recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הלן ארוויילר** (ביוונית: **Ελένη Γλύκατζη-Αρβελέρ**; נולדה ב-29 באוגוסט 1926) היא היסטוריונית יוונייה. מחקריה האקדמיים מתמקדים בעיקר בביזנטיון. בשנת 2008 נבחרה ארווילר על ידי הטלוויזיה היוונית לאחת מ-100 היווניות המשפיעות ביותר בכל הזמנים.

ארוויילר חברה במסדר האמנויות והספרות, האקדמיה הבריטית, מסדר הדקלים של האקדמאים, לגיון הכבוד. היא גם שגרירת רצון טוב של יוניסף ביוון. בנוסף על כך, אורווילר קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת לונדון ואוניברסיטת בלגרד.

ביוגרפיה
--------

ארוויילר נולדה באתונה בשנת 1926 למשפחת פליטים מאסיה הקטנה. באתונה סיימה את לימודיה התיכוניים ושם למדה גם את התואר הראשון בהיסטוריה ובארכאולוגיה. בשנת 1953 עברה לפריז על מנת להמשיך בלימודיה באקול פראטיק דה אוטז אטיד,שם קיבלה את הדוקטורט שלה בהיסטוריה ובלימודים קלאסיים. בשנת 1955 החלה לעבוד כחוקרת במרכז הלאומי למחקר מדעי בשנת 1964 החלה לנהל את המכון. בנובמבר 1958 נישאה ארוויילר לקצין צבא צרפתי. בשנת 1966, סיימה את הדוקטורט השני שלה בפילולוגיה ובשנת 1967 החלה לעבד כפרופסורית בסורבון. במהלך שנות ה-70 הייתה ארווילר ממנהלות הסורבון, ולמעשה הייתה האישה הראשונה שהחזיקה בתפקידים אלו. מפברואר 1989 עד אוגוסט 1991 היא הייתה נשיאת מרכז ז'ורז' פומפידו. לאור פועלה, היא זכתה באות לגיון הכבוד מהנשיא פרנסואה מיטראן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלן ארוויילר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271185405171
* BNE: XX822989
* BnF: cb11888211g (data)
* CANTIC: a19792852
* CiNii: DA01014882
* GND: 12112553X
* ICCU: RAVV035613
* ISNI: 0000 0001 0854 8650
* LCCN: n82106019
* NDL: 00462081
* NKC: mub20201080810
* NLA: 35001940
* NLG: 17118
* NLP: a0000001283124
* NSK: 000295158
* NTA: 067784844
* RERO: 02-A000004493
* RKD: 374617
* SUDOC: 02667923X
* Trove: 785202
* ULAN: 500654493
* VcBA: 495/96003
* VIAF: 7385903
* WorldCat: lccn-n82106019

 |
**משה אלון** (נולד ב-1951) היה עיתונאי והעורך הראשי של הוצאת Kotarim International Publishing (KIP).

ביוגרפיה
--------

משה אלון, יליד אלכסנדריה. עלה לישראל בגיל שנתיים. התגורר בקיבוץ גליל ים.

אלון הקים את העיתון "ידיעות הגליל" בשנות ה-80 שהופץ בערי הגליל התחתון ומראשוני העיתונים המקומיים. בשנת 1983 הקים את צומת השרון, עיתון מקומי באזור השרון מקבוצת עיתון הארץ, והיה העורך הראשי שלו במשך מספר שנים. הוא זכה בפרס זיו לעיתונות בשנת 1986.  לימים הפך אלון לעורך הראשי של הירחון "עולם האישה",  מקומוני "ידיעות אחרונות", ואת מגזין "אטמוספירה" המופץ במטוסי אל על.

אלון לימד תקשורת במרכז הבינתחומי (IDC) בהרצליה. בשנת 2001 הקים את כותרים הוצאה לאור (בשמה הלועזי: (Kotarim International Publishing (KIP. בין ספרי ההוצאה: הביוגרפיה של רבין RABIN 20 YEARS AFTER, פרשת ילדי הטרנספורט שהוברחו לפני פרוץ השואה, וסיפורו של הקצין הנאצי שהציל את הפסנתרן שפילמן ויהודים נוספים ( "צליל של אנושיות"). אלון גם חיבר ספר ילדים (הרשע מבגדד) שתיאר את ירי הטילים על ישראל במלחמת המפרץ וכן ספר הסטורי על תולדות השלטון המקומי בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה אלון, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  
Naomi Golan, The results of jurisdiction and explanation of the judges for granting "Ziv" prize for journalists for the year 1986. The prize was given by Shlomo Hillel, the chairman of the Knesset.
2. ↑  
Aner Govrin (April 1988). "Olam Haisha by Moshe Alon". Otot – journal of the Israeli advertisers
3. ↑  
About Kotarim, Kotarim site
**ויליאם "ביל" ווקר** (באנגלית: **William "Bill" Walker**; נולד ב-16 באפריל 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי עצמאי, אשר כיהן כמושל אלסקה בשנים 2014–2018. הוא יליד אלסקה השני שכיהן בתפקיד זה.

ביוגרפיה
--------

ווקר נולד בפיירבנקס שבאלסקה, כבן למשפחה בת ארבעה ילדים. הוא למד לתואר ראשון במשפטים בקולג' לואיס & קלארק (Lewis & Clark College) שבאורגון. ב-1978 נבחר לראשות עיריית ואלדז, עיירה קטנה במרכז אלסקה, ושירת בתפקיד זה למשך שנה. לאחר מכן המשך לשרת כחבר במועצת העיר ולבסוף כתובע הכללי של העיר וכאחראי על התחום המשפטי ברשות הגז של אלסקה.

בתחילת דרכו הפוליטית היה חבר ווקר במפלגה הרפובליקנית, ואיתגר את המושל המכהן שון פארנל בפריימריז הרפובליקנים, אך לא גבר עליו וקיבל רק 34% מן הקולות. הוא התמודד גם בבחירות למושל ב-2014 כשהפעם רץ כעצמאי. תחילה עמדו במרוץ למושל שלושה מועמדים: המושל הרפובליקני המכהן, ווקר ומועמד המפלגה הדמוקרטית. בספטמבר 2014 הודיע ווקר, במסיבת עיתונאים משותפת עם המועמד הדמוקרטי בריאן מאלוט, כי החליטו השניים על ריצה משותפת בבחירות, כשווקר מועמד למושל ומאלוט לסגן המושל. בסופו של דבר, גבר ווקר על המושל המכהן בבחירות הכלליות בנובמבר 2014, לאחר מרוץ צמוד.

ב-1 בדצמבר 2014 הושבע לתפקידו כמושל אלסקה. במהלך כהונתו, ביולי 2015, השתמש בסמכותו והרחיב את המדיקייד (שירותי בריאות עבור אוכלוסיות עניות), כך שאזרחי המדינה זכאים מעת זו להטבות פדרליות כחלק מרפורמת הבריאות של הנשיא ברק אובמה. ב-16 באוקטובר 2018, התפטר מתפקידו סגן המושל ביירון מאלוט, לאחר שלטענתו העיר הערות לא הולמות כלפי אישה. שלושה ימים לאחר מכן הודיע ווקר כי משהה את מסע הבחירות מחדש שלו לתפקיד מושל, ועל תמיכתו במועמד הדמוקרטי, מארק בגיץ'. ב-3 בדצמבר סיים באורח רשמי את תפקידו, והוחלף במייק דאנליבי הרפובליקני.

ווקר מתגורר עם אשתו באנקורג', ואב לארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביל ווקר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ביל ווקר (באנגלית)
* ביל ווקר, ברשת החברתית פייסבוק

* ביל ווקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ביל ווקר, ברשת החברתית אינסטגרם

* ביל ווקר, באתר פליקר
* ביל ווקר, מושל מדינת אלסקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alaska Governor Moves to Expand Medicaid, הוול סטריט ג'ורנל, 16 ביולי 2015

| מושלי אלסקה אלסקהאלסקה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ויליאם איגן • וולי היקל • קית' הארווי מילר • ויליאם איגן • ג'יי המונד • ביל שפילד • סטיב קופר • וולי היקל • טוני נולס • פרנק מרקאוסקי • שרה פיילין • שון פרנל • ביל ווקר • מייק דאנליבי |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1178548198
* LCCN: no2015039348
* VIAF: 315534225
* WorldCat: lccn-no2015039348

 |
**קרדקים** (כנראה מפרסית עתיקה: -kāra-tāka\*) היו סוג של חיל רגלים שלחמו בשירות ממלכת פרס האחמנית.

תיאור
-----

אריאנוס מציין שבקרב איסוס השתתפו 30,000 "קרדקים" הוא מציין שהם היו דומים להופליטים רק פחות כבדים. מקורות אחרים לקרב לא מציינים את הקרדקים. קורטיוס רופוס לדוגמה מציין "חיילים רגליים ברברים" שתפקידם לא ברור, ככל הנראה הכוונה לקרדקים. גם קורנליוס נפוס ב-"חיי דטמס" מציין שהמלך ארתחששתא השני השתמש בקרדקים לדיכוי מרד הסטרפים. פוליביוס מציין שהמלך אנטיוכוס השלישי השתמש בקרב רפיח ב-1,000 קרדקים. סטרבון מציין שהם זכו לאימון מסודר והיו בעל כושר גופני גבוה. ניכר שבניגוד לספרברה הם לא גויסו אד הוק והיו חיילים טובים יותר.

ראו גם
------

* צבא ממלכת פרס האחמנית
* טקברה
* ספרברה

לקריאה נוספת
------------

* CHARLES, MICHAEL B.. "THE PERSIAN ΚΑΡΔΑΚΕΣ". The Journal of Hellenic Studies 132 (2012): 7–21

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריאנוס, 6, 8, 2.
2. ↑  קורטיוס, 3, 9, 2 - 3.
3. ↑  קורנליוס נפוס, "חיי דטמס", 8.
4. ↑  פוליביוס, ספר חמישי, 71.
5. ↑  סטרבון, 18, 3, 15.
6. ↑  הערך קרדקים באנציקלופדיה איראניקה
**ישראל ברגיל** (פברואר 1934 – 14 באוגוסט 2023) היה מנהלם של מספר מוסדות, בהם הרשות לפיתוח ירושלים ומפעלי ביוב וטיהור ירושלים בע"מ. מילא תפקידים בכירים במספר מוסדות נוספים, בהם גן החיות התנ"כי, הסתדרות הפקידים והאוניברסיטה העברית. הוכתר בתואר יקיר ירושלים.

ביוגרפיה
--------

ברגיל עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער בהיותו בן 12. לאחר לימודים בכפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון במגדיאל ובאלוני יצחק היה חבר במושב השיתופי תלמי יפה, ומילא בו שורה של תפקידים. במשך 20 שנה עבד באוניברסיטה העברית בירושלים, תחילה בפקולטה למדעי הטבע שבה היה דיקן-משנה, ואחר כך סגן המנהל הכללי לכספים ולבסוף המנהל הכללי וסגן נשיא.

ב-1987 התמנה ליועץ ארגוני וכספי במפעלי תעשייה, ואחר כך היה סגן מנהל כללי לכספים ומינהל בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה וחבר בצוות ההקמה. שימש כסגן מנהל כללי ואחר כך כמנהל כללי ברשות לפיתוח ירושלים, וכמנהל הכללי של מפעלי ביוב וטיהור ירושלים בע"מ. כמו כן מילא שורה של תפקידים ציבוריים, בהם יושב ראש הנהלת קופת הפנסיה של עובדי האוניברסיטה העברית, חבר מזכירות הסתדרות הפקידים, חבר הנהלת מרכז ההדרכה לספריות, חבר דירקטוריון הנהלת גן החיות התנ"כי בירושלים, חבר הנהלה בסינמטק ירושלים, חבר הנהלת חממה טכנולוגית – ון ליר בירושלים ומוסדות נוספים.

בשנת 2007 הוענק לו התואר יקיר ירושלים. בשנת 2011 נבחר כיקיר התיאטרון וזכה לתואר "עמית כבוד" מטעם עמותת תיאטרון הקרון. בשנת 2017 הוענק לו תואר נאמן כבוד של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובשנת 2019 הוענק לו תואר עמית כבוד מטעם מכללת עזריאלי – מכללה אקדמית להנדסה בירושלים. עד למותו היה חבר הנהלה במוסדות וארגונים שונים בירושלים, בהם האקדמיה למוסיקה, המכללה האקדמית להנדסה ירושלים, מט"י ובית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

תפקידיו
-------

1971 – 1973

* יו"ר הנהלת קופת פנסיה של עובדי האוניברסיטה העברית

משנת 1990 ועד למותו

* דמ"צ החברה המרכזית לניירות ערך בע"מ
* דמ"צ בחב' אמיליה פיתוח (מ.עו.פ) בע"מ
* דמ"צ בבנק לאומי לפיתוח התעשייה בע"מ
* דמ"צ בחב' ע.ד.י. ניהול קרנות פנסיה בע"מ
* דח"צ בחב' מרדכי אביב תעשיות בניה בע"מ
* חבר ועדת השקעות - קרן השתלמות בנק ישראל
* דח"צ בפרדס תעשיות בע"מ
* חבר ועדת ביקורת בחב' בנין הספרייה הלאומית (חל"צ)

קישורים חיצוניים
----------------

* יקירי ירושלים לשנת תשס"ז - 2007, אתר עיריית ירושלים
* הרשות לפיתוח ירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה בנדר, הסטודנטים בי-ם יקימו מאהל כתחליף למעונות, מעריב, 29 באוקטובר 1986
2. ↑
3. ↑  צוות והנהלת תיאטרון הקרון
4. ↑  נאמני כבוד של האקדמיה
5. ↑  חבר הנאמנים של מכללת עזריאלי
6. ↑  חברי ועד מנהל מט"י ירושלים
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**משה רוטשילד** (נולד בשנת 1952) הוא איש עסקים וסוחר נשק ישראלי, לשעבר טייס בחיל האוויר הישראלי. בעיתונות הישראלית נכתב עליו כי הוא גדול סוחרי הנשק שפעלו בישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד בקיבוץ גברעם. בשנת 1972 השתתף בקורס טיס בחיל האוויר והשתתף כטייס במלחמת יום כיפור. לאחר המלחמה הוצב בטייסת 201 של מטוסי פנטום בבסיס חצור, לאחר מכן היה למדריך בקורס טיס בבסיס חצרים. בשנת 1978 יצא לטיול תרמילאים בדרום אמריקה. בפרו הכיר את איש העסקים הישראלי לשעבר ברוך איבצ'ר. הוא חזר לישראל והחל לעסוק במגוון עבודות. לאחר מכן נסע לפרו והחל במגוון יוזמות עסקיות שם. בשנת 1990 עלה לשלטון בפרו אלברטו פוג'ימורי ורוטשילד התקרב אל השלטון והחל להיות מעורב בעסקאות נשק, בעיקר בתחום המטוסים וציוד האזנה. הוא הקים בפרו חברה בשם "מובטק" (Mobetek) ששימשה אותו לעסקאות אלה.

בשנת 2000 נפל משטרו הרודני של פוג'ימורי. הקונגרס הפרואני ומערכת המשפט פתחה במספר ועדות חקירה אשר גילו כשלים טכניים בציוד שנמכר, האשמות בשוחד ושימוש באמצעי ההאזנה למטרות פוליטיות. עם תחילת החקירה נמלט רוטשילד מפרו. לפי הערכות נאמד היקף הסחר שבו היה מעורב ביותר מחצי מיליארד דולר. נשיאת בית המשפט החמישי למאבק בשחיתות הוציאה צו מעצר בינלאומי נגדו. כמו כן נערכו נגדו חקירות בשווייץ ובפנמה. בשנת 2005 דווח כי חשבון בנק שהיה בבעלותו, בבנק הספרדי BBVA בציריך שבו היו 6.5 מיליוני דולרים, הוקפא. בשנת 2009 פנתה עמותת אומ"ץ לשר המשפטים כדי לברר מדוע לא מוסגר רוטשילד לפרו, בעקבות צו המעצר הבינלאומי שהוצא נגדו על ידי האינטרפול. 

לאחר ששב לישראל מתגורר בגני יהודה ופועל ממשרדים ביהוד. הוא מנהל את עסקיו באמצעות חברת "RTCOM". דווח כי הוא עוסק בהשקעות בחברות היי-טק ועסקי תקשורת בסיירה לאון. כמו כן דווח כי הוא מכר לחוף השנהב תחמושת, מסוקים צרפתיים מדגם פומה וחלקי חילוף. בשנת 2005 דרשה ממשלת צרפת מידע מישראל אודות עסקאות אלה בעקבות מלחמת אזרחים המתרחשת במדינה.

בשנת 2005 הוגש נגדו כתב אישום על תשלום שוחד לשני פקידים מהוועדה המקומית לתכנון בסכום של 280 אלף שקל ועל עבירות בנייה בביתו בגני יהודה. בסעיף השוחד הוא הורשע בעסקת טיעון ונגזרו עליו שישה חודשי עבודות שירות וקנס. כמו כן הורשע בעסקת טיעון בעבירה על חוק התכנון והבנייה ונגזר עליו קנס.

הוא נשוי לענת ירושלמי ואב לשלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסי מלמן, שושי מקורקע, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2005
* "משה רוטשילד הוא גדול סוחרי הנשק הישראלים כיום", באתר גלובס, 8 ביולי 1997
* צמרת פרנט, המיליונר יצא בזול, עם עובדת הציבור רוצים להחמיר, באתר כלכליסט, 26 בינואר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארץ, יוסי מלמן, 2005 "...מה שכנראה הופך את רוטשילד לסוחר הנשק הישראלי הפרטי, שהצליח לארגן את עסקות הנשק הגדולות ביותר". גלובס, "משה רוטשילד הוא גדול סוחרי הנשק הישראלים כיום"
**רייהן** (בגרמנית: **Riehen**; בגרמנית שווייצרית: **Rieche**) היא עיר בקנטון בזל-שטאדט שבשווייץ. יחד עם העיר בזל עצמה ועם העיר בטינגן, רייהן היא אחת משלושת היישובים היחידים בקנטון.

רייהן היא העיר הראשונה בשווייץ שבחרה באישה לתפקיד ציבורי, טרודי ספת-שווייצר, שנבחרה לכהן כחברה במועצת העיר ב-1958.

היסטוריה
--------

כבר לפני 50,000 היה האזור מיושב באוכלוסיית האדם הניאנדרטלי. ההשערה היא שישוב קבוע ורצוף התקיים כאן מאז ראשית האלף ה-3 לפנה"ס. במאה ה-6 לערך הקימו כאן האלמאנים ישוב. האזכור הראשון של היישוב הוא משנת 751 בשם Wahinhofen (כיום ווקנהוף). האזכור הראשון של השם רייהן הוא משנת 1113.

ב-1270 השתייכה רייהן לדיוקסיה של בזל. בשנים 1444 – 1446 נבזזה רייהן ונשרפה כתוצאה מקרב יקוב הקדוש דה בירס. ב-1522 הייתה רייהן נחלה של העיר בזל שיחד אתה היא חוותה את הרפורמציה הפרוטסטנטית. במהלך מלחמת שלושים השנים הייתה רייהן תחת כיבוש צבאי. את הכפר פקדו גם פליטים רבים.

ב-1833 פוצל קנטון בזל לשניים. יחד עם קליינהינינגן (מאז 1908 מחוז בזל) ועם העיירה הקטנה יחסית בטינגן, נוצר קנטון בזל-שטאדט.

בתקופת מלחמת העולם השנייה היה גל הגירה זמני לתוככי שווייץ. בצומת הרכבות של רייהן קיימת אנדרטה להנצחת הפליטים. ב-1958 הייתה רייהן העיר הראשונה בשווייץ שהעניקה זכות בחירה לנשים.

גאוגרפיה ודמוגרפיה
------------------

שטחה של רייהן הוא 10.86 קמ"ר. מתוכם 25.6% משמשים לחקלאות, 25.2% הם שטחים מיוערים, 47.8% הם שטחים בנויים ו-2.1% הם שטחי נהרות ואגמים.

העיר שוכנת על הגדה הימנית של הריין, על גבול שווייץ-גרמניה, בין שפך נהר וויזה אל הריין לבין שפך נהר כרישהונהיגל. היישובים השכנים לרייהן הם: מצפון-מערב, וייל אם ריין (גרמניה); מצפון, לורך (גרמניה); מצפון-מזרח אינצלינגן (גרמניה); מדרום-מזרח, בטינגן (שווייץ) וגרנצך-ווילן (גרמניה); מדרום, בירספלדן (שווייץ) ומדרום-מערב, בזל.

נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית רייהן 20,774 תושבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רייהן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רייהן (בגרמנית)
* הערך רייהן במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
2. ↑  Manz, Ev (23 July 2010). "Die Wegbereiterin aller Bundesrätinnen". (בגרמנית)
3. ↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536498805171
* BnF: cb122013883 (data)
* GND: 4049979-0
* HDS: 001188
* LCCN: n83038617
* MusicBrainz: 279d0a38-54a9-4900-8ce8-d3de518383a7
* SUDOC: 168946440
* VIAF: 159481817
* WorldCat: lccn-n83038617

 |
**קלימרו** (ביפנית: **カリメロ**, באנגלית: **Calimero**) היא סדרת אנימה יפנית לילדים בת 155 פרקים, המבוססת על סיפור איטלקי, שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1974 ל-1975, בשיתוף פעולה יפני-איטלקי. הסדרה שודרה בערוץ הראשון, ב-1996 אך המשיכה לאחר מכן בשידורים חוזרים לאורך השנים.

הסדרה מספרת על אפרוח אנושי, היחידי בצבע שחור במשפחה של עופות צהובים. הוא עדיין לובש חצי מקליפת הביצה שלו על ראשו. הסדרה עוסקת בעיקר בהרפתקאות חברי הקבוצה, כאשר הם פותרים תעלומות ויוצרים סרטים דוקומנטריים. אף על פי כן, הרפתקאותיהם לפעמים מסבכות אותם בצרות.

הדמויות נוצרו על ידי נינו וטוני פאגוט ובהתחלה שודרו במסגרת סדרת פרסומות ברחבי איטליה. הדמויות לאחר מכן נרכשו על ידי חברת הפקות יפנית אשר הפיקה שתי סדרות אנימה. הראשונה נוצרה על ידי טואי אולפני אנימציה ושודרה מאוקטובר 1974 עד ספטמבר 1975 והשנייה, שכללה סביבה ודמויות חדשות, נוצרה ב-1992. בסך הכל, נוצרו 99 פרקים בסדרה (47 בסדרה של טואי מ-1974 ו-52 בסדרה מ-1992).

בשנת 2014, נוצרה סדרה חדשה בהנפשה ממוחשבת המשודרת בישראל בערוץ הופ!.

הדמויות
-------

* **קלימרו** (שרית סרי): הגיבור הראשי בסדרה, אפרוח שחור קטן עם קליפת ביצה על ראשו.
* **אפי** (אורית אמיר): החברה של קלימרו, אפרוחית ביישנית בעלת הגיון בריא.
* **ואלריאנו**: אפרוח ירוק שמכור ליצירת סרטים.
* **סוזי** (גליה שפרינג): ברווזית עשירה.
* **פיירו**: החבר של סאסי, ברווז עשיר ירוק.
* **רוזלה**: החברה של ואלאריאנו, אפרוחית ביישנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלימרו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קלימרו

* "קלימרו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "קלימרו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* "קלימרו", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ציור קווי של הטריכלורואתילן
מבנה תלת־ממדי של טריכלורואתילן
**טריכלורואתילן** (**Trichloroethylene**) הוא נוזל שקוף ולא דליק שתרכובתו הכימית היא C2HCl3  או בכתיב פתוח ClCH=CCl2 ושמו בקיצור באנגלית הוא **TCE** והוא בעל ריח מתוק.

שמו של הטריכלורואתילן על-פי ארגון הIUPAC הוא "טריכלורואתֵן", ובשוק, הוא נמכר בשמות רבים.
למשל, ברפואה, הטריכלורואתילן מוזכר בשם "טרילן" וגם "טרימר" בזמן שימושו כמרדים כללי.

הפקה
----

### בעבר

לפני שנות ה-70, רוב הטירוכלורואתילן היה מיוצר על ידי שני שלבים מאצטילן.

בשלב הראשון, שמים את האצטילן בסביבת Cl2 ובעזרת הזרז ברזל III כלורי FeCl3 בטמפרטורה של 90 מעלות צלזיוס כדי להפיק טטראכלורואתאן C2H2Cl4 לפי המשוואה הכימית הבאה:

HC≡CH + 2 Cl2 → Cl2CHCHCl2
לאחר מכן, הטטראכלורואתאן עובר תהליך דיהידרוכלורוזציה לקבלת טריכולואתילן.
דבר זה יכול להתרחש על ידי תגובה עם סידן הידרוקסיד לפי המשוואה הבא:

2 Cl2CHCHCl2 + Ca(OH)2 → 2 ClCH=CCl2 + CaCl2 + 2 H2O
או על ידי חימום לטמפרטורה של 300–500 צלזיוס על גבי משטח של בריום כלורי (BaCl2) או סידן כלורי (CaCl2) כזרזים:

Cl2CHCHCl2 → ClCH=CCl2 + HCl
### כיום

כיום, רוב הטריכלורואתילן מיוצר מאתילן.

בשלב הראשון, האתילן עובר תהליך כלוריזציה שבו הוא נהפך לדוכלורואתאן על מצע של ברזל (III) כלורי (FeCl3) לפי הנוסחה הבאה:

CH2=CH2 + Cl2 → ClCH2CH2Cl
בשלב השני, מחממים את האתאן די כלוריד לחום של 400 מעלות צלזיוס עם תוספת גז Cl2  ליצירת הטריכלורואתילן:

ClCH2CH2Cl + 2 Cl2 → ClCH=CCl2 + 3 HCl
לתגובה זו הרבה זרזים אך לרוב משתמשים בתערובת של אשלגן כלורי ואלומניום כלורי.

שימושים
-------

הטריכלורואתילן הוא ממס מצוין למספר רב של תרכובות אורגניות.
כאשר החל שימוש רחב בחומר בשנות ה-20 של המאה ה-20, השימוש העיקרי של הטריכולרואתילן היה בעיקר הפקה של שמן צמחים, מסויה קוקוס ועוד.

שימוש אחר שלו הוא הוצאת הקפאין מהקפה וגם הכנה של תמציות תבלינים.
בנוסף, הטריכלורואתילן משמש כממס לניקוי יבש אף על פי שטטראכלורואתילן נפוץ יותר בתחום.

בגלל דאגות לגבי רעילותו של החומר הוא נאסר לשימוש בתעשיית המזון והתרופות בשנות ה-70.

השפעות בריאותיות
----------------

תרכובות אורגנוכלורידיות כגון טריכלורואתילן מציגות השפעות סביבתיות חמורות בגלל רעילותן הרבה.

כאשר נשאף, הטריכלורואתילן פוגע במערכת העצבים המרכזית והסימפטומים של הפגיעה דומים לסימפטומים של הרעלת אלכוהול, כגון, כאבי ראש, סחרחורות, ובלבול עד כדי איבוד הכרה ומוות.

חשוד כגורם מסרטן (קרצינוגן). ניתן לטהר אוויר מטריכלורואתילן בעזרת שיח דרקונית מופשלת

ראו גם
------

* דוכלורואתאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריכלורואתילן** בוויקישיתוף
* רעילות וקרצינוגניות הטריכלורואתילן
* בלוג אתר הTCE
* טריכלורואתילן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wolverton, B.C. (1996). How to Grow Fresh Air. New York: Penguin Books. p. 72. ISBN 0-14-026243-1.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548885105171
* BnF: cb12306319n (data)
* GND: 4186064-0
* LCCN: sh85137453
* NDL: 01120517

 |
**נח לוריא** (בכתיב יידי: **נח/נויעכ/נויעך לוריע**; בכתב רוסי: **Но́ях Ге́ршелевич Лурье́**;‏ 12 בדצמבר 1885, בלאשנה, פלך מינסק, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) – 18 במאי 1960, מוסקבה) היה סופר יידיש, מתרגם, מורה ומבקר וסופר ילדים יהודי-סובייטי.

קורות חיים
----------

נח לוריא נולד בבלאשנה (Блашна) שברוסיה הלבנה. קיבל חינוך דתי מסורתי, אך בגיל הנעורים יצא בשאלה והצטרף לתנועת "הבונד". היה פעיל מחתרתי בבונד, נעצר על ידי הבולשת הצארית וישב שנתיים בבית סוהר. בעת המאסר החל בכתיבה ספרותית – קודם בעברית, שאותה העריך ואהב מימי ילדותו, ולאחר מכח עבר לכתוב ביידיש ולא שב לכתיבה בעברית.

לוריא הצטרף למהפכה ותמך בממשלה הזמנית של אלכסנדר קרנסקי, בשנת 1917. עם מהפכת אוקטובר, בשנת 1918 הצטרף לבולשביקים ובמסגרת השלטון הסובייטי החדש התקדם במוסדות השלטון, במשרד החינוך החדש בקייב, אוקראינה. הוא היה מנהל מחלקת התרבות במיניסטריון לעניינים יהודיים. כל פעילותו הפוליטית המנהלית והספרותית הייתה בלשון יידיש.

בשנת 1921 הִרצה וניהל את הקורסים הפדגוגיים למורים בקייב. הוא היה מרצה מבוקש בנושאי תרבות וספרות יידיש. לאחר מלחמת העולם השנייה השתקע במוסקבה, והמשיך בפעילותו הספרותית במסגרות התרבותיות שבהן פעל. לוריא היה בין מייסדי ספרות הילדים היהודית ביידיש בברית המועצות. הוא תרגם ליידיש את יצירותיהם של האחים גרים, הנס כריסטיאן אנדרסן, מקסים גורקי, ווילהלם האוף. לוריא פרסם שירים רבים לילדים, סיפורים ומעשיות, והוציא אותם לאור בברית המועצות.

לוריא פרסם ביידיש למעלה משלושים כרכי סיפורת, שירה, תרגום וביקורת ביידיש. אף אחד מספריו לא תורגם לעברית. כמה מסיפורי הילדים שלו תורגמו לרוסית.

בתו תמרה נויחובנה לוריא (Тамара Нояховна Лурье;‏ 1911–1990) הייתה מתרגמת, שתרגמה לרוסית מיידיש ומפולנית. בצעירותה נישאה לידידו הקרוב של אביה, הסופר, המבקר וחוקר הספרות מאיר וינר.
בתם היחידה (נכדתו של לוריא), יוליה וינר (1935–2022), עלתה לארץ ישראל והייתה משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית בשפה הרוסית.

מספריו
------

* **בריקן ברענען**, חרקוב: מעלוכע-פארלאג פון אוקראינע, 1929.
* **עליע יאריש**, קייב: מעלוכע-פארלאג, 1938.
* **אין וואלד**, מוסקבה: סאוועטסקי פיסאטעל, 1972.

קישורים חיצוניים
----------------

* נח לוריא, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* נח גרשלביץ' לוריא, באתר Словари и энциклопедии на Академике (ברוסית)
* נח גרשלביץ' לוריא, באנציקלופדיה היהודית הרוסית (ברוסית)
* נח לוריא, באתר Фундаментальная электронная библиотека - Русская литература и фольклор (ברוסית)
* נח לוריא (1885-1960), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכתיב בשפה היידית שנהג בברית המועצות התאפיין בהתרחקות מכוונת מהכתיב העברי במילים או שמות שמקורן בעברית, וכן בזניחת האותיות הסופיות.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304614605171
* GND: 1118740467
* LCCN: nr99027370
* VIAF: 17144468
* WorldCat: lccn-nr99027370

 |
**אנדרו גילום** (באנגלית: **Andrew Gillum**; נולד ב-26 ביולי 1979) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כראש עיריית טלהסי שבפלורידה. גילום התמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית לכהונת מושל פלורידה בבחירות שנערכו בשנת 2018.

ביוגרפיה
--------

גילום נולד במיאמי. אחד משבעת ילדיהם של פרנסיס וצ'ארלס. אביו היה עובד בניין ואמו נהגת הסעות ילדים. הוא סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת פלורידה A&M. ב-2003 נבחר למועצת העיר טלהסי, והיה בכך לצעיר ביותר לכהן בתפקיד זה. ב-2014 נבחר לראשות העיר וכיהן בתפקיד עד נובמבר 2018.

ב-2018 נבחר למועמד המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל פלורידה, לאחר שגבר בבחירות המקדימות על המועמדת שנחשבה לבעלת הסיכויים הגבוהים ביותר, גוון גראהם. בבחירות הכלליות הוא הפסיד לחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, רון דה-סנטיס בפער של 0.4 אחוזים.

גילום נשוי ואב לשלושה. במרץ 2020 נתפס בבית מלון בחברת שני גברים נוספים, אחד מהם זונה שסבל ממנת יתר, כשבחזקתם סמים. בעקבות הפרסום התוודה גילום על היותו מכור לאלכוהול ולסמים וכן יצא מהארון כבי-סקסואל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרו גילום** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנדרו גילום (באנגלית)
* אנדרו גילום, ברשת החברתית פייסבוק

* אנדרו גילום, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אנדרו גילום, ברשת החברתית אינסטגרם
* אתר הבחירות של אנדרו גילום

הערות שוליים
------------

1. ↑  Democratic star ex-mayor Andrew Gillum to enter rehab, ‏BBC
**הרב נפתלי הכהן שוורץ** (י"ד באלול תר"ו, 5 בספטמבר 1846 – י"ב בכסלו תרנ"ז, 17 בנובמבר 1896) היה רב העיר מאד ומחבר ספרים.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר מאד, שם שימש אביו שהיה גם רבו המובהק, אברהם יהודה שוורץ, אבי משפחת הכהן שוורץ, לימים כרב הקהילה. בשנת תר"ל קיבל סמיכה לרבנות מהרב יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט, רבי שמעון סופר מקרקוב והמהר"ם שיק. 

עם נישואיו ישב בעיירת מגורי משפחת אשתו ונסמך על שולחן חותנו. משם עבר לעיר ברגסס בה שימש אביו כרב, עזר לאביו בענייני הרבנות וכן עסק במסחר ספרים. עם פטירת אשתו נשא לאשה את בת הגביר יהודה אריה פרוכטר מווישווה, עבר לגור בעיר ועמד בראשות ישיבה במקום.

עם פטירת אביו בשנת תרמ"ד נתקבל לרבה של מאד, וייסד בה ישיבה מהגדולות בהונגריה. 

נפטר באופן פתאומי בשנת תרנ"ז, והוא בן חמישים בלבד.

ספריו
-----

* בית נפתלי על התורה, מונקץ' (תרס"ו)
* שו"ת בית נפתלי, פאקש (תרנ"ט)
* שער נפתלי, ביאור על ספר אבודרהם, פאקש (תרס"ד)
* איילה שלוחה, גרוסוורדיין (תש"א)

קישורים חיצוניים
----------------

* נפתלי בן אברהם יהודה אריה ליב שווארטץ (1846-1896), הכהן, דף שער בספרייה הלאומית

* **בית נפתלי על התורה**, באתר היברובוקס
* **שו"ת בית נפתלי**, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמו הייתה נכדת הרב נחמן כהנא דיין בסיגט בן הרב יהודה כהנא הלר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296639805171
* LCCN: nr96017979
* VIAF: 34354909
* WorldCat (עם VIAF): 34354909

 |
וינסטון צ'רצ'יל מבצע את סימן ה-V בשנת 1943
**סימן V** (**וי**) או **סימן הניצחון** היא מחווה גופנית הנעשית באמצעות כף יד המופנית קדימה, שבה האצבע המורה ואצבע האמה מתוחות ומופרדות אחת מהשנייה, בעוד האצבעות האחרות קמוצות, המחווה נועדה ליצג את האות הלטינית V/ 
במחווה זו (270C + U ✌ יד ניצחון ביוניקוד) נעשה שימוש בשפות סימנים רבות על מנת לייצג את האות V. יש לסימן זה משמעויות שונות, תלוי בהקשר התרבותי ובסיטואציה בה הוא מוצג. בין היתר נעשה שימוש בסימן הv כדי לייצג את המילה "ניצחון" (באנגלית ובשפות אירופיות נוספות האות הראשונה במילה ניצחון, Victory, היא V), אחד הגורמים העיקריים להפצת המחווה בציבור הרחב הוא השימוש בה על ידי כוחות בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה ומנהיגיהן. 

כאשר המשתמש במחווה מפנה את גב היד קדימה, בבריטניה ובתרבויות הקשורות לאימפריה הבריטית המחווה נתפסת כמחווה התקפית וכעלבון. מאז שנות ה-60, כאשר "סימן V" אומץ באופן נרחב על ידי תרבות הנגד של ילדי הפרחים, הוא משמש גם סמל לשלום (בדרך כלל עם כף יד כלפי חוץ). במחווה נעשה שימוש גם בתמונות מצולמות, בעיקר ביפן.

ראו גם
------

* סימן אישור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימן V** בוויקישיתוף
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**בן־ציון צוקרמן** (1890 – 1944) היה צייר יהודי ליטאי שנספה בתקופת השואה.

ביוגרפיה
--------

צוקרמן נולד ליד וילנה, בירת ליטא, חי ופעל בה. הוא למד בבית הספר לאמנות בווילנה, אחר כך נסע לפריז ולמד שם באקדמיה לאמנויות יפות (École des Beaux-Arts). ב-1913 הציג תערוכת יחיד ראשונה בפריז. הוא צייר טיפוסים יהודיים מחיי הגטו הווילנאי, חצר בית הכנסת ורחובות הגטו עם חיי המסחר בהם

בתקופת מלחמת העולם הראשונה התגורר במוסקבה. אחרי המלחמה שב לווילנה וכעבור שנים אחדות, ב-1923, הגיע לארץ ישראל ופעל בה עד 1927. במהלך שנים אלו הציג תערוכה מיצירותיו בירושלים העתיקה. לאחר מכן שב לאירופה והמשיך לצייר בה, בעיקר נופי טבע ונופים עירוניים, אך ניכרה השפעת שהותו בארץ ישראל, בסצינות אוריינטליות שצייר. עד פרוץ מלחמת העולם השנייה הרבה צוקרמן להציג בעיקר בערים בעלות קהל יהודי כמו וילנה, ורשה, לבוב וקרקוב.

צוקרמן נמלט מאימת הנאצים ונפטר בסמרקנד, אוזבקיסטן, שבברית המועצות ב-1944.

לקריאה נוספת
------------

* תערוכת האמן בן ציון צוקרמן במגדל דוד, ירושלים: חברת למען ירושלם, תשרי תרפ"ה (קטלוג תערוכה)

קישורים חיצוניים
----------------

* **קינסטלערישער אלף בית** (מיידיש: אלף-בית אמנותי), וילנה: ב"א קלעצקין, תר"פ/1920
* ציור של צוקרמן, בית הכנסת אבוהב בצפת, באתר בית המכירות סותבי'ס (באנגלית)
* המרפסת, ציור של בית ירושלמי, בצבעי מים, ופרטים נוספים על האמן, באתר בית לוחמי הגטאות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביקורת על ציוריו אלו, ראו: ה. ייבין, הקדמה לספרו של חייקל לונסקי, **מהגיטו הווילנאי**, וילנה תרפ"א.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515369805171
* ULAN: 500483967
* VIAF: 53151776782918011520
* WorldCat: viaf-53151776782918011520

 |
**רולי שפר** (1947 - 2011) היה אמן ישראליי שנודע באמנותו הפוינטיליסטית והנאו-אימפרסיוניסטית. עבודתו התאפיינה בסינתזה של אמנות אירופאית והשראה מצפת והאווירה שלה. הוא חי ברומניה, צרפת וישראל. נפטר בשנת 2011 בישראל. כמה מיצירותיו מוצגות כיום בגלריית בית קסטל בצפת.

ביוגרפיה
--------

רולי שפר נולדה בבוקרשט, רומניה. ידוע באמנות הפוינטיליסטית והנאו-אימפרסיוניסטית שלו. לעיתים קרובות צייר את עירו המאמצת צפת. הוא למד אמנות באקדמיה לאמנות ניקולאי גריגורסקו, תחת הצייר הסוריאליסטי ז'ול פרחים. רולי שפר עבר עם משפחתו לפריז ב-1964 למשך שנתיים ולאחר מכן חזרו לארץ התיישבו בצפת.

קובץ:Rolly Schaffer רולי שפר עץ זית.jpgעץ זית
בצפת למד אצל יצחק פרנקל. לאחר שירותו הצבאי סיים את לימודיו ב-Grand Chamiere, בפריז. לאחר שנתיים חזר והתיישב בצפת, והצטרף לציירים כמו משה קסטל, שמשון הולצמן, יצחק פרנקל פרנל ואחרים שבחרו בצפת כמקום מושבתם.

סגנון
-----

רולי שפר הושפע ממוריו וכן מהתלמידים שהקיפו אותו במהלך גיבושו. בזמן שלמד בGrand Chamiere, הוא נתקל ביצירות של אימפרסיוניסטים, אקספרסיוניסטים, פוינטליסטים וציירים אחרים. לנאו-אימפרסיוניסטים כמו Seurat ו-Signac הייתה השפעה מתמשכת על האמן הצעיר. שפר החל להתעניין בטכניקות הייחודיות של השניים אשר היו מכוונות על ידי ניתוח מדעי של ההרמוניה ושל התנגשות הצבעים בו זמנית.

הוא יישם בקנבסים שלו צבעי יסוד שונים ובכך יצר תחושת תנועה בזמן כשהעין מביטה מרחוק.

עם שובו לצפת החל לפתח סגנון אמנותי משלו, התנגשות וסינתזה ייחודית בין מסורות מקומיות לאמנות אירופית. סגנונו מאופיין בצבעוניות עשירה, בקומפוזיציות מדויקות, כל אלו מושגים באמצעות שימוש בנקודות וצבעים זוהרים. דרך שפה חדשה זו הוא הצליח להעביר אווירה דרמטית לדלתות, לסמטאות העתיקות ולחלונות בקנבסים שלו. באמצעות אמנותו הוא ניסה לחשוף את ההילה המיסטית של צפת.

יצירתו של שפר מאופיינת בסינתזה של רוחניות בלתי נראית ומציאות קונקרטית, אשר סימנה את סגנונו כתערובת של המסורת האירופית והצפתית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rolly Sheffer, www.montefiore.co.il (באנגלית)
2. ↑  רולי שפר | שפר, רולי, 1947- אמן (גלריה יעקב חדד (צפת) ) | גלריה יעקב חדד (צפת) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
3. ↑  רולי שפר - 'צפת', באתר www.egozigallery.com
**שבלול צימוקים** (בצרפתית: **Pain aux raisins**), הנקראת גם **אסקרגו** (escargot) או **לחם רוסי** (pain russe), הוא מאפה ספירלי הנאכל לעיתים קרובות לארוחת בוקר בצרפת. שמותיו מתורגמים גם ל"לחם צימוקים", "שבלול" ו"לחם רוסי". הוא חבר במשפחת בית המאפה הווינאי של מאכלים אפויים.

מאפיינים
--------

בצרפת, המאפה הזה הוא בדרך כלל גרסה של הקרואסון או של השוקולטין (chocolatine) שבשמו הרשמי נקרא "pain au chocolat" ונעשה מבצק חמאה (בצק צרפתי) תפוח עם צימוקים (בצק תפוח הוא בצק שתפח לצורתו הסופית. בצק זה משיג את התפיחה הזו באמצעות תסיסה או הוספת חומרי התפחה כמו סודה לשתייה או אבקת אפייה) ומעוצב בספירלה עם מילוי קרם שוקולד או קרם פטיסייר (חביצה). עם זאת, באזורים רבים של צפון אירופה וצפון אמריקה, הוא עשוי בדרך כלל מבצק לחם ממותק או בצק בריוש, ולא בצק מאפה כלעיל. לעיתים קרובות הוא נצרך לארוחת בוקר כחלק מארוחת בוקר קונטיננטלית.

בפריז משתמשים בשם **pain aux raisins** גם לסוג של **לחם צימוקים** - כיכר לחם העשוי מחיטה או שיפון וממולא בצימוקים.

ראו גם
------

* שנקן (Schnecken)
* לחמניית צ'לסי
* קנלבולה
* דניש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שבלול צימוקים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wells, Patricia; Loomis, Susan Herrmann (1999), *The Food Lover's Guide to Paris* (באנגלית), Workman Pub. p. 261, ISBN 978-0-7611-1479-6
2. ↑  Applefield, David (1994), *Paris Inside Out: The Insider's Guide for Visitors, Residents, Professionals & Students on Living in Paris* (באנגלית), Houghton Mifflin, p. 332, ISBN 978-0-395-72775-1
**תחיה דנון** (לשעבר **שמואלי**; נולדה ב-20 בנובמבר 1951) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה בתל אביב. היא בוגרת בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי. במהלך הקריירה שלה שיחקה בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה רבות. בשנת 1988 שיחקה בסרט הקולנוע "אל עצמי", המבוסס על ספרה של גלילה רון־פדר-עמית, "אל עצמי". בשנת 1989 שיחקה בסדרת הדרמה של הערוץ הראשון "כתר בראש", בה גילמה את דמותה של בת-שבע, לצדם של יעקב כהן, רוני בליץ, אבנר חזקיהו ועוד. באותה שנה שיחקה גם בסרט צמות, ובו גילמה את מפקדת בית הסוהר לנשים.

בשנת 1994 גילמה את אמו של ויצמן בסדרת הנעורים "עניין של זמן", ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית. בשנת 1998 שיחקה בסרטו של יונתן סגל "קשר עיר". בשנת 2005 לוהקה לסרט הקולנוע "ברונו מאוהב", בתפקיד אמו של ברונו. ב-2007 עשתה את תפקידה בסדרה "אבידות ומציאות". בשנת 2008 שיחקה בסדרת הדרמה "על קצות האצבעות", ששודרה בערוץ 2. בשנת 2009 לקחה חלק במיני סדרה "תמיד אותו חלום". כמו כן, גילמה את אילנה רוזנר, אמו של אמיר רוזנר בסדרה הקומית "רמזור" במשך ארבע עונות. שיחקה בעונה השלישית של "האלופה" בשנת 2009.

היא שיחקה בתיאטרון הבימה במחזות "דרייפוס", "הילד חולם", "רצח פוליטי", "הסירפד של השכן", "ההולכים בחושך" ו"קולות". בתיאטרון חיפה שיחקה בתפקידים שונים במחזות משיח (תפקיד ראשי), נפש יהודי (הכפיל), "טרטיף (דורין) ו"מקבת (ליידי מקבת). כמו כן, שיחקה בתיאטרון הקאמרי במחזות: "מאה", "הצמה של אבא", "הם יורים גם בסוסים", "נכנע ומנוצח", "שיץ", "גם הוא באצילים", "גורודיש", "בויטרה", "הורודוס", "סוף טוב" "רומן משפחתי" ו"אמא קוראז' וילדיה". בשנת 2015 החלה להשתתף במחזמר "אופרה בגרוש" בתפקיד דולי ובהצגה "חולה אהבה משיכון ג'" בתפקיד אמו של ויקטור.

היא שיחקה בתיאטרון החאן במחזה "ארוחת ערב", ובתיאטרון באר שבע במחזה "יומנה של אנה פרנק". בתיאטרון בית ליסין שיחקה במחזות "הרולד ומוד", "תפוחים מן המדבר" ו"ולנטינו". כמו כן, שיחקה בתיאטרון צוותא במחזה "סטריפטיז אחרון מספר 2".

משפחתה
------

דנון היא דודתו של יובל סגל. הייתה נשואה לשחקן אורי אברהמי, ולשחקן והבמאי רמי דנון. בנותיה הן השחקניות חן דנון זקס והגר דנון-זהבי.

קישורים חיצוניים
----------------

* תחיה דנון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* תחיה דנון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* תחיה דנון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* תחיה דנון, בארכיון הבימה
* תחיה דנון, באתר הבמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  תחיה דנון, באתר archive.habima.co.il
2. ↑  תחיה דנון, באתר www.ishim.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008757052305171
* ISNI: 0000 0000 5283 3291
* LCCN: nr98002379
* VIAF: 29444477
* WorldCat: lccn-nr98002379

 |
אות מקורי (באדום) נדגם בתדר נמוך מקצב נייקויסט (הנקודות השחורות), ולכן שחזור האות (בכחול) מהווה תוצאה שגויה
בתורת הדגימה, **תדר נייקוויסט** (על שם הארי נייקוויסט, מהתורמים הראשיים לתורת האינפורמציה) הוא מחצית מתדר הדגימה בו מערכת ספרתית פועלת. תדר זה הוא התדר הגבוה ביותר שניתן לשחזור מתוך אות ספרתי אשר מייצג דגימה של מידע אנלוגי.

על פי משפט הדגימה של נייקוויסט-שאנון, כאשר דוגמים אות אנלוגי בתדר דגימה מסוים f, האות הדגום ייצג נאמנה את האות הנדגם ויאפשר שחזור מדויק שלו, עבור תדרים שהם לכל היותר f/2. אם האות הנדגם מכיל תדרים גבוהים מתדר נייקוויסט, תתרחשנה טעויות דגימה, ובאות הדגום יופיע בטעות בתדרים נמוכים מידע שהיה במקור בתדרים גבוהים. תופעה זו נקראת "התחזות" או "קיפול תדרים" (aliasing).

יש צורך בשימוש במסנן אידיאלי על מנת לאפשר שחזור מדויק של אות שנדגם בדיוק בתדר נייקוויסט. משום שמסנן זה איננו ניתן למימוש מעשי נהוג לדגום אותות תדר גבוה מהנדרש על פי תדר נייקוויסט. לדוגמה, התדר הגבוה ביותר שבני אדם מסוגלים לשמוע, הוא בסביבות 20,000 הרץ, והקלטה שתיחשב איכותית צריכה לאפשר שימור גם של התדרים בסביבת 20,000 הרץ. משום כך תדר הדגימה בתקליטורים הוא 44,100 הרץ, מעט יותר מכפליים מתדר זה.

לעומת זאת, באשליית גלגל העגלה, מודגם מה קורה כאשר הדגימה נעשית בקצב נמוך מהנדרש לצורך שחזור מדויק של האות. גלגל המסתובב בתדירות גבוהה, ייצור את האשליה כי הוא מסתובב בכיוון ההפוך, אם התדירות הזוויתית של סיבוב הגלגל היא גבוהה יותר מתדירות הדגימה של מצלמת הווידאו (כ-24 תמונות בשנייה).

ראו גם
------

* תורת הדגימה (עיבוד אותות)
**אלכסנדר צ'פרין** (בסלובנית: **Aleksander Čeferin**; נולד ב-13 באוקטובר 1967) הוא נשיא אופ"א, עורך דין במקצועו ומנהל כדורגל סלובני. בין השנים 2011 לבין 2016 היה נשיא התאחדות הכדורגל הסלובנית. החל מ-14 בספטמבר 2016 הוא מכהן כנשיא של אופ"א.

ביוגרפיה
--------

צ'פרין בוגר אוניברסיטת לובליאנה ובעל תואר ראשון במשפטים. עם סיום לימודיו הוא החל לעבוד במשרד עו"ד בבעלות משפחתו והתמקד בייצוג ספורטאים וקבוצות ספורט. עם השנים הוא התקדם למשרת מנהל במשרד.

צ'פרין נשוי ואב לשלושה והוא דובר ארבע שפות, סלובנית, סרבו-קרואטית, אנגלית ואיטלקית. הוא מחזיק בחגורה שחורה דן שלוש בשוטוקאן בקארטה, חובב ספורט מוטורי וחצה את מדבר סהרה חמש פעמים, ארבע פעמים במכונית ופעם אחת על אופנוע.

בצעירותו שירת בצבא הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובשנת 1991 שירת בצבא הסלובני במלחמת עשרת הימים (מלחמת העצמאות של סלובניה).

ניהול בספורט
------------

צ'פרין החל את התעניינותו בעולם הכדורגל בשנת 2005 כאשר הצטרף להנהלה של קבוצת הקטרגל של מועדון ספורט ליטיה. מאותה שנה הוא חבר הוועד המנהל של צוות החובבים פ.צ. לובליאנה. בין השנים 2006 לבין 2011 היה חבר הנהלה במועדון הכדורגל אולימפיה ליובליאנה.

אופ"א
-----

בבחירות לנשיאות אופ"א הוא ניצח את נשיא התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, מייקל ואן פראח, עם 42 קולות מול 13. עם בחירותו לנשיאות הוא קודם באופן אוטומטי לסגן נשיא פיפ"א וחבר במועצת פיפ"א.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר צ'פרין** בוויקישיתוף

* ביוגרפיה, באתר אופ"א

| נשיאי אופ"א |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אב שוורץ (1954–1962) • גוסטב וידרקר (1962–1972) • ארטמיו פרנקי (1973–1983) • ז'אק ז'ורז' (1983–1990) • לנהארט יוהנסון (1990–2007) • מישל פלאטיני (2007–2015) • אנחל מריה ויאר (זמני, 2015–2016) • אלכסנדר צ'פרין (2016–) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1113682426
* VIAF: 335147423012644881519
* WorldCat: viaf-335147423012644881519

 |
**חורבת חלוקים**
(למפת צפון הנגב מוגדלת)חורבת חלוקים**חורבת חלוקים**(למפת צפון הנגב רגילה)חורבת חלוקים**חורבת חלוקים**(למפת ישראל רגילה)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**חורבת חלוקים**חורבת חלוקים**(למפת ישראל מוגדלת)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**חורבת חלוקים**חורבת חלוקים**
**חורבת חלוקים** היא אתר ארכאולוגי באזור הר הנגב, הנמצא כשני קילומטר צפון-מערב לקיבוץ שדה בוקר. החורבה שוכנת לרגלי המורדות המזרחיים של הר חלוקים בשטחה עוברים שלושה יובלים של נחל הרועה. מיקומה על דרך עתיקה שעברה לאורך הנחל. במרחק של כחמישה קילומטרים מחורבת חלוקים ניתן למצוא את חורבת הרועה, אתר נוסף מתקופת הברזל לאורך הנחל.

החורבה נסקרה לראשונה על ידי הארכאולוג עמנואל ענתי בשנת 1953. החורבה נסקרה שוב ב-1958 על ידי יוחנן אהרוני ושוב על ידי חוליית הסקר בדרום בראשות רודולף כהן. בין השנים 1971–1972 נחפר האתר על ידי רודולף כהן, ארכאולוג מחוז דרום של אותה תקופה, יחד עם תלמידים ממדרשת שדה בוקר.

שרידי המצודה בחורבת חלוקים
על פי הממצאים, באתר התקיים יישוב בשתי תקופות שונות ונפרדות. התקופה הראשונה היא תקופת הברזל ב', המקבילה לתקופת המלוכה של ישראל ויהודה. באתר התקיים יישוב גדול, ובו לפחות 25 מבנים, (מתוכם בנויים שבעה בדגם בית ארבעת המרחבים), ארבעה בורות מים ומדרגות אבן חקלאיות. הגדול שבמבנים הוא מצודה. המצודה בנויה משמונה חדרים המקיפים חצר מרכזית. קוטר המצודה 23 מטרים והיא הקטנה שבין המצודות האליפטיות מתקופת המלוכה שבצפון הנגב. בין הכלים שנמצאו: קנקנים, קדירות ופכיות. כולם נוצרו באמצעות אבניים. הכלי הנפוץ ביותר הוא סיר בישול העשוי ביד. על פי שכבת האפר העבה שנמצאה בחלק מן המבנים שבו נראה כי אותו יישוב נחרב בשרפה.

ב-2012 נערך תיארוך פחמן-14 במדרגות החקלאיות, שקבע כי על אף התיארוך על פי חרסים לתקופת הברזל ב' (1000-538 לפנה"ס), האתר היה מיושב כבר בתחילת תקופת הברזל בסביבות 1129 לפנה"ס לכל המוקדם, וברציפות עד 411 לפנה"ס לכל המאוחר, אמצע התקופה הפרסית.

התקופה השנייה היא ההתקופה הרומית, בה היה באתר מגדל שמירה ומבנה נוסף, שניהם נבנו על חורבות המבנים הקדומים. באותה התקופה שלטו באזור הנבטים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "**ח' חלוקים**", *חדשות ארכאולוגיות*, רשות העתיקות, כרך מא/מב, 1972, עמ' 38–39
2. 1 2  "**ח' חלוקים**", *חדשות ארכאולוגיות*, רשות העתיקות, כרך מד, 1972, עמ' 35–36
3. ↑  רודולוף כהן, "**המצודות הישראליות בהר הנגב**", *קדמוניות*, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, חוברת 46–47, 1979, עמ' 42
4. ↑  Hendrik J Bruins, Johannes van der Plicht, Mordechai Haiman, "**Desert Habitation History by 14C Dating of Soil Layers in Rural Building Structures (Negev, Israel): Preliminary Results from Horvat Haluqim**", *Radiocarbon* ,University of Arizona, Vol. 54, No, 3–4, 2012
**דאגלס ג'יימס "דאג" בורגום** (באנגלית: **Douglas James "Doug" Burgum**; נולד ב-1 באוגוסט 1956) הוא יזם, נדבן ופוליטיקאי אמריקאי מן המפלגה הרפובליקנית אשר משמש מאז דצמבר 2016 כמושל דקוטה הצפונית ה-33.

ביוגרפיה
--------

בורגום נולד במזרח ארצות הברית, ושם גדל. סיים תואר ראשון בשנת 1978 באוניברסיטת המדינה של דקוטה הצפונית. כשנתיים לאחר מכן, בשנת 1980, הוא סיים את לימודי התואר השני במנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד.
בורגום החל לעסוק במסחר בשנת 1983. בשנים 2001–2006 מילא תפקידים בכירים בחברת מיקרוסופט. בנוסף על כך, בוגרום שימש כחבר המועצה המייעצת לבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת סטנפורד. בשנת 2008 הקים קרן פילנתרופית על שמו אשר מתמקדת בענייני נוער, חינוך ובריאות.
בשנת 2016 הכריז בורגום על כוונתו להתמודד על תפקיד מושל דקוטה הצפונית. באפריל זכה במועמדותה של המפלגה הרפובליקנית עם כ-59% מהקולות. הבחירות התקיימו ב-8 בנובמבר, ובהן בורגום זכה בכ-76% מהקולות. הוא הושבע לתפקיד ב-15 בדצמבר.
ב 7 ביוני 2023 הודיע על התמודדתו בפריימריז לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024 מטעם המפלגה הרפובליקנית, אבל בדצמבר הודיע על פרישתו מהמרוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאג בורגום** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דאג בורגום (באנגלית)
* דאג בורגום, ברשת החברתית פייסבוק

* דאג בורגום, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דאג בורגום, ברשת החברתית אינסטגרם

* דאג בורגום, ברשת החברתית LinkedIn

* דאג בורגום, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1193259843
* LCCN: n2017066235
* VIAF: 3621151002109130280007
* WorldCat: viaf-3621151002109130280007

 |
**אלישבע מה נחמדת** הוא שיר שנכתב על ידי המשוררת מרים ילן-שטקליס והולחן על ידי שמוליק קראוס. ייתכן ואלישבע הייתה בובתה של רותי, אחייניתה של המשוררת. ילן-שטקליס שיבצה בשיריה ובסיפוריה את שמות בנות משפחתה. השיר הופיע לראשונה בספר שירי הילדים של ילן-שטקליס, אצו רצו גמדים ולאחר מכן בספרה שיר הגדי, שיצא לאור בשנת 1960. השיר מופיע גם בספר שירי הילדים של המשוררת, פרח נתתי לנורית, אשר ראה אור בשנת 2005, כעשרים שנה לאחר פטירתה של ילן-שטקליס.

תוכן השיר
---------

השיר מתאר יחס של חמלה ואהבה של ילדה קטנה לבובתה הפיסחת. הילדה בשירה של ילן-שטקליס מביעה רגישות, אמפתיה ואהבה כלפי בובתה כאשר אחרים אינם רואים בה.

ביצועים של השיר
---------------

בשנת 1974 הופיעה עם השיר שלישיית החלונות הגבוהים בפסטיבל משוררי הילדים. השיר בביצוע השלישייה השיר נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים ב-8 באפריל 1974 וצעד שישה שבועות. בשיאו הגיע למקום ה־11. מלבד ג'וזי כץ שביצעה את השיר ידוע החידוש לשיר של רות שועלי משנת 2018.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דפנה לוי, הסיפורים האמיתיים שמאחורי שירי הילדים של מרים ילן שטקליס, באתר Xnet‏, 10 ביולי 2018
2. ↑  החלונות הגבוהים, ‏13 בדצמבר 2020
3. ↑  אלישבע מה נחמדת – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
4. ↑   הבובה אלישבע, סרטון בערוץ "גולד דיזל - GOLD DIZEL", באתר יוטיוב (אורך: 02:33)
**חלון קייזר** (באנגלית: **Kaiser Window**), ידוע גם כחלון קייזר-בסל, פותח על ידי ג'יימס קייזר במעבדות בל. חלון קייזר הוא משפחה חד-פרמטרית של פונקציות חלון(אנ') המשמשות לעיבוד דיגיטלי של אותות ומוגדר על ידי הנוסחה:

{\displaystyle w[n]=\left\{{\begin{matrix}{\frac {I\_{0}\left(\pi \alpha {\sqrt {1-\left({\frac {2n}{N-1}}-1\right)^{2}}}\right)}{I\_{0}(\pi \alpha )}},&0\leq n\leq N-1\\\\0&{\mbox{otherwise}},\\\end{matrix}}\right.}
כאשר: 

* *N* הוא אורך הרצף.
* *I*0 הוא סדר 0 של פונקציית בסל מהסוג הראשון.
* *α* מספר ממשי חיובי שרירותי אשר קובע את צורת החלון. במרחב התדירויות, הוא קובע את האיזון בין רוחב האונה הראשית ורמת האונה הצדדית. זו היא החלטה מרכזית בתכנון החלון.

כאשר *N* הוא מספר אי-זוגי ערך הקצה של החלון הוא {\displaystyle \scriptstyle w[(N-1)/2]=1,} וכאשר *N* זוגי ערכי הקצה הם {\displaystyle \scriptstyle w[N/2-1]\ =\ w[N/2]\ <\ 1.}

טרנספורם פורייה
---------------

טרנספורם פורייה של חלונות קייזר עבור ערכים אופייניים של α
מאחורי הרצף הדיסקרטי עומדת הפונקציה הבאה וטרנספורם פורייה שלה:

{\displaystyle \underbrace {\frac {I\_{0}\left(\pi \alpha {\sqrt {1-\left({\frac {2t}{(N-1)T}}\right)^{2}}}\right)}{I\_{0}(\pi \alpha )}} \_{w\_{0}(t)}\quad {\stackrel {\mathcal {F}}{\Longleftrightarrow }}\quad \underbrace {\frac {(N-1)T\cdot \sinh \left(\pi {\sqrt {\alpha ^{2}-\left((N-1)T\cdot f\right)^{2}}}\right)}{I\_{0}(\pi \alpha )\cdot \pi {\sqrt {\alpha ^{2}-\left((N-1)T\cdot f\right)^{2}}}}} \_{W\_{0}(f)}.}
הערך המקסימלי של (‏*w**0*(*t* הוא *w**0*(0) = 1. 

רצף ה-*w*[n] המוגדר למעלה נגזר מתוך:

{\displaystyle w\_{0}\left(t-{\tfrac {(N-1)T}{2}}\right)\cdot \operatorname {rect} \left({\tfrac {t-(N-1)T/2}{NT}}\right),} הנמדדים במרווחים של **T**,
וכאשר ()‏rect היא פונקציית המלבן האיפוס הראשון אחרי האונה של (‏*W**0*(*f* קורה ב:

{\displaystyle f={\frac {\sqrt {1+\alpha ^{2}}}{NT}},}
אשר ביחידות "DFT bins" הוא פשוט {\displaystyle \scriptstyle {\sqrt {1+\alpha ^{2}}}.}

*α* שולטת באיזון בין רוחב האונה הראשית ושטח האונה הצדדית. ככל ש *α* עולה, האונה הראשית *W**0*(*f*) גדלה ברוחב, והאונה הצדדית קטנה במשרעת.
*α* = 0 מגיב לחלון מלבני.

עבור *α* גבוה, צורת חלון קייזר (הן בזמן והן בתדירות) נוטה לעקומת גאוס. חלון קייזר הוא כמעט אופטימלי במונחים של ריכוז מקסימום סביב התדירות 0 (Oppenheim *et al.*, 1999).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kaiser, James F.; Schafer, Ronald W. (1980). "On the use of the I0-sinh window for spectrum analysis". *IEEE Transactions on Acoustics, Speech, and Signal Processing*. **28**: 105–107. doi:10.1109/TASSP.1980.1163349.
**אלון חן** (נולד בשנת 1970) הוא חוקר מוח ישראלי, נשיא מכון ויצמן למדע. בעברו, ראש המחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן, ראש מכון מקס פלאנק לפסיכיאטריה במינכן שבגרמניה, ראש המעבדה המשותפת למכון מקס פלאנק ומכון ויצמן לנוירופסיכיאטריה ניסויית ונוירוגנטיקה התנהגותית ופרופסור נלווה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן.

ביוגרפיה
--------

שירת בצה"ל כלוחם בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים.

בשנת 1995 קיבל תואר ראשון במדעי החיים, בהצטיינות, מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2001 קיבל תואר דוקטור (בהצטיינות) במסלול ישיר במכון ויצמן למדע, בהנחיית פרופ' יצחק קוך. במקביל קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 2001 - 2005 זכה במלגות רוטשילד ופולברייט, וערך מחקר פוסט-דוקטורט במכון סאלק למחקרים ביולוגיים בקליפורניה, וחקר תהליכים מוחיים במצבי דחק וחרדה. בשנת 2005 חזר למכון ויצמן למדע כחוקר בכיר במחלקה לנוירוביולוגיה, וזכה במלגת אלון. בשנת 2012 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 2017 מונה לפרופסור מן המניין.

בשנת 2013 מונה למנהל וחוקר במכון מקס פלאנק לפסיכיאטריה ולראש המעבדה המשותפת למכון מקס פלאנק ולמכון ויצמן למדע לנוירופסיכיאטריה ניסויית ונוירוגנטיקה התנהגותית.

החל מ-1 בדצמבר 2019 מכהן כנשיא מכון ויצמן למדע.

חן נשוי ואב לשני ילדים. בנו, גל, הוא כתב כלכלי בחדשות 12.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלון חן** בוויקישיתוף
* אלון חן, באתר גוגל סקולר
* פרופ' אלון חן נבחר לנשיא הבא של מכון ויצמן למדע, באתר של מכון ויצמן למדע, 5 בנובמבר 2018
* שני פרידן-גפן, ‏נשיא מכון ויצמן: "לסטרס השפעה על החיווט המוחי; יש קשר בין הלחץ של האם בהריון לבין מחלות בבגרות", באתר גלובס, 8 בנובמבר 2018
* חן אלון, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Neurobiology of Stress Weizmann - Max Planck Laboratory, Weizmann-Max Plank lab for experimental neuropsychiatry and behavioral neurogenetics

| **נשיאי מכון ויצמן למדע** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| חיים ויצמן • אבא אבן • מאיר וייסגל • אלברט סייבין • ישראל דוסטרובסקי • מיכאל סלע • אריה דבורצקי • חיים הררי • אילן חת • דניאל זייפמן • אלון חן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010763937605171
* GND: 1201123666
* LCCN: no92020842
* VIAF: 29100967
* WorldCat: lccn-no92020842

 |
**מאוּרִיצ'יוּ בְּרוֹצִ'ינֶר** (ברומנית: **Mauriciu Brociner**;‏ 1854 – 18 ביולי 1946, בוקרשט) היה גיבור מלחמה יהודי-רומני, היהודי הראשון שקיבל דרגת קצונה בצבא רומניה והיהודי הראשון שקיבל אזרחות רומנית.

מאוריצ'יו ברוצ'ינר הוא אחיהם של מרקו, יוסף ואנדריי ברוצ'ינר.
ארבעת האחים היו בניו של אידל בר ברוצ'ינר, יהודי מחסידי תנועת ההשכלה היהודית, שהיה נכדו של הרב החסידי אברהם דוד ואהרמן (1771–1840), הידוע גם כ"רב מבוצ'אץ'" בגליציה.

ברוצ'ינר לחם במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הנחשבת מלחמת העצמאות של רומניה, כחייל מתנדב בצבא הרומני. היהודים ברומניה לא היו זכאים לזכויות אזרח, לכן גם לא היו חייבים בגיוס לצבא. ברוצ'ינר התנדב לצבא רומניה, כמו עוד כאלף יהודים רומנים נוספים. במהלך המלחמה קודם ברוצ'ינר לדרגת סגן משנה וכמעט מיד לאחר מכן, ביום 30 באוגוסט 1877, בקרב מכריע לכיבוש מצודת גריביצה בפלבנה, הסתער בראש החיילים הרומנים (לאחר שקפטן ולטר מרצ'יניאנו, הגיבור הרומני האגדי, נהרג בהסתערות) כבש את המצודה וקבע בה את הדגל. ברוצ'ינר נפצע בקרב וכאשר ראש ממשלת רומניה דאז, ברטיאנו (Brătianu), ביקר אותו בבית החולים, ציין שהוא "הביא כבוד לבני עמו".

ברוצ'ינר עוטר בעיטור "מסדר כוכב רומניה", הועלה לדרגת אביר ומונה כקצין קבע בגדוד חיל הרגלים מס' 8. הוענק לו גם אות "מסדר המעלות הצבאי" דרגה ראשונה והעיטור הרוסי "סטניסלב עם חרבות". בהמשך שירותו הצבאי התקדם עד לדרגת קולונל ולאחר מכן היה קונסול רומניה בפרנקפורט והשליש של המלכה הרומניה אליסאבטה. במהלך חייו קיבל ברוצ'ינר גם את העיטורים האוסטרו-הונגריים "מסדר פרנץ יוזף" ו"מסדר כתר הברזל".

בצו 255 משנת 1879 ניתנה לראשונה אזרחות רומנית ל-883 יהודים שלחמו במלחמה הנחשבת למלחמת העצמאות של רומניה. את הרשימה הוביל ברוצ'ינר. הוא קבור בבית העלמין פילנתרופיה בבוקרשט.

לקריאה נוספת
------------

* *Breviar biobibliografic Evrei din România*, București: Hasefer, 2008 (ברומנית)


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012239263905171
* VIAF: 4847167807339018130000
* WorldCat (עם VIAF): 4847167807339018130000

 |