recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
יוסיף איסר
**יוסיף איסר** (**Iosif Iser** בשמו בלידה "יוסיף איזידור רובינזון" **Iosif Isidor Rubinsohn**  ‏; 21 במאי 1881 – 25 באפריל 1958), צייר, קריקטוריסט וגרפיקאי יהודי-רומני, חבר באקדמיה הרומנית.

קורות חיים
----------

איסר נולד בבוקרשט ולמד במינכן שבגרמניה (אצל אנטון אז'בה ויוהאן הרטריך) ובפריז שבצרפת. בתחילה הוא הושפע מהזרם האקספרסיוניסטי וצייר בקווים עבים, בזוויות חדות ובצבעים בהם התבלטו צבעי האדמה. לאחר סיום לימודיו עבד איסר עבור העיתונות הסוציאליסטית בכתבי העת "פקלה" (Facla, הלפיד) ואדברול (Adevărul, האמת) שם פרסם כמות גדולה של קריקטורות שעסקו במאבק בין המעמדות תוך הפניית חצים חדים כלפי הבורגנות ובית המלוכה.
בשנת 1907 יצא לפריז להמשיך את לימודיו באקדמיה רנסון. שם הצטרף לציירי האוונגרד והכיר את קונסטנטין ברנקושי ואנדרה דרן. בשנת 1909
חזר לבוקרשט, שם הכין את התערוכה הראשונה שלו בארמון ה"אתנאום הרומני".
בשנים 1921-1934 התגורר בפריז.

בתקופה מאוחרת יותר הציור של איסר הנציח מצבים מהחיים כשנושאיו לקוחים מחבל דוברוג'ה והטטרים שחיו שם. לאחר נסיעה לספרד ולארצות המזרח, סיגל לעצמו נטייה אקזוטית. הקומפוזיציה שלו מצאה את שיווי המשקל והפכה למומנומנטלית. הוא המשיך לטפח את נושא הטטרים ביצירותיו הידועות "טאטארית בכחול" ו"משפחת טאטארים". בהמשך הכין סדרת ציורים על ליצנים.

לאחר מלחמת העולם השנייה חזר לנושאים סוציאליסטיים, בעיקר דיוקנאות של פועלים. בשנת 1955 נבחר לאקדמיה הרומנית ובשנת 1958 נפטר בבוקרשט.

מיצירותיו
---------

מהציורים הסאטיריים:

* 1911 "יישום החוקה"
* 1912 "10 במאי, ארגמן ודם"
* 1912 "חולירע"
* 1912 "שביתה"
* 1913 "קרול הראשון - 1907"

תקופת הבגרות האומנותית:

* 1913 "טאטארית ממג'ידיה"
* 1918 "נוף של דוברוג'ה"
* 1936 "משפחת טאטארים"
* 1936 "טאטארית"
* 1945 "פילגש בהרמון בצבעי אפור וכחול"
* "ליצן ורקדנית"
* "עירום"
* "טולדו"
* "אוטופורטרט" (דיוקן עצמי)

בתקופה הסוציאליסטית:

* "דיוקן הפועל לזרסקו"
* "מאיקה בוקוראה טווה"
* "איכרות טווות"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסיף איסר** בוויקישיתוף
* מאמר על יצירות של איסר באוספים פרטיים (ברומנית)
* אנציקלופדיה יודאיקה (ברומנית)
* קיצור תולדותיו (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263009505171
* BnF: cb149775285 (data)
* GND: 11871094X
* ISNI: 0000 0000 6661 7602
* LCCN: n85201482
* RKD: 41161
* ULAN: 500031971
* VIAF: 34729821
* WorldCat: lccn-n85201482

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכדורגלן עבר ישראלי יוסי רוזן. אם התכוונתם למנהל ודירקטור ישראלי, ראו יוסי רוזן (רג'ואן).

**יוסי רוזן** (נולד ב-13 באוקטובר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

רוזן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה. ב-22 באוגוסט 1997 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 לבני יהודה במסגרת גביע הטוטו. ב-4 באפריל 1998, ערך רוזן את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה בהפסד 1–2 להפועל כפר סבא. ב-1 במאי 1999, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד כפר סבא.

ב-30 ביולי 2003 חתם בהפועל תל אביב. ב-14 באוגוסט 2003, ערך רוזן את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד בננטס ירוואן הארמנית, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. בעונתו הראשונה בהפועל היה אחד משחקני המפתח של הקבוצה, בה רשם 29 הופעות וכבש שתי שערים. בעונתו השנייה רשם רק 12 הופעות, ובסיומה שוחרר מהקבוצה.

בקיץ 2005, חתם בהכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית. בסיום העונה, העפיל עם הכח לליגת העל לראשונה מזה 21 שנים.

ב-12 ביולי 2007 חתם רוזן בבני יהודה. בינואר 2008 חזר להפועל פתח תקווה, ששיחקה אז בליגה הלאומית. בסיום העונה, חזרה פתח תקווה לליגת העל אחרי שנה בלאומית.

ב-15 ביולי 2009 חתם בהפועל אשקלון. ב-15 בדצמבר 2009, חתם במכבי הרצליה.

בקיץ 2010 חתם בהפועל מחנה יהודה מליגה ב', ובסיום העונה פרש מכדורגל.

לזכותו של רוזן, שתי הופעות בנבחרת ישראל, אותם ערך בשנת 2002 בהפסד 1–7 לגרמניה ובהפסד 1–4 לדנמרק.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה גוזגל, הפועל ת"א: יוסי רוזן חתם לשלוש שנים, באתר ynet, 30 ביולי 2003
2. ↑  מוטי פשכצקי, יוסי רוזן שוחרר מהפועל ת"א, באתר nrg‏, 28 ביוני 2005
3. ↑  רותם גרוסמן, בני יהודה: יוסי רוזן חתם ל-3 עונות, באתר ynet, 12 ביולי 2007
4. ↑  אופירה אסייג, ‏רוזן חתם באשקלון: שמח לשתף פעולה עם אורי, באתר ONE‏, 15 ביולי 2009
5. ↑  איציק יצחקי‏, יוסי רוזן סיכם במכבי הרצליה, באתר וואלה!‏, 15 בדצמבר 2009
פירוש נוסף ערך זה עוסק במונח פילוסופי. אם התכוונתם לספר, ראו מימזיס (ספר).
**מימזיס** (מיוונית: **μίμησις**) הוא מונח פילוסופי וביקורתי שפירושו "חיקוי" או "ייצוג" של המציאות.

אריסטו היה זה שטבע את המושג. הן אפלטון והן אריסטו ראו במימזיס ייצוג של הטבע. עם זאת, אפלטון חשב שהבריאה כולה היא חיקוי של עולם האידיאות, ולכן החיקוי האומנותי הוא למעשה "חיקוי של חיקוי". אריסטו חשב אף הוא על מימזיס כעל חיקוי של הטבע, אולם, ככל הנראה, במונח "טבע" הוא התכוון לשינוי. העלילה, לכן, היא חיקוי של שינוי, של פעולה.

המושג משמש בעולם האמנות והתיאטרון. באמצעות המימזיס (חיקוי המציאות) הצופה קולט את המסר החינוכי שנלמד מהמחזה. ביוון העתיקה היה תפקיד המחזאי חשוב, שכן הוא מעביר בצורה ישירה לאזרחי הפוליס את הערכים שעליהם להפנים ולחיות על פיהם.

מימזיס בניגוד לדיגסיס
---------------------

אריסטו ואפלטון הנגידו בין מימזיס לדיגסיס. בדיגסיס אין זו הצורה בה יצירת אמנות מחקה את המציאות, אלא האופן בו המחבר או הדובר מתארים את המאורעות המיוצגים לקהל. בדיגסיס המחבר פונה לנמעניו ישירות, כדי לבטא את החופש שהוא נטל לעצמו בייצוג בדיון. לרוב חושבים על דיגסיס כעל "הגדה" (telling), המחבר מספר על הפעולות באופן בלתי ישיר, ומתאר מה הדמויות חושבות ומרגישות, בזמן ש**מימזיס** נתפס כ"הראיה" (showing) של המתחולל בנפש הדמויות באמצעות פעולתן.

ההבחנה בין "הראיה" ל"הגדה" הייתה מקובלת עד לשנות החמישים, כשספרו של וויין בות', "*The Rhetoric of Fiction*", התפרסם. בות' טען שהבחנה זו היא מלאכותית, מאחר שכל סיפור דורש מספר, בין אם הוא מדגיש את קיומו בטקסט ובין אם לא. בהתאם לכך, גם ההעדפה המקובלת של "הראיה" על פני "הגדה" אין בה תועלת. על כל סופר לבחור את המספר המתאים לאפקטים האמנותיים אותם הוא מנסה להשיג.

ראו גם
------

* מימזיס - ספרו של אריך אוארבך

לקריאה נוספת
------------

* אריך אוארבך, **מימזיס - התגלמות המציאות בספרות המערב**, מוסד ביאליק, 1958

קישורים חיצוניים
----------------

* מימזיס באנציקלופדיה של הרעיונות
* מימזיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4039392-6
* NKC: ph690470

 |
**לידיה פורסטרום** (בגרמנית: **Lydia Forsström**;‏ 5 באפריל 1914 – 1 בינואר 2006) הייתה סטודנטית חסידת אומות עולם פינית, שהצילה יהודים בברלין במלחמת העולם השנייה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

הסטודנטית לידיה פורסטרום, ילידת 1919, הייתה חברה בקהילת הסטודנטים האוונגליסטית האסורה. היא חיה בגרמניה מאז ילדותה, אך הייתה לה אזרחות פינית. בשנות המלחמה היא גרה בדירת חדר בברלין, סמוך לתחנת רכבת. בשנת 1943 היא הכירה באמצעות חברותיה הקווייקריות צעירה יהודייה בשם ליסלוט פרלס, עובדת רווחה שבפברואר 1943 נאלצה לרדת למחתרת. לידיה, שמעולם לא פגשה את פרלס לפני כן, הסתירה אותה במשך שנה וחצי בדירתה הקטנטנה וחלקה איתה את מנות האוכל שלה.

פורסטרום תמכה, מבחינה חומרית ומוראלית בנאמנות, בכמה נשים יהודיות נרדפות אחרות. את מרגוט מלכיאור פגשה דרך הרופאה היהודיה, ד"ר אליזבת לוי. בינואר ד"ר לוי נפטרה באופן פתאומי. לידיה הציעה לעזור למרגוט מלכיאור ונהגה לבוא לבקר אותה. הפעם האחרונה בה היא ביקרה אצלה הייתה בינואר 1944 ממש לפני שנשלחה למחנה ריכוז והציעה לעזור לה. לד"ר לוי הייתה אחות בשם מרגרט קוך, שבעלה נרצח על ידי הנאצים, והיא נשלחה על ידי הגסטפו לכלא בהיידלברג. פורסטרום עברה לגור בהיידלברג, למרות הסכנה בחודשי המלחמה האחרונים, כדי לעזור למרגרט לשמור על קשר עם בנה בן ה-14. היא נהגה לבקר אותה בכלא פעמים רבות.

לאחר המלחמה
-----------

פורסטרום עברה להתגורר בשוודיה לאחר המלחמה אך המשיכה לשמור על קשר ולבקר את מרגרט קוך בגרמניה. את שנותיה האחרונות בילתה בבית אבות בברגן, שם נפטרה בשנת 2006. כמעט אף אחד לא הכיר את סיפור חייה המרגש.

הכרה והנצחה
-----------

לידיה פורסטרום הוכרה ב-22 באוקטובר 1980 על ידי "יד ושם" כחסידת אומות העולם.

הטקס התקיים ב"יד ושם" וניטע לכבודה עץ בגן חסידי אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* לידיה פורסטרום, באתר "יד ושם" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  לידיה פורסטרום, באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. 1 2  עדות ליד ושם מאת מרגוט מלכיאור (באנגלית), תיק מס' M.31.2/1874, ארכיון יד ושם
3. ↑  Stille Heldin: Wer kannte Lydia Forsström (בגרמנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לידיה פורסטרום"**.
פלח תפוז עם בקבוקוני מיץ
**בקבוקון מיץ** או **שקיק מיץ** (באנגלית: **Pulp**) הוא מבנה ממברני מאורך בתוך האנדוקארפ של פרי הדר, בו נשמר מיץ הפרי.

האנדוקארפ בפרי הדר מחולק לפלחים עטופים בשכבה ממברנית ומלאים בבקבוקוני מיץ אשר התפתחו מבועית הפרי. הבקבוקונים יוצרים מעין "כריות" הגנה סביב הזרע נקראים לעיתים גם "בשר הפרי". צבעו וצורתו של הבקבוקון איננה אחידה בדומה לתאים אך לרוב מאורכת ובעלת צבע זהה לקליפת הפרי.

מותגי Pulp
----------

לרוב בזמן הכנת מיץ פירות, נהוג לסחוט את הפרי ולסנן את הנוזל משאר חלקי הפרי. לקראת סוף המאה ה-20 החלו להופיע חברות שמכרו מיץ שאינו מסונן ומכיל שאריות פרי תחת המותג **Pulp** בטענה שיווקית שמיצים אילו בריאים יותר. למראית עין נראה כאילו חתיכות הפרי נוספו למשקה בזמן הסחיטה אך למעשה מותגי ה-Pulp אינם מכילים מיץ סחוט אמיתי או בקבוקוני מיץ אלא רכז שעבר תהליכי עיבוד אשר אליו נוספו חתיכות הפרי, כגון קליפה מרוסקת, בשלב מאוחר יותר בייצור. הערך התזונתי של חתיכות הפרי מוטל בספק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תפוזים בכאילו, באתר של "רשת 13", 9 במרץ 2015 (במקור, מאתר "nana10")


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4274240-7

 |
מלח אמריקאי מחזיק בקבוק ננסן
בקבוק ניסקין
**בקבוק ננסן** (בנורווגית: **Nansenflaske**) הוא מכשיר מדעי לדגימת מים מעומקים שונים, שהומצא על ידי האוקיינוגרף והזואולוג הימי פריטיוף ננסן בשלהי המאה ה-19, או ב-1910.

המכשיר עשוי מגליל מתכת, או פלסטיק, פתוח לכניסת המים מכיוון אחד, אותו מורידים למים בעזרת כבל. לאחר שהגיע לעומק הרצוי, מורידים על הכבל משקולת אשר עם פגיעתה בבקבוק היא גורמת להפיכתו ולסגירת מכסה קפיצי הכולא את המים שנאספו בעומק הים. לאחר מכן ומעלים את הבקבוק עם דגימת מים מהעומק הנבחר. ניתן לחבר בקבוקי ננסן בשרשרת לאורך כבל אחד, כך שהם ננעלים בעומקי ים שונים ומאפשרים איסוף מספר דגימות מים בבת-אחת. הבקבוק מצויד בדרך כלל במד חום המודד ורושם את טמפרטורת המים במקום דגימתה.

השימוש בבקבוקי ננסן אינו נפוץ עוד במחקר אוקיינוגרפי לאחר שהוחלף על ידי "בקבוק ניסקין" בשנות ה-60 של המאה ה-20.

בקבוק ניסקין
------------

בקבוק ניסקין הוא שיפור של בקבוק ננסן, אשר נרשם כפטנט על ידי הממציא שייל ניסקין (Shale Niskin) במרץ 1966. במקום בקבוק האטום בצידו האחד, בקבוק ניסקין הוא צילינדר הפתוח בשני קצותיו, העשוי בדרך כלל מחומר פלסטי. בכל אחד מן הקצוות מכסה קפיצי. נעילת הבקבוק נעשית באופן דומה לבקבוק ננסן, בעזרת משקולת הנופלת לאורך הכבל אליו קשור הבקבוק ופגיעתה אוטמת את שני קצוות הבקבוק. אף בקבוק זה מצויד בדרך כלל במד חום. בקבוקים מודרניים מצוידים במנגנון הפעלה באמצעות שסתומי לחץ המכוונים להיסגר בעומק מסוים, או באמצעות שלט רחוק. סידור זה מקל על חיבור מספר רב של בקבוקי ניסקין על מתקן מעגלי בודד, המכונה "רוזטה" ואיסוף דגימות מעומקי ים שונים, כך שכל בקבוק נאטם בעומק שונה. בשיטה זו ניתן להציב עד 36 בקבוקים על מתקן דגימה בודד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בקבוק ננסן** בוויקישיתוף
* סרטון המדגים דגימת מי ים בעזרת בקבוקי ניסקין על רוזטה, סרטון באתר יוטיוב
* בקבוק ננסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nansen Bottle. **Oceans and Oceanography**, The Rosen Publishing Group, 2011. מסת"ב 1615303340, 9781615303342. pp. 210
2. ↑  Nansen Bottle. **Encyclopedia of Marine Science**, Infobase Publishing, 2009. מסת"ב 1438118813, 9781438118819
3. 1 2  Matthias Tomczak, Oceanographic instrumentation
בקבוק ביכנר
משפך ביכנר המחובר לבקבוק באמצעות מתאם אלסטומר שחור. הזרוע הצדדי בתוך דופן הבקבוק מחובר באמצעות צינור ואקום למקור ואקום. יש להדק את הבקבוקון לפני השימוש אחרת הצינור עלול לגרום לו להתהפך.
חתך של בקבוק ביכנר. שימו לב לזרוע הצדדי המכוון ימינה לחיבור מקור ואקום.
**בקבוק ביכנר** (**Büchner** על שם הכימאי ארנסט ביכנר (אנ')) הידוע גם בתור **בקבוק ואקום**, **בקבוק קיטסאטו** (על שם הבקטריולוג קיטסאטו שיבסבורו) או **בקבוק בונזן** (נקרא גם **בקבוק מסנן** ו**בקבוק יניקה**) הוא בקבוק ארלנמייר בעל דופן עבה עם צוואר קצר וזרוע זכוכית בולטת במרחק כ-2–3 סנטימטר מתחת לגובה צווארו. הצינור הקצר וזרוע צדדית מתפקדים כמתאם שעליו ניתן לשים קצהו של צינור גמיש כדי ליצור חיבור לבקבוק. את הקצה השני של הצינור ניתן לחבר למקור ואקום כמו משאבת ואקום או ואקום ביתי. רצוי שהדבר יעשה באמצעות מלכודת שנועדה למנוע חזרת נוזל מהשאיפה לבקבוק ביכנר.

הדופן העבה של בקבוק ביכנר מספק לו את הכוח לעמוד בהפרש הלחצים תוך כדי הימצאות ואקום בתוכו. כלי זה משמש בעיקר יחד עם משפך ביכנר המותאם אליו דרך גומי או מתאם אלסטי (טבעת ביכנר) המורכבת בצוואר על גבי הבקבוק לסינון דגימות. משפך ביכנר מחזיק את הדגימה מבודדת מהיניקה על ידי שכבת נייר סינון. במהלך הסינון, התסנן נכנס ונשאר בבקבוק בעוד שהשאריות המוצקות נשארות על נייר הסינון במשפך.

בקבוק ביכנר יכול לשמש גם כמלכודת ואקום בקו ואקום כדי להבטיח שלא יועברו נוזלים מהשאוב או משאבת הוואקום (או מקור ואקום אחר) אל המכשיר אליו מוזרם הוואקום או להפך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בקבוק ביכנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שימוש במושג "בקבוק ואקום" גורם לפעמים בלבול עם תרמוס
שלד של פוטאלונגקוזאורוס במוזיאון המלכותי של אונטריו
**פוטאלונגקוזאורוס** (שם מדעי: *Futalognkosaurus*) הוא סוג דינוזאור זאורופוד ענק מהענף טיטאנוזאוריה. פירוש השם הוא "לטאה ראשית ענקית" או "לטאת צ'יף ענקית". הוא חי כ-87 מיליון שנה לפני זמננו בתור הקרטיקון באמריקה הדרומית.

תיאור
-----

מסוג הפוטאלונגקוזאורוס נתגלה נכון ל-2011 רק מין אחד *Futalognkosaurus dukei*. הפוטאלונגקוזאורוס היה הדינוזאור ענק: אורכו מוערך כבין 26 ל-34 מטר, קרוב לזה של הארגנטינוזאורוס הענק מפטגוניה, ומשקלו כ-7 פילים (כלומר: בין 30 ל-56 טון). בעבר ההערכות על גודלו היו גבוהות יותר והציבו אותו בקבוצה של ענקים הכוללת את ארגנטינוזאורוס, פוארטזאורוס ואלמוזאורוס. צווארו הארוך של הפוטאלונגקוזאורוס הכיל 14 חוליות עצם והיה ארוך וכבד.

גילוי
-----

המאובנים של הפוטאלונגקוזאורוס נמצאו בפרובינציית נאוקן שבארגנטינה בשנת 2000 ותוארו מדעית וסווגו בשנת 2007. שם הסוג נובע משפת ה-Mapudungun המקומית: פוטא = ענק, לונגקו = צ'יף ואילו זאור = לטאה ביוונית. המאובנים שנמצאו כללו שלושה חלקים, המרכיבים כ-70% מהשלד. צוות ציידי המאובנים שגילה אותם תיאר את הממצאים כ"הדינוזאור הענק השלם ביותר שידוע עד כה."

חוליות הדינוזאור

סיווג ומיון
-----------

מעמדו הטקסונומי של הפוטאלונגקוזאורוס עדיין איננו ברור סופית. בניתוח הפילוגנטי שעשו קלבו ועמיתיו, הם מצאו שהפוטאלונגקוזאורוס היה שייך למשפחת הטיטאנוזאוריים, או לליתוסטרוטיה, תלוי באיזה הגדרות משתמשים, והיה קרוב ביותר למנדוזאורוס. הם הגדירו ענף חדש לקבוצה, המכילה את הפוטאלונגקוזאורוס, המנדוזאור, ואת אביהם הקדמון המשותף ואת כל צאצאיהם. לענף זה הם קראו לונגקוזאוריה. בנוסף, הם מצאו שמאלאוויזאור שייך לקבוצה אחות לענף החדש. חבר נוסף לענף הלונגקוזאוריה, הוא הפוארטזאורוס הענקי שחי אחריהם שייתכן והיה הדינוזאור הגדול ביותר שחי אי-פעם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוטאלונגקוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

* Fósiles hallados en el Centro Paleontológico Lago Barreales - מאמר בספרדית המכיל תמונות
* דיווח של ה-BBC מה-15 באוקטובר 2007 הכולל מספר תמונות של עצמות מהמוזיאון הלאומי של ברזיל
* שחזור בגרפיקה ממוחשבת - סוכנות Associated Press
* איור של *Futalognkosaurus* מאת Julius T. Csotonyi
* איור שלד של פוטאלונגקוזאורוס מאת סקוט הארטמן

הערות שוליים
------------

1. 1 2  למעשה טיטאנוזאוריה לא מסווגת במסגרת המיון הטקסונומי או מסווגת כענף, אך לצורות נוחות הכתיבה וההתייחסות בערך זה, נתייחס אליה כאל על-משפחה.
2. ↑  ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, **נספח סוגי הדינוזאורים** (הסברים), מעודכן לינואר 2012 - עמ' 36.
3. 1 2  Calvo, J.O. Porfiri, J.D. González-Riga, B.J. and Kellner, A.W. (2007) "A new Cretaceous terrestrial ecosystem from Gondwana with the description of a new sauropod dinosaur". *Anais Academia Brasileira Ciencia*, **79**(3): 529-41.
4. ↑  Calvo, J. O.; Porfiri, J. D.; González Riga, B. J.; Kellner, A. W. A. (2007). "Anatomy of *Futalognkosaurus dukei* Calvo, Porfiri, González Riga, & Kellner, 2007 (Dinosauria, Titanosauridae) from the Neuquen Group, Late Cretaceous, Patagonia, Argentina" (PDF). *Arquivos do Museu Nacional*. **65** (4): 511–526. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-07-13. נבדק ב-2011-12-31.
הוצאתו להורג של היסאקאזו טאנאקה
**היסאקאזו טאנאקה** (ביפנית: 田中 久一 - טאנאקה היסאקאזו; 16 במרץ 1889 - 27 במרץ 1947) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת העולם השנייה וכיהן כמושל המושבה מטעם שלטונות הכיבוש היפני.

קורות חיים
----------

טאנאקה נולד במחוז היאוגו, וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית היפנית בשנת 1910. בשנת 1918 סיים את לימודיו במכללת המלחמה של צבא יפן, וכיהן בצבא היפני הקיסרי בתפקידי מטה שונים בין השנים 1919–1920. בשנת 1923 נשלח לארצות הברית לכהן בתפקיד הנספח הצבאי, תפקיד בו כיהן עד שנת 1924.

בשובו ליפן כיהן בתפקידים שונים בצבא, ובהם מפקד המשמר הקיסרי בין השנים 1935–1937. בשלהי 1937 קיבל דרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הכללי של צבא טאיוואן היפני בשנת 1938.

ב-1938, כשנה לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה, מונה למפקד צבא המשלחת הדרומי, ולמפקד הארמייה ה-21 של יפן, תפקיד בו כיהן עד שנת 1939.

בשנת 1939 שב ליפן, וכיהן כמפקד בית הספר לחיל רגלים "טויאמה", ובשנת 1940 שב לפקד על יחידה ה-21 של חיל הרגלים, בין השנים 1940–1943 וב-1943 מונה למפקד הארמייה ה-23 של יפן, הממוקמת בסין, תפקיד בו כיהן עד שנת 1944.

ב-16 בדצמבר 1944 מונה לתפקיד מושל הונג קונג הכבושה.

בתום המלחמה נאסר על ידי צבא ארצות הברית, ונשפט בבית דין צבאי בשאנגחאי בשנת 1946 בשל הוראותיו להוציא להורג שבויי מלחמה של בעלות הברית. הוא נמצא אשם ובית הדין פסק כי יש להוציאו להורג בתליה. יחד עם זאת הוא הועבר לידי הקוומינטנג, ונשפט בשנית בבית הדין הסיני הצבאי לפשעי מלחמה בנאנג'ינג בשל פשעים שביצע בעת שפיקד על הצבא היפני בסין. טאנאקה נמצא אשם והוצא להורג על ידי כיתת יורים ב-27 במרץ 1947.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היסאקאזו טאנאקה** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* משפטו של טאנאקה על ידי בית הדין של צבא ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שם יפני - טאנאקה הוא שם המשפחה, אולם ביפנית נכתב שם המשפחה בראשית השם
קדם-כוכב לכת ששרד עד ימינו, וסטה
**קדם-כוכב לכת** או **פרוטופלנטה** (באנגלית: **Protoplanet**) הוא גרם שמים דמוי כדור הנמצא בשלב התפתחותי לפני כוכב לכת. זהו "עובר פלנטרי" (Planetary embryo) הנמצא בדיסקה קדם פלנטרית שעבר כבר את השלב של התכה פנימית והתגבש בצורת שכבות. לפי המודלים המקובלים, קדם-כוכב לכת נוצר מפלנטסימלים מסדר גודל של קילומטרים ספורים שהתנגשו ולאחר מכן התגבשו לגוף אחד תחת כוח כבידה של עצמם. כוכב לכת יכול להיווצר ממספר קדם-כוכבי לכת שהתנגשו זה בזה.

במערכת השמש
-----------

לפי תאוריה של התפתחות מערכת השמש, קדם-כוכבי לכת מהם בהמשך נוצרו כוכבי לכת של מערכת השמש גרמו להפרעות למסלולי תנועתם של זה של זה וגרמו להתנגשויות בין קדם כוכבים שונים. כתוצאה מאותם ההתנגשויות והתחברותם של קדם-כוכבי לכת שונים, עם הזמן התגבשו כוכבי לכת גדולים יותר.

לפי המודלים המקובלים, התנגשות בין פלטיסימלים הולידה כמה מאות עוברים פלנטריים. מסות העוברים היו בתווך של {\displaystyle 10^{22}-10^{23}} קילוגרמים וקוטר מסדר גודל של אלפי קילומטרים והם הזכירו את פלוטו וקרס. כתוצאה מהתנגשויות שנמשכו מאות מיליוני שנים, כמותם פחתה ומסתו של כל גוף עלתה. המודלים המתמטיים אינם מתארים את התקופה הזאת בצורה מדויקת, אבל לרוב מקובל לפצל אותה לשלושה שלבים, כלומר שלושה דורות של קדם-כוכבי לכת. בסופה של התקופה התקבלו מספר קטן של קדם כוכבי לכת, שהתנגשותם הסופית הובילה להיווצרות כוכבי לכת המוכרים לנו.

בקדם-כוכבי לכת הצעירים היו הרבה יסודות רדיואקטיביים, אשר התפרקו עם הזמן. החום המשתחרר כתוצאה מהתפרקות זו, וכתוצאה מקריסה כבידתית התיך חלק משכבות הפנימיות של כוכב הלכת העתידי. באזורים המותכים בהם החומר קיבל אפשרות לנוע ביתר חופשיות, היסודות הכבדים ירדו למטה (אל מרכז הפלנטה) והקלים צפו למעלה. תהליך זה מכונה "דיפרנציאציה כבידתית" או "דיפרנציאציה פלנטרית" (Planetary differentiation). הרכבם של מטאוריטים מראה על קיום תהליך דומה גם באסטרואידים.

השערת ההתנגשות הענקית גורסת שכדור הארץ והירח נוצרו כתוצאה מהתנגשות בין כוכב הלכת ההיפותטי תיאה לבין כדור הארץ הקדום במהלך שלבים עתיקים של התפתחות מערכת השמש.

במהלך ההתפתחות הרוב המוחלט של קדם כוכבי לכת התגבש לכוכבי לכת, כך שבמערכת השמש נמצאים כיום רק שלושה גרמי שמיים שמקובל לסווג כקדם-כוכבי לכת: וסטה, קרס ופאלאס. ישנם שמסווגים גם את אסטרואיד לוטטיאה 21 וגרמי שמיים גדולים בחגורת קויפר בתור קדם כוכבי לכת. מכיוון שבכדור הארץ נמצאו מטאוריטים המורכבים מברזל, מקובל לשער שבחגורת האסטרואידים היו קדם כוכבי לכת עם ליבות ברזל והשמדתם בהתנגשויות גרמה לאותם המטאוריטים.

מחוץ למערכת השמש
----------------

התצפיות על אובייקטים קטנים מחוץ הם בעייתיות מאוד. עקב רזולוציה נמוכה מדי של המכשירים האופטיים. בפברואר 2013 אסטרונומים איתרו לראשונה קדם-כוכב לכת בדיסקת גז ואבק סביב כוכב צעיר HD 100546. קדם כוכב לכת זה צפוי כנראה להפוך לענק גז, בדומה לצדק.

ראו גם
------

* קדם כוכב
* ספיחה על ליבה

קישורים חיצוניים
----------------

* קדם-כוכב לכת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  2 Pallas, the Asteroid with Protoplanetary Attitude: Big Pic
2. ↑  Asteroid Fails to Make It Big
3. ↑  Protoplanet frozen in time
4. ↑  The Birth of a Giant Planet?
**קדיש** או **Kaddish** הוא אלבום האולפן המלא הראשון של להקת האקסטרים מטאל הישראלית Salem, אשר יצא בשנת 1994. זהו אלבום קונספט המוקדש לנושא השואה. ב-2011 הוציאה סיילם מחדש את האלבום בלייבל Raven Music, עם חוברת דיסק חדשה, קטע אינסטרומנטלי חדש וסדר שירים שונה.

סקירה אמנותית
-------------

"קדיש" הוא אלבום קודר וכבד מאוד, המעביר את מסר הכאב והסבל באמצעות צרחות ומוזיקה כבדה, אטית, רועשת ובלתי מלודית (דום מטאל). התמונות בחוברת המלים המצורפת לאלבום הן תמונות אשר צולמו בגטאות ובמחנות ההשמדה, חלקן תמונות זוועה.

האלבום נפתח בשיר "The Fading" ("הדהייה"), המעביר באמצעות הקצב האטי שלו, המוזיקה הכבדה והקודרת את מסר הדהייה - המוות האטי. הדובר בשיר הוא ניצול שואה שנזכר ברגעי האימה. The Fading שודר בתוכנית המטאל "הדבנגרז בול" של ערוץ MTV, ובעקבותיו דורגה הלהקה כאחת מעשר הלהקות המבטיחות בעולם המטאל על ידי MTV והמגזין "קראנג".

בדומה ל-The Fading, גם שיר הנושא, "Kaddish" ("קדיש"), הוא אטי וחסר מלודיה במיוחד, וגם בו הדובר הוא ניצול שואה, אלא שהפעם הוא מתאבל על קרוביו שנספו. בשיר, אשר נכתב כולו (בדומה לשאר שירי הלהקה) באנגלית, זועק הסולן זאב טננבוים משפט אחד בעברית: "**אלוהים, איפה טעינו? מה חטאנו?**".

שיר נוסף שיש לציין באלבום הוא "Eyes to Match a Soul" ("עיניים שיתאימו לנשמה"), והוא בולט בכך שהוא מלודי יחסית לשאר האלבום, ומכיל גם שירה נקייה במקביל לגראולינג.

השיר המפורסם ביותר מהאלבום הוא העיירה בוערת - שיר שמילותיו נכתבו בשנת 1938 על ידי המשורר מרדכי גבירטיג בעקבות פרעות פטישיק ועוסק בשריפתה של עיירה יהודית. זהו השיר העברי היחיד של סיילם. מבחינה מוזיקלית, העיירה בוערת שונה בתכלית משאר שירי האלבום: הוא נפתח בפתיחה אינסטרומנטלית מלודית עצובה, ממשיך בשירה נקייה ובסולו מלודי של גיטרה חשמלית, אשר בעצם חוזר על התווים של הזמר, ורק לקראת הסוף השיר עובר לסגנון האלבום - הקצב מואט והשירה הנקייה מתחלפת בצרחות הכאב של הסולן זאב טננבוים.

ל"העיירה בוערת" צורף וידאו קליפ המורכב מסרטונים שצולמו במחנות השמדה. פרסום השיר והקליפ עוררו מהומה בישראל על רקע הדרך הבלתי רגילה שבה בחרו חברי הלהקה להנציח את זכר השואה ואף נערך על כך דיון בכנסת.

רשימת השירים (לפי ההוצאה המחודשת)
---------------------------------

1. The Fading‏ (4:31)
2. Above the Ground‏ (4:54)
3. Eyes to Match a Soul‏ (5:31)
4. Kaddish‏ (8:13)
5. Fear of the Future‏ (4:04)
6. Dying Embers‏ (5:47)
7. Desert Prayer‏ (1:06)
8. The Edge of the Void‏ (3:15)
9. Ha'ayara Bo'eret‏ (5:28)
10. The One that No One Knows‏ (5:00)

מבצעים
------

* זאב טננבוים - שירה
* מיכאל גולדשטיין - גיטרה בס
* ליאור מזרחי - גיטרה
* גיורא הירש - גיטרה
* אמיר נויבך - תופים, קלידים, שירה

ראו גם
------

* אפר ואבק

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz קדיש באתר MusicBrainz

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 5448a2ae-ebf6-3428-a9e8-79d5e276b2a8

 |
המחצית התחתונה הימנית של המשנן הקבוע
**השיניים הקדם-טוחנות** או **מַלְתָּעוֹת** הן שיני מעבר הנמצאות בין הניבים לשיניים הטוחנות. 

בפה האנושי הבוגר יש ארבעה זוגות של קדם-טוחנות, שני זוגות בלסת העליונה ושני זוגות בלסת התחתונה, כאשר השיניים השייכות לזוגות השיניים הממוקמים ביחס לשיני הפה לכיוון המרכז נקראות קדם-טוחנות ראשונות ואלו השייכות לזוגות הממוקמים כלפי הצד נקראות קדם-טוחנות שניות. 

בכל אחת מקדם הטוחנות ישנן לפחות שתי בליטות (תלוליות). 

הקדם-טוחנות משמשות כשיני מעבר בזמן הלעיסה בין הניבים לשיניים הטוחנות: המזון שנחתך באמצעות השיניים החותכות ובותר על ידי הניבים מועבר לקדם-טוחנות לביתור וריסוק נוסף לפני העברתו לטחינה הסופית בשיניים הטוחנות.

ארבע קדם-הטוחנות הראשונות הן השיניים הנעקרות ביותר, ב-48.8% מהמקרים ושתי קדם-הטוחנות הראשונות העליונות בלבד הן השניות הנעקרות ביותר, בכ-14.5% מהמקרים, כאשר נעקרות שיניים עבור יישור שיניים (ב-45.8% מהמקרים).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Camila de S. Dardengo, Luciana Q. P. Fernandes, Jonas Capelli, Frequency of orthodontic extraction, **Dental Press Journal of Orthodontics** 21, 2016, עמ' 54–59 doi: 10.1590/2177-6709.21.1.054-059.oar

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A05.1.03.006

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק ברב טורקי וחכם באשי באימפריה העות'מאנית, עם הערך "שבתי לוי", העוסק בראש העיר חיפה.

הרב **שבתי הלוי** היה אב בית הדין בקושטא וממלא מקום החכם באשי של האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

חי ופעל בקושטא שבטורקיה, וכיהן תחילה כממונה איסור והיתר בעיר, סביב שנת 1894 (ה'תרנ"ד). בשנה זו, ובשנים 1897 (ה'תרנ"ז) ו-1905 (ה'תרס"ה), כיהן כחבר בוועד הרוחני של הקהילה היהודית.

בשנת 1909 (ה'תרס"ט) מונה לכהן כאב בית הדין של קושטא, וכיהן בתפקיד במשך שנה.

בחודשים מרץ–מאי 1910 החליף את הרב חיים נחום אפנדי בתפקיד החכם באשי, ופעם נוספת בחודשים מרץ–יולי ובחודש אוגוסט 1912. בשנים אלו המשיך לכהן בתפקידו גם בוועד הרוחני, עד לשנת 1918.

נמצא חתום בראש הוועד הרוחני בין השנים 1912–1918, ובראש רבני העיר על תקנות הרבנות המקומית והרבנות הראשית בשנת 1914, תחת הרב חיים נחום.

אחיו היה הרב משה הלוי, שכיהן גם הוא בתפקיד החכם באשי של האימפריה העות'מאנית.

לקריאה נוספת
------------

* שמעון ואנונו, **ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח**, תשס"ו, חלק ד', עמ' 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* Chief Rabbis of the Ottoman Empire, באתר Farhi

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב פרחיה, מכתב מטורקיה, בעיתון המצפה, 23 באוגוסט 1912

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הרב חיים נחום אפנדי** | **רבנים ראשיים של האימפריה העות'מאנית** | **הבא**:**הרב חיים נחום אפנדי** |
גנרל לויטננט **אלכסנדר ואסילייביץ' שליאחטורוב** (ברוסית: **Алекса́ндр Васи́льевич Шляхту́ров**; נולד ב-10 או ב-14 בפברואר 1947) הוא ראש המודיעין הצבאי הרוסי לשעבר (אפריל 2009-דצמבר 2011) וכיהן כסגן הרמטכ"ל הרוסי. לפני מינויו לתפקיד ראש סוכנות הביון הגדולה ביותר במזרח אירופה היה ראש מינהל המודיעין האסטרטגי של הגה-אר-או. הוא מונה לתפקיד בהתאם להמלצת המנהל הקודם ולנטין קוראבלניקוב.

שליאחטורוב הוא בוגר האקדמיה הדיפלומטית הצבאית של משרד ההגנה הרוסי, הידועה יותר כבית הספר למודיעין צבאי של רוסיה. בעבר עבד במחלקת המטבעות והמימון של משרד החוץ הרוסי.

בתקופתו כראש המודיעין הצבאי צומצם מספר היחידות המיוחדות בארגון משמונה לחמש, דבר שהביא לפיטורם של קצינים רבים במסגרת הרפורמה הצבאית ברוסיה. באופן רשמי הוא יצא לגמלאות בעקבות גילו, אך למעשה הוא התנגד להמשך הצמצומים בשירות, ולכן פוטר.

לאחר פיטוריו מתפקיד ראש המודיעין הצבאי הרוסי הוא מונה למנכ"ל באחת החברות לייצור נשק השייכות למשרד ההגנה הרוסי.

שליאחטורוב קיבל עיטור "ההצטיינות למען המולדת" מדרגה 3.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ולנטין קוראבלניקוב** | **ראש המודיעין הצבאי הרוסי** 
14 באפריל 2009 - 26 בדצמבר 2011 | **הבא**:**איגור סרגון** |
**מישל פארטיצ'לי ד'אמרי** (צרפתית: **Michel Particelli d'Emery**;‏ 6 ביוני 1596 - 25 במאי 1650), מדינאי צרפתי.

חייו
----

מישל פארטיצ'לי ד'אמרי היה בנו של בנקאי צרפתי (ממוצא איטלקי) מן העיר ליון, ששימש כיועצו של הקרדינל רישלייה. ב-1640 נתמנה לשגריר צרפת בעיר טורינו שבאיטליה. ב-1643 נתמנה על ידי הקרדינל מזראן למבקר הכנסות והוצאות המדינה. ב-1644, כדי לממן את המלחמה נגד ספרד, יעץ לקרדינל להטיל מס רכוש על בניינים חדשים בפריז, ולחייב אנשים אמידים לקנות איגרות חוב של המדינה. הפרלמנט של פריז אישר זאת כחוק, בתנאי שחבריו ואנשי המעמד הבינוני יקבלו פטור ממסים וממלוות אלה. ב- 1646 על פי עצתו, צורפו להכנסות המדינה ההכנסות ממסי הצריכה העירוניים, שהיו נהוגים בערים רבות בצרפת (צו של הקרדינל מזראן 1647). באותה שנה נתמנה לאינטנדנט לענייני כספים.

בגלל חלקו בהטלת מיסים אלה, היה ד'אמרי שנוא נפשם של ההמונים, של האצילים ושל אנשי המעמד הבינוני. מיסים אלה היו אחת הסיבות למרד פרונד שפרץ בפריז. ב-9 ביולי 1648 הוא פוטר ממשרתו כאינטנדנט, אך ב- 1649 נקרא לשוב ולמלא משרה זו. הוא נפטר בפריז ב-1650.

בחיבורו "היסטוריה של הפרלמנט של פריז" וולטר כותב: "תושביה העניים של פריז בנו לעצמם בקתות דלות מחוץ לגבולות העיר. איטלקי בשם פארטיצ'לי ד'אמרי, שהיה איש סודו של הקרדינל מזראן, יעץ לו להטיל על משפחות אלה מיסים כבדים. הן התקבצו והלכו להתלונן עליו בפני הפרלמנט, שחלק מחבריו ראו בכך הזדמנות כדי למצות עמו את הדין. משגה זה של הממשלה גרם למורת רוח רבה בפריז."

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מישל פארטיצ'לי ד'אמרי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1016951159
* ISNI: 0000 0000 3022 492X
* LCCN: n88116912
* SUDOC: 087577135
* VIAF: 8935394
* WorldCat: lccn-n88116912

 |
**נמל התעופה הבין-לאומי אסמרה** ממוקם בשוליה הדרומיים של העיר אסמרה, בירת אריתריאה. הוא נמל התעופה היחיד במדינה המטפל בטיסות בינלאומיות (נכון ל-2017).

תולדות הנמל
-----------

נמל התעופה הוקם כשדה תעופה צבאי בשנת 1922 על ידי השלטון הקולוניאלי האיטלקי של אריתראה. הוא נקרא Aeroporto di Gura. באמצע שנות ה-30 החל לשמש גם לטיסות אזרחיות ושמו שונה ל-Aeroporto Civile Umberto Maddalena di Asmara. הוא שולב במספר קווי תעופה:

* **קסאלה - ח'רטום - אסמרה - מאסאווה**.
* **אסמרה - אסאב - מוגדישו**.
* **מוגדישו - אסמרה - ח'רטום - טריפולי - רומא** - אחד מקווי התעופה הארוכים הראשונים בעולם, שקיבל את השם "הקו האימפריאלי".

במלחמת העולם השנייה ניזוק הנמל קשות בהתקפות בריטיות. הוא שופץ בשנות ה-50.

במהלך מלחמת אריתראה-אתיופיה (1998–2000) הותקף הנמל פעמיים על ידי אתיופיה. ב-2003, לאחר שיפור המסלול שבו, פתחה חברת אריתריאן איירליינס קווים ממנו ליעדים באירופה. בשנת 2004 עברו בנמל 136,526 נוסעים. בשנת 2018 החל הנמל לטפל בטיסות אל אדיס אבבה וממנה, לראשונה מאז המלחמה.

בחלקו המזרחי של הנמל ממוקם בסיס של חיל האוויר של אריתראה. הטרמינל האזרחי ניצב בחלקו המערבי.

מתקנים ופעילות
--------------

בנמל התעופה מצויים טרמינל קטן ומסלול טיסה יחיד באורך של 3,000 מטר. עובדות אלו בצירוף הגובה הרב שבו הוא שוכן (2,335 מטר) מכבידים על יכולתו לקלוט מגוון מטוסים ומספר גדול של נוסעים.

בנמל פועלות כעשר חברות תעופה, המקיימות קווי תעופה בינו לבין יעדים באתיופיה, ניגריה, סודאן, מצרים, חצי האי ערב, טורקיה ואיטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבין-לאומי אסמרה** בוויקישיתוף
* מידע בסיסי על נמל התעופה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסלול טיסה קצר נוסף בנמל (1,814 מטר) איננו פעיל.
**שלך בבגידה** (באנגלית: **Unfaithfully Yours**) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 1984 בבימויו של הווארד זייף ובכיכובם של דאדלי מור, נסטסיה קינסקי, ארמנד אסנטה ואלברט ברוקס. התסריט נכתב על ידי ולרי קרטין, בארי לוינסון, ורוברט קליין. הסרט מבוסס על סרט באותו השם משנת 1948. השיר "שלך בבגידה" שכתב ביל קונטי ושר סטיבן בישופ נכתב עבור הסרט.

עלילת הסרט
----------

קלוד איסטמן (דאדלי מור) הוא מלחין ומנצח של התזמורת הסימפונית היוקרתית. הוא נישא לדניאלה (נסטסיה קינסקי), אישה צעירה ויפה ממוצא איטלקי. לפני נסיעה, הוא מבקש מאב הבית האיטלקי, ג'וזפה (ריצ'רד ליברטיני), שישגיח על דניאלה, אך המסר שעבר לחברו של קלוד, נורמן (אלברט ברוקס), שישכור בלש פרטי שיעקוב אחריה.

הדו"ח של הבלש מגיע עם סרט וידאו מטושטש שנראה בו כי דניאלה בילתה עם גבר אחר בזמן היעדרותו של קלוד. הסימן היחיד שאפיין את הגבר הוא גרביים סקוטיים עם צורות מעוינות. קלוד רואה שלבן חסותו, הכנר הנאה ורודף השמלות מקסמיליאן שטיין (ארמנד אסנטה) אותו סוג הגרביים.

תחילה מחליט קלוד לא להתעמת עם מקסמיליאן, כאשר מקסמיליאן מזמין את קלוד יחד עם דניאלה ואת נורמן ואשתו למסעדה. במסעדה מתפתחת מריבת כינורות לצלילי הצ'רדש של ויטוריו מונטי.

קלוד מתעמת עם דניאלה כאשר היא אומרת לו שזה לא עניין גדול. בערב ההשקה, קלוד מנצח על התזמורת לצלילי "קונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי", ומרכיב תוכנית לרצוח את דניאלה ולהפליל את מקסמיליאן ברצח. כאשר הוא מנסה לבצע את תוכניתו, אירועים בלתי צפויים משבשים לו את התוכנית.

כאשר הבלש הפרטי שוב צופה בסרט המעקב הוא מגלה שאין זו הייתה דניאלה, אלא, אשתו של נורמן, קרלה, שניהלה רומן עם מקסמיליאן.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שלך בבגידה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שלך בבגידה", באתר נטפליקס
* "שלך בבגידה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שלך בבגידה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שלך בבגידה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "שלך בבגידה", באתר אידיבי
* "שלך בבגידה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2011054857
* WorldCat (עם LCCN): n2011-054857

 |
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**"הפיות"** (בגרמנית: **Die Feen**) היא אופרה בשלוש מערכות מאת המלחין הגרמני ריכרד וגנר שכתב גם את הליברית.

עלילת האופרה מבוססת על מחזה מאת האיטלקי קרלו גוצי בשם "אשת הנחש" (La Donna Serpente). הלחן מושפע מיצירתו של קרל מריה פון ובר ומלחינים נוספים בני התקופה אך ניכרים בו סממנים של הקומפוזיציה המאפיינת את יצירתו המאוחרת יותר של וגנר.

הפיות היא האופרה הראשונה שהשלים וגנר אך היא לא הושמעה עד לאחר מותו, ומעולם לא נחשבה לחלק אינטגלי ממכלול יצירתו של המלחין.

היסטוריה
--------

וגנר כתב את הפיות בשנת 1833 כשהוא בן 20. הוא אפיין את עבודתו כ"אופרה רומנטית גדולה". כתיבת האופרה החלה שנה לאחר שהפסיק לפתח אופרה אחרת (החתונה - Die Hochzeit), בעיקר עקב קשיי התאמה בין הלחן לליברית בשפה הגרמנית (שגרם לו לקבל את ההחלטה לכתוב גם את הליברית בעצמו), אך גם עקב חשש השלטונות בגרמניה ובאוסטריה כי ביצוע אופרה בשפה הגרמנית עלול להצית תגובות לאומניות ומהפכניות.

אף על פי שהתבסס בכתיבת העלילה על מחזהו של גוצי, הרי שאת שתי הדמויות הראשיות ביסס על דמויות שפיתח עבור האופרה הקודמת - "החתונה" ושילב אותן בפנטזיה מקורית משלו.

וגנר העניק את כתב היד המקורי של האופרה ללודוויג השני, מלך בוואריה. בהמשך התגלגל כתב היד גם לידיו של אדולף היטלר, מעריץ מושבע של המלחין, והוא אבד בשלהי מלחמת העולם השנייה עם שריפת האופרה הגרמנית.

האופרה הושמעה לראשונה ב-29 ביוני 1888. היא מעולם לא הוקלטה לצורכי שידור בטלוויזיה או להפצה בווידאו.

עלילה
-----

ארינדל מלך תרמונד מאבד את דרכו ביער במהלך מסע ציד. איילה מוליכה אותו לבית ממלכתן של הפיות. ארנדל מתאהב וחי באושר במשך שמונה שנים עם הפיה אדה שהיא בת אנוש ופיה בת אלמוות למחצה. ארנדל נדרש שלא לחקור אודות מקורותיה וחייה של אדה. לאחר זמן, וככל בן אנוש, נכנע ארנדל לפיתוי ושואל את אדה אודות הוריה. הוא מגורש ממלכת הפיות אך אדה מצטרפת אליו. ארינדל מאבד את האמון באשתו אדה והיא הופכת לאבן למשך 100 שנים. למרות זאת הוא אינו מוותר ומצליח לשחרר אותה באמצעות מוזיקה, קסמים והקרבה עצמית. ארינדל מוותר על ממלכתו הארצית והם שבים יחד לממלכת הפיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיות** בוויקישיתוף

| אופרות של וגנר |
| --- |
| האופרות המוקדמות | החתונה • הפיות • איסור האהבה • ריאנצי |
| תקופת הביניים | ההולנדי המעופף • טנהויזר • לוהנגרין |
| התקופה הבוגרת | טריסטן ואיזולדה • אמני השירה מנירנברג • טבעת הניבלונג • זהב הריין • הוולקירות • זיגפריד • דמדומי האלים • פרסיפל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010188804005171
* BnF: cb13920763c (data)
* GND: 300169736
* LCCN: n86856320
* MusicBrainz work: 8d843a03-945e-4583-baa7-1be8bf3bb4d0
* VIAF: 175038680
* WorldCat (עם VIAF): 175038680

 |
סמליל "דתילי"
**דתילי** הוא אתר אינטרנט הפונה אל גולשים מקרב הציונות הדתית והציבור הדתי לאומי. הוא בנוי כפורטל תוכן, והוקם לאור התפתחות מדיום האינטרנט בקרב המגזר הדתי והצורך במתן מענה ערכי-הלכתי לציבור זה.

הפורטל מספק חדשות עדכניות, כתבות מגזיניות ומידע דתי, "שימושונים", תשובות לשו"תים, פורומים, וכן מעניק פרסום בלוחות, מכירת חמץ ועוד, תוך התמקדות בקהל הדתי על שלל גווניו.

היסטוריה
--------

הפורטל הוא חלק מרשת אתרים המנוהלת על ידי חברת "דתילי בע"מ" שהוקמה בשנת 2007 על ידי איש התקשורת עמיעד טאוב, שהוציא קודם לאור את הירחון הדתי "נקודתי", אך העדיף לסגור אותו ולעבור מהדפוס לתחום האינטרנט. בנוסף לאתר הראשי מופעלים אתרי-משנה מקומיים כ"דתילי רעננה", "דתילי מודיעין" וכו'. צוות האתרים כולל עיתונאים, אנשי עסקים ואנשים מתחום המחשבים. האתר עוסק בחדשות יומיות ועדכניות ובהעלאת תכנים מגזיניים וגנריים תוך הקפדה על סטנדרטים ערכיים והלכתיים ושימת דגש על שירותים שימושיים כלוח קונים-מוכרים, לוח אירועים ואינדקס עסקים ואתרים.

בין מדורי האתר: "חדשות הברנז'ה" - העוסק ברכילות במגזר הדתי; "דתילי נשי" - עוסק באישה הדתית; מדורי תרבות, צרכנות, ומדור ספרים גדול.

בין הכותבים ובעלי הטורים ניתן למצוא, לצד טאוב, את טולי פיקרש, הרב אליעזר שנוולד, אליעזר שפר, ליאורה מינקה, ד"ר איילה גליקסברג, ד"ר מוטי גולן ואחרים.

הגולשים יכולים להשתמש בשירותי הרשת באמצעות הטלפונים הסלולריים.

הרשת מפיקה גם את המגזין האלקטרוני "עט-נט", המופץ מדי שבוע למנויים בדואר האלקטרוני.

קישורים חיצוניים
----------------

* datili.co.il - אתר האינטרנט
מפה המתארת את המצב הפוליטי באירופה, המלחמה הקרה
**מבצע הטלה** (באנגלית: **Operation Dropshot**) היה שם קוד שנהגה במחלקת ההגנה האמריקאית לתוכנית מגירה למלחמה משולבת נשק גרעיני נגד ברית המועצות ובעלות בריתה, כתגובה לכיבוש אפשרי של מערב אירופה, המזרח הקרוב או חלקים ממזרח אסיה על ידי צבא ברית המועצות, מתקפה שהעריכו שתתרחש ב-1957. התוכנית הוכנה ב-1949, בראשיתה של המלחמה הקרה, ונחשפה לציבור ב-1977. על אף שהתוכנית כללה שימוש בכלי נשק גרעיניים, הם לא היו צפויים להוות גורם מכריע במלחמה.

תוכן המבצע
----------

המבצע תוכנן בימים בהם ארסנל הנשק הגרעיני של ארצות הברית היה מוגבל בהיקפו, מוקם בעיקר בארצות הברית והסתמך על מפציצים שישמשו להתקפה. המבצע קבע פעולות שדרשו שימוש ב-300 פצצות גרעיניות וכן ב-29 אלף פצצות נוספות נגד 200 מטרות שהיו פרוסות ב-100 ערים ועיירות בברית המועצות, במטרה להשמיד 85% מהפוטנציאל התעשייתי של ברית המועצות. כמו כן, בין 75 ל-100 פצצות גרעיניות יועדו לשמש להשמדת מטוסי קרב סובייטים. 

המבצע תוכנן לפני פיתוח הטילים הבליסטיים הבין-יבשתיים וכלל הערה כי התוכנית תבוטל אם טילים יהפכו לאמצעי זול ויעיל לנשיאת נשק גרעיני. מסמכים אלו פורסמו מאוחר יותר תחת השם "מבצע הטלה: התוכנית של ארצות הברית למלחמת עולם שלישית נגד רוסיה בשנת 1957".

קישורים חיצוניים
----------------

* John J. Reilly, World War III in 1957, ארכיון האינטרנט, ‏2006
* Dropshot" – American Plan for War with the Soviet Union, 1957, allworldwars.com
* US Planned to Wipe USSR Out by Massive Nuclear Strike
* RON UNZ, American Pravda: Did the US Plan a Nuclear First Strike Against Russia in the Early 1960s?, The Unz Review, ‏15 באוגוסט 2006
המונח "מבצע ואלקירי" מפנה לכאן. לערך העוסק בסרט קולנוע, ראו מבצע ואלקירי (סרט).
"מאורת הזאב" לאחר הפיצוץ
**מבצע ולקיריה** (בגרמנית: **Operation Walküre**) הייתה תוכנית חירום גרמנית במלחמת העולם השנייה להבטחת המשכיות הממשלה שהונפקה לצבא התחלופה של גרמניה (Ersatzheer), על מנת שיבצעו ויישמו אותה במקרה של התמוטטות הסדר האזרחי במדינה. כישלון של הממשלה בשמירה על הסדר הציבורי היה יכול להגרם כתוצאה מהפצצות ערים גרמניות על ידי כוחות הברית, או התקוממות של מיליוני עובדי כפייה שאיישו מפעלים גרמניים.

מפקד כוחות היבשה של הוורמאכט, הגנרל פרידריך אולבריכט, הגנרל-מיור הנינג פון טרסקו והאוברסט קלאוס שנק פון שטאופנברג שינו את התוכנית מתוך כוונה לנצל אותה לטובת לקיחת שליטה על ערים גרמניות, לפרק את האס אס מנשקו ולעצור את ההנהגה הנאצית לאחר שיתנקשו בהיטלר במסגרת קשר העשרים ביולי. מות היטלר נועד גם לשחרר את הצבא משבועת האמונים האישית אליו. לאחר הכנות ארוכות קשר העשרים ביולי יצא לפועל ב-1944, אך נכשל.

תכנון
-----

התוכנית המקורית תוכננה כך שתוכל להתמודד עם הפרעות פנים מדינתיות במצבי חירום, היא תוכננה על ידי הצוות של גנרל פרידריך אולבריכט מתוקף תפקידו כראש משרד הצבא ואושרה על ידי היטלר. הרעיון להשתמש בצבא התחלופה על אדמת גרמניה לצורך ביצוע הפיכה היה קיים עוד קודם, אך הסירוב של מפקד צבא התחלופה הגנרל אוברסט פרידריך פרום, האדם היחיד למעט היטלר שיכול להפעיל את פקודת המבצע, לשתף פעולה עם התוכנית להפיכה, היוותה מכשול רציני לקושרי הקשר. יחד עם זאת, לאחר ניסיון התנקשות כושל בהיטלר ב-13 במרץ 1943, אולבריכט חש שתוכנית ההפיכה המקורית מספיקה, וכי יש להשתמש בצבא התחלופה לצורך ביצוע ההפיכה אפילו ללא שיתוף הפעולה של פרום.

הנינג פון טרסקו
פקודת "ולקיריה" המקורית עסקה רק במוכנות קרבית של יחידות המילואים. אולבריכט הוסיף את החלק הנוסף "ולקיריה 2" אשר סיפק התייצבות מהירה של יחידות כקבוצות קרב מוכנות לפעולה. באוגוסט וספטמבר 1943, הגנרל-מיור הנינג פון טרסקו מצא כי התוספת של אולבריכט לוקה בחסר, והרחיב בצורה משמעותית את תוכנית "ולקיריה". הצהרה סודית החלה במילים: "הפיהרר אדולף היטלר מת! קבוצה בוגדנית של מנהיגי המפלגה ניסתה לנצל את המצב על ידי תקיפת החיילים לקרב שלנו כדי לתפוס את השלטון לעצמם". הוראות מפורטות נכתבו להשתלטות על משרדי ממשלה בברלין, המפקדה של הימלר במזרח פרוסיה, תחנות רדיו, מרכזיות טלפונים, תשתיות נאציות אחרות ומחנות ריכוז. 

בתמצית, התוכנית של קושרי הקשר הייתה להטעות את צבא התחלופה על מנת שיתפוס שליטה על הממשלה האזרחית של גרמנית, בטענה שקרית כי האס אס מנסים לבצע הפיכה והתנקשו בהיטלר. תוכנית ההפיכה נכשלה.

ראו גם
------

* קשר העשרים ביולי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבצע ולקיריה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535106705171
* LCCN: sh2005008674

 |
קמי ברץ ודני דבורין משדרים מהאולימפיאדה בלונדון
**קמי ברץ** (נולד ב-7 באפריל 1957) הוא עורך דין ובעל משרד עורכי דין המתמחה בנזקי גוף, נפגעי תאונות דרכים, תאונות עבודה ומפגעים, צוואות וירושות.

בעבר, שדרן ספורט ברשת ב' של קול ישראל.

ביוגרפיה
--------

קמי (קמואל) ברץ נולד בחדרה ליעקב ולוטי ברץ. בצעירותו שיחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חדרה. בשירותו הצבאי שימש כמדריך בבית הספר לקצינים, כמ"פ בחיל ההנדסה וכמפקד בפנימיה הצבאית תל אביב והשתחרר בדרגת רב-סרן.

ברץ בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ובעל משרד עורכי דין המתמחה בעיקר בנזקי גוף ופיצויים לנפגעי תאונות דרכים ותאונות עבודה.

ברץ הוא בן זוגה של העיתונאית סמדר פלד.

### קריירה עיתונאית

ברץ עבד כשדרן ספורט בקול ישראל משנות השמונים ועד שנת 2014, בעיקר בתוכנית "שירים ושערים". במסגרת עבודתו שידר בין היתר מהמשחקים האולימפיים בביג'ינג ובלונדון ומשחקי כדורסל של מכבי תל אביב ביורוליג.

בין השנים 1995–2000 שימש מפיק ועורך שידורי הרדיו של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. בתפקידו זה ערך והגיש במשך כחמש שנים את יומן החדשות "רק שנייה" ששודר מדי יום בכל תחנות הרדיו האזוריות.

ברץ שימש שנים רבות גם ככתב ועורך במספר מקומונים והיה בין היתר ממקימי העיתון "צומת השרון" וכיהן כסגן עורך העיתון, כעורך החדשות וכעורך מדור הספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמי ברץ** בוויקישיתוף
* דף עו"ד קמי ברץ, באינדקס עורכי הדין
מצג של מולאטים באמריקה הלטינית בתקופה הקולוניאלית (מצב בו האב היה אפריקאי והאם אירופאית היה נדיר ביותר)
ה**מולאטים**, או ביחיד **מולאט**/**מולאטו**/**מולאטה** (בפורטוגזית ובספרדית: **Mulatto**) הם מונחים המציינים באמריקה הלטינית צאצאים מעורבים של אירופאים ואפריקאים. כיום, חלק ניכר מאוכלוסיית אמריקה מזהים עצמם כמולאטים. המונח היה בשימוש גם בסביבות קולוניאליות נוספות.

בתקופה הקולוניאלית שימש המונח במקורו לצאצא של הורה אירופי והורה אפריקאי, או לצאצא של שני הורים מולאטים בעצמם. זיווגים אלו היו לרוב תוצאה של שימוש בשפחות אפריקאיות כאובייקט מיני בידי אדוניהן האירופאיים. במהלך אותה התקופה נעשה שימוש במספר מונחים נוספים שציינו יחסים שונים של "דם אירופאי" ו"דם שחור", כגון quadroon, שציין אדם שרבע ממוצאו הוא אפריקאי, ו- octoroon, שציין אדם ששמינית ממוצאו היא אפריקאית. כיום משמש המושג בעיקר באמריקה הלטינית לכל מי שניתן להבחין בו שהוא ממוצא מעורב של אירופאים ואפריקאים.

מקור המונח בספרדית ומשמעותו "פרד קטן" (פרד = mulo), מקור הכינוי נובע מהיותו של הפרד בן-כלאיים (צאצא של סוס וחמור). תחילה שימש המושג לציון כל סוג שהוא של היברידיות בין שני מינים ומכיוון שכך יש הרואים במונח זה כיום כמזלזל, בעוד שאחרים מעדיפים את שימור תחושת ההמשכיות ההיסטורית של המושג. אטימולוגיה חילופית מזהה את מקור המונח בשפה הערבית, בה משמשת המילה مُوَلَّد muwallad לציון אדם ממוצא מעורב. השערה זו איננה מבוססת והיא צופנת בחובה בעיות תיארוך קשות המערערות על תקפותה.

גודלה של קבוצה חברתית זו באמריקה הלטינית מושפע באופן ישיר מגודל אוכלוסיית העבדים האפריקאים שהובאו לכל אזור ואזור במרוצת התקופה הקולוניאלית ושנות קיומה של העבדות. משום כך, המולאטים מהווים רוב ברבות מהחברות הקריביות, ומספרם ניכר משמעותית בוונצואלה ובברזיל.

ראו גם
------

* צבעוניים - המונח המקביל בדרום אפריקה
* מסטיסים
* קריאולים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מולאטים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4264577-3
* NKC: ph705707

 |
**מול פלנדרס** (באנגלית: **The Amorous Adventures of Moll Flanders**) הוא סרט קומדיה תקופתית בריטי משנת 1965 עם קים נובק וריצ'רד ג'ונסון בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן מול פלנדרס של דניאל דפו שיצא לאור ב-1722, שלוש שנים לאחר פרסום רובינזון קרוזו. הוא מתאר את חייה של אישה יפה, עצמאית ודעתנית המנסה לפלס את דרכה בים של גברים תאבי מין הנמשכים לגופה.

ב-1996 הופק הסרט "מול פלנדרס" עם רובין רייט בתפקיד הראשי.

תקציר העלילה
------------

מול פלנדרס (קים נובק) היא משרתת יפהפייה בביתו של ראש העיר. הוא ראה אותה לראשונה בבית יתומים בו גדלה לאחר שאימה זנחה אותה. הבן הגדול עוגב אחריה אך דווקא הבן הצעיר המגמגם והמפגר שכלית מבקש את ידה. היא נענית לו בחוסר רצון כי רוצה לשמור על מעמדה. לאחר שהוא נהרג בנפילה מכרכרה, המשפחה מגרשת אותה.

מול - כעת אלמנה יפהפייה נזרקת לרחוב ומוצאת עבודה כמשרתת אצל ליידי בלייסטון (אנג'לה לנסבורי) ומאהבה הרוזן (ויטוריו דה סיקה) שמנסה כל הזמן לעגוב אחריה.

מול מתבקשת לנסוע ללונדון כדי להכין את דירתה של ליידי בלייסטון. בכרכרה נוסע איתה בנקאי עשיר שגם הוא אלמן (ג'ורג' סנדרס). בדרך הם נשדדים על ידי ג'מי (ריצ'רד ג'ונסון) ועוזרו סקווינט (ליאו מק'קרן). ג'מי חושב שמול היא ליידי בלייסטון ובלונדון הוא עוקב אחריה מחופש לבעל ספינה עשיר עם משרתו סקווינט. לאחר בילויים והנאות היא מגלה לו מי היא באמת וגם הוא. שניהם כועסים ונפרדים. ג'מי חוזר לחברתו וידידתו דאצ'י (לילי פלמר) הסוחרת ברכוש גנוב.

הרוזן מנסה לתקוף אותה מינית אך היא מתנגדת ובאותו זמן מגיעה ליידי בלייסטון שמאשימה אותה בבגידה באמון וזורקת אותה לרחוב. מול מחליטה לחזור לבנקאי אשר חולה ומתאושש לאחר ההיכרות המחודשת והם נישאים. בלילה הראשון היא בורחת לדאצ'י, העוסקת ברכוש גנוב ובמקום לעסוק בזנות היא מתחילה לגנוב אבל בפעם אחת היא נתפסת ביחד עם ג'מי.

הם נאסרים ומועמדים להוצאה להורג. לפני כן מציג מנהל בית הסוהר (יו גריפית') את המקום לפני ועדה בראשות ראש העיר ובתוכה גם הבנקאי. כשמזהה הבנקאי את מול הוא נופל ומת.

מסתבר שמול היא כעת היורשת היחידה שלו והיא מצליחה לקנות בכסף את שחרורה ביחד עם ג'ימי בתנאי שיגורשו לאמריקה. על הספינה נערך טקס הנישואים שלהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מול פלנדרס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מול פלנדרס", באתר נטפליקס
* "מול פלנדרס", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מול פלנדרס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מול פלנדרס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט מול פלנדרס, 1965, באתר יוטיוב
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשרגא פייבל פרנק מאלקסוט, קובנה. אם התכוונתם לנכד אחיו הרב יהודה לייב, הרב חיים שרגא פייבל פרנק, רבה של שכונת ימין משה, ראו חיים שרגא פייבל פרנק.

הרב **שרגא פייבל פרנק** (תר"ג, 1843 - תרמ"ו, 1886) היה תלמיד חכם ועשיר נכבד באלקסוט(אנ'), פרבר של העיר קובנה; מתלמידי רבי ישראל מסלנט.

תולדותיו
--------

נולד בקלווריה, פלך סובאלק שבפולין, לרב צבי פסח ומינה (לבית טורצקי) פרנק. קיבל חינוך תורני והוסמך לרבנות. 

הרב פרנק היה מתלמידיו ומקורביו של רבי ישראל מסלנט ואנשי תנועת המוסר. היה בעל מפעל גדול לעורות ובעל בתים רבים בקובנה שהושכרו, בין השאר, לפועלי המפעל שבבעלותו. על מידת הנדיבות שלו מסופר שכאשר נודע לו כי אחד מפועליו שרוי במצוקה כלכלית היה מוסר לו בחשאי את דמי השכירות, כדי שהפועל יוכל לשלמם לאשת הרב פרנק שהייתה אחראית על גביית תשלומי השכירות של בתיהם השכורים. עוד מסופר עליו שכשהיה בא אליו אדם נצרך היה הרב פרנק תוחב את ידו לתוך המגרה, ממלא חופנו בשטרות בלי לספור אותן ומושיטם לאיש. לימים כתב עליו חתנו הרב מלצר בהקדמת ספרו 'אבן האזל': "הרב המצוין בתורתו וצדקת פזרונו".

עליית הגג שבביתו הגדול שימשה במשך מספר שנים כמקום התבודדות לרבי ישראל מסלנט, ולשם היה מביא את תלמידיו הקרובים. בעקבותיו השתמש גם רבי יצחק בלזר בעליית הגג הזו כמקום התבודדות בחודשי אלול ועשרת ימי תשובה. מאז שימש הבית, שהיה ממוקם על רכס גבוה באלקסוט, מקום התכנסות לתלמידי חכמים וראשי תנועת המוסר, ובהם רבי נפתלי אמסטרדם ורבי אברהם שינקר. גם ה"סבא" מקלם, הרב שמחה זיסל זיו, היה פוקד את הבית לעיתים מזומנות.

הרב פרנק סייע לרב נתן צבי פינקל להקים קיבוץ של בחורים שיקדישו את זמנם לתורה ומוסר. כעבור מספר שנים עברה הקבוצה ללמוד בבית המדרש "הלויית המת" בקובנה. פטרונו של מוסד זה היה רבי יצחק בלזר, שמסר לבחורים שיחות מוסר. בשנת תרמ"ח (1888), לאחר פטירתו של הרב פרנק, עברו עשרה בחורים מן הקבוצה ללמוד בביתו שבאלקסוט. 

היה נשוי לגולדה פרנק. נפטר בשנת 1886, בגיל 42. בשכבו על ערש דווי ציווה שלא להספידו בהלווייתו. בשעת ההלוויה אמר הרב יצחק אלחנן ספקטור מקובנה, מנהיגה הרוחני של יהדות רוסיה באותה תקופה, שאמנם היה ראוי לעבור על מצוותו ולהספידו, אלא שהוא פוחד ממנו ולכן נמנע מלעשות זאת; אולם כיוון שהנפטר לא אסר לבכות, לכן הוא מתיר לעצמו לבכות על פטירתו. במשך שעה ארוכה בכה הרב ספקטור ויחד עמו כל ציבור המלווים.

משפחתו
------

פרנק ציווה בצוואתו שבנותיו תינשאנה לתלמידי חכמים. ואכן ארבע בנותיו נישאו לתלמידי חכמים מפורסמים: 

* חיה מנוחה - אשת הרב משה מרדכי אפשטיין, ראש ישיבת סלבודקה בליטא, ואחר כך ראש ישיבת חברון. חותנם של ראשי ישיבת חברון הרבנים יחזקאל סרנא, משה חברוני ואהרן כהן ומשה פינקל, ושל רבי יוסף זוסמנוביץ.
* ביילה הינדה - אשת הרב איסר זלמן מלצר, ראש ישיבת סלוצק, ואחר כך ראש ישיבת עץ חיים בירושלים. בתם חנה פרל נישאה לרבי אהרון קוטלר
* פעשא - אשת הרב ברוך הורביץ, שהיה רבה של אלקסוט ור"מ בישיבת סלבודקה שבקובנה.
* דבורה - אשת הרב שפטל קרמר, שכיהן כמשגיח בישיבת סלוצק, ולימים ראש ישיבה בקליבלנד. בתם פייגא נישאה לרבי יעקב יצחק רודרמן.

בניו: רפאל פרנק והרב צבי פסח פרנק (שהיה חתנו של הרב אריה לייב ברוידא). 

אחיו, הרב יהודה לייב פרנק היה ממייסדי חדרה ואביו של הרב צבי פסח פרנק. גיסו (בעל אחות אשתו) היה הרב זבולון באריט, אב"ד פלונגיאן.