recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
נעמי לנואה, 2005
**נעמי לנואה** (בצרפתית: **Noémie Lenoir**; נולדה ב-19 בספטמבר 1979) היא דוגמנית ושחקנית צרפתייה.

חיים אישיים
-----------

נעמי לנואה נולדה בורסאי, צרפת. אמה מראוניון ואביה יליד צרפת.

היא התגלתה בגיל 17 בידי דוגמנית לשעבר שלבסוף לקחה אותה לניו יורק לדגמן בשביל סוכנויות שונות. גילויה הוביל אותה לעבוד עם צלמים מפורסמים כמו מריו טסטינו ופיטר לינדברג שחשפו את צילומיה במגזינים מפורסמים רבים, בהם, ווג, Elle, מארי קלייר, וספורטס אילוסטרייטד ופרסומות שונות עבור מותגים מובילים.

ב-2001, היא חתמה על חוזה עם חברת לוריאל. היא שיחקה תפקידים חשובים בכמה סרטי קולנוע צרפתיים מצליחים.

ב-2004, היא שיחקה בסרט רישיון לגנוב (After the Sunset).

בשנת 2007 שיחקה בסרט "שעת שיא 3" לצד ג'קי צ'אן וכריס טאקר.

לנואה מיוצגת בידי סוכנות "פורד מודלס".

ב-2004 הכירה את הכדורגלן הצרפתי-קונגולזי קלוד מקאללה, ובשנת 2005 נולד לזוג ילד.
בשנת 2009 נפרדו השניים.

במאי 2010 ניסתה לנואה לשים קץ לחייה כשנטלה משככי כאבים רבים יחד עם אלכוהול. אדם שטייל עם כלבו הבחין בה בפארק בסמוך לביתה בפריז והיא הובהלה לבית חולים. אחרי שהתאוששה אמרה לנואה: "זה היה מעשה טיפשי מאוד".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נעמי לנואה** בוויקישיתוף
* נעמי לנואה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* נעמי לנואה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נעמי לנואה, באתר AllMovie (באנגלית)
* נעמי לנואה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* נעמי לנואה, באתר Discogs (באנגלית)
פרופ' ארנון נגלר
**ארנון נגלר** (נולד ב-25 בפברואר 1953) הוא מדען ישראלי. פרופסור לרפואה ומנהל המערך ההמטולוגי, השתלת מח עצם ובנק דם חבל הטבור המרכז הרפואי שיבא, תל-השומר. פרופ' נגלר נחשב מהמובילים בתחום השתלות מח עצם.

ביוגרפיה
--------

נולד בחיפה כבנם הבכור של בנימינה (מורה) ויצחק (מנהל בכור תעשיות), למד בבית הספר היסודי "בארי" ואחר כך ב"תיכון עירוני ג'" בנווה שאנן בחיפה. נגלר סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ב- 1977.

נגלר נשוי בשנית, אב וסב.

### קריירה רפואית

התמחה במרכז הרפואי רמב"ם ברפואה פנימית ובהמטולוגיה ובהמשך בהשתלות מח עצם באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית (1990-1986). בנוסף, לפרופ' נגלר תואר שני אותו סיים בהצטיינות בביולוגיה של התא והמערכה ההמטולוגית מאוניברסיטת תל אביב 1984.

נגלר הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.

### השתלות מח עצם

בשטח השתלות מח עצם נחשב נגלר מהמובילים בתחום ובעל שם ומוניטין בינלאומיים.[דרוש מקור] נגלר היה חבר בצוות שהמציא את השתלות מח העצם המודרניות לאחר טיפול כימותרפי במינון נמוך, השתלות המבוססת על אימונותרפיה, שגרם למהפכה עולמית בשטח ההשתלות. שיטה שמאפשרת לבצע השתלות מח עצם ולהציע ריפוי לחולים עד גיל 75.

תחומי התעניינותו של נגלר כוללים בין השאר השתלות מח עצם במחלות ממאירות כולל סרטן דם-לוקמיה, מיאלומה ולימפומה וכן טיפולים אימונולוגיים בעזרת תאים קוטלים טבעיים (תאי NK).

נגלר ביצע את השתלת הדם הטבורי הראשונה בישראל ב-1994 והקים את בנק דם חבל הטבור הראשון בישראל, ב-1996.

פרסים
-----

במהלך הקריירה שלו, זכה לפרסים ומענקים רבים במשך השנים, כולל פרס מהאיגוד האמריקאי להשתלות מתורמים זרים NMDP) 2004) ופרס מטעם האיגוד האמריקאי להשתלות (ASBMT).

פרסומים וספרים
--------------

נגלר חיבר כ-400 מאמרים וכ-40 פרקים. הוא חבר בוועדות, באיגודים ובמערכות עיתונים מדעיים בינלאומיים רבים ומייעץ לחברות ביוטכנולוגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' ארנון נגלר מאמר בynet מדע וטבע
* מדריך נייטרלי אודות בנקאות דם טבורי
* רשימת מאמרים של פרופסור נגלר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290478405171

 |
**רוני ארזי** הוא בעלים ומנכ"ל של משרד הפרסום 'משרוקית דיגיטל'. היה כתב בגלי צה"ל, ובעיתונים ישראלי ומקור ראשון. ניהל את מחלקת החדשות בתחנת רדיו קול חי. ערך את החדשות בעיתון בשבע. והיה דובר מועצת יש"ע.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בבת ים. לאביו נסים ארזי, כיום חבר ועדה של משרד הפנים[דרושה הבהרה]. בעבר כיהן כמנכ"ל החברה לפיתוח הרובע היהודי ואיש ציבור בבת ים[דרושה הבהרה]. ולאמו רותי ארזי גננת במקצועה.

אחותו דקלה נהרגה בתאונת דרכים לפני כשני עשורים בדרכה עם בעלה לביתה בהר ברכה.

למד בישיבה התיכונית אדרת בבת ים והיה מדריך בבני עקיבא.

למד בישיבת ההסדר הר ברכה בראשות הרב אליעזר מלמד. בסוף שיעור א' התחתן עם מיכל, במקור מאשקלון. מעצבת גרפית ובעלים משותף של 'משרוקית דיגיטל'.

שירת בגלי צה"ל, תחילה כפקיד רס"ר, אך אחרי חצי שנה כבר החל להפיק את התוכנית הפופולרית 'המילה האחרונה'.

אחרי שנתיים שירות בגל"צ שימש ככתב צבאי וככתב לענייני התיישבות בחינמון 'ישראלי' (שקדם ל'ישראל היום')[דרושה הבהרה]. כמה חודשים אחר כך החל את עבודתו ברדיו קול חי כעורך וכקריין חדשות[דרושה הבהרה].

בהמשך מונה למנהל מחלקת החדשות בתחנה. אחרי שלוש שנים החל לכתוב במקביל גם בעיתון 'בשבע והיה לעורך אקטואליה'[דרושה הבהרה].

אחרי שנה וחצי ב'בשבע' התמנה לדובר מועצת יש"ע[דרושה הבהרה]. ממקימי ישראל שלי שם בעיקר היה מאחורי הקלעים, מנסח טקסטים ויוצר.

אחרי שנתיים, כשנפתלי בנט עזב את מועצת יש"ע, החל לעבוד כעצמאי. ניהל את הדיגיטל של ארגון הרבנים בית הלל, של נפתלי בנט בפריימריז של הבית היהודי ושל מועצת יש"ע. 

בעלים ומנכ"ל של משרד הפרסום 'משרוקית דיגיטל'.

בבחירות 2015 ניהל את מטה הדיגיטל בקמפיין הבחירות של הבית היהודי.

תושב העיר מודיעין ואב לארבעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבקי גולדפינגר, עניין אישי והפעם עם רוני ארזי, באתר ערוץ 7, 30 ביוני 2019
* אלכסנדר כץ, רוני ארזי פורש מדוברות מועצת יש"ע: פותח את 'משרוקית - שירותי ניו מדיה', באתר אייס, 12 באוגוסט 2012
**הנס איזידור וייזר** (בגרמנית: **Hans Isidor Weiser**;‏ 1908–1990) היה מפורצי הדרך במדינת ישראל ברפואת השיקום, ייסד וניהל את המרכז לשיקום של צה"ל ליד יפו, ניהל את המכון לרפואה פיזיקלית וראומטולוגית בבית החולים הדסה (תל אביב) ובהמשך בבית החולים איכילוב.

אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית

קורות חיים
----------

וייזר נולד ב-1908 בגרמניה. התקבל ללימודי רפואה בליפציג ובשנת 1933 סיימם. במקביל סיים את האקדמיה לספורט ועבד במחלקה לפיזיולוגיה, באוניברסיטה.

ב-1933 עלה לארץ ישראל.

משנת 1935 ניהל את המכון לרפואת ספורט מבית שטראוס והיה רופא הגימנסיה העברית "הרצליה" .

במלחמת העצמאות ייסד וניהל את המרכז לשיקום של צה"ל ליד יפו. המרכז היה ראשוני, חדשני ופורץ דרך באותם ימים.

בשנת 1952 התמנה למנהלו של המכון לרפואה פיזיקלית וראומטולוגית בבית החולים הדסה.. ב- 1961 עם פתיחתו של בית החולים איכילוב, הקים מכון מודרני לרפואה פיזיקלית ושיקום, אשר עמד לרשות שלושת בתי החולים העירוניים - ממשלתיים, (איכילוב, הדסה, בית היולדות הקריה). המכון טיפל בחולים הסובלים ממחלות חריפות וממושכות במערכת שריר-שלד, מחלות דלקתיות וניווניות ומחלות ראומטיות אחרות הגורמות סבל והגבלה בפעולות היום-יומיות. כמו כן טיפל בחולים הסובלים מהפרעות נירו-מוסקולריות שונות והפרעות חבלתיות שונות..

בשנות ה-50 היה ממייסדיה של החברה הישראלית לשיקום וראומטולוגיה.

ב-1978 פרש לגמלאות.

וייזר היה חבר באיגוד השיקום האמריקני, באיגוד השיקום הבינלאומי, וחבר כבוד באיגוד השיקום והרמטולוגיה הישראלי.

פרסם עשרות עבודות מחקר, (בשנים 1969-1972 פרסם 18 עבודות מחקר).

מתלמידיו: פרופ' מיכאל ירון, ד"ר ש. וייס.

נפטר ב-1990. השאיר אישה, ליזל וייזר (1915–2014) וארבעה ילדים.

סשה ברון כהן הוא נכדו..

ממאמריו
-------

* "נופך לבעיות שיקום חולה פלגה (המיפלגיה)", הרפואה, כרך מ"ג, חוברת ה', י"א אלול תשי"ב, עמודים 71-72

ראו גם
------

* שיקום (רפואה)

לקריאה נוספת
------------

* פרופ' אבי עורי, "מבוא לתולדות הרפואה השיקומית בישראל", 1996, עמוד 56.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יש לציין כי בשנות השלושים של המאה העשרים, לפני הגעתו של וייזר היה קיים בבית החולים (במבנה שממול לבית החולים) מכון לפזיוטרפיה בהנהלתו של ד"ר רטנר.
2. ↑  אפרים סיני, "במלוא העין - מיומנו של רופא", צ'ריקובר הוצאה לאור, 1994, עמוד 154
3. ↑  מרכז רפואי עירוני ממשלתי - ספר השנה 1971-1972, הוצאת המחלקה ליחסי-ציבור של בתי החולים העירוניים-ממשלתיים, העורך : אריה תורג'מן, 1972, "המכון לרפואה פיזיקלית וראומטולוגיה", עמודים 148-153
4. ↑  נסים לוי, יעל לוי, **רופאיה של ארץ ישראל, 1799–1948**, מהדורה ב', זכרון יעקב: איתי בחור, 2012, עמ' 196.
5. ↑  שי ארזואן, חולק כבוד אחרון: סשה ברון כהן בישראל בהלווית סבתו ליזל וייזר, אתר וואלה! 30 בנובמבר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304428205171
* ISNI: 0000 0004 0305 2252
* VIAF: 299463044
* WorldCat (עם VIAF): 299463044

 |
רבקה ושלמה אבולעפיה בצעירותם
בית רבקה ושלמה אבולעפיה ברחוב שלוש בשכונת נווה צדק
לוחית זיכרון בחזית ביתם של רבקה ושלמה אבולעפיה בנוה צדק
**רבקה (פריימן) אבולעפיה** (9 בדצמבר 1874, ורשה – 20 בפברואר 1961, תל אביב) הייתה ממייסדי שכונת אחוזת בית.

ביוגרפיה
--------

רבקה פריימן נולדה בוורשה שבפולין לשפרה ויעקב פרץ פריימן. המשפחה עלתה לארץ ישראל בעלייה הראשונה, בשנת 1882. הוריה התיישבו בראשון לציון והם נמנים עם עשרת מייסדי המושבה. לקראת בגרותהּ הייתה רבקה בעלת השכלה רחבה בספרות ובהיסטוריה, ושלטה במספר שפות.

במהלך לימודיה בבית הספר התיכון בראשון לציון, הכירה רבקה את שלמה אבולעפיה, שהיה מורה לצרפתית וערבית בבית הספר. בשנת 1892 הם נישאו, וב-1895 עברו להתגורר ביפו, שם המשיך שלמה לעבוד כמורה. ב-1907 הקימו את ביתם בשכונת נוה צדק, ששימש גם כבית ועד לאנשי תרבות יהודים מהשכונה. בהמשך השתכן בו, בעליית הגג, הסופר ש"י עגנון, בתקופת עלייתו לארץ, ושם כתב את סיפוריו "תמול שלשום" ו"עגונות".

לרבקה ושלמה אבולעפיה נולדו ארבעה בנים וארבע בנות. הבכור בהם הוא רפאל אבולעפיה, איש ניל"י וגדוד נהגי הפרדות. בן נוסף הוא בוסתנאי (ידידיה) אבולעפיה, מראשוני המהנדסים בארץ ישראל ומסוללי כבישיה.

ב-1909 הצטרף הזוג אבולעפיה לאגודת אחוזת בית, במטרה להקים בית בשכונה החדשה. אך שלמה חלה ונסע לרופא ידוע בביירות, שם נפטר בפברואר 1909, כחודשיים לפני הגרלת המגרשים בשכונה. בהגרלה זכתה רבקה האלמנה בחלקה מס' 2, אשר לימים הפכה לרחוב יהודה הלוי 20 בתל אביב. היא נשאה לבדה בנטל בניית הבית וגידול שמונת הילדים. בתקופה זו גם פיטרה את המשרת הערבי ששימש בביתם, אך אפשרה לו להשתמש בשם אבולעפיה, שלימים שימש לשם המאפייה הידועה שהקימה משפחתו בתל אביב, מאפיית אבולעפיה.

אביה של רבקה, שחזר בינתיים לפולין, בעקבות הקשיים בארץ, הגיע לארץ לסייע לרבקה והציע לה לחזור איתו לוורשה, אך היא סירבה. היא התפרנסה מחנות לגלנטריה שפתחה ביפו, והמשיכה להתגורר בתל אביב.

ב-1917, במהלך גירוש תל אביב על ידי הטורקים, עברה עם ילדיה לבית משפחתה בראשון לציון, ובסיום מלחמת העולם הראשונה חזרה לתל אביב.

באמצע שנות העשרים מכרה אבולעפיה את ביתה, שהפך לבית דירות להשכרה. היא עברה לבית חדש ברחוב חובבי ציון, שם התגוררה עד מותה.

רבקה אבולעפיה נפטרה בגיל 86 בביתה בתל אביב, ונקברה בבית הקברות טרומפלדור בעיר.

ראו גם
------

* מייסדי תל אביב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רבקה אבולעפיה** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "רבקה אבולעפיה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3269
* רבקה (פרימן) אבולעפיה, באלבום המשפחות של עדת ראשון לציון
* שלמה ורבקה אבולעפיה, באתר משפחות מייסדי תל אביב
* על רבקה אבולעפיה ב"סיור בנווה צדק, תל אביב"
* רבקה אבולעפיה ז"ל, מעריב, 21 בפברואר 1961
* רבקה אבולעפיה, ממייסדי תל־אביב – הובאה למנוחות, מעריב, 22 בפברואר 1961
פנים כנסיית סנט אלפג'
**כנסיית סנט אלפג'** (באנגלית: **St Alfege's Church**) היא כנסייה אנגליקנית בגריניץ', בלונדון שבאנגליה.

אודות הכנסייה
-------------

הכנסייה נבנתה במקום שבו הוצא להורג אלפג' הקדוש, הארכיבישוף מקנטרברי, על ידי פושטים ויקינגים ב-19 באפריל 1012.

הכנסייה המקורית נהרסה ובמקומה נבנתה חדשה בשנת 1290. הנרי השמיני הוטבל בכנסייה בשנת 1491. יסודות הכנסייה נחלשו בשל הקבורה הן בתוכה, מתחת למרצפות, והן סביב לה, והיא התמוטטה במהלך סופה ב-1710, למעט מגדל אחד ששרד.

כנסייה חדשה שנבנתה במקום לפי תוכניתו של האדריכל ניקולס הוקסמור השתמשה במגדל ששרד. היא נבנתה בסגנון הבארוק. מאחר שיסודות המגדל נחלשו, נבנה לכנסייה מגדל חדש ב-1730 לפי תוכנית האדריכל ג'ון ג'יימס.

במהלך הבליץ, ב-19 במרץ 1941 נפגע גג הכנסייה מפצצת תבערה, ולמעט קירותיה החיצוניים עלתה הכנסייה כולה באש. ב-1953 שחזר סר אלברט ריצ'רדסון את פנים הכנסייה וגגה.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **האדריכלות** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנסיית סנט אלפג'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית סנט אלפג'
**רודולפו אסטבן קרדוסו** (בספרדית: **Rodolfo Esteban Cardoso**, נולד ב-17 באוקטובר 1968 באסול שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. פרט למספר שנים בודדות בליגה הארגנטינאית, העביר קרדוסו את רוב הקריירה שלו בליגת הבונדסליגה הגרמנית. לזכותו 8 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל עבר קרדוסו לעסוק באימון, ובין השנים 2008 ו-2014 אימן את קבוצת המילואים של המבורג.

קריירת מועדונים
---------------

קרדוסו שיחק בנוער של אסטודיאנטס לה פלאטה הארגנטינאית, ובשנת 1987 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנת 1989 חתם בפ.צ. הומבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה, ונשר עמה אל הבונדסליגה השנייה. קרדוסו נשאר בהומבורג שלוש עונות נוספות והציג יכולת טובה מאוד, אך לא הצליח להעפיל עם המועדון בחזרה אל הבונדסליגה. לקראת עונת 1993/94 חתם קרדוסו בשורות פרייבורג שרק עלתה לבונדסליגה, והחל להציג יכולת גבוהה ולהבקיע במספרים דו ספרתיים. בעונתו הראשונה בפרייבורג, 1993/94, קרדוסו הבקיע 12 שערים, ופרייבורג ניצלה מירידה בזכות הפרש שערים טוב יותר משל נירנברג שירדה. בעונת 1994/95 הפכה פרייבורג להפתעה הגדולה של העונה, כאשר קרדוסו, שהבקיע 16 שערים באותה עונה, בצוותא עם חבריו לקישור ולהתקפה, ירג היינריך, אובה שפייס וינס טוט, סיימו במקום השלישי בבונדסליגה, ואף השיגו ניצחון יוקרתי בתוצאה 5-1 על באיירן מינכן, במשחק בו קרדוסו הבקיע שער.

לקראת עונת 1995/96 חתם קרדוסו בורדר ברמן, אך עונה זו הייתה מאכזבת הן עבור קרדוסו, שהבקיע שני שערים בלבד, והן עבור הקבוצה שסיימה רק במקום התשיעי בבונדסליגה, לאחר מספר עונות בצמרת הגבוהה. את עונת 1996/97 החל קרדוסו בורדר ברמן, אך עבר במהלכה להמבורג. בשתי העונות הראשונות קרדוסו פתח בהרכב במרבית המשחקים, אך לא הצליח להגיע למספרים מפרייבורג, וחזר לארגנטינה, שם הושאל מהמבורג תחילה לבוקה ג'וניורס, ואחר כך לאסטודיאנטס לה פלאטה. לקראת עונת 1999/00 חזר קרדוסו להמבורג, ובעונת החזרה שלו הבקיע שמונה שערים, וסייע לקבוצה לסיים במקום השלישי בבונדסליגה. בשתי העונות הבאות קרדוסו סבל מפציעות ומיעט מאוד לשחק, אך בעונת 2002/03 הופיע 22 פעמים וסייע להמבורג לסיים רביעית בבונדסליגה. בתום עונת 2003/04 פרש קרדוסו ממשחק פעיל לאחר 111 הופעות ליגה ו-17 שערים במדי המבורג, והשתלב בצוות האימון של המועדון.

קריירה בינלאומית
----------------

לקרדוסו שמונה הופעות במדי נבחרת ארגנטינה, עמה השתתף בקופה אמריקה 1997, ממנו הודחה ארגנטינה ברבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת פרו.

קריירת אימון
------------

עם פרישתו ממשחק פעיל, השתלב קרדוסו בצוות האימון של המבורג, ומילא בו מספר תפקידים. בין השנים 2008 ו-2014 שימש בתור מאמן קבוצת המילואים של המבורג, ולתקופה קצרה גם אימן את הקבוצה הבכירה. לאחר מכן אימן קבוצות נוער של המבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רודולפו קרדוסו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 1997** |
| --- |
| 1 באסדס • 
2 בריסו • 
3 ברטי • 
4 קלדרון • 
5 רודולפו קרדוסו • 
6 ראול קרדוסו • 
7 קרוס • 
8 דלגאדו • 
9 גז'ארדו • 
10 גונסאלס • 
11 אוסאין • 
12 לופס •
13 מרטינס • 
14 מונסראט •
15 אוחדה •
16 פלגרינו •
17 פינדה •
18 פוסה •
19 רואה •
20 רוצ'ן •
21 ויוואס •
22 ספאטה •
מאמן: פסארלה | ארגנטינהארגנטינה |
בית כנסת "קהילת שער השמים", (2023)
בית הכנסת של קהילת שער השמים ברחוב מק'גיל בווסטמאונט, 1910
בית החיים
**קהילת שער השמים** (נהגה כמו ביידיש: שער הַשוֹמַיִם; באנגלית: **Congregation Shaar Hashomayim**) היא קהילה יהודית אורתודוקסית בפרבר ווסטמאונט שבמונטריאול, קוויבק, קנדה. הקהילה התאגדה כבר בשנת 1846. בית הכנסת של הקהילה הוא בית הכנסת האורתודוקסי הגדול בקנדה.

היסטוריה
--------

במקור שכרה הקהילה שטח ברחוב סנט ג'יימס בווסטמאונט, בית הכנסת הראשון הקבוע של הקהילה נבנה ב-1859. בשנים 1885–1886 בנתה הקהילה מבנה חדש ומפואר ברחוב מק'גיל בעלות של 40,000$, בבניין זה פעלה הקהילה קרוב לארבעים שנה.

ב-1902 התמנה הרב הרמן אברמוביץ כמנהיגה הרוחני של הקהילה, תפקיד אותו מילא עד פטירתו ב-1947.

בעקבות הגירה פנימית של האוכלוסייה היהודית ובשל גידול במספר חברי הקהילה, הוחלט לחפש מקום חדש ומתאים באזור מערבי יותר בעיר. ב-1920 רכשה הקהילה מגרש למבנה חדש בשדרות קנסינגטון בעיר. אבן הפינה הונחה בידי נשיא הקהילה ליון כהן (אנ') בשנת 1921. חנוכת בית הכנסת התקיימה ב-17 בספטמבר 1922. הריהוט של בית הכנסת ברחוב מק'גיל, ארון הקודש ומדרגות השיש, הנברשות והספסלים נמכרו לקהילת "בית שלמה" בעיר.

המבנה הנוכחי של בית הכנסת נחנך בשנת 1948. בשנה זו התמנה מנהיג רוחני חדש לקהילה, הרב וילפרד שוחט, ששימש בתפקידו זה בארבעים ושבע השנים הבאות, עד פטירתו ב-1995.

ב-1967 ביצעה הקהילה פרויקט הרחבה גדול, בית הכנסת עצמו הורחב כדי שיוכל להכיל את המתפללים הרבים בימים הנוראים. בשנה זו מנתה הקהילה 1,750 משפחות ובהן 4,000 נפשות.

בעשור הראשון של המאה ה-21 בוצע שיפוץ גדול נוסף במבני הקהילה. ומונה רב חדש, הרב אדם שייאר. הקהילה יזמה וביצעה הקמת עירוב בווסטמאונט. כן הותקנה בבית הכנסת מערכת סאונד שהותאמה לשימוש בשבת באישור מכון צומת. ב-2013 הצטרפה לצוות הרוחני של בית הכנסת, מהר"ת (=מנהיגה הלכתית רוחנית תורנית) רחל קוהל-פיינגולד, מהרבניות האורתדוקסיות הראשונות שהוסמכו לתפקיד זה.

בין מי שגדלו בקהילה וזכו לפרסום רב: הזמר לאונרד כהן שאביו נתן היה בנו של נשיא הקהילה, והאדריכל ויזם הנדל"ן הקנדי מקסוול מיירון קלמן (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קהילת שער השמים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קהילת שער השמים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259900805171
* LCCN: no2001006310
* VIAF: 125815422
* WorldCat: lccn-no2001006310

 |
**מגפונרה** (שם מדעי: *Megaponera analis*) היא מין של נמלה טורפת ממוצא אפריקני המתמחה בטריפת טרמיטים.

נמלה שחורה זו מגיעה לאורך של 20 מ"מ כשהפועלות גדולות בהרבה משאר החיילות שאורכן 5–18 מ"מ, מה שהופך אותה לאחת מהגדולות בעולם. היא בעלת חזה רחב, לסתות בולטות ומעוקלות ומחושים קצרים הפונים מטה. זוהי נמלה מהירה הנעה במושבות מתחת לקרקע. למרות שהזכרים קטנים מהפועלות הם דומים להן במראה.

הנמלה חיה במחילות בעומק חצי מטר ולעיתים יותר בקרקע באזורי סוואנה, בסביבת עצים וסלעים שונים ואף באזורים צחיחים לאורך אפריקה שמדרום לסהרה. בקן ישנם מספר פתחים ובמרכזו חדר גדול בו המלכה, הפועלות, הביצים והפגיות אשר אינם יוצאים החוצה.

הנמלים מותאמות לתזונה מטרמיטים שונים, בעיקר מהסוג *Macrotermes* וסוגים קרובים. עם זאת הטרמיטים יודעים להילחם והשומרים שלהם בעלי צבתות חזקות הפונות החוצה ויכולות לשסע נמלה או לכרות לה את הרגליים. הנמלים מתקיפות את הטרמיטים בשעות הזריחה והשקיעה בלהקות של 200–500 פרטים בערך הנכנסים בטור לקן הטרמיטים ומכתרים את הפועלים. הנמלים הורגות את הטרמיטים בלפיתה במלתעותיהן. הטרמיטים יכולים לפצוע את הנמלים אך הללו יודעות לנוע במהירות גם כאשר הן פצועות וכרותות רגליים. לאחר הפשיטה והריגת מושבת הטרמיטים הנמלים סוחבות את הגופות אל קינן.

נמלים אלה מותקפות לעיתים בידי נמלי הכידן, אז מתחוללת מלחמה בין שני סוגי הנמלים כשכל אחד מנסה להרוג ולקרוע רגליים ליותר נמלים מהסוג השני.

**תת-מינים**:
לנמלה זו 5 תת-מינים:

* M. analis subsp. amazon – נפוצה באתיופיה
* M. analis subsp. crassicornis – נפוצה במוזמביק
* M. analis subsp. rapax – נפוצה בטנזניה
* M. analis subsp. subpilosa – נפוצה באנגולה
* M. analis subsp. termitivora – נפוצה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגפונרה** בוויקישיתוף
* מגפונרה, באתר ITIS (באנגלית)
* מגפונרה, באתר NCBI (באנגלית)
* מגפונרה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* מגפונרה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מגפונרה, באתר GBIF (באנגלית)
**יאן אדולף ברנדייס** (באנגלית: **Jan Adolf Brandeis**;‏ 9 ביוני 1818 – 13 בנובמבר 1872) היה צייר דיוקנאות וצלם צ'כי.

ביוגרפיה
--------

הוא למד בתחילה לצייר על פורצלן, ולאחר מכן למד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג אצל פרנטישק טקדליק. הוא המשיך את לימודיו במינכן אצל צייר הדיוקנאות, ג'וזף ברנהרדט, ולאחר מכן נסע לפריז ב-1852, שם עבד בסטודיו של תומאס קוטיר. עם שובו לפראג, הוא התפרסם כצייר פורטרטים ומיניאטורות.

בסביבות 1860, הוא החל להתנסות בדאגרוטייפ. ב-1861 פתח סטודיו לצילום. הוא התמחה בפורטרטים בצבעי פסטל. לאחר שלוש שנים בלבד הוא סגר את הסטודיו ומכר את הציוד שלו במכירה פומבית.

הוא נפטר בשנת 1872, ונקבר בבית הקברות אולשאני.

הוא נודע בעיקר בזכות המיניאטורות שלו בצבעי מים, והיו כמה משפחות אצילים בין לקוחותיו הקבועים. כצלם, הוא נמנע משימוש ברקעים מלאכותיים צבועים. עבודתו בתחום זכתה לשבחים מהמגזין "למיר". בשנותיו המאוחרות, הוא צייר לעיתים קרובות דיוקנאות מתצלומים, ולא מהחיים.

הרמינה לאוקוטובה הייתה בין תלמידותיו.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן אדולף ברנדייס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Naděžda Blažíčková-Horová, *19th-Century Art in Bohemia (1790-1910), Painting, Sculpture, decorative arts*, National Gallery in Prague, 2009
2. ↑  P. Scheufler: *Pražské fotografické ateliéry 1839-1918*, I.II. Muzeum Hlavního Města Prahy, 1987, 1989;

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DSI: 6379
* ISNI: 0000 0000 6709 3257
* NKC: xx0006058
* PIC: 387332
* RKD: 12028
* ULAN: 500064846
* VIAF: 85340852
* WorldCat: viaf-85340852

 |
**ריכרד הרמן** (בגרמנית: **Richard Herrmann**‏; 28 בינואר 1923 – 27 ביולי 1962) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת החלוץ. זכה עם גרמניה המערבית במונדיאל 1954.

ביוגרפיה
--------

הרמן נולד בשנת 1923 וקבוצתו הראשונה הייתה קטוביץ שמעיר הולדתו, שם עשה את הופעת הבכורה בליגה הפולנית במהלך מלחמת העולם השנייה. עם סיומה היה לשבוי מלחמה במחנה 1008 שבעיר דרבי שבאנגליה. הוא שהה שם בפעם השנייה לאחר והיה גם שבוי בארצות הברית. כדורגל היה משוחק במחנה ונאמר לפקידים של המועדון דרבי קאונטי כי יש שבוי מלחמה גרמני מוכשר. אולם, הרמן התכוון לחזור לגרמניה בהקדם האפשרי והוא שוחרר ב-1947. אחד מחבריו למחנה, איש העיתונות אלפרד לודוויג, טיפל בו ולקח אותו אל העיר פרנקפורט שם הרמן שיחק בפ.ס.וו פרנקפורט לשארית הקריירה. עם שליטה נהדרת בכדור ובעיטה מדויקת הרמן פתח במהרה בהרכב הפותח של פ.ס.וו בעמדת הקיצוני שמאלי. ב-1952 המועדון טורינו הציעה עבורו 60,000 D-Mark אך דחה את ההצעה בעקבות היותו נשוי עם ילד. ב-1958 סיים את הקריירה בגיל 35 עקב פציעה חמורה והתחיל לאמן לזמן מה את שקבך 05. הרמן נפטר ב-27 ביולי 1962 בגיל 39 כתוצאה משחמת הכבד.

במדי נבחרת גרמניה המערבית השתתף וזכה במונדיאל 1954. הרמן השתתף במשחק אחד בטורניר, בתבוסה 8–3 להונגריה בשלב הבתים בה גם כבש. על אף שלא שותף בגמר הגרמנים השיגו את נקמתם עם ניצחון מפתיע 2–3 עליהם וזכייה ראשונה במונדיאל. הרמן ערך במדיה 8 הופעות בסך הכל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1954 (אלופת העולם)** |
| --- |
| 1 טורק • 
2 לאבנד • 
3 קולמאייר • 
4 באואר • 
5 ארהרדט • 
6 אקל • 
7 פוסיפאל • 
8 מאי • 
9 מבוס • 
10 ליבריך • 
11 מצנר • 
12 ראן •
13 מורלוק • 
14 קלודט •
15 א.ואלטר •
16 פ.ואלטר •
17 הרמן •
18 ביזניגר •
19 פפאף •
20 שפר •
21 קובש •
22 קוויאטקובסקי •
מאמן: הרברגר | מערב גרמניהמערב גרמניה |
**יומון העם** (בסינית: **人民日报**; בפין-יין: **Rénmín Rìbào**, "יֶנְמִין יִיבַּאוֹ") הוא עיתון יומי סיני, היוצא לאור על ידי המפלגה הקומוניסטית של סין. לעיתון תפוצה שנעה בין שלושה לארבעה מיליון עותקים וכן מהדורות מקוונות בשפות אחדות. ככלל, העיתון מבטא את עמדות המפלגה הקומוניסטית הסינית ואת מדיניותה.

העיתון הופיע לראשונה ב-15 ביוני 1948, לקראת סיום מלחמת האזרחים בסין, והמערכת שכנה בעיר פינגשאן במחוז חביי. עם השלמת השתלטות הקומוניסטים על סין הועברה מערכת העיתון לבייג'ינג בחודש מרץ 1949. העיתון היה תחת שליטה הדוקה של בכירי המפלגה הקומוניסטי הסינית, ובעת שלטונו של מאו דזה-דונג נשלט ישירות על ידי מזכירו של מאו.

יומון העם בעת מהפכת התרבות
--------------------------

בעת מהפכת התרבות שימש יומון העם אחד המקורות הבודדים למידע על המתרחש בסין - הן כלפי העולם והן בתוך סין. בתקופה זו, נחשבו מאמרי המערכת של העיתון כעמדות הרשמיות של ההנהגה הסינית ושיקפו את האקלים האנטי-אינטלקטואלי של אותה תקופה. פעמים רבות שימש העיתון כמדד למעמדם הפוליטי של בכירים במפלגה, בהנהגה ובצבא - על פי מיקום הידיעות אודות האישים נמדד גם מעמדם.

העיתון כמבטא המשטר
------------------

מאמרי המערכת ביומון העם נחשבים על ידי מומחים לסין מחד ועל ידי תושבי סין מאידך כמבטאים של מדיניות הממשלה והמפלגה הקומוניסטית של סין. בעיתון קיימת אבחנה בין מאמרי המערכת, פרשנויות ודעות. למרות שכל החומרים הכלולים העיתון עוברים אישור של מוסדות המפלגה הקומוניסטית של סין, קים מדרג ברור בין החלקים שצוינו, ומאמרי המערכת נחשבים למבטאים המדויקים ומוסמכים יותר של מדיניות המפלגה והנהגת סין. מאמר דעה או פרשנות המופיע בעיתון, יכול לרמז לקוראים על מחלוקת או ויכוח בקרב ההנהגה, בעוד שמאמר מערכת מעיד על עמדה רשמית של המשטר. לאחר מותו של מאו זדונג חשפו מאמרי המערכת את פעילות כנופיית הארבעה והצביעו את הדרך למדיניות הפרגמטית של ממשיכי דרכו של מאו.

מודרניזציה של העיתון
--------------------

כיום העיתון אינו מהווה מקור בלעדי למידע על סין ועבור תושבי סין, כבעבר. עיתונים מתחרים מבית ומחוץ הביאו לשינויים רבים בעיתון, ואחד מהם הוא העלאת מהדורה מקוונת של העיתון (בשנת 1997). באתר האינטרנט של העיתון מופיעים גם פורומים, בהם יכולים הקוראים להגיב ולהתדיין על נושאים שונים. כמו כן כוללת גרסת האינטרנט של העיתון גם תרגומים לרוסית, צרפתית, אנגלית וערבית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יומון העם** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יומון העם (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של יומון העם (בספרדית)

* אתר האינטרנט הרשמי של יומון העם (בסינית)
* יומון העם, ברשת החברתית פייסבוק

* יומון העם, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* יומון העם, ברשת החברתית VK

* יומון העם, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר האינטרנט של העיתון (בסינית)
* אתר האינטרנט של העיתון (באנגלית)
* יומון העם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Renmin Ribao Chinese newspaper, Encyclopedia Britannica (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599415005171
* BIBSYS: 90030559
* BnF: cb118780769 (data)
* CiNii: DA09004044
* GND: 1154539563
* ISNI: 0000 0001 0287 4113
* NDL: 00818920
* RERO: 02-A011902338
* SUDOC: 026554887
* VIAF: 127429369
* WorldCat (עם VIAF): 127429369

 |
סמל המועדון עד שנת 2021 כ"סקיי בלו"
**מועדון הכדורגל ניו ג'רזי/ניו יורק גות'אם** (באנגלית: **NJ/NY Gotham FC**), ובקיצור **גות'אם** (באנגלית: **Gotham FC**), הוא מועדון כדורגל נשים מהריסון שבמדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית. המועדון הוקם בשם **ג'רזי סקיי בלו** (באנגלית: **Jersey Sky Blue**) בשנת 2006, ובין השנים 2008 עד 2020 נקרא בשם **מועדון הכדורגל סקיי בלו** (באנגלית: **Sky Blue FC**), ובקיצור **סקיי בלו**. המועדון הוא אחד מהמועדונים המייסדים של ליגת ה-NWSL ומשחק בה משנת 2013, ובעברו שיחק גם בליגת ה-WPS.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 2007, כחלק משבעת המועדונים שייסדו את ליגת ה-WPS. בעונת הבכורה של הליגה ב-2009 זכתה הקבוצה באליפות, לאחר שניצחה 0-1 בגמר הפלייאוף את לוס אנג'לס סול. קשרית הקבוצה וכובשת השער בגמר, הת'ר אוריילי, נבחרה לשחקנית המצטיינת של המשחק. בשתי העונות הבאות של הקבוצה ב-WPS, לא הצליחה סקיי בלו להעפיל לפלייאוף, וזאת מכיוון שסיימה במקום החמישי בלבד. ב-18 במאי 2012 הודיעה הנהלת ה-WPS על פירוק הליגה בעקבות מחסור חמור במשאבים כלכליים - דבר שגרם לסקיי בלו להשעות את פעילותה.

מספר חודשים לאחר פירוק ה-WPS החליטה פדרציית הכדורגל של ארצות הברית על הקמת ליגה מקצוענית חדשה, ה-NWSL, וסקיי בלו נבחרה להיות אחת משמונה הקבוצות המייסדות. בעונתה הראשונה של הקבוצה בליגה היא סיימה במקום הרביעי, אך הודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי ווסטרן ניו יורק פלאש. בשתי העונות הבאות של הקבוצה ב-NWSL, לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף.

תארים
-----

נכון לסוף עונת 2015:

* **אליפות ה-WPS:**
	+ 2009

שחקניות מפורסמות
----------------

* אוסטרליהאוסטרליה סאם קר
* איטליהאיטליה פטריציה פאניקו
* ארצות הבריתארצות הברית הת'ר אוריילי
* ארצות הבריתארצות הברית קרלי לויד
* דנמרקדנמרק נאדיה נדים
* פינלנדפינלנד לאורה אוסטרברג קלמארי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גות'אם** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גות'אם
* גות'אם, ברשת החברתית פייסבוק

* גות'אם, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* גות'אם, ברשת החברתית אינסטגרם

* גות'אם, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ספיידרמן-2099** (באנגלית: **Spider-Man 2099,** בתרגום חופשי לעברית: **איש העכביש-2099**) הוא דמות גיבור-על בדיונית המופיעה בחוברות קומיקס אמריקאיות בהוצאת מארוול קומיקס. הדמות היא גרסה מקבילה של גיבור העל המוכר, ספיידרמן. הדמות נוצרה על ידי פיטר דייוויד וריק לאונארדי בשנת 1992 עבור חברת מארוול קומיקס, והיא גרסה עתידנית מיקום מקביל של דמות גיבור העל המוכרת ספיידרמן, אשר נוצרה על ידי סטן לי וסטיב דיטקו. זהותו האמיתית היא **מיגל אוהרה** (**Miguel O'Hara**), גנטיקאי מבריק ממוצא אירי - מקסיקני המתגורר בנואיבה יורק ( עיר ניו-יורק ששמה שונה) בשנת 2099. שמנסה לחקות את כוחותיו של ספיידרמן בעזרת סם מיוחד שפיתח, אשר מטרתו להשפיע על המבנה הגנטי שלו.

הדמות הופיעה במספר רב של עיבודים בתקשורת, ביניהם הופעת הבכורה הקולנועית שלו בסצנה שאחרי הכתוביות של סרט האנימציה ״ספיידרמן: ממד העכביש״ משנת 2018.הדמות הופיעה לראשונה בתפקיד ראשי בסרט ההמשך, ״ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש״ משנת 2023. הדמות מדובבת על ידי השחקן אוסקר אייזק בסדרת סרטי ״ממד העכביש״.

היסטוריה פרסומית
----------------

בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, חברת מארוול קומיקס ביקשה מעובדיה ״לדמיין מחדש״ דמויות פופולריות ומוכרות של החברה כאשר הן בגרסאות עתידניות יותר, וליצור מזה קו עלילונים בשם ״מארוול-2099״. דמותו של ספיידרמן 2099 הייתה בין הגרסאות אשר הומצאו מחדש, כ-107 שנים לאחר תקופת הזמן הנוכחית של יקום 616 (היקום המרכזי של מארוול קומיקס). ספיידרמן 2099 הוצג לראשונה בתצוגה מקדימה בת חמישה עמודים של הגיליון הראשון של הסדרה הקרובה שלו אז בגיליון ה-30 של "ספיידרמן המופלא". הגיליון הראשון של סדרת ספיידרמן 2099 הופיע זמן קצר לאחר מכן. כאשר פורסמו במקור, סיפורי מארוול 2099 נועדו לתאר את העתיד הרשמי של יקום מארוול: עולם עתידני ודיסטופי אשר מציג מספר אלמנטים של סייברפאנק בסגנונו האומנותי, הנשלט על ידי תאגידי ענק מושחתים שמקדמים את התעשייה.

הדמות הוצגה לראשונה בשנת 1992, ונוצרה על ידי אמני הקומיקס פיטר דייוויד וריק לאונרדי, והופיעה לראשונה בחוברת *Spider-Man 2099* #1.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספיידרמן 2099** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2017035695
* VIAF: 294149066452965600618
* WorldCat: lccn-no2017035695

 |
**בעז אוקון** (נולד ב-7 באוקטובר 1958), הוא משפטן ישראלי. כיהן כשופט בשנים 1996–2006 ומנהל בתי המשפט בשנים 2004–2006.

ביוגרפיה
--------

עם שחרורו מצה"ל למד משפטים באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1985, לאחר התמחות תחת פיקוחו של עורך דין אמנון גולדנברג במשרד ש. הורוביץ, הוסמך כעורך דין. בשנים 1985-1996 היה עורך דין שכיר, ובהמשך שותף במשרד ש. הורוביץ.

בשנת 1996 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום. בשנת 2000 מונה לרשם בית המשפט העליון. בשנת 2002 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים, ובשנת 2004 מונה למנהל בתי המשפט.

נחשב לבן טיפוחיו של נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק. עם פרישתו לגמלאות של הנשיא ברק בשנת 2006 פרש גם אוקון מכהונתו כמנהל בתי המשפט, וסירב אף להצעה להמשיך ולכהן כשופט מחוזי ולפניות אליו מטעם הנשיא ברק ואחרים להסכים שמועמדותו לבית המשפט העליון תעלה. בתקשורת הוסברה הפרישה על רקע יריבות בינו לבין מחליפתו של ברק כנשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש, שנוצרה בפרשת נילי כהן. אוקון נחשב למקורבו של שר המשפטים לשעבר דניאל פרידמן. 

בשנת 2007 החל לשמש כפרשן משפטי בעיתון "ידיעות אחרונות". במאמריו נוקט אוקון קו ברור כלפי אירועים שהוא רואה בהם הפרת זכויות אדם. באחד ממאמריו שהתפרסם בעמוד הראשון של עיתונו ב-10 ביוני 2008 כינה את כביש 443 "כביש אפרטהייד" בשל האיסור שהוטל על פלסטינים לנוע בו, וקרא לציבור להחרים את הכביש עד שיוסרו המגבלות.

בשנים האחרונות עוסק אוקון בבוררות בקרב הקהילה העסקית בישראל.

פסיקותיו כשופט
--------------

במהלך כהונתו כשופט, עסק אוקון רבות בתחום זכויות הצרכן, ובין היתר ביקר בחריפות שופטי שלום, שפסקו בתביעות קטנות בלא שהקפידו במידה מספקת על זכויות אלה. כמו כן כתב פסקי דין תקדימיים שעסקו בחופש הביטוי, זכויות אדם ועוד. בין פסיקותיו:

* ביחד עם השופטים מוסיה ארד ועוני חבש, כתב שיש לבחון את מדיניות הריסות הבתים וטען ששורש הבעיה בקושי להשיג רישיונות בנייה.

* בשנת 2006 סירב לבקשה שמדינת ישראל תאכוף פסיקה של בית משפט ישראלי נגד מוכתר של כפר ברשות הפלסטינית, בנימוק שהרשות היא דה פקטו מדינה ריבונית ולכן נהנית מחסינות דיונית (פסיקתו זו נהפכה על ידי בית המשפט העליון).

קישורים חיצוניים
----------------

* בעז אוקון, באתר הרשות השופטת
* כרמל בן-צור, אימת אוקון, באתר הארץ, 8 בפברואר 2007
* יובל יועז, השופטת ביניש ביקשה להדיח את מנהל בתי המשפט בועז אוקון; שר המשפטים רמון סירב, באתר הארץ, 14 ביולי 2006
* יצחק דנון, "אין לאפשר למולטילוק להסתיר את החסרונות הטכנולוגיים שלה מהציבור", באתר כלכליסט, 10 בפברואר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדס מגן, בועז אוקון - בורר האלפיון העליון; התעריף: כ-2,000 שקל לשעה, גלובס, 19/02/2010
2. ↑  ע"פ (י-ם) 7437/03 **חסן סוואחרה נ. מדינת ישראל - הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה**
3. ↑  ת"א (י-ם) 4049/02 אגודת מדרשת אלון מורה נ' מדינת ישראל, ניתן ב-23.4.06
4. ↑  ע"א 5093/06 אגודת מדרשת ארץ ישראל (קדומים) אלון מורה נ' מדינת ישראל ואחרים, ניתן ב־6 באוגוסט 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007416411505171

 |
**נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס** (בספרדית: **Aeropuerto Internacional Jorge Chávez**) הוא נמל התעופה הראשי והגדול ביותר של פרו. הוא ממוקם בעיר קייאו, סמוך לנמל, כ-10 ק"מ דרומית-מערבית ממרכז עיר הבירה לימה. כמו כן הוא משמש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הפרואנית LAN פרו ושל רוב חברות התעופה הפרואניות.

נמל התעופה קרוי על שם חורחה צ'אבס דרטנל (Jorge Chávez Dartnell) שהיה האדם הראשון שחצה את הרי האלפים בדרך האוויר, בשנת 1910.

בשנת 2009 עברו בנמל התעופה 8,786,003 נוסעים, מהם 3,955,721 בטיסות פנים ו-4,830,282 בטיסות בינלאומיות.

בנמל התעופה יש שירותים נלווים נרחבים: חנויות דיוטי פרי ומרכז קניות, מגרשי חניה, חברות השכרת רכב, מלון קוסטה דל סול, מסעדות וברים, תאים לשמירת מטען, בנקים וכספומטים.

היסטוריה
--------

בניית נמל התעופה החלה בשנת 1960, והוא נפתח רשמית ב-30 בדצמבר 1965. בזמנו הוא היה אחד מנמלי התעופה המודרניים ביותר באמריקה הלטינית, בעיקר בשל עיצוב טרמינל הנוסעים. במשך כ-30 שנה לא נערכו בו שינויים משמעותיים.

בשנת 2001, בהחלטת ממשלת פרו, נמסרה הפעלת נמל התעופה לחברת "לימה איירפורט פרטנרס" (Lima Airport Partners), במטרה להשיג ניהול יעיל וכדי שנמל התעופה יורחב. כיום (2010) החברה שייכת ברובה לחברה הגרמנית "פראפורט" (Fraport AG), שמנהלת מספר נמלי תעופה ברחבי העולם, בהם נמלי התעופה של פרנקפורט, קהיר, ניו דלהי ונמל התעופה הבינלאומי המלך פהד בסעודיה.

בשנת 2001, החלה חברת "לימה איירפורט פרטנרס" בהרחבת נמל התעופה ונכון ל-2010 הסתיימו רוב שלבי ההרחבה, בהם הרחבת טרמינל הנוסעים ל-84,570 מ"ר (לעומת 39,467 מ"ר בשנת 2001) והקמת מרכז מסחרי (קניון) בשם "פרו פלאסה". עוד מתוכנן סיום סלילתו של מסלול הטיסה השני של נמל התעופה, המקביל למסלול הטיסה הנוכחי, עד שנת 2014 לכל היותר.

בשנת 2013 נעצרו בנמל שתי נשים וברשותם מעל ל-10 ק"ג קוקאין.

בשנת 2020 בעקבות וירוס הקורונה - נחתו בנמל 4 טיסות של חברת אל על לראשונה במדינה.

חברות תעופה ויעדים
------------------

בנמל התעופה פועלות 41 חברות נוסעים ו-16 חברות תעופה של מטען, המכסות למעלה מ-60 יעדים פנימיים ובינלאומיים, ובכך מחברות את לימה אל רוב הערים המרכזיות בצפון, מרכז ודרום אמריקה; וכן למדריד, פריז ואמסטרדם באירופה (נכון לספטמבר 2010).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס
* אתר נמל התעופה

הערות שוליים
------------

1. ↑  International Airport Jorge Chavez, AIRPORT SERVICES(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2006020904
* VIAF: 150310596
* WorldCat: lccn-n2006020904

 |
**נמל התעופה שֶרֶמֶטְיֶיבוֹ** (ברוסית: **Международный аэропорт Шереметьево**) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם כ-29 ק"מ מצפון-מערב למרכז העיר מוסקבה. זהו נמל התעופה הגדול והעמוס שבנמלי התעופה ברוסיה, והוא משמש כנמל הבית לטיסות אזרחיות-מסחריות של חברת התעופה הרוסית אירופלוט. הוא משרת מעל 40 מיליון נוסעים וכ-300 אלף טיסות בשנה.

היסטוריה
--------

נמל התעופה שרמטייבו נפתח באוגוסט 1959 והטיסה הבינלאומית הראשונה יצאה ממנו ב-1 ביוני 1960 לברלין. בשנת 1964 נפתח טרמינל שרמטייבו-1 המשמש לטיסות פנים ברוסיה. בינואר 1980, לקראת אולימפיאדת הקיץ במוסקבה, נחנך טרמינל שרמטייבו-2 הדומה בתכנונו לטרמינל בשדה התעופה של הנובר, במטרה לשמש כמעבר הראשי של התעבורה הבינלאומית.

למעשה, שני הטרמינלים מופרדים לחלוטין אחד מהשני כשני נמלי תעופה שונים אך שניהם משתמשים באותם מסלולים להמראות ונחיתות.

תוכנית הפיתוח
-------------

התחרות הגוברת של נמל התעופה שרמטייבו מול נמל התעופה דומודדובו החדש והמודרני ממנו, גרמה לנטישה של חברות תעופה גדולות וחשובות לטובת הנמל החדש וחייבה ביצוע של תוכנית שיפוצים מקיפה, במטרה לשפר את כושר התחרות והמשיכה בעיני החברות.

במסגרת תוכנית הפיתוח נבנה טרמינל חדש-C בשטח של כ-40 אלף מ"ר ובעלות של כ-87 מיליון דולר, בסמוך לטרמינל 1 הישן והוא יכול לשרת כ-5 מיליון נוסעים בשנה. טרמינל 1 הישן המשמש כיום לטיסות פנים, צפוי לעבור שיפוץ מאסיבי, וישמש בעתיד לשירות מטוסים פרטיים ויכונה טרמינל B.

טרמינל ענק נוסף-D בשטח של כ-170 אלף מ"ר נפתח בחודש נובמבר 2009 במטרה לשמש כנמל הבית של החברות אירופלוט וסקאי. טרמינל D הוא בעל קיבולת שירות של 12 מיליון נוסעים בשנה.

טרמינל 2 הישן המכונה כעת טרמינל F עובר גם הוא תהליך של שיפוץ מאסיבי. טרמינל חדש נוסף-E נחנך ומשמש כמעבר מקשר בין הטרמינלים D ו-F.

פרט לשיפוץ ובינוי הטרמינלים ישודרגו גם מסלולי ההמראה והנחיתה והשיפוץ יכלול הרחבה וציפוי מחדש שלהם.

תוכנית הפיתוח הגדולה העלתה את קיבולת התעבורה של נמל התעופה לכ-25 מיליון נוסעים בשנה, ולאחר השלמת תוכניות פיתוח נוספות בחלקו הצפוני של הנמל צפויה הקיבולת לעלות לכ-40 מיליון נוסעים בשנה.

פעילות לישראל וממנה
-------------------

חברת אירופלוט מקיימת 5 טיסות יומיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.

דרכי הגישה
----------

רציף רכבת האארואקספרס בשרמטייבו (אנ')
נמל התעופה שרמטייבו מקושר למוסקבה באמצעות רכבת אארואקספרס המובילה מתחנה הסמוכה לטרמינל F לתחנת הרכבת סביולובסקי שבמרכז העיר. שירות אוטובוסי שאטל מעבירים את הנוסעים מן הטרמינלים המרוחקים לתחנת הרכבת שבטרמינל F. נוסף לרכבת מופעלים מנמל התעופה גם שירותי אוטובוסים ומוניות לתחנות הרכבת המרכזיות של מוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו** |
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו (ברוסית, באנגלית ובסינית)
* 

* נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו, ברשת החברתית פייסבוק

* נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו, ברשת החברתית אינסטגרם

* נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו, סרטונים בערוץ היוטיוב

  מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה שרמטייבו באתר Airliners.net
**סלק עלים** או **מַנְגוֹלְד** (שם מדעי: ***Beta vulgaris*** subsp. ***vulgaris***) הוא זן של סלק אשר בוית להשגת עלים וגבעולים גדולים ואכילים, בניגוד לזן הסלק הנפוץ יותר, אשר בו השורש הוא החלק המזין. עליו של סלק העלים יכולים להיות במספר צבעים, הנפוצים יותר הם או בעלי גוון אדום, או ירוק-לבן.

סלק העלים מקובל במטבח הים-תיכוני ובמטבח הערבי. לעלים הצעירים טעם מריר קמעה והם עשויים לשמש לסלט טרי. עלים בוגרים נאכלים לאחר בישול, למשל ברוטב לפסטה, בתבשיל מוקפץ ובמאפים כגון פשטידה וטארט. הבישול גורם לירק לאבד את הטעם המריר ולרכוש טעם מעודן מזה של תרד מבושל.

סלק עלים מכיל ויטמינים A,‏ K ו-C בשיעור גבוה. הוא עשיר גם במינרלים, סיבים תזונתיים וחלבון. כל חלקיו מכילים חומצה אוקסלית.

שימושים קולינריים
-----------------

בישראל ניתן למצוא בשנים האחרונות ברשתות השיווק, במרכולים ובשווקים במשך כל השנה מנגולד, בשלושה סוגים: הנפוץ ביותר הוא הסוג הירוק ויש עוד שני סוגים נפוצים פחות: מנגולד צהוב ואדום. המנגולד הצהוב והירוק ניתנים לאכילה כמו שהם בסלט טרי או מבושל, במרק או בתבשיל. המנגולד האדום הוא זן שטעמו מריר פחות וחמצמץ יותר. לכן סוג זה יימצא כמתאים יותר למנות מבושלות, למשל ממולאים ומרקים. המנגולד הירוק יכול להחליף במתכונים רבים ובמקרים רבים את התרד.

סלק עלים בערוגה
ישנם מתכונים רבים מאוד, של מאכלים מסוגים שונים, ובעיקר של מאפים, שמציעים את המנגולד מכל הסוגים כחלופה לירקות אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלק עלים** בוויקישיתוף

* סלק עלים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מנגולד, באתר diets.co.il
* מתכונים עם עלי מנגולד מאתר רוקחת החלומות
* הצעות למתכונים באתר השולחן
* מתכונים עם מנגולד, באתר foodsdictionary

הערות שוליים
------------

1. ↑  הזמן הירוק: מה עושים עם מנגולד? מתכונים צמחוניים וטבעוניים לחורף, באתר www.haaretz.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530570205171
* BNE: XX552699
* GND: 4245844-4
* LCCN: sh2004009962
* NKC: ph559498

 |
|  |
| --- |
| **דרגה טקסונומית (טקסונומיה)** |
| דרגות המיון המקובלות של עולם הטבע.בכתב ישר: דרגות ראשיות. בנטוי: דרגות משניות. |
| * על-ממלכה
* ממלכה
* *תת-ממלכה*
* *על-מערכה*
* מערכה
* *תת-מערכה*
* *על-מחלקה*
* מחלקה
* *תת-מחלקה*
* *אינפרא-מחלקה*
* *על-סדרה*
* סדרה
* *תת-סדרה*
* *אינפרא-סדרה*
* *על-משפחה*
* משפחה
* *תת-משפחה*
* *שבט*
* *תת-שבט*
* סוג
* *תת-סוג*
* *סקציה*
* מין
* *תת-מין*
* *זן/גזע*
 |

**ממלכה** היא הרמה השנייה הגבוהה ביותר במבנה ההירארכי של מיון עולם הטבע (טקסונומיה).

מיון ליניאוס
------------

המיון המדעי-הראשון שנקט גישה מדעית ושיטתית למיון היצורים החיים נעשה על ידי לינאוס, מדען שוודי בן המאה ה-18.

בהצעתו הראשונית (במאה ה-18) של המדען השוודי קארולוס ליניאוס (קארל פון לינה) למיון עולם הטבע נכללו שתי ממלכות:

* **צמחים**. ממלכת הצמחים כללה גם אצות וחיידקים.
* **בעלי חיים**. ממלכת בעלי החיים כללה גם חד תאיים כפרוטוזואה.

עם הזמן התגלו יצורים[דרושה הבהרה] שאותם לא ניתן היה לשייך לאף אחת משתי ממלכות הללו, ונוצר הצורך להוסיף ממלכות נוספות.

מיון אמצע המאה ה-20
-------------------

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 היה מקובל למיין את היצורים בעולם הטבע לחמש ממלכות:

* **מונרה** (Monera) שכללה חיידקים וכחוליות.
* **פרוטיסטה** (Protista) שכללה חד תאיים כפרוטוזואה.
* **פטריות** (Fungi).
* **צמחים** (Plantae) שכללה גם כמה קבוצות של אצות.
* **בעלי חיים** (Animalia).

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 שונה המיון ומרבית האצות הועברו לממלכת הפרוטוקטיסטה. המיון לחמש ממלכות נותר כקודם.

מיון עדכני
----------

שיטת המיון של ליניאוס מבוססת על דמיון בתכונות היצורים ובמראם. כיום, עם התפתחות הביולוגיה, הפכה שיטה זו למיושנת. שיטות מיון חדשות שהוצעו, מבוססות בעיקר על דמיון גנטי. כתוצאה מכך, קבוצות רבות של יצורים שנחשבו כיחידות עקביות, אינן עוד כאלה.

שיטות המיון המודרניות מחלקות את היצורים לשלוש על־ממלכות:

* **חיידקים** (Bacteria). יצורים חסרי גרעין.
* **ארכאונים** (Archaea). יצורים חסרי גרעין.
* **איקריוטיים** (Eukaryota). יצורים בעלי גרעין.

האיקריוטיים עצמם ממוינים:

* **ממלכת חד-תאיים כפרוטוזואה**.
* **ממלכת בעלי חיים** (Metazoa).
* **ממלכת הצומח** (Viridiplantae).
* **ממלכת הפטריות** (Fungi).
* **ממלכת אצות ה-a.c.כלורופיל ("Chromista").**

עם זאת, עד עתה לא הצליחה אף שיטה לתפוס את מקומו של מיון ליניאוס הנפוץ והביולוגים עדיין משתמשים בה רבות.
**ברברה מורגן** (באנגלית: **Barbara Morgan,** נולדה ב-28 בנובמבר 1951) היא מורה אמריקאית וטייסת חלל לשעבר. השתתפה בתוכנית "המורה בחלל" כגיבוי לכריסטה מקאוליף עבור משימת STS-51-L של מעבורת החלל צ'לנג'ר שהסתיימה באסון בשנת 1986. לימים הוכשרה כמומחית משימה (אנ') וטסה במשימת STS-118 באוגוסט 2007.

קורות חיים
----------

מורגן נולדה כברברה רדינג בפרסנו קליפורניה. היא סיימה תואר ראשון, בהצטיינות, באוניברסיטת סטנפורד (1973) וקיבלה תעודת הוראה מאוניברסיטת נוטרדאם דה נמור, בלמונט קליפורניה (1974).

נשואה לסופר קליי מורגן, לזוג שני בנים.

פעילותה בנאס"א
--------------

### תוכנית "המורה בחלל"

בשנת 1984 הכריז הנשיא רונלד ריגן על תוכנית "המורה בחלל", הרעיון היה למצוא מורה מחונן שיוכל לתקשר עם התלמידים מן החלל. מורגן הייתה אחת מ-11,000 המורים שהגישו מועמדות לתוכנית. ב-1 ביולי 1985 היא הוכרזה כאחת מעשרת המועמדים הסופיים. אלו הוזמנו למרכז החלל ג'ונסון שם נערכה הבחירה הסופית. לבסוף נבחרה כריסטה מקאוליף לתפקיד ומורגן נבחרה כממלאת מקום. מספטמבר 1985 ועד ינואר 1986 מורגן התאמנה יחד עם מקאוליף לקראת משימה STS-51-L, היא טיסת מעבורת החלל צ'לנג'ר. עם מותה של מקאוליף בהתפוצצות הצ'לנג'ר, מונתה מורגן לתפקיד המורה בחלל. ובמשך מספר חודשים המשיכה לעבוד בנאס"א והרצתה מטעמה במוסדות חינוך ברחבי המדינה.

בשנת הלימודים 1986/7 חזרה לאיידהו ולעבודתה כמורה, אך עדיין נחשבה כ"מורה בחלל". במקביל המשיכה לעבוד עם חטיבת החינוך של נאס"א ועסקה שם בייעוץ חינוכי, כתיבת תוכניות לימודים והרצאות. מורגן הייתה גם חברה בצוות המשימה של הקרן הלאומית למדע לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה.

### אסטרונאוטית

ב-1998 הוזמנה מורגן לכיתת האסטרונאוטים ה-17 של נאס"א, ובאוגוסט אותה שנה החלה את הכשרתה כ"מומחית משימה" (Mission Specialist), הכשרה שנמשכה שנתיים. בתום ההכשרה מילאה משימות בצוות התמיכה הקרקעי בתחנת החלל ושימשה כ-CAPCOM – אסטרונאוט המקשר בין תחנת הקרקע במרכז החלל ג'ונסון ביוסטון ובין הצוות בתחנת החלל.

מורגן השתתפה במשימה STS-118 של מעבורת החלל אנדוור. החללית שוגרה ממרכז החלל קנדי ב-8 באוגוסט 2007 ונחתה שם ב-21 באוגוסט, לאחר שהייה של 12 ימים בחלל. במסגרת תפקידה כ"מומחית משימה" הפעילה מורגן את הזרוע הרובוטית של המעבורת, שנועדה להעברת מטענים בינה לבין תחנת החלל הבינלאומית.

לאחר הטיסה
----------

ביוני 2008 פרשה מורגן מנאס"א והצטרפה לסגל אוניברסיטת בוייסי. היא מונתה שם ל"מחנך דגול" (distinguished educator in residence), תפקיד שנוצר במיוחד עבורה.

פרסים ואותות כבוד
-----------------

* פרס פלנטריום אדלר לנשים בחלל – 2008.
* הוקם בית ספר יסודי הנושא את שמה, במק-קול (McCall) איידהו – 2008.
* מדליית פרנק מאלינה לאסטרונאוטיקה – 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברברה מורגן** בוויקישיתוף
* ברברה מורגן באתר נאס"א (באנגלית) (באנגלית)
* ברברה מורגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אירוע הירי במינכן** התרחש ב-22 ביולי 2016 במרכז הקניות "אולימפיה" בעיר מינכן שבגרמניה ובסמוך אליו.

צעיר איראני-גרמני בן 18, עלי דויד סונבולי, פתח בשעה 17:52 בירי מאקדח גלוק 17 אל עבר הסועדים בסניף מקדונלד'ס שמול קניון אולימפיה, אחר-כך נכנס לקניון, והמשיך במסע הירי. מרבית הקורבנות היו שם. לאחר מכן ברח מהמקום. בשעה 0:34 למחרת הוא נמצא מת לאחר שהתאבד בירייה בראשו.

בעקבות אירוע הירי נחסמו הרחובות בקרבת קניון "אולימפיה", תנועת התחבורה הציבורית בעיר נעצרה, ופסטיבל "טולווד" שהתקיים בקרבת מקום הופסק ומבקריו נשלחו לבתיהם. בנוסף, הופסקה תנועת הרכבות לעיר, והמשטרה הורתה לנהגים פרטיים להימנע מלהגיע אליה.

חקירת הפיגוע
------------

ב-23 ביולי 2016, מפכ"ל משטרת בוואריה הוברט אנדרה הודיע שהיורה שביצע את הפיגוע, עלי דויד סונבולי, התגורר במינכן במשך יותר משנתיים, ולא ביצע את הפיגוע בעקבות שנאת זרים או בגלל סיבה פוליטית. "לא היו לו מניעים פוליטיים. הוא סבל מדיכאון והיה בטיפול פסיכיאטרי בשל כך", אמר אנדרה. עוד אמר כי היורה "התעניין מאוד באירועי ירי ורצח המוניים", וכי קיים "קשר ברור" בינו ובין אנדרס ברינג בריוויק, הפעיל הקיצוני שביצע את הטבח ההמוני במחנה הנוער בנורווגיה בדיוק חמש שנים קודם לכן, ב-22 ביולי 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירוע הירי במינכן** בוויקישיתוף
* אלדד בק, מינכן: צעיר ממוצא איראני רצח תשעה בני-אדם, באתר ynet, 23 ביולי 2016
* עופר אדרת, הגרדיאן, רויטרס ו-AP, בן 18 חמוש באקדח ירה למוות בתשעה בני אדם במרכז קניות במינכן, באתר הארץ, 23 ביולי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  הירי במינכן: 16 פצועים, 3 במצב אנוש, באתר ynet, 23 ביולי 2016
2. ↑  הירי במינכן: המשטרה פשטה על בית החשוד; שמו פורסם, באתר וואלה!‏, 23 ביולי 2016
3. ↑  What Happened in the Shootings in Munich
4. ↑  המשטרה בגרמניה: "היורה ממינכן סבל מדיכאון והתעניין בטבח המוני", באתר וואלה!‏, 23 ביולי 2016
**באץ'-קישקון** (בהונגרית: **Bács-Kiskun**) הוא מחוז בדרום הונגריה. מצפון הוא גובל במחוז פשט, ממזרח במחוזות יאס-נאג'קון-סולנוק וצ'ונגרד, מדרום בסרביה וקרואטיה וממערב במחוזות באראניה, טולנה ופייר. בירת המחוז היא העיר קצ'קמט.

גאוגרפיה
--------

מחוז באץ'-קישקון נמצא במישור הגדול הדרומי. עם שטח של 8,445 קמ"ר, הוא הגדול בהונגריה. נופו מישורי והפרש הגובה בין המקום הגבוהה ביותר לנמוך ביותר לא עולה על 80 מטר. המחוז תחום בין שני נהרותיו הגדולים של הונגריה. נהר הדנובה עובר לכל אורך גבולו המערבי ונהר הטיסה עובר בגבולו הצפון־מזרחי. כשני שלישים מאוכלוסיית המחוז חיים ביישובים עירוניים והיתר בצורת ההתיישבות האופיינית למישור הגדול – יישובים כפריים גדולים, הן באוכלוסייה והן בשטח. במחוז זה נפוצה עדיין גם צורת ההתיישבות בחוות מבודדות (בהונגרית: tanyák).

היסטוריה
--------

מחוז באץ'-קישקון נוסד ב-1950, על ידי חיבור החלק צפוני של מחוז באץ'-בודרוג (Bács-Bodrog) ההיסטורי עם החלק הדרומי של מחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון (Pest-Pilis-Solt-Kiskun) ההיסטורי. חלקו הדרומי והעיקרי של מחוז באץ'-בודרוג נמצא כיום בסרביה והשטח שנותר ממחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון הפך למחוז פשט של ימינו. חציו הראשון של שם המחוז בא משמה של העיר באץ' (הנמצאת כיום בסרביה) וחציו השני על שם אזור קישקון שבצפון המחוז, שקשור לקומנים שהתיישבו שם בסביבות המאה ה-13.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באץ'-קישקון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של באץ'-קישקון
* באץ'-קישקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מחוזות הונגריה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| באץ'-קישקון • באראניה • בורשוד-אבאוי-זמפלן • בקש • גיור-מושון-שופרון • הווש • היידו-ביהר • ואש • וספרם • זאלה • טולנה • יאס-נאג'קון-סולנוק • נוגראד • סבולץ'-סטמאר-ברג • פייר • פשט • צ'ונגראד-צ'נאד • קומארום-אסטרגום • שומוג' |  |

 |
| עיר הבירה בודפשט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561808605171
* BnF: cb11974508d (data)
* GND: 4287604-7
* LCCN: n79053047
* MusicBrainz: 87f750a3-698a-461a-9d4d-ffdf1c8ea32d
* NKC: ko2010521294
* VIAF: 165164043
* WorldCat: lccn-n79053047

 |