recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**תשוקה** (באנגלית: **Desire**) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי בבימויו של פרנק בורזייגי עם גרי קופר ומרלן דיטריך בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על המחזה הגרמני "Die Schönen Tage von Aranjuez" של הנס סקלי ורוברט סטמלה (1933).

תקציר העלילה
------------

מדלן דה בופרה (מרלן דיטריך) היא נוכלת שמגיעה לחנות תכשיטים יקרים בפריז. היא מציגה את עצמה לפני בעל החנות, אריסטיד דובאל (ארנסט קוסארט) כאשתו של הרופא המפורסם ד"ר פוקה (אלן מובריי) ומבקשת לרכוש שרשרת פנינים ב-2.5 מיליון פרנק. לאחר מכן היא נפגשת עם הרופא ומציגה עצמה כאשתו של דובאל שסובל לדעתה מבעיות נפשיות ומפזר כספים. כשמגיע דובאל למרפאתו של הרופא היא לוקחת ממנו את השרשרת ושולחת אותו לקבל את ההמחאה מהרופא. עד שמתברר להם שהיא הונתה אתם היא כבר במכוניתה לעבר ספרד.

בדרך היא נפגשת בטום ברדלי (גרי קופר), אמריקאי מדטרויט העובד כמהנדס מכונות בפריז ויוצא לחופשה בספרד באישור הבוס שלו ד"ר גיבסון (ויליאם פראולי) שמצייד אותו במכונית החברה עם שלטי פרסומת של החברה. כאשר הוא עומד ליד מכוניתו כדי לצלם היא עוברת שם במהירות ומתיזה עליו בוץ. בתחנת הגבול היא מנצלת את ברדלי ומגניבה את השרשרת לז'קט שלו ללא ידיעתו. לאחר הבדיקה היא מביימת תקלה במכוניתה, ומצטרפת לטום בדרך לסן סבסטיאן. טום מחליף ז'קט והיא מנצלת את הרגע, גונבת את מכוניתו ומביימת תאונה. היא מגיעה למלון ונפגשת עם המפעיל שלה "הדוד" קרלוס (ג'ון האלידיי).

בעזרת קצין משטרה (אקים טמירוף) מצליח טום להגיע למלון. קרלוס ומדלן מתנצלים ורוצים לפצות אותו על המכונית. קרלוס מנצל "טריק" של קוסם ומגלה את השרשרת היקרה בז'קט של טום. הוא לוחץ על מדלן לעזוב את טום.

קרלוס רוצה להמשיך למדריד, למכור שם את השרשרת ולהיפטר מטום. בינתיים מתפתח רומן אהבה ותשוקה בין מדלן וטום. קרלוס מביא את "הדודה" אולגה (צפי טיבורי) מהכנופיה אך גם היא לא משכנעת את מדלן לעזוב את טום.

לבסוף מתוודה מדלן לפני טום על עברה אבל זה לא משנה את אהבתו אליה. הם לוקחים בכוח את השרשרת מקרלוס, חוזרים לפריז, מחזירים את השרשרת לדובאל ומתנצלים בפניו ובפני ד"ר פוקה.

לבסוף הם נרשמים לנישואים בפריז כאשר דובל וד"ר פוקה משמשים כעדים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גרי קופר | טום ברדלי | האב |
| מרלן דיטריך | מדלן דה בופרה | האם |
| אקים טמירוף |  | קצין משטרה |
| ויליאם פראלי | מר גיבסון | מנהל מפעל רכב |
| ארנסט קוסארט | אריסטיד דובל | סוחר תכשיטים |
| ג'ון האלידיי | הדוד קרלוס | עבריין |
| אלן מובריי | ד"ר פוקה | פסיכיאטר |
| צפי טילבורי | דודה אולגה | עבריינית |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תשוקה** בוויקישיתוף

* "תשוקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "תשוקה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "תשוקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "תשוקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לתשוקה (סרט), באתר יוטיוב
התיאטראות בשולמן-שטראסה, הדויטשה תיאטר מימין
ה**דויטשס תיאטר** (גרמנית: Deutsches Theater; "התיאטרון הגרמני") הוא תיאטרון גרמני ידוע בשכונת מיטה שבברלין.

היסטוריה
--------

התיאטרון הוקם בשנת 1850 תחת השם "התיאטרון העירוני פרידריך וילהלם" (Friedrich-Wilhelm-Städtisches Theater), על שמו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה.

ניהול התיאטרון עבר לידיו של אוטו בראהם בשנת 1894. בראהם היה מראשי תנועת הנטורליזם, והשפיע על הצגתם של מספר מחזות קלאסיים בתיאטרון, כמו כן על כתיבתם של מחזות חדשים.

אחד מתלמידיו של ברהאם, המחזאי האגדי מקס ריינהרדט קיבל את ניהול התיאטרון בשנת 1904, ותחת הנהגת הפך התיאטרון לאחד התיאטראות המשפיעים ביותר ברחבי אירופה. שנה לאחר מכן הוא הקים בית ספר לתיאטרון ובנה במקום תיאטרון קאמרי. ריינהרדט נשאר המנהל האומנותי של התיאטרון עד עליית הנאצים ב-1933.

התיאטרון פעיל עד היום, והוא הבימה הביתית של הרקדן והשחקן דיטר בלאקהארט. התיאטרון זכה בשנת 2005 בפרס תיאטרון השנה.

בשנת 2010 החליט הסנאט של ברלין לשפץ את התיאטרון בהיקף של 9.9 מיליון אירו. העבודות החלו בשנת 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דויטשס תיאטר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דויטשס תיאטר
* דויטשס תיאטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260481505171
* BnF: cb11966389z (data)
* GND: 4058252-8
* ISNI: 0000 0001 1086 7984
* LCCN: n82167231
* NKC: pna2009540627
* SUDOC: 027670929
* VIAF: 122629832
* WorldCat: lccn-n82167231

 |
**היער המאובן** (באנגלית: **The Petrified Forest**) הוא סרט אפל אמריקאי משנת 1936 עם לסלי הווארד, בטי דייוויס והמפרי בוגרט בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת אדוארד שרווד שהועלה בברודוויי ב-1935. הווארד ובוגרט שיחקו באותם התפקידים. זה היה תפקידו הראשי הראשון של בוגרט בתיאטרון. שרווד ביסס את דמותו של הפושע דיוק מנטי על זו של הפושע הידוע ג'ון דילינג'ר. בוגרט צפה בסרטונים וחיקה את דיבורו ותנועותיו של דילינג'ר. בחברת האחים וורנר רצו ללהק את אדוארד ג'י רובינסון לתפקיד הפושע אך לסלי עמד על כך שהתפקיד יינתן לבוגרט וזה לא שכח לו זאת. הוא קרא לבתו לסלי הווארד בוגרט.

העלילה מתרחשת בפונדק קטן עם תחנת דלק במקום מבודד בפאתי הפארק הלאומי פטריפייד פורסט באריזונה ומכאן שם המחזה והסרט.

תקציר העלילה
------------

אלן סקוויר (לסלי הווארד) הוא סופר כושל נודד ברחבי ארצות הברית בעת השפל הגדול ומגיע לפונדק נידח בפאתי שמורת הטבע היער המאובן באריזונה.

בפונדק הוא מוצא את בעל המקום, ג'ייסון מייפל (פורטר הול), את בתו גבריאל (בטי דייוויס), את אביו הקשיש גראמפ (צ'רלי גרייפווין), פטפטן בלתי נלאה המספר לכולם על הרפתקאותיו ובעיקר על פגישותיו עם הפושע בילי הנער ואת עובד תחנת הדלק בוז (דיק פורן) שמנסה לשווא לחזר אחרי גבריאל.

אמה של גבריאל הייתה כלת מלחמה צרפתייה שהתחתנה עם אביה ששירת בצרפת במלחמת העולם הראשונה. הם התיישבו במקום אבל האם לא יכלה לסבול את החיים שם וחזרה לצרפת לעיר בורז'. היא שולחת לה משם ספרי שירה של פרנסואה ויון. היא מוצאת חן בעיני אלן שחי שמונה שנים בצרפת ולא הצליח להוציא לאור שום רומן. הוא מתלהב מידיעותיה בספרות וכשרונה בציור והיא מתלהבת מהאדם הראשון המשכיל והאינטליגנטי שפגשה במקום בודד זה.

למקום מגיע הבנקאי העשיר מר צ'יזם (פול הארווי) ואשתו (ג'נבייב טובין). הם מסכימים לקחת אותו טרמפ לפיניקס. בדרך אורבים להם הפושע דיוק מנטי (המפרי בוגרט) וחבורתו הנמלטים לאחר שוד שבו רצחו שישה אנשים.

דיוק מנהל שיחה עם השבויים ובעיקר עם אלן. לאלן יש תעודת ביטוח חיים על סך 5,000 דולר. הוא מצווה את דמי הביטוח לגבריאלה כדי שתוכל לנסוע לצרפת ולפתח את כישורי האמנות שלה. כדי לממש זאת הוא מבקש ממנטי להרוג אותו.

כאשר נודע למנטי שחברתו הלשינה עליו ומובילה את השוטרים לפונדק. השוטרים פותחים באש והוא מחליט לברוח אך אלן עוצר בעדו ונורה על ידיו. הוא אומר למנטי כי בקרוב יתראו שוב למעלה ומת בזרועות גבריאלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היער המאובן** בוויקישיתוף
* היער המאובן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* "היער המאובן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "היער המאובן", באתר נטפליקס

* "היער המאובן", באתר AllMovie (באנגלית)

* "היער המאובן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "היער המאובן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט היער המאובן, באתר יוטיוב
* היער המאובן, באתר TCM
**תאודורה מתפרעת** (באנגלית: **Theodora Goes Wild**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה מטורפת משנת 1936, בבימויו של ריצ'רד בולסלבסקי, עם איירין דאן ומלווין דאגלס בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על בחורה בעיירה שמרנית שמפרסמת ספרים נועזים מבחינה מינית, בשם עט הידוע רק לה ומו"ל שלה. זו הקומדיה הראשונה של איירין דאן שעד אז שיחקה בתפקידים דרמטיים. היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. אוטו מאייר היה מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.

תקציר העלילה
------------

תאודורה לין (איירין דאן) היא מורה בת 24 בעיירה לינצ'פילד בקונטיקט. היא גדלה מגיל שלוש אצל דודותיה הרווקות ומשמשת גם כנגנית עוגב בכנסייה. לכאורה בחורה צנועה וחסודה אך בתוכה יש אופי מתמרד. היא כתבה את הספר "החוטאים" תחת שם העט קרולין אדמס. הספר מלא בתיאורים מיניים ארוטיים והתפרסם בכל ארצות הברית. בעל העיתון המקומי, ג'אד ווטרברי (תומאס מיטשל) החל לפרסם אותו בהמשכים מה שהעלה את חמתן של הנשים החסודות בחוג לספרות בראשותה של רבקה פרי (ספרינג ברינגטון). הן מאלצות אותו להפסיק לפרסם את הספר או שיחרימו את העיתון והוא נכנע מחוסר ברירה.

רק המו"ל שלה יודע מי היא באמת. היא נוסעת אליו לניו יורק ובמשרדו היא נפגשת עם המאייר של הספר, מייקל גראנט (מלווין דאגלס), שמתחיל לחזר אחריה וכמעט מצליח אבל ברגע אחרון היא בורחת ממנו וחוזרת ללינצ'פילד.

מייקל מגיע ללינצ'פילד ומתחיל לחזר אחריה בשקדנות. הם יוצאים לאכול דובדבנים בטבע ולדוג דגים והיא מתאהבת בו. כשהוא מרגיש שהיא מאוהבת, הוא משאיר לה מכתב פרידה וחוזר לניו יורק.

תאודורה מגיעה לדירתו בניו יורק ואז מתברר לה שמייקל נשוי/פרוד מאשתו אגנס (לאונה מריקל) אביו ג'ון (הנרי קולקר) הוא סגן המושל והוא רוצה להימנע משערורייה ומציע לתאודורה לחכות שנתיים עד שאביו יסיים את תפקידו. תאודורה מסרבת ומשנה טקטיקה ולהתפרע. היא הופכה לדוגמנית ומגלה לכולם שהיא הסופרת קרולין אדמס שכתבה את רב המכר הלוהט והופכת לידוענית.

לנשף עם המושל היא מתגנבת, פוגשת את מייקל ומתווכחת אתו והם לרגע מתחבקים לנוכח מצלמות העיתונאים. הדבר מתפרסם בעיתונים ואגנס תובעת גט ממייקל, כעת הוא חפשי.

תאודורה חוזרת ללינצ'פילד וכל העיירה מקבלת אותה בשמחה. בבית מחכה לה מייקל ומפתיע אותה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| איירין דאן | תאודורה לין/קרולין אדמס |  |
| מלווין דאגלס | מייקל גראנט |  |
| תומאס מיטשל | ג'אד ווטרברי | בעל עיתון |
| ספרינג ברינגטון | רבקה פרי |  |
| הנרי קולקר | ג'ון גרנט | אביו של מייקל |
| לאונה מריקל | אגנס גרנט | פרודתו של מייקל |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאודורה מתפרעת** בוויקישיתוף

* "תאודורה מתפרעת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "תאודורה מתפרעת", באתר AllMovie (באנגלית)
* "תאודורה מתפרעת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "תאודורה מתפרעת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* תאודורה מתפרעת, באתר TCM
* סצנת אכילת הדובדבנים והדיג, באתר יוטיוב
* מלווין דאגלאס מנסה לכבוש את איירין דאן, באתר יוטיוב
**סטיבן פורד** (באנגלית: **Steven Meigs Ford**; נולד ב-19 במאי 1956) הוא שחקן אמריקאי, בנו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'רלד פורד.

ביוגרפיה
--------

פורד נולד במישיגן לג'רלד ובטי פורד, הוא למד ניהול באוניברסיטת המדינה של יוטה ומדעי החיות באוניברסיטה בקליפורניה. [דרוש מקור]

הוא לוהק בתחילה לסרט גריז שיצא לאקרנים ב-1978, אך לאחר מכן הוחלף בשחקן לורנצו לאמאס.

ב-1981 הוא הצטרף לצוות הסדרה צעירים חסרי מנוח בתפקיד החוקר הפרטי אנדי ריצ'רד.

הוא שיחק בסרטים הבריחה מניו יורק, ארמגדון, כשהארי פגש את סאלי... גברים בחלל, נגד החוק, היט ורובוטריקים.

מ-1992 עד 1993 הוא הנחה את הסדרה "שירות חשאי".

פורד שימש כצוות "הקרן ג'רלד פורד".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיבן פורד** בוויקישיתוף

* סטיבן פורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סטיבן פורד, באתר AllMovie (באנגלית)
* סטיבן פורד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4979554
* BnF: cb14178113w (data)
* ISNI: 0000 0000 0116 3152
* NARA: 10609843
* VIAF: 59293922
* WorldCat: viaf-59293922

 |
**שכחון הינקות** (מכונה גם אמנזיה של הינקות; **Infantile Amnesia**) היא חוסר היכולת של המבוגרים לאחזר זיכרונות אפיזודיים, שהם זיכרונות של אירועים ספציפיים ואוטוביוגרפים לפני גיל 2–4 שנים, משמעות התופעה איננה שלא נוצרים כלל זיכרונות בגיל הינקות, מאחר שישנם מחקרים המורים על כך שילדים מצליחים לזכור בגיל שלוש את האירועים שאירעו בגיל שנה וחצי, אך עם זאת הם אינם מסוגלים לשמר את הזיכרון לגיל מבוגר יותר, ולמעשה בבגרות אין זכרונות מלפני גיל שנתיים וחצי (ולעיתים נדירות מגיל שנתיים).

היסטוריה
--------

התופעה פורסמה לראשונה ב-1893 על ידי הפסיכולוגית קרוליין מיילס במאמרה "מחקר על פסיכולוגיה אינדיבידואלית" בכתב העת האמריקני לפסיכולוגיה. המונח אמנזיה של גיל הינקות נטבע על ידי זיגמונד פרויד, שטען כי הזיכרונות המוקדמים מודחקים מפני היותם בלתי הולמים לגיל מבוגר.

לקריאה נוספת
------------

* (L.A. Sroufe, R.G. Cooper & G.B. DeHart, **Child Development: Its Nature and Course** unit 5 (2004

קישורים חיצוניים
----------------

* לאן נעלמים הזיכרונות שלנו כתינוקות? ההסבר הבא מסיר מעט מהערפל, בועז מזרחי, מהות החיים, 29 באוגוסט 2016.
הפלנטריום של צייס בברלין
 המקרן לשעבר של הפלנטריום (הוצא משימוש ב-2014)
**הפלנטריום של צייס** (בגרמנית: **Zeiss-Großplanetarium**) הוא פלנטריום בברלין, ואחד ממצפי הכוכבים המודרניים הגדולים באירופה. הפלנטריום נמצא בגבול שיכון ארנסט-תלמן-פארק ברובע פרנצלאואר ברג בברלין.

היסטוריה
--------

הפלנטריום של צייס היה אחד הבניינים האחרונים שנבנו בגרמניה המזרחית. הוא נבנה ב-1987, יום השנה ה-750 לברלין. תכנון האזור החל בעבודות גז ישנות שנועדו להריסה עד 1981. יום השנה נתן הזדמנות לממשלה הקומוניסטית ליצור סגנון דיור חדש, בנייני מגורים רבי קומות דקורטיביים, מרכז תרבות עם מסעדות ופלנטריום שאמור היה להיות גדול יותר ממצפה הכוכבים של ארכנהולד בברלין.

הבניין תוכנן על ידי האדריכל ארהרד גיסקה (Erhardt Gißke), ונפתח ב-9 באוקטובר 1987.

תיאור
-----

כיפת האולם המרכזי היא בקוטר 23 מטר ומצוידת במקרן פלנטריום *Universarium IX* מבית צייס.

בבניין יש בית קפה ובית קולנוע עם 160 מקומות ישיבה. באולם הכיפה יש מקרן פלנטריום, 100 מקרני שקופיות, מופעי לייזר, ציוד סאונד ואולפן הקלטות למופעים.

שימושים
-------

הבניין משמש למופעי אסטרונומיה, ואולם הכיפה עם 292 מושבים מאפשר גם קונצרטים מוזיקליים ודרמת אודיו, עם "תיאטרון אודיו תחת שמי כוכבים" מאז 1995.

הבניין הוא אחד ממקומות ההקרנה של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין שמתקיים כל שנה בפברואר. יש בו שני חללים זמינים להקרנות סרטים: אולם הפלנטריום עם 307 מושבים, ואולם קולנוע עם 160 מושבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפלנטריום של צייס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הפלנטריום של צייס (באנגלית)
* אודיסיאה ומדע בדיוני בפלנטריום

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Zeiss Grossplanetarium – History". lays the cornerstone for the new Zeiss Major Planetarium in Berlin.
2. ↑  "Festival Map: Zeiss Planetarium". *Berlinale*. נבדק ב-22 בספטמבר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Festival Map: Zeiss Planetarium". *Berlinale*. נבדק ב-22 בספטמבר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1016 8454
* LCCN: no93021963
* VIAF: 150386031
* WorldCat: lccn-no93021963

 |
**אדיתה פייכה** (ברוסית: **Эдита Пьеха**; ‏נולדה ב-31 ביולי 1937) היא זמרת אסטרדה ושחקנית קולנוע סובייטית ורוסייה. בשנת 1988 הוענק לה תואר אמנית העם של ברית המועצות. על פעילותה בתחום השירה קיבלה מספר עיטורים סובייטיים ורוסיים וכן עיטור פולני.

קורות חיים
----------

אדיתה פייכה נולדה בצרפת למשפחת מהגרים מפולין. בשנת 1941 מת אביה וכעבור שלוש שנים מת גם אחיה הבכור (1944). בשנת 1946 חזרה המשפחה לפולין. הם התיישבו באזור שלזיה ופייכה החלה ללמוד פולנית ושרה במקהלה.

פייכה רצתה להיות מורה ובמסגרת חילופי תלמידים בשנת 1955 היא הגיעה ללנינגרד. באותה שנה לא הייתה קבלה במכון למורים ולכן היא התקבלה לאוניברסיטת סנקט פטרבורג, לפקולטה לפילוסופיה, אותה סיימה בשנות ה-60. 

בליל השנה האזרחית החדשה היא הופיעה ביחד עם להקת סטודנטים כשהיא שרה בפולנית. ההצלחה הייתה גדולה והיא המשיכה לשיר בלהקה בניהולו של אלכסנדר ברונביצקי (בעלה לעתיד). בשנת 1956 הלהקה נהפכה למקצועית ובהצעת פייכה היא קיבלה את השם "דרוז'בה" (חברות). כבר באותה שנה הלהקה הקליטה את שיריה הראשונים עם אדיתה פייכה בתור זמרת הלהקה. בשנת 1957 הם זכו לפרס בתחרות שירה בינלאומית שנערכה במסגרת פסטיבל הנוער והסטודנטים השישי.

בשנת 1959 הלהקה פוזרה על ידי השלטונות בטענות שהם מגזימים בשימוש בג'אז, לזמרת הראשית יש מבטא כבד והופעתם אינה הולמת מוזיקאים סובייטים. אומנם תוך זמן קצר הלהקה קיבלה אישור לחדש את פעילותה. הלהקה התקיימה במשך 20 שנים, עד לשנת 1976. באותה שנה אדיתה פייכה התגרשה מאלכסנדר ברונביצקי ועזבה את הלהקה.

במהלך שנות ה-60 היא שיחקה במספר סרטי קולנוע.

במשך שנות ה-70 וה-80 אדיתה פייכה הייתה בין הזמרות הידועות של ברית המועצות לצד סופיה רוטרו ואלה פוגצ'ובה. היא שיתפה פעולה עם מלחינים כמו מארק פרדקין, אוסקר פלצמן, אנדריי פטרוב, אלכסנדרה פחמוטובה והמשורר רוברט רוז'דסטבנסקי.

היא הקליטה מעל ל-20 תקליטים.

בשנת 1967 אדיתה פייכה קיבלה אזרחות סובייטית, דבר שאיפשר לה להתחיל להופיע מחוץ לגבולות המדינה. בסך הכול פייכה הופיעה ב-40 מדינות בעולם ופעמיים נתנה הופעות על במת אולם אולימפיה בפריז. מכיוון שפייכה שולטת במספר שפות (צרפתית, גרמנית ופולנית) לא הייתה לה בעיה לשיר בשפות אחרות ולא רק רוסית, דבר שהיה נדיר בקרב זמרי ברית המועצות.

בשנת 1997 ובשנת 2007 היא הופיעה בהופעת יחיד מיוחדת בסנקט פטרבורג לכבוד יום הולדתה. למרות גילה היא ממשיכה להופיע ולשיר גם בשנת 2013.

על חייה של הזמרת צולמו כמה סרטים תיעודיים.

בתה מאלכסנדר ברונביצקי, גם היא זמרת ושחקנית. הנכד סטס פייכה הוא זמר פופולרי מאוד ברוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדיתה פייכה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אדיתה פייכה
* קונצרט של אדיתה פייכה 2008, סרטון באתר יוטיוב

* אדיתה פייכה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אדיתה פייכה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* אדיתה פייכה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אדיתה פייכה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb156153871 (data)
* GND: 135692512
* ISNI: 0000 0000 7849 0901
* LNB: 000284327
* MusicBrainz: b6b13b08-b1bc-4674-a253-0b8b2e704a26
* NLP: a0000002610788
* VIAF: 20005158
* WorldCat: viaf-20005158

 |
**אפיוס קלאודיוס פולכר** (לטינית: Appius Claudius Pulcher) היה קונסול רומי ברפובליקה הרומית.

חייו
----

פולכר היה בן לענף פולכר המכובד בגנס הקלאודיים, שרבים מבניו שימשו כמגיסטראטים ברפובליקה הרומית. האזכור הראשון לפולכר הוא בשנת 88 לפנה"ס, שנה בה כיהן כפראיטור ושירת בצבא הרומי תחת פיקודו של לוקיוס קורנליוס סולה. פולכר היה מתומכיו הנאמנים של סולה עם פרוץ מלחמת האזרחים הרומית. לאחר כיבושה של רומא בידי סולה הוא מינה את פולכר לפקד על הצבא שצר על העיר נולה, אחד מהמעוזים האחרונים של המורדים האיטלקים.

לאחר שסולה יצא למזרח באותה שנה להילחם במיתרידטס השישי, מלך פונטוס, התלקחה מחדש מלחמת האזרחים ורומא נפלה לידיהם של גאיוס מריוס ולוקיוס קורנליוס קינה. פולכר הצליח להימלט מהטבח שביצעו הפופולרים בראשות מריוס בתומכי סולה, אולם הוא נאלץ לגלות מאיטליה. בזמן גלותו הוחרבו אחוזתו ורכושו הוחרם על ידי הממשלה הפופולרית.

עם חזרתו של סולה מהמזרח בשנת 83 לפנה"ס חבר אליו פולכר בשנית. הניצחון הסופי של סולה במלחמת האזרחים החזיר לפולכר את מעמדו הקודם ובשנת 79 לפנה"ס הוא נבחר למשרת הקונסול. עם תום שנת כהונה זו נשלח פולכר למוקדון שם שימש כנציב רומא עד שנת 76 לפנה"ס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1185088040
* VIAF: 2695155708715922580004
* WorldCat (עם VIAF): 2695155708715922580004

 |
**גרבור** (בצרפתית: **Garbure**) הוא נזיד צרפתי סמיך המבוסס באופן מסורתי על כרוב וקונפי, אם כי הגרסה המודרנית עשויה בדרך כלל עם בשר חזיר, גבינה ולחם ישן.

מאפיינים
--------

השם נובע מהשימוש במונח garb (לבוש) לתיאור אלומות תבואה המתוארות על מגן או מעילי נשק הרלדיקה. לפיכך שמו של גרבור, הנאכל במזלג, הוא התייחסות לשימוש בקלשון כדי להרים אלומות תבואה. מקורו בגסקוניה באזור התרבות ההיסטורי של אוקסיטניה. המאכל דומה לפוטה (Potée). בקרב בני הגסקון אולי יש לזה קשר כלשהו לתקופה תחת האימפריה האנגווינית, עם השפעה מתבשיל פוטאג' אנגלי.

הכנה
----

גארבור היה המזון היומיומי של איכרי גאסקוניה. זה השתנה מבית לבית, משאבי הטבח, הכנסות משק הבית ומקצבי עונות השנה. המנה מבוססת על רתיחה ממושכת של מבחר ירקות ובשרים, בדרך כלל בשרים משומרים וקונפי. הכרוב החיוני עשוי להיות מלווה בפול, טרי או מיובש, אפונת מנג'טו, תפוחי אדמה, לפת, אפונה, בצל, גזר, סלרי, קולרבי, סלק, חסה, סרפד, בוראג' או אפילו ערמונים.

במסעדות בארנאיס מוגש לעיתים קרובות טרין גדול של גרבור בתחילת הארוחה, והאורחים יכולים לקחת לעצמם כמה שהם רוצים.

לעיתים קרובות הארוחה הייתה מסתיימת בשברו מסורתי, שהוא מנהג לערבב חצי כוס יין אדום עם הנוזל שנותר בתחתית הקערה לאחר אכילת התוכן המוצק, ולאחר מכן לצרוך אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרבור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ROBUCHON, J. & MONTAGNÉ, P. (2001). Larousse gastronomique. New York, Clarkson Potter.
2. ↑  Smith, Henry (1900). *The Master Books of Soups*. Bedford, MA, USA: Applewood Books. p. 175. ISBN 978-1-4290-1180-8.
3. ↑  Dallas, E. S. (1877). *Kettner's Book of the Table*. London, England: Dulau & Company. p. 15. garbure.
4. ↑  w:fr:Garbure
מנת אגסים, שעועית ירוקה ושפק
**אגסים, שעועית ובייקון** (בגרמנית: **Birnen, Bohnen und Speck**) הוא מאכל צפון גרמני שפופולרי במיוחד במדינות הפדרטיביות של גרמניה: שלזוויג-הולשטיין, סקסוניה התחתונה, מקלנבורג-מערב פומרניה ובהמבורג. הזמינות העונתית של מרכיביו גורמת לכך שהמנה נאכלת בעיקר בחודשים אוגוסט וספטמבר.

מאפיינים
--------

המנה היא סוג של נזיד, שבו - כפי שהשם מעיד - המרכיבים העיקריים הם אגסים, שעועית ושְפֶּק (מעין בייקון). במטבחים כפריים בצפון גרמניה, היו מוסיפים גם תפוחי אדמה, על אף שהם לא מוזכרים במפורש.

מרכיבים
-------

בדרך כלל משתמשים בשעועית ירוקה חתוכה (Brechbohnen). בהמבורג בשווקים ניתן למצוא מדי פעם "אפונה טורקית", למרות שמו זן שעועית זה (בגרמנית: Vierlande) גדל בגרמניה ושימש בעבר תדיר להכנת מנה זו. במהלך ההכנה מוסיפים מספר ענפי צתרה לשעועית.

האגסים המשמשים למנה זו הם אגסי בישול, שאינם אכילים והם עדיין לא בשלים. הם קטנים, ירוקים וקשים כסלע, חסרים את המתיקות של זני האכילה הפופולריים. באזור המבורג משתמשים בזנים נוספים: ה-Vierländer ואגסי הבישול המתוקים יותר של Finkenwerder. ניתן להשתמש גם באגסי Bürgermeisterbirne. הם לא מתוקים כשהם בושר.

להכנת המנה בדרך כלל משתמשים בקותל חזיר מעושן.

ההעדפה של המבורג ושלזוויג-הולשטיין היא להוסיף תפוחי אדמה לתבשיל הזה שלהם, שעדיין יציבים בעת בישול, כמו הזנים של תפוחי האדמה בעלי קליפה אדומה.

הכנה
----

לפי הטעם, מניחים את הבייקון ברצועות שלמות או חותכים לחתיכות גדולות, מוסיפים למים ומביאים לרתיחה. בינתיים מנקים את השעועית, שוטפים וחותכים לחלקים. לאחר 25 דקות בישול מוסיפים את השעועית יחד עם הצתרה לבייקון והבישול ממשיך. האגסים נשארים את הגבעולים ועם קליפתם לכל אורך הבישול. לאחר מכן מניחים אותם על השעועית והכל מתבשל יחד.

את תפוחי האדמה הקלופים מבשלים בנפרד במי מלח או מבשלים יחד עם שאר התבשיל. לקראת סוף זמן הבישול הכולל של כ-50 דקות מערבבים מעט קמח עם מים, יוצקים לסיר ומרתיחים לזמן קצר להסמכה.

כמויות אופייניות לארבעה אנשים הן:

* 750 גרם שעועית
* 500 גרם אגסים
* 400 גרם בייקון
* 500 גרם תפוחי אדמה
* 1 ענף צתרה
* 2 כפות קמח

לכל אדם מגישים אגס אחד או שניים, מנה טובה של בייקון, שעועית ותפוחי אדמה ומרק לפי העדפה. בירה טרייה משתלבת היטב עם המנה.

יש וריאציות שמבטלות את הצתרה, אבל מוסיפים פטרוזיליה טרייה קצוצה לקראת הסוף, ואחרות שמשתמשות במרק במקום מים לבישול (מוכן או ביתי) ושמשתמשים גם בפלפל שחור.

ראו גם
------

* Blindhuhn - תבשיל ירקות ובייקון וסטפאליים
* רשימת נזידים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגסים, שעועית ובייקון** בוויקישיתוף
* Birnen, Bohnen und Speck או My German Genes
* אגסים, שעועית מחרוזת ובייקון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eckhard Supp (2011), "Kapitel: *Regionale Gerichte im deutschsprachigen Raum*", *Duden. Wörterbuch Kochkunst. Von Amuse-Bouche bis Zierschnee* (בגרמנית), Mannheim u. a.: Dudenverlag, p. 88, ISBN 978-3-411-70392-0`{{citation}}`: תחזוקה - ציטוט: date and year (link)
2. ↑  Eckhard Supp (2011), "Kapitel: *Regionale Gerichte im deutschsprachigen Raum*", *Duden. Wörterbuch Kochkunst. Von Amuse-Bouche bis Zierschnee* (בגרמנית), Mannheim u. a.: Dudenverlag, p. 97, ISBN 978-3-411-70392-0`{{citation}}`: תחזוקה - ציטוט: date and year (link)
3. ↑  NDR.de: "*Birnen, Bohnen und Speck*". אורכב מהמקור ב-2021-07-29. נבדק ב-2022-05-03.`{{cite web}}`: תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
**סוּסְט** (בהולנדית: ‏**Soest**ⓘ‏?‏) היא עיירה במחוז אוטרכט אשר במרכז הולנד. בעיירה, נכון לתחילת 2021, קרוב ל־47,000 תושבים. היא משתרעת על שטח של 46.43 קמ"ר. העיירה שוכנת כ־41 קילומטרים דרומית־מזרחית לאמסטרדם.

סוסט ידועה כעיירה עם אדמות פוריות ועד היום ניתן למצוא בה פעילות חקלאית. רחוב קטן ששמו נשמר עד היום הוא רחוב קארקפד Kerkpad (משמעות השם היא נתיב הכניסה, משום שהרחוב מוביל אל הכנסייה)/ אזור סוסט דאונן Soesterduinen (משמעות השם דיונות חול מכיוון שזהו אזור חולי), הוא אזור פופולרי לנופש, באזור זה בית מלון מרשת הילטון.

תולדות סוסט
-----------

ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בקרבת העיר, מעידים על התיישבות ציידים זמנית באזור כבר בשנת 11,000 לפני הספירה (מסמכי זויס, Zoys). 
בנוסף נמצאו גם מספר מאובנים של בעלי חיים, אבנים מיוחדות משנת 8,000 לפני הספירה ותלי קבורה מהתקופה הנאוליתית המאוחרת.

### האלף השני לספירה

סוסט הפכה מושבה קבועה בשנת 1028 לספירה כאשר תושבי סוסט עברו אליה מהעיירה הסמוכה אמרספורט. החקלאים הראשונים התיישבו על המדרון הדרומי מזרחי של גבעת האנך "Engh", שלוחה של רכס אוטרכט שהיה מוגן מפני הצפות מים, האדמה באזור זה הייתה פורייה מאוד והתאימה לחקלאות.

בחלוף הזמן המושבה גדלה והפכה לכפר חקלאי קטן. הכנסייה העתיקה ביותר של סוסט אאודה-קרק נבנתה במאה ה-15 והיא פעילה עד היום.

בשנת 1898 עם חיבור סוסט לרכבת התגוררו בעיירה כ-4700 תושבים.

בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, בעקבות התמזגות אזורים הגיעה האוכלוסייה לכ-16,000 תושבים בשנת 1945. העיירה הפכה מודרנית בסביבות שנות ה-60, כאשר הרחוב הראשי שינה פניו, תוכנן מחדש ואת האחוזות המפוארות החליפו חנויות ובתי מלון. בשנים שלאחר מכן, סוסט המשיכה להתרחב, והקימה 2 שכונות חדשות: קלאארואטר Klaarwater וסמיטסויין Smitsveen ובתחילת שנות ה-70 בשנות את שכונת Overhees. אזור דה בור De Boere הוא אזור מגורים של 27 דונם בצד הדרום מערבי של סוסט. דה בור הייתה השכונה האחרונה שנבנתה בעיירה בשנות ה-80 ועד סוף שנות ה-90. 

בית חולים זונגלורן Zonnegloren שהיה פעיל עד שנת 1996 התאחד עם המרכז הרפואי מארסחלקסבוס Maarschalksbos והועבר לעיירה בארן Baarn.

### האלף השלישי לספירה

בשנת 2004 סוסט חגגה 975 שנים להיווסדה.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * טחנת הרוח מולן דה וינדהונד (Molen De Windhond)טחנת הרוח מולן דה וינדהונד (Molen De Windhond)
* כנסיית אר קיי (RK)כנסיית אר קיי (RK)
* הכנסייה הגדולההכנסייה הגדולה
* מוזיאון סוסטמוזיאון סוסט
* ארמון סוסטדיקארמון סוסטדיק
* ארמון סוסטדיקארמון סוסטדיק
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוסט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סוסט (בהולנדית)
* סוסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565067905171
* GND: 4287382-4
* MusicBrainz: d37e945b-dfc7-4048-9b69-5ea9b1707eb7
* VIAF: 143177397
* WorldCat: viaf-246655451

 |
**תסמונת פירוק הגידול** היא קבוצה של סיבוכים מטבוליים שיכולה להופיע לאחר טיפול בסרטן, בדרך כלל מסוג לימפומה ולוקמיה ולעיתים אפילו שלא בעקבות טיפול. הסיבוכים נובעים מרכיביהם המפורקים של תאי הגידול הסרטני וכוללים היפרקלמיה, היפרפוספטמיה (עודף זרחן), היפראוריצימיה (עודף חומצה אורית), היפוקלצמיה ובעיות נלוות בכליות.

התסמונת קרויה באנגלית **Tumor Lysis Syndrome**, ובראשי תיבות: **TLS**. מצב זה מאופיין על ידי היפראוריצמיה (יתר חומצה אורית בדם), היפרקלמיה (יתר אשלגן בדם), היפרפוספטמיה (יתר זרחן בדם) והיפוקלצמיה (תת-סידן בדם). תסמונת זו נובעת כתוצאה מהרס נרחב של תאים סרטניים אשר נמצאים בתהליך גידולם. לעיתים יכול להתפתח מצב של חמצת (אצידוזיס), ואף אי ספיקת כליות חריפה. 

תסמונת זו מקושרת בעיקר לאחר טיפול בסוגי סרטן מסוימים ובמיוחד סרטן מסוג לימפומה או לוקמיה בהם תהליך ההאצה של חלוקת התאים הסרטניים גבוה. עם זאת, תסמונת זו עלולה להופיע גם במצבים של לויקמיה מסוג לימפוציטים כרונית, בעיקר לאחר מתן טיפול ב- fludarabine. תסמונת זו נצפתה גם כאשר ניתנו תרופות אחרות לחולי סרטן- כגון מתן טיפול בסטרואידים, הורמונים כגון טמוקסיפן ו- letrozole, וכן נוגדנים מונוקלונאליים כגון ריטוקסימאב ו- gemtuzumab. 
TLS מתרחשת לרוב 1-5 ימים לאחר מתן טיפול כימותרפי (או תוך כדי מתן הטיפול). 

הטיפול הכימותרפי כשלעצמו הורג תאים סרטניים ומביא לעליה ברמות חומצה אורית בדם כתוצאה מהתפרקותם של אותם תאים וחומצות גרעין. כתוצאה מכך שהסביבה נהיית חומצית יותר, חומצה אורית יכולה להתגבש לחלקיקים גדולים יותר ולשקוע באזורים שונים בכליה ובכך להביא לאי ספיקת כליות. חמצת לקטית והתייבשות יכולים לתרום גם הם לשקיעת חומצה אורית בכליות. מציאת קריסטלים של חומצה אורית בשתן מהווה עדות חזרה לכך שיש בעיה כלייתית (נפרופתיה כלייתית) כתוצאה מהצטברות חומצה אורית בכליה, ואצל חולים אלו היחס שבין רמות חומצה אורית בשתן ביחס לרמות קריאטינין בשתן יהיה גדול מ-1. 

תהליך נוסף המתרחש ב- TLS הוא שחרור של זרחן תוך תאי מתאי הסרטן אל זרם הדם, כתוצאה מפירוק תאים אלו. יתר זרחן דם מביא לירידה ברמת הסידן בדם, אשר מביאה בתורה לתופעות קליניות המקושרות לרמת סידן בדם כגון בעיות נוירו-מוסקולריות והתכווצויות טטניות. גם כאן, הצטברות של גבישי קלציום-פוספט (סידן זרחן) בכליה עלולה להביא לאי ספיקת כליות. 
אשלגן הוא יון עיקרי תוך תאי, ועל כן הרס של תאי סרטן יביא לשחרור אשלגן לזרם הדם ולעליה ברמת האשלגן (היפרקלמיה). יתר אשלגן בדם, יחד עם אי ספיקת כליות, עלול להביא למצב מסכן חיים אשר יכול להתפתח לכדי אריתמיות חדריות (בעיות קצב לבביות) ומוות פתאומי.

הסיכוי לפתח TLS אצל חולים עם לימפומה מסוג בורקיט קשור בין היתר למידת התפקוד הכלייתי ולמידת הגידול עצמו. חולים שאצלם רמות החלבון לקטט דהידרוגנז גבוהות מאוד וכן חולים שרמות החומצה האורית בדמם גבוהות מאוד, הם חולים אשר נמצאים ברמות סיכון גבוהות יותר לפתח TLS. על כן, אצל חולים אלו יש לבצע הערכה מקדימה הכוללת ספירת דם מלאה, בדיקות כימיה ושתן מלאות, ואצל חולים בהם תפקודי הכליות מתחת לנורמה, יש לבצע הערכה נוספת על ידי ביצוע אולטרא סאונד לכליות. 
הטיפול ב- TLS, לאחר ביצוע האבחנה עצמה, כולל מתן אלופורינול- allopurinol, הבססת השתן, ומתן הידרציה מסיבית (נוזלים).

קישורים חיצוניים
----------------
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



ד"ר **מקס קרמר** (בגרמנית: **Max Kramer**;‏ 8 בספטמבר 1903 – יוני 1986) היה מדען גרמני שעבד עבור תאגיד הפלדה והחימוש הגרמני Ruhrstahl AG. הוא היה אחראי על תכנון ובניית פצצת ה-Fritz X ועל תכנון טיל ה-X-4 (בשנים 1943–1945) ונגזרתו ה-X-7 (לשימוש נגד טנקים).

רקע מקצועי
----------

מקס אוטו קרמר נולד בקלן, גרמניה. הוא קיבל תואר בהנדסת אלקטרוניקה ב-1926, וקיבל דוקטורט באווירונאוטיקה ב-1931. כבר בשנות ה-30 המאוחרות, הוא היה אוטוריטה מובילה בתחום האווירודינמיקה, ועבד במכון הגרמני לאווירונאוטיקה בברלין. נזקפים לזכותו פטנטים רבים בנוגע למטוסים ולתעופה, כמו למשל ההצגה של מדפים לנחיתה (landing flaps). ההתמחות שלו הייתה במידול זרימות אוויר מורכבות, במיוחד אלו הקשורות לדינמיקה של זרימה למינרית.

מחקר מוקדם בגרמניה
------------------

לקרמר היה מגוון רחב של תחומי עניין ועבודתו שילבה אוטומובילים, פצצות דואות, טילים אקוסטיים, וציפויים תת-מימיים. הוא ידוע במיוחד בשל הפיתוח של פצצת ה-Fritz X, פצצה דואה נשלטת מרחוק אשר צלילתה ניתנת להתאמה. בפצצה זו נעשה שימוש מספר פעמים ב-1943 ו-1944, והשיגה מספר הצלחות לפני שהעליונות האווירית ואמצעי הלוחמה האלקטרונית של בעלות הברית הפכו אותה ללא אפקטיבית.

קרמר המשיך לפתח את התכנון הבסיסי של פצצת ה-X-1 (ה-Fritz X ) במהלך המלחמה. כיוון אחד של מחקר היה להגביר את היכולת של הנשק הזה לחדור את השריון הכבד של ספינות מערכה כגון הבריטית המלך ג'ורג' החמישי והאמריקנית צפון קרוליינה. הוריאנטים X-2 ו-X-3 השיגו זאת באמצעות השגת מהירויות צלילה גבוהות יותר בתחום העבר קולי מבלי לאבד יציבות כיוונית.

תוכנית הפיתוח השאפתנית ביותר של קרמר במהלך המלחמה הייתה פרויקט טילי ה-X-4 וה-X-7. בשניהם לא נעשה שימוש מבצעי במהלך המלחמה, אך העיצוב, המבנה והעקרונות שבבסיסם התניעו מחקר רב על פיתוח טילי אוויר אוויר וטילים נגד טנקים בשנים הראשונות שלאחר המלחמה.

קריירה בארצות הברית
-------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ראו גם
------

* Fritz X
**פסטיבל האור בירושלים** הוא אירוע שנתי הנערך בעיר העתיקה בירושלים במשך שבוע אחד בחודש יוני, החל משמונה בערב ועד חצות. הפסטיבל נערך מדי שנה מאז שנת 2009. הפסטיבל הוא יוזמה של הרשות לפיתוח ירושלים בשיתוף המשרד לירושלים והתפוצות, משרד התיירות, עיריית ירושלים, והוא מנוהל ומופק על ידי החברה העירונית אריאל. את הפסטיבל הגה אדוארדו הובשר אשר גם ניהל אמנותית את הפסטיבל בין השנים 2009 ו-2016. הכניסה לפסטיבל היא חופשית, אך במהלכו מתקיימים גם סיורים בתשלום. 

בפסטיבל מוצגים מיצגי אור של אמנים שונים מישראל ומן העולם המשתמשים באור על מנת ליצור פסלים, מיצבים ועבודות אמנות. המיצגים השונים ממוקמים לאורך מסלולים השוכנים בעיר העתיקה ובסביבותיה, המסומנים בחבלי אור בצבעים שונים. הפסטיבל כולל גם אירועים פתוחים לקהל ואירועים בתשלום, והוא מושך למעלה מ-300,000 מבקרים מדי שנה.
בין האתרים הנכללים בפסטיבל הם שער יפו, שער שכם, בית כנסת החורבה, שער ציון והרובע היהודי.

בשער יפו ממקמים בכל שנה יצירות ענק ובהן כיפה ענקית (ב-2012) וארמון (ב-2014).

הכיפה ליד שער יפו בפסטיבל האור בשנת 2012

גלריה
-----

* מיצג פני ירושליםמיצג פני ירושלים
* מיצג ליד החורבהמיצג ליד החורבה
* 
* מזרקת המוריסטןמזרקת המוריסטן
* שער שכם בפסטיבל ב-2014שער שכם בפסטיבל ב-2014

ראו גם
------

* פסטיבל האורות (ברלין)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל האור בירושלים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל האור בירושלים

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל האור בירושלים (באנגלית)
* פסטיבל האור בירושלים 2015, תמונות בפליקר
**ביטוי משׂוּכָּל** ("משוכל" פירושו מוצלב או מהופך) הוא שיבוש מכוּון או לא מכוון באיות והגיית מילים, צירופים או משפטים. שימוש בביטויים משוכלים נעשה לרוב כשעשוע לשוני.
באנגלית תופעה זו מכונה **סְפּוּנריזם** (spoonerism), על שמו של ויליאם ארצ'יבלד ספונר, מרצה בכיר באוניברסיטת אוקספורד, ששמו יצא לפניו כנוטה להרבות בביטויים משוכלים.

היסטוריה
--------

השם האנגלי לתופעה מרמז על ייחוסה לספונר, אך אין בכך ממש. בהיסטוריה מתועדות תופעות של שיבושי לשון עוד מהמאה השתים עשרה. ב-1662 השתמש בהן הסופר הרנסאנסי הנרי פיצ'אם. במאה ה-19 התפשטה התופעה, והשימוש בה הפך מקובל כסוג של הומור חברתי. ההיסטוריונים והבלשנים חלוקים באשר לשאלה מתי – ומדוע – החלה התופעה לצבור תאוצה. מסופר שגם נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן השתמש בביטויים משוכלים לשעשוע והומור.

ויליאם ספונר, שהיה איש מוערך בסביבתו, עורר גיחוך כשהשתמש לעיתים בשיבושי לשון. אך ביטויים רבים שנקשרו לשמו אינם שיבושים שהוא המציא, וודאי שייחוס התפשטות התופעה לספונר אינו נכון. הסטודנטים של אוניברסיטת אוקספורד השתעשעו בהמצאת שיבושים שונים בעקבות ספונר, וכך פשטה התופעה גם מחוץ לכותלי האוניברסיטה. כשסטודנטים ביקשו שירצה על נושא מסוים היה נוהג לעיתים להגיב: "אתם לא רוצים הרצאה, אלא לשמוע שוב שיבושי לשון שלי". מכל מקום, הפרסום שלפיו ספונר הוא האחראי להתפשטות התופעה אינו נכון, וספונר עצמו התנער מכך.

דוגמאות
-------

במקרים רבים הביטוי המשוכל הוא אנגרמה:
גתר המישרים (גשר המיתרים), חתלה עלי קפצולה (קפצה עלי חתולה), דקה חכה (חכה דקה), המנהלה למכלל (המכללה למינהל), מדלקה צלומה (מצלמה דלוקה).
ילקוט הכזבים מייחס לבני מהרשק את הקריאה לנהג "פִֿיל סְפּוּד!" (שיבוש של "פוּל ספּיד", ביטוי באנגלית שמשמעותו "סע במלוא המהירות").

התופעה זכתה לפופולריות בעברית בעקבות המערכון של שייקה אופיר מראשית שנות השישים "בלבולי לשון", ובו נשמעו דוגמאות, בהן: "זָרַח מִפִּרְכוֹנִי" (שיבוש של "פָּרַח מִזִּכְרוֹנִי"), "שְׁבוּרִית זְכוּכָה" (שיבוש של "זְכוּכִית שְׁבוּרָה"), "צוֹכָה וּבוֹחקֶת" (שיבוש של "בּוֹכָה וְצוֹחֶקֶת"), "הַפִילְמֹרֶת הַתִּזְהַרְמוֹנִית" (התזמורת הפילהרמונית), יוזנן חראי, "חֲצִי גּוּם עָרוּף" (שיבוש של "חֲצִי גּוּף ערום") ו"סיכונים מסובבים" (שיבוש של "סיבובים מסוכנים"). גם שמה של להקת הדג נחש הוא ביטוי משוכל של "נהג חדש".

ראו גם
------

* שיכול עיצורים

לקריאה נוספת
------------

רוביק רוזנטל, **הלקסיקון של חיים**, הוצאת כתר, עמ' 234 והלאה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בטוי משכל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ביטוי משוכל** |

* נחמן גרשונוביץ, ספונריזם – תופעת ה'שבורית זכוכה' באתר "ספרא וסייפא 5.0"
* רוביק רוזנטל‏, המשוכלים, באתר "הזירה הלשונית", 18 במרץ 2016

* מידע ודוגמאות משפות שונות, באתר Nation Master (באנגלית)
* מידע על התופעה והתפשטותה, באתר Straight Dope (באנגלית)
* ביטוי משוכל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו בוויקימילון
2. 1 2  נחמן גרשונוביץ, ספונריזם - תופעת ה'שבורית זכוכה' באתר "ספרא וסייפא 2.0"
3. ↑  רוביק רוזנטל, איירבול נוראי: על שפת הכדורסל, באתר nrg‏, 21 במאי 2009
**קון קופלין** (באנגלית: **Con Coughlin**; נולד ב-14 בינואר 1955) הוא עיתונאי וסופר בריטי, המשמש כיום כעורך לענייני ביטחון, הגנה ויחסי חוץ של הדיילי טלגרף הבריטי.

ביוגרפיה
--------

נולד בלונדון ב-1955. למד היסטוריה מודרנית בברזנוז קולג' (אנ') שבאוניברסיטת אוקספורד, שם התמחה במהפכה התעשייתית בהדרכת ההיסטוריון היהודי בריטי סיימון שאמה.

באוגוסט 1977 הצטרף לקורס ההכשרה לעיתונאים של קבוצת תומסון (אנ'). לאחר תקופת הכשרה בקארדיף התחיל לעבוד ככתב בעיתון רדינג איבנינג פוסט (כיום רדינג פוסט (אנ')). בנובמבר 1980 הצטרף לדיילי טלגרף ככתב חדשות כללי. מכאן ואילך, במשך עשרות שנים, בילה קון את רוב הקריירה העיתונאית שלו בעבודות שונות עבור קבוצת התקשורת של הטלגרף.

ככתב צעיר, סיקר סיפורי פשע גדולים כמו מעצרו של פיטר סאטקליף (שכונה "המרטש מיורקשייר") ומהומות בריקסטון. בהמשך, ככתב חוץ, משימת הסיקור הגדולה הראשונה שלו הייתה הפלישה האמריקנית לגרנדה ב-1983. משם נשלח לביירות לסיקור מלחמת האזרחים הלבנונית, אז התפתח העניין שלו במזרח התיכון ובטרור בינלאומי. כאשר נרכשה קבוצת הטלגרף בידי איש העסקים הקנדי קונרד בלאק ב-1985, מונה קופלין בידי העורך החדש מקס הייסטינגס להיות כתב המזרח התיכון של הדיילי טלגרף. בשלוש השנים הבאות היה מופקד על סיקור המזרח התיכון מלשכת העיתון בירושלים.

ב-1986 חמק מניסיון חטיפה על ידי פעילי חזבאללה בביירות, יום לפני שהעיתונאי הבריטי ג'ון מקארתי (אנ') נחטף בפועל באותו אזור.

ב-1989 חזר ללונדון ועבר לכתוב בסאנדיי טלגרף (אנ'), שם מונה לכתב החוץ הראשי. ב-1997 מונה לעורך לענייני חוץ וב-1999 לעורך ראשי בפועל.

ב-2006 חזר לעבוד במערכת הדיילי טלגרף כעורך לענייני ביטחון והגנה, ובהמשך אותה שנה קודם לתפקיד העורך לענייני חוץ. הוא כותב טור שבועי בו הוא עוסק במיוחד בנושאי ביטחון, המזרח התיכון וטרור בינלאומי.

קופלין הוא מחברם של מספר ספרים, בהם ביוגרפיה של סדאם חוסיין (סדאם: מלך של טרור) שהפכה לרב מכר של הניו יורק טיימס ב-2003 וזיכתה אותו בשבחי ביקורת בינלאומיים. ספרים נוספים שלו עוסקים בטוני בלייר ומעורבותו במלחמה בטרור וביוגרפיה של האייתוללה חומייני והשפעתו על ההקצנה של העולם האסלאמי.

הוא כותב בקביעות גם עבור הוול סטריט ג'ורנל, הספקטייטור והאטלנטיק. במקביל הוא מופיע כאנליסט לענייני חוץ ברשתו האמריקאיות: CNN, Fox News, CBS, ABC, MSNBC ו-NBC. בבריטניה הוא משדר בקביעות ב-BBC וב-Sky News.

הוא משמש עמית אורח בכיר במחלקה ללימודי המלחמה בבית הספר ללימודי ביטחון בקינגס קולג' לונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד  Con Coughlin, The Telegraph
* קון קופלין, באתר קינגס קולג' לונדון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260178405171
* GND: 124250335
* ISNI: 0000 0000 8134 522X
* LCCN: n94055592
* NKC: xx0012947
* NTA: 110971310
* SUDOC: 11534067X
* VIAF: 55075869
* WorldCat: lccn-n94055592

 |
**אִילִיָה דָוִידוֹבִיץ' סֵפִּיאַשְוִילִי** (ברוסית: **Илья Давидович Сепиашивили**; ‏1904 - 17 באוקטובר 1971) היה יהודי סובייטי שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פועלו כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה לאילשי במשפחת איכרים יהודים שם גם סיים שבע שנות לימוד בבית ספר. בשנת 1929 עבר לעיר כותאיסי ועבד שם במפעל לייצור משי.

ב-יוני 1941 גויס משם לצבא האדום שם נרשם במסמכים כגרוזיני וביולי אותה השנה הגיע לחזית בריאנסק. הגיע לחזית הדרום-מערבית ביולי 1943 משם הגיע לחזית המרכזית ואחר כך לחזית הבלארוסית].

בקיץ 1944 היה למכווין תותח ברגימנט הקל מס' 279 של חטיבת התותחנים הקלים מס' 23. בין 2 ל-4 באוגוסט אותה השנה בצליחת נהר ויסלה לאחר תפיסת שטח בגדה הנגדית בהדיפת 6 התקפות נגד פגע בעמדת מרגמה ושלושה תת-מקלעים. על כך קיבל מדליית העוז. 

במהלך הקרב ליד רוש'פ צפונית מערבית לוולומין בשטח פולין בהיותו כבר בדרגת סמל במהלך מתקפת נגד של וורמאכט חיסל כיתת חיילים גרמניים, נפגע אך המשיך להפעיל את התותח וחיסל גם תותח נגד טנקים וגם שתי כיתות חיי רגלים נוספות. בפקודה מ-13 בספטמבר לגבי דיוויזיית התותחים החמישית קיבל על הפעולות הללו עיטור התהילה מדרגה שלישית.

טרם המבצע ויסלה-אודר הועלה לדרגת סטרשינה של הסוללה. ב-31 בינואר 1945 במהלך מתקפת הנגד של הגרמנים ליד יישוב בראוזנדורף בגרמניה הוא חיסל עם נשקו האישי 8 חיילי וורמאכט ותפס שישה בשבי. על הפעולות הללו קיבל את עיטור התהילה מדרגה שנייה ב-8 במרץ.

במהלך הקרב על ברלין ין 26 ל-27 באפריל במהלך הקרבות בעיר סיפק תחמושת לתותח וכשנגמרו הפגזים המשיך מתקפה עם תת-מקלע. במהלך הקרב נפגע שלוש פעמים ובעקבות הפגיעה הקשה פונה לבית חולים שדה בלודז'. עיטור התהילה מדרגה ראשונה הוענק לו בפקודה מתאריך 15 במאי 1946 אך הוא קיבל אותו רק בשנת 1968.

שוחרר מן השירות ביוני 1945 עקב נכות בעקבות הקרבות וחזר להתגורר בעיר כותאיסי שם המשיך לעבוד במפעל לייצור משי.

נפטר ב-17 באוקטובר 1971.

לקריאה נוספת
------------

* ואז'ה טווטורדזה, **רגעי גורל נפלא**, כותאיסי, 1982 (בגרוזינית).

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף על שמו באתר בסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
2. ↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (רוסית)
3. ↑  Georgian Jews World Congress site (בגרסת האתר של הוועדה ברוסית)
**לאנס מלווין לארסון** (באנגלית: **Lance Melvin Larson**; נולד ב-3 ביולי 1940) הוא שחיין אמריקאי בעבר, הוא שיאן עולם במשחה ל-100 מטר פרפר ול-200 מטר מעורב אישי ואלוף אולימפי. היה לשחיין הראשון בעולם ששחה 100 מטר פרפר מתחת לדקה.

ביוגרפיה
--------

לארסון נולד במונטרי פארק, קליפורניה. הוא למד ושחה באוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא היה תלמיד בית ספר תיכון הראשון ששחה 100 יארד חופשי מתחת ל-50 שניות.

### שיאן עולם

בתחרות שנערכה בסנטה קלרה שבקליפורניה ב-11 ביולי 1959 קבע לארסון במשחה ל-200 מעורב אישי שיא עולם חדש של 2:24.7 דקות, שיא זה החזיק מעמד שבוע. 

בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס שבקליפורניה ב-26 ביוני 1960 קבע לארסון במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 59.0 שניות ובכך היה לשחיין הראשון בעולם ששחה משחה זה מתחת לדקה. הוא שיפר את שיא העולמי בן השנתיים של טקשי אישימוטו מיפן (1:01.0 דקות). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בטולידו שבאוהיו ב-24 ביולי הוא שיפר את שיאו והעמידו על 58.7 שניות. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי לואיס ניקולאו מארגנטינה (58.4 שניות).

### מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת רומא (1960) זכה לארסון בשתי מדליות, זהב וכסף. במשחה החזק שלו, ל-100 מטר פרפר, שבו החזיק בשיא העולם ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי שבו החזיק בשיא העולם חודש לפני המשחקים האולימפיים, לרוע מזלו לא נערכו כלל באולימפיאדה וכך החמיץ מדליות נוספות. הוא זכה במדליית כסף במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי בתוצאה זהה לזו של השיאן העולמי ג'ון דוויט מאוסטרליה בשיא אולימפי חדש של 55.2 שניות, ובמדליית ארד זכה מנואל דוס סנטוס מברזיל (55.4 שניות). מדליית זהב במשחה שליחם 4x100 מטר מעורב, ביחד עם פרנק מקיני, פול הייט וג'ף פארל, בשיא עולם חדש של 4:05.4 דקות, לפני אוסטרליה (4:12.0 דקות) ויפן (4:12.2 דקות). הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 58.0 שניות, התוצאה המהירה בהיסטוריה למשחה זה באותה העת.

#### החלטה השנויה במחלוקת

באחת ההחלטות המעוררות מחלוקת הגדולות במשחקים האולימפיים, במשחה ל-100 מטר חופשי, ששת שופטי המקום היו חלוקים בדעותיהם. מתוך שלושת שופטי המיקום, למקום ראשון, שני שופטים קבעו ניצחון לדוויט ואחד ללארסון. מתוך שלושת השופטים למקום שני, שניים קבעו כי דוויט סיים שני ואחד לארסון. שלושת השופטים במסלולו של דוויט מדדו תוצאה של 55.2 שניות ושלושת השופטים במסלול של לארסון מדדו תוצאות מהירות יותר (שופט אחד מדד 55.0 שניות, ושני שופטים מדדו 55.1 שניות). הגיבוי הידני הבלתי רשמי, של השעון האלקטרוני אף הוא הראה שלארסון שחה מהר יותר, אבל, השופט הראשי של התחרות היה הפוסק האחרון ובחר להתייחס רק לשופטי המיקום ולהתעלם משופטי הזמן ולכן, מדליית הזהב הוענקה לדוויט ומדליית הכסף הוענקה ללארסון. נוסף לכך, הוא קבע לשני השחיינים תוצאה זה של שיא אולימפי חדש של 55.2 שניות. במשך שנים המשיכו האמריקאים למחות על ההחלטה, אך ללא הועיל.

תארים והישגים
-------------

* לארסון קבע במהלך הקריירה שלו, 5 שיאי עולם חדשים.
* בשנת 1980 זכה לארסן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאנס לארסון** בוויקישיתוף
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר פרפר

קישורים חיצוניים
----------------

* לאנס לארסון, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  לאנס לארסון באתר *International Swimming Hall Of Fame* (באנגלית)
**שיין קימברו** (באנגלית: **Robert Shane Kimbrough**;‏ נולד ב-4 ביוני 1967, קילין) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה מפקד משלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית.

ביוגרפיה
--------

שיין קימברו נולד בקילין וגדל באטלנטה. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית ממנה קיבל בשנת 1989 תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה. בשנת 1998 הוא קיבל תואר שני ממכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה.

קימברו שירת כטייס מסוק ביחידות חיל האוויר של ארצות הברית והשתתף במלחמת המפרץ כמפקד יחידת בואינג AH-64 אפאצ'י. בהמשך הוא עבד בתפקיד טכני במרכז החלל ג'ונסון.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 2004 קימברו נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.

בנובמבר 2008 קימברו טס לחלל כטייס במשימה STS-126 במעבורת החלל אנדוור (כריסטופר פרגוסון היה מפקד צוות). המשימה נועדה להביא ציוד, אספקה, ואשת צוות החדשה לתחנת החלל הבין-לאומית. במהלך משימה זו הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-13 שעות.

באוקטובר 2016 קימברו טס בפעם השנייה בחללית סויוז MS-02 והצטרף למשלחת מס' 49 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אנטולי איוואנישין. לאחר סיום עבודת המשלחת קימברו מונה למפקד משלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 173 ימים בחלל וביצוע 3 פעילויות חוץ-רכביות באורך כולל של כ-20 שעות.

באפריל 2021 קימברו טס בפעם השלישית בחללית דרגון C206 אנדוור במשימה SpaceX Crew-2 והצטרף למשלחת מס' 65 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד שאנון ווקר. לאחר סיום עבודת המשלחת קימברו היה חבר במשלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של אקיהקו הושידה. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 199 ימים בחלל וביצוע 2 פעילויות חוץ-רכביות באורך כולל של כ-14 שעות.

בשנת 2022 קימברו פרש מנאס"א.

לאחר פרישה
----------

לאחר הפרישה קימברו עוסק במגוון נושאים ומופיע עם הרצאות מול קהל ובתוכניות טלוויזיה. הוא כתב מספר ספרים על ניסיונו בתחום החלל.

בשנת 2019 קימברו היה חבר צוות שהשלים טיסה סביב כדור הארץ ב-46 שעות ו-20 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיין קימברו** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
**הנריק גולד** (בפולנית: **Henryk Gold**; ורשה, 1902 – ניו יורק, 9 בינואר 1977) היה מלחין, מעבד ומנהל מוזיקלי יהודי-אמריקאי יליד פולין.

קורות חיים
----------

נולד בוורשה למשפחה מוזיקלית: אמו הלנה הייתה ממשפחת הכליזמרים המפורסמת מלודיסטה, ואביו מיכאל היה חלילן בתזמורת האופרה של ורשה. אחיו של ארתור גולד מלחין וזמר שנרצח בטרבלינקה.

כשסרטים אילמים בפולין איבדו את הפופולריות בעקבות הגעתו של זמר הג'אז של אל ג'ולסון, אלפי מוזיקאים פולנים שניגנו בבתי הקולנוע איבדו את פרנסתם. הם החלו ליצור תזמורות גדולות וקטנות המנגנות מוזיקת ריקודים וג'אז. החלוצים היו האחים ארתור והנריק גולד, האחים סטניסלב ויז'י פטרסבורסקי, זיגמונט קרשינסקי (פול') ושימון קטאשק, קז'ימייז' אנגלרד, ג'וליאן הליצקי. הנריק גולד היה המנהל המוזיקלי. הם ניגנו קונצרטים בבית הקפה מפורסם "Ziemiańska" ברחוב ובתיאטרון רביו ברחוב סנקביץ'. הנריק ניהל את מועדון הלילה "אדריה" עם אחיו ברחוב מוניושקי.

גולד כתב מאות יצירות מוזיקליות לטנגו, פולקות, פוקסטרוט, וכן ואלסים, ושילב בהם מוטיבים יהודיים. הלהיטים שלו כללו את "נוסטלגיה", "יסמין" ו"כשאני משתכר היום".

במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא וחברו המלחין יז'י פיטרסבורסקי סיירו בברית המועצות עם תזמורת ג'אז גדולה. בשנת 1942 הוא עזב את ברית המועצות עם צבא אנדרס הפולני, נסע לישראל, שם כתב לחנים הידועים שבהם "ארצנו הקטנטונת" ו"שלום" למילים של שמואל פישר. את השירים ביצעו בין היתר יפה ירקוני, יצחק (ז'אק) בן-ברוך (זאלודקובסקי) וישראל יצחקי. בישראל שינה הנריק את שמו לצבי זהבי.

לבסוף הוא היגר לעיר ניו יורק, ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הנריק גולד-זהבי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Isaschar Fater, Jewish Music in Poland between the Two World Wars, pp. 71–74
2. ↑  Dawid Eisenstadt and A. Prager: "Algemeyner muzik-leksikon", Warsaw, 1936 (p. 150)
3. 1 2  J. Radlinski: Obywatel Jan. Kraków, 1967, (p.p. 95, 103, 225)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007496252105171
* GND: 1078704368
* ISNI: 0000 0001 1408 2738
* LCCN: n2014038235
* MusicBrainz: 500798da-275e-4770-8664-5585909cc9b1
* VIAF: 166883945
* WorldCat: lccn-n2014038235

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באגף במשרד האוצר של ישראל. אם התכוונתם לאגף במשרדי ממשלה זרים, ראו חשב כללי.בישראל, אגף **החשב הכללי** (חשכ"ל) במשרד האוצר, שהעומד בראשו קרוי אף הוא החשב הכללי, אחראי על ביצועו הלכה למעשה של תקציב המדינה. שליטתו בניהולם השוטף של נכסי המדינה, של הוצאותיה ושל חובה, מקנה לו ולעומד בראשו השפעה מרכזית ורחבה על פעילות הממשלה.

החשב הכללי המכהן הוא יהלי רוטנברג.

תחומי אחריות
------------

החשב הכללי אחראי על ביצוע תקציב המדינה, ולפיכך כל הוצאה כספית של משרד ממשלתי מחייבת את אישור חשב המשרד, שהוא נציגו של החשב הכללי (ישנו חשב לכל משרד, כך למשל קיימים "חשב משרד הבריאות", "חשב משרד החוץ" וכן הלאה). כל חוזה שבו מתקשרת המדינה טעון גם הוא את חתימת החשכ"ל וכן רכש המתבצע עבור הממשלה עצמה.

עוד אחראי האגף על ניהול נכסי המדינה ובפרט על הפרטתם, על מימון החוב הלאומי (באמצעות היחידה לניהול החוב הממשלתי) על ניהול צי הרכב הממשלתי, על ניהול הנכסים והבינוי הממשלתי, על כל מיזמי התקשוב של הממשלה ומערכות המידע שלה ועוד.

חוק הביקורת הפנימית התשנ"ב-1992, מסמיך את החשב הכללי (באמצעות המבקר הפנימי של אגף החשב הכללי, הנתון למרותו) להיות "אחראי לביקורת הפנימית על ביצוע תקציב המדינה ביחידות החשבות והכספים של משרדי הממשלה".
המידה הראויה של התערבות פעילה שעל החשכ"ל לנקוט בתוקף סמכותו זו, אשר מצד אחד משרתת את חשיפת השחיתויות ושיפור טוהר המידות בממשלה, ומצד שני עלולה להקשות על הממשלה הריבונית בביצוע מדיניותה, עמדה במרכז המחלוקת סביב כהונתו של ירון זליכה בתפקיד זה, מחלוקת שאף הייתה במידה רבה לאישית.

כחלק מאגף החשב הכללי נמצאת היחידה לחשבונאות ודיווח אשר אמונה על הטמעת מערך התקינה החשבונאי הבינלאומי למגזר הציבורי IPSAS, עריכת הדוחות הכספיים המאוחדים של ממשלת ישראל הכוללים: משרדי ממשלה, חברות ממשלתיות, תאגידים סטטוטוריים, השקעות בשותפויות עם המגזר הפרטי PPP וקרנות VC, הקמת מערך ניהול הסיכונים התפעוליים, בראש היחידה עומד החשבונאי הראשי.

רשימת החשבים הכלליים
--------------------

| שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| מרדכי זגגי | 1948 | 1952 |
| אברהם נאמן | 1952 | 1961 |
| דב בן-דרור | 1961 | 1968 |
| יורם רוין | 1968 | 1971 |
| חיים שטסל | 1971 | 1977 |
| גיורא גזית | 1977 | 1979 |
| איתן רף | 1979 | 1983 |
| אריה שר | 1983 | 1989 |
| אלי יונס | 1989 | 1993 |
| ראובן קוקולביץ' | 1993 | 1995 |
| שי טלמון | 1995 | 1999 |
| ניר גלעד | 1999 | 2003 |
| ירון זליכה | 2003 | 2007 |
| שוקי אורן | 2007 | 2011 |
| מיכל עבאדי-בויאנג'ו | 2011 | 2017 |
| רוני חזקיהו | 2017 | 2020 |
| יהלי רוטנברג | 2020 | מכהן |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר החשב הכללי
* האוגדן - מאגר ידע לניהול קשרי עמותות וממשל מיסודה של עמותת מנהיגות אזרחית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוק הביקורת הפנימית, התשנ"ב-1992, באתר משרד האוצר