recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ריבוק אינטרנשיונל** (באנגלית: **Reebok International Ltd.**) היא חברת הנעלה אמריקאית שנוסדה באנגליה. מאז 2005 היא חברת-בת של ענקית ביגוד הספורט הגרמנית, אדידס.

היסטוריה
--------

ב-1890 התגורר ג'וזף ויליאם פוסטר בבולטון הממוקמת במנצ'סטר רבתי והתפרנס מייצור נעלי ספורט. הוא חשב על הרעיון של ייצור נעלי ספורט עם דוקרנים והחל בייצור נעלי ספורט עם דוקרנים יחד עם בניו והקים את העסק "J.W. Foster and Sons" בשנת 1895.

בשנת 1958 שניים מנכדיו של פוסטר שינו את שם החברה לריבוק.

בין השנים 2002 עד 2012 ייצרה החברה מדים והנעלה עבור ה-NFL. משנת 2006 מחזיקה החברה בזכויות לייצר נעליים עבור ה-NHL. החברה היא גם ספקית ראשית של המייג'ור ליג בייסבול. החברה ייצרה בעבר הנעלה גם עבור קרוזיירו, מועדון ספורט אינטרנסיונל וסאו פאולו.

הראפר ג'יי זי היה האדם הראשון שלא היה ספורטאי וקיבל נעל מיוחדת בייצור של ריבוק שנקראה "S. Carter Collection by Rbk" ויצאה ב-21 בנובמבר 2003. הנעל הייתה הנעל הכי נמכרת בהיסטוריה של החברה. לאחר מכן חתמה החברה על חוזים עם ראפרים אחרים כמו 50 סנט ואומנים כמו נלי ומירי בן-ארי הפכו לדוברים של החברה. לאחר מכן חתמה החברה על חוזה עם השחקנית והדוגמנית סקרלט ג'והנסון בייצור קו נעליים תחת השם "Scarlett Hearts". ריבוק שיתפו פעולה גם עם חברת אמפוריו ארמני וייצרו נעליים בשם "EA7".
במרץ 2015 הופק קליפ על ידי ריבוק ישראל לקידום נעל מדגם ZPump Fusion, בהשתתפות נטלי דדון, טיטי איינאו, אלכסה דול, שביט ויזל ואבישחר ג'קסון.

בשנת 2005 הודיעה חברת מוצרי הספורט הגרמנית אדידס כי היא רוכשת את ריבוק, תמורת 3.8 מיליארד דולר ובכך הפכה ריבוק חברה בת של חברת אדידס.

בשנת 2022 רכשה חברת ABG את המותג ריבוק. 

בישראל REEBOK שייכת לבית מותגי הספורט MGS.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריבוק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ריבוק (בעברית)

* אתר האינטרנט הרשמי של ריבוק (באנגלית)
* ריבוק, ברשת החברתית פייסבוק

* ריבוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ריבוק, ברשת החברתית אינסטגרם

* ריבוק, ברשת החברתית טיקטוק

* ריבוק, סרטונים בערוץ היוטיוב

* ריבוק, באתר פינטרסט
* מיכל רז-חיימוביץ', ‏תחרות לנייקי? מנכ"ל ריבוק ישראל "לא מתיימר להגיע לפסגה", באתר גלובס, 4 באפריל 2018
* עדי ברק, הקאמבק של ריבוק עובר דרך תירס מעובד וחזיות ספורט, באתר כלכליסט, 31 באוקטובר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007371181405171
* LCCN: nr94011700
* VIAF: 159177323
* WorldCat: lccn-nr94011700

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות, אדידס רכשה את ריבוק, באתר ynet, 3 באוגוסט 2005.
**מפעלי פלדה מגניטוגורסק** (ברוסית: **Магнитогорский металлургический комбинат**) היא חברה רוסית לייצור יצקת, פלדה ומוצריה. המפעל הוקם במהלך תחילת שנות ה-30 ביחד עם עיר מגניטוגורסק במסגרת תוכנית החומש הראשונה. שמות הקודמים היו "מפעלי פלדה מגניטוגורסק על שם סטלין" ו"מפעלי פלדה מגניטוגורסק על שם לנין".

היסטוריה
--------

קיום מרבצי ברזל באזור ההר "מגניטקה" היה ידוע עוד מהמאה ה-18 אך הם לא נוצלו. הסיבות לכך היו העדר יערות באזור וחוסר תשתית תחבורתית. תכנון המפעל החל במאי 1925 וכבר במרץ 1929 החלה בניית המפעל הענק ועיר חדשה לידו. לקראת מחצית 1929 הסתיימה בניית מסילת רכבת לאזור. בהקמה השתתפו מומחים רבים מחוץ לגבולות ברית המועצות והורכב ציוד שנרכש בארצות הברית וגרמניה. בסך הכול בהקמת המפעל השתתפו מעל ל-800 מומחים זרים.

ב-31 בינואר הופעל כבשן ראשון ותוך כשנה עבדו 4 כבשנים ו-4 תנורים לייצור פלדה. באוגוסט 1934 החל ייצור מוצרי פלדה. עד לתחילת מלחמת העולם השנייה המפעל התמחה בייצור פלדה לצרכים אזרחיים. עם תחילת המלחמה המפעל אורגן מחדש תוך ניצול ציוד שהובא ממפעל פלדה מאוקראינה והחל ייצור המוני של פלדה לשריון.

המפעל המשיך להתפתח גם בהמשך. לקראת מחצית שנות ה-70 הוא היה מייצר 15 מיליון טון פלדה ו-12 מיליון טון מוצרי פלדה בשנה.

עם התפרקות ברית המועצות המפעל הופרט אך ייצור פלדה ירד ל-5.8 מיליון טון בשנת 1996. בתקופה זו רוב מוצריו נשלח למדינות שונות ולא לשוק הרוסי. עם הזמן המפעל השתקם ובשנת 2008 ייצור פלדה חזר לרמה של 12 מיליון טון.

המפעל משתרע עתה על שטח של כ-100 אלף דונמים ומועסקים בו כ-55 אלף עובדים (מהם כמחצית בחברות נותנות שירותים למפעל האם). ההר "מגניטקה" שהייתה הבסיס העיקרי של מרבצי ברזל כבר לא קיים (במקור הוא היה בגובה של כ-600 מ') ויש צורך להביא ברזל ממרבצים אחרים בעיקר ממרבצים הנמצאים בדרום מחוז צ'ליאבינסק. בבעלות המפעל נמצאים מרבצי ברזל גדולים באזור בלגורוד. לאור המשבר הכלכלי פיתוח המרבצים טרם החל.

מעל ל-80% ממניות המפעל נמצאים בבעלות של ויקטור רשניקוב שהיה מנכ"ל המפעל במשך שנים רבות.

בשנת 2007 החברה רכשה לעצמה שליטה בחברה לכריית פחם שבבעלותה מכרות פחם במחוז קמרובו. החברה פועלת בהקמת מפעל לייצור פלדה בטורקיה ומפעל לייצור מוצרי פלדה בסנקט פטרבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפעלי פלדה מגניטוגורסק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפעלי פלדה מגניטוגורסק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n82047751
* VIAF: 144266149
* WorldCat: lccn-n82047751

 |
**מקושרים** היה אתר אינטרנט חינמי, אשר פעל כרשת חברתית מקוונת ישראלית בין השנים 2004–2014.

האתר היה בשימוש חופשי, ואפשר לכל גולש ליצור עמוד פרופיל משלו, בו יכול היה לספר על עצמו, להעלות תצלומים ולעדכן את חבריו בנעשה בחייו. לגולש הייתה אפשרות ליצור לעצמו רשימת חברים, המורכבת מקשרים קיימים וחדשים כאחד.

באפריל 2014 הודיע האתר על סגירתו לצמיתות, וב-11 במאי 2014 האתר נסגר.

היסטוריה
--------

עמוד הבית של מקושרים
האתר הוקם על ידי קבוצת יזמים שכללה את שחר בר-דוד, ויקי גלאם וגיא כהן באוגוסט 2004, מתוך רעיון שמקורו בחו"ל - הקמת רשת חברתית אינטרנטית. החברה הראשונה שמימשה רעיון זה באינטרנט הייתה חברת Friendster בארצות הברית. אתר Friendster הושתת על תאוריה שפותחה על ידי סטנלי מילגרם בשנות ה-70 של המאה ה-20, הקרויה "תאוריית העולם הקטן" או שש דרגות של הפרדה.

באוגוסט 2008 רכשה חברת וואלה תקשורת כ-34% מאתר "מקושרים" תמורת 4.55 מיליון ש"ח; במרץ 2009 רכשה 36% נוספים תמורת 4.5 מיליון ש"ח ובכך הגדילה את החזקותיה בחברה ל-70%.

ב-10 במרץ 2013 פסק בית המשפט כי יש להכיר ברן אברהם כאחד מיזמי ומשקיעי האתר. יזמי מקושרים ביחד ולחוד חויבו בהוצאות של כרבע מיליון ש"ח.

בעקבות עליית הפופולריות של פייסבוק הפכה "מקושרים" במהלך השנים ללא רלוונטית, וב-11 במאי 2014 נסגר האתר לצמיתות.

הגלישה במקושרים
---------------

חלק מרכזי באתר היה "עיתון מקושרים", דרכו העלו גולשים מדי יום עשרות כתבות. בנוסף נתן האתר במה לכותבים שרצו לשתף כתבות שלהם, ואלפי גולשים אחרים הצביעו והגיבו על כתבות אלו מדי יום.

בין הקטגוריות שהיו באתר:

* עיתון מקושרים
* קהילות
* סקרים
* אירועים
* סרטונים
* דואר פנימי של האתר וצ'ט לרשימת חברים
* חדשות מחברים

ראו גם
------

* חבר'ה (אתר אינטרנט)
* LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנותקים – אתר מקושרים של וואלה! סוגר את שעריו, הפעם באופן סופי, באתר "מזבלה", 9 באפריל 2014
2. ↑  וואלה מתרחבת ורוכשת חלק מהרשת החברתית "מקושרים"
3. ↑  חן מענית, ‏סכסוך "מקושרים": פיצוי של 200 אלף שקל לאחד המשקיעים, באתר גלובס, 10 במרץ 2013
ATR 72-200, נמל התעופה הבינלאומי של צ'יאנג מאי
בואינג 737-800 בנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג
**נוק אייר** (בתאית: **นกแอร์**; באנגלית: **Nok Air**) היא חברת תעופה זולה תאילנדית. בסיס הפעולה המרכזי שלה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג, ומטה ההנהלה שלה שוכן ברג'נאקרן טאוור שבמחוז סתורן, שבבירה בנגקוק.

החברה היא הספונסרית הרשמית של מועדוני הכדורגל TTM לופ בורי, צ'יאנג מאי, והאד-יאי.

בשנת 2007 הועסקו בחברה כ-130 עובדים, ובשנת 2011 כ-600.

תולדות החברה
------------

החברה נוסדה בפברואר 2004, והיא החלה את פעילותה ב-23 ביולי אותה השנה. החברה ביצעה את הטיסה הבינלאומית הראשונה שלה ב-31 במאי 2007, לבנגלור בירת קרנאטקה, הודו. באותה השנה קיבלה את אישור הרשויות להפעיל טיסות ליעדים נוספים במדינה: היידראבאד, ניו דלהי, וצ'נאי.

בחודש נובמבר 2007 השעתה נוק אייר את טיסותיה לבנגלור, לאחר שהמתחרה ג'טסטאר אסיה איירווייז החלה להפעיל טיסות בקו.

לאחר שנכשלה בהפעלת טיסות בקווים בינלאומיים, החליטו בנוק אייר להתמקד בשוק המקומי, כך הפכה החברה לבעלת מספר הקווים הפנימיים הגדול בתאילנד. אסטרטגיה זו הוכיחה את עצמה כנכונה, בשנת 2010 הרוויחה החברה 618 מיליון באט, והיא הזמינה שבעה מטוסי בואינג 737-800 וארבעה מטוסי ATR 72.

בעלי המניות בחברה הם: תאי איירווייז אינטרנשיונל (49%), Nok Air Management Company Limited ‏(25%), CPB ‏(6%) בנק סיאם המסחרי (5%) King Power International Company Limited‏ (5%), והיתר (10%) ביידי משקיעים פרטיים.

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2020:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בואינג 737-800 | 15 | — | 189 |  |
| בואינג 737-8MAX | — | 7 | טרם נקבע |  |
| בומברדיה DASH-8-Q400NG | 8 | — | 86 |  |
| סה"כ | 23 | 7 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נוק אייר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נוק אייר
* נוק אייר, ברשת החברתית פייסבוק

* נוק אייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* נוק אייר, ברשת החברתית אינסטגרם

* נוק אייר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מדיה וקבצים בנושא נוק אייר באתר Airliners.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרטי צי המטוסים של נוק אייר, באתר airfleets.net (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

משגר לוויינים טיטן 2, אחד ממוצרי הדגל של החברה
**מרטין מריאטה** (באנגלית: **Martin Marietta**) היה תאגיד בתחומי הכימיה, אלקטרוניקה התעשייה האווירית והחלל שנוסד בארצות הברית בשנת 1961 ממיזוג של חברת גלן ל. מרטין וחברת הכרייה והבנייה אמריקן מריאטה (American-Marietta Corporation). בשנת 1995 נרכשה החברה על ידי חברת לוקהיד ליצירת התאגיד לוקהיד מרטין. החברה נודעה במיוחד בחטיבת הטילים והחלל שלה, שביצעה עבודות עבור משרד ההגנה האמריקני ונאס"א, בהם סדרת טילי טיטן, חלליות ויקינג, סדרת הטילים הבליסטיים "פרשינג" ועוד. מטה החברה היה בבת'סדה שבמרילנד.

מוצרים
------

בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 זכתה החברה במכרז משרד ההגנה לבניית טילים בליסטיים לטווח בינוני מסוג "פרשינג". בהמשך זכתה החברה במכרז להסבתם למשגר לוויינים וחלליות אזרחיים מסוג טיטן 2.

ב-1966 ייצרה את מטוס הניסוי המיוחד X-23, שנועד לבחינת חדירה לאטמוספירה, עבור חיל האוויר האמריקאי. ב-1969 פותחה גרסה אזרחית של המטוס עבור נאס"א, מרטין-מרייטה X-24.

ב-1969 ייצרה החברה את המונורייל בדיסניוורלד.

בשנים 1978 ו-1980 השיקה החברה את חלליות ויקינג 1 ו-ויקינג 2 עבור נאס"א לנחיתה על מאדים.

בראשית שנות ה-80 נבחרה לתכנון וייצור מכל הדלק הנתיק של מעבורות החלל, במסגר תוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

כן ייצרה החברה בשנות ה-70 וה-80 כטב"מים, עבור מטרות שונות, כולל דמיים לאימון כלי נ"מ (AQM-127 SLAT) ומטוסים לממסור תקשורת אלחוטית בהם נעשה שימוש במלחמת וייטנאם.

מיזוגים ורכישות
---------------

ב-1993 רכשה מרטין מריאטה את חטיבת תעשיית האוויר והחלל של ג'נרל אלקטריק ואת סדרת משגרי אטלס מג'נרל דיינמיקס, ב-1994 הונפקה לראשונה בבורסה לניירות ערך בניו יורק.

ב-1995 התמזגה החברה, שהייתה באותה עת חברת תעשיית האוויר והחלל השלישית בגודלה בארצות הברית, עם חברת לוקהיד, שהייתה החברה השנייה בגודלה לייצור ביטחוני. כך נוצרה חברת לוקהיד-מרטין, תאגיד האוויר, החלל והייצור הביטחוני הגדול בעולם. המיזוג הוכתר כאחת מעסקאות המיזוג המוצלחות ביותר בעולם.

בשנת 1996 התפצלה מהתאגיד חברה עצמאית לחומרי בנייה שהמשיכה את השם מרטין מריאטה ונקראת Martin Marietta Materials, חברת הבנייה קמה במקור ב-1939 שולבה בתאגיד מרטין מריאטה ב-1961 וממשיכה להיסחר תחת אותו סמל (MLM) בבורסה של ניו יורק, שם היא מהווה חלק ממדד S&P 500‏.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטין מריאטה** בוויקישיתוף
* מרטין מריאטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לוקהיד-מרטין: איחוד בין שווים, באתר החברה
* Lockheed and Martin Marietta Set to merge in $10 Billion Deal, הניו יורק טיימס, 30 באוגוסט 1994
* Lockheed-Martin merger approved, בלטימור סאן, 12 בינואר 1995

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקרולוג לפאונל, הניו יורק טיימס 28 ביוני 2005
2. ↑  General Dynamics Sells Atlas Rocket Unit : Aerospace: Martin Marietta agrees to pay $209 million, לוס אנג'לס טיימס, 23 בדצמבר 1993
3. ↑  30 Years: Lockheed Corp. Martin Marietta merge (March 1995), וושינגטון ביזנס ז'ורנל, 8 ביוני 2012
4. ↑  אתר חברת Martin Marietta Materials
**חזית השחרור הערבית** (בערבית: **جبهة التحرير العربية** - ג'בהת אל-תחריר אל-ערבייה) היא ארגון טרור ומפלגה פלסטינית בעת'ית לאומנית סוציאליסטית, שבסיסו בעיראק. הארגון חבר באש"ף. חזית השחרור מפרסמת ירחון הנקרא "סוואת אל-ג'מהיר" (קולות ההמונים). העורך הראשי הוא מזכ"ל הארגון, ראקד סאלם. משרדי העיתון נמצאים ברמאללה בבניין רמוּן, שם גם נמצאים משרדי לשכת הארגון ונציגות מפלגת הבעת' העיראקית.

היסטוריה
--------

הארגון הוקם כקבוצת גרילה באפריל 1969 בחסות מפלגת הבעת' העיראקית. הארגון דגל באידאולוגיה פאן-ערבית, ושם לו כמטרה לשים קץ ל"פלסטיניזציה" של הסכסוך. למרות זאת, חזית השחרור הערבית הצטרפה לאש"ף ביולי 1969.

הארגון הונהג בעבר על ידי מוניף אל-רזאז (בשנות ה-60 וה־70), זיאד חיידר (שהתמנה למזכיר הכללי ב-1970), עבד אל-ווהאב אל-קייאלי (ב-1972-1974), עבד אל-רחים אחמד (1975-1993) ומוחמד איסמעיל (1993), וכיום הוא מונהג על ידי המזכיר-הכללי ראקד סאלם. מנהיג נוסף של הארגון הוא חוסיין רחאל.

בין הפיגועים הבולטים אותם ביצע הארגון ניתן למנות את הפיגוע בכפר יובל והפיגוע במשגב עם.

בפברואר 1981, פוצץ כוח של חטיבת גולני את מפקדת הארגון, שהייתה ממוקמת כ-2 ק"מ מדרום לעיירה נבטייה בלבנון. בפיצוץ נהרגו 14 אנשים.

בשנות ה-80 לארגון היה חלק חשוב בחזית הסירוב, שהתנגדה לתהליכי השלום של אש"ף. הארגון התנגד להסכמי אוסלו, אבל שמר על חברותו באש"ף.

### לאחר הסכם אוסלו

בשנת 1996 התירה ישראל את כניסתו של מזכ"ל הארגון, ראקד סאלם לשטחים. חזית השחרור הערבית נותרה קבוצה קטנה ושולית, שחסרה את התמיכה החילונית של ארגונים כמו פת"ח או את התמיכה האיסלאמית הדתית של ארגונים כמו חמאס. בשנת 2002, רוב עבודת הארגון הייתה בחלוקת מענקים של הממשלה העיראקית (בראשות סדאם חוסיין) למשפחות ה"שאהידים" בפלסטין.

באוקטובר 2002 פשט צה"ל על משרדי הארגון ומשרדי מפלגת הבעת' העיראקית ברמאללה תפס מסמכים, קלטות וידאו ומחשבים במשרדי הארגון, ועצר את מזכ"ל הארגון רכד סלאם. לאחר שישב במעצר שנתיים זיכה בית המשפט הצבאי את ראכד סאלם, מאשמת חברות בארגון טרור. בית המשפט קבע שלא הוכח כי החזית, היוותה ארגון טרור מאז 1996 ועד מעצרו של סאלם ברמאללה.

למרות התמיכה הכספית הגדולה מעיראק, חזית השחרור הערבית כמעט לא ביצעה פיגועי טרור נגד מטרות ישראליות. התמיכה בארגון, הן בקרב הפלסטינים בשטחים והן בקרב הפליטים הפלסטינים בגולה, קטנה מאוד, והוא נחלש משמעותית לאחר נפילת שלטונו של סדאם חוסיין בעיראק שהביאה להפסקת הזרמת הכספים אליו. כיום לארגון יש בסיסים בעיראק ובלבנון. ברמאללה, משרדי הארגון משותפים לו ולארגון החזית לשחרור פלסטין.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של חזית השחרור הערבית
* ליאור גרינבאום, ‏עיראק מבקשת שוב ממועצת הביטחון לאשר לה להעביר לפלשתינים מיליארד אירו, באתר גלובס, 29 בינואר 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  דניאל סובלמן, סגנו של סדאם ניהל המעורבות בשטחים, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2002
2. ↑  אתר למנויים בלבד איתי שטרן, "הלילה הארוך ביותר": בחזרה אל הלילה שבו השתלטו מחבלים על קיבוץ משגב עם, באתר הארץ, 9 במרץ 2019
3. ↑  כוח צה"ל פוצץ הלילה מפקדת ה"חזית" ליד נבטייה, מעריב, 23 בפברואר 1981
4. ↑  יאיר אטינגר, עמוס הראל, 15 מיליון ד' מעיראק לפלשתינאים שנפגעו באינתיפאדה, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2002
5. ↑  ארנון רגולר, בימ"ש צבאי: ארגון פלשתיני שחילק כספים לנפגעי האינתיפאדה איננו ארגון טרור, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310372405171
* LCCN: nr93005402
* VIAF: 131795555
* WorldCat: lccn-nr93005402

 |
**RE/MAX** (ראשי תיבות של: **Real Estate Maximum**) היא חברת תיווך נדל"ן בינלאומית הפועלת בשיטת זכיינות. החברה החזיקה את נתח השוק הגדול ביותר בארצות הברית ובקנדה מאז 1999. לרימקס יש יותר מ-100,000 סוכנים הפעילים בכ-6,800 משרדים ביותר מ-100 מדינות בעולם.

היסטוריה
--------

מרכז החברה בדנוור
### היסטוריה מוקדמת: 1970-1976

החברה נוסדה בינואר 1973 על ידי דייב ואשתו לעתיד גייל ליניגר בדנוור שבקולורדו ונמצאת עד היום בבעלות מייסדיה.

בשנת 1975 רכשה דניס קרטין את הזיכיון הראשון של החברה מחוץ לקולורדו, בקנזס סיטי, מיזורי. בתוך כשנתיים היו לרימקס יותר מ-100 זיכיונות.

בשנת 1976 התקיים הכינוס הראשון של החברה בלאס וגאס ומאז הפך לאירוע שנתי.

### 1977-1998

בשנת 1977 פתחה רימקס את משרדה הראשון מחוץ לארצות הברית בקלגרי, קנדה.
עד סוף שנת 1978 היו בארצות הברית ובקנדה יותר מ-100 משרדים וכ-1,000 עובדים. בשנת 1987 הפכה רימקס להיות חברת הנדל"ן המובילה בקנדה.

בשנת 1994 נכנסה החברה גם לשוק באירופה במדינות כמו גרמניה, שווייץ, הולנד ועוד.

החברה בישראל
------------

בשנת 1995 הגיעה החברה גם לישראל על ידי ברנרד רסקין. בעקבות כך התכנסה העצרת הכללית של הפרסביטריאניזם לשקול את המשך ההשקעה בחברה.

כיום (2018) הרשת בישראל מונה 108 משרדים עם יותר מ 1080 סוכנים וזכיינים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רימקס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רימקס (באנגלית)
* רימקס, ברשת החברתית פייסבוק

* רימקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* רימקס, ברשת החברתית אינסטגרם

* רימקס, ברשת החברתית LinkedIn

* רימקס, סרטונים בערוץ היוטיוב

* רימקס, באתר פינטרסט

הערות שוליים
------------

1. ↑   פירוט באתר inman
2. ↑  דו"ח מאוקטובר 2013
3. ↑  באתר של רימקס
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחברת תעופה בלגית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סבנה (פירושונים).

**סבנה** הייתה חברת התעופה הלאומית של בלגיה משנת 1923 עד פירוקה בשנת 2001.

היסטוריה
--------

החברה החלה לפעול ב-23 במאי 1923, כמוביל הלאומי של בלגיה. הטיסה המסחרית הראשונה שלה הופעלה בין בריסל ללונדון. מאוחר יותר החלה החברה לטוס לרוטרדם ולשטרסבורג, ביוני 1924 הטיסה לשטרסבורג הוארכה לבזל.
בספטמבר 1924 נוספו טיסות לאמסטרדם והמבורג, ובמאי 1929 לאנטוורפן, דיסלדורף, ואסן. באותה תקופה סבנה החלה להפעיל לפעמים טיסות לקונגו הבלגית, אך עדיין לא הייתה טיסה ישירה בין בלגיה למושבה שלה. בשנת 1930, החלה לשתף פעולה עם אייר פראנס ולופטהנזה, אשר גם להם היו אינטרסים להפעלת טיסות ליעדים ברחבי אפריקה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939, היה לסבנה צי של 18 מטוסים, במהלך המלחמה הפסיקה החברה את פעילותה באירופה, וטסה לקונגו בלבד.
לאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1946, חזרה סבנה להפעיל את קוויה באירופה. ביוני 1947, הפעילה סבנה את הקו הטראנס אטלנטי הראשון שלה לניו יורק, תחילה באמצעות מטוסי DC-4, שהוחלפו מאוחר יותר במטוסי DC6B, ובכך הפכה לחברה האירופית הראשונה שפעלה מעבר לאוקיינוס האטלנטי.

#### התרסקותה של טיסת 548 של סבנה

טיסה 548, של חברת סבנה יצאה מנמל התעופה הבינלאומי של ניו יורק, שדה אנדרסון שבניו יורק לבריסל שבבלגיה ב-15 בפברואר 1961. המטוס מדגם בואינג 707 התרסק בגישה לנחיתה בנמל התעופה של בריסל וכל הנוסעים, 72 במספר, נהרגו, כולל אדם אחד שהיה על הקרקע. בין הנוסעים שנהרגו, היו כל 18 חברי המשלחת האמריקאית לאליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה וכן 16 מבני המשפחה, המאמנים והשופטים. 

#### חטיפת מטוס סבנה

 ערך מורחב – **חטיפת מטוס סבנה**  

ב-8 במאי 1972 נחטף מטוס בואינג 707 על ידי 4 (2 גברים 2 נשים) מחברי ארגון הטרור "ספטמבר השחור" שהיה בדרכו לנמל התעופה בן-גוריון, ארבעת החוטפים דרשו את שחרורם של 315 מחבלים מבתי הכלא בישראל. שניים מהחוטפים נורו ונהרגו על ידי לוחמים מסיירת מטכ"ל, מחופשים לטכנאי קרקע. חוטפת אחת נעצרה וישבה בבית הסוהר 7 שנים, ולאחר מכן נפטרה מסרטן ב-2012. החוטפת השנייה נעצרה וישבה 13 שנים בכלא; חיה כיום בעמאן. הנוסעת מרי הולצברג-אנדרסן, שהייתה חברת קיבוץ לוחמי הגטאות, בשבוע ה-28 להריונה, נורתה על ידי אחת החוטפות ומתה מפצעיה עשרה ימים לאחר מכן.

#### פירוק

באוקטובר 2001 החברה הכריזה על הליך פירוק. הפרלמנט הבלגי הקים ועדה לחקור את הנסיבות שהובילו לכך והמעורבות של סוויסאייר. אף נבדקו צעדים משפטיים אפשריים נגד סוויסאייר. אחת הסיבות לקריסת החברה הייתה העובדה שסוויסאייר לא עמדה בהיתחיבותה להזרים כספים לסבנה, משום שבאותו זמן הייתה בקשיים כלכליים בעצמה. סוויסאייר עצמה נכנסה להליך פירוק באותה שנה.

צי המטוסים
----------

DC-3 של סבנה בשנת 1949
 DC-6 של סבנה בשנת 1955

| דגם | מספרם בצי |
| --- | --- |
| איירבוס A319 | 15 |
| איירבוס A320 | 6 |
| איירבוס A321 | 3 |
| איירבוס A330 | 10 |
| איירבוס A340 | 4 |
| בואינג 737 | 11 |
| מקדונל דאגלס MD-11 | 2 |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סבנה** |

* אתר האינטרנט הרשמי של סבנה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007585480005171
* BnF: cb14568090j (data)
* GND: 270318-X
* ISNI: 0000 0001 2187 5234
* LCCN: n87846133
* NLA: 35501112
* SUDOC: 060288906
* VIAF: 152793383
* WorldCat: lccn-n87846133

 |
**סוכנות ADD** (לשעבר **לוק**) היא סוכנות שחקנים ישראלית המייצגת שחקנים, מגישים, כותבים, במאים ויצרני תוכן בישראל בעולם. בנוסף, משמשת הסוכנות כיצרנית תוכן בעצמה, בהשראת המודל העסקי של סוכנות "William Morris Endeavor" (אנ') האמריקאית .

הסוכנות נמצאת בבעלותם של בני הזוג ירון ליכטנשטיין (מנכ"ל) והדס מוזס-ליכטנשטיין.

היסטוריה
--------

סמליל סוכנות לוק, על בסיסה הוקמה סוכנות ADD
**לוק** (LOOK) הייתה סוכנות דוגמנות ישראלית, שנוסדה בשנת 1988.

בשנת 2010 הוקמה סוכנות ADD על ידי הדס מוזס וירון ליכטנשטיין, אשר שימש קודם לכן כמנכ"ל סוכנות "לוק" של ידיעות אחרונות, אשר על בסיסה הוקמה הסוכנות.

הסוכנות נבנתה לפי המודל של סוכנות השחקנים האמריקאית "William Morris Endeavor" אשר מעניקה מענה רוחבי וכולל להפקות טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע – החל משלב פיתוח היצירה ועד לשלב הסופי של שיווק ומכירת התוכן בישראל ומחוצה לה.

בפברואר 2012, דווח כי המפיק ההוליוודי ארנון מילצ'ן הקים עם הסוכנות "חממת תוכן" המיועדת לקידום תכנים ישראליים בארצות הברית. במסגרת ההסכם בין הצדדים, נקבע כי חברת "ניו ריג'נסי הפקות", השייכת למילצ'ן, תשקיע בפיתוח רעיונות שיוצרים ישראלים יציעו לסוכנות. בהסכם נקבע גם שהסוכנות תהפוך לנציגה הבלעדית של מילצ'ן בישראל.

רובן המכריע של הפקות הסוכנות מגיע מחברת HOT, בה היה ארנון מוזס, אביה של הדס מוזס-ליכטנשטיין, שותף בעבר, אך הסוכנות מפיקה תכנים גם לחברת yes. במקביל, עוסקת הסוכנות גם בפיתוח פורמטים ובהפצתם בחו״ל.

בין הסדרות שהופקו על ידי הסוכנות ניתן למצוא את השעשועון "מי יפיל את המאסטר" ששודר בערוץ 2 בשנת 2012, סדרת הדוקו-ריאליטי "גולסטאר", אשר שודרה בהוט באותה השנה, והסדרה העלילתית "פצועים בראש", בכיכובם של גיא עמיר וחנן סביון, שמשמשים גם כשותפים במחלקת התוכן של הסוכנות.

במסגרת כתבה של העיתונאי אורן פרסיקו על הסוכנות באתר "העין השביעית", נטען כי קיימת מגמה של חדירה מסיבית של מיוצגי הסוכנות לתכנים המערכתיים בכלי תקשורת בבעלות משפחת מוזס, בהם "פנאי פלוס", "לאישה", מוספי "ידיעות אחרונות" וכו'. לשם ביסוס טענתו מציין פריסקו, בין היתר, כי בשנת 2015, מתוך 84 תצלומים שהופיעו בדף הפייסבוק הרשמי של הסוכנות, 56 מהם הופיעו בשערי מגזינים ובכתבות בכיכוב טאלנטים שהסוכנות מייצגת, ומבין אותם 56 צילומי שערים וכתבות, 46 הופיעו בכלי תקשורת השייכים לקבוצת "ידיעות אחרונות". טענה דומה הועלתה בכתבה נוספת באתר "העין השביעית" מספטמבר 2016, בה נטען כי כתבת שער במוסף "7 לילות" אשר עסקה בריאיון עם השחקן ליאור אשכנזי, נועדה לקדם את הסדרה "עקרון ההחלפה" בה הוא מככב ושני שחקנים נוספים שמיוצגים על ידי הסוכנות ומשחקים בה.

באוגוסט 2015, רכשה חברת "יונייטד קינג", שבבעלות משה ולאון אדרי 25% ממניות הסוכנות בסכום של 10 מיליון שקלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות ADD
* סוכנות ADD, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  ערן סויסה, בעזרת השם: סוכנות לוק משנה את השם, באתר nrg‏, 12 ביולי 2010
2. 1 2  לי-אור אברבך, ‏ירון ליכטנשטיין פותח קבוצת תוכן חדשה - ADD, באתר גלובס, 13 ביולי 2010
3. ↑  גיל קליאן, ארנון מילצ'ן יקדם הפקות מקור ישראליות בארה"ב, באתר כלכליסט, 6 בפברואר 2012
4. 1 2  אתר למנויים בלבד נתי טוקר, משה אדרי רכש 25% מחברת ההפקות של בתו של נוני מוזס, באתר TheMarker‏, 30 באוגוסט 2015
5. ↑  אורן פרסיקו, העיתון של המשפחה, באתר העין השביעית, 28 בדצמבר 2015
6. ↑  שוקי טאוסיג, משחק שכולם משתפים בו פעולה, באתר העין השביעית, 9 בספטמבר 2016
**סטיקספיי** (באנגלית: **SatixFy**) היא קבוצת חברות ישראלית-בריטית העוסקת בפיתוח שבבים ומכשירים לתקשורת לוויינית.

**סַטִיקְסְפַיי ישראל בע"מ**, השלוחה הישראלית של הקבוצה, הוקמה ביולי 2012 על ידי יואל גת, שקודם לכן נמנה עם מייסדי החברות גילת רשתות לווין ורייסאט ישראל. גת היה גם מנכ"ל החברה עד לפטירתו באפריל 2022. מטה החברה שוכן ברחובות, ולה מרכז פיתוח במנוף. חברת SatixFy UK שוכנת בפארנבורו שבאנגליה, וחברת SatixFy Space Systems UK שוכנת בצ'ידל (אנ') שבאנגליה. לחברה משרדים גם בבולגריה ובארצות הברית.

החברה מפתחת שבבים לתקשורת לוויינית בתדרי Ka-band ולתקשורת במטוסים, בטכנולוגיות ASIC ו-RFIC (אנ'). לדברי החברה, השבבים שלה מפחיתים במידה ניכרתת את העלות, הגודל, המשקל וצריכת החשמל של מסופי המשתמש (VSAT (אנ')) ואת עלויות זמן האוויר של הלוויינים. קו מוצרים נוסף של החברה הוא אנטנות.

בנובמבר 2016 גייסה החברה 25 מיליון דולר. בגיוס נוסף גייסה החברה 20 מיליון דולר.

בפברואר 2021 החלה החברה בתהליך של הנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אך הנפקה זו לא יצאה אל הפועל עקב חוסר עניין מצד המשקיעים המוסדיים.

במרץ 2022 הודיעה החברה על הסכם למיזוגה עם חברת ספאק בשם Endurance Acquisition Corp. הנסחרת בנאסד"ק. החברה המאוחדת תקבל כ-201 מיליון דולר מחשבון הנאמנות של Endurance ו-29 מיליון דולר ממשקיעי PIPE, שיביאו את החברה המאוחדת לשווי שוק של 813 מיליון דולר. המיזוג הושלם באוקטובר 2022, ומניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סטיקספיי
* סטיקספיי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סטיקספיי, ברשת החברתית LinkedIn
* סטיקספיי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מידע עסקי על חברת סטיקספיי באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית)
* סטיקספיי, בגוגל פיננסים

הערות שוליים
------------

1. ↑  יניב אביטל, ‏חברת SatixFy מגייסת 25 מיליון דולר, כדי לפתח שבבי תקשורת לוויינית מתקדמים יותר, באתר Geektime‏, 1 בנובמבר 2016;  
חברת התקשורת הלוויינית Satixfy גייסה 25 מ' ד', באתר Techtime, ‏1 בנובמבר 2016
2. ↑  וואלה! כסף‏, סטיקספיי קומיוניקיישנס תגייס 325 מיליון שקל, באתר וואלה!‏, 28 בפברואר 2021
3. ↑  נאסד"ק: EDNC
4. ↑  מאיר אורבך, חברת SatixFy של יואל גת בדרך לספאק בשווי 813 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 8 במרץ 2022
5. ↑  SatixFy, a Leader in Next-Generation Satellite Communication Systems, to Go Public via Combination with Endurance Acquisition Corp. SatixFy, March 8, 2022
6. ↑  סטיקספיי החלה להיסחר בניו יורק לאחר השלמת מיזוג הספאק, באתר TechTime‏, 30 באוקטובר 2022

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סטיקספיי"**.
**סלאם אייר** (בערבית: **طيران السلام**) היא חברה לטיסות חסך מעומאן. בסיס הפעולה שלה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי מסקט.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 2016, לאחר שהבעלים שלה, Muscat National Development and Investment Company, זכתה במכרז של ממשלת עומאן לפתיחת חברה לטיסות חסך.

לאחר שחכרה מקבוצת LATAM איירליינס שלושה מטוסים מדגם איירבוס A320-200 ערכה החברה את טיסת הנוסעים הראשונה שלה (פנים ארצית) ב-30 בינואר 2017. חודש לאחר מכן נערכה הטיסה הבינלאומית הראשונה של החברה לדובאי.

בנובמבר 2019 הפעילה החברה שמונה מטוסים - שלושה מטוסי איירבוס A320-200 וחמישה מטוסי איירבוס A320neo. החברה הזמינה עוד שני מטוסי איירבוס A320neo ושני מטוסי איירבוס A321neo.

החברה מפעילה כ-30 קווי טיסה. הטיסות הבינלאומיות נערכות למדינות הבאות:

* גאורגיה, אזרבייג'ן, טורקיה
* הודו, פקיסטן, בנגלדש, סרי לנקה, נפאל, תאילנד
* עיראק, איראן
* ערב הסעודית, כוויית, איחוד האמירויות, בחריין, קטר
* מצרים, סודאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלאם אייר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סלאם אייר (באנגלית ובערבית)
* החברה, באתר Ch-Aviation
**סנטורי החזקות**  (**Suntory Holdings** , ביפנית: **サントリーホールディングス**) היא יצרנית משקאות שנוסדה בשנת 1899. לאחר רכישת החברה אמריקאית Beam Inc בשנת 2014 היא הפכה ליצרנית השלישית בגודלה בעולם של אלכוהול מזוקק.

היסטוריה ופעילות
----------------

מייסד החברה, שינירו טורי, פתח חנות למכירת יין ב-1 בפברואר 1899. תחילה נמכרה רק תוצרת מיובאת, בשנת 1907 החלה מכירת יין מחוזק מתוצרת מקומית. בשנת 1923 הוקם המזקקה הראשונה ביפן לזיקוק ויסקי יפני, שהחל להמכר בשוק בשנת 1924. לאחר מלחמת העולם השנייה החברה המשיכה להתפתח. בשנת 1997 היא קיבלה בלעדיות למכירת מוצרי פפסי ביפן.

בשנת 2009 החברה הפכה לחברת החזקות בשם "סנטורי החזקות בע"מ" שמחזיקה מספר חברות בת, ביניהם "סנטורי משקאות ומזון". בשנת 2013 החברה רכשה את חטיבת המשקאות של חברת "גלקסו סמית' קליין".

החל משנת 2014 היא נשכרת בבורסה לניירות ערך בטוקיו.

לאחר רכישת החברה האמריקאית Beam Inc תמורת 14 מיליארד דולר בשנת 2014, סנטורי הפכה ליצרנית השלישית בגודלה בעולם של אלכוהול מזוקק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנטורי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סנטורי (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של סנטורי (ביפנית)
* סנטורי, ברשת החברתית פייסבוק

* סנטורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סנטורי, ברשת החברתית אינסטגרם

* סנטורי, ברשת החברתית LinkedIn

* סנטורי, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2215 0083
* LCCN: n81056618
* MusicBrainz: f2ccbeba-cee3-46b8-93f4-fb7c0291907c
* NDL: 01156953
* VIAF: 123164282
* WorldCat: lccn-n81056618

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

**ספקטרוניקס** בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח וייצור גלאי גז ולהבה אופטיים, בעיקר לתעשיית הנפט והגז ולמפעלים פטרוכימיים ופרמצבטיים.

היסטוריה
--------

ספקטרוניקס הוקמה בשנת 1973 על ידי משפחת ספקטור (דב ספקטור ובנו יחיאל ספקטור), ובתחילת דרכה עסקה בעיקר בייצור ופיתוח מערכות גילוי וכיבוי אש אוטומטיות עבור כלי רכב ממוגני ירי וכלי שיט.

במהלך שנות ה-70 עסקה החברה בפיתוח מערכות כיבוי האש האוטומטיות הראשונות לתא מנוע ותא צוות וכלי לחימה מגוונים וכן גם לספינות, צוללות וכלי שיט אחרים (תחת הסימן המסחרי SAFETM). המערכות סופקו באופן תדיר לצה"ל, תוך עמידה בתקנים הצבאיים, והצילו את חייהם של לוחמים בשדה הקרב.

בשנת 1978 פיתחה החברה את גלאי ה-UV/IR בעל זמן תגובה של פחות מ-3 אלפיות השנייה (מילי שניות), ואף רשמה פיתוח זה כפטנט. עוד רשמה ספקטרוניקס כפטנט גם את מערכות הכיבוי SAFE אשר כוללות גילוי אש תוך אלפיות השנייה, פריקה מהירה ופיזור יעיל של חומר כיבוי אש.

בשנת 1982 הפכה ספקטרוניקס לחברה ציבורית הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

בתחילת שנות ה-90, החלה ספקטרוניקס לפתח ולייצר את גלאי ה-UV/IR האופטיים לגילוי להבה, אשר התבססו על הפטנטים אותם רשמה בעבר, וביססו את מעמדה כחברה העוסקת בתחום זיהוי הלהבה. בשנים 1992–1993 רשמה החברה פטנט על הסימן המסחרי SharpEye, ופיתחה את גלאי האינפרה אדום המשולש (IR3) הראשון. פיתוח זה חולל שינוי משמעותי בתקני התעשייה, כאשר הגלאי תמך בזיהוי אש ממרחקים גדולים יותר והיה חסין בפני אזעקות שווא.

מתחילת שנות ה-2000 מספקת ספקטרוניקס את מוצריה בעיקר עבור מפעלי תעשייה העוסקים בחומרים מסוכנים, צבאות (ארצות הברית, גרמניה, צרפת, ספרד, ישראל) יצרנים של כלי רכב וחברות נפט וגז.

בשנת 2015 נרכשה ספקטרוניקס על ידי חברת אמרסון האמריקאית (Emerson Electric) בסכום של 99 מיליון דולרים, ומאז היא חברה פרטית הפועלת תחת חטיבת הגז והאש של Emerson Automation Solutions.

מוצרים עיקריים
--------------

### גלאי אש אופטיים

#### סדרת גלאי SharpEye™

* גלאי UV/IR
* גלאי IR3

מגלים מאפייני אש בתחומים ספקטרליים עיקריים של UV ו-IR. עיקר תפקידם הוא הגנה מפני אש על אזורים בעלי סיכון גבוה במיוחד כגון: בתי זיקוק, אסדות קידוח ימיות, תעשיות הכימיה והפטרוכימיה, מצבעות האנגרים למטוסים וכדומה.

### גלאי גז אופטיים קווים

#### סדרת גלאי SafeEye™

* SafeEye Quasar 900
* SafeEye 700 Xenon

משמשים לגילוי של ריכוזי גז דליק העלולים להגיע לנקודת התפוצצות בתנאי מזג אוויר קשים ולהגנה בפני דליפות גז על אניות קידוח מיוחדות, מצבעות, בתי זיקוק ומפעלים פטרוכימיים.

### מערכות כיבוי אש אוטומטיות

#### סדרת מערכות SAFE™

מערכות כיבוי לכלי רכב ממוגנים, כלי שיט, רכבות, אוטובוסים וכדומה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספקטרוניקס, ברשת החברתית פייסבוק
* רותם שטרקמן, בין מטחי הקסאם, יש בשדרות גם תעשייה מצליחה, באתר הארץ, 30 ביולי 2004
* יובל אזולאי, ‏אמרסון ספקטרוניקס מציעה 16 משרות למפוטרים בקריית גת, באתר גלובס, 13 ביולי 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפעל למערכות כיבוי אש אוטומטי מוקם בשדרות, דבר, 24 באפריל 1973
2. ↑  אתר למנויים בלבד דרור רייך, האיש שצייד את הכוחות האמריקאים במזה"ת במערכות כיבוי אש יקבל 130 מיליון ש', באתר TheMarker‏, 30 ביוני 2015
3. ↑  חברת הנפט הבריטית SHELL אישרה לשימוש את סדרת הגלאים החדשים של ספקטרוניקס, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2004
4. ↑  אבי בליזובסקי, אמרסון רוכשת את ספקטרוניקס הישראלית תמורת 99 מיליון דולר, באתר Chiportal ‏, 29 ביוני 2015
**ש ח ל טלרפואה בע"מ**, המוכרת במותג **שחל**, היא חברה ציבורית ישראלית המפעילה מוקד טלפוני רפואי. המוקד של החברה מאויש ברופאים, פרמדיקים ואחיות שעברו הכשרה בטלרפואה, והוא פועל 24 שעות ביממה. לצוות המוקד יכולת אבחנה מרחוק באמצעות מיכשור מיוחד, לקרוא נתונים, לתת ייעוץ רפואי מיידי, ובמקרה הצורך לשלוח לחולה ניידת טיפול נמרץ.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בנובמבר 1986 על ידי יורם אלרואי, ששימש כמנכ"ל החברה. בהמשך מונו בניו ארז ויריב אלרואי למנכ"לים משותפים של החברה. בינואר 2016 החליף אותם יובל שקד כמנכ"ל החברה. מנכ"ל החברה מאז מאי 2020 הוא ארז נחתומי, יו"ר החברה הוא יריב אלרואי, וביוני 2022 הצטרף אליו אהוד ברק כיו"ר משותף. המשרד הראשי של החברה שוכן בתל אביב. מנובמבר 2000 נסחרים ניירות הערך של החברה בבורסת SIX בשווייץ. באפריל 2023 נרשמו ניירות הערך של החברה גם למסחר בנאסד"ק.

בתחילת דרכה נתנה החברה למנוייה שירות של ניידות טיפול נמרץ, שהוזנקו לפי מידע רפואי ששודר מהחולה באמצעות מכשיר שסיפקה לו החברה. בהמשך נוספו עוד שירותי ניטור מרחוק של חולים.

החברה מפתחת ומייצרת מכשירי טלרפואה לביצוע אק"ג מלא (12 lead), ומאפשרים לצוות הרפואי מעקב שוטף אחרי מצבו של המנוי בכל מקום שבו הוא נמצא, לרבות מכשיר Smartheart שהופך טלפון חכם למכשיר המשדר אק"ג. החברה מספקת את שירותיה גם במדינות אחדות מחוץ לישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שחל טלרפואה
* אתר האינטרנט הרשמי של שחל טלרפואה (באנגלית)
* מידע עסקי על חברת שחל טלרפואה באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית)
* שחל טלרפואה, בגוגל פיננסים

* SHL TeleMedicine Ltd, באתר בלומברג
* SHL Telemedicine Ltd, באתר Yahoo! Finance
* SHL Telemedicine Ltd בגוגל פיננסים
* אתר למנויים בלבד ענת יפה, "שחל טלרפואה - טכנולוגיה עולמית ייחודית מובילה האצה של צמיחה בינלאומית", באתר TheMarker‏, 30 בספטמבר 2021 קישור המכיל תוכן פרסומי, מוטב להחליפו במקור אחר. להסבר נוסף ראו {{קישור פרסומי}} **פרסומי**

הערות שוליים
------------

1. ↑  גולן חזני, שח"ל מפסיקה את הניהול המשפחתי: יובל שקד ימונה למנכ"ל, באתר כלכליסט, 17 בינואר 2016
2. ↑  שירות כלכליסט, הג'וב החדש של אהוד ברק: יו"ר משותף בשחל טלרפואה, באתר כלכליסט, 30 ביוני 2022
3. ↑  אתר למנויים בלבד אורי תומר, אחרי שנה בתפקיד: מנכ"ל שח"ל הודיע על עזיבה, באתר TheMarker‏, 5 בפברואר 2017
4. ↑  SHL Telemedicine to Commence Trading on NASDAQ Under the Symbol "SHLT", ‏March 31, 2023
5. ↑  גילה מצא, חבל על כל דקה, מעריב, 29 בדצמבר 1987
6. ↑  גולן חזני, שתי חברות סיניות מתעניינות ברכישת שח"ל, באתר כלכליסט, 19 באפריל 2015
**תמיר פישמן** הוא בית השקעות ישראלי המספק שירותים פיננסיים לחברות ציבוריות ופרטיות, ארגונים וגופים מוסדיים ומשקיעים פרטיים. בית ההשקעות הוקם ב-1997 על ידי אלדד תמיר (כיום מנכ"ל החברה) ודני פישמן.

היסטוריה
--------

בדצמבר 2008 פרש דני פישמן מתפקידו כמנכ"ל משותף יחד עם אלדד תמיר, שנותר מנכ"ל ונשיא יחיד בחברה. עם זאת, המשיך פישמן בתפקידיו כשותף ויו"ר בקרן הנדל"ן, חבר ועדת השקעות, דירקטור בקרנות ההון סיכון ובחברות שונות בקבוצה. בנובמבר 2010 הודיעה החברה כי חתמה על הסכם למיזוג חברת הבת של קבוצת דלק (של יצחק תשובה), אלעד ישראל, לתוך תמיר פישמן נדל"ן, אך במאי דיווחו הצדדים כי המשא ומתן ביניהן פוצץ והעסקה בוטלה.

בחברה מועסקים כ-150 עובדים וב-2007 אף קיבלה סובסידיות ממשלתיות מ"החברה הרוסית להון סיכון" על מנת להשקיע ברוסיה. נכון ל-2014, החברה מנהלת תיקים וקרנות נאמנות בהיקף של כ-15 מיליארד ש"ח ותוכניות תגמול לעובדים בסך 14.7 מיליארד ש"ח. בשנת 2013 תמיר פישמן גמל והשתלמויות נרכשה על ידי IBI בית השקעות. באוקטובר 2014 רכשה חברת אופק עד בשליטתו של יונל כהן 27% מבית ההשקעות, לפי שווי חברה של 60 מיליון ש"ח.

תחומי פעילות
------------

תמיר פישמן מציעים מגוון שירותים ומוצרים פיננסיים, כניהול תיקי השקעות וקרנות נאמנות. בנוסף עוסק בית ההשקעות בניהול חיתום והנפקות פרטיות וציבוריות בישראל ומחוצה לה, מיזוגים ורכישות (M&A), בנקאות פרטית בחו"ל, ברוקראז' למשקיעים מוסדיים, מחקר ניירות ערך, ניהול קרנות הון סיכון וניהול תוכניות הטבה ואופציות לעובדים.

לבית ההשקעות גם קרן הון סיכון, בשם תמיר פישמן ונצ'רס (TFV), המנהלת קרנות בהיקף של למעלה מ-200 מיליון דולר, והשקיעה עד כה ביותר מ-30 חברות טכנולוגיה. לתמיר פישמן התקשרות אסטרטגית עם הבנק הגלובלי RBC) Royal Bank of Canada), הבנק השלישי בגודלו בצפון אמריקה ואחד מעשרת הבנקים הגדולים בעולם, שהוא גם בעל המניות עיקרי בחברה (כ-30%).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תמיר פישמן
* עומרי כהן, ‏אלדד תמיר: "לא רואה כרגע סיבה לאיזשהו משבר פיננסי", באתר גלובס, 25 בספטמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  יובל מ. דני פישמן פורש מבית ההשקעות תמיר פישמן; אלדד תמיר ממשיך לכהן כמנכ"ל יחיד, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2008
2. ↑  מיכאל רוכוורגר, המיזוג בין דלק נדל"ן לקרן נדל"ן של תמיר פישמן - התפוצץ, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2011
3. ↑  מתוך אתר החברה

| חברות שירותים פיננסיים והשקעות בישראל |
| --- |
| תאגידים סטטוטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון |
| בתי השקעות | IBI (מחזיקה גם בתמיר פישמן) • אימפקט • אינפיניטי • אלומות • אקסלנס נשואה • אלטשולר שחם • הלמן-אלדובי • הראל השקעות • ילין לפידות • מגדל שוקי הון • מור • מיטב דש • פסגות • פעילים |
| קרנות השקעות פרטיות | קרן פימי • קרן השקעות סקיי • קרן ריאליטי • קרן תשתיות ישראל • קרן טנא • פורטיסימו קפיטל |
| קרנות הון סיכון | TLV Partners • JVP • פיטנגו • קבוצת ברמ • ויולה ונצ'רס • תעוזה |
| קרנות נדל"ן | ריט 1 • מגוריט • מניבים • סלע קפיטל |
| תעודות סל | תכלית תעודות סל • קסם מדדים |
| מוסד פיננסי חוץ-בנקאי | קבוצת אחים נאוי • פנינסולה • אמפא • מיכמן • טריא • מימון ישיר |
| שירותים פיננסיים במטבעות וירטואליים | ביטס אוף גולד |
חקלאי מושב לכיש וילדיהם ביום בציר שגרתי - מעבירים את התוצרת למשאיות לשיווק - שנת 1985
**ענבי טלי** הוא קואופרטיב - האגודה החקלאית של מושב לכיש. הקואופרטיב מאגד את 66 המשקים החקלאיים במושב לכיש ומשווק בעיקר ענבים למאכל. הקואופרטיב גם משווק ענבים של חקלאים נוספים בארץ.

היסטוריה
--------

מושב לכיש נוסד בשנת 1955. לכיש זכתה לפרסום עולמי בזכות תבליט ענק שנחשף בארמון המלך סנחריב שבנינווה המתאר את כיבוש העיר לכיש, ברקע התבליט נראים בבירור גפנים וכרמים. מעדויות היסטוריות וארכאולוגיות עולה כי אבותיהם של מתיישבי לכיש עסקו גם הם בגידול ענבים לפרנסתם.

כבר עם הקמת המושב בשנת 1955 שיווקו החקלאים את תוצרתם במשותף מתוך הבנה ששיתוף פעולה יניב תוצאות טובות יותר. בשנות ה-60 נטעה הסוכנות היהודית כרמים בלכיש ובמושבים נוספים באזור. הכרמים היו מזן סולטנינה - ירוקים ללא חרצנים, וגודלו במטרה לשווק אותם כצימוקים. הכרמים לא הצליחו וחלק מחקלאי לכיש כבר החלו בעקירתם, אבל אז שתי קבוצות חקלאים הביאו איתן שיטות גידול מתקדמות והצליחו להפוך את ענבי הסולטנינה הקטנים לענבים גדולים וראויים לענבי מאכל, שקיבלו את השם תומפסון. כך משנות ב-70 המאוחרות החל הכרם להתפתח והפך לענף הגידול המרכזי במושב לכיש.

באותן שנים הענבים בלכיש שווקו במשותף בשם "ענבי לכיש". בתחילת שנות ה-80 החלו הכורמים במושבים השכנים ללכיש לשווק ענבים תחת שמות דומים, ועלה צורך לבדל את הענבים של המושב. וכך הוחלט על השם "ענבי טלי".

האגודה החקלאית הוקמה בשנת 1960. השם "ענבי טלי" ניתן בשנת 1986. הקואופרטיב הוקם כדי לשווק את הענבים והתוצרת החקלאית של חברי האגודה ישירות לסיטונאים ולרשתות השיווק בישראל ומחוצה לה. הארגון החקלאי במסגרת האגודה מספק שירותי שיווק, רכש מרוכז של יבולים חקלאיים, הדרכה, סיוע ותמיכה בגידול ובפיתוח לחקלאי מושב לכיש, ללא מעורבות בכספי המשק הפרטי במושב, שבו כל יחידת משק היא פרטית.

### היקפי השיווק והתוצרת

האגודה החקלאית משווקת תוצרת החקלאית במשקל של כ-25,000 טון לשנה, מתוכה כ-21,000 טון ענבי מאכל והשאר פירות קיץ וירקות שונים. הענבים המשווקים על ידי ענבי טלי מהווים כשליש מכמות ענבי המאכל המשווקים בישראל.

בנוסף לגידול זני הענבים המסורתיים, כמו סופריור, תומפסון, וזני, ענבי טלי מגדלים בלעדית בישראל גם זנים אחרים של חברות פיתוח וטיפוח זנים בעולם, כגון ענבים מזן טימפסון, אוטום קריספ, סייבל וסקרלוטה. גם זנים אלה משווקים תחת המותג של ענבי טלי. בסך הכול משווקים כ-30 זנים של ענבי מאכל בכל הצבעים (ירוק, אדום, שחור), רובם המכריע ללא חרצנים. כמו כן משווקים גם פירות וירקות נוספים כמו עגבניות, פלפלים ועוד. האגודה מספקת תוצרת לכל רשתות השיווק הגדולות בישראל וכן לסיטונאים בכל רחבי הארץ.

בשנת 2002 זכתה ענבי טלי, יחד עם חברת Sanplast אריזות, בפרס כוכב ישראל מטעם התאחדות התעשיינים על ייצור אריזה ייחודית.

קישורים חיצוניים
----------------

* מירב קריסטל, הענבים לא שמעו על סוף העונה: התייקרו בעד 30%, באתר ynet, 20 בספטמבר 2018
* אתר למנויים בלבד עדי דברת-מזריץ, שוקי שדה, כל עינב זהב, והרבה מאוד כסף: "אין סיבה שנמכור במחיר נמוך יותר רק כי לציפורה מדיזנגוף נדמה שזה יקר", באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמר כהן, ‏קשיים בחקלאות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 24 בנובמבר 2016
2. ↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏מחקר: המיתוג של פירות וירקות לא תמיד משתלם לחקלאים, באתר גלובס, 21 באוגוסט 2013
3. ↑  עמוס דה-וינטר, טוב שם טוב, באתר אגרו-משוב, ‏9 בספטמבר 2012.
4. ↑  מירב קריסטל, "מיתוג פרי - זה הכרחי", באתר ynet, 25 בספטמבר 2009
**המאסטרס** (באנגלית: **The Masters**) הוא טורניר סנוקר מקצועני, ללא דירוג, ועל בסיס הזמנה של שחקנים, המתקיים מדי שנה ברציפות בעיר לונדון, בחודש ינואר (בעבר נערך גם בחודש פברואר), הנערך לראשונה בשנת 1975. בטורניר משתתפים 16 שחקנים בלבד: אלוף המאסטרס של השנה שעברה, אלוף העולם בסנוקר הנוכחי בעת הטורניר, ו-16 השחקנים המדורגים בעולם בעת הטורניר (14 או 15 המדורגים הראשונים בעולם במידה ואלוף המאסטרס של השנה שעברה ו/או אלוף העולם הנוכחי אינם נכללים בין 16 השחקנים המדורגים בעולם בעת הטורניר. בנוסף, במידה ושחקנים מחסרים הגעה לטורניר, ניתן להשלים שחקנים המחסירים הגעה, על ידי הזמנת שחקנים אחרים לפי סדר הדירוג העולמי, כדי שמספר המשתתפים ההתחלתי בטורניר יהיה 16).

הטורניר נערך בשיטת נוק-אאוט (המנצח עולה לשלב הבא, והמפסיד יוצא מהתחרות באופן סופי), כאשר הראשון שמנצח במשחק אחד שישה משחקונים עולה לשלב הבא (הטוב מ-11 משחקונים אפשריים). במשחק הגמר, הראשון שמנצח עשרה משחקונים זוכה בטורניר (הטוב מ-19 משחקונים אפשריים). הטורניר נערך במשך שמונה ימים.

הטורניר הוא אחד משלוש התחרויות החשובות והיוקרתיות ביותר בעולם הסנוקר - טורנירי "הכתר המשולש" (באנגלית: Triple Crown), יחד עם אליפות העולם בסנוקר ואליפות בריטניה, והוא טורניר הסנוקר השלישי בחשיבותו בעולם.

משנת 2012 ועד היום, הטורניר מתקיים באולם "אלכסנדרה פאלס" (Alexandra Palace), שבעיר לונדון, אשר הוקם בשנת 1875, לעיני 2,000 צופים בהיכל.

שיאן מספר הזכיות בטורניר בכל הזמנים הוא רוני או'סאליבן, עם שמונה זכיות במספר. או'סאליבן הוא גם שחקן הסנוקר הצעיר ביותר בכל הזמנים שזכה בטורניר (גיל 19 ו-69 ימים. מאסטרס 1995). שחקן הסנוקר המבוגר ביותר בכל הזמנים שזכה בטורניר הוא סטיוארט בינגהאם (גיל 43 ו-243 ימים. מאסטרס 2020). שיאן מספר הזכיות הרצופות בטורניר בכל הזמנים הוא סטיבן הנדרי, עם חמש זכיות רצופות בשנים 1989, 1990, 1991, 1992 ו-1993.

שיאן ההופעות בגמר טורניר המאסטרס בכל הזמנים הוא רוני או'סאליבן, עם 14 הופעות במספר.

טורניר המאסטרס הבא יערך בין ה-12 ל-19 בינואר 2025, והפרס המוענק לזוכה בו הוא 250 אלף פאונד.

אלוף המאסטרס הנוכחי הוא רוני או'סאליבן (2024).

טורניר המאסטרס משודר באופן ישיר ומלא ברשת ה-BBC הבריטית וכן על ידי יורוספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של התחרות באיגוד הסנוקר העולמי (באנגלית)
**אריק גוצ'אל** (בפולנית: **Eryk Goczał**; נולד ב-6 בנובמבר 2004) הוא נהגי מרוצי ראלי פולני המתחרה באליפות העולם בראלי-רייד בקטגוריית SSV (T4). גוצ'אל הוא המתחרה הצעיר ביותר והזוכה הצעיר ביותר בתולדות ראלי דקר לאחר שניצח את הקטגוריה בה התחרה בשנת 2023.

קריירת מרוצים
-------------

גוצ'אל החל להשתתף במרוצי ראלי בשנת 2019 כשהוא נוהג במכונית אפס באירועים שונים של אליפות פולין בראלי-רייד ובאחה אירופה. בשנת 2021 החל להתחרות באליפות פולין בדריפט. שנה לאחר מכן זכה באליפות.

בינואר 2023 התחרה לראשונה בראלי דקר בקבוצה של אביו, מרק גוצ'אל. במהלך המרוץ הוא קבע מספר שיאים: המתחרה הצעיר ביותר שמתחיל את התחרות, שמנצח סטייג' ושמנצח את הקטגוריה. הוא פתח בצורה טובה את ראלי דקר 2024 והוביל מתחילת המרוץ ועד ליום המנוחה, כשהוא מנצח בארבעה סטייג'ים במהלך השבוע. במהלך סוף השבוע נמצא ברכבו חלק במצמד שא תאם את התקנות של הפדרציה הבין-לאומית לרכב והוא נפסל מהמרוץ.

תוצאות
------

### ראלי דקאר

| שנה | קטגוריה | יצרן | מיקום | ניצחונות בסטייג'ים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | SSV | Can-Am | **1** | 4 |
|

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eryk Goczal receives licences ahead of Dakar 2023, The Checkered Flag, 27 October 2022
2. ↑  2023 Dakar Rally: 18-year-old Eryk Goczal fends off Baciuska for T4 win, The Checkered Flag, 19 January 2023
3. ↑  Dakar disqualifies T3 leader for technical infringement , Motorsport.com, 14 January 2024
Silver Grosso of Doge Raniero Zeno, 1253-1268, Venice.
שלט האצולה של רניירו צנו.
**רניירו צנו** (באיטלקית: **Reniero Zeno**) או **רניירי צן** (בוונטית: **Renieri Zen**;‏ נפטר ב-7 ביולי 1268) היה הדוכס ה-45 של ונציה. מורוזיני כיהן כדוג'ה מה-1 בינואר 1253 ועד פטירתו.

צנו כיהן כדיפלומט ונציאני בצרפת ובאיטליה. בעת שהותו בבולוניה הוא שכנע את העיר להפסיק ולשלם מיסים למדינת האפיפיור - מעשה שהביא להחרמתו על ידי הכנסייה. בשנת 1242 סייע צנו לדוג'ה יאקופו טייפולו במהלך המצור על פרארה, ובשנת 1242 דיכא מרידה שפרצה בזאדאר. בשנת 1244 מונה לתפקיד "קפיטאנו דה מאר" (מפקד הצי) של לה סרניסימה.

לאחר מותו של מרינו מורוזיני נבחר צנו, אשר כיהן באותה עת כפודסטה של פרמו לתפקיד הדוג'ה (צנו זכה ב-21 מתוך 41 הקולות).

בין השנים 1256–1259 סייע צנו לאפיפיור אלכסנדר הרביעי במלחמה נגד אצלינו דה רומאנו הרביעי.

באותן שנים לחמה ונציה נגד רפובליקת גנואה - יריבתה בשליטה על הסחר ברחבי הים התיכון. ראשיתה של המחלוקת - בביזת הרובע הגנואזי שהיה בצור שבלבנון על ידי הוונציאנים שהתגוררו ברובע הוונציאני בעיר.

בשנת 1257 הביס לורנצו טייפולו (לימים הדוג'ה של ונציה) את הצי הוונציאני. גנואה כרתה ברית עם מיכאל פאלאולוגוס השביעי אשר כבש את קונסטנטינופוליס בשנת 1261, והעניק לגנואה את זכויות היתר שהיו לסוחרים הוונציאנים בעיר (תוך ביטול הזכויות שהיו לוונציאנים). ונציה, בתגובה, תקפה שוב את הצי הוונציאני במוראה בשנת 1262 ובסטפוצי בשנת 1263, ובשני הקרבות הביסה את גנואה. בשנת 1265 נחתם הסכם שלום בין ונציה לגנואה, וב-1268 החזירה האימפריה הביזנטית לסוחרים הוונציאנים את זכויות היתר שהיו להם קודם לכן.

במהלך כהונתו של צנו הושלמה חקיקת החוק המסחרי הימי בן 129 הסעיפים, אשר נשאר בתוקפו עד נפילת הרפובליקה.

זנו נפטר בשנת 1268, ולאחריו נבחר לורנצו טייפולו כדוג'ה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רניירו צנו** בוויקישיתוף
* רניירו צנו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מארינו מורוזיני** | **דוכסי ונציה** 1252–1268 | **הבא**:**לורנצו טייפולו** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1020674679
* VIAF: 233372805
* WorldCat: viaf-233372805

 |
מטוס טופולב Tu-154 של פאלאייר
**פאלאייר מקדוניאן איירליינס** (במקדונית: **"Авиокомпанија „Палер Македонија**) הייתה חברת הדגל של מקדוניה שהפעילה קווי טיסה בין מקדוניה לאירופה.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנות ה-90, במהלך התפרקותה של יוגוסלביה והקמתה של רפובליקת מקדוניה העצמאית. המטוס הראשון שהיה ברשות החברה היה טופולב Tu-154 שבעקבותיו התווספו שני מטוסים שכורים:F-28 Fokker ו-F-100. כשהתחילה הפעלתם, המטוסים היו צבועים בלבן ואדום, ומאוחר יותר שונה צבעם לאדום עם כיתוב בצבע צהוב. כאשר האו"ם ביטל את הסנקציות נגד יוגוסלביה ב-1996, חידשה JAT איירווייז (חברת התעופה הלאומית של יוגוסלביה) את הפעלת קווי הטיסה שלה, כיוון שמספר הלקוחות של פאלאייר ירד בצורה חדה, והחברה לא יכלה לשאת יותר בעלות אחזקת קווי הטיסה. בספטמבר 1996 פאלאייר הפסיקה את טיסותיה.

תאונות
------

ב-5 בדצמבר 1993 התרסק על מסלול מספר 34 בנמל התעופה סקופיה מסוג Fokker 100 (מספר שלדה: PH-KXL), השייך לחברה, שהיה בדרכו לציריך. חקירה שנערכה לאחר התאונה העלתה שהגורם לתאונה היה כשל אנוש של צוות המטוס שלא וידא לפני ההמראה שהמסלול נקי מקרח. מתוך 97 אנשים שהיו על סיפון המטוס נהרגו 81.

צי המטוסים
----------

* טופולב Tu-154
* Fokker F-28
* Fokker F-100
* BAC 111-528FL One-Eleven (בהשכרה מחברת ג'ארו אינטרנשיונל)

יעדי טיסה
---------

* מקדוניה

* אוחריד (נמל התעופה אוחריד)
* סקופיה (נמל התעופה סקופיה)

* אירופה

* אוסטריה: וינה (נמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט)
* גרמניה: דיסלדורף (נמל התעופה הבינלאומי דיסלדורף), המבורג (נמל התעופה המבורג), ברלין (נמל התעופה הבינלאומי ברלין-שנפלד)
* איטליה: רומא (נמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י)
* הולנד: אמסטרדם (נמל התעופה סכיפהול אמסטרדם)
* שווייץ: ציריך (נמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאלאייר מקדוניאן איירליינס** בוויקישיתוף
* פאלאייר באתר Airliners.net
**פיפלביז** (באנגלית: PipelBiz) היא פלטפורמת השקעות המונים המאפשרת גיוס הון לסטארט-אפים, עסקים ופרויקטי נדל"ן דרך מספר רב של משקיעים החל מסכומים נמוכים, בתמורה למניות ואג"ח. החברה מתפקדת כיום כרכז הצעה, בפיקוח ישיר של רשות ניירות ערך.

החברה הוקמה במרץ 2015 על ידי אור בנון, אורן המבורגר ותום סיטון.

כיום המייסדים המבורגר ובנון מכהנים כמנכ"לים וחברי דירקטוריון בחברה. בסך הכל גויסו דרך הפלטפורמה של החברה יותר מ-100 מיליון ש"ח.

בספטמבר 2019 פיפלביז קיבלה אישור מיוחד מרשות ניירות ערך לצאת לסבב גיוס ולמשקיעים ישנה הזדמנות להיכנס כשותפים בפלטפורמה.

פיפלביז רכשה את חברת Jumpstarter, פלטפורמת מימון המונים בתמורה למוצר או הטבה, אשר גייסה לאלפי פרויקטים כ-15.5מיליון שקלים, והקימה ב-2017 את חברת Ourlend, פלטפורמת הלוואות בין אנשים.

השיטה
-----

אתר האינטרנט של פיפלביז הוא פלטפורמה המאפשרת השקעות המונים למיזמים וחברות, בתמורה למניות. בפלטפורמה, החברות המגייסות וכל המידע הנוגע להשקעה בהן נחשף למספר רב של משקיעים פוטנציאלים הבוחרים באלו חברות להשקיע ובאלו סכומים, בהתאם לתקנות חוק השקעות המונים.

במהלך תקופת הגיוס, המוקצבת לרוב ב-45 ימים ויכולה אף להגיע ל-90 ימים, כספי המשקיעים נשמרים בחשבון נאמנות. בתומה, ואם המיזם הגיע ליעד הגיוס המינימלי שנקבע, כספי המשקיעים מועברים מחשבון הנאמנות לחשבון החברה המגייסת וניתנות בהתאם מניות למשקיעים. במידה והחברה גייסה סכום הנמוך מיעד הגיוס המינימלי בתום תקופת הגיוס, כספי המשקיעים מוחזרים אליהם במלואם.

פיפלביז עוסקת בשני סוגי השקעות שונים: השקעות בתמורה למניות והשקעות בתמורה לאיגרות חוב. 

את ההון החברה מגייסת בשני מודלים שונים (משלובים או לחוד):

* גיוס 35 ניצעים
* גיוס ציבורי (ללא הגבלה על כמות המשקיעים)

ראו גם
------

* סטארט-אפ
* השקעות המונים

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פיפלביז
* תקנות ניירות ערך (הצעת ניירות ערך באמצעות רכז הצעה), התשע"ז-2017(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------