**שלמה נקדימון** (**קָאמינקר**; נולד ב-29 ביולי 1936) הוא עיתונאי ישראלי ופרשן פוליטי, חוקר תולדות היישוב והמדינה. פרסם ספרים ובהם מחקרים מקיפים על אירועים ופרשיות בתולדות היישוב והמדינה. יועץ תקשורת של ראש הממשלה מנחם בגין. חתן פרס ישראל בתחום תקשורת ותקשורת חזותית לשנת ה'תשפ"ד (2024).

ביוגרפיה
--------

נולד בחיפה בשנת 1936 ובגיל צעיר עבר לתל אביב. אביו, יצחק אשר קאמינקר, היה חלוץ שעלה ארצה מגליציה המזרחית. בארץ ישראל נמנה עם מייסדי פועלי אגודת ישראל, ונשא פנקס חבר מס' 1. על שמו נקרא משעול בפתח תקווה. בשירותו הצבאי בפרקליטות הצבאית, היה דובר לא רשמי של בתי הדין הצבאיים.

קריירה מקצועית
--------------

עם שחרורו מהצבא, החל לכתוב ב"רימון", שבועון שהקים השב"כ, בניסיון לפגוע ב"העולם הזה". לאחר מכן, עבר לעיתון "חרות", וב-1965, עם סגירת "חרות" עבל ל"ידיעות אחרונות", ככתב לענייני ההסתדרות, וזמן קצר אחר כך, ככתב פוליטי.

נקדימון התמחה בעריכת תחקירים על הנעשה בזירה הפוליטית והמפלגתית ובדרכי קבלת ההחלטות בממשל, והוא חתום על עשרות סקופים וראיונות בלעדיים. סקופים כמו, חשיפת שלהבת פריאר ראש הוועדה לאנרגיה אטומית של ישראל[דרושה הבהרה], פרסום הפרוטוקולים הסודיים של הדחת לוי אשכול מכהונתו כשר הביטחון, פרשת סיוע ישראל לכורדים, תהליך קבלת ההחלטות לפני מלחמת יום הכיפורים, ספור התאבדותו של השר אברהם עופר, וראיון עם מפתח פצצת הגרעין העיראקי, חיידיד חמזה, בארצות הברית.

בימי "פרשת לבון", חדר נקדימון בהיחבא לבית בתל אביב, שבו נערכה ב-4 בפברואר 1961 ישיבת מרכז מפא"י, שבה הודח פנחס לבון מתפקידו כמזכ"ל ההסתדרות, ומסר דיווח של עד ראייה להתרחשות זאת, שהייתה סגורה לתקשורת. הוא הועמד לדין על "חדירה לאולם סגור", אך יצא זכאי בדין לאחר שבית המשפט מצא כי "אין להשיב על ההאשמה".

בשנים 1978–1980, בתקופת המשא ומתן על הסכם השלום עם מצרים, שימש נקדימון כיועץ תקשורת לראש הממשלה מנחם בגין, וגם יצא למצרים כאורחו הרשמי של בגין.

באפריל 2024 הודיע שר החינוך יואב קיש כי נקדימון הוא חתן פרס ישראל בתקשורת לשנת ה'תשפ"ד (2024).

### ספרו - דה האן - הרצח הפוליטי הראשון בארץ ישראל

אברהם תהומי היה סגן מפקד סניף "ההגנה" בירושלים, מייסד האצ"ל ומפקדו הראשון, והיה מעורב בחיסולו של המנהיג החרדי יעקב ישראל דה האן בשנת 1924, שנחשב הרצח הפוליטי הראשון בארץ ישראל. תהומי חי באחרית ימיו בהונג קונג. נקדימון ראיין את תהומי בהונג קונג ב-1983 וב-1984 בנושא רצח דה האן. בראיונות עמו, לא הודה תהומי במפורש כי הוא האיש שירה באקדח בדה האן, אך נטל על עצמו את האחריות לביצוע הרצח, שהיה מוצדק בעיניו כמשימה לאומית, שחובה היה לבצעה. לדבריו, המשימה הוטלה עליו על ידי יצחק בן-צבי, יושב ראש הוועד הלאומי, יוסף הכט המפקד הארצי של ההגנה, וזכריה אוריאלי, מפקד סניף ההגנה בירושלים. לעומת זאת, חשף נקדימון מסמך בחתימת תהומי, שבו הוא מאשר את השתתפותו האישית בהתנקשות.

פרסים והוקרה
------------

* פרס סוקולוב לתקשורת הכתובה לשנת 1993, על ספרו "תמוז בלהבות", המתאר את סיפור תקיפת הכור האטומי בעיראק בשנת 1981.
* פרס לחקר ביטחון ישראל מטעם מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים 1995, על מחקרו "חור שחור – ישראל, ארצות הברית, עיראק 1981–1991".
* בשנת 2008 (ה'תשס"ח), ביום העצמאות ה-60 של מדינת ישראל, הוענק לנקדימון תואר יקיר העיר תל אביב על "תרומה ייחודית בתחום העיתונות, התקשורת, הפרשנות, המחקר, העיון והספרות".
* בשנת 2024 זכה בפרס ישראל בתחום תקשורת ותקשורת חזותית.

חיים אישיים
-----------

נקדימון נשוי לזהבה, בעבר בכירה בפרקליטות מחוז תל אביב, אב לשני בנים. בנו, עורך הדין ישגב נקדימון, משמש היועץ המשפטי לחברת החדשות, ובעברו כיהן לתקופה קצרה כשופט בית משפט השלום רמלה.

ספריו
-----

### על תולדות היישוב

* **דה האן – הרצח הפוליטי הראשון בארץ ישראל** (נכתב ביחד עם שאול מייזליש). הוצאת מודן, 1985.
* **הבנק – יצירתו של בנימין זאב הרצל סיפורו של אוצר התיישבות היהודים**. הוצאת מלוא, 2003.

### על תולדות המדינה

* **אלטלנה**, הוצאת עידנים, 1978 – סיפורה של אונית הנשק של אצ"ל שעלתה באש תותחי צה"ל, ומלחמות היהודים במהלך מלחמת העצמאות.
* **לקראת שעת האפס**, הוצאת רמדור, 1968 – סיפור תקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים.
* **אחרי**, הוצאת מוקד, 1968 – סיפור חייהם של שישה מבכירי מפקדי צה"ל במלחמת ששת הימים.
* **סבירות נמוכה**, הוצאת רביבים, 1982 – סיפור הרקע למלחמת יום הכיפורים ותוצאותיה.
* **תמוז בלהבות**, הוצאת עידנים, 1986 – סיפור תקיפת הכור האטומי בעיראק בשנת 1981.
* **תקווה שקרסה - הקשר הישראלי-כורדי 1963–1975**, הוצאת משכל, 1996.

### ביוגרפיה פרי עטו

* **בגין** (בשיתוף עם אביעזר גולן), הוצאת עידנים, 1978 – סיפור חיים אלבומי על חייו של מנחם בגין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלמה נקדימון** בוויקישיתוף
* מרדכי נאור, העיתונאי נקדימון, באתר העין השביעית, 17 בנובמבר 2011
* יוסי מזרחי, ‏פרשת הריגול שהובילה להצבעה באו"ם, באתר ‏מאקו‏, 9 במאי 2013
* אורן פרסיקו, "אני רוצה שכולכם תהיו נקדימון", באתר העין השביעית, 23 ביוני 2014
* סרטונים אהרן ברנע מראיין את שלמה נקדימון בתוכנית "היו ימים" של ערוץ הכנסת, באתר YouTube, ‏31 באוגוסט 2016
* אתר למנויים בלבד  יואב בירנברג, האיש שהיה שם, באתר "ידיעות אחרונות", 27 ביולי 2021
* מנדי דיקשטיין, שעה וחצי בחדרו של הרבי, באתר חב"ד אינפו, ראיון מתוך שבועון בית משיח, ‏4 במרץ 2021

**מכתביו**
* סדאם עוד כאן, באתר ynet, 14 בינואר 2001
* העבר של הקריה: שיעורי מחול במשרד האוצר, באתר ynet, 10 באוקטובר 2005
* גם ב-81' פרס הזהיר מקטסטרופה, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2012
* אתר למנויים בלבד הפוליטיקאי החרדי שהסתכסך עם מועצת גדולי התורה, באתר הארץ, 24 באפריל 2013
* שלמה נקדימון (1936-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "יצחק אשר קאמינקר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2809.
2. 1 2  אתר למנויים בלבד יואב בירנברג, האיש שהיה שם, באתר "ידיעות אחרונות", 27 ביולי 2021
3. ↑  תמר טרבלסי חדד, חתן פרס ישראל לתקשורת: העיתונאי שלמה נקדימון, באתר ynet, 8 באפריל 2024
4. ↑  יקירי תל אביב יפו, תשס"ח, עמ' 15], באתר עיריית תל אביב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301581705171
* CiNii: DA05211706
* GND: 1162580674
* ISNI: 0000 0000 8305 4012
* LCCN: n82215382
* NTA: 162660391
* SUDOC: 098612719
* VIAF: 111610236
* WorldCat: lccn-n82215382

 |