recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**צפרדע סוף מצויה** (שם מדעי: ***Hyperolius viridiflavus***) היא מין של צפרדע קטנה שוכנת עצים ממשפחת ההיפרוליים החיה בטבע באפריקה הטרופית. היא מצויה בבורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, קניה, רואנדה, סודאן, טנזניה, אוגנדה וככל הנראה גם בצ'אד, הרפובליקה המרכז אפריקאית ובאריתריאה ובעיקר באגן הקונגו. הצפרדעים מצויות במגוון בתי גידול: יערות גשם, יערות נוספים, בריכות, סוואנות לחות, ביצות, נהרות ועוד.

מאפיינים
--------

צפרדע זו קטנה מאוד ואינה עולה על שלושה סנטימטרים. היא בעלת גפיים רזות וקצרות אך בעלות אחיזה חזקה. היא בעלת גוונים משתנים רבים, בעיקר בגווני חום כהה עד לבן ועליהם כתמים וטבעות רבות לאורך העור הרך. הצבעים יכולים להשתנות בין גוונים צהובים, ירוקים, שחורים, לבנים ואדמדמים ועליהם נקודות רבות גם הם בגוונים משתנים.

מאפיין חשוב אצל צפרדע זו הוא התנהגותה הדיכוגמית, בה הנקבות שניזונו וגדלו בהצלחה משנות את מינם לזכרים. דבר זה נגרם כאשר קבוצה גדולה של נקבות לא מוצאת זכרים פוריים לרבייה וכמה מהנקבות הגדולות נהפכות לזכרים. מאפיין זה נובע ממיני בעלי חיים היכולים להפוך מצד אחד (נקבה) לצד השני בשלב מסוים בחייהם, להבדיל מבעלי חיים הרמאפרודיטים סימולטנים, אשר מתפקדים בעת ובעונה אחת הן כזכרים והן כנקבות. עם זאת מאפיין זה נצפה רק פעם אחת בשבייה, ורק אצל מין זה בכל מחלקת הדו-חיים (ובכלל בקבוצת בעלי ארבע רגליים). המאפיין נפוץ יותר אצל יצורים פרימיטיביים יותר כמו דגים וחסרי חוליות.

צפרדע זו הוזכרה בסרט "פארק היורה" כמין ממנו שובט DNA לצורך יצירת הדינוזאורים ובזכות המאפיין הדיכוגמי שלהם הפכו הדינוזאורים מנקבות לזכרים לצורכי הזדווגות בפארק. האזכור גרם לאנשים רבים להאמין שדו-חיים יכולים להפוך את מינם לעיתים קרובות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע סוף מצויה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע סוף מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**טובה "טובהל'ה" חסין** (נולדה ב-7 ביולי 1947) היא מעצבת אופנה ישראלית.

חייה
----

נולדה בשם **טובה מרון** בקיבוץ משמרות. את שנות ילדותה העבירה בבית הילדים עם החבר הטוב, שלום חנוך. שירתה בצבא כפקידה בצנחנים.

טובל'ה בילתה בגזירה ובתפירה עד שבשנות ה-70 עברה לתל אביב ועבדה כמוכרת בגדים. החנות הראשונה שלה נפתחה בשותפות מקצועית עם הבדרנית ציפי שביט. אחרי סגירת הבוטיק של השתיים, הפכה טובל'ה לאחת מכוהנות האופנה של תל אביב, כשפתחה חנות בגדים בצפון דיזנגוף בשנות ה-90. מבחינה עסקית, ניהל אותה בעלה עמית חסין.

בשנת 1998 בני הזוג חסין הורשעו, על פי הודאתם, בהעלמת הכנסות של כ-1.4 מיליון שקלים במהלך שנות המס 1993-1996. טובל'ה נידונה לשישה חודשי עבודות שירות ושנת מאסר על תנאי וכן קנס של 150 אלף שקל. על חברת טובל'ה הושת קנס של 50 אלף שקל. כאשר בעלה עמית חסין הורשע בעוד עבירה של קבלת דבר במרמה.

בין השנים 1968–2013 הייתה נשואה לעמית חסין, איש צבא לשעבר ואיש עסקים ולהם שלוש בנות, בהן מעצבת האופנה נעמה חסין.

בשנת 2015 הצטרפה בתה נעמה חסין לבית האופנה "טובל'ה" ויחד הן השיקו את הקו המשותף "טובל'ה פלוס". התצוגה הראשונה שלהן הייתה עבור קולקציית סתיו חורף 2016.

בשנת 2018 טובל'ה העבירה את המושכות לבתה נעמה חסין שיצרה לבדה את התצוגה והקולקציה של אותה השנה, ועברה לתפקיד הארט דיירקטור.

השתתפה בטלוויזיה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאריות" (עונת הנשים של "גולסטאר"), בתוכניות הדוקו "דוקוסלב" ו"סיפורי בדים", בתוכנית הראיונות "שניים", ובשעשעועון הסאטירי "פפראצי".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **טובה חסין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טובה חסין** |

טובל'ה חסין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

* איתי יעקב, מבחן בד עם טובה'לה חסין, באתר nrg‏, 21 בנובמבר 2006
* מלי זיידמן, טובה'לה: "בלי גראס אין לי חיים", באתר nrg‏, 2 ביוני 2013
* בלה גונשורוביץ, טובל'ה על הלב: ריאיון צבעוני עם טובל'ה ונעמה חסין, באתר Time Out תל אביב, 8 ביולי 2015
* איתי יעקב, טובה'לה חוגגת 30 שנות אופנה בתצוגה: "לא שמרתי דבר מהעבר", באתר Xnet‏, 15 במרץ 2017
* אתר למנויים בלבד שירה פור, טובה'לה חסין: "החלום שלי הוא שהשלט מחוץ לסטודיו יהיה המצבה שלי", באתר הארץ, 25 במרץ 2019
* לרה רוטר, מעצבות ביחד, באתר כלכליסט, 12 בנובמבר 2012
* ליאור זאבי, ישנים לחוד: ביקור בית אצל טובלה ועמית חסין, באתר nrg‏, 7 באוגוסט 2009
* אתר למנויים בלבד רונן טל, טובל'ה חסין: "עד היום אף אחד בקיבוץ לא מוכן להודות במה שקרה לי שם", באתר הארץ, 7 באפריל 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  יפעת גליק, ‏טובל'ה חסין: "אני מחפשת בעל בגיל שמונים עד תשעים", באתר ‏מאקו‏‏, ‏14 במאי 2012‏
4. ↑  מאת יצחק דנון, ‏האופנאית טובל'ה חסין נידונה לעבודות שירות בגין העלמת הכנסות, באתר גלובס, 1 באפריל 1998
5. ↑  גולדסטריות, פרק 2, הוט, 2018
6. ↑  טובות השתיים – טובל’ה ונעמה חסין | אופנה ויופי | סלונה
7. ↑  שבוע האופנה 2018: טובל’ה ודורין פרנקפורט | אופנה ויופי | סלונה
**לוסיין לוי-דהורמר** (בצרפתית: **Lucien Lévy-Dhurmer**;‏ 30 בספטמבר 1865 – 24 בספטמבר 1953) היה צייר ואמן ארט-נובו יהודי-צרפתי.

ביוגרפיה
--------

לוסיין לוי נולד למשפחה יהודית באלג'יר. בשנת 1879 החל ללמוד רישום ופיסול בפריז. הוא הציג לראשונה ב"סלון פריז" בשנת 1882, שם הציג פלאק קרמיקה קטן.

בשנת 1887 לוי החל להתגורר ליד קאן שבדרום צרפת, ופיקח על עיצוב קרמיקה. בין השנים 1886 עד 1895 עבד ביצירות קרמיקה, ולאחר מכן כמנהל אמנותי של הסטודיו של קלמנט מסייר. בסביבות 1892 הוא יצר את יצירות הקרמיקה העצמאיות הראשונות שלו, שהושפעו מהאמנות האיסלמית. בשנת 1895 הוא עזב לפריז כדי להתחיל קריירה בציור. בערך בתקופה זו ביקר באיטליה והושפע עוד יותר מאמנות הרנסאנס.

בשנת 1896 הציג את הציורים הראשונים שלו בשם לוסיין לוי-דוהרמר; הוא הוסיף את שתי ההברות האחרונות של שם הנעורים של אמו 'גולדהורמר', כדי להבדיל את עצמו מאנשים אחרים בשם לוי. עד מהרה הפכו ציוריו לפופולריים. הוא צייר נופים בשמן ובפסטל, בסגנון דומה לויסלר ומונה.

בשנת 1914 נשא את אמי פורנייה, שהייתה עורכת העיתון הפמיניסטי "לה פרונד" ("La Fronde").

נפטר בשנת 1953 בלה-וסינט שבמערב פריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסיין לוי-דהורמר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604822405171
* BnF: cb11206898v (data)
* GND: 11923193X
* ISNI: 0000 0000 6641 2586
* LCCN: nr93028855
* Léonore: 19800035/734/83323
* NKC: xx0222072
* RKD: 49775
* SNAC: w6d58jfr
* SUDOC: 15012774X
* ULAN: 500001100
* VIAF: 29526784
* WorldCat: lccn-nr93028855

 |
**צפעון קופץ מרכז-אמריקאי** (שם מדעי: ***Atropoides mexicanus***) הוא מין נחש ארסי החי ביערות הגשם של מקסיקו ומרכז אמריקה.

הצפעון הקופץ דומה במראהו לעכסן קטן ממדים ואורכו 50–70 ס"מ בממוצע אך הפרטים הגדולים ביותר הגיעו לאורך 98 ס"מ. צבעו חום כהה מעט אדמדם עד שחור והוא מכוסה ברצועות רחבות שחורות. הראש מעוגל בצורתו, בעל פס שחור לאורך העיניים ואזור לסתות צהוב-בהיר. הראש רחב כדי לאפשר לצינורות הארס למלא את שטחם. הלסת יכולה לנוע קדימה כדי להפנות את ניבי הארס לתקיפה.

תפוצת הנחש היא ממקסיקו (בעיקר בטבסקו ובצ'יאפס) ודרומה עד לקוסטה ריקה ולתעלת פנמה בפנמה. הנחש חי בעיקר בג'ונגלים ובאזורים לחים בקרבת מים. הוא חי באזורים נמוכים יחסית. הנחש יוצא לצוד בלילה וממתין במארב לטרף בעל דם חם כמו עכברים, מכרסמים דומים, דו-חיים וזוחלים אחרים. הוא מכה במהירות בטרף ומחכה שימות.

ארס נחש זה מורכב מסוגים רבים של נוירוטוקסינים הפועלים יחדיו ופועלים בעיקר להפחתת קרישת הדם ויצירת דימום פנימי חזק. לבני אדם הוא יכול לגרום סחרחורת, כאב, נפיחות, בצקת, נמק, הקאות ודימומים. אנשים הסובלים מאלרגיות יכולים להיפגע יותר קשה. אמונה עממית של חבישת גבס על האזור המוכש לא באמת עוזרת ויכולה אף להחמיר את ההכשה.

עם זאת לא ברור כמה אנשים מתים ממנו כל שנה, כשרבים לא מדווחים בזמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפעון קופץ מרכז-אמריקאי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפעון קופץ מרכז-אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "נאפולי באסקט", העוסק בקבוצה המשחקת כיום בליגת העל האיטלקית.

ההיכל הביתי **פאלברבוטו**
**סוצ'טה ספורטיבה נאפולי באסקט** (באיטלקית: **Società Sportiva Basket Napoli**) הייתה קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר נאפולי שבדרום איטליה, שהשתתפה בעבר בליגת העל.

המועדון נוסד ב-1999, במקומו של מועדון כדורסל מהעיר פוצ'ולי הסמוכה. בשנת 2002 עלה לליגה הראשונה ומאז לא ירד המועדון ליגה.

בעונת 2005/06 זכה בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון בגמר מול לוטומטיקה רומא. ובליגה הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף.

בתחילת עונת 2006/07 הפסיד בגמר **הסופרקאפ האיטלקי** לקבוצת בנטון טרוויזו. בהמשך העונה המועדון הגיע לשיאו, כאשר הגיע לשלב טופ 16 של היורוליג.

בשנת 2008, המועדון הואשם בזיוף מסמכים שבגינו הורחק מהליגה הראשונה. והקבוצה החלה את דרכה בליגות הנמוכות.

תארים והשגים
------------

* **הגביע האיטלקי**:
	+ זכייה (1): 2006
* **יורוליג**:
	+ טופ 16: 2006

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאפולי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נאפולי
* נאפולי, ברשת החברתית פייסבוק

* נאפולי, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  חגי סגל, איטליה: נאפולי וקאפה אורלנדו הורחקו מהליגה, שתמנה העונה 16 קבוצות, באתר nrg‏, 20 בספטמבר 2008
**טרורו** (באנגלית: **Truro**) היא עיירה באוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה, הממוקמת 80 קילומטרים דרומית לאדלייד. במפקד האוכלוסין ב-2016 נספרו בטרורו 548 תושבים. טרורו נמצאת תחת השלטון המקומי של מועצת מיד מוריי.

היסטוריה
--------

העיירה הוקמה בסמוך לנחל טרורו ב-1848 על ידי ג'ון האוורד אנגאס, אחרי שאביו ג'ורג' פייף אנגאס רכש את האדמה ב-1842. העיירה נקראת על שמה של העיר טרורו שנמצאת במחוז קורנוול שבממלכה המאוחדת. לא ברור אם השם ניתן לה על ידי אנגאס או על ידי המתיישבים הראשונים בעיירה, אם כי ידוע כי במכרה וויל ברטון הסמוך היו רבים מהמתיישבים מקורנוול, כך שניתן להעריך שהשם ניתן בהשפעתם.

בעבר הייתה בסמוך לעיירה גם העיירה ברטון, אך עד מהרה הסתפחה לטרורו. בין השנים 1876 עד 1991 הייתה לעיירה מועצה עצמאית, אך כיום היא חלק ממועצת מיד מוריי.

תעשייה
------

ענף התעשייה הראשון שייסדו המתיישבים האירופאים בטרורו היה פסטורליזם בראשית שנות ה-40 של המאה ה-19, וכלל בעיקר מרעה של עדרי צאן.

בשנת 1846 התגלתה נחושת במכרה ברטון שנמצא 2 ק"מ מזרחית לטרורו. מכרות הנחושת הם שהביאו לחקר האזור והקמת העיירה. מכרה הוקם בשנת 1849, ועד אוגוסט 1850 הוקמה בעיירה החדשה כנסייה.

מפתיחת קו הרכבת טרורו ב-1917 ועד סגירתו בשנות ה-70 היה בעיירה מסוף שנסגר לצמיתות במהלך שנות ה-80.

הרציחות בטרורו
--------------

במהלך שנות ה-70 הושמצה העיירה באופן בלתי מוסבר בשל שרידי אדם שנמצאו מפוזרים בשיחים שבמישורי מוריי. שרידים אלו פורסמו כמקרי רצח בטרורו, אחד המקרים הבולטים ביותר של רציחות סדרתיות באוסטרליה. במציאות, שרידים אלו נמצאו עשרות קילומטרים מהעיירה, אך על אף שלא היו קשורים לעיירה ישירות, התקשורת מצאה אותה כתווית נוחה בשל העובדה שהיא הייתה העיירה המוכרת הקרובה ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרורו** בוויקישיתוף
* טרורו, אוסטרליה הדרומית, אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  TOWNSHIP OF BARTON. Trove, 24 באוגוסט 1850
2. ↑  THE TRURO RAILWAY. Trove, 26 בספטמבר 1917
ארון קבורה מתקופת הממלכה התיכונה, שכתבי ארונות קבורה נחרטו על לוחותיו
**כתבי ארונות קבורה** הם כתבים המכילים לחשי קבורה מצריים עתיקים שנכתבו על סרקופגים וארונות מתים החל מתקופת הביניים הראשונה. כתבים אלו דומים לכתבי הפירמידות, שנשמרו עבור שליטים בלבד, אך לעומתם כתבי ארונות הקבורה מכילים תכנים הקשורים לרצונות היומיומיים, מה שמעיד על כך שיועדו גם לפשוטי העם. הכתבים נחקקו על פני ארון הקבורה, או על קירות הקבר, מסיכת המומיה או כל משטח זמין אחר. בשל החוסר במקום, קוצרו לעיתים הלחשים וכך נוצרו לכל לחש גרסאות שונות באורכים שונים, חלק מהן הועתקו בספר המתים.

תוכן
----

בניגוד לכתבי הפירמידות המתמקדים בתחום השמימי, כתבי ארונות הקבורה מדגישים את האלמנטים התת-קרקעיים של עולם המתים הנשלט בידי האל אוסיריס. ממלכה זו מתוארת כמלאה ביצורים מאיימים, מלכודות ומוקשים. כתבי ארונות הקבורה מגנים על נשמתו של הנפטר בעולם המתים ומונעים ממנו למות שם בשנית. לחשים אחרים הגנו על האדם מפני גזרי דין קשים שעשויים להיגזר לעיו בידי אוסיריס ומועצתו. בנוסף לחשים, הכילו הכתבים תיאור של ממלכת המתים, נופיה ותושביה.

ספר שתי הדרכים
--------------

כמה ארונות מתים מהעיר המצרית דיר אל-ברשה הכילו ייצוגים ציוריים ייחודיים של ממלכת המתים. הציורים האלו נאספו בספר הנקרא "ספר שתי הדרכים" והוא נחשב למפה המצרית העתיקה הראשונה של עולם המתים. ספרים מאוחרים יותר, כמו ספר המתים, קיבלו השראה מספר שתי הדרכים. הדרכים המתוארות הן דרך האדמה ודרך המים, המופרדות על ידי אגם האש, ומובילות למקומות שונים בעולם המתים.

ראו גם
------

* ספר השערים

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי ארונות קבורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lichtheim, Miriam (1975). Ancient Egyptian Literature, vol 1. London, England: University of California Press. מסת"ב 0-520-02899-6.
2. ↑  Goelet, Dr. Ogden; et al. (1994). The Egyptian Book of the Dead: The Book of Going Forth by Day. San Francisco: Chronicle Books.

| המיתולוגיה המצרית |
| --- |
| הפנתאון המצרי | אוסיריס • איזיס • אכר • אמון • אמונט • אנוביס • אנוקט • אפיס • אפפ • ארבעת בני הורוס • אתום • אתון • באט • בס • בסתת • גב • הורוס • חעפי • הקא • וואדג'ת • ח'ונסו • ח'נום • ח'פרי • חתחור • מות • מונתו • מין • מע'ת • מפדת • נו • נות • נחבת • נית • נפרטם • נפתיס • סאטט • סובק • סופדו • סח'מת • סת (וסת־בעל) • פאחט • פתח • קבוי • קוק • קטש • רע (העין של רע) • רשף • שו • תאורת • תחות • תפנות • סרקת |  |
| אתרים מיתולוגיים | בנבן |
| כתבים דתיים | אמדואט • כתבי הפירמידות • כתבי סרקופגים • ספר האדמה • ספר המערות • ספר המתים (הפפירוס של אני) • ספר הנשימה • ספר השערים |
| פולחן | מקדשים מצריים (מקדש לוקסור • כרנך • מקדשי אבו סימבל) • הפירמידות במצרים (הפירמידה הגדולה של גיזה) • הספינקס הגדול של גיזה • עמק המלכים |
**צ'סטר "צ'ט" ארתור סטיילס** (באנגלית: **Chester "Chet" Arthur Stiles**; נולד ב-14 בספטמבר 1970 בלואיוויל, קנטקי) הוא פושע אמריקאי ידוע לשמצה, אשר התפרסם בציבור לאחר שהופיע במספר קליפים בהם הוא נראה אונס ילדה שבאותה העת הייתה בת שלוש ומתעלל בה מינית. הקליפים נוצרו בסביבות שנת 2003 אך התגלו רק בשנת 2007 בפרומפ, נבדה. הבולשת הפדרלית ומשטרת לאס וגאס פתחו במצוד נרחב ברחבי ארצות הברית שהסתיים בלכידתו. המשטרה פרסמה חלקים מהקליפ לתקשורת, ואמה של הילדה זיהתה אותה; סטיילס התגורר בביתם באותה העת בה הווידאו נוצר. הוא נתפס בהנדרסון, נבדה, והופיע בפני בית המשפט באוקטובר 2007. חקירות נוספות הראו שסטיילס התעלל בילדה צעירה אחרת בזמן שחי עם משפחתה.

במאי 2009 נידון סטיילס ל-21 מאסרי עולם בשל 21 אישומים שונים עם אפשרות לשחרור מוקדם כעבור 140 שנים. השופט נימק כי סטיילס לא הראה חרטה בשימוע והגיב לגזר הדין בטענה שלתובעים "אכפת יותר מטוהר הילד מאשר מחייו של אדם"; סטיילס אמר "קיבלתי עשרים ואחד מאסרי עולם על פשע שלא היה אלים.. הלוואי שהאמת הייתה יותר חשובה להם". נכון ל-2015, עונש מאסרו הוא אחד מהארוכים ביותר שניתנו אי פעם.

משהועבר סטיילס להיות נתון תחת סמכותו של שירות בתי הסוהר של נבדה בבית הסוהר אילי הוא נלקח למאסר הגנתי ולבידוד עבור ביטחונו האישי, מתוך חשש לחייו מהאוכלוסייה הכללית של בית הכלא. ב-2009 הותקף סטיילס בקטטה בין אסירים אך לא נפצע.

קישורים חיצוניים
----------------

* הפרופיל הפלילי של צ'סטר סטיילס באתר הפושעים המבוקשים ביותר בארצות הברית
* פרטי תיק האסיר של צ'סטר סטיילס באתר רשות בתי הסוהר של מדינת נבדה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chester Stiles Sentenced to Prison in Child Sex Case, www.ktvn.com (באנגלית)
2. ↑  10/4/07: Subject Of Nationwide Manhunt Has Local Ties - Louisville News Story - WLKY Louisville Archived 2011-05-24 at the Wayback Machine
3. ↑  "The Nevada Independent - Your State. Your News. Your Voice". *thenevadaindependent.com*. Retrieved 2020-06-20.
4. ↑  Toddler rape suspect shuffles into court in chains - CNN.com
5. ↑  Cara McCoy, Child molester gets multiple life sentences - Las Vegas Sun Newspaper, lasvegassun.com, ‏2009-05-29 (באנגלית)
6. ↑  Mackenzie Concepcion, Who is serving the world's longest prison sentences?, The Arizona Republic (ב־American English)
7. ↑  Chester Stiles gets into a prison scuffle, Las Vegas Review-Journal, ‏2009-08-06 (ב־American English)
**נואו באריס** (בקטלאנית: **Nou Barris**, נהגה [ˈnɔw ˈβaris], פירוש "תשע שכונות") הוא אחד מעשרת מחוזות ברצלונה באופן רשמי מאז 1984. המחוז נקרא גם **מחוז מס' 8** ושמו מתייחס לתשע השכונות המקוריות מהן הורכב. כיום המחוז מורכב משלוש עשרה שכונות והוא משתרע על שטח של 8.04 קמ"ר.

הוא ממוקם בחלק הצפוני של העיר בצמוד לשני מחוזות נוספים של ברצלונה: סאנט אנדראו והורטה גינארדו וצמח בהרחבה מאזורים עירוניים קטנים ליד הרשויות לשעבר סנט ג'ואן ד'הורטה וסנט אנדראו דה פלומאר (כיום שכונות של ברצלונה) במאה ה-20, במיוחד משנות ה-50 ואילך. המועצה המחוזית ממוקמת בבניין בית חולים פסיכיאטרי סנטה קרו לשעבר, Institut Mental de la Santa Creu.

דמוגרפיה
--------

מאז נרשם שיא אוכלוסייה בשנת 1991 החלה מגמת עזיבה וירידה באוכלוסייתו. בשנת 1998 חיו בו 168,837 תושבים, לאחר שעזבו יותר מ-20,000 אנשים מאז 1991. עד שנת 2005 נרשמה ירידה נוספת באוכלוסייה ל-164,981 תושבים. זהו מחוז בברצלונה עם קהילת הצוענים הגדולה ביותר. מאז שנת 2000 הוא הפך לאחד מאזורי העיר עם הנוכחות החזקה ביותר של מהגרים, במיוחד מרומניה, אוקראינה ואקוודור, והוא שוקם ברובו על ידי מועצת העיר. צפיפותו היא 20.520 תושבים/קמ"ר.

שכונות
------

מחוז נואו באריס מחולק ל-13 השכונות להלן:

* קאן פגרה
* קניילס
* סיוטט מרידיאנה
* לה גיניוטה
* פורטה
* לה פרוספריטט
* לס רוקווטס
* טורה בארו
* לה טריניטט נובה
* אל טורו דה לה פיירה
* ולבונה
* ורדום
* וילפיסינה אי לה טורה לובטה

ראו גם
------

* תכנון עירוני של ברצלונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נואו באריס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נואו באריס

* Nou Barris at the city council site
* NouBarris.net


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 153772408
* WorldCat (עם VIAF): 153772408

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא איטו. 
**נואי איטו** (ביפנית: **伊藤 野枝**; ‏ 21 בינואר 1895 - 16 בספטמבר 1923) הייתה סופרת אנרכיסטית ופמיניסטית יפנית.

חייה המוקדמים
-------------

נואי איטו נולדה באי קיושו שביפן. בגיל 14 החלה לעבוד בדואר, ושנה לאחר מכן עברה להתגורר בטוקיו ושם למדה בבית ספר תיכון לבנות. בשנתה החמישית ללימודים היא נישאה לגבר בשם פוקוטארו ששודך לה בידי דודה. היא הסכימה להינשא לו מכיוון שהוא בדיוק שב מארצות הברית, לשם רצתה להגיע בעצמה, ותכננה להפרד ממנו ברגע שתגיע לשם, אך לדאבונה הם נשארו ביפן, ופוקוטארו לא תמך ברצונה להמשיך בלימודיה.

לאחר נישואיה, נואי איטו התיידדה עם יון צוג'י, אחד המורים בבית ספרה, שהיה גם סופר ניהליסט ופמיניסט. בתמיכתו של מורה, נואי איטו סיימה את לימודיה ועזבה את בעלה. לאחר סיום לימודיה במרץ 1912, הפכו יחסיה עם יון צוג'י לרומנטיים, והם נישאו בשנת 1915. השניים היו יחד 4 שנים, ונולדו להם שני ילדים, ובשנת 1916 נפרדו כשנואי איטו התאהבה בפעיל האנרכיסט סקאה וסאגי ועברה לגור איתו.

פעילות פוליטית
--------------

עם סיום לימודיה הצטרפה נואי איטו ל-Bluestockings, תנועה לא רשמית של נשים אינטלקטואליות והחלה לערוך את המגזין הפמיניסטי לאמנות ותרבות "סייטו". במהלך שנות פעילותה במגזין היא העלתה לדיון ציבורי סוגיות שונות הנוגעות לנשים, ביניהן זנות, הפלות, אמצעי מניעה ואמהות, ותרגמה ליפנית מספר מכתביה של ההוגה האנרכה-פמיניסטית אמה גולדמן. היא סיימה את תפקידה במגזין כעורכת ראשית בשנת 1916. בשנת 1919 ייסדה יחד עם וסאגי ופעילים אנרכיסטים נוספים את המגזין הראשון של תנועת העובדים היפנית בו דנו בקשרים בין תנועת העובדים לבין אנרכיזם. ובשנת 1921 היא לקחה חלק בייסודו של ארגון הנשים הסוציאליסטי אגודת הסחלב האדום. במהלך השנים פרסמה נואי איטו יותר מ-80 מאמרים על אנרכיזם, פמיניזם, זכויות עובדים וסוציאליזם.

מותה
----

לאחר רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, הכריזה ממשלת יפן על ממשל צבאי, והשתמשה במצב על מנת להתנקש במתנגדים למשטר הקיים. ב-16 בספטמבר 1923 נעצרו נואי איטו, סקאה וסאגי ואחיינו בן ה-6 בידי המשטרה הצבאית היפנית והוכו למוות. לאחר מכן גופותיהם הושלכו לבאר נטושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נואי איטו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  המשטרה נראית חסרת תועלת בקהילה שלנו…, אחדות, 22 בינואר 2014.
2. ↑  בה ג'ין, התנועה האנרכיסטית ביפן: חללי טוקיו, 1930.
3. ↑  ביוגרפיה של נואי איטו באתר libcom.org.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 11052611
* BnF: cb16914336j (data)
* CiNii: DA00165645
* GND: 12485463X
* ISNI: 0000 0000 8218 6945
* LCCN: n85291734
* NDL: 00022998
* NLK: KAC2019F5516
* SUDOC: 129076023
* VIAF: 35400414
* WorldCat: lccn-n85291734

 |
פנים המסעדה
המטבח הפתוח
שולחן גבינות
אויסטרים
מרק
קינוחים

**קפריס** (**Caprice**) היא מסעדה צרפתית השוכנת במלון ארבע העונות בהונג קונג.

המסעדה
------

בתקרת חדר האוכל תלויות ארבע מנורות בדולח גדולות, המטבח הגדול פתוח, וניתן לראות את צוות המטבח במלאכתו ומעליו תלויה מנורת בדולח גדולה. יש חלונות מהרצפה לתקרה המביטים על נמל ויקטוריה וקאולון. במסעדה מאה מקומות ישיבה, יש בה גם בר וטרקלין אורחים ושלושה חדרי אוכל פרטיים שבכל אחד מהם תפוסה של 16 אורחים.

השפים והאוכל
------------

חלק מצוות המסעדה הגיעו ממסעדת "לה סינק" (Le Cinq) במלון ארבע העונות ג'ורג' החמישי בפריז. שף המסעדה, ונסאן תיארי (Vincent Thierry), היה בה סו-שף (סגן-שף). במסעדת קפריס עובד תיארי בצוותא עם 25 שפים והוא מעניק פרשנות מודרנית למטבח הצרפתי. חלק גדול מחומרי הגלם בהם הוא משתמש מובאים מצרפת וחלקם אסיאתיים. בין המנות שהגה נמצאות מקפא ואסאבי וקוויאר אוסטרה, רביולי לנגוסטין ושקדי עגל, פילה של דג סול עם ירקות אביב בתחליב למון גראס. שף הקינוחים הוא לודוביק דוטה (Ludovic Douteu). בין המטעמים שיצר נמצאים חומיות עם קונפי משמש וגלידת קקאו, פרופיטרול פטל עם גלידת מנטה ארומטית ורוטב היביסקוס חם.

דירוגים
-------

* קיבלה שלושה כוכבי מישלן במהדורת מישלן להונג קונג ומקאו 2010 שראתה אור בנובמבר 2009.
* נבחרת כאחת מעשר המסעדות הצרפתיות הטובות ביותר בעולם מחוץ לצרפת בשנים 2009 ו-2010.
* נבחרה למקום ה-10 בטיבה באסיה במדריך מילה לשנת 2011/2010.
* נבחרה למקום ה-16 בטיבה באסיה במדריך מילה לשנת 2010/2009.
* נבחרה למקום ה-11 בטיבה באסיה במדריך מילה לשנת 2009/2008.

לקריאה נוספת
------------

* **The Mielle Guide: Your Guide to Asaia's Best Restaurant's 2009/2010**, Ate Media Pte Ltd, Singapore, 2010, pp. 10, 16, 37, 63.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קפריס** |

* מסעדת קפריס באתר dininginfranced
* אתר מסעדת קפריס

הערות שוליים
------------

1. ↑  עשר המסעדות הצרפתיות הטובות ביותר בעולם מחוץ לצרפת לפי המגזין dininginfrance
2. ↑  קפריס במקום ה-16 בטיבה באסיה במדריך מילה לשנת 2011/2010
3. ↑  מסעדת קפריס במקום ה-16 בטיבה באסיה במדריך מילה לשנת 2010/2009
4. ↑  מסעדת קפריס במקום ה-11 בטיבה באסיה במדריך מילה לשנת 2009/2008
קפלת קינגס קולג'
חלונות הקפלה
קפלת קינגס קולג'
**קפלת קינגס קולג'** (באנגלית: King's College Chapel) היא קפלה השוכנת בקינגס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג', ובנויה בסגנון אנגלי גותי.

בניית הקפלה
-----------

מלך אנגליה הנרי ה-6 תכנן בניית אוניברסיטה הדומה לאיטון קולג' (שהקפלה שלו דומה לה מאוד). הקפלה הייתה החלק היחיד שנבנה בתקופתו. הארכיטקט, שהתמנה בשנת 1444, היה רגינלד אלי, אך המלך היה זה שקבע את ממדיה וגודלה של הקפלה. ב-25 ביולי 1446, ביום סנט ג'יימס, הונחה אבן הפינה של הקפלה. ב-1485, בשלהי תקופת שלטונו של ריצ'רד ה-3, למרות מלחמות השושנים, הושלמה בנייתם של חמישה אגפים וגג מעצים. הנרי ה-7 ביקר ב-1506 ושילם לפועלים ולמתכננים סכום כסף נכבד על מנת שהבנייה תימשך גם אחרי מותו. ב-1515, בתקופתו של הנרי השמיני, הושלמה בניית הקפלה למעט החלונות, אשר תוכננו להיות גדולים במיוחד. הקפלה מאופיינת בקמרונות רבים ומהגדולים בעולם ובוויטראז'ים רבים, ונמצא בה הציור הערצת האמגושים של פטר פאול רובנס, שצויר במקור ב-1634 עבור מנזר הנזירות הלבנות בלוון שבבלגיה.

החלונות הגדולים
---------------

חלונות הקפלה הם מהמהודרים ומהמשובחים ביותר שנבנו בתקופה זו. ישנם 12 חלונות גדולים בכל צד של הקפלה, ושני חלונות גדולים יותר בחלקים הפונים לכוון מזרח ומערב. החלון המערבי נבנה על ידי פועלים פלמים, ובניתו מתוארכת בין 1515 ל-1531. ארבעה מבין חלונות הקפלה הנוספים נבנו על ידי ברנרד פלאוור (באנגלית: Barnard Flower), אשר היה גם הזגג הראשון שמונה לתפקיד ולא היה אנגלי. גיילון הון (Gaylon Hone) יחד עם עוד שלושה שותפים (שניים אנגלים ואחד פלמי) בנו את החלון המזרחי ועוד 16 חלונות נוספים בין השנים 1531-‏1562. את ארבעת החלונות האחרונים בנו פרנסיס ויליאמסון (Francis Williamson) וסימון סימונדס (SymonSymondes). ישנו עוד חלון אחד, חדש יותר, אשר נבנה ב-1879 על ידי חברת קלייטון בל (Claytonand Bell).

שימוש נוכחי
-----------

סמל קיימברידג'
כיום הקפלה פעילה, ומשמשת כמקום לתפילה ולקונצרטים ואירועים שונים של הקולג'.  מקהלת הקולג', המוכרת והידועה ברחבי העולם, מורכבת מסטודנטים מהאוניברסיטה ומילדים שלומדים לא רחוק ממנה, תחת ניצוחו של סטיבן קלאוברי (Stephen Cleobury). חזרות המקהלה מתנהלות במשך הסמסטר, ובנוסף גם מופיעה בקונצרטים, בהקלטות ובשידורי רדיו.
הקפלה ידועה בתור הסמל של קיימברידג', ודוגמה לכך היא הלוגו של מועצת העיר.

ראו גם
------

* אדריכלות גותית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפלת קינגס קולג'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קפלת קינגס קולג' (באנגלית)
* מודל תלת-ממדי של הקפלה מתוך גוגל ארת'
* היסטוריית חברי המקהלה של קפלת קינגס קולג'


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605557105171
* GND: 4409927-7
* LCCN: n85177175
* MusicBrainz: ba66c092-b752-455f-97e5-8394bb979e2e
* NKC: ko2018982782
* VIAF: 156006285
* WorldCat: lccn-n85177175

 |
**ליליאן מולר** (בנורווגית: **Lillian Müller**; נולדה ב-19 באוגוסט 1951) היא דוגמנית ושחקנית נורווגית.

ביוגרפיה
--------

מולר נולדה במחוז אגדר שבדרום נורווגיה, היא התגלתה על ידי הצלמת סוזה רנדל, בעקבות זאת היא הופיעה במספר מגזינים וביניהם על השער של פלייבוי, באוגוסט 1975 נבחרה לנערת החודש של פלייבוי ולנערת השנה ב-1976.

היא הופיעה כמורה לספורט בקליף לשיר "Hot for Teacher" של להקת ואן היילן, היא גם הופיעה כמושא אהבתו של רוד סטיוארט בקליף לשיר "Da Ya Think I'm Sexy?".

ב-1976 שיחקה את התפקיד הראשי בקומדיית הסקס הגרמנית "הבת של רוזמארי", דמותה בסרט התבססה על נערת ליווי שגרמה לסקנדל בגרמניה. ב-1977 הופיעה בקומדיה התקופתית ".Casanova & Co" לצד טוני קרטיס, בשנה זו גם שיחקה בסרט הגרמני "נשים בבית חולים" לצד מיס גרמניה מרינה לנגנר. ב-1986 שיחקה תפקיד קטן בסרט "Stewardess School" העוסק בדיילות אוויר.

היא ביצעה תפקידים אורחים במגוון סדרות טלוויזיה וביניהן "המלאכיות של צ'רלי" ו"סטארסקי והאץ'". היא גם לקחה חלק בתוכנית הטלוויזיה הנורווגית "Ja, vi elsker Hollywood!" העוסקת בנורווגיות שזכו להצלחה בהוליווד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליליאן מולר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ליליאן מולר (באנגלית)

* ליליאן מולר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5007064
* VIAF: 332149106191568491468
* WorldCat: viaf-332149106191568491468

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**צפרא סער (צופי)** (27 בפברואר 1939- 22 ביולי 2022) הייתה מורה ומחנכת שזכתה להערכה רבה ובין היתר על הצטיינות בהוראה "כלת פרס החינוך" מטעם משרד החינוך, בתעודת הערכה על תרומתה להעלאת רמת ההישגים הלימודיים והחינוכיים מטעם הסתדרות המורים בישראל ובפרסים רבים.

צפרא נולדה בירושלים לאברהם דוד ליכטמן ולבריינה (לבית אסטיס) שעלו לארץ ישראל בשנת 1921 בעלייה השלישית מרוסיה ועמדו בראש הקבוצה השישית במסגרת תנועת החלוץ.
אביה, א.ד. ליכטמן, הקים בשנת 1931 את הקואופרטיב לתחבורה "המקשר" והמשפחה התגוררה ברח' עזרא בירושלים.
אחותה הגדולה דרורה אידלמן הייתה מורה ומחנכת, אחותה שולה שפירא הייתה אחות ואחיה מאיר ליכטמן עבד בחברת אגד. 

צופי חינכה דורות רבים של תלמידים, החל משירותה הצבאי כקצינת חינוך בתחילת שנות ה-60 ועד לסוף שנות ה-90. את עיקר עבודתה ביצעה ברמת השרון, לשם עברה המשפחה בשנת 1973.
צפרא לבית ליכטמן נולדה בירושלים והתחנכה בבית ספר עממי לבנות "למל", המשיכה את לימודיה בבית ספר תיכון בית הכרם ושם סיימה גם את לימודי הסמינר.
בסיום הלימודים התגייסה לצה"ל והתמנתה לקצינת חינוך בפיקוד הדרום.

בשנים הרבות בו לימדה זכתה בפרסי חינוך רבים ובין היתר, משרד החינוך העניק לצפרא (צופי) סער את פרס כלת החינוך הארצי על הצטיינות בהוראה באמצעות נשיא המדינה ושרת החינוך, תעודת הערכה ותודה מראש מועצת רמת השרון מנחם שרמן, מהמועצה הלאומית למניעת תאונות, מארגון 'יד לבנים' ארגון להנצחת חללי מערכות ישראל על פרויקט 'האדם מאחורי השם', מורה מצטיינת לשנת תשנ"א, תעודת הערכה מהסתדרות המורים לשנת תשנ"ב "על תרומתה להעלאת רמת ההישגים הלימודיים והחינוכיים במקצוע ההיסטוריה ועל גילוי נכונות, רוח התנדבות ורצון טוב להדריך בזמנה הפנוי מורים חדשים, סטודנטים ותלמידים נזקקים. צפרא ידועה כמחנכת מעולה ומסורה, קרובה מאוד לתלמידיה ובדרכה המיוחדת יודעת 'לקרוא' את בעיותיהם ולעזור מעבר לנדרש לכל נזקק." ועוד פרסים ותעודות הערכה רבים ממשרד החינוך, ממנהלות בתי ספר ומהורים ותלמידים רבים.
לצפרא סער תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה כללית ובתולדות עם ישראל.

בשנת 1964 התחתנה עם משה סער (סימי) ולהם שני ילדים ושבעה נכדים. נפטרה ב-21.07.22 בגיל 83.
דמויות האלים רמה, לקשמן וסיטה במקדש בנאסיק
 רמקונד
**נאשיק** (במראטהית: **नाशिक**, באנגלית: **Nashik**) או **נאסיק** (בהינדית ובסנסקריט: **नासिक**) היא עיר בצפון מערב מדינת מהאראשטרה בהודו, נכון ל-2011 גרים בעיר 1,486,973 איש והיא העיר הרביעית בגודלה במהאראשטרה, והעיר ה-24 בגודלה בכל הודו. העיר נמצאת במעלה הרי גהט המערביים על גדות נהר גודאוורי. היא ממוקמת בגובה 700 מטר מעל פני הים, ונחשבת כעיר הגבוהה ביותר במהאראשטרה.

גאוגרפיה
--------

מקדש טרימבקשוור ליד נאסיק
נאסיק נמצאת בצפון מהאראשטרה בגובה 700 מטר מעל פני הים. נהר גודאוורי מתחיל 24 ק"מ מנאסיק וזורם בחלק הצפוני לעיר דרך שכונת מגורים.

נאסיק נמצאת במערב רמת דקאן.

מקומות מעניינים
---------------

### פנצ'וואטי

ראמה וסיטה בפנצ'וואטי
פנצ'וואטי הוא מקום מיוחד להינדים על נהר הגודאוורי, שם נמצא מקדם קלרם. זהו מקום עלייה לרגל, ואחד האתרים שבו נערך כינוס קומבה מלה, שבשנת 2013 השתתפו בו 100 מיליון אנשים.

בדת ההינדית, פנצ'וואטי היא מקום ביער בממלכת דנדה, שבו האל ראמה בנה בית עם אשתו סיטה ועם אחיו לקשמן בזמן הגלות שלהם.

### רמקונד

רמקונד הוא מקום קדוש להינדים, שמאמינים שטבילה באגם מביאה לקיום משאלות.

תעשיית יין
----------

האקלים של נאסיק מתאים לגידול ענבים ליין, ונאסיק תוארה כ"בירת היין של הודו" בעיתון Business Standard בשל היקבים הרבים באזור.

גידול הענבים התחיל בשנת 1994, כאשר רג'יב סמנט חזר מלימודיו בסטנפורד ושם לב שלמרות תנאי הטבע המתאימים אין תעשיית יין באזור נאסיק. הוא הביא ענבי סוביניון בלאנק ושנן בלאנק ונטע הכרמים הראשונים ב־1996. הבציר הראשון היה ב־1999 והיין הראשון היה מוכן ב־2000.

אנשים מנאסיק
------------

* דאדאסאהב פהאלקה, אבי הקולנוע ההודי
* טאטיה טופא, לוחם במרד ההודי הגדול

ערים תאומות
-----------

* הונגריההונגריה בודפשט, הונגריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאסיק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נאסיק
* נאסיק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  On a wine trail in Nashik

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555002005171
* GND: 4439100-6
* LCCN: n82017853
* VIAF: 148940937
* WorldCat: lccn-n82017853

 |
**חיל הסְפָר** היה גוף ביטחוני דמוי ז'נדרמריה, שהוקם בישראל עם קום המדינה והיה אמור להיות מופקד על שמירה וביטחון באזורים שמחוץ לערים ובאזור הגבול ("סְפָר"). המשטרה, לעומתו, הייתה אמורה רק לעסוק בפענוח פשיעה ובמניעתה. הגוף הוקם ב-1949 ופעל עד 1951 כיחידה עצמאית בצה"ל, אז הפך לחלק מן המשטרה. ב-1953 שונה שמו ל**משמר הגבול**. 

במובן מסוים, "חיל הספר" היה אמור להוות המשך של ארגון השומר והפועלים במסגרתו היו אמורים, בדומה לשוטרים אך בניגוד לצבא הסדיר, להיות אנשי מקצוע. ראשוני חיל הספר היו אמורים להיות מגויסים משורות אנשי משטרת המנדט. בתקופת המנדט היה "חיל הספר העבר-ירדני" (שבו חיילים מקומיים, יהודים וערביים) מופקד על השמירה על הסדר הציבורי והגבולות של המנדט. 

באוקטובר 1949 יזמה ועדה בראשות האלוף דוד שאלתיאל, המפכ"ל ושר הביטחון את הקמת חיל הספר, להתמודדות עם חדירות גבול שמהן סבלה מדינת ישראל בראשית דרכה. שאלתיאל מונה למפקד החיל ואילו את ההקמה בפועל הוביל גיורא שנאן. שנאן פיקד בתחילה על הגדוד היחיד בו, ומאוחר יותר על החיל כולו.

כחלק מהניסיון לגבש "גאווה יחידה" בין המגויסים, הוחלט להתיר להם לחבוש "כובע אוסטרלי" (הייתה גם הצעה להפוך את החיל לחיל פרשים). לחיל יגויסו גם "בני מיעוטים" אשר יהיו מעוניינים בכך. 

בעיות ארגון, תקצוב וכוח אדם גרמו לכך שלא כל התוכניות לגבי תפקודו של חיל הספר יצאו לפועל. ב-1950 החליט דוד בן-גוריון בעצה אחת עם שאלתיאל להכפיף את הכוח למשטרה. באפריל 1953, לאחר שחדל לתפקד כגוף עצמאי, שונה גם שמו בהתאם ל"משמר הגבול".

ראו גם
------

* משמר הגבול

קישורים חיצוניים
----------------

* חילנו החדש: - חיל־הספר, **מערכות** גיליון 60, דצמבר 1949
* משמר הגבול - השנים הראשונות: אודות חיל הספר עד הקמת משמר הגבול, באתר משטרת ישראל
* תג הכתף של חיל הספר

הערות שוליים
------------

1. ↑  סְפָר בוויקימילון
איוואן ביליבין (Билибин), דובריניה ניקיטיץ' מציל את זַבַּאוָוה פּוּטְיַאטִיצְ'נַה מהדרקון גוֹרִינִיץ'
**בילינה** (ברוסית: **былина**; באוקראינית: **Билини**; בפולנית: **Bylina**) או **סְטַארִינה** (**Starina**) היא שירה אפית הרואית עממית-מסורתית של הסלאבים המזרחיים הקדמונים של רוס של קייב, שהועברה בעל-פה מדור לדור. מסורת זו נשתמרה ברוסיה ובאוקראינה.

מקור המילה "בילינה" במילה הרוסית быль (נהגה: "ביל"; הפועל "להיות"), אשר מסמנת סיפור המגולל אירועים אמיתיים, בניגוד לסיפור בדיוני.

בילינה היא סוג של שיר ללא חריזה, אך עם מקצב אופייני – מעין חרוז לבן. מרבית הבילינות נשתמרו באזורים הצפוניים של רוסיה, וסגנונן חוקה בידי מספר משורר רוסים נודעים.

ישנם לא מעט מחזורי בילינה, וניתן לחלקם באופן גס לסדרות הבאות:

* בילינות של הגיבורים העתיקים יותר (המכשף ווֹלגה סביאטוסלאביץ', הלוחם מִיקוּלַה סליאנינוביץ', סביאטוגור)
* בילינות של ולדימיר הראשון, שליט קייב וסיפורים מתור הזהב של קייב (מחזורי איליה מוּרוֹמֶץ, אליושה פּוֹפּוֹביץ, דוֹבְּרִינְיַה ניקיטיץ')
* בילינות של נובגורוד (וסילי בוסלאייב, סַדְקוֹ הסוחר)
* בילינות של מוסקבה (יֶרְמַאק טימופייביץ', איוואן האיום)
* בילינות מההיסטוריה של הקוזאקים האוקראינים (באוקראינית: פלישת הטורקים והטטרים, מרידות ההיידמקים)
* בילינות של התקוממות הקוזאקים (סטנקה ראזין)
* בילינות של פיוטר הגדול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בילינה** בוויקישיתוף
* בילינות (ברוסית)
* בילינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**משרד האו"ם לענייני החלל החיצון** ( באנגלית: The **United Nations Office for Outer Space Affairs**, בראשי תיבות: **UNOOSA**) הוא הגוף המרכז את פעילויות האומות המאוחדות לקידום חקר החלל למטרות שלום, שיתוף פעולה בינלאומי בנושאי חלל, ומרכז את פעילותה של הוועדה לשימוש בחלל למטרות שלום (COPUOS).

פעילויות עיקריות
----------------

משרד האו"ם לענייני החלל החיצון הוא הגוף המרכזי של האו"ם העוסק במגוון נושאי החלל החיצון, ובהם יישומי חלל לפתרון בעיות סביבתיות על כדור הארץ, סיוע למדינות מתפתחות, הגדלת המודעות לשימושי חלל למטרות שלום והשתדלות להקים משטרי ביטחון למניעת יישומי חלל צבאיים בעלי אופי התקפי. משרד האו"ם לענייני החלל החיצון יזם את הליך רישומם של לוויינים המקיפים את כדור הארץ, וכל המדינות המשגרות לוויינים מתבקשות להודיע על שיגורם מראש ולספק נתונים אודותיהם. מרבית המדינות נוהגות כך. בראש המשרד עומדת האסטרופיזיקאית המלזית מזלן עותמן.

הוועדה לשימוש בחלל למטרות שלום
------------------------------

ועדה זו הוקמה על פי החלטת העצרת הכללית של האו"ם בשנת 1959. כיום משולבת ועדה זו בפעילויות משרד האו"ם לענייני החלל החיצון. 67 מדינות חברות בוועדה זו כיום. ועדה זו עוסקת בהיבטים שונים של הפעילות האנושית בחלל למטרות שלום, ולה שתי ועדות משנה:

* הוועדה המדעית והטכנית
* הוועדה המשפטית

מדי שנה בפברואר מתכנסות הוועדות לשם קבלת דו"חות על פעילות השנה הקודמת ולשם דיון על הצעות החלטה ופעילויות לשנה העוקבת.

כנסים של האו"ם בנושאי חלל
-------------------------

מעת לעת מקיים המשרד אירועים בינלאומיים במקומות שונים, הכוללים התכנסות של אנשי מדע וחברה, לשם דיון בסוגיות העומדות על הפרק, כגון שיפור איכות החיים של תושבי כדור הארץ באמצעות חקר החלל, סיוע למדינות מתפתחות, ניסיון להגיע להסכמות בדבר שימושים צבאיים של החלל ונושאים נוספים. הכנס הגדול ביותר שמאורגן על ידי האו"ם בתחום החלל קרוי UNISPACE, והוא נערך בווינה. עד כה התקיימו שלושה כינוסים במסגרת זו, ובהם נטלו חלק נציגי סוכנויות החלל מרוב המדינות החברות באו"ם.

דו"חות של האו"ם בנושאי חלל
--------------------------

משרד האו"ם לענייני החלל החיצון מפרסם מאמרים, מחקרים, דו"חות ומסמכי מדיניות בתחומים שונים הקשורים לחקר החלל. ניתן להוריד את פרסומי המשרד מאתר האינטרנט שלו. בין היתר ניתן למצוא את אמנות האו"ם הקשורות לתחום החלל, ובראשם אמנת היסוד המסדירה את פעילות האדם בחלל - אמנת החלל החיצון משנת 1967.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משרד האו"ם לענייני החלל החיצון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משרד האו"ם לענייני החלל החיצון (באנגלית)
* משרד האו"ם לענייני החלל החיצון, ברשת החברתית פייסבוק

* משרד האו"ם לענייני החלל החיצון, ברשת החברתית טוויטר

* משרד האו"ם לענייני החלל החיצון, ברשת החברתית אינסטגרם

* משרד האו"ם לענייני החלל החיצון, סרטונים בערוץ היוטיוב

* משרד האו"ם לענייני החלל החיצון, באתר פליקר
* אתר OOSA

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007589921605171
* BnF: cb13541138g (data)
* CiNii: DA0827591X
* ISNI: 0000 0001 1945 5097
* LCCN: n93030090
* SUDOC: 050719904
* Trove: 1087072
* VIAF: 137253965
* WorldCat: lccn-n93030090

 |
**מריה רייבסקיה-איבנובה** (באוקראינית: **Марія Раєвська-Іванова**;‏ ‏1840 – 1912) הייתה ציירת ומורה לאמנות. בשנת 1868, היא הפכה לאישה הראשונה באימפריה הרוסית שזכתה בתואר "אמנית חופשית" מטעם האקדמיה הקיסרית לאמנויות.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה למשפחה של בעלי קרקע והתחנכה בבית. לאחר מכן, היא למדה באירופה במשך חמש שנים בצרפת, איטליה ודרזדן, והשתתפה בקורסים באתנולוגיה, ארכאולוגיה, תולדות האמנות ובלשנות בנוסף לשיעורי האמנות הרגילים שלה.

כשחזרה ב-1868, עברה את הבחינה ל"אמן חופשי" באקדמיה הקיסרית, ובשנה שלאחר מכן התיישבה בחרקוב, שם פתחה בית ספר פרטי לרישום וציור שסיפק חדר ופנסיון חינם לעניים. בית הספר פעל במשך עשרים ושבע שנים ולימד כ-900 תלמידים, ביניהם אלכסיי בקטוב וקונסטנטין פרבוכין. בתערוכת כל רוסיה של בתי ספר לציור, היא ניצחה את בית הספר סטרוגנוב היוקרתי.
ב-1896 הפך בית הספר למוסד ציבורי, שהופעל על ידי העירייה. ואז, ב-1912, היא הפכה ל"מכללה לאמנות חרקוב"; בית ספר היה קשור לאקדמיה האימפריאלית, בניהולו של אלכסנדר לובימוב. בתקופת ברית המועצות זה היה בית ספר טכני וידוע בשם "האקדמיה הממלכתית לעיצוב ואמנויות של חרקוב".

בנוסף לציור והוראה, היא הייתה מחברת מאמרים וחוברות על הוראת אמנות, וכן ספר לימוד לרישום (1879).

בעלה, סרגיי אלכסנדרוביץ', היה גם מורה וכיהן במועצת העיר חרקוב. בנה, אלכסנדר סרגייביץ', היה מהנדס טכני שעזר לתכנן כמה סוגים מוכרים של קטרים רוסיים.

גלריה
-----

*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה רייבסקיה-איבנובה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brief biography from "Famous People from Barvinkove"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1226259782
* LCCN: n2021017008
* NKC: js20211131883
* VIAF: 7365161274891547650006
* WorldCat: lccn-n2021017008

 |
**אתר שיגור הטילים "קורה"** (ברוסית: **Ракетный полигон Кура́**) הוא אתר ניסוי לשיגור טילים של חיל החלל של כוחות האוויר והחלל הרוסיים. האתר ממוקם בחצי האי קמצ'טקה, באזור הכפר קליוצ'י (קליוצ'י-20), 500 ק"מ צפונית לפטרופבלובסק-קמצ'טסקי, באזור נטוש ביצתי על נהר אוזרניה. המטרה העיקרית היא קליטת ראשי נפץ של טילים בליסטיים לאחר שיגורי ניסוי ואימונים, שליטה בנתוני כניסתם לאטמוספירה ובדיוק הפגיעה.

האתר נבנה ב-29 באפריל 1955 ובמקור נקרא בשם הקוד "קאמה". הוקמה תחנת בדיקה מדעית נפרדת, שהוקמה על בסיס מכון מחקר מספר 4 בכפר בולשבו, פרברי מוסקבה. פיתוח בסיס האימונים החל ב-1 ביוני 1955 על ידי כוחות גדוד מכ"ם נפרד שהוצמד אליו. תוך זמן קצר נבנו העיירה הצבאית קליוצ'י-1, רשת כבישים, שדה תעופה ומספר מבנים מיוחדים.

האתר ממשיך לתפקד ונשאר אחד המתקנים הסגורים ביותר של כוחות הטילים האסטרטגיים. בבסיס פרוסים: יחידה 25522 (תחנת בדיקה מדעית נפרדת 43), יחידה 73990 (מתחם מדידה נפרד 14), יחידה 25923 (בית חולים צבאי), יחידה 32106 (משרד מפקד תעופה), יחידה 13641 (טייסת תעופה מעורבת נפרדת). באתר משרתים למעלה מאלף קצינים וחיילים וכ-240 מגויסים.

כדי לנטר את אתר הניסוי, ארצות הברית מחזיקה תחנת תצפית קבועה "תחנת ארקסון", הממוקם במרחק 935 קילומטרים מאתר הניסוי, באי שמיה. הבסיס מצויד במכ"מים ובכלי טיס כדי לצפות בניסויי טילים. אחד מהמכ"מים הללו, "קוברה דיין", נוצר ב-1977 במיוחד למטרה זו.

ב-1 ביוני 2010 הוצא אתר הניסוי מאחריות כוחות הטילים האסטרטגיים ונכלל במבנה חיל החלל, זהו אתר בת של קוסמודרום פלסצק ומהווה תחנת מחקר מדעית נפרדת.

קישורים חיצוניים
----------------

* Lenta.ru
* ITAR-TASS
* על בניית הבסיס (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Структура : Министерство обороны Российской Федерации
פורטרט של מריה קנטקוזינו שצויר על ידי בעלה, הצייר פייר פובי דה שאבאן
**מריה קנטקוזינו** (ברומנית: **Maria Cantacuzino**;‏ 1822 - אוגוסט 1898) הייתה אשת החברה הגבוהה בנסיכות מולדובה ומודל של כמה ציירים ידועים.

ביוגרפיה
--------

מריה קנטקוזינו נולדה באחוזת **הורודניצ'ן** (Horodniceni), באזור סוצ'אבה, בנסיכות מולדובה. היא הייתה השביעית מבין 18 הילדים של הלוגופט הגדול ניקולאה קאנטה (Nicolae Canta). האב, שהיה משכיל וידע שפות זרות (קרא את הומרוס במקור), השגיח בכישוריה האמנותיים וטיפח אותם. באפריל 1834 הופיעה בפני קהל באירועים לכבוד פאבל קיסליוב, המושל שעמד לעזוב. בגיל 16, בלחץ האם, הושאה לבן של בעל אחוזה שכנה, אך במהרה התגרשה מבעלה ונישאה לבן משפחתה, הנסיך אלכסנדרו קנטקוזינו-קנאזול (Alexandru (Alecu) Cantacuzino Kneazul), חדרן של הצאר הרוסי, מקורב של אלכסנדרו יואן קוזה וחבר של וסילה אלכסנדרי. מריה קנטקוזינו, לצד אחותו של אלכסנדרי ועוד כמה גבירות נכבדות, היו העילית הנשית הבולטת בחיי הרוח והחברה ביאשי.

וסילה אלכסנדרי התאהב במריה קנטקוזינו. הוא ליווה אותה, בשנת 1850 עד צ'רנוביץ (את יתרת הנסיעה עשתה בליווי אחיו של וסילה אלכסנדרי, ינקו), בנסיעתה על פני אירופה אל איי דרום צרפת, שם קיוותה להבריא ממחלתה (כנראה שחפת). ב-1852 כתב אלכסנדרי את שיר האגדה "Mărioara Florioara" ("מריוארה פלוריוארה"), שפורסם ב-1853 והוקדש למריה קנטקוזינו.

בצרפת הצטרפה מריה קנטקוזינו לניקולאה בלצ'סקו, שגם הוא חלה בשחפת ושניהם נסעו לאיי דרום צרפת, לאקלים שהתאים יותר למחלתם. מצבו של בלצ'סקו היה קשה יותר ומריה, שהתגוררה איתו, סייעה בידו על ידי כך שכתבה, לפי הכתבתו, פרקים בספרו: "ההיסטוריה של הרומנים תחת שלטונו של מיהאי האמיץ". בלצ'סקו ניסה לשוב לנסיכות ולאכיה בעזרת דרכון עותמאני, שהשיג בפריז, אך שלטונות ולאכיה לא נתנו לו להיכנס והוא נסע לאיטליה, שם מת.

לזוג אלכסנדרו ומריה קנטקוזינו היה בית בפריז והם השתלבו בחברה הגבוהה ובחברה האינטלקטואלית, כשהם מופיעים יחד לאירועים. בביתם התארחו אמנים רבים, בהם גם ויקטור הוגו, שהיה אסיר תודה למריה קנטקוזינו על סיוע שהגישה לו כשנמלט מצרפת בגלל עמדתו נגד נפוליאון השלישי. גם תאודור שסריו (Théodore Chassériau), תאופיל גוטייה, ז'ול מישלה וארנסט רנן היו בין באים ביתם.

מריה דגמנה לתאודור שסריו ובין השניים התפתחו קשרים מעבר לכך. מאוחר יותר, בסביבתו של הצייר, הכירה מריה צייר נוסף, פייר פובי דה שאבאן והחלה לדגמן גם עבורו ולמעשה הייתה הדוגמנית הראשית שלו. בציור שבו שלומית בת הרודיאס תובעת את ראשו של יוחנן המטביל מהורדוס, דגמנה מריה את שלומית ואת הורדוס דגמן אנטול פראנס. מריה עודדה את דה שאבאן, שבאותה תקופה טרם זכה להצלחה, ובנוסף להיותה דוגמניתו הייתה גם ליועצת שלו בנושאים אומנותיים ובהמשך התפתחו ביניהם גם יחסים רומנטיים.

לאחר שבעלה נסע ליאשי מריה נשארה לבדה בבית הפריזאי ולאחר מות שסריו, בגבור בדידותה היא עברה אל הסטודיו של דה שאבאן. לאחר מות בעלה, ב-1884, מריה ודה שאבאן נישאו. מריה ליוותה את עשייתו של דה שאבאן עד מותה במשך כארבעים שנה ועל כך אמר עליה דה שאבאן:
"Ce que je suis et ce que j'ai fait c'est a elle que je dois.‏"

חודשיים אחר מותה של מריה, נפטר גם דה שאבאן.

קישורים חיצוניים
----------------

* בת יאשי שצוירה בפריז - באתר של הפובליציסט יון מיטיקאן(הקישור אינו פעיל) (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mihai Sorin Rădulescu, מאמר על ציור של פייר פובי דה שאבאן בכתב העת הרומני "רומניה הספרותית".
2. ↑  בתרגום לעברית: "כל מה שאני וכל מה שהשגתי אני חייב לה".
**בעיית נתר** היא מן הבעיות המרכזיות בתורת גלואה. הבעיה הוצעה על ידי אמי נתר בשנות השלושים של המאה העשרים, והיא עדיין לא פתורה באופן כללי.

אמי נתר
**הבעיה**. 
נתון שדה F, וחבורת תמורות G הפועלת על הקבוצה {\displaystyle 1,\dots ,n}. אפשר להרחיב את הפעולה של G לפעולה על ההרחבה הטרנסצנדנטית הטהורה {\displaystyle K=F(x\_{1},\dots ,x\_{n})}, כאשר {\displaystyle g\in G} פועל על המשתנים לפי הפעולה על האינדקסים {\displaystyle g(x\_{i})=x\_{g(i)}}, והפעולה על שדה הבסיס F טריוויאלית. 
השאלה היא האם שדה השבת {\displaystyle K^{G}} הוא בהכרח הרחבה טרנסצנדנטית טהורה של F. במילים אחרות, האם קיימים {\displaystyle f\_{1},\dots ,f\_{n}\in K} בלתי תלויים אלגברית כך ש-{\displaystyle K^{G}=F(f\_{1},\dots ,f\_{n})}.

לדוגמה, ידוע שהתשובה חיובית כאשר G היא החבורה הסימטרית S\_n. אם G היא חבורת התמורות הזוגיות A\_{n}, התשובה חיובית כאשר {\displaystyle n\leq 5}, ולא ידועה כאשר {\displaystyle n\geq 6}. 

ב-1969 הראה ריצ'רד סוואן (Richard Swan) שהתשובה לבעיית נתר שלילית מעל שדה המספרים הרציונליים, כאשר {\displaystyle G=\mathbb {Z} /47\mathbb {Z} } היא החבורה הציקלית מסדר 47. לחבורה זו יש אוטומורפיזם מסדר 23, וההוכחה מסתמכת על כך שחוג השלמים של השדה הציקלוטומי {\displaystyle \mathbb {Q} [\zeta \_{23}]} אינו תחום אידיאלים ראשיים. מאוחר יותר, ב- 1974 תיאר הנדריק לנסטרה קריטריון לטרנסצנדנטיות של שדה השבת כאשר G חבורה אבלית, והראה שהתשובה לבעיית נתר שלילית מעל השדה הרציונלי גם עבור {\displaystyle G=\mathbb {Z} /8\mathbb {Z} }. 
את הדוגמה הראשונה לתשובה שלילית מעל שדה סגור אלגברית מצא דייוויד סולטמן ב-1983 (עבור חבורות מסדר {\displaystyle p^{9}}). דוגמה דומה, עם חבורה מסדר {\displaystyle p^{6}}, מצא Bogomolov ב-1986.

נתר הציעה את הבעיה בניסיון לפתור בעיה אחרת, בעיית ההיפוך של תורת גלואה, השואלת אלו חבורות יכולות להיות חבורות גלואה של הרחבות של שדה המספרים הרציונליים. אם התשובה לבעיית נתר היא חיובית עבור חבורה מסוימת G מעל שדה F, אז אפשר לממש חבורה זו כחבורת גלואה מעל אותו שדה.
**קורדיירה דל פַּיְנֵה** (בספרדית: **Cordillera Paine**) היא שרשרת הרים בפארק הלאומי טורס דל פיינה בפטגוניה הצ'יליאנית. שרשרת ההרים ממוקמת כ-280 ק"מ צפונית לפונטה ארנס, וכ-1,960 ק"מ דרומית לבירה סנטיאגו. מבחינה מנהלתית, קורדיירה דל פיינה שייכת לקומונת טורס דל פיינה בפרובינציית אולטימה אספרנסה במחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה. לא פורסמו סקרים מדויקים, ונטען כי הגבהים שפורסמו מנופחים מהמציאות, כך שרוב הגבהים הניתנים בערך זה הם משוערים. המילה פיינה פירושה "כחול" בשפת הילידים טוולצ'ה.

פסגות
-----

הפסגה הגבוהה ביותר של שרשרת ההרים היא סרו פיינה גרנדה (בספרדית: Cerro Paine Grande). במשך זמן רב נטען שגובה הוא 3,050 מטר או 3,251 מטר, אך באוגוסט 2011 הנושא עלה בפעם השלישית, וכדי לשים סוף לוויכוח ההר נמדד באמצעות GPS ונמצא שגובהה האמיתי של הפסגה הוא רק 2,884 מטר.

שלושת המגדלים של פיינה (בספרדית: Torres del Paine) מהווים את החלק המרכזי של הפארק הלאומי טורס דל פיינה. המגדל הדרומי מהשלושה (בגובה של כ-2,500 מטר), נחשב כיום לגבוה מבין השלושה, אם כי זה לא הוכח בוודאות. המגדל נכבש לראשונה בשנת 1963 על ידי ארמנדו אסטה (באיטלקית: Armando Aste) האיטלקי. המגדל המרכזי (בגובה של כ-2,460 מטר), נכבש לראשונה בשנת 1963 על ידי כריס בונינגטון (באנגלית: Chris Bonington) ודון וילאנס (באנגלית: Don Whillans) הבריטים. המגדל הצפוני (בגובה של כ-2,260 מטר) נכבש לראשונה בשנת 1958 על ידי גואידו מונצינו (באיטלקית: Guido Monzino) האיטלקי.

פסגות אחרות כוללות את קוארנו פרינסיפל (בספרדית: Cuerno Principal), בגובה של כ-2,100 מטר, ואת סרו פיינה צ'יקו (בספרדית: Cerro Paine Chico), שמוערך בדרך כלל שגובהו הוא כ-2,650 מטר.

גאולוגיה
--------

שרשרת ההרים מורכבת מגרניט צהבהב. המצוקים התלולים והבהירים עשויים מסלעי גרניט קשים יותר, המחוברים במאונך.

טיולים רגליים
-------------

הפארק הלאומי טורס דל פיינה, שטח של כ-2,400 קמ"ר הוכרז כשמורת ביוספרית על ידי אונסק"ו בשנת 1978 וזוכה לביקורם של כ-250,000 מבקרים מדי שנה. כמה שבילים ואתרי קמפינג מתוחזקים על ידי תאגיד היערות הלאומי של צ'ילה, ובקתות הרים מספקות אמצעי לינה ושירותים בסיסיים נוספים.

ה"עמודים" של פיינה במזג האוויר הקיצוני האופייני לאזור.

ראו גם
------

* פיץ רוי
* הפארק הלאומי לוס גלסיירס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורדיירה דל פיינה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Expedición Paine Grande RELOADED, באתר ExpeNews
2. ↑  1962 - Torri del Paine, באתר armandoaste
3. ↑  Torre Norte, באתר erratic-rock

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קורדיירה דל פיינה"**.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 6372148574279424430003
* WorldCat (עם VIAF): 6372148574279424430003

 |
**צפרדע אגם** (שם מדעי: *Pelophylax kl. esculentus*; האותיות kl מסמלות הכלאה) היא צפרדע אירופאית נפוצה, הידועה גם כ**צפרדע המים הנפוצה** או כ**צפרדע ירוקה** (אם כי כינוי זה משמש מינים נוספים של צפרדעים). צפרדע האגם משמשת למאכל, במיוחד בצרפת, שם מכינים ממנה רגלי צפרדע. אורך הנקבות נע בין 5 ל-9 ס"מ, ואורך הזכרים 6 עד 11 ס"מ.

צפרדע האגם היא הכלאה של *Pelophylax lessonae* (צפרדע הבריכה) עם צפרדע רידיבונדוס. בתקופת עידן הקרח, אוכלוסיית האבות המשותפים של שני המינים התחלקה לשניים. שתי האוכלוסיות המשיכו להתרבות, אך נשארו קרובות מספיק זו לזו כדי ליצור בן-כלאיים. אף על פי כן, כאשר שתי צפרדעים ממין צפרדע האגם מזדווגות, הצאצא שלהן לעיתים קרובות יהיה פגום, כך שאין אוכלוסייה טהורה של צפרדעי אגם. אוכלוסיית הכלאיים מתרבית בעיקר על ידי נקבות של צפרדע אגם המזדווגות עם אחד מהאבות המשותפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע אגם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531254905171

 |