**רבי סכן** (מכונה גם **שכניה החזן**) היה פייטן שפעל בארץ ישראל, בשלהי המאה העשירית וראשית המאה האחת עשרה.

שמו
---

במסמכים שנתגלו בגניזה הקהירית הוא מכונה לעיתים 'סכן' ולעיתים 'שכניה החזן', אך בפיוטיו הוא חותם בשמו הערבי 'סכן', בדומה לפייטנים נוספים מהתקופה המזרחית המאוחרת שחתמו בפיוטיהם בשמם הערבי. אך בניגוד לפייטנים אחרים, סכן לא חתם בשמו העברי באף אחד מפיוטיו שהגיעו לידינו.

שלמה דב גויטיין משער שהסיבה לכך שבכל פיוטיו לא חתם סכן בשמו העברי היא שהשם המקורי הוא 'סכן', והשם 'שכניה' הוא רק עברות לשם תנכ"י הדומה בצלילו לשם המקורי. השערה זו מתבססת על כך שהשם שכניה אינו שם נפוץ בתקופה זו וגם לא היה שם של אישיות תנ"כית מפורסמת שסביר שיקראו על שמה. סיבה שנייה שהציע גויטיין היא ששמו הערבי קצר יותר ונוח לחתום בו. פליישר אף העלה השערה שסכן כלל לא כינה את עצמו בשם שכניה (שהרי בשום פיוט הוא לא חתם בשמו זה) ורק בנו דוד הוא שעברת את שמו של אביו.

קורות חייו
----------

לא ידועים פרטים רבים על קורות חייו של רבי סכן ומה שידוע עליו מבוסס על פיוטיו ועל מסמכים בכתיבת צאצאיו שנתגלו בגניזה הקהירית.

מפיוט שכתב רבי סכן לחג שמיני עצרת ובו עסק גם בענייני שמיני עצרת (בקשת גשם) וגם בענייני שמחת תורה (עיבוד פייטני של פסוקי פרשת וזאת הברכה), הסיק פליישר שרבי סכן התגורר בקהילה בארץ ישראל שבה לא נוהג יום טוב שני של גלויות ונחוגו בה שמיני עצרת ושמחת תורה באותו יום, מה שהצריך את רבי סכן לחבר פיוט המציין את שני המאורעות יחד.

מפיוטיו של רבי סכן עולה שעל אף שקהילתו הייתה קהילה ארץ-ישראלית, הם נהגו לקרוא את התורה לפי החלוקה הבבלית ולא לפי החלוקה התלת שנתית שהייתה נהוגה בארץ ישראל הקדומה. תופעה זו עולה גם מפיוטיהם של פייטנים ארץ ישראלים נוספים, שכן בתקופה זו עברו רוב הקהילות לשיטת הקריאה הבבלית. אך המיוחד במנהג הקריאה של רבי סכן הוא שלא רק שחלוקת הפרשות הרגילות בקהילתו של רבי סכן הייתה בבלית אלא גם בחגים היו הקריאות בתורה על פי מנהג בבל; בדבר זה שונה מנהגו של רבי סכן ממנהגם של קהילות ארץ ישראליות אחרות שעברו למנהג הבבלי בכל שבתות השנה לבד מהחגים, שבהם המשיכו לקרוא את הקריאות המסורתיות של בני ארץ ישראל.

פליישר העלה השערה שבשנת 1013 כאשר בנו דויד-דאוד היגר למצרים, היגר גם רבי סכן איתו וחי את שנות חייו האחרונות בקהילה היהודית בפוסטאט.

על פי תעודות מהגניזה הסיק גויטיין שרבי סכן נפטר בין שנת 1013 לשנת 1022.

עוד שיער גויטיין, שרבי סכן הגיע לזקנה מופלגת שכן נינו בשר בן יפת הסופר כבר כתב מסמך משפטי בבית הדין של פוסטאט בשנת 1030 כחמש עשרה שנה לאחר פטירת רבי סכן.

### משפחתו

רבי סכן השתייך למשפחת חזנים וסופרים שפעלה בארץ ישראל ומצרים במשך מספר דורות. מכיוון שהשם 'סכן' נפוץ בקרב יהדות איראן, שיער גויטיין שייתכן שמוצא משפחתו היה בפרס, ומשם היגרה המשפחה לארץ ישראל.

בנו דוד (המכונה בערבית 'דאוד'), היגר למצרים בסביבות שנת 1013 ושימש כחזן וסופר בקהילה הארץ-ישראלית בפוסטאט, עד פטירתו בשנת 1025. נכדו יפת בן דוד (מכונה בערבית 'חסין') שימש כסופר בית הדין בפוסטאט בין השנים 1020–1057 ובשנת 1025 נתמנה גם לשוחט ובודק של קהילת פוסטאט, ובנוסף שימש גם כחזן כאבותיו. גם נינו של רבי סכן, בשר בן יפת, שימש כסופר הקהילה, אך אין אזכור בגניזה לכך שהוא שימש כחזן.

יצירתו
------

בגניזה הקהירית שרדו כ-15 פיוטים בלבד של רבי סכן, אך ייתכן שכתב פיוטים נוספים שלא נשתמרו, וכן ייתכן שחלק מהפיוטים האנונימיים בגניזה הם מיצירתו אך הוא לא חתם בהם את שמו.

כל פיוטיו הם פיוטים בודדים שנועדו להשתלב כמרכיבים בקומפוזיציות גדולות יותר, מה שמלמד שבקהילתו של רבי סכן נהגו לומר מערכות פיוטים קבועות אך מדי פעם הפייטנים נהגו להחליף את אחד ממרכיבי המערכת הקדומה בפיוט חדש פרי עטם. תופעה זו קיימת גם ביצירתם של פייטנים מזרחיים מאוחרים אחרים ובמיוחד בפייטנותו של רבי יוסף אל-ברדאני שפעל בבגדאד בדורו של רבי סכן.

כל פיוטיו נועדו להשתלב בתוך מערכות היוצר (חוץ מאחד מפיוטיו שהוא קיקלר שנועד להשתלב בתוך קדושתא ליום כיפור). התמקדותו של רבי סכן בעיקר במערכת היוצר ופחות בקרובות היא תופעה המשותפת גם לפייטנים נוספים בתקופת הפייטנות המזרחית המאוחרת.

פיוטיו של רבי סכן מיועדים לחגים או להזדמנוית מיוחדות (כגון לשבתות ארבע פרשיות ותלתא דפורענותא וכן לאירועים כמו ברית מילה או אבלות), ייתכן שבקהילתו לא נהגו לומר פיוטים בשבתות רגילות, או שבשבתות רגילות נהגו להשתמש במערכות יוצר של פייטנים קדומים יותר ורק בהזדמנויות מיוחדות ראה רבי סכן צורך לעטר את התפילה ביצירות חדשות משלו.

### סגנונו

פיוטיו של רבי סכן כתובים בשפה פשוטה ואינם מתהדרים ברמיזות סבוכות ומילים נדירות, בכך דומה סגנונו של רבי סכן לסגנונו של רבי שלמה סולימאן אלסנג'ארי שפעל כמאה שנה לפניו.
סגנונו הפשוט של רבי סכן, שונה מאוד מסגנונו של בן דורו ומקומו רבי שמואל בן הושענא שכתב מחזור יוצרות לכל השנה ורמת פיוטיו גבוהה בהרבה מרמת פיוטיו של רבי סכן וסגנונו מושפע מסגנונו של רס"ג. פליישר טוען, שסגנונו הפשוט של רבי סכן היה הסגנון המקובל בארץ ישראל בתקופה זו ורבי שמואל בן הושענא הוא שהיה חריג בנוף תקופתו בכך שעסק בכתיבת פייטנות גבוהה וחידתית ולא בשפה רדודה אך מובנת כשאר הפייטנים.

בגופי היוצר של פיוטיו יש רק מחרוזת קדוש אחת בניגוד למקובל אצל פייטנים אחרים לכתוב לפחות שתי מחרוזות המתחלפות ביניהן. פליישר משער שהסיבה לכך היא שרבי סכן שימש בקהילה קטנה שלא הייתה בה מקהלה ולכן מחרוזות הקדוש נאמרו מפיו של החזן כמו שאר חלקי הפיוט ולא הייתה סיבה לגוון בהם.

כנהוג בפייטנות המזרחית המאוחרת, כל הבתים בגופי היוצר של רבי סכן מסתיימים בסיומות מקראיות. הסיומות לקוחות בדרך כלל מקריאת התורה של אותו יום ולעיתים הסיומות הם פסוקים העוסקים בענייני היום שלוקטו ממקומות שונים בתנ"ך. יוצרותיו לפסח מעוטרים גם בפתיחות מקראיות ממגילת שיר השירים, תופעה נפוצה בפייטנות המזרחית ואף בפייטנות המרכז ארופית.

### תפוצת פיוטיו

פיוטיו של רבי סכן היו נפוצים יחסית בקהילות המזרח בתקופת הגניזה, ורובם מועתקים בכמה כתבי יד ובכמה הקשרים שונים. פליישר משער שהסיבה לתפוצת פיוטיו היא לשונו הפשוטה והעממית שהתאימה לצרכיהם של בני הקהילות הקטנות שחיפשו פיוטים ברמה קלילה ופשוטה יותר מיצירותיהם הלמדניות והמסובכות של רב סעדיה גאון ורבי שמואל השלישי שהיו נהוגות בקהילות הגדולות.

הקיקלר שכתב רבי סכן ליום כיפור הוא הנפוץ בפיוטיו ושרד בכעשרה כתבי יד שונים. ברוב כתבי היד מובא הקיקלר בתוך קדושתא פרי עטו של הפייטן הקדום והמפורסם רבי אלעזר הקליר, כתחליף לקיקלר המקורי שנכתב בידי הקליר. באחד מכתבי היד שמביאים קיקלר אחר פרי עטו של רבי שלמה סולימאן אלסנג'רי מצוין שיש לשיר אותו במנגינת הקיקלר של רבי סכן, מה שמראה על פרסומו הרב של הקיקלר של רבי סכן, שכן מעתיקי כתבי היד נהגו לציין בראש שיר פחות מוכר שמנגינתו זהה למנגינתו של שיר מוכר יותר.

גם האופן שכתב רבי סכן לחג השבועות התחבב על הקהילות. פייטן מאוחר בשם אהרון לקח פיוט זה והחליף את הבית האחרון של הפיוט וחתם בו את שמו בלי לשנות את שלושת הבתים הראשונים שבהם נותרה חתימתו של רבי סכן. פייטן נוסף בשם עמרם שהיה מאוחר לשניהם הוסיף לפיוט לאחר שלושת הבתים מאת רבי סכן והבית מאת אהרון שתי בתים נוספים שבהם כלל את האקרוסטיכון 'עמרם חזן'. הפיוט שרד בכמה כתבי יד שנתגלו בגניזה גם בנוסחו המקורי כפי שיצא מתחת ידו של רבי סכן, וגם בשתי גרסאותיו המאוחרות.

קישורים חיצוניים
----------------

* עזרא פליישר, ‏"ר' סכן – פייטן ארץ ישראלי במאה העשירית", **בתוך: שלמה מורג ויששכר בן עמי (עורכים),** מחקרי עדות וגניזה**, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"א, עמ' 1–37**, באתר Academia.edu
* יוצרות סכן לשבתות מיוחדות, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני
* יוצרות סכן למועדים, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני
* קיקלר מקדושתא ליום הכיפורים, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני

הערות שוליים
------------

1. ↑  כגון רבי שלמה אלסנגא'רי שחתם בשם 'סולימאן' ורב סעדיה גאון שחתם לעיתים בשם 'סעיד'
2. ↑  במכתב ששלח לעזרא פליישר ונדפס במאמרו של פליישר על סכן
3. ↑  במסמך חידוש כתובתו של בנו דוד שנחתמה במצרים בשנת 1013 מוזכר רבי סכן ללא הכינוי 'נוחו נפש' (שבו מכונים נפטרים במסמכי הגניזה), אך במסמך אחר שבו חתם דוד יחד עם הפייטן רבי שמואל בן הושענא שנפטר לפני שנת 1022 כבר מוזכר רבי סכן בכינוי זה
4. ↑  הוא כתב בעיקר גופי יוצר אבל גם כמה אופנים

| הפיוט |
| --- |
| 

| סוגי פיוטים |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| הקרובה (פיוטים לחזרת הש"ץ) | קדושתא (מגן · מחיה · משלש · פיוט ד · פיוט ה (עשיריה, קיקלר) · פיוט ו (עסטריותא) · רהיט · סילוק · פיוטי קדושה)שבעתא • קרובת י"ח (קרובת י"ד · קרובת שש) • קדושתת י"ח |
| פיוטים נוספים לעמידה | תקיעתות • סדר העבודה • אזהרות • פיוטי עושה השלום • אלקיכם • קינות • סליחות |
| פיוטים לברכות קריאת שמע | מערכת היוצר (מצדר · גוף היוצר · אופן · מאורה · אהבה · זולת · מי כמוך · ה' מלכנו/גאולה) • מערבית (ביכור) |
| ברכות מפויטות | מגן אבות • פיוטי ברכת המזון • קידוש ירחים |
| פיוטים נוספים | קינות • סליחות • פיוטי הושענות • פיוטי תרגום • פיוטי רשות (לברוך שאמר · לנשמת · לקדיש · לברכו) • זמירות שבת • בקשות |

 |

 |
| 

| פייטנים |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| הפייטנות הקדם קלאסית | יוסי בן יוסי |
| הפייטנות הקלאסית | יניי • הדותהו • שמעון בן מגס • רבי אלעזר בירבי קליר • יוסף ברבי ניסן • יהושע הכהן • יוחנן הכהן ברבי יהושע • פינחס ברבי יעקב הכהן • יהודה • חדותא בירבי אברהם |
| הפייטנות המזרחית המאוחרת | שלמה סולימן אלסנג'ארי • רב סעדיה גאון • רב נסי אלנהרואני • אלעזר בירבי קילר • יהודה • מבורך בן נתן • שמואל בן הושענא • סכן • יהושע בן כלפה • כלף בן סעיד • יוסף אלברדאני • יהודה בירבי בנימין • רב האי גאון • נחמיה בן שלמה בן הימן הנשיא • רב שלמה בן יהודה גאון • סהלאן בן אברהם • עלי בן עמרם • יהודה הלוי ברבי הלל • דוד בן חזקיה • יוסף הלוי החבר • ידותון הלוי החבר |
| הפייטנות האיטלקית | חדותא בירבי אברהם • סילנו • שפטיה בן אמיתי • אמיתי בן שפטיה • זבדיה • דוד בן הונא • שלמה הבבלי • משולם בן קלונימוס • משה בן קלונימוס • מנחם ברבי מרדכי הפרנס • חננאל ברבי אמנון • אליה בן מרדכי • יודן הכהן ברבי מסתיה • בנימין בן זרח • אליה בן שמעיה • יחיאל ברבי אברהם • שבתי בן משה • יואב בן נתן |
| הפייטנות האשכנזית-צרפתית | משולם בן קלונימוס • משה בן קלונימוס • רבי שמעון הגדול • רבינו גרשום • יוסף טוב עלם • אליהו הזקן • בנימין בן שמואל • בנימין בן עזריאל • מאיר ש"ץ • מנחם בן מכיר • רבנו תם • יוסף מאורליינש • יום טוב מיואני • אליעזר בן נתן • קלונימוס בן יהודה • אלעזר מגרמייזא • אפרים מרגנסבורג • אפרים בן יעקב מבון • ברוך בן שמואל ממגנצא • מנחם בן יעקב מוורמייזא • מהר"ם מרוטנבורג |
| הפייטנות הספרדית | דונש בן לברט • יוסף אבן אביתור • יצחק אבן מר שאול • שלמה אבן גבירול • יהודה אבן בלעם • יצחק אבן גיאת • יצחק אלברצלוני • לוי אבן אלתבאן • דויד אבן בקודה • אבון • משה אבן עזרא • יהודה הלוי • יוסף אבן צדיק • אברהם אבן עזרא • יהודה בן שמואל אבן-עבאס • יוסף קמחי • יצחק בן זרחיה הלוי • זרחיה הלוי • ברכיה הלוי • יצחק השנירי • יצחק בן יהודה גירונדי • משה דאשקולה גירונדי • פנחס הלוי • שלמה בן יצחק גירונדי • מנחם המאירי • שם טוב ארדוטיאל • יוסף בנסולי • ריב"ש • שמעון בן צמח דוראן • שלמה בן משולם דיפיארה |

 |

 |
| 

| חוקרי פיוט |
| --- |
| רוו"ה • מיכאל זקש • שי"ר • שד"ל • יום-טוב ליפמן צונץ • אליעזר לנדסהוטה • יצחק משה אלבוגן • חיים ברודי • ישראל דוידזון • מנחם זולאי • אברהם מאיר הברמן • דניאל גולדשמידט • שלום שפיגל • אהרן מירסקי • חיים שירמן • דב ירדן • ישראל לוין • צבי מלאכי • יונה דוד • עזרא פליישר • יהודה רצהבי • יונה פרנקל • יוסף יהלום • יוסף טובי • מנחם חיים שמלצר • שולמית אליצור • טובה בארי • אפרים חזן • בנימין בר-תקוה • ואוט ואן בקום • עדן הכהן • מיכאל רנד • נאויה קצומטה • אופיר מינץ-מנור • יעקב ישראל סטל |

 |
| 

| פיוטי המועדים |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ראש השנה | אחות קטנה • עת שערי רצון להפתח • ונתנה תוקף • וכל מאמינים • אוחילה לאל • ארשת שפתינו • אתאנו לחלות פניך • היום הרת עולם • ויאתיו • מלך עליון • שפל רוח • אדירי איומה • יה שמך ארוממך • פיוטים נוספים |
| יום כיפור | לך אלי תשוקתי • וידוי • סליחות • י"ג מידות • הנני העני ממעש • ונתנה תוקף • סדר העבודה • מראה כהן • על ישראל אמונתו • אל נורא עלילה • יה שמע אביוניך • שיר היחוד • תתן אחרית לעמך • כי הנה כחומר • כתר מלכות • פיוטים נוספים |
| סוכות | פיוטי הושענות (כהושעת אלים) • פיוטי הגשם (אף ברי · זכור אב · שפעת רביבים) • מפי אל • סוכה ולולב לעם סגולה |
| חנוכה | מעוז צור • יה הצל יונה • אבני יקר • שני זיתים • אכלו משמנים • יחד באורך • אעדיף כל שמונה • אשר יצר אור |
| פורים | אשר הניא • ויאהב אומן • ככלות ייני • ליל שיכורים • שושנת יעקב • קוראי מגילה |
| פסח | אבוא בחיל להתיצבה • והיא שעמדה • דיינו • אמונים ערכו שבח • חסל סידור פסח • ובכן ויהי בחצי הלילה • ובכן ואמרתם זבח פסח • אדיר במלוכה • אדיר הוא • אחד מי יודע • חד גדיא • פיוטי טל • ברח דודי • יום ליבשה • ידידי השכחת • ליל שמורים אותו אל חצה |
| שבועות | אקדמות • יציב פתגם • אזהרות • אתה הנחלת • עליונים ששו |
| תשעה באב | אז בחטאינו חרב מקדש • אלי ציון ועריה • איכה ישבה חבצלת השרון • ציון הלא תשאלי • אלה אזכרה • ארזי הלבנון • שומרון קול תתן • אש תוקד בקרבי • בליל זה יבכיון • שאלי שרופה באש • פיוטים נוספים |

 |

 |