recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ההתנגשות בין ג 'ון סמית' סנדרה די (hashing תא 873) היא נפתרת על ידי הצבת סנדרה במיקום הבא שריק, תא 874.
**גיבוב ליניארי (Linear probing)** הוא שיטת תכנות לפתרון התנגשויות בתוך טבלאות גיבוב - מבני נתונים לשמירה על אוסף של זוגות מפתח וערך. הוא הומצא בשנת 1954 על ידי ג 'ין אמדל, איליין מ. מק' גרו, וארתור סמואל הראשון, ונותח בשנת 1963 על ידי דונלד קנות'.

יחד עם double hashing, גיבוב ליניארי הוא סוג של מיעון פתוח. כלומר כל תא מכיל זוג אחד של מפתח-ערך. כאשר פונקציית גיבוב גורמת להתנגשות (כלומר היא מיפתה מפתח למקום שתפוס על ידי ערך אחר בטבלה) נבדוק האם התא הבא בטבלה ריק וכך נמשיך עד למציאת מקום ריק. חיפוש מבוצע באותו אופן, על ידי חיפוש בטבלה החל במיקום שניתן על ידי פונקציית הגיבוב, עד למציאת תא עם התאמת מפתח או תא ריק. במחיקה איננו יכולים להשאיר את התא ריק משום שלאחר מכן בחיפוש נוכל לטעות ולכן במחיקה נשמור בתא דגל לציון המחיקה.

ניתוח
-----

שימוש בגיבוב ליניארי יכול להיות מיושם כך שתוחלת מספר הפעולות קבועה. במילים אחרות, פעולות הוספה הסרה וחיפוש יכולות להיות מיושם בממוצע - (1)O, כל עוד מקדם העומס של טבלת הגיבוב הוא קטן מאחד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Knuth, Donald (1963), *Notes on "Open" Addressing*, אורכב מ-המקור ב-2016-03-03
פטריק טומאסי (משמאל) לצידם של איגור זלטנוביץ' ולירן רוטמן במדי מכבי נתניה, 2022
**פטריק טומאסי** (באנגלית: **Patrick Twumasi**; נולד ב-9 במאי 1994) הוא כדורגלן גנאי המשחק כקיצוני בפאפוס מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת גאנה.

קריירת מועדונים
---------------

טומאסי נולד באובואסי, גאנה. הוא הצטרף לספרטקס יורמלה מליגת העל הלטבית, אליה עבר מרד בול גאנה. טומאסי כבש עשרה שערים ב-22 הופעות בליגה והפך למלך השערים של הקבוצה ובמקום השביעי בליגה כולה.

ביולי 2013 הצטרף לאסטנה מליגת העל הקזחית בהאשלה מספרטקס יורמלה. הוא כבש שישה שערים ב-11 משחקים במהלך תקופת ההשאלה ומאוחר יותר חזר לספרטקס יורמלה.

ב-2014 הושאל טומאסי למועדון הרוסי אמקאר פרם מהליגה הבכירה ברוסיה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית ב-10 במרץ 2014 במשחק מול וולגה ניז'ני נובגורוד.

ב-9 ביולי 2014 הושאל שוב לאסטנה מהליגה בקזחסטן, לשארית עונת 2014. כבש עשרה שערים ב-11 משחקים והפך למלך השערים של המועדון באותה העונה, ועזר לאסטנה לזכות באליפות.

טוומאסי חתם באסטנה לפני פתיחת עונת 2015. ב-27 ביולי 2017 חתם על חוזה חדש לשנתיים במועדון הקזחי.

ב-27 ביולי 2018 חתם על חוזה לארבע שנים באלאבס הספרדית מהלה ליגה.

ב-16 באוגוסט 2019 חתם על הסכם השאלה לשנה בגזניאטפ מליגת העל הטורקית.

ב-4 בספטמבר 2020 חתם על חוזה לשלוש שנים בהנובר 96 הגרמנית מהבונדסליגה השנייה.

ב-3 בפברואר 2022 חתם במכבי נתניה מליגת העל. ב-19 בפברואר כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, במשחק הליגה נגד מכבי פתח תקווה. בינואר 2023 זכה עם המועדון בגביע הטוטו לעונת 2022/2023.

ב-3 באוגוסט 2023 חתם בפאפוס מליגת העל הקפריסאית. ב-18 באוגוסט ערך הופעת בכורה כמחליף וגם הבקיע את שערו הראשון בקבוצה במשחק מול קארמייטיסה, שהסתיים בניצחון קבוצתו 3–0.

נבחרת גאנה
----------

טומאסי זומן לנבחרת הבוגרת של גאנה על ידי מאמנה הישראלי, אברהם גרנט, למשחק מוקדמות גביע אפריקה 2017 מול מאוריציוס ביוני 2016. לזכותו שלוש הופעות במדיה מאז 2017.

תארים
-----

**אסטנה**

* אליפות קזחסטן: 2014, 2015, 2016, 2017
* הסופר קאפ הקזחי: 2015

**מכבי נתניה**

* גביע הטוטו: 2022/2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטריק טומאסי** בוויקישיתוף
* פטריק טומאסי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  El Deportivo Alavés incorpora al extremo diestro Patrick Twumasi | Alavés - Web Oficial, El Deportivo Alavés incorpora al extremo diestro Patrick Twumasi | Alavés - Web Oficial (בספרדית)
2. ↑  Patrick Twumasi sale cedido al Gazisehir Gaziantep | Alavés - Web Oficial, Patrick Twumasi sale cedido al Gazisehir Gaziantep | Alavés - Web Oficial (בספרדית)
3. ↑  מוטי פשכצקי, ‏החלוץ פטריק טוומאסי חתם במכבי נתניה, באתר ערוץ הספורט, 3 בפברואר 2022
4. ↑  Breaking News: Partey, Twumasi among trio handed debut Ghana call-ups for Mauritius AFCON clash, GhanaSoccernet, ‏26 במאי 2016 (באנגלית)
5. ↑  Patrick Twumasi, worldfootball.net (באנגלית)
**עומר ורד** (נולד ב-25 בינואר 1990) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני.

קריירה
------

ורד החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב כשהיה בן 6. בשנת 2009 הושאל לסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית, ובעונה שלאחר מכן הושאל להפועל חיפה. ב-21 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון הפועל חיפה 1–0 על הפועל תל אביב. לקראת עונת 2011/2012 חזר למכבי תל אביב, ושותף במרבית משחקי הקבוצה בעונה זו, בהם משחקיה במסגרות אירופאיות, ואף כבש שער במשחק הליגה האירופית מול דינמו קייב. בעונת 2012/2013 זכתה הקבוצה באליפות תחת המאמן אוסקר גארסיה, אך ורד מיעט לשחק והשתתף רק ב-9 משחקי ליגה. בתום עונה זו עזב את הקבוצה לאחר שחוזהו הסתיים.

בדצמבר 2013 חתם ורד בבני יהודה תל אביב בהשאלה עד לסיום העונה, אך סיועו לא הספיק להציל את הקבוצה מירידה לליגה הלאומית. ביוני 2014 הושאל שוב להפועל חיפה. ביולי 2015 שוחרר ורד ממכבי תל אביב וחתם על חוזה לעונת אחת במכבי נתניה, עמה ירד בתום העונה לליגה הלאומית. בספטמבר 2016 חתם לשנתיים בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, ובתום עונת 2017/2018 עזב את המועדון.

ביוני 2018 חתם ורד לשנתיים בהפועל רעננה, אך במדיה ערך רק ארבע הופעות בליגת העל, ובינואר 2019 חזר להפועל פתח תקווה. עד תום עונת 2018/2019 ערך במדי הקבוצה 17 הופעות בליגה הלאומית, עזר לה להינצל מירידה לליגה השלישית ובסופה עזב את המועדון.

ב-11 בנובמבר 2019 חתם ורד בהפועל כפר שלם מליגה א'.

בינואר 2020 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.

חיים אישיים
-----------

ורד בוגר תיכון אליאנס תל אביב בהצטיינות, במגמות כימיה וצרפתית. בשנת 2017 השלים תואר במנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2019 השלים תואר שני בניהול ספורט באקדמיה של ריאל מדריד (Univesrdiad Europea Real Madrid), והחל לימודים לתואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה. ביולי 2023 השלים את לימודיו במדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* אליפות: 2012/2013

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* ליאור טימור, ‏הפרח של מכבי ת"א באגף ימין: ורד מלבלב בצהוב, באתר ONE‏, 25 באוגוסט 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן הללי, הפועל חיפה: עומר ורד יצטרף לאימון הפתיחה, באתר nrg‏, 30 ביוני 2010
2. ↑  דורון בן דור, ‏עומר ורד יחזור למכבי, אלקיים או קוז'וק יגיעו, באתר ONE‏, 15 במאי 2011
3. ↑  רז אמיר, ‏עומר ורד חתם בבני יהודה עד לסיום העונה, באתר ONE‏, 18 בדצמבר 2013
4. ↑  טוהר חלפון, רכבת החתמות בנתניה: אמיה טגה,סבע ועומר ורד חתמו, באתר נתניה און ליין, ‏2015-07-05
5. ↑  עומר ורד נפרד: "עצוב לי על המצב בהפועל, לא הפרישו לי פנסיה מהיום הראשון", באתר מלאבס פתח תקווה, ‏2018-06-26
6. ↑  אורי קידר, עומר ורד החליט לעזוב את הפועל פ"ת: "הופתעתי מדברים שנאמרו לי", באתר mynet‏ פתח תקוה, 22 במאי 2019
7. ↑  - גולר פרסום ראשון: עומר ורד חתם בהפועל כפר שלם, באתר goler1.co.il
8. ↑  פודקאסט הזווית, פרק #147 – ראיון פרישה (מארחים את עומר ורד), באתר הזווית, ‏2020-01-12
9. ↑  אתר למנויים בלבד עירד צפריר, "דודו אמר לי 'אתה נראה בדיכאון, כחוש. ככה לא אשלח אותך לאף קבוצה'", באתר הארץ, 23 באוקטובר 2013
הרב **משה קזיס** (**מהר"ם קזיס**; בערך 1550 – 2 בספטמבר 1617, כ"ב באב ה'שע"ז) היה מפרשני התלמוד, רב ביהדות מנטובה.

ביוגרפיה
--------

נולד בערך בשנת 1550 במנטובה לאביו הרב שמואל בן משה מחשובי רבני העיר. למד תורה מפי הרמ"ע מפאנו, וב-11 בינואר 1586 הוסמך לרב. בנובמבר 1588 נשלח יחד עם אחרים לרומא להשתדל עבור הקלות בצנזורה על ספרים עבריים. מתלמידיו המפורסמים – אברהם הרופא פורטלאונה, ואחיינו ידידיה שלמה רפאל נורצי בעל מנחת שי.

חיבוריו
-------

הרב קזיס כתב מספר חיבורים ובהם חידושים על תלמוד בבלי מסכתות שבת, ראש השנה, סוכה, בבא קמא, שבועות, וחולין. את חידושיו כתב ככל הנראה ללא שהיו בידו ספרי התלמוד עצמם, מאחר שהם נידונו אז לשריפה והחזקתם הייתה בלתי חוקית, הוא ביסס את ספרו על הלכות הרי"ף, היד החזקה ופסקי רבינו ישעיה די טראני. ביאורו לתלמוד נדפס לראשונה בשנת ה'תשל"ה על ידי מכון ירושלים. בנוסף חיבר ביאור למסכת מידות שנדפס בירושלים ה'תשכ"ג.

קישורים חיצוניים
----------------

* **באור ר"מ קזיס על מסכת מדות ופרק חנוכת הבית**, באתר היברובוקס
* **חידושי רבינו משה קזיס שבת ראש השנה סוכה**, באתר אוצר החכמה
* **חידושי רבינו משה קזיס לבבא קמא בבא מציעא ושבועות**, באתר אוצר החכמה
* **חידושי רבינו משה קזיס לחולין**, באתר אוצר החכמה
* משה בן שמואל קזיס, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי פנקס הקהילה המובא בהקדמת המהדיר לחידושי רבינו משה קזיס לתלמוד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305443705171
* ISNI: 0000 0000 5192 7106
* VIAF: 9718669
* WorldCat: lccn-nr93027171

 |
בציור המפורסם של דה וינצ'י "האדם הוויטרובי" (משנת 1490), מוצג גבר כמרכז הנורמטיבי של האדם והמדע.
**אָנדרוֹצנטריות** (*Androcentrism*) היא גישה המציבה את הגברים במרכז העולם, מבחינה תרבותית והיסטורית. מקור הביטוי במילה היוונית "אנדרו", שמשמעותה "גבר".

המונח ההפוך לאנדרוצנטריות מכונה גינוצנטריות.

מקור המושג
----------

המושג "**אנדרוצנטריות**" נטבע במחקר מדעי מאת שרלוט פרקינס גילמן שפורסם בשנת 1911. גילמן תיארה במחקר סוגי התנהגות אנדרוצנטרית בחברה המערבית, ואת הבעיות הנגרמות מהתנהגות זו. במחקר מסבירה גילמן את התפיסה האנדרוצנטרית הנפוצה, לפיה רוב ההישגים בהיסטוריה הושגו על ידי גברים, ולכן התנהגות גברית היא נורמטיבית בחברה, וכל מה שאינו גברי נחשב לשונה, ומהווה סוג של סטייה חברתית.

חינוך
-----

עד למחצית המאה העשרים, החינוך הפורמלי עבור בנים היה טוב יותר מזה הניתן לבנות, ורמת הקריאה והכתיבה אצל גברים הייתה גבוהה בהרבה מזו של נשים. לכן, רוב הספרים נכתבו מנקודת מבט גברית. כמו כן, הרבה יותר גברים זכו לחינוך אקדמי מאשר נשים, וחלק מהאוניברסיטאות אף הנהיגו "נומרוס קלאוזוס" שהגביל את מספר הנשים שהתקבלו ללימודים אקדמאיים. כתוצאה מכך, רוב הדעות האקדמיות נכתבו מנקודת מבט גברית.

לאחר אמצע המאה העשרים הצטמצם בחברה המערבית פער ההזדמנויות בין גברים לנשים במערכות החינוך.

ספרות
-----

בספרות העתיקה, למשל במקרא, רוב הדמויות הן של גברים. רק ל-14% מכלל הדמויות בתנ"ך יש שם של אישה. על פי הפרשנות המקובלת, התנ"ך כתוב ברובו מנקודת מבט גברית, וגם האירועים שנחוו על ידי נשים בתנ"ך נכתבו ופורשו על ידי גברים.

בתרבות המערב כיום, רוב הספרים וכתבי העת נכתבים על ידי גברים, ועלולים להיות מוטים. לדוגמה, מכלל הספרים שיצאו לאור בהוצאת "רנדום האוס" בשנת 2010, רק 37% נכתבו על ידי נשים. בכתב העת "The New York Review of Books" באותה שנה, רק 17% מהספרים שנסקרו בביקורת ספרים נכתבו על ידי נשים.

מחקרים על ספרות ילדים גילו שב-200 ספרי הילדים הנמכרים ביותר בארצות הברית יש ייצוג יתר לגברים. כמות הגברים בסיפורים גבוהה במידה ניכרת מזו של הנשים, והעלילות נוטות לספר על גיבורים ממין זכר ועל ההתנסויות שלהם.

תחומים אחרים
------------

הרוב המכריע של סרטי הקולנוע נכתב ומבוים בידי גברים, וכנראה כתוצאה מכך רוב הדמויות הן גבריות, ועלילות הסרטים בעלות נקודת מבט גברית. כמו כן, רוב הביקורת על סרטים נכתבת בידי גברים. 

מחקר משנת 2009 בדק 122 סרטים לכל המשפחה, ומצא בהם הטיה גברית גלויה וסמויה. גם בסרטי ילדים רוב התסריטאים והבמאים היו גברים, ורוב הדמויות הראשיות היו גבריות. הנשים בסרטים אלה לרוב היו צעירות בעלות מראה מושך.

מחקרים נוספים בדקו ומצאו הטיה גברית בתחומים נוספים כמו ספורט, אמנויות, הפקות טלוויזיה, מנהל עסקים וייצוג פרלמנטרי.

במאמר "עקרונות יסוד בטיפול בנשים" מציינת ד"ר ענת גור שרוב חקר ההתנהגות האנושית נבנה על מודל אנדרוצנטרי, שמתבסס על דעות קדומות גבריות, ואילו טיפול בנשים מצריך גישה שונה.

אוולין פוקס קלר, מדענית ופילוסופית פמיניסטית אמריקאית, חקרה וכתבה על האנדרוצנטריות במדעים.

ראו גם
------

* גבריות
* פטריארכיה
* גינוצנטריות

לקריאה נוספת
------------

* "שאלת המדע בפמיניזם - סנדרה הארדינג וסוגיית החקירה המדעית" - מאת ניצה ינאי, בספר "דרכים לחשיבה פמיניסטית", בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה (2007).

קישורים חיצוניים
----------------

* עפרי אילני, פתאום הביצית מתעוררת מתרדמתה - ריאיון עם אוולין פוקס קלר, באתר הארץ, 8 באפריל 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת גור, עקרונות יסוד בטיפול בנשים - חכמת נשים, באתר "חכמת נשים", ‏26 בנובמבר 2014.
**מתיאש שרוש** (בהונגרית: **Mátyás Szűrös**) הוא פוליטיקאי הונגרי. הוא כיהן כנשיא הזמני של הונגריה מאוקטובר 1989 עד מאי 1990. נשיאותו התרחשה במהלך המעבר של הונגריה מקומוניזם לממשל דמוקרטי.

שורוש כיהן כיושב ראש האספה הלאומית של הונגריה ממרץ 1989 עד מאי 1990. ב-1989, כחלק מהסכם בין הקומוניסטים לאופוזיציה לכינון דמוקרטיה רב-מפלגתית, חוקת 1949 שוכתבה כמעט לחלוטין כדי להסיר את אופייה הקומוניסטי. המועצה הנשיאותית, הנשיאות הקולקטיבית של המדינה מהתקופה הקומוניסטית, פוזרה. על פי החוקה, שורוש הפך לנשיא זמני עד לקיומן של הבחירות. זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד באוקטובר הוא הכריז רשמית כי הונגריה הסירה את "הרפובליקה העממית" משמה החוקתי וכעת היא "הרפובליקה של הונגריה".

הוא נשאר בפרלמנט עד 2002 כחבר המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית, ולעיתים קרובות הצביע נגד הקונצנזוס המפלגתי. הוא פרש מהמפלגה בשנת 2002, הצטרף למפלגת השמאל החדש שזה עתה הוקמה והתמודד כמועמדה לראשות הממשלה בבחירות לפרלמנט, אך המפלגה קיבלה רק 0.1% מהקולות. בשנת 2003 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולאחר מכן נבחר ליו"ר המפלגה. הוא התפטר מתפקידו בשנת 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתיאש שורס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 98036770
* CiNii: DA03818290
* GND: 121141608
* ISNI: 0000 0000 8207 0555
* LCCN: n86059608
* NKC: jo2015868465
* NTA: 241766893
* SUDOC: 060786132
* VIAF: 25451597
* WorldCat: lccn-n86059608

 |
**הפיגוע בסוסה** שבתוניסיה התרחש ב-26 ביוני 2015. מחבל חמוש ברובה סער פתח באש לעבר נופשים בחוף הים שמצפון לעיר סוסה שבחופה המזרחי של המדינה. בפיגוע נרצחו 38 אנשים וכ-40 נפצעו, מרביתם תיירים. 

הפיגוע התרחש בשעת צהריים ליד מתחם של בתי מלון בבעלות ספרדית בפורט אל-קנטאורי, כעשרה קילומטרים מצפון לסוסה. במתחם שהו באותה עת למעלה מ-500 תיירים. המחבל הגיע לחוף שהמה נופשים, כשהוא מתחזה לתייר ומסתיר רובה סער מסוג קלשניקוב תחת שמשייה, ופתח שם באש. לאחר מכן נכנס לבית מלון סמוך ופגע באנשים נוספים. הוא נהרג בהמשך בחילופי אש בינו לבין כוחות הביטחון התוניסאים. אפשר שבפיגוע היה מעורב מחבל נוסף.

המחבל שנהרג זוהה בהמשך כסייף א-דין רזגואי, בן 22 מהעיר קירואן. 

מרבית ההרוגים בפיגוע היו תיירים, מהם 30 בריטים.

בעקבות הפיגוע ביקשו אלפי תיירים מערביים באזור סוסה ובאזורים אחרים בתוניסיה לעזוב את המדינה במהירות.

הפיגוע התרחש שלושה חודשים לאחר הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו בעיר הבירה תוניס, שבו נרצחו 21 אנשים. בנובמבר 2015 אירע פיגוע נוסף בבירה, שבו נהרגו 14 אנשי המשמר הנשיאותי. ארגון הטרור המדינה האסלאמית נטל אחריות על הפיגועים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיגוע בסוסה** בוויקישיתוף
* רועי קייס, תוניסיה: מתקפה קטלנית בעיר תיירות, 27 נהרגו, באתר ynet, 26 ביוני 2015
* "2015 תהיה השנה שלי". קורבנות הטבח, באתר ynet, 28 ביוני 2015
* רועי קייס, גיבור היום בתוניסיה: זרקתי בלטה על המחבל, באתר ynet, 28 ביוני 2015
* Tunisia attacks: As it happened, באתר BBC News, ‏26 ביוני 2015
**קולאשין** (בסרבית: **Колашин**) היא עיירה בת 3,000 תושבים במונטנגרו, כ-70 ק"מ צפונית מזרחית לפודגוריצה, מרכז מנהלי של מחוז קולאשין המונה 10,000 תושבים.

היסטוריה
--------

קולאשין נוסדה באמצע המאה ה-17 על ידי העות'מאנים ששלטו אז באזור. לפי החלטת קונגרס ברלין ב-1888 עברו קולאשין וסביבתה להיות חלק ממונטנגרו. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בממלכת יוגוסלביה. במלחמת העולם השנייה נכבשה קולאשין על ידי הצבא הגרמני והאיטלקי. קרבות רבים ניהלו הפרטיזנים נגד הכובשים. העיירה נכבשה לבסוף על ידי הבריגדה הפרולטארית המונטנגרית ב-29 בדצמבר 1944. במרכז העיירה יש אנדרטה לנופלים בקרבות אלה.

תיירות
------

קולאשין מוקפת בהרים שהופכים בחורף לאתרי סקי. הגישה הנוחה אליה הופכת אותה לעיירת סקי מבוקשת. במקום נבנה מלון סקי בשם ביאנקה בצורת משולש. קולאשין נמצאת בגובה 954 מטר ובעלת אקלים נוח. מוקפת ביערות ולידה הפארק הלאומי ביוגרדסקה גורה, דבר ההופך אותה לאטרקטיבית בחורף ובקיץ.

אתרים בסביבה
------------

### קניון נהר מוראצ'ה

נהר מוראצ'ה (בסרבית: Морача) מתחיל לרגלי ההרים בצפון מונטנגרו. אורכו 113 ק"מ והוא זורם דרומה. צפונית מפודגוריצה מתחבר אליו נהר זטה. הנהר חוצה את פודגוריצה ונשפך לאגם שקודרה.

בחלקו הצפוני הוא נהר הררי והזרם בו חזק. ליד קולאשין הוא מתחתר בקניון עמוק. רוחבו עד 100 מטר והוא אינו מתאים לשיט. כביש צר ולא בטוח עובר לאורך גדתו, חצוב בסלע ועובר במנהרות. יש תוכניות להרחיבו ולהפכו לבטוח יותר.

### מנזר מוראצ'ה

מנזר מוראצ'ה (בסרבית: Манастир Морача), נמצא על גדתו הימנית של נהר מוראצ'ה, כ-25 ק"מ דרומית לקולאשין. הוא הוקם ב-1252 על ידי הנסיך הסרבי Stefan Vukanović הקבור במקום. במקום קומפלקס של מגורי נזירים וכנסייה אורתודוקסית עם תמשיחים לכבוד עליית מרים וכנסייה קטנה יותר עם תמשיחים לכבוד ניקולא הקדוש. המקום הוא אחד מהמונומנטים החשובים ביותר של ימי הביניים במונטנגרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולאשין** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נהר מוראצ'ה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קולאשין
* נהר ומנזר מוראצ'ה, באתר panacomp

* הכיכר המרכזית בקולאשיןהכיכר המרכזית בקולאשין
* מלון הסקי ביאנקה בקולאשיןמלון הסקי ביאנקה בקולאשין
* קניון נהר מוראצ'ה והכביש הצר העובר לאורכוקניון נהר מוראצ'ה והכביש הצר העובר לאורכו
* כנסיית עליית מרים במנזר מוראצ'ה כנסיית עליית מרים במנזר מוראצ'ה
* הכניסה למנזר מוראצ'ההכניסה למנזר מוראצ'ה
* כנסיית ניקולא הקדוש ושורת פעמונים במנזר מוראצ'הכנסיית ניקולא הקדוש ושורת פעמונים במנזר מוראצ'ה
* תמשיחים עתיקים בכניסה לכנסיית עליית מרים במנזר מוראצ'התמשיחים עתיקים בכניסה לכנסיית עליית מרים במנזר מוראצ'ה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567078505171
* LCCN: n82154914
* NKC: ge1133608
* VIAF: 154797914
* WorldCat (עם VIAF): 154797914

 |
**לוקה סיניורלי** (באיטלקית: **Luca Signorelli**‏; לפני שנת 1450 – 16 אוקטובר 1523) היה צייר איטלקי. מחשובי האמנים של שלהי המאה ה-15
ותקופת הרנסאנס בשיאו.

הלקאת ישו בידי החיילים הרומיים בפינקוטקה בררה במילאנו

ביוגרפיה
--------

נולד בקורטונה בשנות ה-40 של המאה ה-15. היה תלמידו של פיירו דלה פרנצ'סקה. בראשית שנות השמונים פעל ברומא, שם צייר (1482 לערך; ככל הנראה בשיתוף פעולה עם הצייר ברתולומאו דלה גאטה (אנ')) את "מות משה" - אחת הפרסקאות ההיקפיות בקפלה הסיסטינית שנעשו בהזמנתו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי - לצידם של אמנים כסנדרו בוטיצ'לי, פייטרו פרוג'ינו ודומניקו גירלנדיו.

מעט מאוד ידוע על יצירותיו המוקדמות. תמונת הלוח המוקדמת ביותר (מעריכים שנעשתה בין 1482 ו-1485) שייחוסה לסיניורלי מוסכם על החוקרים נמצאת באוסף הפינקוטקה די בררה (אנ') במילאנו. התמונה דו-צדית ומתארת מצדה האחד את הלקאת ישו, ומצדה השני את המדונה והילד עם מלאכים.

יצירת המופת הגדולה של לוקה סיניורלי היא מחזור הפרסקאות בקפלה די סן בריציו (אי') (המכונה גם הקפלה החדשה - La cappella Nova) בקתדרלת אורבייטו. את הקפלה עיטר סיניורלי בשנים 1499–1504. הנושא שנבחר לעיטור הקפלה על ידי בישוף הקתדרלה ועוזריו היה יום הדין האחרון. הנושא נבחר הן על רקע הפלישה הצרפתית לאיטליה (1499) והן על רקע מחצית האלף (1500) הממשמשת ובאה. בסדרת פרסקאות זו הפגין סיניורלי את הווירטואוזיות שלו באקצרה, הידע שלו באנטומיה ויכולותיו בתיאור דמות האדם. ג'ורג'ו וזארי אף ייחס ליצירה זו השפעה ניכרת על סגנון ה-Terribilità (אנ') של מיכלאנג'לו ועל פרסקו הענק שלו, "יום הדין האחרון" (הקפלה הסיסטינית), שנעשה בשנים 1536–1541. באחת מהפרסקאות - זו המתארת את מעשי האנטיכריסט - צייר סיניורלי את דיוקנו העצמי (ראו פרט במסגרת משמאל) כשלידו ניצב הצייר פרה אנג'ליקו, שכחמישים שנה קודם לכן החל לצייר את תקרת אותה קפלה, אך נטש את הפרויקט כעבור זמן קצר. בכך עשה סיניורלי הומאז' לקודמו הדגול.

האמן הלך לעולמו בקורטונה בשנת 1523 ונטמן שם.

ביוגרפיה של לוקה סיניורלי נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקה סיניורלי** בוויקישיתוף
* לוקה סיניורלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Antonio Paolucci, "Luca Signorelli", Scala/Riverside, 1990, p. 8
2. ↑  Laurence Kanter, Tom Henry, "The Complete Paintings of Luca Signorelli", Thames & Hudson, 2002, pp. 161-162
3. ↑  Giorgio Vasari, "Lives of the Painters, Sculptors and Architects", Everyman's Library, 1996, pp. 611-612

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436842205171
* BIBSYS: 90617509
* BNE: XX1254829
* BnF: cb11944883c (data)
* CiNii: DA0903301X
* GND: 118765361
* ICCU: CFIV114227
* ISNI: 0000 0001 2279 4647
* KulturNav: 5a0d2109-4f8e-44d1-872e-da62ca1488dd
* LCCN: n84012710
* LNB: 000081540
* NDL: 00516212
* NGV: 6856
* NKC: xx0059142
* NLA: 36561751
* NLP: a0000002006179
* NTA: 071281134
* RERO: 02-A003831256
* RKD: 72523
* SELIBR: 217602
* SNAC: w6sj1pws
* SUDOC: 027397912
* Trove: 1293572
* ULAN: 500003947
* VcBA: 495/32826
* VIAF: 46769209
* WorldCat: lccn-n84012710

 |
**סוזן ברברה קאלן-וורד** (באנגלית: **Susan Barbara Cullen-Ward**, באלבנית: **Suzana Zogu, Mbretëreshë e Shqiptarëve**;‏ 28 ביולי 1941 – 17 ביולי 2004) הייתה אוסטרלית אשר נישאה ללקה הראשון, נסיך הכתר של אלבניה.

ביוגרפיה
--------

סוזן נולדה בסידני ב-28 ביולי 1941 כבתם של אלן רוברט קאלן-וורד ופאיליס דורותיאה מורי-פריור. היא נינה של הפוליטיקאי תומאס לודג' מורי-פריור. היא למדה במכללת הנשים הפרסביטריאנית באורנג' ולאחר מכן בקולג' הטכני של סידני. ב-1965 נישאה לריצ'רד ויליאמס והתגרשה ממנו ב-1970. ב-1975 היא פגשה במהלך מסיבה בסידני את הנסיך לקה בנם של זוגו הראשון, מלך אלבניה והרוזנת ג'ראלדין מאפוני. באוקטובר של אותה שנה הם נישאו בטקס אזרחי בביאריץ שבצרפת, ומאוחר יותר נישאו בטקס דתי במדריד.

סוזן דרשה מהרשויות האוסטרליות להכיר בה כמלכה, אולם סורבה. בסופו של דבר הצליחה להשיג פשרה על פיה הונפק עבורה דרכון מיוחד שבו נכתב "סוזן קאלן-וורד, הידועה בשם המלכה סוזן". הזוג התגורר במדריד. לקה התיידד עם חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, אולם כעבור זמן קצר הם נאלצו לעזוב את ספרד לאחר שמשטרת ספרד מצאה בביתם מצבור נשק לא חוקי. לקה וסוזן עקרו לרודזיה, אולם עזבו אותה לאחר שרוברט מוגאבה תפס את השלטון ועקרו ליוהנסבורג. ב-1982 נולד בנם היחיד הנסיך לקה השני. הייתה להם עוד בת שנולדה מתה בזמן ששהו ברודזיה.

ב-2002 הם חזרו לגור באלבניה. סוזן נפטרה בטירנה ב-17 ביולי 2004.

קישורים חיצוניים
----------------

* Official website of the Albanian Royal Court
* Site Officiel de la Maison Royale d'Albanie

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1030380104
* VIAF: 295625408
* WorldCat (עם VIAF): 295625408

 |
**מאיר בן מיכאל**  (נולד ב-19 במאי 1967) הוא גיטריסט ונגן ג'אז ישראלי.

ביוגרפיה
--------

מאיר בן מיכאל נולד בקזבלנקה, מרוקו וכשהיה בן שנה משפחתו עלתה לישראל והוא התגורר בהרצליה. בגיל 14 החל ללמוד לנגן בגיטרה בעין חרוד[דרושה הבהרה]. הוא שירת כנגן בלהקת פיקוד מרכז ובמהלך שירותו החל להתעניין בג'אז. בשנת 1985 נסע ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון ועם סיום הלימודים התגורר בניו יורק. שם חי במשך עשר שנים והתפרנס כנגן ג'אז.

בשנת 1995 יצא אלבומו של בן-מיכאל, Relief. באותה שנה חזר לישראל. בשנת 1997 השתתף בפסטיבל הגיטרה הבינלאומי והגיש מחווה מוזיקלית לג'ורג' בנסון ששודרה בטלוויזיה. בשנת 1998 יזם פרויקט בשם "פיוטי בופ", בו שילב בין פיוטים מרוקאיים ובי-בופ, אשר הוצג בפסטיבל "ג'אז בים האדום". בשנת 2001 השתתף שוב בפסטיבל הגיטרה הבינלאומי המופע משותף עם באלדי אולייר.

בשנת 2006, השתתף במופע של מזי כהן מבצעת ג'אז. ב-2016 הקליט עם כהן גרסה חדשה לשיר "נפגשנו" של קלפטר.

בשנת 2010 יצא אלבומו "לעולם". זהו אלבום ראשון שבו בן מיכאל שר ומנגן שירים מקוריים, ויש בו גם עיבודים לשירים ישראלים מוכרים. בין המשתתפים באלבום: יצחק קלפטר, מזי כהן, שירן פרסקו, דפנה ארמוני ופטר ורטהיימר.

בשנים 2010 עד 2013 הופיע עם יצחק קלפטר וגם הקליט גרסאות חדשות לשיריו, ביניהן לשיר "דמיון חופשי".

בשנת 2017, הלחין את השיר אהבה למילים שכתב צחי איטח, לוחם בפלוגת ההנדסה של חטיבת גבעתי שנפל במוצב הבופור בשנת 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיר בן מיכאל, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מאיר בן מיכאל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מאיר בן מיכאל, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* יצחק קלפטר & מאיר בן מיכאל בתכנית "בחברה טובה עם פררה", סרטון באתר יוטיוב
* שוש גבאי, מרוקאי בהארלם, באתר ynet, 19 בספטמבר 2000

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסטיבל הגיטרה הבינלאומי בסוף החודש, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2001
2. ↑  גידי אביבי, בלי סווינג ייחודי, באתר הארץ, 18 בפברואר 2006
3. ↑  רן בוקר, כשגזוז וכוורת נפגשים: מזי כהן שרה קלפטר, באתר ynet, 1 בינואר 2017
4. ↑  דורון גל, ‏העולם של מאיר בן מיכאל, באתר ‏מאקו‏, 10 באוגוסט 2010
5. ↑  ynet, קליפ: יצחק קלפטר מחדש את "דמיון חופשי", באתר ynet, 11 ביולי 2012  
חלום קטן, לקראת הופעה: יצחק לוקח ת'זמן בצוותא, באתר TheMarker‏, 26 בדצמבר 2013 (מאורכב בוייבאק מאשין)
6. ↑  יאיר בריל, הסיפורים מאחורי שירי יום הזיכרון 2017, באתר הארץ, 30 באפריל 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 8dceef31-de1f-4402-9aaf-80247959b8ad

 |
**לאון** (בספרדית: **León**, בלאונית: **Llión**) היא עיר ומוניקיפיום בספרד, בצפון-מערבו של חצי האי האיברי, בירת המחוז לאון שבקהילה האוטונומית של קסטיליה ולאון. בשנת 2011 אוכלוסייתה מנתה 132,744 תושבים ושטח העיר הוא 39,03 קמ"ר. אוכלוסיית האזור המטרופוליטני מגיעה ל-204,212 תושבים ושטחו, הכולל 10 מוניקיפיומים, הוא 708,1 קמ"ר. העיר לאון הייתה בעבר בירת ממלכת לאון, אחת הישויות המדיניות שעמדו ביסוד המדינה הספרדית.

בהתחלתה מחנה רומי - של הלגיון השישי "ויקטריקס" (בסביבות 29 לפנה"ס) ואחר כך של הלגיון השביעי "גמינה" - שם העיר בא מן המילה הלטינית "לגיו" שמשמעותה לגיון. אחרי דלדול אוכלוסיית היישוב בימי הפלישה הערבית-ברברית בהנהגת בית אומאיה, העיר השתקמה כחלק מממלכת אסטוריאס. היא ידעה ימי תהילה כבירת ממלכת לאון, שהשתתפה במלחמת הרקונקיסטה נגד המורים. בשנת 1188 העיר ארחה פרלמנט ראשון בתולדות אירופה ("קורטס"), שכונס על ידי המלך אלפונסו התשיעי של לאון. כעבור זמן, עדיין בימי הביניים המוקדמות, העיר איבדה מחשיבותה, בין השאר, בעקבות התחזקות האיחוד בין ממלכת לאון ובין ממלכת קסטיליה בשנת 1301.

אחרי תקופה ארוכה של קפאון, בהתחלתה המאה ה-19 הייתה לאון אחת מן הערים הראשונות שקמה נגד הכיבוש של נפוליון וכעבור זמן מה, השיגה מעמד של בירת מחוז. בשלהי המאה ה-19 ובמאה ה-20 התפתחה לאון בקצב מהיר, בין היתר, הודות למיקומה כצומת מסילות ברזל וכמרכז לתעשיית כריית הפחם.

לאון נמצאת ב"דרך הצרפתית" שבמסלול עולי הרגל הקתולים אל סנטיאגו דה קומפוסטלה ומשמשת אכסניה לחגיגות דתיות רבות, שהמפורסמות שבהן מתרחשות בחג הפסחא. 
יעד של תיירות מקומית ובינלאומית לאון ידועה בקתדרלה הגותית שלה בסגנון צרפתי ובניינים היסטוריים אחרים כדוגמת הבזיליקה איסידורו הקדוש, בסגנון רומנסקי, עם פנתאון מלכי לאון, מנזר מרקוס הקדוש, מופת של אמנות הפלטרסקו והרנסאנס הספרדי או קסה דה לוס בוטינס, יצירה מוקדמת של האדריכל הקטלאני אנטוני גאודי.
דוגמה של אדריכלות מודרנית הוא בניין המוזיאון לאמנות בת זמננו. בגלל נכסיה האמנותיים וההיסטוריים הוכרה העיר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.

ערים תאומות
-----------

* פורטוגלפורטוגל ברגאנסה (אנ'), פורטוגל
* פורטוגלפורטוגל פורטו, פורטוגל
* מקסיקומקסיקו לאון, מקסיקו
* רוסיהרוסיה וורונז', רוסיה
* אירלנדאירלנד דבלין, אירלנד
* הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין שיאנגטאן (אנ'), הרפובליקה העממית של סין
* ספרדספרד קורדובה, ספרד
* צרפתצרפת שארטר, צרפת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לאון
* לאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548076505171
* GND: 4035367-9
* LCCN: n79084423
* MusicBrainz: fb741b0c-c0c8-4055-b587-683f3707b9ed
* NKC: ge134200
* VIAF: 140708126
* WorldCat: lccn-n79084423

 |
**ברברה ברילסקה** (בפולנית: **Barbara Brylska**; נולדה ב-5 ביוני 1941) היא שחקנית פולנייה ששיחקה בסרטים בכמה ממדינות הגוש הקומוניסטי ובעיקר בברית המועצות. מוכרת בעיקר בעקבות השתתפותה בסרט צחוק הגורל בתפקיד הראשי.

ברילסקה נולדה ב-5 ביוני 1941 (על פי גרסה אחרת נולדה ב-29 במאי) בכפר סקוטניקי (Skotniki) שנמצא ליד העיר לודז' בפולין. כבר בגיל 15 הופיעה בסרט הפולני Kalosze szczescia (ערדלי האושר). לאחר השתתפותה בסרט הזה, החלה ללמוד בבית הספר לקולנוע בעיר לודז'. לאחר שסיימה את לימודיה שם החלה ללמוד באקדמיה לתיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בעיר ורשה.

בתפקידה הראשי הראשון שיחקה בשנת 1963 בסרט הפולני Ich dzień powszedni ("יום החול שלהם"). בשנת 1966 שיחקה בסרט "פרעה", המבוסס על ספרו של הסופר הפולני בולסלאב פרוס. עד שנת 1971 הספיקה לשחק גם בכמה סרטים צ'כיים, בולגריים וסובייטיים, תוך שהיא מצליחה ללמוד בזמן קצר את השפות המקומיות לצורך משחק באותם סרטים. בעיקר התחבב עליה המשחק בסרטים סובייטיים, והיא המשיכה לשחק בעיקר בברית המועצות במשך שנים רבות, וכמעט שלא שיחקה בסרטים בארץ הולדתה, פולין.

בשנת 1975 הייתה ברברה ברילסקה לשחקנית מפורסמת בכל רחבי הגוש הקומוניסטי, לאחר ששיחקה בסרט הסובייטי המפורסם "צחוק הגורל", שביים הבמאי הרוסי הנודע אלדר ריאזנוב. על משחקה בסרט זה היא אף זכתה בפרס ברית המועצות היוקרתי. בכך הפכה, למרבה האירוניה, לשחקנית מפורסמת בברית המועצות, ואילו הפולנים התעלמו מהצלחתה כשחקנית.

מאז שנת 2000 הפסיקה בעבודתה פרט לסרט "צחוק הגורל 2" ששיחקה בו בשנת 2007.

ברילסקה הייתה נשואה פעמיים, ולה שני ילדים: בן בשם לודוויג (נולד בשנת 1982) ובת בשם ברברה (26 בפברואר 1973 - 15 במאי 1993), שנהרגה בתאונת דרכים ליד ורשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברברה ברילסקה** בוויקישיתוף

* ברברה ברילסקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ברברה ברילסקה, באתר AllMovie (באנגלית)
* ברברה ברילסקה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 9011513
* BnF: cb139659889 (data)
* GND: 13769749X
* ISNI: 0000 0001 1476 0615
* LCCN: no00001502
* LNB: 000271268
* NKC: ola2002157679
* NLP: a0000001202264
* SUDOC: 09813907X
* VIAF: 81847174
* WorldCat: lccn-no00001502

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "משרד ההתיישבות".

**משרד המושבות** (באנגלית: **The Colonial Office**) הוא משרד ממשלתי של ממשלת בריטניה אשר הוקם על מנת לנהל את המושבות של הממלכה המאוחדת בצפון אמריקה, ולימים הפך למשרד המנהל את המושבות הרבות של האימפריה הבריטית.

משרד המושבות (1768 – 1782)
--------------------------

קודם לשנת 1768 האחריות על ניהול מושבות הממלכה המאוחדת הייתה בידי מזכיר המדינה לעניינים הדרומיים (Secretary of State for the Southern Department) אשר פעל במסגרת הנחיות מועצת המונרך (Privy Council) אשר במסגרתה פעלה מועצת המסחר והמטעים.

בשנת 1768 הוקם משרד ממשלתי נפרד לטפל בענייני צפון אמריקה. משרד זה נקרא בשם "משרד המושבות". המשרד בוטל בשנת 1782 בעקבות ההפסד הבריטי ואובדן המושבות שאירעו בעקבות המהפכה האמריקאית. סמכויות השליטה ביתר המושבות הועברה לידי משרד הפנים הבריטי, ובשנת 1801 הועברה הסמכות לידי משרד המלחמה.

משרד המושבות הבריטי (1854 – 1966)
---------------------------------

בשנת 1801 שונה שם משרד המלחמה הבריטי ל"משרד המלחמה והמושבות" (War and Colonial Office), דבר המעיד על עליית חשיבותן הצבאית והכלכלית של מושבות בריטניה. בשנת 1825 מונה תת-שר לענייני המושבות במשרד זה (Permanent Under-Secretary for the Colonies).

המשרד פוצל בשנת 1854 למשרד המושבות ולמשרד המלחמה, בשל האדמיניסטרציה הרבה אשר נדרשה לניהול המושבות הרבות, כאשר הודו הבריטית נוהלה תחת משרד ממשלתי נפרד - המשרד לענייני הודו (India Office), וענייניה של בריטניה במצרים נוהלו על ידי משרד החוץ הבריטי.

בשנת 1907 הוקמה במשרד המושבות מחלקת הדומיניונים (Dominion Division), ובשנת 1925 מונה שר לתפקיד - מזכיר המדינה לענייני הדומיניונים (Secretary of State for Dominion Affairs) וזה הפך למשרד עצמאי. בעקבות עצמאות הודו בשנת 1947 מוזג המשרד לענייני הודו לתוך משרד הדומיניונים, ושמו של המשרד שונה ל"המשרד לקשרי חבר העמים הבריטי" (Commonwealth Relations Office). בשנת 1966 מוזג המשרד לקשרי חבר העמים עם משרד המושבות, והוקם משרד חבר העמים, אשר בשנת 1968 מוזג לתוך משרד החוץ הבריטי, אשר שמו שונה ל"משרד החוץ וחבר העמים".

התפתחות משרד המושבות לתוך משרד החוץ הבריטי
------------------------------------------

| **ההתפתחות של משרד המושבות ומשרד החוץ הבריטי** |
| --- |
| **משרד המושבות**1768 – 1782  | **משרד הפנים** 1782 – 1794  | **משרד המלחמה**1794 – 1801 | **משרד המלחמה והמושבות**1801 – 1854 | **משרד המושבות**1854 – 1925 | **משרד המושבות**1925 – 1966 | **משרד חבר העמים** 1966 – 1968  | **משרד החוץ וחבר העמים הבריטי** 1968 – ימינו  |
| **משרד הדומיניונים**1925 – 1947  | **משרד קשרי חבר העמים הבריטי**1947 – 1966  |
|. | **המשרד לענייני הודו**1858 – 1937  | **המשרד לענייני הודו ובורמה**1937 – 1947  |
| **משרד החוץ** 1782 – 1968  |

ראו גם
------

* האימפריה הבריטית

קישורים חיצוניים
----------------

* ההיסטוריה של משרד המושבות הבריטי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261905205171
* BIBSYS: 90331349
* BnF: cb11880875f (data)
* CiNii: DA00815922
* ISNI: 0000 0001 2294 7586
* LCCN: n79100201
* NLA: 35142637
* SUDOC: 026590379
* VIAF: 147349231
* WorldCat: lccn-n79100201

 |
הלל לוריא
**הלל לוריא** (16 בדצמבר 1937 - 13 ביולי 2020) היה ממניחי היסוד לתוכנית החלל הישראלית.

ביוגרפיה
--------

הלל לוריא נולד בתל אביב, ולאחר שירות צבאי (ביחידה 8200) פנה ללימודים אקדמיים. למד הנדסת אלקטרוניקה בטכניון בחיפה. לאחר לימודיו עבד ברפא"ל (כיום רפאל - מערכות לחימה מתקדמות) ולאחר ביטול פרויקט בו הועסק, עבר לעבוד בתעשייה האווירית.

בתעשייה האווירית
----------------

בראשית דרכו עבד לוריא כמהנדס בתחום הבקרה, ועובד על שדרוג מערכות מטוס המיראז'. בהמשך עבד במסגרת פרויקט הלביא שם היה בצוות שפיתח מערכות בקרה למטוס.

כאיש התעשייה האווירית, היה ראש תוכנית לווייני אופק, ומאוחר יותר היה לראש מנהל חלל במפעל החלל של התעשייה האווירית בשנות השמונים והתשעים, ובתפקיד זה היה אחראי על הובלת אופק 3, לוויין התצפית המבצעי הראשון של ישראל ששוגר לחלל באפריל 1995. בתפקידו זה החליף את משה בר-לב שהיה ראש מנהל החלל הראשון בתעשייה האווירית. 
בתפקידו היה מעורב גם במיזם הלוויין הקטן של הטכניון, טכסאט והתעשייה האווירית פעלה אז על מנת למסחר את תוצרי הלוויין.

במשרד הביטחון
-------------

לאחר פרישתו מהתעשייה האווירית עבר לוריא למשרד הביטחון, שם שימש כסגנו של חיים אשד, ראש מנהלת החלל של המשרד. במסגרת תפקיד זה פיקח על תהליכי הייצור והבנייה של לווייני התצפית של ישראל - עד (וכולל) הלוויין אופק 9.

פרסים והוקרה
------------

בשנת 1996 הוענק לו פרס ביטחון ישראל, על חלקו בתוכנית אופק בכלל, ועל הלוויין המבצעי הראשון של ישראל, אופק-3, בפרט.
בשנת 2002 הוענקה לו תעודת הוקרה מטעם כל תעשיות החלל הישראליות, על תרומתו לתוכנית החלל הישראלית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלל לוריא, **מעבר לאופק**, רותם פרסום והפקות, 2020
2. ↑  דוד חיון ודרור מרום, ‏תע"א מגבירה המגעים לשת"פ מסחרי בלוויין הטכניון לאחר שיגורו המוצלח, באתר גלובס, 13 ביולי 1998
**מחר** הוא שיר שכתב, הלחין וביצע אביב גפן, ונכלל באלבומו ה-11 "עם הזמן", אשר יצא בשנת 2006. השיר היה לשיר העברי המושמע ביותר באותה שנה, על פי נתוני אקו"ם.

רקע
---

השיר נכתב על חבר של גפן, אשר חברתו בגדה בו והם נפרדו.

קליפ
----

הקליפ לשיר צולם ב-10 בפברואר 2006 באחת הקומות העליונות שבמגדלי עזריאלי, ובוים על ידי רועי ורנר ותמיר וקסלר. בקליפ נראה גפן מנסה להגיע להסדר גירושין עם אשתו. במהלך הקליפ הוא מראה לה תמונות שלה עם עוד גבר, ומאשים אותה בבגידה. ליאת ביין מגלמת את עורכת דינו של גפן.

במהלך הקליפ אפשר לראות את חברי להקת התעויוט בתפקידים שונים: דניאל סלומון, הקלידן, בתור האחראי על הפרוטוקול; הראל בן-עמי, הגיטריסט, בתור השליח שמביא את התמונות; שלומי צידקי, הבסיסט, בתור עורך הדין של האישה; ותומר צדקיהו, המתופף, בתור האדם שמביא צלחת עוגיות. בנוסף, עופר מאירי, אשר עיבד את השיר עם גפן, מופיע בתמונות שהשליח מביא, בתור הגבר איתו אשתו של גפן בוגדת בו.

מיקומי שיא
----------

השיר צעד 13 שבועות במצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג', כאשר בשלושה שבועות רצופים מתוכם עמד בראש המצעד. השיר דורג במקום ה-6 במצעד הפזמונים השנתי לשנת תשס"ו.

במצעד השנתי של גלגלצ, השיר הגיע למקום ה-11.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקליפ לשיר מחר

הערות שוליים
------------

1. ↑  יודילוביץ', מרב (2006-09-19). ""מחר" של גפן - השיר המושמע ביותר". *Ynet*. נבדק ב-2022-03-24.
2. ↑  מחר, מחר / תמיד נשאר מחר / מחר, מחר / תמיד נשאר מחר, באתר Genius
3. 1 2  מימה - אביב גפן - מחר, באתר www.mima.co.il
4. ↑  חגי קראוס, מוזיקה - פרי הגפן, מוסף 24 שעות, ידיעות אחרונות, עמוד 13, 12 בפברואר 2006
5. 1 2  מחר – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
**אקיקו ואקבאיאשי** (ביפנית: **若林 映子**; נולדה ב-26 באוגוסט 1941) היא שחקנית יפנית, הידועה במיוחד בארצות המערב בשל גילום דמותה של אקי, בסרט ג'יימס בונד משנת 1967, "אתה חי רק פעמיים".

ביוגרפיה
--------

אקיקו ואקבאיאשי נולדה באוטה (Ōta), טוקיו. לפני שהייתה נערת בונד הופיעה בסרטים רבים בארץ הולדתה יפן, במיוחד בסרטי מפלצות של אולפני טוהו כמו "Dagora, the Space Monster" ו"Ghidorah, the Three-Headed Monster" (שניהם הופצו גם תחת כותרים אחרים).

כשההפקה של "אתה חי רק פעמיים" החלה, ואקבאיאשי יועדה במקור לשחק את התפקיד של קיסי סוזוקי, בעוד עמיתתה לסרט מי האמה יועדה לשחק את סוקי, אחת מהסוכנות המובחרות של טייגר טאנאקה. כשהתברר שלימוד אנגלית היה משימה קשה מדי בשביל האמה, שתי הנשים התחלפו בתפקידים, כשהאמה שיחקה את התפקיד הקטן יותר של קיסי, בעוד ואקבאיאשי נכנסה לנעליה הגדולות יותר של סוקי.

לפי הצעתה, דמותה של סוקי נקראה אקי. הסיבה לכך נעוצה ככל הנראה כשב-1966 וודי אלן לקח את סרט הפעולה היפני "International Secret Police: Key of Keys" (שבו כיכבו גם מיה האמה וגם ואקבאיאשי), ערך אותו מחדש, דיבב אותו, שינה את העלילה וכינה אותו "מה חדש, טייגר לילי?". בסרט, ואקבאיאשי גילמה את דמותה של "סוקי יאקי" בעוד שבסרט "אתה חי רק פעמיים" שותפתה לסרט האמה שיחקה את "טרי יאקי".

ואקבאיאשי שיחקה רק בסרט אחד נוסף (והופעה בתוכנית טלוויזיה) לפני שנעלמה הן מהמסך הגדול והן מהמסך הקטן. בריאיון למגזין G-FAN (גיליון 76) ואקבאיאשי אמרה שהיא פרשה ממשחק בשל פציעה ממושכת בה נפגעה בעת עשיית סרט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקיקו ואקבאיאשי** בוויקישיתוף

* אקיקו ואקבאיאשי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אקיקו ואקבאיאשי, באתר AllMovie (באנגלית)
* אקיקו ואקבאיאשי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 11013145
* BNE: XX1277990
* BnF: cb14237452q (data)
* GND: 1065696701
* ISNI: 0000 0001 2117 725X
* LCCN: no98081266
* NDL: 001300426
* NLK: KAC2020N8432
* NLP: a0000002241624
* NTA: 308035615
* SUDOC: 086456490
* VIAF: 2085915
* WorldCat: lccn-no98081266

 |
הסמל המוקדם
מפה היסטורית
**רוזנות אנו** (בצרפתית: **Hainaut** (אֵנוֹ), בהולנדית **Henegouwen**, בגרמנית **Hennegau**) היא רוזנות עתיקה שהתקיימה בגבולותיה של ממלכת צרפת עם האימפריה הרומית הקדושה, וכללה את העיר מונס (כיום בדרום בלגיה) ואת הערים ואלנסיין וקמברה (כיום בצפון צרפת).

היסטוריה
--------

הרומאים כבשו את האזור מידי הנרווים, שהיו אחד השבטים הבלגים שהתיישבו ממזרח לנהר סכלדה. ב- 843, בהתאם לחוזה ורדן, נכלל האזור בלותרינגיה, שהייתה בין ממלכת פרנקיה המערבית לבין ממלכת פרנקיה המזרחית. ב-870, על פי הסכם מרסן, עבר האזור לשליטתו של שארל הקירח מלך פרנקיה המערבית, שהכריז עליו כנחלתו העוברת בירושה.

רוזנות אנו הוקמה כדי להתגונן טוב יותר בפני הנורמנים שפלשו לאזור בסוף המאה התשיעית. רנייה, הרוזן הראשון של אנו, לחם בהם. רנייה השני הקים את טירתו במונס על חורבות מבצר ומנזר שנבנו במקום על ידי סנט וודרו במאה השביעית. רנייה השלישי לחם נגד קונראד האדום שנתמך על ידי קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא הפסיד במערכה ונשלח לגלות בבוהמיה (958). בנו, רנייה הרביעי המשיך במאבקו של אביו, קרא לעזרתו את איג קאפה, מלך צרפת, ונישא לבתו על מנת להתגונן בפני האימפריה הרומית הקדושה, שלבסוף הכירה בריבונותם של דוכסי אינו.

ב-1051 עברה רוזנות אנו לחסותו של רוזן פלנדריה. ב-1280 הפכה לחלק של נחלות רוזן הולנד, וב-1345 הפכה לנחלת בית בוואריה. ב-1432 עברה לשלטונו של פיליפ השלישי דוכס בורגונדיה, וב-1477, אחרי נישואיה של מארי מבורגונדיה למקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עברה רוזנות אנו לידי בית הבסבורג. מכאן ואילך ההיסטוריה של הרוזנות חופפת את זו של ארצות השפלה, שחלקן הדרומי נכלל בבלגיה העצמאית החל ב-1830. כיום קיימת הפרובינציה של אנו במחוז ולוניה שבבלגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזנות אנו** בוויקישיתוף
**ג'ואן נייתן** (באנגלית: **Joan Nathan**) (נולדה ב-1943) היא עיתונאית ומחברת ספרי בישול יהודייה-אמריקאית.

קורות חייה
----------

פסטיבל האוכל בשדרה התשיעית, ניו יורק
נייתן נולדה בפרובידנס רוד איילנד. קיבלה תואר שני בספרות צרפתית מאוניברסיטת מישיגן, ותואר שני נוסף במינהל ציבורי מבית הספר לממשל על-שם ג'ון קנדי באוניברסיטת הרווארד. במשך שלוש שנים התגוררה בישראל ועבדה אצל ראש עיריית ירושלים טדי קולק.

נייתן הייתה אחת ממייסדי פסטיבל האוכל של השדרה התשיעית בניו יורק. כן הייתה המפיקה בפועל והמנחה של התוכנית "Jewish Cooking in America with Joan Nathan", סדרה של רשת PBS המבוססת על ספרה, "Jewish Cooking in America".

במאי 2011 קיבלה נייתן פרס הוקרה מיוחד מטעם המכון למחקר יהודי על תרומתה לשימור התרבות היהודית.

נייתן נשואה לאלן גרסון, ולהם שלושה ילדים: דניאלה, דייוויד ומריסה. הם מתגוררים בוושינגטון די. סי. ובמרתה'ס ויניארד.

ספריה
-----

נייתן כתבה עשרה ספרי בישול, וזכתה עבורם בפרסים רבים. שישה מהם עוסקים במטבח היהודי ושניים במטבח הישראלי. לטענתה, מטרתה היא לשמר את המסורות היהודיות על ידי ראיונות עם טבחים ותיעוד מתכוניהם וסיפוריהם עבור הדורות הבאים.

ספרה "An American Folklife Cookbook" זכה בפרס R.T. French Tastemaker (כיום פרס ג'יימס בירד) ב-1985. ספרה "The New American Cooking" זכה בפרס ג'יימס בירד ובפרס IACP לאוכל באמריקה וספר הבישול האמריקאי הטוב ביותר.

נייתן גם הייתה אוצרת אורחת של Food Culture USA בפסטיבל חיי העם הסמיתסוני ב-2005, שהתבסס על המחקר בספרה. ב-2005 זכה ספרה "Jewish Cooking in America" בפרס ג'וליה צ'יילד כספר הבישול הטוב ביותר של השנה ובפרס ג'יימס בירד לאוכל באמריקה.

* *The Flavor of Jerusalem*, Little, Brown 1975
* *The Jewish Holiday Kitchen*, Schocken 1979
* *An American Folklife Cookbook*, Schocken 1984
* *The Children's Jewish Holiday Kitchen*, Schocken 1988
* *Jewish Cooking in America*, Knopf 1994
* *The Jewish Holiday Baker*, Schocken 1997
* *The Foods of Israel Today*, Knopf 2001
* *Joan Nathan's Jewish Holiday Cookbook*, Schocken 2004
* *The New American Cooking*, Knopf 2005
* *Quiches, Kugels and Couscous: My Search for Jewish Cooking in France*, Knopf 2010

פרסים
-----

* 2008, MacDowell Fellow, the MacDowell Colony
* 2005, Silver Spoon Award, Food Arts Magazine
* 2002, Honorary doctorate from the Spertus Institute of Jewish Culture
* 2001, Inductee into James Beard Foundation’s Who’s Who in American Food and Beverage
* 1995, Golda Award, American Jewish Congress

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ואן נייתן
* ליאת שומן, "המטבח הישראלי מרגש אותי": ג'ואן נתן מגיעה לישראל, באתר ynet, 12 במאי 2015
* אתר למנויים בלבד צח יוקד, "הייתי כל כך נסערת, שמצאתי את עצמי מתחילה לבשל כדורי בשר וקרפלך", באתר הארץ, 25 באוקטובר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265990405171
* ISNI: 0000 0000 7268 3411
* LCCN: n79060594
* NTA: 072057459
* SUDOC: 157857832
* VIAF: 92251047
* WorldCat: lccn-n79060594

 |
**יעקב דולז'נסקי** (1866 – 29 במרץ 1928) היה מראשוני וממובילי הכירורגיה בארץ ישראל, פרופסור לכירורגיה, עורך "הרפואה" בשנים 1924–1928.

קורות חיים
----------

דולז'נסקי נולד ב-1866 בבאחמוט, רוסיה. בגיל 12 ברח מבית אביו כדי ללמוד בגימנסיה. התפרנס משעורים פרטיים. למד רפואה באוניברסיטת דורפאט.

לאחר תום לימודיו עבד כרופא בפלך יקטרינוסלב ובפלך טולה. בתקופה זו התקרב ללב טולסטוי ומשפחתו.

התמחה בכירורגיה בהיידלברג. ניהל בית חולים עירוני ביקטרינוסלב.

במלחמת רוסיה יפן, בשנים 1904–1905, פיקד על בית חולים צבאי. לאחר שחרורו מהצבא התמנה לפרופסור לכירורגיה ולדיקן הפקולטה החדשה באוניברסיטת יקטרינוסלב.

ב-1920 עלה לארץ ישראל עם רעייתו מרים ובנו ליאוניד, והתיישב בירושלים. עבד מספר שנים ככירורג ראשי בבית החולים מאיר רוטשילד בירושלים.

לאחר שהסתכסך עם הנהלת בית החולים מפני שלא קיבלו את דרישתו לבצע חידושים במחלקתו עבר לנהל מחלקה כירורגית בבית החולים ביקור חולים.

במאורעות תרפ"ט הגדיל המוסד את מספר המיטות הכירורגיות. בפצועים טיפלו ד"ר גרשון (ג'ורג') גרי, ד"ר פליקס דנציגר ומנהל המחלקה הכירורגית פרופ' דולז'נסקי.

ב-1924 התמנה כעורך ראשי ל"הרפואה", לאחר שהעורך הראשון ד"ר יוסף צבי שטיין נבחר ליו"ר הסתדרות הרופאים בישראל. דולז'נסקי השקיע מכספו הפרטי כדי לחדש את הופעת כתב העת.

היה ממייסדי המחלקה הרפואית של הספרייה הלאומית.

מות רעייתו מרים היה עבורו מכה קשה.

נפטר ב-1928 בירושלים לאחר שנותח מספר חודשים קודם לכן בדרכי המרה בברלין.

בנו, פרופ' ליאוניד דולז'נסקי (1898–1948), שניהל את המחלקה לפתולוגיה ניסיונית באוניברסיטה העברית, בבית רנטוף בהר הצופים עלה ביום ד' בניסן תש"ח (13.4.1948) בשיירת הדסה שעלתה להר הצופים ובה מצא את מותו.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב דולז'נסקי - הרפואה 2, 1928, עמוד 103.
* פרופ' יעקב דולז'נסקי הארץ 18 בינואר 1921.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1799–1948", הוצאת איתי בחור, זכרון-יעקב, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: דולז'נסקי יעקב בן משה פרופ', עמודים 166-167
2. ↑  שמואל ניסן (קצנלסון), "ירושלים בתקופת המנדט - העשייה והמורשת" (העורך: יהושע בן אריה), הוצאת יד יצחק בן-צבי, פרק: "התפתחות שרותי הרפואה בירושלים בתקופת השלטון הבריטי, (הקדמה - מראשית המאה התשע עשרה ועד לכיבוש הפרטי), פרק משנה: בית חולים ביקור חולים, עמוד 305
3. ↑  דוד תדהר, "אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובניו", כרך 5, עמוד 2117
4. ↑  ניסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1799-1948", הוצאת איתי בחור, זכרון יעקב, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: דול'זנסקי לאוניד, עמוד 167
5. ↑  אלבום ליאוניד דולז'נסקי יד יצחק בן צבי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011555252905171
* SUDOC: 254349862
* VIAF: 51161816314627721623
* WorldCat: viaf-51161816314627721623

 |
קבוצת הדובה הגדולה מתוך אטלס הכוכבים של פלאמסטיד
**ציון פלמסטיד** (באנגלית: **Flamsteed designation**) הוא שיטת מתן כינויים לכוכבי השמיים שהומצאה על ידי האסטרונום הצרפתי ז'רום לאלנד בסוף המאה ה-17. השיטה הופיעה לראשונה בתרגום לצרפתית של אטלס הכוכבים מאת האסטרונום המלכותי הבריטי ג'ון פלמסטיד, ושפורסם על ידי אייזק ניוטון ואדמונד היילי ובניגוד לרצונו של פלמסטיד, בשם "Historia Coelestis Britannica". השיטה מבוססת על מספור הכוכבים של כל קבוצת כוכבים ממערב למזרח, על פי העלייה הישרה שלהם ואחרי המספר בא השם בלטינית של קבוצת הכוכבים לה שייך הכוכב, בנטיית השייכות. בעברית נהוג לתרגם את שם הקבוצה ולהשתמש בתיאור מקום (לדוגמה, Cygni‏ 61 - 61 בברבור).

הקטלוג המקורי של פלמסטיד הכיל 2554 כוכבים וזכה לפופולריות במאה ה-18 אך בימינו משתמשים בו כמעט רק עבור כוכבים שאין להם ציון באייר ולעיתים גם עבור כוכבים בעלי ציון באייר הכולל סימוני משנה (למשל {\displaystyle \rho ^{1}} בסרטן נקרא לעיתים 55 בסרטן). מכיוון שפלמסטיד צפה בכוכבים מאנגליה הקטלוג לא כלל את הכוכבים של קבוצות הדרום. בשנת 1874 פרסם האסטרונום בנג'מין גולד קטלוג כוכבים של שמי הדרום בשם "אורנומטריה ארגנטינה", ובו צוינו כוכבי הדרום על פי השיטה של ג'ון פלמסטיד. ציון זה של כוכבי הדרום לא זכה לפופולריות ונעלם, למעט הכוכב 82 בארידנוס והצביר 47 בטוקאן, ששמרו על הציון שניתן להם על ידי גולד.

בשל נקיפת ציר כדור הארץ סדר הכוכבים ממזרח למערב משתנה באיטיות כך שבמספר מקרים ציוני פלמסטיד לא תואמים את סדר הכוכבים. בשל שינויים בהגדרת הגבולות של קבוצות הכוכבים עברו מספר כוכבים בעלי ציון פלמסטיד לקבוצה אחרת ולמרות המעבר נשארו שמות הכוכבים ללא שינוי וכך למשל הכוכב 10 בדובה הגדולה נמצא למעשה בשטחה של קבוצת לינקס בעוד שהכוכב 41 בלינקס נמצא בקבוצת הדובה הגדולה. כמו כן פלמסטיד עצמו הכניס טעויות לקטלוג. בשל זיהוי שגוי של כוכב הלכת אורנוס ככוכב רגיל הוא נתן לו את הציון 34 בשור. הכוכב שזכה לציון 3 בקסיופאה לא זוהה מעולם ומשערים שפלמסטיד צפה בהופעתה של סופרנובה ששרידיה מהווים את קסיופאה A.
**ערן סבאג** (נולד ברמת אפעל ב-23 באוגוסט 1975) הוא שדרן רדיו ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ב-1993 התגייס לגלי צה"ל ושירת במחלקת האומר. במסגרת תפקידו הכין ושידר תוכניות דוקומנטריות רבות. לאחר שחרורו מהצבא המשיך סבאג לעבוד בתחנה וערך והגיש בה את התוכנית "הפרשה" שעסקה בפרשת השבוע. לצדו הגיש את התוכנית מאיר אריאל, ומאוחר יותר בני בשן. תוכנית נוספת שהגיש סבאג בעבר היא "סיפורים מהקופסה" שעסקה בפרשיות עלומות מההיסטוריה של מדינת ישראל. 

בשנת 2000 החל ערן סבאג להגיש את התוכנית היומית "תיאורית הקשר", יחד עם אור עזרתי. זו הייתה תוכנית אקספרימנטלית, בה כל אייטם בתוכנית היה קשור לאייטם הקודם בקשר נסתר, מתוך כוונה ליצור רצף של זרם תודעה רדיופוני. התוכנית שודרה עד שנת 2006.

במקביל לתאוריית הקשר, שידר בגלי צה"ל גם את התוכנית "הולך בחצות" מדי מוצאי-שבת, וכן השתתף כשנה כמגיש בתוכנית "שעה היסטורית" יחד עם ההיסטוריון מיכאל הרסגור.

סבאג הגיש סדרה תיעודית בערוץ 8 בשם "היהודים החדשים", בה בחן תהליכי התחדשות רוחניים בתוך הממסד הדתי. נוסף לכך, הגיש את הסדרה "עץ דעת" בערוץ 2, אותה ערך דני דותן, בה סבאג ראיין חוקרים ואנשי אקדמיה על אודות דמויות היסטוריות שונות. בערוץ התכלת הגיש תוכנית תרבות, יחד עם אורי אורבך, בשם "אורבך וסבאג".

החל משנת 2008 סבאג משדר בגלי צה"ל את תוכניתו "חיים של אחרים", בה מוצגות מדי יום ביוגרפיות של דמויות ופרשיות היסטוריות. רבות מן הדמויות נמנות עם מבקרי התרבות, מהפכנים, מתקני עולם, פילוסופים, אנשי תרבות הנגד, מוזיקאים (בעיקר אמני בלוז ומוזיקאי רגאיי ג'מייקנים) ואמנים מאסכולות שונות. כחלק מהתפיסה האידיאלוגית של השידור התוכן ההיסטורי משולב במוזיקה שורשית שחורה (Roots Music) - בלוז ורגאיי.

מחלקת האומר בגלי צה"ל, שהייתה אחראית להפקת התוכנית "חיים של אחרים", החליטה להתנער ממנה בשנת 2010, בעקבות תלונות על פגיעות מילוליות חוזרות והתעמרות בחיילות שהפיקו את התוכנית מצד סבאג. בשנים הבאות שולבו רק חיילים גברים בהפקת התוכנית, אך בהמשך שבה התחנה ושיבצה חיילות בהפקת "חיים של אחרים".

 ערך מורחב – **חיים של אחרים (תוכנית רדיו)**  

סבאג כותב עבודת דוקטורט בנושא התפיסה הקיומית שמאחורי מוזיקת הבלוז, בהנחיית פרופ' חביבה פדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* ערן סבאג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אביה בן-דוד, הבלוז של ערן סבאג, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 12 באוקטובר 2010
* טל גורדון, ריאיון - מתקני העולם של ערן סבאג, באתר הבמה, 17 בפברואר 2014
* יאיר שלג, מדוקטורט על נחמן מאומן לפילוסופיה של הבלוז, באתר nrg‏, 16 ביוני 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת פוליטיקלי קוראת, "מה קורה בגלי צה"ל? מערכת של הטרדות מיניות, התעמרות והדרה", באתר פוליטיקלי קוראת, ‏4.1.2022
2. ↑  יאיר שלג, מדוקטורט על נחמן מאומן לפילוסופיה של הבלוז, באתר nrg‏, 16 ביוני 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304155505171
* ISNI: 0000 0004 0279 2013
* VIAF: 298514801
* WorldCat: viaf-298514801

 |
**אסטרו-F**, הנקרא גם **אקארי**, הוא טלסקופ חלל בתחום האינפרה אדום שפותח בידי הסוכנות היפנית לחקר החלל בשיתוף פעולה עם אירופה וקוריאה.

הטלסקופ שוגר ב-21 בפברואר 2006 על גבי טיל מדגם M-V מיפן למסלול קוטבי, ומסונכרן עם השמש, כלומר הטלסקופ נמצא באותה נקודה על פני כדור הארץ כל יום באותה שעה מקומית. לאחר השיגור שונה שמו ל"אקארי", שפירושו ביפנית אור. ליפנים יש מסורת בשינוי שם חלליותיהם לאחר שיגורים מוצלחים.

משימתו הראשונית של הטלסקופ הייתה לבצע סקר מקיף של כל השמים בתחום האינפרה אדום הקרוב, הבינוני והרחוק. החיישנים בתחום האינפרה אדום הבינוני והרחוק פעלו כחמש שנים ותשעה חודשים, עד שאזל מלאי ההליום הנוזלי המשמש כנוזל הקירור שלהם. החיישן בתחום האינפרה-אדום הקרוב ימשיך לפעול גם מעבר לפרק זמן זה, באמצעות קירור מכני.

טלסקופ החלל אקארי יצא משירות ב-24 בנובמבר 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טלסקופ החלל אקארי** בוויקישיתוף
* JAXA/ISAS מידע על המבצע באתר סוכנות החלל היפנית
* לידיעה על שיגור הטלסקופ, באתר "הידען"
* טלסקופ החלל אקארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2010082238
* VIAF: 151683208
* WorldCat: lccn-no2010082238

 |