**יהודה בן גרים** היה חכם בן הדור החמישי לתנאים, מתלמידי רבי שמעון בר יוחאי. על פי המסופר בתלמוד, פרסם יהודה בן גרים שרבי שמעון בן יוחאי דיבר סרה ברומאים ובשוגג הביא לרדיפתו בידי השלטונות.

מעשה ההלשנה
-----------

על פי המסופר בתלמוד הבבלי בשעה שישב יהודה בן גרים יחד עם רבי יהודה, רבי יוסי, ורבי שמעון בן יוחאי, הם דנו במעשי הרומאים, ובפיתוח ארץ ישראל בידיהם. רבי יהודה שיבח את הרומאים על כך שהם מפתחים את הארץ באמצעות תיקון שווקים, גשרים, ומרחצאות. רבי יוסי שתק ולא הביע דעה בעניין, אך רבי שמעון הגיב בחריפות רבה: 

> 
> כל מה שתיקנו לא תיקנו אלא לצורך עצמם - תיקנו שווקים להושיב בהן זונות, מרחצאות לעדן בהן עצמן, גשרים ליטול מהן מכס.
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ג, עמוד ב'
> 

 יהודה בן גרים סיפר את דברי שלושת התנאים, והשמועה על דבריהם הגיעה לאוזני הרומאים, שרדפו את רבי שמעון, ובשל כך ברחו רבי שמעון ורבי אלעזר בנו והסתתרו במערה במשך 13 שנים.

לאחר שיצאו מהמערה, הם עברו בשוק וראו שם את יהודה בן גרים. כשראה אותו רבי שמעון, אמר:

> 
> עדיין יש לזה בעולם?! (וכי עדיין הוא חי?) נתן בו עיניו ועשהו גל של עצמות
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ד, עמוד א'
> 

בסיפור המעשה לא התפרש למי סיפר יהודה בן גרים את הדברים, על אף שמובן מדברי התלמוד שהשמועה התפשטה ונשמעה למלכות. על פי פירוש רש"י לתלמוד, הוא סיפר זאת לתלמידים או לאביו ואמו ולא לשלטונות.

כינויו, זהותו ואזכורים נוספים
-----------------------------

רבי יהודה בן גרים (בתוספת התואר "רבי") מוזכר בתלמוד בבלי במסכת מועד קטן כתלמידו של רבי שמעון בר יוחאי:

> 
> רבי יונתן בן עסמיי ו**רבי יהודה בן גרים** תנו (=שנו) פרשת נדרים בי רבי שמעון בר יוחי. איפטור מיניה באורתא (=נפטרו ממנו בערב). לצפרא הדור וקא מפטרי מיניה (=בבוקר חזרו ונפטרו ממנו), אמר להו: ולאו איפטריתו מיני באורתא (=אמר להם: וכי לא נפטרתם ממני בערב)? אמרו ליה: למדתנו רבינו, תלמיד שנפטר מרבו ולן באותה העיר צריך ליפטר ממנו פעם אחרת. ... אמר ליה לבריה (=אמר רבי שמעון לבנו): בני אדם הללו אנשים של צורה הם, זיל גביהון דליברכוך (=לך אליהם שיברכוך).
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף ט', עמוד א'
> 

מעשה זה מופיע גם בספרות המדרשית: "...ו**רבי יודן בר גיורי** הלכו לשמוע פרשת תורה מרבי שמעון בן יוחיי, אית דאמרי פרשת נדרים, ואית דאמרי פרשת נסכים. ונטלו הימנו רשות והמתינו שם עוד יום אחד, אמרו צריכים אנו לטל ממנו רשות פעם שנית...".

הכינוי "בן גרים", כמו גם הכינוי הארמי המופיע במדרש "יודן בר גיורי"‏ מצביע על מוצאו ממשפחה נוכרית שהתגיירה. כך גם הסביר רש"י את פשר הכינוי, וכתב ש"בן גר וגיורת היה".

הקבלת הסיפור המובא במסכת מועד קטן לסיפור המובא במסכת שבת מעוררת תמיהה רבה, שכן במעשה הראשון יהודה בן גרים זוכה לשבחים רבים מפי רשב"י ואילו במעשה השני מתייחס אליו רשב"י בכעס וזלזול; גם מעשיו של יהודה בן גרים במעשה השני (הפצת דברי רשב"י, הנחשבת כלשון הרע) אינם תואמים לדמותו כתלמיד חכם מוערך במעשה הראשון. בשל קשיים אלו היו ממפרשי התלמוד הראשונים שביארו כי המדובר בדמויות שונות, ו**רבי** יהודה בן גרים תלמידו של רשב"י אינו יהודה בן גרים שהפיץ את דבריו על הרומאים.

מאידך, רבנו תם וראשונים נוספים סברו שמדובר באותו האדם, ולפיכך טען רבינו תם כי אין לגרוס את המילים "עשהו גל של עצמות" (המלמדות שרבי יהודה בן גרים מצא את מותו בדרך בזיון) אלא "ונח נפשיה": נחה נפשו, ונפטר מהעולם. הרב בנימין זאב בנדיקט הוכיח שגם רש"י סבר כמו רבנו תם.

אחרים הסבירו את השוני שבין שני המעשים שלא באמצעות הפרדה בדמותו של יהודה בן גרים, אלא על ידי הבחנה בשתי תקופות שונות בחייו של רבי שמעון בר יוחאי עצמו: בראשית חייו היה מתון ונוח לבריות ושיקע עצמו בהלכה ולימוד, ואילו לאחר תקופת הסתגרותו במערה יצא כחכם המצוי בחכמת הקבלה, פרוש מענייני העולם ותקיף ביחסו אל אנשים בעלי מדרגה פחותה.

בתלמוד ירושלמי מובאים מאמרים של חכם בשם **רבי יודן גוריא** או **רבי יודן בר גורייא**, שיש המזהים אותו עם רבי יהודה בן גרים המוזכר בבבלי מסכת מועד קטן.

ניתוח מעשה ההלשנה בהלכות לשון הרע
---------------------------------

האחרונים העירו כי תמוה מדוע נענש יהודה בן גרים ונעשה גל של עצמות, והלא אמר לשון הרע שנאמרה כבר בפני שלושה אנשים, ולפי ההלכה אין איסור לומר לשון הרע במצב כזה, משום שסיפור המעשה כבר ממילא יתפרסם בציבור.

בגמרא בשבת בה מסופר שיהודה בן גרים הלך וסיפר את המעשה, הפנה העין משפט לרמב"ם בהלכות דעות, הפוסק: "אם נאמרו דברים אלו בפני שלשה כבר נשמע הדבר ונודע, ואם סיפר הדבר אחד מן השלשה פעם אחרת אין בו משום לשון הרע; **והוא שלא יתכוין להעביר הקול ולגלותו יותר**." בעל החשק שלמה מבאר שכוונתו של ה"עין משפט" הייתה שיהודה בן גרים נענש אף על פי שאמר לשון הרע שנאמרה כבר בפני שלשה, כיוון שהתכוון להרע, ובמצב כזה אסורה לשון הרע אפילו אם כבר נאמרה בפני שלשה.

רבי ישראל מאיר מראדין בספרו חפץ חיים דוחה דברים אלו וטוען כי לא ייתכן שיהודה בן גרים התכוון להרע, כיוון שבפירוש התוספות לתלמוד נאמר שרבנו תם גרס "**רבי** יהודה בן גרים", ולא ייתכן שאדם גדול המכונה בתואר "רבי" התכוון להרע; לפיכך הוא מבאר, שלרבי יהודה בן גרים היה אסור לספר על דברי רבי שמעון אף על פי ששמעו אותם כבר שלשה אנשים, כיוון שאלו היו "אנשים יראי אלוקים" (תנאים), ולא צפוי שיספרו זאת לאנשים נוספים, ולפיכך המעשה אינו עתיד להתפרסם ואסור לגלותו.

חוקרי תלמוד מסוימים ציינו שרבי יהודה בן גרים הלך וסיפר את דברי התנאים (ובפרט של רבו = רבי שמעון) כמו כל שמועה אחרת שהיה רגיל לספר מדברי החכמים. הן בהלכה, באגדה ובהליכותיהם. כך שלא מובן מדוע היה צריך לסבור שדיבר לשון הרע ובפרט שעל פי ההלכה אינו עבר על כך. והסיבה לכך שרבי שמעון עדיין כעס עליו ביציאתו מהמערה, אינה סותרת אלא אופיינית לאישיותו הקפדנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אהרן הימן, "יהודה בן גרים", **תולדות תנאים ואמוראים**, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמוד 559, באתר היברובוקס

ביאורים
-------

1. ↑  "יודן" היא גרסה של השם "יהודה", ו"בר גיורי" בארמית – בן גרים.
2. ↑  אך בכתב יד של התלמוד במקום אחד הגרסה היא "בן גריס" (אדם בשם "הלל בן גריס" מוזכר בתעודות בר כוכבא).

הערות שוליים
------------

1. ↑  רש"י, מסכת שבת, דף ל"ג, עמוד ב'.
2. 1 2  בראשית רבה, פרשה ל"ה.
3. ↑  Oxford, Bodleian Library, 366, תלמוד בבלי שבת, פרק ב'.
4. ↑  "הלל בן גריס", תעודות בר כוכבא, ואדי מורבעאת 24
5. ↑  רש"י, שבת לג:
6. ↑  כך כתב למשל הריטב"א, בחידושיו לתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ד, עמוד א', ד"ה פגע.
7. 1 2  תוספות, שבת לג:.
8. ↑  כנס התורה שבעל-פה ל"א: "התנהגות שהיא בגדר מלשינות".
9. ↑  לפי מה שכתב רש"י שסיפר יהודה את הדברים "ל**תלמידיו** או לאביו ואמו", כלומר שהיה אדם גדול שלימד תלמידים ומן הסתם מדובר על רבי יהודה בן גרים.
10. ↑  ראו: הרב יהושע הגר, **"גדולה מלאכה" ו"חיי עולם" במשנת רשב"י**, בתוך קובץ "בתוככי ירושלים" לזכרו של שמואל בזק, קריית ארבע תשנ"ב, עמ' 145-133.
11. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ג', הלכה ט'; תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית, פרק ב', הלכה ג'.
12. ↑  כך בין היתר בפירושי קרבן העדה ויפה מראה על הירושלמי שם בתענית.
13. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ל"ט, עמוד א'.
14. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות דעות, פרק ז', הלכה ה'.
15. ↑  חפץ חיים, הלכות לשון הרע, כלל ב', סעיף ה', באר מים חיים שם.

| **תנאים** |
| --- |
| תקופת הזוגות | שמעון הצדיק • אנטיגנוס איש סוכו • יוחנן כהן גדול • יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן • יהושע בן פרחיה ונתאי הארבלי • יהודה בן טבאי ושמעון בן שטח (חוני המעגל) • שמעיה ואבטליון • בני בתירה • הלל הזקן ושמאי הזקן (מנחם) |
| דור ראשון | אדמון • רבי אליעזר בן יעקב • אבא שאול בן בטנית • אבא חלקיה • רבי אלעזר בן פרטא • רבי אלעזר בן חנניה • בבא בן בוטא • רבן גמליאל הזקן • רבי דוסא בן הרכינס • רבי זכריה בן הקצב • רבי חנינא בן דוסא • רבי חנינא סגן הכהנים • חנן בן אבישלום • חנניה בן חזקיה • רבי יוחנן בן החורני • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול • רבן יוחנן בן זכאי • יונתן בן עוזיאל • רבי יונתן בן הרכינס • יועזר איש הבירה • רבי יהודה בן בתירא • נחום הלבלר • רבי פפייס • עקביא בן מהללאל • רבן שמעון בן גמליאל הזקן • שמעון בן הלל |
| דור שני | רבי אליעזר בן הורקנוס • אבא יוסי חליקופרי איש טבעון • רבי אלעזר בן ערך • רבן גמליאל דיבנה • רבי זכריה בן אבקולס • רבי יהושע בן חנניה • רבי יוחנן בן גודגדא • רבי יוסי הכהן • רבי יקים איש חדיד • רבי נחוניה בן הקנה • נחום המדי • נחמיה העמסוני • נחום איש גמזו • רבי צדוק • רבי שמעון בן נתנאל • רבי שמעון בן הסגן • שמעון הפקולי |
| דור שלישי | אבטולמוס • רבי אלעזר חסמא • אלישע בן אבויה • רבי אלעזר ברבי צדוק • רבי אלעאי • רבי אלעזר המודעי • אונקלוס • רבי אלעזר בן עזריה • רבי אלעזר בן יהודה איש ברתותא • בן זומא • בן עזאי • בן פטורי • רבי חנינא בן תרדיון • רבי חנינא בן אנטיגנוס • רבי חנינא בן חכינאי • רבי חוצפית המתורגמן • רבי חנינא בן גמליאל • חנן המצרי • רבי חלפתא • רבי חנינא איש אונו • חנניה בן אחי רבי יהושע • רבי טרפון • רבי יוחנן בן ברוקה • רבי יהודה בן בתירא השני • רבי יהודה בן בבא • רבי יהודה הנחתום • רבי יוסי בן דורמסקית • רבי ישמעאל • רבי יוחנן בן תורתא • רבי יוסי הגלילי • רבי יוחנן בן נורי • רבי יוסי בן קיסמא • רבי ישבב הסופר • רבי לויטס איש יבנה • רבי מתיא בן חרש • נחמיה איש שיחין • רבי עקיבא • עקילס הגר • שמעון בן ננס • שמעון התימני |
| דור רביעי | רבי אחא • רבי אליעזר בן יעקב (השני) • אבא גוריון • אבא שאול • רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי • רבי אלעזר בן שמוע • רבי חנינא בן רבי יוסי הגלילי • רבי חנניא בן עקביא • רבי חנניה בן עקשיא • רבי יהודה • רבי יוסי בן החוטף אפרתי • רבי יהושע הגרסי • רבי יוסי • רבי יהושע בן קרחה • רבי יוחנן הסנדלר • רבי יונתן • רבי יאשיה • רבי יצחק • רבי ינאי • רבי מאיר (ואשתו ברוריה) • רבי נהוראי • רבי נחמיה • רבי נתן • רבי פינחס בן יאיר • רבן שמעון בן גמליאל • רבי שמעון בר יוחאי • רבי שמעון שזורי |
| דור חמישי | רבי אלעזר ברבי שמעון • רבי אלעזר הקפר • אבא כהן ברדלא • אבא יוסי בן חנן • איסי בן יהודה • רבי אחי ברבי יאשיה • בר קפרא • רבי בנאה • רבי דוסתאי ברבי ינאי • רב הונא קמא בבבל • רבי זוטרא • רבי חייא • רבי יהודה הנשיא • רבי ירמיה • יהודה בן גרים • רבי יוסי ברבי יהודה • רבי ישמעאל ברבי יוסי • רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה • רבי יוסי בן זמרה • רבי יוסי בן כיפר • ידוע הבבלי • לוי בר סיסי • רבי מנחם ברבי יוסי • סומכוס • רבי שמעון בן מנסיא • רבי שמעון בן אלעזר • רבי שמעון בן יהודה • רבי שמעון בן חלפתא • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שמעון בן יוסי בן לקוניא |
| זמנם לא ידוע | שמואל הקטן • יהודה בן תימא |