recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רובר אוגוסט טושון** (בצרפתית: **Robert-Auguste Touchon**;‏ 18 בדצמבר 1878 – 11 ביולי 1960) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

טושון נולד ב-18 בדצמבר 1878 בפריז, והיה בנם של פייר פרדריק טושון, סוחר במוצרי עור בפריז, וסופי-קלריס דקרר. בשנת 1899 הוא התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1911 קיבל מהקיסר וילהלם השני את עיטור הנשר האדום, לאחר שהציל שני מטפסי הרים גרמניים, אך הוא החזיר את העיטור בשנת 1914 לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה והוענק לו עיטור צלב המלחמה על פעולותיו. בינואר 1928 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-159, וב-31 ביולי 1932 הוא התמנה כמפקד בית הספר לחי"ר וכיהן בתפקיד זה עד ה-1 בדצמבר 1935. באותה תקופה הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה ב-4 בינואר 1933, וב-1 בדצמבר 1935 מונה לראש המחלקה ללימודי טקטיקות החי"ר.

ב-1 באוגוסט 1936 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-42, וב-23 בספטמבר 1936 הועלה לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה. ב-25 ביוני 1938 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס, ומונה למפקד האזור הצבאי ה-14 והמושל הצבאי של ליון.

### מלחמת העולם השנייה ואחריתו

בתחילת מלחמת העולם השנייה היה טושון מפקד הקורפוס ה-14, וב-27 בנובמבר 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-23. ב-13 בפברואר 1940 הוא הועלה לדרגת ז'נרל ד'ארמה ומונה למפקד הארמייה השישית. לאחר תחילת המערכה על צרפת הוצבה הארמייה השישית בין הארמיות השנייה והתשיעית, ולאחר מכן לחמה הארמייה בקרבות על האן ובמהלך **מבצע אדום**. לאחר הסכם שביתת הנשק של קומפיין ב-22 ביוני 1940 הוא שירת באופן זמני כמפקד המחוז הצבאי ה-14 עד ל-20 באוגוסט 1940, ולאחר מכן פרש לגמלאות.

ב-24 בינואר 1941 מונה טושון על ידי מרשל פטן, ומאוחר יותר מונה לשופט ב"בית המשפט הממלכתי", בית משפט חריג שנוצר על ידי משטר וישי, שתחום סמכותו היה רחב מאוד ושנוהלו החריג הקטין את ערבויות הנאשמים לכלום. ב-3 במרץ 1942 פרש טושון מתפקידו, וב-11 ביולי 1960 הוא מת בביתו בלה טרונש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובר טושון** בוויקישיתוף
* הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11495497c (data)
* ISNI: 0000 0000 7950 4180
* LCCN: no2012131221
* Léonore: 19800035/332/44794
* SUDOC: 106806483
* VIAF: 120724405
* WorldCat: lccn-no2012131221

 |
**מרקוס מאגנו מוראלס טבארש** (בפורטוגזית: **Marcos Magno Morales Tavares** ; נולד ב-30 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ. טבארש שיחק 14 שנים במריבור הסלובנית, בה שימש גם כקפטן הקבוצה, והוא מלך ההופעות ומלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים. כמו כן, הוא מלך השערים בכל הזמנים של ליגת העל הסלובנית.

ביוגרפיה
--------

טבארש החל לשחק כילד ברחובות עיר הולדתו, פורטו אלגרה. אליל ילדותו היה רומאריו ולאחר שבגר וזיהה את נטייתו לשחק ברגל שמאל ניסה לחקות את ויולה (אנ'). בנעוריו שיחק בקבוצת הנוער של גרמיו ואף בנבחרת הנערים של ברזיל. רצונו להגיע במהירות למשחק בשורות הבוגרים הביא אותו לחתום על חוזה ב-2002 עם הקבוצה המלזית, קדה. שנה לאחר מכן, חזר טבארש לברזיל ושיחק שנה במדי אתלטיקו פרנאאנסה. לאחר שנה נוספת, שב למלזיה ולקדה ושיחק שם שנה וחצי, עד 2006. הוא זכה עם קבוצתו באליפות מלזיה והיה מלך השערים של הקבוצה.

במלזיה הוא צד את עינו של רוברטו דה אסיס מורירה (אחיו וסוכנו של רונאלדיניו) והעבירו לקבוצה אותה קנה ב-2006 בברזיל, פורטו אלגרה. טבארש לא נקלט בקבוצה ועבר בתחילת 2007 לקבוצה הקפריסאית, אפואל ניקוסיה, מתוך רצון להיכנס לזירת הכדורגל האירופית. גם בניקוסיה לא הצליח טבארש ובתחילת 2008 עבר לקבוצה הסלובנית מריבור.

טבארש הגיע באמצע העונה בליגת העל הסלובנית ובמהלכה קנה לו מקום של קבע בהרכב הקבוצה וזכה לאהדת הקהל. בעונת 2008/2009 זכה עם מריבור באליפות סלובניה. הוא כבש 15 שערים וסיים כסגן מלך השערים בליגה וכמלך השערים של קבוצתו. כמו כן הוא נבחר כשחקן השנה בסלובניה.

בעונת 2009/2010 כבש טבארש 10 שערים וצבר 7 מסירות שהביאו לשערים. הוא אף כבש 5 שערים במשחקי הגביע הסלובני וסייע לקבוצתו לזכות בגביע הלאומי. הודות ליחסיו הטובים עם שאר שחקני הקבוצה והאהדה לה זכה בקרב הקהל, נבחר טבארש לקפטן הקבוצה באוקטובר 2009. בספטמבר 2010 חתם טבארש על חוזה עם מריבור עד תום עונת 2012/2013. 

בעונת 2010/2011 סייע טבארש למריבור לזכות באליפות סלובניה. הוא כבש 15 שערים ומסר 16 מסירות שהביאו לשערים. הוא נבחר באותה שנה לשחקן בעל הערך הרב ביותר בליגה הסלובנית, הן על ידי השחקנים בליגה והן על ידי כלי התקשורת הסלובנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקוס טבארש** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* מרקוס טבארש, באתר מריבור

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרקוס טבארש באתר מריבור
**מצודת שוּרי** (ביפנית: **首里城**) היא גוסוקו (סוג מצודה אופייני לאוקינאווה) אשר נמצאת בעיר שורי במחוז אוקינאווה, יפן. המצודה הייתה ארמונו של שליט ממלכת ריוקיו. ב-1945, במהלך קרב אוקינאווה, הושמדה המצודה כמעט כליל, כאשר הייתה למעוז האחרון של הצבא היפני ומפקדתו. ב-1992 שוחזר המקום על בוריו למצב המקורי שלפני המלחמה על פי תמונות, תיעודים היסטוריים ועדי ראייה מקומיים. המצודה עלתה באש ב-31 באוקטובר 2019 ונשרפה כמעט לגמרי.

מצודת שורי

היסטוריה
--------

מועד הקמת המצודה לא ידוע במדויק, אך ידוע כי נעשה בה שימוש כטירה במאה ה-14 בתקופת סנזאן. במשך תקופה ארוכה הייתה קיימת הסברה שהמצודה הוקמה בתקופת גוסוקו, כמו יתר המצודות באוקינאווה. במהלך האיחוד של שלושת חלקי אוקינאווה על ידי המלך שו האשי וביסוס ממלכת ריוקיו, השתמש המלך במצודת שורי כמגוריו הרשמיים. בד בבד העיר שורי, בה שוכנת המצודה, פרחה וגדלה להיות עיר הבירה של הממלכה לדורות לבוא.

במשך 450 שנה, מתחילת המאה ה-15, נעשתה המצודה למרכז השלטון בממלכה. המצודה הכילה בתחומיה את בית המשפט המלכותי ומרכזי סחר, פולטיקה ותרבות, שהיוו את לב הממלכה.

על פי תיעודים שונים, נחרבה מצודת שורי מספר פעמים ושוקמה כל פעם מחדש. לפני מלחמת העולם השנייה הוכרזה המצודה כאתר מורשת ואוצר לאומי יפני, אולם במהלך קרב אוקינאווה הקים הצבא היפני את מפקדתו הראשית בחלקה התת-קרקעי של המצודה. ב-25 במאי 1945 החלה אוניית המערכה מיסיסיפי בהרעשה שנמשכה שלושה ימים. יומיים לאחר מכן פרצה שרפה והמצודה נשרפה עד היסוד. לאחר קרב הונף כאות של ניצחון במקום דגל הקונפדרציה שהיה שייך לאחד המפקדים רמי הדרג. הדגל נשאר במקום במשך מספר ימים עד שהורד בשל חילוקי הדעות לגביו ועל הייצוג של כל חלקי ארצות הברית בו.

לאחר המלחמה העבירה אוניברסיטת ריוקיו את מושבה לאתר המצודה ושם נשארה עד לשנת 1975. ב-1992 שוחזר המבנה הראשי של המצודה לפרטים. כיום כל האזור סביב המצודה הוכרז כפארק מצודת שורי. בשנת 2000, ביחד עם עוד כמה מבצרים באוקינאווה, הוכרז המבצר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.

אתרים סביב המצודה
-----------------

בשל היותה של המצודה מרכזה של ממלכת ריוקיו, המקום מוקף במוקדים ובאתרים היסטוריים שונים, בהם שורימון, השער הראשי של המצודה, וטאמאודון, הקבר המלכותי שממוקם ממש בסמוך למצודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצודת שורי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מצודת שורי (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מצודת שורי (ביפנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מצודת שורי (בקוריאנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מצודת שורי (בסינית מפושטת)

* אתר האינטרנט הרשמי של מצודת שורי (בסינית מסורתית)
* מצודת שורי, ברשת החברתית פייסבוק

* מצודת שורי, ברשת החברתית אינסטגרם

* מצודת שורי, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  AP, "איבדנו את הסמל": אתר מורשת עולמית ביפן עלה בלהבות, באתר ynet, 31 באוקטובר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 15031361
* NDL: 00954531
* VIAF: 1905149489086593810003
* WorldCat: viaf-1905149489086593810003

 |
**איחוד בני רוסנדאל** (בהולנדית: **Roosendaal Boys Combinatie**) ומוכר גם בשם **RBC** הוא מועדון כדורגל הולנדי חובבני מהעיר רוסנדאל שבצפון בראבנט, בעברו שיחק בליגת העל ההולנדית והעפיל לגמר הגביע ההולנדי וכיום משחק במסגרת הליגה ה-7 החובבנית.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם ב-31 ביולי 1912 כאקסלסיור וב-1920 שינה את שמו **כדורגל ואתלטיקה רוסנדאל** בעקבות הדמיון לאקסלסיור רוטרדם וביולי 1927 שינה את שמו פעם נוספת לשמו הנוכחי.

עם הקמת מערך הליגות המקצועניות ניסתה הקבוצה להרשם למערך הליגות ושובצה בדרג ה-3, בסיום עונת 1956/57 העפילה לליגת המשנה בה שיחקה עד לעונת 1968/1969 אז סיימה אחרונה ונשרה לליגה ה-3, עקב הירדה החליטה הנהלת הקבוצה לפרוש מהליגות המקצועניות ולחזור למודל של קבוצת חובבים.

ב-1983 עם ההחלטה על הרחבת ליגת המשנה, החליטה הקבוצה להרשם פעם נוספת לליגות המקצועניות וזכתה בכרטיס לליגת המשנה. בשנת 1986 חוללה הקבוצה סנסציה כאשר העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר הגביע ההולנדי מליגת המשנה, בגמר הפסידה לאיאקס בתוצאה 0–3. הקבוצה המשיכה לשחק בליגת המשנה כאשר ברוב עונותיה היא מבלה בחלק התחתון של הטבלה. את עונת 1999/2000 סיימה הקבוצה במקום ה-6 אך בזכות הישג בפלייאוף הדירוג, העפילה לפלייאוף העלייה בו גברה על אקסלסיור רוטרדם, זוולה ועל קמבור מהליגה הבכירה והעפליה לראשונה לליגה הבכירה. עונת הבכורה של הקבוצה בליגה הייתה לכישלון והיא סיימה במקום האחרון כשלזכותה 4 ניצחונות בלבד. בעונת החזרה של הקבוצה לליגה המשנה הצליחה הקבוצה לשחזר את ההצלחה וסיימה במקום ה-3 המוביל לפלייאוף, גם הפעם צלחה את שלב הפלייאוף כאשר גברה על קמבור ואמן מליגת המשנה ועל דן בוס מליגת העל ושבה לליגה הבכירה בתום עונה אחת. הסיבוב השני של הקבוצה בליגה הבכירה נמשך כ-4 שנים ובסיומן חוותה עונת בלהות, כאשר סיימה במקום האחרון עם ניצחון בודד שהוא הגרוע ביותר בליגה ההולנדית בכל הזמנים ועם כ-90 שערי חובה ונשרה לליגת המשנה. בעונה הבאה הצליחה הקבוצה להעפיל לשלב הפלייאוף פעם נוספת מהמקום ה-3 אך כשלה להעפיל. ב-2011 נקלעה הקבוצה לחובות כבדים וב-14 ביוני של אותה השנה הוכרזה כפושטת רגל, עקב כך נשלל ממנה רישיון הליגות המקצועניות ונאסר עלייה לשחק בליגה מקצוענית. בספטמבר 2011 הוקמה הקבוצה מחדש בליגה החובבנית ה-9. המועדון ניסה להתמזג עם מועדונים אחרים מהאזור על מנת לחזור לכדורגל המקצועני אך לא הושגו הסכמות וכיום הקבוצה משחקת בליגה ה-7 החובבנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוסנדאל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רוסנדאל
דירוגו של מבצר מונפור לאורך השלוחה עליה הוא יושב
**מצודת שלוחה** (באנגלית ובמחקר המדעי: spur castle) היא מבצר שנבנה על שלוחת הר לפי קווי הגובה התלולים שלו, על-מנת להעצים את מערכות ההגנה של המבצר תוך הצמדות לנתונים הטבעיים של המדרון. 

המבצר הצלבני - קראק דה שבלייה שבסוריה מהווה את הדוגמה הטובה והשלמה ביותר למבצרים אלו במזרח התיכון. הצלבנים בחרו בפסגות גדולות מספיק על מנת להכיל את כל מכלול המבנים הדרושים לקיום חיל המצב ולהגנה על המבצר תוך שליטה על כל שטח ההר. טופוגרפיה מסוג זה איפשרה שימוש באלמנטים פשוטים יחסית, ובדרך כלל חומות חיצוניות איתנות, המוגנות על ידי מגדלים בולטים. אלה הפכו את המצודה לקלה להגנה וקשה לחדירה. בנייה זו הקשתה ואף מנעה את הצבת כלי הארטילריה של האויב מול החומות, ובאותה עת הקשתה על חיל הרגלים והפרשים של האויב להגיע אל שערי המבצר. שערים אלו, ודרכי הגישה אליהם, היו למעשה נקודות התורפה העיקריות, אם לא היחידות, של המבצר, וריכזו את מירב מאמצי הביצור של המתכננים והבונים. הדבר איפשר לחיל מצב קטן יחסית להגן על המבצר גם בפני צבא גדול. לסוג מצודות אלו שייכות גם מצודות אי, שביצוריהן עקבו אחר קו חוף שמנע התקפה ישירה על המבצר כמו במבצר עתלית או במבצר הים בצידון. 

בארץ ישראל מהווה מבצר המונפור שנבנה על ידי המסדר הטבטוני דוגמה יפה למבצר שלוחה. המונפור נבנה בצורת מבנה ארוך וצר, הבנוי מאגפים מדורגים אשר הוקמו לאורך השלוחה הטבעית עליה הוא שוכן.

לקריאה נוספת
------------

* Hugh Kennedy. Crusader castles.Cambridge University Press, 2001
* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1097-1192 (Fortress) Osprey Publishing 2004
* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1192-1302 (Fortress) Osprey Publishing 2005
* Kristian Molin. Unknown crusader castles. Continuum International Publishing Group, 2001
* Adrian J. Boas Archaeology of the Military Orders. Taylor & Francis, Inc. 2006
**רוסלת קרימסון** (שם מדעי: ***Platycercus elegans***) הוא מין של תוכי ממשפחת הדרראים החי באוסטרליה.

מאפיינים
--------

אורכה של הרוסלה 36 ס"מ ובמשקל 130 גרם והיא בעלת גוף אדום עם כנפיים וזנב כחולים וקצוותיהם שחורים והמקור לבן עם בסיס שחור. זכרי הרוסלה גדולים הרבה יותר מהנקבות (כ-15% יותר גדולים).

הרוסלות הם תוכים צבעוניים החיים בחורש האוסטרלי של דרום אוסטרליה. הם חיים בין השיחים או העצים ומחפשים פירות למאכל. הם מקננים בחורי עצים והגוזלים נשארים בקן עד מאוחר אך הוריהם מפסיקים להאכיל אותם.

תת-מינים
--------

* *Platycercus elegans elegans*
* *Platycercus elegans flaveolus*
* *Platycercus elegans fleurieuensis*
* *Platycercus elegans melanopterus*
* *Platycercus elegans nigrescens*
* *Platycercus elegans subadelaidae*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוסלת קרימסון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוסלת קרימסון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שארל פיליפ עיסאווי** (1916 - 8 בדצמבר 2000) היה כלכלן והיסטוריון ממוצא מצרי שעסק במזרח התיכון. נמנה עם סגל אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת פרינסטון. עיסאווי היה מחלוצי המחקר של ההיסטוריה הכלכלית של האימפריה העות'מאנית בתקופתה המאוחרת ושל מדינות ערב.

חייו
----

עיסאווי נולד בקהיר למשפחה ממוצא סורי שהשתייכה לכנסייה הסורית-אורתודוקסית. למד בוויקטוריה קולג' שבאלכסנדריה ולאחר מכן בקולג' מגדלנה שבאוניברסיטת אוקספורד. החל ב-1937 שירת בממשל המצרי; תחילה במשרד האוצר המצרי ולאחר מכן בבנק הלאומי המצרי. מ-1943 החל להרצות באוניברסיטה האמריקאית בביירות וב-1947, בה סיים להורות בביירות, יצא לאור ספרו הראשון, "Egypt: An Economic and Social Analysis". המהדורה הראשונה של הספר אזלה ולאחר מכן אסרה הצנזורה המצרית (במשטר המלוכני) את המשך הוצאתו לאור. בשנים 1948–1955 כיהן במחלקה לעניינים כלכליים במזכירות האו"ם. ב-1951 החל להרצות באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ובשנים 1964-1962 ניהל את "המכון ללימודי המזרח הקרוב והתיכון" באוניברסיטה. ב-1975 עבר לאוניברסיטת פרינסטון, שם התיידד עם המזרחן, ברנרד לואיס, למרות חילוקי הדעות הפוליטיים ששררו ביניהם. ב-1986 פרש מהוראה בפרינסטון ועבר להרצות באוניברסיטת ניו יורק, שם לימד בשנים 1987–1991, אז פרש סופית מהוראה.

פרסם ספרים רבים. רובם עסקו בהיסטוריה הכלכלית של המזרח התיכון בעת החדשה, כולל עיסוק בנושא הנפט ובשילוב שבין ההתפתחויות הפוליטיות והכלכליות באזור. הוציא סדרה בת ארבעה ספרים שעסקו בהיסטוריה של כלכלת המזרח התיכון והיוו למעשה אוסף של תרגומים וקטעים נבחרים מפרסומים של חוקרים אחרים שלוו בהתייחסויותיו לנושאים השונים. בשנות ה-60 עסקו חלק מפרסומיו בתאוריות החדשניות של פיתוח כלכלי (אנ'), שהיו אז נושא פופולרי בכלכלה ובאפשרות יישומן בכלכלות העולם הערבי. עמיתו, ברנרד לואיס, העריך לאחר מותו, כי חיבוריו החשובים היו ספריו שעסקו במצרים וסדרת ספרי ההיסטוריה הכלכלית שחיבר. אחד מספריו, "Egypt in Revolution", שיצא לאור ב-1963, נתרגם לעברית בשם, "מצרים במהפכה".

קישורים חיצוניים
----------------

* Charles P. Issawi, 84, Dies; Studied Mideast Economics, אתר הניו יורק טיימס, 18 בדצמבר 2000

הערות שוליים
------------

1. ↑  חזות קשה למצרים, דבר, 5 במרץ 1948
2. ↑  על פי הקדמת עיסאווי לספרו, "מצרים במהפכה"
3. ↑  שארל עיסאווי, **מצרים במהפכה**, תרגמו: אליהו לוי ושלמה גונן, עיינות - הוצאה לאור, תל אביב, 1966

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306489405171
* BnF: cb123641771 (data)
* GND: 119001152
* ISNI: 0000 0003 5452 5278
* LCCN: n80007876
* NKC: xx0169371
* NTA: 068749163
* SNAC: w6252qw8
* SUDOC: 032653220
* TDVİA: issawi-charles-philip
* VIAF: 41917732
* WorldCat: lccn-n80007876

 |
**רוסלנה קורשונובה** (ברוסית: **Руслана Ќоршунова**;‏ 2 ביולי 1987 - 28 ביוני 2008) הייתה דוגמנית-על ילידת קזחסטן ממוצא רוסי.

ביוגרפיה
--------

קורשונובה נולדה באלמטי שבקזחסטן להורים רוסים. התגלתה בשנת 2003 כאשר המגזין All Asia פרסם כתבה על מועדון דוברי הגרמנית של אלמטי. תמונותיה של קורשונובה, שהייתה חברה במועדון, עיטרו את הכתבה. דבי ג'ונס מסוכנות הדוגמנות הבינלאומית Models 1 ראתה את הכתבה, איתרה את קורשונובה והחתימה אותה על חוזה. בהמשך יוצגה קורשונובה על ידי הסוכנויות IMG (בניו יורק, פריז, לונדון ומילאנו), ביאטריס (מילאנו), טראפיק (ברצלונה), מרילין ו-iCasting (מוסקבה).

קורשונובה הצטלמה לשערי מגזינים כמו "Elle" (בצרפת) ו"ווג" (ברוסיה ופולין). הצטלמה למודעות פרסום של Blumarine,‏ Clarins,‏ Ghost,‏ Girbaud,‏ Kenzo Accessories,‏ Marithé & François,‏ Max Studio,‏ Moschino,‏ Old England,‏ Pantene Always Smooth,‏ Paul Smith ו-Vera Wang. כמו כן השתתפה בתצוגות אופנה של גדולי המעצבים בעולם.

קורשונובה קפצה אל מותה מחלון דירתה ברחוב ווטר שבאזור העסקים של מנהטן בשעה 14:30 ב-28 ביוני 2008. גורמי משטרה ציינו שלא נראו סימני אלימות בדירתה וכי כל הראיות, לרבות עדויות ראייה, הצביעו על התאבדות. ב-30 ביוני הכריזה המשטרה רשמית כי המוות נגרם מחמת התאבדות, אף שבתקשורת נשמעו ספקולציות על סיבות אפשריות אחרות למוות, לרבות רצח בידי המאפיה הרוסית.
ההערכה הרווחת היא שקורשונובה התאבדה בעקבות דיכאון שמקורו באהבה נכזבת לגבר נשוי ממוסקבה, אשר הצטרפה לתחושת בדידות מתמשכת.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוסלנה קורשונובהבאתר סוכנות הדוגמניות IMG
* רוסלנה קורשונובה באתר fashionmodeldirectory (באנגלית)
* Model's Web rants pined for love, באתר ניו יורק דיילי ניוז, 29 ביוני 2008 (באנגלית)
* A Face to be Excited About, באתר ווג, 10 בפברואר 2005 (באנגלית)
* רוסלנה קורשונובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Conspiracy theory: Did the Russian Mafia kill Ruslana Korshunova?, באתר לוס אנג'לס טיימס, 30 ביוני 2008 (הקישור אינו פעיל, 24 ביוני 2016)
2. ↑  Report: Model Who Jumped Depressed Over Married Man, באתר WNBC,‏ 3 ביולי 2008 (הקישור אינו פעיל, 24 ביוני 2016)
**צדוק בַּסָּן** (או: **באסאן**; א' באלול ה'תרמ"ב, 16 באוגוסט 1882 – 26 במאי 1956) היה צלם ירושלמי, מראשוני הצלמים היהודים בארץ ישראל בתקופת היישוב והצלם היהודי הראשון יליד הארץ.

קורות חיים
----------

גן ילדים בירושלים, 1907, בתמונה שצילם בסן
צדוק, בן לרב יהושוע השיל יואל בסאן ונכד לרב אליהו שלמה זלמן בסאן, נולד בירושלים ונקרא על שם סב-סבו הרב צדוק בסן מתלמידי הגר"א מווילנה. בצעירותו התנסה בציור דיוקנאות ונופים, למד במוסדות תורניים, ולצד לימודיו למד צילום אצל ויליאם אדלשטיין. בשנת ה'תרס"א (~1901) נישא ללאה שרה בת אפרים ניסן זקס, בת העיר העתיקה בירושלים.

ב-1900 הקים את הסטודיו הראשון שלו בעיר העתיקה, ומאוחר יותר הקים את חנות הצילום (ה"צלמוניה") שלו, ברחוב החבשים במרכז ירושלים. הוא התחרה בצלמים הארמנים שפעלו בירושלים לפניו לבדם.

רבים מדיוקנותיהם המפורסמים של אישים ביישוב הישן צולמו בידי בסן.

ב-1954 מסר בסן לארכיון הציוני המרכזי את ארכיון צילומיו ובו למעלה מ-1,000 צילומים מחמישים שנות צילום בירושלים וסביבותיה.

בספטמבר 2005 הוצגה תערוכה מעבודותיו בשם "יתומות", שאצר הצלם וחוקר הצילום הארץ-ישראלי גיא רז, ובה הוצג תיעוד מחיי היומיום של בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן בשכונת קריית משה שצילם בסן מאז הקמת המוסד ב-1902 ועד 1934, צילומי התערוכה לקוחים ברובם מאוסף בוקי בועז לצילום ישראלי, מבשרת ציון.

משפחה
-----

אחותו, גולדה רוזנטל, הייתה מרַפאה ומיילדת ידועה בירושלים. בתה אסתר איטה שטמפפר הייתה אשתו של שלמה יצחק שטמפפר (בנו של יהושע שטמפפר). נכדה בנימין שטמפפר היה ממייסדי נתניה, ונכדתה שושנה הייתה מחלוצות העבודה הסוציאלית בארץ. בין ניניה: פרופ' יהושע בן אריה, פרופ' שאול שטמפפר ופרופ' דוד תמר.

לקריאה נוספת
------------

* **יתומות: בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן, ירושלים: תצלומים, 1934–1902 / צדוק בסן**; אוצר התערוכה ועורך הקטלוג: גיא רז;, ירושלים : בית האמנים; תל אביב: מוזיאון ארץ ישראל, 2005.
* מאיר ויגודר, 'צילום והידור: צדוק בסן – צלם החצר של ירושלים', **תיאוריה וביקורת** 19 (2001), 215–222. (המאמר באתר כתב העת)
* גיא רז, **צלמי הארץ**, תל אביב 2003, עמ' 32–33.

* Vivenne Silver-Brody, "Tsadok Bassan," *Documentors of the Dream: Pioneer Jewish Photographers in the Land of Israel, 1890–1933*, Jerusalem: Magnes Press, Hebrew University of Jerusalem, 1998, pp. 91 ff.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צדוק בסן** בוויקישיתוף
* צדוק בסן, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* דוד תדהר (עורך), "צדוק בסן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 1454
* ירושלם יום-יום: אלבום תמונות (ידיעה על אלבום תמונות ששלח בסן לנציב העליון הבריטי), דואר היום, 12 ביוני 1925
* גלריית צלמי ירושלים על שם צדוק בסן, מכללת הדסה
	+ צילומים שיצר צדוק בסן, באתר הגלריה על שמו

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוסף תצלומים לארכיון הציוני בירושלים, הצופה, 23 באוגוסט 1954. ברחבי המדינה: הצלם הירושלמי הותיק... הַבֹּקֶר, 23 באוגוסט 1954.
2. ↑  דוד תמר, "שריד מאש: לדמותו של הגאון רבי יחיאל יעקב ויינברג זצ"ל", **קובץ הציונות הדתית** ג (תשס"א), עמ' 385
(המאמר הופיע גם בספר **אשכולות תמר**, הוצאת ראובן מס, תשס"ב).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 271858
* NLI: 987007296388305171
* ISNI: 0000 0000 6693 9310
* LCCN: nr2006001215
* PIC: 338808
* VIAF: 14728461
* WorldCat: lccn-nr2006001215

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אקאבה. 
**יוּקִיקוֹ אָקָאבָּה** (ביפנית: **赤羽 有紀子**; נולדה ב-18 באוקטובר 1979) היא רצה יפנית למרחקים ארוכים שמתמחה במקצים של ריצת 10000 מטר, חצי מרתון ומרתון.

ביוגרפיה
--------

אקאבה נולדה בעיירה האגה שבמחוז טוצ'יגי, יפן. היא זכתה במדליית הכסף באוניברסיאדת פלמה (1999) במקצה חצי המרתון. באוניברסיאדת בייג'ינג (2001) זכתה במדליית הארד במקצה ל-10,000 מ' וסיימה במקום השמיני במקצה ל-5,000 מ'. באולימפיאדת בייג'ינג סיימה במקום ה-20 במקצה ל-10,000 מ', אך במקצה ל-5,000 מ' לא העפילה לגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2009 שנערכה בברלין סיימה במקום ה-31 במרוץ המרתון. באותה שנה השתתפה גם באליפות העולם בחצי מרתון בבירמינגהאם, אולם היא לא השיגה הישג משמעותי, אישי או קבוצתי, באליפות זו.

בשנת 2009 הגיעה למקום השני במרתון אוסקה הבינלאומי לנשים. בתחילת שנת 2010 השתתפה שוב במרתון אוסקה, אך אף שהייתה מועמדת לאחד המקומות הראשונים, היא פרשה באמצע המרוץ. עד מהרה היא חזרה לכושרה והגיעה למקום השני בתחרות חצי המרתון לנשים במצואה במרץ של אותה שנה עם תוצאה של 1:11:09. באותה שנה גם השתתפה במרתון לונדון והגיעה למקום השישי עם זמן של 2:24:55, שיא אישי למרחק זה. בשנת 2011 הגיעה במקום הראשון במרתון אוסקה עם תוצאה של 2:26:29, הזכייה הראשונה שלה במקצה מרתון, אולם תוצאה זו לא הספיקה עבורה בשביל להיכלל בסגל יפן לאליפות העולם. באותה שנה הגיעה שוב למקום השישי במרתון לונדון, תוך שהיא קובעת שיא אישי של 2:24:09. אף שהגיעה למקום השמיני במרתון נגויה ב-2012, היא נבחרה למחליפה בסגל היפני לאולימפיאדת לונדון בשל מיקומה מאליפות העולם.

בשנת 2013 היא סיימה את מרתון אוסקה במקום השני, אך בעקבות פסילת המנצחת, יוקיקו אקאבה בסופו של דבר זכתה בתחרות.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוקיקו אקאבה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* יוקיקו אקאבה, באתר olympedia.org
* יוקיקו אקאבה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* יוקיקו אקאבה, באתר Track and Field (נשים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 170217

 |
יונגפלייש (במרכז) באליפות גרמניה באתלטיקה 2015
**מארי-לורנס יונגפלייש** (בגרמנית: **Marie-Laurence Jungfleisch**; נולדה ב-7 באוקטובר 1990) היא אתלטית גרמנייה המתחרה בקפיצה לגובה.

ביוגרפיה
--------

יונגפלייש נולדה בצרפת, בת לאם מגרמניה ואב ממרטיניק, היא הבכורה מבין שישה ילדים. בגיל שש עברה לפרייבורג וב-2011 לשטוטגרט. 

היא זכתה באליפות גרמניה עד גיל 20 בקפיצה לגובה ב-2008 וב-2009, ובאליפות גרמניה עד גיל 23 ב-2011 וב-2012. ב-2011 וב-2012 סיימה שנייה באליפות גרמניה ובשנים 2013–2016 זכתה ארבע פעמים ברציפות באליפות המדינה. 

באליפות אירופה באתלטיקה 2012 סיימה במקום ה-13 בתוצאה של 1.87 מטר ולא העפילה לגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיימה במקום ה-11 בתוצאה של 1.92 מטר ולא העפילה לגמר. ב-2014 סיימה במקום השמיני באליפות העולם באולם בתוצאה של 1.92 מטר וחמישית באליפות אירופה בשיא אישי של 1.97 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיימה במקום השישי בשיא אישי של 1.99 מטר.

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם ביולי 2016 היא סיימה במקום חמישי בתוצאה של 1.93 מטר. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בגרמניה ב-16 ביולי היא קבעה את שיאה האישי, 2.00 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה שביעית בתוצאה של 1.93 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 1.95 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה 2018 שהתקיימה בברלין זכתה במדליית ארד בתוצאה של 1.96 מטר. באולימפיאדת טוקיו סיימה עשירית בתוצאה של 1.93 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארי-לורנס יונגפלייש** בוויקישיתוף
* מארי-לורנס יונגפלייש, ברשת החברתית פייסבוק
* מארי-לורנס יונגפלייש, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* מארי-לורנס יונגפלייש, באתר olympedia.org
* מארי-לורנס יונגפלייש, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* מארי-לורנס יונגפלייש, באתר ליגת היהלום
* מארי-לורנס יונגפלייש, באתר Track and Field (נשים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eine Hochspringerin, die alle Hindernisse meistert, די ולט, 26 באוגוסט 2015 (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 245936

 |
"**חברת המזרח לשיווק מכוניות (1994) בע"מ**" המוכרת בשם המקוצר "**חברת המזרח**" היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייבוא ושיווק כלי רכב מתוצרת יגואר ולנד רובר הבריטיות. החברה נמצאת בבעלות משפחת עיני.

היסטוריה
--------

חברת המזרח לשיווק הוקמה בשנת 1994, לאחר שמשפחת עיני מיזגה את "חברת המזרח למכוניות ומסחר" שהייתה בבעלותם, יחד עם חברת "ליאו גולדברג" לתוך יוניברסל מוטורס ישראל, חברה בבעלות משותפת שמשמשת כנציגה הבלעדית בישראל של יצרניות הרכב ג'נרל מוטורס. חברת המזרח לשיווק הוקמה כחברה נפרדת, כדי להחזיק בפעילות השיווק של "קבוצת רובר" בישראל, שלא נכללה במסגרת המיזוג. בשנת 2000 הפסיקה החברה את פעילותה למשך כשנה לאחר ש"קבוצת רובר" נקלע למשבר, שבסופו היא פורקה. ב.מ.וו, בעלת החברה, מכרה את "קבוצת רובר", למעט המותג "מיני לקבוצת משקיעים שרכשה את הזכויות לייצור רכבי רובר ו-MG, והחלה לפעול כחברה חדשה בשם "MG רובר". חטיבת רכבי השטח לנדרובר נמכרה לחברת פורד תמורת 3 מיליארד דולר.

בספטמבר 2000, חתמה חברת המזרח לשיווק עם חברת פורד על חוזה להארכת זיכיון השיווק של רכבי לנד-רובר בישראל, ובינואר 2001 חתמה על הסכם דומה עם "MG רובר". באוגוסט 2003 החלה ליבוא שוב גם את המותג MG.

ביולי 2010, קיבלה החברה היתר ממשרד התחבורה לייבא לישראל את רכבי חברת "גרייט וול" הסינית. בין הרכבים שייבא היו: הטנדר Steed, מכונית סופר-מיני C10 VOLEEX, והמשפחתית "C30" שייובא ממפעל בבולגריה. הרכבים לא זכו להצלחה בישראל והייבוא נפסק ב-2015. בספטמבר 2020, הודיעה החברה כי היא בוחנת אפשרות לחדש את ייבוא המותג עם דגמים חשמליים.

בסוף שנת 2016 קיבלה גם את זיכיון השיווק של רכבי יגואר שהוחזק בידי מאיר חברה למכוניות ומשאיות. זאת בעקבות ההחלטה של היצרנית הבריטית, שבבעלות טאטא מוטורס, חברת בת של קונצרן טאטא ההודי. טאטא רכשה את יגואר ולנדרובר ב-2008, ואיחדה אותם לחברה אחת בשם Jaguar Land Rover.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של לנד רובר
* האתר של יגואר

הערות שוליים
------------

1. ↑  סי"ג, מינכן, ‏ב.מ.וו מחקה ההשקעה ברובר; הפסידה ב-99' 2.4 מיליארד ד', באתר גלובס, 29 במרץ 2000
2. ↑  די צייט, ‏רובר - החיים אחרי ב.מ.וו, באתר גלובס, 21 במאי 2001
3. ↑  שירות בלומברג, דטרויט, ‏פורד תרכוש את חטיבת לנדרובר ב-3 מיליארד דולר, באתר גלובס, 20 במרץ 2000
4. ↑  דובי בן-גדליהו, ‏חברת המזרח חוזרת לפעילות מלאה: האריכה את זיכיון היבוא של רובר, באתר גלובס, 25 בספטמבר 2000
5. ↑  דובי בן-גדליהו, ‏אחרי שנת קיפאון: המזרח חוזרת לפעילות מלאה ותייבא את רובר ולנדרובר, באתר גלובס, 18 בינואר 2001
6. ↑  קובי ליאני/הגה, MG חוזרת לארץ, באתר TheMarker‏, 6 באוגוסט 2003
7. ↑  דובי בן גדליהו, ‏הסינים באים: רכבי "גרייט וול" הסינית בדרך לישראל, באתר גלובס, 4 ביולי 2010
8. ↑  תומר הדר, מבחן "כלכליסט": גרייט וול Steed - ככה בונים חומה. בערך, באתר כלכליסט, 31 ביולי 2011
9. ↑  דובי בן גדליהו, ‏הסינים מתרבים: הסופר-מיני הראשונה מתוצרת סין מגיעה, באתר גלובס, 5 במרץ 2013
10. ↑  דובי בן גדליהו, ‏הסינים מתרבים: הסופר-מיני הראשונה מתוצרת סין מגיעה, באתר גלובס, 5 במרץ 2013
11. ↑  תומר הדר, יצרנית הרכב הסינית גרייט וול בוחנת קאמבק לישראל, באתר כלכליסט, 30 בספטמבר 2020
12. ↑  דובי בן גדליהו, ‏"המזרח" תקבל זיכיון השיווק של לנדרובר ויגואר בישראל, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2016
**מארי, נסיכת בונפארטה** (בצרפתית: **Marie prinses Bonaparte**; ‏2 ביולי 1882 – 21 בספטמבר 1962) הייתה נסיכה ממשפחת בונפרטה, אשתו של גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק, סופרת ופסיכונליטיקאית מוקדמת, מתלמידיו של זיגמונד פרויד.

ביוגרפיה
--------

מארי נולדה בסן-קלו, בפרברי פריז לרולנד בונפארטה, נכדו של לוסיאן בונפרטה ומארי-פליקס בלאן. המשפחה הייתה עשירה מאוד. בשנת 1907 היא התחתנה עם גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק.

בשנת 1925 הגיעה מארי בונפרטה לווינה ועברה טיפולים אצל פרויד. לאחר מספר פגישות, ביקש ממנה בעלה להפסיק את הטיפול. למרות זאת, היא הייתה בקשר מתמיד עם פרויד. כאשר סיפחו הנאצים את אוסטריה, הפעילה מארי בונפרטה את קשריה לצורך חילוצו של זיגמונד פרויד וחלק מהארכיון שלו מאוסטריה.

לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה היא עזרה למשפחת המלוכה היוונית להסתדר בצרפת.

מארי בונפרטה החלה לעסוק בפסיכואנליזה בצרפת ובשנת 1926 הקימה אגוד לפסיכואנליזה הצרפתי. היא הייתה הפסיכואנליטיקאי הראשון בצרפת שעסק בתחום ללא השכלה רפואית. היא פעלה תוך שיתוף פעולה עם ז'אן לאמפל-דה חרוט שאותה הכירה אצל זיגמונד פרויד. מארי בונפרטה פעלה בתחום הפסיכואנליזה עד לשנת 1962.

מארי בונפרטה תרגמה לצרפתית מספר ספרים של פרויד ואף כתבה מספר ספרים בעצמה.

משפחתה
------

למארי היו שני ילדים:

* פטרוס, נסיך יוון ודנמרק (1908–1980)
* אוגניה, נסיכת יוון ודנמרק (1910–1988), התחתנה עם דומיניק ריינר רדזיוויל, ולאחריו התחתנה עם ריימונדו, דוכס קסטל דווינו השני.

לקריאה נוספת
------------

* Bertin, Celia, **Marie Bonaparte: A Life**, Yale University Press, New Haven, 1982. מסת"ב 0-15-157252-6

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארי, נסיכת בונפרטה** בוויקישיתוף
* נועה בנוש, לפני מאה שנה היא חקרה את האורגזמה שלה, אז למה לא שמעתם עליה?, באתר ynet, 27 במרץ 2020
* קורות חיים
* מארי, נסיכת בונפרטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306584405171
* BIBSYS: 7008411
* BNC: 000057344
* BnF: cb118927108 (data)
* CANTIC: a11334563
* CiNii: DA00601656
* GND: 118904167
* ISNI: 0000 0001 2131 7865
* LCCN: n82055045
* LNB: 000199471
* NDL: 00433786
* NKC: skuk0001769
* NLA: 35020087
* NLG: 152713
* NLP: A11350957
* NSK: 000192371
* NTA: 069698325
* RERO: 02-A003022164
* SELIBR: 300291
* SUDOC: 026737078
* Trove: 794355
* VcBA: 495/336440
* VIAF: 49221909
* WorldCat: lccn-n82055045

 |
**בית הכנסת הקראי המרכזי ענן הנשיא** ברמלה הוא אחד מבתי הכנסת הקראיים הגדולים במדינת ישראל, ומשמש כמרכז העדה בישראל.

אבן הפינה לבית הכנסת הונחה באוגוסט 1961 והוא נחנך בליל חג השבועות בשנת 1963. בית הכנסת שוכן ברחוב קלאוזנר 16. בית הכנסת קרוי על שם ענן בן דוד, שנחשב לאחד מהמייסדים של הקראות. בית הכנסת הוקם בעזרת תרומות של בני הקהילה הקראית, ומימון מעיריית רמלה ומשרד הדתות, וביוזמתו ועזרתו של נשיא מדינת ישראל, יצחק בן-צבי. 

בסמוך לבית הכנסת המרכזי נמצא בניין "היכל שלמה", הקרוי לזכרו של הרב הראשי לשעבר שלמה בן שבתי נונו. בניין זה משמש את המועצה העליונה של עמותת היהדות הקראית העולמית, ושוכן בו גם "מרכז ההסברה של היהדות הקראית" הפתוח למבקרים. בנוסף בבניין ישנו אולם לאירועים וכנסים, מטבח, מרכז לימוד, ספריה, משרדי אב בית הדין ומשרד הרב הקראי הראשי.

קישורים חיצוניים
----------------

* בית הכנסת הקראי ברמלה, באתר היהדות הקראית

הערות שוליים
------------

1. ↑  
	* מרכז רוחני לקראים ברמלה [01/07/1963 - נח זבולוני - רנ"ז - מאמרים

| בתי כנסת קראים מרכזיים בעולם |
| --- |
| אוקראינהאוקראינה אוקראינה | יבפטוריה, אודסה, קייב, חליץ', חרקוב, סימפרופול |
| ישראלישראל ישראל | ירושלים, ראשון לציון, רמלה |
| רוסיהרוסיה רוסיה | מוסקבה |
| ליטאליטא ליטא | טרקאי, פוניבז', וילנה |
| מצריםמצרים מצרים | קהיר, אלכסנדריה |
| ארצות הבריתארצות הברית ארצות הברית | דאלי סיטי |
| פוליןפולין פולין | ורשה |
| טורקיהטורקיה טורקיה | איסטנבול |
| הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | חרבין |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביישוב. אם התכוונתם למחוז, ראו גודאותה (מחוז).

**גוּדאוּתָה** (בגאורגית: **გუდაუთა**, באבחזית: **Гəдоуҭа**) היא עיירה במחוז גודאותה שברפובליקה הבדלנית אבחזיה גאורגיה, לחוף הים השחור, 37 ק"מ צפון-מערבית לסוחומי. היא מהווה מרכז מנהלתי של המחוז ואוכלוסייתה מונה 11,800 איש. בתקופת גאורגיה הסובייטית שימשה כמקום נופש. כיום ממוקם בעיר בסיס צבאי של חיילי שמירת השלום של חבר המדינות.

מקור השם
--------

שם העיירה מגיע מאגדה עתיקה על אהבתו של הזמר הצעיר, "אותה גודי", לנסיכה שנגזר עליה למות כתוצאה מהטינה בין שתי המשפחות. בעקבות זאת התאבדו בני הזוג במקום בו נצמאת העיירה.

גאוגרפיה ואקלים
---------------

צפונית וצפון-מזרחית לגודאותה הנמצאים הרי הקווקז הגדול המכוסים במשך שבעה חודשים מהשנה בשלג.

האקלים בגודאותה הוא סובטרופי. הקיצים בה חמים כאשר יולי הוא החודש החם ביותר עם טמפרטורה ממוצעת של C°‏24 והחורפים קרים באופן מתון יחסית כאשר ינואר הוא החודש הקר ביותר עם טמפרטורה ממוצעת של C°‏6 בינואר. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,460 מ"מ לשנה.

תיירות
------

עונת ברחצה בגודאותה נמשכת מאמצע מאי לאוקטובר. במשך כל השנה משמשת כעיר מרפא. בעיירה נמצאים מלון, בתי-הארחה, בתי-הבראה, פנסיונים וקליניקות ספא. בתי המרפא מטפלים במחלות בדרכי נשימה, מחזור הדם ומטבוליזם, כאשר הם מציעים בעיקר אוויר צח, שמש ואמבטיות ים. חוף הים מכוסה בחלוקי אבן וחול בחלק המזרחי.

היסטוריה
--------

מראה כללי של גודאותה, 1913
גודאותה הייתה מיושב כבר בתקופת האבן החדשה באיכרים ודייגים אולם כיום נותרו ממנה רק שרידים. העיירה של היום נוסדה במהאה ה-19. בשנת 1926 הוכרזה גודאותה כיישוב עירוני והיא משמשת מאז כמקום נופש.

בסביבות המאה השמינית והתשיעית נבנתה קתדרלת העלייה שלמים (של מרים). הקתדרלה עשירה בפרסקאות ורישומים מהמאה ה-14 וכוללת את קבר המעוטר של הנסיך האבחזי ספר-ביי משנת 1821. דרומית מזרחית לקתדרלה נמצאים חורבות ארמון נסיך אחבזי מהמאה ה-16. בשנת 1864 שימשה גודאותה כמרכז המנהלי של אוקרוג סוחומי (Сухумский округ). בשנת 1866 נהרסה העיירה לאחר מרד איכרים.

בסיס צבאי
---------

בשנת 1991, השנה האחרונה של המלחמה הקרה, נחנך בגדאותה בסיס-הטיסה, המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345 של חיל האוויר הסובייטי לחטיבת מטוסי סוחוי 27. לאחר ייסוד גאורגיה ב-9 באפריל של אותה שנה הפך לקבוצת הכוחות הרוסית של עבר הקווקז (ГРВЗ), אחת מבסיסי החזית הצבאיים של הצבא האדום.

במהלך מלחמת אבחזיה, בשנים 1992–1993, הייתה גודאותה מרכז הבדלנים האבחזים שנלחמו כנגד כוחות צבא גאורגיה ומיליציות של גאורגים שהתגוררו באבחזיה. על פי הטענות שימש הבסיס הרוסי כבסיס אימונים והדרכה לבדלנים.

בשנת 1999, בוועידת הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE), שנערכה באיסטנבול, הצהירה רוסיה על כוונתה לסגור את הבסיסים הרוסיים בגאורגיה עד 2001 (בנוסף לבסיס זה היו בגאורגיה שני בסיסים נוספים בבתומי ובאחלכלכי). בשנת 2001 נסגר הבסיס באופן רשמי אולם המשיך לשמש כבסיס של כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה במסגרת החלטה של חבר המדינות. יחד עם זאת מהווה קיומו של הבסיס מקור למתיחות בין גאורגיה לרוסיה עקב החשש כי הבסיס עלול לשמש לתמיכה רוסית בבדלנים האבחזים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גודאותה** |

* סוכנויות הידיעות, האו"ם: רוסיה יירטה מזל"ט גיאורגי מתוצרת ישראל, באתר הארץ, 27 במאי 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  2007: 11,800  
2003: 7,700  
1989: 15,264
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אהוד קוקיה** (נולד ב-4 באפריל 1950) הוא רופא ישראלי, כיהן כמנכ"ל המרכז הרפואי הדסה.

ביוגרפיה
--------

אהוד שלום קוקיה נולד ב-1950 בירושלים לבן ציון ושרה קוקיא, נצר למשפחת קוקיה הירושלמית (נקרא שלום על שם סבו שלום קוקיה). השלים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב והתמחה בגינקולוגיה במרכז הרפואי שיבא, ובמקביל סיים לימודי תואר שני במנהל מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא עבד בבית החולים שיבא כרופא בכיר במחלקת נשים ויולדות. לאחר מכן כיהן כמנהל חטיבת הבריאות ומנהל השירותים הרפואיים של מכבי שירותי בריאות. בשנים 2007-2011 שימש מנכ"ל מכבי.

קוקיה שימש מרצה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בן-גוריון ועמית מחקר באוניברסיטת מרילנד שבארצות הברית. הוא פרסם מאמרים בתחומי האנדוקרינולוגיה, הפריון ומדיניות הבריאות.

קוקיה שימש מפקד מרכז הרפואה של חיל האוויר בדרגת סגן-אלוף. הוא בוגר הקורס לרפואה תעופתית של צי ארצות הברית. 

במרץ 2011 נבחר קוקיה על ידי מועצת המנהלים של המרכז הרפואי הדסה למנכ"ל הארגון. הוא נכנס לתפקידו ב-1 בנובמבר 2011 ובינואר 2013 הודיע כי הוא מתפטר מתפקידו.

ב- 2013 מונה פרופ' קוקיה לראש התוכנית לתואר שני (M.A) במנהל מערכות בריאות במכללה האקדמית לישראל, והחל מינואר 2015 הוא מכהן כנשיא המכללה. 

נשוי לעירא לבית אפרת ולה שני ילדים. בנו הוא הכדורסלן אורי קוקיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים של אהוד קוקיה (אורכב 22.01.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר המרכז הרפואי הדסה (באנגלית).
* פרופ' אהוד קוקיה נבחר להיות המנכ"ל הבא של הסתדרות מדיצינית הדסה באתר המרכז הרפואי הדסה, 22 במרס 2011.
* יפעת גדות, פרופ' אהוד קוקיה – מנכ"ל הדסה החדש, באתר news1, ‏1 בנובמבר 2011
* אהוד קוקיה, לחבר את יוצאי אתיופיה לאקדמיה, באתר TheMarker‏, 12 במאי 2015
**מייקל ד. לנדי** (באנגלית: **Michael D. Lundy**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית. בתפקידו האחרון פיקד על המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית ושימש מפקד מרכז האימונים המשולב בפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

לנדי סיים ב-1987 לימודי תואר ראשון באוניברסיטת המדינה מקניסי בלואיזיאנה והתגייס לצבא. 

הוכשר כטייס מסוקי בל OH-58 קיואה והוצב כמפקד מחלקה בדיוויזיית החי"ר השלישית בגיבלשטאדט שבגרמניה המערבית. בתקופת מלחמת המפרץ צורפה מחלקתו לגדוד הרביעי של רגימנט הפרשים השני והשתתפה בפלישה לעיראק. לאחר המלחמה נותר בעיראק והשתתף בפעילות לביטחון הכורדים בצפון המדינה. שירת כעוזר קצין אג"ם, מפקד פלוגת מפקדה ומפקד פלוגה בגדוד הרביעי של רגימנט הפרשים ה-17. שימש מפקד פלוגה בגדוד הרביעי של רגימנט האווירי השני והשתתף ב"מבצע תמיכה בדמוקרטיה" (אנ') בהאיטי. ב-1995 הוצב כמדריך כוחות אוויר במרכז הלאומי לאימונים בפורט ארווין. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של הצבא, הוצב ב-1998 בגדוד הראשון של החטיבה האווירית העשירית בדיוויזיה ההררית העשירית והשתתף במשימת כוח הייצוב בבוסניה והרצגובינה. שימש קצין אג"ם וסגן מפקד החטיבה האווירית העשירית. בנובמבר 2001 הוצב באפגניסטן כקצין המבצעים של הדיוויזיה. 

ביוני 2003 מונה למפקד גדוד הראשון ברגימנט האווירי של דיוויזיית החי"ר ה-25 ופיקד על הגדוד במהלך מלחמת עיראק. ב-2005 הוצב במרכז האימונים המשותף בפורט פולק שבלואיזיאנה. 

בינואר 2008 מונה למפקד החטיבה האווירית של דיוויזיית החי"ר ה-25 שבתקופת פיקודו הוצבה בצפון עיראק. באוקטובר 2010 מונה לסגן הדיוויזיה. ביולי 2011 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה. ביולי 2012 מונה לסגן מפקד מרכז האימונים המשולב בפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית ובמרץ 2014 מונה למפקד המרכז למצוינות בתעופה של צבא ארצות הברית בפורט רוקר שבאלבמה. 

ב-2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, מפקד פורט לוונוורת', מפקד מרכז האימונים המשולב וסגן לענייני שילוב כוחות של מפקד פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית. הוא פרש משירות הקבע במרץ 2020.

במהלך שרותו עוטר לנדי פעמיים במדליית השירות המצוין, שלוש פעמים בלגיון ההצטיינות, 4 פעמים בכוכב הארד וחמש פעמים במדליית האוויר, כולל פעמיים עם אות V לציון אומץ לב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל לנדי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר בית הנבחרים של ארצות הברית
**ג'ון ג'וזף** (באנגלית: **John Joseph**;‏ 3 באוקטובר 1962) הוא זמר, טריאתלט וסופר אמריקאי.  
 סולן להקת Cro-Mags (אנ').

ביוגרפיה
--------

ג'וזף גדל בניו יורק בבית עם אלימות ובעיות אלכוהול. בשנת 1969, נשלח לבתי יתומים ולמשפחות אומנה בהם חווה התעללות. בגיל 14 ברח והפך להומלס. הוא התמכר לאלכוהול ולסמים והסתבך בעולם הפשע (נורה, נדקר ואף ישב בכלא לבני נוער). בשנת 1981, החל לעבוד כטכנאי של להקת הפאנק Bad Brains, נחשף דרכה לגישת החשיבה החיובית (PMA) (אנ') ואימץ אותה בלהט. כחלק מיישום הגישה, ג'וזף הפסיק לצרוך סמים, עבר לתזונה טבעונית והפסיק מזון מעובד. לאחר מכן, החל לתרגל יוגה ומדיטציה ולעסוק באמנויות לחימה, שחייה, רכיבה וריצה.

בשנת 1989, לאחר שצפה בטלוויזיה ביריבות בין דייב סקוט למרק אלן בטריאטלון איש הברזל, החל לראשונה להתעניין בתחרות זו. בשנת 2012, השתתף לראשונה באליפות איירון-מן האמריקאית. נכון לשנת 2018, השלים 9 טריאטלוני איש הברזל. בשנת 2007, הוציא לאור את האוטוביוגרפיה **The Evolution Of A Cro-Magnon**, ובשנת 2010, הוציא לאור את ספרו **Meat Is For Pussies**.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון ג'וזף
* ג'ון ג'וזף, ברשת החברתית טוויטר

* ג'ון ג'וזף, ברשת החברתית אינסטגרם

* ג'ון ג'וזף, סרטונים בערוץ היוטיוב

* ג'ון ג'וזף, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ג'ון ג'וזף, באתר Discogs (באנגלית)

* ג'ון ג'וזף, באתר Songkick (באנגלית)

* Hardcore History: John Joseph of the Cro-Mags, Noisey
* סרטונים The Vegan Ironman Diet of Cro-Mags’ John Joseph, Munchies

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Vegan rockstar and athlete John Joseph on why ‘meat is for pussies’, metro.co.uk, 21 Aug 2015
2. ↑  From frontman to Ironman, espn.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 143859625
* ISNI: 0000 0004 3484 5263
* LCCN: n2014021198
* MusicBrainz: 64581915-b050-4a79-b1bf-29fdf6005093
* VIAF: 169140341
* WorldCat: lccn-n2014021198

 |
אימוג'י פרצוף מחייך עם עיני לבבות כפי שהוא מופיע ברשת החברתית המקוונת, טוויטר.
האימוג'י כפי שהוא מופיע בדפדפן גוגל כרום.
**אמוג'י פרצוף מאוהב** (**😍**) הוא אמוג'י המכיל פרצוף מחייך ועיניים המכילות סמלי לבבות ומשמש כאחד האמוג'ים הנפוצים ביותר באתרי מדיה חברתית.

היסטורית יצירה ושיווק
---------------------

ב-2010, האמוג'י הופיע לראשונה כחלק מ-Unicode 6.0 של יוניקוד, תחת ההגדרה "פנים מחייכות בעלי עיניים בצורת לב". ב-21 בנובמבר 2008 נוסף האמוג'י גם למערכת ההפעלה iPhone OS 2 של אפל.

בנוסף קיימת גרסה של אמוג'י חתול מחייך עם עיני לבבות (😻).

פופולריות
---------

מאז השקת ערכת האמוג'י של Unicode, צבר אמוג'י פרצוף מחייך עם עיני לבבות פופולריות רבה.

בשנת 2017 הוא מוקם על ידי פייסבוק במקום השני ברשימת האמוג'ים הפופולרים ביותר ובמקום הרביעי על ידי חברת אפל.

על פי נתוני הרשת החברתית המקוונת טוויטר האמוג'י מוקם במקום החמישי ברשימת האמוג'ים הנפוצים ביותר בפלטפורמה לשנת 2020.

על פי נתוני Unicode Consortium (אנ'), בשנת 2019 הוא דורג כאמוג'י השלישי הנפוץ ביותר לאחר אמוג'י לב אדום ואימוג'י בוכה מצחוק, בעוד בשנת 2021 מוקם במקום התשיעי, וכך גם בשנת 2022.

בתרבות
------

ב-27 בספטמבר 2016 הוציאה הזמרת הישראלית אתי ביטון שיר בשם "אימוג'י מאוהב" העוסק בהתכתבות מסרים בין שני בני זוג.

ראו גם
------

* אמוג'י לב אדום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמוג'י מאוהב** בוויקישיתוף
* 😍 Heart Eyes Emoji, אימוג'יפדיה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  😍 Heart Eyes Emoji, אימוג'יפדיה (באנגלית)
2. ↑  Leila Tudury, 😍 Smiling Face With Heart-Shaped Eyes emoji, Dictionary.com, ‏5 בפברואר 2018
3. ↑  😍 Smiling Face with Heart-Eyes on Apple iPhone OS 2.2, Emojipedia (באנגלית)
4. ↑  😻 Smiling Cat Face with Heart-Shaped Eyes Emoji, אימוג'יפדיה (באנגלית)
5. 1 2  John M. Kelly, Emojiology: 😍 Smiling Face With Heart-Eyes, Emojipedia, ‏1 באפריל 2018
6. ↑  Jeremy Burge, 5 Billion Emojis Sent Daily on Messenger, אמוג'יפדיה, ‏1 ביוני 2017
7. ↑  אריק שיינר‏, אפל מציגה: אלה האימוג'י הכי פופולריים השנה, באתר וואלה!‏, 6 בנובמבר 2017
8. ↑  אפל, Differential Privacy
9. ↑  סתיו נמר, ‏לרגל היום הבינלאומי: אלו האימוג'ים הפופולרים לשנת 2020, באתר מעריב אונליין, 17 ביולי 2020
10. ↑  Greg, Emoji Frequency, Unicode (באנגלית)
11. ↑  אושרית גן-אל, אלו היו האימוג'ים הפופולריים ביותר בשנת 2021, באתר ynet, 5 בדצמבר 2021
12. ↑  דנה גוטרזון, ‏האימוג'יז הפופולריים ביותר לשנת 2021, באתר ‏מאקו‏‏, ‏5 בדצמבר 2021‏
13. ↑  Joe Keeley, The 100 Most Popular Emojis Explained, MUO, ‏6 ביולי 2020
14. ↑  אתי ביטון, אימוג'י מאוהב, באתר אפל מיוזיק
15. ↑  אתי ביטון, אימוג'י מאוהב, באתר ספוטיפיי
**AliGenie** היא עוזרת וירטואלית המבוססת על תוכנת קוד פתוח, שהושקה ופותחה על ידי קבוצת עליבאבא. הפלטפורמה הוצגה ב-2017, יחד עם הרמקול החכם Tmall Genie X1, בכנס המחשוב של עליבאבא 2017 בהאנגג'ואו.

בדומה לעוזרים וירטואליים אחרים, AliGenie מסוגל לשלוט בבית חכם, השמעת מוזיקה, קניות קוליות, רישום הערות ועוד. AliGenie כולל גם זיהוי קולי, זיהוי טביעת קול, הבנה סמנטית וסינתזת דיבור.

AliGenie משתלבת עם שירותים נוספים של קבוצת עליבאבא, כגון שירות התשלומים המקוון Alipay ופלטפורמת הקניות Taobao ו-Tmall. טכנולוגיית זיהוי טביעת הקול של AliGenie מציעה אבטחה בכך שהיא מאפשרת רק למשתמשים מורשים לבצע הזמנות מקוונות.

AliGenie היא פלטפורמה פתוחה, המאפשרת ליצרנים שונים לעבוד על המערכת ולהוסיף אותה למוצרי צד שלישי.

ראו גם
------

* אמזון אלקסה
* קורטנה
* Google Assistant
* סירי
* מייקרופט

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של AliGenie

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lulu Yilun Chen, wall Alibaba Challenges Google, Amazon With New Echo-Like Device, Bloomberg, ‏3 ביוני 2017

| עוזרים וירטואליים |
| --- |
| עוזרים וירטואליים | אליסה • אמזון אלכסה • Bixby • ווטסון • סירי • מיקרוסופט קורטנה • מייקרופט • Voice Mate • AliGenie • Braina • Celia • Clova • Maluuba (אנ') • Xiaoice (אנ') |
**מייקל טאבס** (באנגלית: **Michael Tubbs**; נולד ב-2 באוגוסט 1990) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כראש עיריית סטוקטון שבקליפורניה. הוא האדם הצעיר ביותר שנבחר לתפקיד והאפרו-אמריקאי הראשון. היה ראש העיר הצעיר ביותר בארצות הברית מבין ראשי הערים שבהן מעל 100,000 תושבים.

ביוגרפיה
--------

טאבס נולד בסטוקטון לאם בת 16 ואב שהיה כלוא במוסד לנוער עברייני בעת לידתו והמשיך בחיי הפשע גם לאחר מכן. במהלך לימודיו בתיכון זכה בתחרות מאמרים בחסותה של אליס ווקר, המאמר הזוכה התפרסם בעיתון סן פרנסיסקו כרוניקל תחת הכותרת "Parents' mistakes made me succeed", ובו מתאר את נחישותו להתקדם ולהצליח על אף טעויות הוריו וגישת אביו אותו פגש לראשונה בכלא בגיל 12, לפיה כאדם שחור אין הוא אשם במצבו אלא יש לו ברירה או להיכלא או למות.

הוא למד באוניברסיטת סטנפורד וסיים תואר ראשון במחקרים השוואתיים בנושא גזע ואתניות ותואר שני בלימודי מדיניות, מנהיגות וארגון. במהלך הלימודים זכה למלגת טרומן הפדרלית ולפרס דינקלספיל מטעם האוניברסיטה.

בסיום הלימודים חזר לסטוקטון במטרה לשנות את מצב העיר שדורגה כאומללה ביותר בארצות הברית ב-2011. בנובמבר 2012 נבחר למועצת עיריית סטוקטון והיה בכך לנציג הצעיר ביותר במועצה מאז ומעולם. מסע הבחירות שלו לווה בתשומת לב תקשורתית רבה ובתרומות ותמיכת ידוענים כגון אם סי האמר ואופרה וינפרי. הקמפיין תועד בסרט הדוקומנטרי "True Son" של הבמאי קווין גורדון שיצא ב-2014.

בנובמבר 2016 נבחר לראשות העירייה לאחר שגבר על ראש העיר המכהן אנתוני סילבה ברוב של 70%. כראש העיר החליט להוציא לפועל ניסוי של הכנסה בסיסית לכל, במסגרתו מוענקים ל-100 משפחות 500 דולרים מדי חודש לכל אחת.

בבחירות שנערכו בנובמבר 2020 הפסיד טאבס ליריבו מהמפלגה הרפובליקנית. לאחר הפסדו מונה ליועצו של מושל קליפורניה גווין ניוסם.

ב-2018 נכלל ברשימת האישים המשפיעים עד גיל 40 של מגזין פורצ'ן.
טאבס נשוי לאנה אותה הכיר במהלך לימודיהם בסטנפורד. הם הורים לילד אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל טאבס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מייקל טאבס
* מייקל טאבס, ברשת החברתית פייסבוק

* מייקל טאבס, ברשת החברתית טוויטר

* מייקל טאבס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ביוגרפיה באתר עיריית סטוקטון
* Michael Tubbs, one of America’s youngest mayors, aims to lift his hometown of Stockton, סקרמנטו בי, 12 באפריל 2017

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Video Michael Tubbs is on a mission - to save his hometown, ‏BBC, ‏7 בינואר 2018
2. ↑  Parents' mistakes made me succeed, סן פרנסיסקו כרוניקל, 11 בנובמבר 2007
3. ↑  פרס דינקלספיל באתר אוניברסיטת סטנפורד
4. ↑  ‘True Son’: Film Review, על הסרט באתר הוליווד ריפורטר, 30 באוקטובר 2014
5. ↑  Can This Millennial Mayor Make Universal Basic Income a Reality?, פוליטיקו, 24 באפריל 2018
6. ↑  פרופיל באתר פורצ'ן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1201498023
* VIAF: 6881157643241338590004
* WorldCat (עם VIAF): 6881157643241338590004

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מייקל טאבס"**.
**אלמאז אלרוסה** (ברוסית: **МФК «Алмаз-АЛРОСА»**) הוא מועדון קטרגל רוסי מהעיר מירני, שבשנים 1992–2008 היה מועדון כדורגל אולמות בחסות AMF. מאז עונת 2004/5 ועד פירוקו בשנת 2019 שיחק בליגת המשנה, השנייה בחשיבותה במדינה.

היסטוריה
--------

מועדון כדורגל אולמות נוסד בשנת 1992. עד מהרה הוא הפך לאחד המועדונים החזקים ברוסיה ובשנת 2000 זכה בפעם הראשונה באליפות רוסיה.

בשנת 2004 הכריזה אלמאז-אלרוסה על הפיכתה למועדון קטרגל והגישה בקשה להתמודד בליגת המשנה, תוך שהיא ממשיכה לשחק באליפות הכדורגל אולמות. המשחק בשתי חזיתות הוביל לתוצאות גרועות והמועדון החליט להתמקד בכדורגל אולמות.

עם זאת, בשנת 2008 הוחלט להעביר לחלוטין את הקבוצה לענף הקטרגל והיא פתחה את עונת 2008/09 בליגת המשנה.

הקבוצה מעולם לא הצליחה להעפיל לליגת העל הרוסית בקטרגל ופורקה בשנת 2019.

הישגים לפי עונה
---------------

קטרגל

| עונה | ליגה | מיקום |
| --- | --- | --- |
| 2005 | ליגתהמשנההרוסיתבקטרגל (II) | 17 |
| 2009 | 4 (רבע גמר הפלייאוף) |
| 2010 | 1 |
| 2011 | 4 |
| 2012 | 1 |
| 2013 | 3 |
| 2014 | 3 |
| 2015 | 2 |
| 2016 | 2 |
| 2017 | 5 בבית המערב |
| 2018 | 3 |
| 2019 | 1 |

תארים
-----

כדורגל אולמות
* אלופת העולם למועדונים: 2005
* מחזיקת גביע אירופה: 1999, 2004, 2005
* אליפות רוסיה: 2000, 2004
* מחזיקת גביע רוסיה: 1998
* מחזיקת גביע המזרח: 1997

קטרגל
* אלופת ליגת המשנה הרוסית: 2010, 2012, 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אלמאז אלרוסה מירני
* פרופיל המועדון, באתר התאחדות הקטרגל הרוסית
הרב **אליהו דב וכטפוגל** (בדרך כלל בכתיב יידי: **וואַכטפויגעֶל**; ידוע בכינוי **רֶבּ אֶלֶ'ה בּעֶר**; נולד ה'תש"ב, 1942) הוא ראש ישיבת "זיכרון משה" בסאות' פולסברג בארצות הברית. על אף שהוא אינו חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית מטעמים עקרוניים, הוא מעורב בפעילותה ונמנה עם השורה הראשונה של הרבנים החרדים-ליטאיים בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולד בקנדה לרב נתן מאיר ווכטפוגל, ולחוה, בתו של הרב ישראל זלמן שלומוביץ, רבה של גנינץ, שהייתה מייסדת ומנהלת בית יעקב בבורו-פארק. בילדותו מינה רבי אהרן קוטלר את אביו כמשגיח בישיבת לייקווד, והמשפחה היגרה לעיירה לייקווד שבניו ג'רזי. למד בישיבת "בית התלמוד" בארצות הברית, בישיבת לייקווד אצל רבי אהרן קוטלר ובישיבת בריסק אצל רבי יוסף דב סולובייצ'יק. בשנת תשכ"ו נישא למינה, בתו של הרב משה שמואל שפירא, ראש ישיבת באר יעקב, ועבר ללמוד בכולל שבישיבת חמיו. לאחר שנים מעטות עברו בני הזוג לארצות הברית. בני הזוג התגרשו והרב ווכטפוגל נישא בשנית לזיווה בתו של הרב עמרם בלום, רב בקליבלנד.

הוא מונה כר"מ בישיבת "זיכרון משה" בסאות' פולסברג (אנ'), מחוז סאליבן (אנ') בניו יורק שעמדה בראשות הרב צבי אבא גורליק, בנו של מייסד הישיבה הרב ירוחם גורליק. במשך השנים מונה לראש הישיבה, ותרם לפרסומה. בישיבה לומדים כ-170 בחורים, בעיקר מארצות הברית.

כאשר ביקר הרב אהרן יהודה לייב שטינמן בארצות הברית הוא הזמין את הרב ווכטפוגל להצטרף למועצת גדולת התורה של אגודת ישראל באמריקה. הזמנה דומה שלח אליו בכתב הרב יוסף שלום אלישיב, אולם הוא סירב.

הנהגתו
------

הרב וכטפוגל נחשב לאחד מגדולי הדור בארצות הברית, והוא אחד ממנהיגיו הבולטים של הציבור החרדי ליטאי בארצות הברית. כאמור לעיל, על אף שהרב וכטפוגל אינו חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית מטעמים עקרוניים,[דרושה הבהרה] הוא מעורב בפעילותה ונמנה עם השורה הראשונה של הרבנים החרדים-ליטאיים בארצות הברית. חלק גדול מהציבור הישיבתי ובני התורה בארצות הברית סרים למשמעתו, ולדידם הוא בעל המילה האחרונה ברוב הנושאים[דרוש מקור]. בעניינים שונים הוא נוקט בשיטתה של חסידות סאטמר.

משפחתו
------

ילדיו:

* פרידא - נישאה לר' מאיר חיים זילבער, ר"מ בישיבה כלל חסידית במונסי
* ר' אריה - ר"מ בישיבה לצעירים בלייקווד
* ר' עמרם

חתניו:

* הרב מאיר חיים זילבער, ר"מ בישיבה כלל חסידית במונסי
* הרב מאיר וויינשטיין - שואל ומשיב בישיבה בסאות' פולסברג
* הרב שמואל שוסטל, בנו של ראש ישיבת לייקווד הרב דוד שוסטל

קישורים חיצוניים
----------------

* אליהו דב וכטפויגל (1942-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007360690605171
* LCCN: n2017018237
* WorldCat (עם LCCN): n2017-018237

 |