recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אה"מ **"הניבאל"** (באנגלית: HMS ***Hannibal***) הייתה אוניית מפרשים ומדחף של הצי המלכותי הבריטי, שהושקה ב-1854. היא תוכננה להיות אוניית קו מדרגה שנייה בעלת 90 תותחים. הזמנת האונייה אושרה ב-14 במאי 1840 והיא אמורה הייתה להיבנות במספנת הצי בווליץ'. באותה תקופה החל הצי להסב את אוניותיו להנעה החדשה במדחף, והוחלט לשנות את תוכניות האונייה ולבנותה עם מפרשים ומנוע קיטור לעזר. האונייה נבנתה במספנת הצי בדפטפורד והושקה ב-31 בינואר 1854. היא חומשה ב-91 תותחים וסווגה כאוניית קו מדרגה שנייה.

האונייה השתתפה במלחמת קרים בפיקודו של ג'ון צ'ארלס דאלרימפל היי (אנ').

היא שימשה להובלת חייליו של גריבלדי באיטליה. האונייה הגיעה לנאפולי ביולי 1860. בנובמבר פרצה מגפת אבעבועות שחורות, ובתוך עשרה ימים נדבקו במחלה 90 איש מאונייה זו ומעוד אונייה אחת לפחות. שבעה מהמתים נקברו בבית הקברות האנגלי בנאפולי (אנ').

היא הוצאה משירות פעיל בצי ב-1874 והוסבה לגווה. ב-1904 נמכרה ונגרטה.

לקריאה נוספת
------------

* Colledge, J. J.; Warlow, Ben (2006) [1969]. *Ships of the Royal Navy: The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy*. (Rev. ed.). London: Chatham Publishing.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אה"מ הניבאל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Giancarlo Alisio, *Il Cimitero degli Inglesi*. Naples, 1993.
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**אקווה וירגו** (**Aqua Virgo**) הייתה אחת מ-11 אמות המים שסיפקו מים לרומא העתיקה.

עם נפילתה של האימפריה הרומית והפסקת תחזוקת האמה זו נסתמה ופסק השימוש בה וזו נהרסה. כאלף שנים מאוחר יותר, נבנתה באותו נתיב האקווה וירגינה.

היסטוריה
--------

אמת המים הושלמה בשנת 19 לפנה"ס על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה, בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס. מקורה של האמה בסמוך לאבן המיל השמינית של הויה קולאטינה, כ-3 ק"מ מהויה פראנסטינה.

על פי האגדה התגלה המעיין על ידי בתולה שהביאה שלושה חיילים רומאיים צמאים למעיין, שנקרא על שמה.

אורכה של האמה כ-20 ק"מ בהם יורד גובה מפלס המים כ-4 מטרים, עד הגעתה למרכזו של שדה מרס. בשיאה הביאה האמה לעיר כ-103,916 מטרים מועקבים של מים מדי יום. לאורך מרבית מהלכה, עוברת האמה מתחת לפני הקרקע.

לדברי ההיסטוריו פרוקופיוס, בשנת 537 ניסו הגותים לעבור דרך האמה ולתקוף את רומא.

לאחר נפילת האימפריה הרומית, נזנחה האמה. האמה נבנתה מחדש על ידי האפיפיור אדריאנוס הראשון בסוף המאה השמינית בשם "אקווה וירגינה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקווה וירגו** בוויקישיתוף
* סמיואל בול פלאטנר, **מילון טופוגרפי של רומא העתיקה**, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
* מידע על אמות המים ברומא העתיקה
* מפת אמות המים ברומא העתיקה (באיטלקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 240127945
* WorldCat (עם VIAF): 240127945

 |
בית הכנסת בעין נשוט
**עין נשוט** הוא אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, כקילומטר וחצי מצפון לקצרין וכקילומטר וחצי מדרום ליישוב קדמת צבי, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת התלמוד ובית כנסת קדום.

החורבה, ששמה הערבי ח'רבת דיר רחיב, שוכנת על גבעה ברום 392 מטרים מעל פני הים, מעל תחילת אפיקו של נחל משושים.

האתר נחקר לראשונה בשנות השמונים של המאה ה-19 בידי החוקר גוטליב שומכר, אשר העלה את הסברה כי במקום שרידי בית כנסת קדום.

במרכז החורבה שרידי בית כנסת קדום, שגודל אולם התפילה בו הוא 10 מטרים על 11 מטרים, ואשר נותרו בו ספסלים, עמודים וכותרות מעוטרות, שבחלקן מופיעה מנורה בעלת תשעה קנים. שרידי ארון קודש נתגלו בצדו הדרומי של המבנה, לכיוון ירושלים.

על סמך מטמוני מטבעות שנמצאו מתחת לרצפת בית הכנסת, סבורים החוקרים כי המבנה הוקם בשנת 475 לספירה לערך. לצד בית הכנסת, בולטים בחורבה גם שרידי בית בד קדום.

שרידי בתי כנסת נוספים מאותה התקופה נתגלו גם בחורבת אחמדיה, כקילומטר מדרום מזרח לאתר, ובחורבת דביה, כשלושה קילומטרים ממזרח לאתר.

לקריאה נוספת
------------

* חנה ודוד עמית, **מראי מקום - לטייל עם המקורות בצפון הארץ**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, עמ' 221-217.
* דפנה וערן מאיר, **בתי כנסת קדומים ברמת הגולן**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים התשע"ג, עמ' 63-52.

קישורים חיצוניים
----------------

סיור בחורבת עין נשוט (אורכב 22.08.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר תיירות גולן

* **עין נשוט**, סרטון באתר יוטיוב
מרגי סתם בן זונ~ למה הוא בכלל אם אנה זק וגם נראלי הוא גיי מאז שהוא עזב את נועה כפרה עליה איך משהיא יכולה לצאת אם משהוא כל כך מחואר איכ באמת מגעיל מה היא לא רואה שהוא אוהבת בנים יואו זה מחרפן אותי סאמק לב יו בסטיז.............

רקע וכתיבה
----------

באתר פרוגי נכתב כי "הסינגל נפתח נקי של מרגי בליווי פסנתר וקול אדיר ואז הופך לשיר קצבי, כייפי ומרים". מבחינת התוכן, נכתב כי "מרגי טוען בשירו החדש שצריך להישאר מי שאתה ולהביא את עצמך לידי ביטוי".

ביקורות
-------

דור מאיר מועלם ממאקו כתב על השיר ביקורת חיובית, בה טען כי בשיר מרגי "סוף סוף מציג את כל היכולות שיש לו; משירה ופלואו דרך ריקוד ועד לערימות של סטייל". גם דודי פטימר ממעריב אונליין ציין לחיוב את השיר וכתב כי "השיר 'אנג'ל' הוא אחד הדברים הכי טובים שמרגי עשה, גם בגלל שהוא שולט בנונשלנטיות ווקאלית בפופ הטהור, גם בחושניות הביצועית שלו וגם כי הוא פשוט כולל את כל האלמנטים מהם מורכב להיט ראוי, מה גם שההפקה המוזיקלית הנהדרת עוטפת את כל המארז בצורה מצוינת ומפולפלת. ככה אני אוהב את מרגי!".

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2021)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 12 |
| גלגלצ | 2 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "אנג'ל" באתר יוטיוב

* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוזיקה - אהבה נכזבת: מרגי בשיר פרידה מפתיע, באתר פרוגי, ‏2021-06-11
2. ↑  דור מאיר מועלם, ‏יש בך משהו שרק אתה יכול לתת, באתר ‏מאקו‏, 7 ביולי 2021
3. ↑  דודי פטימר, ‏נופר סלמאן לא קולעת, נינט טייב מפספסת, ומרגי באחד מלהיטיו הטובים, באתר מעריב אונליין, 8 ביולי 2021

| מרגי |
| --- |
| דיסקוגרפיה |
| מיני-אלבומים | מה יהיה • לא להיות לבד • *Dark Side of the Rainbow* |
| סינגלים | "תני לי רגע" • "הזוג הזה" • "אני לא אני" • "הכל שקוף" • "אסור" • "דיבור נגוע" • "לא יוצא למסיבות" • "אמבולנס" • "סגול בהיר" • "אנג'ל" • "לא להיות לבד" • "Sucks to Know You (FU)" ‏• "Lie Like This" • "צונאמי" |
| השתתפות בסינגלים | "Hoodie" |
| ערכים קשורים | הכוכב הבא לאירוויזיון 2018 • טדי הפקות • Mobile1 Music • סבן מיוזיק גרופ |
**רחל הוכמן** (נולדה ב-10 בספטמבר 1944) היא מורה לפיתוח קול, ממייסדי ההדרכה הקולית בישראל ומפתחת שיטת 'השירה הטבעית' (Natura Canto).

חייה
----

נולדה בקיבוץ מעברות, הוכמן היא בתו של המלחין הקלאסי נסים נסימוב. בוגרת האקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב במגמת ביצוע והוראת פיתוח קול. במלחמת יום הכיפורים נהרג בעלה יצחק הוכמן (הוכלה), מורה לחינוך גופני.
בנם הוא השחקן אורי הוכמן ובתם מיכל הוכמן שחקנית תיאטרון וקולנוע.

קריירה
------

הוכמן לימדה בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, בסמינר הקיבוצים ובאקדמיה למוזיקה בירושלים.הייתה ראש החוג לפיתוח קול בבית הספר למוסיקה הקיריה אונו. היא משמשת זה שנים רבות כמדריכה קולית בהפקות רבות בכל התיאטראות בישראל ומלמדת פיתוח קול שחקנים וזמרי פופ. הוכמן שימשה כמדריכה קולית בהפקות מוזיקליות עם מוזיקאים בינלאומיים כמו קרלוס מירנדה ושימשה כמדריכה הקולית של הלהקות הצבאיות ושל תיאטרון צה"ל. הדריכה את המקהלה הקאמרית של תל אביב בניצוחו של מיכאל שני. בין עבודותיה בתיאטרון הרפרטוארי בארץ: 'הילד חולם' ו'כריתת ראש' מאת חנוך לוין ובבימויו, 'המצליחים' מאת עלי מוהר ויוני רכטר בתיאטרון החאן, הנפש הטובה מסצ'ואן ומעגל הגיר הקווקזי בתיאטרון הקאמרי ועוד. הוכמן הכשירה דור של מורים לפיתוח קול העושים שימוש בשיטתה, ממובילי ההדרכה הקולית בישראל, כמו דלית כהנא, יסמין גמליאל ויניב ברוך.מאיה אבידן. נעמה לוי. שיר ביטון. נועה רדלמן. היא בעלת טור קבוע בביטאון 'מילה' של המרכז הישראלי למקהלות וחבורות זמר.בין תלמידה:יהורם גאון.גלי עטרי.נורית גלרון.יהודית רביץ.עופרה חזה.מירי מסיקה.קרן פלס.יובל דיין.הראל סקעת.רן דנקר.שירי מימון. נינט.ציפי שביט.מוקי.חנן בן ארי.עמרי גליקמן.מרינה מקסימיליאן.אניה בוקשטיין.מאיה דגן.יהודה פוליקר.יסמין לוי.ועוד רבים בהפקות תיאטרון ומחזות זמר

השירה הטבעית
------------

בשיטתה של הוכמן מודרכים התלמידים להפיק את קולם ולגרום לתהודתו בצורה טבעית, בדומה לקול אותנטי שמקורו למשל בצעקה, צחוק או בכי. הטכניקה העיקרית הנלמדת תחת הדרכתה היא 'לכוון את הצליל לאף' ולהדגיש שם את תהודתו. הגוון האפי (מלשון אף) של קול המואזין כשהוא קורא למאמינים לתפילה הוא הבסיס לשיטת הלימוד. הוכמן מרבה להסתייע בדימויים מילוליים המדגישים את התחושה שבהפקת הצליל, דימויים המסייעים לתלמידיה לתפוס מושגים מוזיקליים מופשטים שקשה להפנימם ללא התנסות אישית ישירה. 

על אף שהשכלתה האקדמית של הוכמן היא קלאסית, מתמקדת שיטתה בביצוע מוזיקלי של חומרים מגוונים. טכניקת השירה הטבעית שהיא מלמדת משרתת רפרטואר רחב הכולל פופ, רוק, מוזיקה אתנית, תיאטרון, מחזות זמר ועוד. גישתה מתעלת את טכניקת הלימוד לשירות האמירה ודרישות הרפרטואר וככזו היא פרקטית ומכוונת-ביצוע. הוכמן מרבה להדגיש כי אין בפיתוח הקול כדי לפגוע ביצירתיות של הזמר וכי מטרתה איננה לשנות את הקול של הזמר אלא להעניק לו כלים מעשירים תוך שמירה על הסגנון הטבעי ועל הצבע הקולי הייחודי שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* גלריית תמונות מכיתת אמן עם רחל הוכמן באתר שח"ם
* ראיון מצולם עם רחל הוכמן באתר youtube
* מופע לרגל יום הולדתה ה-70 של רחל הוכמן באתר youtube

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007440939005171
* VIAF: 42148874400749620834
* WorldCat (עם VIAF): 42148874400749620834

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גשר ביג דם** (באנגלית: **Big Dam Bridge**; השם הרשמי: **גשר הולכי הרגל והאופניים של מחוז פולאסקי** (**Pulaski County Pedestrian and Bicycle Bridge**)) הוא גשר להולכי רגל ואופניים הנטוי על פני נהר ארקנסו במדינת ארקנסו שבארצות הברית. הוא מחבר בין הערים ליטל רוק שמדרומו ונורת' ליטל רוק שמצפונו. רוחבו הוא 4 מטרים ואורכו 1,288 מטרים, וככזה הוא גשר הולכי הרגל הארוך ביותר בצפון אמריקה.

המבנה
-----

אורך קטע הגשר המתנשא מעל הנהר הוא 1,055 מטרים, ורמפות העלייה אליו מהוות את יתרת אורכו. חלקו המרכזי נשען על גבי מבנה סכר ותא השיט מארי (Murray) שעל הנהר. הגשר נטוי בגובה של 9.1 מטרים מעל הסכר ו-27 מטרים מעל הנהר. הוא מקשר בין הפארקים העירוניים המצויים ליד שני קצותיו, וכולם יחד מהווים אתר למרוצים ולמרוצי אופניים שונים. לאורכו מצויות שמונה מרפסות תצפית.

עלות הקמת הגשר הגיעה ל-12.8 מיליון דולר. הוא נחנך ב-30 בספטמבר 2006.

למקימי הגשר הוענקו מדליות רבות וביניהן מטעם מנהל הכבישים המהירים הפדרלי ומטעם אגודת מהנדסי התאורה בארצות הברית (עבור תאורת ה-LED שהותקנה בחלקו המרכזי).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר ביג דם** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גשר ביג דם
* תיאור הגשר, באתר Haw Creek

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: .
**בן ציון ישראל** (1897 – 28 בינואר 1953) היה ראש המועצה המקומית השני של בת ים.

ביוגרפיה
--------

בן ציון ישראל נולד בשנת 1897 בשכונת מונטיפיורי בירושלים. בן לרבי משה ישראל, שהיה איש ציבור מוכר ועסקן בכיר בקהילת הגורג'ים בירושלים, ובן למשפחת רבנים וסוחרים מפורסמת מגיאורגיה.

רעייתו, מלכה בת מזל ומנחם פפסימודורף, ילידת שכונת נחלת שבעה בירושלים.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה (1914) הוכרח לנדוד עם משפחתו לאלכסנדריה שבמצרים בגזירת השלטון הטורקי. בגמר המלחמה חזר עם משפחתו ובחר להתיישב בתל אביב, שם עסק במסחר והפך לאחד הסוחרים הגדולים בעיר.

הצטרף לאגודת "בית וגן" ונבחר לסגן יושב ראש האגודה. האגודה רכשה חלקת אדמה בדרומה של יפו כדי לתקוע יתד ליישוב של שומרי דת ומסורת.

ב-1926 יחד עם חברי האגודה ו-33 משפחות, הקים את היישוב בית וגן, שלימים שינה את שמו לבת ים. ב-1934 הקים את ועד העדה הספרדית ונבחר לנשיאה. ב-1935 יזם את הקמת בית הכנסת "מרום ישראל", כשהוא תורם את חלקת האדמה ומממן את בניית בית הכנסת.

ב-1936, עם פרוץ המרד הערבי הגדול, הקים את תחנת הנוטרים.

פעל מול השלטון הבריטי לקבל הכרה למועצה מקומית, וב-24 בדצמבר 1936 קיבל אישור להפוך את האגודה למועצה מקומית, ובכך פתח את הדרך להשגת תקציבים מהשלטון.

ב-1937 התמנה לראש המועצה השני של בת ים, עד הבחירות בקיץ 1939.

ב־11 באוגוסט 1938 יצא בנו בכורו, יוסף, לגבות כספים מבעלי חוב ערביים ביפו. ליד מגדל השעון ירו בו ערביים ופצעו אותו קשה מאוד. לאחר יומיים נפטר. הצער הרב הביא לפרישתו של בן ציון מהחיים הפוליטיים.

בן ציון ישראל נפטר ב-28 בינואר 1953, בגיל 55, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן ציון ישראל באתר עיריית בת ים
* זכרון להולכים | ר' בן-ציון ישראל ז"ל: (שבעה למותו), הצופה, 5 בפברואר 1953 (דב דויטש, 'פרנס נאמן'; הרב משה י. לוי, 'עסקן ונדבן')

הערות שוליים
------------

1. ↑  בבית המשפט המחוזי בתל-אביב, על המשמר, 12 באפריל 1953.
2. ↑  בן ציון ישראל באתר GRAVEZ

| ראשי המועצה המקומית ועיריית בת ים  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **כמועצה מקומית** | בן ציון מינץ | בן ציון ישראל | ישראל שמעון  רבינוביץ' תאומים | אליאב ליואי |
| 1936–1937 | 1937–1939 | 1939–1943 | 1943–1950 |
| **כעיר** | דוד בן ארי | מנחם רוטשילד | יצחק ולקר | דוד מסיקה | מנחם רוטשילד | אהוד קינמון | יהושע שגיא | שלמה לחיאני | יוסי בכר | צביקה ברוט |
| 1950–1964 | 1964–1973 | 1973–1977 | 1977–1978 | 1978-1983 | 1983–1993 | 1993–2003 | 2003–2014 | 2014–2018 | 2018 – מכהן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007460697405171
* VIAF: 14409215
* WorldCat: lccn-no99069798

 |
**נמל התעופה הבין-לאומי מיניסטרו פיסטריני** (בספרדית: **Aeropuerto Internacional Ministro Pistarini**), המוכר יותר כ"**נמל התעופה של אסייסה**" (בספרדית: **Aeropuerto de Ezeiza**), הוא הגדול מבין שני שדות התעופה הציבוריים המשרתים את אזור המטרופולין של בואנוס איירס והוא נמל התעופה הבין-לאומי הראשי של ארגנטינה. הוא ממוקם בעיר אסייסה (Ezeiza), בפרובינציית בואנוס איירס, כ-35 ק"מ דרומית-מערבית לבירה בואנוס איירס. שדה התעופה השני של בואנוס איירס נקרא אארופארקה חורחה ניוברי, והוא משמש לטיסות פנימיות בארגנטינה וכן ליעדים מקומיים בברזיל, צ'ילה, פרגוואי ואורוגוואי. החיבור ביניהם יכול להיעשות על ידי אוטובוס או מונית.

שדה התעופה מחולק לשלושה טרמינלים. טרמינל A משמש את רוב חברות התעופה הבין-לאומיות, טרמינל B משמש באופן בלעדי את אארולינאס ארחנטינס, וטרמינל C הוא לטיסות שכר וכן מסוף מטענים.

נמל התעופה הבין-לאומי מיניסטרו פיסטריני הוא היחיד באמריקה הלטינית שמפעיל טיסות לחמש היבשות (אפריקה, אמריקה, אסיה, אירופה ואוקיאניה).

היסטוריה
--------

פרויקט שדה התעופה היה של הגנרל חואן פיסטריני, שהגיש את פרויקט הבנייה שלו בתקופת היותו שר העבודות הציבוריות. התוואי אושר בחוק 12.285, ב-30 בספטמבר 1935, הוא היה אמור להיות שדה התעופה הגדול בעולם בזמנו והתלבטו היכן לבנותו, האם במקום בו נמצא כיום רחוב חנרל פס או בריו דה לה פלטה עצמו. מדידות של תחנות מזג אוויר גילו כי כאשר יש מזג אוויר רע או ערפל, אין הבדל משמעותי בין שני המקומות. לבסוף נבחר השטח הנוכחי בעיקר כי סוג האדמה הנוח יותר של המקום הביא לחיסכון של מיליוני דולרים וחודשים רבים של עבודה. זאת למרות שהאזור סובל מהצפות וערפל במשך החורף, אף כי בהווה גורמים אקלימיים אלו לא מפריעים להפעלתו הרגילה של שדה התעופה.

השדה נפתח רשמית ב-30 באפריל 1949, בתקופת נשיאותו הראשונה של חואן דומינגו פרון, וכצפוי, נמל התעופה הבין-לאומי של אסייסה היה בזמנו הגדול ביותר בעולם.

בשנת 2009 עברו בנמל 7.92 מיליון נוסעים.

ראו גם
------

* אארופארקה חורחה ניוברי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבין-לאומי מיניסטרו פיסטריני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי מיניסטרו פיסטריני

* אתר שדה התעופה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: aa4c8b9a-d71d-4003-981b-3b957cd9976e
* VIAF: 173454016
* WorldCat: viaf-173454016

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

גשר גרובנור. ברקע, תחנת הכוח באטרסי.
**גשר גרובנור** (באנגלית: **Grosvenor Bridge**), המכונה גם **גשר הרכבת ויקטוריה** (באנגלית: **Victoria Railway Bridge**), הוא גשר רכבת מעל נהר התמזה בלונדון. הגשר נמצא בין גשר ווקסהול לבין גשר צ'לסי, ומקשר בין פימליקו וצ'לסי בגדה הצפונית של הנהר, לבין שכונת ניין אלמס ובאטרסי בגדה הדרומית של הנהר. בסמוך לגשר נמצאים בית החולים המלכותי צ'לסי בגדה הצפונית של הנהר, ותחנת הכוח באטרסי ופארק באטרסי בגדה הדרומית.

היסטוריה
--------

הגשר מורכב משני גשרים שנבנו באמצע המאה ה-19. הגשר המזרחי נבנה עבור קו הרכבת לונדון-צ'טהם-דובר בין 1858 ו-1860 במטרה להוביל רכבות לתחנת ויקטוריה. גשר זה היה גשר הרכבת הראשון שנבנה על התמזה באזור מרכז לונדון. הגשר המערבי נבנה עבור קו הרכבת לונדון-ברייטון-החוף הדרומי זמן קצר לאחר מכן.

שני הגשרים נהרסו ונבנו מחדש מפלדה בין השנים 1963–1967.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **האדריכלות** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר גרובנור** בוויקישיתוף

| גשרי מרכז לונדון, ממערב למזרח |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| צ'לסי • גרובנור • ווקסהול • למבת' • וסטמינסטר • הנגרפורד • ווטרלו • בלקפריירס • בלקפריירס (רכבת) • מילניום • סאת'ק • רחוב קנון • לונדון • מצודה |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **מעלה הזרם**:**גשר צ'לסי** | **גשרים ומנהרות החוצים את התמזה** | **מורד הזרם**:**גשר ווקסהולמנהרת קו ויקטוריה (רכבת תחתית)** |
**מוסקבה** (ברוסית: **Москва**) הוא מועדון כדורסל נשים רוסי מהעיר מוסקבה, שהוקם על בסיס בית הספר לספורט מספר 49 "טרינטה". בעונה האחרונה של הקבוצה היא הציגה את התוצאה הטובה ביותר שלה: מקום חמישי באליפות רוסיה והעפלה לגמר גביע יורוקאפ.

שמות הקבוצה
-----------

* 1993—2003: טרינטה («Тринта»)
* 2003—2004: כוכבות טרינטה («Звёзды Тринты»)
* 2004—2007: דינמו מחוז מוסקבה («Динамо» МО)
* 2007—2008: מוסקבה («БК Москва»)

היסטוריה
--------

המועדון הוקם בשנת 1993 על בסיס בית הספר מספר 49 "טרינטה", המכין ילדים ובני נוער לכדורסל מקצועי. הקבוצה בתחילה, עם הפסקה של 6 שנים, שיחקה בליגה הבכירה, אך כבר בעונת 2002/03, סיימה במקום השלישי וקיבלה כרטיס להשתתפות בליגת המשנה: סופרליגה ב'.

בעונה הראשונה, לאחר ששינתה את השם ל"כוכבות טרינטה", הקבוצה סיימה במקום השביעי. בעונה הבאה מועדון הנשים שינה את בסיס האימונים ממוסקבה לעיר ליוברצי, שבפרברי מוסקבה ונכללה כחלק ממועדון דינמו מחוז מוסקבה, שנשיא הכבוד שלו היה לב לשצ'נקו ובהמשך הפך למועדון הכדורסל "זניט". ההצלחה לא איחרה לבוא, בעונה אחת (2004/05) הקבוצה השיגה את הזכות להשתתף בליגה העליונה של הכדורסל הרוסי, שחקניות כדורסל צעירות ומבטיחות הבריקו בהרכב: ילנה קירילובה ילנה דנילוצ'קינה, סבטלנה מחלינה, יקטרינה נובוסלצובה, לודמילה סאפובה ואחרות.

בעונתה הראשונה בסופרליגה A, הקבוצה נקראה "דינמו" ותפסה את המקום העשירי (2005/06), בשנה הבאה הקבוצה השתתפה ביורוקאפ נשים, שם הגיעה לחצי הגמר ונבלמה רק על ידי פאנצה האיטלקית וסיימה במקום השביעי באליפות רוסיה (עונת 2006/07).

בשנת 2007, בשל בעיות כלכליות, מועדון הכדורסל דינמו מחוז מוסקבה פורק, כשמועדון הגברים אומנם מותג מחדש כ"טריומף ליוברצי", קבוצת הנשים עברה לא רק שינוי שם, אך גם עברה למוסקבה.

העונה הראשונה והאחרונה (2007/08) כמועדון "מוסקבה" הייתה המוצלחת ביותר בתולדותיה מזה מספר שנים: היא סיימה במקום ה**חמישי** באליפות רוסיה, הגיעה לגמר יורוקאפ ושוב פעם הפסידה למועדון איטלקי, הפעם "ברטה" סקיו. עד מהרה השתנה המצב הכלכלי של נותני החסות החדשים של קבוצת הכדורסל שסירבו למימון נוסף ובשנת 2008 המועדון פורק סופית.

קישורים חיצוניים
----------------

 אתר האינטרנט הרשמי של מוסקבה

* סטטיסטיקה באליפות רוסיה
* פרופיל המועדון. אתר FIBA אירופה

הערות שוליים
------------

1. ↑  SCHIO SEAL EUROCUP WOMEN TITLE TRIUMPH IN MOSCOW
2. ↑  Баскетбол. Тринта — школа олимпийского резерва
3. ↑  "ИСТОРИЯ «Динамо»". אורכב מ-המקור ב-2014-08-20. נבדק ב-2012-10-28.
4. ↑  Женский БК «Динамо» сменил название
5. ↑  "Дочь нежна". אורכב מ-המקור ב-2012-09-02. נבדק ב-2012-10-28.
**איריס שטרק** (נולדה ב-27 ביוני 1961) היא רואת חשבון ישראלית, נשיאת לשכת רואי חשבון בישראל בשנים 2018–2021. ויושבת ראש מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים בשנים 2019-2013.

ביוגרפיה
--------

שטרק נולדה במושב חמ"ד. היא בעלת תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה, ותואר שני בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן. היא ובעלה הם מייסדים ושותפים מנהלים בפירמת רואי החשבון "שטרק את שטרק", שהוקמה בשנת 1984.

בין השנים 2005–2007 כיהנה כיו"ר דירקטוריון חברת נמל אשדוד.

כיהנה כסגנית נשיא לשכת רואי חשבון (משנת 1997), כיו"ר ועדת הקשר למגזר המלכ"רים בלשכת רואי חשבון וכן כדירקטורית במספר חברות במשק בהן בנק מסד וקרן הפנסיה של הסוכנות היהודית.

חברה בוועדות ציבוריות לרבות ועדות מינויים בנציבות שירות המדינה, ועדה לבחינת תנאי גמלאות של נושאי משרה שיפוטית וגמול בתקופת צינון.

מרצה באקדמיה בנושאי ממשל תאגידי ואחריות דירקטורים, ביקורת פנימית בתחומי המגזר השלישי ופרשנית כלכלית בתוכניות טלוויזיה.

שטרק הייתה שותפה לחקיקה בוועדת השרים לענייני חקיקה בנושא חוק החברות וחוק העמותות, וכן עסקה בהצעות החוק לעניין הכרת הוצאות טיפול בילדים, ומכסות נשים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות וחברות פרטיות [דרוש מקור].

במרץ 2010 יצאה בשליחות משרד ראש הממשלה לכינוס האו"ם בניו יורק, לרגל יום האישה הבינלאומי שם הרצתה בנושא מעמד האישה.

בדצמבר 2012 נבחרה שטרק לכהן כיושבת ראש מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים תפקיד אותו עזבה בשנת 2019.

ב-5 בספטמבר 2018 נבחרה לכהן כנשיאת לשכת רואי חשבון בישראל, לאחר שגברה בבחירות על המתמודדים ג'ק בלנגה וחן שרייבר. שטרק נבחרה לכהן בתפקיד ל-3 שנים, והיא האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד זה.

בעקבות עתירה של התנועה לטוהר המידות הוציא בג"ץ, ב-6 בספטמבר 2018, צו ביניים וצו על תנאי נגד המינוי שלה לנציגת ציבור בוועדה למינוי בכירים בשירות המדינה. ב-12 בספטמבר פרשה מהוועדה.

חיים אישיים
-----------

שטרק נשואה למשה שטרק ולהם שבעה ילדים. בן דודה הוא הדיפלומט צבי אבינר ופני.

קישורים חיצוניים
----------------

* איריס שטרק, ברשת החברתית LinkedIn
* גד ליאור, איריס שטרק - אשת חיל, באתר ynet, 8 במרץ 2005
* אלה לוי-וינריב, ‏נא להכיר: איריס שטרק - הגברת הראשונה של עולם ראיית החשבון בישראל, באתר גלובס, 4 ביוני 2008
* נועם שרביט ואלה לוי-וינריב, ‏סקר "גלובס" ו"מאגר מוחות": איריס שטרק - רואת החשבון מס' 1 בישראל, באתר גלובס, 4 ביוני 2008
* אבישי מתיה, ‏רו"ח איריס שטרק: "עשיתי משהו גדול לכלכלה הישראלית", באתר גלובס, 2 במאי 2015
* אתר למנויים בלבד טלי חרותי-סובר, "כמעט שאין רואי חשבון בפוליטיקה והמדינה מנצלת את זה. חונקים אותנו", באתר TheMarker‏, 24 בדצמבר 2015
* אתר למנויים בלבד טלי חרותי-סובר, "שכר רו"ח בשירות המדינה צריך להיות לפחות 300 שקל בשעה", באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2018
* אלה לוי-וינריב, ‏"מקצוע ראיית החשבון לא רלוונטי? זה הכי רחוק מהמציאות. בלעדיו אין לכלכלה עמוד תווך", באתר גלובס, 5 בספטמבר 2018
* איתמר אייכנר, כל מה שהעדיפו לא לספר על חברת הוועדה המייעצת למינויים בכירים, באתר ynet, 27 במאי 2018
* דף מרצה באתר להב פיתוח מנהלים
* כתבי מקור ראשון, ‏רו"ח איריס שטרק, בעיתון מקור ראשון, 14 בפברואר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  רו"ח איריס שטרק נבחרה לנשיאת לשכת רואי החשבון, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2018
2. ↑  אדריאן פילוט, בג"ץ הקפיא מינוי שטרק ונגל לחברי הוועדה למינוי בכירים בשירות המדינה, באתר כלכליסט, 6 בספטמבר 2018
3. ↑  חן מענית, אלה לוי-וינריב, ‏רו"ח שטרק הודיעה על הסרת מועמדותה לוועדה למינוי בכירים, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2018
**האסון האווירי בסופרגה** הוא שמו של אסון אווירי שהתרחש ב-4 במאי 1949 בטורינו. מטוס נוסעים שבו נסעו שחקני מאמני ומנהלי קבוצת הכדורגל טורינו ששבו ממשחק ידידות בפורטוגל ומספר עיתונאים שסיקרו אותם, התרסק. בשל תנאי ראות לקויים וסופות רעמים המטוס התנגש בבזיליקת סופרגה הממוקמת על הר וכל הנוכחים במטוס כולל אנשי הצוות, 31 במספר, נהרגו במקום.

גרנדה טורינו
קבוצת הכדורגל של טורינו הייתה ממוקמת במקום הראשון בטבלת הסרייה א'. הרכב הקבוצה באותה תקופה היה אחד הטובים ביותר בתולדות הכדורגל האיטלקי - הקבוצה זכתה בארבע אליפויות ברציפות, וכונתה "גרנדה טורינו" (טורינו הגדולה). כל שחקני הסגל נספו, אך נשיא המועדון לא היה על המטוס וניצל. קבוצת הנוער של המועדון זכתה מספר שבועות לאחר מכן באליפות איטליה. הקבוצה הבוגרת התקשתה להתאושש מהאסון, ואת האליפות הבאה שלה השיגה רק כ-30 שנה לאחר מכן, בעונת 1976/1975.

האסון גרם להלם באיטליה ומעל מיליון בני אדם השתתפו בלוויה שנערכה בטורינו. ההלם היה כה גדול עד ששנה לאחר מכן, במונדיאל 1950 שנערך בברזיל, נסעה נבחרת איטליה באונייה עקב הטראומה הלאומית מהאסון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האסון האווירי בסופרגה** בוויקישיתוף
* מערכת וואלה! ספורט‏, אין טרגדיה ספורטיבית גדולה מזו, באתר וואלה!‏, 07 בספטמבר 2011
**ספר לילדייך - ספר על השואה באירופה 1939-1945** הוא ספר מחקר על השואה ותקופת הנציונל-סוציאליזם שיצא לראשונה ב-1998 בשפה השוודית. הספר, שנכתב על ידי סטפן ברוכפלד ופול א. לוין, משמש ביותר מעשרים מדינות כחלק מהמאמץ שלהם לחנך על השואה. הוא משמש לרוב על ידי מורים ותלמידים מחטיבת הביניים ועד לסמינרים לתולדות השואה וללימודי רצח עם. הספר פורסם במקור בשוודית ותורגם לשפות רבות.

### הרקע לכתיבת הספר

הספר הוזמן על ידי ממשלת שוודיה כחלק מקמפיין חינוכי לאומי ללמד אזרחים שוודים על השואה. זה היה הפרויקט הגדול הראשון שיזם ראש ממשלת שוודיה לשעבר Göran Persson בשנת 1997. במהלך דיון פרלמנטרי ביוני 1997, יזם פרסון מסע הסברה על השואה, כולל מה באמת קרה ואיזה ערכים ועמדות הובילו אליה. הפרויקט קיבל את השם "היסטוריה חיה".

### תוכן הספר

כותרתהספר מבוססת על ציטוט מספר ספר יואל, פרק א', פסוקים ב' וג' "שִׁמְעוּ־זֹאת֙ הַזְּקֵנִ֔ים וְהַֽאֲזִ֔ינוּ כֹּ֖ל יֽוֹשְׁבֵ֣י הָאָ֑רֶץ הֶהָ֤יְתָה זֹּאת֙ בִּֽימֵיכֶ֔ם וְאִ֖ם בִּימֵ֥י אֲבֹֽתֵיכֶֽם׃ עָלֶ֖יהָ לִבְנֵיכֶ֣ם סַפֵּ֑רוּ וּבְנֵיכֶם֙ לִבְנֵיהֶ֔ם וּבְנֵיהֶ֖ם לְד֥וֹר אַחֵֽר" הכותרת מספרת על המטרה, שהיא לסייע להורים לדון בשואה עם ילדיהם. הספר מציג עובדות על השואה ומנסה להסביר כיצד היא התרחשה. גם בצורה כרונולוגית וגם באופן נושאי.

קישורים חיצוניים
----------------

* כל הספר באנגלית
* הספר כפי שהוצג בכנס בינלאומי בשטוקהולם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Programme for Holocaust and Genocide Studies, Uppsala (2007). ", 1998-2007, Accomplishments and Goals".
2. ↑  Conference Series (2001–2004). Stockholms Internationella Forum (2000–Statsrådsberedningen Stockholm. Stockholms Internationella. p. 5.
3. ↑  Lange, Anders; Lööw, Heléne; Bruchfeld, Stépane; Hedlund, Ebba (1997). Exposure to ethnic and politically related threats, etc. the spread of racist and anti-racist propaganda as well as attitudes towards democracy etc. among school students. Stockholm: Center for Immigration Research.
מודול לוגיסטי מחובר לתחנת החלל
**מודול לוגיסטי רב תכליתי** (באנגלית:**Multi-Purpose Logistics Module** - יחידה שנבנתה להעברת מטען לתחנת החלל הבין-לאומית והעברה ממנה לכדור הארץ ציודים שכבר אין בהם צורך. היחידות נבנו על ידי סוכנות החלל האיטלקית והועברו לבעלות של נאס"א.

היסטוריה
--------

תכנון המודולים החל בבואינג לצורכי תחנת חלל פרידום. בהמשך הפרויקט הועבר לסוכנות החלל האיטלקית שהיה בעל ניסיון בתחום. בדצמבר 1991 נחתם חוזה. בתמורה לבניית היחידות איטלקים קיבלו גישה למשאבים של תחנת החלל וזמן לביצוע מחקרים. בשנת 1993 בעקבות שינויים מהותיים בתכנון תחנת החלל הבין-לאומית אורך המודול הוגדל פי 2. 

תכנון ובנייה בוצעו על ידי אלניה איירמאקי בהתאם להנחיות של מרכז החלל מרשל. בניית המודול הראשון הסתיימה בשנת 1998 ובשנת 2001 הוא שוגר לחלל.

בסך הכול נבנו 3 יחידות "רפאלו", "לאונרדו" ו-"דונטלו" שנקראו על שם ציירים איטלקים ידועים. מכיוון ששמות היו זהות לשמות של צבי הנינג'ה הצבים הם חלק של לוגו של הפרויקט.

מודול "לאונרדו" שוגר לחלל 8 פעמים. לקראת הטיסה האחרונה בשנת 2011 הוא הותאם לחיבור קבוע לתחנת החלל. כיום הוא מהווה חלק בלתי נפרד ממנה.

מודול "רפאל" שוגר לחלל 4 פעמים. הוא נמצא כיום במתקני אקסיום ספייס ומתוכנן להיות חלק של תחנת החלל שבבנייתה.

מודול "דונטלו" לא שוגר לחלל. הוא הועבר ללוקהיד מרטין ומהווה מתקן בדיקות ליחידה שתוצב בירח כחלק של תחנת החלל חדשה.

מבנה המודול
-----------

המודול מהווה גליל באורך של 6.6 מ' וקוטר 4.57 מ'. משקל המודול הוא 4,082 ק"ג והוא יכול להביא לחלל כ-9,000 ק"ג מטען. הוא נבנה מפלדת אל-חלד. 

הנפח הפנימי הוא כ-31 מ"ק. מודול יכול לשמש כמגורי צוות תחנת החלל כאשר הוא מחובר לתחנת החלל. 

מחוץ למודול הותקנו התקנים מאפשרים לאמצעי קצה רובוטי של תחנת החלל קנדארם2 לשלוף אותה ממעבורת החלל ולחבר למודול Unity. לאחר פירוק המטען, לקראת ניתוק מתחנת החלל מודול הועבר בחזרה לתא מטען של המעברות.

שימוש במודול
------------

חבר משלחת לתחנת החלל בתוך המודול

| טיסה | שיגור | משימה | מעבורת חלל | מודול לוגיסטי | משקל בהמראה, ק"ג | משקל בנחיתה, ק"ג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 במרץ 2001 | STS-102 | מעבורת החלל דיסקברי | "לאונרדו" | 10,213 | 6,540 |
| 2 | 19 באפריל 2001 | STS-100 | מעבורת החלל אנדוור | "רפאלו" | 8,811 | 6,763 |
| 3 | 10 באוגוסט 2001 | STS-105 | מעבורת החלל דיסקברי | "לאונרדו" | 9,467 | 7,799 |
| 4 | 5 בדצמבר 2001 | STS-108 | מעבורת החלל אנדוור | "רפאלו" | 9,228 | 8,693 |
| 5 | 5 ביוני 2002 | STS-111 | מעבורת החלל אנדוור | "לאונרדו" | 10,753 | 9,140 |
| 6 | 26 ביולי 2005 | STS-114 | מעבורת החלל דיסקברי | "רפאלו" | 8,301 | 9,110 |
| 7 | 4 ביולי 2006 | STS-121 | מעבורת החלל דיסקברי | "לאונרדו" | 9,588 | 8,124 |
| 8 | 14 בנובמבר 2008 | STS-126 | מעבורת החלל אנדוור | "לאונרדו" | 12,748 | 6,966 |
| 9 | 28 באוגוסט 2009 | STS-128 | מעבורת החלל דיסקברי | "לאונרדו" | 12,601 | 8,927 |
| 10 | 5 באפריל 2010 | STS-131 | מעבורת החלל דיסקברי | "לאונרדו" | 12,371 | 9,242 |
| 11 | 24 בפברואר 2011 | STS-133 | מעבורת החלל דיסקברי | "לאונרדו" |  | חלק של תחנת החלל |
| 12 | 8 ביולי 2011 | STS-135 | מעבורת החלל אטלנטיס | "רפאלו" | 9,500 | 5,660 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מודול לוגיסטי רב תכליתי** בוויקישיתוף
* תיאור באתר סוכנות החלל האיטלקי
* תיאור באתר נאס"א
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשחיין ישראלי שנפל במלחמת ששת הימים. אם התכוונתם לחוקר המתמחה בהנדסה כימית, ראו יואב צרי (חוקר).

**יואב צרי** (10 ביוני 1942 - 6 ביוני 1967) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל ואלוף המכביה החמישית במשחה ל-100 מטר גב. נהרג בקרב על גבעת התחמושת במלחמת ששת הימים.

ביוגרפיה
--------

צרי נולד וגדל בקיבוץ אפיקים בנם של נעמי ומיכאל. הוא התאמן בשחייה בקיבוצו בהדרכת שמריהו נאבל.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה בספטמבר 1955 סיים צרי במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.4 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1956, הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:14.5 דקות אחרי עוזי רוזן (1:12.0 דקות) ולפני דוד מלמד מהפועל גוש זבולון (1:14.9 דקות).

### אלוף המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בבריכת גלי גיל שברמת גן בספטמבר 1957 בהיותו רק בן 15 זכה צרי במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.3 דקות, לפני עוזי רוזן (1:13.9 דקות). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בעמק הירדן הוא קבע במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש לנוער של 2:42.7 דקות.

### אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1957, זכה צרי במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.3 דקות, לפני עוזי רוזן שקבע תוצאה זהה (1:13.3 דקות).

### בצבא

צרי התגייס לצה"ל ב-1960 ושרת בחטיבת הצנחנים, לאחר שסיים קורס קצינים עבר לשרת בסיירת גולני. במרץ 1962, השתתף במבצע סנונית ברמת הגולן.

### לאחר שחרורו מהצבא

לאחר שחרורו מהצבא, למד צרי במכון וינגייט ונישא לגלי להב, אלופת ישראל בשחייה ובשנת 1965 נולד לזוג בן, נועם. הוא עבד בגידול בננות באפיקים והיה צלם פעיל. הוא צילם ופיתח מאות תמונות בשחור לבן, שחלקן פורסמו בכתבי עת. צילומיו עסקו בעיקר בטבע ובדומם.

### מותו בקרב על גבעת התחמושת

בתקופת ההמתנה לקראת מלחמת ששת הימים גויס סגן צרי לשירות מילואים כמפקד מחלקה בחטיבה 55. בלילה שבין ה-5 ל-6 ביוני 1967 יצאה החטיבה להתקפה בירושלים המזרחית. גדודו של צרי תקף את גבעת התחמושת. בקרב זה מצא את מותו ב-6 ביוני.

על חלקו המרכזי של יואב צרי בהכרעת הקרב על גבעת התחמושת ראו בספר "גבעת התחמושת מלחמה לוחמים וזיכרון" הפרק "יואב צורי - קרב ההכרעה של שטח ההריגה" עמודים 269–284, מבוסס על תחקיר ארכיוני מתועד של אירועי הקרב, ראיונות ומקורות ביבליוגרפיים. בעקבות פרסום הספר פנתה משפחת צרי, רעייתו גלי וחבריו לרמטכ"ל אביב כוכבי בבקשה להעניק לחלל יואב צרי עיטור לאחר מותו, וחרף תקדימים רבים נענו בסירוב.

צרי נקבר בבית הקברות בקיבוצו. שמו הונצח על גבי אנדרטאות אחדות, לרבות אנדרטת הצנחנים בתל נוף, אנדרטאות בגבעת התחמושת והאנדרטה לנופלים בני עמק הירדן שבצמח.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* קורות החיים של יואב צרי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* חגי אשלגי,
* בחייהם ובמותם – יואב צרי וגיורא אשכנזי באתר *Shvoong*
* [גבעת התחמושת מלחמה לוחמים וזיכרון (י. בלום הלוי מיתאם, 2020) ]

הערות שוליים
------------

1. ↑  אווירה בינלאומית בבת-גלים, חרות, 11 באוקטובר 1955
2. ↑  5 שיאים והפתעות באליפות ישראל בשחייה, חרות, 7 באוקטובר 1956
3. ↑  נפתחו תחרויות השחייה במסגרת משחקי המכביה ה-5, דבר, 20 בספטמבר 1957
4. ↑  קלטי משתקעת בישראל, מעריב, 29 בספטמבר 1957
5. ↑  ע. שוורץ, קרבות סוערים באליפות השחייה, מעריב, 20 באוקטובר 1957
"**האיש מן הבקעה**" הוא שיר עברי שכתב חיים חפר ללחן של מוני אמריליו ושבוצע על ידי להקת פיקוד המרכז עם הסולנית דורית ראובני, בעיבודו של המלחין.

חפר כתב את השיר בשלהי שנת 1971, במיוחד לבקשתו של אלוף פיקוד המרכז דאז, רחבעם זאבי (גנדי) ועבור להקת פיקוד המרכז. השיר נכתב על "ארץ המרדפים" שהתייחסה לבקעת הירדן, בתקופת המרדפים הרבים של צה"ל אחר חוליות מחבלים ומפגעים בשנות ה-60 וה-70. לפי עדות זאבי, השיר נכתב לזכר אלוף-משנה אריה רגב, אשר נהרג ב-26 ביולי 1968 באזור פצאל. רגב היה מפקד חטיבת הבקעה ונהרג בעת קרב בזמן מרדף אחר חוליית מחבלים. עמו נהרג סרן גד מנלה מקיבוץ תל יצחק.

השיר בוצע בשנת 1972 על ידי להקת פיקוד המרכז עם הסולנית דורית ראובני ובעיבודו של המלחין ונכלל בתוכניתה ה-19 של הלהקה "שר מי ששר אחרון". הלהקה כללה באותה עת גם את הזמרים אלי גורנשטיין, עוזי חיטמן, נאוה ברוכין, רונית אופיר, יעקב מנדל ואסתי אבני (לימים נשיאת ביהמ"ש העליון אסתר חיות). השיר הגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ג, ובמקום ה-23 באותה שנה בגלי צה"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* "האיש מן הבקעה" באתר בית לזמר העברי

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיו ריינשטיין, לטייל בין שיריו: חיים חפר והמקומות שכתב עליהם, באתר ynet, 19 בספטמבר 2012
2. ↑  באחד הראיונות שנעשו עם רחבעם זאבי (גנדי) ברדיו, אמר זאבי כי האיש מן הבקעה היה ויישאר אלוף-משנה אריה (אריק) רגב ז"ל. ראו: נדב שרגאי, אפקט החממה, באתר ישראל היום, 10 באפריל 2017
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גשר יחזקאל בן-דוד** הוא גשר מעל נחל איילון הממוקם דרומית מזרחית לעיר אור יהודה בכביש 412 בקטע הכביש שבין אור יהודה למושב חמ"ד. נקרא על שם רב-סרן יחזקאל בן-דוד שנפל במלחמת העצמאות.

היסטוריה
--------

גשר יחזקאל בן-דוד הוקם בתקופת המנדט כחלק מסלילת כביש 412 המחבר בין צומת ביל"ו לצומת יהוד מערב. בתקופת מלחמת העצמאות, באפריל 1948, פשטה יחידת חבלנים וסיירים על הגשר ופוצצה אותו במטרה לנתק כליל את הקשר בין הכפר הערבי בית דג'ן (בית דגן של היום) לכפר יהודייה (יהוד). הפעולה נעשתה במסגרת מבצע חמץ בפיקוד חטיבת אלכסנדרוני, שמטרתו לנתק הקשר בין הכפרים הערביים שממזרח ליפו כמו: יהודיה, בית דג'ן, יאזור, אל-ח'ירייה, כפר עאנה, סאקיה (אור יהודה של היום) ונוספים, ולהביא בסופו של דבר לכיתורה ונפילתה של יפו.

עד לשנות ה-70 של המאה ה-20, היה גשר יחזקאל בן-דוד, גשר ביילי. רוחבו היה צר יחסית והדבר לא אפשר לעיתים קרובות מעבר בו-זמנית של שני כלי רכב זה מול זה ואילץ כלי רכב במיוחד בעלי רוחב גדול יחסית להמתין עד שהרכב הבא מהכיוון הנגדי יסיים לחצות את הגשר.

בתחילת שנות ה-70 הוחל בהרחבת כביש אור יהודה-בית דגן. גשר הביילי שמעל נחל איילון הוסר ובמקומו נבנה גשר בטון רחב ועליו כביש אספלט עם מספר מסלולים הקיים עד היום.

הגשר נקרא על שם רב-סרן יחזקאל בן דוד ממפקדי ההגנה בתל אביב, שנהרג במלחמת העצמאות בעלותו על מוקש נגד טנקים ליד הכפר הערבי ג'ימזו, במהלך סיור לשם קביעת משלטים באזור בן שמן. יחד עמו נהרגו בפיצוץ זה ישראל שחורי ושורה אושרוביץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אלון, נא להכיר:גשר יחזקאל (בן-דוד), באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 בפברואר 2014
* קורות החיים של יחזקאל בן-דוד, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
**וולטר בינגהם** (באנגלית: **Walter Bingham**; נולד ב-5 בינואר 1924) הוא עיתונאי, שחקן קולנוע, מעוטר מלחמת העולם השנייה וניצול השואה בריטי-ישראלי.

קורות חיים
----------

נולד כוולפגנג (זאב) ביליג, בעיר קרלסרוהה שבגרמניה, לאביו זלמן, שהיה מדפיס לוחות הזמנים של תחנת רכבת, ולאמו עקרת בית, שהיגרו מגליציה שבפולין. משפחה דתית. גדל והתחנך בבית הספר הציבורי עד לסילוקו יחד עם כל התלמידים והמורים היהודים מאותו בית ספר. למד בבית ספר תיכון במנהיים עד לאביב 1938 בו ערכו הגרמנים אקציה נגד אזרחים פולנים. אביו נעצר ומת לאחר מכן, ב-1941, ממגפת הטיפוס שהתפשטה בגטו ורשה.

בינגהם היה עד למאורעות ליל הבדולח, ולאחר מכן שב לעירו, ובהמשך עבד כעוזר חשמלאי. השתייך לתנועת נוער בח"ד, שבהמשך הפכה לבני עקיבא. השתתף בקורס חקלאי בן שישה שבועות בהמבורג, וקיווה לעלות לארץ ישראל כדי לעבוד בקיבוץ. אפשרות זו נסתמה כאשר הבריטים סירבו לתת את המסמכים הדרושים. ב-25 ביולי 1939 אמו שלחה אותו ל"קינדר-טרנספורט" לכיוון אנגליה. השניים נפגשו שש שנים לאחר מכן, בתום המלחמה.

התגייס לצבא הבריטי (Royal Army Service Corps) ושירת כנהג. על פעילותו בפלישה לנורמנדי ביוני 1944 קיבל עיטור צבאי, על אומץ בשדה הקרב, ומכתב הוקרה מיוחד מהמלך ג'ורג' השישי. לאחר מכן הוא שובץ ביחידת המודיעין של המודיעין הבריטי, ועסק בעיקר בתרגום מסמכים מגרמנית לאנגלית. שם חקר גם את שר החוץ הנאצי, יואכים פון ריבנטרופ.

עם חזרתו לאנגליה בתחילת שנות ה-50, הכיר את אשתו, פליטה מוינה. ולמרות שחבריו מהקהילה הציונית שהיו ממייסדי קיבוץ לביא עליה נמנה עברו לישראל, בינגהם נשאר בבריטניה מכיוון שאשתו לא רצתה לעזוב. הוא עבד בעבודות שונות ובשלב מסוים פתח בית חרושת לחיתולים שנסגר בשנת 1965. את דרכו בעולם העיתונות החל כטלפן ברדיו, תוך כדי עבודה למד באוניברסיטה בלונדון.
בהמשך קיבל תוכניות משלו ברדיו באנגליה, שידר גם ברדיו BBC, ועבד כמגיש רדיו במשך עשרות שנים. הוא החל לכתוב לעיתונים בבריטניה ובמקומות נוספים בעולם.

ב-1968 הוציא רישיון טייס.

הוא מגיש תוכנית רדיו שבועית בשם "עולמו של וולטר" בערוץ 7 באנגלית. התוכנית משודרת גם במלבורן באוסטרליה.

הוא גידל זקן עבות שהקנה לו תפקידים בסרטים כמו "הארי פוטר" בתפקיד המכשף, פרסומות בכל מקום ממגזינים ועד שלטי חוצות על אוטובוסים בלונדון. הוא המשיך לשחק בסרטים של הארי הפוטר עד עלייתו ארצה ב-2004, בגיל שמונים.

ב-2015 נכנס לספר השיאים של גינס כעיתונאי הפעיל המבוגר ביותר בעולם.

בפברואר 2018 הוענק לו עיטור אביר לגיון הכבוד הצרפתי.

בשנת 2018 (בגיל 94) עשה בינגהם צניחה חופשית, וכך הפך לצנחן המבוגר ביותר בעולם.

ב-30 בדצמבר 2019 זכה להוקרה על פועלו מלשכת העיתונות הממשלתית, בערב מיוחד שהוקדש למענו בהשתתפות ראש לשכת העיתונות הממשלתית ניצן חן ודובר ראש הממשלה לתקשורת הבינלאומית.

הוא בעל תואר ראשון בפוליטיקה ופילוסופיה ותואר שני בפילוסופיה פוליטית.

רעייתו של בינגהם נפטרה ב-1990. הוא אב לבת, סב לנכדים, ומתגורר בשכונת רחביה בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* רועי רובינשטיין, 74 שנה אחרי הפלישה לנורמנדי: עיטור צרפתי לירושלמי בן 94, באתר ynet, 15 בפברואר 2018
* יוסף ביטון, שובר שיאים, באתר ערוץ 7, 24 במאי 2018
* מי אתה וולטר בינגהם, העיתונאי הוותיק בעולם?, באתר ערוץ 7, 5 בינואר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאיר קראוס, ‏האביר האחרון: ישראלי קיבל את העיטור הגבוה ביותר בצרפת, בעיתון מקור ראשון, 15 בפברואר 2018
2. ↑  סרטון באתר יוטיוב - "Walter Bingham skydive"
3. ↑  הוקרה לעיתונאי הותיק בעולם - איש ערוץ 7, באתר ערוץ 7, 30 בדצמבר 2019
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

הקיר הניצב במרכזו של הגשר
**גשר מהמט פשה סוקולוביץ'** (בבוסנית: **Most Mehmed-paše Sokolovića**) או "הגשר על נהר דרינה" (Most na Drini) בווישגראד (Višegrad) שבמזרח בוסניה והרצגובינה, מחבר בין שתי גדותיו של נהר דרינה. ספרו של הסופר היוגוסלבי זוכה פרס נובל איוו אנדריץ', "גשר הדרינה", עוסק בגשר זה. בשנת 2007 נוסף הגשר לרשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו, והיה לאתר השני הזוכה במעמד זה בבוסניה והרצגובינה. גם האתר האחר, הגשר הישן במוסטאר, הוא גשר עות'מאני.

היסטוריה
--------

מראה נוסף של הגשר
הגשר נבנה בשלהי המאה ה-16 בפקודת הווזיר העות'מאני סוקולו מהמט פשה (Sokollu Mehmet Paşa, או מהמט פשה סוקולוביץ' Mehmed-paša Sokolović), שהיה בן המקום. תכנון הגשר נעשה על ידי אדריכל הסולטאן הנודע סינאן, והקמתו החלה ב-1571 והסתיימה ב-1577. הגשר חיבר בין פנים הבלקן לבין חוף הים האדריאטי, ובמיוחד אל עיר הנמל דוברובניק. 

המבנה סבל מהצפות חוזרות ונשנות, וקיימות עדויות לעבודות תחזוקה ושיפוץ שנערכו ב-1625 וב-1875. הצפה חמורה במיוחד פגעה בגשר ב-1896, עמודי הקשתות נשחקו וחלק מהריצוף נשטף עם המים הגואים. עבודות נרחבות לשיקום המבנה נערכו בשנים 1911–1912 בידי מהנדסים אוסטרו-הונגריים, שכן לגשר שניצב על הגבול הסרבי נודעה חשיבות אסטרטגית. במהלך מלחמת העולם הראשונה פוצצו שניים מעמודי הגשר באמצעות דינמיט, אך אלה נבנו מחדש לאחר המלחמה וציפוי אבן ברוח הגשר המקורי הונח בשנים 1939–1940. ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, חמש מקשתות הגשר הושמדו לחלוטין, אך נבנו מחדש באופן חלקי בין השנים 1950 ו-1952 לפי מראה הקשתות שלא נפגעו. ב-1986 נבנה גשר מודרני כקילומטר במורד זרם הנהר, ובשנת 2003 נאסרה תנועת כלי רכב על הגשר.

הגשר
----

הגשר ניצב מיד לאחר עיקול חד בנהר, והמישור שלאורך הגדה הימנית שאחרי עיקול זה איפשר את התפתחותה של העיר וישגראד סמוך לנקודת שפכו של יובל קטן לנהר. מנגד, על הגדה השמאלית של הנהר, מצויות גבעות סלעיות. 

הגשר עשוי מ-11 קשתות שרוחבן בין 10.7 ל-15 מטר. כבש גישה אל הגשר ניצב על הגדה השמאלית של הנהר בזווית ישרה ביחס אליו. אורכו 120 מטר וקבועות בו ארבע קשתות נוספות. אורכו הכולל של הגשר 179.50 מטר ורוחבו 7.2 מטר. במרכזו מגיע הגשר לשיא גובהו ונישא 15.4 מטר מעל מפלסו הממוצע של הנהר. רוחבם של העמודים בין הקשתות הוא 3.9 מטר, ולכל אחד מהם צמודות בליטות אבן משני צדדיו. בליטות אלה מוכתרות בגגות פירמידיאליים בצד הפונה אל מקורות הנהר ובגגות עגולים בצד האחר. 

מעל לעמוד המרכזי הגשר מתרחב, ומצידו האחד קיר המעוצב כמיחרב והנושא כתובת לכבוד חנוכתו של הגשר ומקימיו. בצד הנגדי יש מרפסת אבן.

לקריאה נוספת
------------

* איוו אנדריץ', **גשר על הדרינה**, תרגמה מסרבית־קרואטית: דינה קטן בן-ציון, הוצאת כרמל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר מהמט פשה סוקולוביץ'** בוויקישיתוף

| דגל בוסניה והרצגובינהדגל בוסניה והרצגובינה סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בבוסניה והרצגובינה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גשר מהמט פשה סוקולוביץ' בווישגראד • אזור הגשר הישן בעיר העתיקה של מוסטאר • בתי קברות עם מצבות סטצ'צי מימי הביניים (עם מונטנגרו, סרביה וקרואטיה) • יערות האשור העתיקים והבראשיתיים של הרי הקרפטים ושל אזורים אחרים באירופה (עם שבע עשרה מדינות נוספות) |

 |
**אריאל תיירי נגואוקם** (בצרפתית: **Ariel Thierry Ngueukam**; נולד ב-15 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן קמרוני המשחק ביילבס בעמדת החלוץ.

קריירה
------

נגואוקם התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות.

בשנת 2011 הצטרף לקבוצת JIPPO מליגת המשנה בפינלנד.

ב-13 באוגוסט 2012 נגואוקום חתם בלהאטי מליגת העל הפינית. בלהאטי הוא שיחק עד סוף עונת 2012 וכבש 7 שערים ב-9 משחקים.

בינואר 2013 נגואוקם חתם בדניזליספור מהליגה הטורקית הראשונה, אך בסיום העונה בטורקיה חזר ללאהטי.

לקראת עונת 2015 חתם בSJK, עימה זכה באליפות בסיום העונה ועונה לאחר מכן זכה עימה בגביע.

לפני עונה 2017 חתם ביילבס, בה רשם את עונת השיא שלו בקריירה עם 15 שערי ליגה ב-32 משחקים.

בינואר 2018 חתם באל-ח'ור מליגת העל הקטרית.

ב-11 ביולי 2018 חתם בהפועל רעננה מליגת העל. במרץ 2020 שוחרר מרעננה אשר חויבה לשלם פיצוי על הפרת חוזה.

ב-10 ביולי 2019 נגואוקם חזר לליגה הפינית, כאשר חתם בקופס.

בינואר 2020, נגואוקם חתם בSJK.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריאל נגואוקם** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  תום נחום, ‏אריאל תיירי נגואקם חתם ברעננה לשלוש שנים, באתר ONE‏, 11 ביולי 2018
2. ↑  גיל לוין, ‏צרות בשפע: הפועל רעננה נתבעה ע"י פיפ"א, באתר ערוץ הספורט, 4 במרץ 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אריאל נגואוקם"**.
**קורט אפשטיין** (באנגלית: **Kurt Epstein**; ‏29 בינואר 1904 – 1 בפברואר 1975) היה שחקן כדורמים צ'כוסלובקי-יהודי וניצול שואה. הוא ייצג את ארצו בכדורמים בשתי אולימפיאדות (אמסטרדם 1928 וברלין 1936).

קורות חיים
----------

קורט אפשטיין גדל ברודניצה נד לבם, שבחבל בוהמיה על גדת נהר האלבה, 22 ק"מ צפונית לפראג למשפחה יהודית, בנם של מקסימיליאן והלנה אפשטיין, אחד משלושה בנים. בתיכון הוא התאמן בשחייה, בכדורמים ובחתירה ובהמשך עבד כמאמן שחייה. בשנת 1924 התגייס לצבא צ'כוסלובקיה והגיע לדרגת סגן משנה.

### שחקן כדורמים אולימפי

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים אפשטיין עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים במקום תשיעי. הוא שיחק משחק אחד שבו הנבחרת שלו הפסידה לנבחרת בריטניה 4-2. לצידו בנבחרת שיחקו 6 שחקנים, שלושה מהם יהודים: פבל שטיינר, פרנטישק גטרויר ופרנטישק שולץ. 

באולימפיאדת ברלין (1936) סיים אפשטיין עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים שוב במקום תשיעי. הוא שיחק שלושה משחקים. במשחק הראשון, נבחרתו ניצחה את נבחרת יפן בתוצאה של 3-4, במשחק השני, נבחרתו הפסידה לנבחרת גרמניה 6-1 שבסופו של דבר זכתה במדליית הכסף בטורניר ובמשחק השלישי נבחרתו הפסידה לנבחרת צרפת 3-2.

### במלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה, נכלא אפשטיין במספר מחנות ריכוז. בתחילה הוא נכלא בטרזיינשטט, אחר כך באושוויץ ובהמשך עבד במחנה עבודה קטן בצפון צ'כיה, פרידלנט (Frydlant). בתקופת השואה נרצחו כל בני משפחתו.

### אחרי המלחמה

בתום מלחמת העולם השנייה, חזר אפשטיין לפראג. הוא נבחר לוועד האולימפי של צ'כוסלובקיה. הוא נישא לפרנסי, מעצבת שמלות, אף היא שרדה את המחנות בהם היה כלוא (טרזיינשטט ואושוויץ) וכן בברגן-בלזן וגם כל בני משפחתה נרצחו בשואה. בשנת 1947 נולדה לזוג בת, הלן אפשטיין, פרופסור לעיתונאות באוניברסיטת ניו יורק. עם עלייתה לשלטון של המפלגה הקומוניסטית בצ'כוסלובקיה, הוא ובני משפחתו היגרו לארצות הברית. לזוג נולדו עוד שני בנים. לאחר כעשר שנים שבהם לא מצא עבודה קבועה ויציבה, בסופו של דבר עבד כחותך במפעל של בגדי ילדים, ברובע הטקסטיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורט אפשטיין** בוויקישיתוף

* קורט אפשטיין, באתר olympedia.org
* My Father, The Jewish Athlete ,Helen Epstein, באתר *The Jewish Writing Project*‏, 13 באפריל 2009 (באנגלית)
* JAN ŠTUMBAUER, The contribution to the history of the jewish sports in Czechoslovakia in the years 1918–1939 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010650595205171
* GND: 1037334698
* LCCN: no2022017552
* NKC: zmp20231187488
* VIAF: 305118691
* WorldCat (עם VIAF): 305118691

 |
"**שהשמש תעבור עלי**" הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי, שכתב יורם טהרלב והלחין חנן יובל. השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הפזמונים העברי השנתי בשנת 1986 וזכה לעשרות גרסאות כיסוי. גרסה ידועה של השיר היא של הזמר החסידי אברהם פריד, השיר בגרסתו נקרא **רק תפילה**, והוא הגיע למקום ה-39 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשס"ט.

רקע
---

השיר נכתב על ידי יורם טהרלב והולחן על ידי חנן יובל. הוא יצא לרדיו בשנת 1985 והתפרסם באלבומה הרביעי של ארזי "דרישת שלום".

אחרי מלחמת ששת הימים הוקמה בארצות הברית מעין "להקה צבאית", שהשתייכה לכנסייה נוצרית בדנוור, קולוראדו. הקמת הלהקה נובעת מהערצתם של חברי אותה קהילה לישראל ולצה"ל.

חברי הלהקה היו מגיעים לישראל פעם בשנה למשך שבועיים ומופיעים בבסיסי צה"ל השונים ברחבי הארץ כשהם לבושים במדי צה"ל. הערצתם לישראל והזיקה לעם היהודי הביאה לכך שעל הכנסייה שלהם בדנוור הם לא קבעו צלב.

במהלך שנות ה-80 עבדה הלהקה עם הבמאי הישראלי שי לביא על תוכנית חדשה לקראת מופע בישראל. במהלך העבודה נפגשו חברי הלהקה עם הפזמונאי יורם טהרלב. בשיחתו עם אחת מחברות הלהקה היא ביקשה שיכתוב עבורה שיר המתאר את געגועיה לישראל ואת האופן בו הם ממלאים את חייה.

בהשראת סיפורה וסיפור הלהקה נכתב השיר. לימים, נפגש טהרלב עם גברי מזור יועצה האמנותי של ירדנה ארזי אשר ביקש ממנו את השיר.

גרסאות כיסוי
------------

לשיר גרסאות כיסוי רבות אשר חלקן זכו להצלחה והושמעו רבות ברדיו.

בשנת 1989 הקליט מלחין השיר חנן יובל גרסה משלו בה התארחה ארזי.

בשנת 2004 בוצע השיר בעונה השנייה של התוכנית "כוכב נולד" על ידי שמעון טפטה.

בשנת 2010 יצאה לרדיו גרסתו של הזמר החסידי אברהם פריד לשיר, בה הוכנסו מספר שינויים בטקסט באישור המחבר. ביצועו של פריד זכה להצלחה גדולה והושמע רבות גם בתחנות רדיו חילוניות. השיר כונה "רק תפילה אשא" ועיבד אותו יובל סטופל. ביולי 2013 ביצעו פריד וחנן יובל ביצוע לשיר בהופעה של פריד בישראל.

עוד ביצועים להם זכה השיר היו של דקלון, יהורם גאון, רינת גבאי, ליאור נרקיס, גלית גיאת, בני אלבז ואחרים.

בשנת 2014 בוצע השיר על ידי כוכבי "משחקי הפסטיגל" ביחד עם ירדנה ארזי.

בשנת 2021 בוצע השיר על ידי להקת שלוה במסגרת פרויקט "יעלה ויבוא", מחווה לשירי יורם טהרלב.

מצעדי פזמונים
-------------

השיר בביצוע ארזי הוצג רק ב-26 בנובמבר 1985 במצעד הפזמונים ושהה בו 11 שבועות מהם שבוע אחד בפסגה. הוא נכלל במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ו והגיע למקום ה-19.

בגרסת פריד (רק תפילה) הוא הוצג עם הוצאתו ב־5 במרץ 2009 וצעד 8 שבועות, בשיאו הגיע למקום ה־13. אמנם במצעד השנתי ל-2009, הצליח יותר ודורג במקום ה־39, זכייה לא שגרתית לזמר חסידי ברדיו חילוני.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שהשמש תעבור עלי" באתר בית לזמר העברי
* "שהשמש תעבור עלי" באתר של אקו"ם
* מילות השיר "שהשמש תעבור עלי" באתר שירונט
* יורם טהרלב, הסיפור שמאחורי השיר, באתר האינטרנט של טהרלב
* שהשמש תעבור עלי, בביצוע ירדנה ארזי, שיר בערוץ "הטלוויזיה החינוכית הישראלית", באתר יוטיוב
* השיר, באתר "פזמונט"
* השיר, באתר של עפר גביש

הערות שוליים
------------

1. ↑  *רק תפילה אשא - חנן יובל ואברהם פריד*, נבדק ב-2022-10-09
**קפה קליפורניה** היה בית קפה ומסעדה שהקים אייבי נתן. המסעדה פעלה בתל אביב במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 ושכנה ברחוב דיזנגוף פינת רחוב פרישמן, בבניין פסז' הוד (אז משכן התיאטרון הקאמרי והיום תיאטרון בית ליסין).

המסעדה נפתחה ב-1959 והתמחתה במטבח אמריקאי־איטלקי. לראשונה בתל אביב יכלו תושבי העיר ליהנות מקציצת המבורגר או צ'יזבורגר בתוך לחמנייה לצד צ'יפס. כמו כן הוגשו כאן מנות שונות מהמטבח האיטלקי, כגון ספגטי בולונז, רביולי וקנלוני. קליפורניה הייתה מרכז תוסס של חיי הבוהמה התל אביביים ומתחרה ממשית לקפה "כסית" הוותיק. היא משכה אליה רבים מבני הדור הצעיר שכבר ראו בכסית וכן בקפה רוול מקומות מיושנים. שנות פעילותה היו בתקופה בה הסתיימה תקופת הצנע והחלו השינויים התרבותיים של שנות ה-60, ולכן בניגוד לשאר בתי הקפה של אז, שעוד שמרו על מידה רבה של צניעות, קליפורניה הייתה חדשנית ו"חצופה". היא התפרסמה בין השאר גם כמסעדה הראשונה שהגישה המבורגרים לא כשרים. 

אישים רבים שפקדו את המסעדה התיידדו עם אייבי נתן שהיה אז בחור צעיר שהשתחרר זה מכבר משירות בחיל האוויר. קשרים אלו היו בין השאר הבסיס לתחילת פעילותו הפוליטית למען השלום אשר בה החל באמצע שנות ה-60.

לקריאה נוספת
------------

* נתן דונביץ', **מקיוסק גזוז עד מסעדת שף - מאה שנות אוכל בתל אביב**, הוצאת אחוזת בית, 2012; עמ' 208, 256-253.
* מידע על קפה קליפורניה בקטלוג הספרייה הלאומית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפה קליפורניה** בוויקישיתוף
* הילולה בפאסאז', מעריב, 17 בדצמבר 1959