recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"שיר נולד"** הוא מופע פזמונים ישראלי אשר התקיים בחג החנוכה של שנת 2005. המופע, אשר היה מיועד לילדים, הוצג במספר אולמות במגוון ערים במהלך שמונת ימי החג.

היסטוריה
--------

את המופע ביים משה קפטן, ועל ההפקה היה ממונה חגי סהראי. הוא היה בנוי משני חלקים: החלק הראשון כולל הופעות שונות, המבוצעות על ידי האמנים המשתתפים השונים וילדים רבים, שנבחרו בתחרות מוקדמת למופע, אשר התקיימה בערוץ הילדים. לאחר ההופעות, מתבקשים הילדים לבחור את השיר האהוב עליהם בבחירות מיוחדות. לאחר המופע ייחשף השיר המנצח, והוא יוגדר כ"שיר הילדים האהוב של כל הזמנים". החלק השני כולל מעין סקירה היסטורית על אופי המדינה, במשך ששת העשורים האחרונים, באמצעות שירי התקופות. המופע נחשב עד לימינו, לאחת ההפקות הכי גדולות, מרהיבות ושאפתניות שהיו אי פעם על במות ישראל - הפקת ענק עם מאות מסכי מולטי מדיה, תפאורת ענק, אפקטים, הקרנות, וי-ג'יי, לדים, רקדנים ופירוטכניקה. במופע ניגנה תזמורת והשירים לא הושמעו מוקלטים, אם כי הושרו מפי הזמרים, בניהולו המוזיקלי של טל פורר, אשר במקביל עיבד את השירים מחדש באופן עדכני.

חלק ממטרת המופע הייתה לייצר תחרות מסחרית של Yes כנגד החסות של חברת "HOT" על הפסטיגל באותה שנה והכיסוי התקשורתי הנרחב שהעניקה לו האחרונה. "שיר נולד" זכה להצלחה מסחרית גדולה ולכל הופעותיו נמכרו מרבית הכרטיסים.

האמנים שהשתתפו בתחרויות ובמופעים השונים היו:
סשה גרישקוב, נינט טייב, יהודה לוי, מאיה בוסקילה, יהודה סעדו, אגם רודברג, תום אבני, ריקי גל, צביקה פיק, צביקה הדר, עודד מנשה, לירון לב, הדס מורנו, הדר עוזרי, מישה קירקילן, טל מוסרי, אמיר פיי גוטמן, גיים בויז ואלי ומריאנו.

בין "ילדי המופע" שהשתתפו היו: חן אהרוני, עמית יגור, ליאור וינברג, עומר אדם ורוני דלומי.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של "שיר נולד"
* תראו: שיר נולד!, באתר ynet, 9 באוקטובר 2005
מסע לאנטארקטיקה
**הרפתקה** היא חוויה מרגשת או יוצאת דופן. המשמעות הרחבה של המושג מתייחס לכל יוזמה הכרוכה בסיכון פיזי, כספי או פסיכולוגי, שמטרתה להיטיב עם חיי הפרט, למשל: מיזם עסקי, רומן או התחייבות גדולה אחרת בעלת השפעה משמעותית על אורח החיים. לעיתים היא כרוכה בביצוע מעשה נועז או אף מסוכן, עם תוצאות שאינן ידועות מראש. הרפתקאות שהן פעילויות הכרוכות בסכנה פיזית הן למשל צניחה חופשית, טיפוס הרים, רפטינג בנהר או השתתפות בספורט אתגרי.

מוטיבציה
--------

פריטיוף ננסן זכה לתהילה בינלאומית לאחר שמשלחתו אל הקוטב הצפוני בשנים 1893–1896 שברה שיא והגיעה אל קו רוחב 86°14′.
חוויה הרפתקנית גורמת לעוררות פסיכולוגית, שיכולה להתפרש באופן שלילי (למשל: פחד) או חיובי (למשל: זרימה). עבור חלק מהאנשים, הרפתקה הופכת למרדף בפני עצמו. לדברי ההרפתקן אנדרה מאלרו, בספרו "*La Condition Humaine*" ‏(1933), "אם אדם אינו מוכן לסכן את חייו, היכן הוא כבודו?". באופן דומה, הלן קלר אמרה כי "חיים הם או הרפתקה נועזת, או כלום".

פעילויות הרפתקניות המתקיימות מחוץ לבית מתבצעות, בדרך כלל, למטרות נופש או התרגשות, לדוגמה: מרוץ או תיירות. פעילויות הרפתקניות יכולות גם להוביל לגילויים מדעיים, כמו למשל אלו שבוצעו על ידי החוקר-החלוץ ההרפתקן הבריטי ג'ייסון לואיס, אשר מהרפתקאותיו ניסו להפיק לקחים אפשריים אודות קיימות גלובלית.

הרפתקאות במיתולוגיה
-------------------

ספרו של לואיס קרול *הרפתקאות אליס בארץ הפלאות*.
חלק מהסיפורים העתיקים ביותר והנפוצים ביותר בעולם הם סיפורי הרפתקאות, כגון "אודיסיאה" מאת הומרוס. המיתולוגיסט ג'וזף קמפבל דן במושג מסע הגיבור בספרו, "*The Hero with a Thousand Faces*". קמפבל מציע שלסיפורי מיתולוגיה הרואיים מתרבויות שונות יש דפוס בסיסי דומה, המתחיל עם "קריאה להרפתקה", ואחריו מסע מסוכן שבסופו ניצחון.

"האביר הנודד" (באנגלית: *Knight-errant*) היווה מודל לחיקוי עבור דמויות ש"מחפשות הרפתקאות", שהופיעו מאוחר יותר, בימי הביניים.

רומני הרפתקאות מציגים "גיבור היוצא למסע הרפתקאות", כמו גם סרטי קולנוע עלילתיים פופולריים מז'אנר סרטי ההרפתקאות, כגון "מלחמת הכוכבים" ו-"שודדי התיבה האבודה".

ראו גם
------

* תיירות
* ספורט

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **הרפתקה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הרפתקה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Adventure". *dictionary.com*. נבדק ב-2013-06-13.
2. ↑  M Gomà-i-Freixanet (2004), "Sensation Seeking and Participation in Physical Risk Sports", *On the psychobiology of personality*, Elsevier, p. 187, ISBN 978-0-08-044209-9
3. ↑  Keller, Helen (1957). *The Open Door*.
4. ↑  Adam Mansbach (12 בפברואר 2010). "Odysseus Remixed". *New York Times*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  Richard Jenkyns (1996-12-22). "Heroic Enterprise – (Book review: The Odyssey translated by Robert Fagles)". nytimes.com. נבדק ב-2013-06-13.
6. ↑  Zweig, P. (1974). *The adventurer: The fate of adventure in the Western world*, New York: Basic Books.
7. ↑  Vincent Canby (26 במאי 1977). "A Trip to a Far Galaxy That's Fun and Funny". *New York Times*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
8. ↑  Vincent Canby (12 ביוני 1981). "Movie Review: Raiders of the Lost Ark". *New York Times*. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4141014-2

 |
**ג'ייסון פרנסיס קני** (באנגלית: **Jason Francis Kenny**; נולד ב-23 במרץ 1988) הוא רוכב אופניים בריטי. קני הוא בעל תשע מדליות מהמשחקים האולימפיים מהן שבע מדליות זהב. הוא בעל עשר מדליות מאליפויות העולם, מהן שלוש מזהב.

ביוגרפיה
--------

קני נולד בבולטון שבאנגליה, בנם של לורן ומייקל. כנער זכה במספר תארים באליפויות העולם ובאליפויות אירופה ברכיבה על אופניים.

הוא נבחר לסגל בריטניה לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) כחלק מקבוצת הספרינט וזכה עמה במדליית הזהב הקבוצתית ובמדליית כסף במרוץ האישי, לאחר עמיתו כריס הוי. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה בשתי מדליות זהב, בספרינט ובספרינט קבוצתי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה בשלוש מדליות זהב: בספרינט, קיירין ובספרינט קבוצתי. באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית זהב בקיירין, ובמדליית כסף עם נבחרת בריטניה בספרינט הקבוצתי וסיים שמיני בספרינט האישי. הוא מחזיק בשיא הזכיות של ספורטאי בריטי במדליות זהב, ומחזיק גם בשיא לכמות המדליות הכוללת. כמו כן הוא מחזיק בשיא הזכיות במשחקים האולימפיים לרוכב אופניים. בזכות הישגיו עוטר למפקד במסדר האימפריה הבריטית.

קני נישא בספטמבר 2016 ללורה טרוט, אף היא אלופת עולם ואלופה אולימפית ברכיבה. הם הורים לבן אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ייסון קני** בוויקישיתוף

* ג'ייסון קני, באתר olympedia.org
* ג'ייסון קני, באתר Cycling Archives
* אתר האינטרנט של ג'ייסון קני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2018002895
* VIAF: 881151965442700470009
* WorldCat: lccn-nb2018002895

 |
**פֶהוּ** (באנגלית עתיקה, נהגה שה"פ" רפה) הנכתבת **ᚠ** או **פה** (בנורדית עתיקה) היא רונה המייצגת את הצליל "פ" רפה (f) באלפבית פות'רק מאוחר. משמעות הרונה "עושר", כאשר המשמעות המקורית של הרונה הייתה בקר או צאן רב.

הרונה מסמלת את האל פריי מהמיתולוגיה הנורדית

מקור צורתה של הרונה פהו מהווה התפתחות של האות  מהאלפבית האטרוסקי אשר התפתח מהוו באלפבית הפיניקי (w), בדומה לאות היוונית דיגמא (Ϝ).

האות מקבילה לאות פייהו (f) באלפבית הגותי.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **רונות** |  |
| פות'רק קדום: | ᚠ | ᚢ | ᚦ | ᚨ | ᚱ | ᚲ | ᚷ | ᚹ | ᚺ | ᚾ | ᛁ | ᛃ |  | ᛇ | ᛈ | ᛉ | ᛊ | ᛏ | ᛒ | ᛖ | ᛗ | ᛚ | ᛜ | ᛞ | ᛟ |   |   |   |   |   |
| אנגלית עתיקה: | ᚠ | ᚢ | ᚦ | ᚩ | ᚱ | ᚳ | ᚷ ȝ | ᚹ | ᚻ | ᚾ | ᛁ | ᛄ |  | ᛇ | ᛈ | ᛉ | ᛋ | ᛏ | ᛒ | ᛖ | ᛗ | ᛚ | ᛝ | ᛞ | ᛟ |   | ᚪ | ᚫ | ᚣ | ᛠ |
| פות'רק מאוחר: | ᚠ | ᚢ | ᚦ | ᚬ | ᚱ | ᚴ |   |   | ᚼ | ᚾ | ᛁ |  | ᛅ |   |   |   | ᛋ | ᛏ | ᛒ |   | ᛘ | ᛚ |   |   |   | ᛦ |   |   |   |   |
| תעתיק: | f | u | þ | a | r | k | g | w | h | n | i | j |  | ï | p | z | s | t | b | e | m | l | ŋ | d | o |  |  |  |  |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פהו** בוויקישיתוף
The previous National Express branding as worn only by the main coach division, before rebranding and group roll-out
קבוצת **נשיונל אקספרס** (**National Express Group plc**) היא חברה בריטית לתחבורה ציבורית המפעילה נמלי תעופה ושירותי אוטובוסים ורכבות ברחבי העולם. החברה פועלת בבריטניה, ארצות הברית, ספרד, פורטוגל, מרוקו, קנדה ואוסטרליה. מניות החברה נסחרות בבורסה של לונדון.

היסטוריה
--------

נשיונל אקספרס הוקמה ב-1972 על ידי החברה הממשלתית הבריטית National Bus Company, שאגדה בחברה החדשה קווי אוטובוסים שהופעלו על ידה באמצעות חברות רבות. לאחר ההפרטה של ה-National Bus Company בשנת 1980, הפכה נשיונל אקספרס לחברה מסחרית. בשנת 1992 החלו מניות החברה להיסחר בבורסה והחברה החלה לגדול. עם הזמן הפכה לחברה מובילה בתחבורה הציבורית והחלה לקנות חברות נוספות ברחבי העולם.

בשנת 1993 רכשה החברה את נמל התעופה איסט מידלנד הממוקם לא רחוק מהעיר דרבי ואת חברת האוטובוסים יורוליינס המפעילה קווי אוטובוסים למרחקים ארוכים בין 25 מדינות בכל רחבי אירופה. בשנת 1995 קנתה נשיונל אקספרס את 'וסט מידלנדס טרוול', החברה העירונית של ברמינגהאם.

ב-1996 זכתה החברה לראשונה בזיכיון להפעיל רכבות. לצורך זה הוקמו חברות-הבת 'גאטוויק אקספרס' ו-'מידלנד מיינליין'. מאז זכתה החברה בעוד 7 מכרזים להפעלת קווי רכבת באזורים שונים ברחבי בריטניה.

בשנת 2005 רכשה החברה את אלסה הספרדית שמפעילה קווי אוטובוסים ברחבי ספרד, פורטוגל ומרוקו. בנוסף הקימה נשיונל אקספרס חברות-בת של אוטובוסים, רכבות ורכבת קלה באוסטרליה, אך תוך זמן קצר נסגרה פעילות זו בהפסד גדול לחברה. כיום רק חברה אחת, וסטבאס, מופעלת באוסטרליה על ידי נשיונל אקספרס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשיונל אקספרס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נשיונל אקספרס (באנגלית)
* נשיונל אקספרס, ברשת החברתית פייסבוק

* נשיונל אקספרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* נשיונל אקספרס, ברשת החברתית אינסטגרם

* נשיונל אקספרס, ברשת החברתית LinkedIn

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 145292257
* WorldCat: viaf-145292257

 |
לוגו המותג הפרטי "מעולה"
**נתיב החסד** היא רשת סופרמרקטים ישראלית בבעלות שמואל אטיאס והוקמה בשנת 2006. הרשת פונה בעיקר למגזר החרדי ועל כן דומיננטית בעיקר בערים בני ברק, אשדוד, חיפה ומודיעין עלית. ב-2019 רכשה את המתחרה הגדולה במגזר החרדי, רשת ברכל, והפכה להיות אחת הרשתות הקמעונאיות הגדולות בישראל עם כ-90 סניפים ברחבי ישראל.

היסטוריה
--------

מייסד הרשת, שמואל אטיאס החל את דרכו בעולם השיווק והיבוא בתחום מוצרי המזון מוצרי ניקיון ושימורים בשם "מ.ד. אטיאס סוכנויות מזון בע"מ ברחובות אחת החברות הגדולות והותיקות בתחום השיווק שקיימת עד היום ושייכת לאביו. לאחר שעזב את אבא שלו פתח סופרמרקט קטן בשם "**נתיב החסד - סופר חסד בע"מ**". במקביל גם לאחיו של שמואל - יצחק אטיאס, בעלות על רשת מזון בשם "סופר הטוב והמטיב". בנוסף גם שמואל אטיאס הקים מותג פרטי בשם "**מעולה**" למוצרי צריכה למגזר החרדי.

סמליל רשת "ברכל" לאחר מעבר הרשת לידי "נתיב החסד"
ביוני 2019 לאחר מספר חודשים של משא ומתן - אושר המיזוג בין רשתות הענק של המגזר החרדי, נתיב החסד בעלת ה-30 סניפים בבעלות שמואל אטיאס רכשה את רשת ברכל בעלת ה-48 סניפים בבעלות מנחם כרמל, בכפוף למכירת 4 סניפים באזורים בהם היה חשש למונופול של הרשת תמורת כ-600 מיליון שקלים. הרשת שילשה את גודלה בין-לילה לאחר המכירה ומחזור המכירות השנתי שלה העומד על בין 200–300 מיליון שקל לשנה צפוי לגדול למיליארד שקל בשנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתיב החסד, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד הכהן, ‏אושרה עסקת המיזוג החרדית הגדולה: נתיב החסד תרכוש את בר כל, באתר כיכר השבת, 6 ביוני 2019
2. ↑  שני מוזס, ‏מיזוג הענק במגזר החרדי יוצא לדרך: נתיב החסד תרכוש את בר כל, באתר גלובס, 6 ביוני 2019

| ישראלישראל רשתות מרכולים בישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ‏AM:PM‏ • ‏Merkaza‏ • אושר עד • ויקטורי • זול ובגדול • חצי חינם • טיב טעם • יינות ביתן (כולל: מחסני כמעט חינם, מגה קמעונאות, זול בשפע) • יוחננוף • מחסני השוק (כולל: קואופ ישראל) • נתיב החסד (כולל: בר כל) • סאלח דבאח ובניו • פרשמרקט (כולל: מחסני להב, סופר דוש) • קינג סטור • קשת טעמים • רמי לוי שיווק השקמה (כולל: סופר קופיקס) • שופרסל (כולל: קלאבמרקט, קו-אופ צפון) |

 |
**סאב פופ** (Sub Pop) היא חברת תקליטים מסיאטל, וושינגטון המפורסמת בזכות העובדה שהיא הייתה הראשונה שהחתימה את נירוונה, סאונדגארדן ולהקות רבות נוספות מן הסצנה המקומית. אנשי החברה מוזכרים לעיתים קרובות כראשונים שנקטו בצעדים לקראת הפיכתו של הגראנג' לז'אנר פופולרי. 49% מן החברה שייכים לטיים וורנר, אחת מחברות התקשורת המובילות בעולם.

היסטוריה
--------

סאב פופ הוקמה בידי ברוס פאוויט בצורת פנזין שכונה "Subterranean Pop" ("פופ תת-קרקעי"), שם שקוצר ל"סאב פופ" החל מן הגיליון השני. סאב פופ החלה לצרף אל גיליונותיה קסטות של להקות שונות. לאחר הגיליון התשיעי החלה סאב פופ לשווק קסטות בלבד. קים ת'אייל מסאונדגארדן הכיר בין פאוויט לג'ונתן פונמן והשניים החליטו להקים לייבל תקליטים ב-1986. לאחר שהחתים מספר להקות החל הצמד לנסות ולקדם את המוזיקה שלהן. צעדם הראשון היה לפתוח שירות שליחת סינגלים על בסיס חודשי בשם "סאב פופ סינגלס קלאב". מהלך זה הפך את החברה לבעלת עוצמה בשוק המקומי ושמה הפך לשם נרדף למוזיקה מאזור סיאטל, בדומה לאופן בו פעלה חברת מוטאון רקורדס בדטרויט. פאוויט ופונמן אף זימנו עיתונאי ממגזין המלודי מייקר הבריטי על מנת לסקר את סצנת המוזיקה של סיאטל.

למרות חשיבותה של החברה לקידומו של הגראנג', חלק ממעריצי גראנג' האשימו את אוויט ופונמן בכך שפעלו ממניעים אנוכיים ולא מתוך אהבת המוזיקה. החברה עלתה לכותרות גם בזכות נציגת המכירות מגאן ג'ספר, שאחראית לתרמית "שפת הגראנג'". בין הלהקות שעבדו עם סאב פופ: אפגן ויגס, L7, מאדהאני, נירוונה, סקרימינג טריז, סאונדגארדן, טאד, השינס והווייט סטרייפס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאב פופ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סאב פופ (באנגלית)
* סאב פופ, ברשת החברתית פייסבוק

* סאב פופ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סאב פופ, ברשת החברתית אינסטגרם

* סאב פופ, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522755405171
* LCCN: n2012015648
* MusicBrainz: 38dc88de-7720-4100-9d5b-3cdc41b0c474
* VIAF: 232269159
* WorldCat: lccn-no2012015648

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

**סורגוטנפטגז** (ברוסית: **ОАО Сургутнефтегаз**) היא חברת הגז והנפט מהגדולות ברוסיה, לפי דירוג פורבס – החמישית בגודלה ברוסיה (2013).

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1993 על ידי הוצאתם מתאגיד ממשלתי של מספר גופים שעסקו בקידוחי נפט וגז, מפעל בית זיקוק בסביבת סנקט פטרבורג ורשת למכירת מוצרי נפט וגז. תוך זמן קצר החברה הופרטה, אך עד היום מבנה הבעלות אינו ברור. משערים שהשליטה בחברה בידי מנהליה. המנכ"ל ולדימיר בוגדנוב מכהן בתפקיד זה משנת 1993; כבר בשנת 1984 הוא היה בראש תעשיית הנפט באזור סורגוט.

בשנת 2004 קיבלה החברה רישיון להפקת נפט משדה נפט שהיה קודם לכך בבעלות יוקוס.

בשנת 2009 רכשה החברה 21 אחוז מחברת אנרגיה הונגרית, אך בעקבות התנגדות ממשלת הונגריה למהלך, בשנת 2011 נאלצה החברה למכור את מניותיה לממשלת הונגריה.

בשנת 2012 קיבלה החברה זיכיון לפיתוח אזור חדש לקידוחי נפט, תוך התמודדות מול רוסנפט וגזפרום.

תפוקת הנפט של החברה די יציבה, ונמצאת ברמה של כ-60 מיליון טון בשנה, מהם כ-10 מיליון טון משדה הנפט "פיודורובסקי".

בבעלות החברה נמצאים 24 אחוז ממניותיה של "חברת מדיה לאומית".

אלכסיי נבלני, שהוא בעל מניות מיעוט בחברה, ציין בהודעות לתקשורות שחלק משמעותי מתפוקת הנפט של החברה נמכר דרך חברה שבבעלות חברו הקרוב של ולדימיר פוטין. ניסיונותיו לקבל הסברים על הנושא ממנהלי החברה לא זכו לכל מענה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סורגוטנפטגז
* נתונים כלליים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 180066654
* WorldCat: viaf-180066654

 |
אתר קרוואנים, 1991
**אתרי קרוואנים** היו שכונות מגורים שהוקמו כפתרון זמני לעלייה ההמונית מברית המועצות ומאתיופיה בראשית שנות ה-90 בישראל. ברוב אתרי הקרוואנים התקיימו מגורים במשך תקופה שמעבר למתוכנן, בשל אזלת יד בתכנון ובביצוע פתרון קבוע למצוקת הדיור. כיום רוב אתרי הקרוואנים נסגרו וקיומם תם.

היסטוריה
--------

בשנת 1990, ערב הגעתה של העלייה העצומה מברית המועצות ומאתיופיה, פנתה מדינת ישראל אל האדריכל יונה פיטלסון, אשר היה בעל ידע וניסיון מוכח בכל הנוגע ליחידות מתועשות ולמהירות תכנון וביצוע, ומינתה אותו כראש צוות תכנון פרויקט המגורים הזמניים, לפתרון מצוקת הדיור.

מצוקת הדיור עלתה עם בואם של מאות אלפי העולים החדשים, אשר הגדילה את האוכלוסייה היהודית במדינת ישראל ביותר מ-10% בתוך פרק זמן קצר.

תחילה נהגתה תוכנית המתאר הארצית (תמ"א) 33 לדיור מיידי וזמני, אשר אושרה בזמן שיא של כ-5 חודשים ופתחה מסלול ישיר לוועדות המקומיות להוצאת היתרי בנייה. תמ"א 33 לדיור מיידי וזמני הקיפה 55 אתרים ובהם 24,406 יחידות דיור.

27,000 קרוואנים ומגורונים הוצבו תוך שנתיים כפתרון דיור מיידי וזמני, עד להשלמת בניית הקבע של משרד הבינוי והשיכון. על פי "תוכנית הצל" אשר הגה צוותו של יונה פיטלסון, היו אתרי הדיור הזמני אמורים להתפנות בתוך תקופה שלא תעלה על חמש שנים, ועל מקומם יוקמו פונקציות שונות: מגורים, אזורי מלאכה ותעשייה, אזורי נופש וכדומה. תוכניות אשר לא מומשו לבסוף, בשל אזלת יד אשר הביאה לדחיית פינויים של האתרים.

הצורך הדחוף בקרקע זמינה תוך הישענות על אוכלוסיות חזקות ותשתיות על קיימות (כבישים ארציים, מערכות קליטת ביוב ואספקת מים, וקווי הולכת חשמל), היוו התניה לאיתור האתרים. הצורך להישען על ערים גדולות במגבלות שטחים זמינים הוליד את הפריסה הסופית. פיזור באוכלוסיות כפריות של מושבים וקיבוצים, יש"ע ומועצות קטנות איפשר פיזור של חלק קטן מהצורך הכולל והיווה פתרון משני.

בהתפלגות יחידות הדיור לפי אזורי הארץ נמצא כ-30% מהן במרכז הארץ ועוד כ-30% מצפון לנתניה. שאר היחידות נבנו בנגב ובישובי יש"ע. האתרים הגדולים ביותר הם בבאר שבע (שכונת נחל בקע, שם הוצבו 2308 יחידות דיור), בסמוך לעכו (חצרות יסף, שם הוצבו 1658 יחידות דיור), בסמוך לבסיס חצור (בת חצור או חצורית, שם הוצבו 918 יחידות דיור) וכן בסמוך לחיפה (נוה כרמל, שם הוצבו 914 יחידות דיור).
הרצון לפיזור גדול ככל שניתן, יצר גם אתרים קטנים בהם האתר "חצר בארותיים" שהיה בסמוך לבארותיים וכן האתר אתגר בסמוך לעצמון-שגב של מספר עשרות יחידות דיור, וסך כל השכונות שהוקמו הוא כ-430.

מלכתחילה לא נקבעו אתרים מיוחדים עבור עולי אתיופיה, אך כאשר הגיעו אלו ארצה במבצע מהיר, אוכלסו במלואן שכונות אחדות, אשר בהן לא התגוררו אוכלוסיות עולים אחרות.

ראו גם
------

* מעברה
* אתגר (יישוב)

הערות שוליים
------------

1. ↑  המדיניות המלווה את פינוי אתר הקרוואנים נחל בקע בבאר-שבע, באתר כנסת פתוחה, ‏25 באפריל 1994
2. ↑  גלית אברהם, אתר הקרוואנים בחצרות יסף - סוף תקופה, באתר ynet, 26 בינואר 2004
3. ↑  מצב אתר הקרוואנים בת-חצור במועצה האזורית באר-טוביה, באתר כנסת פתוחה, ‏28 בינואר 1991
4. ↑  אתר הקראוואנים נווה כרמל פונה מכל יושביו, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2002
**דְזָאי יוּ'** (בסינית מסורתית: 宰予, בסינית מפושטת: 宰予, בפין-יין: Zǎi Yǔ. 522-458 לפנה"ס), ידוע בכינוי הכבוד שלו **דְזְה ווֹ** (סינית: 子我, פין-יין: Zi Wo ווייד-ג'יילס: Tzu-wo), ובשמו הנפוץ "**דְזָאי ווֹ**" (סינית: 宰我, פין-יין: Zai Wo ווייד-ג'יילס: Tsai Wo), היה תלמיד בולט של קונפוציוס, שהיה ידוע בעיקר בשל כושר הדיבור שלו. ועם זאת, קונפוציוס ביקר אותו קשות על כך שהציע לקצר את תקופת האבל בת שלוש השנים לאחר מות הורה.

חייו
----

דְזָאי יוּ' היה יליד מדינת לוּ. הוא נחשב הדובר הרהוט ביותר מבין תלמידי קונפוציוס. ועם זאת, ההתייחסות היחידה אליו במאמרות היא הביקורת של קונפוציוס עליו. הקטע המדובר, הוא דיון חשוב על נושא האבל, בו דְזָאי יוּ' מפקפק בנחיצות של שלוש שנות אבל לאחר מות הורה, ומציע מקסימום של שנת אבל אחת. קונפוציוס מבקר אותו בחריפות ומתאר אותו כלא אנושי. קונפוציוס גם מבקר אותו על כך שהוא ישן במהלך היום, ומשווה אותו לעץ מרקיב שלא ניתן לגלף. על אף הביקורת הוא נותר אחד מתלמידיו הקרובים ביותר של המורה.

על פי רשומות ההיסטוריון של סה-מה צ'יין, דְזָאי יוּ' שימש כשר בלִינְדְזְה, בירתה של מדינת צִ'י, ונהרג בעת מעורבותו במרד של צֶ'ן חֶנְג, ביחד עם כל שבטו. סה-מה צ'יין גם טוען כי קונפוציוס התבייש במותו של דְזָאי יוּ'. ועם זאת, תיאור זה נתקל בחשדם של מלומדים מאז ימי קדם, מאחר שהדְזְווֹ גְ'ווָאן מציין רק את קָאן גְ'ה כמי שנהרג במרד של צֶ'ן חֶנְג. מאחר שכינויו של קָאן גְ'ה היה זהה לזה של דְזָאי יוּ', ייתכן שסה-מה צ'יין חיבר בצורה כלשהי את סיפורם של השניים.

תוארי כבוד
----------

במקדשי קונפוציוס, לוח רוחו של דְזָאי יוּ' נמצא שני מבין תריסר החכמים, במערב.

במהלך שושלת טאנג, הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג העניק לדְזָאי יוּ' את תואר האצולה "מרקיז צִ'י" (齊侯). במהלךשושלת סונג הוסיף לו הקיסר גֶ'נְדְזונְג את התואר דוכס לִינְדְזְה (臨菑公) והקיסר דוּדְזונְג את התואר דוכס צִ'י (齊公).

מקורות
------

* Confucius (1997). *The Analects of Confucius*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-506157-4.
* Han, Zhaoqi (2010). "Biographies of the Disciples of Confucius". *Shiji* (史记) (בסינית). Beijing: Zhonghua Book Company. ISBN 978-7-101-07272-3.
* Legge, James (2009). *The Confucian Analects, the Great Learning & the Doctrine of the Mean*. Cosimo. ISBN 978-1-60520-644-8.
* Taylor, Rodney Leon; Choy, Howard Yuen Fung (2005). *The Illustrated Encyclopedia of Confucianism: N–Z*. The Rosen Publishing Group. ISBN 978-0-8239-4081-3.

הערות שוליים
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **הערך מכיל כתב מזרח-אסייתי**. כדי לראות את הכתוב בצורה תקינה, יש להתקין גופן סיני במחשבכם. אם אינכם יודעים כיצד לעשות זאת, ראו עזרה. |

1. 1 2 3 4  Taylor & Choy 2005, p. 621.
2. 1 2 3 4  Confucius 1997, p. 202.
3. 1 2  Legge 2009, p. 115.
4. ↑  במקור: 朽木不可雕也
5. ↑  Confucius 1997, p. 74.
6. 1 2 3  Han 2010, pp. 4585–6.
7. ↑  陳恆
8. ↑  阚止
9. ↑  "Zai Yu" (בסינית). Taipei Confucian Temple. אורכב מ-המקור ב-2018-01-27. נבדק ב-1 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**סימפוזיון סנט-גאלן**, אשר נודע בעבר כ"סימפוזיון בינלאומי לניהול" (International Management Symposium) או גם "סימפוזיון איי-אס-סי" (ISC-Symposium), הוא כנס שנתי המתקיים באוניברסיטת סנט גאלן, בעיר סנט גאלן, שווייץ, ששם לו למטרה קידום של דיאלוג רב-דורי ורב-תרבותי, לגישור בין מקבלי ההחלטות של היום לאלו בעתיד. תכלית הסימפוזיון מתבטאת בשאיפה להפיק תרומה לשימורה והמשך פיתוחה של מערכת כלכלית חברתית וליבראלית.

סימפוזיון סנט-גאלן נוסד בתגובה למחאת הסטודנטים הבינלאומית של 1968, ומאורגן מאז על ידי "וועד הסטודנטים הבינלאומי" (International Students’ Committe, ISC), המייצג יוזמת סטודנטים (student initiative) באוניברסיטת סנט-גאלן. נכון להיום, למעלה מ-1000 משתתפים לוקחים חלק מדי שנה בבימה זו לדיאלוג ודיון, והוא בין האירועים הגדולים והאיכותיים ביותר, המנוהלים בכללותם בידי סטודנטים. אישים כמו יוזף אקרמן, מוחמד ח'אתמי, רוברט דאדלי, כריסטין לגארד, וראטאן טאטא היו בין המשתתפים בסימפוזיון בשנים האחרונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימפוזיון סנט-גאלן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סימפוזיון סנט-גאלן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 309724579
* WorldCat (עם VIAF): 309724579

 |
**מדוזת כדור־תותח** (שם מדעי: *Stomolophus meleagris*) היא מין של מדוזה בסוג *Stomolophus* במשפחת Stomolophidae. שמה ניתן לה בשל צורתה הדומה לכדור תותח. המדוזה שצורה ככיפה, יכולה להגיע לקוטר של 25 ס"מ. באוקיינוס האטלנטי ובמפרץ מקסיקו הקצה שלה עשוי להיות בעל פיגמנט חום, ואילו באוקיינוס השקט עשוי להיות פיגמנט כחול. יש לה צביר של זרועות סביב פיה, המשרתים אותה הן לתנועה והן לתפיסת טרף.

מדוזות אלו נפוצות בעיקר בחוף המזרחי של אמריקה הצפונית (מניו אינגלנד) ועד לברזיל, אך מצויות גם באוקיינוס השקט (מים סין הדרומי ועד ים יפן, וקליפורניה ועד אקוודור). בחופים הדרום מזרחיים של ארצות הברית הם נפוצים בעיקר בחודשי הקיץ והסתיו, ובחודשים אלו הן יכולות להוות 16% מהמסה הביולוגית בחופים הרדודים.

מדוזות כדור־תותח באקווריום ישראל בירושלים
מדוזות כדור־תותח ניזונות בעיקר מזואופלנקטון. להם יחסי סימביוזה עם סרטני *Libinia emarginata*, הניזונים גם כן מזאופלנקטון.

בדומה לצורבים אחרים מדוזות אלו מקיימות רבייה א-מינית ורבייה מינית. ברבייה מינית, הם מפרישים זרע מהפה, אשר נקלט ומופרה במדוזה אחרת. העובר מתחיל להתפתח בכיס מיוחד המצוי בזרוע סביב הפה. לאחר 3–5 שעות הפגית נופלת פנימה ושם היא מתפתחת לפוליפ המסוגל לאכול טרף קטן. לאחר מספר ימים הפוליפ ניתק לאפירה (ephyrae), מדוזה זעירה שבהמשך מתפתחת למדוזה בוגרת.

היא מסוגלת להפריש ריר רעיל מתאים צורבים. הרעל פוגע בדגים באזור הקרוב, ומרחיק את רוב הטורפים, לבד סוגים מסוימים של סרטנים. אף על פי שמדוזות כדור־תותח לרוב אינן צורבות בני אדם, הרעל שלהן יכול במקרים חמורים לגרום לפגיעות לבביות בבעלי חיים ובאדם.

אחד הטורפים העיקריים של מדוזות אלו הוא צב ים גלדי. בנוסף ניצודות מדוזות אלו על ידי בני אדם למאכל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדוזת כדור-תותח** בוויקישיתוף
* מדוזת כדור-תותח, באתר ITIS (באנגלית)
* מדוזת כדור-תותח, באתר NCBI (באנגלית)
* מדוזת כדור-תותח, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* מדוזת כדור-תותח, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמות של מדוזות ומסרקניות שאושרו במליאת האקדמיה ללשון העברית ביוני 2020
2. ↑  SHALLOW WATER TRAWL SURVEY, SEMAP-SA. "Results of the Trawling Efforts in the Coastal Habitat of the South Atlantic Bight" (PDF). *Seamap-Sa*: 72. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2008-12-15. נבדק ב-2008-11-03.
3. ↑  Hsieh, Y.-H. Peggy; Leong, Fui-Ming; Rudloe, Jack (2001). "Jellyfish as food". *Hydrobiologia*. **451**: 11–17. doi:10.1023/A:1011875720415.
**דורותי גטובה** (באנגלית: **Dorothy Ghettuba**) היא יוצרת קולנוע ויזמית טלוויזיה קנייתית. היא מייסדת שותפה ב-Spielworks Media המבוססת בניירובי, חברת הפקות אפריקאית אשר הוקמה ב-2009. ב-2016, היא נמנתה ברשימת המגזין C. Hub של "100 האישיויות היצירתיות המשפיעות ביותר". היא גם מונתה כעמיתת הארכיבישוף טוטו לשנת 2016 במכון המנהיגות האפריקאית.. ב-2019 מונתה למנהלת תוכן מקורי בינלאומי בחברת נטפליקס.

ביוגרפיה
--------

גטובה נולדה וגדלה בקניה, ובבגרותה למדה תקשורת ומדעי המדינה באוניברסיטת אנדרוז שבמישיגן, בארצות הברית. לאחר סיום הלימודים, היא חייתה מספר שנים בקנדה, שם היא עבדה תקופה עבור קרן הון סיכון. היא חזרה לקניה זמן קצר לאחר יום הולדתה השלושים. לדבריה של גטובה, התשוקה המקורית שלה הייתה משחק, ובנוסף למשחק היא גם שרה, וכותבת תסריטים. אך כשהיא לא נבחרה לתפקידים, היא פנתה לצד ההפקה של עשיית סרטים.

### Spielworks Media

גטובה ייסדה את Spielworks Media בשנת 2009, ומשמשת כמנכ"לית החברה. מטרתה היא להפוך את החברה לגרסה האפריקאית של אולפני הקולנוע האמריקאים הגדולים, כמו סרטי יוניברסל.

כשחזרה גטובה לקניה, עבדה בתור מפיקה בסדרת טלוויזיה מקומית על מנת ללמוד את מלאכת ההפקה. לאחר שישה חודשים בתפקיד, הציגה למנהל ברשת הטלוויזיה רעיון לתוכנית. המנהל אהב את הרעיון, אך אמר שאין באפשרותו להזמין תוכנית ללא פיילוט. לגטובה לה היה כסף למימון ההפקה בעצמה, אך בעזרת ידע במימון והלוואות והשקעות ממשפחה וחברים, הקימה חברה הפקות בשם Spielworks Media. החברה הפכה לאחת מחברות ההפקות המובילות בקניה, ולזכותה מספר גדול של תוכניות וסדרות טלוויזיה, בהם "Block D",‏ "Lies that Bind",‏ "Higher Learning",‏ "Saints",‏ "Ladies 1st" והסדרה הלימודית "Know Your Constitution", אשר שודרה, כמו תכנים אחרים של החברה, גם מחוץ לקניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט של Spielworks Media

הערות שוליים
------------

1. ↑   דורותי גטובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
2. ↑  Biko, Jackson. "The woman who found gold in filming". *Business Daily Africa*.
3. ↑  "100 most influential creatives released by C. Hub magazine". *News Ghana*. 7 באפריל 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Dorothy Ghettuba - 2016 Archbishop Tutu Leadership Programme Fellow". *African Leadership Institute*. 21 באוגוסט 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑
6. ↑  Biko, Jackson. "The woman who found gold in filming". *Business Daily Africa*.
7. ↑  Biko, Jackson. "The woman who found gold in filming". *Business Daily Africa*.
8. ↑  Mulupi, Dinfin (9 ביולי 2013). "Television entrepreneur, Dorothy Ghettuba, explains how she got to where she is today". *How We Made It In Africa*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
9. ↑  "Female Kenyan entrepreneur excels in TV production business". *Africanews*. 8 בדצמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
10. ↑  Lati, Mwikali. "Award-winning TV producer out to teach, inspire and entertain". אורכב מ-המקור ב-2018-11-29. נבדק ב-2018-11-28.
11. ↑  Mulupi, Dinfin (9 ביולי 2013). "Television entrepreneur, Dorothy Ghettuba, explains how she got to where she is today". *How We Made It In Africa*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אלפרד רֶדל** (בגרמנית: **Alfred Redl**‏, 14 במרץ 1864 - 25 במאי 1913) היה קצין אוסטרי, שעמד בראש מחלקת הריגול הנגדי של לשכת הראיות באוסטריה-הונגריה בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, ושימש למעשה כסוכן של האימפריה הרוסית, אויבתה העיקרית של אוסטריה-הונגריה.

חייו
----

רדל נולד למשפחה גרמנית רומית-קתולית בעיר למברג שבקיסרות האוסטרו-הונגרית (כיום לבוב, אוקראינה). אביו פרנץ היה קצין צבא בדימוס שעבד כפקיד בחברת הרכבת. לאחר שלמד בפנימייה צבאית סמוך לברנו התגייס לצבא האוסטרי והתקדם במהרה בסולם הדרגות, על-אף שבאותה עת נשמרו התפקידים הבכירים לבני המעמד העליון. התקדמותו המהירה במערך המודיעין נבעה מתבונתו, קפדנותו וחריצותו, וכן משליטתו באוקראינית, רוסית ופולנית. בתפקידו במחלקת הריגול הנגדי הכניס רדל טכניקות מתקדמות לזמנו.

לא לגמרי ברור מה היה המניע המרכזי שדחף את רדל לבגוד במולדתו ולמסור מידע לאויביה. ייתכן שנסחט עקב נטיותיו ההומוסקסואליות, וייתכן שהמניע העיקרי היה כספי. ידוע שקיבל סכומי כסף גדולים בתמורה למידע שמסר.

רדל ריגל עבור רוסיה מ-1903 ועד שנתפס ב-1913, ושימש מקור מידע ראשון במעלה. הוא העביר מפות, תוכניות מבצעיות, תוכניות גיוס, צילומים וקודים סודיים. בין היתר מסר את כל פרטי תוכנית הפלישה של אוסטריה-הונגריה לסרביה, שכונתה "תוכנית 3". הרוסים העבירו את המידע לסרבים, שנעזרו בו כדי להיערך לפלישה האוסטרית לארצם ב-1914 ולבלום אותה על-אף נחיתותם המספרית. כן מסר רדל מידע על סוכנים לטובת אוסטריה שפעלו ברוסיה, בהם מרגלים ששלח בעצמו ורוסים בוגדים. רדל אף חיבל במאמץ המודיעיני האוסטרי על ידי מסירת ידיעות כוזבות על היערכותה הצבאית של רוסיה. הרוסים סייעו לו מעת לעת לחשוף סוכנים נמוכי דרג, כדי לשפר את מעמדו ויוקרתו.

ב-1912 עבר רדל לכהן כראש המטה של הקורפוס השמיני, שהוצב בפראג.

מקסימיליאן רונגה, שירש את רדל כראש מחלקת הריגול הנגדי, הביא לחשיפתו לאחר שנמסר לו על תכתובת דואר חשודה: מעטפות דואר שהכילו כסף בלבד, ללא כל מכתב. לאחר חשיפתו, ב-25 במאי 1913, הודה רדל שריגל לטובת רוסיה. ראש המטה הכללי האוסטרו-הונגרי, קונרד פון הצנדורף, הורה להשאיר אותו לבדו עם אקדח, ורדל התאבד בירייה, מבלי שהתאפשר למודיעין האוסטרו-הונגרי לעמוד על מהות המידע שמסר. חשיפתו של מרגל בכיר במטה הכללי גרמה לפגיעה במורל באוסטריה-הונגריה, שממילא נתפסה בעיני רבים כיישות אנכרוניסטית שקִצה קרוב. ההיקף המלא של הנזק שגרם התגלה במהלך מלחמת העולם הראשונה, כאשר חומר מודיעיני רוסי נפל לידי צבא גרמניה, בעלת בריתה של אוסטריה.

ב-1985 יצא למסכים סרטו של הבמאי ההונגרי אישטוואן סאבו, "קולונל רדל". הסרט, שהתבסס על מחזה מאת ג'ון אוסבורן האנגלי, עסק בסיפורו של אלפרד רדל שדמותו גולמה על ידי השחקן הגרמני קלאוס מריה ברנדאואר. הפרשה נזכרת גם בספרו של שטפן צווייג "העולם של אתמול".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד רדל** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של רדל
* ביוגרפיה קצרה של רדל
* אלפרד רדל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bayerische Akademie der Wissenschaften. Historische Kommission. **Neue deutsche Biographie: Band 21, Pütter-Rohlfs**. Duncker & Humblot, 2002. עמ' 244.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007600148805171
* BnF: cb12354432p (data)
* GND: 118743716
* ISNI: 0000 0000 9451 1098
* LCCN: n85174742
* NKC: jn20000728549
* NLP: a0000002706780
* NTA: 12818972X
* SUDOC: 032532016
* VIAF: 84047502
* WorldCat: lccn-n85174742

 |
דוכן למכירת מוצרי אוסטלגיה
**אוסטלגיה** (גרמנית: **Ostalgie**) הוא מונח סוציו-תרבותי בגרמניה, אשר מתייחס להבעת כמיהה או געגועים לפנים מסוימים בתרבות המזרח גרמנית. המונח הוא למעשה הלחם של המילים Ost (מזרח) ונוסטלגיה.

אחרי נפילת חומת ברלין ב-1989 ואיחוד גרמניה שנה לאחר מכן, מרבית מאפייני המשטר המזרח גרמני נעלמו ותושבי מזרח גרמניה נחפזו לאמץ את אורח החיים המערבי. בשלב הראשוני, כל המותגים ממזרח גרמניה נעלמו מן המדפים לטובת מוצרים "מערביים", ללא קשר לאיכותם של המוצרים. ככל שעבר הזמן החלו חלק מתושבי מזרח-גרמניה לשעבר לחוש נוסטלגיה להיבטים מסוימים של חייהם במזרח גרמניה. אוסטלגיה מתייחסת בייחוד לנוסטלגיה לאספקטים מסוימים של חיי היום יום בגרמניה המזרחית לשעבר, שנעלמו בחופזה לאחר איחוד גרמניה.

לאוסטלגיה היבטים מסחריים ואישיים. גל האוסטלגיה נוצל בשנים האחרונות על ידי בעלי עסקים, אשר החלו לייצר מוצרי אוסטלגיה שונים; ביניהם כאלה המחקים מוצרים שנעלמו לאחר האיחוד. הופקו גם מסיבות "אוסטלגיה", בהם הופיעו כפילים של אריך הונקר, הושמעה מוזיקה מזרח גרמנית והוגשו מאכלים או מוצרים אופייניים למזרח גרמניה. למסיבות נכנסו בחינם אנשים שלבשו חולצות של תנועת הנוער של מזרח גרמניה, הנוער הגרמני החופשי (FDJ). סמל אחר הוא "איש החול", שהיה דמות ידועה בתוכניות הילדים של הטלוויזיה המזרח גרמנית.

החיים במזרח גרמניה גם זכו לתיאור נוסטלגי במספר סרטים שזכו לפופולריות בגרמניה, כמו סרטו של וולפגנג בקר, "להתראות לנין!" (העוסק בצעיר המנסה לשחזר את החיים בגרמניה המזרחית לטובת אימו החולה); "זוננאלה" ("שדרות השמש", Sonnenallee) של לאנדר האוסמן (העוסק בחייהם של מתבגרים במזרח ברלין ואף זכה לסרט המשך, NVA, העוסק בחייהם כטירונים ב"צבא העם הלאומי" של מזרח גרמניה); ו"קליינרופין לנצח" (Kleinruppin forever) של קרסטן פיבלר (העוסק במערב גרמני ש"נתקע" במזרח גרמניה). בסרטו "הכול אודות צוקר" עוסק הבמאי דני לוי באוסטלגיה עצמה בנימה אירונית, כשהוא מתאר את הקרע בין שני אחים יהודיים, האחד ממזרח והשני ממערב גרמניה.

לתופעת האוסטלגיה קמו מבקרים שטוענים שהעיסוק החיובי בגרמניה המזרחית נוטה להעלים את הפן השלילי שהתקיים בגרמניה המזרחית כגון השלטון האוטוקרטי, השטאזי שתפקד כמשטרה החשאית ופיקח על חיי האזרחים, ההגבלות על חופש התנועה וכך יוצר תדמית חיובית בלתי מציאותית לגרמניה המזרחית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסטלגיה** בוויקישיתוף
* לאנדר האוסמן, על מה כל האוסטלגיה?, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2003
* יפתח אלעזר, ברלין, אנוכי במערב וליבי במזרח, באתר ynet, 14 באוגוסט 2003
* התערוכה "אוסטלגיה" במוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ostalgia: Romanticizing the GDR
2. ↑  'Ostalgie' is what it used to be
3. ↑  Germany: Ostalgia for the GDR
המטה של סקצ'רס במנהטן ביץ', בסמוך ללוס אנג'לס
**סקצ'רס** (באנגלית: **Skechers USA, Inc.**) היא חברת נעליים אמריקאית שנוסדה על ידי רוברט גרינברג ובנו מייקל בשנת 1992, מיד לאחר שרוברט עזב את חברת LA Gear - גם אותה הוא הקים, בשנת 1983.

המוצרים הראשונים של החברה היו מגפיים בסגנון של מגפי "ד"ר מרטינס" ונעלי סקייטבורד. לאורך השנים התפתחה החברה באופן ניכר, וכיום היא מוכרת מאות דגמי נעליים שונים מסוגים שונים, עבור גברים, נשים וילדים כאחד.

נעלי החברה מיוצרות במפעלים הממוקמים בסין, מקסיקו, ברזיל ורומניה.

נכון ל-2012, נמכרו נעלי סקצ'רס במעל ל-100 מדינות ברחבי העולם באמצעות רשת של כ-30 מפיצים. 

מאז 1999, מניית החברה נסחרת בבורסת ניו יורק תחת הסימול - SKX. 

כדי להיתפס כמותג אופנתי, פרסמה סקצ'רס במהלך השנים את מוצריה באמצעות ידוענים שונים.

בשנת 2012, נאלצו אנשי סקצ'רס ליישב תובענה ייצוגית נגדם, שהתבססה על הטענה כי הם הטעו את לקוחותיהם בקמפיין הפרסום של דגם הנעליים Shape-Ups, תמורת סכום על סך 40 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקצ'רס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סקצ'רס (באנגלית)
* סקצ'רס, ברשת החברתית פייסבוק

* סקצ'רס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סקצ'רס, ברשת החברתית אינסטגרם

* סקצ'רס, באתר פינטרסט

הערות שוליים
------------

1. 1 2  History of Skechers U.S.A. Inc. – FundingUniverse
2. ↑  Skechers agrees to $40 million settlement for claims about shoes’ benefits - The Washington Post
**איגור ויקטורוביץ' קראסנוב** (ברוסית: **Игорь Викторович Краснов**; נולד ב-24 בדצמבר 1975) הוא מדינאי ומשפטן רוסי. מכהן בתפקיד התובע הכללי של רוסיה מאז ינואר 2020.

ביוגרפיה
--------

איגור קראסנוב נולד ב-24 בדצמבר 1985,בעיר ארכנגלסק, שברוסיה הסובייטית.

הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית פומור על שם לומונוסוב (כיום — האוניברסיטה הפדרלית הצפונית). משנת 1997 עובד בגופי התביעה הממלכתיים.

בשנים 2006–2007 עבד כחוקר במשרדי התובע הכללי. בשנת 2007 עבר לוועדת החקירות הפדרלית, שאז הייתה חלק ממשרדי התביעה הכללית. עבד החוקר בכיר לעניינים חשובים.

לאחר הפיכת הוועדה לגוף פדרלי עצמאי בשנת 2011 המשיך לעבוד במשרדי הוועדה. במסגרת תפקידו חקר תיקים פליליים רבים חקירת ניסיון ההתנקשות בחייו של אנטולי צ'ובייס בשנת 2005, חקירת פעילותם של ארגונים לאומיים כדוגמת הארגון הלוחם של הלאומנים הרוסיים (BORN).‏; תיק רצח סטניסלב מרקלוב ואנסטסיה באבורובאיה (2009), רצח שופט בית המשפט העירוני של מוסקבה אדוארד צ'ובאשוב, רצח אלוף העולם באיגרוף תאילנדי מוסלים עבדולאייב, רצח פיודור פילאטוב ואיוואן חוטורסקי.

איגור עמד בראש צוות החקירה שחקר את הרוצח סרגיי פומאזון.

מספטמבר 2014 עד מרץ 2015 חקר את פרשת השחיתות וגנבת הכספים שנועדו לבניית קוסמודרום ווסטוצ'ני. בפברואר 2015 עמד בראש צוות החקירה שחקר את רצח בוריס נמצוב. באפריל 2016 מונה לסגן יושב ראש ועדת החקירות.

ב-20 בינואר 2020 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הציע לו את תפקיד התובע הכללי של רוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איגור קראסנוב** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה, באתר RIA Novosti (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Esquire: рождение наци".
2. ↑  "«Белгородский стрелок» признан вменяемым".
3. ↑  Ордена не спасли от ареста, www.kommersant.ru, ‏2014-10-31 (ברוסית)
4. ↑  Расследовавший убийство Маркелова сотрудник СК занялся делом об убийстве Немцова // Интерфакс, 01.03.2015
5. ↑  "Новая газета: Патриоты России и её враги".
6. ↑  "«В деле Немцова генерал Краснов все прояснит и докажет» - Общество, Правосудие - МК".
7. ↑  Путин предложил Игоря Краснова на пост генпрокурора России

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יורי צ'ייקה** | **התובע הכללי של רוסיה2020—** | **הבא**:**-** |
מיכל ובו תרכיז של וניל
**תרכיז** הוא מאכל או משקה שרוב הנוזלים הוצאו ממנו. לרוב, תרכיז הוא תמיסה או תערובת שהנוזלים מוצו ממנה, למשל הרחקת המים ממיץ פירות תותיר תרכיז של המיץ. אחד היתרונות של תרכיזים הוא חיסכון בשטח אחסון. את התרכיז ניתן לדחוס בשטח קטן ובעת הצורך להוסיף לו נוזלים וליצור מחדש מיץ למשל שתופס נפח גדול יותר.

תרכיזי משקאות קלים
------------------

הכנת תרכיז של מיץ תפוזים נרשם כפטנט בשנת 1948. במקור, החלו להכין תרכיזי מיץ תפוזים כדי לספק לחיילים במלחמת העולם השנייה אספקה נוחה וסדירה של ויטמין C. כיום, רוב מיצי התפוזים בשוק אינם מכילים תפוזים סחוטים טריים, אלא תרכיזי מיץ אותם מוהלים במים ולהם מוסיפים חומרים נוספים. 

מרבית משקאות הסודה והמשקאות הקלים מיוצרים מתרכיזי סירופ, מדללים אותם לתוך מי סודה לפני תהליך הבקבוק. לעיתים, תרכיזי סירופ אלה נמכרים ישירות לצרכן, כדי שהוא יכין מהם משקאות בריכוז ובמתיקות בהתאמה אישית. חלב מרוכז אינו אלא תרכיז של חלב. לחלב זה יש חיי מדף ארוכים, וניתן לסחור בכמויות גדולות יותר של חלב הודות להיעדר הנוזלים התופסים נפח ושטח אחסון. 

על פי רוב, לתרכיזי מיצים וסודה יהיה אורך חיי מדף ארוך יותר מאשר של המיצים מהם נוצרו. זאת, עקב הוספת סוכר וחומרים משמרים לתרכיז.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **תרכיז** |

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**עשבי קדם** הוא מפעל לייצור מוצרי טיפוח טבעיים מתמציות צמחיות בהתנחלות כרמל, שבדרום הר חברון.

החברה מעסיקה 30 עובדים. מחזור המפעל הוא 1.5 מיליון דולר, כאשר רבע ממנו ליצוא לארצות הברית, לקנדה ולצרפת. המפעל הוקם בשנת 1996 על ידי מיכל אבריאל אמזלג, בעקבות מחקר רב תחומי שערך בעלה, ד"ר ניסים אמזלג, בוטנאי.

חומרי הגלם ושיטת המיצוי
-----------------------

חומרי-הגלם שבשימוש החברה, הם צמחים מגבול מדבר יהודה-הר חברון מחד עם בקעת ים המלח מאידך. באזור גבול זה בין אזורי אקלים אחדים, אקלים מדברי חם ואקלים ים תיכוני-הררי קריר, הצמחים מתמודדים עם מצבי עקה מגוונים, בצירוף ייחודי. לכן, הצמחים מכילים, בין היתר, כמות גבוהה יחסית של הורמונים צמחיים וחומרים נוגדי חמצון, כמו ויטמינים.

בסיוע חברת "עשבי קדם", צמחים אלו אוקלמו לגידול חקלאי אורגני. החברה מגדלת בעצמה את הצמחים ומפיקה מהם את חומרי הגלם המבוקשים. מן הצמחים מפיקים מהם כ-35 מוצרים לשימושים כלכליים. החברה משתמשת בשיטת חליטה, אשר לפי ממצאים מחקריים, הייתה בשימוש עתיק בעין בוקק, שבמדבר יהודה. שיטה זו מאפשרת עבודה יעילה עם כמויות קטנות של חומר, דבר שלא מקובל, יחסית, בתעשיית העת החדשה.

מיצוי חלקי הצמח המיועדים להיות חומרי הגלם מבוצע על ידי חליטה בשמן. חליטת הצמחים מבוצעת בשמנים צמחיים-טבעיים בלבד; בעיקר בשמן זית ושמן גרעיני ענבים. המיצוי מבוצע בטמפרטורה של 60 מעלות צלזיוס. זו טמפרטורה, שמחד יעילה להמסת חומרים שומניים, כולל חומרים ריחניים ועם זאת נמוכה דיה כדי להגן על שלמות החומרים הפעילים מפני ריאקציה כימית, כגון חמצון. השיטה מאפשרת להימנע מתופעות לוואי הידועות של שימוש מתמשך במוצרים על בסיס שמן אתרי בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של עשבי קדם
* יהודית גורפיין, פאטה מורגנה של התיישבות- הצופה - טיול
**יובל שגב** (נולד ב-28 בינואר 1978 בחיפה) הוא שחקן, בדרן וקומיקאי ישראלי.

קריירה
------

את הקריירה הטלוויזיונית החל שגב בגיל 16, כשהנחה את "אנטנה", תוכנית אירוח קומית בערוץ קהילתי. לאחר שירותו הצבאי כסאונדמן בקריה שבתל אביב, החל ללמוד משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים ואף בסדנת ליצנות בפריז.

כשחזר לארץ, החל יובל להופיע בבמה הפתוחה של תיאטרון "תמונע", ויחד עם חבריו יונתן לב ונדב בושם הופיע במופע הייחודי "ישבנים קוראים שירה". לאחר מכן הופיע שגב ככתב לוקסמבורגי הזוי ומגוחך בשם "רנו פסקאל" בפינת וידאו מיוחדת באתר "נענע".

עקב הצלחת הפינה, העלה שגב בשנת 2005 תוכנית טלוויזיה הומוריסטית בשם "עולמו של רנו פסקאל" בערוץ ההומור "ביפ". בסדרה הופיע שגב במגוון דמויות, ביניהן רנו פסקאל, נתניה פולג וחמיד אל מוסלסל. בנוסף, באותה שנה השתתף שגב כשחקן משנה בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" ובתוכנית הדרמה "אמא'לה", לצד אורנה בנאי. בשנת 2007 הצטרף לצוות השחקנים בתוכנית "של מי השורה הזאת?" ובהמשך השנה השתתף בתוכנית הסאטירה "גלגל החדשות". בשנת 2008 הקים את "קקי הפקות" והפיק את סדרת הטלוויזיה "חיות פשע", ששודרה בערוץ "ביפ" אותה הוא גם כתב וביים. בנוסף הופיע בסדרה הקומית "פאפאדיזי".

ב-2010 הוא שיחק, ביים והפיק סדרה קומית, אותה כתב ביחד עם רועי עידן, בשם "בובי ואני" בערוץ "ביפ".

בשנת 2012 ביים את הווידאו קליפ לשיר ״כל יום משתנה״ לזמר שי נובלמן, בכיכובם של האחים נובלמן והשחקן מייק בורשטיין. 

בשנת 2013 שיחק בסדרה הקומית "מלבי אקספרס" בערוץ 10.

בשנת 2015 שיחק את חגי נוימן בסדרת הדרמה "המדרשה" בערוץ 2 ובסרט "ירח בבית 12".

בשנת 2018 שיחק בסדרה הקומית "הפסיכולוגית" בכאן 11.

בשנת 2022 השתתף בעונה השנייה של סדרת הפשע-קומית מלכות לצד מלי לוי רועי עידן ודורון בן דוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* יובל שגב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יובל אברמוביץ', בדרך כלל אני עושה מה שאני רוצה, באתר ynet, 4 בינואר 2006
* איילת שני, אני בשיחה - ליובל שגב נוח בשוליים, ולא דחוף להתבגר, באתר הארץ, 24 במרץ 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 9597 1183
* LCCN: n2019032281
* VIAF: 9079156133221558430009
* WorldCat: lccn-n2019032281

 |
**SMBRelay** או **SMBRelay2** (באנגלית: **S**erver **M**essage **B**lock **Relay** ) הן תוכניות המאפשרות לבצע התקפת אדם בתווך (Man In The Middle) כנגד מחשב מרוחק בו מותקנת מערכת ההפעלה "חלונות". התוכניות משתמשות בפרוטוקול שיתוף הקבצים SMB אשר משמש לשיתוף תיקיות וקבצים.

התוכניות פותחו על ידי ג'וש בוכבינדר (Josh Buchbinder) ושוחררו לראשונה בתאריך 21 במרץ 2001.

התוכנית מתחברת אל המערכת בפרוטוקול UDP, פורט 139, קולטת את חבילות המידע שעברו בין מחשבו של הקורבן אל השרת ומשנה אותן בעת הצורך.

לאחר חיבור ואימות, מנותק מחשבו של הקורבן ותוכנית ה-SMBRelay יוצרת כתובת IP וירטואלית חדשה. כל עוד הקורבן מחובר אל המערכת, יכול התוקף להשתמש בחיבור אל השרת ולשלוט בהעברת המידע וכל זאת מבלי שהקורבן יבחין בזאת.

ניתן לגשת אל הכתובת החדשה באמצעות הפקודה:

`net use \\172.16.1.1`

ולהשתמש בכל תכונות הרשת. במידה ומחשבו של הקורבן מחובר, ניתן להשתמש בכתובת ה-IP שלו והוא חשוף להתקפות מרוחקות.

בתקשורת בין מחשבים ברשת המקומית מוחלפים גיבובים של סיסמאות משתמשים, SMBRelay שומרת את גיבובי הסיסמאות בפורמט NTLM, מייצאת אל קובץ Text ומאפשרת לפענח אותם במועד מאוחר יותר בעזרת תוכנת צד שלישי, כגון: John The Ripper או L0phtCrack.

SMBRelay2
---------

תוכנית זו פועלת בדומה ל-SMBRelay אך משתמשת בשמות NetBIOS במקום בכתובות IP.

בעזרת שתי התוכניות ניתן לבצע התקפה של אדם בתווך ומאפשרות לתוקף להאזין לתעבורה העוברת בין נקודות תקשורת שונות.

ראו גם
------

* התקפות אדם בתווך
* סורק פגיעות
* Back Orifice

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על פגיעות MS08\_68 אתר מיקרוסופט **(באנגלית)**
* ניצול פרצות אבטחה ב-WinNT/2K, אתר Theregister.co.uk **(באנגלית)**
**החלטה 686 של מועצת הביטחון של האו"ם** הייתה החלטה שהתקבלה ב-2 במרץ 1991, על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות. ההחלטה התקבלה כהמשך להחלטות 660, 661, 662, 664, 665, 666, 667, 669, 670, 674, 677 ו-678 של המועצה בנושא הפעילות הצבאית העיראקית בכווית.

ההחלטה דרשה מעיראק, לבטל את כל פעולותיה על מנת לספח מחדש את כווית, לקחת אחריות על פי החוק הבין-לאומי על כל נזק שנגרם לכווית על ידי עיראק, לשחרר כל אזרח כוויתי או אזרח זר (חי או מת) ולהחזיר כל רכוש כוויתי שעיראק גנבה מכווית.

ההחלטה
------

1) דרישה מעיראק להפסיק כל פעולות עוינות ופרובוקטיביות של כוחותיה נגד כל המדינות החברות בארגון האומות המאוחדות, כולל התקפות טילים. 

2) דרישה מעיראק להסדיר הפסקת אש בהקדם האפשרי על ידי פגישות של מפקדים צבאיים עיראקים עם עמיתיהם הזרים. 

3) דרישה מעיראק להסדיר שחרור לכל שבויי המלחמה שנמצאים בידי עיראק והעברתם המיידית על ידי הצלב האדום. 

4) לספק מידע על מוקשים עיראקים, מלכודות ממולכדות, כמו גם כלי נשק ביולוגים וכימיים ביבשה ובמים. 

11 מדינות תמכו בהחלטה, קובה התנגדה והרפובליקה העממית של סין, הודו ותימן נמנעו.

בעקבות ההחלטה
-------------

כשלושה ימים לאחר ההחלטה, ב-5 במרץ, החליטה עיראק על ביטול כולל של התקנות העיראקיות בכווית.

ראו גם
------

* מלחמת המפרץ

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח ההחלטה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lauterpacht, Elihu; Greenwood, Christopher J. (2004). *International Law Reports, Volume 125*. Cambridge University Press. p. 631. ISBN 978-0-521-82989-2.
אדם עומד במרכז "מזח לולייני"
"**מזח לוליני**" (באנגלית: Spiral Jetty) הוא יצירה פיסולית מאת האמן האמריקני רוברט סמיתסון, בחוף ימת המלח הגדולה שביוטה. היצירה, אשר נבנתה לראשונה בשנת 1970 נחשבת לאחת מן היצירות החשובות ביותר בפיסול של המחצית השנייה של המאה ה-20 בכלל ולאחד משיאיה של אמנות האדמה בפרט.

היצירה
------

העבודה "מזח לולייני" נבנתה מאבני בזלת ואדמה על חופה הצפון-מערבי של ימת המלח (Great Salt Lake), בקרבת "רוזל פוינט" (Rozel Point) שביוטה, ארצות הברית. המזח, שאורכו הוא כ-460 מטר, מתפתל כנגד כיוון השעון בצורה שבלולית לרוחב של כחמישה מטר.

בזמן בנייתה של העבודה היה מפלס המים באגם נמוך עקב בצורת, אולם בתוך כמה שנים עלה המפלס וכיסה את העבודה לתקופה של כשלושה עשורים. בשנת 1999 נחשפה העבודה בשנית, אולם בשנת 2005 כוסתה חלקה במי האגם עקב הפשרת שלגים מוגברת באזור. ב-2010, מפלס המים היה נמוך וחשף את היצירה עד 2011, שבה כוסתה שוב כתוצאה מהשלגים. החל מאוקטובר 2015, מפלס המים נמוך וניתן לראות את היצירה.

צבעה המקורי של העבודה היה שחור על רקע של מים אדמדמים, אולם עקב שינויי מינרלים באגם קיבלו המים גוון ורוד, ואילו על סלעי הבזלת השחורים נוצר משקע מלח. סמיתסון בחר את האזור בשל הגוון האדום של המים והקונוטציה שלו אל "המרק הקדום". הוא נמשך אל הפראיות שבאתר ואל הגוון התעשייתי של האזור. על פי עדויות שנות ציין סמיתסון בעת טיסה במסוק מעל האתר "אני נמצא גם ביוטה" (et in Utah ego), אמרה המתכתבת עם ציורו של ניקולא פוסן "אני נמצא גם בארקאדיה" (et in Arcadia ego), סוג של ממנטו מורי.

העבודה על היצירה התנהלה בחודש אפריל 1970 והבנייה נמשכה שישה ימים. לשם בנייתה נעזר סמיתסון בקבלן בשם בוב פיליפס אשר סיפק שתי משאיות להובלת עפר, טרקטור ומסוע כדי להוביל את 6,550 טון האבנים והעפר אל מקומם באגם.

העבודה מומנה על ידי מענק של כ-9,000 דולר אשר הוענק על ידי גלריה ניו יורקית בשם "Virginia Dawn Gallery" ואילו האתר הוחכר בחוזה לעשרים שנה תמורת סכום שנתי של 100 דולר. כיום, היצירה נמצאת בבעלות מרכז האמנות "דיה" (Dia Art Foundation) מניו יורק, אשר רכשה את האזור על ידי מענק שניתן לה מעזבונו של סמיתסון.

ראו גם
------

* DeadSee

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מזח לולייני** בוויקישיתוף
* "מזח לולייני" (באנגלית)
* טיילור גרין, "המזח" (באנגלית)
* "Pink Water, White Salt Crystals, Black Boulders, and the Return of Spiral Jetty!"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Great Salt Lake’s Earthen Spiral כתבה מאת Chau Tu, צוות Science Friday מתאריך 16/03/16

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007391191105171
* BnF: cb15020390w (data)
* GND: 4847430-7
* LCCN: n2005057381
* VIAF: 184840588
* WorldCat (עם VIAF): 184840588

 |
**ועדת שנהר** מונתה על ידי שר החינוך והתרבות, זבולון המר, לבחינת לימודי היהדות במערכת החינוך הממלכתית בישראל והגישה את המלצותיה לאמנון רובינשטיין באוגוסט 1994. בראש הוועדה עמדה עליזה שנהר.

חברי הוועדה
-----------

בראש הוועדה עמדה עליזה שנהר, רקטור אוניברסיטת חיפה. בוועדה השתתפו אנשי אקדמיה, בהם חוה לצרוס-יפה, מיכאל אביטבול, אביעזר רביצקי ואליעזר שבייד, אנשי משרד החינוך זבולון אורלב ואליעזר מרכוס, מחנכים, ואישי ציבור בהם רות קלדרון, הסופר אהרן מגד ומוקי צור, איש התק"ם.

תפקיד והמלצות הוועדה
--------------------

על-פי כתב המינוי של הוועדה, היה עליה לבחון את מצב לימודי היהדות בחינוך הממלכתי, ולגבש הצעות "בדבר המטרות והתפיסה, תוכניות הלימודים וכל יוזמה אחרת העשויה לקדם את החינוך היהודי בישראל".

הועדה קבעה שיש ירידה מתמשכת במעמדם של לימודי היהדות במערכת החינוך, הנובעת מתמורות חברתיות ופוליטיות שחלו במדינת ישראל, ובתהליכים שונים, ביניהם הגברת הקיטוב בין הציבור הדתי והחילוני. בהמשך לכך, הדו"ח כלל המלצות בדבר עקרונות להוראת מקצועות היהדות, וביניהם חתירה ללימוד מקצועות היהדות באופן המדגיש את אופיים ההומניסטי, וכן בניה של תהליך חינוכי המבוסס על לימוד, ביקורת ודו-שיח, אשר יחתור להפנמה של ערכים אוניברסליים ויהודיים "מתוך גישה פלורליסטית". הוועדה גם המליצה "לעודד קשת רחבה ככל האפשר של מסגרות חינוכיות לא-פורמליות, המקבלות חינוך יהודי פלורליסטי וביקורתי כלגיטימי והמציעות למוסדות החינוך השונים תוכניות חוץ-קוריקולריות בנושאים הקשורים בהוראת מקצועות היהדות, ובייחוד סמינרים ומפגשים שבהם ייפרשו לפני התלמיד, על בסיס של הדדיות, האופציות השונות של הקיום היהודי בימינו".

השפעה
-----

דו"ח ועדת שנהר אומץ על ידי משרד החינוך בשנת 1995, ובהמשך לכך הוקם במשרד "מטה שנהר" שהופקד על יישום המלצות הוועדה, ונסגר לפני שנת 2021. בשנת 1997 הוקם על ידי שר החינוך זבולון המר המנהל לחינוך ערכי כדי ליישם את דו"ח ועדת שנהר ודו"ח קרמניצר.

חוזרי מנכ"ל שפורסמו על ידי משרד החינוך במהלך השנים עיגנו את עקרונותיו של דו"ח ועדת שנהר. כך, ב-2 בנובמבר 2008 פורסם חוזר מנכ"ל משרד החינוך 3.1 תשס"ו/3(א) שבו נקבעו אמות המידה המחייבות שלפיהן יבחנו גורמי המקצוע במשרד הצעות לתוכניות חינוכיות ביהדות למוסדות החינוך במגזר הממלכתי בהתאם למסקנות דו"ח שנהר. חוזר מנכ"ל זה הוחלף בשנת 2019, אך החוזר החדש משמר את אמות המידה לבחינת תוכניות חינוכיות בתחום היהדות בחינוך הממלכתי כפי שעוצבו בחוזר המנכ"ל הקודם, בשינויים מסוימים.

ב-1999, הוקמה כמסקנות מן הועדה התוכנית האקדמית "רביבים".

קישורים חיצוניים
----------------

* המלצות ועדת שנהר

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  בג"ץ 4640/19 התנועה הרפורמית נ' שר החינוך, ניתן ב־7 באפריל 2021
2. ↑  המלצות ועדת שנהר, עמ' 22
3. ↑  חוזר מנכ"ל תשע"ט/9, "אמות מידה לבחינת תוכניות חינוכיות ביהדות בחינוך הממלכתי במסגרת תחום הדעת תרבות יהודית-ישראלית", פורסם ביום 6.5.2019