recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשכונה בברלין. אם התכוונתם למשמעויות אחרות, ראו שנברג (פירושונים).
**שֶׁנֶבֶּרג** (**Schöneberg**) הוא חלק מרובע טמפלהוף-שנברג בברלין בירת גרמניה. 

שנברג, יחד עם השכונה הקטנה פרידנאו, היוותה רובע עצמאי עד ל-1 בינואר 2001, אז אוחדה שנברג עם רובע טמפלהוף במסגרת רפורמת השכונות של ברלין לישות מנהלתית אחת.

היסטוריה
--------

העדויות הראשונות לקיום יישוב בשנברג מופיעות ב-1264 בכתביו של אוטו, מארקגראף ברנדנבורג. ב-1751 הקימו אורגים מבוהמיה כפר בשם **נוֹי שנברג** (נקרא גם: בֶּהמיש שנברג) במקום שבו עובר כיום הרחוב הראשי של השכונה (הָאוּפְּטְשְטְרַאסֶה). במלחמת שבע השנים נהרסו כמעט לחלוטין הכפר וכנסייתו בשריפה, שפרצה כתוצאה מהפצצות הרוסים והאוסטרים.

שני הכפרים - הישן והחדש - אוחדו ב-1874 והוכרזו כעיר ב-1898. ב-1920 סופחה העיר לברלין. בית העירייה של שנברג, שנבנה ב-1914, שימש כבית העירייה של מערב ברלין, ממלחמת העולם השנייה ועד איחוד העיר ב-1991, אז חזרה מועצת העיר המשותפת ל'בית העירייה האדום' (Rotes Rathaus) במרכז העיר.

אופי הרובע
----------

שנברג הוא רובע מיושב ואמיד יחסית, שאין בו הרבה אתרי תיירות מסורתיים, אך נחשב למרכז קניות חשוב ויוקרתי. אזור נולֶנדוֹרף-פּלאץ (Nollendorfplatz, כיכר נולנדורף) שימש מרכז ללהט"בים מאז ימי רפובליקת ויימאר בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 וביתר-שאת כיום. באזור מצויות חנויות-ספרים להט"ביות רבות. הצייר אוטו דיקס השתמש במבקרים במועדון הלילה המקומי 'אלדורדו' כמודלים לציוריו. הסופר כריסטופר אישרווד, שהתגורר בשכונה, ביסס על החיים בה את ספרו 'פרידה מברלין', והאזור שימש גם השראה למחזמר קברט.

נקודות עניין
------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

האתרים הבולטים בשכונה הם בית העירייה, שם נשא נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי את נאומו המפורסם מ-1963, בו הכריז 'אני ברלינאי' כדי להדגיש את הזדהותו עם תושבי העיר המחולקת; בית הכלבו KaDeWe (קָה-דֶה-וֶה), הגדול ביותר באירופה היבשתית (והשני בגודלו באירופה, אחרי הרודס (Harrods) בלונדון); ואנדרטת מקומות של זיכרון. בוינטרפלד פלאץ נמצאת כנסיית קירשה פון סנט מתיאס (Kirche von St. Matthias) (אנ'), אחת מהכנסיות הקתוליות הגדולות ביותר בברלין. בכיכר מתקיים שוק איכרים בימי רביעי ובימי שבת.

בין השנים 1910-1973, שכן ברובע ארמון הספורט - אולם הספורט הגדול בברלין, בשעתו, ומוקד לכינוסים ועצרות פוליטיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנברג** בוויקישיתוף
* שינהברג (ברלין, גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית

| שכונות בברלין |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גרונוולד • הלרסדורף • ודינג • וייסנזה • וילמרסדורף • וסטנד • טירגארטן • טמפלהוף • טרפטו • ליכטנברג • מיטה • מרצאן • נויקלן • פנקו • פרידריכסהיין • פרנצלאואר ברג • צלנדורף • קפניק • קרויצברג • רייניקנדורף • שטגליץ • שנברג • שפנדאו • שרלוטנבורג

---

**פורטל ברלין • פורטל גרמניה** | רובעי ושכונות ברלין |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567101905171
* GND: 4087340-7
* LCCN: n86023858
* MusicBrainz: e165b74e-2a92-4b75-b913-4af0bdffca93
* NKC: ge469971
* VIAF: 124415533
* WorldCat: lccn-n86023858

 |
**הוגו באר** (בגרמנית: **Hugo Baar**‏; 3 במרץ 1873 – 18 ביוני 1912) היה צייר נוף מוראבי-גרמני.

ביוגרפיה
--------

אביו היה סוחר. לאחר שלמד בגימנסיה גרמנית, למד אריגה בבית ספר מקומי לאומנויות בין השנים 1889–1892. מאוחר יותר הצליח להירשם לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם למד אצל צייר הנוף, רודולף ריבארז ובאקדמיה לאמנויות, במינכן, שם היו המדריכים העיקריים שלו גבריאל פון האקל והיינריך קניר.

בשנת 1903 הוא התחתן עם בתו של מנהל מפעל כובעים והציג את תערוכתו הראשונה בווינה, שם השתתף בתערוכה שהקימה קבוצת ציירים שהיה חבר בה.

בשנה שלאחר מכן ערך תערוכת יחיד באולומוץ, ליד מקום הולדתו. לאחר שהתיישב מחדש שם, הכיר את בוהומיר ירונייק, חבר ב"אגודת האמנים המורביים" שאיפשר לו להציג עם אותו ארגון. בשנת 1907 הוא היה אחד החברים המייסדים של איגוד המוזיאונים המקומי.

הוא הציג גם בברנו עם "האגודה לאמנות מורביה", המקבילה הגרמנית. בשלב זה הוא היה בהשפעתו של גוסטב קלימט והיה קשור לזצסיון הווינאי.

מאוחר יותר עזר בהקמת "אגודת אמנים הגרמניים-המורביים" בברנו והפך לסגן יו"ר שלה. היו"ר היה הוגו שרלמונט, אך באר ארגן את כל פעילויות הקבוצה.

בשנת 1910 נסע רבות ברחבי גרמניה, בלגיה והולנד.

הוא נפטר בפתאומיות בשנת 1912, בזמן שעבד על חוזה לליטוגרפיות, במינכן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוגו באר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Galerie osobností města Nového Jičína, galerieosobnosti.muzeumnj.cz

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122515498
* ISNI: 0000 0000 6682 7087
* LCCN: no2004026272
* NKC: jn20000400044
* RKD: 3191
* ULAN: 500097850
* VIAF: 50111101
* WorldCat: lccn-no2004026272

 |
**שנאה עצמית** היא אי-שביעות רצון בולטת של אדם מעצמו. לעיתים נעשה שימוש בביטוי גם לתיאור מצב של אי-שביעות רצון בולטת של אדם מקבוצה חברתית שאליה הוא משתייך. שנאה עצמית אתנית, למשל, מתבטאת בביקורת חריפה שאדם מביע כנגד קבוצת המוצא שלו. שנאה עצמית יכולה לנבוע מכך שהאדם רואה בעצמו או בקבוצתו תכונות שליליות שעמן אין הוא יכול להזדהות, או שהוא בז לעצמו או לקבוצתו כתוצאה מכישלון מתמשך. לעיתים השנאה נובעת מהפנמת היחס של אחרים כלפיו. שנאה עצמית עלולה להוביל לתסביכי נחיתות, וכן לדיכאון, לבדידות, לייאוש, לפגיעה עצמית ועוד.

פסיכולוגים אינם נוטים להשתמש בביטוי זה, ולתיאור התופעה שהוא עוסק בה הם מעדיפים את הביטוי "הערכה עצמית נמוכה". הביטוי משמש פעמים רבות בוויכוחים לתיאור אדם או קבוצה במתקפות אד הומינם עליהם.

היווצרותה של שנאה עצמית
-----------------------

התבססות של שנאה עצמית באה מרצון של אדם להתקבל לקבוצה חברתית שונה משלו, שהוא רואה בה קבוצה מועדפת. הקבוצה שהאדם מעוניין להתקבל אליה, דורשת כתנאי קבלה את התנתקותו מהשוני, המתבטא במובנים שונים כגון שפה, לבוש, התנהגות ותכונות נפש. לעיתים מוצג שוני זה בצורה בוטה, כדוגמת הצגתם של היהודים: דת נחותה, שפת סתרים, לבוש שונה, אפיון חיצוני – חוטם גדול, כיעור; תכונות נפש שליליות כמו גזלנות, קבצנות ועוד. המיתוס הופך לזהות של הזר בעיני הקבוצה ולכן הזר מקבל אותו.

הזר חושב, שאפשרי להתקבל לקבוצה ולהיות חלק ממנה אם יציית לחוקיה. אך הקבלה של הזר לקבוצה כשווה כמעט בלתי אפשרית, כל עוד בקבוצה קיימת תחושת עליונות על קבוצת המקור של הזר. גם אם יש רצון הדדי להשתלב, הקבוצה נוטה לשמור את הדימוי של העליונות, שמחזק אצל הזר את תחושת השוני והנחיתות. בנוסף, הזר מקבל את ערכי הקבוצה המגדירים אותו כנחות ולכן תחושת הנחיתות שלו מתחזקת. הזר מקרין את חוסר הביטחון החוצה והקבוצה חשה בו. דבר זה מדגיש את השוני ומאשר את הסטריאוטיפ שהחל את התהליך.
הזר שרוצה להיות חלק מהקבוצה מקבל את תפיסת עולמה המאשרת את שונותו, וזהותו מתעצבת מתוך תפיסת החריגות והשנאה של הקבוצה אל הזר מתגלמת כשנאה העצמית.

מקרים ידועים של תיעוב עצמי לאורך ההיסטוריה נמנו בין יהודי מרכז אירופה במאה ה-19, שביקשו להתקבל כשווים לתוך החברה הנוצרית, בייחוד זו דוברת-הגרמנית. רבים, כמו אוטו ויינינגר, סבלו נזקים פסיכולוגיים קשים. דוגמה אחרת היא האפרו-אמריקנים בארצות הברית; מלקולם אקס ואינטלקטואלים אחרים הרבו לגנות את השנאה העצמית בקרב השחורים ששאפו לניעות חברתית.

ראו גם
------

* דיכוי מופנם
* סקסיזם מופנם
* אוטואנטישמיות
* הומופוביה מופנמת

| התייחסות האדם אל עצמו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מודעות עצמית • תפיסה עצמית • זהות • דימוי עצמי • הערכה עצמית • הערכה עצמית מותנית • האדרה עצמית • תאוריית ההיכרות עם העצמי • ניטור עצמי • מסוגלות עצמית • שליטה עצמית • טיפול עצמי • חשיפה עצמית • שנאה עצמית |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שנאה עצמית** בוויקישיתוף
* שנאה עצמית (פסיכולוגיה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529468705171
* LCCN: sh85119753

 |
**הוג'איזם** הוא זרם אידאולוגי-קומוניסטי מרקסיסטי-לנינסטי, אנטי-רוויזיוניסטי, הקרוי על שם המנהיג של אלבניה בשנים של לאחר מלחמת העולם השנייה, אנוור הוג'ה, אשר הגה את עיקריו. ההוג'איזם התפתח בסוף שנות השבעים, לאחר שנוצר קרע בתנועה המאואיסטית, בעקבות מחלוקת אידאולוגית בין המפלגה הקומוניסטית של סין לבין מפלגת העבודה האלבנית. 

הוג'ה התנגד לתפיסת "שלושת העולמות" של הסינים, וכן להנהגתו של מנהיג סין דנג שיאופינג. תומכי ההוג'איזם ממשיכים את המורשת של יוסיף סטלין, ואת שיטות הארגון של רוסיה הסובייטית בתקופת סטלין, ורואים בתפיסות קומוניסטיות אחרות כ"רוויזיוניסטיות". הוג'ה התנגד להתערבות של ברית המועצות, סין ויוגוסלביה בענייני מדינות קומוניסטיות אחרות, וכינה התערבות מסוג זה כ"סוציאל-אימפריאליזם", ותמך בזכות של עמים ומדינות להגיע לסוציאליזם בדרכים שונות, בהתאם לתנאים של המדינה. 

בשנת 1978 הכריז הוג'ה כי אלבניה היא המדינה היחידה שממשיכה נאמנה את מסורת המרקסיזם-לניניזם. אלבניה בהנהגתו הצליחה לסחוף אידאולוגית חלקים גדולים מהתנועה המאואיסטית, בעיקר באמריקה הלטינית, ביניהן המפלגות הקומוניסטיות בברזיל, באקוודור ובקולומביה.
**פְּרוֹצֵדוּרָה מאוחסנת** (באנגלית: **Stored Procedure**) היא שיטת כתיבה של שאילתות SQL המאוחסנות בשרת של בסיס הנתונים.
כמו בפרוצדורה רגילה, הפרוצדורה המאוחסנת כוללת קוד של התחלה, קוד של סיום, פרמטרים וגוף הפרוצדורה, שבו נכתבות הפעולות המתבצעות בפרוצדורה.

הפרוצדורה המאוחסנת נכתבת בשפת SQL, שהשימוש בה נעשה בכל פעולה שנוגעת למסד הנתונים.

השימוש בפרוצדורה מאוחסנת מתאים במקרים הבאים:

* אם רוצים לכתוב תוכנית שתשמש למספר יישומים, ניתן לשמור אותה בצד השרת. זה מוריד כפילויות ומשפר גמישות בקוד.
* הרצת פרוצדורה בשרת מפחיתה את תעבורת המידע בין השרת לאפליקציה.
* ניתן להשתמש בפרוצדורות לבדיקות נכונות הנתונים integrity constraints, לטיפול בשגיאות, למניפולציה על הנתונים ולטעינת נתונים.

התחביר ליצירת פרוצדורה הוא:

```
CREATE PROCEDURE <procedure name> (<parameters>)
<local declarations>
<procedure body>;

```

דוגמה לפרוצדורה מאוחסנת:

```
CREATE PROCEDURE sp_GetInventory
@location varchar(10)
AS
SELECT Product, Quantity
FROM Inventory
WHERE Warehouse = @location

```

דוגמה לקריאה לפרוצדורה מאוחסנת:

```
CALL <procedure or function name> (<argument list>)

```

  

**פְרוצֵדורַה מאוחסנת** היא חלק משפת ה-SQL הסטנדרטית ומרחיבה את שפת ה-SQL של בסיס הנתונים.

תנאים ולולאות:

**IF**

```
IF <condition> THEN <statement list>
ELSEIF <condition> THEN <statement list>
ELSE <statement list>
END IF;

```

**WHILE**

```
WHILE <condition> DO
<statement list>
END WHILE;

```

**FOR**

```
FOR <loop name> AS <cursor name> CURSOR FOR <query> DO
<statement list>
END FOR;

```

נכון להיום כמעט כל **בסיס נתונים** יחסי מאפשר כתיבת פרוצדורה מאוחסנת, אולם בסיסי נתונים שונים תומכים בשפות תכנות שונות.

ישנן מספר גרסאות חדשות שיצאו לאחרונה בבסיסי נתונים שאינם יחסיים (NoSQL) ומספר קטן של בסיסי נתונים גדולים (Big Data), שניתן לכתוב בהם פרוצדורת מאוחסנות.
**סמואל דה שַׁמְפְּלַן** (בצרפתית: **Samuel de Champlain**;‏ בין 1567 ל-1570 – 25 בדצמבר 1635) היה חוקר וקרטוגרף, אבי צרפת החדשה ומייסדה, וכן אביה-מייסדה של קוויבק, הפרובינציה דוברת הצרפתית של קנדה. נולד בעיירה יֶר-בְּרוּאָז' שבחוף המערבי של צרפת. אמו הייתה כפי הנראה הוגנוטית.

הגיע לראשונה לחופי צפון אמריקה במאי 1603, כחבר במשלחת שעסקה בסחר פרוות. עם חזרתו לצרפת כתב דוח תחת הכותרת: "פראים: או מסעו של סמואל שמפלן, מברואז', בצרפת החדשה בשנת 1603" (*Des Sauvages: ou voyage de Samuel Champlain, de Brouages, faite en la France nouvelle l'an 1603*).

הקמת קוויבק סיטי
----------------

באביב 1604, בעידודו של המלך אנרי הרביעי, חזר לאזור ופתח בניסיונות התיישבות שלא עלו יפה. מיעוט המתיישבים הקשה על הקמת יישובים מבוססים, שיחזיקו מעמד בחורף הקנדי הקשה. ב-3 ביולי 1608 הגיע שמפלן ל"נקודת קוויבק" שעל גדת נהר סנט לורנס, והקים שם אתר מבוצר בשם קוויבק, לימים העיר קוויבק סיטי. הקבוצה שבאה עם שמפלן מנתה עשרים ושמונה, שמהם שרדו רק שמונה את החורף. (רוב הנפטרים מתו מצפדינה, מיעוטם מאבעבועות שחורות ומקור).

בשנים שלאחר מכן יצר דה שמפלן קשרים עם האלגונקווינים ועם שבטים אחרים שחיו באזור הנהר. הוא ניצל את ידידותו איתם כדי לחקור את מרחבי השטח, ובין היתר גילה את אגם שמפליין (Lake Champlain), אגם הנמצא כיום בתחומי ארצות הברית (במדינות ורמונט וניו יורק), אך נקרא על שם מגלהו. תוך כדי מסעותיו נכנס לעימות עם שבטים אינדיאנים יריבים מבני המקום הנמנים עם האירוקוי .

ב-1612, לבקשתו של שמפלן, מינה המלך לואי ה-13 מושל צבאי בדרגת לויטננט-גנרל לאזור קוויבק. לאחר מותו של זה, מונה שמפלן עצמו למושל, וכיהן בתפקיד זה עד 1627. הוא המשיך במסעות החקר וגילה את נהר אוטווה ואת אגם אָטִיגְווֹטוֹ (כיום ימת יורון). שמפלן מת ערירי ב-25 בדצמבר 1635. מקום קבורתו לא נודע.

מפה של צרפת החדשה (חבל קויבק) שהכין שמפלן ב-1612; ניתן לראות במפה משמאל לימין את האגמים הגדולים, את הנהר סנט לורנס, את מיקומה של קוויבק סיטי ואת מפרץ סנט לורנס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל דה שמפלן** בוויקישיתוף
* סמואל דה שמפלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי סמואל דה שמפלן בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* סמואל דה שמפלן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* סמואל דה שמפלן (1574-1635), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432271305171
* BIBSYS: 90742981
* BNC: 000181610
* BNE: XX1243400
* BnF: cb12166686h (data)
* CiNii: DA05626541
* DSI: 5257
* GND: 118973851
* ISNI: 0000 0001 1477 0565
* LCCN: n78090538
* NKC: jx20070312003
* NLA: 61539773
* NLG: 95817
* NLP: A32515042
* NSK: 000284251
* NTA: 069565783
* RERO: 02-A003094192
* SELIBR: 182800
* SNAC: w6r21hx1
* SUDOC: 030201209
* Trove: 1842431
* VIAF: 88046723
* WorldCat (עם VIAF): 88046723

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בצייר, עם הערך "סמואל ל. ג'קסון", העוסק בשחקן.

**סמואל ג'קסון** (באנגלית: **Samuel Jackson**‏; 31 בדצמבר 1794 – 8 בדצמבר 1869) היה צייר צבעי מים וצייר צבעי שמן אנגלי, שכּוּנה "אבי" אסכולת בריסטול. הוא גם תרם מספר רישומים של סצנות מבריסטול לאוסף הטופוגרפי של סוחר העתיקות והאספן ג'ורג' ווייר ברייקנרידג'.

ביוגרפיה
--------

סמואל ג'קסון, עמק נהר אבון ליד בריסטול
ג'קסון נולד ב־31 בדצמבר 1794 בבריסטול. אביו היה רואה חשבון ומאוחר יותר סוחר. ג'קסון הפך לאמן מקצועי בשנת 1822, בעיקר בצבעי מים שצייר נופים. בשנת 1823 נבחר כחבר חבר באגודת הציירים בצבעי מים.

ג'ורג' ברייקנרידג' הזמין אותו להפיק עשרות ציורי צבעי מים, ואסף במשך הזמן סצינות נוספות מבריסטול של ג'קסון. אוסף ציורי צבעי המים של ג'קסון מבריסטול באמצע שנות ה-20 של המאה ה-19 היו עבודתו החשובה ביותר, והם חלק חשוב ביותר בעבודת אסכולת בריסטול. ג'ון לואיס רוגט כינה אותו "אבי בית הספר".

ג'קסון היה חבר לכל החיים של הצייר פרנסיס דנבי, שהשפעתו ניכרת בצבעי המים שלו. ייתכן שהוא היה תלמידו של דנבי. בשנת 1823 הוא שיתף פעולה עם דנבי וג'יימס ג'ונסון בפרויקט ליתוגרפיה.

בשנת 1824 היה ג'קסון ממארגני התערוכה הראשונה של אמנים מקומיים במוסד בריסטול החדש. נראה שהוא גם השתתף בשנים 1832–1833 בהחייאת פגישות הרישום של אסכולת בריסטול.

בשנת 1832 היה האמן הבולט ביותר בתערוכה הראשונה של אגודת האמנים בריסטול, ומאוחר יותר המשיך למלא תפקיד מרכזי ביורשתה של אותה חברה, האקדמיה לבריסטול לקידום אמנות.

ייתכן שג'קסון ביקר באיים הקריביים בשנת 1827. הוא הציג נושאים משם באגודת הציירים בצבעי מים בשנים 1828 ובשנת 1831. בשנות ה-30 של המאה ה-19 ג'קסון גם הפיק סצנות של דבון ויילס, וייתכן שביקר בשווייץ בשנים 1855 וב־1858 כדי לייצר צבעי מים של נוף הררי.

הוא נפטר ב־8 בדצמבר 1869 בקליפטון, בריסטול.

בנו היה צייר הימי סמואל פיליפס ג'קסון (1830–1894).

אוסף ברייקנרידג' נמצא במוזיאון ובגלריה לאמנות של בריסטול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל ג'קסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Greenacre, Francis (2004). "Jackson, Samuel (1794–1869)". In Matthew, H.C.G.; Harrison, Brian (eds.). Oxford Dictionary of National Biography. 29. Oxford University Press. p. 522
2. ↑  Bristol City Council: Museum collections: Collections - Bristol Before the Camera: the Braikenridge Collection (Artists' drawings of Bristol), web.archive.org, ‏2010-10-22
3. ↑  Greenacre, Francis (1973). The Bristol School of Artists: Francis Danby and Painting in Bristol 1810–1840 (exhibition catalogue). Bristol: City Art Gallery, Bristol. p. 143.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119216205
* ISNI: 0000 0000 6678 3248
* LCCN: n88065644
* RKD: 41298
* TePapa: 1174
* ULAN: 500013259
* VIAF: 64812585
* WorldCat: lccn-n88065644

 |
**דוב אינגרסוס** (שם מדעי: ***Ursus ingressus***) הוא מין נכחד של דוב פרהיסטורי, שחי בתקופת הפליסטוקן במרכז אירופה. המאובנים שלו התגלו באוסטריה במערת גמזולזן (Gamssulzen Cave), ממנה קיבל את שמו העממי: "**דוב מערת גמזולזן**". הדוב הוגדר למדע ב-2004 וממצאיו דמו לשרידי דוב חום. ממצאיו התגלו באזורים גבוהים באירופה ובעיקר בהרי האלפים, הרי אורל וברכס ההררי שוויבישה אלב בגרמניה. עם זאת הוא כנראה הותאם גם לאקלימים יבשים יחסית.

דוב זה התקיים בסוף הפליסטוקן שהיה בעל מבנה רגליים חזקות ושריריות ובצורתו דמה לדוב המערות. הוא הגיע למשקל של 150 עד 500 ק"ג, כך שהיה מעט קטן יותר מהדוב שעלה לעיתים על 1 טון אך לרוב שקל 350 עד 600 ק"ג. המדענים חלוקים האם דוב זה היה צמחוני שהתבסס על עשבים כמו דוב המערות או שהיה אוכל-כול כמו הדוב החום. מרבית המדענים סוברים שדוב זה ניזון בדומה לדוב המערות אך כאשר התנאים השתנו הוא גיוון בתפריטו. עם זאת הוא היה היפוקרניבור שמיעט באכילת בשר.

דוב זה חי במערות שמנעו ממנו לקפוא בתקופת הקרח ובהם הוא התחמם. עם זאת ממצאים מגרמניה של שבר בגולגולת שנגרם מנשיכת טורף אחר - כנראה אריה מערות או צבוע מערות מראים שלעיתים היו נוצרים מלחמות על אתרי המחסה שלעיתים הדוב הפסיד בהם לטורפים אחרים.

דוב זה התפתח מהמין דוב דנינגרי לצד דוב המערות בטווח שנים מוערך של לפני 173,000 עד 414,000 שנה כשחלק מהחוקרים חושבים שהתפתחו לפני 600,000 שנים. ישנם חוקרים הרואים בשני הדובים תת-מינים של דוב דנינגרי. הוא חי עד שהמאובנים האחרונים תוארכו ללפני 30,000 שנה, ממש לפני סיום תקופת הקרח. הדוב נכחד אולי כתוצאה משינויי אקלים גדולים או שניצוד או נדחק בידי שבטים אנושיים עד להכחדתו.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Baca, Mateusz, Stankovic, Anna, Stefaniak, Krzysztof, Marciszak, Adrian, Hofreiter, Michael, Nadachowski, Adam, Węgleński, Piotr, and Mackiewicz, Paweł. 2012. Genetic analysis of cave bear specimens from Niedźwiedzia Cave, Sudetes, Poland. Palaeontologia Electronica Vol. 15, Issue 2;21A,16p
2. ↑  
Palaeoclimatic information from isotopic signatures of Late Pleistocene Ursus ingressus bone and teeth apatite (Loutra Arideas Cave, Macedonia, Greece)
**טוקן לבן-גרון** (שם מדעי: *Ramphastos tucanus*) הוא מין של טוקן מהסוג *Ramphastos* שמצוי בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות. תחום תפוצתו מתפרש מיער האמזונס לדרום-מזרח קולומביה, מזרח אקוודור, מזרח פרו, צפון בוליביה, דרום ומזרח ונצואלה וצפון ומערב ברזיל. בית הגידול המועדף על הטוקן הוא יערות טרופיים לחים. בעבר, שניים מתת-המינים של הטוקן לבן-הגרון נחשבו לשני מינים שונים, מכיוון שהם שונים זה מזה בצבע מקורם; אך שני המינים אוחדו לאחר שהתברר כי הם מתרבים ביניהם.

תיאור
-----

כמו כל המינים במשפחת הטוקניים, הטוקן לבן-הגרון הוא צבעוני ויש לו מקור גדול וחלול. אורכו כ-50 עד 61 ס"מ. הזכר גדול מהנקבה ומשקלו כ-642 גרם, בעוד משקל הנקבה הוא כ-580 גרם. אורך המקור כ-12.2 עד 22 ס"מ, ואורך הזנב הוא 13.3 - 16.8 ס"מ. זהו המין השני בגודלו במשפחת הטוקניים, אחרי טוקן הטוקו.

גבו, בטנו ועורפו של הטוקן שחורים, חזהו לבן ועליו יש כתם גדול בצבע צהוב. עכוזו צהוב, ומסביב לעיניו יש עיגול כחול. החלק העליון של בסיס המקור צהוב, והחלק התחתון כחול, בעוד המקור עצמו שחור או אדום - מה שמשתנה בין תת-המינים של הטוקן. הזכר גדול יותר מהנקבה ומקורו ארוך יותר, אך מלבד זאת הם זהים. אצל טוקנים צעירים המקור קצר יותר, וצבעי נוצותיו דהויים יותר.

התנהגות
-------

הטוקנים נוהגים לעוף בדרך כלל בזוגות (לעיתים גם בלהקות) מעוף ארוך וגלי, למרחק של לא יותר ממאה מטרים בכל פעם. הטוקן לבן-הגרון ניזון בעיקר מפירות שגדלים על עצים, אך הוא ניזון גם מחרקים, לטאות, ביצים וציפורים קטנות.

הנקבה מטילה 2–4 ביצים בחור בעץ. מכיוון שמקורו של הטוקן חלול, הוא אינו יכול "לקדוח" חור בעץ בעצמו, אז הוא מקנן בחללים טבעיים (חלק רקבו בעץ חי) או בחורים שנעשו על ידי עופות אחרים (נקראים, למשל). הזכר והנקבה דוגרים לסירוגין על הביצה במשך 14–15 ימים עד לבקיעה. הגוזלים נולדים עיוורים וערומים, עם מקורים קצרים ועקבים מרופדים, שמגנים עליהם מרצפתו המחוספסת של חלל הקן. הזכר והנקבה מאכילים אותם, והגוזלים פורחים מהקן לאחר שישה ימים. עד כמה חודשים לאחר הפריחה, הזכר והנקבה ממשיכים להאכיל את הפרחונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוקן לבן-גרון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טוקן לבן-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN
איור המשל על הכלב והשתקפותו
**משלי איזופט** (בצרפתית: **Isopet**) הם אוסף משלים בשם "איזופוס הקטן", שבהם גרסאות שונות למשלי איזופוס.

היסטוריה
--------

השימוש בשם "איזופט" נעשה לראשונה במאה ה-12 על ידי הסופרת הצרפתיה מארי דה פרנס, אשר נטען כי עיבדה 102 משלים שתרגמה מיצירותיו של אלפרד הגדול, אולם קיימת מחלוקת באשר לטענה זו, היות שאין תיעוד למקור באנגלית עתיקה.

המשלים מגיעים ממגוון רחב של מקורות, ובמרכזם תכונות של בעלי חיים, חרקים ובני אדם. הם נשענים על אוספי איזופוס של רומולוס ובבריוס (Babrius), אך נכתבים בווריאציה שונה. 

חלק מהסיפורים במשלי איזופט מופיעים בהם בפעם הראשונה וייחודם בכך שבמרביתם מופיעים בני אדם. חלק מהמשלים הם גרסה אחרת של סיפור מוכר, דוגמה לכך הוא משל "הכלב והשתקפותו", שבמרכזו כלב המגיע לנהר כשהוא אוחז בפיו עצם, כשהוא רואה בנהר את השתקפותו, הוא חושב שהוא מביט בכלב אחר עם עצם בפיו. מתוך כוונה לנסות ולקחת מהכלב האחר את העצם, הוא פותח את פיו, וכך מאבד בעצמו את העצם שהייתה אצלו. בסיפורו של איזופוס הכלב מחזיק בעצם, ובסיפורה של דה פרנס בגבינה.

מוסר השכל
---------

מוסר ההשכל בסיפורים נלקח מההתנהגות של הדמויות, והוא משקף את החברה הפאודלית של זמנה של דה פרנס, ואת הדאגה לרווחת הפרט בחברה. דה פרנס מבקרת את אלה המנצלים את מעמדם וקשובה למצוקתם של המקופחים. מרבית ביקורתה מופנית כלפי אי השווין של מערכת המשפט.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר משלי מארי דה פרנס, באתר גוגל ספרים (באנגלית)
* ספרי איזופט, באתר אוניברסיטת קליפורניה (בצרפתית) (בלטינית)
* משלי איזופט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**סמואל בו** (באנגלית: **Samuel Bough**;‏ 8 בינואר 1822 – 19 בנובמבר 1878) היה צייר נוף יליד אנגליה שבילה חלק ניכר מהקריירה שלו בעבודה בסקוטלנד.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד השלישי מתוך חמישה ילדים בקרלייל, צפון אנגליה, בנם של ג'יימס בו (1794–1845), סנדלר, ולוסי ווקר, טבחית. הוא גדל בעוני יחסי, וללא עידוד להגיע לקריירה באמנויות.

הוא היה אוטודידקט והתיידד עם אמנים מקומיים כמו ריצ'רד הרינגטון וג'ורג' שפילד, והושפע מאוד מעבודתו של ויליאם טרנר. לאחר ניסיון לא מוצלח לחיות כאמן בקרלייל הוא השיג עבודה כצייר נוף בתפאורות תיאטרון במנצ'סטר ב-1845, מאוחר יותר עבד באותו תפקיד בגלאזגו.

בעידוד של דניאל מקני לעסוק בציור נוף הוא עבר להמילטון בין השנים 4–1851 ועבד שם עם אלכסנדר פרייזר. בשנת 1854 הוא עבר לנמל גלאזגו כדי לעבוד על הטכניקה שלו בציור ספינות ונמלים. הוא גם החל להשלים את הכנסתו באיור ספרים, לפני שעבר לאדינבורו ב-1855.

כשהגיע לאדינבורו הוא התגורר בבית מדורג באזור Stockbridge של העיר. בעקבות הדוגמה של טרנר, הוא הפך לצייר מיומן של נמלי ים.

הוא זכה להערצה על ידי רוברט לואיס סטיבנסון וצייר נוף של ביתו בסוואנסטון, ובניית מגדלור באזור. העבודה ההנדסית למגדלור נעשתה על ידי האחים תומאס ודייוויד סטיבנסון, אביו ודודו של רוברט לואיס בהתאמה.

בריאותו החלה להתדרדר בשנת 1877 ובינואר 1878 הוא לקה בשבץ מוחי. הוא מת מסרטן הערמונית בביתו מאוחר יותר.

הוא נקבר בבית הקברות באדינבורו ב-23 בנובמבר 1878. הקבר נושא מדליון ברונזה של ראשו מאת ויליאם ברודי.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל בו** בוויקישיתוף
* סמואל בו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wood, James, ed. (1907). "Bough, Sam". The Nuttall Encyclopædia. London and New York: Frederick Warne.
2. ↑  Oxford Dictionary of National Biography (2004); "Samuel Bough"
3. ↑  Hitchon, Gil; Hitchon, Pat (1998). Sam Bough, RSA: the Rivers in Bohemia. Book Guild.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6706 9126
* LCCN: nr91039946
* NGV: 858
* NLA: 35020646
* RKD: 11379
* Trove: 794878
* ULAN: 500031514
* VIAF: 51548919
* WorldCat: lccn-nr91039946

 |
**דוב אטלסי** (שם מדעי: *Ursus arctos crowtheri*) הוא תת-מין נכחד במין דוב חום, המסווג לעיתים כמין בפני עצמו. דוב זה היה הנציג היחידי מסוג דוב בטבע ביבשת אפריקה, והוא שרד עד לעת החדשה.

תיאור ותפוצה
------------

הדוב היה נפוץ בהרי האטלס מאזור מרוקו עד ללוב. גודלו היה קטן יחסית לגודל שאר הדובים. החיה כיום נחשבת לחיה שנכחדה. פרוותו של דוב זה הייתה כהה, כמעט שחורה, והוא היה ללא כתם לבן על החוטם. הפרווה באזורים הפנימיים הייתה בצבע אדמדם-כתום. עובי הפרווה היה כ-130-100 מילימטרים. החוטם והטפרים שלו היו קצרים מזה של הדוב השחור, אך הפרווה שלו הייתה עבה יותר. הוא ניזון ככל הנראה משורשים, אגוזים ובלוטים.

הכחדה
-----

דוב זה, כמו תת-מינים אחרים של דובים, נרדף ללא רחמים בכל אזורי מחייתו, עד שאחרון הדובים ניצוד בשנות ה-70 של המאה ה-19. בעבר השתמשו הרומאים בדובים אלו בשביל קרבות הגלדיאטורים שלהם. דוב זה ניצוד למטרות שעשוע ולשם הספורט, בעוד, בשל גודלו הקטן יחסית, לא היווה סכנה ממשית לאדם ולעדריו. הדיווח האחרון על דוב זה היה בהרי תטואן שבמרוקו בידי צייד בסביבות שנת 1870, למרות שקיימים עדיין דיווחים קלים מדי פעם. ישנן השערות על כך שנשארו מספר פרטים באזור המזרחי של הרי האטלס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוב אטלסי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* GBIF
 |
**קולנוע הונגרי - הטובים ביותר** או **השנים עשר של בודפשט** (בהונגרית: **Budapesti tizenkettő**) הם שנים עשר הסרטים ההונגריים הטובים ביותר בין השנים 1948–1968. הדירוג בוצע בהצבעה חשאית של אנשי תעשיית הקולנוע ההונגרית שבחרו בשנת 1968 בהצבעה חשאית.

ה-12 של בודפשט
--------------

"האיגוד הבינלאומי של מבקרי (עיתונאי) הקולנוע" (בראשי תיבות: **FIPRESCI** - שהוא ראשי תיבות מצרפתית של Fédération Internationale de la Presse Cinématographique) ערך את הכנס השנתי שלו בבודפשט בשנת 1968. בהזדמנות זו של יום השנה העשרים להלאמתה השנייה (הראשונה בשנת 1919) של תעשיית הקולנוע ההונגרית, "מחלקת מבקרי הקולנוע" של "התאחדות אמני הקולנוע ההונגרים" בחרה 12 סרטים בהצבעה חשאית שנבחרו בפסטיבל הקולנוע הרביעי בהונגריה שנערך בעיר פץ'. שם הוקרנו בקטגוריית הסרטים העלילתיים בהונגריה. סרטים אלה נבחרו לטובים ביותר בעשרים השנים האחרונות לאחר ההלאמה. שנה לאחר מכן, בשנת 1969, הוקרנו הסרטים גם בטלוויזיה ההונגרית.

1. פרידייש באן : פיסת אדמה
2. מיקלוש ינקצ'ו : רווקים עניים
3. זולטאן פאברי : קרוסלה
4. אנדראש קובאץ' : ימים קרים
5. פליקס מאריאשי : אביב בבודפשט
6. זולטאן פאברי : המורה חניבעל
7. אימרה פהר : במדי חייל
8. קארוי מאק : בית מתחת לסלעים
9. פרנץ קושה : עשרת אלפים ימים
10. אישטוואן גאל : בסחף
11. מארטון קלטי : הרב"ט והאחרים
12. אישטוואן סאבו : אבא

12 החדשים של בודפשט
-------------------

בשנת 2000 חברי "איגוד אמני הקולנוע והטלוויזיה ההונגריים" ו"מדור מבקרי הקולנוע והטלוויזיה" באיגוד הלאומי של העיתונאים ההונגרים הצביעו לבקשת הטלוויזיה ההונגרית אילו סרטים נחשבים ליצירות הטובות ביותר בכל ההיסטוריה של הסרט ההונגרי.

לפי הצבעה זו שנים עשר הסרטים ההונגריים הטובים ביותר בכל הזמנים:

1. מיקלוש ינקצ'ו: רווקים עניים
2. קארוי מאק: אהבה
3. זולטאן הוסאריק: סינדבאד
4. אישטוואן סץ' : אנשים על השלג
5. גזה רדוואני: אי שם באירופה
6. פטר גותאר : הזמן עוצר
7. סטיב סקיי : רב המשרתים, היפוליט
8. זולטאן פאברי: קרוסלה
9. אנדראש ילש: ולנטינו הקטן
10. אילדיקו אניידי: המאה ה-20 שלי
11. אישטוואן סאבו: אבא
12. זולטאן פאברי: המורה חניבעל

מאמרים קשורים
-------------

* השנים עשר של בריסל (12 הטובים בעולם עד שנת 1958-בהונגרית)
* השנים עשר של מנהיים (12 הסרטים הדוקומנטריים הטובים ביותר עד 1964-בהונגרית)
* 53 הסרטים ההונגריים בעלי הערך האמנותי (בהונגרית)

לקריאה נוספת
------------

* Ujhelyi Szilárd (1969). "Bevezetés". In Karcsai Kulcsár István (ed.). *A BUDAPESTI 12* (בהונגרית). Budapest: M. Filmtud. Int. és Filmarchívum (Filmbarátok kiskönyvtára).
* "Új Budapesti Tizenkettő". *Filmvilág* (בהונגרית). **XLIII** (3): 2. 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

* סינדבאד הוא הסרט ההונגרי הטוב ביותר (אינדקס, 18 בנובמבר 2010, בהתבסס על הצבעה של מוזיאון הסרטים)
סמליל האגודה
**האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש** (באנגלית: **International Association of Fire Fighters** בראשי תיבות **IAFF**) היא איגוד מקצועי המייצג את הכבאים המקצועיים בארצות הברית ובקנדה. 

הארגון הוקם בשנת 1918 ומסונף אל "ארגון העבודה האמריקאי" בארצות הברית ואל "קונגרס העבודה הקנדי". בסיסו של הארגון הוא בוושינגטון הבירה בארצות הברית, וחברים בו כ-300,000 חברים ועוד 3,200 נציגים מקומיים בארצות הברית וקנדה. 

בשנים האחרונות פתח הארגון במגעים עם איגודי כבאות במדינות אנגלו-סקסוניות כגון: בבריטניה, באוסטרליה ובניו זילנד, בתוך כך מקווים בארגון להרחיב את שיתוף הפעולה עם ארצות נוספות כדי לחזק את מעמדו כארגון בין-לאומי. 

כיום הארגון משמש אחד משירותי החירום הראשיים של צפון-אמריקה ביחד עם חוקים ועם ועדות מומחים העוסקים בתחום ומייעצים גם לגבי טיפול בחומרים מסוכנים. בנוסף עובדים בארגון גם צוותים רפואיים לעזרה ראשונה ופרמדיקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש (באנגלית)
* האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש, ברשת החברתית פייסבוק

* האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש, ברשת החברתית טוויטר

* האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש, ברשת החברתית אינסטגרם

* האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש, באתר פינטרסט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9519 4696
* LCCN: n50056078
* VIAF: 140266881
* WorldCat: lccn-n50056078

 |
**פטר אורלנדיץ'** (במונטנגרית: **Петар Орландић**; נולד ב-6 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

אורלנדיץ' החל את דרכו במועדון המונטנגרי זטה, ושיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון משנת 2009. בתחילת עונת 2013/2014 הפך לשחקן מפתח בקבוצה, וכבש 11 שערים ב-16 המשחקים הראשונים לעונה. בסך הכל ערך 66 הופעות בליגה המונטנגרית, בהן כבש 24 שערים.

ב-5 בפברואר 2014 הגיע אורלנדיץ' לישראל, והושאל עד תום העונה לקבוצת הפועל תל אביב. חמישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 2-1 להפועל עכו. ב-1 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, כשנכנס כמחליף וכבש בדקה ה-85 את שער השוויון מול עירוני קריית שמונה, במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1. בתום העונה עזב את ישראל וחזר לקבוצת נעוריו.

ב-6 בפברואר 2015 חתם אורלנדיץ' לשלוש שנים בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית, עמה זכה באליפות בשנת 2016. ביולי 2017 שוחרר אורלנדיץ' מהמועדון, וכעבור חודשיים חתם בקבוצת אוניאו דה מדיירה מליגת המשנה בפורטוגל. בינואר 2018 חתם בקבוצת שינג'יאנג טיאנשאן לאופרד מהליגה השנייה בסין, ובאפריל 2018 שוחרר מהמועדון. ב-15 באוקטובר 2018 חתם בבירקירקארה מליגת העל המלטזית, במדיה כבש שני שערים בחמישה משחקים.

בינואר 2019 חתם אורלנדיץ' בסוקותאי מהליגה הבכירה בתאילנד, במדיה שיחק חצי שנה וכבש שלושה שערים בעשר הופעות.

ב-7 בינואר 2020, לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, חתם אורלנדיץ' בספרטק טרנבה מליגת העל הסלובקית, אך רשם רק ארבע הופעות במדיה ושוחרר כעבור ארבעה חודשים. לאחר כשנה ללא משחק רשמי, חזר לקבוצתו הראשונה בקריירה, זטה, בה כבש שער בודד בעשרה מפגשים. הוא שוחרר ביולי 2021, ומאז הוא ללא קבוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסף שמש, ‏אורלנדיץ' חתם וכבש צמד במשחק אימון מול הנוער, באתר ONE‏, 5 בפברואר 2014
**פאול לאונהרדט** (בגרמנית: **Paul Saladin Leonhardt**; ‏13 בנובמבר 1877, פוזן – 14 בדצמבר 1934, קניגסברג), שחמטאי יהודי-גרמני.

קריירה
------

אף על פי שבשיאו היה לאונהרדט מסוגל לנצח את עילית השחמטאים בתקופתו, הוא היה שחקן עם פרופיל נמוך וללא ניצחונות בתחרויות רבות, ולכן נשכח מרוב הספרים. 

בין שחמטאי הצמרת שניצח בזכות סגנונו הפראי והתוקפני היו זיגברט טאראש, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, אהרון נימצוביץ', גזה מארוצי וריכרד רטי. בין השנים 1905 ל-1920 זכה במספר פרסי יופי על משחקיו. 

במספר תחרויות חזקות סיים לאונהרדט במקומות גבוהים: בתחרות קופנהגן 1907 ניצח, לפני גזה מארוצי וקרל שלכטר וכך זכה בתואר אלוף ארצות הצפון. 
באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות קרלסבד 1907, אחרי עקיבא רובינשטיין וגזה מארוצי. בתחרות גטבורג 1909 הגיע למקום השני, אחרי מילן וידמר. באותה שנה הגיע למקום השני אחרי רודולף שפילמן בתחרות סטוקהולם. 

בדו-קרבות סיים לאונהרדט בתיקו עם רודולף לומן +4 -4 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), ניצח את ג'יימס מורטימר +5 -0 =3 בשנת 1904 בלונדון, ניצח את הקטור שוסמית' +5 -0 =1 בשנת 1905 בלונדון, הפסיד לז'ק מיזס +1 -5 =1 בשנת 1905 בלונדון, הפסיד לרודולף שפילמן ששנת 1906 במינכן +4 -6 =5, הפסיד לפרנק מרשל +1 -2 =4 בשנת 1911 בהמבורג, הביס את אהרון נימצוביץ' +4 -0 =1 בשנת 1911 בהמבורג וניצח את משה לובצקי +5 -1 =1 בלייפציג בשנת 1913. 

כמומחה לשלב הפתיחה כתב לאונהרדט מונוגרפיה על הפתיחה הספרדית "**Zur Spanische Partie**" בשנת 1913. מספר רב של הסתעפויות בפתיחה מיוחסות אליו בפתיחה הספרדית, הסיציליאנית, פונציאני, גמביט אבנס וההגנה הסקנדינבית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאול לאונהרדט** בוויקישיתוף

* פאול לאונהרדט, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* 487 משחקי שחמט של לאונהרדט,365chess.com
* מידע כללי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90203757
* GND: 1166970744
* ISNI: 0000 0003 8809 0217
* NTA: 089391985
* VIAF: 281165354
* WorldCat: viaf-281165354

 |
פרופ' **פטר בקוני** (במקור **בוכוולד,** בהונגרית: **Bakonyi Péter**; נולד ב-17 בפברואר 1938 בבודפשט) הוא סייף יהודי-הונגרי בעבר, פרופ' למחשבים ונשיא איגוד הסיף של הונגריה בעבר. זוכה שתי מדליות ארד מהמשחקים האולימפיים (מקסיקו 1968 ומינכן 1972) ואלוף עולם (1966) בחרב קבוצתי ופעמיים אלוף הונגריה (1965 ו-1971) בחרב אישי.

ביוגרפיה
--------

בקוני בן למשפחה יהודית, אביו היה עורך דין וסבו מהנדס. במלחמת העולם השנייה המשפחה הייתה בגטו בודפשט (הגטו הקטן) באחד הבתים המוגנים. אנשי מפלגת צלב החץ פשטו על הבית וכל המשפחות היהודיות נלקחו להוצאה להורג. הוא ובני משפחתו ניצלו בנס בזכות אחיו בן השנה מאחר שחסו עליהם כדברי בקוני.

בקוני סיים את בחינות הבגרות בשנת 1956 בגימנסיה הטכנולוגית אוטו בלאתי, ולארח שלא התקבל לאוניברסיטה החל לעבוד כעוזר חשמלאי בחברת החשמל של בודפשט. בשנים 1960 עד 1965 היה סטודנט באוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט, שם השלים תואר בהנדסת חשמל. הוא קיבל את הדוקטורט בשנת 1969 ואת התואר למרצה בכיר בשנת 1974. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו במכון לחקר האוטומציה של האקדמיה ההונגרית למדעים, שם שימש כסגן מנהל מדעי החל משנת 1982. בין 1986 ל-1999 הוביל את התוכנית הלאומית לתשתיות מידע, שהקימה את שירותי רשת המחשבים בהונגריה, וכך הניח את היסודות להקמת האינטרנט בהונגריה. בשנת 1987 לימד כפרופסור אורח באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית. בשנת 2002 הוא שוב היה סגן מנהל האקדמיה ההונגרית למדעים. משנת 2011 היה היועץ הבכיר של האוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט, בין 2004 ל-2008 היה חבר במועצה הלאומית לתקשורת ואינפורמטיקה שמונתה על ידי הממשלה. הוא פרופסור ודיקן של האוניברסיטה. הוא נשוי ואב לשני ילדים.

### קריירת ספורט

בקוני התחיל לעסוק בסייף בגיל צעיר, ומגיל צעיר היה סייף הנבחרת הלאומית לנוער במועדון של חברת החשמל של בודפשט. אלוף עולם (קבוצתי) (1966), מדליית ארד באליפות העולם (אישי) (1969). זכה ארבע פעמים במדליית זהב באוניברסיאדה ובמדליית ארד אולימפית פעמיים עם נבחרת חרב הגברים (1968, 1972). הוא היה אלוף הונגריה שלוש פעמים. בשנת 1968 הוענק לו מדליית הזהב בזכות הישגיו בספורט. בין 1977 לבין 1989 היה נשיא איגוד הסיף ההונגרי. בשנת 2000 זכה באליפות העולם לוותיקים.

פרסים, הוקרה
------------

* פרס לוראנד אטווש (1964, 1986)
* מדליית זהב לזכייה בספורט (1968)
* פרס סצ'ייני (1993)
* צלב הקצונה של מסדר הכשרון של הרפובליקה ההונגרית (2003)
* פרס נוימן (2014)

קישורים חיצוניים
----------------

* פטר בקוני, באתר olympedia.org
* פרופיל של פטר בקוני
* ביוגרפיה של פטר בקוני
* הישגי פטר בקוני
* הפרופיל של פטר בקוני, בעמוד ה-MOB

הערות שוליים
------------

1. ↑  **JEWISH OLYMPIC MEDALISTS** By: Dr. George Eisen

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7960 4974
* VIAF: 121361874
* WorldCat: viaf-121361874

 |
**האגודה המיתופואטית** (באנגלית: **Mythopoeic Society**) היא ארגון ללא מטרות רווח אשר מוקדש למחקר של ספרות מיתופואטית, פנטזיה ומיתולוגיה. האגודה מתמקדת בעיקר, אך לא באופן בלעדי, בכתביהם של ג'.ר.ר טולקין, צ'ארלס ויליאמס וק.ס. לואיס. סופרים אלו היו חברי ה"אינקלינגס", קבוצת דיון לא רשמית באוניברסיטת אוקספורד שפעלה משנות ה-30 עד לשנות ה-50 של המאה ה-20[דרושה הבהרה].

האגודה הוקמה ב-1967 על ידי גלן ה. גודנייט. במקור היא הורכבה מקבוצות דיון באזור לוס אנג'לס ובהמשך התרחבה לסניפים ברחבי אמריקה הצפונית. ב-1972 התמזגה עם "אגודת טולקין של אמריקה". כיום החברות באגודה פתוחה לכל אלה שקוראים, כותבים או חוקרים את ז'אנר הפנטזיה. האגודה מממנת מספר קבוצות דיון, ובכל קיץ מכנסת ועידה שנתית הידועה בשם "מיתקון" (Mythcon)

האגודה מוציאה שלושה פרסומים:

* Mythprint - עלון חדשות חודשי עם ביקורות ספרים ומאמרים.
* Mythlore - מאמרי ביקורות על עבודות בתחום הפנטזיה והמיתולוגיה.
* The Mythic Circle - מקבץ שנתי של סיפורת ושירה.

בנוסף, האגודה מוציאה לאור ספרי מחקר ומעניקה מספר פרסים לספרים ועבודות מחקר מצטיינים בתחום הפנטזיה והמיתולוגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האגודה המיתופואטית (באנגלית)
* האגודה המיתופואטית, ברשת החברתית פייסבוק

* האגודה המיתופואטית, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 1044 9688

 |
**בֶּסָריוֹן גוּגוּשווילי** (בגאורגית: **ბესარიონ გუგუშვილი**; נולד ב-1945) הוא פוליטיקאי גאורגי וראש ממשלת גאורגיה לשעבר. כמי שהיה מקורב לנשיא גאורגיה באותם ימים זוויאד גמסחורדיה הוא מונה לתפקיד ראש הממשלה לאחר התפטרותו של תנגיז סיגואה ב-23 באוגוסט 1991. וכיהן בתפקיד עד להדחתו של גמסחורדיה בהפיכת 1991–1992. הוא הלך בעקבותיו לגלות בצ'צ'ניה. הוא השתתף גם בניסיון ההפיכה של גמסחורדיה בספטמבר 1993, לאחר שגמסחורדיה ניצל את ההזדמנות של המאבק באבחזיה, חזר לזוגדידי והקים בה ממשלה גולה. אולם ההפיכה נכשלה ולאחר מותו של גמסחורדיה, קיבל גוגושווילי מקלט מדיני בפינלנד, שם הוא מתגורר עד היום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בסריון גוגושווילי** בוויקישיתוף
* בסריון גוגושווילי, קורפורטיזם על פי מינוח על לאומי, 3.7.1993, באתר "שאוולגו" (ბესარიონ გუგუშვილი), פורסם ב"סובייטי אנליסט" כרך 22, עמ' 4–12, (באנגלית)
* בסריון גוגושווילי, ראיון באימדי, 2006, (בגאורגית)
* בסריון גוגושווילי(הקישור אינו פעיל), (בגאורגית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**תנגיז סיגואה** |  **ראש ממשלת גאורגיה** 
1991–1992 | **הבא**:**תנגיז סיגואה** |
שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג
**פטר ברנס** (בגרמנית: **Peter Behrens**;‏ 14 באפריל 1868 – 27 בפברואר 1940) היה אדריכל ומעצב תעשייתי, מחלוצי התחום. בעבודתו עבור תאגיד AEG מ-1907 ועד מותו גיבש לראשונה זהות תאגידית בקנה מידה רחב (מרמת הלוגו והגופן, דרך עיצוב מוצר ועד אדריכלות מבני החברה). בין תלמידיו ועוזריו נמנים בכירי האדריכלות המודרניסטית מיס ון דר רוהה, ולטר גרופיוס, לה קורבוזיה ואחרים.

תולדות חייו
-----------

נולד בהמבורג ולמד ציור באקדמיות של המבורג, דיסלדורף וקרלסרוהה. בשנת 1890, לאחר שנשא לאשה את לילי קרמר, עבר למינכן. הוא עסק בציור, איור ספרים ועיצוב פריטים ביתיים. ב-1899 בנה את ביתו במושבת האומנים של דרמשטאדט, בו עיצב את כל הפריטים (ריהוט, טקסטיל, קדרות, שטיחים ועוד) ברוח ערכי תנועת האמנויות והאומנויות ויוגנדסטיל. אולם מאז נטש את סגנון היוגנדסטיל לכיוון מודרניסטי יותר.

החל מראשית המאה ה-20 התמחה בתכנון בתי חרושת ומבני תעשייה מלבנים, זכוכית ופלדה. ב-1907 היה מבין מייסדי האיגוד המקצועי של מעצבים, אדריכלים ותעשיינים בגרמניה, ורקבונד שמטרתו הייתה לקדם את תחום העיצוב התעשייתי באמצעות "מעצבי-בית" שיעבדו בצמוד למפעלים תעשייתיים. באותה שנה התקבל ברנס למשרת "יועץ אמנותי" לתאגיד החשמל AEG, הוא עבד עבור התאגיד עד מותו, אך תמיד נותר במשרת יועץ.

ב-1911 תכנן את בניין שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג, מבנה בעל חזית נאו-קלאסית מונומנטלית שנחנך ב-1913. באותה עת תכנן גם את בית הכנסת הנאולוגי בז'ילינה שבסלובקיה ואת מטה חברת אי גה פארבן בפרנקפורט.

החל מ-1924 כיהן כראש המחלקה לאדריכלות באקדמיה הפרוסית לאמנות בברלין, במקביל לימד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בשנת 1936 שהה בווינה ונקרא לשוב לברלין בהוראה אישית של אדולף היטלר שאהב מאוד את תכנונו לשגרירות בסנקט פטרבורג. ברנס צורף לצוות התכנון של "ברלין החדשה" בראשות אלברט שפר, שהבטיח לו את תכנון מטה חברת AEG על שדרת הציר המרכזית "שדרות הפאר" של ברלין החדשה. התוכנית לא יצאה לפועל עקב מותו של ברנס במלון בריסטול בברלין.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פטר ברנס** |

* אתר המוקדש לו ולעבודתו
* פטר ברנס - מחקר ביוגרפי
* בית הכנסת הנאולוגי בז'ילינה
* על מבנה AEG בברלין
* פטר ברנס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פטר ברנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* בניין AEG בברלין. תוכנן ב-1908בניין AEG בברלין. תוכנן ב-1908
* "הנשיקה", ציור מאת ברנס בסגנון יוגנסטיל, 1898"הנשיקה", ציור מאת ברנס בסגנון יוגנסטיל, 1898
* קומקום חשמלי של AEG‏, 1909קומקום חשמלי של AEG‏, 1909

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270935705171
* BIBSYS: 15035523
* BNE: XX1266055
* BnF: cb119526450 (data)
* CANTIC: a11705498
* CiNii: DA07016111
* GND: 118508466
* ISNI: 0000 0001 0916 5301
* KulturNav: b293a802-5691-4f28-9c2f-ea098f552b8a
* LCCN: n80164644
* NDL: 00619080
* NGV: 27580
* NKC: jn20020102074
* NLA: 35687359
* NLP: A25547045
* NTA: 068852207
* RERO: 02-A012351121
* RKD: 5997
* SNAC: w6697wdk
* SUDOC: 027500373
* Trove: 1042891
* ULAN: 500022843
* VcBA: 495/100247
* VIAF: 74643773
* WorldCat: lccn-n80164644

 |
**Diema**(בבולגרית: **Диема**) הוא ערוץ טלוויזיה בולגרי, חלק מ-Nova Broadcasting Group, שנמצאת בבעלות קבוצת המדיה השוודית Modern Times Group. הערוץ משדר בעיקר סרטים וסדרות פעולה. ערוצי האחות של הערוץ הם Diema Sport ו-Diema Family.

היסטוריה
--------

Diema נוסדה ב-15 במאי 1999 בידי אמיל סבלצ'ב, אנטולי בלצ'ב ואסן רדולוב. הערוץ הראשון בבעלות הקבוצה הוא Diema+. במהלך השנים הוכחה הפופולריות של הערוץ והחברה השיקה ערוץ שני - Diema 2. בסוף 2005 נמכרה Apace Media. במרץ 2007 הפכה Diema Vision לחלק מ-Balkan Media Group בע"מ, מיזם משותף בין Apace Media Group הבריטית לבית Modern Times Group, ומותג מחדש הערוץ עם הורדת ה"+" מסמל הערוץ. ב-12 בספטמבר 2011 שינה הערוץ שוב את מראהו ואת הסמליל שלו.

### פופולריות

באפריל 2017 עמד ממוצע הצפייה בערוץ על 2.73%.

גלריה
-----

* סמלילי ערוצי Diemaסמלילי ערוצי Diema
* היסטוריה של סמלילי Diemaהיסטוריה של סמלילי Diema

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Diema** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Diema

הערות שוליים
------------

1. ↑  החל מיוני 2016 שמות הערוצים מופיעים בצורה הבאה, באתר NOVA, ‏07-01-2017 (בבולגרית)
**רכס וילט** (באנגלית: **Willett Range**) הוא רכס או מצוק, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

הרכס משתרע לכיוון צפון, החל מפסגת מיסטייק; אורכו של הרכס 37 קילומטרים; והוא מגיע עד קרחון מקאיי.

גובהו של הרכס 2,449 מטרים מעל פני הים; המצוק הגבוה מהווה את גבולו של מדף הקרח היבשתי.

מספר קרחונים הזורמים לכיוון מזרח מן הרמה "פורצים" את קו הרכס.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הרכס

הרכס נחקר על ידי משלחת הסקר הצפונית הניו זילנדית (New Zealand Northern Survey Party) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958; המשלחת הקימה בסיסי סקר בקצה הדרומי של הרכס באוקטובר 1957 ובינואר 1958.

### מקור השם

של הרכס ניתן לו על ידי משלחת הסקר הניו זילנדית.

הרכס נקרא ר. וו. וילט (R.W. Willett), מנהל הסקר הגאולוגי של ניו זילנד, אשר סייע באופן משמעותי למשלחת הטראנס אנטארקטית במהלך המחקר והסקרים, ולאחר שובה של המשלחת - בעיבוד הנתונים שנאספו במחקר.

לקריאה נוספת
------------

• B. C. McKelvey & P. N. Webb (1962), **Geological investigations in southern Victoria Land, Antarctica**, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 5:1, 143-162, 
• J. Linsley Gressitt, **PROBLEMS IN THE ZOOGEOGRAPHY OF PACIFIC AND ANTARCTIC INSECTS**, Pacific Insects Monograph 2: 1-94
מפה גאולוגית:
• Isaac, M.J.; Chinn, T.J.; Edbrooke, S.W.; Forsyth, P.J. 1996, **GEOLOGY OF THE OLYMPUS RANGE AREA, SOUTHERN VICTORIA LAND, ANTARCTICA**, Institute of Geological & Nuclear Sciences

קישורים חיצוניים
----------------

* רכס וילט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* רכס וילט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* רכס וילט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור רכס וילט
* מפת אזור רכס וילט

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  מידע גאוגרפי
4. 1 2 3 4 5 6  מידע היסטורי
**חשיפה** היא מיצג של האמן הישראלי גדעון גכטמן שהוצגה בשנת 1973 בגלריה יודפת. עבודה פרובוקטיבית זו נוצרה בעקבות ניתוח לב שעבר האמן, ולאחר שהתגלה שבנו בן השש, יותם, חולה במחלה נדירה. היצירה נחשבה חושפנית ונועזת ביותר ביחס לתקופה בה הוצגה.

היצירה התייחסה לפרוצדורות הרפואיות ולבדיקות שעבר האמן, וכללה שחזור של ההליכים שבהם התכונן לניתוח הראשון שבו עבר. יצירה זו נחשבת לאחת התערוכות המושגיות הראשונות שנערכו בישראל.

תיאור היצירה
------------

במסגרת המיצג הוצג וידאו של גכטמן כשהוא מגלח את שיער ראשו ובהמשך את כל שיער גופו (החל מהגבות ועד שער הערווה), קופסאות עשויות פרספקס ובהם שיער האמן המגולח, תצלומים של גכטמן בעירום מלא, תצלומי רנטגן של לב האמן, וכן תצלומים של המיטה בה אושפז, של הרופאים והאחיות שטיפלו בו, ומסמכים דמוי מסמכים רפואיים, שהכין האמן, ואשר לכאורה מציגים את מצבו הרפואי (המסמכים משייכים את מצב ליבו של האמן ליחס של הורי האמן אליו, ולהזנחה שהם הזניחו אותו). עוד כולל המיצג צנצנות של תרופות, כלים המכילים שתן של האמן, וברקע נשמע צליל דופק ליבו של גכטמן (שהוקלט על ידי אשתו).

יגאל צלמונה תיאר את המיצב במילים אלה:

> 
> "זו היתה עבודה שלא כולנו תפשנו את החשיבות שלה מהרגע הראשון, אך היא היתה מדהימה בתהודה שלה והתבררה כמהפכנית בתולדות האמנות. לא מפני שגכטמן עסק באמנות מושגית, כי עבודות מושגיות כבר הכרנו, אלא בשל הניתוח של הגוף הציוני הישראלי החדש. הדיבור הזה - אני חולה, אני פגום - חוזר לגוף היהודי הישן. זה היה מהלך חשוב ומרתק, עם הקשר שלו לשואה. הידיים המורמות הפוכות למה שהכרנו וגדלנו עליו. זו הצגה של החולשה. כל העבודה מבוססת על כך שבימיו בקיבוץ הוא הסתיר את העובדה שהיה חולה, וזה גם מה שחיזק את המחלה שלו".
> 
> 
> 
> — יגאל צלמונה
>

ביקורת
------

משה נתן כתב בעיתון מעריב על היצירה:

> 
> המוזר הוא אחרי כל ה'חשיפה' הזאת - חשיפה שאין בה מאומה מן הכוח היוצר - אנו יודעים מעט מאוד על המחלה של גדעון גכטמן...דהיינו: מה קרה לו במעמקי נפשו? אילו מחשבות חלפו במוחו באותם ימים שלפני הניתוח ואחריו? מה פניה של אימת המוות? על שאלות אלה לא בקבוקי כדורים ולא צנצנות שתן יכולים לענות, אלא יצירה שחוללה אותה 'רוח הבוראת' של האמן".
> 
> 
> 
> — משה נתן, מעריב
> 

האוצרת שרה בריטברג סמל סבורה כי מדובר ביצירת בעלת חשיבות רבה ביותר:

> 
> היום אפשר לומר שזו היתה אחת מהתערוכות הרדיקליות ביותר של הזמן הרדיקלי ההוא, וגם מהתערוכות השלמות ביותר של גדעון עצמו. בזמנו, נדמה לי, היתה בעיקר מבוכה. לא עיכלתי את מה שנראה לי אז כאקט אקסהיביציוניסטי: חשיפת המחלה והניתוח בפרהסיה, צילומי העירום הרבים של גדעון עצמו.
> 
> 
> 
>

גלריה
-----

* מסמכים רפואיים מתוך "חשיפה"מסמכים רפואיים מתוך "חשיפה"
* חשיפה (מראה הצבה)חשיפה (מראה הצבה)
* חשיפה (מראה הצבה)חשיפה (מראה הצבה)
* חשיפה (מראה הצבה)חשיפה (מראה הצבה)
* חשיפה (מראה הצבה)חשיפה (מראה הצבה)
* תצלום מתוך וידאותצלום מתוך וידאו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חשיפה** בוויקישיתוף
* יניב יהודה אייגר, גכטמן עשה למוות את המוות, באתר nrg‏, 12 בינואר 2009
* גילרמן, דנה, **אתם לא רואים שאני הולך באוויר** עיתון הארץ, 31 במאי 2007
* אלי ערמון אזולאי, **גדעון גכטמן, בן חורג באמנות הישראלית**, עכבר העיר, 3 בדצמבר 2009
* תיאור היצירה באתר מוזיאון חיפה לאמנות
**לולאך** (באנגלית: **Lulach**, בגאלית סקוטית: **לואלך מק גייל קואמגיין** - **Lulach mac Gille Coemgáin** באיות עתיק, **Lughlagh mac Gille Chomghain** באיות מודרני, כלומר "לולאך בנו של גייל כומגיין"; נפטר ב-17 במרץ 1058), המכונה "**טיירבית'**" (חסר המזל) ו**פאטואוס** (הטיפש), היה מלך סקוטלנד בין 15 באוגוסט 1057 עד מותו.

קורות חיים
----------

לולאך היה הראשון מבית מלכי סקוטלנד שיש תעוד בדבר טקס הכתרתו. טקס ההכתרה נערך באוגוסט 1057 במנזר סקון - מקום הכתרתם המסורתי של מלכי סקוטלנד מאז מלכותו של לולאך.

לולאך, שהיה בנו החורג של מקבת', עלה לשלטון לאחר מותו של מקבת' בקרב בשנת 1057, בתמיכת חייליו של מקבת'. בהתאם לכינויו היה לולאך מלך חלש באופיו, ושלט זמן קצר בלבד בטרם נרצח ביוזמת מלקולם השלישי שמלך אחריו.

בנו של לולאך, מאל סנכטאי היה מורמאר מוריי, וכן הייתה ללולאך בת (שמה אינו ידוע), ובנה (נכדו של לולאך) היה אואנגוס ממוריי.

ככל הנראה לולאך נקבר באי קולומבה הקדוש שבאיונה. מיקומו המדויק של הקבר אינו ידוע.

קישורים חיצוניים
----------------

| מלכי סקוטלנד |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| המלכים הפיקטים • בית אלפין • בית דאנקלד  **• בית מוריי •**   בית ברוס • בית באליול • בית סטיוארט • בית הנובר • בית וינדזור 

מקבת' • לולאך |

 |
**פטר בינקובסקי** (בסלובנית: **Peter Binkovski**; נולד ב-28 ביוני 1972) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

בינקובסקי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של מריבור. בשנת 1989 הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה השלישית ביוגוסלביה. אחרי שנתיים, יוגוסלביה התפרקה ומריבור הצטרפה לליגת העל הסלובנית. באותה עונה, זכה עם הקבוצה בגביע.

בינואר 1996 הצטרף לאוסטר מליגת העל השוודית. כעבור שנה חתם בברומל סנדאי ולאחר מכן חתם בפירסט וינה.

בקיץ 1998 חתם במכבי יפו מהליגה הלאומית, במדיה רשם 4 הופעות ושוחרר כעבור מספר חודשים וחתם בקורוטן פריבלייה. גם במדיה שיחק כחודשיים וחזר לקדנציה שנייה במריבור עמה זכה בדאבל.

בהמשך הקריירה שיחק בפוהורני, רודאר פלייבליה, דומז'אלה, קורוטן פרייבליה וז'לייזניצ'אר מריבור.

בינקובסקי רשם במדי נבחרת סלובניה 17 הופעות וכבש שער אחד בתיקו 2-2 נגד תוניסיה.

תארים
-----

מריבור
* ליגת העל הסלובנית: 1998/1999
* גביע הסלובני: 1991/1992, 1993/1994, 1998/1999

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פטר בינקובסקי"**.