recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**התיאטרון התיעודי** הוא זרם בתיאטרון של המאה העשרים, שאפשר לראות בו המשך לתיאטרון האפי.

מאפייני התיאטרון התיעודי
------------------------

הוא משתמש באותן טכניקות כמו התיאטרון האפי, כגון:

* מבחינה דרמטית: מבנה תחנות
* פריסה אפית של העלילה
* שינוי תכוף של מקום וזמן, לעיני הקהל

ועוד.

ההבדל העיקרי לעומת התיאטרון האפי הוא ההתבססות על אירועים מתועדים, היסטוריים. האמירה העיקרית של הזרם הזה היא: המציאות מספיק דרמטית, לא צריך להמציא שום דבר. בואו נביט במציאות! כמו כן חושף התיאטרון התיעודי בדרך מסמכים, שלא היו נגישים עד כה לעיני הציבור, או שהוא עוזר בהפצתם.

נציגים בולטים של הזרם
---------------------

* היינר קיפהרט. שתי המחזות המפורסמים ביותר שלו הם "בעניין ג'. רוברט אופנהיימר" על פיתוח פצצת האטום האמריקאית ו"אחינו אייכמן" על אדולף אייכמן.
* פטר וייס. מחזהו "החקירה" משחזר את משפטי אושוויץ מהשנים 1963 עד 1968.

בישראל:

* יגאל עזרתי: משפט גבעתי ב': שחזור משפט גבעתי ב', הוצג בפסטיבל עכו בשנת 1990.
* מוטי לרנר: "קסטנר", על ישראל קסטנר
* נולה צ'לטון: "דו-קיום" על הנושא הפלסטיני, "אופניים לשנה" על עיירות הפיתוח ו"הימים הבאים" על הזיקנה.
* יהושע סובול: "מרד הימאים" על שביתת הימאים (1951) שהוצג ב תיאטרון בית לסין בשנת 1983. בריאיון למקומון החיפאי כלבו, הסביר סובול את הרקע לכתיבת המחזה:

> 
> באותה תקופה [1983] החלה האצה במגמת הפרטת המשק הציבורי והלאומי. מצע הליכוד לכנסת התשיעית כלל הפרטה כעיקרון מנחה. בד בבד עם המהלך הזה החלה מגמה של פירוק של ארגוני עובדים והחלשה של כוחם. דיכוי שביתת הימאים ושבירתה באלימות על ידי ממשלת מפא״י בראשותו של דוד בן גוריון היו בעיני ראשית התהליך של הפיכת מפא״י בהדרגה למפלגה שרגלה הימנית בועטת ברגלה השמאלית ודורכת עליה במטרה לרסקה. לכן בחרתי ב־1983 להביא אל הבמה את שביתת הימאים. בשבירתה של אותה שביתה באלימות ממשלתית בשנת 1951 אני רואה את תחילת פירוקן של הסולידריות והערבות ההדדית בחברה הישראלית – תהליך שהגיע לשיאו בחמש השנים האחרונות עם ניצול פוליטיקת הזהויות על ידי ראשי השלטון לשיסוי המגזרים השונים שמרכיבים את האומה הישראלית אלה באלה. זו בעיני משמעות המחזה ״מרד הימאים״ בישראל של 2019
> 
> 
> 
> — יהושע סובול, נס המרד, באתר כלבו – חיפה והצפון, 29 באוקטובר 2019
>

זרמים דומים במדיה אחרים
-----------------------

מתוך התיאטרון הדוקומנטרי התפתחה הדוקו-דרמה לטלוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאטרון תיעודי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים נגיד, תיאטרון האימה, מעריב, 1 באוקטובר 1990
2. ↑  שוש אביגל, בלי שרירים ובלי עמוד שדרה, כותרת ראשית, 26 באוקטובר 1983

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1187574

 |
**בונו** היה אתר אינטרנט ישראלי שהופעל על ידי חברת בונו פאי אינטרנשיונל ופעל בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.

האתר, שהיה בכתובת www.bono.co.il, החל לפעול בספטמבר 1999 ופנה לילדים ובני נוער בגילאים 8–18. במסגרת האתר עזרו הגולשים אחד לשני בשיעורי הבית. הילדים צברו "בונואים", כסף וירטואלי, שתורגם לפרסים בתמורה למתן תשובות על שאלות החברים באתר. בנוסף, הילדים באתר יכלו לבנות אתר פרטי משלהם.

נכון ליולי 2000 פעל האתר גם ברוסית ובצרפתית, והיה במשא ומתן לצורך הפעלת גרסה יפנית. באותו מועד הוערך שווי ב-35 מיליון ש"ח.

נכון לאוגוסט 2000 היו באתר כ-130 אלף רשומים. באותה עת פורסם כי בנק לאומי עומד לרכוש 10% מהאתר תמורת מיליון דולר. בספטמבר 2000 הודיע בנק לאומי על הקמת מיזם "בונו בנק", בשיתוף עם אתר בונו, שנועד להיות הבנק הראשון לילדים באינטרנט, שיאפשר לילדים לנהל את חשבון ה"בונואים" שלהם.

האתר נסגר, ככל הנראה, בסוף שנת 2002.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת ינאי, בלוז לחופש הגדול – ילדים ונוער ברשת, הרשת - המגזין לאתרי אינטרנט ישראלים, גיליון מספר 7, יוני 2003
2. ↑  מפעילת האתר בונו במו"מ לפיתוח גירסה יפאנית ב-5 מיליון דולר, באתר גלובס, 19 ביולי 2000
3. ↑  איי אונליין, בנק לאומי עומד לרכוש % 10 ממפעילת אתר האינטרנט לנוער בונו תמורת 1 מ' ד', באתר TheMarker‏, 8 באוגוסט 2000
4. ↑  בנק לאומי הקים בנק אינטרנט לילדים בשיתוף עם פורטל האינטרנט בונו, באתר גלובס, 26 בספטמבר 2000
5. ↑  לפי אתר Wayback Machine התיעוד האחרון לאתר בונו היה מאוגוסט 2002
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

כרכן רדיאטוס מפתל את גופו קדימה כדי להרתיע אויבים.
מראה הכנפיים של העש Arctia caja עוזר להרתיע ציפורים רעבות.
חרדון הצווארון מגדל את צווארו ונראה מפחיד מכפי שהוא.
**התגוננות הרתעה** (באנגלית: **Deimatic behaviour** או **startle display**) היא התנהגות של מספר בעלי חיים המתגוננים מטורפים באמצעות הפחדה, הפתעה או בלבול התוקף, מה שמבריח אותו או לפחות עוזר למין המותקף לברוח לפני שהטורף מתעשת. התגוננות זו מבוססות על חקיינות ברובה, כלומר בעל החיים הנטרף "משחק אותה" מסוכן מכפי שהוא. מצב דומה מאוד לצורה זו היא חקיינות עצמית, שלעיתים בעלת מאפיינים דומים (למשל כתמי עיניים על הגוף). 

בהרבה מקרים הטרף עצמו איננו ארסי אך לעיתים גם טרף ארסי יסתמך בנוסף על צבעי אזהרה גם על הרתעת היריב, בשביל לחסוך את הארס או הרעל למקרה קיצוני. גם יצורים בעלי הגנות קשוחות יותר (כמו חתולים) ישתמשו בהגנה זו בתחילה.

בצורת הגנה זו ישנן שתי צורות ראשיות: מראות מפחידים ותנועות או קולות מרתיעות. בראשונה היצור חושף מראה על גופו שמרתיע את האויב. בשנייה הוא צריך ליצור קולות מרתיעים ורועשים או ליצור תנועות פתאומיות.

דוגמאות
-------

מספר בעלי חיים מתמחים בתנועות כאלה, כמו גמלי שלמה, חגבי Phymateus (Phymateus) ומקלונאים. המקלון ממין Peruphasma schultei (Peruphasma schultei) נראה דומה לעקרב והוא מטה את זנבו למעלה בפתאומיות ומרתיע טורפים שחוששים מטרף ארסי. גמל שלמה ממין Iris oratoria (Iris oratoria) חושף את כנפיו ומרים את שני הטפרים הגדולים שלו כדי להיראות מגודל יותר. אצל הפרפרים והעשים ישנם מצגים של כתמי עיניים על הכנפיים המזכירים דורס לילה כועס, כך אצל ה-Caligo (Owl butterfly), ה-Smerinthus ocellatus (Smerinthus ocellatus), עשי Attacus (Attacus) ו-Rothschildia (Rothschildia) ופרפרי Aglais (Aglais io). הפשפש מהמין Fulgora laternaria (Fulgora laternaria) מחקה ראש של תנין.

עכבישים ממשפחת הפרווניתיים ישנה הצגה מיוחדת לטורפים בה העכביש מרים את לסתותיו הגדולות ו-2 זרועות ומזהיר את הטורף שלא יתקרב. אצל המין Poecilotheria regalis (Poecilotheria regalis) הרגליים צבועות בצהוב כדי להוסיף הרתעה.

מינים שונים של תמנונאים ודיונונים מסתמכים על החלפת הצבעים שלהם ועל 8 הזרועות המכופתרות שלהם כדי להרתיע טורפים. צבעים חזקים, בעיקר אדום, עוזרים להפחיד את טורפם. לכמה מינים ישנם גם צבעי אזהרה המראים את ארסיותם. חלקם גם נראים גדולים מכפי שהם באמת. המינים תמנון וונדרפוס ותמנון חקיין מתחפשים ליצורי ים ארסיים כמו נחשי ים או זהרונים כדי להרתיע טורפים.

ישנם גם כמה חולייתנים המרתיעים את הטורף. חרדון הצווארון למשל מנפח את צווארו ונראה גדול מכפי שהוא וכן משמיע קולות מרתיעים. כמה צפרדעים כמו פייסלמוס נטררי, *Pleurodema brachyops* ו-*Physalaemus deimaticus* - כולם ממשפחת הלפטודקטיליים מנפחים את עורם ומראים מתחתיו סימני עיניים. טנרק שפלה מפוספס וכמה סמרניים קוצניים גם מרשרשים עם קוציהם כדי לבלבל את האויב עוד יותר ואפילו עושים צעדים לעברו. הבואשן צבוע בשחור-לבן ועושה עמידת ידיים פתאומית המרתיעה את אויביו לפני שיתיז עליהם נוזל מסריח. חתול הבית מסמר את שערותיו, מעלה את גבו ונושף קולות פתאומיים המבריחים יריבים.

קישורים חיצוניים
----------------

* התגוננות הרתעה באתר מט"ח
* "Deimatic displays באתר "Current Biology" (באנגלית)
**בוניטו אטלנטי** (שם מדעי: ***Sarda Sarda***) הוא מין של דג טורף מהסוג בוניטו ממשפחת הקולייסיים ששייכת לסדרת הדקראים והחי באוקיינוס האטלנטי וכן למימי הים התיכון והים השחור. דג זה הוא טורף הניזון מדגים כמו עפיין, מקרל, צלופחוליים, אידרונאים, סרדיניים וחסילונים. לעיתים הוא נצפה לצד קרובו - בוניטו מזרחי.

אורכו של הבוניטו יכול להגיע לאורך 70 ס"מ ולמשקל 5–6 ק"ג. הדגי הגדול ביותר שנמדד הגיע למשקל 8.3 ק"ג והוא אותר ליד האיים האזוריים. לבוניטו שני סנפירי גב גבוהים דמויי-מפרש העוזרים לו לנוע במהירות במים, בדומה לקרוביו - דגי הטונה. צבעו כסוף בצידיים והסנפירים כחולים. החלק העליון של צידיו כהה יותר ובעל פסים אופקיים, המהווים סימן זיהוי.

כמו רוב דגי הבוניטו זהו דג מאכל פופולרי הנידוג לצד הטונות. הוא פופולרי ביותר לדיג בחופי הים התיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוניטו אטלנטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  בוניטו אטלנטי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קופואסו** (שם מדעי: *Theobroma grandiflorum*), הוא עץ ממשפחת החלמיתיים שצומח ביער האמזונאס בצפון ברזיל ובגיאנה הצרפתית. הקופואסו, בתפוצתו הטבעית, משתייך בעץ לשכבת הצימוח השנייה, כלומר לעצים הצומחים בצילם של עצים גבוהים ממנו.  
 ה**קופואסו** הוא קרוב משפחה של עץ הקקאו.

מאפיינים
--------

קופואסו - פרי
העץ מגיע בדרך כלל לגבהים של 10 עד 15 מטר, למרות שמתועדים מקרים נדירים של פריטים שהגיעו לגובה של 25 מטר. הקליפה קשה וחלקה. העלים גדולים, מגיעים עד לאורך של 60 סנטימטר, וגדלים על הענפים, צבע החלק התחתון של העלה מזכיר חלודה. הפרחים גדולים, בצבע אדום כהה, צומחים ישירות מהגזע. הפרי גדול בצורה אליפטית, באורך משתנה. אורך אופייני של הפרי כ- 25 ס"מ, וקוטר אופייני כ-15 ס"מ. צבע הקליפה חום. קיימים 4 זנים של העץ הנבדלים בצורת הפרי ובגודלו. משקל הפרי נע מ-1.5 עד 4 ק"ג. פתיחת הפרי מתבצעת על ידי הקשה על מצע קשה, או על ידי שימוש במוט ברזל. ציפת הפרי צהובה בהירה, טעמה מתוק חמצמץ, והיא מתאפיינת בניחוח אופייני. הזרעים גדולים בצבע חום בהיר. העץ נותן פרות בתקופת החורף, מינואר עד מאי.

### אזורי צמיחה

בכול האזור האמזוני טרופי. קרקעות כבדות בעלות pH חומצי קרוב לנייטרלי (6-7) נחשבות אידיאליות לשתילה של קופואסו, אבל ניתן לגדלו גם בקרקעות שנחשבות לא פוריות.

מרבית הגידול החקלאי מתבצע באזורים המזרחיים של פארה.

יצוא של זרעים לא מעובדים אל מחוץ לאזור האמזוני אסורה על פי חוק, וזאת על מנת למנוע את התפשטות המזיק "מטאטא המכשפה" אל אזורים בהם מגדלים קקאו.

מקור השם
--------

מקור השם (Cupuaçu) בטופי (ברזיל): קופו - פרי, אסו - גדול.

חשיבות כלכלית
-------------

ציפת ה**קופואסו** משמשת להכנת מגוון מוצרי מזון, ביניהם: מיץ, ריבה, קריש, סוכריות, מילוי לשוקולדים, עוגות ועוד.

מהגרעינים ניתן להפיק קופולד, שהוא למעשה שוקולד מ**קופואסו**, במקום מקקאו. הגידול של **קופואסו** לצורך יצור קופולד תופס תאוצה בשנים האחרונות, וניתן למצוא היום קופולד גם מחוץ לברזיל.

עיירות רבות מתפרנסות מגידול חקלאי של **קופואסו**, הבולטות מביניהן הן טומה אסו ואבאטטובה.

בשנת 2004 התעורר ויכוח גדול בנוגע לזכויות השימוש בשם, כאשר חברת מסחר יפנית המתמחה בשיווק של פרות אמזוניים מעובדים רשמה את השמות **קופואסו** ואסאי כשמות מסחריים בבעלות החברה ביפן וארצות הברית. לאחר מתקפה תקשורתית כוללת, ואיום בהגשת תביעה מצד מדינת פארה, הזכויות על השם הועברו לידיה של מדינת פארה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופואסו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* למעוניינים בגידול חקלאי של קופואסו (אורכב 09.01.2008 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537200705171

 |

1. ↑  קופואסו באתר הרשימה האדומה של IUCN
הציר האופטי הראשי מתלכד עם הקרן האדומה, וזוגות קרניים (בירוק ובכחול, בשתי עדשות שונות) הסימטריות ביחס אליו.
**ציר אופטי** הוא ציר המקיים סימטריית סיבוב בדרגה כלשהי במערכת אופטית, דוגמת מערכת העדשות של מצלמה, מיקרוסקופ, ועוד.

הציר האופטי הוא קו דמיוני המגדיר את הכיוון בו מתקדם האור במערכת האופטית. במערכות המורכבות מעדשות ומראות פשוטות, נוח להגדיר ציר עובר דרך מרכז העיקום של כל אחד ממשטחי הגבול של העדשה או המראה, והוא מתלכד עם ציר הסיבוב של כל אחת מהן. במקרה כזה הציר נחשב **ציר אופטי ראשי**. במקרים מיוחדים, כמו עבור אלומות אור המגיעות לעדשה או למראה שלא בכיוון ציר הסימטריה שלהן, כיוון התקדמותן יוגדר כ**ציר אופטי משני**.

במקרה של סיב אופטי, הציר האופטי איננו בהכרח קו ישר, אלא מוגדר לאורך מרכז ליבתו של הסיב, והוא מכונה **ציר הסיב**.

במכשירים אופטיים רבים, כדוגמת מיקרוסקופ וטלסקופ יש לכוונן את הרכיבים האופטיים השונים כך שהציר האופטי של כולם יתלכד. פעולת הכוונון קרויה קוֹלימַציה ומכשיר עזר לשם כך קרוי קוֹלימַטור.

קישורים חיצוניים
----------------

* ציר אופטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**מירון ברנובסקי-מובילה** (ברומנית: **Miron Barnovschi-Movilă**;‏ ? - 2 ביולי 1633) היה שליט נסיכות מולדובה במהלך שתי קדנציות, הראשונה מ-13 בינואר 1626 עד אוגוסט 1629 והשנייה מאפריל 1633 עד השני ביולי באותה שנה.

חייו
----

מירון היה בנה של אליסבטה (Elisabeta), בת למשפחת מובילה רבת החשיבות, ממנה יצאו כמה שליטים רומנים ובנו של דומיטרו ברנובסקי (Dumitru Barnovschi), פחרניק גדול (מדרג אצולה) מ-1597 עד 1598 ופוסטלניק גדול מדצמבר 1606.

מירון מונה לצ'אשניק ב-1611, ב-1615 הגיע לדרגת ספטאר, ב-1616 היה לסטרוסטה של צ'רנוביץ ובין השנים 1618–1621 שימש כפרקלאב של חוטין. מירון ידע היטב טורקית ופולנית, לכן מילא תפקיד חשוב בשיחות השלום, שנערכו בחוטין ב-1621, לאחר המלחמה בין האימפריה העות'מאנית ובין פולין. בשנים 1622–1626, בתקופת השליט ראדו מיכניה, שהיה חולה) היה הטמאן גדול ומילא תפקידים נכבדים בהנהגת הארץ.

### תקופת השלטון הראשונה

לאחר מותו של ראדו מיכניה, הבויארים הגדולים בחרו את מירון פה אחד והבחירה קיבלה אישור של הסולטאן העות'מאני, שקיבל לשם כך מאה אלף כתרי זהב.

ב-16 בינואר 1628 מירון ברנובסקי הוציא צו שאסר את תנועת האיכרים על פני אדמות האצולה בעלת הקרקע והמנזרים ובכך הפך אותם לצמיתים.

בשנת 1629, כשהווזיר הגדול של האימפריה העות'מאנית תבע בקשיש של 20,000 מטבעות זהב, בנוסף לתשלום המס השנתי, העדיף מירון ברנובסקי לוותר על השלטון מרצונו. נגד מירון ברנובסקי - מובילה פעלו בבירה העות'מאנית מלשינים, שטענו נגדו, שהוא הולך לעשות יד אחת עם הפולנים נגד האימפריה העות'מאנית. הסולטאן שמע למלשינים וביטל את המינוי של מירון ברנובסקי - מובילה לשליט נסיכות מולדובה וציווה עליו לבוא לקונסטנטינופול. ברנובסקי, שהיה נאמן לעות'מאנים ולא זמם נגדם, ציית להוראה ונסע לקונסטנטינופול, ציות שפעל לטובתו מאוחר יותר. הסולטאן מינה את אלכסנדרו העלם, מי שכבר שלט בעבר בנסיכות ולאכיה, להיות השליט החדש וברנובסקי פרש לאחוזתו בפולין.

### המינוי השני

אלכסנדרו איליאש מונה בראש הנסיכות מולדובה בשנת 1631 בניגוד לרצון הבויארים של מולדובה והמיסים הכבדים, שהטיל, הביאו למרד נגדו, מרד שאילץ אותו לברוח ממולדובה. לאחר פרישתו של איליאש, הבויארים העדיפו את וסילה לופו כשליט, אך תבעו ממנו להסכים מראש על גובה המיסים שיטיל. לופו, שלא רצה שיכתיבו לו תנאים, סירב. בעקבות סירובו הזמינו הבויארים את ברנובסקי, שבינתיים התיישב באוסטיה, שבפולין. ברנובסקי נענה בשמחה ונסע לקונסטנטינופול יחד עם הבויארים התומכים בו. אויביו ובראשם לופו, שרצה את התפקיד לעצמו, שלחו לקונסטנטינופול מכתבים בהם הזהירו שברנובסקי הוא מרגל פולני. בצירוף מקרים אומלל עבור ברנובסקי, פשטו הקוזקים על החופים הטורקים של הים השחור והדיוואן העות'מאני קיבל את דעת המופתי הגדול והחליט להוציא את ברנובסקי להורג. ההוצאה להורג, בעריפה, בוצעה בנוכחות הסולטאן ביום 2 ביולי 1633.

לקריאה נוספת
------------

* Constantin C. Giurescu, Istoria Românilor, volumul III pag' 38 - 41, 43 - 45

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מירון ברנובסקי-מובילה** בוויקישיתוף
* Miron Barnovschi-Movilă, domn al Moldovei (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007375748405171
* LCCN: n81040249
* VIAF: 62863810
* WorldCat: lccn-n81040249

 |
**מירוסלאב קאדלץ** (בצ'כית: **Miroslav Kadlec**; נולד ב-22 ביוני 1964 באוהרסקה הראדישטה שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הבלם בעיקר בקייזרסלאוטרן, עמה זכה בשתי אליפויות ובגביע הגרמני, בנבחרת צ'כוסלובקיה, עמה הגיע לרבע גמר מונדיאל 1990, ובנבחרת צ'כיה, בה שימש קפטן ועמה הגיע לגמר יורו 1996.

קריירת מועדונים
---------------

קאדלץ החל את הקריירה בקבוצת הנוער סלובצקה סלביה אוהרסקה הראדישטה מעיר הולדתו. בשנת 1983 החל לשחק בבוגרים של פ.צ. ויטקוביצה מליגת העל הצ'כוסלובקית, ובהמשך עבר למועדון הכדורגל וזדה חב, שם שיחק שתי עונות, ואחר כך חזר לויטקוביצה, שם שיחק ארבע עונות וביסס את מעמדו בהגנה.
בעונת 1990/91 החל לשחק בקייזרסלאוטרן מהבונדסליגה, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה באליפות מפתיעה, כאשר היה חלק מחוליית הגנה שכללה את אקסל רוס, מרקו האבר, ריינהארד שטומפף ומרקוס קראנץ. בעונת 1995/96 זכה קאדלץ עם קייזרסלאוטרן בגביע הגרמני לאחר ניצחון 1-0 בגמר על קרלסרוהה במשחק בו שיחק 90 דקות, אך גם ירד ליגה עם הקבוצה באותה עונה, בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון. קייזרסלאוטרן וקאדלץ שבו לבונדסליגה מהר מאוד בעונת 1996/97 כאשר הם סיימו את העונה במקום הראשון בבונדסליגה השנייה. בעונת 1997/98, בעונה הראשונה של קייזרסלאוטרן בבונדסליגה לאחר העלייה, קאדלץ זכה עם הקבוצה באליפות השנייה שלו, כאשר חבריו להגנה היו מיכאל שיונברג, הארי קוך ואקסל רוס, ובנוסף שיחקו בקבוצה גם חבריו לנבחרת צ'כיה, פטר קובה ופאבל קוקה. בתום עונה זו, עזב קאדלץ את קייזרסלאוטרן לאחר שמונה עונות, בהן הבקיע 17 שערי ליגה ב-234 הופעות, ועבר לפ.צ. פטרה דרנוביצה מליגת העל הצ'כית, שם שיחק שלוש עונות. לאחר מכן שיחק עונה אחת בפ.צ. ברנו הצ'כית, ובסיומה פרש מכדורגל, בתום עונת 2001/02.

קריירה בינלאומית
----------------

קאדלץ החל לשחק בנבחרת צ'כוסלובקיה בשנת 1987, והשתתף עמה במונדיאל 1990, בו היה אחד המצטיינים, שהובילו את הנבחרת לרבע הגמר, בו הודחה צ'כוסלובקיה לאחר הפסד לנבחרת גרמניה המערבית בתוצאה 1-0. לאחר פירוק צ'כוסלובקיה עבר קאדלץ לשחק בנבחרת צ'כיה, עמה הגיע לגמר יורו 1996, בו הפסידה הנבחרת הצ'כית 2-1 לנבחרת גרמניה משער זהב של אוליבר בירהוף בהארכה. הופעתו האחרונה של קאדלץ במדי נבחרת צ'כיה נערכה בשנת 1997, ולזכותו 38 הופעות במדי נבחרת צ'כוסלובקיה ו-26 הופעות במדי נבחרת צ'כיה.

חיים אישיים
-----------

מירוסלאב קאדלץ הוא אביו של מיכל קאדלץ, שמשחק בפנרבחצ'ה ובנבחרת צ'כיה נכון לפברואר 2016.

תארים
-----

עם קייזרסלאוטרן:

* אליפות הבונדסליגה (2): 1990/91, 1997/98
* הגביע הגרמני: 1995/96
* אליפות הבונדסליגה השנייה: 1996/97

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת צ'כוסלובקיה – מונדיאל 1990** |
| --- |
| 1 סטייסקאל • 
2 ביאליק • 
3 קאדלץ • 
4 האשק • 
5 קוציאן • 
6 סטראקה • 
7 בילק • 
8 חובאנץ • 
9 קוביק • 
10 סקורהבי • 
11 מוראבצ'יק • 
12 פיבר •
13 נמץ • 
14 וייס •
15 קינייר •
16 היראבי •
17 קנופליצ'ק •
18 לוהובי •
19 גריגה •
20 נמצ'ק •
21 מיקלושקו •
22 פאלוך •
מאמן: ונגלוש | צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה |

| **נבחרת צ'כיה – יורו 1996 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 קובה • 
2 לאטאל • 
3 סוחופארק • 
4 נדבד • 
5 קאדלץ • 
6 נמצ'ק • 
7 נמץ • 
8 פובורסקי • 
9 קוקה • 
10 דרולאק • 
11 פרידק • 
12 קוביק •
13 בייבל • 
14 ברגר •
15 הורנאק •
16 סרניצ'ק •
17 שמיצר •
18 קוטולק •
19 ראדה •
20 נובוטני •
21 קרבר •
22 מאייר •
מאמן: אוהרין | צ'כיהצ'כיה |
תמונה מ"משתה בלשאצר"
**תנ"ך אלבה** הוא תרגום של התנ"ך מעברית לקסטיליאנית עתיקה (אנ'). התרגום הונחה על ידי משה ארגל, רב הקהילה היהודית של מקוודה (אנ') בפרובינציה הספרדית טולדו (אנ'), תחת דון לואיז דה גוזמן, בכיר במסדר הדתי-צבאי "מסדר קלטרווה" (אנ').

היסטוריה
--------

במאה ה-15, לרוב הקהילה הספרדית היה יחס עוין כלפי היהודים. כתוצאה מסדרה של פרעות נגד יהודים, שמרכזן היה במדריד, דון לואיז דה גוזמן האמין כי הוא יכול לעזור לרפא את קרע ולגשר בין היהודים והנוצרים, באמצעות יצירה של תרגום קסטילי של הברית הישנה מהמקור העברי, מלווה בפירושים של מומחים יהודים.

ב-5 באפריל 1422, יזם דון לואיז דה גוזמן את הפרויקט כששלח מכתב לרב משה אגרל, בו הוא מזמין אותו לכתוב "vna biblia en rromançe, glosada e ystoriada" (שמשמעותו פחות או יותר: 'התנ"ך ברומנטיקה, זוהר, וסיפוריות'). לא ידוע מה שכנע את הרבי להיענות, מפני שהוא שלך מכתב ארוך ומתנשא לגוזמן. בכל אופן, שמונה שנים לאחר מכן התנ"ך הושלם.

מ-1492, השנה שבה אלחמבה דכרי (Alhambra Decree) הוציא צו לגירוש היהודים מספרד, עד 1622, כשהוא צץ מחדש בארמון ליריה, בבעלות בית אלבה, היה הספר במיקום לא ידוע. ב-1922 יצאה לאור מהדורת פקסימיליה מאויירת של 300 עותקים על ידי אנטוניו פז אי מילייה (Antonio Paz y Meliá). ב-1992, כדי לציון 500 השנים ליציאת הספר, הוציא לאור מאוריסיו חטואל טולדנו (Mauricio Hatchwell Toledano), נשיא אגודת "ידידי ספרד" (Fundacion Amigos de Sefarad), כ-500 עותקים זהים של מהדורת פקסימיליה, אחד מהם נשלח לחואן קרלוס הראשון, מלך ספרד לתקופה. עותק מספר 5 נתרם באייר תשנ"ב (מאי–יוני 1992) לבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי על ידי יוזם המפעל מר מאוריסיו חטואל טולדאנו ואגודת "ידידי ספרד" במדריד כמחווה למדינת ישראל, והוא מוצג לציבור. עותק זה הוא מתוך 50 העותקים שאינם למכירה.

היום התנ"ך המקורי השתמר על ידי בית אלבה, והוא מוצג לתצוגה בארמון ליריה שבמדריד. התנ"ך המקורי מוערך ב-2,500,000 אירו. עותקים ממהדורת פקסימיליה מוגבלת בעלת 500 עותקים נמכרים במעל ל-44,000 דולר.

תוכן
----

יהודה המכבי מטיל מצור על החקרה
היצירה מורכבת מ-513 דפי פוליו ואוסף עשיר של 334 מיניאטורות שממחישות את המעברים מהטקסט. למרות שהטקסט היה תוצרו של הרב משה ארגל, הפרטים האומנותיים הם עבודתו של פרנציסקנים מטולדו.

הספר מכיל סדרה של הערות על הכתיבה של תאולוגים יהודים ונוצרים כאחד, כגון אברהם אבן עזרא, הרמב"ם, הרמב"ן, רבי יוסף קמחי, רבי אשר בן יחיאל, רבי יעקב בן אשר וניסים בן ראובן. ישנם גם פירושים שנלקחו מספרות רבנית כמו התלמוד ומדרשים.

בתחילת היצירה המקורית ישנם 25 דפי פוליו של התכתבות בין רבי ארגל לבין דון לואיז דה גוזמן, נוסף לרבנים ופרנציסקנים שהיו מעורבים באיור התרגום ודנו בעניינים הקשורים לשיתוף הפעולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תנ"ך אלבה** בוויקישיתוף
* תנ"ך אלבה, באתר וויקי הפרטית של דניאל ונטורה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398729905171

 |
**בוריס פולק** (ברוסית: **Бори́с И́горевич По́ляк**; נולד ב-15 ביולי 1954) הוא קלע ישראלי, שיאן ואלוף עולם, אלוף אירופה וקלע אולימפי לשעבר.

ביוגרפיה
--------

פולק נולד וגדל בקישינב בברית המועצות (כיום, במולדובה). בשנת 1992 עלה לישראל מאלמטי שבקזחסטן.

בשנת 1994 הוכתר כאלוף עולם, לאחר שסיים ראשון במקצוע רובה האוויר באליפות העולם שהתקיימה במילאנו, איטליה, תוך שהוא קובע שיא עולם חדש (694.1 בסיום הפיינל).

באותה שנה זכה גם באליפות אירופה בקליעה, וכן זכה בגביע העולם שהתקיים גם הוא במילאנו, שם קבע תוצאה של 695.2, תוך שהוא קובע שיא עולם נוסף.

נוסף על כך, ניצח פולק באליפות ברית המועצות 12 פעמים, זכה בפעמיים נוספות בגביע העולם וכן היה אלוף ישראל שבע פעמים (בפעם האחרונה בשנת 2016, במקצוע 60 שכיבה).

ייצג את ישראל באולימפיאדת אטלנטה (1996), שם התחרה בשלושה מקצועות: רובה אוויר, רובה 60 שכיבה וכן רובה קליבר זעיר בשלושה מצבים.

כיום מאמן פולק במועדון הקליעה אשקלון.

פולק מתגורר באשקלון. אב לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* בוריס פולק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* בוריס פולק, באתר olympedia.org
* בוריס פולק, באתר התאחדות הקליעה הבין-לאומית
* בוריס פולק, באתר ארכיון הפועל
* בוריס פולק, באתר התאחדות הקליעה הבינלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוד ספורט אשקלון, בפייסבוק
2. ↑  בוריס פולק, באתר sports reference
בטופולוגיה, **עקומת הסינוס של הטופולוגים** היא דוגמה קלאסית למרחב טופולוגי קשיר שאינו קשיר מסילתית.

הגדרה פורמלית
-------------

עקומת הסינוס של הטופולוגים מוגדרת כתת המרחב של \ R^{2}, המורכב מגרף הפונקציה {\displaystyle \ \sin \left({\frac {1}{x}}\right)} בקטע {\displaystyle \ (0,\infty )} ומהקטע הסגור 
{\displaystyle \ \{0\}\times [-1,1]}.

כלומר, מדובר בתת-הגרף של המישור האוקלידי המוגדר על ידי הקבוצה:
{\displaystyle \ \{(x,\sin(1/x)):x>0\}\cup \{0\}\times [-1,1]}

עקומת הסינוס של הטופולוגים

תכונות
------

ניתן להוכיח שעקומה זו קשירה, אך אינה קשירה מסילתית ואינה קשירה מקומית. זוהי הדוגמה הקלאסית למרחב טופולוגי קשיר שאיננו קשיר מסילתית.

עקומת הסינוס של הטופולוגים היא קומפקטית מקומית ואף קומפקטית. עם זאת עקומת הסינוס של הטופולוגים הפתוחה, בפירוט, תמונת הפונקציה הרציפה המוגדרת {\displaystyle \ f(x)=(x,\sin(1/x))} לכל \ x>0, ו- {\displaystyle \ f(x)=(0,0)} עבור {\displaystyle \ x={-1}} של המרחב {\displaystyle \ \{-1\}\cup (0,\infty )} היא תמונה רציפה של קומפקטית מקומית בעוד שאינה קומפקטית מקומית בעצמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עקומת הסינוס של הטופולוגים, באתר MathWorld (באנגלית)
**חוק הבנייה מחדש של לונדון 1666** (באנגלית: **Rebuilding of London Act 1666**) הוא חוק של הפרלמנט האנגלי משנת 1666. שמו הרשמי של החוק הוא "החוק לבניה מחדש של הסיטי של לונדון" והוא נחקק בתקופתו של המלך צ'ארלס השני על מנת להסדיר את הבנייה מחדש של העיר לונדון, בירת אנגליה בעקבות השרפה הגדולה של לונדון אשר הרסה את העיר.

החוק נוסח על ידי סר מתיו הייל, בעקבות חקיקת חוק המחלוקות בעקבות השריפה של לונדון 1666 אשר נועד להסדיר מחלוקות בדבר בעלות בקרקע. 

חוק הבנייה מחדש נועד להסדיר את הבנייה מחדש של העיר תוך שימוש באבן ובלבנים (במקום בנייה בעץ), וכן להסדיר את הרחבת הדרכים בעיר (תוך הפקעת שטחים פרטיים לצורך זה), במטרה לבנות דרכים רחבות יותר אשר תשמשנה הפרדה בין גושי הבניינים ותימנענה התפשטות שריפות.

בנוסף קבע החוק כי יום השנה לכיבוי השריפה יהיה יום חג, והורה על בניית האנדרטה לשריפה הגדולה של לונדון. על מנת לממן את בניית האנדרטה הטיל החוק מס של שילינג אחד על כל טון פחם שנמכר בעיר.

ראו גם
------

* חוק הבנייה מחדש של לונדון 1670

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח מלא של החוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  מספר רשמי:19 Car. II. c. 8, פורסם ב: Statutes of the Realm: volume 5: 1628-80 (1819), pp. 603-12
2. ↑  
An Act for rebuilding the City of London
**Limón limonero** (לימון, עץ לימון) הוא פסודובלה ספרדי, שהוקלט בשנת 1936, וזכה גם לנוסח עברי בשנת 1952.

הגרסה הספרדית
-------------

השיר חובר על ידי סיקסטו קנטבראנה (Cantabrana Ruíz-Aguirre, Sixto 1890-1965) ורמון פרליו (Ramón Perelló y Ródenas 1903-1978),

הולחן בידי חואן מוסטאסו (Juan Mostazo Morales 1903-1938)

ובוצע לראשונה בפי קונצ'יטה פיקר (María de la Concepción Piquer López 1908-1990)
.

ב-1938 נכלל ביצוע של השיר בפי אסטרלייטה קאסטרו (Estrellita Castro 1912-1983) בסרט בשם Mariquilla Terremoto (מריקיליה רעידת אדמה). הסרט אבד במהלך מלחמת האזרחים הספרדית והוקלט מחדש בפי הזמרת ב-1963
.

לשיר יש ביצועים נוספים שחלקם מושרים כמו הגרסה המקורית בגוף ראשון, וחלקם בשינויים המתבקשים - בגוף שלישי.

### תרגום השיר לעברית

> 
> למרגלות עץ לימון פורח  
> 
> בלילה שלעולם לא אשכח  
> 
> לבחור אלגנטי ושחצן  
> 
> נרגשת הענקתי את אהבתי.  
> 
> 
> 
> אני האמנתי לשבועתך  
> 
> ולא הבחנתי שהולכת אותי שולל  
> 
> וכעת הסערה מטביעה אותי  
> 
> כשאני רואה כיצד ננטשתי.  
> 
> 
> 
> ובצילו של אותו עץ לימון  
> 
> שביום אחר ראה אותי מחייכת  
> 
> משירה (כעלי שלכת) אחת לאחת את מכאובי  
> 
> כמו לוורד אני שרה לו כך:  
> 
> 
> 
> פזמון: עץ לימון, אח לימון עץ לימון  
> 
> לצידך אמר לי בחור  
> 
> שקרן ורמאי:  
> 
> "אהבתיך כפי שלא אהבתי מעולם אחרת  
> 
> בת ההרים אני אוהב אותך"  
> 
> רחם עלי, הקל על כאבי  
> 
> אח לימון עץ לימון  
> 
> עץ לימון אהוב.  
> 
> 
> 
> בדרכים זרועות בקוצים  
> 
> עם כאבי הנורא יצאתי לשוטט  
> 
> ושקועה בעצב יסורי  
> 
> אינני מצליחה לשכוח את מעשך המרושע  
> 
> 
> 
> אך מקץ השנים  
> 
> אלוהים העניש אותו  
> 
> בכך שאשה אחרת בגדה בו  
> 
> כפי שהוא בגד בי.  
> 
> 
> 
> ובצילו של אותו עץ לימון  
> 
> שפרח ושהרוח יבשה אותו  
> 
> היום ראיתיו בוכה לצידו  
> 
> על הבגידה, בדיוק כמוני.  
> 
> 
> 
> פזמון: עץ לימון, אח לימון עץ לימון..
> 
> 
> 
>

הגרסה העברית
------------

הנוסח העברי נכתב בידי אברהם ברושי. לילית נגר ביצעה אותו לראשונה בשנת 1952. גם גבי ברלין ביצע אותו.

שם השיר מוזכר בשיר "תל אביב רומנסרו" (מילים: יורם טהרלב, לחן: נורית הירש) ששר חיים משה.

הריקוד
------

ריקוד הזוגות המקובל בהרקדות בארץ חובר בידי ספי אביב בשנת 1994
.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר, באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  הביצוע המקורי של קונצ'יטה פיקר
2. ↑  הביצוע המחודש של אסטרלייטה קאסטרו
3. ↑  מילות השיר בספרדית ופרטים נוספים עליו
4. ↑  הביצוע של לילית נגר
5. ↑  הריקוד לימון לימונרו
**הפיגוע בהיפרקור** היה פיגוע מכונית תופת שהתרחש ב-19 ביוני 1987 במרכז הקניות היפרקור בברצלונה שספרד. 21 בני אדם נהרגו ו-45 נפצעו. אט"א נטל אחריות לפיגוע. זהו היה הפיגוע הקטלני ביותר שביצע הארגון.

רקע
---

בשנתיים שלפני הפיגוע, פוצץ אט"א שש מכוניות תופת בברצלונה, שכתוצאה מהם נהרגו שלושה בני אדם. 

עד לנקודה זו, הפיגוע הקטלני ביותר בהיסטוריה של ספרד היה הפיגוע במסעדת אל דסקנסו, שאותו ביצעו טרוריסטים אסלאמיים ב-12 באפריל 1985. בפיצוץ מטען חבלה שהוטמן במסעדה נהרגו 18 בני אדם ו-82 נפצעו. בין הפצועים היו 11 חיילים אמריקנים שכנראה היו היעד לפיגוע.

הפיגוע הקטלני ביותר שביצע אט"א אירע במדריד ב-14 ביולי 1986, אז התפוצצה מכונית תופת על ידי אוטובוס שבו נסעו טירונים של המשמר האזרחי. 12 בני אדם נהרגו ו-50 נפצעו.

הפיגוע
------

הפיגוע אירע באחר צהרי יום שישי, 19 ביוני 1987. מכונית תופת, שהוחבאה בתוך תא מטען של רכב, הונחה בקומה הראשונה של החניון התת-קרקעי בן שלוש הקומות של מרכז הקניות היפרקור שבברצלונה.

בשעה 16:12 לערך, טיימר הפעיל את מכונית התופת והיא התפוצצה. כתוצאה מעוצמת הפיצוץ נהרסו 20 כלי רכב שעמדו בסמוך ונפער חור של 5 מטרים ברצפת הקומה הראשונה של מרכז הקניות. ההרס במקום היה כה גדול, שמלאכת מציאת הגופות לקחה שעות וזיהוי הגופות היה כמעט בלתי אפשרי. 

15 בני אדם, בהם 10 נשים (אחת מהן הייתה בהריון), שלושה ילדים ושני גברים נהרגו מיד, ושישה נוספים נפטרו בבית החולים לאחר מכן מפצעיהם. בנוסף, 45 בני אדם נפצעו, וכמחצית מהם נשארו נכים.

אט"א נטל אחריות לפיגוע, ומסר שהזהיר את המשטרה בשיחה טלפונית על קיום הפצצה אך היא התעלמה. המשטרה טענה שהשיחה הגיעה אליה רק כמה דקות בלבד לפני הפיצוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיגוע בהיפרקור** בוויקישיתוף
* פאול דילייני, ‏בספרד חוששים שהפיגוע מבשר הגדלה במתקפות הטרור, הניו יורק טיימס, ‏23 ביוני 1987 (באנגלית)
**צְנִינוּן חֲסַר-שִׁנַּיִם** או **צנינון זהוב** (שם מדעי: *Gnathanodon speciosus*) הוא מין דג טורף ממשפחת הצניניתיים והוא המין היחידי בסוגו.

מאפיינים
--------

אורכו של הדג יכול להגיע ל-120 ס"מ ומשקלו עד ל-15 ק"ג. הוא שונה משאר בני המשפחה במספר מאפיינים: כשמו הוא חסר שיניים אך בעל שפתיים בשרניות גדולות, עיניו קטנות וגופו זהוב ומפוספס בפסים אפורים עד שחורים - פסים שבולטים בעיקר אצל הצעירים. הבוגרים בעלי צבע כסוף עם כמה אזורים זהובים - בעיקר הסנפירים וקווי המתאר.

דגים אלה חיים בלהקות כצעירים ועוקבים אחרי יצורי ים גדולים כמו כרישים, דקריים או מדוזות, כדי לחטוף שיירי מזון אחריהם או כדי להתגונן מטורפים. הם מחפשים מזון בחיטוט בחול הימי עם שפתיהם הגדולות כדי לשלות טרף קטן כמו סרטנים, דגים אחרים או רכיכות או צדים דגים קטנים המתקהלים בלהקות.

הצנינון חי ברחבי האוקיינוס האינדו-פסיפי הטרופי, מצוי צפונה עד יפן ודרומה עד דרום אפריקה. הם חיים בעיקר בימים רדודים ובשוניות אלמוגים אך גם באוקיינוס הפתוח או בין איים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צנינון חסר שיניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צנינון חסר שיניים באתר הרשימה האדומה של IUCN
**לואיס צ'ארלס ברנאקי** (באנגלית: **Louis Charles Bernacchi**;‏ 8 בנובמבר 1876 - 24 באפריל 1942), פיזיקאי ואסטרונום בלגי, נודע בעיקר הודות לתפקידו בכמה משלחות לאנטארקטיקה.

קורות חיים
----------

### ילדות ונעורים

ברנאקי נולד בבלגיה להורים איטלקים, שהיגרו לטסמניה בשנת 1884. אביו, אנג'לו ברנאקי, נטע כרם על האי מריה בשנת 1884. לואיס ברנאקי למד בהובארט, טסמניה, והשתלם באסטרונומיה במצפה הכוכבים במלבורן, בשימוש בסקסטנט ובמכשירים מגנטיים במהלך תקופה זו פיתח עניין בחקר אנטארקטיקה, שבא לביטוי במכתבים לעיתונות ובמעקב אחר מהלכיהן של ועדות לחקר אנטארקטיקה.

### חקר אנטארקטיקה

ברנאקי השתתף במשלחת צלב הדרום של קאשטן בורשקרווינק (1900-1898), שחרפה בכף אדייר, אנטארקטיקה. הוא הצטרף למשלחת בניו זילנד, אחרי שהפיזיקאי שהיה המועמד הקודם נדחה מסיבות רפואיות. המשלחת הייתה הראשונה שבילתה את החורף על יבשת אנטארקטיקה (המשלחת האנטארקטית הבלגית הייתה הראשונה שחרפה באנטארקטיקה בשנת 1898) והראשונה לצאת למסע מזחלות לעבר הקוטב הדרומי. ברנאקי כתב ספר על המשלחת, "To the south polar regions: expedition of 1898-1900", שיצא לאור בשנת 1900. נכדתו ג'אנט קרופורד ערכה גרסה של יומניו מן המשלחת בשם "החורף האנטארקטי הראשון: סיפורה של משלחת "צלב הדרום" בשנים 1900-1898".

ברנאקי יצא שוב כפיזיקאי במשלחת דיסקברי בהנהגת רוברט פלקון סקוט (1904-1901). ברנאקי היה האדם היחיד במשלחת זו שהיה קודם באנטארקטיקה. במשך המסע, ערך תצפיות מגנטיות מקיפות. אחרי המשלחת, הוענקה לברנאקי מדליית החברה הגאוגרפית המלכותית ומדליית הקוטב מן המלך נוסף לאות לגיון הכבוד הצרפתי. סקוט היה השושבין בכלולותיו של ברנאקי באנגליה בשנת 1906 והזמין אותו להשתתף במשלחתו השנייה, משלחת טרה נובה בישת-המזל, אבל ברנאקי דחה את ההצעה בגלל התחייבויות משפחתיות.

ברנאקי ניסה, כמועמד ליברלי, להיות חבר פרלמנט של ווידנס (צ'שייר, אנגליה) בבחירות הכלליות ב -1910, אך נכשל. הוא נסע לאפריקה, לאמזונס בפרו והשקיע במטעי גומי בדרום מזרח אסיה, במלאיה, ג'אווה ובורנאו.

במלחמת העולם הראשונה שירת בשירות המילואים המתנדבים של הצי המלכותי.

הוא תכנן להוביל משלחת באנטארקטיקה בשנת 1925, אם כי זה לא קרה בגלל מספיק כספים. בשנת 1930 ארגן את תערוכת הקוטב הבריטית, היה מעורב בארגון שנת הקוטב הבינלאומית השנייה בין השנים 1931-32.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזר ברנאקי לשירות המילואים המתנדבים של הצי המלכותי, אך היה במצב בריאותי לקוי.

### פטירתו

נפטר בלונדון ב-24 באפריל 1942.

### הנצחה

כף ברנאקי ומפרץ ברנאקי בחוף סקוט, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה נקראים על שמו של לואיס ברנאקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיס ברנאקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Physics in Australia to 1945 - BERNACCHI, Louis Charles פיזיקה באוסטרליה עד 1945, ברנאקי, לואיס צ'ארלס
2. ↑
3. ↑  Cool Antarctica, Louis Charles Bernacchi - Physicist
4. ↑  כף ברנאקי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
5. ↑  מפרץ ברנאקי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010489260505171
* ADB: bernacchi-louis-charles-5219
* BIBSYS: 90656460
* BnF: cb110466994 (data)
* CiNii: DA15401311
* GND: 1158468296
* ISNI: 0000 0000 8261 2203
* LCCN: n93041246
* NLA: 35017872
* PIC: 20925
* SNAC: w6s18q6q
* S2AuthorId: 104327193
* Trove: 792389
* VIAF: 70601916
* WorldCat: lccn-n93041246

 |
**נורברט נאכטוואי** (בגרמנית: **Norbert Nachtweih**, נולד ב-4 ביוני 1957 בזאנגרהאוזן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר בעיקר באיינטרכט פרנקפורט ובבאיירן מינכן. נאכטוואי התפרסם בכך שערק מגרמניה המזרחית לגרמניה המערבית בתקופת מסך הברזל ביחד עם חברו הכדורגלן יורגן פהל, וזכה בתארים רבים כשחקן מזרח גרמני בגרמניה המערבית.

קריירת מועדונים
---------------

### כמי האלה

נאכטוואי, יליד גרמניה המזרחית, שיחק במועדון הנוער של כמי האלה (כיום פ.צ. האלשר), הממוקם בעיר האלה, השוכנת בסקסוניה-אנהלט, אחת מהמדינות שהרכיבו את גרמניה המזרחית. בשנת 1974, עלה נאכטוואי לבוגרים של כמי האלה, כאשר הקבוצה בדיוק העפילה אל ליגת העל המזרח-גרמנית. בשתי עונותיו בקבוצה הבוגרת כבש שני שערים ב-35 הופעות.

### העריקה לגרמניה המערבית והחתימה בפרנקפורט

בשנת 1976, נאכטוואי עבר לגרמניה המערבית, וחתם באיינטרכט פרנקפורט. לא היה מדובר במעבר קבוצה רגיל. בגרמניה המזרחית היה איסור לחצות את הגבול לגרמניה המערבית בעידן מסך הברזל, ונאכטוואי, ביחד עם חברו לכמי האלה, יורגן פהל, ניצלו הזדמנות שנקרתה בדרכם ככדורגלנים המשתתפים בטורנירים בינלאומיים. באוקטובר 1976 שיחקו נאכטוואי ופהל בנבחרת גרמניה המזרחית, וטסו לטורקיה על מנת לערוק ממנה לגרמניה המערבית, וכשנחתו בה, חתמו שניהם באיינטרכט פרנקפורט. נאכטוואי שיחק שש עונות בפרנקפורט, וכבש 26 שערים ב-120 הופעות. נאכטוואי אף זכה בגביע אופ"א עם איינטרכט פרנקפורט בשנת 1980, לאחר ניצחונות במפגשים כפולים מול באיירן מינכן בחצי הגמר ומול בורוסיה מנשנגלדבך בגמר. כעבור שנה, זכה נאכטוואי עם פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על קייזרסלאוטרן.

### באיירן מינכן

בקיץ 1982 חתם נאכטוואי בבאיירן מינכן, בה שיחק שבע עונות, צבר 220 משחקי בונדסליגה וכבש 20 שערים. נאכטוואי נחשב לאחד השחקנים החשובים בקבוצה בשנות ה-80, וזכה עמה בארבע אליפויות, מתוכן שלוש ברצף, ובשני גביעים מקומיים. נאכטוואי פתח במשחק גמר גביע אירופה לאלופות 1987, בו הפסידה באיירן מינכן 2-1 לפורטו.

### קאן

בשנת 1989 חתם נאכטוואי בקאן מליגת העל הצרפתית, שם שיחק שתי עונות. נאכטוואי שיתף פעולה בקאן עם הכוכב העולה זינדין זידאן, וסייע לקבוצה להעפיל לגביע אופ"א לראשונה בתולדותיה.

### סיום הקריירה

בשנת 1991 חזר לתקופה קצרה לאיינטרכט פרנקפורט, ובהמשך השנה חתם בוולדהוף מנהיים מליגת הבונדסליגה השנייה, שם שיחק ארבע עונות, ופרש מכדורגל מקצועני בשנת 1995. בהמשך, שיחק במספר מועדוני חובבים.

קריירה בינלאומית
----------------

נאכטוואי שיחק בנבחרת הצעירה של גרמניה המזרחית, אך עקב העריקה לגרמניה המערבית, נאסר עליו לשחק בנבחרת לפי חוקי פיפ"א הנוקשים, שלא התירו לשחק בנבחרת גרמניה המערבית לשחקן עם עבר בנבחרת גרמניה המזרחית. זאת על אף שנחשב לאחד הכדורגלנים המצליחים ביותר בגרמניה המערבית באותה תקופה.

תארים
-----

עם איינטרכט פרנקפורט:

* גביע אופ"א: 1979/80
* הגביע הגרמני: 1980/81

עם באיירן מינכן:

* אליפות הבונדסליגה (4): 1984/85, 1985/86, 1986/87, 1988/89
* הגביע הגרמני (2): 1983/84, 1985/86

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**סמל אקסטרמדורה** הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית אקסטרמדורה שבספרד.

הסמל מעוצב כמגן "ספרדי" מחולק במאוזן, והחלק העליון מחולק בניצב. הרבע השמאלי העליון הוא שדה זהב שבו אריה אדום זקוף. זהו סמלה של ממלכת לאון ההיסטורית ששלטה באזור בעבר. הרבע הימני העליון הוא שדה אדום ובו טירת זהב בעלת שלושה צריחים, חלונותיה ודלתה כחולים וקווי המתאר של הלבנים, בשחור. זהו סמלה של ממלכת קסטיליה ההיסטורית שממנה מצחה לבסוף ספרד. החצי התחתון הוא שדה כחול שבו עמודי הרקולס בזהב, וביניהם מגילה שעליה המוטו של ספרד בלטינית: "PLUS ULTRA", כלומר עוד מעבר. תחת העמודים ארבעה גלים לבנים. העמודים, המוטו והגלים נלקחו מסמל ספרד. באמצע הסמל נמצא מגן קטן, לבן, שעליו עץ שעם שעליו ירוקים והוא מסמל את תעשיית השעם המקומית, שתופסת מקום חשוב בכלכלת המדינה.  

מעל המגן מותקן כתר זהב בעל שמונה פרחים מעוטרים בפנינים שבסיסו מקושט בפנינים, אבני אודם וברקת. הכתר הוא למעשה בסיסו של כתר ממלכת ספרד ללא הקשתות והכיפה.

הסמל נקבע בסמל רשמי בחוקה ב-3 ביוני 1985.

ראו גם
------

* דגל אקסטרמדורה

קישורים חיצוניים
----------------

* הסמל באתר הממשלה
* הסמל באתר דגלי העולם

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעמוד 103

| סמלי ספרד |
| --- |
| ממלכת ספרד | סמל ספרד |  |
| הקהילות האוטונומיות | אזור מורסיה • אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |
| הערים האוטונומיות | סאוטה • מלייה |
**סמל אנדלוסיה** הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבספרד.

הסמל מציג את גיבור המיתולוגיה היוונית הרקולס, לבוש בעור האריה מנמאה ולרגליו שני אריות מזהב. מצידיו שני עמודים איוניים בצבע כסף שכותרותיהם זהב, המייצגים את עמודי הרקולס, מוטיב המופיע גם בסמל ספרד. מעל שני העמודים מופיעה קשת בצבעי דגל אנדלוסיה, ירוק, לבן וירוק שעליה כתובת לטינית בזהב: "DOMINATOR HERCULES FUNDATOR", דהיינו הרקולס, השליט המייסד. האמרה מסמלת את הסיפור המיתולוגי על הרקולס שיצר את החיבור בין הים התיכון ובין האוקיינוס האטלנטי. בתחתית נמצאת במה מוזהבת שעליה דגל אנדלוסיה ועליו מוטו בספרדית: "ANDALUCÍA POR SÍ, PARA ESPAÑA Y LA HUMANIDAD", כלומר, אנדלוסיה לעצמה, לספרד ולמען האנושות.

הסמל מבוסס על סמלה של העיר קדיס והוא אומץ בעצרת רונדה שהתקיימה ב-1918 בעיר רונדה ונקבע בחוק ב-1982.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסמל בחוקת אנדלוסיה (סעיף 6)
* החונטה של אנדלוסיה: **סמלי אנדלוסיה** (בספרדית)

| סמלי ספרד |
| --- |
| ממלכת ספרד | סמל ספרד |  |
| הקהילות האוטונומיות | אזור מורסיה • אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |
| הערים האוטונומיות | סאוטה • מלייה |
הרַבָּה **איימי איילברג** (באנגלית: **Amy Eilberg**; נולדה ב-12 באוקטובר 1954, פילדלפיה, פנסילבניה) היא האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות ביהדות הקונסרבטיבית.

קורות חייה
----------

איימי גדלה במשפחה יהודית שורשית' חילונית. אימה גלדיס הייתה עובדת סוציאלית ואביה יהושע איילברג (אנ') היה ציר דמוקרטי בבית הנבחרים מטעם מדינת פנסילבניה.

איילברג הייתה נשואה פעמיים. בעלה הראשון היה הרב הוורד שוורץ (Howard Schwartz) לזוג בת אחת אחת, פנינה. בעלה השני, לו נישאה ב-1996, הוא לואיס ניומן (Louis Newman), פרופסור למדעי היהדות.

השכלה ומסלול מקצועי
-------------------

* תואר ראשון בלימודי יהדות והמזרח התיכון מאוניברסיטת ברנדייס - 1976.
* תואר שני בתלמוד מבית המדרש לרבנים באמריקה -
* תואר שני בעבודה סוציאלית מסמית' קולג (אנ') - 1984.
* הוראה במדרשת ירושלים של התנועה הקונסרבטיבית בירושלים.

פעילות כרבה
-----------

עניינה של איימי בדת התעורר בגיל 14, היא הצטרפה לתנועת הנוער של התנועה הקונסרבטיבית (אנ'). בהמשך הייתה מדריכה במחנות הקיץ של התנועה (אנ'). בשנות לימודיה באוניברסיטת ברנדייס הייתה פעילה בארגון הסטודנטים היהודיים הלל. באותה תקופה החלה להניח טלית ותפילין ולמדה לקרוא בתורה .

איילברג הוסמכה לרבנות ב-12 במאי 1985, והייתה האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות ביהדות הקונסרבטיבית. ב-1986 הייתה האישה הראשונה שמונתה למועצת ההלכה (אנ') של כנסת הרבנים הקונסרבטיביים.

בשלב מסוים איילברג הבינה שהיעוד האמיתי שלה הוא בדאגה לחולים. היא התחילה את הקריירה המקצועית שלה כרבת בית חולים. לאחר תקופה קצרה של עבודה כרבת בית הכנסת "הר ציון" באזור פילדלפיה, החלה לשרת כרבת תוכנית ההוספיס של הקהילה היהודית בפילדלפיה. איילברג הייתה שותפה בהקמת המרכז הרפואי היהודי בסן פרנסיסקו (Bay Area Jewish Healing Center in San Francisco) ושימשה כרבנית שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* איימי איילברג, בארכיון הנשים היהודיות
* איימי איילברג, בספרייה היהודית המקוונת
* ראיון עם איילברג ערב הסמכתה לרבנות, באתר שיקגו טריביון, 1 באפריל 1985
**ערפל** (**Arafel**) היא להקת בלאק מטאל ופולק מטאל ישראלית מתל אביב שהוקמה ב-1997.

היסטוריה
--------

ערפל הוקמה ב-1997 על ידי **Leshii** המתופף, **Oboroten** הסולן והגיטריסט, **G.R.O.M** על הבאס ו**Candlelight** הקלידן.
סגנון הלהקה הוגדר כבלאק מטאל המושפע מפולק רוסי ואוקראיני. כעבור שנתיים הקליטו דמו בשם **Skazki Starogo Lesa** ("סיפורי היער העתיק"), שנמכר בארץ בכ-200 עותקים על גבי קלטות ובאירופה בעוד 500 עותקים. ללהקה הצטרף הגיטריסט **Felius**.

בין השנים 2000 ל-2002 הלהקה התמקדה בעיקר בהופעות בארץ. בסיומה של תקופה זו טסו לפולין להקלטת אלבום הבכורה, **The Way of Defender**, שהקונספט שמאחוריו מתרכז במצביא הרוסי מהמאה ה-13 אלכסנדר נבסקי, שנחשב לגיבור לאומי. האלבום זכה לציונים גבוהים בכמה ממגזיני מטאל ברחבי העולם. בספטמבר 2003, הצטרף הגיטריסט דניאל וורפולומייב.

ב-2005 שוחרר אלבומה השני של הלהקה, **Second Strike: Through the Flames of the Ages**, שהוקלט גם הוא בפולין. באלבום מתארח סולן להקת הבלאק הרוסית Tvangeste, כאשר את עמדת הבס אייש הגיטריסט-דניאל.

ב-2006 התפצלה הלהקה כאשר הגיטריסט דניאל וורפולומייב והקלידן אלכס קרלינסקי הקימו יחד את הרכב הפאוור מטאל **Acropolis**. **איליה בדרוב** (כסולן) ו**פאבל מיטייאנין** (כגיטריסט), שניהם מלהקת הת'ראש/דת' מטאל הישראלית The Fading, הצטרפו ללהקה באותה שנה ואחריהם לא איחר להצטרף R.K מ-Deface לעמדת הבס. אך הרכש הבולט באותה שנה היה הצטרפותה של נאשה (בעבר מ Anora Dimentia) ככנרית.

ב-2008 עזבו איליה ופאבל את ערפל מכיוון שהקדישו את רוב זמנם ללהקתם השנייה, The Fading.
באותה שנה הצטרף ללהקה סולן להקת הפולק-ויקינג הגרמנית Equilibrium - **הלגה סטאנג** (**Helge Stang**).באותו גל של שינויים התנתקה הלהקה מהלייבל "Sauron Productions" שהיה מזוהה עמה עד עכשיו והחלה את דרכה בכניסה לסצנת המטאל האירופאית עם שירה באנגלית ולא ברוסית ואף באלבומה העתיד להגיע צפוי לצאת שיר בשפה הגרמנית.

כיום הלהקה מנגנת חומר המקבץ מגוון סגנונות תוך כדי שמירה על שורשים עממיים ואלמנטים מודרניים מז'אנר הדת' והויקינג מטאל כאשר את תפקידי הגיטרה השנייה מבצע הכינור בשילוב פדלים שבדרך כלל מתיישמים על כלים חשמליים.

אלבומים
-------

1. Skazki Starogo Lesa - 1999 (דמו)
2. The Way Of Defender - 2003
3. Second Strike: Through the Flames of the Ages - 2005
4. For Battles Once Fought - 2011

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ערפל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ערפל
* ערפל, ברשת החברתית פייסבוק

* ערפל, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ערפל, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)

* ערפל, באתר Discogs (באנגלית)

* ערפל, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 9f281ea7-762f-47f7-8a7d-410161478095

 |
**פיוטר ניקולייביץ' לומנובסקי** (ברוסית: **Пётр Николаевич Ломновский**; 1871 – 2 במרץ 1956) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה הרוסית, אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

לומנובסקי נולד בשנת 1871 ולמד בבית הספר לצוערים בטיפליס. ב-1891 הוא עבר ללמוד בבית הספר הצבאי פבלוביץ' וב-1898 סיים את האקדמיה הצבאית ניקולייב והוצב ברגימנט ווהלין של המשמר הקיסרי. ב-13 במאי 1899 הוא מונה לשלישו של מפקד המחוז הצבאי באזור הים הכספי. ב-7 באוגוסט של אותה שנה הוא הוצב במטה הקורפוס הטורקמני ה-2. ב-22 בספטמבר 1901 הוא מונה לראש מטה האזור הצבאי אמור. ב-25 בדצמבר 1903 הוא הועבר למטה הבריגדה המזרח-סיבירית ה-8, וב-24 בפברואר 1904 מונה לראש מטה הדיוויזיה המזרח-סיבירית ה-8. בתחילת מלחמת רוסיה-יפן הוא הוצב במטה ארמיית מנצ'וריה הראשונה ולחם עמה בקרבות. ב-27 במרץ 1906 הוא מונה לראש מטה הדיוויזיה המזרח-סיבירית ה-6. ב-2 בנובמבר 1908 הוא מונה למפקד הרגימנט הסיבירי ה-24. ב-21 באוגוסט 1912 הועבר למטה המחוז הצבאי קייב.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 מונה לומנובסקי לראש מטה הארמייה השמינית. ב-17 ביולי 1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-15 וב-7 באפריל 1917 הועבר לפקד על הקורפוס ה-8. הוא לחם עם הקורפוס במהלך המערכה הקצרה ברומניה. ב-12 ביולי בעיצומה של מתקפת קרנסקי הוא מונה למפקד הארמייה העשירית. הוא לא הצליח להכין את הארמייה בזמן להמשך המתקפה, והיא תפקדה באופן גרוע. ב-30 ביולי הוא הועבר לפקד על החזית המערבית ופיקד עליה עד 5 באוגוסט. בעקבות מהפכת אוקטובר הוא הצטרף לצבא המתנדבים של הצבא הלבן ושימש כשגריר הצבא הלבן במדינה האוקראינית. ב-1919 הוא נמלט לסופיה ולאחר מכן לניס שם נפטר ב-2 במרץ 1956.

קישורים חיצוניים
----------------

* פיוטר לומנובסקי (ברוסית)
* פיוטר לומנובסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2957151778260418130001
* WorldCat (עם VIAF): 2957151778260418130001

 |
סמל אראגון, הודפס באינקונבולה בסראגוסה, 1499
**סמל אראגון** הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית אראגון שבספרד.  

הסמל מעוצב כמגן מחולק לרבעים שמבוססים על הסמלים ההיסטוריים של מחוזות אראגון.  

הרבע השמאלי העליון (הקנטון) הוא סמלו של אזור סובררבה (Sobrarbe) והוא מציג שדה זהב שעליו עץ אלון עם שבעה שורשים בצבעים טבעיים. מעל העץ, צלב לטיני אדום. הרבע השני מייצג את אזור הפירנאים עם שדה כחול שבו צלב איניגו אריסטה (Iñigo Arista) כסף. הרבע השלישי מציג את צלב גאורגיוס הקדוש וסביבו ארבעה ראשים כרותים של מורים. סמל זה נקרא צלב אלקורס (Alcoraz) על שם קרב אלקורס שהתרחש במהלך הרקונקיסטה ליד וסקה ובו ניצחו הנוצרים את המורים לאחר שהתפללו לעזרתו של גאורגיוס הקדוש. הסמל משמש גם כסמלה של סרדיניה שהייתה תחת שלטון ממלכת אראגון בימי הביניים (כמו כן, קורסיקה הייתה תחת שלטון אראגון וגם היא מציגה את הראש המורי בדגלה). הרבע הרביעי הוא סמלה ההיסטורי של ממלכת אראגון, והוא מציג ארבעה פסים מאונכים אדומים על שדה זהב.  

מעל המגן מותקן כתר בעל שמונה פרחי חבצלת ושמונה פרחים מעוטרים בפנינים. בסיס הכתר מקושט בפנינים, אבני אודם וברקת.

הסמל ידוע כבר מאז 1499 ונקבע בחוק כסמל רשמי ב-1978.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל אראגון** בוויקישיתוף
* תיאור הסמל בפירוט (בספרדית)
* הסמל באתר דגלי העולם

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאור הקשר בין סמל סרדיניה ואראגון
2. ↑  הסמל באתר caiaragon

| סמלי ספרד |
| --- |
| ממלכת ספרד | סמל ספרד |  |
| הקהילות האוטונומיות | אזור מורסיה • אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |
| הערים האוטונומיות | סאוטה • מלייה |
**מיה דרייפוס** (נולדה ב-5 בספטמבר 1975) היא במאית, תסריטאית ויוצרת ישראלית, בוגרת אוניברסיטת תל אביב ומרצה לתסריטאות באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

דרייפוס החלה לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, אך עברה לחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 2001 ביימה את סרטה הקצר הראשון, "שעווה זה כואב". בשנת 2005 ביימה את "ביקור חולים", סרט הגמר שלה, שהתקבל והוקרן בפסטיבל קאן וזכה במקום השני בתחרות הסרטים הקצרים. הסרט זכה בפרסים בפסטיבלים נוספים ברחבי העולם, בבייג'ינג, בטאיוואן ובתל אביב. לאחר סיום לימודיה החלה ללמד תסריטאות בחוג לקולנוע בתל אביב.

בשנת 2014 יצא סרטה העלילתי הראשון באורך מלא "ההיא שחוזרת הביתה", בכיכובם של טלי שרון, אלון אבוטבול, לאורה ריבלין ואלי כהן. הסרט זכה בפרס "סרט הביכורים" בפסטיבל הקולנוע ירושלים, פרס השחקנית לטלי שרון ופרס הצילום. בנוסף, ליאורה רבלין זכתה באותה שנה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על השתתפותה בסרט זה.

דרייפוס ערכה את התסריט של סרטה של הבמאית עילית זקצר "סופת חול", שיצא בשנת 2016 וזכה בשישה פרסי אופיר (בהם פרס הסרט הטוב ביותר), וכן בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס באותה השנה.

עוד בשנת 2016 יצא הסרט "גיבורה", פרויקט קולנועי אותו יצרה וניהלה אמנותית יחד עם מיכל ויניק. הסרט מורכב מחמישה סרטים קצרים של חמש במאיות צעירות, בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

כיום, דרייפוס מלמדת תסריטאות ובימוי בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש ובמכללה האקדמית בית ברל, ועובדת על סרטה השני, "כביש הסרגל", אשר זכה במענק "נשים בתמונה" ומשתתף בחממת הקולנוע בירושלים 2016.

פילמוגרפיה
----------

* "שעווה זה כואב" (2001) - תסריט ובימוי
* "ביקור חולים" (2005) - תסריט ובימוי
* "ההיא שחוזרת הביתה" (2014) - תסריט ובימוי
* "סופת חול" (2016) - עריכת תסריט
* "גיבורה" (2016) - ניהול אומנותי
* "ברש" (2016) - עריכת תסריט

לקריאה נוספת
------------

* פבלו אוטין, **שיעורים בקולנוע - שיחות עם יוצרות ויוצרים ישראלים**, הוצאת אסיה, 2017, הפרק "ההיא שחוזרת הביתה / שיחה עם מיה דרייפוס", עמ' 98–121.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיה דרייפוס** בוויקישיתוף

* מיה דרייפוס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מיה דרייפוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מיה דרייפוס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אתר למנויים בלבד נירית אנדרמן, הנשים שיחוללו את המהפכה בקולנוע הישראלי, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2013