recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
עגורן גשר
**עגורן גשר** הוא מנוף (עגורן) המותקן בתקרת אולמות ייצור או מחסנים, ונועד להרמה ושינוע חומרים או חלקים כבדים. יתרונו של העגורן מסוג זה שהוא מרחף מעל למשטח העבודה ויכול לנוע לכל נקודה באזור הכיסוי שלו ללא כל הפרעה למעט קירות ועמודים. הוא משמש להעברת חומר מנקודה לנקודה, העמסת חומר וסיוע בהרכבת מכונות וציוד.

מבנה העגורן
-----------

לעגורן הגשר שלושה צירי תנועה: אורכי, רוחבי וציר הגובה. העגורן מורכב מקורת רוחב אחת או יותר (מיפתח העגורן) אשר באמצעות גלגלים ומערכת הנע מונחת בקצותיה על שתי קורות אורך ויכולה לנוע לאורכן. כך מתקבל ציר התנועה האורכי. על הקורה מותקנת כננת אשר יכולה לנוע לאורך הקורה אף היא בעזרת גלגלים ומערכת הנע. מכאן מתקבל ציר התנועה הרוחבי. הכננת היא מערכת הרמה הכוללת גלגלת, כבל ומנוע. על הגלגלת נגלל כבל ובקצה וו או אמצעי תפיסה אחר.

עגורני גשר מיועדים לשאת משקלים כבדים ויכולים להגיע לעומסים של 800 טונות. מפתחי העגורן יכולים להגיע עד 60 מטר.

קורות האורך נתמכות על עמודים המותקנים בצידי אזור הכיסוי של העגורן או מהווים חלק מהמבנה עצמו. כדי להגיע למיפתחים גדולים ומשקלים גבוהים יש צורך בשתי קורות רוחב עליהם מותקנת עגלה המהווה כננת.

אמצעי התפיסה של עגורן הגשר מגוונים ומותאמים ליישום: ווים רגילים, שרשראות עם מענבים, חובקים צורתיים (לדוגמה: חבק להרמת גלילי נייר בבית דפוס), זרועות עם פיות ואקום נצמדות להרמת חומרים שטוחים (פחים, זכוכית) או אלקטרומגנט.

תפעול העגורן
------------

העגורן מופעל מהקרקע באמצעות כבל חשמלי ומערכת בקרה או באמצעות מערכת בקרה מרחוק על ידי רדיו או תת-אדום. לרוב העובד מחזיק את מערכת הבקרה בידו ומתקדם יחד עם העגורן.

מערכות בקרה, גובלי תנועה ועומס, התראות בפני עומס יתר ומפסקי בטיחות מותקנים על העגורן כדי להגן על העובדים, המבנה והעגורן עצמו. עגורן הגשר מוגדר מתקן הרמה וחייב במדינת ישראל ברישוי ובבדיקות תקינות תקופתיות על פי תקנות הבטיחות.

ראו גם
------

* עגורן
* מנוף (כלי)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **עגורן גשר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עגורן גשר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282510405171
* BnF: cb11935881q (data)
* GND: 4146739-5
* LCCN: sh85016820
* NKC: ph122992

 |
**ראמה תיאו** (בצרפתית: **Rama Thiaw**; נולדה ב-1978) היא במאית ותסריטאית קולנוע סנגלית. היא ידועה בשל סרט התיעודי משנת 2009, *Boul Fallé, la Voie de la lutte* וסרטה משנת 2016, *The Revolution Won’t be Televised*.

תחילת דרכה
----------

תיאו נולדה ב-1978 בנוקשוט, מאוריטניה להורים מאוריטני וסנגלים. בגיל חמש, משפחתה עברה לפיקינה, פרוור של דקר, בירת סנגל. אחרי שהוריה התגרשו, היא חילקה את זמנה בין סנגל וצרפת. תיאו השלימה תואר ראשון בכלכלה בינלאומית באוניברסיטת סורבון בפריז. לאחר מכן היא החלה לפתח עניין בקולנוע, אשר הוביל אותה כדי ללמוד לתעודה בקולנוענות באוניברסיטת פריז 8, ומאוחר יותר, עוד תואר שני בלימודי קולנוע מאוניברסיטת פריז 8.

קריירה
------

אחר סיום לימודיה, נפגשה תיאו בשנת 2002 עם יוצר הסרטים האלג'יראי מוחמד בומארי (שהיה עוזר במאי בסרט הקרב על אלג'יר), והשתתפה עמו בסדנת הפקה. לאחר מכן, היא שיתפה פעולה עם Zaléa TV, עמם יצרה סדרה של סרטי דיוקן על תושבי הקומונה הצרפתית, אוברבילייר ותנאי הדיור הקשים שלהם. לאחר מכן, עשתה סרט תיעודי קצר בשם *Les de jeunes quartier et la religion*.

ב-2006, עבדה בהפקת הסרט *Burnt Out* בכיכובה של מריון קוטיאר בתור עוזרת תקשורת.

עוד בתקופתה בצרפת, פגשה תיאו את המפיק הצרפתי פיליפ לאקוט, שהסכים לעבוד איתה על מה שהיה לסרט התיעודי הראשון של תיאו באורך מלא. הסרט, *Boul Fallé, la Voie de la lutte,* יצא בשנת 2009. הסרט עוקב אחר "ההתעוררות המחודשת של היאבקות מסורתית" בפרוורי דקר, שם תיאו גדלה, ו"בוחן את השפעת הספורט בהקשר של השינויים החברתיים והפוליטיים שהתרחשו לאחרונה בסנגל" סביב עצמאות המדינה. בנוסף להקבלה בין ההיאבקות והפוליטיקה של סנגל, תיאו משתמשת בסרטה בהתבטאות שהיא חלק מההיפ הופ והרגאיי הסנגלי.

בשנת 2010, החלה תיאו את הפקת סרטה השני, *The Revolution Won’t be Televised* ("המהפכה לא תשודר בטלוויזיה"), שכותרתו לקוחה מתוך השיר של המוזיקאי גיל סקוט-הרון. גם בסרט זה הנושא הוא השיח הפוליטי-חברתי בסנגל, אך הפעם עם התמקדות בעיקר בעלייתה של הקבוצה הא-פוליטית, "Y'en - Marre" ("נמאס לנו"), בהובלתם של הראפרים תיאט וקיליפאו. הסרט מתעד את ההפגנות של הקבוצה נגד הנשיא Abdoulaye וויד's בריצתו המתמשכת לנשיאות. *The Revolution Won’t be Televised* הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בפברואר 2016, ואף זכה בפרס Fipresci מטעם הפדרציה הבינלאומית למבקרי קולנוע.

פילמוגרפיה
----------

* *Boul Fallé, la Voie de la lutte* 2009
* *The Revolution Won't be Televised* 2016

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראמה תיאו** בוויקישיתוף

* ראמה תיאו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Africultures - Biographie de Rama Thiaw". *www.africultures.com*.
2. 1 2  "Sénégal : Rama Thiaw, réalisatrice et lutteuse - JeuneAfrique.com". *JeuneAfrique.com* (בצרפתית).
3. 1 2  Jérôme. "Rama THIAW - Festival "Lumières d'Afrique "". *www.lumieresdafrique.com*.
4. 1 2  Pugsley, Bronwen. "CHALLENGING PERSPECTIVES: DOCUMENTARY PRACTICES IN FILMS BY WOMEN FROM FRANCOPHONE AFRICA" (PDF).
5. ↑  Wenner, Dorothee. "The Revolution Won't be Televised" (PDF). Berlinale Forum 2016.
6. ↑  "| Berlinale | Programme | Programme - The Revolution Won't Be Televised". *www.berlinale.de*.
7. ↑
8. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb165035557 (data)
* ISNI: 0000 0001 1904 583X
* NTA: 392198819
* SUDOC: 140359842
* VIAF: 170177649
* WorldCat: viaf-170177649

 |
**הרוזן ארנסט רידיגר פון שטארהמברג** (בגרמנית: **Ernst Rüdiger von Starhemberg**;‏ 12 בינואר 1638 – 4 בינואר 1701) היה מושל צבאי של וינה משנת 1680, מגן העיר במהלך קרב וינה ב-1683, גנרל קיסרי במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה, ונשיא הופקריגסראט. הוא היה חבר בבית שטארהמברג.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בגראץ, שטיריה, כבנו של הרוזן קונרד בלתזאר פון שטארהמברג ואשתו הראשונה הרוזנת אנה אליזבת פון צינצנדורף ופוטנדורף. גם בן דודו הרוזן גווידו פון שטארהמברג הפך לחייל מפורסם ולחם כשליש לצדו. ארנסט רידיגר פון שטארהמברג לחם בשנות ה-60 של המאה ה-17 תחת הלוטננט גנרל הקיסרי ריימונדו מונטקוקולי נגד הכוחות הצרפתיים והעות'מאניים.

ב-1683 הוא היה המפקד הצבאי של העיר וינה, עם פחות מ-20,000 איש שהתנגדו לכ-120,000 עות'מאנים שצרו על העיר. ב-15 ביולי 1683 סירב שטארהמברג להצעת המפקד הטורקי קארה מוסטפא פאשה להיכנע, בהסתמך על הגעתו המהירה של צבא קיסרי, שנשלח על ידי הקיסר ההבסבורגי לאופולד הראשון שברח ממעונו, ועל עוצמת חומות העיר שבוצרו לאחר המצור העות'מאני הראשון על וינה ב-1529.

כאשר לאחר חודשיים הגיע צבא הסיוע בפיקודו של המלך הפולני יאן סובייסקי במחצית הראשונה של ספטמבר, וינה הייתה על סף קריסה. חומותיה נפרצו על ידי חבלנים טורקים שחדרו מתחת לחומות, מילאו את המנהרות באבק שריפה ופוצצו את מטעני הנפץ. לבסוף, ב-12 בספטמבר, 80,000 חיילים פולנים, ונציאנים, בווארים וסקסונים תקפו את הטורקים והצליחו להביס אותם בקרב על הקהלנברג.

ארנסט רידיגר פון שטארהמברג הועלה לדרגת פילדמרשל על ידי הקיסר, מתוך הכרה בפעולתו של שטארהמברג בהצלת הבירה הקיסרית. הוא גם מונה לשר המדינה. במרדף בעקבות הכוחות העות'מאניים הנסוגים, נפצע שטארהמברג באורח קשה בשנת 1686 במהלך המצור על בודה מירי בידו השמאלית ונאלץ לנטוש את פיקודו. בשנת 1691 התמנה לנשיא ה-Hofkriegsrat והיה אחראי על ארגון הצבא ההבסבורגי.

שטארהמברג מת בווזנדורף ב-4 בינואר 1701, בגיל 62. קברו (מאת יוזף עמנואל פישר פון ארלך) ממוקם ב-Schottenkirche של וינה.

חיים אישיים
-----------

הוא התחתן תחילה עם בת דודתו השלישית, הרוזנת הלנה דורותיאה פון שטארהמברג. לאחר מות אשתו הראשונה, הוא נישא בשנית ב-1689 לרוזנת מריה יוזפה יורגר פון טולט (1668–1746), בת דודתו הרביעית. היו לו ילדים משני הנישואים. הפוליטיקאי האוסטרי מאוחר יותר ארנסט רידיגר, פירסט צו שטארהמברג היה צאצא שלו.

 כתובה של הרוזן Starhemberg ב-Schottenkirche של וינה

מורשת
-----

דורות מאוחרים יותר עשו אידיאליזציה של שטארהמברג כמושיע העולם והתרבות המערבית. בהוראת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, פסל הוקם לכבודו בשנת 1872 במוזיאון Heeresgeschichtliches בווינה, שם מתועד ביסודיות הקרב על וינה, עם דמותו של שטארהמברג והשריון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט רידיגר פון שטארהמברג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb149537886 (data)
* CiNii: DA09287506
* GND: 117216402
* ISNI: 0000 0001 2017 5252
* LCCN: n2020018949
* NKC: jx20110413025
* SNAC: w66b7j5n
* SUDOC: 127413251
* VIAF: 27842624
* WorldCat: viaf-27842624

 |
האווזה שהטילה ביצי זהב, איור של מיילו ווינטר - 1919
הסיפור **התרנגולת שהטילה ביצי זהב** הוא משל ממשלי איזופוס, שמוסר ההשכל שלו הוא להסתפק במה שיש ולא להתפתות לחמדנות יתר, שיכולה להותיר אותך בלי כלום. הסיפור המקורי מדבר דווקא על אווזה המטילה ביצי זהב (ביצת אווז גדולה פי חמישה מביצת תרנגולת ממוצעת), אולם זה התרגום המוכר למשל בשפה העברית.

המשל ומוסר ההשכל
----------------

המשל מספר על איכר עני ואשתו שאחת התרנגולות שלהם הטילה ביצי זהב, ביצה אחת בכל יום. האיכר לא הסתפק בביצה אחת ביום ורצה להשיג יותר ולהתעשר בבת אחת, הוא חשב שאם היא מטילה ביצת זהב בכל יום בוודאי מסתתר בתוכה מצבור זהב ולכן יום אחד הוא החליט להרוג את התרנגולת ולחתוך את בטנה, אך כשעשה זאת, לא מצא שם אפילו ביצת זהב אחת, והוא גילה כי בתוכה היא הייתה זהה לחלוטין לשאר התרנגולות, וכך במחשבה להתעשר בבת אחת האיכר העני ואשתו שללו מעצמם את האפשרות של רווח נאה יום אחר יום.

המשל במזרח
----------

אנלוגיה למשל מן המזרח נמצאה ב"סובנהאמסה ג'אטאקה", שמופיע בסעיף הרביעי של סיפורי הג'טאקה (אנ') הבודהיסטיים.
במשל הזה - אבי משפחה ענייה נולד מחדש בתור ברבור שנוצותיו עשויות זהב, מדי פעם הוא נוהג לחזור אל משפחתו ולהציע להם לקחת נוצת זהב אחת מכנפיו כדי שתהווה עבורם מקור לפרנסה. לבסוף, חמדנותה של אם המשפחה גורמת לה לתלוש את כל נוצותיו של הברבור בבת אחת וכשהוא מתאושש מהמריטה כל נוצותיו הופכות לנוצות רגילות.

נוצות הזהב של הברבור הן כביצי הזהב של התרנגולת, בשני המקרים הרצון להשיג עושר מיידי, מבטל למעשה את היכולת לעושר שיפרנס את העניים למשך חייהם בכבוד.

ראו גם
------

* ג'ק ואפון הפלא
* הדייג ודג הזהב
* תפסת מרובה לא תפסת
* ברווז השווה מיליון

לקריאה נוספת
------------

* *Aesop's Fables*, a new translation by V. S. Vernon Jones (London: W. Heinemann, 1912), p. 2.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התרנגולת שהטילה ביצי זהב** בוויקישיתוף

* Mythfolklore.net, full text
* 15th-20th century book illustrations online

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aesop's Fables: Townsend (1867) Mythfolklore.net
2. ↑  The Jataka, Volume I, tr. by Robert Chalmers, [1895] Sacred-texts.com
**פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה** הוא פסטיבל למוזיקה קלאסית המתקיים במוזיאון תל אביב לאמנות. הפסטיבל נוסד על ידי מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בשנת 1999 והוא מתקיים מדי שנה בחודש מאי במשך שבוע. הפסטיבל קרוי על שמה של הפסנתרנית פליציה בלומנטל.

תחומי הפסטיבל הם רחבים ומגוונים. הפסטיבל כולל קונצרטי מוזיקה קאמרית, מוזיקה תזמורתית, הרכבים קוליים, אנסמבלים המתמחים במוזיקה מוקדמת, רסיטלים לפסנתר ורסיטלים וואקליים ומוזיקה עממית. בפסטיבל תוכניות העוסקות במחול, בתיאטרון, בקולנוע ובספרות. בשנים האחרונות נוסף לפסטיבל גם שבוע הגיטרה. 

המייסדת והמנהלת האמנותית של הפסטיבל הייתה אנט סלין, בתה של פסטיבל פליציה. המנהלת הכללית היא אביגיל ארנהיים ועורך תוכניות הגיטרה הוא יהודה שרייר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה
* פסטיבל פליציה בלומנטל ייפתח ביום שני בתל אביב, באתר הארץ, 1 במאי 2002
* יוסי שיפמן, ריאיון: מי מפחד מפליציה בלומנטל?, באתר הבמה, 22 באפריל 2013
* אתר למנויים בלבד גל אפלרויט, בין מוזיקה נועזת למוזיקת מעליות, באתר הארץ, 05 באפריל 2016

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אתר למנויים בלבד חגי חיטרון, פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה הוא מתנה לטווח ארוך, באתר הארץ, 7 במאי 2018
2. ↑  אמיר מנדל, מתה הזמרת אנט סלין, מייסדת ומנהלת פסטיבל פליציה בלומנטל, באתר הארץ, 3 ביוני 2017
אדמירל **סר אדוארד יוז** (באנגלית: **Edward Hughes**; בערך 1720–1794) היה קצין בצי המלכותי שפיקד על תחנת הודו המזרחית.

ביוגרפיה
--------

יוז נולד בערך בשנת 1720, הצטרף לצי המלכותי בשנת 1735, וארבע שנים לאחר מכן, נכח בכיבוש פורטובלו, פנמה. ב-1740 הועלה לדרגת לוטננט ושירת במשלחת קרטחנה של 1741, ובקרב הבלתי החלטי על טולון ב-1744. ב-HMS *Warwick*, הוא השתתף בפעולה נגד ה- *Glorioso*, אך ללא תמיכה מתאימה מה-*Lark* (שהפליגה עם *Warwick*), האויב ברח. לאחר מכן נשפט מפקד *ה-Lark* ונידון על התנהגותו, ויוז קיבל את התפקיד שהתפנה. קפטן יוז היה עם אדוארד בוסקוון בלואיבורג ועם צ'ארלס סונדרס בקוויבק.

קפטן סר אדוארד יוז, 1720–1794 בקירוב מאת Violante Beatrice Siries מאוסף המוזיאון הימי הלאומי.
הוא היה בתעסוקה מתמשכת במהלך השלום, וכקומודור פיקד על תחנת הודו המזרחית מ-1773 עד 1777.תוך זמן קצר הוא חזר לתחנת איי הודו המזרחית כאדמירל משנה, עם כוח ימי מוחץ. במסעו החוצה, הוא כבש את גורה מהצרפתים, והוא נקרא לבצע פעולות קטנות בלבד במשך השנתיים הבאות, שכן האויב לא הצליח לגייס שום כוח המתאים לפגוש את השייטת החזקה שהביא יוז מהתעלה.

מאחר שספרד ובריטניה היו נתונות במלחמה במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית, הרשויות הספרדיות בצ'ילה קיבלו אזהרה כי יוז הולך לחופי צ'ילה להתקפה קרובה. אולם מתקפה זו מעולם לא התרחשה.בשנת 1782, עם פתיחת פעולות האיבה מחדש באיי הודו המזרחית, הוא הסתער על טרינקומלי כמה ימים לפני שהגיעה השייטת של סיפרן לאזור. במשך השנה שלאחר מכן, המים ההודיים הללו היו הזירה של אחד מהמסעות הימיים המפורסמים ביותר. סיפרן היה אולי המפקד הימי המוכשר ביותר שצרפת טיפחה אי פעם, אבל הכפופים לו היו תככנים וחסרי מיומנות; יוז לעומת זאת, שהיכולת שלו הייתה כזו שנולדה מניסיון ארוך ולא מגאונות, נתמכה היטב. לא פחות מחמש קרבות עזים התקיימו שני הציים, ואף אחד מהם לא השיג יתרון מכריע. בסופו של דבר, יוז עמד על שלו.

לאחר השלום, הוא חזר לאנגליה, ולמרות שהגיעו אליו הצעות קידום נוסף, הוא לא הניף שוב את דגלו. הוא צבר עושר רב במהלך שירותו ההודי, שאת רובו העניק לצדקה באופן חשאי. הוא מת בביתו בלוקסבורו באסקס בשנת 1794.

אשתו השנייה רות מתה בשנת 1800. הונו של יוז הלך לאדוארד יוז בול יוז (בערך 1798 - 1863), נכדה מנישואים קודמים, שהפך לגנדרן וכונה בבוז "כדור הזהב".

הנצחה
-----

האונייה הבריטית של חברת הודו המזרחית "סר אדוארד יוז" שהושקה ב-1784, נקראה על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד יוז** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Sir Edward Hughes at Oxford Dictionary of National Biography
2. 1 2 3 4  ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך *Hughes, Sir Edward* מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל
3. 1 2  Ossa Santa Cruz, Juan Luis (2010). "La criollización de un ejército periférico, Chile, 1768-1810". *Historia*. **42** (II): 413–448. אורכב מ-המקור ב-1 בפברואר 2016. נבדק ב-27 בינואר 2016. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr92039100
* SNAC: w6dc5xmg
* VIAF: 14637261
* WorldCat: lccn-nr92039100

 |
ניתוח בשיטת PKR בבית החולים של צי ארצות הברית בסן דייגו
**PRK ‏(Photorefractive keratectomy)** היא השיטה הראשונה לניתוח לתיקון הראייה בלייזר. מטרת הניתוח היא לתקן שגיאות רפרקציה כגון קוצר ראייה ורוחק ראייה, וכך להפחית את התלות של מוגבלי הראייה במשקפיים או בעדשות מגע.

בשיטת PRK, מגלפים את השכבות הקדמיות של הקרנית לאחר הסרת האפיתל (בעזרת טיפות של תמיסה אתנואית). זה נותן למנתח גישה לסטרומה, אותו מאיידים בעזרת לייזר אקסימר (אנ'). הכמות הנדרשת לאיוד מחושבת על ידי מחשב, בהתאם לפרמטרים האופטיים המוזנים על ידי המנתח.

* במקרה של קוצר ראייה, האבלציה נעשית במרכז העין, על מנת לשטח את הקרניים הקרטומטריים (עיקרון תיקון פחות קעור).
* במקרה של רוחק ראייה, האבלציה פריפרית, על מנת לקדם את החלק המרכזי של הקרנית (עקרון תיקון קמור).

האפיתל יתחדש תוך שלושה ימים, ובמשך זמן זה צפויות תחושות חול בעין וראייה מעורפלת.

שיטת ה-PRK הפכה נפוצה מאוד לטיפול בקוצר ראייה קל ומתון (פחות מחמישה דיופטרים). היא משמשת גם כאשר עובי הקרנית קטן מדי כדי לבצע LASIK. השיטה הוכחה כחסכונית, והיא נפוצה מזה שנים. לעולם הרפואי ניסיון גדול בשימוש בה.
לשיטה כמה חסרונות: אי-נוחות לאחר הניתוח (עם אי-נוחות בעין ולעיתים כאב) ותקופת שיחזור ראייה ארוכה.

ביאורים
-------

1. ↑  אבלציה – הסרת שכבת חומר באמצעות צריבה חשמלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* PRK, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Samuel Chao-Ming Huang, Hung-Chi Jesse Chen, Overview of laser refractive surgery, **Chang Gung medical journal**, Directory of Open Access Journals 31-3, Chang Gung University, 2008, עמ' 237-252

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**גבי פקר** (נולד ב-3 במאי 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בתפקיד המגן שמאלי.

קריירת משחק
-----------

פקר, בנו של שחקן העבר אריה פקר (מכבי נתניה, בית"ר נתניה), גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1987. פקר היה מגן שמאלי שפורץ עם הרבה מהירות וכח ומסייע המון להתקפת קבוצתו. ערך הופעה ראשונה בבוגרים (בעקבות פציעתו של אלעד קורן) במשחק חוץ מול בית"ר ירושלים. פקר תפס מקום של קבע בהרכב הפותח ושיחק במכבי נתניה ברציפות עד שנת 1994.

בעונת 1994–1995 עזב פקר לראשונה את מכבי נתניה והצטרף למכבי פתח תקווה, במדיה רשם 21 הופעות בליגה וכבש שלושה שערים. כעבור שנה חזר למכבי נתניה.

בעונת 1996–1997 הצטרף למכבי עירוני אשדוד ששיחקה בליגה הארצית ובמחזור האחרון של העונה חגג איתה את חזרתה לליגה הבכירה. בעונת 1997–1998 הצטרף לצפרירים חולון וגם איתה חגג את חזרתה לליגה הבכירה. 

בעונת 1998–1999 חזר למכבי נתניה ובסוף העונה חגג איתה את חזרתה לליגה בכירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* גבי פקר - חלום שהתגשם, מאיר ריפמן מעריב 4 בפברואר 1988
* גבי פקר מבקיע מול מכבי יבנה, בערוץ youtube
* גבי פקר מבקיע מול הפועל פתח תקווה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליגה לאומית - משחק מרכזי, מעריב 10 בינואר 1988
**גן החיות של דובאי** (בערבית: **حديقة حيوان دبي**) היה גן חיות בגודל 1.5 קילומטרים (0.93 מיל). גן החיות נבנה במקור בשנת 1967 על ידי תושב דובאי בשם אוטו י. בולארט, כאשר ראשד בן סעיד אאל מכתום, שליט דובאי לשעבר, איפשר לו לבנות גן חיות על מגרש שהיה שהתשרע על שטח של כ-2 דונם בשכונת המגורים ג'ומיירא" (אנ'). גן החיות זה הוא הוותיק ביותר בחצי האי ערב. הוא נחשב לנקודת ציון של העיר דובאי בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, שכן גן החיות סימן את קצה העיר.

בשנת 1971 הועבר ניהול גן החיות לעיריית דובאי (אנ'). במהלך השנתיים הראשונות לקיומו, גן החיות של דובאי אכלס רק כמה בעלי חיים כמו חתולים גדולים, קופים ובעלי פרסה. היה גם אקווריום קטן עם כמה דגים וזוחלים. ממאי 1986 עד מאי 1989, חלק מגן החיות עוצב ונבנה מחדש.

בשנים האחרונות, גן החיות של דובאי היה נתון תחת מתקפה, בשל התנאים בהם מאוחסנים החיות. פעילים למען זכויות בעלי חיים ואף מלונות ואתרי תיירות עודדו את החרמת המתקן. על פי הדיווחים, הכלובים בהם נלכדו החיות היו כה קטנים עד כי בעלי החיים בקושי יכלו לנוע בתוכו. לבסוף לאחר לחצים רבים מהרשויות וארגוני סביבתיים גן החיות נסגר בנובמבר 2017, וכל בעלי החיים ששהו בו הועברו לפארק הספארי החדש בעיר דובאי וחיים בתנאים נוחים ומרווחים יותר מאשר התנאים בגן החיות שנסגר.

בעלי חיים
---------

בגן החיות היו כ-248 סוגים של יונקים, כולל שועלים, צבועיים, פומות, אריה אסיאתי, יגוארים, שימפנזים, בבונים, קופים, צבאים, דובים, דורבנים, ג'ירפות, היפופוטמים ועבדקן הרעמה. בגן החיות היו גם כ-400 סוגים של עופות וזוחלים כולל יען, עיט זהוב ותוכים.

ביקור ושעות פתיחה
-----------------

גן החיות של דובאי משך אליו מדי שנה מספר רב של מבקרים. בשנת 2008 מספר המבקרים היה 336,346.

שעות הפתיחה בקיץ היו 10 בבוקר עד 6 אחר הצהריים, ובחורף בין השעות 10 בבוקר עד 5:30 אחר הצהריים.

פארק הספארי של דובאי
--------------------

עיריית דובאי תכננה לבנות גן חיות חדש מאז 2003 כדי להחליף את גן החיות הישן. הספארי היה אמור להיות בגודל של 560 דונם ולעלות 610 מיליון דולר. הבנייה הייתה אמורה להסתיים עד שנת 2008. בפברואר 2009 הוכרז כי פרויקט הספארי יהיה בדובילנד (אנ') ונמצא כרגע בהפסקת בנייה בלתי מוגבלת.

ב-14 במאי 2012 הוכרז על ידי עיריית דובאי כי בעלי החיים מגן החיות הצפוף יועברו לספארי פתוח בשנתיים הקרובות.

עבודות החפירה לספארי החלו בספטמבר 2012.

ב-23 באפריל 2013, חוסיין נאסר לותאה, מנכ"ל עיריית דובאי, אמר כי השלב הראשון של ספארי דובאי הסתיים ובניית הפרויקט תושלם עד סוף 2014.

פארק הספארי של דובאי נפתח ב-12 בדצמבר 2017 לקהל הרחב.

פארק הספארי של דובאי משתרע על פני 120 דונם, פארק הספארי כולל גן חיות, גן בוטני, אתר נופש ומגרש גולף, בנוסף למתקנים חינוכיים וטרינריים. הוא כולל יותר מ-1,000 בעלי חיים וציפורים.

הספארי מחולק לכפרים אפריקאים, אסיה וערבים, כאשר כל כפר מאכלס בעלי חיים מאותם אזורים. החל מ-5 בנובמבר 2017, גן החיות הישן נסגר.

גלריית תמונות
-------------

* פלמינגופלמינגו
* אריהאריה
* צבצב
* תוכיםתוכים
* שחף צפוני ואיביסשחף צפוני ואיביס
* צביצבי
* ספסליםספסלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן החיות של דובאי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Preliminary studies for new Dubai zoo underwayUAE - The Official Web Site - News, web.archive.org, ‏28 בינואר 2016
2. ↑  Gulfnews: No respite for animals in cramped Dubai Zoo, web.archive.org, ‏6 בפברואר 2009
**עמית אהרוני** (נולד ב-9 בפברואר 2002) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז בהפועל גלבוע גליל מהליגה הלאומית. אהרוני הוא בנו של שחקן העבר והמאמן אורן אהרוני.

קריירה
------

אהרוני החל את דרכו כששיחק במחלקת הילדים של מכבי תל אביב. הוא שיחק בקבוצת הנוער של המועדון, אותה אימן אביו אורן. בשנת 2018 הוא זכה עם הקבוצה באליפות המדינה. באותה שנה הקבוצה הפסידה במשחק גמר הגביע להפועל עמק יזרעאל. ב-20 בדצמבר 2018 הגיע אהרוני יחד עם תיכון חדש לגמר ליגת העל לתיכונים, שם קלע 4 נקודות ומסר 8 אסיסטים אשר סייעו לקבוצתו לנצח את תיכון כצנלסון ולזכות באליפות. עונה לאחר מכן סייע אהרוני לקבוצת הנוער לזכות בדאבל לאחר ניצחון 3–0 בסדרת הגמר על הפועל תל אביב.

בעונת 2019/2020 עלה אהרוני לסגל הבוגר של מכבי תל אביב ושיחק לסירוגין בקבוצת הנוער. בקבוצת הבוגרים הוא שותף במשחק בודד בו עלה לדקה. בתום העונה זכה אהרוני עם הקבוצה באליפות.

ב-3 ביולי 2020 חתם אהרוני באליצור עירוני נתניה מהליגה הלאומית. בקבוצה שותף ב-35 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 6.9 נקודות, 4.9 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים ב-27.8 דקות למשחק. בתום העונה עלה אהרוני עם נתניה לליגת העל, אך בסופו של דבר הקבוצה לא עברה בבקרה התקציבית ואהרוני המשיך לעונה נוספת בנתניה בליגה הלאומית. בעונתו השנייה בקבוצה שותף ב-14 משחקים בעונה הסדירה לפני שנפצע וגמר את העונה, במהלך המשחקים בהם שותף העמיד ממוצעים של 9.6 נק', 4 אסיסטים ו-2 ריבאונדים ב-24.4 דק' למשחק.

ביוני 2022 חתם על חוזה לשנתיים בעירוני נס ציונה מליגת העל.

בפברואר 2023 שוחרר מנס ציונה לאחר שלא הרבה לקבל דקות משחק וחתם במכבי עירוני רמת גן מהליגה הלאומית, איתה זכה באליפות ועלה לליגת העל עונה שנייה ברציפות.

ב-31 ביולי 2023 חתם אהרוני לשנתיים בהפועל גלבוע גליל מהליגה הלאומית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בפעם השנייה ברציפות: מכבי תל אביב אליפות ליגת העל לנוער, באתר וואלה!‏, 25 במאי 2018
2. ↑  אילון סלוס, גמר גביע המדינה לנוער ע"ש יגאל דר: הפועל עמק יזרעאל גברה על מכבי ת"א 83–93 וזכתה בגביע, באתר איגוד הכדורסל בישראל, ‏25 במרץ 2018
3. ↑  אסי ממן, ‏תיכון חדש אלופת התיכונים לאחר 67:96 על כפ"ס, באתר ONE‏, 20 בדצמבר 2018
4. ↑  אור שקדי‏, כדורסל נוער: מכבי תל אביב השלימה זכייה בדאבל, באתר וואלה!‏, 29 במאי 2019
5. ↑  יעקב מאיר, ‏עולה כיתה: עמית אהרוני ישחק באליצור נתניה, באתר ישראל היום, 3 ביולי 2020
6. ↑  ספי פסטרנק, אליצור נתניה וגליל עליון עלו לליגת העל בכדורסל, באתר ynet, 15 ביוני 2021
7. ↑  נועה פופלינגר, ‏מתחזקת: עמית אהרוני חתם בנס ציונה, באתר ערוץ הספורט, ‏22 ביוני 2022
8. ↑  תומר גבעתי, ‏כפי שפורסם לראשונה ב״ישראל היום״: עמית אהרוני חתם במכבי רמת גן, באתר ישראל היום, 14 בפברואר 2023
9. ↑  נועה פופלינגר, ‏עמית אהרוני חתם לשנתיים בגלבוע/גליל, באתר ערוץ הספורט, ‏31 ביולי 2023
במהלך צילומי הסרט **לבדיתי - האגדה על מרים ילן-שטקליס**
**ראובן רודיאון ברודסקי** (נולד ב-11 בינואר 1981) הוא במאי, מפיק, עורך וצלם דוקומנטרי ישראלי.

יצירתו
------

ברודסקי נולד סנקט פטרבורג, ברית המועצות. בשנת 2000 עלה יחד עם הוריו, אשתו ובנו לישראל ולמד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

לאחר העלייה לישראל התפרקו נישואיהם של הוריו במקביל להתפרקות נישואיו שלו. את תהליך התפוררותה ובנייתה מחדש של משפחתו בישראל תיעד ברודסקי במסגרת צילום "הום מובי", סרטו הראשון באורך מלא. במאי 2012 זכה הום מובי בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל דוקאביב. הסרט זיכה את ברודסקי גם בפרס הצילום. 

משפחתו של ברודסקי המשיכה להעסיקו גם ביצירת סרטו "שבעה ימים בסנט פטרסבורג". הסרט תיעד את ביקורם של ברודסקי ואמו ליזה אצל אחיו ליאוניד אשר חזר לרוסיה לאחר העלייה לישראל ובמשך מספר שנים הוגדר כעריק מצה"ל. שבעה ימים בסנט פטרסבורג השתתף אף הוא בפסטיבל דוקאביב בשנת 2015 וזכה בפרסים עבור העריכה והלחן המקורי של עדי רנדט כמו גם בציון לשבח. בנוסף, זכה הסרט גם בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בתחרות פורום היוצרים הדוקומנטריים.

בשנת 2015 ביים את סרט הטלוויזיה "הישראלים החדשים" בהשתתפותו של חיים יבין. הסרט שודר בערוץ 10, ובחן את השתלבות הדור הצעיר של העלייה הרוסית של שנות ה-90 בחברה הישראלית. 

בשנת 2016 ביים את הסרט ממלכת עדני שעסק בקבוצת הכדורגל הפועל מרמורק ברחובות ושודר בערוץ yes דוקו.

בשנת 2017 צילם את סרטה של הלית לוי שמנה.

בשנת 2018 ביים את הסרט לבדיתי - האגדה על מרים ילן-שטקליס, הפרק ה-12 במיזם העברים אשר זכה לציון לשבח במסגרת פסטיבל חיפה ה-34.

חיים אישיים
-----------

ראובן ברודסקי חי ברמת גן עם אשתו נועם ובנותיהם. בנו הבכור דניאל, נולד מנישואיו הראשונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראובן ברודסקי** בוויקישיתוף
* ראובן ברודסקי, ברשת החברתית פייסבוק
* ראובן ברודסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ראובן רודיאון ברודסקי מתארח אצל לונדון וקירשנבאום, youtube 6.1.15
* ריאיון עם ראובן ברודסקי בתוכנית "לונדון את קירשנבאום" ב 15.6.15 לקראת שידור הסרט "7 ימים בסנט פטרסבורג" ב-yes דוקו, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  נירית אנדרמן, הזוכה בדוקאביב: "Home Movie" של ראובן ברודסקי, באתר הארץ, 9 במאי 2012
2. ↑  נירית אנדרמן, "עד קצה הזריחה" זכה בפרס הסרט הישראלי הטוב ביותר בדוקאביב, באתר הארץ, 13 במאי 2015
3. ↑  אתר למנויים בלבד רוית הכט, חיים יבין מציג: שירת הברבור של הגבר האשכנזי, באתר הארץ, 2 בינואר 2015
4. ↑  גילי איזיקוביץ, סיפור הפרוורים גרסת רחובות, באתר הארץ, 17 בפברואר 2016
5. ↑  אתר למנויים בלבד אריאנה מלמד, הסרט "לבדיתי" לא מצליח לפענח את קסם יצירתה של מרים ילן־שטקליס, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522630505171
* VIAF: 315204558
* WorldCat: viaf-315204558

 |
**פונקציית גיבוב מתגלגלת** (באנגלית: **Rolling hash**) היא פונקציית גיבוב אשר מופעלת על חלקים שונים של מידע כלשהו, בכדי להשוות מול תוצאות גיבוב של בקשות חיפוש. השימוש העיקרי בה הוא האצת חיפושים.

תהליך הגיבוב נעשה בסוג של "חלון מתגלגל", כלומר חלקי המידע בגודל קבוע עוברים אחד אחד את תהליך הגיבוב ומושווים מול תוצאת הגיבוב של החיפוש.

הרעיון מאחורי זה הוא שבמקרים רבים השוואת תוצאות הגיבוב של חלקי המידע אל מול בקשת החיפוש מהירה יותר מהשוואה ישירה של חלקי המידע מול בקשת החיפוש. כלומר השוואת תוצאות הגיבוב מורידה את סיבוכיות החיפוש לפעמים.

תיאור התהליך
------------

ראשית, המידע לחיפוש עובר גיבוב בפונקציה ידועה מראש.

שנית, המידע בו נרצה לחפש עובר גיבוב בחלקים (אשר גודלם נקבע על ידי גודל בקשת החיפוש).

ב"חלון מתלגלג" אנו בוחרים מעין "חלון" (חלק מהמידע באורך החיפוש) ובכל פעם מעבירים אותו בפוקנציית הגיבוב ומשווים אל מול תוצאת הגיבוב של החיפוש.

שלישית, אם נמצאה התאמה בין פונקציות הגיבוב ניתן לאמת את ההתאמה בבדיקות אחרות.

דוגמה לתהליך
------------

אם נרצה לחפש "**דהו**" ב"**אבגדהוזחטיכלמנסעפצקרשת**"

ראשית, נקבל את תוצאת הגיבוב של **"דהו"**, נניח לדוגמה בלבד שפוקנציית הגיבוב היא חיבור ערכי הגימטריה, כלומר במקרה הגיבוב של **"דהו"** יהיה: 4(ד) + 5(ה)+ 6(ו) = **15**.

שנית, נעבור "בחלון מתלגל" על המידע ונחשב את ערכי הגיבוב בכל פעם עד שנמצא התאמה, כאשר נשים לב שאורך ה"חלון" הוא כאורך החיפוש שרצינו (שלושה תווים):

**אבג**דהוזחטיכלמנסעפצקרשת => 1(א) + 2(ב) + 3(ג) = 6.

א**בגד**הוזחטיכלמנסעפצקרשת => 2(ב) + 3(ג) + 4(ד) = 9.

אב**גדה**וזחטיכלמנסעפצקרשת => 3(ג) + 4(ד) +5(ה) = 12.

אבג**דהו**זחטיכלמנסעפצקרשת => (ד) + 5(ה)+ 6(ו) = **15**.

אם מצאנו התאמה, נוכל להשוות בצורה ישירה (לדוגמה אינדקס מול אינדקס) כדי לוודא שההתאמה נכונה, זאת מכיוון שיכולות להיות מספר התאמות בפונקנציות הגיבוב לקטעי מידע שונים בגלל שפונקציות הגיבוב בהם משתמשים באלגוריתם זה אינן חד חד ערכיות.

אם לא התאים, נמשיך בחיפוש עד סוף המידע.

מכיוון שהחיפוש במקרה שלנו כן מתאים ניתן להגיד שמצאנו את המידע שחיפשנו.

חסרונות
-------

שימוש זה אינו בהכרח מאיץ חיפושים ובמקרים מסוימים עלול אף להאט אותם, לדוגמה אם אורך המידע שמחפשים קטן או גדול מאוד, או פונקציית הגיבוב אינה בעלת אנטרופיה מספקת – עלולים להיות הרבה התאמות של פונקציות הגיבוב, מה שיכול להוסיף לסיבוכיות מכיוון שמעבר להשוואה הרגילה שהיינו עושים אילולי השימוש בפוקנציית הגיבוב, השתמשנו בפוקנציית גיבוב בתדירות גבוהה ובכך הגדלנו את הסיבוכיות.

במילים אחרות, אם נניח {\displaystyle O(m)} (או {\displaystyle O(1)}) כסיבוכיות ההשוואה של פיסות המידע לאחר ההתאמה בגיבוב, כאשר m שואף ל n (הרבה התאמות מול הגיבוב), נקבל O(n).

ראו גם
------

* פונקציית גיבוב קריפטוגרפית
* md5
* SHA

קישורים חיצוניים
----------------

* דוגמה לקוד אשר משתמש באלגוריתם
* תיאור נוסף ואימפלנטציה בקוד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rolling Hash (Rabin-Karp Algorithm), mit.edu, ‏February 18, 2011
2. ↑  String Matching via a Rolling Hash Function, cs.ucf.edu
**המצלמה של דוקטור מוריס** הוא סרט קולנוע דוקומנטרי ישראלי של הבמאים איתמר אלקלעי ומיטל צביאלי, אשר יצא לאור בשנת 2022. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בדוקאביב 2022 וזכה בפרס הסרט הישראלי הטוב ביותר בפסטיבל. הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו בבכורה טלוויזיונית ביוני 2022.

הפקה
----

הסרט הופק בתמיכת yes דוקו, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
הסרט הופק בסיוע משרד התרבות והספורט - המועצה הישראלית לקולנוע, קופרו - קרן לשיווק סרטי תעודה ואנימציה, DOC LAB TLV, קרן כדר לתרבות, אומנות ומדע, Arte, rbb.
הפקת הסרט נעשתה על ידי הבמאים, איתמר אלקלעי, מיטל צביאלי. בני משפחת מוריס הפקידו בידי הבמאים את ארכיון צילומי ה-8 מ"מ שצולמו על ידי אב המשפחה, דוקטור רג'ינלד מוריס. הסרט מבוסס על חומרי הארכיון האלו.

הסרט יצא לאור ביוני 2022.

עלילה
-----

העלילה מתרחשת בשנות החמישים. זוג בריטי צעיר יוצא אחרי החתונה לטיול בעולם. הם מגיעים לעיירה קטנה במדבר, מתאהבים בה, ומחליטים להישאר.
שם, באילת הרחוקה, יקימו את משפחתם. כך מתחיל סיפורם של ד"ר מוריס – טייס קרב, רופא וצלם חובב – ואשתו, פיי.
במשך עשרות שנים מצלם ד"ר מוריס במצלמתו את קורות המשפחה המתרחבת, על השמחות, הטרגדיות והדרמות המשפחתיות. את קורותיה של עיר שקמה ונבנית אל מול עיניהם, והם בשר מבשרה וגם את קורותיו של התנין קלרנס, חיית המחמד המשפחתית, שהפך לשם דבר בעיר.

פרסים
-----

הסרט זכה בפרס הראשון בפסטיבל הקולנוע דוקאביב ביוני 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* "המצלמה של דוקטור מוריס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דף הסרט באתר דוקאביב 2022
* דף הסרט באתר cineuropa
* דף הסרט באתר ynet "המצלמה של דוקטור מוריס" הוא הזוכה הגדול בפסטיבל דוקאביב
* אתר למנויים בלבד נירית אנדרמן, "תגידו, את הסרטים של אבא שלנו ראיתם?", באתר הארץ, 19 ביוני 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתי שטרן, "המצלמה של דוקטור מוריס" הוא הזוכה בפסטיבל דוקאביב 2022, באתר הארץ, 01 ביוני 2022
2. ↑  "המצלמה של דוקטור מוריס" הוא הזוכה הגדול של פסטיבל דוקאביב ה-24, באתר mako, ‏2022-06-01
הרב **יעקב ורהפטיג** (נולד בכ"ג בתמוז ה'תש"ז, יולי 1947) הוא אב"ד בבית דין לממונות בהר נוף, דיין בבית הדין לגיור וכיהן בתפקיד רבה של קהילת נוה נוף בשכונת הר נוף בירושלים. בעבר כיהן כראש כולל ההלכה במכון הארי פישל וראש בית המדרש בית אריאל.

ביוגרפיה
--------

נולד בארצות הברית, בנם של נעמי וזרח ורהפטיג. בסוף 1947, בהיותו בן 3 חודשים, עלתה משפחתו לישראל.

שימש כראש כולל ההלכה במכון הארי פישל, ראש בית המדרש בית אריאל. וגם משמש כאב"ד בבית דין לממונות בהר נוף. הרב ורהפטיג הקים ביחד עם הרב יהודה הנקין את פרויקט "יועצות ההלכה" בענייני נדה, שבו לומדות נשים את תחום הלכות נידה על בוריו ולאחר מכן משמשות כעונות ומייעצות לנשים במוקד הייעוץ של "נשמת".

כיום מתגורר ברובע משרד החוץ. התגורר בעבר בשכונת הר נוף בירושלים ושימש כרבה של קהילת נוה נוף בשכונה.

אחיו הם הרב ד"ר איתמר ורהפטיג, ד"ר עמנואל ורהפטיג והשופטת (בדימוס) נילי מימון.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב בן זרח ורהפטיג, דף שער בספרייה הלאומית

* דיין נוסף מצטרף לתמיכה ברפורמת הגיור, באתר סרוגים, 3 בינואר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299732905171

 |
**צ'ונגראד** (בהונגרית: **Csongrád**, בסרבית: **Чонград/Čongrad**, ברומנית: **Ciongrad**, ביידיש: **טשאנגראד**) היא עיר במחוז צ'ונגראד-צ'נאד על גדות נהר הטיסה בדרום הונגריה.

היסטוריה
--------

בתקופת הכיבוש המדיארי במאה ה-9 היה האזור בשליטה בולגרית. המבצר "צ'ורני גראד" (Chorniy Grad, מונח סלאבי שפירושו "טירה שחורה") היה עמדת ספר בולגרית-סלבית. במאה ה-11 הפך אישטוון הראשון, מלך הונגריה, את העיר למרכז מנהלי ארצי, והעניק את שמה למחוז. היישוב נשאר מקום מושבם של שלטונות המחוז עד הפלישה המונגולית להונגריה באמצע המאה ה-13. העיירה והטירה נפגעו קשה והמלך בלה הרביעי העביר את מושב שלטונות המחוז לסגד. המהלך השפיע על מעמדה של צ'ונגראד והיא לא שבה לקבל מעמד עיר עד 1920.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

בעיר חלקים שהשתמרו כפי שהיו במאה ה-18, בהם בתים עם קירות עשויי לבנים וגגות קש, והם מעניקים לעיר צביון של עיירת דיג הונגרית מהמאה ה-18. בעיר שדרות עם עצים עתיקים, וכיכר העיר השתמרה בצורתה המקורית מהמאה העשירית. על גדת הנהר טיסה שליד העיר נמצאים שרידי מנזר בנדיקטיני מהמאה ה-11. לחלק מגדת הנהר מראה של חוף ים, כולל חול, וחלק זה מושך מתרחצים רבים. בעיר מסלולים רבים המיועדים לרכיבה על אופניים. כמו כן נמצא בעיר כנסיות רבות, אחת מהן, זו הממוקמת בכיכר המרכזית, נבנתה במאה ה-18. בעיר מוזיאונים מקומיים רבים, ביניהם בית מסורתי, מוזיאון אוספי אמנות, מוזיאון להיסטוריה של העיר וכן פארק אמנים.

בימי הקיץ מתקיימים בעיר מספר פסטיבלים, בהם פסטיבל יין שנמשך שבוע.

קהילה יהודית
------------

בשנות הת"ר כיהנו בה הרבנים משה רובינשטיין ויהודה היילבורן. לאחר הקרע ביהדות הונגריה, הפכה הקהילה לנאולוגית.

בתחילת שנות ה-40, לפני כיבוש הונגריה על ידי גרמניה, היו בעיר 286 יהודים שהיו חברים בקהילה הנאולוגית.

עם הכיבוש הגרמני במרס 1944 גורשו מספר יהודים ויהודיות למחנה מעצר בקישטרצ'ה (Kistarcsa), ומשם לאושוויץ. במאי רוכזו יהודי העיר בגטו. ביוני הם הועברו לנקודת איסוף במפעל בקצ'קמט ומשם גורשו לאושוויץ.

ילידי המקום
-----------

**מיקלוש פַרַגוֹ** (בהונגרית: **Faragó Miklós**, עד 1902 **שניצר,** צ'ונגראד, 24 בפברואר 1884 - תל אביב, 15 במרץ 1972) היה עיתונאי הונגרי-יהודי, מוציא לאור, ניצול שואה שעלה לישראל בשנת 1946 מקים הוצאת "הרומן הזעיר", יחד עם שני בניו שעלו לישראל בתחילת מלחמת העולם השנייה.

לקריאה נוספת
------------

* אלכסנדרה לוזה, צ'ונגראד, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך III, עמ' 333), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ונגראד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צ'ונגראד (בהונגרית)
* צ'ונגרד (Csongrád), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* צ'ונגרד (הונגריה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562239405171
* LCCN: n84064720
* NKC: ge128975
* VIAF: 138423081
* WorldCat (עם VIAF): 138423081

 |
**רועי קופר** (נולד ב-1956) הוא אמן פלסטי ישראלי הפועל בתחום הצילום, מרצה בבית הספר לאמנות רב תחומית במכללת שנקר.

ביוגרפיה
--------

קופר נולד וגדל בקיבוץ מפלסים והחל את דרכו האמנותית בשנות ה-80 של המאה העשרים. למד במכללת הדסה ובמדרשה לאמנות. לצד פעילותו כאמן, עוסק קופר בהוראה. עד לשנת 2009 היה קופר מרצה בכיר במחלקה לצילום בבצלאל ובשנים 2008–2016, היה מרצה בכיר במחלקה לאמנות בשנקר ומשנת 2014 הוא בעל דרגת פרופסור. בין השנים 1994–1998 היה קופר ראש המחלקה לצילום בבית הספר קמרה אובסקורה. בשנת 2016 מונה לראש בית הספר לאמנות רב תחומית בשנקר.

בעבודותיו, נוגע קופר בשאלות פילוסופיות ומאיר אותן באור חדש באמצעות הצילום. כמו כן עוסקות עבודותיו בהיבטים הפילוסופיים של פעולת הצילום ושל מעמדו של הצילום. 
בין הסדרות הבולטות שהציג: "אתרי העלמות" (1990–1994), "נקרופוליס" (1996–2000, יחד עם הצלם גלעד אופיר), "תפוחי זהב" (1999–2001), "אנסאר" (2003), "אין מנוס מן העבר" (2002), "נוף דרום" (2005), "כמו כוכבים שנלכדו במים" (2005), "מצבי מלחמה" (2006), והטרילוגיה "לאכול מבשר הלוויתן" (2007), המורכבת מהסדרות "אטלנטיס", "הצוקים הלבנים של דובר" ו"לחיי אלה שהיו אמורים להיות עמנו". בשנת 2010 הציג עבודות חדשות בתערוכה שכותרתה "יכול היה להיות אחרת".

עבודותיו של קופר הוצגו, בין היתר, בתערוכות יחיד במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון הרצליה ומוזיאון טייט מודרן בלונדון. ובתערוכה קבוצתית במוזיאון הנגב לאמנות בבאר שבע. 

קופר הוא זוכה פרס ז'ראר לוי של מוזיאון ישראל (1995), פרס ג'ורג' וג'נט ג'פין, קרן התרבות אמריקה-ישראל (2002), פרס מרכז התרבות היהודית בלונדון (2003), פרס שרת החינוך והתרבות לאמנות פלסטית (2004), פרס אנריקה קבלין לצילום, מוזיאון ישראל, ירושלים (2006) ופרס ליאון קונסטנטינר, מוזיאון תל אביב לאמנות (2006).

קופר פרסם עד כה שני ספרי צילום: "תפוחי זהב/נקרופוליס" ו"אין מנוס מן העבר".

לקריאה נוספת
------------

* הדס מאור, "אתרי העלמות", 1998
* Jeremy Lewison, מוזיאון ה[טייט] לונדון, טקסט על סדרת "נקרופוליס", 2000
* רונה סלע, "תפוחי-זהב, נקרופוליס", 2001
* יונתן אמיר, "אין תמונה נכונה", ריאיון עם רועי קופר, 2006

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רועי קופר** בוויקישיתוף
* אתר הבית של רועי קופר
* רועי קופר באתר מוזיאון הרצליה
* רועי קופר באתר ארטיס
* רועי קופר באוסף מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  שני ליטמן, פרופ' רועי קופר מונה לראש בית הספר לאמנות רב תחומית בשנקר, באתר הארץ, 26 ביולי 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 276845
* NLI: 987007499165005171
* GND: 174388764
* ISNI: 0000 0000 5025 849X
* LCCN: nr2002026188
* PIC: 319781
* RERO: 02-A026544785
* SUDOC: 203562127
* ULAN: 500484130
* VIAF: 78715589
* WorldCat: lccn-nr2002026188

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שלומית אברהם גלוברזון** היא מנהלת לשעבר של חטיבת החדשות בתאגיד השידור הישראלי.

ביוגרפיה
--------

שלומית אברהם גלוברזון נולדה בשדרות וגדלה בקריית אתא.

בשנים 1995–1998 עבדה בשורה של תפקידים ברדיו. היא הפיקה תוכניות אקטואליה ויומנים במחלקת החדשות של רשת ב'. הייתה ממקימי רדיוס 100FM ושימשה מפיקה ראשית בתחנה.

בשנים 1999–2007 עבדה בחברת החדשות, שבה מילאה שורה של תפקידי עריכה ובהם עריכת התוכנית "שש עם". כמו כן הייתה דוברת חברת החדשות. בשנים 2007–2012 עבדה בזכיינית "קשת". בין היתר הייתה העורכת הראשית של התוכניות "אנשים" ו"מה קורה". בשנים 2012–2013 הייתה עורכת אתר האינטרנט mako.

ב-2016 שימשה כמנהלת חטיבת החדשות בתאגיד השידור הישראלי. כחצי שנה לאחר מינויה עזבה את התפקיד על רקע חילוקי דעות עם מנכ"ל תאגיד השידור אלדד קובלנץ.

לאברהם גלוברזון תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בתקשורת פוליטית מאוניברסיטת תל אביב.

מתגוררת ברמת השרון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתי טוקר, טלטלה בתאגיד השידור: מנהלת חטיבת החדשות עוזבת, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2016.
**אפילו חרב חדה מונחת על צווארו של אדם אל ימנע עצמו מן הרחמים** הוא פתגם עברי שמקורו בדברי האמוראים. משמעות אמרה זו היא שגם בעת צרה וסכנה גדולה אין לאדם להתיאש, ועליו להתפלל ויוכל על ידי כך לשנות את גזר דינו, קשה ככל שיהיה. בתלמוד הבבלי מיוחסת אמרה זו לחזקיהו המלך שאמר אותה בשם דוד המלך.

מקור הפתגם בתלמוד
-----------------

בתלמוד הבבלי, במסכת ברכות, מובא שחזקיהו המלך חלה ונטה למות, בא אליו ישעיהו הנביא לבקרו, ואמר לו שהוא ימות: "ויאמר אליו: כה אמר ה', צו לביתך, כי מת אתה ולא תחיה!". לאחר דין ודברים ביניהם, אמר ישעיהו שלא יעזור לו דבר כי "כבר נגזרה עליך גזירה". בשלב זה חזקיהו ענה לישעיהו: "בן אמוץ, כלה נבואתך וצא. כך מקובלני מבית אבי אבא, אפילו חרב חדה מונחת על צוארו של אדם, אל ימנע עצמו מן הרחמים". חזקיהו לא התייאש, התפלל, והחלים ממחלתו לחמש עשרה שנים נוספות של מלכות.

רש"י מפרש, שחזקיה למד זאת מדוד שהתפלל לה' בזמן המגפה לאחר המפקד שעשה בסוף ספר שמואל: "ויאמר דוד אל יהוה בראתו את המלאך המכה בעם, ויאמר הנה אנכי חטאתי ואנכי העויתי ואלה הצאן מה עשו תהי נא ידך בי ובבית אבי." שאפילו שהמלאך כבר החל לפגוע בעם עדיין דוד התפלל לה' שתעצר המגפה. בהמשך בהמלצת גד הנביא, דוד הולך לקנות את גורן ארונה היבוסי, בונה שם מזבח ומקריב שם קורבנות, ואכן המגפה נעצרה.

רבי חיים בן עטר מדגיש שהמדובר הוא אפילו על החרב החדה של מלאך המוות, והיינו אפילו אם נודע לו שמשמים נגזר דינו למיתה עליו להתפלל משום שיוכל על ידי כך לשנות את גזר דינו.

מתי מותר להתפלל שחולה ימות
--------------------------

ישנם פוסקים שסייגו זאת והתירו להתפלל על חולה שימות אם הוא מתייסר בייסורים, אך יש שאסרו לקרובי המשפחה להתפלל תפילה שכזו אלא עליהם לעולם להתפלל לרפואת החולה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב דוד דב לבנון, אפילו חרב חדה מונחת... אל ימנע עצמו מן הרחמים, באתר ישיבה
* אמונה בה' בתא הנידונים למוות, באתר דרשו

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו ספר מלכים ב', פרק כ', ספר ישעיה, פרק ל"ח, ותלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י', עמוד א'.
2. ↑  "חפץ ה'" לברכות י עמוד א, על פי דברי רש"י בברכות שם דיבור המתחיל "מקובלני".
3. ↑  ראו ר"ן לתלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף מ' דיבור המתחיל אין מבקש, על פי תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"ד.
4. ↑  ראו חקקי לב של הרב חיים פלאג'י, חלק ראשון יו"ד סימן נ', הביא דבריו הרב חיים דוד הלוי בשו"ת עשה לך רב חלק ט סימן כב.
**האצטדיון העירוני טבריה** הוא אצטדיון כדורגל בעיר טבריה שממוקם בצפון העיר.

היסטוריה
--------

האצטדיון העירוני בטבריה הוא האצטדיון השני שנבנה בעיר לאחר מגרשה של מכבי טבריה שנחנך ב-1927. האצטדיון של מכבי טבריה נסגר ונהרס בשנות ה-50 לאחר שההתאחדות לכדורגל קבע שכר הדשא במגרש אינו ראוי לקיום משחקיה של הפועל טבריה שהייתה בליגה ב' ונאלצה לארח את משחקייה בקיבוץ מעגן.
האצטדיון העירוני החדש נחנך ב-28 במרץ במשחק שנערך בין הפועל טבריה להפועל חיפה.

האצטדיון אירח משחקים מהליגה הראשונה במהלך שתי הקדנציות של הפועל טבריה בליגה הלאומית, בין 1961–1965 ו-1988–1989.

בעקבות סגירתן של הפועל טבריה ומכבי טבריה, בית"ר טבריה נותרה הקבוצה היחידה שהשתמשה במגרש כששיחקה בליגה ג' ובליגה ב' בשנות ה-90'. בית"ר התמזגה עם הפועל מועצה אזורית גליל תחתון בשנת 2001 להפועל גליל תחתון/טבריה תחילה ובהמשך בשנת 2007 שונה השם לעירוני טבריה ששיחקה את משחקייה בליגה א' עד שנת 2014. לאחר שעלתה טבריה לליגה הלאומית נאלצה הקבוצה לארח באצטדיון עפולה בשל העובדה שהמגרש העירוני בטבריה לא עמד בקריטריונים של ההתאחדות לכדורגל. טבריה חזרה לארח במגרש עם ירידתה חזרה לליגה א'.

גלריית תמונות משנות ה-60
------------------------

* צילום מרחוב בר כוכבאצילום מרחוב בר כוכבא
* מבט מהגבעה המערביתמבט מהגבעה המערבית

בניית אצטדיון חדש
-----------------

 ערך מורחב – **אצטדיון עירוני טבריה**  

בשנת 2014 הודיעה עיריית טבריה על תכנון להקמת אצטדיון עירוני חדש שימוקם בכניסה הדרומית לעיר, בסמוך לצומת פוריה. האצטדיון עשוי להיות מוקם בתוך מתחם ספורט שיכלול בין היתר אולם ספורט בן 2,500 מושבים, אצטדיון אתלטיקה ובריכת שחיה. האצטדיון מתוכנן להכיל 5,290 מושבים ביציעים התחתונים ועוד 2,264 מושבים ביציעים העליונים שייבנו בשלב מאוחר יותר ובסה"כ יכיל 7,554 מקומות ישיבה בארבעה יציעים מקורים שיכללו תאי vip, מזנונים ושירותי קהל, חדרי תקשורת וטלוויזיה, חדרי הלבשה לשחקנים, חדרי שופטים ומאמנים ואזורים טכניים בהתאם להנחיות העדכניות של מנהלת הליגות לכדורגל, וכן ישמש כאתר להופעות ואירועי תרבות אזוריים.

לאחר המעבר האצטדיון החדש, האצטדיון הנוכחי עשוי להרס ועל חורבותיו צפויה לקום שכונת מגורים חדשה.
**התסריטאי** (בערבית: **سيناريست**) היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת מוקומנטריה של הסופר והעיתונאי הערבי-ישראלי סייד קשוע, בבימויו של שי קפון ובכיכובו של יוסף סוויד. הסדרה מבוססת על חייו של קשוע כיוצרה של סדרת הטלוויזיה עטורת הפרסים "עבודה ערבית" ועל משבר גיל הארבעים אותו הוא חווה.

הסדרה, הפקה משותפת של רשות השידור וזכיינית ערוץ 2 "קשת", עלתה לשידור באוקטובר 2015 בערוץ 1 ובדצמבר באותה השנה בערוץ 2. בהמשך זכויות השידור עברו לתאגיד השידור הישראלי. ביוני 2017 התאגיד העלה את כל הפרקים לאתר יוטיוב ולאתר כאן.

עלילה
-----

הסדרה מתארת את חייו של כאתב (יוסף סוויד), בן דמותו של קשוע, עיתונאי וסופר פלסטיני אזרח מדינת ישראל, יוצרה של סדרת הטלוויזיה "עבודה ערבית". כמו דמותו של קשוע במציאות, גם כאתב חי בשכונה חילונית בירושלים. הוא נשוי, ויש לו בת ושני בנים. הוא יליד טירה, אך עזב אותה לפני שנים רבות.

העלילה עוסקת בכאתב, שסיים לכתוב את העונה השלישית של "עבודה ערבית", אך אינו מעוניין לכתוב עונה נוספת לסדרה זו. במקום זאת, הוא מעוניין לכתוב סדרה על אדם החווה את משבר גיל הארבעים, שחופף למה שהוא חש בחייו המלווה בתסכול תסכול מנישואיו ועבודתו.

כאתב חי בסביבה חילונית. רבים מחבריו הם יהודים. הוא מרבה לצאת לבלות, לשתות אלכוהול, ולחזור הביתה בשעות הלילה המאוחרות. יחסיו עם אשתו עלו על שרטון, והוא אינו מרבה לקחת חלק במטלות הבית. הוא מתקשה לכתוב את הסדרה שהציע, והיא לבסוף נדחית בידי גוף השידור אליו הגיש תסריט. גם רעיון לסדרה אינטרנטית בכיכובו, אינו יוצא לפועל לבסוף. לצד עיסוקו בכתיבה הוא מתפרנס ממתן הרצאות.

אף שהוא חי בסביבה יהודית, לכאתב זהות פלסטינית מודגשת. כאשר הוזמן להשתתף בפסיטבל ספרות ים תיכונית שנערך באיטליה, הוא חש קונפליקט בעת שהוצג כישראלי, ונתמך על ידי שגרירות ישראל במדינה.

בפרק האחרון של הסדרה מופיע סייד קשוע בדמות עצמו, כשכאתב מסיע אותו לנמל התעופה בן-גוריון, והם דנים במצב המייאש בארץ.

על הסדרה
--------

ההפקה היא שיתוף פעולה בין רשות השידור ל"קשת" (ומשודרת במסגרת שתיהן), והיא נעשתה בשיתוף קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסדרה זכתה לביקורות חיוביות רבות.

פרקים
-----

| עונה | פרק | הקרנה בכורה | שם הפרק |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | 22 באוקטובר 2015 | טקס |
| 1 | 2 | 29 באוקטובר 2015 | חרדים |
| 1 | 3 | 5 בנובמבר 2015 | בילוי |
| 1 | 4 | 12 בנובמבר 2015 | שורשים |
| 1 | 5 | 19 בנובמבר 2015 | ינשוף |
| 1 | 6 | 26 בנובמבר 2015 | חופש |
| 1 | 7 | 3 בדצמבר 2015 | חו"ל |
| 1 | 8 | 10 בדצמבר 2015 | הפרעות שינה |
| 1 | 9 | 17 בדצמבר 2015 | מטריד |
| 1 | 10 | 24 בדצמבר 2015 | פוליטיקאי |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "התסריטאי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "התסריטאי", באתר אידיבי
* התסריטאי, כל הפרקים, באתר כאן תאגיד השידור הישראלי
* גיא פרחי, ‏ועכשיו ברצינות, באתר ‏מאקו‏‏, ‏23 באוקטובר 2015‏
* אתר למנויים בלבד ניב הדס, הסדרה החדשה "התסריטאי" הופכת את סייד קשוע ללואי סי-קיי הישראלי, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2015
* סמדר שילוני, "התסריטאי": מציאות נושכת, באתר ynet, 22 באוקטובר 2015
* יואב מלמד, עכבר העיר אונליין, "התסריטאי": סוף סוף יש תמורה לאגרה, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2015
* כשהתסריט מחקה את המציאות שמחקה את התסריט: ביקור בסט "התסריטאי", באתר וואלה!‏, 30 בדצמבר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012423469705171

 |
**עמנואל (עמי) חובב** (נולד ב-11 באפריל 1933) הוא חוקר פרטי שחקר את פרשת ילדי תימן מטעם הוועדה הציבורית לגילוי ילדי תימן הנעדרים. בעברו היה קצין מודיעין בצה"ל.

קצין מודיעין
------------

עמי חובב (עומד, חמישי משמאל) וחייליו, 1962
עמי חובב נולד בירושלים בשנת 1933 למשפחת מחבוב מיהדות תימן, שהקפידה להנהיג את ביתה על טהרת השפה העברית. אחיו הגדולים ממנו היו לימים מבכירי קרייני החדשות של קול ישראל. אחותו ראומה אלדר הייתה קריינית בכירה, שדרנית ועורכת בקול ישראל בשנים 1988-1948. ידועה בשפתה העברית המוקפדת. אחיו משה חובב היה מבכירי קרייני החדשות וממניחי היסוד של קריינות הרדיו בישראל.

בראשית שנות החמישים התגייס עמי חובב לצה"ל והוצב לשרת חיל המודיעין. בשירותו הגיע לדרגת רב-סרן. היה מפקד חוליית ביטחון שדה בצריפין שהייתה חוליה של יחידת ביטחון השדה של פיקוד המרכז וברבות השנים התמנה להיות מפקד היחידה כקצין הביטחון הפיקודי. לאחר מלחמת ששת הימים שימש קצין ביטחון בממשל הצבאי בשטחים שנכבשו מידי ממלכת ירדן. באמצע שנות ה-60 פרש משירותו בצה"ל והיה לקצין הביטחון של עיריית ירושלים ולאחר מכן לחוקר פרטי.

חוקר פרשת ילדי תימן
-------------------

פרשת ילדי תימן היא פרשת היעלמותם בין שנים 1948 ל-1954 של פעוטות בני עולים חדשים, כשני שלישים מהם מיהדות תימן, אשר ברוב המקרים הילדים אושפזו במחנות עולים, במעברות או בבתי חולים, להוריהם נאמר כי הם נפטרו ונקברו, אולם רבים מן ההורים פקפקו בכך וטענו כי הילדים נלקחו מהם לאימוץ ללא ידיעתם והסכמתם. בשנת 1966 היה עמי חובב אחד הפעילים הראשונים של הוועד הציבורי לגילוי ילדי תימן הנעדרים. בעקבות הלחץ הציבורי החליטה ממשלת ישראל על הקמת מספר ועדות חקירה. הוועדה הראשונה שהוקמה בשנת 1967, הייתה בראשות יוסף בהלול, פרקליט מחוז חיפה והצפון, ורב־פקד ראובן מינקובסקי מהמטה הארצי של משטרת ישראל. עמי חובב, שהיה אז חוקר פרטי, נתמנה לחבר בוועדה. לאחר ביקורות קשות על תפקוד ועדה זו, הוקמה בשנת 1988 ועדת שלגי, בראשות השופט משה שלגי, שגם היא ספגה ביקורת ציבורית קשה. ב-1995 הוקמה ועדת חקירה ממלכתית בראשות השופט יהודה כהן, שבהמשך הוחלף על ידי השופט יעקב קדמי. עמי חובב נתמנה להיות חוקר רשמי מטעם הוועדה. הוועדה פרסמה את מסקנותיה ב-2001. כל הוועדות קבעו כי רובם המכריע של הילדים אכן נפטרו. נגד הוועדות נטען שהן אימצו בקלות רבה מדי מסמכים ועדויות על פטירת הילדים. עמי חובב התייצב להגן על ממצאי הוועדות. בריאיון לעיתון "הארץ" שנתן בשנת 2004, שנשא את הכותרת "לא מצאתי קשר, לא מצאתי אפילו עדות אחת לחטיפה", אישר עמי חובב שעשרות מילדי תימן, אולי מאות, הועברו למוסדות שונים למטרת אימוץ - ממצא ששתי הוועדות לא הכלילו לדבריו בדו"חותיהן.

קישורים חיצוניים
----------------

* יגאל משיח, עמי חובב: "לא מצאתי קשר, לא מצאתי אפילו עדות אחת לחטיפה", באתר הארץ, 14 באפריל 2016
**פלטיגונוס** (שם מדעי: ***Platygonus***; מילולית: ""שטוח-ראש" עקב מבנה המצח המוזר) הוא סוג של פקארי נכחד שחי באמריקה הצפונית והדרומית בין סוף תקופת המיוקן עד סוף הפליסטוקן לפני 10.3 מיליון שנה עד ללפני 11,000 שנה מהיום בסוף עידן הקרח האחרון.

הפלטיגונוס היה פקארי ענקי בגובה של 1 מטר ובמשקל 160 ק"ג. היו לו גפיים ארוכות, ראש רחב ושטוח וניבים ארוכים אשר עזרו לו להתגונן מטורפי אמריקה הקדומה שכללו דובי ענק, סמילודונים וזאבים גדולים. הוא היה בעל מערכת עיכול שהזכירה מעלי גירה מודרניים. ממצאים שונים מראים שהוא חי בעדרים גדולים.

הוא קרוב למין קטגונוס צ'אקו החי כיום באמריקה הדרומית. נמצאו בסוג זה מינים רבים, חלקם בוטלו, אשר נמצאו בין דרום קנדה למקסיקו ובין קליפורניה לפנסילבניה. לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה הם נעו דרומה והגיעו עד לארגנטינה.

גלריית תמונות
-------------

* 
* 
* ניבי הפלטיגונוסניבי הפלטיגונוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלטיגונוס** בוויקישיתוף
* פלטיגונוס, באתר NCBI (באנגלית)
* פלטיגונוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פלטיגונוס, באתר GBIF (באנגלית)
חדר עישון בתחנת רכבת ביפן
**חדר עישון** הוא חדר שבו מותר לעשן כשבמקומות אחרים בסביבה אסור, על מנת למנוע עישון פסיבי.

בישראל קיים חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון על מנת לשמור על בריאות הציבור הכללי ולהפחית את תופעת ה"עישון הפסיבי". על פי החוק, במקום ציבורי שבו אסור לעשן ניתן להקים חדר עישון אשר מונע מטרד ופגיעה למי שנמצאים מחוץ לחדר העישון.

את חדר העישון מציבים בעיקר ומקומות ציבוריים כמו נמל תעופה, מרכזי קניות, מקומות עבודה ועוד.

חסויות
------

לעיתים חברות הסיגריות נותנת חסות לחדרי עישון, מציבות פרסומות ומממנות את עלות ההקמה החדר או התחזוקה השוטפת. חברות סיגריות פעלו רבות כדי להבטיח שהעישון יותר במקומות הומי אדם ובפרט בשדות תעופה, שהם מקומות בעלי פרופיל גבוה לשירות אנשים רבים שלעיתים קרובות משועממים או עצבניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חדר עישון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  משרד הבריאות, שואפים לסביבה נקיה מעישון, באתר "אפשרי בריא" – התוכנית הלאומית לחיים בריאים, ‏2018
2. ↑  החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים, באתר עיריית תל אביב-יפו
3. ↑  חדרי עישון, באתר עין-דור
4. ↑  שמעון יעיש, ‏פרסום ראשון: עמדות העישון חוזרות לנתב״ג, באתר ישראל היום, 16 באוגוסט 2022