recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בטי רוקאווי** (נולדה ב-21 בפברואר 1954) היא אשת אופנה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

רוקאווי נולדה בהודו למשפחה שומרת מצוות בת שמונה נפשות. אביה הגיע להודו מבוכרה ושם משפחתה היה "מירזיוף". המשפחה עלתה לישראל כשהייתה בת 3 ונקלטה בפתח תקווה. רוקאווי למדה בבית הספר הדתי "ישורון" בפתח תקווה.

לאחר שירותה הצבאי, למדה איפור ואופנה ב-"F.I.T" שבסן דייגו. עם שובה לישראל שמשה כמאפרת בהצגותיו של חנוך לוין בתיאטרון הקאמרי.

בשנת 1983 התמנתה לעורכת מדור איפור וטיפוח של המגזין עולם האישה, ובשנת 1985 יסדה את סוכנות הדוגמנות "אימג'". החל משנת 1993 היא בעלת המניות היחידה של הסוכנות, שייצגה במהלך השנים את יעל אבקסיס, מילי אביטל, דודי בלסר, יעל בר זוהר, איילת זורר, שירז טל, מלי לוי, אסתי ממו, אנסטסיה מיכאלי, רנא רסלאן, נינה ברוש, שיר אלמליח, ימית סול, רונית אלקבץ ואחרים.

בין השנים 2005–2006 השתתפה רוקאווי בתוכנית המציאות של ערוץ 10 "הדוגמניות", כשופטת, לצד מיקי בוגנים וגלית גוטמן.

ב-2015 השתתפה רוקאווי בתוכנית המציאות "מאסטר שף VIP" והייתה המודחת התשיעית והאחרונה (בחצי גמר).

רוקאווי הייתה נשואה לפרופסור רוברט רוקאווי ואחרי תקופה בה חיו בנפרד, השניים חזרו לחיות יחד. היא מתגוררת בארסוף.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות הדוגמניות של רוקאווי
* נטע פלג, וואלה בטי, את שווה, את שאקלית, במגזין המושבות, 5 בפברואר 2010
* יובל אברמוביץ', ‏בטי רוקאווי מצטערת על הכל, באתר ישראל היום, 11 בינואר 2013
* תחיה ברק, רוק דיס וואי: ריאיון עם בטי רוקאווי, באתר את, 3 במרץ 2015
* איתי יעקב, בטי רוקאווי חוזרת עם דוגמנית בת 12: "אשמור עליה כעל בבת עיני", באתר ynet, 9 במרץ 2016
* אתר למנויים בלבד  סמדר שיר, בטי המפוארת, באתר "ידיעות אחרונות", 20 במרץ 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  "שנים שאבא שלי התבייש בי, מקווה שעכשיו הוא גאה", באתר ‏מאקו‏‏, ‏5 במרץ 2015‏

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011416543305171

 |
**אלקו רוסו** (ברומנית: **Alecu Russo**;‏ 17 במרץ 1819 – 5 בפברואר 1859) היה משורר, סופר, מחזאי ומבקר ספרותי רומני, האידאולוג של התנועה המהפכנית ב-1848, בנסיכות מולדובה.

ביוגרפיה
--------

אלקו רוסו נולד בקישינב, בסרביה, במשפחת בויארים בעלת ייחוס עתיק, אך מצב כלכלי לא כל כך טוב. את ילדותו בילה בין האיכרים, עד 1829, כשאימו מתה במגפת כולרה. אביו שלח אותו לפנימיה בשווייץ, שם השתלם בצרפתית ולמד גרמנית וכתב את יצירותיו הספרותיות הראשונות, כמעט כולן בצרפתית.

בגיל 17, בהיותו פקיד בעסק מסחרי, בווינה, כתב בצרפתית שני שירי הלל, La mort d'Alibaud ו-Epitaphe d'Alibaud, לכבוד המתנקש בחיי לואי פיליפ, מלך הצרפתים, מתוך שנאת העריצות של המלוכה. הוא שב לנסיכות מולדובה ומסייר בהריה (יחד עם וסילה אלכסנדרי), תוך חיפוש אחר שירי עם. הוא קיבל מהשליט עבודה פקידותית בבית המשפט בפיאטרה ניאמץ, השתתף במפגשים הקדם-מהפכנים, שר במקהלה ושיחק בתיאטרון במחזות של וסילה אלכסנדרי.

בתחום התיאטרון כתב שני מחזות, Băcălia ambiţioasă ו-Jignicerul Vadră או Provincialul la Teatrul Naţional. ההצגות הועלה על הבמה ב-1846. בעקבות הצגת המחזות רותק למנזר סובז'ה ובתקופת שהותו שם כתב את Soveja. Ziarul unui exilat politic la 1846 (סובז'ה. עיתונו של גולה פוליטי ב-1846), שפורסם לאחר מותו.

בכתב העת Albina Românească (הדבורה הרומנית) התפרסם מאמרו "הביקורת של הביקורת" וב-Foaia societăţii pentru literatură şi cultură română (דף החברה לספרות ותרבות רומנית) הופיעו מאמריו על "השירה העממית" ו"דצ'בל ושטפאן הגדול".

לאחר השתתפותו בכינוסים המהפכנים של 1848, ביאשי, הוגלה ויצא להציג את העמדה המהפכנית בווינה. הוא ניסה לקחת חלק בתנועות המהפכניות בנסיכות ולאכיה ובטרנסילבניה, אך נעצר בקלוז' ושוחרר לווינה. מווינה הגיע לפריז, שם הכיר את ניקולאה בלצ'סקו ויחד איתו ועם וסילה אלכסנדרי, הוציא לאור את כתב העת România viitoare (רומניה העתידית). בכתב עת זה פורסמה יצירתו החשובה, Cântarea României (שירת רומניה), אך תוך הצגתה כיצירה של נזיר לא נודע מהרי מולדובה. 

ב-1851 שב למולדובה ושב לפרסם בכתבי עת, תחילה תחת שם העט Terenţie Hora (טרנציה חורה) ובהמשך בשמו האמיתי. כתיבתו דילגה בין הצרפתית ובין הרומנית ולצד יומנים על מסעותיו בהרים, בצרפתית (פורסמו לאחר מותו) כתב ברומנית את Amintiri (זכרונות) ואת Cugetări (מחשבות). כתיבתו ההגותית מתפלמסת עם חסידי הזרם הלטיני ומשתמשת באירוניה מעודנת.

לקריאה נוספת
------------

* אלכסנדרו פירו, "היסטוריה של הספרות הרומנית מראשיתה ועד היום", הוצאת UNIVERS, בוקרשט, 1981.
* אמיל בולדן-ברנשטיין, Alecu Russo. Omul, opera, comentarii, București, 1948

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלקו רוסו** בוויקישיתוף
* מילון הספרות הרומנית (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12172201f (data)
* GND: 118791664
* ISNI: 0000 0001 1780 8266
* LCCN: n80149183
* NKC: pna20231186082
* NLG: 169330
* NTA: 129748757
* SUDOC: 030270499
* VIAF: 66508220
* WorldCat: lccn-n80149183

 |
*Alle alle*
**אלקה קטנה** (שם מדעי: ***Alle alle***) היא מין יחיד בסוגו במשפחת האלקיים. היא אחת מהקטנות שבמשפחתה (אם כי האלקית הננסית היא הקטנה ביותר), והיא נפוצה ליד חופים באיים שונים באזור הארקטי.

לאלקה הקטנה 2 תת-מינים:

* *A. a. alle* – נפוץ בגרינלנד, איסלנד, נוביה זמליה ושפיצברגן.
* *A. a. polaris* – נפוץ בארץ פרנץ יוזף.

אורכה של האלקה הקטנה 19–21 סנטימטרים ומוטת כנפיה 34–38 סנטימטרים. הן שחורות ולבנות בבטן, מקורן קצר וחזק וזנבן מעוגל.

מזונה דגים ודיונונים קטנים, שטרגליים וקריל אותם היא תופסת על ידי צלילה בעזרת כנפיה מתחת למים. עם זאת היא מעופפת גרועה והיא נתפסת על ידי טורפים כמו שחפים (בייחוד שחף לבן-כנף), חמסנים ועורבים בצאתה מהים לעבר מושבות הקינון שלהם. על היבשה היא נטרפת על ידי שועלים ודובים המחכים לאפרוחים שיפלו במעופם לאוקיינוס. למטרות התגוננות האלקות עפות בהמונים בחזרתן מהדיג באוקיינוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלקה קטנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אלקה קטנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלקה קטנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
סמל המועדון עד שנת 2016
**איגוד הספורט אלקורקון** (בספרדית: **Agrupación Deportiva Alcorcón**, או בקיצור: **AD Alcorcón**) היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר אלקורקון שבמדריד. הקבוצה נוסדה ב-20 ביולי 1971, ומשחקת בליגה הספרדית השנייה. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון הסנטו דומינגו שבאלקורקון, המכיל 5,100 מושבים.

בסוף עונת 2010/2009 הקבוצה עלתה מהליגה השלישית לליגה הספרדית השנייה, לראשונה בתולדותיה.

לאלקורקון ישנה קבוצת מילואים, הנקראת **אלקורקון ב'**, המשחקת בליגה הרביעית. בראש הקבוצה עומד איש העסקים הבלגי רולנד דושאטל, העומד בראשן של סטנדרד לייז' וצ'רלטון.

היסטוריה
--------

את 30 שנותיה הראשונות העבירה הקבוצה בין הליגה הרביעית והליגה של מחוז מדריד (חמישית ברמתה בספרד). בתום עונת 2000/1999 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה השלישית, שם התייצבה במשך 10 שנים רצופות.
עונת 2010/2009 הפכה לגדולה בהיסטורית המועדון עד כה. בתאריך 27 באוקטובר 2009 שיחקה אלקורקון מול ריאל מדריד במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע המלך. המשחק הסתיים בתוצאה המפתיעה 0–4 לאלקורקון, במשחק שזכה בספרד לכינוי "אלקורקונאסו", בשל ההפתעה הגדולה הן בגלל התוצאה והן בגלל זהות היריבה. בתאריך 10 בנובמבר הפסידה אלקורקון באצטדיון סנטיאגו ברנבאו לריאל מדריד בתוצאה 0–1, אך תוצאה זו הספיקה לאלקורקון להעפיל לשלב שמינית הגמר של הגביע. בשלב זה סיימה את דרכה אלקורקון לאחר הדחה מול קבוצת ראסינג סנטאנדר.

בתום העונה העפילה אלקורקון לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה, לאחר שסיימה ראשונה בביתה בליגה הסדירה. בפלייאוף אמנם הפסידה לגרנדה, אך בשל היותה ראש בית קיבלה הזדמנות נוספת בפלייאוף. בסיבוב השני הדיחה הקבוצה את פונטוודרה ובשלב האחרון ניצחה את אונטיניינט והעפילה לליגה השנייה.

מאז עלתה, המיקום הנמוך ביותר אליו הגיעה הוא 11, ובכל עונה מתמודדת על העלייה לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה. בעונתה השנייה, עונת 2012/2011, סיימה רביעית בטבלה ואף העפילה לגמר לאחר שעברה את קבוצת הרקולס, אך הודחה בידי ריאל ואיאדוליד שעלתה על חשבונה לליגה הראשונה. הקבוצה חזרה למעמד הפלייאוף בעונה שלאחר מכן, אך הפסידה כבר בחצי הגמר בידי ז'ירונה. את עונת 2016/2015 סיימה במקום השביעי, שלא הספיק עבור משחקי הפלייאוף, לאחר שסיימה בשוויון נקודות עם אוסאסונה וריאל סרגוסה. בעונת 2016 לאימון הקבוצה הגיע חוליו ולאסקס הוא הצליח להשאיר אותה בליגה ואף היגע לרבע הגמר של הגביע הספרדי בכדורגל, לראשונה בתולדות המועדון.

בסיום עונת 2021/2022 נשרה לליגה השלישית, אולם חזרה לליגת המשנה לאחר עונה אחת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלקורקון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלקורקון (בספרדית)
* אלקורקון, ברשת החברתית פייסבוק

* אלקורקון, ברשת החברתית טוויטר

* אלקורקון, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Información" (בספרדית). אלקורקון. נבדק ב-26 בספטמבר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| ספרדספרד הליגה הספרדית השנייה, עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אלצ'ה • אייבר • אלבסטה • אנדורה • בורגוס • אספניול • אלקורקון • אמורבייטה • ויאריאל ב' • וסקה • טנריפה • אלדנסה • לבאנטה • לגנס • ריאל ואיאדוליד • מיראנדס • ספורטינג חיחון • ראסינג דה פרול • קרטחנה • ראסינג סנטנדר • ריאל אוביידו • ריאל סרגוסה |

 |
**עקדת יצחק** (באנגלית: **Sacrifice of Isaac**) הוא פסל מעשה ידי הפסל היהודי-אמריקאי ג'ורג' סיגל שנוצר בשנת 1973. הפסל מוצג בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו של מוזיאון תל אביב לאמנות.

היסטוריה
--------

בשנת 1973, ממש לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, הזמינה קרן תל אביב לספרות ואמנות מסיגל את הפסל. סיגל השתמש באנשים חיים כמודלים לפסליו ועטף אותם בתחבושות גבס כך שנוצרה תבנית שאותה ניתן לצקת בחומר או להשאירה להתקשות. האמן פנה לידידו הפסל הישראלי מנשה קדישמן וביקש ממנו לבוא ולשמש מודל לפסל יחד עם בנו. קדישמן נזכר: "אני הייתי אברהם ובן היה יצחק. ג'ורג' התקשה מאוד למצוא את התנוחה הנכונה של הזרוע המניפה את המאכלת, תנוחה שתבטא את התנגדותו העזה של האב, שנצטווה להעלות את בנו לעולה".

הפסל מתאר את יצחק שוכב על האדמה הסלעית ומביט מעלה אל אביו, העומד לידו. האב ספק מביט אל בנו ספק מכונס בעצמו ומאגרף את שתי ידיו, כשהסכין מופנית החוצה. סיגל יצר כאן גלגול מודרני של המיתוס היהודי של עקדת יצחק, והפנה ביקורת כלפי מדיניות פוליטית של הקרבת הבנים בשם המדינה וכלפי רוחות המלחמה של התקופה.

לא הייתה זו הפעם היחידה שבה עסק סיגל בעקדת יצחק. בשנת 1977 הזמינה אוניברסיטת המדינה קנט (אנ') שבאוהיו, ארצות הברית, את פסל "אברהם ויצחק". הפסל מנציח טבח של ארבעה סטודנטים בידי חיילי המשמר הלאומי בעת הפגנה נגד מלחמת וייטנאם שנערכה ב-4 במאי 1970 (הטבח בקנט סטייט (אנ')). בפסל זה מתואר יצחק כנער בגיל גיוס, עירום בפלג גופו העליון, כפות בידיו וכורע על ברכיו כשהוא מביט בתחינה אל אברהם, העומד מעליו כשהוא לבוש וסכין אחוזה בידו בהחלטיות. בשנת 1979 דחתה האוניברסיטה את הפסל בטענה שהוא "מתאר אלימות". מאוחר יותר באותה שנה הוא נמכר לאוניברסיטת פרינסטון, וכיום הוא מוצג מחוץ לכנסייה שבקמפוס.

השוואה בין שני הפסלים מדגימה כיצד השתמש סיגל באותו נושא כדי להציג רעיון הפוך. במקרה של העקדה הישראלית, האב מוצג כנאבק בכל כוחו בציווי של המדינה לשלוח את בנו אל המוות. תנוחת הגוף של קדישמן כפופה, כתפיו שמוטות, עיניו מושפלות ואגרופיו פונים לאחור. האב האמריקאי, לעומת זאת, מוצג כתוקפני, החלטי; הסכין מופנית קדימה והוא נראה כאילו הוקפא במהלך תנועה אל עבר בנו.

סיגל ראה בסיפור עקדת יצחק מיתוס דתי מכונן המבטא גם את חוסר הצדק שבמלחמות כולן. ובמילותיו: "נושא אברהם ויצחק מבטא את הבסיס המוסרי של האמונות של כולם - את מסורות היהדות והנצרות".

ראו גם
------

* עקדת יצחק (קדישמן)

קישורים חיצוניים
----------------

* ערך זה משלב תוכן ממאמרו של נעם טופלברג, עקדת יצחק, ג'ורג' סיגל, באתר עמלנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  פייר רסטאני (אנ'), **קדישמן**; תרגום מצרפתית: אביבה ברק; עריכה אמנותית: מרדכי עומר, תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, תשנ"ו 1996, עמ' 202.
2. ↑  אברהם ויצחק, באתר אוניברסיטת המדינה קנט (באנגלית).
3. ↑  ר' דקל, "עקדת יצחק ביצירתו של ג'ורג' סיגל ומלחמת וייטנאם", **מותר** 15 (2006), עמ' 143–146.
**עולם העקודים** בתורת הקבלה הוא העולם הראשון מבין עולמות עקודים נקודים וברודים שיצאו מא"ק (אדם קדמון).

רקע
---

בתורת הקבלה מתוארים עולמות רבים אשר נבראו לפני בריאת העולם הזה הגשמי, עולמות רוחניים אשר ניתנים למישוש ולהשגה על ידי מימוש עצות מקובלים. משמעות "לפני עולם הזה הגשמי" היא קדימת מעלה ולא בקדימה בזמן.
הסיבה לבריאת העולמות מוסברת בהרחבה בתורת הקבלה.
את הדרגות השונות בעולמות השונים שנתהוו מסבירים בתורת הקבלה על ידי שפת הענפים, שפה ארצית אשר יורה על השורשים העליונים.
כמו כן מוסבר בתורת הקבלה שכל דבר שקיים בעולם הזה מקורו האמיתי הוא מהעולמות הרוחניים שנבראו לפני בריאת העולם הזה, ועל כן שמות המושגים השונים, הם המקורות לדברים, כמו שהם כאן בעולם הזה הגשמי.

### דרגת עולם העקודים

עולם העקודים הוא הבריאה הראשונה היוצאת מן האדם קדמון שהוא הבריאה הראשונה לאחר הצמצום, לפני צאת עולם הנקודים אשר הפך לעולם האצילות.

### מקור השם

השם "עקודים" ניתן לעולם זה לאור העובדה כי בעולם זה כל הדרגות השונות הנמצאות בתוך העולם הפרטי הם, באחדות גמורה אחד עם השני ונמצאים בכלי אחד לכל עשרת אורותיו של העולם, להבדיל משאר העולמות בהם כל ספירה כוללת את הכלי שלה ואת האור שלה. וכאן כל האורות קשורים יחדיו, כביכול, ומכאן שמו אשר הם 'עקודים' בתוך כלי אחד.

### מקורו

אדם קדמון כולל בתוכו את כל דרגות העולמות שלאחריו כאשר בכל אבר מרומז ההשפעה הבאה ממנו לאחר מכן. דרגת העקודים נמשכת מתוך הפה של א"ק, כאשר סביבות הפה התקבצו כבר אורות האזן והחטם (כך שהם קיבלו מאורות אח"פ [אזן חטם פה]). מקום העקודים הוא מפה דא"ק עד טבורו.
בעולם העקודים שייך הדרוש מטי ולא מטי שהוא דרוש מרכזי בעולם הקבלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר עץ חיים. שער ו' בספר הוא שער העקודים.
* מאמר עסמ"ב, טנת"א והקדמת אח"פ(הקישור אינו פעיל) באתר ארגון מבוא שערים.
* הסבר קיצור היווצרות העקודים(הקישור אינו פעיל) באתר ארגון מבוא שערים.
**הרילוס מקרתגו** (ביוונית: **Ἥριλλος**), היה פילוסוף יווני מהמאה ה-3 לפנה"ס.

חייו
----

על אף שאין ביוגרפיה של הרילוס, ידוע כי היה בן תקופתו של כריסיפוס מסולי ולמד אצל זנון מקיטיון בשנים 263-262 לפנה"ס. משוער שנולד בין 285 לבין 280 לפנה"ס. מקור הידוע אודותיו הוא בדיוגנס לארטיוס שכתב כי הרילוס נולד בקרתגו, אולם יש סברה שנולד בכלקדון שהייתה עיר נמל יוונית באסיה הקטנה. כנראה שמשפחתו עברה להתגורר באתונה ושם הפך לתלמידו של זנון מקיטיון, מייסד האסכולה הסטואית. דיוגנס לארטיוס מספר כי להרילוס היו מספר מאהבים וכי זנון מקיטיון שכנע אותו לגלח את שיער ראשו, וכך הצליח להיפטר מהם.

כתלמידו של זנון מקיטיון הרילוס אימץ לעצמו מספר עקרונות חשובים של האסכולה הסטואית ובהם חלוקת שדה החקירה הפילוסופית ללוגיקה (תורת ההיגיון), לפיזיקה (מדעי הטבע) ולאתיקה (תורת המוסר), וכנראה גם את התורה הסטואית בדבר היקום ואלוהים. אולם, מאוחר יותר הושפע מאלה שדחו את תורתו של מורהו ונמנה עם מתנגדי האסכולה הסטואית, ובהם אריסטו מכיוס ובפרק זמן מסוים גם כריסיפוס.

הרילוס כתב שנים עשר ספרים ומספר לא ידוע של דיאלוגים, אך מכולם לא שרד דבר. ואולם אנו יודעים כי הרילוס גרס כי שני דברים מנחים את האדם: הידע, שהוא הטוב העליון ויצר הקיום המהווה טוב מדרגה משנית. אם כי יצר הקיום משותף לכל היצורים, רק בני אדם נבונים יכולים להגיע אל הטוב העליון שהוא הידע. לכן, מוטל על האדם להציב לעצמו את המטרה לנהל את חייו בהתאם לידע, ולהישמר מן הבערות המוליכה אותו שולל.

הרילוס זכה לביקורת מצד קלאנתס וכריסיפוס ששימשו כראשי האסכולה הסטואית בזה אחר זה. קיקרו תקף את תורת הרילוס וכתב: "על פי הרילוס עלינו לנהל את חיינו בהתאם לשתי מטרות שאינן כרוכות זו בזו, ולכן אף לא אחת מהן יכולה להוות את הטוב העליון." הרילוס טען גם כי לחיי יומיום אין כל ערך מוסרי, וזאת משום שאינם תורמים לטוב העליון, ולכן קיקרו חשב כי תורתו של הרילוס קרובה לזו של אריסטו מכיוס.

בתחילת המסה "סנגוריה על רמון סבונד" (ספר 2, פרק 12) מישל דה מונטן כתב: "האמת ניתנה להיאמר כי הידע הוא דבר גדול ומועיל עד מאוד, ואלה הבזים לו מעידים על טיפשותם. אולם, אינני מייחס לו חשיבות כה רבה כמו האחרים ובהם הפילוסוף הרילוס שראה בו את הטוב העליון וחשב כי הוא מאפשר לנו להיות חכמים ומרוצים."

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102395055
* ICCU: CUBV066333
* VIAF: 37304686
* WorldCat: viaf-37304686

 |
**אייל אבן צור** (נולד ב-12 באוקטובר 1974 בתל אביב) הוא זמר, מלחין ומוזיקאי ישראלי. פרסומו הראשון בא כסולן להקת נעליים, ולאחר מכן פיתח קריירת סולו, לצד עבודה כאיש סאונד ומפיק מוזיקלי מצליח.

ביוגרפיה
--------

אייל אבן צור, אחיו הצעיר של הזמר והיוצר שחר אבן צור ובנו של המתופף שמעון אבן צור, החל את דרכו המוזיקלית בתחילת שנות התשעים בלהקת "הבן של שכן" בה היה חבר גם פיטר רוט. הלהקה הוציאה שיר אחד בשם "NOBODY'S PERFECT" באלבום האוסף "החדש שני", והתפרקה.

בשנת 1996 הקים אבן צור את הלהקה "נעליים" בה היה הזמר, כותב השירים והגיטריסט. יחד איתו היו חברים בלהקה עידו אגמון, אלעד קרן ואורן רביב. הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "נעליים", בשנת 1998 בהפקתו המוזיקלית של ירמי קפלן. האלבום כלל את הלהיטים "למה", "רע" ו"ריח". בשנת 1999 הוציאה "נעליים" מיני אלבום עם גרסת כיסוי לשיר של להקת משינה – "פולארויד".

במקביל לפעילותו בלהקת "נעליים", ביסס אבן צור לבסס את מעמדו כאחד מאנשי הסאונד הבולטים בישראל. עבד עם ברי סחרוף, משינה, אסף אמדורסקי, מוניקה סקס, דנה ברגר ואחרים.

בשנת 2001 יצא אלבומו של רמי פורטיס "חצי אוטומטי". אבן צור שהיה שותף לכתיבה, נגינה, עיבודים ולהפקה המוזיקלית של האלבום, יחד עם פורטיס. אבן צור גם היה טכנאי ההקלטה והמיקס באלבום, שכלל בין היתר את השירים "הדלת" ו"חצי אוטומטי".

בשנת 2010 הוציא אייל אבן צור את אלבום הסולו הראשון שלו "לב 1". השיר הבולט באלבום היה הלהיט "גרה ממול".

בשנת 2012 הפיק אבן צור את "אלישע בנאי וארבעים השודדים" – אלבום הבכורה של אלישע בנאי והשודדים, שכלל את הלהיטים "סן דייגו" ו"ברצלונה".

בשנת 2014 הפיק מוזיקלית את אלבומה של להקת מוניקה סקס "מקצועות חופשיים", שכלל את השירים "שוב יורד אור חאקי אפרורי" ו"מרוב אהבה".

בשנת 2016 הוציא אבן צור את אלבומו השני "בדרך לחירות", בו בלט השיר "שלוש קומות". באלבום מתארח שאנן סטריט בדואט "הכל טוב" אותו כתבו השניים ביחד.

דיסקוגרפיה
----------

אלבומי סולו
* "לב 1" (2010)
* "בדרך לחירות" (2016)

עם להקת "נעליים"
* נעליים (1998)
* פולארויד (1999)

אלבומים בהפקתו
* רמי פורטיס - חצי אוטומטי (אלבום) (2001)
* אלישע בנאי - אלישע בנאי וארבעים השודדים (אלבום) (2012)
* מוניקה סקס - "מקצועות חופשיים (אלבום)" (2014)

קישורים חיצוניים
----------------

* אייל אבן צור באתר Bellino
* אייל אבן צור, ברשת החברתית פייסבוק

* אייל אבן צור, סרטונים בערוץ היוטיוב

* אייל אבן צור, באתר שירונט

* אייל אבן צור, באתר אייטונס (באנגלית)

* אייל אבן צור, באתר ספוטיפיי

* אייל אבן צור, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אייל אבן צור, באתר Discogs (באנגלית)

* אייל אבן צור, דף שער בספרייה הלאומית

* אייל אבן צור, באתר בנדקמפ

* אייל אבן צור, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "שחר ואייל אבן צור: "כשאבא ניגן, כל המסביב היה נעלם"". *הארץ*. נבדק ב-2021-10-16.
2. ↑  הכרזת העצמאות: אייל אבן צור הפיק אלבום שני ומצא אהבה חדשה, באתר www.maariv.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297311305171
* ISNI: 0000 0004 0255 5317
* MusicBrainz: 6b8a329d-514d-4877-808c-e3445a3b0757
* VIAF: 298400343
* WorldCat (עם VIAF): 298400343

 |
**אייל ברבארי** או **אייל אטלסי** (שם מדעי: *Cervus elaphus barbarus*) הוא תת-מין של אייל אדום החי בצפון אפריקה. מחקרים גנטיים מצביעים על כך שהאייל הברבארי ואייל קורסיקני (תת-מין נוסף החי באי קורסיקה שבים התיכון) שונים מהאייל האדום, ואמורים להיות מסווגים כתת-מינים של המין "**אייל קורסיקה**" תחת השם המדעי (*Cervus corsicanus*).

אנטומיה
-------

האייל הברברי הוא אחד מתת-המינים הקטנים ביותר של אייל אדום: גובהו בכתפיים הוא 90–140 סנטימטר ומשקלו 100–225 ק"ג. זנבו קצרצר. פרוותו בקיץ דלילה בצבע חום אדמדם עם מספר נקודות לבנות בולטות (שלעיתים נשארות גם למבוגרים), ובחורף היא עבה בצבע אפור-חום כהה, עם נקודות לבנות דהויות. לעיתים יש נקודות גם על הגב הצוואר והרגליים. רגליו של האייל בהירות או כהות, ויש לו כתם לבן על גרונו ורעמה קצרה על הצוואר. קרניו קטנות יותר משל האייל האדום ובדרך כלל יש בהם 4–6 סיעופים בלבד, אם כי נצפו פרטים גם אם 8 סיעופים. אורך הקרן הוא כ-80 סנטימטר. כיתר האיילים קרניו של האייל הברברי נושרות בסתיו וצומחות מחדש. לזכרים יש בלוטות ריח במספר מקומות: מעל העיניים, בין האצבעות של הרגליים האחוריות, ומתחת לזנב.

תפוצה ואקולוגיה
---------------

האייל הברברי הוא האייל היחיד שחי באפריקה באופן טבעי. בית גידולו הוא ביערות צפופים ולחים של מרוקו, אלג'יריה, ותוניסיה. במרוקו כתוצאה מציד אינטנסיבי, האיילים נכחדו, אך בשנות ה-90 הובאו פרטים מתוניסיה שהתרבו מחדש וכיום תפוצתם במרוקו נרחבת.

האיילים הברברים פעילים בשעות היום והלילה, אך בשל לחץ אנושי ביום הם בדרך כלל נמצאים בעומק היער ורק בלילה יוצאים לשטחי מרעה. האיילים חיים בעדרים נפרדים של זכרים צעירים, ועדרי נקבות ועופרים. בעונת הרבייה הזכרים מקיימים ביניהם קרבות אלימים כדי לזכות בנקבות. לאחר תקופת היריון של 7–8 חודשים הנקבה נולד עופר אחד או שניים, שמוסתר בין הצמחייה במשך 2–3 שבועות.

איומים
------

בעבר האיילים הברברים היו נטרפים על ידי אריות ברבארים, דובים אטלסים, ונמרים ברבארים. כיום, הדוב האטלסי נכחד מן העולם, האריה הברבארי נכחד בטבע וחי רק בגני חיות, והנמר הברבארי נמצא בסכנת הכחדה חמורה וחי בעיקר בגני חיות עם פרטים בודדים שחיים בטבע.

בעבר האייל הברברי היה ניצוד באופן נרחב לבשרו וקרניו שגרמו לאוכלוסייה להיכחד במרוקו ולהידלדל מאוד באלג'יריה ובתוניסיה. לאחר פעולות שימור האוכלוסייה התייצבה האוכלוסייה במעט אך היא עדיין נחשבת למאוימת.

גלריה
-----

* נקבה בגן חיותנקבה בגן חיות
* שתי נקבות ועופר בתוניסיהשתי נקבות ועופר בתוניסיה
* זכר רובץזכר רובץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייל ברבארי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* ‏ US Fish & Wildlife Service entry for the Barbary Stag
* ‏ Inclusion of Cervus elaphus barbarus (Atlas deer) in Appendix I of CITES
**ארנבת סוואנה** (שם מדעי: ***Lepus microtis***) היא מין של ארנבת החיה בערבות ובסוואנה ברחבי אפריקה.

מאפיינים
--------

ארנבת זו בינונית בגודלה ומגיעה לאורך 41 עד 58 סנטימטרים בממוצע ולמשקל 1.5 עד 3.3 קילוגרם בשני הזוויגים. הארנבת בעלת אוזניים ארוכות ופרווה זהובה-אפורה עם גפיים כתומות-אדמדמות וזנב קצר לבן בעל פסים שחורים. היא בעלת גפיים ארוכות העוזרות לה לזנק היטב בעת ריצה, והיא יכולה להגיע בעת הצורך למהירות של 70 קמ"ש לטווח קצר. במראה היא דומה מאוד לארנבת המצויה, אך בעלת שיניים חותכות ארוכות יותר.

הארנבת פעילה במשך הלילה ברחבי הערבות הפתוחות של רוב אפריקה ומחפשת עשבים, שורשים וצמחייה נוספת וכן פטריות. כמו מרבית הארנבות היא ניזונה מהצואה שלה כדי לעכל את מזונה בצורה מוצלחת יותר. היא עצמה נטרפת בידי מגוון טורפים, לרבות תנים, עופות דורסים וחתוליים שונים והיא מסתמכת בעיקר על הסוואה להתגוננות או על ריצה וזינוקים מהירים ועקלתונים המבלבלים את מרבית הטורפים.

ארנבת זו מתרבה במשך כל השנה וממליטה שגרים קטנים כל פעם. הצעירים נולדים מוכנים לריצה זמן קצר לאחר הלידה והם נגמלים בערך בגיל חודש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנבת סוואנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**ארנבת שחורת-זנב** (שם מדעי: *Lepus californicus*) היא מין של ארנבת ממשפחת הארנביים הנפוצה במדבריות אמריקה הצפונית.

מאפיינים
--------

זוהי ארנבת ארוכת אוזניים בעזרתן היא מצטננת מחום המדבר בלי לאבד הרבה זיעה. אורכה 61 ס"מ ומשקלה 1.4-2.7 ק"ג. היא בעלת פרווה אפורה עד חומה המשתלבת בנוף המדבר ושטחים פתוחים נוספים. האוזניים ורודות מבפנים וכפי ששמה מרמז היא בעלת זנב קטן ושחור. גם קצוות האוזניים והרגליים שחורים והרגליים גדולות וחזקות.

היא חיה במדבריות, ערבות יבשות, אדמות הפרריה ואדמות מרעה מדרום וושינגטון ומיזורי בצפון עד לבאחה קליפורניה ולסקטקס בדרום.

הארנבת היא צמחונית וניזונה מעשבים, נבטים, פרחים, שורשים של צמחים שונים ומזרעים.

טורפיה כוללים פומות, שונרים, קויוטים, זאבים, שועלים, עופות דורסים ובעיקר עיט זהוב וינשופים. הארנבת יכולה לרוץ במהירות וכן לקפץ כדי לחמוק מאויביה.

תת-מינים
--------

* *L. c. altamirae*
* *L. c. asellus*
* *L. c. bennettii*
* *L. c. californicus*
* *L. c. curti*
* *L. c. deserticola*
* *L. c. ememicus*
* *L. c. festinus*
* *L. c. magdalenae*
* *L. c. martirensis*
* *L. c. melanotis*
* *L. c. merriamai*
* *L. c. richardsonii*
* *L. c. sheldoni*
* *L. c. texianus*
* *L. c. wallawalla*
* *L. c. xanti*

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנבת שחורת-זנב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנבת שחורת-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארנבת ים שחורה - מין הארנבי ים הידוע הגדול ביותר
**ארנבי ים** (שם מדעי: Aplysiomorpha) הם קבוצת מינים של חלזונות-ים (רכיכות) המורכבות מקונכייה פנימית רכה העשויה מחלבון.

ארנבת ים מצויה מכונה כך על שם צורתה העגלגלה ושתי בליטות חישה (רינופורות) המזדקרות מראשה ומזכירות אוזני ארנבת.

מין ארנבת ים הגדול ביותר הוא ארנבת ים שחורה, המסוגל להגיע לאורך 75 ס"מ ולמשקל שני קילוגרמים, וזהו אחד ממיני החלזונות הידועים הגדולים ביותר.
גופה של ארנבת הים רך, וכן היא מכסה קונכייה פנימית. וכמו כל הרכיכות מתת מחלקת אחורני הזימים, ארנבות הים הן הרמאפרודיטיות, ובניגוד לחלזונות אחרים, בעלות סימטריה בילטרלית בחזותם החיצונית.

תזונה
-----

ארנבת ים היא רכיכה אוכלת צמחים הנמצאת בדרך כלל על אצות במים רדודים. לארנבת הים חוש ריח מפותח, המאפשר מעקב אחרי הריחות הקלושים ביותר באמצעות כמורצפטורים על גבי הרינופורות המזדקרות מראשה.

ארנבת הים בטבע
--------------

צבע ארנבת הים מגיב לצבע האצה ממנה היא ניזונה ובכך מספק לה הסוואה. כאשר ארנבת הים מרגישה הפרעה או סכנה היא משחררת לתוך המים מעין "דיו" מבלוטות דיו בגופה ובכך יוצרת גורם מרתיע לטורפים. שחרור כזה פועל כמו מסך עשן ומשפיע לא רק על הראייה אלא גם על חיישני הריח של הטורף. בסביבות קטנות סגורות הדיו המופרש רעיל. בסביבה פתוחה הדיו מתפשט במים ולא מגיע לריכוז רעיל. צבע הדיו לבן, סגול או אדמדם, תלוי בצבע הפיגמנטים שבמקור המזון האצתי. עורה של ארנבת הים מכיל רעלן דומה שהופך את הרכיכה לבלתי אכילה לטורפים רבים.

רבייה
-----

ארנבת הים היא הרמאפרודיט, כלומר, בעלת איברי רבייה זכריים ונקביים גם יחד. ארנבות הים יוצרות שרשרות הזדווגות של שלושה פרטים או יותר, כשהפרט הראשון מתפקד כנקבה בלבד, השני, השלישי והבאים אחריו יתפקדו כזכר ונקבה באותו הזמן והאחרון בשרשרת יתפקד כזכר בלבד. שרשרת ארוכה יכולה להניב מיליוני ביצים.

שימוש בארנבת הים
----------------

האדם עושה שימוש בארנבת הים כמזון (בסין), במסגרת מחקר נוירוביולוגי (עקב היות האקסונים בתאי העצב שלהם גדולים ונוחים למחקר), לשם ניקוי אקווריומים וסביבות שוניות אלמוגים, ולחיסול אצות וציאנובקטריה שמזהמים את המים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנבת ים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007544023005171
* LCCN: sh88020901

 |
**ארנבת אלסקה** (שם מדעי: ***Lepus othus***) המכונה גם **ארנבת הטונדרה** היא מין של ארנבת ממשפחת הארנביים החיה רק בחצי האי אלסקה ובמערב מדינת אלסקה, באזורי הטונדרה. זו הארנבת השנייה החיה באלסקה בטבע, לצד ארנבת השלג.

ארנבת זו היא אחת מהגדולות שבארנבות החיות. היא מגיעה לאורך של 50–70 ס"מ עם כפות רגליים באורך 20 ס"מ ולמשקל של 2.9-7.2 ק"ג (בממוצע 4.8 ק"ג), מה שהופך אותה לגדולה שבארנבות לאחר המינים ארנבת אירופית וארנבת הקוטב, קרובתה. בדומה לארנבת הקוטב היא לבנה כמעט לגמרי עם עיניים, אף וקצוות אוזניים שחורים וטלאי פרווה אפורים-בהירים. בקיץ לעומת זאת הפרווה נהפכת לחומה-אפורה ברוב השטח למעט הבטן והחזה. לארנבת ישנם אוזניים קצרות יחסית כדי למנוע מהם לקפוא וגם כדי לעזור בהסוואתה.

לארנבת זו טורפים שונים ביניהם עופות דורסים, גרגרנים, שועלי שלג ודובי קוטב וכן ציידים אנושיים. הארנבת מסתתרת עם הסוואתה נגד הטורפים וברגע האחרון היא תימלט בקפיצות חזקות שמרחיקות אותה מאויביה. הארנבת ניזונה בעיקר מחזזיות, קליפות, פירות ועלים שונים. היא פעילה בעיקר בשעות בין הערביים ובתחילת הבקרים.

ארנבת זו חיה לבדה רוב השנה ונפגשת עם קרובותיה רק לצורכי הזדווגות ורבייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנבת אלסקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנבת אלסקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נוּ** ("המימי") או **נוּן** ("האדיש") היה במיתולוגיה המצרית אל של התהום המימי הקדמוני. 

המצרים הקדמונים ראו את נו כתהום מימית, שבתוכה בועה שבה כמוסים החיים. במיתוסי הבריאה העתיקים של המצרים, התל הראשון של אדמה מגיע מתוך מי נון. נון הוא המקור של כל הקיים בעולם, ומקיף את כל ההיבטים של הקיום האלוהי והראשוני עלי אדמות.

נו מיוצג בדרך כלל כזכר, אך יש היבטים שיכולים להתפרש כזכרים וכנקבות **נונת** היא נון בתוספת "ת", מה שבמצרית עתיקה (כמו בעברית) מתייחס לשמות נשיים, והיא ההיבט הנקבי של נו. ו**נון** הוא ההיבט הגברי של נו, שנכתב עם "ן" בסוף, מה שבמצרית עתיקה מיוחס למין זכר. 

ההיבט הגברי של נו היה מתואר כצפרדע, או כאיש עם ראש של צפרדע. באמנות המצרית העתיקה, נון גם מופיע כגבר מזוקן, עם עור כחול ירוק, המייצג מים. נונת מיוצגת כנחש או כאישה עם ראש של נחש.

עם תחילת הממלכה התיכונה נון הוא "אב האלים" ומאז הוא מתואר על קירות המקדשים, במשך כל תקופת מצרים העתיקה.

ל"נו" לא יועדו מקדשים או מרכזי פולחן. אף על פי כן, נו היה מיוצג לעיתים על ידי אגם מקודש, או, כמו באבידוס, על ידי זרם תת-קרקעי.

בתקופה מאוחרת, כאשר מצרים נכבשה, התפיסה הרווחת של נו הפכה להיות שלילית. נו הפך לאל התוהו והכאוס, שמשקף את כוחות ההרס שייצגו את איבוד כוחה של הממלכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נו** בוויקישיתוף
* נו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *"The Oxford Essential Guide to Egyptian Mythology"*, Daniel R. McBride, Berkley, 2003, מסת"ב 0-425-19096-X
2. ↑  "*Ancient Egypt*", David P. Silverman, p. 120, Oxford University Press US, 2003, מסת"ב 019521952X

| המיתולוגיה המצרית |
| --- |
| הפנתאון המצרי | אוסיריס • איזיס • אכר • אמון • אמונט • אנוביס • אנוקט • אפיס • אפפ • ארבעת בני הורוס • אתום • אתון • באט • בס • בסתת • גב • הורוס • חעפי • הקא • וואדג'ת • ח'ונסו • ח'נום • ח'פרי • חתחור • מות • מונתו • מין • מע'ת • מפדת • נו • נות • נחבת • נית • נפרטם • נפתיס • סאטט • סובק • סופדו • סח'מת • סת (וסת־בעל) • פאחט • פתח • קבוי • קוק • קטש • רע (העין של רע) • רשף • שו • תאורת • תחות • תפנות • סרקת |  |
| אתרים מיתולוגיים | בנבן |
| כתבים דתיים | אמדואט • כתבי הפירמידות • כתבי סרקופגים • ספר האדמה • ספר המערות • ספר המתים (הפפירוס של אני) • ספר הנשימה • ספר השערים |
| פולחן | מקדשים מצריים (מקדש לוקסור • כרנך • מקדשי אבו סימבל) • הפירמידות במצרים (הפירמידה הגדולה של גיזה) • הספינקס הגדול של גיזה • עמק המלכים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119192721
* VIAF: 5735731
* WorldCat: viaf-5735731

 |
האנדרטה הניצבת באתר שבו עמד המלון
**מלון מטרופול** (בגרמנית: **Hotel Métropole**) היה בית מלון בווינה, בירת אוסטריה, אשר הוקם במאה ה-19. לאחר סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית הוא שימש כמטה הגסטפו בעיר. המבנה נהרס בהפצצות במהלך מלחמת העולם השנייה.

המבנה
-----

מלון מטרופול נבנה לקראת התערוכה העולמית בווינה ב-1873 ונפתח באותה שנה. הוא תוכנן על ידי קארל שומאן ולודוויג טישלר. בעיצובו שולבו עמודים קורינתיים, קריאטידות ואטלסים (אנ'). החצר הפנימית של המבנה חופתה בתקרת זכוכית.

לאחר האנשלוס של אוסטריה ב-1938 החרים הגסטפו את המלון והפך אותו למטהו בווינה. סגל העובדים בו מנה 900 איש, ש-80% מהם גויסו משורות משטרת אוסטריה. ככזה הוא היה המטה הגדול ביותר של הארגון מחוץ לברלין. מבניין זה ניהל הגסטפו באוסטריה תחילה לאחר האנשלוס את רדיפת מתנגדי המשטר, ובהמשך את גירוש יהודי וינה להשמדה וניצול של עובדי כפייה שהגיעו לאוסטריה. במהלך המלחמה נחקרו ועונו בבניין אסירים רבים, במיוחד יהודים. האסירים לא הוכנסו לבניין מחזיתו המקושטת אלא מפתחו האחורי.

במהלך מלחמת העולם השנייה נפגע מבנה המלון בהפצצה אווירית ועלה באש. שרידיו נהרסו לאחר המלחמה על מנת שלא להותיר זכר ממנו. באתר שבו עמד ניצב כיום מתחם מגורים.

### האנדרטה

בשנת 1951 הקימו ניצולי מחנות ריכוז אנדרטה בקרבת האתר שבו עמד המלון. בשנת 1985 הוחלפה האנדרטה באנדרטה גדולה ממנה, שבנייתה מומנה על ידי עיריית וינה. היא כוללת סלעי גרניט שהובאו מן המחצבה הידועה לשמצה של מחנה מאוטהאוזן שבאוסטריה, וביניהם הוצב פסל המסמל ניצול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון מטרופול** בוויקישיתוף
* על המלון
מלון פלסטין, 2010
**מלון פלסטין** (בערבית: **فندق فلسطين**), הוא מלון הממוקם בכיכר פירדוס בבגדאד, בירת עיראק. המלון, שכולל 18 קומות, מהווה מקום לינה מועדף בקרב עיתונאים ואנשי מדיה זרים. המלון משקיף על נהר החידקל, והוא נמצא למול מלון שרתון קריסטל גרנד אישתר, אף הוא בכיכר פירדוס.

המלון נבנה במהלך שנת 1982 על ידי ממשלת עיראק, ונכלל ברשת מלונות היוקרה הבינלאומית לה מרידיאן, בשם **מלון פלסטין מרידיאן** (באנגלית: **Palestine Meridien Hotel**). במהלך שנת 1991, ובעקבות הסנקציות שהטיל האו"ם על עיראק בשל מלחמת המפרץ, לה מרידיאן החליטה לוותר על אחזקתה במלון, אשר לאחר מכן שינה את שמו ל**מלון פלסטין**.

החל מימי מלחמת המפרץ, והמשך בימי מלחמת עיראק ושלטון הכיבוש האמריקאי במדינה, המלון הפך לאחד ממקומות הלינה המועדפים עבור צוותי עיתונות זרים, אשר סיקרו את המצב במדינה.

תקרית ה-8 באפריל 2003
---------------------

במהלך פלישת כוחות הקואליציה לבגדאד, ב-8 באפריל 2003, טנק אמריקאי ירה פגז על המלון, מה שהוביל למותם של שני עיתונאים ולפציעתם של שלושה נוספים. ב-27 במאי 2003, הוועדה להגנה על עיתונאים (CPJ), פרסמה דו"ח חקירה אודות התקרית. לאחר ראיונות עם עשרות עיתונאים שהיו במקום, הוועדה קבעה כי העובדות מצביעות על כך שההתקפה על עיתונאים אמנם לא נעשתה במכוון, אך עם זאת, מדובר במחדל שהיה ניתן למניעה. עוד נקבע כי בכירים בפנטגון, כמו גם המפקדים האמריקאים בשטח בבגדד, ידעו כי המלון היה מאוכלס בעיתונאים, ונמנעו ככל הניתן מפגיעה בו.

תקרית ה-24 באוקטובר 2005
------------------------

ב-24 באוקטובר 2005, מערבל בטון ששימש כמשאית תופת התפוצץ ליד המלון לאחר שפרץ את החומה הסובבת אותו. הפיצוץ הרס את הלובי של המלון.

תמונות
------

* מלון פלסטין (מימין) ומלון שרתון קריסטל גרנד אישתר (משמאל)מלון פלסטין (מימין) ומלון שרתון קריסטל גרנד אישתר (משמאל)
* העיתונאית אולגה רודריגז משדרת מהמרפסת של חדר בבית המלון, 2003העיתונאית אולגה רודריגז משדרת מהמרפסת של חדר בבית המלון, 2003

ראו גם
------

* כיכר פירדוס

ֿ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון פלסטין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  In Baghdad, lap of luxury isn't all that comfortable
2. ↑  "בגדד: לפחות 4 עיתונאים נפצעו בהפצצה על מלון פלסטין - וואלה! חדשות". *וואלה! חדשות*. נבדק ב-2018-02-12.
3. ↑  קישור לדו״ח
4. ↑  YNET (2005-10-24). "בגדד: 5 נפצעו במתקפה על מלון "פלסטין"". *Ynet*. נבדק ב-2018-02-12.
5. ↑  Deadly blasts rock Baghdad hotels
מלון נאות מדבר באמצע שנות ה-60
**מלון נאות מדבר** היה בית מלון שהוקם במבואותיה המערביים של באר שבע ב-1962 ופעל עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21. המלון ניצב במקום בו נמצא היום הגרנד קניון באר שבע

היסטוריה
--------

ביולי 1961 הונחה אבן הפינה לבניית המלון וחנוכת הבניין התקיימה ב-29 בדצמבר 1962. ב-24 במרץ 1963 נערכה הפתיחה החגיגית שלו. היזם לבניית המלון ובעליו הראשון של המלון היה רפי אילן (טננבאום). הוא גייס משקיעים מקנדה וארצות הברית, ואת האדריכל דוד עקדי, שהתמחה בבניית בתי מלון (תכנן את מלון אוויה), שתכנן את המלון כבעל צללית נמוכה יחסית שאגפיו בצורת **H**. התקציב הראשוני עמד על 1.5 מיליון דולר (כ-2.7 מיליון לירות) אולם בסופו של דבר הושקעו בבניית המלון 4 מיליון לירות. עיצוב הפנים של המלון תוכנן על ידי משרד "בלומנפלד-חזקיה".

בית המלון מוקם מחוץ לבאר שבע, על הכביש הראשי מתל אביב, וסימן את ההגעה לעיר הדרומית. המלון כלל בהקמתו 120 חדרים ומאוחר יותר הורחב ל-164 חדרים. כמו כן כלל המלון מסעדה, גריל ופאב שהפך בשעות הלילה למועדון לילה. בשטח המלון נבנו שתי בריכות שחייה, סאונות יבשות ורטובות, אולם אירובי לקבוצות, חדר כושר, שולחנות טניס שולחן, מגרשי טניס, ג'קוזי, מועדון ספינינג, טיפולי ספא, קומות עסקיות ואולמות אירועים. נוסף לכך, בראשיתו הייתה אטרקציה של רכיבת גמלים.

שנים מעטות אחר פתיחתו נקלע המלון לקשיים כלכליים ואף הגיע לפשיטת רגל. שמעון קוטלר, מי שהיה באותה עת מנהל בית הספר למלונאות "תדמור" גויס לנהל את המלון והצליח בכך. בשנים שלאחר מכן ידע המלון עליות וירידות. בשנותיו היפות היה המלון מוקד לחיי החברה בבאר שבע, ואירח גם מנהיגים, שחקני קולנוע ואישי ציבור. שיחות השלום עם מצרים בנושא המחלוקת על קו הגבול בטאבה התקיימו במלון במהלך 1985. בשנת 2000 היה המלון הראשון בישראל שקיבל הכרה בינלאומית כ"מלון ירוק".

בשנותיו האחרונות של המלון ירדה קרנו ושמו נקשר בעיקר עם שימושו כמעון קליטה לעולים חדשים מחבר המדינות ומאתיופיה וכמקום אירוח לתושבי הצפון בעת מלחמת לבנון השנייה".

ביוני 2006 נרכש המלון והמתחם שסביבו על ידי יזמים ובתחילת 2008 נהרס המלון, ועל המתחם בו עמד הוקם קניון גרנד קניון.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה גבעון, "נאות מדבר" מלון חדיש בתוך ערבת הנגב, מעריב, 25 במרץ 1963
* מנחם תלמי, נאות מדבר בבאר-שבע, מעריב, 30 בדצמבר 1962
* מ.ג תשתיות הריסת בית מלון נאות המדבר, יוטיוב, 14 באפריל 2012

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שלמה גבעון, "נאות מדבר" מלון חדיש בתוך ערבת הנגב, מעריב, 25 במרץ 1963
2. ↑  באותה עת, הכביש הראשי מתל אביב לבאר שבע היה כביש 25. רק ב-1974 חוברה באר שבע לכביש 40.
3. 1 2 3 4 5  מועדון הלילה "מאהל השייח", באתר "המלונאים", עמ' 223-222
4. ↑  תמונה מאוסף התצלומים הלאומי, צלם: נתי הרניק
5. ↑  אורית הראל, נאת מדבר, מעריב, 8 באוקטובר 1986
6. ↑  עודד בר מאיר, עזרא ארבלי, על הדבש ועל העוקץ, באתר mynet, ‏19 באוקטובר 2008
פירוש נוסף ערך זה עוסק במלון שפעל בירושלים החל מסוף המאה ה-19. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פאסט (פירושונים).
חזית מלון דו-פארק (לימים - פאסט) ב-1903
דגל צלב קרס מעל מלון פאסט בשנת 1933
מועדון החיילים האוסטרליים במלון פאסט (10 באוקטובר 1940), צולם על ידי שירות הצילום של מטסון, אשר פעל מחנות שכורה בחזית המלון, הנראית בשמאל הצילום
**מלון פאסט** (Hotel Fast) היה מלון שפעל בירושלים החל משנת 1891. מבנה המלון נהרס בשנת 1975 ובמקומו נבנה מלון פנינת ירושלים.

היסטוריה
--------

מבנה המלון הוקם על אדמות הפטריארכיה הארמנית וביוזמתה של הפטריארכיה, במטרה ליצור מקור הכנסה. המבנה תוכנן על ידי האדריכל הגרמני-טמפלרי תיאודור זנדל, אשר בנה על המגרש מבנה של שלוש קומות, תוך ניצול מלוא היקפו של המגרש. במרכז המלון הייתה חצר קטורה (פאטיו) ובה גינה.

המבנה עוטר בקשתות בקומתו הראשונה, וכניסת המלון עוטרה בעמודים בסגנון יוני, הקומה השנייה מעל החזית עוטרה בסגנון קורינתי והקומה העליונה עוטרה בסגנון דורי. הבניין עוטר בסמל הפטריארכיה הארמנית, מממנת הקמת המבנה. המלון כלל מסעדה, אולם לשתיית תה מנחה, וכן בקומה הראשונה של הבניין הושכרו שטחים לחנויות מזכרות, סוכנות צילום וסוכנות נסיעות, וכן לבית הדואר האיטלקי.

במלון היו 100 חדרים סביב מסדרון מרכזי - מחצית מהחדרים פנו לרחוב, ומחצית פנו לחצר הפנימית. בכל החדרים היו הסקה ומים זורמים, אולם רק במיעוט מהחדרים היו חדרי אמבטיה פרטיים.

לאחר הקמתו נקרא המלון "מלון האוורד" (Hotel Howard) על שם מנהלו, איסכנדר עווד, שנודע בשמו הלועזי - אלכסנדר הווארד, ולאחר מכן שונה שמו ל"מלון דו פארק" (Hotel Du Park). בשנת 1907 שכר את המלון אברהם פאסט, מראשי הקהילה הטמפלרית בעיר, ושינה את שם המלון ל"מלון פאסט". בזמן מלחמת העולם הראשונה, התארחו במלון קציני הצבא הגרמני אשר ייעצו לצבא העות'מאני.

עם כיבוש הארץ על ידי הבריטים ותחילת המנדט הבריטי שונה שם המלון למלון "אלנבי" והוא נוהל על ידי ג'ורג' ברסקי (מנהל רשת מלונות שכללה את מלון פלטין בתל אביב ומלון הר הכרמל בחיפה ומספר שנים אף את מלון פאלאס, גם כן בירושלים). 

החל משנות ה-20 של המאה ה-20 החל לפעול במלון מטבח כשר על מנת להביא למלון לקוחות יהודים. בשנת 1929 שבה משפחת פאסט (ששבה מגלותה במצרים) לנהל את המלון - ובפועל ניהלו את המלון שני בניו של אברהם פאסט - הרמן ופרידריך פאסט.

בשנות ה-30 שימש חלק מהמלון כקונסוליה של גרמניה הנאצית ועל המבנה הונף דגל צלב הקרס. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הועברו בני משפחת פאסט (כמו יתר הטמפלרים) למחנות בגליל ובהמשך גורשו מן הארץ. המלון הפך למועדון עבור חיילים אוסטרליים, ובהמשך לאכסניה וקנטינה שהופעלו על ידי כנסיית סקוטלנד. לאחר סיום המלחמה עד שנת 1948 שימש המלון את משרד המסחר והתעשייה של הממשלה המנדטורית הבריטית.

עם תום מלחמת העצמאות עבר קו הגבול בין ירדן לישראל בסמוך לקיר המלון המזרחי, אולם המלון כולו נותר בשטח ישראל. בשנות ה-50 שימש הבניין לשיכון עולים חדשים, אולם בשל הקרבה לגבול התגוררו במלון אוכלוסיות במצב סוציו אקונומי נמוך והעזובה וההזנחה במלון הייתה רבה. בשנת 1967, לאחר איחוד העיר הוחלט להרוס את המלון. 

המלון נותר נטוש משנת 1967 עד הריסתו בשנת 1975.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר**, ירושלים: כתר, 2005, מסת"ב 9650713808

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון פאסט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעריב, 06 אוגוסט 1974
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג מוסד אקדמי ללא דרישות קבלה. אם התכוונתם למוסדות אקדמיים ספציפיים, ראו האוניברסיטה הפתוחה (פירושונים).
אוניברסיטה פתוחה במלזיה
**אוניברסיטה פתוחה** היא אוניברסיטה אשר איננה דורשת מתלמידיה תעודות על לימודים קודמים או מעבר מבחני קבלה לצורכי קבלה למסלולי הלימוד לתואר ראשון שהיא מציעה. בדרך כלל הלימודים בה מתקיימים בטכניקה של למידה מרחוק. 

ברוב המוחלט של האוניברסיטאות בעולם הלימודים מתקיימים בעיקר בצורה של הוראה פרונטלית, כלומר התלמידים נפגשים עם המורה בכיתת לימוד שבקמפוס האוניברסיטה, ושומעים הרצאה מפיו. אופי זה של הלימודים דורש מהמוסד האקדמי להגביל את מספר התלמידים הלומדים בו בהתאם למשאבים הפיזיים המאפשרים הוראה, למשל מספר הכיתות. באוניברסיטה פתוחה נעשה עיקר הלימוד בביתו של התלמיד, באמצעות ספרי לימוד שמספקת לו האוניברסיטה הפתוחה, וכן באמצעות כלים נוספים ללמידה מרחוק, כגון משדרי רדיו וטלוויזיה (או תחליפיהם בצורת קלטות אודיו ווידאו), שיחות ועידה ועוד. השימוש בהוראה פרונטלית באוניברסיטה פתוחה מצומצם יותר, ובנוי בדרך כלל על מספר מרכזי לימוד המפוזרים במקומות שונים ובנוסף על כיתות לימוד המושכרות ממוסדות שונים, כגון בתי ספר, מה שמאפשר גמישות רבה במספר התלמידים הלומדים בו זמנית. התפתחות האינטרנט הפכה אותו לכלי חשוב של למידה מרחוק, וצמצמה את מרכזיותו של הדואר כאמצעי לתקשורת בין הסטודנט לאוניברסיטה.

אוניברסיטה פתוחה, בדומה לאוניברסיטה רגילה, משמשת להכשרתו של הסטודנט לתואר אקדמי – בדרך כלל תואר ראשון, אך גם תואר שני.

אוניברסיטאות פתוחות בעולם
-------------------------

האוניברסיטה של דרום אפריקה עוסקת בלמידה מרחוק מאז שנת 1946. אוניברסיטת פיניקס אשר שמה דגש על הלמידה המקוונת, ממוקמת בארצות הברית.
האוניברסיטה הפתוחה בבריטניה היא מהגדולות בקטגוריה זו, ונוסדה בשנת 1969. בגרמניה נוסדה אוניברסיטה פתוחה בשנת 1974 (האוניברסיטה של האגן). בישראל נוסדה האוניברסיטה הפתוחה בשנת 1974 והחלה בהכשרת תלמידים ב-1976, ולומדים בה עשרות אלפי סטודנטים.

ראו גם
------

* האוניברסיטה הפתוחה בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Weinbren, Daniel, **The Open University: A History**, Manchester University Press, 2014
2. ↑  About the OU, The Open University UK
3. ↑  אודות האוניברסיטה הפתוחה, באתר האוניברסיטה הפתוחה בישראל
**ארנון טורין** (נולד בשנת 1933) הוא שחיין וכדורסלן עבר ישראלי. אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה. בעל מדליית זהב מהמכביה השלישית. שיחק בקבוצת הפועל גבעת ברנר.

ביוגרפיה
--------

טורין גדל בקיבוץ גבעת ברנר והתאמן בקבוצת השחייה של הקיבוץ. בגיל 25 עזב את הקיבוץ ולאחר שהפליג ב"אל-ים" הצטרף לצי הסוחר (צים) שם עבד כקברניט.

### מדליית זהב מהמכביה

בתחרויות השחייה של המכביה השלישית שנערכו בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1950 זכה טורין בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם איתן פרויד, ישעיהו אלבאום ונחום בוך בתוצאה של 10:07.6 דקות, לפני אוסטריה והודו. מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:21.0 דקות, אחרי שטיינפלד מאוסטריה (1:18.3 דקות) וויניצקי מארגנטינה (1:19.7 דקות). נוסף על כך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:06.0 דקות, ראשון מבין השחיינים הישראלים. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא הפועל חדש של 1:05.2 דקות ועלה שני לגמר.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים באוקטובר 1952, זכה טורין בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.5 דקות, אחרי נחום בוך (1:04.5 דקות) ולפני איתן פרויד (1:07.7 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:36.2 דקות, אחרי ישעיהו אלבאום שקבע שיא ישראלי חדש של 5:27.9 דקות, שיפור לשיא בן ה-13 שנים של וואגו ממכבי חיפה ולפני נחום בוך (5:43.4 דקות).

חיים אישיים
-----------

חי ומתגורר בחיפה, אלמן ואב לשני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנון טורין** בוויקישיתוף
* בספורט, קול העם, 7 באוגוסט 1949
* ספורט - שחייה, על המשמר, 20 באוגוסט 1950
* בספורט, דבר, 10 בספטמבר 1950
* ספורט - טורין המהיר בשחייני ישראל, על המשמר, 5 באוקטובר 1952
* צבי כתבי, טבלת השגי השחיה בישראל לשנת 1950, דבר, 17 בנובמבר 1950
* צבי כתבי, הישגי השחיה הישראלית בשנת 1952, דבר, 31 באוקטובר 1952
* מ. מורג, כדורסלני "הפועל" גבעת ברנר פנים חדשות בליגה הארצית, דבר, 7 בדצמבר 1958
* ארנון טורין, באתר סיפורי גבעת ברנר

הערות שוליים
------------

1. ↑  דבר הספורט, דבר, 6 באוקטובר 1950
2. ↑  תוצאות המכביה, על המשמר, 4 באוקטובר 1950
3. ↑  שני שיאים בשחיה במכביה, על המשמר, 2 באוקטובר 1950
4. ↑  דבר הספורט - השחיינים עוד לא הספיקו לנוח, דבר, 15 באוקטובר 1952
**הרייט קאני פיל** (באנגלית: **Harriet Cany Peale**;‏ 1799-1869) הייתה ציירת נוף, דיוקן וז'אנר אמריקאיים של אמצע המאה התשע עשרה. היא נחשבת לאמנית של אסכולת נהר הדסון.

משפחה
-----

הרייט כריסטינה קאני נולדה בשנת 1799, בתם של צ'ארלס ומרי קאני, בפילדלפיה. היא התאלמנה מתישהו לפני 1840 ועבדה בעסקי הסחורות של משפחתה. היא למדה אצל האמן רמברנדט פיל, שנישאה לו בשנת 1840, והפכה לאשתו השנייה. הקשר שלה עם הצייר הציב אותה בתוך משפחת הציירים המפורסמת של פיל, מה שאפיל על הישגיה האישיים כאמנית בפני עצמה.

קריירה
------

הרייט קאני פיל, בהרי הקטסקייל, 1858
הרייט קאני פיל הציגה לראשונה בשנת 1840 באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה, שם המשיכה להציג כל ימי חייה.

לה ולבעלה היה אולפן משותף בפילדלפיה.

הציור שלה מ־1848, "בגדי גבירתה" (אוסף פרטי) ספג ביקורת בגלל הבלטת יחסי הכוח בתוכו בסצנה של אישה אפרו-אמריקאית לבושה - ככל הנראה על ידי המעסיקה שלה - בבגדים ותכשיטים בורגניים. בעזרת הביגוד קאני פיל הציגה את העושר של האישה הלבנה שאוחזת בגרונה של המשרתת האפרו-אמריקנית, שתווי פניה נראים גסים יותר.

האור בתמונה מוטל על פני האשה הלבנה, מה שמדגיש עוד יותר את הצבע השחור של המשרתת.

יחדיו הן מתבוננות במראה כדי לבחון את השפעת הבגדים והתכשיטים (של דור קודם) על המשרתת.

הציור שלה, "בהרי קטסקיל" (באוסף פרטי), הייתה תמונת הנוף המרכזית של התערוכה הנודדת בשנת 2010, "זכור את הנשים: אמניות נשים מאסכולת נהר ההדסון", שאורגן על ידי האתר ההיסטורי תומאס קול.

הרייט קאני פיל נפטרה בשנת 1869.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרייט קאני פיל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  First American Women Painters, History of American Women, ‏2015-11-13 (באנגלית)
2. ↑  SIRIS - Smithsonian Institution Research Information System, siris-artinventories.si.edu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4969 1069
* LCCN: nr98016423
* RKD: 96261
* VIAF: 61458496
* WorldCat: lccn-nr98016423

 |
**מורנה** היא סירת פשיטה (**NSW-Naval Special Warfare**), לפעילות משולבת הן בים העמוק והן בקרבת החוף של יחידות הקומנדו הימי של ישראל (שייטת 13), ארצות הברית ומדינות נוספות.

הסירה בנויה מתחתית קשיחה ודפנות מתנפחות, (RIB-Rigid Inflatable Boat). נתונים אלה מקנים לסירה מהירות גבוהה וכושר ציפה גבוה גם בתנאים של ים סוער (דרגה 6[דרושה הבהרה][דרוש מקור]) ורוחות מעל 80 קמ"ש.

התחתית הקשיחה בנויה בצורת V עמוק ועשויה מפיברגלס וקוולר המחוזקים בשרף פולימרי. מבנה זה מאפשר גישה עד לקרבת החוף למטרת הנחתה של הלוחמים או פינוי וחילוץ. הדפנות המתנפחות העשויות משתי שכבות של ניילון המחוזקות בגומי סינתטי, בעלות מבנה מעוגל הנוטה כלפי חוץ, מקנות יציבות בפניות ותימרונים חדים, ומפחיתות משמעותית את הרסס המותז על הלוחמים בזמן ההפלגה.

מבנה הסירה והרכב החומרים מהם היא עשויה מאפשרים בשעת הצורך גם את השלכתה לים מתוך מטוס תובלה, מבלי שתיפגע ותינזק.

כלי שיט מדגם מורנה בשימוש שייטת 13
צוות פשיטה של חיל הים האמריקני על סיפון מורנה (אם כי באנגלית אין לה שם ייחודי, אלא היא מוגדרת כסוג של "סירה מתנפחת קשיחת גוף", ובראשי תיבות RHIB), המצויה בשימוש הצי האמריקני

ראו גם
------

* כלי שיט של חיל הים הישראלי
* לוחמה אמפיבית

קישורים חיצוניים
----------------

* פירוט ותמונות של מורנה
* אתר נוסף למידע ותמונות
* סרטון המציג מורנה בפעולה, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו Rigid-hulled inflatable boat בוויקיפדיה האנגלית
**מורנת שרשרת** (שם מדעי: *Echidna catenata*) הוא מין של צלופח ממשפחת המורניים המצוי במערב האוקיינוס האטלנטי. היא חיה בסמוך לחופים אך נמצאת גם בכמה איים באוקיינוס.

אורך המורנה 40 ס"מ בממוצע אך כמה פרטים הגיעו לאורך של 165 ס"מ. היא בעלת עור כחול עם "שרשראות" צהובות מעליו. פיה ושיניה גדולים ובעלי יכולת נשיכה חזקה. העיניים צהובות.

המורנה חיה במערב האוקיינוס האטלנטי מפלורידה וברמודה ועד האיים האנטילים וברזיל אך נמצאה גם בכמה איים ממזרח האוקיינוס האטלנטי כמו אסנשן וכף ורדה. המורנה חיה גם בשוניות ובין סלעים עד עומק 12 מ' אך יכולה להיות גם על חופים רדודים לעומק של 2 מ' או פחות והיא יכולה לזחול על היבשה לפרקי זמן קצרים. מורנות שנתקעות בבריכות סלעים יכולות לשרוד חצי שעה ללא חמצן.

זוהי טורפת מארב תוקפנית המחפשת סרטנים לרבות סרטני יבשה, תולעים, דגים אחרים ורכיכות ימיות כמו תמנונים ודיונונים. היא תופסת את הטרף בעזרת שיניה וקורעת אותו לגזרים או בולעת אותו בשלמותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורנת שרשרת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מורנת שרשרת באתר הרשימה האדומה של IUCN
**סטיוארט איאן רובסון** (אנגלית: **Stewart Ian Robson**; נולד ב-6 בנובמבר 1964 בבילריקיי שבאסקס) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

ביוגרפיה
--------

רובסון התחנך בבית הספר הפרטי אלין קורט בווסטקליף שעל הים, ובבית הספר ברנטווד. רובסון הצטרף לארסנל ב-1978, בעודו בבית הספר. ב-5 בדצמבר 1981, בגיל 17, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול וסטהאם יונייטד. תוך זמן קצר הוא זכה למקום קבוע בהרכב של ארסנל.

רובסון הפגין כישורים רבים כבר בגיל צעיר, הן מבחינת גיוון בעמדה שבה שיחק והן מבחינת התחרותיות; הוא הצטיין בעיקר בריצות ובתיקולים. הוא נבחר על ידי אוהדי ארסנל לשחקן השנה של המועדון ב-1984, והוא זומן לסגל של נבחרת אנגליה. אולם, התקדמותו נעצרה בעקבות מספר פציעות, והוא סבל מבעיות בעיקר במפשעה ובשרירי מיתר הברך. בעונת 1985/1986 הוא הושבת למשך שלושה חודשים בסך הכל בגלל פציעותיו.

הוא הודח מההרכב לאחר הגעתו של המאמן החדש ג'ורג' גרהאם, והשתתף בחמישה משחקים בלבד בעונת 1986/1987. לאחר מכן הוא איבד את מקומו כליל לטובת סטיב ויליאמס. בינואר 1987 הוא הועבר לווסטהאם יונייטד תמורת 650,000 לירות שטרלינג; בסך הכל הוא השתתף ב-186 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 21 שערים.

מזלו שפר עליו בתחילת דרכו בווסטהאם, ובמשך השנתיים וחצי הראשונות לשהותו שם הוא שיחק בהרכב באופן קבוע ואף נבחר לשחקן השנה של המועדון ב-1987. אולם, הוא איבד את מקומו בהרכב בעקבות ירידת הליגה ב-1989, ובשנתיים שלאחר מכן השתתף בשמונה משחקים בלבד. במרץ 1991 הוא הצטרף לקובנטרי סיטי, והספיק להשתתף ב-57 משחקי ליגה עד שנפצע שוב; הוא ספג פציעה קשה בברכו במשחק מול ארסנל בתחילת עונת 1993/1994. בקיץ 1995 הוא הודיע על פרישתו, לאחר שבמשך עונה שלמה הוא לא שיחק בגלל היותו פצוע.

לאחר פרישתו הוא עבד במחלקת הנוער של וימבלדון בתפקיד מאמן, והתקדם בסולם התפקידים עד שקיבל את משרת מאמן קבוצת המילואים ועוזר המאמן של הסגל הבכיר. בשנת 2003 הוא אימן את סאות'נד יונייטד במשך תקופה קצרה, ובשנת 2004 הצטרף לראשדן ודיאמונדס בתפקיד עוזר המאמן. לאחר מכן עבד בתפקיד המנהל הטכני של דיאמונדס.

במקביל לקריירה שלו ככדורגלן הוא שיחק קריקט עבור מועדון הקריקט של מחוז אסקס.

לקריאה נוספת
------------

* טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 245), מיינסטרים, 2007 (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* מידע על תקופתו בארסנל באתר Football-Heroes.net‏
* מידע על תקופתו בווסטהאם באתר Football-Heroes.net‏