recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מרצדס-בנץ CLA-קלאס
**מרצדס-בנץ CLA-קלאס** (אנגלית: **Mercedes-Benz CLA-Class**) היא מכונית משפחתית יוקרתית אשר דומה ל"מרצדס-בנץ A-קלאס". דגם זה הוצג בינואר 2013 בתערוכה הבינלאומית של צפון אמריקה.

שיווק הדגם החל באירופה באפריל 2013 ובספטמבר הוחל בשיווק גם בארצות הברית. במהלך השנה הראשונה להפצת הדגם הגיעו המכירות ללמעלה מ-100,000 יחידות, הישג הנחשב על ידי החברה כ"השקה המוצלחת ביותר מזה 20 שנה". במרץ 2015 הציגה החברה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה את דגם ה-"Shooting Brake" - גרסת סטיישן של הרכב.

דור ראשון (2013-2019)
---------------------

מנוע: 1.6L בנזין. הילוכים: 6 ידני או 7 אוטומטי. אורך: 4,630 מ"מ. רוחב: 1,777 מ"מ. גובה: 1,437 מ"מ. משקל 1,430-1,540 ק"ג. אפשרות לקופה.

דור שני (2019 -היום)
--------------------

מנוע: 1.3 L *M282* I4 טורבו (בנזין). הילוכים: 6 ידני או 8 אוטומטי. בסיס גלגלים:2,729 מ"מ. אורך:4,688 מ"מ. רוחב: 1,830 מ"מ. גובה: 1,439 מ"מ. אפשרות לקופה.

מבט מאחור
גרסת ה-Shooting Brake, לאחר מתיחת פנים

מנועים
------

כל מנועי הבנזין והדיזל בגרסאות 1.6, 1.8, 2.0, ו-2.1 ליטר מופעלות על ידי 4 צילינדרים ומגדש טורבו אחד.

מנועי בנזין| דגם | מנוע | הספק |
| --- | --- | --- |
| CLA 180 | ‏1,595 סמ"ק | 120 כ"ס ב-5,000 סל"ד |
| CLA 180 BlueEFFICIENCY | ‏1,595 סמ"ק | 120 כ"ס ב-5,000 סל"ד |
| CLA 200 | ‏1,595 סמ"ק | 154 כ"ס ב-5,000 סל"ד |
| CLA 250 | ‏1,991 סמ"ק | 211 כ"ס ב-5,500 סל"ד |
| CLA 45 AMG | ‏1,991 סמ"ק | 355 כ"ס ב-6,000 סל"ד |

מנועי דיזל| דגם | מנוע | הספק |
| --- | --- | --- |
| CLA 200 CDI | ‏1,796 סמ"ק | 134 כ"ס ב-4,000 סל"ד |
| CLA 220 CDI | ‏2,143 סמ"ק | 168 כ"ס ב-4,000 סל"ד |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרצדס-בנץ CLA-קלאס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sales milestone for Mercedes-Benz: More than 100,000 CLA worldwide now in customer hands, Daimler.com, 28 August 2014
2. ↑  Brandon Turkus Mercedes calls CLA 'best launch in 20 years' as it warns dealers of tight supplies, Autoblog.com, 13 December 2013
3. ↑  Mercedes CLA Shooting Brake arrives in Geneva, Autoexpress.co.uk, 4 March 2015
גרוניי באיי סקריז החיצוניים, ומאחוריו האי באונד סקרי
**גרוניי** הוא שמם של שני איים באיי שטלנד שבסקוטלנד.

גרוניי שבאיי סקריז החיצוניים
----------------------------

**גרוניי** (באנגלית: **Grunay**) הוא אי בלתי מיושב בקבוצת איי סקריז החיצוניים באיי שטלנד שבסקוטלנד. 60°25′01″N 0°44′56″W﻿ / ﻿60.41697°N 0.74896°W﻿ / 60.41697; -0.74896

עד שנת 1972 היה האי מיושב מאחר ששכן בו שומר ומתפעל המגדלור של האי באונד סקרי הסמוך. בשנת 1972 הפך המגדלור למופעל אוטומטית, ומשרת שומר המגדלור התייתרה, והאי נעזב.

גרוניי שבקרבת מיינלנד
---------------------

**גרוניי** (באנגלית: **Gruney**) הוא אי קטן בלתי מיושב באיי שטלנד שבסקוטלנד. 60°39′06″N 1°18′12″W﻿ / ﻿60.65177°N 1.30320°W﻿ / 60.65177; -1.30320 האי מצוי צפונית לחצי האי נורת'מאויין (Northmavine) שבאי מיינלנד. בין האי גרוניי לאי מיינלד נמצא מצר גרוניי (Gruney Sound).

האי אינו שמורת טבע, אולם בעלי האי שומרים על אוכלוסיית ציפורי יסעורון אטלנטי המוגנת המקננת באי. באי מצוי מגדלור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרוניי שבאיי סקריז החיצוניים** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרוניי שבקרבת מיינלנד** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה גרוניי שבאיי סקריז החיצוניים (באנגלית)
**גנדיה** (בספרדית: **Gandía**, בוולנסית: **Gandia**) היא עיר במחוז ולנסיה בקהילה האוטונומית ולנסיה בספרד. העיר שוכנת על חוף הים התיכון בצדה המזרחי של ספרד, במרחק של כ-70 קילומטרים דרומית לוולנסיה, בירת המחוז והקהילה האוטונומית. בעיר מתגוררים 74,814 תושבים (נכון ל-2016).

היסטוריה
--------

באזור גנדיה ובמערות סביבה נמצאו שרידים מהתקופה הרומית המצביעים על קיומה של התיישבות בתחילת השלטון הרומי באזור.

מקורה של ההתיישבות הנוכחית הוא בשלטון המוסלמי על חצי האי האיברי בסוף ימי הביניים. גנדיה נזכרת לראשונה במסמך מ-1249 שנכתב על ידי חיימה הראשון, מלך אראגון, ובו נאמר שהמלך העביר את השליטה בעיירה לבנו פדרו (שהפך ברבות הימים לפדרו השלישי, מלך אראגון).

בהמשך השלטון בעיירה עבר בין אצילים שונים עד שבמאה ה-14 נוצר התואר "דוכס גנדיה". הדוכסים ביססו את כלכלת העיר על גידול קנה סוכר ופיתחו את העיר. העיר הפכה למרכז תרבותי אזורי ופעלו בה סופרים כמו ז'ואנוט מרטורל, שגם נולד בעיר. בסוף המאה ה-16 פרננדו השני, מלך אראגון, העביר את התואר לידי בית בורג'ה.

ב-1548 הוקמה בעיר אוניברסיטת גנדיה, על ידי הדוכס פרנסיסקו דה בורג'ה, שהייתה אחת האוניברסיטאות החשובות באזור. האוניברסיטה נסגרה ב-1772 על ידי קרלוס השלישי, מלך ספרד, לאחר שהוא גירש את הישועים שניהלו אותה מספר שנים קודם לכן.

העיר שמרה על המעמד הגבוה שלה במשך המאה ה-16 והשנים הראשונות של המאה ה-17, אך ב-9 באפריל 1609 פליפה השלישי, מלך ספרד, הורה על גירושם מספרד של המוריסקוס, צאצאי מורים שהתנצרו. גירוש המוריסקוס, שהיו בעלי תפקידי מפתח בגידול הסוכר באזור העיר, גרם להידרדרות גדולה בכלכלתה של גנדיה.

במחצית השנייה של המאה ה-18 הדוכסים פסקו לשבת בגנדיה עצמה ועברו לשבת במדריד, בירת ספרד. באותה תקופה העיר החלה לשגשג מחדש תחת שלטונו של קרלוס השלישי. בהמשך העיר החלה לעבור הליך תיעוש.

במהלך מלחמת האזרחים בספרד, בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20, גנדיה הופצצה מספר פעמים על ידי חיל האוויר של איטליה הפשיסטית. בשנות ה-60 של המאה ה-20 העיר החלה לגדול באופן משמעותי והיא סיפחה אליה מספר ערים קטנות שהיו צמודות אליה.

כלכלה
-----

עד המאה ה-19 כלכלת העיר התבססה בעיקר על ייצור משי וצימוקים. בסוף המאה ה-19 הכלכלה עברה להסתמך על כריית פחם, גידול תפוזים ודיג. מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 הכלכלה מסתמכת גם על תיירות.

חינוך
-----

בעיר נמצא קמפוס של האוניברסיטה הפוליטכנית של ולנסיה.

ערים תאומות
-----------

* צרפתצרפת לאוואל, צרפת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גנדיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גנדיה (בקטלאנית ובספרדית)
* גנדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552493405171
* BnF: cb144152351 (data)
* GND: 4357522-5
* LCCN: n80089396
* MusicBrainz: 63220493-c9ac-4805-94cb-234f0a805ba5
* NKC: ge1062235
* VIAF: 151269356
* WorldCat: lccn-n80089396

 |
**פליסטרכוס** (ביוונית: **Πλείσταρχος**; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מלך ספרטה בנו של לאונידס הראשון וגורגו, מלכת ספרטה, מלך בין השנים 480 לפנה"ס-458 לפנה"ס.

ביוגרפיה
--------

פליסטרכוס, היה נצר לשושלת האגידית. אביו לאונידס הראשון, היה בנו של אנכסנדרידס השני. אמו הנסיכה גורגו, הייתה בתו של המלך קלאומנס הראשון. 

מעט מאוד ידוע על חייו של פליסטרכוס. אביו מת באופן טרגי בקרב תרמופילאי, בשנת 480 לפנה"ס, בזמן שפליסטרכוס עוד היה קטין. על כן הוא הוכתר כמלך ודודו קלאומברוטוס כיהן כעוצר. אולם באוקטובר של אותה שנה הוא מת, ככל הנראה בנסיבות טבעיות. בן דודו של פליסטרכוס פאוסניאס, הפך לעוצר החדש, והביס את הפרסים בקרב פלטאיה. מכאן ואילך לא ידוע דבר על פליסטרכוס, הוא מת בסביבות שנת 458 לפנה"ס. נראה שלא היו לו ילדים, שכן ירש אותו בנו של פאוסניאס פלייסטואנאקס.

ייצוגיו בתרבות
--------------

פליסטרכוס מופיע כמה פעמים בספרו של קרולין דל סנידקר "הספרטאי", אם כי מעולם לא בשמו הפרטי. והוא הדמות המרכזית בספרו של גארי קורבי, "המשחקים הקדושים" ("Sacred Games"). בסרט "300", הוא מגולם בידי ג'ובאני קימומינו. בסרט "פגוש את הספרטנים" הוא מגולם בידי האנטר קלארי, אם כי שמו שונה ל"לאו ג'וניור".

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאמר על מלכי ספרטה באתר ליוויוס
**דספוטט מוראה** (**Δεσποτάτο του Μορέως**) או **דספוטט מיסטרס** (**Δεσποτάτο του Μυστρά**) הייתה יחידה טריטוריאלית באימפריה הביזנטית, אשר השתרעה בשיאה בראשית המאה ה-15 על כל חצי האי מוראה, הידוע כיום כפלופונסוס ביוון. בדרך כלל, הדספוט שניהל אותה היה בן הקיסר הביזנטי.

היסטוריה
--------

הדספוטט הוקמה ב-1348 כאשר הקיסר הביזנטי יוחנן השישי קנטקוזינוס שלח את בנו השני, מנואל קנטקוזינוס, לייצב את המצב הפוליטי בפלופונסוס. בירתה של הדספוטט שכנה במיסטרס בצידם המזרחי של הרי טייגטוס, מעל חורבותיה של ספרטה. ב-1383 תפסה השושלת הפלאיאולוגנית את השלטון במוראה, דבר שהביא להתקרבות בינה לבין השלטון המרכזי של האימפריה הביזנטית ולעליית חשיבותה.

השנים הראשונות של המאה ה-15 היו שנות שלום בפלופונסוס, ובין הדספוטט לבין הסולטאן העות'מאני מהמט הראשון שררו יחסים טובים. מוראה שמרה על יחסים טובים גם עם הכס הקדוש ועם ונציה. בשנים אלה הייתה מיסטרס למרכז התרבותי של העולם הביזנטי, והיא משכה אליה מדענים, אנשי דת ופילוסופים מהבירה קונסטנטינופול. לאחר שסיפחה את נסיכות אכאיה הפרנקית ב-1430, שלטה מוראה כמעט על כל שטחו של הפלופונסוס, והיא שגשגה למרות שקיעתה של האימפריה הביזנטית. אולם לאחר מותו של מהמט הראשון החלו העות'מאנים פושטים על הפלופונסוס ב-1423, ומיסטרס הותקפה ונבזזה. כיבוש קונסטנטינופול ב-1453 וסופה של האימפריה הביזנטית, לוו גם בהתקפה על הפלופונסוס ובהתקוממות התושבים האלבנים בחצי האי. כל אלה החלישו את מוראה, וב-31 במאי 1460, נכנעה בירתה מיסטרס למהמט השני ללא קרב. באותה שנה כבשו העות'מאנים את כל הערים הביזנטיות בפלופונסוס, ומוראה ירדה מעל בימת ההיסטוריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דספוטט מוראה** בוויקישיתוף
* דספוטט מוראה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דספוטט מוראה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 175408513

 |
**No Problem** (בעברית: **אין בעיה**) הוא אלבום אולפן מאת צ'אט בייקר ודיוק ג'ורדן שהוקלט בשנת 1979 ויצא בשנת 1980. זהו אלבום ג'אז אינסטרומנטלי שמכיל ארבעה כלים: תופים (וכלי הקשה), חצוצרה, פסנתר וקונטרבס.

רקע
---

**No Problem** הוא אלבום של רביעיית הקונצ'רטה של צ'ט בייקר בהשתתפות דיוק ג'ורדן שהוקלט בשנת 1979 ויצא לאור בשנה שלאחר מכן בחברת התקליטים SteepleChase הדנית. האלבום נכתב על ידי השניים במקור על הכלים חצוצרה ופסנתר ולאחר מכן הוספו לו גם תפקידי קונטרה בס ותופים. את האלבום עצמו הקליטו הרביעייה ביום אחד בלבד - בשונה מרוב האלבומים שצורכים שעות מרובות עד להגעת תוצר סופי, ועלולים לקחת שנים של עבודת הקלטות - ה-2 באוקטובר 1979. לאחר מכן נערכו כמה ימים של עבודת שפצור טכני וחיתוך הקטעים (שבהקלטה המקורית נוגנו כטייק אחד) לשמונה שירים שונים.

ביקורות ודירוגים
----------------

בסקירת AllMusic של רון ווין נכתב כי "נוכחותו של הפסנתרן דיוק ג'ורדן מוסיפה קצת אגרוף וניצוץ לסשן הרביעייה הזה, שמתגבר עוד יותר על ידי הבסיסט נילס-הננינג אורסט פדרסן וחירות שמתאימה לנגינה העדינה והמתלבטת של בייקר."

רשימת רצועות
------------


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | "No Problem" | 9:45 |
| 2. | "Sultry Eve" | 7:04 |
| 3. | "Glad I Met Pat" | 5:08 |
| 4. | "Kiss of Spain" | 7:15 |
| 5. | "The Fuzz" | 6:05 |
| 6. | "My Queen Is Home to Stay" | 7:13 |
| 7. | "Jealous Blues" | 8:48 |
| **משך כולל:** | **51:19** |

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz No Problem באתר MusicBrainz
* Discogs No Problem באתר Discogs
* AllMusic No Problem באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 5cb7415e-d38e-4a1b-8127-9a33381ad8cf

 |
**גנדן צ'ואקי ניאמה** (בטיבטית; དགེ་འདུན་ཆོས་ཀྱི་ཉི་མ་; נולד ב-25 באפריל 1989 בלהארי, טיבט) הוא, על פי ממשלת טיבט הגולה, הגלגול ה-11 של הפאנצ'ן לאמה בבודהיזם הטיבטי, והאסיר הפוליטי הצעיר בעולם, הוא ומשפחתו מוחזקים בכלא הסיני מאז 1995.

ניאמה הוכרז על ידי הדלאי לאמה ה-14, טנזינג גיאטסו, כגלגול של הפאנצ'ן לאמה (תואר השני בחשיבותו מבין רשויות הדת בטיבט) ב-14 במאי 1995. בעקבות ההכרזה השלטונות הסיניים עיכבו את יושב ראש ועדת האיתור, **צ'אדרל ריפונשה** והחליפוהו ב**סנגצן לובסנג גיאלטסן**, יריבו של הפאנצ'ן לאמה ה-10, צ'וסגי גיאנטסן. צ'אדרל ריפונשה הואשם במזימה בשיתוף פעולה עם הדלאי לאמה. לאחר מכן נעצרו ניאמה, אז בן 6 בלבד, ומשפחתו. במאי 1996 הודו השלטונות הסיניים כי הם מחזיקים במשפחה ב"מאסר הגנתי", ונתנו הצהרה דומה בנובמבר 1999.

לאחר ועידה ב-10 וב-11 בנובמבר 1995, הודיעו השלטונות הסיניים על בחירת ילד אחר כפאנצ'ן לאמה באמצעות "קלפי הזהב". בחירה זו לא הוכרה על ידי הממשלה הטיבטית בגולה ועל ידי הדלאי לאמה, טנזינג גיאטסו.

הדלאי לאמה ביקש משלטונות סין שלכל הפחות יאפשרו לילד לקבל את הכשרתו הדתית מנזירים בודהיסטים, אך הם אינם מאפשרים לאיש, כולל ארגונים בינלאומיים, להיות במגע עמו או עם משפחתו.

בארמונו של הדלאי לאמה בדרהמסלה עילית (בהודו) ישנו עץ סמוך למקדש ובו תמונתו של ניאמה, עליה תולים בכל יום שישי סרט לבן ומתפללים לשחרורו מכלאו.

על פי הממשלה הסינית, ניאמה מוחזק בתנאים טובים במקום כלשהו בסין והוא לומד בבית ספר. לפי עמדתה, המיקום שבו הוא מוחזק סודי כדי לשמור על פרטיותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גנדן צ'ואקי ניאמה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 120737779
* ISNI: 0000 0000 7863 3896
* LCCN: n98924693
* VIAF: 74691289
* WorldCat: lccn-n98924693

 |
גרזן דני
**הגרזן הדני**, שנקרא גם Dane-axe, English long axe, Viking axe ו-Hafted axe היה סוג של גרזן מלחמה ענק. 

הגרזן הדני היה גרזן דו-ידני באורך 150–170 סנטימטרים (4.9–5.6 רגל) ששקל פי 3 מגרזן רגיל וכלל להב כבד במיוחד. כדי להפעילו נדרש כוח רב והשליטה בגרזן דרשה תנועה של כל הגוף ולא רק של הידיים או הזרועות. עוצמת המכה שאפשר היה להפיק באמצעות כלי נשק זה הייתה אדירה. למעשה, שום דבר - למעט מגן כבד ביותר - לא יכול היה לספוג מכה של גרזן דני ולהישאר שלם. הגרזן הדני חדר בקלות שריון וניפץ מגנים קלים, כלי נשק ועצמות (הן של בני אדם והן של סוסים).

מקורו של הגרזן הדני הוא באנשי הצפון של סקנדינביה ואנגליה בתקופת הויקינגים. הוויקינגים היו ידועים בלחימתם האגרסיבית ובשימוש הפופולרי שלהם בגרזנים בגדלים שונים: חלקם חד-ידניים, חלקם בעלי מוט באורך מטר המאפשר שימוש ביד אחת או שתיים ואחרים שנועדו לשימוש דו-ידני בלבד. הגרזן הדני היה הגדול שבהם ומאחר שהצריך כוח רב, הוא היה בשימושם של יחידות עילית של אנשים חזקים וגדולי מידות במיוחד. 

הידועים שבמשתמשי הגרזן הדני היו ההאוסקרלים (Huscarles), יחידות מצבא הקבע של המלך הרולד הסקסוני. ב-1066 הצליחו ההאוסקרלים להדוף פלישה ויקינגית מהצפון בקרב גשר סטמפורד כאשר לוחמי המשמר החמושים בגרזנים אלו הניסו את הפולשים. כשבועיים אחר כך פלשו הנורמנים מהדרום ובקרב הייסטינגס, כמו קודם, ההאוסקרלים ניצבו בחזית האנגלית. הם נלחמו בגבורה וגרמו לנזק רב לחיל הפרשים הנורמני. לבסוף, הוכרעו ההאוסקרלים על ידי שילוב הפרשים עם הקשתים הנורמנים והם הובסו. 

אחרי כיבוש אנגליה ותבוסת הסכסונים נזנח השימוש בנשק כבד זה אך במאה ה-13 התחדש בו השימוש בעקבות ההופעה המחודשת של נשקי מוט באירופה. לצידו התפתחו כלי נשק דומים כגון הגרזן-חנית, ההאלברד והבארדיש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרזן דני** בוויקישיתוף
* Dane Axe VS. Longsword... Think You're Safe? Hah!, סרטון בערוץ "Skallagrim", באתר יוטיוב (אורך: 04:08)
**Noble Automotive**  היא חברה בריטית לייצור מכוניות ספורט שפועלת בעיר לסטר.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1999 על ידי לי נובל. הוא היה המתכנן הראשי ובעל מניות של החברה. ייצור מרכב מכונית ושאסי של כל הדגמים בוצע בדרום אפריקה. יתר החלקים כולל מנוע הורכבו במפעל של החברה. כל יחידות היו מיוצרות באופן ידני ומסירה ללקוח מבוצעת על ידי צוות ייעודי. חלק מדגמי החברה נמכרו לארצות הברית.

הדגם הראשון היה Noble M10. זו הייתה מכונית דו-מושבית עם מנוע של 2.5 ליטר. המכונית הראשונה הוצגה בשנת 1999. כבר בשנת 2000 הוחלט לעבור לייצור של דגם אחר M12. כל המכוניות ציידו במנוע מתוצרת פורד עם נפח של 2.5-3 ליטר. תוך 3.7 שניות המכונית הייתה מסוגלת להגיע למהירות של 97 קמ"ש ובסך הכול ל-170 קמ"ש. ייצור הדגם נמשך עד לשנת 2008.

בתערוכת הרכב הבריטית בשנת 2004 הוצג נובל M14. בסופו של דבר דגם זה לא עבר לפס הייצור.

בשנת 2004 החל ייצור דגם M400. המכונית הייתה מסוגלת להגיע ל-97 ק"מ תוך פחות מ-3 שניות ובסך הכול ל-202 קמ"ש. מדגם זה נבנו 75 יחידות.

בשנת 2006 היה מתוכנן להתחיל בייצור M15. דגם זה היה מתוכנן להתחרות במכוניות ספורט מתוצרת פורשה ופרארי אך מעשית דגם זה לא עבר לפסי הייצור. באותה שנה בעלות על החברה השתנתה ובשנת 2008 לי נובל עזב אותה.

בשנת 2010 החל ייצור דגם M600. מכונית זו צוידה במנוע מתוצרת וולוו. תוך 3.5 שניות היא הייתה מגיעה ל-100 קמ"ש ותוך 4 שניות נוספות ל-160 קמ"ש. בסך הכול היא הייתה מגיעה למהירות של 360 קמ"ש. המכירה החלה בשנת 2010 עם מחיר של 200 אלף פאונד. היה מתוכנן לייצר 50 יחידות, אך לאחר שנבנו 30 מלבד, הייצור נספק בשנת 2018.

בשנת 2022 מתוכנן להתחיל ייצור דגם חדש - M500. דגם זה יהיה מצויד במנוע עם נפח של 3.5 ליטר מתוצרת פורד.

תמונות
------

* M12M12
* M400M400
* M15M15
* M600M600

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Noble Automotive** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Noble Automotive

הערות שוליים
------------

1. ↑
**מרצ'לו מלפיגי** (באיטלקית: Marcello Malpighi; ‏ 10 במרץ 1628 - 29 בנובמבר 1694) היה רופא איטלקי, על שמו קרויות מספר תכונות פיזיולוגיות.

חייו
----

מלפיגי נולד בקרבלקורה שבאיטליה, וגדל בחווה של הוריו, עד שנכנס לאוניברסיטת בולוניה, כאשר היה בן 17. בזמן שהוא למד פילוסופיה, הוריו מתו, ובגלל שהיה הבן הבכור במשפחה, הוא נאלץ לקחת אחריות ולטפל בעסקי המשפחה. מלפיגי חזר לאוניברסיטת בולוניה לאחר שנתיים, והחל ללמוד רפואה בשנת 1653.

*Opere*, 1687
מלפיגי השתמש במיקרוסקופ בשביל ללמוד על העור, על הכליות, ובשביל השוואה בכבד. הוא העצים והגדיל עד מאוד את הידע על האמבריולוגיה. השימוש במיקרוסקופ עזר לו לתאר את התפתחות האפרוח כאשר הוא עוד בתוך הביצה, ולגלות שהחרקים (הוא השתמש בעיקר בתולעת המשי) לא משתמשים בריאות כדי לנשום, אלא משתמשים בגומות קטנות הנמצאות על גבי העור שלהם כדי לנשום. מלבד זאת, מלפיגי היה הראשון שהצליח לזהות את הנימים, ולכן הוא גילה את הקישור בין הוורידים לעורקים, דבר שויליאם הארווי לא הצליח לעשות.

מלפיגי נחשב למייסד האנטומיה המיקרוסקופית, ולהיסטולוג הראשון. הרבה מבנים אנטומיים מיקרוסקופיים קרויים על שמו, כגון רובד עור (רובד מלפיגי), ושני גופיפי מלפיגי-איבר (מצויים בנפרון שבכליות אצל בעלי חוליות) בכליות. כמו כן נקראו על שמו צינוריות מלפיגי, הנמצאות במערכת הצואה של רמשים למיניהם. מרצ'לו מלפיגי גילה גם את רשת הנימים המחברות בין העורקים ובין הוורידים ובכך הניח את התשתית העובדתית לתורתו של ויליאם הארווי ותרם לגילוי מחזור הדם.

מלפיגי היה פרופסור באוניברסיטאות בולוניה ופריז. בשנת 1669, התקבל כחבר כבוד בחברה המלכותית של לונדון.

לקריאה נוספת
------------

* מוריי ברומברג, ד"ר ג'יי גרין, ד"ר בראתר ק. ג'יימס, רוברט ליפטון, **מאה אנשי מדע**, תל אביב: הוצאת הדר, 1967, עמ' 104–107

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרצ'לו מלפיגי** בוויקישיתוף

* מרצ'לו מלפיגי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* מרצ'לו מלפיגי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ד"ר יוחאי וולף, היום לפני: האיש שראה הכל בקטן, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 29 בנובמבר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271478205171
* BIBSYS: 90865298
* BNE: XX1013364
* BnF: cb12347995g (data)
* CANTIC: a1011774x
* CiNii: DA00237713
* DSI: 2194
* GND: 119403099
* ICCU: CFIV051069
* ISNI: 0000 0001 0861 2763
* LCCN: n84802947
* MGP: 145290
* NDL: 00742598
* NKC: nlk20000079351
* NLG: 222860
* NSK: 000710358
* NTA: 070719578
* RERO: 02-A003555034
* SELIBR: 238043
* SNAC: w680517r
* SUDOC: 032453132
* VcBA: 495/14310
* VIAF: 85044
* WorldCat: lccn-n84802947

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעריך מטבע באימפריה העות'מאנית וסביבותיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו גרוש (פירושונים).
**גְרוּש**, **גוּרוּש**, **גֶרְש**, **קירִש** ו**קוּרוּש** (באנגלית: **Qirsh**) הם שמות שונים לעריכי מטבעות באזורים שהיו בעבר חלק מהאימפריה העות'מאנית וסביבה. השוני בשמות נובע מהשפות השונות שבהן משמש המושג (ערבית, אתיו-שמית, עברית וטורקית) ובתעתיקים השונים לאלפבית הלטיני. מקורו במונח בלטינית-וולגרית: "grossus", קיצור של denarius grossus, "מטבע עבה" שמו של מטבע כסף בערך 12 דנרי.

גם שמו של הגרושן, מטבע ששימש במספר מדינות אירופיות דוברות גרמנית וכן בכמה מדינות מרכז-אירופיות, נגזר מה-"denarius grossus" הלטיני.

הקורוש העות'מאני (בטורקית: kurûş) המקורי היה מטבע כסף גדול מהמאה ה-17, דומה לטאלר האירופי. שוויו היה 40 פּארה. עקב פיחות ערכו של הקורוש במהלך השנים, הונפקה ב-1844 לירה טורקית מזהב, שערכה 100 קורוש. 

לאחר נפילת האימפריה העות'מאנית נותר הגרוש כהילך חוקי (לרוב כמאית המטבע הרשמי) במספר מדינות, ביניהן מצרים, ערב הסעודית, סוריה, לבנון וטורקיה עצמה, שבה הוא קרוי קורוש. במדינות אחרות, כגון ירדן וסודאן, אומץ הגרוש כעריך בעת שקבעו את מטבעותיהם.

הגרוש בישראל ובעברית
--------------------

העות'מאנים שלטו בארץ ישראל בין השנים 1917-1517. בתקופה זו הונהגו בארץ הן המטבעות העות'מאנים (ביניהם הפארה והקורוש) והן מטבעותיהן של מדינות שונות אשר ניהלו קונסוליות בארץ ישראל (כחלק ממשטר הקפיטולציות). 

מטבע 10 מיל, "גרוש"
לאחר הכיבוש הבריטי הונהגה הלירה המצרית כהילך חוקי (בין 1927-1918). מאית הלירה המצרית הייתה קְרוּש (בערבית: قروش) ובעברית "גרוש". גם לאחר ביטול הלירה המצרית כהילך חוקי בארץ ישראל שרד השם גרוש למשך עשורים רבים בסלנג. תחילה שימש כשם נרדף ל-10 מיל (שווי של מאית לירה ארץ ישראלית, שהייתה הילך חוקי בא"י בין 1927 ל-1948 כפונט מנדטורי) ושם נרדף ל-10 פרוטות (שווי של מאית לירה ארץ ישראלית שהייתה הילך חוקי במדינת ישראל בין השנים 1948–1952 כלירה של בנק אנגלו-פלשתינה, ובהמשך מאית לירה ישראלית). למטבע בן 10 מילים היה חור במרכזו ולכן כונה "הגרוש עם החור". בסופו של דבר שימש ה"גרוש" ככינוי לאגורה, הלא היא מאית הלירה הישראלית (בין 1960 ל-1980) ומאית השקל והשקל החדש.

### בתרבות

כיום, שנים לאחר שהגרוש פסק מלהיות הילך חוקי וגם אין מתייחסים עוד לאגורה בכינוי זה, המונח "גרוש" שרד במטבעות לשון בעברית המשקפים את ערכו האפסי, כגון "לא שווה גרוש" (לא שווה כלום), "עולה גרושים" (זול מאוד), "אין לו גרוש על הנשמה" (עני, חסר כול), ו"חסר לו גרוש ללירה" (אדם שכמעט הגיע למטרה). ביטויים כגון: "פילוסופיה בגרוש", "פסיכולוגיה בגרוש" מבטאים התייחסות לעגנית להתבטאויות הנתפסות כשטחיות. כמו כן ידוע הביטוי "לראות את העולם דרך החור של הגרוש", המתאר באופן מליצי תאוות בצע נטולת ערכים.  

הביטוי "כשבגרוש היה חור" משמש להתייחסות נוסטלגית לתקופת היישוב (כך לדוגמה בשירו הידוע של יוסי גמזו "איפה הן הבחורות").  

המונח שרד גם בתרבות הילדים, שבה שירי משחק מועברים בעל-פה מדור לדור.

ראו גם
------

* גרוש (מטבע אירופי)
* "אופרה בגרוש"

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Groschen** , באתר Grimm online dictionary
2. ↑  אליהו כהן, ארץ חמדת אבות, באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח
גרופטו בקטע הררי בטור דה פראנס ב-2005 (הרוכב המוביל בחולצת אלוף אוסטרליה הוא הספרינטר רובי מקיואן)
ה**גרופטו** (באיטלקית: **Gruppetto**) או ה**אוטובוס** (Autobus) הוא מונח מתחום מרוצי אופני כביש המתייחס לדבוקה גדולה של רוכבי אופניים מקבוצות שונות המהווה את הקבוצה האחורית הגדולה של הרוכבים המפגרים בזמן רב אחרי הדבוקה העיקרית.

הגרופטו נוצר בדרך כלל בקטעי ההרים במרוצי קטעים, כאשר במהלך הטיפוס, רוכבים שאינם מטפסים מצטיינים, מתחילים לפגר אחרי הדבוקה העיקרית ויוצרים בהדרגה דבוקה חדשה האוספת אליה בהמשך הקטע רוכבים נוספים שלא עמדו בקצב. רוכבים אלו הם בדרך כלל ספרינטרים ופועלים (דומסטיקים) שאינם מודאגים ממיקומם בדרוג הכללי במרוץ. דאגתם העיקרית היא למנוע את פסילתם ולעמוד במגבלת הזמן אשר נקבעת לכל קטע במרוץ, כך שיוכלו לזנק למחרת לקטע הבא במרוץ. כמו כן, הם לוקחים בחשבון את יכולת השרידות שלהם בקטעים הבאים במרוץ, ולכן הם מעוניינים לחסוך את מרב האנרגיה ברכיבתם ומנסים לנצל את כל השהות שנותנת להם מגבלת הזמן.

אם הגרופטו מגיע מחוץ למגבלת הזמן, עשויים המארגנים להחליט שלא לפסול אותו אם גודל הגרופטו גדול מ-20% ממספר הרוכבים שסיימו את הקטע. עם זאת, גם כאשר מתקבלת החלטה שכזו על ידי המארגנים, אם רוכב בודד, או קבוצה קטנה של רוכבים, מפגרת אחרי הגרופטו הם כמעט בוודאות יפסלו, אלא אם הם סבלו מתאונה, ובמקרה זה הם עשויים להיות פטורים מעונש. מגבלת הזמן משתנה בהתאם לתקנון המרוץ המפורסם על ידי המארגנים; בטור דה פראנס יש מקדמים שונים בהתאם לקושי של הקטעים השונים. מקדמים אלו נמדדים באחוזים מזמנו של המנצח בקטע.

בשל האינטרס המשותף להישרדות, מצב הרוח בגרופטו שונה מבדבוקה הקדמית שבה התחרותיות עזה. לעיתים קרובות רוכבים בגרופטו מסייעים אחד לשני עם מזון ומשקאות אף על פי שהם רוכבים בקבוצות שונות. עם זאת, גם לגרופטו יש חוקים פנימיים משלו ורוכבים שאינם מצייתים להם צפויים ל"סנקציות". בדרך כלל יש לגרופטו מנהיג מזדמן (מכונה גם "נהג האוטובוס") שהוא בעל ניסיון רב ומקובל חברתית בדבוקה, ומסוגל להביא את הקבוצה לחלון הזמנים הצר שבין פסילה ובין בזבוז אנרגיה. בדרך כלל, מובילי הגרופטו מכתיבים קצב מתון בעליות אך במישורים ובמיוחד במורדות הם מכתיבים קצב גבוה שכן זו האפשרות הטובה ביותר שלהם לצמצם את הפער אל המובילים בקטע. זו גם הסיבה שחלק מהספרינטרים (המתקשים בדרך כלל בעליות) נחשבים למתמחים ברכיבה במורד.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  An Autobus Named Survival, באתר cyclingnews.com, ‏ יולי 1996
2. 1 2  אתר למנויים בלבד אמיר ענבר, המדרון הוא הפחד הכי גדול של רוכבי האופניים, באתר הארץ, 10 במאי 2017
**בֶּנֶדֶטוֹ גָארֶת** (באיטלקית: **Benedetto Gareth**, בקטלונית: **Benet Garret** המכונה **קַרִיטֶאוֹ** (**Chariteo**); סביב 1450 בברצלונה – סביב 1514 בנאפולי) היה משורר איטלקי יליד ספרד, נואם, סופר ומוזיקאי, ממוצא קטלאני.

קורות חיים
----------

מוצאו של קריטאו ממשפחת אצילים מטורטוסה שכללה גם את אסטיב דה גארט (Esteve de Garret), הנשיא ה-48 (1515–1518) של הז'נרליטט דה קטלוניה, נולד בברצלונה ב-1450 ועבר לנאפולי בעקבות אלפונסו החמישי, מלך אראגון בין השנים 1467 ל-1468. הוא התחתן עם פטרונילה ויניול (Petronilla Vignoles), הידועה בשם ניזאאה (Nisaea).

בעיר האיטלקית הוא בא במגע עם משוררים כמו סנאדזרו (אנ') ופונטאנו (אנ') ומאקדמיה פונטאניאנה (אנ') קיבל את הכינוי "קריטאו" שפירושו "בן החסדים" על כישרונותיו הרבים כמו אלה של נואם, חוקר תרבות ומוזיקאי.

ב-1486 הוא מונה לשומר החותם הגדול המלכותי, וב-1495 החליף את פונטאנו בתפקיד מזכיר המדינה של פרדיננדו השני, מלך נאפולי.

במהלך הכיבוש של שארל השמיני, מלך צרפת, שנמשך מפברואר עד יולי 1495, נשלח פרדיננדו לגלות וקריטאו הלך בעקבותיו יחד עם כל החצר לאי פרוצ'ידה ואז לאיסקיה, סיציליה וקלבריה, עד שהמלך ערך את כניסתו המנצחת לנאפולי ב-7 ביולי באותה שנה.

בשנת 1501, כאשר ההתקפה של לואי השנים עשר, מלך צרפת מוטטה את שושלת אראגון, הוא עזב שוב את העיר נאפולי ועבר לרומא שם מצא הגנה תחת אגוסטינו קיגי והצטרף לחוג הספרותי של אנג'לו קולוצ'י (אנ').

בשנת 1503, כאשר הצרפתים גורשו מנאפולי ופרננדו הקתולי מונה למלך, הוא הצליח לחזור לנאפולי שם ביצע את המשימות הרבות שהטיל עליו גונסלו פרננדס די קורדובה (אנ'), שהיה המושל מטעם המלך.

בשנים אלו הוא כתב ספר שירים בשם "אנדימיון" באיטלקית על פי הדגם של פרנצ'סקו פטרארקה, המוקדש לאישה בשם לונה, שיצא לאור בנאפולי בהוצאת קאנטו ב-1506, וכן שני שירים בטרצינה בשמות "פאשה" (Pascha) והמטמורפוזות (Metamorphoses), שפורסמו ב-1509.

קישורים חיצוניים
----------------

* Works by Chariteo - at Open Library, Internet Archive
* Scores or librettos by Chariteo, at International Music Score Library Project, Project Petrucci LLC.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maria-Isabel Segarra, Endimió retornat. Estudi sobre Benet garret, «Il Cariteo» (PDF), Barcelona, Omicron, 2007, p. 181
2. ↑  Alla Luna. Saggio sulla poesia del Cariteo FILARETE ON LINE UNIVERSITÀ DEGLI STUDI DI MILANO. Pubblicazioni della Facoltà di Lettere e Filosofia - PDF Free Download

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb148232401 (data)
* CANTIC: a10826919
* GND: 119236990
* ISNI: 0000 0000 7971 5770
* LCCN: nr94043864
* SELIBR: 212863
* SUDOC: 113125879
* VcBA: 495/8599
* VIAF: 19946769
* WorldCat: lccn-nr94043864

 |
**טום** (בספרדית: **Tom**) היא סדרת הנפשה ספרדית, שמבוססת על סדרת ספרים בעלת אותו שם מאת דניאל טורס. הסדרה הופקה על ידי Cromosoma, שידועה בהפקת הסדרה "השלישייה". הסדרה עוקבת אחר טום, דינוזאור שבכל פרק עובר הרפתקה חדשה מסביב לעולם יחד עם ילדי הקרקס וונדה וטיפ.

הסדרה שודרה במקור בספרד בערוץ LA 2 החל משנת 1999 עד שנת 2008. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ לוגי החל משנת 2006 עד שנת 2007. לסדרה הופקו שתי עונות ו-39 פרקים באורך 25 דקות.

תקציר העלילה
------------

טום הוא דינוזאור צעיר שלאחר סערה מגיע לניו יורק, שם הוא פוגש את וונדה וטיפ, שני ילדי קרקס שמטיילים ברחבי העולם, איתם הוא התיידד. השלושה, יחד עם הליצן רופרט ומנהלת הקרקס גברת המילטון, מסתובבים ברחבי העולם ומכירים מדינות חדשות, ביניהן צרפת, איטליה ומרוקו. אחר החבורה עוקבים ווידון והאטץ' שרוצים לחטוף את טום עבור הבוס שלהם, מר קרטר הערמומי.

דמויות ומדבבים בעברית
---------------------

בשנת 2006 הדיבוב העברי בוים על ידי יובל סגל והופק על ידי יונית עוזרי מנחם, ואילו בשנת 2007 הוא בוים על ידי עפרון אטקין והופק על ידי מיכל בשירי.

| שם הדמות | מדבב/ת בעברית | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- |
| טום | לירון ברנס | דינוזאור כתום |
| טיפ | תובל שפיר | ילד קרקס |
| וונדה | שירה נאור (2006)אלעד סמוכה (2007) | ילדת קרקס |
| רופרט | שמחה ברבירו | ליצן מגושם |
| גברת המילטון | ליאת הר לב | מנהלת קרקס אדיבה |
| מר קרטר | יואב בר לב | גנב ערמומי |
| ווידון | עפרון אטקין | עובד של מר קרטר |
| האטץ' | נורית בנאי קורן | עובדת של מר קרטר |

ראו גם
------

* דנבר הדינוזאור האחרון

קישורים חיצוניים
----------------

* "טום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* טום, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tom – Ein echter Freund, באתר fernsehserien.de
**ולטר ליסאואר** (גרמנית: **Walter Lissauer**‏; 11 באפריל 1882 – 25 באוקטובר 1965) היה פיזיקאי יהודי-גרמני-אמריקאי, מחלוצי התעופה ומראשוני הטייסים.

קורות חיים
----------

ולטר ליסאואר נולד בברלין לפיליפינה (לבית לוי) ואדוארד ליסאואר והיה נכדו של שמואל ליסאואר - ממייסדי היהדות הרפורמית בברלין. אביו היה שותף עם אחיו הוגו בבית המסחר "ה. ליסאואר" ויחדיו סיפקו שמלות כספקי החצר, לאשת קיסר גרמניה. כמו כן היו ממקימי אגודת סוחרי ברלין. אביו של ולטר אשר היה חולה לב, הקדים לפרוש מעסקיו בשל מחלתו. הוא היה בעל כישרון בציור וציוריו עיטרו את הבית בו גדל ולטר.

בצעירותו נשלח ולטר ללמוד הנדסת מכונות במוסד הטכנולוגי של ברלין. לאחר מכן למד פיזיקה באוניברסיטת מינכן אצל הפיזיקאי וילהלם רנטגן. הוא סיים את למודיו בתואר דוקטור לפיזיקה ולמתמטיקה ושימש כעוזר אישי של פרופסור רנטגן בעת ניסוייו.

בשנת 1910 החל ליסאואר לעסוק במחקרים בתחום התעופה והיה מראשוני החוקרים בתחום. כחלוצי תחום זה, עסקו החוקרים בתיכון עצמי של מטוסים ומנועים. ליסאואר עבר קורס טיס וקיבל רישיון טיס מספר 22, מאיגוד הטיסה הגרמני F.A.I ב-7 ביולי 1910. לאחר מכן החל ליסאואר לעבוד כטייס ניסוי והטיס את ראשוני הדגמים שנוצרו באותה עת. ביניהם: דגמי מטוסים מסוג "פארמן" עם משטחי היגוי קדמיים.
בניסויים שביצע תרם לשיפור מטוסים דו-כנפיים וחד-כנפיים. אחד הדגמים אשר עיצב, דומה מאוד לעיצוב הדגם הקיים כיום במטוסי הסילון. לאחר מכן מונה למהנדס ראשי בחברת Hanseatische Flugzeugwerke בהמבורג. חברה זו שהעסיקה 2,200 עובדים, עסקה בבנית מטוסים ובהמשך פיתחה מטוסי קרב דו-מנועיים, החמושים בתותחים, ומטוסים שהוסבו מאוחר יותר למטוסי הפצצה ששימשו בעת מלחמת העולם הראשונה. החברה הפסיקה את פעילותה בשנת 1921 וליסאואר סיים את עבודתו בתחום התעופה ושב לעבוד על פיתוח מיכשור ושיטות מדעיות.

בשנת 1938 עם התחזקות המפלגה הנאצית, נטש את גרמניה ועבר להתגורר בדנמרק, שם עבד כסוחר וכיועץ בתחום הטיס והיה ממקדמי התעופה בדנמרק. לאחר מכן היגר לארצות הברית, התגורר בניו ג'רזי ושינה את שמו לשם אמריקאי - ולטר ג'ק ליסאואר.
( jack lissauer ) הוא עבד בעיר סיברוק (.Seabrook, N.J) במעבדה לחקר הקלימטולוגיה שעסקה במחקרים עבור חיל האוויר האמריקאי. לאחר פרישתו מעבודה זו, הקים את "מעבדות ליסאואר" ועסק כיועץ בתחום הטיס בארצות הברית.
ב-14 בפברואר 1939, פיתח ליסאואר את אחת מהמצאותיו הידועות: **"מיקרופון בעל סליל מתנדנד"**, פטנט ששימש כבסיס למיקרופון הידוע כיום.

ולטר ליסאואר נישא שלוש פעמים. מנישואיו הראשונים עם מארגריטה לסר נולדו לו שני ילדים: הרברט ליסאואר שנולד ב-1906 ודורה שנפטרה בגיל .20 נישואיו האחרונים היו למארגריטה היינה איתה חי בניו ג'רזי.

ולטר ליסאואר הוא בן דודו של ארנסט ליסאואר - משורר יהודי גרמני וקרוב משפחתו של אוטו ליסאואר - עיתונאי ותסריטאי הסרט חמים וטעים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה מתוך מחקר אודותיו ומתוך איסוף מקורות ותיעוד של קרוביו
* הפטנט של ולטר ליסאואר מיקרופון בעל סליל מתנדנד
**קריה נאמנה** (באנגלית: **Faithful City**) הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1952 בבימויו של יוסף לייטס.

עלילת הסרט היא על אודות קבוצת ילדים ניצולי שואה המגיעים לפנימיית כפר הנוער הציוני בירושלים ערב מלחמת השחרור, ועל יחסם עם מדריכיהם על רקע המלחמה והמצור על ירושלים.

הסרט דובר אנגלית עם מילים ספורות בעברית. הסרט נרכש והופץ בארצות הברית על ידי חברת RKO.

תקציר העלילה
------------

קבוצת ילדים עם המדריך דויד'ל (אברהם בן-יוסף) נוסעת באוטובוס לכפר הנוער בפאתי ירושלים. הילדים הם פליטי שואה מאירופה ומצפון אפריקה. הם נעצרים לחיפוש על ידי שוטרים בריטים ודויד'ל מסביר לילדים על המחתרות לאחר זה הם נרגמים על ידי ערבים, שמשות האוטובוס מתנפצות וחלק מהילדים נפצעים. כשהם מגיעים לפנימייה הם מפוחדים ולא רוצים לרדת. הם דורשים לחזור לחו"ל.

מנהל הפנימייה הוא עזרא (ג'ון סלייטר), פליט שואה עם מספר חקוק על ידו. לידו עוזר סאם (ג'יימי סמית'), מתנדב מארצות הברית שיש לו ניסיון עם ילדים. סאם עולה לאוטובוס, מתעמת עם הנער הבולט מקס (ישראל חנין) ופוקד עליו בקול סמכותי לרדת. עזרא מתווכח איתו על הדרך בה לנהוג בילדים שעברו את השואה כמוהו. הוא דוגל בקו מתון וולא תקיף כסאם.

יחד עם עזרא וסאם נמצאים בפנימייה המדריכה תמר (דידי רמתי) ואם הבית שרה (רחל מרכוס). מקס הוא החזק בחבורה והוא מושך אליו את וילי (אמנון ליפשיץ) ומתנגד לכל פקודותיו של סאם. הוא וחבריו מסרבים לעבוד בפנימייה ללא תשלום וכאשר הם רוצים ללכת לאכול הם נעצרים על ידי סאם שאומר שאין אוכל בלי עבודה. עזרא נותן להם להיכנס וגוער בסאם כי לא יתן למנוע אוכל ממי שהיה בשואה וסבל רעב. יש גם ריב ממושך בין מקס האירופאי וז'אן (יהודה לוי) שהגיע ממרוקו.

בין הנערות בולטת אנה (דינה דורון), נערה יפה שמשדרת מיניות ומתרפקת על סאם אבל הוא מעמיד אותה על מקומה. מקס ווילי גונבים את השעון של סאם ומנסים למכור אותו בירושלים. הם נתפסים ונעצרים במשטרה. סאם מגיע למשטרה ומשחרר אותם בהצהרה כי זה השעון שלו וכי נתן אותו במתנה למקס, מאז הוא ומקס נעשים ידידים. הם מסתובבים ברחובות ירושלים עם החוגגים והרוקדים לרגל החלטת האו"ם על חלוקת ארץ ישראל. סאם מטיל על מקס להיות אחראי על הביצורים של כפר הנוער ואנה ממונית על העזרה הראשונה.

סאם מתגייס להגנה. הערבים מפגיזים את הכפר ואספקת המים נפסקת. דויד'ל נוסע במשאית להביא מים במיכל. מקס המפוחד בורח מהכפר ונקלע לחורבה בה נמצא ילד ערבי הבוכה על אמו ההרוגה. הם מוצאים את סאם ותחת אש הם עושים את דרכם בחזרה לכפר הנוער כשסאם נושא את הילד הערבי על כתפו.

מקס מבחין במשאית התקועה ובתוכה דויד'ל פצוע. תחת אש הוא מצליח להתניע אותה ולהגיע לכפר. כל הילדים שמחים וממלאים מים במיכל הגדול.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| ג'יימי סמית' | סאם |
| ג'ון סלייטר | עזרא |
| דידי רמתי | תמר |
| רחל מרכוס | שרה |
| אברהם בן-יוסף | דויד'ל |
| דינה דורון | אנה |
| ישראל חנין | מקס |
| יהודה לוי | ז'אן |
| אמנון ליפשיץ | וילי |

לקריאה נוספת
------------

* ליאת שטייר-לבני, שתי פנים במראה – ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי 1945 - 2008, ירושלים: הוצאת מאגנס – אשכולות, 2009, עמ' 61–63.

קישורים חיצוניים
----------------

* "קריה נאמנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קריה נאמנה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "קריה נאמנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* היו סרטים - שנות ה-50 - קריה נאמנה, באתר יוטיוב
* קריה נאמנה, באתר הניו יורק טיימס

הערות שוליים
------------

1. ↑  דייויד סלע, ‏70 שנים אחרי, באתר ישראל היום, 20 באפריל 2022
**ולטר גרמטה** (בגרמנית:  **Walter Gramatté**‏;8 בינואר 1897 – 9 בפברואר 1929) היה צייר אקספרסיוניזם גרמני, שהתמחה בריאליזם קסום. הוא עבד בברלין, המבורג, וברצלונה. לעיתים קרובות הוא צייר נוף מיסטי של הטבע. רבות מיצירותיו קיבלו השראה מחוויותיו במלחמת העולם הראשונה ומחלתו.

ביוגרפיה
--------

אביו היה אופה. הוא התגייס בתחילת המלחמה, אך לעיתים קרובות מצבו הבריאותי הלקוי שחרר אותו מתפקיד קרבי. לימודיו היו בעיקר בבית ספר לאומנות ומלאכה בברלין. הוא פתח סטודיו משלו בשנת 1917.

בשנת 1920 הוא התחתן עם הפסנתרנית הרוסייה, סוניה פרידמן, והתאגד עם Die Brücke - "הגשר" קבוצת אמני אקספרסיוניזם.

למרות בריאותו הרעועה, הוא נסע רבות, ביקר בצרפת, באיטליה ובספרד. הוא בילה זמן רב בבתי מרפא ואושפז במספר הזדמנויות ומת ב -9 בפברואר 1929 מדלקת מעיים.

אנדרטת הקבר שלו תוכננה על ידי חברו, קרל שמידט-רוטלוף.

יצירותיו סווגו כ"אמנות מנוונת" על ידי הממשלה הנאצית בשנת 1933 ולא הוצגו שוב רק לאחר המלחמה. הוא היה ההשראה לדמות הצייר ברומן Die Stadt hinter dem Strom מאת הרמן קסאק.

הוקרה
-----

אשתו, סוניה, נישאה שוב, להיסטוריון האמנות, פרדיננד אקהרדט (1902–1995), וחיה בקנדה כמוזיקאית ומלחינה ידועה. כדי להנציח אותה ואת בעלה לשעבר, הוקמה "קרן אקהרדט-גרמטה" בוויניפג, קנדה.

המסמכים האישיים של ולטר גרמטה נשמרים במוזיאון הלאומי הגרמני.

תערוכה מיוחדת של ציוריו, שכותרתה "גילוי מחדש: וולטר גראמט 1897-1929," התקיימה בהורנסט ברלאך האוס בהמבורג בין התאריכים 26 באוקטובר 2008 עד 1 בפברואר 2009.

תערוכה זו אורגנה על ידי מוזיאון קירשנר בדאבוס, שווייץ והארנסט ברלאך האוס.

גלריה
-----

* השתייןהשתיין
* ירידיריד
* רוזה ספיר רוזה ספיר
* נער חולםנער חולם
* נערה עייפהנערה עייפה
* סוניהסוניה
* ליד הפסנתרליד הפסנתר
* ברצלונה בלילהברצלונה בלילה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולטר גרמטה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Walter Gramatté und Hamburg | Hamburger Kunsthalle, www.hamburger-kunsthalle.de
2. ↑  Oettrich, Marcel P. Gramatté, Walter. In Allgemeines Künstlerlexikon. 2019. Berlin, Boston: K. G. Saur. Retrieved 16 Nov. 2019, from
3. ↑  Klassika: Sophie-Carmen Eckhardt-Gramatté (1899-1974): Lebenslauf, www.klassika.info

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307149705171
* BNE: XX896582
* BnF: cb124881031 (data)
* GND: 118541439
* ISNI: 0000 0000 8358 2501
* KulturNav: c2c06445-d5d4-4102-8459-6ab746919634
* LCCN: n82032912
* NLA: 36515141
* NTA: 074876597
* RKD: 33278
* SUDOC: 034089470
* TePapa: 915
* Trove: 1266408
* ULAN: 500009265
* VIAF: 13098903
* WorldCat: lccn-n82032912

 |
**שחריר הנחלים** (שם מדעי: *Melanopsis praemorsa*) הוא מין של חלזון החי במים מתוקים. צבעו חום כהה עד שחור מבריק וגודלו עד 2 סנטימטר. לקונכייה 5–6 פיתולים הולכים וגדלים, פתחה עגול ללא פגימה. החלזון נפוץ בגדות מאגרי מים מתוקים ונחלים סביב הים התיכון באירופה וצפון אפריקה ובכלל זה בכל ארץ ישראל, והוא חלזון המים המתוקים הנפוץ בארץ ישראל.

השחריר נצמד לדפנות מאגרי המים, הן דפנות סלעיות והן דפנות רכות, וניזון מאצות זעירות וחומר אורגני רקבובי. בדרך כלל חיים מספר פרטים יחד על אותו שטח-מחיה. בשעות היום נודד השחריר ומותיר פס רירי על גבי הסלע.

החלזון מתרבה על ידי הטלת צבירי ביצים המודבקים על תשתית אבן בשקעים ואזורים מוסתרים ואף ביצים בודדות, הביצים מוסוות היטב בהתאם לסוג הקרקע.

שחריר הנחלים כביואינדיקטור
--------------------------

כיוון שהשחריר חי במים צלולים שרמת מליחותם נמוכה והוא רגיש לזיהום, קיימת דעה נפוצה בקרב מטיילים לפיו מים בהם חי חלזון זה, טובים לשתיה. דעה זו נבחנה במסגרת מחקר שהתקיים באוניברסיטת תל אביב ב-2003. השחריר מתאים להיות ביואינדיקטור (בוחן ביולוגי) לטיב המים כיוון שהוא נפוץ במגוון מקווי מים, אינו רגיש למאפיינים ניטרליים מבחינת האיכות כגון טמפרטורה, זרימה ומליחות בטווח רחב יחסית וטווח התנועה שלו מוגבל ולכן הוא מבטא את התנאים בבית הגידול המצומצם בו הוא נמצא. כמו כן ברור בעליל כי הוא נעדר מסביבות מים מזוהמות. מאידך נמצא כי אוכלוסייה מגוונת (תת-מינים רבים ושונים) הם בעלי סף רגישות שונה למזהמים כגון נחושת ואמוניה (דבר שבא לידי ביטוי בשונות גבוהה בסף הרגישות למזהמים באוכלוסיות שונות של שחריר מנחלים שונים) וכי יכולתו של השחריר לבטא את מכלול הסביבה האקולוגית בה הוא נמצא מוגבלת, כלומר גם אם אוכלוסיית השחריר שורדת היטב ייתכנו רמות זיהום המשפיעות לרעה על בעלי חיים גדולים ומורכבים יותר. עם זאת, אי-המצאות של אוכלוסיית שחריר הנחלים בסביבה מסוימת מבטאת בוודאות זיהום של אותו מקור או רמת מליחות גבוהה שלו.

לקריאה נוספת
------------

* אביטל גזית וצוותו, **שימוש בחילזון המים שחריר הנחלים (Melanopsis) כביואינדיקטור לבחינת איכות מים בנחלים**, המכון לחקר שמירת הטבע, אוניברסיטת תל- אביב, יולי 2003 ; (ראו גם באתר המשרד להגנת הסביבה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחריר הנחלים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחריר הנחלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  לפי י. הלר, **שבלולי ארץ ישראל**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993, מובא במסגרת המחקר של אביטל גזית
3. ↑  למשל: הודעה באתר טיולי
**Brazzers** (**בראזרס**) היא חברת הפקה של סרטי פורנוגרפיה הפועלת בצפון אמריקה. החברה מציעה אתר אינטרנט ובו תכנים מקוריים בתשלום. אתר האם כולל (נכון ל-2014) שלושים ואחד אתרי משנה, ובהם סרטונים על פי קטגוריות שונות ומגוונות.

המותג Brazzers נוצר בתחילת שנת 2005 על ידי עויסאם יוסוף וסטפן מאנוס, חברים מאוניברסיטת קונקורדיה, ומאט קיזר. האתרים של Brazzers מנוהלים ממונטריאול שבקנדה, בעוד שהצילומים נערכים בלאס וגאס, לוס אנג'לס ומיאמי.

Brazzers הוזכרה בסדרה "True Life" של רשת MTV, שעקבה בין היתר אחר שחקנית הפורנוגרפיה ג'יידן ג'יימס בשנת 2009.

החברה נרכשה על ידי Manwin (כיום MindGeek) במרץ 2010, אשר עם השנים השתלטה על מרבית הפורנוגרפיה האינטרנטית בעולם.

החברה חגגה 10 שנים לפעילותה באמצעות שלט חוצות שהוצב בטיימס סקוור במשך כל חודש אוגוסט 2014.

Brazzers ספגה ביקורת על קשריה עם אתרי סטרימינג כגון Pornhub (גם היא בבעלות MindGeek) המאופיינים בפיראטיות ובהפרת זכויות יוצרים. בתגובה פתחה החברה בקמפיין נגד פיראטיות ב-2009.

Brazzers זכתה בפרסי AVN רבים, בהם אתר השנה ב-2009, ובפרסי XBIZ, בהם סטודיו השנה של 2014.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Brazzers** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Brazzers (באנגלית)
* Brazzers, ברשת החברתית טוויטר

* Brazzers, ברשת החברתית אינסטגרם

* Brazzers, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד אוורבוך, MindGeek is a cautionary tale of consolidating production and distribution in a single, monopolistic owner, מגזין slate (באנגלית)
**פּוּלְסָטְרִיקְס** (שם מדעי: ***Pulsatrix***) היא סוג של דורסי לילה החיים באמריקה המרכזית ובאמריקה הדרומית ביערות גשם. הסוג מכיל 3 מינים חיים ועוד מין פרהיסטורי מתקופת הפליסטוקן.

סוג זה נחשב קרוב ללילית ומיניו מכונים לעיתים קרובות בשם "ליליות". הם בעלי עיניים גדולות וצהובות וסביבם מעין "קרניים" בהירות היוצרות צורת "X" לאורך העיניים. גופם בהיר בעל צבע קרם עד לבן ולעיתים משורטט בעוד הכנפיים ופלג הגוף העליון סגול כהה עד חום או אף שחור. אלו ינשופים גדולים באורך 35–50 ס"מ בממוצע.

הליליות חיות ביערות גשם ויוצאות לציד לילי של מכרסמים, עופות קטנים ולעיתים גם חסרי חוליות וחלקם מסוגלים לטרוף עצלנים. לעומת דורסי לילה אחרים הם פעילים לרוב בגפם, למעט בעונת הרבייה.

מינים
-----

* לילית ממושקפת (*Pulsatrix perspicillata*) – נפוצה באמריקה הדרומית והמרכזית
* *Pulsatrix koeniswaldiana*
* *Pulsatrix melanota*
* *Pulsatrix arredondoi* - מין פרהיסטורי מקובה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולסטריקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**הלמוט בהלקה** (בגרמנית: **Hellmuth Böhlke**;‏ 7 בפברואר 1893 – 8 באפריל 1956) היה גנרל גרמני במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

בהלקה נולד ב-7 בפברואר 1893 בלובהאן ליד דנציג, ובמלחמת העולם הראשונה שירת כקצין בצבא הקיסרות הגרמנית. על פעולותיו במלחמה הוא קיבל את עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה ושנייה ואת אות הפציעה בשחור. לאחר סיום המלחמה הוא עבר לשירות המשטרה וקודם לדרגת אובר לויטננט ב-1 ביולי 1920. ב-15 באוקטובר 1935 הוא עבר לשרת בוורמאכט בדרגת מיור וב-1 ביוני 1938 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה

כשפרצה מלחמת העולם השנייה הוא פיקד על גדוד ברגימנט הרגלים ה-21 בדיוויזיה ה-17 במהלך ההתקפה על פולין בספטמבר 1939. ב-21 בינואר 1941 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-260 של הדיוויזיה ה-113 וב-15 בפברואר מונה למפקד רגימנט התחלופה ה-46 של הדיוויזיה ה-193. ב-15 במרץ 1941 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-430 של הדיוויזיה ה-129 שאיתה הוצב במהלך מבצע ברברוסה בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, וב-27 באוקטובר 1941 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-13 במאי 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-20 בספטמבר 1942 הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-12 בפברואר 1943 הוא מונה למפקד רגימנט הרייכסגרנדירים ה"הוך אנד דויטשמאסטר" של דיוויזיית הגרנדירים ה-44, שהועברה לאיטליה באוגוסט 1943. ב-1 בינואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בפברואר מונה למפקד הדיוויזיה ה-334, אשר התפרסה באזור פסקארה על חוף הים האדריאטי. ב-1 באוגוסט 1944 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. באוקטובר 1944 היא שובצה לקורפוס הפאנצר ה-14 והשתתפה בקרבות ההגנה באזור בולוניה, שם הייתה כפופה אף פעם לקורפוס הצנחנים ה-1. ב-25 בינואר 1945 הוא קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ולאחר כניעת קבוצת ארמיות C הוא נלקח בשבי ליד רימיני בסוף אפריל 1945.

### לאחר המלחמה

ביוני 1947 הוא הועבר למחנה השבויים 11 בבריטניה. לאחר שחרורו הוא התגורר במינכן עד מותו ב-8 באפריל 1956.

קישורים חיצוניים
----------------

* הלמוט בהלקה, באתר specialcamp11
**שאול זימן** (כ"א בסיון ה'תרס"ט, 10 ביוני 1909 – כ"ח באייר ה'תשכ"ג, 22 במאי 1963) היה רופא ישראלי ומנכ"ל משרד הבריאות.

זימן נולד בליטא לקלמן זימן ולאה לבית רבינוביץ'. הוסמך לרפואה בברלין, ובמהלך לימודיו פעל בארגונים ציוניים ובעליית הנוער. בסמוך לברלין השתתף במשק הכשרה, ובשנת 1935 עלה לארץ ישראל. אביו עלה שנתיים קודם לכן, ועסק בחקלאות ובפעילות ציבורית בתחום הדת.

בארץ ישראל עסק זימן ברפואה, ובתקופת מלחמת העצמאות עמד בראש בית החולים "זיו" בירושלים. בתקופת המצור על העיר ארגן בה את שירותי הרפואה הציבורית. כשנתיים שימש רופא מחוז ירושלים מטעם משרד הבריאות. משנת 1950 שימש בתפקידים שונים במשרד, ועד 1960 היה סמנכ"ל המשרד האחראי על שירותי הריפוי וקשרי-חוץ. ב-1960 מונה למלא את מקומו של מנכ"ל המשרד היוצא שמעון בטיש, ולאחר מכן התמנה לתפקיד, בו שימש עד מותו.

בשנת 1962 נבחר זימן לוועד הפועל של ארגון הבריאות העולמי. במאי 1963 יצא בשליחות המשרד לוועידה השנתית של הארגון בז'נבה שבשווייץ, ובמהלכה נפטר. משרד הבריאות קבע הענקת פרס על שמו לרופאים בשירות הציבורי.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "ד"ר שאול זימן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4248

| מנכ"לי משרד הבריאות |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אברהם קצנלסון • יוסף מאיר • חיים שיבא • שמעון בטיש • גדעון מר • שאול זימן • רפאל גז'בין • ברוך פדה • יעקב מנצ'ל • מרדכי שני • ברוך מודן • דן מיכאלי • תיאו דב גולן • יורם לס • משה משיח • מרדכי שני • מאיר אורן • גבי ברבש • יהושע שמר • בעז לב • אבי ישראלי • איתן חי-עם • רוני גמזו • ארנון אפק • משה בר סימן טוב • חזי לוי • נחמן אש • משה בר סימן טוב |  |

 |
**מקסים יורייביץ' סוקולוב** (ברוסית: **Максим Юрьевич Соколов**; נולד ב-29 בספטמבר 1968) הוא כלכלן ופוליטיקאי רוסי שכיהן כשר התחבורה, מ-21 במאי 2012 עד 7 במאי 2018 וכיום משמש כנשיא אווטוואז.

ביוגרפיה
--------

### חיים מוקדמים

סולוקוב נולד ב-29 בספטמבר 1969 בלנינגרד. הוא שירת בצבא הסובייטי בשנים 1987–1989. בשנת 1991 סיים את לימודיו בהצטיינות מאוניברסיטת לנינגרד עם תואר בכלכלה.

### קריירה אקדמאית

בשנים 1991–1993 עבד סולוקוב כמרצה במחלקה לכלכלה באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 2008 הגן על עבודת הדוקטורט שלו בכלכלה. על פי בדיקה שערכה דיסנרט, עבודת דוקטורט זו הכילה פלגיאט גס ללא תיעוד משתי תזות דוקטורט אחרות. בשנת 2011 הפך סוקולוב לפרופסור וכיו"ר המחלקה של בית הספר הגבוה לניהול באוניברסיטת סנקט פטרבורג.

### עסקים

בשנת 1992 התמנה ליו"ר חברת "רוסי" (Rossi). בשנת 1999 וב-2004 היה יו"ר "Corporation S", חברת בנייה המתמחה בבניית בתי עילית בפטרבורג. ביוני 2018 מונה למנכ"ל חברת LSR Group, משרה שהחזיק עד דצמבר 2019 עת מונה למשרה פוליטית בסנקט פטרבורג.

### קריירה פוליטית

בשנת 2004 החל לעבוד במינהל העיר סנקט פטרבורג כראש הוועדה לפרויקטים אסטרטגיים של העירייה. בשנת 2009 היה חבר העירייה, כיהן כיו"ר הוועדה לפיתוח כלכלי, מדיניות תעשייתית וסחר. בשנת 2009 עבר למוסקבה וב-4 בדצמבר באותה שנה הוא הפך למנהל המחלקה לתעשייה ותשתיות של ממשלת רוסיה תחת ממשלת פוטין השנייה ומונה מחדש תחת ממשלת מדבדב הראשונה.

### שר התחבורה

במאי 2012 מונה לשר התחבורה על ידי ראש הממשלה דאז, דמיטרי מדבדב. בששת שנות כהונתו כשר התחבורה יצאו לפועל שלל פרויקטים בתחום תשתיות התחבורה בתחבורת הכבישים, האוויר, הימים ומסילות הברזל כשהממשלה הפדרלית הזרימה כספים רבים לפיתוח תשתיות התחבורה. משנת 2012 ועד 2018 פותחה מאוד תחבורת הכבישים וניכרה התקדמות משמעותית בבניית כבישי רוסיה, כאשר שופצו ונבנו למעלה מאלפיים קילומטרים של כבישים פדרליים ולמעלה מ-9,000 כבישים רזוריים ונבנו למעלה מ-530 צמתים חדשים ו-264 גשרים וקישורים תחבורתיים.

תחתיו נחנכו פרויקטים חדשים דוגמת גשר רוסקי, פרויקט הקוטר המערבי המהיר, בשנת 2018 נחנך כביש מוסקבה-סנקט פטרבורג באורך 669 קילומטרים ובמאי 2018 נחנך הגשר הארוך באירופה (19 קילומטרים) – גשר קרים. במאי 2017 החלה סלילת הכביש "טאברידה" באורך 237,5 קילומטרים מקרץ' לסימפרופול.

לקראת מינויה של ממשלת מדבדב השנייה במאי 2018 הוא פוטר מתפקיד השר על רקע ביקורת על תפקוד משרתו בתחום התחבורה האווירית והוא חזר לעולם העסקים.

### עיריית סנקט פטרבורג

בדצמבר 2019 מונה למשנה למושל העיר סנקט פטרבורג, האחראי על תחום תשתיות התחבורה, מדיניות ההשקעות והתיירות בעיר. באוגוסט 2020 דווח כי שמו הוזכר כמועמד אפשרי להחליף את המושל המכהן, לקראת מינויו של אלכסנדר בגלוב ליושב ראש האיחוד של רוסיה ובלארוס.

חיים אישיים
-----------

הוא נשוי ואב לשלושה בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקסים סוקולוב** בוויקישיתוף
* מקסים סוקולוב, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Maxim Sokolov - The Russian Government". *government.ru* (באנגלית). נבדק ב-2017-11-03.(הקישור אינו פעיל)
2. ↑  Published results of the expertise of Maksim Sokolov’s thesis on Dissernet server
3. ↑  The minister of transport sokolov convicted of writing off of the thesis
4. ↑
5. ↑  Максим Соколов может стать вице-губернатором Петербурга
6. ↑  Губернатор Петербурга может возглавить союз России и Белоруссии — СМИ