**הרנסאנס של צ'ארלסטון** (באנגלית: **Charleston Renaissance** ) הוא תקופה בין מלחמות העולם הראשונה והשנייה שבה העיר צ'ארלסטון, דרום קרוליינה, חוותה פריחה באמנויות כאשר אמנים, סופרים, אדריכלים ואנשי שימור היסטורי התאחדו כדי לשפר ולייצג את עירם. הרנסאנס של צ'ארלסטון היה קשור לתנועה האמנותית הגדולה יותר בין המלחמות הידועה בשם הרנסאנס הדרומי שלזכותה דירבון תעשיית התיירות של העיר.

היסטוריה
--------

אליס רוונל סמית׳, בית הכומר
מאז הכרזת העצמאות האמריקאית, צ'ארלסטון הייתה אחת מעשר הערים הגדולות באמריקה. אבל, מלחמת האזרחים הרסה את שגשוגה של העיר, והתוצאות הכלכליות נמשכו במהלך תקופת השיקום עד תחילת המאה ה-20. עם זאת, החל בסביבות מלחמת העולם הראשונה, העיר חוותה התחדשות באמנויות, כאשר קהילת האמנות המקומית עבדה על שיפור עירם וייצוגה באמצעי תקשורת שונים. הרנסאנס של צ'ארלסטון תרם לעלייתם של מוסדות אמנות כמו מוזיאון ג'יבס לאמנות (שצמח מהגלריה של אגודת קרולינה לאמנות) ואגודת השירה של דרום קרוליינה. התהליך נמשך במהלך השפל הגדול עד מלחמת העולם השנייה.

בין הסופרים הקשורים לתנועה ניתן למנות את דובוס הייוורד (מחבר הספר שעליו התבססה האופרה פורגי ובס), ג'ון בנט (מחבר היצירה המדעית הראשונה על שפת הגולה), הסופרות ג'וזפין פינקני וג'וליה פיטרקין, המשוררים הרווי אלן, הלן פון קולניץ הייר, וביאטריס רוונל, והמחזאית דורותי הייוורד.

במישור המוסדי, לורה בראג הפכה לאישה הראשונה שניהלה מוזיאון לאמנות במימון ציבורי באמריקה כאשר הפכה למנהלת מוזיאון צ'ארלסטון.

עם זאת, הרנסאנס של צ'ארלסטון קשור באופן הדוק ביותר לאמנויות החזותיות. ארבעת האמנים המובילים של התנועה הם אלפרד האטי, אליס רוונל הוגר סמית', אנה הייוורד טיילור ואליזבת אוניל ורנר מתוכם, סמית' וורנר היו ילידי צ'ארלסטון, בעוד שטיילור הגיע ממקומות אחרים במדינה והאטי הגיע מניו יורק. אמנים חזותיים אחרים הנחשבים לחלק מהתנועה כוללים את אדווין הארלסטון, אן טיילור נאש וויליאם פוסי סילבה. אמנים מבקרים כמו אלן דיי הייל, גבריאלה קלמנס, אדוארד הופר וצ'יילד האסאם נכללים לפעמים בקבוצה.

ציורי השמן, צבעי המים וההדפסים של אמני הרנסאנס של צ'ארלסטון תיעדו את צ'ארלסטון ואת מחוז דרום קרוליינה ברחבי העיר באמצעות נופים רומנטיים, מחקרים ארכיטקטוניים וסצנות של חיי היומיום בעבר ובהווה. האמנים התמחו בהדפסים, לרבות תחריטי עץ ואבן, שנמכרו ביתר קלות לתיירים ולמבקרים אחרים וסייעו להפצת הדימויים של התנועה ברחבי הארץ. בהשפעת חלקית מאמנים אורחים הייל וקלמנטס - הקימו את מועדון החרטים של צ'ארלסטון כדי לקדם את יצירת ההדפס כמדיום.

סמית', ורנר ואחרים גם התאגדו כדי לקדם את שימור המבנים ההיסטוריים שנותרו בעיר. אגודת השימור של צ'ארלסטון הוקמה בשנות העשרים של המאה ה-20, ובשנת 1928 נוסד מוזיאון "הבית ההיסטורי" הראשון של העיר. בשנת 1931 זכתה העיר למחוז ההיסטורי הראשון שלה, אשר הטילה מגבלות ייעוד על כל המבנים ההיסטוריים בחלק התחתון של חצי האי צ'ארלסטון.

ב-1998, מוזיאון מחוז גרינוויל לאמנות הציג תערוכה גדולה, "הרנסאנס צ'ארלסטון", אשר נדדה לאחר מכן למוזיאונים בקולומביה, צ'ארלסטון ואוגוסטה (ג'ורג'יה) במהלך שלוש השנים הבאות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jim Stephens June 12, 2013 April 16th, 2020, An Introduction to Charleston Renaissance Art | The Florence County Museum (ב־American English)
2. ↑  "The Gibbes Museum of Art Hosts Charleston Renaissance Symposium"
3. ↑  Hutchisson, James M. and Harlan Greene, eds. Renaissance in Charleston: Art and Life in the Carolina Low Country, 1900–1940. University of Georgia Press, 2003.
4. ↑  Charleston Renaissance, www.tfaoi.com
5. ↑  Allen, Louise Anderson. A Bluestocking in Charleston: The Life and Career of Laura Bragg
6. ↑  The Charleston Renaissance, www.tfaoi.com