recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ella, elle l'a** (בצרפתית: **אלה, יש לה את זה**) הוא סינגל שהוציאה הזמרת הצרפתייה פראנס גל. הוא יצא לאור כסינגל מתוך אלבומה "Babacar", ב-24 באוגוסט 1987, והפך ללהיט ברחבי אירופה, אמריקה (במיוחד בקוויבק ובחרוט הדרומי (אנ')) ואסיה (במיוחד ביפן).

השיר נכתב על ידי מישל ברז'ה, כמחווה לאלה פיצג'רלד, אך גם כמחאה נגד גזענות והמנון להעצמה אישית. מבחינה מוזיקלית, "זה מתנדנד בין מקצבים בס מגולפים לפליז מהבהב". השיר זמין גם בתקליטור ה-Évidemment, שיצא במרץ 1988. בנוסף, גרסה חיה מאלבום הקונצרט שלה "Le Tour de France" יצאה לאור בנובמבר אותה שנה.

השיר זכה להצלחה רבה בין 1987 ל-1988, והגיע למקום הראשון באוסטריה ובגרמניה בנוסף לעשרת המקומות הראשונים במצעדים בדנמרק, שוודיה, ספרד וארגנטינה. בצרפת הסינגל הוסמך על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי כסינגל כסף על ידי והגיע למקום השני. הופיע במצעד של "חמישים הגדולים" במהלך תשעה עשרה שבועות, החל מ-24 באוקטובר 1987 הופיע במהלך תשעה שבועות ב"עשרת הגדולים". בנוסף, היא זכתה פעמיים ב"Victoires de la Musique". הוא בוצע בשידור חי על ידי הזמרת הצרפתייה אליזה בתוכנית טלוויזיה בשנת 2002 ועל ידי הזמרת הבלגית קייט ראיין בגרסת דאנס בשנת 2008.

גרסת קייט ריאן
--------------

הגרסה של קייט ראיין לשיר היא הסינגל השלישי באלבומה "Free". הוא יצא ב-6 במאי 2008 בבלגיה וב-9 במאי 2008 בשאר אירופה כסינגל. הגיע למקום הראשון במצעד הספרדי, ובמקום השביעי במצעד הסינגלים הבלגי. היא הגיעה גם לעשירייה הראשונה בגרמניה. השיר נכנס לטבלת הסינגלים השוודית במקום ה-12, והגיע לשיא במקום השני. בהולנד השיר הגיעה לשיאו במקום השני.

### גרסה אנגלית

קייט ראיין שרה בשידור חי את "Ella, elle l'a" במהלך סיבוב ההופעות שלה בבריטניה בשנת 2008 והיא הוציאה את השיר ב-25 במאי 2009 כסינגל ראשון מהגרסה הבריטית של "FREE".

גרסאות כיסוי
------------

* בשנת 1988, יצא קאבר ביוונית בשם Έλα ξανά (חזור שוב) על ידי בסי ארגיראקי שייצג את יוון באירוויזיון 1977.
* בשנת 2002 סוקר את השיר אמה דאומאס, אווה כימוני, אורלי קונאטה, נולוואן לרוי ואן-לור סיבון, חמש מתמודדות "האקדמיה הצרפתית לכוכב 2", ובשנת 2003 בוצע פעם אחת על ידי הזמרת הצרפתייה אליזה. גרסת "האקדמיה לכוכבים" מציגה באלבום "מנג'ל ברגר, צ'אנט האקדמיה".
* הוא סוקר גם על ידי הזמרת הצרפתייה פאולין בקונצרט יום הבסטיליה בשאנף דה מארס בפריז בשנת 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Ella, elle l'a" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על השיר "Ella, elle l'a" באתר AllMusic
* מידע על היצירה "Ella, elle l'a" באתר Discogs
* מילות השיר "Ella, elle l'a" באתר Genius
* סרטון השיר "Ella, elle l'a" באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: eddc7a1a-d184-3967-b215-cfbf6fa5cd0f

 |
**אייל שמואלי** (נולד ב-22 במאי 1967) הוא ראש המועצה המקומית כפר ורדים, ולשעבר מנכ"ל בחברות תעשייתיות.

ביוגרפיה
--------

אייל שמואלי נולד ב-22 במאי 1967 בירושלים. בשנות נעוריו התגורר עם משפחתו בנהריה.

בשנת 1986 החל את שירותו הצבאי בחיל הים, בתפקיד טכנאי מערכות ל"א, ואף חתם קבע. הוא רס"ן במיל', ומתנדב במסגרת המילואים כמודיע נפגעים בכיר ביחידת מודיעי נפגעים.

לאחר שחרורו מצה"ל, החל את לימודיו במחלקה להנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. ב-1998, עם קבלת התואר, התקבל לעבודה בישקר ועבר להתגורר יחד עם משפחתו בכפר ורדים.

שמואלי בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות, תואר שני במנהל עסקים, וכן בוגר החוג ליו"רים באוניברסיטת תל אביב.

בתום שבע שנים בישקר עזב שמואלי את החברה, ובשנים 2001–2018 מילא שורה של תפקידים בכירים ומינכל חברות בסקטור העסקי, בניהם – נכנס שמואלי לתפקיד סמנכ"ל תפעול ב"שמר מתכת", חברה המתמחה בייצור מכלולים לזיווד אלקטרוני, מארזים מורכבים, מערכות הינע ואינטגרציה. בהמשך מינכל שמואלי את "זריחה תעשיות חלאבין בע"מ" העוסקת בפיתוח וייצור של מוצרים ותבניות להזרקת פלסטיק, במסגרת תפקידו הקים את שלוחת הייצור של החברה. לאחר מכן, עבר לנהל את "סידב מעגלים מודפסים בע"מ", חברה אשר נסחרה בבורסה, ועסקה בעיקר בייצור ושיווק מעגלים מודפסים לתעשיית האלקטרוניקה.

טרם כניסתו לתפקיד ראש מועצת כפר ורדים, כיהן כמנכ"ל חברת "אלגת" שבקיבוץ אלונים, החברה עוסקת בתחום ביצוע תהליכי ציפויים וצבע למגוון רחב של מתכות וסגסוגות בתחום התעופה.

בתקופתו מיזגה החברה את פעילותה עם פעילות חברת כרומניקל.

שמואלי נשוי לאביבה שמואלי ולהם שלושה ילדים.

### הכניסה לחיים הפוליטיים

שמואלי נמצא בקשת הפוליטית במרכז-שמאל, ובעבר היה מעורב במספר קמפיינים פוליטיים. ב-2009 היה יו"ר קדימה בכפר ורדים, והמפלגה נחלה הישג של 45% אחוזים במקום.

בטרם התמודדותו על התפקיד, שמואלי היה דירקטור משקיף בתאגיד המים "מעיינות זיו", דירקטור באגודת ספורט כפר ורדים, וכן נציג תושבי כפר ורדים באשכול גליל מערבי. בנוסף, שמואלי כן היה, במסגרת הבחירות לרשויות המקומיות 2008, מספר 3 ברשימת מעוף בראשות סיון יחיאלי.

בבחירות לרשויות המקומיות 2018, התמודד לראשות מועצת כפר ורדים, מטעם הסיעה שהקים, "תכלית", אשר קיבלה שני מושבים במועצה. שמואלי ניצח בבחירות לראשות המועצה בסיבוב השני, והחליף את ראש המועצה סיוון יחיאלי. שמואלי התמודד לתפקיד בבחירות 2023 שנדחו בהמשך ל-2024 כשהוא מתמודד הפעם מול ניר שילה, אותו ניצח בפער של 14 קולות. סיעתו זכתה בבחירות אלו ב-4 מושבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייל שמואלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  עודד שלומות, "אייל שמואלי רץ במרתון ולמועצה", באתר כפרניק, ‏17 באוקטובר 2018
2. ↑  דוד איל שמואלי - דירקטור באגודת ספורט כפר ורדים, באתר הדירקטורים
3. ↑  הבחירות המקומיות: דוד איל שמואלי נבחר לראשות כפר ורדים, באתר ynet, 14 באוקטובר 2018
**צליל מכוּון** הוא שיר של המוזיקאי הישראלי יצחק קלפטר שיצא לאור בשנת 1979. לאחר שהתפרסם ברדיו בחודש מרץ והיה לאחד הלהיטים הגדולים של אותה שנה, נכלל השיר בפסקול הסרט "דיזנגוף 99" בחודש יוני ובשלהי אותה שנה גם באלבום הבכורה של ההרכב, הנושא את שם השיר. קלפטר כתב, הלחין ועיבד את השיר.

רקע
---

קלפטר כתב את השיר במהלך השתתפותו במופע "שיחות סלון" של יהונתן גפן בשנת 1978. בריאיון לכאן סיפר שהשיר נכתב בעקבות "שנים של חוסר ודאות", שנבעו בין היתר מפירוקה של להקת כוורת והמשבר הכלכלי שאליו נקלע על רקע זה. "צליל מכוון" היה אחד משלושת השירים שתרם קלפטר לאלבום הבכורה של הסופר-גרופ צליל מכוון, שבו הוא היה חבר לצד שלמה יידוב ושם-טוב לוי. נוסף לאלבומם של ההרכב, נכלל השיר בפסקול סרטו של אבי נשר "דיזנגוף 99".

הצלחה במצעדים
-------------

במרץ 1979 הוצג השיר ב"פינה לשיפוטכם" כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. השיר נכנס למקום ה-25 במצעד שבוע לאחר מכן. כשמונה שבועות לאחר מכן, טיפס השיר למקום הראשון ושהה למשך שבועיים בצמרת המצעד. במצעד השנתי של התחנה, הגיע השיר למקום הרביעי. במצעד השנתי של גלי צה"ל, הגיע השיר למקום השביעי.

קבלה ביקורתית
-------------

בביקורת על התוכנית המוזיקלית של ההרכב בחודש אפריל, תיאר מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי את השיר כ"מלודי מאד, רומנטי, פשוט וחד-פעמי [...] שיר שאינך יכול שלא לפזמו עוד ועוד. שיר שקורץ מכל ה'חומרים' של להיט".

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (1979)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| רשת ג' | 1 |

| 
‏‏‏  **מצעדי סוף-שנה (1979)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| רשת ג' | 4 |
| גלי צה"ל | 7 |

גרסות נוספות
------------

במרוצת השנים, גרסות הופעה שונות של השיר נכללו באלבומים שונים, בהם "דמיון חופשי" של קלפטר משנת 2009 ואלבום ההופעה של להקת כוורת "כוורת - המופע האחרון" משנת 2013. השיר בוצע אף על ידי אמנים נוספים, בהם חברו של קלפטר ל"כוורת" גידי גוב וירמי קפלן באלבום גרסות הכיסוי של גוב "שירים מלילה גוב 2" מ-1997 ואריק איינשטיין באלבום "אריק איינשטיין שר יצחק קלפטר" מ-2011, בו שר איינשטיין שירים בולטים שיצר קלפטר עבורו ועבור אמנים אחרים במהלך הקריירה. גרסתו של איינשטיין זכתה להתברג במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' במקום ה-36.

קישורים חיצוניים
----------------

* השיר בביצוע זהו זה! עם מותו של קלפטר, סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב, 15 בדצמבר 2022 – ביצוע שבו משולב סולו גיטרה של קלפטר עצמו מהופעה חיה שלו בצעירותו

הערות שוליים
------------

1. ↑   תיעוד יוצרים של מפעל הפיס עם יואב קוטנר- יצחק קלפטר (הגרסה הארוכה), סרטון בערוץ "מפעל הפיס", באתר יוטיוב (אורך: 59:22)
2. ↑   כך היה - יצחק קלפטר, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 55:40)
3. ↑  אמיר שוורץ, צליל מכוון: השירים הגדולים של יצחק קלפטר, באתר ynet, 8 בדצמבר 2022
4. ↑  20-21.3.1979, באתר "פזמונט"
5. ↑  27-28.3.1979, באתר "פזמונט"
6. 1 2  צליל מכוון, באתר "פזמונט"
7. ↑  תשל"ט, באתר "פזמונט"
8. ↑  יוסי חרסונסקי, "צליל מכוון" – פופ ישראלי במיטבו, מעריב, 30 באפריל 1979
**סתימה** בביוב היא בעיה הנוצרת בגלל התופעה הנקראת רומי רוט המדען הדגול דימה בצנרת הביוב כתוצאה מהצטברות של משקעים בצנרת או חדירה של גורמים חיצוניים כמו שורשי עצים לצנרת, ומפריעים לזרימת המים התקינה בצנרת.

גורמי הסתימה
------------

סתימות ביוב נגרמות בעיקר עקב הצטברות של משקעים בצנרת, מי השופכין לרוב עתירי שומנים שמפורקים על ידי חיידקים שנמצאים בדרך כלל בסביבות עתירות שומנים שכאלה, ומונעים מהשומן להצטבר על דפנות הצינור, חומרי ניקוי חריפים ומסירי שומנים כמו אקונומיקה פוגעים במושבות החיידקים, והיעדרן מאט את תהליך ניקוי המערכת ופירוק השומנים, כתוצאה מכך, חומרים שונים, כמו שאריות מזון ושומנים מסוגים שונים (שמן בישול או שומן מן החי) נדבקים ומצטברים על דפנות הצנרת, ועם הזמן סותמים את המעבר. ככל שמתעבה המחסום גדל הסיכוי שייתפסו בו גורמים נוספים שיסייעו בהאצת התהליך, כמו מגבונים לחים המושלכים לעיתים לאסלה אך אינם מתפרקים כמו נייר טואלט, שערות, מוצרי היגיינה נשיים ועוד.

סתימות חמורות יותר עשויות להתרחש בצנרת הראשית של הבניין או בצנרת העירונית עקב הצטברות פסולת בנייה, שאריות בטון או ברזלים, שורשי עצים שחדרו לתוך הצינורות או פסולת ביתית שהושלכה לביוב ונתפסה בהמשך הצינור.

נזקי סתימת ביוב
---------------

סתימת ביוב עלולה לגרום להצפת ביוב (אנ') שעלולה לגרום למפגע סביבתי חמור ולתחלואה.

פתיחת הסתימה
------------

שרברב פותח סתימה באמצעות 'נחש' ברזל
סתימה בצנרת הביתית ניתנת לפתיחה בקלות יחסית, באמצעות פתיחת פתח הניקוז וסילוק הגורמים המפריעים. במקרה של סתימה במקלחת למשל ניתן לפתוח ולהסיר את הרשת הסוגרת את פתח הניקוז, ולפנות את גורם הסתימה (שלרוב נובעת משערות שנסחפו לניקוז). סתימה בכיור המטבח או המקלחת, נדרש בדרך כלל לפתוח את הסיפון שמתחת לכיור, שם מצטבר מרבית הלכלוך ברוב המקרים.

במקרים של סתימה קשה ניתן להשתמש בחומר כימי מיוחד מנקז סתימות (אנ'). ניתן לשפוך בסיס חזק כמו סודה קאוסטית לצינור (בשימוש באמצעי זה חובה להיזהר משאריות החומר שעלולים להישאר בצנרת).

במקרים של סתימה קלה ניתן גם להזרים מים חמים לתוך הצנרת הסתומה במטרה להמס את שכבות השומן, או להשתמש בפומפה, שימוש נכון בפומפה מתאימה עשוי להביא לפתיחת הסתימה הביתית בקלות ובמהירות.

במקרים של סתימה קשה שאינה נפתרת באמצעים הביתיים או שלא ידוע מיקומה, ניתן להיעזר בשירותיו של השרברב, במרבית המקרים המקרים צריך להחדיר קפיץ מיוחד לתוך צנרת הביוב על מנת לפתוח את הסתימה, שיטה זו יעילה בעיקר בסתימות בתוך הצנרת הביתית ואינה יעילה בקווי ביוב מרכזיים.

במקרה של סתימה בצינור בעל קוטר רחב כמו בצנרת העירונית, ניתן לפתחה באמצעות ביובית, שבה ישנו צינור מים בלחץ גבוה מאוד אשר מגיע אל הסתימה ומפורר אותה.

מניעה
-----

רוב הסתימות ניתנות למניעה באמצעות הקפדה על ניקיונם של חורי ניקוז המים, מניעת חדירה של גורמים זרים והסרת הלכלוך לעיתים קרובות.

ראו גם
------

* פאטברג
**מוצב ברוש**
(למפת לבנון מוגדלת)ביירותביירות
צורצור
טריפוליטריפולי
צידוןצידון
בעלבכבעלבכ
חלבאחלבא
זחלהזחלה
א-נבטיהא-נבטיה
**ישראל**
**סוריה**
**הים התיכון**מוצב ברוש**מוצב ברוש**(למפת לבנון רגילה)ביירותביירות
צורצור
טריפוליטריפולי
צידוןצידון
בעלבכבעלבכ
חלבאחלבא
זחלהזחלה
א-נבטיהא-נבטיה
**ישראל**
**סוריה**
**הים התיכון**מוצב ברוש**מוצב ברוש**
מוצב ברוש (1998)
מוצב ברוש (1998)
**מוצב ברוש** היה מוצב הממוקם בצפון רצועת הביטחון בדרום לבנון שהיה ממוקם כ־4.5 קילומטרים מצפון־מזרח לעיר נבטייה.

מוצב ברוש היה הצפוני שבמוצבי צד"ל, על גבעה למרגלות רכס ג'בל רפיע (Jabal er Rafiaa) עליו יושב מצפון הכפר סוג'וד (ער'). למוצב הייתה חשיבות אסטרטגית שכן חלש על הפתחה שמצפון מזרח אליו - בין רכס עלי טאהר לרכס של סוג'וד, וצפה בעין על הכפר ערבסאלים וכן על העמק שמצפון למוצב, שבו שוכנים הכפרים: א-לואייזה (ער'), מליח (אנ') וג'ר'גוע (אנ') (כולם כפרים שזוהו עם פעילות של החזבאללה).

במוצב הייתה מוצבת מחלקת חי"ר של צה"ל אך גם כוחות צד"ל. באופן שוטף היה המוצב מאויש במחלקה מגדוד 90 (דמשקיה) של צד"ל. לאנשי צד"ל היו שני נגמ"שים במוצב. היו תקופות שצה"ל לא אייש את המוצב כיוון שהמוצב בהגדרתו היה מוצב צד"ל.

איוש המוצב בכוחות השונים התבצע על פי התראות מודיעיניות ומבצעים מתוכננים של צה"ל. במוצב היה כוח שריון אשר כלל טנק אחד ולעיתים שני טנקים, שאחד מהם שימש כחיפוי אחורי. כמו כן הוצבה במוצב מערכת תותחי M61 וולקן שהופעלה כסיוע על ידי מערך הנ"מ של חיל האוויר אל מטרות קרקעיות וסייעה רבות.

ב-23 בינואר 1993 כוח שיצא ממוצב עישייה ושימש ככוח אבטחה לכוח אחר שסרק את מורדות ג'בל רפיע, התמקם במוצב ברוש. ביציאתו מהמוצב לחבירה עם הכוח הסורק נפגע ממטען צד בסמוך למוצב. מהמטען, שהופעל בשלט רחוק, נפגע הנגמ"ש הראשון בשיירה, ובאירוע נהרגו סמל חי קלומיטי וסמל אמיר שייך, ונפצע מפקד המחלקה לביא זמיר, שלושתם מפלוגה רובאית א' מגדוד שחם בחטיבת הנח"ל.

ב־23 בדצמבר 1994 היה ניסיון לכבוש את המוצב. באירוע נהרגו נתי רוזנטל מפלוגת עורב גולני וגיא סודאי מיחידת תצ"מ 5707. עוד שבעה חיילי גולני נפצעו.

ראו גם
------

* צבא דרום לבנון
* רצועת הביטחון
* המערכה ברצועת הביטחון
* יחידת תצ"מ 5707

לקריאה נוספת
------------

* משה (צ'יקו) תמיר, **מלחמה ללא אות**, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוצב ברוש** בוויקישיתוף
* מוצב ברוש, באתר "מפת סיפור מוצבי אזור הביטחון בלבנון"

הערות שוליים
------------

1. ↑  לביא זמיר, מפקדם של אמיר וחי, אמיר שייך וחי קלומיטי ז"ל: מאז הרגע הארור ההוא, באתר ynet, 13 באפריל 2013
**מיראז'** (באנגלית: **Mirage**) הוא סרט מתח אמריקאי מסוגת נאו נואר ומותחן פסיכולוגי משנת 1965, בבימויו של אדוארד דמיטריק, עם גרגורי פק, דיאן בייקר ווולטר מתאו בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי פיטר סטון (אנ') (שכתב גם את התסריטים לחידון בחרוזים, אבא אווז ו"ערבסק") ומבוסס על הספר "Fallen Angel" של הווארד פאסט משנת 1952.

אדוארד דמיטריק זכה בפרס צדף הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן.

תקציר העלילה
------------

דייווידג סטילוול (גרגורי פק) נמצא בקומה 27 במגדל משרדים בניו יורק שאירעה בו הפסקת חשמל. הוא פוגש במדרגות בחורה בשם שילה (דיאן בייקר) שטוענת שהיא מכירה אותו ושואלת על ה"מייג'ור". דייוויד לא מכיר אותה ויצא לרחוב שם מסתבר שפעיל השלום צ'ארלס קלווין (וולטר אבל) נמצא מת על הקרקע לאחר שנפל מקומה 27.

לדירתו מגיע לסטר (ג'ורג' וסטון) ופוקד עליו באיומי אקדח להיפגש עם ה"מייג'ור". דייוויד משתלט עליו, קושר אותו ונועל אותו באחד המחסנים.

ברחוב הוא פוגש שוב את שילה שמזכירה לה שהם היו חברים. הוא יודע שהוא סובל משכחה ופונה לעזרת פסיכיאטר ד"ר ברדום (צ'ארלס האריס) שבפעם הראשונה מתייחס אליו בזלזול אבל אחר כך מסביר לו שמדובר באיבוד זיכרון בגלל טראומה נפשית שעבר לאחרונה. מדי פעם חוזרים אליו שברי זיכרון בצורת מצבים שהוא אינו מכיר ומחשיב אותם כחזיונות שווא (מיראז').

דייוויד שוכר את שירותיו של החוקר הפרט טד קסל (וולטר מתאו) שבתחילה מטיל ספק בכשירותו הנפשית אבל אחר כך משתכנע בסיפורו של דייוויד, מתחיל לחקור ומגלה שהוא עבד שנתיים במכון מחקר בקליפורניה. הוא מבקר עם דייוויד בבניין המשרדים, הם יורדים למרתף ושם פותח עליהם באש ווילארד (ג'ורג' קנדי), אחד מאנשי המייג'ור, אך הם מצליחם לברוח.

ווילארד מצליח לחסל את לסטר וקסל. זכרונו של דייוויד מתחיל לחזור אליו. הוא נזכר שעבר ככימאי בקליפורניה במפעל של קלווין תחת פיקודו של ג'וספסון (קווין מקארתי) וגילה נוסחה שמנטרלת קרינה רדיואקטיבית. הוא הגיע להציג את הנוסחה לקלווין אך זה אמר לו שהוא מתכוון למסור אותה למייגור קרופורד (ליף אריקסון) לצרכים מסחריים וכי יש לסמוך על המייג'ור שלא יעשה בה שימוש לרעה. דייוויד מתחיל לשרוף את הנוסחה אך קלווין חוטף אותה ובחוסר משים נופל מהחלון הפתוח. מאז נמצא דייוויד באמנזיה.

הוא הולך לפגישה עם המייג'ור שכופה עליו באיומים פיזיים ונפשיים למסור לו את הנוסחה. ווילארד מאיים עליו ברולטה רוסית אך דייוויד לא נשבר. שילה יורה בווילארד ודייוויד משכנע את ג'וספסון לא לירות בו אלא להסגיר את המייג'ור למשטרה.

לסוף מתחבקים שילה ודייוויד.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גרגורי פק | דייוויד סטילוול |  |
| דיאן בייקר | שילה |  |
| וולטר מתאו | טד קסל | חוקר פרטי |
| ג'ורג' קנדי | ווילארד |  |
| קווין מקארתי | ג'וספסון |  |
| ליף אריקסון | מייג'ור קרופורד |  |
| וולטר אבל | צ'ארלס קלווין | פעיל שלום |
| רוברט הריס | ד"ר ברודן | פסיכיאטר |
| ג'ק וסטון | לסטר |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "מיראז'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מיראז'", באתר נטפליקס
* "מיראז'", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מיראז'", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מיראז'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון למיראז' 1965, באתר יוטיוב
**תוכנית גיבוי** (באנגלית: **The Back-up Plan**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של אלן פול, עם ג'ניפר לופז ואלכס או'לאפלין בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אישה רווקה השואפת להיות אמא, מקבלת תרומת זרע ומתאהבת אחר כך בגרוש צעיר שמוכן להיות אב לילדיה.

הסרט הצליח מבחינה מסחרית למרות הביקורות הפושרות.

תקציר העלילה
------------

זואי (ג'ניפר לופז) היא רווקה כבת 30 בעלת חנות לחיות מחמד במנהטן. היא שואפת להיות אמא כמו חברתה מונה (מיכאלה ווטקינס) אך מתקשה ביחסיה עם גברים. היא מבקשת מהעובד שלה קליב (אריק כריסטיאן אולסן) אם יוכל לתרום לה זרע וכשהוא מסרב היא פונה לגניקולוג שלה לקבל תרומת זרע מתורם אנונימי.

היא התייתמה מאימה בגיל שמונה וגדלה אצל סבתה ננה (לינדה לאבין) שנמצאת כעת בבית אבות עם בן זוגה ארתור (טום בוסלי).

לאחר תהליך ההזרעה היא עוצרת מונית בגשם שוטף אך לאותה מונית נכנס גבר צעיר והם מתחילים לריב מי סימן למונית ראשון ולבסוף יוצאים ממנה. כעבור זמן קצר היא מבקרת עם מונה בשוק האיכרים שם מוכר אותו גבר את הגבינות שהוא מייצר בחוותו. הוא מציג את עצמו בשם סטן (אלכס או'לאפלין) ומתחיל לחזר אחריה. סטן הוא גרוש ובעל חוות עזים היא מסרבת לחיזוריו אך לבסוף נענית לו, מבקרת אותו בחוותו והם שוכבים ביחד.

היא מבקרת בקבוצת תמיכה של אימהות חד הוריות בהנחייתה של קארול (מליסה מקארתי). היא מגלה שהיא בהריון ומודיעה זאת לסטן הנדהם. בגלל תגובתו הם נפרדים אך נפגשים שוב. בבדיקת אולטראסאונד מתגלה שיש לה תאומים ברחמה. היא לוקחת אותו לקבוצת האימהות ושם הם צופים בלורה (מליברת' מונרו) שיולדת בתוך מים בעזרת נשות הקבוצה.

סטן מתחיל בהכנות לקראת הלידה. במגרש המשחקים הוא נפגש באבא (אנתוני אנדרסון) שמסביר לו מה זה להיות אבא. לאחר ויכוח נפרדים זואי וסטן. זואי נוכחת בחתונתם של ננה וארתור בבית האבות אך באמצע החגיגה יורדים לה המים. היא מוזעקת לבית החולים ובדרך היא עוצרת ליד הדוכן של סטן והוא מצטרף אליה ללידה.

נולדות לה שתי תאונות וסטן מטפל בהן תוך שהוא מבחין בזואי מקיאה - היא כעת בהריון ממנו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ניפר לופז | זואי |  |
| אלכס או'לאפלין | סטן |  |
| מיכאלה ווטקינס | מונה |  |
| מליסה מקארתי | קארול |  |
| לינדה לאבין | ננה |  |
| אריק כריסטיאן אולסן | קליב |  |
| אנתוני אנדרסון | אבא במגרש משחקים |  |
| רוואן בלנצ'ארד | בתה של מונה |  |
| מליברת' מונרו | לורה |  |
| טום בוסלי | ארתור |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית גיבוי

* "תוכנית גיבוי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "תוכנית גיבוי", באתר נטפליקס

* "תוכנית גיבוי", באתר AllMovie (באנגלית)

* "תוכנית גיבוי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "תוכנית גיבוי", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "תוכנית גיבוי", באתר Metacritic (באנגלית)

* "תוכנית גיבוי", באתר אידיבי

* "תוכנית גיבוי", באתר Hulu סרטים (באנגלית)

* "תוכנית גיבוי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לתכנית גיבוי, באתר יוטיוב
* מאחורי הקלעים של תכנית גיבוי, באתר יוטיוב
* ביקורת על תכנית גיבוי, באתר הארץ
**סמל ניו זילנד** אומץ בשנת 1911. עד שנה זו סמל הממלכה המאוחדת שימש כסמל ניו זילנד. בשנת 1911 הוענק לניו זלנד סמל על ידי בית המלוכה הבריטי. בשנת 1956 נערכו מספר שינויים בסמל.

שלט האצולה נותר כמעט זהה מאז אימוצו. השלט מחולק לארבעה. הרביע הראשון מציג את הצלב הדרומי, המופיע גם על דגל ניו זילנד - אולם היחס של הכוכבים שונה. ברביע השני מופיעה גיזת זהב המסמלת את חשיבות ענף החקלאות (וגידול הצאן בפרט) בניו זילנד. ברביע השלישי מצויה אלומת שיבולי חיטה המסמל את החקלאות במדינה, וברביע הרביעי שני פטישים המסמלים את ענפי הכרייה והתעשייה.

במרכז הסמל מצויה רצועה לבנה ועליה שלוש ספינות המייצגות את חשיבות הסחר הימי ואת ההגירה של המתיישבים אל האי.

לשלט שני תומכים - זילנדיה או פאקהא (מתיישבת אירופאית בהירת שער) המחזיקה את דגל ניו זילנד, ולוחם מאורי הנושא בידו "טאיאהא" - מוט מאורי.

בראש השלט מצוי כתר אדוארד הקדוש, ומתחת השלט מצויים שני ענפי שרך כסוף וקלף שעליו כתוב באנגלית שם המדינה: "New Zealand".

הסמל הקודם לשנת 1956
--------------------

קודם לשנת 1956 היה הסמל שונה מהסמל הנוכחי. שלט האצולה היה זהה, אולם התומכים, הציצה והבסיס היו שונים.
בציצת הסמל היה חצי אריה המחזיק בידו את היוניון ג'ק. על הקלף בתחתית שלט האצולה הופיע מוטו המדינה: "קדימה" (באנגלית Onward) על גבי קלף ולרוב מבלי ענפי השרך.

גם התומכים של הסמל היו שונים - משמאל עמדה אישה אדומת שער המביטה קדימה, וכך גם דמות הלוחם - בניגוד לדמויות המביטות כלפי הסמל כפי שהן כיום. 

משערים כי הדמות ששימשה בסיס לציור האישה שבסמל הייתה אשת החברה מוולינגטון - אליס ספראג. לא ידוע מי היה הדמות ששימשה בסיס לדמות הלוחם.

ראו גם
------

* דגל ניו זילנד
* המנון ניו זילנד
* הנס המלכותי של ניו זילנד
* דגל המושל הכללי של ניו זילנד

| סמלי מדינות אוקיאניה |
| --- |
| מדינות | אוסטרליה • איי מרשל • איי שלמה • אינדונזיה • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו •  ניו זילנד (איי קוק • ניואה) • סמואה • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי | אפריקה |
| שטחים תלויים | אי הפסחא • אי חג המולד • איי מריאנה הצפוניים • איי קוקוס • בוגנוויל • גואם • הוואי • טוקלאו • ואליס ופוטונה • נורפוק • סמואה האמריקאית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן • קלדוניה החדשה |
| אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית |

קישורים חיצוניים
----------------
**אנדרו לינד "אנדי" קנדי** (אנגלית: **Andrew Lynd "Andy" Kennedy**;‏ 1 בספטמבר 1897 - דצמבר 1963) היה כדורגלן אירי.

קריירה
------

קנדי נולד בבלפסט, ושיחק בקבוצת הנוער של בלפסט סלטיק לפני שהצטרף לגלנטורן ב-1915. הוא עבר לאנגליה ב-1920, והצטרף למועדון הלונדוני קריסטל פאלאס; הוא השתתף במשחק אחד בלבד בליגה השלישית הדרומית, ובאוגוסט 1922 עבר לארסנל כשחקן מילואים בעמדת מגן.

זמן קצר לאחר הגעתו של ארסנל הוא צורף להרכב הפותח בעקבות הדחתו של ארתור האצ'ינס, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ברמינגהאם סיטי ב-2 בדצמבר 1922. בעקבות יכולתו הטובה הוא שותף בשאר משחקי העונה מלבד אחד, וזכה להכרה בינלאומית עם שתי הופעות במדי נבחרת אירלנד במסגרת אליפות הבית הבריטית של 1923.

עונת 1923/1924 לא הייתה טובה מבחינתו, כיוון שנפצע והחמיץ את תחילתה. לאחר שחזר מהפציעה הוא איבד את מקומו בהרכב בעקבות ההפסד 1 - 6 להאדרספילד טאון. אולם, בעונה שלאחר מכן הוא השתתף בכל משחקי הליגה של ארסנל למעט אחד. הוא לא היה אחד מהשחקנים המועדפים על הרברט צ'פמן, שהחזיר את בוב ג'ון לחוליית ההגנה של מערך המשחק, ובעונת 1925/1926 החתים את הוראס קופ כמחליף במקומו. קופ נפצע לפני גמר גביע ה-FA הראשון בתולדות ארסנל, כך שקנדי פתח במשחק מול קארדיף סיטי; בעקבות טעות של השוער דן לואיס המשחק הסתיים בהפסד של ארסנל בתוצאה 0 - 1, וקנדי נאלץ להסתפק במקום השני.

קנדי השתתף בשני משחקים נוספים בלבד במדי ארסנל, ושניהם הסתיימו בהפסדים כבדים (1 - 5 ו- 0 - 4). צ'פמן לא היה מרוצה מרמת המשחק של שחקני ההגנה, ובינואר 1928 החליט לשחרר את קנדי שהצטרף לאברטון. הוא הספיק להשתתף ב-129 משחקים במדי ארסנל. קנדי לא היה מרכיב מרכזי בזכיית אברטון באליפות בעונתו הראשונה שם. לאחר משחק ליגה אחד בלבד במדי אברטון הוא עבר לטרנמיר רוברס, ושיחק שם במשך שתי עונות עד שפרש ב-1930.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ארקדי מויסייביץ' וייספאפיר** (ברוסית: **Арка́дий Моисе́евич Вайспапи́р**; ‏ (23 בדצמבר 1921 – 11 בינואר 2018) היה ממשתתפי המרד בסוביבור, ומאחרוני הניצולים ממנו שנותרו בחיים.

קורות חיים
----------

 ערך מורחב – **המרד במחנה סוביבור**  

נולד במושבה חקלאית יהודית בוברובי קוט בדרום אוקראינה (כיום נמצאת המושבה בתחומי מחוז חרסון של אוקראינה), ילדם האמצעי של מויסיי (משה) וראיסה וייספאפיר. למד בבית ספר יהודי ביידיש. בשנת 1938 נאסר אביו ונידון למוות באשמת פעילות אנטי סובייטית. בשנת 1939 סיים את לימודיו בבית הספר והחל לעבוד כטרקטוריסט. ב-1940 התגייס לצבא האדום.

מהיום הראשון של הפלישה הנאצית לברית המועצות לחם בחזית. במהלך הקרב להגנת קייב נפצע ונפל בשבי הגרמני. בהתחלה הצליח להסתיר את יהדותו. שהה במחנות שבויים בצ'רניהיב ולאחר מכן בעיר הומל תחת שם בדוי. במרץ 1942 "התגלתה" יהדותו. הוא הופרד מהחיילים שאינם יהודים, ונשלח למחנה עבודה בגטו מינסק, שם שהה כשנתיים. בספטמבר 1943 נשלח עם עוד יהודים ממינסק למחנה הריכוז וההשמדה סוביבור שבפולין. במחנה הוא התקשר עם אלכסנדר פצ'רסקי, ולקח חלק בתכנון התקוממות האסירים שהתרחשה במחנה ב-14 באוקטובר אותה שנה. בתחילת המרד הוא ביחד עם הנער יהודה לרנר חיסל בעזרת גרזן את מפקד השומרים, איש SS זיגפריד גרייטשוס ואת השומר האוקראיני בשם קריאט. וייספאפיר הצליח להימלט מהמחנה אל היערות שבסביבה. הוא נע דרך היערות מזרחה, עש פגש יחידת הפרטיזנים סובייטים באזור ברסט. הוא הצטרף אליהם ולחם בשורות הפרטיזנים כמקלען עד לשחרור האזור על ידי הצבא האדום.

עם הגעת הצבא האדום, התגייס וייספאפיר מחדש לצבא. הוא צורף ליחידת הסיור ולחם בשורותיה עד לסוף המלחמה. הגיע עם יחידתו עד לאזור פומרניה שבצפון-מזרח גרמניה. לאחר המלחמה שב לעיירת הולדתו ושם גילה כי הוא היחיד ששרד את המלחמה מכל משפחתו - אחיו הבכור נפל בקרבות עם הגרמנים ב-1941, אימו ואחותו הקטנה נרצחו על ידי הנאצים יחד עם כל תושבי המושבה היהודים.

ארקדי למד הנדסה בעיר זפורוז'יה. שם גם התחתן ונולדו לו שני בנים. לאחר סיום הלימודים עבד במפעלים שונים בערים : לוהנסק, באחמוט ודונייצק. בשנת 1953 פגש בלוהנסק באקראי את אלכסנדר פצ'רסקי. בשנת 1963 ביחד עם אלכסיי וייצן וניצולים נוספים השתתף בפגישה הראשונה של תשתתפי המרד, אשר נערכה בדירתו של אלכסנדר פצ'רסקי בעיר רוסטוב על הדון. מאז נערך המפגש של הניצולים כל 5 שנים, עד למותו של פצ'רסקי ב-1990.

ארקדי פרש לגמלאות בסוף שנות ה-80. בשנת 1994 עבר להתגורר בקייב.

ב-1 בדצמבר 2016 העניק לו נשיא אוקראינה את אות מסדר ההצטיינות (אנ') מהדרגה השלישית.

ב-11 בינואר 2018 נפטר בביתו בקייב.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של ארקדי וייספאפיר (רוסית)
**ג'וזף סמואל טונר** (באנגלית: **Joseph Samuel Toner**;‏ 30 במרץ 1894 - נובמבר 1954) היה כדורגלן צפון אירי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי.

ביוגרפיה
--------

טונר נולד בקאסלוולאן שבמחוז דאון, והחל את הקריירה שלו בבלפסט יונייטד. באוגוסט 1919 הוא הצטרף לארסנל, וערך את הופעת הבכורה במשחק מול אברטון ב-11 באוקטובר. הוא שיחק באופן לא סדיר בשתי עונותיו הראשונות, ולבסוף החל להתבלט בעונת 1921/1922. הופעת הבכורה שלו בנבחרת צפון אירלנד הייתה בתיקו 1 - 1 בבלפסט מול נבחרת ויילס ב-4 באפריל 1922. הופעתו השנייה הייתה גם כן מול ויילס, ונערכה במשחק שהתנהל ברקסהאם.

בעונת 1922/1923 ובזו שלאחריה השתתף טונר בשמונה משחקים בלבד, בעיקר בגלל התחרות העזה עם ג'ימי פטרסון וסמסון היידן על המקום בהרכב. הוא חזר להרכב בעונת 1924/1925, אך הודח ממנו לאחר הפסד ביתי להאדרספילד טאון בתוצאה 0 - 5. הוא השתתף בארבעה משחקי נבחרת נוספים כשהיה בארסנל, אך בינואר 1926 עזב לסנט ג'ונסטון לאחר שהרברט צ'פמן, המאמן החדש של ארסנל, החליט כי הוא לא זקוק לו. הוא השתתף במאה משחקים בדיוק (89 בליגה ו-11 בגביע ה-FA), והבקיע במשחקי הליגה שישה שערים.

הוא השתתף בארבעה משחקי נבחרת נוספים כשהיה בסנט ג'ונסטון, כולל מול נבחרת אנגליה ונבחרת סקוטלנד במסגרת אליפות הבית הבריטית של 1927. הוא נאלץ לפרוש לאחר שסבל משבר ברגלו, ולאחר מכן חזר לצפון אירלנד והחל לאמן במועדון הכדורגל קולריין, כאשר פעם אחת הוא עלה כשחקן מחליף.

טונר ייצג את המחוז שבו נולד בענף ההרלינג, והשתתף במשחקי כדורגל גאלי מטעם המועדון המקומי של קאסלוולאן.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ג'יימס "ג'ימי" ג'קסון** (אנגלית: **James "Jimmy" Jackson**;‏ 15 בספטמבר 1875 - ?) היה כדורגלן סקוטי-אוסטרלי.

חייו
----

ג'קסון נולד בעיירה קמבוסלנג שבסקוטלנד, וכשהיה בן שנתיים היגרה משפחתו לאוסטרליה. ג'קסון גדל באוסטרליה והחל את קריירת הנוער שלו שם, וב-1893 חזר לסקוטלנד. המועדון הראשון שבו שיחק היה ניוטון ת'יסל, וב-1894 הוא חתם בגלאזגו ריינג'רס. ג'קסון לא היה שחקן מרכזי בריינג'רס.

הוא הועבר לניוקאסל יונייטד באוגוסט 1897, ושיחק במגפייז במשך שתי עונות שבמהלכן סייע למועדון להעפיל לליגה הראשונה בעונתו הראשונה. ב-1899 הוא הצטרף לוולוויץ' ארסנל. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק נגד לסטר פוסה ב-2 בספטמבר, ובמשך שש העונות הבאות הוא היה שחקן הרכב קבוע בעמדת המגן השמאלי או הקיצוני. ג'קסון היה שחקן הרכב קבוע גם בעונת 1903/1904 שבה העפילו התותחנים לליגה הראשונה, ובעונה הראשונה בליגה זו הוא זכה לענוד את סרט הקפטן. לאורך שש השנים שלו בארסנל הוא השתתף ב-204 משחקים שבהם הבקיע שער אחד.

ג'קסון עזב את ארסנל ב-1905 על מנת להתמנות לתפקיד שחקן-מאמן במועדון הכדורגל לייטון שזה עתה קודם לליגה הדרומית, אך הוא לא שהה שם זמן רב ומאוחר יותר באותה שנה חתם בווסטהאם יונייטד, לפני שהצטרף בחזרה לריינג'רס ב-1906. ג'קסון פרש על מנת לעבוד כנפח, אם כי ב-1911 הוא חזר למשך תקופה קצרה למועדון גרינוק מורטון.

ג'ימי ג'קסון לא היה הכדורגלן היחיד במשפחתו, ושניים מבניו שיחקו גם כן. ג'יימס, בנו הבכור, שיחק בליברפול ביותר מ-200 משחקים, ולאחר פרישתו כיהן ככומר; ארצ'י, בנו הצעיר, שיחק עבור סנדרלנד וטרנמיר רוברס. אחיינו, שנקרא גם כן ארצ'י, היה שחקן קריקט אוסטרלי.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**יורי בוריסוביץ' שבץ** (ברוסית: **Юрий Борисович Швец**; נולד ב-16 במאי 1953) הוא קצין מודיעין סובייטי לשעבר (1990-1980; רב-סרן ק.ג.ב. במעון בוושינגטון של המינהל הראשי הראשון של הק.ג.ב של ברית המועצות, כתב לשירות סוכנות הידיעות הממלכתית הסובייטית טאס"ס). מאז 1993 - פוליטיקאי אמריקאי, עיתונאי, אנליסט כלכלי וצבאי.

ביוגרפיה
--------

שבץ נולד ב-16 במאי 1953 בחרקוב במשפחה אוקראינית של רופא צבאי. בשנת 1980 שבץ נהיה בוגר של הפקולטה למשפט בינלאומי של אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה. הוא גם סיים את אקדמיית ביון החוץ, שם למד ביחד עם ולדימיר פוטין.

בשנים 1985–1987 שירת במעון בוושינגטון של המינהל הראשי הראשון של הק.ג.ב של ברית המועצות.

לאחר פרסום ספר המתאר את הישגיו והפריצה האחרונה שלו עם הק.ג.ב, נאסר עליו לנסוע לחו"ל.

ב-1993 עבר לצמיתות לארצות הברית, שם קיבל לאחר מכן אזרחות.

קישורים חיצוניים
----------------

* יורי שבץ, ברשת החברתית פייסבוק
* יורי שבץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* יורי שבץ, ביישום טלגרם
* יורי שבץ, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Интервью сокурсника Путина украинскому изданию раскрыло неудобные факты из жизни главы Кремля
2. ↑  apbspeakers.com/speaker/yuri-shvets

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267991105171
* GND: 119507501
* ISNI: 0000 0000 4153 6806
* LCCN: no95006408
* NTA: 124865410
* VIAF: 56192002
* WorldCat: lccn-no95006408

 |
**דווייט אדווין סטונס** (באנגלית: **Dwight Edwin Stones**; נולד ב-6 בדצמבר 1953) הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר. הוא בעל שתי מדליות ארד משתי אולימפיאדות (מינכן 1972 ומונטריאול 1976) ושיאן עולם בקפיצה לגובה. לאחר שפרש מספורט תחרותי משמש סטונס כפרשן ספורט בטלוויזיה.

קורות חיים
----------

סטונס נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה.

### מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת מינכן (1972) זכה סטונס במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.21 מטר, אחרי יורי טרמאק מברית המועצות (2.23 מטר) ושטפן יונגה ממזרח גרמניה (2.21 מטר).

### שיאן עולם

בתחרות בינלאומית בין הנבחרות הלאומיות של שווייץ, מערב גרמניה וארצות הברית שנערכה במינכן, גרמניה ב-11 ביולי 1973 קבע סטונס בניסיון השלישי בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 2.30 מטר שיפור של 1 ס"מ (2.29 מטר) לשיא העולם בן השנתיים של בן ארצו פט מצדורף והיה לקופץ הראשון שקבע שיא עולם בקפיצת פוסברי.

חודשיים לפני המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בפילדלפיה ב-5 ביוני 1976 שיפר סטונס את שיאו העולמי ב-1 ס"מ והעמידו על 2.31 מטר והוכיח שהוא מוכן לאולימפיאדה. אלא שבאולימפיאדת מונטריאול (1976) הוא זכה רק במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.21 מטר, אחרי יאצק ושולה מפולין (2.25 מטר) וגרג ג'וי קנדה (2.23 מטר), לאחר שלא הצליח להתמודד עם תנאי מזג האוויר וירידת הגשם על המסלול. ארבעה ימים לאחר תחרות הגמר במשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בפילדלפיה ב-4 באוגוסט הוא שיפר את שיאו העולמי בשלישית והעמידו על 2.32 מטר.

בתחרות גביע העולם של IAAF שנערכה בדיסלדורף, גרמניה 1977 זכה סטונס במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.27 מטר, אחרי רולף ביילשמידט ממזרח גרמניה (2.30 מטר) ולפני יאצק ושולה (2.24 מטר).

באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים סטונס במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר (כמו הזוכה במדליית הארד).

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הוא סיים ראשון בתחרות הקפיצה לגובה בשיא אמריקאי חדש של 2.34 מטר. במשחקים עצמם הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 2.31 מטר.

שיאים אישיים
------------

* קפיצה לגובה: 2.34 מטר (1984)

תארים והישגים
-------------

* בסך הכל קבע סטונס 3 שיאי עולם חדשים בקפיצה לגובה.
* בסך הכל זכה סטונס ב-6 תוארי אליפות ארצות הברית בקפיצה לגובה וב-3 תוארי אליפות ארצות הברית באולם בקפיצה לגובה.
* סטונס דורג ראשון בעולם במשך 4 שנים ברציפות 1976-1973, דורג שני בעולם בשנת 1977, שלישי בעולם בשנים 1972, 1978 ו-1982 וחמישי בעולם בשנת 1984.
* בשנת 1998 נבחר סטונס להיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דווייט סטונס** בוויקישיתוף

* דווייט סטונס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* דווייט סטונס, באתר olympedia.org
* דווייט סטונס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* דווייט סטונס, באתר Track and Field (גברים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14346064

 |
**יאנקיווה** (**Llanquihue**; בשפת המפוצ'ה: "המקום ששקע") הוא אגם במחוז לוס לאגוס שבדרום צ'ילה. האגם נוצר כתוצאה מהמסת קרחונים קדומים. שטחו 860 קמ"ר, והוא האגם השני בגודלו במדינה, אחרי אגם חנרל קאררה. עומקו המדויק אינו ידוע, אך הוא ככל הנראה עולה על 350 מטרים.

ממזרח לאגם מתנשא הר הגעש אוסורנו ומדרום לו הר הגעש קלבוקו. משני ההרים זורמים נחלים קטנים אל האגם, המשמעותי שבהם פסקאדו ("דג"), שאורכו 18 ק"מ. הוא עצמו מתנקז לנהר מאויין, שנשפך לאוקיינוס השקט במפרץ קורונאדוס. אורכו של נהר זה 85 ק"מ.

רוב היישובים שלגדות האגם מצויים בצדו המערבי. פוארטו ואראס, שבקצה הדרום-מערבי היא העיירה הגדולה ביותר (כ-32 אלף תושבים ב-2002), וצפונית לה שוכנות יאנקיווה, פרוטיאר ופוארטו אוקטאי. בצדו המזרחי הכפר הקטן אנסנדה. כל היישובים מתפרנסים מתיירות, ובפוארטו ואראס אף פועל קזינו. חלק מהיישובים נוסדו במהלך המאה ה-19 בידי מהגרים גרמנים, ובחלקם התיישבו מהגרים גרמנים לאחר היווסדם. לנוכחות הגרמנית הייתה השפעה על האדריכלות המקומית ואף על המטבח המקומי.

האגדה על ליקאראיין
------------------

לבני הוויליצ'ה הייתה אגדה על מקורו של האגם. האגדה מספרת על נערה יפת תואר בשם ליקאראיין (Licarayén) ועל טוקי אמיץ בשם קיטְראלפּי. השניים תכננו להינשא, אלא שהשד פֶּריפּייָאן, שהיה כלוא בהר הגעש אוסורנו, קינא באהבתם, והחליט לשים לה קץ. הוא גרם להר הגעש לפלוט אש, עשן וגופרית, ולהבות כיסו את קו הרקיע. בני הוויליצ'ה התכנסו כדי להחליט מה לעשות כדי להרגיע את השד הזועם. רופא אליל ישיש, שאיש לא הכיר, גרס שיש להקריב את הבתולה היפה ביותר בקרב, ולהניח את לבה בראש הר פיצ'י חואן, כשעליו מקל קינמון. אז, תבוא ציפור שתאכל את הלב, ותשליך את מקל הקינמון ללוע הר הגעש, ותרגיע אותו. ראש השבט קבע כי בתו, ליקאראיין, היא היא היפה שבבתולות, ואותה יש להקריב. הוא סיפר לה בדמעות על החלטתו, אך ליקאראיין שמחה על כך שתוכל להציל את בני שבטה. הייתה לה רק בקשה אחת - שלא יהרוג אותה באמצעות הגרזן או החנית שלו.

למחרת, הובאה ליקאראיין אל היער, והונחה על מצע של פרחים. לאחר שעצמה את עיניה, נשק קיטראלפי למצחה ועקר את לבה. הוא הביא אותו לראש השבט, ואחד הילדים העלה אותו לראש ההר. מיד לאחר שהניח על הלב את מקל הקינמון, הופיע בשמיים קונדור. הקונדור בלע את הלב, ועף לעבר הר הגעש. הוא חג מסביב ללוע שלוש פעמים, ואז הפיל את מקל הקינמון לתוכו. באותו הרגע נעץ קיטראלפי חנית בלבו, כדי שיוכל להתאחד עם אהובתו. שלג החל לרדת, והמשיך לרדת במשך ימים רבים, עד שהכניע את הלהבות. השלג שנמס גלש במורדות ההרים, ויצר את האגם. הפרחים ששימשו כמצע לליקאראיין בזמן מותה הכו שורשים, והפכו לגן פורח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם יאנקיווה** בוויקישיתוף
* אגם יאנקיווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* האגם והר אוסורנו מעליוהאגם והר אוסורנו מעליו
* פוארטו ואראספוארטו ואראס
* Teatro del Lago ("תיאטרון האגם") בפרוטיארTeatro del Lago ("תיאטרון האגם") בפרוטיאר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 238151533
* WorldCat (עם VIAF): 238151533

 |
**ישראל יעקב סביון** **(סאבו)** (נולד ברומניה ב-14 במרץ 1948) הוא חבר מועצת העיר חיפה. כיהן כמנכ"ל עיריית חיפה, כראש סיעת העבודה במועצת עיריית חיפה וכממלא מקום וסגן-ראש העיר.

ביוגרפיה
--------

עלה לישראל ב-19 בדצמבר 1958 מרומניה ועבר לגור עם משפחתו במעברת קריית חיים שבחיפה. בנעוריו למד בקרית שמואל ובגיל 18, בשנת 1966 התגייס לצה"ל, שירת שבע שנים כקצין תחזוקה ביחידה קרבית, כשבמהלכם סיים את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת חיפה בחוגים חינוך ומדעי המדינה. במהלך שירות המילואים שלו, הגיע סביון לדרגת רב-סרן.

לאחר סיום שירותו הצבאי החל ב-1974 לנהל את המחלקה לאירועים בעיריית חיפה במשך כ-7 שנים. ב-1982 החל לכהן כעוזר ורל"ש ראש עיריית חיפה. בסיום תפקידו כרל"ש ב-1991 קיבל את תפקיד מנכ"ל עיריית חיפה כשהיה שותף בהקמת טיילת חוף דדו והשכונות רמת גולדה ורמת אשכול. כמו כן תמך בהפקת אירועי תרבות כתערוכת הפרחים, חגיגות הקיץ ולילות לבנים, פסטיבל הבלוז, הפולקלור והרוק הראשון בחיפה ואת הארחי פרחי טורה ברחוב הרצל. כמו כן כיהן כמ"מ מנכ"ל אתו"ס וכחבר בדירקטוריון החברה הכלכלית חיפה.

בשנת 1995 הצטרף למגזר הפרטי כמנכ"ל הגרנד קניון בחיפה. בהמשך, מונה למנכ"ל הדודג' סנטר בנוף הגליל וכדירקטור ב"תשתיות נפט", בסאן דור, ב"דשנים" ובחברות ציבוריות נוספות.

ב-1995 נבחר כמזכיר מחוז חיפה במפלגת העבודה.

ב-2003 החל לכהן כחבר מועצת עיריית חיפה וב-2008 התמודד לראשות עיריית חיפה מטעם מפלגת העבודה. סביון נבחר למועצה, כחלק מרשימת העבודה אשר זכתה ב-2 נציגים, מתוך 31. ב-2013 התמודד למועצת העיר ברשימה עצמאית בשם "אוהבי חיפה" וזכה במנדט אחד.

ישראל סביון החזיק בתיק החינוך והתרבות בעיריית חיפה בין השנים 2008 עד 2013 ואחראי לפיתוח תוכנית מל"ל (מינקות לבגרות) ומשנת 2012 עד 2018 כיהן כיו"ר דירקטוריון התיאטרון העירוני.

בבחירות שנערכו בשנת 2018 התמודד סביון ברשימתו "אוהבי חיפה", לראשות העיר תוך שהוא מקבל את תמיכתה של מפלגת העבודה, אשר תמכה במקביל גם בעינת קליש-רותם. בבחירות אלה כשל סביון בבחירות לראשות ורשימתו לא עברה את אחוז החסימה.

סביון, תושב חיפה, נשוי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישראל סביון** בוויקישיתוף
* ישראל סביון, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל סביון בקאמבק: "ה-70 של היום זה ה-60 של אתמול", באתר ניוז חיפה והקריות
2. ↑  יו*ר הדירקטוריון - ישראל סביון*, באתר www.ht1.co.il (ארכיון)
3. ↑  בועז כהן, סביון: "בכירים בעבודה עשו לי דה לגיטימציה", באתר כלבו – חיפה והצפון, 2 בנובמבר 2018
**עבד א-רחמן השני** (בערבית: **عبد الرحمن الثاني,** ידוע גם בכינוי **عبد الرحمن الأوسط**; 792–852) היה האמיר האומיי הרביעי של קורדובה באל-אנדלוס משנת 822 ועד מותו. לוחם גבולות נמרץ ויעיל, הוא היה ידוע גם כפטרון האמנויות.

ביוגרפיה
--------

עבד א-רחמן נולד ב-792 בטולדו, בנו של האמיר אל-חאכם הראשון. בצעירותו השתתף במה שנקרא "טבח התעלה", כאשר 72 אצילים ומאות מלווים שלהם נטבחו במשתה בפקודת אל-חאכם.

הוא ירש את אביו כאמיר קורדובה בשנת 822 ובמשך 20 שנה עסק במלחמה כמעט מתמשכת נגד אלפונסו השני, מלך אסטוריאס, שאת התקדמותו דרומה עצר. בשנת 825, הוא הקים עיר חדשה, מורסיה, והמשיך ליישב אותה עם נאמנים ערבים כדי להבטיח יציבות. בשנת 835, הוא התעמת עם אזרחים המורדים של מרידה על ידי בניית מבצר פנימי גדול. ב-837 הוא דיכא מרד של נוצרים ויהודים בטולדו באמצעים דומים.  הוא הוציא צו לפיו נאסר על הנוצרים לחפש מות קדושים, וערך סינוד נוצרי לאסור מות קדושים.

בשנת 839 או 840, הוא שלח שגרירות תחת אל-ע'זאל לקונסטנטינופול כדי לחתום על הסכם עם האימפריה הביזנטית נגד העבאסים.

בשנת 844, עבד א-רחמן הדף מתקפה של ויקינגים שירדו מהאוניות בקדיס, כבשו את סביליה (למעט המצודה שלה) ותקפו את קורדובה עצמה. לאחר מכן הוא בנה צי וארסנל ימי בסביליה כדי להדוף פשיטות עתידיות. ייתכן שהוא שלח את אל-ע'זאל לשגרירות שנייה לוויקינגים באירלנד לאחר מכן.

הוא נענה לבקשותיו של גיום מספטמניה לסיוע במאבקו נגד קרל הקירח שתבע אדמות שחשב גיום כשלו. 

 פסל עבד א-רחמן השני במורסיה, ספרד
עבד א-רחמן היה מפורסם בזכות תוכנית הבנייה הציבורית שלו בקורדובה. הוא הוסיף תוספות למסגד הגדול של קורדובה. לוחם גבולות נמרץ ויעיל, הוא היה ידוע גם כפטרון האמנויות.  הוא היה מעורב גם בהוצאתם להורג של "אנוסי קורדובה", והיה פטרונו של המלחין הדגול זיריאב. הוא מת בשנת 852 בקורדובה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עבד א-רחמן השני** בוויקישיתוף
* עבד א-רחמן השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "'Abd ar-Rahman II". *Encyclopædia Britannica*. Vol. I: A-Ak - Bayes (15th ed.). Chicago, IL: Encyclopædia Britannica, Inc. 2010. pp. 17. ISBN 978-1-59339-837-8.
2. ↑  The Inheritance of Rome, Chris Wickham, Penguin Books Ltd. 2009, מסת"ב 978-0-670-02098-0. p. 341.
3. ↑  El-Hajji, Abderrahman. ""Andalusian Diplomatic Relations with the Franks during the Umayyad period"". *Islamic Studies*. **6**: 27–28.
4. ↑  Thorne, John (1984). *Chambers biographical dictionary*. Edinburgh: Chambers. ISBN 0-550-18022-2.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb144890278 (data)
* GND: 12431094X
* ISNI: 0000 0000 3777 5425
* LCCN: n2003058352
* SUDOC: 088615065
* TDVİA: abdurrahman-ii
* VIAF: 23070940
* WorldCat: lccn-n2003058352

 |
**ערן בדינרי** (נולד ב-20 באוקטובר 1975) הוא מוזיקאי, סופר ומשורר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בדינרי נולד בקריית מוצקין וגדל בקריית ביאליק.

בהיותו בן עשר החל את לימודיו המוזיקליים. בין מוריו נמנים ברק חנוך, רפי קדישזון, מורדי פרבר וירון חסון.
כמו כן למד ספרות באוניברסיטת חיפה אולם במהלך לימודיו בחר לפרוש מן המסגרת האקדמית ולהקדיש את זמנו לקריאה מרובה.

לאחר שירותו הצבאי עבר להתגורר בתל אביב, שם הופיע עם שיריו כזמר וגיטריסט בלהקתו "דיסוננס" אשר בין חבריה נמנו חברי להקת "סינרגיה" - הבסיסט עירון שבתאי והמתופף אורי רז.

בעקבות משיכתו למוזיקה אמנותית פירק את הלהקה והחל להופיע לבד עם יצירותיו הפוליפוניות לגיטרה.

בשנת 2003 פרסם את האלבום "Solo Portrait". על אודות אלבומו זה נכתב במגזין האוזן השלישית: "אלבום בו הגיטרה משרטטת קווים מלודיים מפותלים ואינסופיים במסורת המבורכת של הגיטריסטים בחברת ECM."

בשנת 2008 הקליט בגרמניה את אלבומו השלישי, "Dreaming".

בשנת 2017 ראה אור ספרו השלישי, "עד שהירח יתמלא". בספר זה ארבע נובלות אשר על כתיבתן שקד במשך שנים. במרכז כל אחת מן הנובלות ניצב אמן - בשתיים מהן כגיבור ראשי ובשתיים הנוספות כגיבור משני אשר דמותו משפיעה עמוקות על הגיבור הראשי. כל נובלה כתובה באותה צורה: פרולוג ושני חלקים.

בשנת 2019 פרסם את הפואמה האוטוביוגרפית "אני ואנדי מקדואל". בפיסקה החותמת אותה הצהיר כי זהו ספרו האחרון, אולם שנה לאחר מכן ראה אור ספר נוסף פרי עטו.

אלבומים
-------

* (2003) **Solo Portrait**
* (2005) **For The King**
* (2008) **Dreaming**

ספרים
-----

* **מנקה הרחובות** (2014)
* **בניין הזכוכית** (2014)
* **עד שהירח יתמלא** (2017)
* **אהבה אינה תלויה במימושה** (2018)
* **האמנים האמיתיים** (2018)
* **אני ואנדי מקדואל** (2019)
* **השעון של מקס** (2020)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ערן בדינרי** בוויקישיתוף
* רשימת הפרסומים של ערן בדינרי, בקטלוג הספרייה הלאומית
* ערן בדינרי, ברשת החברתית פייסבוק

* ערן בדינרי, סרטונים בערוץ היוטיוב

* ערן בדינרי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ערן בדינרי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף כהן-אלרן, כניעת המחבר, באתר "news1 מחלקה ראשונה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307501405171
* ISNI: 0000 0001 2007 8444
* LCCN: no2010147642
* MusicBrainz: 169401b3-c895-486d-888d-4d6e4cb73298
* VIAF: 171130791
* WorldCat: lccn-no2010147642

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ערן בדינרי"**.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה".



**מפלגת העם הפלסטינית** (בערבית: **حزب الشعب الفلسطيني**, "חזב א-שעב אלפלסטיני") היא מפלגה מרקסיסטית חילונית הפועלת בשטחי הרשות הפלסטינית וחברה באש"ף. נוסדה בשנת 1982 בשם **המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית**. המפלגה תומכת בפתרון שתי המדינות, והיא מעולם לא הקימה זרוע צבאית.

היסטוריה
--------

המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה פעלה בשטח ארץ ישראל משנת 1919 ועד להקמת מדינת ישראל בשנת 1948, אז התפלגו חבריה בין המפלגה הקומוניסטית הישראלית והמפלגה הקומוניסטית הירדנית. 
האחרונה הייתה בעלת השפעה בקרב חוגי פועלים פלסטינים ונותרה פופולרית בשטחי יהודה ושומרון גם בשנות השבעים. מפלגה קומוניסטית נפרדת נותרה בשטחי רצועת עזה. בשנת 1982 עזבו הפלסטינים ביהודה ושומרון את המפלגה הירדנית והתאחדו עם המפלגה העזתית ליצירת המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית, וזו קיימה קשרים עם הארגון לשחרור פלסטין והתמזגה לתוכו בשנת 1987. נציג המפלגה היה חבר הוועד הפועל של הארגון והמפלגה הייתה היחידה בין מרכיבי הארגון ללא רקע בעיסוק בטרור. אוהדיה היוו מרכיב חשוב לגיוס בתקופת האינתיפאדה הראשונה.

בעקבות התפרקות ברית המועצות, בשנת 1991 שינתה המפלגה את שמה וטענה כי יש לדחות את מאבק המעמדות עד לשחרור פלסטין. המפלגה, בהנהגת באשיר ברגותי, תמכה בהסכמי אוסלו. בשנת 2002 התפלגה ונוצרה מתוכה, בהנהגת מוסטפא ברגותי, מפלגת היוזמה הלאומית הפלסטינית.

### במאה ה-21

בשנת 2006 התמודדה המפלגה ברשימת אל-בדיל, המשותפת לחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין ולאיגוד הדמוקרטי הפלסטיני. הרשימה זכתה לשני מושבים במועצה המחוקקת הפלסטינית ויו"ר המפלגה, באסם סלחי, נבחר כחבר המועצה. שנה קודם לכן, ב-2005, התמודד סלחי לנשיאות הרשות הפלסטינית וזכה ב-2.67% מן הקולות.

דגל המפלגה
כנהוג במפלגות קומוניסטיות וסוציאליסטיות, למפלגה יש מפלגות אחיות בכל העולם. בישראל אלו מק"י וחד"ש, אשר מקיימות קשרים ושיתוף פעולה זו עם זו.

רסאן ח'טיב היה נציג המפלגה בממשלת פלסטין.

מנהיגי המפלגה
-------------

* באשיר ברגותי (1982 - 1998)
* מוסטפא ברגותי, עבד אל-מג'יד חמדאן וחנא עמירא (1998 - 2002)
* באסם סלחי (משנת 2003)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלגת העם הפלסטינית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת העם הפלסטינית (בערבית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Patrick Harrison, The Terminator Line: Interview with Palestinian People's Party, The Terminator Line, ‏2012-01-30
2. ↑  الفصـل الأول: الحـزب و أهـدافـه, web.archive.org, ‏2015-11-26
3. ↑  IMEU, What are some of the major secular political parties other than Fatah? | IMEU, imeu.org (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266380805171
* ISNI: 0000 0001 2309 5223
* LCCN: nr2001042049
* SUDOC: 17217399X
* VIAF: 160766274
* WorldCat: lccn-nr2001042049

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בבית חולים לילדים בעזה, עם הערך "בית החולים נאצר בח'אן יונס", העוסק בבית חולים כללי בח'אן יונס.
**בית החולים נאצר** הוא בית חולים לילדים בעיר עזה שני קילומטרים צפונית לבית החולים שיפא.

בית החולים נפתח בשנת 1961 ובשנת 1967 היו בו שישים מיטות במחלקות כירורגיה, נשים וילדים. הוא פעל כבית חולים חצי פרטי. בשנת 1973 הוחל בהפיכתו לבית חולים לילדים. בשנת 1975 נפתח בבית החולים פגייה עם 13 אינקובטורים, ומחלקת העיניים שופרה, תוך הבאת רופאים ישראלים לסיוע. עד שנת 1979 הועברו כל שירותי הרפואה למבוגרים שהיו בו אל שיפא. באמצע שנות ה-80 היו בבית החולים התמחויות בכירורגית ילדים, קרדיולוגיה, אנדוקרינולוגיה וגנטיקה. בבית החולים היו שלוש מחלקות ילדים ומחלקת נאונאטולוגיה.

בתחילת שנות ה-2000 שכן בית החולים על שטח של 4 דונם וכלל 151 מיטות אשפוז בארבע מחלקות, בנוסף ליחידה למחלות דם, (לוקמיה, המופיליה ותלסמיה), יחידת טיפול נמרץ, פגיה, מרפאת חוץ, בית מרקחת, מעבדה ומכון רנטגן.

בשנת 2019 כלל המרכז הרפואי נאסר ארבעה בתי חולים: בית החולים א-רנתיסי, בית החולים לילדים, בית חולים למחלות עיניים ובית חולים פסיכיאטרי.

ב-12 בנובמבר 2023 דווח שהמטופלים בארבעת בתי החולים של המרכז הרפואי פונו ממנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית החולים נאצר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מחלת בית החולים, דבר, 1 בדצמבר 1982
2. ↑  שיתוף הפעולה בעזה בעיקר בשטח הרפואה, מעריב, 20 ביולי 1967
3. 1 2  Health Status and Services in the West Bank and Gaza Strip, USAID, 1985, page 131
4. ↑  יוסף צוריאל, אינקובטורים, כליה מלאכותית והשקר הגדול של ארגון הבריאות, מעריב, 30 במאי 1975
5. ↑  Adnan Al-Hindi, Diagnosis of gastrointestinal parasites among hospitalized patients attending Al-Nasser Paediatric Hospital, Gaza, Palestine, J Public Health (2009) 17:49–53
6. ↑  Cryptosporidiosis Among Children Attending Al-Nasser Pediatric Hospital, Gaza, Palestine, Turk J Med Sci 2007; 37 (6): 367-372
7. ↑  Solar Electrification of the Health System in the Gaza Strip: Opportunities & Challenges, June 2019
8. ↑  אתר למנויים בלבד ג'קי חורי וניו יורק טיימס, כשהלחימה מתקרבת לשטחם, בתי החולים בעזה מדווחים כי חדלו לפעול, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2023
**משחק** **אסטרטגיה מבוסס תורות** (באנגלית: **Turn-based strategy,** או בקיצור **TBS**) הוא תת־ז'אנר של משחקי אסטרטגיה בהם מושם דגש על חשיבה אסטרטגית, קבלת החלטות טקטיות, וניהול משאבים, בעוד שכל שחקן במשחקים הללו צריך לבצע בתורו כמות מוגבלת או בלתי מוגבלת של פעולות.

**היסטוריה**

הז'אנר פותח במקור בהשראת משחקי הלוח ומשחקי המלחמה השולחניים המסורתיים.

אחד מהמשחקים הראשונים למחשב בז'אנר זה היה המשחק "Computer Bismarck" שיצא ב-1980 עבור מחשבי ZX81. עם זאת, הז'אנר לא זכה לפופולריות רבה עד שנת 1991 כאשר יצא לשווקים המשחק "Civilization" בו השחקן מנהל ציוויליזציה שלמה.

**משחקיות**

במשחקי אסטרטגיה מבוססי תורות, השחקן שולט בדרך כלל ביחידות בודדות, בצבאות שלמים או בציוויליזציות שלמות, והוא צריך לנהל אותם דרך רצף של תרחישים או קמפיינים אשר קשורים זה בזה. המשחקים בז'אנר לרוב כוללים את האלמנטים הבאים:

* קרבות מבוססי תורות - במשחקים הללו הקרבות מתקיימים כאשר כל שחקן מבצע בתורו כמות מוגבלת או בלתי מוגבלת של פעולות על מנת לבצע פעולות אסטרטגיות שונות שיכולות להשפיע באופן מהותי על תוצאות הקרבות.
* ניהול משאבים - במשחקים הללו בדרך כל השחקן צריך לנהל באופן יעיל משאבים כמו כספים, חומרי גלם או אוכלוסיה על מנת להקים מבנים, לגייס יחידות צבא, ולהרחיב את ההשפעה של הציוויליזציה בה שולטים.
* תכנון אסטרטגי: תכנון ארוך טווח וקבלת החלטות אסטרטגיות הם מהשיקולים החשובים ביותר במשחקי אסטרטגיה מבוססי תורות. בדרך כלל צריך גם לקחת בחשבון דברים כמו דיפלומטיה, טכנולוגיות חדשות, וטקטיקות צבאיות על מנת להביס את היריבים.