recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נמל התעופה ורשה מודלין** (בפולנית: **Port Lotniczy Warszawa Modlin**, באנגלית: **Warsaw Modlin Airport**) הוא נמל תעופה בינלאומי, שדה תעופה צבאי לשעבר, שנפתח ביולי 2012. הוא ממוקם 40 ק"מ (25 מייל) מצפון למרכז העיר ורשה בנובידבור מזובייצקי. נמל התעופה מיועד לשימוש על ידי חברות לאו קוסט המשרתות את ורשה, בירת פולין. החל משנת 2017, שדה התעופה הוא שדה התעופה החמישי העמוס ביותר בפולין, עם 2,932,639 נוסעים אשר משורתים באופן בלעדי על ידי ריינאייר. עם זאת, נמל התעופה הבינלאומי הראשי של העיר הוא נמל התעופה פרדריק שופן.

היסטוריה
--------

השדה הוקם בשנת 1937 ושימש במלחמת העולם השנייה כבסיס של הלופטוואפה.

בשנת 2000 נסגר הנמל לאחר שמצבו היה גרוע ולא התאפשרו בו נחיתות.

בשנת 2010 החלו שיפוצים בנמל וב-2012 הוא נחנך מחדש. האוריינטציה הספציפית של נמל התעופה בחברות תעופה בעלות נמוכה באה לידי ביטוי ברכיבים מסוימים של התשתית, מסוף נוסעים מודרני בן שתי קומות עם שטח פנים של 13,380 מ"ר. מאז 2012 פועלות שתי חברות תעופה בעלות נמוכה, ויז אייר וריינאייר, מנמל התעופה ורשה מודלין ומציעות טיסות נוסעים בינלאומיות סדירות ל-26 ערים באירופה. כיום הוא משמש בעיקר את חברות התעופה הזולות, שאר הטיסות הבינלאומיות נוחתות בנמל התעופה פרדריק שופן.

מתקני הנמל
----------

### טרמינל

נמל התעופה כולל טרמינל נוסעים חדש, בן קומה אחת, המכיל את כל מתקני היציאה וההגעה, כמו גם ישנן גם כמה חנויות במתחם. רחבת החניה בעלת קיבולת של 10 מטוסים. בנוסף, אין בנמל גשרי עלייה למטוס.

### מסלול טיסה

בנמל ישנו מסלול טיסה אספלט באורך 2,500 מטרים, ברוחב 60 מטר ובגובה של 104 מטר, אשר כולל גם מסלול הסעה מקביל על כל אורכו.

סטטיסטיקת נוסעים
----------------

אולם ה-Check-in

תנועת נוסעים לפי שנה| שנה | נוסעים | שינוי |
| --- | --- | --- |
| 2012 | 857,481 |  |
| 2013 | 344,476 | Decrease59.8% |
| 2014 | 1,703,219 | Increase394.4% |
| 2015 | 2,588,175 | Increase52% |
| 2016 | 2,860,874 | Increase11% |
| 2017 | 2,932,639 | Increase2.5% |
| 2018 | 3,080,699 | Increase5.9% |
|

תחבורה אל הנמל וממנו
--------------------

### ברכב

נמל התעופה ממוקם 35 ק"מ צפון מערבית לוורשה ליד כביש 62 הלאומי, אשר מחובר לכביש המהיר S7 שמוביל למרכז העיר וורשה ולעיר גדנסק.

### באוטובוס

שתי מפעילות אוטובוסים, מודלינבוס ואוקבוס, מספקות שירותים מנמל התעופה לוורשה ולודז' ולערים ביאלא פודולסק, טורון, צ'חוצ'ינק, ולוצלאווק ופלוצק מספר פעמים ביום.

### ברכבת

בנמל התעופה עצמו אין תחנת רכבת, אולם ישנם שירותי אוטובוסים תכופים לתחנת הרכבת במודלין (במרחק של 4 ק"מ), שם יש רכבות מקומיות או ארוכות טווח לוורשה עד 62 פעמים ביום. 21 משירותים אלה (כל 60 דקות) פועלים מתחנת הרכבת המרכזית של ורשה עד נמל התעופה פרדריק שופן בעוד אחרים מסתיימים בתחנת וורשה מערב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה ורשה מודלין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה ורשה מודלין
* נמל התעופה ורשה מודלין, ברשת החברתית פייסבוק

* נמל התעופה ורשה מודלין, ברשת החברתית טוויטר

* נמל התעופה ורשה מודלין, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  .aviontourism.com, WMI AIRPORT
WARSAW - MODLIN
2. 1 2  "Warsaw Modlin Airport". *Warsaw Modlin Airport*.
3. ↑  World Aero Data: MODLIN -- EPMO, www.worldaerodata.com (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 240560567
* WorldCat: viaf-240560567

 |
**גיום דפארדיה** (בצרפתית: **Guillaume Depardieu**‏; 7 באפריל 1971 – 13 באוקטובר 2008) היה שחקן קולנוע צרפתי.

ביוגרפיה
--------

דפארדיה נולד בפריז לשחקן ז'ראר דפארדיה ולרעייתו הראשונה, השחקנית אליזבת דפארדיה. אחותו היא השחקנית ז'ולי דפארדיה, ויש לו אח ואחות נוספים מנישואיו המאוחרים של אביו.

בשנת 1974 השתתף לראשונה בסרט קולנוע ("Pas si méchant que ça") לצד אביו. בשנת 1986 השתתף לצד אביו ואמו בסרט "ז'אן דה פלורט". בשנת 1996 זכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "Les Apprentis" משנת 1995.

בשנת 2008, מעט לפני מותו, הספיק דפארדיה להצטלם לסרטו האחרון "*On War*" מאת הבמאי ברטראן בונלו. הסרט יצא לאקרנים ב-1 באוקטובר 2008, כשנים עשר ימים לפני מותו.

חיים אישיים
-----------

בין השנים 2003-2000 היה נשוי לשחקנית אליז ונטרה ולשניים נולדה בת אחת.

בשנת 1988, בהיותו בן 17, נכלא לזמן מה בגין עבירות סמים. בשנת 1995 היה מעורב בתאונת אופנוע ונזקק לניתוח בברכו. בבית החולים נדבק בזיהום חיידקי; כעבור שמונה שנים של שימוש באנטיביוטיקה ומשככי כאבים החליט בשנת 2003 לעבור ניתוח לכריתת הרגל.

### מותו

גיום דפארדיה נפטר ב-13 באוקטובר 2008 בבית החולים לאחר שחלה בדלקת ריאות חריפה באתר צילומים ברומניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיום דפארדיה** בוויקישיתוף

* גיום דפארדיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גיום דפארדיה, באתר AllMovie (באנגלית)
* גיום דפארדיה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* גיום דפארדיה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* גיום דפארדיה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* גיום דפארדיה, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* גיום דפארדיה, באתר Discogs (באנגלית)
* גיום דפארדיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007442099505171
* BIBSYS: 14013612
* BNE: XX1303964
* BnF: cb140333466 (data)
* CiNii: DA18793105
* GND: 129632120
* ISNI: 0000 0001 1437 3922
* LCCN: no97054576
* MusicBrainz: 9eb39563-ff12-45e8-b483-b7d77c779ba1
* NKC: js20030317047
* NTA: 157248208
* SUDOC: 080714455
* VIAF: 7588112
* WorldCat: lccn-no97054576

 |
שלד של גסטוניה
**גסטוניה** (שם מדעי: ***Gastonia***) הוא סוג של אנקילוזאור ממשפחת הנודוזאוריים שחי באמריקה הצפונית בקרטיקון התחתון לפני 126 מיליון שנה. הדינוזאור קרוי על שם הפלאונטולוג רוב גסטון.

דינוזאור זה נמצא בהרי יוטה ב-1998 וקיבל את שמו בידי החוקר ג'יימס קירקלאד. הדינוזאור היה אחד מהנפוצים שנמצאו בחפירות הרי סידר. לצידו נמצאו מאובנים של כמה אורניתופודים ושל יוטרפטור. השלדים שנמצאו היו חלקיים ולאורך השנים הושלמו והורכבו מחדש מספר שלדים.

הגסטוניה היה בינוני ביחס למשפחתו והגיע לאורך 5–6 מטר ולמשקל 1.5 טון. גובה הירך הגיע ל-112 סנטימטר. במראהו הוא דמה לפולקנתוס והיה מכוסה בשריון גבשושי עם ראש קטן בעל מקור קרני, שיניים קטנות וזיזים לצד הלחיים, זנב ארוך מאוד וזיזי קוצים מעל עמוד השדרה ששימשו להגנה. הבטן הייתה חסרת הגנה אך הרגליים הקצרות הגנו עליה ממתקפה. מצידי הגוף בלטו זיזים נוספים. אזור הגב היה בעל קשקשים רגילים.

ממצאי הגסטוניה מעלים שכנראה הם חיו יחדיו בעדרים, אף שמבנה רגליהם הקצרות נראה כלא מתאים לכך. הם היו צמחוניים שחיו ביערות של יוטה והשתמשו בשריונם וזיזיהם להתגונן מטורפים כמו היוטרפטור. ייתכן שהם השתמשו בזיזים גם כדי להילחם בינם לבין עצמם.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע בסדרה מועדון הקרב הג'ורסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גסטוניה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

* Gastonia במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
**גיום לגראן** (בצרפתית: **Guillaume Legrant, Guillaume Lemacheriea, Le Grant**;‏ היה פעיל בשנים 1405 – 1449)
היה מלחין צרפתי בראשית תקופת הרנסאנס, שפעילותו התרחשה בפלנדריה, איטליה וצרפת. הוא היה בין הראשונים שכתבו מוזיקה פוליפונית, להבדיל בין קטעים לקול סולו ולקולות אחדים בכל תפקיד.

קורות חייו ויצירתו
------------------

אין מידע על ילדותו ונעוריו, אבל שמו האמיתי (למאשרייה) מרמז על מוצא צרפתי. הוא נזכר לראשונה ברשומות כנסייה בשנת 1405, כזמר בבורז'ה. בשנת 1407 התמנה לכומר במקום ושם נשאר עד 1410. לגבי שמונה השנים הבאות אין שום רשומות של פעילותו. אבל ידוע שהיה ברומא ב-1418, אז התקבל כזמר לכנסיית האפיפיור, אז מרטינוס החמישי, שם נשאר עד 1421. שום פעילות מוזיקלית שלו איננה מתועדת בצרפת, אך הוא קיבל קצבאות כמורה במחוז הבישופות של רואן. הואיל ועל פי הרשומות החזיק לפחות בקצבה אחת כזאת עד 1449, ההנחה היא שהיה בחיים במועד זה.

המוזיקה של לגראן מקובצת בכרך 11 של Corpus mensurabilis musicae. שבע יצירות שרדו, מהן שלוש של מוזיקת קודש והשאר חילוניות. יצירות הקודש כוללות שני פרקי "קרדו" מן המיסה ופרק "גלוריה" אחד; אלה הן היצירות שבהן הוא מבחין בין קטעי הסולו לקטעי המקהלה המלאה בחלקים הפוליפוניים..

כל יצירותיו החילוניות ששרדו כתובות בצורת וירלאי, אחת ה"צורות הקבועות" <,formes fixes. רוב מלחיני התקופה כתבו ב"צורה קבועה, אחרת, הרונדו, אבל לגראן ביכר כפי הנראה את הווירלאי, שהיה נפוץ השימוש במאה הקודמת[דרושה הבהרה]. בשנת 1420 ידוע על מלחינים מעטים שחיברו וירלאי, ומכאן אפשר לשער, שחיבוריו של לגראן קדמו לשנת 1420 (הווירלאי נעשה שוב פופולרי בהמשך המאה ה-15, במוזיקה של אנטואן בינואה ויוהנס אוקכם.

יצירות
------

* וירלאי (כולם לשלושה קולות)

* *Pour l'amour de mon bel amy*
* *Ma chiere mestresse et amye*
* *Or avant, gentilz fillettes*
* *La doulce flour* (מעובד ליצירה אינסטרומנטלית קאמרית)

פרקי מיסה (כולם לשלושה קולות)

* גלוריה
* קרדו
* קרדו

לקריאה נוספת
------------

* Craig Wright: "Guillaume Legrant", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed June 16, 2007), (subscription access)
* Nigel Wilkins: "Virelai", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed June 16, 2007), (subscription access)
* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co. 1954. מסת"ב 0393095304
* Howard Mayer Brown, *Music in the Renaissance*. Prentice Hall History of Music Series. Englewood Cliffs, New Jersey; Prentice-Hall, Inc. 1976. מסת"ב 0-13-608497-4

* קרייג רייט: "גיום לגראן", מילון גרוב המקוון בעריכת ל. מייסי.
* נייג'ל וילקינס: "וירלאי", מילון גרוב המקוון בעריכת ל. מייסי.
* גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות', 1954
* הווארד מאיר בראון, :מוזיקה ברנסאנס", סדרת תולדות המוזיקה של פרנטיס הול, 1975

קישורים חיצוניים
----------------

* גיום לגראן, באתר AllMusic (באנגלית)
* גיום לגראן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* גיום לגראן, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Wright, Grove online
2. ↑  Wilkins, Grove online

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411814405171
* BIBSYS: 1615358756162
* BnF: cb139742154 (data)
* GND: 1168854504
* ICCU: MUSV031551
* ISNI: 0000 0000 0141 5882
* LCCN: no2010105153
* MusicBrainz: 64e8b193-a1e0-428f-9813-a9a8c4240209
* VIAF: 74045138
* WorldCat: lccn-no2010105153

 |
**גיולה לזאר** (בהונגרית: **Lázár Gyula**;‏ 8 בפברואר 1911 – 27 בפברואר 1983) היה כדורגלן ומאמן הונגרי, ששיחק בעמדת המגן שמאלי.

ביוגרפיה
--------

לזאר נולד ב-24 בינואר 1911 בצפון-מזרח מחוז בקש שבאימפריה האוסטרו-הונגרית. במשך כל הקריירה שיחק בענקית הונגריה פרנצווארוש ועשה את הופעת בכורתו בליגה ההונגרית ב-1930. לזאר תפס את מקומו שם במהירות ושיחק לצד ג'רג' שארושי (שעוד לא שיחק בהתקפה באותו הזמן) ואנטל ליקה. בעונת 1931/32 הם זכו באליפות הראשונה שלו מבלי לוותר על אף נקודה ובעונה אחר כך אומנם סיימו במקום השלישי בליגה, אך הם זכו בגביע עם ניצחון 1–11 על היריבה אויפשט. באותה שנה נבחר לזאר לשחקן ההונגרי הטוב ביותר.

המגן שמאלי הדקיק והקליל רגליים התפתח להיות לאחד משחקני הכיסוי הטובים בהונגריה, ובעונת 1933/34 זכה באליפות שנייה אך הם הפסידו בחצי גמר גביע מיטרופה לבולוניה, ועונה אחר כך לספרטה פראג החזקה בגמר. ההצלחה הגדולה שלו ושל פרנצווארוש הגיעה ב-1937 בה שיחק בהגנה לצד גיולה פולגאר ובלה מגדה, והם זכו בגביע מיטרופה וסיימו במקום השני בליגה. בשנים הבאות הם זכו בתארים נוספים ולזאר שסיים את הקריירה ב-1943 זכה בסך הכל ב-5 תוארי אליפות, 4 גביעים ובגביע מיטרופה אחד.

לאחר סיום הקריירה היה לזאר מאמן לתקופה קצרה, ובסוף שנות החמישים היה חלק מצוות המאמנים של נבחרת מצרים שבראשו היה חברו לנבחרת בעבר פאל טיטקוש. הם זכו בגביע אפריקה ב-1959 ובסוף שנות השישים אימן את פנאתינאיקוס מיוון. הוא נפטר ב-27 בפברואר 1983 בבודפשט בירת הונגריה בגיל 72.

### נבחרת הונגריה

לאחר שלא עבר זמן רב מאז שהאחראים לבחירת השחקנים בנבחרת גילו את יכולותיו של לזאר הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת הונגריה, בניצחון 2–6 על שווייץ במסגרת גביע מרכז אירופה של 32–1931. הוא היה שותף בשני משחקי הנבחרת במונדיאל 1934 בו כשלה נגד אוסטריה ברבע הגמר.

לזאר כבש את שערו היחידי באוקטובר 1936 נגד רומניה, ושנתיים אחר כך השתתף במונדיאל 1938. באותו טורניר פתח בעמדה הלא מוכרת לו כמגן ימני בשמינית הגמר, אך מאז חזר לעמדתו הטבעית בצד שמאל. הונגריה הגיעה עד לגמר בו הפסידה לאיטליה 4–2. לזאר המשיך לשחק גם אחרי המונדיאל, לעיתים קרובות לצד בלה שארושי, והוא ערך את משחקו האחרון בה באפריל 1941 בניצחון 0–7 על גרמניה.

תארים
-----

פרנצווארוש
* אליפות הונגריה (5): 1932, 1934, 1938, 1940, 1941
* הגביע ההונגרי (4): 1933, 1935, 1942, 1943
* גביע מיטרופה: 1937

נבחרת הונגריה
* סגנית גביע העולם: 1938

אישיים
* שחקן השנה בהונגריה: 1933

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיולה לזאר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת הונגריה – מונדיאל 1938 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 באלוך • 
2 מיהאי בירו • 
3 שנדור בירו • 
4 צ'ה • 
5 דודס • 
6 הדה • 
7 קוהוט • 
8 קוראניי • 
9 לזאר • 
10 פלינקאס • 
11 פולגאר • 
12 בלה שארושי •
13 ג'רג' שארושי • 
14 שאש •
15 סאבו •
16 סלאי •
17 סוץ' •
18 ז'נגלר •
19 טיטקוש •
20 טולדי •
21 טוראי •
22 וינצה •
מאמן: שאפר | הונגריההונגריה |
**מייקל אליוט הווארד** (באנגלית:  **Michael Eliot Howard**;‏ 29 בנובמבר 1922 – 30 בנובמבר 2019) היה היסטוריון צבאי בריטי, אביר מסדר האימפריה הבריטית, מסדר ההצטיינות, מסדר עמיתי הכבוד ובעל עיטור הצלב הצבאי. היה פרופסור באוניברסיטת אוקספורד ובקינגס קולג' לונדון, שם ייסד את המחלקה ללימודי המלחמה. בשנת 2013 תיאר אותו הפייננשל טיימס כ"היסטוריון הבריטי הנוכחי הגדול ביותר".

ביוגרפיה
--------

הווארד נולד ב-29 בנובמבר 1922 בכפר במחוז דורסט והתחנך בפנימיית ולינגטון קולג' בברקשייר. הוא התגייס לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, ובדצמבר 1942 הוסמך כקצין חיל רגלים בדרגת לוטננט, הוצב במשמר קולדסטרים ונשלח למערכה באיטליה. בינואר 1944 עוטר בצלב הצבאי על חלקו בלחימה בקרב על מונטה קאסינו.

לאחר המלחמה למד בקולג' קרייסט צ'רץ' של אוניברסיטת אוקספורד, סיים תוארי בוגר ומוסמך באמנויות, והתקבל למשרת הוראה בקינגס קולג' לונדון, שם הקים את המחלקה ללימודי המלחמה שבה למדו אחר-כך חוקרים, אנשי צבא ומדינאים בכירים בעולם. בתפקידו הייתה לו השפעה חשובה על עיצוב לימודים אסטרטגיים כתחום שהפגיש אנשי אקדמיה, ממשל וצבא במחשבה על תפיסת הביטחון הלאומי הבריטי. בשנת 1958 היה בין מייסדי המכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים בלונדון, צוות חשיבה הכולל בכירים בממשל הבריטי והאמריקאי, והוא שימש כנשיאו. היו לו קשרים במפלגת הלייבור, אך שימש גם כיועץ למרגרט תאצ'ר. הוא הוכתר כאביר בשנת 1986, נבחר כחבר במסדר עמיתי הכבוד בשנת 2002 ובמסדר ההצטיינות בשנת 2005.

נפטר ב-30 בנובמבר 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

מכתביו
* מייקל הוארד, ‏לידל הארט - שנה למותו, **מערכות** 213, מרץ 1971

הערות שוליים
------------

1. ↑  גל פרל פינקל, ‏להפסיד במלחמות קטנות – ביקורת ספר, **בין הקטבים** ‏23, אוקטובר 2019, עמ' 229–238

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262970105171
* BNE: XX1457873
* BnF: cb12021404k (data)
* CANTIC: a10101433
* GND: 119071290
* ISNI: 0000 0001 1478 6145
* LCCN: n79021743
* NDL: 00443853
* NKC: jn19990003683
* NLG: 223833
* NLK: KAC201513758
* NTA: 06862199X
* SELIBR: 247303
* SUDOC: 028363337
* VIAF: 100248240
* WorldCat: lccn-n79021743

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
ה**קיטָא** באמהרית (ቂጣ) וה**קיצ'א** בתגרית (ቂጫ) היא המצה אותה נהגו ביתא ישראל להכין לפסח לפי מנהגים ומסורות מיוחדות. תהליך אפיית המצה החל מדי שנה מספר שבועות לפני ערב פסח, ודרש הכנות ותכנונים קפדניים של אנשי העדה.

רקע
---

כאשר בסוף חודש אדר היו מכריזים הכהנת באתיופיה על תחילתו של חודש ניסן, היו היהודים מתחילים בהכנות קדחתניות לקראת חג הפסח, בי"ד בניסן. המשימה הראשונה והחשובה ביותר הייתה הכנת המצה. מקור החיוב להכנת ואכילת מצה הוא בפסוק מהתורה, "בערב תאכלו מצות" (ספר שמות, פרק י"ב, י"ח).

ההכנות לאפייה
-------------

אפיית המצה הייתה מורכבת, ונדרשו הכנות מיוחדות. הקושי העיקרי היה השגת החיטה. לא בכל הכפרים השתמשו בחיטה להכנת לחם אלא בקטניות (בעיקר בטֵף ובדָגוסָה), ולכן המשפחות היהודיות היו דואגות לייבא חיטה מוקדם ככל האפשר. קושי נוסף היה הצורך להכין כמות מצות גדולה מאוד - מכיוון שבחג הפסח עצמו לא ניתן היה להכין מצות טריות (כיוון שהן עשויות מקמח), נדרשה הכנת כמות גדולה מראש, שתספיק לכל ימי החג. כיוון שהיהודים באתיופיה חששו מחילול חג הפסח, הם הרחיקו את החמץ מביתם החל מי"ג בניסן, וסיימו את אכילת מצה רק בכ"ב בניסן, כלומר שמרו על תשעה ימים ללא חמץ (במקום שבעה, כנהוג בחג הפסח על פי התורה). [דרוש מקור]

המצות הוכנו בעבודת יד. שבועיים לפני כניסת החג החלו נשות הכפר באפייתן. מאחר שהבקתות טרם הוכשרו לקראת הפסח, נהגו לאפות את המצות במרחק מסוים מהבתים, בשדה, כדי להרחיק את החשש מפני מגע עם חמץ.

תהליך האפייה
------------

המצה נאפתה בתנור עצים שנבנה במיוחד למטרה הזו, כמו גם משטח החרס העליון עליו נאפתה המצה. לרוב כל משפחה אפתה את המצות בנפרד. לרוב שתי נשים בעלות ניסיון הופקדו על מלאכת האפייה: האחת מכינה ולשה את הבצק במהירות, והשנייה אופה את המצה על התנור. התהליך נעשה בהשגחה קפדנית של הזקנים.

לאחר האפייה נלקחו המצות לבתים, ושם אוחסנו על הגגות או בבקתה במדף מיוחד מעל המדורה. הסיבה לצורת אחסון זו קשורה בחששם של היהודים שהמצות יחמיצו בשל רטיבות, לכן הן נשמרו במקומות חמים ויבשים (חודש ניסן הוא שיא עונת הקיץ באתיופיה).

לקראת החג נהגו היהודים להוציא את כל כלי הבית שהיו עשויים חרס או מדלועים, אל מחוץ לבתים, ולאחסן אותם במערה או במסתור אחר בשדה, וזאת כדי לקיים את מצוות התורה "לא יראה לך חמץ" וכן "שבעת ימים שאור לא ימצא בבתיכם". הבתים נוקו היטב, ובערב פסח נערך סדר פסח, בו אכלו היהודים מצה עשויה מחיטים; אך עבור שאר ימי החג אפו היהודים לעצמם מצות עשויות מקטניות (טֵף ודָגוסָה), שהיו טעימות יותר ופחות קשות.

בישראל
------

יהודי אתיופיה בישראל משתמשים כיום במצות התעשייתיות המקובלות ברחבי הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון המתאר אפיית מצות באתיופיה - חבל גונדר, באתר youtube
**גיום אוארו** (בצרפתית: **Guillaume Hoarau**; נולד ב-5 במרץ 1984) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

אוארו החל את קריירת הכדורגל שלו במחלקת הנוער של סן פיירואז מראוניון. בינואר 2004 הצטרף ללה הבר. ב-12 במאי 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה הבר בהפסד 1–2 נגד שאטורו. בעונת 2005/2006 קיבל יותר הזדמנויות בהרכב והוא הבקיע 5 שערים ב-28 משחקים. בתחילת עונת 2006/2007 הוא הושאל לגוניון, לפני כן הוא הספיק לרשום עוד 5 הופעות. בעונת 2007/2008 חזר ללה הבר ובעונה זו הפך למלך השערים של הליגה ועלה עם קבוצתו לליגת העל.

בקיץ 2008 חתם בפריז סן-ז'רמן כמחליפו של פאולטה. ב-9 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בפריז בהפסד 0–1 נגד מונקו. שבוע לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד בורדו. ב-18 בפברואר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית נגד וולפסבורג במסגרת גביע אופ"א. את עונתו הראשונה במועדון סיים אוארו עם 20 שערים ב-45 הופעות בכל המסגרות והיה שותף לאחת מעונות השיא של המועדון שכללה מקום שני בליגה והגעה לרבע גמר גביע אופ"א. לאחר הגעתו של קווין גאמיירו בקיץ 2011, התערער מעמדו של אוארו גם עקב פציעות חוזרות.

ב-9 בינואר 2013 חתם בדאליין אארבין הסינית. ב-30 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הסינית בתיקו 3-3 נגד שאנגחאי SIPG.

לאחר שלא הצליח להטביע את חותמו בסין שוחרר בתום עונת 2013 וחתם בז'ירונדן דה בורדו. בקיץ 2014 חתם ביאנג בויז ברן השווייצרית.

ב-18 בספטמבר 2020 חתם אוארו בפ.צ. סיון.

בקיץ 2022 חזר לראוניון וחתם בסנט-פיירואז.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-11 באוגוסט 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צרפת בהפסד 1–2 לנורווגיה. לזכותו של אוארו 5 הופעות ללא שער במדי נבחרת צרפת. בנוסף אוארו משחק בנבחרת ראוניון.

תארים
-----

לה הבר
* אליפות הליגה הצרפתית השנייה: 2007/2008

פריז סן-ז'רמן
* אליפות צרפת: 2012/2013
* הגביע הצרפתי: 2009/2010

יאנג בויז ברן
* אליפות שווייץ (3): 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020
* הגביע השווייצרי: 2019/2020

אישיים
* מלך השערים של ליגה 2: 2007/2008
* מלך השערים של ליגת העל השווייצרית: 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיום אוארו** בוויקישיתוף
* גיום אוארו, ברשת החברתית טוויטר
* גיום אוארו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1239852142
* VIAF: 4900163026481489570006
* WorldCat (עם VIAF): 4900163026481489570006

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קיטה. 
**קיטה איקי** (ביפנית: **北 一輝**‏; 3 באפריל 1883 - 19 באוגוסט 1937) היה סופר, פילוסוף והוגה דעות יפני, שהשתייך לזרם הימני קיצוני ביפן ופעל במחצית הראשונה של המאה ה-20. הוא היה מתנגד חריף של שיטת הממשל היפנית ושל חוקת מייג'י, דגל בשינוי יסודי של השלטון היפני, בחזרה לערכים היפנים המסורתיים ובניהול כלכלה בעלת מאפיינים סוציאליסטים. הוא התנגד לגישה שראתה בעם היפני כ"אנשי הקיסר" ומנגד ראה את תפקידו של הקיסר כ"קיסר העם".

איקי היה בקשר עם גורמים שונים בימין הקיצוני ביפן. הוא כתב מספר ספרים שבהם הביע את רעיונותיו ובעקבות פעולותיו אלו נחשב לאיום בעיני הממשל היפני. איקי הוצא להורג באוגוסט 1937 לאחר שנשפט בחשד למעורבות במרד הנפל של 26 בפברואר 1936. ספריו ומאמריו נקראים עד היום בחוגים מסוימים ביפן.

ביוגרפיה
--------

איקי נולד באי סדו שבמחוז ניאיגטה ביפן בשם קיטה קיטה טרוג'ירו, לאב שהיה סוחר סאקה. בילדותו הוא למד קלאסיקות סיניות וכבר מגיל 14 החל להימשך לרעיונות הסוציאליסטיים. בשנת 1890 החל לפרסם מאמרים בעיתונות המקומית ובהם מתח ביקורת על שיטת הממשל היפנית, דבר שהביא לחקירתו במשטרה המקומית. ב-1904 עבר לטוקיו, שם פגש אנשים בעלי השפעה בתנועה הסוציאליסטית היפנית. איקי הזדהה עם רעיון השוויון שעומד בבסיסה של האידאולוגיה הסוציאליסטית, אך מהר מאוד התנתק מהתנועה הסוציאליסטית בטענה שרבים מחבריה פועלים בצורה אופרטוניסטית ואינם נאמנים לערכיהם. 

ב-1906 פרסם איקי את ספרו הראשון - "*תאוריית המדיניות הלאומית של יפן והסוציאליזם הטהור*" (国体論及び純正社会主義), חיבור פוליטי בן 1000 עמודים שפורסם לאחר כשנה של מחקר, בו הוא מותח ביקורת על צורת הממשל היפני וקורא לחזרה של יפן לערכים סוציאליסטיים אמיתיים. השקפתו של איקי עירבה בין סוציאליזם, פשיזם ומיליטריזם. הוא התנגד לאימפריאליזם המערבי באסיה והאמין כי על יפן להתפשט טריטוריאלית על חשבון שכנותיה.

איקי למד באוניברסיטת טוקיו. הוא נמשך למטרותיה של מהפכת שינהאי בסין וב-1911 נסע לסין כדי לקחת חלק בהפלתה של שושלת צ'ינג .

קיטה איקי הוצא להורג יחד עם כ-19 קצינים מסיעת הקודו-הא אשר הלכה לאור רעיונותיו, לאחר שהורשע במשפט שדה בעקבות מרידת הנפל של שנת 1936.

ספריו
-----

* "**קוקוטאי והסוציאליזם הטהור**" - 1906
* "**היסטוריה אישית של המהפכה בסין**" - 1916
* "**תוכנית לארגונה מחדש של יפן**" - 1919, נפסל על ידי הצנזורה היפנית

ראו גם
------

* הרסטורציה של מייג'י
* קודו-הא
* אוקאוה שומיי
* גונדו סיקיו

לקריאה נוספת
------------

* **יפן המודרנית** - בן עמי שילוני, הוצאת שוקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיטה איקי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263922505171
* BnF: cb155573697 (data)
* CiNii: DA00459056
* GND: 11910041X
* ISNI: 0000 0000 8379 8759
* LCCN: n82013113
* NDL: 00031910
* NKC: xx0090352
* NTA: 071516409
* SUDOC: 128217707
* Trove: 1076443
* VIAF: 47078335
* WorldCat: lccn-n82013113

 |
ספר הגסטרונומיה "*Physiologie du goût*" ("הפיזיולוגיה של הטעם"), על גבי הכריכה האחורית נראית תמונתו של בריאנט סבארין
**גסטרונומיה** (מיוונית: *gastro* - קיבה; *nomia* - מערכת חוקים) הוא תחום החוקר את יחסי הגומלין בין המזון לבין התרבות האנושית. בקרב רבים רווחת הדעה שהגסטרונומיה עוסקת אך ורק באומנות הבישול, היא הקולינריה, אולם למעשה מדובר רק בחלק קטן מהתחום. אחד מהתחומים המרכזיים בגסטרונומיה הוא ההשפעות התרבותיות על סוגי המזון, צורת הכנתו והיחס אליו. מבחינה זו, הגסטרונומיה משתייכת לאמנויות היפות ולמדעי החברה. חלק מתחומי הגסטרונומיה, כגון חקר מערכת התזונה של גוף האדם, אף נוגעים למדעי הטבע. 

במהלך הלימודים הגסטרונומיים מבוצעות פעילויות רבות, בהן חקר המזון וההשפעות התרבותיות עליו, טעימתו, חווייתו, כתיבה עליו והבנת שיטות הבישול או הרעיונות העומדים מאחוריו. מכיוון שכך, הגסטרונומיה היא דיסציפלינה רב-תחומית. המזון הוא נדבך חשוב בתרבות האנושית, ואמנויות יפות רבות קשורות למזון, השפיעו עליו או הושפעו ממנו: ריקוד, דרמה, ציור, פיסול, ספרות, אדריכלות ומוזיקה. הגסטרונומיה מתמקדת בחקר הקשרים וההשפעות הללו. 

אחד מהחיבורים הראשונים שעסקו בגסטרונומיה היה הספר "*Physiologie du goût*" ("הפיזיולוגיה של הטעם") שנכתב בתחילת המאה ה-19 על ידי השף הצרפתי בריה סאווארן. בניגוד לספרי בישול סטנדרטיים המציגים לקוראים מתכונים בלבד, סאווארן עסק ב"הפילוסופיה של הטעם" ביחס בין הריח למזון ובנושאים נוספים הנוגעים לגסטרונומיה.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גסטרונומיה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גסטרונומיה** |

* בישול
* גסטרונומיה מולקולרית

קישורים חיצוניים
----------------

* גסטרונומיה, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560578805171
* BNE: XX527211
* BnF: cb11931547r (data)
* GND: 4071601-6
* LCCN: sh85053492
* NKC: ph120473

 |
|  |
| --- |
|  |
|  |

**55 בסרטן** (בלטינית: **55 Cancri**) הוא כוכב זוגי במרחק של כ-40 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים סרטן. במערכת זו התגלו מאז שנת 2010 חמישה כוכבי לכת.

מאפיינים
--------

המערכת מורכבת מ-**55 בסרטן A** - כוכב הסדרה הראשית מסוג G הדומה לשמש, שאותו מקיף במרחק של למעלה מ-1,000 יחידות אסטרונומיות **55 בסרטן B** - ננס אדום הקטן ועמום בהרבה.

### מאפייני 55 בסרטן A

זהו כוכב הסדרה הראשית הדומה לשמש, מסתו היא מעט פחות ממסת שמש ורדיוסו כמעט כרדיוס השמש. הטמפרטורה על פניו היא כ-5,300 קלווין, כ-500 קלווין פחות מטמפרטורת פני השמש. עוצמת ההארה שלו היא כשני שלישים מעוצמת ההארה של השמש וממרחק של 40 שנות אור בהירות נראיתו היא מדרגה 5.95 כך שהוא רק בקושי ניתן לצפייה ללא ציוד עזר ורק בתנאי תצפית מיטביים.

### מאפייני 55 בסרטן B

זהו ננס אדום קטן ועמום ביותר, מסתו היא מעט יותר מעשירית מסת השמש ורדיוסו פחות משליש של רדיוס השמש, הטמפרטורה על פניו היא מעט פחות מ-3,000 קלווין ועוצמת ההארה שלו היא פחות מאלפית מעוצמת ההארה של השמש. עם בהירות מדרגה 13 ניתן לראותו רק באמצעות טלסקופ.

כוכבי לכת במערכת
----------------

מסלוליהם של ארבעת כוכבי הלכת הפנימיים של 55 בסרטן A. מסלולו של 55 בסרטן d דומה למסלולו של צדק והוא רחוק בהרבה
ב-1997 בעקבות מדידה של שינויים מחזורים במהירות הרדיאלית של 55 בסרטן A, הוסק קיומו של כוכב לכת ראשון, שמסתו היא לפחות שלושה רבעים ממסתו של צדק ושמקיף את 55 בסרטן A בזמן הקפה של כ-14 ימים. כוכב הלכת קיבל את השם **55 בסרטן b** (או לפעמים 55 בסרטן Ab על מנת להבדילו מ-55 בסרטן B), אך עדיין נצפו סטיות מחזוריות במהירות הרדיאלית של הכוכב שלא הוסברו על ידי קיומו של כוכב לכת זה ורמזו על קיומם של כוכבי לכת נוספים. ב-2002 הראו מדידות מדויקות יותר על קיומו של כוכב לכת נוסף במרחק של כ-5 יחידות אסטרונומיות ועם זמן הקפה של מעל 5,000 ימים וכן על קיומו של כוכב לכת נוסף קרוב יותר עם זמן הקפה של כ-44 ימים. כוכבי לכת אלו זכו לשמות **55 בסרטן c** (הקרוב יותר) ו-**55 בסרטן d**. ב-2004 התגלה כוכב לכת רביעי, שמסתו כמחצית ממסתו של נפטון, שנקרא **55 בסרטן e**. בתחילה שוער שזמן ההקפה שלו הוא מעט פחות משלושה ימים, אך מדידות מאוחרות יותר הראו שזמן ההקפה שלו הוא למעשה כ-18 שעות בלבד ומרחקו מ-55 בסרטן A הוא כ-0.015 יחידה אסטרונומית - כ-2.25 מיליון קילומטרים בלבד. מחקר משנת 2017 מצא כי לכוכב לכת זה קיימת אטמוספירה. ב-2007 הראו מדידות מדויקות עוד יותר את קיומו של כוכב לכת חמישי, **55 בסרטן f**, המקיף את 55 בסרטן A בין מסלוליהם של 55 בסרטן c ובין 55 בסרטן d. מסתו של כוכב הלכת החמישי מוערכת בכמחצית ממסתו של שבתאי והוא היחיד שנמצא בתחום שבו יכולים להתקיים מים במצב נוזלי. מכיוון שכוכב לכת זה הוא לא סלעי אלא גזי ועשוי בעיקר ממימן ומהליום, לא סביר שהתפתחו על פניו חיים, אך ייתכן שישנם ירחים סלעיים המקיפים אותו, ועל פניהם מים נוזליים המאפשרים קיומם של חיים.

כיום מיוחסים לחמשת כוכבי הלכת הנתונים הבאים:

| כוכב הלכת | מסה(מסות צדק) | מרחק מקסימלי(יחידות אסטרונומיות) | זמן הקפה(ימים) |
| --- | --- | --- | --- |
| e | 0.027 | 0.016 | 0.74 |
| b | ≥0.83 | 0.11 | 14.65 |
| c | ≥0.17 | 0.24 | 44.36 |
| f | ≥0.16 | 0.78 | 260 |
| d | ≥3.8 | 5.7 | 5170 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **55 בסרטן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Matt Williams, Planet With Lava Oceans Also has an Atmosphere, Says New Study, in Universe Today website, 17 Nov, 2017 (באנגלית)
**גסטון ניקולאס פרננדס** (בספרדית: **Gastón Nicolás Fernández**; נולד ב-12 באוקטובר 1983 בלאנוס שבפאתי בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בשורות אסטודיאנטס לה פלאטה.

קריירה
------

פרננדס החל לשחק בריבר פלייט וערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה במהלך 2002. הוא היה בסגל הקבוצה שזכתה באליפות הקלאוסורה לשנת 2003. בשל גילו הצעיר, הושאל לשנה לראסינג קלוב והצטיין בשורותיה. הוא בלט בזכות מהירותו והשליטה הטובה בכדור. הוא חזר לריבר פלייט ב-2005 ושיחק בה במשך שנתיים אך לא הצליח להפוך לשחקן מרכזי בקבוצה למרות הציפיות הרבות ממנו. הוא הושאל בשנית, הפעם לקבוצת מונטריי ממקסיקו ונחל בה הצלחה.

ב-2007 הוא הובא לסן לורנסו תמורת 1.5 מיליון דולר, זאת על פי דרישתו של מאמן הקבוצה דאז רמון דיאס. פרננדס הבקיע 9 שערים והפך למלך השערים של הקבוצה ולאחד הגורמים העיקריים לזכייתה באליפות הקלאוסורה. מצבה הכלכלי של הקבוצה לבסוף הביאה לשחרורו ופרננדס עבר בפעם השנייה בקריירה שלו לליגה המקסיקנית, הפעם לקבוצת טיגרס ששילמה עבור כרטיסו 3.3 מיליון דולר. הוא שיחק בה עונה אחת לפני שעבר לאסטודיאנטס לה פלאטה בה הפך לשחקן הרכב חשוב בקבוצה שהגיעה לגמר גביע סודאמריקנה 2008 וזכתה בגביע ליברטדורס 2009, כשפרננדס מבקיע את אחד מהשערים בגמר בברזיל מול קרוזיירו. באותה שנה הוא חזר לטיגרס וזכה איתה בסופרליגה הצפון אמריקנית. ב-2010 הוא שב לשחק באסטודיאנטס וזכה איתה באליפות האפרטורה, תוך שהוא הופך למלך השערים של הקבוצה עם 6 כיבושים. עקב יציאתו הבעייתית מטיגרס הוא נקנס ונמנע ממנו להשתתף בטורניר איניסיאל 2013. ב-2014 עבר לפורטלנד טימברס מה-MLS.

פרננדס שיחק בנבחרות הצעירות של ארגנטינה ונחשב לאחד הכישרונות העולים בכדורגל הארגנטינאי אך אופיו הבעייתי ונטייתו להסתכסך עם מאמניו פגעו בהתקדמותו.

תארים
-----

ריבר פלייט
* אליפות ארגנטינה: 2003 (קלאוסורה)

סן לורנסו
* אליפות ארגנטינה: 2007 (קלאוסורה)

טיגרס
* הסופרליגה הצפון אמריקאית: 2009

אסטודיאנטס
* גביע ליברטדורס: 2009
* אליפות ארגנטינה: 2010 (אפרטורה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גסטון פרננדס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**אוסתד ביסמילה חאן** (**Ustad Bismillah Khan Sahib**‏; 21 במרץ 1916 - 21 באוגוסט 2006) מוזיקאי הודי, נגן וירטואוז ב**שהנאי** (כלי נגינה דומה לאבוב). בתואר "אוסתד" או "פנדיט" בקשר למוזיקה הודית קלאסית משמעו "רב-אמן" או "גורו".

ביסמילה חאן היה המוזיקאי הקלאסי השלישי שקיבל את אות הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בהודו, הבהרט רטנה (בשנת 2001). עוד מייחדת אותו העובדה, שהוא בין האנשים הספורים, שקיבלו את כל ארבעת אותות הכבוד האזרחיים הגבוהים ביותר בהודו.

רקע
---

אבותיו היו מוזיקאי חצר בנסיכות דומראון במדינת ביהר, שבהודו. את השכלתו המוזיקלי קיבל מדודו, נגן שהנאי במקדש וישוואנאת ב-ואראנאסי. הוא ניגן במקדשים שונים ועל גדות הנהר גנגס בוואראנאסי.

קריירה מוזיקלית
---------------

אוסתד ביסמילה חאן הוא אולי האחראי העיקרי, אם לא היה היחיד, להפיכת השהנאי לכלי קלאסי מפורסם. הוא הביא את השהנאי אל חזית המוזיקה ההודית בקונצרט בוועידת המוזיקה ההודית בקולקטה, בשנת 1937. חלקו לו את הכבוד הנדיר לנגן בחגיגות העצמאות של הודו בשנת 1947, כאשר דגל הודו הונף על המבצר האדום ההיסטורי בדלהי העתיקה. נגינתו בשהנאי הייתה לחלק בלתי נפרד מחגיגות העצמאות, ב-15 באוגוסט מדי שנה, לאחר נאום ראש הממשלה. מסורת זו נמשכה מאז ימיו של נהרו.

אוסטד ביסמילה ניגן באפגניסטן, איראן, עיראק, הונג קונג, יפן, בערים שונות באירופה, בקנדה, בארצות הברית, בברית המועצות ובמערב אפריקה. 

על אף פרסומו הרב, שמר על אורח חיים פשוט וצנוע והקפיד על פרטיותו. דעתו הייתה, שמוזיקאים צריכים להישמע אך לא להיראות. עם היותו מוסלמי שיעי אדוק, האמין, כמוהו כמוזיקאים הודים רבים, בלי קשר לדתם, באם סאראסוואטי.

אוסתד חאן ייזכר כאחד מטובי הנגנים במוזיקה הקלאסית ההודית בתקופה שלאחר קבלת העצמאות וכמופת לאחדות הינדו-מוסלמית בהודו. בניגוד לשיטת המעמדות והכיתות הרווחת עד היום בהודו, נהג להביע את דעתו, כי "המוזיקה אינה יודעת כיתות".

אוסתד ביסמילה חאן נפטר ב-21 באוגוסט 2006, מאוטם שריר הלב. בן 90 היה במותו. השאיר אחריו חמישה בנים ושלוש בנות. ממשלת הודו הכריזה על יום אבל לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביסמילה חאן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ביסמילה חאן

* ביסמילה חאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ביסמילה חאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ביסמילה חאן, באתר דיזר

* ביסמילה חאן, באתר Discogs (באנגלית)
* ביסמילה חאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ביסמילה חאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007418359005171
* BIBSYS: 8038479
* BnF: cb138959622 (data)
* GND: 119300311
* ISNI: 0000 0001 1459 8259
* LCCN: n89630618
* MusicBrainz: 5ef6fb81-7e5c-43df-86bb-822775300532
* NTA: 098027220
* RERO: 02-A023420948
* SNAC: w64k0sh5
* SUDOC: 089759729
* VIAF: 12491733
* WorldCat: lccn-n89630618

 |
המדרגות ממבט מהמנזר מלמעלה
**גַסְטֵלוּגָאצֶ'ה** (בבסקית: **Gaztelugatxe**) הוא איון על חוף ביסקאיה השייך לעיריית ברמאו (Bermeo), בחבל הבסקים (ספרד). הוא מחובר ליבשת על ידי גשר מעשה ידי אדם. על גבי האי עומדת כנסייה (בשם **גסטלוגאצ'קו דוניין** (בסקית); **סן חואן דה גסטלוגאצ'ה** (ספרדית)), המוקדשת ליוחנן המטביל, והיא מתוארכת למאה העשירית, אף שתגליות מעידות שייתכן שהמנזר הוא מהמאה התשיעית. ביחד עם האי השכן, אקץ, הם יוצרים ביוטיפ מוגן המשתרע מהעיר באקיו עד קייפ מציצאקו, על מפרץ ביסקאיה.

אטימולוגיה
----------

המילה "גסטלוגאצ'ה" נובעת מהמילה הבסקית *gaztelu* = "טירה", "מבצר" ו *gaitz* = "קשה", "עצום", ויצרו את השילוב גסטלו גצה (המבצר הקשוח).

היסטוריה
--------

מיקומו האסטרטגי של האתר הקנה לו תפקיד חשוב באירועים היסטוריים. היה זה אחד המקומות שבהם מושל ביסקאיה, סאן חואן דה לארה, התעמת עם אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, בשנת 1334.

ב-1594 המקום הותקף על ידי הוגנוטים של לה רושל, אשר בזזו אותו. במאה ה-18 המקום הותקף על ידי חיילים אנגלים, ובמלחמת האזרחים הספרדית התקיים קרב "קייפ מצ'יצ'אקו" בקרבת מקום.

גאוגרפיה
--------

המדרגות והנתיב אל הצוק
החוף הבסקי סוער באזור זה. הים שוחק את סלעי החוף ללא הרף ויוצר מנהרות, קשתות ומערות. האי גסטלוגאצ'ה נמצא במרכז חלק זה של החוף ליד אי קטן, אקץ, המשמש מפלט לציפורים.

מבנים באי
---------

### המנזר

למנזר יש גישה בשביל צר החוצה גשר עשוי אבן מוצקה, ולאחר מכן ישנה עלייה של 231 מדרגות (מקורות אחרים מצטטים את המספר 229 או 237). על פי האגדה, לאחר העלייה המאומצת אל ראש הצוק, על המטפס לצלצל בפעמון שלוש פעמים ולהביע משאלה.

המנזר מכיל גם מנחות מן המלחים ששרדו ספינות טרופות.

### הכנסייה

הכנסייה הקטנה, 80 מטר מעל פני הים, מתוארכת למאה העשירית. בשנת 1053 היא נתרמה על ידי דון איניגו לופז, מושל ביסקאיה, למנזר סן חואן דה לה פנייה ליד חאקה בהואסקה. קברים מימי הביניים מהמאה התשיעית והשתים-עשרה נמצאו על הטיילת ובתוך הכנסייה.

ב-1593 המקום הותקף ונבזז על ידי פרנסיס דרייק. בין שאר האירועים, המקום עלה באש מספר פעמים. ב-10 בנובמבר 1978, המקום נהרס בשריפה. שנתיים מאוחר יותר, ב-24 ביוני 1980, המקום נחנך מחדש. הכנסייה שייכת לקהילה של סאן פלאיו בעיירה באקיו.

אתר צילום
---------

HBO צילם סצינות בעונה השביעית של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס" באי הזעיר. גסטלוגאצ'ה שימש כאתר הצילום לדרגונסטון. את הטירה הוסיפו באופן דיגיטלי.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* גסטלוגאצ'ה, עם דגל של ארץ הבסקיםגסטלוגאצ'ה, עם דגל של ארץ הבסקים
* 
* 
* 
* - נוף פנורמי של גסטלוגאצ'ה- נוף פנורמי של גסטלוגאצ'ה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גסטלוגאצ'ה** בוויקישיתוף
* גסטלוגאצ'ה, באתר מועצת העיר בורמאו

הערות שוליים
------------

1. ↑  San Juan de Gaztelugatxe, guggenheim-bilbao.eus,
2. ↑  "'Juego de Tronos' elige el entorno de San Juan de Gaztelugatxe" ['Game of Thrones' chooses the environs of San Juan de Gaztelugatxe]. *EITB*. 19 ביולי 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה) serving as the castle **Dragonstone**
**קרן יחד** היא יוזמה חברתית שמטרתה היא יצירת קהילת משפחות גדולה, שתיתן ערבות הדדית אחד לשני. הקרן תיתן סיוע כספי למשפחות החברות בקהילה, במקרה של פטירת אחד ההורים. על אף שהקרן נוסדה על ידי אנשי ציבור מהציונות הדתית, והיא מפורסמת בעיקר במגזר זה, היא מיועדת לכל אדם, גם אם הוא חרדי או חילוני. קרן דומה קיימת בציבור החרדי בשם עֲרֵבִים.

פעילות
------

"קרן יחד" היא יוזמה שמטרתה היא לאגד מספר רב של משפחות ביחד שיעניקו תמיכה כלכלית למשפחות החברות בה, במקרה שאחד מההורים נפטר. הקרן הושקה בדצמבר 2013 בתמיכתם של מספר רבנים מהציונות הדתית. הקרן פועלת כך שבמקרה שאחת מהמשפחות המנויות בקרן מתייתמת מאחד ההורים, יגויס עבור כל אחד מהיתומים שגילם קטן מ-30, סכום של 10 שקלים מכל מנוי עד לסכום של 150,000 שקלים.

בינואר 2014 יצא קמפיין פרסומי בעיקר על גבי עלוני שבת שמחולקים בבתי הכנסת שבו נראו מספר ידוענים מקומיים מהמגזר הדתי, שהצטרפו לקרן בעצמם.

במרץ 2014 הקרן עברה את ה-5,000 משפחות שמנויות בקרן והחלה בהפעלתה של הקרן.

בספטמבר 2014 הודיעה הקרן על מקרה ראשון של אסון פתאומי והפעלת הקרן לטובת היתומים.

נכון לאפריל 2022, בקרן חברות כ-26,000 משפחות. מאז הקמת הקרן תרמו חברי הקרן כ-67 מיליון ש"ח ל-522 יתומים מ-138 משפחות.

### מועצת הקרן

יוזם הקמת הקרן והיושב ראש הוא הרב הלל הורוביץ, מהיישוב היהודי בחברון.
בנוסף, קיימת מועצה ציבורית שמלווה את הקרן, נשיא המועצה הוא הרב יעקב אריאל, רב העיר רמת גן, ובין חברי המועצה ניתן לראות את:
הרב אבי גיסר, פרופ' אמנון שפירא, פרופ' אשר כהן, הרב ברוך גיגי, הרב חיים גנץ, דר' יגאל בן שלום, הרב יהושע שפירא, פרופ' יפה זילברשץ, הרב יצחק לוי, השופטת בדימוס שרה פריש, הרב חיים אידלס, והרב בן ציון אלגאזי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן יחד
* קרן יחד - סרטון תדמית, סרטון באתר יוטיוב
* קרן יחד, באתר "גיידסטאר ישראל"
* ניר הר זהב, "כמי שהתייתם מאביו, אני יודע מהם הקשיים", באתר ערוץ 7, 4 באפריל 2014
* אורית פדאל, יחד בעת אסון - מיזם חברתי חדש, באתר ynet, 9 בנובמבר 2014
* ברגע הקשה ביותר בחיים: קרן יחד עושה נס כלכלי, באתר ערוץ 7 - ראיון עם מייסד הקרן הרב הלל הורוביץ.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתנאל כ"ץ, קרן חדשה תעניק תמיכה ליתומים, באתר ערוץ 7, 8 בדצמבר 2013
2. ↑  הסלבס הסרוגים מתגייסים ליוזמה החברתית של קרן יחד, באתר כיפה, 1 בינואר 2014
3. ↑  שמעון כהן, קרן יחד יוצאת לדרך עם 5000 חתומים ראשונים, באתר ערוץ 7, 5 במרץ 2014
4. ↑  הודעה בדף הפייסבוק של הקרן
5. ↑  מי עומד מאחורי קרן יחד באתר הקרן
וילה שבלי ג'מל
**וילה שבלי ג'מל** הוא מבנה מפואר המצוי בשכונת טלביה בירושלים ברחוב מנה 6 ונחשב לאחד הבתים המרשימים שנבנו בשכונה בתקופת המנדט הבריטי.

וילת שבלי ג'מל נבנתה בשנות ה-30 של המאה ה-20 עבור משפחתו של שבלי ג'מל, ערבי נוצרי פרוטסטנטי. אחיו של שבלי התגוררו בסמיכות: אמין ג'מל התגורר בוילה אמין ג'מל ברחוב מנה 4 ואניס ג'מל התגורר בבית אניס ג'מל ברחוב אלקלעי. אבי המשפחה בנג'מין ג'מל התגורר בבית בנג'מין ג'מל שנמצא היום ברחוב חובבי ציון 24. שבלי, הבכור מבין האחים היה איש עסקים בתחום התיירות. את המבנה תכנן האדריכל היווני-אורתודוקסי יאני קורפיאטיס. משפחת ג'מל נמלטה מהשכונה בשנת 1948 בעקבות הלחימה בירושלים במלחמת העצמאות והמבנה הועבר לחזקתו של האפוטרופוס לנכסי נפקדים. משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד לתחילת המאה ה-21 הבית היה מושכר להתאחדות עולי אמריקה וקנדה. המתחם נכלל בתוכניתו של האדריכל אמציה אהרן ובחלק מהמתחם נבנו בתי מגורים חדשים.

הווילה היא מבנה בן שלוש קומות מאבן אדמדמה, ולו שתי כניסות המובילות לאגפים נפרדים שבכל אחד דירה דו קומתית. בצד הכניסה נבנו שני מוסכים עבור מכוניותיהם של דיירי הבית. איכות הבנייה ניכרת בפרטי האבנים השונות מהם נבנה הבית.

ראו גם
------

* בית אניס ג'מל
* וילה אמין ג'מל

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002
**גסטורניס** (שם מדעי: ***Gastornis***; בעבר נקרא **דיאטרימה**) הוא סוג נכחד של עוף ענקי חסר יכולת תעופה מעידן הקנוזואיקון שהתגלה בכמה אתרים באירופה, מזרח אסיה ומין אחד באמריקה הצפונית. הוא היה בגודל של יען או של עוף המואה הנכחד וגובהו הגיע לשני מטרים.

מאפיינים
--------

הגסטורניס דמה מאוד לעופות האימה הטורפים מאמריקה הדרומית, אך היה קרוב יותר לאווזים של היום. הוא היה בעל מקור עצום שהיה ארוך, רחב ודחוס ביותר וגולגולת ועיניים קטנות יותר. הכנפיים היו קטנות עד זעירות והרגליים ארוכות מאוד. קיימת מחלוקת ממה ניזון הגסטורניס: בעבר הוא נחשב לצייד שהזכיר את עופות האימה, אך לאחר שלא מצאו פריטי עצמות או שרידי חיות במאובנים הנפוצים שלו, נטען שהמקור הותאם לליקוט עלים וזרעים קשיחים מהענפים. עם זאת, ייתכן שעקב גודלו הוא גיוון בתזונתו וצד כמה יונקים קטנים וזוחלים ששוטטו ביערות באותה תקופה.

המאובנים נמצאו בעיקר באירופה, וכמה התגלו במזרח אסיה (בעיקר בסין). עם זאת מין אחד הצליח לעבור את מצר ברינג ולהגיע לאמריקה הצפונית. כל מיני הגסטורניס נכחדו בתקופת האאוקן לפני 45 מיליון שנה מהיום.

את המאובנים הראשונים של העוף הפרהיסטורי גילה בשנת 1855 הפיזיקאי והממציא הצרפתי גסטון פלנטה, שהמציא את סוללת עופרת-חומצה שהייתה הסוללה החשמלית הנטענת הראשונה. על שמו נקרא הגסטורניס.

בתרבות
------

הגסטורניס נראה במספר תוכניות וסרטים:

* הגסטורניס מוצג בסרט מ-1918 "The Ghost of Slumber Mountain".
* בסדרה "Valley of the Dinosaurs" ישנו פרט גסטורניס באחד הפרקים.
* הגסטורניס משוחזר בפרק הראשון של הסדרה ללכת עם חיות. הוא מוצג שם כטורף-העל של תקופת האאוקן וצד את היונקים הקדומים כמו הלפטיקטידיום והפרופלאותריום. ככל הנראה הגסטורניס לא היה טורף כמו שהוא מוצג בסדרה.
* בסרטי עידן הקרח נראים פרטי גסטורניסים, אשר חיים לצד חבורת יונקים צמחוניים. הם מוצגים דומים מעט ליענים ואחת מהם מנסה לתקוע את ראשה באדמה.
* הגסטורניס נראה במשחקי המחשב Jurassic Park Builder ובעולם היורה: המשחק, שם הוא מוצג כטורף גדול הדומה לפורוסרקוס, בניגוד למה שמסיקים שהוא כיום.
* בסדרה "Life After Dinosaurs" מוצג גסטורניס בקטעים מאוד דומים לקטעים בהם הוצג ב"ללכת עם חיות".

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גסטורניס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**קֶרֶן נַפְתָּלִי** הוא הר בגובה של 510 מטרים מעל פני הים, השוכן בהרי נפתלי שבגליל העליון המזרחי, בין בקעת קדש מצפון ובקעת יחמור מדרום. מורדותיו המזרחיים של ההר משתפלים בתלילות בתוך כקילומטר מפסגתו עד לעמק החולה, שגובהו למרגלותיו הוא 80 מטרים מעל פני הים; ומההר נשקף מראה אל העמק ואל רמת הגולן והחרמון מעבר לו. 

על פסגתו של ההר התגלו שרידיה של מצודה מהתקופה ההלניסטית, מצודת קרן נפתלי. בחפירות במקום נמצאו גם שרידים התיישבות מצומצמת מתקופת המקרא. ושל מקדש הלניסטים-רומי גדול יותר שהוקדש לאלה אתנה. עוד נמצאו במקום כתובת ביוונית אודות פלוני שתרם לתחזוקתו של המקום, בורות מים, חומות אבנים, מערות קבורה ושרידי רצפת פסיפס. ייתכן שראש ההר שימש כמאחז במערך ההגנה של תל קדש שמצפון־מערב לו.

החשמונאים כבשו את המקום, ומציאת אבנים גדולות במשקל של יותר מ־100 ק"ג, אשר ייתכן ודורדרו במורד ההר לעבר חיילי אויב, רומזת לכך שבמקום ניטש קרב קשה. במלחמת העצמאות שכנה על ההר עמדה של ההגנה אשר הגנה על היישוב רמות נפתלי, השוכן כקילומטר צפונית־מערבית לפסגת ההר. העמדה נודעה בשמה הערבי "חירבת אל־הראווי". 

על מורדותיו הצפוניים של ההר ניטע יער על שם היישוב הנטוש נבי יושע שבו בעיקר עצי אורן, ומורדותיו המערביים והדרומיים נמצאים בתהליך הכרזה כגן לאומי. שביל ישראל חולף על פסגתו של ההר.

דרך עפר משולטת, טובה לרכב גבוה ולטרקטורונים, יוצאת מכביש 886 ומגיעה לתצפית קרן נפתלי שם הותקן מצפור על שם רמי ברטל. מהמצפור מראה מרהיב (בימים בהירים ובשעות אחה"צ) על עמק החולה ובו מאגר עינן, שמורת החולה ואגמון חולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרן נפתלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן נפתלי
* המקום באתר iNature
* טיול באזור (אתר צופית)
* מידע על אתר קרן נפתלי, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012277644905171

 |
חתימות יורק ודייביטש על אמנת טאורוגן
**אמנת טאורוגן** היא הסכם אי-לוחמה שנחתמה בין מפקדי הכוחות של פרוסיה ורוסיה בטאורוגן ב-30 בדצמבר 1812. באמנה הסכימה פרוסיה לנטוש את הברית הכפויה עם נפוליאון ולהימנע מלסייע לכוחותיו הנסוגים של נפוליאון. 

בשנים 1806-1807 הובסה פרוסיה על ידי צרפת של נפוליאון והפכה, בעקבות חוזה טילזיט, למעין מדינת חסות של צרפת. כאשר פלש נפוליאון לרוסיה בשנת 1812, הסכים פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, להצטרף למתקפה נגד רוסיה תמורת הבטחה לקבל את השליטה במדינות הבלטיות לאחר תבוסת רוסיה. כוחותיו של פרידריך, בפיקוד הגנרל יורק (Hans David Ludwig Yorck von Wartenburg), הוצבו באגף השמאלי של כוחותיו של נפוליאון, בצפון. לאחר שהתברר שצבאו של נפוליאון הובס, וצבאו של יורק נותק מצבאו של נפוליאון, ניהל הגנרל יורק מגעים סודיים עם יריבו הגנרל דייביטש, מפקד הצבא הרוסי. מגעים אלו הביאו לחתימת אמנת טאורוגן בו הוסכם על אי לוחמה בין פרוסיה לרוסיה, וכוחות רוסיה הורשו לעבור דרך שטח פרוסיה כדי לזנב בכוחות צרפת הנסוגים. 

לאחר חתימת אמנת טאורוגן, טען פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, בפני נפוליאון, שההסכם נחתם על ידי הגנרל יורק ללא סמכות. הוא הורה על העמדתו של יורק בפני בית דין צבאי על הבגידה שבחתימת אמנת טאורוגן, אך הדבר לא יצא אל הפועל. לעומת זאת, בקרב העם הפרוסי הובעה שמחה גדולה על אמנת טאורוגן, שפורשה כהכרזת עצמאות של פרוסיה מצרפת. אף שהמלך פרידריך וילהלם השלישי התנער מאמנת טאורוגן, פרוסיה התקדמה בכיוון של התנתקות מצרפת וחבירה לרוסיה. ניסיונה של צרפת לגייס כוחות פרוסיים אחרים לסייע לה במקום כוחותיו של יורק לא צלח, בגלל התחמקות של הגנרל הפרוסי בולוו. ב-28 בפברואר 1813 כבר התייצבה פרוסיה באופן פומבי בצד של רוסיה, עם חתימת חוזה קאליש. 

במרץ 1813 טיהרה ועדת בדיקה את הגנרל יורק מהבגידה שיוחסה לו בחתימה על אמנת טאורוגן. עם זאת, האמנה מעולם לא הוכרה כמעשה רשמי של פרוסיה, והמסמך המקורי של אמנת טאורוגן הוחזק בארכיון הפרטי של משפחתו של יורק ולא בארכיון של פרוסיה. הגנרל יורק ראה זכות גדולה בכך שהוא חתם על אמנת טאורוגן ובכך הניע את שחרור פרוסיה מהצרפתים. הוא דאג שיוצב על קברו פסל בדמותו כשהוא מחזיק עותק של אמנת טאורוגן. הגנרל יורק הרגיש שהתהילה על ההשתחררות מעול הצרפתים נלקחה ממנו שלא בצדק. 

השאלה האם אכן פעל הגנרל יורק ללא סמכות שנויה במחלוקת. מקובל היום שיורק קיבל אישור בעל פה מפרידריך וילהלם למעשיו, אך אין לכך ראיות משמעותיות. 

בתודעה ההיסטורית הפרוסית והגרמנית בכלל הייתה אמנת טאורוגן לסמל של חריגה מסמכות פורמלית, הנחוצה למען תועלת האומה. כאשר פנה קלאוס שנק פון שטאופנברג, מנהיג קשר העשרים ביולי האנטי-נאצי, לגנרל הגרמני אריך פון מאנשטיין בניסיון (שלא צלח) לשכנעו להצטרף לקשר נגד היטלר, הוא חתם את פנייתו במילה "טאורוגן!".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמנת טאורוגן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harold Nicolson, **The Congress of Vienna**, Grove Press, 2000, pages 20-21
2. ↑  Christopher M. Clark, **Iron kingdom**, Harvard University Press, 2006, page 381
3. ↑  Michael V. Leggiere, **Napoleon and Berlin**, University of Oklahoma Press, 2002, page 32

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1255398345
* VIAF: 5967165060249432740003
* WorldCat (עם VIAF): 5967165060249432740003

 |
**וילה פיזאני** (איטלקית: **Villa Pisani**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, ליד מונטניאנה (Motagnana). וילה פיזאני הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

אדריכלות
--------

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות".
לבניין שתי חזיתות מרשימות. חזית הבניין הקדמית פונה אל הדרך ואל העירה מונטניאנה, ואילו חזיתו האחורית פונה אל הגנים והאחוזה. משפחת פיזאני הייתה בעלת טחנות שהופעלו על ידי ממי בנחל המקומי. לבניין שלוש קומות אך שתי הקומות התחתונות הן העיקריות (piano nobile), ולהן חלונות מלבניים גדולים. מתחת לגג קומה נוספת שלה חלונות נמוכים. מרכז החזית בשני צידי הבניין, מעוצב כלוג'יה שבה ארבעה עמודים - מערך העמודים התחתונים הוא בסדר דורי ואילו העליון בסדר יוני. עמודים אלה תומכים בגמלון. בגמלון שבחזית הבניין נראה סמל המשפחה בין שתי דמויות נשיות מכונפות. מתחתיהן, מעל העמודים, כתובת רבתי המנציחה את פרנצ'סקו פיזאני, אבי המשפחה שהקים את הבניין. האפריז הדורי שמעל העמודים התחתונים מקיף את ראש הקומה התחתונה סביב. המרווחים שבין העמודים בחזית הבניין, בשתי הקומות, סגורים בבנייה, בעוד שבחזית האחורית הם פתוחים, ויוצרים מבואה של ממש בקומה התחתונה, ומרפסת מרווחת בעליונה. 

האולם המרכזי (salone) של הקומה העיקרית מעוצב באופן שבו ארבעה עמודים חופשיים ושמונה חצאי עמודים אחוזים מחלקים אותו במערך יוצא דופן כדי לשאת את התקרה המקומרת. מערך זה גם יצר שמונה גומחות בצורת אפסיס בקירות האולם, שבהן הוצבו פסליו של הפסל אלסנדרו ויטוריה, המתארים את ארבע העונות. 

בתוכנית שפרסם פלאדיו בספרו מתוארים גם שני אגפים צדדיים לבניין בגובה של שתי קומות, שנועדו עבור מתקני המשק, אך אין עדות שתוכנית זו הוצאה אי-פעם אל הפועל.

ראו גם
------

* הווילות הפלדיאניות בוונטו

לקריאה נוספת
------------

* אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 146.

* Bruce Bucher, Andrea Paladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 112-117.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה פיזאני (מונטניאנה)** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שני, פרק 14, עמ' 72.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 242779658
* WorldCat (עם VIAF): 242779658

 |