recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אבי כרמל** (נולד בשנת 1960) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהתמחה בסגנון הגב.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
כרמל התאמן בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב.

### 1976

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1976 זכה כרמל במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:28.9 דקות, אחרי דב ניסמן (2:25.3 דקות) ואלון אקר מהפועל בית קמה שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 (2:25.8 דקות)

### 1977

#### המכביה ה-10

בתחרות השחייה של המכביה העשירית שנערכה בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1977 זכה כרמל במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם רון קרמן, מייק גרינשפן וניר שמיר בשיא ישראלי חדש של 4:04.93 דקות (השיא הקודם עמד על 4:08.1 דקות).

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש ספטמבר אותה שנה זכה כרמל בשתי מדליות זהב אישיות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.28 דקות, לפני רון קרמן ממכבי חיפה (1:04.98 דקות) וחברו לקבוצה ערן קרקו (1:07.88 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.22 דקות, לפני ערן קרקו (2:30.27 דקות) ואיתן רותם מהפועל גבעת חיים (2:32.61 דקות).

### 1978

בתחרות שמונה האומות שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1978 זכה כרמל במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם קרמן, גרינשפן ושמיר בתוצאה של 4:05.67 דקות, מאית השנייה בלבד לפני הרביעייה מספרד. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.59 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף יולי 1978 זכה כרמל ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.28 דקות, לפני ערן קרקו (1:05.70 דקות) ויזהר שנהר מהפועל שמיר (1:06.70 דקות), במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:16.45 דקות, שיפור לשיאו של דב ניסמן (2:19.20 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יורם כוכבי, ערן קרקו ואמיר גניאל בשיא ישראלי חדש של 4:12.79 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע בסגנון הגב שיא ישראלי חדש נוסף של 1:03.65 דקות, שיפור לשיא של ניסמן (1:04.20 דקות). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה לנוער הוא קבע שני שיאים ישראלים לבוגרים, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.52 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:16.32 דקות.

### 1979

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף אוגוסט 1979 זכה כרמל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.05 דקות, לפני יזהר שנהר (1:05.13 דקות) ואורן שרון מהפועל טבעון (1:06.08 דקות).

### 1980

בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד בסוף יוני 1980 שיפר כרמל את שיאיו הישראלים. הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:15.22 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש נוסף של 1:03.14 דקות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  4 שיאי בוגרים נקבעו בסיום אליפות השחייה, דבר, 12 באוקטובר 1976
2. ↑  יעקב פתאל, ששה שיאים חדשים בשחייה הוצבו בפתיחת אליפות ישראל בוינגייט, דבר, 25 בספטמבר 1977
3. ↑  שלושה שיאים בסיום אליפות ישראל בשחיה בוינגייט, דבר, 28 בספטמבר 1977
4. ↑  יעקב פתאל, שחייני ישראל מובילים (בין הגברים) במפעל 8 האומות - שתי מדליות זהב - לרון קרמן ב-100 חזה ולרביעיית השליחים, דבר, 5 ביולי 1978
5. ↑  יעקב פתאל, שלוש מדליות זהב ואחת כסף לגניאל באליפות השחייה, דבר, 30 ביולי 1978
6. ↑  שמואל טל (עיתונאי), השחיינים התקדמו אך הם עדיין רחוקים מאירופה, דבר, 6 באוגוסט 1978
7. ↑  שלושה שיאי בוגרים וששה שיאי נוער באליפות השחייה לגילאי 13 -18 בוינגייט, דבר, 13 באוגוסט 1978
8. ↑  יעקב פתאל, 12 שיאים לאומיים חדשים נקבעו באליפות השחיה, דבר, 26 באוגוסט 1979
**אלי נועם** (באנגלית: **Eli Noam**; נולד ב-22 באוגוסט 1946) הוא פרופסור ישראלי-אמריקאי לכלכלה באוניברסיטת קולומביה. נועם כתב יותר מ-400 מאמרים וערך כ-25 ספרים.

ביוגרפיה
--------

נועם נולד בירושלים, ועזב עם הוריו לארצות הברית בהיותו בן 9. 

את שירותו הצבאי עשה נועם בחיל האוויר הישראלי, ושירת במהלך מלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים. 

למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטת הרווארד. המנחה שלו לדוקטורט בכלכלה היה מרטין פלדסטיין.

ב-1975 לימד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת קולומביה ובפקולטה לכלכלה באוניברסיטת פרינסטון. מ-1976 מלמד נועם באוניברסיטת קולומביה במגמת כלכלה. בשנים 1998-2000 לימד גם באוניברסיטת סנט גאלן בשווייץ. החל משנת 1990 הוא מנהל מרכז לחקר מידע טלוויזיוני (Columbia Institute for Tele-Information) שהוא חלק של בית הספר לכלכלה באוניברסיטת קולומביה.

נשוי לנאדין סטרויסן, ששימשה בעבר כנשיאת האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלי נועם** בוויקישיתוף

* אלי נועם, באתר SSRN
* ביוגרפיה של אלי נועם, באתר אוניברסיטת קולומביה (באנגלית)
* גל מור, בזכות השיתוף, באתר ynet, 6 בפברואר 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007445155905171
* BnF: cb12298839t (data)
* GND: 170036235
* ISNI: 0000 0001 1063 1576
* LCCN: n82220864
* NKC: jx20110808009
* NTA: 074895508
* SNAC: w6mx7vkb
* SUDOC: 061642118
* VIAF: 54212392
* WorldCat: lccn-n82220864

 |
**Akon Lighting Africa** (בתרגום חופשי: אייקון מאיר את אפריקה) הוא פרויקט שהחל ב-2014 על ידי זמר ההיפ-הופ אייקון עם סמבה בת'ילי ות'יון ניאנג, השואף לספק חשמל באמצעות אנרגיה סולארית באפריקה.

הפרויקט
-------

### היסטוריה

על פי אייקון, הוא ות'יון ניאנג גדלו במחוז קאולאק שבסנגל, בעיר ללא חשמל. ב-2013 שניהם החליטו לעזור להניע את הטרנספורמציה באפריקה. סמבה בת'ילי, יזם ממאלי, הצטרף אליהם וסיפק פתרונות ממוקדים דרך החברה שלו, Solektra INT, אשר מספקת ציוד המופעל באמצעות אנרגיית שמש. באמצעות השילוב בין הרשתות, הם החלו פרויקט בפברואר 2014. הפרויקט כעת מספק חשמל ב-14 מדינות אפריקאיות ומעסיק יותר מ-5,000 אנשים צעירים ברובם המתקינים ומתחזקים ציוד סולארי.

### מדינות

מאז השקת הפרויקט ב-2014, הצוות של אייקון פועל ב-11 אומות, וביניהן: גינאה, סנגל, מאלי, ניז'ר, בנין, ו-סיירה לאון.

### האקדמיה הסולארית

צוות הפרויקט הודיע על השקת האקדמיה הסולארית בבמקו, מאלי ב"פורום אנרגיה בת קיימא" השני של האומות המאוחדות, בעיר ניו יורק. האקדמיה הסולארית תלמד תלמידים על שימוש בלוחות סולארים שבעזרתם הם יוכלו להאיר את אפריקה. סמבה בת'ילי אמר בראיון: "יש לנו את השמש ואת הטכנולוגיות החדשניות כדי להביא חשמל לבתים ולקהילות. כעת עלינו לגבש מומחיות אפריקאית, וזאת המטרה שלנו."

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Akon Lighting Africa (באנגלית)
* Akon Lighting Africa, ברשת החברתית פייסבוק

* Akon Lighting Africa, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* Akon: ‘I don't think charities in Africa work’, באתר הגרדיאן, 5 באוקטובר 2015
**אַבָּא עוֹשֶׂה בּוּשׁוֹת** הוא ספר ילדים ישראלי מאת הסופר מאיר שלו, שיצא לאור בשנת 1988 בהוצאת כתר ספרים ואויר בידי יוסי אבולעפיה. הספר עובד לסרט קצר אשר נמכר בקלטות וידאו מאת קלסיקלטת בשנת 1996, והומחז פעמיים להצגות ילדים, בשנת 2005 בכיכובו של אלי גורנשטיין ופעם נוספת בשנת 2022 בכיכובו של עודד פז.

תורגם לגרמנית (ציריך, 1994), קטלונית (ברצלונה, 2008) וערבית (מתרגם: עלא חליחל, 2017).

עלילה
-----

הספר מתמקד באפרים, ילד בגיל גן, שאמו היא כתבת חדשות ואביו נוהג לעשות לו בושות. לאחר שמתוארים מספר מקרים שבהם אביו של אפרים מבצע מעשים מגוחכים שגורמים לאפרים להתבייש, מסתיימת האקספוזיציה ומתחילה העלילה. אביו של אפרים מרכיב אותו על אופניים לגן. אפרים מבקש מאביו שיוריד אותו קצת-לפני-הגן, אך הוא מתעקש להיכנס פנימה, ומול כל ילדי הגן מבקש מאפרים שינשק אותו, ואפילו מעז ו"מאיים" עליו שאם הוא לא ייתן לו נשיקה, אז הוא יבקש מילד אחר. בבית, אפרים המבויש מספר לאמו מה שקרה, והיא מרגיעה אותו במשפט "זה מה שיש". למחרת, אפרים ואביו הולכים ביחד עם שני חברים של אפרים, אורי ודן, לראות סרט קולנוע. ברגע המפחיד של הסרט, אביו של אפרים מכסה את העיניים ומבקש מאפרים שיגיד לו "כשזה נגמר". אפרים המבויש מתאר לאמו את מה שאירע בבית הקולנוע ומפחד שעכשיו כולם יגידו שאבא שלו פחדן.

למחרת, בגן, הגננת מודיעה על חגיגה עם תחרות עוגות. אפרים מבקש מאמו שתכין לו עוגה, אך היא עונה שהיא עסוקה, כי יש לה ריאיון עם שר התיירות, ונותנת לו כסף שיקנה עוגה מוכנה בחנות. אפרים לא אוהב את הרעיון ומתעצב מאוד, אך אביו מחליט לא לישון, ולאפות כל הלילה עוגה שתזכה בפרס הראשון. בבוקר הוא מראה לו עוגה גדולה, בגודל של צמיג, ובערך באותו הצבע. אפרים מכריז כי "זאת עוגה מגעילה!", אך אביו, שכבר שיער ככל הנראה מראש שזה מה שיקרה, כבר חובש כובע טבחים, הולך לגן עם העוגה ועומד ליד השולחן עם כל האמהות, בזמן ששאר האבות יושבים על הכיסאות. בהמשך מתוארות העוגות של כל אחת מאימהות הגן. הגננת מתחילה לטעום מהעוגות, וכשמגיעה לעוגה של אביו של אפרים היא לא מצליחה לחתוך את העוגה, וכמעט נשבר לה הסכין. אביו של אפרים מכריז: "את העוגה שלי אני פורס לבד!". ברגע שהוא נוגע עם הסכין בעוגה, העוגה הופכת להיות מרהיבה ביופיה, עם שושן מסוכר, תותים, שוקולד, קרם ורוד ומילוי מתוק. כולם מריעים לאבא של אפרים, ואפרים בפעם הראשונה גאה באביו ומראה לו אהבה. כשהגננת שואלת את אביו מי לימד אותו לאפות, הוא עונה שאבא שלו לא היה עושה כלום, חוץ מלעשות לו בושות ולאפות. הספר מסתיים בכך שאפרים מחבק את אביו, ובפעם הראשונה, כך לפי הספר, היה לו נעים.

מדיות נוספות
------------

בשנת 1998 הסיפור עובד למשחק מחשב אינטראקטיבי לילדים בהוצאת חברת "סידי וורם" ובקרינותו של מאיר שלו, במשחק ניתן לשמוע ולראות קריינות מלאה של הסיפור ואף לשחק במשחקים בהשראת עלילת הסיפור.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבא עושה בושות - היכרות עם הספר

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008919159105171

 |
**מכה קלה בכנף** הוא ביטוי המשמש בשיח הציבורי הישראלי לתאר את החשיבות המועטה שמייחסים גורמים בעלי כוח למעשים או לפעולות בעלי משמעות קשה ונרחבת יותר בעיני אחרים. עיקר השימוש בתחומי הפוליטיקה והתקשורת. 

הביטוי הוא פרפרזה על דבריו של דן חלוץ (לימים הרמטכ"ל ה־18 של צה"ל) בריאיון שנערך עימו כאשר כיהן כמפקד חיל האוויר.

מקור הביטוי
-----------

ב־22 ביולי 2002, במהלך האינתיפאדה השנייה, הפציץ חיל האוויר מבנה בעיר עזה במטרה לחסל את בכיר החמאס סלאח שחאדה. מלבד שחאדה נהרגו 14 אזרחים ובהם ילדים. בציבור ובתקשורת נשמעו קולות שהאשימו את טייסי חיל האוויר בפשעי מלחמה, וטענו שהאחראים לפעולה צריכים להישפט בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג. פעילים מהשמאל הלא־ציוני גם ריססו כתובות נאצה על מכוניות של טייסים. בעת ביצוע הפעולה שהה חלוץ בחו"ל ולא היה מעורב בקבלת ההחלטה לבצעה, אך כמפקד חיל האוויר היה אחראי לה.

בריאיון שנערך עימו במוסף "הארץ" לאחר המקרה, ענה חלוץ לשאלת המראיינת בנוגע למידת הרגשות שטייס צריך לגלות:

> 
> אם את בכל זאת מאוד רוצה לדעת מה אני מרגיש כשאני משחרר פצצה, אז אני אומר לך: אני מרגיש מכה קלה באווירון, כתוצאה משחרור הפצצה. כעבור שנייה זה עובר, וזה הכל. זה מה שאני מרגיש.
> 
> 
> 
> 

תשובת חלוץ עוררה תגובות סוערות, והביטוי "מכה קלה בכנף" הפך למטבע לשון המשמש לציון דבר מה שגרם נזק משמעותי לצד נפגע מבלי שהצד הפוגע מייחס לפגיעה חשיבות. לעיתים המשפט מתאר גם פגיעה קלה שאינה מורגשת. חלוץ הסביר מאוחר יותר כי האמירות הללו נאמרו בהקשר של מתן גיבוי המפקד לפקודיו, שהוא ערך בפני עצמו, על רקע ההתקפה התקשורתית המילולית והישירה שספגו צוותי האוויר בעקבות חיסולו של סלאח שחאדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקימילון ערך מילוני בנושא **מכה קלה בכנף,**  בוויקימילון

* דני חלוץ: הציטוטים הגדולים, באתר ynet, 17 בינואר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  ורד לוי־ברזילי, יפי נפש, נמאסתם, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2002
**מספרי אוילר** הם המקדמים בפיתוח לטור טיילור של פונקציית סקאנט היפרבולי (אחד חלקי הקוסינוס ההיפרבולי): 


sech

(
t
)
=

1

cosh
⁡
(
t
)

=

2

e

t

+

e

−
t


=

∑

n

=

0

∞


E

n

n
!

⋅

t

n

{\displaystyle {\text{sech}}(t)={\frac {1}{\cosh(t)}}={\frac {2}{e^{t}+e^{-t}}}=\sum \_{n\,=\,0}^{\infty }{\frac {E\_{n}}{n!}}\cdot t^{n}}

{\displaystyle {\text{sech}}(t)={\frac {1}{\cosh(t)}}={\frac {2}{e^{t}+e^{-t}}}=\sum _{n\,=\,0}^{\infty }{\frac {E_{n}}{n!}}\cdot t^{n}}
ניתן לחשב את המקדמים על ידי נוסחת הנסיגה: {\displaystyle E\_{0}=1,\quad E\_{n}=-\sum \_{k\,=\,0}^{n\,-\,1}{\binom {n}{k}}E\_{k}},

ובקירוב: {\displaystyle E\_{2n}\approx (-1)^{n}8{\sqrt {\frac {n}{\pi }}}\left({\frac {4n}{\pi e}}\right)^{2n}}

* סקאנט: {\displaystyle \sec(x)=\sum \_{n\,=\,0}^{\infty }{\frac {(-1)^{n}E\_{2n}}{(2n)!}}x^{2n}\quad :|x|<{\frac {\pi }{2}}}

{\displaystyle \int \limits \_{0}^{\infty }{\frac {\ln(x)^{n}}{1+x^{2}}}dx=|E\_{n}|\left({\frac {\pi }{2}}\right)^{n+1}}
מכיוון שהקוסינוס ההיפרבולי הוא פונקציה זוגית, המקדמים האי-זוגיים הם אפס. עשרת המקדמים הזוגיים הראשונים מופיעים להלן:

{\displaystyle {\begin{aligned}&E\_{0}=1\\&E\_{2}=-1\\&E\_{4}=5\\&E\_{6}=-61\\&E\_{8}=1385\\&E\_{10}=-50521\\&E\_{12}=2,702,765\\&E\_{14}=-199,360,981\\&E\_{16}=19,391,512,145\\&E\_{18}=-2,404,879,675,441\end{aligned}}}

ראו גם
------

* מספרי ברנולי

קישורים חיצוניים
----------------

* מספרי אוילר, באתר MathWorld (באנגלית)
* מספרי אוילר – סדרת המקדמים הזוגיים באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
איור של האסון
**אסון פארק ריג'נטס** בעיר לונדון בירת בריטניה התרחש ב-15 בינואר 1867. מאות אנשים שהחליקו על פניו הקפואים של אגם החתירה בפארק נפלו לתוכו לאחר שהקרח נבקע. 40 מהם מתו. היה זה האסון החמור ביותר הקשור במזג האוויר שהתרחש בבריטניה עד לאותו זמן.

האסון
-----

מזג האוויר בחודש ינואר 1867 בבריטניה היה קר באופן יוצא דופן, ופני המים של מקווי מים רבים במדינה קפאו. כך היה גם באגם החתירה שבפארק ריג'נטס שבלונדון. החלקה על הקרח הייתה ספורט פופולרי באותם ימים, ומאות אנשים יצאו להחליק על פני האגם הקפוא. ב-14 בינואר נשבר הקרח ו-21 איש נפלו לתוך מי האגם, אך כולם נמשו מתוכו בחיים.

במהלך הלילה קפא הקרח שוב. למחרת, 15 בינואר, יצאו כ-500 איש להחליק על פני האגם הקפוא, כשכ-2,000 איש נוספים צפו בהם מן היבשה. בשעה 15:30 נבקע הקרח וכמחצית מהמחליקים נפלו לתוך מי האגם הקרים, שעומקם היה כ-3.5 מטר. חלקם לא ידעו לשחות והיו נעולים במחליקיים כבדים, ולכן שקעו מתחת לפני המים. רבים נאחזו בגושי קרח כדי שלא לטבוע. הצופים באסון יצאו על האגם בסירות כדי למשות את הטובעים. אחרים תלשו ענפים מעצים כדי שישמשו כחבלי הצלה ומשכו אנשים מתוך המים. רבים נימשו ללא פגע, אך אחרים טבעו או שסבלו מתת-חום.

הוצאת גופות כל הקורבנות ממי האגם נמשכה ימים אחדים, והעובדה שפניו שבו וקפאו הקשתה על הפעולה.

לאחר האסון
----------

חקירת סיבות מוות (Inquest) שנערכה בהמשך החודש הסתיימה בקביעה שכל מקרי המוות היו פרי תאונה, ללא ייחוס רשלנות לאדם כלשהו - זאת הגם שהתברר שהאחראים על הפארק שברו לפני האסון את הקרח, כדי לספק שטחי מים פתוחים לעופות המים שקיננו בו. חבר המושבעים שקבע את הקביעה המליץ לטפל בהפחתת עומק האגם. ב-1868 האגם אכן נוקז ממימיו, תחתיתו צופתה בבטון ועומקו הוגבל לכ-1.2 מטר, במטרה למנוע מקרי טביעה נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימה על האסון, באתר הגארדיאן, 2012
המונח "מלך שוודיה" מפנה לכאן. לערך העוסק ברשימת מלכי שוודיה, ראו מלכי שוודיה.

ה**מונרך השוודי** הוא על פי חוק ראש המדינה של ממלכת שוודיה. בפועל המשטר בשוודיה הוא מונרכיה חוקתית המבוססת על דמוקרטיה פרלמנטרית. למרות שלפי חוק מעמד המונרך בשוודיה הוא הגבוה ביותר במדינה ובצבא, הרי שבפועל תפקידו הוא בעיקר טקסי. לפי חוק שנחקק בשוודיה בשנת 1810 השושלת המלכותית בשוודיה היא בית ברנדוט. המונרכים חייבים להיות שייכים לדת הנוצרית פרוטסטנטית.

המלך הנוכחי של שוודיה הוא קרל השישה עשר.

היסטוריה
--------

במאה הראשונה לספירה מציין טקיטוס שהשבטים הגרמאנים ישבו בשוודיה תחת שלטון מלכותי, אך כיום אין מידע מפורט על השושלות והמלכים בתקופה זו.

לאורך כל השנים היו למלך שוודיה סמכויות שלטוניות מעטות. לרוב הוא שימש כשר המלחמה, שופט עליון וכראש הכניסה במקדש באופסלה. בעוד שעד 1250 היה מלך שוודיה ראש לאוסף של שבטים ונחלות פיאודליות בעלות מגנאטים חזקים, הרי שלאחר הצלחת תנועת הפולקונג (Folkung) בהנהגתו של בירגר יארל ובתמיכת האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי, חל שינוי לכיוון איחוד האומה תחת הכתר וחוק הכנסייה הקתולית. בנו של בירגר, מגנוס השלישי, מלך שוודיה, היה למלך השוודי הראשון שאיחד תחתיו את האומה.

עד שנת 1515 המלך היה נבחר על ידי העם, במקום שנקרא "האבנים של מורה" (Stones of Mora) ליד אופסלה, ולעם הייתה גם היכולת להחליפו. משנת 1544, החלה המלוכה לעבור בירושה. השושלת השולטת הנוכחית, שושלת ברנדוט, התחילה בתקופת המלחמות הנפוליאוניות בהן החלק המזרחי של שוודיה, בשטח שבו נמצאת היום פינלנד, הועבר לשלטון רוסיה. השושלת הנוכחית שולטת מכוח חוק שנחקק ב-1809.

במאה ה-19 נחקק חוק המחלק את סמכויות השלטון בין הפרלמנט למלוכה. בחוק נוסף שנחקק ב-1917 הופחת עוד כוחו השלטוני והפוליטי של המלך כך שהוא הפך לשליט טקסי בלבד.

מסמכים שונים אודות המשפחה החל מהמאה ה-19 נשמרים בארכיון הארמון הממוקם בארמון המלוכה בסטוקהולם.

מצב נוכחי
---------

בשנת 1974 נחקק תיקון לחוקה שביטל את כוחה של המועצה שנקראת "Privy Council". מוסד זה היה מורכב מאנשים מכובדים, שנבחרו על ידי המלך, ושימשו לו כגוף מייעץ. תפקידה של המועצה הצטמצם לבחירה של הגוף השלטוני, לאחר הבחירות. חלק מתפקידיו הפוליטיים של המלך עברו ליושב ראש (Speaker) בית הנבחרים. המלך נשאר באופן רשמי כ"ראש המדינה", אך התפקיד הפוליטי היחיד שנשאר לו הוא "יושב ראש המועצה לנושאי מדיניות חוץ", שמעדכן את מפלגות הקואליציה והאופוזיציה בנושאי מדיניות החוץ.

חוק שנחקק מאוחר יותר ב-1980, שינה גם את חוק ההורשה של כס המלכות, באופן שביטל את העדפת הבן הבכור וכעת הצאצא הבכור של המלך הוא יורש העצר, ללא קשר למינו. בעקבות חוק זה הנסיכה ויקטוריה מיועדת לרשת את המלך הנוכחי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המלוכה השוודית** בוויקישיתוף
* 
* בית המלוכה השוודי, האתר הרשמי
* חוק הירושה של מלכי שוודיה, באתר הפרלמנט השוודי
* מלך שוודיה מתגלה במערומיו

הערות שוליים
------------

1. ↑  ז'אק לה גוף, **ימי הבינים בשיאם**, דביר, 1993, עמ' 178–179
**הצבעים של קשת** היא סדרת טלוויזיה מונפשת ישראלית לילדים שנוצרה על ידי חברת האנימציה stange ושודרה בערוץ הופ! (כחלק מהופל'ה) בערוץ לולי באנגלית ובשפות אחרות הסדרה מכונה בשם colorful rainbow.

עלילה
-----

העלילה עוסקת בילדה ושמה קשת שבוחרת יום יום צבע ובעזרתו לומדת על הצבעים שבעולם כל פרק מסודר במבנה קבוע קודם כל קשת מתעוררת ובוחרת צבע ליום שלה (לדוגמה צהוב) ואז פרט אחד בצבע לדוגמה (בפרק כתום היא בחרה תפוז כתום) לאחר מכן היא הולכת לחדר של סבא שלה ושם הוא מצייר ציור בצבע שהיא בחרה אחר כך היא עם סבא שלה או עם אמא שלה או עם שניהם הולכת למקום כלשהו ופוגשת דברים בצבע שהיא בחרה (לדוגמה בפרק כחול היא הלכה לחוף הים) לקראת סוף הפרק יש דקלום על פרט אחד שקשת מצאה (לדוגמה בפרק אדום היה דקלום על חיפושית אדומה) בחלק מהפרקים קשת נועלת סנדלים ובחלק מהפרקים גם נעליים.

דמויות
------

הדמויות הראשיות בסדרה הן:

* קשת (הדמות הראשית): אוהבת צבעים.
* סבא בר צבע: סבא של קשת שאוהב לייצור כל צבע לקשת.
* אמא של קשת: אמא של קשת שהיא מופיעה בפרקים שהיא יוצאת לטיול.

שאר הדמויות לא מופיעות בכל פרק אלא בפרק על הצבע אין לדמויות מדבבים זה רק מספר שמדבר גם בתור הדמויות עם כן בחלק מהפרקים כאשר קשת נהנת היא צוחקת הדיבוב הוא קול צחוק של ילדה.

הצבעים שקשת למדה עליהם בסדרה
----------------------------

להלן רשימה של צבעים המופיעים בפרקים לפי צבעי הקשת:

1. אדום
2. כתום
3. צהוב
4. ירוק
5. כחול
6. סגול
7. ורוד
8. חום
9. לבן
10. אפור
11. שחור
12. צבעוני (למרות שקשת פגשה בכל פרק צבע אחר, היה פרק אחד שבו היא פגשה את כל הצבעים)
**כריסטופר קסידי** (באנגלית: **Christopher John "Chris" Cassidy**;‏ נולד ב-4 בינואר 1970, ) הוא איש אריות הים ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל ובמשימות נוספות לתחנת החלל הבין-לאומית

ביוגרפיה
--------

כריסטופר קסידי נולד וגדל סיילם, מסצ'וסטס. לאחר סיום בית ספר במיין הוא התחיל לימודים באקדמיה הימית של ארצות הברית וסיים אותב שנת 1993 עם תואר ראשון במתמטיקה. בשנת 2000 הוא קיבל תואר שני בהנדסה ימית ממכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

קסידי התגסס לאריות הים ושירת כ-10 שנים. במהלך השירות הוא השתתף בפעולות מבצעיות באפגניסטן ובים התיכון.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 2004 קסידי נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.

ביולי 2009 קסידי טס לחלל כטייס במשימה STS-127 במעבורת החלל אנדוור (מארק פולנסקי היה מפקד צוות). מטרות הטיסה היו להשלים הרכבת מודול "קיבו" של חחנת החלל, להחליף חלק מחברי משלחת מס' 20 לתחנת החלל בין-לאומית ולשחרר למסלול מספר לוויינים. במהלך שהות בחלל הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-20 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 15 ימים ו-17 שעות.

במרץ 2013 קסידי טס בפעם השנייה בחללית סויוז TMA-08M. צוות הצטרף למשלחת מס' 35 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד כריס הדפילד. לאחר סיום פעילותה קסידי המשיך במשלחת מס' 36 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פאבל וינוגרדוב. במהלך שהות בחלל הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-? שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 166 ימים ו-23 שעות.

בשנים 2015-2017 קסידי כיהן כ"ראש משרד האסטונאוטים". כאשר פטריק פורסטר החליף אותו, הוא המשיך להיות חבר ביחידה.

באפריל 2020 קסידי טס בפעם השלישית בחללית סויוז MS-16. צוות הצטרף למשלחת מס' 62 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אולג סקריפוצ'קה. לאחר סיום פעילותה קסידי המשיך במשלחת מס' 63 לתחנת החלל הבין-לאומיתוהיה מפקד המשלחת. במהלך שהות בחלל הוא ביצע 4 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-24 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 195 ימים ו-19 שעות.

בשנת 2021 הרלי פרש משירות בנאס"א.

לאחר פרשיתו קסידי מונה למנהל "מוזיאון לאומי למקבלי מדליית כבוד" שנמצא בהקמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטופר קסידי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* כריסטופר קסידי, ברשת החברתית אינסטגרם
פירוש נוסף ערך זה עוסק במעגנה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מרינה (פירושונים).
מרינה תל אביב
מרינה בדבון שבבריטניה
מרינה בעיר רוסטוק שבגרמניה, לחוף הים הבלטי
המרינה "ארנה ישראל"
**מרינה** (בעברית: **מעגנה**) היא מעגן ובו מקומות עגינה ושירותי חוף עבור יאכטות וסירות. היא נבדלת מנמל בכך שהיא איננה מיועדת לשימושם של כלי שיט גדולים לנוסעים או למטען.

עגינה במרינה
------------

מרינות ממוקמות לחופי ימים או אגמים או לחופי נחלים ונהרות המקושרים אל אחד מאלה.

מרינה עשויה להתקיים במשולב עם נמל או בנפרד מכל מתקן חוף אחר.

כלי השיט במרינה עוגנים בצד רציפים ובצד מזחים צפים המחוברים בכבלים אל היבשה ואל עמודי עיגון במים. הם עשויים גם לעגון לצד מצופים שאינם מקושרים ליבשה, שהתנועה בינה לבינם נעשית באמצעות סירות. גם מסיבה זו העגינה לצד מצופים היא זולה יותר אך פחות נוחה. 

השגת זכות עגינה קבועה במרינה עשויה לארוך זמן רב ואף שנים, מאחר ששטחי העגינה במרינות רבות הם מצומצמים ומבוקשים.

מרינות שבהן הפרש מפלס המים בעת הגאות ובעת השפל הוא גדול עשויות לעשות שימוש בשערי מים על מנת לקיים בהן מפלס מים בגובה יציב.

מרינה עשויה להיות בבעלות של רשות מקומית או בבעלות פרטית (כמו יזמים או מועדוני יאכטות) וכן להיות משולבת במסגרת עסק פרטי אחר.

שירותים במרינה
--------------

שירותי חוף המצויים לרוב במרינה הם שירותי תדלוק, תיקונים ורחיצה, ספקי חלפים וציוד, מחסנים ובתי אוכל וכן מגרשי חניה למכוניות ולנגררים המובילים סירות. במרינה עשויות להימצא גם רמפות המיועדות להכנסת סירות למים ולהוצאתן מהם ואף מנופים ניידים המיועדים למטרה זו וכן שירותי אחסנה לסירות על החוף (לעיתים במתקנים המאפשרים אחסנת מספר סירות זו מעל זו). שירותים מסוימים ניתנים לבעלי סירות ויאכטות על בסיס של שכירות. כלי שיט המבקרים במרינה עשויים לרכוש שירותים אלו לפי מחירון.

במרינה תמצא לרוב נקודת משמר חופים לצורך שיטור כללי, שמירה, פעילות מכס ובקרת הגירה, כולל רישום כניסה של תושבי חוץ למדינה דרך המרינה.

מרינות בישראל
-------------

המרינות בישראל מצפון לדרום:

* נמל עכו
* מעגנת שביט בנמל הקישון
* מרינה הרצליה
* מרינה תל אביב
* נמל יפו
* מרינה אשדוד
* מרינה אשקלון
* מרינה אילת

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מרינה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרינות** |

* אתר למנויים בלבד יעל דראל, גילי מלניצקי, "אנחנו צריכים את בעלי היאכטות העשירים כדי שיהיה ממי לקחת ולחלק לעשירים פחות", באתר TheMarker‏, 3 בדצמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  מַעֲגָנָה במילון מונחים יחידים [כללי] (תשל"א–תשע"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550974405171
* GND: 4604933-2
* LCCN: sh85081107

 |
**קווין לזניה** (באיטלקית: **Kevin Lasagna**; נולד ב-10 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בהלאס ורונה.

קריירת מועדונים
---------------

לזניה החל את הקריירה שלו בשנת 2010 במועדון הכדורגל גוברנואלסה, סמוך לעיר הולדתו, סן בנדטו פו. שנתיים לאחר מכן, הוא חתם בשורות סיראה מהסרייה ד'. לאחר עונה אחת בקבוצה שבה כבש 7 שערים ב-35 משחקים, הוא חתם במועדון הכדורגל אסטה.

ביולי 2014, לזניה חתם בקארפי מהסרייה ב'. הופעת הבכורה שלו בליגה הגיעה ב-13 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף בתיקו אחת נגד קרוטונה. ב-15 בנובמבר, הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2–5 על סיטאדלה.

בינואר 2017, נודע שלזניה חתם על חוזה באודינזה מהסרייה א'. לעומת זאת, הוא זכה לסיים את עונת 17–2016 בקארפי בהשאלה. סכום העברה המשוער בין המועדנים היה כארבעה וחצי מיליון אירו כולל בונוסים אפשריים הקשורים לביצועים. שערו הראשון בליגה במדי אודינזה הגיע ב-17 בספטמבר 2017 בהפסד 2–1 למילאן בסן סירו.

בינואר 2021 הושאל לשנה וחצי להלאס ורונה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-9 באוקטובר 2018, לזניה זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה על ידי המאמן רוברטו מאנצ'יני כמחליף לסימונה זאזה הפצוע לקראת המשחק חמישה ימים לאחר מכן מול נבחרת פולין במסגרת ליגת האומות. את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים הוא ערך באותו המשחק מול פולין, שהסתיים בניצחון חוץ 0–1, כאשר נכנס מהספסל ואף בישל את אותו שער הניצחון לכריסטיאנו ביראגי. הוא הופיע לראשונה בהרכב הפותח ב-20 בנובמבר בניצחון 0–1 במשחק ידידות על נבחרת ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין לזניה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשמי: אודינזה מחתימה את לזניה
2. ↑  מילאן–אודינזה 2–1: צמד של קאליניץ' הכריע את גורל ההתמודדות (באיטלקית)
3. ↑  Kevin Lasagna called up to Italy squad for the UEFA Nations League
4. ↑  ליגת האומות: שער בזמן פציעות העניק לאיטליה את הניצחון על פולין
**פטרישה הייווד** (באנגלית: **Patricia Heywood**; נולדה ב-1 באוגוסט 1931) היא שחקנית סקוטית שהופיעה בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

הייווד נולדה בגרטנה גרין שבמחוז דמפרישייר שבסקוטלנד. היא בת למשפחה בת חמישה ילדים, אביה ג'ון דייוויד הייווד היה מהנדס. בנעוריה למדה בבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק". מאוחר יותר היא הצטרפה ללהקת התיאטרון והופיעה ב-1954 במחזמר "Salad Days" בתפקיד ראוונה. באותה שנה הועברה ההפקה לתיאטרון וודוויל בלונדון, שם הוצגה במשך חמש שנים, תקופת שיא למחזמר באותה עת.

בשנת 1968 הופיעה הייווד לראשונה בסרט קולנוע והיא בת 36. היא גילמה את דמות האומנת בסרטו של פרנקו זפירלי "רומיאו ויוליה". בהמשך שיחקה בתפקידי משנה בסרט "Staircase" ובסרט "הקרב על בריטניה", שניהם מ-1969. תפקידה הבא היה בפסיכודרמה "Mumsy, Nanny, Sonny and Girly" מ-1970 בבימויו של פרדי פרנסיס. בעקבות הופעתה זו קיבלה תפקידים בקומדיות, סרטי מתח וסרטי אימה.

תפקידים נוספים שלה היו בקומדיה הבריטית "All the Way Up" (מ-1970), "Whoever Slew Auntie Roo" (מ-1971), "הבית ברחוב רילינגטון" (1971) בו גילמה את אתל כריסטי אשתו של הרוצח הסדרתי ג'ון כריסטי, "וינסטון הצעיר" (1971) בתפקיד האחות המטפלת של וינסטון צ'רצ'יל, "Bequest to the Nation" (מ-1973), "לו היית כאן" (1987) בתפקיד מילי דודתה של לינדה, "טוסקניני הצעיר" (1988), "Getting It Right" (מ-1989) והסרט "Sparrow" של פרנקו זפירלי מ-1993.

ב-1978 גילמה הייווד את דמותה של אלן (נלי) בסדרת הטלוויזיה "אנקת גבהים", עיבוד של ה-BBC לרומן מאת אמילי ברונטה. עוד בטלוויזיה השתתפה בסדרה הקומית "Root Into Europe" בה זוג בריטים מבוגרים מטיילים במדינות שונות באירופה. ב-1987 שיחקה בתפקיד אמו של דיקון בעיבוד לספר "סוד הגן הנעלם" של רשת הולמארק. היא שיחקה בתפקיד אורח בפרק "Second Time Around" של הסדרה "המפקח מורס".

על תפקידה בסרט "רומיאו ויוליה" הייתה הייווד מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1969.

### חיים אישיים

הייווד נשואה לאוליבר נוויל, לשעבר מנהל של האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פט הייווד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  OVGuide
2. ↑  מאיר שניצר, שחקנית. בטח לא התסריט - "לו היית כאן". תסריט ובימוי: דייוויד לילגד, חדשות, 20 באוקטובר 1987

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007340541005171
* BnF: cb141869532 (data)
* ISNI: 0000 0000 7840 9966
* LCCN: no89015791
* VIAF: 71602928
* WorldCat: viaf-71602928

 |
**משאל העם על עצמאות דרום אוסטיה** הוא משאל עם לעצמאות שנערך בדרום אוסטיה ב־12 בנובמבר 2006, בשאלה האם להיפרד מגאורגיה.

משאל עם
-------

המצביעים במשאל העצמאות שערך טשינוואלי ענו על השאלה: "האם על הרפובליקה של דרום אוסטיה לשמור על מעמדה הנוכחי כמדינה עצמאית ולהיות מוכרת על ידי הקהילה הבינלאומית?".

תוצאות
------

ב־13 בנובמבר 2006 הודיעה ועדת הבחירות המרכזית בדרום אוסטיה על תוצאות משאל העם. 99% מהמצביעים תמכו בעצמאות.

| בְּחִירָה | הצבעות |  % |
| --- | --- | --- |
| בעד | 51,565 | 99.88 |
| נגד | 60 | 0.12 |
| הצבעות לא חוקיות / ריקות | 538 | - |
| **סך הכל** | **52,163** | **100** |
| מצביעים רשומים / אחוז הצבעה | 55,163 | 94.56 |
| מקור: דמוקרטיה ישירה |

תגובות
------

ממשלת גאורגיה הכריזה על הבחירות ועל משאל העם כבלתי חוקיים, אך האמינה כי הוא תומך באיחוד ההצלה של האוסטים, הארגון המופקד על קיום הבחירות החלופיות. קוקואיטי האשים לפיכך את ממשלת גאורגיה בקיום הבחירות החלופיות שמטרתן "חלוקת העם האוסטי".

ב־12 בספטמבר 2006, יו"ר הדומה הרוסית, בוריס גריזלוב, בירך על משאל העם בדרום אוסטיה והודיע כי חברי הפרלמנט הרוסי יצפו בתהליך ההצבעה. ב־13 בספטמבר 2006 פרסם שר המדינה הגאורגי לענייני יישוב סכסוכים, מרב אנטדזה, הצהרה וגינה את הצהרתו של גריזלוב כ"הצהרה הרסנית".

הנציג המיוחד של האיחוד האירופי בדרום קווקז, פיטר סמנבי, אמר במוסקבה, ב־13 בספטמבר 2006, כי משאל העם לא יתרום להליך יישוב הסכסוך בדרום אוסטיה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Two Referendums and Two "Presidents" in South Ossetia". 2006-11-20. אורכב מ-המקור ב-2006-11-28.
2. ↑  "Staging 'Alternative Choice' for S.Ossetia". Civil.Ge. 7 בנובמבר 2006. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "South Ossetia to Elect Two Presidents". Kommersant. 11 בנובמבר 2006. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2007. נבדק ב-11 בנובמבר 2006. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Georgia: South Ossetia Seeks To Contain Opposition Challenge". Radio Free Europe/Radio Liberty. 10 בנובמבר 2006. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Tbilisi Slams Russian Speaker for 'Destructive Statement'". Civil.Ge. 13 בספטמבר 2006. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "EU Envoy Downplays Importance of South Ossetia Referendum". Civil.Ge. 13 בספטמבר 2006. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**תמר כהן צדק** (נולדה ב־7 בספטמבר 1973) היא שפית ומסעדנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה בתל אביב, הבכורה מבין שניים, לאבא יקה שהיה מדריך תיירים ולאמא רקדנית, ס"טית בת דורות בירושלים. למדה בבית הספר יסודי בלפור, ובתיכון עירוני א׳ מגמת תיאטרון, בתל אביב.

בשנת 1991 התגייסה לצה"ל ושירתה כמש"קית חינוך ברמת הגולן גדוד 411 תותחנים, ולאחר מכן קצינה ביחידה להכשרת טירונים. 

בסוף שנות ה־90, לאחר שירותה בצבא עשתה קורס בפיזיקה ונסעה ללמוד וטרינריה בבולוניה. בהמשך הפסיקה את לימודי הוטרינריה שלה ונרשמה לבית ספר למלונאות בבולוניה, היא למדה בקסטל סן פייטרו ועשתה גם קורס סומלייה, אחרי שנה נשלחה לעבוד במסעדה בסאביניו. שלוש שנים עשתה כהן צדק במטבחים של אמיליה-רומאניה, בהמשך בישלה במסעדה בעלת כוכב מישלן שנקראת "Da Amerigo" בSavigno. לאחר חודשיים של עבודה כסטאז'רית היא התחילה לעבוד כמתמחה ועיקר עבודתה היה בבשר ציד, וחומרי גלם עונתיים. לאחר כשנה עזבה ועברה למסעדת שני כוכבי מישלן בוורונה, "Il Desco" שם למדה את המטבח האיטלקי של אזור ונטו ואת תחום הכנת הפסטה. לאחר חצי שנה עברה לעיירה בשם Cavalese השוכנת למרגלות הדולמיטים, שם עבדה במסעדת "Costa Salici" והתמקדה במטבח הצפון איטלקי.

ב־2002 לאחר כחמש שנים באיטליה חזרה לישראל והתגוררה בתל אביב. היא עבדה במטבח של "מכה", שם הכירה את וינס מוסטר, שרקוטייר שווייצרי, וביחד המשיכו הלאה. ב־2005 פתחו את וינס ותמר, בהתחלה כקייטרינג ומשם הלאה למסעדה בים המועדונים של רחוב הצפירה. ב־2008 נפרדו דרכיהם. וינס עזב, ותמר המשיכה לבדה את קוצ'ינה תמר עד 2015, אז נסגרה המסעדה.

ב-2016 פתחה את המסעדה "קוצ'ינה הס 4" במרכז תל אביב.

ב-2022 הצטרפה לשולחן שופטים של ״משחקי השף״ של רשת 13 לצד אסף גרניט, מושיק רוט ויוסי שטרית.

היא אם לשניים, ומתגוררת בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* איריס אברמוביץ, הטוב, הרע והאטרייה, באתר ynet, 18 בדצמבר 2008
* הילה אלפרט, אוכל של כפר איטלקי - בלב תל אביב, באתר ישראל היום, 7 בנובמבר 2019
* חיליק גורפינקל, איטלקית למתקדמים: המסעדה של תמר כהן צדק, באתר כלכליסט, 8 בדצמבר 2021
* אתר למנויים בלבד שי פוגלמן וינאי יחיאל, תמר כהן צדק, ענייני פנים, באתר הארץ, 5 בינואר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  ערן סויסה, תמר כהן צדק ורז רהב מצטרפים לפאנל שופטי "משחקי השף", באתר ישראל היום, 13 באפריל 2022
**קסטון ג'וליין** (באנגלית: **Keston Julien**; נולד ב-26 באוקטובר 1998 בפורט אוף ספיין שבטרינידד וטובגו) הוא כדורגלן טרינידדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת שריף טירספול מליגת העל המולדובית ובנבחרת טרינידד וטובגו.

קריירת מועדונים
---------------

### תחילת הקריירה

ג'וליין החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדונים W קונקשן וסן ג'ואן ג'בלוטה מטרינידד וטובגו.

### א.ס. טרנצ'ין

לקראת עונת 2016/2017 חתם ג'וליין בא.ס. טרנצ'ין מליגת העל הסלובקית. ב-8 במרץ 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-1 לסלובן ברטיסלאבה במסגרת הגביע הסלובקי. ב-12 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 4-1 על מ.פ.ק. זמפלין מיכאלובצה במסגרת המחזור ה-23 לעונת 2016/2017. בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון ערך ג'וליין 20 הופעות ליגה.

ב-27 ביולי 2019 הבקיע ג'וליין את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד מ.פ.ק. רוז'ומברוק במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2019/2020. בעונה זו ערך ג'וליין 17 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.

### שריף טירספול

ב-17 באוגוסט 2020 חתם ג'וליין בשריף טירספול מליגת העל המולדובית. ב-12 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על דאצ'יה בויוצאני במסגרת המחזור התשיעי בליגה לעונת 2020/2021. ב-3 באוקטובר הבקיע ג'וליין את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על זימברו קישינב במסגרת המחזור ה-13 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך ג'וליין 16 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ובסופה זכתה שריף טירספול באליפות מולדובה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-6 בספטמבר 2018 ערך ג'וליין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טרינידד וטובגו, בניצחון 2-0 על נבחרת איחוד האמירויות במשחק ידידות.

תארים
-----

שריף טירספול
* אליפות מולדובה (1): 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Добро пожаловать, Кестон באתר הרשמי של שריף טירספול, 17 באוגוסט 2020 (ברוסית)
**גנריום** (רשמית: "גנריום ביו-טכנולוגיות חדשניות", ברוסית: **Генериум. Инновационные биотехнологии**, באנגלית: **Generium Pharmaceutical**) היא חברת תרופות רוסית, אחת מחברות התרופות הגדולות במדינה ונחשבת לאחת המובילות בשוק התרופות הרוסי. החברה מחזיקה במתחם פיתוח עצמאי, המסוגל להתמודד עם מחזור הפיתוח המלא של כל תרופה ביולוגית, החל מתכנון מולקולות וכלה בייצור מסחרי.

מנכ"ל החברה הוא דמיטרי קודלאי, רופא בהכשרתו.

פעילות
------

גנריום היא חברה חדשנית הנחשבת למובילה בתחום הביוטכנולוגיה, כשהיא מפתחת ומייצרת תרופות לאבחון וטיפול במחלות משמעותיות בעיקר מחלות נדירות ואונקולוגיות, שחפת, המופיליה, טרשת נפוצה, טיפולים במחסור בהורמון גדילה ובאוטם שריר הלב. מרכז המחקר והייצור של גנריום ממוקם בכפר וולגינסקי, במחוז ולדימיר. במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה החברה שיתפה פעולה ביצירת בדיקות לאיתור נוגדנים במטופלים במרוץ למציאת חיסון למגפה.

מוצרים
------

* Coagil-VII
* Octofactor
* Innonafactor
* Diaskintest
* Infibeta
* T-SPOT.TB
* Tigerase
* Elizaria
* Glurazyme
* Revelise
* Antigma
* Isotern SARS-CoV-2 RNA-screen

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גנריום (ברוסית)
* סרטונים בערוץ של גנריום, באתר יוטיוב
* גנריום, ברשת החברתית פייסבוק
* גנריום, ברשת החברתית VK
* גנריום, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Компания «Генериум» зарегистрировала комбинацию тестов для выявления антител к SARS-CoV-2
**אנטונז זגורסקיס** (בלטבית: **Antons Zagorskis**‏ 1902–1966), **אלאונורה זגורסקיס** (בלטבית: **Eleonora Zagorskis** ‏ 1905–1944) ובנם **פרנציס זגורסקיס** (בלטבית:**Fracis Zagorskis** ‏ 1926–1986), אזרחים לטבים שהוכרו כחסידי אומות עולם על פעילותם להצלת יהודי במלחמת העולם השנייה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

אנטונז ואלאונורה זגורסקיז היו חקלאים שחיו ועבדו בשטח החקלאי שמחוץ לכפר ריביני (Riebiņi) שבלטביה יחד עם ששת ילדיהם, כולל בנם בן השתים עשרה, פרנסיס.

ב-2 ביולי 1941, כחלק ממבצע ברברוסה, הנאצים כבשו את העיר וילאני שנמצאת במזרח לטביה. ב-4 ביולי 1941 הנאצים הורו לכל יהודי העיר להתייצב ליד בית הספר הרוסי שנמצא בעיר. בין יהודי העיר שהתייצבו שם היו לב לובן, אשתו רחל, ושלושת ילדיהם, בן ציון בן החמש, בר בת התשע ובת שבע בת האחת עשרה. באותו יום נרצחו יהודי העיר, ביניהם אשתו וילדיו של לב לובן אך הוא נשאר בחיים כאשר נפל לבור ההריגה. לובן חיכה בבור תחת גופות היהודים שנרצחו עד הערב ואז זחל החוצה. לאחר שהסתובב זמן מה הוא פגש את אנטונז ואלאונורה זגורסקיז וביקש מהם שיעזרו לו להתחבא. הזוג יצרו מקום מחבוא במרתף ביתם ושם הסתתר לובן רוב תקופת המלחמה.

בערבים, לובן היה יכול לצאת החוצה על מנת לנשום אוויר נקי. ערב אחד, באביב 1944, כשלובן היה בחצר, ראה שוטר אחד איש עם זקן שחור מחוץ לבית והוא הגיע לערוך חיפוש בבית משפחת זגורסקיז ביום למחרת. השוטר שערך את החיפוש לא מצא הוכחות לכך שמשפחת זגורסקיז מחביאה יהודי בביתם ועזב אך בעקבות הלחץ והפחד, אלאונורה לקתה בהתקף לב ומתה בעודה בת 39. לאחר מותה נשארו אנטונז, וששת ילדיו בשטח החקלאי בו חיו והמשיכו להסתיר את לובן עד שחרור האזור.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר שחרור האזור ביולי 1944, לובן העיד על רצח יהודי וילאני מול ועדה מיוחדת שהקימו הכוחות הסובייטיים. לובן הצטרף לאותה ועדה ועזר לה למצוא את האשמים ברצח יהודי וילאני. זמן מה אחר כך, לובן עבר לרזקנה, התחתן מחדש והוליד בן. לאחר מכן הוא עבר לריגה ושמר על קשר עם משפחת זגורסקיז עד מותו בשנת 1962. משפחת זגורסקיז המשיכה לחיות מחוץ לריבני. בהמשך, הבן פרנסיס נהיה ארכאולוג.

הכרה והנצחה
-----------

ב-16 באוגוסט 2011, יד ושם הכירה באנטונז, אלאונורה ובנם פרנסיס כחסידי אומות העולם. הטקס התקיים בלטביה ואת האות עצמו קיבל בנו של פרנסיס. שמם של אנטון, אלאונורה ופרנסיס חקוק בקיר הכבוד ביד ושם בגן חסידי אומות העולם.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אנטונז, אלאונרה, ופרנסיס זגורסקיז, באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. 1 2  תיק 12208, ארכיון יד ושם

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"משפחת זגורסקיס"**.
**דניס פרוקופנקו** (באוקראינית: **Прокопенко Денис Геннадійович**), שנולד ב-5 באוקטובר 1991, בקזחסטן, עומד בראש המשמר הלאומי של אוקראינה ושל רגימנט אזוב במלחמה על העיר מריופול, באוקראינה.

פרוקופנקו הוא ממוצא (דרך סבו) קרלי. פרוקופנקו, שחבריו פונים אליו בשם ראדיס (Radis), למד בלשנות באוניברסיטת קייב והוסמך להיות מורה לאנגלית. בתקופת הלימודים הוא עסק גם בספורט. הוא נודע תחילה כמנהיג האולטראס של דינמו קייב ובהצטרפותו להתארגנות אזוב, המקושרת לעליונות לבנה ולסמלים נאציים. החל מ-2014 נלחם במסגר אזוב וב-2017 קיבל את הפיקוד על היחידה.

בשנת 2019, קבוצה של חברי סנאט אמריקאי לרבות היהודייה אליסה סלוטקין ביקשה ממזכיר המדינה של ארצות הברית לסווג את רגימנט אזוב כארגון טרור זר. היא טענה כי הקבוצה "משתמשת באינטרנט כדי לגייס חברים חדשים ואז מקצינה אותם להשתמש באלימות כדי להשיג את האג'נדה הפוליטית של הזהות הלבנה שלהם".

עם זאת, לאחר תחילת המלחמה באוקראינה, התקשורת המערבית נמנעה מלהתייחס לקבוצה זו כקבוצת טרור. CNN אפשרה לפרוקופנקו לדבר על "התקפות רוסיות אכזריות" נגד מריופול. פרוקופנקו ויחידת אזוב עומדים במרכז תביעתו של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין לדה-נאציפיקציה של אוקראינה ומשום כך האתרים האוקראינים מחקו את ההתייחסויות אליהם.

פרוקופנקו היה בין מפקדי גדוד אזוב בעת המצור הרוסי על מריופול וב-20 במאי 2022 נכנע לצבא הרוסי. כעבור כמה ימיםאשתו אישרה שהוא התקשר אליה טלפונית מהשבי. ב-21 בספטמבר שוחרר מהשבי לפי אחד מההסכמים לחילופי שבויים בין רוסיה ובין אוקראינה. שחרורו הותנה בכך שחשאר בטורקיה עד סיום המלחמה.

ב-8 ביולי 2023 הודיע זלנסקי על חזרתו של פרוקופנקו לאוקראינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניס פרוקופנקו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Denis Prokopenko, comandantul Batalionului Azov, miza 'denazificării' în Ucraina: Cine este dușmanul de moarte al Rusiei (ברומנית)
אפשטיין ביוני 2019
**מולי אפשטיין** הוא פיזיולוג ספורט, פרשן אתלטיקה ומאמן לפיתוח יכולות גופניות. משמש כיום כמנהל המדעי של הוועד האולימפי בישראל, ובנוסף מנהל את תוכנית "פודיום - התוכנית הלאומית למאמנים".

ביוגרפיה
--------

### אתלט

אפשטיין החל להתאמן בקבוצת מכבי חיפה בשנת 1975. הוא התמחה בריצות קצרות למרחק של 100 מטר עד 400 מטר. הוא ייצג את ישראל בתחרויות בין-ארציות לנוער, במשחקי המכבייה ובכינוס הפועל. הוא היה שותף לשיא הישראלי בריצת שליחים 4X200 מטר ולשיא הישראלי לאגודות בריצת 4X100 מטר. הוא החזיק בשיאים ישראליים לוותיקים בקטגוריית גיל 40–44 בריצות 100 מטר (11.53 שניות) ו-200 מטר (23.75 שניות).

#### שיאים אישיים

##### אצטדיון

* ריצת 100 מטר: 11.10 שניות
* ריצת 200 מטר: 22.67 שניות

### פיזיולוג ומאמן כושר

אפשטיין למד בחוג לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב והוא בעל תואר מוסמך בפיזיולוגיה של המאמץ - .M.Sc. הוא שימש כפיזיולוג ומאמן הכושר של הג'ודוקא יעל ארד, שזכתה במדליה האולימפית הראשונה של ישראל באולימפיאדת ברצלונה 1992. בין השנים 1993–1997 שימש כמאמן הכושר של נבחרת ישראל בכדורסל ושל קבוצת הפועל תל אביב בכדורסל (1993/4). בין השנים 2006–2009 שימש כפיזיולוג ומאמן היכולות הגופניות של הטניסאית שחר פאר, ובין השנים 2013–2016 שימש כפיזיולוג ומאמן פיתוח היכולות הגופניות של הג'ודוקא ירדן ג'רבי.

### חוקר במכון וינגייט

בין השנים 1985–2017 עבד במרכז לרפואת ספורט ולמחקר במכון וינגייט כחוקר, כיועץ וכראש המדור לשירותים מדעיים לספורטאי הישג.

בין השנים 2010–2018 ניהל את קורס מאמני פיתוח היכולות הגופניות בבית הספר למאמנים במכון וינגייט. אפשטיין הוא זה שהגדיר מחדש את המינוח המקובל "מאמן כושר" ושינה אותו ל"מאמן לפיתוח יכולות גופניות". החל מ-2015 משמש כמנהל של התוכנית הלאומית למאמנים - פרויקט לאומי לשדרוג המשאב האנושי בתחום האימון ההישגי בישראל.

### הוועדה למניעת סמים בספורט

אפשטיין הוא בין מקימי הסוכנות הלאומית למניעת סימום בספורט המשותפת לוועד האולימפי בישראל ולמנהל הספורט, גוף שעוסק בפיקוח ובמניעת השימוש בחומרים אסורים בספורט בישראל. לאחר הקמתה היה אפשטיין מזכיר הוועדה במשך כ-12 שנים.

### מנהל מדעי של הוועד האולימפי

החל מ-2017 משמש כמנהל המדעי של הוועד האולימפי בישראל ועורך את הניוזלטר המדעי של הוועד האולימפי בישראל.

### פרשן אתלטיקה

אפשטיין הוא פרשן האתלטיקה של ערוץ הספורט, שידר מהמשחקים האולימפיים, מאליפויות העולם ומאליפויות אירופה באתלטיקה. חבר בצוות של "המגזין האולימפי" - תוכנית שבועית ששודרה בערוץ הספורט ועסקה בספורט האולימפי.

מאמרים שחיבר
------------

* מולי אפשטיין, אפשר לצאת מזה בחיים, מעריב, 9 בנובמבר 1988
* מולי אפשטיין, מאמרים, באתר הארץ
* שון פורטל, מולי אפשטיין וגל דובנוב, חסר ברזל ואנמיה בקרב ספורטאיות – גורמים וסיכונים, באתר הרפואה - עיתון ההסתדרות הרפואית בישראל
* דליה נבות מינצר, מולי אפשטיין, נעמה קונסטנטיני, פעילות גופנית ואימונים בתנאי גובה, באתר הרפואה - עיתון ההסתדרות הרפואית בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* מולי אפשטיין, באתר מכון וינגייט
* אורן אהרוני, קורס המאמנים האולימפיים הראשון יוצא לדרך, באתר ynet, 23 בדצמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוועד האולימפי בישראל - בעלי תפקידים
2. ↑  טניס: שחר פאר ומולי אפשטיין נפרדים, באתר ynet, 17 בנובמבר 2009
3. ↑  הניוזלטר המדעי של הוועד האולימפי בישראל - בעלי תפקידים
4. ↑  ניוזלטר מדעי, גיליון מספר 1, אוגוסט 2018
**גוהר חייאם מאמאג'יוולה** (באנגלית: **Gohar Khayyam Mamajiwala**‏; 19 בנובמבר 1910 - 28 בספטמבר 1985), ידועה גם בשם הבמה **גוהר ג'אן**, הייתה זמרת, שחקנית, מפיקה ובעלת אולפן הודית.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה למשפחה מוסלמית שיעית מדת דאוודי בוהרה (אנ') בלאהור, פנג'אב, הודו הבריטית. העסק של אביה כמעט קרס והמשפחה נקלעה לקשיים כלכליים משמעותיים כאשר חבר משפחה, הומי מאסטר, שעבד באותה תקופה כבמאי עבור סרטי קוהינור, הציע לגוהר להתחיל לשחק בסרטים. ההורים שלה הסכימו.

קריירה
------

גוהר החלה את הקריירה שלה בתפקידים ראשיים בגיל שש עשרה עם הסרט Baap Kamai" /Fortune and the Fools (1926)", בבימויו של קנג'יבאי ראת'וד (אנ').הסרט הופק על ידי "סרטי קוהינור" והפך ללהיט.

ב-1926 כיכבה יחד עם רובי מאיירס בסרט האילם "הנערה הקלדנית", הסרט בבימויו של בעלה הבמאי צ'נדלאל שאח' (אנ') הופק בתוך 17 ימים והצליח מאוד בקופות. בהמשך היא השתתפה בעוד חמישה סרטים באולפני קוהינור בבימויו של שאח'. מביניהם, המפורסם ביותר היה Gunsundari" (1927)". מכיוון שלא היו מרוצים מאולפני קוהינור עברו שאח' וגוהר לחברת הסרטים ג'גדיש שם שיחקה גוהר בארבעה סרטים שכתב וביים שאח'.

בשנת 1929, יחד עם צ'נדלאל שאח', היא הקימה את אולפני ראנג'יט שהיו בין שלושת האולפנים הגדולים בבוליווד באותה תקופה. הם נסגרו בתחילת שנות ה-70.

היא פרשה בשנות ה-40 של המאה ה-20 ממשחק ובתחילת שנות ה-70 מהפקה.

הייתה נשואה לבמאי צ'נדלאל שאח' (1898 - 1975) שהיה אחד האנשים החזקים והעשירים בבוליווד אך הפסיד את כל כספו בערוב ימיו בהימורים ונפטר עני וחסר כל. גוהר נפטרה בבומביי, מהאראשטרה ב-28 בספטמבר 1985.

פילמוגרפיה
----------

* *הון וטיפשים* (1925)
* *Ghar Jamai* (1925)
* *לנקה ני לאדי* (1925)
* *עורך דין ללא מכנסיים* (1926)
* *Lakho Vanjaro* (1926)
* *מנה קומארי* (1926)
* *מומתאז מאהל* (1926)
* *Prithvi Putra* (1926)
* *Ra Kawat* (1926)
* *סמרת שילדיטיה* (1926)
* *סאטי ג'סמה* (1926)
* *שרין פרהאד* (1926)
* *גנב מדלהי* (1926)
* *נערת קלדנית* (1926)
* *אישה משכילה* (1927)
* *Gunsundari* (1927)
* *סאטי מדרי* (1927)
* *Sumari Of Sind* (1927)
* *Grihalaxmi* (1928)
* *Puran Bhagat* (1928)
* *Vishwamohini* (1928)
* *נערת קבצנים* (1929)
* *Chandramukhi* (1929)
* *גולשן-א-ערב* (1929)
* *חליל קסם* (1929)
* *פאטי פטני* (1929)
* *פנג'אב מייל* (1929)
* *ראג'פוטאני* (1929)
* *שירין חוסרו* (1929)
* *יקירתי* (1930)
* *ראג' לאקסמי* (1930)
* *הכובש* (1930)
* *פרח בר* (1930)
* *דווי דוויאני* (1931)
* *ראדה ראני* (1932)
* *סאטי סביטרי* (1932)
* *שיל באלה* (1932)
* *מיס* (1933)
* *וישווה מוהיני* (1933)
* *Gunsundari* (1934)
* *טרה סונדארי* (1934)
* *Toofani Taruni* (1934)
* *אשתו של עורך הדין* (1935)
* *דש דאסי* (1935)
* *קימיטי אנסו* (1935)
* *דרבי קה שיקאר* (1936)
* *Gunehgar* (1936)
* *Prabhu Ka Pyara* (1936)
* *ראג' רמני* (1936)
* *Sipahi Ki Sajni* (1936)
* *פרדסי פאנקי* (1937)
* *אחוט* (1940)
* *אושה הרן* (1940)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוהר מאמאג'יוולה** בוויקישיתוף

* גוהר מאמאג'יוולה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ashish Rajadhyaksha, Paul Willemen, **Encyclopedia of Indian Cinema**, Routledge, 2014-07-10, ISBN 978-1-135-94325-7. (באנגלית)
2. ↑  Gohar Mamajiwala : Bollywood Actress Age, Movies, Biography, chiloka.com
**להקת חופים** הייתה הרכב מוזיקלי ישראלי שפעל באמצע שנות השמונים של המאה ה-20. ההרכב גובש על ידי המלחין נחום היימן לאחר שחזר משהות בלונדון בשנת 1984. עיקר פעילות ההרכב היה מופע עם שיריו של היימן. הזמרים חברי ההרכב היו חני ליבנה, מאיר בנאי, משה דץ, ליזה קחטן-לנג ואיציק בכר. אריק רודיך שימש כמעבד והמפיק המוזיקלי. על פי זכרונותיו של היימן, ההרכב הופיע יותר מ-250 פעמים בשלוש השנים לאחר הקמתו.

שמה של הלהקה נגזר משמו של השיר "חופים הם לפעמים" שנחום היימן הלחין ונתן יונתן כתב. חני לבנה ביצעה את השיר במופע בליווי חברי הלהקה האחרים. המופע כלל שירים מצליחים נוספים כגון "נחל תנינים" שאת מילותיו כתב אהוד מנור, "החול יזכור", "שירים עד כאן", "שיר אהבה ישן" ו"תפילת הדייג" שכתב נתן יונתן, "את שומעת" שכתב נתן אלתרמן ועוד. מרבית השירים היו מוכרים לציבור עוד טרם המופע בביצועים אחרים, אולם חלקם, כגון "אנשי הגשם", שכתבה רחל שפירא וביצע במופע משה דץ, זכו להצלחה ומוכרים כיום בזכות הביצוע במופע.

קישורים חיצוניים
----------------

* להקת חופים, באתר Discogs (באנגלית)
* להקת חופים, דף שער בספרייה הלאומית
* יוסי חרסונסקי, עוד חוזר הניגון, מעריב, 23 בפברואר 1984

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחום היימן, "הולך וחוזר הביתה", בתוך אוטוביוגרפיה, האתר הרשמי של נחום (נחצ'ה) היימן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299461605171
* VIAF: 137744597
* WorldCat: viaf-137744597

 |
**מוחמד אבן אל-חַנַפיָה** (בערבית: **محمد بن الحنفية**) הוא בנו של הח'ליף המוסלמי הרביעי, עלי בן אבי טאלב ואחת מנשותיו ח'אולה בנת ג'עפר, שכונתה "החנפיה", על שם שבטה, בַּנוּ חנפיה. 
בניגוד לאימאמים השיעים השני והשלישי- חסן בן עלי וחוסיין אבן עלי, שהיו בניה של פאטמה זהרה, בתו של מוחמד, לא נהנה אל-חנפיה משושלת יוחסין מכובדת שכזאת ולכן מנהיגותו לא הייתה מקובלת על רוב השיעים. 

במהלך תקופת ח'ליפותו של אביו עלי, שימש אל-חנפיה כאחד המפקדים בצבאו, ונלחם לצדו במלחמות נגד המתנגדים לשלטונו של עלי, מבית אומיה. כתבים שיעים שונים מייחסים לאל-חנפיה אומץ ויכולת ביטוי (שירש מאביו), אדיקות דתית ונוכחות מרשימה. במסורות שיעיות שונות מסופר כי בקרבותיו של עלי, הוא הציב את אל-חנפיה בראש צבאו, ואילו את חסן וחוסיין הציב מאחור והגן עליהם, משום ש"הם בניו של הנביא" ואל-חנפיה "הוא בני".

אל-חנפיה אינו נחשב לאימאם על ידי השיעים (שכן אינו מצאצאיו של הנביא מוחמד), אולם הוא דמות חשובה בהיסטוריה השיעית מאחר שהוא שימש כמנהיגה (בתואר) של מרידה נגד הח'ליפים האומיים. אל-מוח'תאר, שהנהיג את המרידה שפרצה בכופה (כיום בעיראק) ב-686, הכריז על חנפיה כמהדי ו"בנו של היורש", שישיב את הצדק לעולם האסלאמי. מוח'תאר פנה לשיעים לנקום את דמו של חוסיין, אולם רבים מהם סירבו, ביניהם בנו של חוסיין, עלי בן חוסיין, האימאם השיעי הרביעי.

נראה כי אל-חנפיה עצמו לא נקט כמעט כל תפקיד אקטיבי במרידה, וסירב לקבל את התואר, לכן כאשר המרד דוכא בהצלחה על ידי השלטונות, הם לא פגעו בו. הוא נפטר ב-700. תומכיו טענו כי הוא לא נפטר אלא מסתתר בהרים סביב מכה, וכשישוב יכונן שלטון צדק בעולם.

משמעותה העיקרית של המרידה הייתה תחילתה של מסורת שיעית, לפנות לצאצאיו של עלי בדרישה כי ינהיגו אותם, במקום השלטון של הח'ליפים הסונים, שנחשבו למושחתים, לא צודקים ואוטוקרטים בעיני השיעים.

אל-חנפיה נחשב לאדם הראשון שהוכרז עליו כי הוא המהדי, אם כי הוא לא טען לתואר בעצמו. נראה כי הוא גם זה שחנך את מושג ה"היעלמות" של המהדי, שייחסו מאמיני כתות שונות למתחזים למהדי.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוחמד אבן אל-חנפיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו במקור שיעי זה, בפירוש לדרשה שנשא עלי בפני מוחמד.
2. ↑  השיעים מאמינים כי מוחמד מינה את עלי בן אבי טאלב כיורשו (זאת בניגוד לסונים)
3. ↑  ראו פה.
4. ↑  W. Madelung, "Al-Mahdi," in The Encyclopedia of Islam, 1986 ed. 1231
5. ↑  ברנרד לואיס, **הערבים בהיסטוריה**, עמוד 78.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007444637905171
* GND: 121614395
* ISNI: 0000 0000 3808 4917
* LCCN: n85271594
* SUDOC: 186099177
* VIAF: 32857439
* WorldCat: lccn-n85271594

 |