recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**זיוון אביעד-בר** (נולד ב-12 ביולי 1979, רמת גן) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, רופא צבאי מומחה ברפואה פנימית, מפקד על מרכז לשירותי רפואה, ב-17 ביולי 2023 מונה לקצין רפואה ראשי הבא, כניסתו לתפקיד נדחתה בשל פרוץ מלחמת חרבות ברזל.

אביעד-בר הוא בוגר הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית כעתודאי. בשנת 2016 סיים התמחותו ברפואה פנימית במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי. שימש רופא גדודי של גדס"ר גולני במלחמת לבנון השנייה והשתתף בקרבות במארון א-ראס ובינת ג'בייל. היה קצין רפואה של חטיבת גולני, רופא אוגדתי וראש ענף מיון רפואי בצה"ל. בתפקידו כראש ענף מיון רפואי היה אחראי על הוועדות הרפואיות למשרתים ולמועמדים לשירות ביטחון וקביעת מדיניות ספר הפרופילים בצה"ל.

בחודש דצמבר 2021 פיקד על תרגיל פתע בפיקוד דרום, אשר תוכנן בדרג מטכ"לי, ובו תורגל תרחיש "הסלמה ברצועת עזה". בתרגיל זה שונתה שיטת פינוי פצועים שהייתה נהוגה בצה"ל, בעוד שבעבר פונו פצועים לתאג"ד, תורגל פינוי פצועים ישירות למרכז הרפואי סורוקה, במסוק או ברכב.

חיים אישיים
-----------

אביעד-בר הומוסקסואל מוצהר נשוי לארז ואב לשניים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוד הפייסבוק של זיוון אביעד-בר
2. 1 2  יואב זיתון, נספח צבאי ראשון במרוקו וקצין רפואה ראשי הומו מוצהר: מינויים חדשים בצה"ל, באתר ynet, 17 ביולי 2023
3. ↑  היום התקיים טקס החלפת מפקד הרפואה של פיקוד הדרום, בעמוד הפייסבוק של חיל הרפואה
4. ↑  יואב זיתון, רופא לכל פלוגה, כירורגים בחטיבות: היערכות שיא בחיל הרפואה לתמרון, באתר ynet, 24 באוקטובר 2023
5. 1 2 3  דן ארקין, תרגיל פתע רפואי בפיקוד דרום: ״תורגל פינוי פצועים מרצועת עזה״. IsraelDefense, 29 בדצמבר 2021
6. 1 2  תכנית ענבר - עתודה ניהולית במערכת הבריאות
7. ↑
מערכת "ראזסווייט" בסנקט פטרבורג, 1912. יושבים (מימין): מקס (מרדכי) סולובייצ'יק (סוליאלי), אברהם אידלסון, זאב ז'בוטינסקי; עומדים: ארנולד זיידמן, אלכסנדר גולדשטיין, שלמה גפשטיין.
**אברהם אידלסון** (ברוסית: **Абрам Давидович Идельсон**, אברהם דוידוביץ אידלסון; 1865 – 1921) היה מנהיג ציוני, עיתונאי ועורך עיתונים יהודיים-ציוניים מרכזיים ברוסיה.

קורות חיים
----------

שלט רחוב בתל אביב עם שמו של אברהם אידלסון
אברהם בן דוד אידלסון נולד ב-1865 בליטא למשפחה יהודית מסורתית. קיבל חינוך מסורתי. למד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1887 הצטרף לאגודת בני ציון, וכעבור שנתיים הצטרף לאגודת בני משה. היה חבר בוועד המרכזי של חברת מפיצי ההשכלה, יחד עם הסופר ד"ר י. ל. קצנלסון (בוקי בן יגלי) ואחרים.

בשנת 1904 נוסד העיתון הציוני "ראזסווייט" ('השחר') על ידי קבוצת מנהיגים ציוניים ובהם ד"ר יחיאל צ'לנוב. על עריכת העיתון הופקד אידלסון. בשנת 1905 נקרא לעמוד בראש המערכת של הירחון "יברייסקאיה ז'יזן", שהיה הביטאון המרכזי של ציוני רוסיה בשפה הרוסית. כמו כן ערך את השבועון "כרוניקה יברייסקוי ז'יזני". עיתונים אלו שימשו במה למנהיגים והוגי דעות ציוניים ובהם זאב ז'בוטינסקי, שהיה חבר מערכת בשני העיתונים.

בשנת 1906 היה ממנסחי תוכנית הלסינגפורס (הלסינקי) לפעולה הציונית בגולה.

בשנת 1918, תקופה קצרה לאחר המהפכה הבולשביקית, התכנסו בפטרבורג כמה מבכירי התנועה הציונית ברוסיה, בהם אברהם אידלסון, והחליטו לייסד עיתון יומי והוצאת ספרים בארץ ישראל – לימים עיתון הארץ.

נפטר בשנת 1921.

על שמו רחוב במרכז תל אביב, וכן בשכונת רמות בירושלים.

לקריאה נוספת
------------

* 'אידלסון, אברהם', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 40. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם אידלסון** בוויקישיתוף
* 'אידלסון, אברהם בן דוד', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 110 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1308).
* אברהם אידלסון, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* כתבי אברהם אידלסון בפרויקט בן-יהודה
* אברהם אידלסון, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* אברהם דוידוביץ אידלסון, ייברסקאיה אנציקלופדיה, בויקיטקסט (ברוסית)
* אברהם אידלסון, באתר ЕжеВика (ברוסית)
* אברהם אידלסון (1865-1921), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527104105171
* BnF: cb10242249q (data)
* CiNii: DA0957029X
* GND: 1173020497
* ISNI: 0000 0001 1028 7680
* LCCN: no90010520
* NTA: 141954248
* VIAF: 68488700
* WorldCat: lccn-no90010520

 |
**יהודית תמש** (בהונגרית: **Temes Judit**; בשמה הקודם **טואידר-Tuider** ‏ 10 באוקטובר 1930 – 11 באוגוסט 2013) הייתה שחיינית הונגרייה-יהודייה, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952) ושיאנית עולם.

קורות חיים
----------

תמש נולדה בשופרון. היא התאמנה בהדרכתו של אימרה שארושי (במקור שוורץ) ובלה רייקי.

לראשונה היא השתתפה באולימפיאדת לונדון (1948) במשחה ל-100 מטר חופשי. בשלב המוקדמות תמש קבעה בתוצאה של 1:08.3 דקות, שמיקם אותה במקום השביעי (תוצאה שהייתה מספיקה למקום חמישי בגמר). בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה פחות טובה, 1:09.7 דקות ולא הצליחה להעלות למשחה הגמר ודורגה רק במקום ה-15 הכללי. במסגרת רביעיית השליחות 4x100 מטר חופשי היא השתתפה כשחיינית שלישית. הקבוצה שחתה זמן של 4:44.8 דקות וסיימה במקום החמישי.

### אלופה אולימפית

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה תמש במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.6 דקות, אחרי בת ארצה קטלין סוקה (1:06.3 דקות) והאני טרמולן מהולנד (1:06.5 דקות). שתי שחייניות נוספות קבעו זמן זהה לתמש (ג'ואן הריסון מדרום אפריקה וג'ודי אלדרסון מארצות הברית) אך לפי הדירוג הן סיימו אחריה. בשלב המוקדמות קבעה תמש שיא אולימפי חדש של 1:05.5 דקות. במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי תמש וחברותיה (האחיות אילונה נובק ואווה נובק ז'ראר וכן קטלין סוקה) זכו במדליית זהב בצורה משכנעת בשיא עולם חדש של 4:24.4 דקות, לפני הולנד (4:29.0 דקות) וארצות הברית (4:30.1 דקות). 

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1954 זכתה תמש במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:30.6 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:06.7 דקות, אחרי בת ארצה סוקה (1:05.8 דקות).

באולימפיאדת מלבורן (1956) קבוצת השליחות של הונגריה יחד עם תמש לא הצליחה לשחזר את ההישג הגדול מהאולימפיאדה הקודמת וסיימה בגמר במקום השביעי בלבד בתוצאה של 4:31.1 דקות. בשלב המוקדמות הן שחו מהר יותר בזמן של 4:28.1 דקות, זמן שהציב אותן במקום החמישי. נוסף לכך, היא שחתה 100 מטר גב בתוצאה של 1:17.6 דקות וסיימה במקום ה-21.

תמש סיימה את לימודי הרפואה שלה מאוניברסיטת בודפשט בשנת 1955. היא עבדה כפתולוגית במכון לחקר הסרטן. בשנת 1994 עמדה בראש המחלקה הפתולוגית של בית חולים סנט אליזבת.

תמש נפטרה ב-11 באוגוסט 2013 בבודפשט.

תארים והישגים
-------------

* במהלך הקריירה שלה זכתה תמש ב-29 תוארי אליפות הונגריה, מהם 12 אישיים.
* בהלך הקריירה סייעה תמש לנבחרת השליחות מהונגריה לקבוע 3 שיאי עולם חדשים.
* תמש קבעה 7 שיאי הונגריה אישיים.
* ב-2016 התקבלה תמש כחברה בהיכל התהילה של הספורט היהודי.

ראו גם
------

* התפתחות שיאי העולם ב-4x100 מטר חופשי (ויקיפדיה האנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהודית תמש** בוויקישיתוף

* יהודית תמש, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1326 445X
* VIAF: 165359894
* WorldCat: viaf-165359894

 |
**יהודה בדיחי** (1941 – 16 באוקטובר 2023) היה מלחין וזמר ישראלי שהתפרסם בעיקר בזכות שירים שהלחין לפסטיבל הזמר המזרחי במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

בדיחי נולד וגדל בתל אביב למשפחה ממוצא תימני. בגיל 16 החל לנגן בגיטרה, ובהמשך למד לנגן אצל יוסי פלטה.  
לדבריו הוא הושפע מהמוזיקה ששמע ברדיו – כולל מוזיקה קלאסית, המוזיקה המסורתית שהכיר בבית ובשכונה, ולהיטי התקופה שנוגנו על פטיפון.

באמצע שנות ה-60 הוא היה חבר בשתי שלישיות – "פעמוני השחר" (יחד עם שחר אהרון אנג'ל ואברהם סיאני) ו"אווזי הבר".
בשנת 1969 הוציא תקליטון סולו, "בקצב המזרח", עם להקת הברנשים של אלברט פיאמנטה.
הוא הלחין וכתב את המילים לחלק מהשירים, בין היתר לשיר "דניאלה", שמאוחר יותר אורי ברזילי כתב לו מילים אחרות והוא התפרסם בפי משה הלל בשם "מטדור", בעיבוד בסגנון לטיני.

אורי ברזילי היה התמלילן העיקרי שאיתו עבד בדיחי, שבהמשך דרכו התמקד בהלחנה. בעידודו של ברזילי הם כתבו מספר שירים לפסטיבל הזמר המזרחי, כשהמוכר שבהם הוא "אגדת שלום שבזי" שבוצע אז בפי שרה בדישי, וזכה בהמשך למספר ביצועים נוספים.

במסגרת ההקלטות לפסטיבלים הוא פגש את אביהו מדינה, הם נשארו בקשר, ומאוחר יותר כתבו ביחד את "כינור דוד" לשימי תבורי ואת "שיר לאחותי", שביצע מדינה בעצמו. 

שירים מוכרים נוספים שלו מתחילת דרכו כמלחין שלא במסגרת הפסטיבלים הם "אל תסתכל ידידי בקנקן", שבוצע לראשונה על ידי דליה עמיהוד בהקלטות של קול ישראל, ובהמשך התפרסם בביצועו של טריפונס; ו"הרמטכל התימני" שהתפרסם בפי צמד העמרנים.

במהלך הקריירה עבד עם מספר זמרים, ביניהם בעז שרעבי (הללויה), אבנר גדסי ("נערה מספרד" למילים של ניסן פרידמן), ישי לוי ("כמו נהר" למילים של אברהם לוי) לילית נגר, צלילי הכרם ואחרים.

במקביל לעיסוק במוזיקה היה בדיחי בעליו של דוכן פלאפל ברחוב דיזינגוף בתל אביב (פעל בשנים 1955–2019).

בדיחי נפטר ב-16 באוקטובר 2023, מסיבוכים של מחלת הסוכרת, ממנה סבל.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה בדיחי, באתר שירונט
* יהודה בדיחי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יהודה בדיחי, דף שער בספרייה הלאומית
* התקליט של "פעמוני השחר", באתר "סטריאו ומונו"
* התקליט של "אווזי הבר", באתר "סטריאו ומונו"
* התקליט "בקצב המזרח", באתר "סטריאו ומונו"

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הזמר והמלחין יהודה בדיחי ("נערה מספרד", "כינור דוד") מת בגיל 82". *הארץ*. נבדק ב-2023-10-18.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305962005171
* MusicBrainz: 161e01b7-80de-43a6-8cb5-64267048dca9
* VIAF: 297609314
* WorldCat: viaf-297609314

 |
"**השכן של ישו**" (**Raging Dove**) הוא סרט דוקומנטרי ישראלי, בבימויו של דוקי דרור, שיצא בשנת 2002. זוכה הפרס הראשון בפסטיבל דוקאביב. הסרט הוקרן בעשרות פסטיבלים ושודר במדינות רבות.

פרטי עלילה
----------

פעמיים היה ג'והר אבו לאשין, אלוף העולם באגרוף למשקל בינוני. אבו לאשין, "הנער הישראלי" מנצרת, הניף את דגל ישראל כשזכה בתואר העולמי בפעם הראשונה וכמה שנים אחר כך, את דגל פלסטין כשזכה בו בשנית. אבל הנפות הדגלים לא התקבלו כסמל לאחווה ומפגני הסולידריות של הספורטאי הצעיר התקבלו בעוינות שהפכה את הקריירה הזוהרת שלו, לסיפור טרגי של זהות חצויה בלב הסכסוך המזרח-תיכוני. בשנת 2000, רוחות של שלום נשבו בארץ ישראל ואבו לאשין הרגיש שהגיע הזמן לחזור אל הזירה ולסגור מעגל. הסרט עוקב אחר הקאמבק האחרון של אבו לאשין מחוות הסוסים שלו בטנסי, דרך קרב על הכתר העולמי שהוא מביא לנצרת, ועד לקרב הגדול של חייו שהוא מתכנן בעזה, בשיתוף עם יו"ר הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת.

הפקה
----

הסרט הופק על ידי חברת נגה תקשורת, במסגרת הפקות המקור של ערוץ 8, כחלק מהמחויבות של חברות הכבלים בישראל בהפקות מקור. הסרט היה אחד מ-11 סרטים דוקומנטריים חדשים שהופקו בתקציב של 2.5 מיליון שקל. הסרטים נבחרו מתוך 150 הצעות שהוגשו לנגה. הסרט זכה בפרסים רבים, ביניהם הפרס הראשון בפסטיבל דוקאביב והפך לאחד הסרטים התיעודיים הישראלים הראשונים שזכו להפצה בינלאומית נרחבת.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסרט המלא לצפייה ישירה (בתשלום) באתר ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים

* "השכן של ישו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "השכן של ישו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "השכן של ישו", באתר Metacritic (באנגלית)

* "השכן של ישו", באתר אידיבי

* "השכן של ישו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ביקורת קולנוע בניו יורק טיימס

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביבה קרול, ‏נגה תשקיע 2.5 מיליון שקל בהפקת 11 סרטים דוקומנטריים, באתר גלובס, 6 באפריל 2000
2. ↑  הזוכה בפסטיבל "דוק-אביב": "השכן של ישו" של דוקי דרור, באתר הארץ, 23 באפריל 2002
**ניב בלול** (נולד ב-12 בנובמבר 1998) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בהפועל חולון.

קריירה
------

בלול הוא בנו של כדורסלן העבר קובי בלול. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון, וב-26 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים, בניצחון קבוצתו 84–77 על מכבי אשדוד במסגרת ליגת העל. עד לתום עונת 2017/2018 שיחק בלול בסך הכל 15 משחקי ליגה, ואז עבר לעונה אחת להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, בה העמיד ממוצעים של 6.9 נקודות ו-3.5 ריבאונדים ב-18 דקות בממוצע. לקראת עונת 2019/2020 שב בלול למכבי ראשון לציון, אך שיחק רק 9 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 1.8 נקודות וריבאונד אחד ב-3.2 דקות למשחק.

ב-1 בספטמבר 2020 חתם לעונה אחת בהפועל ירושלים. ב-12 משחקי ליגה העמיד ממוצעים של 2.9 נקודות ו-0.9 ריבאונדים ב-7.7 דקות למשחק. בנוסף, שיחק בלול 11 דקות במצטבר בשני משחקי הפלייאוף של קבוצתו, בהם לבסוף הודחה על ידי הפועל גלבוע גליל.

ב-27 ביולי 2021 הצטרף למכבי אשדוד מהליגה הלאומית, וב-11 משחקים רשם ממוצעים של 8.5 נקודות ו-3.4 ריבאונדים ב-23 דקות למשחק. משחק השיא שלו היה בניצחון על הפועל רמת-גן גבעתיים, בו קלע 18 נקודות, כולל 4 מ-5 מעבר לקשת.

ב-23 בינואר 2022 שב למכבי ראשון לציון. גם בעונה זו מיעט בלול לשחק, וב-12 משחקים העמיד ממוצעים של 1.7 נקודות ו-0.8 ריבאונדים ב-7 דקות למשחק.

ב-5 ביולי 2022 חתם בהפועל חבל מודיעין מהליגה הלאומית. ב-25 בנובמבר 2022 קלע 28 נקודות בהפסד קבוצות בהארכה 117–110 לאליצור אשקלון.

ב-24 בפברואר 2023 הצטרף לאלופה הפועל חולון (בה שיחקו במשך מספר עונות גם אביו וגם תאומו של אביו), כמחליפו של מקסים רומנוב שנפצע.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניב בלול, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנהלת ליגת העל בכדורסל | ניב בלול חתם לעונה במחזיקת הגביע, באתר basket.co.il
2. ↑  מכבי אשדוד: האשדודי בוריס בוגולובסקי חתם בקבוצה, גם ניב בלול הצטרף, באתר ashdodnet.com
3. ↑  מנהלת ליגת העל בכדורסל | ניב בלול חוזר לקדנציה נוספת בראשון לציון, באתר basket.co.il
4. ↑  ניב בלול - ברוך הבא ♥️🤍... - הפועל 'מגה אור' חבל מודיעין, באתר www.facebook.com
5. ↑  בקצב גבוה: אשקלון גברה על חבל מודיעין, באתר ערוץ הספורט, 25 בנובמבר 2022
6. ↑  נועה פופלינגר, ‏ממשיך את השושלת: ניב בלול הצטרף לחולון, באתר ערוץ הספורט, 24 בפברואר 2023
7. ↑  מנהלת ליגת העל בכדורסל | סוגר מעגל: ניב בלול מצטרף לאלופה, באתר basket.co.il
"**חצבים פורחים**" הוא שיר שכתב יאיר ניצני, הלחין יזהר אשדות וביצעה להקת תיסלם. השיר יצא לאור בשנת 1983.

רקע
---

בשנת 1983 התפרקה להקת תיסלם. לאחר התפרקותה יצא אלבומה השלישי "לאספנים בלבד", בו נכלל השיר "חצבים פורחים".

השיר נכתב כחלק מקמפיין שערך בנק לאומי לעידוד בני נוער לפתוח אצלו חשבון ב"מועדון חצב", שיועד לחיסכון לבני נוער. "תיסלם" נבחרה להוביל את מסע הפרסום, והוטל עליה ליצור שיר שמתקשר למילה חצב. לחוסכים חולק פלקסי דיסק – תקליטון דק וגמיש שיש להניח על תקליט אחר כדי לנגנו – ועליו השירים "חצבים פורחים ו"כוכבים".

השיר נכתב לאחר שלהקת תיסלם הוטסה לביירות, לבנון להופעה בפני חיילי צה"ל במהלך מלחמת לבנון הראשונה.
במבט ראשון הוא נראה כשיר טבע; עם זאת הוא שימש כמחאה נגד נוכחות צה"ל בלבנון בעקבות מלחמת לבנון הראשונה. "חצבים" הוא כינוי לחללי צה"ל, שמספרם עלה וגבר כמו פריחת החצבים. המילים "מול הכפר הירוק בין עצים וגדרות על אדמות הטרשים מחפשים שורשים" מרמזת לבית העלמין הצבאי קריית שאול. לימים סיפר יזהר אשדות: "והבנק הזה אמר לנו: תכתבו שיר לתוכנית חיסכון לצעירים שקוראים לה 'חצב'. ואנחנו יושבים, יאיר ואני, כועסים על עצמנו שהסכמנו לדבר הזה – ואז החלטנו לכתוב שיר שהוא מורכב, שיר על הארץ, על פרחים ועל נופים אבל גם על הכאב, האבל והשכול".

במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ג (1983) דורג השיר במקום ה־30.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "חצבים פורחים" באתר יוטיוב
* מילות השיר "חצבים פורחים" באתר שירונט
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית
* שיר אחד 🎤 עיבוד טלוויזיוני להסכת | תיסלם - חצבים פורחים, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 27:12)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לשיר זה כמו להיות קמפיין, באתר של יאיר ניצני, 25 ביולי 2019
2. ↑  אודות הלהקה, באתר הרשמי של "תיסלם"
3. 1 2  ynet, יזהר אשדות: כשהטיסו את תיסלם לביירות, באתר ynet, 28 באוגוסט 2013
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר. אם התכוונתם ללהקה, ראו מגארה (להקה).

**מגארה** (ביוונית: **Μέγαρα**) היא עיר ביוון ופרבר של הבירה אתונה, וב-2011 התגוררו בה 28,591 איש. היא ממוקמת 42 ק"מ צפון-מערבית מאתונה, לחופי במפרץ הסרוני ומול האי סלמיס.

היסטוריה
--------

מגארה הייתה אחת מארבעה אזורים של מחוז אטיקה, שנמשלו על ידי ארבעת בניו של המלך המיתולוגי פנדיון השני. בנו ניסוס היה שליט העיר.

עד למאה השביעית לפני הספירה, היו תושבי מגארה תלויים מבחינה מדינית בקורינתוס. הם הקימו ליד עירם עיר חדשה, מגארה היבלאיה, פוליס קטנה מצפון לסירקוזה (בסיציליה). לאחר-מכן פתחו תושבי מגארה במלחמת עצמאות שבה ניצחו, והקימו את הערים ביזנטיון וכלקדון (בערך ב-667 לפנה"ס). במהלך המלחמה הפלופונסית (431-404 לפנה"ס), מגארה נלחמה לצד ספרטה.

אחד מהמנהיגים החשובים ביוון, שהנהיג את מגארה, היה ביזאס. לפי האגדה, התייעץ ביזאס עם האורקל בדלפי, ולפי עצתה הקים את העיר ביזנטיון על שמו (שמה שונה אחר כך לקונסטנטינופול ובסוף לאיסטנבול). תאוגניס, משורר מהמאה ה-6 הגיע מן העיר מגארה. תושבי מגארה נודעו בבניית מקדשים רבים. הירונימוס, מחבר ה'וולגטה', אמר על תושבי העיר מגארה: "הם בונים כאילו שהם יחיו לעד; הם חיים כאילו ימותו מחר..."

העיר כיום
---------

מגארה מחוברת על ידי כביש-מהיר A8 לפלופונסוס, מערב יוון ואתונה, ועל ידי הפרואסטיאקוס, רכבת הפרברים של אזור אתונה. לפני התרחבות העיר בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, השטח שמסביב לעיר היה חקלאי ברובו. ממערב למגארה שוכנת העיר ניאה פראמוס, וממזרח לה קאקיה סקאלה. מדרום לעיר נמצא הכפר פאצ'י, הידוע בגלל הטברנות שלו והדייג. עוד יותר דרומה נמצא שדה תעופה צבאי, שגובל במפרץ מגארה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגארה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מגארה
* מגארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562061705171
* BnF: cb119544797 (data)
* GND: 4115070-3
* LCCN: n80146170
* SELIBR: 153817
* SUDOC: 027522547
* VIAF: 151273288
* WorldCat: lccn-n80146170

 |
**לילך** (שם מדעי: *Syringa*) הוא סוג צמח במשפחת הזיתיים, הכולל כעשרים מינים. גודלם של צמחים אלו נע בין שיחים גדולים לעצים (2–10 מטר). צמחים אלו נשירים והם נפוצים באירופה ובאסיה. עלי הלילך פשוטים וצורתם דמוית לב, וישנם זנים עם עלים מחטיים. הפרחים פורחים באביב, קוטר פרח בודד כסנטימטר אחד ולו ארבעה עלי כותרת. הלילך פורח בגוונים של לבן, סגול בהיר וסגול, הפרחים גדלים בצבירים גדולים (אשכולות), ומספר זנים מפיצים ריח חזק. הלילך משמש מזון לזחלים של פרפרים.

צבע סגול בהיר ידוע כצבע לילך על שם הצמח ועל השם הבחורה, המדהימה!!לירן יצחקי, הילדה הכי מושלמת שהכינוי שלה, הוא לילך!!

בשפת הפרחים, פרחי לילך סגולים מסמלים אהבה ראשונה ופרחי לילך לבנים מסמלים נעורים ותום.

גזע הלילך הוא אחד הצפופים ביותר באירופה ולכן הוא קשה ביותר. באופן מסורתי נהוג היה לגלף ממנו כלי נגינה וידיות לכלי נשק וכדומה. 

צמח לילך, מבט מקרוב
* 
* 
* 
* ענפיו המתעקלים של הלילךענפיו המתעקלים של הלילך
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לילך** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לילך** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Syringa** |

* לילך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לילך, באתר ITIS (באנגלית)

* לילך, באתר NCBI (באנגלית)

* לילך, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* לילך, באתר Tropicos (באנגלית)

* לילך, באתר GBIF (באנגלית)

* לילך, באתר IPNI (באנגלית)
* Flora Europaea: *Syringa*
* Flora of China: *Syringa*
* Flora of Pakistan: *Syringa*
* צמח הלילך, באתר ישראפלנט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529224705171
* GND: 4253537-2
* LCCN: sh85076957
* LNB: 000075142

 |
ג'חנון
**גִּ'חְנוּן זה מאכל שרוב הילדות קוראים להן רובי לא יודעות מה זה ומרגישות שהן צריכות לדעת מה זה לפני שהן טועמות אותו** (בערבית: **جَحْنُون**) הוא מאכל יהודי-תימני מסורתי שמקורו ביהדות עדן, שם קראו לו גִּחְנוּן.

ישנן מספר סברות באשר למוצאו של הג'חנון וכיצד הגיע לעדן, כגון: מטורקיה - מאז הגעת העות'מאנים לעדן, מספרד - מאז הגעת מתיישבים יהודים ממגורשי ספרד, מהודו - שהביאו עמם יהודים הודים שהתיישבו בעדן. הג'חנון לא היה בתפריט של יהודי צנעא וגם לא בתפריטם של יהודי צפון תימן.

בתימן הכינו את בצק הג'חנון מקמח מלא ו "סָאמְנֶה" - חמאה מזוקקת, שעובד וקופל מספר פעמים ליצירת בצק עלים (יחד עם מעט סוכר ומלח). לאחר יצירת השכבות הרבות, מגלגלים את הג'חנון לקוטר של כשלושה סנטימטרים. אופים אותו בתוך סיר באפייה איטית - בטמפרטורה נמוכה של פחות מ-100 מעלות צלזיוס במשך 8 עד 12 שעות. לעיתים, לשם העשרת הטעם, שמים בסיר גם סילאן.

כשהגיעו יהודי תימן לישראל, בהיעדר קמח מלא וחמאה, הכינו את הג'חנון מקמח לבן וממרגרינה.

בתרבות האכילה של יהודי עדן והיהודים הכפריים, הכינו את הג'חנון בערב שבת, והוא נאכל ב"סעודת יצחק" - ארוחת בוקר - צהריים של השבת.

במטבח הישראלי אוכלים את הג'חנון במהלך כל השבוע.

בעדן נהגו להגיש לצד הג'חנון דברי מתיקה: ריבות, חלווה או סוכר.

בישראל מקובל לאכול ג'חנון בתוספת של עגבניות מרוסקות טריות, ממרח חריף כגון סחוג וביצה קשה חומה המבושלת בסיר יחד עם הג'חנון.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ג'חנון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'חנון** |

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל מזון** |

* ג'חנון תימני, באתר Cooks
* גרדה גלזר‏, ארוחה משפחתית: ג'חנון, באתר וואלה!‏, 26 באוגוסט 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיפה בתימן בא הג'חנון?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
2. ↑  פרופסור אבשלום מזרחי, **המטבח התימני**, ריחן - צ'ריקובר, 2001, עמ' 87
3. ↑  טורקי? ספרדי? אולי הודי? מה שבטוח הג'חנון הוא, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 באפריל 2023
לוחית זיכרון על הבית ברחוב פרוג 20 בתל אביב, שבו התגוררו ברבן ואשתו
**זאב בָּרָבָּן** (10 באוקטובר 1897 – 9 בספטמבר 1974) היה שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי וחבר בהנהלת תיאטרון האוהל.

ביוגרפיה
--------

ברבן נולד בסתיו 1897 ברוהטין שבגליציה המזרחית (אוסטריה), בנם של לאה לבית סמואל ויעקב ברבן, פקיד דואר. למד בבית ספר עברי אצל רפאל סופרמן ואחר-כך בגימנסיה ממשלתית פולנית. בסתיו 1914, עם הפלישה הרוסית במלחמת העולם הראשונה, נמלטה המשפחה לבירה וינה. שם סיים את לימודיו בגימנסיה גרמנית, והצטרף לתנועת "השומר הצעיר". ב-1917 גויס לצבא האוסטרי ושירת בו בדרגת מועמד-לקצונה. בתום המלחמה שב מזרחה לעירו רוהטין, ושם ייסד את קן השומר הצעיר ועמד בראשו.
למד באוניברסיטת וינה ובסטודיו לדרמה.

בשנת 1920 עלה לארץ ישראל כחלוץ עם גרעין תנועתו. תחילה עבד בייבוש ביצות, נגרות, עבודות בנין וסלילת כבישים, תחילה כחבר בקבוצה העירונית, ולאחר מכן כחבר "קבוצת הבניין" של שחקני "האוהל". כן נמנה עם מייסדי קיבוץ מרחביה.

נישא לשחקנית "האוהל" דבורה קסטלניץ.

התקבל לתיאטרון "האוהל" עם היווסדו בשנת 1925, היה חבר הנהלתו עד סגירתו ב-1969.
משנת 1929 היה חבר ארגון "ההגנה". הוא זכה להצלחה בקריינות, והופיע בערבי קריאה ומערכונים יחד עם רעייתו בארץ ובארצות הברית.

ברבן הדריך בחוגי דרמה וביים הצגות בתנועות נוער ובתי ספר, ובראשית שנות ה-50 נשלח להשתלמות בבימוי בארצות הברית מטעם תיאטרון האהל. עם שובו התרכז בבימוי וזנח את פעילותו כשחקן, בשנת 1953 נבחר לחבר מועצת האיגוד הארצי של אמני הבמה, המוזיקה והמחול.

ברבן שיחק בהצגות: "יעקב ורחל", "ירמיהו", "ר.או.אר", "בשפל", "הרופא על פרשת דרכים", "אהבה ומרמה", "שורשים עמוקים", "יוהנה הקדושה", "בר כוכבא", "בנימין ד'יזרעאלי", "האחים אשכנזי", "דרך במדבר", "המלך ליר", "שבתי צבי" ועוד.

ביים את ההצגות: "הבן יקיר לי" (1951), "צריפים וירח", "העיירה הזאת", "סוף העולם", "גם זו לטובה", "הנערה והכושי", "חבורה על התמזה", "העיר הזאת", "הדגן הוא ירוק", "כוכב השחר", "אסירה מס' 72", "השבת השחורה", "בלי עין הרע", "קשר דם", "הידעת את נתיב החלב", "המבשר", "המשטרה", "שניים ימין שניים שמאל" (1965).

ברבן נפטר בשנת 1974 והוא בן 77. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
בתם היחידה, יעל, נישאה למלחין הצרפתי מישל קולומבייה (Colombier), והייתה אם לשניים.

צילום מתוך דרכונו של השחקן והבמאי זאב ברבן משנת 1950.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאב ברבן** בוויקישיתוף

* זאב ברבן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* זאב ברבן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* דוד תדהר (עורך), "זאב ברבן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2096
* ש. נצר, "הבן יקיר לי" ב"אהל", מעריב, 23 במאי 1951
* עפרה אליגון, זאב ברבן (לבימויו ב"אהל"), דבר, 1 ביוני 1951)
* אשר נהור, "הבן יקיר לי", חרות, 1 ביוני 1951
* אשר נהור, "צריפים וירח" ב"אהל", חרות, 1 בפברואר 1952
* אשר נהור, "הנערה והכושי" ב"אהל", חרות, 29 באוגוסט 1952
* אשר נהור, "חבורה על התמזה" ב"אהל", חרות, 2 בינואר 1953
* י. מ. ניימן, "חבורה על התמזה", דבר, 9 בינואר 1953
* מת זאב ברבן, דבר, 11 בספטמבר 1974

הערות שוליים
------------

1. ↑  התכנסו אמני הבמה הצליל והמחול, דבר, 9 ביוני 1953.
2. ↑  זאב ברבן באתר חברה קדישא ת"א–יפו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012289456905171
* VIAF: 2248168049029738410000
* WorldCat (עם VIAF): 2248168049029738410000

 |
**קיר המכוניות** הוא ערימת מכוניות שרופות מערבית למושב תקומה שבעוטף עזה, שמדמה צורת קיר. במקור ערימה זו נוצרה מפינוי המכוניות השרופות מכביש 232 ומקומות נוספים בעוטף עזה לאחר מתקפת הטרור של חמאס ב-7 באוקטובר 2023 בכלל, והטבח בפסטיבל נובה בפרט, משם הגיעו רובן הגדול של המכוניות. בהמשך הפך קיר המכוניות השרופות לאנדרטה לטבח שבוצע בפסטיבל, שהיה לפיגוע הטרור הגדול ביותר בתולדות מדינת ישראל.

לצד קיר המכוניות השרופות ישנן במגרש עוד מאות מכוניות שיצאו מכלל שימוש, ומוצגות אף הן כאנדרטה למעשי הטבח שבוצעו בבעליהן.

רקע
---

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפת פתע על ישראל. בחסות שיגור אלפי רקטות, חדרו כ־3,500 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,150 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ־253 אנשים, ובהם נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל כשהם בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ־1,550 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו־10 אנשי שירות הביטחון הכללי.

האנדרטה
-------

מאות המכוניות שהובאו למגרש המכוניות ליד תקומה לאחר טבח ה-7 באוקטובר מכביש 232 ומקומות נוספים בעוטף עזה. בחזית התמונה ניתן לראות את הטוסטוסים ששימשו את מחבלי הנוח'בה.
לאחר הטבח בפסטיבל נובה, שבעקבותיו מאות רבות של מכוניות שרופות ותקולות נותרו פזורות בצידי כביש 232, פונו המכוניות למגרש מכוניות שנמצא מערבית למושב תקומה, וצפונית־מערבית לנתיבות, על מנת לפנות את כביש 232 ולרכז את מכוניות הנרצחים לצורך תהליך איתור וזיהוי שרידי הגופות. 860 רכבים פונו לשם מרחבי עוטף עזה, רובם מפסטיבל נובה. מתוך כל הרכבים שהגיעו למגרש, רק 62 קיבלו את אישור הבוחנים לחזור לכביש, ואילו השאר סומנו כבעלי ליקוי בטיחותי חמור, עקב העובדה שהמחבלים ירו לכיוון מנוע הרכבים במטרה להשבית את הרכב, ואז ירו ביושביו למוות.

לצד המכוניות ישנה גם ערימה של טוסטוסים שעליהם רכבו המחבלים.

בנובמבר 2023 הגיעו ארכאולוגים למגרש במטרה לאתר בתוך הרכבים השרופים ממצאים מהנרצחים. גם אנשי זק"א הגיעו למקום על מנת לאתר ממצאים שיוכלו להביא לקבר ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* עדות מטלטלת לטבח: מאחורי מגרש הרכבים השרופים מ-7 באוקטובר, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 2 במרץ 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
2. ↑  ※ כתבי כיכר השבת, ‏עזה מטווחת, והתושבים הונחו לברוח; 1,500 מחבלים חוסלו בישראל - עדכונים שוטפים, באתר כיכר השבת, 10 באוקטובר 2023
3. ↑  ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023
4. ↑  ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 - makoVOD (וידאו)
5. ↑  נתיב השכול והגבורה בנגב המערבי, באתר טבע ונופים בישראל.
6. ↑  אייל לוי, "הכמות כאן מייצגת את המסה של הרוע": מגרש המכוניות שממחיש את זוועות 7 באוקטובר, באתר ישראל היום, 18 בינואר 2024
7. ↑  בני סולומון, ‏הרכבים מהעוטף ומהמסיבה נבדקו על ידי ארכיאולוגים וזק"א, באתר כיכר השבת, 5 בנובמבר 2023
**Battlefield Play4Free** הוא משחק וידאו מסוגת פעולה בגוף ראשון שפותח על ידי חברת EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts, המשחק הוא השבעה עשר בסדרת המשחקים Battlefield. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד.

ככותרת המשחק, המשחק זמין לכל השחקנים ואין צורך בתשלום כדי לשחק בו. המשחק Battlefield Play4Free הוכרז רשמית בתאריך ה-5 בנובמבר 2010 אז הפיתוח התחיל ב-30 בנובמבר של אותה השנה. במשך הזמן שבמשחק היה בפיתוח המשחק היה במצב בטא סגורה (אף אחד לא יכול היה לשחק בו מלבד המפתחים שבדקו את יכולות המשחק), ובתאריך ה-4 באפריל 2011 המשחק יצא לבטא פתוחה (המשחק יצא לשימוש חופשי לכל המשתמשים). המשחק רץ בקלות על המחשב ולוקח כ-1.95GB מקום בכונן הקשיח.

המשחק נסגר בתאריך 14 ביולי 2015 שכן החברה EA טוענת שהמשחק אינו פופולרי כפי שהיה בעבר ועל כן תסגור אותו, יחד עם המשחק Battlefield Heroes.

משחקיות
-------

**Battlefield Play4Free** לוקח שתי תכונות מהמשחקים Battlefield 2 ו-Battlefield: Bad Company 2: שדה קרב, מצבי משחק, תקיפה ועומס. במשחק יש חנות שבא אפשר לרכוש אביזרים (בתשלום) כגון: רובים, אקדחים, רימונים, תלבושות וכו' והוא גם דומה קצת בהתאמה למשחק Battlefield Heroes. במשחק Battlefield Play4Free יש שמונה מפות מ-Battlefield 2, ותומך בשרתים של עד 32 אנשים בכל שרת. כאשר שחקן נכנס לסרבר, המשחק בוחר באופן אוטומטי לאיזה קבוצה השחקן יצטרף (האמריקאים או הרוסים).

### כיתות

במשחק Battlefield Play4Free יש כיתות (Classes), בהם השחקן יכול לבחור להיות מסתער, מהנדס, חובש, או צלף. כיתת המסתערים חמושה עם רובה סער, "קופסת תחמושת" שיכולה לספק יותר תחמושת לשחקן ולחבריו בקבוצה ובהמשך ברימון עשן וחומר נפץ מדגם C4. החובשים מחומשים במקלעים, ובעלי יכולת לרפא את עצמם, ולרפא שחקנים אחרים עם "קופסת חובש" (Medic Box) ובהמשך בדפיברילטור ונור-סימון בשביל שחברי הקבוצה ייווצרו בנור. חיילי מחלקת ההנדסה חמושים ב-RPG-7, תת מקלע, וכלי לתיקון שניתן לשמש לתיקון של כלי הרכב של חברי הקבוצה ובהמשך במוקש נגד טנקים ומטול רימונים מסוג MX-25. כיתת הסיירים חמושים ברובה צלפים, חיישן תנועה ומוקשים מסוג M18(נגד אדם) ובהמשך במשקפת שגם גורמת לנפילת טילים. לארבע הכיתות גם יש את האפשרות לשאת אקדח, סכין ואקדח-סימון לכלי רכב. מערכת כיתה זו נעשתה בשימוש במשחק Battlefield: Bad Company 2.

### עדכונים

Easy Studios, המפתחים של המשחק Battlefield Play4Free, מבצעים עדכונים למשחק. העדכון המשמעותי הראשון התקיים ב-29 בינואר 2011, כאשר Easy Studios, השיקו את המפה עומאן (Oman). והעדכון השני התקיים ב-9 ביוני 2011 המפה "Fourth" שוחררה. לאחר מכן, העדכון השלישי התקיים ב-10 באוגוסט 2011 שבה יצאה המפה "Dragon Valley". מלבד המפות החדשות Easy Studios הוסיפו אלמנטים שונים כגון טשטוש תנועה (כאשר השחקן זז מהר) עקב המנוע המשופר Refractor 2.

ציונים
------

המשחק Battlefield Play4Free קיבל ציון של 68% מתוך 11 ביקורות באתר Metacritic וקיבל 67.75% מתוך 8 ביקורות באתר GameRankings.

| האתר | הציון |
| --- | --- |
| Metacritic | 68/100 (11 ביקורות) |
| GameRankings | 67.75% (8 ביקורות) |
| האתר | הציון |
| IGN | 6/10 |
| PALGN | 5/10 |

ראו גם
------

* Counter-Strike: Online
* Battlefield 2

קישורים חיצוניים
----------------

* Battlefield Play4Free, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* Battlefield Play4Free, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
* האתר הרשמי של המשחק (כולל הורדה למשחק) (באנגלית)
**רועי לוי** (נולד ב-20 בספטמבר 1976) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט ומנחה טלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

לוי נולד וגדל ברמת גן ולאחר מכן עבר עם משפחתו ליהוד. בשנת 1993, כשהיה בן שש-עשרה בלבד, הפסיק את לימודיו והחל להופיע במועדון הסטנד-אפ "קאמל קומדי קלאב", לצד קומיקאים שונים במסגרת הבמה הפתוחה. את שירותו הצבאי עשה בקריה בתל אביב, אך שוחרר מהשירות לאחר כשנה[דרוש מקור].

לוי פרץ לראשונה לתודעת הקהל בשנת 1997 כאשר הופיע בתוכנית הטלוויזיה של טל ברמן "פרפר לילה" על תקן כתב משוטט למשך מספר עונות. עקב הצלחת התוכנית, העלה עם דדו מילמן את המופע "מגלומניה" בשנת 1998. בשנת 1999 העלה מופע מצליח נוסף בשם "פלאם", איתו הופיע גם בחו"ל. בשנת 2001 כיכב לצד תומר שרון ודרור קרן בתוכנית האלתורים ההומוריסטית "של מי השורה הזאת?", בספיישל הטלוויזיוני "לא נפסיק לצחוק" לצד טל פרידמן ואדיר מילר, ובתוכניתה של דנה מודן "הקו האדום" בערוץ ביפ.

בשנת 2002 העלה את המופע "קרקס הסטנד-אפ של רועי לוי", ששילב את ההומור ואת אמנות הקרקס. באותה שנה החל להנחות יחד עם דנה מודן את תוכנית השידוכים ההומוריסטית "דאבל דייט" בערוץ ביפ, אשר זכתה להצלחה ושודרה במשך 3 עונות. בשנת 2003 הנחה לצד יואב צפיר את התוכנית "זה זה או זה זה", אשר שודרה בערוץ 2 (טלעד). באותה שנה העלה את המופע המצליח "רועי לוי עושה סטנד-אפ" והשתתף בתוכניתו של אלי פיניש "אלי נגד העולם" בערוץ ביפ. מאוחר יותר העלה את מופע ההמשך "רועי לוי עושה סטנד-אפ II". ב-2004 החל להופיע בתוכנית הטלוויזיה ההומוריסטית "משחק מכור" לצד גורי אלפי וליאור שליין, בה הופיע במשך שלוש עונות. באותה שנה סגר מעגל, קנה את מועדון ה[[קאמל קומדי קלאב]]" והפך לבעליו.

ב-2007 הופיע ב"גלגל החדשות" לצד יאיר ניצני, יובל שגב ומיכל גבריאלוב.

ב-2008 הופיע לוי בתוכנית בידור משלו בזכיינית ערוץ 2 רשת, שנקראת "אין בעיה".

בסוף שנת 2009 החל להגיש יחד עם דנה מודן את התוכנית "עונת החתונות" בערוץ הוט 3. השתתף מעת לעת כחבר פאנל בתוכנית הסאטירה "מצב האומה".

בראשית 2011 הגיש לצד אורי חזקיה את הספיישל "קבלו אותם" לרגל השקת ערוץ הוט קומדי סנטרל, בו גם הגיש לצד דנה מודן את עונתה השנייה של "עונת החתונות" תחת השם "עונת החתונות וצרות אחרות". כמו כן, לוי מקריין חלק מהקדימונים של הערוץ. בהמשך אותה השנה הצטרף לצוות התוכנית "צחוק מעבודה" בעונתה השישית והמשיך לעונה השביעית באוגוסט 2012.

במאי 2012 החל לוי להנחות את התוכנית הקומית "מחוץ לחוק" בערוץ הוט קומדי סנטרל, אשר שודרה במשך 3 עונות עד שנת 2013.

ביוני 2019 שודר בערוץ רשת 13 ספיישל הסטנד-אפ של לוי, "צוחקים איתכם".

בשנת 2020 החל להשתתף בפאנל תוכנית הסאטירה "עד כאן!" בערוץ כאן 11.

### חיים אישיים

לוי גרוש ואב לשני בנים. מתגורר ברמת גן.

קישורים חיצוניים
----------------

* רועי לוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* רועי לוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רועי לוי באתר קאמל קומדי קלאב
* רועי לוי באתר ROFL - סטנד אפ
* רותה קופפר, רועי לוי יעשה לכם עדי אשכנזי, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2008
* יערה יעקב, רועי לוי: הטלוויזיה - לוח המודעות של הסטנד-אפ, באתר ynet, 18 במרץ 2013
* יובל אברמוביץ', תעצרו את העולם, אני רוצה לרדת, באתר ישראל היום, 27 בדצמבר 2013
* רועי לוי מתראיין בפודקאסט "מאחורי כל צחוק", מגיש: אלדד שטרית, 4 במרץ 2019
* אתר למנויים בלבד טל גלעדי, שיברון לוי, באתר "ידיעות אחרונות", 24 באפריל 2020
**טאראס פטריננקו** הוא מוזיקאי אוקראיני, אמן העם של אוקראינה .

ביוגרפיה
--------

קריירת המוזיקה שלו החלה בשנת 1969 לאחר הופעתו על רחבת הריקודים עם להקת "אנסי", שחבריה היו תלמידים מבית הספר למוזיקה על שם מיקולה ליסנקו. בשנת 1970 הופיעה הלהקה לראשונה בטלוויזיה, והייתה למשך כשנתיים המובילה הבלתי מעורערת של מוזיקת הרוק האוקראינית.

בשנת 1971, טאראס יצר את הקבוצה החדשה *Dzvony*, אשר בשנת 1974 התמזגה עם *Eney* האסור בפומבי.

לאחר שירותו הצבאי, היה פטריננקו מנהיג הלהקה המפורסמת "מרייה". אולם, לאחר שנאסר עליהם לבצע שירים משלהם (ובמיוחד את "שיר על השיר"), היגר פטריננקו יחד עם להקת "הגיטרות הקסומות" לרוסיה. החל משנת 1982 הופיע פטריננקו עם ההרכב "פרחי כלנית אדומה" מטולה, שבאותה תקופה כלל רק מוזיקאים אוקראינים. כאן הקליט את להיטיו הראשונים ברוסית: "כוכבים כבויים", "ציפור נודדת", "ואני חוזר", אך לאחר זמן קצר שב לאוקראינה.

בשנת 1991 החל פטריננקו להקליט את האלבום "אדוני, חוס עלינו" לקראת "אודיו אוקראינה", אך השלמתו התעכבה למשך כשנתיים. הסיבה לכך הייתה התפרקותה של להקת הליווי "כרונו", כשהמוזיקאים פשוט לא שבו מסיבוב ההופעות בחו"ל. אך עיכוב זה לא פגע באיכות האלבום, אשר נחשב בשנת 1993 לטוב ביותר באוקראינה באותה שנה.

בשנת 1995, טאראס הנחה במשך זמן מה את תוכנית הטלוויזיה המרכזית *Kolyskova dlia doroslykh*. בקיץ 1997 ב- «Tavria games - VI» קיבל פטריננקו את הפרס הכל-אוקראיני במוזיקה ומופעים המוניים, *ציפור האש המוזהבת*, במועמדות לאגדה חיה.

בסוף השנה הוציאה חברת *נובה רקורדס* את אלבום הסולו השלישי של Petrynenko *Liubov moya*, בתכנון סוף סוף להוציא גם את הקודם. בשנת 1999 על התרומה האישית בפיתוח התרבות והאמנות הלאומית וההישגים האמנותיים המשמעותיים, זכתה הסולו-סולן של הארגונים היצירתיים לקונצרטים *Kyivschyna*, Taras Petrynenko, בתואר אמן העם של אוקראינה .

בשנת 2003, המותג אטלנטיק סיווג את טאראס פטריננקו לקבוצת מוזיקאי רוק והוציא אוסף משיריו בתור סדרת *Rock Legends of Ukraine* .

בסתיו 2004 טאראס השתתף באופן פעיל במהפכה הכתומה, שם בכיכר העצמאות בקייב ביצע את שיריו. בשנים 2013–2014, טאראס פטריננקו השתתף באופן פעיל במהפכה של כבוד, שם ביצע את שיריו פעמים רבות.

היצירות המפורסמות ביותר
-----------------------

 קונצרט במינכן בגרמניה
*אוקראינה*
Дороги іншої не треба,
Поки зорить Чумацький Шлях.
Я йду від тебе і до тебе
По золотих твоїх стежках.
Україно, Україно!
Ти зоря наших надій
Вірне серце твого сина
я кладу тобі до ніг.
(תרגום של *אוקראינה* )
דרך נוספת מיותרת
עד ששביל החלב יזרח (הדרך של צ'ומאק )
אני הולך ממך ולקראתך
על שבילי הזהב שלך
אוקראינה, הו, אוקראינה שלנו
אתה כוכב התקוות שלנו
הלב הנאמן של בנך ילידך
אני מניח את זה עכשיו, ממש לרגליך

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טאראס פטריננקו** בוויקישיתוף
* ראיון עם טאראס פטריננקו (in Ukrainian)
* רשימת יצירותיו וביוגרפיה קצרה (in Ukrainian)
* מילים מתוך אלבום *Lyubov moya* מאת *נובה רקורדס* (in Ukrainian)
* כתבה עליו *בשדרות קייבאן גורדון* עם תמונות (in Russian)
* אתר נוסף עם כמה תמונות וביוגרפיה קצרה (in Ukrainian)
* טאראס פטריננקו, ברשת החברתית פייסבוק

* טאראס פטריננקו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* טאראס פטריננקו, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3432 1313
* LCCN: n99030176
* MusicBrainz: 1b06c764-7ecb-4bee-b46c-614a2a8c515e
* VIAF: 70720590
* WorldCat: lccn-n99030176

 |
שנות ה-50 ביגור. ראשון משמאל: יאיר פלד ובמרכז עדה יגורי
**יאיר פלד** (13 בינואר 1932 – 7 בספטמבר 1959) היה מפקד סיירת צנחנים. נרצח על ידי בדואים בנגב.

ביוגרפיה
--------

יאיר נולד ב-1932 בקיבוץ יגור, בן לפינחס ושיינדל פלד, ממייסדי הקיבוץ. ליאיר חמישה אחים: רוחק'ה, יהודה פלד, לימים מפקד עוצבה ותת-אלוף בצה"ל, נעמי, מנחם ואיה.
בנעוריו היה מדריך בתנועת הנוער הקיבוצית והרבה לסייר ולארגן טיולים בנגב.

התגייס לנח"ל בשנת 1950, ובאופן חריג שימש בו-זמנית כצוער ומדריך בקורס קצינים. אחרי שחרורו, ב-1954, חזר לקיבוץ יגור, נשא לאשה את מרים לוצ'נסקי, ומונה לרכז החטיבה הצעירה בתנועת הקיבוץ המאוחד.

בהיותו במילואים עבר קורס מ"פים. בשנת 1958, ביוזמת מפקד חטיבת הצנחנים מנחם אבירם וסגנו מוטה גור, חזר והתגייס, בהסכמת הקיבוץ, כמפקד סיירת צנחנים בדרגת סרן. בתפקיד זה, בתקופת הרגיעה היחסית שאחרי מבצע קדש, העביר את הדגש מפעולות תגמול אל עבר יכולות הסיור והניידות הנדרשות מסיירת במלחמה. בהתאם לכך הנהיג בסיירת מסעות אופניים, ושימוש באופנועים וגמלים במטרה לשפר את ניידות הלוחמים. ביזמתו נסלל כביש הפטרולים לאורך גבול מצרים, ונפרץ "מעלה היעלים", שחיבר לראשונה את רמת המדבר עם אזור סדום. שם המעלה הוסב כחודש אחרי מותו ל"מעלה יאיר".

בשנת 1959 יצא לבדו לתרגיל ניווט בדד באזור הר שגיא. בחצותו את ערוץ נחל סרפד הותקף מן המארב בירי ונהרג. הרצח יוחס למסתננים בדואים משבט סאראחין של מטה אל-עזאזמה, שפעלו ככל הנראה בשליחות המודיעין המצרי.
מותו זכה לתהודה ציבורית והוא נטמן בחלקה הצבאית בבית העלמין ביגור, בהלוויה בהשתתפות כאלפיים אבלים. הותיר אחריו אשה (לימים אשתו של רפי איתן), ובת, יעל, שנולדה אחרי מותו.

בעקבות רצח פלד הורה אלוף פיקוד הדרום, אברהם יפה על מבצע הגר, שבו פונה הר הנגב מבני שבט הסאראחין. משתפי הפעולה עם הצבא פונו לאזור דימונה והאחרים שבחרו לא לשתף פעולה אולצו לעבור לסיני על ידי תפיסת בורות המים שלהם.

הנצחה
-----

* דרך יאיר, מקטע של כביש 10 בין הר חריף לניצנה, נסלל בשנת 1982 ונקרא על שמו.
* דרך יאיר, מקטע מדרך הפטרולים הישנה מעין נטפים להר יהואחז.
* אנדרטה בראש מעלה יאיר.
* אנדרטה במקום נפילתו, בנחל סרפד ליד הר חמרן
* סיירת אנשי מילואים מאזור ניצנה.

לקריאה נוספת
------------

* אורי מילשטיין, **מלחמות הצנחנים**
* יוסף ארגמן, **דרך יאיר**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1982
* יעקב בר-חיים, **מסע הגמלים המעופפים**, הוצאת משרד הביטחון 1997

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של יאיר פלד, באתר "יזכור" של משרד הביטחון.
* דף לזכרו באתר מדרשת שדה בוקר
* אורי דן, יאיר פלד לא הגיע למפגש, מעריב, 9 בספטמבר 1959
* עפרי שובל, בשנת 59' נרצח יאיר פלד, מפקד סיירת צנחנים. אבל מי רצח את רוצחיו? חשיפה, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2010
* שי יגל‏, יאיר פלד: מפקד הסיירת שחלם על יחידת אופניים מוצנחת, באתר וואלה!‏, 01 במאי 2017.
* אלי אלון, זוכרים את יאיר פלד -60 שנה לנופלו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 7 אוקטובר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  נהרגו שלושה בדואים שתקפו משמר צה"ל, דבר, 21 בספטמבר 1959
2. ↑  סרן יאיר פלד הובא למנוחות, דבר, 10 בספטמבר 1959
3. ↑  עפרי שובל, בשנת 59' נרצח יאיר פלד, מפקד סיירת צנחנים. אבל מי רצח את רוצחיו? חשיפה, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2010.
4. ↑  טל לב רם, ‏בעקבות התחזקות דאעש: בניצנה הוקם כוח מילואים מיוחד, באתר מעריב אונליין, 21 בינואר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008554289905171
* ISNI: 0000 0000 4936 9942
* LCCN: nr91036969
* VIAF: 51548497
* WorldCat (עם VIAF): 51548497

 |
**ג'ני צ'רוואני** (בקזחית: **Дженни Чрвaни**; נולדה ב-27 בנובמבר 1981) היא דוגמנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

צ'רוואני נולדה בקזחסטן הסובייטית ועלתה לישראל ב-1990 בגיל תשע. בשנת 1996 הוכתרה כ"מיס אשדוד" והיא בת 14. באותה השנה נסעה לדגמן במילאנו שבאיטליה. ב-1997 זכתה במקום השלישי בתחרות תגלית השנה, וב-1999 זכתה במקום השני בתחרות מלכת היופי אחרי רנא רסלאן. בתחרות מיס עולם זכתה בתואר סגנית שלישית. היא הובילה את הקמפיין של H&O, דגמנה עבור המשביר לצרכן, והופיעה במספר מגזינים בחוץ לארץ, בין היתר בקוסמופוליטן.

ב-2007 השתתפה בתפקיד אורח בפרק של "החברים של נאור". ב-2014 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "6 אימהות" ב'רשת' בערוץ 2. בין השנים 2015 –2016 השתתפה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הישרדות" בהפקת "רשת מדיה".

חיים אישיים
-----------

בשנת 2011 נישאה לאיש העסקים רוני מאנה, המבוגר ממנה ב-23 שנים. ביולי 2013 נולדה לזוג בת, וב-2018 נולדה לשניים בת נוספת. השניים נפרדו בפברואר 2020, והתגרשו בינואר 2024

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ני צ'רוואני, ברשת החברתית אינסטגרם
* דליה בן-ארי, לאשה, עכשיו ג'ני, באתר ynet, 28 בנובמבר 2006
* אסף פרת, כובשת, באתר את, 10 בדצמבר 2007
* אתר למנויים בלבד רז שכניק, משימת חסינות, באתר "ידיעות אחרונות", 26 בינואר 2016
* איתי יעקב, בארון של ג'ני צ'רוואני: "להיות אישה אמידה מסייע לי להתלבש יפה", באתר Xnet‏, 27 ביולי 2016
* אתר למנויים בלבד סמדר שיר, "רצתי עם המקלון למיטה ואמרתי לרוני: יש לי מתנה בשבילך", באתר "ידיעות אחרונות", 27 בספטמבר 2017
* אדם סרור‏, ג'ני צ'רוואני על הזוג נתניהו: "צריך לעשות בוררות", באתר וואלה!‏, 25 בינואר 2018 סרטונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  גליצ'ים, ג'ני מככבת!, באתר ONE, ‏10 בפברואר 2007
2. ↑  פנאי פלוס - רוני מאנה וג'ני צ'רוואני נפרדו, באתר pplus.ynet.co.il, ‏26 בפברואר 2020
**מיכל פרנס** היא מדעית ישראלית בתחום מדעי המחשב התיאורטיים הידועה בעבודותיה בתחום בדיקת תכונות מדגמיות וסיבוכיות זמן. משנת 1997 היא חברת סגל במכללה האקדמית תל אביב-יפו, וכן שימשה דיקנית בית הספר למדעי המחשב בין השנים שנים 2011 עד 2016. מאז אוקטובר 2022 היא סגנית נשיא לעניינים אקדמיים של המכללה.

מיכל פרנס היא בתו של הנוירוביולוג יצחק פנחס. פרנס למדה לתואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת התיזה שלה כתבה בהנחיית אבי וידרסון בנושא ספירה משוערת, דור כמעט אחיד והליכות אקראיות. את עבודת הדוקטורט שלה בנושא אלגוריתמים ומבני נתונים עמידים לשליפת נתונים כתבה בהנחיית דני דולב ונועם ניסן באוניברסיטה העברית בשנת 1994. עשתה פוסט דוקטורט באוניברסיטת תל אביב.

פרנס הצטרפה לסגל האקדמי של בית הספר למדעי המחשב במכללה האקדמת תל אביב יפו ב-1997 ולקחה חלק בגיבוש והקמת וכנית הלימודים. בין השנים 2011-2016 שימשה כדיקנית בית הספר למדעי המחשב וב-2022 מונתה לסגנית נשיא לעניינים אקדמיים של המכללה. מאז שנת היא גם חברת ועד מנהל של המכללה.

פרסומים
-------

* 2001: נתי ליניאל ומיכל פרנס, מתמטיקה בדידה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מיכל פרנס
* פרסומי מיכל פרנס באינדקס של גוגל סקולר
* מיכל פנקס, הסטודנטים באקדמיה נדרשים לראשונה לחשיבה מעמיקה - והתוצאות עגומות, Themarker 08 באוגוסט 2022

הערות שוליים
------------

[[קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים]]
[[קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים]]
[[קטגוריה:מדעניות מחשב ישראליות]]

1. ↑  Acting Dean : Prof. Michal Parnas
2. ↑  פרופ' מיכל פרנס
3. ↑  אדרת, עופר (2012-12-13). "חוקר המוח שנאבק בבריחת המוחות". *הארץ*. נבדק ב-2024-04-13.
4. ↑  Avi Wigderson, www.math.ias.edu
5. ↑  Michal Parnas: Dissertation: Robust Algorithms and Data Structures for Information Retrieval
6. ↑  פרופ' מיכל פרנס מונתה לתפקיד סגנית נשיא המכללה האקדמית תל־אביב-יפו - וואלה! כסף, באתר וואלה!, ‏2022-10-26
**טונג'ל קורטיז** (בטורקית: **Tuncel Kurtiz**, נפוץ גם הכתיב המשובש **טונז'ל קורטיז**;‏ 1 בפברואר 1936 – 27 בספטמבר 2013) היה שחקן, מחזאי ובמאי קולנוע ותיאטרון טורקי. החל מ-1964, שיחק ביותר מ-70 סרטים, כולל הפקות בינלאומיות רבות.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בעיר באצ'יק בטורקיה. אביו היה מושל מחוז (קיימקאם) ואמו הייתה מורה ממוצא בוסניאקי. עיסוקם של הוריו היה הסיבה שהמשפחה עברה למקומות רבים ברחבי המדינה. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון באיסטנבול, למד פילולוגיה אנגלית באוניברסיטת איסטנבול.

עד מהרה החל בקריירה כשחקן שמשחק בתיאטראות. מאז 1958 הופיע קורטיז על במות רבות באיסטנבול. הוא גם שיחק בתיאטרון העיר גוטנבורג, בתיאטרון המלכותי בסטוקהולם בשוודיה, בשאובינה ברלין, בתיאטרון העירוני של פרנקפורט, בתיאטרון העירוני של המבורג בגרמניה, ובתיאטרון המלכותי פיטר ברוק שייקספיר באנגליה. בסוף שנות השבעים ביים הצגות עבור פרויקט התיאטרון הגרמני-טורקי "אנסמבל טורקישס".

במהלך שנות לימודיו באוניברסיטה ומאוחר יותר בתקופת השירות הצבאי, הוא התיידד עם במאי הקולנוע הנודע ילמז גוני. הם יצרו מספר סרטים יחד. על סרטם "אומוט" משנת 1970 נאסר לעזוב את טורקיה, אך הוא הוצג בפסטיבל קאן על ידי עותק מוברח.

תפקידו הקולנועי הראשון היה בשנת 1964. מאז שיחק קורטיז גם בהפקות בינלאומיות רבות כמו סרטי טלוויזיה וסדרות טלוויזיה שוודית, גרמנית, הולנדית, איטלקית, צרפתית, בריטית, והודיות. בישראל השתתף בסרטים "גשר צר מאד" ו"חיוך הגדי", והיה אמור להשתתף בסרט נוסף של יעוד לבנון, שלא יצאה לפעול.

טונג'ל קורטיז מת בגיל 77 ב-27 בספטמבר 2013 בעקבות פגיעת ראש שנגרמה מנפילה בביתו באיסטנבול.

פרסים והוקרה
------------

* "התסריט הטוב ביותר" בפסטיבל אנטליה בשנת 1981, על תסריטו Gül Hasan.
* "השחקן הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-36 בברלין, על תפקידו בסרט "חיוך הגדי".
* "שחקן המשנה הטוב ביותר" בפסטיבל אנטליה בשנת 1994, על תפקידו בסרט "ביר אשק אורונה".
* "השחקן הטוב ביותר" בטקס פרסי Sadri Alışık השביעי, על תפקידו בסרט "בסללה".
* "שחקן המשנה הטוב ביותר" בפסטיבל אנטליה 2007, על תפקידו בסרט "יסמין קיניסינדה".

קישורים חיצוניים
----------------

* טונג'ל קורטיז, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* טונג'ל קורטיז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* טונג'ל קורטיז, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* טונג'ל קורטיז, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* טונג'ל קורטיז, באתר AllMovie (באנגלית)
* טונג'ל קורטיז, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* נעמי רון, טונגיל קורטיז תמיד מנצח, חדשות, 24 בינואר 1985

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורטיז פעמיים, חדשות, 1 בספטמבר 1986
2. ↑  קורטיז בא, הסרט מתעכב, חדשות, 14 בספטמבר 1986
3. ↑  מאיר שניצר, "חייך הגדי" לפסטיבל ברלין, חדשות, 14 בינואר 1986

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450001805171
* BNE: XX1577533
* BnF: cb14195144v (data)
* GND: 1020596228
* ISNI: 0000 0001 1946 0814
* LCCN: nr98019290
* SUDOC: 070460876
* VIAF: 2681438
* WorldCat: lccn-nr98019290

 |
**רות פתיר** (נולדה ב-1984 בניו-יורק) היא אמנית וידאו, ניו-מדיה ומיצג ישראלית. עבודותיה הוצגו, בין היתר, במרכז לאמנות עכשווית CCA בתל אביב, במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MOMA), במוזיאון פתח תקווה לאמנות, בקולנוע אונטולוגי פילם ארקיבס, בגלריה העירונית קו 16 והקולקטיב פלוקס פקטורי בניו יורק.

פתיר מייצגת את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה של 2024, עם הפרויקט Motherland.

לצד עבודתה כאמנית היא מרצה במחלקה לאמנויות המסך ותוכנית התואר השני באמנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, וכן במחלקה לאמנות במכללת שנקר ובמחלקה לקולנוע וטלוויזיה במכללת ספיר.

הביאנלה לאמנות ונציה 2024
-------------------------

פתיר נבחרה לייצג את ישראל בביאנלה ה־60 לאמנות בוונציה שתיפתח באפריל 2024. הפרויקט Motherland שאותו תציג פתיר עוסק בפריון ובפוריות. הביתן הישראלי בביאנלה יהפוך למעין ״ביתן פריון ופוריות״. יוצגו בו עבודות וידאו חדשות בכשלושה מרחבים שונים, תחת אוצרותן של מירה לפידות, האוצרת הראשית של מוזיאון תל אביב לאמנות, ותמר מרגלית, אוצרת המרכז לאמנות עכשווית CCA בתל אביב.

ועדת השיפוט שבחרה בה ציינה ועדת השיפוט שבחרה בה ציינה, בין היתר, כי "בשנים האחרונות פיתחה פתיר גוף עבודות מרשים וייחודי הנע בין האישי לקולקטיבי, הקומי והמרגש. הפרויקט לביאנלה ממשיך את השפה הייחודית אותה פיתחה, מבוססת על וידאו וטכנולוגיות תלת מימד. סוגיית הפריון היא אישית, לאומית ואוניברסלית, והפרויקט נוגע בפריון בהיפוך והחיבורים בין העתיק הקדם־לאומי והתקופות הקדומות לבין הזמן הזה."

תערוכות יחיד נבחרות
-------------------

* 2018 ― "מכתב אהבה לרות", גלריית המדרשה הירקון 19, תל אביב. אוצר: בועז ארד
* 2021 ― "MOTHERHOOD", מרכז אוצרות ציריך. אוצרת: מעין שלף
* 2022 ― "אבא שלי בענן", המרכז לאמנות עכשווית CCA בתל אביב. אוצרת: תמר מרגלית
* 2023 — "SLEEPERS" - פסטיבל הסרטים בירושלים.

השכלה
-----

* 2011 ― תואר ראשון בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
* 2015 ― תואר שני באמנות פלסטית מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של רות פתיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  רות פתיר, באתר ארטפורט
2. ↑  רות פתיר, באתר בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
3. ↑  חגית פלג רותם, רות פתיר תייצג את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה 2024, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2023-09-06
4. ↑  אתר למנויים בלבד נעמה ריבה, האמנית רות פתיר תייצג את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2023
5. ↑  מכתבי אהבה לרות, באתר מכללת בית ברל
6. ↑  רות פתיר: אבא שלי בענן, באתר CCA Tel Aviv-Yafo
**רמון** הוא אקדח שעוצב ופותח על ידי חברת אמתן כרמיאל הישראלית ונמכר לראשונה בשנת 2019. רמון הוא אקדח סטריקר חצי-אוטומטי, גוף פולימרי, בקליבר 9 מ"מ האקדח קרוי על שמו של האסטרונאוט אילן רמון.

מטח כללי ומרחב עליי אינטיפטואלי, מאפשר הרג ערבים.

המטקה העיקרית היא הרג חאמס.

אתב יכול לירות בראש מטווח של 2 קילמוטר בערך.

ירי נציל בטווח של 50 קילמוטר

בערכה אתה מקבל סט תפוחים ודבש.

סקירה טכנית
-----------

אקדח רמון מגיע בקליבר 9 מ"מ (19X9) בעל גוף פולימרי ותכולת מחסנית של 15 כדורים. מנגנון הירי נוקר פנימי (Striker) משקלו כ־630 גרם (ללא מחסנית) ואורך הקנה 4.0 אינץ'.

לרמון כוונות טריטיום וזוהרות מברזל, תפס המחסנית מלבני ורחב, עצר המחלק מוגדל ומאפשר שחרור קל של המחלק בזמן החלפת המחסנית, פסי דריכה אחוריים וקדמיים לדריכה נוחה, הדק רך ומסילת פיקטין מלאה להוספת אמצעים. מנגנוני האקדח מתאימים ליורה שמאלי או ליורה ימיני, מספרו מוטבע על גוף האקדח, הצינה ועל קנה האקדח והוא מגיע בארבעה צבעים שונים: מדברי, שחור, אפור וזית.

בנוסף, האקדח מגיע עם אופציה למתאם להתקנת כוונות השלכה (דגם OR) ואופציה לקנה עם הברגה למשתיק (דגם S).

האקדח עבר את בחינות לפי תקני NATO.

תפוצה ומשתמשים
--------------

אקדח רמון משמש גורמי ממשל במספר רב של מדינות סביב העולם ומשמש כאקדח פרטי להגנה עצמית כגון: כוחות שיטור בישראל, המשמר האזרחי הספרדי (Guardia Civil), המשטרה הפדרלית הספרדית, משטרת תאילנד, חיל האוויר הפיליפיני, צבא פרו ומדינות נאט"ו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אקדח רמון – התשובה הישראלית לאקדח הגלוק, באתר מצודה

הערות שוליים
------------

1. ↑  תעשיית הנשק הישראלית מול ביקוש חסר תקדים: "מייצרים אקדחים בלי סוף" , באתר כלכליסט, 13 בנובמבר 2023
2. ↑  איל בוגוסלבסקי, ‏אמתן מציגה: אקדח חדש ממשפחת אקדחי "רמון", באתר "IsraelDefense‏", 3 בינואר 2021
3. ↑  אמתן משפרת את אקדח רמון בשיתוף המשמר האזרחי, באתר Time to edc
4. ↑  איל בוגוסלבסקי, ‏אמתן סיפקה מעל 9,000 אקדחי רמון 9 מ"מ למשמר האזרחי הספרדי, באתר "IsraelDefense‏", 29 ביוני 2023
5. ↑  אתר למנויים בלבד "אמינות וחדשנות הן המפתחות להצלחה", באתר TheMarker‏, 1 באוגוסט 2023