipe Support System** by Paul R. Smith and Thomas J. Van Laan, McGraw-Hill Book Company,1987, מסת"ב 0-07-058931-3
* **Piping Handbook** by Sabin Crocker (first editor), Reno C. King, McGraw-Hill INC, מסת"ב 0-07-013841-9

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **צנרת** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צינורות** |

* 
* עידו גנדל, איך זה עובד: צנרת ביתית, באתר ynet, 11 ביוני 2012
* צנרת תעשייתית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* צנרת, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550916305171
* GND: 4050405-0
* LCCN: sh92000593
* NKC: ph124433

 |
**צנינית היפוס** (שם מדעי: ***Caranx hippos***) היא מין של דג ים ממשפחת הצניניתיים, אשר מצוי במי האוקיינוס האטלנטי במים טרופיים וממוזגים, אך פרטים המצויים באזורים צפוניים יחסית נודדים דרומה בחורף כדי שלא ללקות בהיפותרמיה. 

ניתן למצוא צנינית זו מפורטוגל עד אנגולה במערב האוקיינוס האטלנטי ומנובה סקוטיה עד אורוגוואי במערבו. היא מצויה גם בים התיכון והים השחור. לרוב ניתן למצוא אותה עד לעומק 350 מטר, בקרבת החופים במי לגונות, שוניות או אף שפכי נהרות.

לצנינית ראש שטוח ומוגבה ולסתות חזקות מעוגלות המותאמות לתזונה מטרף וסנפירים חזה ושת ארוכים ושריריים וכן בעלת סנפיר גבי גבוה וזנב בעל אונות חזקות, מאפיינים המותאמים לתאוצה אחרי טרף. אורכה הממוצע מגיע ל-60 סנטימטרים, אך הפרטים הגדולים ביותר מגיעים לאורך 124 סנטימטרים ולמשקל 32 קילוגרם. הפרטים המבוגרים ביותר הגיעו לגיל 17 שנה. צבע הצנינית הוא אפור-כסוף עם זנבות וסנפירים צהובים.

המזון העיקרי של הצנינית - לעיתים מעל 94% ממזונם, הוא דגים אחרים, בייחוד דגים מתקהלים כמו סרדיניים, ספרוסיים או רצועניים ואף מיני צניניתיים קטנים ממנה. היא ניזונה לעיתים רחוקות יותר גם מקרילאים, פראונים, דיונונים ושאר יצורי ים קטנים. 

היא עצמה נטרפת בידי מפרשניים וכרישים וכן עופות ים. הביצים של הצניניות מושכות טורפים כמו כריש לווייתני או מנטות, הבולעים רבות מהן בבת אחת. בנוסף הצנינית היא דג מאכל משובח הנידוג ברשתות רחבות לאורך האוקיינוס האטלנטי, בשל טעם בשרה המשובח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צנינית היפוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צנינית היפוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
כיפת המסגד
**מסגד השלום** (ערבית: جامع السلام; **ג'אמע א-סלאם**) או **המסגד החדש**, הוא מסגד השוכן ממזרח לעיר העתיקה בנצרת. המסגד הוקם בתחילת שנות ה-60, ונחנך ב-22 בנובמבר 1963, כפי שמעידה עליו כתובת הקבועה מעל דלת הכניסה אליו. המסגד הוא אחד הגדולים והמרכזיים בעיר. 

המסגד עשוי אבן ובצידו המזרחי של המבנה מתנשא מינרט דק וגבוה, שבו שתי מרפסות עגולות. בחלקו העליון של המגדל קבועים ארבעה שעונים המורים לארבע רוחות השמיים, ומעליו גג מחודד אפור. חלל המסגד רבוע ומואר היטב על ידי 22 חלונות גדולים בצורת משושה - בקיר הצפוני קבועות שתי שורות שבכל אחת שישה חלונות, ובקיר הדרומי קבועים עשרה חלונות בלבד, כדי לאפשר מקום למחרב ולמנבר. רצפת האולם מכוסה בשטיח אדום שבו דוגמאות של קשתות. בקיר הדרומי קבועים המחרב והמנרב, שניהם עשויים שיש בגוון אדמדם. כיפת המסגד צבועה בצידה הפנימי בגווני ירוק ובבסיסה היא מוקפת בחלונות קטנים. בצידה החיצוני היא מוזהבת.

גלריה
-----

* המינרט והכיפה המוזהבתהמינרט והכיפה המוזהבת
* הכניסה למסגדהכניסה למסגד
* הקיר הדרומי של אולם המסגד ובו עשרה חלונות, המחרב והמנברהקיר הדרומי של אולם המסגד ובו עשרה חלונות, המחרב והמנבר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד השלום** בוויקישיתוף
דרייב אין בסידני, אוסטרליה
שרידי הדרייב אין בתל אביב
**דרייב אין** (מאנגלית: **Drive-in**) הוא הכינוי הרווח בעברית המדוברת לבית קולנוע באוויר הפתוח, הבנוי ממגרש חניה לכלי רכב, תא הקרנה ומסך קולנוע גדול הניצב מולם.

הביטוי השתרש בעברית בעקבות פתיחתו של בית הקולנוע היחיד אשר פעל בשיטה זו בישראל ואשר אימץ אותו כשמו. באנגלית מקיף הביטוי שירותים רבים הניתנים לנוסעים בעודם ברכב, כגון שירותי בנקאות, הסעדה וכו', ונהוג להתייחס אל בית קולנוע מסוג זה בביטוי "Drive-in theater".

הצופים מגיעים אל הדרייב אין ברכביהם ונותרים בהם משך כל זמן הקרנת הסרט. בדרייב אין עשויים להיות שירותים נוספים המקובלים בבתי קולנוע רגילים, כגון קפיטריה, עם או בלי שירות מלצרים, ובתי שימוש. במספר בתי קולנוע מסוג זה נבנו אזורים עם מושבים למען הצופים המעדיפים שלא להישאר בכלי הרכב, ובמקומות אחרים הוקמו פינות משחק לילדים.

הפסקול הושמע בתחילה באמצעות רמקולים רגילים שהותקנו סמוך למסך. לאחר מכן הותקנו עמודים ליד עמדות החניה ואלה נשאו רמקולים שנתלו על חלונות המכוניות. בהמשך הוחלפו הרמקולים בשידורי רדיו בעוצמה נמוכה שנקלטו במכשירי הרדיו בכלי הרכב.

הדרייב אין הראשון נפתח בשנת 1932 בניו ג'רזי. בתי קולנוע אלה הגיעו לשיא הפופולריות שלהם בארצות הברית בשנות ה-50 ובשנות ה-60. לאחר מכן הביאה התייקרות הנדל"ן במדינה לשקיעתו של הענף.

הדרייב אין בתל אביב, שהיה היחידי בישראל שכן בעבר הירקון, בשטח התחום על ידי משולש מסילות הרכבת מצפון למרכז הירידים. הוא נפתח ב-1973 ונסגר ב-2000. בימי שישי בלילה הוקרן במקום סרט פורנוגרפי, ורבים העדיפו לצפות בו בחינם מגבעת האוניברסיטה. לאחר מכן שימש המקום כקריטריום לאימוני רוכבי אופניים, ובשנת 2011 נעשה ניסיון להקרין במקום סרטים עבור סטודנטים הלומדים באוניברסיטת תל אביב הסמוכה. בשנת 2014 נבנה במקומו של הדרייב אין היכל קבוצת שלמה.

כיום יש בישראל דרייב אין ברמת גן ובכפר סבא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרייב אין** בוויקישיתוף
* ברוקס בארנס, הניו יורק טיימס, השנים חולפות והדרייב-אין עדיין כאן, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2012
* AFP, הדרייב אין לא מת, באתר ynet, 22 בספטמבר 2018 סרטונים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562719205171
* GND: 4316622-2
* LCCN: sh85039609

 |
Centropomus undecimalis
**צנטרופומוס** (שם מדעי: *Centropomus*) היא סוג של דגי גרם ימיים והסוג היחיד במשפחת ה**צנטרופומוסיים** (*Centropomidae*) שבסדרת הדקראים, המקורבת ללטסיים ובעבר היו חלק מהמשפחה. בסוג זה ישנם 12 מינים. דגים אלה הם שוכני ימים טרופיים במערב האוקיינוס האטלנטי ובמזרח/מערב האוקיינוס השקט.

צורת דגים אלה מוארכת והם בעלי מספר סנפירים מצוייצים גבוהים לאורך גופם עם ראש קטן אך חוטם מוארך וכיסוי זימים הפונים מעלה. העיניים גדולות והלסת מלאה שיניים חדות. אורכם 35-125 ס"מ ומשקלם 1 עד 26 קילוגרם. צבעם בדרך כלל כסוף עם כמה סנפירים צבעוניים יותר.

הם שוכנים במגוון אזורים משוניות אלמוגים, שפכי נהרות וביצות מנגרובים. כל מיני הסוג הם טורפים של דגים אחרים ושל סרטנים. גופם מותאם לתאוצה מהירה בעקבות טרף. כמה מהמינים הגדולים הם יעד לדיג למטרת ספורט.

מינים
-----

* Centropomus armatus
* Centropomus ensiferus
* Centropomus medius
* Centropomus mexicanus
* Centropomus nigrescens
* Centropomus parallelus
* Centropomus pectinatus
* Centropomus poeyi
* Centropomus robalito
* Centropomus undecimalis
* Centropomus unionensis
* Centropomus viridis

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צנטרופומוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284963905171

 |
**הומלודותריום** (שם מדעי: *Homalodotherium*; משמעות שמו: "בהמה ישרת שיניים") הוא סוג של יונק נכחד שחי באמריקה הדרומית והשתייך לסדרה הקדומה נוטונגולאטויים. המאובנים של היונק נחקרו ב-1870 וקיבלו שם מהחוקר האנגלי תומאס הנרי האקסלי. הוא חי באמצע תקופת המיוקן של צ'ילה וארגנטינה הקדומים לצד פאונה ייחודית שנכחדה.

יצור זה אינו קרוב לשום יונק מודרני והוא היה יונק גדול בגובה 2 מטר ומשקל של מעל 300 קילוגרם שאולי דמה להיפופוטם או פרסתן קדום. הוא היה בעל טפרים גדולים בכפות רגליו הקדמיות איתם יכל לתלוש ענפים מעלי עצים אך בעל רגליים אחוריות גבוהות בעלות פרסות. היצור ניזון מעלים אשר תלש מענפי העצים באמצעות טפריו.

היצור מילא את הגומחה האקולוגית של יצורים דומים הניזונים מעלי עצים כמו עצלני קרקע, כליקותריים, תריזינוזאוריים, גורילות ופנדות ענק אשר גופם הותאם לקטיפת עלי עצים. עם זאת הם גרמו לו להיות איטי מאוד אך גודלו הגן עליו ממרבית הטורפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הומלודותריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**קולרגול** (בצרפתית: **Colargol**) הוא דמות בדיונית של דובון צעצוע, שכיכבה בסדרת טלוויזיה לילדים באנימציית סטופ מושן בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20.

היסטוריה
--------

דמותו של קולרגול נוצרה על ידי הסופרת אולגה פושין (Olga Pouchin) בסוף שנות ה-50. הדמות התפרסמה לראשונה בתחילת שנות ה-60 באמצעות סדרת תקליטים לילדים שהופצה על ידי חברת פיליפס, בה סופר על הדוב הקטן קולרגול אשר מעוניין כל העת לשיר ולטייל בעולם.

בעקבות הצלחת תקליטי הילדים, החלה חברת הפקות האנימציה הצרפתית "פרוסידיס", בראשותו של אלבר בארייה, להפיק את סדרת הטלוויזיה "**הרפתקאותיו של קולרגול**" (Les Aventures de Colargol), בטכנולוגיית סטופ-מושן. לצורת הפקת הסדרה, גייס בארייה את האנימטור הפולני טדאוש וילקוש (Tadeusz Wilkosz) ואת אולפן האנימציה הפולני "Se-ma-for" בלודז'. הסדרה הופקה בשנים 1967-1974, במהלכן הופקו 53 פרקים בני 13 דקות. פרקי הסדרה שודרו במדינות רבות באירופה, ביניהן צרפת, פולין, הולנד, גרמניה, נורווגיה, פינלנד, שווייץ, איטליה, הונגריה, אלבניה ואנגליה. הסדרה שודרה גם בקנדה, ביפן ובישראל. בדיבוב הסדרה לאנגלית לטובת שידורה באנגליה במסגרת שידורי ה-BBC, שונה שמו של הדובון ל-"Barnaby" (על שם בנו של המדבב הראשי). בדיבוב שבוצע מאוחר יותר, לטובת שידור הסדרה בקנדה, שונה שמו של הדובון שוב, והוא זכה לשם "Jeremy".

בסוף שנות ה-70 עובדה הסדרה לשלושה סרטי קולנוע בפולין: "קולרגול במערב הפרוע" (Colargol na Dzikim Zachodzie,‏ 1976), "קולרגול כובש החלל" (Colargol zdobywcą kosmosu,‏ 1978) ו"קולרגול ומזוודת הקסמים" (Colargol i cudowna walizka,‏ 1979).

חברת "פרוסידיס" הייתה בעלת הזכויות על הפצת הסדרה, אך לקראת סוף שנות ה-80 התגלעו חילוקי דעות בין "פרוסידיס" לבין ויקטור ויליאן (Victor Villien), בעל הזכויות על התקליטים המקוריים, שהמוזיקה מתוכם שימשה את "פרוסידיס" כמוזיקת ליווי לסדרת הטלוויזיה. חילוקי הדעות הובילו את הצדדים לבית המשפט, אשר פסק לזכותו של ויליאן ושלל מ"פרוסידיס" את זכויות ההפצה. כיוון שרשתות טלוויזיה רבות שידרו את הסדרה תחת רישיון שניתן להם מחברת "פרוסידיס", בעקבות תוצאת המשפט הן איבדו את הרישיון לשידור הסדרה ושידורה הופסק במדינות רבות. זכויות השידור בפולין נשמרו, כיוון שאולפני ההפקה Se-ma-for שמרו לעצמם את זכויות השידור, ולא היו זקוקים לרישיון מחברת "פרוסידיס". עם זאת, בעקבות נפילת הגוש המזרחי נסגרו האולפנים, שהיו בבעלות המדינה, וזכויות השידור של הסדרה קולרגול עברו לידי ספריית הסרטים הלאומית של פולין. לאור זאת, מספר פרקים של הסדרה קולרגול עדיין זמינים לקנייה בפולין, בפורמט VHS או DVD. 

בכתוביות הפתיחה של סדרת האנימציה "היה היה - האדם", גם היא מבית היוצר של "פרוסידיס", מופיעה דמותו המצוירת של קולרגול כחלק מהסמל של חברת "פרוסידיס".

בישראל
------

בישראל שודרה הסדרה באוקטובר 1977 במסגרת שידורי הטלוויזיה הלימודית. מדבבי הסדרה לעברית היו ישראל גוריון, אלי גורנשטיין, נירה רבינוביץ' וציפי שביט בתפקיד קולרגול, שגם שרה את נעימת הפתיחה ("זה אני, שמי קולרגול, דוב השר בדו וסול, מפזז במי במול, יש לי צווארון עגול..."). על הנוסח העברי היה אחראי אהוד מנור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולרגול** בוויקישיתוף
* "קולרגול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אתר נוסטלגי אודות קולרגול (באנגלית)
**מידלבורך** (בהולנדית: **Middelburg** (מידע • עזרה)) היא בירת מחוז זיילנד שבהולנד. העיר שוכנת במרכזו של חצי האי של המחוז, Midden-Zeeland.

היסטוריה
--------

ההיסטוריה של מידלבורך מתחילה ככל הנראה מסוף המאה ה-8 או מתחילת המאה ה-9. האזכור הראשון שלה הוא כאחת משלוש הערים המבוצרות (borgs) שהוקמו על וולכרן, אז אחד משלושת האיים שמרכיבים כיום את חצי האי, כהגנה מפני פלישות הויקינגים. ב-844 נבנה במקום מנזר שהמשיך להיות פעיל עד הרפורמציה הפרוטסטנטית. היסודות לקתדרלה המרשימה והציורית (אחת משתי הקתדרלות בהולנד שמלפני הרפורמציה, יחד עם קתדרלת מרטין הקדוש באוטרכט) הונחו לראשונה במאה ה-10. בנייה נוספת הייתה במהלך ימי הביניים.

ב-1217 הוענקו למילדבורך זכויות העיר. בימי הביניים היא הפכה להיות מרכז סחר חשוב בין אנגליה לבין הערים המתפתחות של פלנדריה. העיר המשיכה לצבור עוצמה ויוקרה במהלך המאות ה-13 וה-14. במהלך המרד ההולנדי שוחררה מידלבורך מידי הכובשים הספרדים לאחר מצור ארוך. המחוזות הצפוניים של ארצות השפלה זכו בעצמאותם משליטי בית הבסבורג הספרדים ויצרו את המדינה הפרוטסטנטית של הולנד. מאוחר יותר, במאה ה-17 (תור הזהב של הולנד), הייתה מידלבורך, לאחר אמסטרדם, למרכז השני בחשיבותו של חברת הודו המזרחית ההולנדית באותה תקופה היה למידלבורך תפקיד חשוב במפת סחר העבדים העולמי.

שמואל בן ישראל, בנו של מנשה בן ישראל קבור בבית העלמין של העדה הספרדית במידלבורך. בית עלמין זה שוכן מחוץ לחומת העיר, בנוסף לבית העלמין האשכנזי השוכן בתוך תחומי חומת העיר. ב-1994 שוקם בית הכנסת של הקהילה לאחר שהוא ניזוק חלקית במהלך מלחמת העולם השנייה. בית כנסת זה היה השלישי שנבנה בהולנד בתור הזהב. באולם תחנת הרכבת של מידלבורך קבוע לוח זיכרון ליהודי זיילנד שהחלו ממנה את מסעם למחנות ההשמדה.

כשליש משטח מרכז העיר העתיקה הוחרב בשלבים הראשונים של מלחמת העולם השנייה, ב-17 במאי 1940, אך לא ברור אם החורבן נגרם על ידי מפציצים גרמנים או על ידי הארטילריה הצרפתית. העיר שוחררה על ידי הבריטים ב-5 בנובמבר 1944. לאחר המלחמה שוקמו החלקים ההרוסים של העיר ונבנו מחדש ככל האפשר על פי המראה שלה מלפני המלחמה. יחד עם זאת, במהלך הפצצות הגרמנים עלה באש ארכיון העיר.

מידלבורך המודרנית משמרת את רוב המאפיינים ההיסטוריים הציוריים שלה. לאורך התעלות ניצבים בתי סוחרים מפוארים מהמאות ה-17 וה-18, בסגנון דומה לזה שניתן למצוא בערים כמו אמסטרדם. החפיר של העיר העתיקה עדיין קיים וכן שרדו שניים משערי העיר. עם זאת, חלק מהחפיר והביצורים מהמאה ה-18 נהרסו במאה ה-19 כדי לפנות דרך לתעלת המים המסחרית שנכרתה במקום. מבנה המנזר מימי הביניים עדיין בשימוש היום כמוזיאון וכמקום מושב לממשלת המחוז.

מידלבורך היא מקום הולדתו ומותו של מגלה הארצות יאקוב רוחבן שגילה את אי הפסחא.

ערים תאומות
-----------

* בלגיהבלגיה וילוורד, בלגיה
* יפןיפן נגסאקי, יפן
* פוליןפולין גלוגוב, פולין
* רומניהרומניה סימריה, רומניה
* רומניהרומניה טיוש, רומניה
* הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת פולקסטון, הממלכה המאוחדת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מידלבורך** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מידלבורך
* מידלבורח (הולנד), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Middelburg". War over Holland. Retrieved 30 April 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555035905171
* BnF: cb144896168 (data)
* GND: 4115142-2
* LCCN: n81035076
* LNB: 000323005
* MusicBrainz: 4544484a-a568-4e07-b7a3-75db1f09f8ec
* NKC: ge516039
* SUDOC: 114171831
* VIAF: 139561954
* WorldCat: lccn-n81035076

 |
בהלכה **מסיבת גויים** היא מסיבת רעות של גויים, שבמסגרתה שותים משקאות חריפים, שעל פי פוסקים רבים נאסר על יהודי ליטול בה חלק, מחמת החשש שהדבר יביא לידי חתנות עם הגויים.

מקור הדין
---------

איסור שתייה במסיבת גוים לא נזכר בתלמוד הבבלי או במקבילותיו, אלא הובא לראשונה בספר הפסיקה משנה תורה של הרמב"ם: 

> 
> לא ישתה אדם במסיבה של עכו"ם, ואף על פי שהוא יין מבושל שאינו נאסר, או שהיה שותה מכליו לבדו, ואם היה רוב המסיבה ישראל מותר
> 
> 
> 
> — משנה תורה הלכות מאכלות אסורות פרק י"ז הלכה י'
> 

נושאי כליו של הרמב"ם התחקו אחר מקור דבריו, מבלי שהעלו דבר ברור. הבית יוסף (מחבר פירוש הכסף משנה על הרמב"ם) מעלה השערה שמקורו בברייתא או תוספתא שאינה לפנינו.

גדרי האיסור
-----------

האיסור הוא, כפי שהגדירו הרמב"ם, בשתיית משקה משכר שאין בו איסור יין נסך או סתם יינם, כגון יין מבושל. אולם יש אומרים שהאיסור כולל אף אכילה משותפת עם גויים, כל זמן שרוב הסועדים הם גויים.

דין זה לא נזכר בשולחן ערוך, אך הובא בספר הפסיקה ארבעה טורים, ובאחרונים רבים.

### רוב יהודים

מלשונו של הרמב"ם מבואר שכאשר רוב הנוכחים במסיבה הם יהודים, אין זו 'מסיבה של גויים', ומותר לשתות בה שיכר, ובלבד שאינה מתקיימת בביתו של גוי, שאז הדבר אסור מטעם איסור שיכר של גויים.

הבית יוסף מביא כמקור להסתייגות זו את הסיפור המובא בתלמוד הבבלי לפיו שמואל ואבלט (שהיה גוי) סעדו יחד, והוגש לפניהם יין מבושל. מכך מוכח שקיימת מציאות המאפשרת שתיית משקה משכר עם גוי.

ראו גם
------

* שיכר גויים
* הלכות הרחקה מגויים

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אליעזר מלמד, הלכות מסיבה של גויים, באתר פניני הלכה

הערות שוליים
------------

1. ↑  לשון הבית יוסף יורה דעה סימן קי"ב: "ואפשר שהוא ברייתא או תוספתא".
2. ↑  שו"ת חסד לאברהם סימן כ"ו. הובאו דבריו בכמה אחרונים.
3. ↑  ארבעה טורים יורה דעה סימן קי"ב. פרי חדש יורה דעה קי"ד, ו', פרי תואר שם ב', כף החיים שם ט"ו, ועוד רבים.
4. ↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל', עמוד א'
5. ↑  לשון הבית יוסף יורה דעה קי"ב: "וכתב עוד: 'ואם היה רוב המסיבה ישראל - מותר'. ונראה שלמד כן מדאמרינן בפרק אין מעמידין (עבודה זרה ל, א) דשמואל ואבלט הוו שתו יין מבושל, ואי לא הוה צד היתר לשתותו במסבת הגוי, היכי הוה שתי שמואל".
**איהלופיים** (שם מדעי: **Euhelopodidae**) היא משפחה של דינוזאורים זאורופודים בני קבוצת המקרונריה שהתקיימו בתור הקרטיקון במזרח אסיה לפני 152 עד 100 מיליון שנה מזמננו, והם נכחדו עם תחילת הקרטיקון העליון. המשפחה תוארה לראשונה ב-1956 בידי החוקר אלפרד רומר (אנ'), והם ידועים ממספר מאובנים לאורך סין.

משפחה זו דומה לבני קבוצת הטיטאנוזאורים, אך הייתה קדומה יותר, קרובה גם לברכיוזאוריים ולקמרזאוריים. הם היו קטנים יותר מהטיטאנוזאורים ולא עלו על 40 טון. בדומה לטיטאנוזאורים הם היו בעלי חוטם רחב דמוי-אליפסה והנחיריים בלטו מחלקו העליון. הם היו אוכלי צמחים בעלי שיניים קהות רחבות ששימשו לטחינת עלים, אך היו חלשות מאוד.

מיון
----

* *Chiayusaurus*?
* דאשיאטיטאן (*Daxiatitan*)?
* ארקטו (*Erketu*)
* אאולופוס (*Euhelopus*)
* *Gannansaurus*?
* *Jiangshanosaurus*
* *Nurosaurus*
* *Phuwiangosaurus*
* *Qiaowanlong*
* *Tambatitanis*
* טאנגואיוזאורוס (*Tangvayosaurus*)
* *Yongjinglong*
* *Yunmenglong*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איהלופיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
כלבים מגזעים שונים
תעודת יוחסין של כלב גזעי, המונפקת על ידי ההתאחדות הישראלית לכלבנות
קיימים כיום בעולם מעל 500 **גזעי כלבים** שונים, אשר מוכרים במספר איגודי כלבנים בעולם. הגזעים מחולקים בדרך כלל על פי התפקיד והייעוד אשר לשמם נוצרו, אך גם לפי משפחות כלבים (מבחינה גנטית).

גזע הוא למעשה סוג מסוים של כלב אשר לו אופי ומבנה מסוימים, שהותאמו למילוי תפקיד ספציפי, שאותו מילא הכלב בעברו ולעיתים גם היום, כגון: ציד, עזרה בציד, נשיאת משאות, הצלה, שמירה, רעיית עדרים, לוויה, שעשוע ועוד. גזע כלבים מסוים יוליד צאצאים הדומים לו בצורה ובאופי.

השוני במאפיינים החיצוניים וההתנהגותיים נובע מהייעוד השונה של הכלב. על ידי הרבעות מכוונות הצליחו לבודד תכונות אופי ותכונות פיזיות שהיו הכרחיות לתפקוד יעיל של הכלב, לדוגמה: קבוצת כלבי הפוינטרים, אשר נועדו לעזרה בציד, הכרחי שיהיו בעלי חוש ריח מפותח, יצר רדיפה, ונתונים פיזיים של אתלטיות וכוח סיבולת.

בכלב גזעי, כבר בעת רכישת הגור ידועים פרטים רבים על אופיו, צרכיו, גודלו, פרוותו וצורתו המקלים על מציאת הכלב המתאים לבעליו.
חלק גדול מהגזעים כיום אינם עובדים בייעודם המקורי, ובמקום זה הם משמשים ככלבי לוויה כמו הבולדוג אנגלי שייעודו היה להילחם בשוורים וכיום הוא כלב משפחה בעל אופי ידידותי ביותר, ישנם גם גזעים שמשתמשים בהם ליעודים עכשוויים יותר, כמו הלברדור רטריבר והגולדן רטריבר שמתפקדים ככלבי נחיה לעיוורים .

לעומת זאת היו גזעים שנכחדו כמו הגרייהאונד האוסטרלי שהיה בעצם הרבעה מכוונת בין דינגו אוסטרלי לגרייהאונד אנגלי למטרת ציד קנגורו, ולאחר שנאסר ציד הקנגורו באוסטרליה, נעלם גם הגזע.

סיווג
-----

הסיווג הראשון של גזעי כלבים נעשה במאה ה-18 על ידי זואולוגים צרפתים. וחולק תחילה לארבעה טיפוסים שונים של גזעי כלבים.
לכל גזע ישנו תקן גזע שכולל בתוכו תיאור מדויק על אופי וצורת הכלב לפרטי פרטים: גודל, משקל, מידות איברים, סוג פרווה, צבע פרווה, נשיאת הזנב, אוזניים וכו'. 
תקן הגזע נקבע על ידי ההתאחדות הכלבנית במדינה אשר נחשבת כמדינת המקור של הגזע. לדוגמה: תקן הגזע של הכלב הכנעני, נקבע על ידי ההתאחדות הישראלית לכלבנות.

הפדרציה הבינלאומית לכלבנות מחלקת את גזעי הכלבים לעשר קבוצות: כלבי בקר וצאן; פינצ'ר ושנאוצר, דמויי דוגה וכלבי הרים שווייצריים; טריירים; דאקלים; שפיץ וטיפוסים פרימיטיבים; ציידי ריח וקרוביהם; פוינטרים וסטרים; רטריברים, ספניאלים וכלבי מים; כלבי לוויה וזעירים; וכלבי רוח.

ראו גם
------

* קבוצות הפדרציה הבינלאומית לכלבנות
* סוגי כלבים
* רשימה של גזעי כלבים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גזעי כלבים** בוויקישיתוף
* רחל טלשיר, שובה של תורת הגזע: מה הבעיה עם כלבים גזעיים, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2010
* זני כלבים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בצד השני של התעודה – אילן יוחסין של הכלב, עד שלוש דורות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557939105171
* BnF: cb11967853k (data)
* GND: 4113973-2
* LCCN: sh85038765

 |
רקדני לימבו
רקדן לימבו בלונדון
**לימבו** הוא ריקוד ומשחק חברתי, שמקורו באי טרינידד שבים הקריבי. מול הרקדן ניצב מקל אופקי ועליו לעבור אותו כשהוא מתכופף אחורנית. אם הרקדן נופל או נוגע במקל הוא נפסל. כאשר יש בריקוד מספר משתתפים, מורד המקל למטה בהדרגה עד שנשאר רקדן אחרון, שמוכרז כמנצח.

חוקים
-----

מקל אופקי, שנקרא מקל הלימבו, מוחזק בידי שני אנשים או שני תומכים. על כל המשתתפים לעבור מתחת למקל כאשר גבם מופנה לרצפה. כאשר המשתתפים עוברים מתחת למקל, עליהם לכופף את גופם לאחור. אסור שאף חלק גוף ייגע במקל ואף חלק גוף מלבד הרגליים לא יכול לגעת ברצפה.
אם הרקדן פוגע במקל או מפיל אותו, הוא נפסל. לאחר שכל המשתתפים עברו, גובה המקל מופחת והמשחק נמשך עד שנשאר המנצח.

היסטוריה
--------

השם "לימבו" מופיע החל מתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. מקור השם במילה האנגלית "limber" (גמיש, זריז) בניב הקריבי. מילון ובסטר מקשר את אטימולוגיית המילה ל"limba" שהושפעה מהשפה הג'מייקנית ופירושה "לכופף".
הריקוד משמש גם כריקוד לוויות ומתקשר כנראה גם לריקוד הלגבה האפריקאי.

שיא עולם
--------

שיא העולם למעבר הלימבו הנמוך ביותר מוחזק בידי דניס ולסטון (Dennis Walston), שעבר בהצלחה מוט בגובה 15 סנטימטרים בשנת 1991.
שיא העולם לאישה מוחזק בידי שמיקה צ'ארלס (Shemika Charles), אישה בת 26, מטרינידד וטובגו המתגוררת בבאפלו ועברה ב-10 בספטמבר 2010, מתחת למוט בגובה 21.59 סנטימטרים (8.5 אינץ') בתוכנית Live! With Regis and Kelly.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לימבו** בוויקישיתוף
* צפייה במופע לימבו בקניה, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Limbo | Definition of Limbo by Merriam-Webster". *M-w.com*. נבדק ב-2016-06-02.
2. ↑  "King Limbo Wins Recognition". *apnews.com*. 1991-10-29. נבדק ב-2019-08-30.
3. ↑  "Lowest limbo by a woman - world record set by Shemika Charles". *Worldrecordsacademy.org*. 2010-09-23. נבדק ב-2016-06-02.
4. ↑  Limbo - Lowest (female), Guinness World Records (ב־British English)
**איהאב עבדלרחמן א-סייד** (נולד ב-1 במאי 1989) הוא אתלט מצרי, סגן אלוף העולם (בייג'ינג 2015), שיאן ואלוף אפריקה (ניירובי 2010) בהטלת כידון.

ביוגרפיה
--------

א-סייד נולד במחוז א-שרקיה שבמצרים. כנער לא עסק בספורט בצורה מסודרת ובגיל 17 החל לראשונה להתחרות בהטלת כידון. ב-2008 זכה במדליית כסף באליפות העולם לנוער באתלטיקה שהתקיימה בבידגושץ' שבפולין. הוא זכה למלגה מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית לאימונים בפינלנד, אך חזר למולדתו לאחר שבועיים בלבד בשל קשיי הסתגלות למזג האוויר והשפה. הוא החל להתאמן תחת הדרכתו של פטרי פיורינן הפיני ושיפר עד מהרה את הישגיו. באליפות אפריקה ב-2010 זכה במדליית זהב בתוצאה של 78.02 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2011 ובאולימפיאדת לונדון (2012) לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות. באליפות העולם באתלטיקה 2013 קבע במוקדמות שיא מצרי של 83.62 מטר, הוא העפיל לגמר התחרות וסיים במקום השביעי. במשחקי הים התיכון זכה במדליית כסף. בסוף השנה חזר להתאמן בפינלנד.

### שיאן אפריקה

ב-2014 ניצח בתחרויות ליגת היהלום בפריז ובשאנגחאי וקבע את תוצאת השנה בעולם ושיא אפריקה חדש של 89.21 מטר.

### סגן אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג שבסין בשנת 2015 זכה א-סייד במדליית הכסף בהטלת כידון בתוצאה של 88.99 מטר, אחרי ג'וליוס יגו מקניה (92.72 מטר) ולפני טרו פיטקמקי מפינלנד (87.64 מטר).

ב-2016 הורשע באימרוץ ונאסר עליו להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. הוא השתתף באולימפיאדת טוקיו בה קבע במוקדמות תוצאה של 81.92 מטר שלא הספיקה לו להעפיל לגמר.

באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים במקום ה-12 בגמר בתוצאה של 75.99 מטר.

שיאים אישיים
------------

* הטלת כידון: 89.21 מטר (2014)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איהאב א-סייד** בוויקישיתוף

* איהאב א-סייד, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* איהאב א-סייד, באתר olympedia.org
* איהאב א-סייד, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* איהאב א-סייד, באתר ליגת היהלום
* איהאב א-סייד, באתר Track and Field (גברים)
* THROW LIKE AN EGYPTIAN, כתבה באתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (באנגלית)
* רועי קייס, כידון במקום רובה: הגיבור היחיד של מצרים, באתר ynet, 15 באוגוסט 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 239280

 |
**איה זרונית אפריקנית** (שם מדעי: *Polyboroides typus*) הוא מין של דורס יום גדול החי באפריקה. דורס זה שייך לסוג שהוא קרוב רחוק של הזרון והוא קרוב משפחתה של איה זרונית מדגסקרית. היא איננה קשורה לסוג איה.

אורך האיות 51–68 ס"מ, מוטת הכנפיים 118–152 ס"מ ומשקלם 500–950 גרם. אלו עופות אפורים בהירים בעלי ראשים קירחים וצהובים (או חומים ואפורים אצל צעירים) ומקור שחור. קצה הכנפיים שחורים והרגליים הצהובות והגדולות, בעלות כפל במפרקים וכן טפרים חדים. רגליים אלה דומות לרגלי הנץ העגורי, שייתכן שמקורב אליהן.

האיות הם דורסים הניזונים מפירות של דקלים מסוג Elaeis אך בעיקר אוכלי בשר הניזונים מיונקים קטנים וציפורים. הם מתמחים בתפיסה של גוזלי אורגים ודוכיפתיות עצים מקינם באמצעות הרגליים הארוכות המותאמות לקינים הבטוחים יחסית של עופות אלה. היא מעופפת אליהם מלמטה והכנפיים עוזרות לה להתייצב במקומה בשעה שהיא מחפשת עם רגליה ביצים או גוזלים. האיה צדה גם חיות עירוניות יותר כמו יונים, דרורים ואף סנאים שמגודלים בבתים.

האיה חיה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה. היא מעדיפה אזורים פתוחים וחמימים בהם יש עצים גדולים כמו דקלים או חורשות ולעיתים הם גם נמצאים בערים אפריקניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איה זרונית אפריקנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  איה זרונית אפריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
פצצת GBU-8 מוצגת במוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקני
**GBU-8** היא פצצת דאייה בעלת מערכת הנחיה אלקטרו-אופטית שמורכבת מפצצת השימוש הכללי סימן 84 וערכת הנחיה מתוצרת רוקוול שהופכת את "פצצת הברזל" לנשק מונחה "שגר ושכח". המערכת מכונה גם 
**HOBOS - Homing Bomb System**. היא הייתה בשירות חיל האוויר האמריקני, וכן בשירות חיל האוויר הישראלי, שם כונתה "**אגרוף אפור**". ערכת הנחיה דומה פותחה גם לפצצת הסימן 118 והפכה אותה לפצצה מונחית שכינויה **GBU-9**.

ערכת ההנחיה מורכבת מראש ביות שכולל מצלמת טלוויזיה אשר מורכבת על חרטום הפצצה, משטחי יצוב לאורך גוף הפצצה וארבעה כנפוני זנב המסודרים בצורת "X" שנועדו לניהוג הפצצה. פותחו שני סוגים של ערכות הנחיה אותן ניתן להרכיב לחלופין על פצצת הסימן 84: KMU-353 בעלת ראש ביות המתביית על המטרה על-פי ניגודיות התמונה המתקבלת ממצלמת טלוויזיה שחור-לבן, ו-KMU-359 בעלת ראש ביות המתביית על המטרה על-פי הדמיית תת-אדום ונועד לתקיפה בלילה. ערכת הנחיה דומה ל-KMU-353 שכונתה KMU-390 פותחה לפצצת הסימן 118 והפכה אותה לפצצה מונחית שכינויה GBU-9.

לפני הטלת הפצצה, מתמרן הטייס את המטוס על מנת שהמטרה תיראה בצג הטלוויזיה אשר בתא הטייס ונועל את מערכת ההנחיה של הפצצה עליה. לאחר הטלת הפצצה יכול הטייס להסתובב על-מנת לחמוק מנשק נ"מ שמגן על אזור המטרה, בעוד הפצצה הנעולה על המטרה עושה את דרכה לעברה עד לפגיעה בה.

היסטוריה
--------

במלחמת וייטנאם נאלצו טייסי חיל האוויר האמריקני להתמודד עם הגנת נ"מ כבדה בסביבת אתרים חשובים בווייטנאם אשר הקשתה עליהם לפגוע בהם באמצעות פצצות שימוש כללי שחייבו ביצוע יעפי הפצצה בקרבה רבה למטרה. על רקע זאת העניק חיל האוויר האמריקני ב-1967 חוזה לחברת רוקוול לפיתוח ערכת הנחיה אלקטרו-אופטית לפצצות הסימן 84 שלו, על-מנת שישמש להפצצת מטרות איכות במרחק רב מהן, תוך מזעור החשיפה של מטוסיו למערכי ההגנה של האויב. המערכת נבדקה בידי יחידות מטוסי F-4 פנטום בלחימה בווייטנאם ב-1969. יותר מ-4,000 ערכות הנחיה יוצרו. חיל האוויר האמריקני הטיל כ-700 פצצות GBU-8 במהלך מלחמת וייטנאם.

בשנת 1976 נכנסה הפצצה לשירות בחיל האוויר הישראלי, וקיבלה שם את הכינוי "אגרוף אפור". במלחמת לבנון הראשונה הושמדו באמצעותה שתי מטרות. בשנת 1991 הוצאה הפצצה משירות בחיל האוויר הישראלי.

מאפיינים (GBU-8)
----------------

* **אורך:** 3.63 מטר (11 רגל 11 אינץ')
* **קוטר:** 46 ס"מ (18 אינץ')
* **מוטת כנפונים:** 1.12 מטר (3 רגל 8 אינץ')
* **משקל:** 1027 ק"ג (2264 ליברות)
* **ראש קרב:** פצצת סימן 84

מאפיינים (GBU-9)
----------------

* **אורך:** 3.66 מטר (12 רגל)
* **קוטר:** 63.5 ס"מ (25 אינץ')
* **מוטת כנפונים:** 1.35 מטר (4 רגל 5 אינץ')
* **ראש קרב:** פצצת סימן 118

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **GBU-8** בוויקישיתוף
* Rockwell HOBOS, באתר Designation-Systems.net
**הפיגוע בג'קרטה** היה מתקפת טרור משולבת שהתרחשה ב-14 בינואר 2016 במספר מוקדים מרכזיים בעיר ג'קרטה בירת אינדונזיה, הסמוכים לארמון הנשיאות איסטנה נגרה, למטה האו"ם, לשגרירויות טורקיה ופקיסטן ובאתרים מסחריים כמו סניף של רשת בתי הקפה סטארבקס. 14 מחבלים חמושים, ביצעו את המתקפה בו-זמנית באמצעות מטעני חבלה, ירי מנשק אוטומטי והשלכת רימוני יד. כתוצאה מההתקפה, נהרגו 8 בני אדם ונפצעו 24. המדינה האסלאמית נטלה אחריות על הפיגוע, אך ראש סוכנות הביון המרכזית, סוטיוסו, מסר כי אין כל ראיות המאששות כי אנשי דאעש אכן אחראים לפיגוע. בעקבות המתקפה הכריזו סינגפור ומלזיה על כוננות גבוהה במרכזי הערים וסביב שגרירויות ונציגויות של מדינות זרות.

רקע
---

אף על פי שאינדונזיה אינה מעורבת בסכסוכים במזרח התיכון, חוותה המדינה אבדות כבדות כתוצאה ממספר התקפות טרור שבוצעו על ידי קיצוניים אסלאמיים בשני העשורים האחרונים של המאה ה-21.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיגוע בג'קרטה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אינדונזיה: הרוגים בסדרת פיגועים בבירה; דאעש קיבל אחריות, באתר וואלה!‏, 14 בינואר 2016
**הלגיון השני בריטניקה** (בלטינית: **Legio II Brittannica**) היה לגיון רומאי, אשר הוצב בבריטניה.

היסטוריה
--------

המידע על הלגיון מועט. השם "הלגיון השני בריטניקה" נזכר רק בנוטיטיה דיגניטטום, אולם מקובל כיום להאמין כי הוא זהה עם "הלגיון השני בריטניוס" הנזכר במקורות אחרים מאותה תקופה. כפי ששמו מעיד עליו, הלגיון הוצב בפרובינקיה הרומית בריטניה, וידוע כי הוא פעל באזור בסוף המאה השלישית, המאה הרביעית והשנים הראשונות של המאה החמישית. עם זאת, ישנה מחלוקת בשאלה באילו נסיבות הלגיון הוקם. ישנם הסוברים כי הקיסר גליאנוס הקים אותו על בסיס יחידות שנלקחו מהלגיון השני אוגוסטה. דעה אחרת גורסת שהלגיון הוקם במהלך המרד של קאראוסיוס, אשר השתלט על גאליה ובריטניה והכריז על עצמו כ"קיסר הצפון" במשך שבע שנים. לפי טענה זו, הלגיון הוקם בידי קאראוסיוס (או בידי יורשו אלקטוס), ולאחר דיכוי המרד התמזג עם הצבא הרומי הסדיר. ישנה הערכה כי לאחר הנסיגה של הקיסר פלביוס אוגוסטוס הונוריוס מבריטניה ב-407 הלגיון פורק, אולם הדבר אינו ודאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלגיון השני בריטניקה** בוויקישיתוף
* הלגיון השני בריטניקה, באתר livius.org (באנגלית)
* הלגיון השני בריטניקה, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלגיון השני בריטניקה, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)
**משה אנגל** (נולד בשנת 1942) הוא ספורטאי ישראלי בעבר. 5 פעמים ברציפות אלוף ישראל (1963-1959) ושיאן ישראל בקפיצה לגובה במשך כ-7 שנים. כדורסלן מצטיין בקבוצות הפועל תל אביב, הפועל חיפה והפועל קריית חיים ושחקן נבחרת ישראל בכדורסל.

ביוגרפיה
--------

אנגל מרמת הכובש. הוא התאמן הן באתלטיקה בקבוצת הפועל כפר סבא והן בכדורסל.

### אתלט מצטיין

בתחרות בינלאומית בין נבחרת ישראל באתלטיקה לנבחרת יוון באתלטיקה שנערכה באצטדיון פאנאתינאיקו (אצטדיון השיש) שבאתונה, יוון במאי 1959 זכה אנגל במדליית כסף בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.80 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה לנוער שנערכה באצטדיון הפועל בראשון לציון ביוני 1959 זכה אנגל במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.82 מטר.

#### שיאן ישראל

בתחרות מבחן לסגל האולימפי שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בפברואר 1960 קבע אנגל בקפיצה לגובה שיא הפועל חדש של 1.86 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות בינלאומית, בין נבחרת ישראל באתלטיקה לנבחרת קפריסין באתלטיקה שנערכה בניקוסיה שבקפריסין באפריל הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.90 מטר, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של אריה נווה ממכבי צפון תל אביב (1.88 מטר). שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונשבר על ידי יאיר לובין מהפועל חדרה (1.91 מטר).

### כדורסלן מצטיין

בשנת 1961 שיחק אנגל בקבוצת הכדורסל של הפועל תל אביב אותה העת אלופת המדינה. יחד איתה נסע לשחק נגד א.ס.ק. ריגה אלופת ברית המועצות בשלב רבע הגמר של אליפות אירופה לקבוצות.

בשנת 1962 נסע אנגל עם נבחרת צה"ל בכדורסל לאיזמיר שבטורקיה למשחק נגד צבא טורקיה. הוא שיחק לצידם של רלף קליין, תנחום כהן מינץ, עופר אשד, חיים בוכבינדר, ישראל אמיר ברלינסקי ועוד.

באוקטובר 1963 הצטרף אנגל לקבוצת הפועל חיפה. במרץ 1965 צורף לסגל נבחרת ישראל בכדורסל. בשנת 1965 ייצג את נבחרת אס"א בכדורסל באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט שבהונגריה וסיים במקום 13 וכן בשנת 1970 ייצג את נבחרת אס"א בכדורסל באוניברסיאדה שנערכה בטורינו שבאיטליה וסיים במקום 20.

שיאים אישיים
------------

* קפיצה לגובה: 1.90 מטר (1960) **שיא ישראלי בעבר**

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל השחקן, אתר המנהלת
* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)
* א.ד. תשואות ושריקות - לא הרשו לשחק כדורגל...האתלט בעל "הלב החצוי", מעריב, 11 בנובמבר 1962
* האלוף מעד בחיפה, שבוע לפני גבעי אירופה בכדורסל, דבר, 21 בינואר 1968
* סה"כ נק' נבחרת גברים, באתר איגוד הכדורסל בישראל
* קלעי כל הזמנים - משה אנגל, באתר מנהלת הליגה

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה לרר, מראה מרהיב באצטדיון השיש, מעריב, 25 במאי 1959
2. ↑  עמוס גלעד שבר שני שיאי נוער, מעריב, 28 ביוני 1959
3. ↑  נערה בת 15 שברה שיא ישראל בהדיפת כדור-ברזל, מעריב, 14 בפברואר 1960
4. ↑  משה לרר, 2 שיאים ישראליים חדשים ביום הראשון לתחרויות בקפריסין, מעריב, 24 באפריל 1960
5. ↑  יום מזהיר לספורטאי "הפועל" בוינה, מעריב, 7 ביולי 1967
6. ↑  אל. אלכסנדורני, כדורסלני הפועל יוצאים מחרתיים למשחק בריגה, עם אלופת בריה"מ, מעריב, 5 במרץ 1961
7. ↑  נבחרת צה"ל יצאה לטורקיה, מעריב, 24 במאי 1962
8. ↑  משה אנגל, דבר, 2 באוקטובר 1963
9. ↑  18 בסגל הכדורסל, מעריב, 28 במרץ 1965
10. ↑  לטורינו - המשלחת הגדולה ביותר, מעריב, 18 באוגוסט 1970
11. ↑  ברוך דגון, האוניברסיאדה ה-9 מתחדשת לאחר הפסקה של ארבע שנים, דבר, 7 באוגוסט 1977
משה בארי
הרב ד"ר **משה בארי** (נולד ב-1970) הוא רב ישראלי, מנכ"ל ארגון רבני צהר.

ביוגרפיה
--------

משה בארי נולד וגדל בקריית משה ירושלים לד"ר אברהם בארי, מרצה למשפטים ובנו של הרב ישראל בארי, ושושנה בארי, מורה לעברית במדרשת הרובע. למד בישיבת ירושלים לצעירים, ישיבת ההסדר כרם ביבנה וכולל ארץ חמדה. נסמך לרבנות ובשנת ה'תשס"ז (2007) הוסמך לדיינות על ידי הרבנות הראשית לישראל. שירת בצה"ל בחיל השריון.

במקביל ללימודיו התורניים השלים תארים ראשונים במשפטים, ומדעי החברה (פסיכולוגיה וסוציולוגיה) ותואר שני ושלישי במשפט עברי במחלקה לתלמוד של אוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בחזקות הנובעות מטבעו של אדם כראיה במשפט העברי.

### פעילות ציבורית

שימש כמורה ומרצה במסגרות שונות, ישיבה תיכונית, מדרשה וישיבות הסדר. פרסם מאמרים שונים בתחום המשפט העברי וההלכה.

בשנת 2005 הקים את "גזית" – איגוד בתי הדין לענייני ממונות. שימש כחוקר במכון ליישומי משפט עברי (ישמ"ע) של מכללת נתניה. כן שימש חבר המועצה והוועדה הארצית של המועצה לניסויים בבעלי חיים של משרד הבריאות, חבר ההנהלה הציבורית של מכון ארץ חמדה, חבר בהנהלת "מורשת המשפט בישראל", יו"ר וועד מקומי שעלבים, וחבר ברשת עמיתי מעוז.

משנת 2007, מכהן הרב ד"ר בארי כמנכ"ל ארגון רבני צהר.

חיים אישיים
-----------

נשוי לדסי, מנהלת האגף לחינוך על-יסודי במשרד החינוך, בתם של ד"ר רות בן-מאיר והרב יהושע בן-מאיר, ואב לארבעה. מתגורר בקיבוץ שעלבים. גיסו של הרב פרופ' נריה גוטל.

קישורים חיצוניים
----------------

* קובי נחשוני, הקרב על ניהול בתי הדין: אטיאס נגד מנכ"ל צהר, באתר ynet, 21 בספטמבר 2010
* רבקי גולדפינגר, עניין אישי - עם הרב ד"ר משה בארי, באתר ערוץ 7, 2 ביולי 2015
* משה בארי (1970-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימה חלקית - רשימת המאמרים של משה בארי באתר רמב"י
2. ↑  שהתאחד עם בתי הדין של ארץ חמדה, אתר בית הדין
3. ↑  אתר מרכז ישמ"ע
4. ↑  הרכב המועצה לניסויים בבעלי חיים באתר משרד הבריאות
5. ↑  אתר "מורשת המשפט בישראל"
6. ↑  אתר קיבוץ שעלבים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298476205171
* VIAF: 97353711
* WorldCat (עם VIAF): 97353711

 |