recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצמח נוי ממשפחת האגביים. אם התכוונתם לצמח בעל שורש נאכל הנפוץ בארצות הטרופיות, ראו מניהוט מצוי.

**יוּקָה** (שם מדעי: *Yucca*) הוא סוג הכולל כמה עשרות מיני צמחים ממשפחת האגביים (*Agavaceae*), שמוצאם באזורים החמים והיבשים של אמריקה הצפונית והמרכזית והאיים הקאריביים.

צמחי היוקה הם שיחים או עצים בעלי שושנות עלים דמויי-חרב, בשרניים ומחודדים, ומכבדי פרחים הנישאים על עמודי תפרחת גבוהים. פרח היוקה הוא פרח המדינה של ניו מקסיקו.

פרחי היוקה דמויי פעמון, בעלי שישה עלי עטיף מפורדים, לבנים או צהובים, הנפתחים בערב ונסגרים ביום. רבים ממיני היוקה מקיימים סימביוזה בדרגות שונות עם מיני עש ("עש היוקה") לצורך האבקה. נקבות העש המופרות זוחלות לתוך הפרחים ומעבירות אבקה מפרח לפרח. הן מטילות את ביציהן בתוך שחלות הפרחים, והזחלים הבוקעים מהן אוכלים חלק מהביציות בשחלה.

רבים ממיני היוקה וזני כלאיים מהם שפותחו בתרבות משמשים כצמחי נוי. חלקם מתאימים בצעירותם לגידול בעציצים במרפסות ובתוך הבית, אולם בשל הקוצים החדים שבקצות העלים, נפוץ יותר גידול היוקה כשיחים או עצים בגנים, במרחק מספיק משבילים כך שקוציהם לא יפגעו בעוברים ושבים. עמידותם לתנאי יובש ומליחות עושים אותם צמח אידיאלי לגנים באזורים צחיחים ובסמוך לחוף הים, כגון בגן העצמאות בתל אביב.

מינים
-----

בין מיני הבר של היוקה ידוע המין *Yucca brevifolia* ("קצרת-עלים"), הנפוץ באזורים המדבריים של קליפורניה, אריזונה, יוטה ונבדה, ומפורסם בשם **Joshua Tree** ("עץ יהושע"). זהו עץ מסועף בעל עלים קצרים ורחבים, המסתיימים בקוץ חד. מין זה ניתן לגידול בתנאי יובש קיצוניים, והשקייה רבה מדי פוגעת בו.

בישראל נפוצים בגינון בעיקר שלושה מינים:

* **יוקה אלוואית** - *Yucca aloifolia* - שיח בעל שושנת עלים אחת המגיעה עד לגובה מטרים אחדים. נפוץ בגינון בזנים עם עלים ירוקים או מגוונים בירוק ולבן.
* **יוקה פילית** - *Yucca elephantipes* (ידועה גם כ- *Y. guatemalensis* או *Y. gigantea*) - עץ בעל גזע מעובה בתחתיתו (דמוי רגל פיל) המסתעף בראשו לשושנות עלים מרובות, בעלות עלים חדים שאורכם מגיע ל-100 ס"מ, העליונים בהם זקופים והתחתונים מופשלים כלפי מטה. מוצאו באמריקה המרכזית, במיוחד במקסיקו, בגואטמלה ובאל סלוודור, שם נהוג לאכול את ניצני הפרחים בסלט, ואת עלי העטיף בתבשיל עם ביצה ועגבניות. פרח היוקה הפילית הוא הפרח הלאומי של אל סלוודור.

חוטרים צעירים של יוקה פילית נמכרים כגבעולים עירומים המגודלים בעציצים ומצמיחים שושנות עלים לאורכם.
* **יוקה סיבית** - *Yucca filamentosa* - נבדלת ממינים אחרים בזכות מעין סיבים בהירים בשולי העלים. שושנות העלים צמודות לקרקע ומתרבות באמצעות שלוחות תת-קרקעיות. מוצא הצמח - מזרח ארצות הברית, והוא עמיד יותר ממינים אחרים לתנאי קור.

גלריית תמונות
-------------

* יוקה אלוואיתיוקה אלוואית
* יוקה פילית בעציץיוקה פילית בעציץ
* יער יוקה ליד סן לואיס פוטוסי, מקסיקויער יוקה ליד סן לואיס פוטוסי, מקסיקו
* עץ יהושע בנבדה, ארצות הבריתעץ יהושע בנבדה, ארצות הברית
* תפרחת של יוקה בתל אביבתפרחת של יוקה בתל אביב
* תפרחת של יוקה בתל אביבתפרחת של יוקה בתל אביב
* יוקה בתל אביביוקה בתל אביב

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יוקה** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Yucca** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* יוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531970705171

 |
״התלמיד שנענש״, ציור של ג'ורג אוניל מקולוניית קרנברוק
הציור - ״בחולי ובבריאות״ של תומאס ובסטר, מקרנברוק
**קולוניית קרנברוק** (באנגלית: **Cranbrook Colony**) הייתה קבוצה של אמנים שהתיישבו בכפר קרנברוק, אזור קנט מ-1853 ואילך בהשראתם של הציירים ההולנדים והפלמים של המאה ה-17. הם נטו לצייר סצינות של חיי היומיום שהם ראו סביבם באזור הכפרי של קנט שבו הם חיו, בדרך כלל סצינות של החיים בבית - בישול, שטיפה, ילדים משחקים ופעילויות משפחתיות אחרות.

הקבוצה החלה עם הצייר פרדריק הארדי שאהב את הנוף סביב הכפר והתיישב שם בשנת 1853. הצטרף אליו כעבור ארבע שנים המורה שלו, תומאס ובסטר, והסטודיו שלהם היה בית ישן ברחוב הראשי, שבו התגורר הרדי בקומת הקרקע.

הקבוצה התפתחה בצורה רופפת ולא רשמית. אמנים אחרים שהצטרפו במהרה להרדי ולוובסטר היו אחיו של פרדריק הרדי, ג'ורג' הרדי, ג'ון קלקוט הורסלי וג'ורג' ברנרד אוניל (שהתחתן עם בת דודתו של הורסלי אמה קלקוט), וגם ג'ורג' הנרי בוגון ואוגוסטוס מאלרידי היו מבקרים שם לעיתים תכופות. האמנים ובני משפחותיהם יצרו קשרים חזקים והיו פעילים בקהילה המקומית של הכפר, ומילאו תפקיד פילנתרופי בקרנברוק.

יצירותיהם היו בעיקרן רומנטיות של הנופים הכפריים ותמונות סנטימנטליות של פשטות, שהיה להם ביקוש גדול על ידי התעשיינים באזור המידלנדס.

"סגנון קרנברוק היה פופולרי מאוד, והיו לו חיקויים רבים", כולל ויליאם הנרי נייט; האמנים שלו המשיכו מסורת של "תמונות קטנות ישנות עד סוף המאה".

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hardy, Kimber G. (2016). The Hardy Family of Artists: Frederick Daniel, George, Heywood, James and their descendants. Woodbridge, Suffolk UK: ACC Art Books Ltd.
2. ↑  Wolverhampton Art Gallery (2010). The Cranbrook Colony Fresh Perspectives. Wolverhampton Art Gallery
3. ↑  Christopher Wood, *Victorian Painting*, Boston, Little, Brown & Co. 1999; p. 313.
**ז'אן דגוטס** (בצרפתית: **Jean Degottex**;‏ 25 בפברואר 1918 – 9 דצמבר 1988) הוא צייר מופשט צרפתי, הידוע בעיקר בשל קרבתו הראשונית לתנועת ההפשטה הלירית של שנות החמישים והשישים. במילים שלו, עבודתו עברה בהדרגה ממחוות וסימן, לכתיבה, ולאחר מכן מכתיבה לקו. הוא נחשב לאמן הפשטה מרכזי במחצית השנייה של מאה ה - 20, הוא שאב השראה מהקליגרפיה של המזרח הרחוק ופילוסופית הזן על מנת להשיג את מחיקת הנושא היצירתי בעבודותיו.

קורות חיים
----------

ז'אן דגוטס נולד במחנה "סאתוניי" ב-25 בפברואר 1918 לבית צנוע, ובילה את ילדותו בליון. בגיל חמש עשרה הוא עובר עם הוריו לפריז, עזב את בית הספר והחל להתפרנס בעצמו. הוא היה מעורב בחוגים ליברטריאנים והשתתף בסדנאות ציור ורישום במוסדות אקדמיים ליברליים, כולל האקדמיה גראנד שומיאר. בתוניסיה, שם סיים את שירותו הצבאי, ולאחר מכן באלג'יריה, בשנים 1939 עד 1941, הוא צייר את ציוריו הפיגורטיביים הראשונים, בהשראת הזרם בפוביסטי.

לאחר מכן הוא החליט להתמסר כולו לציור. משנת 1941, משתתף בסלון *des moins de Trente Ans*. בשנת 1946, התחתן עם מארי רוז (מירוזה) פטריקס, אחותו של מישל פטריקס, אמן המזוהה מאוד עם לה גראנדה שאומייר, ובפברואר 1947 נולדה בתם פרדריק. באותה שנה הוענק לו "פרס קנדינסקי.

משנת 1948 הוא פונה דווקא לאמנות מופשטת. מכאן ואילך, סגנון ציור זה מתחיל להתפתח ביצירות של דגוסט. העבודות של תקופה זו מקרבות אז את ז'אן דגוטס למופשט לירי, זרם גדול באותה תקופה.

בשנת 1949 הוא מציג לראשונה בגלריית דניס רנה (Denise René), התומכת באומני התנועה המופשטת האוונגרדית, ולאחר מכן בגלריה בון. באותה שנה הוא מתיידד עם רנה בסלון, משוררת, אמנית ויזואלית ומבקרת אמנות, שתישאר בן לווייתו עד מותו. הוא זכה בפרס קנדינסקי בשנת 1951.

בסן-לאונרד-אן-בוס, אחר כך בברטאן ובפורטסל, ב-1953 וב-1954, עבודותיו הופיעו כפרשנויות חופשיות של הטבע, אך החל משנת 1954 דגוטס מתקדם לעבר המחווה המפושטת, רדיקלית יותר.

בשנת 1955 המצטרף הוא לגלריית קלבר בניהולו של ז'אן פורנייה. הוא נתקל בזמנים מורכבים עם שימון הנטאי וז'ורז' מתיו. הוא התיידד עם המשורר ברנרד היידסייק, עם הציירים פרנסואז יאניקוט, ז'אן דופוי והפסל פול ארמנד גטה. בשנת 1959, הוא מצטרף לגלריה הבינלאומית לאמנות עכשווית, בניהולו של מוריס ד'ארקיאן. בשנת 1953 הציג לראשונה בגלריה *L'Étoile Scellée*, שהייתה תחת ניהולו האמנותי של אנדרה ברטון. ברטון ראה ביצירותיו אז אילוסטרציה פיקטוריאלית אפשרית של עקרונות "כתיבה אוטומטית". הוא הצביע בפניו על זיקתו הספונטנית עם כביסה וכתבים סיניים ויפנים, ובעיקר עם הפילוסופיה והפרקטיקות של זן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן דגוטס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ז'אן דגוטס (באנגלית ובצרפתית)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ז'אן דגוטס (באנגלית ובצרפתית)
* האתר הרשמי "Jean Degottex".

הערות שוליים
------------

1. ↑  A. Breton. *L'épée dans les nuages*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509866505171
* BnF: cb11899108r (data)
* GND: 118888900
* ISNI: 0000 0001 2101 5269
* LCCN: n87111834
* NTA: 091383609
* RKD: 21429
* SUDOC: 027450201
* ULAN: 500064522
* VIAF: 56608293
* WorldCat: lccn-n87111834

 |
**וילהלם ריכטר** (בגרמנית: **Wilhelm Richter**;‏ 1892–1971) היה גנרל גרמני ששירת בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. תפקידו הבולט ביותר היה בפיקוד על הדיוויזיה ה-716 במהלך הפלישה לנורמנדי ביוני 1944.

ביוגרפיה
--------

וילהלם ריכטר היה בנו של ראש עיריית הירשברג ופרנקפורט על האודר גאורג ריכטר (1853–1925). בשנת 1913, שנה לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה, הוא התגייס לצבא הגרמני בגיל 21, והשתתף בקרבות מלחמת העולם הראשונה. אחרי תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמה בנובמבר 1918 הוא נשאר בצבא והמשיך את הקריירה הצבאית שלו ברייכסווהר.

בשנת 1937 מונה ריכטר למפקד רגימנט התותחנים ה-30 של הוורמאכט. הוא השתתף במערכה בפולין ב-1939 ובמערכה במערב ב-1940. ב-1941 הוא נלחם בחזית המזרחית נגד ברית המועצות. במרץ 1943 הוא מונה למפקד 716 בנורמנדי, שתפקידה היה להגן על חופי צרפת מפני תקיפה אמפיבית של בעלות הברית. הדיוויזיה של ריכטר הוצבה ממערב לבאייה, שם הוצבה חלק מהדיוויזיה ה-352 ממאי 1944, וממזרח לקן.

ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו של ריכטר, על ידי הדיוויזיות הבריטיות שנחתו בחופי גולד, ג'ונו וסורד, כחלק מהפלישה לנורמנדי. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, וב-10 ביולי הועברה לדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19. בספטמבר 1944, לאחר המערכה בנורמנדי, איבד ריכטר את הפיקוד על הדיוויזיה ה-716, ובמקום זאת מונה למפקד דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-14 בנורווגיה הכבושה, שם שהה עד סוף המלחמה בלי לראות עוד קרב.

הוא נפטר בשנת 1971 בגיל 79.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Wilhelm Richter - Biographie - Bataille de Normandie". *www.dday-overlord.com*. נבדק ב-2018-12-06.
2. ↑  Ken Ford (2011). *D-Day 1944 (3): Sword Beach & the British Airborne Landings*. Bloomsbury Publishing. ISBN 978-1-84603-560-9.
**רחלקי דה ביר** (באפריקאנס: **Racheltjie de Beer**) (1831–1843) היא גיבורת פולקלור אפריקאנרית, בתו של ג'ורג' סטפנוס דה ביר. על פי המסורת, בגיל 12 היא הקריבה את חייה כדי להציל את חייו של אחיה, אולם אין ראיות לכך שהשניים באמת היו קיימים.

האגדה
-----

על פי האגדה, משפחתה של רחלקי נמנתה עם החלוצים אשר נעו ממדינת אורנג' החופשית לדרום-מזרח טרנסוואל במהלך הטרק הגדול בחורף של 1843. במהלך חניית לילה, בזמן שכינסו את הבקר, המשפחה שמה לב שעגל שהיה אהוב על הילדים נעלם. נשלחה קבוצת חיפוש, שגם רחלקי ואחיה בן השש השתתפו בה. לאחר שכולם התחילו לחזור למחנה, השניים הלכו לאיבוד. כשהחשיך נהיה קר מאוד והחל לרדת שלג רחלקי הבינה שהסיכוי שימצאו את המחנה קלוש מאוד. היא מצאה תל נמלים שנפרצה על ידי שנבוב, הסירה את בגדיה, שמה אותם על אחיה הקטן ועזרה לו לטפס אל תל הנמלים. אחר כך היא נשכבה מול פתחו כדי להרחיק את הקור. למחרת בבוקר, המשפחה איתרה את הילדים. רחלקי לא שרדה את הלילה, אבל אחיה כן.

ויכוח היסטורי
-------------

בחיבור הגנאלוגי המקיף מאוד "משפחת דה ביר - שלוש מאות בדרום אפריקה" מוקדשים מספר עמודים לסיפור רחלקי דה ביר, תוך התבוננות בכל האפשרויות מהנתונים הגנאלוגיים הזמינים. מסתבר שהייתה משפחת דה ביר שמתאימה למדי לשמות ולגילאים כפי שהוזכרו בסיפור המקורי. עם זאת, הם חיו 60 שנה מאוחר יותר. אם התקרית התרחשה ב-1903 במקום ב-1843, המשפחה הזו הייתה מתאימה למדי לעובדות. זה גם יסביר טוב יותר מדוע אין אזכור לסיפור הזה לפני תחילת המאה ה-19.

באוקטובר 2012 פרסמו שני עיתונאים את ממצאיהם, ולפיהם סיפורה של רחלקי דה ביר הוא בעל קווי דמיון יוצאי דופן לזה של גיבורת השלג האמריקאית הייזל כורה. הם פרסמו זאת במוסף שבועי של שלושת העיתונים האפריקאנרים Die Burger, Beeld ו-Volksblad.

דמותה של רחלקי דה ביר נושאת את אחיה.
מה שנראה מחזק את התיאוריה שלהם היה הופעתם כמעט בו-זמנית של שני הסיפורים בעיתונות. ככל הידוע, ההופעה הראשונה בדפוס של סיפור רחלקי הייתה באפריל 1921 במגזין הנשים האפריקני Die Boerevrou. זה היה רק כחודש או שלושה לאחר שמגזין רווחה אמריקאי, The North Dakota Children's Home Finder, סיפר את סיפורה של הייזל כורה לאלפי קוראיו.

הסיפור בתרבות המודרנית
----------------------

רחלקי דה ביר מושרשת בתרבות האפריקנרית. הדבר ניכר במספר הרחובות ובתי הספר הנקראים על שמה, ויצירות מוזיקליות בהשראתה כמו מחזמר.

הסיפור הוצג בסרט משנת 2019 בשם "סיפורה של רחלקי דה ביר", הנקרא גם רוכבי הסערה (Storm Riders).

דמותה מופיעה על שטר 10 אור שמדפיסה המועצה המנהלת של היישוב אורניה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Antonites, Alex, **Suid-Afrika na dertien jaar (1994–2007)**, Junie 2008, עמ' 159–164
2. ↑  Nieuwoudt, Stephanie, Racheltjie: ware heldin of versinsel?, **Die Burger**
3. ↑  Dawid W. de Beer & Jaleen de Beer, **Die De Beer-Familie – Drie Eeue in Suid-Afrika**, June 2000, מסת"ב 0-620-26029-7. (באפריקאנס)
4. ↑  G. Olwagen en Leo Kritzinger, Was Racheltjie eintlik ’n Amerikaner?, Die Burger, ‏2002-10-01 (באפריקאנס)
5. ↑  Racheltjie de Beer is bloot n afspie? ling van Hazel Miner
6. ↑  Die rol van Racheltjie de Beer staan oop vir die publiek (באפריקאנס)
**משה כהן** הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כטייס מסוקים ומפקד טייסות בחיל האוויר. בעל צל"ש הרמטכ"ל על פועלו במבצע כחול וחום.

ביוגרפיה
--------

כהן התגייס לצה"ל ב-1973 והחל את שירותו בקורס טיס אותו סיים במגמת קרב. הוא עבר קורס אימון מבצעי ושירת בטייסת 110, טייסת מטוסי סקייהוק בבסיס רמת דוד. לאור רמת טיסה נמוכה חזר לבית הספר לטיסה ועבר הסמכה לטיס מסוקים. הוא שירת בטייסת 125 כטייס מסוקי סייפן. ב-1977 עבר לטייסת 160, טייסת מסוקי הקוברה AH-1 הראשונה בחיל האוויר. שימש מדריך בבית הספר לטיסה וסמ"ט ב' בטייסת 160. ב-1981 ערך את הגיחה המבצעית הראשונה שלו בתקיפה בלבנון ושירת כסגן מפקד הטייסת גם במלחמת לבנון הראשונה. ביולי 1983 מונה לסמ"ט א' של הטייסת וב-1984 מונה לראש מדור מסוקי קרב בלהק האוויר. 

במרץ 1987 נקרא לפקד על טייסת 160 לאחר שמפקדה, סגן אלוף ציון בר-אור, נהרג בתאונה. בדצמבר 1988 נקרא לאתר ולחלץ חיילים מחטיבת גולני שנותרו מנותקים בעומק לבנון לאחר מבצע כחול וחום. על ביצוע החילוץ המורכב שבוצע תחת אש עוטר בצל"ש הרמטכ"ל. בנובמבר 1989 סיים את תקופת הפיקוד על הטייסת ומונה לראש צוות ההקמה של טייסת 113 כטייסת הראשונה של מסוקי ה-AH-64 אפאצ'י בחיל האוויר. הוא פיקד על הטייסת עד 1992. 

לאחר לימודי ניהול פיננסי בארצות הברית מונה לראש מחלקה בלהק המודיעין ובתפקידו האחרון בשירות הקבע שירת במדריך במכללה לביטחון לאומי. שירת כטייס במילואים עד שנת 2000.

לאחר שחרורו כיהן כסמנכ"ל בחברת "תדיראן ספקטרלינק" וכיועץ ארגוני. כיהן כיו"ר עמותת "טק-קריירה" לקידום השתלבותם של קהילת יוצאי אתיופיה בישראל בתחום הטכנולוגי.

כהן נשוי ואב לחמישה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ליאור שליין, ‏מר מסק"ר, באתר חיל האוויר הישראלי
* סא"ל משה כהן, באתר הגבורה באתר הגבורה
**פריסילה סוזן ברי** (באנגלית: **Priscilla Susan Bury**‏; 12 בינואר 1799 – 8 במרץ 1872) הייתה בוטנאית ומאיירת אנגלית.

חיים אישיים
-----------

פריסילה סוזן ברי נולדה בריינהיל, ליברפול. הוריה היו אדוארד פלקנר ובריג'ט (לבית טרלטון) פלקנר.

היא נישאה לאדוארד ברי (1794-1858), מהנדס רכבות ידוע, ב -4 במרץ 1830. לבני הזוג נולדו לפחות שלושה בנים, בין השנים 1831–1835. בין השנים 1852–1860 התגוררה המשפחה בהילסבורו הול ליד שפילד ולאחר מכן עברה להתגורר ברובע האגם.

בשנת 1860 פרסמה את זכרונותיו של בעלה אדוארד ברי, שהיה חבר החברה המלכותית, חבר מכון המהנדסים האזרחיים, חבר החברה הסמיטונית, חבר האגודה האסטרונומית המלכותית, עמית החברה המלכותית ההיסטורית.

בשנת 1866 היא עברה לפיירפילד, בקרוידון, שם נפטרה ב -8 במרץ 1872.

עבודה אמנותית
-------------

אף שלא הוכשרה כבוטנאית או הוזמנה כאמנית מקצועית, היא חיברה מספר ספרי צמחים אמנותיים ומדעיים.

היא החלה לצייר צמחים בחממה בבית משפחתה בפיירפילד, ובשנת 1829 היו לה מספיק איורים של חבצלות וצמחים אחרים לצורך פרסום. רישומי החבצלות משנת 1829, נעשו כליתוגרפיות מאת הולמנדל, הציגו את איוריה בליווי הערות קצרות.

בין השנים 1831 - 1834 פורסמו רישומיה בספר מבחר צמחים ממשפחת הקסנדריה. החריטה הופקדה בידי לונדון רוברט האוול, חרט הלוחות של ג'ון ג'יימס אודובון (1785-1851). בספר הוצגו 350 רישומי צמחים שצוירו בחלקם ביד. מאה שנה מאוחר יותר, הספר שלה תואר כ"אחד מהספרים הצבעוניים ביותר בתקופתו" בהערכה על ידי וילפריד ג'ספר וולטר בלאנט בספר "אמנות האיור הבוטני".

עבודתה המאוחרת לאחר 1836 כללה איורים לספרי בוטניקה של מאונד והנסלו וחוקרים אחרים וכן ציירה מאובנים שנאספו על ידי ג'ון דייווי והוכנו למיקרוסקופיה על ידי כריסטופר ג'ונסון מלנקסטר.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריסילה סוזן ברי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Priscilla Susan Bury | Science Museum Group Collection, collection.sciencemuseumgroup.org.uk (באנגלית)
2. ↑  Lain Wilson, Margaret Mee: Portraits of Plants, Dumbarton Oaks (באנגלית)
3. ↑  Recollections of Edward Bury by his widow | Science Museum Group Collection, collection.sciencemuseumgroup.org.uk (באנגלית)
4. ↑  "Priscilla Susan Bury - Audubon House Gallery of Natural History"
5. ↑  Bury, Priscilla Susan, - Biodiversity Heritage Library, www.biodiversitylibrary.org
6. ↑  Priscilla Susan Bury, Robert Havell, **A selection of Hexandrian plants, belonging to the natural orders Amaryllidae and Liliacae**, London :: Robt. Havell, ... ,, 1831
7. ↑  Blunt, Wilfrid (1950). The Art of Botanical Illustration. London: Collins. p. 213.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Botanist: Bury
* DSI: 1045
* GND: 122741110
* RKD: 430451
* VIAF: 40268160
* WorldCat: viaf-40268160

 |
**Airliners.net** הוא אתר העוסק בתעופה שנוסד בשוודיה על ידי יוהאן לונדגרן בספטמבר 1997. ב-27 ביולי 2007 נרכש האתר בידי חברת Demand Media, שבסיסה בסנטה מוניקה קליפורניה.

על פי החברה, מדובר באתר הגדול בעולם מסוגו, עם למעלה מ-80 מיליון דפים נצפים בחודש. באתר תמונות הקשורות לתעופה, חדשות מתחום התעופה, מידע על כלי טיס, פורומים וחדר צ'אט. האתר משמש חובבי תעופה וכן מסייע לתצפיתנות כלי טיס.

היסטוריה
--------

האתר הוקם במתכונתו הראשונית בשנת 1994 על ידי יוהאן לונדגרן, תחת השם "Modern Airlines". בשנת 1997 הוקם "Airliners.net" המכיל תמונות אותם מצלמים חובבי תעופה ברחבי העולם, ופורום גולשים. במאי 2006 חגג האתר את התמונה המיליון שלו.

ביולי 2007 רכשה חברת "Demand Media" את האתר, ובמאי 2008 עוצב האתר מחדש, ונוספה בו האפשרות לבחור את צבע הרקע של כל דף.

תכונות
------

### תמונות

בסיס הנתונים הכיל ב-18 באפריל 2011 1,903,622 תמונות הקשורות לתעופה, בליווי הסבר על התמונה ומקום הצילום. באתר ניתן לחפש מידע לפי מילות מפתח כרישום כלי הטיס, מספר הקו, מקום הצילום, דגם כלי הטיס, חברת התעופה, וצלם.

על מנת להבטיח את איכות התמונות באתר, עוברת כל תמונה ביקורת של מפעילי האתר. באתר ניתן להגיב על התמונות ולדרגם, כמו כן ניתן לרכוש באתר תמונות.

### דיונים

הפורומים באתר נחלקים לקטגוריות כתעופה אזרחית, צבאית וחלל, חובבי תעופה, תצפיתנות כלי טיס ועוד. באפריל 2011 היו באתר 133,140 חברים, מספר ההודעות בפורום התעופה האזרחית עבר את ה-4,000,000.

בנוסף לפורומי הדיון, באתר חדרי צ'אט המנוהל על ידי מפעילי האתר. כדי להשתתף בדיונים ובצ'אט המשתמשים נדרשים להרשם.

ישנם שלושה סוגי משתמשים:

* **First Class Mamber** חשבון המאפשר לצפות באתר ללא פרסומות, צפייה בתמונות ללא סימני מים ובמסך מלא, שטח אחסון של 10 MB, ועוד. עלות הרשמה לחשבון זה: 5 דולר לחודש.
* **Premium Membership** חשבון המאפשר גישה לצ'אט ולדיון בפורומים. לחשבון זה נדרשים המשתמשים לשלם סכום חד פעמי של 25 דולר.
* **Free Photographer Account** חשבון חינמי המאפשר יצירת פרופיל ואלבום תמונות.

בנוסף מפרסם האתר חדשות הקשורות בתעופה, ומסד נתונים גדול על סוגי כלי טיס המבוסס על הספר "The International Directory of Civil Aircraft".

חברות בת
--------

ל-Airliners.net שני אתרי אחות: myaviation.net המפרסם את התמונות שלא עוברות את ביקורת האתר. אתר נוסף הוא flightlevel350 המפרסם סרטונים הקשורים בתעופה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Airliners.net
* airliners.net באתר אלקסה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות airliners באתר הרשמי
2. ↑  הפורומים באתר הרשמי
3. ↑  סוגי המשתמשים באתר הרשמי
4. ↑  myaviation.net
5. ↑  flightlevel350
**מועדון הכדורגל פרינס אוף ויילס** (באנגלית: **Prince of Wales F.C.**) היה מועדון כדורגל ששיחק בליגת העל בגיברלטר. לזכותו של המועדון 19 אליפויות וגביע אחד, בזמן התקיימותו של המועדון שהוקם ב-1892 והתפרק ב-1953.

היסטוריה
--------

הכדורגל טריטוריה הבריטית גיברלטר הקטנה החל למעשה מחיילי הצבא הבריטי ששהו באזור, והחלו לשחק והקימו מועדוני כדורגל. מועדון כדורגל זה הוקם בשנת 1892 על ידי אזרחים גיברלטרים והיה אחד המועדונים הראשוניים שקמו על ידי אזרחים ולא על ידי החיילים שהביאו איתם את המשחק ממולדתם. 2 מועדונים גיברלטרים הוקמו שנה לאחר מכן ב-1893, "מועדון הכדורגל גיברלטר" (F.C. Gibraltar) ומועדון הכדורגל ג'ובילי (F.C. Jubilee), ולאחר שהעניין והפופולריות של משחק הכדורגל הפך לגדולה בקרב תושבי המדינה, הוקמה התאחדות הכדורגל גיברלטרית ב-1895, שהקימה את "גביע הסוחרים" שהיה למעשה התחרות הארצית הראשונה בגיברלטר, ומועדון הכדורגל פרינס אוף ויילס לקח ארבעה גביעים כאלו עד 1907, אז הוקמה תחרות הליגה הארצית של גיברלטר במקום גביע הסוחרים, וגם בה זכתה הקבוצה ב-1908/1909. לאחר מכן החל מ-1909 הוקמה הליגה הראשונה בכדורגל בגיברלטר, ופרינס אוף ויילס זכתה בה לראשונה ב-1913/1914. לאחר מכן החל מ-1916 ועד ל-1931 זכתה הקבוצה להצלחה מסחררת בתחרות הליגה ומתוך 15 תחרויות הליגה בשנים אלו לקחה עשרה אליפויות נוספות והייתה הקבוצה הבולטת ביותר במדינה. בסוף שנות ה-30 זכתה הקבוצה בעוד צמד אליפויות אך בעשור שלאחר מכן דעכה והצליחה לזכות רק בגביע המקומי בעונת 1948/1949. בעונת 1952/1953 לקחה הקבוצה את תואר האליפות ה-19 והאחרון שלה ובסיום שנה זו התפרקה ונעלמה ממפת הכדורגל הגיברלטרי. אולם שיא האליפויות שלה החזיק מספר שנים רב עד לשנת 2014, אז לינקולן רד אימפס שברה אותו וזכתה באליפות ה-20 שלה.

תארים
-----

* **אליפות גיברלטר: (19)**
	+ 1900/1901, 1902/1903, 1903/1904, 1905/1906, 1908/1909, 1913/1914, 1916/1917, 1918/1919, 1920/1921, 1921/1922, 1922/1923, 1924/1925, 1925/1926, 1926/1927, 1927/1928, 1930/1931, 1938/1939, 1939/1940, 1952/1953
* **הגביע של גיברלטר: (1)**
	+ 1948/1949
**פרינקיפים** (בלטינית: **Princeps**) הם סוג של חיל רגלים בצבא הרומי בתקופת הרפובליקה. השימוש בחיילים אלו החל עם המעבר של הצבא הרומי משיטת הפלאנקס לשיטה המניפולרית במהלך המאה ה-4 לפנה"ס. הפרינקיפים היו אזרחים עשירים יחסית שיכלו להרשות לעצמם נשק ומיגון באיכות טובה.

תיאור
-----

על פי פוליביוס, הפרינקיפים היו חיילים מבוגרים ואמידים יותר מההאסטאטים אך פחות מהטריאריים. בהתאם לכך, הם היו מוגנים טוב יותר מרוב החיילים. הם היו מצוידים בחרב קצרה שנקראה "גלאדיוס", שתי חניתות להטלה, ומגן גדול בצורת מלבן מקומר שנקרא סקוטום. את קסדותיהם הם נהגו לעטר בנוצות כדי להיראות גבוהים יותר.

כל לגיון כלל 1,200 פרינקיפים, והללו חולקו לעשרה מניפולים. הפרינקיפים הוצבו במסגרת המבנה המניפולרי אחרי ההאסטאטים ולפני הטריאריים. בעת הקרב היו הפרינקיפים מטילים את חניתותיהם מעל ראשי ההאסטאטים ולאחר מכן מצטרפים לקרב מאחוריהם. השימוש בפרינקיפים הופסק בעיקר בשל שינויים בכלכלת רומא, שבעקבותיהם היו כל החיילים מסוגלים לרכוש לעצמם כלי נשק זהים.

לקריאה נוספת
------------

* ישראל שצמן, **תולדות הרפובליקה הרומית**, ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פוליביוס, ספר שישי, 23.
2. ↑  שצמן, עמ' 248.
3. ↑  שצמן, עמ' 249.
**קית' מורי** (באנגלית: **Keith Murray**‏; 5 ביולי 1892 – 1981) אמן חרס וארכיטקט יליד ניו זילנד, השתלם בארכיטקטורה, ובתחילת דרכו גם אייר כתבי עת בארכיטקטורה. קית' עבד בעיצוב קרמיקה, זכוכית ומתכת. נחשב אחד המעצבים המשפיעים ביותר על האר דקו.

ביוגרפיה
--------

מורי נולד באוקלנד שבניו זילנד, אביו, ג'ון מורי, נולד בסקוטלנד, ואמו, ליליאן, נולדה בנלסון שבניו זילנד. משפחתו היגרה לאנגליה כשהיה בן 14. בשנת 1921 סיים מורי את בית הספר לארכיטקטורה של אגודת ארכיטקטים בלונדון, אך בגלל המחסור בעבודה, עבד מורי כמאייר מגזינים.

ביקוריו בתערוכות, כגון תערוכת 1925 בפריס ותערוכת 1931 באמנות תעשייה שוודית בלונדון, העניקו למורי השראה לחפש אפשרויות עבודה בעיצוב כדים וכלי שולחן לייצור מסחרי. בגלל השפל הגדול של תחילת שנות השלושים, שהפחית את הביקוש לארכיטקטים, נהפך מורי למעצב במשרה מלאה.

בין 1931 ל-1932 הוציא מורי כ-1200 עיצובים שונים, רובם בכמויות שאינן עולות על 12. בשנת 1932 החל לעבוד 2-3 חודשים בשנה בבית הקדרות ווג'ווד. עיצוביו במתכת נוצרו עבור החברה "Mappin & Webb".

רוב עבודותיו של מורי היו על כדים, קערות, ודברים דומים. עיצוביו לרוב כללו חריטות עמוקות אך מינימליות בכלי או משיכות רכות של צבע. רוב היצירה נעשתה באותו צבע בלי קישוטים נוספים. ניתן לזהות את עבודותיו בכך שבכל עבודה, מעל הסמל של ווג'ווד, הוא השאיר את חתימתו.

בשנת 1936, מורי היה הארכיטקט הממונה על עיצוב בית המפעל של ווג'ווד בברלסטון סטפורדשייר. לאחר המלחמה הוא עזב את מקצוע הקדרות והחל לעבוד בארכיטקטורה. עבודותיו של מורי נמכרו בקלות, והן נעשו מבוקשות יותר ככל שעבר הזמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קית' מורי** בוויקישיתוף
* קית' מורי, באתר מוזיאון ניו זילנד
* קית' מורי, באתר Powerhouse Museum

הערות שוליים
------------

1. ↑  קית' מורי, באתר Collecting The 20th Century
2. ↑  קית' מורי, באתר Odeon Art Deco

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 4050
* FNZA: 10897
* GND: 132028832
* ISNI: 0000 0000 7981 0153
* KulturNav: c7dc838c-6f5f-4e87-8585-e9e76d92497d
* LCCN: no2008098299
* NTA: 212742000
* TePapa: 1644
* ULAN: 500079382
* VIAF: 1161573
* WorldCat: lccn-no2008098299

 |
**פלאנקסטי** (**Planxty**) היא להקת פולק אירית הפעילה החל משנות ה-70 של המאה ה-20. 

בהיווסדה, חברי הלהקה היו קריסטי מור (סולן, גיטרה אקוסטית ובוראן), דונאל לוני (בוזאקי וגיטרה), אנדי אירווין (מנדולה, מנדולינה, סולן, בזוקי, הארדי גארדי ומפוחית פה), לים אופלין (חמת חלילים אירית וחליל אירי). לאחר מכן הצטרפו גוני מויניאן, מאט מולי (חליל צד) ופול בראדי.

השם
---

השם "פלאנקסטי" בא מצירוף המילים "פלאנקסטי אירווין" אשר ת'רלות' קארלון מצא אותו לשימושי ביצירותיו, כמחווה לקולונל גון אירווין שהיה בתקופתו הקולונל של העיירה סלייגו. במשך הזמן התגלו וויכוחים ונטען[דרוש מקור] שמקורו האמיתי של השם הוא מהמונח האירי המפורסם "sláinte", אשר משמעותו היא "בריאות טובה". יש הטוענים[דרוש מקור] שלא המונח האירי, אלא המונח הלטיני "plangere", אשר משמעותו היא "להביס" או "להכות", הוא מקור השם.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
בשנת 1972 כריסטי מור הוציא את אלבומו השני "Prosperous", אשר הוקלט בכפר פרוספרוס. האלבום אפיין את חבורת הלימודים שלו - דונאל לוני, ביחד עם אנדי אירווין (אשר היה חברו לעבודה של לארי) וליאם אופלין (אשר השתתף בג'אמים של חבריו). לאחר שהם הקליטו את פרוספרוס הם הקימו רשמית את פלאנקסטי. ההופעה הראשונה שלהם הייתה הופעת חימום של דונובן בגלאוויי, הופעה שהתגלתה כהצלחה.

בשנת 2006, הקדיש כריסטי מור את אלבומו "Burning Times" לזכרה של רייצ'ל קורי, עליה כתב בעטיפת האלבום: 

> 
> "ריצ'ל איבדה את חייה בעזה. היא עמדה מול בולדוזר שנוצר בארצות הברית והופעל על ידי ישראל בזמן שניסתה להגן על בית פלסטיני שעמד להיהרס. היא היתה חמושה במגפון. הבולדוזר מחץ אותה למוות"
> 
> 
> 
>

דיסקוגרפיה
----------

* planxty - 1973
* The Well Below the Valley - 1973
* Cold Blow And the Rainy Night - 1974
* The Planxty Collection - 1976
* After The Break - 1979
* The Woman I Loved So Well - 1980
* Words & Music - 1983
* Live 2004 - 2004

ביבליוגרפיה
-----------

* Irvine, Andy Aiming For The Heart - Poetic Songs From Ireland, Heupferd Musik, 1988, מסת"ב 3923445016
* O'Toole, Leagues The Humours of Planxty, Hachette Books Ireland, 2006, מסת"ב 0340837977
* Planxty (songbook), 1976

קישורים חיצוניים
----------------

* פלאנקסטי, באתר אייטונס (באנגלית)
* פלאנקסטי, באתר ספוטיפיי
* פלאנקסטי, באתר AllMusic (באנגלית)
* פלאנקסטי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פלאנקסטי, באתר Discogs (באנגלית)
* פלאנקסטי, באתר Songkick (באנגלית)
* פלאנקסטי, באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר שחק, להלן עשרה מוזיקאים שלא ישתתפו בפסטיבל ההופעות שייפתח מחר, וסיבותיהם איתם, באתר הארץ, 20 במרץ 2010

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13976757x (data)
* GND: 16204263-2
* ISNI: 0000 0001 0589 542X
* LCCN: nr95007245
* MusicBrainz: 3dc88d73-6125-48e6-9a6a-b3024d62ee51
* VIAF: 158723573
* WorldCat: lccn-nr95007245

 |
פסלו של פליפה השלישי המוצב במרכז הכיכר
**פלאסה מאיור** (בספרדית: **Plaza Mayor**) היא כיכר מרכזית במדריד, בירת ספרד.

צורת הכיכר מלבנית, אורכה 129 מטרים ורוחבה 94 מטרים. הכיכר מוקפת בבנייני מגורים בני שלוש קומות, בהם 237 מרפסות המשקיפות אל הכיכר. הכיכר כוללת תשע כניסות וממוקמת בסמיכות לכיכר מרכזית אחרת, הפוארטה דל סול. הכיכר שקטה באופן יחסי באמצע השבוע, והומה אדם בסופי השבוע.

היסטוריה
--------

מקורה של הכיכר במאה ה-16, אז פנה מלך ספרד, פליפה השני לאדריכל חואן דה הררה, בבקשה לתכנן מחדש את אזור הפלאסה דל אראבל (Plaza del Arrabal) ששכנה במקום. דה הררה תכנן את הפלאסה מאיור בשנת 1581, אך הבניה לא החלה עד 1617, תחת שלטונו של המלך פליפה השלישי, שהפקיד בידי חואן גומז דה מורה את המשך הפרויקט.

הכיכר הנוכחית היא פרי יצירתו של האדריכל חואן דה ווילנואבה, שהיה אמון על בנייתה מחדש של הכיכר ב-1790, בשל מכת שריפות שפקדה את האזור. פסלו של פליפה השלישי, כשהוא רוכב על סוס, פרי עבודתו של ג'אמבולוניה מ-1616, הוצב במרכז הכיכר בשנת 1848.

שמות הכיכר
----------

שמה המקורי של הכיכר היה Plaza del Arrabal - "כיכר הפרברים". ב-1812, בעקבות צו מלכותי, שונה שמן של כל הכיכרות המרכזיות בספרד ל-Plaza de la Constitución - "כיכר הקונסטיטוציה". בשנת 1814 סולקו מספרד הצרפתים ומונה שוב מלך מבית בורבון, ושמה של הכיכר שונה בהתאם ל-Plaza Real - "הכיכר המלכותית". שמה של הכיכר שונה שוב ל"כיכר הקונסטיטוציה" בתקופות שבין 1820 ל-1823, בין 1833 ל-1835 ובין 1840 ל-1843.

ב-1873 שונה שמה של הכיכר ל-Plaza de la República - "כיכר הרפובליקה". ב-1876, עם תחילת שלטונו של המלך אלפונסו השנים-עשר, שוב שונה שמה של הכיכר ל"כיכר הקונסטיטוציה" והוא נותר על כנו עד סיומה של מלחמת האזרחים הספרדית, אז קיבלה הכיכר את שמה הנוכחי.

שימושים
-------

פלאסה מאיור שימשה מאז הקמתה לאירועים רבים ומגוונים ובהם שווקים, קרבות שוורים, משחקי כדורגל, הוצאות להורג פומביות, טקסי אוטו דה פה של האינקוויזיציה הספרדית ועוד. כיום ממוקמות תחת אכסדרות הכיכר חנויות מסורתיות, מסעדות ובתי קפה. הפלאסה מאיור היא אחד מאתרי התיירות המרכזיים של מדריד ועשרות אלפי תיירים פוקדים אותה מדי שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פלאסה מאיור** |

* גלריית תמונות של הכיכר
* מידע בעברית על הפלאסה מאיור

| מדריד  |
| --- |
| כיכרות מרכזיות | פוארטה דל סול • פלאסה מאיור • פלאסה דה סיבלס • פלאסה דה קולון • פלאסה דה אספניה • פלאסה דה קסטייה • פלאסה דה לה ויה • פלאסה דה סנטה אנה |  |
| רחובות חשובים | גראן ויה • שדרת פראדו • שדרת רקולטוס • שדרת קסטיאנה |
| אנדרטות ומונומנטים | שער אלקלה • שער הניצחון • שער טולדו • שער סן ויסנטה • אובליסק קאחה |
| מבנים ואתרים בעלי חשיבות | הארמון המלכותי • ארמון סיבלס • התיאטרון המלכותי • קתדרלת אלמודנה • פארק בואן רטירו • מקדש דבוד • שער אירופה • AZCA • CTBA • אל רסטרו • נואבוס מיניסטריוס |
| מוזיאונים | מוזיאון הפראדו • מוזיאון תיסן בורנמיסה • מוזיאון ריינה סופיה |
| תחבורה | נמל התעופה מדריד-בראחס • הרכבת התחתית • הרכבת הפרברית • הרכבת הקלה • תחנת אטוצ'ה • תחנת צ'מרטין • תחנת פרינסיפה פיו |
| ספורט | ריאל מדריד • אתלטיקו מדריד • אצטדיון סנטיאגו ברנבאו • פלאסיו ויסטלגרה • קאחה מחיקה • אצטדיון ויסנטה קלדרון • אצטדיון מטרופוליטנו • ארמון הספורט • לס ונטאס |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 42ec8a15-eb6f-4fef-88b4-e9cfcacec7fd
* VIAF: 238761963
* WorldCat: viaf-238761963

 |
**QSI** (ראשי תיבות באנגלית: **Quality Schools International**) הוא ארגון של בתי ספר בינלאומיים ללא מטרות רווח המציעים חינוך בשפה האנגלית, במספר מדינות באירופה, אסיה, אפריקה, המזרח התיכון ואמריקה. בית הספר הראשון ששימש כבסיס לארגון נוסד בשנת 1971 והארגון נוסד בשנת 1991. המטה העולמי של הארגון ממוקם במלטה. מייסדי הארגון ונשיאיו השותפים הם ג'ים גילסון ודואן רוט.

בתי ספר של הארגון מוסמכים על ידי האגודה למכללות ובתי ספר של מדינות התיכון (MSA). הארגון חבר באיגוד בתי הספר במרכז ומזרח אירופה.

בתי הספר של הארגון משמשים כמרכזי בדיקות של מבחני הערכה לימודית.

הארגון מציע בגרות בינלאומית בחלק מבתי הספר שלו.

מחלקת המדינה של ארצות הברית מעניקה מימון וסיוע לארגון.

היסטוריה
--------

QSI נוסד מתוך בית הספר הבינלאומי צנעא, שנוסד בתימן בשנת 1971 על ידי ג'ים גילסון. בשנת 1991, ייסד גילסון את הארגון יחד עם דואן רוט.

בשנת 1991, נוסד בית הספר השני של הארגון, בטירנה שבאלבניה. ב-1992, נוסד בית הספר השלישי של הארגון בקייב ובשנת 1993, נוסדו עוד שני בתי ספר בינלאומיים מטעם הארגון, באלמטי ובמינסק. בשנת 1994, נוסדו עוד ארבעה בתי ספר מטעם הארגון ובשנת 1995, נוסדו עוד שני בתי ספר, בטביליסי ובירוואן.

בשנת 1996, נוסדו בתי הספר בסקופיה ובקישינב, בשנת 1997, נוסד בית הספר בסרייבו וב-1999, נוסד בית הספר בג'והאי שברפובליקה העממית של סין. בשנת 2000, נוסד בית הספר בתאילנד, בעיר פוקט. בשנת 2001, נוסד בית הספר בשנג'ן, בשנת 2002, נוסד בית הספר השלישי ברפובליקה העממית של סין, בצ'נגדו ובשנת 2004 נוסדו עוד שלושה בתי ספר, בדונגגוואן, בדושנבה ובאל טיגרה שבוונצואלה. בשנת 2005, נוסדו עוד ארבעה בתי ספר בינלאומיים של הארגון ובשת 2006, נוסד בית הספר בפודגוריצה.

בתי הספר באטירו שבקזחסטן ובמוסטה שבמלטה נוסדו בשנת 2007. בשנת 2011, נוסד בית הספר בבלמופן ובשנת 2012, נוסדו שלושה בתי ספר, בקוטונו, בפאפה ובשן-יאנג. בשנת 2015, נוסדו בתי הספר במינסטר ובפרישטינה. בשנת 2016, נוסד בית הספר בג'יבוטי. בית הספר האחרון שנוסד מטעם הארגון נוסד בשנת 2018, בפרמריבו, בירת סורינאם.

פריסה
-----

נכון לשנת 2021, הארגון מפעיל 35 בתי ספר ב-29 מדינות וכן בית ספר מקוון אחד, שנקרא Quality Virtual School. בבתי הספר של הארגון לומדים מעל 6,500 תלמידים המגיעים מלמעלה מ-125 לאומים שונים.

באירופה, הארגון מפעיל בתי ספר באלבניה, בבלארוס, בבוסניה והרצגובינה, בגרמניה, בהונגריה, באיטליה, בקוסובו, במקדוניה הצפונית, במלטה, במולדובה, במונטנגרו, בסלובקיה ובאוקראינה. באסיה, הארגון מפעיל בתי ספר ברפובליקה העממית של סין, במזרח טימור, בקזחסטן, בקירגיזסטן, בטג'יקיסטן, בתאילנד, בטורקמניסטן ובווייטנאם. במדינות הקווקז מפעיל הארגון בתי ספר בארמניה, באזרבייג'ן ובגאורגיה. באפריקה, הארגון מפעיל בתי ספר בבנין ובג'יבוטי. באמריקה, הארגון מפעיל בתי ספר בבליז, בסורינאם ובוונצואלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של QSI
* QSI, ברשת החברתית אינסטגרם

* QSI, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  QSI History - Quality Schools International, www.qsi.org (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  MSA-CESS -> Member Resources -> Membership Directory, www.msa-cess.org
3. ↑  International SAT Registration, SAT Suite of Assessments, ‏2015-05-15 (באנגלית)
4. ↑  Find an IB World School, International Baccalaureate® (באנגלית)
5. ↑  Office of Overseas Schools, 2009-2017.state.gov
6. 1 2  Home - Quality Schools International, www.qsi.org (באנגלית אמריקאית)
**שארלוט יואל** (בגרמנית: **Charlotte Joël**;‏ 1882 או 1887 – 1943) הייתה צלמת יהודייה-גרמנייה שצילמה דיוקנאות של מפורסמי התקופה, בעלת סטודיו לצילום שנסגר על ידי הנאצים.

קריירה
------

חותמת גומי של סטודיו לצילום
יואל חברה לצלמת מארי היינצלמן בסביבות 1918 ופתחה את סטודיו הצילום "יואל והיינזלמן" שרלוטנבורג, ברלין. היא יואל התעניינה בעיקר בצילומי פורטרטים, דיוקנאותיה של אנשים ידועים כללו את ולטר בנימין, מרלן דיטריך, קרל קראוס, הדוויג לכמן וגוסטב לנדאואר.

שטולפרשטיין (אבן נגף) לזכרה של שארלוט יואל
לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון, היא כבר לא הייתה יכולה לעבוד במקצועה כיהודייה משנת 1933, אך הסטודיו לצילום המשיך לפעול בשם "יואל והיינזלמן" עד שנת 1938/39. בעזרת חברתה קלרה גרונוואלד הגיעה ג'ואל ללנדוורק נוינדורף, מושבת עובדים והכשרה יהודית, שם עבדה בחנות המכולת.

דיוקן של קרל קראוס צילום: שארלוט יואל
ב־19 באפריל 1943 גורשה יואל מברלין למחנה ההשמדה אושוויץ בטרנספורט מס' 37, שם נרצחה.

בשנת 2013 הונחה אבן נגף בברלין ב-Klopstockstraße 19 עם שמה של יואל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארלוט יואל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Berliner Adreßbuch 1918, p. 1201:**Joel** – **& Marie Hinzelmann,** *(sic !)* **Charlotte,** Atel. f. moderne Photogr, Charlottenbg. Hardenberg=   
str, 24 IV T. Steinpl. 2079 9–6
2. ↑  Last entry in Berliner Adreßbuch 1939, p. 1245:  
**Joël** – Joël u Heinzelmann mod Photogr Charlottenb   
 Hardenbergstraße 24
3. ↑  Horst Helas: *Eine Fürstenwalder Geschichte*. PDF document. Retrieved 2018-10-21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007410270305171
* GND: 1023793962
* LCCN: no2022133029
* NKC: jo20201079425
* VIAF: 251092429
* WorldCat: viaf-251092429

 |
כיכר סיבלס ומבנה העירייה
מזרקת סיבלס במרכז הכיכר
**פלאסה דה סיבלס** (בספרדית **Plaza de Cibeles**) היא כיכר מפורסמת ומרכזית במדריד, בירת ספרד, שהפכה במרוצת השנים לאחד מסמלי העיר.

קבוצות הכדורגל והכדורסל של ריאל מדריד נוהגות לחגוג בכיכר זכייה בתארים.

מיקום הכיכר
-----------

כיכר סיבלס ממוקמת על הציר החוצה את מדריד מצפון לדרום. בדרומה יוצאת שדרת פראדו הנמשכת עד תחנת הרכבת אטוצ'ה ובצפונה יוצאת שדרת רקולטוס הנמשכת עד פלאסה דה קולון. ממזרח וממערב לכיכר מתפרש רחוב אלקלה, היוצא מפוארטה דל סול במערב ונמשך עד שער אלקלה במזרח.

מבנים מסביב לכיכר
-----------------

בפינה הדרום-מזרחית של הכיכר ממוקם בניין 'ארמון התקשורת', שאכלס בעבר את מטה שרות הדואר הספרדי ומשמש כיום כבית העירייה של מדריד. בפינה הדרום-מערבית ממוקם מבנה בנק ספרד ומולו מטה הצבא הספרדי. בפינה הצפון-מזרחית של הכיכר נמצא 'בית אמריקה' (Casa de América), המשמש בעיקר לאירועי תרבות הקשורים לדרום אמריקה.

מזרקת סיבלס
-----------

מזרקת סיבלס הממוקמת במרכז הכיכר, מציגה את סיבלס (קיבלה), האלה האם בדת הפריגית, יושבת במרכבה הרתומה לשני אריות. המזרקה, שתוכננה על ידי ונטורה רודריגז, נבנתה בימיו של המלך קרלוס השלישי במשך חמש שנים, מ-1777 עד 1782. פסלה של האלה במרכבה עוצב על ידי פרנסיסקו גוטיירז והאריות הם פרי יצירתו של רוברטו מישל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלאסה דה סיבלס** בוויקישיתוף

| מדריד  |
| --- |
| כיכרות מרכזיות | פוארטה דל סול • פלאסה מאיור • פלאסה דה סיבלס • פלאסה דה קולון • פלאסה דה אספניה • פלאסה דה קסטייה • פלאסה דה לה ויה • פלאסה דה סנטה אנה |  |
| רחובות חשובים | גראן ויה • שדרת פראדו • שדרת רקולטוס • שדרת קסטיאנה |
| אנדרטות ומונומנטים | שער אלקלה • שער הניצחון • שער טולדו • שער סן ויסנטה • אובליסק קאחה |
| מבנים ואתרים בעלי חשיבות | הארמון המלכותי • ארמון סיבלס • התיאטרון המלכותי • קתדרלת אלמודנה • פארק בואן רטירו • מקדש דבוד • שער אירופה • AZCA • CTBA • אל רסטרו • נואבוס מיניסטריוס |
| מוזיאונים | מוזיאון הפראדו • מוזיאון תיסן בורנמיסה • מוזיאון ריינה סופיה |
| תחבורה | נמל התעופה מדריד-בראחס • הרכבת התחתית • הרכבת הפרברית • הרכבת הקלה • תחנת אטוצ'ה • תחנת צ'מרטין • תחנת פרינסיפה פיו |
| ספורט | ריאל מדריד • אתלטיקו מדריד • אצטדיון סנטיאגו ברנבאו • פלאסיו ויסטלגרה • קאחה מחיקה • אצטדיון ויסנטה קלדרון • אצטדיון מטרופוליטנו • ארמון הספורט • לס ונטאס |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר ניו.

**הר ניו** (באנגלית: **New Mountain**) הוא הר באזור העמקים היבשים מקמרדו, בהרי קווטרמיין, באדמת ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 2,260 מטרים מעל פני הים.

ההר ממוקם בין עמק ארנה לבין ערוצון וינדי (וינדי גאלי), בין רמת ביקון והר נובהד.

ההר ממוקם בצידו הדרומי של קרחון טיילור.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת דיסקברי.

לקריאה נוספת
------------

• W.C Mahaney, J.M Dohm, V.R Baker, Horton E Newsom, D Malloch, R.G.V Hancock, Iain Campbell, D Sheppard, M.W Milner, **Morphogenesis of Antarctic Paleosols: Martian Analogue**, Icarus, Volume 154, Issue 1, November 2001, Pages 113-130,  
• WARREN HAMILTON, **Diabase Sheets of the Taylor Glacier Region Victoria Land, Antarctica**, GEOLOGICAL SURVEY PROFESSIONAL PAPER 456-B
• Savage, J. Bradshaw, M. & Bassett, K. (2013), **Marginal marine depositional setting and correlation of the Devonian Sperm Bluff Formation (Taylor Group), southern Victoria Land, Antarctica**, Antarctic Science, 25(6), 767-790. doi:10.1017/S0954102013000205
• Allan C Ashworth and Terry L. Erwin, **Antarctotrechus balli sp. n. (Carabidae, Trechini): the first ground beetle from Antarctica**, Zookeys. 2016; (635): 109–122. Published online 2016 Nov 23. doi: 10.3897/zookeys.635.10535

קישורים חיצוניים
----------------

* הר ניו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר ניו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* הר ניו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר ניו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מזג אוויר נוכחי עדכני עבור הר ניו
	+ תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר ניו
	+ סטיטסיקות מזג אוויר עבור הר ניו

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים של ממשלת ניו זילנד
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  לפי מקור אחר 2,387 מטרים מעל פני הים
4. ↑  מידע גאוגרפי

| הרי קווטרמיין |
| --- |
| עמקים | ארנה • ביקון • טרנאבאוט • פרידמן |
| קרחונים | טיילור |
| הרים | בנינגהוף • הנדסלי • טאבולר • טרה קוטה • נובהד • ניו • פד'ר • פינגר • פירמיד |
| רכסי הרים | ביקון • סיפל |
| הרי רמת ביקון | איסט (מזרח) • וסט (מערב) • סאות' (דרום) |
| אתרי עמק ביקון | 

|  |  |
| --- | --- |
| מצוקים | הורייזן • פרופיל |
| רכסים | וסטל • רקטור |

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר מקלנן.

**הר מקלנן** (באנגלית: **Mount McLennan**) הוא הר נישא בצידו הצפוני של עמק טיילור, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 1,600 מטרים מעל פני הים.

ההר מתנשא מעל קרחון קנדה, קרחון חבר העמים, וקרחון לופטוס.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי חוקר הארצות הקנדי צ'ארלס רייט, ממשלחת טרה נובה אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1913–1910.

ההר נקרא על שמו של פרופסור מקלנן (McLennan), פיזיקאי מאוניברסיטת טורונטו, מטורונטו שבקנדה.

### התרסקות המסוק

ב-19 בנובמבר 1969 התרסק על צלע ההר מסוק. בהתרסקות נהרגו הגאולוג תומאס אי. ברג (Thomas E. Berg), והצלם הניו זילנדי ג'רמי סייקס (Jeremy Sykes); סייקס היה הניו זילנדי הראשון שנהרג על אדמת אנטארקטיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הר מקלנן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר מקלנן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* הר מקלנן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  לפי מקור אחר גובהו של ההר 1,770 מטרים מעל פני הים
3. ↑  אירועים בהיסטוריה של אנטארקטיקה
**הכנר הראשי** (גם: **קונצרטמייסטר**) הוא "מנהיג" התזמורת הקלאסית, משנה בתפקידו למנצח, ולמעשה הנגן המוביל את התזמורת כולה ובפרט את כלי הקשת.

הכנר הראשי אחראי על המשמעת ומילוי אחר הוראות המנצח ועל חזרות הנערכות ללא נוכחות המנצח, וזאת בנוסף לתפקידו ככנר המוביל את סקציית הכינור הראשון בתזמורת סימפונית או תזמורת כלי קשת.
על פי סידור התזמורת הנהוג, הכנר הראשון יושב ליד המנצח, משמאלו, בצד הקרוב לקהל.

בין תפקידיו:

במהלך החזרות, הכנר הראשי מכתיב את כיווני הקשתות לכל נגני כלי המיתר, נותן הערות קלות, ודואג לסדר ואחדות בין הנגנים. הוא מנהל את החזרות בהיעדרו של המנצח.

בתחילת הקונצרט, נהוג שכל כלי המיתר מכוונים את הכלים על פי הכיוון של הכנר הראשי, לאחר שהתאים את כיוונו לאבובן הראשון. בנוסף, כאשר נכנס המנצח או הסולן לבמה התזמורת קמה על פי סימן של הכנר הראשי, ומקובל שהמנצח או הסולן לוחצים את ידו של הכנר הראשי (בתזמורות ובמדינות מסוימות, מקובל גם שהכנר הראשי עומד על מנת לתת הנחיה לאבובן הראשון לתת את הצליל לה או שהוא נכנס לאחר התזמורת, בנפרד, וקד קידה בשמה).

במהלך הנגינה, הכנר הראשי מוביל את התזמורת על ידי מחוות קלות בגופו.

לעיתים, ביצירות סימפוניות, ישנו תפקיד לכינור סולו. במקרים כאלו, כאשר לא מדובר בתפקיד לכנר סולן אלא בקטעים קצרים יחסית בתוך היצירה, הכנר הראשי ינגן את התפקיד (על כל פנים, דברים אלו נכונים לכל ראש סקציה, לאו דווקא לכנר הראשון).

גם בהרכבים קאמריים, כגון רביעיית מיתרים, נהוג שהכנר הראשון מוביל את ההרכב. גם במקרה זה, הדבר בא לידי ביטוי כמו בתזמורת, בהנהגת ההרכב, שמירת האחדות בין הנגנים, כיוון הכלים והובלת ההרכב בזמן הנגינה. בהשאלה תפקיד זה ממולא על ידי נגן הקלרינט בתזמורות כלי נשיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנר ראשי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4231707-1
* NKC: ph323756

 |
החודש העברי המקביל| חודש | בשנים |
| --- | --- |
| אלול | ה'תשע"ו-ה'תשע"ח |
| אב | ה'תשע"ט-ה'תשפ"א |
| תמוז | ה'תשפ"ב-ה'תשפ"ג |
| סיוון | ה'תשפ"ד-ה'תשפ"ו |
| אייר | ה'תשפ"ז-ה'תשפ"ט |
| ניסן | ה'תש"ץ-ה'תשצ"ב |
| אדר | ה'תשצ"ג-ה'תשצ"ה |
| שבט | ה'תשצ"ו-ה'תשצ"ח |
| טבת | ה'תשצ"ט-ה'תת"א |
| כסלו | ה'תת"ב-ה'תת"ג |
| חשוון | ה'תת"ד-ה'תת"ו |
| תשרי | ה'תת"ז-ה'תת"ט |

**ד'וּ אל-חִיגָ'ה** (בערבית: **ذُو ٱلْحِجَّة**, תעתיק מדויק: **ד'וּ (א)לְחִגָּ'ה**) הוא החודש השנים-עשר והאחרון בלוח השנה המוסלמי. זהו החודש שבו נערך החג', העלייה לרגל לאתרים המקודשים לאסלאם במכה ובסביבותיה.

משמעות שמו של החודש היא "בעל החג' ", כלומר, החודש שבו נערך החג' (העלייה לרגל). החג', שהוא אחת מחמש המצוות העיקריות באסלאם, יכול להתקיים רק בתאריכים הקבועים בחודש זה. עלייה לרגל במועד אחר, המכונה "עוּמְרָה" (عمرة), אינה נחשבת כקיום מצוות החג'.

החג' מתקיים מראשית החודש, ומגיע לשיאו ביום התשיעי של החודש, הוא יום ערפאת (אנ'). ביום זה עומדים העולים לרגל למרגלות הר ערפאת הסמוך למכה ומאזינים לדרשה. טקס זה נחשב כטקס החשוב ביותר מבין טקסי החג', והוא שחזור של דרשתו של מוחמד למאמיניו ביום התשיעי של ד'ו אל-חיג'ה בשנת 10 להג'רה (שנת 632 לספירה), בזמן שערך את העלייה לרגל האחרונה לפני מותו (ראו: חיג'ת אל-ודאע).

מהיום העשירי בחודש ובמשך ארבעה ימים נחוג עיד אל-אדחא (חג הקורבן), שהוא אחד משני החגים המרכזיים באסלאם. לפי המסורת המוסלמית, חג זה מציין את עקדת ישמעאל בידי אברהם (סיפור המופיע בקוראן ומקביל לסיפור עקדת יצחק בתנ"ך).

ביום ה-18 לחודש ד'ו אל-חיג'ה חוגגים השיעים את חג ע'דיר ח'ם ("מעיין ח'ם"). חג זה נחוג לזכר אירוע שנזכר במסורת השיעית בלבד, לפיה ביום זה הכתיר מוחמד את עלי בן אבי טאלב ליורשו, ליד המעיין המכונה ח'ם.

יש מסורות מוסלמיות הקובעות כי בחודש זה, עלי בן אבי טאלב, שהיה בן-דודו של מוחמד, נשא לאישה את בתו של מוחמד, פאטמה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשנה הראשונה אדר ב', באחרונה אדר א' וביניהן אדר רגיל.

| חודשים מוסלמיים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מוחרם • צפר • רבּיע אל-אוול • רבּיע א-ת'אני • ג'ומאדא אל-אוּלא • ג'ומאדא א-ת'אניה • רג'בּ • שעבּאן • רמדאן • שוואל • ד'ו אל-קעדה • ד'ו אל-חיג'ה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: zilhicce

 |
גנרל של ארמייה **מארי אז'ן דבני** (בצרפתית: **Marie-Eugène Debeney**;‏ 5 במאי 1864 – 6 בנובמבר 1943) היה גנרל בצבא צרפת שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

דבני נולד ב-5 במאי 1864 בעיר בורק-אן-ברס, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. הוא התחנך באקדמיה הצבאית סן-סיר, ובשנת 1886 הצטרף כקצין לצבא הצרפתי. בין השאר הוא שימש כעוזר לאלכסיס הגרון, וכמדריך באקול סופריור דה גר.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ המלחמה הוא מונה לראש מטה הארמייה הראשונה בפיקודו של אוגוסט דובאי. הוא שימש גם כראש המטה בפיקודו של דובאי כאשר האחרון הפך למפקד העליון של קבוצת הארמיות המזרחית. במאי 1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-57, ולאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה ה-25. באפריל 1916 מונה למפקד הקורפוס ה-38, ולאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-32, עמו לחם במהלך הקרב על הסום. בדצמבר 1916 הוא מונה למפקד הארמייה השביעית שנפרסה בהרי הווז', ובאפריל 1917 מונה לראש המטה של פיליפ פטן. בדצמבר 1917 הוא מונה למפקד הארמייה הראשונה, אותה הוביל עד תום המלחמה, ובלל זה בקרב אמיין ובמתקפת מאה הימים.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה, מונה דבני למפקד האקול דה גר. לאחר מותו של אדמונד בואט בדצמבר 1923, הוא מונה לרמטכ"ל הצבא. בשנת 1926 הוענק לו ה-Médaille militaire. עבודתו La Guerre et les hommes: réflexions d'après-guerre (1937) זכתה בפרס האקדמיה הצרפתית.

דבני נהרג ב-6 בנובמבר 1943 בגיל 79 בהתנקשות של המחתרת הצרפתית. בנו ויקטור דבני היה גנרל דה דיוויזיה, מנהל שירות שביתת הנשק ולאחר מכן שלישו של המרשל פטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארי אז'ן דבני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13003032x (data)
* GND: 1050457439
* ISNI: 0000 0001 1364 7768
* The Léonore id LH//677/87 is not valid.
* NDL: 00549697
* NLG: 235770
* NTA: 135603072
* SUDOC: 080921949
* VIAF: 69063823
* WorldCat: viaf-69063823

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר מקינטוש.

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה, עם הערך "הר מקינטוש (האי רוס)", העוסק בהר באי רוס שבאנטארקטיקה.

**הר מקינטוש** (באנגלית: **Mount Mackintosh**) הוא הר בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

ההר הוא הפסגה הצפונית ביותר בהרי הנסיך אלברט (המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים).

ההר מתנשא מעל רכס סקינר, והוא ממוקם 3.7 קילומטרים דרומית-מערבית להר פנטון.

ההר ממוקם ממערב להר בקסטר, ומזרח לקרחון ריווס.

גובהו של ההר 2,300 מטרים מעל פני הים; הר מקינטוש הוא ההר ה-1,104 בגובהו באנטארקטיקה.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הר מקינטוש

רכס ההרי הנסיך אלברט התגלה על ידי סר ג'יימס קלארק רוס ב-17 בפברואר 1841, אולם הם לא נחקרו ונסקרו עד שנת 1900 (העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה). בשנת 1900 הגיעו לרכס הרי הנסיך אלברט קרטוגרפים בריטים.

הרי הנסיך אלברט נסקרו ומופו ביסודיות על ידי חוקרים מארצות הברית ומניו זילנד בשנות ה-50 ובשנות ה-60 של המאה ה-20.

הר מקינטוש מופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), בפיקודו של ארנסט שקלטון, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1910.

### מקור השם

הר מקינטוש נקרא על שמו של אניאס מקינטוש, יליד סקוטלנד שפיקד על קבוצת ים רוס שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית בפיקודו של ארנסט שקלטון, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.

מקינטוש היה סגן רב החובל של האונייה "נמרוד" אשר הובילה את משלחת נמרוד.

מקינטוש נעלם ב־8 במאי 1916 עת שהלך על הקרח המכסה את מצר מקמרדו, בין האט פוינט לכף אוונס.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 233
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 193

קישורים חיצוניים
----------------

* הר מקינטוש באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר מקינטוש באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* הר מקינטוש באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר מקינטוש באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר מקינטוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הר מקינטוש באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
2. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
4. 1 2  מידע גאוגרפי והיסטורי בערך הר מקינטוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
5. 1 2  מידע גאוגרפי
6. 1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
7. 1 2 3  מידע היסטורי על חקר רכס הרי הנסיך אלברט

| אתרים בהרי הנסיך אלברט |
| --- |
| הרים | הר בואן • הר בילינג • הר ג'ויס • הר ג'ורג' מארי • הר האוורד • הר מאליס • הר מארי • הר מוריסון • הר מקינטוש • הר סמית' • הר פריסטלי | הר ג'ויס |
| מעברי הרים | אוכף דוגווץ' |
| סלעים ומצוקים | סלעי שפרד • סלעי בובי |
| גבעות | רייקר |
| קרחונים | דייוויד • פראר • פריסטלי |
| מקפא קרחוני | פריסטלי |
| נונאטאקים | נונאטאקי טריו |