recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**צֻרְמָן** (בערבית: **صرمان**, מוכר גם בתור **צרמניה** (**صرمانيه**), **אל-עדוניה** ו**אל-עדנאניה** (**العدنانيه**)) הוא כפר צ'רקסי נטוש ברמת הגולן סמוך לגבול ישראל-סוריה, כ-3 ק"מ מדרום-מזרח לקוניטרה וכ-4 ק"מ ממזרח לקיבוץ עין זיוון.

היסטוריה
--------

היישוב נוסד בשלהי התקופה הרומית, ונזכר ב"מכתב הארכימנדריטים" משנת 570 לספירה בשם **כפר צורמנין**.

היישוב נושב מחדש רק בשנת 1878 על ידי הצ'רקסים. בשיאו מנה הכפר 1090 תושבים ו-200 בתים שרובם כוסו ב"רעפי מרסיי" מתוצרת צרפת, שהיו נפוצים מאמצע המאה ה-19 באירופה ומראשית המאה ה-20 במזרח התיכון. שרידים רבים של הרעפים פזורים עדיין בשטח הכפר. 
הכפר ננטש בשנת 1967 בעקבות מלחמת ששת הימים ותושביו ברחו לסוריה.

במלחמת ההתשה שימש הכפר כבסיס לפעילות המסתננים והפח"ע שביצעה סוריה כנגד מטרות ישראליות ברמת הגולן[דרוש מקור]. בעקבות זאת הוחלט להרוס את מרבית בתי הכפר, פרט למבנה המסגד ומבנים בודדים נוספים. בין היתר הוקם על הגבעה השולטת על הכפר מוצב 109 של צה"ל כחלק מתפיסת המגננה ברמת הגולן.

בימים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים ניסתה הדיוויזיה הממוכנת התשיעית הסורית, בפיקודו של חסן עלי טורקמאני, לפרוץ אל הגולן משטח הכפר כחלק מהמאמץ ההתקפי המשני. עם תחילת המלחמה הופגז מוצב 109, אשר אויש על ידי מחלקת חי"ר מחטיבת גולני וכח שריון מחטיבה 188, על ידי ארטילריה סורית. בהמשך הצליחו טנקי חטיבה 188 להדוף שני ניסיונות התקפה חטיבתיים. הראשון, בבוקר ה-7 באוקטובר, אשר התבצע על ידי החטיבה המשוריינת מס' 52 והשני, ב-9 באוקטובר, אשר התבצע על ידי החטיבה המשוריינת מס' 43.

צרמן כיום
---------

כאמור, רוב בתי הכפר נהרסו על ידי צה"ל במהלך מלחמת ההתשה, בעקבות ריבוי פעולות הפח"ע וההסתננות מתוך שטח הכפר, וכיום פרט למבנה המסגד ומספר מבנים בודדים ניתן לראות בשטח רק ערמות אבנים.

מעל הכניסה לצריח המסגד בכפר ניתן להבחין באבן בעלת עיטור הפרח האופייני לבתי כנסת מתקופת המשנה והתלמוד. ככל הנראה שולבה האבן בדופן המבנה בבנייה מאוחרת.

בתחומי הכפר נמצא בוסתן גדול המכיל עצי תאנה, שקד מצוי, תות עץ, גפנים ואגוזי מלך, המניבים פירות לקראת סוף הקיץ.

הכפר נחקר לראשונה על ידי הארכאולוג ממוצא גרמני יליד ארצות הברית גוטליב שומאכר בין השנים 1884-1885 ופעם נוספת בשנת 1913.

גלריה
-----

|  |
| --- |
| * עיטור הפרח על דופן צריח המסגדעיטור הפרח על דופן צריח המסגד
* הריסות הכפר. בצידה השמאלי של התמונה ניתן לראות את עצי הבוסתןהריסות הכפר. בצידה השמאלי של התמונה ניתן לראות את עצי הבוסתן
* כניסה לאחד המבנים שלא נהרסו בכפרכניסה לאחד המבנים שלא נהרסו בכפר
 |

ראו גם
------

* ההתיישבות הצ'רקסית ברמת הגולן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צרמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מ' הרטל, ההיסטוריה של צפון עבר-הירדן לאור המקורות ההיסטוריים והממצא הארכאולוגי, עמ' 352.
2. ↑  מספר התושבים בשנת 1967 חושב לפי נתוני מפקד האוכלוסין הסורי, שנערך בשנת 1960 (אשר עמד על 887 איש) בתוספת 3% ריבוי טבעי בכל שנה.
**ישיבת שדמות נריה** היא ישיבת הסדר השוכנת ביישוב שדמות מחולה שבצפון בקעת הירדן. הישיבה קרויה על שם הרב משה צבי נריה. חלק נכבד מתושבי היישוב, המונה כ-130 משפחות, הם רבני ובוגרי הישיבה. ראשי הישיבה הם הרב שלמה רוזנפלד, המשמש גם כרב אזורי בעמק בית שאן וחבר בהנהלת איגוד ישיבות ההסדר בישראל ולצידו מכהן הרב נחמיה רענן. מנהל הישיבה הוא שלמה חזות, שגם הקים וניהל את ישיבת גבעת אולגה.

היסטוריה
--------

הישיבה הוקמה בשנת ה'תשנ"ד על ידי ישיבת בני עקיבא כפר הרואה כאשר ראש הישיבה, הרב משה צבי נריה החליט על הקמת ישיבת הסדר בכפר הרואה, ונענה לבקשה להעתיק את מיקומהּ לשדמות מחולה על מנת לחזק את היישוב היהודי בבקעת הירדן ולהוות מענה רוחני לתושבי האזור. הרב נריה רצה לקרוא לישיבה "גאון הירדן", דבר שלא התקבל, אך שם זה ניתן לעלון שהישיבה מוציאה לבחוריה וחייליה ובעבר גם לבוגריה. הישיבה היא המוסד האחרון מבין מוסדות רבים שהקים בחייו הרב נריה, שנפטר שנה לאחר הקמתה.

באפריל 2022 נכנסה הישיבה לפנימיות הקבע שנבנו בעזרת גיוס המונים, זאת לאחר שבית המדרש חידש את פניו באלול תש"פ.

בחודש אוקטובר 2013 לאחר רצח אל"ם שריה (יאיא) עופר, אכלסה הישיבה באופן זמני, ביחד עם מספר משפחות משדמות מחולה את ברוש הבקעה.

מעבר לפיתוח התלמידים, הישיבה מתמקדת גם בקשר עם תושבי בקעת הירדן ועמק בית שאן במגוון דרכים, כגון העברת פעילויות בבתי ספר, השלמה למניין בבתי כנסת בדגש על חגי ישראל וימים נוראים, מפגשים עם חיילים המשרתים באזור, העברת שיעורי תורה ביישובי הסביבה, התנדבות בתנועות הנוער ועוד. בנוסף לכך יש גם קשר מיוחד בין הישיבה ליישוב שכולל הדרכה בבני עקיבא, משפחות המאמצות את הבחורים ועוד.

תלמידים בוגרי צבא יכולים לשלב בתוכנית הלימודים שלהם לימודים לתעודת הוראה במכללת הרצוג או ללמוד למבחני רבנות.

בעבר מרבית תלמידי הישיבה היו בוגרי ישיבת בני עקיבא כפר הרואה, אך כיום נמנים עם תלמידיה גם בוגרי ישיבות תיכוניות רבות מכל הארץ. רבני הישיבה ברובם בוגרי ישיבת מרכז הרב וישיבת הר עציון אך גם בוגרי הישיבה עצמה, ומכאן שתפיסת עולמה של הישיבה מגוונת ומורכבת מאסכולות שונות של הציונות הדתית.

הישיבה מונה כ-40 תלמידים. בישיבה פעל כולל אברכים הנקרא "בני אלישע", על שם הנביא אלישע בן שפט המוכר מספר מלכים שהתגורר באזורה של שדמות מחולה. לאחר מספר שנים התמזג הכולל עם הישיבה.

החל מזמן אלול ה'תשפ"א מכהן כראש הישיבה לצד הרב רוזנפלד הרב נחמיה רענן, עד אז ר"מ בישיבת הר עציון. הרב רענן מרבה לעסוק בחסידות והוא הוסיף לישיבה את הפן החסידי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישיבת שדמות נריה, אתר איגוד ישיבות ההסדר
* עמוד הפייסבוק של ישיבת הבקעה
* ערוץ היוטיוב של ישיבת 'שדמות נריה'
* מאמרי **ממעין מחולה**, כתב העת של הישיבה, באתר ספריית אסיף.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חדשות כיפה, ‏ראש ישיבה חדש בשדמות מחולה, באתר כיפה, ט"ו בשבט תשפ"א.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007358962905171
* LCCN: no2003124562
* WorldCat (עם LCCN): no2003-124562

 |
**אוניות מחופות שריון מסדרת ויקטוריה** (או **סדרת סנס פרייל**) של הצי המלכותי משנות ה-80 של המאה ה-19 הייתה הסדרה הראשונה של אונייה מחופת שריון (מתוארת לפעמים כאוניית מערכה) שהשתמשה במנועי קיטור תלת דרגתיים, כאשר סדרות קודמות השתמשו במנועים מורכבים.

היו רק שתי אוניות בסדרה זו. האונייה הראשונה בסדרה, אה"מ ויקטוריה, טבעה בהתנגשות מקרית עם אוניית מערכה נוספת של הצי המלכותי, אה"מ קאמפרדאון בים התיכון עם אובדן של מחצית מצוותה. אוניית האחות שלה, אה"מ סנס פרייל, שרדה עד שנגרטה באפריל 1907.

תכנון
-----

תרשים של האוניות מסדרת ויקטוריה
סדרה זו נועדה להיות גרסה משופרת של אה"מ קונקרור, ונקראה במקור סדרת אוניות קונקרור החדשות.

### חימוש

תותח BL‏ 16.25 אינץ' במצב טעינה בצריח
הכוונה המקורית הייתה להתאים תותחי 13.5 אינץ' (343 מ"מ), במשקל 67 טון, במקום תותחי ה-12 אינץ' (305 מ"מ) של אה"מ קונקרור בצריח הקדמי הבודד, אך מאוחר יותר במהלך התכנון הוחלט להגדיל אותם ולהשתמש בתותחי ה-16.25 אינץ' (413 מ"מ), במשקל 110 טון. תותחים דומים סופקו על ידי היצרן, Sir W. G. Armstrong, Whitworth & Co. Ltd. לצי המלכותי האיטלקי והותקנו בסדרת אנדריאה דוריה והפגז במשקל 1,800 פאונד (816 ק"ג) יכול היה לחדור לכל עובי שריון שהיה קיים באותו זמן. בתקופה שבה העליונות הימית של הים התיכון נתפסה כחלק מכריע מהמדיניות הבריטית, סדרת ויקטוריה נועדה לשירות כחלק מצי הים התיכון הבריטי. אותו דגם של תותח הותקן באה"מ בנבואו האונייה האחרונה מסדרת אדמירל, שהיה לה דוגמה יחידה בכל אחת משתי הברבטות שלה במקום זוגות של תותחי 13.5 אינץ’ (343 מ"מ), והייתה ספינת המלחמה הבריטית היחידה שנשאה אותם.

התותח לא הצליח בשירות מכיוון שלקח ארבע או חמש דקות לטעון ולירות. לקנים היו תוחלת חיים של 75 פגזים בלבד והלוע נטה לצנוח.

הצריח האחורי הכיל תותח 10 אינץ' (254 מ"מ) קטן יותר בעיצוב דומה, במשקל 26 טונות.

### יכולות שייט

אה"מ סנס פרייל
סדרה זו הייתה אחת מהאחרונות בתקופה זו עם בולט נמוך מאוד, בערך 10 רגל (3 מטר). הדבר נעשה כדי לצמצם את שטח המטרה בקרב ימי, אך השפיע לרעה על יכולת השייט, והיה גורם חשוב בטביעת ויקטוריה תוך חמש עשרה דקות לאחר ההתנגשות, שכן הוא אפשר למים להגיע במהירות ליציאות צריח התותחים.

### הנעה

החידוש המוצלח ביותר של הסדרה היה הכנסת מנועי קיטור תלת דרגתיים לאוניות מערכה של הצי המלכותי. מנועים אלו פותחו כתוצאה מהחדרת פלדה לייצור דוודים, אשר בתורה הובילה ללחצי קיטור גבוהים יותר. הצי המלכותי ניסה אותם במקור בהצלחה רבה בסירת התותחים נושאת הטורפדו אה"מ ראטלסנייק. היתרון העיקרי היה היעילות המשופרת של המנוע, משמעה תפוסה מופחתת מכיוון שהיה צורך בפחות פחם. בניסויים, אה"מ ת'אנדרר, שהופעלה מחדש עם מנועי קיטור תלת דרגתיים בשנים 1889–1891, הראתה שצריכת הפחם ב-80% הספק ירדה בחצי.

אוניות הסדרה
------------

| שם האונייה | המספנה | הונחה | הושקה | הוכנסה לשירות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **ויקטוריה** | ארמסטרונג, מיטשל ושות' | 13 ביוני 1885 | 9 באפריל 1887 | 1890 |
| **סנס פרייל** | חברת מפעלי הברזל ובניית ספינות תמזה | 21 באפריל 1885 | 9 במאי 1887 | 1891 |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניות מחופות שריון מסדרת ויקטוריה** בוויקישיתוף
**טל גן צבי** (נולד ב-31 במאי 1981) כיהן כראש הסגל של ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט ויועצו מאז 2013.

ביוגרפיה
--------

גן־צבי נולד בחיפה. למד בישיבת נתיב מאיר, במכינה קדם-צבאית בני דוד, ושירת שלוש שנים ביחידת אגוז. לאחר סיום שירותו למד שנתיים נוספות בעלי. למד לתואר שני במשפטים לבוגרי כלכלה ומינהל עסקים בבר-אילן.

בבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2008, שימש מנהל השטח בקמפיין של ניר ברקת לראשות העיר ירושלים. לאחר שניצח ברקת, מונה לעוזרו האישי.

ב-2013 הצטרף לצוות של שר הכלכלה נפתלי בנט, ומונה לראש לשכתו. ב-2015 מונה לראש המטה שלו כשר החינוך. כן ניהל את כל מערכות הבחירות בהן השתתף בנט. בנוסף, לאורך שנים מיין את הליכי הקבלה של האישים השונים עבור בנט במפלגות הבית היהודי, הימין החדש וימינה, וכן קיים קשרים עם גורמים פוליטיים רבים. גן צבי משמש כחבר דירקטוריון קרן קיימת לישראל.

לאחר הבחירות ב-2021, ניהל את המשא ומתן הקואליציוני להקמת ממשלת ישראל השלושים ושש מטעם ראש הממשלה נפתלי בנט. לאחר הקמת הממשלה, מונה לראש הסגל. במסגרת תפקידו היה אמון על גיבוש האסטרטגיה המדינית של בנט ויישומה המעשי. ב-23 במאי 2022 הודיע על כוונתו לפרוש מתפקידו.

חיים אישיים
-----------

גן צבי נשוי לנגה (לבית ארליכמן), אב לחמישה ומתגורר במצפה אילן.

קישורים חיצוניים
----------------

* המושך בחוטים - מי עומד מאחורי האיחוד בימין, ערוץ 7, 16 בינואר 2020
* אתר למנויים בלבד  יפעת ארליך, שומר הראש, באתר "ידיעות אחרונות", 26 בינואר 2017
* ליאת רון, ‏"בנט הוא שר החינוך, ואני צריך לנהל את הכול", באתר גלובס, 3 בדצמבר 2015
* אמיר אטינגר, איש סודו של בנט ששמר עליו מימין, ישראל היום, 23 במאי 2022
* עטרה גרמן, ‏מי אתה, טל גן צבי?, בעיתון מקור ראשון, 27 במאי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברק רביד‏, הכוורת של בנט: טל גן צבי מונה לראש הסגל, שמרית מאיר תכהן כיועצת המדינית, באתר וואלה!‏, 15 ביוני 2021
2. ↑  ליאת רון, ‏"בנט הוא שר החינוך, ואני צריך לנהל את הכול", באתר גלובס, 3 בדצמבר 2015
3. ↑  אתר למנויים בלבד שוקי שדה, היועץ, "הילד" והשכן המיליונר: כל אנשי הכוורת של נפתלי בנט, באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2021
4. ↑  בנט פיטר את ראש המטה במשרד הביטחון. מחליפו המיועד: יד ימינו
5. ↑  משחק הכיסאות במוסדות הלאומיים
6. ↑  רפאל כהן, ‏יועצו הקרוב של נפתלי בנט מונה לראש הסגל, באתר כיכר השבת, 15 ביוני 2021
7. ↑  ברק רביד, טל שלו‏, טלטלה נוספת בלשכת בנט: ראש הסגל בלשכה טל גן צבי פורש מתפקידו, באתר וואלה!‏, 23 במאי 2022
**סוס פינטו** (מספרדית: **Caballo pío**) הוא שם כולל לכמה גזעי סוס עם כתמים בצבעים שונים על הגוף, אחד מהם לבן.

היסטוריה
--------

פינטו הוא נדיר יחסית, אבל הוא פופולרי, ולכן הוא הורבה בברירה מלאכותית והופיע הרבה באומנות. בהירוגליפים במצרים העתיקה נראו סוסים כאלה, ונמצאו ראיות ארכאולוגיות לסוסים כאלה גם ברוסיה העתיקה.הרנאן קורטס הביא סוסים כאלה לאמריקה, וחלקם התפראו וביותו מחדש על ידי אינדיאנים. עד היום בארצות הברית יש את מספר סוסי הפינטו הגדול בעולם.

מראה חיצוני
-----------

סוס פינטו יכול להיות שחור לבן כמו עורב אפור, לבן-ערמוני או עם 3 צבעים (טריקולור).
הוא יכול להיות עם כתמים גדולים (Tobiano),  
בצבע כלשהו עם כתמים לבנים קטנים (Overo)  
או בעל גוף לבן עם כתם קטן יחסית בצבע אחר (Tovero).  
סוס לבן לגמרי איננו נחשב פינטו.

ההבדל בין פינטו לפיינט
----------------------

ההבדל בין פינטו לפיינט הוא שפיינט הוא גזע נפרד, וסוס מכל גזע שהוא בעל פרווה מתאימה יכול להיות פינטו.  

סוסי פיינט הם תמיד פינטו, אבל גם סוס מגזע אחר יכול להיות פינטו.

אפלוסה
------

מימין זה סוס אפלוסה, ומשמאל פינטו. קל לראות את ההבדל.
ישנם כאלה הטוענים כי סוסי אפלוסה נחשבים פינטו, אבל האיגוד האמריקאי לסוסי פינטו החליט כי האפלוסה אינם פינטו.

ברירה מלאכותית
--------------

כדי להרבות את סוסי הפינטו, מקפידים להרבות אותם בינם לבין עצמם, ויש המקפידים לא להרבות סוסים מדפוסים שונים. הקפדה זו לעיתים גורמת להם לחלות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוס פינטו** בוויקישיתוף
* סוס פינטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סוס פינטו"**.
**קוחדס** (בספרדית: **Cojedes**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת במרכז ונצואלה, גובלת ביארקוי ובקרבובו בצפון, בגואריקו במזרח, בברינס בדרום, בפורטוגסה במערב ובלרה בצפון-מערב.

המדינה משתרעת על שטח של 14,800 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 323,165 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא סן קרלוס.

היסטוריה
--------

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.

בשנות ה-20 של המאה ה-19, האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך להיות מחלק מפרובינציית קרבובו. ב-1855 נוצרה באזור בו קיימת המדינה של היום פרובינציית קוחדס.

ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת קוחדס. בשנים שלאחר מכן, המדינה עברה איחודים עם מדינות שונות עד שבתחילת המאה ה-20 התקבע מעמדה כמדינה נפרדת.

כלכלה
-----

כלכלת קוחדס מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, יאם, מניהוט מצוי, ודורה, וכן על גידול מקנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוחדס** בוויקישיתוף
* קוחדס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------



| מדינות ונצואלה |
| --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו | מפת מדינות ונצואלה |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 0fcb87e8-e491-4bd8-8434-288953e99cba
* VIAF: 153594443
* WorldCat (עם VIAF): 153594443

 |
**מקלט מדיני** הוא מושג משפטי עתיק יומין, שעיקרו זכויות אדם הנרדף בגלל דעותיו הפוליטיות או אמונותיו הדתיות ממדינתו ועתיד לקבל הגנה מרשות ריבונית אחרת, ממדינה זרה, או מהכנסייה (בימי הביניים). מקלט מדיני פוליטי שונה מהגירת פליטים מודרנית בה מתרחשת נהירה מאסיבית של אוכלוסייה, בעוד במקלט מדיני מדובר בזכותם של יחידים, מבקשי מקלט מדיני, אשר בדרך כלל ניתנת תוך התייחסות לגופו של כל אדם. עם זאת, עשויה להיות ביניהם חפיפה, שכן כל פליט עשוי לדרוש לקבל מקלט מדיני על בסיס אישי. מקורה של זכות זו בעיקר בזמן המודרני על אף שניצניה נראו כבר אצל המצרים, היוונים והעברים.

מקלט מדיני בימי הביניים
-----------------------

עמים רבים בעת העתיקה, כולל מצרים, יוון, והעברים, הכירו בזכות למקלט מדיני על רקע דתי. במקרים רבים זכות זו הגנה על פושעים או על אלה המואשמים בפשע מפעילות משפטית במידה מסוימת. בשלב מאוחר יותר אימצה הכנסייה הנוצרית את הרעיון ונקבעו כללים מסוימים כדי לקבל הגנה ואיזה סוג של הגנה.

מקלט מדיני בזמן המודרני
-----------------------

האמנה בדבר מעמדם של פליטים של האו"ם משנת 1951 והפרוטוקול שנוסף לה בשנת 1967 הם הבסיס לחקיקה בתחום המקלט המדיני ברחבי העולם. תחת הסכמות אלו, פליט הוא אדם השוהה מחוץ למדינתו וחושש מרדיפה על בסיס רקע גזעני, לאומני, או דתי, בשל דעותיו הפוליטיות או בשל חברות ופעילות בקבוצה חברתית כלשהי. 

### מקלט מדיני בצרפת

מקלט מדיני בצרפת מוכר מתוקף החוקה משנת 1958. ב-2006 אישרה צרפת 7,000 בקשות מתוך 35,000.

### מקלט מדיני בבריטניה

במאה ה-19 בריטניה העניקה מקלט מדיני לכמה נרדפים, בהם חברים בתנועות סוציאליסטיות (כולל קרל מרקס).

### מקלט מדיני בארצות הברית

ארצות הברית מעניקה זכויות מקלט מדיני ליחידים לפי החוק הבינלאומי. מספר מוגבל של פליטים המבקשים להתקבל למקלט או כאלה שכבר הגיעו לארצות הברית מדי שנה רשאים להתקבל.

### מקלט מדיני ברוסיה

המדליף האמריקני אדוארד סנודן קיבל מקלט מדיני ברוסיה ב-1 באוגוסט 2013 למשך שנה, וב-7 באוגוסט 2014 קיבל אישור שהייה ברוסיה למשך 3 שנים. כמו כן, נשיא אוקראינה לשעבר ויקטור ינוקוביץ' קיבל אישור שהייה ברוסיה ב-27 בפברואר 2014 לאחר שברח מאוקראינה בעקבות אירועי יברומאידן.

### מקלט מדיני בישראל

כמות הבקשות למקלט מדיני בישראל של פליטים סודאנים ואריתראים גדלו בצורה משמעותית, בפרט על רקע רצח העם בדארפור.

בשנת 2008, ביקש חבר הכנסת הערבי-ישראלי לשעבר עזמי בשארה, מקלט מדיני בקטאר.

ראו גם
------

* פליט
* הסכם הסגרה
* הגירה
* הסתננות מאפריקה לישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* איציק וולף, סחבת בטיפול במבקשי מקלט מדיני בישראל, באתר News1, ‏20 במאי 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי יחזקאלי, חדשות 10, דיווח: בשארה ביקש מקלט מדיני בקטאר, באתר nana10‏, 10 באפריל 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10644277

 |
אנדרטה לשוטרים שנספו בשריפה בתחנת משטרת נשר
תת ניצב **ליאור בוקר** (17 במרץ 1954 - 2 בדצמבר 2010) היה קצין אגף המבצעים של המחוז הצפוני במשטרת ישראל.

נספה בעת מילוי תפקידו באסון השרפה בכרמל בשנת 2010.

חייו
----

ליאור בוקר נולד לרינה ולמיכאל בויקר במשגב עם. לאחר שנה עבר עם הוריו לחיפה, שם גדל, ואת לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר התיכון בסמ"ת.

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1972 הצטרף ליחידת חרמ"ש כלוחם. לחם במלחמת יום הכיפורים ולאחריה שימש כמדריך בחיל השריון.

בשנת 1975, לאחר סיום שירותו הצבאי, התגייס למשטרת חיפה. בשנותיו הראשונות במשטרת ישראל שימש כשוטר סיור ובלש ובשנת 1982 סיים קורס קצינים במשטרה. בין תפקידיו: סגן מפקד תחנת זבולון, מפקד משטרת חדרה, ראש מפלג סמים בימ"ר צפון, סגן מפקד מרחב העמקים וקצין אגף המבצעים של המחוז הצפוני.

ב-2 בדצמבר 2010 נספה בוקר במהלך הטיפול בשרפת הענק בכרמל. על פי עדויות ניצולים מהאסון הייתה לו אפשרות להימלט אך הוא בחר להישאר ולנסות לחלץ סוהרים מהאוטובוס שנקלע ללהבות. הובא לקבורה בבית העלמין הצבאי בפרדס חנה. עם מותו הועלה לדרגת תת ניצב.

במרץ 2011 אישרה ועדת העיטורים במשטרת ישראל את הענקת עיטור המופת לבוקר.

ארגון השוטרים הבינלאומי העניק לו אות גבורה ומופת על ניסיונו להציל חיי אדם תוך הקרבת חייו שלו.

חיים אישיים
-----------

מנישואיו הראשונים נולדו לו שלוש בנות.

היה נשוי לעיתונאית נאוה בוקר במה שהגדירה "נישואים אלטרנטיביים". ארבע שנים לאחר מותו נבחרה לכנסת העשרים מטעם "הליכוד".

קישורים חיצוניים
----------------

* אריאל נוי וקובי מנדל‏, זוהתה גופתו של נצ"מ ליאור בוקר, באתר וואלה!‏, 3 בדצמבר 2010
* קורות החיים של ליאור בוקר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* ליאור בוקר - אתר ההנצחה

שלט רחוב ליאור בוקר בחדרה

הערות שוליים
------------

1. ↑  השריפה בכרמל: תנ"צ ליאור בוקר הובא למנוחות, באתר וואלה!‏, 5 בדצמבר 2010
2. ↑  אייל לוי, ‏שורדת: נאוה בוקר חוזרת אל הרגעים הקשים וסוגרת חשבון עם האפיזודה הפוליטית בחייה, באתר מעריב אונליין, 17 באוקטובר 2020
**אורניתודסמוס** (שם מדעי: ***Ornithodesmus***) הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הדרומאוזאוריים, אשר חי באירופה בקרטיקון התחתון שלפני 125 מיליון שנה. המאובנים התגלו על האי וייט, בריטניה ותוארו ב-1887 בידי הפלאונטולוג הבריטי הארי סיילי. משמעות שמו היא: "קשור לעוף" ("ornis" - עוף, "desmos" - קשור). הוא היה מבין הדרומזאורים הבודדים שחיו בקרטיקון התחתון של אירופה.

התגלו ממנו ממצאי חוליות גב בודדות שיצרו שלדה באורך 9.6 ס"מ. הדינוזאור הגיע לאורך של 1.8 מטר והיה טורף זריז כמו הולוצירפטור. היו לו שיניים חדות ששימשו לשיסוע טרף. מאובני שיניים התגלו באותו אזור בו נמצא, אך הם השתייכו למין לא ידוע שהיה גדול כמו היוטרפטור.

סיווג
-----

סיילי הגדיר את הממצאים כמאובנים של עוף קדום, עקב העצמות הקלות הדומות לאלה של עופות. בהמשך הוא סווג מחדש למין של פטרוזאור גדול שהיה בעל מאפיינים הקרובים לעופות. דבר זה חיזק את הטענה שהעופות והפטרוזאורים התפתחו מאותו אב קדמון משותף. ואולם למרות דמיונו לעוף הוא סווג למשפחה עצמאית - Ornithodesmidae.

רק ב-1993 התברר שמאובנים אלה השתייכו לתרופוד קדום קל ממדים. תחילה סברו שמדובר במין טרודון, אך בהמשך שייכו אותו למשפחת הדרומזאוריים. ממצאי הפטרוזאורים ששויכו לסוג זה הועברו לסוג איסטיודקטילוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורניתודסמוס** בוויקישיתוף
* אורניתודסמוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אורניתודסמוס, באתר GBIF (באנגלית)
**נמל התעופה הבין-לאומי נורמן מנלי** (באנגלית: **Norman Manley International Airport**) הוא נמל תעופה בינלאומי סמוך לקינגסטון, בירת ג'מייקה, על חוף הים הקריבי. משמש כמרכז הפעילות ומושב הנהלתה של חברת אייר ג'מייקה (Air Jamaica; מ-2011 חלק מקריביאן איירליינס). הנמל נקרא במקור פליסדוס (Palisadoes), על שם חצי האי עליו הוא ממוקם וב-1972 נקרא על שמו של ראש ממשלת ג'מייקה, נורמן מנלי. על אף שזהו נמל התעופה הסמוך לבירה, זהו השדה השני בחשיבותו במדינה לאחר נמל התעופה הבינלאומי סנגסטר ליד מונטגו ביי, בצפון האי, שהוא נמל התעופה העמוס ביותר בג'מייקה ובאיים הקריבים כולם.

היסטוריה
--------

ג'מייקה הייתה אי פעיל מבחינת תחבורה אווירית עוד מראשית ימי התעופה. ב-3 בדצמבר 1930 הפעילה חברת פאן אמריקן וורלד איירווייז את הקו המסחרי הראשון על ידי מטוס ימי שנחת על הים בנמל קינגסטון. ב-1934 נחת לראשונה באי מטוס יבשתי, שהגיע בטיסה מקובה.

רשות תעופה אזרחית נוסדה ב-1947 וב-1948 נפתחו שני שדות התעופה, פליסדוס (Palisadoes) ליד קינגסטון ומונטגו ביי בצפון.

נמל התעופה מופיע בסרט הראשון בסדרת ג'יימס בונד, ד"ר נו.

נתונים
------

בנמל עברו בשנת 2014 1,422,978 נוסעים, ב-130 טיסות מסחריות בשבוע אותן הפעילו 13 חברות תעופה סדירות וכ-12,331 טון מטענים. הנמל כולל 9 גשרי עלייה למטוס ("שרוולים") ומאפשר חניית מטוסים עד לגודל בואינג 747-400. 

בין החברות המפעילות טיסות לנמל אייר קנדה, בריטיש איירווייז, איבריה איירליינס, KLM, אמריקן איירליינס, דלתא איירליינס, קופה איירליינס, קיימן איירווייז, ווסט ג'ט, ג'ט בלו איירווייז וחברות קריביות מקומיות.

אירועים יוצאי דופן
------------------

ב-10 באפריל 1953 כשל מנוע של מטוס לוקהיד 18 לודסטאר של חברת קריביאן אינטרנשיונל אירווייז בעת המראה מנמל התעופה, בטיסת נוסעים שגרתית. המטוס התרסק בים, 10 נוסעים ו-3 אנשי צוות שהיו על סיפונו נהרגו, נוסע יחיד ניצל.

ב-17 ביולי 1960 נחטף מטוס קובאנה דה אוויאסיון שהיה בטיסה מנמל התעופה הבינלאומי חוסה מארטי בהוואנה לנמל התעופה הבינלאומי של מיאמי והונחת בנמל התעופה פליסדוס, בו ביקש קברניט המטוס מקלט מדיני מפני שלטון פידל קסטרו.

ב-20 ביולי 1979 צלל מטוס מטען מדגם דאגלס DC-6 לים סמוך לנמל התעופה, במסגרת ניסיון נחיתה ושני אנשי צוותו נהרגו.

ב-22 בדצמבר 2009 החטיא מטוס בואינג 737-823 של אמריקן איירליינס את המסלול בעת ניסיון נחיתה בנמל התעופה עקב סופת גשם כבדה, בעת שביקש לנחות. המטוס התפרק לשלושה חלקים ונעצר מרחק קטן מן הים. כל הנוסעים ואנשי הצוות יצאו ללא פגע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבין-לאומי נורמן מנלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי נורמן מנלי
* ריכוז נתונים על נמל התעופה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sounds familiar, doesn't it?, .Jamaica Observer, ‏21 בינואר 2010
2. ↑  דף הנתונים באתר נמל התעופה
3. ↑  תיאור האירוע באתר aviation-safety
4. ↑  תיאור האירוע באתר aviation-safety
5. ↑  תיאור האירוע באתר aviation-safety
6. ↑  תיאור האירוע באתר aviation-safety
**קונגר אפור** (שם מדעי: ***Conger cinereus***) הוא מין של דג ממשפחת הקונגריים שבסדרת הצלופחאים המצוי בימים הרודים הטרופיים של האזור האינדו-פסיפי ממזרח אפריקה וים סוף לרבות מפרץ אילת עד לאיי מרקיז, אי הפסחא צפונה עד לאיי בונין ודרום יפן ודרומה עד לצפון אוסטרליה ואי הלורד האו. הוא מצוי בסביבות של חוליות סמוך לכרי אצות, לגונות, מנגרובים ושוניות.

קונגר זה מגיע לאורך של 50–140 ס"מ, קטן יותר מקרובו - הקונגר האירופי. צבעו אפור מפוספס עם סנפירי חזה בהירים וקצוות כהים. הזנב ארוך ורחב והראש קטן עם לסת גדולה הבולטת מעבר לתחום העיניים, מה שמאפשר לצלופח לבלוע טרף גדול. הצלופחים הצעירים קטנים יותר מהוריהם.

הוא ניזון מדגים וסרטנים שהוא חוטף בלסתותיו ממארב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונגר אפור** בוויקישיתוף
* קונגר אפור, באתר ITIS (באנגלית)
* קונגר אפור, באתר NCBI (באנגלית)
* קונגר אפור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קונגר אפור, באתר FishBase (באנגלית)
* קונגר אפור, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קונגר אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רפי ויינשטוק** (נולד ב-19 בספטמבר 1966) הוא שחקן וזמר ישראלי.

קריירה
------

ויינשטוק נולד בחיפה להורים שעלו מרומניה, בגיל שש עשרה החל להופיע במחזה "הניצול" העוסק בחבורה של ילדים בתקופת השואה, הוא שירת בלהקת פיקוד צפון ולאחר מכן למד בבית צבי.

הוא שיחק את רוני בקומדיית המצבים "סטרייט ולעניין". 

ב-2003 שיחק את אהוד גלבוע בסדרה "טיפול נמרץ".

ב-1995 שיחק את קניקי במחזמר "גריז" שזכה להצלחה, בשנה זו לקח חלק בפסטיגל.

הוא דיבב מספר דמויות בסדרה "המעופפים הנועזים". 

הוא הופיע בקלטת הילדים "התנ"ך לילדים - סיפורים ושירים" שיצרה רחל שיין ארגמן.

בתיאטרון שיחק בהצגות שלוש אחיות, "ישו כוכב עליון" ו"הסוחר מוונציה" שביים עמרי ניצן.

הוא הופיע בהפקה בגרמניה המבוססת על הרומן "המהמר" ובעקבות זאת עבר להתגורר במדינה.

ב-2013 שיחק את קפטן פון טראפ במחזמר "צלילי המוזיקה".

באירוויזיון 2015 היה חבר בצוות השיפוט הישראלי.

חיים אישיים
-----------

ויינשטוק היה בן זוגו של השחקן יוסי גרבר במשך יותר מעשרים שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **רפי ויינשטוק** |

* רפי ויינשטוק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* רפי ויינשטוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רפי ויינשטוק, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד יואב בירנברג, האהבה שאחרי יוסי, באתר "ידיעות אחרונות", 5 באפריל 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008757046905171
* MusicBrainz: 008064a0-8dbd-44fd-8312-d87c4776532d
* VIAF: 1159818645213811370
* WorldCat (עם VIAF): 1159818645213811370

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מאיר גלבוע** (נולד ב-3 באוקטובר 1949) הוא קרימינולוג ישראלי וניצב משנה (בדימוס) שכיהן כסגן ראש היחידה הארצית לחקירות פשעים במשטרת ישראל. לאחר פרישתו מהמשטרה, עמד בראש מחלקת החקירות ברשות ההגבלים העסקיים. לאחר מכן שימש יועץ מיוחד לענייני שחיתות למבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס.

במשטרה
------

במהלך 35 שנות שירותו במשטרה ביצע גלבוע תפקידים רבים בתחומי החקירות: את דרכו הפיקודית החל כראש משרד החקירות בתחנת אילת, ומאוחר יותר שימש ראש מחלק חקירות וראש מחלק נוער במרחב ירושלים. משם המשיך לתפקידים נוספים ובהם ראש מפלג חקירות ביחידה הארצית לחקירות הונאה, קצין אגף החקירות במחוז שומרון ויהודה וסגן ראש היחידה הארצית לחקירות פשעים. הוא השתתף במהלך שירותו במשטרה בחקירות של בכירים רבים במערכת השלטונית ובהם אריה דרעי, אהוד אולמרט, רפאל פנחסי, יאיר לוי ויוסי ונונו.

למרות ששירת שנים ארוכות במשטרה, הוא מרבה למתוח ביקורת על תפקודה. בשנת 2014 אמר: 

> 
> "היום המשטרה היא עוד גוף שיטור. לצדה יש המון מנגנוני שיטור פרטיים. הדוגמה הכי קיצונית היא בסביון ובצהלה, שם אי אפשר להסתובב בלי שיעצרו אותך וישאלו שאלות. במקום ליהפך לגוף מוביל היא נגררת. הם נראים כמו מי שמסתערים קדימה כשמאחוריהם תפאורה מקלקר של המערב הפרוע. יש לנו היום משטרת קלקר. לפני שנתיים ניסו לפרוץ אלי, ולא פניתי למשטרה. מי שהנזק שלו קצת מעל ההשתתפות העצמית של הביטוח לא פונה".
> 
> 
> 
>

לאחר פרישתו
-----------

בשנת 2005 מונה למנהל מחלקת חקירות ברשות ההגבלים העסקיים, וכן שימש חבר הנהלת הרשות. בשנת 2008 מונה ליועץ בכיר למבקר המדינה דאז, מיכה לינדנשטראוס, למאבק בשחיתות הציבורית. כעבור שנתיים פרש מהתפקיד לאחר שהבין שלינדנשטראוס מחפש לו מחליף. לאחר שפרש הסביר בריאיון לעיתון הארץ כי בתקופה שבה עבד במשרד המבקר זיהה סימפטומים למה שהוא מגדיר כ"תרבות של שקר", וכי הוא חושש שהסימפטומים הללו עלולים להתפשט בעתיד בגוף הארגון כמחלה. "לצערי, יש במשרד תרבות של דיווח לא נכון ויש תרבות של חוסר דיווח, שזה בעצם אותו הדבר", אמר אז.

ב-1998 קיבל את אות "אביר איכות השלטון" מטעם התנועה למען איכות השלטון. בשנת 2005 קיבל את אות אומ"ץ על מאבקו למען מינהל תקין וצדק חברתי ומשפטי. היה חבר בוועדה לבחינה מחודשת בעניינו של רון ארד בראשות השופט בדימוס אליהו וינוגרד. שימש חבר ב"וועדת טרנר", שבחנה את תפקיד השיטור הקהילתי והמשטרה העירונית במאבק באלימות.

באקדמיה
-------

גלבוע הוא בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מהאוניברסיטה העברית ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת ניופורט בקליפורניה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה "בפוטנציאל להרשעה של חפים מפשע במערכת אכיפת החוק בישראל". כיום הוא מלמד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. בעבר לימד גם בבית הספר לממשל ומדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית ובבית הספר לקרימינולוגיה במכללה האקדמית עמק יזרעאל.

חיים אישיים
-----------

גלבוע נשוי, אב לשלושה ילדים וסב לשישה נכדים. מתגורר ביישוב עתלית. בנה של פרופ' מנוחה גלבוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* גידי וייץ, למאיר גלבוע, יועץ מבקר המדינה היוצא, יש כמה דברים להגיד על הבוס שלו לשעבר, מיכה לינדנשטראוס, באתר הארץ, 25 ביוני 2010
* אתר למנויים בלבד ענת ג'ורג'י, "המשטרה של היום היא יח"צנות ותדמית, היא משטרת קלקר", באתר TheMarker‏, 25 באפריל 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך עמוד הפייסבוק של מאיר גלבוע
2. ↑  חרותי-סובר, טלי (2016-09-26). "הלוחם בשחיתות - והדוקטורט שעשה בהתכתבות". *TheMarker*. נבדק ב-2016-11-03.
משטרת באטאני (בית דראס)
**משטרת באטאני** (בערבית: البطاني, תעתיק מדויק: אל-בטאני) הייתה תחנת משטרה בריטית בסמוך לכפר בית דראס שבמישור החוף הדרומי מדרום לאשדוד. מבנה התחנה עומד על תילו עד היום במקום.

היסטוריה
--------

השם באטאני ניתן למשטרה בגלל סמיכותה לכפר ערבי קטן שהיה במרחק של כקילומטר ממנה. במרחק של כשני קילומטר מדרום מערב למשטרה שכן הכפר בית דראס.
בשנת 1936 הקימה ממשלת המנדט את מבנה המשטרה כדי לספק הגנה למושב באר טוביה מפורעים ערבים. באותה תקופה, טרם בניית מצודות טיגארט, נבנו תחנות קטנות יותר. בתחנה זו היה מספר שוטרים קטן יחסית: שני שוטרים בריטים ושניים ערבים. לפעמים התאכסנה בה יחידת רוכבים.

בשנים 1936–1939 הקימו הבריטים את משטרת היישובים העבריים (JSP - Jewish Settlement Police). השוטרים חבשו כובעים אוסטרליים, כאשר לכל גוש היה משולש בצבע שונה על הכובע. בהמשך הפכו היחידות למשטרת היישובים כאשר לכל גוש היה משמר נע (המ"ן) משלו. הבריטים סיפקו את הטנדרים ואת כלי הנשק.

סיום המנדט
----------

עם תחילת עזיבת הבריטים את הבסיסים והמשטרות שלהם באמצע מרץ 1948, השתלטו עליהם כוחות גבעתי בדרום. המשטרות היוו יעדים מועדפים עקב היותן מבצרים מבטון שחלשו על סביבתם. המשטרה הראשונה שנתפסה בדרום הייתה משטרת באטאני הכפרית ששכנה במבואותיה המערביות של באר טוביה. באמצע מרץ 1948, כבשו אותה אנשי באר טוביה עצמם, זמן קצר לאחר פינוי מחנה בית דראס והמנחת הסמוך לו.

חנוך ברודז'יצקי, היה סמל במשטרה הבריטית ותושב באר-טוביה והיה מוצב בבניין המשטרה. לקראת עזיבת הבריטים את הארץ, הרגו השוטרים הערבים את הסוסים שהיו באורווה ועזבו את המבנה. חנוך נותר בתחנה עם שני שוטרים בריטים והצליח לשכנע אותם להפקיד בידיו את מפתחות שער המבנה ולהסתלק. הבריטים אכן עזבו את המקום בהשאירם שני משוריינים שלא היו תקינים. חנוך נשאר לבדו במבנה במשך שלושה ימים רצופים, תוך שהוא מגן על המבנה, עדיין כשוטר בריטי, מהשתלטות פורעים ערביים שיכלו לסכן את באר טוביה והיישובים הסמוכים. שומר השדות של באר טוביה הגיע מדי כמה שעות על סוסו וצייד את חנוך במזון. לאחר שלושה ימים, הגיעו אנשי גבעתי והשתלטו על המבנה ועל הציוד שנותר.

במהלך מלחמת העצמאות, השתמש ארגון הפלמ"ח במבנה המשטרה כבסיס מקומי. המבנה כונה בשם משטרת באר טוביה. בחודש נובמבר 1948 יצחק שדה העביר את קרון המבצעים שלו לתחנת המשטרה ומשם תכנן את מהלך המתקפה השמינית על משטרת עיראק סווידאן (מצודת יואב), המתקפה האחרונה בה הצליחו להכניע את האויב המצרי.

* מבנה התחנה מדרוםמבנה התחנה מדרום
* אורוות הסוסים של תחנת המשטרהאורוות הסוסים של תחנת המשטרה
* פנים מבנה האורווהפנים מבנה האורווה
* מבנה אשר שימש לסוכך עבור טנדר המשטרה בתקופת המנדטמבנה אשר שימש לסוכך עבור טנדר המשטרה בתקופת המנדט

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל אתרי מורשת בישראל** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משטרת באטאני** בוויקישיתוף
* משטרת בטאני (מבנה המשטרה הבריטית באר טוביה) באתר youtube, יולי 2020.
* תחנת המשטרה באטאני בית הרוכבים והבאר, אתר היסטוריה על המפה 2013
* משטרת באטאני, סרטון באתר יוטיוב, מיכאל יעקובסון, 28 באוקטובר 2012
* דור זומר, איך הפכה תחנת משטרה נטושה לאתר מורשת המיועד לשימור, באתר כלכליסט, 16 בנובמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  לאחר ההשתלטות על משטרת באטאני המשיכו כוחות גבעתי להשתלט גם על משטרת רחובות, משטרת צרפנד אל-חרב ומשטרת קטרה
**צומת יד מרדכי** (על שם הקיבוץ שבקרבתו) הוא צומת בקצהו הדרומי של כביש 4, והוא שוכן כ-6 קילומטרים מצפון למחסום ארז. מהצומת מתפצל כביש 34 החולף על העיר שדרות, ומגיע עד צומת נתיבות. בצמוד לצומת ממוקם המרכז המסחרי "מפגש יד מרדכי", ובו תחנת דלק, מסעדות, חנות לממכר מוצרי דבש של קיבוץ יד מרדכי, וחנויות נוספות.

בסוף שנת 2005 לאחר ההתנתקות הקימו מפוני אלי סיני בצומת, עיר אוהלים במחאה על כך שבניגוד למובטח, טרם נמצאו להם פתרונות דיור. הם קיימו במקום חיי קהילה, תוך בניית אוהלי לינה ענקיים, אוהל סלון משותף, וקרוונים שהוסבו למטבח מרכזי. העיר פורקה רק לאחר 334 יום ביולי 2006, כאשר המשפחות עברו למשכנן הזמני בעיר אשקלון.

צומת יד מרדכי נבחר כאתר הנצחה לתשעת הישראלים שנהרגו בפיגוע איסמעיליה, כיוון שבמקום הייתה תחנתם האחרונה בישראל בטרם עברו את הגבול למצרים. האתר ממוקם על גבעה בפינה הדרום מזרחית של הצומת.

בחודש יולי 2012 חלה הסלמה בפעילות ארטילרית מכיוון רצועת עזה למדינת ישראל. בירי ממקלע כבד אל צומת יד מרדכי נגרם נזק למבנים ולמכוניות שחנו במקום.

במהלך מתקפת הפתע על ישראל באוקטובר 2023 התפרסו לוחמי מג"ב בצומת בעקבות הכרזת מפקד המחוז הדרומי על חדירת מחבלים ואירוע רב זירתי, והצליחו לעצור ולהרוג את מחבלי החמאס שהיו רכובים על שמונה אופנועים בדרכם צפונה לערי ישראל הדרומיות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צומת יד מרדכי** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיר תורג'מן, מפקד המחוז עבר לשדרות רק חודש לפני הטבח, נפצע מירי - אך המשיך להילחם: "ניצחנו - וננצח", באתר ynet, 20 באוקטובר 2023
**משה רוזנברג** (נולד ב-22 במאי 1946) הוא מאמן כדורסל ישראלי. זכה כמאמן במדליית זהב במשחקים הפאראלימפיים (תל אביב 1968).

ביוגרפיה
--------

נולד בחיפה. בגיל שנה וחצי חלה בשיתוק ילדים (פּוליו), ונותר עם נכות קשה ברגל ימין. למרות הנכות שיחק בצעירותו כדורסל בקבוצות רגילות ואחר כך אימן במשך עשרות שנים נבחרות וקבוצות נוער ובוגרים, נשים וגברים. מהליגה הראשונה: אליצור תל אביב, הפועל מעגן מיכאל, אליצור סלע ראשון לציון ונבחרת הקדטיות של ישראל. קבוצות נוער מהליגה הלאומית: מכבי תל אביב, מכבי ראשון לציון, מכבי רחובות, הפועל נס ציונה, עירוני אשקלון, נבחרת הנוער של אליצור ועוד.

ב-1968 נקרא לאמן את נבחרת הנשים של ישראל בכדורסל נכים (כסאות גלגלים) והוביל אותה לזכייה במדליית זהב באולימפיאדה הפראלימפית שנערכה בישראל.

במקביל לעיסוק האינטנסיבי בכדורסל עבד בשנים 1973–2013 כביוכימאי במעבדה האנדוקרינית בבית חולים קפלן.

משפחה
-----

נשוי לרחל ואב לשלושה. אחיו, קלמן רוזנברג, שיחק כדורסל בהפועל חיפה, ואימן במכבי חיפה.

השכלה
-----

בוגר קורס מאמנים במכון וינגייט. תואר ראשון ותואר שני במיקרוביולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן.

הישגים
------

* 1968 – מדליית זהב באולימפיאדה הפראלימפית בכדורסל נשים
* 1994 – מדליית זהב עם נבחרת הנוער של מכבי ישראל במכבייה שנערכה בארצות הברית.
* זכייה ב-22 אליפויות לאורך השנים.
* ב-2006 הוציא יחד עם ענת דרייגור את הספר "כדורסל באזור הצבע".

קישורים חיצוניים
----------------

* משה רוזנברג, בהיכל התהילה – כדורסל נשים
* הבלתי חשובים עונה 3 | פרק 3 – אולימפיאדה בישראל, סרטון בערוץ "כאן 11 – תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 27:23)
**אבי פרידמן** (נולד ב-4 ביוני 1974) הוא סופר, אמן ומאייר בפלסטלינה, אנימטור ומורה דרך ישראלי.

קורות חיים
----------

פרידמן נולד וגדל בפתח תקווה, בנם של זאב ושרה. דור שמיני בארץ לעליית תלמידי הגר"א. בנעוריו עבר עם הוריו לאלקנה. למד בישיבה התיכונית "נתיב מאיר" בירושלים ובמכינת "בני דוד" בעלי. את שירותו הצבאי עשה כלוחם ומפקד ביחידת המסתערבים "שמשון" שפעלה ברצועת עזה. בהמשך עבר ליחידת הקומנדו "אגוז" שהוקמה מחדש ב-1995 ופעלה ברצועת הביטחון בדרום לבנון. ביחידה שימש כקצין ומפקד צוות מסלול ומבצעי של אחד מהצוותים הראשונים שהוקמו ביחידה. במילואים שירת כמפקד פלוגה ומפקד גדוד סיור ומשרת כיום ביחידת מילואים מובחרת.

פרידמן למד באקדמיה לאומנות ועיצוב "בצלאל" בירושלים לתואר אנימציה באומנויות המסך ובהמשך למד לתואר שני בתוכנית "בני חיל" למפקדים בכירים במערך המילואים בנושא "צבא, אסטרטגיה וביטחון". במקביל לעיסוקו באמנות עבד כמנהל אשכול בנימין ויהודה בחברת "מודיעין אזרחי" והיה בין מקימי פרויקט ההגנ"ש (הגנת יישובים) של משרד הביטחון. היה מנהל תוכנית "רפאים" בחברת "תעש" שברמת השרון. בהמשך היה בצוות ההקמה ושימש כמנהל בכיר בהנהלת חברת "פוליסיטי" שהקימה ומנהלת את המכללה הלאומית לשוטרים בבית שמש בשיטת B.O.T.

עובד כמורה דרך, כותב תוכן ומאייר ובעל פינה קבועה במגזין "אותיות וילדים".

הוציא לאור ארבעה ספרי ילדים:

* "תפילת השבת שלי" – הוצאת "ספריית בית אל", 2010
* "תפילות החגים שלי" –הוצאת "ספריית בית אל", 2012
* "אבא יוצא למילואים" הוצאת "ידיעות ספרים", 2013 (יחד עם יועז הנדל)
* "אילק והחסידה" הוצאת "ידיעות ספרים", 2023, על עליית יהודי אתיופיה לארץ ישראל

בנוסף אייר חוברות על "מעגל השנה" וסרט אנימציה בשם "את בנך את יחידך" עבור שליחי הסוכנות היהודית ועיצב קמפיינים עבור ארגונים וחברות נוספות.

הוא כתב ספר היסטוריה צבאית: "יחידת המסתערבים שמשון", יחד עם ד"ר עידן ירון שייצא לאור בהוצאת "מערכות", בשנת 2023.
מאז 2017, הוא בעל פינת יצירה בפלסטלינה "קל וחומד" במגזין "אותיות וילדים".

תערוכות ופרסים:

* מקום שני תחרות "סוכות מדברות" בית אבי-חי ירושלים, 2012
* תערוכת "פלסטלינה art" מוזיאון יפו, 2018
* השתתפות בתערוכת גלויה "צבע טרי", גני התערוכה, 2018

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לד"ר בתיה פרידמן רופאה מומחית לפסיכיאטריה ואבא לשתי בנות. בזוגיות עם אתי כהן. גר בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבי פרידמן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אבי פרידמן
* סרט אנימציה קצר "את בנך את יחידך"
* גלעד ילון, "הקסם נוגע בכולם": הקצין הבכיר שיוצר בפלסטלינה, באתר ynet, 20 בינואר 2023
* מחזור ילדות: המג"ד שמשחק בבובות, באתר ynet, 10 בספטמבר 2012
* דבורה גינזבורג, המפקד משחק בבובות, 27 בספטמבר 2012
* אבי פרידמן, מופיע ב"ניידת החלומות" של יהונתן רוזנהק (מתחיל ב-20:21)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספר נכנס לרשימת הספרים המומלצים של משרד החינוך
**אביעזר (גזי) קפלן** (8 ביולי 1948 – 5 ביוני 2012) היה איש עסקים ישראלי, חבר קיבוץ לוחמי הגטאות, ממייסדי חברת טבעול ומנכ"ל אסם בין השנים 2012–2006.

ביוגרפיה
--------

קפלן נולד ב-1948 בתל אביב, וגדל בצפון תל אביב. בנעוריו היה חניך וחבר בתנועת המחנות העולים, ואף שימש כמזכיר הארצי של התנועה. גרעין הנח"ל שבו שירת הצטרף לקיבוץ לוחמי הגטאות, וקפלן הפך את המקום לביתו ונשאר לגור שם עד סוף ימיו. ברבות הימים התמנה למזכיר הקיבוץ.

ב-1986 ייסד בקיבוץ, ביחד עם ד"ר מיכה שמר, את מפעל טבעול, המייצר תחליפי בשר מהצומח, וניהל את המפעל. עד להפרטת הקיבוץ, אליה התנגד, כל שכרו עבר לקופת הקיבוץ. ב-1995 רכשה חברת אסם 58% ממניות טבעול, קפלן הפך למנהל שכיר תחת אסם, וב-2003 אף התמנה לתפקיד המשנה למנכ"ל אסם.

ב-2006 התמנה לתפקיד מנכ"ל אסם, כמחליפו של דן פרופר, שעבר לכהן בתפקיד יו"ר החברה. תחת הנהלתו נמשך השיפור בתוצאותיה העסקיות של אסם, שרשמה גידול ברווח 45 רבעונים ברציפות (נכון למרץ 2012), רכשה את השליטה על החברות מטרנה ובונז'ור והשלימה את רכישת מניות טבעול. קפלן נחשב לאחד המנכ"לים המוערכים ביותר בישראל, וב-2010 אף נבחר על ידי העיתון "כלכליסט" למנהל הטוב ביותר במשק. ב-2011 קיבל פרס על מפעל חיים מטעם התאחדות התעשיינים.

במרץ 2012 הודיע על פרישתו מתפקיד מנכ"ל אסם, לאור מצבו הבריאותי ומאבקו במחלת הסרטן. הוא נשאר דירקטור בחברה. החל מיוני 2013 נקרא כביש הכניסה לקיבוץ לוחמי הגטאות לזכרו: "דרך גזי קפלן".

קפלן היה נשוי, אב לארבעה בנים וסב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילנית חיות, ‏גזי קפלן: "רק פרנואידים שורדים, ולכן אנחנו מוטרדים מהמתחרים ומההאטה במשק", באתר גלובס, 3 באוקטובר 2008
* נעמה סיקולר, גזי קפלן: "עסקת טבעול היא פרידה מהחלום שלי", באתר כלכליסט, 8 באפריל 2010
* נעמה סיקולר, אני לא שמרן. אל תקראי לי שמרן, באתר כלכליסט, 29 בדצמבר 2010
* גיל קליאן, ראיון "כלכליסט" - מנכ"ל אסם: "אני לא מאמין במזון בריאותי", באתר כלכליסט, 31 בינואר 2011
* סיון קלינגבייל, "רבים בציבור החרדי והערבי לא משתתפים בכוח העבודה - זה מדאיג", באתר TheMarker‏, 8 במאי 2011
* סיון קלינגבייל ורותם שטרקמן, "אנשים בקיבוץ חושבים שצריך לתגמל אותם כאילו הם סיכנו את כספם", באתר TheMarker‏, 7 ביוני 2011
* אילנית חיות ואביב לוי, ‏מנכ"ל אסם גזי קפלן פורש מסיבות רפואיות; איציק צאיג יחליפו, באתר גלובס, 13 במרץ 2012
* עדי דברת-מזריץ , אורה קורן, מנכ"ל אסם לשעבר גזי קפלן נפטר ממחלת הסרטן בגיל 64, באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2012
* גיל קליאן, מנכ"ל אסם לשעבר גזי קפלן נפטר בגיל 64, באתר ynet, 5 ביוני 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  גולן פרידנפלד, 30 המנהלים הטובים של 2010: דירוג "כלכליסט", באתר כלכליסט, 29 בדצמבר 2010
2. ↑  אילנית חיות, ‏מנכ"ל אסם על חרם הקוטג': "חייבים להקשיב לציבור", באתר גלובס, 19 ביוני 2011
3. ↑  עדי דברת, גזי קפלן עוזב את אסם: "הגשמת חזון החברה דורשת זמינות מלאה", באתר TheMarker‏, 14 במרץ 2012
**פיליפ אנרי קסבייה אנטואן דה גול** (בצרפתית: **Philippe Henri Xavier Antoine de Gaulle**;‏ 28 בדצמבר 1921 – 13 במרץ 2024) היה אדמירל ופוליטיקאי צרפתי, בנו של נשיא צרפת לשעבר שארל דה גול.

ביוגרפיה
--------

פיליפ דה גול היה ילדם הבכור ובנם היחיד של שארל דה גול ואשתו איבון (אנ'). הוא נולד בפריז ולמד שם בקולג' סטניסלאס (אנ') הקתולי, שבו למד גם אביו. התגייס לצי הצרפתי, ובעת המערכה על צרפת באביב 1940 היה צוער באקדמיה הימית של הצי (אנ'). הוא נמלט לבריטניה ושם הצטרף לכוחות צרפת החופשית. הוא שירת בכוחות הצי של צרפת החופשית (אנ') והשתתף בקרבות ימיים בתעלת למאנש ובאוקיינוס האטלנטי. לאחר פלישת בעלות הברית לצרפת הוא לחם שם במסגרת הדיוויזיה המשוריינת השנייה הצרפתית, כמפקד מחלקה ברגימנט משוריין של חיילי הצי. בעת שחרור פריז באוגוסט 1944 נשלח לשאת ולתת על כניעתו של כוח גרמני שהתבצר בארמון בורבון ועשה זאת תוך סיכון עצמי. בהמשך המלחמה לחם בהרי הווז'.

לאחר המלחמה המשיך בשירותו בצי וטיפס בסולם התפקידים והדרגות. השתתף במלחמת הודו–סין הראשונה. פיקד על פריגטה מהירה, היה מפקד האווירייה של הצי באזור פריז ובהמשך מפקד ספינת טילים. ב-1971 קודם לדרגת סגן אדמירל ומונה למפקד חטיבת הניסויים של הצי. ב-1975 קודם לדרגת תת-אדמירל. בשנים 1976–1977 שירת כמפקד כוחות הצי באוקיינוס האטלנטי. ב-1980 היה לאדמירל. ב-1982 סיים את שירותו הצבאי, לאחר כהונה כמפקח הכללי על הצי.

בשנים 2004–1986 כיהן דה גול בסנאט, הבית העליון של הפרלמנט הצרפתי, כנציג של מחוז פריז. הוא ייצג את מפלגת התעוררות הרפובליקה ובהמשך את האיחוד למען תנועה עממית. השפעתו הפוליטית הייתה מעטה.

בדצמבר 2021 מלאו לדה גול 100 שנה.

נפטר ב-13 במרץ 2024.

משפחתו
------

בשנת 1947 נישא דה גול להנרייט דה מונטלמבר סר (Henriette de Montalembert Cers;‏ 1929–2014). נולדו להם ארבעה בנים.

אותות ועיטורים שבהם עוטר
------------------------

* הצלב הגדול של לגיון הכבוד (2005)
* הצלב הגדול של המסדר הלאומי של ההצטיינות
* צלב המלחמה 1939–1945
* המדליה האווירונאוטית.

כדי לא ליצור מראית עין של נפוטיזם נמנע אביו, הגנרל שארל דה גול, מלהעניק לו את אות מסדר השחרור ואת מדליית תנועת ההתנגדות הצרפתית, על אף פועלו בכוחות צרפת החופשית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיליפ דה גול** בוויקישיתוף
* ברכה לדה גול במלאת לו 100 שנה, באתר נשיא צרפת (בצרפתית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציקי ברנדוין, בגיל 102: מת האדמירל פיליפ דה גול, בנו של שארל דה גול, באתר ערוץ 7, 13 במרץ 2024

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 4061923
* BnF: cb12072185v (data)
* CiNii: DA14655959
* GND: 120880067
* ISNI: 0000 0000 8414 8299
* LCCN: nr90018371
* NKC: jx20100113001
* NTA: 085811483
* RERO: 02-A003283295
* SUDOC: 029004330
* VIAF: 118547817
* WorldCat: lccn-nr90018371

 |
**עאדל אמאם** (בערבית: **عادل إمام**; נולד ב-17 במאי 1940 באל-מנצורה) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון מצרי, עד לפרישתו ממשחק ב-2024.

קריירה
------

אמאם נמנה עם השחקנים המוכרים ביותר בקולנוע הערבי. הוא שיחק ביותר מ- 120 סרטים, יותר מ-20 מחזות וסדרות טלוויזיה, ובתוכנית רדיו עם הזמר עבד אל-חלים חאפז. בתפקידיו השונים הוא מציג קשת רחבה של סגנונות הומור וזוכה לביקורות אוהדות הן מצד המבקרים והן מקהל הצופים.

עם זאת, לא פעם היו אמאם וסרטיו מושא לביקורת ומחלוקת בתוך החברה המצרית, בעיקר מצד אסלאמיסטים. סרטים רבים בכיכובו, כמו "ציפורי החושך" (1985) "הטרוריסט" (1994) מציגים בצורה סאטירית וביקורתית קנאות דתית. 

אמאם מוכר בישראל בעיקר מסרטי הקולנוע הערבים המשודרים זה שנים רבות בימי שישי (בעבר בערוץ 1 וכיום בערוץ 33), בהם "הטרור והקבב". 

בשנת 2005 השתתף בסרט "בית יעקוביאן", המבוסס על הרומן של עלאא אל-אסואני. סרט זה הוא ההפקה המצרית היקרה ביותר עד כה.

בינואר 2024 הודיע על פרישה ממשחק.

פעילות חברתית
-------------

בינואר 2000 מונה על ידי האומות המאוחדות לשגריר של רצון טוב של נציבות האו"ם לפליטים ומאז הוא עוסק ללא לאות בקידום נושא הפליטים בעולם.

חיים אישיים
-----------

עאדל נשוי ואב לשלושה ילדים. אחד מילדיו הוא הבמאי ראמי אמאם. בן נוסף שלו הוא השחקן מוחמד אמאם.

דעותיו הפוליטיות
----------------

אמאם ידוע כליברל המתנגד למה שהוא רואה כקשר בין דת לפוליטיקה ודיבר בגנות ההסתה שגורמים דתיים שותפים לה. 

הוא ידוע בתמיכתו ברשות הפלסטינית, ובראשית האינתיפאדה אף דרש מממשלתו לגרש מקהיר את השגריר הישראלי. בשנת 1998 התכבד להיות במטוס הראשון שחנך את שדה התעופה הבינלאומי ברצועת עזה. 

בפברואר 2012 נגזרו עליו שלא בפניו שלושה חודשי מאסר בגין פגיעה באסלאם, אך בערעור הפך בית המשפט את גזר הדין. בשנת 2017 התפרסם סרטון של ההסברה הישראלית ברשתות החברתיות, ובו הוא מביע את דעתו נגד חמאס ותקיפותיה נגד ישראל. כמו כן מתח ביקורת על הסוויטות המפוארות של מנהיגי חמאס בביירות וחיי התענוגות שלהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עאדל אמאם** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עאדל אמאם (באנגלית)
* עאדל אמאם, ברשת החברתית פייסבוק

* עאדל אמאם, ברשת החברתית אינסטגרם

* עאדל אמאם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* עאדל אמאם, באתר AllMovie (באנגלית)

* עאדל אמאם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* עאדל אמאם, באתר Discogs (באנגלית)
* מועדון המעריצים הבלתי רשמי של עאדל אמאם בישראל
* עאדל אמאם, באתר ElCinema (בערבית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארי, ליאור בן (2024-01-21). "כוכב הסרטים הערבים, השחקן המצרי עאדל אמאם, פורש מהמקצוע אחרי 60 שנה". *Ynet*. נבדק ב-2024-01-21.
2. ↑  גדול שחקני הקולנוע בעולם הערבי, עאדל אמאם, נידון לשלושה חודשי מאסר בפועל, בגין "חילול כבוד האסלאם"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007423553905171
* BNE: XX4835688
* BnF: cb14189011c (data)
* GND: 1099791766
* ISNI: 0000 0001 2347 9825
* LCCN: nr97031421
* NTA: 370790030
* SUDOC: 116390050
* VIAF: 122190370
* WorldCat: lccn-nr97031421

 |
**אנג'ל רקורדס** (באנגלית: **Angel Records**) הייתה חברת תקליטים שהוקמה על ידי EMI בשנת 1953. דרך חברת התקליטים הזו יצאו בעיקר אלבומים ושירים בסגנון המוזיקה קלאסית. לוגו המלאך שימש את EMI, קודמותיה וחברות הבת שלה מאז 1898.

בשנת 2013, נמכרה החברה ליוניברסל מיוזיק גרופ. בין היתר, קשורה חברת התקליטים וורנר קלאסיקס לחברת התקליטים הזו.

רקע והיסטוריה
-------------

בשנת 1953, הוקמה החברה על ידי דורלה סוריה ודריו סוריה. החברה פעלה תחת חסותה של החברה EMI. בשנת 2006, הפסיקה החברה את הפעולות הרציפות שלה, אך עדיין פעלה באופן מצומצם. כיום, יוניברסל מיוזיק גרופ היא הבעלים של חברת התקליטים אנג'ל רקורדס.

בין האמנים אשר חתומים בחברה ניתן למנות את שרה ברייטמן, שרה צ'אנג, דינו ליפאטי וחוסה איטורבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנג'ל רקורדס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Angel Records
2. ↑  Home page | Warnerclassics, www.warnerclassics.com
3. ↑  "Universal Music Group". *Universalmusic.com*. נבדק ב-6 באוקטובר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Sarah Brightman, Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0671 9145
* MusicBrainz: d65671f6-53c0-4bbb-9415-ae07c8963254
* VIAF: 150035338
* WorldCat: viaf-150035338

 |
**השיר שיביא לך אהבה** הוא פזמון שכתבה והלחינה לאה שבת וביצעה גלי עטרי. השיר יצא לאור בסוף 1993.

רקע
---

השיר נכלל באלבום "סימנים" של עטרי מ־1994 והיה לבולט ביותר ממנו. שמו באלבום הוא "שיר שיביא לך אהבה".

במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ד (1994) הגיע השיר למקום החמישי.

עטרי סיפרה על השיר:

> 
> "אין ספק שזה אחד הלהיטים הכי גדולים שלי. אני זוכרת שעבדתי אז על האלבום 'סימנים', אספתי חומרים וקיבלתי קסטה וזה היה השיר השביעי בתוכה. המבנה המקורי של השיר לא היה כל כך טוב, אבל תפס אותי נורא הפזמון שלו ואז יחד עם יהודה עדר, המפיק המוזיקלי של האלבום, הבאנו פשוט מבנה יפה יותר. גם הטקסט של לאה שבת מאד דיבר אליי. היו בו את כל הדברים שאני אומרת לאחרים, על השמחה שהייתה כלואה בגוף וצריך לשחרר אותה, לעשות מה שאנחנו רוצות ועוד. בכל תקופה יש שיר אחד שאותו אני שומעת בראש קצת יותר, אני ממש לא מקשיבה לעצמי מעבר ללשמוע בראש, ובשנה וחצי האחרונות חשבתי הרבה על הפזמון, עד כמה המילים שלו נכונות לכל תקופה, גם כשטוב לך וגם כשלא"
> 
> 
> 
> — 
> 

.

עטרי הוציאה בשנת 2001 אלבום אוסף שמתכתב עם שם השיר, ונקרא "השירים שיביאו לכם אהבה".

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "שיר שיביא לך אהבה", באתר שירונט
* גלי עטרי - השיר שיביא לך אהבה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:13)
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלי עטרי, מאמר אורח‏, גלי עטרי - "השיר שיביא לך אהבה", באתר וואלה!‏, 15 בספטמבר 2009
**השלום של טראמפ – הסכמי אברהם והמהפך במזרח התיכון** הוא ספר עיון של העיתונאי ברק רביד. הספר, בעריכתה של יפעת גבעון, יצא לאור ב-12 בדצמבר 2021 על ידי הוצאת "משכל". אורכו של הספר 367 עמודים ברוטו ו-333 נטו, והוא מחולק ל-14 פרקים נוסף על פתח דבר ועל סוף דבר. את עטיפת הספר, שבה מוצגת מפת המזרח התיכון כשערו האדמוני של טראמפ, יצר המעצב הגרפי פיני חמו.

תוכן הספר עוסק בכהונתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בין 2017 ל-2021 בכל הנוגע אל המזרח התיכון בכלל ומדינת ישראל בפרט, החל מן המשא ומתן לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני באמצעות "עסקת המאה" ועד לנורמליזציה והשלום בין מדינת ישראל למדינות המפרץ באמצעות "הסכמי אברהם". המידע בספר מתואר באמצעות ראיונות נרחבים עם בכירי ממשל טראמפ וממשלות ישראל השלושים וארבע והשלושים וחמש בתקופה המתוארת לעיל, והוא כולל בו פרסומים ראשונים ובלעדיים בדבר פעילויות חשאיות של משרד החוץ הישראלי והתרחשויות פרטיות בבית הלבן.

הספר זכה לסיקור נרחב בתקשורת הישראלית, זאת בעיקר לאור תוכן הריאיון של טראמפ עם רביד בו זה הראשון דיבר בגנותו של ראש ממשלת ישראל לשעבר בנימין נתניהו. המבקרים העניקו לספר ביקורות חיוביות, והוא סוקר בהרחבה בעיתונות הישראלית.

המאייר אדל רודריגז, שעובד כפרילנסר עבור מגזין "Time", האשים את רביד וחמו בגנבה ספרותית והפרת זכויות יוצרים של העטיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* השלום של טראמפ – הסכמי אברהם והמהפך במזרח התיכון, ידיעות ספרים
* השלום של טראמפ – הסכמי אברהם והמהפך במזרח התיכון, הספר המלא (זמין לסטודנטים ולחוקרים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טראמפ: "גנבו בחירות ונתניהו רץ לברך את ביידן. מאז לא דיברתי איתו. Fuck him", באתר ynet, 10 בדצמבר 2021
2. ↑  טראמפ מדבר: "לא שוחחתי עם נתניהו מאז הבחירות בארה"ב, Fuck him", באתר וואלה!‏, 10 בדצמבר 2021
3. ↑  ירון אברהם, ‏ההקלטות המלאות של טראמפ נגד נתניהו נחשפות: "בגידה אישית איומה, FUCK HIM", באתר ‏מאקו‏, 11 בדצמבר 2021
4. ↑  אתר למנויים בלבד אדם רז, "השלום של טראמפ": ברק רביד משרטט תמונה מרתקת של יחסי ישראל, ארה"ב והעולם הערבי, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2021
5. ↑  עמית סגל: "טראמפ מהדורה מודרנית של אחשוורוש, שליט קפריזי", באתר אייס, 24 בדצמבר 2021
6. ↑  גיל משעלי, ‏מאייר מפורסם: כריכת הספר של ברק רביד מועתקת ממני, באתר ‏מאקו‏, 9 בדצמבר 2021