recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יצחק זבלודובסקי** (בכתיב ארכאי: **איטשע זאבלודאווסקי**; ה'תקמ"א, 1781 – ניסן ה'תרכ"ה, אפריל 1865) היה איש עסקים ופילנתרופ מראשי הקהילה היהודית בביאליסטוק. נודע בכינויו **איטשקע דער גביר** (-איצ'קה הגביר). זבלודובסקי החזיק בנדל"ן יקר ערך בביאליסטוק, חלקו נתרם על ידו למטרות צדקה בצוואתו.

בית המדרש שלו התפרסם בשם 'דעם גביר'ס בית־המדרש' (בית המדרש של הגביר). בית מדרש זה הפך ברבות הימים לבית הכנסת הכוראלי בביאליסטוק (גר'). בית החולים היהודי הראשון בביאליסטוק נבנה ב-1840 בידי חתנו סנדר בלוך, בעקבותיו תרם חותנו כעבור 23 שנים (1863), שנתיים לפני מותו, בית חולים יהודי מודרני.

לאחר פטירת אשתו פֶּעשֶע בכ"ח בחשון ה'תקצ"ב, 4 בנובמבר 1831, פרסם הרב חנוך זונדל בן יוסף קונטרס־מספד מיוחד בשם 'מספד־תמרורים'.

זבלודובסקי נפטר בגיל 84 והובא למנוחות בביאליסטוק בערב חג הפסח של שנת 1865. מצבת קברו המפוארת כללה לוחות אפיטף מארבעת רוחותיה.

משפחתו
------

בניו: מרדכי (תקנ"ט - י"ז טבת תרכ"ט), ישעיה מיכל, דוד, מאיר.

בנותיו וחתניו:

* מלכה רייזל (נפטרה ליל שבת ט' טבת תרל"ח) וסנדר בלוך
* פלטי ואליעזר הלברשטם
* פריידא לאה ומאיר כהן
* נחמה פרלס (אימה של פאולינה וילבושביץ')
* חיה פרומע ונחום מינץ

מצאצאיו, משפחת זבלודובסקי המורחבת בביאליסטוק שרבים מחבריה התפרסמו בפולין ובהמשך באמריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק זבלודובסקי, באתר המוזיאון היהודי בביאליסטוק (בפולנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נהגה: **איצֶ'ה**.
2. ↑  נקבר בערב חג הפסח, כנראה נפטר יום או יומיים קודם לכן.
3. ↑  דער ביאליסטאקער יזכור־בוך, תשמ"ב, עמ' 75.
4. ↑  דער ביאליסטאקער יזכור־בוך, תשמ"ב, עמ' 34.
5. ↑  פנקס ביאליסטאק, א, תש"ט, עמ' 141.
6. ↑  פנקס ביאליסטאק, א, תש"ט, עמ' 84.
7. ↑  תמליל הלוחות מופיע בפנקס ביאליסטאק, א, תש"ט, בנספחים עמ' 459.
8. ↑  ידיעה על פטירת בנו, דאס נייע לעבן, ביאליסטוק, 4 בנובמבר 1925, באתר עיתונות יהודית היסטורית.
9. ↑  פנקס ביאליסטאק, א, תש"ט, עמ' 459.
שרידי הקתדרלה
מראה הקתדרלה והמגדל כשהייתה שלמה
**הקתדרלה על-שם מרטינוס הקדוש** הייתה הקתדרלה המרכזית של הדיוקסיה של אוטרכט במהלך ימי הביניים והיא למעשה הקתדרלה היחידה בהולנד. הקתדרלה, המוקדשת לכבודו של הקדוש מרטין מטור, הפכה לכנסייה פרוטסטנטית אחרי 1530 ומהפכת הרפורמציה. מבנה הקתדרלה בנוי בסגנון גותי, בדומה לכנסיות שנבנו בצרפת, אך בניגוד לסגנון הצרפתי הטהור, רק עם מגדל אחד, שגובהו 112 מ' והוא כיום אחד מסמלי העיר אוטרכט. בעקבות חשיבותו של המגדל החליטה עיריית אוטרכט לאסור הקמת מבנים הגבוהים ממגדל הקתדרלה.

היסטוריה
--------

הכנסייה הראשונה שהוקדשה למרטינוס הקדוש הוקמה בסביבות 600 לספירה בידי הכהונה הפרקנית תחת פטרונותם של מלכי השושלת המרובינגית, אך נהרסה בהתקפת הפריזים (Frisians) על אוטרכט זמן קצר לאחר מכן. וויברורד הקדוש (שמת ב-739), השליח הנוצרי אל הפריזים, הקים כנסייה שנייה המוקדשת למרטינוס סמוך לאתר שבו שוכנת כיום הקתדרלה. כנסייה זו נהרסה בידי הנורמנים במאה ה-9. היא נבנתה מחדש בידי הבישוף בלדריק במאה ה-10 ונהפכה בתקופה זו לכנסייה הראשית (מינסטר) של אוטרכט. מאוחר יותר נהפכה לקתדרלה.

הקתדרלה נהרסה בשרפות ונבנתה מחדש מספר פעמים. כנסייה בסגנון הרומנסקי נבנתה בידי אדאלבולד, בישוף אוטרכט, ונחנכה ב-1023. בניין זה, הידוע כ-Adalbold's Dom, נהרס בחלקו בשריפה ב-1253, שהרסה את רוב אוטרכט.

בניית הקתדרלה הגותית החלה ב-1254 ונמשכה עד המאה ה-16. החלק הראשון שנבנה היה בית המקהלה. המגדל נבנה בשנים 1321-1382. הקתדרלה הושלמה בחיפזון ב-1517 עקב קשיים במימון, ללא תמיכות דואות לספינה הראשית. ב-1572 במסגרת הרפורמציה, נותצו רבים מן הצלמים והפסלים בתוך ומחוץ לכנסייה.

ב-1674 הרסה סופת טורנדו את הספינה הראשית של הקתדרלה, אך המגדל המערבי, בית הרוחב (טרנספט) ובית המקהלה, עם תמיכותיו הדואות, ניצלו מההרס. בעקבות זאת, נזנחה הקתדרלה ההרוסה, ובמקום הספינה הראשית הוקמה כיכר עירונית עם עצים. נעשו ניסיונות שחזור בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 אך רק בשנת 2004 החלו בבנייה מחודשת של הספינה הראשית שתאחד את המגדל עם בית המקהלה.

האזור שבו עמדה הספינה הראשית עמד בהריסותיו במשך שנים רבות מחוסר כסף לפעול לפינויו, ונודע עם הזמן כמקום מפגש להומוסקסואלים (או "סדומאים", כפי שנקראו אז). באותם ימים נאמר שה"סדומאות" נפוצה בעיקר בקרב איטלקים וצרפתים, שנכחו בעיר לרגל החתימה על שלום אוטרכט, וכי הם שבחרו במקום כמקום מפגש. בסופו של דבר, בשנת 1730 החליטו הרשויות לשים קץ לדבר, ופתחו בחקירה שבסופה נלכדו שמונה עשר הומוסקסואלים והוצאו להורג בחניקה. זו הייתה יריית הפתיחה לשנתיים של צעדים הומופוביים בכל הולנד, שבמהלכן הוצאו רבים להורג. בהולנדית קיימים עד היום הביטויים "הוא מגיע מאחורי הכנסייה" ו"אוטרכטי", שהם כינויי סלנג להומוסקסואלים. כיום ניצבת בכיכר שלפני הכנסייה, במקום שפעם עמדו בו ההריסות, אנדרטה לזכרם של קורבנות הרדיפות ההומופוביות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת אוטרכט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת אוטרכט (בהולנדית)
* מגדל הקתדרלה של אוטרכט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007451726905171
* GND: 4250453-3
* LCCN: n88032419
* MusicBrainz: a9debd44-c03f-4114-aa8f-b5add4b707f3
* VIAF: 158376991
* WorldCat (עם VIAF): 158376991

 |
**אני וטלי בארץ הלמה** הוא ספר שירים שכתב אברהם שלונסקי ויצא בהוצאת ספרית פועלים ב-1957. בספר שולבו איוריו של יחזקאל קמחי.

הספר נכלל ברשימת הספרים שמומלצים על ידי משרד החינוך ומיועדים לילדים בגילאי 7–9.

ב-2003 הוציאה הוצאת ספרית פועלים הקיבוץ המאוחד מהדורה מחודשת ומקוצרת של הספר, שכלל איורים צבעוניים של דני קרמן. בהוצאה החליטו לשנות את שם הספר - במקום "אני וטלי, או ספר מארץ-הלמה" נקרא הספר המחודש "אני וטלי בארץ הלמה".

הספר הוא דו-שיח בין הסב - אברם לבין נכדתו טלי. דמותה של טלי מבוססת על חמוטל (טלי), שסבתה (אמה של אמה) הייתה נשואה לשלונסקי. שלונסקי ראה בטלי נכדה לכל דבר. בהקדשה שכתב לה הנציח שלונסקי את הקשר בינה לבין גיבורת הספר: "לטלי, שהייתה (ותהיה לי תמיד) הנכדה האהובה, 'המוזה' של ספר שירים שלם".

הספר נכתב כשהוריה של טלי נסעו מחוץ לישראל והשאירו אותה בבית סביה אברהם ומירה שלונסקי. באחד הראיונות אמר שלונסקי: "'אני וטלי בארץ הלמה' זאת הילדות של טלי נכדתי. כאן על המרפסת הזאת התנהלו מרבית השיחות".

הספר כולל דיאלוג בין שאלותיה של טלי הקטנה למשורר אברהם שלונסקי, המשיב לה בלשון מתחכמת ויצירתית. השיח בין השניים כולל פלפולי לשון שמתחילים ב"למה", ומנסים להתחקות אחר הקשר בין מילים למשמעותן. הספר מלא הומור ותחכום לשוני, חידושי לשון והתייחסות לערכים אוניברסליים בגישתו הלשונית המודרניסטית והמחדשת של שלונסקי.

קטעים מהספר
-----------

### חמסין

> 
> למה חמסין נקרא חמסין?  
> 
> למה יש חרטום לעגור?  
> 
> למה קוראים לדג דג?  
> 
> וגם למה כן ולמה לא?  
> 
> 
> 
> 
> 

כריכת הספר מ-2003
### בתכול השמיים

> 
> בתכול השמיים
> בִּתְכוֹל הַשָׁמַיִם,  
> 
> בְּגֹבַהּ כִּי רָב,  
> 
> כְּבָר שָׁטוּ אַלְפַּיִם  
> 
> דָגִים שֶׁל זָהָב.  
> 
> 
> 
> וְלַיְלָה שׁוֹטֵחַ  
> 
> רִשְׁתּוֹ לְצוּדָם  
> 
> וְצָד הַיָרֵחַ  
> 
> הַבָּא מִן הַיָם.  
> 
> 
> 
> וְרוּחַ נוֹשֶׁבֶת,  
> 
> וְלֶטֶף לָהּ רַךְ.  
> 
> וְטַלִי חוֹשֶׁבֶת  
> 
> וְסָחָה לִי כָּךְ:  
> 
> 
> 
> "הָעֶרֶב עָשִׂיתָ  
> 
> אֶת כָּל הַדְּבָרִים,  
> 
> אַךְ עוֹד לֹא נִסִיתָ  
> 
> לִכְתּוֹב לִי שִׁירִים.  
> 
> 
> 
> הִנֵה הַמַחְבֶּרֶת,  
> 
> הִנֵה גַם הָעֵט,  
> 
> אֶפְשָׁר, זֹאת אוֹמֶרֶת,  
> 
> מְעַט לְפַיֵט."  
> 
> 
> 
> יָשַׁבְתִּי, חָשַׁבְתִּי:  
> 
> אוּלַי… וַאֲבָל…  
> 
> וְשִׁיר זֶה כָּתַבְתִּי  
> 
> בִּשְׁבִיל חֲמוּטַל:  
> 
> 
> 
> 
> 

את השיר "בתכול השמיים" הלחינה נעמי שמר וביצעה צילה דגן.*צילה דגן - בתכול השמיים*, נבדק ב-2023-01-13

קישורים חיצוניים
----------------

אני וטלי בארץ הלמה, כאן ארכיון, יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אני וטלי בארץ הלמה - חדש שלונסקי אברהם, באתר ספריית הפועלים הקיבוץ המאוחד
2. ↑  פרופ' חגית הלפרין, דנה ואברהם, באתר שלונסקי
3. ↑  חגית הלפרין, בתכול השמיים, באתר שלונסקי
4. ↑  דבורה מצה, שירי הילדים של שלונסקי, באתר דעת
5. ↑  יעל דר, אלוף הקונדס הפיוטי, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2003
**עמי ויינברג** (נולד ב-26 באוקטובר 1953) הוא שחקן, קריין ומדבב ישראלי.

עמי ויינברג וחן יאני בסרטו של דורון ערן "נמס בגשם", 2012
עמי ויינברג בסרטו של אליאב לילטי "מעשייה אורבנית", 2012

ביוגרפיה
--------

ויינברג שירת בצה"ל בלהקת חיל האוויר.

### קולנוע

שיחק בסרטים במקום חלום, מבצע יונתן, חמש דקות בהליכה, העיט, אישה זרה ובזמק, מינכן אינרציה ובשם הבת

### טלוויזיה

ויינברג שיחק לאורך השנים בסדרות הטלוויזיה קשת וענן (ענן), קשרים מצוירים (זרוס), הופה היי, המחסן של כאילו, רמת אביב גימל, שלוש ארבע חמש וחצי (אינשם), גינת ההפתעות (שפיץ), בחצר של פוקס (פוקס), 5 דקות בהליכה, שוקו טלעד (שוקו), פרפר נחמד (דיבב את בץ לאחר פטירתו של יוני חן), החיים זה לא הכל, אהבה מעבר לפינה, החצר, קרוב לבית, הופ כתמתמים! (כתם), גינת השטוזים של דתיה (יויו), השמיניה, על קצות האצבעות, אולי הפעם, מרחב מוגן, עכשיו או לעולם לא, האלופה, חוטא, הבורר, חטופים, מבצע קיפוד, החולמים, שבאבניקים, נבסו, נויורק ,ושתיקת הצופרים.

### תיאטרון

בתיאטרון שיחק ויינברג בהצגות "מירל'ה אפרת", "ביבר הזכוכית", "האב", "מחול המוות" ו"המפקח בא" בתיאטרון הבימה; "ינטל", "יסורי איוב" ו"סיפור משפחתי" בתיאטרון הקאמרי; "אביב מתעורר" ו"המדובר בוורדים" בתיאטרון באר שבע; "עקומים" בשנת 1983 בתור הדמות רוּדי, "גטו" ו"חיי נישואים" בתיאטרון חיפה; וב"אורח בא", "ילדה של כולם", "שיחות עם אבי","מבזק חדשות", "משאלה אחת ימינה", "לצאת מהארון" ו"הסודות" בתיאטרון בית ליסין. בשנים 2011–2012 זכה לשבחים משחקו במחזה של דייוויד אוסבורן, "ההוכחה", שהוצג בתיאטרון הספרייה ברמת גן בבימויו של יגאל זקס.

ב-2012 השתתף בסדרה נויורק וגילם את דמותו של דימה, פושע רוסי החי בניו-יורק.

### דיבוב

ויינברג עוסק גם בדיבוב. הוא דיבב בתוכניות וסרטי הילדים דובוני אכפת לי, פיקניק הארנבים, אנדריי כלב הים, רובוטס, פאבלו השועל האדום, וואלאס וגרומיט והארנב הקטלני, חוות הקסמים, גלקטיק פוטבול וצעצוע של סיפור 3. בנוסף, בשנת 2021 דווח כי הוא ידבב את דמותו של בץ, בגרסה חדשה של פרפר נחמד בהפקת כאן חינוכית.

### בימוי

ויינברג ביים בבתי ספר למשחק: סופי מוסקוביץ, בית צבי ותיאטרון חולון.

חיים אישיים
-----------

ויינברג היה נשוי לשוש מרציאנו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **עמי ויינברג** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עמי ויינברג** |

* עמי ויינברג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* עמי ויינברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עמי ויינברג, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* עמי ויינברג, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* עמי ויינברג, באתר AllMovie (באנגלית)
* עמי ויינברג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* עמי ויינברג, בארכיון הבימה
* עמי ויינברג באתר "הבמה"
* מרב יודילוביץ', לראשונה: הפקה של "הספרייה" לפרס התיאטרון, באתר ynet, 20 בפברואר 2011
* יעקב בר-און, ריאיון: במאי של שחקנים, באתר הבמה, 14 בינואר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב בר-און, ‏השחקן מאחורי הבובה: עמי ויינברג בריאיון לקראת החידוש של "פרפר נחמד", באתר מעריב אונליין, 18 באוגוסט 2021
**תרבות דמוקרטית** הוא כתב עת אקדמי לענייני חברה, דמוקרטיה ומשפט אשר נוסד בשנת 1999.

היסטוריה
--------

כתב העת יוצא לאור על ידי הוצאת אוניברסיטת בר-אילן והפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. עד חוברת 14, אשר ראתה אור בספטמבר 2012, היה גם המכון הישראלי לדמוקרטיה שותף בהוצאת כתב העת.

כתב העת נועד לספק מענה לאתגרים הכרוכים בביסוסה של הדמוקרטיה בחברה הישראלית, ומכוון בעיקר לחוקרים וקובעי מדיניות.
כתב העת מפרסם מאמרים העוסקים בסוגיות של דמוקרטיה על פניה השונות, תוך עיון מעמיק במדינה הישראלית ותכונותיה המיוחדות. המחקרים מגיעים מתחומי מדע מגוונים, ובכללם ספרות, היסטוריה, משפטים, סוציולוגיה, מחשבה יהודית ומגדר. המאמרים עוברים שיפוט אקדמי באמצעות קוראים עמיתים (Peer-Review) ובאמצעות מערכת תלמידים מהפקולטה למשפטים.

הגיליון הראשון של כתב העת ראה אור בינואר 1999, ועד שנת 2016 יצאו לאור 16 גיליונות, מתוכם 4 גיליונות בשפה האנגלית. בכל שנה מפיק כתב העת לפחות גיליון אחד, כאשר בממוצע רואים אור בין 2 ל-3 גיליונות בשנה. מפעם לפעם מפרסם כתב העת גיליון העוסק בנושא מוגדר, כמו צבא וחברה, מגדר, בג"ץ עמנואל ועוד.

על כריכות גיליונות כתב העת מופיעות לרוב יצירות אמנות ישראליות, כמו "היום תור טבי" מאת יהודה מרטון, ו"עץ צבוע בחצר מוזיאון ישראל" מאת מנשה קדישמן. העורכת הגרפית של כתב העת היא רבקה קנלר.

את כתב העת מלווה מערכת מלומדים וכן מערכת תלמידי הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן.

מערכת אקדמית
------------

עורכים: פרופ' אבי שגיא, פרופ' ידידיה צ' שטרן וד"ר חנן מנדל.

מערכת מצומצמת: פרופ' סטיוארט א' כהן, פרופ' אבי שגיא ופרופ' ידידיה צ' שטרן.

מערכת מורחבת: פרופ' אהרן אנקר, פרופ' יעקב בלידשטיין, פרופ' אלה בלפר, פרופ' איל בנבנישתי, פרופ' משה הלברטל, פרופ' אלון הראל, פרופ' מייקל וולצר, פרופ' נעם זוהר, פרופ' ברוך זיסר, פרופ' פנינה להב, פרופ' סנדי לוינסון, פרופ' מנחם לורברבוים, פרופ' מנחם מאוטנר, פרופ' דן מכמן, פרופ' שמואל סנדלר, פרופ' יעקב עירם, פרופ' ג'ורג' פלטשר, פרופ' מנחם פרידמן, פרופ' מנחם קלנר ופרופ' יעל תמיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תרבות דמוקרטית
* כתב העת באתר ההוצאה לאור של אוניברסיטת בר-אילן
* גיליונות "תרבות דמוקרטית" במאגר JSTOR (הצגת דף זה מתאפשרת לאחר הזדהות באתר הספרייה הלאומית, וכניסה לכתב עת כלשהו בדף המוצג. הרישום לאתר הספרייה הוא חינם)
* מידע על כתב העת והגיליונות השונים (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב שורק, פמיניזם במבחן, **סקירת כתבי עת, מוסף "שבת", מקור ראשון**
**קתדרלת זאגרב** היא קתדרלה גותית בעיר זאגרב, קרואטיה. הקתדרלה היא אחד הבניינים המפורסמים בעיר וזוג צריחיה נראה ממקומות רבים בעיר. הקתדרלת מוקדשת לעליית מריה, אם ישו השמיימה ולמלכים סטיאפן ולדיסלאוס.

היסטוריה
--------

הקתדרלה בנויה על חורבות קתדרלה מהמאה ה-12 שנחרבה בפלישה הטאטארית לעיר. במאה ה-13 הבישוף טימוטי החל לארגן ולממן את בנייתה של קתדרלה חדשה. במאה ה-13 לקתדרלה היו 3 ספינות כאשר גובה הספינות הצידיות הוא כגובה הספינה הראשית. במאה ה-15 הגיעו אדריכלים ופסלים מפראג ששינו את הספינה הראשית והוסיפו קישוטים שנהרסו מאוחר יותר. האמנים גם הוסיפו ציורים על קירות הקתדרלה.

בסוף המאה ה-15 פלשו הטורקים לבוסניה ולקרואטיה, דבר שגרם לקרואטים לבצר את הקתדרלה בביצורי רנסאנס, כגון חומה שהוקמה סביבה. חלק מביצורים אלה עדיין נותרו שלמים. במאה ה-17 מגדל מבוצר הוקם בצד הדרומי ושימש כמגדל פעמונים וכמגדל תצפית, שכן הטורקים עדיין היוו איום.

ב-1880 ניזוקה הקתדרלה קשות מרעידת אדמה. הספינה הראשית התמוטטה והמגדל המבוצר ניזוק באופן חסר תקנה. שחזור הקתדרלה בסגנון נאו-גותי בוצע על ידי הרמן בולה (Hermann Bollé) והקתדרלה הובאה למצבה הנוכחי. שני צריחים בגובה 105 מטר הוקמו בחזית המערבית. כיום, מגדלים אלה נתונים תחת עבודות ניקוי ושיפוץ.

מבנה
----

הקתדרלה בנויה בסגנון גותי/נאו-גותי ובניגוד לקתדרלות רבות לא כוללת בית רוחב משמעותי ותמיכות דואות.

בחזית המערבית יש שער כניסה בודד ומעליו, קצת מוסתר בידי הגמלון, חלון רוזטה לא גדול. בולטים במיוחד בחזית המערבים הם שני המגדלים התאומים, ועליהם צריחים מחודדים בסגנון גותי Flamboyant הבולטים למרחוק (גובהם: 105 מטר). על החזית ישנו תבליט מאת רוברט פרנגס מיחנוביץ' (Robert Franges-Mihanovic).

פנים הקתדרלה מכיל ציורים מהמאה ה-13 וקישוטים מעשה אומנים מפראג (שרובם נהרסו עם הזמן). עוד ראוי לציון הוא חדר תשמישי הקדושה, שהוא בעל ערך ארכיטקטוני. עוד יצירות אמנות שראויות לציון הן תבליט של פאולוס מהמאה ה-13, פסלים בסגנון גותי מאוחר של פטרוס ופאולוס מעץ, מזבח עם טריפטיכון מאת אלברכט דירר (Albretch Durer) מ-1495, קברים מהרנסאנס, מזבחי שיש מהבארוק, דוכן הטפה משיש שנעשה בסוף המאה ה-17 והמאוזולאום של הקרדינל אלויזיה סטפינאץ מאת איבן מסטרוביץ'. אוצר הקתדרלה מכיל עתיקות נוספות.

בכיכר שממול הקתדרלה מזרקה ובה עמוד ועליו פסל של מריה, אם ישו. מדרום לקתדרלה נמצא ארמון הבישוף המבוצר ובו 5 מגדלים עגולים ומבוצרים ומגדל מבוצר מרובע אחד שהגנו על הקתדרלה.

טריוויה
-------

* במאה ה-15 קתדרלת זאגרב הייתה הקתדרלה הגותית המזרחית ביותר.
* קתדרלת זאגרב הופיעה על צידם האחורי של כל השטרות עד 1,000 דינר קרואטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת זאגרב** בוויקישיתוף
* גלריית תמונות בוויקיפדיה באנגלית
* מידע על הקתדרלה

הערות שוליים
------------

1. ↑   (הקישור אינו פעיל, 23 בנובמבר 2019)
2. ↑  ראו, למשל: שטר של 25 דינר קרואטי (אנ') כאן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007317553705171
* BnF: cb115899939 (data)
* GND: 4609248-1
* LCCN: n85039583
* MusicBrainz: 28394918-78f8-480a-ab45-b7cc60d93357
* NKC: ko20241216609
* VIAF: 123215115
* WorldCat: lccn-n85039583

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחברת ממתקים איטלקית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פררו (פירושונים).

**פֶרֶרו** (באיטלקית: **Ferrero SpA**) היא יצרנית איטלקית של שוקולד ומוצרי מתיקה שונים, רובם על בסיס שוקולד. החברה נוסדה על ידי פייטרו פררו בשנת 1946 ובסיסה העיקרי שוכן בטורינו, איטליה. החברה עדיין נמצאת בשליטת משפחת פררו. החברה כוללת כיום 15 מפעלי ייצור ו-33 חברות שפועלות בכל העולם. בשנת 2006 היקף הייצור עמד על כ-800,000 טון. יבואנית מוצרי פררו לישראל הרשמית היא פרימיום - חברה לדברי מתיקה ולמסחר בע"מ. לפני כן הייתה חברת ליימן שליסל היבואנית, אך ב-2016, לאחר כ-45 שנים רצופות, נלקח מליימן שליסל הזיכיון על ידי פררו העולמית.

היסטוריה
--------

ב-1946 פיתח פייטרו פררו (Pietro Ferrero) קרם זול במיוחד שהתקבל משילוב אגוזי לוז זולים בקקאו יקר שנועדו להימרח על פרוסות לחם ונקרא Pasta Gianduja.

הוזלת תהליך הייצור הצליחה, ובעקבות זאת נוסדה החברה על שמו לייצור ושיווק המוצר. קרם שוקולד למריחה, המיוצר בתהליך ייצור דומה, נמכר תחת השם נוטלה מראשית 1946, ונעשה ממרח פופולרי בעולם. בהמשך פיתח התאגיד מגוון מוצרים רחב המבוסס רובו ככולו על ממרח זה, בניסיון לכוון את המוצרים לנישות שיווקיות שונות (למשל, בעוד שנוטלה ודופלו שווקו כמוצרים פשוטים, פררו רושה הדומה להם שווק כמוצר יוקרתי יותר) פררו היא גם יצרנית ביצי הקינדר וקינדר בואנו.

בשנת 1956 החל ייצור מותג "מון שרי" ובשנת 1990 "רפאלו".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פררו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פררו (בשפות מרובות)
* פררו, ברשת החברתית פייסבוק

* פררו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פררו, ברשת החברתית אינסטגרם
* נוח קירש, איש השוקולד: ג'ובאני פררו רוצה להפוך ליצרן הממתקים הגדול בעולם, באתר "פורבס ישראל", 8 באוגוסט 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית המשפט המחוזי בתל אביב - יפו ת"צ 56239-12-17
2. ↑  Italy's richest man, Michele Ferrero, dies after illness, dw.com, 14 February 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7859222-7
* LCCN: nb2006014427
* VIAF: 242377426
* WorldCat: lccn-nb2006014427

 |
**בית הסוהר אופק** הוא כלא ובית מעצר בישראל לבני נוער עד גיל 18.

היסטוריה
--------

בתחילה היה "אופק" אגף לנוער בכלא השרון ובשנת 2001 הפך לכלא עצמאי. כלא אופק עבר בשנת 2003 למבנה חדש באותו מתחם שאמור לענות על צרכיה המיוחדים של אוכלוסייתו ולהכיל עד 240 אסירים. הכלא נוסד על ידי ד"ר אילי גולדברג (דוקטור בקרימינולוגיה). 

החל משנת 2022 הכלא אוחד עם בית הסוהר הצמוד לו, בית הסוהר רימונים. מפקד בית הסוהר **רימונים-אופק** הוא מפקד שני המתקנים, בדרגת תת-גונדר.

על פי דו"ח ועדת פלמור, ב-2016 18.5% מהקטינים הכלואים במתקן היו בני העדה האתיופית. ב-2019 נתון זה ירד ל-7% (חמישה אסירים בלבד). מספר האסירים בכלא ירד באופן משמעותי בשל חלופות מעצר מ-150 אסירים ל-70 אסירים בלבד.

מעצר וחקירות קטינים
-------------------

על פי החוק בישראל אסור לחקור ילד שטרם הגיע לגיל 12 בתחנת משטרה. בהתעורר הצורך בחקירה כזאת, יגיע חוקר נוער לסביבת הילד כדי לחקרו והוא לא יכלא גם אם יוכח שהוא אשם.

נער בגיל 13 ומעלה יילקח לתחנת המשטרה וייחקר שם על ידי חוקר נוער. אפשר לעצור נערים בגילאים 13-14 למשך 12 שעות ונערים בגילאים 15-17 למשך 24 שעות. אפשר להאריך את המעצר לתקופה זהה נוספת, באישור השוטר הממונה על תחנת המשטרה. ישנה גם אפשרות להארכת מעצר לזמן מוגבל בהחלטת בית משפט.

פעילות בכלא אופק
----------------

בתקופת הכליאה בכלא אופק לומדים הנערים בבית ספר הנמצא במרכז החינוך של בית הסוהר כחלק מחוק חינוך חובה לקטינים, הנערים לומדים 4-6 שעות ביום בכיתת לימוד. בשעות הפנאי הנערים משתתפים בפעילויות חינוך חברתי קהילתי ובקבוצות טיפוליות כחלק מתוכנית השיקום שלהם. באופק מתקיימים אימוני כדורגל, פעילות תנועת נוער (של הצופים), טיפול בעזרת בעלי חיים בפינת החי של בית הסוהר, פרויקט צהלה- זהו מיזם התנדבותי המהווה כלי שיקומי, מופעל על ידי עמותת "צהלה" ובשיתוף סגל בית הסוהר, הרעיון הוא לגייס את הנערים לשיקום וכן לייצר מעבר יישיר מבית הסוהר לאזרחות ולרבות גיוסם לצבא.

באופק קיים גם מרכז קשב הנותן מענה לנערים עם הפרעת קשב וריכוז ומכוון אותם להצלחה בלימודים ונותן להם כלים להתמודדויות שונות כגון תקשורת בינאישית, כישורי חיים ועוד.

לרשות הנערים קיימת קנטינה בה הם יכולים לרכוש מזון מעבר למזון המסופק על ידי הנהלת הכלא. הנערים הכלואים מקבלים דמי כיס חודשיים לצורך קניות בקנטינה, בהתאם לגילם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הסוהר אופק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הסוהר אופק

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הסוהר אופק (באנגלית)

* בית סוהר אופק, באתר שירות בתי הסוהר
* שבט אופק של תנועת הצופים, באתר הצופים
* איתן בקרמן, סדנת קואוצ'ינג מסוג שונה במקצת, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2009
* חגית רון רבינוביץ', הצצה נדירה אל כלא אופק, באתר ישראל היום, 24 במאי 2013
* עומרי אפרים, נערים מאחורי הסורגים: "מנסה לנתק את הרגש כי אחרת אני נחנק מבפנים", באתר ynet, 28 באוגוסט 2016
* "70% חזרה לכלא": הנערים ב"אופק" רוצים סיכוי להשתלב בחברה, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 17 בפברואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחורות - מסע אל תוך שכונות הגטו האתיופיות עם צעירי הקהילה, דקה 3:00, 4 ביולי 2018
2. ↑  אמיר אלון, "זה בי"ס לעבריינות": מספר הנערים הכלואים פחת בחצי, באתר ynet, 12 בפברואר 2019
3. ↑  הדר גיל-עד, הזדמנות אחרונה לשינוי - דווקא בכלא אופק: "המקום הכי לא צפוי", באתר ynet, 29 באוגוסט 2018
פנים הקתדרלה, צויר על ידי ז'אן-בטיסט קאמי קורו בסביבות 1874.
תוכנית הקרקע של הקתדרלה במאה ה-16
**קתדרלת סנט אטיין דה סנס** (בצרפתית: **cathédrale Saint-Étienne de Sens**) היא קתדרלה קתולית בעיר סנס (Sens) שבמחוז יון, חבל בורגון, צרפת.

מבנה
----

קתדרלת סנס היא אחת הראשונות שנבנו בסגנון האדריכלות הגותית, אם לא הראשונה שבהן. בנייתה החלה ב-1142 ושייכת ברובה למאה ה-12 אף שהושלמה רק במאה ה-16. את בניית הקתדרלה יזם הארכיבישוף אנרי מסנס, ואת הקתדרלה עיצב לפי הערכים האסתטיים-דתיים שקבע ברנאר מקלרבו. אדריכלות בית המקהלה, שתוכננה על ידי גיום מסנס (צר'), הושפעה מבית המקהלה של קתדרלת קנטרברי.

מבנה הקתדרלה ידוע יותר בסולידיות שלו מאשר ביפי הפרופורציות שלו או בעושר העיטורים. בחזית המערבית שלושה שערים: בשער המרכזי פסלים המציגים את משל עשר העלמות ואת סיפורו של סטפן הקדוש. בשער הימני מצויים שרידי פסלונים של הנביאים. מעל שער זה נישא מגדל אבן מעוטר בפסליהם של פטרוני הכנסייה.
הפעמונים במגדל הפעמונים נהנו ממוניטין עצום בימי הביניים. שישה מהפעמונים נלקחו במהלך המהפכה הצרפתית לפריז והותכו. שניים מהפעמונים פועלים עד היום: "La Savinienne" במשקל ⅓15 ו-"La Potentienne" במשקל ⅔13 טון. השער השמאלי מעוטר בתבליטים המייצגים את מידת ה"סובלנות" ואת חטא "תאוות הבצע" וכן בסיפור יוחנן המטביל. השער בצד הצפוני של הקתדרלה הוא אחד מהדוגמאות הטובות ביותר של פיסול צרפתי מהמאה ה-16. השער הדרומי מתוגבר בחלונות ויטראז' מרהיבים. חלונות אחרים מהמאות ה-12 וה-16 נשמרו, חלק מהם מתארים את אגדת תומאס בקט מקנטרברי. החלונות במקורם היו קטנים, אך לנוכח המופת של בזיליקת סן-דני, בה החלונות תפסו חלק ניכר מהקיר, והודות למבני התמיכות הדואות, הגדילו בסנס את החלונות.

הקתדרלה בנויה משלושה אגפים, אולם תווך וסיטראות, אפסיס ואמבולטוריום המקיף את בית המקהלה. הספינה המרכזית מקורה בקמרונות סקספרטיט בעלי שש צלעות צולבות, שהיו חדשניים בעת בנייתם בסנס, ואילו שתי הסיטראות מקורות בקמרונות צלעות בני ארבע צלעות. המבנה נתמך על ידי עמודים מורכבים וזוגות עמודים פשוטים לסירוגין. לקיר המבדיל בין אולם התווך לסיטראות שלושה אזורים: קומת העמודים והקשתות במפלס התחתון, האזור האמצעי - הטריפוריום, היציע הנפתח אל אולם התווך בקשתות כפולות המאוחדות בטימפנון לא מפוסל, וקומת התאורה (Clerestory). בקתדרלה זו נראו לראשונה הקשתות המחודדות המאפיינות את האדריכלות הגותית.

בקתדרלה נמצא קברם של לואי, דופן צרפת (1729–1765), בנו של לואי ה-15, ואשתו מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה; הפסלים על הקבר נעשו בידי גיום קוסטו הבן. כמו כן הוצבו בקתדרלה פסלים המראים מחזות מחייו של הקרדינל אנטואן דיפרה (אנ'), הממונה על מערכת המשפט בצרפת והארכיבישוף של סנס בשנים 1525–1535. המאוזוליאום שממנו הגיעו נהרס במהפכה הצרפתית.

אוצר הקתדרלה, אחד העשירים מסוגם בצרפת, מכיל בין היתר תיבת שרידי קדושים שהוכנה עבור קארל הגדול לשמירת פיסה של הצלב האמיתי. כמו כן שמורים באתר מלבושים של תומאס בקט מתקופת שהותו בסנס. האוצר מוצג במוזיאון במעון הארכיבישוף הסמוך לקתדרלה.

בקתדרלה זו נישא לואי התשיעי מלך צרפת למרגריט מפרובאנס ב-1234, וחמש שנים אחר כך הפקיד בה לזמן-מה את נזר הקוצים שהביא עימו ממסע הצלב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת סנס** בוויקישיתוף
  

השער הדרומי בבית הרוחב
חלון הרוזטה של הבית הרוחב הדרומי, בסגנון גותי לוהב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4224782-2
* VIAF: 241520070
* WorldCat: viaf-241520070

 |
**רחל אדטו-לוי** (נולדה ב-21 ביוני 1947) היא רופאה ישראלית ועורכת דין, שכיהנה כחברת הכנסת בכנסת ה-18 מטעם קדימה והתנועה.

ח"כ ד"ר רחל אדטו בהפגנת הרופאים הגדולה בירושלים

ביוגרפיה
--------

רחל אדטו נולדה בחיפה ולמדה בבית הספר הריאלי בעיר. בעלת תואר דוקטור לרפואה מטעם בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים וכן בעלת תואר מוסמך במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית ותואר בוגר במשפטים מהקריה האקדמית אונו, הוסמכה כעורכת דין וחברה בלשכת עורכי הדין. בשנת 1980 הוסמכה כמומחית למחלות נשים ומיילדות. שימשה כרופאה בכירה במחלקת נשים בבית החולים הדסה הר הצופים. בשנת 1993 מונתה לתפקיד סגנית מנהל בית החולים הדסה עין כרם, וב-1995 לסמנכ"ל המרכז הרפואי שערי צדק, תפקיד אותו מילאה עד שנת 2006. בין השנים 2000–2004 הייתה סגנית יו"ר ארגון הרופאות בישראל.

בין התפקידים הציבוריים שאותם מילאה אדטו: יועצת שר הבריאות לבריאות האשה (מאז 1997), יו"ר המועצה הלאומית לבריאות האשה, חברה במועצה הלאומית למיילדות וגינקולוגיה ובוועדה הציבורית לקביעת סל הבריאות (מאז 2000) וייצוג ישראל במשלחת לעצרת האו"ם בניו יורק. שימשה גם כחברת מועצת מבשרת ציון. מ-2017 מכהנת כדירקטורית בכלל ביטוח.

לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה הוצבה במקום ה-35 ברשימת קדימה לכנסת. בבחירות זכתה קדימה ב-29 מנדטים ואדטו לא נבחרה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה נבחרה למקום ה-22 ברשימת קדימה ונבחרה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הצטרפה למפלגת התנועה בראשות ציפי לבני.

עבודתה בכנסת התמקדה בנושאים החברתיים ובעיקר בתחום הבריאות. הייתה חברה בוועדת הכנסת ובוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ועמדה בראש השדולה לקידום בריאות האישה ואגודות הידידות הפרלמנטריות עם הודו ונפאל. עם החוקים שיזמה במהלך כהונתה בכנסת נמנים חוקים אלה:

* חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות. החוק קובע כי כתנאי להצגתה של פרסומת, יומצא אישור שהדוגמן אינו בתת-משקל, וכי בפרסומות שנעשה בהן שימוש בעריכה גרפית כדי להצר את היקפי גופו של הדוגמן, תופיע הבהרה בדבר עריכה זו (עם דני דנון).
* תיקון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי המאפשר לילדים אוטיסטים לקבל טיפול גם על ידי עובד סוציאלי או פסיכולוג, כחלק מהקצבת שעות האבחון והטיפול שניתנות להם (יחד עם זאב בילסקי ודני דנון).
* תיקון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי הקובע כי קופת חולים או בית מרקחת יספקו למבוטח תכשיר ששיווקו מותנה במרשם, באריזה הקרובה ביותר בכמותה למנת התכשיר המופיעה במרשם, וזאת כדי למנוע תשלום יתר של המבוטח בהשתתפות עצמית, המשולמת בנפרד על כל אריזת תרופה בודדת (עם חיים אורון ואמנון כהן).
* תיקון לחוק למניעת אלימות במוסדות רפואיים, המחיל את הוראותיו גם על מקומות שניתנים בהם שירותי רווחה. החוק מקנה סמכויות שונות לעובדי המקום ולמאבטחיו כלפי מי שנוקטים אלימות כלפי עובדי הרווחה (עם חיים כץ).

חיים אישיים
-----------

אדטו היא אם לשני בנים מנישואיה הראשונים.

החל משנת 2015 היא חיה בזוגיות עם אהרון ברנע

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחל אדטו** בוויקישיתוף
* 

* רחל אדטו, באתר הכנסת

* רחל אדטו, סרטונים בערוץ היוטיוב

* רחל אדטו, באתר כנסת פתוחה

* כרטיס ביקור – רחל אדטו, בערוץ כנסת באתר יוטיוב
* אריאל נוי, ח"כ אדטו: "תוכנית הבריאות שאושרה - ביביבלוף", באתר וואלה,‏ 27 בפברואר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305671005171
* ISNI: 0000 0004 0205 8345
* VIAF: 297381303
* WorldCat: viaf-297381303

 |
**פרדריק ב. צ'רי** (באנגלית: **Frederick B. Chary**;‏ 18 באוגוסט 1939, פילדלפיה, ארצות הברית–14 בנובמבר 2020, גרי, אינדיאנה, ארצות הברית) היה היסטוריון יהודי-אמריקאי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת אינדיאנה אשר התמחה בהיסטוריה של בולגריה ושל יהדות בולגריה.

קורות חייו
----------

פרדריק צ'רי נולד בפילדלפיה להרמן ונורמה לבית סילבר. ב-1962 רכש תואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה, תואר שני וב-1968 דוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת פיטסבורג. הוא למד בסיוע מלגת לימודים מטעם תוכנית פולברייט ונמנה עם ראשוני הסטודנטים האמריקאיים שביצעו מחקר אקדמי במזרח אירופה בתקופת המלחמה הקרה.

מ-1967 הועסק צ'רי בקמפוס הצפון מערבי (אנ') של אוניברסיטת אינדיאנה והגיע לדרגת פרופסור מן המניין. כן כיהן כמרצה אורח במכון ליחסי חוץ של מחלקת המדינה של ארצות הברית. צ'רי התמחה בהיסטוריה של בולגריה ויהדות בולגריה וכיהן כנשיא האגודה ללימודים בולגריים של צפון אמריקה. כן כיהן כנשיא החברה ההיסטורית היהודית של אינדיאנה (אנ'). ספרו יהודי בולגריה והפתרון הסופי (1940–1944) תיאר לראשונה את סיפור הישרדותה של יהדות בולגריה בתקופת השואה, מניעת הגירוש למחנה ההשמדה טרבלינקה למרות עמדתו של הממשל הבולגרי שהיה בעל ברית של גרמניה הנאצית. צ'רי דאג לבצע הבחנה ברורה בין הממשל הבולגרי ובראשו המלך בוריס השלישי אשר תמכו בהשמדה, לבין העם הבולגרי, הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית, פוליטיקאים והאליטה האינטלקטואלית, שאמנם בחלקם תמכו בחוק להגנה האומה, אך התנגדו להשמדה הפיזית של יהודי בולגריה. צ'רי הביא את סיפור השמדתם של יהודי תראקיה היוונית, מקדוניה הווארדארית והעיר פירוט.

פרדריק צ'רי הלך לעולמו ב-2020 מסיבוכים רפואיים שנגרמו ממחלת נגיף קורונה 2019 בה חלה.

מכתביו
------

* **The Bulgarian Jews and the Final Solution, 1940-1944**, University of Pittsburgh Press, 1972, ISBN 0822932512
* **The History of Bulgaria**, ABC-CLIO, Santa Barbara, 2011, ISBN 9780313384462
* **CHUTZPAH AND NAÏVETÉ**, Xlibris, U.S.A, 2014, ISBN 9781499044423

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פרדריק צ'רי - נקרולוג, באתר legacy.com (באנגלית).
2. ↑  פרדריק צ'רי, באתר אוניברסיטת אינדיאנה (באנגלית).
3. ↑  ניסן אורן, ביקורת על ספרו של פרדריק צ'רי. באתר cambridge.org (באנגלית).
4. ↑  Former IU-Northwest prof’s death from COVID-19 angers his widow: ‘I was ready to lead an army of COVID widows to Washington’, באתר שיקגו טריביון (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295253805171
* ISNI: 0000 0000 5262 9012
* LCCN: nr2002033156
* NTA: 067674577
* SUDOC: 133549674
* VIAF: 22080164
* WorldCat: lccn-nr2002033156

 |
Procambarus lagniappe
חסילון גמל שלמה טווסי
סרטן סלעים אדום
**סרטנאים** (שם מדעי: **Crustacea**) הם תת-מערכה במערכת פרוקי-רגליים (בממלכה הטקסונומית בעלי חיים). הם מאופיינים בגוף המחולק לפרקים, שני זוגות מחושים וגפיים דו-סעיפיות שעברו התמחויות שונות (אכילה, תפיסה, הליכה, שחייה, רבייה וחישה). הגוף מכוסה בשלד חיצוני קשיח המורכב מקוטיקולה וכיטין. יש יותר מ-52,000 מינים של סרטנאים, המחולקים לשש מחלקות. גודלם נע מ-0.25 מילימטר ועד לכמה מטרים (סרטן עכביש יפני). הסרטנים נפוצים בכל רחבי העולם בכל הימים, במים מתוקים ומיעוטם ביבשה. לסרטנאים חשיבות אקולוגית ומסחרית רבה, בהיותם מזון לבעלי חיים רבים, בהם לווייתני מזיפות והאדם.

תיאור מספר סרטנים לדוגמה
------------------------

### סרטן החולות

**סרטן החולות** מבלה את רוב זמנו בתוך הים וניזון בעיקר מאצות, פלנקטון ושיירי דגים קטנים המצויים בקרקעית הים. גופו מכוסה שריון קשה אשר מגן עליו מפני דגים גדולים, סרטנים אחרים ומהתמוטטות המחילות בהן הוא מתגורר. נשקו של הסרטן הוא זוג גפי הפה שלו - צבתות בעלות כח לפיתה רב. בעת התגוננות עומד הסרטן על רגליו האחוריות ופותח את צבתותיו כדי לשוות לעצמו ממדים גדולים יותר. עיני הסרטן ממוקמות בקצותיהם של זוג מחושים. מבנה זה מקנה לסרטן ראייה מרחבית / אופקית משופרת החיונית לציד כמו גם להתגוננות. הסרטן אינו מסוגל ללכת קדימה או אחורה אלא רק ימינה ושמאלה.

הסרטן מתרבה על ידי הטלת ביצים על חוף הים. מכיוון שהסרטן יכול לשהות זמן מוגבל מחוץ למים, לאחר ההטלה נלכדים סרטנים רבים בבריכות מים הנוצרות בעת השפל. שם הם מנסים לשרוד עד לתקופת הגאות הבאה אשר בחסותה ימשיכו בדרכם אל קרקעית הים. רק מעטות מהביצים שורדות והופכות לסרטן בוגר, משום שהסרטנים שרק בקעו צריכים לעשות את המסע מן החוף אל נקבי הסלע שבתוך הים, תוך התחמקות מטורפים ימיים.

את הסרטנים הנפוצים אפשר למצוא על הסלעים או בתוך החורים שבסלעים שבתוך הים בדרך כלל קרוב לחוף.

### בלוטי ים

**בלוטי ים** (**זיפרגליים**) הם סרטנים ישיבים המכוסים במעין קונכייה סידנית הצמודה למצע עליו הם יושבים. את מזונם הם מסננים מן המים. הפרטים הם הרמאפרודיטים (דו-מיניים).

### טחבית

ה**טחבית** היא סרטן יבשתי בסדרה שווה-רגלאים. היא חיה בקרקעות לחות וניזונה מרקב.

טקסונומיה
---------

* מחלקת Remipedia
* מחלקת צדפונאים (Ostracoda)
* מחלקת רגלסתיים (Maxillopoda)
* מחלקת סרטנים עילאיים (Malacostraca)
* מחלקת Cephalocarida
* מחלקת סרטנים מסננים (Branchiopoda)

ראו גם
------

* לובסטר
* חסילונים
* ארטמיה
* סרטן החולות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרטנאים** בוויקישיתוף
* סרטנאים, באתר ITIS (באנגלית)
* סרטנאים, באתר NCBI (באנגלית)
* סרטנאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* סרטנאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סרטנאים, באתר GBIF (באנגלית)
* סרטנאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סרטנאים, דף שער בספרייה הלאומית
* a short documentary about Crustaceans & their hosts Canon S100 in Ikelite housing, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:26)
* Crabs & Shrimps at Night - Reef Life of the Andaman - Part 27, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:32)

הערות שוליים
------------

1. ↑  An updated classification of the recent Crustacea

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535962405171
* BNE: XX526749
* BnF: cb11977326h (data)
* GND: 4073783-4
* LCCN: sh85034396
* NDL: 00566248
* NKC: ph121885

 |
**שער ויקטוריה** (במלטית: **Il-Bied Victoria**, באיטלקית: **Porta Victoria**) הוא שער בכניסה לעיר ולטה, בירת מלטה. השער נבנה על ידי הבריטים בשנת 1885 על שם המלכה ויקטוריה. השער הוא הכניסה הראשית לעיר, באזור הנמל הגדול, שהיה פעם החלק העמוס ביותר של העיר. השער ממוקם בין דרום העיר לבין מצודת סנט ברברה במרכז העיר.

שער ויקטוריה הוא השער היחיד שנשאר במהלך הקמת הביצורים על ולטה, מכיוון שכל שאר השערים המבוצרים נהרסו בין המאות ה-19 וה-20.

היסטוריה
--------

 הנחת היסודות לשער ויקטוריה, 27 במאי 1884
כאשר ולטה נוסדה בשנת 1566, נבנתה מסביב לעיר מערכת ביצורים, בתכנונו של המהנדס הצבאי האיטלקי פרנצ'סקו לאפארלי. לעיר היו שלושה שערים בלבד, הראשי שבהם הוא שער העיר, ושני שערים משניים משני צדי העיר, ששמם היה שער מרסמקסט ושער דל מונטה.

שער דל מונטה נבנה בשנת 1569 לפי תכנון של לפארלי, והוא נקרא על שם פייר דה מונטה. שער זה היה ממוקם בין דרום העיר ומצודת סנט ברברה בצד המזרחי-מרכזי של העיר, מול הנמל הגדול. האזור מסביב הפך למרינה קטנה. האזור סביב היה הומה בקביעות.

 לוח פורטה ויקטוריה
בשלהי המאה ה-19, שער דל מונטה נעשה צפוף למדי מכיוון שהאזור סביבו היה העמוס ביותר בולטה. הוא נהרס ב-1884, ובמקומו נבנה שער ויקטוריה החדש. אבן הפינה של השער החדש הונחה בשנת 1884 על ידי המושל ארתור בורטון, והשער כולו נפתח בשנת 1885. השער תוכנן על ידי האדריכל המלטי עמנואל לואיג'י גליזיה, והוא נקרא על שם המלכה ויקטוריה.[דרוש מקור]

השער שוקם פעמים רבות בין השנים 2009 ו-2010. השיקום ארך כשישה חודשים, והוא נוהל על ידי האדריכלים קלוד בורג ואלכסיס אינגואנס. לאורך כל מהלך השיקום נוקה המבנה, נבנו מדרכות חדשות, הוסרו מתקנים ישנים ותוקנו כמה עבודות אבן.

ארכיטקטורה
----------

שער ויקטוריה מורכב מפתח קשתי כפול עם מבנה קמרון מצטלב כדי לאפשר מעבר כלי רכב, ושתי דלתות קטנות משני צדי השער כדי לאפשר מעבר להולכי רגל. על שתי הקשתות חרוטים הסמלים של מלטה ושל ולטה, ובראש השער חרוט סמל הממלכה המאוחדת. הקשת בנויה מאבן גיר.

* שער ויקטוריה בשנת 1874שער ויקטוריה בשנת 1874
* שער ויקטוריה בשנת 2010, לאחר השיפוץשער ויקטוריה בשנת 2010, לאחר השיפוץ
* השערהשער

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שער ויקטוריה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vassallo, Bernard A. (10 בדצמבר 2009). "Valletta needs arched entrance gates". *Times of Malta*. אורכב מ-המקור ב-11 בדצמבר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Mifsud, Christian (2017). "Decoding a modified space: the lost spaces of Del Monte Gate". *Melita Historica*. **XVII** (2): 61–82.
3. ↑  "Marina Curtain – Valletta" (PDF). *National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands*. 28 ביוני 2013. אורכב מ-המקור (PDF) ב-13 ביולי 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Musumeci, Marielouise (14 ביוני 2010). "A unique work of engineering". *Times of Malta*. אורכב מ-המקור ב-5 בדצמבר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Victoria Gate being given a facelift". *Times of Malta*. 2 בספטמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-6 בינואר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Victoria Gate revealed after restoration". *Times of Malta*. 17 במאי 2010. אורכב מ-המקור ב-25 בנובמבר 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  "Victoria Gate". *The Victorian Web*. 18 במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-22 באוקטובר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
אטריום של הקניון
**אברופייסקי** (ברוסית: **Европейский**) הוא מרכז קניות הממוקם על כיכר תחנת הרכבת קייבסקי ברובע דורוגומילובו במוסקבה. עם 140 אלף מבקרים ביום, אברופייסקי הוא מרכז הקניות המבוקר ביותר ברוסיה, והשני הכי מבוקר בעולם אחרי קניון דובאי באמירויות הערביות.

לאברופייסקי יש צורה של משולש עם פינה משופעת. לבניין 7 מפלסים על קרקעיים ו-2 תת-קרקעיים, 9 קבוצות כניסה וכניסה נפרדת מתחנת קייבסקאיה. החניונים הראשיים יכולים להכיל 1200 מכוניות והם ממוקמים בקומות 5 ו-6.

הארגון הפנימי של מרכז הקניות בנוי סביב 5 אטריומים: הראשי, שנקרא "מוסקבה", והמשניים - "פריז", "רומא", "לונדון" ו"ברלין". הקומות מחוברות באמצעות מדרגות, מעליות וקבוצות של מדרגות נעות זוגיות. עיצוב האטרומים נעשה תוך התייחסות לסגנונות האדריכליים של בירות אירופה.

כ-500 חנויות ממוקמות על 63,000 מ"ר של שטח מושכר באברופייסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קניון אברופייסקי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אברופייסקי
* אברופייסקי, ברשת החברתית פייסבוק

* אברופייסקי, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Рейтинг самых посещаемых ТРЦ, Retail.ru, ‏2012-10-08 (ברוסית)
Dom Pérignon champagneבקבוק דום פריניון
**דוֹם פֶּרִינְיוֹן** (בצרפתית: **Dom Pérignon**) הוא מותג איכות של שמפניה המיוצר על ידי בית השמפניה מואט א-שנדון, ומשמש גם כמוצר הדגל של אותו בית השמפניה. המשקה מכונה על שמו של נזיר בנדיקטיני בעל אותו השם, אשר תרם רבות לפיתוחו של משקה השמפניה, אך בניגוד למיתוסים הרווחים, לא הגה באופן אישי את שיטת ההכנה הייחודית של המשקה. שמפניית דום פריניון היא מאיכות גבוהה מאוד, המתבטאת בכך שהמשקה אינו מופק בשנות בציר חלשות, ובכך שכל הענבים המשמשים להכנת המשקה נבצרו בשנה ספציפית אחת.

היסטוריה
--------

דום פריניון (1638–1715) היה נזיר שחי במנזר במחוז מארן הנמצא בצפון-מזרח צרפת. הוא היה הראשון להשתמש בענבים באופן כזה ששיפר את איכות היין המופק מהם, והתגבר על המגבלויות השונות הקיימות בהם, וזאת בשנת 1670. דום פריניון הכניס לשימוש פקקי שעם אשר הוצמדו לבקבוקי המשקה באמצעות חוטי קנבוס הספוגים בשמן, כדי לשמור על המשקה טרי ומבעבע, וכמו כן השתמש בבקבוקים מזכוכית עבה יותר מאשר היה נהוג עד אז, ובכך התגבר על הבעיה של נטיית הבקבוקים להתפוצץ. משקה השמפניה בגרסתו כיין מבעבע החל לתפוס תאוצה רק במאה ה-19, מעל 100 שנה לאחר מותו של דום פריניון.

מכירות פומביות
--------------

שמפניית דום פריניון נסחרת פעמים רבות במכירות פומביות של יינות. החל משנת 2004 הורגש גל מכירות במחירי שיא של יינות דום פריניון, שראשיתו במכירת אוסף פרטי של השמפניה בבית המכירות כריסטי'ס בניו יורק. אז נמכרו שלושה בקבוקים מבציר 1921 (הבציר הראשון של ייצור השמפניה) במחיר של 24,675 דולר. בשנת 2008, נרשמה גם כן מכירה היסטורית, כאשר שלושה יינות דום פריניון מבצירים 1966, 1973 ו- 1976 נמכרו עבור 93,260 דולר בהונג קונג, ושני בקבוקים נוספים של דום פריניון רוזה מבציר 1959 נמכרו עבור 84,700 דולר בניו יורק. עד אז, יוצרו 306 בקבוקים בלבד של דום פריניון רוזה בציר 1959, ואף אחד מהם מעולם לא נמכר. ב-17 באפריל 2010 נקבע על-פי הדיילי טלגרף שיא חדש למכירת יין בבריטניה, כאשר קונה שילם 35,000 לירות שטרלינג עבור בקבוק 'מתושלח' (6 ליטר) של שמפניית דום פריניון רוזה גולד מבציר 1996.

ראו גם
------

* שמפניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דום פריניון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דום פריניון
* דום פריניון
**מצוות שכחה** היא אחת מחמש מתנות העניים שצוותה התורה להשאיר לעניים בשדה ובמטע. על פי המצווה, כאשר בעל השדה או פועליו שוכחים לאסוף את אחד העומרים שבשדה, או לקטוף את פרותיו של אחד העצים במטע, אסור להם לשוב לאסוף את היבול שנשכח לאחר שעברו ממנו הלאה, אלא חובה להשאירו לעניים.

מקור המצווה
-----------

מצוות שכחה מופיעה בפרשת כי תצא שבספר דברים:

> 
> כִּי תִקְצֹר קְצִירְךָ בְשָׂדֶךָ וְשָׁכַחְתָּ עֹמֶר בַּשָּׂדֶה לֹא תָשׁוּב לְקַחְתּוֹ לַגֵּר לַיָּתוֹם וְלָאַלְמָנָה יִהְיֶה לְמַעַן יְבָרֶכְךָ ה' אֱלֹהֶיךָ בְּכֹל מַעֲשֵׂה יָדֶיךָ. כִּי תַחְבֹּט זֵיתְךָ לֹא תְפָאֵר אַחֲרֶיךָ לַגֵּר לַיָּתוֹם וְלָאַלְמָנָה יִהְיֶה.
> 
> 
> 
> — ספר דברים, פרק כ"ד, פסוקים י"ט–כ'
> 

הפסוק השני אמנם עוסק במצוות פאה באילנות, אך חז"ל למדו מהמילה "לא תפאר **אחריך**" שנרמזה כאן גם מצוות שכחה באילנות. וכך נפסק להלכה ברמב"ם ובשאר הפוסקים.

דיני המצווה
-----------

חז"ל למדו מהפסוקים העוסקים ב"**עומר** בשדה" וב"כי **תחבוט** זיתך", שמצוות השכחה קיימת הן בשלב קציר השדה וקטיף הפירות, והן בשלב איסוף העומרים והפירות מהשדה והפרדס. עוד למדו חכמים מהפסוקים, שמצוות השכחה קיימת רק כאשר נשכח **עומר** בשדה, שנפחו הוא עד סאתיים, אך אם היה זה עומר גדול, שנפחו עולה על סאתיים, הרי ששכח **גדיש** ולא עומר, ואין עליו חובה להשאירו לעניים אלא רשאי לשוב ולקחתו לעצמו. כמו כן, אם שכח שלושה עומרים רצופים, אף שנפחם המצטבר לא מגיע לסאתיים, אינם נחשבים לשכחה, והם של בעל השדה. וכן אם שכח שלושה עצים רצופים - אין זו שכחה. וכן אם שכח עץ בעל שם מיוחד, מצד טיב פירותיו או מיקומו - אין זו שכחה, שבעליו זוכרו תמיד, גם מבלי לראותו.

ייחודיותה של המצווה
-------------------

מצווה זו ייחודית כיוון שהיא מתקיימת כתוצאה מטעות של מקיימה, ואי אפשר להתכוון לקיים אותה. על רקע זה מסופר בתוספתא על אדם ששמח שמחה יתירה על שנפלה בידו מצווה זו:

> 
> מעשה בחסיד אחד ששכח עומר בתוך שדהו, ואמר לבנו: 'צא והקריב עלי פר לעולה ופר לשלמים'. אמר לו: 'אבא, מה ראית לשמוח במצוה זו מכל מצות האמורות בתורה?'. אמר לו: 'כל מצות שבתורה נתן לנו המקום לדעתנו, זו שלא לדעתנו, שאילו עשינוה ברצון לפני המקום, לא באת מצווה זו לידינו'. אמר לו: 'הרי הוא אומר: "כי תקצור קצירך וגו'", קבע לו הכתוב ברכה, והלא דברים קל וחומר: מה אם מי שלא נתכוון לזכות, וזכה, מעלין עליו כאילו זכה. המתכוין לזכות וזכה, על אחת כמה וכמה'
> 
> 
> 
> — תוספתא מסכת פאה פרק ג', הלכה ח'
>

לקריאה נוספת
------------

* הרב אליעזר מלמד, פניני הלכה החי והצומח פרק ו', הלכה ד'.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אברהם סתיו, מצוות שכחה וגדריה, באתר ספריית אסיף
* הרב אליעזר מלמד‏, הלכות שכחה, באתר פניני הלכה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות מתנות עניים, פרק א', הלכה ו'.
2. ↑  לדעת הרמב"ם ו'שערי צדק', אם שכח אילן או שניים, אף שיש בהם פירות בנפח סאתיים, הרי אלו שכחה. שדין סאתיים נאמר רק בעומרים.

ואילו לראב"ד, רש"ס ופאת השולחן, דין סאתיים קיים גם באילנות, ואם היה בפירות האילן ששכח נפח של סאתיים - אינו שכחה.
3. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות מתנות עניים, פרק ה', הלכות י"ד-ט"ז, י"ח, כ"ג.

| מצוות התלויות בארץ |
| --- |
| מתנות כהונה | ביכורים • תרומה גדולה • תרומת מעשר • חלה | עמק קידרון |
| מתנות לוייה | מעשר ראשון |
| מתנות עניים | לקט • שכחה • פאה • פרט • עוללות • מעשר עני |
| שמיטה ויובל | שמיטה • שמיטת קרקעות • שמיטת כספים • שנת היובל • שדה אחוזה |
| מצוות הקשורות לקדושה | מעשר שני • כלאיים • כלאי הכרם • כלאי זרעים • ערלה • נטע רבעי |
**אוסף האמנות המנודה והגולמית** (בצרפתית: **Collection de l'art brut**) הוא מוזיאון, המציג ציורים, צילומים ופסלים, של אמנים חסרי קשרים עם הממסד ושכמעט ואינם מתחשבים במסורת ובתרבות אמנותית כל שהיא. רבים מהיוצרים המציגים שם את יצירותיהם הם אסירים, מאושפזים כרוניים או אנשים עריריים.

המוזיאון ממוקם בטירת שנבנתה במאה השמונה עשרה. "בוליה" (Beaulieu), בעיר לוזאן שקנטון וו, בשווייץ. 

המוזיאון נפתח לקהל בשנת 1976, אולם, יוזם ההקמה, ז'אן דבופט (Jean Dubuffet) החל בקניית מייצגים עבור המוזיאון עוד בשנת 1945. המוזיאון מציג לקהל כ-700 מיצגים ומחסניו מכילים עשרות אלפי מיצגים נוספים. 

המוזיאון מחזיק חלק גדול מאוסף פריטיו במחסנים, כדי שהוא יוכל לארגן לעצמו, ממחסניו, תערוכות מתחלפות לפי נושאים. כך הוא יכול, כמו כל מוזיאון, להציג תערוכות מתחלפות לצד תערוכות קבועות וזאת למרות ייחודיות סוג מיצגיו. המוזיאון גם משאיל מתוך מחסניו מייצגים לגורמי חוץ. חלק מהמיצגים שבמחסנים מופיעים באינדקס הממוחשב של המוזיאון.

ראו גם
------

* המוזיאון לעיצוב ואמנות שימושית בני זמננו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסף האמנות המנודה והגולמית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוסף האמנות המנודה והגולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007315405805171
* ISNI: 0000 0001 2285 4718
* LCCN: n87809520
* SUDOC: 027991105
* VIAF: 127469347
* WorldCat: lccn-n87809520

 |
רבי **אברהם צפיג** (בערך בשנת ה'ת"ק 1740 בתוניס - אחרי ה'תקס"ד 1804) היה רב יליד תוניס שלימים היה מחכמי ירושלים. מחבר הספר **עיני אברהם** על הלכות מעשה הקרבנות במשנה תורה לרמב"ם.

ביוגרפיה
--------

נולד בתוניס לר' יהודה צפיג. מעת לידתו היה עיוור. הרבה ללמוד תורה בהקשבה לשיעורי רבותיו. בשנת ה'תקל"ה עלה לארץ ישראל ולמד שם עם רבי רפאל חיים נבון (בנו של רבי יהודה נבון מחבר הספר "קריית מלך רב", ונכד של רבי אפרים נבון ה"מחנה אפרים"). רבי רפאל חיים סייע לרבי אברהם צפיג, למד עמו זמן רב ורשם את חידושי תורתו, ומחידושים אלה נערך הספר "עיני אברהם". הספר הודפס באמשטרדם בשנת ה'תקמ"ד, והודפס עם הסכמות נרגשות של גדולי דורו מעדות ישראל השונות: מהרי"ט אלגזי, רבי דוד פארדו, רבי שאול מאמסטרדם, רב רפאל יוסף בן רובי ועוד. בשנת ה'תקמ"ג ביקר בפראג וקיבל את הסכמת רבי יחזקאל לנדא, בעל הנודע ביהודה, שכותב עליו: "הגם שעיני אברהם כבדו... אבל עיני השכל לא עמדו, ולבו ראה הרבה חכמה ודעת...". ספרו מצוטט אצל חכמי הדורות שלאחריו שעסקו בנושאים בהם עוסק הספר, כגון: רבי שלמה קמחי, רבי נסים הכהן, רבי משה בארקי ועוד.

יש עדויות לפיהן שימש כשד"ר וביקר בשנת ה'תקס"ג באדריאנופול, ובשנת ה'תקס"ד ברודוס, כשליח העיר חברון.

לקריאה נוספת
------------

* אריה רודריגז, **ספר הסומא**, עמ' 125–127

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם צפיג, **עיני אברהם**, תקמ"ד, באתר היברובוקס
* אברהם צפיג, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* רשימת הפרסומים של אברהם צפיג, בקטלוג הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509945905171
* ISNI: 0000 0000 6093 2978
* LCCN: nb2009010748
* VIAF: 88440746
* WorldCat: lccn-nb2009010748

 |
יריד ספרים משומשים בחזית המבנה
לוגו תיאטרון הסרטים הלאומי, שמו הקודם של המוסד, על גשר ווטרלו
**BFI סאות'בנק** (באנגלית: **BFI Southbank**) הוא סינמטק המופעל על ידי מכון הסרטים הבריטי (ה-British Film Institute). בעבר נודע המכון בשם **תיאטרון הסרטים הלאומי** (**National Film Theatre**). הסינמטק ממוקם מתחת לגשר ווטרלו, באזור סאות' בנק, על הגדה הדרומית של נהר התמזה ברובע למבת' של העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת.

היסטוריה
--------

ראשיתו של המוסד במבנה הטלקינמה אשר היה חלק ממתקני ומופיע פסטיבל בריטניה בשנת 1951. לאחר תום הפסטיבל המשיך לפעול במקום בית קולנוע עד שנת 1957 עת עבר המוסד למבנה הנוכחי, מתחת לגשר ווטרלו (מבנה בו הייתה קודם לכן מסעדה של פסטיבל בריטניה). ופעל בשם "תיאטרון הסרטים הלאומי". 

ב-14 במרץ 2007 שונה שם המוסד ל-BFI סאות'בנק, והמבנה הורחב תוך שנעשה שימוש בשטחים ששימשו קודם לכן את מוזיאון התמונה הנעה שהיה במקום. 

במקום פועלים שלושה בתי קולנוע, מדיאטק, גלריה, חנות ספרים, פאב ומסעדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **BFI סאות'בנק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של BFI סאות'בנק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 8eaedabb-4e94-47aa-8555-06b5d44bbf64

 |
**דנה באש** (באנגלית: **Dana Bash**; נולדה ב-15 ביוני 1971) היא עיתונאית ומנחה יהודייה אמריקאית, המשמשת ככתבת הפוליטית הבכירה של רשת CNN.

ביוגרפיה
--------

באש נולדה במונטווייל, פרוור של ניו יורק שבניו ג'רזי, כ**דנה רות שוורץ** (Dana Ruth Schwartz), ושם גם העבירה את נעוריה. היא סיימה תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די. סי. לפני שהחלה לשמש ככתבת בשידור חי בערוץ CNN, הפיקה עבורו תכנים לתוכניות סוף השבוע, ולאחר מכן תכנים הנוגעים לסיקור הקונגרס, ובכלל זה את הסנאט האמריקאי. לאחר מכן החלה לסקר את הבית הלבן עבור הרשת, עד שעברה לסקר את ענייני הקפיטול היל.

במרץ 2014 עיטר המגזין Elle את באש, לצד זוכים נוספים, בשגרירות האיטלקית שבוושינגטון בעת אירוע "רשימת הנשים העצמתיות בוושינגטון" (Women in Washington Power List) השנתי שלו.

במאי 2008 התחתנה בשנית עם עמיתה לעבודה ב-CNN, הכתב ג'ון קינג, שהמיר את דתו ליהדות טרם הינשאו לה. לזוג נולד ילד ביוני 2011, ולאחר פחות משנה נפרדו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דנה באש** בוויקישיתוף
* דנה באש, ברשת החברתית פייסבוק
* דנה באש, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* דנה באש, ברשת החברתית אינסטגרם
* ביוגרפיה, באתר CNN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Watters, Susan (26 במרץ 2014). "Gucci and Elle Honor Women in Washington Power List". WWD. נבדק ב-28 במרץ 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Celebrities | j. the Jewish news weekly of Northern California". Jweekly.com. 2008-04-18. נבדק ב-2012-01-11.
כנס לוחמים באנדרטה לציון 40 שנה לשחרור נמל התעופה (1988)
"**אנדרטה לחללי חטיבה 8**" היא אנדרטה שהוקמה לזכר חללי חטיבה 8 על ידי הפסל הישראלי יחיאל שמי ונחנכה בשנת 1972 בשטח נמל התעופה בן-גוריון. גובהה 21 מטרים.

האנדרטה הוקמה ביוזמת יוצאי חטיבה 8, שכבשה בזמן "מבצע דני" את האזור. שמי החל בעבודה על האנדרטה בשנת 1970 וכעבור כשנה החלה העבודה באתר. 

האנדרטה עשויה חלקי בטון וברזל השלובים זה בזה ויוצרים קומפוזיציה מבוזרת ומרובת אלכסונים, סביב מוקד פנימי שבו חקוקים שמות חללי החטיבה. שמי הסתייג מן הרעיון של יצירת אתר "מקודש", ההופך את האמנות לשימושית. הוא העיד כי יותר משביקש לתכנון אנדרטה משך אותו הרעיון להקים פסל לצד שדה תעופה.

בשנת 1975 תיאר שמי את האנדרטה, כשהוא מדגיש את היחס שבין הצופה ליצירת האמנות:

> 
> בניתי את ה'בית-פנים' כגרעין הפסל, כשמסביבו גופי-בטון מרוחקים זה מזה היוצרים מפתחים אל החוץ, וכשהוא מכוסה בגוף מסיבי משופע - כעין סגירה. מתוכו ניתן לראות-לחוש-לנחש את מהלך צמיחתו של הפסל כולו, העומד או עובר בתוך לב הפסל, בונה, כביכול, בעיני הבשר והרוח שלו את גופי הפסל כולו, 'קורא' ומשחזר את תהליך עשיית הפסל על כל שלביו, וכך חי תהליך של יצירה.
> 
> 
> 
> — יחיאל שמי, "הערות לפיסול בנוף", מושג (אפריל 1975)
> 

בשנת 1986 התייחס שמי לבניית האנדרטה בצורה ביקורתית:

> 
> היתה שם בעיה של קיר שעליו שמות הנופלים. הייתי צריך לפתור בעיה חוץ-פיסולית. ניסיתי לעשות אותה פיסולית, אבל בעצם נדחקתי לפינה. במשך הזמן התברר לי שהאנדרטה הפכה ל"מקום קדוש" ואת זה בוודאי לא רציתי, ואז החלטתי שיותר לא אעשה דבר כזה. אני בז לזה. מאז 1970 לא השתתפתי בשום תחרות כזו, ואכן, מאז קיימת בעבודתי הימנעות מסמליות, מדברים אסוציאטיבים ומאילוסטרציה.
> 
> 
> 
> — חיים באר, "האלון של שמי", על המשמר, 3 באוקטובר 1986.
>

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטה לחללי חטיבה 8** בוויקישיתוף
* אנדרטת חטיבה 8 באתר יד לשריון
* אנדרטת חטיבה 8, נמל התעופה בן-גוריון, באתר "יזכור"
* שרה בריטברג, ראיון עם יחיאל שמי, פיסול כאשליה של בריאת העולם, דבר, 14 באפריל 1972

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1997, עמ' 53-56.
2. ↑  ראו: שרה בריטברג, ראיון עם יחיאל שמי, פיסול כאשליה של בריאת העולם, דבר, 14 באפריל 1972