recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גדעון מנליס** (4 בינואר 1926 – 3 באוקטובר 1975) היה רופא קרדיולוג, יו"ר ארגון הרופאים עובדי המדינה (1970-1975), סגן יו"ר ההסתדרות הרפואית, הקים וניהל את המחלקה הפנימית ב' בית החולים הממשלתי בנהריה (1964-1975). בשנת 1975 נרצח על ידי מטופל בעת מילוי תפקידו בבית החולים.

לימודים וקריירה מקצועית
-----------------------

גדעון מנליס נולד בשנת 1926 בתל אביב. החל את לימודיו בבית הספר החקלאי "כדורי" ובהמשך למד בגימנסיה הרצליה. למד רפואה בז'נבה והשתלם בארצות הברית. בשנת 1950 עבד במחלקה הפנימית בבית החולים הממשלתי ביפו ובשנת 1963 התבקש לפתוח מחלקה פנימית בבית חולים פריפרי, בנהריה, שהיה אז בשלבי הקמה. בצד העבודה הקלינית וחינוך דור של רופאים, שלימים חלקם איישו תפקידים בכירים במערכת הבריאות, לימד ד"ר מנליס בפקולטה לרפואה בחיפה, פרסם מחקרים בכתבי-עת רפואיים, ביניהם עבודות בנושא טרשת העורקים אצל בני העדה הדרוזית.

ד"ר מנליס היה פעיל בארגונים הרפואיים בישראל. בשנת 1969 יזם הקמה של ארגון רופאים נפרד, שייצג את האינטרסים של הרופאים עובדי המדינה. לאחר מאבק, הכיר משרד הבריאות בארגון הרופאים עובדי המדינה וד"ר מנליס כיהן כיו"ר הארגון עד להירצחו (1970 - 1975). בשנתיים הראשונות פעלו הוועדים בבתי-החולים בכפילות, הן בארגון רופאי המדינה והן כחלק מוועדי העובדים במסגרת ההסתדרות הכללית, עד שהודיעו סופית על התנתקותם. לאחר הקמתו, קיבל הארגון מעמד עצמאי בהסכמים עם משרד הבריאות, האוצר ונציבות שירות המדינה.

רציחתו בידי מטופל
-----------------

ביום שישי, 3 באוקטובר 1975, בשעת צהריים נקרא ד"ר מנליס, מנהל המחלקה הפנימית, לבדוק חולה כבן 62 שהגיע למיון בבית החולים בנהריה. במהלך הבדיקה, בשעה שהפנה את מבטו אל מכשיר הא.ק.ג. ירה בו המטופל בבית החזה. מנליס נותח במשך שעות, גם על ידי רופאים שהגיעו מבית החולים רמב"ם בחיפה, אך המאמצים להצילו לא צלחו.

הרוצח, ברוניסלב לב, אז תושב נהריה, אמר בחקירתו, שלקח אקדח מתוך כוונה שאם לא יאשפזו אותו יהרוג את הרופא, וטען שהרופא לא עזר לו להבריא מלוקמיה. אף על פי שהרוצח היה מאושפז בעבר בבית החולים לחולי נפש במזרע, ניתן לו רישיון להחזיק אקדח והוא עבד בשמירה בתקופה שלפני הרצח. הוא נשפט למאסר עולם וריצה את מלוא תקופת העונש.

חיים אישיים
-----------

ד"ר מנליס השאיר אשה, ד"ר יהודית מנליס, מנהלת היחידה הנוירולוגית בבית החולים בנהריה באותה עת, שלוש בנות ובן.

הנצחתו
------

* בניין מרפאות החוץ בבית החולים בנהריה נקרא על שם ד"ר גדעון מנליס.
* בעקבות פעילותו ותרומתו המשמעותית לרפואה ולרופאים בארץ, החליטה ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י) להנציח את שמו של ד"ר מנליס, על ידי הענקת מלגה פעם בשנה לרופא/ה היוצאים להתמחות מחוץ לישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* סופרי "דבר", ד"ר גדעון מנליס נרצח בידי חולה בשעת בדיקה בנהריה, 5/10/1975, דבר
* יהודה גורן, בן 72 - למאסר עולם על רצח ד"ר מנליס, 16/01/1976, מעריב
* בית החולים – המשך נהריה, תולדות נהריה
* דברים לזכרו שנשא לזכרו פרופ' שאול שאשא, מתלמידיו ולימים מנהל בית החולים הממשלתי בנהריה, בטקס חלוקת מלגה על שמו
* ההסתדרות הרפואית בישראל, מלגות לרופאים היוצאים להשתלמות בחו"ל
* דן אבן ואילן מציק, שר הבריאות: ללא ענישה חמורה יימשכו תקיפות הרופאים, 29/5/2008, nrg
* בית חולים נהריה פיקיוויקי מאגר התמונות של ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודה שיף ודני דור, 1975 אוקטובר נובמבר דצמבר, **ישראל 50**, תל אביב: אלפא תקשורת, 1977
**ישיבת נחלת דוד** היא ישיבה חרדית-ליטאית הממוקמת בשכונת כפר אברהם בפתח תקווה. המוסד כולל ישיבה גדולה וכולל אברכים. מייסד הישיבה וראשה היה הרב ברוך שמעון סלומון. לאחר פטירתו התמנה בנו, הרב דוד סלומון, כראש הישיבה הגדולה.

הישיבה הגדולה
-------------

הישיבה הגדולה הוקמה באמצע שנות ה-60 בביתו של הרב סלומון, שהקים את הישיבה לזכר אביו הרב דוד סלומון, רבה של כפר אברהם. בהמשך עברה הישיבה לבניין אחר. הישיבה מונה כ-130 תלמידים. לאחר פטירת הרב סלומון, מונה בנו הרב דוד סלומון למלא את מקומו, והרב אליעזר יהודה סלומון, מונה לר"מ בישיבה. במשך השנים כיהנו בה כמשגיחים הרב מאיר יצחק שפירא (אביו של הרב משה שפירא), הרב שרגא פלדמן (חתנו של אברהם ריין) והרב צבי צביאלי. לאחר מכן כיהן כמשגיח הרב גואל שוורץ שליט"א.

הישיבה הקטנה
------------

**ישיבת נחלת דוד (נחל"ד) לצעירים** הוקמה בשנת ה'תשמ"ה (1984). בראשות הישיבה, עד פטירתו, עמד הרב ברוך שמעון סלומון, ולצדו המשגיח הרב אשר זנובסקי. מכתבו האחרון של הסטייפלר היה לרב סלומון, ובו נכתבה ברכה לרגל הקמת הישיבה.

לאחר פטירת הרב סלומון התמנה בנו הרב ישראל משה לראשות הישיבה. לאחר מספר שנים, בחשוון תשע"ד, בעקבות חילוקי דעות בין ראש הישיבה החדש למשגיח הרב אשר זנובסקי, פרש הרב זנובסקי עם חלק מהר"מים ועם מרבית תלמידי הישיבה (כמאה וארבעים תלמידים), והקים את "הישיבה לצעירים פתח תקווה" בשכונת הדר גנים בפתח תקווה. במקומו התמנה כמשגיח הרב זליג ברוורמן, חתנו של הרב חיים קניבסקי. אולם כעבור מספר חודשים נסגרה הישיבה. כיום ישיבת "צעירים גני הדר" העתיקה את משכנה לבנין הישיבה, והרב סלומון משמש כנשיאה. בשנת תשע"ז העתיקה ישיבת צעירים פ"ת את משכנה לכפר אברהם בפתח תקווה ובראשות הישיבה עומד הרב (יוסף) אריה זוננשיין, שהיה ר"מ בישיבת נחל"ד לצעירים לפני המחלוקת. נכון ל-2022 הישיבה מונה כ-160 תלמידים. בישיבת צעירים גני הדר כ 100 בחורים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל כהן, ‏סכסוך בישיבת "נחלת דוד" הוביל לפיצול הישיבה, באתר כיכר השבת, 1 באוקטובר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302903305171
* VIAF: 156482560
* WorldCat: viaf-156482560

 |
באלגברה הומולוגית, **הממד הפיניטיסטי** של חוג *A* הוא ערך מספרי המתאים ל*A* שמסייע למדוד עד כמה מסובכת קטגוריות המודולים, ובמיוחד האלגברה הומולוגית שלה, מעל החוג *A*.

ישנן מספר וריאציות של הממד הפיניטיסטי. שתי הווריאציות השימושיות ביותר הן הממד הפיניטיסטי הפרויקטיבי הקטן (או בקיצור הממד הפיניטיסטי הקטן), המסומן *fpd(A)*, והממד הפיניטיסטי הפרויקטיבי הגדול, המסומן *FPD(A)*.

על פי ההגדרה, הממד הפיניטיסטי הקטן מוגדר להיות הסופרמום של הממד הפרויקטיבי של כל המודולים הנוצרים סופית שלהם ממד פרויקטיבי סופי. כלומר:
{\displaystyle fpd(A)=\sup\{proj\dim \_{A}(M)\mid M\in mod(A),proj\dim \_{A}(M)<\infty \}.}

בדומה, הממד הפיניטיסטי הגדול מוגדר להיות הסופרמום של הממד הפרויקטיבי של כל המודולים שלהם ממד פרויקטיבי סופי:
{\displaystyle FPD(A)=\sup\{proj\dim \_{A}(M)\mid M\in Mod(A),proj\dim \_{A}(M)<\infty \}.}

מההגדרה נובע כי הממד הפיניטיסטי הגדול תמיד גדול או שווה לממד הפיניטיסטי הקטן.

אם החוג *A* הוא בעל ממד גלובלי סופי אז הממד הפיניטיסטי הגדול מתלכד עם הממד הגלובלי. אם זאת, ישנם חוגים רבים שלהם ממד גלובלי אינסופי, וממד פיניטיסטי גדול סופי, ובכך היתרון של מושג זה על הממד הגלובלי.

מעל חוג קומוטטיבי נתרי מקומי, הממד הפיניטיסטי הקטן תמיד שווה לעומק (depth) של החוג. מעל חוג קומוטטיבי נתרי, הממד הפיניטיסטי הגדול תמיד שווה לממד קרול. זהו משפט עמוק של Raynaud-Gruson. מצמד עובדות אלו נובע כי מעל חוג קומוטטיבי נתרי מקומי, הממד הפיניטיסטי הקטן והממד הפיניטיסטי הגדול מתלכדים אם ורק אם החוג הוא חוג כהן-מקולי.

בהינתן אלגברה (לא קומוטטיבית) נוצרת סופית מעל שדה, משערים כי הממד הפיניטיסטי הקטן והממד הפיניטיסטי הגדול הם תמיד סופיים. השערות אלו הן בעיות פתוחות במשך יותר מ-60 שנה, והן ידועות כהשערת הממד הפיניטיסטי הקטן והשערת הממד הפיניטיסטי הגדול.

וריאציות נוספות של הממדים הפיניטיסטים ניתנות להגדרה על ידי החלפת הממד הפרויקטיבי בהגדרות לעיל בממד אינג'קטיבי או בממד שטוח.
**איתי ולדמן** (נולד ב-2 באפריל 1979) הוא עיתונאי ישראלי המכהן כדובר עיריית תל אביב יפו החל מאפריל 2022. קודם לכן היה עורך מאקו ועורך המגזין "Time Out תל אביב".

ביוגרפיה
--------

ולדמן נולד בדרום תל אביב לזילי (זילפה) וצ'לו (משה). בהמשך עברה המשפחה לפרדס חנה-כרכור. כנער, שיחק ולדמן בקבוצת הכדורסל של גן שמואל ואף שימש כקפטן הקבוצה. למד בבית הספר התיכון החקלאי בפרדס חנה במגמה ריאלית. בצבא שירת כקצין בחיל השריון וכמפקד פלוגה בבה"ד 1. בוגר תואר ראשון בפסיכולוגיה ומדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון במשפטים בקרייה האקדמית אונו.

לאחר שירותו הצבאי הגיע ולדמן לניו יורק ובמקביל לעבודתו כמלצר כתב ביקורות על הופעות ל"תרבות מעריב". כשחזר לישראל כתב ב"מעריב" והחל לעבוד עם גל אוחובסקי ואיתן פוקס על הפקת סרטם "הבועה". במהלך ההסרטה שימש כאחראי על הניצבים ובנוסף ערך את פסקול הסרט. את השיר של ההרכב הסקוטי בל אנד סבסטיאן שמופיע בפסקול השיג ולדמן באופן אישי ממנהיג ההרכב סטוארט מודרוך, לאחר שראיין אותו לכתבה בעת שביקר בישראל וברשות הפלסטינית.

בשנת 2005 עבר ולדמן לערוך את מדור המוזיקה של שבועון התרבות "Time Out תל אביב". כעבור שנתיים התמנה לסגן העורך, ולאחר שנתיים נוספות מונה לעורך השבועון במקומו של אמיר בן דוד.

בשנת 2008 הצטרף לפאנל התוכנית "טינופת", אשר שודרה ב-HOT3. בנוסף לעבודתו העיתונאית הופיע כדי.ג'יי ברחבי תל אביב.

בפברואר 2014 התמנה ולדמן לעורך הראשי של אתר מאקו. שימש בתפקיד עד ינואר 2022.

באפריל 2022 מונה לשמש כראש מינהל תקשורת ושיווק בעיריית תל אביב-יפו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד ורטהיים‏, אחרי 8 שנים: עורך mako איתי ולדמן מסיים את תפקידו, באתר וואלה!‏, 30 בנובמבר 2021
2. ↑  עורך mako לשעבר מונה לתפקיד דובר עיריית תל אביב, באתר ‏מאקו‏, 24 במרץ 2022
**קבוצת מפרש** היא קבוצה שיתופית עצמאית בחיפה. חברי הקבוצה המנהלים אורח חיים שיתופי-סוציאליסטי, חברים במעגל הקבוצות והקהילות השיתופיות. הקבוצה נוסדה בשכונת קריית שלום שבדרום תל אביב ביולי 2006, וחבריה מתגוררים כיום בשכונת קריית שפרינצק בחיפה. בקבוצה חברות שמונה משפחות.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה ב-11 ביולי 2006 לאחר שחברים מגרעיני הנח"ל "נינוח" של תנועת הצופים ו"הבונים" של ארגון בינ"ה החליטו לאחד כוחות בקבוצה שיתופית אחת. בהמשך הצטרפו עוד מספר חברים, בוגרי גרעיני נח"ל נוספים, ואחרים. עם הקמת הקבוצה החליטו חבריה להתיישב בשכונת קריית שלום שבתל אביב, שבקרבתה הם שירתו במהלך פרק המשימה הצבאי, ובמהלך השנה הראשונה לקיום הקבוצה, הם התקבצו בשכונה והפכו לקבוצה השיתופית העצמאית היחידה בתל אביב. ב-1 בספטמבר 2007 חברי קבוצת מפרש הנהיגו את הקופה המשותפת. 

ב-2014 החליטו חברי הקבוצה על מעבר עתידי משותף לחיפה ומיסוד הקבוצה כקיבוץ עירוני. לשם כך, הם רכשו בדצמבר 2016 מגרש עליו הם מתעתדים לבנות מגורי הקבע שלהם.

אורח חיים
---------

עד לבניית הבניין הקיבוצי, חברי הקבוצה מתגוררים בדירות שכורות בשכונת קריית שפרינצק בחיפה. חברי הקבוצה מנהלים אורח חיים שיתופי-סוציאליסטי במסגרת קבוצה אינטימית, שבא לידי ביטוי, בין היתר, במפגש שבועי המכונה "יום קבוצה" ומוקדש ללימוד משותף, התמודדות על יחסים וקבלת החלטות, בארוחות משותפות, בקבלות שבת ובסמינרים של סופי שבוע המכונים "מפרשית". בנוסף, חלק מחברי הקבוצה מתנהלים בשיתוף כלכלי מלא – כל אחד נותן על פי יכולתו ומקבל על פי צרכיו – וזאת מתוך תפיסת עולם שוויונית. 

חברי מפרש עובדים במגוון תחומים: חינוך, מחקר, היי-טק, ניהול, טיפול ועוד. 

ההתנהלות היומיומית מבוססת על רעיון הקבוצה האינטימית במסגרתו חברי הקבוצה מתמודדים על היחסים הבין-אישיים במטרה לכלכל את צעדיהם מתוך שיחה, סולידריות ואהבה ולא באמצעות עמידה בסעיפי תקנון.

פעילות חברתית
-------------

חברי הקבוצה רואים חשיבות בפעילות חברתית משמעותית במרחבים שונים בחברה הישראלית ופעילים בארגון העובדים כוח לעובדים, בחוג הפוליטי-רעיוני יסו"ד, במפלגות מרצ ומפלגת העבודה ובמעגל הקבוצות. בנוסף, חברי הקבוצה מובילים פעילות חברתית במסגרת מקומות העבודה שלהם: בחטיבת בני המושבים, בבינ"ה, בתנועת המורים, בעמותת קהילה ועוד.

מפרש היא אחת הקבוצות החברות במעגל הקבוצות.

ראו גם
------

* קואופרטיב

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבה על קבוצת מפרש מערוץ 1, סרטון באתר יוטיוב
* אתר הקבוצה
* ורד לי, מלרוז פלייס, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2008
* קיבוצניק השבוע עם אלעד הראל - באתר "במקום"
* בילי מוסקונה-לרמן ומיכל גרינברג, קוסקוס לקולקטיב: תחיית הקואופרטיבים, באתר nrg‏, 3 ביולי 2009
* ורד לי, צעירי שכונת שפירא שהקימו קואופרטיב מקווים לרווח אפסי, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2008
* אנחנו חבורה - כתבה על קומונות בתל אביב בעיתון תל אביב
* אדום מבפנים - כתבה על רכישת המגרש בחיפה

| קומונות |
| --- |
| קומונות חילוניות | המושבה הסוציאליסטית לאנו • חוות ברוק • ניו הרמוני • קומונות ווילד • קומונת רלהיין |
| קומונות דתיות | נצרות קדומה • איסיים • דוחובורים • דיגרים • הוטרים • צוער • שייקרים • קהילת אונידה • ברודרהוף • בית-אל ואורורה • אמנה |
| קומונות בישראל, ביישוב ובתנועה הציונית | ביל"ו • גדוד העבודה • החלוץ • מושב שיתופי • קיבוץ • קבוצה • ירושלים החדשה • תנועת בוגרים • מעגל הקבוצות והקהילות השיתופיות |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדום מבפנים / קיבוץ, הדור הבא, באתר שווים
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**רן תלם** (נולד ב-1969) הוא תסריטאי ומנהל בתעשיית הטלוויזיה בישראל.

ביוגרפיה
--------

תלם גדל בהרצליה ושירת בצה"ל כקצין ביחידה 8200 של חיל המודיעין. למד לתואר ראשון בתסריטאות בחוג לקולנוע של אוניברסיטת תל אביב, אך לא סיים את לימודיו. במהלך לימודיו שימש כתסריטאי בערוץ הילדים ובערוצים נוספים.

תלם שימש כסיידקיק בתוכנית "פרפר לילה" בהגשתו של טל ברמן, ששודרה בערוץ 2 בשנים 1997–2000, והגיש בה את הפינה "מדריך תלם לחיים". 

בשנת 2000 הוציא את ספרו "לא הולך בתלם - מדריך למשתמש בחיים, ומונה למנהל פיתוח התוכניות בשידורי קשת. בין היתר היה אחראי לפיתוחן של תוכניות הריאלטי "קחי אותי שרון" ו"כוכב נולד". כעבור ארבע שנים, מונה לסמנכ"ל הטלוויזיה של אולפני הרצליה.

תלם היה העורך הראשי של התוכנית מועדון לילה, ובעונה הראשונה והשנייה שלה גילם דמויות שונות במערכוני רחוב. בשנת 2005 היה חלק מקבוצת כאן שהתמודדה על המכרז החדש בערוץ 2 אך לא זכתה. ב-2008 חזר לקשת והחל לשמש כסמנכ"ל התוכן של הזכיינית. בתפקיד זה, תלם שימש כמפיק בפועל של הסדרה האמריקאית "הומלנד" אשר מבוססת על הסדרה הישראלית "חטופים", וזכתה בארבעה פרסי אמי בשנת 2012.

בשנת 2014, קיבל את פרס ה"פורמט טרנדסטר" מטעם MIPCOM. בספטמבר 2015 פרש מתפקידו כסמנכ״ל התוכן של שידורי קשת.

ב-2016 מונה תלם לתפקיד מנהל פיתוח התוכן הבינלאומי בקבוצת "Mediapro" הספרדית, בה הוא אחראי על פיתוח תוכן במשרדי הקבוצה ברחבי העולם.

חיים אישיים
-----------

תלם נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אופיר בר-זהר, רן תלם: "הרייטינג של 'כוכב נולד' זה לא הדבר הכי חשוב", באתר TheMarker‏, 5 במאי 2010
* גילי איזיקוביץ, מנהל התוכניות של קשת מכוון לארצות הברית, באתר הארץ, 20 בינואר 2012
* אתר למנויים בלבד ענת ג'ורג'י, כשהאיש שקובע מה תראו בטלוויזיה החליט שנמאס לו, באתר TheMarker‏, 1 בספטמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביבה לורי, מציאות מושכת, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2003
2. ↑  אביבה קרול, ‏אולפני הרצליה קנו את הפורמט של תוכנית המציאות "פרדייז הוטל", באתר גלובס, 12 בינואר 2004
3. ↑  ירון רוולסצ'י, ‏כל הסודות מאחורי "מועדון לילה", באתר ‏מאקו‏, 21 באוקטובר 2014
4. ↑  רועי הולר, "קשת" ו"רשת" זכו במכרז ערוץ 2, באתר ynet, 13 באפריל 2005
5. ↑  אופיר בר-זהר, מנהל תוכניות חדש בקשת: רן תלם, באתר הארץ, 27 במרץ 2008
6. ↑  עכבר העיר, רן תלם: "הזכייה היא הישג עצום לטלוויזיה הישראלית", באתר הארץ, 24 בספטמבר 2012
7. ↑  לי-אור אברבך, ‏רן תלם, סמנכ"ל התוכן של קשת, יקבל פרס מיוחד בפסטיבל מיפ, באתר גלובס, 30 בספטמבר 2014
8. ↑  איתי שטרן, רן תלם, סמנכ״ל התוכן של קשת, הודיע על פרישה מתפקידו, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2015
9. ↑  לי-אור אברבך, ‏רן תלם מונה לבכיר בקבוצת Mediapro הספרדית, באתר גלובס, 22 במאי 2016  
איתי שטרן, רן תלם ישמש מנהל מחלקת הפיתוח בתאגיד המדיה הספרדי "מדיהפרו", באתר הארץ, 22 במאי 2016
**אאוסיפטרוס** (שם מדעי: *Eosipterus*; מילולית: "כנף תחתונה") הוא סוג של פטרוזאור קטן שחי בקרטיקון תחתון, לפני 124.8 מיליון שנה. מאובניו נתגלו בחפירות במחוז ליאונינג, סין. פטרוזאור זה היה קרוב משפחתו של הפטרודקטילוס ובעיקר של הפטרודאוסטרו מאמריקה הדרומית.

מאפיינים
--------

מאובני האאוסיפטרוס לא נשתמרו היטב, והשרידים כללו רק מעט עצמות, עשר צלעות שבורות ולא נמצאו גולגולת או צוואר. הכנפיים היו החלק השמור ביותר והם היו חזקות וארוכות. מוטת כנפיו של הפטרוזאור הגיעה ל-1.2 מטרים והיו לו טפרים מאונקלים במקצת. ייתכן שגופו כוסה בשיער דק. לא נמצאו גולגולות של מין זה.

ממבנה השלד נראה שהיה שייך לקבוצת הפטרודקטיליים, בה היה הפטרודקטיל, אך היה שונה ממנו. ליצורים בקבוצה זו היו ראשים גדולים עם מעט שיניים, זנב ארוך וקרומי עור גדולים על כנפיהם. ייתכן שהם דאו, אך היו מסוגלים גם לנחות בקלות או להנמיך את מעופם כדי לחטוף טרף מהמים.

בתרבות
------

האאוסיפטרוס הופיע בסדרה פארק פרהיסטורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאוסיפטרוס** בוויקישיתוף
* אאוסיפטרוס, באתר GBIF (באנגלית)
**אכאורדוס גולדי** (שם מדעי: ***Achoerodus gouldii***) הוא מין של דג ימי ממשפחת השפתוניים החי לחופי דרומה של אוסטרליה בחופים ממוזגים בעומק 1 עד 65 מטרים בין איי אברולהוס (Abrolhos Islands) וחופי אוסטרליה המערבית עד למלבורן שבויקטוריה. דג זה הוא מהגדולים שבשפתוניים, והוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע. את השם המדעי לדג העניק חוקר הטבע הסקוטי ג'ון ריצ'רדסון (אנ') ב-1843 לכבודו של האורניתולוג ג'ון גולד.

מאפיינים
--------

לאכאורדוס גולדי גוף חביתי עם סנפירים קצרים ורחבים, ראש גדול בעל לסתות רחבות ושיניים חזקות דמויות יתד, סנפיר גבי נמוך המופנה אחורה וזנב מרובע קצר. צבעו כחול כהה עד אפרפר עם עיניים ירוקות בהירות ושפתיים בשרניות דמויות מקור. שפתון זה מגיע לאורך של 175 סנטימטרים ולמשקל של מעל 40 קילוגרם, מה שהופך אותו לאחד מגדולי השפתוניים. הזכרים גדולים ותוקפניים יותר מהנקבות אך הן יכולות לשנות את מינן, לרוב בגיל 17. המין יכול לחיות בטבע 70 שנה.

זהו מין הפועל לאורך כרי אצות וקרקעית סלעית וצד דגים קטנים וחסרי חוליות שהוא מוצא.

המין נמצא בסכנה בטבע עקב דיג יתר ורבייה איטית יחסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אכאורדוס גולדי** בוויקישיתוף
* אכאורדוס גולדי, באתר ITIS (באנגלית)
* אכאורדוס גולדי, באתר NCBI (באנגלית)
* אכאורדוס גולדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אכאורדוס גולדי, באתר FishBase (באנגלית)
* אכאורדוס גולדי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אכאורדוס גולדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אוויר שאינו יציב משול לכדור על פסגה
אוויר יציב משול לכדור בעמק
**יציבות האוויר** (או **יציבות אטמוספירית**) היא היכולת של עמודת אוויר להישאר במקומה המקורי. היא משפיעה על תופעות מזג האוויר השונות. אוויר עשוי להיות יציב אם שכבת אוויר חמה נמצאת מעל שכבת אוויר קרה. המצב ההפוך הוא אי יציבות, שבו אוויר קר נמצא מעל אוויר חם. רק במצב כזה מתאפשר מזג אוויר סוער.

כאשר בשכבת אוויר יציבה מסת אוויר נעה קלות מעלה או מטה היא חוזרת מיד למקומה. ניתן להמשיל את היציבות או את היעדרה לשני מצבים שונים. בראשון, כדור נמצא בפסגת גבעה כך שכל דחיפה קלה של הכדור תגרום לנפילתו. בשני, הוא נמצא בעמק, וכל דחיפה שלו לכל כיוון תוביל לחזרתו לאותה הנקודה. המצב הראשון משל לחוסר יציבות והמצב השני משל ליציבות. במצב לא יציב באוויר כל תנודה קטנה באוויר תגרום לתנועה גדולה יותר שתלך ותגבר.

אוויר חם מתפשט, הוא יותר קל ולכן מרחף מעל שכבת אוויר קרה ממנו. כאשר יש מצב ששכבת אוויר קרה נמצאת מעל שכבת אוויר חמה, עשוי להיווצר מצב של חוסר יציבות, שכן האוויר החם ישאף לעלות מעלה, בעוד הקר מטה. לעומת זאת, במצב הפוך, שבו האוויר הקר והאוויר החם מעלה קיימת יציבות.

ככל שעולים באטמוספירה, לחץ האוויר נהיה נמוך ונמוך יותר, כך גם הטמפרטורה. כאשר מסת אוויר עולה כלפי מעלה ומתקררת בקצב נמוך יותר משיעור ההתקררות האדיאבטי היא תהיה כל הזמן חמה מסביבתה, ולכן תמשיך לעלות, כך שהאוויר לא יהיה יציב. כשקצב ירידת הטמפרטורה גבוה מהשיעור האדיאבטי תהיה האטמוספירה יציבה. מצב זה יכול לקרות גם כשלא מתרחשת ירידה בלחץ עם הגובה. כשיש שכבת אוויר שהטמפרטורה עולה עם הגובה היא יציבה במיוחד, והיא נקראת אינוורסיה. כשיש אינוורסיה השפעת זיהום האוויר משמעותית יותר. עשן המפעלים עולה מעלה, מתקרר ומגיע לשכבת אוויר באותה הטמפרטורה כך שהוא מפסיק לעלות ומזהם שכבות אוויר נמוכות.

מצב של יציבות אטמוספירית מוחלטת יתרחש כאשר מפל הטמפרטורה הסביבתי באטמוספירה קטן הן מהמפל היבש (10 מעלות לקילומטר) והן מהמפל הלח (6 מעלות לקילומטר). במצב זה עמודת אוויר שתגביה רום (משיקולי לחץ וצפיפות) תהיה בטמפרטורה נמוכה מהסביבה (לדוגמה, מפל הטמפרטורה שלה 10-6 מעלות לקילומטר, בעוד מפל הסביבה 4 מעלות לקילומטר) וכפועל יוצא כבדה מהסביבה ולכן תשאף לחזור למקומה המקורי.

היציבות באוויר נמדד באמצעות רדיוסונדה, אשר נותנת את ערכי הטמפרטורה, מידע על נקודת הטל ועוד. ניתוח הנתונים ליציבות האוויר, והסיכוי ליצירת עננים ערמתיים (למשל קומולוס וקומולונימבוס) נבדקת באמצעות דיאגרמות תרמודינמיות שונות, ביניהן, טפיגרמה.

לקריאה נוספת
------------

* דוד גרשון ובני רזניק, **מזג האוויר**, ספרית מעריב, 1995.
צפורה אבולעפיה 1935
**צפורה אבולעפיה** (תרס"ג, 1903 – כ"ט בתשרי תשנ"ב, 7 באוקטובר 1991) הייתה פעילת ציבור ופעילה חברתית ישראלית, מראשי בני ברית וויצו בישראל.

קורות חיים
----------

נולדה בקוסוב שבאוקראינה למאיר ועטל ריגלר. אחי אמה היה הרב מאיר שפירא מלובלין. בשנות ה-20 נסעה לקנדה, שם ייסדה גני ילדים לילדי הקהילות היהודיות באוטווה ובטורונטו ולאחר מכן בפיטסבורג שבמדינת פנסילבניה, ארצות הברית. כמו כן הייתה פעילה בארגון הדסה ויהודה הצעיר. בשהותה בארצות הברית הכירה את בוסתנאי אבולעפיה, יליד נווה צדק שנסע ללימודי הנדסה בארצות הברית. בשנת 1927 נישאה לו, וכעבור שנה שבו ארצה.

עסקה בפעילות ציבורית וחברתית ענפה. הייתה חברה בהנהלה הארצית של ארגונים רבים ובהם ויצו, הוועד למען החייל, איל"ן, אקי"ם והאגודה למען העיוור. הייתה חברה מרכזית במסדר בני ברית וכיהנה בו בתפקידים בכירים. יזמה והקימה מועדוני קשישים מטעם בני ברית ועמדה בראשות התיאום בין לשכות בני ברית בישראל ובחו"ל. כמו כן הייתה חברה בוועדת התיירות הממשלתית וחברת המועצה של ברית עברית עולמית.

בתה דליה אביאל חיברה את הספר "יחפים על חולות הזהב", על תולדות משפחת אבולעפיה, ממייסדי נווה צדק. חתנה היה המחנך והמשורר צבי אביאל.

ראו גם
------

* משפחת שור

קישורים חיצוניים
----------------

* אבולעפיה צפורה, באלבום המשפחות של עדת ראשון לציון
בתקופת מלחמת העולם השנייה היו **נערי ריצ'י** (**The Ritchie Boys**) קבוצה של כ-10,000 צעירים גרמנים, רובם יהודים, שנמלטו ממולדתם, בחרו להתגייס לצבא ארצות הברית, ועברו אימונים במרכז אימוני המודיעין הצבאי, הידוע בשם "מחנה ריצ'י", במרילנד. הם עברו אימונים מיוחדים בשיטות של לוחמה פסיכולוגית. הם התאימו למשימה זו מכיוון שהכירו את השפה הגרמנית ואת המנטליות של הגרמנים טוב יותר מחיילים שנולדו בארצות הברית. תפקידם של חיילים אלו היה ללמוד את האויב, ולגרום לו לדמורליזציה במטרה להשיג כניעה.

לאחר שארצות הברית הכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית בדצמבר 1941 (בתגובה להכרזת המלחמה של גרמניה הנאצית נגד ארצות הברית), שימשו נערי ריצ'י ככלי נשק רב השפעה עבור בעלות הברית. הם נכנסו לאירופה בפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944 יחד עם הכוחות האחרים של בעלות הברית. זמן קצר לאחר הנחיתה הם עזבו את יחידותיהם על מנת לפעול במסגרות המשימות המיוחדות שהוטלו עליהם. הם היו מסוגלים להזין את בעלות הברית במידע חשוב. יותר מכך, נערי ריצ'י עזרו לשבור את ההתנגדות הגרמנית על ידי דמורליזציה, הן בפעולות גלויות, והן בפעולות חשאיות. הם חקרו שבויי מלחמה ועריקים גרמנים על מנת לאמת מידע על סדר גודל הכוחות הגרמניים, תזוזת כוחות, והמצב הפיזי והפסיכולוגי של הגרמנים. באמצעות הפצת דיסאינפורמציה באמצעות הודעות בעיתונים, כרוזים, שידורים ברדיו, ומשאיות עם רמקולים נדרשו הצבא והאוכלוסייה הגרמנים לחדול מהתנגדותם לפלישת בעלות הברית.

חלקם שימש כסיירים בדיוויזיה המשוריינת ה-3 של הגנרל היהודי מוריס רוז.

אחרי המלחמה
-----------

אחרי המלחמה שירתו רבים מנערי ריצ'י כמתורגמנים במהלך משפטי נירנברג. לאחר מכן לא נערכו מפגשי איחוד של ותיקים או אירועים דומים, כיוון שמלחמת העולם השנייה הייתה רק פרק קצר בחייהם של רוב החיילים. לרבים מהם היו אחר כך קריירות מוצלחות בתחומי הפוליטיקה, המדע והעסקים.

בוגרי יחידה בולטים
------------------

בין הבולטים בשורות נערי ריצ'י כלולים

* הנס האבה,
* קלאוס מאן, סופר יהודי-גרמני.
* שטפן היים, סופר יהודי-גרמני.
* הנס בורגר
* דייוויד סימור. צלם וצלם עיתונות יהודי-פולני-אמריקאי.
* ג'רום דייוויד סלינג'ר סופר יהודי-אמריקאי

ראו גם
------

* קומנדו מס 10 (בין האומות המאוחדות)
* X troop
* קבוצת החקירה המיוחדת
* המחלקה הגרמנית

קישורים חיצוניים
----------------

* נערי ריצ'י באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* בני מיכלסון, ‏"נערי ריצ'י" /חלק א', **מבט מל"מ** 89, יוני 2021, עמ' 37
* בני מיכלסון, ‏"נערי ריצ'י" /חלק ב', **מבט מל"מ** 90, נובמבר 2021, עמ' 40
**עַבְרֹאשׁ בופאלו** (שם מדעי: ***Bucephala albeola***) הוא מין של ברווז מהסוג עבראש המצוי בחופים ובימים שליד אמריקה הצפונית ומערב אירופה. העבראש קיבל את שמו מראשו הרחב המזכיר מראה של תאו. ברווז זה והשרשיר הם הקטנים בברווזי אמריקה.

אורכו של הברווז 32–40 ס"מ ומשקלו 270–550 גרם. הזכר בעל ראש ירוק וסגול והעורף הגדול וה"כיפה" בצבע לבן. המקור אפור הכנפיים והזנב שחורים ושאר הגוף לבן. הנקבות קטנות מהזכרים ואפורות כמעט לגמרי למעט פס לבן על הלחי וכיפה וכנפיים שחורות.

אלו ברווזים המותאמים לחיי ים ורק לעיתים נדירות מצויים על היבשה. באמריקה הצפונית מוצאים אותם גם בבריכות ואגמים סביב הטייגה.

הוא ניזון בעיקר מחרקים מימיים או בים מסרטנים ורכיכות. הוא ניזון מדגים קטנים, ביצי דגים וצמחייה מיימית.

בניגוד לרוב הברווזים, העבראש הוא עוף מונוגומי המקנן בעצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עבראש בופאלו** בוויקישיתוף
* עבראש בופאלו, באתר ITIS (באנגלית)
* עבראש בופאלו, באתר NCBI (באנגלית)
* עבראש בופאלו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עבראש בופאלו, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* עבראש בופאלו, באתר GBIF (באנגלית)
* עבראש בופאלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עבראש בופאלו באתר הרשימה האדומה של IUCN

* עבראש זכרעבראש זכר
* 
* 
* Museum specimenMuseum specimen

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292535505171

 |
קרוק-מסייה
**קרוק מסייה** (בצרפתית: **croque-monsieur** או **croquemonsieur**) הוא כריך חם המכיל גבינה (לרוב אמנטל או גרוייר) והאם. מקורו בצרפת, שם הוא מוגש כמזון מהיר בבתי קפה ובברים. 

גרסאות "מורחבות" של הכריך מגיעות עם רטבים שונים כגון רוטב בשאמל.

השם קרוק-מסייה, מגיע מן השפה הצרפתית ופירוש הפועל קרוק הוא "לנגוס" והמילה מסייה היא "אדון". ע"פ אחת הגרסאות,
מלכתחילה נקרא הכריך רק קרוק, אולם מכיוון שסועדים נהגו תכופות להזכיר למלצר שהם ממתינים לכריך הנ"ל ולצעוק לו: קרוק, מסייה. דבק בו השם הנ"ל.

מקור הכריך אינו ידוע, עם זאת ידוע[דרוש מקור] כי הוא הופיע לראשונה בתפריטו של בית קפה בפריז בשנת 1910.

גרסאות
------

קרוק מאדאם
קרוק-מסייה המוגש עם ביצת עין או ביצה עלומה מעליו מכונה קרוק-מאדאם. הסיבה לכך היא ככל הנראה שהביצה היא דימוי לכובע אישה המכסה את ראשו של הכריך. 

גרסאות נוספת:

* קרוק פרובנסאל (עם עגבנייה)
* קרוק נורווגי (עם סלמון במקום האם)
* קרוק בולונז (עם רוטב בולונז)

ראו גם
------

* כריך מונטה כריסטו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרוק-מסייה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb155208470 (data)

 |
**יהודה ניצן (בלום)** (17 בינואר 1923 - 4 ביוני 2005) היה מפקד בפלמ"ח וקצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כיועץ הכספי לרמטכ"ל. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל בנק המזרחי המאוחד וכמנכ"ל שטיחי קיסריה.

חייו
----

ניצן נולד בשם יהודה בלום בעיר מנהיים שבגרמניה. עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1935. היה פעיל בתנועת הנוער בני עקיבא ובאגודת הספורט אליצור.

ב-1942 התגייס לפלמ"ח ושירת במחלקה הדתית בפלוגה ה' בגן יבנה. בפלמ"ח זכה לכינוי "זכרוני". עבר קורס מפקדי כיתות וקורס מפקדי מחלקות ומונה למפקד המחלקה הדתית. ב-1945 הוטל עליו ועל מחלקתו להקים את היישוב בירייה. הוא פיקד על ההיאחזות עד למעצרם של חברי הקבוצה על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הם הובלו למחנה המעצר כנען ולאחר מכן לכלא עכו, תוך שהם סופגים עינויים והתעללויות מהבריטים. במשפט שנערך להם באשמת אחזקת נשק נשא ניצן דברים בשם הנאשמים:

> 
> כבוד השופטים. נשק זה נשק מגן הוא... ההגנה על עצמנו ומפעלנו היא צורך הכרחי וזכות קיום. על זכות זאת אין אנו יכולים לוותר, ולא ויתרנו גם אם החוק אוסר אותה.... פנינו לעבודה, לבניין ולשלום. נשקנו נשק מגן. בהרגשת צדק על קדושת זכותנו אנו נכונים לפסק דינכם.
> 
> 
> 
> — עיתון הצופה
> 

20 מאנשי היישוב ובהם ניצן נידונו ל-4 שנות מאסר, שניים נידונו לשתי שנות מאסר ושניים לשנת מאסר. הוא ריצה את המאסר בכלא עכו ובמגרש הרוסים. בתקופת מאסרו המשיך להנהיג את פקודיו. ביוני 1947, לאחר 15 חודשי מאסר, שוחררו ניצן ושאר האסירים לאחר חנינה שהתקבלה ממלך בריטניה. לאחר שחרורו מונה למזכיר מטה הפלמ"ח.

בצה"ל שירת כקצין השלישות של חטיבת גולני, כקצין השלישות של חזית הדרום תחת פיקודו של יגאל אלון, שימש ראש אכ"א/ארגון וממלא-מקום ראש אכ"א. בשנים 1961 עד 1964 כיהן כיועץ הכספי לרמטכ"ל וראש אגף תקציבים במשרד הביטחון. במלחמת ששת הימים נקרא לשירות מילואים וכיהן במשך מספר חודשים כעוזרו של שר הביטחון ומתאם הנושאים האזרחיים בשטחים המוחזקים. שירת במילואים כיו"ר ועדת משק לשעת חירום בפיקוד המרכז.

לאחר שחרורו משירות הקבע מונה לסמנכ"ל בחברת ההשקעות "ג.א.ס רסקו". ב-1968 מונה למנכ"ל בנק מזרחי וכיהן כמנכ"ל הראשון של בנק המזרחי המאוחד לאחד המיזוג עם בנק הפועל-המזרחי. כיהן בתפקיד עד דצמבר 1970. בשנים 1971 עד 1990 כיהן כיו"ר ומנכ"ל שטיחי קיסריה. היה יו"ר "צוות - ארגון גמלאי צה"ל".

ב-2005 נפטר לאחר שלקה בלבו במהלך כנס ותיקי הפלמ"ח. נקבר בבית העלמין קריית שאול. היה נשוי לקלרה ואב לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה ניצן, באתר הפלמ"ח
* אורי דרומי, זכותי האחרונה בעולם: להתיישב בארץ אבותי, באתר הארץ, 20 ביולי 2005
* אלעזר לוין, נפטר יהודה ניצן, 82, לשעבר מנכ"ל תשלובת השטיחים של שפירא, באתר News1 מחלקה ראשונה, 5 ביוני 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  צביקה דרור, **המסתערבים של הפלמ"ח**, משרד הביטחון, 1986, עמ' 125

| יועצים כספיים לרמטכ"ל (יועכ"ל)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| כתריאל שלמון • צבי שריב • איסר פן • יהודה אריה רוזן • משה קשתי • ראובן כרי • יהודה ניצן • יעקב חפץ • נחמיה קין • יצחק אלרון • יוחנן גור • צבי שור • ראובן הרשקו • מיכאל נבון • מוטי בסר • שמואל בן צבי • משה ליפל • מהרן פרוזנפר • ראם עמינח • ששון חדד • אריאלה לזרוביץ' • גיל פנחס |

 |
**ניקו לדניס** (באנגלית: **Nico Ladenis**;‏ 22 באפריל 1934 – 10 בספטמבר 2023) היה שף שעבד בבריטניה והתמחה במטבח הצרפתי.

ביוגרפיה
--------

ניקו לדניס נולד להורים יוונים, גדל בטנזניה, למד כלכלה והתמחה בבישול במסעדת "מולן דה מוז'ן" של רוז'ה ורז'ה, שהחזיקה אז בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.

לדניס עבר לאנגליה ובשנת 1973, בגיל 39, פתח את מסעדתו, "שה ניקו" (chez nico), בלונדון. ב-1995 זכה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך המישלן. בשנים 1999-1990 הוא זכה מדי שנה בניקוד המקסימלי של 10 מ-10 במדריך Good Food Guide, כאשר פרש לפנסיה מסעדתו הייתה היחידה בעלת ניקוד זה.

ב-1999, בגיל 65, נפגש עם מנהל מדריך המישלן וביקש שלא להיכלל במדריך, זאת כי הגיע למסקנה שהזמנים השתנו וסעודות במסעדות שלושה כוכבים יקרות מדי בשביל אנשים. במקום זה פתח מסעדה פשוטה וזולה יותר והעביר את העסק לידי בנותיו, נטשה ואיזבלה.

בבעלותו של לדניס היו גם ברחבי בריטניה מסעדות הביסטרו Nico Central, Pilmico bistro ו-Nico at Ninety.

לדניס פרסם מספר ספרי מתכונים שהיו מיועדים לטבח הביתי.

עקב בעיות בריאות מכר לדניס את כל עסקיו ב-2002, אבל נשאר בתפקיד יועץ, והוא ואשתו, דינה-ז'אן דראגיניאן עברו לגור בפרובאנס.

בין תלמידיו הבולטים היה מרקו פייר וייט.

נפטר ב-10 בספטמבר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ניקו לדניס מחזיר את שלושת כוכבי המישלן שלו אבל ימשיך ויתרחב"
* בתאן ריידר, "כשמרקו פוגש את ניקו", ריאיון עם ניקו לדניס ומרקו פייר וייט, באתר Evening Standard,‏ 27 בספטמבר 2001 (הקישור אינו פעיל)
* אמילי גרין, "מגיע לשלושה כוכבים בפרק ליין: ניקו לדניס הגיע לקו הסיום. אמילי גרין מבקרת אותו במשכנו הישן והחדש", באתר אינדפנדנט, 15 באוגוסט 1992
* ג'יי ריינר, "דקה, לונדון", באתר האובזרבר, 21 ביולי 2002
* מרק היקס וג'יימי אוליבר, "חמישים ספרי הבישול הטובים ביותר: 'ניקו' של ניקו לדניס", באתר אינדפנדנט, 13 בספטמבר 2008
**ציצניתיים** (שם מדעי: **Bombycillidae**) היא משפחה קטנה של ציפורי שיר בה סוג יחיד - **ציצנית** (*Bombycilla*) הכולל שלושה מינים.

לציפורים קטנות אלה יש ציצה מאחורי ראשן שהעניקה להן את שמן והן מתאפיינות בראש וצוואר ורדרדים, גוף אפרפר, כנפיים עם קצוות שחורים וצהובים, מקור גדול ועיניים אדמדמות המעוטרות בפסים שחורים לאורך הראש. הן ניזונות בעיקר מפירות, ניצנים, גרגירים קטנים וחרקים ומבלות את מרבית השנה ביערות של חצי הכדור הצפוני. 

הציצניות נחבאות בין העלים והן אינן נודדות למרחקים גדולים. הן נפוצות באירופה, אסיה ואמריקה הצפונית, המרכזית וקצהו הצפוני של אמריקה הדרומית.

בישראל מצוי המין ציצנית ססגונית (*Bomycilla garrulus*).

מיון
----

* משפחת **ציצניתיים** (Bombycillidae)
	+ סוג **ציצנית** (*Bombycilla*)
		- מין ציצנית ססגונית (*Bomycilla garrulus*)
		- מין ציצנית יפנית (*Bombycilla japonica*)
		- מין ציצנית הארז (*Bombycilla cedrorum*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציצניתיים** בוויקישיתוף
* ציצניתיים, באתר ITIS (באנגלית)
* ציצניתיים, באתר NCBI (באנגלית)
* ציצניתיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* ציצניתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ציצניתיים, באתר GBIF (באנגלית)
* ציצניתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4384941-6

 |
ספינת הקרב הראשית של אסקדרון השייטות השביעי של הממלכה המאוחדת
**אסקדרון** הוא יחידת משנה בכוח צבאי, שיש בה חלוקה פנימית נוספת.

בעבר אסקדרון היה יחידת פרשים בגודל של גדוד בצבאות אירופאים ובצבאות שמבוססים על הדגם האירופאי דוגמת הצבא האמריקאי. מהמאה ה-20 כונו בשם זה גם יחידות של שריון, חיל הים וחיל האוויר.

יחידות יבשה
-----------

בחיל השריון, בצבאות רבים, האסקדרון הוא יחידת משנה של רגימנט שריון או חרמ"ש, מקביל לפלוגה בחיל רגלים או סוללה בחיל התותחנים. בבריטניה וצבאות חבר העמים הבריטי השימוש באסקדרון (כמקביל לפלוגה) נפוץ במספר זרועות וחילות בצבא, בהם; חיל השריון המלכותי, חיל ההנדסה המלכותי, רגימנט הסיור המיוחד, חיל הקשר המלכותי, חיל הרפואה הצבאי המלכותי, חיל הנחתים המלכותי ויחידות נוספות.

בצרפת השימוש באסקדרון בעבר היה מקביל לחטיבה ושימש ביחידות שריון ופרשים. מאז המאה ה-20, אסקדרון משמש ליחידות המקבילות לפלוגה (באופן טיפוסי כ-13 טנקים).

יחידות אוויר
------------

 ערך מורחב – **טייסת**  

בחיל אוויר של ארצות הברית ובריטניה האסקדרון הוא יחידת משנה של להק ומורכב משני גפים או יותר, והוא מקביל בקירוב לטייסת.

יחידות ימיות
------------

 ערך מורחב – **פלגה (חיל ים)**  

בחיל הים האסקדרון הוא יחידת משנה של שייטת ומורכב משתי פלגות או יותר של ספינות מלחמה, לא בהכרח מאותו סוג.

מקורות
------

* לקסיקון דביר למונחים צבאיים מאת יאיר בורלא, ע' 45 - 46.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אסקדרון** |
**נַעְנַע הַמַּיִם** (שם מדעי: *Mentha aquatica*) היא צמח עשבוני רב-שנתי בעל קנה שורש וארומטי מאוד בסוג נענע ממשפחת השפתניים הצומח במקווי מים בדרום מערב אסיה, בחלקים מאירופה ובצפון מערב אפריקה. נענע המים היא אחת משלושה מיני נענע הצומחים בארץ ישראל.

מאפיינים
--------

נענע המים היא עשב רב-שנתי בגובה 30 עד 100 ס"מ, בעל קנה שורש, ארומטי מאוד, מלבין ושעיר. **הגבעולים** רבועים, זקופים בדרך כלל, פשוטים או מסועפים וצבעם יכול להיות סגול או ירוק. מכה שורש לא רק מקנה השורש אלא גם ממפרקי הגבעול. **העלים**, שאורכם 2 עד 5.5 ס"מ, נגדיים, פשוטים, רכים, בעלי פטוטרת קצרה ושערות בלוטיות המדיפות שמנים אתריים ריחניים. **הטרף** דמוי ביצה או עגול, בסיסו מעוגל ומורחב, קודקודו מחודד, שפתו משוננת מעט ושני צדדיו מלבינים.

**התפרחות** אמיריות או לפעמים כמעט אמיריות, ומורכבות מכמה קבוצות של 1 עד 3 פרחים המתאגדים לקרקפת כדורית או כדורית למחצה בקוטר 2 ס"מ. **חפי התפרחת** גדולים. 

**הפרחים** דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, מאוחה עלים, והם זעירים אורכם 4 מ"מ עד 5.5 מ"מ וצבעם ורוד-ארגמן. **הגביע** דמוי פעמון, אורכו 2.5 עד 4 מ"מ, בעל 5 שיניים שוות כמעט זו לזו בגודלן והוא מכוסה שערות בלוטיות. לוע הגביע אינו חסום בטבעת של שערות (בשונה מנענע הכדורים).**הכותרת** דמוית משפך ורודה-ארגמנית וכמעט אינה דו-שפתנית אלא כבעל 4 אונות כמעט שוות. צינור הכותרת אינו בולט מהגביע. בפרח 4 **אבקנים** שווים פחות או יותר וזריהם קירחים. **הפרי** מורכב מ-4 פרודות חלקות וביציות.

נענע המים בתפרחותיה הכדוריות בקצות הגבעול נבדלת מנענע משובלת שהיא בעלת תפרחות מוארכות ומנענע הכדורים שתפרחותיה הכדוריות והקטנות ערוכות לאורך הגבעול.

הפריחה מסוף יוני עד תחילת דצמבר.

הריבוי באמצעות זרעים ובאמצעות ייחורים.

תפוצה בעולם ובישראל
-------------------

נענע המים גדלה בר באזורים הממוזגים של אירופה ואמריקה דרום מערב אסיה, וחלקים מאירופה, נפוץ במיוחד בארצות שמצפון הים-התיכון, ונדיר בצפון מערב אפריקה. הצמח הובא על ידי אדם לצפון ודרום אמריקה, חלקים מאוסטרליה ומספר איים באוקיינוס האטלנטי. מין זה אינו נמצא בסכנת הכחדה בארצות אירופה ובארצות צפון הים התיכון, אך אוכלוסיותיו מאוימות בארצות צפון אפריקה ובקפריסין ובישראל בגלל נדירותו ואובדן מקוות מים.

בישראל הצמח גדל כיום בעמק החולה, בגולן, בבקעת כנרות, בעמק עכו ובשרון ולמרגלות החרמון, שם אותר רק במעיין ליד עין קיניה. בעבר נאסף ונרשם גם בחוף הכרמל ובדרום שפלת החוף, אך נכחד מאזורים אלה.

בית גידול
---------

נענע המים משגשגת במקווי מים מתוקים כגון שלוליות חורף, שפות אגמים, נחלים, גדות פלגים, תעלות ומקומות מצופים ואף בשטחי אדמה מוּצפים במים עומדים (ביצות). השורשים מעדיפים קרקע גירית עם חומציות קלה, ואם הצמח גדל בתוך מים הגבעולים יצמחו מעל פני המים. ביצות, גדות פלגים, בריכות, שלוליות ומקומות מוצפים.

בני כלאים
---------

נענע המים מכליאה את עצמה בקלות עם נענע קרחת ליצירת נענע חריפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נענע המים** בוויקישיתוף
* נענע המים, באתר ITIS (באנגלית)
* נענע המים, באתר NCBI (באנגלית)
* נענע המים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נענע המים, באתר צמח השדה
* נענע המים, באתר צמחיית ישראל ברשת
* נענע המים, באתר Tropicos (באנגלית)
* נענע המים, באתר GBIF (באנגלית)
* נענע המים, באתר The Plant List (באנגלית)
* נענע המים, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נענע המים באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק במאכל צרפתי. אם התכוונתם לעיר ברוסיה, ראו ביסק (עיר).

ביסק עשוי משרימפס
**בִּיסְק** (בצרפתית: **Bisque**) הוא סוג של מרק חלק, קטיפתי ומתובל מאוד. מוצאו במטבח הצרפתי, ולרוב הוא מבוסס על רוטב מסונן ומתומצת מסרטנים. הוא יכול להיות עשוי ממגוון פירות ים: לובסטר, סרטן, שרימפס או סרטני נהרות (Crayfish).

לעיתים, מרקים מוקרמים העשויים מירקות קלויים שעובדו למחית נקראים ביסק, הנפוצים שבהם הם קישואים, פטריות ועגבניות. אולם השימוש אינו מדויק, ומרקים אלה אמורים להיקרא "מרקים מוקרמים". 

הביסק הוצג לראשונה למטבח הצרפתי על ידי השף פרנסואה פייר לה וארן.

הכנת הביסק מאפשרת מיצוי של כל הטעמים מהסרטנים. יש ביסקים המעובים באמצעות אורז אשר ניתן לסננו החוצה, כך נותר בביסק רק העמילן. אפשרות אחרת היא להפוך את האורז למחית בשלב הסופי של ההכנה.

ביסק פירות ים מוגש באופן מסורתי בקערית או ספל נמוכים בעלי שתי ידיות.

אטימולוגיה
----------

הסברה טוענת כי השם ביסק הוא נגזרת של ביסקאיה (Biscay), כדוגמת מפרץ ביסקאיה. אולם אפשרות אחרת היא בהתייחסות לסרטנים כ"מבושלים פעמיים", נגזרת מהמילים בלטינית "bis" - פעמיים, ו"coquere" - לבשל (באנלוגיה לביסקוויט), היות שהסרטנים מבושלים תחילה במעטפת שלהם, ולאחר מכן הם מבושלים ביין ובמרכיבים ארומטיים אחרים, ולאחר מכן הם עוברים סינון ותוספת של שמנת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביסק** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד גיל ססובר ואילון עמיר, איך הפך ביסק הלובסטר מאוכל עניים למאכל אנין, באתר הארץ, 14 במאי 2017
* אוכל נענע 10, ביסק סרטנים, באתר של "רשת 13", 21 בספטמבר 2008 (במקור, מאתר "nana10")
* אורן גירון, דגים שוחים באלכוהול: ביסק בורי בוורמוט, באתר ynet, 20 במרץ 2011
* ביסק דגים ומקל אנשובי, באתר מאקו
* ביסק פטריות, באתר מאקו

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון לאטימולוגיה, באתר etymonline (באנגלית)
**איריס מור** (1952 - 8 באוגוסט 2017) הייתה עיתונאית ישראלית. שימשה בתפקידי עריכה בעיתונות הישראלית, ביניהם, למשך 14 שנה, עורכת מוסף התרבות והפנאי של הארץ, גלריה. מ-2008 ועד 2012 הייתה עורכת ראשית של הוצאת הספרים "כתר". משנת 2012 עד מותה כיהנה כראש אגף התרבות של עיריית תל אביב.

ביוגרפיה
--------

מור נולדה וגדלה בתל אביב. בילדותה הופיעה בתיאטרון פלפלון ירוק, בין השאר בהצגה ״גילגי״. למדה בהקליר ובתיכון חדש. בנעוריה הייתה בין מקימי עיתון הנוער "נעשוש" וחברת גרעין שלום לכרם שלום. אחרי הצבא החלה לעבוד בעיתון "הארץ", תחילה ככתבנית וכמגיהה ובהמשך בתפקידי עריכה שונים. היא קיבלה תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1976. ב-1980 נסעה לאוניברסיטת יורק שבטורונטו, קנדה שם השלימה לימודי תואר שני בפילוסופיה של הקולנוע בשנת 1983.

פרסמה שירים בעיתון "הארץ", במוסף "פרוזה" ובמוספי ספרות שונים.

עם חזרתה לישראל ב-1983 הייתה סגנית עורך המוסף השבועי של "על המשמר" שערך רוביק רוזנטל.
ב-1984 מונתה לסגנית עורך המקומון "העיר" שערך יואל אסתרון, ועבדה בתפקיד זה עד 1988.

ב-1985 ראה אור רומן שכתבה - "אנשי העולם".

מונתה לעורכת התרבות בעיתון "חדשות", והקימה בעיתון את המגזינים היומיים "שנות התשעים" שהיו עד לסגירת העיתון בנובמבר 1993.

ב-1994 חזרה לעיתון "הארץ" כשחנוך מרמרי היה העורך הראשי כעורכת "גלריה". היא מילאה את התפקיד עד יוני 2008 עם כניסתו של דב אלפון לתפקיד העורך הראשי. בתקופתה גדל המדור והפך למגזין יומי שראה אור 6 ימים בשבוע והכיל כ-96 עמודים שבועיים. בנוסף, ערכה את מגזיני החג של העיתון - "הסיפורים החמים" שבהם פורסמו מאמרים מתורגמים ממיטב עיתוני העולם.

בסוף 2008 מונתה לעורכת הראשית של הוצאת הספרים כתר.

ב-8 באוגוסט 2017 נפטרה בביתה, כשהיא בת 65, לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן. נטמנה בבית העלמין בקיבוץ גבעת ברנר.
היא הותירה אחריה בעל, הסופר נועם זיו, ושני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* שאלה תשובה עם איריס מור, הארץ Online
* אילן ליאור, איריס מור תנהל את אגף התרבות בת"א, באתר הארץ, 17 באפריל 2012
* כתבה בעקבות המינוי לעיריית תל אביב, וואלה
* אתר למנויים בלבד איתי שטרן, מתה העיתונאית איריס מור, שהיתה עורכת "גלריה" 14 שנה, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2017
* הלכה לעולמה העיתונאית ומנהלת אגף התרבות בעיריית תל אביב איריס מור, באתר TLV.AM
* אתר למנויים בלבד נרי לבנה, החלטתי למות, קחו 5 דקות להיפרד. כשהעיתונאית הבכירה חלתה בסרטן, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת קם, איריס מור מונתה לעורכת הראשית של הוצאת כתר, וואלה! ברנז'ה, 9 בנובמבר 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007445698705171
* LCCN: nr93022399
* VIAF: 2340954
* WorldCat: lccn-nr93022399

 |
**טיטוס אניוס מילו פפיאנוס** (בלטינית: **Titus Annius Milo Papianus**; ‏? - 48 לפנה"ס), פוליטיקאי רומאי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה.

תולדות חייו
-----------

מילו נולד בלנוויאום (כיום לנוויאו שבאיטליה), אביו היה גאיוס פפיוס קלסוס, הוא אומץ על ידי סבו מצד אמו טיטוס אניוס לוסקוס עבר לעיר רומא ושם התחיל את הקריירה הפוליטית שלו. מילו שירת כקוואיסטור וכטריבון הפלבס בשנת 57 לפנה"ס.

במהלך כהונתו הפך מילו ליריבו המושבע של עמיתו פובליוס קלודיוס פולכר שהיה בן חסותו של מרקוס ליקיניוס קראסוס. קראסוס היה יחד עם פומפיוס ויוליוס קיסר חלק מהטריומווירט הראשון, ברית ששלטה בפוליטיקה הרומאית, אולם בזמן הזה היו ראשיה מסוכסכים בינם לבין עצמם ובאופן טבעי הפך מילו לבן בריתו של פומפיוס.

מילו התגלה כטריבון פעלתן ואימץ את שיטות הבריונות של פולכר, כמוהו, הקים לעצמו כנופיית רחוב שעסקה בקטטות עם יריביו הפוליטיים ובראשם פולכר והשתמש באנשיו כדי להגן על פומפיוס ומרקוס טוליוס קיקרו (שחזר בינתיים מגלותו) מפני התקפותיו של פולכר.

מילו היה מועמד לקונסולאט בשנת 53 לפנה"ס, דבר זה היה לצנינים בעיני יריבו משכבר הימים פולכר שהיה מועמד לפראיטוריה באותה שנה. לבסוף פולכר נהרג במהלך קטטה עם כנופייתו של מילו ב-20 בינואר 52 לפנה"ס. מילו הועמד למשפט בעוון רצח, קיקרו ומרקוס יוניוס ברוטוס שימשו כסנגוריו, למרות כל זאת מילו שהבין שסיכויו לזיכוי קלושים בחר לצאת לגלות במסליה (כיום מרסיי שבצרפת).

מילו נשאר בגלות בגאליה עד שנת 48 לפנה"ס, בשנה זאת הפראיטור מרקוס קליאוס הזמין אותו לחזור לאיטליה, הוא נקט בצעד זה מכיוון שהפך למתנגד של יוליוס קיסר בעת שהודח באותה שנה ממשרתו מכיוון שהציע חוק לשמיטת חובות. מילו חזר לאיטליה, תוך שהוא מגייס כנופיה חדשה של בריונים ופורעי, הוא הגיע לקמפניה שם הכריז על נאמנותו לבניו של פומפיוס גנאיוס וסקסטוס ומינה את עצמו ללגאטוס שלהם. מילו נכשל בגיוס אהדת העם ונאלץ לסגת ללוקניה, שם הוא נהרג בקרב כנגד הפראיטור קווינטוס פדיאוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויליאם סמית, **מילון לביוגרפיה ומיתולוגיה יוונית ורומאית**, 1849, כרך 2 עמ' 1085
* בעד מילו, כתב ההגנה של קיקרו על מילו
* טיטוס אניוס מילו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273442505171
* GND: 119063301
* ISNI: 0000 0000 7860 5297
* LCCN: n87129006
* NKC: jn20021105002
* SUDOC: 028696476
* VIAF: 57416637
* WorldCat: lccn-n87129006

 |
אבות ישורון בבית קפה בתל אביב בסוף שנות החמישים. צילום: מקסים סלומון
**מִלְּבַדְאַתָּה, מבחר (1991-1934)** הוא כותר אוסף שיריו המהודר והמוער של המשורר אבות ישורון, מהשנים 1934 עד 1991. אוסף השירים נערך על ידי הלית ישורון ולילך לחמן. ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד - סימן קריאה / הספריה החדשה לשירה.

לדברי חוקר הספרות מנחם פרי, היה ישורון: "אחד מגדולי המשוררים הישראלים. שנים ארוכות רק מעטים - אף כי נאמנים - ידעו להעריך את עוצמתו השירית כערכהּ". ישורון מערבב בשירתו את "הנושאים הגדולים של הקיום היהודי-ישראלי עם חומרים קומיים וזוטות של חצר אחורית תל אביבית. המרכיבים המגוונים, החורקים אלה באלה, מותכים באסוציאציה היוצרת של המשורר". המילים הפורצות, קיטוען והלחמתן היו התצורות המילוליות לאמירות הגלות והשבר, האובדן והתחיה, החיפוש וההמצאה ממעבה הקיום האנושי והיהודי אשר ביצירתו.  
 ישורון אמר על שירתו: "אינני הולך לכתוב דברים שהתכוונתי. אני הולך לכתוב דברים המגששים באפילה... אני לא מגיע לשיר אף פעם. לרחשושים ולזעזועים אני מגיע, ולמלים סדוקות ומרוסקות... השיר הוא דרך חיים. כל מה שנדבק לך בדרך מן החימר, מהבוץ, מהאדמה - זה השיר. התהליך של הקמת שיר הוא השיר. השיר זה לא מה שנדפס בעיתון, הוא תמיד נשאר איפה שהמערבל הזה שאוסף את הביצים והקליפות והבצל והמלח".

פרקי הספר
---------

בפתח דבר של הספר מסבירה העורכת הלית ישורון את מורכבות תהליך העריכה של הספר: "לשירים יש מסלול מקובל. מעיתונים וכתבי-עת הם עוברים לספרים, משם ל"כל כתבי", משם ל"מבחר". בחירה גוררת שאלות. האם לנתק שירים מתוך מחזור?".  

בראשית הספר מובאים דבריו של ישורון על התהוותו המחודשת בארץ ישראל שהתגלמה בשינוי שמותיו "השם ושם המשפחה". ולאחריהם חלק מיצירתו: "בלדה של מרים המגדלית ובנה הלבן [קטע]".

בספר הובאו בשלמותן או בחלקן יצירות מקובצי השירה של אבות ישורון:

* "על חכמות דרכים" (תש"ב 1942)
* "רעם" (תשכ"א 1961)
* "שלושים עמוד" (תשכ"ד 1964)
* "זה שם הספר" (תש"ל 1970)
* "השבר הסורי אפריקני" (תשל"ה 1974)
* "קפלה קולות" (תשל"ז 1977)
* "שער כניסה שער יציאה" (תשמ"א 1981)
* "הומוגרף" (תשמ"ה 1985)
* "אדון מנוחה" (תש"ן 1990)
* "אין לי עכשו" (תשנ"ב 1992)

השירים בוארו כולם בהערות שהובאו באחרית הספר.

בדפיו האחרונים של הספר חיבורה של לילך לחמן: "אבות", על יצירתו ומקומה בהקשר המקום והזמן שבהם נכתבה.

אל הספר צורף דיסק ובו הקלטות של אבות ישורון קורא משיריו.

לקריאה נוספת
------------

* לילך לחמן (עורכת), **איך נקרא אבות ישורון**, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת סימן קריאה / הספריה החדשה לשירה, 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמעון זנדבנק, דברים שבשירה ושירה שבדברים | שירת אבות ישורון, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2009
* על מלבדאתה, באתר text

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנחם פרי, סע סע, ההפך ההגה, שלושה פרקים על אבות ישורון, בתוך: **איך נקרא אבות ישורון**, עמ' 39.
2. ↑  מנחם פרי, **מלבדאתה**, באתר הספריה החדשה.
3. ↑  אבות ישורון, באתר מטח. ציטטה שהובאה בפתח דבר מאת הלית ישורון, **מלבדאתה**, עמ' 7.
4. ↑  הלית ישורון, פתח דבר, **מלבדאתה**, עמ' 7.
5. ↑  עמ' 9, והערה בעמ' 384.
**עד קצה המושב** הוא ספר פיוטי בן 20 פרקים מאת עמליה רוזנבלום, באיורו של שאול שץ. הספר יצא לאור בשנת 2006 על ידי הוצאת כתר ספרים. היצירה נכתבה כמחווה לספר הקלאסי "הרוח בערבי הנחל" (קנת גרהם) ובהשראתו. הספר נכתב לנוער אך מתאים גם למבוגרים ולילדים.

זהו סיפור התבגרותם של ג'וני ושוקו, שני כלבים שחיים במושב, אשר אינם מסתדרים זה עם זה. יום אחד השניים מגלים דבר שמאיים על חייהן של חיות המושב, ויוצאים יחד להרפתקה שבאמצעותה הם הופכים להיות חברים טובים, וזאת תוך למידה על אופיין המגוון של חיות. מטרת הספר ללמד את הקוראים על חברות, שיתוף פעולה וצמיחה. הספר זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בשנת 2007

עלילה
-----

גיבור הסיפור, ג'וני, הוא כלב הרפתקן וחברותי. חייו משתנים כשחברו הטוב ביותר, ארתור, עוזב את המושב ועובר לגור בעיר. ארתור היה מעין אח בוגר לג'וני, הם היו חברים טובים שאהבו זה את זה וחוו דברים רבים יחד. לאחר שארתור עוזב מתקשה ג'וני להמשיך בחייו, מסרב להתנחם ומעביר לילות רבים במלונה הישנה של ארתור. בשלב זה, עוברת משפחה חדשה לבית הישן של ארתור ויחד איתם כלב חדש בשם שוקו. ג'וני אינו רוצה להתחבר עם שוקו מחשש שישכח את חברותו הישנה עם ארתור. ביום שישי, מתאספות חיות המושב יחד כהרגלן, ועושות קומזיץ. לפתע הן מגלות ששכחו להזמין את הכלב החדש, שוקו, ומבקשות מג'וני ללכת ולהביאו וג'וני נענה לבקשתן. בזכות המעשה הזה ג'וני ושוקו מתחברים. כעבור זמן מגלים השניים שציידים נמצאים במושב. ג'וני ושוקו רוקמים תוכנית מורכבת לתפיסת הציידים. הם יוצאים להרפתקה משותפת במהלכה מתהדקת גם החברות ביניהם. השניים מצליחים במשימה והופכים לגיבורים. ג'וני ושוקו מחליטים ללכת לטיול שבו שוקו נפגע באחת מרגליו והווטרינר נאלץ לכרות אותה. סוף הסיפור שונה מאוד מתחילתו, כאשר ג'וני ושוקו מסתובבים במושב וצוחקים על העבר.

ביקורת
------

מבקרים רבים שיבחו את הספר ביניהם אתר "כנפיים" של מט"ח (מרכז טכנולוגיה חינוכית) שרואה בו "סיפור התבגרות, שופע תובנות פסיכולוגיות", רונית רוקאס שמשבחת את התובנות העמוקות שבספר וכותבת עליו כך: "המספרת, כמעט בלי רחמים, ממחישה שהמציאות מרובת רבדים ומסועפת יותר מעולמם של ספרי פנטסיה גרועים, שבהם מעשי הגבורה הם חזות הכל: היא טובה ורעה, אלימה ונפלאה, חורפית וקיצית גם יחד.

פרסים
-----

הספר זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בשנת 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  עד קצה המושב, באתר סיפור פשוט
2. ↑  עמליה רוזנבלום, **עד קצה המושב**, כתר, 2006
3. ↑  ברנשטיין נעמי, עמליה רוזנבלום, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית אוניברסיטת בן גוריון
4. ↑  עד קצה המושב, באתר מטח
5. ↑  רונית רוקאס, קבלו כמה עצות מגולדה, כלבה אינטלקטואלית, באתר הארץ, 5 ביוני 2006
**כורדיסטן24** או **K24** (בכורדית: **Kurdistan Bîst û Çar**) היא רשת חדשות כורדית הפועלת מארביל, שבכורדיסטן העיראקית, עם משרדים נוספים בוושינגטון די. סי. ובקלן שבגרמניה, שהושקה באוקטובר 2015‏. היא משדרת בשפות סוראני וקורמאנג'י שהם דיאלקטים כורדיים וכן באנגלית וטורקית. נורלדין ווייסי ייסד את החברה והיה המנכ"ל עד שהחליף אותו מוחמד קארים.

טורקיה הסירה מספר ערוצי שידור כורדים, בהם כורדיסטן24, משידורי הלוויין שלה, "טורקסאט", על "הפרות שידור" לטענתם, במהלך משאל העם על עצמאות האזור בשנת 2017‏.

באוקטובר 2017, החליטה הוועדה למדיה ותקשורת של ממשלת עיראק להוציא צו סגירה והחרמת כל הציוד של התחנה וצוות העובדים, בטענה שהיא פועלת ללא רישיון, מסיתה לאלימות ומפריעה לשלום ולביטחון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של כורדיסטן24 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Noreldin Waisi (4 בנובמבר 2015). "Kurdistan 24: Breaking New Ground". Kurdistan 24. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "3 TV channels, to be removed from TurkSat over broadcasting violations". *DailySabah*.
3. ↑  English, Kurdistan 24 (28 באוקטובר 2017). "Baghdad's ban of Kurdistan24" (באנגלית). `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Iraq's media and communications commission bans" (בצרפתית). 28 באוקטובר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)