recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**וילמה אנה הלנה מורטו** (בפינית: **Wilma Anna Helena Murto**; נולדה ב-11 ביוני 1998) היא אתלטית פינית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (בודפשט 2023), אלופת אירופה (מינכן 2022) ואלופת אירופה באתלטיקה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה במוט.

ביוגרפיה
--------

מורטו נולד בקוסיוקי שבפינלנד.

### 2016

באליפות אירופה שנערכה ביולי באמסטרדם שבהולנד סיימה במקום שביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.45 מטר.

#### מדליית ארד באליפות עולם עד גיל 20

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ביולי בבידגושץ' שבפולין זכתה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.40 מטר.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיימה במקום 24 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.30 מטר.

### 2017

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה סיימה במקום שמיני בקפיצה במוט בתוצאה של 4.40 מטר.

#### מדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ביולי בגרוסטו שבאיטליה זכתה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.15 מטר.

### 2018

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין שבגרמניה סיימה במקום 17 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.35 מטר.

### 2019

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת סיימה במקום 18 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.10 מטר.

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיימה במקום 22 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.35 מטר.

### 2021

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בטורון שבפולין סיימה במקום שישי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.55 מטר.

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום חמישי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.50 מטר.

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום שישי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.60 מטר.

#### אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אליפות ושיא פינלנד חדשים של 4.85 מטר, לפני קטרינה סטפנידי מיוון (4.75 מטר) וטינה שוטיי מסלובניה (4.75 מטר).

### 2023

#### אלופת אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא פינלנד חדש של 4.80 מטר, לפני טינה שוטיי (4.75 מטר) ואמאלי שבאביקובה מצ'כיה (4.70 מטר).

#### אלופת המשחקים האירופיים

במשחקים האירופיים שנערכו ביוני בקרקוב שבפולין זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.71 מטר, לפני טינה שוטיי (4.70 מטר) ואנגליקה מוזר משווייץ (4.60 מטר).

#### מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכתה במדליית ארד בתוצאה של 4.80 מטר, אחרי נינה קנדי מאוסטרליה (4.90 מטר) וקייטי מון מארצות הברית (4.90 מטר).

### 2024

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו סיימה במקום תשיעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.55 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילמה מורטו** בוויקישיתוף
* וילמה מורטו, ברשת החברתית פייסבוק
* וילמה מורטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* וילמה מורטו, ברשת החברתית אינסטגרם
* וילמה מורטו, באתר olympedia.org
* וילמה מורטו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* וילמה מורטו, באתר ליגת היהלום

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14486887

 |
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא פנג. 

**פנג בין** (בסינית: **冯彬**; נולדה ב-3 באפריל 1994) היא אתלטית סינית, אלופת עולם (יוג'ין 2022) בזריקת דיסקוס.

ביוגרפיה
--------

### 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיימה במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.06 מטר.

### 2017

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיימה במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.56 מטר.

### 2018

#### סגנית אלופת משחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו באוגוסט בג'קרטה שבאינדונזיה זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.25 מטר.

### 2019

#### אלופת אסיה

באליפות אסיה שנערכה באפריל בדוחה שבקטר זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 65.36 מטר.

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה סיימה במקום חמישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.48 מטר.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום 17 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.45 מטר.

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 69.12 מטר, לפני סנדרה פרקוביץ' מקרואטיה (68.45 מטר) וולארי אולמן מארצות הברית (68.30 מטר).

### 2023

#### אלופת אסיה

באליפות אסיה שנערכה ביולי בבנגקוק שבתאילנד זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.42 מטר.

#### מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.20 מטר, אחרי לאולאוגה טאוסאגה (69.49 מטר) וולארי אולמן (68.61 מטר), שתיהן מארצות הברית.

#### אלופת משחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו באוקטובר בהאנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 67.93 מטר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* זריקת דיסקוס: 69.12 מטר (2022)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנג בין** בוויקישיתוף

* פנג בין, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* פנג בין, באתר olympedia.org
* פנג בין, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* פנג בין, באתר Track and Field (נשים)

| אלופות עולם באתלטיקה – זריקת דיסקוס (נשים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1983: מרטינה הלמן מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1987: מרטינה הלמן מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 1991: צבטנקה חריסטובה בולגריהבולגריה • 1993: אולגה צ'רניבסקאיה רוסיהרוסיה • 1995: אלינה זברבה בלארוסבלארוס • 1997: ביאטריס פומונה ניו זילנדניו זילנד • 1999: פרנקה דייטש גרמניהגרמניה • 2001: אלינה זברבה בלארוסבלארוס • 2003: אירינה יצ'נקו בלארוסבלארוס • 2005: פרנקה דייטש גרמניהגרמניה • 2007: פרנקה דייטש גרמניהגרמניה • 2009: דני סמואלס אוסטרליהאוסטרליה • 2011: לי יאנפנג הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין • 2013: סנדרה פרקוביץ' קרואטיהקרואטיה • 2015: דניה קביירו קובהקובה • 2017: סנדרה פרקוביץ' קרואטיהקרואטיה • 2019: יאימה פרס קובהקובה • 2022: פנג בין הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין • 2023: לאולאוגה טאוסאגה ארצות הבריתארצות הברית |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14430151

 |
מבנה הטפלון
**טפלון** (באנגלית: **Teflon**) הוא שם המותג של חברת דופונט לתרכובת **פוליטטראפלואורואתן** (או **פוליטטראפלואורואתילן**; Polytetrafluoroethylene, בראשי תיבות: **PTFE**).

התרכובת נתגלתה בשנת 1938 על ידי רוי פלנקט(אנ') בעת שעבד בחברת דופונט. התרכובת הוצגה כמוצר מסחרי בשנת 1946. טפלון, נגזרת של האלקן הפשוט ביותר, אתן, מתאפיין ברמת חיכוך נמוכה במיוחד - השנייה הנמוכה ביותר מכל המוצקים הידועים לאדם (אחרי פחמן דמוי יהלום). תכונה זו מביאה לשימוש הנפוץ בו לציפוי מחבתות (וכלי בישול נוספים) כך שמתאפשר טיגון ללא שמן וללא הידבקות המזון המטוגן למחבת. טפלון הוא הידרופובי (דוחה מים) במיוחד; מעט מים הנמזגים למחבת המצופה טפלון מתפצלים ויוצרים טיפות, זאת בשל נטייתם להקטין ככל האפשר את שטח המגע עם הטפלון. חוזקו של הטפלון מאפשר לו לעמוד גם בפני חומצה פלואורואנטימונית – החומצה החזקה ביותר שידועה.

השימוש הראשון בטפלון נעשה במסגרת פרויקט מנהטן. טפלון משמש גם לציפוי של קליעי רובה, כך שמעבר הקליע בקנה נעשה תוך חיכוך מזערי.

תחת השם טפלון משווקת גם תרכובת דומה זו, אשר נקראת Perfluoroalkoxy polymer resin ‏(PFA), לPFA מקדם חיכוך נמוך יותר משל סוגי הטפלון האחרים, ועמידות טובה יותר בחום גבוה, ועל כן הוא חומר מועדף לשימושים תובעניים כגון שימוש רפואי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טפלון** בוויקישיתוף
* יפתח דיבון, הקסם המדעי של הטפלון, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 3 בינואר 2019
* טפלון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4184599-7

 |
**קדמוס איש מילטוס** (ביוונית עתיקה: Κάδμος ὁ Μιλήσιος) היה על פי כמה מקורות עתיקים, הקדום ביותר מבין הלוגוגרפים. חוקרים המקבלים דעה זו, מייחסים את קדמוס לסביבות שנת 550 לפסה"נ, אולם אחרים רואים בו דמות מיתית לחלוטין.

לפי דברי יוסף בן מתתיהו בחיבורו "נגד אפיון", קדמוס חי זמן קצר לפני הפלישה הפרסית ליוון.
קדמוס היה ראשון כותבי תולדות ייסוד ערים.
סטראבון מציין את קדמוס ראשון מבין שלושת הסופרים שאותם הוא מכנה סופרי הפרוזה הקדומים ביותר מבין היוונים: קדמוס, פרקידס והקטאיוס. גם פליניוס הזקן ציין שקדמוס היה הראשון שכתב בפרוזה (ביוונית), אך במקום אחר כתב שהיה ההיסטוריון הראשון.

ציון מבולבל בלקסיקון הביזנטי סודא (המאה ה-10) מזכיר שלושה אנשים בשם "קדמוס": הראשון, ממציא האלפבית; השני, בנו של פנדיון, שעל פי מקורות מסוימים היה סופר הפרוזה הראשון (בניגוד למשוררים), מחבר היסטוריה של ייסוד מילטוס ושל איוניה בכלל, בארבעה ספרים; השלישי, בנו של ארכלאוס, מזמן מאוחר יותר, מחבר היסטוריה של אטיקה ב-14 ספרים, ושל כמה שירים בעלי אופי ארוטי.

מאחר שדיוניסיוס מהליקרנסוס (*Judicium de Thucydide*, פרק 23) מציין באופן ברור שהיצירה בזמנו תחת השם קדמוס הייתה זיוף, סביר להניח שהשניים הראשונים זהים לקדמוס הפיניקי, מי שנחשב ממציא האותיות, שהפך לאחר מכן לאיש מילטוס, מחבר היצירה ההיסטורית. בהקשר זה יש לציין כי האצילים הזקנים של מילטוס טענו כי מוצאם מקדמוס הפיניקי או מאחד מחבריו. לא ברור מנוסח הטקסט בסודא אם יש להסביר את קדמוס איש מילטוס השלישי באותו אופן, או שהיה אישיות היסטורית, שכל תיעוד נוסף שלה אבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* Smith, William (ed.). "Cadmus". *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology*. Perseus Digital Library.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Cadmus of Miletus, אנציקלופדיה בריטניקה, המהדורה האחת-עשרה
2. ↑  יוסף בן מתתיהו, **נגד אפיון**, מאמר ראשון, פרק ב: "והאנשים אשר החלו בהם לכתוב ספרי דברי הימים, לאמר: קדמוס איש מילטוס, אקוסילאוס איש ארגוס, ואולי ירצה איש לקרוא בשמות עוד סופרים הבאים אחריהם – כולם חיו רק ימים מספר לפני עלות הפרסים על ארץ יון למלחמה" (תרגום יעקב נפתלי שמחוני).
3. ↑  אריה כשר, **נגד אפיון**, פירוש לכרך ראשון, ב, 13, עמ' 51.
4. ↑  סטראבון, **גאוגרפיקה**, ב, 2, 6.
5. ↑  פליניוס הזקן, **תולדות הטבע**, 5, 31.
6. ↑  פליניוס הזקן, **תולדות הטבע**, 7, 56.
7. ↑  Suidas, s.v. Κάδμος, kappa,21
8. ↑  Suidas, s.v. Κάδμος, kappa,22
9. ↑  Suidas, s.v. Κάδμος, kappa,23

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102383448
* ISNI: 0000 0000 0325 7742
* VIAF: 34843459
* WorldCat: viaf-34843459

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בכתב עת שהחל לצאת ב-2016, עם הערך "השילוח (כתב עת)", העוסק בכתב עת עברי בעריכת אחד העם.

**השילוח - כתב עת ישראלי להגות ומדיניות** הוא כתב עת מודפס היוצא לאור בירושלים בחסות קרן תקווה. כתב העת ראה אור לראשונה באוקטובר 2016 והוא יוצא 5 פעמים בשנה. לכתב העת תפוצה של קרוב ל-5000 מנויים, חלקם במסגרת מנוי על ספריית "שיבולת".

כל גיליון, בן כ-200 עמודים, כולל מאמרים העוסקים בסוגיות של הגות ומדיניות, לצד מאמרי ביקורת ורשימות אקטואליות קצרות. בין הנושאים המטופלים בגיליונות הראשונים: מזרח תיכון ואסטרטגיה, כלכלה ומבנה המשק, זהות לאומית וסוגיות ממשל, ושאלות של משפחה, חינוך וחברה - לצד מאמרים בהגות יהודית וציונית. 'השילוח' שואף לקיים דיון מעמיק הפונה לקהל רחב, בשאלות של מדיניות ציבורית.

היסטוריה
--------

ההשראה לשמו של כתב העת באה מ"השילוח", ירחון עברי מסוף המאה ה-19 שנוסד באודסה על ידי אחד העם. "השילוח" יוצא חמש פעמים בשנה ומכיל מאמרים עיוניים רחבי יריעה, מאמרי ביקורת ורשימות אקטואליות קצרות. כתב העת כולל בכל גיליון מאמר או שניים מתורגמים, ומאמר או קטע עברי ישן תחת הכותרת "קלאסיקה עברית". כתב העת עוסק בענייני אסטרטגיה, כלכלה ומבנה המשק, זהות לאומית וסוגיות ממשל, מבנה המשפחה והזהות המינית, וכן הגות יהודית וציונית. השילוח יוצא לאור בדפוס אחת לחודשיים, ומאמריו מופיעים גם באתר האינטרנט שלו.

הגיליון הראשון זכה לחשיפה בזכות מאמרה של שרת המשפטים איילת שקד, שבו היא פרשה את השקפת עולמה על אודות מקומה של הרשות השופטת בדמוקרטיה, שוק חופשי ויחסי דת ומדינה. הגיליון השלישי, שכלל מאמרי ביקורת על חזון ארבעת השבטים של הנשיא ראובן ריבלין ומאמר המערער על היחס המועדף שלה זוכה החקלאות בישראל, עורר גם הוא פולמוסים. גיליון 4 הוקדש כולו לציון חמישים שנה לשחרור ירושלים ואירח את ראש עיריית ירושלים ניר ברקת. בגיליון החמישי פורסם מאמר מאת יאיר לפיד על מהותו של המרכז הפוליטי בישראל. בגיליון השישי השתתף חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', ששטח את תוכנית ההכרעה ותפיסתו לפתרון מעמד יהודה ושומרון. בגיליון 11 פרסם גיל ברינגר, יועצה של שרת המשפטים איילת שקד, ביקורת על עודף הסמכויות של היועצים המשפטיים במשרדי הממשלה לתפיסתו, לקראת דיונים בהצעת חוק שהוגשה בנושא מינויים של היועצים המשפטיים.

הקו הכללי של השילוח הוא שמרנות ליברלית. מטרתו ליצור דיון חברתי על אודות ההתנהלות הפוליטית בארץ ולהשפיע על המדיניות בנושאים אקטואליים.

מו"ל כתב העת הוא עמיעד כהן; העורך הראשי הוא יואב שורק, עורך משנה צור ארליך.

לקריאה נוספת
------------

* יובל גלעד, **על 'השילוח' - דצמבר 2023,** עתון 77, גליון 435, מרץ 2024

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השילוח** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של השילוח
* השילוח, ברשת החברתית פייסבוק

* השילוח, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* שיחת השילוח, הרצאות בעקבות מאמרים בכתב העת. סרטונים באתר יוטיוב
* פודקאסט שיחת השילוח באתר

הערות שוליים
------------

1. ↑  עפרה לקס, עניין אישי והפעם עם עמיעד כהן, ‏14/06/18
2. 1 2 3  אתר למנויים בלבד בני ציפר, כמה שאלות ומחשבות על כתב העת השמרני "השילוח", באתר הארץ, 1 בדצמבר 2016
3. 1 2  ניב שטנדל, ‏הכתבות הכי טובות שקראנו ב-2017, באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2017
4. ↑  יאיר לפיד, ‏המרכז חוזר, **השילוח**
5. ↑  בצלאל סמוטריץ', ‏תוכנית ההכרעה: המפתח לשלום נמצא בימין, **השילוח**
6. ↑  גיל ברינגר, ‏המחטף השקט: מיועצים משפטיים ל"שומרי סף", **השילוח**
**סבאוס** (בלטינית: *Sebeos*; בארמנית: Սեբեոս) היה בישוף והיסטוריון ארמני מהמאה ה-7.

מעט ידוע על המחבר, אולם חתימה על החלטת ועידת הכנסייה הרביעית של דווין (אנ') בשנת 645 אומרת: "הבישוף סבאוס מבגראטוניס", וחוקרים מזהים אותו עם סבאוס ההיסטוריון.

לכתביו יש ערך כאחד המקורות הבודדים ששרדו בשלמותם המספקים כרוניקה של ארמניה והטריטוריות הסובבות אותה במאה ה-6. ההיסטוריה של סבאוס מכילה תיאורים מפורטים מתקופת השליטה הסאסאנית בארמניה (אנ') ועד לכיבוש המוסלמי של ארמניה (אנ') בשנת 661. ההיסטוריה שלו פורסמה לראשונה בשנת 1851 באיסטנבול.

כתביו
-----

"היסטוריה של הרקליוס", המתעדת אירועים מסוף המאה ה-5 ועד שנת 661, יוחסה לו. היא כוללת שני חלקים. החלק הראשון (פרקים 1–6) מתחיל עם היסוד המיתולוגי של ארמניה עם האגדה של הייק (אנ') ובל, ועובר להיסטוריה בת זמנו עם ההתקוממות העממית בהנהגתו של של ורדן השני ממיקוניאן (Vardan II Mamikonian) נגד פרס בשנות ה-70 של המאה ה-6. בחלק השני הוא מספר על המאבקים והבריתות בין פרס לביזנטיון, ובין היתר גם על כיבוש ירושלים על ידי הפרסים.

בחלקים האחרונים של החיבור, סבאוס מתאר את עלייתו של כוח מדיני וצבאי חדש, הישמעאלים (כלומר הערבים) בשנת 622 לספירה. חלק זה מתאר כיצד הקים מוחמד לראשונה קהילה של ישמעאלים ויהודים על סמך מוצאם המשותף מאברהם; הערבים דרך ישמעאל, והיהודים דרך יצחק. משם השיגו הישמעאלים הישגים טריטוריאליים דרמטיים, כולל ניצחונם על השושלת הסאסאנית, והתיאור נכנס לחלוקת הצבאות הישמעאליים ולהתחלת הפתנה הראשונה (אנ') (מלחמת אזרחים בעולם האסלאמי). הוא מקשר את ההתפתחויות הללו לארמניה. הוא מפסיק את תיאורו עם סוף הפתנה הראשונה, כאשר מועאויה הראשון עושה שלום.

לקריאה נוספת
------------

* *The Armenian History attributed to Sebeos*, translated, with Notes, by R. W. Thomson, historical Commentary by J. Howard-Johnston, Assistance from T. Greenwood (Translated Texts for Historians), 2 Volumes, Liverpool 1999
* T. Greenwood, "Sasanian Echoes and Apocalyptic Expectations: A Re-Evaluation of the Armenian History attributed to Sebeos", *Le Muséon* 115, Fasc. 1–2 (2002) 323–397
* Agop Jack Hacikyan, *The Heritage of Armenian Literature*, Wayne State University Press, 2002, vol. II, Sebeos, pp. 81-93

קישורים חיצוניים
----------------

* סבאוס, **היסטוריה** (תרגום לאנגלית)
* הקדמת המתרגם ל"היסטוריה" של סבאוס (באנגלית)
* Sebeos, אנציקלופדיה איראניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hacikyan, *The Heritage of Armenian Literature*, vol. II, pp. 81-82
2. ↑  Hacikyan, *The Heritage of Armenian Literature*, vol. II, p. 81
3. 1 2  Hacikyan, *The Heritage of Armenian Literature*, vol. II, p. 82

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007390559205171
* BIBSYS: 90627094
* BnF: cb12983518t (data)
* GND: 102076154
* ISNI: 0000 0003 8248 627X
* LCCN: n82074056
* NLA: 56964453
* NTA: 162140959
* RERO: 02-A006475545
* SUDOC: 058646264
* Trove: 1666845
* VIAF: 265615836
* WorldCat: lccn-n82074056

 |
**לאונטה טיסמניאנו** (**Leonte Tismăneanu**;‏ 1913–1981) היה פעיל ותעמולן קומוניסט רומני ממוצא יהודי, מהלוחמים במלחמת האזרחים של ספרד, קריין רדיו סובייטי, עורך ברדיו ובעיתונות, שימש כמופקד הקתדרה ללימודי מרקסיזם-לניניזם באוניברסיטת בוקרשט, אביו של ולדימיר טיסמניאנו.

נולד כ**לאוניד טיסמינצקי** במשפחה יהודית, בעיר סורוקה, בפלך בסרביה (באותה תקופה באימפריה הרוסית. הוא הצטרף בשנת 1930 לאיחוד הנוער הקומוניסטי, אחר כך למפלגה הקומוניסטית הרומנית בשנת 1933 וניהל פעילויות קומוניסטיות מחתרתיות בערים בוקרשט, גאלאץ, בראילה וסורוקה. נאסר פעמיים בכלא כאסיר פוליטי כל פעם כחצי שנה. סירב לשתף פעולה עם הבולשת שנקראה אז "סיגוראנצה". מאוחר יותר נלחם, יחד עם אשתו, הרופאה הרמינה מרקוזון, במלחמת האזרחים הספרדית בצד הרפובליקני. הוא איבד במלחמה את זרועו הימנית, לכן כונה לעיתים "הגידם" (ciungul) .ב-1939 הוא עבר, דרך צרפת, לברית המועצות, שם שימש בעת מלחמת העולם השנייה כקריין רדיו (במדור הרומני של רדיו מוסקבה) ובהמשך כעורך תוכניות. משנת 1948 התיישב ברומניה תוך "רומניזציה" של שמו, ל"לאונטה טיסמניאנו". הוא שימש כסגן מנהל ההוצאה לאור של מפלגת הפועלים הרומנית (המפלגה הקומוניסטית) והיה ראש החוג ללימודי מרקסיזם-לניניזם באוניברסיטת בוקרשט. כמו כן לימד בבית הספר למדעי חברה ע"ש ז'דאנוב והיה עורך בביטאון הבינלאומי "ענייני השלום והסוציאליזם" שהופיע בפראג בחסות ההנהגה הסובייטית. בשנים 1958–1960 נחקר על "סטיות" מהסוג ה"רוויזיוניסטי" וסולק ב-1960 מהמפלגה. בשנת 1964 הסכים גאורגה גאורגיו-דז', להחזירו לשורות המפלגה והוא מונה למנהל ההוצאה לאור "מרידיאנה" Meridiane.

לאונטה טיסמניאנו נשא לאישה את **הרמינה מרקוזון** Hermina Marcusohn, מי שהייתה רופאה במלחמת האזרחים הספרדית ולאחר מכן פרופסור בבית הספר לרפואה בבוקרשט. בנם, ולדימיר טיסמניאנו, עמד בראש הוועדה שחיברה את דו"ח טיסמניאנו על פשעי הקומוניזם ברומניה. בדו"ח תואר לאונטה כלניניסט קשוח וקנאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאונטה טיסמניאנו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9735 3250
* LCCN: no2014161518
* NLG: 88356
* NTA: 188603859
* SUDOC: 079930840
* VIAF: 10416129
* WorldCat: lccn-no2014161518

 |
**שי מגל** (נולד ב-3 בפברואר 1980) הוא איש תקשורת וניהול ישראלי.

ביוגרפיה
--------

מגל נולד וגדל בעיר בת ים. את דרכו העיתונאית החל כמשכתב באתר "TheMarker", כשנה וחצי לאחר שהוקם. משם עבר לתפקידי עריכה בפורטל "נענע" מבית נטוויז'ן ולאחר מכן חזר לקבוצת "הארץ" כמנהל התוכן הראשי ב-"TheMarker". בשלב זה החליט לעבור מתפקידי ניהול תוכן ועריכה לניהול כללי ופיתוח עסקי, ומונה למנהל השותפים האסטרטגיים בנענע-נטוויז'ן.

ב-2007 הצטרף ל-ynet כסמנכ"ל פיתוח עסקים ומוצרים. מאוחר יותר קיבל אחריות גם לפעילות השיווקית של האתר, וב-2010 מונה כמשנה למנכ"ל. בתקופה הזו הוביל, יחד עם המנכ"ל אבי בן טל, את רכישת האתרים "המקצוענים", "BigDeal" ו"כיכר השבת", שבהם כיהן גם כדירקטור לאחר הרכישות, וניהל את כלל פעילות פיתוח עסקי הקבוצה, בהם הקמת "ynet ביטוח" ופלטפורמות המסחר האלקטרוני של האתר. באותה תקופה שימש גם כסגן יו"ר הוועדה הישראלית למדרוג האינטרנט, מטעם קבוצת ידיעות אחרונות.

בשנת 2013 פרש מ-ynet ועבר לשמש כמנכ"ל חברת ההיכרויות "Love Me" מקבוצת גרטלר-דווידוב. בשנת 2014 הצטרף ל"וואלה!" כמשנה למנכ"ל ושימש, בין היתר, כדירקטור באתר "יד2" עד למכירתו.

בדצמבר 2015 מונה כמנכ"ל החברות הבנות בתחום המדיה ושוק ההון ב"קו מנחה" ובאוגוסט 2016 מונה כמנכ"ל משותף של הקבוצה לצידו של אבי בגס. בינואר 2017 נותר כמנכ"ל יחיד בחברה. במהלך כהונתו בקבוצה סגרה "קו מנחה" פעילויות שהסבו לה הפסדים, מכרה את כלל פעילויות חטיבת המדיה, בהן "תפוז", "אייס" ו"ביזפורטל", וכן רכשה את החברות "myBusiness", מערכת הנהלת החשבונות "פינבוט", "עושים סדר" ו"קרן מפרש". בתוך כך, השיקה "קו מנחה" לשכת דירוג אשראי צרכני ולראשונה בתולדותיה נכנסה לתחום הדירוג, מוצרי ליבה חדשים פותחו מחדש לסביבת הענן, החברה עברה טרנספורמציה מלאה מחברת שירותים לספקי שירות במתכונת SaaS.

בחודש מרץ 2021 הודיע על רצונו לסיים את תפקידו ב"קו מנחה". בחודש מאי חזר לקבוצת ידיעות אחרונות ומונה למנכ"ל אתר AllJobs. הוא הוביל את הפיכת AllJobs מאתר יחיד לקבוצת אחזקות בתחום הדרושים וההשמה, עם רכישת אתר הצעירים 'סחבק' ופלטפורמת הפרילנסרים XPlace.com, וכן השקת 'ג'וביק', אתר דרושים למגזר החרדי בשותפות עם קבוצת התקשורת נתיב ו'בחדרי חרדים', ואתר techit - אתר דרושים לתחום ההייטק הישראלי. במהלך כהונתו רכשה קבוצת הראל 20% מ-AllJobs. 

בחודש אפריל 2024 הודיע על סיום תפקידו ב-AllJobs ומונה לתפקיד מנכ"ל ynet, הנמצא גם הוא בבעלות קבוצת ידיעות אחרונות.

בשנת 2022 החל להגיש, ביחד עם מאיה גזית, פודקאסט העוסק ברוצחים סדרתיים בשם "פודקאסט רצח".

חיים אישיים
-----------

מגל נמצא בזוגיות והוא אב לבן. מתגורר בראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

* "קבוצת מנחה: גידול של 45% ב-EBITDA שעמד על 21.3 מיליון שקל", אתר ביזפורטל
* אתר למנויים בלבד נטעאל בנדל, קו ההגנה של נתניהו בתיק 4000: ניר חפץ פעל למען אלוביץ' ממניע כלכלי אישי, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביב לוי, ‏חגיגת שכר בבנקים: קינן ורוסק-עמינח עם כ-8 מיליון שקל, באתר גלובס, 29 בפברואר 2016
2. ↑  שי מגל מונה למנכ"ל AllJobs, באתר ynet, 10 במרץ 2021
3. ↑  אולג'ובס מתרחבת: רוכשת את סחבק, באתר אייס, 12 באוגוסט 2021
4. ↑  כ-50 אלף כניסות בשבוע הפתיחה: אתר דרושים חדש לחרדים, באתר אייס, 17 ביולי 2022
5. ↑
6. ↑  פודקאסט רצח, באתר פודקאסטים
**Jask-2** הוא טיל שיוט איראני שמשוגר מצוללת ודומה לנאסר-1 שמשוגר נגד ספינות. הוא מיועד לירי מצוללות גדיר וניתן לשגר אותה גם על ידי צוללות מסוג פתה (אנ').

היסטוריה
--------

לפי כמה מקורות הטיל הוצג לראשונה כמודל בתערוכת לסטודנטים מהאוניברסיטה הימית האימאם חומייני בנושהר (אנ') בספטמבר 2012. במאי 2017, דיווחו האיראנים על ניסוי טיל השיוט Jask-2 בפעם הראשונה, אולם הניסויים כשלו. ב-25 בפברואר 2019, האיראנים ניסו בהצלחה את הטיל ופרסמו צילום שלו נורה מצוללת מסוג גדיר. ב-11 בספטמבר 2020, פקיד בצי האיראני טען כי טילי השיוט Jask-2 יוצרו בכמות גדולה. חוסיין חנזדי (אנ') אמר גם כי איראן מעוניינת להרחיב את הטווח של Jask-2 ועובדת על פיתוח טיל **Jask-3**.

מאפיינים
--------

 שיגור מצוללת גדיר
משערים כי הטיל מוקף בטורפדו, עם הנעה ימית משלו המאפשרת לו לצאת מתוך צינור הטורפדו (אנ') של צוללת באופן שבו טילים קונבנציונליים לא יכולים. משקלו הקל, גודלו וכושר הציפה השלילי של הטיל מאפשרים לו לעשות זאת. הטיל נפרד מהטורפדו ברגע שהוא עוזב את הים. לטיל טווח של 35 קילומטר.

ראו גם
------

* ח'ליג' פארס
* קאדר
* קדיר
* חאטף-7
* 3M-54 Klub

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Jask-2** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Iranian Submarine Fires Cruise Missile in War Game (+Video) - Politics news - Tasnim News Agency". *www.tasnimnews.com*. אורכב מ-המקור ב-2020-09-11.
2. ↑  "Range of Iranian Submarine-Launched Missile Extended - Politics news - Tasnim News Agency". *www.tasnimnews.com*. אורכב מ-המקור ב-2020-09-14.
3. ↑  איראן – נגיב "בזמן ובמקום" על הפיגוע במיכלית, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה

| איראןאיראן רקטות וטילים בליסטיים איראניים |
| --- |
| משתמשים | משמרות המהפכה האסלאמיתמשמרות המהפכה האסלאמית משמרות המהפכה האסלאמית • חזבאללהחזבאללה חזבאללה • חות'יםחות'ים חות'ים | סמל איראן |
| רקטות | M-302 • זלזאל (1 • 2 • 3) • נאזעאת |
| טילים בליסטיים | 

|  |  |
| --- | --- |
| טקטי (עד 300 ק״מ) | הורמוז 2 • ח'ליג' פארס • טונדאר-69 • פאתח 110 • רעד • שיהאב-1 |
| טווח קצר (עד 1,000 ק״מ) | דזפול • זולפיקאר • סאמן • פאתח 313 • רעד-500 • קיאם-1 • שיהאב-2 |
| טווח בינוני (עד 5,000 ק״מ) | ח'וראמשהר • עימאד • עשוראא • פאז'ר-3 • קאדר-110 • שיהאב-3 |
| בין יבשתיים (5,000+) | BM-25 מוסודאן • סג'יל |

 |
| משגרי לוויינים | סאפיר • סימורג • קאסד |
**מַרְוַת יְרוּשָׁלַיִם** (שם מדעי: *Salvia hierosolymitana Boiss*) היא צמח עשבוני רב-שנתי (בן חלוף) ים תיכוני, ממשפחת השפתניים.

גובה מרוות ירושלים הוא 40 עד 100 ס"מ, ופריחתו ארגמנית או ורודה (תלוי בזן) והוא בעל שושנת עלים גדולים ומקומטים, שממנה מתפתח גבעול אחד או יותר זקוף ומסתעף מבסיסו לגבעולי משנה נגדיים ואלכסוניים הנושאים תפרחות מסוג מכבד ארוך (על פי רוב כ-40 ס"מ).

הגבעול רָבוּעַ ומכוסה שערות בלוטיות וגם שערות פשוטות. גבעולי התפרחת דביקים (בשונה מרוות איג הדומה לה). וחלקם העליון אדום. העלים נגדיים, פשוטים, משוננים וירוקים, והם מקומטים וקירחים מלמעלה, שעירים מעט לאורך העורקים מלמטה. עלי השושנת גדולים (10 עד 25 ס"מ), דקים, שעירים במקצת, בעלי פטוטרת ארוכה, דמויי ביצה, קהים בקודקודם, שולי העלה בעלי שינון מעוגל בלתי סדיר ולעיתים יש אונות. עלי הגבעול דמויי אזמל, יושבים או בעלי פטוטרת קצרה נראים כלופתים את הגבעול, שפתם משוננת וקודקודם חד. עלי התפרחת קטנים יותר וחסרי פטוטרת, אורכם כאורך הגביע, הם כמעט קירחים, דמויי ביצה, מתחדדים ולעיתים אדמדמים והם קצרים בהרבה מהגביע. הפרחים נישאים בדורים מרוחקים זה מזה. בכל דור 2 עד 6 פרחים. עוקצי הפרחים מחוספסים. הגביע דו-שפתני, ירוק או אדום, משתייר ומתפרה מ-10 מ"מ ל-13 מ"מ והוא מחוספס-זיפני, עם שערות בלוטיות (בשונה ממרוות איג); השפה העליונה נוטה אחורה מעט ובעלת 3 שיניים קטנות ומחודדות; השפה התחתונה ישרה ובעלת 2 שיניים מתארכות לחוד דק וארוך ואורכן קצר מעט מאורך צינור הגביע. הכותרת דו-שפתנית, ארגמנית, מכוסה בשערות בלוטיות והיא ארוכה פי 2.5 עד 3 מהגביע; צינור הכותרת, שאורכה כ-15 מ"מ בולט מאוד מן הגביע וצבעו ארגמן; השפה העליונה בולטת מעל הגביע, זקופה וכפופה קדימה כחרמש, צבעה ארגמן; צבע הכותרת ורוד ארגמן בזן ירוק-הגביע בחורשים בצפון ישראל. השפה התחתונה בעלת שלוש אונות. האונה האמצעית רחבה פרושה ושמוטה (נטויה מטה) וצבעה בהיר יותר מהשפה העליונה; שתי האונות הצדדיות זקופות וצרות ונראות מעליה ולא מצדדיה.

העלווה מתפתחת מתחילת נובמבר עד סוף מאי, והפריחה מתחילת פברואר ועד אמצע מאי. מרוות ירושלים היא מין אנדמי לישראל וסוריה והיא גדלה בקרקעות סלעיות בבתות ובחורשים בכל החבל הים-תיכוני של ישראל, אבל לא בקרקעות חרסיתיות עמוקות ומעובדות.

זיהוי מקראי
-----------

חוקר הצומח המקראי, נגה הראובני, מזהה את מרוות ירושלים עם צמח המוריה. זה אחד הפירושים המקובלים לשם הר המוריה, האתר בו נערכה עקידת יצחק לפי המסורת המקראית.

ייתכן שהשם מוריה קשור לשם מור, כצמחים בעלי ריחות עזים, שמפיקים מהם בשמים, תכונה המאפיינת את צמחי המרווה.

ראו גם
------

* מרווה
* מור

מקורות חיצוניים
---------------

* מרוות ירושלים, באתר "צמח השדה"
* מרוות ירושלים, באתר "הטעם שבטבע"
* מרוות ירושלים, באתר "ליקוט"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרוות ירושלים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  נגה הראובני, **טבע ונוף במורשת ישראל**, עמ' עמ' 124-125
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
חכם **גורג'י יאיר** (1909, התרס"ט, בגדאד – 17.08.1999, ה' באלול תשנ"ט, ירושלים) היה פייטן, חזן ומחנך ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בבגדאד בשנת תרס"ט בן בכור ליוסף ומסעודה יאיר. למד במדרש תלמוד תורה ובישיבת בית זילכה. כבר בבחרותו התמנה למחנך ב"מדרש תלמוד תורה" על שם מנשה צאלח. עם עלייתו ארצה חינך במעברת העולים הרטוב מטעם הפועל המזרחי ולאחר מכן שימש כמחנך בתלמוד תורה "בית אהרון" בשכונת בית ישראל בירושלים.

חכם יאיר נחשב לאחד מגדולי החזנים של יהדות בבל במאה ה-20 בבגדד ובירושלים. את לימודו בחזנות למד בעיקר מחכם עזרא דנגור שהיה רבה הראשי של בגדאד. את הפיוטים למד מכמה מורים ובעיקר מחוג המקובלים של הרב יהודה פתיה וחכם יצחק דרזי.

בבגדד שימש חזן בימי חול בבית הכנסת הגדול (צלאת לכבירי) ובשבתות בבית הכנסת צלאת דינה שבשכונת "באב אל שרגי". כשהגיע לירושלים נענה להזמנת ידידו שאול פתיה להיות חזן בבית הכנסת "מנחת יהודה" שבשכונת מחנה יהודה ובו שימש כשלושים שנה.

למד תורה מגדולי חכמי בבל ובעיקר מהרב יהודה פתיה מהרב אפרים הכהן ומרבי ניסים כדורי.

חכם יאיר היה עורך חופות מורשה בבגדד מטעם בית הדין המקומי ובירושלים קיבל סמיכה מחודשת אחר שעמד בבחינה אצל הרב צבי פסח פרנק.

שכל את בנו החייל דוד יאיר שנהרג בעת שירותו הצבאי בסיני.

כמה מנכדיו משמשים חזנים מפורסמים במסורת הספרדית-ירושלמית ומהם משה חבושה והרב דוד מנחם.

מחניכיו: המקובל חכם שמואל דרזי, הרב דוד משתה (מרבני העיר חדרה), הרב בן ציון מוצפי, אחיינו הרב יהודה יאיר, החזן ר' יהודה עובדיה והמשוררים האחים בלפור והרצל חקק.

נפטר בירושלים בה' באלול תשנ"ט ונטמן בחלקת הבבלים בהר המנוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על גורג'י יאיר בקטלוג הספרייה הלאומית
**יובאן מיאטוביץ'** (בסרבית: **Јован Мијатовић**; נולד ב-11 ביולי 2005 בבלגרד שבסרביה ומונטנגרו) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית.

קריירת מועדונים
---------------

מיאטוביץ' גדל במחלקת הנוער של הכוכב האדום בלגרד. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסרבית, וכן בגרפיצ'אר בלגרד, קבוצת הבת של המועדון. ב-25 באוקטובר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 3-1 לר.ב. לייפציג במסגרת שלב הבתים לעונת 2023/2024.

תארים
-----

הכוכב האדום בלגרד
* אליפות סרביה (1): 2022/2023
* הגביע הסרבי (1): 2022/2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יובאן מיאטוביץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יובאן מיאטוביץ'"**.
**ג'ובינצה** (באיטלקית: **Giovinezza** (נעורים)) היה המנון המפלגה הפשיסטית באיטליה בין השנים 1943-1924. מ-1932, "ג'ובינצה" שימש גם כהמנון צבא איטליה. באופן בלתי רשמי שימש "ג'ובינצה" בתור המנון איטליה באותן שנים, למרות שלכאורה שלטונו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה נותר על כנו לצד השלטון הפשיסטי. בין 1943 להתמוטטותו הסופית של המשטר באפריל 1945, שימש ה"ג'ובינצה" כהמנון הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית (הרפובליקה של סאלו). בהתאם להתפתחויות הפוליטיות, שונו מילותיו של "ג'ובינצה" מספר פעמים.

היסטוריה
--------

מילים
-----

(עם תרגום חופשי לעברית)

### 1919:

Su, compagni in forti schiere,

חברים איתנים לשורה

Marciam verso l'avvenire,

הבה נצעד לעבר העתיד

Siam falangi audaci e fiere,

מערכנו חזק וגאה

Pronte a osare, pronte a ardire.

קדימה ליזום, קדימה להעז

Trionfi alfine l'ideale,

ניצחונות הם משאת נפשנו

Per cui tanto combattemmo:

למענם כה נילחם

Fratellanza nazionale

אחווה לאומית

D'italiana civiltà.

של החברה האיטלקית

Giovinezza, giovinezza,

נעורים, נעורים

Primavera di bellezza,

אביב היופי

Nel Fascismo è la salvezza

הפשיזם הוא הישועה

Della nostra libertà.

של חרותנו

Non più ignava nè avvilita

לא עוד עצלות ואכזבה

Resti ancor la nostra gente,

יהיו מנת חלקנו

Si ridesti a nuova vita

אלא חיים חדשים

Di splendore più possente.

הם שיפארונו

Su, leviamo alta la face

הבה נרים את הלפיד

Che c'illumini il cammino,

למען יאיר דרכנו

Nel lavoro e nella pace

בעבודה ובשלום

Sia la verà libertà.

תימצא החרות האמיתית

Giovinezza, giovinezza,

נעורים, נעורים

Primavera di bellezza,

אביב היופי

Nel Fascismo è la salvezza

הפשיזם הוא הישועה

Della nostra libertà.

של חרותנו

Maledetto fu il cilicio

מקוללת הייתה אדרת השיער

Che condusse all'eroismo,

Fu schernito il sacrificio

Dal novello Socialismo.

Sorgi, o popolo sovrano,

Su dall'Alpi di Salvore,

Fino al siculo vulcano,

Che or si vince oppur si muor.

Giovinezza, giovinezza,

Primavera di bellezza,

Nel Fascismo è la salvezza

Della nostra libertà.

Nelle veglie di trincea,

Cupo vento di mitraglia

Ci ravvolse alla bandiera,

Che agitammo alla battaglia.

Vittoriosa al nuovo sole:

Stretti a lei dobbiam lottare,

È l'Italia che lo vuole,

Per l'Italia vincerem!

Giovinezza, giovinezza

Primavera di bellezza,

Nel Fascismo è la salvezza

Della nostra libertà.

Sorgi alfin lavoratore,

Giunto è il dì della riscossa,

Ti frodarono il sudore

Con l'appello alla sommossa.

Giù le bende ai traditori

che ti strinsero a catena;

alla gogna gl'impostori

delle asiatiche virtù.

Giovinezza, giovinezza,

Primavera di bellezza,

Nel Fascismo è la salvezza

Della nostra libertà.

קישורים חיצוניים
----------------
**"חמש עשרה דקות של תהילה"** הוא ביטוי המתייחס אל תהילה קצרה ובת חלוף של אדם בעולם התרבות והבידור, בעיקר בהקשר של התרבות הפופולרית.

היסטוריה
--------

נראה שהביטוי רווח בשלהי המאה ה-19. במאמרו "בית הספר של העיתונאי" שנכנס לספר, שמקבץ את המאמרים בהם סיקר תיאודור הרצל את הפרלמנט הצרפתי, בין השנים 1891-1895, "היכל בורבון", מתאר הרצל אבות טיפוס של פוליטיקאים, ביניהם "אלה אשר חיו פעם ואשר הייתה להם פעם רבע שעה של זוהר". מסגנון הכתיבה נדמה כי הרצל מצטט ביטוי קיים, וכי לא הוא המציא אותו.

האמן האמריקאי אנדי וורהול חזר על הביטוי בשנת 1968 כאשר אמר כי "בעתיד, כל אדם יזכה לפרסום עולמי של 15 דקות". כחלוץ אמנות הפופ ארט, עם אמירה אמנותית משמעותית ונוקבת בנושא התרבות הפופולרית החדשה של שנות ה-60, התייחס וורהול בהתבטאות זו אל מושג התהילה והפרסום באותה הרוח שבה הפך ביצירתו מותגים פופולריים כגון קוקה-קולה ומרילין מונרו ליצירות אמנות. ב-1979 חזר על הביטוי באומרו: "תחזיתי משנות ה-60 התגשמה: בעתיד כל אדם יזכה לפרסום עולמי של 15 דקות". לאחר שמאס להגיב שוב ושוב על ההתבטאות, חזר וורהול באופן הומוריסטי על הביטוי בגרסאות שונות כגון "בעתיד 15 אנשים יהיו מפורסמים" או "בתוך 15 דקות, כולם יהיו מפורסמים".

ההתבטאות של וורהול נאמרה על רקע תופעת ה"ידוענים" (סלבריטיז), הממחישים כי בכוחם של אמצעי התקשורת המודרניים להביא לפרסום עולמי כמו גם לגרום לאישיות מסוימת להישכח כמעט לחלוטין ובן רגע. המושג "15 דקות של תהילה" קיבל משנה תוקף בעידן הדיגיטלי ורב הערוצים שאותו לא יכול היה אפילו וורהול לחזות.

כיום נעשה בביטוי שימוש נפוץ בתחום תעשיית הבידור בהקשר של "כוכבים לרגע". הוא מתייחס פעמים רבות אל אנשים פשוטים שזכו לפרסום רגעי והפכו לכוכבים ידועים לפרק זמן קצר מאוד בזכות תוכנית טלוויזיה או אירוע אקטואלי הקשור אליהם. במיוחד, מתייחס הביטוי לאנשים שהתפרסמו באינטרנט באתרים כגון YouTube, רשתות חברתיות כמו פייסבוק או בתוכניות המציאות של זמננו. פעמים רבות מושג זה מוזכר בביטוי "לנצל את 15 הדקות שלו" ביחס ל"כוכב לרגע", שמשמעו לפעול בזמן אותן 15 דקות מטאפוריות שבה תשומת לב הקהל מופנית אליו כדי להפוך לכוכב שימשיך להיות מפורסם ולהופיע בתקשורת ולא להיעלם במהרה חזרה אל האלמוניות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאיר לפיד, מתה "האשה היפה בעולם", מעריב, 9 במרץ 1988
2. ↑  5 דקות של חסד, מעריב, 1 ביוני 1990
**ענת אזרי סורקיס** (נולדה בחיפה ב-29 באוקטובר 1968) היא הקצינה הראשונה שהועלתה לדרגת אלוף-משנה בחיל הים. גם במרבית התפקידים הקודמים במהלך שירותה בצה"ל הייתה האישה הראשונה שכיהנה בהם והייתה גם הקצינה הראשונה מחיל הים במכללה לביטחון לאומי.

ביוגרפיה
--------

סורקיס נולדה למשפחת ניצולי השואה מצד אמה, זהבה לבית דבורצקי, ונצר למשפחה ממגורשי ספרד המתגוררת דורות רבים בישראל, מצד אביה, יוסף אזרי. גדלה והתחנכה בחיפה, וסיימה את לימודיה בתיכון עירוני ג' בשכונת נווה שאנן.

בשנת 1987 התגייסה לצה"ל. את שירותה הצבאי העבירה במספן מודיעין בחיל הים, שם מילאה שורה ארוכה של תפקידים במחקר, באיסוף ובביטחון שדה במפקדת חיל הים ובבסיס חיפה, ובמרביתם כקצינה הראשונה שכיהנה בתפקיד. במהלך שירותה עברה מגוון גדול של קורסים ובהם קורס קמ"נים (בסיסי ומתקדם), קורס קציני פרויקטים בתחום הטכנולוגי, קורס פיקוד ומטה (פו"ם) וקורס בין-שירותי בכיר של קהיליית המודיעין. בשנת 2010 סיימה את לימודיה במכללה לביטחון לאומי (מב"ל).

ב-2011 נהייתה לקצינה הראשונה בחיל הים שהועלתה לדרגת אלוף-משנה, כשמונתה לתפקיד ראש מחלקת מחקר במספן מודיעין. לאורך השנים ליוותה עשרות רבות של מבצעים, בהם מורכבים ורגישים, שנותרו רובם ככולם חשאיים. בין השאר ליוותה את מבצע תיבת נוח לתפישת אוניית הנשק "קארין איי", את מבצע חשיפה מלאה שבמהלכו נתפסה האונייה "קלוס-סי" ואת מבצע צוק איתן.

בשנת 2011, לאחר שהועלתה לדרגת אלוף-משנה, הוענקה לסורקיס תעודת "פורצת דרך" מטעם ארגון ויצו בטקס שהתקיים בסניף חיפה.

### תפקידים אזרחיים

מאז שחרורה מצה"ל עוסקת סורקיס במגוון תחומים, ובכלל זה:

* שימשה כעמית מחקר במרכז לאסטרטגיה ימית באוניברסיטת חיפה
* פעילה בעמותות שונות, ובכלל זה חברה בהנהלת עמותת בוגרי המכללה לביטחון לאומי (הייתה רכזת העמותה).
* מרצה על התווך הימי במסגרות שונות ובהן אוניברסיטת בר-אילן והמרכז הבינתחומי הרצליה.
* חברת כבוד של מועדון רוטרי רעננה ויושבת ראש ועדת השיפוט שם.
* חברה במועצת הנשים של רעננה.
* פעילה בהנהגת הורים בתחום החינוך ברעננה.
* מעבירה הרצאות וסדנאות בתחום העצמה בעיקר של בני נוער ונשים.
* חברת הוועד המנהל ב"פורום דבורה" ונמנית עם מאגר המומחיות שלו.
* ראש תוכנית המנטורינג של "פורום דבורה".
* מנטורית לנשים/מנהלות.
* מנטורית למנכ"לים במיזם "מנט-אור".
* דירקטורית בחברות ביטחוניות.

  
סורקיס היא בוגרת אוניברסיטת חיפה במזרח תיכון וחינוך, מוסמכת אוניברסיטת בירמינגהם במינהל חינוכי ובעלת תואר שני נוסף במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה בתוכנית שבשיתוף המכללה לביטחון לאומי. בשנת 2016 סיימה קורס דירקטורים.

סורקיס מתגוררת ברעננה, נשואה לאודי סורקיס, כיום מנכ"ל חברת "טלרון", ואם לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "יחיד, יחד, יחידה – חיילי היום לעומת חיילי אתמול", מאמר מאת אפרים לפיד וענת סורקיס ב"סטטוס" (כתב עת לחשיבה ניהולית ואסטרטגית), 15 באוקטובר 2017
* ענת סורקיס, דיפלומטיה נשית בשירות המדינה, 21 באוגוסט 2020
* ראיון אולפן עם ענת סורקיס אזרי, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אחיקם משה דוד ויונתן הללי, חיל הים: האישה שניצחה 28 גברים, באתר nrg‏, 8 באוגוסט 2011
2. ↑  רשימת חברי כבוד מועדון רוטרי רעננה
3. ↑  פורום דבורה
**יעקב חורש** (נולד ב-10 במרץ 1944, ט"ו באדר ה' תש"ד) הוא סופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1944 בירושלים לעליזה ויהודה חורש, עולים מעיראק. בשנת 1951, עברה המשפחה לחיפה, בה למד בבית הספר התיכון "לשדה" בעיר. בשנת 1961, התגייס לצה"ל לגדוד 52 (סרן במיל').

לאחר מכן עבד בחברת אלביט מערכות וגדות פטרוכמיה כמנהל רכש.

בשנת 1995 הצטרף יעקב לחברת ביוסנס כמנהל הרכש של החברה, אשר נוסדה על ידי שלמה בן חיים ומפתחת מוצרים בתחום הקרדיולוגיה ומתמקדת בפיתוח מכשור רפואי לאבחון וטיפול בהפרעות קצב.

בשנת 1997 רכשה ״גונסון אנד גונסון״ את ביוסנס ויעקב משמש בחברה כמנהל הרכש עד היום.

שירות צבאי
----------

חורש לקח חלק פעיל במלחמות ששת הימים, ההתשה ויום כיפור. במהלך מלחמת ששת הימים, גויס בצו 8 לגדוד 129 כאשר אשתו הייתה בחודש תשיעי. במהלך המלחמה, שירת ברמת הגולן ונפצע כשהטנק שלו עלה באש, ונחשב לפצוע הקשה ביותר של מלחמה זו עקב שריפות בכל גופו שכמעט הובילו לכריתת רגלו. במהלך האשפוז, נולדה ביתו הבכורה אשר לא יכל לפגוש עקב מצבו.

חורש אושפז במשך כשנה, ולאחר מכן עבר הליך שיקום בן שנה וחצי. ספרו "ארבעים ושבע המדרגות" הוא רפרנס למספר המדרגות אותן הצליח לטפס לבדו בתום תקופת ההשתקמות.

**קריירה**

חורש התחיל את דרכו המקצועית בשנת 1957 כשהיה בן 13, כאשר החל לעבוד בנמל חיפה. לאחר מכן, התקבל לעבודה בחברת 'אטלנטיק' בנמל חיפה, תחת מילה (שמואל) ברנר.

לאחר שיקומו, החל לעבוד כמנהל רכש בחברות אלביט מערכות וגדות פטרוכמיה.

החל משנת 1995, משמש כמנהל הרכש של חברת ביוסנס למכשור רפואי לקרדיולוגיה.

חיים אישיים
-----------

נישא ב-1966 למזל ומתגורר עימה בעתלית. לזוג 4 ילדים, 8 נכדים ונינה אחת. ספרו "הנסתר והנגלה" מוקדש לביתו איילת לאחר שיצאה מסכנת חיים. בשנת 2022, איבד את ביתו תמי לאחר מאבק במחלת הסרטן.

ספריו
-----

1. שירה אקטואלית הוצאת סער שנת 1990
2. שירה אקטואלית חובקת עולם, הוצאת סער, שנת 1990
3. עשן שזור הוצאה עצמית, שנת 1999
4. 47 מדרגות, הוצאת ירון גולן, שנת 2001
5. משבר מנהיגות, הוצאה עצמית, שנת 2008
6. הנסתר והנגלה, הוצאת צמרת, שנת 2016
7. תאים אדומים, הוצאת דובדבן, שנת 2019 - תורגם לאנגלית

תעודות ותארים
-------------

* תעודת מנהל עסקים במכון לפריון העבודה (1984)
* גישור בגומא (1990)
* דוברות ועיתונאות באוניברסיטת חיפה (1991)
* תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטה הפתוחה (2023)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *129\_ Battle on theGolan heights 1967*, נבדק ב-2024-02-02
2. ↑  הטנקים שהביסו את הסורים, באתר www.israelhayom.co.il
3. ↑  naamoush, 47 המדרגות של יעקב, באתר "נעמוש" - הרמה הסורית / רמת הגולן, ‏2019-10-09
4. ↑  הסופר יעקב חורש, באתר סימניה
5. ↑  naamoush, 47 המדרגות של יעקב, באתר "נעמוש" - הרמה הסורית / רמת הגולן, ‏2019-10-09
6. ↑  נטבוק - קניון הספרים הישיר, באתר www.netbook.co.il
7. ↑  Yaakov Horesh, **Dormant Cells**. (בenglish)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 21243247
* WorldCat (עם VIAF): 21243247

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יעקב חורש"**.
**ניסן לוי** (5 במאי 1967, ירושלים) הוא המנכ"ל המיועד של נמל אשדוד.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בירושלים, את שירותו הצבאי עשה כקצין בגולני ולאחר מכן ביחידת הקישור ללבנון. למד לתואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות באוניברסיטה העברית ותואר שני במנהל עסקים, גם כן באוניברסיטה העברית.

עבד בבנק ירושלים כמשנה למנכ"ל, בשנת 2014 עבר לבנק מזרחי טפחות כסמנכ״ל עד שהתפטר בשנת 2023.

ועדת האיתור לבחירת מנכ"ל נמל אשדוד בחרה בו באפריל 2024 למנכ"ל המיועד, ההמלצה תעלה לאישור דירקטוריון הנמל ולאחר מכן המינוי טעון את אישור ועדת המינויים ברשות החברות ואת חתימותיהם של שרת התחבורה מירי רגב והשר הממונה על הרשות דודי אמסלם.

לוי מתגורר בפסגת זאב, בירושלים נשוי לנועה ואבא ל6 ילדים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  זגריזק, אסף (2024-04-15). "ועדת האיתור הכריעה: זה המנכ"ל המיועד של נמל אשדוד | בלעדי". *Globes*. נבדק ב-2024-04-16.
2. ↑  אבישר, עירית (2013-09-16). "ראש החטיבה הפיננסית בבנק ירושלים עובר למזרחי טפחות". *Globes*. נבדק ב-2024-04-16.
3. ↑  שניר הנדלר, סבב מינויים במזרחי טפחות: אופיר מורד ימונה למנהל החטיבה העסקית, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2013-09-16
4. ↑  דירקטוריון מזרחי-טפחות אישר מינויים בהנהלה ושינויים ארגוניים בבנק - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2023-02-12

,
**ניסן לוי** (5 במאי 1967, כ"ה בניסן ה'תשכ"ז) הוא המנכ"ל המיועד של נמל אשדוד.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בירושלים, את שירותו הצבאי עשה כקצין בגולני ולאחר מכן ביחידת הקישור ללבנון. למד לתואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות באוניברסיטה העברית ותואר שני במנהל עסקים, גם כן באוניברסיטה העברית.

עבד בבנק ירושלים כמשנה למנכ"ל, בשנת 2014 עבר לבנק מזרחי טפחות כסמנכ״ל עד שהתפטר בשנת 2023.

ועדת האיתור לבחירת מנכ"ל נמל אשדוד בחרה בו באפריל 2024 למנכ"ל המיועד, ההמלצה תעלה לאישור דירקטוריון הנמל ולאחר מכן המינוי טעון את אישור ועדת המינויים ברשות החברות ואת חתימותיהם של שרת התחבורה מירי רגב והשר הממונה על הרשות דודי אמסלם.

לוי מתגורר בפסגת זאב, בירושלים נשוי לנועה ואבא ל6 ילדים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  זגריזק, אסף (2024-04-15). "ועדת האיתור הכריעה: זה המנכ"ל המיועד של נמל אשדוד | בלעדי". *Globes*. נבדק ב-2024-04-16.
2. ↑  אבישר, עירית (2013-09-16). "ראש החטיבה הפיננסית בבנק ירושלים עובר למזרחי טפחות". *Globes*. נבדק ב-2024-04-16.
3. ↑  שניר הנדלר, סבב מינויים במזרחי טפחות: אופיר מורד ימונה למנהל החטיבה העסקית, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2013-09-16
4. ↑  דירקטוריון מזרחי-טפחות אישר מינויים בהנהלה ושינויים ארגוניים בבנק - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2023-02-12

,
**אנדרי רובליוב** (ברוסית: **Андрей Рублёв**) הוא סרט דרמה היסטורי ביוגרפי סובייטי משנת 1966, בבימויו של אנדריי טרקובסקי שנכתב יחד עם אנדריי קונצ'לובסקי. הסרט הוחלף ונערך מחדש מהסרט משנת 1966 שכותרתו "התשוקה על פי אנדריי" מאת טרקובסקי שצונזר במהלך העשור הראשון של תקופת ברז'נייב בברית המועצות. הסרט מבוסס באופן רופף על חייו של אנדרי רובליוב, צייר האייקונים הרוסי מהמאה ה-15. בסרט מופיעים אנטולי סולוניצין, ניקולאי גרינקו, איבן לפיקוב, ניקולאי סרגייב, ניקולאי בורליאייב ואשתו של טרקובסקי אירמה ראוש. סבבה ימשצ'יקוב, משקם והיסטוריון אמנות רוסי מפורסם, היה יועץ מדעי של הסרט.

אנדריי רובליוב מתרחש ברוסיה במאה ה -15. אף על פי שהסרט מבוסס רק באופן רופף על חייו של אנדריי רובליוב, הוא מבקש לתאר דיוקן ריאליסטי של רוסיה מימי הביניים. טרקובסקי ביקש ליצור סרט המציג את האמן כ"דמות היסטורית עולמית" ו-"נצרות כאקסיומה של זהותה ההיסטורית של רוסיה" במהלך תקופה סוערת של ההיסטוריה הרוסית שהובילה בסופו של דבר לרוסיה הצארית. 

הנושאים בהם עוסק הסרט, ביניהם דת, חוסר יציבות פוליטית ואמנות תחת משטר מדכא, לא תאמו את תנאי הצנזורה הסובייטית. עקב כך, הסרט לא הופץ רשמית במדינה שנים לאחר שהושלם, למעט הקרנת יחיד ב -1966 במוסקבה. גרסה של הסרט הוצגה בפסטיבל קאן ב -1969, שם זכה בפרס FIPRESCI. בשנת 1971 שוחררה בברית המועצות גרסה מצונזרת של הסרט. הסרט קוצר עוד יותר מסיבות מסחריות עם יציאתו בארצות הברית דרך סרטי קולומביה בשנת 1973. כתוצאה מכך, קיימות מספר גרסאות לסרט.

על אף סוגיות צנזורה אלו, אשר טשטשו ועכבו את הסרט במשך שנים רבות לאחר יציאתו לאקרנים, הסרט הוכר במהרה על ידי מבקרים רבים ובמאי קולנוע כיצירה מקורית ומוצלחת במיוחד, במיוחד מאז ששוחזרה גרסתו המקורית. אנדריי רובליוב נחשב לאחד הסרטים הגדולים בכל הזמנים, ולעיתים קרובות הוא דורג היטב בסקר מבקרי Sight & Sound והן בסקר הבמאים.

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shibboleth Authentication Request, login.rproxy.tau.ac.il
2. ↑
**ניסן לוי** (5 במאי 1967, כ"ה בניסן ה'תשכ"ז) הוא המנכ"ל המיועד של נמל אשדוד.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בירושלים, את שירותו הצבאי עשה כקצין בגולני ולאחר מכן ביחידת הקישור ללבנון. למד לתואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות באוניברסיטה העברית ותואר שני במנהל עסקים, גם כן באוניברסיטה העברית.

עבד בבנק ירושלים כמשנה למנכ"ל, בשנת 2014 עבר לבנק מזרחי טפחות כסמנכ״ל עד שהתפטר בשנת 2023.

ועדת האיתור לבחירת מנכ"ל נמל אשדוד בחרה בו באפריל 2024 למנכ"ל המיועד, ההמלצה אושרה בדירקטוריון הנמל ולאחר מכן המינוי טעון את אישור ועדת המינויים ברשות החברות ואת חתימותיהם של שרת התחבורה מירי רגב והשר הממונה על הרשות דודי אמסלם.

לוי מתגורר בפסגת זאב, בירושלים נשוי לנועה ואבא ל6 ילדים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  זגריזק, אסף (2024-04-15). "ועדת האיתור הכריעה: זה המנכ"ל המיועד של נמל אשדוד | בלעדי". *Globes*. נבדק ב-2024-04-16.
2. ↑  אבישר, עירית (2013-09-16). "ראש החטיבה הפיננסית בבנק ירושלים עובר למזרחי טפחות". *Globes*. נבדק ב-2024-04-16.
3. ↑  שניר הנדלר, סבב מינויים במזרחי טפחות: אופיר מורד ימונה למנהל החטיבה העסקית, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2013-09-16
4. ↑  דירקטוריון מזרחי-טפחות אישר מינויים בהנהלה ושינויים ארגוניים בבנק - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2023-02-12
5. ↑  רו"ח ניסן לוי מונה לתפקיד מנכ"ל חברת נמל אשדוד - וואלה כסף, באתר וואלה, ‏2024-04-17

,
**ב.מ.וו סדרה 3** היא מכונית משפחתית יוקרתית המיוצרת על ידי חברת ב.מ.וו מאז שנת 1975.

סדרה 3 היא המכונית הנמכרת ביותר של חברת ב.מ.וו והמכונית הנמכרת ביותר מבין מתחרותיה בסגמנט, מאז שהוצגה נמכרו למעלה מ-10 מיליון יחידות. סדרה 3 היא מכונית מוערכת בתעשיית הרכב כאשר במהלך השנים זכתה בפרסים רבים, מתחרה בעיקר במרצדס-בנץ C קלאס ובאאודי A4.

היסטוריה
--------

מכונית הסדרה 3 הוצגה בשנת 1975 כמחליפת מכונית ה'ניו-קלאס' של ב.מ.וו (*BMW New Class*) בעקבות משבר האנרגיה העולמי אשר גרם לשינויים משמעותיים בשוק הרכב העולמי, ובניסיון לענות על צורכי לקוחות המבקשים יוקרה לצד מכונית חסכונית. המכונית זכתה לפופולריות רבה כאשר תוך שלוש שנים מתחילת שיווקה כמעט הוכפלו מכירותיה של החברה בעולם.

בשנת 1985 (סדרה E-30) הציגה ב.מ.וו את מכונית ה-324D, סדרה 3 עם מנוע דיזל.

בשנת 1988 (סדרה E-30) הציגה ב.מ.וו את מכונית ה**ב.מ.וו M3**, גרסת ספורט חזקה ובעלת ביצועים גבוהים לסדרה 3.

דגמים
-----

מכוניות הסדרה 3 מוצעות במנועי בנזין ודיזל ובמרכבים שונים כגון סדאן, סטיישן, קופה וקבריולה. למכונית שישה דורות:

* דור ראשון (סדרת E21) שנות ייצור (1975–1983)
* דור שני (סדרת E30) שנות ייצור (1983–1991)
* דור שלישי (סדרת E36) שנות ייצור (1991–2000)
* דור רביעי (סדרת E46) שנות ייצור (1998–2005)
* דור חמישי (סדרות E90/91/92/93) שנות ייצור (2005–2011)
* דור שישי (סדרת F30) שנות ייצור (2011-2019)
* דור שביעי (סדרת G20) שנות ייצור (2019 - הווה)
* ב.מ.וו i3 - מכונית חשמלית לשוק הסיני

גלריית תמונות
-------------

* סדרה 3 דור ראשון (E21)סדרה 3 דור ראשון (E21)
* סדרה 3 דור שני (E30)סדרה 3 דור שני (E30)
* סדרה 3 דור שלישי (E36)סדרה 3 דור שלישי (E36)
* סדרה 3 דור רביעי (E46)סדרה 3 דור רביעי (E46)
* סדרה 3 חמישי (E90)סדרה 3 חמישי (E90)
* סדרה 3 דור שישי (F30)סדרה 3 דור שישי (F30)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ב.מ.וו סדרה 3** בוויקישיתוף
* אתר ב.מ.וו העולמי
* אתר ב.מ.וו ישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537352105171
* LCCN: sh2001004274
* NKC: ph333402

 |
**בן והבה** (נולד ב-27 במרץ 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בעירוני טבריה.

קריירה
------

והבה התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. בינואר 2012 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של עירוני קריית שמונה. בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה, אך שיחק רק משחק אחד, בניצחון 3–1 על מכבי נתניה, ואף כבש את שער השוויון בדקה ה-55. בתחילת עונת 2012/2013 רשם שלוש הופעות בליגה, ובינואר 2013 חתם עד תום העונה בהפועל באר שבע, במדיה ערך 11 הופעות.

לקראת עונת 2013/2014 חתם לשנה אחת בקבוצת בני יהודה תל אביב, במהלכה ערך 11 הופעות ליגה וובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

בנובמבר 2014 חתם בהפועל רעננה. ב-2 בפברואר 2015 כבש את שערו הראשון במועדון, בניצחון 0–2 על מ.ס. אשדוד. בעונת 2015/2016 כבש שני שערים והיה שותף לעונה הטובה ביותר בתולדות הפועל רעננה, עת העפילה לראשונה לפלייאוף העליון בליגת העל. בסך הכול שיחק חמש שנים בהפועל רעננה, ובמדיה כבש שישה שערים ב-142 הופעות בליגת העל.

לקראת עונת 2019/2020 חתם בהפועל חיפה.

ב-23 באוגוסט 2022 חתם בעירוני טבריה.

והבה נכלל בסגל הנבחרת הצעירה של ישראל לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות 2013, ובסך הכול ערך 19 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שער אחד.

תארים
-----

עירוני טבריה

* גביע הטוטו לליגה הלאומית: 2023/2024

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בן והבה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן גינזבורג, ‏הבריז לנס ציונה: בן והבה חתם בעירוני טבריה, באתר ONE‏, 23 באוגוסט 2022
**אליהו בלילתי** (נולד ב-23 בפברואר 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בעירוני טבריה.

קריירה
------

בלילתי החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל עפולה. בגיל 16 הצטרף למכבי נתניה, וכעבור שנה אחת עבר לעירוני קריית שמונה.

בקיץ 2014 הושאל להפועל עפולה. ב-2 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד עירוני קריית גת במסגרת גביע הטוטו לאומית. שישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 מול הפועל ראשון לציון. עד לסיום העונה ערך 33 הופעות בליגה ועוד חמש בגביע המדינה.

בתחילת עונת 2015/2016 חזר לעירוני קריית שמונה. ב-2 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–1 על הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו. ב-12 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–3 על בני סכנין. שלושה ימים לאחר מכן זכה עם הקבוצה באלוף האלופים, לאחר שבמשחק הגמר כבש את שער הניצחון בבעיטות ההכרעה מול מכבי תל אביב. ב-28 בנובמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–2 לבני סכנין.

בינואר 2016 הושאל פעם נוספת להפועל עפולה. בסיום העונה חזר לקריית שמונה, אך בינואר 2017 הושאל בשלישית לעפולה עד לסיום העונה.

ב-10 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים בבני יהודה תל אביב. ב-30 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 0–2 למכבי תל אביב.

ב-19 באוגוסט 2018 חזר לליגה הלאומית כאשר חתם בהפועל נוף הגליל.

ב-26 ביוני 2019 חתם בהפועל חיפה. ב-25 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 על הפועל כפר סבא, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה ובליגת העל. ב-2 בספטמבר 2020 חזר לקדנציה שנייה בהפועל נוף הגליל. ב-3 ביוני 2022 חתם בעירוני טבריה.

לזכותו של בלילתי שלוש הופעות בנבחרת הצעירה.

תארים
-----

עירוני קריית שמונה
* אלוף האלופים: 2015/2016

עירוני טבריה

* גביע הטוטו לליגה הלאומית: 2023/2024

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית גולדשטיין‏, בני יהודה: אלי בלילתי חתם לשלוש שנים, באתר וואלה!‏, 10 ביולי 2017
2. ↑  יוסי וקנין, להוכנבוים יש מגן שמאלי: אלי בלילתי חתם בנצרת עילית, באתר mynet העמק, 19 באוגוסט 2018
3. ↑  דורון בן דור, ‏כץ ובן בסט טרם הגיעו לפשרה בנוגע לשכר הדירה, באתר ONE‏, 26 ביוני 2019
4. ↑  אלי בלילתי חתם בטבריה, רוטשטיין ברמת גן, באתר דאבל פס, 3 ביוני 2022