recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בנימין צ'ייקין** או **חייקין** (באנגלית: **Benjamin Chaikin**;‏ 1883, סנקט פטרבורג – 23 באפריל 1950, ירושלים) היה אדריכל ישראלי (יהודי בריטי לשעבר), ממתכנני האוניברסיטה העברית בירושלים ומתכננם של מבנים רבים בירושלים ובתל אביב.

ביוגרפיה
--------

בנימין נולד לדיין הרב משה אביגדור ולטאנה רבקה חייקין. סיים לימודי אדריכלות באנגליה, שם הספיק לתכנן כמה מבנים לפני מלחמת העולם הראשונה, ושירת כקצין בחיל ההנדסה המלכותי במהלכה. עם שחרורו באביב 1920 השתקע בירושלים ופתח בה משרד אדריכלים. הוא נישא לאולגה מירל סלוצקין, בתו של אלעזר משה סלוצקין, איש עסקים אוסטרלי שמוצאו מקריצ'ב, ונולדו להם שני בנים. ב-1926 התאלמן, ילדיו עקרו לאוסטרליה והוא נשאר לבדו בארץ. תחילה גר ברחוב הנביאים בירושלים, לאחר מכן עבר למושבה הגרמנית, בה חי כל ימיו בקרב ידידים בריטיים. עם פינוי הנתינים הבריטים בתקופת המרי העברי סירב לעזוב את הארץ.

עבודתו
------

סגנונו היה אקלקטי אך מינימליסטי יחסית, והא שילב גישות וצורות של האדריכלות המודרנית והסגנון הבינלאומי עם מאפיינים אדריכליים מזרחיים, שהבולט בהם הוא הקשת.

צ'ייקין היה בין המתכננים הראשונים של מבני האוניברסיטה העברית ובתוכם תיאטרון המעלות. כן היה שותף לתכנון מלון המלך דוד, ובנה את שני בתי הבריאות על שם נתן שטראוס בירושלים ובתל אביב. לזכותו נזקפת גם בניית תחנת הכוח ירושלים בדרך בית לחם (ליד המושבה הגרמנית). חייקין אף תכנן בתים פרטיים בירושלים בתלפיות וברחביה.
בחיפה תכנן את בניין העירייה, את בית יורדי הים, את בית-החלוצות ואת בית מושל מחוז ירושלים, אדוארד קית'-רוץ'. על גדת הכנרת תכנן ביחד עם זליג אקסלרוד את בית הלורד מלצ'ט, אלפרד מונד. ביחד עם זליג אקסלרוד תכנן בטבריה את בית החולים על שם שוויצר. צ'ייקין תכנן בניינים נוספים ברחבי הארץ.

נפטר בביתו בירושלים, ונקבר בבית הקברות בשייח' באדר.

* בית הבריאות שטראוס בירושליםבית הבריאות שטראוס בירושלים
* תיאטרון המעלות בהר הצופיםתיאטרון המעלות בהר הצופים
* מלון המלך דודמלון המלך דוד
* תחנת הכוח בירושליםתחנת הכוח בירושלים
* עיריית חיפהעיריית חיפה
* וילה מלצ'ט על שפת הכנרתוילה מלצ'ט על שפת הכנרת

ראו גם
------

* ערכים על מבנים ואתרים שתכנן בנימין צ'ייקין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנימין צ'ייקין** בוויקישיתוף
* אדריכל בנימין חייקין, דבר, 24 באפריל 1950
* מיכאל יעקובסון: ראש הממשלה השלישי זוכה לכבוד מאוחר: ביתו של לוי אשכול ברחביה, 15.12.16, xnet

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוא נולד כ'חייקין' אבל בשל השתקעותו באנגליה הפך את שמו כמקובל באנגלית ל"צ'ייקין".
2. ↑  נדבה הגונה (ידיעה על נישואיהם), דואר היום, 26 באוגוסט 1923.
3. ↑  טבריה אדריכלים רבים לה - ד"ר אסתי ינקלביץ, החוג ללימודי ארץ-ישראל, אוניברסיטת חיפה "ארץ הכנרת", ביטאון רשות ניקוז ונחלים כנרת - בשיתוף איגוד ערי כנרת, גיליון מספר 15, סיון תשע"ו, יוני 2016, עמוד 20

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007401716005171
* ULAN: 500123856
* VIAF: 96595746
* WorldCat: viaf-96595746

 |
**מליסה ג'פרסון** (באנגלית: **Melissa Jefferson**; נולדה ב-21 בפברואר 2001), היא אתלטית אמריקאית. אלופת עולם (יוג'ין 2022) בריצת שליחות 4x100 מטר.

ביוגרפיה
--------

ג'פרסון לומדת באוניברסיטת חוף קרולינה.

### 2022

#### אלופת המכללות באולם

באליפות המכללות באולם שנערכה בברמינגהאם, אלבמה במרץ 2022 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.09 שניות, לפני אבי שטיינר (9.10 שניות) וג'דין מייס (7.11 שניות).

#### אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.69 שניות, לפני אליה הובס (10.72 שניות) וטואנישה טרי (10.74 שניות), עם רוח גבית מעל המותר של 2.9 מטר לשנייה.

#### אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב, בריצת 4x100 מטר ביחד עם אבי שטיינר, ג'נה פרנדיני וטואנישה טרי בתוצאה של 41.14 שניות, לפני ג'מייקה (41.18 שניות) וגרמניה (42.03 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.03 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 10.92 שניות ועלתה מהמקום החמישי לריצת הגמר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 100 מטר: 10.82 שניות (2022)
* ריצת 200 מטר: 22.46 שניות (2022)

### אולם

* ריצת 60 מטר: 7.09 שניות (2022)
* ריצת 200 מטר: 23.34 שניות (2022)

קישורים חיצוניים
----------------

* מליסה ג'פרסון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14756997

 |
**הארי (פיטר) גורינג** (אנגלית: **Harry (Peter) Goring**;‏ 2 בינואר 1927, בישופס קליב, גלוסטרשייר - דצמבר 1994) היה כדורגלן אנגלי.

גורינג החל את דרכו במועדון המקומי צ'לטנהאם טאון ששיחק בליגה הדרומית, שם זכה למוניטין של חלוץ מצטיין. הוא הוחתם על ידי ארסנל מהליגה הראשונה בינואר 1948, וב-18 החודשים הראשונים שלו במועדון הלונדוני שיחק בקבוצת המילואים של המועדון.

בקיץ 1949 ערך המועדון מסע משחקים בברזיל, וגורינג הפגין בו יכולת טובה. לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 1 על צ'לסי ב-24 באוגוסט 1949. בעונתו הראשונה הוא הבקיע 21 שערים ב-29 משחקים, והיה מדורג במקום השני בטבלת מבקיעי השערים של ארסנל. המועדון סיים רק במקום החמישי, אך מנגד הצליח לזכות בגביע ה-FA לאחר ניצחון 2 - 0 על ליברפול; גורינג פתח בהרכב של ארסנל אך לא הבקיע.

גורינג המשיך לשחק בהתקפת ארסנל גם בעונה שלאחר מכן (בה הבקיע 16 שערים), אך במהלכה הודח מההרכב לטובת קליף הולטון במהלך שגרם לירידה ברמת המשחק שלו; באותה עונה (1951/1952) הוא הבקיע רק חמישה שערים ב-19 משחקים. אולם, בעונה שלאחר מכן הוא הצליח לזכות מחדש במקום קבוע בהרכב, והבקיע עשרה שערים ב-29 משחקים, שסייעו לארסנל לזכות באליפות בזכות ממוצע שערים עדיף.

עונת 1953/1954 הייתה הכי פחות טובה מבחינתו, והוא השתתף בתשעה משחקים בלבד שבהם לא הבקיע ולו שער אחד. המאמן טום ויטאקר בטח ביכולתו של גורינג, ולאחר שהעבירו לעמדת הקשר הימני הוא השתתף במשחקים רבים. בשתי העונות הבאות הוא החמיץ רק שישה משחקים, ואף זומן לנבחרת התאחדות הכדורגל שערכה מסע משחקים באיים הקאריביים בקיץ 1955.

השנים המאוחרות בקריירה של גורינג התאפיינו בפציעות; בשלוש עונותיו האחרונות בארסנל, בין 1956 ל-1959, הוא השתתף ב-25 משחקים בלבד, כאשר בעונת 1958/1959 ובהדרגה עבר לקבוצת המילואים של ארסנל. בסך הכול הוא השתתף ב-240 משחקים, והבקיע בהם 53 שערים. בקיץ 1959 הוא עבר לבוסטון יונייטד מארצות הברית בעסקה שבה אלן אשברי הושאל לארסנל, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.

לאחר שפרש מכדורגל הוא חזר לצ'לטנהאם על מנת לנהל את האטליז המשפחתי. בספטמבר 1968 הוא התמנה למאמן פורסט אנד גרין רוברס, והחזיק במשרתו במשך 11 עונות עד שהתפטר באוקטובר 1979, שבמהלכן הוביל את המועדון מליגת מחוז גלוסטרשייר לליגה ההלנית.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כינוי לליגה באנגליה המאגדת מועדונים ממספר מחוזות ובהם גלוסטרשייר. הליגה הזו בכירה יותר בהשוואה לליגת מחוז גלוסטרשייר. אין לבלבל בין הליגה הזו לליגת העל היוונית

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**אופיר קופל** (נולד ב-25 באפריל 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן.

קריירה ככדורגלן
---------------

קופל נולד בפתח תקווה, והחל את דרכו ככדורגלן בגיל 8 במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה.

עם סיום שירותו הצבאי, נרכש קופל על ידי קבוצת מכבי חיפה והחל לשחק בה כקשר אחורי, וכן זומן לנבחרת הצעירה של ישראל, במדיה ערך 27 הופעות. ב-17 במאי 1998 ערך את הופעתו היחידה במדי הנבחרת הבוגרת, במשחק ידידות מול לטביה.

קופל שיחק במכבי חיפה לצדם של כוכבי הכדורגל אייל ברקוביץ' וחיים רביבו. כשהשניים עזבו לטובת אירופה, הוזנק להרכב הראשון של מכבי חיפה, ושיחק כמעט בכל משחק של הקבוצה. קופל היה שותף לזכייתה של מכבי חיפה בגביע המדינה בשנת 1998. קופל ספג לא מעט הרחקות ואזהרות מצד השופטים עקב משחק ברוטאלי, ונוסף על כך גם סבל מקהל המעריצים של מכבי חיפה אשר ערער על מעמדו בקבוצה. בנוסף, נטען כי הוא התקשה להתמודד עם רף הציפיות הגבוה שנדרש ממנו, בעיקר בחלק ההתקפי.

בשלהי הקריירה שיחק קופל בהפועל כפר סבא ובמכבי פתח תקווה, ובשנת 2004 פרש ממשחק פעיל וסיים את תפקידו כשחקן בשל פציעה בברך.

קריירה כמאמן
------------

בשנת 2006 החל קופל לאמן את קבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה, בה שיחק בעבר, אולם לא נחל הצלחה גדולה משום שהקבוצה נעה בין מרכז הטבלה של ליגת הנוער הלאומית לבין תחתיתה.

בשנת 2009 מונה קופל למאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון, במקומו של אלי מחפוד. זמן קצר לאחר מכן הוחלף קופל בדני ניראון.

לאחר מכן, מונה למאמן הפועל קריית אונו מליגה ב'.

בשנים 2011–2014 אימן קופל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בעונת 2018/2019 אימן את קבוצת הנוער של הפועל ראשון לציון והעפיל עמה בחזרה לליגת העל לנוער. ביוני 2019 מונה למאמן הנוער של בני יהודה תל אביב.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2006 נישא קופל לדקלה, ולהם שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* אופיר קופל באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה
* אופיר קופל באתר מכבי חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  איציק יצחקי‏, אופיר קופל מונה למאמן הפועל פ"ת, באתר וואלה!‏, 22 במרץ 2009
2. ↑  דרור רוזנפלד, ‏אופיר קופל מונה למאמן קריית אונו מליגה ב', באתר ONE‏, 11 באוגוסט 2009
3. ↑  אסף שמש, ‏קופל סיים את דרכו בקבוצת הנוער של הפועל ת"א, באתר ONE‏, 12 בינואר 2014
4. ↑  אסי ממן, ‏הפועל ראשון לציון עלתה לליגת העל לנוער, באתר ONE‏, 11 במאי 2019
5. ↑  אופיר סער‏, בני יהודה: איסמעילה סורו עבר תאונת דרכים קלה, נבדק ונמצא בריא לחלוטין, באתר וואלה!‏, 20 ביוני 2019
**מבצע ארז** הייתה תוכנית חשאית של הק.ג.ב שתוכננה נגד ארצות הברית במהלך המלחמה הקרה. התוכנית מוזכרת בארכיון מיטרוחין (ראו וסילי מיטרוחין) בלי הסבר מדוע מבצע ארז לא הופעלה.

התכנית ארכה 13 שנות הכנה (1959–1972) ונועדה לשבש את אספקת החשמל של ארצות הברית באופן חמור.

תוכנן כי אנשי הק.ג.ב יהרסו:

1. סכרים הידרואלקטריים ענקיים - וכתוצאה מכך אובדן החשמל לכל מדינת ניו יורק ולכל האזורים הסמוכים לסכרים
2. סכר הסוס הרעב במונטנה.
3. בתי זיקוק נפט וצינורות נפט בין ארצות הברית לקנדה.
4. שתילת חומרי נפץ בנמל ניו יורק (במסגרת מבצע פנדורה).

רקע
---

המבצע החל עם תחנת אוטווה בשנת 1959. המבצע כלל סיור מפורט ביותר של בתי זיקוק נפט וצינורות גז ברחבי קנדה מקולומביה הבריטית למונטריאול. כל אחד מהיעדים הפוטנציאליים צולם מכמה זוויות וזוהו הנקודות הפגיעות בו.

בנוסף, דרכי הגישה המתאימות ביותר לפעולות חבלה יחד עם דרכי המילוט הטובות ביותר, הותוו בקפידה על מפות קטנות.

לא ידוע מה הייתה הסיבה לאי יישומו בפועל של המבצע.

ראו גם
------

* מבצע פנדורה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Paul Ratner. (10 February, 2019). Top 5 KGB operations on U.S. soil
2. ↑  Andrew, Christopher (2001). *The Sword and the Shield*. Basic Books. ISBN 0-465-00312-5.
**ארהרד שמידט** (בגרמנית: **Ehrhard Schmidt**;‏ 18 במאי 1863 – 18 ביולי 1946) היה אדמירל של הצי הקיסרי הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

שמידט נולד ב-18 במאי 1863 באופנבך על המיין, ובגיל 15 הצטרף לצי ושירת במגוון תפקידים בים וביבשה. ביניהם היו תפקידים במשימות, כמפקד ובהכשרת צוערים. רצונו להיות מפקד ספינה התקבל ב-1901 כאשר קיבל את הפיקוד על הסיירת המשוריינת פרינץ אדלברט. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1907. בשנים 1908 עד 1910 פיקד על אוניית המערכה הסן מסדרת בראונשווייג ולאחר מכן הועלה לדרגת קונטר-אדמירל כדי לפקד על השייטת השנייה של הצי הימי. מאוחר יותר היה מפקד הארטילריה הימית.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה, הוא היה מפקד השייטת הרביעית, שהורכבה מספינות ישנות מסדרת ויטלסבאך. במהלך קרב יוטלנד פיקד שמידט על השייטת הראשונה והשתמש בה כחלוץ כדי לפרוץ את הקווים הבריטיים בלילה. ב-1917 הוא הוביל את מבצע אלביון, כוח משימה מיוחד לכיבוש האיים של הים הבלטי סארמאה והיומאה מול חופי אסטוניה. על הישגיו הוענק לו עיטור פור לה מריט. לבקשתו, הוא פרש ב-1918 בדרגת אדמירל, ובעקבות המלחמה הגדולה, הוא, כמו רבים מחבריו לשעבר בגיל דומה, לא הצטרף לרייכסמרינה. הוא נשאר נאמן לרוח הצי הקיסרי.

מלבד מועמדותו כיו"ר כבוד של אגודת הצי של מינכן ("Marineverein München"), הוא מונה למנהיג הכבוד של הגאו של בוואריה. שמידט מת ב-18 ביולי 1946 באשאו על האין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארהרד שמידט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1033304409
* VIAF: 297852104
* WorldCat: viaf-297852104

 |
הרב צבי וויספיש ראש מוסדות הר"ן
**"מוסדות הר"ן בארץ הקודש"** (**הר"ן** ראשי תיבות: **הר**ב **נ**חום; על שם הרב נחום משאדיק, שראש המוסדות הוא מצאצאיו) הוא שם כולל למוסדות חינוך שבראשם עומד הרב צבי וייספיש. המוסדות כוללים תלמודי תורה, מכינות לישיבות קטנות, ישיבה קטנה, ישיבה גדולה וכוללי אברכים בישראל.

המוסדות
-------

בשנת 1983 הקים הרב צבי וייספיש, אז אברך צעיר, את **כולל הר"ן**, כולל אברכים בשכונת רמות בירושלים. הכולל מנה מאות אברכים ונחשב מהגדולים בישראל. האווירה בכולל הייתה תובענית יותר מהמקובל אז. הוא דרש למשל מהאברכים להשתתף בתפילת שחרית בכולל. כמו כן הנהיג "סדר מוסר" והביא מרצים שייתנו שיחות מוסר בפני תלמידי הכולל, בניגוד לנהוג בכוללים אחרים שבהם לומדים גמרא והלכה בלבד.

בהמשך פתח הרב וייספיש מוסדות נוספים. הרב יוסף שלום אלישיב והרב שמואל אוירבך סייעו לו בגיוס כספים. במשך השנים הקים רשת תלמודי תורה בשם "יחי ראובן" (על שם חותנו הרב ראובן פיין), עם סניפים בשכונת רמות בירושלים, בביתר עילית ובאופקים; וכולל נוסף בשכונת קריית הרצוג בבני ברק.

בשנת 1998 הקים הרב וייספיש יחד עם הרב שמואל רבר ישיבה קטנה בשם **"ישיבת ים התורה"** בירושלים. בשנת 2014, על רקע המחלוקת בציבור הליטאי, פרש הרב רבר עם הצוות ורוב התלמידים והקים את ישיבת אוצר התורה.

בשנת 1990 הוקמה ישיבה גדולה בירושלים בשם **"ישיבת אבן ישראל"**, שסונפה לישיבת יד אהרון, בראשות הרב יהושע אייכנשטיין. הרב אייכנשטיין פרש בשנת תשס"ו (2006) עם מרבית הבחורים. לישיבה הובא הרב חזקיהו יוסף שרייבר יחד עם קבוצת תלמידיו. כעבור שנה פרשו שאר התלמידים הוותיקים ונותרה בישיבה קבוצת תלמידי הרב שרייבר.

בשנת 2017 פתח הרב וייספיש ישיבה לצעירים בשם **ישיבת הגרי"ש**[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

* ים התורה בויקישיבה
* דרשה של הרב וייספיש בישיבתו "אבן ישראל" בחודש אלול, מאתר "יהודים נט"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוטי סגל, ניסיון ההדחה הוביל לפיצול הישיבה, באתר 'קוקר', 23 באוקטובר 2014](הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303008705171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במחזה מאת ג'יימס ג'ויס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו גלות (פירושונים).
**גולים** (באנגלית: **Exiles**) הוא מחזהו היחיד של הסופר האירי ג'יימס ג'ויס. 
"גולים" נחשב לאחת מיצירותיו הפחות מוכרות של ג'ויס, והוא הועלה על הבמה בתיאטראות לונדון לראשונה רק ב-1970. ג'ויס, חסיד ומעריץ מושבע של הנריק איבסן, כתב את המחזה ברוח סגנונו של המחזאי הנורווגי.

המחזה הוא על משולש אהבה בין ריצ'רד רואן, סופר, רעייתו ברתה, אשה לא משכילה, ורוברט הנד, ידיד נעורים של רואן ועיתונאי מצליח, שהוא ורואן נהגו להתהולל בצעירותם. הדמויות במחזה מייצגות בעליל את ג'ויס עצמו, רעייתו נורה ואחד מחבריו.

המחזה נכתב על רקע ביקור המולדת של ג'ויס באירלנד ב-1909, בו פגש אחדים מחבריו. ג'ויס החל לכותבו ב-1914, סיימו ב-1916 והוציאו לאור ב-1918. ניסיונותיו של ג'ויס להעלות את "גולים" על בימת תיאטרון אבי או תיאטרון דובר אנגלית מרכזי אחר לא עלו יפה. רק ב-1970, כשלושים שנה לאחר מותו, העלה הרולד פינטר את המחזה על במת תיאטרון מרמייד בלונדון.

חברו של ג'ויס, פאדריק קולם, התבטא כי: 
"למבקרים הייתה תחושה כי ("גולים") חסר הן את הקסם של דיוקן האמן כאיש צעיר והן את העושר של יוליסס. הם ציינו כי המחזה נכתב בצלמו של מחזה איבסני, וכי הוא פרי עבודתו של מעריץ צעיר של המחזאי הסקנדינבי הדגול."

משנשאל לימים על ידי ידידו איטלו זבבו מדוע קרא למחזהו "גולים" ענה ג'ויס:

> 
> "מסוכן לו לאדם לעזוב את ארצו, אבל מסוכן יותר לשוב אליה, משום שאז ינעצו בני ארצו, אם רק יוכלו, סכין בלבו."
> 
> 
> 
>

עלילה
-----

ריצ'רד רואן, סופר אירי, חוזר לעירו דבלין לאחר תשע שנים ברומא. עמו שבים רעייתו ברתה ובנו ארצ'י, בן השמונה. בדבלין הם פוגשים את רוברט האנד, עיתונאי בעל שם, ידידו מנוער של רואן, שהיה שותף לחיי ההוללות שלו כשהיו צעירים. רוברט מנסה להשיג לריצ'רד משרה באוניברסיטה, ובמקביל לפתות את ברתה מאחורי גבו.

הוא מזמין אותה לביתו, והיא מספרת על כך לריצ'רד, שהולך בעצמו לביתו של רוברט. בדו-שיח ביניהם מתוודה ריצ'רד שהוא דווקא קיווה שהשניים יבגדו בו. משמגיעה ברתה לבית הוא משאיר אותה בחברתו של רוברט, והולך. ברתה ההמומה חושדת שמא בעלה בוגד בה עם ביאטריס, אשה משכילה ממנה. היא נשארת עם רוברט, אך לא ברור האם בגדה בבעלה, והספק מכרסם בו.

במערכה השלישית מגיעה ברתה לביתה. בעיתון הבוקר מופיע מאמר המערכת פרי עטו של רוברט שישב וכתב אותו כל הלילה. המאמר עוסק ביחסה של אירלנד לבניה שעזבו אותה, ועתה היא קוראת להם לשוב. ריצ'רד וברתה חוזרים זה לזה.

ההפקה בישראל
------------

המחזה עלה בתיאטרון הבימה ב-17 בספטמבר 1981, בבימויו של תיאודור תומא. מעצבת התפאורה והתלבושות הייתה לידיה פינקוס-גני, המנהל המוזיקלי היה פולדי שצמן ומתרגמת המחזה הייתה רבקה משולח.

בהצגה שיחקו אלכס פלג בתפקיד ריצ'רד רואן, רחל דובסון בתפקיד ברתה, אריאל חן, יואב סיב, רוני וגנר בתפקיד ארצ'י בנם, שמואל עצמון בתפקיד רוברט הנד, עיתונאי ושולמית אדר בתפקיד ביאטריס ג'אסטיס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטן גבלר דייוויס, **ג'יימס ג'ויס - דיוקן האמן**, הוצאת דביר, 1990, עמ' 181.
2. ↑  עמוד ההצגה באתר הבימה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007592225105171
* GND: 4426173-1
* VIAF: 192602210
* WorldCat (עם VIAF): 192602210

 |
**חדר מלחמה** (באנגלית: **OP Center**) הוא ספר מתח מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי, ד"ר סטיב פיצ`ניק, פסיכיאטר ודוקטור ליחסים בינלאומיים אשר שירת בצוותי משא ומתן דיפלומטיים בראשותם של הנרי קיסינג'ר, סיירוס ואנס וג'יימס בייקר, והסופר ג'ף רובין. הספר, מתאר סוכנות מודיעין חשאית העוסקת בפתרון משברים בינלאומיים ובסיכול טרור.

עלילה
-----

החמ"ל (חדר מלחמה), אשר הוא סוכנות חדשה לניהול אירועי משבר קצרי זמן המתפרצים ללא התראה דוגמת משברי בני ערובה, סיכול פיגועי טרור ועוד משברים שמקים נשיא ארצות הברית, מייקל לורנס. בסוכנות נציגים מכל סוכנויות המודיעין, אכיפת החוק, המשפט והצבא. בראש הסוכנות עומד פול הוד, אשר שימש כראש עיריית לוס אנג'לס בעברו. סגנו של הוד הוא הגנרל מייקל "מייק" רוג'רס, יוצא הכוחות המיוחדים שלחם בווייטנאם ופיקד על חטיבה ממוכנת במלחמת המפרץ. הסוכנות מפעילה גם את צוות המחץ האמון על ביצוע פעולות מיוחדות, עליו מפקד לויטננט קולונל צ'ארלי סקוויירס, איש המבצעים המיוחדים של חיל האוויר האמריקני.

המשבר הבינלאומי הראשון בו נדרש החמ"ל לטפל הוא פיגוע שהתרחש בסיאול באצטדיון שבו קהל של אלפי צופים. בפיגוע נפגעים עשרות אנשים. בעקבות זאת מוזעק פול הוד לבית הלבן. המתיחות בין קוריאה הצפונית, הנתפסת כמי שיזמה את הפיגוע, לבין קוריאה הדרומית מביאה לפתע את האזור כולו אל סף המלחמה. הנשיא הטיל על הוד וצוות החמ"ל לנהל את המשבר העלול להסלים לכדי מלחמת קוריאה שנייה.

### קולנוע

הספר עובד למיני-סדרה בשנת 1995 בכיכובם של הארי המלין (בתפקיד פול הוד), קים קטרל (בתפקיד אשתו שרון) וקרל ווטרס (בתפקיד גנרל רוג'רס).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **חדר מלחמה** |

* הספר "חדר מלחמה", באתר "סימניה"
* אירי ריקין, והפעם, חצי האי הקוריאני, הארץ, ‏ 06.12.1995, כפי שהועלה באתר "פרש".
* חדר מלחמה, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גל פרל, "אסכולת הדיפלומטיה של ג׳ורג׳ פטון", הבלוג **על הכוונת**, ‏ 10 באפריל 2014.
2. ↑  טום קלנסי, סטיב פיצ`ניק וג'ף רובין, "**חדר מלחמה**", "הוצאת מעריב", 1995, עמוד 59.
3. ↑  טום קלנסי, סטיב פיצ`ניק וג'ף רובין, "**חדר מלחמה**", "הוצאת מעריב", 1995, עמוד 44.
**סלים פתאל**  (1930 – 31 במאי 2017) היה עיתונאי ישראלי, קריין ועורך ברשות השידור.

ביוגרפיה
--------

פתאל נולד ב-1930 בבגדד. ב-1950 והוא בן 20 לערך, עלה לישראל לבדו והתיישב בירושלים. מאוחר יותר הצטרפו אליו בני משפחה נוספים. בשנת 1955 נשא לאישה את לאה.

פתאל למד באוניברסיטה העברית וב-1962 החל לעבוד כקריין בקול ישראל בערבית, ושימש גם כעורך תוכניות רפואה ומדע. עם הקמת הטלוויזיה הישראלית בשנת 1968, מונה לנהל את צוות ההקמה של השידורים בערבית. במסגרת תפקידו עסק באיתור וגיוס עובדים, בין השאר גייס את הבמאי אנטואן סאלח והשחקן ג'ורג' איברהים. אחר כך מונה למנהל מחלקת השידורים בערבית.

בהמשך שימש במשך שנים רבות, בתפקיד מנהל התוכניות בערבית בטלוויזיה הישראלית. על השידורים בערבית אמר:"השידורים בערבית הם קודם כל אינטרס יהודי, ורק אחר־כך אינטרס ערבי. זאת הזדמנות לתרום להידברות עם הערבים".
ב-1977 הוביל מהלך יחד עם יוסף בראל, להפיכת השידורים בערבית לחטיבה נפרדת בתוך רשות השידור. בינואר 1978, הוקמה החטיבה החדשה, בראל מונה למנהל הטלוויזיה בערבית, ופתאל המשיך בתפקיד מנהל התוכניות.

פתאל כתב וביים גם תוכניות תעודה בעברית ובהן סדרה על ההיסטוריה של יהודי בבל, עליה זכה בפרס.

פתאל כתב שני ספרים, "בסמטאות בגדד", המתעד את קהילת יהודי בגדאד מסוף המאה ה-19 ועד העלייה ההמונית לישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20. הספר כולל גם חלק ביוגרפי-משפחתי וזיכרונות נעורים של פתאל. שנתיים אחר כך כתב גם אחיו, בדרי פטל, ספר זיכרונות משלו, "חלומות בטטראן, בגדאד", בו התמקד בעיקר בסיפור שכונת טטראן, הרובע היהודי של בגדד. ספרו השני "צלם בהיכל האקדמיה הישראלית" מתעד את פרטי הפוגרום ביהודי בגדאד ב-1941, הפרהוד.

ספריו
-----

* **בסמטאות בגדד**, הוצאת כרמל, 2003
* **צלם בהיכל האקדמיה הישראלית**, הוצאת ראובן מס, 2010

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אלון, הלך לעולמו סלים פתאל מנהל התכניות בערבית לשעבר, באתר TheMarker‏, 1 ביוני 2017 (מאורכב בוייבאק מאשין)
* סלים פתאל (1930-2017), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נרי ליבנה, הכישלון הישראלי של אנטואן סאלח, כותרת ראשית, 11 בנובמבר 1987
2. ↑  אורה תמרי, "בלי פוליטיקה", למרחב, 16 בפברואר 1969
3. ↑  עדנה אדטו, מי ומה בדיוקן, דבר, 2 בדצמבר 1977
4. ↑  יוסף וקסמן, המחלקה הערבית רוצה להיפרד מהטלוויזיה - וזו רוצה "להתגרש" מרשות השידור, מעריב, 10 בפברואר 1977
5. ↑  הושבתו השידורים בטלויזיה: בערבית, מעריב, 28 בינואר 1979
6. ↑  עבר מפואר, הווה מעורפל ועתיד חסר תוחלת, מעריב, 29 בדצמבר 1988  
דוד צמח, תוכנית הטלוויזיה על יהדות עיראק, מעריב, 26 בינואר 1989
7. ↑  ברוך מאירי, סלים פתאל זכה בפרס על כתבותיו בנושא יהודי בבל, מעריב, 25 במאי 1989
8. ↑  שלמה דשן, עליית יהודי עיראק כפתרון מעשי למצוקת מיעוט, באתר הארץ, 12 באפריל 2004
9. ↑  אלמוג בהר, "לא המצאת את הגלגל, הדברים מוכרים וידועים", באתר הארץ, 7 בפברואר 2006
10. ↑  יוסי סדן, זיכרונות שיצאו מתחת קולמוסם, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2010
11. ↑  אסתר מאיר, עבר חמקמק: ספרי זיכרונות והבניית עברם של יהודי עיראק בישראל (מאמר הסוקר את הספר), **עיונים** 19, 2009, הוצאת מכון בן-גוריון, עמ' 90 - 97

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299049705171
* GND: 142403903
* LCCN: no2004089652
* VIAF: 7635167
* WorldCat (עם VIAF): 7635167

 |
קוריאהקוריאה
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא קים. 
**קים יונג-האק** (בקוריאנית: **김용학**; נולד ב-20 במאי 2003 2004 בגוואנגמיונג שבקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פורטימוננסה מליגת העל הפורטוגלית, בהשאלה מפוהאנג סטילרס.

קריירת מועדונים
---------------

קים גדל במחלקות הנוער של גוואנגמיונג ופוהאנג סטילרס. ב-20 בינואר 2022 הושאל קים למשך עונה וחצי לפורטימוננסה מליגת העל הפורטוגלית. ב-19 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לנסיונל מדיירה במסגרת גביע הליגה הפורטוגלית לעונת 2022/2023.

קריירה בינלאומית
----------------

נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kim Yong-hak joined Portimonense באתר Football-Asian, ‏ 21 בינואר 2022 (באנגלית)
2. ↑  U-20 월드컵 최종 엔트리 21명 발표 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית, 5 במאי 2023 (בקוריאנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קים יונג-האק"**.
**תאוריית הקרבה הבין-אישית** (באנגלית: **proxemics**) עוסקת במחקר על השפעת המרחק הפיזי בין בני-אדם על התנהגותם והרגשתם. תורת הקרבה הבין אישית היא חלק ממחקר התקשורת הבלתי-מילולית.

היסטוריה
--------

האנתרופולוג אדוורד הול טבע את המושג בשנת 1963 וחקר את הנושא. הוא הדגיש את חשיבותו היישומית של חקר תחום זה, הן בהקשר ליחסים בינאישיים והן בתכנון מרחבי בבתים ובניינים, ואף בתכנון עירוני רחב היקף.

הול השתמש כבסיס לעבודתו במחקריו של הזואולוג השווייצרי הייני הדיגר (Heini Hediger), שעסקו במרחקים בעולם החי. הדיגר הבחין בין מרחק בריחה של חיות, מרחק קריטי (מרחק התקפה), מרחק אישי (בין חיות ממינים שונים ללא מגע ביניהן), ומרחק חברתי (בין חיות מאותו מין). הול ראיין במחקריו מאות אנשים, כדי לקבוע סיווגים דומים לכך בקרב בני האדם וקריטריונים להבחנה ביניהם.

סיווג מרחקים בינאישיים
----------------------

איור להמחשת המרחקים הבינאישיים על פי הול
על פי הול, ניתן לחלק את המרחקים בין שני אנשים באופן הבא:

* מרחק אינטימי: עד 45 ס"מ
* מרחק אישי: 45 עד 120 ס"מ
* מרחק חברתי: 120 עד 360 ס"מ
* מרחק ציבורי: יותר מ-360 ס"מ

המידות הללו משתנות מתרבות לתרבות. כמו כן יש משמעות למעמד החברתי: לאדם בעל מעמד חברתי גבוה מהשני קל יותר לחדור מהמרחק החברתי לאישי.

תורת הקרבה הבין אישית עוסקת במספר נושאים בבחינת הקרבה הפיזית בין אנשים:

* כיוון: קשר עין וכיוון הגוף בזמן שיחה
* מגע: בידיים, בזרועות, בכתף, בגב או בראש
* חום גוף: מידת חום הגוף הנקלטת מהשני
* ריח: איזה ריח נקלט מהשני
* עוצמת הקול: המרחק יכול להימדד גם על ידי מדידת עוצמת הקול, כי גם דרך הקול אפשר לחדור למרחב אישי ואף אינטימי.

כמו כן עוסקת תורת הקרבה הבין אישית בתחומי החלל:

* תחום ציבורי
* תחום אינטראקטיבי
* תחום ביתי
* תחום הגוף

ראו גם
------

* שפת גוף
* מחווה גופנית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאוריית הקרבה הבין-אישית** בוויקישיתוף
* מרחק בין אישי בפרסום – או חבר, אתה חודר... באתר TheMarker‏, (מאורכב בוייבאק מאשין)
* אורי שני, המורה כשחקנית והשיעור כהצגה, בלוג מורים באתר מסד, פורסם בהד החינוך

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hall, Edward T. (October 1963). "A System for the Notation of Proxemic Behavior". American Anthropologist 65 (5): 1003–1026.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4406804-9

 |
השמש כפי שצולמה בעת מעבר נגה על פני השמש. ניתן להבחין בהאפלת השפה שגורמת לכך שמרכזה בהיר יותר משפתה.
המקור הפיזיקלי להאפלת השפה. קו הראייה אל חלקים שונים בשמש מיתרגם למבט אל עומקים שונים בשמש. אור הנפלט משכבות נמוכות יכול (A) להיפלט רק כאשר מביטים אליו ישירות על קו הראייה, מבט אל שפתה של השמש מציג אור שנפלט בשכבות יותר גבוהות. (B)
**האפלת שפה** היא תופעה פיזיקלית שבה הבהירות הנראית של פני השמש או כוכב נחלשת ממרכזה אל שפתה. מקורה של תופעה זו בכך שפני הכוכב אינם אטומים, אלא בעלי מידה מסוימת של שקיפות המאפשרת לצפות לעומק של כמה מאות קילומטרים לתוך שכבת הפוטוספירה. תופעה זו נראית באופן ברור במיוחד בשמש בזכות קרבתה לכדור הארץ ביחס לכוכבים, אולם תופעות פיזיקליות נוספות מאפשרות לצפות בהאפלת השפה גם בכוכבים מסוימים. בירח לדוגמה, לא נצפית תופעת האפלת שפה, מפני שפניו מוצקים ואטומים.

מבט אל מרכז השמש, שם בהירותה מרבית מכוון שבכיוון זה עומק החדירה מיתרגם למבט אל מרחק קטן ממרכז השמש בו הטמפרטורה גבוהה יותר. מבט אל שפת השמש, שם בהירותה נמוכה יותר, נגרם מכך שחדירה לאותו עומק אופטי מיתרגם למבט אל אזור הרחוק יותר ממרכזה. מראה האפלת שפת השמש תלוי בנקודת המבט של הצופה, וכאשר השמש סובבת סביב צירה אזורים שנעים משפתה למרכז מתבהרים ומוחשכים בהמשך הסיבוב לעבר שפתה השנייה. תופעת האפלת השפה נצפית נוסף לשמש גם בכוכבים שונים, במיוחד בכוכבים משתנים לוקים וכוכבים בעלי כוכבי לכת.

תופעת האפלת השפה נובעת משני תהליכים פיזיקליים המנוגדים זה לזה: השכבה הפנימית יותר חמה יותר ושטף הקרינה ממנה גדול יותר, אולם ההסתברות שפוטון שנפלט משכבה פנימית ייפלט מפני השמש קטנה ככל שמקורו בשכבה עמוקה יותר. במרכז השמש הטמפרטורה מגיעה לכ-15 מיליון מעלות, בעוד שבפניה הטמפרטורה היא כ-6,000 מעלות בלבד, משמעותה של ירידת טמפרטורה זו היא ירידה בעוצמת האור שנפלטת מכל שכבה בתלות בטמפרטורה כפי שמתואר על ידי חוק סטפן-בולצמן. הפוטוספירה אטומה באופן חלקי, ולכן פוטון שנפלט בתוככי השמש עשוי להיבלע לפני שיצא מן השמש, חוק בר-למברט מתאר את הירידה בהסתברות של פוטון לחצות דרך אופטית מסוימת מבלי להיבלע, ומשמעותו ששכבות שנמצאות בעומק אופטי גדול יותר יתרמו פחות להארה. השפעות פנימיות אלו לא משתנות באופן משמעותי בתוך השמש, אולם היטלן על קו ראייה של צופה המרוחק מן השמש תלוי בקו הראייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* האפלת שפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

סמליל ייחוס ברישיון של Creative Commons
**ייחוס** (באנגלית: **Attribution**) בתחום זכויות היוצרים היא זכות משפטית שנתונה ליוצר של יצירה מקורית. הזכות מכונה "זכות מוסרית", בצד הזכות לשלמות היצירה, אך היא זכות משפטית לכל דבר. משמעות הזכות היא כי כאשר משתמשים ביצירה מוגנת, יש להזכיר את שם היוצר באופן ראוי.

סעיף 46 לחוק זכות יוצרים, התשס,ח-2007 קובע כי: "זכות מוסרית ביחס ליצירה היא זכות היוצר – (1) כי שמו ייקרא על יצירתו בהיקף ובמידה הראויים בנסיבות העניין;"

הזכות נתונה ליוצרים של יצירות מסוגים שונים, כמו יצירה אמנותית, יצירה ספרותית, יצירה דרמטית ויצירה מוסיקלית, אבל איננה נתונה למתכנתים, וזאת לפי סעיף 45 לחוק זכות יוצרים.

הזכות המוסרית היא זכות אישית, ולכן אינה ניתנת להעברה, ולכן אי אפשר למכור אותה (כך לפי סעיף 45(ב) לחוק). עם זאת, יוצר יכול לוותר עליה מרצונו, למשל במקרה של סופר צללים. הזכות קיימת כל עוד היוצר חי, ועוד 70 שנה לאחר מכן, כלומר כל עוד קיימת זכות יוצרים ביצירה. לאחר מות היוצר, הזכות אינה עוברת ליורשים, אבל בני המשפחה הגרעינית יכולים להגיש תביעה בגין הפרת הזכות (גם אם אינם היורשים).
**כריסטיאן סטליני** (באיטלקית: **Cristian Stellini;** נולד ב-27 באפריל 1974), הוא כדורגלן עבר איטלקי ומאמן כדורגל.

קריירה
------

סטליני שיחק בליגות הנמוכות באיטליה במועדונים נוברה, ספאל וטרנאנה. בקיץ 2000, הוא הצטרף לקומו מהליגה השלישית והיה שותף להעפלתה עד לסרייה א' ב-2002. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-14 בספטמבר 2002 נגד אמפולי.

בקיץ 2003, הצטרף סטליני ליובנטוס, שם סבל מפציעה קשה ברגלו. לאחר שרשם שתי הופעות בלבד במדי הקבוצה, הוא עבר לקבוצת גנואה.

ב-2011, כריסטיאן הצטרף סטליני לצוות האימון של אנטוניו קונטה ביובנטוס. עם זאת, בשנת 2012, הוא הושעה לשנתיים וחצי על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית עקב האשמות בדבר מכירת משחקי כדורגל,[דרוש מקור] ובעקבות כך נאלץ להתפטר מתפקידו. סטליני נוקה מאז מכל אשמה.[דרוש מקור]

סטליני עשה את חזרתו לכדורגל כמאמן מחלקת הנוער של גנואה מ-2015 עד 2017. במהלך תקופתו במועדון, הוא קידם שחקנים צעירים ועזר לקבוצה להגיע לפלייאוף הסרייה א'. ביוני 2017, סטליני מונה למאמן הראשי החדש של מועדון אלסנדריה מהסרייה ג', שם חתם על חוזה לשנתיים. עם זאת, הוא פוטר ב-20 בנובמבר 2017, לאחר שלא הצליח להוביל אותה להישגים. לאחר מכן חזר סטליני לצוות הניהולי של אנטוניו קונטה באינטר לקראת עונת 2019/20. בתקופתו באינטר, הוא עזר לקבוצתו לזכות בסרייה א' בעונת 2020/21, ואף אימן את הקבוצה בשלושה משחקים שבכולם ניצחה הקבוצה, כאשר קונטה הושעה עקב צבירת כרטיסים צהובים.

כשנכנס אנטוניו קונטה לתפקיד המאמן בטוטנהאם הוטספר, הוא מינה את סטליני כעוזרו. במשחק האחרון של שלב הבתים בליגת האלופות 2022/23, עמד סטליני על הקווים כמאמן, וניצח עם הקבוצה במארסיי, ועזר לטוטנהאם להעפיל לשמינית גמר ליגת האלופות. בפברואר 2023, התגלה כי אנטוניו קונטה סובל דלקת בכיס המרה ונזקק לניתוח, וסטליני מילא את תפקיד מאמן הקבוצה הראשי עד לחזרתו של קונטה. בניהולו של סטליני, ניצחה טוטנהאם בשני משחקים מול מנצ'סטר סיטי ווסטהאם יונייטד, והשיגה תיקו מול מילאן בליגת האלופות. ב-26 במרץ 2023, פוטר קונטה מטוטנהאם. עזיבתו הגיעה עקב ההדחות מליגת האלופות והגביע האנגלי, כמו גם התפרצות ידועה לשמצה במסיבת העיתונאים שלאחר המשחק נגד סאות'המפטון שנגמר ללא הכרעה בתוצאה 3-3. כריסטיאן סטליני מונה לתפקיד המאמן הראשי עד סוף העונה, כשריאן מייסון משמש בתור עוזרו.

בהמשך השנה ב-24 באפריל, פוטר סטליני מתפקידו הזמני לאחר הפסד 6:1 של קבוצתו לניוקאסל יונייטד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dalla Società, Condizioni di Christian Stellini, modenafc, ‏3 בנובמבר 2003
2. ↑  Dalla Società, Cessione di Cristian Stellini, modenafc, ‏3 בינואר 2004
3. ↑  רשמית: קונטה סיים את דרכו כמאמן טוטנהאם, באתר ynet, 27 במרץ 2023
**זיקונית דספרטה** (שם מדעי: *Brookesia desperata*) היא מין של זיקית קטנה ביותר האנדמית לאי מדגסקר. זיקית זו היא קרובתה של הזיקונית הננסית - מין הזוחל הקטן ביותר בעולם.

זיקית קטנה זו מגיעה לאורך של לא יותר מ-25–30 מ"מ והיא בעלת גוף קטן וגלילי, גוני חום-חיוור כשהחלק התחתון לעיתים כהה יותר ובחלק העליון עובר פס לבן. הראש קטן בעל עיניים גדולות ובולטות. למרות שהיא קטנה היא ציידת מוצלחת של זבובים וטרף דומה, אותו היא לוכדת בלשונה המהירה. בניגוד לזיקיות אחרות המטפסות על הענפים, זיקית זו מעדיפה לחיות על הקרקע בין פסולת העלים בהסוואה וגם מטילה את ביציה עליהם.

זיקית זו תוארה למדע ב-2012 בידי צוות מחקר בראשות החוקר הגרמני פרנק גלאו (אנ') מטעם מחקר של האוסף הזואולגי של מדינות בוואריה (אנ'). את שם המין כינו *B. desperata*, שמשמעו: "בית גידול" כדי להגדיל את המודעות לבתי הגידול המיוערים שלה.

זיקונית קטנה זו ידועה רק מממצאים בודדים שהתגלו ביערות הגשם בצפון מדגסקר וכן במטעי בננות שהופצו למדגסקר בידי האדם. היא נתונה כיום בסכנת הכחדה חמורה עקב בירוא יערות האי לטובת חקלאות, כריית פחם ורעיית פרות. ידועים רק פרטים בודדים שהתגלו ממין זה ולא ידוע כמה בוגרים נותרו כלל בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיקונית דספרטה** בוויקישיתוף
* זיקונית דספרטה, באתר ITIS (באנגלית)
* זיקונית דספרטה, באתר NCBI (באנגלית)
* זיקונית דספרטה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* זיקונית דספרטה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* זיקונית דספרטה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיקונית דספרטה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**תאונת הרכבת בבית יהושע בשנת 1963** היא התאונה הראשונה בתולדות רכבת ישראל בה התנגשו חזיתית שתי רכבות נוסעים. התאונה אירעה מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע ונפצעו בה 51 נוסעים. כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. 

ב-26 בדצמבר 1963, סמוך לשעה 17:30, התנגשו שתי רכבות נוסעים מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע לאחר שהרכבת מתל אביב לחיפה לא עצרה בתחנה למפגש רכבות עם הרכבת מחיפה לתל אביב, כשהיא חוצה סימנור אדום. אחד הקטרים טיפס על הקטר השני ונדרש זמן לחלץ את הצוות שנתקע בתוכו. בתאונה לא היו הרוגים, אך 51 נוסעים נפצעו ושני הקטרים שמספריהם היו 105 ו-118 נהרסו לחלוטין. קטר 118 היה קטר חדש ושימש ברכבת ישראל פחות משנה עד לתאונה. התאונה השביתה שניים מתוך 20 הקטרים של רכבת ישראל וגרמה להשבתת חלק מפעילות הרכבת בישראל.

מיד לאחר התאונה מונתה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות התאונה, בראשות ש. בר זאב המשנה למנכ"ל משרד התחבורה, י. מינץ היועץ המשפטי של משרד התחבורה, פרופ' קורט לוי מהטכניון וש. קלוסקי מהנדס התנועה של עיריית תל אביב. הנהלת הרכבת מצידה טענה מיד לאחר התאונה שמדובר בטעות של נהג הרכבת שלא עצר וכי כל הציוד היה תקין. לעומת זאת, עדי ראייה טענו שנהג הקטר נראה כמסמן שהבלמים אינם פועלים וכי הוא אינו יכול לבלום. הוועדה הטילה את האשמה לתאונה על נהג הקטר של הרכבת מתל אביב, אך נזפה בהנהלת הרכבת על שלא דאגה לסידורי בטיחות נאותים. הנהלת הרכבת מצידה דחתה את מסקנות הוועדה. 

כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. סבידור טען שלא היה מקום לנזוף בהנהלת הרכבת ולחלופין שהנזיפה הייתה צריכה להיות בהנהלת החטיבה הטכנית.

ראו גם
------

* תאונת הרכבת בבית יהושע
* תאונת רכבת
* בית יהושע

הערות שוליים
------------

1. ↑  נזק התנגשות הרכבות נאמד בשני מיליון לירות, דבר, 29 בדצמבר 1963
2. ↑  צבי אלגת, קטר התלבש על קטר, פלדה נקשה בפלדה, מעריב, 27 בדצמבר 1963
3. ↑  י. בר יהודה: מערכת האיתות ברכבות שהתנגשו פעלה כהלכה, דבר, 1 בינואר 1964
4. ↑  אריאל וינשטיין, נהג הרכבת התל אביבית אשם בתאונה, מעריב, 25 בפברואר 1964
5. ↑  ראובן בן צבי, הנזק: 2 מליון, מעריב, 29 בדצמבר 1963
6. ↑  הנהלת הרכבת מסתיגת ממסקנות דו"ח ועדת החקירה על התאונה, מעריב, 26 בפברואר 1964
7. ↑  ראובן בן צבי, מנהל הרכבת התפטר מתפקידו, מעריב, 16 ביוני 1964; המשך
8. ↑  ראובן בן צבי, ממלא המקום קיבל ... קביעות, מעריב, 22 במרץ 1965
**ג'יהולוזאורוס** (שם מדעי: ***Jeholosaurus***) הוא סוג דינוזאור צמחוני שחי בתור הקרטיקון לפני 126 מיליון שנה.

מאובני הדינוזאור התגלו בשנת 2000, במחוז ליאונינג שבסין. גילה אותם הפלאונטולוג הסיני שו שינג וקרא להם על שם המחוז ההיסטורי "ג'יהול". ממצאי החפירות העלו מספר שלדים חסרים וגולגולת שבורה שכוסו באפר וולקני ונמצא שלד דומה באותו אזור, במצב יותר טוב. שני הממצאים היו של פרטים צעירים.

יצור זה היה קרוב משפחה של ההיפסילופודון. לא ברור מה היה גודלו של הבוגר משלדי הצעירים החלקיים. אורך הצעירים הגיע ל-70 ס"מ עם זנב באורך 35 ס"מ ולסת באורך 6.3 ס"מ. יצור זה נע על שתיים והסתובב בקבוצות קטנות ביער, מחפש מזון צמחי. שיניו החזקות עזרו לו לתלוש את העלים וללעוס אותם. מבנה השיניים מרמז שאולי יצור זה גיוון גם באכילת בשר של יצורים קטנים יותר.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם נראה פרט אחד שנטרף על ידי להקה של סינאורניתוזאורוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יהולוזאורוס** בוויקישיתוף
* ג'יהולוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ג'יהולוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
ציור של המסגד בשנים 1903–1906. מימין - המינרט ובאמצע- חצר המסגד והמזרקה.
**מסגד אחמד אבן טולון** (בערבית: **مسجد** **أحمد بن طولون**, "מסג'ד אחמד בן טולון") הוא המסגד הגדול בקהיר והשלישי בגודלו בעולם.

היסטוריה
--------

בנייתו של המסגד הושלמה בשנת 879 לספירה (או שנת 295 להיג'רה). קיים ויכוח האם הוא המסגד העתיק ביותר בקהיר שנשמר בצורתו המקורית. המסגד נבנה על ידי אחמד אבן טולון, שהיה מושל מצרים תחת החליפות העבאסית בשנים 868–884 לספירה. הוא ממוקם על גבעה קטנה בשם "ג'אבל יאשקור" ("גבעת ההודיה"), שלפי אחת האגדות היא הגבעה בה נעצרה תיבת נח. המסגד שימש כמוקד של הבירה של שושלת טולון שייסד אבן טולון - אל קאטא'י (שהמסגד הוא השריד האחרון מהעיר), והוא היה צמוד לארמונו של אבן טולון וממנו הייתה דלת למינבר, מה שאפשר לו מעבר ישיר למסגד. במסגד המקורי הייתה מזרקת רחצה ("סביל") בין הקירות החיצוניים והפנימיים שנהרסה, ובמקומה בנה הסולטן לאג'ין במאה ה-13, מזרקה בעלת כיפה באמצע חצר המסגד. אחד הדברים הבולטים במסגד הוא המינרט, צריח ששימש מקום למואזין לקרוא למתפללים לתפילה. תאריך בנייתו של המינרט אינו ידוע, אך המדרגות הלולייניות שמסביבו מרמזות על סגנון אדריכלי דומה למסגד הגדול של סאמרא.

אדריכלות
--------

המסגד היום
ישנה אגדה המספקת הסבר לצורתו המשונה של המינרט; כאשר אבן טולון ישב יחד עם יועציו, הוא כרך סביב אצבעו בהיסח הדעת חתיכת גוויל, אחד מיועציו שאל אותו מה מעשיו, והוא, נבוך, אמר כי הוא מתכנן את המינרט שלו. למרות האגדה, הרבה מהפריטים הארכאולוגים, ובמיוחד העובדה שהמינרט לא ממש מתחבר עם המסגד הראשי, מצביעים על כך ששני המבנים לא נבנו באותו זמן. אחת הסברות היא שהמינרט נבנה ב-1296, בשיפוצו של הסולטן לאג'ין. אחד הדברים המיוחדים במסגד זה הקשתות המחודדות שנבנו בו, מאתיים שנה לפני ימי הביניים והאדריכלות הגותית. המסגד שוחזר ושופץ כמה פעמים; את השחזור הראשון עשה הווזיר הפאטמי בּדר אל-ג'מאלי ("بدر الجمالي") שהותיר אחריו גם ציטוט מהגרסה השיעית של השהאדה ("الشهادة"), על אחד מקירות המסגד - "ועלי הוא הואלי של אללה"("وعلي ولي اللة"). השחזור הגדול ביותר היה על ידי המועצה העליונה לעתיקות של מצרים ב-2004. במהלך ימי הביניים נבנו בתים על קירותיו החיצוניות של המסגד, שרובם נהרסו בידי הוועדה לשימור אתרי מורשת ערביים ב-1928, במטרה לשמר את המסגד. שני הבתים שלא נהרסו הם הישן ביותר - "בּית אל-כריתילייה" ("בית האישה הכרתית"), שנהפך ל"מוזיאון גרייר-אנדרסון", והשמור ביותר- "בּית אמנה בינת סאלם" ("בית אמנה בת סאלם").

בתרבות
------

* חלקים מהסרט "המרגלת שאהבה אותי" של ג'יימס בונד צולמו במסגד עצמו ובמוזיאון גאיר -אנדרסון.

* גם חלקים נרחבים מהשלב השלישי של המשחק "Serious Sam 3: BFE" מתרחשים במסגד.

ראו גם
------

* אדריכלות איסלאמית
* אחמד אבן טולון
* המסגד הגדול של סאמרא
* מינרטים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד אבן טולון** בוויקישיתוף
* מסגד אבן טולון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר קציעה אביאלי-טביביאן, האימפריה המוסלמית ותושביה, **מסע אל העבר: עולמות נפגשים - 16-5**, תל אביב: מטח : המרכז לטכנולוגיה חינוכית, תשע"א - 2011, עמ' 130
2. ↑  FSTC Limited, Ibn Tulun Mosque, Muslim Heritage, ‏לא ידוע

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007596699205171
* GND: 1031277927
* LCCN: n82222173
* VIAF: 138405493
* WorldCat: lccn-n82222173

 |
**שנתון הממשלה** היה כתב עת שנתי רשמי מטעם ממשלת ישראל, ובו סקירה על הפעילות העיקרית של משרדי הממשלה ושאר מוסדות המדינה בשנה החולפת. השנתונים יצאו משנת תש"י (שיצא לאור בנובמבר 1949) ועד שנת תשס"ד – תשס"ה (שיצא לאור אוגוסט 2006).

השנתונים יצאו לאור על ידי גופים שונים הקשורים לממשלה: מזכירות הממשלה, שירותי ההסברה במשרד ראש הממשלה, מרכז ההסברה ומטה ההסברה במשרד החינוך.

בשנתון נכללו גם רשימות של בעלי התפקידים המרכזיים במוסדות המדינה באותה שנה. בשנתון הובא מקבץ תמונות המתארות את פעילות משרדי הממשלה והתפתחות המדינה באותה שנה. בסוף השנתון הובאה סדרת פרסומות וחסויות, שמימנו את הוצאת השנתון.

בפתח השנתונים הראשונים הובא נאום או מאמר של ראש הממשלה.

בחלק מהשנים קיים גם תקציר באנגלית בסוף השנתון. בשנים המאוחרות יותר השנתון יצא בפורמט עברית-אנגלית מלא.

ב־1951 ראובן אלקלעי מונה על ידי מזכיר הממשלה זאב שרף לעורך שנתון הממשלה, תפקיד בו החזיק עד שנת 1974.

גיליונות
--------

הגיליון הראשון של שנתון הממשלה יצא בכסלו תש"י (התאריך הלועזי לא נכתב בו).

הגיליונות יצאו מדי שנה וחלקם מדי שנתיים, עד לגיליון תשנ"ז-תשנ"ח (1998).

נעשה ניסיון לחדש את הופעת השנתון על ידי ממשלת ישראל השלושים ואחת, שהפיקה את גיליון תשס"ד-תשס"ה שעסק בממשלת ישראל השלושים. הגיליון הוצא על ידי מטה ההסברה של משרד החינוך ולא על ידי מזכירות הממשלה. הגיליון לא הוצא יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* שנתוני הממשלה, באתר ארכיון המדינה
* רשימת השנתונים ותמונות מיצגות, באתר ארכיון המדינה

הערות שוליים
------------

1. ↑  שנתון הממשלה תש"י, באתר ארכיון המדינה
2. ↑  שנתון הממשלה - רשויות הממשל בישראל תשס"ד-תשס"ה, באתר ארכיון המדינה
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "אמין".
המבנה הכימי הכללי של אימינים. אותיות ה-R השונות מייצגות כל קבוצה שהיא
**אימינים** (באנגלית ביחיד: **Imine**) הם קבוצה של תרכובות אורגניות.

כל האימינים מכילים קבוצה פונקציונלית הקרויה על שמם, קבוצת **אימין** (או **אימינו**): **C=N**. הקבוצה מורכבת מאטום פחמן הקשור בקשר קוולנטי כפול לאטום חנקן. לאטום החנקן קשורה קבוצה נוספת כלשהי, ולאטום הפחמן שתי קבוצות. כש-R3 (ראו איור) אינו אטום מימן, מכונה האימין **בסיס שיף** (Schiff base), על שם הכימאי הגרמני הוגו שיף.

ניתן לסנתז אימינים באמצעות תגובה בין אמוניה או אמין ובין אלדהיד או קטון. התגובה היא התמרה נוקלאופילית; החנקן של קבוצת האמין הוא הנוקלאופיל והפחמן של קבוצת הקרבוניל הוא האלקטרופיל. התוצר המתקבל—המיאמינאל (Hemiaminal)—אינו יציב והוא מאבד במהרה מולקולת מים לקבלת אימין. רמת החומציות האידיאלית של הסביבה בתגובה זו נעה בין 4 ו-5. 

התגובה ההפוכה היא הידרוליזה (פירוק באמצעות הוספת מים) של אימין לקבלת אמין או אמוניה ואלדהיד או קטון. חיזור של אימין מביא לפירוק הקשר הכפול ולקבלת אמין.

תגובה בין קטון ואמין לקבלת אימין
**חומצת אימינו** (להבדיל מחומצת **אמינו**) היא תרכובת המכילה קבוצת אימינו וכן קבוצת קרבוקסיל (**COOH**).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אימין** בוויקישיתוף

| קבוצות פונקציונליות |
| --- |
| פחמימנים | אלקיל (מתיל, אתיל, פרופיל, בוטיל, פנתיל) • אלקן (ויניל, אליל) • אלקין • קרבן • בנזיל • הלואלקאן • אלן • קומולן • פניל |  |
| תרכובות חמצן | הידרוקסיל (כוהל) • קרבוניל • קטון • אלדהיד • אציל • קרבונט • חומצה קרבוקסילית • אנהידריד • אסטר • הידרופראוקסיד • פראוקסיד • אתר • המיאצטל • המיקטאל • אצטל • קטאל• חומצה דיקרבוקסילית • אצטיל • אצטוקסי • אקרילואיל • אלקוקסי (מתוקסי) • בנזויל • דיאוקסירן • אפוקסיד • אורתו-אסטר • ינון |
| תרכובות חנקן | אמין • אמיד • קרבאמאט • אימין • אימיד • אזיד • אזו • ציאנט • איזוציאנט • ציאניד • ניטריל • איזוניטריל • הידרזון • ניטראט • ניטריט • ניטרו • ניטרוסו • אוקסים • פירידין • הידרזון • איזוניטריל • ניטרן |
| תרכובות זרחן | פוספין • חומצה פוספונית • פוספאט • פוספודיאסטר |
| תרכובות גופרית | תיול • תיואתר • דיסולפיד • סולפוקסיד • סולפון • חומצה סולפינית • חומצה סולפונית • תיוציאנט • איזותיוציאנט • תיוקטון • תיאל • תיואסטר • סולפונאמיד • פרסולפיד • תיוניל |
| תרכובות ביוכימיות | חומצת שומן (ח.קרבוקסילית) • חלבון (פולי-אמיד) • פחמימה (קטון או אלדהיד) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4161324-7

 |
**שחלוף כפול** הוא סוג של שחלוף מגנטי שעלול להתעורר בין יונים בדרגות חמצון שונות. תאוריה זו, שהוצעה לראשונה על ידי קלרנס זנר, חוזה את הקלות שבה אלקטרונים ניתנים לשחלוף בין שני מינים ויש לה השלכות חשובות על קביעת צורת המגנטיות של חומרים: פרומגנטיות, אנטי-פרומגנטיות, או אף לא אחת מהן. 

לדוגמה, באינטראקציית 180 המעלות של Mn-O-Mn שבה אורביטלי "eg" במנגן עושים אינטראקציה ישירה עם אורביטלי "2p" בחמצן, ולאחד מהיונים במנגן יש יותר אלקטרונים מלשני. במצב היסוד, הספינים בכל יון Mn מיושרים לפי כללי הונד:

אם יון החמצן (O) תורם אלקטרונים בעלי ספין חיובי (ספין "מעלה") ליון של 4+Mn, אז האורביטל החסר שלו יכול להתמלא על ידי אלקטרון מיון של 3+Mn. בסופו של התהליך, אלקטרון עובר בין יוני המתכת השכנים, תוך שמירה על קיטוב הספין. שחלוף כפול חוזה כי תנועת אלקטרון זה ממין אחד למשנהו קלה יותר אם האלקטרונים לא משנים את כיוון הספין כדי להתאים לכללי הונד כאשר הם מגיעים למין המקבל. היכולת לקפוץ (איטירנטיות) מפחיתה את האנרגיה הקינטית. מכאן שהחיסכון באנרגיה הכוללת יכול להוביל ליישור פרומגנטי של יונים סמוכים.

מודל זה דומה באופן שטחי לשחלוף על. עם זאת, בשחלוף על, יישור פרומגנטי או אנטי-פרומגנטי מתרחש בין שני אטומים עם אותה הערכיות (מספר האלקטרונים); ואילו בשחלוף כפול, האינטראקציה מתרחשת רק כאשר לאטום אחד יש אלקטרון נוסף בהשוואה לאחר.

קישורים חיצוניים
----------------

* Exchange Mechanisms

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Clarence Zener, Interaction between the d-Shells in the Transition Metals. II. Ferromagnetic Compounds of Manganese with Perovskite Structure, **.Phys. Rev** 82, 1951, עמ' 403
2. ↑  P. -G. de Gennes, Effects of Double Exchange in Magnetic Crystals, **.Phys. Rev.** 118, 1960, עמ' 141
**מילטון ארווין "מילט" קאהל** (אנגלית: **Milton Erwin "Milt" Kahl**;‏ 22 במרץ 1909 – 19 באפריל 1987) היה אנימטור אמריקאי באולפני ההנפשה של וולט דיסני, אשר מוכר כאחד מתשעת הזקנים של דיסני. בשנת 1977 זכה בפרס וינזור מקיי, ובשנת 1989 הוכר כ"אגדת דיסני".

ביוגרפיה
--------

קאהל נולד בשנת 1909 בסן פרנסיסקו. הוריו היו ארווין, מוזג בבר, וגרייס. הוא היה הבכור, ואחריו שלוש אחיות קטנות ממנו. קאהל למד בבית ספר בעיר הולדתו, וקיצר את השכלתו בתיכון כדי להגשים את חלומו - להיות מאייר מגזינים או קריקטוריסט. הוא הקים עסק משלו בתחום האמנות המסחרית, שצלע לאחר השפל הגדול. במהלך תקופה זו צפה בסרט המונפש הקצר "שלושה חזירים קטנים" של דיסני, והחליט לעסוק בתחום ההנפשה.

ביוני 1934 הגיש קאהל מועמדות לעבודה באולפני ההנפשה של וולט דיסני, והתקבל כעוזר הנפשה בסרטים הקצרים "הקרקס של מיקי", "רוחות בודדות" ו"הברווזון המכוער" שזכה בפרס האוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר. בהמשך עבד על סרטים מונפשים באורך מלא, ביניהם "שלגיה ושבעת הגמדים", "פינוקיו", "במבי", "סינדרלה", "עליסה בארץ הפלאות", "פיטר פן", "היפהפייה והיחפן", "היפהפייה הנרדמת", "על כלבים וגנבים", "החרב באבן", "ספר הג'ונגל", "חתולים בצמרת", "רובין הוד", "הרפתקאותיו של פו הדב" ו"הרפתקאות ברנרד וביאנקה". הוא הנפיש דמויות רבות לסרטי ההנפשה, בהשראת האמן רונלד סרל והצייר פבלו פיקאסו.

קאהן עבד באולפני דיסני במשך 40 שנה, מ-1936 עד 1976. בשנת 1977 הוענק לקאהל פרס וינזור מקיי. לאחר שסיים את עבודתו באולפנים הוא החל לעסוק בפיסול בתיל של דמויות אנושיות, ביניהן בלרינות רוקדות. קאהל הלך לעולמו ב-19 באפריל 1987, בגיל 78, לאחר שלקה בדלקת ריאות. הוא נפטר בעיר מיל ואלי, בקליפורניה. שנתיים לאחר מותו, בשנת 1989, הוכר בתואר "אגדות דיסני", יחד עם שאר תשעת הזקנים של דיסני ואב אייוורקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילט קאהל** בוויקישיתוף

* מילט קאהל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מילט קאהל, באתר AllMovie (באנגלית)
* מילט קאהל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Milt Kahl, באתר אגדות דיסני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 9039382
* BNE: XX1754424
* BnF: cb14109702p (data)
* GND: 128033813X
* ISNI: 0000 0000 6638 6904
* LCCN: no2008091029
* NTA: 071782567
* ULAN: 500115889
* VIAF: 14980058
* WorldCat: lccn-no2008091029

 |
**eFootball** הוא משחק וידאו שפותח ופורסם על ידי Konami. זהו משחק חינמי לאחר שמותג מחדש לגמרי מהסדרה המקורית של Pro Evolution Soccer לסדרת eFootball. הגרסה הראשונה של המשחק, שכותרתה eFootball 2022, שוחררה ב -30 בספטמבר 2021.

פיתוח
-----

ב־21 ביולי 2021 פרסמה קונאמי סרטון בן שש דקות שחושף את המשחק החדש. ההודעה חשפה כי המותג Pro Evolution Soccer ירד.

המשחק יצא ב-פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5, Microsoft Windows, Xbox One, Xbox Series X, אנדרואיד ו- iOS, ב -30 בספטמבר 2021. המשחק הוא הראשון שיעבוד על מנוע Unreal Engine 4.

ב־8 באוקטובר 2021 הודיעה קונאמי כי תעדכן באגים ב-28 באוקטובר 2021.

רישיונות
--------

הליגות, הקבוצות והאצטדיונים הנוכחיים של המשחק הם:

ליגות:

פריימר ליג, הליגה הספרדית, סריה A, סרייה ב', ליגה 1, ליגת העל הארגנטינאית, ליגת העל הצ'יליאנית, הליגה התאילנדית הראשונה, ליגת האלופות האסיאתית

קבוצות:

ברצלונה, באיירן מינכן, יובנטוס, מנצ'סטר יונייטד, ארסנל, קורינתיאנס, פלמנגו, סאו פאולו, ריבר פלייט

אצטדיונים:

אליאנץ ארנה, אצטדיון אליאנץ, קאמפ נואו, אצטדיון האמירויות, אולד טראפורד

עדכון התווסף ב -11 בנובמבר 2021, הכולל קבוצות מהליגות:

צ'מפיונשיפ, הליגה הספרדית השנייה, ליגת העל הפורטוגלית, ליגת העל הטורקית, ליגת העל הרוסית, ליגת העל ההולנדית, ליגת העל הבלגית, ליגת העל הדנית, ליגת העל הסקוטית, ליגת העל השווייצרית, ליגת העל הברזילאית, הליגה השנייה בברזיל, MLS, ליגת העל היפנית (רק בגרסה ניידת).

ביקורת
------

עם ההשקה, eFootball זכתה לקבלה שלילית מוחלטת של מבקרים ושחקנים, שמתחו ביקורת על "גרפיקה מחרידה", חוסר תוכן, מנוע גרוע ובקרות נוקשות. עם 92% ביקורות שליליות, הוא הפך למשחק עם הדירוג הגרוע ביותר בסטים יום לאחר ההשקה. מאוחר יותר התנצלה קונאמי על נושאים רבים של המשחק ואמר שהם יעבדו על שיפורו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **EFootball 2022** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של EFootball 2022 (בשפות מרובות)
* EFootball 2022, ברשת החברתית טיקטוק