recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מחלת רנו
**מחלת רנו** או **תסמונת רנו** או **תופעת רנו** (באנגלית: **Raynaud phenomenon**) היא תופעת שינוי צבע בגוף האדם, שיכולה להיות ללא רקע שניוני (אין מחלה ברקע שמסבירה זאת) או שניונית למחלה כמו זאבת (לופוס) מחלות רקמת חיבור ועוד.

התופעה נובעת לרוב מכיווץ כלי דם קטנים דוגמת עורקיקים הנובע מחשיפה לקור. קיים מצב נדיר יותר שלפיו התופעה קורית בחשיפה למצב דחק (stress).

התופעה מערבת אצבעות של הידיים ושל כפות הרגלים ולפעמים גם אוזניים ואת קצה האף ומאופיינת בשלוש פאזות: בשלב הראשון יש הלבנה של האצבעות, לאחר מכן כיחלון (ציאנוזיס) ובסופו של דבר האצבעות מאדימות. אם תופעות אלו נמשכות, הסכנה היא נמק של האצבעות. (חשוב להבדיל בין תופעה זו, המאופיינת בשלוש פאזות כאמור, לבין כיחלון של האצבעות כתוצאה מקור: אקרו-ציאנוזיס, המאופיין בפאזה אחת בלבד). לרוב, שינוי הצבע מלווה בתחושת כאב ונימול.

התופעה יכולה להימשך דקות עד שעות. התופעה לרוב מופיעה לראשונה אצל מתבגרים, ואז לרוב המופע הוא סימטרי וללא מחלת רקע. לעיתים המחלה מופיעה רק בשנות הבגרות ופוסקת לאחר מכן, ולעיתים היא מהווה סימן מקדים להתפתחות סקלרודרמה.

טיפול
-----

טיפול שמרני הכולל שמירה על כפות ידיים חמות, למשל על ידי לבישת כפפות חמות או הישמרות בסמוך למקור חום. 

אם טיפול רגיל אינו עוזר, עוברים לטיפול תרופתי הגורם להרחבה של כלי דם, כגון שימוש בתרופה אמלודיפין ממשפחת התרופות חוסמי תעלות סידן.

יש להימנע ככל הניתן משימוש בחוסמי בטא שכן הם גורמים לכיווץ כלי דם ועלולים להחמיר את מחלת רנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחלת רנו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563244105171
* BNE: XX535294
* BnF: cb119649476 (data)
* LCCN: sh85111603
* NDL: 01150736

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דון **אברהם בנבנשתי** (**Benveniste**) היה איש ציבור ורב ראשי של קסטיליה במאה ה-15. מתקן תקנות ואיאדוליד (Valladolid).

היה איש ציבור ורב החצר של חואן השני, מלך קסטיליה (1406–1454). אחראי על המימון הציבורי וביחד עם **אלווארו די לונה** היה אחראי גם על המינהל בממלכה. היה בן למשפחה עשירה ובעל ידע יהודי וכללי רב. הגן על יהודי עיר ליד אסיחה (Ecija), ביחד עם **יוסף נשיא** ו**אברהם אבן שושן**, כנגד האשמות של רצח פולחני בפסח. לפי בקשת הקהילות היהודיות של קסטיליה התמנה על ידי המלך בשנת 1432 לשופט ראשי של היהודים ורב החצר.

מיד אחרי מינויו לשופט קרא בנבנשתי לכנס מיוחד (סינוד) של רבנים, משכילים ומנהיגים מכל קהילות קסטיליה בעיר ואיאדוליד (Valladolid) בבית הכנסת ברובע היהודי של העיר. הכנס נועד לבחון את החוקים שנחקקו נגד היהודים, להגביר את לימוד התלמוד ולעצור את ירידת הערכים בקהילות. בנבנשתי היה יושב ראש הכנס שהסתיים בהכנה ואישור מסמך שנקרא "תקנה" (קרוי בפי החוקרים תקנות ואיאדוליד). המסמך מורכב מחמישה חלקים: הראשון הוראות בקשר ללימוד התורה, השני בחירת דיינים ובעלי תפקיד אחרים בקהילה, השלישי דיני מלשינות ומסירות לשלטונות, הרביעי דיני מיסוי ותשלומים לשלטונות והחמישי דיני לבוש מפואר. 

נכדיו גורשו בגירוש ספרד והתפזרו בפורטוגל, אירופה, המזרח הקרוב וצפון אפריקה. נכדיו ביססו את לימוד התורה בסלוניקי על יד הקמת ספריות גדולות. חלק מנכדיו נדדו בגירוש לפורטוגל והתנצרו. הם היו סוחרים גדולים ובנקאים בפורטוגל ואנטוורפן. לאחר מכן הם נדדו לאיטליה יחד עם דונה גרציה וחזרו איתה ליהדות ולשם בנבנשתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יוסף פין, **הערך "ה"ר אברהם בנבנשתי"**, בתוך: **כנסת ישראל**, ורשה תרמ"ז, עמ' 15, באתר היברובוקס
* ריצ'רד גוטהייל, מאיר קייזרלינג, יצחק ברוידה, ‏אברהם בנבנשתי, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
**Chasing Cars** הוא הסינגל השני של להקת Snow Patrol מאלבומה Eyes Open. השיר הוקלט ב-2005 ושוחרר ב-6 ביוני 2006 בארצות הברית, וב-24 ביוני 2006 בממלכה המאוחדת. השיר צבר פופולריות רבה לאחר שהוצג בפרק הסיום של העונה השנייה של הסדרה האנטומיה של גריי.

השיר הפך לאחד מסמלי השפעת ההורדות החוקיות על מכירות הסינגלים בממלכה המאוחדת, והמשיך להמכר שנים לאחר שחרורו. Chasing Cars הוא השיר הנמכר ביותר של להקת Snow Patrol נכון להיום, כשבשנת 2006 הגיע למקום ה-14 ובשנת 2007 למקום ה-34 ברשימת השירים הנמכרים ביותר בממלכה מאוחדת. בנוסף, השיר הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום החמישי בבילבורד הוט 100.

בטקס פרסי גראמי של 2007, השיר הועמד לזכייה בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר, ובטקס פרסי המוזיקה הבריטית הועמד לזכייה בקטגוריית השיר הבריטי הטוב ביותר. ב-2009 השיר הוכרז כשיר המושמע ביותר בעשור בממלכה המאוחדת. נכון לאוגוסט 2013, השיר נמצא כ-111 שבועות במצעד 75 הסינגלים הטובים ביותר בממלכה המאוחדת וכ-154 ברשימת 100 הסינגלים הטובים ביותר. השיר נמכר בלמעלה ממיליון עותקים בממלכה המאוחדת נכון לאוקטובר 2013, ובלמעלה משלושה מילון עותקים בארצות הברית נכון לנובמבר 2011, מה שהופך אותו לאחד מעשרת הסינגלים הנמכרים ביותר בממלכה המאוחדת בעידן הדיגיטלי. ערוץ 4 הבריטי זיכה אותו בשנת 2009 בתואר השיר הטוב ביותר של העשור הראשון של המאה ה-21.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Chasing Cars" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Chasing Cars" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Chasing Cars" באתר Discogs
* סרטון השיר "Chasing Cars" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 572737e3-02d9-346e-be7d-dc13b5a2ba06
* MusicBrainz work: 0644737d-af31-381d-9d75-075bcb86ae24

 |
הרב **יוסף חיים אברהם טרופ** (ה'תרנ"ז, 1897 - ה' באדר ב' ה'תשל"ח, 14 במרץ 1978) היה רב וראש ישיבה ליטאי-אמריקאי, ר"מ בישיבת ראדין ולאחר מלחמת העולם השנייה, ראש ישיבת קרלין-סטולין בניו יורק.

ביוגרפיה
--------

בנם בכורם של הרב נפתלי טרופ. ושל פעשא (פסיה) לאה, בתו של העסקן החרדי ר' אליעזר יעקב חווס. בילדותו התמנה אביו כראש ישיבת ראדין והוא למד בה בנערותו, התקרב ל"חפץ חיים" והתפרסם כלמדן. נישא לאסתר, בת הרב יעקב משה ספיר. גיסו היה הרב יהושע ליב לוינסון (נרצח בשואה בסוף 1944), נכדו של החפץ חיים ומנהלה האחרון של ישיבת ראדין, שנישא לליבה ספיר.

עם פטירת אביו בראשית שנת ה'תרפ"ט, 1929, התמנה במקומו כר"מ בישיבה, ובשנותיה האחרונות כיהן בה כראש ישיבה שני לצדו של חתן החפץ חיים, הרב מנחם מנדל זקס.

בתקופת השואה עקר עם בני הישיבה לעיר וילנה וממנה לאוטיאן. לאחר הכיבוש הסובייטי הוגלה למחנות העבודה בסיביר ובהמשך הוא הגיע לסמרקנד שבאוזבקיסטן.

לאחר המלחמה היגר לארצות הברית והחל להרביץ תורה במוסדות תורניים שונים, בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 התמנה כראש ישיבת קרלין-סטולין בניו יורק. בשנת ה'תשל"ב (1972) נפטרה אשתו וארונה הועלה לקבורה בישראל, היא נטמנה בבית הקברות הישן בפתח תקווה.

בראשית שנת ה'תשל"ח (1977) עלה לישראל והשתקע בירושלים. כחצי שנה לאחר עלייתו נפטר ביום ה' באדר ב' ה'תשל"ח, 14 במרץ 1978, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

### צאצאיו

* בתו, פשה נישאה לרב אלתר חנוך העניך ליבוביץ, ראש ישיבת חפץ חיים בארצות הברית
* בת נוספת, נישאה לרב חיים פורטנוי מחשובי תלמידי ישיבת מיר בבלארוס

לקריאה נוספת
------------

* דוד זריצקי, **הווידוי**, נדפס בשנית בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 387–391

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' אברהם חיים יוסף טראפ שליט"א", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 61, באתר היברובוקס
* ****התמנותו של הגר"א טראפ לראש ישיבת סטלין-קארלין****, המאור, שנה יא חוברת ח, עמ' 26, באתר היברובוקס
רבי **אברהם ישכר בער (בערל) איזקסון** (כ"ו בניסן תרנ"ד - סיון תש"ד) היה רבה של פוינילה דה סוב מונטה, רומניה ופעיל ציוני.

קורות חיים
----------

נולד לרבי שלמה איזקסון, רבה של רומאן, ולסימא רייזל, בתו של רבי מאיר מקרעטשניף. אחיו הצעיר היה רבי מאיר איזקסון, לימים האדמו"ר מרומאן. נשא לאשה את מרים פעסיל, בתו של רבי ישראל חיים פרידמן מחבר הספר 'ליקוטי מהרי"ח'. בין 1918 ל-1920 עמד בראשות ישיבה שהקים ברומאן. בשנת ה'תרפ"ד (1923/1924) נבחר לרבה של קהילת חסידי קאסוב בפוינילה דה סוב מונטה, לצידו של רבי ברוך הגר שהיה רבם של חסידי ויז'ניץ בעיירה. על אף המתיחות בין החסידויות, בעיירה עצמה לא הייתה מחלוקת והקשרים בין הרבנים היו טובים. בשנת ה'תרצ"ד (1933/1934) החל לעורר את יהודי מרמורש לעלות לארץ ישראל והקים לשם כך אגודה ציונית חרדית. רבי אברהם נסע לפריז כדי להיפגש עם הברון רוטשילד ולגייסו לטובת האגודה שהקים, כמו כן נפגש גם עם נציגי פיק"א.
בי"ב בסיון תרצ"ג (1933) כינס ועידה של האגודה ובה השתתפו רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, הרב דוד שפרבר ודוקטור יוסף פישר.
חרף ההתנגדות לציונות בקרב החוגים החרדיים אז, קיבל הרב איזקסון את ברכותיהם של רבי ישראל הגר, רבי חיים הגר (השני) מקוסוב ורבי יואל טייטלבוים שאף כתב לאגודה שבראשותו מכתב תמיכה.

באייר ה'תרצ"ה (1935) עלו למעלה ממאתיים תושבי מרמרוש לארץ והתיישבו ברחובות ובראשון לציון. בסיוון של אותה שנה ביקר בארץ ישראל ופעל מול הסוכנות היהודית לארגון עליית שאר יהודי מרמורש ולקליטתם של העולים הטריים. קליטתם של עולי מרמרוש בארץ נתקלה בקשיים גדולים, ולאחר כשלוש שנים חזרו חלק מהעולים ובהם הרב איזקסון לארץ מוצאם.

הרב איזקסון נספה באושוויץ בחג השבועות ה'תש"ד, יוני 1944.

צאצאיו
------

ילדיו הם ישראל חיים - נספה בילדותו בשואה
, ויחיאל יהודה - רבה של שכונת אחוזה בחיפה ורב בלוס אנג'לס.

לקריאה נוספת
------------

* איזאקזון, אברהם ישכר דב, באנציקלופדיה של הציונות הדתית.
* יהודה שוורץ, **מורשת רבני הונגריה**, עמוד 279, חדרה, (חסר שנת דפוס).

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה יעקב גרוס, **מארמארוש**, באתר היברובוקס.
* יצחק יוסף כהן, ****חכמי טראנסילוואניה****, ירושלים תשמ"ט, חלק ב' עמ' 5, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנקס הקהילות - רומניה חלק ראשון עמוד 249.
2. ↑  הוסכם בין הרב איזקסון והרב הגר שהראשון יכהן כאב בית הדין של העיירה והרב הגר כרב העיירה.
3. ↑  יהדות מרמרוש מנתה באותו זמן כ-37,000 איש
4. ↑  "כמים קרים על נפש עיפה, הצמאה ומשתוקקת להרמת ארצנו הקדושה, צדיקים יראו וישמחו בראותם, כי יראי ה' גדלו והצליחו בארצנו ארץ החיים בתורה ויראת שמים ותהיה זאת נחמתם בכפליים, המצפים אליה בכליון עיניים". - ציטוט חלקי מהמכתב (ההד. ירושלים. **ההד - שנה ח - חוברת ה**, שנה ח, באתר אוצר החכמה).
5. ↑  ראה מכתבם של רבני קהילת יהודי מארמרוש לרב קוק.
6. ↑  ראו כאן וכאן.
**בית האם מרים** (בטורקית: **Meryem Ana Evi**) הוא אתר קדוש נוצרי ומוסלמי, השוכן בראשו של "הר הזמיר" (Bülbüldağı) בגובה של 401 מטרים מעל פני הים, כשלושה קילומטרים מדרום לשרידי אפסוס שבמערב טורקיה. לפי גרסה אחת, הרווחת בעיקר בקרב הקתולים, נלקחה הבתולה למקום זה על ידי יוחנן בן זבדי, והתגוררה בו עד עלייתה לשמים.

מקורה של המסורת
---------------

החזית הצפונית. הכנסייה הראשית נראית משמאל. הקו האדום המבחין בין השרידים המקוריים לחלק המשוחזר נראה היטב
מראה באתר
ברזים בהם זורמים מי המעיין במקום
המסורת המייחסת את מקום מגוריה האחרון של הבתולה לבית ליד אפסוס, חדשה יחסית. אומנם במכתב ששלח נסטוריוס למשתתפי ועידת אפסוס בשנת 431 נזכר כי מרים ויוחנן בן זבדי ביקרו באפסוס, אך התוספת כי במקום זה הם מתו ונקברו נזכרה לראשונה רק במאה ה-13. מסורת זו התבססה בחזיונה של הנזירה הגרמנייה אן קתרין אמריך (Anne Catherine Emmerich) ב-1812, ואשר פורסם בשנת 1852. אמריך שהייתה נכה רתוקה למיטתה, לא ביקרה באפסוס מעולם וחיתה בטרם שרידי העיר נחפרו. היא תיארה מבנה אבן מלבני, ובו אח ואפסיס, וכן מעיין שנבע לידו. עוד תיארה מערה ליד המבנה שבה הונח ארון הקבורה של הבתולה, ואשר נמצא ריק זמן קצר לאחר שגופה הארצי הונח בו. בעקבות חזיונותיה של אמריך, התגלה מבנה אבן קטן על הר הזמיר בשנת 1881, אך תגלית זו לא זכתה להכרה של ממש. המבנה "התגלה" פעם נוספת ב-27 ביוני 1891 על ידי שני נזירים לזריסטים ושני פקידים קתולים, אשר מצאו במקום שרידי קפלה הרוסה ופסל של הבתולה. הנזירים החלו עולים לאתר לרגל בכל שנה בחג עליית מרים החל ב-15 באוגוסט. הפעם המסורת התבססה וצברה מעמד כגרסה חלופית לזו המזהה את קבר הבתולה בקבר מרים בירושלים. המקום הפך ליעד פופולרי לעליה לרגל, במיוחד בחג עליית הבתולה. 

בשל חוסר בראיות של ממש לנכונות המסורת, הכנסייה הקתולית לא אשרה מעולם את הדבר באופן רשמי, אך יחסה לגרסה זו היה אוהד. האפיפיור פיוס השנים עשר קבע בשנת 1951 כי האתר הוא "מקום קדוש", ומספר אפיפיורים בקרו במקום - פאולוס השישי ב-1967, יוחנן פאולוס השני ב-1979 ובנדיקטוס השישה עשר בשנת 2006. 

המקום קדוש גם למוסלמים הרואים בבתולה קדושה, ולפי המסורת, למעיין הנובע באתר יש סגולות מרפא.

האתר
----

המבנה באתר מתוארך למאה ה-6 או ה-7, אך חלקים מיסודותיו הוקמו במאה ה-1, כמו גם שרידי פחם שנמצאו במקום. הקפלה הנוכחית היא תוצר של עבודות שחזור מאמצע המאה ה-20, וקו אדום מבחין בין החלקים המקוריים של המבנה לבין אלה המשוחזרים. המבנה קטן למדי ובו חלל מרכזי, חדר שלפי המסורת שימש כחדר השינה של הבתולה ומטבח. בחלל המרכזי ניצב מזבח פשוט ומעליו פסל הבתולה. האתר מתוחזק על ידי נזירים לזריסטים, ובכל יום נערכת בו מיסה.

ראו גם
------

* קבר מרים
* כנסיית הדורמיציון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית האם מרים** בוויקישיתוף
* בית האם מרים, ברשת החברתית פייסבוק
* אודות האתר
* תמונה פנורמית של פנים המבנה QT
* קבר הבתולה הברוכה מרים באנציקלופדיה קתוליקה
* אודות המקום באתר Catholic Ireland

הערות שוליים
------------

1. ↑  Testimony in favor of Ephesus
2. ↑  House of the Virgin, Ephesus

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293867805171
* LCCN: sh00009352
* VIAF: 146776774
* WorldCat: lccn-n2002110571

 |
**שרי רהט** (נולדה ב-1977) היא נווטת הקרב הראשונה בחיל האוויר הישראלי. סיימה קורס טיס בשנת 1998 והייתה האישה הראשונה לעשות זאת מאז שנות ה-50 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

שרי רהט נולדה וגדלה ברעננה. אביה הוא מהנדס ואמה עוסקת בתחום האופנה. לרהט שני אחים. רהט עסקה מגיל צעיר בהתעמלות קרקע ומכשירים ובקפיצה למים. היא בוגרת המגמה הביולוגית של בית-הספר "תיכון אוסטרובסקי" ברעננה.

רקע
---

אף על פי שנשים שירתו כטייסות במהלך מלחמת העצמאות ב-1948 וכמה שנים לאחר מכן, צבא ההגנה לישראל שלל עד 1995 מנשים את האפשרות להיות טייסות.

ב-8 בנובמבר 1995 הוגשה עתירתה של אליס מילר לבג"ץ על ידי האגודה לזכויות האזרח ושדולת הנשים. בג"ץ קיבל את העתירה והורה לצה"ל להשוות את זכויותיהן של נשים לאלו של גברים.

בעקבות העתירה נפתחו בפני נשים הכשרות שונות שהיו עד אז סגורות בפניהן, בהן קורס טיס, קורסים שונים בחיל התותחנים, מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי ומשמר הגבול. התיקון לחוק שירות ביטחון, מינואר 2000, השלים את פסיקת בג"ץ בעגנו את זכותה של חיילת להתנדב למקצועות לחימה, שנקבעו על ידי שר הביטחון. בשנת 2000 נוסף לחוק שירות ביטחון סעיף 16א, שאותו יזמה ח"כ נעמי חזן בעקבות פרשת אליס מילר, והוא קובע את העיקרון לפיו לכל אישה יש זכות שווה לזכותו של גבר למלא תפקיד כלשהו בשירות הצבאי, אלא אם כן הדבר מתחייב ממהותו ומאופיו של התפקיד.

שירותה הצבאי
------------

לפני שהתנדבה לקורס הטיס, שירתה רהט כמדריכת כושר צבאי (מד"סניקית). היא התנדבה לקורס הטיס בדצמבר 1996, במחזור השני שנפתח בפני נשים, בעקבות אחת מחברותיה.

בדצמבר 1998 הייתה האישה הראשונה שסיימה את הקורס בתפקיד נווטת קרב. היא הוצבה כנווטת F16 בטייסת 109. כעבור כשנתיים השתתפה בתקיפה הראשונה שלה בלבנון. בשנת 2004 היא סיימה את שירותה והשתחררה, אך המשיכה לשרת שרות מילואים פעיל. ב-2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, תקפה יעדים רבים בלבנון, זאת בעודה בהיריון. לאחר הלידה שבה לשרות מילואים פעיל בבסיס רמת דוד.

חיים אישיים
-----------

לאחר השחרור מצה"ל הפכה רהט לתזונאית קלינית ונישאה לבן זוגה, רופא ילדים. לזוג שלושה ילדים. כיום רהט־רוזנבלום היא יזמית בעלת חברת הסטארט־אפ ביוטאקס.

ראו גם
------

* יעל רום
* תמר אריאל
* אליס מילר
* רוני צוקרמן
* שירות נשים בצה"ל

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ליעד ברקת, ‏70% עירונים, 13% קיבוצניקים, 11% חובשי כיפות סרוגות, באתר חיל האוויר הישראלי, 1 בדצמבר 1998
2. 1 2  אביב מלחי‏, סג"מ רוני, טייסת קרב, באתר וואלה!‏, 28 ביוני 2001
3. ↑  Mitch Ginsburg, Female IAF pilots cleared to fly while pregnant, The Times of Israel, ‏9 January 2014
4. ↑  רוני צוקרמן – טייסת הקרב הראשונה, באתר Paradive
5. 1 2 3  פליקס פריש, נווטת הקרב הראשונה חוזרת לטוס אחרי לידה, באתר nrg‏, 17 בספטמבר 2007
6. ↑  יפעת גליק, "המוסף לחג", אני אנווט, באתר ynet, 6 במאי 2008
7. ↑  אתר למנויים בלבד  קורין אלבז־אלוש, נגעו בשמיים, באתר "ידיעות אחרונות", 9 בנובמבר 2020
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **ישראל אברהם שמואל דיסקין** (ז' באב ה'תקפ"א, 5 באוגוסט 1821 - ליל י"ג בטבת ה'תרמ"ז, 8 בינואר 1887) היה רב וראש ישיבה ליטאי, רבן של פלונסק ווולקוביסק. אחד מארבעת רבני משפחת דיסקין בני הרב בנימין דיסקין, ומחבר הספר "לבני בנימין".

ביוגרפיה
--------

נולד בוולקוביסק לרב בנימין דיסקין שכיהן אז כרב העיר ובהמשך היה רבן של הורדנה ולומז'ה. למד כאחיו הגדול הרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין אצל אביו ואף נסמך לרבנות על ידו. בצעירותו כיהן כדיין בלומז'ה, ומשם עבר לכהן כרבה של פלונסק.

בשנת ה'תרכ"ה נבחר לכהן כרבה של וולקוביסק מולדתו על כיסא הרבנות שעליו ישב בעבר אביו וכעת עמד פנוי מאז פטירת הרב האחרון, הרב יחיאל הלר. ברבנות זו החזיק במשך עשרים ושתים שנים עד פטירתו בליל מוצאי שבת י"ג בטבת ה'תרמ"ז, 8 בינואר 1887.

בוולקוביסק הקים ישיבה ובה לימד. סגנון לימודו הושפע משיטת הפלפול אך בהתאם לעקרונות בית המדרש הליטאי נצמד ליסודות ההגיון והסברה.

הוא פרסם את ספרו "לבני בנימין" ובו ארבעים ואחת "מערכות" בנושאים שונים, בשנת ה'תר"ל, 1870. חידושים מכתב ידו נדפסו לאחר פטירתו בכתב העת הפלס. לפי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג הצטיין הרב דיסקין במשחק השחמט.

משפחתו
------

* בתו מינדל צירל התפרסמה בליטא בחכמתה וביופיה, היא נישאה לאיצ'ה לעוו שהיה בעל נכסים בוולקוביסק ובשל עושרו כונה "הגביר האדיר". ולאחר פטירתו נישאה בשנית לאחיו הצעיר של אביה, הרב נח יצחק דיסקין מלומז'ה
* בנו היה נחום צבי גולדשטיין, שכתב בעיתונות העברית בת התקופה בפסבדונים נח"ץ.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי ליפסון, מדר דר, א, עמ' 202 פריט 529
* הרב נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, פריט 1409

קישורים חיצוניים
----------------

* לוי אובצינסקי, **הרב הגאון ר' אברהם שמואל דיסקין**, בתוך: נחלת אבות, וילנה תרנ"ד, אות א, פריט נח. עמ' 16, באתר היברובוקס
* בן-ציון אייזנשטט, סוף הערך על אחיו מהרי"ל דיסקין, **דור רבניו וסופריו**, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ג, באתר היברובוקס

ספרו
* ****לבני בנימין****, ורשה תר"ל, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם יעקב לעוויטאן, אלון בכות: לאמזא, הצפירה, 24 בינואר 1887.
2. ↑  הרב יצחק אייזיק הרצוג, משחק השחמט, תחומין, ו, עמ' 311 ואילך.
3. ↑  די וואלקאוויסקער רבנים און דיינים, בתוך: וואלקאוויסקער יזכור בוך, א, ניו יורק תש"ט, עמ' 71.
4. ↑  ספר לומזה, תל אביב תשי"ג, עמ' 109.
5. ↑  א"ר מלאכי, **מכתבי ר' זאב יעבץ**, סיני, עד (תשל"ד), עמ' רסז.
**נטע כנעני** (נולדה ב-18 בנובמבר 1956) היא כדורסלנית עבר ישראלית. היא הייתה "מלכת הסלים" בליגת הכדורסל הנשים הבכירה בישראל במשך שבע שנים ברציפות. בשנת 1975 הוכתרה כמלכת הסלים של אליפות אירופה שנערכה בוויגו, ספרד.

ביוגרפיה
--------

כנעני נולדה בקיבוץ גבת והחלה לשחק כדורסל בקבוצת הקיבוץ בגיל 9. למדה בבית הספר היסודי בקיבוץ ובביה"ס התיכון "העמק המערבי" בקיבוץ יפעת. שיחקה בנבחרת בית הספר, שזכתה פעמיים באליפות בתיה"ס והוכתרה כשחקנית המצטיינת באותן שנים. 
שרתה בצה"ל כמדריכת אימון גופני בנח"ל (1974 – 1976), ושיחקה בנבחרת הנח"ל כדורסל וכדורעף. לאחר שחרורה יצאה לשנת שירות של התנועה הקיבוצית ולאחר מכן למדה פיזיותרפיה במכון וינגייט.

כנעני הייתה שחקנית נבחרת הנערות מגיל 11 (1967 – 1975), השתתפה ב-3 אליפויות אירופה והוכתרה כמלכת הסלים באליפות אירופה בויגו – ספרד (1975). בגיל 14 הצטרפה לנבחרת הנשים (1971 – 1980) והייתה צעירת הכדורסלניות בקדם אליפות אירופה בבארי איטליה (1972). הייתה קפטן נבחרת הנערות (1972 – 1975) והנשים (1977 – 1979).

כנעני שיחקה בקבוצות הבאות:

* הפועל קישון (1966 – 1974).
* הפועל חיפה (1974-5, 1977 – 1979)
* הפועל תל אביב (1975/76)
* אליצור ת"א (1976/77)
* מכבי תל אביב (1979/80)

כנעני זכתה בגביע המדינה עם אליצור ת"א בעונת 7–1976 וזכתה באליפות אוסטרליה בשנת 1981 עם קבוצת ST. KILDA.
פרשה בגיל 37 (1993) עקב פציעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נטע כנעני ינובר, ערוץ "היכל התהילה - כדורסל נשים ישראל", ראיון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברוריה ביגמן, כנעני חשה עצמה כנטע זר, **מעריב**, 6 ינואר 1983, עמ' 26
2. ↑  א. קוטין, המלכה של אירופה, **מעריב**, 12 אוגוסט 1975, עמ' 9
רבי **אהרן אבא בן יוחנן הלוי** (נפטר בי"ח בתמוז ה'ת"ג, 5 ביולי 1643) היה רב וראש ישיבה, ראב"ד לבוב במחצית הראשונה של המאה ה-17 ומגדולי רבני דורו.

ביוגרפיה
--------

חי ופעל בלבוב, תלמידו של רבי משולם פייבוש ב"ר ישראל שמואל. היה מחותנו של רבי מאיר ב"ר גדליה

תשובות בהלכה ממנו נשתמרו בספרי השו"ת של בני דורו, הב"ח, מהר"ם לובלין, איתן האזרחי ואחרים.

על מצבת קברו בבית הקברות היהודי בלבוב נחרת:

> 
> האלוף שר התורה עמוד הוראה  
> 
> אשר הורה משפטים וחוקים ישרים  
> 
> ודן בצדק והורה לעם ה' הדרך דרכה של תורה ויראת שמים  
> 
> ה"ה אדונינו מוהר"ר  
> 
> **אהרן אבא** במוהר"ר **יוחנן**  
> 
> ריש בי דינא וריש מתיבתא ומורה פה לבוב  
> 
> זה חמש ושלשים שנה  
> 
> והרביץ תורה בישראל והעמיד תלמידים גאוני וגדולי ישראל
> 
> 
> 
> — מצבת קודש
> 

בנו, רבי יוחנן, היה אף הוא רב בלבוב ותשובותיו מופיעות אף הן בספרי שו"ת. הוא נפטר שנתיים אחרי אביו בכ"ט בניסן ה'ת"ה (1645).

לקריאה נוספת
------------

* אלעזר שכטר, **קנת סופרים**, לבוב תרנ"ב, עמ' מג. הערה 720 והמצוין שם.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יוסף פין, **הערך "הר"ר (אהרן) אבא בהר"ר יוחנן"**, בתוך: **כנסת ישראל**, ורשה תרמ"ז, עמ' 3, באתר היברובוקס
* שלמה בובר, **הערך "ה"ר אהרן אבא הלוי ב"ר יוחנן"**, בתוך: **אנשי שם**, קראקא תרנ"ה, פריט מ"ג, באתר היברובוקס
* גבריאל סוכסטוב, ****מצבת קודש****, לבוב תרכ"ג. הערה לציון (יא), (עמודים 51–81 מדפי הקובץ, המקור לא ממוספר), באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  ש"י פין העתיק בטעות **ר"ח** תמוז.
2. ↑  לפי ש"י פין, להלן "קישורים חיצוניים".
3. ↑  עליו ראו: אלעזר שכטר, **קנת סופרים**, לבוב תרנ"ב, עמ' מג.
4. ↑  תשובות הב"ח החדשות סימן ס"ז.
5. ↑  גבריאל סוכסטוב, ****מצבת קודש****, לבוב תרכ"ג. ציון י"א, באתר היברובוקס
צפון אמריקה ב-1775. באדום המושבות האמריקניות, בורוד השטח שכבשו הבריטים מהצרפתים, בצהוב לואיזיאנה הצרפתית שהועברה לשליטה ספרדית
לואיזינה הצרפתית מסומנת בירוק
**חוזה פריז מ-1763** הוא ההסכם אשר סיים פורמלית את העימות בין הבריטים לצרפתים בצפון אמריקה - מלחמת הצרפתים והאינדיאנים.

אף על פי שהמלחמה הסתיימה למעשה כבר באוגוסט 1760, הרי שהתארכותה של מלחמת שבע השנים באירופה מנעה חתימה על ההסכם קודם לכן. על ההסכם חתמו בריטניה, צרפת וספרד (שהשתתפותה במלחמה הייתה מינורית). החוזה, אשר נחתם ב-10 בפברואר 1763, כלל סדרה מורכבת של החלפת שטחים בין המעצמות. לידי צרפת ניתנה זכות הבחירה לשמור בידיה את "צרפת החדשה" (קנדה של ימינו) או את מושבותיה בגוואדלופ ומרטיניק שבקריביים, שנכבשו על ידי הבריטים. הצרפתים בחרו באפשרות השנייה, וזאת כדי לשמר את מקור ההכנסה הרווחי שהיווה הסחר בסוכר שמקורו באזור זה, וכן שני איים קטנים לחופי צפון אמריקה, לשירות ספינות הדיג שלהם. בחירה זו תאמה את רצונם של הבריטים שנהנו מאספקת סוכר שוטפת ממושבותיהם בקריביים, ושליטתם בצרפת החדשה יצרה מצב בו הם שולטים בכל צפון אמריקה אשר ממזרח לנהר המיסיסיפי.

צרפת העבירה לספרד את שליטתה בלואיזיאנה הצרפתית, שטח ענק במרכז היבשת, וויתרה על נוכחותה ביבשת צפון אמריקה. אף על פי שנהוג לחשוב כי הוויתור על לואיזיאנה היה חלק מההסכם, הרי שלמעשה ויתרה צרפת על טריטוריית לואיזיאנה כבר בשנת 1762, על פי הסכם פונטנבלו. ספרד העבירה לידי בריטניה את השליטה בפלורידה.

חלק מהצרפתים שהתגוררו בשטחים שכבשה בריטניה, בעיקר מאזור אקדיה (נובה סקוטיה של ימינו) גורשו עוד בתקופת המלחמה לאזור לואיזיאנה, לאחר שסירבו להישבע אמונים לכתר הבריטי. מהגרים אלה נקראים קאג'ונים. לעומת זאת, בחבל קוויבק הביא חוזה פריז להעברתם של רבבות דוברי צרפתית קתולים לשליטתה של בריטניה, והיה בטווח הארוך אחד מהתורמים העיקריים לעיצובה של מפת צפון אמריקה ולהקמתן של ארצות הברית וקנדה.

ראו גם
------

* מלחמת הצרפתים והאינדיאנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוזה פריז** בוויקישיתוף
* הטקסט של חוזה פריז
* חוזה פריז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb123614147 (data)
* SUDOC: 032618581
* VIAF: 2296148451575215970000
* WorldCat (עם VIAF): 2296148451575215970000

 |
**פישר (.FBC & Co)** הוא משרדי עורכי הדין מהגדולים בישראל ומונה למעלה מ-280 עורכי דין ומעל 40 מתמחים, ולמעלה מ-300 עובדים.

המשרד נחשב מוביל בתחומי משפט שונים, מדורג בדירוג dun's 100 בחמישייה הראשונה מבין משרדי עורכי הדין בישראל וזכה בדירוגים גבוהים במדריכי הדירוג הבולטים (כולל Chambers and Partners, Legal 500, IFLR 1000, GCR, BdiCode).

הסניף הראשי של המשרד שוכן בתל אביב. למשרד סניף נוסף בפארק גב ים נגב בבאר שבע.

המשרד כולל מחלקות בתחומים הבאים: איכות הסביבה, ביטוח, בנקאות ומימון, דיני ספורט, דסק סין, הגבלים עסקיים ותחרות, הסדרי חוב; פירוקים וכינוסים, חברות; מיזוגים ורכישות, ליטיגציה, תובענות ייצוגיות, בוררות וגישור, לשון הרע, מיסים וניהול נכסים אישי, מסחרי בינלאומי, משפט אווירי, ימי ותיירות, משפט מנהלי, משפט עבודה, נדל"ן; תכנון ובניה; התחדשות עירונית, סייבר וטכנולוגיות מידע, צווארון לבן, קניין רוחני, שוק ההון, תקשורת ותשתיות ואנרגיה. בנוסף המשרד נותן שירותי פרו בונו בתחומי קידום חינוך ילדים ונוער ממעמד סוציו-אקונומי נמוך וסיוע לאוכלוסיית הגיל השלישי וניצולי שואה.

פסקי דין תקדימיים ותיקים בולטים
-------------------------------

* ועדות הערר מוסמכות לאשר הסכמי פשרה בענייני היטל השבחה
* חברה ציבורית אינה חייבת לדווח לציבור על משא ומתן שניהלה עם רשות המיסים, אף שהמידע נמסר באותה העת לרוכש שליטה בחברה.

בין הרכישות הבולטות בהם היה יצוג מטעם המשרד, נמנות רכישת "סרווטרוניקס" בסך 170 מיליון דולר, רכישת מקרקעין מרשות מקרקעי ישראל בידי אמות השקעות בסך 250 מיליון ש"ח ופרויקט משולב של מסחר, מרפאות, בשכונת תלפיות בירושלים בידי "קבוצת סופרין" וחברת "אורקום אסטרטגיות" בסך 520 מיליון ש"ח.

ביולי 2023 נמנה המשרד עם עשרת משרדי עורכי הדין הגדולים בישראל שיצאו נגד יוזמת ממשלת ישראל השלושים ושבע לביטול עילת הסבירות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פישר בכר חן וול אוריון ושות'
* פישר בכר חן וול אוריון ושות', ברשת החברתית פייסבוק
* פישר בכר חן וול אוריון ושות', באתר דן אנד ברדסטריט ישראל
* פישר בכר חן וול אוריון ושות', באתר "הקוד"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פישר בכר חן וול אוריון ושות' באתר דן אנד ברדסטריט ישראל
2. ↑  דירוד משרדי עורכי דין בישראל, של "dun's 100"
3. ↑  עמ"נ 16-06-36378 **מ.ד.מ מזרחי בע"מ נ' הוועדה המקומית לתכנון ובניה ירושלים**
4. ↑  אתר למנויים בלבד עידו באום, השופטת רונן: לא כל מה שמספרים לרוכש שליטה חייבים לספר לציבור, באתר TheMarker‏, 6 בספטמבר 2016
5. ↑  מאיר אורבך, מידאה הסינית רוכשת את השליטה בסרווטרוניקס מפתח תקווה לפי שווי של כ-170 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 11 בפברואר 2017
6. ↑  "אמות רוכשת פרויקט ברמת החייל ב-250 מיליון שקל", באתר "ספונסר", 28 בנובמבר 2016
7. ↑  אלפי אליהו שאולי, ‏סופרין ואורקום: קבוצת רכישה לפרויקט מסחר ומשרדים בי-ם, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2016
8. ↑  הארץ, 6 ביולי 2023, עמ' 5
בניין מעלה דוד עם דגל ישראל על הגג. מאחוריו חלק ממעלה הזיתים.
שכונת **מעלות דוד** היא שכונה יהודית בשטח של כ־11 דונם בבעלות יהודית, המצויה בדרום רכס הר הזיתים בירושלים, וממוקמת בסמוך לדרך יריחו הישנה, לשכונה היהודית מעלה הזיתים, לשכונה המוסלמית ראס אל עמוד, צופה על הר הבית והעיר העתיקה.

היסטוריה
--------

בתקופה העות'מאנית רכש "ועד העדה הבוכרית" את האזור כולו.

במלחמת העצמאות כבש הלגיון הירדני את השטח, והאדמות נוהלו על ידי "הממונה הירדני על רכוש אויב".

אחרי מלחמת ששת הימים עברו האדמות לידי האפוטרופוס הכללי בישראל. כבר ב-1967 נמסר השטח לידי משטרת מחוז ש"י, שהקימה שם את משרדיה הראשיים.

ביולי 2005 נחתם הסכם בין משטרת ישראל לבין "ועד העדה הבוכרית" שהחזיק בבעלות על השטח. על פי ההסכם הוועד ידאג להקצאת שטח במבשרת אדומים מהמינהל האזרחי - האחראי על קרקעות בגדה עבור הקמת משרדים חדשים למחוז ש"י, ובנוסף יממן את התכנון ואת עבודות הפיתוח. בתמורה המשטרה תפנה את שטח "מעלה דוד", ותמסור אותו לידי הוועד שיקים במקום שכונה יהודית. המימון לפרויקט ניתן על ידי איל ההון היהודי-אמריקאי ארווין מוסקוביץ'

חידוש ההתיישבות
---------------

מחדש ההתיישבות היהודית. ארווין מוסקוביץ'
בשנת 2007 עזבה את המקום משטרת מחוז ש"י, שעברה למשכנה החדש במבשרת אדומים. על פי ההסכם, השטח הוחזר לרשות "ועד העדה הבוכרית".

בשנת 2009 הוגשה לאישור הוועדה המקומית של העירייה תוכנית כוללת הקמת 104 יחידות דיור בשכונה. לפי התוכנית השכונה תחובר לשכונה היהודית מעלה הזיתים. התוכנית מנוהלת על ידי עמותת אלע"ד.

בפברואר 2011 אישרה ועדת הרישוי של עיריית ירושלים למפרע, בניית 14 יחידות דיור בשכונה.
בכ״א באייר ה'תשע"א (5 במאי 2011), נחנכה השכונה בהשתתפות שרים וחברי כנסת.

ב-20 בדצמבר 2011, אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה, הקמת "מתחם תחנת הדלק" במקום, שיכלול 23 יחידות דיור נוספות ומרכז מסחרי במקום.

במאי 2018 החלה בניית מתחם דיור נוסף בשכונה. המתחם החדש צפוי לכלול 17 יחידות דיור.

ראו גם
------

* קדמת ציון
* מעלה הזיתים

קישורים חיצוניים
----------------

* ניר חסון, אושרה בניית 14 יחידות דיור במז' ירושלים, באתר הארץ, 2 במרץ 2011
* נוף להר הבית, לקברים ולשכנים עוינים: מתחם ליהודים בהר הזיתים, באתר Xnet‏, 04 בינואר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  עקיבא אלדר, המשטרה מפנה את המטה במזרח ירושלים, עמותות הימין נכנסות, באתר הארץ, 28 באפריל 2008
2. ↑  רועי שרון, עיריית ירושלים אישרה: 17 יחידות דיור חדשות יוקמו במזרח העיר, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 7 בדצמבר 2011
3. 1 2 3  ניר חסון, תוכנית חדשה תהפוך את ההתנחלות בראס אל-עמוד לגדולה במזרח ירושלים, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2009
4. ↑  ניר חסון, אושרה בניית 14 יחידות דיור במז' ירושלים, באתר הארץ, 2 במרץ 2011
**נאה דורש נאה מקיים** היא אמרת חכמינו זכרונם לברכה הדנה בהתאמה בין הצהרותיו של אדם, לבין מעשיו, ומובנה הפשוט הוא "לא רק שהוא דורש (מלשון דרשה) יפה/כראוי **[=נאה דורש]** אלא הוא גם מקיים את אותם רעיונות יפים/ראויים שהוא דורש **[=נאה מקיים]**". נהוג להשתמש בה כשבח למי שתוכו כברו, ובהיפוכה כביקורת על מי שמעשיו אינם הולמים את הכרזותיו: "נאה דורש ואין נאה מקיים".

בתוספתא מסופר על בן עזאי, שלא היה נשוי, שאמר שמי שאיננו עוסק בפרייה ורבייה הרי הוא כמי ששופך דמים. על זה אמר לו רבי אלעזר בן עזריה, "נאין דברים כשהן יוצאין מפי עושיהן. יש נאה דורש ואין נאה מקיים. נאה מקיים ואין נאה דורש. בן עזאי נאה דורש ואין נאה מקיים. אמר לו: מה אעשה, חשקה נפשי בתורה ויתקיים העולם באחרים".

בהקשר אחר מסופר בתלמוד על רבן יוחנן בן זכאי שתלמידו רבי אלעזר בן ערך דרש לפניו בדרך במעשה מרכבה: "וירדה אש מן השמים וסיבבה כל האילנות שבשדה...עמד רבן יוחנן בן זכאי ונשקו על ראשו ואמר: ברוך ה' אלהי ישראל שנתן בן לאברהם אבינו, שיודע להבין ולחקור ולדרוש במעשה מרכבה. יש נאה דורש ואין נאה מקיים, נאה מקיים ואין נאה דורש, **אתה נאה דורש ונאה מקיים**. אשריך אברהם אבינו שאלעזר בן ערך יצא מחלציך..."

ראו גם
------

* קריינא דאיגרתא איהו ליהוי פרוונקא

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **נאה דורש נאה מקים** |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף י"ד, עמוד ב'
2. ↑  תוספתא, מסכת יבמות פרק ח, מובא גם בתלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ג, עמוד ב'.
לוויין בהרכבה
**Lacrosse** הייתה סדרת לווייני ריגול של ארצות הברית ששוגרה החל בשנת 1988. הלוויין הראשון שוגר ממעבורת החלל אטלנטיס כחלק ממשימה STS-27. הלוויינים היו הראשונים שניצלו מכ"ם מפתח סינתטי והופעלו על ידי משרד הסיור הלאומי. קיום הלוויינים אושר על ידי ארצות הברית רק בשנת 2008. ידוע על שיגור 5 לוויינים. כול הלוויינים סיימו את פעילותם. 

הלוויין היה מסוגל לתת תמונה של מתרחש על הקרקע גם בעננות והייתה לו יכולת מסוימת לגילויים בתוך הקרקע. הלוויינים הראשונים ניצלו מערכת TDRS להעברת נתונים לתחנת קרקע שהייתה מוצבת בניו מקסיקו. הלוויינים נבנו על ידי לוקהיד מרטין.

עלות לוויין בודד כולל שיגור הייתה כ-0.5-1 מיליארד $ במחירי 1990. משקל הלוויין היה כ-15,000 ק"ג והוא היה ממתוכנן לעבוד במשך יותר מ-5 שנים.

הלוויינים הוחלפו על ידי לוויינים מסדרה FIA.

לוויינים
--------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | לוויין | תאריך ירידה ממסלול | הערות |
| 2 בדצמבר 1988 | USA-34 | 25 במרץ 1997 | שוגר ממעבורת החלל אטלנטיס STS-27 |
| 8 במרץ 1991 | USA-69 | 26 במרץ 2011 | שוגר מבסיס חיל האוויר ונדנברג |
| 24 באוקטובר 1997 | USA-133 | לא פעיל | שוגר מבסיס חיל האוויר ונדנברג |
| 17 באוגוסט 2000 | USA-152 | לא פעיל | שוגר מבסיס חיל האוויר ונדנברג |
| 30 באפריל 2005 | USA-182 | לא פעיל | שוגר מנמל החלל קייפ קנוורל |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Lacrosse** בוויקישיתוף
* תיאור הלוויינים, באתר Encyclopedia Astronautica
* נתוני שיגורים, באתר Gunter's Space Page
* מידע על לווייני הסדרה
**מרכז ספורט המים מריה לנק** (בפורטוגזית: **Parque Aquático Maria** **Lenk**) שוכן בשכונת בארה דה טיז'וקה שבריו דה ז'ניירו. הוא נבנה לכבוד המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בעיר ב-2007, ונקרא על שם השחיינית הברזילאית מריה לנק שנפטרה באותה שנה. לצדו הוקמו מתקנים נוספים שנעשה בהם שימוש במשחקים - ולודרום בארה ו-HSBC ארנה. המרכז ממוקם בבארה אולימפיק פארק

בריכת השחייה המרכזית במתקן מוקפת ביציעים מקורים המכילים כ-8,000 מקומות ישיבה, ולצדה בריכות נוספות לענפי מים אחרים, כגון בריכה עמוקה עם מקפצה לתחרויות קפיצה למים. תשתיות הבריכה מותאמות גם לבעלי צרכים מיוחדים וכוללים גם חדרי אימונים, מלתחות ועוד. במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים אירחה הבריכה תחרויות שחייה, שחייה צורנית וקפיצה למים.

לאחר המשחקים הפאן-אמריקאיים הועבר מרכז השחייה לוועד האולימפי הברזילאי, שהיה אמור להפעילו כמרכז ראשי לאימונים ותחרויות, הכשרת מאמנים ושופטים לתחרויות שחייה ועוד. בפועל, הוועד האולימפי הברזילאי לא השתמש בקומפלקס השחייה, מה שעורר ביקורת ציבורית מחשש שהמבנה הפך ל"פיל לבן".

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) אירח המרכז את תחרויות הכדורמים (השלבים המוקדמים) והקפיצה למים. מרכז השחייה יארח גם תחרויות באולימפיאדת הנכים. לצורך כך שופצה הבריכה החיצונית הסמוכה לה כדי שתוכל לשמש כבריכת החימום של המתקן.

במהלך המשחקים האולימפיים הפכו לפתע המים בבריכת הקפיצות לצבע ירוק בוהק. יום למחרת גם המים בבריכה הסמוכה, בה נערכו משחקי כדורמים והשחייה הצורנית הפכו ירוקים. לאחר בדיקה, המארגנים הודיעו שהסיבה לשינוי בצבע המים הן האצות. בגלל תנאי החום הקיצוניים בבריכה והעובדה כי לא נושבת בה רוח, התפתחו במקום אצות שהפכו את צבע המים לירוק. הן אינן מזיקות, ולמתחרים לא נשקפה סכנה. בהמשך פורסם כי האשמה היא טעות טכנית של מפעילי הבריכה ששגו בתפעול המערכות לסינון המים והתקלה סודרה. 

המרכז ב-2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז ספורט המים מריה לנק** בוויקישיתוף
* מרכז ספורט המים מריה לנק באתר הרשמי של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו

הערות שוליים
------------

1. ↑  בגלל אצות: המים הפכו לירוקים, באתר ynet, 10 באוגוסט 2016

| מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

לחצו על המיקום המתאים במפה לניווט |

 |
**הנרי אנדיקוט סטבינס** (באנגלית: **Henry Endicott Stebbins**;‏ 16 ביוני 1905 – 28 במרץ 1973) היה דיפלומט אמריקאי שכיהן כשגריר ארצות הברית באוגנדה ובנפאל.

ביוגרפיה
--------

סטבינס נולד במילטון שבמסצ'וסטס. הוא סיים את לימודיו באקדמיית מילטון (אנ') ולאחר מכן באוניברסיטת הרווארד ב-1927.

ב-1 ביולי 1939 החל לשמש כקצין שירות חוץ בדרגה 8 במחלקת המדינה של ארצות הברית. טרם החל לשמש כסגנו של הקונסול בלונדון ג'וזף קנדי ב-1939, כיהן בתפקידים שונים ברחבי אירופה וטורקיה. כששימש כמזכיר הראשון של שגרירות ארצות הברית בבריטניה ב-1945, הכיר את אשתו לעתיד, ברברה ג'ניפר וורת'ינגטון, ילידת דורסט, אנגליה ב-1951 נסע למלבורן שבאוסטרליה כקונסול. נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר מינה אותו למפקח שירות חוץ ב-1955, ושנה לאחר מכן הפך למפקח בכיר. ב-1959 מונה על ידי אייזנהאואר לשגריר ארצות הברית בנפאל, וסטבינס כיהן בתפקיד עד 1966.

לאחר שאימו של סטבינס שמעה על כך שהנשיא לינדון ג'ונסון מינה את בנה לשגריר ארצות הברית באוגנדה, אמרה שהיא התרגשה לשמוע על כך, אולם אמרה כי הייתה רוצה שיטאטא רחובות במילטון כדי ש"לפחות הוא יהיה בבית". ב-1969 פרש מתפקידו וחזר למילטון.

מותו
----

ב-28 במרץ 1973, סטבינס ככל הנראה נפל מסיפון האונייה SS לאונרדו דה וינצ'י (אנ') ונאבד באוקיינוס האטלנטי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Ambassador Henry Endicott Stebbins (1905-1973)". *Milton Historical Society*. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**פורשיה לוקרציה סימפסון-מילר** (באנגלית: **Portia Lucretia Simpson-Miller**; ‏נולדה ב-12 בדצמבר 1945) היא מנהיגת האופוזיציה בפרלמנט של ג'מייקה. כיהנה פעמיים כראש ממשלת ג'מייקה ומכהנת כיו"ר מפלגת העם הלאומית. מצעה הסוציאליסטי של סימפסון-מילר ומפלגתה מתבסס על העצמת מיעוטים, נשים ואוכלוסיות מוחלשות ושיתוף-פעולה אזורי בין עמי הקריבים. פעילותה המשמעותית יותר היא העצמה של הלהט"ב במדינה בעלת מורשת הומופובית ביותר. סימפסון-מילר הפכה לראש הממשלה הראשון בהיסטוריה של ג'מייקה שדגלה בתקופת בחירות בזכויות אזרח רשמיות עבור להט"בים. סימפסון-מילר ציינה במהלך דיון בחירות שלשיטתה "אין בעיה לתת עמדות מסוימות של סמכות להומוסקסואלים במידה שהם בעלי הכשירות הנדרשת לתפקיד." בתחום האלימות ברחוב חל אך שיפור קל בתקופת שלטונה השנייה, אם כי המדינה נותרה בראש המדינות בהן נהרגים כל שנה מאות אנשים לכל 100,000 איש.

תולדות חייה
-----------

נולדה במחוז סנט קתרין בג'מייקה. בשנת 1974 נבחרה למועצת העיר של קינגסטון כנציגת טרנצ'טאון מטעם מפלגת ה-PNP. חברת פרלמנט מאז 1976. בעלת תואר ראשון במינהל ציבורי מאוניברסיטת מיאמי (1997), MBA מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובוגרת התוכנית לפיתוח מנהיגות על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי באוניברסיטת הרווארד (1999).

מאז 1989 ובמהלך 17 שנים רצופות בהן הייתה מפלגתה בשלטון כיהנה במספר משרדי ממשלה. בין היתר כיהנה כשרת העבודה, הרווחה והביטוח הלאומי, שרת הספורט, שרת התיירות ושרת השלטון המקומי. ב-2006, בעקבות פרישתו של ראש המפלגה וראש הממשלה המכהן פ. ג'. פטרסון, נבחרה למנהיגת מפלגתה והחליפה אותו במשרת ראש הממשלה, האשה הראשונה במדינתה שכיהנה כראשת ממשלה. בין היתר ביטלה אגרות בריאות לילדים והגדילה את הסיוע הממשלתי למשתכנים בעלי דירה ראשונה. סימפסון-מילר הייתה פוליטיקאית אהובה ומוערכת, אולם המשבר הכלכלי אליו נקלעה המדינה וטיפול כושל בנזקי ההוריקן דין שפגע באי באוגוסט 2007 גרמו להדחתה ולעליית מפלגת הלייבור של ג'מייקה היריבה בראשות ברוס גולדינג בבחירות שנערכו סמוך לאחר מכן. סימפסון-מילר הייתה לראשת האופוזיציה. ב-29 בדצמבר 2011 הובילה סימפסון-מילר את מפלגתה לניצחון בבחירות, על בסיס מצע של אחריות חברתית ושיתוף-פעולה אזורי בין עמי הקריבים. בנוסף לראשות הממשלה החזיקה סימפסון-מילר גם בתיק הביטחון, הפיתוח, המידע והספורט. בפברואר 2016 הפסידה מפלגתה את השלטון בהשיגה מושב אחד פחות מהמפלגה הליברלית המתחרה (32/31) ומילר שבה לראשות האופוזיציה.

כינוי החיבה שלה הוא "Sista 'P'" ("האחות פי", בפטואה).

ב-2012 נבחרה על ידי טיים מגזין לאחד מ-100 האישים המשפיעים ביותר בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורשיה סימפסון-מילר** בוויקישיתוף
* פורשיה סימפסון-מילר, ברשת החברתית פייסבוק
* פורשיה סימפסון-מילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פורשיה סימפסון-מילר, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל בג'מייקה אובסרבר, 26 בפברואר 2006
* Go, sista, כתבה על הבחירות בג'מייקה מן האקונומיסט, 7 בינואר 2012
* Jamaica's PM Portia Simpson Miller's Popularity Plummets, 13 באוקטובר 2014
* פורשיה סימפסון-מילר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Portia Simpson Miller, טיים מגזין, 18 באפריל 2012

| ראשי ממשלת ג'מייקה |
| --- |
| ראש השרים | אלכסנדר בוסטמנטה • נורמן מנלי (פרימייר, 1959-1962) |
| ראשי ממשלה | אלכסנדר בוסטמנטה • דונלד סנגסטר • יו שירר • מייקל מנלי • אדוארד סיאגה • מייקל מנלי • פ. ג'. פטרסון • פורשיה סימפסון-מילר • ברוס גולדינג • אנדרו הולנס • פורשיה סימפסון-מילר • אנדרו הולנס |
הרב אפרים סוקולובר
הרב **אפרים סוֹקוֹלוֹבֶר** (תרס"א, 1901 - ד' באייר תשכ"ח, מאי 1968) היה רבהּ הראשון של המושבה רעננה.

תולדותיו
--------

נולד בשנדובה, בנו של מרדכי חיים סוקולובר, מתלמידיו של בעל ה"אבני נזר" מסוכוצ'וב. למד תורה בישיבות ליטא, בתחילה בישיבת לומז'ה, אחר כך בישיבת קלם ומשם עבר לישיבת סלבודקה. בשנת תרפ"ד עלה לארץ ישראל עם קבוצת תלמידים מהישיבה ולמד בישיבת חברון. במאורעות תרפ"ט שהה עם אשתו בבית אליעזר דן סלונים שבחברון, שם טבחו הפורעים הערבים כעשרים וחמישה יהודים. השניים שכבו מתחת לערימת גופות וכך ניצלו.

קיבל על עצמו את רבנות המושבה רעננה בתנאים כספיים ירודים. כ-50 משיחותיו ודרשותיו לימים נוראים ולמועדים התפרסמו בספר "פני אפרים" (תשכ"ו).

נפטר מהתקף לב עת עמד על דוכנו בבית הכנסת ברעננה בליל יום העצמאות. מילותיו האחרונות היו "אין אפשרות להביע את שמחתנו לעצמאותה העשרים של מדינת ישראל".

הותיר את אשתו ובתו, חיה לאה מלץ, שנישאה לרב שלמה מלץ, לימים הרב הראשי של רעננה.

אשתו פני הייתה בתו של הרב משה ברנשטיין. אחיינו הוא הרב מרדכי גרינברג, ראש ישיבת כרם ביבנה.

ספר דרשותיו
-----------

* **ספר פני אפרים: דרשות לימים נוראים ולמועדים**, תל אביב: דפוס ארזי, תשכ"ו.

לקריאה נוספת
------------

* "סוקולובר, אפרים", בתוך: יצחק רפאל (עורך), **אנציקלופדיה של הציונות הדתית: אישים, מושגים, מפעלים**, כרך ד, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשל"ב, עמ' 94.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב הראשון - הרב אפרים סוקולובר (אורכב 12.10.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר מורשת רעננה
* הרב א. שמחה הכהן קפלן, הרב אהרן קלר והרב יהודה סגל, זיכרון להולכים: הרב אפרים סוקולובר ז"ל, הצופה, 5 ביוני 1968, עמ' 4
* זבולון גרז, **לזכר נעדרים: הג"ר אפרים סוקולובר זצ"ל**, **הנאמן** (ביטאון התאחדות חניכי הישיבות) לז (תשרי תשכ"ט), 29–30, באתר היברובוקס
* רבי אפרים סוקולובר, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב אפרים סוקולובר, דבר, 5 במאי 1968
2. ↑  אוהד לוביאניקר, נפטרה הרבנית חיה לאה מלץ, באתר local.co.il, ‏4 באוגוסט 2009(הקישור אינו פעיל, 2020)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297398205171
* ISNI: 0000 0004 0262 5493
* VIAF: 298416648
* WorldCat (עם VIAF): 298416648

 |
**קָאָק** (שם מדעי: *Coloeus*) הוא סוג ציפור ממשפחת העורביים הכולל שני מינים. בעבר הם נחשבו לחלק מהסוג עורב (Corvus).

מאפיינים
--------

בני סוג זה מזכירים עורבים אך נמוכים וקטנים יותר, בעלי נוצות שחורות ומקורם קצר וחרוטי יותר מהעורבים. הם חיים באזורים הצפוניים של אסיה ואירופה. הקאק המצוי נפוץ גם בישראל.

הם אוכלי כל כמו העורבים אך ניזונים בעיקר מאגוזים וזרעים אותם הם מפצחים עם מקורם. כמו העורבים מאוד אינטליגנטים וחברתיים.

הקאק מוזכר בתנ"ך בשם "קָאַת" כאחד מבעלי החיים שישכנו בתוך חורבותיה של אדום: "וִירֵשׁוּהָ קָאַת וְקִפּוֹד וְיַנְשׁוֹף וְעֹרֵב יִשְׁכְּנוּ־בָהּ וְנָטָה עָלֶיהָ קַו־תֹהוּ וְאַבְנֵי־בֹהוּ" (ישעיהו ל"ד, י"א), ופירש רד"ק "קָאַת" - "הוא הנקרא במשנה קיק והוא עוף מדברי נמצא בכרכי הים".

מינים
-----

* קאק דאוריה (אנ') (*Coloeus dauuricus*) - מצוי בסיביר, מונגוליה וצפון סין
* קאק ("קאק מצוי", *Coloeus monedula*) - מצוי ברחבי צפון ומרכז אסיה ומרכז אירופה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאק** בוויקישיתוף
* קאק, באתר ITIS (באנגלית)
* קאק, באתר NCBI (באנגלית)
* קאק, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי סינונים ישן *Corvus monedula* במילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית

משמאל: קאק מצוי יחד עם קאק דאוריה ברפובליקת אלטאי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph520034

 |
**היום הבין-לאומי של כוחות שמירת השלום של האו"ם** (באנגלית: **International Day of United Nations Peacekeepers**) מצוין ב-29 במאי, והוא היום הבין-לאומי "להוקרה לכל הגברים והנשים ששירתו וממשיכים לשרת בפעולות שמירת השלום של האו"ם על רמת המקצועיות הגבוהה, המסירות והאומץ שלהם ולהנצחתם של אלה שאיבדו את חייהם למען השלום".

יצירה
-----

ב-11 בדצמבר 2002, התקבל בהחלטה 57/129 במהלך העצרת הכללית של האו"ם להקדיש יום ייעודי לכוחות שמירת השלום. הבקשה הרשמית לאו"ם על יום זה הוגשה על ידי התאחדות שומרי השלום האוקראינית וממשלת אוקראינה, היום צוין לראשונה ב-2003. התאריך, 29 במאי, מציין את יום השנה להקמת ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האו"ם (UNTSO) בשנת 1948, שמטרתו הייתה לפקח על הפסקת האש לאחר מלחמת העצמאות, שהייתה המשימה הראשונה אי פעם של האו"ם לשמירת השלום.

ציון
----

היום מצוין במטה האומות המאוחדות בניו יורק עם הצגת מדליית דאג המרשלד, הצהרות של נשיא העצרת הכללית והמזכיר הכללי, וכן הודעה לעיתונות בנוגע למצב המשימות של האו"ם לשמירת השלום והנחיצות המתמשכת של עבודתם.

היום מצוין גם ברחבי העולם; לעיתים קרובות מדינות מוקירות כבוד לשומרי השלום מטעמן בחו"ל, אבל האו"ם מארגן בנוסף פסטיבלים, פורומי דיונים ואנדרטאות בשיתוף פעולה עם קבוצות מקומיות ולאומיות.

בשנת 2009, האו"ם שם דגש מיוחד על התפקיד והצורך של נשים בשמירה על השלום, הן כמודל לחיקוי והן לשרת במספר תפקידים המותאמים למגדר שלהן.

יום שומרי השלום הלאומי מונצח בקנדה ב-9 באוגוסט לזכר אובדן החיים כאשר מטוס נוסעים לבן שסומן על ידי האו"ם הופל על ידי סוריה.

ראו גם
------

* יום השלום הבין-לאומי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היום הבין-לאומי של כוחות שמירת השלום של האו"ם** בוויקישיתוף
* אתר שמירת השלום של האו"ם
* האגודה הקנדית של חיילים משוחררים בשמירה על השלום של האו"ם
* אתר UNDOF הרשמי
* האתר הרשמי של צבא אוסטריה – UNDOF (גרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Resolution 57/129 International Day of United Nations Peacekeepers".(הקישור אינו פעיל, January 2020)
2. ↑  "Women in Peacekeeping: Power to Empower". *www.un.org*.
3. ↑  "National Peacekeepers' Day – August 9th - Veterans Affairs Canada". *www.veterans.gc.ca*. 30 ביולי 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**דינאובלטור** (שם מדעי: **Dineobellator**) הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת הדרומזאוריים, אשר התקיים באמריקה הצפונית של המאסטריכט, לפני 67 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בניו מקסיקו בתצורות אוג'ו אלמו (אנ') ב-2009 בידי החוקרים רוברט מ. סאליבן, סטיבן אי. יאסינסקי וג'יימס ניקאס (Robert M. Sullivan‏, Steven E. Jasinski ו-James Nikas). 

הסוג נקרא בשמו ב-2020 בידי החוקרים יאסינסקי, סאליבן ופיטר דודסון ומשמעותו: "Diné" - כינוי לבן לשבט הנאוואחו (בשפת הנאוואחו) ו-"bellator" - לוחם מלטינית. בסוג נכלל מין יחיד - **Dineobellator notohesperus**, שמשמעו מיוונית: "דרום-מערבי". הממצאים המאובנים שלו כללו שרידים של זרועות, חוליות, חוליית זנב ומספר עצמות גולגולת.

דרומזאור זה היה קרוב בצורתו לולוצירפטור והגיע לאורך של 2.5 עד 3 מטרים ולמשקל 25 עד 40 ק"ג. מבנה הגפיים התאים למרוצה מהירה אחרי טרף וייתכן שיכל לפנות במהירות בעזרת זנבו תוך ריצה כמו ברדלס. מבנה הגפיים מכיל סימנים לכך שהיה מכוסה בנוצות. מספר ממצאים

הוא התקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 67 מיליון שנה, קרוב להכחדת הקרטיקון סביב ביצות ויערות שהיו קרובים לים הפנימי המערבי. ככל הנראה היה צייד זריז של דינוזאורים אחרים קטנים יותר שרדף אחריהם בקבוצות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דינאובלטור** בוויקישיתוף
* דינאובלטור, באתר GBIF (באנגלית)

* 
* 
*
**אורנה בלונדהיים** (נולדה ב-8 באוגוסט 1952) היא רופאת ילדים ישראלית מומחית לנאונאטולוגיה, כיהנה כמנהלת מרכז רפואי העמק.

ביוגרפיה
--------

בלונדהיים נולדה בישראל, בתם של רות ואוריאל גורני. שירתה בצה"ל בחיל האוויר ולאחר מלחמת יום הכיפורים חזרה בתשובה. 

ב-1979 סיימה את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים והתמחתה ברפואת ילדים בשערי צדק בירושלים ובבית חולים רוטשילד בחיפה. עשתה התמחות נוספת בארצות הברית, בנאונאטולוגיה (טיפול רפואי בפגים) בבית החולים לילדים של פילדלפיה (CHOP), מהמוסדות הבולטים בתחומם בעולם. בשובה לישראל ב-1986 עבדה כרופאה בכירה בפגייה של בית החולים העמק ובהמשך מונתה לסגנית מנהלת בית החולים והאחראית לניהול הסיכונים. בתחילת 2002 מונתה למנהלת בית החולים שניידר והייתה בכך לאישה הראשונה בתפקיד. ב-2003 מונתה למנהלת מרכז רפואי העמק, האישה הראשונה המכהנת כמנהלת בית חולים כללי בישראל. במהלך כהונתה הוקמו בבית החולים שלוש מחלקות חדשות, שתי מחלקות רפואה פנימית ומחלקת שיקום וכן יוקם בניין רב תכליתי חדש. בנוסף הוקם מרכז למשאבי אנוש והדרכה והמרכז הרפואי היה הראשון מבתי החולים של שירותי בריאות כללית להנהיג תו תקן. ב-2019 פרשה לגמלאות. בשנת 2020 הצטרפה למועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה והביעה ביקורת לגבי מדיניות חיסון הילדים נגד קוביד-19.

בלונדהיים מכהנת כפרופסור מחקר קליני בטכניון, שותפה בכתיבתם של כ-20 מאמרים בתחום הרפואה.

בלונדהיים נשואה לקרדיולוג דוד בלונדהיים והיא אם לארבעה ילדים. יחד עם בן זוגה היו ממייסדי היישוב מצפה נטופה, יישוב קהילתי דתי בגליל התחתון.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרן צוריאל-הררי, ‏"ברפואה יש דו-קיום אמיתי", באתר גלובס, 17 בפברואר 2002
* יעל ולצר, ‏24 ד"ר אורנה בלונדהיים, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2011
* ד"ר אורנה בלונדהיים, אתר פורבס ישראל
* ורד בן פרין, זיוה ניסים, האישה של העמק, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 2 במאי 2009
* שלומית לן, ‏לא הכרנו חוץ משלום-שלום / ד"ר אורנה בלונדהיים, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2006
* ד"ר אורנה בלונדהיים- האישה של העמק, אתר הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים
* A woman hospital chief's work is never done, ג'רוזלם פוסט, 24 במרץ 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  וינרב, גלי (2021-04-14). "יעילות, בטיחות ונחיצות: האם נכון לחסן בני נוער כשהמחלה בדעיכה?". *Globes*. נבדק ב-2021-10-23.
2. ↑  מכתב אישי לחברות הכנסת מד״ר אורנה בלונדהיים, באתר מועצת החרום הציבורית למשבר הקורונה, ‏2021-05-09
3. ↑  רשימת מאמרים
אימון משקוליות
**משקולית** היא אביזר התעמלות ופיתוח גוף אשר דומה במראה ובאופן האימון למשקולת התעמלות אך קטן ממנה במשקל ובגודל. המשקולית נמצאת בשימוש רב בחדר כושר ומכוני התעמלות שונים. במשקוליות משתמשים גם נשים וגברים באימונים בעלי מאפיינים אירוביים וזאת משום שהמשקל הנמוך של המשקולית לא מאפשר אימון בעצימות המתאימה לחיזוק השרירים.

מטרות האימון במשקוליות
----------------------

* בקבוצות אימון של נשים וגברים נהוג שימוש מוטעה במשקוליות קלות משקל שתכליתן העיקרית היא הגברת שריפת קלוריות ומתוך חשיבה מוטעית כי משקוליות מעצבות יותר את השרירים.
* נשים ישראליות רבות נוהגות לבצע הליכות וריצות באופן קבוע על מנת לשפר ולשמר את כושרן הגופני. במהלך ריצות אלה נעשה לעיתים באופן שגוי שימוש במשקוליות שמשקלן כחצי קילוגרם עד קילוגרם אשר מאפשרות אימון של שרירי הידיים תוך כדי הריצה.

אופן האימון במשקוליות
---------------------

בגלל ההתנגדות הקלה שמספקות המשקוליות עבור קבוצות שרירים גדולות, בדרך כלל יבצעו המתאמנים במשקוליות סטים בעלי מספר חזרות גדול יותר. אימון שבמהלכו מתבמצעים סטים של מספר חזרות גדול במשקל קטן (40–60 אחוזים של RM1) מאפשר שיפור של סיבולת השריר בפרט.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **משקולית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **משקולית** |
**בלקלאווה** (הקרויה גם "**מסכת סקי**") היא כיסוי ראש המכסה את כל הראש ומותיר רק חלק מהפנים חשוף. מקורו של השם הוא בעיירה בלקלאווה (אנ') שבחצי האי קרים. במלחמת קרים הוענקו לחיילים הבריטים בלקלאוות סרוגות כדי להגן עליהם מפני הקור העז. הבלקלאוות הוכנו בדרך כלל מצמר, וניתן היה לגלגלן לצורה דמוית כובע כדי שרק החלק העליון של הראש יהיה מכוסה.

בלקלאוות מודרניות מיוצרות ממספר חומרים, כגון משי, כותנה, פוליפרופילן, נאופרן, צמר, סיבים אקריליים או פליס. הן מצויות בשימוש בענפי ספורט חורף כגון סקי, גלישת שלג, גלישה במזחלות, ריצה או רכיבת אופניים בחורף. מטרתן במקרים אלו היא להגן על הפנים מפני הרוח החורפית ולשמור על חום הגוף. רוכבי אופנועים נוהגים לחבוש בלקלאווה כשכבה נוספת מתחת לקסדת הבטיחות שלהם. הבלקלאוות עוזרות במניעת הידבקות לכלוך לצד הפנימי של הקסדה.

מומחים סבורים כי בלקלאוות מסייעות לאתלטים להימנע מאסתמה מושרית הנובעת מפעילות גופנית נמרצת, באמצעות מיחזור של הלחות הנפלטת מגוף האדם, ובהתאמה לתאוריה שלפיה אוויר יבש, ולא טמפרטורה, עשוי לגרום לסוגים מסוימים של אסתמה.

לפי התקנות, נהגי מרוצים חייבים ללבוש מתחת לקסדה בלקלאוות העשויות מחומר חסין אש, על מנת להגן על ראשיהם במקרה שתפרוץ שרפה בעקבות תאונה או התנגשות. בדרך כלל מכסה הבלקלאווה את האף והפה של הנהג, על מנת למנוע שאיפה של עשן ואדים.

לעיתים משמשת הבלקווה גם למטרות פליליות, כגון פושעים המבצעים שוד. מנגד, הבלקלאווה מצויה גם בשימושם של יחידות המשטרה המיוחדת SWAT או כוחות מיוחדים, הרוצים להימנע מחשיפת מראה הפנים של אנשיהם. חברים בארגוני אוהדים המכונים אולטראס משתמשים גם הם בבלקלאווה, במיוחד בצעדות למשחקים ובמופעי פירוטכניקה, על מנת להימנע מזיהוי וכן ממעצר על ידי המשטרה וזרועותיה או כוחות ביטחון אחרים הנוכחים באצטדיון ומחוצה לו.
כוחות גרילה, כגון מחבלי חמאס, מרבים להשתמש בבלקלאווה מסיבות דומות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלקלאווה** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**