recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ארווין הרברט מנפרד פולאץ** (בגרמנית: **Erwin Herbert Manfred Pollatz**; ‏14 באוקטובר 1886 - 8 בספטמבר 1964) היה מורה, עורך ומתרגם, השתייך לקהילת הקוויקרים והוכר כחסיד אומות העולם.

ביוגרפיה
--------

מנפרד פולאץ נולד ב-1886 בדרזדן שבגרמניה. אביו, רודולף פולץ, היה מנהל של מכינה צבאית ואמו סלסטין, לימדה צרפתית במכינה זו. היו לו שני אחים וארבע אחיות והוא היה הצעיר ביותר במשפחתו. הוא למד במכינה ב-1906 ולאחר מכן למד באוניברסיטה גרמנית וספרות גרמנית, פילולוגיה, היסטוריה, פילוסופיה, כלכלה ומשפטים.

מנפרד פולאץ נישא לאשתו לילי אנגלמן ב-27 בדצמבר 1915 בדרזדן. לזוג נולדו ארבעה ילדים - מריאן, אינגה, קרל ורוזמרי והם התגוררו בשכונת קלוצקה בדרזדן. מנפרד פולאץ נבחר להיות חבר במועצת העיר בדרזדן.

פולאץ נהיה מורה, והוא ואשתו לימדו בכמה בתי ספר בדרזדן ובלייפציג. הזוג היו מחסידי החינוך הפרוגרסיבי, ובשנת 1916 הקימו בית ספר בהשראת זרם חינוכי זה. בבית הספר היו שיעורים בשפות זרות ובאומנות וכן גם היו שיעורים שנלמדו מחוץ לכיתות. לתלמידים ממעמד סוציואקונומי נמוך ניתנה ארוחת צהריים.

הזוג מנפרד ולילי היו חברים בכת הקוויקרים ויזמו פגישה שלהם בדרזדן ב-1931. בפגישה זו הם קבעו שהם יקימו בית ספר לקוויקרים בניהולו של מנפרד. בשנת 1933 עם עליית הנאצים לשלטון, תוכניות אלו בוטלו.

באותה שנה, מנפרד ביקש שלא להצדיע להיטלר בבית הספר שלו, ולכן כשחוקק "חוק הפקידות המקצועית", פוטר מתפקידו. באוגוסט 33', אנשי .S.A עצרו אותו יחד עם כמאתיים מאנשי העיר דרזדן שהואשמו בהתנגדות למשטר. לאחר כשבוע, לאחר התערבות קווייקר אמריקאי, מנפרד שוחרר ממעצר והמשפחה החליטה לעבור לעיר הארלם בהולנד ב-31.1.1934.

הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
---------------------------------

בבית בהארלם, לילי פולץ פתחה בית ספר לפליטים מגרמניה. רוב התלמידים היו בני פליטים יהודים שלא היה אף ארגון שדאג להם. השיעורים הועברו בעיקר על ידי מנפרד ולילי, וכן על ידי בנם קרל היינץ ומורים נוספים מהארלם. הם למדו את השפה ההולנדית אולם השפה שלמדו בה בבית הספר, הייתה גרמנית. ידוע על 28 ילדים שלמדו בבית ספר זה, ומתוכם 23 שרדו את המלחמה.

עד הכיבוש הנאצי, בני הזוג פולץ ביקרו בגרמניה לעיתים קרובות, ולאחר ליל הבדולח מנפרד פולץ עזר ליהודים שנרדפו בפוגרום זה. לאחר כיבוש הולנד בידי הנאצים, הבית בהארלם הפך להיות מקום מסתור למחתרת ההולנדית. הילדים הגרמנים גורשו ממנו (על ידי הגרמנים) והזוג פולאץ דאג להביא ילדים הולנדיים במקומם. בסה"כ הוחבאו בתקופה זו 10 ילדים בגילאים של חודשיים עד 3 שנים, על ידי משפחת פולץ.

ב-14 במאי 1943 מנפרד נאסר ונכלא במחנה דכאו. בנו, קרל היינץ, למד רפואה. משטרת הביטחון (.S.D) בקשה ממנו להתגייס כרופא ולשרת בחזית המזרחית, והוא הסכים לכך בתנאי שבתמורה להסכמתו ישוחרר אביו מנפרד מהמחנה. באופן זה מנפרד שוחרר מדכאו לאחר שהיה אסור בו כשנה וחצי. קרל היינץ מצא את מותו בחזית המזרחית, כנראה בתחילת 1945.

הכרה והנצחה
-----------

* בשנת 2013 יד ושם הכיר בזוג פולאץ כחסידי אומות עולם.
* מול ביתם של הזוג בהארלם הוקם שלט לזכרם ולזכר פעילותם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנפרד פולץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rescue Story - Pollatz, Manfred and Lili, אתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1076099351
* ISNI: 0000 0003 9773 538X
* NTA: 131971972
* VIAF: 49610247
* WorldCat: viaf-49610247

 |
**דראגן מאנצה** (בסרבית: **Драган Манце**;‏ 26 בספטמבר 1962 – 2 בספטמבר 1985) היה כדורגלן יוגוסלבי ממוצא סרבי ששיחק בעמדת החלוץ בנבחרת יוגוסלביה ובפרטיזן בלגרד.

קריירת מועדונים
---------------

מאנצה נולד בזמון והחל את הקריירה שלו בקבוצה המקומית גלניקה זמון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בליגת המשנה היוגוסלבית בגיל 17.

בחודש ספטמבר 1980 עבר מאנצה לפרטיזן בלגרד מליגת העל היוגוסלבית. ב-22 בנובמבר 1980 ערך מאנצה את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, כשעלה כמחליף במחצית השנייה בתיקו 1-1 נגד סרייבו. עד לסוף עונת 1980/1981 ערך חמש הופעות ליגה נוספות. ב-12 באוגוסט 1981 הבקיע מאנצה את שער הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בניצחון 1-0 על רדניצ'קי ניש. בעונת 1981/1982 הוא ערך 21 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים. מאנצה היה מלך השערים של הקבוצה בעונת 1982/1983, בה זכתה הקבוצה באליפות יוגוסלביה בפעם הראשונה מזה חמש שנים. בעונת 1983/1984 ערך מאנצה 28 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים. את עונת 1984/1985 סיים מאנצה פעם נוספת כמלך השערים של המועדון.

בקיץ 1985, לאחר שמועות רבות על מעבר אפשרי לקבוצה אחרת, חתם מאנצה על חוזה חדש לארבע עונות במועדון, עד לשנת 1989. ב-1 בספטמבר 1985 הוא שיחק את משחקו האחרון במועדון, בניצחון 2-1 על בודוצ'נוסט טיטוגרד במסגרת הליגה, בו גם הבקיע שער בפנדל.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-23 באפריל 1983 ערך מאנצה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוגוסלביה, בהפסד 4-0 לנבחרת צרפת במשחק ידידות. בחודש נובמבר באותה שנה ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת צרפת במשחק ידידות. בסך הכל ערך ארבע הופעות במדי הנבחרת.

מותו
----

ב-3 בספטמבר 1985 מת מאנצה בתאונת דרכים כאשר נהג ברכב הפיג'ו 205 בדרכו לאימון קבוצתו. הוא נקבר בבית הקברות החדש בבלגרד, ובהלוויתו נכחו כ-30 אלף אנשים.

תארים
-----

פרטיזן בלגרד
* אליפות יוגוסלביה (1): 1982/1983

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דראגן מאנצה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* דראגן מאנצה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Došao je tiho i otišao u legendu - Dragan Mance (VIDEO) באתר Mozzart Sport, ‏ 3 בספטמבר 2014 (בסרבית)
2. ↑  Božo Koprivica piše za „Blic": Manceov volej za večnost באתר Blic, ‏ 3 בספטמבר 2015 (בסרבית)
3. ↑  Otiš'o si Dragane, ostala je tuga... באתר Press Online, ‏ 3 בספטמבר 2010 (בסרבית)
4. ↑  Pre 34 godine poginuo je Dragan Mance! Žurio je na stadion i tragično nastradao, cela SFRJ je plakala za njim! באתר Alo, ‏ 3 בספטמבר 2019 (בסרבית)
**מנפרד מילר** (בגרמנית: **Manfred Müller**, נולד ב-28 ביולי 1947 באסן שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

### אסן, וופרטאלר ונירנברג

מילר החל את קריירת הבוגרים שלו בשוורץ-וייס אסן בשנת 1966, שם שיחק חמש עונות. בשנת 1971 עבר לוופרטאלר מליגת הבונדסליגה השנייה, עמה העפיל אל הבונדסליגה בעונתו הראשונה בקבוצה, ובעונתו השנייה סיים עם הקבוצה במקום הרביעי. ההישג של הקבוצה לא שוחזר, ובעונה העוקבת ניצלה מירידה לאחר מאבקי תחתית, ובשנת 1975 נשרה בחזרה לליגת המשנה. בשנת 1976 עזב מילר לנירנברג, ששיחקה גם היא בליגת המשנה. בשנת 1978 עלה מילר עם נירנברג אל הבונדסליגה, נשר שוב לבונדסליגה השנייה כעבור עונה אחת, ועזב את הקבוצה לטובת תקופה קצרה בESV אינגולשטאדט, לאחר 86 משחקים במדי נירנברג.

### באיירן מינכן

בשנת 1979, כאשר היה בן 32, חתם מילר בבאיירן מינכן, כמחליפו של ספ מאייר שפרש בגין תאונת דרכים, והחל להתחרות על המקום בהרכב עם השוער ואלטר יונגהאנס, הצעיר ממנו ב-11 שנים. עם באיירן מינכן זכה מילר בשתי אליפויות הבונדסליגה ובשני גביעים מקומיים, כאשר הוא ויונגהאנס משחקים לסירוגין בהרכב הקבוצה, הן בזירה המקומית והן בזירה האירופית. בעונת 1982 הגיעה באיירן מינכן לגמר גביע אירופה לאלופות, בו הפסידה לאסטון וילה, במשחק בו מילר פתח בהרכב. בשנת 1984 פרש מילר ממשחק פעיל עם 48 הופעות במדי באיירן מינכן, לאחר שאיבד את מקומו בהרכב לשוער הבלגי ז'אן-מרי פפאף, שהגיע במקום יונגהאנס שעבר לשאלקה 04 בשנת 1982.

לאחר הפרישה
-----------

עם פרישתו, החל מילר לעבוד כמנהל כללי בנירנברג, ואף חזר להופעה אחת בשער הקבוצה במשחק בונדסליגה בשנת 1986, בעקבות פציעתו של השוער הראשון אנדראס קפקה. כיום מילר מנהל חברת הפקות טלוויזיוניות.

תארים
-----

### באיירן מינכן

* אליפות הבונדסליגה (2): 1979/1980, 1980/1981
* הגביע הגרמני (2): 1981/1982, 1983/1984

### וופרטאלר

* אליפות הבונדסליגה השנייה (1): 1971/1972

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**חכירה מימונית** (finance lease) או חכירה הונית (capital lease) היא סוג של חכירה הכוללת הסדר מסחרי לפיו:

* החוכר מקבל נכס לשימושו בתקופת החכירה
* החוכר משלם סדרת תשלומי חכירה בתמורה לשימוש בנכס
* המחכיר מרוויח את הריבית המגולמת בתשלומי החכירה
* בסיום תקופת החכירה החוכר מחזיר את הנכס למחכיר או רוכש את הבעלות על הנכס

המחכיר הוא הבעלים החוקי של הנכס לאורך תקופת החכירה, אולם החוכר הוא הנושא בהטבות ובסיכונים הכלכליים הנובעים מהשליטה בנכס. יש לשים לב כי הטיפול החשבונאי בחכירה מימונית יכול להיות שונה מהטיפול החשבונאי בחכירה תפעולית.

הטיפול החשבונאי בחכירה מימונית בישראל
-------------------------------------

החל משנת 2008 חברות ישראליות הנסחרות בבורסה נדרשות לדווח על עסקאות ולערוך את הדוחות הכספיים שלהן בהתאם לתקינה החשבונאית הבינלאומית.

תקן דיווח כספי בינלאומי 16 (IFRS 16) מסדיר את הטיפול בחכירה מימונית וקובע שחכירה תסווג כחכירה מימונית כאשר הסכם החכירה אינו ניתן לביטול אלא במקרים חריגים, וכאשר ההסכם מקיים את אחד מהבאים:

* הבעלות על הנכס עוברת לחוכר בתום תקופת החכירה
* לחוכר קיימת הזדמנות לרכוש את הנכס בתום תקופת החכירה במחיר הזדמנותי
* תקופת החכירה נפרשת על פני חלק משמעותי מאורך החיים הכלכלי של הנכס (לפי התקינה בארצות הברית 75% לפחות)
* הערך הנוכחי של תשלומי החכירה משקף באופן מהותי את השווי ההוגן של הנכס המוחכר (לפי התקינה בארצות הברית 90% לפחות)
* מעצם טבעו הנכס המוחכר יכול לשמש את החוכר מבלי לבצע בו שינויים משמעותיים

### השפעת החכירה המימונית על ספרי החוכר

אף על פי שאינו הבעלים החוקי של הנכס, החוכר שולט במרבית ההטבות הכלכליות ונושא במרבית הסיכונים הנובעים מהבעלות בנכס ולכן עליו לבצע רישום פחת של אותו הנכס בספרים.

בנוסף לכך, החוכר מכיר בדוח רווח והפסד בעלויות המימון של החכירה בשיטת הריבית האפקטיבית.

### השפעת החכירה המימונית על ספרי המחכיר

המחכיר מכיר ברווח או הפסד אם הערך בספרים שונה מהערך הנוכחי של תשלומי החכירה, ובנוסף לכך זוקף הכנסות מימון הנובעות מהסכם החכירה.

למרות היותו הבעלים החוקיים של הנכס, המחכיר אינו מפחית את הנכס במשך תקופת החכירה.

הטיפול החשבונאי בעסקת מכירה וחכירה בחזרה
----------------------------------------

כאשר ישות מוכרת נכס וחוכרת אותו בחזרה באופן מיידי היא עשויה לדחות את ההכרה ברווח מהמכירה במקרה שבו החכירה סווגה כחכירה מימונית.

ישות לא יכולה להכיר ברווח ממכירה אם הסיכונים והתשואות המשמעותיים הנובעים מהבעלות על הנכס לא עברו לרוכש. בעסקה של מכירה וחכירה חוזרת הישות אינה מאבדת את השליטה על הסיכונים וההטבות הנובעים מהבעלות ולכן הישות צריכה לדחות את הרווח ולהכיר בו על פני תקופת החכירה.

ראו גם
------

* חכירה תפעולית
* חכירה
* תקן דיווח כספי בינלאומי
* שכירות

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4127220-1

 |
**דְרַאהוֹמַנִיבְקַה** (אוקראינית: **Драгоманівка**, "דראהומונובית") הייתה הצעת רפורמה לאורתוגרפיה ולאלפבית האוקראיני, שקודמה בידי מיכאילו דראהומנוב ונקראה על שמו. עיקר ההצעה היה הפיכת הכתיבה האוקראינית לפונמית, כל שכך אות תייצג פונמה אחת בלבד. בדראהומניבקה נעשה שימוש מועט, בין השאר בידי דראהומנוב עצמו, אך עקב התנגדות תרבותית ורדיפה פוליטית לא תפסה ההצעה תאוצה, והשימוש בה גווע במהרה.

היסטוריה
--------

שיטת כתיבה זו נוצרה בקייב בשנת 1870 על ידי קבוצה של פעילים תרבותיים לשם כתיבת מילון אוקראיני. הקבוצה הונהגה בידי פאבלו ז'יטצקי וכללה את דראהומנוב. בשנת 1876 אסר אוקאז (צו) אֵמְס (Эмский указ) פרסומים והופעות בשפה האוקראינית ברחבי האימפריה הרוסית. בעקבות זאת עברה הפעילות התרבותית בשפה האוקראינית אל מחוץ לגבולות האימפריה, והצעת הרפורמה לא הספיקה להתפרסם.

ז'יטצקי כינה את שיטת הכתיבה "הֵרְצֵהוֹבִינְקַה" ("הרצגובינית"), בעקבות השפעת האורתוגרפיה הסרבית החדשה של ווק סטפנוביץ' קראג'יץ' (הרפורמה של קראג'יץ התבססה על הניב הסרבי שדובר בהרצגובינה), אך דראהומנוב היה הראשון שפרסם תכנים בשיטה זו בשנת 1878 בז'נבה, וכך נודעה השיטה בציבור כ"דראהומניבקה". נעשה בדראהומניבקה שימוש בגליציה בפרסומיהם של עמיתיו של דראהומנוב, איבאן פרנקו ומיכאילו פבליק, אך בעקבות ההתנגדות של פלגים תרבותיים מסוימים ושל השלטונות הפולניים, השימוש בה גווע והיא נשכחה בפועל.

האלפבית
-------

הדראהומניבקה התבססה על העיקרון הפונמי, לפיו כל גרפמה מקבילה לפונמה אחת בדיוק, ולהפך - כל פונמה מיוצגת על ידי גרפמה אחת בלבד. כך, אותיות המייצגות שתי פונמות בוטלו ובמקומן נעשה שימוש בשתי אותיות נפרדות.

שטר של 20 הריבניה עם תמונתו של איבאן פרנקו ודוגמה משירתו הכתובה בכתב יד של הדראהומניבקה
* האות Й הוחלפה באות Ј על יסוד הכתב הלטיני
* האותיות המרככות בוטלו ובמקומן נעשה שימוש בצמדי אותיות. עיצורים מחונככים יוצג תמיד באמצעות "סימן הרכות" Ь.
	+ כאשר ייצגו שילוב של עיצור ותנועה הוחלפו כך:
		- Є הוחלפה ב־је
		- Ї הוחלפה ב־јі
		- Ю הוחלפה ב־ју
		- Я הוחלפה ב־ја
	+ כאשר ייצגו חינכוך ותנועה הוחלפו ב:
		- Є הוחלפה ב־ье
		- Ї הוחלפה ב־ьі
		- Ю הוחלפה ב־ьу
		- Я הוחלפה ב־ьа
* הדיגרף Щ הוחלף בצירוף шч
* הסיומת ться לפעלים הוחלפה ב־тцьа.

### דוגמות

החלק הכתוב בהגדלה
להלן מספר דוגמות לכתיבה בדראהומניבקה, לצד הצורות המקוריות:

* щука הוחלפה ב־шчука (זאב ים)
* яблоко הוחלפה ב־јаблоко (תפוח)
* святий הוחלפה ב־свьатиј (קדוש)
* сподівається הוחלפה ב־сподіваjетцьа (מצפה ל-)

דוגמה לשימוש מודרני בדראהומניבקה ניתן למצוא בשטר של 20 הריבניה שהופק בשנת 2003 באוקראינה. בשטר מוצג קטע משירו של איבאן פרנקו, Веселка (קשת בענן), כתוב בכתב ידו ובדראהומניבקה:

Земле, моjа всеплодьучаjа мати!  

Сили, шчо в твоjij движель глубинi,  

Крапльу, шчоб в боjу смiлijше стоjати,  

даj i мiнi!
**מֶרְלִי** (קרוי גם מיירל וגם מרלי ובִּירְווּד) הוא רובע בעיירה ווימבורן מינסטר (אנ'), בדרומה של אנגליה, ומהווה חלק ממחוז דוֹרְסֵט. את הרובע עוטף יער ומספר שמורות טבע. לאחר היווסדו של הרובע והפיכתו לאזור מגורים בשנת 1970 אוחד לתוכו הכפר השכן אוקלי.

האזור המיושב במרלי
במפקד תושבים שנערך בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית מרלי 10,392 תושבים.

ערים מרכזיות השוכנות בצמוד למרלי הן פול ובורנמות'.

נהר הסטור ברובע מרלי

שמורות טבע
----------

אחת משמורות הטבע המרכזיות במרלי היא קְרִיקְמוּר ובה ניתן לצעוד או לרכוב על אופניים. השמורה עטוית עצים ושיחים והיא אזור מחייתם של בעלי חיים רבים וביניהם עטלף אירופאי קטן ממין פיפיסטרלה, עטלף ממין אוזנן חום, ציפורים רבות וביניהן הלילית המצויה ועוד יונקים רבים ובכללם שועלים וסנאים.

סביבה כפרית ברובע מרלי
שמורת טבע נוספת במרלי היא 'מזדרון החווה של מרלי' והיא משתרעת לאורכו של נהר סְטוּר. בשמורה אדמת מרעה ויער. ניתן לחצות את אדמת המרעה בשבילים שנקצרו לצורך מעבר וכן בין העצים.

תקופת הדגירה של הציפורים בשמורות, באופן רשמי, היא מתחילת חודש מרץ ועד לתום חודש יולי. בתקופה זו חל איסור על המבקרים להסתובב עם כלביהם כשהם חופשיים על מנת שלא לפגוע בציפורים המקננות.

ספורט
-----

למרלי קבוצת כדורגל לא מקצוענית בשם מועדון ספורט מרלי קובהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרלי** בוויקישיתוף
* 
* שמורת הטבע מסדרון החווה של מרלי
* דף הבית של העיר פול
* לשכת התיירות של מחוז דורסט
* דף הבית של מחוז דורסט
* קישור למפת מרלי
* האתר הרשמי של העיירה ווימבורן מינסטר
* שוק האיכרים והפשפשים הקבוע בסופי השבוע בווימבורן מינסטר
* האתר הרשמי של הפסטיבל העממי השנתי של ווימבורן מינסטר

קואורדינטה (נקודת ציון) מרלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  David Caldwell, What you need to know about Oakley Hill in the village of Merley, Street List (באנגלית)
2. ↑  creekmoor, creekmoor nature reserve, ‏2020-05-16
3. ↑  Dorset’s Rivers | Dorset Life - The Dorset Magazine (באנגלית)
4. ↑  COBHAM SPORTS FC Merley Cobham Sports FC 1st Team, www.pitchero.com
**חכאי עטלף** (שם מדעי: **Ogcocephalidae**) הוא משפחת דגים מסדרת החכאים המצוידים בזרועות-סנפירים איתם הם צועדים על קרקעית הים. תפוצתם היא באוקיינוסים טרופיים וסוב-טרופיים, בעומק 200-3,000 מ'. כמה מינים מגיעים עד לעומק 4,000 מטרים ואחרים חיים במימי חופים או אף בשפכי נהרות. המין *Ogcocephalus darwini* חי במים הקרים של איי גלאפגוס.

דגים אלה קיבלו את שמם על שם דמיונם לבטאים המכונים "עטלפי הים". הם בעלי סנפירי חזה רחבים מאוד המשמשים כגפיים וגוף עגלגל וקטן מאחוריהם. הראש ענקי ואילו הזנב והחלק האחורי קטנים מאוד. אורכם המרבי עד 50 ס"מ. החכאים ניזונים ממיני סרטנים, דגים אחרים ותולעים רב זיפיות באמצעות שימוש באורם המלאכותי, אף שה"חכה" אינה נמצאת בקצה המצח כמו רוב החכאים.

מיון
----

* משפחה **חכאי עטלף** (Ogcocephalidae)
	+ סוג *Coelophrys* - בו 7 מינים
	+ סוג *Dibranchus* - בו 14 מינים
	+ סוג *Halicmetus* - בו 3 מינים
	+ סוג *Halieutaea* - בו 9 מינים
	+ סוג *Halieutichthys* - בו 4 מינים
	+ סוג *Halieutopsis* - בו 9 מינים
	+ סוג *Malthopsis* - בו 13 מינים
	+ סוג *Ogcocephalus* - בו 13 מינים
	+ סוג *Solocisquama* - בו 3 מינים
	+ סוג *Zalieutes* - בו 2 מינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חכאי עטלף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* חכאי עטלף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543651105171

 |
**קורפוס המילואים ה-17** (בגרמנית: **XVII. Reserve-Korps**) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-12 בספטמבר 1914 תחת פיקודו של גנרל חיל התותחנים ארנסט פון זסטרוב כ**קורפוס זסטרוב** שהוקם באזור גראודנץ והתרכז ב- Drewenz. ב-21 ביולי 1915 הפך קורפוס זסטרוב ל**קורפוס המילואים ה-17**. הקורפוס כיסה את האגף הימני של פלגת הארמייה גלוויץ, ששמה שונה מאוחר יותר לארמייה ה-12, במהלך הקרב השני על פז'ניש (13–15 ביולי 1915). לאחר פריצת הדרך של פלגת הארמייה גלוויץ לאורך הנרב, קבוצת זורן יצאה עם דיוויזיות הלנדווהר ה-14 וה-85 אשר התקדמו לגזרת לידיניה עד ה-15 ביולי. באמצע יולי 1915, תקפו קורפוס המילואים ה-17, קורפוס דיקהוט (כוח עתודה בטורן) וכמה חטיבות לנדווהר את מבצר נובוגאורגייבסק. ב-20 ביולי 1915, הוקצה למטרה זו קורפוס המילואים ה-3 בפיקודו של הנס פון בזלר. לקורפוס המילואים ה-17 בפיקודו של גנרל לויטננט קרל זורן הוכפפו דיוויזיית הלנדווהר ה-85 והבריגדה הסקסונית Pfeil, היא השתלטה על ה-Zernierung של החזית הצפון-מערבית ונדחפה קדימה בין פלונסק וצ'חנוב אל המצודה. בתחילת המצור היו במבצר כ-90,000 חיילים (הקורפוס הרוסי ה-27) תחת מפקד המבצר ניקולאי פבלוביץ' בובייר עם 1,600 תותחים. ב-13 באוגוסט החלה המתקפה לאחר מספר שעות של הכנה ארטילרית, ובערב ה-20 באוגוסט 1915 הייתה המצודה לגמרי ברשות הכוחות הגרמנים.

זמן קצר לאחר מכן מונה ריינהרד פון שפר-בויאדל למפקד הקורפוס, שהיה כעת חלק מהארמייה התשיעית ונפרס באזור נובוגרודק, תוך שהוא כולל את דיוויזיות המילואים ה-5 וה-49 ודיוויזיית הרגלים ה-84.

### פלגת הארמייה שפר

ב-9 באוקטובר 1916 פורקה הארמייה ה-12 וקורפוס המילואים ה-17 שונה ל**פלגת הארמייה שפר**, אשר השתלטה כעת על החלק הקדמי הישן של הארמייה ה-12 באזור לידה. הקורפוס ה-57 החדש שהוקם (קבוצת Frommel) באגף השמאלי של הקורפוס נדחף פנימה, והרחיב את החזית צפונה עד לקרובו. באפריל 1917 צורף הקורפוס ה-66 לאגף הימני של פלגת הארמיית שפר, ו"הקבוצה המחוזקת" השתלטה על הנהגת האגף הדרומי באזור נובוגרודק.

פלגת הארמייה שפר פורקה באמצע ספטמבר 1917, והמטה של פלגת הארמייה שפר שימש להקמת הארמייה ה-14. החלק הקדמי של גזרת הצבא נקרא לאחר מכן "גזרת לידה" והוחזק על ידי הקורפוס ה-67, שבתורו הוקם על בסיס מטה קורפוס המילואים ה-17 והוצב תחת פיקוד הארמייה העשירית.

מפקדים
------

* ארנסט פון זסטרוב (12 בספטמבר 1914–24 בספטמבר 1915)
* קרל זורן (25 בספטמבר 1914–2 בספטמבר 1916)
* ריינהרד פון שפר-בויאדל (3 בספטמבר 1916–17 בספטמבר 1917)

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
**לא כזר** (באנגלית: **Not as a Stranger**) הוא סרט דרמה שהופק באולפני יונייטד ארטיסטס בשנת 1955. הסרט הופק ובוים בידי סטנלי קרמר והיה סרטו הראשון. הסרט הוא עיבוד לרומן מאת מורטון תומפסון שראה אור שנה קודם לכן, בשנת 1954. המלודרמה הרומנטית הפכה לרב מכר ואף הגיעה לראש מצעד המכירות במהלך אותה שנה. בנוסף לשני הכוכבים הראשיים, אולביה דה הבילנד ורוברט מיצ'ם, מופיעה סדרה ארוכה של כוכבים כשחקני משנה, בהם: פרנק סינטרה, גלוריה גראהם, ברודריק קרופורד, צ'ארלס ביקפורד ולי מרווין. פרנק סינטרה חזר לאור הזרקורים לאחר הופעתו המוצלחת בסרט מעתה ועד עולם, שזיכתה אותו בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. למרות היות הסרט הצלחה קופתית בזמנו, היום אין לו כמעט זכר. הסרט הופץ בכמות מוגבלת למדי על קלטות וידאו וכלל לא יצא בגרסת DVD.

הסרט קיבל מועמדות לפרס אוסקר בעבור ההקלטה הטובה ביותר.

עלילה
-----

סטודנט הרפואה השאפתני וחסר הפרוטה, לוקאס מארש (רוברט מיצ'ם), מתחתן עם קריסטינה (אוליבייה דה הבילנד) המבוגרת ממנו, כדי שהיא תוכל לשלם את שכר הלימוד שלו. קריסטינה אוהבת את לוקאס, אך הוא אינו משיב לה אהבה; אהבתו היחידה היא עבודתו. לוקאס ניתק עצמו רגשית מסביבתו, כולל מחברו הטוב אלפרד בון (פרנק סינטרה) ואביו השיכור (לון צ'אני הבן). לוקאס משלים את חוק לימודיו ויוצא להתמחות כעוזרו של ד"ר ראנקלמן (צ'ארלס ביקפורד), המשמש כרופא של עיירה קטנה. לאחר זמן מה לוקאס נקשר ברומן עם הארייט לאנג העשירה (גלוריה גראהם). ידידו אלפרד, עתה רופא בעיר הגדולה, מנסה לעזור לו לשקם את נישואיו, אך לוקאס אינו מעוניין ואינו מרגיש עוד דבר ובעיקר אינו זקוק לאיש, מכיוון שהוא מחשיב עצמו כרופא הטוב ביותר החף מכל טעות. כאשר לוקאס נכשל במאמצי ההחייאה לד"ר ראנקלמן, לאחר ניתוח לב (לראשונה נעשה שימוש בלב אמיתי לצורך צילומי העיסוי), מבין הרופא הצעיר כי אינו חף מכל טעות. הוא משוטט בלא כיוון בעיירה, ולבסוף חוזר אל אשתו, נופל בזרועותיה ומתייפח לעזרה.

שחקנים
------

* רוברט מיצ'ם - ד"ר לוקאס מארש
* אוליביה דה הבילנד - קריסטינה הדוויגסון
* פרנק סינטרה - ד"ר אלפרד בון

קישורים חיצוניים
----------------

* "לא כזר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לא כזר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לא כזר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לא כזר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לא כזר במסד הנתונים TCM

הערות שוליים
------------

1. ↑  The 28th Academy Awards | 1956, Oscars.org | Academy of Motion Picture Arts and Sciences (באנגלית)
ארבעת פרשי האפוקליפסה - חיתוך עץ מאת אלברכט דירר
**חיתוך עץ** או **הדפס עץ** (באנגלית: **Woodcut**) היא שיטת הדפסה וציור שבה תמונה נחרטת לתוך משטח עץ, כאשר החלקים המודפסים נשארים בגובה המשטח בעוד החלקים שאינם מודפסים מוסרים, בדרך כלל בעזרת אזמל או מפסלת. התמונה אז מצופה בדיו על ידי גלגול של גלגלת דיו עליה, מה שמשאיר דיו על המשטח אך לא החלקים שאינם מודפסים. אז מניחים נייר על המשטח ומפעילים לחץ על גבו, בין אם על ידי מכבש דפוס או על ידי כלים ידניים (אפילו כף תצלח למשימה, או כל כלי מעוגל קמעה). הלחץ המופעל מעביר את הדיו לנייר, ותמונת מראה של המשטח המגולף מודפסת. ניתן ליצור תמונות עם יותר מצבע אחד על ידי התאמת הנייר למסגרת וחזרה על התהליך עבור כל צבע.

שיטה מהירה יותר להפרדת אזורים מודפסים מלא-מודפסים היא לכסות את האזורים המודפסים בשכבה מגינה כלשהי, ואז לחרוט את המשטח בזרם חול. שכבת המגן יכולה להיות קווי מתאר מברזל או שכבה עבה של גומי קשיח או כל חומר אחר שניתן לצבעו.

התפתחות
-------

הדפסי העץ הידועים הראשונים הם מסין, החל מהמאה ה-8, שם שימשו תחילה לעיטור בדים, ובהמשך להדפסה על נייר.

באירופה החלו להופיע הדפסי עץ מתחילת המאה ה-15. קווי ההדפס היו תחילה עבים וגסים, בשל החשש שישברו בהפעלת לחץ ההדפסה עליהם.

עם מהפכת הדפוס באמצע המאה ה-15, הפכו הדפסי העץ לטכניקה משלימה להדפסת הכתב, ושימשו לעיטור ספרים ועיתונים.

מסוף המאה ה-15 הלכה והשתכללה טכניקת הדפס העץ לכדי אמנות העומדת בפני עצמה, בידי צייר הרנסאנס הגרמני אלברכט דירר. דירר הצליח ליצור בהדפסי עץ שלו גוני שחור-אפור ומגוון מרקמים, שבאמצעותם נתן עומק תלת-ממדי, תחושת צבע ואפקטים של אור בוהק וצללים (קיארוסקורו).

טיציאן, הצייר הוונציאני מהמאה ה-16, הוסיף לשכלל את טכניקת הדפס העץ, ליצירת אפקטים המביעים תנועה.

בעת החדשה הגיעו חיתוכי עץ ביפן לדרגה גבוהה מאוד של פיתוח טכני ואמנותי.

ראו גם
------

* פיתוח עץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיתוך עץ** בוויקישיתוף
* בלוק העץ ממנו נוצר הדפס העץ "שמשון משסע את האריה" בידי אלברכט דירר
* תהליך יצירת ציור בחיתוך עץ, סרטון באתר יוטיוב
* חריטת עץ, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563312105171
* GND: 4025736-8
* LCCN: sh85147844
* NDL: 00567789
* NKC: ph135151

 |
טירת ארנסבורג
**קורסארה** (באסטונית: **Kuressaare**, לשעבר בגרמנית ושוודית: **Arensburg**) היא העיר המערבית ביותר באסטוניה והעיר היחידה באי סארמאה. היא משמשת גם כבירת מחוז סארה וגם כבירת הנפה הכפרית סארמאה (Saaremaa vald).

היסטוריה
--------

קורסארה התפתחה סביב טירה של בישוף (ה"ארנסבורג") שהוזכרה לראשונה בשנת 1381. בשנת 1559 היא נמכרה לדנמרק. העיר נבנתה על פי דוגמת ריגה בשנת 1563. בשנת 1645 השליטה בה עברה לשוודיה בעקבות אמנת ברמסברו.

קורסארה נהרסה עד ליסוד על ידי חיילים רוסים בשנת 1710 בזמן המלחמה הצפונית הגדולה. בשנת 1721 עברה העיר המשוקמת לשליטה רוסית. במהלך המאה ה-18 קורסארה הפכה לעיירת-קיט פופולרית. 

שמה ההיסטורי **ארנסבורג** (Arensburg) הוחלף בקורסארה בשנת 1918 כשאסטוניה הכריזה על עצמאותה במלחמת העולם הראשונה. משנת 1952 עד שנת 1988 נקראה העיר **קינגיספה** (Kingissepa) על שם הבולשביקי יליד-קורסארה ויקטור קינגיספ.

באוקטובר 1990 קורסארה הפכה לעיר הראשונה באסטוניה להשיג בחזרה את הממשל-העצמי שלה.

תרבות
-----

בחודשי הקיץ נערכים בעיר פסטיבלים של מוזיקה ושירה. בשנת 1999 נפתח מחדש התיאטרון העירוני. טירת הבישופ העתיקה של ארנסבורג היא בין המרשימות שבחוף הים הבלטי. בתוכה יש מוזאון על האי סארמאה. בין השאר יש גם בעיר אחוזות-עץ מהמאה ה-18 והמאה ה-19.

תשתית ותחבורה
-------------

בשנת 1894 הוקם נמל מחוץ לעיר, ברומאסארה, כ-4 קילומטרים דרומית-מזרחית לה. בשנת 1975 צורף הנמל לשטח המוניציפלי של העיר.
בסמוך שוכן גם שדה תעופה קטן עם שני מסלולי המראה, עם טיסות לטאלין, פרנו ורוהנו.
כמו כן, בויבאצו שבאי השכן מוהו יש נמל עם מעבורות יומיות היוצאות לעיר וירטסו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורסארה** בוויקישיתוף
* Kuressaare.ee האתר הרשמי (באנגלית)

| הנפות והיישובים של מחוז סארה |
| --- |
| נפות כפריות | מוהו • סארמאה • רוהנו | סמל מחוז סארה |
| נפות לשעבר | אוריסארה • ואליאלה • טורגו • ליימיאלה • לייסי • לימאנדה • מוסטיאלה • סאלמה • פיידה • פיהטלה • קארלה • קארמה • קורסארה (נפה עירונית) • קיהלקונה |
| יישובים | סאלמה • קורסארה • קיהלקונה • רוהנו |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560083605171
* GND: 1300517-0
* LCCN: n84223574
* MusicBrainz: 0ebd027a-a481-4f70-b450-95e51290954a
* NKC: xx0053512
* VIAF: 167509778
* WorldCat: lccn-n84223574

 |
**משה אהרן אפשטיין** (נולד ב-8 באוגוסט 1952) הוא חלילן ומנצח ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אפשטיין למד נגינה בחליל צד אצל אורי טפליץ וניצוח ותאוריית המוזיקה באקדמיה למוזיקה בתל אביב, שם סיים את לימודיו ב-1975 בהצטיינות יתרה. בשנת 1976 קיבל תעודת אמן ויצא להמשך לימודים בשווייץ אצל אורל ניקולה והשתלם גם בקורסים עם מרסל מואיז.

בשנים 1980–1986 היה אפשטיין סולן בסינפונייטה הישראלית באר שבע.

משנת 1981 היה חבר בסגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, שם הוא לימד חליל צד, מתודה ומוזיקה קאמרית, וכיהן כמנהל מוזיקלי ומנצח של התזמורת הקאמרית של האקדמיה.

בין השנים 1999–2012 הוא כיהן כפרופסור בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בהמבורג.

בין השנים 1992–1995 ניצח על התזמורת הסימפונית תל אביב.

מאז שנת 2013 מכהן כדיקן הפקולטה לחינוך מוזיקלי במכללת לוינסקי.

אפשטיין מגיש כיתות אמן שנתיות בגרמניה ומוזמן להרצות באוניברסיטת ייל בארצות הברית, באוסקה ביפן, בבית הספר הגבוה למוזיקה בפרנקפורט ועוד. כמו כן הופיע כמנצח וסולן עם תזמורות קאמריות מהחשובות בישראל ובפסטיבלי מוזיקה בינלאומיים. הופיע בין השאר כסולן עם הפילהרמונית של ברלין.

משה אהרן אפשטיין הוציא עד כה שני תקליטורים והקלטות רבות לרדיו. ספרו על האספקט הטכני של הנגינה בחליל יצא בהוצאת צימרמן-פרנקפורט.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה אהרן אפשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007446583905171
* MusicBrainz: 3c4846b9-6fdf-4a5f-84fd-5d72d2f7529d
* VIAF: 39063168
* WorldCat (עם VIAF): 39063168

 |
**עץ הדומים תפוס** הוא ספר מאת גילה אלמגור משנת 1992, המתאר את חוויותיה כנערה בכפר הנוער הדסים. הסיפור מגולל מערכת יחסים הנרקמת בקרב בני נוער ניצולי שואה החיים בכפר נוער בישראל בשנות ה-50, שם גרים גם נערים צברים. הספר קיבל עיבוד לסרט קולנוע מצליח ועטור פרסים ב-1994, בבימויו של אלי כהן, ועיבוד לתיאטרון.

מאירועי העבר
------------

בסוף הספר "הקיץ של אביה" אמה של אביה, הניה, מתאשפזת ודודתה, אליס, שולחת את אביה בת ה-10 לפנימייה עד שאמה תחלים. כך מסתיים הספר הקודם ובתחילת הספר "עץ הדומים תפוס" אביה גדלה והיא חיה בפנימייה אשר רבים מהנמצאים בה הם ניצולי-שואה. היא ואמה נשארות בישראל בעוד שדודתה אליס כותבת לאביה שהיא נוסעת לגרמניה לצורך השילומים המיועדים לה ולמשפחתה.

מספר חודשים לפני קו העלילה חברי קבוצת "חמנית" בפנימיית "אודים" מחפשים אחר חניך בקבוצתם, מישה אלבוים. התקופה בה הם מחפשים אותו היא תקופת החורף שמקשה על החיפושים.

עלילת הספר
----------

בני נוער יתומים ניצולי שואה ובני נוער "צברים" חיים בפנימייה "אודים". בבוקר הם מנהלים חיים רגילים ולפעמים כשרע להם או כשהם רוצים לדבר, הם נפגשים תחת עץ הדומים ומדברים או חושבים, אך בלילה שבים ועולים הזיכרונות מימי השואה.

אביה ה"צברית" רוצה לגלות את זהותו של אבא שלה, ולשם כך היא מתמודדת עם אמה הלוקה בנפשה, ומתחברת עם יוּרק. אלכס ומישה הם נערים ניצולי שואה שחיו לבד ביערות בפולין. בלילות, הם סובלים מסיוטים ואלכס נושא את מישה על גבו והם רצים לעבר שטחים פתוחים. יולה מגלה שאבא שלה חי, אולם בסוף מתברר לה שכאשר סיפרו לו, מרוב התרגשות הוא נפטר. זוג ניצולים מפולין טוענים שמירה היא הילדה שלהם ונערך דיון בבית משפט בשאלה אם עליה לגור עימם או להישאר בפנימיה. בסוף המשפט מירה נזכרת בהוריה האמיתיים ובאחיה אנטק שכפי הנראה מתו בשואה. היא צועקת לעבר השופט "אני רוזנר, מרים רוזנר" וזוג הניצולים חשוך הילדים נותר לבדו בבית המשפט. הספר מסתיים כאשר חברי הפנימייה יורדים ממשאית ההובלות. מירה היא הראשונה שרצה לעבר העץ, ויורק שמזמין את אביה להתקרב לעץ אומר לה: "לא עכשיו, עץ הדומים תפוס".

עיבודים
-------

### קולנוע

על פי הספר הופק בשנת 1994 סרט הקולנוע הישראלי "עץ הדומים תפוס" בבימויו של אלי כהן ובהפקת גילה אלמגור ואיתן אבן, לפי תסריט שנכתב על ידי אלמגור, כהן ואיל שר. הסרט צולם בכפר הנוער בן שמן. זהו סרט המשך לסרטם הקודם של אלמגור וכהן, "הקיץ של אביה".

### תיאטרון

בשנת 2007 הועלתה על הבמות גרסת ההצגה על פי המחזה שכתבה דפנה אנגל בבימויו של משה קפטן. בין היתר השתתפו בהצגה זו שחקנים מוכרים כמו גאיה טראוב (בתפקיד אביה) וסשה גרישקוב (בתפקיד שרה ב'), ולצדם גם שחקנים אלמוניים. ההצגה זכתה להצלחה רבה בתחום הצגות ילדים ונוער, בדומה להצלחת הספר והסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביקורת על הספר באתר סימניה
* עופרה עופר אורן, "הקיץ של אביה", "עץ הדומים תפוס": טוב לקרוא שוב!, בבלוג "סופרת ספרים", 29 באוגוסט 2022
**קורפוס אס אס הררי התשיעי** (בגרמנית: **IX. Waffen-Gebirgs-Armeekorps der SS**) היה קורפוס הררי של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם בהונגריה ב-21 ביוני 1944, וכמפקדו הראשון מונה קרל-גוסטב זאוברצווייג. הקורפוס כלל בשלב ראשוני את דיוויזיית אס אס הררית ה-13 "הנדשאר" ואת דיוויזיית אס אס הררית ה-23 "קאמא". הקורפוס נכלל במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתף בקרבות כנגד הפרטיזנים בקרואטיה. בהמשך השנה הועבר הקורפוס לאזור בודפשט שבהונגריה, ונכלל במסגרת הארמייה השישית. הוא כלל את דיוויזיית הפאנצר ה-13, דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה, דיוויזיית פרשים אס אס השמינית "פלוריאן גאייר" ודיוויזיית פרשים אס אס ה-22 "מריה תרזה". כל הדיוויזיות היו במצב קשה משום שלקחו חלק בקרב דברצן. 

ב-24 בנובמבר נאלץ לסגת מדרכי הגישה לבודפשט, ובדצמבר החל הצבא האדום את המצור על בודפשט. קרל פפר-וילדנברוך קיבל פיקוד על הקורפוס, כמו גם על כל היחידות הגרמניות בבודפשט ובסביבותיה. ב-1 בינואר 1945, הארמייה השישית תחת פיקודו של הרמן באלק פתחה במבצע קונרד במטרה לשחרר את הקורפוס, כשהיא זוכה להצלחות ומתקדמת באופן מוצלח לשבירת האויב. התקדמות הכוח נבלמה לבסוף רק 28 ק"מ מהעיר, בהמשך החודש נעשו עוד שני ניסיונות לשבירת הצבא האדום וכיבוש בודפשט, אך למרות הצלחות נקודתיות נכשלו הכוחות הגרמנים. לקראת סוף ינואר כבר נדחסו הגרמנים וההונגרים בתוך כיס בגודל של קילומטר אחד. ב-11 בפברואר קיבל הקורפוס פקודה לנסות לפרוץ החוצה, אולם רק 170 מאנשי האס אס הצליחו להגיע אל הקווים הגרמניים. ב-12 בפברואר נכנע פפר-וילדנברוך לכוחות הסובייטים.

מפקדים
------

* גרופנפיהרר קרל-גוסטב זאוברצווייג (21 ביוני 1944 - דצמבר 1944)
* אוברגרופנפיהרר קרל פפר-וילדנברוך (דצמבר 1944 - 12 בפברואר 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

* קורפוס אס אס הררי התשיעי באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**חכאי גמלוני** (שם מדעי: *Lophius piscatorius*) הוא מין של דג מצולות מסדרת החכאים. דג זה מצוי באוקיינוס האטלנטי ובימים סביבו - ים ברנץ, מצר גיברלטר, הים התיכון והים השחור. בים האירי דג זה נחשב לדג מאכל מסחרי חשוב.

אורכו של החכאי עד 2 מ' ומשקלו יכול להגיע ל-50 ק"ג. הנקבות גדולות מהזכרים. הוא בעל ראש שטוח עם לסתות ענקיות בעלות שיניים חדות והלסת הגדולה יכולה להיפער במהירות ולשאוב כל יצור העובר בקרבתה. הסנפירים שטוחים והחכאי מצוי בשכיבה על קרקעית הים ושוחה לעיתים רחוקות. הסנפירים השטוחים עוזרים לחכאי לנוע על פני החול והוא בעל בליטות הנראות כמו אצות להסוואה בעודו שקוע בחול. מעל פיו ישנה קרן המכילה תא מאיר. לחכאי אין כלל קשקשים.

החכאי שוכן בתהומות האוקיינוס בעומק 20-1,000 מ' מתחת פני הים. הוא טורף מארב מתמחה המשתמש ב"חכה" שמעל ראשו כדי למשוך טרף המחפש את האור. החכאי יכול לטרוף כמעט כל דג הקרוב אליו במשקלו ולאחר מכן לצום במשך חודשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חכאי גמלוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חכאי גמלוני באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534389205171
* GND: 4205776-0
* LCCN: sh87002766

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

בתורת המשחקים הקומבינטורית, **עץ משחק** הוא גרף מכוון שצמתיו הם מצבים של משחק וקשתותיו הם מהלכים במשחק. עץ המשחק השלם של משחק הוא עץ ששורשו מהווה את המצב ההתחלתי של המשחק, ומכיל את כל המהלכים האפשריים.

עץ משחק של איקס עיגול שמציג שני מהלכים ראשונים
עץ משחק חלקי של איקס עיגול, המציג סדרת מהלכים אפשרית אחת במשחק, מלוח נקי ועד לתור השלישי. עץ זה מתאר את סדרת המהלכים הבאה:  
 (1) עיגול: מרכז   
(2) איקס: פינה שמאלית תחתונה   
(3) עיגול: שורה תחתונה במרכז.
התרשים משמאל מציג את שני השלבים הראשונים, או השכבות הראשונות של המשחק איקס עיגול, כאשר אין מחשיבים מצבים של לוח המשחק שהם מהווים השתקפות או סיבוב (של הלוח) של מצבים אחרים. מכאן שלשחקן הפותח יש שלוש אפשרויות משחק: במרכז, בפינה, או במרכז צלע. לשחקן השני יש שתי אפשרויות תגובה אם השחקן הפותח שיחק במרכז, ואחרת עומדות בפניו חמש אפשרויות שונות, וכך הלאה.

מספר העלים בעץ משחק הוא כמספר הדרכים השונות שהמשחק יכול להיות משוחק. לדוגמה, לעץ המשחק של איקס עיגול 26830 עלים.

עצי משחק חשובים בבינה מלאכותית כיוון שהם מאפשרים לבחור את המהלך האפשרי הטוב ביותר, על ידי חיפוש בעץ המשחק בעזרת אלגוריתם מינימקס ונגזרותיו.

עץ המשחק של איקס עיגול קל מאוד לחיפוש, אך עצי משחק שלמים למשחקים גדולים ומתוחכמים יותר כמו שחמט גדולים מכדי לבצע בהם חיפוש.
במקום זאת, אלגוריתם של תוכנית מחשב למשחק שחמט מבצעת חיפוש בעץ משחק חלקי, תת-גרף מהגרף המלא: בדרך כלל מדובר במספר שלבים, החל מנקודת המשחק הנוכחית, שניתן לבצע בהם חיפוש במסגרת הזמן המותר.
פרט למקרים מיוחדים ונדירים, העמקת החיפוש בעץ (בדיקה של יותר שלבים קדימה) משפרת את הסיכוי לבחור את המהלך הטוב ביותר. לעיתים קרובות, תוכנית מחשב שמאפשרת לשחקן לבחור את רמת המחשב מממשת את הרמות השונות כעומק החיפוש בעץ. משחק חלש של המחשב ממומש על ידי הסתכלות קצרה קדימה בעץ המשחק, בעוד שמשחק טוב של המחשב ממומש על ידי הסתכלות ארוכת טווח בעץ המשחק.

פתרון משחקים בעזרת עצי משחק
---------------------------

עץ משחק מלא שצמתיו נצבעו לפי האלגוריתם
בעזרת עץ משחק מלא, ניתן לפתור משחק. כלומר למצוא רצף מהלכים של השחקן הראשון או השני, שיבטיחו לו ניצחון או תוצאת תיקו.
ניתן לתאר את האלגוריתם בצורה רקורסיבית כך:

1. צבע את השכבה האחרונה של העץ כך שכל הצמתים המתארים ניצחון לשחקן הראשון יצבעו בצבע אחד, כל הצמתים המתארים ניצחון לשחקן השני יצבעו בצבע אחר, וכל תוצאות התיקו יצבעו בצבע שלישי.
2. עבור שכבה אחת מעלה. לכל צומת בשכבה, אם קיים לצומת בן שנצבע בצבע של המתמודד שאין זה תורו כעת - צבע את הצומת באותו צבע (של המתמודד הנגדי). אם כל הבנים של הצומת הם בצבע של השחקן שכעת תורו - צבע בצבע זה גם את הצומת הנוכחי. אחרת (אין בנים בצבע של המתמודד הנגדי, אך לפחות צומת אחד צבוע תיקו) - צבע בצבע תיקו.
3. חזור על שלב 2 עד שכל הצמתים בעץ צבועים. הצבע של שורש העץ יקבע את אופי המשחק (ראו משפט צרמלו).

השרטוט מציג עץ משחק שכל צמתיו נצבעו לפי האלגוריתם המתואר.

בדרך כלל ניתן למצוא פתרון למשחק תוך חקירה רק על חלק מעץ המשחק, כיוון שבמשחקים רבים אין צורך לחקור מהלכים כשיש מהלכים טובים מהם עבור אותו שחקן. במילים אחרות, לעיתים ברור כי מהלכים מסוימים לא יובילו לסיום טוב ולכן אין צורך לחקור אותם לעומק - ובכך לחסוך זמן ריצה יקר.
כל תת-עץ משחק שנעשה בו שימוש לפתור משחק נקרא עץ החלטות, וגודל עץ ההחלטה ומבנהו משמש למדידת סיבוכיות המשחק.
רבי **אליהו גאליפפה** (נפטר ברודוס ה'ת"ק), ממפרשי הרמב"ם, מחבר הספר **ידי אליהו**.

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי דוד בן רבי אליהו גאליפפה. בצעירותו עסק במסחר לפרנסתו, ולאחר מכן עלה לירושלים על מנת לעסוק שם בתורה ובתפילה. בירושלים סבל יחד עם היישוב היהודי מהשלטונות (בין היתר בגלל היחלשות השלטון העות'מאני), ומשום כך ברח לעיר רודוס. בתקופתו ברודוס רב העיר היה רבי משה ישראל.

חיבורו
------

חיפש נושא בתורה בו יוכל לחדש באופן שדבריו יהיו לו לזכר עולם, ומצא לנכון לחבר ספר בו יברר איזו הלכה חיובה מהתורה, איזו מתקנות חכמים משום גזרה ואיזו תקנה גרידא. חיבורו מעמיק בסוגיות רבות בתלמוד ובמפרשיו. 

את החיבור הדפיס בקושטא בשנת ה'תפ"ח. החיבור נכלל במפרשי הרמב"ם שבפרויקט השו"ת. דבריו מובאים פעמים רבות בספרי חכמי הדורות שלאחריו.

מתלמידיו היה רבי ידידיה שמואל טאריקה, מחבר הספר "בן ידיד".

נפטר בשנת ה'ת"ק (1740) ברודוס ובה נטמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי אליהו גאליפפה, **ידי אליהו**, באתר היברובוקס
* יעקב מאור, המדריך המלא לרובע היהודי של רודוס
* אליהו גאליפאפה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו בהקדמת ספרו
2. ↑  ראו למשל בפרי מגדים (יורה דעה שפתי דעת סימן טז ס"ק ג), בעיקרי הד"ט (יורה דעה סימן כו, ו), ובבן איש חי (שנה ראשונה פרשת בלק)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506225305171
* LCCN: nr91008638
* WorldCat (עם LCCN): nr91-008638

 |
קברו בהר הזיתים
**אליהו האניג** (כ"ו בשבט תרכ"ב, ינואר 1862– ד' בחשוון תרפ"ה, 1924) היה עסקן וסופר בירושלים בסוף המאה ה-19 וברבע הראשון של המאה ה-20. היה מזכיר וסופר מושב הזקנים הכללי המאוחד בירושלים.

תולדותיו
--------

נולד בסלוצק, לרייצא בת שמעון האניג ולעקיבה ליפשיץ. אביו למד בישיבת וולוז'ין, ואליהו גדל בבית סבו ונקרא בשם משפחתו. סבו עלה לארץ ישראל, וכעבור זמן, בשנת 1874, עלה האניג יחד עם אמו, אחיו ושתי אחיותיו. למד בישיבת עץ חיים בירושלים. למד כתיבה עברית ולועזית אצל אברהם משה לונץ.

בשנת 1879 עלה גם אביו לירושלים. באותה שנה נישא אליהו לקריינא שוורץ.

האניג היה יד ימינו של ישראל דוב פרומקין בעיתון "החבצלת" ובשאר מפעליו. בשנת 1884 התמנה למזכיר וסופר "עזרת נדחים" ו"מושב זקנים" שבראשם עמד פרומקין, ובמשרה זו כיהן האניג עשרות שנים.

בשנת 1890 התמנה כסופר העיר יפו. בשנת 1891 נסע פרומקין לחו"ל והאניג שימש ממלא מקומו של פרומקין בעריכת "החבצלת" ובניהול "מושב זקנים".

במשך שנים פרסם מאמרים ב"החבצלת" וב"הצפירה" תחת פסבדונים שונים בנושאים ציבוריים ובענייני יישוב הארץ וירושלים. היה כותב ומעתיק ללונץ את כתביו. פרסם ב"הארץ" של זאב יעבץ את תולדות "מושב זקנים". שימש כסופר וכתב את הפרוטוקולים והחשבונות של שלל אגודות וחברות בירושלים.

בשנת 1897 התמנה על ידי השלטון העות'מאני למנהל סניף הדואר היהודי ברחוב היהודים בעיר העתיקה, וכונה על ידי הטורקים "אליאס אפנדי". בשנת 1903 נפתח הסניף במאה שערים, תחת ניהולו של האניג.

היה מחברי לשכת בני ברית הירושלמית, יחד עם יחיאל מיכל פינס, דוד ילין ואחרים. היה מהלוחמים נגד המיסיון בירושלים. היה ממייסדי ומהנהלת בית הספרים "מדרש אברבנאל". היה פעיל למען השפה והתרבות העברית.

היה מחברי ועד המושבה מוצא. פעל להקמת יישוב יהודי ליד קבר רחל.

בשנת 1914 שהה בברלין ועמד בראש המועדון הארץ ישראלי ("הקלוב הארצי ישראלי").

התגורר בשכונת ימין משה והיה חבר ועד השכונה.

בשנת 1934, עשר שנים לאחר מותו, הוציא פנחס גרייבסקי את חוברת הזיכרון להאניג: "חטיבה להעסקן הירושלמי - חכם וסופר עסקן ציבורי וחבר פעיל ליישוב החדש, אליהו האניג".

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר שי לביא, "דבש בירושלים: אליהו האניג — איש ירושלים: תקופתו, פועלו ומשפחתו", 2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליהו האניג** בוויקישיתוף
* בית מושב זקנים, מאת אליהו האניג, היברובוקס
* דוד תדהר (עורך), "אליהו הוניג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 803
* אליהו האניג (1862-1924), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007496379005171
* VIAF: 298277802
* WorldCat: viaf-298277802

 |
**קורפוס הלנדווהר** (בגרמנית: **Landwehrkorps**) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.

הקמת הקורפוס
------------

קורפוס הלנדווהר הוקם עם פרוץ המלחמה באוגוסט 1914  כחלק מגיוס הצבא. בתחילה פיקד עליו גנרל חיל הרגלים רמוס פון ווירש, שהוחזר מפרישה.  הקורפוס נותר פעיל עד סוף המלחמה.

עם היווצרותו, באוגוסט 1914, הורכב קורפוס הלנדווהר משתי דיוויזיות, שהיו מורכבות מיחידות קו שלישי. דיוויזיית הלנדווהר ה-3 הוקמה מיחידות שנלקחו ממחוז הקורפוס ה-5 (מחוז פוזן ושלזיה התחתית) ודיוויזיית הלנדווהר ה-4 הוקמה מיחידות שנלקחו ממחוז הקורפוס ה-6 (מחוז שלזיה, במיוחד שלזיה עילית). הוא כלל 34 גדודי חי"ר (הרבה יותר מהנורמה), רק ארבע כיתות מקלעים (שמונה מקלעים), תשעה גדודי פרשים, ארבע סוללות ארטילריה שדה (24 תותחים) ושתי פלוגות הנדסה.

פעילות הקורפוס
--------------

עם הגיוס, קורפוס הלנדווהר הוצב תחת פיקוד הארמייה השמינית בחזית המזרחית. בעוד הארמייה השמינית רוכזה בפרוסיה המזרחית, קורפוס הלנדווהר הוצב בשלזיה עילית. ב-4 בספטמבר 1914, הוא עבר תחת פיקודה של הארמייה האוסטרו-הונגרית הראשונה. עקב אבדות שספגה דיוויזיית הלנדווהר ה-4 בקרב טרנווקה (7–9 בספטמבר 1914), צומצמו רגימנט הרגלים ה-11 וה-51 של ה*לנדווהר* לגדוד בודד כל אחד; רגימנט הרגלים ה-22 וה-23 של ה*לנדווהר* צומצמו לשני גדודים כל אחד.

ב-14 בספטמבר 1914 פורקו גדודי התחלופה של חטיבת התחלופה ה-21 וכוח האדם שלהם שימש להחליף אבדות קרב בגדודים הבאים:

גדוד התחלופה של חטיבה 21 נקלט בגדוד ה-2, רגימנט הרגלים ה-51 של הלנדווהר
גדוד התחלופה של חטיבה 22 נקלט בגדוד ה-2, רגימנט הרגלים ה-11 של הלנדווהר
גדוד התחלופה של חטיבה 23 נקלט בגדוד ה-2, רגימנט הרגלים ה-51 של הלנדווהר
גדוד התחלופה של חטיבה 24 נקלט בגדוד ה-2, רגימנט הרגלים ה-11 של הלנדווהר
גדוד התחלופה של חטיבה 78 נקלט בגדוד ה-2, רגימנט הרגלים ה-78 של הלנדווהר
ב-25 בספטמבר 1914 פורקו גם גדודי התחלופה של חטיבת התחלופה ה-17:

גדוד התחלופה של חטיבה 17 נקלט בגדוד ה-3, רגימנט הרגלים ה-23 של הלנדווהר
גדוד התחלופה של חטיבה 18 נקלט בגדוד ה-3, רגימנט הרגלים ה-51 של הלנדווהר
גדוד התחלופה של חטיבה 19 נקלט בגדוד ה-3, רגימנט הרגלים ה-22 של הלנדווהר
גדוד התחלופה של חטיבה 20 נקלט בגדוד ה-3, רגימנט הרגלים ה-22 של הלנדווהר
גדוד התחלופה של חטיבה 77 נקלט בגדוד ה-3, רגימנט הרגלים ה-11 של הלנדווהר 
קורפוס הלנדווהר הצטרף לארמייה התשיעית ב-24 בספטמבר 1914, כמה לחמה במהלך הקרב על הוויסלה. בשנת 1915 לחמה הקורפוס בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובקיץ 1916 הגנה בגבורה נגד מתקפת ברוסילוב הרוסית. לאחר הסכם ברסט ליטובסק נותר הקורפוס כחיל כיבוש באוקראינה, ולאחר מכן בליטא ובבלארוס, ובאוגוסט 1919 פורק הקורפוס.

מפקדים
------

לקורפוס הלנדווהר היו המפקדים הבאים במהלך קיומו: 

* רמוס פון ווירש  (2 באוגוסט 1914–3 בדצמבר 1914)
* גץ פון קניג (3 בדצמבר 1914–23 בספטמבר 1916)
* גינטר פון קירכבך (23 בספטמבר 1916–23 באפריל 1917)
* ארתור פון ברייצקה (23 באפריל 1917–אוגוסט 1919)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cron 2002, p. 88
2. ↑  The Prussian Machine Accessed: 23 March 2012
3. 1 2  Cron 2002, p. 52
4. ↑  Busche 1998, p. 131
5. ↑  German War History Accessed: 13 April 2012
6. ↑  The Prussian Machine Accessed: 13 April 2012
7. ↑  Cron 2002, p. 400
**עירית שילה** (נולדה ב-8 בינואר 1945) היא שחקנית ומדבבת ישראלית.

קורות חייה
----------

שילה נולדה וגדלה בקיבוץ גבעת חיים. היא בוגרת בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי. במהלך השנים היא דיבבה ושיחקה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה ישראליות. בשנת 1969 שיחקה בסרט הקולנוע "להט במים", לצדם של זאב רווח, יעקב בנאי ועוד. בין השנים 1982- 2004 גילמה את דמותה של אוזה, בתוכנית הילדים "פרפר נחמד", ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית. בשנת 1984 דיבבה בסדרת האנימציה "בארץ הקטקטים". בשנת 1986 דיבבה בסדרת האנימציה "נילס הולגרסון", את דמותם של "דפי" ו"אוגי". באותה שנה דיבבה בסדרת האנימציה "גברת פלפלת".

בין השנים 1988- 1989 דיבבה בסדרת האנימציה "הקוסם מארץ עוץ", בה דיבבה את דמותה של "המכשפה המרשעת מן המערב". במהלך השנים 1989 עד 1990 תרמה את קולה לתוכנית הילדים "דודו מספר לגולו", בה היא גילמה את הבובה "גולו", לצדו של דודו טופז. בתחילת שנות ה-90 תרמה את קולה בסדרת האנימציה "היי בינבה". במהלך השנים 1990- 1993 גילמה את הבובה "שלומפי" בתוכנית "לילה טוב שלומפי". 

בשנת 1991 תרמה את קולה לסרט האנימציה "אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה". באותה שנה דיבבה את דמותו של "פשוש", בסדרת האנימציה "פשוש". בשנים 1998- 1999 שיחקה את דמותה של דפי בתוכנית הילדים "רחוב סומסום". 

בשנת 2004 שיחקה בסרט הקולנוע "אהבה קולומביאנית", בבימויו של שי כנות על פי תסריט של רשף לוי. בשנת 2006 שיחקה בסרטו של דני סירקין "למראית עין", לצדם של הדס ירון, אסי דיין, מיכאל אלוני ועוד.

חיים אישיים
-----------

שילה הייתה נשואה לשחקן ששי סעד.

קישורים חיצוניים
----------------

* עירית שילה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* עירית שילה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עירית שילה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
אליהו דב ליזרוביץ ובתו אסתר
הרב **אליהו דב ליזרוביץ** מקובנה (1854 – 1941, כ"ב בשבט ה'תש"א) היה אחד המשגיחים הראשונים, ואולי הראשון במסגרת תנועת המוסר הליטאית. תלמידו של רבי שמחה זיסל זיו (רש"ז) מקלם. אביו של הסופר והעיתונאי יצחק אליעזר ליזרוביץ.

קורות חייו
----------

רבי אליהו דב ליזרוביץ נולד בשנת 1854 בעיר ינישוק בליטא. הוריו מתו בילדותו והוא התחנך בבית דודו. בגיל 12 הביא אותו דודו לעיר קלם לבית התלמוד לנערים שבפיקוחו של שמחה זיסל זיו, שם גדל והתחנך לצדו של הרב נחום זאב זיו, בנו של הסבא מקלם, שהיה חברו.

לאחר שרש"ז העביר בשנת 1875 את בית תלמודו מקלם לעיירה גרובין (גרוביצה) בלטביה הוא הטיל על ר' אליהו דוב תפקיד של השגחה וניהול חבורות במוסד זה והיה למשגיח מוסרי.

לאחר כמה שנים נשא את רחל לבית מילנר בעיר טרקאי (טרוקי) שליד וילנה. רש"ז בא להשתתף בחתונתו בניגוד למנהגו, משום שלא היו לאליהו דב הורים.

מאוחר יותר מונה למשגיח בישיבת ישיבת אור החיים (סלובודקה) מיסודו של צבי הירש לויטן. משפחתו עברה איתו מטרוקי והם התיישבו בקובנה, סמוך לגבול סלובודקה. אשתו פתחה שם חנות מכולת ואילו הוא התמסר כולו לתפקיד ההשגחה בישיבה, מבוקר ועד ערב. מזונותיו כל היום היו עוגה ובקבוק חלב.

לבני הזוג נולדו שבעה ילדים: יעקב, מיכאל, יצחק אליעזר, בילה טיבה (טובה), דבורה (דורה) ואסתר.

ר' אליהו דב היה דמות מוסרית מיוחדת, משגיח ומחנך והתנהג כל ימיו בתמימות ובפשטות. הקפיד ודקדק במצוות. בחודשי אלול לא היה מדבר כלל ומשתמש בפתקאות.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה גלה עם תלמידיו לטרוקי ולוילנה. לאחר המלחמה התפזרה הישיבה והוא שב לגור עם משפחתו.

בשנת 1925, לאחר מות אשתו, עלה לארץ ישראל והתיישב בחברון, שם הצטרף לישיבת חברון כנסת ישראל שהוקמה בסלובודקה וראשיה העבירו חלק ניכר ממנה לארץ ישראל.

לאחר זמן מה עבר לגור בירושלים בקרבת חצר שטרויס המיוחסת לאישי המוסר, ובילה שם בלימודי התורה והמוסר.

בשנת 1927 עבר לתל אביב בעקבות מות בנו הסופר והעיתונאי יצחק אליעזר ליזרוביץ, שהוא ואשתו נפטרו בפריז ובנם היחיד שמעון הובא על ידי משפחת אמו לתל אביב. ר' אליהו דב דאג לחינוכו של נכדו. ר' אליהו דב נפטר בשנת 1941 ונקבר בהר הזיתים בירושלים. לאחר מותו נפל נכדו, סמל שמעון-אלברט ליזרוביץ, ביום י"ח בניסן תש"ח (27.04.1948), בהתקפת האצ"ל על יפו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דב כץ, **תנועת המוסר: תולדותיה, אישיה ושיטותיה**, ירושלים: א.ציוני, תשכ"ז
2. ↑  איטה ונתן פינסק, **זיכרונות**, שורשים - תיעוד משפחתי, 2014
3. ↑  כרטיס קבר: אלי' דוב ליזרוביץ » הר הזיתים, ירושלים, באתר הר הזיתים, ירושלים
4. ↑  אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל, באתר אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
**קורפוס האס אס השישי** (בגרמנית: **VI. SS-Freiwilligen-Armeekorps**) היה קורפוס של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-8 באוקטובר 1943, וכמפקדו הראשון מונה קרל פפר-וילדנברוך. הקורפוס נשלח לחזית המזרחית, ובינואר 1944 נכלל במסגרת הארמייה ה-16 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון. הקורפוס נלחם לכל אורך השנה בקרבות באזור פסקוב, לעיתים תחת הארמייה ה-16 ולעיתים תחת הארמייה ה-18. ביולי של אותה שנה, בעקבות מבצע פסקוב-אוסטרוב נסוג הקורפוס לליבוניה ובעקבות מבצע בגרטיון כותרה כל קבוצת הארמיות בקורלנד שבלטביה. היטלר סירב להרשות לה להתפנות, ושמה של הקבוצה שונה לקבוצת ארמיות קורלנד. הקבוצה נותרה מכותרת בקורלנד עד סיום המלחמה.

מפקדים
------

* אובר-גרופנפיהרר קרל פפר-וילדנברוך (8 באוקטובר 1943 - 11 ביוני 1944)
* אובר-גרופנפיהרר פרידריך יקלן (11 ביוני 1944 - 21 ביולי 1944)
* גרופנפיהרר קרל פון פישר-טרויינפלד (21 ביולי 1944 - 25 ביולי 1944)
* אובר-גרופנפיהרר ולטר קריגר (25 ביולי 1944 - 22 במאי 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

* קורפוס האס אס השישי באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הרב **אליהו דב ברקובסקי** (ה'תרכ"ה,  לובצ'ה - כ"ה באדר א' ה'תש"ג, 2 במרץ 1943, תל אביב) היה המשגיח הרוחני בישיבת נובהרדוק, בישיבת לידא ובישיבת תל אביב.

תולדות חייו
-----------

נולד בשנת ה'תרכ"ה בלובץ' לאביו ר' נתן נטע מרדכי. למד בישיבת מיר אצל הרב חיים לייב טיקטינסקי, בישיבת וולוז'ין אצל הנצי"ב ובגרעין הראשוני של הכולל שהפך לישיבת סלבודקה, אצל "הסבא מסלבודקה" הרב נתן צבי פינקל, שם היה מקורב לרב יצחק בלאזר. בפולמוס המוסר בשנת ה'תר"ן נשלח על ידי הרב יצחק בלאזר להחתים רבנים על כרוז תמיכה בתנועת המוסר. לאחר נישואיו ללאה (בת-דודו של הרב שלמה פוליצ'ק) חזר ללמוד בכולל של ישיבת וולוז'ין. נסמך לרבנות על ידי רבה של נובהרדוק, הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ורבה של לובץ' הרב יצחק בונימוביץ'. עם הקמתה של ישיבת נובהרדוק, בסביבות שנת ה'תרנ"ה, נקרא על ידי מייסדה הרב יוסף יוזל הורוביץ לשמש כמשגיח, ושימש בתפקיד זה כעשר שנים. בנוסף לתפקידו המוסרי, היה אחראי גם על חלוקת הכסף לאברכי הכולל. בסביבות שנת ה'תרס"ה פרש מתפקיד זה, בשל אי הסכמתו לשיטתה החינוכית-מוסרית הנוקשה של הישיבה. הוא עבר לשמש כמשגיח רוחני בישיבת לידא. לצד הרב שלמה פוליצ'ק, הוביל את הישיבה בשנות מלחמת העולם הראשונה (הרב יצחק יעקב ריינס נפטר ב-1915), כאשר גלתה מליטא לאוקראינה, שם התקיימה עד סביבות שנת 1920 (לאחר פרעות פטליורה), אז התפזרה. לאחר סגירת הישיבה עבר לגבולות רפובליקת פולין. התגורר מספר שנים ברובנו, וכחצי שנה שימש כר"מ בישיבת תחכמוני בביאליסטוק. בשנת ה'תרפ"ד עלה לארץ ישראל, והתיישב בתל אביב. הוא מונה למשגיח בישיבת תל אביב שהוקמה על ידי רב העיר, שלמה הכהן אהרונסון, והכניס בה סדרים חדשים. במקביל, שימש רב בבית המדרש "ירושלים" בעיר, והיה מוסר בו שיעור יומי בגמרא. בשנת ה'תרצ"ה פרש מתפקידו בשל גילו המתקדם, אך המשיך בעבודתו החינוכית בישיבה.

היה חבר תנועת המזרחי בארץ ישראל.

פרסם מאמרים בעיתוני התקופה, הצופה, ההד, הארץ, היסוד ועוד, בהם מאמרים בתחומי משפט העברי, הלכה, לשון העברית והשקפה. הותיר בכתב יד חידושים בהלכה ובאגדה.

נפטר בכ"ה באדר א' ה'תש"ג (2 במרץ 1943) ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

לקריאה נוספת
------------

* משה צינוביץ, **רבנים ילידי לובץ'**, בתוך: **לובץ' ודלטיץ' - ספר זיכרון**, בעריכת ק. הלל, ה'תשל"א, עמ' 256–258.
* י"ל נקריץ', ישיבות נוברדוק בתוך: קלמן מירסקי (עורך), "מוסדות תורה באירופה בבניינם ובחורבנם", עמ' 250–251.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנחס שיפמאן, הישיבה הגדולה בלידה, הצופה, 6 בספטמבר 1938
2. ↑  ביפו ובתל אביב, הארץ 1 בנובמבר 1925.
3. ↑  ראו למשל: תשובה לעו"ד מר פ. דיקשטיין בעיתון הארץ מיום 7 באוגוסט 1936.
4. ↑  ראו למשל: הערה בעיתון הארץ מיום 20 בספטמבר 1935 או הערות באותו עיתון מיום 23 ביוני 1933.
5. ↑