recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קפטן ניומן** (באנגלית: **Captain Newman, M.D**) סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 1963 עם גרגורי פק, טוני קרטיס, בובי דארין ואנג'י דיקינסון בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על רומן בשם זה מאת לאו רוסטן משנת 1963. הוא כתב את הרומן המבוסס על חוויותיו של חברו ראלף גרינסון(אנ') שהיה פסיכיאטר צבאי במלחמת העולם השנייה והיה בין הראשונים שטיפל בלוחמים שהגיעו מחזית הלחימה עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית.

בובי דארין היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, כן לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע. גרגורי פק היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.

הסרט צולם בבסיס הצבאי הוצ'וקה בדרום אריזונה. ושדה התעופה בו מחקה את שדה התעופה הפיקטיבי קולפקס המופיע בספר ובסרט.

עלילה
-----

בשנת 1944 משמש קפטן ד"ר יאשיה ניומן (גרגורי פק) כמנהל המחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים הצבאי הממוקם בסמוך לשדה התעופה קולפקס באריזונה.

במחלקתו מאושפזים חיילים הסובלים מהפרעות נפשיות בעיקר פוסט טראומה אך גם סכיזופרניה וקטטוניה.

מטרת המחלקה היא לאבחן ולטפל בחיילים הסובלים מהפרעות נפשיות האלה ולהחליט תוך שישה שבועות אם הם כשרים לחזור לחזית או להישלח לטיפול ארוך בבתי חולים פסיכיאטרים.

ניומן מצליח לגייס למחלקתו את האחות פרנסי קורום (אנג'י דיקינסון) והאח ג'ק לייבוביץ (טוני קרטיס) המשמש למעשה כסגנו ומצליח להתחבב על המאושפזים. הוא נמצא כל הזמן בוויכוח עם מפקד הבסיס שלוחץ עליו לשחרר את המאושפזים בחזרה לחזית. המפקד מתנקם בו בכך שמכניס למחלקתו שבויי מלחמה איטלקים בריאים שאין מחלקה סגורה אחרת להחזיק בהם.

קולונל בליס (אדי אלברט) סובל מפוסט טראומה קשה והתקפות זעם שפעם אחת התקיף את לייבוביץ עם סכין ורק ניומן הצליח להרגיע אותו. הוא מנותק מהמציאות, מפקד בית החולים מבקש להחזיר אותו לחזית שם הוא נדרש אך ניומן מתנגד. בליס מוזמן לוועדה אך לפתע מתחיל לצעוק, בורח מהמקום כשניומן רודף אחריו. הוא עולה על מגדל מים בבסיס ונופל אל מותו.

קפטן וינסטון (רוברט דובאל) נמצא במצב קטטוני לאחר שהיה חדשים רבים במחבוא בצרפת. ניומן מנסה לשכנע את אשתו שתכיר במחלתו של בעלה וכי יצטרך טיפול ממושך אבל היא מסרבת להכיר בעובדה זו.

קורפורל ג'ים טומפקינס (בובי דארין) מתפרע במחלקה. לאחר טיפול בפנטוטל הוא מספר את סיפור הקרב בו נטש את חבריו הפצועים. לאחר הטיפול, מצבו משתפר והוא נפרד ממטפליו וחוזר לחזית.

הסרט מסתיים בנשף חג המולד בו שרים השבויים האיטלקים את הבה נגילה שלמדו מלייבוביץ היהודי. באמצע הנשף מגיע מברק המבשר כי ג'ים טומפקינס נפל בקרב.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "קפטן ניומן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "קפטן ניומן", באתר נטפליקס

* "קפטן ניומן", באתר AllMovie (באנגלית)

* "קפטן ניומן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "קפטן ניומן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קפטן ניומן, קדימון הסרט באתר יוטיוב
**רדיו כל הודו** (באנגלית: **All India Radio**, **AIR**) הידועה גם כ**אקשווני** (בהינדי **आकाशवाणी**; מילולית "קול מהשמיים"), היא תחנת רדיו ציבורית השייכת לממשלת הודו. רדיו כל הודו הוקם בשנת 1936.

מבחינת מספר השפות המועברות, טווח המגוון החברתי-כלכלי שהיא משרתת וגודל ארגון השידור שלה, אקשווני היא רשת הרדיו הגדולה בעולם. שירות הבית של AIR כולל 262 תחנות הפרוסות ברחבי הודו, המגיעות לכמעט 92% משטחה. רדיו כל הודו משדר ב-23 שפות ו-146 ניבים.

שם התחנה
--------

השם ההינדי של התחנה, אקשווני, היא מילה בסנסקריט שמשמעותה 'הכרזה שמימית' או 'קול מהשמיים או גן העדן'. בהינדואיזם, ג'יניזם ובודהיזם, אקשוונים מופיעים לעיתים קרובות בסיפורים כאמצעי תקשורת מגן עדן לאנושות. כאשר שמה של שירות השידור הממלכתי ההודי (ISBS) שונה לרדיו כל הודו, רבינדרנת טאגור הכריז עליו בתור אקשווני בשיר שנכתב לקראת חנוכת שירות הגלים הקצרים של כלכותה. ב־1956 הוענק השם אקשווני לשידורי רדיו כל הודו.

היסטוריה
--------

שידור הרדיו הראשון בהודו הבריטית החל ביוני 1923. על פי הסכם ב-23 ביולי 1927, הוסמכה חברת השידור ההודית הפרטית בע"מ (IBC) להפעיל שתי תחנות רדיו: תחנת מומבאי שהחלה ב-23 ביולי 1927 ותחנת קולקטה שבאה לאחר מכן ב-26 באוגוסט 1927. החברה נכנסה לפירוק ב-1 במרץ 1930. הממשלה השתלטה על מתקני השידור והחלה את שירות השידור הממלכתי ההודי (ISBS) ב-1 באפריל 1930 על בסיס ניסיוני במשך שנתיים. ב-8 ביוני 1936 הפכה שירות השידור לרדיו כל הודו.

ב-1 באוקטובר 1939 החל שירות החוץ בשידור בפשטו, שנועד להתמודד עם תעמולת רדיו מגרמניה הנאצית המופנית לאפגניסטן, איראן ומדינות ערב. בשנת 1939 גם נפתחה תחנת דאקה במזרח הודו, במה שהוא כיום בנגלדש.

כאשר הודו הפכה לעצמאית ב-1947, לרדיו כל הודו היו שש תחנות (דלהי, בומביי, כלכותה, מדראס, לאקנאו, וטירוק'ירפאלי). שלוש תחנות הרדיו בלאהור, פשוואר ודאקה נמצאו במה שהפך לפקיסטן לאחר החלוקה.

ב־1956 מוזגה עם התחנה רדיו דקאן (אנ'), תחנת רדיו שהוקמה על ידי מיר עוסמאן עלי חאן, הניזאם השביעי של היידראבאד, ב-3 בפברואר 1935, וב-1 באפריל 1950 עבר לידי ממשלת הודו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רדיו כל הודו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של רדיו כל הודו (באנגלית)
* רדיו כל הודו, ברשת החברתית פייסבוק
* רדיו כל הודו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* רדיו כל הודו, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. 1 2  **History of All India Radio**
2. ↑  Chandrika Kaul (2014). *'Invisible Empire Tie': Broadcasting and the British Raj in the Interwar Years*. pp. 123–171. doi:10.1057/9781137445964\_4. ISBN 978-1-137-44596-4.
3. ↑  All India Radio to only be referred to as Akashvani: A brief history of the Indian public broadcaster, The Indian Express, ‏5 במאי 2023
4. ↑  "The Long and Interesting Story of All India Radio, Hyderabad–Part 2". *Wavescan-NWS78*. 15 באוגוסט 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007589937205171
* CiNii: DA12052828
* GND: 1091411-0
* ISNI: 0000 0001 2286 0229
* LCCN: n50046744
* SUDOC: 084253347
* VIAF: 131263156
* WorldCat: lccn-n50046744

 |
**דאפי דאק באי הקסום** (אנגלית: **Daffy Duck's Fantastic Island**) הוא סרט לוני טונס משנת 1983 המורכב מסרטונים קלסיים מבית היוצר של האחים וורנר המשולבים בין קטעי גישור בהשתתפות דאפי דאק וספידי גונזלס. זה לקט הלוני טונס הראשון שבמרכזו עומד דאפי דאק בשונה מהסרטים הקודמים שבהם באגס באני היה הכוכב הראשי.

עלילה
-----

סביר להניח שהסרט הוא פרודיה על סדרת הטלוויזיה הפופולרית של שנות השבעים והשמונים "Fantasy Island", עם דאפי וספידי שמשחקים את הדמויות הראשיות מהסדרה: Mr. Roarke and Tattoo (בהתאמה). השניים תקועים על אי בודד במשך חודשים עם שום דבר מלבד עצי קוקוס (לדאפי כבר נמאס והוא נגעל מרוב אכילת קוקוסים). מתגלה בפניהם מפת אוצר שמובילה אותם אל באר משאלות קסומה. דאפי החמדן מציע להשתמש היטב בכוח שקיבל ומנצל את באר המשאלות, שמצייתת לפקודת מי שמחזיק במפה, כדי להפוך את עצמו ואת ספידי לעשירים על ידי מכירת משאלות תמורת תשלום מופרז, ויש לו את הבאר שתהפוך את האי לגן עדן תיירותי. (זו דוגמה שמציגה את קוצר הראייה של דאפי ביחד עם תאוות הבצע שלו, הוא היה יכול בקלות לנצל את הבאר לבדו ולבקש ממנה את כל העושר שהוא חושק בו). בעוד דמויות שונות של הלוני טונס נוהרות אל הבאר בשביל לנצל את ההזדמנות, רצונותיהן מתמלאות באמצעות מאורעות של סרטוני לוני טונס קלאסיים ששולבו בהתאם לעלילה. בינתיים, יוסמיטי סאם שמגלם פיראט, והמלח הראשי שלו, טאז השד הטסמני, מחפשים את המפה אשר במקור הייתה שייכת להם (הם איבדו מוקדם יותר את ספינתם בקרב עם באגס באני). הם מגלים כי למי שלקח את המפה יש נוצות שחורות. בסופו של דבר כולם מפסידים את המפה לאחר שהיא נשרפת. דאפי, ספידי, סם וטאז לכודים על האי שחזר להיות נטוש. הבאר נותנת להם שלוש משאלות, אחת לכל אחד, אך מזהירה אותם להשתמש בהן בתבונה כי אלו יהיו המשאלות האחרונות שהיא מעניקה להם. לאחר שדאפי וספידי מבזבזים את משאלותיהם (ספידי מבקש בוריטו ודאפי מגיב בכעס ומבקש שהבוריטו יתקע בקצה אפו של ספידי (תגובה מתבקשת למשאלה המגוחכת), דאפי מבקש מסם את משאלתו בשביל להסיר את הבוריטו מאפו של ספידי (הוא אומר שזה הדבר האנושי לעשות). השניים מגלים כי משאלתו של סם הייתה ספינה, הוא נוטש אותם ואומר להם שיחזור לאסוף אותם אחרי שיטביע את באגס. דאפי הזועם צועק לעברו את אמרת הכנף המפורסמת שלו "!You’re Desthspicable"

קישורים חיצוניים
----------------

* "דאפי דאק באי הקסום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דאפי דאק באי הקסום", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דאפי דאק באי הקסום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דאפי דאק באי הקסום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

| סרטי ההנפשה של לוני טונס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| באגס באני במרדף בדרכים (1979) • לוני טונס: הסרט המטורף מטורף של באגס באני (1981) • 1001 סיפורי באגס באני (1982) • דאפי דאק באי הקסום (1983) • דאפי דאק ומכסחי הברווזים (1988) • ספייס ג'אם (1996) • לוני טונס: חוזרים לאקשן (2003) • ספייס ג'אם: אגדה חדשה (2021) |

 |
**פרדי אנריקה ורגאס פיניירו** (בספרדית: **Freddy Enrique Vargas Piñero**; נולד ב-1 באפריל 1999 בברקיסימטו שבוונצואלה) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת מכבי בני ריינה מליגת העל בישראל ובנבחרת ונצואלה.

קריירת מועדונים
---------------

ורגאס גדל במחלקת הנוער של דפורטיבו לארה. הוא ערך 114 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הוונצואלית, בהן הבקיע עשרה שערים.

ב-15 בינואר 2021 הושאל ורגאס לדאלאס מה-MLS למשך עונת 2021. ב-18 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד קולורדו ראפידס במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 13 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה במועדון, ולאחריה חזר לדפורטיבו לארה.

ב-8 ביוני 2022 חתם ורגאס במטרופוליטנוס מליגת העל הוונצואלית. הוא זכה עם המועדון באליפות ונצואלה לעונת 2022.

ב-16 בספטמבר 2023 חתם ורגאס במכבי בני ריינה מליגת העל הישראלית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-9 בספטמבר 2021 ערך ורגאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה, בהפסד 2-1 לנבחרת פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

תארים
-----

מטרופוליטנוס
* אליפות ונצואלה (1): 2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  FC Dallas Signs Freddy Vargas On Loan From Deportivo Lara באתר הרשמי של דאלאס, 15 בינואר 2021 (באנגלית)
גנרל **אוטו פרטר-פיקו** (בגרמנית: **Otto Fretter-Pico**;‏ 2 בפברואר 1893 – 30 ביולי 1966) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פרטר-פיקו נולד ב-2 בפברואר 1893 בקרלסרוהה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, והיה אחיו הצעיר של מקסימיליאן פרטר-פיקו. בשנת 1914 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-14 (באדן ה-1), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, למעט תקופה קצרה ששימש במטה הדיוויזיה ה-28. ב-27 בינואר 1915 הועלה לדרגת לויטננט, וב-18 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר פרטר-פיקו ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 בינואר 1935 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד גונדת התצפיות ה-7.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה לחם פרטר-פיקו עם יחידתו במהלך המערכה בפולין, וב-6 בפברואר 1940 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-297, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-297, וב-1 בספטמבר 1940 הועלה לדרגת אוברסט. פרטר-פיקו לחם עם יחידתו במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה, וב-7 בפברואר 1942 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-102. ב-20 בפברואר 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-57, וב-1 במרץ אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בקיץ 1943 הוא לחם עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת פלגת הארמייה קמפף, והשתתף עמה בקרב חרקוב השלישי ובקרב קורסק. ב-25 בספטמבר 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-148 בדרום צרפת, ולאחר מבצע דרגון הוא מונה על אבטחת המעברים בין צרפת לאיטליה בהרי האלפים. ב-18 בספטמבר 1944 שונה שם הדיוויזיה לדיוויזיה ה-148, וב-20 באוקטובר הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. באביב 1945 לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, וב-28 באפריל הוא נפל עם כוחותיו בשבי כוח המשלוח הברזילאי.

### לאחר המלחמה

פרטר-פיקו שוחרר מהשבי ב-7 ביולי 1948. לאחר שחרורו עבר להתגורר בעיר פלימס, גראובינדן, שווייץ, עד למותו ב-30 ביולי 1966.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוטו פרטר-פיקו** בוויקישיתוף
* אוטו פרטר-פיקו באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**הורסט גרוסמן** (בגרמנית: **Horst Großmann**;‏ 19 בנובמבר 1891 – 4 במאי 1972) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

גרוסמן נולד ב-19 בנובמבר 1891 בזיבא, פרוסיה המזרחית, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית (מאז 1955 חלק מאלק בפולין המודרנית). בשנת 1912 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-175, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה בקרבות השונים. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף גרוסמן למשטה, אולם בשנת 1920 הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1923 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, ובשנת 1926 הוא מונה למפקד פלוגת הנדסה של רגימנט הרגלים ה-6. לאחר מכן הוא הפך למדריך בבית הספר לחי"ר בדרזדן, וב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-22. ב-1 באוקטובר 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וזמן קצר לאחר מכן הוא מונה למפקד קבוצת ההדרכה B בבית הספר למלחמה בפוטסדאם.

### מלחמת העולם השנייה

ב-15 באוקטובר 1939 מונה גרוסמן למפקד רגימנט הרגלים ה-84, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-8, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת ומבצע ברברוסה, וב-23 באוגוסט 1941 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-25 בדצמבר 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-6, וב-1 בינואר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובפברואר קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. בקיץ אותה שנה הוא לחם עם הדיוויזיה בקרב קורסק, וב-4 בספטמבר קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בינואר 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-35, וכן למפקד הקורפוס ה-55, עליו פיקד עד מאי 1944. ב-11 באוגוסט 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6, וב-9 בנובמבר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בינואר 1945 הוא סיים את תפקידו, ובתום המלחמה הוא נלקח לשבי הבריטי.

### לאחר המלחמה

ב-7 ביולי 1947 שוחרר גרוסמן מהשבי, ולאחר שחרורו הוא התגורר בריסלנסהיים, שם חי עד מותו ב-4 במאי 1972.

קישורים חיצוניים
----------------

* הורסט גרוסמן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007444047705171
* GND: 130606421
* ISNI: 0000 0000 2166 5424
* LCCN: n80138613
* NKC: osa2014823053
* NTA: 138523061
* SUDOC: 190139714
* VIAF: 62660276
* WorldCat: lccn-n80138613

 |
**מעקה הפרדה** משמש לשמירה על כלי רכב בתוך מסלול הנסיעה שלהם ומונעים מהם להתנגש במכשולים מסוכנים כגון סלעים,צוקים,עמודי שילוט, עצים, כנפי גשרים, בניינים, קירות ובורות ביוב גדולים, או לעבור מדרונות תלולים שאין מחזיר מהם או להיכנס למים עמוקים. כמו כן, הם מותקנים במרכזי כבישים מחולקים כדי למנוע מרכבים שסטו ממסלולם להיכנס לנתיב הנגדי ולעזור בהפחתת תאונות פגיעה חזית בחזית. חלק ממחסומים אלה, המעוצבים להתמודדות משני צדדי המחסום, נקראים מחסומי מרכז.

למרות שמעקי הפרדה מעוצבים בדרך כלל כך שיבטיחו את מינימום הפגיעה בנוסעים ברכב, עדיין יש מקרים בהם אנשים נפגעים בהתנגשות עם מחסומי התנועה. התקנתם של מעקי הפרדה מומלצת רק במקומות שבהם התנגשות עם המחסום צפויה להיות פחות חמורה מהתנגשות עם המכשול שמאחוריו. ככל שניתן, עדיף להסיר, להזיז או לשנות את המכשול במקום להגן עליו באמצעות מחסום.

בכדי להבטיח את בטיחותם ויעילותם של מחסומי התנועה, הם עוברים בדיקות ריסוק מדומות וממושכות לפני שהם מאושרים לשימוש כללי. למרות שבדיקות הריסוק אינן יכולות לשחזר כל סוג של התנגשות אפשרית, תוכניות הבדיקות מיועדות לקבוע את גבולות הביצועים של מחסומי התנועה ולספק רמת הגנה מספקת למשתמשי הדרך.

צורך ומיקום
-----------

מכשולי דרכים חייבים להיבדק לפי הסכנה שהם מהווים לנהגים העוברים לידם, על פי גודלם, צורתם, קשיחותם, והמרחק שלהם משולי הדרך. לדוגמה, שלטים קטנים לצד הדרך וגם כמה שלטים גדולים המותקנים על עמודים הניתנים לניתוק (breakaway post) לרוב אינם דורשים הגנה מצד הדרך מכיוון שהמחסום עצמו עשוי להוות סכנה גדולה יותר לבריאות ולשלומם של הציבור מאשר המכשול שהוא אמור להגן נגדו. במקומות רבים בעולם, נלקחת בחשבון המושג של "אזור נקי" בעת בחינת המרחק של מכשול או סכנה משולי הדרך.

"אזור נקי" מוגדר כמרחק האופקי בו נהג על מדרון הניתן להתאוששות יכול לנסוע מחוץ לדרך ולהחזיר את רכבו בבטחה לכביש. המרחק הזה נקבע לרוב כפרצנטיל ה-85 במחקר השוואתי לשיטה שבה נקבעים מגבלות מהירות בכבישים דרך מחקרי מהירות ומשתנה בהתאם לדירוג הכביש. על מנת לספק הגנה מספקת בתנאי שפת הדרך, יש למקם רכיבים מסוכנים כגון מכשולים קבועים או מדרונות תלולים מחוץ ל"אזור הנקי", כדי להפחית או לבטל את הצורך בהגנה לצד הדרך. 

אתרים נפוצים להתקנת מחסום תנועה כוללים:

* קצוות גשרים
* ליד מדרונות תלולים משפת הדרך
* במעברי ביוב או תעלות בהן ישנם נפילות תלולות או אנכיות
* ליד שלטים גדולים, עמודי תאורה או רכיבי דרך אחרים העלולים להוות סכנה

כאשר יש צורך במחסום, מבוצעות חישובים מדוקדקים לקביעת אורך הצורך. החישובים לוקחים בחשבון את מהירות ונפח התנועה בדרך, המרחק משולי הדרך למכשול, והמרחק או ההיסט משולי הדרך למחסום.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roadway Design Manual: Cross-Sectional Elements, onlinemanuals.txdot.gov
**חטיבת הנחתים האמפיבית** (בטורקית: **Amfibi Deniz Piyade Tugayı**), או **יחידת הקומנדו האמפיבית** (בטורקית: **Amfibi Komando**), היא יחידת נחתים המיועדת למבצעים מיוחדים של חיל הים הטורקי, בסיסה של היחידה נמצא בפוקה ליד איזמיר.

היסטוריה
--------

ההיסטוריה המודרנית של חטיבת הנחתים הטורקית, בפיקודה של קבוצת לוחמה אמפיבית, החלה בשנת 1966 עם היווצרות הכוח הראשון לפלישה רגלית מן הים, שהיה למעשה גדוד הנחתים הראשון. סגן האדמירל כמאל קאיאג'אן דחף להקמתו של הגדוד, שהוקם ב- 15 בספטמבר 1966 בבסיס הימי בגאלג'וק. מפקדת הכוחות הוקמה במרסין באפריל 1971. גדוד הנחתים האמפיבי השני הוקם ב- 1973, ומפקדת רגימנט הנחתים האמפיבי הוקמה ב- 18 באפריל 1974, לפני הפלישה לקפריסין.

רגימנט הנחתים האמפיבי לקח חלק בפלישה לקפריסין דרך הים, ב- 20 ביולי 1974, אבטח את ראש החוף ותרם להצלחה משמעותית. הרגימנט השתתף גם ב"מבצע השלום השני", עם הצלחה במשימות שניתנו לו. בשל ההצלחה ב"מבצע השלום בקפריסין", ב-15 בנובמבר 1983, העניק ראש המטה הכללי את מדליית הזהב "אומץ לב יוצא דופן והקרבה עצמית".

לאחר הפלישה לקפריסין ב- 1974, גדוד הנחתים השלישי, גדוד התמיכה האמפיבי, הוקם ב- 1979 באיזמיר. בכך הושלם ארגון היחידה ברמת הרגימנט. בשנת 1980, גדוד הנחתים האמפיבי השלישי נפרס באופן זמני במרסין כדי להשלים משימות ניהול של ממשל צבאי. בתקופה 1985-1992 נערכו תרגילים רבים בטורקיה ומעבר לים, ובוצעו משימות הרתעה בים האגאי ובים התיכון. רגימנט הנחתים האמפיבי השתתף גם במבצעים בסוריה ובלוב בהנהגתו של אדמירל גירסל צ'יפינר.

תמונות
------

* Turkish marine personnel on the Italian island of Sardinia during the Destined Glory 2005 (Loyal Midas) military exerciseנחתים טורקים באי האיטלקי סרדיניה בתרגיל צבאי המיועד לתפארת לויאל מידאס 2005
* Turkish marines aboard USS Nassau stand by to conduct maritime interdiction operations, as part of exercise Phoenix Express 2007נחתים טורקים על סיפון USS *נאסו* מחכים לביצוע פעולות מניעה ימיות, כחלק מתרגיל פניקס אקספרס 2007
* Amphibious Marines perform fast-rope exercises from a U.S. Navy MH-60S Sea Hawk helicopter during exercise Phoenix Express in 2009נחתים אמפיביים מבצעים תרגילי פאסט-רופ ממסוק MH-60S סי הוק של הצי האמריקני בתרגיל פניקס אקספרס 2009
* Turkish Marines board an MV-22 Osprey on the flight deck of the USS Kearsarge while participating in Turkish-led and hosted amphibious exercise Exercise Egemenהנחתים הטורקים עולים על מטוס בל-בואינג V-22על סיפון USS קירסארג' במהלך תרגיל אמפיבי בהובלת ואירוח טורקיה תרגיל אגמן
* "Once a marine, always a marine" motto, at the entrance of an exercise areaמוטו "פעם נחת, תמיד נחת", בכניסה לאזור אימונים

הפניות
------

1. ↑  "Hata Sayfası". נבדק ב-17 בינואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Amfibi deniz piyadeleri". נבדק ב-17 בינואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Turkey - Amphibious Marine Infantry Brigade Command / Amfibi Deniz Piyade Tugay Komutanligi / Amfibi Deniz Piyade, www.globalsecurity.org

תבנית:TAFSF
**גווין אלכסנדר ויליאמסון** (באנגלית: **Gavin Alexander Williamson**; נולד ב-25 ביוני 1976) הוא פוליטיקאי בריטי מהמפלגה השמרנית המכהן כחבר בבית הנבחרים מטעם מחוז דרום סטפורדשייר. כיהן כשר ההגנה של הממלכה המאוחדת מנובמבר 2017 ועד מאי 2019, וכשר החינוך של הממלכה המאוחדת מיולי 2019 ועד ספטמבר 2021.

ביוגרפיה
--------

ויליאמסון גדל ולמד בסקרבורו שבצפון יורקשייר, לזוג הורים מצביעי לייבור. הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת ברדפורד. לאחר הלימודים עבד כיועץ בתחום התעשייה בסטפורדשייר ומנהל חברה בתחום עיצוב אדריכלי.

בשנים 2001–2005 כיהן במועצת המחוז. ב-2005 התמודד ללא הצלחה למושב מחוז צפון בלקפול ופליטווד בבית הנבחרים הבריטי. הוא שימש סגן יושב ראש המפלגה השמרנית באזור סטפורדשייר, יושב המפלגה בעיר סטוק-און-טרנט, ויושב המפלגה במחוז דרבישייר דיילס.

ב-2010 נבחר לנציג מחוז דרום סטפורדשייר בבית הנבחרים. הוא נבחר לתקופות כהונה נוספות בב-2015 וב-2017.

בבית הנבחרים כיהן חבר הוועדה לענייני צפון אירלנד, שימש יושב ראש השדולה לנושא מחלת ה-ALS וחבר השדולה לענייני עיצוב. באוקטובר 2011 מונה לעוזרו של השר לענייני צפון אירלנד, בספטמבר 2012 מונה לעוזרו של השר לענייני תחבורה, וב-2014 מונה לעוזרו של ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון. במאי 2015 מונה לחבר במועצה המלכותית.

ביולי 2016 מונה על ידי ראש הממשלה תרזה מיי למצליף הראשי של המפלגה השמרנית בבית הנבחרים. לאחר בחירות 2017 מונה על ידי מיי להוביל את השיחות להרכבת קואליציה עם המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית.

בנובמבר 2017, לאחר התפטרותו של שר ההגנה מייקל פאלון בשל טענות על התנהגות מינית בלתי-הולמת מ-2002, מונה ויליאמסון במקומו לאחר ששימש כמצליף הקואליציה בווסטמינסטר.

במאי 2019 פיטרה אותו ראש הממשלה מיי מתפקיד שר ההגנה בטענה כי הדליף מידע מהמועצה לביטחון לאומי לתקשורת, טענה שויליאמסון הכחיש. ביולי 2019 מונה לשר החינוך בקבינט של בוריס ג'ונסון הוא כיהן בתפקיד עד ספטמבר 2021. באוקטובר 2022 מונה לשר ללא תיק הנוכח בישיבות הקבינט תחת ראש הממשלה רישי סונאק, הוא נאלץ להתפטר כעבור כחודש בעקבות האשמות להתעמרות מצדו.

ויליאמסון נשוי לג'ואן והם הורים לשתי בנות. באוגוסט 2016 מונה למפקד במסדר האימפריה הבריטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גווין ויליאמסון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גווין ויליאמסון
* גווין ויליאמסון, ברשת החברתית פייסבוק

* גווין ויליאמסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* גווין ויליאמסון באתר הפרלמנט הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* UKPARL: bgjHDpQ8

 |
**איאד ח'וטבא** (בערבית: **اياد خطبا**; נולד ב-20 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני במכבי בני ריינה.

קריירה
------

ח'וטבא החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל ריינה, ועלה לקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 2006/2007. הוא שיחק עם הקבוצה במשך עונה אחת בליגה א' צפון, ובתום העונה עבר לשחק במכבי כפר כנא מהליגה הארצית. בתום העונה השנייה שלו בקבוצה הגיע עמה למשחקי המבחן לעליה לליגה הלאומית, אך בסיכום שני המשחקים נוצחה הקבוצה על ידי הפועל רמת השרון.

לקראת עונת 2009/2010 הצטרף ח'וטבא לקבוצת הפועל פתח תקווה. ב-12 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין. בעונה זו שותף ח'וטבא ב-15 משחקי ליגה, ובעונה שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב קבוע והיה מהשחקנים הבולטים בקבוצה, שבתום עונת 2010/2011 ירדה לליגה הלאומית.

ב-2 באוגוסט 2011 חתם ח'וטבא בקבוצת הפועל תל אביב. ח'וטבא פתח את העונה בצורה טובה, כשבישל שער במחזור הראשון של הליגה, ושניים נוספים במוקדמות הליגה האירופית, ובעקבות כך הוזמן לראשונה לסגל נבחרת ישראל. ב-6 בספטמבר 2011 ערך ח'וטבא את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשפתח בהרכב במשחק מול נבחרת קרואטיה במסגרת מוקדמות יורו 2012.

בהמשך עונת 2011/2012 נפצע ח'וטבא בשריר הירך ונעדר כחודש מהמגרשים. כשחזר לסגל הקבוצה, התמודד על עמדת המגן הימני מול עומרי קנדה, ושיחק בהרכב לסירוגין. בתום העונה הראשונה שלו בקבוצה, זכה עמה בתואר ראשון בקריירה - גביע המדינה, כשפתח בהרכב במשחק הגמר, בו ניצחה הפועל תל אביב את מכבי חיפה. בעונת 2012/2013 התמודד על עמדת המגן הימני מול ג'ון פנטסיל, ולאחר מכן מול טיאגו קוסטה, ובתום העונה שוחרר מהקבוצה.

לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, ב-3 בפברואר 2014 חתם ח'וטבא במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית. בתחילת עונת 2014/2015 נפצע במהלך המשחק הראשון בגביע הטוטו, ולא שיחק בליגה עד תום העונה. ח'וטבא חזר לשחק כעבור שנה כשפתח בהרכב בדרבי מול הפועל נצרת עילית במסגרת גביע הטוטו, ובליגה ערך בעונת 2015/2016 26 הופעות וכבש שער אחד. בעונת 2016/2017 כבש שער אחד ב-35 משחקי ליגה, ובעונת 2017/2018 כבש שער אחד ב-33 משחקי ליגה. בעונת 2018/2019 כבש שני שערים ב-35 הופעות ליגה.ב-13 ביוני 2021 חתם במכבי בני ריינה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל.

תארים
-----

הפועל תל אביב
* גביע המדינה: 2011/2012

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: איאד חוטבא חתם לארבע שנים, באתר וואלה!‏, 2 באוגוסט 2011
**פדות רוטנמר** (נולדה ב-10 בינואר 1994) היא שחקנית ומורה לתיאטרון, נמוכת קומה. מופיעה בישראל ומחוצה לה עם מופע מקורי המבוסס על חייה.

ביוגרפיה
--------

רוטנמר נולדה וגדלה בכפר ארמונטייר, צרפת, לשלמה ולחנה רוטנמר, כבת עשירית מתוך תריסר ילדים. בגיל חמש עלתה עם משפחתה לארץ, ומתגוררת בשכונת נחלאות בירושלים. בילדותה למדה בבית ספר דרך החיים בשכונת הר נוף, והמשיכה ללמוד בתיכון מעלות בירושלים, ולאחר מכן למדה הוראת תיאטרון במגמת תיאטרון בשבילי בית יעקב בירושלים.

לאחר לימודיה החלה לעבוד כשחקנית ומורה לתיאטרון. בנוסף היא מופיעה על במות בישראל ומחוצה לה עם המופע שלה, על ההתמודדות והחלום להיות מורה מול הבלתי אפשרי של הסביבה. בין השנים 2014–2018 היא התנדבה בעמותת זיכרון מנחם, שם העבירה שיעורי תיאטרון לילדים חולי סרטן. כחלק מתרומתה לחברה היא הופיעה בהתנדבות לנוער בסיכון, נוער נושר ולהורים לילדים בעלי צרכים מיוחדים.

ב-14 בספטמבר 2016 נבחרה רוטנמר לתואר אשת חיל, מטעם מגזין "משפחה", בטקס שנערך בבנייני האומה בירושלים.

בשנת 2018 בהשראת המורה בארי ווייט ג'וניור מצפון קרוליינה היא העלתה לרשת סרטון כיפים, לחיצת יד אישית של כל תלמיד, על הדרך בה היא מקבלת את תלמידיה בבוקר, הסרטון זכה לקרוב למיליון צפיות[דרוש מקור], ובעקבותיו מורים בישראל התחילו גם ליישם את לחיצת היד האישית.

באותה שנה נבחרה רוטנמר לאחת מ-50 המורים המשפיעים במדינת ישראל מטעם ידיעות אחרונות והסתדרות המורים. ב-22 בינואר 2019 נבחרה רוטנמר לקבל את פרס פורצת דרך בתחום החינוך בערב של וראייטי ישראל ששודר בערוץ 13.

ב-21 בינואר 2019 הנחתה בכנס ב"מכון מנדל למנהיגות חינוכית", בהשתתפות הנהלת מנח"י ומשרד החינוך.

ב-1 בספטמבר 2019 היא השתתפה בסרט לעיריית ירושלים, בהשתתפות ראש העיר משה ליאון על המורים המשפיעים בעיר.

בשנת 2021 השתתפה בפרסומת למפעל הפיס אשר הגיעה ללמעלה משני מיליון צפיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פדות רוטנמר
* פדות רוטנמר, ברשת החברתית אינסטגרם

* פדות רוטנמר, ברשת החברתית LinkedIn

* פדות רוטנמר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* יהודה שלזינגר, קטן עליה, באתר ישראל היום, 15 במרץ 2018
* העולם הבוקר - אחרי שלא התקבלה בגלל גובהה - פדות הפכה למורה מצטיינת עם אברי גלעד
* לירון זייד, ‏המורה שנלחמה בדעות הקדומות, באתר ‏מאקו‏, 3 בדצמבר 2018
* רבקי גולדפינגר, פדות תצמיח, באתר ערוץ 7, מתוך בשבע, 11 בנובמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת תכניות קשת, ‏התשובה של המורה נמוכת הקומה לבתי הספר שדחו אותה: סרטון ויראלי, באתר ‏מאקו‏, 16 בינואר 2018
2. ↑  יהודה שלזינגר, קטן עליה, באתר ישראל היום, 15 במרץ 2018
3. ↑  פדות רוטנמר סמל לכוח רצון | מתוך טקס פרסי וראייטי 2019, באתר חדשות 13, 26 בינואר 2019
4. ↑  *מפעל הפיס- שווים בתעסוקה*, נבדק ב-2021-12-12

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פדות רוטנמר"**.
גנרל **הרמן בריית** (בגרמנית: **Hermann Breith**; 7 במאי 1892 – 3 בספטמבר 1964) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

בריית נולד ב-7 במאי 1892 בפירמאזנס, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס בריית לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-60 (ברנדנבורג ה-7 - מארקגראף קרל), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר בריית ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1924 הועלה בריית לדרגת האופטמן, וב-1 בדצמבר 1933 הועלה לדרגת מיור. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הפאנצר ה-5, ובשנת 1936 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה בריית למפקד רגימנט הפאנצר ה-36, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה בריית מפקד רגימנט הפאנצר ה-36, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין. ב-15 בפברואר 1940 מונה בריית למפקד חטיבת הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה על צרפת, כחלק מחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, ועל פעולותיו בקרבות הוענק לו ב-3 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוגוסט 1941 הועלה בריית לדרגת גנרל מיור, וב-2 באוקטובר 1941 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3. בריית לחם עם הדיוויזיה במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ועל פעולותיו בקרבות הוענק לו ב-31 בינואר 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה בריית לדרגת גנרל לוטננט, וב-2 בינואר 1943 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-3. ב-1 במרץ 1943 הועלה לדרגת בריית גנרל חיל השריון, ובקיץ 1943 לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסק כחלק מפלגת הארמייה קמפף. בחורף 1944 לחם בריית עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסון-צ'רקאסי, ועל כך קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. באוקטובר 1944 פיקד בריית על הקורפוס במהלך קרב דברצן, ובינואר 1945 לחם עמו במהלך המצור על בודפשט. בריית המשיך לפקד על הקורפוס עד סוף המלחמה, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.

### לאחר המלחמה

בריית שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר בריית בואכטברג, עד למותו ב-3 בספטמבר 1964.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן בריית** בוויקישיתוף
* הרמן בריית באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1023735547
* ISNI: 0000 0003 7133 7180
* VIAF: 250891440
* WorldCat: viaf-250891440

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה. אם התכוונתם לשגריר של גרמניה הנאצית ביפן, ראו אויגן אוט (שגריר).

גנרל **אויגן אוט** (בגרמנית **Eugen Ott**;‏ 20 במאי 1890 – 11 באוגוסט 1966) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

אוט נולד ב-20 במאי 1890 בזינציג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-144 (לורן ה-5), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לויטננט, וב-1 בינואר 1916 מונה למפקד פלוגה ברגימנט. בתחילת מאי 1917 נפצע במהלך הקרבות, וב-28 בנובמבר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. בסוף מרץ 1918 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-173 (לורן ה-9), וביוני 1918 חזר לרגימנט הרגלים ה-144. ביולי 1918 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-173, ב-1 בספטמבר 1918 מונה לשליש חטיבת הרגלים ה-67. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף אוט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בסתיו 1929 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1930 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-7 (הפרוסי). ב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 במאי 1933 מונה לקצין מטה באגף ההדרכה. ב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בינואר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-1. ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-1 במאי 1938 מונה למפקח הכללי על חיל הרגלים, וב-1 באוגוסט 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-7.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה אוט מפקד הדיוויזיה ה-7, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14, וב-30 בספטמבר 1939 מונה למפקח הכללי על חיל הרגלים. ב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-25 במרץ 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-30. אוט לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב על יוון כחלק מהארמייה ה-12, ופיקד עליו עד 10 במאי.

ב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-6 באוקטובר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-11, שהיה חלק מהארמייה ה-17 ולאחר מכן חלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-10 בדצמבר 1941 מונה אוט למפקד הקורפוס ה-52, שהיה חלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובאוגוסט 1942 הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה כחלק מקבוצת ארמיות A, והשתתף עמו בקרב על קווקז. ב-25 בדצמבר 1942 קיבל אוט על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובפברואר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17 והשתתף בקרבות בגשר קובאן. באפריל הועבר הקורפוס תחת פיקוד פלגת הארמייה קמפף, והשתתף בקרב חרקוב השלישי, וביולי לחם הקורפוס בקרב קורסק כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-1 באוקטובר 1943 מונה שוב למפקח הכללי על חיל הרגלים, וב-10 בפברואר 1944 מונה למפקח על היחידות האיטלקיות ששיתפו פעולה עם הורמאכט, ובתפקיד זה כיהן עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר אוט בהוהנשפטלארן, וב-11 באוגוסט 1966 מת, והוא בן 76.

קישורים חיצוניים
----------------

* אויגן אוט באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הרב **דֹב הכהן ביגון** (בייגין; נולד ב-1940) הוא ראש ישיבת מכון מאיר ומדרשת מכון אורה.

ביוגרפיה
--------

נולד בחולון בשנת ת"ש (1940) להורים חילונים שעלו לישראל לפני השואה. סבו מצד אמו, דב בער סופר, שימש כסופר סת"ם והיה חברותא של הרבי מאוסטרובצא. הרב ביגון נוהג לספר שעלייתה של אמו לארץ התאפשרה בזכות בנו וממלא מקומו של הרבי מאוסטרובצא. בשנת 1954 עבר כילד חוץ לקיבוץ משמר השרון. היה פעיל בתנועה המאוחדת.

שרת בצה"ל כקצין בנח"ל וכקצין בבה"ד 1. נלחם במלחמת ששת הימים כסגן מפקד פלוגה בחטיבת ירושלים בקרב על שחרור ירושלים.

כחובב טבע ואוהב ארץ ישראל היה מראשוני המדריכים בחברה להגנת הטבע.

בגיל 23 החליט להעמיק את ידיעותיו בתורה וביהדות. בהשפעת הרב אהרן קלר, רבה של נהריה, החל ללמוד בישיבת כפר חסידים ומאוחר יותר בישיבת מרכז הרב בירושלים, שם למד למעלה מעשר שנים אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק וקיבל סמיכה לרבנות.

לאחר מלחמת יום הכיפורים, הקים את "מכון מאיר" על שם אליעזר מאיר ליפשיץ שנפל בקרב על תעלת סואץ חודשים ספורים קודם לכן.

משמש כראש ישיבת מכון-מאיר ומדרשת מכון אורה, העוסקים בחינוך, לימוד תורה והפצת יהדות ברוחו של הרב קוק. הוא כותב מאמרים בנושאים מגוונים, ובפרט כותב את המאמר הראשי בעלון פרשת השבוע "באהבה ובאמונה", שמוציא מכון מאיר.

בשנת ה'תשע"ד (2014) זכה באות יקיר ירושלים.

### חיים אישיים

הרב ביגון היה נשוי לנאוה עד לפטירתה בשנת תשפ"ב (2022). אב לתריסר. בנו אריאל נפטר ממחלה בשנת תשס"ד (2004). מתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דב ביגון** בוויקישיתוף
* שיעורי הרב דב ביגון באתר מכון מאיר
* "אוהב את הבריות", הרב ביגון באתר מעייני הישועה
* סיפורו של הרב דב ביגון (הקישור אינו פעיל) באתר ראש יהודי
* "בעימות עם עצמי", ראיון עם דב ביגון, בתוך "בנתיבות שבים - אל המקורות", בני ברק ה'תשל"ט
* "שעה של אנשים" שעה אישית עם הרב דב ביגון. מגישים: אסף פאסי ואבי קראוס. רדיו גלי ישראל. 10 באפריל 2014
* רבקי גולדפינגר, עניין אישי והפעם עם הרב דב ביגון, באתר ערוץ 7, 9 בספטמבר 2015
* רבקי גולדפינגר, דור המייסדים, באתר ערוץ 7, 10 במאי 2018
* דביר עמר, קמפיין ההדתה? פייק ניוז, באתר ערוץ 7, 18 בספטמבר 2020
* דב ביגון (1940-), דף שער בספרייה הלאומית
* כל הכתבות על הרב דב ביגון, באתר ערוץ 7

### וידאו

* דב ביגון, ‏המלחמה על ירושלים - נקודת מבט אישית, באתר "ערוץ מאיר"

* דרכי ליהדות - סיפורו של הרב דב ביגון (סרט משנת 1978), באתר "ערוץ מאיר"

* דרכי ליהדות 2 - ריאיון עם הרב דב ביגון (2010), באתר "ערוץ מאיר"

הערות שוליים
------------

1. ↑  דב ביגון, ‏אגדות חורבן בית המקדש - תשעה באב תשסח, באתר "ערוץ מאיר" 
.
2. ↑   על אריאל ביגון, סרטון בערוץ "מיטב פוקס ביגון", באתר יוטיוב (אורך: 10:33)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312568105171
* ISNI: 0000 0003 6959 5279
* VIAF: 239256750
* WorldCat: viaf-239256750

 |
**אדלברט שולץ** (בגרמנית: **Adelbert Schulz**‏; 20 בדצמבר 1903 - 28 בינואר 1944) היה קצין שריון גרמני אשר שירת בדיוויזיה השביעית ואף פיקד עליה במהלך ינואר 1944.

שולץ היה מבין 27 בלבד מחיילי גרמניה הנאצית שעוטרו בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים (הוא היה התשיעי סך הכל לזכות בעיטור). הוא נהרג מרסיס פגז שפגע בראשו תוך שהוא חשוף בצריח הטנק שלו, ומוביל את טנקי הדיוויזיה תחת פיקודו בהתקפה באזור סטרוקונסטנטינוב שבאוקראינה.

שירות צבאי
----------

אדלברט שולץ נולד בברלין ב-20 בדצמבר 1903, בשנת 1925 הצטרף למשטרת פרוסיה, באפריל 1934 הועלה לדרגת לויטננט במשטרה ובאוקטובר 1935 הוא עבר לשירות בוורמאכט בדרגת אובר-לויטננט. שולץ השתתף באנשלוס (סיפוח אוסטריה) ובסיפוח חבל הסודטים, מיד עם סיום המערכה בפולין הוא הצטרף לגדוד הראשון, רגימנט השריון ה-25 בדיוויזיית הפאנצר השביעית. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ב-1940, הוא לחם עם הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהמאמץ לכיבוש שרבורג תחת פיקוד ארווין רומל. עבור תפקודו במערכה, הוא הועלה לדרגת קפטן ועוטר בצלב האבירים של צלב הברזל.

שולץ וחיילי רגימנט השריון ה-25, לפני קרב קורסק.
במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה השביעית כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, שולץ היה מעורב בלחימה כנגד כוח סובייטי עדיף באזור קלין, הוא הצליח לחפות על הנסיגה של הכוחות הגרמנים באזור בנוסף הוא אפשר פינוי של בית חולים שדה גרמני בגזרה וכך ניצלו חייהם של כ-4,000 פצועים. עבור אירוע זה הוספו 'עלי אלון' לצלב האבירים שלו בדצמבר 1941. במרץ 1943 הדיוויזיה השביעית כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, השתתפה במתקפת הנגד כנגד הצבא האדום בחרקוב. מעט לפני תחילת הלחימה קיבל שולץ את הפיקוד על רגימנט השריון ה-25, תחת פיקודו רגימנט השריון השמיד מעל ל-100 טנקים סובייטים וכלי ארטילריה רבים כחלק מהלחימה כנגד ארמיית הטנקים השלישית.

ביולי 1943 הדיוויזיה לקחה חלק בתקיפה בגזרה הדרומית של קרב קורסק, תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-3 (כחלק מפלגת הארמייה קמפף). רגימנט השריון תחת פיקודו של שולץ היה מעורב בקרבות הקשים כנגד יחידות ארמיית המשמר המשוריינת החמישית ויחידות נוספות של חזית וורונז'. ב-6 באוגוסט 1943 הוספו 'חרבות' לעיטור צלב האבירים של שולץ עבור פיקודו במהלך הקרב.

ב-14 בדצמבר נמסר לשולץ שהוחלט להעניק לו את הדרגה הגבוהה ביותר (באותה העת) לחיילי גרמניה הנאצית: צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. הוא קיבל את העיטור באופן אישי מהיטלר (כנהוג בעיטורים חשובים) רק ב-9 בינואר, לאחר שטען שהוא עסוק מדי בלחימה בחזית ולא יכול להגיע לקבל את העיטור. עם קבלת העיטור, הוא גם הועלה לדרגת גנרל-מיור וקיבל את הפיקוד על דיוויזיית הפאנצר השביעית בה שירת לאורך כל המלחמה.

כמעט שלושה שבועות לאחר שקיבל שולץ את הפיקוד על הדיוויזיה, הוא הוביל אותה בהתקפה על עמדות האויב סמוך לשפטיבקה ב-28 בינואר. כשהוא ניצב מחוץ לצריח הטנק שלו, נפגע שולץ מרסיס פגז ארטילרי בראשו, הוא הובהל לבית חולים שדה אך עוד באותו היום מת מפצעיו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אדלברט שולץ** |

* אודות שירותו ומותו של שולץ באתר 'WW2 Gravestones'.
* אודות שירותו של שולץ באתר 'Panther-Panzer'.
* אודות שירותו של שולץ באתר 'WW2 Awards'.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136943004
* ISNI: 0000 0000 5889 4167
* LCCN: no2009055723
* VIAF: 81203278
* WorldCat: lccn-no2009055723

 |
**אמוץ בכר** (נולד ב-19 באפריל 1965) הוא מהנדס תעשייה וניהול, מנכ"ל מכון וינגייט וטבע נאות לשעבר. מנכ"ל חברת "רושדי תעשיות מזון" לשעבר.

ביוגרפיה
--------

את שירותו הצבאי עשה בין השנים 1984–1988 בחיל האוויר. הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במנהל עסקים.

### קריירה

בכר החל את דרכו המקצועית בקוקה קולה ישראל בשנת 1992 כמהנדס תעשייה וניהול ועבד בה עד שנת 1999 כמנהל התפעול הארצי של החברה. בשנת 1999 מונה לתפקיד מנהל הלוגיסטיקה של עלית תעשיות בע"מ.

בשנת 2003 מוזגה חברת עלית לתוך שטראוס. בתהליך המיזוג נבחר בכר לנהל את המיזוג של שתי חברות הבת שפעלו בשוק המוסדי, "עלית שרותי קפה" ו"שטראוס כל רגע". היחידות מוזגו ליחידה אחת ובכר ניהל אותה עד לשנת 2006. לאחר המיזוג, בין השנים 2007–2011, כיהן בכר כמנהל יחידה עסקית "שטראוס מחוץ לבית" מקבוצת שטראוס גרופ ובין השנים 2011 ועד 2013 ניהל את רשת "מגה בול" מקבוצת מגה קמעונאות.

בפברואר 2014 נבחר לכהן כמנכ"ל מכון וינגייט, המכון הלאומי לספורט. בתוקף תפקידו הוביל את הבראתו של המכון לקראת הפיכתו למכון לאומי. ביוני 2018 הודיע בכר על פרישתו מניהול מכון וינגייט.

בדצמבר 2018 מונה למנכ"ל חברת "טבע נאות".
סיים תפקידו אחרי מספר חודשים.

בפברואר 2022 מונה למנכ"ל חברת "רושדי תעשיות מזון". סיים תפקידו באפריל 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמוץ בכר** בוויקישיתוף
* אמוץ בכר, ברשת החברתית פייסבוק
* אמוץ בכר, ברשת החברתית LinkedIn
* אוריאל דסקל, "וינגייט צריך להיות בית המקדש של הספורט הישראלי", באתר כלכליסט, 8 בספטמבר 2015
* אסי ממן, ‏סופית: הממשלה אישרה את הלאמת מכון וינגייט, באתר ONE‏, 29 במאי 2016
* הכנסות מכון וינגייט ב-2015 עלו ב-8% ל-92 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 14 ביולי 2016
* אמוץ בכר מונה לתפקיד משנה למנכ"ל טמפו, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנכ"ל מכון וינגייט אמוץ בכר פרש מתפקידו, באתר ‏מאקו‏, 18 ביוני 2018
2. ↑  נווית זומר, חילופי דורות בטבע נאות, באתר ynet, 3 בדצמבר 2018
גנרל **יואכים למלזן** (בגרמנית: **Joachim Lemelsen**;‏ 28 בספטמבר 1888 – 30 במרץ 1954) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

למלזן נולד ב-28 בספטמבר 1888 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-40, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר למלזן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בנובמבר 1931 הועלה למלזן לדרגת אוברסט לוטננט, ובשנת 1932 מונה למפקד הגדוד ה-3 של רגימנט הארטילריה ה-5. ב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ייטרבוג. ב-1 באפריל 1935 מונה למפקד האקדמיה הצבאית בדרזדן, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, וב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה למלזן מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-14 במסגרת הארמייה העשירית. בתחילת המערכה על צרפת לחם למלזן עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, וב-29 במאי מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, שהייתה חלק מהקורפוס הממונע ה-15 במסגרת הארמייה הרביעית, במקום מקס פון הרטליב-ואלספורן. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה למלזן לדרגת גנרל חיל התותחנים (שהומרה ב-1941 לדרגת גנרל חיל השריון), וב-25 באוקטובר 1940 מונה למפקד הקורפוס הממונע ה-47. במהלך מבצע ברברוסה פיקד על הקורפוס שבפיקודו שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמו בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה. ב-27 ביולי 1941 קיבל למלזן על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס ה-47 לקורפוס פאנצר, וב-15 ביולי 1942 קיבל למלזן את עיטור הצלב הגרמני בזהב. במהלך קרב קורסק לחם למלזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-7 בספטמבר 1943 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

ב-24 באוקטובר 1943 מונה למלזן למפקד הארמייה העשירית בחזית האיטלקית, וב-31 בדצמבר 1943 הועבר לעתודת המילואים. ב-3 במאי 1944 מונה למפקד הארמייה הראשונה בחזית המערבית, וב-5 ביוני 1944 מונה למפקד הארמייה ה-14 בחזית האיטלקית. ב-24 באוקטובר 1944 מונה שוב למפקד הארמייה העשירית, וב-22 בפברואר 1945 מונה שוב למפקד הארמייה ה-14. ב-2 במאי 1945 עם כניעת כל הכוחות הגרמניים באיטליה, נכנע למלזן בראש כוחותיו, ונלקח לשבי הבריטי.

### לאחר המלחמה

למלזן שוחרר מהשבי ב-10 באפריל 1948. לאחר שחרורו התגורר למלזן בנירנברג עד למותו ב-30 במרץ 1954.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואכים למלזן** בוויקישיתוף
* יואכים למלזן באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1026065917
* VIAF: 263769491
* WorldCat: viaf-263769491

 |
**בראדלי ברקולה** (בצרפתית: **Bradley Barcola**; נולד ב-2 בספטמבר 2002 בווילרבאן שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-טוגולזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית.

קריירת מועדונים
---------------

ברקולה גדל במחלקת הנוער של אולימפיק ליון. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-4 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-0 על ספרטה פראג במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2021/2022. ב-1 בפברואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, בניצחון 2-1 על אולימפיק מרסיי במסגרת המחזור ה-14 לעונת 2021/2022.

ב-31 באוגוסט 2023 חתם לחמש שנים בפריז סן-ז'רמן אשר שילמה עליו 45 מיליון יורו לליון.

קריירה בינלאומית
----------------

ברקולה נכלל בסגל נבחרת צרפת עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023.

חיים אישיים
-----------

אחיו הוא שוער נבחרת טוגו מלקולם ברקולה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  L'attaquant Bradley Barcola (OL) signe son premier contrat professionnel באתר ל'אקיפ, 14 בספטמבר 2021 (בצרפתית)
**הקורפוס השביעי** (בגרמנית: **VII. Armeekorps**) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### הקמה ראשונה

הקורפוס הוקם במינכן ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס השביעי", ולמפקדו מונה וילהלם אדם. ב-1 באוקטובר 1935 מונה ולטר פון רייכנאו למפקד הקורפוס, וב-4 בפברואר 1938 הוחלף על ידי אויגן פון שוברט.

בפרוץ המלחמה היה פון שוברט מפקד הקורפוס ה-7 שהיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-25 באוקטובר 1940 מונה וילהלם פהרמבאכר למפקד הקורפוס. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-8 בינואר 1942 מונה ארנסט-אברהרד הל למפקד הקורפוס, וביוני 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה, ובין היתר השתתף עימה בקרב קורסק. באוגוסט 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-5 באוקטובר 1943 מונה אנטון דוסטלר למפקד הקורפוס. ב-30 בנובמבר 1943 חזר ארנסט-אברהרד הל לפקד על הקורפוס, ובינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחם עימה בקרב קורסון-צ'רקאסי. במרץ 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השמינית, וביוני הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית. באוגוסט 1944 כותר הקורפוס, יחד עם היחידות האחרות של הארמייה השישית, על ידי כוחות הצבא האדום, במסגרת המתקפה הסובייטית בשטח רומניה (מבצע יאשי-קישינב), והושמד לאחר לחימה קשה.

### הקמה שנייה

ב-18 בדצמבר 1944 הוקם הקורפוס השביעי מחדש על בסיס הדיוויזיה ה-49, והוגדר כקורפוס פאנצר, ולמפקדו מונה מורטימר פון קסל. הקורפוס פעל כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת הארמיות ויסלה, ולאחר מכן היה בעתודת הOKH עד סוף המלחמה.

מפקדים
------

### הקמה ראשונה

* וילהלם אדם (1 באוקטובר 1934 - 1 באוקטובר 1935)
* ולטר פון רייכנאו (1 באוקטובר 1934 - 4 בפברואר 1938)
* אויגן פון שוברט (4 בפברואר 1938 - 1 בפברואר 1940)
* גוטהרד היינריצי (1 בפברואר 1940 - 9 באפריל 1940)
* אויגן פון שוברט (9 באפריל 1940 - 25 באוקטובר 1940)
* וילהלם פהרמבאכר (25 באוקטובר 1940 - 8 בינואר 1942)
* ארנסט-אברהרד הל (8 בינואר 1942 - 5 באוקטובר 1943)
* אנטון דוסטלר (5 באוקטובר 1943 - 30 בנובמבר 1944)
* ארנסט-אברהרד הל (30 בנובמבר 1944 - אוגוסט 1944)

### הקמה שנייה

* מורטימר פון קסל (18 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945)

סדר הכוחות
----------

### המערכה בפולין

במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-27
* הדיוויזיה ה-68

### המערכה בצרפת

במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-36
* הדיוויזיה ה-68

### מבצע ברברוסה

במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-7
* הדיוויזיה ה-23
* הדיוויזיה ה-258
* הדיוויזיה ה-268

### קרב קורסון-צ'רקאסי

בקרב קורסון-צ'רקאסי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-34
* הדיוויזיה ה-95
* הדיוויזיה ה-198

### 26 בינואר 1945

ב-26 בינואר 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* דיוויזיית גרוסדויטשלנד
* דיוויזיית הפאנצר ה-24
* הדיוויזיה ה-299
* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18
* הדיוויזיה ה-23

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-7 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקורפוס לא השתתף במתקפה הגרמנית הכושלת על מבלט קורסק, אלא במתקפות הנגד הסובייטיות שבאו בעקבותיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5081168-X

 |