recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ה**פנגולין הסיני** (שם מדעי: *Manis pentadactyla*) הוא יונק ממשפחת הפנגולנאים הנפוץ במזרח אסיה: בצפון הודו, נפאל, בהוטן, בנגלדש, מיאנמר, צפון לאוס וצפון וייטנאם, רוב שטחה של טאיוואן, צפון תאילנד ודרום סין, כולל איי האינאן.

הפנגולין הסיני מתאפיין בטפרים ארוכים וחזקים לקריעת קיני טרמיטים ונמלים, קשקשי קרטין קשים בדומה לכל הפנגולינאים, ולשון ארוכה, דקה ודביקה, המשמשת לתפיסת טרפו. אין לו שיניים. הוא נבדל משאר מיני הפנגולין בקשקשיו הקטנים, בקשקשים שעל ראשו, ובחוסר הכריות בכפות רגליו. הפנגולין פעיל בלילה.

המין ניצוד על ידי האדם בגלל בשרו, הנחשב למעדן, ובגלל עורו וקשקשיו אשר משמשים ברפואה סינית מסורתית. מחירי איברי הפנגולין גבוהים בשוק הבינלאומי, ונראה כי המסחר בהם גדל, למרות חוקים שנועדו להגן על המין ברוב מדינות תפוצתו.

תיאור כללי
----------

הפנגולין הסיני מכונה דוב נמלים מקושקש, וכך הוא נראה. אורך ראשו וגופו כשישים סנטימטרים, וזנבו כשמונה עשר סנטימטרים, משקלו בין שניים לעשרה קילוגרמים. לפנגולין 18 שורות של קשקשים, המלווים בשערות, שילוב חריג אצל יונקים. ראשו קטן ומחודד, פיו צר ואפו בשרני. אורך לשונו כארבעים סנטימטרים וגופו עגלגל. כאשר הפנגולין מרגיש מאוים, הוא מתכדרר כדי להגן על בטנו הרכה ועל ראשו. הפנגולין הסיני הוא קצר רואי, והוא מסתמך על חוש הריח כדי לאתר את טרפו, נמלים וטרמיטים. הוא קורע את קיניהם בעזרת טפריו החזקים, ומשתמש בלשונו הארוכה והדביקה כדי לגרוף את טרפו לתוך פיו חסר השיניים. במהלך הלילה הוא תר אחר מזון, ואת יומו הוא מבלה במאורה. לרוב הפנגולין עצמו חופר את המאורה, אך לפעמים הוא משתמש במאורות נטושות של בעלי חיים אחרים. למרות שהוא מסוגל לטפס על עצים, הוא נחשב לחי על הקרקע, וכמו שאר מיני הפנגולין, הוא שחיין טוב.

בתי גידול
---------

מין זה חי במגוון רחב של בתי גידול, כולל יערות טרופיים ראשיים ומשניים, יערות חזרן, שטחי מרעה ושדות חקלאיים.

מבנה החברה ורבייה
-----------------

הפנגולינאים הם בעלי חיים יחידאים, החיים בשטח גדול אחד. ההזדווגות מתרחשת בסוף הקיץ או בתחילת הסתיו, במהלכו הזכרים נלחמים על הנקבות. גורים יחידים (לעיתים זוגות) נולדים באביב הבא. הגורים נולדים עם קשקשים, הנשארים רכים בימי חייהם הראשונים. למרות שהם מסוגלים ללכת מלידה, הצעיר לרוב נישא על זנב אמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנגולין סיני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנגולין סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑
3. ↑
4. ↑  www.edgeofexistence.org/mammals/species\_info.php?id=1411#distribution

| פנגולינאים |
| --- |
| פנגולין | פנגולין פיליפיני • פנגולין הודי • פנגולין סיני • פנגולין מלאי |  |
| פנגולין עצים | פנגולין עצים קטן • פנגולין עצים גדול |
| פנגולין גדול | פנגולין ענק • פנגולין הכף |
אנטון אדריאן מוסרט
**אנטון אדריאן מוסרט** (הולנדית: **Anton Mussert**, להאזנה (מידע • עזרה), 11 במאי 1894 – 7 במאי 1946) היה פוליטיקאי לאומני הולנדי ששיתף פעולה עם הכובשים הנאצים.

חייו
----

מוסרט, מהנדס מים במקצועו, היה פעיל מצעירותו בתנועות לאומניות הולנדיות. בשנת 1931, עוד לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, הקים ביחד עם אחרים תנועה לאומנית בהולנד שנקראה "התנועה הנאציונל-סוציאליסטית של הולנד" (אנ'). מראשיתה לא הזדהתה התנועה עם עקרונות המפלגה הנאצית הגרמנית במלואם, במצעה לא נכללו סעיפים אנטישמיים והיא שמה את הדגש על לאומיות הולנדית עם גוון סוציאליסטי. במרוצת הזמן התנועה הקצינה ואימצה עמדות אנטישמיות. בשנת 1936 נתקבל מוסרט אצל היטלר.

בתקופת הכיבוש הנאצי בהולנד הציע מוסרט להקים מדינה של "הולנד רבתי" שיכללו בה גם חבל פלנדריה בבלגיה וחלקים מצפון צרפת. הגרמנים דחו את ההצעה ומנעו ממוסרט השפעה של ממש על הממשל בהולנד.

בשנת 1941 ערכו הנאצים למוסרט ביקור מצולם במחנה הריכוז דכאו.

בשנת 1942 התירו הגרמנים למוסרט לכנות עצמו בתואר "מנהיג העם ההולנדי", אך היה זה תואר ריק מתוכן ומוסרט נשאר בגדר משתף פעולה ללא השפעה שלטונית אמיתית. מוסרט לא תמך ברדיפת היהודים וניסה גם להציל בודדים מהם. כן לא צידד מוסרט בהקמת לגיון המתנדבים ההולנדי בשנת 1941, אך היה חסר השפעה ממשית למנוע את הקמתו. הלגיון הוקם ומשך אליו כ־25,000 מתנדבים הולנדיים שלחמו בחזית הרוסית במסגרת הוואפן אס אס (האס אס הקרבי).

עם תום המלחמה נעצר מוסרט, הועמד לדין על בגידה והוצא להורג בירייה בהאג ב־7 במאי 1946, ימים אחדים לפני יום הולדתו ה־52.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטון אדריאן מוסרט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274840305171
* BnF: cb12123234m (data)
* BPN: 19620962
* GND: 128696400
* ISNI: 0000 0000 3232 0536
* LCCN: n78093978
* NLA: 49288032
* NTA: 068356250
* SUDOC: 175830096
* S2AuthorId: 93881726
* Trove: 1491075
* VIAF: 2504488
* WorldCat: lccn-n78093978

 |
**שמואל לוי** (1946 – 16 במרץ 1965) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז על פעולתו בגבול ישראל-סוריה. במהלך הפעולה נהרג.

ביוגרפיה
--------

שמואל לוי נולד בעיר מקנס שבמרוקו, הצעיר מבין ארבעה בנים במשפחתו. הוא עלה לישראל בגיל שש. הוא למד בבית הספר היסודי "הבונים" בקריית ביאליק והיה פעיל בתנועת הנוער העובד. הוא השתלם במקצוע המסגרות.

בשנת 1963 גויס לוי לצה"ל בגיוס מוקדם, והוצב לשירות בחיל ההנדסה.

ב-16 במרץ 1965 נשלח לוי להפעיל טרקטור לשם עיבוד אדמה ברמת כורזים שמצפון-מזרח לכנרת, בסמוך לגבול ישראל-סוריה. היה זה אחד האזורים שבהם הטריד הצבא הסורי באש את העובדים הישראלים שעיבדו את האדמה בסמוך לגבול. לוי הפעיל טרקטור באתר זה בעבר, ובעת שיצא למשימה ידע, שבימים הקודמים ירו הסורים לעבר כלי העבודה שם. הוא נכנס לחלקה והפעיל את הטרקטור בקרבת הגבול בערוץ נהר הירדן, באזור סמוך לעמדות סוריות. מהן נורה לעברו פגז מתותח ללא רתע שפגע בטרקטור. לוי נפצע קשה. הוא חולץ מהטרקטור הבוער, אך בהמשך מת מפצעיו. במקום התפתח קרב שנמשך עד הערב, שבו השיב צה"ל אש לעבר עמדות הצבא הסורי וגרם לו אבדות. בקרב גם נפצעו ארבעה חיילי צה"ל.

שמואל לוי היה בן 19 במותו. הוא הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בחיפה.

הנצחה
-----

הרמטכ"ל יצחק רבין העניק ללוי לאחר מותו ציון לשבח. בשנת 1973 הומר הציון לשבח לעיטור העוז.

שמו של לוי הונצח במספר אנדרטאות לזכר חללי צה"ל - באנדרטת חללי חיל ההנדסה שליד צומת חולדה, באנדרטה לנופלים בני קריית ביאליק, באנדרטה לנופלים בשדות היישוב אלמגור עד למלחמת ששת הימים וכן באנדרטה בבית הספר היסודי שבו למד.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל לוי, באתר יזכור
* שמואל לוי, באתר הגבורה
* ידיעות מאתר עיתונות יהודית היסטורית:
	+ שמעון רפפורט, הפגז נורה - שמואל לוי שילם בחייו, מעריב, 17 במרץ 1965
	+ יעקב העליון, שמואל כבר לא יחזור, מעריב, 17 במרץ 1965
**מאה ילדים שלי** הוא ספר בסוגת ספרות השואה מאת לנה קיכלר-זילברמן, שיצא לאור בשנת 1959 בהוצאת יד ושם בתרגום שמשון מלצר. הספר היה לרב-מכר ותורגם ל-14 שפות ובהן יידיש, אנגלית, פולנית ויפנית. הספר הוא חלק מהטרילוגיה: "בית אמי", "מאה ילדים", ו"המאה לגבולם".

רקע
---

ב-1945, חודשיים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, במהלך חיפושיה אחר קרובי משפחה ששרדו, הגיעה לנה קיכלר למרכז לפליטים יהודים בבית הוועד היהודי ברח' דלוגה 38 בקראקוב אך מצאה מספר רב של ילדים ניצולי השואה, בגילאי 3 עד 15, יתומים וגוועים מרעב. חלק מהילדים, שרדו את מחנות הריכוז, לחמו כפרטיזנים וחלק אולצו להתנצר, לאחר שהוחבאו אצל משפחות נוצריות. במהלך איתור קרוביה, גילתה שאחותה הוסגרה כפרטיזנית ונהרגה. קיכלר סייעה להם בהשגת מזון ועזרה בשיקומם של הילדים. בהמשך, שכרה מבנה בעיירה הסמוכה זאקופנה, וגידלה את הילדים עם צוות שעבדה תחתיה, על פי משנתו של יאנוש קורצ'אק. במהלך השהות במבנה, סבלו קיכלר והילדים מגילויי אנטישמיות של תושבי הסביבה. לאחר מספר תקריות אלימות שבהן נפגעו ילדי המבנה, החלה לאמן קיכלר את הילדים להשתמש בנשק שקיבלה מהצבא הפולני.

במהלך שנת 1946, לאחר חילופי אש בין קבוצת הילדים לתושבי הכפר, בורחים קיכלר והילדים מפולין לצ'כוסלובקיה, ומשם לצרפת, בה התגוררו במשך שלוש שנים. בשנת 1949, עלו לישראל והתגוררו בקבוצת שילר.

הספר
----

ב-1948, בפריז, פרסמה קיכלר את ספרה הראשון "מיינע קינדער" (ילדיי), שחיברה בפולנית, ותורגם ליידיש על ידי הסופר אהרן צפנת. הספר עסק בסיפור הצלתם של ילדים יתומים ניצולי השואה.
לאחר עלייתה לישראל, פרסמה את הספר "מאה ילדים שלי", שתיאר את קורות חייהם של נשים ומשפחות בתקופת השואה. בספר נסקרים מעשי גבורה שביצעו הילדים בהיותם פרטיזנים, ובהם פיצוץ מסילות רכבת, הנחת מוקשים, הגנבת מזון לגטו וריגול במלחמה.
הספר זכתה לביקורות עיתונאיות אוהדות לאור סופו האופטימי, כאשר הילדים בסיפור מאבדים את הוריהם הביולוגיים אך נשארים בחיים ועולים לישראל.
הספר יצא במספר הוצאות ובהם ב-2004 בהוצאת שוקן בעריכה מחודשת של אושרה שוורץ.

הסבה לסרט
---------

הופק בשנת 1987, על בסיס הספר, הופק הסרט "מאה ילדים שלי". ב-2003, הופק הסרט התיעודי, מאה ילדים שלי, בבימוין של עמליה מרגולין ואושרה שוורץ, ובו מופיעים שבו מופיעים הילדים שהתבגרו, ובו נסקרים הזכרונות שלהם מתקופת השואה ופעילותם עם קיכלר. הסרט זכה ב"פרס החוויה היהודית" לשנת 2003 בפסטיבל הקולנוע ירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאה ילדים שלי באתר "ילדים בשואה-מיזם תיעוד"
* ילדי לנה קיכלר הולכים ומתמעטים באתר "רגעים היסטוריים"
* מאה ילדים שלי באתר סימניה
* הספר באתר הוצאת שוקן
* קטע מתוך הספר
* שירי לב-ארי, כרכרת ההצלה של לנה, באתר הארץ, 4 בפברואר 2004
* מרב יודילוביץ', מאה הילדים שלה, באתר ynet, 8 בפברואר 2004
* הסרט באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
**מייקל שטיינברג** (באנגלית: **Michael Steinberg**;‏ 4 באוקטובר 1928 – 26 ביולי 2009) היה מבקר מוזיקה, מוזיקולוג וסופר יהודי-אמריקאי, שעיקר פרסומו בא לו, לדברי מבקר המוזיקה של "סן פרנסיסקו כרוניקל", ג'ושוע קוסמן, "מן ההערות מאירות העיניים, השנונות ולעיתים אישיות עד תוך-תוכן, שכתב בתוכניות הקונצרטים של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו משנת 1979 ואילך." הוא תרם ערכים אחדים למילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, כתב מאמרים לכתבי עת למוזיקה ועלוני פרשנות לתקליטורים והוציא לאור מספר ספרים בנושאי מוזיקה, הן קובצי ביקורות ופרשנות מפרסומים קודמים והן כתבים חדשים.

חיים וקריירה
------------

שטיינברג נולד בברסלאו שבגרמניה (כיום ורוצלב, פולין). בשנת 1939 נמלט כפליט ב"טרנספורט הילדים" לאנגליה, שם עשה ארבע שנים. בשנת 1943 היגר עם אמו ואחיו לארצות הברית ולמד מוזיקולוגיה באוניברסיטת פרינסטון (המוזיקולוג, הפסנתרן והתאורטיקאי מוזיקה צ'ארלס רוזן היה חברו ללימודים ולחדר). אחרי שסיים את לימודיו בפרינסטון, חי שנתיים באיטליה במלגה מקרן פולברייט, ואחר עשה שנתיים בגרמניה עם צבא ארצות הברית. לאחר שהסתיימה הצבתו בגרמניה, היה לחבר בסגל המורים של בית הספר מנהטן למוזיקה, שם לימד תולדות המוזיקה.

שטיינברג לימד בכמה קולג'ים בניו יורק ובמסצ'וסטס לפני שהיה למבקר מוזיקה ב"הבוסטון גלוב" בשנת 1964. תקופת עבודתו בגלוב לא הייתה נקייה ממחלוקות. כתיבתו זכתה לשבחים, אך אמות המידה הגבוהות שהציב לביצועים שביקר חוללו חיכוכים עם התזמורת הסימפונית של בוסטון. באחד המקרים הצביעו חברי התזמורת על הטלת איסור על נוכחותו של שטיינברג בקונצרטים שלה. ואולם, לאחר קרוב ל-12 שנים עם ה"גלוב", התמנה שטיינברג לכתוב את דברי הפרשנות בתוכניות הקונצרטים לתזמורת בוסטון. ב-1979 החל לעבוד כמנהל פרסומים ויועץ אמנותי לתזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, שם נשאר עד 1989. הוא הועסק ככותב דברי פרשנות לתוכניות בכמה תזמורות אחרות במהלך הקריירה שלו, בהן הפילהרמונית של ניו יורק ותזמורת מינסוטה, בה שימש יועץ אמנותי בשנות ה-90.

בראיון משנת 1995 עם "סן פרנסיסקו כרוניקל" אמר שטיינברג, שראה עצמו בתפקיד מבקר ופרשן כמי ש"בונה גשרים ועוזר להקים קשר בין מאזינים - רובם מאזינים שאינם מוזיקאים מקצועיים - לבין המוזיקה."

שטיינברג מת באדינה שבמינסוטה ב-2009, בגיל 80.

לקריאה נוספת
------------

* Steinberg, Michael, *The Symphony* (Oxford and New York: Oxford University Press, 1995). מסת"ב 0-19-506177-2.
* Steinberg, Michael, *The Concerto* (New York and Oxford: Oxford University Press, 1998). מסת"ב 0-19-510330-0.
* Steinberg, Michael, *Choral Masterworks: A Listener's Guide*. Oxford: Oxford University Press, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* מייקל שטיינברג, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מייקל שטיינברג, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוסמן, Kosman, Joshua, "Michael Steinberg - music critic, educator." In *San Francisco Chronicle*, 27 Jul 2009. Accessed 27 Mar 2012.
2. ↑  קוסמן
3. ↑  Music writer Michael Steinberg dies

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313274305171
* BIBSYS: 90133676
* BnF: cb131920243 (data)
* CANTIC: a10741422
* CiNii: DA09867765
* GND: 1145651488
* ISNI: 0000 0001 0878 4450
* LCCN: n80108354
* LNB: 000035758
* MusicBrainz: 2d330d54-87ce-43d8-b50f-c009406b9fd9
* NKC: jn19990008207
* NLA: 35231098
* NTA: 184938406
* SNAC: w64f29v7
* VIAF: 22283633
* WorldCat: lccn-n80108354

 |
**דוכסות אנהלט-דסאו** הייתה נסיכות באימפריה הרומית הקדושה, אשר בשנת 1806 הועלתה על ידי נפוליאון למעמד דוכסות, ומאוחר יותר התאחדה עם דוכסות אנהלט-קתן ודוכסות אנהלט-ברנבורג ליצירת דוכסות אנהלט.

היסטוריה
--------

נסיכות אנהלט הוקמה בשנת 1218 על ידי היינריך הראשון, נסיך אנהלט, בנו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה, על שם טירת אנהלט, בית מושבה של בית אסקניה ליד הארצגרודה. לאחר מותו של היינריך בשנת 1252 חולקה הנסיכות בין בניו; היינריך השני, נסיך אנהלט-אשרסלבן, ברנהרד הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג וזיגפריד הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1382 מת יוהאן השני, נסיך אנהלט-צרבסט, ובשנת 1396 חולקה נחלתו בין בניו; זיגיסמונד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו, אלברכט הרביעי, נסיך אנהלט-קתן וולדמאר השלישי, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1561 מת יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ללא יורשים, ואחיינו יואכים ארנסט, נסיך אנהלט ירש את נחלותיו. בשנת 1586 מת יואכים ארנסט, ובשנת 1603 חולקה נחלתו בין בניו; יוהאן גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו, כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג, אוגוסט, נסיך אנהלט-פלצקאו, רודולף, נסיך אנהלט-צרבסט ולודוויג הראשון, נסיך אנהלט-קתן. במלחמת שלושים השנים נפגעו הנסיכויות, ובשנת 1635 נחתם הסכם בין הענפים השונים במשפחה, בשל הצורך באחדות כלפי האיומים השונים.

בשנת 1806 נתן נפוליאון מעמד של דוכסות לנסיכויות המשפחה, ובשנת 1815 אושר הדבר בקונגרס וינה. בשנת 1817 מת לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ובמקומו עלה לשלטון נכדו לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו. בשנת 1847 מת היינריך, דוכס אנהלט-קתן ללא יורשים, ולאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו ירש את נחלתו, ובשנת 1853 איחד את הנחלות ל**דוכסות אנהלט-דסאו-קתן**. במהלך מהפכות אביב העמים נאלץ לאופולד לתת חוקה חדשה לנתיניו, אולם לאחר מכן ביטל אותה, ובשנת 1859 נתן חוקה אחרת לדוכסות. בשנת 1863 מת אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג ללא יורשים, ובעקבות כך אוחדו כל נחלות בית אנהלט לדוכסות אנהלט המאוחדת.

לאחר מכן
--------

בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות לאופולד הרביעי לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.

ב-12 בנובמבר 1918 התפטר יואכים ארנסט, דוכס אנהלט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

שליטי אנהלט-דסאו
----------------

### נסיכי אנהלט-דסאו (1396–1561)

* זיגיסמונד הראשון (1396–1405)
* גאורג הראשון (1405–1474)
* ולדמאר הרביעי (1405–1417)
* זיגיסמונד השני (1405–1452)
* אלברכט החמישי (1405–1469)
* ארנסט הראשון (1474–1516)
* גאורג השני (1474–1509)
* זיגיסמונד השלישי (1474–1487)
* רודולף הרביעי (1474–1510)
* יואכים הראשון (1516–1561)
* יוהאן החמישי (1516–1544)
* גאורג השלישי (1516–1544)

סופח לאנהלט-צרבסט בשנת 1561.

### נסיכי אנהלט-דסאו (1603–1807)

* יוהאן גאורג הראשון (1603–1618)
* יוהאן קזימיר (1618–1660)
* יוהאן גאורג השני (1660–1693)
* לאופולד הראשון (1693–1747)
* לאופולד השני (1747–1751)
* לאופולד השלישי (1751–1807)

הועלה למעמד דוכסות.

### דוכסי אנהלט-דסאו (1807–1863)

* לאופולד השלישי (1807–1817)
* ליאופולד הרביעי (1817–1863)

איחוד נחלות בית אסקניה ליצירת דוכסות אנהלט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוכסות אנהלט-דסאו** בוויקישיתוף
* דוכסות אנהלט באנציקלופדיה בריטניקה
* מפת אנהלט בשנת 1789

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4112528-9

 |
**פנגיי נון** או **פאנגיי נון** (בסינית מסורתית: **半硬軟**) היא אמנות לחימה שמקורה בדרום סין שלומדה על ידי צ'ו טסו הו. משמעות השם היא "חצי רך, חצי קשה", ומתייחסת להגנות הרכות והתקיפות הקשות.

מייסד השיטה
-----------

צ'ו טסו הו (ביפנית: שו שי ווה) חי בין השנים 1869–1945, והיה מייסד השיטה. חייו לא מתועדים היטב בגלל הקשר שלו עם אגודות החשאיות שפעלו להדחתה של שושלת צ'ינג ושיקום של שושלת מינג.

קנבון וויצ'י
------------

קנבון וויצ'י היה תלמידו הידוע ביותר של צ'ו טסו הו ולאחר סיום לימודיו, פתח מכון משלו, והיה הזר הראשון שלימד שיטה זו בסין. לאחר מותו, בנו, קאניי וייצ'י, לימד את השיטה באוקינאווה בשם "וויצ'י ריו", הדרך של וויצ'י.

סכסוך פוליטי
------------

בשנת 1978 חבורת תלמידי וויצ'י ריו ובראשם סייקי איטוקאזו (Seiki Itokazu) וטאקאשי קינג'ו (Takashi Kinjo), יצאו מהריו והחיו את שיטת הפנגיי נון. בתחילת שנות התשעים השם שונה לקונן ריו (Konan Ryu). עשר שנים לאחר מכן תלמידי השיטה התחילו להשתמש בשם קובו ריו (Kobu Ryu), למרות זאת, אחד התלמידים, מיקיו נישיוצ'י (Mikio Nishiuchi) חזר להשתמש בשם פנגיי נון ריו.
**מיכאי דורו פינטילי** (ברומנית: **Mihai Doru Pintilii**; ‏‏נולד ב־9 בנובמבר 1984) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירה
------

פינטילי נולד ביאשי והחל לשחק כדורגל בקבוצת אוסר לוגוג'. בשנת 2007 חתם בג'יול פטרושאני ששיחקה אז בליגת העל הרומנית, אך בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה השנייה. בשנת 2010 חתם באינטרנציונל קורטאה דה ארגש, ובעונה לאחר מכן חתם בפאנדורי טרגו ז'יו, שם שיחק שנתיים והיה בורג מרכזי במרכז הקישור של המועדון.

בקיץ 2012 חתם פינטילי בסטיאווה בוקרשט, ששילמה עבורו 850 אלף אירו. ב-2 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק נגד גז מדאן מדיאש. פינטילי זכה בשתי אליפויות עם הקבוצה, במדיה שימש כקפטן וכבש חמישה שערי ליגה ב-53 הופעות. ב-7 ביוני 2014 חתם לארבע שנים באל-הילאל מליגת העל הסעודית, עמה הגיע לגמר ליגת האלופות האסיאתית. בינואר 2015 הושאל לפאנדורי טרגו ז'יו עד לסיום העונה.

ב-19 ביוני 2015 הגיע פינטילי לישראל וחתם לשלוש שנים בקבוצת הפועל תל אביב. לקראת תחילת העונה מונה פינטילי לקפטן הקבוצה, וב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-24 באוגוסט 2015, במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, במסגרת המחזור הראשון של עונת 2015/2016. בסך הכל ערך פינטילי 16 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב.

בחלון ההעברות של ינואר 2016 חזר פינטילי לרומניה וחתם לקדנציה נוספת בסטיאווה בוקרשט. ב-1 בפברואר 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל, וצורף לצוות המקצועי של המועדון.

### נבחרת רומניה

ב-10 באוגוסט 2011 ערך פינטילי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, בניצחון 1–0 במשחק ידידות נגד סן מרינו. ב-6 בספטמבר 2013 הבקיע את שערו היחיד במדי הנבחרת, בניצחון 3–0 על הונגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. בטורניר הגמר של יורו 2016 שותף פינטילי בשני משחקים בשלב הבתים, ובסך הכל ערך 43 הופעות במדי נבחרת רומניה.

תארים
-----

סטיאווה בוקרשט
* אליפות רומניה: 2012/2013, 2013/2014
* הסופר קאפ הרומני: 2014
* גביע הליגה הרומנית: 2015/2016

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאי פינטילי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* ענבל מנור, ‏להתחיל מחדש: הסיפור המדהים של פינטילי, באתר ONE‏, 19 ביוני 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: קלאודיו בומבה חתם לארבע שנים, מיכאי פינטילי לשלוש, באתר וואלה!‏, 19 ביוני 2015
2. ↑  נדב צנציפר, הפועל ת"א: מיכאי פינטילי מונה לקפטן, באתר ynet, 27 ביולי 2015

| **נבחרת רומניה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 פנטילימון • 
2 מצל • 
3 ראץ • 
4 מוצי • 
5 הובאן • 
6 קיריקש • 
7 קיפצ'יו • 
8 פינטילי • 
9 אליבק • 
10 סטאנצ'ו • 
11 טורג'ה • 
12 טאטארושאנו •
13 קסרו • 
14 אנדונה •
15 גמאן •
16 פיליפ •
17 סאנמארטן •
18 פרפליצה •
19 סטאנקו •
20 פופה •
21 גריגורה •
22 ספונארו •
23 לונג •
מאמן: יורדנסקו | רומניהרומניה |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שמואל שור** (22 ביוני 1915 - 7 בספטמבר 2007) היה פרופסור לרדיולוגיה אבחנתית, ממייסדי הרפואה המודרנית בישראל.

ביוגרפיה
--------

פרופסור שמואל שור, בנו של ההיסטוריון ד"ר אלכסנדר שור, נכדו של רבי יעקב שור, מצאצאי פרשן המקרא יוסף בכור שור, גדל בבית ציוני-דתי בפולין ועלה לארץ ישראל באוקטובר 1925. הוא גדל בירושלים, למד בבית המדרש למורים "מזרחי" ונשא לאשה את לאה הלר, בת הרב אברהם זיידה הלר. בנו רנן שור הוא קולנוען, במאי, מפיק, מחנך ומורה, והמנהל-המייסד של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

שור למד ביולוגיה באוניברסיטה העברית ורפואה באוניברסיטת פדובה ואוניברסיטת בולוניה באיטליה. הוא השתלם ברנטגן, עבד בבית חולים הדסה בירושלים, במחלקתו של הפרופ' אברהם דרוקמן, נשלח להשתלמות במיניאפוליס ארצות הברית אצל הרדיולוג פרופסור ליאו ריגלר, ושימש כרופא ראשי במחלקה הרנטגנית במרכז רפואי הדסה.

ב-1957 הקים את המחלקה הרנטגנית בבתי החולים העירוניים-ממשלתיים של תל אביב (איכילוב, רוקח, הקריה) ושימש כמנהל המחלקה במשך 24 שנה עד פרישתו לגמלאות. מאוחר יותר ניהל את המחלקה הרנטגנית בבית חולים וולפסון בחולון.

בשנות ה-60 הראשונות חבר לחיים שיבא, אנדרה דה-פריס ופריץ דרייפוס, להקמת בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. 

ב-1967 מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן, שימש כדיקן בית הספר ללימודי המשך ברפואה בין השנים 1968-1973 וכראש החוג לרדיולוגיה אבחנתית בשנים 1973-1978.

פרופסור שמואל שור היה מבכירי חוקרי הרדיולוגיה האבחנתית בישראל וזכה למעמד ומוניטין בינלאומיים. שור ייסד ב-1961 את ימי העיון השנתיים לרדיולוגיה על שם ליאו ריגלר וזימן מדי שנה למרכז הרפואי של תל אביב את בכירי העולם בתחום. בנוסף, פרסם מאות מאמרים בכתבי עת מקצועיים בעולם ובישראל והעמיד כמורה דורות רבים של רדיולוגים.

בשנת 2005 זכה בתואר עמית כבוד של בית הספר ללימודי המשך ברפואה באוניברסיטת תל אביב ושל איגוד הרדיולוגים בישראל.

נפטר ב-7 בספטמבר 2007 והוא בן 92 שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר משפחתי, 1000 שנות שור, העוסק בדמותו של שמואל שור(הקישור אינו פעיל)
**מועדון הכדורגל בלשינה בוברויסק** (בבלארוסית: **Бабруйскі футбольны клуб „Белшына"**) היא קבוצת כדורגל מהעיר בוברויסק אשר משחקת בליגת המשנה בבלארוס. הקבוצה נוסדה בשנת 1976 וזכתה באליפות לאומית אחת (2001) ובשלושה גביעים לאומיים (1997, 1999, 2001).

היסטוריה
--------

### שיניק

בלשינה הוקמה בשנת 1976 בשם "שיניק" בוברויסק. בשנת 1996 הקבוצה שינתה את שמה ל"בלשינה", על שם חברת "בלשינה" לייצור צמיגים שרכשה את הקבוצה. תחת השם שיניק הקבוצה זכתה באליפות בלארוס הסובייטית בשנים 1978, 1987. ב-1979 זכתה בגביע בלארוס הסובייטית. ב-1988 זכתה בגביע העונה של בלארוס הסובייטית.

### בלשינה

בשנת 1996 אורגנה הקבוצה מחדש, תוך שינוי שמה ל"בלשינה", והיא הפכה לכוח מוביל בליגה הבלארוסית. בשנת 2001 זכתה לראשונה באליפות ליגת העל הבלארוסית בכדורגל. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הקבוצה סיימה כסגנית האלופה בשנת 1997. בנוסף זכתה הקבוצה שלוש פעמים בגביע הבלארוסי.

הקבוצה השתתפה ארבעה פעמים במפעלים האירופיים, כשבעונת 197/1998 השתתפה בגביע מחזיקות הגביע ובעונות 1999/2000, 2001/2002 השתתפה בטורניר גביע אופ"א ובעונת 2002/2003 הזכייה באליפות הלאומית העניקה לה את הזכות להשתתף במוקדמות ליגת האלופות.

בסיכום עונת 2006 הקבוצה ירדה לליגת המשנה הבלארוסית לראשונה, אך בתום עונה חזרה לליגה הבכירה, בה התמודדה במשך 9 שנים רצופות, עד שירדה חזרה לליגת המשנה, בתום עונת 2016.

בעונת 2019 זכתה באליפות הליגה הראשונה וחזרה לליגת העל אחרי 3 שנים בליגה הראשונה, אך ירדה חזרה בתום עונה אחת בלבד.

תארים
-----

* ליגת העל הבלארוסית בכדורגל
	+ **זכייה (1)**: 2001
* הגביע הבלארוסי
	+ **זכייה (2)**: 1997, 1999, 2001
* גביע בלארוס הסובייטית
	+ **זכייה (2)**: 1979, 1988
* אליפות בלארוס הסובייטית
	+ **זכייה (3)**: 1946, 1978, 1987

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בלשינה בוברויסק
* בלשינה בוברויסק, ברשת החברתית פייסבוק

* בלשינה בוברויסק, ברשת החברתית אינסטגרם

* בלשינה בוברויסק, ברשת החברתית VK

* בלשינה בוברויסק, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**תיעוד עושר הדברים** (סינית מסורתית: 博物志, פין-יין: bó wù zhì בָּוֹ ווּ גְ'ה), הוא ספר פלאות מן המאה השלישית לספירה, מתקופת שושלת ג'ין, שנכתב על ידי גָ'אנְג חְווָה. זהו ספר רחב היקף המכיל ידע גאוגרפי, אגדות פולקלור על דמויות היסטוריות, מידע על צמחים משונים ובעלי חיים משונים, ושיטות כישוף ואלמוות. למעשה מדובר באגדות, היסטוריה עתיקה, תיאורים מדעיים ושלל מסמכים שקובצו כולם לכרך אחד.

פרקי היצירה
-----------

שלוש המגילות הראשונות עוסקות בגאוגרפיה, זואולוגיה ובוטניקה. המגילות הרביעית והחמישית עוסקות ברפואה וכישוף. המגילה השישית סוקרת נושאים שונים, והמגילות השביעית עד העשירית עוסקות בשמועות משונות, תיקונים היסטוריים ושלל נושאים.

נושאי עיסוק ידועים
------------------

"תיעוד עושר הדברים" מתאר את העצם הבלתי מזוהה "רפסודה צפה", אשר יש הטוענים כי מדובר בעב"ם.

נושא אחר שמתואר בספר הוא דרכי ההכנה של "אבקת השממית", אשר משמשת לאימות בתולין, אך הדברים הכתובים ביצירה בנושא זה נחשבים לא אמינים.

ספרי המשך
---------

* "הרחבה לתיעוד עושר הדברים" של לִי שְׁה מתקופת שושלת סונג.
* "תיקון תיעוד עושר הדברים" של יוּאוּ צְ'ייֵן מתקופת שושלת מינג.
* "תיעוד העושר הנרחב של הדברים" של דונְג סְה-גָ'אנְג מתקופת שושלת מינג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיעוד עושר הדברים** בוויקישיתוף
* תרגום לעברית של תוכן העניינים של "תיעוד עושר הדברים" ושל המגילה השנייה של הספר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  張華
2. ↑  浮槎
3. ↑  守宮砂
4. ↑  續博物志
5. ↑  李石
6. ↑  博物志補
7. ↑  游潛
8. ↑  廣博物志
9. ↑  董斯張
**פרידריך, דוכס וירטמברג** (בגרמנית: **Friedrich von Württemberg**;‏ 1 ביוני 1961–9 במאי 2018), היה בנו של קרל, דוכס וירטמברג, והיה מיועד לרשת את ראשות בית וירטמברג לאחר מות אביו, אולם הוא נהרג לפני מות אביו.

ביוגרפיה
--------

פרידריך נולד בפרידריכסהאפן ב-1 ביוני 1961 לקרל, דוכס וירטמברג ולדיאן, נסיכת אורליאן, בתם של אנרי, רוזן פריז ואיזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה. בשנת 1975 מת סבו פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג, ואביו הפך לראש בית וירטמברג, ובעקבות כך עברה המשפחה לאלטשהאוזן. פרידריך למד בתיכון בזאולגאו, ולאחר מכן שירת בבונדסוור, שם הגיע לדרגת אוברסט.

בשנת 1992 הצטרף פרידריך לחברה המשפחתית שמנהלת כ-5,500 דונם של יער, 2,000 דונם של כרי דשא ושדות, 50 דונם של כרמים, כ-700 אתרים בגרמניה ומחוצה לה, יערות בקנדה ובאוסטריה, וכן השקעות רבות. כמו כן החברה מנהלת ומתחזקת 70 אתרים של בית וירטמברג.

פרידריך הוא חבר באוניברסיטת הוהנהיים, אוניברסיטת טיבינגן ויו"ר חבר הנאמנים של אוניברסיטת צפלין. בנוסף, הוא הפטרון של קרן התומכת בילדים החולים בסוכרת, וסגן יו"ר הדירקטוריון של בית החולים אולגה בשטוטגרט. כמו כן הוא חבר בחברה להיסטוריה ותרבות של שוואביה העילית, חבר האיגוד הלאומי של באדן-וירטמברג, וחבר בוועדת קברי המלחמה הגרמנית.

ב-9 במאי 2018 נהרג פרידריך בתאונת דרכים, בכביש בין אבנוויילר לפרונהאפן.

משפחתו
------

ב-11 בנובמבר 1993 התחתן פרידריך עם מריה, נסיכת ויד, בתם של אולריך, נסיך ויד ואלקה פישר, ממנה נולדו לו 6 ילדים:

* וילהלם, דוכס וירטמברג (נולד ב-1994)
* מארי אמלי, דוכסית וירטמברג (נולדה ב-1996)
* סופיה דורותיאה, דוכסית וירטמברג (נולדה ב-1997)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אלברכט, דוכס וירטמברג |   | מרגרטה סופיה, ארכידוכסית אוסטריה |   | פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה |   | מריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות |   | הנסיך ז'אן, דוכס גיז |   | איזבל, נסיכת אורליאן |   | פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה |   | אלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג |   |   |   |   |   | רוזה, ארכידוכסית אוסטריה |   |   |   |   |   | אנרי, רוזן פריז |   |   |   |   |   | איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | קרל, דוכס וירטמברג |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | דיאן, נסיכת אורליאן |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **פרידריך, דוכס וירטמברג** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של וירטמברג (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  האבל לאחר מותו של פרידריך, דוכס וירטמברג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1018846409
* VIAF: 230374561
* WorldCat (עם VIAF): 230374561

 |
**מרמוסט גולדיי** (שם מדעי: *Callimico goeldii*; ע"ש המגלה שלהם "אמיל גולדיי") הוא מין יחיד בסוגו של פרימט ממשפחת המרמוסטיים שבקופי העולם החדש החי בטבע ביערות באמריקה הדרומית.

מאפיינים
--------

קופים אלה חיים ביערות הטרופיים של בוליביה, אקוודור, קולומביה, ברזיל ופרו. הם שחורים או חומים כהים כמעט לגמרי, למרות שלעיתים יש פרטים עם גוונים לבנים, חומים או אדומים והם קטנים מאוד כשאר המרמוסטיים. אורכם הממוצע 20-23 ס"מ ומשקלם עד 500 גרם. זנבותיהם ארוכים בערך כמו גופם.

מרמוסט גולדיי נחשב למין מעבר בין משפחת הצבוסיים למשפחת המרמוסטיים.

המרמוסיים חיים בחבורות מעורבות של זכרים ונקבות. הנקבות יכולות להתרבות פעמיים בשנה, אך ממליטות גור אחד המטופל על ידי כל בני החבורה. הם יכולים לחיות בשבי עד 10 שנים. לעיתים הם חיים יחד עם קופי הטמרין הקרובים אליהם.

המרמוסטים הם אוכלי כל כמו שאר הקופים והם ניזונים מצמחים, פירות כמו התאנה, חרקים, עכבישים, זוחלים קטנים וביצים. הם מחפשים את האוכל בין סבכי העלים והשיחים והם נחבאים אל הכלים.

מרמוסט גולדיי נמצא בסכנת הכחדה, בעיקר עקב פגיעה ביערות בהם חי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרמוסט גולדיי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרמוסט גולדיי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551090605171

 |
**מרמוסט מצוי** (שם מדעי: *Callithrix jacchus*) הוא מין של מרמוסט שהוא קוף רחב אף בעל גוף קטן ביותר וציצית שיער מסביב לאוזניים.

המרמוסטיים חיים ביערות העד של אמריקה הדרומית במזרח ברזיל במדינות: פיאאוי, פאראיבה, סיארה, ריו גראנדה דו נורטה, פרנמבוקו, אלגואס ובאהיה.

אלו בין הקופים הקטנים ביותר בעולם ואורכם אינו עולה על 188 מ"מ כשהנקבות מגיעות ל-185 מ"מ. הזכרים שוקלים 250 גרם והנקבות 236 גרם. הפרווה היא אפורה עם כתמים אפורים וצהובים, האוזניים שחורות, הראש שחור והזנב הארוך מפוספס בשחור-אפור. הם בעלי אצבעות זריזות וידיים ארוכות איתם הם מטפסים.

קופים אלו הם טפסנים מיומנים וחיים במרומי עצי הג'ונגלים בהם הם חיים. הם יכולים לחיות גם ביערות נשירים יותר וכן ביערות מוצפים ואף בסוואנות, אך מעדיפים לחיות בעומק היער. הם פלשו גם לדרומה של ברזיל ולארגנטינה שם הם גורמים לנזק אקולוגי ודחיקה של מיני חיות אחרים.

הם אוכלי כל ומזונם העיקרי הוא מוהל עצים, שהם מוצצים מצמחים וגם חרקים קטנים שהם חוטפים מבין העלים והענפים ביער.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרמוסט מצוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרמוסט מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ברזוב** (באוקראינית: **Березове**, ברזובה; בפולנית: **Berezów**) הוא כפר במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, 45 ק"מ מצפון לרוקיטנה.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
בין שתי מלחמות העולם שימשה ברזוב כמקום מושב מועצת הכפרים שבסביבה.

יהודי ברזוב
-----------

בשנת 1921 ישבו בברזוב 58 יהודים, וערב מלחמת העולם השנייה מספרם צמח לכ-100 בכפר חיו 16 משפחות יהודיות, אשר ברובן היו עניות מרודות. היהודים עסקו במשקי עזר, מסחר זעיר, מלאכה וחקלאות. רובם היו מחסידות סטולין.

### חינוך

ילדי הקהילה היהודית למדו בכפר בבית ספר ממלכתי פולני ואחרי הצהריים דאגו ההורים ללימוד עברית ויהדות מפי מורה פרטי. בשנות ה-30 למדו ילדי הכפר בבית הספר העברי "תרבות" ברוקיטנה. בברזוב היה סניף של תנועת ה"חלוץ".

### דת

את התפילות ערכו יהודי המקום בביתו של אחד מזקני היהודים, היות שלא הוקם בברזוב בית תפילה.[דרוש מקור]

### מוות וקבורה

בברזוב היה בית קברות ששימש את יהודי המקום בלבד. ידוע, כי היהודי האחרון נקבר בה בשנת 1941. מרבית המצבות והקברים התמוטטו או נשברו על ידי התושבים המקומיים.

### ברזוב בתקופת השואה

לפני מלחמת העולם השנייה היה הכפר חלק מהרפובליקה הפולנית השנייה אך בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה סופח ברזוב אל ברית המועצות במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בנוסף, נוצר תהליך של קולקטיביצזיה שבעקבותיו יהודים בעלי משק עצמאי נאלצו לעבור למשקים שיתופיים של יהודי הקהילה. שיתופיות זו גרמה לריסוק הבסיס הכלכלי של היהודים. המשבר הכלכלי של הקהילה היהודית גרם לכך שהכפר התרוקן מיהודים שנדדו לרוקיטנה הקרובה אליהם בתקווה להשגת אחיזה כלכלית כלשהי.

ביוני 1941, לאחר שגרמניה הנאצית כבשה את האזור במבצע ברברוסה, שלטו בכפר משטרת העזר האוקראינית. באותם חודשים נמנעה פגיעה ביהודי ברזוב בזכות תשלום שוחד למשטרה. במקביל נאלצו היהודים להסתיר את יהדותם מפני המשטר.

בקיץ 1942 הוקם גטו בברזוב בו רוכזו יהודים מ-7 כפרים סמוכים, בהם הלינה (אוק'), ומספר היהודים במקום הגיע לכ-300. בכפר הוקם גטו פתוח ממנו יכלו לצאת ולהיכנס. במקום מונה יודנראט והיהודים הועסקו בעבודות כפייה, בעיקר חקלאיות.

ב-11 בספטמבר 1942, ערב ראש השנה ה'תש"ג, חוסל גטו ברזוב על ידי שוטרים גרמנים ואוקראינים אשר רצחו את רוב תושביו בבורות ירי. 25 יהודים נורו בזמן הריכוז, 50 ברחו תוך ניצול ערפל כבד ששרר באותו יום, והיתר נרצחו במקום. מעטים מהבורחים מהם מצאו מסתור, ואחרים הצטרפו ליחידות פרטיזנים סובייטיות. בסוף המלחמה כ-40 יהודים שרדו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברזוב** בוויקישיתוף
* ברזוב (Berezów), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* קריספין ברוקס ומרטין דין (אנ'), ברזוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1335–1336), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוקרי בית התפוצות, קהילת יהודי רוקיטנה, באתר בית התפוצות
2. 1 2 3 4 5  קריספין ברוקס ומרטין דין (אנ'), ברזוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1335–1336), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
3. 1 2 3 4 5  ברזוב (Berezów), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
4. ↑  שמואל ספקטור, **פנקס הקהילות: פולין: כרך חמישי - ווהלין ופולסיה**, 1990
**מרמיטת טרבגן** או **מרמיטה מונגולית** (שם מדעי: ***Marmota sibirica***) היא מין של מכרסם מסוג מרמיטה החיה בטבע בסין (במונגוליה הפנימית ובחיילונגג'יאנג), צפון ומערב מונגוליה וברוסיה (בדרום-מערב סיביר, טובה ובעבר הבאיקל). היא מצויה גם בהרי אלטאי לצד המין מרמיטה אפורה. מרמיטה זו מצויה בטבע בסכנת הכחדה לפי הרשימה האדומה של IUCN.

מרמיטה זו בעלת מבנה עגלגל ואורכה מגיע ל-50 עד 60 ס"מ ולמשקל 6 עד 8 ק"ג בקירוב. היא בעלת פרווה עבה בצבע חום-אפרפר עד חום-אדמדם שהופך לעז יותר באביב ודוהה במשך החורף. המרמיטה בעלת לסתות גדולות, המהוות הבדל בין הזכרים לנקבות כשלראשונים לסת תחתונה גדולה יותר.

המרמיטות פעילות במשך האביב באזורי הרים גבוהים ממוזגים ויערות בסביבתם והם מתרבים כל שנתיים באזור אפריל. הם ממליטים מתחת לאדמה בין 4 ל-6 גורים ולעיתים גם 8. הגמילה מאמם נמשכת בין 28 ל-46 ימים.

המרמיטות מכרסמות עשבים שונים ולעיתים גם פירות בשלים. הם נטרפים בידי סמוריים, עופות דורסים שונים וזאבים. כמו כן הם ניצודים בידי האדם למאכל ברחבי סין ומונגוליה, דבר שהביא אותם לסכנת הכחדה. בנוסף הם מפיצות מחלת דבר מסוכנת למי שאוכל אותה.

ישנם 2 תת-מינים של מרמיטה זו:

* *M. s. sibirica*
* *M. s. caliginosus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרמיטת טרבגן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרמיטת טרבגן באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מרמוסט** (שם מדעי: *Callithrix*) הוא סוג של פרימט השייך למשפחת המרמוסטיים.

אורכם של רוב המרמוסטים מגיע ל-20 ס"מ. הם בעלי מאפיינים פרימיטיביים ביחס לשאר הקופים: טפרים במקום ציפורניים, בעלי שערות חישה על פרק כף היד, ומבנה מוחם פרימיטיבי. טמפרטורת גופם משתנה באופן חריג, שינוי היכול להגיע ל-4 מעלות ביום.

קופי המרמוסט הם פעילים מאוד. הם חיים בחופה העליונה של עצי היער, וניזונים מחרקים, פירות ועלים. החותכות התחתונות שלהם ארוכות, ובעזרתן הן יכולים לנקוב חורים בגזעי וענפי עצים כדי להיזון על הגומי שבתוכם. חלק מהמינים הם אוכלי גומי מומחים.

המרמוסטים (יחד עם הגיבונים) הם בין הפרימטים היחידים שמנהלים אורח חיים מונוגמי. הם חיים בקבוצות משפחתיות קטנות הכוללות זוג וצאצא. נראה שהם טריטוריאליים. ברוב המינים, המלטות תאומים הן הנורמה ושלישיות אינן נדירות. ההורים מגלים דאגה רבה לצאצא, והאב הוא זה שנושא אותו בעת שהמשפחה נודדת.

המרמוסט מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר, הסערה, כאשר קאליבן אומר שידריך את אדונו החדש סטפאנו "כיצד ללכוד את המרמוסט הזריז" לאוכלה, באי הבודד בו מתרחש המחזה (מערכה שנייה, תמונה שנייה).

מינים
-----

* מרמוסט מצוי (Callithrix jacchus)
* מרמוסט שחור-טופר (Callithrix penicillata)
* Callthrix kuhlii
* מרמוסט ג'ופרי (Callithrix geoffroyi)
* Callithrix flaviceps
* Callithrix aurita

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרמוסט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |

* ארז ארליכמן, שני גורי מרמוסט חדשים בספארי, באתר ynet, 8 בנובמבר 2009
* אתר למנויים בלבד אסף רונאל, קופי המרמוסט מאמצים את המבטא המקומי במעבר לקבוצה חדשה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2019

* 
* מרמוסט מצוימרמוסט מצוי
* 
*
**סבסטיאן באסונג נגואנה** (נולד ב-9 ביולי 1986 בפריז, צרפת) הוא כדורגלן קמרוני יליד צרפת המשחק בעמדת המגן.

קריירת מועדונים
---------------

באסונג הוא בוגר אקדמיית הכדורגל לנוער המפורסמת קליירפונטיין. בין יתר בוגרי האקדמיה נמנים שחקנים כמו תיירי הנרי, ניקולא אנלקה, ויליאם גאלאס ולואיס סאהה. אחרי שסיים את האקדמיה, עבר למחלקת הנוער של קבוצת מץ, שם חתם גם על חוזה מקצועני רשמי. בשנת 2005, באסונג עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון ושיחק בה במשך שלוש שנים. 

ביולי 2008, באסונג נבחן למשך שבוע במועדון מהליגות הנמוכות באנגליה, אלפרטון טאון, ובמהלך השבוע שיחק במשחק ידידות נגד דונקסטר רוברס. ב-30 ביולי 2008, דווח רשמית שדווקא ניוקאסל יונייטד החתימה את באסונג תמורת 500,000 פאונד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניוקאסל ב-26 באוגוסט 2008, במשחק גביע הפוטבול ליג נגד קובנטרי סיטי. משחק הבכורה שלו בליגה היה משחק חוץ נגד ארסנל, לאחר שנכנס כמחליף במקומו של חוזה אנריקה. ב-26 בדצמבר 2008, הוא צבר לראשונה בקריירה כרטיס אדום, במהלך משחק נגד וויגאן אתלטיק. כבר בעונתו הראשונה באנגליה, זכה סבסטיאן בתואר כדורגלן העונה של ניוקאסל.

כבר לאחר עונה, ואחרי שניוקאסל נשרה לליגת המשנה, באסונג הצהיר שברצונו לעזוב את המועדון, כאשר הקבוצות שהביעו עניין בשירותיו היו טוטנהאם, ארסנל ומנצ'סטר סיטי. ב-6 באוגוסט 2009, אושר רשמית על חתימתו של השחקן בטוטנהאם תמורת סכום של 8 מיליון פאונד. באסונג כבש במשחק הבכורה שלו עבור התרנגולים, שער שהיה גם שער הניצחון נגד ליברפול, אחרי שכבש בנגיחה מהרמה מבעיטה חופשית של לוקה מודריץ', השער קבע את תוצאת המשחק 2-1 לטוטנהאם. במרוצת העונה, באסונג קבע לעצמו מעמד של שחקן הרכב, לאחר שפתח בהרכב הקבוצה בכל 9 משחקיה הראשונים בפרמייר ליג.

קריירה בינלאומית
----------------

באסונג שיחק כבלם בנבחרת צרפת עד גיל 21 בקיץ 2007, לפני שעבר לניוקאסל. ב-25 במאי 2009, הוא נקרא דווקא לייצג את נבחרת קמרון לקראת משחק מוקדמות מונדיאל 2010 נגד מרוקו. הוא קיבל רשות לשחק עבור קמרון, למרות ששיחק בנבחרת צרפת הצעירה, מכיוון שלא שיחק בה באף משחק רשמי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קמרון, במשחק הניצחון 2-0 נגד אוסטריה, ב-12 באוגוסט 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבסטיאן באסונג** בוויקישיתוף
* סבסטיאן באסונג, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת קמרון – מונדיאל 2010** |
| --- |
| 1 קאמני • 
2 אסו-אקוטו • 
3 נקולו • 
4 ר. סונג • 
5 באסונג • 
6 א. סונג • 
7 אנגמו • 
8 ז'רמי • 
9 אטו • 
10 אמנה • 
11 מאקון • 
12 בונג •
13 צ'ופו-מוטינג • 
14 צ'דיו •
15 וובו •
16 המידו •
17 אידריסו •
18 איינו •
19 מביה •
20 מנדז'ק •
21 מאטיפ •
22 אסמבה •
23 אבובקאר •
מאמן: לה גן | קמרוןקמרון |
תחרות הופליטודרומוס
**לאונידס** (ביוונית: **Λεωνίδας**) מרודוס (נולד בשנת 188 לפנה"ס) היה אתלט אולימפי מפורסם בתקופת יוון העתיקה. בארבעה מפגשים רצופים של משחקים אולימפיים בשנים 164-152 לפנה"ס זכה לאונידס בשלוש תחרויות ריצה שונות, ובסך הכל ב-12 ניצחונות רצופים.

במשחקים האולימפיים ה-154 שנערכו בשנת 164 לפנה"ס ושהיו האחרונים בתקופת "תור הזהב" האולימפי בזמן העתיק, זכה לאונידס בשלושה מרוצים שונים: סטאדיון (Στάδιον) - למרחק של כ-200 מטרים, דיאולוס (Δίαυλος) - למרחק של כ-400 מטרים, והופליטודרומוס (Ὁπλιτόδρομος - "מרוץ חיילים") - למרחק של כ-400 מטרים כאשר האצן עטוי בשריון ברונזה ובמגן. לאונידס חזר על ניצחונותיו אלה גם במשחקים האולימפיים בשנים 160, 156, ו-152 לפני הספירה. ניצחונותיו האחרונים הושגו בגיל 36. עליונותו הגופנית של לאונידס באה לידי ביטוי במיוחד לאור הכישורים הגופניים השונים שנדרשו לו לצורך ניצחונותיו. מצד אחד - מהירות וזריזות למירוץ הקצר, ומצד שני - כוח גופני וסיבולת למרוצים הארוכים.

במשך 2,168 שנים לא הצליח אף ספורטאי לשבור את שיאו של לאונידס ולזכות 12 פעמים בתחרויות ליחידים במשחקים האולימפיים. בשנת 2016 נשבר השיא כאשר השחיין האמריקני מייקל פלפס השלים זכייה ב-13 תחרויות שחייה ליחידים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.

קישורים חיצוניים
----------------

* על שבירת השיא באתר הניו יורק טיימס (באנגלית)
* על שבירת השיא באתר הארץ
חלק מאנדרטת הקרב על בריטניה
**רציף ויקטוריה** (באנגלית: Victoria Embankment) הוא חלק מרציפי התמזה. הרציף מצוי לאורך הגדה הצפונית של התמזה בלונדון שבאנגליה.

היסטוריה
--------

רציף ויקטוריה הוקם בשנת 1870 על ידי ג'וזף באזאלגט, במטרה להקים ללונדון מערכת ביוב מודרנית. לצורך זה הוקם הרציף ותחתיו הוקמה מערכת הביוב של לונדון. על הרציף נבנה כביש במטרה להקל על עומסי התנועה בסטרנד וברחוב פליט.

הרציף נבנה על שטח שיובש מנהר התמזה, ומתחתיו נבנתה גם מנהרת קו דיסטריקט של הרכבת התחתית של לונדון. כמו כן נמצאים על הרציף גנים נרחבים ועליהם פסלים ואנדרטאות.

מיקום הרציף
-----------

רציף ויקטוריה מתחיל בגשר וסטמינסטר, צפונית לארמון וסטמינסטר. הרציף נמשך צפונה מעבר לגשר הנגרפורד וגשר ווטרלו. הרציף מסתיים בגשר בלקפריירס.

אתרים תיירותיים לאורך הרציף
---------------------------

על גדת הרציף נמצאת מחט קלאופטרה ואוניית הוד מלכותה פרסידנט עוגנת לידו דרך קבע, על הרציף נקבעה בשנת 2005 אנדרטת הקרב על בריטניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רציף ויקטוריה** בוויקישיתוף

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
**לאונרד פון בלומנטל** (בגרמנית: **Leonhard von Blumenthal**;‏ 30 ביולי 1810 – 21 בדצמבר 1900) היה גנרל-פלדמרשל גרמני ששימש כראש מטהו של פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובמלחמת צרפת–פרוסיה.

ביוגרפיה
--------

פון בלומנטל נולד בשוודט על האודר ב-30 ביולי 1810 ללודוויג פון בלומנטל שנהרג בשנת 1813 בקרב דנוויץ. בשנת 1827 התגייס פון בלומנטל לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט המילואים של המשמר (לימים רגימנט הרובאים של המשמר), ולאחר מכן מילא תפקידי פיקוד ומטה.

בשנת 1839 התחתן פון בלומנטל עם דליציה אנה לבית אטורפה, ממנה היו לו 6 ילדים.

בשנת 1849 הועלה פון בלומנטל לדרגת מיור, ומונה לראש מטהו של הגנרל אדוארד פון בונין, ובמלחמת שלזוויג הראשונה שימש כראש מטה הצבא בשלזוויג-הולשטיין. בשנת 1859 הועלה פון בלומנטל לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לשלישו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה, ובשנת 1860 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-31, ולאחר מכן למפקד רגימנט הרגלים ה-71. במלחמת שלזוויג השנייה היה פון בלומנטל ראש מטה הצבא בדנמרק, ועל פעולותיו קיבל את עיטור הפור לה מריט. ביוני 1864 הועלה פון בלומנטל לדרגת גנרל מיור, בנובמבר אותה שנה מונה למפקד החטיבה ה-7, ובאפריל 1865 מונה למפקד החטיבה ה-30.

במלחמת אוסטריה–פרוסיה היה פון בלומנטל ראש מטה הארמייה השנייה, בפיקודו של פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה, והצטיין במיוחד בקרב קניגרץ, ועל כך קיבל תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. באוקטובר 1866 הועלה פון בלומנטל לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-14.

פון בלומנטל עומד לצידו של אוטו פון ביסמרק, ולוחץ את ידו של גנרל פון הרטמן בעת ההכרזה על הקמת האימפריה הגרמנית בורסאי בינואר 1871
במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870 היה פון בלומנטל ראש מטה הארמייה השלישית, בפיקודו של פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה, ולחם עימה בקרב קניגרץ. 18 מבני משפחתו השתתפו במלחמה, ובתוכם שני בניו ושלושת אחייניו, ושניים מתוכם נהרגו בקרבות. לאחר המלחמה מונה פון בלומנטל למפקד הקורפוס ה-4, ובשנת 1873 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בשנת 1883 ליווה פון בלומנטל את פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה לביקור בספרד, ובשנת 1888 הועלה לדרגת גנרלפלדמרשל, ומונה למפקד האזור הצבאי הרביעי. בשנת 1892 מונה למפקד האזור הצבאי השלישי, ובשנת 1896 פרש לביתו.

בשנת 1873 פרש פון בלומנטל לביתו, וב-21 בדצמבר 1900 מת פון בלומנטל בקוולנדורף, ונקבר באחוזה המשפחתית בפלאטנבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאונרד פון בלומנטל** בוויקישיתוף
* לאונרד פון בלומנטל באנציקלופדיה בריטניקה
* לאונרד פון בלומנטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281900605171
* BnF: cb10599183v (data)
* CANTIC: a12130801
* GND: 116209488
* ISNI: 0000 0001 0947 3160
* LCCN: no2012008117
* NLA: 36046955
* NLP: A12110887
* NTA: 067915051
* SUDOC: 153155515
* Trove: 1200684
* VIAF: 757974
* WorldCat: lccn-no2012008117

 |
**שפשאוון** (בערבית: **شفشاون**, בברברית: **ⵜⵛⴻⴼⵜⵛⴰⵡⴻⵏ**, בצרפתית: **Chefchaouen**, בספרדית: **Chauen** או **Xauen**, בפורטוגזית: **Xexuão**) היא עיר בצפון-מערב מרוקו הידועה בזכות הצבע הכחול של רחובותיה. תודות ליופייה ולמשכנה על מורדות אחד ההרים של אזור ריף, זכתה לכינוי "גן העדן על ההר".

רקע היסטורי
-----------

השם שפשאוון נגזר מהמילה "אשוואן" שמשמעותה "קרניים" בשפה הבֶּרְבֶּרִית (הקרויה תאמאזיגת, שפתם של הבֶּרְבֶּרִים בצפון אפריקה). העיר קיבלה את השם עקב צורת ההרים שבמעלה העיר, הדומים לזוג קרניים של עז.

העיר נוסדה בשנת 1471 כמצודה שהוקמה על ידי מולאי עלי בן מוסה בן ראשד אל עלמי כחלק מהניסיון להגן על שטחי המגרב מפני חדירת האימפריה הפורטוגזית. בהמשך התיישבו באזור המצודה ברברים ריפים מקומיים בני שבט ע'ומרה, ולאחר גירוש ספרד של שנת 1492 נוספו אליהם מורים ויהודים מגורשים. על פי אחת המסורות, היו אלה היהודים במאה ה-18 או ה-19 שהיו אחראים לצביעת רחובות העיר לכחול בהשפעת תורת הקבלה.

בשנת 1912 הפכה שפשאוון ביחד עם שאר צפון מרוקו לחלק ממרוקו הספרדית. חיילים ספרדים כלאו את עבד אל-כרים אל-ח'טאבי, אחד ממנהיגי המאבק לעצמאות של אזור הריף, במבנה בקסבה של העיר בשנים 1916-1917. ספרד החזירה את העיר למרוקו בשנת 1956 והיא הפכה להיות חלק ממרוקו העצמאית.

שפשאוון היא מוקד תיירות פופולרי עקב הימצאותה בשכנות לעיר טנג'יר והמובלעת הספרדית סאוטה ומהווה מקור גידול ומסחר בחשיש.

ערים תאומות
-----------

* ארצות הבריתארצות הברית איסקווה, וושינגטון, ארצות הברית
* ספרדספרד רונדה, ספרד
* ספרדספרד וחר דה לה פרונטרה, ספרד
* הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין קונמינג, הרפובליקה העממית של סין
* תוניסיהתוניסיה תסתור, תוניסיה

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפשאוון** בוויקישיתוף
* שפשאוון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537903305171
* BnF: cb12563714w (data)
* LCCN: n97112398
* VIAF: 126842191
* WorldCat (עם VIAF): 126842191

 |
**אנה מארי ג'רניגן** (באנגלית: **Anna Marie Jernigan**; נולדה ב-15 ביולי 1998) היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW), שבו היא חברה בקבוצת הדארק אורדר.

קריירת היאבקות מקצועית
----------------------

### ארגונים עצמאיים (2018–2020)

ביולי 2018, ג'יי החלה להתאמן בבית הספר להיאבקות One Fall Power Factory. בינואר 2020, ג'יי ניצחה את ת'אנדר בלונד בקרב שיער נגד שיער במסגרת אירוע של ארגון ההיאבקות Georgia Premier Wrestling‏ (GPW).

### All Elite Wrestling‏ (2019–היום)

ג'יי ערכה את קרב הבכורה שלה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW) ב-1 באפריל 2020, בקרב יחידים במסגרת פרק של התוכנית השבועית *Dynamite*, שבו היא הפסידה להיקארו שידה. חמישה לאחר מכן, היא חתמה על חוזה בארגון. לאחר הפסד לאבאדון ב-17 ביוני בפרק של התוכנית *Dynamite*, היא לוותה אל מאחורי הקלעים על ידי קבוצת הדארק אורדר. ב-1 באוגוסט 2020, ג'יי הוכרזה כאחת המשתתפות אשר תשתתפנה בגביע זוגות הנשים של AEW, כאשר בהגרלה שהתקיימה, היא הוגרלה להיות השותפה של טיי קונטי. השתיים ניצחו בסיבוב הראשון את ניילה רוז ואריאן אנדרו, אך בשלב חצי הגמר הודחו על ידי איווליס ודיאמנטה. ב-27 באוגוסט בפרק של התוכנית *Dynamite*, היא הוכרזה באופן רשמי כחברה בקבוצת הדארק אורדר. ב-25 בנובמבר בפרק של התוכנית *Dynamite*, ג'יי איתגרה את שידה לקרב על אליפות הנשים של AEW של האחרונה, שבו היא הפסידה. בספיישל Brodie Lee Celebration of Life, שהיה פרק שנערך ב-30 בדצמבר לזכרו של המתאבק המנוח, ברודי לי, ג'יי הצטוותה פעם נוספת לטיי קונטי, כשהן רשמו ניצחון על בריט בייקר ופנלופה פורד. בפברואר 2021, ג'יי הייתה אמורה להשתתף בטורניר ההדחות על המועמדות לאליפות הנשים של AEW; לעומת זאת, היא נפצעה במהלך אימון כשסבלה מפריקת כתף וכתוצאה מכך מאדי ורנקובסקי מילאה את מקומה. ג'יי עברה ניתוח חודש לאחר מכן, כשזמן ההחלמה שלה הוערך בין חצי שנה לשנה.

ג'יי חזרה מפציעה ב-1 בספטמבר בפרק של התוכנית *Dynamite*, כשנחלצה לעזרת קונטי ממתקפה של פנלופה פורד והבאני לאחר שקונטי ניצחה את פורד. ב-17 בספטמבר בפרק של התוכנית *Rampage*, ג'יי גברה על הבאני. ב-29 בספטמבר בפרק של התוכנית *Dynamite*, ג'יי וקונטי השיגו ניצחון בקרב זוגות על הבאני ופנלופה פורד. ב-22 באוקטובר בפרק של התוכנית *Rampage*, ג'יי נכנעה והפסידה לד"ר בריט בייקר בקרב שאינו היה על חגורת האליפות של האחרונה. ב-3 בנובמבר בפרק של התוכנית *Dynamite*, ג'יי הפסידה לג'יימי הייטר והודחה כבר בסיבוב הראשון של הטורניר על אליפות TBS. ב-21 בינואר 2022 בפרק של התוכנית *Rampage*, ג'יי כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של TBS לאחר שהפסידה לאלופה, ג'ייד קרגיל. ב-13 ביולי בפרק של התוכנית *Dynamite*, ג'יי הפסידה לסרינה דיב בהכנעה. ב-29 ביולי בפרק של התוכנית *Rampage*, ג'יי הכניעה לניצחון את רובי סוהו. ב-14 באוקטובר בפרק של התוכנית *Rampage*, ג'יי הפסידה לניילה רוז.

אליפויות והישגים
----------------

* **הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI**
	+ PWI דירג אותה במקום ה-146 מתוך 150 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* אנה ג'יי, ברשת החברתית טוויטר
* אנה ג'יי, ברשת החברתית אינסטגרם
* אנה ג'יי, באתר Online World of Wrestling

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנה ג'יי עוברת ניתוח בכתף
2. ↑  אנה ג'יי חוזרת בתוכנית *Dynamite* ומצילה את טיי קונטי