recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לב סקוריש** (נולד ב-22 באפריל 1996) הוא אתלט ישראלי, חמש פעמים אלוף ישראל (2017, 2018, 2019, 2020, 2022 ו-2023) ובעל מדליית ארד מאליפות העולם לקדטים (דונצק 2013) בקפיצה במוט.

ביוגרפיה
--------

לב סקוריש נולד באירקוצק, רוסיה לאב יהודי. הוא החל להתאמן בקפיצה במוט בגיל 9, בעקבות אחיו. אלכס אברבוך, מאמנו לעתיד, ביקר באירקוצק עיר הולדתו, כשהחל להתאמן ואמר כי "ראיתי אותו קופץ שם כילד כשביקרתי במקום, הוא עוד לא היה בגיל בו אפשר להתרשם". כעבור כמה שנים סקוריש זכה באליפות רוסיה עד גיל 15 בקפיצה למוט בתוצאה של 4.80 מטר. באותו זמן אברבוך פגש אותו שוב, והזמין אותו לעלות לישראל ולהתאמן בארץ, ולקבל אזרחות בעזרת חוק השבות. הוא הסכים, ועלה ארצה.

### 2013

באליפות מוסקבה לקדטים שהתקיימה בשנת 2013 קבע סקוריש בקפיצה במוט שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 5.00 מטר. באליפות העולם עד גיל 18 (אנ') שנערכה ב-12 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 5.10 מטר.

### 2014

ב-3 ביוני קבע סקוריש בקפיצה במוט שיא אישי ושיא ישראלי חדש לנוער של 5.22 מטר. באליפות מדינות הים התיכון עד גיל 23 הוא סיים במקום חמישי כשהיה בן 18 בלבד בתוצאה של 5.17 מטר. הוא זכה בתואר אלוף ישראל לנוער כשקבע תוצאה של 4.90 מטר.

### 2015

באליפות ישראל סיים במקום חמישי בתוצאה של 4.80 מטר.

### 2016

בשנה זו החל סקוריש להתאמן אצל ולרי קוגן, שבעברו אימן יחד עם אחיו פבל את אלכס אברבוך.
בתחרות הליגה הבין אגודתית שהתקיימה ב-21 במאי זכה סקוריש במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא ישראלי חדש לנוער של 5.41 מטר ושלושה ימים לאחר מכן שיחזר תוצאה זו. באליפות ישראל סיים במקום רביעי, בתוצאה של 4.95 מטר.

### 2017

באליפות ישראל שנערכה בשנת 2017 זכה סקוריש במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה 5.40 מטר.

### 2018

באליפות ישראל סקוריש זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה במוט, בתוצאה 5.30 מטר.

### 2019

בתחרות שנערכה בחודש ינואר בבלארוס קבע סקוריש בקפיצה במוט שיא אישי חדש של 5.45 מטר ושיפר את שיאו האישי ב-4 ס"מ. חודש לאחר מכן, באליפות מדינות הבלקן באולם, הוא זכה במדליית הזהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.40 מטר.
בתחרות רחוב שנערכה בפולין בחודש יוני, סיים סקוריש במקום השישי לאחר שקבע שיא אישי חדש של 5.51 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לב סקוריש** בוויקישיתוף

* לב סקוריש(הקישור אינו פעיל) באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* אבינעם פורת, מוט הגור: סיפורו של לב סקוריש, באתר ynet, 9 במאי 2014
* קופץ העתיד במוט קיבל תעודת זהות ישראלית, אתר ערוץ הספורט, 3 ביוני 2013
**ראמבל** היא פלטפורמת וידאו מקוונת קנדית, שנוסדה בשנת 2013. האתר הוקם על ידי כריס פבלובסקי, יזם טכנולוגי קנדי. האתר פופולרי בקרב יוצרי תוכן שמרניים.

משתמשים ותוכן
-------------

בשבע השנים הראשונות, התוכן בראמבל כלל בעיקר סרטונים ויראליים וחדשות ממקורות תקשורת רגילים. אולם באוגוסט 2020 האשים דווין נונס את יוטיוב בצנזורה יתרה כלפי ערוצו והחל לפרסם את הסרטונים שלו בראמבל. שמרנים וליברטריאנים בולטים אחרים כמו דינש ד'סוזה, שון האניטי הגיעו מעט זמן לאחר מכן. הפלטפורמה אוסרת על פורנוגרפיה, הטרדה, תכנים גזעניים ותכנים לא חוקיים, כל דבר אחר מותר.

לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב -2020, משתמשים שמרניים רבים בפלטפורמות המדיה החברתית המרכזית, כמו טוויטר ופייסבוק, עברו לראמבל.  לפי פורצ'ן, לפני כן האתר היה "שיבוט יוטיוב" מלא בהקלטות ביתיות.

משתמשים וערוצים אחרים בראמבל כוללים את הסרטונים הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה, אתר בדיקת העובדות סנופס, חברת השידור האמריקאית EW Scripps Company, Hodgetwins, ערוצי חדשות הכבלים Newsmax ו- One America News Network (OANN), וארגון החדשות הבינלאומי רויטרס.

עיצוב
-----

הממשק של ראמבל כולל "ערוצים מומלצים" למעקב, יחד עם ארבע כרטיסיות נוספות בממשק הראשי. ראמבל גם מאפשרת למשתמשים שלו להרוויח כסף מהסרטונים שלהם. משתמשים מעלים סרטונים שמורשים לאחר מכן לשותפים של ראמבל, כגון Yahoo! וחדשות מיקרוסופט, והכסף שמורווח מאותם סרטונים מופקד ישירות לחשבון הראמבל של המשתמש.

משתמשי ראמבל יכולים לזכות בתשלום יומי במזומן על ידי החלקה שמאלה או ימינה כדי להצביע על סרטונים ולהרוויח כרטיסים. ככל שיש למשתמש מספר רב יותר של כרטיסים, כך המשתמש יכול להגיש יותר רשומות בהמשך משיכת המזומנים.

תביעת גוגל
----------

ב־11 בינואר 2021 הגישה ראמבל תביעה להגבלים עסקיים נגד גוגל בגין תוצאות החיפוש שלה, בבקשה לפיצויים העולים על 2 מיליארד דולר. ראמבל טוענים כי גוגל מתעדפת את YouTube של גוגל על פני ראמבל בתוצאות החיפוש שלה. ראמבל טוענים שהדבר מצמצם את הצפייה שלהם וגורם להכנסות נמוכות יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ראמבל (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Silverman, Craig (2 בנובמבר 2020). "Can Dan Bongino Make Rumble The Right's New Platform?". *Buzzfeed News*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  O'Kane, Josh (2021-01-13). "Toronto video-hosting startup Rumble Inc. sues Google over search result". *The Globe And Mail* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-14.
3. 1 2  Schechner, Sam (2021-01-11). "Google Sued by YouTube Rival Over Search Rankings". *Wall Street Journal* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-14.
4. ↑  Isaac, Mike; Browning, Kellen (2020-11-11). "Fact-Checked on Facebook and Twitter, Conservatives Switch Their Apps". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-01-14.
5. ↑  "Meet Rumble, the YouTube rival that's popular with conservatives". *Fortune* (באנגלית). נבדק ב-2021-01-19.
6. 1 2 3  Parker, Bryan C. (2021-01-15). "The next Parler: I tried four apps attracting right-wing users". *SFGate* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-16.
7. ↑  YouTube rival Rumble sues Google over search rankings
**אסתר בנשושן פיסארו** (באנגלית: **Esther Bensusan Pissarro**‏ 1870 – 1951) הייתה ציירת, ליטוגרפית, מעצבת ומוציאה לאור בריטית.

ביוגרפיה
--------

אסתר לוי בן שושן נולדה ב־12 בנובמבר 1870, בתו של סוחר יהודי לונדוני. היא למדה בבית הספר לאמנות של קריסטל פאלאס.

ב־10 באוגוסט 1892 התחתנה עם עמיתה האמן לוסיאן פיסארו (1863–1944) איתו נולדה להם בת אחת, האמנית אורובידה קאמי פיסארו (1893–1968).

בשנת 1894, בהשראת הוצאת הספרים קלמסקוט של ויליאם מוריס, הקימו אסתר ולוסאין פיסארו את ההוצאה Eragny. השם של ההוצאה לאור נלקח ממקום מגורי משפחת קאמי פיסארו בצרפת, Éragny-sur-Epte.
בהוצאתו של ויליאם מוריס (1891) הופקו ספרים מודפסים של אירופה מימי הביניים ותחילת התקופה המודרנית, כאשר הספרים היו מושפעים אמנותית מכתבי היד המאוירים והשתמשו בנייר שיוצר בעבודת יד ובטכניקות דפוס תואמות.
ההוצאה לאור של לוסיאן ואסתר פיסארו ניסתה לחקות את הפורמט של ויליאם מוריס והוציאה ספרים מאוירים עם חריטות עץ מודפסים על נייר מיוחד.
אסתר ביצעה את חריטות העץ מעיצובים וציורים של בעלה לוסיאן. ההוצאה נסגרה ב־1914.

אסתר פיסארו נפטרה ב-20 בנובמבר 1951.

עבודותיהם של אסתר ולוסיאן פיסארו נמצאות בגלריית טייט ובאקדמיה המלכותית לאמנויות.

גלריה
-----

* רות ונעמי רות ונעמי
* רות המואביה רות המואביה
* בועז והזקנים בועז והזקנים
* שלוש נשים בגן שלוש נשים בגן
* שלוש נשים יפניות שלוש נשים יפניות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסתר פיסארו** בוויקישיתוף
* כתבי אסתר פיסארו בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Esther Pissarro | Artist | Royal Academy of Arts, www.royalacademy.org.uk
2. ↑  "Esther Pissarro", www.britishmuseum.org
3. ↑  David Fraser Jenkins, Helena Bonett, **Lucien Pissarro 1863–1944**, Tate, 2012-05-01, מסת"ב 978-1-84976-385-1. (באנגלית)
4. ↑  Esther Pissarro - SMU, www.smu.edu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb170059077 (data)
* GND: 13682885X
* ISNI: 0000 0000 6685 6531
* LCCN: no97048979
* NTA: 249171007
* SUDOC: 087217848
* ULAN: 500065901
* VIAF: 9451732
* WorldCat: lccn-no97048979

 |
**לוריס עפארה** (נולדה ב–6 במרץ 1980) היא קראטיסטית ערביה ישראלית בעבר. היא אלופת ישראל 7 פעמים ברציפות (2004 - 2010), אלופת שלוש מכביות (2005, 2009 ו-2013) ובעלת מדליית ארד באליפות אירופה בקראטה במשקל 53 ק"ג (סטוונגר 2006) במקצה הקרבות. בכך הייתה לישראלית הראשונה שהגיעה להישג זה.

ביוגרפיה
--------

לוריס עפארה, ערביה נוצרייה ישראלית, נולדה וגדלה בכפר מזרעה. בנעוריה למדה בתיכון מעלות תרשיחא. בעלת תואר ראשון בחינוך גופני מטעם מכללת אוהלו. כבר מילדותה אהבה לעסוק בפעילויות ספורטיביות, כמו ריצת שדה ועד גיל 16 השתלבה בהן במסגרת בית הספר ובפעילות בצופים.

בכפר בו גדלה, קראטה היה תחום המיועד לבנים בלבד. בשל סיבה זו נבצר ממנה להשתתף בחוג, דבר שהגביר את רצונה להשתתף למרות היותה בת. עם הזמן נרשמה לחוג קראטה בהדרכתו של המאמן ג'יהאד חדד בעמותת "שוטוקאן ריו נהריה", ושנה לאחר מכן עברה להתאמן בהדרכת סנסאי אריה פרקש. לצד עם עמית מוסקוביץ, ועוד כמה נוספים. מאז, היא השתתפה בכל שנה באליפות המועדונים ובאליפות הקראטה המסורתית, וזכתה במקום הראשון בקרבות.

### אלופת ישראל

בשנת 2004, זכתה עפארה לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב באליפות ישראל. תחרות זו היוותה כרטיס כניסה לנבחרת ישראל ותחילת הקריירה התחרותית.

### מדליית ארד היסטורית באליפות אירופה

באליפות אירופה בקראטה (אנ') שנערכה בסטוונגר שבנורווגיה במאי 2006 זכתה עפארה במדליית ארד ובכך הייתה לספורטאית הישראלית הראשונה שזכתה במדליה בענף הקראטה התחרותי.

בשנת 2008 זכתה עפארה במדליית זהב באליפות הפתוחה של הונגריה שנערכה בבודפשט, בשנת 2009 היא סיימה במקום רביעי במשחקי העולם בקראטה שנערכו בטאיוואן בקרבות ובאותה שנה, היא זכתה באליפות יוון הפתוחה במדליית זהב.

במכביה השמונה-עשרה שנערכה בשנת 2009 זכתה עפארה בשתי מדליות זהב, אחת בקרבות עד משקל 55 ק"ג והשנייה בקרבות קבוצתית.

בשנים 2011–2012 זכתה עפארה במדליות זהב במשחקי אס"א שנערכו באילת.

קידום ספורט נשי
---------------

משנת 2001 מאמנת עפארה בכפר מזרעה שלוש קבוצות קראטה, בהן יש רוב של נערות. היא שגרירה בפרויקט אתנה (איגוד לקידום נשים בספורט) בענף הקראטה ומשמשת כאחראית על איתור נערות בענף זה והכנתן לרמה התחרותית.

בשנת 2010 סיימה עפארה את הקריירה התחרותית שלה, ומאז היא שותפה בקידום ספורטאיות נוספות בענף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוריס עפארה** בוויקישיתוף
* לוריס עפארה, ברשת החברתית פייסבוק
* לוריס עפארה, באתר *karate records* (באנגלית)
* אלעד זאבי, קראטה: לוריס עפארה מרביצה גם לגברים, באתר הארץ, 2 במאי 2010
* תמונות מהקרבות של לוריס עפארה במשחקי העולם 2009(הקישור אינו פעיל), באתר "אילת"
* פאר: "יש לנו ספורטאיות נהדרות וצריך שיהיו עוד", באתר ספורט 5

הערות שוליים
------------

1. ↑  The European Karate Federation - EKF, התאחדות הקראטה האירופית (באנגלית)
2. ↑  תוצאות רשמיות של אליפות אירופה בקראטה, סטוונגר 2006
3. ↑  תוצאות קראטה מהמכביה, 2009
4. ↑  משחקי אס"א
**נתאל אנטואן ז'וליאן ז'ולאן** (בצרפתית: **Nathaël Antoine Julian Julan**;‏ 19 ביולי 1996 – 3 בינואר 2020) היה כדורגלן צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ. הוא שיחק בקבוצת גנגאן במסגרת ליגת העל הצרפתית, ובקבוצות לה האבר וואלנסיין במסגרת ליגת המשנה הצרפתית.

קריירת מועדונים
---------------

ז'ולאן גדל במחלקת הנוער של לה האבר, ובשנת 2014 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 0-0 נגד שאמו ניור במסגרת המחזור העשירי בליגת המשנה הצרפתית לעונת 2015/2016. ב-30 ביוני 2016 חתם על חוזה מקצועני ראשון לשלוש שנים במועדון. ב-4 בנובמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על לאוואל במסגרת המחזור ה-14 בליגה לעונת 2016/2017. בסך הכל ערך 39 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים.

ב-31 בינואר 2018 חתם ז'ולאן על חוזה לשלוש שנים וחצי בגנגאן מליגת העל הצרפתית. ב-23 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-1 לז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2018/2019. הוא ערך עשר הופעות ליגה בעונה זו, לפני שהושאל לוואלנסיין. בתום העונה נשרה גנגאן לליגת המשנה הצרפתית.

ב-10 בינואר 2019 הושאל ז'ולאן לוולאנסיין מליגת המשנה הצרפתית עד לתום עונת 2018/2019. ב-18 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד שאטורו במסגרת המחזור ה-21 בליגה. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, ובסך הכל ערך 13 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.

לקראת עונת 2019/2020 חזר ז'ולאן לגנגאן, שבינתיים נשרה לליגת המשנה הצרפתית. לפני מותו הספיק לערוך הופעת ליגה אחת במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, ושלוש הופעות נוספות במדי קבוצת המילואים של המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

מותו
----

ב-3 בינואר 2020 נהרג ז'ולאן בתאונת דרכים עם רכב האאודי Q5 בדרכו חזרה לביתו מאימון קבוצתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתאל ז'ולאן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Le Havre: Nathaël Julan passe professionnel באתר פראנס פוטבול, 30 ביוני 2016 (בצרפתית)
2. ↑  EA Guingamp. Julan a signé pour 3 ans et demi באתר Le Télégramme, ‏ 1 בפברואר 2018 (בצרפתית)
3. ↑  Guingamp: Nathaël Julan prêté à Valenciennes (L2) sans option d'achat באתר פראנס פוטבול, 10 בינואר 2019 (בצרפתית)
4. ↑  Décès de Nathaël Julan באתר הרשמי של גנגאן, 3 בינואר 2020 (בצרפתית)
**חוּס** (בהולנדית: ‏**Goes**ⓘ‏?‏) היא עיר במחוז זיילנד שבהולנד.

היסטוריה
--------

חוס נוסדה במאה ה-10 על גדת ערוץ נחל בשם Korte Gos (חוס הקצר). הכפר התפתח במהירות ובראשית המאה ה-12 היו בו כיכר שוק וכנסייה שהוקדשה למרים המגדלית. ב-1405 קיבלה העיר את כתב הזכויות שלה מידי וילהלם השני, דוכס בוואריה מתוקף תוארו כרוזן הולנד וב-1417 הותר לעיר לבנות את חומותיה. שגשוגה של העיר התבסס על תעשייתה הטקסטיל ועל הפקת מלח. במאה ה-16 חלה שקיעה בהתפתחות העיר עקב סתימת הקשר שלה לים בסחף וב-1554 החריבה שרפה גדולה חלק מהעיר.

בסתיו 1572, במהלך המרד ההולנדי, הוטל מצור על חוס, שהייתה חלק מארצות השפלה הספרדיות, על ידי כוחות הולנדים בתמיכתם של כוחות אנגלים. המצור הוסר באוקטובר 1572 על ידי הספרדים שחצו את נהר הסחלדה כדי לתקוף את הכוחות שצרו על העיר. ב-1577 גורש חיל המצב הספרדי על ידי מוריץ, נסיך אורנג', שבנה חומת הגנה סביב לעיר, שעדיין קיימת עד היום בחלקה. החל מהמאה ה-17, לא הייתה חשיבות מיוחדת לחוס מעבר להיותה מרכז חקלאי. ב-1868 חוברה העיר לרשת הרכבות, אך הדבר לא גרם לתהליך תיעוש והחקלאות נותרה הענף הכלכלי הראשי.

למרות שהולנד הייתה נייטרלית במהלך מלחמת העולם הראשונה, פגעו שבע פצצות בחוס ובקולטינגה עקב טעות של מטוס בריטי, בית אחד נהרס ואדם אחד נהרג. במלחמת העולם השנייה לא סבלה העיר מנזקים רבים, אך היא הייתה תחת כיבוש גרמני עד 1944.

עד לשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 לא חל גידול משמעותי באוכלוסיית העיר. לאחר מכן החלה העיר לגדול במהירות בשל הפיתוח של שכונות חדשות. כיום חוס היא המרכז הכלכלי הרביעי בגודלו במחוז זיילנד. ומתוכננת בנייתן של שכונות חדשות בעיר.

ערים תאומות
-----------

* ליטאליטא פוניבז', ליטא
.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוס** בוויקישיתוף
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  משרד הסטטיסטיקה של הולנד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554953205171
* BnF: cb150505337 (data)
* GND: 4222346-5
* LCCN: n79022999
* MusicBrainz: b1c904ef-729b-4219-9f1f-e79b2ad4a59f
* VIAF: 138359460
* WorldCat: lccn-n79022999

 |
מצבת ר' דוד לייב בבית הקברות ויז'ניץ בבני ברק
**דוד לייב שוורץ** (נפטר בט"ז בכסלו תשנ"ט 1998) היה גבאי צדקה מפורסם בבני ברק.

הולדתו
------

נולד בהונגריה לרב אשר שוורץ, מחבר הספר "מנחת אשר". עבר את שנות השואה ולאחריה עלה לישראל. במשך שנים למד בישיבת גאוני וולוז'ין בתל אביב בראשות הרב שמעון לנגבורט. התיישב בשיכון ויז'ניץ בבני ברק והשתייך לחסידות ויז'ניץ.

עבודתו כגבאי צדקה
-----------------

נהג לאסוף כספי צדקה באופן קבוע עבור משפחות עניות. הנזקקים קיבלו מידו את הכסף כמתן בסתר.

פרסומו בא לידי ביטוי בתשובה של הרב חיים קניבסקי: "בדרך כלל גבאי צדקה לוקחים אחוזים לעצמם וזה לא לשם מצווה, אבל מי שאינו נוטל לעצמו כלום צריך לקום בפניו. היה גבאי צדקה רבי דוד לייב שוורץ זצ"ל, ידעתי שאינו נוטל לעצמו כלום ותמיד הייתי קם בפניו".

נהג להתפלל מדי בוקר כותיקין בשטיבלאך בית הלל בשיכון ויז'ניץ. במשך שעות היום הסתובב בגוש דן ואסף צדקה. לשם כך הגיע בקביעות לחתונות ולהלוויות, כשהוא מכריז "צדקה תציל ממוות". בהלוויות גדולות סייעו לו מתנדבים שנשאו דליי מטבעות, שכבר לא יכול היה לסחוב בעצמו. באחת השנים נגנב מביתו ביום הכיפורים הכסף שאסף קודם לכן, שמנה עשרות אלפי דולרים.

שוורץ נהג לסובב בין שולחנות בחתונות ולקרוא: "וויא מיין געלט?" (ביידיש: היכן כספי?). כאשר צעיר העניק לו מטבע לצדקה, נהג לאחל לו: "זאלסט וואקסן א גרויסע חאניוק" (ביידיש: שתצמח ל"ירא שמים ותמים" גדול).

חייו הפרטיים
------------

היה ידוע בחייו הסגפניים. גר בדירת חדר דלה. פעמים רבות נרדם על ספסלי בית המדרש "בית הלל" לאחר שלמד בספרי קודש.

שוורץ היה נשוי ואשתו נפטרה כמה שנים לפניו. לזוג לא היו ילדים. לאחר פטירתו הוקמה על שמו קופת הצדקה "ידי רבי דוד לייב".

לקריאה נוספת
------------

* **בחוזק יד** פרקי גבורה מחייו של חסיד, הצדיק ר’ דוד יהודה לייב שווארץ, עריכה לשונית: ת. אדלר

הערות שוליים
------------

1. ↑  באורח צדקה, ירושלים תשס"ו, עמוד תח
***Turritopsis dohrnii*** (מכונה "**המדוזה בת-האלמוות**", ובהשאלה גם מדוזת בנג’מין באטן) היא מין במחלקת ההידרתים. היא דמוית פעמון, קוטרה המרבי 4.5 מילימטר והיא בעלת גובה ורוחב דומים. קיבתה היא אדומה בהירה. צורת המדוזה שלה – שלב הבגרות המינית, יכול לחזור לשלב הפוליפ – שלב החיים המוקדם ביותר של האורגניזם ובכך, באופן תאורטי, בהינתן תהליך שחוזר על עצמו פעם אחר פעם, אפשרות לחיי אלמוות. זהו בעל החיים הידוע היחיד המסוגל לחזור לצורתו הלא-מפותחת, במקרה זה – לשלב המושבתי, לאחר שהגיע לבגרות מינית. הדבר נעשה באמצעות תהליך גידול תאים – טרנסדיפרנציאציה. יחד עם זאת, בטבע מרבית ה-*Turritopsis*, כמדוזות אחרות, נאכלות בשלב הפלנקטון או מתות ממחלה, ולא חוזרות לצורת הפוליפ.

תהליך החזרה לצורת הפוליפ קורה כתגובה לפגיעה פיזית, לתנאים סביבתיים לא מתאימים ולהזדקנות. כאשר המטמורפוזה, שינוי הצורה, מתרחש, המדוזה משתנה לקבוצת תאים לא ממוינת שנקראת "ציסט" ולאחר מכן משתנה חזרה לשלב הפוליפ. במהלך המטמורפוזה, התאים עוברים שינוי.

חוקרים בדקו את הגנים של הפוליפ, המדוזות והציסט כדי להבין אילו תהליכים ביולוגיים מעורבים בהתפתחות ההפוכה הזאת. הם מצאו שכמה תהליכים חשובים מתרחשים בשלב הציסט כמו שינויים ב-DNA והשתקה של גנים מסוימים

מספר אירועים מורפוגנטים (שינוי צורת הגנום) מתרחשים במהלך החזרה לשלב הפוליפ, אירועים אלה מזכירים מטמורפוזה של לארוות. ישנו מחקר שמצא כי חשיפה לכלוריד שמגרה מטמורפוזה בלארוות יכול לגרות גם לתהליך ההפוך.

חוקרים נוספים השוו את הגנום המלא של המדוזה בת האלמוות Turritopsis duhrnii עם מדוזה שאינה בת אלמוות, Turritopsis rubra וזיהו שינויים בגנים הקשורים לשכפול DNA, תיקון בעיות בגנום ותקשורת בין התאים.

ראו גם
------

* מדוזות
* חיי נצח
* הזדקנות
* לובסטר
* צבים
* יסעורון אטלנטי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המדוזה בת האלמוות** בוויקישיתוף
* שלומי דגןף האם המדוזות יכולות לחיות לנצח? באתר מכון דוידסון, מכון ויצמן למדע, 2010.
* "Does 'immortal' jellyfish have the secret to everlasting life?",‏ 29 באוגוסט 2014, באתר CNN
* נתנאל ריץ', הניו יורק טיימס, סוד חיי הנצח מסתתר עמוק בים, באתר הארץ, 25 בינואר 2013
* דודי גולדמן, "לחיות כמו מדוזה", 8 בינואר 2013
* עמית ולדמן, מחקר: סוד חיי הנצח - במדוזה, באתר חדשות 2, 29 בינואר 2009
* המדוזה בת האלמוות, באתר NCBI (באנגלית)

* המדוזה בת האלמוות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* המדוזה בת האלמוות, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתנאל ריץ', סוד חיי הנצח מסתתר עמוק בים, באתר הארץ, 25 בינואר 2013
2. ↑  Bavestrello, Giorgio; Christian Sommer; Michele Sarà (1992). "Bi-directional conversion in Turritopsis nutricula (Hydrozoa)". *Scientia Marina*. **56** (2–3): 137–140.
3. ↑  "'Immortal' Jellyfish Swarm World's Oceans". *National Geographic*. 29 בינואר 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Yui Matsumoto, Stefano Piraino, Maria Pia Miglietta, Transcriptome Characterization of Reverse Development in Turritopsis dohrnii (Hydrozoa, Cnidaria), ‏2019
5. ↑  Jürgen Schmich, Yulia Kraus, Doris De Vito, Induction of reverse development in two marine Hydrozoans, ‏2007
6. ↑  Maria Pascual-Torner Authors Info & Affiliations, Comparative genomics of mortal and immortal cnidarians unveils novel keys behind rejuvenation, ‏2022
**טנקמאר** (או **טאמו)** (908 - 28 ביולי 938) היה בנו הבכור של היינריך הראשון, מלך גרמניה.

ביוגרפיה
--------

טנקמאר נולד בשנת 908 להיינריך הראשון, מלך גרמניה ואשתו הראשונה, התבורג פון מרזבורג. אמו הייתה נשואה ואלמנה בעבר, ולאחר מכן נכנסה למנזר. מכיוון שעזבה את המנזר כדי להתחתן עם היינריך, נישואיה השניים נחשבו פסולים והזוג נפרד. הלגיטימיות של טנקמאר הייתה אפוא בסימן שאלה.

בשנת 929 דאג היינריך הראשון לירושתו ותיקן את ההסדר על ידי אספה בארפורט, ממש לפני מותו. לאחר מותו חולקו אדמותיו ועושרו בין ארבעת בניו: טנקמאר, אוטו, היינריך וברונו.  אוטו, לעומת זאת, יועד על ידי אביו לקבל את הכתר. סכסוך הירושה היחיד היה בין אוטו לאחיו המלא הצעיר היינריך, שהוחזק במעצר בית בבוואריה במהלך הכתרתו של אוטו. 

לאחר מות בן דודו, זיגפריד, רוזן מרזבורג, בשנת 937, טען טנקמאר לזכותו על מרזבורג. אוטו, לעומת זאת, מינה את גרו, אחיו של זיגפריד. במהלך סכסוך זה מרדו אברהרד מפרנקוניה וויכמן האב נגד אוטו וטנקמאר הצטרף אליהם. מאוחר יותר הוקף טנקמאר בארזבורג. הוא נהרג על ידי חנית שהושלכה דרך חלון כנסיית פטרוס הקדוש, בזמן שהוא חיפש מקלט בפנים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bernhardt, 3.
2. ↑  Reuter, 149, based on Flodoard and Widukind of Corvey.
3. 1 2  Bernhardt, 18.
4. ↑  Ernest F. Henderson, *History of Germany in the Middle Ages*, G. Bell & Sons, London, 1894, p.125.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138794502
* VIAF: 95420068
* WorldCat: viaf-95420068

 |
**צבא הצפון** (ברוסית: **Северная армия**) היה אחד מהארגונים צבאים שהרכיבו את הצבא הלבן.

היסטוריה
--------

ולדימיר ולדימירוביץ'
ב-2 באוגוסט 1918, בתמיכת כוחות בריטיים, ביצעו ארגוני המחתרת הרוסיים אנטי-מהפכניים הפיכה בארכנגלסק, במהלכה הודח השלטון הבולשביקי באזור. הממשלה הסוציאליסטית-מהפכנית של העם הסוציאליסטי בראשות ניקולאי צ'יקובסקי עלתה לשלטון. גאורגי ארמולאביץ היה למפקד כל הכוחות המזוינים הימיים והיבשתיים של המינהל העליון של האזור הצפוני. האלוף ולדימיר ולדימירוביץ (רו') הפך למפקד הכוחות ימיים ולמושל הכללי של אזור הצפון. עד מהרה נחת כוח נחיתה אנגלים בן 2,000 איש בארכנגלסק. באוגוסט, בהשתתפות ישירה של ברית ההסכמה המשולשת הקמת יחידות של צבא הצפון. הכוחות המזוינים כללו 5 פלוגות, טייסת וסוללת ארטילריה. בנובמבר 1918 הפך האלוף ולדימיר ולדימירוביץ למפקד הכוחות ולמושל הכללי של אזור הצפון.

במקביל, הוקמו יחידות מעורבות מקרב מתנדבים רוסים וקצינים זרים. בפרט, נוצר לגיון הסלאבו בריטי, כמו גם חלקים מלגיון הזרים הצרפתי. בשל הזרם הנמוך ביותר של מתנדבים לצבא, המנהלת העליונה של מרחב הצפון החליטה על גיוס חובה אוניברסלי, למרות זאת, מספר החיילים גדל לאט למדי. בנוסף, המשמעת של הצבא הייתה רעועה, היה איום מתמיד של פרעות ומרידות, והעריקות שגשגו. זה הוקל הן על ידי האופי הכפוי של ההתגייסות והן שילובם של חיילי הצבא האדום שבויים בצבא. בחודשים הראשונים היו חיילי מרחב הצפון מורכבים מצוותי מתנדבים של קצינים, גדוד חי"ר, 2 גדודי ארטילריה ויחידות איכרים. המספר הכולל של החיילים הגיע ל-3,000 איש.

בינואר 1919, לוטננט גנרל א.ק. מילר (אנ') הפך למושל הכללי של האזור הצפוני. עד אז מנה מספר צבא הצפון כ-9.5 אלף איש. המספר הכולל של חיילים מהברית ההסכמה המשולשת בסוף 1918 היה 16 אלף איש. עד קיץ 1919 מנה צבא הצפון 25 אלף איש (מתוכם 14 אלף חיילי הצבא האדום שבויים). נפתחו בתי ספר לצבא בריטי ורוסי להכשרת קצינים. למרות זאת, הצטיין הצבא במספר קטן ביותר של קצינים (600 קצינים מתוך 25 אלף איש). ב-21 במרץ התאחדו יחידות צבא הצפון עם יחידות קולצ'אק על הפצ'ורה. בקיץ בארכנגלסק החלה הקמת יחידות של המיליציה הלאומית של אזור הצפון. באוגוסט 1919 כללו יחידות החי"ר של ארמייה הצפון משש חטיבות רובים. בקיץ 1919 השתנה המצב בחזית הצפונית באופן דרמטי. בלחץ דעת הקהל במדינותיהם, נאלצו מדינות ההסכמה להסיג את חייליהן מצפון רוסיה. למרות זאת, התחזקות הצבא נמשכה. בספטמבר 1919 הוקמה "יחידת המתנדבים המיוחדת של ויצ'גודה" מחיילי הצבא האדום השבויים בפיקודו של סרן נ.פ אורלוב, שמילא תפקיד נכבד בקרבות עם הבולשביקים באזור.

בקרבות עם הבולשביקים
--------------------

בספטמבר 1919 פתח צבא הצפון במתקפה בחזית הצפונית, במהלכה נכבשו שטחים בשטח קומי. עד פברואר 1920 היו בכוחות מרחב הצפון 1,492 קצינים, 39,822 לוחמים ו-13,456 דרגים נמוכים שאינם לוחמים - בסך הכול 54.7 אלף איש, עם 161 תותחים ו-1.6 אלף מקלעים. המיליציה הלאומית כללה כ-10 אלף איש. למרות זאת, מתקפת הנגד של הצבא האדום שנפתחה בדצמבר הסתיימה עם תבוסת צבא הצפון וכניעתו החלקית. גנרל מילר, יחד עם 800 חיילים ופליטים אחרים, היגרו מרוסיה בפברואר.

קישורים חיצוניים
----------------

* Гражданская война в России и Коми крае, Северный фронт 1919 год. Северная область. Северо-Екатерининский канал. Дороги Коми в начале 20 века. www.tomovl.ru
* Genstab.Ru - Всё о войне, Genstab.Ru (ב־)
* СЕВЕРНАЯ ОБЛАСТЬ, whiterussia1.narod.ru
אליהו טסלר, 1955.  בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומיתאליהו טסלר, 1955. בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
חבורת "מחברות לספרות" בבית הקפה קנקן, ברחוב דיזנגוף 13 בתל אביב, ראשית שנות הארבעים. מימין לשמאל: א"ד שפיר, ש' גינס, ד' פילר, **אליהו טסלר**, נתן אלתרמן, ישראל זמורה, צילה בינדר.
**אליהו טֶסלֶר** (1901 – 25 באוגוסט 1965) היה משורר עברי ומתרגם.

ביוגרפיה
--------

אליהו טסלר נולד בעיר אומן שבאוקראינה, ועבר לפולין. בשנת 1920, בגיל 19, עלה לארץ ישראל בעלייה השלישית. הוא היה פועל חקלאי ופועל בנין ועסק במלאכות נוספות.

בשנת 1942 החל לעבוד כמנהל חשבונות בעיתון "דבר", ועבד שם עד שנת 1960. טסלר החל לפרסם את שיריו בכתב העת הספרותי "הדים", שהוציאו לאור בארץ הסופרים אשר ברש ויעקב רבינוביץ. הוא לא כתב שירים רבים, וזכה לכנס לראשונה את שיריו בשנת 1960, בספרו "גבעול במרחבים".

טסלר לא זכה בחייו לפרסום ולתפוצה רחבה של שיריו. הוא עמד כל חייו בצילם של גדולי המשוררים העבריים בארץ, מאנשי העלייה השלישית. תחייה מסוימת ועניין מחודש בשיריו התעוררו עם פרסום מסתו הגדולה של דן מירון, בשנת 1975, עליו ועל יצירתו.

בשנת 2016 יצא לאור הספר "פתחים קורעת עיר: שירים ותרגומים", בעריכתה של חיותה זילברמן, ובו אוסף משיריו ומתרגומיו של טסלר.

בתו, המתרגמת דליה טסלר, תרגמה מיצירותיו של טולקין, בכינויה הספרותי - דליה בת אליהו טסלר. (גילס האכר מפרזון, הרפתקאותיו המופלאות ועליתו לגדולה של גילס האכר, מאת טולקין, הריקה אל השפה העברית, בלוית הערות - דליה בת אליהו טסלר).

ספר שיריו
---------

* **גבעול במרחבים**, ספרית פועלים, מרחביה, תש"ך. (מהדורה מורחבת, בצירוף שירים אחרונים ותרגומים לשירי אוסיפ מנדלשטם: תשל"ד 1974.)

תרגומיו
-------

* וו"אי לנין, **כתבים נבחרים**, (תרגום מרוסית, עם חיים שלום בן אברם), מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר (ספרית פועלים), תש"ב 1942
* בנימין קָוֶורִין, **שני קברניטים** (3 כרכים), תל אביב: עם עובד (ספרית שחרות), תש"ט–תש"י 1950 (מרוסית).

לקריאה נוספת
------------

* חיותה זילברמן, **אליהו טסלר: מונוגרפיה**, דיסרטציה – אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ח 2008.
* דן מירון, **מחוויה לפולחן - משבר המודרניזם בשירה הארץ-ישראלית: מקרה אליהו טסלר**, מוסד ביאליק, 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליהו טסלר** בוויקישיתוף
* אליהו טסלר, דבר, 27 באוגוסט 1965
* א. טסלר למנוחות, דבר, 29 באוגוסט 1965
* גיורא לשם, על שירתו של אליהו טסלר, דבר, 4 באוגוסט 1961
* דן מירון, אקדמות לשירת אליהו טסלר, דבר, 23 במאי 1975, המשך
* אתר למנויים בלבד יותם ראובני, שירת האדמה של אליהו טסלר, באתר הארץ, 7 ביוני 2017
* רשימת הפרסומים של אליהו טסלר, בקטלוג הספרייה הלאומית
* מידע על אליהו טסלר בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דן מירון, אקדמות לשירת אליהו טסלר, דבר, 23 במאי 1975, המשך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299633805171
* BnF: cb17160333b (data)
* GND: 1129382192
* ISNI: 0000 0000 6956 5326
* LCCN: no2016129335
* VIAF: 97225519
* WorldCat: lccn-no2016129335

 |
**חיים אוליאל** (נולד ב-22 בדצמבר 1956) הוא זמר ומוזיקאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אוליאל נולד בשדרות להורים שעלו ממרוקו. את הקריירה המוזיקלית שלו החל כבר בגיל 13, כאשר התחיל לנגן על גיטרה חשמלית. בגיל 15 הקים את להקת ליל השמשות. לאחר השחרור מהצבא הקים את להקת הרוק המאה העשרים ואחת, כאשר שותפיו ללהקה היו אחיו אלי אוליאל, שניגן בתופים, וחיים אוחנה, שניגן בבס. הרכב זה היווה את הבסיס ללהקת שפתיים שהוקמה מאוחר יותר. בלהקת שפתיים היה חיים אוליאל הסולן, וכן השותף לכתיבת שיריי הלהקה. במקביל להיותו חבר בלהקת שפתיים, סייע אוליאל רבות לזמר קובי אוז, שהיה אז בראשית דרכו.

בשנת 2000 יצא אלבום סולו הבכורה של אוליאל הנקרא "סנדוק לעג'ב" (בעברית: קופסת הקסמים), כשקובי אוז נטל חלק בניהול האמנותי של האלבום. בשנת 2002 הוציא את הסינגל "תני לו ללכת", שנכלל באלבום הסולו השני שלו. השיר זכה בפרס הצילינדר הנודד לשנת תשס"ד.

בשנת 2003 הקליט את שירו של נתן אלתרמן "עוד אבוא" עבור שיר הנושא לסרט הקולנוע הכוכבים של שלומי בבימויו של שמי זרחין. השיר, שהולחן והופק מוזיקלית על ידי מלחין הסרט יונתן בר גיורא, מופיע בכותרות הסיום, וכן בגרסה קצרה ומהורהרת יותר בגוף הסרט. בגרסת הדי.וי.די מצורף גם קליפ בהשתתפות אוליאל ואושרי כהן, כוכב 'הכוכבים של שלומי'. אוליאל ובר גיורא המשיכו ושיתפו פעולה בביוצע לשיר נוסף של אלתרמן, ריצתו של העולה דנינו, שבוצע בהופעה מיוחדת.

הציע לאקדמיה ללשון העברית את המילה "צהלולים", ואף הקים מועדון זמר ותרבות מרוקאית תחת שם זה בעיר שדרות.

לאוליאל ארבעה בנים ובת. באוגוסט 2019 אותר בנו ניב לצד אשה נוספת בביתו בנווה ימין כשהם ללא רוח חיים.

בחודש נובמבר 2020 השתתף אוליאל בערב הפתיחה של פסטיבל "אשדודשירה" ובו ביצע לראשונה על במה את "עוד אבוא" - שיר הנושא של "הכוכבים של שלומי" וכן את "ריצתו של העולה דנינו", שניהם מאת נתן אלתרמן.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי סולו

* 2000: סנדוק לעג'ב
* 2002: תני לו ללכת
* 2006: לפי שעה

### אלבומי להקת שפתיים

* ראו להקת שפתיים

קישורים חיצוניים
----------------

* חיים אוליאל, באתר שירונט
* חיים אוליאל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* חיים אוליאל, באתר Discogs (באנגלית)
* חיים אוליאל, דף שער בספרייה הלאומית
* חיים אוליאל, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* אבי שושן, "המרוקאים היו החלוצים האמיתיים", באתר ynet, 3 בנובמבר 2010
* אסף נבו, ‏חיים אוליאל: "ללהקת שפתיים מגיע פרס ישראל", באתר ‏מאקו‏, 20 באפריל 2014
* בן שלו, איך הגיע חיים אוליאל ל"אינדינגב" ולמה הוא לא מאמין במוזיקה מזרחית חנפנית, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2014
* יעקב בר-און, ‏קורא שפתיים: חיים אוליאל ולהקתו חוזרים להופעה חד פעמית, באתר מעריב אונליין, 23 במרץ 2017
* סרטונים חיים אוליאל, הפרויקט של מפעל הפיס לתיעוד יוצרים במוזיקה הישראלית עם יואב קוטנר, אוקטובר 2017
* צליל מכוון, חיים אוליאל, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 27:07)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד ניצן פינקו, אלי אוליאל, מתופף להקת "שפתיים", מת בגיל 66, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2020
2. ↑  להאזנה לביצוע של השיר "עוד אבוא", בהפקת יונתן בר גיורא
3. ↑  להאזנה לביצוע לשיר "ריצתו של העולה דנינו"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299241405171
* MusicBrainz: 2773ff30-be0a-405a-aeae-56a74bca8219

 |
הרב **יוסף גרמון** (נולד ב-29 בינואר 1988 בירושלים) הוא נשיא הקואליציה ההומניטרית ולשעבר רבה הראשי של גואטמלה.

ביוגרפיה
--------

יוסף נולד ב-29 בינואר 1988 בירושלים. למד בתלמוד תורה דרך תבונה, בישיבה קטנה אמרי נועם ובישיבת תורה אור. הוסמך לרבנות דרך מכון לימודי דעת (פרחי שושנים). בשנת 2007 החל לעבוד בישיבת "אור תורה" במקסיקו, ובמקביל היה לסופר צללים לרבנים באמריקה הלטינית. למד לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטה הפתוחה, ולתואר שני במדעי הרוח והחברה ב-Instituto internacional de estudios globales, וב-2018 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת Alfa y omega בוייארמוסה.

בשנת 2012 החל לשמש מרצה בקהילה היהודית בבוגוטה, וב-2013 מונה לרבה של העיר סנטיאגו דה קאלי.

ב-2015 מונה לרב הראשי של גואטמלה. במהלך שנותיו כרבה של גואטמלה מיסד קשרים עם הקהילה האוונגליסטית בגואטמלה, וכן חיזק את הקשר בין הממשל לבין הקהילה. בשנת 2017 היה שותף לתהליך הקמת סניף זק"א בגואטמלה. בשנת 2018 היה שותף לתהליך העברת שגרירות גואטמלה בישראל לירושלים. לאחר התפרצות הר הגעש פואגו ביוני 2018, החל גרמון בפעילות הומניטרית רחבת היקף, שכללה גיוס כספים לטובת סיוע לנפגעים, הקמת שכונת מגורים לטובת עקורים, חלוקת למעלה ממיליון ק"ג מזון לנפגעים ופעילויות הומניטריות רבות נוספות. בשנת 2019 סיים את תפקידו כרב הראשי בגואטמלה, אך המשיך לשמש בתפקיד מפקד זק"א באמריקה הלטינית, וכן מוביל את ארגון "הקואליציה ההומניטרית", אשר פועלת לחלוקת מזון, תרופות, ביגוד וצרכים נוספים לנזקקים ברחבי העולם, ובעיקר באמריקה הלטינית ובאפריקה. בנוסף, מרצה גרמון ברחבי אמריקה הלטינית לקבוצות שונות מדתות שונות, וקורא לאחדות ולגישור בין הדתות השונות.

שימש כראש משלחת של תוכנית "עמיאל בקהילה", באמריקה הלטינית.

בשנת 2021 נבחר על ידי JNS לאחד מארבעים המנהיגים המשפיעים באמריקה הלטינית על היחסים בין ישראל לאמריקה הלטינית.

גרמון כתב שלושה ספרים בספרדית בנושאים שונים הנוגעים ליהדות, פילוסופיה ועל הסכסוך היהודי-ערבי. ב-2022 יצא לאור בעברית ספרו "מסביב לעולם ב-54 פרשות", הכולל רעיונות מפרשת השבוע, בעקבות ביקוריו ב-105 מדינות שונות.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק פלדמן, האיש שלנו בגואטמלה, בקהילה, כ"ד סיוון תשע"ח.
* הספר תולדות הזמן באתר סימניה
* הספר Toralogia
* הספר Rompementiras
* מאמרים וכתבות בספרדית של גרמון

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף גרמון, ברשת החברתית פייסבוק
* יוסף גרמון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* הרב יוסף גרמון ביוטיוב
* איתמר אייכנר, היהודי החזק בגואטמלה: הרב שמאחורי העברת השגרירות, באתר ynet, 16 במאי 2018
* אריאל כהנא, בית מתוך הלב, באתר ישראל היום, 4 ביולי 2019
* אליהו גליל, ירושלים החדשה, גואטמלה עמוד 16, בעיתון "שביעי", 24 באוגוסט 2018
* רקפת פרא, ‏העיר למען נפגעי התפרצות הר הגעש בגואטמלה תיקרא ירושלים, באתר ‏מאקו‏, 7 באוגוסט 2018
* אות ההוקרה מהקונגרס בגואטמלה
* ירושלים באל סלבדור
* מצעד פרו-ישראל בגואטמלה
* ראיון של הרב גרמון לכיכר השבת
* הרב גרמון על כת לב טהור בגואטמלה
* ראיון עם הרב גרמון בספרדית
* ראיון עם הרב גרמון באנגלית (Israel21)
* JNS ארבעים המנהיגים המשפיעים באמריקה הלטינית
* אריאל שנבל, עם רבע מיליון עוקבים וקשרים בעולם הנוצרי, הרב יוסף גרמון קידם את העברת שגרירות ארצו לירושלים, מקור ראשון, 1 בינואר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב גרמון, באתר "עמיאל בקהילה"
2. ↑  הספר מסביב לעולם ב-54 פרשות, באתר צומת ספרים
**לינדזי מארי מורגן** (באנגלית: **Lindsey Marie Morgan**; נולדה ב-27 בפברואר 1990) היא שחקנית אמריקאית, אשר מוכרת בעיקר בתפקידה בתור רייבן רייס בסדרת הטלוויזיה "המאה" ברשת The CW, ובשל תפקידה כמישל "מיקי" רמירז בסדרה "ווקר"; אתחול לסדרה באותו משם משנות ה-90.

ביוגרפיה
--------

מורגן נולדה בשם לינדזי מארי מורגן ביוסטון, טקסס, ארצות הברית לגאס מורגן ואליס ברסייגה. אביה ממוצא אירי ואמה מקסיקנית. יש לה אח בכור, אחות למחצה וחמישה אחים חורגים.

קריירה
------

מורגן החלה את הקריירה שלה בזמן לימודיה באוניברסיטת טקסס באוסטין, אחר כך עזבה אל לוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלה. 
התפקיד המשמעותי הראשון שלה היה בסרט "ריתוק" בכיכובו של ג'וש האצ'רסון שבו שיחקה מעודדת בשם אלקסיס. 

בשנת 2011, היא שיחקה בסרט של MTV בשם "*DisCONNECTED".* ב-2012, היא התארחה בסדרות "איך פגשתי את אמא" ו-"הכול לטובה".

בין השנים 2012 - 2013, שיחקה מורגן את התפקיד הראשי באופרת הסבון של רשת ABC "ג'נרל הוספיטל". עבור תפקיד זה, היא הייתה מועמדת לפרס אמי בשעות היום בשנת 2013 בקטגוריית "שחקנית צעירה בדרמה".

בין השנים 2014–2020, שיחקה מורגן בתפקיד של רייבן רייס בשבע עונות של סדרת המדע בדיוני "המאה". בעונה הראשונה היא שיחקה בתפקיד משני ובעונה השנייה קודמה לתפקיד ראשי.

בשנת 2021 החלה לשחק את דמותה של מישל "מיקי" רמירז בסדרה "ווקר" ברשת The CW; הסדרה מהווה אתחול לסדרה באותו משם משנות ה-90.

חיים אישיים
-----------

ב-29 בדצמבר 2020, הודיעה מורגן בחשבון האינסטגרם שלה על אירוסיה לשחקן הקנדי שון סיפוס.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | ריתוק | אלכסיס ספנסר |  |
| 2013 | *Chastity Bites* | נעמי |  |
| 2014 | *ETXR* | פלורנס |  |
| 2017 | סקייליין 2 | קפטן רוז קורלי |  |
| 2018 | *Lasso* | קיט |  |
| 2019 | *Inside Game* | סטפני |  |
| 2020 | סקייליין 3 | קפטן רוז קורלי |  |
| 2021 | *Summer Days, Summer Nights* | דבי אספינוזה |  |
| TBA | *And on the Eighth Day* |  |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | סופר נינג'ה | שונטל | פרק: "She's Too Good for Everyone" |
| *DisCONNECTED* | מריה | סרט טלוויזיה של MTV |
| 2012 | איך פגשתי את אמא | לורן | פרק: "The Drunk Train" |
| הכול לטובה | טרייסי | פרק: "Big White Lies" |
| 2012–2013 | ג'נרל הוספיטל | קריסטינה דייוויס | 66 פרקים |
| 2013 | *Destroy the Alpha Gammas* | לורן | סדרת רשת; 7 פרקים |
| פרנקלין ובאש | ג'ניפר | פרק: "Shoot to Thrill" |
| 2014 - 2020 | המאה | רייבן רייס | תפקיד משני (עונה 1)
תפקיד ראשי (עונות 7-2); 97 פרקים |
| 2016 | *Casa Vita* | אריאנה | סרט טלוויזיה של UPtv |
| משמרת לילה | קריסטל | פרק: "The Way Back" |
| 2021-הווה | ווקר | מיקי רמירז | תפקיד ראשי (2 עונות); 36 פרקים |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לינדזי מורגן** בוויקישיתוף
* לינדזי מורגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* לינדזי מורגן, ברשת החברתית אינסטגרם
* לינדזי מורגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לינדזי מורגן, באתר AllMovie (באנגלית)
* לינדזי מורגן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2016096075
* VIAF: 40147121813026392725
* WorldCat: lccn-no2016096075

 |
ניר מלחי
**ניר מלחי** (נולד ב-1955) הוא מורה לאמנויות לחימה, ראש שיטת "טסון נאן מאן פאי" בישראל, מייסד "המרכז הישראלי לטאי צ'י".

ביוגרפיה
--------

מלחי נולד בקיבוץ חצרים ושירת כלוחם בשייטת 13.
לאחר שחרורו מהצבא נסע להשתלם באמנויות לחימה בחו"ל והתאמן בקראטה, קנדו וטאי צ'י, ובכולן הגיע לרמות גבוהות. שהה כתשע שנים מחוץ לישראל, מתוכן כשש ביפן. למד אצל המאסטר וונג־פו־לאי בטאיוואן, בשיטת צון נאן שנוסדה על ידי אמן הלחימה הסיני וונג שו-צ'ין ומשלבת מספר אמנויות לחימה סיניות "רכות": טאי צ'י צ'ואן, שינג אי צ'ואן, בה גואה ג'אנג וצ'י קונג. לאחר מכן חזר בתשובה והפך לחרדי (וגם החזיר את שם המשפחה המקורי של הוריו - זלצמן).

בשנות השמונים חזר מלחי לישראל והקים את המרכז הישראלי לטאי צ'י. בשנת 2019 התנתק מלחי מהמרכז. עסק גם בנדל"ן, בישראל ובמזרח־אירופה.

בגופו של מלחי התגלה בשנת 2002 סרטן, ייתכן כתוצאה מצלילות בקישון במהלך שירותו הצבאי. טופל בישראל, בארצות הברית ובגרמניה ובעצת רבנים גם הוסיף את השם "יחיאל" לשמו.

בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה 2005, זכה הסרט "זורם כנהר גדול", שמלחי הוא גיבורו, בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט בוים על ידי יצחק חלוצי, וחושף את ההתמודדויות של מלחי במהלך חייו.

בשנת 2016 יצא לאור הספר "**אמנות הלחימה: שיחות עם מאסטר ניר מלחי**" (מאת עומר ברקמן, הוצאת אסיה) ובו שמונה שיחות של ניר מלחי, עם ד"ר עמיר סולד; ד"ר רוני קלוגר; פרופסור יעקב רז; ג'יל שיימס; אהרון שפירא; יוסף צליח; עמי אילון; ואלי כהן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניר מלחי** בוויקישיתוף
* אתר המרכז הישראלי לטאי צ'י
* סרטי וידאו עם ניר מלחי
* אוהד מקסימוב, שרד נגד כל הסיכויים: "מלחמה בסרטן זה המקצוע שלי", בעיתון מקור ראשון, 29 באוקטובר 2016
* ביקורת באתר "הארץ" על הספר "אמנות הלחימה" מאת עומר ברקמן

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאסטר יחיאל ניר מלחי, אתר המרכז הישראלי לטאי צ'י
2. ↑  על הסרט "זורם כנהר גדול"
**מועדון כדוריד באר שבע** (או מ.כ. באר שבע) הוא מועדון כדוריד ישראלי מהעיר באר שבע, המתמודד בליגת העל בכדוריד.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם בשנת 2003 כמסגרת חוגים לילדים ונוער על ידי רוני טסלר (שהוא אלוף ישראל לשעבר בהתעמלות קרקע) ובתמיכת עיריית באר שבע בראשותו של יעקב טרנר, לאחר שכמה עשרות שנים לא הייתה מסגרת כדוריד בעיר באר שבע. אולם, קבוצת הבוגרים של המועדון הוקמה ב-2010 בעזרת אבירן שדה שהיה שחקן בקבוצת הנוער של המועדון מספר שנים והמאמן הראשון של קבוצת הבוגרים.

בתחילה שיחקה הקבוצה על מגרש אספלט כשרק הוקמה והתחילה את דרכה בליגה השלישית, והמדריכים הראשונים היו סטודנטים, ברובם מאזור המרכז, שהגיעו לבאר שבע ללמוד באוניברסיטה והדריכו ילדים בזמנם הפנוי. לאחר שמחלקת הנוער הוציאה מספר ילדים לנבחרות הנוער, שם המועדון נבנה ברחבי העיר כמועדון העיקרי לכדוריד וצעירים נמשכו לשחק בו.

הקבוצה שיחקה 3 עונות בליגה השלישית (הליגה הארצית בכדוריד), כאשר כל השחקנים היו חובבנים שהגיעו לשחק בזמנם הפנוי.

ב-2016 זכתה קבוצת נערים ט' של המועדון באליפות המדינה לשכבת הגיל, וחלק משחקנים אלו היוו את השלד של הבוגרים, ושנה לאחר מכן עלתה הקבוצה לליגה הלאומית. אז עברה הקבוצה לשחק באולם האוניברסיטה באוניברסיטת בן-גוריון, ולאחר מכן עברה לשחק באולם הקונכייה המשמש גם את קבוצת הכדורסל של העיר ומכיל 3,000 מקומות.

בעונת 2017/2018 הוחלט על ידי העירייה והיו"ר להעמיד תקציב לעליית ליגה, אחרי כישלון לעלות בעונות הקודמות, ובסיום העונה עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת העל בכדוריד. הקבוצה אף הצליחה להישאר בליגה בעונת 2018/2019, עונתה הראשונה בליגה הבכירה בישראל, כאשר במהלך העונה עברה לשחק באולם רמות החדש בשכונת רמות בבאר שבע.

הקבוצה מפעילה בית ספר לכדוריד בבאר שבע ובנוסף קבוצות נערים ונוער.

צוות מקצועי
-----------

* **מאמן ראשי:** אבנר דרורי
* **מאמן שוערים:**
* **מנהל מקצועי:**

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד הקבוצה, באתר איגוד הכדוריד
* עולה ליגה: רוני טסלר הופך את החלום לסיפור הצלחה מקומי(הקישור אינו פעיל), אתר mynet באר שבע, 22 בפברואר 2018

| ליגת העל בכדוריד - עונת 2021/2022 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הפועל ראשון לציון • מכבי ראשון לציון • בני הרצליה • א.ס. רמת השרון • מ.כ. אילת • הפועל אשדוד  מ.כ. חולון • מכבי אבישי מוצקין • א.כ. נס ציונה • הפועל קריית אונו • מ.כ. באר שבע • מכבי דימונה • מכבי תל אביב |

 |
בניין העירייה המופיע בסמל
**סמל העיר באר שבע** עוצב בשנת 1972 על ידי חזי מור. בסמל נראה עץ אשל המסמל את בניינה ופיתוחה של העיר. העץ נטוע מעל בניין עיריית באר שבע, המיוצג על ידי שנים עשר עמודים, המסמלים את שנים עשר שבטי ישראל, ומייצגים את רעיון קיבוץ הגלויות בעיר. מימין לעץ ניצב המגדל של בניין העירייה, הנראה כידיים האוחזות בעץ, ואלה מסמלות את רעיון מיזוג הגלויות. בתחתית הסמל מופיע הפסוק: 

> 
> "ויטע אשל בבאר שבע"
> 
> 
> 
> — בראשית כ"א, ל"ג
>

הסמל הקודם
----------

הסמל הקודם בבול מסדרת "סמלי ערים"
סמלה הקודם של העיר אומץ עם הקמתה בשנת 1950, ונראו בו עץ אשל אשר סימל את הנגב, צינור מים שהביא אליו חיים ומפעל וארובה ברקע, שייצגו את הקמת אזור התעשייה בבאר שבע. 
הסמל עוצב על ידי יקיר באר שבע, אברהם חלילי, העיתונאי הראשון שפעל בעיר.
בשנת 1965 הוציא השירות הבולאי בול המציג את סמל העיר בעיצובם של מקסים וגבריאל שמיר תחת הסדרה "סמלי ערים א' 1965 - 1967" ובערך נקוב של 0.08 לירה ישראלית.

סמלילה החדש של העיר
-------------------

בשנת 2012, בעקבות תל אביב, חיפה וערים נוספות בישראל ובעולם, אימצה באר שבע סמליל מודרני שנועד למתג את העיר ולמצב אותה כעיר מובילה בתחומי התרבות והאמנות, היזמות העסקית והתיירות. המהלך האסטרטגי בוצע על ידי חברת "שיר-שפיצר" והמיתוג עצמו על ידי "סטודיו נוימן". הסמליל החדש מורכב מהכיתוב "באר שבע, בירת ההזדמנויות של ישראל". האות ר במילה "באר" מעוצבת בדמות הספרה 7 והיא עשויה מתשבץ של ארבעה צבעים. לצד כיתוב זה מופיעה דוגמה גאומטרית שבה שבעה צבעים, ואלה מייצגים: 

* פנאי, בידור וספורט - צהוב;
* תיירות - כתום;
* מחקר וטכנולוגיה - אפור;
* דיור ונדל"ן - סגול;
* תחבורה, פיתוח ואיכות הסביבה - ירוק בהיר;
* חינוך והשכלה גבוהה - תכלת;
* יזמות עסקית - אדום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל העיר באר שבע** בוויקישיתוף
* סמלי העיר, באתר עיריית באר שבע
* אודות לוגו העיר החדש
* מיתוג באר שבע

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על בול באר שבע, באתר התאחדות בולאי ישראל
**מרקוס ואנדט** (בשוודית: **Marcus Wandt** נולד ב-22 בספטמבר 1980) הוא אסטרונאוט וטייס ניסוי שוודי.

ואנדט סיים קורס טיס בחיל האוויר השוודי, המשיך ללמוד בבית הספר של הצי האמריקאי, ועבד מספר שנים כטייס ניסוי בחברת תעופה שוודית. החל מ-2022 הוא אסטרונאוט בסוכנות החלל האירופאית. הוא עומד לטוס לחלל לראשונה כחבר צוות במשימת Axiom mission 3 של חברת אקסיום ספייס.

קריירה לפני סוכנות החלל האירופאית
---------------------------------

מ-2003 עד 2014 היה ואנדט טייס קרב בחיל האוויר השוודי. ב-2004 הצטרף לבית הספר להכשרת טיסות של חיל האוויר השוודי, שם קיבל הכשרה בסיסית לטיסה. הוא סיים תואר שני בהנדסת חשמל מאוניברסיטת צ'למרס בשנת 2007. משנת 2013 עד 2014, הוא התאמן בבית הספר לטייסי מבחן של צי ארצות הברית, שם סיים את לימודיו כראשון בכיתתו והחל להיות טייס מבחן ניסיוני. ב-2014 הוא הצטרף ל- SAAB Aeronautics, חברת תעופה שוודית, כטייס ניסוי. לאחר מכן קודם לטייס ניסוי ראשי וראש מחלקת טיסות ב-2020.

קריירה בסוכנות החלל האירופאית
-----------------------------

בנובמבר 2022, ואנדט נבחר כחבר במחלקה הראשונה של אסטרונאוטים במילואים של סוכנות החלל האירופאית.

ביוני 2023, הסוכנות הציעה את ואנדט לטיסה הקרובה של אקסיום ספייס - Axiom Mission 3. כתוצאה מכך הוא הפך מאסטרונאוט במילואים לאסטרונאוט מקצועי והצטרף לסוכנות החלל ב-1 ביוני 2023.

המשימה במסגרתה יטוס ואנדט לחלל מטעם סוכנות החלל האירופאית נקראת "מונין".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקוס ואנדט** בוויקישיתוף
* מרקוס ואנדט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מרקוס ואנדט, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biographies of the ESA Reserve Astronauts, מתוך אתר spacefacts.de (באנגלית)
2. ↑  "Marcus Wandt". *www.esa.int* (באנגלית). נבדק ב-2023-06-09.
3. ↑  "N° 28–2023: ESA proposes Marcus Wandt from Sweden to fly on a future Axiom space mission". *סוכנות החלל האירופאית* (באנגלית). 15 ביוני 2023. נבדק ב-15 ביוני 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה).
4. ↑  "Muninn mission patch and name". *Agence spatiale européenne* (באנגלית). 16 ביוני 2023. נבדק ב-16 ביוני 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה).
סר **פרדריק ניקולס ויליאם מקראקן** (באנגלית: **Frederick William Nicholas McCracken**; 18 באוגוסט 1859 - 8 באוגוסט 1949) היה לוטננט גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

מקראקן נולד ב-18 באוגוסט 1859 במחוז קנט שבאימפריה הבריטית. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, וב-1879 התגייס לצבא בריטניה והוצב כלוטננט משנה ברגימנט הרגלים ה-49. בהמשך הועבר לרגימנט ברקשייר, ובשנה שלאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט. ב-1882 לחם במלחמה האנגלו-מצרית, וב-1884 הועלה לדרגת קפטן. ב-1885 לחם במהלך המלחמה המהדית כנגד כוחותיו של מוחמד אחמד בסודאן, ועל חלקו בקרב טורפיק אוזכר בשדרים הרשמיים, והוענקה לו דרגת כבוד של מייג'ור. לקראת סוף השנה לחם גם בקרב גיניס. באפריל 1892 הוצב בברבדוס, וב-1897 הפכה דרגת המייג'ור שלו לקבועה. עם פרוץ מלחמת הבורים ב-1899, הוא לחם עם הגדוד הראשון של רגימנט ברקשייר, וב-1901 מונה למפקד הגדוד השני ברגימנט. ב-1902 מונה למפקד חיל מצב אשר כלל כמה גדודים. על חלקו במהלך המלחמה, הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל וקיבל את אות השירות המצוין. ב-1905 הוא קיבל דרגת כבוד של קולונל, ופיקד על הגדוד ה-2 ברגימנט ברקשייר עד 1907. הוא הוצב למשך מפר שנים בהודו, וב-1911 הועבר לאירלנד. ב-1912 הוענקה לו דרגת כבוד של בריגדיר, והוא קיבל פיקוד על הבריגדה ה-7.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה מקראקן מפקד בריגדת החי"ר ה-7. הבריגדה שלו נכללה במסגרת הדיוויזיה ה-3 אשר הייתה חלק מהקורפוס ה-2 של חיל המשלוח הבריטי. הבריגדה נשלחה לחזית המערבית, והשתתפה בקרב לה קאטו אשר הסתיים בניצחון גרמני. הבריגדה כיסתה את נסיגת הקורפוס ה-2 במהלך הנסיגה הגדולה למארן. אדמונד אלנבי - מפקד חיל הפרשים של חיל המשלוח, התרשם מאוד מתפקודו של מקראקן, ובהמלצתו הוא הועלה באוקטובר לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקח חיל הרגלים בחיל המשלוח. ב-1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית). בניגוד לפיקודו המעולה על הבריגדה ה-7, פיקודו על הדיוויזיה ה-15 היה לקוי. אחד המשקיפים תיאר אותו כ"חלש ועצלן". הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך קרב לוס, הקרב על הסום וקרב אראס. ביוני 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-13, הוא פיקד על הקורפוס עד מרץ 1918 עת מונה למפקד הפיקוד הסקוטי.

### אחריתו

ב-1922 פרש מהצבא בדרגת לוטננט גנרל. הוא נפטר ב-8 באוגוסט 1949, עשרה ימים לפני יום הולדתו ה-90.

ב-1887 נישא לאן יוסטון גלובר, אשר ילדה לו בן ושתי בנות. אן נפטרה ב-1923.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמונה של מקראקן (באנגלית)
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "דינוזאורים נלחמים".
דיורמה של טריצרטופס מגן על הגור שלו מפני טירנוזאורוס רקס.
איור של טריצרטופס נוגח בטירנוזאורוס ודוקר אותו בקרניו.
**דו-קרב הדינוזאורים** הוא כינוי למאובן שמקורו בתצורת הל קריק במונטנה. המאובן מורכב משלדים מאובנים של טירנוזאורוס רקס מתבגר וטריצרטופס סבוכים זה בזה וקבורים באבן חול. המסקנה שהשניים ערכו דו-קרב מגיעה מהפציעות הרבות שנגרמו לשני הדינוזאורים, כולל שן של הטירנוזאורוס המוטבעת בתוך הטריצרטופס, אף על פי שלא ידוע בוודאות האם הם אכן נקברו כשהם נלחמים זה בזה. המאובן נמצא ברשותו של מוזיאון צפון קרוליינה למדעי הטבע (אנ').

היסטוריה
--------

הדגימה התגלתה בשנת 2006 במונטנה על ידי החוואים קלייטון פיפס, מארק איטמן וצ'אד אוקונור, בשטח שהיה שייך לשתי משפחות חוואים שונות, סברסון ומארי. החוואים ניסו ללא הצלחה למכור את המאובן למספר מוזיאונים, כולל המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע ומוזיאון הרי הרוקי. לאחר מכן ניסו החוואים למכור את הדגימה לקונה פרטי באמצעות מכירה פומבית, אך ללא הצלחה.

בשנת 2016 פנה לפיפס מוזיאון צפון קרוליינה למדעי הטבע, והחל במשא ומתן לרכישת המאובן. עם זאת, סוגיות משפטיות לגבי הבעלות החוקית על המאובנים האטו את המשא ומתן; אמנם השטח היה שייך למשפחת מארי, אך למשפחת סברסון הייתה זכות בעלות על המינרלים שבקרקע, והמחלוקת הייתה האם מאובנים יכולים להיחשב כמינרלים. לאחר ששני בתי משפט במדינה פסקו אחרת זה מזה, בשנת 2020 פסק בית המשפט העליון של מונטנה כי מאובנים אינם יכולים להיחשב למינרלים, מה שאיפשר את רכישת הדגימה בידי המוזיאון.

חשיבות מדעית
------------

המאובן נחשב לאחד המאובנים השמורים והשלמים ביותר של שני המינים, כאשר הטירנוזאורוס שלם ב-98%, והוא השלם ביותר שנמצא אי פעם, לאחר שעקף את המאובן "סו". במאובן נשתמרו טביעות עור, איברים פנימיים, תוכן קיבה וחלבונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דו-קרב הדינוזאורים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ashley Strickland, 'Dueling dinosaurs' fossils show Triceratops, T. rex, may have died after a battle, CNN, ‏2020-11-17 (באנגלית)
2. ↑  WRAL, NC Museum of Natural Sciences unveils world's first complete T. rex, WRAL.com, ‏2020-11-17 (באנגלית)
3. ↑  Pantuso, Phillip (2019-07-17). "Perhaps the best dinosaur fossil ever discovered. So why has hardly anyone seen it?". *The Guardian* (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-08-27.
4. ↑  The Associated Press, Millions at stake in Montana dinosaur fight: Are fossils minerals?, Los Angeles Times, ‏2019-11-08 (באנגלית אמריקאית)
5. ↑  Smithsonian Magazine, Mike Sager, Will the Public Ever Get to See the "Dueling Dinosaurs"?, Smithsonian Magazine (באנגלית)
6. ↑  Press, Associated (2020-11-17). "'Dueling dinosaurs' of Hell Creek find home in North Carolina museum". *The Guardian* (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-08-27.
7. ↑  Jonathon Keats, Montana's Dueling Dinosaurs To Fetch Up To $9 Million At Bonhams Auction, Forbes (באנגלית)
8. ↑  'Dueling Dinosaurs' fossil, hidden from science for 14 years, could finally reveal its secrets, Science, ‏2020-11-17 (באנגלית)
9. ↑  North Carolina Museum of Natural Sciences to receive the "Dueling Dinosaurs" | Programs and Events Calendar (באנגלית)