recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שמואל אברמסקי** (1913 – 11 בפברואר 2004, י"ט בשבט ה'תשס"ד) היה היסטוריון וחוקר מקרא ישראלי, ממייסדי המחלקה למקרא ולתולדות המזרח הקדום באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וממייסדי "החברה לחקר המקרא". חתן פרס ביאליק לשנת 1989.

ביוגרפיה
--------

נולד בפשרושל שבמחוז סובאלק שבפולין, למאשה-מרים וניסן אברמסקי, צאצא של רבי שמעלקה מניקלשבורג וקרוב משפחה של הרב יחזקאל אברמסקי. למד בגימנסיה יהודית בסובאלק. בצעירותו עסק בפעילות מרקסיסטית ואף נאסר. לאחר מכן נעשה ציוני, ובשנת 1935 עלה לארץ ישראל.

זמן קצר לאחר עלותו לארץ ישראל החל בלימודי מקרא והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. בסוף שנות ה-40, בעצת פרופ' בנימין מזר, החל לעסוק בחקר המתכות של ארץ ישראל הקדומה. בשנת 1960 עשה את עבודת הדוקטורט בנושא זה. לפרנסתו עסק בהוראה, תחילה בבית הספר "תלפיות" בירושלים ואחר כך במכללת בית ברל.

בשנת 1965 הצטרף לקבוצת מייסדי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (עוד בגלגולה הראשון כ"המכון להשכלה גבוהה בנגב") והיה ממייסדי המחלקה למקרא ולתולדות המזרח הקדום. לימד בה במשך כעשרים שנה, עד פרישתו בשנת 1984.

פרופ' אברמסקי היה ממייסדי "החברה לחקר המקרא", והיה חבר בחוג העיון בתנ"ך של ראש הממשלה דוד בן-גוריון. ערך את חידוני התנ"ך הראשונים. במשך שנים שימש פרשן ב"פרקי היום בתנ"ך" בקול ישראל. הוא ערך את "בית המקרא" ואת האנציקלופדיה לגאוגרפיה מקראית, וכמו כן היה חבר מערכת האנציקלופדיה העברית, אנציקלופדיה מקראית, אנציקלופדיה יודאיקה ו"עולם התנ"ך". ערך את "ספר שמואל ייבין" יחד עם יוחנן אהרוני ובן ציון לוריא.

בשנת תשמ"ט (1989) זכה בפרס ביאליק על מפעל חייו בחקר המקרא וההיסטוריה המקראית.

משפחתו
------

בשנת 1936 נישא למינה ברודובסקי. בניו הם פרופ' עודד אברמסקי והדיפלומט צבי אבירם-אברמסקי. אחיו היה הארכאולוג יוסף אבירם.

ספריו
-----

* **בר כוכבא נשיא ישראל**
* **קהלת** – המלך, החכם והמשוחח ירא האלוהים
* **תולדות התרבות והאמנות**, כרך א' – העולם העתיק: המזרח הקרוב והרחוק; כרך ב' – העולם העתיק: יוון ורומי; כרך ג – העולם העתיק: שקיעת העולם העתיק
* **ירושלים בימי המקרא**
* **ירושלים בימי בית שני**
* **מבוא לגאוגרפיה היסטורית של ארץ ישראל** – תקופת המקרא
* **מלכות שאול ומלכות דוד** – ראשית המלוכה בישראל והשפעתה לדורות
* **מסילה בערבה**: תולדות הערבה בימי המקרא
* **פרשה בתולדות הנגב**

ספרים שערך
----------

* נלסון גליק, **אפיקים בנגב**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ך.

ממאמריו
-------

* סיפורי בריאה בפי עמי קדם האליליים, אתר דעת
* עבדות ישראל במצרים, אתר דעת
* כבשת הרש וההופעה של נביא המחאה הסוציאלית, אתר מקראנט
* מקדש שלמה, אתר דעת
* הרקע ההיסטורי להכרזת כורש, אתר דעת
* מלחמת החרות של מצדה, אתר דעת
* מרד בר כוכבא לאור הגילויים האחרונים, אתר דעת
* "והייתה נפש אדוני צרורה בצרור החיים" (פירוש חדש לאור תעודות נוזי), בית מקרא, כרך ז, חוברת ג (טו) (טבת תשכ"ג), pp. 78-80

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרים של שמואל אברמסקי, באתר "סימניה"
* שמואל אברמסקי (1913-2004), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך אתר "Billiongraves"‏

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257486105171
* BIBSYS: 14999
* BnF: cb13757773n (data)
* CiNii: DA16629494
* GND: 173127592
* ISNI: 0000 0001 0798 0783
* LCCN: n81082829
* NLA: 35000528
* NTA: 107112787
* RERO: 02-A002904857
* SUDOC: 238274772
* VIAF: 97606124
* WorldCat: lccn-n81082829

 |
**גבריאל לימה** (בפורטוגזית: **Gabriel Lima**; נולד ב-13 ביוני 1978) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

לימה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות בברזיל. בינואר 2002, לימה חתם בלבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית.

בקיץ 2002, לימה חתם בבני סכנין מהליגה הלאומית בה שיחק שנתיים. בעונתו הראשונה, לימה היה שותף לעלייה ההיסטורית של הקבוצה לליגת העל לראשונה בתולדותיה ועונה לאחר מכן, זכה עם הקבוצה בגביע המדינה ואף כבש שער בגמר הגביע.

ב-7 ביוני 2004, לימה חתם בבני יהודה. שנה לאחר מכן, חזר לסכנין.

בינואר 2006, לימה חתם בדאיגו מליגת העל של קוריאה הדרומית, בה שיחק עונה ואחריה חתם באל-אהלי מליגת העל הקטרית.

בהמשך הקריירה, לימה שיחק בשאנגחאי שנשין, אפופ קיניראס, אלקי לרנקה, א.א.פ. פאפוס, דוקסה קאטוקופיה והפועל רעננה.

תארים
-----

בני סכנין
* גביע המדינה: 2003/2004

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה גוזגל, גבריאל לימה חתם לעונה הקרובה בבני יהודה, באתר ynet, 7 ביוני 2004
2. ↑  תומר גנור, גבריאל לימה חתם באל אהלי מקטאר, באתר ynet, 1 בפברואר 2007
רבי **שמואל אבא מזיכלין** (י"ט בכסלו ה'תק"ע - כ"ו באלול תרל"ט) היה אדמו"ר חסידי בדור החמישי לחסידות והאדמו"ר הראשון של חסידות זיכלין.

תולדותיו
--------

נולד בשנת ה'תק"ע לרב זעליג (בן הרב איצקל ודבורה בת הרב פישל מסטריקוב) וליוטל בעיר לויביטש שבפולין. נקרא על שם סביו הרב שמואל מטשערנוויסק ועל שם דודו זקינו הרב אבלי חריף מקאליש.
למד תורה אצל רבי אריה לייב צינץ, ואצל רבי משה יהודה לייב זילברברג. רבו לעבודת ה' היה סבו רבי פישל מסטריקוב, תלמידם של המגיד ממעזריטש, רבי אלימלך מליז'נסק ורבי לוי יצחק מברדיטשוב. כמו כן ביקר כמה פעמים אצל הרב שמחה בונים מפשיסחא.
בהגיעו לפרקו נישא לגולדה רייצא, בת דודו הרב מרדכי מבודזאנוב (שהיה חתן אמו חורגתו דבורה). אחר חתונתו החל להנהיג עדה בלויביטש. אחר כמה שנים מחתונתו ירד אביו מנכסיו ועל כן לקחו חמיו לגור על ידו בבודזאנוב שם פתח בית כנסת חסידי ונהג באדמו"רות.
בשנת תר"ד נולד לו בנו רבי משה נתנאל. באותה תקופה ירד חמיו מנכסיו ולכן עבר לזיכלין שם התגוררה דודתו ביילא, אחות אביו וחמיו שהבטיחה לו לספק לו את צרכיו.

רבי שמואל אבא התנגד מאוד לממשלת רוסיה עקב גזירותיה על היהודים ורדיפתה את רבי ישראל מרוז'ין, אותו החשיב מאוד. בעקבות כך הלשינו עליו מתנגדיו לשלטונות, על כך שהוא מעודד את תקומת מדינת פולין הכבושה, ועקב כך נאסר רבי שמואל אבא בחודש כסלו ה'תר"ה בכלא שבעיר לונטשיץ, שם ישב כשלושה שבועות עד שהגיעה הפקודה מורשא לשחררו.

נפטר בשנת תרל"ט בזיכלין ונקבר במקום. על פי המסורת החסידית, נעצר השעון בחדרו בשעת פטירתו. בנו יחידו, רבי משה נתנאל, מילא את מקומו באדמו"רות. היה חתן אצל הרב אשכנזי.
בנו של רבי משה נתנאל, רבי חנוך סעדיה מילא את מקומו של אביו ונהרג במלחמה יחד עם בנו הרב גד הי״ד

דרכו
----

נודע בדרכו העממית והפשוטה, עשיית מופתים וקירוב יהודים פשוטים. דרך זו הייתה חריגה בפולין החסידית, שם הייתה נפוצה דרך פשיסחא העמקנית והלמדנית.

כן התנגד לרופאים מכל סוג עליהם היה אומר את הפסוק (תהילים קמד, ח) "אשר פיהם דיבר שוא וימינם ימין שקר" - שדיבורם בפיהם הוא שוא, ומה שכותבים רפואות ביד ימינם הוא גם כן שקר.

צאצאיו
------

* רבי משה נתנאל מזיכלין, ממלא מקום אביו באדמו"רות.
* מרים ברכה, נפטרה ללא צאצאים.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, **אנציקלופדיה לחסידות** - אישים.

קישורים חיצוניים
----------------

* להב אש מאת נינו הרב אפרים מאיר זיכלינסקי
* שמואל אבא בן זליג מזיכלין, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אליעזר עמנואל הלוי הורוויץ, **להב אש**, מכון שמחת עולם, ירושלים תשס"ח, עמודים ריא - ריט.
2. ↑  אליעזר עמנואל הלוי הורוויץ, **להב אש**, מכון שמחת עולם, ירושלים תשס"ח, עמ' ריב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304843505171
* ISNI: 0000 0000 5820 1893
* LCCN: no2009046766
* VIAF: 83640741
* WorldCat: lccn-no2009046766

 |
**זאוקסקי** (ברוסית: **Зао́кский**) הוא יישוב פועלים עירוני, המרכז המנהלי של המחוז המוניציפלי זאוקסקי במחוז טולה, במרכז רוסיה. האוכלוסייה מונה 6,548 אנשים (נכון למפקד 2018). הכפר ממוקם בצפון מחוז טולה, 63 ק"מ מהעיר טולה, לא הרחק מהגבול עם מחוז קלוגה. בכפר שוכנת תחנת רכבת טארוסקאיה המשמשת את קו "מוסקבה-טולה".

היסטוריה
--------

זאוקסקי מוביל את שורשיו מקהילה, שכללה את הכפר אונקי (הידוע מאז המאה ה-17), הכפר איוואנובקה ותחנת איוואנובו (כיום תחנת טרוסקאיה) של הרכבת מוסקבה-קורסק, שנבנתה בראשית שנות ה-70 של המאה ה-19.

בשנת 1924 הכפר הופך למרכז *מחוז סרפוחוב* (משנת 1930 - מחוז זאוקסקי במחוז המשנה סרפוחוב של מחוז מוסקבה). בשנת 1935 אוחדו הכפרים איוואנובקה ותחנת איוואנובו, שבאותה עת קיבלה את השם טרוסקאיה, ליישוב אחד בשם זאוקסקי.

ב-9 בספטמבר 1970 קיבל הכפר זאוקסקי מעמד של יישוב פועלים, מאז שמו הרשמי של יישוב הוא כפר הפועלים זאוקסקי. סמינר אדוונטיסטי נפתח בזאוקסקי בשנת 1987, כיום הסמינר מתקיים בתור האוניברסיטה האדוונטיסטית של זאוקסקי.

כלכלה
-----

המפעלים העיקריים של זאוקסקי: מאפייה, מפעל חקלאי, בית דפוס ובית ההוצאה לאור "מקור החיים" («Источник жизни»). בסמוך לכפר, על גדת נהר אוקה - בית הנופש וולגוז', מרכז בילוי ופארק הנופש ולגוז' ויש מספר רב של עמותות גננות באזור.

תרבות
-----

ישנם שני בתי ספר בכפר (בית הספר היסודי ובית הספר התיכון על שם גיבור רוסיה, סרגיי בורנייב), פנימייה, בית ספר למוזיקה, קולנוע תלת־ממדי ובית חולים אזורי. בנוסף בזאוקסקי קיים מוסד חינוך גבוה שאינו ממשלתי של הכנסייה האדווניסטית של היום השביעי - אוניברסיטת זאוקסקי האדוונטיסטית (שכוללת בית ספר תיכון נוצרי, אקדמיה תאולוגית ומכון כלכלי נוצרי), שמבין בוגריה הנודעים הוא שחקן התיאטרון גריגורי דובריגין.

מאז 2 באוקטובר 1930 יוצא לאור העיתון המקומי "זאוקסקי ווסטניק" (ידיעון זאוקסקי).

אתרים ראויים לציון
------------------

ליד זאוקסקי, על גדות אוקה, נמצאת אחוזת פולינובו - מוזיאון הבית ושמורתו של האמן הרוסי המפורסם **וסילי דמיטרייביץ' פולינוב**, שנבנה על פי פרויקט שלו בסוף המאה ה-19. בכפר ביחובו שנמצא בסמוך לזאוקסקי נשמרה כנסיית השילוש הקדוש, שנבנתה גם היא על פי פרויקט מיוחד של פולנוב עבור האיכרים במקום בשנת 1906.

**אנדריי טימופייביץ' בולוטוב** (נולד ב-7 באוקטובר 1738 - 3 או 4 באוקטובר 1833) הוא סופר, פילוסוף מוסרי, מדען, בוטנאי, ממקימי האגרונומיה ברוסיה. הוא תרם תרומה רבה להכרה ברוסיה של עגבניות ותפוחי אדמה בגידולים. אנדריי בולוטוב נולד בכפר אבותיו דבוריאנינוב שבמחוז המשנה אלכסינסקי במחוז טולה (כיום אזור זאוקסקי במחוז טולה)

**וסבולוד פיודורוביץ' רודנייב**, יליד משפחת אצולה ממחוז טולה, התגורר באחוזתו בכפר מישנקי, כיום בזאוקסקי. מת ב-7 ביולי 1913 ונקבר בסביבת כנסיית גבירתנו מקאזאן בכפר סבינו, במחוז טולה. גיבור המלחמה הרוסית-יפנית, אדמירל (1905) הצי הקיסרי הרוסי, מפקד סיירת וריאג שאחוזתו משמשת כמוזיאון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאוקסקי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של האתר הרשמי של מינהל מחוז זאוקסקי
* 
* 
* terrus.ru - מסד נתונים רוסי
* מחוז זאוקסקי // פורטל מידע וניתוח של מחוז טולה
**מספר מעושׂר** הוא מספר מצולע מסדר 10, משמע מספר D כך שניתן לסדר D עצמים בצורת מעושר (מצולע בעל 10 צלעות) משוכלל. המספר המעושר ה-n-י נתון על ידי הנוסחה {\displaystyle D\_{n}=n(4n-3)}. הנוסחה היא מקרה פרטי של הנוסחה הכללית למספר מצולע.

עשרת המספרים המעושרים הראשונים הם:
1, 10, 27, 52, 85, 126, 175, 232, 297 ו-370.

תכונות
------

המספר המעושר ה-n-י זוגי כאשר n זוגי ואי-זוגי כאשר n אי-זוגי.

השיטה הסטנדרטית למציאת מספרים שהם מספרים מצולעים משני סדרים שונים היא באמצעות פתרון משוואות פל. משיטה זו נובע שאין מספר מעושר שהוא מספר ריבועי (למעט המקרה הטריוויאלי {\displaystyle D\_{1}=1^{2}=1}). מספרים מעושרים הם המספרים המצולעים מהסדר הקטן ביותר שטענה זו תקפה לגביהם.

{\displaystyle D\_{n}} הוא מספר המחלקים השונים של המספר {\displaystyle 48^{n-1}}. זאת משום שהפירוק לגורמים שלו הוא {\displaystyle 48^{n-1}=2^{4n-4}\cdot 3^{n-1}}, ולכן לפי הנוסחה הידועה לפונקציית המחלקים: 

**הפענוח נכשל (SVG (אפשר להפעיל MathML בעזרת הרחבת דפדפן): תשובה בלתי־תקינה ("Math extension cannot connect to Restbase.") מהשרת "http://localhost:6011/he.wikipedia.org/v1/":): {\displaystyle d(48^{n-1}) = (4n-4+1)(n-1+1) = (4n-3)n = D\_n}**
.
אם מתחילים את ספירלת אולם מהמספר 0, במקום מ-1 כמקובל, המספרים המעושרים מופיעים ברצף בשורה האמצעית, המתחילה מ-1 והולכת ימינה.

בתורת הגרפים, אינדקס וינר של גרף הוא סכום של מרחקים בין כל זוגות הצמתים בגרף. {\displaystyle D\_{n}} הוא אינדקס וינר של הגרף המורכב משני עותקים של הגרף השלם {\displaystyle K\_{n}}, המחוברים ביניהם בקשת אחת. תוצאה זו מתקבלת מחישוב ישיר פשוט: יש {\displaystyle n(n-1)+1} זוגות של צמתים שהמרחק ביניהם הוא 1; {\displaystyle 2(n-1)} זוגות עם מרחק 2; ו-{\displaystyle (n-1)^{2}} זוגות עם מרחק 3. בסך הכל אינדקס וינר יוצא:

{\displaystyle 1\cdot (n(n-1)+1)+2\cdot 2(n-1)+3\cdot (n-1)^{2}=n(4n-3)=D\_{n}}

קישורים חיצוניים
----------------

* מספרים מעושרים באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
* רשימת 1,000 המספרים המעושרים הראשונים
* מספר מעושר, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Numbers n such that there is no square n-gonal number greater than 1 באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
**זאוול** (זבולון) **זילברטס** (**Zavel Zilberts**; ‏1881 – 1949) היה מלחין ומנצח בתחום המוזיקה היהודית והחזנות.

קורות חיים
----------

זילברטס נולד בפרבר קרלין בעיר פינסק בבלארוס. בילדותו למד נגינה בכינור ושר במקהלה שליוותה את אביו שהיה חזן בעיר. כשהיה בן 16 נפטר אביו, וזילברטס נכנס לכהן כחזן במקומו. בשנת 1899 החל ללמוד בקונסרבטוריון בוורשה, ניצוח הלחנה והוראת המוזיקה. סיים את לימודיו שם ב-1903. משנת 1904 עד 1907 כיהן כמנצח מקהלת אגודת הזמיר בלודז'. בשנת 1907 נתמנה למנהל המוזיקלי ומנצח המקהלה בבית הכנסת הגדול במוסקבה. במוסקבה באותה העת הורשו להתגורר אך ורק יהודים בעלי מקצועות מסוימים וממעמד סוציו אקונומי גבוה, כך שלזילברטס היה קהל משכיל שדרש רמה מוזיקלית גבוהה. באותן שנים פיתח זילברטס את סגנונו המיוחד המשלב אלמנטים מוזיקליים מערביים ביצירות היהודיות השורשיות, דוגמת דוד נובקובסקי, ופנחס מינקובסקי. בשנת 1914 נאלץ זילברטס לעזוב את מוסקבה בפקודת השלטונות, ומאחר ועיסוקו לא התיר לו לשהות בעיר. הוא חזר ללודז', ולניצוח על מקהלת הזמיר, ונשאר בה במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1920 היגר זילברטס לארצות הברית, שם נתמנה למנהל ומנצח המקהלה של איגוד החזנים בניו יורק (חזנים פארבאנד). בתקופתו התרחבה המקהלה עד שמנתה מאה חזנים, והופיעה בקונצרט שנתי ענק שנערך באולמות כמו קרנגי הול, עם גדולי חזני התקופה כסולנים. בשנת 1924 הקים את האגודה הכוראלית של זילברטס (The Zilberts Choral Society), שהפכה עד מהרה לחלק בלתי נפרד מתרבות המוזיקה היהודית בניו יורק. כמו כן ליווה זילברטס חזנים רבים בבתי כנסת שונים בהופעות ובקונצרטים. המקהלה המשיכה להתקיים אף לאחר מותו, בניו יורק ב-1948, עד להתפרקותה בשנת 1960.

יצירתו של זילברטס התמקדה בעיקר בפרקי חזנות, מוזיקה עממית יהודית ושירי יידיש. זילברטס גם כתב קנטטה על נושא חלום יעקב. בין יצירותיו המפורסמות: "הבדלה" שהתפרסמה על ידי הטנורים יאן פירס, ריצ'רד טאקר ועוד, "הנרות הללו" שפורסם על ידי משה קוסביצקי, יצירתו לסליחות "אל מלך" ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* זאוול זילברטס, באתר Discogs (באנגלית)
* זאוול זילברטס, דף שער בספרייה הלאומית
* ביוגרפיה קצרה ותמונה של זילברטס באתר milkenarchive.com
* ביוגרפיה באתר naxos.com
* הקלטות(הקישור אינו פעיל) של יצירות בהלחנת זילברטס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306505005171
* ISNI: 0000 0000 6700 7742
* LCCN: no98115069
* VIAF: 38999762
* WorldCat: lccn-no98115069

 |
**זאורוסוכוס** (שם מדעי: ***Saurosuchus***; מיוונית: "לטאת-תנין") הוא סוג של זוחל גדול נכחד מקבוצת ארכוזאוריה. למרות מראהו דמוי התנין הוא די רחוק מקרבה אמיתית אליהם, אך שייך לקבוצת הארכוזאוריה, בה הם היו.

מאפיינים
--------

זוחל גדול זה חי בארגנטינה של סוף הטריאס לפני כ-231.4 מיליון שנה. הוא דומה לתנין, אך היה שוכן יבשה באורך של כ-6–9 מטר, אחד מגדולי הארכוזאורים הקדומים, אך קטן מעט מהפסולסוכוס. ככל הנראה הוא היה טורף-העל של האזור. מאובניו התגלו ב-1959 בפארק הארגנטינאי איסצ'יגואלסטו.

הוא היה מאחרוני הארכוזאורים אשר שלטו בעולם לפני הדינוזאורים. הוא חי לצידם של ראשוני הדינוזאורים כמו האאורפטור או ההררזאורוס.

**בתרבות**:
הזאורוסוכוס מופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים, בה הוא מהווה טורף-על התוקף אאורפטורים, פרטי איסצ'יגואלסטיה ופרובלסודון. בסוף הפרק הוא נהרג בידי איסצ'יגואלסטים אך הללו נפצעים למוות.

ראו גם
------

* אריתרוסוכוס - קרוב של הזאורוסוכוס מערבות דרום אפריקה מאותה תקופה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאורוסוכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**המסע של פליקס** (בצרפתית: **Drôle de Félix**; בתרגום מילולי לעברית: **פליקס המצחיק** או **פליקס המדהים**) הוא סרט מסע צרפתי משנת 2000, שכתבו וביימו אוליבייה דוקסטל וז'אק מרטינו. בסרט מככב סמי בוג'ילה בתפקיד פליקס.

תקציר העלילה
------------

**פליקס** (סמי בוג'ילה), צעיר הומו ממוצא ערבי המתגורר בדייפ, הוא מובטל וחיובי ל-HIV. לאחר מות אמו, בזמן שהוא מנקה את דירתה, הוא מגלה שאביו, אותו לא פגש מעולם, מתגורר במרסיי. פליקס מחליט לתפוס טרמפים דרומה כדי לפגוש את אביו.

פליקס נושא עמו רק תיק קטן, ובו תרופות ה-HIV שלו ועפיפון בצבעי הקשת. הוא עד לאלימות על רקע גזענות ומוכה בעצמו על ידי אחד התוקפים. עם זאת, הוא אינו מסוגל להביא את עצמו לדווח על כך למשטרה. בהמשך, פליקס נתקל בסדרת אנשים המהווים עבורו משפחה אלטרנטיבית: גבר הומו צעיר הלומד אמנות, שפליקס מלמד לצייר, אלמנה ותיקה בודדה, שמארחת אותו בביתה, עובד מסילת ברזל נאה, איתו יש לו מפגש מיני קצר, אם לשלושה ילדים משלושה אבות שונים ודייג אדיב בגיל העמידה. בזמן שהוא מכנה כל אחת מהדמויות הללו "אח", "בן דוד", "סבתא" וכדומה, הוא בונה בהדרגה מעין משפחה והבנות חדשות של החיים דרך האודיסיאה הזו, לא משנה אם הוא אכן יפגוש אי פעם את אביו "האמיתי" בסוף המסע.

פשע השנאה הגזעני שלו היה עד ממשיך לרדוף את פליקס בשל חוסר יכולתו לעשות דבר מה בעניין. בהמשך, פליקס מגלה שהקורבן נפטר והמשטרה עצרה את הרוצח. כאשר הוא מגיע למרסיי, הוא מחליט שלא לפגוש את אביו ובמקום זאת יוצא לחופשה רומנטית בתוניסיה עם אהובו.

שחקנים ודמויות
--------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| סמי בוג'ילה | פליקס |  |
| פאטאצ'ו | מתילדה פירמין |  |
| אריאן אסקריד | איזבל |  |
| פייר-לופ רג'וט | דניאל |  |
| צ'ארלי סרג' | ז'ולס |  |
| מוריס בנישו |  |  |
| פיליפ גרזיאנו |  |  |
| דידייה מהייה |  |  |

סיווג צפייה
-----------

בארצות הברית, התאחדות הקולנוע של אמריקה לא סיווג את הסרט. בבריטניה, הסרט סווג "15" (מתאים לגילאי 15 ומעלה). בצרפת, הסרט סווג "U" (מתאים לכל הקהלים).

תגובות וביקורות
---------------

על פי אתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסרט דירוג של 69%, המבוסס על 39 ביקורות, עם ציון ממוצע של 6.3 מתוך 10.‏ ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 63, המבוסס על 16 ביקורות, מה שמעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".

פרסים ומועמדויות
----------------

| פרס / פסטיבל | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין | פרס טדי |  | **זכייה** |
| Siegessäule Reader Award |  | **זכייה** |
| Cabourg Film Festival | Swann d'Or for Male Revelation | סמי בוג'ילה | **זכייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* "המסע של פליקס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המסע של פליקס", באתר נטפליקס
* "המסע של פליקס", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המסע של פליקס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "המסע של פליקס", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "המסע של פליקס", באתר Metacritic (באנגלית)
* "המסע של פליקס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Drôle de Félix". *JP's Box-Office*.
2. ↑  "Adventures of Felix (2001)". *Rotten Tomatoes*.
3. ↑  "The Adventures of Felix". *Metacritic*.
**מספר מסה** (**mass number**), הקרוי גם **מספר נוקליאון** וסימנו **A**, הוא מספר הנוקליאונים – פרוטונים ונייטרונים – הנמצאים בגרעין האטום של אטום מסוים. מספר המסה ייחודי לכל איזוטופ של יסוד כימי מסוים. ישנם איזוטופים שונים החולקים את אותו מספר מסה, אך כל אחד מהם הוא של יסוד אחר – לדוגמה, חמצן-16 וחנקן-16. מספר המסה נכתב אחרי שם היסוד או בכתב עילי משמאל לסמל היסוד. לדוגמה, הסימול של פחמן-12 הוא 12C
. מספר המסה שלו הוא 12, מכיוון שבגרעין שלו נמצאים 6 פרוטונים ו-6 נייטרונים.

לעיתים, הסימול כולל גם את המספר האטומי (Z), שהוא מספר הפרוטונים בגרעין האטום. מספר זה מופיע בכתב תחתי משמאל לסמל היסוד ומתחת למספר המסה:

‎126C

מכיוון שמסת הפרוטון, כמו זו של הנייטרון, גדולה כמעט פי 2,000 ממסת האלקטרון, הרי כמעט כל המסה של האטום נובעת מהמסה של הנוקליאונים. לכן, קיימת קרבה הדוקה בין מספר המסה לבין המסה האטומית של אטום. המשקל האטומי של יסוד מסוים הוא הממוצע של המסות האטומיות של כל האיזוטופים של אותו יסוד, משוקללים לפי שכיחותם היחסית.

מספר המסה הוא נתון חשוב בתחום הפיזיקה, אך יש לו חשיבות פחותה בתחום הכימיה, שם המספר האטומי חשוב יותר.

ראו גם
------

* מספר אטומי (Z) – מספר הפרוטונים בגרעין של אטום מסוים; קובע את היסוד של האטום.
* יחידת מסה אטומית מאוחדת (u) – יחידת מידה קבועה של מסה, השווה 1⁄12 מהמסה של אטום אחד של פחמן-12.
* מסה אטומית (ma) – מסה של אטום מסוים; משתנה עם שינוי האיזוטופ; ניתנת למדידה ביחידות u.
* משקל אטומי או מסה אטומית יחסית (Ar) – המסה הממוצעת של אטום אחד של יסוד מסוים, לאחר שקלול שכיחותם היחסית של האיזוטופים השונים של היסוד, שלכל אחד מהם מסה אטומית שונה.
* מסה מולקולרית (m) – מסה של מולקולה מסוימת; ניתנת למדידה ביחידות u.
* מסה מולרית (M) – מסה של כמות נתונה של חלקיקים מסוימים; נמדדת ביחידות g/mol.

קישורים חיצוניים
----------------

* מספר מסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הכינוי **מכשפה לבנה**, או לפעמים **גבירה לבנה** (באנגלית: White Lady), משמש כדי להבחין בין מכשפות רעות (המשתמשות במאגיה שחורה) לטובות. גבירות לבנות בפולקלור האירופי הן מרפאות עממיות, ואם האמינו שהן משתמשות בכישוף, היה זה מוכר כמאגיה לבנה. עוסקים אחרים בריפוי ומאגיה עממיים כללו את ה-cunning folk של האיים הבריטים, devins-guérisseurs הצרפתיים, benandanti האיטלקיים, toverdokters ו-duivelbanners ההולנדיים, Hexenmeister ו-Kräuterhexen הגרמניים, curanderos הספרדיים, kloge folk ו-klok gumma הסקנדינביים, ו-Vedmak הסלאביים. ונראה שלמעלה ממחצית מה"מכשפות" בהונגריה עסקו בריפוי.

במהלך צידי המכשפות של העת החדשה המוקדמת באירופה, העוסקים במאגיה עממית לא ראו עצמם כמכשפות, שבתפישה האירופית לרוב נחשבו למי שכרתו ברית עם השטן, אלא כמרפאים וחוזים. אך רבים ורבות מהם עדיין נשפטו והוצאו להורג, במיוחד בתקופות שיא של הרדיפה. ל-cunning folks רבים הייתה חיית לוויה שהם האמינו שהם רוח מדריכה שלהם (Familiar spirit), וחיות אלה, במיוחד חתולים, עברו דמוניזציה על ידי ההמונים.

חלק מהמרפאים העממיים האלו ראו בעצמם מתווכים בין העולם הגשמי לרוחני, סוג של מקבילה לשאמאניזם. אלה לפעמים היו מתארים את מגעיהם עם פיות, יצורים על-טבעיים אחרים, רוחות המתים, לעיתים דרך חוויה חוץ-גופית והתהלכות בעולמות נסתרים. כל זאת בהתאמם לאמונות פולקלוריסטיות בכל זמן ומקום.

קורנדרה (מרפא עממי/שאמן) באקוודור מבצע טקס היטהרות

בתרבות הפופולרית
----------------

* בסדרה "נוכרייה" מאת דיאנה גבלדון, הדמות הראשית, קלייר ביצ'ם, ידועה כ"גבירה לבנה" בסקוטלנד ו-"La Dame Blanche" בצרפת. בסקוטלנד היא אף עומדת למשפט כמכשפה; כך גם בסדרת הטלוויזיה המבוססת על הספרים.
* בספרו "קנילוורת" מתאר סר וולטר סקוט "מכשפה לבנה".
* בספר "הקוסם מארץ עוץ מאת ל. פרנק באום, גלינדה היא מכשפה טובה, וכך גם בסרט משנת 1939 המבוסס עליו.
* מכשפות לבנות הן דמויות ראשיות ברבים מספרי עולם הדיסק של טרי פראצ'ט.
* בעונה השלישית של סיפור אימה אמריקאי, סטיבי ניקס מתוארת כמכשפה לבנה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The pictorial history of England: being a history of the people, as well as a history of the kingdom, By George Lillie Craik, Charles McFarlan 1970 p. 130; also Appendix 2.
2. ↑  Pócs 1999, p. 12
3. ↑  Emma Wilby 2005 p. 123; See also Alan Macfarlane 1970 p. 127 who notes how 'white witches' could later be accused as 'black witches'.
4. ↑  Monter () *Witchcraft in France and Switzerland*. Ch. 7: "White versus Black Witchcraft"
5. ↑  [Mircea Eliade in *Shamanism, Archaic Techniques of Ecstasy*, Bollingen Series LXXVI, Pantheon Books, NY NY 1964, pp.3-7.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בארגון שיטור קהילתי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו השומרים.
סמליל של אגודת שומרים בדרום קליפורניה
**שומרים** (באנגלית: **Shomrim**) הם ארגוני שיטור קהילתיים הפועלים בקהילות יהודיות רבות ברחבי העולם, במטרה להילחם בפשע ובאנטישמיות. הם עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם גורמי אכיפת החוק במדינה, שמנפיקות לחברי הארגון תעודות רשמיות. הארגונים פועלים גם כגורם מקשר בין המשטרה לבין הקהילה המקומית, והם מסייעים בין היתר באמצעות מתן עדויות או הבאת מתלוננים מתוך הקהילה אל בתי המשפט.

אגודת השומרים הראשונה והידועה מביניהם הוקמה במשטרת ניו יורק בשנת 1924. סרן יעקב קמינסקי היה נשיאה הראשון. הארגון פרח במיוחד בתקופת השפל הגדול, כאשר עבודות השירות האזרחי שהציע סיפק אמצעי פרנסה לרבים בקהילה היהודית. בשנים 37–1935 נוספו לארגון 400 חברים, ובשנת 1939 ניסו להתקבל כ-33,000 אנשים, מתוכם עברו את המבדקים רק 1,440, כשליש מהם יהודים. רובם היו בוגרי אוניברסיטאות ובעלי מקצועות חופשיים. לאורך שנות קיומו החזיקו שוטרי הארגון במגוון דרגות במשטרת ניו יורק, חלקן בכירות מאוד.

בחלק מהקהילות משמשים הארגונים כמעין תחליף למשטרה המקומית. מתנדבי הארגון מסיירים ברכבים מסומנים של הארגון, ונענים לקריאות חירום של אנשי הקהילה, שנמנעים לעיתים מליצור קשר עם המשטרה המקומית.

ארגוני שומרים בעולם
-------------------

* ויליאמסבורג וברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית (נוסד בשנת 1981)
* בורו פארק, ניו יורק, ארצות הברית
* מונסי, ארצות הברית
* מידווד, ארצות הברית
* קראון הייטס, ניו יורק, ארצות הברית
* בלטימור, ארצות הברית
* לונדון, אנגליה
* מיאמי, ארצות הברית. ("Miami-Dade Shmira Patrol" - נוסד בשנת 2005 על ידי איזק רוזנברג)
* סטמפורד היל, לונדון, אנגליה ("Stamford Hill Safety & Rescue Patrol" - נוסד בשנת 2005)
* מלבורן, אוסטרליה ("Community Security Groups")
* אנגליה ("Community Security Trust")
* ירושלים
* בני ברק

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שומרים (באנגלית)
* Police fear for Jewish patrol in Stamford Hill, באתר ה-BBC, ‏24 בינואר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  טקס ההשקה של היחידה הראשונה של ארגון "השומרים"
**רוברט (בוב) אשר** (באנגלית: **Robert H. Asher**) (1928‏ - 29 בינואר 2023) היה שתדלן ופילנתרופ יהודי-אמריקאי, נשיא איפא"ק ונשיא כבוד של הארגון. מייסד מתא"ן והעמותה למצוינות בחינוך.

קורות חיים
----------

אשר נולד בשיקגו. שם למד, הכיר את רעייתו, מרי-ג'יין, והקים עסק בתחום גופי תאורה. במשך שנים רבות שימש יו"ר פדרציית יהודי שיקגו ובמהלך השנים השתתף במועצות מנהלים של ארגונים לאומיים שונים בארצות הברית. 

בין השנים 1988-1984 היה נשיא אייפא"ק. עד למותו היה נשיא כבוד של הארגון וחבר ב"פורום הארבעה" אשר התווה את מדיניות הארגון. הוא היה מזוהה עם המפלגה הרפובליקנית.

אשר הקים בשנת 1981 את מחנות מתא"ן יחד עם רפי עמרם. בשנת 1989 הקימו יחד את העמותה למצוינות בחינוך (כיום "המרכז הישראלי למצוינות בחינוך") ואת התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות.

אשר שימש כיו"ר המועצה האמריקאית למען מכון ויצמן. עד למותו היה חבר במועצת המנהלים הבינלאומית של המכון. בשנת 2001 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן. 

אשר היה גם חבר כבוד במועצה של מכון וושינגטון למדיניות במזרח הקרוב.

נפטר ב-29 בינואר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות - מייסדים
* בוב אשר באתר איפא"ק (אורכב 14.10.2013 בארכיון Wayback Machine)
* Jeffrey Goldberg, A pro-Israel lobby and an F.B.I. sting. The New Yorker, July 4 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  Campaign contributions
**מאסיווא** (בלטינית: **Massiva**; המאה ה-2 לפנה"ס) היה אציל נומידי, בנו של גולוסה ונכדו של המלך מסיניסה. רציחתו בשנת 110 לפנה"ס שימשה עילה למלחמת יוגורתה.

ביוגרפיה
--------

מאסיווא היה בנו של גולוסה, שהיה בנו של מסיניסה. גולוסה מת ממחלה וכך גם אחיו אסטנבעל, וכך תפס האח השלישי מיקיפסה את השלטון. למיקיפסה היו שני בנים, היימפסל ואדהרבעל. וכן הוא אימץ את יוגורתה, בנו של אסטנבעל. לאחר מותו של מיקיפסה חילק את ממלכתו בין השלושה. אולם יוגורתה נפטר מהיימפסל, ואדהרבעל ניצל רק תודות להתערבות הרפובליקה הרומית. נומידיה חולקה לשתי ממלכות, אדהרבעל קיבל את החלק המערבי כולל הבירה קירטה, ויוגורתה קיבל את החלק המזרחי. אולם יוגורתה תקף לבסוף את אדהרבעל והביס אותו. מאסיווא שהיה ממקורביו של אדהרבעל, נמלט מקירטה זמן קצר לפני שיוגורתה בזז את העיר ורצח את אדהרבעל. 

מאסיווא נמלט לרומא, שם קיבל אותו הקונסול ספוריוס אלבינוס בזרועות פתוחות. אלבינוס שאף להפוך את מאסיווא למלך נומידיה המערבית. יוגורתה שחשש מכך הטיל על שלישו בומילקר לחסל את מאסיווא. בומילקר ואנשיו ארבו למאסיווא ורצחו אותו. אולם בומילקר נתפס והודה במעשה. יוגורתה נאלץ לחזור לנומידיה, ונפתחה מלחמת יוגורתה.

לקריאה נוספת
------------

* סאלוסטיוס קריספוס, **קאטילינא-יוגורתה - קטעים מדברי הימים**, ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי.
**פול דרוסל** (בגרמנית: **Paul Droßel**; 1880–1954), אשתו **אלפרידה דרוסל** (בגרמנית: **Elfriede Droßel**; 1892–1975) ובנם **היינץ דרוסל** (בגרמנית: **Heinz Droßel**; 1916–2008) היו משפחה בעלת דעות אנטי נאציות מובהקות, שחיו בעיירה סנציג Senzig בקרבת ברלין. היינץ, נפצע במהלך שירותו בורמאכט בזמן מלחמת העולם השנייה וחזר לגור עם הוריו.

לפני המלחמה
-----------

בשנת 1920 עברו פול ואלפרידה דרוסל עם בנם היינץ בן הארבע, לגור בחנות קטנה בעיר טמפלהוף, לאחר שלא הצליחו לעמוד בתשלומי שכר הדירה של דירתם הקודמת. החנות אליה עברו, שמשה כמקום למגוריהם וכמקור הפרנסה העיקרי של המשפחה. משפחת דרוסל לא תמכה במצע המפלגה הנאצית ואף סירבה לעטר את החנות המשפחתית בצלבי קרס. בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עבדו פול ובנו היינץ בן ה-16, בחנות המשפחתית. בשעות בוקר המוקדמות ב-1.4.1933 ריססו חיילי אס אה את חלון חנותם של בני משפחת דרוסל ושל החנות השכנה שהייתה בבעלות בני משפחת לוי היהודיים, במילה "Jude" ובמגן דוד. פול התקשר בזעם למשרד הראשי של המפלגה הנאצית ודרש כי יורידו מחלון חנותו ומחלונם של שכניהם את הכתובות המבישות. למקום הגיעו חיילי ה - Sturmabteilung שהורידו את הכתובת מחלון חנותו אך השאירו את חלון החנות של משפחת לוי מלוכלך. תקרית זו תרמה לחיזוק התנגדותם של בני משפחת דרוסל במפלגה הנאצית.

מעשה ההצלה
----------

 ערך מורחב – **היינץ דרוסל**  

בערב ה-26 במרץ 1945, פנה להיינץ דרוסל שכנו ארנסט פונטהיים (Ernst Fontheim) והתוודה בפניו כי הוא ומשפחה נוספת שחיה עמו, הם יהודים במסתור. ארנסט שיתף את היינץ בכך שהגיעה לאוזניו שמועה כי אחד מן השכנים הלשין על המסתתרים בפני הגסטפו. לאחר שהיינץ שיתף את הוריו בנושא, משפחת דרוסל נרתמה להציל את שכניה היהודים. תחילה הם סיפקו להם מזון והציעו לאחסן את מרבית חפציהם. היינץ ארגן עבור המסתתרים דירת מסתור בברלין והציג את היהודים שהעביר לשם בפני שכניהם החדשים כגרמנים שביתם נהרס בהפצצה ולפיכך כמי שנאלצו למצוא מקום מגורים חדש. ארנסט החליט להישאר בביתם של משפחת דרוסל, והסתתר שם עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה
-----------

בתחילתו של חודש מאי 1945, לאחר שהיינץ שב לשרת בוורמאכט, ציוו עליו מפקדיו לתקוף עמדה של הצבא האדום. היינץ, שלא האמין בדרכיו של הממשל הנאצי, החליט לסרב פקודה וכתוצאה מכך נכלא למשך מספר ימים. לאחר סיום המלחמה היינץ נשבה על ידי הצבא האדום ושוחרר כעבור מספר ימים.
לאחר שחרורו מן הכלא הסובייטי, התחתן היינץ עם מריאן הירשפלד - אחת מן היהודיות שמשפחתו הצילה.

ההכרה
-----

ב-12 בינואר 1999 הכיר יד ושם בפול, אלפרידה ובבנם היינץ דרוסל, כחסידי אומות העולם.

ראו גם
------

* היינץ דרוסל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stegelmann,K, Staying Human: The Story of a Quiet WWII Hero, Google Books, ‏2016
2. ↑  Yad vashem, The Righteous Among The Nations(drossel family)
**רוברט ג'ון "בוב" הוברגס** (באנגלית: **Robert John "Bob" Houbregs**;‏ 12 במרץ 1932 – 28 במאי 2014) היה כדורסלן קנדי אשר שיחק בליגת ה-NBA בין העונות 1954–1958. ב-5 עונותיו כשחקן ב-NBA העמיד ממוצעים של 9.3 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק. בין העונות 1970–1973 שימש כג'נרל מנג'ר של קבוצת סיאטל סופרסוניקס.

כהוקרה על הצטיינותו בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וושינגטון, הוצג בשנת 1987 כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.

קריירת מכללות
-------------

הוברגס נולד בעיר ונקובר שבקנדה, וגדל בסיאטל, ארצות הברית. בין השנים 1950–1953 למד באוניברסיטת וושינגטון, ובלט כשחקן קבוצת הכדורסל שלה. בעונתו הראשונה בוושינגטון קלע 13.6 נקודות בממוצע למשחק וסייע לקבוצה להשוות את הישג השיא שלה – העפלה לשלב רבע הגמר של טורניר אליפות המכללות ("NCAA Elite Eight"). בעונתו השלישית והאחרונה באוניברסיטה רשם ממוצעים של 25.6 ו-11.5 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו לפיינל פור אליפות המכללות, בפעם היחידה בתולדותיה. במשחק חצי הגמר הודחה וושינגטון מול אוניברסיטת קנזס, ובמשחק על המקום השלישי גברה על אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה ("LSU"), בה שיחק בוב פטיט, בזכות 42 נקודות של הוברגס. בסיום העונה זכה הוברגס בתואר "שחקן העונה" בליגת המכללות כולה.

קריירת משחק
-----------

הוברגס נלקח על ידי מילווקי הוקס בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA‏ 1953, אחרי ריי פליקס שנלקח ראשון. כבר לאחר 11 משחקים עם ההוקס הועבר הוברגס בטרייד לבולטימור בולטס, בתמורה לקלע הוותיק מקס זסלופסקי. בולטימור סיימה את אותה עונה במקום האחרון ב-NBA, עם מאזן שלילי 16–56.

במהלך העונה העוקבת התפרק מועדון הבולטס, ובוסטון סלטיקס צירפה אליה את הוברגס במהלך "דראפט הפיזור" שנערך על שחקני הבולטס. לאחר משחק אחד בבוסטון שוחרר מהקבוצה, וחתם בקבוצת "פורט ויין פיסטונס" (אשר הפכה בהמשך לדטרויט פיסטונס), במדיה שיחק ב-3 העונות הבאות. בעונות 1955 ו-1956 הפסיד עם הפיסטונס בגמר ה-NBA, מול סירקיוז נשיונלס (3–4) ופילדלפיה ווריורס (1–4), בהתאמה. לאחר 17 משחקים בעונת 1957/1958 עזב הוברגס את הפיסטונס ופרש ממשחק, בגיל 25 בלבד.

לאחר הפרישה ממשחק
-----------------

בנובמבר 1969 מונה לג'נרל מנג'ר של סיאטל סופרסוניקס, ונשאר בתפקיד זה עד סיום עונת 1972/1973. בין פעולותיו הבולטות ביותר ניתן למנות את החתמתו של ספנסר הייווד (1970), בחירתו בפרד בראון בדראפט ה-NBA‏ (1971), ושליחתו של מאמן ורכז הקבוצה לני וילקינס לקליבלנד קאבלירס (1972).

בשנים הבאות התגורר בעיר אולימפיה שבמדינת וושינגטון, ועבד בחברת ההנעלה קונברס. ב-28 במאי 2014 נפטר הוברגס, בגיל 82.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* בוב הוברגס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של הוברגס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  ביוגרפיה, באתר היכל התהילה
3. ↑  סטטיסטיקות המכללות של הוברגס, באתר sports-reference.com
4. 1 2  ההודעה על פטירתו של הוברגס, באתר סיאטל טיימס, 28 במאי 2014
5. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין וושינגטון ללואיזיאנה סטייט, באתר sports-reference.com
6. ↑  ההודעה על פטירתו של הוברגס, באתר ה-NBA,‏ 29 במאי 2014
7. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1953, באתר basketball-reference.com
8. ↑  דראפט הפיזור על שחקני הבולטס, באתר realgm.com
9. ↑  פעולותיו של הוברגס כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com
10. ↑  ההודעה על פטירתו של הוברגס, באתר הניו יורק טיימס, 29 במאי 2014
**תומאס-אמיל אוגוסט קרל לודוויג פון ויקדה** (בגרמנית: **Thomas-Emil August Karl Ludwig von Wickede**;‏ 23 באפריל 1893 – 23 ביוני 1944) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

ויקדה נולד ב-23 באפריל 1893 בפרדן אן דר אלר. הוא היה נכדו של הפוליטיקאי ועורך הדין פרידריך אוגוסט פון ויקדה. ב-2 בספטמבר 1913 הוא התגייס כצוער לצבא הקיסרות הגרמנית והוצב ברגימנט הפוסילרים ה-90 (מקלנבורג - הקיסר וילהלם). ב-6 באוגוסט 1914 הוא הועלה לדרגת לויטננט. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמהלכה עוטר בשתי הדרגות של צלב הברזל. לאחר המלחמה התגייס לרייכסווהר ושימש כמפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-6. ב-1 ביוני 1924 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. ב-1 בפברואר 1929 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-4. ב-1 במרץ 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

במהלך המערכה בפולין פיקד ויקדה על הגדוד ה-2 וזכה בשתי הדרגות של צלב הברזל. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה שימש כמפקד רגימנט הרגלים ה-4. ב-15 באוגוסט 1940 הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל. בתחילת אוקטובר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על רגימנט הרגלים ה-409. ב-1 בפברואר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט. הוא השתתף עם הרגימנט שלו במבצע ברברוסה. ב-30 בינואר 1942 הוא פרש מתפקידו. ב-1 ביוני 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד הדיוויזיה ה-30 אשר עמה לחם בחזית המזרחית. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-29 באוקטובר של אותה שנה הוא עזב את תפקידו כמפקד הדיוויזיה, וב-4 ביוני מונה למפקד הקורפוס ה-10. ב-1 בינואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

ב-23 ביוני 1944 התרסק מטוס יונקרס Ju 52 שהוביל את פון ויקדה יחד עם הגנרלים אדוארד דיטל, קרל אגלזר ופרנץ רוסי באזור שטיריה. לא היו ניצולים.

קישורים חיצוניים
----------------

* תומאס-אמיל פון ויקדה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
שמות בני משפחת טקאדלצ'ק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם
**יאן ואנה טקאדלצ'ק ובנם בוהומיל** (בצ'כית: **Tkadleček, Jan, Anna & Bohumil**) הם זוג ובנם מצ'כיה, שהוכרו כחסידי אומות העולם, לאחר שהצילו אב ובנו בתקופת השואה על ידי מתן מסתור עד סוף מלחמת העולם השנייה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

יאן טקאדלצ'ק התגורר עם אשתו ובניו בזלין בדרום מורביה, והיה בעליו של מפעל לעץ בכפר.  

אריך קולקה ובנו אוטו דב בן ה-12 הצליחו לברוח בעת שהועברו ברכבת דחוסה מאושוויץ למאוטהאוזן. הם הסתתרו תחילה יחד אצל מכר של אריך, רופא השיניים בשם יאנסה פרמיסל. לאחר מכן קיבלו מסתור אצל מכר של אריך, בשם  וצלב יורן. אריך השאיר ברשותו את בנו אוטו והמשיך למקום מסתור חדש, בעליית הגג בביתו של קארל פרידל. כעבור חודשיים נאלץ לחפש מקום מסתור חדש. הוא יצר קשר עם ידיד נוסף מהעיר זלין בשם יאן טקאדלצ'ק. יאן ואשתו אנה נענו לבקשתו למקום מסתור מפני הנאצים. אריך הוחבא בעליית הגג של מפעל העצים שניהל יאן. יאן דאג להשיג עבורו מסמכים מזויפים ורשם אותו כעובד במפעל. כאשר התגברו חיפושי הגסטפו בכפר שבו הסתתר אוטו, בנו של אריך, הציע יאן ללא היסוס להביאו לביתם. שני הבנים של יאן ואנה, בוהומיל וג'קוב, ליוו את אוטו בבטחה לביתם. אנה דאגה לספק מזון לאריק ולאוטו, וכך נשארו האב ובנו אצל משפחת טקאדלצ'ק עד סיום המלחמה.

לאחר המלחמה
-----------

ב-2 במאי 1945 שוחררה זלין מהנאצים, ואריק ואוטו נפרדו ממציליהם.

אריך קולקה ובנו אוטו עלו לישראל בשנת 1949, והמשיכו לשמור על קשר עם הזוג טקאדלצ'ק והתכתבו עמם. הבן בוהומיל הוזמן לבקר בישראל ואף שמר בהמשך על קשר חברי חם עם אוטו קולקה.

הכרה והנצחה
-----------

ב-2 בינואר 1969 הכיר "יד ושם" בזוג טקאדלצ'ק ובנם בוהומיל כחסידי אומות העולם. הטקס התקיים בסטוקהולם, שוודיה. שמם נחקק על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם. אריך קולקה ובנו אוטו דב קולקה שתלו עץ לכבודם ב-28 בפברואר 1982.

לקריאה נוספת
------------

קולקה, דב. **נופים ממטרופולין המוות** (הוצאת ידיעות ספרים, 2013)

קישורים חיצוניים
----------------

* The Righteous Among The Nations: Tkadleček FAMILY, באתר האינטרנט של "יד ושם"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  The Righteous Among The Nations, יד ושם
2. ↑  **תיק חסידי אומות העולם 481, יד ושם**
**תומר אליהו** (נולד ב-25 בפברואר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

אליהו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, במדיה שיחק חמש עונות.

בקיץ 1998, אליהו חתם בהפועל ראשון לציון. ב-22 באוגוסט, אליהו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–4 להפועל חיפה. ב-13 בפברואר 1999, אליהו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 למכבי תל אביב.

בקיץ 1999, אליהו הושאל להפועל כפר סבא. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה, אליהו הורחק בדקה ה-82 בתיקו 1-1 נגד בני יהודה וכעבור חודשיים אליהו חזר לראשון.

בקיץ 2003, אליהו חתם בבני סכנין, העולה החדשה לליגת העל. אליהו, היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה.

ב-15 ביולי 2005, אליהו חתם בהפועל עכו מהליגה הלאומית, למרות שקיבל הצעה מבית"ר ירושלים.

שנה לאחר מכן, אליהו חתם בהפועל באר שבע ושנה לאחר מכן הצטרף להכח עמידר רמת גן עמה רשם עליה לליגת העל.

בתחילת עונת 2008/2009, פרש מכדורגל וחזר ממנה בקיץ 2012, כאשר הצטרף להפועל בת ים, במדיה שיחק 5 משחקים.

תארים
-----

בני סכנין
* גביע המדינה: 2003/2004

הכח עמידר רמת גן
* ליגה לאומית: 2007/2008

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר גנור, תומר אליהו העדיף את הפועל עכו על בית"ר ירושלים, באתר ynet, 15 ביולי 2005
2. ↑  גיא וקנין, ‏תומר אליהו: אני מאוד גאה בקריירה שלי, באתר ONE‏, 13 בנובמבר 2008
**תומאס אלוי מרטינס** (בספרדית: **Tomás Eloy Martínez**‏; 16 ביולי 1934 – 31 בינואר 2010) היה סופר ועיתונאי ארגנטינאי, שספריו תורגמו ל-36 שפות.

מרטינס נולד בטוקומאן, ארגנטינה ב-1934. את לימודיו האקדמיים סיים עם תואר ראשון בספרדית ובספרות באוניברסיטת טוקומאן. את התואר השני הוא סיים בסורבון אשר בצרפת. בין השנים 1957–1961 שימש כמבקר קולנוע בעיתון **La Nacion** ולאחר מכן הפך לעורך הראשי של המגזין **Primera Plana**. בין השנים 1969–1970 עבד כעיתונאי בפריז ובתקופה זו ראיין את נשיא ארגנטינה הגולה חואן דומינגו פרון, הראיונות עם פרון היוו את הבסיס לרומנים המפורסמים ביותר של מרטינס: הרומן של פרון (1985) וסאנטה אוויטה (1995). ב-1972 בהיותו עורך במגזין הפנורמה תיאר דיכוי התקוממות אסירים פוליטיים בבית כלא המצוי בפרובינציית צ'ובוט. הדיווח סתר את הגרסה הרשמית של ממשלת ארגנטינה. בין השנים 1975–1983 הוגלה מרטינס מארגנטינה והוא חי בקראקס, ונצואלה ועבד כעיתונאי עבור עיתון שייסד בוונצואלה. בשנות השמונים החל מרטינס לעבוד כמרצה באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית. כשחזר לארגנטינה שב לעבודתו ב-La Nacion וגם החל לכתוב עבור הניו יורק טיימס. ב-2010 מת תומאס אלוי מרטינס בבואנוס איירס בעקבות מחלת הסרטן.

ספריו שתורגמו לעברית
--------------------

* **מעוף המלכה**, הוצאת הקיבוץ המאוחד (סימן קריאה), מספרדית: אורי פרויס, 2002
* זמר הטנגו, מחברות לספרות, מספרדית: ליה נירגד, 2009

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס אלוי מרטינס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תומאס אלוי מרטינס
* כתבה על הסופר ב-ניו יורק טיימס
* תומאס אלוי מרטינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תומס אלוי מרטינס (1934-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276191605171
* BIBSYS: 90547149
* BNE: XX1637487
* BnF: cb120599871 (data)
* CANTIC: a1012018x
* GND: 119124874
* ISNI: 0000 0001 2280 9175
* LCCN: n85272862
* LNB: 000041469
* NDL: 00539632
* NKC: xx0038579
* NLG: 182917
* NLK: KAC201837252
* NLP: A1195923X
* NTA: 074845322
* SELIBR: 74785
* SUDOC: 028849450
* VIAF: 64027440
* WorldCat: lccn-n85272862

 |
**מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה** (בגרמנית: (**Maria Josepha Prinzessin von Sachsen**‏ 31 במאי 1867 - 28 במאי 1944), הייתה בתו של גאורג, מלך סקסוניה, ואמו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.

ביוגרפיה
--------

מריה יוזפה נולדה ב-31 במאי 1867 בדרזדן לגאורג, נסיך סקסוניה ולמריה אנה, נסיכת פורטוגל, בתם של פרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל.

ב-2 באוקטובר 1866 התחתנה מריה יוזפה עם אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, אחיינו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה. על אף בגידותיו הרבות של בעלה, אדיקותה הדתית של מריה יוזפה, היא הגורם שסייע לה בנישואיה, ועזר לה להרחיק את שני ילדיה מהשפעתו הרעה של אביהם. בסופו של דבר פיתחה מריה יוזפה רומן עם השחקן אוטו טרסטלר, שאותו הכיר לה הקיסר פרנץ יוזף שריחם עליה בגלל יחסיה עם בעלה. בשנת 1906 מת בעלה אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, ולאחר מותו ניתקה את קשריה עם טרסטלר, משום שחשה שזו לא התנהגות הולמת לאלמנה.

במהלך מלחמת העולם הראשונה טיפלה מריה יוזפה בפצועים בארמון אוגרטן בווינה, שהוסב לבית חולים. בשנת 1916 מת פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה, ובנה קרל הראשון, קיסר אוסטריה עלה לשלטון במקומו. בנובמבר 1918 התפטר בנה קרל מתפקידו, ובשנת 1919 יצאה מריה יוזפה עם שאר המשפחה לגלות. בתחילה התגוררה מריה יוזפה בשווייץ, ובשנת 1921 עברה לגרמניה, שם התגוררה באחוזת המשפחה בארלנגן, עד למותה ב-28 במאי 1944.

משפחתה
------

ב-2 באוקטובר 1866 התחתנה מריה יוזפה עם אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, אחיינו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה. ממנו היו לה שני ילדים:

* קרל הראשון, קיסר אוסטריה (1887–1922)
* מקסימיליאן אויגן, ארכידוכס אוסטריה (1895–1952)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה |   | קרולינה, נסיכת פארמה |   | מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה |   | קרולינה מבאדן |   | פרדיננד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה |   | מריה אנטוניה קוהארי דה צ'אבראג |   | פדרו הראשון, קיסר ברזיל |   | מריה לאופולדינה מאוסטריה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | יוהאן, מלך סקסוניה |   |   |   |   |   | אמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה |   |   |   |   |   | פרננדו השני, מלך פורטוגל |   |   |   |   |   | מריה השנייה, מלכת פורטוגל |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | גאורג, מלך סקסוניה |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | מריה אנה, נסיכת פורטוגל |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה** בוויקישיתוף
* מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130258865
* VIAF: 72494785
* WorldCat: viaf-72494785

 |
**תומר אלמוגי** (נולד ב-17 ביוני 1987), הוא אתלט ישראלי, אלוף ישראל 3 פעמים ברציפות ואלוף המכביה (2013) בריצת 110 מטר משוכות. הוא בעל התוצאה הרביעית בטיבה של ישראלי בכל הזמנים בריצה זו.

ביוגרפיה
--------

אלמוגי מתאמן בקבוצת הפועל אתלטי אורן השרון בהדרכת מני פלד.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בגבעת רם בירושלים ביולי 2004 זכה אלמוגי במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.82 שניות, אחרי יבגני מיננקו מהפועל עמק חפר (14.68 שניות) ויורי פלס מהפועל חולון (14.87 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתל אביב ביולי 2005 זכה אלמוגי במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.20 שניות, אחרי יבגני מיננקו 14.48 שניות ובן אימרגוט ממכבי ראשון לציון (15.20 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2010 זכה אלמוגי במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.12 שניות, אחרי בן אימגרוט (14.55 שניות) ויורי פלס (14.89 שניות). 

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 2012 זכה אלמוגי במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.10 שניות, אחרי מאור סגד מאתלטי כיוונים באר שבע (14.85 שניות) ולפני יורי פלס (15.16 שניות).

### אלוף ישראל ואלוף המכביה

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2013 זכה אלמוגי במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה טובה משיאו האישי של 14.48 שניות, אך היא לא הוכרה בגלל רוח גבית מעל המותר (2.7 מטר/לשנייה), לפני נתנאל רויטבלט ממכבי תל אביב (15.69 שניות). שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרויות המכביה התשע-עשרה הוא זכה במדליית זהב, בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 14.48 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה של ישראלי בכל הזמנים, לפני מאור סגד (14.91 שניות) ואדם רבושקה מארצות הברית (15.88 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 זכה אלמוגי במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.81 שניות, לפני בן יעקובי (16.02 שניות) וארז טרגר (17.67 שניות), שניהם מהפועל חולון. 

במשחקים האירופיים (2015) שנערכו בבאקו אזרבייג'ן ביוני 2015 סיים אלמוגי במקום חמישי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.66 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 14.29 שניות, התוצאה השלישית בטיבה של ישראלי בכל הזמנים, לפני מאור סגד (14.54 שניות) ונתנאל רויטבלט ממכבי תל אביב (15.45 שניות).

שיאים אישיים
------------

* ריצת 100 מטר: 11.07 שניות (2014)
* ריצת 200 מטר: 22.91 שניות (2005)
* ריצת 110 מטר משוכות: 14.29 שניות (2015)

קישורים חיצוניים
----------------

* תומר אלמוגי, באתר איגוד האתלטיקה בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  תחרויות האתלטיקה היוו את אליפות אירופה דרג ג', ולכן השתתפו בה רק 14 מדינות, ומרבית הספורטאים הבכירים ביבשת לא נטלו בה חלק. לא חולקו מדליות אישיות בתחרויות אלה, אלא נערכה תחרות קבוצתית בין הנבחרות, כאשר בכל מקצוע משתתף ספורטאי אחד מכל מדינה ולשלוש הנבחרות הראשונות הוענקו מדליות. ארבע הנבחרות שכלל הישגי הספורטאים שלהן היו הטובים ביותר העפילו לדרג ב'. נבחרת ישראל סיימה במקום שלישי כללי.
2. ↑  50 הטובים בכל הזמנים - 110 מטר משוכות, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
**קול קוריאה** (בקוריאנית: **조선의 소리 방송**) היא תחנת רדיו בינלאומית המופעלת על ידי קוריאה הצפונית.

התחנה משדרת במגוון שפות, ביניהן סינית, ספרדית, גרמנית, אנגלית, צרפתית, רוסית, יפנית וערבית.

עד לשנת 2002, שמה של התחנה היה **רדיו פיונגיאנג**.

היסטוריה
--------

התחנה נוסדה ב-14 באוקטובר 1945, במהלך תקופת משטר הכיבוש הסובייטי בקוריאה, בשם "רדיו פיונגיאנג". השידור הראשון של התחנה היה נאום הניצחון של קים איל-סונג, אשר חזר זה עתה לפיונגיאנג עם תום מלחמת העולם השנייה.

השידור הראשון בשפה זרה נעשה ב-16 במרץ 1947, בשפה הסינית. במהלך שנת 1950 החלה התחנה לשדר גם ביפנית, ובהמשך באנגלית (1951), צרפתית ורוסית (1963), ספרדית (1965), ערבית (1970), וגרמנית (1983).

בשנת 1960 כללו שידורי רדיו פיונגיאנג 159 שעות שידור בשבוע. ב-1970 הסתכמו שעות השידור השבועיות ב-330 שעות, ובשנת 1980 ב-597 שעות שידור. החל משנת 1990 סך שעות השידור השבועיות ירדו ל-534 שעות, מגמה שהמשיכה בשנת 1994 עם 529 שעות שידור, ו-364 בשנת 1996.

בשנת 2002 שונה שם התחנה ל**קול קוריאה**.

שידורי התחנה
------------

התחנה משדרת לתושבי קוריאה הצפונית באמצעות גלים קצרים, וכן למדינות שכנות באמצעות גלים בינוניים.

רוב שידורי התחנה מועברים ממשדר הממוקם כ-25 ק״מ מהעיר קוג׳אנג שבקוריאה הצפונית. שידורים נוספים מתבצעים גם מאתר שידור הממוקם בפיונגיאנג.

בעבר, התחנה נהגה גם לכלול בשידוריה הודעת מוצפנות למרגלים צפון-קוריאנים ברחבי העולם. התנהלות זו הסתיימה להלכה בשנת 2000, בעקבות הפסגה הבין-קוריאנית הראשונה שהתקיימה באותה שנה.

תוכן השידורים
-------------

מרבית שידורי התחנה נפתחים במרווח אות, ולאחר מכן בהודעה מוקלטת: "זהו קולה של קוריאה". לאחר מכן, מנוגן המנון קוריאה הצפונית ונגינות לאומיות נוספות.

בהמשך, מועבר דיווח חדשות מטעם סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית, תוך התאמות נדרשות למדיום הרדיו.

ראו גם
------

* תקשורת המונים בקוריאה הצפונית

לקריאה נוספת
------------

* Wood, James (2000). *History of International Broadcasting*. IET. ISBN 978-0-85296-920-5.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קול קוריאה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קול קוריאה
* תיעוד של מספר הודעות מוצפנות ששודרו בתחנה עבור מרגלים-צפון-קוריאנים, בצירוף הסברים (באנגלית)
* ארכיון שידורי התחנה בשפה האנגלית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Voice of Korea mid-2014 schedule". 27 במרץ 2014. ארכיון מ-25 באוקטובר 2014. נבדק ב-18 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3 4  Hoare, James E. (2012). "Voice of Korea". *Historical Dictionary of Democratic People's Republic of Korea*. London: Scarecrow Press. p. 395. ISBN 978-0-8108-7987-4. ארכיון מ-2017-11-27.
3. 1 2 3  Wood 2000, p. 158.
4. ↑  Wood 2000, p. 20.
5. ↑  Martyn Williams (29 באפריל 2011). "Kujang shortwave transmitter site". ארכיון מ-25 באוקטובר 2014. נבדק ב-18 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
*Pachyptila belcheri*
פריון בתעופה
**פריון דק-מקור** (שם מדעי: *Pachyptila belcheri*) הוא מין של עוף ימי קטן ממשפחת היסעוריים החי בחצי הכדור הדרומי.

אורכו של הפריון 25–26 ס"מ, מוטת כנפיו 56 ס"מ ומשקלו 115–180 גרם. הוא בעל נוצות אפורות, ראש אפרפר המפוספס בלבן והמקור ארוך וצר בצבע שחור. קצוות הכנפיים והכנף מצד אחד שחורים ומצד שני בהירים עד לבנים. לפריון ישנם קרומי שחייה והוא שחיין טוב.

הוא מצוי מעל כל האוקיינוסים הדרומיים ומקנן בכמה איים מרוחקים כמו באיי פוקלנד, איי קרוזה, איי קרגלן והאי נויר שליד חופי צ'ילה. הפריון חופר מאורה בין העשבים שעל החולות ובהם מטיל ביצה יחידה. כדי לא להיטרף על ידי שחפים וחמסנים הוא מגיע לקנן רק בלילות.

הפריונים מצויים בלהקות גדולות והאוכלוסייה העולמית נאמדת בכ-7 מיליון זוגות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריון דק-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פריון דק-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537688705171

 |