**האיש שידע יותר מדי** (באנגלית: **The Man Who Knew Too Much**) הוא סרט מתח בבימויו של אלפרד היצ'קוק. בסרט משחקים בתפקידים ראשיים ג'יימס סטיוארט ודוריס דיי. הסרט הוא רימייק של סרט בעל אותו שם משנת 1934.

שיר הנושא של הסרט "קה סרה, סרה (מה שיהיה, יהיה)", שבוצע על ידי דוריס דיי, זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. בנוסף, השיר דורג במקום ה-48 ברשימת השירים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע של מכון הסרטים האמריקאי. הסרט הופיע בפסטיבל הקולנוע בקאן והיה מועמד לפרס דקל הזהב.

עלילה
-----

הסרט מגולל את סיפורם של משפחת מקא'נה האמריקאית: ד"ר בנג'מין "בן" (ג'יימס סטיוארט), הזמרת לשעבר ג'וזפין "ג'ו" (דוריס דיי) ובנם הנרי "האנק" (כריסטופר אולסון), הנמצאים במרוקו לרגל חופשה. במהלך נסיעה מקזבלנקה למרקש באוטובוס הם נקלעים לתגרה שממנה הם מחולצים בעזרת איש זר בשם לואי ברנאר (דניאל ז'לן). ג'ו חושדת בברנרד שהוא זומם משהו, וכשהיא משתפת את בן בחשדותיה הוא מבטל את דבריה. ברנאר מזמין אותם לארוחת ערב. הוא מגיע אליהם למלון להרמת כוסית, אך כשאדם זר נוקש בדלת ומחפש אדון בשם מונטוגטרי ברנאר מסתלק והארוחה מבוטלת.

בהמשך הם פוגשים זוג נוסף, לוסי (ברנדה דה בנזי) ואדוארד דרייטון (ברנרד מיילס), ומבלים איתם במסעדה. במהלך הארוחה מגיע ברנאר למסעדה, למורת רוחם של בן וג'ו. במהלך טיול בשווקים עם הזוג דרייטון מתקיים מרדף אחר איש עם ברדס, שנהרג בידיו של בן. מסתבר שהאיש הוא ברנאר, וברגעיו האחרונים הוא פונה לבן ולוחש לו שמדינאי בריטי עתיד להירצח וזה קשור ל"אמברוז צ'אפל" (Ambrose Chapel). בן וג'ו נשלחים לחקירה על התקרית, בעוד הזוג דרייטון לוקחים את האנק לבית המלון.

במהלך החקירה מקבל בן שיחת טלפון שמזהירה אותו לא לגלות את תוכן ההודעה שנמסרה לו על ידי ברנאר, אחרת יפגעו בהאנק. כאשר בן וג'ו חוזרים לבית המלון הם מגלים שהזוג דרייטון חטפו את האנק וברחו מהמלון. בן מחליט לנסוע ללונדון כדי למצוא את בנו ואת הזוג דרייטון.

בלונדון הם פונים למפקח ביוקנן מהסקוטלנד יארד, אך לא מסגירים את המידע שברנאר נתן להם. כשהם מגיעים למלון, קבוצת מכרים של ג'ו מגיעה לבקרם. בן חומק ומחליט לחפש את אמברוז צ'אפל. בהמשך הוא וג'ו מבינים שמדובר בכנסייה (המשמעות המילולית של Ambrose Chapel היא "קפלת אמברוז") ולא באדם. ג'ו עוזבת גם כן את המכרים בחדר המלון. כשהם מגיעים לכנסייה התפילה מתחילה, אך גברת דייטון שנמצאת שם מזהה אותם ומדווחת למר דייטון. ג'ו יוצאת כדי לקרוא למשטרה. מסתבר שמר דייטון הוא הכומר, והוא שולח את קהל המתפללים לביתם. בן מתעמת עם דייטון, אך הוא מוכה ונכלא במקום. ג'ו מגיעה עם השוטרים, אך הם לא יכולים להיכנס בלי צו.

ג'ו מבינה שביוקנן הלך לאלברט הול ומבקשת מהשוטרים שייקחו אותה לשם. כשהשוטרים וג'ו עוזבים, בני הזוג דייטון לוקחים את האנק לשגרירות זרה. באלברט הול, ג'ו מזהה את האדם שדפק על דלת חדרם במלון במרוקו. הוא מאיים עליה שאם תתערב האנק יפגע, והיא מבינה שהוא רוצח שכיר שמטרתו להרוג ראש ממשלה זר.

בן נמלט מהכנסייה דרך מגדל הפעמון. הוא מגיע לאלברט הול וג'ו מצביעה על הרוצח, ובן מנסה להתחקות אחריו. הרוצח מחכה שישמע רעש המצילה כדי למסך את קול הירי, אך ג'ו צורחת לפני שהמצילה נשמעת וגורמת לו להחמיץ. ראש הממשלה נפגע בכתף בלבד. בן נאבק ברוצח, שנופל מתאו לאולם ומת.

המשטרה מבינה שהאנק נמצא יחד עם הזוג דייטון, אך כללי הדיפלומטיה לא מאפשרים להם לעשות דבר בעניין. גו' ובן מצליחים להיכנס לשגרירות בעצמם, בהזמנתו של ראש הממשלה אסיר התודה. בדיאלוג בין מר דייטון לבין השגריר מסתבר שהשגריר הוא זה שתכנן את ההתנקשות בראש הממשלה, והוא מאשים את הזוג דייטון בכישלונה. למורת רוחה של לוסי דייטון, הוא מורה להם להרוג את האנק כדי שלא יוכל להעיד נגדם.

בשגרירות ג'ו מתבקשת לשיר, והיא מבצעת את "קה סרה סרה" בקול רם על מנת שהאנק ישמע אותה. האנק שומע אותה ובהוראת לוסי, ששומרת על האנק בזמן שמר דייטון מתכונן להורגו, הוא מלווה את השירה בשריקה. בן הולך בעקבות השריקה ומוצא את האנק. מר דייטון מופיע עם אקדח ומנסה להשתמש בבן והאנק כמגנים אנושיים וכך לברוח מהשגרירות. כשהם יורדים במדרגות בן מצליח להפיל את מר דייטון למותו. האנק רץ אל אימו ומחבק אותה.

בסצנת הסיום המשפחה המאוחדת חוזרת למלון, ושם הם פוגשים שוב את מכריה של ג'ו שחיכו להם כל העת ולא היו מודעים להתרחשות. בן אומר להם "אני מצטער שלקח לנו זמן רב כל כך, אבל היינו מוכרחים ללכת לאסוף את האנק".

צוות שחקנים
-----------

* ג'יימס סטיוארט - ד"ר בנג'מין "בן" מק'נה
* דוריס דיי - ג'וזפין "ג'ו" מק'נה
* ברנדה דה בנזי - לוסי דרייטון
* ברנרד מיילס - אדוארד דרייטון
* ראלף טרומן - המפקח בוכנן
* דניאל גילין - לואיס ברנרד
* כריסטופר אולסון - הנרי "האנק" מק'נה
* אלפרד היצ'קוק - (הופעת קמע)

הפקה
----

אלפרד היצ'קוק רצה לעשות תַחְדִיש לסרט "האיש שידע יותר מדי" (1934) עוד בשנת 1941, אך רק בשנת 1956 אולפן הקולנוע סרטי פרמאונט הסכים לתוכניתו של היצ'קוק. התסריטאי ג'ון מייקל הייס כתב את התסריט.

היצ'קוק ליהק את ג'יימס סטיוארט ששיחק כבר בסרטיו הקודמים, "החבל" (1948) ו"חלון אחורי" (1954). היצ'קוק רצה ללהק את דוריס דיי לשחקנית הראשית אחרי שצפה בהופעתה מהסרט "סופת אזהרה" (1951), אך מפיק המשנה הרברט קולמן לא רצה ללהק אותה עקב חוסר הרקע שלה במשחק. קולמן רצה ללהק במקומה את השחקניות לנה טרנר, גרייס קלי, קים נובאק, ג'יין ראסל, ג'ין טיארני ואווה גרדנר, אך לבסוף לוהקה דיי לתפקיד הראשי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיש שידע יותר מדי** בוויקישיתוף

* "האיש שידע יותר מדי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "האיש שידע יותר מדי", באתר נטפליקס
* "האיש שידע יותר מדי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "האיש שידע יותר מדי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "האיש שידע יותר מדי", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "האיש שידע יותר מדי", באתר Metacritic (באנגלית)
* "האיש שידע יותר מדי", באתר אידיבי
* "האיש שידע יותר מדי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* האיש שידע יותר מדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| אלפרד היצ'קוק |
| --- |
| סרטים שביים | גן התענוגות (1925) • נשר ההר (1927) • הדייר (1927) ‏• הטבעת (1927) • במורד הגבעה (1927) • אשת החקלאי (1928) • קלת דעת (1928) • השמפניה (1928) • תושב האי מאן (1929) • סחיטה (1929) 
ג'ונו והפייקוק (1930) • רצח! (1930) • אלסטרי מתקשרת (1930) • משחק העור (1931) • מארי (1931) • עשיר וזר (1931) • מספר 17 (1932) • וולטרס מוינה (1934) • האיש שידע יותר מדי (1934) • ‏ 39 המדרגות (1935) סוכן חשאי (1936) • סבוטז' (1936) • צעירים ותמימים (1937) • הגברת הנעלמת (1938) • ג'מייקה אין (1939) 
רבקה (1940) כתב חוץ (1940) • מר וגברת סמית' (1941) • חשד (1941) • חבלן (1942) • צל של ספק (1943) • סירת הצלה (1944) • בכבלי השכחה (1945) • נודעת (1946) • משפט פאראדין (1947) • החבל (1948) • תחת חוג הגדי (1949) 
פחד במה (1950) זרים ברכבת (1951) • אני מתוודה (1953) • אליבי (1954) • חלון אחורי (1954) • לתפוס גנב (1955) • מי רצח את הארי? (1955) • האיש שידע יותר מדי (1956) • הנאשם (1956) • ורטיגו (1958) • מזימות בינלאומיות (1959) 
פסיכו (1960) הציפורים (1963) • מארני (1964) • המסך הקרוע (1966) • טופז (1969) 
פרנזי (1972) מזימות (1976)  |
| ראו גם אלפרד היצ'קוק מגיש • היצ'קוק • עלמה רוויל • בייטס מוטל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009950575505171
* BNE: XX4220741
* BnF: cb146625496 (data)
* LCCN: no2004011959
* VIAF: 227701813
* WorldCat (עם VIAF): 227701813

 |