recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אסתר רמון בגבעת רם, ירושלים 1959
**אסתר רמון** (נולדה ב-28 ביולי 1924) היא מייסדת החברה הגנאלוגית הישראלית, ממניחות היסוד של הוראת הגאוגרפיה בישראל.

ביוגרפיה
--------

אסתר רמון (לבית וייל) נולדה בשנת 1924 בעיר זארבריקן שבחבל הסאר (אז בשליטת חבר הלאומים). היא עלתה לארץ בינואר 1936, והתיישבה עם משפחתה בחיפה.

לאחר לימודים ב"סמינר למורים בית הכרם" בירושלים (היום המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין) לימדה בקבוצת גבע בעמק יזרעאל. ב-1948 התגייסה לפלמ"ח ושירתה כמורה לחיילים עולים בגדוד הרביעי של הפלמ"ח. רמון לימדה עברית במשלטים בדרך לירושלים וליוותה את חיילי הגדוד בקרבות בנגב.

לאחר מלחמת העצמאות, בשנים 1949–1954, למדה היסטוריה, גאוגרפיה וחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. רמון נמנתה על המחזור הראשון שלמד לתואר מוסמך במחלקה לגאוגרפיה שהוקמה ב-1949 על ידי פרופסור דוד עמירן. במקביל, החל מ-1952, החלה ללמד היסטוריה, גאוגרפיה ואזרחות בתיכון בית הכרם (שנקרא בהמשך התיכון ליד האוניברסיטה – ליד"ה) עד לפרישתה בשנת 1984. במקביל היא הדריכה פרחי הוראה לגאוגרפיה, ומורים בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית. רמון חיברה חוברות לימוד להוראת המקצוע, ועבדה בפיתוח אמצעי המחשה במרכזיה הפדגוגית של משרד החינוך בירושלים.

בשנות ההוראה האחרונות שלה החלה לעסוק יחד עם תלמידיה בתיכון ליד האוניברסיטה בחקר שורשי המשפחות שלהם. בראשית שנות ה-80, היא הייתה בין המייסדים של החוג לחקר שורשי המשפחה בקהילת מבקשי דרך בירושלים, שהפך ב-1983 לחברה הגנאלוגית הישראלית. רמון נמנתה על העורכים של כתב העת של החברה "שרשרת הדורות", וחיברה ספר על תולדות משפחת הומבורגר מקרלסוהה שבגרמניה (משפחת אמה, אליס וייל לבית הומבורגר) שמתאר את תולדות המשפחה מן המאה ה-17 ועד 1990. היא הדריכה וסייעה לרבים בחקר שורשי משפחותיהן בין השאר באמצעות המחשב ובאמצעות שימוש בתוכנות חדשות.

רמון מתגוררת בירושלים, הייתה נשואה לשמואל רמון (נפטר ב-1999), אמא לשלושה ילדים וסבתא לתשעה נכדים. בנה, ד״ר אמנון רמון הוא היסטוריון, סגן ראש המכון לחקר ארץ ישראל ויישובה ביד יצחק בן-צבי וחוקר בכיר במכון ירושלים למחקרי מדיניות.

אסתר רמון זכתה לתואר יקירת העמותה הישראלית לחקר שורשי משפחה (עיל"ם), אחת משתי העמותות שממשיכות את החברה הגנאלוגית הישראלית.

כתביה
-----

* אסתר רמון ושמעון שרוני, **מדריך לאמצעי הוראה בגאוגרפיה**, 1974
* Esther Ramon, **The Homburger family from Karlsruhe: a family study**, 1674-1990 (Jerusalem: Posner, 1992)
* אסתר רמון, **מפות רקע (מפות סתומות) לשם מה?** (ירושלים: כרטא תש"ל)

קישורים חיצוניים
----------------

* ראיון עם אסתר רמון, פרויקט תיעוד דור תש"ח - עמותת תולדות ישראל, יוטיוב
* אסתר רמון, באתר הפלמ"ח

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מה"שטמבאום" ל"שרשרת הדורות" – עיל״ם העמותה הישראלית לחקר שורשי משפחה
2. ↑  סיפורה של אסתר רמון לבית וייל על משפחתה ועל משפחת היילברונר
3. ↑  *אסתר רמון - ראיון מלא*, נבדק ב-2022-02-11
4. ↑  רמון אסתר, באתר מוזיאון הפלמ"ח
5. 1 2  מדריך לאמצעי הוראה בגיאוגרפיה / בעריכת שמעון שרוני, אסתר רמון .. | שרוני, שמעון | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
6. ↑  שרשרת הדורות עמ' 5
7. ↑  שרשרת הדורות עמ' 33
8. ↑  "חקר משפחה לפני היות המחשב" – מרצה: אסתר רמון, באתר העמותה לחקר שורשי המשפחה
9. ↑  The Homburger family from Karlsruhe : a family study, 1674-1990 / Esther Ramon | Esther Ramon 1924- | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
10. ↑  מפות רקע (מפות סתומות) לשם מה? / אסתר רמון | רמון, אסתר (כרטא - החברה הישראלית למפות ולהוצאה לאור ) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
**תרבות יום א'** הוא פרויקט תרבות צה"לי, במסגרתו משתתפים חיילי צה"ל בשירות סדיר, בעיקר חיילים קרביים ותומכי לחימה, באירועי תרבות, בדגש על הופעות תיאטרון. לבד מתיאטרון מופעי התרבות במסגרת הפרויקט כוללים גם הופעות מוזיקה, מחול וקולנוע. הפרויקט מתקיים לעיתים במסגרת סדרות חינוך, ומתקיים בדרך כלל בימי ראשון - ומכאן שמו. בשם זה מכונים גם סיורים לימודיים ואחרים שחיילי צה"ל בשירות סדיר משתתפים בהם - בדרך כלל בימי ראשון, בהם הם חוזרים לבסיסיהם.

כיום, הפעלת הפרויקט נמצאת תחת מדור תרבות ביחידת תרבות וכלים חינוכיים בחיל החינוך והנוער.

היסטוריה ומבנה
--------------

הפרויקט המקורי של "תרבות יום א'" הוא חלק מענף התרבות בחיל החינוך והנוער. ראשיתו בשנת 1987, בתקופת כהונתו של נחמיה דגן כקצין חינוך ראשי. הפרויקט מבוסס על תרומות בלבד ולא על תקציב צה"ל, ובראשית קיומו נשען בעיקר על תרומותיו של הפילנתרופ צ'ארלס ברונפמן, וכלל הצגות תיאטרון בלבד. במהלך השנים התרחב הפרויקט, ובשנת 2003 מספר המשתתפים בו היה כ-45,000 חיילים. המופעים נבחרים על ידי ועדת רפרטואר מיוחד הכוללת חיילים וקצינים, הבוחרים מופעים שיתאימו לערכי צה"ל. על התנהלות הוועדה נמתחה לעיתים ביקורת בשל הצגות שבוטלו או חוסר מגוון במופעים. בשנת 2006 כלל הפרויקט הופעות של תיאטרון הבימה, תיאטרון הקאמרי, בית ליסין ותיאטרון גשר. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 כמות המשתתפים בפרויקט ירדה משמעותית, עד ל-8,700 בשנת 2005. המממן העיקרי של תגבור הפרויקט לאחר שנות שפל אלו היה מפעל הפיס, שתרם לו 800,000 שקלים לאחר ההתנתקות בעבור מימון הפרויקט לחיילים שהשתתפו בה. שנה לאחר מכן תרם המפעל עוד כ-650,000 לפרויקט. מרכזי התרבות העיקריים בהם הוא מתקיים נמצאים באשקלון, באר שבע, ירושלים ותל אביב. בשנת 2016 ממממניו העיקריים של הפרויקט היו מפעל הפיס, קרן לב"י והאגודה למען החייל.

בתחילת העשור השני של המאה ה-21 ירדה פעילות הפרויקט באופן משמעותי, בעיקר עקב בעיות מימון. ב-2014 הפרויקט שינה את אופיו, בכך שהמשיך לכלול מופעי תרבות חיצוניים לחיילים בהיקף קטן, אך כלל גם מופעים שבהם תיאטראות וצוותי תרבות שונים הגיעו לבסיסי צה"ל. בשנת 2015 חודשה הפעילות בהיקף מלא, במטרה לספק לכל חייל מופע תרבות אחד בשנה לפחות. בפיגוע הדריסה בטיילת ארמון הנציב בינואר 2017 נרצחו ארבעה חיילים בידי מחבל, שדרסם במשאית בדרכם לאירוע תרבות יום א' - שהיה חלק מסדרת חינוך בנושא ירושלים במסגרת קורס קצינים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון צהל, באתר פז"ם
2. 1 2 3  מרב יודילוביץ', תרבות יום א' לחיילי ההתנתקות, באתר ynet, 15 באוגוסט 2005
3. 1 2  מור שני‏, תרבות יום א' מתרחבת, באתר וואלה!‏, 14 במרץ 2006
4. ↑  מרב יודילוביץ', ג'וני לא שב משדה הקרב, באתר ynet, 14 בינואר 2002
5. ↑  יוחאי עופר, תרבות יום א': תיאטרון הקאמרי מגיע לבסיסים, באתר nrg‏, 5 במרץ 2014
6. ↑  מתן חצרוני, ‏אחרי שנתיים: תרבות יום א' חוזרת, באתר ‏מאקו‏, 4 ביוני 2015
7. ↑  הנפגעים הם חיילים שסיירו בירושלים במסגרת "תרבות יום א", באתר ערוץ 7, 8 בינואר 2017
8. ↑  ניר חסון, עידו אפרתי, שלוש חיילות וחייל נהרגו בפיגוע דריסה בירושלים, באתר הארץ, 8 בינואר 2017
**אמיל אייבינדר** (נולד ב-1949 בקישינב, מולדובה, אז בברית המועצות) הוא אמן אקורדיון ישראלי, יהודי יליד בסרביה (מולדובה, אז בברית המועצות) המשלב ברפרטואר שלו מוזיקה עממית ממרחב הדנובה והבלקן, מוזיקה קלה וקלאסית בינלאומית.

ביוגרפיה
--------

אמיל אייבינדר נולד בקישינב שבמולדובה.
בגיל 7 החל ללמוד נגינה באקורדיון, למד אקורדיון, פסנתר וניצוח בבית ספר תיכון למוזיקה באקדמיה בקישינב. עד עלייתו לישראל בשנת 1990 היה נגן ראשי בלהקות המולדובניות "מיוריצה" ו"ז'וק", והקליט לרדיו ולטלוויזיה במולדובה. 

אמיל אייבינדר, הנחשב לאחד מגדולי נגני האקורדיון בעולם, כיהן בעבר כמנהל המוזיקלי של להקת "הורה ירושלים". ב-2000 הוקמה מחלקה לאקורדיון באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בראשותו, שם הקים את "אנסמבל למוזיקה עממית" שהוא עומד בראשו בתפקיד מנצח, מעבד וסולן.

בשנת 2002 קיבלו אייבינדר ולהקתו את הפרס ע"ש דניאל בנימיני מטעם שר המדע התרבות והספורט דאז, אריאל שרון. מאז זכה אמיל בפרסים נוספים אשר מפורטים מטה. כמו כן מופיע אייבינדר ברסיטלים לאקורדיון, קונצרטים קאמריים בישראל וברחבי העולם.

סגנון מוזיקלי
-------------

סגנונו המוזיקלי של אייבינדר מבוסס על מוזיקות עממיות מרחבי העולם. הרפרטואר המוזיקלי שלו מכיל בין השאר מוזיקות עממיות מהבלקן, ברזיל וצרפת, וכן השפעות ממוזיקה קלאסית, ג'אז מודרני ומוזיקות ים תיכוניות.

פרסים
-----

* 2002 פרס שר התרבות והספורט למבצעי מוזיקה בישראל (ע"ש דניאל בנימיני).
* 2012 מקום ראשון בתחרות הבינלאומית למוזיקה יהודית באמסטרדם (רביעיית אמיל אייבינדר ווירה ליזינסקי).
* 2019 מקום ראשון בתחרות הבינלאומית לאקורדיון בליברפול, מטעם ארגון האקורדיון הלאומי של בריטניה.

אלבומים
-------

* 2003 מהבלקן לירושלים (מספר קטעים באלבום זה הם עיבודים מחודשים ליצירותיו של נחום היימן)
* 2007 דוינה
* 2014 דסדה אל אלמה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אמיל אייבינדר

* אמיל אייבינדר באתר האקדמיה למוסיקה בירושלים
* אמיל אייבינדר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אוסף קישורים על האקורדיון ברשת - הפרק מזרח אירופה Jeroen Nijhof

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jeroen Nijhof

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008908188505171

 |
**שפרה שגיא** (נולדה בישראל ב- 24 ביולי 1945) היא פרופסור אמריטה לחינוך וראש התוכנית ליישוב וניהול סכסוכים באוניברסיטת בן-גוריון. מחקריה עוסקים בהתמודדות עם מצבי החרדה והכעס ותודעה היסטורית וקולקטיבית בקרב בני נוער בישראל.

שגיא למדה בפנימיית הדסים. בין השנים 1969 ל-1972 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה וסוציולוגיה מהאוניברסיטה העברית ומאוניברסיטת חיפה. בין השנים 1982 ל-1985 השלימה תואר שני בפסיכולוגיה של החינוך בחוג לחינוך באוניברסיטת בן-גוריון. בין השנים 1987 ל-1990 השלימה דוקטורט בהנחיית פרופסור אהרון אנטונובסקי ופרופסור נח מילגרם, גם כן באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2002 מונתה לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטת בן-גוריון, בשנת 2010 מונתה לפרופסור מן המניין, ובשנת 2014 פרשה לגמלאות (אמריטה). ב-28 ביוני 2016 מונתה על ידי שר החינוך נפתלי בנט לחברת המועצה להשכלה גבוהה.

שגיא גרה בעומר, אלמנה ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף אישי באתר אוניברסיטת בן-גוריון
* קורות חיים

* שפרה שגיא, באתר ResearchGate
* בני הנוער בשדרות לחוצים מהקסאמים יותר מהנוער בצפון
* הצד האחר של הכעס - מחקר של פרופ' שפרה שגיא
**מדינת סקסוניה-אנהלט** (בגרמנית: **Land Sachsen-Anhalt**) הייתה תת-חלוקה של אזור הכיבוש הסובייטי (עד 1949) ומדינה של גרמניה המזרחית (מ-1949) המקבילה באופן נרחב למדינת סקסוניה-אנהלט הגרמנית של ימינו.

היסטוריה
--------

לאחר נסיגת צבא ארצות הברית מהחלקים המערביים - בעקבות הסכמי ועידת יאלטה - היא הוקמה כחלוקה מנהלית בשם **פרובינציית סקסוניה** (בגרמנית: **Provinz Sachsen**) על ידי הממשל הצבאי הסובייטי בגרמניה (SMAD) ביולי 1945. הקמת המחוז הייתה הקמתו מחדש של מחוז סקסוניה שהיה קיים בפרוסיה מ-1816 עד 1944. ב-1 ביולי 1944, מחוז סקסוניה חולק על פי קווים של שלושת מחוזות הממשל שלו  האלה-מרזבורג (הפכה למחוז), מגדבורג (הפכה למחוז) וארפורט (הפכה לחלק מתורינגיה). שני המחוזות הפכו לחלק מהמדינה החדשה, כולל חלקים קטנים של תורינגיה (אולשטדאט) והחלקים הכבושים הסובייטיים של אנהלט (דסאו) ובראונשווייג (הסובבים את האזורים של קלוורדה ובלנקנבורג). לאחר הבחירות הראשונות ללנדטאג באוקטובר 1946, שונה שם המדינה ל**מחוז סקסוניה-אנהלט** (בגרמנית: **Provinz Sachsen-Anhalt**) באותו יום. עם ביטול פרוסיה בפברואר 1947, היא נקראה **מדינת סקסוניה-אנהלט**. בהשוואה לחלוקות האדמיניסטרטיביות של גרמניה הנאצית, היא כללה את הגאו מגדבורג-אנהלט, האלה-מרזבורג וחלקים קטנים של דרום הנובר-בראונשווייג ותורינגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקסוניה-אנהלט** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק במנהל גמנסיה הרצליה. אם התכוונתם לעיתונאי ישראלי, ראו כרמי יוגב (עיתונאי).

**כרמי יוגב** (17 בנובמבר 1918 – 11 בינואר 2010) היה איש חינוך ישראלי, מנהל גימנסיה הרצליה.

ביוגרפיה
--------

יוגב נולד בבאר יעקב וסיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה ב-1936. לאחר מכן למד באוניברסיטה העברית, שם סיים בתואר מוסמך למדעים. עשה דוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

בשנת 1945 החל ללמד בגימנסיה הרצליה את מקצועות המתמטיקה והפיזיקה. מ-1953 שימש כסגן-מנהל, ומ-1963 כמנהל, בתחילה במשותף עם הד"ר ברוך בן-יהודה. החל משנת 1989 החל לשמש כנשיא הגימנסיה.

עם כניסתו לתפקיד מנהל הגימנסיה, הנהיג ד"ר יוגב חידושים בגימנסיה: הפריעה לו במיוחד העובדה שהימים הראשונים והאחרונים של שנת הלימודים הם ימים מבוזבזים: שעות הלימודים אינן רבות, והאווירה היא של חופשת קיץ. בהתאם להנחיה שלו, למדו התלמידים החל מיום הלימודים הראשון שש ושבע שעות, וכך היה עד ליום הלימודים האחרון. התעודות לא חולקו ביום הלימודים האחרון, אלא רק שלושה ימים לאחר תחילת החופש הגדול. יוזמה נוספת של כרמי הייתה מוסד ערב השבת, שנועדה לספק תעסוקה לתלמידים בליל שבת. בכל ליל שבת, בשעה תשע בערב, נערכה לתלמידים מסיבה במועדון הגימנסיה, שהשתתפות בה לא הייתה חובה. כדי לשמור על סדר במסיבה, ולהרגיע את ההורים המודאגים, הוצב בכל ליל שבת מורה אחד על משמר השקט והסדר. 

במסגרת פעילותו הפדגוגית יזם את הקמת ה"פנימייה הצבאית" שהייתה מסונפת לגמנסיה, וכן פעולות חברה מחוץ ללימודים הפורמליים. ביצע שיפורים בשיטות ההוראה ופעל לרה-ארגון של החינוך בתיכון בישראל ולשינוי במערכת בחינות הבגרות. כמו כן שמש כמרצה להוראת המתמטיקה באוניברסיטה העברית. השתתף בפורמים רבים לענייני חינוך וכן בהרצאות במסגרות שונות בתחום.

נמנה עם מערכת האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער". נפטר בגיל 92.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרין ספינגולד, מורה לחיים: פרידה מד"ר כרמי יוגב, nrg, ‏16.1.2010
* כרמי יוגב, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309726105171

 |
**הרמס נושא את דיוניסוס התינוק** הוא פסל יווני מאת הפסל היווני פרקסיטלס, בן המאה הרביעית לפנה"ס.
הפסל מציג את דמותו של האל הרמס הנושא את דיוניסוס התינוק אל הנימפות (או האיאדות) של ניסה בשליחותו של זאוס. בכך הסתיר זאוס את בנו לאחר לידתו מהרה, אשתו.

דמותו של הרמס מעוצב כגבר צעיר הניצב בתנוחה כיאוסטית, שבה זרועות הגוף מצטלבות. שלא כבתנוחת ה"קונטרה פוסטו" (Contrapposto) הקלאסית, הגוף מוטה בסיבוב קטן, כאילו על ציר הגוף, כך שמתקבלת נטייה קטנה של הגוף בצורת האות S. ידו האחת של הרמס הושטה אל האוויר ואילו ידו השנייה, הנשענת על עמוד המכוסה בד מפוסל, מחזיקה את דיוניסוס. פניו של הרמס מורכנים מעט ומופנים אל החלל. על פניו של הרמס הבעה חולמנית. דיוניסוס התינוק משיט את ידו לעברו של הרמס. ייתכן כי נשא בידו אשכול ענבים, כאטרביוט (סמל) של האל דיוניסוס. הפרופורציות דמותו של הרמס מושלמת. בפניו למשל, אורך העין הוא כשליש האורך. לעומת הפרופורציות המושלמות אלו, דמותו של דיוניסוס מעוצבת בפרופורציות של מבוגר אשר "הוקטן" או "מוזער" לגודל תינוק.

הפסל התגלה בשנת 1877 בחפירה ארכאולוגית בעיר אולימפיה שבאליס, יוון. במאה השנייה לספירת הנוצרים ראה פאוסאניאס פסל "שזה נושאו, ועשוי לדבריו 'כפי מלאכתו' של פרקסיטלס". יש המערערים על האותנטיות של פסל ומציגים אותו כהעתק של עבודת פרקסיטלס. אחרים מתארכים אותו למאה השנייה ומציגים אותו כעבודתו של אמן אחר בעל שם זהה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הרמס נושא את דיוניסוס התינוק** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: המילטון, ע. מיתולוגיה, הוצאת מסדה, 1982, עמ' 41.
2. ↑  אבי-יונה, מיכאל, תולדות האמנות הקלאסית, מוסד ביאליק, ירושלים, 2004, עמ' 146.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4821693-8
* NLG: 175439
* VIAF: 199742485
* WorldCat (עם VIAF): 199742485

 |
**ניצן עין הבר** (נולד ב-28 באוגוסט 1964 בחדרה) הוא נגן סקסופון וכלי נשיפה, מעבד ומלחין.

ביוגרפיה
--------

עין הבר נולד בשנת 1964 למשפחה של מוזיקאים, אביו יצחק עין הבר, שנפטר בשנת 2006, היה נגן אקורדיון. שני אחיו, עפר ואייל, הם נגנים, מלחינים ומנצחים מקצועיים. אמו, חנה עין הבר, נפטרה כשהיה בן 15.

עין הבר החל לנגן בחלילית בגיל 5, ובגיל 6 החל לנגן בפסנתר בקונסרבטוריון של חדרה, בגיל 11 בחר ללמוד סקסופון, הכלי אותו העדיף מכל היתר, וכבר בגיל 13 כתב ועיבד יצירה לתזמורת כלי נשיפה, כשהיה בן 15 החל ללמוד אצל מל קלר.

כנגן צעיר מאוד נטל חלק בנגינה באנסמבלים, בהופעות וזכה בפרסים ומלגות לעידוד נוער מצטיין. בגיל 16 הוא היה נגן סקסופון בתזמורת הנוער הישראלית ובגיל 18 השתתף בהרכב מוזיקלי פעיל בשם "אדמה חמה". בצה"ל שירת בתזמורת צה"ל בניצוחו של יצחק גרציאני ועם שחרורו נסע לאנגליה להקלטות והופעות. ב-1987 שב לישראל.

בשנת 1988 הקים עם דורון רפאלי, מנחם זיבצנר ואיתי שמרון הרכב ג'אז חדשני בשם "מינואט" שהוציא שלושה דיסקים כשהראשון בהם זכה לאהדת המבקרים, ונמכר יותר מכל אלבום ג'אז ישראלי אחר. הרכב מינואט נחשב לאחד ההרכבים החשובים המשפיעים ביותר בהיסטוריית הג'אז הישראלי[דרוש מקור].

ב-1991 החל לנגן כסולן מוביל עם שלמה ארצי.
עין הבר הופיע והקליט עם שלמה ארצי במשך השנים הבאות. נגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, עם תזמורת האופרה הקאמרית ועם הקאמרטה הישראלית ירושלים, כמו גם בהפקות והקלטות רבות. מאמצע 1990 ואילך ניגן בהופעות חיות, תיאטרון, קולנוע, תוכניות טלוויזיה ורדיו, פסטיבלים והפקות בישראל ומחוצה לה.

בשנת 2004 נבחר עין הבר כחבר בוועדה האמנותית של פסטיבל ג'אז בים האדום, שנערך מדי שנה באילת. כיום (2013) עין הבר חבר בוועדה לאומית אשר בוחרת מוזיקאים מצטיינים בצה"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניצן עין הבר** בוויקישיתוף

* ניצן עין הבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ניצן עין הבר, באתר ספוטיפיי
* ניצן עין הבר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* האלבום "One night" באתר SoundCloud
* סרטונים בערוץ של ניצן עין הבר, באתר יוטיוב
* שלמה ארצי מראיין את ניצן עין-הבר
* מינואט - הערוץ הרשמי ב-YouTube - כל האלבומים המלאים, כל הסרטוני וידאו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303504705171

 |
**קיטי קיארנן** (באנגלית: **Kitty Kiernan**; ‏16 באוקטובר 1890 – 24 ביולי 1945) הייתה אישה אירית, הידועה כמי שהייתה ארוסתו של מייקל קולינס.

קיטי קיראן נולדה בגראנרד, מחוז לונגפורד והתחנכה בנורטו לורטו, מחוז ויקלו. נולדה למשפחת סוחרים עם חמש אחיות ואח אחד. הוריה, בריג'ט ופיטר קיראן, נהנו מנישואים מאושרים, והחיים בבית קייראן היו משמחים. משפחת קירנן הייתה הבעלים של מלון גראויל ארמס בעיר, כמו גם חנות מכולת, חנות לחומרי בניין, עץ ועסקים מתחייבים ובר.

ילדות ונעורים
-------------

קולינס הוכר על ידי בן דודו ג'רולד אוסליוואן(אנ') לאחותה של קיטי, שכבר יצא עם אחת מאחיותיה האחרות, מוד קיארנן(אנ'). קולינס תחילה נפל בקסמיה של הלן קיארנאן, אך האחרונה כבר הייתה מאורסת לאחר. אז העביר את האינטרסים שלו לקיטי, שכבר משכה את תשומת לבו של הארי בולנד(אנ'). אך למעשה היה זה קולינס שקיטי התארסה לו, עם תוכניות להינשא לו ב-22 בנובמבר בחתונה כפולה שתכליל גם את נישואיהם של מוד וג'רולד. 

קיטי קיראן ומייקל קולינס התכתבו באופן תדיר וארוך, בעוד קולינס היה בלונדון במהלך המשא ומתן על האמנה, כתב לה כל יום. מכתבים אלו היו נושא לספר שכתב לאון או'בריון בשם "בחיפזון גדול". החששות הגרועים ביותר של קיטי התגשמו כאשר קולינס נהרג במהלך פעולה בגיל 31 במחוז קורק, ב-22 באוגוסט 1922. בשנת 2000, חלק מ-300 המכתבים שנשלחו על ידי קיארנן וקולינס אחד לשני הוצגו באופן קבוע במוזיאון הציבורי קורק(אנ'). מכתבים אלה מעניקים תובנה נהדרת ליחסה של קיטי לחיים ולמאורעות הפוליטיים בתקופה זו.

מותו של קולינס ארבעה חודשים קודם לתאריך שנקבע לחתונה הביא לכך שרק חתונה אחת למעשה התרחשה.

בשנת 1925 נישאה קיטי לפליקס קרונין, שהיה מפקד הגנרל בצבא האירי. היו להם שני בנים, ולשני קראו בשם מייקל קולינס קרונין. הילד הראשון נקרא פליקס קרונין; הוא ובנו רקס (פליקס) קבורים ליד קיטי ופליקס. קיטי מתה ממחלת ברייט - נפרולוגיה (כמו כל יתר אחיה), ב-24 ביולי 1945, נקברה בבית הקברות גלסנווין שבדבלין, לא רחוק מהמקום שבו שוכב קולינס. פליקס קרונין נקבר שם 19 שנים מאוחר יותר.

ראו גם
------

* מייקל קולינס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיטי קיארנאן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3229 1018
* LCCN: n82254983
* NTA: 070760918
* SUDOC: 199239819
* VIAF: 1373874
* WorldCat: lccn-n82254983

 |
מה יהפוך את המצבור (מימין) לערמה (משמאל)?
**פרדוקס הערמה** הוא פרדוקס המייצג משפחה של פרדוקסים העוסקים בגבולות ועמימות, לרוב של השפה. משפחה זו מכונה **פרדוקסים סוריטיים**, על שם הפרדוקס המקורי שנקרא ביוונית "פרדוקס סוֹרִיטֶס" ("סורוס" ביוונית היא ערמה). פרדוקסים אלה עוסקים במתח שבין תיאורים הנתפסים לכאורה כברורים ומדויקים, לבין ניסיונות לכמת אותם לכדי מונחים מספריים ברורים. השאלה שניצבת במרכזו של פרדוקס הערמה היא "כמה גרגרים צריכים להיות בערמה כדי שתיחשב ערמה?". מחד נדמה שיש הסכמה כללית שגרגר חול אחד אינו נחשב ערמה, ומאידך כמות מסוימת של גרגרים כן נחשבת לערמה לכל הדעות. אם כן מהו המספר המדויק שעד אליו אוסף הגרגרים אינו נחשב ערמה, וממנו והלאה כן? נדמה שלא ניתן לתת על כך תשובה חד משמעית.

ניתן לתאר את הפרדוקס כמבוסס על שתי ההנחות הבאות:

1. גרגר חול אחד אינו ערמה.
2. אם מצבור של גרגרי חול אינו ערמה, הוספת גרגר אחד לא תהפוך אותו לערמה.

אינדוקציה מתמטית מסיקה מן ההנחות האלה את הטענה המופרכת בעליל, שלא קיימות ערימות חול בעולם. כלומר, שכל אוסף סופי של גרגרי חול אינו מהווה ערמה. הרי עבור המקרה N=1, כלומר גרגר חול אחד, הטענה נובעת מההנחה הראשונה. ואם הטענה נכונה עבור N כלשהו, מההנחה השנייה נובע כי גם N+1 גרגרים אינם מהווים ערמה. כלומר אין ערימות חול בעולם.

הפרדוקס מדגים את העמימות המובנית של השפה האנושית. המונח "ערמה" אינו מבוסס על הגדרה החלטית ומדויקת, כי אם על מושג שתפיסתו היא מעורפלת וגמישה. יש שיאמרו שאין כלל מקום להפעיל על מונח לשוני זה כלים לוגיים פורמליים מהסוג שהודגם כאן.

ניתן להשאיל את הפרדוקס על מגוון של מונחים לשוניים. למשל מאיזה גובה בדיוק אדם נחשב "גבוה"? או מאיזה אורך גל, ייחשב הצבע לאדום? וכדומה. ניתן גם להפעיל אותו על שאלות מוסריות, כמו כמה אסירים יש לשחרר כדי להציל חיים של חף מפשע? איזו הסתברות מספיקה כדי להרשיע אדם בפלילים?

לקריאה נוספת
------------

* ענת בילצקי, ‏**פרדוקסים**, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996, פרק ג - פרדוקסים של עמימות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדוקס הערמה** בוויקישיתוף
* דומיניק הייד ודיאנה ראפמן, פרדוקס הערמה, באנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד (באנגלית)
* מריוס כהן, "פרדוקס הערמה", באתר הידען, 1 באוגוסט 2008 (פורסם במקור בגיליון גליליאו מספר 116 מאפריל 2008).
* פרדוקס הערמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פרדוקס הערמה, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537090105171
* BnF: cb12422987d (data)
* GND: 4448398-3
* LCCN: sh91005080
* SUDOC: 033355754

 |
**היינריך רוצו, נסיך רויס-פלאואן** (בגרמנית: **Heinrich Ruzzo, Prinz Reuß von Plauen**; 24 במאי 1950 - 29 באוקטובר 1999) היה נסיך מבית רויס אשר עבד כאדריכל. התפרסם בעיקר בשל נישואיו לזמרת השוודית אנני-פריד לינגסטד, חברת להקת אבבא.

ביוגרפיה
--------

היינריך נולד בלוצרן ב-24 במאי 1950. אביו היה היינריך אנציו, נסיך רויס-פלאואן, מנסיכות רויס הקו הצעיר. אמו הייתה לואיז פיירון, ברונית שוודית ממוצא צרפתי. בפברואר 1954 התגרשו הוריו. אביו התחתן מחדש עם הרוזנת פדורה פון פוקלר-גרודיץ, ואמו התחתנה עם תיאודור אנקרקרונה, בעל אדמות בסקניה ובאופלנד. בילדותו, התגורר היינריך לסירוגין אצל סבו הנסיך היינריך הארי ברומא ואצל אמו בשוודיה. בשוודיה הוא למד אדריכלות והתערה באצולה המקומית. הוא הפך לידידו של קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה ולבן לווייתו לציד. 

לאחר שהתבגר, עבר היינריך להתגורר בטירה בפריבור שהייתה שייכת למשפחתו. ב-1989 נפטרה אמו והוא ירש חלק מנכסיה בשוודיה. ב-29 באוקטובר 1999 נפטר היינריך מלימפומה.

משפחתו
------

ב-1974 נישא היינריך לנורווגית מטה רינדי. ב-2 ביוני 1977 היא ילדה לו תאומות:

* הנרייטה, נסיכת רויס-פלאואן
* פאולינה, נסיכת רויס-פלאואן

ב-1986 התגרשו היינריך ומטה, והיינריך נישא לזמרת השוודית אנני-פריד לינגסטד, חברת להקת אבבא.

קישורים חיצוניים
----------------

* היינריך רוצו, נסיך רויס-פלאואן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**Victoria 3** (בתרגום לעברית: **ויקטוריה 3**) הוא משחק וידאו אסטרטגי רבתי אשר פותח על ידי המפתחת השוודית Paradox Development Studio ופורסם על ידי החברה Paradox Interactive. המשחק הוא משחק המשך Victoria II שיצא בשנת 2010. Victoria 3 יצא לאור ב-25 באוקטובר 2022.

המשחק
-----

ויקטוריה 3 משתרע על פני השנים 1836 עד 1936 ומאפשר לשחקן לשלוט על אחד מ-100 מדינות עצמאיות שהיו קיימות באותה תקופת זמן.

המשחק מתמקד ב-2 היבטים עיקריים: פוליטיקה ודמוגרפיה. מטרת השחקן היא למשוך ולרצות כמה שיותר קבוצות באוכלוסייה (שבמשחק נקראות "Pops") באמצעות אינטרסים משותפים, מסחר וחקיקה. לאוכלוסיות אינטרסים שונים והם גם נמצאים במעמדות כלכליים שונים, ולרובם יש גם אידאולוגיות שונות המשתרעות על הספקטרום שבין ימין ושמאל כלכלי, חברתי וביטחוני.

עוד מערכת שקיימת במשחק היא מערכת הדיפלומטיה, שבמסגרתה אפשר לשפר ולהחמיר יחסים עם מדינות, לכבוש מדינות, לשתף איתם פעולה ביטחונית, לבצע קולוניאליזם ועוד. בדרך כלל כל פעולה דיפלומטית תגרור אחריה תגובה בינלאומית כך שלמשל, אם מדינה כובשת מדינה אחרת הנמצאת בהסכם אמנה המערב מדינות אחרות, הן עלולות לשתף פעולה לתקוף את השחקן. במצב של מלחמה, על השחקן להחיל גיוס גנרלים ולהשיג בני ברית אשר יהיו שותפים לאותה המלחמה, לעיתים אף בתמורה לאינטרס כלכלי או מדיני.

פיתוח
-----

במשך זמן רב, ויקטוריה 3 היה נראה כמו רעיון בלתי אפשרי. רבים מהשחקנים של Victoria 2 ראו ברעיון של משחק המשך כמם או כבדיחה חסרת פוטנציאל, וזאת מכיוון שרבים מהשחקנים שאלו אם יצא משחק המשך ולא קיבלו תשובה מהחברה על פיתוח של משחק כזה.

באפריל 2022, הודלפה גרסת בטא של המשחק לאינטרנט. אך רק ב-25 באוקטובר 2022, יצא המשחק בגרסה מלאה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Victoria 3 (באנגלית)
* Victoria 3, באתר PCGamingWiki (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Leana Hafer Posted May 22, 2021, 2:44 A.m, Paradox Reveals Victoria 3, A Long-Awaited Sequel To a Grand Strategy Series, IGN Southeast Asia, ‏2021-05-21 (ב־)
2. ↑  Victoria 3 Officially Announced A Decade After Previous Game, GameSpot (ב־American English)
3. ↑  published, Fraser Brown (2021-05-21). "Victoria 3 will let you conquer the world from the negotiating table". *PC Gamer* (באנגלית). נבדק ב-2023-08-01.
4. ↑  Paradox Interactive's Victoria 3 Has Been Leaked, Game Rant, ‏2022-04-14 (באנגלית)
**הנקרופוליס של טוביקסדו** הוא נקרופוליס פוני, הגדול ביותר באזור הים התיכון. הוא ממוקם על גבעה בעיר קליארי שבסרדיניה הנקראת טוביקסדו (שפירושו "חלל קטן" בסרדינית ).

היסטוריה
--------

בין המאות ה-6 וה-3 לפני הספירה בחרו הקרתגים בגבעה זו כדי לקבור את מתיהם: הקבורה נעשתה דרך באר שנחפרה בסלע הגיר (בעומק של שניים עד אחד עשר מטרים). חדרי הקבורה מקושטים באמפורות. קברים בולטים בנקרופוליס הם "קבר אוראווס" ו"קבר הלוחמים", המעוטרים בציורי עצי דקל ומסכות, שהשתמרו היטב. קבר מפורסם נוסף הוא זה "של הגלגל".

במורדות גבעת טוביקסדו יש נקרופוליס רומי, שהשקיף על דרך היציאה מהעיר. הנקרופוליס הרומי מורכב בעיקר מקברי ארקוסוליום וקולומבריה.

במאי 2014 נפתח הנקרופוליס לקהל במסגרת תערוכת *Monumenti Aperti* ה-18. השטח הארכאולוגי גדול, הוא כלל במקור שטח של כ-80 הקטאר.

פליאוגנטיקה
-----------

במחקר DNA עתיק של קלאודיה ויגאנו משנת 2017 נמצא אדם שנקבר לפני כ-2000 שנה בנקרופוליס של טוביקסדו ונשא את המוטציה cod39 שגורמת לבטא תלסמיה. קבוצת האבהיות והאימהיות של הפרט הזה (haplogroups), מעידות על כך שהוא היה מקומי לסרדיניה.

גלריה
-----

* מבט אווירי על האתרמבט אווירי על האתר
* שחזור של קבר פונישחזור של קבר פוני
* חפצים שנקברו יחד עם המתחפצים שנקברו יחד עם המת
* קישוטים של "קבר אוראווס"קישוטים של "קבר אוראווס"
* קבר רומיקבר רומי
* מבט על גבעת טוביקסדומבט על גבעת טוביקסדו

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נקרופוליס טוביקסדו (באיטלקית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקרופוליס טוביקסדו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "La necropoli punica di Cagliari. Tuvixeddu, un colle e la sua memoria". *sardegnadigitallibrary.it* (באיטלקית).
2. ↑  Viganó, Claudia; Haas, Cordula; Rühli, Frank J.; Bouwman, Abigail (2017). "2,000 Year old β-thalassemia case in Sardinia suggests malaria was endemic by the Roman period". *American Journal of Physical Anthropology*. **164** (2): 362–370. doi:10.1002/ajpa.23278. PMID 28681914. נבדק ב-8 בנובמבר 2022. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315161129
* WorldCat (עם VIAF): 315161129

 |
**אוניברסיטת צוקובה** (ביפנית: **筑波大学**) הוקמה באוקטובר 1973, עקב העברת קודמתה, אוניברסיטת טוקיו לחינוך, לאזור צוקובה. יש לה שני קמפוסים: הקמפוס הראשי נמצא בצוקובה והשני הוא בטוקיו.

הקמפוס הראשי ממוקם בלב עיר המדע בצוקובה, שישים קילומטרים צפונית-מזרחית לטוקיו.

עוד בשנות ה-60 של המאה ה-20 הקימה הממשלה הלאומית פרויקט לבניית מרכז למחקר מדעי, ובעקבות זאת עברו מוסדות מחקר לאומיים רבים מטוקיו לצוקובה. כעת, העיר היא ביתם של 29 ממוסדות המחקר והחינוך הלאומיים המובילים ביפן.

האוניברסיטה היא אחת מעשרת תאגידי האוניברסיטה הלאומיים המיועדים ועובדת בשיתוף פעולה הדוק עם הקהילות המדעיות השכנות ועם העיר צוקובה. העיר מקיימת פעילויות שיתופיות שונות, המאגדות ערים וארגונים מרחבי העולם המובילים מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי. פורום GIANT ‏(Grenoble Innovation for Advanced New Technologies) פורום מתקיים מדי שנה בהשתתפות מנהיגים של מכוני מחקר, אוניברסיטאות, חברות וכו', בערי מדע מרכזיות כולל צוקובה סיטי ואוניברסיטת צוקובה.

אוניברסיטת צוקובה החליטה לתפקד כאוניברסיטה הפתוחה לכל בתוך ומחוץ ליפן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת צוקובה (ביפנית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניברסיטת צוקובה** בוויקישיתוף
* אוניברסיטת צוקובה
* אוניברסיטת צוקובה, ברשת החברתית פייסבוק

* אוניברסיטת צוקובה, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269186405171
* BnF: cb12000191v (data)
* GND: 115418-7
* ISNI: 0000 0001 2369 4728
* LCCN: n79142865
* NDL: 00265365
* NKC: kn20091102007
* SUDOC: 028099923
* VIAF: 141829836
* WorldCat: lccn-n79142865

 |
**מוריס עמנואל** (בצרפתית: **Maurice Emmanuel**; ‏2 במאי 1862 – 14 בדצמבר 1938) היה מלחין צרפתי.

קורות חייו
----------

מארי פרנסואה מוריס עמנואל נולד בבורגונדי וגדל בדיז'ון. הוא החל לשיר במקהלת קתדרלה בגיל שבע. נכנס לקונסרבטואר של פריז, שם למד קומפוזיציה אצל ליאו דליב ויצר קשר עם קלוד דביסי, שלמד שם אף הוא.
עמנואל פיתח קריירה אקדמית ראויה לציון. הוא כתב בשנת 1895 מסה על המוזיקה של יוון העתיקה והתמנה לפרופסור לתולדות המוזיקה בקונסרבטואר של פריז בשנת 1909. בין תלמידיו שם היו אוליבייה מסייאן ואנרי דיטייה. עמנואל התעניין בשירי עם, מוזיקה אוריינטלית ומודוסים אקזוטיים - השימוש שעשה במודוסים אלה בחיבוריו הבעית את דליב, שפסל אותו מלגשת לפרס רומא.

עוד שימש מנצח מקהלה בכנסיית סן-קלוטילד, שם היה שארל טורנמיר נגן העוגב, בשנים 1904 עד 1907.

יצירותיו כוללות אופרות על פי "פרומתאוס הכבול" ו"סאלאמין" של אייסכילוס, סימפוניות, רביעיות מיתרים ועוד מוזיקה קאמרית. בדומה לרבות מיצירותיו, שש הסונטינות שלו לפסנתר סולו מציגות את תחומי התעניינותו האקדמית. הראשונה יונקת מן המוזיקה של בורגונדי, בשנייה ממוזגת שירת ציפורים, השלישית מביאה נעימה עממית מבורגונדי כפרק הסיום שלה, הרביעית מכונה בכותרת משנה en divers modes Hindous ("במודוסים הינדים שונים").

לקריאה נוספת
------------

* Malcolm MacDonald, notes for recording Continuum CCD 1048, Maurice Emmanuel Six Sonatines, Peter Jacobs (piano).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוריס עמנואל (בצרפתית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריס עמנואל** בוויקישיתוף

* מוריס עמנואל, באתר AllMusic (באנגלית)
* מוריס עמנואל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מוריס עמנואל, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275376805171
* BIBSYS: 4067293
* BnF: cb123937981 (data)
* CiNii: DA04120263
* GND: 118862588
* ICCU: SBLV105974
* ISNI: 0000 0001 2102 2450
* LCCN: n85210032
* LNB: 000157827
* Léonore: 133394
* MusicBrainz: 86c69b9f-f57d-4960-acf4-e63280d63f49
* NKC: jn20000700481
* NLA: 35873089
* NLG: 173634
* NLP: A2369967X
* NTA: 067961924
* SNAC: w6w38x78
* SUDOC: 033029512
* Trove: 1125482
* VcBA: 495/112570
* VIAF: 71475103
* WorldCat: lccn-n85210032

 |
**משחק סדר** (Sequencing game) הוא משחק בתורת המשחקים שבו יש לסדר את השחקנים לפי סדר מסוים. כל שחקן מעדיף להופיע מוקדם יותר בתור, מפני שהוא מפסיד יותר ככל שמקומו בתור מאוחר יותר.
משחק זה ניתן לייצוג בתור משחק בצורה קואליציונית.

דוגמה
-----

יהיו שלושה שחקנים בוליוודים A, B, C, המעוניינים בשירותיו של מורה למשחק. הטבלה הבאה מציגה את המספר הסידורי של כל שחקן ביומן העבודה של המורה למשחק, זמן הלימוד הנדרש לשחקן, וההפסד הכספי (ברופי) שאותו שחקן סופג בכל יום עד להשלמת לימודיו:

| מס' סידורי | שחקן | זמן לימוד | הפסד ליום (ברופי) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | A | 3 | 300 |
| 2 | B | 4 | 250 |
| 3 | C | 2 | 400 |

לפי הסידור הנוכחי, הפסדו של A הוא 900 רופי, הפסדו של B הוא 1750 רופי והפסדו של C הוא 3600 רופי. אם B ו-C יחליפו את הסדר ביניהם, אזי ההפסד של C ירד ל-2000 רופי, בעוד שההפסד של B יעלה ל-2250 רופי. סך ההפסדים של השניים יקטן ב-1100 רופי. לכן אם C יפצה את B ב-1000 רופי, שניהם ירוויחו.
נשים לב כי A ו-C אינם יכולים להתחלף ללא הסכמת B.
באופן דומה ניתן לחשב את הסידור האופטימלי אליו ניתן להגיע על ידי שינוי סדר השחקנים.
נאמר כי סידור חדש של השחקנים קביל עבור קואליציה אם תחת שני הסידורים (החדש והמקורי) משך הזמן עד שיסתיים הלימוד אצל כל שחקן שאינו חבר בה אינו משתנה. למשל הסידור שבו C ראשון, B שני ו-A שלישי קביל עבור הקואליציה {A,B,C} אך אינו קביל עבור הקואליציה {A,C}. 
ניתן להתאים למשחק סדר משחק בצורה קואליציונית שבו שוויה של קואליציה S הוא סכום הכסף שיכולים חברי הקואליציה לחסוך על ידי קביעת סדר שקביל עבור S. הפונקציה הקואליציונית המתאימה לדוגמה שתיארנו היא:

v(A)=0   

v(B)=0   

v(C)=0   

v(A,B)=0   

v(A,C)=0   

v(B,C)=1100   

v(A,B,C)=1700

ראו גם
------

* משחק שיתופי

לקריאה נוספת
------------

* שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, **תורת המשחקים**, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
**עת הדעת ישראל** (שם מלא: **עת הדעת מערכות חינוך בע"מ**) היא חברת תוכנה המפתחת כלי ביג דאטה המותאמים לתחום החינוך ומציעה פלטפורמה לשילוב הטכנולוגיה, למידה וההערכה בבתי הספר. החברה הוקמה בשנת 2006, משרדיה ממוקמים ברמת גן ומועסקים בהם כ־50 עובדים.

החברה מספקת לאנשי החינוך ציונים והערכה על התלמיד.

ב-2018 השתמשו מעל 1,200 בתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים בישראל ב"עת הדעת" לשם תרגול מקצועות הליבה: אנגלית, מתמטיקה, חינוך לשוני ומדעים.

היסטוריה
--------

עת הדעת החלה את דרכה כמיזם חינוכי-חברתי ישראלי המציע פלטפורמה דיגיטלית להוראה וללימוד בעידן הדיגיטלי. התוכנית פותחה בתמיכת שמואל מיתר ומוריס קאהן, ממקימי חברת התוכנה אמדוקס, והיא כוללת תמיכה מלאה במקצועות הליבה (עברית, אנגלית, מתמטיקה ומדעים) בהתאמה לתוכנית הלימודים של משרד החינוך.

החברה הוקמה בשנת 2006 בידי ד"ר דובי וייס, הפדגוג הראשי של "עת הדעת", ואריק יפעת. לחברה פעילות בישראל ומחוץ לה, ובין השאר ניהלו את הפעילות המנכ"לים : ד"ר יוסי בן-דב, משה אגרט, אריאלה אבני ואהובה פיינמסר. בשנת 2022 האתר התאחד עם האתר "גלים" של עמותת סנונית, ושניהם נקראים כיום "גלים פרו".

התפיסה הפדגוגית של עת-הדעת
--------------------------

עת הדעת מתמחה בפעילות בבתי ספר: למידה פעילה שבה הידע נבנה ומתורגל בהכוונת המורה, למידה שיתופית היוצרת אינטראקציות חברתיות ולמידה אדפטיבית המאפשרת לכל תלמיד למצות את פוטנציאל המצוינות האישי שלו תוך מתן מענה לשונוּת הטבעית הקיימת בכיתה. המודל הטכנו-פדגוגי של עת הדעת משלב בין שיח כיתתי בהנחיית המורה לבין למידת חקר ותרגול עצמאי של התלמיד או של קבוצת תלמידים. שיח כיתתי זה משמש גם הוא ככלי ללמידה דיפרנציאלית בהתאם לתפיסה של "הערכה לשם למידה" והלמידה הסוציו-קונסטרוקטיביסטית. על פי הפרדיגמה של עת הדעת, יש למורה תפקיד מכריע ומרכזי כמוביל (Facilitator) של תהליכי הבניית ידע וביסוסם תוך שימוש בתכנים דיגיטליים אינטראקטיביים ובכלים טכנולוגיים המאפשרים תקשורת, בקרה, דיון, מענה לדיפרנציאליות ומעקב. עת הדעת מכוונת להקנות למורה שיטה, תכנים וכלים כדי לאפשר לו להיות מורה טוב יותר ולא רק כדי לספק לו העשרה. למעשה, מערכת עת הדעת מסייעת למורה בכל ארבעת השלבים של מעגל התהיל"ה: תכנון השיעור, הוראת השיעור, למידת התלמידים וההערכה. עת הדעת K-12 מנוהלת כיום על ידי יהוידע מנדאל.

לעת הדעת ישראל יש חברה-אחות, Time To Know, האחראית על פיתוח הטכנולוגיה שבה עובדים התלמידים ועל הפצת הטכנולוגיה מחוץ לישראל. בין השאר, חתמה חברת Time To Know על חוזה הפצה בלעדי עם ענקית ספרי הלימוד האמריקנית McGraw-Hill Education[2], ובצרפת נחתם הסכם הפצה עם ההוצאה לאור Editis. יאיר ברוש מכהן כמנכ"ל החברה.

לאחר 12 שנים של הפעלת מערכת עת הדעת בבתי-ספר בארץ ומחוץ לה, הצטברו עדויות מחקריות לכך שסביבת עת הדעת יכולה לשמש כשיטה פדגוגית המקדמת את מגוון התלמידים ומביאה אותם להישגים לימודיים ולשיפור של עד 40% במקצועות הליבה בשנת לימודים אחת. יצוין כי התפיסה הפדגוגית של עת הדעת פותחה בידי ד"ר דובי וייס (המייסד הפדגוגי של החברה) וצוותו. תפיסה זו זכתה לציון לשבח מראש הממשלה[3].

לקריאה נוספת
------------

* **סימפוניה פדגוגית לכלים טכנולוגיים**, דובי וייס, הד החינוך, אפריל 2010.

* **Digital Teching Platform**, Edited by Chris Dede and John Richards, Teachers College, Columbia University, New York, 2012

קישורים חיצוניים
----------------

* עת הדעת ישראל
* עת הדעת העולמית
* המחשת התפיסה המערכתית של תוכנית "עת-הדעת"
* האתר גלים פרו
**סאמותריום** (שם מדעי: ***Samotherium***; מילולית: "הבהמה של סאמוס") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הג'ירפיים, אשר חי במשך המיוקן והפליוקן באירואסיה ובאפריקה. יונק זה הוגדר ב-1888 והוא נקרא על שם הימצאו באי סאמוס שביוון לראשונה. מאובנים נוספים התגלו בקזחסטן, מונגוליה, אוקראינה, מולדובה ובאפריקה.

הסאמותריום היה ג'ירף קדום בעל צוואר באורך בינוני, שלב מעבר בין האוקפי לג'ירף מודרני והיה קרוב לסוג הנכחד שאנסיתריום. הוא הגיע עד לגובה 1.9–2.3 מטרים והגיע למשקל 300 עד 650 קילוגרם אצל המינים הגדולים ביותר. היו לו רגליים חזקות וארוכות שעזרו לו לרוץ במהירות מטורפים ובקדמת ראשו היו זוג קרניים דקות וחדות. קרניים אלה דמו לקרני ג'ירף אך היו ישרות יותר עם דמיון לקרני אנטילופה.

אורח חייו של הסאמותריום התאים ללעיסת עלים וצמחייה נמוכה עד בינונית, אך המינים הגדולים יכלו לרעות מצמרות עצים נמוכים, מה שהוביל להשתרשות הצוואר הארוך שלהם. המבנה של הטוחנות שהיה בעל מחיצה גבוהה הותאם גם ללעיסת צמחים קשיחים יחסית ונראה שהייתה לו גם לשון ארוכה. התאמה זו עזרה לג'ירף לשרוד בתקופה בה נעלמו מרבית היערות השופעים ואת מקומם תפסו סוואנות בעלות מעט עלים ועצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאמותריום** בוויקישיתוף
* סאמותריום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סאמותריום, באתר GBIF (באנגלית)
**ניקולה ריצולי** (באיטלקית: **Nicola Rizzoli**; נולד ב-5 באוקטובר 1971) הוא שופט כדורגל איטלקי לשעבר. ריצולי שפט משחקים באיטליה, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. ריצולי שפט בגמר הליגה האירופית 2010, בגמר ליגת האלופות 2013 ובגמר מונדיאל 2014.

ריצולי נולד במירנדולה שבאיטליה. בין השנים 1998 ל-2001 ריצולי שפט בליגה פרו פרימה דיוויז'ון, שהייתה הליגה השלישית באיטליה (כיום ליגה פרו). משנת 2001 החל לשפוט משחקים בסרייה א' וגם בסרייה ב'. בשנת 2010 חדל מלשפוט משחקים בליגה השנייה באיטליה, וכיום שופט משחקים באיטליה בליגה הבכירה בלבד.

ריצולי החל לשפוט במשחקי של פיפ"א בשנת 2007. הוא שפט במשחקו הראשון במסגרת אופ"א באוגוסט 2007, אז שפט משחק מוקדמות ליגת האלופות. ב-1 באוקטובר 2008 שפט במשחקו הראשון בשלב הבתים של ליגת האלופות, בניצחון 0-2 של ספורטינג ליסבון את פ.צ. בזל. יחד עם עיסוקו של ריצולי כשופט כדורגל, הוא עובד גם כאדריכל.

ב-7 באפריל 2010 שפט ריצולי את משחק הגומלין של חצי גמר ליגת האלופות, בין מנצ'סטר יונייטד לבין באיירן מינכן. באותה שנה הוא שפט בגמר הליגה האירופית, בו אתלטיקו מדריד ניצחה 1-2 את פולהאם. ריצולי שפט באליפות העולם לקבוצות 2011.

ברמה הבינלאומית, ריצולי שימש כשופט בטורניר יורו 2012, וכמו כן גם במוקדמות מונדיאל 2010 ובמוקדמות מונדיאל 2014.

ב-25 במאי 2013 ריצולי שפט בגמר ליגת האלופות 2013. בשנת 2013 ריצולי שפט בגביע העולם עד גיל 20.

ריצולי נכלל בסגל השופטים למונדיאל 2014. בטורניר הוא שפט במשחקי שלב הבתים בין ספרד והולנד, ובין ניגריה וארגנטינה. בנוסף הוא שפט במשחק רבע הגמר בין ארגנטינה ובלגיה.

ריצולי אף שפט את משחק הגמר של מונדיאל 2014, בו גרמניה ניצחה את ארגנטינה 0-1 לאחר הארכה. ריצולי היה השופט האיטלקי השלישי ששופט את משחק גמר גביע העולם, אחרי שסרג'יו גונלה שפט את משחק גמר מונדיאל 1978 ואחרי שפיירלואיג'י קולינה שפט את משחק גמר מונדיאל 2002.

בדצמבר 2015 נבחר לסגל השופטים ליורו 2016.

בשנת 2017 הודיע ריצולי על פרישה משיפוט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולה ריצולי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל השופט, באתר Transfermarkt

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**לואיס מדינה קנטלחו** | **שופט גמר הליגה האירופית** 2010 | **הבא**:**קרלוס ולאסקו קרבאייו** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פדרו פרואנסה** | **שופט גמר ליגת האלופות** 2013 | **הבא**:**ביורן קויפרס** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הווארד וב** | **שופט גמר גביע העולם** 2014 | **הבא**:**נסטור פיטאנה** |
**הרשות לאבטחת התעבורה** (באנגלית: **Transportation Security Administration**, בקיצור: **TSA**) היא סוכנות של המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית (DHS) בעלת סמכות אבטחת מערכות התחבורה שנמצאות בתוך ארצות הברית או כאלה שמתחברות אליה. הסוכנות נוצרה כתגובה לפיגועי 11 בספטמבר כדי לשפר את נהלי האבטחה של נמלי התעופה ולרכז את אבטחת הנסיעות האוויריות תחת סוכנות אכיפת חוק פדרלית ייעודית.

הסוכנות אחראית על מדיניות רחבה להגנה על מערכת התחבורה בארצות הברית, כולל כבישים מהירים, מסילות ברזל, אוטובוסים, מערכות הסעת המונים, נמלים, צינורות ומתקני הובלה. היא ממלאת משימה זו בשיתוף עם סוכנויות פדרליות אחרות. עם זאת, ההתמקדות העיקרית של ה-TSA היא באבטחת נמלי התעופה ומניעת חטיפת מטוסים. היא אחראית על בדיקת נוסעים ומטען בלמעלה מ-450 שדות תעופה בארצות הברית, העסקת אנשי אבטחה בשדות תעופה, מרשלים פדרליים חמושים במטוסים, כלבים לזיהוי פצצות ומומחי נפץ.

בעבר הסוכנות הייתה חלק ממחלקת התחבורה של ארצות הברית וב-2003 עברה לסמכות המחלקה לביטחון המולדת. נכון לשנת 2020, ל-TSA תקציב של כ-7.68 מיליארד דולר ולמעלה מ-47,000 קציני אבטחת תחבורה, קציני בידוק, מומחי אבטחת תחבורה, מרשלים אוויריים ואנשי אבטחה אחרים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

ראו גם
------

* הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית
* רשות התעופה הפדרלית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית (באנגלית)
* רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית, ברשת החברתית פייסבוק

* רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית, ברשת החברתית אינסטגרם

* רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית, סרטונים בערוץ היוטיוב

* רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית, הבלוג הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "MINETA OUTLINES MISSION FOR TSA, SECURITY DIRECTORS". *FreightWaves* (באנגלית). 2002-01-16. נבדק ב-2021-04-11.
2. ↑  "TSAJobs Home". *hraccess.tsa.dhs.gov*. אורכב מ-המקור ב-7 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0405 9085
* LCCN: no2002003578
* VIAF: 145752394
* WorldCat: lccn-no2002003578

 |
בתורת המשחקים, שני שחקנים במשחק בצורה קואליציונית נקראים **שחקנים סימטריים** אם התרומה השולית של צירוף אחד מהם לקואליציה ששניהם אינם חברים בה, שווה תמיד לתרומה השולית של צירוף השחקן השני. שחקנים כאלה הם  שקולים מבחינה אסטרטגית.

הגדרה פורמלית
-------------

שני שחקנים שונים {\displaystyle i,j\in N} הם שחקנים סימטריים במשחק בצורה קואליציונית {\displaystyle \left(N;v\right)}

אם לכל קואליציה S ששניהם אינם חברים בה, {\displaystyle \forall S\subseteq N\setminus \left\{i,j\right\}}, מתקיים:

{\displaystyle v(S\cup \left\{i\right\})=v(S\cup \left\{j\right\})}

  

כלומר, לכל קואליציה S שנבחר כך שהיא אינה מכילה את i ו-j, השווי שלה יהיה זהה אם נצרף אליה את השחקן i או אם נצרף אליה את השחקן j.

עקרון הסימטריה
--------------

פתרון \varphi  מקיים את **עקרון הסימטריה** אם לכל משחק {\displaystyle \left(N;v\right)} ולכל זוג שחקנים סימטריים i ו-j במשחק 

מתקיים: {\displaystyle \varphi \_{i}\left(N;v\right)=\varphi \_{j}\left(N;v\right)}

זהו, למעשה, עיקרון של אי-אפליה שלפיו שני שחקנים שקולים, בעלי אותו מעמד, יקבלו אותו הסכום.

כלומר, כאשר לשני שחקנים תרומות שוות לכל הקואליציות, הפתרון לא יהיה תלוי בשמותיהם.

משפטים
------

למושג **שחקנים סימטריים** יש מספר קשרים למונחים מרכזיים בתורת המשחקים. 

קשרים אלה נתונים במשפטים הבאים:

* אם הליבה אינה ריקה, אזי קיים וקטור x בליבה הנותן לכל זוג **שחקנים סימטריים** את אותו תשלום.

כלומר, לכל זוג שחקנים סימטריים i,j מתקיים: {\displaystyle x\_{i}=x\_{j}}.

* בקבוצת המיקוח ובגרעין, קיים וקטור שבו **שחקנים סימטריים** מקבלים אותו תשלום.
* בערך שפלי ובגרעינון, **שחקנים סימטריים** מקבלים אותו תשלום.

דוגמה
-----

"**משחק הכפפות**" הוא משחק עם שלושה שחקנים {\displaystyle N=\left\{1,2,3\right\}}, שבו לשחקן 1 ולשחקן 2 יש כפפה ימנית אחת לכל אחד, ולשחקן 3 יש כפפה שמאלית אחת. במשחק זה, השווי של כל קואליציה הוא 0, אם יש רק כפפה מסוג אחד, או 1 אם יש זוג של כפפות מתאימות. כלומר, זהו משחק המוגדר כך:

v(1)=v(2)=v(3)=0 

v(1,2)=0,v(1,3)=v(2,3)=1

v(1,2,3)=1 

במשחק זה, השחקנים 1 ו-2 הם **סימטריים**, ואילו השחקנים 1 ו-3, וכן 2 ו-3, **אינם סימטריים**.

הדבר נובע מכך ששחקן 3 צריך את אחד משני השחקנים הראשונים שלהם כפפה ימנית אחת כדי שיושלם זוג של כפפות, ולכן שני השחקנים סימטריים עבורו.

באופן פורמלי, השחקנים 1 ו-2 הם סימטריים כי הקואליציה היחידה שאינה מכילה אותם היא הקואליציה {3}
ומתקיימת הדרישה v(1,3)=v(2,3)=1.

באופן דומה, השחקנים 1 ו-3 אינם סימטריים כי הקואליציה היחידה שאינה מכילה אותם היא הקואליציה {2}
ו- v(1,2)=0 בעוד ש- v(2,3)=1.

כנ"ל עבור שני השחקנים 2 ו-3.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, **תורת המשחקים**, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
**גרנד טר** (בצרפתית: **Grande Terre** - מילולית: האדמה הגדולה; בעגה המקומית מכונה האי **Le Caillou** - "הסלע") הוא האי הגדול והמרכזי בקלדוניה החדשה. הוא האי הגדול באיי צרפת, השני בגודלו בים האלמוגים, השישי בגודלו בדרום האוקיינוס השקט (אחרי גינאה החדשה, שני האיים של ניו זילנד, טסמניה ובריטניה החדשה) וה-52 בגודלו בכל העולם. שטחו 16,372 קמ"ר, אורכו כ-400 ק"מ ובנקודה הרחבה ביותר רוחבו מגיע ל-64 ק"מ. העיר הגדולה באי היא נומאה, בירת קלדוניה החדשה.

היסטוריה
--------

מגלה הארצות הבריטי ג'יימס קוק צפה באי ב-4 בספטמבר 1774 וקרא לו "קלדוניה החדשה", כאשר קלדוניה הוא שמה הלטיני של צפון סקוטלנד. מאוחר יותר הפך השם לשמם של כל האיים באזור, ולא רק של אי זה. החוף המערבי של האי נחקר בידי ז'אן-פרנסואה לה פרוז ב-1788, מעט לפני היעלמותו. ב-1853 הורה נפוליאון השלישי על כיבוש קלדוניה החדשה והפיכתה למושבת עונשין, ובין השנים 1864-1897 נשלחו לאי כ-20,000 אסירים צרפתיים.

ב-1878 ארגן אחד מראשי שבטי הילידים (הקנאק) מתקפת גרילה על הכובשים הצרפתיים, התקפה שעלתה בחייהם של כ-200 חיילים צרפתים וכאלף מבני הילידים. ראש השבט המורד נבגד בידי ראש שבט מתחרה, וחוסל. ראשו נכרת ונשלח לתצוגה במוזיאון בפריז, אך מאז נגנב הראש. בעקבות מרד זה, גורשו הילידים מאדמותיהם והועברו לתוך אזורים קטנים וצפופים. מספרם פחת דרסטית תוך תקופה קצרה (מכ-60,000 ב-1878, לכ-27,000 ב-1921).

לאחר כיבוש צרפת, מושל האי תמך בממשלת צרפת החופשית, והאי הפך למעוז חשוב לכוחות בעלות הברית. בקרב ים האלמוגים שימש האי כבסיס הצי האמריקני.

מאפייני האי
-----------

לאורך האי משתרע רכס ההרים Chaîne Centrale, עם חמש פסגות מעל 1,500 מטרים. הגבוהה שבהם היא הר פנייה, שגובהו 1,628 מטרים. רכס ההרים החוצה למעשה את האי לכל אורכו, גורם לשינויי אקלים בין שני חופיו: בעוד שהחוף המערבי יבש ומוגן מפני רוחות הסחר והנוף הוא בעיקר סוואנות, הרי שהחוף המזרחי בעל אקלים טרופי. תצורה אחרת הנפוצה בקצהו הדרומי של האי, היא ה-maquis הנפוץ בעיקר באגן הים התיכון - תצורה צפופה של עצים קטנים (עד כ-4 מטר), מרובי גזעים, בעלי עלים קשים, יחד עם שיחים גבוהים ונמוכים - קשי עלים גם הם, עשבוניים שונים ומטפסים. בתצורה זו, מעורבות זו בזו שכבות הצומח, ואפיונן לא מוגדר.

קרקע האי ייחודית בהיותה אולטרה-מאפי, בעקבות פעילות גאולוגית בשלישון. פעילות גאולוגית נוספת גרמה להתמרת סלע היסוד, וליצירת צפחה וצפחה כחולה בכמויות גדולות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרנד טר** בוויקישיתוף
* גרנד טר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  David Stanley, **South Pacific Handbook**, Moon Publications, 1989, עמ' 550-565
2. ↑  10 NOUVELLE- CALÉDONIE
3. ↑  23 summits with prominence of 1,500 meters or greater באתר. סטנלי גורס שגובה ההר הוא 1639 מטרים.
4. ↑  Géologie de la Nouvelle Calédonie

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 8343148947833454950009
* WorldCat (עם VIAF): 8343148947833454950009

 |
**אדקרוקוטה** (שם מדעי: ***Adcrocuta***) הוא סוג של טורף נכחד ממשפחת הצבועיים שחי במשך המיוקן. המאובנים שלו נמצאו באסיה, אירופה ובאפריקה ותוארו ב-1938 בידי מיקלוש קרצוי (אנ').

סוג צבוע זה היה גדול יותר מגדול הצבועים המודרניים - צבוע מנומר והוא הגיע לאורך 1.5 מטר, לגובה 1 מטר בכתפיו ולמשקל של 50 עד 90 קילוגרם. למעשה הוא היה הצבוע הגדול ביותר לאחר הפכיקרוקוטה. הרגליים שלו היו מוצקות, אך קצרות יחסית כשהרגליים האחוריות בלטו יותר מהקדמיות והוא לא היה מותאם לריצה מהירה, זאת כתוצאה מאבות בעלי מאפייני גחניים המותאמים לטיפוס על עצים. עם זאת מבנה הלסתות הגדולות שלו ושיניו הטוחנות הרחבות מבהירים שהיה בעל עוצמת נשיכה גדולה והוא כנראה ניזון מעצמות.

האדקרוקוטה התפתח באסיה ממינים קטנים יותר של צבועים והיגר לאורך מרכז אסיה ואירופה עד לצפון אפריקה אצל המין *Adcrocuta australis*. הוא לא היה יכול לנוע במהירות אחרי טרף, כך שמרבית מזונו התבססה על פגרים ושאריות מזון של טורפים אחרים. עם זאת הוא היה טורף מצליח שנמצאו מאובנים רבים ממנו. הוא נכחד בסוף המיוקן והוחלף במינים חזקים יותר כמו הפכיקרוקוטה והפליוקרוקוטה (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדקרוקוטה** בוויקישיתוף
* אדקרוקוטה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Werdelin, L.; Solounias, N. (1990). "Studies of fossil hyaenids: The genus Adcrocuta Kretzoi and the interrelationships of some hyaenid taxa". Zoological Journal of the Linnean Society. 98 (4): 363.

איור אפשרי
**אורליאן אנגיאמבה** (בצרפתית: **Aurélien Nguiamba**; נולד ב-18 בינואר 1999 בקולמר שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ספציה מהסרייה ב'.

קריירת מועדונים
---------------

אנגיאמבה גדל במחלקות הנוער של קולמר ונאנסי. בשנת 2016 החל לשחק בקבוצת המילואים של נאנסי. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת המשנה הצרפתית, ובסך הכל ערך 33 הופעות ליגה במדי הקבוצה.

ב-9 בינואר 2020 הושאל אנגיאמבה לגזלק אז'אקסיו מליגת הצרפתית השלישית. הוא ערך שמונה הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-28 בספטמבר 2021 חתם אנגיאמבה בספציה מהסרייה א'. ב-16 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 ללצ'ה במסגרת הסיבוב השני של קופה איטליה לעונת 2021/2022. ב-7 בפברואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 2-2 נגד סלרניטנה במסגרת המחזור ה-24 לעונת 2021/2022.

ב-13 בינואר 2023 הושאל אנגיאמבה ליאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית עד לתום עונת 2022/2023. הוא ערך 11 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אורליאן אנגיאמבה"**.