recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אתלט מטפס בחבל במרכז קניות בליון
**טיפוס בחבל** הוא ספורט בו המשתתפים צריכים לטפס על חבל התלוי אנכית באמצעות ידיהם בלבד. תחרויות טיפוס בחבל נערכות על ידי כוחות משטרה וכיבוי אש ברחבי העולם, וכן ענף ספורט זה זוכה לעניין מחודש בצרפת שם נערכות תחרויות בקניונים ובמרכזי קניות. הענף פופולרי במיוחד בצ'כיה וחובבי הספורט מקיימים אליפויות מקומיות וארציות משנת 1993.

היסטוריה ותיאור התחרות
----------------------

עד לאולימפיאדת 1932 (כולל) ענף הטיפוס בחבל נכלל כחלק מתחרויות האתלטיקה האולימפיים. בארצות הברית נערכו אליפויות טיפוס בחבל שאורכו נע מ-6 ועד 7.5 מטרים וקוטרו כ-3.8 סנטימטרים. התחרויות נערכו על ידי איגוד האתלטים החובבים ועל ידי ה-NCAA עד לתחילת שנות השישים ומאז בוטלו. במשחקים אולימפיים שנערכו בארצות הברית המתחרים טיפסו על חבל באורך 7.62 מטרים (25 רגל), ואילו במשחקים האולימפיים באירופה אורך החבל נקבל ל-8 מטרים (26.3 רגל). כמעט בכל התחרויות, המדד לניצחון היה הטיפוס לראש החבל בזמן הקצר ביותר, המתחרים היו מתחילים את הטיפוס ממנח של ישיבה וטיפסו על החבל רק באמצעות הידיים והזרועות. הותר לספורטאים לבעוט ברגליים כדי להשיג תנופה. באולימפיאדת אתונה הראשונה בעת החדשה המתחרים נמדדו לא רק לפי משך זמן הטיפוס אלא גם לפי טכניקת הטיפוס שלהם (למשל אחיזת החבל בשתי הידיים והנפת הגוף במאונך לחבל הוסיפה לדרגת הקושי). בכל התחרויות האולימפיות האחרות עד לשנת 1932 הניצחון בטיפוס בחבל נקבע אך ורק לפי זמן הטיפוס. 

בראש החבל הותקן מעין טמבורין בתוך תושבת ובו המטפס נגע בהגיעו לפסגה. מספר מודדים עמדו עם שעוני עצר ומדדו את זמן הטיפוס לכל אתלט ובסופו של דבר היה מתבצע ממוצע. עם השנים, פותחו אמצעי מדידה אלקטרוניים למדידת הטיפוס בחבל ואתלטים שונים חשבו שיש להוסיף אותו לתחום מקצועות השדה והמסלול ולא לתחום האתלטיקה הקלה. שיא העולם בטיפוס בחבל שאורכו 20 רגל (כ-6 מטר) הוא 2.8 שניות, שיא שהושג על ידי דון פרי מארצות הברית בשנות החמישים.

שיאי עולם
---------

* לפי ספר השיאים של גינס נקבע שיא טיפוס בחבל לפי החוקים לעיל: למטפס יש 60 שניות לעלות שוב ושוב על החבל, אורך החבל הוא 5 מטרים והטיפוס מתחיל מתנוחה של ישיבה. את השעון מאפסים כאשר המטפס יורד בחבל וסוכמים יחד את כל זמני העלייה עד למקסימום של 60 שניות. לפי שיטה זו השיא בטיפוס בחבל נקבע על ידי מרקוס בונדי ב-31 בינואר 2010 שהצליח לטפס 27.8 מטרים או 5.5 עליות חבל ב-60 שניות.
* בטיפוס בחבל באורך 20 מטרים נקבע שיא בשנת 2007 בליון שבצרפת על ידי אלש נובאק מצ'כיה, הוא טיפס על החבל ב-25.85 שניות.
* בטיפוס בחבל באורך 14 מטרים נקבע שיא בשנת 2010 גם על ידי אלש נובאק מצ'כיה, את הטיפוס השלים ב-14.03 שניות.
* אלש נובאק אף קבע שיא בטיפוס בחבל באורך 8 מטרים - 4.87 שניות.

ראו גם
------

* התעמלות
* חבל (אקרובטיקה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיפוס בחבל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  טיפוס בחבל - היסטוריה ומדדים
**מועדון רוגבי אשקלון** היא קבוצת רוגבי ישראלית מהעיר אשקלון, המשחקת בליגה הבכירה בישראל. הקבוצה זכתה בשלוש אליפויות ארציות.

היסטוריה
--------

בשנת 1996, בעזרת עזרי אימון הכוללים 2 כדורים בלבד הקים המאמן דימיטרי סקובלב את קבוצת הראגבי באשקלון. הקבוצה, שהורכבה מבני נוער וילדים צברה ניסיון והגיעה להשגים בליגת הנוער. כיום מחזיקה הקבוצה ב-3 אליפויות ארציות לנוער. 

באמצע שנות ה-2000, שונה הרכב הקבוצה, כאשר מספר שחקני בוגרים מקבוצת הרוגבי של ראשון לציון המפוארת ("ראשון פאנטומס") הצטרפו לקבוצה הצעירה באשקלון. מאז, נכנסה הקבוצה לליגת הבוגרת, התחזקה, והיום קבוצת הרוגבי של אשקלון היא מהחזקות בליגה. בשנת 2003 רוב חברי קבוצת הנוער היו שחקני נבחרת ישראל בראגבי, וחזרו משהיות במחנות אימונים באילת ובחו"ל.

בשנים מאז השתתפה הקבוצה בליגת הבוגרים הגיעה להישגים רבים בטורנירים שונים כגון טורנירי שביעיות, "סופר 10" וכמובן במשחקי ליגה וגביע, וכן בטורנירים לקבוצות גיל של עד 12, עד 14, עד 17 ועד 20, וכן השתתפה בטורניר רוגבי עשיריות באיביזה (אורכב 03.10.2015 בארכיון Wayback Machine) בשנים 2016-17. 

כך המשיכה וממשיכה הקבוצה לגייס ילדים ובני נוער רבים שיהוו את עמוד השדרה של הקבוצה – את עתידה.

בניגוד לשאר הקבוצות בליגה, המורכבות בעיקר מיוצאי ארצות אנגלו-סקסיות שונות, מאופיינת הקבוצה משחקנים יוצאי מדינות שונות. בכך מוסיפה הקבוצה ססגוניות וצבע לליגת הרוגבי בישראל.

קבוצת הרוגבי באשקלון מאופיינת בגישה שונה לאימונים משאר הקבוצות בליגה, והבולט הוא האימונים עצמם בהם מתאמנים הנוער והבוגרים יחדיו, דבר המאחד את הקבוצה מצד אחד, ומחשל ומחזק את הנוער מצד שני. הנוער מקבל פידבקים ועזרה לא רק מהמאמן, אלא גם מהסגל הבוגר בקבוצה.

תארים והישגים
-------------

מחזיקת גביע המדינה 2011-12.

צוות מקצועי
-----------

בראש הצוות המקצועי עומדים דימיטרי סוקובלב (לשעבר שחקן נבחרת ברית המועצות) ולי מאנו (בעברו שחקן במועדונים בסמואה, אוסטרליה וניו זילנד) שמאמנים את קבוצות הנוער, הבוגרים והנשים.

במהלך הקריירה, אימן סקובלב את נבחרת הנוער ואף את נבחרת ישראל הבוגרת.

האימונים מתקיימים במתחם אימונים, מרכז ספורט שמשון. רח' יעקב גרופר 15 אשקלון (מתנ"ס וולדנברג).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הפועל אשקלון ברוגבי (בעברית ובאנגלית) (אורכב 14.12.2015 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד יבורסקי, האם נבחרת הרוגבי המקומית תביא גביע ראשון לאשקלון?, ‏18.3.2011
2. ↑  ליאור אבני, האו"מניקים מפיג'י העלו את אשקלון על מפת הרוגבי, ‏30.3.2011
3. ↑  אמיר שהם, ראגבי ישראל: יש רק עוד מקום אחד, ‏4.2.2010
4. ↑  גייל מיכאלי, עומר בנעים הנציג שלנו ברוגבי, ‏27.7.2017
האפיפיור **אינוקנטיוס התשיעי** (בלטינית: **Innocentius IX**;‏ 20 ביולי 1519 - 30 בדצמבר 1591), נולד כ**ג'ובאני אנטוניו**. היה האפיפיור בין 29 באוקטובר ל-30 בדצמבר 1591.

לפני כהונתו כאפיפיור, היה עורך דין, דיפלומט ומנהלן בכיר בזמן כהונתו של האפיפיור הקודם, גרגוריוס הארבעה עשר.

אינוקטיוס נולד בשנת 1519 בבולוניה שבאיטליה, לאחר שמשפחתו היגרה מצפון המדינה. למד משפטים באוניברסיטת בולוניה ושם קיבל תואר דוקטור במשפטים. לאחר מכן עבר לרומא ועלה בסולם הדרגות הדתי. בשנת 1560 מונה לבישוף. בשנת 1572 הפך לקרדינל.

כיהן כראש הפטריארכיה הלטינית בשנים 1572–1585.

בשנת 1591 מונה לאפיפיור, וכיהן בתפקיד זה רק כחודשיים. הוא הספיק למנות מספר קרדינלים לתפקידם ולעזור בניהול מלחמות הדת בצרפת, אך מותו לא אפשר לו לממש את תוכניותיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינוקנטיוס התשיעי** בוויקישיתוף
* אינוקנטיוס התשיעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אינוקנטיוס התשיעי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**גרגוריוס הארבעה עשר** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**קלמנס השמיני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397418005171
* BNE: XX1545484
* GND: 129942235
* ICCU: RMLV023063
* ISNI: 0000 0000 6136 3623
* LCCN: n97023692
* NLP: A36189662
* NTA: 072482621
* SNAC: w68658vs
* SUDOC: 145122115
* ULAN: 500354030
* VcBA: 495/28789
* VIAF: 33091014
* WorldCat: lccn-n97023692

 |
אודיסאוס מחזיר את כריסאיס לאביה (קלוד לורן, 1644).
במיתולוגיה היוונית, **כריסאיס** (ביוונית עתיקה: **Χρυσηΐς**) היא אישה טרויאנית, בתו של כריסס. כריסאיס, שמה כביכול ב"איליאדה" של הומרוס, פירושו פשוט "בתו של כריסס"; סופרים מאוחרים יותר מציינים את שמה האמיתי, **אסטינומה** (אנ')‏ (**Ἀστυνόμη**). המשורר הביזנטי יואנס צצס מתאר אותה כ"צעירה ורזה מאוד, עם עור חלבי; היה לה שיער בלונדיני ושדיים קטנים; בת תשע-עשרה ועדיין בתולה".

מיתולוגיה
---------

אסטינומה נשלחה על ידי אביה לשם הגנה, או, על פי אחרים, כדי להשתתף בחגיגת פסטיבל ארטמיס בתֵּבֵּה הקיליקית (אנ') או בלירנסוס, שם נלקחה כשבויה על ידי אכילס.
לטענת כמה, היא הייתה אשתו של אאטיון, מלך לירנסוס (אנ') (בדרך כלל מתואר כשליט של תבאי הקיליקית הסמוכה) שנהרג על ידי בנו של פלאוס (אנ') במהלך מלחמותיו נגד בעלות בריתה של טרויה.

בספר הראשון של "האיליאדה", במהלך חלוקת השלל שהביא אכילס, היא נמסרה לאגממנון בהחלטה פה אחד לנוכח משרתו המלכותית. כפרס מלחמה, אגממנון, שהודה שהיא יפה יותר מאשתו קליטמנסטרה, שעבד את כריסאיס וסירב לאפשר לאביה לשלם עבורה כופר, למרות שכהן אפולו הציע למלך המיקני מתנות זהב וכסף. בעקבות זאת, שלח אפולו מגפה ששטפה את צבאות יוון, ואגממנון נאלץ להחזיר את כריסאיס כדי להביא לסוף המגפה. הוא שלח את אודיסאוס להחזיר את הנערה לכריסס. אגממנון פיצה את עצמו על אובדן זה בכך שלקח את בריסאיס מאכילס, מעשה שפגע באכילס, שבתגובה לכך סירב לקחת חלק נוסף במלחמת טרויה.

לאחר ההתקפה על רסוס (אנ') וצבאות תראקיה שלו, הגיע כריסס ליוונים כדי להודות להם על כך שהחזירו את בתו, אסטינומה. בגלל אדיבות זו, ומכיוון שידע שבתו קיבלה יחס ראוי, הוא החזיר אותה לרשותו של אגממנון. אגדה יוונית מאוחרת יותר, שנשתמרה ב"Fabulae" של גאיוס יוליוס היגינוס (אנ'), מצינת שהיה לה בן שנקרא על שם אביה על ידי אגממנון. בעיר תבאי באסיה הקטנה, כריסאיס ילדה את כריסס (אנ') והכריזה עליו כבן של אפולו. הדבר קרה כאשר שוחררה לזמן קצר כאסירה והורשתה לחזור לעיר הולדתה.

כמה שנים אחר כך, כאשר ילדי אגממנון, אורסטס ואיפיגניה מצאו מקלט באי סמינתוס, עתה ביתם של כריסאיס ומשפחתה, היא הציעה למסור את הנמלטים למלך תואס (אנ'). בנה כריסס, שגילה כי הם אחיו למחצה, עזר להם להרוג את המלך הטאורי (אנ').

בספרות מימי הביניים, פותחה כריסאיס לדמות "כרסידה" (אנ').
יצירת האמנות "I Modi"‏ (אנ') (בלטינית: "הדרכים"), ספר אירוטי מתקופת הרנסאנס, מציגה את כריסאיס בתנוחה מינית אחת מתוך סדרת תנוחות מצוירות בתחריטים.
כריסאיס היא הדמות "המוזהבת" באפוס האלכימי מתקופת הבארוק שנקרא על שמה, "Chryseidos Libri IIII"‏ (1631).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסאיס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגיית השם ביוונית: כריסא**יס**, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).
2. ↑  בלקסיקון של הסיכיוס מאלכסנדריה (אנ'); ב"כרונוגרפיה" של יואנס מלאלס; אצל אוסטאתיוס מסלוניקי (אנ'), פרשן של הומרוס.
3. ↑  יואנס צצס. *Antehomerica, 353-355*
4. ↑  דיקטיס איש כרתים (אנ')‏, ספר 2, פסקאות 17, 19.
5. ↑  דיקטיס איש כרתים, ספר 2, פסקה 28.
6. ↑  הומרוס, **איליאדה**, שיר ראשון, 368–412.
7. ↑  דיקטיס איש כרתים, ספר 2, פסקה 47.
**הפועל גבעתיים** היא קבוצת כדורסל ישראלית המשחקת בליגה ב' מחוז תל אביב ומשמשת כקבוצת הבת של הפועל רמת גן/גבעתיים מהליגה הלאומית בכדורסל.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם על ידי מיכה שמבן בשנת 1986, תחילה כמחלקת נוער ובהמשך בקבוצת בוגרים שהתבססה על שחקני הבית שגדלו באגודה.

רגע השיא של הקבוצה היה בעונת 1992/1993. שנה קודם לכן העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו ללאומית א' בכדורסל ובעונתו הראשונה בליגת העל הצליחה הקבוצה להעפיל לגמר גביע המדינה בכדורסל שם נוצחה בידי הפועל תל אביב 65-71.

שנה לאחר מכן נשארה הקבוצה בליגה לאומית א' לאחר שניצחה במחזור הסיום את מכבי חיפה.

בעונת 1994/5 נשרה הקבוצה לליגה השנייה אחרי 3 שנים בלאומית א', באותה העונה שברה גבעתיים את שיא הנקודות לקבוצה במשחק ליגה לאחר
שקלעה כ-166 נקודות בניצחון 166-78 על בית"ר רמת גן במחזור ה12 באותה העונה.

הפירוק
------

בשנת 1999 התפרקה הקבוצה, ונמחקה מהאיגוד עקב בעיות ניהול וחוסר תקציב.

הקמה מחדש
---------

שנתיים מאוחר יותר בשנת 2001 הוקמה הקבוצה מחדש והחלה לשחק בליגה א'. בשנת 2002 העפילה הקבוצה לליגה הארצית ובשנת 2005 שבה הפועל גבעתיים לליגה הלאומית אחרי 6 שנות היעדרות.

בסיום עונת 2006 -2007 נשרה הפועל גבעתיים לליגה הארצית אחרי שנתיים בהן שיחקה בליגה הלאומית.
בסיום עונת 2008-2009 ירדה הקבוצה מהליגה הארצית אל ליגה א'.

בסיום עונת 2012-2013 העפילה הפועל גבעתיים לליגה הארצית אחרי היעדרות של 4 שנים.

בסיום עונת 2013-14 התאחדה הקבוצה עם הפועל רמת גן, תחת השם **הפועל רמת גן-גבעתיים**.
האגודה ממשיכה להחזיק בקבוצת בוגרים תחת השם **הפועל גבעתיים רמת גן**, שבעונת 2015-2016 משתתפת בליגה ב' (מחוז תל אביב), ליגת הכדורסל החמישית בחשיבותה. מארחת את משחקיה באולם "מיכה שמבן" בגבעתיים.

לאגודה מחלקת נוער בעלת 14 קבוצות ילדים ונוער ו-9 בתי ספר לכדורסל.

### שחקני עבר בולטים

* יובל אשכנזי
* שרון שרקזי
* מור נעמן
* אדי פיליפס
* עמוס פרישמן

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הפועל גבעתיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארצית צפון(?): מה מבשלות רמת גן וגבעתיים?, ספסל
**אינוורסיית קרקע** (באנגלית: **Surface temperature inversion**) היא תופעה אקלימית שבה שכבת האוויר הקרובה לקרקע קרה יותר משכבת האוויר שמעליה. אינוורסיית קרקע היא סוג של אינוורסיה המתהווה בגובה נמוך מאוד (בסיסה מתחת ל-100 מטר) עקב התקררות קרינתית חריפה של השכבה הסמוכה לקרקע במהלך שעות הלילה. מכיוון שהאוויר הוא מוליך חום גרוע הרי ששכבת האוויר הסמוכה לקרקע מעבירה אליו את החום (ומתקררת) מהר יותר מאשר שכבת האוויר שמעליה מעבירה אליה את החום. לתנאים הטופוגרפיים יש השפעה על האינוורסיה שכן שכבת האוויר הקרה נוטה להיאגר בעמקים. לרוב נשברת האינוורסיה הקרקעית עם התחממות השכבה הסמוכה לקרקע במהלך שעות היום.

התנאים המסייעים להתהוות אינוורסיית קרקע
---------------------------------------

* השפעת מערכת לחץ גבוה המדכאת התכנסות וערבול אנכי.
* היעדר לחות - לחות גבוהה עשויה להביא להתעבות ושחרור חום כמוס (מה שעשוי להתבטא בערפל קרינתי), כמו כן אדי מים נחשבים לגז חממה.
* מסיבה דומה לסעיף הקודם, היעדר עננות.
* היעדרם של משבי רוח.
* לילות ארוכים (זאת אחת הסיבות שאינוורסיות קרקע נפוצות וחריפות יותר בסתיו ובחורף).

בשל גובהן הנמוך אינוורסיות הקרקע נוטות ללכוד כמויות גדולות במיוחד של זיהום אוויר.

ראו גם
------

* מטאורולוגיה - מונחים
* אינוורסיה (מטאורולוגיה)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אינורסית קרקע** |
**כריסופולי** (ביוונית: **Χρυσούπολη**, בטורקית: **Sarışaban**, בבולגרית: **Саръшабан**) היא עיר בצפון מזרח יוון בחבל מזרח מקדוניה ותראקיה השוכנת 25 ק"מ מקוואלה ומקסנתי ו-10 ק"מ מנמל התעופה הבינלאומי "אלכסנדר הגדול"(אנ'). בשנת 2011 התגוררו בעיר כ-16,000 תושבים. כ-40% מהם הם יוונים פונטים, צאצאי נוודים סָרַקַטְסָאנִים שהגיעו לאזור כפליטים מאסיה הקטנה ומתראקיה.

היסטוריה
--------

ב-1375 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית בראשות הסולטאן מוראט הראשון ובמהלך המאה ה-17 הוקם במקום כפר בשם **סארי סאבאן**. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת בולגריה ובמהלך מלחמת הבלקן השנייה ב-11 ביולי 1913, נכבש על ידי צבא ממלכת יוון. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרפה בולגריה למדינות הציר בחותמה על ההסכם התלת-צדדי. ב- 6 באפריל 1941 פלשו הגרמנים ליוון דרך בולגריה וממלכת יוגוסלביה, כבשו אותה ומסרו את שטחי תראקיה המערבית, מקדוניה המזרחית ובכלל זה הכפר כריסופולי לחזקת בולגריה.
באוקטובר 1944 הוחזר היישוב לחזקת היוונים ובשנת 1946, הוכר כרשות מקומית.

כלכלה
-----

בתקופת האימפריה העות'מאנית הייתה העיר תחנת מעבר לסוחרים והכילה חאן, מאפיות ובתי מסחר אשר שרתו את החולפים דרכה. בימינו מהווה העיר מרכז חקלאות שלחין; עיקר הגידולים הם תירס, שעועית, אספרגוס וקיווי. כמו כן קיימת תעשייה זעירה בתחום הקרמיקה.

הקהילה היהודית
--------------

 ערך מורחב – **יהדות יוון**  

בעיירה הציורית סרה שאבאן התגוררו בפרוץ מלחמת העולם השנייה מספר משפחות יהודיות. באפריל 1941 נמסר השטח לחזקת ממלכת בולגריה וב-22 בפברואר 1943 נחתם הסכם בין ממשלת בולגריה לגרמנים, אשר השלב הראשון בו היה שילוח 12,000 יהודי תראקיה ומקדוניה הוארדארית אל מחנות ההשמדה. ב-4 במרץ 1943 בוצעה אקציה בכל רחבי תראקיה על ידי שוטרים וחיילים בולגרים. הבולגרים הבטיחו לנציגי גרמניה הנאצית לעצור את כל היהודים בשטחים הנתונים לשליטתם ועל כן, שלחו כוח צבאי מיוחד לעיירה המרוחקת אשר עצר באישון ליל 11 מבני הקהילה היהודית. העצורים הוסעו ברכבות פתוחות לדופניצה, ממנה ללום, משם במעבורת דרך הדנובה לווינה ודרכה אל מחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודי העיירה נרצחו מיד עם הגיעם למחנה.

ערים תאומות
-----------

* בולגריהבולגריה זלאטוגרד, בולגריה
.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסופולי** בוויקישיתוף
* גדעון רפאל, "יהדות יוון בשואה", באתר המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ.
* מוטי כנרי, ‏צפון יוון: סיפורם הטרגי של יהודי תראקיה, באתר GoTravel

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקהילה היהודית ביוון, "תקציר-שואת יהודי יוון", באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
2. ↑  מיכאל בר-זוהר,  **הרכבות יצאו ריקות**, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 86.
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אינוקאי. 
**אינוקאי צויושי** (ביפנית: 犬養 毅;‏ 20 באפריל 1855 - 15 במאי 1932) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-29.

ראשית חייו
----------

אינוקאי נולד למשפחת סמוראים בכפר ניוואסה שבנחלת ביזן (כיום מחוז אוקיאמה) ולמד באוניברסיטה טוקיו. תחילה עבד אינוקאי כעיתונאי, והצטרף לצבא היפני הקיסרי במשימתו לדיכוי מרד סצומה, משם דיווח לעיתונו.

קריירה פוליטית
--------------

אינוקאי היה ממקימי מפלגת ריקן קוקומינטו ב-1882, בעלת אידאולוגיה ליברלית שהתנגדה לשליטת בני צ'ושו וסצומה בפוליטיקה היפנית. אינוקאי נבחר לבית הנבחרים של יפן ב-1890, בפעם הראשונה מתוך שבע עשרה פעמים.

תפקידיו הממשלתיים הראשונים היו שר החינוך בממשלתו הראשונה של אוקומה שיגנובו ב-1898, ושר התקשורת בממשלתו השנייה של ימאמוטו גונבאה.

מפלגת ריקן קוקומינטו הפכה ב-1922 למפלגת קאקושין קוראבו, שחברה למפלגות נוספות להקמת קואליציה עם ממשלתו של קאטו טקאקי ב-1924. בתקופה זו כיהן אינוקאי בתפקיד שר התקשורת פעם נוספת. לאחר מכן התמזגה קאקושין קוראבו עם מפלגת ריקן סייוקאי, ואינוקאי המשיך בה בתור חבר בכיר. לאחר מותו הפתאומי של טנאקה גיאיצ'י ב-1929, תפס אינוקאי את מקומו כמנהיג המפלגה.

### כהונתו כראש הממשלה ומותו

אינוקאי התמנה לראש ממשלת יפן ה-29 ב-13 בדצמבר 1931. באותה עת הייתה יפן נתונה במשבר כלכלי בעקבות השפל הגדול, והיא שבה לתקן הזהב. ממשלתו של אינוקאי נקטה בצעדים מיידיים לשיקום הכלכלה, ואסרה על יצוא זהב. עם זאת, אינוקאי לא הצליח לקצץ בהוצאות הצבא, ואף לא למנוע פעילות צבאית בסין בעקבות תקרית מוקדן. מאבקו של אינוקאי בממסד הצבאי הגיע לשיאו בהתנקשות בחייו במהלך ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932, שלמעשה סימל את סופו של השלטון האזרחי ביפן עד אחרי מלחמת העולם השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינוקאי צויושי** בוויקישיתוף
* אינוקאי צויושי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אינוקאי צויושי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263125605171
* BnF: cb17038603c (data)
* CiNii: DA0441138X
* GND: 11909651X
* ISNI: 0000 0000 8365 961X
* LCCN: n82086376
* NDL: 00020006
* NLP: A37132714
* NTA: 089960912
* SUDOC: 073705136
* VIAF: 25405256
* WorldCat: lccn-n82086376

 |
"**אינזיך**", וכן "**אינזיכסטן**", היה כינוי לחבורת משוררי יידיש שפעלו בארצות הברית באמצע המאה העשרים.

המילה "אינזיך" ביידיש פירושה "בתוך עצמך", וחבורת המשוררים הללו אימצו את הכינוי כביטוי להשקפתם הספרותית. ראשית פעילותה של החבורה הייתה בשנת 1920, כאשר הם הוציאו לאור אסופת שירים "אינטרוספקטיביים", כלומר - המשקיפים פנימה, אל תוך נפשו של המשורר, ומוותרים במידה רבה על המציאות שמחוצה לו. האנתולוגיה הראשונה יצאה ב-700 עותקים ממוספרים בניו יורק בשנת 1920. עם המשוררים הבולטים בחבורת האינזיך נמנו יעקב גלטשטיין, אהרון ליילס, ברנרד לואיס, ראובן לודוויג, יעקב סטדלסקי ואחרים.

משוררי האינזיך כתבו שירה מודרנית ובהשפעת השירה המודרנית האנגלית והאמריקאית, הם שברו את המבנה המחורז והמסורתי. כך הם יצרו לראשונה ביידיש שירה חופשית, חרוז לבן ומקצבים חופשיים מכבלי המסורת הספרותית. החבורה השתלבה במהפך המודרניות שעבר על לשון היידיש באמצע המאה העשרים, באירופה ובאמריקה ערב מלחמת העולם השנייה. הם ראו את עצמם כמשוררים יהודים, שלשונם יידיש, שהיא חלק מן התרבות האירופית-אמריקנית הכוללת. הם ראו בלשון היידיש המודרנית לשון שהשתחררה מכבלי העבר, ויצאה לחופשי גם מן הגרמנית וגם מן העברית.

יחסה של חבורת אינזיך אל העברית היה עוין: הם ראו בעברית לשון זרה ושפה נוכרייה. מלחמת השפות שהלהיטה את הרחוב היהודי באירופה וגם בארץ ישראל לא נגעה אל משוררי האינזיך; הם ראו בלשון העברית גורם מכביד ומפריע להתפתחותה החופשית של היידיש, וכדי לקבע את יחסם השלילי אל העברית הם שינו את כתיב המלים העבריות ביידיש, שהיו נכתבות כצורתן העברית, וכתבו אותן בשיריהם בכתיב היידי הפונטי ומרובה התנועות. הם שאבו את השראתם ממשוררי יידיש קודמים כמו ה. לייוויק ויהואש, והתעלמו לגמרי ממשוררי ההשכלה והתחייה העבריים.

חבורת משוררי האינזיך הייתה רק התחברות לשעה, ולאחר כמה שנים פנה כל משורר ממרכיבי החבורה לדרכו השירית האישית. התקווה שתקום באמריקה תרבות יידיש חדשה לא התממשה, ולאחר השמדת יהדות אירופה נעלם גם קהל הקוראים שלהם. אחדים ממשוררי האינזיך התפרסמו גם בארץ וספריהם תורגמו לעברית. ובהם יעקב גלטשטיין, אהרון ליילס ואחרים.

משוררי האינזיך בעברית
---------------------

* **ובהגיע יאש**, יעקב גלטשטיין, רומן, תרגם שלמה שנהוד, 1957.
* **כשיאש נסע**, יעקב גלטשטיין, תרגום נוסף של דן מירון, 1994.
* **מכל עמלי**, שירים ופואמות של יעקב גלטשטיין, תרגם שלמה שנהוד, 1964.
* **משורר בניו יורק**, מבחר משירי יעקב גלטשטיין, תרגם בנימין הרשב, 1990.
* **שירת היחיד בניו יורק**, מבחר ממשוררי יידיש ובהם משוררי האינזיך באמריקה, תרגם בנימין הרשב, 2002.
* **אינטרוספקטיביזם בניו יורק**, מבחר משירי אהרון ליילס, תרגם בנימין הרשב, 1997.
* **שירים וחזיונות**, אהרון ליילס, תרגמו הרושבסקי הרשב ושמשון מלצר, 1960.
* **יאבדו שמים וארץ**, שירת האפוקליפסה היידית, תרגם עידו בסוק, 2002.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007413537205171
* VIAF: 14158066708108432659
* WorldCat (עם VIAF): 14158066708108432659

 |
**רקוויאם מס' 2 ברה מינור** הוא יצירה פרי עטו של המלחין האיטלקי שפעל בצרפת לואיג'י כרוביני, לטקסט הרקוויאם הקתולי. הרקוויאם נחשב לאחד מיצירותיו החשובות של כרוביני, אך לפחות טוב מן הרקוויאם הראשון של המלחין, וכמו רבות מיצירותיו של כרובני, ליצירה נשכחת.

חיבור היצירה
------------

כרוביני התבקש לכתוב רקוויאם על ידי הארכיבישוף של פריז בשנת 1834. זאת לאחר שהלה אסר באותה השנה על השמעת הרקוויאם הראשון של כרוביני בלוויות, בשל העובדה שהרקוויאם כלל מקהלה עם קולות נשיים. כרוביני, שהיה כבר מבוגר מאוד, נענה לבקשה אך לקחו לו שנתיים להלחין את הרקוויאם השני שלו, לקולות גבריים בלבד. בשנת 1836 הסתיימה הלחנת הרקוויאם, אולם הבכורה התבצעה רק לאחר שנתיים נוספות, ב-25 במרץ 1838, בפריז. הרקוויאם זכה להצלחה ולהערכה והושמע רבות בלוויות בצרפת, לרבות בלוויית המלחין עצמו, במרץ 1842. 

כמו רבות מיצירותיו של כרוביני גם הפופולריות של רקוויאם זה ירדה לאחר מותו של המלחין והיום ממעטים להשמיע אותו ומבכרים את הרקוויאם הראשון של כרוביני על פניו.

מוזיקה וביצוע
-------------

כמו הרקוויאם הראשון שלו, גם ברקוויאם זה כרוביני לא עשה שימוש בסולנים, אלא רק במקהלה, שכללה קולות גבריים בלבד. ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-55 דקות.

### הרכב

היצירה נכתבה למקהלת גברים של שלוש קולות, ללא סולנים, ולתזמורת הכוללת: 2 חלילים, פיקולו, 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 4 קרנות, 2 חצוצרות, 3 טרומבונים, 2 טימפני וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים).

סדר הפרקים
----------

1. Introitus et Kyrie
2. Graduale
3. Dies Irae
4. Offertorium
5. Sanctus
6. Pie Jesu
7. Agnus Dei

לקריאה נוספת
------------

* עדה ברודסקי (עורכת), **ספר הליטורגיקה**, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 170-177.

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4517957-8
* NLP: A25996083
* VIAF: 303460184
* WorldCat (עם VIAF): 303460184

 |
P' היא תמונת הנקודה P תחת האינוורסיה דרך המעגל.
בגאומטריה, **אינוורסיה** או **היפוך** היא העתקה של המישור אל עצמו, המחליפה את הפנים והחוץ של מעגל נתון C. העתקה זו, שיש לה חשיבות מרכזית במודלים אוקלידיים של הגאומטריה הפרויקטיבית, נחקרה לראשונה על ידי הגאומטריקן יעקב שטיינר בסוף המאה התשע-עשרה.

הגדרה
-----

אם מרכזו של המעגל C הוא הנקודה {\displaystyle O} ורדיוסו r, אז האינוורסיה מוגדרת כך שתעביר נקודה P אל הנקודה P' המצויה על הקרן המחברת את המרכז {\displaystyle O} אל P, באופן שמכפלת המרחקים של P ושל P' מ-{\displaystyle O} שווה לריבוע הרדיוס: {\displaystyle \ {\frac {|OP|}{r}}={\frac {r}{|OP'|}}}. מן ההגדרה נובע שהאינוורסיה מחזירה את הנקודה P' אל הנקודה P'. הנקודות P' ו-P' **צמודות** זו לזו ביחס למעגל.

על-פי תיאור זה, תמונתה של הנקודה {\displaystyle O} אינה מוגדרת, ולכן מקובל להוסיף למישור את "הנקודה באינסוף", שהיא זוגתה של {\displaystyle O}. ניתן להגדיר באופן דומה גם אינוורסיה ביחס לכדור, במרחב תלת-ממדי, או ביחס לכדור n ממדי.

במישור המרוכב, כאשר המעגל הוא מעגל היחידה, אינוורסיה של מספר מרוכב z היא ההופכי של הצמוד (כלומר הנקודה z עוברת ל-{\displaystyle {\frac {1}{\bar {z}}}})

האינוורסיה היא העתקה אנטיקונפורמית, כלומר, היא שומרת על זוויות בין ישרים ומעגלים (ועקומות בכלל), אך הופכת את האוריינטציה. כך יעברו מעגלים משיקים למעגלים (או ישרים) משיקים, ומעגלים מאונכים למעגלים (או ישרים) מאונכים.

פעולת האינוורסיה
----------------

אם P נמצאת על שפת המעגל, אז היא צמודה לעצמה, כלומר {\displaystyle P'=P}; בכל מקרה אחר, אחת משתי הנקודות הצמודות נמצאת מחוץ למעגל, ואחת בתוכו. אם P היא הנקודה שמחוץ למעגל ו-Q הנקודה על המעגל שבה נוגע המשיק PQ, אז P' היא הנקודה שבה פוגש הגובה היורד מ-Q במשולש {\displaystyle OPQ}, את היתר OP.

תכונתה החשובה ביותר של האינוורסיה, שהיא שומרת על מעגלים וישרים: כל מעגל וכל ישר עובר תחת העתקה זו למעגל או לישר. עם זאת, מרכזו של מעגל E העובר למעגל {\displaystyle E'}, בדרך כלל אינו עובר למרכזו של {\displaystyle E'}. מעגל שאינו עובר דרך {\displaystyle O}, עובר למעגל אחר שאינו עובר דרך {\displaystyle O}. ישר העובר דרך {\displaystyle O}, מועתק אל עצמו, ומעגל העובר דרך {\displaystyle O}, עובר לישר שאינו עובר דרך {\displaystyle O}. ישר או מעגל E החותך את C, יעבור לישר או מעגל {\displaystyle E'} החותך את C. מעגל המוכל ב-C, שאינו עובר דרך {\displaystyle O}, עובר למעגל מחוץ ל-C; מעגל המקיף את {\displaystyle O} עובר למעגל המכיל את C, ולהפך. אם האינוורסיה במעגל {\displaystyle O} מעבירה את המעגל E למעגל {\displaystyle E'}, אז לשלושת המעגלים האלו יש אותו ציר רדיקלי (במילים אחרות, המעגל E עובר למעגל מן המניפה הקואקסלית של {\displaystyle O} ו-E).

כל מעגל אפשר להעביר לכל מעגל אחר, באמצעות אינוורסיה במעגל מתאים (יחיד אם הם זרים או משיקים, שניים אם הם נחתכים). כל שני מעגלים שאינם נחתכים אפשר להעביר לזוג מעגלים בעלי מרכז משותף באמצעות אינוורסיה במעגל מתאים.

ראו גם
------

* הטלה סטריאוגרפית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינוורסיה** בוויקישיתוף
* אינוורסיה, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד פרייברט, **חידושים בגיאומטריה אוקלידית – תיאוריה של מרובע קמור ומעגל היוצר נקודות פסקל על צלעותיו, נספח א'**, הוצאת אקדמון, 2021
**רקוויאם פולני** היא יצירה פרי עטו של המלחין הפולני קשישטוף פנדרצקי, על פי טקסט הרקוויאם הקתולי (עם מזמורים רבים) בתוספת תרגום לפולנית של הטריסגיון - תפילה אותה אומרים בנצרות האורתודוקסית המזרחית. היצירה הולחנה במשך תקופה ארוכה, החל משנות השמונים, ועודכנה לאחרונה בשנת 2005. כל אחד מפרקי היצירה מוקדש לדמות או לאירוע בהיסטוריה הפולנית, ובכך יצירה זו היא יצירה לאומית ופוליטית, דבר זה מתבטא גם בשמה. הרקוויאם הפולני נחשב לאחת היצירות הידועות ביותר של פנדרצקי ולהלחנה חשובה של מיסת הרקוויאם.

חיבור היצירה
------------

בשנת 1980 ביקשה תנועת סולידריות, מפנדרצקי לכתוב יצירה לטקס הסרת הלוט מפסל במספנות גדנסק, לזכר ההרוגים במהומות נגד הממשלה של 1970 בהם נהרגו 42 מפגינים. פנדרצקי נענה לבקשה והלחין יצירה למילות ה"לקרימוסה", אותה הקדיש ללך ואלנסה, מנהיג תנועת סולידריות. את הלקרימוסה הרחיב פנדרצקי לרקוויאם שלם, שכל אחד מפרקיו הוקדש לאירוע או לדמות בהיסטוריה הפולנית. לדוגמה: הדיאס אירה הוקדש למרד ורשה, הרקורדרה למקסימיליאן קולבה וליברה מה לטבח יער קאטין. מוטיב לאומי נוסף קיים ביצירה בדמות אזכור להמנון פולין במהלך הרקורדרה. 

היצירה בוצעה בביצוע חלקי (8 פרקים בלבד) ב-1983 בוושינגטון, ובביצוע בכורה מלא ב-28 בספטמבר 1984 בשטוטגרט. בשנת 1993 הוציא פנדרצקי מהדורה חדשה ומעודכנת של הרקוויאם בתוספת פרק הסנקטוס, וב-2005 הוציא שוב מהדורה חדשה ובה פרק נוסף, "שיאקונה", שהוקדש לאפיפיור הפולני יוחנן פאולוס השני.

### ביצועים בישראל

פנדרצקי עצמו הגיע לישראל לנצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע של הרקוויאם הפולני פעמיים. הפעם הראשונה הייתה בדצמבר 1986, והיה זה הביצוע הראשון של הרקוויאם בישראל. לרגל יום הולדתו ה-80 של המלחין, בשנת 2014, הוא הוזמן שוב לישראל וניצח על סדרת קונצרטים של התזמורת הפילהרמונית בביצוע לרקוויאם המעודכן.

הרכב וביצוע
-----------

לביצוע היצירה נדרשים ארבעה סולנים: סופרן, מצו סופרן, טנור ובס, מקהלה גדולה של ארבע קולות ותזמורת גדולה הכוללת:

* סקיצת כלי קשת.
* כלי נשיפה - שלושה חלילים ואחד מהם מוכפל על ידי פיקולו, שלושה אבובים, ארבעה קלרינטים (שלושה ברה ואחד בס), שלושה בסונים, קונטרה-בסון, שש קרנות יער, ארבע חצוצרות, ארבעה טרומבונים וטובה.
* מחלקת כלי הקשה גדולה (19 כלים) לרבות - טימפני, תופים מסוגים שונים, שלוש מצילות ומצילתיים, גונג, קסילופון, שוט, תיבות סיניות, פעמונים מסוגים שונים ועוד.

זמן ביצוע של היצירה בגרסתה הראשונית הוא כ-95 דקות, ובגרסתה המעודכנת מעט יותר משעתיים.

סדר הפרקים
----------

* Introitus
* Kyrie
* Sequence
	+ Dies irae
	+ Tuba mirum
	+ Mors stupedit
	+ Quid sum miser
	+ Rex tremendae
	+ Recordare Jesu pie
	+ Ingemisco tanquam reus
	+ Lacrimosa
* Sanctus
* Ciaccona
* Agnus Dei
* Communion Lux aeterna
* Libera me, Domine
* Offertorium *Święty Boże, święty mocny*
* Finale Libera animas

לקריאה נוספת
------------

* עדה ברודסקי (עורכת), **ספר הליטורגיקה**, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 248-254.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "רקוויאם פולני" באתר מיוזיק בריינז
* אתר למנויים בלבד נעם בן זאב, קז'ישטוף פנדרצקי: איש ממלחיני האוונגרד לא הלך רחוק יותר ממני, באתר הארץ, 7 בפברואר 2014.
* פאתוס לאומי ברקוויאם פולני, ורד ברקת. ביקורת על היצירה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 1106e10d-49f7-4f67-8ef0-d9c4f7af5f17

 |
**מיגל ואן דאם** (בהולנדית: **Miguel Van Damme**; ‏ 25 בספטמבר 1993 – 29 במרץ 2022) היה כדורגלן בלגי ששיחק בעמדת השוער בקבוצת סרקל ברוז'.

קריירת מועדונים
---------------

ואן דאם הגיע למחלקת הנוער של סרקל ברוז' בשנת 2013. ב-5 באפריל 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1-0 למכלן במסגרת ליגת העל הבלגית לעונת 2013/2014. בתום עונת 2014/2015 ירד עם המועדון לליגה הבלגית השנייה. בעונת 2015/2016 היה השוער הראשון של המועדון בליגה הבלגית השנייה. בתום עונת 2017/2018 העפיל עם המועדון בחזרה לליגת העל הבלגית. בסך הכל ערך ואן דאם 40 הופעות ליגה במדי המועדון.

מחלתו ומותו
-----------

בחודש יוני 2016, במהלך בדיקה שגרתית לפני עונת 2016/2017, אובחן ואן דאם עם לוקמיה. שנה לאחר מכן מחלתו הייתה בנסיגה, והוא חתם על חוזה חדש בסרקל ברוז' עד ליוני 2019. על-אף שעדיין נדרש לטיפול תרופתי, הוא שיחק במסגרת הגביע הבלגי לעונת 2017/2018 במשחק נגד ראסינג גנק. בחודש ינואר 2020 חלה שוב בלוקמיה, והתבשר כי סיכויי ההישרדות שלו נמוכים. למרות זאת, הוא קיבל טיפולים אימונותרפיים, וב-16 ביוני 2020 חתם על חוזה חדש לעונה אחת בסרקל ברוז'. ב-18 באוקטובר 2021 חלה פעם נוספת בלוקמיה, ונלחם במחלה בפעם החמישית במהלך חמש שנים.

ב-29 במרץ 2022 מת ואן דאם ממחלתו בגיל 28.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיגל ואן דאם** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Leukemie vastgesteld bij Cercle Brugge-doelman Miguel Van Damme באתר HLN, ‏ 23 ביוני 2016 (בהולנדית)
2. ↑  Doelman Van Damme, die leukemie kreeg, verlengt bij Cercle Brugge באתר Sporza (בהולנדית)
3. ↑  Miguel Van Damme reageert op nieuwe opdoffer in strijd tegen leukemie: "We geven niet op, al zal het zéér moeilijk worden" באתר HLN, ‏ 25 בינואר 2020 (בהולנדית)
4. ↑  Miguel Van Damme verlengt contract bij Cercle: "Hopelijk snel weer tussen de palen" באתר Sporza, ‏ 16 ביוני 2020 (בהולנדית)
5. ↑  Opnieuw kankercellen vastgesteld bij Cercle-doelman Miguel Van Damme באתר Sporza, ‏ 18 באוקטובר 2021 (בהולנדית)
6. ↑  Doelman Miguel Van Damme (28) verliest oneerlijke strijd met leukemie: "Hij is naar zijn laatste match vertrokken" באתר Sporza, ‏ 29 במרץ 2022 (בהולנדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מיגל ואן דאם"**.
**מסימיליאנו רומי** (באיטלקית: **Massimiliano (Massimo) Romi né Max Romih**‏; 22 במאי 1893 – 24 באפריל 1979) היה שחמטאי איטלקי.

רומי היה ממוצא סלאבי, נולד באיסטריה, כיום בקרואטיה, והיה נתין של האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה האזור בו התגורר הפך לחלק מאיטליה. עם עליית הפשיזם הייתה מגמה לתת לשמות גוון איטלקי ולכן שינה רומי את שמו ממקס למסימיליאנו.

השתתפות באליפות השחמט של איטליה
-------------------------------

רומי השתתף מספר פעמים באליפות איטליה לשחמט. בשנת 1921 חלק מקום 5–6 (ניצח: דוד מרוטי), באליפות איטליה לשחמט בשנת 1931 הגיע שני (ניצח: סטפנו רוסלי די טורקו), הגיע למקום השלישי באליפות איטליה לשחמט לשנת 1934 (ניצח: מריו מונטיצ'לי), חלק מקום שני באליפות 1935 (ניצח: אנטוניו סאקוני). לאחר מלחמת העולם השנייה חלק מקום 16 באליפות איטליה לשחמט בשנת 1948, מקום תשיעי בשנת 1951, מקום שלישי בשנת 1954, מקום שני בשנת 1956 ולבסוף חלק מקום 12–15 בשנת 1970, בגיל 77. Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it

השתתפות בתחרויות אחרות
----------------------

רומי ניצח בתחרות סקרבורו בשנת 1925, Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it, הגיע למקום השלישי בתחרות הייר בשנת 1926 (ניצח: אברהם באראץ) , חלק מקום 5–7 בתחרות ספא 1926 (ניצחו: פרידריך זמיש וג'ורג' אלן תומאס) Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it, הגיע למקום השביעי בתחרות ונציה בשנת 1929 (ניצח: רודולף פיטשאק) Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it, הגיע למקום ה-16 בתחרות סן רמו בשנת 1930 (ניצח: אלכסנדר אלכין) , הגיע למקום הרביעי בתחרות פריז 1938 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה) Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it והגיע שני בתחרות רג'יו אמיליה בשנת 1947 (ניצח: אסטבן קאנאל)  .

השתתפות באולימפיאדות
--------------------

רומי השתתף כנציג איטליה בחמש אולימפיאדות רשמיות ובלתי רשמיות:

באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השח הבלתי רשמית בפריז בשנת 1924, שם חלק מקום 16–20 בתחרות הניחומים עם 6.5 נקודות (ניצח: קארל הרומאדקה), לאחר שבמוקדמות חלק מקום ראשון שני בבית בו שיחק. OlimpBase :: Chess Olympiad Paris 1924: consolation cup standings, www.olimpbase.org, OlimpBase :: Chess Olympiad Paris 1924: qualification group 9, www.olimpbase.org

* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח השלישי השיג תוצאה של +3 -9 =3 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), איטליה הגיעה למקום העשירי OlimpBase :: 1st Chess Olympiad, London 1927, Italy, www.olimpbase.org
* באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח השלישי השיג תוצאה של +5 -10 =3 איטליה הגיעה למקום ה-16 OlimpBase :: 4th Chess Olympiad, Prague 1931, Italy, www.olimpbase.org
* באולימפיאדת השחמט 1935, האולימפיאדה השישית שהתקיימה בורשה, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +5 -9 =3 OlimpBase :: 6th Chess Olympiad, Warsaw 1935, Italy, www.olimpbase.org.
* באולימפיאדת השחמט 1936, באולימפיאדה השלישית הבלתי רשמית שהתקיימה במינכן, בלוח הראשון השיג תוצאה של +6 -11 =3 OlimpBase :: unofficial Chess Olympiad, Munich 1936, Italy, www.olimpbase.org

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | לעוד מידע על שחמט ראו: פורטל שחמט |

* מסימיליאנו רומי, באתר צ'סגיימס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתחילת הדרך היו מספר אולימפיאדות "לא רשמיות" שלא נכללות במניין המסודר של פיד"ה. הראשונה במניין הרשמי היא לונדון, 1927
**רקוורה** (באסטונית: **Rakvere**; בגרמנית: **Wesenberg**, וזנברג) היא עיר בצפון אסטוניה, בירת מחוז לאנה-וירו. ממוקמת כ-20 קילומטרים מהמפרץ הפיני.

היסטוריה
--------

ההתיישבות באזור החלה בין המאה ה-3 למאה ה-5 לספירה. עדויות לכך אותרו במבצר הניצב במרכז העיירה. באזור הייתה התיישבות בשם *Tarvanpea*, אשר מוזכרת לראשונה בשנת 1226 בכרוניקה הליבונית של הנרי הלטבי. בשנת 1220, ממלכת דנמרק השתלטה על העיירה (וכל צפון אסטוניה) והקימה בה מבצר בשנת 1252. בשנת 1346 קיבל המסדר הליבוני לידיו את השלטון בצפון אסטוניה מהדנים.

במהלך מלחמת ליבוניה אשר התרחשה בין השנים 1558 עד 1581, הייתה רקוורה תחת שלטון רוסי. בסיום המלחמה, האימפריה השוודית השתלטה על העיירה. היא החזיקה בה עד שנת 1602, אז העיירה עברה לשלטון האיחוד הפולני-ליטאי. בשנת 1605 החזירו השוודים את השלטון בעיירה והחזיקו בו עד לשנת 1703, בה נשרפה העיירה במהלך המלחמה הצפונית הגדולה. בעקבות תוצאות המלחמה וחתימת חוזה נישטאד בשנת 1721, מוזגה העיירה אל תוך האימפריה הרוסית, שהחזיקה בה עד להכרזת העצמאות של אסטוניה בסיום מלחמת העולם הראשונה.

כיום קיים בעיירה בית תיאטרון הפעיל משנת 1940, אשר שרד את מאורעות מלחמת העולם השנייה.

קהילה יהודית
------------

ברקוורה התקיימה קהילה יהודית זעירה אשר מנתה כ-350 אנשים בשנת 1890. הקהילה הצטמצמה משמעותית ערב מלחמת העולם הראשונה, אך שבו אליה יהודים לקראת סיום המלחמה. בתקופה שבין שתי המלחמות נהנתה הקהילה משגשוג כלכלי ומספר מתושביה אף השתתפו בבחירות לקונגרס הציוני.

מרבית יהודי רקוורה נמלטו במהלך מלחמת העולם השנייה, לפני שהחל הכיבוש הנאצי באזור. בשנים שלאחר סיום המלחמה גרו בעיירה יהודים ספורים.

ערים תאומות
-----------

* לטביהלטביה צסיס, לטביה
* פינלנדפינלנד קואופיו, פינלנד
* פינלנדפינלנד לאפנראנטה, פינלנד
* פינלנדפינלנד לאפואה, פינלנד
* גרמניהגרמניה לוטנברג, גרמניה
* ליטאליטא פוניבז', ליטא
* גאורגיהגאורגיה סנקי, גאורגיה
* שוודיהשוודיה סיגטונה, שוודיה
* הונגריההונגריה סולנוק, הונגריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רקוורה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רקוורה
* תיירות ברקוורה באתר TripAdvisor
* "רקוורה", באתר JewishGen (באנגלית)
* וזנברג ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית).

הערות שוליים
------------

1. ↑  קהילת יהודי ראקוורה, באתר בית התפוצות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542691105171
* GND: 4473383-5
* LCCN: n97066747
* MusicBrainz: 229a5178-b8d9-44e0-8132-af1a5dadcc1c
* VIAF: 160175455
* WorldCat (עם VIAF): 160175455

 |
**Kansas** הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם האמריקאית, קנזס, האלבום יצא לאור בשנת 1974. האלבום יצא מחדש בגרסת מחודשת (רימסטר) על תקליטור בשנת 2004.

אלבום הבכורה של קנזס הורכב מהמיזוג של שני מחנות מוזיקה שבאו מטופיקה: קרי ליווגרן מהרכב לשעבר של קנזס, ווויט קלובר אשר ניגן בעיקר בלוז. ההרכב החדש של הלהקה נחתם עם חברת התקליטים Kirshner בשנת 1973 וטיילו בניו יורק כדי להקליט את האלבום. החומר לאלבום, נכתב בעיקר על ידי הקלידן וסולן של הלהקה, סטיב וולש שילב את המוזיקה של שני ההרכבים. שיריו של ליווגרן היו ארוכים ומורכבים יותר מאלו של וולש מילותיו של ליווגרן כללו מילים מיסטיות והשפעות של דתות במזרח. "Journey from Mariabronn" הושפע מהנובלה של הרמן הסה נרקיס וגולדמונד, אך "Belexes" ו-"Aperçu" הושפעו מצלילו של המלחין ג'אקומו פוצ'יני ביצירתו טורנדוט.

האלבום קודם על ידי הוצאה של סינגל בשם "Kansas is Koming." הסינגל נשלח לרדיו ובכך קידם את האלבום. הסינגל כלל את השירים "Can I Tell You" ו- "Lonely Wind." שני השירים נכשלו ולא הגיעו למצעדים. למרות זאת בשנת 1979, גרסת ההופעה של "Lonely Wind" מאלבום ההופעה הכפול של הלהקה, Two for the Show הגיעה ל-100 הגדולים.

עטיפת האלבום
------------

עטיפת האלבום היא ציור אשר מתאר את ביטול העבדות בארצות הברית מהציור *Tragic Prelude* אשר צויר על ידי יליד קנזס, ג'ון סטיוארט קארי. הציור המקורי נמצא בחומה בבניין המדינה של קנזס שבטופיקה. תמונת העטיפה של האלבום היא דהויה וקשה ומראה לפחות ממחצית הציור.

ביקורת
------

מבקר אתר המוזיקה, "Allmusic" טען כי האלבום הוא שילוב של רוק מתקדם ובוגי רוק. זה מה שהופך את הלהקה לפחות מעניינת מאשר להקות רוק מתקדם אחרות. הוא מוסיף: "יש באלבום הרבה סולמות וארפג'ו, גאלופים, נגינת עוגב דרמטית, ובלדות מפוארות שאין משמעות וכיוון לשום מקום".

רשימת השירים
------------


| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Can I Tell You | ריצ'רד ויליאמס, פיל אהרט, דייב הופ, סטיב וולש | 3:32 |
| 2. | Bringing it Back | ג'יי ג'יי קייל | 3:33 |
| 3. | Lonely Wind | סטיב וולש | 4:16 |
| 4. | Belexes | קרי ליווגרן | 4:23 |
| 5. | Journey from Mariabronn | קרי ליווגרן, סטיב וולש | 7:55 |
| 6. | The Pilgrimage | קרי ליווגרן, סטיב וולש | 3:42 |
| 7. | Aperçu | קרי ליווגרן, סטיב וולש | 9:54 |
| 8. | Death of Mother Nature Suite | קרי ליווגרן | 7:43 |


| רצועת בונוס במהדורת רימסטר משנת 2004 |
| --- |
| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| 9. | Bringing it Back‏ (הופעה חיה)  | ג'יי ג'יי קייל | 9:41 |

ביצוע
-----

* פיל אהרט - תופים
* דייב הופ - גיטרת בס, שירה מלווה
* קרי ליווגרן - גיטרות, פסנתר, עוגב, סינתיסייזר, שירה מובילה ומלווה
* רובי סטיינהארדט - כינור, שירה מובילה ומלווה
* סטיב וולש - פסנתר, עוגב, תופי קונגה, שירה מובילה ומלווה
* ריצ'רד ויליאמס - גיטרות חשמליות וגיטרות אקוסטיות

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Kansas באתר MusicBrainz
* Discogs Kansas באתר Discogs

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stephen Thomas Erlewine, Kansas, באתר allmusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 93a57755-646e-3968-9b8b-f55ce2a7f0d8

 |
**אוולין סולרו** (בצרפתית: **Évelyne Sullerot**; ‏10 באוקטובר 1924, מונטרה – 31 במרץ 2017) הייתה פעילה פמיניסטית צרפתייה.

ביוגרפיה
--------

אוולין סולרו נולדה במונטרה, בפרברי פריז. אביה אנדרה אמל היה כומר פרוטסנטי שבמהלך מלחמת העולם השנייה פעל להצלת יהודים וקיבל הכרה כחסיד אומות העולם.

אוולין סולרו למדה פילוסופיה בנים. בתקופת שלטון וישי היא נשפטה באשמת פעולות נגד השלטון. בהמשך היא הצטרפה לתנועת ההתנגדות הצרפתית. זמן רצק לאחר סיום המלחמה היא התחתנה.

בשנת 1955 היא פרסמה ספר על תכנון המשפחה. בשנת 1956, אוולין סולרו ייסדה את עמותת "לידה מאושרת", אשר בשנת 1960 הפכה לתנועה הצרפתית לתכנון המשפחה.

בשנת 1965 היא סיימת דוקטורט בסוציולוגיה והחלה ללמד באוניברסיטת פריז-נאנט 10. בשנים 1966–1968 היא לימדה באוניברסיטה החופשית של בריסל בה מותנה לפרופסור. בשנים 1974–1989 היא הייתה חברה במועצה ממשלתית לכלכלה, החברה והסביבה.

אוולין סולרו כתבה ספרים רבים בתחום הפמיניזם על פעילותה הרבה היא התקבלה ללגיון הכבוד וקיבלה מספר פרסים.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור פעילותה (באנגלית)
* ביוגרפיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311339505171
* BIBSYS: 90201201
* BnF: cb119257441 (data)
* CiNii: DA01346441
* GND: 129034452
* ICCU: CFIV073871
* ISNI: 0000 0001 2146 0696
* LCCN: n79056223
* NDL: 00458051
* NKC: xx0107027
* NLA: 35531298
* NLP: A27484063
* NSK: 000377233
* NTA: 069464510
* RERO: 02-A003875667
* SUDOC: 027151581
* VIAF: 103129382
* WorldCat: lccn-n79056223

 |
כנסיית סן לורנצו בוונציה, בה נקבר המלחין ובוצע הרקוויאם לראשונה
**מיסה על המתים בשמונה קולות** (בלטינית: **Missa pro defunctis per octo vocibus**) היא מיסת רקוויאם שהולחנה על ידי המלחין האיטלקי, פרנצ'סקו קאוואלי בשנת 1675. המיסה הולחנה כשנה לפני מותו של המחבר ויועדה מראש לטקסים שיערכו לכבודו לאחר מותו. יצירה זו היא אחת מן היצירות החשובות ביותר של קאוואלי שאינן אופרות והלחנה חשובה של הרקוויאם מתקופת הבארוק.

היסטוריה
--------

בשנת 1675 חש פרנצ'סקו קאוואלי, שהיה כבר בן למעלה מ-70 ונחשב לאחד מהמלחינים החשובים באיטליה, שמותו מתקרב. הוא החליט להלחין יצירה שתוצג לראשונה בטקסים לזכרו ובחר להלחין מיסת רקוויאם לצורך כך. הוא כתב צוואה מפורטת אותה השאיר יחד עם היצירה ובה הנחיות כיצד לבצע את הרקוויאם. בניגוד למה שנאמר לעיתים, הרקוויאם לא נועד להלווייתו של קאוואלי אלא לשני טקסי אזכרה שקאוואלי רצה שיערכו לכבודו לאחר מותו: אחד בבזיליקת סן מרקו שם עבד קאוואלי כקאפלמייסטר משנת 1668 ואחד בכנסיית סן לורנצו בוונציה, שם נקבר. המנצח המיועד היה נטאלה מונפראטו, שהיה יורשו של קאוואלי בתפקיד מנצח המקהלה של בזיליקת סן מרקו. לצורך כל אחד מביצועי הרקוויאם הקצה קאוואלי סכום גדול של כסף ואף קבע במפורט כיצד יחולקו התמלוגים. 

קאוואלי נפטר ב-14 בינואר 1676 ובקשותיו מולאו.

היצירה
------

הרכב היצירה כולל מקהלה של 8 קולות (סופרן, אלט, טנור ובס - כל אחד מהם פעמיים) ובאסו קונטינואו. ביצוע ממוצע של היצירה אורך בין 35 ל-40 דקות.

סדר הפרקים
----------

* Requiem aeternam
* Kyrie Eleison
* Dies Irae
* Offertorium
* Sanctus
* Agnus Dei
* Libera me

קישורים חיצוניים
----------------

* הרקוויאם בספריה הכוראלית החופשית (ChoralWiki).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 08a8604e-d8ec-417b-b38f-56aa6919e613
* VIAF: 179420495
* WorldCat (עם VIAF): 179420495

 |
נייר גרוס על גבי מגרסת נייר
מספריים מרובי להבים, לגריסה ידנית
**גריסה** של נייר היא גזירתו לרצועות דקות (ברוחב של פחות מחצי סנטימטר) או לפתיתים, לשם הפיכת הטקסט המודפס על הנייר לבלתי קריא, בדרך כלל לשם אבטחת מידע. לעיתים נלקח הנייר הגרוס לשרפה, על מנת לוודא את השמדתו, אך בדרך כלל הוא מושלך לאשפה או מועבר למיחזור. הגריסה נעשית בדרך כלל באמצעות מכונה המיועדת לכך - מגרסת נייר, אך לגריסת כמות מצומצמת של נייר ניתן להשתמש גם במספריים מרובי להבים.

שימושים לתוצרי הגריסה
---------------------

לרצועות הנייר או הפתיתים שנוצרו בתהליך הגריסה מקובלים שימושים שונים:

* מיחזור - העברה למפעל למיחזור נייר, כחומר גלם ליצירת נייר.
* מצע לבעלי חיים
* חומר מילוי - באריזה של חפצים שבירים ניתן להשתמש בתוצרי הגריסה כחומר מילוי רך, שיגן עם המוצר הארוז בטלטולי הדרך.
* דלק לבעירה.
* חומר בידוד - תוצרי הגריסה, מעורבבים עם חומר מונע בעירה, משמשים לבידוד בבנייה.

שחזור מסמכים שנגרסו
-------------------

המחשה לכך שגריסה לבדה אינה מונעת שחזור של המידע על ידי אויב נחוש, התקבלה בעת השתלטות איראן על שגרירות ארצות הברית בטהראן, בנובמבר 1979. טרם ההשתלטות גרסו עובדי השגרירות את המסמכים הסודיים שבה, אך לאחר ההשתלטות לקחו האיראנים את המסמכים הגרוסים, ובעמל רב שחזרו אותם (תהליך השחזור הוצג בסרט "ארגו"). המסמכים המשוחזרים פורסמו על ידי האיראנים. בעקבות זאת שופרו שיטות הגריסה המשמשות את הממשל בארצות הברית. 

בימיו האחרונים של השלטון הקומוניסטי במזרח גרמניה, בשנת 1989, ראשי השטאזי נתקפו בהלה וניסו לגרוס כל מסמך שעלה בידם מארכיון הארגון. הם אף החלו לקרוע מסמכים ביד משכשלו המגרסות תחת העומס. עשרות אלפי שקים עמוסים בפיסות נייר הוסתרו בחופזה אך נמצאו עד מהרה, ובשנת 1995 שכרה ממשלת גרמניה חברה מומחית לתחום לשחזור המסמכים. במשך 6 שנים הצליחו תריסר אנשים לשחזר מסמכים מתוך 300 שקים. לאחר מכן החל תהליך שחזור באמצעות מחשב, להאצת שחזור יתר 16,000 שקי המסמכים, המכילים למעלה מ-33 מיליון דפים.

בשנת 2011 הכריזה DARPA, הסוכנות למיזמי מחקר ביטחוניים של מחלקת ההגנה של ארצות הברית, על תחרות לפענוח חמישה מסמכים, שנגרסו ליותר מ-10,000 פיסות. 9,000 קבוצות נרשמו לתחרות, וכעבור 33 ימים מתחילתה זכתה בה קבוצה מסן פרנסיסקו, שחבריה השקיעו קרוב ל-600 שעות אדם בפיתוח תוכנת ראייה ממוחשבת לפענוח המסמכים.

בתרבות
------

סרט הקולנוע הישראלי משנת 2014, "אפס ביחסי אנוש", הוא קומדיה שחורה העוסקת במערכות היחסים בין חיילות שלישות בבסיס צה"ל בנגב. אחת מגיבורות הסרט, דפי, היא חיילת חסרת מוטיבציה המשרתת כמש"קית נייר וגריסה. הדמות הראשית בסרט, זוהר, נענשת בניקוי וסידור המשרד במשך הלילה, וכנקמה גורסת את כל המסמכים שבמשרד, ושרידיהם ממלאים את חדרה של קצינת השלישות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Documents from the U.S. Espionage Den
2. ↑  Douglas Heingartner, Back Together Again, New York Times, July 17, 2003
3. ↑  DARPA’S SHREDDER CHALLENGE SOLVED, DARPA, December 02, 2011
פארק אנקוסטיה - מאי 2014. מבט לעבר מגרש ההחלקה על גלגליות.
ביתן ההחלקה על הגלגיליות בפארק אנקוסטיה
**פארק אנקוסטיה** (באנגלית: **Anacostia Park**) הוא פארק בשכונת אנקוסטיה בוושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית.

הפארק מופעל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, והוא אחד מאזורי הנופש והפנאי הגדולים ביותר בעיר וושינגטון.

גובהו של הפארק 7 מטרים מעל פני הים.

פעילות נופש ופנאי
-----------------

שטחו של הפארק 4.9 קילומטרים רבועים, ובו מספר רב של מתקני נופש, ובהם מספר רב של אזורי פיקניק, מגרשי כדורסל וטניס, וכן **ביתן פארק אנקוסטיה** (the Anacostia Park Pavilion) - ששטחו 307 מטרים רבועים, והוא משמש לגלישה על גלגליות, ולאירועים ציבוריים.

בפארק מצוי מסלול הגולף לנגסטון (Langston Golf Course) ובו - 18 גומות.

בפארק מצויות שלוש מרינות, ופועלים בו ארבעה מועדוני חתירה.

בפארק מצוי אזור ביצתי - פארק קנילוות' (Kenilworth Marsh).

### קן הנשרים

מאז מאי 1976, בפארק ממוקם "**קן הנשרים**" (Eagles' Nest) המטה (המפקדה) של יחידת המסוקים של משטרת הפארקים של ארצות הברית.

כמו כן ממוקמת בשטח הפארק ההנהלה של הפארקים הלאומיים של ארצות הברית (National Capital Parks-East) הממוקמים באזור וושינגטון ובמדינת מרילנד.

לקריאה נוספת
------------

• Barry Mackintosh, **The United States Park Police: A History**, P 54

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פארק אנקוסטיה** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק אנקוסטיה (באנגלית)
	+ מידע למבקר בפארק באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
	+ תיאור פעילויות הנופש והפנאי בפארק אנקוסטיה באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
* פארק אנקוסטיה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  אפשרויות הנופש והפנאי בפארק
2. ↑  מידע גאוגרפי
3. ↑  ההיסטוריה של משטרת הפארקי של ארצות הברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315146229
* WorldCat (עם VIAF): 315146229

 |
**אוולין אנגלדר** (בגרמנית: **Evelyn Engleder**; נולדה ב-15 בפברואר 1958) היא דוגמנית ושחקנית אוסטרית, מיס אוסטריה לשנת 1974.

ביוגרפיה
--------

אנגלדר נולדה באוסטריה עילית ולמדה הוראה באוניברסיטת וינה, היא זכתה בתחרות "מיס אוסטריה 1974" וייצגה את אוסטריה במיס עולם ומיס תבל 1974.

ב-1982 שיחקה בסרט הטלוויזיה "Ohne Ball und ohne Netz", ב-1985 שיחקה בסרט "חום אדום" לצד לינדה בלייר ולינדה קריסטל, ב-1989 השתתפה בסרט הספרדי "La luna negra", ב-1992 שיחקה בפרק של סדרת המשטרה הגרמנית "SOKO München".

מ-1992 ועד 1999 שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסדרה "Kaisermühlen Blues" ששודרה ברשת השידור הציבורית של אוסטריה "ORF".

בנוסף למשחק היא הנחתה מספר תוכניות בטלוויזיה, מלבד גרמנית היא דוברת גם צרפתית ואיטלקית.

היא עברה מספר ניתוחים פלסטיים ופרסמה את המרפאה בהן ביצעה את טיפוליה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אוולין אנגלדר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אוולין אנגלדר** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוולין אנגלדר

* אוולין אנגלדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1061281744
* VIAF: 311607161
* WorldCat (עם VIAF): 311607161

 |