recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
השושנה האדומה של לנקסטר. סמל בית לנקסטר.
**השושנה האדומה של לנקסטר** היא הפרח המסמל את מחוז לנקשייר.

הסמל מבוסס על פרח מהסוג ורד שמינו המדויק אינו ידוע, אולם מניחים כי זהו זן תרבותי של המין ורד גאליה (*Rosa Gallica*) .

שושנה בצבע גולס",הופיעה לראשונה כסמל בית לנקסטר בקרב בוסוורת' בשנת 1485.

הפרח
----

ורד גאליה
ורד גאליה נחשב לאחד ממיני הוורד הראשונים שתורבתו. הוא גדל בר ברחבי דרום אירופה ומרכז אסיה וטופח על ידי הפרסים, המצרים והיוונים הקדמונים. מאוחר יותר הביאו אותו הרומאים לגאליה (צרפת של ימינו), ומכאן שמו - "ורד גאליה". שושנת לנקסטר האדומה היא כנראה אחד מזני המכלוא שפותחו ממין זה.

הסמל
----

סמלי בית לנקסטר מצוירים בפארק ויליאמסון, לנקשייר
השושנה האדומה שימשה כסיכתם של בני בית לנקסטר במהלך מלחמת השושנים. עם עלייתו של הנרי טיודור לכס ממלכת אנגליה אוחדו השושנה האדומה עם השושנה הלבנה של יורק ליצירת שושנת טיודור.

שושנת טיודור
השושנה אינה מופיעה על שלט האצולה של דוכסות לנקסטר אך הפכה להיות סמל מחוז לנקשייר ועקב כך שולבה בסמלי הרשויות המקומיות. מאז 1974 מספר רבעים במנצ'סטר רבתי ובמרזיסייד שילבו את השושנה בסמליהם על מנת לסמל את עובדת יסודם מחלקי לנקשייר.

הסמל כסמל צבאי
--------------

מאז המאה ה-19 השושנה האדומה הייתה חלק מסמלי מספר יחידות בצבא בריטניה אשר גויסו במחוז. במלחמת העולם הראשונה השושנה נישאה בידי הדיוויזיה הבריטית ה-55 (מערב לנקשייר) במהלך המערכה בבלגיה; המוטו שלהם היה "מנצחים או מתים, אלו אשר לובשים את שושנת לנקסטר". סמל הכומתה של הרגימנט של דוכס לנקסטר אשר נוסד בשנת 2006 מציג את השושנה.

חיל הרגלים הקל של הצבא הקנדי נושא גם הוא את השושנה כחלק מתג הכומתה שלהם עקב הברית בינו לבין הרגימנט של יורק ולנקסטר של הצבא הבריטי.

דגל לנקשייר
-----------

דגל לנקשייר המסורתי, דגל לבן עם שושנה אדומה, מעולם לא אושר בידי מכון הדגלים וכאשר הוצג בפניו נודע כי הוא רשום על שם העיר מונטרוז, סקוטלנד. משום שלא ניתן לרשום שני דגלים בעלי אותו עיצוב, הדגל הרשמי של לנקשייר כיום הוא דגל צהוב עם שושנה אדומה במרכזו.

גלריה
-----

* דגל לנקשייר  שושנת לנקסטר על דגל צהובדגל לנקשייר   
 שושנת לנקסטר על דגל צהוב
* סמל מרזיסייד  השושנים האדומות מופיעות כחלק מהציצה וכמו כן על התומך הדקסטריסמל מרזיסייד   
 השושנים האדומות מופיעות כחלק מהציצה וכמו כן על התומך הדקסטרי

ראו גם
------

* מלחמת השושנים
* שושנת יורק הלבנה
* שושנת טיודור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שושנת לנקסטר האדומה** בוויקישיתוף

* Lancashire villages homepage concerning the rose
* 55th (West Lancashire) Territorial

הערות שוליים
------------

1. ↑  UK Flag Registry website
2. ↑  Lancashire Evening Post: Lancashire flag is all yellow
**אנטארקטופלטה** (שם מדעי: *Antarctopelta*; מילולית: "משוריין אנטארקטי") הוא סוג דינוזאור ממשפחת הנודוזאוריים אשר חי ביבשת אנטארקטיקה בתור הקרטיקון לפני 74-70 מיליון שנה.

מאפיינים
--------

המאובנים של דינוזאור זה התגלו על האי ג'יימס רוס ב-1986, מה שהופך אותו לדינוזאור הראשון שהתגלה ביבשת. עם זאת מאובניו קיבלו שם רק בשנת 2005, לאחר הקריאולופוזאורוס הטורף מהיורה. כל המאובנים השתייכו לפרט בודד עם עצמות שבורות וחלקיות, בעיקר של לסת תחתונה ועצמות שיניים. חפירת המאובנים לקחה שנים רבות בשל תנאי החפירה הקשים, מזג האוויר וקשיי הזיהוי של העצמות.

דינוזאור משוריין זה היה בינוני ביחס למשפחתו והגיע לאורך 4 מטרים והיה בעל דמיון לזאורופלטה. מבנה השיניים שלו היו גדולות ודמויי-עלה והתאימו ללעיסת צמחייה קרקעית. הגוף שלו כוסה באוסטאודרם משוריין לאורך גופו. לא ידוע איך נראה הזנב שלו מאחר שלא שרד במאובנים, אך כמה חוליות לקראת קצההגוף היו מחוזקות, כך שאולי היו תומכות במבנה מחוזק בקצה הזנב. כמה חוקרים סוברים שהפרט המאובן היה צעיר.

דינוזאור זה משויך כסוג פרימיטיבי למשפחת הנודוזאוריים, אף שבעבר נחשב לטקסון ללא מקור בקבוצת האנקילואורים. מספר חוקרים מגדירים אותו כסוג אנקילוזאור עצמאי הקרוב לסטגואורוס ולקנברזאורוס.

בעוד הוא חי אנטארקטיקה הייתה חמימה בהרבה מכיום וכוסתה בעצים מחטניים ואף ביערות נשירים מסוימים. עם זאת עדיין היו בה חורפים קרים מכוסי קרח והאנטארקטופלטה נאלץ לשרוד בסביבה קשה לצידם של אורניתופודים וזאורופודים וייתכן שהיגר לאמריקה הדרומית שהייתה מחוברת לאנטארקטיקה.

בתרבות
------

האנטארארקטופלטה הופיע בסדרה כוכב פרהיסטורי ובמשחק עולם היורה: המשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטארקטופלטה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
גנרל של דיוויזיה **אנטואן פיליפ תומאס ז'וזף בושרון דה בואסוד** (בצרפתית: **Antoine Philippe Thomas Joseph Baucheron de Boissoudy**;‏ 12 באוקטובר 1864 – 17 במרץ 1926) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

בושרון נולד ב-28 בפברואר 1860, בשרבור אשר השתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. הוא היה בנו של האדמירל פיליפ בושרון דה בואסוד. ב-27 באוקטובר 1883 התגייס לצבא צרפת, ונכנס ללימודים באקדמיה הצבאית סן-סיר, אותה סיים בשנת 1885 בדרגת לוטננט משנה. ב-29 במרץ 1889 הוא הועלה לדרגת לוטננט, ושרת במטה הכללי. ב-19 במאי 1895 הועלה לדרגת קפטן. ב-30 בדצמבר 1908 הוא הפך לאביר בלגיון הכבוד. ב-10 בפברואר 1909 הוא מונה לראש המטה הכללי של הדיוויזיה ה-39, ב-23 בדצמבר 1912 הועבר לדיוויזיה ה-68 והועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-13 בינואר 1914 מונה לראש מטה הקורפוס ה-21.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה בושרון ראש מטה הקורפוס ה-21. הוא לחם עם הקורפוס במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב לורן. לאחר מכן השתתף בקרב הראשון על המארן, קרב ויטרי וקרב אראס. ב-1 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת קולונל. ב-3 במרץ 1915 מונה לראש המטה של פלגת הארמייה ווז' אשר הגנה על אזור לורן. ב-4 באפריל של אותה שנה הפכה הפלגה להיות הארמייה השביעית. ב-28 באוקטובר 1915 הועלה לדרגת קצין בלגיון הכבוד, וב-25 בנובמבר הוענקה לו דרגה זמנית של גנרל של בריגדה. ב-3 בדצמבר מונה למפקד הדיוויזיה ה-43, ופיקד עליה במהלך קרב ורדן והקרב על הסום. ב-16 בספטמבר 1916 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה, וחודש לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-5, ופיקד עליו במהלך הקרב השני על האן. ב-4 באפריל 1917 הוא מונה למפקד הארמייה השביעית. ב-15 באוקטובר 1918 מונה למפקד הצבא הצרפתי בבלגיה, ופיקד עליו במהלך מתקפת מאה הימים עד סיום המלחמה. ב-7 בנובמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת מפקד בלגיון הכבוד.

### אחריתו

ב-27 בנובמבר 1918 הוא מונה למפקד הארמייה השנייה, עד 11 בפברואר 1919. ב-10 במרץ של אותה שנה מונה למפקד האזור הצבאי ה-10 עד 5 במרץ 1920. במקביל פיקד על הקורפוס ה-10 מ-10 בספטמבר 1919 עד 30 באוקטובר 1920. ב-9 ביולי 1921 הועלה לדרגת קצין גבוה בלגיון הכבוד. ב-7 בפברואר 1924 הוא מונה למפקח על בתי הספר הצבאיים עד 5 בדצמבר של אותה שנה. הוא נפטר בפריז ב-25 בדצמבר 1944 בגיל 61. הוא נקבר בבית הקברות בהאינווליד. בנו היה הגנרל גי בושרון דה בואסוד, אשר לחם בצבא צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטואן בושרון דה בואסוד** בוויקישיתוף
* תמונות של דה בואסוד
* משפחת בושרון דה בואסוד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16740672j (data)
* The Léonore id LH//137/75 is not valid.

 |
רצח מלך פורטוגל ויורשו ב-1908
באירוע **רצח מלך פורטוגל ויורשו** שבוצע ב-1 בפברואר 1908 נרצח מלך פורטוגל קרלוש הראשון בן ה-44 ונסיך הכתר לואיש פיליפה בן ה-20 על ידי מתנקשים רפובליקנים אשר לא היו מרוצים מהמדיניות של המלך ומהמצב הכללי בפורטוגל.

ההתנקשות
--------

ב-1 בפברואר 1908 חזרה משפחת המלוכה לליסבון מחופשה בארמון וילה ויסוסה שבמרכז פורטוגל. לאחר שחצו את נהר הטאגו באמצעות ספינת קיטור, הם נסעו בכירכרה פתוחה לעבר הארמון בליסבון. על פי הנוהג הרגיל הייתה המרכבה מלווה באנשי המשמר המלכותי, אשר היו חמושים וקצין פרשים רכוב. כאשר הכירכרה המלכותית חצתה את כיכר Terreiro do Paço, החלו שני המתנקשים אלפרדו קוסטה ומנואל בויסה לירות לעבר משפחת המלוכה. בויסה, שהיה בעבר צלף בצבא, ירה באמצעות רובה קרבין, שהוסתר מתחת למעיל שלבש, ממרחק של כ-8 מטרים. הירייה פגעה בצווארו של קרלוס הראשון והוא מת באופן מיידי. המתנקש השני קפץ על מדרגת הכירכרה, וירה גם הוא על גופתו של המלך. המלכה אמליה שלא נפגעה, ניסתה להגן על ילדיה, תוך שהיא צורחת בקול רם, והודפת את המתנקש באמצעות זר פרחים.

בעקבות כן, הפנו המתנקשים את תשומת לבם אל נסיך הכתר לואיש פיליפה אשר עמד לירות על התוקפים באמצעות אקדח מוסתר, אך הם הספיקו גם לירות בו ופגעו בחזהו. הנסיך הצליח לירות ארבע יריות לעבר התוקף אשר נפל מן הכירכרה. עם זאת, כאשר לואיש פיליפה נעמד, הוא הפך גלוי יותר לתוקף שהחזיק ברובה הקרבין אשר פגע בראשו וגרם בעקבות כך למותו המיידי. הנסיך מנואל נפצע בזרועו. בויסה הספיק לירות עוד שתי יריות, ופצע קצין וחייל שהתקרבו אליו. שני המתנקשים נרצחו על ידי אנשי המשמר המלכותי שגם הרגו בהמולה עובר אורח חף מפשע.

אחרית דבר
---------

כמה ימים לאחר ההתנקשות הוכתר הנסיך מנואל כמלך פורטוגל. ההתנקשות גרמה לזעזוע גדול בפורטוגל ובשאר אירופה. עם זאת, לאחר הפיגוע הפכה המפלגה הרפובליקנית לפופולרית מאוד, וב-5 באוקטובר 1910 הצליחה המפלגה לבצע הפיכה רחבת היקף, שגרמה להחלפת המונרכיה ברפובליקה. המלך הצעיר מנואל השני, אשר נפצע בהתנקשות אך שרד, נמלט לבריטניה במהלך ההפיכה של 1910.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רצח מלך פורטוגל ויורשו ב-1908** בוויקישיתוף
**טקסין הגדול, מלך תונבורי** (בתאית: **สมเด็จพระเจ้าตากสินมหาราช**, תעתיק: **סום דט פרה צ'או טקסין מאהאראט**, להאזנה (מידע • עזרה);‏ 17 באפריל 1734 – 7 באפריל 1782) היה גנרל סיאמי והמלך היחיד של ממלכת תונבורי.

בשנת 1767, לאחר שבירת סיאם הישנה איוטהאיה נחרבה על ידי הכובש הבורמזי, הקים טקסין, כגנרל בכיר, ממלכה בעיר החדשה תונבורי והנהיג אותה להדיפת הכיבוש הבורמזי עד 1771.

שלטונו התאפיין במלחמות רבות; הוא נלחם כדי להדוף פלישות בורמזיות חדשות ולהכניע את ממלכת לאנה בצפון תאילנד, נגד נסיכויות לאוטיות ונגד קמבודיה המאיימת.

למרות שמלחמה תפסה את רוב זמנו של טקסין, הוא הקדיש תשומת לב רבה לפוליטיקה, לממשל, לכלכלה ולרווחת המדינה.

הוא קידם סחר וטיפח יחסים עם מדינות זרות כולל סין, בריטניה והולנד. הוקמו לו דרכים ונחפרו תעלות.

מלבד שיקום ושיפוץ מקדשים, המלך ניסה להחיות את הספרות, וענפי אמנות שונים כגון דרמה, ציור, אדריכלות ומלאכת יד.

בשנות שלטונו האחרונות נעשה קנאי דתי, נחשב מלך אכזרי ושלטונו של טקסין היה מעורער ממילא, לכן שלטונו הופל בהפיכה על ידי ידידו הקרוב והבכיר בשלטונו טונדואנג צ'אקרי, והוא הוצא להורג ב-7 באפריל 1782.

טונדואנג הקים את ממלכת ראטאנאקוסין והמליך את שושלתו לממלכת תאילנד החדשה.

בשל היותו של המלך טקסין הלכה למעשה מאחד תאילנד, הוצמד לו לאחר מותו הכינוי "הגדול".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טקסין הגדול, מלך תאילנד** בוויקישיתוף
אנדרטה לזכרו של המלך טקסין הגדול
* טקסין הגדול, מלך תאילנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119022648
* ISNI: 0000 0000 9044 0907
* LCCN: n78083246
* SUDOC: 07240017X
* Trove: 1053966
* VIAF: 57877764
* WorldCat: lccn-n78083246

 |
**דררת אצ'ו** (שם מדעי: *Psittacula eques*) היא מין של תוכי ממשפחת הדרראים ומהסוג דררה. אנדמית לאי מאוריציוס שבאוקיינוס ההודי.

מאפיינים
--------

אורך גופה של דררת אצ'ו הוא 35–42 ס"מ. משקל הזכרים הוא 150 גרם ושל הנקבות 170 גרם. הן בעלי נוצות ירוקות, כמו רוב הדררות. המקור ורוד והעיניים לבנות. הזנב ארוך ועוזר לייצב אותן על הענפים.

הדררות חיות ביערות של מאוריציוס ומעופפות בקבוצות לחפש פירות. מקורן הגדול עוזר להן לפצח זרעים גדולים.

הדררות נעשו למינים פגיעים אחרי שהאדם הגיע למאוריציוס: הוא סחר בתוכים למחמד או הרג אותם, הביא מיני חיות טורפות כמו חולדות או נמיות לאיים ובעיקר הרס את יערות הגשם בהם הם חיים ועל עציהם מתרבים. יחד עם הרבה מעופות מאוריציוס, תוכים אלה נעשו נדירים כ"כ שב-1980 נותרו בחיים רק 10 תוכים. תוכנית רבייה מוצלחת עזרה לייצב מספר זה, אך הם עדיין בסכנה ממשית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דררת אצ'ו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דררת אצ'ו באתר הרשימה האדומה של IUCN
כתישה של מספר תבלינים גולמיים ביחד ליצירת תערובת תבלינים טריה
**תערובת תבלינים** היא שילוב מוכן מראש של מספר תבלינים ביחס כמותי מסוים.

הכנה
----

כל תערובת מוגדרת על פי מרכיביה והכמות היחסית של כל אחד מהם בתערובת. הרבה פעמים הכנה מדויקת של תערובת תבלינים מחייבת הכנה של כמות גדולה מאוד של תערובת, למשל כאשר מאחד המרכיבים נדרשים גרמים בודדים וממרכיב אחר מאות גרמים. לכן, במקרים רבים הכנת כמות מזערית של תערובת תבלינים עשויה לייצר כמות תערובת גדולה מזו הנדרשת להכנת מאכל ספציפי. כתוצאה מכך נפוצה מאוד מכירה של תערובות מוכנות מראש. אלו מוכנות ומשווקות על ידי מוכרי תבלינים ולעיתים גם על ידי יצרני מזון תעשייתיים. סיבה נוספת לפופולריות של קניית תערובות תבלינים מן המוכן היא שחלק מתערובות התבלינים עשויות להכיל רכיבים יקרים או קשים להשגה.

עם זאת, הכנה ביתית של תערובת תבלינים עשויה להוביל לתוצאה איכותית בהרבה משימוש בתערובת קנויה, כאשר התערובת מוכנה בסמוך לשימוש בה וטריותה וריחה באים לידי ביטוי באוכל. הכנת תערובת תבלינים ביתית תכלול קלייה וכתישה של תבלינים המגיעים במצבם הגולמי, על מנת למנוע חימצון התערובת. בנוסף, תערובות תבלינים תעשייתיות מכילות לא פעם תוספים "זרים" לתערובת כגון דקסטרוזה, עמילן תירס, מונוסודיום גלוטמט, סודיום בנזואט ועוד, שהוספתם על ידי היצרן לתערובת נובעת משיקולים שיווקיים. תערובת פלפל לימון היא בעיקר של הכנה ביתית.

שימוש
-----

בבישול, כאשר נעשה לעיתים קרובות שימוש בשילוב מסוים של תבלינים, הופכת ההכנה מראש של התערובת את הבישול לקל יותר. ספרי בישול רבים מציינים את כמות תערובת התבלינים הנדרשת למתכון מבלי לפרט את מרכיביה, מתוך הנחה שייעשה שימוש בתערובת קנויה.

מטבחים שונים משתמשים בדרך כלל בתערובות תבלינים אופייניות להם, במגוון רחב של מנות.

תערובות תבלינים אופייניות
-------------------------

* במטבח הסיני – תערובת חמשת התבלינים.
* במטבח ההודי – הקארי והמסאלה הן "משפחות" של תערובות תבלינים, המבוססות על מרכיבים עיקריים קבועים עם חלופות שונות של המרכיבים המשניים.
* במטבח המזרח-תיכוני – זעתר, בהרט.
* במטבח הצפון אפריקאי – ראס אל חנות, פלפל צ'ומה.
* במטבח הצרפתי – ארב דה פרובאנס, בוקה גרני.
* במטבח המקסיקני – אבקת צ'ילי.

תערובת תבלינים נוספת שמופקת בעיקר בצורה תעשייתית וזוכה לפופולריות רבה היא סוכר וניל.

ראו גם
------

* רוטב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תערובת תבלינים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4529171-8

 |
**כיסא אליהו** הוא כיסא לברית מילה, שעוצב על ידי זאב רבן ובוצע בין השנים 1925-1916 בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. כיום, נמצא הכיסא באוסף מוזיאון ישראל.

תיאור
-----

הכיסא, עוצב על ידי זאב רבן הוא מעוטר בדימויים מן המסורת היהודית. העבודה על הכיסא שילבה את עבודתן של מספר מחלקות ובתי-מלאכה של בית הספר. הכיסא הושלם בספטמבר-אוקטובר 1925 והוצג ב"אולם הירשברג" של בית הנכות בצלאל לקראת שילוחו לתערוכה "בצלאל" בניו יורק, שהתקיימה בשנת 1926. לאחר התערוכה נמכר הכיסא לבית-כנסת בברוקלין. בשנת 1982 נרכש הכיסא על ידי מוזיאון ישראל.

בשל ריבוי הפרטים בו, הכיסא נחשב, ביחד עם ארון קודש ממכון ספרטוס, לאחד מן הפריטים החשובים והמורכבים שיוצרו בבצלאל. בסיס הכיסא מעוטר בשלושה תבליטים ובהם סצנות מקראיות הקשורות לטקס המילה. בחזית, לדוגמה, מופיע תיאור עקדת יצחק. משענות הידיים מגולפות בדמות אריות ואילו משענת הגב מעוצבת בדמות לוחות הברית, ובצדדיה קבועים 12 תבליטים, המסמלים את שבטי ישראל. בצורתה היא מאזכרת חזית של ארון קודש.

הכיסא הוצג פעמים רבות במוזיאון ישראל. בשנת 1983-1982 הוצג בתערוכה "בצלאל של שץ", בתערוכה "40 יצירות-מופת של יופי וקדושה מאוסף מוזיאון ישראל" (2005) ושולב בתערוכת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון (2015-2010).

קישורים חיצוניים
----------------

* כיסא אליהו באתר מוזיאון ישראל
* לתערוכת בצלאל באמריקה, דואר היום, 28 ביולי 1925
* בבית הנכאות הלאומי "בצלאל", דואר היום, 8 באוקטובר 1925
* ב"בצלאל", דבר, 18 באוקטובר 1925
* חיים נגיד, "כיסא אליהו" האגדי נתגלה בברוקלין, מעריב, 19 בדצמבר 1982

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: בבית הנכאות הלאומי "בצלאל", דואר היום, 8 באוקטובר 1925
**מקדונל דאגלס MD-12** (באנגלית: **McDonnell Douglas MD-12**) היה קוד התכנון למטוס נוסעים רחב גוף דו קומתי שתוכנן על ידי מקדונל דאגלס בשנת 1990. לחברה לא היו משאבים מספיקים לפיתוח מטוס כה גדול והפרויקט בוטל.

פיתוח
-----

תכנון המטוס החל בשנת 1990, והוא היה אמור להתחרות בבואינג 747. בנובמבר 1991 חתמה מקדונל דאגלס עם שתי חברות על שותפות בפיתוח המטוס, ובאפריל 1992 פורסמו תוכניות המטוס.

למטוס היו יתרונות רבים על המטוס המוביל באותה התקופה, ה-747, בהם: שתי קומות מלאות (בבואינג 747 הקומה השנייה ממוקמת בשליש הקדמי בלבד), טווח טיסה גדול יותר, ומשקל המראה מרבי גדול יותר.
טיסת הבכורה תוכננה לשנת 1995, ומסירת המטוסים הראשונים לשנת 1997.

בעקבות עלויות הפיתוח הגבוהות, עזבה חברת טאיוואן אירוספייס (Taiwan Aerospace) את הפרויקט, מקדונל דאגלס לא יכלה להתמודד עם העלויות הגבוהות לבדה והיא הודיעה באוקטובר 1996 על ביטול הפרויקט.

בואינג עשתה שימוש ברעיון מאוחר יותר במחקר המטוס New Large Airplane שנועד להחליף את ה-747, אך בסופו של דבר רעיון המטוס הדו-מפלסי יושם באיירבוס.

ראו גם
------

* איירבוס A380
* בואינג 747-8
* סוחוי KR-860

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקדונל דאגלס MD-12** בוויקישיתוף
* מידע על המטוס (באנגלית)

| מטוסי נוסעים תוצרת דאגלס ומקדונל דאגלס |
| --- |
| מטוסי מדחף | דאגלס דולפין • DC-1‏ • DC-2‏ • DC-3‏ • DC-4‏ • DC-5‏ • DC-6‏ • DC-7 |  |
| מטוסי סילון | DC-8‏ • DC-9‏ • DC-10‏ • MD-11‏ • MD-12‏ • MD-80 ‏ • MD-90‏ • MD-95 |
המבנים הגבוהים ביותר בעולם
תמונת המגדל במלואו
**תורן KRDK-TV** הוא מגדל שידור לטלוויזיה במחוז טרייל, דקוטה הצפונית, ארצות הברית. בגובה של 627.8 מטרים, זהו המבנה הגבוה ביותר בארצות הברית. תורן KVLY-TV, הממוקם 8 קילומטרים צפונית-מזרחית אליו, היה המבנה הגבוה ביותר, עד החלפת האנטנה שלו.

מאפיינים
--------

המגדל ממוקם שישה קילומטרים צפונית-מזרחית לגיילסבורג שבדקוטה הצפונית. הוא נבנה בשנת 1966 כדי להחליף את התורן הקודם של התחנה, מבנה בגובה 331 מטר שהיה ממוקם 15 קילומטרים צפונית-מזרחית לוואלי סיטי (או דרומית מערבית לפילסברי), ונמכר ל-KOVC, תחנת רדיו AM.

האנטנה משדרת בהספק קרינה יעיל של 285 קילוואט עבור KRDK-TV l (לשעבר KXJB-TV) של ואלי סיטי/פארגו; התחנה והמגדל הם בבעלות Major Market Broadcasting.

קריסות
------

התורן נפל ונבנה מחדש פעמיים. הקריסה הראשונה התרחשה בבוקר 14 בפברואר 1968 בשעה 9:08 כאשר הרוטור של מסוק ימי ניתק כמה חוטי תמיכה; ארבעה בני אדם שהיו בהמסוק נהרגו בתאונה. שידורי תחנת הטלוויזיה הושבתו במשך שמונה ימים, ולבסוף התחנה חידשה את השידורים מהמגדל הקודם שלה (KOVC). תורן חלופי בגובה זהה לתורן שנהרס נבנה מחדש תוך ארבעה חודשים וחצי.

התורן השני נפל במהלך סופת קרח שפגעה באזור ב-6 באפריל 1997. הסופה חשפה את התורן למשבי רוח של 70 קמ"ש וגרמה למעל 10 סנטימטרים של קרח להצטבר על המבנה. כתוצאה מכך קרס המבנה ב-18:09. תחנת הכבלים[דרושה הבהרה] חודשה בשעה 8:34 ושידרה עד השעה 15:00 אחר הצהריים לאחר מכן בתיאום עם שלוחות אחרות[דרושה הבהרה]; מגדל זמני של 224 מטרים הושלם ואיפשר את חידוש השידורים ב-10 ביולי. מגדל זה, המכונה KXJB-TV Mast 2, עדיין עומד ליד התורן בגובה מלא.

העבודות על החלפת התורן בגובה מלא במבנה יותר עמיד החלו ב-1 באפריל 1998 והגיעו לגובה הקודם של המגדל עד 30 ביולי. באותו יום הצליחו אנשי צוות הבנייה ליצור מוט דגל באורך של 1.2 מטר לראש המגדל, מה שהופך את גובה המבנה ל-629 מטרים, או רגל אחת גבוהה יותר מתורן KVLY (מוט הדגל הוסר מאוחר יותר). השידור לערוץ 4[דרושה הבהרה] הועבר לתורן החדש ב-15 באוגוסט.

מבחר תמונות
-----------

* תורן KXJB-TV 2 בגובה 224 מטר בחזית ותורן KXJB-TV ברקעתורן KXJB-TV 2 בגובה 224 מטר בחזית ותורן KXJB-TV ברקע
* בסיס המגדלים, התורן הגדול KXJB-TV נמצא ברקעבסיס המגדלים, התורן הגדול KXJB-TV נמצא ברקע
* קטע ברשת חוטי התמיכהקטע ברשת חוטי התמיכה
* מבט על התורן ממרחק של קילומטר אחדמבט על התורן ממרחק של קילומטר אחד

ראו גם
------

* תורן KVLY-TV
* רשימת המבנים והבניינים הגבוהים ביותר בעולם
* גורדי השחקים הגבוהים בעולם
* רשימת המגדלים הגבוהים בעולם
* רשימת הבניינים הגבוהים בעולם על פי גובה הגג
* ההיסטוריה של גורדי השחקים הגבוהים ביותר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תורן KRDK-TV** בוויקישיתוף
* ארכיון העמוד בערוץ 4
* Entry of 224 metres tower close to main tower in FCC-database
* KVLY and KXJB Towers by Utah JM, PBase (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Four Killed When Copter Hits Tower", *Chicago Tribune*, February 15, 1968, p1B-8
פירוש נוסף ערך זה עוסק בראש ישיבת יחל ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו משה הגר (פירושונים).

הרב משה הגר (משמאל) עם אחיו האדמו"ר מסרט ויז'ניץ
הרב **משה הגר** (ה' בתמוז ה'תרפ"ו, 22 ביוני 1926 - ט' באייר ה'תשנ"ט, 25 באפריל 1999) היה ראש ישיבת יחל ישראל של חסידות סרט ויז'ניץ בחיפה במשך כשלושים וחמש שנה. מכונה לאחר פטירתו על שם ספרו, "הברכת משה".

קורות חייו
----------

מצבת קברו, באוהל אדמו"רי ויז'ניץ
נולד בגרוסוורדיין שברומניה, לרבי ברוך הגר, האדמו"ר מסרט ויז'ניץ, שהיה בנו הרביעי של רבי ישראל הגר, מנהיג חצר ויז'ניץ. נקרא על שם דודו רבי משה הגר שכיהן באדמו"רות בשאץ, שנפטר חודשיים לפני כן. בילדותו למד יחד עם אחיו אליעזר, עם אביהם. בבחרותו למד בישיבת "בית ישראל ותמכין דאורייתא" בסירט.

בשנות השואה הוגלה יחד עם משפחתו ושאר יהודי האזור לטרנסניסטריה שהפכה למחנה ריכוז גדול. עלה לארץ ישראל בשנת 1947 (ה'תש"ז) באנית המעפילים "כנסת ישראל", נעצר בנמל חיפה וגורש למחנות המעצר בקפריסין, שם שהה כשנה ולאחר מכן עלה ארצה למחנה המעצר בעתלית. שימש כרב ורשם נישואין במועצה הדתית של חיפה.

כשנה אחרי פטירת אביו הוכתר אחיו הבכור לאדמו"ר מסרט ויז'ניץ ואילו הוא מונה לראש ישיבת "יחל ישראל - סרט ויז'ניץ". בישיבה נהג לתת שיעורים בעיון בגמרא ובשולחן ערוך, כמו כן נהג לערוך בחינות שבועיות לתלמידי הישיבה. במשך עשרות שנים נהג לנסוע לחו"ל למשך כחודשיים מדי שנה (חודש בקיץ וחודש בחורף) לצורך גיוס כספים להחזקת המוסדות. שלא כבמקרים אחרים בחסידות ויז'ניץ, שבהם מונו כמה אחים לאדמו"רים, ביטל הרב משה את דעתו לאחיו האדמו"ר. האחים נהגו להתייעץ זה בזה. הרב משה ייצג את החצר באירועים שונים, בישראל ובחו"ל.

הרב הגר נהג לקום מדי יום בהשכמה וללמוד שעות רבות לפני תפילת שחרית. שמר על סדרי לימוד קבועים במשך היום. תמך בבחורים ואברכים נזקקים בשיכון על ידי נתינת הלוואות ומענקים (חלקם כ"מתן בסתר") מקרן גמ"ח שניהל.

בחורף שנת ה'תשנ"ט חלה הרב הגר והוטס לטיפולים רפואיים בארצות הברית. בט' באייר של אותה שנה נפטר. נטמן באוהל אדמו"רי בית ויז'ניץ בבית העלמין זיכרון מאיר בבני ברק.

לאחר פטירתו הודפסו חלק מחידושיו ודרשותיו בספר **"ברכת משה"**. רחוב השילוח בחיפה המוביל לקריית החסידות "רמת ויז'ניץ", נקרא אף הוא "ברכת משה" על שמו.

משפחתו
------

הרב הגר נישא לבת דודתו, אלטע פעריל (נפטרה ב' בטבת ה'תשע"ה, 24 בדצמבר 2014), בתו של הרב חיים מנחם דוד הורוביץ, רבה האחרון של דז'יקוב ונכדו של רבי ישראל הגר. לזוג נולדו שני בנים ושתי בנות.

* בנו הבכור הוא הרב מנחם דוד הגר, האדמו"ר משאץ ויז'ניץ. נשוי לבלומא מלכה, בתו של הרב חיים אלתר פנט, רבה של שייך מוניס (כיום רמת אביב) (משושלות דעש-קוסון).
* בנו הרב ישראל אליעזר הוא רב ביהמ"ד של חסידי סרט-ויז'ניץ בירושלים. נשוי לדבורה, בתו של האדמו"ר רבי שמואל שמעלקי רובין מסוליצא.
* בתו רבקה נשואה לרב מאיר כ"ץ, ראש הכולל ברמת ויז'ניץ.
* בתו חוה נשואה לרב אהרן אליהו, בנו של חיים משה פלדמן מלונדון, נגיד ואיש חסד, מראשי העסקנים בחצר חסידות ויז'ניץ.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמציה פלד, רחוב ברכת משה, בתוך "**מדריך רחובות חיפה**", באתר האינטרנט של עיריית חיפה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007597698605171
* ISNI: 0000 0000 8287 2830
* LCCN: nr00030625
* VIAF: 106936512
* WorldCat: lccn-nr00030625

 |
**תורת אמת** היא תוכנה חינמית, המכילה מאגר תורני של ספרי קודש, קונטרסים, ועוד, המוגדרים כספרי יסוד של היהדות.

המאגר מכיל מעל 1,000 ספרים וקונטרסים, וכולל את התנ"ך, משנה, תלמוד בבלי, זוהר, ספרי פוסקים נודעים (כמו שולחן ערוך, היד החזקה לרמב"ם) ומפרשיהם, מוסר והנהגה, מדרשים, וכן ספרי קודש נוספים. חלק מספרי היסוד מנוקדים. למאגר נוסף גם הפירוש "חברותא" לתלמוד בבלי, מאת הרב יעקב שולביץ, ומילון ארמי עברי.

בתוכנה קיימת אפשרות לחיפוש ניבים וביטויים או מחרוזות אחרות. החיפוש כולל בנוסף אפשרויות למציאת גימטריות, ראשי תיבות ודילוגי אותיות בתנ"ך.

בתוכנה פונקציות נוספות כגון לוח שנה עברי ולועזי עם כל זמני היום (זמני תפילות, זריחה ושקיעה וכו') לפי מיקום גאוגרפי של המשתמש, רשימות אישים, מאדם הראשון ועד אחרונים בני זמננו ויומני מעקב לימוד. התוכנה מאפשרת להוסיף באופן פרטי לכל גרסה מקומית ספרים (טקסט, PDF, HTML ופורמטים נוספים) כאשר לאחר ההוספה הספרים ישתתפו בפונקציית החיפוש (למעט PDF שהחיפוש בו אינו נתמך).

ב-2 ביוני 2018 שוחררה גרסה 379.

המאגר פעל בברכת הרב עובדיה יוסף, ונבנה בין השאר על ידי אברכים ממוסדות ישיבת עטרת חכמים בחולון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תורת אמת
**חשמלניים** (שם מדעי: *Torpedinidae*) היא משפחת דגי סחוס מסדרת החשמלנאים. בתוך משפחה זו ישנם 2 סוגים, אך כמה חוקרים רואים את כל המינים בסוג אחד - חשמלן (*Torpedo*). במשפחה כולה 22 מינים. 

מיני החשמלניים קיבלו את שמם עקב היותם דגי חשמל המייצרים משרירי התנועה שלהם חשמל, שמאוחסן ברקמות, שאצל חלקם מגיע עד 220 וולט והוא קטלני בשביל טרפם - לרוב דגי גרם, רכיכות וסרטנים. החשמל יכול לשמש גם ככלי הגנה, אך הוא פחות קטלני ליצורים בגודל של אדם בוגר.

הגדול שבבני המשפחה הוא המין חשמלן סגול שיכול להגיע לאורך מרבי של 1.8 מטר ולמשקל של עד 90 קילוגרם והוא המין הגדול ביותר בסדרתו. בני הקבוצה נעים מעל הקרקעית בעזרת גופם דמוי הזרים שעל שמו נקרא הנשק טורפדו.

מיון
----

* משפחה **חשמלניים** (*Torpedinidae*)
	+ סוג *Tetronarce* - בו 9 מינים. ייתכן כי בני המין שייכים לסוג חשמלן.
	+ סוג חשמלן (*Torpedo*) - בו 13 מינים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חשמלניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532985205171
* BnF: cb133340898 (data)
* LCCN: sh2007005425

 |
רבי **משה דן טברסקי** ( - י"ג בשבט תר"פ) היה אדמו"ר חסידי, בדור השלישי בשושלת סקווירא.

ביוגרפיה
--------

היה בנו השני של רבי אברהם יהושע העשיל מסקווירא, וחתנו של רבי חיים יהודה מאיר חודורוב מברדיטשוב (חתנו של רבי דוד טברסקי מטולנה). לאחר פטירת סבו רבי יצחק מסקווירא, מילא אביו את מקומו ביחד עם אחיו רבי ישראל ורבי דוד. לאחר פטירתו בג' בכסלו תרמ"ז הקימו האחים חצרות נפרדים בסקווירא, ורבי משה דן מונה כממשיכו של אביו בחצר הוותיקה. החסידים בסקווירא קיבלו את רבי משה דן כמנהיגם ומאידך חסידי סקווירא באירופה היו נוסעים לדודו רבי דוד.

בשנת תרע"ט בעקבות המהפכה הבולשביקית עזב את סקווירא לקייב, יחד עם דודו רבי דוד, שם נפטר עקב המגפות שהשתוללו בעיר בי"ג בשבט ה'תר"פ.

צאצאיו
------

* רבי דוד, חתן דודו ר' מרדכי ב"ר דוד מסקווירא. נפטר שנת תר"פ בקייב.
* רבי יצחק (איציקל), כיהן כאדמו"ר מסקווירא בתל אביב. חתן רבי אברהם יהושע העשיל מצ'ודנוב.
* רבי אברהם יושע העשיל, חתן רבי אריה לייב מקאריטא.
* חיה, אשת ר' מרדכי צוקרמן מרעזינא בנו רבי שלמה זלמינא (צוקרמן ) השני ( בנם של רבי יחיאל יוסף / טריאנה צוקרמן )
* יענטא דבורה אשת ר' יצחק, בן גיסו ר' מרדכי יוסף מזלטיפולי.
כיסא האהבה במוזיאון מכונות המין
**כיסא האהבה** (בצרפתית: **Siège d'amour**) הוא מכשיר שיצרה חברה צרפתית לייצור רהיטים בעשור הראשון של המאה ה-20 כדי לאפשר למלך הבריטי אדוארד השביעי לקיים יחסי מין עם שתי נשים או יותר בו זמנית.

היסטוריה
--------

הכיסא נוצר לראשונה על ידי יצרנית הרהיטים סוברייה, שהפכה לבעלת המכשיר. מותניו של המלך נמדדו כ-122 ס"מ זמן קצר לפני הכתרתו. אולם לפני כן היה המלך אורח קבוע בלה שבנה (אנ') בפריז, בית בושת צרפתי, והכיסא תוכנן במיוחד לביקורי המלך שם. הכיסא אפשר לו לקיים את הפנטזיות המיניות שלו מבלי למחוץ את שותפותיו הנשיות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peter Hof, **Two Edwards: How King Edward VII and Foreign Secretary Sir Edward Grey Fomented the First World War**, TrineDay, 2018-05-01, מסת"ב 978-1-63424-175-5. (בערבית)
2. ↑  Rebecca Perring, Dirty Bertie: How Royal playboy took Victorian Paris by storm with a THREE-WAY love seat, Express.co.uk, ‏2015-10-09 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"כיסא האהבה"**.
מלמעלה למטה: ספייד, שפתיים, השלוחה (בראד נקודה), מקדחים לעבודות בניין וביטים מעוקלים מקדח כוס, לקידוח חורים גדולים יחסית לקוטר מתפס המקדחה
המקדח (למעלה משמאל), מחובר למקדחה חשמלית
**מקדחים** הם כלי חיתוך המשמשים להסרת חומר כדי לקדוח חורים, לרוב עגולים. קיימים מקדחים במידות רבות וצורות, וניתן ליצור באמצעותם סוגים שונים של חורים בחומרים שונים. על מנת לקדוח חורים, מחברים את הביט למקדחה אשר באמצעות תנועה סיבובית חזקה קודחת את החור.

למקדחות ניתן לחבר סוגים שונים של מקדחים. ישנם מקדחים המשמשים לקידוח בסוגי חומר שונים, מקדחי איזמל המשמשים לשבירה, מקדחי "כוס" חלולים, ששפתם דומה למסורית לקידוח חורים בקוטר גדול, ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקדח** בוויקישיתוף

| כלי עבודה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אזמל • גרזן • דיסק חיתוך • חוט בנאים • חוט משיכה • טסטר • כליבה‏ (קלמרה) • כף בנאים‏ • לדרמן • מברג • מחרטה • מסור • מסור אנכי • מסור חרב • מסור נימה • מסור עגול • מסור שרשרת • מספריים • מעדר • מפתח ברגים • מפתח צינורות • מפתח שוודי • מקדחה • מקצועה • מרית • משפך • משרט • סולם • מלחציים • סכין • פטיש • פטיש אוויר • פלייר • פלס בנאים • קת • רשת • שטיכמוס |  |

 |
**חשמלן פלורידה** (שם מדעי: ***Torpedo andersoni***) הוא מין של בטאי ממשפחת החשמלניים המצוי בטבע במצר פלורידה, באיי סאן אנדרס, גראנד קיימן ובמערב הים הקריבי לחופי אמריקה המרכזית. הוא נפוץ באזורים טרופיים סביב שוניות אלמוגים וצולל עד לעומק 220 מטר, לאורך שולי היבשת. עם זאת הוא כמעט ולא נראה בטבע ונראה רק בשלושה אזורים שונים, בהם נתפס ברשתות.

זהו חשמלן קטן יחסית באורך של 32 ס"מ והוא בעל גוף שטוח בצבע שזוף ועליו כתמים חומים רבים. צבע זה מתאים להסוואה מתחת לחול התת-ימי. החשמלן בעל זנב קצר, סנפירי חזה מעוגלים, ראש מעוגל בעל חוטם גדול מופנה מטה ועיניים קטנות. הוא מסתתר רוב זמנו בין החוליות בקרבת אלמוגים.

החשמלן ידוע במכות החשמל שהוא ייצר כדי להרוג טרך קטן כמו דגים ודיונונים אך גם כדי להתגונן. השוק החשמלי חלש מכדי להרוג אנשים אך מכאיב.

הוא נפגע לעיתים ממכמורות ורשתות וכן מתיירות לאורך החופים. עם זאת אין מידע מדויק על מצב השימור של החשמלן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חשמלן פלורידה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חשמלן פלורידה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**סלון הסתיו** (מצרפתית: **Salon d'Automne**) הייתה תערוכה שנערכה לראשונה בפריז בשנת 1903, כתגובה של אמנים עצמאיים לתערוכת ה"סלון" הרשמית השמרנית שנוהלה על ידי האקדמיה לאמנויות היפות. התערוכה נהפכה במהרה למוקד ואף לכוח מניע של מגמות חדשות בציור ובפיסול במאה ה-20.

הסלון היווה אלטרנטיבה לאמנים אשר נדחו על ידי ועדת הקבלה של הסלון והרשמי וגם אלטרנטיבה לסלון העצמאיים (Salon des Indépendants), אשר איפשר להציג עבודות ללא בחירה מוקדמת ולכן במהרה שקע לבינוניות. הסלון אורגן על ידי קבוצה אמנים ומשוררים, בהם ז'ורז' רואו, אנרי מאטיס, אנדרה דרן, ז'וריס-קרל הויסמנס ואלבר מארקה.

ועדת הקבלה הראשונה לסלון הסתיו כללה בין היתר את אנדרה דרן, ז'ורז' רואה, אלבר מארקה והציירת אנז'ל דלסאל (צר').

התערוכה הראשונה הוצגה באוקטובר 1903. אחת מהתערוכות המפורסמות ביותר של הסלון נערכו בשנת 1905, כאשר היא הציגה מיצירותיהם של מאטיס, אנדרה דרן, מוריס ולאמנק, ואחרים אשר נודעו לאחר מכן כקבוצת הפוביזם.

בסלון הציגו מספר פסלים שפעלו בסגנון מודרני, בהם קונסטנטין ברנקושי, אריסטיד מאיול, שרל דספיו, אוסיפ זאדקין ורנה אישה (René Iché). לאחר מלחמת העולם הראשונה הציגו בו ציירים כמו ז'ורז' בראק, אמדאו מודיליאני ומארק שאגאל. אלברט בן-חיים הוא בין הציירים שישראלים שהציגו בסלון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלון הסתיו** בוויקישיתוף
* סלון הסתיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Salon d'Automne, באתר visual-arts-cork.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb118781517 (data)
* GND: 2065827-8
* ISNI: 0000 0001 2163 1125
* LCCN: no2011101562
* SUDOC: 032302479
* VIAF: 135536860
* WorldCat: lccn-n86823135

 |
"**שושנת יריחו**" היא שמה של סדרת תצריבים שיצר האמן הישראלי לארי אברמסון בסדנת ההדפס ירושלים. הסדרה כוללת ספר אמן וכן הדפסים בודדים.

היסטוריה
--------

לארי אברמסון יצר את סדרת "שושנת יריחו" בשנת 2003 בסדנת ההדפס ירושלים. הסדרה הגדולה מכילה עשרות הדפסים בגדלים שונים. מרבית הסדרה נעשתה בטכניקה של תצריב שעווה רכה והודפסה על ידי רן סגל. 12 הדפסים מן הסדרה, שהודפסו על גליונות נייר ארש בגובה של .26.5 ס"מ וברוחב של 19 ס"מ, אוגדו כספר-אמן בשם "שושנת יריחו האמיתית" שיצא במהדורה של 12 עותקים. 
בחלק מן ההדפסים עשה אברמסון שימוש גם בחומצה חיה ובטכניקות תצריב נוספות. מספר הדפסים נעשו בשילוב של תצריב והדפס משי, שהודפס על ידי רן סגל ואיתן הורוביץ. בשנת 2004 הוצגו ספר-האמן וההדפסים הנוספים בתערוכה שנערכה בסדנת ההדפס ירושלים. מאז, הוצגו ההדפסים במספר תערוכות בסדנה ומחוץ לה.

תיאור
-----

הסדרה "שושנת יריחו" מהווה ביטוי לעיסוקו המתמשך של אברמסון בבוטניקה הישראלית, כביטוי לעיסוק באסתטיקה ובתולדות האמנות, ובו בעת גם במציאות הפוליטית. 

המוטיב של הסדרה הוא הצמח "שושנת יריחו האמיתית" (Anastatica hierochuntica), המכונה גם בערבית "כף-אל-עדהר" ("כף הבתולה") המזוהה גם עם מרים, אם ישו. הצמח נפוץ במזרח הים התיכון ובצפון אפריקה, ובייחוד בנגב הישראלי. הצמח מאופיין בפקעת ובה זרעים הנותרת לאחר התייבשותו של הצמח. פקעת זו "מתעוררת לחיים" ונפתחת במגע עם מים. מסיבה זו מקושר הצמח עם תחייתו של ישו ועם האמונה העממית שמרים, אם ישו, החזיקה צמח זה בזמן לידתו של ישו.

עם זאת, "שושנת יריחו" משמשת גם ביטוי ללאומיות יהודית בארץ-ישראל. על פי האמן היא ״כמו אשכול הענבים של המרגלים, שושנת יריחו היא מטונימיה של הארץ, פרגמנט המתנתק משם
ומתגלגל אל הסף, אל נבו, כדי לתת את עדותו על השלם (הבלתי מושג?)...״.

אברמסון בחר לתאר את הצמח כדימוי בודד על רקע שטוח, המושפע מציורים בוטניים. בחלק מן העבודות עשה אברמסון שימוש בחומצה חיה על גבי הפלטת התצריב, טכניקה שיצרה אפקט של כחתמיות כהה, היכולה להתפרש גם כמעין הילה. בעבודות בהן נעשה שילוב עם הדפס רשת מופיע ברקע דימוי של קרקע מדברית.

לקריאה נוספת
------------

* מנור-פרידמן, תמי (אוצרת), **לארי אברמסון: שושנת יריחו**, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2004
* **ספרי אמן בסדנת ההדפס ירושלים**, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2011

קישורים חיצוניים
----------------

* שושנת יריחו האמיתית, באתר סדנת ההדפס ירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהר עמר, ה"בוטניקה הקדושה" של ארץ-ישראל במסורת הנוצרית, **אריאל** 156-155, תשס"ב, עמ' 214-206.
**ז'אק אדוארד אלכסיס** (בצרפתית ובקריאולית האיטית: **Jacques-Édouard Alexis**; נולד ב-21 בספטמבר 1947) הוא פוליטיקאי מהאיטי שכיהן כראש הממשלה בין השנים 1999–2001 ובשנים 2006-2008. הוא פוטר בכהונתו השנייה עקב מהומות שהתרחשו במדינה כמחאה על המחירים הגבוהים של המזון.

ביוגרפיה
--------

אלכסיס נולד בגונאיב שבהאיטי בשנת 1947. הוא גמר את לימודי התואר הראשון בהנדסה חקלאית באוניברסיטה הממלכתית של האיטי, כיום אוניברסיטת האיטי, בשנת 1973.. לאחר סיום לימודיו מילא אלכסיס סדרה של משרות במספר אוניברסיטאות ומכללות. הוא היה מרצה לכימיה באוניברסיטה הממלכתית של האיטי בשנים 1973–1976 ועוזר הוראה ומחקר באוניברסיטת לאוול בקוויבק שבקנדה בין השנים 1977-1978. קיבל את תוארו השני במדעי המזון והטכנולוגיה מאוניברסיטת לאוול בשנת 1979.

בין השנים 1979–1987 שימש כמרצה לטכנולוגיות מזון באוניברסיטה הממלכתית של האיטי ובין 1985 ל-1987 שימש שם כראש הפקולטה לאגרונומיה ורפואה וטרינרית וכסגן הדקאן.

הוא היה בין מקימי אוניברסיטת קיסקייה, ושימש כרקטור הראשון של האוניברסיטה, בין השנים 1990–1995.

### כניסתו לפוליטיקה

בין 1997 ל-1999 אלכסיס כיהן כשר החינוך, התרבות והנוער בממשלת האיטי.

אלכסיס הועמד לראשות הממשלה על ידי רנה פרבאל ב-16 ביולי 1998, לאחר שהסנאט דחה את שלושה המועמדים הקודמים. מינויו אושר ב-17 בדצמבר. הוא כיהן כראש ממשלה בין 26 במרץ 1999 ל-7 בפברואר 2001.

בין השני 1999–2000 אלכסיס כיהן, בנוסף לתפקידו כראש הממשלה, כשר הפנים של האיטי.

פרבאל נבחר לנשיאות מחדש בפברואר 2006, ושוב מינה את אלכסיס כראש ממשלה ב-17 במאי 2006, שלושה ימים לאחר שנכנס לנשיאות. המועמדות אושרה כמעט פה אחד על ידי שני בתי האספה הכללית, ואלכסיס וממשלתו הושבעו ב -9 ביוני 2006. ממשלתו השנייה הורכבה משש מפלגות.

על המדיניות הכלכלית של אלכסיס נמתחו ביקורות רבות, שגרמו להצבעת אמון בפברואר 2008, אותה שרד. מהומות פרצו בתחילת אפריל 2008 עקב מחירי המזון הגבוהים. כתגובה, הכריז אלכסיס על תוכנית השקעות שנועדה להוריד את יוקר המחיה.

ב-10 באפריל פורסם כי 16 סנאטורים (רוב, שכן יש 30 מושבים בסנאט) חתמו על מכתב המייעץ לאלכסיס להתפטר תוך יומיים. ב-12 באפריל הצביע הסנאט פה אחד על פיטוריו. לאחר הפיטורים, פרבאל אמר כי יתייעץ עם הפרלמנט לבחירת ראש ממשלה חדש, אך גם אמר כי אלכסיס עשה כמיטב יכולתו ולא צריך לקבל את כל האשמה על המצב.

חיים אישיים
-----------

אלכסיס נשוי לפרדריקה פייר לואי ואב לחמישה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אק אדוארד אלכסיס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Meridian International Center Team, Jacques-Édouard Alexis | Meridian International Center, www.meridian.org (באנגלית)
2. 1 2 3  "Jacques-Edouard Alexis nouveau premier ministre". *Le Monde.fr* (בצרפתית). 2006-05-23. נבדק ב-2021-09-27.
3. ↑  Jacques-Édouard Alexis en visite à Montréal, La Presse, ‏2010-10-21 (בצרפתית)
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Haïti - Élections : Qui est Jacques-Édouard Alexis?, HaitiLibre.com
5. 1 2  "Jacques-Edouard Alexis nouveau premier ministre". *Le Monde.fr* (בצרפתית). 2006-05-23. נבדק ב-2021-09-27.
6. ↑  Le gouvernement haïtien est remis en question, Le Devoir (בצרפתית)
בולי הדואר שהונפקו לרגל התערוכה
ארמון התעשייה המשמש כיום כמחסן
**תערוכת האימפריה הבריטית** (באנגלית: **British Empire Exhibition**) היא תערוכה קולוניאלית שנערכה בוומבלי שבמידלסקס ב-1924 וב-1925.

התערוכה נפתחה על ידי המלך ג'ורג' החמישי ב-23 באפריל, יום חגו של סנט ג'ורג'. האימפריה הבריטית הורכבה מ-58 מדינות באותה תקופה, ורק גמביה וגיברלטר לא נטלו חלק בתערוכה. עלות התערוכה הייתה כ-12 מיליון לירות שטרלינג, והיא הייתה התערוכה הגדולה ביותר שנערכה במקום כלשהו ברחבי העולם עם 26 מיליון מבקרים.

מטרתה הרשמית של התערוכה הייתה "לעורר את הסחר, לחזק קשרים בין מדינת האם לאחיותיה ובנותיה, להביא למגע קרוב יותר של איש עם רעהו, לאפשר לכל אלו שנאמנים לדגל הבריטי להיפגש על בסיס משותף וללמוד להכיר איש את רעהו". מתכנן הפרויקט היה האדריכל מקסוול איירטון. שלושת הבניינים העיקריים שבהם נערכה התערוכה היו ארמונות התעשייה, ההנדסה והאמנויות. ארמון ההנדסה היה מבנה הבטון המזוין הגדול ביותר בעולם. לצורך התערוכה נבנו שלוחה מיוחדת של מסילת רכבת ותחנת רכבת, על מנת לחבר את האתר לתחנת לונדון מרילבון. המבנים השונים של האתר חוברו באמצעות רשת מסילות רכבת קלה.

רוב האולמות שבהם נערכה התערוכה היו אמורים להיות זמניים ולהיהרס לאחר סיומה, אך ארמון ההנדסה וביתן ממשלת בריטניה שרדו עד שנות ה-70, בין השאר בגלל העלות הגבוהה של הריסת מבני בטון. בריכת האימפריה הפכה לארנה של ומבלי, ולפי הצעת יושב ראש ועדת התערוכה, סר ג'יימס סטיבנסון, הוחלט לשמור גם את אצטדיון האימפריה; מבנה זה הפך לאצטדיון ומבלי הישן, שהיה מגרש הבית של נבחרת אנגליה בכדורגל עד 2000, אז הוא נסגר והוחלף על ידי אצטדיון ומבלי החדש שנפתח ב-2007.

התערוכה הייתה גם האירוע הראשון שעבורו הנפיק שירות הדואר הבריטי בול זיכרון. הבולים הונפקו ב-23 באפריל 1924, והדפסה שנייה הונפקה ב-9 במאי 1925. בנוסף לבולים הונפקו גם מזכרות רבות אחרות כגון מעטפות וגלויות. ב-21 ביולי 1924 נערכה תהלוכת האימפריה באצטדיון האימפריה, שעבורה חיבר סר אדוארד אלגר את "מארש האימפריה" ואת הלחן עבור סדרת שירים שנכתבו על ידי אלפרד נויס.

הנהלת התערוכה ביקשה מוועדת המחקרים האימפריאלית של המכון הקולוניאלי המלכותי לסייע לה בהיבטים החינוכיים של התערוכה, וכתוצאה מכך יצא לאור בלונדון ב-1924 הספר בן 12 הכרכים The British Empire: A survey.

ראו גם
------

* תערוכה עולמית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תערוכת האימפריה הבריטית** בוויקישיתוף
* סרט על התערוכה באתר British Pathe‏
* בולי התערוכה באתר מוזיאון וארכיון הדואר הבריטי
* תערוכת ממלכת בריטניה הגדולה, דואר היום, 24 באפריל 1923

הערות שוליים
------------

1. ↑  ב.נ. גוסוואמי, Exhibiting the Empire, הסאנדיי טריביון ההודי, 5 בספטמבר 2004
**מרסלו ז'וזה בורדון** (בפורטוגזית: **Marcelo José Bordon**, נולד ב-7 בינואר 1976 בריבראו פרטו שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעיקר בשטוטגרט ובשאלקה 04 בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

בורדון החל לשחק כדורגל כנער במועדון הברזילאי בוטפוגו סאו פאולו, שנמצא בעירו ריבראו פרטו. בשנת 1994 החל לשחק בסאו פאולו, עמה זכה בגביע קונמבול בשנת 1994, בגביע המאסטר של קונמבול בשנת 1996 ובאליפות סאו פאולו בכדורגל בשנת 1998. יכולתו ההגנתית הטובה של בורדון גררה התעניינות ממועדונים באירופה, ובקיץ 1999 עבר בורדון לשחק בשטוטגרט מהבונדסליגה. בשטוטגרט בורדון שיחק חמש עונות, בכולן היה שחקן הרכב קבוע, וצבר 129 הופעות, בהן הבקיע 11 שערים. בקיץ 2004 חתם בורדון בשאלקה 04, ששילמה עבורו לשטוטגרט 2.6 מיליון אירו. עם שאלקה זכה בורדון בגביע הליגה הגרמנית בשנת 2005 לאחר ניצחון 1-0 בגמר על שטוטגרט, קבוצתו הקודמת. גם בשאלקה בורדון היה שחקן מפתח בהרכב, והיה חלק מהגנה שכללה את ראפיניה, מלאדן קרסטאיץ', דאריו רודריגס וכריסטיאן פאנדר, כשמנואל נוייר היה השוער הראשי בקבוצה. בשנת 2006 מונה בורדון לקפטן של שאלקה, במקומו של אבה סאנד. בתום עונת 2009/10 עזב בורדון את שאלקה לאחר שצבר 168 הופעות ליגה והבקיע 14 שערים, וחתם בא-ריאן מליגת העל הקטרית, שם צבר 11 הופעות ופרש בשנת 2011 ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית
----------------

לבורדון הופעה אחת במדי נבחרת ברזיל, בשנת 2004. בורדון נסע עם נבחרת ברזיל לטורניר הקופה אמריקה 2004, בו זכתה נבחרתו, אך הוא לא השתתף במשחקים.

תארים
-----

עם סאו פאולו: 

* גביע קונמבול: 1994
* גביע המאסטר של קונמבול: 1996
* אליפות סאו פאולו בכדורגל: 1998

עם שאלקה 04:

* גביע הליגה הגרמנית: 2005

עם נבחרת ברזיל:

* קופה אמריקה: 2004

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרסלו בורדון** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2004 (מקום ראשון)** |
| --- |
| 1 ז'וליו סזאר • 
2 מנסיני • 
3 לואיזאו • 
4 חואן • 
5 רנאטו • 
6 גוסטבו נרי • 
7 אדריאנו • 
8 קלברסון • 
9 לואיס פביאנו • 
10 אלכס • 
11 אדו • 
12 פאביו •
13 מאייקון • 
14 בורדון •
15 כריס •
16 דודו סראנסה •
17 אדריאנו קורייאה •
18 ז'וליו בפטיסטה •
19 דייגו •
20 פליפה •
21 ריקרדו אוליביירה •
22 ואגנר לאב •
מאמן: פריירה | ברזילברזיל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133960765
* ISNI: 0000 0000 1957 7484
* VIAF: 57818005
* WorldCat: viaf-57818005

 |
Apteronotus albifrons
**אפטרונוטיים** (שם מדעי: ***Apteronotidae***) היא משפחה של דגי חשמל מהסדרה דגי-חשמל טרופיים החיים במימי אמריקה הדרומית ובפנמה באזורים טרופיים. רוב המינים הם שוכני נהרות עמוקים מעל 5 מטרים בדרך כלל. אחרים חיים על קרקעית בוצית באזורים רדודים יותר.

המאפיין העיקרי שלהם הוא היותם דגי חשמל בעלי איברים היכולים ליצור שדה חשמלי ולקלוט איתו את סביבתם ואת טרפם הכולל דגים קטנים, רכיכות וחרקי מים. דגים אלה בעלי סנפירים רכים וגופם עגלגל ורירי. עם זאת בשונה ממינים אחרים ממשפחתם הם בעלי סנפירי זנב ובעלי "רעמה" קצרה המורכבת מעור מעל גבם. הם משתמשים באיברי החשמל כדי לקלוט את סביבתם מאחר שעיניהם קטנות מאוד והם בעלי חוטם ארוך דמוי-חדק. דגים אלה גם נושמי אוויר.

אורכם של דגים אלה בין 15 ל-60 ס"מ. בכמה מינים ישנה דו-צורתיות זוויגית בה הנקבות גדולות מהזכרים במעט.

מיון
----

* Adontosternarchus
* Apteronotus
* Compsaraia
* Magosternarchus
* Megadontognathus
* מין יחיד Melanosternarchus amaru
* מין יחיד Orthosternarchus tamandua
* מין יחיד Parapteronotus hasemani
* מין יחיד Pariosternarchus amazonensis
* Platyurosternarchus
* Porotergus
* Sternarchella
* Sternarchogiton
* מין יחיד Sternarchorhamphus muelleri
* Sternarchorhynchus
* מין יחיד Tembeassu marauna

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפטרונוטיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**ז'אק דוידסון** (בהולנדית: **Jacques Davidson**; ‏14 בנובמבר 1890 – 13 בינואר 1969) היה שחמטאי יהודי-הולנדי.

ביוגרפיה
--------

לפני מלחמת העולם הראשונה התגורר דוידסון בלונדון במשך מספר שנים. דוידסון שיחק עם אביו שחמט על סכומי כסף, והגם שלא קיבל את התמורה, הבין שהמשחק יכול לשמש לו מקור פרנסה וכך החל לשחק נגד אנגלים עשירים. הוא התקדם ברמתו השחמטאית בעזרת הולנדי אחר, רודולף לומן. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הגיע דוידסון למקום השני בשתי אליפויות הולנד לשחמט, בשני המקרים ניצח בתחרויות אלוף העולם לעתיד מקס אויבה שבעת ההיא היה כבר החזק שבשחמטאי הולנד.

בשנת 1911 ניצח דוידסון דו-קרב נגד אדוארד סרג'נט 2.5-0.5 בלונדון. הוא חלק מקום 3-5 בתחרות טונברידג' ולס בשנת 1911 (ניצח: פרדריק ייטס), הגיע למקום ה-15 בתחרות קלן (ניצח: משה לובצקי), חלק מקום 2-3 בתחרות לונדון 1912 (ניצח: הרולד קול), הגיע למקום השישי בתחרות לונדון 1912 (ניצח: ג'ורג' אלן תומאס) וחלק מקום 4-7 בתחרות לונדון 1913 (ניצח: אדוארד לאסקר).

בשנת 1921 הגיע דוידסון למקום השני בתחרות נימיכן (ניצח: מקס אויבה), הגיע שמיני בתחרות האג (ניצח: אלכסנדר אלכין), הגיע למקום ה-16 בתחרות שבינגן בשנת 1923 (ניצחו: פאול יונר ורודולף שפילמן) , בשנים 1923 ו-1924 הגיע דוידסון למקום השני בשתי אליפויות הולנד לשחמט, בשני המקרים ניצח בתחרויות מקס אויבה. דוידסון ניצח בתחרות אמסטרדם 1925, הגיע למקום ה-16 בתחרות זמרינג 1926 (ניצח: רודולף שפילמן), הגיע שמיני בתחרות ספה 1926 (ניצחו: פרידריך זמיש וג'ורג' אלן תומאס), הגיע שני בתחרות אוטרכט 1927 (ניצח: מקס אויבה), חלק מקום ראשון בתחרות אמסטרדם 1927 עם הרטינגסבלט וחלק מקום 5-6 בתחרות אמסטרדם 1929 (ניצח: מקס אויבה).

דוידסון קיים מספר דו-קרבות: סיים בתיקו עם ריצ'רד טייכמן בברלין, בשנת 1922, הפסיד למקס אויבה בשנת 1924 ובשנת 1927, והפסיד לרודולף שפילמן בשנים 1932 ו-1933. כל ארבעת הדו-קרבות הללו התקיימו באמסטרדם. .

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אק דוידסון** בוויקישיתוף

* ז'אק דוידסון, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* משחקי השחמט של ז'אק דוידסון
* מידע כללי
* ז'אק דוידסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9517 9527
* NTA: 08919618X
* VIAF: 289830191
* WorldCat: viaf-289830191

 |
**אליעזר שינדלר** (בכתיב יידי: **שינדלער**; 28 באפריל 1892, טיצ'ין, גליציה – 10 באוקטובר 1957, ווסטר, מסצ'וסטס) היה סופר יידיש, סופר ילדים, מחזאי ומורה.

ביוגרפיה
--------

אליעזר שינדלר נולד בעיירה טיצ'ין שבגליציה בשנת 1892. קיבל חינוך מסורתי במקביל ללימודים בבית ספר פולני. כשהיה בן 15 היגרה המשפחה לווינה ושינדלר עבר ללמוד בבית ספר טכני. הוא נתפס לפעילות נוער ציונית והיה בין מייסדי תנועת הנוער הדתית "בני יהודה". שם גם החל בפעילותו כמחזאי והעלה מהצגותיו וערבי קריאה ומשחק.

בעת מלחמת העולם הראשונה גויס שינדלר לצבא אוסטר-הונגרי. הוא נפל בשבי הרוסי ונשלח למחנה שבויים בסיביר. בשבי המשיך בפעילות ספרותית, ערך והוציא עלוני שבי במחנה. לאחר ששוחרר מסיביר, התעכב באסטרחן שלחוף הים השחור, התערה בקהילת גֵרים ושימש להם מורה לעברית.

שינדלר נדד מערבה בין ערי אירופה והתפרנס מרוכלות ומסחר זעיר והרצה על שנות השבי ברוסיה ובסיביר. פעל כמחזאי במאי וכשחקן של מחזותיו. בגיל 35 הפך לחרדי, הצטרף ל"אגודת ישראל", ובין השאר גם ערך ספרי לימוד לרשת החינוך החרדית "בית יעקב". הוא גם כתב המנון לתנועת בית יעקב, אשר תורגם לימים לעברית ופותח במילים "אנו כפרחים יפים".

בשנת 1938 היגר לארצות הברית, השתקע בניו ג'רזי, והפך לאיכר בעיר לייקווד. שינדלר נפטר בווסטר, מסצ'וסטס ב-22 בספטמבר 1957.

יצירתו
------

שינדלר פרסם מאות שירים, סיפורים, מערכונים ועיבודי מעשיות ביידיש. יצירותיו נדפסו בכתבי עת, חוברות וקונטרסים רבים. כתב על נושאים מגוונים. בכתיבתו בולטים חוויות השבי, נדודיו הארוכים ונופי יערות לייקווד.

יצירתו של שינדלר כונסה בלמעלה משלושים כרכים ביידיש. לעברית תורגם רק ספר אחד משלו, שיצא במקור לאור ביידיש בלודז' בשנת 1931, ובתרגום העברי בירושלים בשנת 1979. אחדים מספריו גם תורגמו לאנגלית. בנו הוא הרב הרפורמי, ממנהיגי הרפורמים בארצות הברית, אלכסנדר שינדלר.

מספריו
------

* **מעשהלעך פון ארבע פינות העולם**, וילנה: גרינינקע ביימעלעך, 1937.
* **צווישן חדקל און גאנגעס: אריענטאלישע מעשהלעך**, וילנה: גרינינקע ביימעלעך, 1937.
* **יידיש און חסידיש: לידער** (מוזיק פון יהושע ווייסער; הקדמה פון בנימין מ. קאדער; אריינפיר עסיי אין ענגליש פון חוה עליז), ניו יורק: שולזינגר ברידער, תש"י-1950.

### ספרו בעברית

* **בממלכת הילדות** (תרגם וערך: שמואל אבישי (שטוקהמר); ציורים נעמה נוטמן (כי-טוב)), ירושלים: משאבים, תש"ם-1979.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליעזר שינדלר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אליעזר שינדלר ב'יידיש לקסיקון', כולל רשימה של יצירותיו, מקורות ותמונתו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267913405171
* GND: 103944117
* ISNI: 0000 0000 6635 1576
* LCCN: n85230173
* NLP: A24342695
* RERO: 02-A003797047
* SELIBR: 244666
* VcBA: 495/295399
* VIAF: 71819792
* WorldCat: lccn-n85230173

 |
**מרסלה טדסקי דה אראוחו טמר** (בפורטוגזית: **Marcela Tedeschi de Araújo Temer**‏; נולדה ב-16 במאי 1983) היא רעייתו של נשיא ברזיל ה-37 מישל טמר, והייתה הגברת הראשונה של ברזיל משנת 2016 עד 2018.

ביוגרפיה
--------

מרסלה טמר נולדה ב-16 במאי 1983 בפאוליניה שבמדינת סאו פאולו. היא בתם של קרלוס אנטוניו דה אראוחו ונורמה טדסקי. היא למדה בתיכון בפאוליניה, ולאחר מכן החלה לעבוד כפקידת קבלה במשרדי העיתון "או מומונטו". בשנת 2002, בגיל 19, היא זכתה בתחרות היופי המקומית "מיס פאוליניה". לאחר מכן זכתה גם בתחרות המדינתית "מיס סאו פאולו". באותה שנה היא השתתפה בוועידה של התנועה הדמוקרטית הברזילאית אשר בה פגשה לראשונה את עורך הדין והפוליטיקאי מישל טמר המבוגר ממנה ב-43 שנה. השניים נישאו בטקס קטן ב-23 ביולי 2003.

בשנת 2009 היא השלימה תואר במשפטים מטעם "פאדיספ" (Fadisp) - בית ספר פרטי יוקרתי בסאו פאולו. ב-1 בינואר 2011 הושבע בעלה כסגן נשיא ברזיל, ומרסלה הפכה לגברת השנייה של ברזיל. בטקס השבעתה היא זכתה לתשומת לב רבה בברזיל ומחוצה לה בשל יופייה הרב ופער הגילאים הבולט בינה לבין בעלה. תשומת לב ראשונית זו, גרמה לה להישאר מחוץ לאור הזרקורים לאורך כל תקופת כהונתו של בעלה כסגן הנשיא.

ב-31 באוגוסט 2016 הודחה הנשיאה דילמה רוסף, ומישל טמר הפך לנשיא הזמני עד הבחירות הבאות. בתקופה זו, מרסלה פעלה למען מטרות חברתיות שונות. ב-31 בדצמבר 2018 סיים בעלה את כהונתו.

חיים אישיים
-----------

למרסלה ומישל טמר ישנו בן אחד, מישל פילו, אשר בתקשורת הברזילאית נודע בכינוי "מישלזיניו".

בתקופה בה הייתה הגברת הראשונה של ברזיל, נוצרה למרסלה תדמית של "עקרת בית צנועה". תדמיתה זכתה לביקורת רבה מצד פמיניסטיות ברזילאיות, שזעמו על המעבר של ברזיל ממדינה שבהנהגתה עומדת אשה, לממשלה בעלת תדמית שמרנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרסלה טמר** בוויקישיתוף
* מרסלה טמר, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Conheça um pouco da vice-primeira-dama Marcela Temer e da irmã Fernanda Tedeschi"
2. ↑  "Marcela Temer: bela, recatada e "do lar" VEJA.com"
3. ↑  "Foi uma atração forte".
4. ↑  "Temer quer mulher longe dos holofotes"
5. ↑  "Para Marcela Temer, diferença de idade para o marido não importa".
6. ↑  "Marcela Temer: bela, recatada e "do lar" VEJA.com"
7. ↑  "The Hilarious Feminist Backlash To Brazil's Impeachment Fallout"