recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק באי באינדונזיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו באלי (פירושונים).

**באלי** הוא אחד ממחוזות אינדונזיה והאי המערבי ביותר בשרשרת איי סונדה הקטנים. האי שוכן מדרום לקו המשווה, במרחק כשעתיים טיסה מסינגפור. שטחו כ-5,780 קמ"ר. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא דנפסאר

גאוגרפיה
--------

לפי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסיית באלי מונה כ-4.317 מיליון תושבים, כ-651 אלף מהם מרוכזים בעיר הבירה, דנפסאר. לפי מרשם האוכלוסין לשנת 2010, כ-85% מתוכם הם הינדים. האוכלוסייה הנותרת ברובה מוסלמית כ-13%, והשאר בודהיסטים ונוצרים כ-2%. רוב האוכלוסייה בשאר איי אינדונזיה היא מוסלמית. מרבית ההכנסה של תושבי האי באה מתיירות, מחקלאות, מתעשיית הטקסטיל, עשבי תיבול וקופי לואק (קפה יקר במיוחד) המיוצאים אל רחבי העולם. שפת הדיבור באי היא באלינזית.

באי, המושך אליו תיירים מכל העולם, יש ג'ונגל טרופי, הרי געש, חופים ארוכים ושדות אורז. יש בו שילוב של אתרי תיירות מודרניים ומקומות היסטוריים, בהם מקדש האם בכפר בְסָאקי, הבירה העתיקה של באלי, על מורדות הר אגונג, הר געש שהוא גם ההר הגבוה בבאלי (3,031 מטרים), והארמון הצף באוג'נג. האי מכונה גם "אי אלף המקדשים" בשל אלפי המקדשים הפזורים בו. חופו המערבי של האי נחשב לאחד מחופי הגלישה הטובים בעולם. האי ידוע בייצור יהלומים מקומי, בעבודות מלאכת יד ובמוצרי עור זולים.

באלי מאוכלס מאז התקופה הפרה-היסטורית, ואולם השרידים העתיקים ביותר שנמצאו במקום הם כלים מאבן ומחרס בני 3,000 שנה. באלי יושבה על ידי אוסטרונזים שהגיעו מדרום מזרח אסיה. בנוסף, חלק מתושבי באלי הם צאצאי הקאסטה השלטת של האי ג'אווה. כאשר הגיע האסלאם לאי ג'אווה במאה ה-16, הייתה בג'אווה ממלכה הינדית, שהנהגתה החליטה להימנע ממאבק ובמקום זאת לסגת לאי באלי ולהתיישב בו.

תושבי באלי גאים בכך שהצליחו לשמר את המסורת ההינדית הייחודית שלהם אל מול התפשטות האסלאם באזור. תרבותם משתקפת בחי היום-יום בטקסים, בפסטיבלים ובמקדשים פרטיים, בכל בית ומקדשים משותפים לקהילה.

האי היה יעד לשני פיגועי טרור גדולים של ארגון אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה. ב-12 באוקטובר 2002 נרצחו 202 אנשים, מרביתם תיירים מאוסטרליה, בפיגוע מכונית תופת בסמוך למועדון לילה. בפיגוע טרור שני, ב-1 באוקטובר 2005, נרצחו 20 בני אדם בכמה פיצוצים בו זמנית במסעדות באי ונפצעו כ-130. גם בפיגוע זה היו חלק מהנפגעים אזרחים זרים.

ב-2013 התקיימה באי תחרות מיס עולם.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * בית מקדש הינדואיסטי, באליבית מקדש הינדואיסטי, באלי
* פסלי קרישנה וארג'ונה על חוף הים, באליפסלי קרישנה וארג'ונה על חוף הים, באלי
* פניו של ארג'ונה בפסל, באליפניו של ארג'ונה בפסל, באלי
* שוק הפרחים, באלישוק הפרחים, באלי
* רקדנים במופע הראמאיאנה, באלירקדנים במופע הראמאיאנה, באלי
* ציטוט הרישום: "כולנו אחים ואחיות", באליציטוט הרישום: "כולנו אחים ואחיות", באלי
* מרכז קניותמרכז קניות
 |

ראו גם
------

* סובאק

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **באלי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **באלי** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של באלי
* באלי, ברשת החברתית פייסבוק

* באלי, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559497705171
* NARA: 10037031
* NDL: 00628991
* VIAF: 151216682
* WorldCat: lccn-n80015517

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**נל** (באנגלית: **Nell**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1994 בבימויו של מייקל אפטד עם ג'ודי פוסטר, ליאם ניסן ונטשה ריצ'רדסון בתפקידים הראשיים. ניסן וריצ'רדסון נישאו באותה שנה כפי שקרה גם בעלילת הסרט.

התסריט מבוסס על המחזה אידיגלוסיה (Idioglossia) מאת המחזאי האמריקאי מארק הנדלי משנת 1987. הנדלי גם השתתף בכתיבתו.

הסרט הצליח והיה לשובר קופות.

ג'ודי פוסטר הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.

תקציר העלילה
------------

ד"ר ג'רי לובל (ליאם ניסן) הוא רופא בעיירה רובינסוויל בקרוליינה הצפונית. יום אחד הוא מתבקש להגיע לחווה ביער קרוב בו גרה אישה בשם ויולט קלטי שנמצאה בביתה ללא רוח חיים.

לאחר שהוא קובע את מותה הוא משוטט בבית ולתדהמתו הוא מגלה בקומה השנייה, נערה מפוחדת שמדברת בשפה בלתי מובנת. הוא מוצא בבית פתק שכתבה הזקנה המבקשת שיידאגו לבתה, נל. בעזרת השריף של העיירה הוא מגלה שוויולט נאנסה לפני שנים וכתוצאה מכך הרתה.

לג'רי אין ניסיון בטיפול בילד פרא. הוא מתייעץ עם ד"ר פולה אולסן (נטשה ריצ'רדסון) העובדת במוסד לטיפול בילדים אוטיסטים.

פולה ומנהל המוסד, ד"ר אלכסנדר "אל" פאלי (אלברט ליברטיני) חושבים שנל אינה מתאימה לאבחנה של "ילד פרא" ומבקשים לאשפזה בבית חולים לבירור. ג'רי מתנגד לכך והעניין מגיע לבית משפט. השופט נותן לג'רי ופולה תקופה של שלושה חדשים להערכה וטיפול בחווה לפני שיחליט על אשפוז.

ג'רי מבקש חופשה מעבודתו, מגיע לחווה וגר באוהל. פולה מגיעה למקום בסירת מנוע מצוידת במכשירים אלקטרונים למעקב, שסופקו על ידי המוסד המבקש לחקור את המקרה המעניין הזה. שניהם מתחילים את המעקב תוך יריבות מסוימת.

פולה מגלה שהשפה הבסיסית של נל היא אנגלית והיא משובשת בגלל שאמה דברה בשפה עילגת לאחר שלקתה בשבץ מוחי וכן בגלל השפה המיוחדת שפיתחה עם אחותה התאומה שמתה. ג'רי מצליח לאט להתקרב לנל ורושם בפנקס את המילים שלה ומקבילותיהן באנגלית מדוברת.

הם מגלים כי נל נוהגת להסתגר ביום ולצאת לשחיית עירום באגם בלילה כי כנראה אמה הסבירה לה שביום זה מסוכן לשהות בחוץ.

הסיפור של נל מתפרסם בתקשורת וג'רי נאלץ להרחיק בכוח עיתונאים מהמקום.

בתום תקופת המבחן דן בית המשפט בעניין וג'רי מעלה את נל לדוכן העדים ומסייע לעדותה בתרגום המילים שלה לאנגלית מדוברת. בית המשפט מחליט על אשפוז אך נל מידרדרת בבית החולים וג'רי מוציא אותה משם על דעת עצמו ומחזיר אותה לחווה.

סוף הסרט מתרחש כעבור חמש שנים. פולה וג'רי מתאהבים ומתחתנים והם באים לפגישה עם נל בחווה ביחד עם בתם רותי. נל משחקת עם רותי כמו ששיחקה עם אחותה התאומה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "נל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נל", באתר נטפליקס
* "נל", באתר AllMovie (באנגלית)
* "נל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "נל", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "נל", באתר אידיבי
* "נל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט נל, באתר יוטיוב
* הסרט נל, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX3739001
* BnF: cb142936516 (data)
* GND: 1099473179
* LCCN: n2011028819
* VIAF: 316753450
* WorldCat (עם VIAF): 316753450

 |
**קוטוקו-אין** (高徳院) הוא מקדש בודהיסטי של פלג ג'ודו-שו, בעיר קמקורה שבמחוז קנאגאווה, יפן.

המקדש מוכר בזכות **הבודהה הגדול של קמקורה**, פסל ארד חיצוני גדול-ממדים של אמיטאבהה. המקדש הוא אחד מהאתרים ההיסטוריים בקמקורה וסביבתה הנכללים במועמדות להיות חלק מרשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו.

במקדש מבקרים כ-2 מיליון איש בשנה, מתוכם כ-10% תיירים זרים.

הבודהה הגדול
------------

הבודהה הגדול של קמקורה
פסל הבודהה הגדול של קמקורה (鎌倉大仏, קמקורה דייבוצו) הוא פסל ארד רב-ממדים של אמיטאבהה, הנמצא בשטח המקדש. כשכוללים אף את בסיס הפסל, גובהו הוא כ-13.35 מטר ומשקלו כ-121 טון. על פי רישומי המקדש, בנייתו של הפסל החלה בסביבות שנת 1252, בתקופת קמקורה.

הפסל חלול, ומבקרים יכולים להיכנס לתוכו ולצפות בחלקו הפנימי. מבקרים רבים השאירו גרפיטי בחלקו הפנימי של הפסל. מאחורי הפסל ישנם ארבעה משטחים מארד בצורת עלי כותרת של פרח הלוטוס, שנוצקו במהלך תקופת אדו (1603-1868), עליהם חרוטים שמות התורמים שמימנו את יציקתם. בשלט בכניסה לשטח המקדש נכתב באנגלית וביפנית, "זר, מי שלא תהיה וכל אשר תהיה אמונתך, בהיכנסך למקום קדוש זה, זכור שאתה צועד על אדמה מקודשת מזה מאות שנים. זהו מקדש בודהה ושער לניצחי, ולכן יש להיכנס אליו ביראת כבוד".

### היסטוריה

לפסל הארד הנוכחי קדם פסל בודהה ענק מעץ, שהושלם בשנת 1243 לאחר כחמש שנות עבודה. את המשאבים לבניית הפסל גייסו הגברת אינאדאנו צובונה והכוהן הבודהיסטי ג'וקו. פסל העץ נפגע מסערה שנים לא רבות לאחר מכן, והאולם שהכיל אותו נהרס; לכן הוצע להקים פסל חדש מארד, והכסף הדרוש לכך, כמו גם לבניית מקדש חדש שבו ישכן, גויס. ככל הנראה, את דמות הארד יצק אונו גורומון או טנג'י היסאטומו. נראה כי הפסל היה מצופה זהב במקור; עדיין ישנן עקבות של זהב על הלחי הימנית של הפסל.

האולם שהכיל את הפסל נהרס בסערה בשנת 1335, נבנה מחדש, נפגע שוב על ידי סערה בשנת 1369 ונבנה מחדש פעם נוספת. המבנה האחרון בו שוכּן הפסל נשטף בצונאמי בשנת 1495, בתקופת אשיקאגה. מאז ועד היום, פסל הבודהה הגדול נמצא באוויר הפתוח.

רעידת האדמה הגדולה של קנטו בשנת 1923 פגעה בבסיס הפסל, והוא תוקן בשנת 1925. תיקונים נוספים בוצעו בשנים 61–1960, אז חוזק הצוואר וננקטו אמצעים להגנה עליו מפני רעידות אדמה. בתחילת 2016 בוצעו על הפסל עבודות מחקר, שיקום ושימור.

### מידות

* משקל: 121 טון
* גובה: 13.35 מטר
* אורך הפנים: 2.35 מטר
* אורך העין: 1.0 מטר
* אורך הפה: 0.82 מטר
* אורך האוזן: 1.9 מטר
* רוחב (אזור הברכיים): 9.63 מטר

מודל תלת-ממדי של הפסל (לחצו על מנת להגדיל, לסובב)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוטוקו-אין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קוטוקו-אין (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של קוטוקו-אין (ביפנית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מידע על המקדש באתר הרשמי
2. ↑  בקשת הצירוף באתר אונסקו
3. 1 2 3  על שיפוץ הפסל באתר nippon.com
4. 1 2 3 4 5 6  מידע על המקדש באתר Kamakura Today
5. 1 2 3  איסו מוצו, קמקורה: עובדה ואגדה, עמ' 195
6. 1 2 3  על פסל הבודהה הגדול באתר Kamakura Citizen Net
7. ↑  ממדי פסל הבודהה הגדול באתר הרשמי של המקדש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00634450
* VIAF: 294037984
* WorldCat: viaf-294037984

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ספינת האהבה** (באנגלית: **Houseboat**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית בבימויו של מלוויל שייבלסון, עם קרי גרנט וסופיה לורן בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב בידי מלוויל שייבלסון וג'ק רוז לפי תסריט ראשוני שנכתב על ידי בטסי דרייק (אנ') שהייתה אז אשתו השלישית של קרי גרנט. גרנט התכוון שהיא תככב בסרט לצידו אבל בגלל הרומן שלו עם סופיה לורן שהחל בצילומי הסרט הגאווה והתשוקה הוא החליף את דרייק בלורן וגם ביקש לשכתב את התסריט זה הביא לפירוד בין גרנט ודרייק אך לורן העדיפה לבסוף את קרלו פונטי.

תקציר העלילה
------------

טום וינטרס (קרי גרנט) מגיע לביתו לאחר שפרודתו אליס נהרגה בתאונה. יש לו שלושה ילדים: דייוווד, אליזבת ורוברט, אותם הוא לא ראה שלוש שנים. הם נמצאים אצל גיסתו קרולין (מרתה הייר). הורי אשתו דורשים שהבנים יאומצו על ידם והבת על ידי קרולין. טום אינו מסכים ולוקח את הילדים לדירתו הקטנה בוושינגטון די סי. הילדים מסתייגים ממנו בגלל שלא ראו אותו זמן רב. הוא לוקח אותם לקונצרט שבסופו נעלם רוברט.

רוברט נמצא על ידי צ'נזיה (סופיה לורן) בתו של המנצח (ארתורו צ'יאנלי) שבורחת מאביה כדי להתאוורר קצת בחוץ. הם מבלים ביריד בעיר ולבסוף היא מחזירה אותו לביתו ומתפלאת למצוא את טום מטפל בשלושה ילדים.

הוא מציע לה להיות מטפלת לילדיו והיא בתחילה מסרבת אבל לבסוף מסכימה.

כולם נוסעים לבית החדש שהושאל להם על ידי קרולין וצ'ינזיה שרה להם "בינג בנג בונג". המבנה נגרר על ידי אנג'לו דונטלו (הארי גוארדינו) שנתקל ברכבם על פסי הרכבת. הרכבת העוברת מרסקת את המבנה ואנג'לו מציע להם בית צף על האגם ששייך לו.

צ'נזיה לומדת לאט לבשל ולבצע את עבודות הבית. טום ממונה על הכביסה במכבסה אוטומטית בין כל עקרות הבית...

המבנה מלוכלך ומוזנח אבל בעבודה עם הילדים וצ'ינזיה הם משפצים אותו. הילדים אוהבים את צ'ינזיה יותר מאביהם. היחסים בין טום לצ'נזיה יודעים עליות ומורדות.

לבסוף מתהדק הקשר והם מחליטים להתחתן בבית הצף. הילדים מחרימים את הטקס כי אינם רוצים לראות אמא מחליפה את אימם אבל לאחר שיקול נוסף הם משנים את דעתם ומגיעים לטקס כשרוברט מנגן במפוחית פה את "הנה באה הכלה". והם ניצבים בין טום לצ'ינזיה כשהכומר שואל את בני הזוג על רצונם לבחור זה בזו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| קרי גרנט | טום ויינטרס | עורך דין |
| סופיה לורן | צ'ינזיה זקרדי |  |
| מרתה הייר | קרולין גיבסון | גיסתו של טום |
| פול פיטרסון | דייוויד וינטרס |  |
| צ'ארלס הרברט | רוברט וינטרס | חבר של טוני |
| מימי גיבסון | אליזבת וינטר |  |
| הארי גוארדינו | אנג'לו דונטלו |  |
| אדוארדו צ'יאנלו | ארתורו זקרדי | אבא של צ'ינזיה |

פרסים
-----

* שיר הנושא "כמעט בזרועותיך" המושר בפי סם קוק היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
* הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
* הארי גוארדינו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספינת האהבה** בוויקישיתוף

* "ספינת האהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ספינת האהבה", באתר נטפליקס
* "ספינת האהבה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ספינת האהבה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ספינת האהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט ספינת האהבה, באתר יוטיוב
* סופיה לורן שרה בינג בנג בונג, באתר יוטיוב
* כמעט בזרועותיך - סם קוק, באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

מריו לנצה בתפקיד אותלו בסרט סרנדה
**סרנדה** (באנגלית: **Serenade**) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1956 בבימויו של אנתוני מאן, עם מריו לנצה, שרה מונטייל, ג'ואן פונטיין ווינסנט פרייס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "סרנדה" של ג'יימס קיין משנת 1937.

כמו בשאר סרטיו של לנצה הוא משחק כבחור פשוט שיש לו כשרון זמרה מלידה, מתגלה ומתפרסם, אך מסתבך בקשרי אהבה.

לנצה שר בסרט קטעים מהאופרות טורנדוט, לה טראוויאטה, אותלו ועוד.

בעת ההסרטה התאהבו הבמאי אנתוני מאן ושרה מונטייל ונישאו לאחר מכן.

תקציר העלילה
------------

דיימון וינצנטי (מריו לנצה) עובד כפועל בכרם בקליפורניה. הוא ידוע בקולו הערב אך לא למד מוזיקה באופן רציני. בן דודו טוניו (הנרי בלוור) שהוא אמרגן, מסדר לו עבודה במועדון בסן פרנסיסקו שם מופיעים אמנים. לפני שהוא נפרד מחבריו החקלאים הוא שר להם את "לה דנצה" של רוסיני.

באחת ההופעות נוכחת המיליונרית קנדל הייל (ג'ואן פונטיין) ומנהל עסקיה צ'ארלס וינתרופ (וינסנט פרייס). קנדל מטפחת אמנים צעירים המשמשים גם כמאהבים שלה וזורקת אותם לאחר זמן, וכינוייה: "שטן עם פני מלאך". כך גם עם דיימון. היא מציעה לו לימוד אצל המאסטרו מרקטלו (ג'וזף קליה) ואחר כך הופעות בבית האופרה בו היא תומכת.

דיימון נשבה ברשתה ולאחר תקופת לימודים הוא מופיע בהצלחה אך קנדל זונחת אותו לטובת פסל צעיר. דיימון מופיע באותו זמן בתפקיד אותלו. הוא מתמלא חמת זעם על דסדמונה (ליצ'ה אלבנזה), בורח מהבמה, מגיע לביתה של קנדל, הורס את הפסל וטס למקסיקו.

הוא מסתגר במלון בכפר סן מיגואל ולוקה במלריה. מצבו קשה ובחורה צעירה ונאה בשם חואנה (שרה מונטייל) לוקחת אותה לבית דודה מנואל (פרנק פוליה), שם היא גרה לאחר שאביה נהרג במלחמת שוורים.

חואנה מטפלת בו והוא מתאושש, קולו חוזר והוא מתכנן לחזור לסן פרנסיסקו. חואנה עצובה והולכת לכנסייה. דיימון מצטרף אליה ושר את "אווה מריה" (של שוברט).

חואנה מסיעה אותו לשדה התעופה ובדרך הם נתקעים בסופה עזה, מתחבקים ומחליטים להתחתן.

הם מגיעים לסן פרנסיסקו ודיימון מחליט לחדש את הופעותיו. הם נפגשים בקנדל שרוצה אותה לעצמה ומתחיל מאבק בין שתי הנשים על דיימון שבסופו שולפת חואנה חרב כלפי קנדל כאילו הייתה במלחמת שוורים.

חואנה נסערת, בורחת מהמקום ונפגעת מרכב חולף. דיימון מרים אותה מזועזע והיא מוכנסת לאמבולנס. דיימון ממשיך בהופעה ומקדיש לה את השיר סרנדה. טוני מודיע לו שחואנה בסדר ודיימון ממשיך בשיר בהתלהבות.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מריו לנצה | דיימון וינסנטי |  |
| שרה מונטייל | חואנה מונטס |  |
| ג'ואן פונטיין | קנדל הייל |  |
| וינסנט פרייס | צ'ארלס וינתרופ | אמרגן |
| הנרי בלוור | טוניו | אמרגן |
| ג'וזף קליה | מרקטלו | מאסטרו |
| פרנק פוליה | מנואל מונטס | דודה של חואנה |
| ליצ'ה אלבנזה | דסדמונה באותלו |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "סרנדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סרנדה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סרנדה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סרנדה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרנדה, באתר יוטיוב
* מריו לנצה שר סרנדה, סצנת הסיום, באתר יוטיוב
* מריו לנצה של "לה דנצה" מתוך סרנדה 1956, באתר יוטיוב
* מריו לנציה שר "אווה מריה" בסרט סרנדה 1956, באתר יוטיוב
* סרנדה 1956, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**עובד המדינה העירום** (באנגלית: **The Naked Civil Servant**) הוא סרט ביוגרפי משנת 1975, המבוסס על ספרו של קוונטין קריספ משנת 1968 באותו שם, בכיכובו של ג'ון הרט. את הסרט ביים ג'ק גולד, על פי תסריט מאת פיליפ מאקי. את הסרט הפיקה וריטי למברט.

סרט טלוויזיה זה, אשר שודר בהקרנת בכורה ב-17 בדצמבר 1975, הופק על ידי Thames Television עבור ערוץ הטלוויזיה הבריטי ITV. הסרט, 77 דקות אורכו, מתאר את חייו של קריספ החל מגיל ההתבגרות ועל לגיל העמידה. על הופעתו בסרט, זכה הרט בפרס באפט"א עבור השחקן הטוב ביותר לשנת 1976. ההפקה זכתה בפרס איטליה (Prix Italia) לשנת 1976. בשנת 1976 הסרט הוקרן בערוץ הטלוויזיה האמריקאי WWOR-TV ומאוחר יותר גם בערוץ PBS.‏

בשנת 2000 הסרט דורג במקום הרביעי בסקר שנערך בין אנשי מקצוע בתעשייה לצורך יצירת רשימה 100 הסרטים הטובים ביותר של המאה ה-20 של מכון הסרטים הבריטי. סרט זה היה הגבוה ביותר ברשימה מבין סרטי ITV. בשנת 2005 הסרט הופץ למכירה בפורמט DVD.

בשנת 2009, הרט שב לגלם את דמותו של קריספ בסרט "אנגלי בניו יורק", שתיאר את השנים האחרונות בחייו של קריספ, אותן העביר במנהטן.

ראו גם
------

* אנגלי בניו יורק

קישורים חיצוניים
----------------

* "עובד המדינה העירום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "עובד המדינה העירום", באתר AllMovie (באנגלית)
* "עובד המדינה העירום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Knitting Circle: Quentin Crisp". The Knitting Circle. 2005-09-03. אורכב מ-המקור ב-2 בינואר 2008. נבדק ב-2008-04-06. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Actor Hurt to reprise Crisp role". *BBC News*. 29 באפריל 2008. נבדק ב-25 במאי 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סזאר ורוזאלי** (בצרפתית: **César et Rosalie**) הוא סרט רומנטי צרפתי משנת 1972 בבימויו של קלוד סוטה, עם איב מונטאן, רומי שניידר וסמי פריי (אנ') בתפקידים הראשיים.

הסרט מתאר משולש אהבה בין שני גברים ואישה.

איב מונטאן זכה בפרס פרס דויד די דונטלו לשחקן הזר הטוב ביותר בשנת 1973

תקציר העלילה
------------

רוזאלי (רומי שניידר) היא אם יחידנית לילדה קטנה, גרושה מאנטונין (אומברטו אורסיני). היא נמצאת ביחסים עם סזאר (איב מונטאן), אדם אמיד בעל עסק לגריטת גרוטאות מתכת.

רוזאלי ובתה מתגררות אצל אמה לוסי (אווה מריה מיינקה) שעומדת להתחתן בפעם השלישית. בחתונה פוגש סזאר את דויד (סמי פריי), צעיר ויפה ממנו, בעל סטודיו לציור עם מישל (ברנאר לה קוק). סזאר מגלה שדויד היה פעם המאהב של רוזאלי והוא מתחיל לחשוד.

רוזאלי נפגשת עם דויד בסטודיו וזה מעלה את חמתו של סזאר. הוא נפגש עם דויד ואומר לו שיניח לרוזאלי כי היא "בהריון".

רוזאלי כועסת עליו ורוצה לעזוב והוא נוקט כלפיה באלימות כולל שליפת סכין. היא בורחת עם בתה ודויד לעיר סט.

סזאר לא מוותר, הוא רוכש את בית נעוריה באי נוארמונטייה (אנ'), מגיע לחוף הים בו נופשים רוזלי ובתה עם דויד, מתנצל על התנהגותו ומזמין את כולם לגור יחד בבית שרכש. הם סולחים לו ועוברים לגור ביחד. סזאר ודוד נעשים חברים טובים עד שדוד עוזב וסזאר שם לב שרוזאלי מדוכאת בשל זה. הוא מגיע לדויד ומתחנן שיחזור שוב ולאחר סירוב בתחילה הוא מסכים.

הכל שמחים ומרוצים עד שיום אחד עוזבת אותם רוזאלי עם בתה. העלילה בסוף מסופרת בקולו של מישל פיקולי - סזאר מוכר את העסק ודוד עוזב לארצות הברית ומצליח שם במכירת ציוריו.

בסוף הסרט הם נפגשים בבית של סזאר, סועדים ביחד ומחליפים חוויות. מונית נעצרת וממנה יוצאת רוזאלי והם מתבוננים בה בפליאה ובהתרגשות.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| איב מונטאן | סזאר |  |
| רומי שניידר | רוזאלי |  |
| סמי פריי | דויד |  |
| אווה מריה מיינקה | לוסי | אמא של רוזאלי |
| ברנאר לה קוק | מישל | צייר |
| אומברטו אורסיני | אנטונין | הגרוש של רוזאלי |

קישורים חיצוניים
----------------

* "סזאר ורוזאלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סזאר ורוזאלי", באתר נטפליקס
* "סזאר ורוזאלי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סזאר ורוזאלי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סזאר ורוזאלי", באתר אידיבי
* "סזאר ורוזאלי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסזאר ורוזאלי, באתר יוטיוב
* ריב אלים בין סזאר לרוזאלי, באתר יוטיוב
* סצנת סיום הסרט, באתר יוטיוב
* קיר"ה, סיזאר הוא המלך, דבר, 21 במאי 1974
* משה נתן, סזאר ורוזאלי, מעריב, 24 במאי 1974
* יצחק בן-נר, סזאר ורוזאלי (בתוך "סרטי השבוע"), על המשמר, 18 באוקטובר 1974
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

"**נשמות תמימות**" (באנגלית: ***Innocent Souls***) הוא סרט אימה על-טבעי קולומביאני קצר אותו ביים, הפיק והסריט אלחנדרו לופז. הסרט הקצר נכלל ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע, ועלילתו עוסקת בפעילות על-טבעית אותה חווים מספר נערים המחליטים ללכת ולבדוק מבנה בחושך ונתקעים שם בעקבות סופה שהתחוללה בחוץ.

הסרט פורסם ב-13 בנובמבר 2017 והיה לאחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו במסגרת תחרות "יצירת האנאבל שלי".

עלילה
-----

הסרט מתחיל כאשר חבורת נערים נכנסים לתוך מבנה חשוך ונטוש, בעקבות סופה המתחוללת בחוץ מבלי שהם יכולים לצאת החוצה. בהמשך לכך, המבנה מתגלה כמחסן עתיק בו מאוחסנים חפצים שונים. כל חבורת הנערים מתעניינת במקום, ומתחילה לחפש בו דברים על מנת להעביר את הזמן – עת הסופה תחלוף.

באמצע הסרט, נשמע קול צחקוק של ילדה, הגורם לחבורת הנערים לפחד. לבסוף, אחד הנערים מחליט להתחקות אחר הקול, וכאשר הוא מנסה לפענח מאין הוא מגיע, הוא נחרד לגלות כי ישנה גופה בדיוק מאחוריו. מיד לאחר מכן, הוא בורח תוך שהוא צורח לחבריו שיש גופה המשמיעה קולות בתוך המבנה.

אלו לא מאמינים, ומיד ניגשים לבדוק האם הדבר נכון. כאשר הם חוזרים לאותו המקום בו ראה הנער את הגופה, הם נחרדים לגלות כי הדבר אכן נכון. הסרט מסתיים כאשר ניתן לראות ולשמוע את כל חבורת הנערים צורחים.

הוצאה
-----

הסרט הקצר הועמד בתחרות "יצירת האנאבל שלי" ופרק זמן ליציאתו, במאי הסרט "אנאבל: הבריאה" דייוויד פ. סנדברג, הודיע שהוא אחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "נשמות תמימות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נשמות תמימות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  *Almas inocentes*, 2017-11-03, נבדק ב-2023-09-23
2. ↑  My Annabelle Creation, The Conjuring Wiki (באנגלית)
3. ↑  Ultrahit Records (2017-11-03), *Mi Annabelle Creation. Colombia. Corto: Almas Inocentes.*, נבדק ב-2019-06-28
4. ↑  My Annabelle Creation, The Conjuring Universe Wiki (באנגלית)

| היקום הקולנועי של לזמן את הרוע |
| --- |
| סרטים | 

|  |  |
| --- | --- |
| לזמן את הרוע | "לזמן את הרוע" (פסקול) • "לזמן את הרוע 2" (פסקול) • "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" (פסקול) |
| אנאבל | "אנאבל" (פסקול) • "אנאבל: הבריאה" (פסקול) • "אנאבל חוזרת הביתה" (פסקול) |
| הנזירה | "הנזירה" (פסקול) • "הנזירה 2" (פסקול) |
| אחר | "קללת לה יורונה" (פסקול) |
| קצרים | "האחות" • "הווידוי" • "מה לא בסדר עם אמא?" • "שיר ערש לבלונדיניים" • "נשמות תמימות" |

 |
| ערכים קשורים | אנאבל (בובה) • אד ולוריין וורן |
**HXMT** (Hard X-ray Modulation Telescope‏, טלסקופ קרני רנטגן קשים) הוא טלסקופ ששוגר על ידי סין ופועל משנת 2017. מטרת הטלסקופ היא לבצע תצפיות של חורים שחורים, כוכבי נייטרונים וגרעין גלקטי פעיל.

משימה
-----

פיתוח הטלסקופ החל בשנת 2000. הוא בוצע בשיתוף של אקדמיה סינית למדעים, משרד המדע והטכנולוגיה ואוניברסיטת צ'ינגחווה.
הלוויין שוגר לחלל ב-17 בדצמבר 2015 והוצב במסלול מסונכרן-שמש בגובה 500 ק"מ.

על החללית הותקנו 3 מכשירים:

* טלסקופ בתחום KeV ‏ 20-250
* טלסקופ בתחום KeV ‏ 5-30
* טלסקופ בתחום KeV ‏ 1-15

השיגור בוצע ב-14 ביוני 2017 ממרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן. משקל החללית הוא כ-2,800 ק"ג. הוא פועל במסלול לווייני נמוך. לאחר תקופת ניסוי וכיול עבודה סדירה החלה בסוף 2017.

תוצאות התצפיות פתוחות לציבור לאחר כשנה. ניתן להציע יעדים לתצפיות ספציפיות. במקרה והצעה מתקבלת, המזמין מקבל את התוצאות לאחר כ-3 חודשים.

בשנת 2022 דווח על גידולי מקור שדה מגנטי החזק ביותר שידוע עד עכשיו.

במרץ 2023 דווח על רישום התפרצות גמא חזקה במיוחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של HXMT
* תיאור פעילות
* תיאור מפורט

הערות שוליים
------------

1. ↑  גילוי שדה מגנטי חזק
2. ↑  רישום התפרצות גמא
**מבצע חלוץ** היה מבצע של סיירת מטכ"ל וחיל האוויר (טייסת 124) בעומק שטח מצרים בלילה בין 10–11 באוגוסט 1963. מבצע חלוץ, כשמו כן הוא, היה החלוץ בסדרה של מבצעים דומים שבאו בעקבותיו.

רקע
---

ב-18 בפברואר 1960 הפתיעה מצרים את ישראל כאשר העבירה לסיני דיוויזיית שריון ושלוש חטיבות חי"ר. רק כעבור ארבעה ימים למדה ישראל על הפעולה המצרית משירותי מודיעין זרים. באותה עת כבר הגיע הכוח הקדמי של אוגדת השריון המצרית לאזור ג'בל ליבני. בתגובה, העלתה ישראל כוננות ותגברה כוחותיה בגבול מצרים (אירוע שנודע בשם כוננות רותם).

האירוע עורר בישראל ויכוחים וביקורת חריפה ביחס ליעילותה ולתפקודה של ההתרעה המודיעינית. היה ברור כי היה על המודיעין לדעת על המהלך המצרי זמן רב בטרם נרשמה תזוזת כוחות בצד המצרי. הנושא הסתיים ברפורמה משמעותית בנוהלי ההתרעה שהיו נהוגים במודיעין (בין היתר, החלו להפעיל את סיירת מטכ"ל לצורך זה).

ראש אמ"ן, מאיר עמית, הצליח לשכנע את ראש הממשלה ושר הביטחון, לוי אשכול בחשיבות המבצע ולהקצות לפרויקט תקציב יוצא דופן (אז!) של 2 מיליון דולר. היחידה הטכנולוגית של אמ"ן נזקקה לסכום זה על מנת לפתח את המערכות בהן נעשה שימוש במבצעים חלוץ, שרקרק ודומיהם.

תכנון
-----

המבצע תוכנן על ידי אברהם ארנן (מייסדה של סיירת מטכ"ל ומפקדה הראשון) אשר קיבל על תכנונו (ועל תכנון מבצע שרקרק שבוצע אחריו) את פרס ביטחון ישראל.

משתתפים
-------

מפקד כח סיירת מטכ"ל במבצע היה סגן אהוד ברק (לימים מפקד סיירת מטכ"ל, ראש אמ"ן, הרמטכ"ל וראש הממשלה).

צוות המסוק (סיקורסקי S-58) במבצע היו מפקד הטייסת רס"ן אורי ירום (קברניט) וסרן רפאל סברון (נווט) אשר קיבלו את עיטור המופת על חלקם במבצע.

המבצע
-----

המבצע הוכיח את ההתכנות להנחית כח (וציוד מבצעי) הרחק בעומק שטח האויב ולהחזירו בשלום. בפועל – מעבר לטיסה ולהנחתה בשטח – לא בוצעה ככל הנראה על ידי אנשי סיירת מטכ"ל פעילות מבצעית של ממש.

מבצעים מוטסים עוקבים
--------------------

בעקבות מבצע חלוץ בוצעו המבצעים המוטסים הבאים:

* מבצע שרקרק
* מבצע שלדג
* מבצע נקר
* מבצע כחל
* מבצע ירגזי

הערות שוליים
------------

1. ↑  עפר דרורי, מבצע "חלוץ" ומבצע "שרקרק", באתר הגבורה, ‏יוני 2011
2. ↑  סא"ל (מיל') גדעון מיטשניק, רע"ן ההיסטוריה והמורשת אמ"ן, מנהרת הזמן במודיעין לחודש אוגוסט, באתר צה"ל, ‏1 בספטמבר 2022
3. ↑  תא"ל (במיל') ד"ר דני אשר, תמורות ושינויים באמ"ן - עם קליטת האלקטרוניקה והמחשבים, באתר צה"ל, ‏יולי 2021
4. ↑  אברהם ארנן ז"ל, באתר יד לבנים, סניף ירושלים
5. ↑  בין מלחמת סיני למלחמת ששת הימים, באתר בעוז רוחם
6. ↑  עפר דרורי, מבצע שלדג, באתר הגבורה, ‏ספטמבר 2012
7. ↑  עפר דרורי, מבצע נקר, באתר הגבורה
8. ↑  עפר דרורי, מבצע כחל, באתר הגבורה, ‏יוני 2011
9. ↑  עפר דרורי, מבצע ירגזי, באתר הגבורה, ‏מאי 2012
**סיפור אינטימי** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1981 בבימויו של נדב לויתן עם חוה אלברשטיין ואלכס פלג בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי נדב לויתן בהשתתפות דליה מבורך והוא מבוסס על סיפור בשם זה מאת לויתן שהתפרסם בכתב העת "פרוזה".

זה הראשון מתוך הטרילוגיה של סרטים העוסקים בחיי הקיבוץ אותם כתב וביים נדב לויתן, האחרים הם "ילדי סטלין" (1987) ו"אין שמות על הדלתות" (1997).

הסרט צולם בקיבוץ עינת, במהלך ההסרטה הפכו חוה אלברשטיין ונדב לויתן לזוג ונישאו.

את פסקול המוזיקה חיבר נחום היימן. שיר הנושא "לו ידעת" מושר בפי חוה אלברשטיין למילים של רחל שפירא.

תקציר העלילה
------------

לאה (חוה אלברשטיין) ויעקב (אלכס פלג) נשואים זה עשר שנים וגרים בקיבוץ. לאה עובדת בגן הילדים ויעקב הוא מורה לטבע בקיבוץ. לזוג אין ילדים. הריון אחד הסתיים בהפלה טבעית וכעת מגיע אמבולנס לקחת את לאה ללידה בבית חולים.

הנולד מת כעבור מספר ימים בבית החולים וחברי הקיבוץ עורכים לו לוויה בגשם שוטף. לאה נכנסת לדיכאון ומסתגרת במיטתה. יחסי הזוג שהיו גם מקודם קרירים במובן הנפשי והמיני, נעשים יותר קודרים.

לאה מבחינה ביאיר (דן תורן), בנה של חברתה הטובה שושנה (אורנה ספיר) נרטב בגשם. היא קוראת לו להיכנס. הוא מוריד את חולצתו והיא מתבוננת בגופו הצעיר והחסון ומשהו מתעורר בה. היא נותנת לו סוודר של יעקב וכשהוא יוצא, מבחין בו יעקב.

לקיבוץ מגיעות מתנדבות, ואלכס מתעורר כשהוא מציץ לחדרן ורואה אותן עירומות. חבר הקיבוץ הרווק המבוגר שמחה (שמואל וולף) נוהג להציץ עליהן כשהן מתקלחות.

לאה נוסעת העירה ונבדקת על ידי הגניקולוג שלה (פיטר פריישטדט) והוא מודיע לה כי הבדיקות שלה הן בסדר וכי בעלה חייב להיבדק.

לאה נכנסת לבוטיק שמלות והזבנית (גילת אנקורי) מציעה לה שמלות לפי הבנתה אך לאה בוחרת בשמלה חושפנית ברצונה לגרות את בעלה.

יעקב לא מתרשם וחברי הקיבוץ מגחכים ומתלחששים אודותיה. לאה הנעלבת מגיעה בשמלתה החשופה לחדרו של יאיר ועד מהרה הם מתחילים להתחבק ולהתנשק אך לאה קוטעת זאת במהירות, מגיעה לביתה ומתקלחת כשהשמלה עליה.

היא אומרת ליעקב כי עליו להיבדק והוא אינו מגיב. לאה מתבודדת עם יאיר והם מקיימים יחסים. יעקב בודק את הזרע שלו במיקרוסקופ ורואה שאינו תקין ובזעם מנפץ את שמשת חדר הטבע. כשלאה מודיעה לו שהיא בהריון, הוא משוכנע שזה לא ממנו וסוטר לה. הוא מבקש ממזכיר הקיבוץ (שמואל שילה) חדר נפרד כי ברצונו להתגרש ומבקש ממנו לא לרדת לפרטי הסיפור האינטימי שלו.

לאה יולדת בבית החולים אך שוב הולד מת. היא חוזרת לקיבוץ, חולפת ליד יעקב ושניהם נפרדים איש לדרכו.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| חוה אלברשטיין | לאה |
| אלכס פלג | יעקב |
| דן תורן | יאיר |
| שמואל שילה | יוסף, מזכיר הקיבוץ |
| פיטר פריישטדט | גניקולוג |
| שמואל וולף | שמחה |
| אורנה ספיר | שושנה |
| גילת אנקורי | זבנית בבוטיק שמלות |
| טוביה דובלרו | טוביה, תלמיד |

קישורים חיצוניים
----------------

* "סיפור אינטימי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סיפור אינטימי", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "סיפור אינטימי", באתר אידיבי
* "סיפור אינטימי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "סיפור אינטימי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שיר הנושא "לו ידעת" בביצוע חוה אלברשטיין, באתר יוטיוב
* סיפור אינטימי, באתר קרן הקולנוע הישראלי
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סיפור שמתחיל בלוויה של נחש** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1994 בבימויה של דינה צבי ריקליס המבוסס על ספר נוער בשם זה מאת רונית מטלון.

העלילה מספרת על שני ילדים החיים עם אמם ויוצאים לחפש את אביהם שמתקשה להסתגל לארץ, ומפליג בחלומותיו.

תקציר העלילה
------------

משפחת חזן גרה במושב שבו כולם מכירים את כולם. האב רובר (משה איבגי) המכונה מסיה רובר, האם מרים (ריטה שוקרון) הבן בנימין (נסים סוסי) ואחותו הקטנה מרגלית (אפרת אביב). לידם גרה האמא של מרים, מאדאם ראשל (לבנה פינקלשטיין). מרגלית מתארת לבת דודתה נתניה על מה שקרה להם בקיץ האחרון.

הסיפור מתחיל כשבנימין הציל ילד מהכשת נחש והרג את הנחש. כל הכפר מקיים הלוויה לנחש והם קוברים אותו כאשר מסייה רובר משבח את בנו האמיץ לעיני כולם.

רובר נעדר מהבית לתקופות ממושכות ומספר למשפחה כי הוא עושה עסקים ברחבי העולם הוא מראה לבנימין פנקס ובו שרטוטים של המצאות שלו שלא הגיעו לשלב מימוש. לאחר לווית הנחש הוא שוב אורז מזוודה ואומר כי הוא נוסע לעסקים בפריז וכי יגיע לבר המצווה שלו.

בנימין מתכונן לבר המצווה, מוזמנים אורחים אך מגיע מכתב מרובר שאומר שאינו יכול להגיע לחגיגה. זה פוגע קשות בבנימין, הוא דורש לבטל את החגיגה, מתפרע בבית הספר, קופץ מבריכת המים כדי להראות שהוא אמיץ ומסולק מבית הספר. מרים אמו רוצה לשלוח אותו לפנימיה בגבעת ברנר אך הוא מסרב.

מרים נפגשת עם אדון סמואל (אבנר חזקיהו) שמספר לה להפתעתה כי פגש את רובר בתל אביב. היא מספרת למאדאם ראשל כי היא תתקשר למתווך אלגרנטי בתל אביב שיודע היכן נמצא רובר.

בינתיים נעלמת הכלבה שלהם טובית. מסתבר שהילדים של השכנה שלהם הכניסו אותה לשק והעבירו אותה לטוני הדייג (גבי שושן) בשוק הכרמל.

בנימין מחליט לנסוע לתל אביב עם אחותו מרגלית והם מצרפים גם את שרה (מאיה דה פריז) ונסים (תומר אבן). הם משוטטים בשוק הכרמל ומוצאים את טוני אך מסתבר שהוא מסר את הכלבה לבנו והיא ברחה. הארנק של בנימין נגנב והם מסתובבים בלילה ומגיעים לקרקס נודד בשם פיקולינה. מנהל הקרקס (סימון רוזנפלד) עורך לכבודם מופע קצר.

למחרת הם מגיעים למשרדו של אלגרנטי והוא מוסר להם את כתבתו של רובר. הם מוצאים אותו במצב מוזנח בדירת חדר מלוכלכת ולא מסודרת. רובר מופתע ומתבייש במצבו אך מתאושש ומזמין אותם לארוחה במסעדה של מר "חתולה" (ראובן דיין), מבטיח לו שישלם לו בהקדם ועוד סוחט ממנו הלוואה למונית שתיקח אותם למושב.

לבסוף מחזיר רובר את הילדים למושב ונפרד מהם. למחרת נפרד בנימין ממשפחתו וחבריו ועולה על אוטובוס לפנימייה.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| משה איבגי | אבא, מסייה רובר |
| ריטה שוקרון | אמא, מרים |
| לבנה פינקלשטיין | סבתא, מאדאם ראשל |
| אפרת אביב | מרגלית |
| נסים סוסי | בנימין |
| מאיה דה פריז | שרה |
| תומר אבן | נסים |
| יגאל עדיקא | שמעון |
| גבי שושן | טוני הדייג |
| אבנר חזקיהו | אדון סמואל |
| ראובן דיין | "חתולה", בעל מסעדה |
| רזיה ישראלי | גב' אלגרנטי |
| סימון רוזנפלד | מנהל קרקס |

קישורים חיצוניים
----------------

* "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש", באתר אידיבי
* "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סיפור שמתחיל בלוויה של נחש, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* הסרט המלא לצפייה ישירה (בתשלום) באתר ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים
* נעימת הנושא מתוך פסקול הסרט, באתר יוטיוב
מגל עשוי צור, מצרים, תקופת נקדה, סוף האלף ה-4 לפנה"ס. תצוגה מוזיאון דגון בחיפה
**נָקַדַה** (מערבית: **نقادة**) הוא אתר ארכאולוגי במצרים שבו שכנה עיר שנקראה בימי מצרים העתיקה **נובט**, ובתקופה ההלניסטית **אומבוס** (Ombos). בקרבת מקום לעיר העתיקה שוכנת כיום עיירה בשם נָקַדַה, שעל שמה קרוי האתר. הן העיירה והן העיר הקדומה שכנו על הגדה המערבית של הנילוס. השם "נבּוּת" מקורו במילה המצרית "נבּוּ" (nbw), שפירושה זהב, ונראה כי העיר הייתה קרובה למכרות הזהב שבמדבר המערבי.

ממצאי נקדה הם מן התקופה הפרהיסטורית שלפני הממלכה הקדומה במצרים העתיקה, בין 4400 ל-3000 לפנה"ס. במקום שגשגו תרבויות שונות, שעקבותיהן נמצאו גם בחפירות אחרות במצרים. הכמות הגדולה של השרידים שנותרו בנקדה אפשרה לארכאולוגים את תארוך התרבויות באופן התקף גם למקומות אחרים וסביבות אחרות.

בשנת 1894 חפר במקום הארכאולוג הבריטי פלינדרס פיטרי. פיטרי ואנשיו מצאו כ-3,000 קברים מהתקופה הקדם-שושלתית במצרים העתיקה. בעת החפירות הבחין פיטרי בקברים מורכבים שכללו מספר שכבות של קברים, כשבכל אחת כלים שונים. פיטרי שם לב שבדרך זו נוצרות שכבות של קבורה שניתן להבדיל ביניהן (השתכבות), וניסה לתארך את השכבות לשלוש תקופות שונות, אותן כינה על פי אתרי חפירה שבהם נמצאו הקברים – תקופת עַמְרֶה (Amratian (אנ')), תקופת גֵרְזָה (Gerzeh (אנ')) ותקופת סמאינה (Semainean (אנ')).

בשנת 1957 חפר במקום ורנר קייזר. הכרונולוגיה של קייזר מתחילה מוקדם יותר משל פיטרי, והיא משמשת בסיס לכרונולוגיה בה משתמשים כיום, השונה מעט משל קייזר:

* תקופת נקדה I,‏ a-b-c – בין 4,400 ל-3,500 לפנה"ס, מתאפיינת בכלי חרס צבועים בעלי מכסה שחור, בסחר עם נוביה, עם נווי מדבר במדבר המערבי, ומזרח הים התיכון, וזכוכית געשית המיובאת מאתיופיה.
* תקופת נקדה II,‏ a-b-c – בין 3500 ל-3200 לפנה"ס. תקופה זו מאופיינת בכלי חרס עשויים מחוואר ובעיבוד מתכת. תרבות זו התפשטה במצרים כולה.
* תקופת נקדה III,‏ a-b-c – בין 3200 ל-3000 לפנה"ס. התקופה מאופיינת בכלים עדינים יותר, צנצנות בצורת גליל ובהופעת הכתב.

בין הממצאים המעניינים שנמצאו בנקדה היה קבר קדם שושלתי שכלל לוחות משנהב ושרידי אגרטלים וחמר שנשאו את שם פרעה חור אחע ושמה של אשתו, נאיטחוטפ. הקבר היה שייך כפי הנראה למנהלן מתקופת השושלת הראשונה. קברים נוספים באותו אזור שויכו לתקופה מאוחרת יותר, לתקופת הממלכה הקדומה ותקופת הביניים שלאחריה.

גודלם של בתי הקברות שנמצאו באזור מראה כי נקדה הייתה עיר חשובה בתקופה הקדם-שושלתית המאוחרת, וייתכן שגרמה לכך קרבתה למכרות הזהב במדבר המערבי.

האל המקומי של נקדה היה סת. במקום נמצא מקדש לסת מתקופת הממלכה החדשה, ובו ממצאים המשויכים למספר פרעונים מן השושלת ה-18. במקום נמצאה גם פירמידה קטנה מתקופת השושלת השלישית, המכונה "פירמידת המדרגות של אומבוס".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקאדה** בוויקישיתוף
**עיר האוהלים** (**Tent City**) הוא סרט קולנוע ישראלי קצר מסוגת דוקו-דרמה בבימויו של אריה להולה לפי תסריט של ברוך דינר שגם הפיק אותו.

הפקה והפצה
----------

הסרט צולם במעברת בית ליד בסוף שנת 1950 בהפקת חברת "אולפני הסרטה בישראל" (אולפני הרצליה). את הרעיון לסרט קיבל ברוך דינר לאחר ביקור במעברת בית ליד. המוזיקה נכתבה בידי המלחין היהודי הנס מאי (אנ') ששילב בפסקול לחנים של ידידיה אדמון. עלילה הסרט מסופרת בעברית בקולו של הילד משה שעלה עם סבו מעיראק. עריכת הסרט נעשתה בלונדון, שם גם נערכה הקרנת הבכורה שלו, במרץ 1951, לפני הסגל הדיפלומטי בעיר.

ביולי 1951 נערכה הקרנה של הסרט בניו יורק לפני משלחות האו"ם של מספר מדינות.

בספטמבר 1951 הוצג הסרט בפסטיבל הסרטים של ונציה וזכה לביקורות חיוביות.

ביוני 1952 זכה הסרט בפרס ראשון בפסטיבל סרטים בבוסטון.

הסרט שמור בארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג ובספריית סינמטק תל אביב.

תקציר העלילה
------------

עולים חדשים ממדינות שונות מגיעים למחנה העולים בבית ליד. מחנה גדול המורכב משורות רבות של אוהלים. הם מקבלים ציוד אישי והמדריך יצחק מחלק אותם לאוהלים. לאוהל מס' 175 נכנסת משפחת ליכטנשטיין, הורים ובנם אגון. הם פליטי שואה מגרמניה. יצחק מכניס לאותו אוהל גם זוג פליטים מעיראק, את הילד היתום משה טביב וסבו נסים.

המרחק בין המשפחות רב - תרבות שונה, שפה שונה, הרגלים ומנהגים שונים. הגרמנים מביטים על העיראקים בבוז ובהתנשאות. משה מנגן בחליל ואגון חוטף אותו מידו. מתחילה ריצה והתגוששות לבסוף מחלל משה ואגון מתרצה ומתחילה ידידות בין שניהם שעוברת עד מהרה גם למבוגרים.

המורה מבקשה מהילדים לצייר, משה מצייר אוהלים ויעל מציירת גדר תיל עם צלבי קרס.

עם ההתקרבות בין המשפחות הם עורכים קבלת שבת וגב' ליכטנשטיין (אורנה פורת) מדליקה חמישה נרות שבת לכבוד כולם.

לבסוף מתחילים לבנות בתי שיכון בסמוך לעיר האוהלים עד שנופל האוהל האחרון ומתגלה השיכון. בסוף הסרט מתקין הסבא נסים מזוזות במשקופים.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| אורנה פורת | גב' ליכטנשטיין |
| ולטר בך | מר ליכטנשטיין |
| אורי אדלמן | אגון ליכטנשטיין |
| נסים חביב | נסים טביב |
| אפרים פנחס | משה טביב |
| מרים פלוטקין | מורה |
| יצחק גרוסקליק | המדריך יצחק |

קישורים חיצוניים
----------------

* "עיר האוהלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "עיר האוהלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* היו סרטים - עיר האוהלים, באתר יוטיוב
* מחווה לאורנה פורת בעיר האוהלים, באתר יוטיוב
* עיר האוהלים בספר הקולנוע הישראלי

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ב. דוד, <<עיר האוהלים>> - סרט ישראלי סוציאלי, דבר, 22 בדצמבר 1950
2. ↑  סרט ישראלי מוצג לפני הסגל הדיפלומטי, הארץ, 19 במרץ 1951
3. ↑  סרטים ישראלים - הצגה לפני נציגי האו"ם, דבר, 13 ביולי 1951  
משלחות או"ם נכחו בהצגת סרטים ישראליים, דבר, 9 ביולי 1951
4. ↑  ב. דוד, הצלחה גדולה לסרט הישראלי "עיר האוהלים", דבר, 14 בספטמבר 1951  
הצלחה ל"עיר האוהלים" בפסטיבאל הסרטים בוונציה, על המשמר, 9 בספטמבר 1951
5. ↑  פרס ראשון בפסטיבל בוסטון לסרט הישראלי "עיר האוהלים", דבר, 13 ביוני 1952

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599018505171

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ספטמבר** (באנגלית: **September**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1987 בכתיבה ובימוי של וודי אלן, עם מיה פארו, סם ווטרסטון, דיאן ויסט, אליין סטריץ', ג'ק וורדן ודנהולם אליוט.

וודי אלן כתב את התסריט בהשראת "הדוד וניה" של צ'כוב ובפרשת לנה טרנר שבן זוגה המתעלל נרצח בידי בתה. זה למעשה מחזה שעובד לקולנוע. השחקנים נמצאים כל הזמן באותה דירה שהוקמה באולפן בניו יורק.

הסרט צולם לראשונה עם צוות שכלל את סם שפרד, כריסטופר ווקן, מורין או'סאליבן, וצ'ארלס דרנינג אך אלן לא היה מרוצה מהתוצאה ושכתב את התסריט עם צוות שחקנים אחר.

תקציר העלילה
------------

ליין (מיה פארו) חוזרת לבית משפחתה בוורמונט לאחר ניסיון התאבדות. היא בדיכאון ממושך אחרי אירוע טרגי שעברה בילדותה. בעבר עברה לניו יורק והקימה שם עסק לצילום. כדי לעזור לה נפשית מגיעים מספר חברים וידידים לביתה:

* הרוואד (דנהולם אליוט) - מורה לצרפתית, אלמן שמתאהב בה ורוצה להתחתן איתה אך היא מסרבת לו.
* סטפני (דיאן ויסט) - חברה ותיקה נשואה לא באושר לרופא ויש לה שני ילדים.
* פיטר (סם ווטרסטון) - סופר מתוסכל גרוש שליין מאוהבת בו אך הוא מאוהב בסטפני.
* אמא של ליין, דיאן (אליין סטריץ') ובעלה הנוכחי לויד (ג'ק וורדן) - דיאן הייתה פעם שחקנית מפורסמת וכעת היא מבקשת מפיטר שיכתוב את זכרונותיה. לויד הוא פיזיקאי בפנסיה והם גרים בפאלם ביץ'.

ליין רוצה למכור את הבית בוורמונט, לחזור לניו יורק ולשקם את עסק הצילום שלה. היא מתנגדת שפיטר יכתוב את זכרונות אמה ויחשוף את הפרשה העגומה בחייה. דיאן התגרשה בשעתו והתאהבה בבריון שהתעלל בה. ליין הייתה בת 14 כשהבריון נרצח. היא הודתה בכך וקבלה עונש מקל. כאשר דיאן מסרבת למכירת הבית ומגלה כי ברצונה לגור שם עם לויד פורצת מריבה גדולה ואז מגלה ליין לכולם כי למעשה אמה דיאן ירתה ורצחה את מאהבה וכי ליין נטלה את האשמה עליה כדי לחפות על אמה.

פיטר מנסה לשכנע את סטפני להצטרף אליו. היא מאוהבת בו אך לא יכולה להינתק ממשפחתה. הם מתנשקים וליין צופה בהם ומבינה את מצבה.

הזמן - סוף הקיץ ותחילת ספטמבר. סטפני מתפייסת עם ליין, דיאן ולויד חוזרים לפאלם ביץ', פיטר והרוואד עוזבים וליין נשארת ותוהה על עתידה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מיה פארו | ליין |  |
| סם ווטרסטון | פיטר |  |
| דיאן ויסט | סטפני |  |
| אליין סטריץ' | דיאן |  |
| ג'ק וורדן | לויד |  |
| דנהולם אליוט | הווארד |  |
| רוזמרי מרפי | גב' מטיס | סוכנת נדל"ן |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "ספטמבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ספטמבר", באתר נטפליקס
* "ספטמבר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ספטמבר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ספטמבר", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "ספטמבר", באתר אידיבי
* "ספטמבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לספטמבר, באתר יוטיוב
* עשר עובדות על ספטמבר 1987, באתר יוטיוב
* קטע מהסרט - פיטר, סטפני וליין, באתר יוטיוב
* ספטמבר 1987, באתר אידיבי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 181232308

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סיטי איילנד** (אנגלית: City Island) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2009 שנכתב ובוים על ידי ריימונד דה פליטה בכיכובם של אנדי גרסיה, ג'וליאנה מרגוליס ואלן ארקין. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק ב-26 באפריל 2009. שם הסרט מתייחס לסיטי איילנד ברובע הברונקס, שם מתרחשת עלילת הסרט.

עלילה
-----

וינס ריזו (אנדי גרסיה), העובד כסוהר, הוא אביה של משפחה לא מתפקדת שלכל החברים בה יש סודות. המשפחה מתגוררת בסיטי איילנד ברובע הברונקס. וינס מגלה שהבן הלא חוקי הסודי שלו, טוני נארדלה (סטיבן סטרייט), הוא כיום בן 24, אסיר, ומוחזק בכלא שבו וינס עובד. מבלי לחשוף את האמת על משפחתו, וינס מקבל את טוני מהכלא ומעסיק אותו בשכר לעזור בביתו כדי להיות יותר עם בנו. וינס גם לוקח בחשאי שיעורי משחק אצל מיכאל מאלקרוב (אלן ארקין), ומתחיל ליצור קשר אפלטוני עם מולי (אמילי מורטימר), עוד שחקנית שאפתנית.

בינתיים, בתו של וינס בת העשרים, ויויאן (דומיניק גרסיה-לורידו, בתו גם בחיים האמיתיים של אנדי גרסיה), לא סיפרה למשפחתה שהיא הושעתה מהמכללה ואיבדה את המלגה שלה בגלל שנתפסה מעשנת מריחואנה. כדי לנסות לשלם עבור הסמסטר הבא שלה היא עובדת, ללא ידיעת המשפחה, כחשפנית; בנו הצעיר בגיל ההתבגרות, ויני (עזרא מילר), מטפח בחשאי תשוקה להזנת נשים ומפנטז על השכנה השמנה הסמוכה לביתם; אשתו של וינס, ג'ויס (ג'וליאנה מרגוליס), חושבת שהיא איבדה את כל האינטימיות הזוגית בחייה ושוינס בוגד בה (בזמן שהוא למעשה הלך לשיעורי משחק) ולכן היא רודפת אחרי טוני מבלי להבין שהוא בנה החורג.

וינס נבחן בהצלחה לאודישנים לתפקיד בסרט של מרטין סקורסזה, בעוד אשתו מחפשת תשומת לב מינית אצל טוני שמסרב לכך. וינס הבן מתיידד עם השכנה השמנה שלו, שעוזרת להביא אותו קרוב יותר לילדה שמנה שאליה הוא נמשך בבית הספר.

בסוף הסרט מתגלים הסודות של כולם בזה אחר זה. וינס מגלה למשפחתו שהוא לומד משחק ושטוני הוא בנו, טוני, שגילה שוויויאן חשפנית, מגלה שוינס הוא אביו ואילו ויויאן מגלה להוריה שהיא סולקה מהקולג' והם לא כועסים עליה ("חמודה, כולם מעשנים סמים בקולג'").

שחקנים
------

* אנדי גרסיה משחק את וינס ריזו
* ג'וליאנה מרגוליס משחקת את ג'ויס ריזו
* סטיבן סטרייט משחק את טוני נארדלה
* אמילי מורטימר משחקת את מולי צ'ארלסוורת
* עזרא מילר משחק את וינסנט "ויני" ריזו ג'וניור
* דומיניק גרסיה-לורידו משחקת את ויויאן ריזו
* אלן ארקין משחק את מייקל מאלקוב
* קארי בייקר ריינולדס משחקת את דניס
* הופ גלנדון-רוס משחקת את שריל

ביקורת
------

סיטי איילנד קיבל ביקורות חיוביות בדרך כלל ומחזיק ב-81% אחוזי טריות ("טרי") באתר דירוג הסרטים Rotten Tomatoes. באתר הדירוגים Metacritic, שמשתמש בממוצע הביקורות של המבקרים, יש לסרט ממוצע של 66/100, דבר שמעיד על ביקורות אוהדות בדרך כלל.

בקופות, הסרט זכה להצלחה מינורית, וגרף $6,671,036 בארצות הברית ו-$7,875,862 בסך הכל בעולם כאשר תקציבו של הסרט היה 6 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סיטי איילנד

* "סיטי איילנד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "סיטי איילנד", באתר נטפליקס

* "סיטי איילנד", באתר AllMovie (באנגלית)

* "סיטי איילנד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "סיטי איילנד", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "סיטי איילנד", באתר Metacritic (באנגלית)

* "סיטי איילנד", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)

* "סיטי איילנד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סקרוג'** (באנגלית: **Scrooge**) הוא סרט פנטזיה בריטי משנת 1935, שביים הנרי אדוארדס ובכיכובם של סימור היקס, דונלד קלת'רופ ורוברט קוצ'רן. היקס גילם את דמותו של אבנעזר סקרוג' הקמצן ששונא את חג המולד. סרט זה היה העיבוד הקולנועי הראשון של מזמור חג המולד לדיקנס שהיה סרט מדבר. לפני כן היקס שיחק פעמים רבות על הבמה בתפקיד סקרוג', וב-1913 גילם את הדמות בסרט אילם.

הסרט
----

מה שמייחד את הגרסה של 1935 משאר העיבודים לספר הוא שכל רוחות הרפאים, פרט לרוח של ההווה, הן בלתי נראות ורק קולם נשמע. רוחו של מארלי נראית לזמן קצר על מקוש הדלת. אמנם רוח חג המולד של ההווה היא דמות מלאה, אולם רוח חג המולד של העבר היא צורה בלבד ללא תווי פנים מובחנים, ורוח חג המולד של העתיד היא אצבע מושטת בלבד.

סימור היקס מגלם את דמותם של סקרוג' המבוגר והצעיר גם יחד. השחקן הנוסף היחיד שעשה זו בעיבודים השונים של הסרט היה אלברט פיני במחזמר "סקרוג'" משנת 1970.

הסיפור מקוצר מאוד, וחלקו הגדול מתרכז בתחילת הסיפור לפני הופעת הרוחות, בו מתוארת האווירה של העושר והעוני בלונדון. מעסיקו הראשון של סקרוג' פזיוויג ואחותו פאן אינם מוזכרים כלל בגרסה זו.

בעיבוד זה רואים את טים הקטן שוכב מת במיתתו, ואביו בוב קרצ'יט מבכה את מותו. סצנה דומה מופיעה בגרסת "מזמור חג המולד" משנת 1999 בכיכובו של פטריק סטיוארט.

השחקן מוריס אוונס מופיע בסרט לזמן קצר כמי שחייב כספים לסקרוג'. דונלד קלת'רופ שמשחק בתפקיד בוב קרצ'יט מדהים בדמיונו לדמות כפי שאייר אותה ג'ון ליץ' במהדורה המקורית של הספר משנת 1843.

הסרט יצא בשתי גרסאות, בכל אחת מהן רשימת הקרדיטים בפתיחה שונה, ובאחת הגרסאות הושמטה לחלוטין הסצנה האחרונה.

זכויות היוצרים על הסרט פגו והוא כעת בנחלת הכלל.

צוות השחקנים
------------

* סר סימור היקס - אבנעזר סקרוג'
* דונלד קלת'רופ - בוב קרצ'יט
* רוברט קוצ'רן - פרד
* מרי גליין - בל
* אוסקר אש - רוח חג המולד של ההווה
* מארי ניי - רוח חג המולד של העבר
* סי וי פרנס - רוח חג המולד של העתיד
* את'נה סיילר - המנקה של סקרוג'
* מוריס אוונס - איש עני
* מרי לוסון - אשתו של העני
* ברברה אוורסט - גברת קרצ'יט
* איב גריי - אשתו של פרד
* מוריס הארווי - בעל חנות העופות
* פיליפ פרוסט - טים הקטן
* די ג'יי ויליאמס - קברן
* מרגרט יארד - הכובסת של סקרוג'
* יו אי רייט - ג'ו הזקן
* צ'ארלס קארסון - מידלמארק
* יוברט הרבן - וורת'ינגטון

קישורים חיצוניים
----------------

* "סקרוג'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סקרוג'", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סקרוג'", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סקרוג'", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "סקרוג'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הסרט סקרוג' להורדה מאתר ארכיון האינטרנט

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Scrooge (1935). Foster on Film (23 August 2013).
3. ↑   "Scrooge", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
4. ↑  Alternate Versions

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018089592
* WorldCat (עם LCCN): no2018-089592

 |
**דיפטיכון מרילין**, הדפס משי של האמן אנדי וורהול
הדפס רשת
**הדפס רשת** או **הדפס משי** הוא שיטת הדפסה והעתקה שבה האמן מדפיס דימוי דו-ממדי על משטח כגון נייר או בד בעזרת רשת חוטים צפופה. שיטה זו הופיעה לראשונה בסין בתקופת שושלת סונג (960-1279 לספירה), והגיעה מאסיה לאירופה בסוף המאה ה-18. 

בתקופה העתיקה נעשה תהליך יצירת ההדפס על ידי ציור הדימוי על גבי רשת משי המתוחה על גבי מסגרת עץ בעזרת שעווה. בכך אוטמים את האזורים בציור שרוצים שיישארו ללא צבע והופכים את הרשת לגלופה או לשבלונה מודולרית, שאפשר לשנות ולאטום אותה מחדש בהתאם לצבע שרוצים להדפיס. העברת הצבע מן הרשת אל המשטח המיועד להדפסה, נעשית על ידי הצבת הרשת מעל המשטח ו"ניגוב" הצבע הסמיך שנמצא על הצד העליון של הרשת בעזרת מגב העשוי מגומי. 

בתחילת המאה ה-20 חלה פריצת דרך בטכניקות האטימה בעקבות פיתוח אמולסיות הרגישות לאור שאפשרו אטימה חדה ומדויקת יותר של הרשת בשיטות צילום ללא צורך בשעווה. בכך נפתחה הדרך לשימוש התעשייתי של הדפסי המשי בתעשיות הטקסטיל והאלקטרוניקה ובענף הפרסום שבהן רשת ההדפסה משמשת להדפסות רבות יותר מאשר ליתוגרפיה, או הדפס עץ אשר המשיכו לשמש בתחום האמנות. 

השיטה מאפשרת הדפסה על מגוון חומרים החל מנייר וכלה בחומרים כמו פלסטיק, מתכת, טקסטיל, עץ וכדומה, ובשכבה משמעותית של צבע (פי 10 מעובייה של שכבת הצבע של דפוס אופסט), לקבלת המרקם ועוצמת הגוון הנחוצים בהדפסים אמנותיים.

הטכנולוגיה של המאה ה-21 מאפשרת דיוק ומהירות, ועל אף שהרשתות עשויות מפוליאסטר ופלדה העיקרון הבסיסי של ההדפס המסורתי נותר ללא שינוי וגם השם של הטכניקה נותר בעינו. הרשתות המודרניות עמידות ובעלות רזולוציות גבוהות. שיטות הצילום, ההקרנה והפיתוח של הרשתות לאחר ציפוין באמולסיה דומות לתהליכי פיתוח צילומים והדפסת תמונות, בכך מועבר הדימוי בדייקנות לרשת ולמשטח המודפס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדפס רשת** בוויקישיתוף
* "הכנת הדפס משי", באתר ויקיספר
* Who’s Who in Screenprinting (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531745805171
* GND: 4054827-2
* LCCN: sh85120251
* NKC: ph126391

 |