recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
CD-RW
במחשבים, **תקליטור לכתיבה חוזרת**, או **CD-RW**, הוא תקליטור המשמש כאמצעי לאחסון נתונים, שניתן לכתוב ולמחוק ממנו נתונים. בעוד שבתקליטור רגיל מוטבעים הנתונים באופן פיזי בשכבת אלומיניום ממורקת, תקליטורי CD-RW מכילים שכבת כתיבה משתנה שמאחוריה שכבת אלומיניום ממורקת. קרן לייזר גורמת לשינוי כימי בשכבת הכתיבה על ידי המסת גבישים לחומר בעל צורה בלתי מוגדרת (פעולת "כתיבה") או החזרת החומר לצורה גבישית על ידי קירורו בטמפרטורה נמוכה יותר (פעולת "מחיקה"). הדרך בה החומר השונה מחזיר אור בנקודות שונות דומה לדרך בה השקעים הפיזיים בתקליטור תקני מחזירים אור, ולכן מבחינת מנגנון הקריאה שניהם פועלים באותה דרך.

על תקליטור CD-RW ניתן לכתוב בערך 700 מגה-בייט (כלומר, כמו תקליטור רגיל), וניתן לשכתבו פעמים רבות. מרבית כונני CD-RW מסוגלים גם לכתוב על מדיית CD-R. פרט לאפשרות למחיקת נתונים מלאה מהדיסק, פועל CD-RW בצורה דומה ל־CD-R, ובמסגרת אותן מגבלות, כלומר - ניתן להוסיף ולצרוב עליהם במידה שיש מקום פנוי, אך לא ניתן לשכתב נתונים באופן פרטני (אלא רק באופן כולל ב־CD-RW), ויש לבצע "סגירה" של המדיה לפני שניתן יהיה לקרוא אותו בכונן תקליטורים תקני. קיימת וריאציה של פורמט UDF אשר מאפשרת לכתוב ולמחוק נתונים מ-CD-RW באופן חופשי, אך בהגבלת גודלו ל-500 מגה-בייט בלבד.

בניגוד למדיות CD-R, ה-CD-RW אינם תואמים את התקנים של הספר הכתום לתקליטורים. לכן לא ניתן לקרוא תקליטורי CD-RW בכוננים אשר יוצרו לפני שנת 1997 בגלל השתקפות נמוכה (15 אחוזים בלבד לעומת תקליטורים רגילים שלהם יש 70 אחוזים). כמו כן, CD-RW יקרים יותר מ-CD-R, ולכן אינם משמשים בדרך כלל לאחסון ולארכיון.

ראו גם
------

* תקליטור
* DVD-RW

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **CD-RW** בוויקישיתוף
* שאלות ותשובות בקשר ל־CD-R
**טופרכיה** (ביוונית: **τοπαρχία**, "מקום"), הוא מונח יווני למחוז. הוא החל כמונח למושל מחוז והושלך בהמשך על הטריטוריה עצמה בה הפעיל הטופארך (τοπάρχης, טופארכס) את סמכותו. בתקופה הביזנטית המונח התגלגל לשליטים עצמאיים או עצמאיים למחצה בפריפריה של העולם הביזנטי.

ממלכת תלמי
----------

מקורו של המונח בתקופות ההלניסטיות, כאשר טופוס (τόπος, "מקום") הוקמה כיחידה מנהלית, במצרים התלמיית. המונח רווח גם בקרב הסלווקים והאטלידים, אך במידה פחותה בהשוואה למצרים.‏ ה*טופוס*ים התלמיים כללו מספר כפרים (*komai* ברבים *Komē*) תחת טופארכיה שהיוותה מחלקת משנה של הנומוס, אשר מנוהלת על ידי אסטרטג (strategos). במצרים התלמית, הטופרכיות היו בדרך כלל מצריות, והיו אחראיות על מינהל ועל גביית מיסים, ממש כמו ה*נומארכים* ביחס ל*נומוס*ים, וה*קומארכ*יות ביחס ל-Komē.
בתקופה ההלניסטית היו באזור ארץ ישראל הטופרכיות: *Gaulanitis* (הגולן), *Galilaia* (הגליל), *Samaraia* (השומרון), *Judaia* (יהודה), *Peraia* (פראיה) ו*Idumaia* (אדום)‏. המונח נשאר בשימוש גם בזמן האימפריה הרומית, עבור מושל מחוז באזורים אלו.

הערות שוליים
------------

1. ↑
**קלוקסצילין** (**Cloxacillin**) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין. התרופה משמשת לטיפול בזיהומים סטפילוקוקליים וניתנת בעירוי תוך-ורידי, בזריקה תוך-שרירית או פומית.

קלוקסצילין מסווגת כאיזוקסזוליל פניצילין, קבוצה של פניצילינים עמידים לפניצילינאז, עם פעילות נגד נקדים גראם חיוביים המפרישים פניצילינאז.

שימושים קליניים
---------------

קלוקסצילין משמשת לטיפול בזיהומים מזני *Staphylococcus* רגישים למתיצילין. היא פעילה גם נגד זני *Streptococcus* רגישים לפניצילין ונקדים גראם-חיוביים אל-אווירניים שונים, אולם בזיהומים מנקדים גראם-חיוביים שאינם סטפילוקוקליים, בנזילפניצילין עדיפה עליה.

התוויות היצרן קובעות מינון למבוגרים של 250–500 מ"ג ארבע פעמים ביום, ולילדים 50–100 מ"ג לק"ג גוף, גם כן ארבע פעמים ביום, עבור טיפול פומי. טיפול פומי אינו זמין בישראל. עבור טיפול תוך-ורידי בזיהומים סטפילוקוקליים משמעותיים, התרופה ניתנת בהמלצת ארגון הבריאות העולמי במינון של 6–12 גרם ביום על פני 4–6 מנות למבוגרים, ולילדים במינון 100–200 מ"ג לק"ג גוף ליום.

מבנה כימי
---------

קלוקסצילין בנויה מחומצה 6-אמינופניצילינית שאליה מחוברת כשייר צדדי קבוצת איזוקסזוליל ואליה מחוברות קבוצת פניל עם אטום כלור וקבוצת מתיל. חומצה 6-אמינופניצילנית היא תרכובת אורגנית הבנויה משתי טבעות: המרובעת היא טבעת בטא לקטם, טבעת אמידית המכילה ארבעה אטומים, שהיא האתר הפעיל של התרופה המעכב את פעילות הטרנספפטידאז של החיידק, ואילו המחומשת הצמודה אליה היא תיאזולידין, שאליה קשורה קבוצת קרבוקסיל ושתי קבוצות מתיל.

מנגנון פעולה
------------

מנגנון הפעולה של קלוקסצילין, כמו גם של יתר הפניצילינים, נובע מעיכוב האנזים טרנספפטידאז על ידי הטבעת הבטא לקטמית. תפקידו של אנזים זה, שגם משמש חלבון קושר פניצילין (PBP), הוא לקשר בין יחידות הפפטידוגליקן הבונות את דופן התא החיידקי ומייצבות אותה. עיכוב בניית הדופן חושף את התא החיידקי ללחצים אוסמוטיים, ולבסוף לפירוקו.

עמידות התרופה לפניצילינאז, אשר מוקנית לה מן השייר הצדדי שלה, שמונע את הקישור לאנזים זה, מאפשרת את פעילותה נגד חיידקי *Staphylococcus*, שברובם מייצרים פניצילינאז ועמידים לפניצילינים טבעיים.

פרמקוקינטיקה
------------

הספיגה של קלוקסצילין במתן פומי טובה, ועומדת על כ-50%, כאשר מזון מפחית את ספיגת התרופה. דרך המתן של התרופה יכולה להיות פומית, אולם לזיהומים משמעותיים היא ניתנת תוך-ורידית. היא ניתנת כמלח נתרן, ובדם היא קשורה בשיעור של מעל 90% לחלבוני הפלזמה. כ-20% מן התרופה עוברים מטבוליזם כבדי. התרופה מופרשת בעיקר למרה, אך בשיעור של פחות מ-40% גם בכליה. זמן מחצית החיים של התרופה הוא 30 דקות.

תופעות לוואי
------------

כבכל פניצילין, אלרגיה לקלוקסצילין היא תופעת לוואי נפוצה, אשר טווח הביטוי שלה נע בין פריחה לאנפילקסיס. תופעות לוואי נוספות המשותפות למשפחת הפניצילין כוללות היפוקלמיה, דלקת כליות אינטרסטיציאלית, נויטרופניה, דלקת מעי מקלוסטרידיואידס דיפיצילה, אנמיה המוליטית, מחלת הנסיוב הזר ופרכוסים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלוקסצילין** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אוטונומיזם יהודי** הוא אידאולוגיה המבקשת לקיים אוטונומיה לאומית-יהודית (כלומר לא רק כדת) במדינות מושבם של היהודים. האוטונומיזם שואף לא רק למתן אמנציפציה ליהודים כפרטים, אלא להכרה מדינית ותרבותית בקהילה יהודית המקיימת שלטון עצמי. התפישה האוטונומיסטית נוסחה לראשונה על ידי ההיסטוריון שמעון דובנוב.

השקפתו של דובנוב הייתה שהיהודים הם "עם שכל העולם הוא מקומו" - ולכן פתרון הבעיה היהודית הוא הענקת אוטונומיה ליהודים בגולה. דובנוב ראה את הגולה כמציאות ההיסטורית וסבר שהיהודים התפתחו לעם ללא-טריטוריה; עדות לכך היא המרכזים היהודיים הגדולים בארצות הגולה, ובהם המרכז הרוחני בבבל (בין המאה ה-4 והמאה ה-11), המרכז בספרד (מן המאה ה-11 ועד גירוש ספרד ב-1492) ועוד. באותה מידה, סבר דובנוב כי לאף עם אחר אין זכויות לאומיות בלעדיות על טריטוריה כלשהי.

בהשפעתו של דובנוב הוקמה באימפריה הרוסית המפלגה העממית, הפאלקס-פארטיי. מפלגה יהודית אחרת - מפלגת הפועלים הסוציאליסטית היהודית המאוחדת, קיבלה אף היא עיקרון זה ודרשה להקים פרלמנטים יהודיים שאינם מוגבלים טריטוריאלית ולהם תהיה סמכות החלטה בעניינים מדיניים וכלכליים הנוגעים ללאום היהודי. מאידך, פרלמנטים אלו יעסקו גם בחינוך וריכוז נושא ההגירה היהודית לטריטוריה לאומית יהודית עתידית, אם וכאשר זו תקום. היות שזו הייתה השקפה דו-שלבית שבסופה הקמת ישות מדינית-טריטוריאלית יהודית, היא לא עמדה בסתירה לציונות ועל כן גם התקבלה על ידי חלק מהארגונים הציוניים כמו פועלי ציון.

הצעות אוטונטמיסטיות הוגשו לועידת הלסינגפורס לאחר מלחמת העולם הראשונה. אוטונומיה מסוג זה הוקמה באוקראינה העצמאית ב-1918, שבה מונה גם שר לענייני היהודים, אך זה לא מנע את הפרעות הקשות ביהודים, והאוטונומיה נגוזה עם נפילת הרפובליקה. ב-1924 הוקמה אוטונומיה דומה בליטא, עם שר לענייני יהודים ומועצה לאומית יהודית (נאציונלראט), אף היא בוטלה כעבור זמן קצר.

גישת מתנגדי האוטונומיזם, הנקראת טריטוריאליזם, שאפה להשיג טריטוריה ליהודים, לאו דווקא בארץ ישראל (כפי שדורשת הציונות) וסברה שלא ייתכן קיום אוטונומי יהודי אמיתי ללא טריטוריה.

ראו גם
------

* אוטונומיה לאומית פרסונלית - הגישה הכללית, הלא-יהודית

קישורים חיצוניים
----------------

* הגדרה באתר "הרצל והציונות"
* **שמעון דובנוב**, באתר "האבות המייסדים של הציונות" – ערך מקיף הדן בסוגיות במשנתו של דובנוב, ועשיר במקורות וציטוטים מכתביו
* הלזנר ישראל, מתיה קם, שמעון דובנוב, באתר "תרבות•il"
טוקוס בטנזניה
**טוקוס אדום-מקור צפוני** (שם מדעי: ***Tockus erythrorhynchus***) הוא מין של טוקוס ממשפחת הקלאוניים שהוא אחד מחמשת המינים של הקבוצה הלא טקסונומית טוקוס אדום-מקור, אשר בעבר נחשבו למין אחד.

מאפיינים
--------

טוקוס זה בעל נוצות לבנות עם כנפיים, ראש וזנב שחורים מנומרים בלבן. העיניים שחורות מוקפות בטבעת לבנה והמקור אדום כשמו ומעוקל מטה. אורכו של הטוקוס כ-42 ס"מ ושני הזוויגים דומים בגודלם ובמראם, אך הנקבות בעלות מקור קצר יותר. אלו עופות רעשנים הקוראים יחדיו בסוואנה האפריקנית.

הטוקוס ניזון בעיקר מחרקים שהוא לוכד בתעופה או מהקרקע. רוב הזמן הוא יאכל לבד אך לעיתים יימצא בקבוצות גדולות יותר, בעיקר בעונת הרבייה. בנוסף לחרקים הוא יאכל זרעים, פירות ובעלי חיים שונים שהוא תופס.

הטוקוסים מקננים בחללי עצים הפזורים בסוואנה ובהם הנקבה מטילה 3–6 ביצים. את החור הזכר אוטם בעוד הנקבה בתוכו עד שמסתיימת תקופת הדגירה. כך הוא מגונן עליה מטורפים. לאחר שהגוזלים בוקעים הנקבה בעזרת הזכר שוברת את הקן ואז שני בני הזוג מאכילים את צאצאיהם עד הבגרות בחרקים וטרף דומה.

**תת-מינים**:

* *Tockus erythrorhynchus damarensis*
* *Tockus erythrorhynchus degens*
* *Tockus erythrorhynchus erythrorhynchus*
* *Tockus erythrorhynchus kempi*
* *Tockus erythrorhynchus ruahae*
* *Tockus erythrorhynchus rufirostris*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוקוס אדום-מקור צפוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טוקוס אדום-מקור צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
פרסטיה מצרית נוף

**פַרְסֶטְיָה מִצְרִית** (שם מדעי: *Farsetia aegyptia*) הוא מין שיח מדברי ממשפחת המצליבים. השיח מסועף וגובהו הוא 30–60 ס"מ. בסיס הצמח מעוצה והוא מסתעף לגבעולים (בעלי עשבים) רבים. השערות שעל הצמח רכות, דקות ונושרות בעת שפשוף. לרוב אף רואים שילוב של העלים הישנים והיבשים של הצמח לבין עליו החדשים והירוקים. עליו של הפרסטיה הם ארוכים, צרים ונושרים בקלות.

אקלים ותנאים
------------

פרסטיה מצרית פורחת בעיקר בין ינואר למאי ולפעמים גם בסתיו. פרסטיה מצרית מותאמת לסביבה מדברית ובהם תנאי היובש הם קיצוניים, בעיקר באדמות טרשים מדבריות. למשל, אם היובש גובר, הצמח משיר מעליו את עליו וממשיך להטמיע בגבעוליו הירוקים, שכן משק המים בהם הוא גדול וחסכוני יותר.

מראה ורבייה
-----------

הפרח אופייני למשפחת המצליבים, ודומה לפרחו של מנתור המדבר, צבעו של הפרח נע בין קרם עד ארגמן חיוור. צינור הכותרת ארוך, אונות הכותרת סרגליות ונראות צרות מאוד. קצוותיהן של הפרסטיה המצרית מופנים אחורה. הפרח נפתח בשעות הלילה כדי למשוך אליו חרקים, שכן לא המראה הוא זה שמושך אותם אליו, אלא ריחו של הצמח. כמו כן הצמח מואבק על ידי חרקים שנושאים צוף, כמו למשל דבורים ובמיוחד פרפרי-לילה. הפרי שעיר, לבן, אורכו עד 3 ס"מ, בעל צורה אליפטית רחבה, פחוס ומזכיר בצורתו עלה. לאחר שהצמח מפיץ את זרעיו הפרי דומה לפרי של הסוג משקפיים. הפרח פורח בחודשים ינואר עד מאי.

מקומות גידול
------------

פרסטיה מצרית היא בין צמחי המדבר הבודדים שמוצאם מהאזור הטרופי-יובשני. הפרסטיה המצרית גדלה במדרונות אבנים ובבתי-גידול במדבר צחיח. בארץ ישראל היא נפוצה באזור ים המלח ובנגב. בתפוצתה העולמית הפרסטיה המצרית משתרעת בעיקר באזור הטרופי-יובשני במזרח אפריקה, אשר משם כנראה מוצאה, ויש רק מעט צמחים ממוצא כזה בארץ. 

בסוג פרסטיה ישנם מינים נוספים, אשר מפוזרים באזורים הטרופים יובשניים ואילו בארץ מצוי רק מין אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרסטיה מצרית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* ARKive
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |
**טוק-פיסין** (Tok Pisin) או **נאו-מלאנזית** (Neo-Melanesian) היא השפה הרשמית השנייה (בנוסף לאנגלית) בפפואה גינאה החדשה. לפי הערכות, מספר הדוברים בה עומד על שני מיליון איש. היא דומה מאוד לשפת ביסלמה, המדוברת בוונואטו.

**טוק פיסין** היא שפה קריאולית המבוססת על פידג'ין של מלחים באזור הפאסיפי, מתקופת הקולוניאליזם באזור. רוב אוצר המילים שאול מאנגלית, ובדיאלקטים מסוימים יש גם מילים שאולות מגרמנית. חלק ניכר מדקדוק השפה אופייני לשפות אוסטרונזיות, למשל, ההבחנה בין כינוי גוף ראשון כולל (inclusive) לעומת כינוי גוף ראשון מוציא (exclusive). המילה yumi משמעה "אנחנו" במובן "אני ואתה", לעומת המילה "mipela" שמשמעה "אנחנו" במובן "אנחנו לעומתך".

זוהי אחת השפות הנחקרות ביותר מבין שפות פידג'ין והשפות הקריאוליות. יש תיעוד מוקדם של השפה מתקופת היווצרותה בתקופה הקולוניאלית. התיעוד כולל תיאור דקדוקי ודוגמאות שמביא ג'ון מרפי.

דקדוק
-----

### פעלים

בטוק פיסין יש הבחנה בין פעלים טרנזיטיביים (יוצאים) לפעלים אינטרנזיטיביים (עומדים), כלומר פעלים בעלי מושא ופעלים ללא מושא. פועל טרנזיטיבי מסומן בדרך-כלל בסיומת -im. דוגמאות:

* tok - לדבר / tokim - להגיד (משהו)
* luk - להסתכל / lukim - לראות (משהו)

שימוש בהכפלה כאמצעי מורפולוגי נפוץ מאוד בשפות קראוליות ובשפות אוסטרונזיות, וטוק פיסין אינה יוצאת דופן לעניין זה. מבחינה היסטורית, ההכפלה בטוק פיסין שימשה להבחנה בין מילים שאולות שקיבלו צורה זהה בטוק פיסין.

דוגמה:

* מהמילה האנגלית mark נוצרה המילה **mak** שפירושה סימן, תכנון, ציור.
* מהמילה הגרמנית Mark נוצרה המילה **makmak** שפירושה כסף, תמורה כספית (המארק הגרמני היה בעבר המטבע באזור). ההכפלה נועדה למנוע היווצרות הומופונים.

להכפלה יש גם משמעויות מורפולוגיות אחרות בשמות עצם ובפעלים.

### גופים

כמו בעברית, גם בטוק פיסין ניתן להשתמש במספרים לציון גוף:

עברית:

אני, שנינו שלושתנו, ארבעתנו ... אנחנו
טוק פיסין:

mi, mitupela, mitripela, mifopela ... mipela ‏(tu, tri, for == שתיים שלוש ארבע)
אך בניגוד לעברית, כינויי גוף אלה מצהירים על הגוף כלא כולל את המאזין (דהיינו - *mitupela* == אני והוא, לא אני ואתה)

גופים מקבילים הכוללים את המאזין הם:

yumitupela, yumitripela, yumifopela ... yumipela
הבחנה זו טיפוסית לשפות אוסטרונזיות. כמו גם בעברית, ככל שהמספר גדול יותר, כך פחות נפוץ השימוש בגוף (ששתנו).

שם השפה
-------

הסברה היא שהשם טוק פיסין מקורו ב**טוק** - "שפה", ו"פיסין", המילה פידג'ין. בטוק פיסין פירוש המילה **פיסין** הוא "ציפור", אשר יש להן חשיבות מיוחדת בדתות מקומיות באי, הקשורות לרוחות המת, על כן לעיתים דוברים מכחישים את הקשר עם "דיבור הציפורים".

לדוגמה:
"Ol i kolim **tok pisin**. i no pisin ol i toktok nogut. Ol i makim nating" (דובר יליד של השפה)  
"כולם קוראים (לשפה) **שׂפת הציפורים** ואין ציפורים בכלל וסתם מתווכחים. זה לא אומר כלום (השם הזה)"

ראו גם
------

* טוקי פונה - שפה מתוכננת שמילים רבות בה לקוחות מטוק פיסין

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיפדיה ויקיפדיה בשפה זו: **טוק פיסין** |

* שידורי רדיו אוסטרליה, ב**טוק פיסין**
* חלק מהתיאור הישן של קפטן ג'ון מרפי
* הקדמה (באנגלית)
* טוק פיסין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pidgins and Croele langauge, Suzanne Romaine, 1988

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538918005171
* GND: 4171567-6
* LCCN: sh85135827
* NKC: ph319017
* SUDOC: 032173911

 |
**אן דה מוובריי** (באנגלית: **Anne de Mowbray**;‏ 10 בדצמבר 1472 - 19 בנובמבר 1481) הייתה הרוזנת השמינית מנורפוק, דוכסית יורק ודוכסית נורפוק. אן זכתה לתואר דוכסית יורק בשל נישואיה לריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק ואחד מהנסיכים שבמצודה. אן נפטרה בהיותה בת 8.

קורות חיים
----------

אן נולדה בטירת פראמלינגהאם שבסאפוק, והייתה בתם היחידה שעברה את גיל הינקות של ג'ון דה מובריי, הדוכס הרביעי מנורפוק ושל אליזבת טלבוט. 

אן נישאה ב-15 בינואר 1478 בקפלת סטיבן הקדוש שבווסטמינסטר לריצ'רד משרוסברי, בנו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. ריצ'רד היה בן 4 בעת טקס נישואיו, ואן בת 6.

אן נפטרה בגריניץ' שנתיים לאחר נישואיה. 

על פי חוקי הירושה המקובלים, ירשו אותה בני דודיה, ויליאם, מרקיז ברקלי וג'ון האוורד, דוכס נורפוק, אולם חוק של הפרלמנט הבריטי שנחקק בינואר 1483 קבע כי יורשה היחיד של אן יהיה בעלה, ריצ'רד. 

אן נקברה בקפלת ארסמוס מפרומיאה שבמנזר ווסטמינסטר. בשנת 1502 נהרסה הקפלה על מנת לבנות את קפלת הגבירה של הנרי השביעי, וארונה של אן (העשוי עופרת) הועבר לקפלה במנזר (the Abbey of the Minoresses) של מסדר הגברות העניות (Order of Poor Ladies). לימים אבד מיקום הארון. בשנת 1964 התגלה הארון בעת עבודות בניה באזור סטפני שבלונדון, ובמאי 1965 נקבר הארון מחדש במנזר וסטמינסטר.

לקריאה נוספת
------------

* P. M. Kendall, *The World of Anne Mowbray*, Observer Colour Magazine, issued 23 May 1965
* Moorhen, Wendy (2005). "Anne Mowbray: In Life and Death" (PDF). *The Ricardian Bulletin* (Spring). אורכב מ-המקור (PDF) ב-23 בנובמבר 2010. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

קישורים חיצוניים
----------------

* אן דה מוובריי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2014056784
* VIAF: 308244866
* WorldCat: lccn-no2014056784

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגולש שלג אוסטרלי. אם התכוונתם לכדורסלן אמריקאי, ראו סקוטי ג'יימס (כדורסלן).
**סקוטי ג'יימס** (באנגלית: **Scotty James**; נולד ב-6 ביולי 1994) הוא ספורטאי אוסטרלי המתמחה בגלישת שלג. ג'יימס זכה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג (2022) ובמדליית ארד באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) בגלישת חצי צינור. זכה בשלוש מדליות זהב באליפות העולם ובשמונה מדליות, כולל ארבע מדליות זהב, במשחקי האקסטרים חורף.

ביוגרפיה
--------

ג'יימס נולד במלבורן שבאוסטרליה. כבר בגיל שנה החל להתנסות בסקי באלפים האוסטרליים. בגיל שש החל להתחרות בגלישת שלג, בגיל 14 זכה לחסות ראשונה והפך למקצוען, הוא השתתף לראשונה באותה שנה באליפות העולם בה סיים במקום ה-48 בתחרות החצי צינור. שנה לאחר מכן ייצג את אוסטרליה באולימפיאדת ונקובר (2010) והיה צעיר המשתתפים במשחקים האולימפיים. הוא סיים במקום ה-21 במוקדמות תרות החצי צינור ולא העפיל לחצי הגמר. באליפות העולם ב-2013 סיים במקום השישי בתחרות החצי צינור ובמקום ה-16 בסלוספטייל. באולימפיאדת סוצ'י (2014) סיים שוב במקום ה-21 במוקדמות בחצי צינור ובתחרות הסלופסטייל סיים במקום ה-16 בחצי הגמר. לאחר האולימפיאדה החליט להתרכז רק בתחרויות החצי צינור.

ב-2015 זכה במדליית זהב באליפות העולם שהתקיימה בקירשברג שבאוסטריה. הוא הגן על תוארו באליפות העולם שהתקיימה ב-2017 בסיירה נבדה. באותה שנה זכה גם במדליית זהב במשחקי האקסטרים חורף שהתקיימו באספן. הישגיו הביאו לבחירתו לספורטאי החורף של השנה באוסטרליה ב-2015 ולספורטאי השנה באוסטרליה ב-2017.

באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) נבחר לשאת את דגל המשלחת האוסטרלית בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. הוא זכה במדליית ארד בתחרות החצי צינור.

ב-2019 זכה במדליית זהב במשחקי האקסטרים ובמדליית זהב בחצי צינור באליפות העולם שנערכה ביוטה.

ג'יימס נשוי לקלואי סטרול בתו של לורנס סטרול.

קישורים חיצוניים
----------------

* סקוטי ג'יימס, ברשת החברתית פייסבוק
* סקוטי ג'יימס, ברשת החברתית טוויטר
* סקוטי ג'יימס, ברשת החברתית אינסטגרם
* סקוטי ג'יימס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* סקוטי ג'יימס, באתר olympedia.org
* סקוטי ג'יימס באתר הפדרציה הבינלאומית לסקי
* סקוטי ג'יימס באתר אולימפיאדת פיונגצ'אנג
* סקוטי ג'יימס באתר משחקי האקסטרים
* The Third Revolution of Scotty James, אתר ESPN, ‏18 בדצמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  Winter Olympics: Scotty James named Australia's flag bearer for Pyeongchang opening ceremony, ‏ abc.net.au, ‏8 בפברואר 2018

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סקוטי ג'יימס"**.
**ארתור וולש** (באנגלית: **Arthur Walsh**‏; 26 בפברואר 1896 – 13 בדצמבר 1947) היה פוליטיקאי אמריקאי, יוצא מלחמת העולם הראשונה, שכיהן לקצרה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי.

ביוגרפיה
--------

וולש נולד בניוארק שבניו ג'רזי, והתחנך בבתי ספר ציבוריים, בהמשך על ידי מורה פרטי ולבסוף בבית הספר ללימודי מסחר באוניברסיטת ניו יורק. הוא החל את הקריירה המקצועית ככנר עבור תומאס אלווה אדיסון ב-1915 ובהמשך מילא שורה של תפקידי מפתח בארגוניו של אדיסון. משנת 1917 עד 1919 היה סָמַל (sergeant) בחיל הנחתים של ארצות הברית ולחם במלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן היה לוטננט בצי ארצות הברית בשנים 1929–1932, במשמר הלאומי של מדינת ניו ג'רזי היה בדרגת קולונל בשנים 1941–1943.

ב-1932 היה לחבר בוועדה לחקירות פיצויים לפועלים בניו ג'רזי עד לשנת 1933. שימש כמנהל סוכנות השיכון הפדרלית בניו ג'רזי בשנים 1934–1935, ואחר כך כסגן ועוזר מנהל המשרד הראשי של הסוכנות בוושינגטון די. סי. בין השנים 1935–1938. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1940 היה חבר בחבר האלקטורים ובשנת 1943 היה חבר בלשכת הסחר הרוסית-אמריקאית.

ב-1943 התמנה לנציב רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי אך ב-26 בנובמבר אותה השנה מונה לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית לאייש את מושבה של ניו ג'רזי שנותר ריק עם מותו של ויליאם ברבור. הוא כיהן בתפקיד עד דצמבר 1944, אז נבחר יורשו החוקי של ברבור. וולש בחר שלא להתמודד אל הסנאט בבחירות 1944.

וולש כיהן כיושב ראש הוועדה לענייני הצי בקונגרס ה-78 של ארצות הברית. לאחר שעזב את הזירה הפוליטית חידש את נתיבו המקצועי בעסקים והלך לעולמו בעיר ניו יורק ב-1947. הוא נטמן בבית העלמין "שער שמיים" שבמזרח האנובר, ניו ג'רזי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארתור וולש באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* ארתור וולש, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2007008290
* NARA: 17392173
* SNAC: w6fr0d1v
* US Congress: W000096
* VIAF: 31442461
* WorldCat: lccn-n2007008290

 |
**קמפהנג פט** הייתה אחת משלוש הערים המרכזיות של ממלכת סוקהוטהאי, הממלכה הראשונה בסיאם, במאה ה-13 וה14.

רקע
---

תחילתה של האומה התאית היה במאה ה-12, עם נדידתו של עם מיונאן שבסין אל האזורים הצפוניים של האימפריה החמרית, ששלטה באותה תקופה על רוב דרום-מזרח אסיה. עם זה נקרא ת'אי, "אנשים חופשיים". אחד מנסיכיו נישא לאשה חמרית, ולאחר מכן התקומם כנגד השלטון החמרי המרכזי ויצר את הממלכה הסיאמית הראשונה. ממלכה זו נקראה ממלכת סוקהוטהאי, על שם בירתה. בנו השני של מייסד הממלכה, ראמחאמהאנג (Ramkhamhaeng‏, ראם החזק; בערך 1280–1318), היה אחד מן השליטים החשובים בתולדות תאילנד העתיקה. הוא הרחיב את גבולות ממלכתו בשורה של מלחמות, שהסתיימו בניצחונו; ובתחום החברתי, הוא ייסד ארגונים צבאיים וחברתיים, שנבנו על פי המבנים הארגוניים שהיו קיימים באימפריה החמרית. הוא הנחיל את כתב הקמר העתיק, וכן הקפדה רבה על שמירת הבודהיזם. 

שלושת מרכזיה של הממלכה החדשה היו סוקהוטהאי, עיר הבירה; סי סצ'נלאי, וקמפהנג פט. סגנון הבנייה שנוצר בערים אלה היה תוצר של השפעות תרבותיות שונות, שהוטמעו בסגנון החדש. המבנים שהתאפיינו בסגנון זה נבנו מלבנים ועוטרו בקישוטי טיח ועץ; העיטורים השונים מגוונים מאוד, ומעידים על השפעה חמרית או ציילונית.

קמפהנג פט
---------

העיר העתיקה קמפהנג פט נמצאת בגדה המזרחית של הנהר פינג, כ-360 קילומטרים מצפון לבנגקוק. ממצאים ארכאולוגיים מעידים שהעיר הייתה מיושבת עוד בזמנים פרהיסטוריים, אך מניחים שהעיר הנוכחית הוקמה במהלך שלטונו של המלך לי ת'אי משושלת סוקהוטהאי (1347–1371). העיר נקראה לפני כן מואנג צ'ה קאנג ראו ונא קון צ'ום, והייתה אחת הערים החשובות בממלכת סוקהוטהאי מן המאה ה-13 ועד המאה ה-15.

העיר הייתה בנויה כטרפז, במקביל לנהר; הצלעות הארוכות, מצפון ומדרום, היו באורך 2,200 ו-2,000 מטרים, בהתאמה, והצלעות הקצרות, ממזרח וממערב, היו באורך 500 ו-250 מטרים, בהתאמה. מיקומה האסטרטגי של העיר הביא להקפתה בחומות, שהיו במקור סוללות עפר מוקפות בחפיר, אך בשלב מאוחר יותר נבנו מחימר, ולמיגונה בביצורים, שערים ומגדלי שמירה. מיקומה של העיר במישור הביא לגישה נוחה, ולפריחת המסחר.

בלב העיר היו שני מקדשים בודהיסטיים חשובים, ואט פרא קאו (Wat Phra Kaeo) וואט פרא ת'אט (Wat Phra That). מבנים חשובים נוספים הם הארמון העתיק, סא מון, ומקדש שיווה. ואט פרא קאו מקיף קבוצה של מונמנטים עתיקים, המסודרים כמלבן. המקדש השני בגודלו, ואט פרא ת'אט, נמצא ממזרח לואט פרא קאו. במרכזו נמצאת פגודה הבנויה מאבן חול ולבנים, ומוקפת בחומה מאבני חול עם שער בכל צד. 

שרידי קמפהנג פט ההיסטורית הוגדרו כפארק לאומי בתאילנד ב-1983, ושימורם מופקד בידי הממשלה בסיוע אונסק"ו. הפארק ההיסטורי קמפהנג פט הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1991, יחד עם הפארקים ההיסטוריים סוקהוטהאי וסי סצ'נלאי.

* ואט פרא קאוואט פרא קאו
* שרידי מונומנט בקמפהנג פטשרידי מונומנט בקמפהנג פט
* ואט פרט ת'אטואט פרט ת'אט
* ואט סינג, בפארק ההיסטורי קמפהנג פאטואט סינג, בפארק ההיסטורי קמפהנג פאט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמפהנג פט** בוויקישיתוף
* סוקהוטהאי באתר אונסקו
* קמפהנג פט באתר Thayways

| Flag of ThailandFlag of Thailand סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בתאילנד |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| העיר ההיסטורית איוטהאיה • באן צ'יאנג • העיר העתיקה של סוקהוטאי והאתרים הקשורים בה: סוקהוטהאי, סי סצ'נלאי וקמפהנג פט • חורשת דונג פאיה ין-קהאו יאי • טהונגיאי-הואי קהא קהאנג • מתחם היער של קאנג קרצ'ן |

 |
**תהליך זומבי** (מאנגלית: Zombie process או Defunct process) במערכות הפעלה מבוססות Unix הוא תהליך שביצועו הושלם, אך עדיין נכלל בטבלת התהליכים של מערכת ההפעלה. הרשומה שנותרה בטבלת התהליכים מאפשרת לתהליך האב שיצר את התהליך שסיים את ריצתו (ועכשיו הוא זומבי) לקרוא את ערך היציאה של הזומבי.

המונח "תהליך זומבי" נגזר מדמות הזומבי במיתולוגיה הקריבית המת-החי. בדומה, התהליך שסיים את ריצתו "מת", אך עדיין לא "נאסף אל המתים". בשל סיומו של התהליך בלאו הכי, לפקודה kill אין שום השלכה כאשר זו מופעלת על הזומבי. 

כאשר תהליך מסתיים, כל הזיכרון והמשאבים ששויכו אליו משוחררים חזרה למערכת. יחד עם זאת, הרשומה של התהליך בטבלת התהליכים אינה מוסרת. תהליך האב שיצר את תהליך הבן שהסתיים יכול לקרוא את ערך היציאה של הבן באמצעות קריאת המערכת wait, ורק מרגע שזו נקראה, התהליך הזומבי מוסר מהרשימה. לאחר שהזומבי מוסר מרשימת התהליכים, מזהה התהליך שלו מתפנה לשימוש חוזר בידי תהליך חדש אחר שנוצר. יחד עם זאת, אם ההורה לא קרא ל-wait, הזומבי יישאר ברשימת התהליכים עד סיום ריצתו של תהליך האב. מרגע שתהליך האב הסתיים, עובר תהליך הבן לתהליך init, שעובר באופן מחזורי על רשימת התהליכים הזומבים ומשחרר אותם על ידי קריאה ל-wait.

ניתן לזהות תהליכים זומבים באמצעות הפלט של פקודת ps באמצעות הסימן *z* בעמודת הסטטוס של התהליך (*STAT*). תהליכים זומבים שמופיעים ברשימה יותר מתקופה קצרה בדרך כלל מעידים על באג בתהליך האב או על החלטה לא סטנדרטית בטיפול בתהליכים בנים. אם תהליך האב אינו קיים יותר ועדיין הרשומה של תהליך הבן הזומבי קיימת, הדבר מעיד בדרך כלל על באג במערכת ההפעלה עצמה. בדומה לדליפות אחרות, נוכחות זומבים מועטים אינה מהווה סיבה לדאגה, אולם הדבר יכול להעיד על בעיה שיכולה להתנפח לממדים שיאיימו על יציבותה של מערכת ההפעלה, בעיקר אם זו תגיע למצב שבו לא נותרו מזהי תהליך פנויים לתהליכים חדשים.
**סר ארתור אדוארד אוולינג הולנד** (באנגלית: **Sir Arthur Edward Aveling Holland**;‏ 13 באפריל 1862 – 7 בדצמבר 1927) היה גנרל בצבא הבריטי ופוליטיקאי מטעם המפלגה השמרנית.

קריירה צבאית
------------

הולנד נולד ב-13 באפריל 1862, והיה בנו של מייג'ור גנרל בוצ'ר, בוצ'ר שינה את שם משפחתו להולנד בשנת 1910. הולנד התגייס לרגימנט הארטילריה המלכותי בשנת 1880. הוא שירת במלחמת הבורים השנייה ואז הפך לעוזר המזכיר הצבאי של המושל והמפקד הראשי של מלטה בשנת 1903 לפני שמילא תפקיד דומה במשרד המלחמה משנת 1910. בשנת 1912 מונה למפקד האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'. הוא שירת גם במלחמת העולם הראשונה והפך למפקד רגימנט הארטילריה המלכותי של הדיוויזיה ה-8, ובתפקיד זה השתתף בקרב על נווה שאפל במרץ 1915. ביולי 1915 הוא הפך למפקד התותחנים המלכותי של הקורפוס ה-7, ובספטמבר 1915 התמנה למפקד הדיוויזיה ה-1. לאחר מכן הוא שימש כמפקד התותחנים המלכותי של הארמייה השלישית מיוני 1916 וכמפקד הקורפוס ה-1 בפברואר 1917 לפני שפרש בשנת 1920.

חבר פרלמנט
----------

הוא היה חבר הפרלמנט של נורת'המפטון משנת 1924 עד מותו בשנת 1927. ולאחר מותו זכה בבחירות המועמד של מפלגת הלייבור ססיל מלון.

משפחתו
------

ארתור הולנד התחתן עם מרי קייט דובל; הייתה להם בת אחת. הוא נפטר בשנת 1927 ונקבר בבית העלמין בגריניץ'.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Obituary: General Sir Arthur Holland MP The Times, 8 December 1927
2. 1 2  Liddell Hart Centre for Military Archives
3. ↑  "Greenwich Cemetery". *London Gardens Online*. אורכב מ-המקור ב-2016-03-14. נבדק ב-14 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יצחק צ'סר מיכאלסון** (באנגלית: **Isaac Chesar Michaelson**) ‏(1903– 16 ביוני 1982) היה רופא עיניים ישראלי, חתן פרס ישראל לרפואה וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

ביוגרפיה
--------

מיכאלסון נולד באדינבורו שבסקוטלנד. הוא למד אופתלמולוגיה וסיים לימודי רפואה באוניברסיטאות גלאזגו ואדינבורו בשנת 1927. הוא עסק רבות בחקר קונספטואלי ופרסומו בנוגע להתפתחות הרשתית היווה בסיס למחקרים רבים אחרים. מיכאלסון עבד כאופתלמולוג ומנתח בבית החולים למחלות עיניים בגלאזגו ושימש מרצה באוניברסיטת גלאזגו. בשנים 1939–1945 הוא ייעץ לצבא הבריטי בנושאי אופתלמולוגיה ושירת תקופה במצרים.

בשנת 1948 השלים מיכאלסון דוקטורט (PhD) ועלה עם משפחתו לישראל. תחילה הוא שימש יועץ לצה"ל ועבד כמנתח עיניים. בשנת 1949 הוא התמנה למנהל מחלקת העיניים בבית חולים רמב"ם ובשנת 1954 למנהל מחלקת העיניים בבית החולים האוניברסיטאי הדסה בירושלים, שהפכה תחת ניהולו למרכז לחקר אופתלמולוגיה, ולפרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. בבית החולים הוקמו על ידו מחלקה לפתולוגיה של העין, תת-מחלקות לביוכימיה של העין (שלהקמתה הזמין מומחית לנושא, פרופ' אילנה רות ברמן) ולפיזיולוגיה של הראייה, וכן מדור לחקר הטראכומה.

מיכאלסון עסק רבות בייעוץ למדינות מתפתחות, ובפרט למדינות אפריקה, ובשנת 1971 יזם את ארגון הכנס הבינלאומי למניעת עיוורון. בישראל הוא פעל לשיקום עיוורים. לאחר פרישתו מבית החולים הדסה, בשנת 1973, הקים מיכאלסון את "מכון ירושלים למניעת עיוורון" (הקרוי כיום על שמו - מכון מיכאלסון לשיקום הראייה), שבו נערכו מחקרים לחקר ולמיגור הסיבות למחלות עיניים ועיוורון.

מיכאלסון זכה בשנת 1960 בפרס ישראל לרפואה. בשנת 1968 הוא נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

קישורים חיצוניים
----------------

* כרטיס אישי ואודותיו, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים

הערות שוליים
------------

1. ↑  British Journal of Ophthalmology, 1984 January; 68(1): 1
2. ↑  איגרת נובמבר 2002 מאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265328805171
* BIBSYS: 90716588
* CiNii: DA13316856
* ISNI: 0000 0000 8329 0867
* LCCN: n81107185
* NTA: 068755600
* SUDOC: 084170956
* VIAF: 117503775
* WorldCat (עם VIAF): 117503775

 |
**מיגור מגפת הגרענת בארץ ישראל** החלה בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ביוזמה של מספר רופאים שהתארגנו יחדיו לצורך המטרה המשותפת. זו הייתה ראשיתה של ההתארגנות הרפואית בארץ ישראל וראשיתה של בריאות הציבור בארץ ישראל.

הגרענת הייתה מגפה קשה, שפגעה בעיניהם של תושבי ארץ ישראל (היישוב וערביי ארץ ישראל) מסוף המאה ה-19 ועד המאה ה-20.

היסטוריה
--------

בשנת 1896 דוקטור ט. גרמן, רופא עיניים מסנקט פטרבורג שברוסיה עבר בין מקומות שונים בארץ ישראל, וערך בדיקות בערים ובכפרים ובין תלמידי בתי ספר שונים, דיווח כי מצא בקרב הערבים תחלואה בגרענת בהיקף של 60 אחוז מהכפריים ו-51 אחוז מהעירוניים. בין ילדי המושבה הגרמנית בחיפה הוא לא מצא אפילו חולה גרענת אחד.

עד לשנות ה-80 של המאה ה-19 לא היו בארץ ישראל בתי חולים מיוחדים או מחלקות מיוחדות המתמחות באופתלמולוגיה, אך הגיעו אליה, מטעם קהילות יהודיות באירופה, רופאי עיניים שפעלו כרופאים כלליים במושבות וסביבתן.
כך התמנה האופתלמולוג חיים לייב רוטשיין לרופא הקהילה בטברה בשנת 1893. כך גם האופתלמולוג האמריקאי, ישעיהו בלידן, שהגיע לצפת ב-1885 שימש כרופא המושבה ראש פינה. במקומות אחרים בארץ נאלצו רופאים שהיו חסרי ידע ברפואת עיניים לטפל בתושבים שחלו במחלת הגרענת.

בשנת 1883 נוסד בירושלים בית החולים הבריטי למחלות עיניים על שם סיינט ג'ון. בית החולים נוהל על ידי המיסיון הנוצרי ובראשו עמד ד"ר הריסון בטלר. בית החולים שירת בעיקר את האוכלוסייה הערבית והטיפול בו הוענק חינם.
בשנות מלחמת העולם הראשונה פעילות בית החולים הופסקה. לאחר המלחמה חודשה הפעילות בראשות ד"ר ג'ון סטרטהירן, ואחר כך הוא הוחלף בתפקיד על ידי ד"ר נורמן מנסון.

החל משנת 1900 החלה לפעול מחלקת עיניים בבית החולים "רוטשילד" אך מספר המיטות בה היה מועט. גם בבתי החולים "שערי צדק" ו"משגב לדך" טיפלו במחלות עיניים, אך לא אלה היו רופאים שעסקו בכך, אלא עוזרים וחובשים.
באותה התקופה הצורך הנואש לבית חולים למחלות עיניים הגיע לידי ביטוי גם בעיתונות: "מן הראוי היה להעוסקים בצרכי צבור בירושלם לדאוג אודות מחסור בית הולים מיוחד למחלת העיניים, בו יקבלו בייחוד הולי המחלה הזאת אשר אי אפשר לרפאותם בלעדי בית-חולים, וגם לקליניק בו ישב רופא מומחה למחלת העיניים לענות חנם אין כסף לכאלה שיכולים ללכת ולבוא, אך שאין ידם משגת לשלם את שכרו, וגם הרפואות יינתנו מן הבית-החולים הזה."

בשנת 1905 הקים ארגון "למען ציון" מפרנקפורט את בית החולים למחלות עיניים למען ציון בירושלים. מנהלו הראשון היה משה יהושע ארלנגר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורית נבות ואברהם גרוס, ‏המלחמה בגרענת: ראשית בריאות הציבור בארץ ישראל, **קתדרה** 94, דצמבר 1999, עמ' 114-89

הערות שוליים
------------

1. ↑  חבצלת, י' בסיוון תרס"ג.
הרב **יצחק מאיר האיתן** (כ"ד בכסלו תש"א 24 בדצמבר 1940 - ו' באלול תשנ"א 16 באוגוסט 1991) היה רבו הראשון של השומרון.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר ברלד ברומניה לתמר, בתו של הרב משולם ראטה, ולרב ד"ר ישראל הייטנר (האיתן), שכיהן שנים רבות כרב הראשי של חיל הים, ונקרא על שם סבו. היה בן יחידי יחד עם אחות, ציפורה. בגיל שלוש וחצי, ביום ב' בסיוון תש"ד, עלתה משפחתו ארצה. למד בבית הספר היסודי לבנים יבנה בחיפה, בישיבת כפר הרא"ה והחל מתשי"ט בישיבת כפר חסידים, שם היה מתלמידי הרב אליהו לופיאן, חלק מהשיעורים המסוכמים בספר "לב אליהו" הם פרי עטו.

משם עבר לישיבת מרכז הרב והיה מתלמידי הרב צבי יהודה קוק. היה משתתף קבוע גם בשיעוריו של הרב שלמה יוסף זוין. בשלהי שנת תשכ"ד נישא לדבורה לבית הרצברג. 

בשנת תשכ"ז כיהן משגיח רוחני בישיבה גבוהה בקריית שמואל. לאחר מכן חזר לירושלים והתגייס לשירות קצר של שלושה חודשים בחיל ההנדסה. בהמשך שימש כר"מ בישיבת נתיב מאיר. 

היה ממייסדי ישיבת ירושלים לצעירים ביחד עם הרבנים יוסף ברמסון ויעקב פילבר ושימש בה כמשגיח בשנותיה הראשונות. כן היה שותף בהקמת הישיבה התיכונית במבשרת ירושלים בראשות הרב שבתי זליקוביץ. שימש מספר שנים כרבו של המושב בית מאיר ועמד במשך תקופה בתור ראש כולל שהקים במקום. ניהל את עזבונו של סבו הרב משולם ראטה והוציא לאור חלק ניכר מכתביו.

היה חבר בגרעין המייסד של היישוב קרני שומרון בשנת תשל"ח, במשך כחצי שנה התגורר במבנה צבאי במחנה קדום יחד עם שאר משפחות הגרעין, לאחר מכן עברו להתגורר בקרני שומרון (במיקומה הנוכחי). לאחר מספר שנים עבר להתגורר ביישוב קדומים. בשנת תשמ"ג יסד את רבנות שומרון ועד פטירתו שימש כרב האזורי של השומרון. בתקופה זו היה אחראי בין השאר על מינוי רבנים ליישובים רבים ביהודה ושומרון. כרב השומרון השתמש רבות בכוחא דהיתרא עדיף.

נפטר ממחלה בשנת תשנ"א ונקבר בבית העלמין של קרני שומרון. בית הכנסת המרכזי של היישוב קדומים קרוי על שמו.

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לדבורה לבית הרצברג, הזוג התגוררו בקדומים ולהם 11 ילדים, בין ילדיו נמנים:

* הרב אליהו האיתן - רב משיב במכון פוע"ה.
* אמציה האיתן - במאי ותסריטאי ובעלים של אולפני אתרוג.
* הרב משולם האיתן - ר"מ בישיבת רמות.
* נעה - נשואה לרב עמיחי כנרתי, ר"מ בישיבת איתמר וחוקר במכון שלמה אומן.
* נילי - נשואה לרב אלקנה סגל, ר"מ בישיבת נתיבות ישראל.
* הרב יהושע האיתן - שימש כראש כולל בשכונת רמות בירושלים, נפטר בגיל 46.

לאחר פטירתו עברה אלמנתו להתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים.

לקריאה נוספת
------------

* עמיחי ונעה כנרתי, **לשם שמים: מדברי תורתו, תולדות חייו, הנהגותיו ומידותיו של אבינו מורנו ורבנו הרב יצחק מאיר האיתן זצ"ל**, תשס"ו ותשס"ח
* עמיחי כנרתי, **המאיר לארץ: בירורים בנושא ארץ ישראל**, חלק ג, יצא לאור במלאת עשור לפטירת הרב האיתן, תשס"א (בסופו ארבע מכתבים מהרב האיתן)

קישורים חיצוניים
----------------

* סרט זיכרון לעילוי נשמתו בהפקת אולפני אתרוג.
* הרב האיתן הרים את התורה בשומרון, הרב אליקים לבנון בריאיון לאתר ערוץ 7.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדות הרב יוסף ברמסון
2. ↑  הלל מאיר, "הרב האיתן הרים את התורה בשומרון", באתר ערוץ 7, 6 בספטמבר 2011
3. ↑  מתוך סרט הזיכרון
4. ↑  אתר מכון פוע"ה
5. ↑  עפרה לקס, לכל איש יש סרט, באתר ערוץ 7, 15 באפריל 2013
6. ↑  אתר קדומים
7. ↑  אתר מכון שלמה אומן
8. ↑  חיים לב, ירושלים: ראש הכולל נפטר בדמי ימיו, באתר ערוץ 7, 6 באפריל 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007684585505171
* ISNI: 0000 0000 5279 1343
* LCCN: nr2003032484
* VIAF: 27010404
* WorldCat (עם VIAF): 27010404

 |
**אן כריסטין לינדה** (בשוודית: **Ann Christin Linde**; נולדה ב-4 בדצמבר 1961) היא פוליטיקאית ודיפלומטית שוודית המשתייכת למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה, אשר מכהנת כשרת החוץ של שוודיה מאז 7 בספטמבר 2019, ראשית בקבינט השני של לוון, והחל מ-30 בנובמבר 2021 בקבינט של אנדשון. בעלת קריירה פוליטית ענפה בפרלמנט השוודי, בממשלה השוודית, במדינות הנורדיות ובאיחוד האירופי.

קריירה פוליטית
--------------

לינדה למדה מדע המדינה, סוציולוגיה וכלכלה באוניברסיטת סטוקהולם, ובעלת תואר ראשון במדעי המדינה מ-1994. במהלך שנות ה-90 לינדה עבדה במשרדי ממשלה שונים, בין היתר במשרד לעניינים חברתיים, במשרד ההגנה ובמשרד החוץ השוודי.

בין השנים 2000–2013 הייתה לינדה ראש מערך החוץ של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית השוודית, ובשנים 2013–2014 לינדה כיהנה כראש השלוחה האירופית של המפלגה במפלגת הסוציאליסטים האירופאים בבריסל. כמו כן, עבדה במרכז לשלום ולזכויות אדם על שמו של ראש הממשלה לשעבר אולוף פלמה.

בין 25 במאי 2016 עד 21 בינואר 2019 כיהנה כשרה לענייני האיחוד האירופי (כחלק ממשרד החוץ השוודי), לאחר כשנתיים בהן לא כיהן שר בתפקיד זה, בהן אחריות המשרד הוטלה על שרת החוץ באותה תקופה. לאחר התפטרות מרגוט ולסטרם בספטמבר 2019 מונתה לינדה לשרת החוץ השוודית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אן לינדה** |

* אן לינדה, ברשת החברתית פייסבוק
* אן לינדה, ברשת החברתית טוויטר
* אן לינדה, ברשת החברתית אינסטגרם
מרצדס-בנץ W108
**מרצדס-בנץ W108 ו-W109** הן שורת דגמי מכוניות סלון מפוארות יוקרתיות אשר יוצרו על ידי מרצדס-בנץ בין השנים 1965–1972.

מכוניות ה-W108 וה-W109 החליפו את דגמי ה-W111 וה-W112, ובשנות יצורן היו לגדולות והמפוארות ביותר בהיצע מכוניות הסדאן של חברת מרצדס-בנץ. יצור המכוניות פסק בנובמבר 1972 עת הוחלפו על ידי מכונית המרצדס-בנץ W116 אשר החלה באופן רשמי את שושלת סדרת דגמי המרצדס-בנץ S-קלאס.

המכוניות הוצגו לראשונה בתערוכת הרכב בפרנקפורט בשנת 1965. זכו להצלחה רבה, במיוחד במערב גרמניה, צפון אמריקה ובדרום מזרח אסיה. במהלך שבע שנות ייצור, נמכרו סך של 383,361 יחידות.

סימון המרכבים כ-W108 וכ-W109 התייחס למערכת המתלים של הרכב, כאשר למרכב ה-W109 מערכת מתלי אוויר פניאומטיים (עם כמה חריגים אשר נוצרו בייצור מוקדם), ולמרכב ה-W108 מתלי סלילי קפיצים בכל ארבעת הגלגלים.

המנוע הגדול ביותר היה מנוע V8 בנפח 6.3 ליטרים של דגם ה-300SEL 6.3, והקטן ביותר היה מנוע 6 צילינדרים בנפח 2.5 ליטרים של דגמי ה-250S וה-250SE.

הדגמים היו S כסימון דגם סלון בעל מאייד, SE כסימון דגם סלון בעל מערכת הזרקת דלק ו-SEL כסימון דגם סלון ארוך והזרקת דלק (בגרמנית: *Saloon Einspritz Lang*).

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרצדס-בנץ W108** |
* אתר מרצדס-בנץ העולמי
* אתר מרצדס-בנץ ישראל

הערות שוליים
------------
**מיג I-270** (ברוסית: **МиГ И-270**) היה אב-טיפוס של חברת מיקויאן גורביץ', המטוס נועד לספק את דרישת חיל האוויר הסובייטי משנת 1945 למטוס יירוט בעל הנעה רקטית. רק שני מטוסים מהדגם יוצרו, שניהם התרסקו בטיסות ניסוי ועל כן הפרויקט בוטל.

טיסות ניסוי
-----------

בשיא מלחמת העולם השנייה (1942), מטוס מדגם BI-1 (כינויו היה "מטאטא השטן") ערך את טיסותיו המבצעיות הראשונות. המיג I-270 הראשון שיוצר התבסס על מאפייניו של מטוס זה: גוף אחיד ומוצק, חופה מעוגלת, תכנון הכנפיים ומנוע דלק נוזלי רקטי. מצד שני, הוא היה גדול יותר ממנו, בעל כנפיים קטנות ורובסטיות יותר ובעל זנב מוגבה שהוכח כעיצוב המקל על הנחיתה ועל השליטה הכללית במטוס. אף על פי שהמטוס נגזר מן המטוס BI-1, הוא דמה באופן בולט בהרבה למסרשמיט Me-263 עם שינויים קלים.

היכולת והידע לייצר מנועים רקטיים, יכולת שהחלה במדענים רוסים דוגמת קונסטנטין ציולקובסקי והמשיכה עד לסרגיי קורוליוב, אפשרה פיתוח מטוס יירוט בעל מנוע רקטי. מנוע המטוס שתוכנן על ידי ליאוניד דושקין התבסס על מנוע המטוס BI-1, וכן על מנועים רקטיים שתכנן סרגיי קורוליוב משנת 1936.

המטוסים הראשונים שתפקידים היה לשאת את המטוס לאוויר הוזמנו בדצמבר 1946, כאשר דגם הראשון של אב הטיפוס נמשך לאוויר מאחורי מטוס טופולוב Tu-2 והיה למעשה דאון חסר מנוע. אב הטיפוס השני כבר כלל מנוע וערך את טיסת הניסוי שלו בשנת 1947, אבל הוא ניזוק קשות לאחר נחיתה כושלת ואגרסיבית. זמן קצר לאחר מכן הסובייטים ייצרו אב טיפוס נוסף אבל גם הוא התרסק ונחבל בנחיתה בצורה שלא השאירה יכולת לתקנו. בשלב זה, החלו לפתח בעולם מטוסים בעלי מנוע טורבו-סילון וכן טילי אוויר-אוויר, כך שהטכנולוגיה הנדרשת עבור מטוס המיג ה"חדש" כבר נהייתה מיושנת. בעקבות התרסקות שני אבות הטיפוס והיותו של הדגם נחות טכנולוגית הוחלט לנטוש את הפרויקט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיג I-270** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיג I-270 - מידע נוסף
2. ↑  מידע נוסף על פרויקט המטוס

| מטוסי המיג |
| --- |
| מטוסי קרב | מיג-1 • מיג-3 • מיג-5 • מיג-9 • מיג-15 • מיג-17 • מיג-19 • מיג-21 • מיג-23 • מיג-25 • מיג-29 • מיג-29M/מיג-33 • מיג-29K • מיג-31 • מיג-35 • מיג-41 | מיג 35 |
| מטוסי תקיפה | מיג-6 • מיג-23 • מיג-27 |
| אבות טיפוס | מיג-8 • מיג-110 • מיג I-270 • מיג 1.44/1.42 |
| מטוסי אימון | מיג AT |
**אן לנגטון** (באנגלית: **Anne Langton**; ‏  24 ביוני 1804 –- 10 במאי 1893) הייתה אמנית אנגלייה שהתמחתה בנופים ובציורי דיוקנאות מיניאטוריים.

חיים וקריירה
------------

היא נולדה לתומס ולאלן לנגטון ביורקשייר דיילס, אך תוך מספר חודשים הם עברו ללנקשייר, שם גדלה באחוזה. היא ואחיה ויליאם וג'ון התחנכו בבית על ידי הוריהם ומורים פרטיים. משפחתה טיילה רבות באוסטריה, בלגיה, צרפת, איטליה, גרמניה ושווייץ, בעוד שהילדים קיבלו שיעורי אמנות פרטיים ממאסטרים ונחשפו לאנשי ספרות בכל מקום שבו שהו.

בעקבות מלחמות נפוליאון, שהסתיימו ב-1815, עסקיו של תומאס לנגטון באנגליה הפכו לא יציבים והמשפחה נאלצה לחזור לאנגליה ממסעותיהם ולימודיהם בשנת 1821. בשובם הם נאלצו למכור את אחוזתם, לפטר את כל המשרתים מלבד אחד, ולעבור לבית עירוני קטן בליברפול. בגיל 16, אן לקחה על עצמה רבות מחובות משק הבית והטיפול בהוריה המזדקנים, תוך שהיא ממשיכה בעבודות האמנות וההכשרה שלה במידת האפשר.

גברת לנגטון
לאחר הפסדים כספיים נוספים, עברה המשפחה לעיירת ספא קטנה מצפון לליברפול. אן המשיכה לשכלל את כישוריה האמנותיים ולבקר חברים וקרובי משפחה ברחבי בריטניה כדי לקבל גישה לציור נופים. היא גם הייתה מוכשרת בציור מיניאטורות בצבעי מים על שנהב.

ב-1833, אחיה ג'ון, לאחר שסיים את לימודיו בקיימברידג', היגר לקנדה והמשפחה עברה לבית קטן יותר בבוטל (אנ') ליד ליברפול. בשלב זה, בהיותה קרובה לגיל 30, היא לא התחתנה וסבלה מירידה בשמיעה. ב-1836, אחיה ויליאם, הפך לאיש עסקים מצליח מאוד במנצ'סטר והוא הציע לשלם את הוצאות המחיה של משפחתו כדי לאפשר להם להישאר באנגליה, אך בשנה שלאחריה החליטה המשפחה להצטרף לג'ון לנגדון בקנדה.

אן, הוריה ודודה עלמה, עזבו את ליברפול ב-24 במאי 1837, והגיעו לניו יורק שלושה שבועות לאחר מכן. מסעם היבשתי דרך טורונטו אל פיטרבורו (אנ'), אונטריו, נמשך כמעט חודשיים, עקב סיור בניו יורק ובמפלי הניאגרה. הם התיישבו בחווה של ג'ון באגם סטרג'ון (אנ'), ליד מפלי פנלון (אנ'), אונטריו.

היא נפטרה ב-1893, בטורונטו בגיל 88.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן לנגטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Archives of Ontario - Anne Langton: The Early Years". *www.archives.gov.on.ca*. Retrieved 2023-07-04.
2. ↑  "Archives of Ontario - Anne Langton: The Grand Tour - Part One". www.archives.gov.on.ca
3. ↑  "Archives of Ontario - Anne Langton: The Grand Tour - Continued". www.archives.gov.on.ca. R
4. ↑  "Archives of Ontario - Anne Langton: Back in Britain". www.archives.gov.on.ca.
5. ↑  "Archives of Ontario - Anne Langton: Miniatures on Ivory". www.archives.gov.on.ca. Retrieved 2023-07-04.
6. ↑  "Archives of Ontario - Anne Langton: Emigration". www.archives.gov.on.ca. Retrieved 2023-07-04.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007347509105171
* ISNI: 0000 0000 7393 5000
* LCCN: n2001030920
* NKC: jo2012690158
* NTA: 315020423
* SNAC: w6cz77dt
* VIAF: 38718335
* WorldCat: lccn-n2001030920

 |
בית המחסה, 2004
**בית הכלבים והחתולים באטרסי** (אנגלית: **Battersea Dogs & Cats Home**) הוא בית מחסה לכלבים ולחתולים הממוקם בשכונת באטרסי בעיר לונדון, בירת בריטניה, עם שני מתקנים נוספים בקרבת העיר. המוסד, מן הידועים מתחומו בבריטניה, נוסד בשנת 1860. הוא מעניק מחסה לבעלי החיים ללא הגבלת זמן עד לאימוצם. במהלך שנות קיומו טיפל בלמעלה מ-3.1 מיליון כלבים וחתולים.

תולדות בית המחסה
----------------

בית המחסה נוסד בשנת 1860 כבית מחסה לכלבים בהולווי (כיום ברובע איזלינגטון) על ידי מרי טילבי (Mary Tealby, ‏1801-‏1865). ב-1871 עבר למקומו הנוכחי. ב-1883 החל המוסד לקבל לטיפולו גם חתולים.

ב-1885 הייתה המלכה ויקטוריה לפטרונית של בית המחסה, והוא נשאר עד היום בפטרונות מלכותית. הפטרונית הנוכחית היא הדוכסית מקורנוול, והנסיך מייקל מקנט הוא נשיא אגודת הצדקה של בית המחסה.

במלחמת העולם השנייה, שבמהלכה המיתו בריטים רבים את חיות המחמד שלהם מחשש למחסור במזון, טיפל בית המחסה בלמעלה מ-145,000 כלבים.

עד שנת 2002 נקרא המוסד בית המחסה לכלבים באטרסי, ואז קיבל את שמו הנוכחי.

במהלך השנים זכה בית המחסה להתייחסות במסגרת מספר רב של תוכניות טלוויזיה ותוכניות דוקומנטריות.

בשנת 2010, לציון 50 שנים לקיום המוסד, הנפיק הדואר המלכותי סדרת בולים לכבודו, ובית המחסה פרסם ספר על ההיסטוריה שלו.

בשנת 2011 הגיע החתול לארי מבית המחסה למגורים בבית ראש ממשלת בריטניה בדאונינג 10 בלונדון וזכה לתואר רודף העכברים הראשי של הקבינט. בשנת 2016 היו שני חתולים שמוצאם בבית המחסה - פלמרסטון וגלדסטון - לחתולי משרד החוץ ומשרד האוצר.

פעילות
------

בית המחסה איננו דוחה כלבים וחתולים המגיעים אליו ומעניק להם מחסה ללא הגבלת זמן ועד אשר יאומצו על ידי בעלים חדשים או יימצא עבורם מעון אחר. כיום מפעיל המוסד בנוסף לבית המחסה בלונדון שני אתרים נוספים, בברקשייר ובקנט.

בממוצע נמצאים במתקני בית המחסה בכל עת 260 כלבים ו-220 חתולים. בכל יום מתקבלים אליהם בממוצע 13 כלבים ותשעה חתולים. כלבים שוהים בהם בממוצע 30 יום וחתולים - 22 יום. בשנת 2015 טיפל בית המחסה ביותר מ-8,000 בעלי חיים.

בית המחסה מעסיק בשלושת אתריו כ-400 עובדים ופועלים בו 1,200 מתנדבים. הוא מנוהל על ידי מנכ"לית ועל ידי חבר נאמנים בן 11 איש.

בית המחסה איננו נתמך על ידי ממשלת בריטניה ומתקיים מכספי תרומות. המוסד דיווח כי בשנת 2015 עמדו הכנסותיו על סך של 36.7 מיליון לירות שטרלינג.

מספר רב של ידוענים תומכים בבית המחסה, משתתפים באירועים מטעמו ומאמצים כלבים וחתולים שהגיעו אליו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכלבים והחתולים באטרסי** בוויקישיתוף
* בית הכלבים והחתולים באטרסי, ברשת החברתית פייסבוק
* בית הכלבים והחתולים באטרסי, ברשת החברתית טוויטר
* בית הכלבים והחתולים באטרסי, ברשת החברתית אינסטגרם
* בית הכלבים והחתולים באטרסי, ברשת החברתית טיקטוק
* בית הכלבים והחתולים באטרסי, ברשת החברתית LinkedIn
* אתר האינטרנט הרשמי של בית הכלבים והחתולים באטרסי
* בית המחסה, באתר רשות קרנות הצדקה הבריטית
* כתבה על בית המחסה, באתר אינדפנדנט, 2010
* נאוה סילוורה, חתול רויאל, באתר וואלה! NEWS, ‏30 באוקטובר 2010

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2011032093
* VIAF: 221072339
* WorldCat: lccn-nb2011032093

 |
**קמפיין Cool Biz** היה יוזמה של משרד הסביבה של יפן (環境省 או MOE על פי ראשי תיבות שם המשרד באנגלית) בקיץ 2005 לחסוך אנרגיה על ידי הגבלת השימוש במיזוג האוויר במשרדי הממשלה. על פי הוראות משרד הסביבה היו משרדי הממשלה אמורים לקבוע את הטמפרטורה של האוויר שהמזגנים מקררים ל-28°C מתחילת הקיץ ועד ספטמבר. שמו של המסע היה במקור באנגלית, משחק מילים שמשמעו הן "עסקים קרירים" והן "עסקים גזעיים".

קוד הלבוש של Cool Biz הנחה את עובדי הממשלה להשתמש בצווארונים מעומלנים נוקשים וללבוש מכנסים מבדים נושמים וסופגי זיעה. בנוסף, עודדו ההנחיות את העובדים ללבוש חולצות קצרות שרוול ולהימנע מלבישת מקטורן או עניבה. ההנחיות גרמו מבוכה לעובדי ממשלה רבים שלא היו בטוחים אם הם חייבים לקיים אותן. רבים באו לעבודה כשהמקטורן מקופל ביד והעניבה בכיס. אפילו אלו שאהבו את הרעיון להתלבש רשמי פחות חשו אי נוחות בזמן הנסיעה לעבודה כשהיו מוקפים בעובדים מהשוק הפרטי כשכולם לובשים את חליפות העסקים התקניות היפניות. עובדי ממשלה רבים אמרו כי חשו שאין זה מנומס שלא ללבוש עניבה בעת שהם נפגשים עם עמיתיהם מהמגזר הפרטי.

תוצאות קמפיין Cool Biz
----------------------

ב-28 באוקטובר 2005 הודיע ה-MOE על תוצאות קמפיין Cool Biz‏. ב-30 בספטמבר 2005 פנה המשרד באמצעות האינטרנט, ל-1,200 גברים ונשים שנבחרו באקראי על ידי חברת סקרים על מנת שישתתפו בסקר על קמפיין Cool Biz. תוצאות הסקר הראו כי מתוך 562 המשתתפים שענו על השאלון ידעו 98.5% מהנשאלים על Cool Biz ו-32.7% ענו כי התרמוסטט של מיזוג האוויר במשרדם נקבע לטמפרטורה גבוהה יותר משנים קודמות. על סמך נתונים אלו העריך המשרד כי קמפיין הביא לצמצום פליטת פחמן דו-חמצני ב-460,000 טון, כמות המקבילה לפליטת פחמן דו-חמצני על ידי מיליון משקי בית במשך חודש.

המשרד הכריז כי הוא מתכוון להמשיך לעודד אנשים לקבוע את הטמפרטורה במשרדים בקיץ ללא פחות מ-28°C כמו גם לפעול לכך שרעיון ה-Cool Biz יכה שורשים בחברה.

Warm Biz
--------

במהלך חורף 2005 הועלה במרבית רשתות הטלוויזיה העיקריות ביפן הרעיון לקדם את סגנון הלבוש Warm Biz (כלומר עסקים חמימים), לפיו אנשים ילבשו חולצות סריג עבות עם צווארון גולף במקום צווארון ועניבה. עם זאת, רעיון ה-Warm Biz לא אומץ על ידי הממשלה היפנית ולא צבר תאוצה.

Cool Biz מחוץ ליפן
------------------

משרד הסביבה של קוריאה הדרומית ואיגוד ועדי העובדים של בריטניה (Trades Union Congress‏) יזמו את אימוץ רעיון ה-Cool Biz (קוריאה החל מ-2009, ואיגוד העובדים החל מ-2006).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמפיין Cool Biz** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Result of "Cool Biz" Campaign, באתר משרד הסביבה של ממשלת יפן, 28 באוקטובר 2005
2. ↑  Practicing Green Lifestyle, באתר משרד הסביבה של רפובליקת קוריאה
3. ↑  Hot workers urged to adopt cool Japanese summer dress code, באתר TUC,‏ 17 ביולי 2006
**מרצדס AMG GT** היא מכונית ספורט גראן טוריסמו במרכב 2 דלתות ושני מושבים ובעלת הנעה אחורית או במרכב 4 דלתות וארבעה מושבים ואפשרות להנעה כפולה המיוצרת על ידי מרצדס-בנץ החל משנת 2014. 

המרצדס AMG GT היא המכונית השנייה לאחר ה-SLS AMG אשר פותחה בלעדית וישירות על ידי חטיבת AMG של מרצדס-בנץ. נועדה להתחרות בעיקר בפורשה 911, כמו גם באאודי R8.

משנת 2017 מוצעת גם גרסת רודסטר, עם גג בד הנפתח באופן חשמלי. בשנת 2018 החל ייצור מרצדס AMG X 290.

ב-28 באוקטובר 2021, מרצדס בנץ הכריזה על מרצדס AMG SL החדשה כיורשת הישיר של גרסת הרודסטר.

היסטוריה
--------

פנים המכונית הוצג לראשונה באפריל 2014, כאשר דגם הייצור הסופי הוצג בספטמבר. שני הדגמים שהוצגו הם דגם ה-GT בעל מנוע 8 צילינדרים ומגדש טורבו כפול בנפח 4.0 ליטרים אשר הספקו 476 כ"ס, ודגם GT S אשר מפיק 510 כ"ס.

מאז עונת 2015 משמשת מכונית המרצדס AMG GT כמכונית הבטיחות במירוצי פורמולה 1.

ב-28 באוקטובר 2021, מרצדס בנץ הכריזה על מרצדס-AMG R232 SL-Class החדשה כיורשת הישיר של גרסת הרודסטר.

נתונים
------

מכונית הבטיחות בפורמולה 1
שלדת המכונית אשר משקלה 231 קילוגרמים בלבד נעשתה מאלומיניום, מכסה תא המטען נעשה מפלדה ומכסה המנוע נעשה ממגנזיום, כמו כן בבניית מערכת המתלים נעשה שימוש באלומיניום, בסך הכל משקלה של המכונית כולה עומד על 1,645 ק"ג. 
מנוע המכונית מרכזי בן 8 צילינדרים בתצורת V, בנפח 4.0 ליטרים ומגדש טורבו כפול, משתמש בעוקת שימון יבשה. לרכב יחידת הינע עשויה סיבי פחמן המניעה את הגלגלים האחוריים, ותיבת 7 הילוכים כפולת מצמדים אוטומטית *(AMG Speedshift dual-clutch transmission)*, מערכת מתלים אדפטיביים מבוקרי מחשב, ודיפרנציאל מוגבל החלקה בגרסת ה-GT S. על פי נתוני היצרן דגם ה-GT מאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.9 שניות, ודגם ה-GT S עושה זאת ב-3.7 שניות, אולם מבחנים הראו כי המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.0 שניות.

במשטרת דובאי
------------

דגם "מרצדס AMG GT" מופעל כניידת משטרה במשטרת דובאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרצדס AMG GT** בוויקישיתוף
* מרצדס AMG GT, באתר מרצדס-בנץ