recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רובר החזק** (820 – 2 ביולי 866) היה אביהם של אודו, מלך צרפת ושל רובר הראשון, מלך צרפת וסבא רבא של איג קאפה, מלך צרפת, מייסד השושלת הקאפטינגית.

ביוגרפיה
--------

רובר החזק היה בן למשפחת אצילים שעברה מפרנקיה המזרחית לפרנקיה המערבית בתקופתם של לודוויג הגרמני ושל שארל הקירח. ב-853, אחרי הפלישות הראשונות של הנורמנים לעמק הלואר ולאורך הסן, רובר החזק התמנה על ידי שארל הקירח למיסוס דומיניקוס (כלומר למפקח מנהלי בעל סמכויות שיפוטיות) בפרובינציות של מיין, אנז'ו וטורן במטרה לחזק את האזור נגד הנורמנים.

ב-10 בפברואר 856 שארל הקירח השיא את בנו לואי לאחת מבנותיו של אריספו, דוכס ברטאן שהעניק ללואי, שהיה בן עשר שנים בלבד, את דוכסות לה מאן ואת העיר לה מאן כבירתו. צעדים אלה קיצצו בסמכויותיו של רובר החזק וגרמו למורת רוח בקרב אנשי האצולה של ברטאן. בנובמבר 857 נרצח אריספו, דוכס ברטאן וב-858 רובר החזק וסאלומון מברטאן מרדו בשארל הקירח וקראו ללודוויג הגרמני לפלוש לפרנקיה המערבית. בספטמבר של אותה שנה לודוויג הגרמני הגיע לאורליאן, פגש את מנהיגי המורדים וגירש את לואי מלה מאן.

שארל הקירח נאלץ לפצות את רובר החזק על אובדן נחלותיו בעמק הלואר והעניק לו את רוזנות אוטן, את רוזנות נוור ואת רוזנות בורגונדיה. ב-861 שארל הקירח חתם על הסכם שלום עם רובר החזק ומינה אותו לרוזן אנז'ו. ב-862 הוא מינה אותו למרקיז נויסטריה. בתפקידיו אלה רובר החזק הגן בהצלחה על החוף הצפוני של פרנקיה המערבית נגד פלישת הנורמנים.

ב-866 רובר החזק נהרג בקרב בריסאת (כיום במחוז מיין-א-לואר שבחבל פיי דה לה לואר) כאשר יצא להגנת פרנקיה המערבית נגד הנורמנים והברטונים.

בפברואר 888 בנו אודו, שהיה רוזן פריז, הוכתר למלך צרפת. ב-29 ביוני 922 בנו רובר הוכתר למלך צרפת על ידי האצולה שמרדה במלך שארל התם. ב-3 ביולי 987 נינו של רובר החזק, איג קאפה, נבחר על ידי האצולה למלך צרפת והיה ראשון למלכי השושלת הקאפטינגית.

משפחתו
------

רובר התחתן עם אדלייד מטור, בתם של איג מטור ואווה, ממנה היו לו שני בנים:

* אודו, מלך צרפת (860–898)
* רובר הראשון, מלך צרפת (866–923)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובר החזק** בוויקישיתוף
* רובר החזק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12445434k (data)
* GND: 139537570
* ISNI: 0000 0004 4889 0989
* SUDOC: 070378185
* VIAF: 101266406
* WorldCat: viaf-101266406

 |
**דיון המינגס** (באנגלית: **Deon Hemmings**; נולדה ב-9 באוקטובר 1968) היא אתלטית עבר ג'מייקנית, אלופה אולימפית (אטלנטה 1996) וסגנית אלופת עולם (אתונה 1997) בריצת 400 מטר משוכות. המינגס הייתה לאישה הג'מייקנית הראשונה אי פעם שזכתה במדליית זהב אולימפית.

ביוגרפיה
--------

המינגס נולדה וגדלה בסנט אן, ג'מייקה.

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 סיימה המינגס במקום שישי, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.99 שניות.

באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכתה המינגס במדליית ארד, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.48 שניות, אחרי קים באטן שקבעה שאי עולם חדש של 52.61 שניות וטניה בופורד-ביילי (52.62 שניות), שתיהן מארצות הברית.

### אלופה אולימפית

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה המינגס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא אולימפי חדש של 52.82 שניות, לפני קים באטן (53.08 שניות וטוניה ביופורד-ביילי (53.22 שניות) ובכך הייתה לאישה הג'מייקנית הראשונה אי פעם שזכתה במדליית זהב אולימפית.

### סגנית אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכתה המינגס בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.09 שניות, אחרי נזיאה בידואן ממרוקו (52.97 שניות) ולפני קים באטן (53.52 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:21.30 דקות, אחרי גרמניה (3:20.92 דקות) וארצות הברית (3:21.03 דקות).

באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 זכתה המינגס במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.16 שניות, אחרי דיימי פרניה מקובה (52.89 שניות) ונזיאה בידואן (52.90 שניות).

באולימפיאדת סידני (2000) זכתה המינגס בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.45 שניות, אחרי אירינה פריבלובה מרוסיה (53.02 שניות) ולפני נזיאה בידואן (53.57 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:23.25 דקות, אחרי ארצות הברית (3:22.62 דקות) ולפני רוסיה (3:23.46 דקות) ובכך לא הצליחה להגן על תוארה.

באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 סיימה המינגס במקום שביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.83 שניות.

שיאיה האישיים
-------------

* ריצת 100 מטר: 11.58 שניות (1997)
* ריצת 200 מטר: 22.64 שניות (1998)
* ריצת 400 מטר: 50.63 שניות (1995)
* ריצת 400 מטר משוכות: 52.82 שניות (1996)

קישורים חיצוניים
----------------

* דיון המינגס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* דיון המינגס, באתר olympedia.org
* דיון המינגס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* דיון המינגס, באתר Track and Field (נשים)

|  אלופות אולימפיות - ריצת 400 מטר משוכות (נשים) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| (1984): נוואל אל-מותווכל מרוקומרוקו • 
(1988): דבי פלינטוף-קינג אוסטרליהאוסטרליה • 
(1992): סאלי גנל בריטניהבריטניה • 
(1996): דיון המינגס ג'מייקהג'מייקה • 
(2000): אירינה פריבלובה רוסיהרוסיה • 
(2004): פאני חלקה יווןיוון • 
(2008): מליין ווקר ג'מייקהג'מייקה •
(2012): נטליה אנטיוך רוסיהרוסיה •
(2016): דלילה מוחמד ארצות הבריתארצות הברית •
(2020): סידני מק'לוכלין ארצות הבריתארצות הברית |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 67021

 |
**הקורפוס ה-2 של הצבא הבריטי** היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### המלחמות הנפוליאוניות

במהלך קרב ווטרלו הקים הדוכס מוולינגטון את הקורפוס ה-2, אשר כלל יחידות אנגלו-הנובריים, הולנדים וגרמנים, והוצב באגף השמאלי תחת פיקודו של לורד היל. לאחר הקרב השתתף הקורפוס בלחימה בצרפת, ולאחר מכן פורק הקורפוס.

### הקמת הקורפוס

בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-2 הוצב במחנה אלדרשוט. בשנת 1891 הוחלט על ארגון הצבא ב-6 קורפוסים, אשר התבססו על הפיקודים הקיימים, והקורפוס ה-2 הפך ל"פיקוד הכוחות באלדרשוט".

### מלחמת העולם הראשונה

סמל הקורפוס במלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוקם מחדש הקורפוס ה-2, והוא הועמד בפיקודו של ג'יימס גרירסון. ב-17 באוגוסט 1914 מת גרירסון מהתקף לב, ובמקומו מונה הוראס סמית'-דוריאן למפקד הקורפוס. הקורפוס לחם בקרב מונס ובקרב לה קאטו, ולאחר מכן לחם במהלך הקרב הראשון על המארן והקרב הראשון על האן. בהמשך לחם הקורפוס במרוץ אל הים, קרב איפר הראשון, הקרב על הסום, קרב איפר השלישי, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.

### מלחמת העולם השנייה

באוקטובר 1939 הוקם הקורפוס מחדש, והועמד תחת פיקודו של אלן ברוק. הקורפוס נשלח לצרפת ולחם במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ובמהלך מבצע דינמו. לאחר מכן הוצב הקורפוס באזור סאפוק כחלק מהפיקוד המזרחי, ובהמשך הוא שימש למטרות הונאה במסגרת הארמייה הרביעית הבריטית.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הוצב הקורפוס באזור תעלת סואץ, והוא כלל את הכוחות הבריטיים במצרים. הקורפוס השתתף במהלך מבצע מוסקטר, והיה תחת פיקודו של יו צ'ארלס סטוקוול.

מפקדים
------

### פיקוד אלדרשוט

* אוולין ווד (1901–1904)

### מלחמת העולם הראשונה

* ג'יימס גרירסון (אוגוסט 1914)
* הוראס סמית'-דוריאן (אוגוסט 1914–דצמבר 1914)
* צ'ארלס פרגוסון (ינואר 1915–מאי 1916)
* קלוד ג'ייקוב (ספטמבר 1916–ספטמבר 1919)
* אלכסנדר גודלי (ספטמבר 1919–נובמבר 1919)

### מלחמת העולם השנייה

* אלן ברוק (ספטמבר 1939–מאי 1940)
* ברנרד לו מונטגומרי (מאי 1940–יוני 1940)
* אדמונד אוסבורן (1940–1941)
* קנת' אנדרסון (1941–1942)
* ג'יימס סטיל (אפריל 1942–ספטמבר 1942)
* ג'רלד טמפלר (1942–1943)
* הרברט למסדן (יולי 1943–אוקטובר 1943)
* דזמונד אנדרסון (1943–1944)
**חוֹאוּ שְׂייֵנְגוָאנְג** (בסינית: **侯先光**; בפין-יין: **Hóu Xiānguāng**, נולד במרץ 1949 בפנגשיין בג'יאנגסו) הוא פלאונטולוג סיני, שמחקריו היו הגורם לגילוי אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג.

ביוגרפיה
--------

הוא למד בבית הספר בשוג'ואו, ואז למד בנאנג'ינג. בשנת 1977 סיים תואר במדעי כדור הארץ ועבד כמרצה באותה המחלקה. לאחר שסיים תואר שני בגאולוגיה ופלאונטולוגיה מהמכון לגאולוגיה ופלאונטולוגיה של האקדמיה הסינית למדעים בנאנג'ינג בשנת 1981, הוא הפך לפרופסור חבר בשנת 1992 ולפרופסור מן המניין בשנת 1994. בשנת 1997 הוא סיים בנוסף דוקטורט באוניברסיטת אופסלה, שוודיה והיה פרופסור לאוניברסיטת יונאן, שם הוא הקים וניהל את המעבדה העיקרית לחקר פלאוביולוגיה של מחוז יונאן (云南省 古生物 研究 重点 实验室). בשנת 1984 הוא גילה את הפאונה של צ'נגג'יאנג במהלך עבודות שדה ממושכות ופיתח שיטות שימור של "מאובנים רכי-גוף". התגלית, יחד עם גילוי פצלי ברג'ס בקנדה, היו בין התגליות המרהיבות ביותר של הפלאונטולוגיה במאה העשרים.

פרסים והוקרות
-------------

הוא זכה בפרס הראשון הלאומי של סין למדע הטבע בשנת 2003, הפרס על התקדמות המדע והטכנולוגיה של קרן הו לונג הו בשנת 2004, הפרס המיוחד למדעי הטבע במחוז יונאן, פרס התחרות המצטיינת למדעי הטכנולוגיה של מחוז יונאן, והיה סגן נשיא האיגוד הבינלאומי לפלאונטולוגיה בין השנים 2006–2010.

מין שושנת ים *Xianguangia sinica* קרוי על שמו.

ביבליוגרפיה
-----------

* Cambrian fossils of Chengjiang, China.
* The Chengjiang Fauna. Exceptionally well-preserved animals from 530 million years ago.
* Arthropods of the Lower Cambrian Chengjiang fauna, southwest China, 1997 (Nanjing Inst. of Geology and Palaeontology, Academia Sinica, Nanjing, China).

קישורים חיצוניים
----------------

* 侯先光 – ביוגרפיה (בסינית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439419505171
* BIBSYS: 99019085
* GND: 123889243
* ISNI: 0000 0000 5656 8659
* LCCN: nr98012755
* NDL: 01123051
* SUDOC: 081135696
* VIAF: 79488404
* WorldCat: lccn-nr98012755

 |
**אצטדיון סק"א רוסטוב** הוא אצטדיון ברוסטוב על הדון. נבנה בשנת 1971 והיה מסוגל לקלוט בשיאו 27,300 צופים. בשנים 2016–2018 בוצע שחזור בהיקף נרחב עם הריסת כל יציעים, שלאחריה הקיבולת הוקטנה לכדי 2,200 מושבים בלבד. משמש בתור אצטדיונה הביתי של קבוצת סק"א רוסטוב.

היסטוריה
--------

הקמת מתחם הספורט החלה באמצע שנות ה-60 ביוזמת מפקד כוחות מחוז הצבא הקווקזי, אלוף-משנה אלטונין. הצבא החזיק בבעלות על מועדון הכדורגל ולכן יזם את הקמת המתחם. מתחם הספורט המחוזי כלל את זירת הספורט העיקרית עם יציעים ל-33,000 מושבים, מגרש כדורגל, מרכז אתלטיקה למגרשים ושטח, מתחם ספורט מים עם שלושה בריכות, מגרשי ספורט, בית הארחה עם 300 מקומות ישיבה ואולם אתלטיקה במגרש המזרחי.

זירת הספורט העיקרית וכל מתחם הספורט הושלמו באפריל 1971. מעצב הבניינים והמבנים היה ארגון Voenproekt, שפעל בחסות משרד ההגנה הסובייטי.

ב-1981 נערכו משחקי 16 האחרונות ושמינית גמר גביע המחזיקות האירופי בעונת 1981/1982, כאשר מחזיקת הגביע הסובייטי סק"א רוסטוב פגשה את אנקראגיוז'יו ואת איינטרכט פרנקפורט.

מאז פברואר 2007 האצטדיון שופץ פעם אחת. היציעים המזרחיים והמערביים (השכבה הנמוכה יותר ולא האח"מי) תפקדו באופן מלא. האצטדיון יכול להכיל 11,000 איש. לאחר שחזור יציעי הדרום והצפון, קיבולת האצטדיון הייתה 25,000 איש.

ב-28 בינואר 2016 אישרה פיפ"א רשימה של 36 מגרשי אימונים למונדיאל 2018, כולל אצטדיון סק"א. לכן היה צורך לשפץ שוב את האצטדיון כדי להתאימו לדרישות.

בשנת 2018, לאחר שלב השיפוץ הראשוני (כאשר נהרסו לחלוטין כל היציעים הישנים), קיבולת האצטדיון הייתה 500 איש. אז הותקנו היציעים החדשים עם עלייה בקיבולת הכוללת של האצטדיון ל-2,200 מושבים, הותקן לוח התוצאות הדיגיטלי ונוספו מסלולי האתלטיקה. הפתיחה הרשמית של הזירה המשופצת התקיימה ב-23 במרץ 2019, עם משחק בין סק"א (רוסטוב) לדינמו (סטברופול) (0: 2). נחתם הסכם בין צסק"א לבין סק"א, כך שהשניים התקשרו בהסכם שיתוף פעולה ארוך טווח. ביולי 2020 בעלי קבוצת סק"א הצהירו על כוונתם לשפץ את האצטדיון או לבנות חדש במקומו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון סק"א רוסטוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשל חוסר במושבי פלסטיק ביציעים הדרומים והצפוניים, תכולת האצטדיון בסוף 2007 עמדה על 27,300 איש
2. 1 2 3  Стадион СКА - Ростов-на-Дону открытие: в родной гавани СКА пока штормит, «Футбольный курьер», 26 марта 2019
3. ↑  FIFA: Предматчевые тренировочные площадки ЧМ-2018
4. ↑  Число зрительских мест на ростовском стадионе СКА после реконструкции сократилось в 60 раз
5. ↑  В Ростове после реконструкции открыли стадион СКА
6. ↑  Назаров Александр: биография заместителя генерального директора «Ростеха», theperson.pro
7. ↑  Баста построит для СКА новый стадион
**הקטור אנדרס בראקמונטה** (בספרדית: **Héctor Andrés Bracamonte**; נולד ב-16 בפברואר 1978 בריו קוארטו שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

בראקמונטה במדי טרק גרוזני
התחיל לשחק ב-1998 בבוקה ג'וניורס. ב-2003 עבר לטורפדו מטאלורג. בעונה הראשונה שלו ברוסיה הוא שיחק 9 משחקים בהם כבש 5 שערים. העונה הבאה הייתה הטובה ביותר שלו ברוסיה - ב30 משחקים הוא הבקיע 10 שערים והיה מלך השערים בקבוצה. הוא קיבל מהאוהדים את הכינוי "פושקין" בגלל שערו הארוך והמתולתל. ב-2005 הבקיע הקטור 6 שערים ב27 משחקים. בעונת 2006 כבש ב26 משחקים רק 3 שערים. בעונת 2007 הקטור כבש כבר במחזור הראשון את שער הניצחון מול לוצ'-אנרגיה, שער זה גם הפך לשער הראשון בליגה.

הקטור בראקמונטה הוא השחקן שערך הכי הרבה הופעות במועדון הכדורגל מוסקבה (השם הנוכחי של טורפדו מטאלורג) - 145, והבקיע הכי הרבה שערים בתולדות הקבוצה - 36.

ב-28 ביוני 2009 עבר לטרק גרוזני. ב-14 ביוני אחרי פיטור מאמן הקבוצה הראשי רוד חוליט הצטרף בראקמונטה לצוות האימון ונהיה מאמן-שחקן.

ב-1 באוגוסט 2011 חתם חוזה עם רוסטוב. כבר בהופעת הבכורה שלו במשחק מול וולגה הוא כבש את שערו הראשון והביא ניצחון לקבוצתו החדשה.

תארים
-----

קבוצתיים
* גביע ליברטדורס - 2003 (בוקה ג'וניורס)
* מקום שני בליגת העל הארגנטינאית - 2002, 2003 (בוקה ג'וניורס)
* גמר הגביע הרוסי - 2006/2007 (מועדון הכדורגל מוסקבה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקטור בראקמונטה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית)
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
**הקורפוס השני** (בגרמנית: **II. Armee-Korps**) היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1915.

היסטוריה
--------

### מלחמת אוסטריה–פרוסיה

הקורפוס הוקם ב-3 באפריל 1820 כמפקדו הראשון מונה פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של פרוסיה (לימים פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה). מפקדת הקורפוס הייתה לראשונה בברלין, וב-1837 הועברה לשטטין. ב-1863 חזרה המפקדה לברלין, וב-1870 השתקעה סופית בשטטין. הקורפוס השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה תחת פיקוד סטפן פון שמידט כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הוא לחם בין היתר בקרב קניגרץ.

### מלחמת צרפת–פרוסיה

בין השנים 1870–1871 השתתף הקורפוס במלחמת צרפת–פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. מפקדו באותה העת היה אדוארד פון פרנסקי. הקורפוס לחם בקרב גרבלוט, קרב וילירס, המצור על מץ והמצור על פריז. עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס השני שמר על זהותו הפרוסית.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד אלכסנדר פון לינסינגן. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה הראשונה של אלכסנדר פון קלוק. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, הקרב הראשון על המארן, המרוץ אל הים וקרב איפר הראשון. בנובמבר 1914 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית והשתתף במתקפת הקרפטים. ב-8 בינואר 1915 פורק הקורפוס ועל בסיסו הוקמה ארמיית הדרום. ב-17 בדצמבר 1918, לאחר סיום המלחמה, הוקם הקורפוס מחדש, ופורק ב-30 בספטמבר 1919.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס השני** בוויקישיתוף
* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**כיבוש ארצות** (שמות נוספים: **ארצות**, **כיבוש ארצות** **שטחים**, **עולם**, **מסמר**, **אולר**, **סכין** (במלעיל), **תקיעות**, **ארץ אדמה**, **בשר חזיר**) הוא משחק ילדים המתאים למשחק על שפת הים, באזור החול הרטוב, אך משוחק גם על אדמת חמרה. המשחק מצריך שטח אדמה גדול (כמה מטרים רבועים) ושטוח וסכין חד, אולר או מסמר 10 (מסמר באורך 10 ס"מ).

כהכנה למשחק תוחמים שטח באמצעות שרטוט בסכין על הקרקע. באופן טיפוסי מדובר במעגל בקוטר של כארבעה מטרים. בתחילת המשחק, השחקנים עומדים מחוץ למעגל ומטילים את הסכין כל אחד בתורו, במטרה לתקוע את הסכין בקרקע. אם הצליח השחקן לתקוע את הסכין, מותר לו למושכו לאורך קו ישר בכיוון אליו מצביע הלהב, כך שייתחם חלק מן המתחם. אסור לשחקן לדרוך עדיין בתוך המתחם. אם סיים השחקן למתוח את הקו, נוצרה חלוקה של המתחם הכללי לשני מתחמים. הקטן שבהם נחשב השטח אותו כבש השחקן, ובו מותר לו לעמוד. השטח הנותר שייך ליריבו.

מרגע שכבש שטח, נדרש השחקן לעמוד בתוכו כאשר הוא מנסה לתקוע את הסכין בשטח היריב ולסמן קו מגבול השטח שלו אל גבול העיגול דרך מקום הנעיצה. בכל פעם שהוא מצליח לתקוע את הסכין ולסמן קו מבלי לצאת משטחו, הוא מספח לשטח שלו את החלק הקטן יותר מהשטח הנותר.

שחקן המעריך שהוא בעמדת ניצחון רשאי להציע ליריבו: "שלוש תקיעות או קיצוצים?". אם היריב בחר ב"שלוש תקיעות", השחקן ינצח במשחק אם יצליח לתקוע את הסכין שלוש פעמים בשטח היריב. אם נכשל בכך, התור עובר ליריבו. אם היריב בוחר ב"קיצוצים", השחקן ממשיך לנסות ולקצץ את שטח היריב. אם השחקן הפעיל הצליח לבודד את יריבו מהיקף העולם, כך שהיריב נמצא על אי, מהלכו הבא הוא בהכרח "שלוש תקיעות".

שחקן ממשיך לשחק עד שהוא אינו מצליח לתקוע את הסכין, או לשרטט קו כנדרש מבלי לצאת מהשטח שכבש, או שהוא אינו מצליח ב"שלוש תקיעות". אם לא הצליח, התור עובר ליריבו. שחקן שאינו מסוגל עוד לעמוד בתוך שטחו בלבד מפסיד במשחק.

המשחק מצריך חשיבה מתמטית, אומדן מרחקים ומיומנות בהטלת סכין. שחקן שתפס מרובה והטיל את סכינו רחוק מדי, לא יוכל לסיים את מתיחת הקו ולא יכבוש כל שטח בתורו.

גרסת שני עיגולים
----------------

גרסה זו נקראה **תקיעות** או **מסמר** בחיפה בשנות החמישים, ומתוארת בספרו של יעקב וייס, "ילדות נשכחת, הווי ונוסטלגיה בסמטאות חיפה", עמוד 163.

חורטים שני עיגולים באדמה. על השחקן הראשון לתקוע שלוש תקיעות בעיגולו, ושתיים בין העיגולים, דרכן נחרטים שני קטעים, היוצרים גשר בין העיגולים. אחר כך עליו לנעוץ שלוש נעיצות בגשר ועשרים ואחת נעיצות בשטח היריב. אם החטיא או שהמסמר לא ננעץ, מהתור עבר ליריב, אשר היה צריך לבטל את הנעיצות בחלקתו, לבטל את הגשר ולבנות את הכיבוש מחדש, על ידי בניית גשר ונעיצת עשרים ואחת נעיצות בשטח השחקן הראשון. פעמיים רצופות באותו קו ביצירת הגשר יצר "גשר-קו", אשר כדי לעברו היה צורך רק בנעיצה אחת (במקום שלוש).

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור המשחק
חורשת מתושלח ביער הלאומי איניו בקליפורניה
**מתושלח** הוא שמו של עץ אורן מהמין אורן האצטרובל הזיפני (*Pinus longaeva*) הנמצא בהרים הלבנים בקליפורניה בשטח היער הלאומי איניו והוא נחשב לעץ הזקן ביותר הידוע בעולם. גילו המוערך הוא כ־4,855 שנים. העץ נקרא על שמה של הדמות התנ"כית מתושלח שחי על פי המקרא עד גיל 969. באופן סמלי, שלב ההנבטה של העץ, המתוארך לשנת 2832 לפנה"ס, סמוך מאוד לשנה שבה נולד מתושלח על פי הכרונולוגיה המקראית.

העץ נמצא בגובה של כ-3,350 מ' מעל פני הים אך מיקומו המדויק בשמורת הטבע בה הוא נמצא אינו גלוי לציבור מחשש לפגיעה ונדליסטית בעץ. נקודת הציון הרשמית, אליה מופנים גם תיירים, היא מרכז המבקרים של חורשת מתושלח (Methuselah Grove Visitor Center).

עד שנת 1964 חי באותו אזור עץ עתיק יותר ממתושלח שכונה "פרומתאוס" וגילו הוערך ב-4,844 שנים. בשנה זו נכרת העץ למטרות מחקר על ידי סטודנט מאוניברסיטת צפון קליפורניה. מתברר שלא ידעו את גילו הרב של העץ עד לאחר הכריתה. הכריתה השנויה במחלוקת האיצה את הפיכת האזור לשמורת טבע וכן את חקיקתם של חוקים נוקשים יותר להגנה על הטבע כמו הסתרת מיקומו של מתושלח.

ידועים גם עצים זקנים יותר ממתושלח, כגון אשוחית נורווגית בשוודיה בשם "Old Tjikko" שגילו מוערך ב-9,550 שנים, אך מדובר בעץ צעיר יותר שגדל על ידי רבייה וגטטיבית משורשי עץ זקן, ולא בעץ מקורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתושלח** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דיווח על מציאתו של עץ אשוחית נורווגית בגיל 9,500 שנה בשוודיה, וואלה
**כיאוניס שחור-פנים** (שם מדעי: *Chionis minor*) הוא מין של עוף מסדרת החופמאים השייך למשפחה כיאוניסיים. הוא קטן מעט מקרובו - כיאוניס לבן.

אורכו של הכיאוניס 38–41 ס"מ, מוטת כנפיו 74–79 ס"מ ומשקלו 460–730 גרם. הוא עוף עגלגל עם פלומה לבנה והרגליים חסרות קרומי שחייה. ראשו גדול והפנים שחורות עם מקור עבה ומעוקל. הזכרים גדולים מהנקבות במין זה.

כיאוניס זה חי רק באזור האנטארקטי של האוקיינוס ההודי, באיי הנסיך אדוארד (Prince Edward Islands) שליד חופי דרום אפריקה, באיי קרוזה ואיי קרגלן ומגיע עד להאי הרד ואיי מקדונלד. הוא מצוי בחופי אזורים ארקטיים בסמוך למושבות של עופות ימיים, כלבי ים או מושבות אנושיים.

הכיאוניס הוא אוכל-כול הניזון מנבלות, צואה, שיירים ימיים ושיירים אנושיים, הוא גם ניזון מאצות ומצמחיה אך גם טורף דגים, חסרי חוליות, ביצים וגוזלי פינגווינים. הוא גם יחטוף לפינגווינים את מזונם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיאוניס שחור-פנים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  כיאוניס שחור-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007568362805171

 |
**אצטדיון נלסון מנדלה ביי** (באנגלית: Nelson Mandela Bay Stadium) הוא אצטדיון כדורגל בפורט אליזבת שבדרום אפריקה. האצטדיון נבנה לרגל מונדיאל 2010 בו אירח מספר משחקים, לרבות המשחק על המקום ה-3. תפוסת האצטדיון היא 48,000 אנשים והוא מיועד, בנוסף לכדורגל, גם למשחקי רוגבי ולמופעי תרבות וקונצרטים.

על אף הדבר המשתמע אולי משמו, האצטדיון איננו קרוי ישירות על שם נלסון מנדלה, מנהיג דרום אפריקה שהוביל המאבק כנגד האפרטהייד, אלא על שם המחוז בו הוא נמצא - נלסון מנדלה ביי.

הקמת האצטדיון
-------------

קודם להקמת האצטדיון רמת התשתית הספורטיבית בפורט אליזבת, ובמחוז כולו, הייתה נמוכה בהרבה. עם היוודע דבר בחירתה של העיר לארח משחקים בטורניר המונדיאל נפלה ההכרעה שלא לשדרג את אצטדיון הרוגבי הקיים, בן הכ-34,000 מקומות, אלא לבנות אצטדיון חדש אשר יעמוד בתקנים הבינלאומיים.

האצטדיון החדש תוכנן להדמות מבחוץ לפרח ומיקומו, אשר שימש קודם לכן כפארק ציבורי ומגרש רוגבי, נבחר בשל הנוף לאגם נורת' אנד.

הבנייה החלה ב-2007 והסתיימה ב-2009. ב-4 ביולי אותה שנה נחנך האצטדיון ונערך בו משחק הכדורגל הראשון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון נלסון מנדלה ביי

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אצטדיון נלסון מנדלה ביי** |

| אצטדיוני גביע העולם בכדורגל 2010 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סוקר סיטי (יוהנסבורג) • אצטדיון מוזס מבהידה (דרבן) • אצטדיון קייפטאון (קייפטאון) • אצטדיון אליס פארק (יוהנסבורג) • אצטדיון לופטוס וורספלד (פרטוריה) • אצטדיון נלסון מנדלה ביי (פורט אליזבת) • אצטדיון פרי סטייט (בלומפונטיין) • אצטדיון פיטר מוקבה (פולוקוואנה) • אצטדיון מבומבלה (נלספרייט) • אצטדיון רויאל בפוקנג (רסטנבורג) |

 |
**כיבוש השמירה** הוא אידיאל במסכת הרעיונית הציונית מחידוש ההתיישבות הציונית בארץ ישראל - "השומר", עבור באגודת השומרים מראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 ובימינו - "השומר החדש", על פיו היהודים צריכים לשמור בעצמם על אדמותיהם ומושבותיהם ולא להזדקק לשירותיהם של בני עמים אחרים.

כיכר השומר בכפר תבור
במהלך העלייה השנייה החלו לצוץ בעיות ביטחוניות, ביישוב היהודי עקב התגברות ההתקפות הערביות ורוחות לאומנות ערבית. העולים החדשים בהשפעת הפרעות ברוסיה, שהובילה לארגון ההגנה העצמית שם, שאפו להעביר את השמירה על היישובים לידיים יהודיות. מספר מטרות עמדו לנגד עיניהם:

* ביטחונית – לא בוטחים בשומר הערבי, שלא אחת שיתף פעולה עם גניבות.
* גרעין לכוח לוחם בעתיד.
* כלכלית – כך ייווצרו מקומות עבודה.
* ציונית – עצמאות, הקמת גרעין צבאי, על א"י צריך להגן.
* פסיכולוגית – לחזק את דימוי היהודים (החלש בגולה).

מספר שלבים התרחשו בארגון השמירה היהודית בארץ ישראל:

* 1907 – "בר-גיורא" הוקם על ידי פועלי-ציון יוצאי ההגנה העצמית בהומל, רוסיה (בראשות יצחק בן-צבי, אלכסנדר זייד, ישראל שוחט, ישראל גלעדי, יחזקאל חנקין, צבי בקר, יחזקאל ניסנוב ודב (ברלה) שויגר, במטרה לכבוש את השמירה בגליל התחתון. המשימה הראשונה הייתה הגנה על הקולקטיב בסג'רה (אילניה) בגליל התחתון, שם ישבו בני העלייה השנייה. בעקבות הצלחת המשימה קיבלו את השמירה על מסחה (=כפר-תבור), שם התנכלו אל בני היישוב השבט הבדואי השכן, וזאת בתנאי שיועסקו פועלים יהודים. הארגון נקרא על-שם שמעון בר-גיורא, ממנהיגי "המרד הגדול" של היהודים ברומאים ב-66 לספירה.
* 1909 – "השומר" הוקם על בסיס בר-גיורא (בראשות ישראל שוחט, מניה שוחט, יצחק בן-צבי) במטרה להגביר את ההגנה היהודית וחדירה למושבות כדי להחליף את הערבים בכל. נערכו מבחני קבלה קשים, והארגון היה אליטיסטי באופיו.
* 1912 – הארגון עבר גם ליהודה אחרי שהוכיח הצלחתו בגליל. בתקופה זו היה עמוס במשימות שמירה אך בכל זאת נשאר ארגון קטן של הטובים ביותר.
* 1913 – גורשו מיהודה, שנה לאחר מכן הופסקה הפעילות בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה וב-1920 ארגון השומר פורק רשמית.

חשיבותו של ארגון השומר מתפרשת במספר היבטים. הוא היווה בעצם הגרעין ליצירת הכוח הביטחוני של היישוב. הוא עורר הרתעה והערכה אצל הצד הערבי. הוא הגביר את הערכים בתחום הצבאי – "טוהר הנשק". חינוכית ואידאולוגית הוא מימש את האידיאלים של שותפות ושוויון, והשפעתו על הנוער בגולה הייתה רבה מאוד, למשל השם והרוח אצל "השומר הצעיר". מבחינה כלכלית השומר תרם להתיישבות החקלאית. למרות זאת הועלתה ביקורת על "השומר" - שהיה ארגון אליטיסטי וסגור אשר הונהג בדרך לא דמוקרטית ונטה למיליטנטיות. הארגון גם סייע לכיבוש העבודה בכך שלא אחת דרשו חבריו, בתמורה לשמירה, העסקה בלעדית של פועלים יהודים.

פרט לארגון השומר פעלו ביישוב העברי עוד כמה ארגוני שמירה נוספים, כגון המגן, הנוטר, והגדעונים, שהיו קטנים יותר והחזיקו מעמד זמן מועט יחסית.
**רובר הראשון, דוכס נורמנדיה** (בצרפתית: **Robert Prèmier de Normandie**; ‏22 ביוני 1010 – 3 ביולי 1035) היה דוכס נורמנדיה ואביו של ויליאם הכובש.

ביוגרפיה
--------

רובר נולד לרישאר השני, דוכס נורמנדיה וליודית מברטאן, בתם של קונאן הראשון, דוכס ברטאן וארמנגארדה-גרברגה מאנז'ו.

בשנת 1026 מת אביו ואחיו רישאר השלישי, דוכס נורמנדיה ירש את נחלותיו ותאריו אולם שנה לאחר מכן, בשנת 1027 מת רישאר ורובר ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1031 מת רובר השני, מלך צרפת ובנו אנרי הראשון, מלך צרפת עלה לשלטון במקומו, אולם אמו קונסטנס מארל ואחיו רובר התמרדו נגדו. רובר נותר נאמן לאנרי, ועל כך קיבל התגמול מאוחר יותר את אזור וקסין. רובר גם התערב בפוליטיקה של פלנדריה, הקים מנזרים ותמך באדוארד, מלך אנגליה, שלו הוא אף העניק מאוחר יותר מקלט זמני.

בשנת 1035 הוא עלה לרגל לירושלים. הוא מת יחד עם דרו, רוזן וקסין בדרך בניקאה. לאחר מותו ירש אותו בנו גיום השני, דוכס נורמנדיה, אשר בשנת 1066 כבש את אנגליה הסקסונית והקים את ממלכת אנגליה הנורמנית.

משפחתו
------

רובר היה נשוי לאסטריד, נסיכת דנמרק, אולם לא נולדו להם ילדים.

לאחר מכן התחתן רובר בנישואים לא לגיטימיים עם הרלבה, ממנה נולדו לו שני ילדים:

* ויליאם הכובש (1027–1087)
* אדלייד מנורמנדי (1030–1082), התחתנה עם אנגוארנד השני, רוזן פונטייה, ולאחריו התחתנה עם למברט השני, רוזן לן, ולאחריו התחתנה עם אודו השני, רוזן שמפן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובר הראשון, דוכס נורמנדיה** בוויקישיתוף
* רובר הראשון, דוכס נורמנדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276876605171
* ISNI: 0000 0000 3022 3994
* LCCN: n88102092
* NKC: jx20120330008
* NLP: A21431590
* SUDOC: 093652267
* VIAF: 8933932
* WorldCat: lccn-n88102092

 |
**רובר הראשון, רוזן ארטואה** (בצרפתית: **Robert Ier d'Artois**;‏ 25 בספטמבר 1216 – 8 בפברואר 1250), שכונה **הטוב**, היה הרוזן הראשון של ארטואה.

ביוגרפיה
--------

רובר נולד ב-25 בספטמבר 1216, והיה בנם החמישי (והשני שנותר בחיים) של לואי השמיני, מלך צרפת ובלנקה, נסיכת קסטיליה.  הוא קיבל את ארטואה כנחלה, בהתאם לרצונו של אביו (נפטר ב-1226) והשתלט על רובה ב-1237.  בשנת 1240 הציע האפיפיור גרגוריוס התשיעי, בהתנגשות עם הקיסר פרידריך השני, להכתיר את רוברט כקיסר בניגוד לפרידריך, אך הרוזן הצרפתי סירב להעמיד פנים לתואר כזה.

 שלט האצולה של רובר מארטואה
בזמן שהשתתף במסע הצלב השביעי, רובר מת כאשר הוביל מתקפה פזיזה על אל-מנסורה, ללא ידיעת אחיו המלך לואי התשיעי.  לאחר שחצה נהר, הוא וקבוצת אבירים טמפלרים הסתערו על מוצב ממלוכי, שבמהלכו נהרג המפקד הממלוכי, פכר-אד-דין יוסוף.  מחוזקים מהצלחתו, רוברט, האבירים הטמפלרים וקבוצת חיילים אנגלים הסתערו על העיירה ונלכדו ברחובות הצרים.  לפי ז'אן דה ז'ואנוויל, רובר הגן על עצמו במשך זמן מה בבית שם, אך לבסוף הוכרע ונהרג.

משפחתו
------

ב-14 ביוני 1237 התחתן רובר עם מטילדה מבראבנט, בתם של הנדריק השני, דוכס בראבנט ומריה משוואביה. 

נולדו להם שני ילדים:

* בלאנש (1248–1302)
* רובר השני (1250–1302)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לואי השביעי, מלך צרפת |   | אדל משמפאן |   | בולדווין החמישי, רוזן אנו |   | מרגרט הראשונה, רוזנת פלנדריה |   | סנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה |   | בלאנקה מנווארה |   | הנרי השני, מלך אנגליה |   | אלינור, דוכסית אקוויטניה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | פיליפ השני, מלך צרפת |   |   |   |   |   | איזבלה מאנו |   |   |   |   |   | אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה |   |   |   |   |   | אלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | לואי השמיני, מלך צרפת |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | בלנקה, נסיכת קסטיליה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **רובר הראשון, רוזן ארטואה** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובר הראשון, רוזן ארטואה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dunbabin 2014, p. 244.
2. ↑  Wood 1966, p. 23.
3. 1 2 3  Strayer 1969, p. 499-501.
4. ↑  Nieus 2005, p. 166, 176.
5. ↑  Gee 2002, p. 141.
6. ↑  Nieus 2005, p. 166.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 137409753
* VIAF: 81604884
* WorldCat: viaf-81604884

 |
**כתב יד ותיקן 66** (מכונה גם **כתב ידי רומי** או **כי"ר**) הוא כתב יד של מדרש ההלכה הספרא, הנמצא בספריית הוותיקן. מקובל במחקר לראות בו את בכיר כתבי היד של הספרא, ואחד מכתבי היד החשובים ביותר של ספרות חז"ל, וכנראה הקדום ביותר הנמצא בידינו (למעט קטעים בודדים מהגניזה). מעבר לחשיבותו לנוסח מדרש ההלכה יש לכתב היד חשיבות רבה במחקר הלשון העברית.

תיאור כתב היד
-------------

כתב היד נכתב על קלף בכתב יד מזרחי. הוא כנראה נכתב בבבל במאה התשיעית או העשירית. הוא מנוקד בניקוד בבלי כמעט מלא, הוטעם בהטעמה בבלית ובחלקו גם בהטעמה טברנית. חלקו האחרון בסמוך לפרשת בהר חסר.

תוכן כתב היד
------------

יש בנוסח דמיון רב לכתב יד אחר של הספרא – כתב יד בית המדרש לרבנים באמריקה 2171. אך מעבר לזה הוא שומר על נוסח מקורי יותר. יש בו נוסחאות רבות שאינן מצויות בכתבי היד האחרים. לפי המחקר נשתמרו בו שרידים מעולים של לשון חז"ל ומינוחים מקוריים.

מהדורות
-------

בהיותו נחשב לבכיר כתבי היד של הספרא שימש כתב היד כנוסח הפנים של מהדורת הספרא המדעית של לואיס פינקלשטיין. פינקלשטיין הספיק לסיים את עבודתו רק על דיבורא דנדבה ודיבורא דחובה (ניו יורק, תשמ"ג-תש"ן). .

מכון אופק הוציא עד היום (2018) שלושה כרכים של הספרא בהתבסס על כתב יד זה (ירושלים, תשע"ו). מהדורה זו מגיעה עד פרשת צו ומכילתא דמילואים.
מהדורת פקסימיליה יצאה בניו יורק עם הקדמה של פינקלשטיין בשנת תשי"ז.
כמו כן ישנה מהדורת העתקה של האקדמיה ללשון העברית.
כיום ניתן לראות את כתב היד באתר ספריית הוותיקן.

לקריאה נוספת
------------

* מנחם כהנא, אוצר כתבי-יד של מדרשי ההלכה : שחזור העותקים ותיאורם, הוצאת האקדמיה הישראלית למדעים ויד בן צבי, ירושלים, תשנ"ה עמ' 62–63
* שלמה נאה, לשון התנאים בספרא על פי כתב יד ותיקאן 66, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור בפילוסופיה של האוניברסיטה העברית בירושלים, תשמ"ט

קישורים חיצוניים
----------------

* מהדורת האקדמיה ללשון העברית באתר אוניברסיטת בר-אילן
* סריקה מלאה של כתב היד באתר "כתיב"
מבנה רביעוני של החלבון המוגלובין, המורכב משני סוגים של מתחמים זהים
**מתחם** הוא מושג בביוכימיה המתאר אלמנט של המבנה השלישוני של החלבון. אלמנט המהווה מבנה יציב ועצמאי יחסית, כולל מספר מבנים שניוניים. 

מספר מתחמים מרכיבים את המבנה הרביעוני של החלבון השלם. על פי ההגדרה, מתחם חלבוני הוא יחידת קיפול עצמאי, דהיינו קיפולו מתרחש עצמאית וללא תלות בחלקי החלבון האחרים.

מתחם מסוים יכול להופיע במספר חלבונים שונים, קרובים אבולוציונית. גודלו של מתחם אחד יכול לנוע בין 25 לבין מאות ואף אלפי חומצות אמינו.

תפקיד ביולוגי
-------------

לעיתים קרובות למתחם קיימת פונקציה ביולוגית והוא מסוגל לפעול גם באופן עצמאי. לדוגמה ארבע יחידות הגלובין המרכיבות את ההמוגלובין, אך יחד עם זאת פעילות ביולוגית אופטימלית מתקבלת בשילוב של האינטראקציות בין המתחמים השונים. 

חלבונים רבים מורכבים ממספר יחידות של מתחמים זהים, הפועלים יחד, כמו ההמוגלובין. במקרים אחרים, מתחמים מכמה סוגים שונים מתאגדים יחד ויוצרים חלבון מתפקד, לדוגמה האנזים ATCase, או האנזים פירוואט קינאז.

למתחם, בנוסף לתפקודו הביולוגי הספציפי (כגון זרחון, קטליזה, אקטיבציה והשבתה (- regulatory domain)), חשיבות רבה בתיווך אינטראקציות בין חלבונים, על ידי קישור למקטעים פפטידים בחלבון הנקשר, אך בעיקר על ידי קישור למתחמים אחרים בחלבון הנקשר.

מחקרים ראשונים
--------------

הרעיון של המתחם הוצע לראשונה ב-1973 על ידי Wetlaufer בעיקר בעקבות לימודי קריסטלוגרפיה בקרני X של מבני האנזימים פפאין וליזוזים. Wetlaufer תיאר לראשונה את המתחם כיחידה אשר הקיפול שלה מתרחש באופן עצמאי.

בשל היותם יציבים באופן עצמאי, ניתן בעזרת שיטות של הנדסה גנטית לצרף אל חלבון מסוים מתחם הלקוח מחלבון אחר, ובכך ליצור חלבון כימרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתחם בקיפול חלבון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wetlaufer, D. B. (1973). "Nucleation, rapid folding, and globular intrachain regions in proteins". Proc Natl Acad Sci U S A, 70:697-701.
פרופסור **אלכסנדר איוואנוביץ' בסטריקין** (ברוסית: **Алекса́ндр Ива́нович Бастры́кин**; נולד ב-21 באוגוסט 1953 בפסקוב) הוא מדינאי ומשפטן רוסי, מספטמבר 2007 עד ספטמבר 2010 היה סגן ראשון לתובע הכללי הרוסי וראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי - זרוע החקירות העיקרית של ממשלת רוסיה, העוסקת בביעור השחיתות הציבורית. ב-4 באוקטובר 2010, מונה לממלא מקום יושב ראש ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית והחל מה-21 בינואר 2011 מונה על פי צו נשיאותי רשמי לחוקר הראשי של רוסיה וליו"ר מטעם הנשיא של ועדת החקירות הרוסית.

ביוגרפיה
--------

ב-1975 הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים, באוניברסיטה הממלכתית של לנינגרד, למד ביחד עם ולדימיר פוטין. עם סיום הלימודים עבר בארגוני ביטחון פנים עד לשנת 1979. בשנת 1977 החל לעבוד על הדוקטורת וסיים אותו בשנת 1980.1980 בשנת 1980 ועד ל-1987 היה מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת לנינגרד. הוא היה פעיל בארגוני הקומסומול בעיר במקביל לולנטינה מטוויינקו.

בשנים 1988–1996 היה מרצה במוסדות להשכלה גבוה שונות בעיר.

בשנת 1996 עבר לעבוד במסגרת משרד הפנים ומשרד המשפטים הרוסי בעיר סנקט פטרבורג.

ב-6 באוקטובר 2006 מונה לתפקיד סגן ראשון לתובע הכללי ומאז ה-7 בספטמבר 2007 הוא ראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי שהוקם באותו מועד. ב-4 באוקטובר 2010 מונה לעמוד בראש ועדת החקירות של רוסיה, יורשת ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי. באותו יום לעבודה בוועדה הועברו 18 אלף חוקרים ממשרד התובע הכללי ואיתם מעל 60 אלף תיקי חקירות.

ב-22 במאי 2009, אלכסנדר בסטריקין נאם בפני ראשי הממשל והפרלמנט, והפנה את תשומת לבם לכך, ששליש מהפשיעה הכללית במוסקבה מבוצעת בידי מהגרים בלתי חוקיים. לדבריו, שירות ההגירה הפדרלי לא מבצע היטב את תפקידו בשל רמת השחיתות הגבוהה הקיימת בארגון זה.

אלכסנדר בסטריקין עקב באופן אישי אחר התקדמות חקירת הרצח של רוסלן יאמדאייב.

תוארי כבוד
----------

* יועץ ממלכתי למשפטים, דרגה 1 (החל מה-8 בדצמבר 2006)
* משפטן הכבוד של רוסיה (החל מה-11 בינואר 2007)
* דוקטור למדעי המשפט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר בסטריקין** בוויקישיתוף
* אלכסנדר בסטריקין באתר לנטה-פדיה (ברוסית)
* בסטריקין באתר התובע הכללי הרוסי (ברוסית)
* הבלש הבכיר של רוסיה נפצע בהתפוצצות רכבת (באנגלית)
* אלכסנדר בסטריקין, ברשת החברתית פייסבוק

* אלכסנדר בסטריקין, ברשת החברתית טוויטר

* אלכסנדר בסטריקין, ביישום טלגרם

* אלכסנדר בסטריקין, ברשת החברתית אינסטגרם

* אלכסנדר בסטריקין, ברשת החברתית VK

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb155218984 (data)
* CiNii: DA01291226
* GND: 141131551
* ISNI: 0000 0000 9975 8209
* LCCN: n85123777
* LNB: 000102587
* NKC: uk2009539198
* NTA: 240677579
* RERO: 02-A025364345
* SUDOC: 118185535
* VIAF: 148174508
* WorldCat (עם VIAF): 148174508

 |
שער הכניסה לרובע פנסי הגז בסן דייגו
**רובע פנסי הגז** (באנגלית: **Gaslamp Quarter**) הוא רובע הנמצא במרכז העיר סן דייגו שבקליפורניה. שם הרחוב ניתן לו על שם פנסי הגז המוצבים לאורך הרחוב. רוב הבתים בשכונה הם מהתקופה הוויקטוריאנית. ברחוב שוכן האצטדיון הפתוח פטקו פארק (Petco Park) אשר נפתח בשנת 2004.

היסטוריה
--------

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 השכונה קיבלה את השם סטינגרי (Stingaree). השכונה נחשבה אז לאזור מצוקה, והייתה מלאה בזנות, אלכוהול וסמים. תושבי השכונה היו אנשים ממעמד סוציאלי נמוך.

בשנים 1916-1990 יותר מ-120 מבנים נהרסו ונשרפו ואנשים רבים נותרו ללא קורת גג. 
בשנות ה-50 של המאה ה-20 שיכן האזור בתי בושת, מועדוני חשפנות, בתי קולנוע המקרינים סרטים פורנוגרפיים ועוד.

### שיפור האזור

בשנות ה-70 של המאה ה-20 החל בסן דייגו תהליך שימור של מבנים היסטוריים, מבנים כאלה היו לרוב בסטינגרי ושימורם הביא לסגירת מכוני הליווי ולהעלאת רמת החיים בשכונה.

בשנת 1976 הוחלט להציב ברחובות השכונה פנסי גז כדי לתת לאזור מראה ייחודי יותר, שישתלב עם המבנים ההיסטוריים שבה. 
כך גם שונה השם של השכונה ל"רובע פנסי הגז".

כיום האזור הוא אחד מהאזורים הפופולריים ביותר בעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובע פנסי הגז** בוויקישיתוף
* אגודת רובע פנסי הגז
* מידע על רובע פנסי הגז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007465759105171
* LCCN: n2004041509
* VIAF: 159647818
* WorldCat (עם VIAF): 159647818

 |
**פסטל דה טנטוגל** (בפורטוגזית: **Pastel de Tentúgal**) הוא מאפה ממולא ומתוק הנפוץ בפורטוגל ובקרב מדינות הדוברות פורטוגזית.

המאפה מורכב מבצק העשוי מקמח ומים וממולא בחלמון ביצה וסירופ סוכר שאותם מערבבים יחד ולאחר מכן אופים או מטגנים.

למאפה צורת אצבע ישרה, ירח או חצי ירח.

היסטוריה
--------

המאפה מוזכר לראשונה במאה ה-16 לאחר שנוצר במנזר נוסה סניורה דה נאטיבידאדה (Nossa Senhora da Natividade) על ידי אחריות מהמסדר הכרמליתי שחיו שם.

בעקבות פירוקם של המסדרים הדתיים וסגירתם של מנזרים רבים בזמן המהפכה הליברלית, החלו נזירים למכור את הקינוח על מנת לייצר הכנסות.

בעקבות הביקוש הרב, החל המנזר להעסיק נשים מהיישוב על מנת שיעזרו בהכנת המאפים.

בשנת 1898, נסגר המנזר אך מתכוניו נשמרו ביידי משפחות הפועלות שעבדו במנזר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטל דה טנטוגל** בוויקישיתוף
* מתכון פסטל דה טנטוגל, באתר Leitesculinaria

הערות שוליים
------------

1. ↑  Daniel Fernandes, Produtos Tradicionais Portugueses, Produtos Tradicionais Portugueses (בפורטוגזית)
2. ↑  Brazilian Pastel - 3 Fillings, Olivia's Cuisine, ‏13 ביולי 2018 (באנגלית)
3. ↑  Pastel de Tentúgal | Traditional Sweet Pastry From Tentúgal | TasteAtlas, www.tasteatlas.com
4. ↑  Joaquim Pinheiro, Carmen Soares, **Patrimónios Alimentares de Aquém e Além-Mar**, Imprensa da Universidade de Coimbra / Coimbra University Press, 2016-08-30, מסת"ב 978-989-26-1190-7. (בפורטוגזית)
**אלכסנדר ג'ונסטון** (באנגלית: **Alexander Johnston**;‏ 1816–1891) היה צייר סקוטי, הידוע בציורי ז'אנר והיסטוריה.

ביוגרפיה
--------

נולד באדינבורו, בנו של אדריכל. הוא היה סטודנט באקדמיית הנאמנים באדינבורו מ-1831 עד 1834, ונסע ללונדון להיכרות עם סר דייוויד וילקי.

הוא נכנס לבית הספר של האקדמיה המלכותית בניהולו של ויליאם הילטון ב-1836.

יצירה
-----

בהיותו באדינבורו החל ג'ונסטון לצייר דיוקנאות, והוא הביא עמו ללונדון כמה דיוקנאות של משפחתו של ד"ר מוריסון, אותם הציג באקדמיה המלכותית ב-1836 וב-1837. ב-1838 הציג שם את תמונת הנושא הראשונה שלו, "תפילת האם". ושלח את "אוהבי הסקוטש" שלו לאגודת האמנים הבריטים.

בשנת 1839 תמונתו של "קבר האם" שהוצגה באקדמיה המלכותית קיבלה ביקורת חיובית, בעוד ש"הרועה" (1840) ו"יום ראשון בבוקר" (1841) ביססו את הפופולריות שלו.

בשנת 1841 הציג ג'ונסטון את תמונתו ההיסטורית הראשונה, "המפגש של יורש העצר עם מרי מלכת הסקוטים", שנרכשה על ידי איגוד האמנות של אדינבורו. בשנים מאוחרות יותר הוא היה תורם לכל התערוכות המרכזיות. ציור סצנה הממחישה את שירו של וולטר סקוט, קיבלה פרס מאקדמיית ליברפול ב-1849; והמפגש של הנסיך צ'ארלס עם פלורה מקדונלד לאחר קרב קולדן" זכתה בפרס על ידי איגוד האמנות של גלאזגו.

ג'ונסטון עדיין הציג בתערוכות ב-1884.

ג'ונסטון מת בהמפסטד, לונדון, לאחר מחלה קצרה, ב-2 בפברואר 1891.

גלריה
-----

* ערב שבתערב שבת
* מנגן בחמת חליליםמנגן בחמת חלילים
* גברת האגםגברת האגם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר ג'ונסטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lee, Sidney, ed. (1892). "Johnston, Alexander (1816-1891)". Dictionary of National Biography. Vol. 30. London: Smith, Elder & Co.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14970342g (data)
* ISNI: 0000 0000 6660 8538
* LCCN: nr2004022954
* RKD: 42440
* SNAC: w6000dcq
* ULAN: 500031720
* VIAF: 19953303
* WorldCat: lccn-nr2004022954

 |
כתובת יבנה ים
**כתובת יבנה ים** היא כתובת עתיקה בשפה היוונית שנתגלתה באקראי על פני השטח באתר של יבנה ים הקדומה (חוף פלמחים). מדובר בכתובת החקוקה על אבן גיר, השבורה מכל צדדיה. מידותיה המרביות 23 על 33 ס"מ. 

הכתובת נחקרה ופורסמה לראשונה על ידי פרופ' אריה כשר מאוניברסיטת תל אביב. הכתובת מוצגת היום במוזיאון בית מרים – הים ומלואו.

תאריך הכתובת
------------

בכתובת מצוין תאריך ברור, וממנו קל לחשב את תאריכה והוא שנת 163 לפנה"ס. זהו זמנו של יהודה המקבי ביהודה, מעט לפני התקפתו על יבנה. הכתובת גם מזכירה את המלך הסלאוקי אנטיוכוס אופטור, הוא אנטיוכוס החמישי (מלך בשנים 164-163 לפסה"נ), בנו של אנטיוכוס הרביעי אפיפנס. על מלך זה ידוע שהיה ילד בשנים האלה, וכי מי ששלט בפועל היה ליסיאס, והוא ודאי אחראי לחליפת המכתבים שקטע ממנה מובא בכתובת.

תוכן הכתובת
-----------

בשורה 8 השלים המהדיר של הכתובת את שם המקום 'נמל יאמניה'. יש לזכור שזאת השלמה אבל היא אפשרית מפני שמקום המצאה של הכתובת, בנמל יאמניה, מאשש זאת. 

הכתובת מביאה תשובה מאת השליט, שנשלח באיגרת לבעל הסמכות המקומית (אדם בשם נסוס) והוא שחקק אותה באבן שהוצבה במקום ציבורי לטובת הציבור. מאחר שהכתובת שבורה בראשה יש להניח שהכתובת השלמה כללה גם את מכתב הבקשה אל המלך, שתשובתו זאת מתייחסת אליה. ייתכן שאיש זה היה הממונה על ענייני הכספים (דיוקטס) של האזור. בין סמכויותיו היו גם מתן הקלות ממסים שונים ופריבילגיות אחרות. הכתובת מזכירה אנשים שקיבלו פטור ממסים בעקבות שירותים מסוימים שהעניקו לשלטונות. הכתובת מזכירה צידונים, וניתן לשער שמדובר בקבוצה שהתגוררה ביבנה-ים והעניקו שירותי נמל או שירותי ים כלשהם לשלטון הסלאוקי. יש להניח שהצידונים פנו באיגרת (שלא השתמרה) אל השליט בבקשה לפטור ממסים. הפטור ניתן, והכתובת באה להכריז על כך בפומבי.

תרגום הכתובת
------------

> 
> ................ האיגרות השלוחות [?] ............   
> 
> המלך אנטיוכוס לנסוס שלום. מאת הצידונים [אשר  
> 
> בנמל יאמניה] הוגש [מזכר] רשום. מאחר ש[...  
> 
> גם] אלה הנוגעים בדבר הם פטורי-מס...  
> 
> [כך] שגם הם [יהנו] מאותם החסדים.  
> 
> [היה שלום.] (שנת) 149, (חודש) לואוס.  
> 
> ל[מלך] אנטיוכוס אופאטור מזכר מאת הצידונים  
> 
> [אשר בנמל יאמניה]: מאחר שניתנו שירותים רבים (על-  
> 
> ידי אבותיהם) [...ל]סבא שלו במסגרת השירות הימי .....  
> 
> ...בצייתם מהר [לכל] ההוראות, אשר עליהן המליץ ......  
> 
> ...........אבי]ך התקדם אל .........  
> 
> 
> 
> 
> — תרגום: אריה כשר
>

ראו גם
------

* כתובת חפציבה
* כתובת הליודורוס

לקריאה נוספת
------------

* אריה כשר, כתובת יוונית מנמל יבנה משנת 163 לפנה"ס, **קתדרה**, 1992, עמ' 3–21‏, JSTOR 23402310

* B. Isaac, A Seleucid Inscription from Jamnia-on-the-Sea: Antiochus V Eupator and the Sidonians, **Israel Exploration Journal** 41 (1991), pp. 132–144.
* B. Isaac, A Seleucid Inscription from Jamnia-on-the-Sea: Antiochus V Eupator and the Sidonians - Postscript, **The Near East under Roman Rule. Selected Papers**, (1998), pp. 19–20

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה כשר, כתובת יוונית מתל יבנה משנת 163 לפסה"נ, קתדרה 63, תשנ"ב, 1992, עמ' 21-3.
**אלכסנדר גגלו** (ברוסית: **Александр Гегелло**‏; 23 ביולי 1891 – 11 באוגוסט 1965, מוסקבה) היה אדריכל סובייטי שפעל בעיקר בלנינגרד. הוא תכנן בניינים בסגנון קונסטרוקטיבסתי.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר גגלו נולד בדניפרו (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחת רופא. אביו נפטר לפני הוא נולד. אחרי סיום גימנסיה הוא עבר עם משפחתו לסנקט פטרבורג. בשנת 1910 הוא התחיל ללמוד במכון הפוליטכני בעיר ולאחר סיום השנה הראשונה עבר למכון להנדסה אזרחית. גגלו סיים את הלימודים רק בשנת 1920 עקב אירועי מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים ברוסיה שגרמו להפסקות בלימודים. בשנת 1921 הוא התחיל ללמוד אדריכלות וסיים את הלימודים בשנת 1923.

בשנים 1926–1927 גגלו תכנן ביחד עם אדריכל נוסף בנייה מחדש במתחם בית החולים הקליני בוטקין למחלות זיהומיות. בשנת 1929 הוא התחיל ללמד במכון להנדסה אזרחית ועבד שם עד לשנת 1933.

בשנת 1932 הוא תכנן הבית הגדול בליטייני שבנייתו הסתיימה בשנת 1933.

בשנת 1934 גגלו מונה לראש משרד אדריכלות ממשלתי בלנינגרד וניהל אותו עד לשנת 1948. בתקופה זו המשרד תכנן בניינים רבים בלנינגרד ובערים נוספות של ברית המועצות דוגמת תיאטרון בטשקנט ובפולוצק. בשנת 1936 הוא נסע להשתלמות לאנגליה, צרפת ושוודיה.

בשנת 1950 גגלו עבר למוסקבה ומונה לסגן נשיא של אקדמיה לאדריכלות.

על פעילותו בתחום פעמיים הוענק לו עיטור הדגל האדום של העמל בשנת 1944 ו-1956. בסך הכול גגלו תכנן כ-300 בניינים, מהם 100 פרויקטים מומשו בפועל.

בשנת 1960 הוא כתב הקדמה לספר של אריאל גולן על פרנק לויד רייט.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4762 5404
* LCCN: nr90011640
* ULAN: 500120702
* VIAF: 76164364
* WorldCat: lccn-nr90011640

 |
**רכיבי תקשורת במודל ה־OSI**| מחשב (לקוח), טלפון IP | Application |
| Presentation |
| Session |
| Transport |
| נתב | BRouter | Network |
| מתג, כרטיס רשת, גשר | Data Link |
| מרכזת, משחזר, מודם | Physical |

**BRouter** (נהגה *בי-ראוטר* או *בראוטר*) הוא מכשיר ברשת מחשבים המשלב בין גשר (**B**ridge) לנתב (**Router**).

BRouter מחבר שתי רשתות מקומיות (כאשר כל אחת היא מתחם התנגשות נפרד, אך שתיהן ביחד מהוות את אותו מתחם שידור) אל רשת אזורית אחת או יותר (ובדרך כלל אל האינטרנט). ה־BRouter מנהל רישום של כתובות ה־MAC של רכיבי התקשורת בשתי הרשתות המקומיות המחוברות אליו, ומחבר ביניהן כמו גשר. כמו כן ה־BRouter יוגדר להיות השער (Default Gateway) של הרשתות המקומיות, כאשר מגיעה אליו חבילה הממוענת לכתובת ה־MAC של ה־BRouter (כלומר אל הרשת החיצונית) הוא מעביר אותה אל הרשת האזורית, כאילו היה נתב. מבחינת הרשת האזורית ה־BRouter הוא נתב לכל דבר, וכאשר הוא מקבל חבילה המיועדת לרשת הפנימית (על פי כתובת ה־IP שלה) הוא מעביר אותה אל הרשת המקומית הנכונה על פי כתובת ה־MAC.

BRouter מתפקד בשכבת הרשת של מודל ה־OSI ובשכבת הרשת של מודל ה־TCP/IP וגם בשכבת הקישוריות של מודל ה־OSI ובשכבה הפיזית של מודל ה־TCP/IP.

ראו גם
------

* מונחים ברשת מחשבים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **BRouter** |
**פסגת וודן** (באנגלית: **Wooden Peak**) היא פסגה בחצי האי סטרשר, בחוף גרהאם - החוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

הפסגה ממוקמת 3.7 קילומטרים דרומית - מזרחית ללשון היבשה ראש בלק, שבחצי האי סטרשר.

שיא גובהה של הפסגה - 900 מטרים מעל פני הים, והיא הפסגה ה-4,712 בגובהה באנטארקטיקה.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לארץ גרהם (BGLE), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1934–1937, בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל.

הפסגה מופתה בשנית בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) של 1956–1957

### מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1959, על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, בעקבות המיפוי המחודש שבוצע על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד.

הפסגה נקראת על שמו של פרדריק אי. וודן (Frederick E. Wooden), סוקר מטעם משלחת סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר יצאה מהאי דנקו בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) של 1956, והמשלחת שיצאה מנקודת פרוספקט בעונת המחקר של 1957.

כמו כן וודן השתתף ביחידת הסקר ההידרוגרפי הבריטית (British Naval Hydrographic Survey Unit), אשר חקרה את אזור הפסגה בעונת המחקר 1957 – 1958.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסגת וודן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* פסגת וודן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
4. ↑  לפי מקור אחר גובהה של הפסגה 715 מטרים מעל גובה פני הים, והיא הפסגה ה-4,712 בגובהה באנטארקטיקה
5. ↑  מידע על גובה הפסגה
פירוש נוסף ערך זה עוסק באחד האיברים של הנבט. אם התכוונתם לדוקטור בחקר העתיד, ראו דוד פסיג.
נבט מימוזה ביישנית עם שני פסיגים ועלה "אמיתי" עם שישה עלעלים
נבט אורן ירושלים עם שמונה פסיגים
**פְּסִיג** (בלטינית ***cotyledon***, מילולית "עלה זרע") הוא אחד משלושת האיברים המשמעותיים של הנבט, ומוגדר "עלה עוברי (קיים בזרע לפני נביטה) בצמחים נושאי זרעים, שמופיעים ראשונים כאשר הזרע נובט." מספר הפסיגים המופיעים עם הנביטה משמש בוטנאים לסווג צמחים בעלי פרחים. מינים עם פסיג אחד נקראים חד-פסיגיים. צמחים עם שני פסיגים נקראים דו-פסיגיים.

במקרה של צמחים דו-פסיגיים הפסיגים מסוגלים לבצע פוטוסינתזה, ומתפקדים באופן דומה לתפקודי עלים רגילים. עם זאת, עלים אמיתיים ופסיגים שונים מבחינה התפתחותית. הפסיגים נוצרים במהלך התפתחות עובר הזרע, יחד עם השורשים והנצר, ולכן קיימים בזרע לפני הנביטה. עלים אמיתיים, לעומת זאת, נוצרים לאחר הנביטה. מהמֵרִיסְטֵמָה קָדְקוֹדִית (*apical meristem*), רקמה בקצה הצמח שאחראית לייצר אברי הצמח שגדלים מעל האדמה.

הפסיגים של דגניים וחד-פסיגיים רבים אחרים שונים מעלים רגילים. העלה מורכב ממגנית (*scutellum*) וחוֹתֶלֶת (*coleoptile*). המגנית היא רקמה בתוך הזרע המתמחה בקליטת מזון המאוחסן באֶנְדּוֹסְפֵּרְם הסמוך. החותלת היא מכסה מגן המכסה את הניצרון (*plumule*).

מספר הפסיגים של חשופי זרע משתנה ונע בין 2 ל-24 פסיגים היוצרים דור מעל התַּת-פְּסִיג (*hypocotyl*), גזע עוברי המקיף את הניצרון. הצמח בעל מספר הפסיגים הרב ביותר הוא מין של אורן (*Pinus maximartinezii*) בעל 24 פסיגים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסיג** בוויקישיתוף
* פסיג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)