recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**בעל החלומות** הוא סרט הנפשה ישראלי באורך מלא, אשר יצא לאקרנים בשנת 1962. מוכר כסרט האנימציה באורך מלא הראשון שנעשה במזרח התיכון. הסרט הוקרן בשנת 1963 בפסטיבל קאן ובפסטיבל בווינה (1963).
הוא נעשה על ידי זוג הבמאים יורם ואלינה גרוס ועובד לתסריט על ידי אחיו של יורם, נתן גרוס.
הצגת הבכורה החגיגית נערכה בירושלים בפברואר 1962 בנוכחות נשיא המדינה, יצחק בן-צבי.

תקציר העלילה
------------

הסרט עוקב אחר יוסף, ומספר את סיפור יוסף וכותונת הפסים המקראי. יוסף ניחן בכישרון לראות בחלומותיו את העתיד, מה שגורם לו ליחסי איבה וקנאה מצד 11 אחיו. הוא נבגד ונמכר לשיירת ישמעאלים. ומגיע לעמדת מפתח בממלכה המצרית.

הפקה
----

הסרט נעשה בטכניקת סטופ מושן. הצילומים נמשכו כשנתיים ונערכו במחסן בשוק של בת ים ,שהציבה העירייה לרשות בני הזוג גרוס. הוא דובב על ידי כוכבי הבימה: עמיקם גורביץ, שלמה בר-שביט, שמואל עצמון, שושנה רביד, אברהם רונאי, אילי גורליצקי, שרגא פרידמן ועודד תאומי. את הבובות והתפאורה עיצב ג'ון בייל. המוזיקה היא פרי עטו של אדי הלפרן. ערכה את הסרט הלגה קראנסטון.
עלות ההפקה עמדה על 180,000 לירות. 60,000 מן הסכום כוסו על ידי הלוואה ממשלתית מקרן הון חוזר, את השאר כיסה גרוס מרווחים שעשה על פרסומות ומהלוואות נוספות שלקח.

הפצה
----

הסרט הוקרן באופן מסחרי רק במשך שבועיים בתל אביב. לאחר מכן הוא הוקרן לבתי ספר.
את הסרט ראו בהצגות קולנוע למעלה מ-400,000 צופים ומשרד החינוך אף המליץ להציג אותו כסרט חובה בבתי הספר בישראל.
כשנה לאחר הקרנת הבכורה הוזמן הסרט במפתיע לפסטיבל סרטים תנ"כיים בווינה. בפסטיבל השתתפו רק שבעה סרטים מובחרים והוא הוקרן שם שלוש פעמים עם תרגום סימולטני.

קישורים חיצוניים
----------------

* "בעל החלומות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בעל החלומות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "בעל החלומות", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "בעל החלומות", באתר אידיבי
* "בעל החלומות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "בעל החלומות", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* בעל החלומות Joseph The Dreamer, הסרט המלא, דיבוב באנגלית ובעברית, ערוץ YoramGross, אתר יו-טיוב
* "בעל החלומות" במאגר BCDB
* פולה אפנשלאק, אמנים ובעלי-חלומות, על המשמר, 2 במרץ 1962
* אורי קיסרי, לקהל אין כישרון... מעריב, 15 במרץ 1962
* סרטונים צילומי סרט ההנפשה "בעל החלומות", 1961, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
**אֲחִינֹעַם בַּת־אֲחִימָעַץ** היא דמות מקראית המוזכרת כאשתו של שאול המלך ואם בניו - יהונתן, מלכישוע, אבינדב וישוי שנקרא גם איש בושת ובנותיו - מרב ומיכל. אחינועם הייתה אשתו הבכירה של שאול, כאשר בנוסף אליה הייתה לשאול פילגש בשם רצפה בת איה.

השם אחינעם מוזכר במקרא רק לגבי אישה אחת נוספת - אחינועם היזרעאלית, אחת מנשותיו של דוד המלך. בשל הנורמה על פיה לקיחת אשת המלך נחשבת כקוד לירושת מעמדו, סובר החוקר ג'יימס ואנדרקם שמדובר על אותה אשה שדוד לקח לו כדי לרשת את מקומו של שאול. יצוין, כי זה לא מופיע במקרא עצמו ורבים החוקרים שסבורים שמדובר בשתי נשים שונות, אך לשיטתו של מאיר מלול יש לכך ביסוס מרומז בדברי נתן לדוד.

מקור השם
--------

השם אחינועם נמצא בחרסי שומרון בכתיב אחנעם ומשמעותו - "נעם" (שמו או כינויו של האל) הוא אחי. אפשרות אחרות היא שהאל הוא נעם, כלומר טוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אחינועם בת אחימעץ, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי רבי משה אלשיך בשם רבי יצחק אברבנאל, אחינועם לא ילדה את איש בושת. בפירושו לספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק נ'
2. ↑  ליאורה רביד, **התנ"ך היה באמת**, משכל (ידעות ספרים), 2009, עמ' 90
3. ↑  אהובה אשמן, **תולדות חוה: בנות, אמהות ונשים נוכריות במקרא**, משכל (ידעות ספרים), 2008, עמ' 249
4. ↑  משה גרינברג ושמואל אחיטוב, **מקרא לישראל: פירוש מדעי למקרא - מקרא לישראל: שמואל ב**, רעננה: האוניברסיטה העברית בירושלים עם עובד י"ל מאגנס, 1996, עמ' 121
5. ↑  מאיר מלול, **משפט ומנהג בישראל בתקופת המקרא ובתרבויות המזרח הקדום**, ירושלים, 2006, עמ' 219
6. ↑  **אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו - א: אב - אתרים**, מוסד ביאליק, 1950, עמ' 219
**אביב דניאל אברהם** (נולד ב-20 במרץ 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר וכקפטן במכבי נתניה מליגת העל ובנבחרת ישראל.

קריירת מועדונים
---------------

אברהם נולד בעפולה לאחר שהוריו עלו לישראל מאתיופיה, והוא בן זקונים למשפחה בת שמונה אחים ואחיות. אברהם החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הפועל עפולה, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי נתניה.

### מכבי נתניה

ב-12 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה, בניצחון 2–0 על הפועל רמת גן בליגה הלאומית. ב-17 באוקטובר 2015 ערך אברהם את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–1 להפועל כפר סבא.

בעונת 2016/2017, לאחר שהקבוצה ירדה שוב לליגה הלאומית, הפך אברהם לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. ב-19 בספטמבר 2016 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–1 נגד הפועל רמת גן. בסך הכל כבש בעונה זו ארבעה שערים ב-30 הופעות בליגה הלאומית, והעפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.

במחזור הפתיחה של עונת 2017/2018 כבש אברהם את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הפועל באר שבע שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל כבש בעונה זו שלושה שערים ב-32 הופעות בליגת העל. בדצמבר 2017 חתם על חוזה לשלוש וחצי שנים נוספות במועדון. בעונת 2018/2019 כבש אברהם שני שערים ב-27 הופעות ליגה, והעפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה.

נכון ל-2023, אברהם ממשיך לשמש כקפטן מכבי נתניה.

נבחרות ישראל
------------

בשנים 2014–2016 שיחק בנבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19. בשנים 2017–2018 שיחק בנבחרת הצעירה עד גיל 21.

ב-8 בנובמבר 2021 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת על-ידי המאמן האוסטרי וילי רוטנשטיינר, להמשך משחקיה במוקדמות מונדיאל 2022. ב-15 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים במשחקה האחרון מול איי פארו במוקדמות מונדיאל 2022, שנגמר בניצחון ביתי 3–2 לישראל.

תארים
-----

מכבי נתניה
* גביע הטוטו (ליגת העל): 2022/2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אביב אברהם** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  אופיר סער‏, האביב הנתנייתי: הפריחה של אביב אברהם, הכישרון של מכבי נתניה, באתר וואלה!‏, 25 באוגוסט 2017
2. ↑  צפו: 1:2 למכבי נתניה על ר"ג בתוספת הזמן, באתר ‏מאקו‏, 20 בספטמבר 2016
3. ↑  דוד בן-שימול, אביב נעורים: היהלום של נתניה פורע שטרות, באתר ynet, 18 בדצמבר 2017
4. ↑  יניב טוכמן‏, גלזר וגולסה שוחררו מסגל הנבחרת, חזיזה ואביב אברהם זומנו במקומם, באתר וואלה!‏, 8 בנובמבר 2021
**פתי בר** (בצרפתית: **Petit Beurre**; בעברית: "חמאה קטנה") הוא סוג של ביסקוויט חמאה מהמטבח הצרפתי שהומצא ב-1886 וזכה להצלחה עולמית.

הביסקוויט המקורי
----------------

הביסקוויט הומצא ב-8 בספטמבר 1886 על ידי לואי לפבר-איטיל (Lefèvre-Utile) מן העיר נאנט, שכינה אותו "החמאה הקטנה". 

הביסקוויט זכה להצלחה רבה, אך מאחר שלואי לא רשם אותו בזכויות יוצרים, החלו חברות רבות להעתיק את המתכון והצורה. הביסקוויט נרשם בזכויות יוצרים רק ב-1888, ולואי נאלץ לקרוא לו "החמאה הקטנה המקורית" כדי לבדל אותו ממותגים של חברות מתחרות.

בישראל
------

בשנת 1970, רכשה אסם את מפעל "לחמנו" והחלה למכור גרסה מקומית של פתיבר בשקיות. לאור הביקוש הרב הייצור הועבר בשנת 1975 למפעל גדול יותר ביקנעם והחל להימכר בשרוולי ניילון כפי שנעשה היום.. בשנות ה-80 החלה עלית לייצר גרסה נוספת של פתיבר. בשנת 2018 היא החליטה לשנות את המתכון כחלק מאסטרטגיה חדשה של חברת שטראוס אך בשנת 2022 בעקבות בעיות איכות בקו הייצור החליטה שטראוס להשבית את מפעל עלית ולסגור את קו המוצרים.

ראו גם
------

* ביסקוויט לייבניץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתי בר** בוויקישיתוף
* נווית זומר, "הביסקוויט שהוא סמל": יצרנית פתי בר נמכרת, באתר ynet, 21 באפריל 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוגש מטעם אסם-נסטלה, פתי בר – הביסקוויט הישראלי הראשון, באתר ynet, 28 באפריל 2021
2. ↑  יעל געתון‏, לראשונה מזה 30 שנה: מתיחת פנים כוללת למותג פתי בר, באתר וואלה!‏, 24 באפריל 2018
3. ↑  נווית זומר, שטראוס תפסיק לייצר פתי בר ועוגות עלית, באתר ynet, 28 בספטמבר 2022
**אמת מארץ תצמח** הוא ספר הפרוזה הראשון של הרב חיים סבתו, מראשי ישיבת ההסדר במעלה אדומים. 

הספר בנוי משלושה סיפורים קצרים המבוססים על סיפורים אמיתיים על הקהילה היהודית בעיר חלב ומכילים חוויות אישיות של הסופר כנער ופרטים אוטוביוגרפים רבים.

עיקרי העלילה
------------

### גלגל חוזר בעולם

הנובלה המרכזית בספר מספרת על הפילוסוף והוגה הדעות היהודי-צרפתי בני לוי ועל חזרתו בתשובה. הסיפור מתחיל באבי סביו, חכם פרוש מן הציבור בשם חכם רפאל שפורטה שאינו מסכים להצטרף לחרם כנגד חברת כל ישראל חברים, בשל פרישותו וחוסר רצונו להתערב בעסקי הציבור ועל אף הפצרת הרב הראשי של ארם צובא, שבשל כך מקפיד עליו.

הגלגל מתגלגל כך שנכד החכם מתמנה למנהל בית הספר של כל ישראל חברים, ובנו, גיבור הסיפור נוסע לצרפת הופך למנהיג מרד הסטודנטים בפריז ולתלמידו של 'הפילוסוף הנודע' (כינוי לז'אן פול סארטר). לאחר אכזבתו מכישלון המהומות מזדמנת לו נסיעה לארץ ישראל שבה הוא מבקר בכותל המערבי ופוגש יהודי חלבי המזכיר לו את סבו ומחזיר אותו אל שורשיו היהודיים ואל מסורת אבותיו. 

שם הסיפור מרמז על הגלגל שחוזר פעמיים: בפעם הראשונה קפידתו של הרב מתקיימת וצאצאיו של חכם שפורטה עזבו את היהדות בגלל חברת כל ישראל חברים. בפעם השנייה חוזר הגלגל לאותו צאצא והוא מגלה מחדש את יהדותו על ידי חכם חלבי.

### אמת מארץ תצמח

סיפור בלשי על כתב יד שנעלם למשך שבעה דורות. שזורים בו מתחים רבים, ביניהם היחס לשבתאות בחלב וביהדות המזרח בכלל, וכן אופיים של החלבים ובעיקר תקיפותם. אר"ץ היא ראשי תיבות ידועים לארם צובא, ושם הסיפור רומז לחיפוש אחר האמת של בני ארם צובא במתח בין סנגוריה לקפדנות.

בשני הסיפורים הראשונים המספר הוא בן דמותו של הסופר, בן הקהילה החלבית בעל חוויה דתית עמוקה, גאווה גדולה בבני עדתו וההשתפכויות הרבות על בני הקהילה, חכמיה ומנהגיה.

### לוחות ושברי לוחות

תיאור המקונן על העולים מכל פזורות ישראל בשנות ה-50, איך השאירו אחריהם קהילות מפוארות ועל נחלתם במעברת בית מזמיל הלא היא קריית יובל של ימינו לא הגיעו. המספר הוא נער צעיר הגדל במעברה ומספר על סבו מחכמי חלב (רומז לסב המחבר מצד אמו, חכם אהרן שויקה), דמות שמתלווה לאורך כל הספר ומאיר דרכה על דור שהלך ואבד, דור עולים שנפגש בארץ, ומפגש בין דמויות ממרוקו מפולין ומגרמניה שלא מצאו מקום ליהדותם בארץ ישראל.

הוצאה לאור
----------

יצא לאור בשנת 1997 על ידי הוצאת ידיעות ספרים בעריכת יהודה מלצר. הספר תורגם לאנגלית בשם Aleppo tales על ידי פיליפ סימפסון ויצא לאור בהוצאת טובי (Toby Press) בקונטיקט ב-2004.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמת מארץ תצמח, באתר ידיעות ספרים
* הספר "אמת מארץ תצמח", באתר "סימניה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2004056163
* VIAF: 179575560
* WorldCat (עם VIAF): 179575560

 |
**בשם האהבה** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1994 בבימויה של עידית שחורי, עם שפרה מילשטיין ומיכל ורד בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי עידית שחורי וציפורה דולן והוא מבוסס על המחזה "צלקת" שהן כתבו ועידית שחורי ביימה בפסטיבל עכו בשנת 1991.

העלילה מתרחשת בדירה אחת בליל קיץ לוהט בה נפגשים חמישה אנשים: בת אחת, אם אחת, שני מאהבים ואישה נבגדת, אשר כל אחד מהם שואף לממש את האהבה הגדולה של חייו ונאלץ לבגוד ולפגוע ביקרים לו ביותר.

הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה וזכה לפרס הסרט הטוב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במיניאפוליס - סיינט פול.

לאורך הסרט נשמעת נגינת נוקטורנים לפסנתר של פרדריק שופן.

תקציר העלילה
------------

גליה (דורי נאומנקו) נשואה למושיק (דן תורג'מן) ויש להם בת קטנה. מושיק הוא עורך דין שהתקדם במקצועו לאחר שאביה של גליה קבל אותו כשותף במשרד עורכי הדין שלו.

חיי הנישואין שלהם התנהלו בסדר עד שהיא הביאה את חברתה מהלימודים שמעונה (מונה) (מיכל ורד) ומושיק התאהב בה. הרומן הזה נמשך כבר שלוש שנים והם עומדים לפני גירושים אך גליה לא מעוניינת להתגרש ומגיעה לחנה (שפרה מילשטיין), אמה של שמעונה, כדי שתשפיע על בתה שתפסיק את הקשר עם מושיק.

שמעונה מגיעה ומתחילה להתווכח עם גליה על אהבתה למושיק. היא גם מגלה לה כי היא בהיריון ממושיק וגליה מפצירה בה לעבור הפלה מלאכותית.

כשגליה עוזבת נשארות חנה ושמעונה ומתחילות לריב. חנה אומרת לשמעונה כי היא לא הצליחה בכל מה שלמדה וכי כעת יש לה אפשרות להקים משפחה. שמעונה מטיחה באמה כי לא הראתה לה אף פעם יחס של אהבה וכי הייתה מכה אותה בילדותה ובאחת הפעמים בה ברחה ממנה, היא נפלה ונזקקה לאשפוז.

לדירה מגיע ידיד המשפחה, רובין (יעקב אלפרין) שהוא אחיו של בעלה המנוח, פסח. שמעונה מגלה מכתבים שכתב רובין לחנה ומגלה שבין רובין וחנה היה רומן. פסח היה ניצול שואה שבור בנפשו שאשתו וילדיו נרצחו בשואה והוא לא הפסיק לחפש אחריהם. רובין לעומתו היה צעיר ומלא מרץ והיא נמשכה אחריה ללא ידיעתו של פסח. שמעונה בטוחה שהיא בתו של רובין אך חנה לא מוכנה להודות בכך.

לדירה מגיע מושיק ומשתף את שמעונה בהתלבטויות שלו בקשר לאשתו ובתו. הם מקיימים סקס (סצנה אירוטית) ולאחר מכן הוא עוזב ומנתק את הטלפון בדירתו.

חנה ושמעונה מותשות מהריב, שמעונה רוצה לישון וחנה מודיעה לה כי תלווה אותה לוועדה להפסקת היריון.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| שפרה מילשטיין | חנה |  |
| מיכל ורד | שמעונה |  |
| דורי נאומנקו | גליה |  |
| יעקב אלפרין | רובין |  |
| דן תורג'מן | מושיק |

קישורים חיצוניים
----------------

* "בשם האהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בשם האהבה", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "בשם האהבה", באתר אידיבי
* "בשם האהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* בשם האהבה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* בשם האהבה, בספר הקולנוע הישראלי
* האהבה בשם האהבה, באתר קרן הקולנוע הישראלי
* בשם האהבה, בארכיון הסרטים הישראלי
* עידית שחורי משוחחת על בשם האהבה, באתר "מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי"
**טרול** (באנגלית: **Troll**) הוא סרט קולנוע אמריקאי בסוגת סרטי פנטזיה. הסרט בוים על ידי ג'ון קארל ביוכלר ויצא לאקרנים ב-17 בינואר 1986.

לסרט הופקו שני סרטי המשך: "טרול 2" ו"טרול 3", אם כי אינם קשורים בעלילתם לסרט המקורי.

תקציר העלילה
------------

בתחילת הסרט מגיעים בני משפחת פוטר (Potter) לדירתם החדשה בסן פרנסיסקו. בעת פריקת האריזות מותקפת הבת הצעירה וונדי על ידי יצור קטן - שהיה בעבר מכשף אולם הפך לטרול. הטרול משתמש בטבעת בדולח ירוקה כדי לקחת על עצמו את המראה של וונדי. בני המשפחה מתחילים לשים לב להתנהגות המוזרה של וונדי (הצועקת, נושכת, וזורקת אנשים מצד לצד של החדר) אולם חושבים שהדבר נובע מלחץ בשל מעבר הדירה. היחיד ששם לב שמשהו לא בסדר הוא אחיה של וונדי, הארי פוטר הבן (Harry Potter Jr.‎) (המגולם על ידי נואה האת'ווי).

הארי מתיידד עם אישה זקנה הגרה בבניין, יוניס סנט קלייר (המגולמת על ידי ג'ון לוקהארט), המגלה לו שהיא מכשפה. הארי מבקש כי היא תלמד אותו קסמים, אולם היא אומרת שאין זמן לכך, ומספרת לו כי בעבר היא הייתה מאוהבת במכשף בשם טורוק, וכי בעבר העולם חולק בין פיות (ובהם גם טרולים) לבין בני האדם. טורוק שינה את האיזון בין העולמות והחלה מלחמה בין בני האדם לפיות. כעונש על מעשיו טורוק הפך לטרול, ותפקידה של יוניס הוא לעמוד על המשמר מפניו.

יוניס מספרת להארי כי הטרול התחיל במלחמה והוא הופך את בני האדם ליצורים כגון גובלינים, נימפות, בני לילית בהתאם לאישיותם, והופך את דירותיהם לחדרים בעולם הפיות. כאשר כל הדירות בבניין יומרו, יתפרץ עולם הפיות לתוך עולם בני האדם.

יוניס מספרת להארי כי הוא יכול להביס את טורוק רק אם ינעץ מטה קסמים בלב עולמו של טורוק - שם יהיה יצור קסום וחזק.

הארי ויוניס יוצאים לעצור את טורוק, אולם טורוק מביס את יוניס והופך אותה לגזע עץ. הארי מוצא את אחותו בתוך ארון זכוכית, בלבוש שלגיה, כאשר עטלף ענק תוקף את הארי וגורם לו לאבד את מטה הקסמים. כאשר העטלף תוקף את וונדי, טורוק מציל אותה, והורג את העטלף ובכך משמיד את עולם הפיות שיצר, והארי ומשפחתו נמלטים מהבית.

שחקנים
------

* נואה האת'ווי בתפקיד הארי פוטר הבן.
* מייקל מוריארטי בתפקיד הארי פוטר האב.
* ג'ני בק בתפקיד ונדי אן פוטר.
* סוני בונו בתפקיד פיטר דיקינסון.
* שלי האק בתפקיד אן פוטר.
* פיל פונדאקארו בתפקיד מלקולם מאלורי, וכן בתפקיד טורוק הטרול.
* אן לוקהארט בתפקיד יוניס סנט קלייר הצעירה.
* ג'וליה לואי-דרייפוס בתפקיד ז'אנט קופר
* גארי סנדי בתפקיד בארי טבור
* ג'ון לוקהארט בתפקיד יוניס סנט קלר

דמיון הסרט לסדרת ספרי "הארי פוטר"
---------------------------------

לאחר יצאת סדרת ספרי "הארי פוטר" בשנת 1997 הואשמה ג'יי קיי רולינג בהעתקת אלמנטים מהסרט אל ספריה, ובייחוד את שם גיבור הסדרה מגיבור הסרט. רולינג הכחישה, אולם ציינה כי ייתכן וראתה את הסרט בעבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של טרול (הקישור אינו פעיל, 14 בנובמבר 2016)

* "טרול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "טרול", באתר נטפליקס

* "טרול", באתר AllMovie (באנגלית)

* "טרול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "טרול", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "טרול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**לופו בניו יורק** הוא סרט ישראלי קומי, השייך לסוגת "סרטי געפילטע פיש", בכיכובם של יהודה ברקן וגבי עמרני שיצא לאקרנים בשנת 1976. זהו סרט המשך לסרט "לופו" משנת 1970.

שיר הנושא של הסרט, "ענן לבן", שנכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי יאיר רוזנבלום, מבוצע על ידי סוזי מילר וחנן יובל. שיר נוסף מתוך הסרט הוא "גשם אחרון" (שנודע בהמשך בביצועה של להקת פיקוד הצפון).

עלילה
-----

עלילת הסרט מתמקדת בלופו אברמוביץ (יהודה ברקן), עגלון מזדקן ועני אשר מתגורר בשכונת צריפים בדרום תל אביב ומתפרנס מעסקי אלטע זאכן. ללופו בת אחת בשם רחל אשר נשואה לעמוס ואם לילד צעיר בשם רוני.

לאחר שרחל ורוני עוברים לארצות הברית במסגרת שליחות דיפלומטית של עמוס, לופו מתקשה להתגבר על הפרידה מרוני. בעקבות כך, חבריו משוק הפשפשים ביפו אוספים כספים ובכך מאפשרים ללופו לרכוש כרטיס טיסה לארצות הברית על מנת שיוכל לפגוש את רוני. אל לופו מצטרף (בטעות) גם חברו הטוב מזרחי (גבי עמרני).

במהלך הביקור בניו יורק לופו מצטרף למשפחתו לכנס בו אמור לנאום הסנאטור של ניו יורק. להפתעתו של לופו, הסנאטור הוא למעשה מנדל יעקובוביץ, חבר ילדות של לופו. הפגישה בין השנים מובילה לכך שיעקובוביץ מחליט לאשר מענק סיוע למדינת ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* "לופו בניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לופו בניו יורק", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "לופו בניו יורק", באתר אידיבי
* "לופו בניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "לופו בניו יורק", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קיר"ה, מלפפון ישראלי לעונת הקיץ, דבר, 30 ביוני 1976

| סרטים בבימויו של בועז דוידזון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שבלול (1970) • חצי חצי (1971) • עזית הכלבה הצנחנית (1972) • צ'רלי וחצי (1974) • חגיגה בסנוקר (1975) • משפחת צנעני (1976) • לופו בניו יורק (1976) • אסקימו לימון (1978) • יוצאים קבוע (1979) • שפשוף נעים (1981) • ספיחס (1982) • הבתול האמריקאי האחרון (1982) • אלכס חולה אהבה (1986) • לול (1988) • אוכלים לוקשים (1989) |

 |
**הסיוע המשפטי** הוא גוף במשרד המשפטים, הפועל מאז 1975 בהתאם לחוק הסיוע המשפטי, התשל"ב-1972, ומעניק סיוע משפטי בתחומי המשפט האזרחי ללקוחותיו. שירותי הסיוע המשפטי מיועדים בדרך כלל למעוטי יכולת שאינם יכולים לממן בעצמם את שכר טרחתו של עורך דין, אף שיש נושאים מסוימים הקבועים בחוק בהם ניתן סיוע ללא מבחן הכנסה (למשל בהליכים בבית הדין לעבודה שהמוסד לביטוח לאומי הוא צד בהם). יש להבחין בין גוף זה לבין הסניגוריה הציבורית, המעניקה סיוע משפטי בעניינים פליליים.

הסיוע המשפטי כולל ייעוץ משפטי ואף ייצוג הלקוחות בערכאות על ידי עורכי דין הממונים על ידי הארגון. הסיוע ניתן ללא תשלום, למעט אגרה. הזכאות למתן סיוע משפטי מותנית בקיום שני תנאים מצטברים: זכאות כלכלית (על פי קריטריונים שנקבעו) וסיכוי משפטי. על החלטת הסיוע המשפטי שלא לאשר לאדם עורך דין שיסייע לו ניתן להגיש ערעור, המתברר בבית המשפט לעניינים מנהליים. מחוזות הסיוע המשפטי פועלים כיום בשש ערי מחוז: ירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע ונצרת. באפריל 2017 נפתח מחוז חדש בעיר לוד לתושבי המרכז.

בראש הסיוע המשפטי עמד בין השנים 2007-2014 עורך הדין אייל גלובוס. החל משנת 2015 ועד 2018 עמד בראש הסיוע המשפטי עורך הדין גלעד סממה, שכיהן בעברו כמנכ"ל המשרד לאזרחים ותיקים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הסיוע משפטי במשרד המשפטים
* ניתוח אקדמי של מערך הסיוע המשפטי: אסף טבקה "שירות משפטי אזרחי ציבורי עבור אנשים החיים בעוני: סוגיות רעיוניות, מבניות ומהותיות בישראל" **ספר מרים נאור** 745 (עורכים: אהרן ברק, דפנה ברק-ארז, מיכל גל, רונן פוליאק, אבישלום וסטרייך, סתיו כהן, 2023).
* אתר למנויים בלבד חיים ביאור, הפה של השקופים: "שרי אריסון יכולה להתמודד בכוחות עצמה, עם סוללת עוה"ד הכי יקרה, מול כל צרה", באתר TheMarker‏, 9 ביולי 2015
* הסיוע המשפטי במשרד המשפטי - 45 שנות ייצוג משפטי של אוכלוסיות חלשות, באתר לשכת עורכי הדין, ינואר 2017
**גבי בן יקר** הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1982 שצולם עבור אגף כוח אדם של צה"ל. את הסרט ביים אורי ברבש, התסריט נכתב על ידי ערן פרייס ומשה איבגי שיחק בתפקיד הראשי.

הסרט הוקרן בטלוויזיה הישראלית בתקופה שהיה ערוץ בודד, ומאוחר יותר בערוצים נוספים.

עלילה
-----

גבי בן יקר (משה איבגי) גדל במשפחה קשה, בשכונת המצוקה דורה, שבדרום נתניה. כמו מרבית חבריו מהשכונה הוא לא סיים בית ספר יסודי, היה בעל תיק פלילי במשטרה ולא הסתדר מעולם עם ארגון חברתי מסודר. אך בניגוד למרבית חבריו, הוא גויס לצה"ל.

גבי מתקשה להחליט אם הוא רוצה להיות בצבא. מצד אחד קשה לו להסתגל למערכת אך מהצד השני הצבא מספק לו, כנראה, את ההזדמנות האחרונה להגשמה עצמית, לכבוד עצמי ולחיים נורמטיביים.

גבי מקבל בבקו"ם (בסיס הקליטה והמיון של צה"ל) הערכה נמוכה שאינה מאפשרת לו להתקבל לתפקידים צבאיים יוקרתיים. הוא גם עובר בקושי טירונות המיועדת לחיילים בעייתיים, במחנה דותן. במהלך טירונות זו מתגלעות בעיות רבות והוא בורח הביתה. כשהמפקד שלו, בני (זאב שמשוני), בא לחפשו בבית, חבריו העבריינים מנסים לגרש את המפקד אך גבי בורח מהבית אל הרכב הצבאי.

גבי עובר קורס בתיקון גנרטורים ומשרת כחייל בבסיס חיל שריון בסיני. אולם, גבי חולם להתקבל לפלוגת ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) של חיל ההנדסה. תפקידו הנוכחי נותן לו סיפוק מקצועי מחד ותסכול מאידך משום שהוא שואף לתפקיד אחר. התפקיד מחמיר את הדילמה של גבי בין שירות לבין פטור.

משקית הת"ש של גבי, ענת (ורד נהרין), חשה במצוקתו ומשתדלת ללוותו ולתת לו הזדמנות לפרוק את תחושותיו הרעות בשיחות. השניים מפתחים יחסים רומנטיים. גם מפקדו הישיר של גבי, דהן (רמי דנון), מסייע לו רבות. הוא הופך למפקדו האישי אחרי שהוא מצליח להניא את גבי מרצונו לערוק ואוסף אותו מהטרמפיאדה בחזרה לבסיס.

התקופה הקשה ביותר בשירותו הצבאי של גבי מתחילה כשמגיע מפקד חדש (אמיר אוריין) לגדוד בו הוא משרת. החלפת הפיקוד מקשיחה את כללי המשמעת בגדוד, שגם כך גבי מתקשה להסתגל אליהם. גבי עוזב את הבסיס ביוזמתו ליומיים נופש על חוף הים ומגיע למעצר בגדוד. הוא מסרב להסתפר על פי התקן הצבאי ואחר כך, בהתקפת זעם הוא מגלח את כל שיער ראשו, מתפרץ על מפקד הגדוד ומאיים עליו בנשק. בסופו של דבר מגיע לכלא צבאי. בהמשך, דהן עוזב את היחידה ולמרות הפצרות המפקדים האחרים, הוא אינו יכול לקחת את גבי איתו ליחידתו החדשה.

בכלא כבר ברור לגבי כי הוא עומד להילחם בכל כוחו בעד המשך שירותו בצבא. האח העבריין של גבי בא לבקר אותו בכלא הצבאי וגורם שם למהומה – מהומה שמגדילה עוד יותר את הניכור בין גבי לסביבת ילדותו. לאחר השחרור מהכלא גבי מצליח לשרת בצבא במשך תקופה ארוכה בלא משברים, ושנתיים לאחר גיוסו לצבא סעיף בעיית ההסתגלות נמחק מההערכה שבתיקו האישי והוא מתקבל לקורס צמ"ה ששאף לו.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| משה איבגי | גבי בן יקר |
| אלברט אילוז | טירון |
| רמי דנון | אסף דהן |
| ורד נהרין | סמלת ת"ש, ענת |
| אמיר אוריין | מפקד גדוד שריון |
| זאב שמשוני | בני |
| רפי אדיר | הטירון רמי כהן |
| יעקב אייזנמן | מפקד בסיס טירונים |
| אלי דנקר | האח העבריין |
| רן ורד | סמל בבסיס טירונים |
| אורי גבריאל | שוטר צבאי |
| אורלי קפאח | סיגי |
| אורה יפת | אמא של גבי |

קישורים חיצוניים
----------------

* "גבי בן יקר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גבי בן יקר", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "גבי בן יקר", באתר אידיבי
* "גבי בן יקר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "גבי בן יקר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**אום רומאן זיינב בנת עאמר בן עווימר בן עבד שמס בן עתאב אל-כּנאניה** (בערבית: **أمّ رومان زينب بنت عامر بن عويمر بن عبد شمس بن عتاب الكنانية**), הידועה פשוט כ"**אום** **רומאן**", הייתה אחת מהצחאבה, אשתו של אבו בכר, ואמה של עאישה.

חייה
----

אום רומאן נולדה באזור שנקרא אל-שׂרה, בחצי האי ערב. היא התחתנה עם עבדאללה בן אל-חארת' בן סח'ברה, איתו היא הביאה לעולם את אל-טופייל. ביחד הם עברו למכה, שם הם חברו לאבו בכר. זמן מה לאחר פטירתו של בעלה הראשון, נישאה אום רומאן לאבו בכר.

### הגירה

בשנת 622, הגרה אום רומאן לאל-מדינה ביחד עם עאישה ועוד שניים מילדיה החורגים. בכך הייתה למעשה אום רומאן אחת המוהאג'רון.

### פטירה

לפי אבן סעד, אום רומאן נפטר בשנת 628 באל-מדינה. לעומת זאת, אבן חג'ר אל-עסקלאני גרס כי היא נפטרה בשנת 630.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hazrate Umm Ruman (R.A), www.janathimessage.co.uk
2. ↑  PeoplePill, Umm Ruman: (n/a-0628) - Biography and Life, PeoplePill (באנגלית)
3. ↑  WikiVisually.com, wikivisually.com
4. ↑  Umm Ruman, alchetron.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: ummu-ruman

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**לך, אל תרוץ** (באנגלית: **Walk, Don't Run**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1966.

התסריט נכתב על ידי סול סאקס וקרסון קנין והוא רימייק חפשי לסרט The More the Merrier משנת 1943 אלא שהמיקום ושמות המשתתפים ועיסוקם, שונו. מקום מהעלילה הועבר לטוקיו בתקופת אולימפיאדת טוקיו (1964).

בתפקידים הראשיים - קרי גרנט, סמנתה אגר, ג'ים האטון וג'ון סטנדינג.

זה הסרט האחרון בו שיחק קרי גרנט, הפעם לא כמאהב אלא כגבר מבוגר (בן 62) המנסה לשדך בין בני זוג צעירים.

תקציר העלילה
------------

ויליאם רטלנד (קרי גרנט) הוא איש עסקים בריטי מכובד שמגיע לטוקיו יומיים לפני המתוכנן ומתקשה למצוא בית מלון היות שכל מקומות האירוח תפוסים לרגל אולימפיאדת טוקיו. גם המזכיר בשגרירות בריטניה, יוליוס הברסק (ג'ון סטנדינג) מתקשה לעזור לו. רטלנד מבחין בפתק על הקיר של חיפוש שותף לדירה. הוא מגיע למקום ומתברר שזו בחורה צעירה ונאה בשם כריסטין איסטון (סמנתה אגר). בתחילה היא מסרבת להשכיר חדר לגבר אך לבסוף מתרצה לאחר שהוא משלם לה לשבוע מראש ומסכים לתנאי מגורים לפי הוראותיה.

רטלנד מתיידד עם בחור צעיר ונאה בשם סטיב דייוויס (ג'ים האטון), סטודנט לארכיטקטורה, הנמצא בטוקיו כחבר המשלחת האמריקאית לאולימפיאדה במקצוע הליכה תחרותית. גם סטיב מתקשה למצוא דיור ורטלנד מציע לו שותפות בחדר. כשכריסטין מגלה זאת היא רוצה לזרוק את שניהם אבל לבסוף מתרצה בגלל מחסור בכסף.

כריסטין מאורסת ליוליוס מהשגרירות. היא מעדיפה גבר יציב ושקול כמו יוליוס שיש לו בית באנגליה ומצבו הכלכלי יציב, על פני סטיב היה והמושך אבל ללא בסיס יציב. דווקא רטלנד עושה הכל כדי לשכנע את כריסטין להעדיף את סטיב. כשהארבעה יוצאים לטיול הוא מצליח להרחיק את יוליוס ולתת לכריסטין ולסטיב זמן לשוחח ביחידות.

העלילה מסתבכת לאחר שסטיב נלקח לחקירה במשטרת טוקיו באשמת ריגול לאחר שדווח שהוא מחזיק ברשם קול ורושם תרשימי בתים. רטלנד ויוליוס מוזעקים לשחרר אותו והחוקר (ג'ורג' טאקיי) משתכנע.

במשטרה מגלה יוליוס שסטיב גר בדירתה של כריסטין ומפחד שהדבר יתגלה וזה יפגע בעתידו המקצועי. הוא מבקש מרטלנד שישכנע את ג'ים שיסכים להתחתן איתה ואחר כך להתגרש. רטלנד מצטרף לתחרות ההליכה התחרותית, הולך עם סטיב ומשכנע אותו לחתום על הסכמתו לנישואים. סטיב מנצח בתחרות ונלקח מיד לבית העירייה לנישואים מהירים עם כריסטין.

רטלנד עוזב בדרכו לנמל התעופה, מסתכל למעלה ורואה את שני הצעירים מתחבקים. הוא יודע שמשימתו הושלמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "לך, אל תרוץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לך, אל תרוץ", באתר נטפליקס
* "לך, אל תרוץ", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לך, אל תרוץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לך, אל תרוץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון ללך, אל תרוץ, באתר יוטיוב
* לך, אל תרוץ, באתר TCM
**יוֹהַאן גֵאוֹרְג אַבִּיכְט** (בגרמנית: **Johann Georg Abicht**;‏ 21 במרץ 1672–5 ביוני 1740) היה תאולוג לותרני גרמני.

אביכט נולד בקניגזה שברוזנות שוורצבורג-זונדרסהאוזן. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטאות ינה ולייפציג, היה למרצה לשפות מזרחיות באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1707 מונה לרקטור של הגימנסיה האקדמית בדנציג ולכומר בכנסיית השילוש הקדוש. בשנת 1729 מונה למפקח כללי, לפרופסור לתאולוגיה ולכומר בכנסיית העיר ויטנברג.

עבודתו המחקרית עסקה בשפות מזרחיות ובארכאולוגיה עברית. כמו כן, עסק בחקר מדרש ספר הישר, חיבר ספר על טעמי המקרא ותרגם ללטינית מכתבי רש"י, יצחק אברבנאל ואברהם אבן עזרא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן גאורג אביכט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257203105171
* BIBSYS: 98075811
* BnF: cb162959079 (data)
* GND: 116239840
* ICCU: UBOV600522
* ISNI: 0000 0000 6675 392X
* LCCN: no98120965
* NKC: jo2015871115
* NLP: a0000003109590
* NTA: 12891923X
* SUDOC: 115223452
* VIAF: 17968751
* WorldCat: lccn-no98120965

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יוהאן גאורג אביכט"**.
**יוסרה מרדיני** (בערבית: **يسرى مارديني**; נולדה ב-5 במרץ 1998) היא שחיינית עבר ופליטה סורית. בשנת 2015, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, עזבה יוסרה את סוריה יחד עם אחותה, שרה מרדיני, והשתיים הגיעו לברלין. כפליטה, מרדיני השתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) תחת משלחת הפליטים ובהמשך השתתפה גם באולימפיאדת טוקיו (2020). בשנת 2023 נבחרה היא ושרה להיות ברשימת מאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם, ברשימת טיים 100 של מגזין החדשות האמריקאי טיים. כיום יוסרה מתגוררת בארה"ב ולומדת קולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה.

ביוגרפיה
--------

יוסרה נולדה למשפחה מוסלמית בדמשק שבסוריה, אביה, מוחמד עזאת, היה שחיין מקצועי בעברו ולימים אימן את יוסרה ושרה. אמה של יוסרה היא פיזיותרפיסטית. ליוסרה ישנן שתי אחיות, שרה הבכורה ושהד בת הזקונים. בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, עזבה את סוריה יחד עם אחותה אל ברלין, כשיוסרה הייתה רק בת 17. יוסרה ושרה ברחו באוגוסט 2015, תחילה דרך טורקיה, בהמשך הגיעו ליוון ומשם לגרמניה.

יוסרה ושרה עלו על סירה ביחד עם עוד 18 פליטים במטרה להגיע ליוון, בדרך לשם מנוע הסירה הפסיק לעבוד. יוסרה ושרה, עם עוד שני פליטים שהיו על הסירה, קפצו למים, שחו ודחפו את הסירה במשך שלוש שעות עד שהגיעו לאי היווני לסבוס.

### קריירה

מרדיני ייצגה את סוריה בשנת 2012 באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר). כשהגיעה לגרמניה, החלה להתאמן עם מאמן מקומי במטרה להגיע לאולימפיאדה. ביוני 2016 היא נבחרה לאחד משמונת הספורטאים שישתתפו באולימפיאדה תחת משלחת הפליטים בריו דה ז'ניירו והתחרתה במשחה מאה מטר חופשי ומאה מטר פרפר. השתתפה בנוסף באולימפיאדת טוקיו במקצוע 100 מטר פרפר תחת משלחת הפליטים הבינלאומית, ובטקס הפתיחה של האולימפיאדה נשאה את דגל משלחת הפליטים יחד עם הרץ תחלואיני מלקה מאריתריאה השוהה בישראל.

ב-2017 מונתה מרדיני לשגרירה של רצון טוב מטעם נציבות האו"ם לפליטים.

בשנת 2023 הופיעה יחד עם אחותה, שרה מרדיני, ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.

ביוני 2023 הקימה יוסרה ארגון על שמה שנקרא Yusra Mardini Foundation, שמטרתו היא לקדם ספורט וחינוך בקרב פליטים בעולם.

בתרבות
------

בשנת 2022 יצא הסרט השחייניות בבימויה של סאלי אל-חוסייני המספר את סיפורה של מרדיני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסרה מרדיני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יוסרה מרדיני (באנגלית)
* יוסרה מרדיני, ברשת החברתית פייסבוק

* יוסרה מרדיני, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* יוסרה מרדיני, ברשת החברתית אינסטגרם

* יוסרה מרדיני, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* יוסרה מרדיני, באתר olympedia.org

* יוסרה מרדיני, באתר Swimrankings
* Refugee swimmer Yusra Mardini hope to "open the world's eyes" to plight of world's misplaced.
* מים עמוקים: פליטה סורית תשתתף בריו

הערות שוליים
------------

1. ↑  תחלואיני גבריסיוס מישראל יישא את דגל משלחת הפליטים בטקס פתיחת האולימפיאדה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל
2. ↑  Yusra Mardini: A refugee athlete story to inspire, Tokyo 2020 (באנגלית אמריקאית)
3. ↑  Yusra Mardini appointed UNHCR Goodwill Ambassador, באתר נציבות האו"ם לפליטים, 27 באפריל 2017 (באנגלית)
4. ↑  קייט בלאנשט, Sara Mardini and Yusra Mardini Is on the 2023 TIME 100 List, טיים, ‏13 באפריל 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17806084t (data)
* CiNii: DA19490040
* GND: 1157044646
* ISNI: 0000 0004 6876 9959
* LCCN: n2018002889
* NDL: 001327448
* NKC: xx0271807
* NTA: 418731403
* VIAF: 8519152381809301950004
* WorldCat: lccn-n2018002889

 |
בניינים שונים במנהטן תחתית, מתנשאים מעל מפרץ ניו יורק ומסוף מעבורת סטטן איילנד.
בניין בתהליכי בנייה
**בניין** הוא מבנה אדריכלי המיועד לשימוש כמחסה ולתפוסה מתמשכת על ידי בני אדם.

במדינת ישראל מגדיר חוק התכנון והבניה "בניין" כ-

כל מבנה, בין שהוא בנוי אבן ובין שהוא בנוי בטון, טיט, ברזל, עץ או כל חומר אחר, לרבות -
(1) כל חלק של מבנה כאמור וכל דבר המחובר לו חיבור של קבע;
(2) קיר, סוללת עפר, גדר וכיוצא באלה הגודרים או תוחמים, או מיועדים לגדור, או לתחום, שטח קרקע או חלל;
עם זאת, השימוש הלשוני במילה "בניין" בהקשר היומיומי כולל לרוב רק מבנים סגורים בעלי קירות וגג המיועדים לתפוסת בני אדם.

בניינים עשויים לשמש במגוון שימושים, כגון בית מגורים, בניין משרדים, בניין ציבורי, מרכז מסחרי ועוד. חלקם מבנים נמוכים וחלקם בעלי מספר קומות, רבי קומות ואף גורדי שחקים, שנועדו להגדיל את שטח הבנייה תוך שימוש בשטח קרקע קטן יחסית עליו בנוי הבניין.

ראו גם
------

* מבנה שאינו בניין

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בניין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בניינים** |

* לירן לוין, בנה ביתך: כך תבנו לבד מגדל מגורים, באתר ynet, 26 ביוני 2012
* בניין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מבנים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292529705171
* BnF: cb133184590 (data)
* GND: 4156127-2
* KulturNav: 9d1848fe-5e0e-436c-92d1-67f425449148
* LCCN: sh85017769
* LNB: 000056325
* NARA: 10640473
* NDL: 00565595
* NKC: ph114208

 |
**שרלין, נסיכת מונקו** (בצרפתית: **Charlène**; קודם הנישואין שרלין ויטסטוק; נולדה ב-25 בינואר 1978), היא אשתו של אלבר השני, נסיך מונקו. היא גם שחיינית אולימפית לשעבר מדרום אפריקה.

ביוגרפיה
--------

שרלין היא בתם של מישל ולינט ויטסטוק. היא נולדה בבולאוואיו שברודזיה (כיום זימבבואה) למשפחה ממוצא גרמני, אנגלי, דרום אפריקאי ורודזי. משפחתה עברה לטרנסוואל, דרום אפריקה בשנת 1989 לאחר שהתגוררו בזימבבואה במשך כמה שנים. 

### קריירת שחייה

במשחקי אפריקה שנערכו ביוהנסבורג דרום אפריקה בשנת 1999 זכתה שרלין ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי (57.46 שניות) במשחה ל-100 מטר גב (1:04.31 דקות), לפני קירסטי קובנטרי מזימבבואה (1:05.29 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעו בשיא אפריקה חדש של 4:11.57 דקות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:54.31 דקות).

באולימפיאדת סידני (2000) היא ייצגה את דרום אפריקה וסיימה במקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם שרה פווה, מנדי לוץ והלן מילר בשיא אפריקה חדש של 4:05.15 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה בסגנון גב תוצאה של 1:02.74 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 17 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.18 דקות ובמקום 14 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:14.95 דקות.

במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר 2002 היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:05.06 דקות, אחרי אוסטרליה ולפני אנגליה. כשחיינית ראשונה היא קבעה בסגנון הגב תוצאה של 1:02.24 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.42 דקות, במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.18 שניות ובמקום 11 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:15.69 דקות.

היא פרשה משחייה תחרותית בשנת 2007.

### חייה כנסיכה

שרלין פגשה את הנסיך אלבר בשנת 2000 באירוע שחייה במונקו. הם נראו לראשונה יחד בשנת 2006, והיא מלווה את הנסיך אלבר ברבים מתפקידיו הרשמיים מאז. הם הודיעו על אירוסיהם ביוני 2010 ונישאו ב-1 ביולי 2011. ב-30 במאי 2014 הודיע הזוג כי הם מצפים ללידת ילדם הראשון שצפוי להיוולד בסוף השנה.

ב-10 בדצמבר 2014 ילדה שרלין תאומים בת (הנסיכה גבריאלה) ובן (הנסיך ז'אק).

בחודש מאי 2021, בעת ביקור בדרום אפריקה, אושפזה הנסיכה שרלין בעקבות זיהום, שמנע ממנה לחזור לביתה. היא עברה ניתוח בהרדמה מלאה בחודש אוגוסט וחזרה למונקו רק ב-8 בנובמבר. ב-16 בנובמבר ביטלה שרלין את כל פעילויותיה, כולל החגיגות הלאומיות של מונקו, בשל בריאות לקויה. נמסר כי היא סובלת מ"עייפות עמוקה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרלין, נסיכת מונקו** בוויקישיתוף
* שרלין, נסיכת מונקו, ברשת החברתית אינסטגרם
* שרלין, נסיכת מונקו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* שרלין, נסיכת מונקו, באתר olympedia.org
* שרלין, נסיכת מונקו, באתר Swimrankings
* שרלין, נסיכת מונקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמחה כפולה: נסיכת מונקו ילדה תאומים
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb165146131 (data)
* GND: 1016682549
* ISNI: 0000 0003 5890 5585
* VIAF: 214857622
* WorldCat: viaf-214857622

 |
**ולרי איליץ' חודמצ'וק** (24 במרץ 1951 – 26 באפריל 1986) היה מהנדס סובייטי, שהיה מפעיל המשאבה במשמרת הלילה בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל והיה הקורבן הראשון של אסון צ'רנוביל.

ביוגרפיה
--------

ולרי חודמצ'וק נולד ב-24 במרץ 1951 בקרופיווניה שבנפת איוואנקיב, מחוז קייב. הוא החל את דרכו בתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל בספטמבר 1973. בשנים הראשונות שלו בצ'רנוביל מילא תפקידים כמהנדס הדודים, המהנדס הבכיר של דודי סדנת התקשורת התרמית והתת קרקעית, מפעיל הקבוצה הששית, המפעיל הבכיר של קבוצה 7 במשאבת המחזור הראשית של יחידת הכור הרביעית במפעל הכורים.

בלילה של 26 באפריל 1986, חודמצ'וק שהה באחד מחדרי המנוע של משאבת המחזור הראשית בבניין כור 4. הוא נשלח לחדר המנועים כדי לדווח למפעילים על תוצאות בדיקת הבטיחות. בסביבות השעה 01:23 (שעון מוסקבה) התרחשו שורה של פיצוצים חזקים בכור ארבע. הפיצוצים קרעו את מעטפת הכור והבניין שמסביב, כולל אולמות משאבות המחזור הראשי. ולרי חודמצ'וק היה האדם הראשון שמת באסון צ'רנוביל מכיוון שסבורים כי הוא נהרג מיד כאשר התפוצץ כור מספר 4.

Cross shaped monument with Russian text and flowersאנדרטה לזכר חודמצ'וק בבניין הכור 4.
גופתו מעולם לא נמצאה ויש להניח כי הוא קבור מתחת לשרידי המשאבות. אנדרטה לחודמצ'וק נבנתה ממש מחוץ לחדר הבקרה של כור 4, המושבת.

הכרה
----

בשנת 2008 הוענק לחודמצ'וק לאחר מותו מסדר האומץ מדרגה שלישית על ידי ויקטור יושצ'נקו, נשיא אוקראינה.

הוא גולם על ידי השחקן קיראן או'בראיין במיני-סדרה מבית HBO "צ'רנוביל".

ראו גם
------

* אלכסנדר אקימוב
* ואלרי לגאסוב

קישורים חיצוניים
----------------

* ולרי חודמצ'וק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fogarty, Paul (ביוני 2019). "Chernobyl: The tragedy of Valery Khodemchuk - who was he and how did he die?". *HITC Culture*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Chernobyl: Who is Valery Khodemchuk? What happened to him?". *Express.co.uk*. 19 ביוני 2019. נבדק ב-23 באוקטובר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Fogarty, Paul (2019-06-05). "Chernobyl: The tragedy of Valery Khodemchuk – who was he and how did he die?". *HITC* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-03-19.
4. ↑  "Presidential Decree No. 1156/2008 of 12 December 2008". *zakon.rada.gov.ua*.
**גמביט** הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית פשע משנת 1966 בבימויו של רולנד ניס, עם מייקל קיין, שירלי מקלין והרברט לום בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על סיפור של סידני קרול, שלושה נוכלים גונבים פסל יקר ערך ממיליונר ערבי.

ב-2012 הופק רימייק בכיכובם של קולין פירת' וקמרון דיאז.

הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר:

* פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
* פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
* פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.

ולשלושה פרסי גלובוס הזהב:

* פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי – רונלד נים.
* פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי – שירלי מקלין.
* פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי – מייקל קיין.

תקציר העלילה
------------

הארי דין (מייקל קיין) הוא פורץ מקצועי. ביחד עם ידידו הפסל אמיל פורנייה (ג'ון אבוט) הם מתכננים לגנוב פסל יקר ערך ממיליונר ערבי בשם אחמד שאבנדר (הרברט לום). הפסל הוא ראש של נסיכה סינית בשם לו שין לפני 2,400 שנים שדומה מאוד לאשתו המנוחה. הארי מאתר בהונג קונג רקדנית במועדון בשם ניקול צ'אנג (שירלי מקלין) ומציע לה לטוס לפגישה עם שאבנדר תמורת 5,000 דולר. לאחר היסוס היא מסכימה והם טסים לעיר דאמוז (שם פיקטיבי) במדינה מזרח תיכונית שם הם מתאכסנים במלון השייך לשאבנדר ושם הוא גר.

שאבנדר מבחין בניקול הדומה לאשתו המנוחה והארי מציג אותם בתור סיר הרולד דין ואשתו ליידי ניקול דין. הוא מזמין אותם לדירתו המפוארת ומראה להם את הפסל היקר. הארי יודע מאמיל כי הפסל בתצוגה הוא העתק שנעשה על ידי אמיל וכי המקורי מוחבא באחת הפינות. הוא מתכנן את הפריצה ומגלה זאת לניקול אך היא נשארת איתו כי היא מתחילה להתאהב בו.

שאבנדר מזמין את ניקול לארוחה ולמופע במועדון והארי "לא מתנגד". בזמן הזה הוא פורץ לדירה ומנסה להתגבר על מערכת האזעקה. ניקול מתחמקת משאבנדר ומגיעה לעזור לו. הם מצליחים להוציא את הפסל מכלוב הזהב בו הוא נמצא אבל אז מופעלת האזעקה. ניקול בורחת והארי שם את ההעתק בפינה המוסתרת ואת המקורי הוא מחביא בתוך פסל של בודהא מעשה ידיו של אמיל.

הארי מצליח לברוח ולהגיע להונג קונג אבל ניקול נעצרת ומובאת לפני שאבנדר שגילה את הגנבה. הוא מתיר לה לטוס להונג קונג ולהזהיר את הארי כי לטובתו יחזיר את הגנבה.

הארי משאיר מכתב לשאבנדר שמרמז שהפסל האמיתי נמצא בתוך הפסל של בודהא.

בינתיים מתפרסמת ברחבי העולם הידיעה על גניבת הפסל היקר וערכו עולה. ניקול מגיעה להארי ומזהירה אותו. היא רוצה שיעזוב את עולם הפשע. הוא מגלה לה כי הפסל המקורי לא נגנב אלא המטרה הייתה לעורר פרסומת עולמית ולמכור את ההעתק שבידו בכסף רב כמו המקורי. כדי להראות לה שהוא עוזב את עולם הפשע הוא מנפץ את ההעתק. הוא "מקריב" את הפסל כדי לזכות באהבתה כמו בגמביט. הם מתחבקים ועוזבים. אמיל מקבל טלפון ראשון להזמנה, פותח בשמחה את הארון ששם עוד שלושה העתקים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מייקל קיין | הארי דין | פורץ |
| שירלי מקליין | ניקול צ'אנג | רקדנית |
| הרברט לום | אחמד שאבנדר | איל נפט |
| ג'ון אבוט | אמיל פורנייה | פסל |
| ארנולד מוס | עבדול | איש ביטחון |

קישורים חיצוניים
----------------

* "גמביט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גמביט", באתר AllMovie (באנגלית)
* "גמביט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "גמביט", באתר אידיבי
* "גמביט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לגמביט 1966, באתר יוטיוב
* גמביט 1966, באתר TCM
"**הסטודיו של הצייר**" (מצרפתית: *L'Atelier du peintre*) או בשם המלא שלו, "**הסטודיו של הצייר: אלגוריה אמיתית המסכמת שבע שנים מחיי האמנותיים והמוסריים**" הוא ציור שמן על קנבס משנת 1855 של הצייר הצרפתי גוסטב קורבה. הציור מוצג במוזיאון ד'אורסה בפריז.

רקע
---

קורבה צייר את הציור בעיר אורנן בצרפת, בשנת 1855. "העולם הגיע להצטייר בסטודיו שלי", אמר קורבה על הציור הריאליסטי. הדמויות בציור הן אלגוריות המייצגות השפעות שונות על חייו של קורבה.
בצידו השמאלי של הציור נראות דמויות מכל מעמדות החברה. במרכז הציור נראה קורבה עצמו, מצייר ציור נוף, כשהוא בגבו למודל עירום נשי, שמהווה סימבול לאמנות האקדמית. בצדו הימני של הציור נמצאים חברים ואנשים הקשורים אל קורבה, בעיקר אנשים מהאליטה החברתית של פריז, ביניהם שארל בודלר, שמפפלורי, פייר-ז'וזף פרודון והפטרון המשמעותי ביותר של קורבה, אלפרד ברויאס. את מרבית הדמויות צייר קורבה לפי תצלומים, שכן הוא צייר את הציור בסטודיו שלו באורנן. ברקע הציור מופיעים ציורים קודמים רבים של קורבה, שלא הספיק לצייר אותם במלואם ולכן כיסה אותם בגוון חום-אדמדם שעמעמם את פרטיהם.
קורבה אמר כי "הציור מייצג את החברה במיטבה, בשיפולתה ובאופן הממוצע ביותר שלה".

שבעה מציוריו של קורבה התקבלו לתערוכה העולמית של פריז בשנת 1855, אך ציור זה לא התקבל. כפעולה של קידום עצמי והתרסה, קורבה, בעזרתו של פטרונו ברויאס, פתח בקרבת התערוכה הרשמית תערוכה משלו בשם "ביתן הריאליזם". הייתה פעולה שהיוותה תקדים לסלון המסורבים.

משמעוית
-------

* בחירתו של קורבה לציג את עצמו כמי שמצייר את נהר "לואה", שנמצא במחוז פראנש-קונטה על מנת להתריס, שכן הוא רצה להביא סמל מביתו בפרובינציה בצרפת אל לב המעגלים האמנותיים והתרבותיים של פריז.
* הגולגולת המונחת בצד שמאל של הציור על פיסת עיתון מייצגת את מותה של האמנות האקדמית.
* מקבץ החפצים למרגלות הצייד (משמאל), ביניהם גיטרה, פגיון, כובע ונעל הוא סמל למוות של התנועה הרומנטית עקב הפופולריות העולה של הריאליזם, או למותה של הרומנטיקה ביצירותיו של קורבה עצמו.
* לינדה נוכלין מפרשת את הציור כפרשנות להיות קורבה מושקע ברעיונות של שארל פורייה על סוציאליזם אוטופי, ובפרט ארגון חברתי חדש במודל של קומנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסטודיו של הצייר** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
**לנין באוקטובר** הוא סרט דרמה קומי בן 50 דקות בבימויו של יבגני רומן.

עלילה
-----

זוהי קומדיית מצבים שמספרת על גרישא (אלכסנדר סנדרוביץ') שחולם לפתוח מסעדה משלו ולהגיש בה את מטעמיו. הוא מקבל בירושה כסף מדודו שהיה קומוניסט מושבע, שמתנה את הכסף בכך שהמסעדה תפעל לפי ערכים קומוניסטיים, ופסלו של לנין יוצב במרכז המסעדה. גרישא נעזר בולאדלן (ולדימיר פרידמן), פסל קומוניסטי שמאמין שהקומוניזם יכבוש את העולם. מוטי (אבי גרייניק), חברו הישראלי של גרישא, עוזר לו להקים את המסעדה ותוך כדי נדבק בלי משים ברעיון הקומוניסטי. לב, (יצחק פקר), אביו של גרישא הוא משורר דיסידנטי, שסבל מהמשטר הקומוניסטי ומתנגד לרעיון.

אודות הסרט
----------

הסרט קיבל השראה מסיפור אמיתי מחייו של יעקב רומן, אביו של יבגני רומן. רומן כתב את התסריט ביחד עם ארקדי קרסילשיקוב. הוא מיקם את סיפור העלילה בקהילה הרוסית באשדוד. מלחין המוזיקה הוא אבי בנימין.
הסרט נעשה בתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן רבינוביץ', והרשות השנייה. בהפקת "UCM אפיקים מאוחדים".

הוא השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2010וזכה בו בציון לשבח בתחרות דרמות, ובציון לשבח לשחקן הראשי, אלכסנדר סנדרוביץ'.

שודר בפריים טיים בערוץ 2, ערוץ 10 ובסינמטקים ברחבי הארץ.

השחקנים
-------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| אלכסנדר סנדרוביץ' | גרישא, תפקיד ראשי |
| יצחק פקר | לב, אביו של גרישא |
| אבי גרייניק | מוטי |
| ולדימיר פרידמן | ואדלאן |
| ג'ני פליישר | פיאדור |
| סטיב קוטלר | דני |
| אבישג מילוא | עורכת הדין |

קישורים חיצוניים
----------------

* "לנין באוקטובר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לנין באוקטובר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לנין באוקטובר", באתר אידיבי
* "לנין באוקטובר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "לנין באוקטובר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מפת המדינות שהיו אמורות להיות חלק מ"הגוש הלטיני"
**הגוש הלטיני** (באיטלקית: **Blocco Latino**, בספרדית: **Bloque Latino**) הייתה ברית שהוצעה על ידי מנהיג איטליה הפשיסטית, בניטו מוסוליני, ב-1927. מוסוליני הציע להקים ברית בין איטליה, צרפת, ספרד ופורטוגל (ואולי אף רומניה), וזאת על בסיס המכנה המשותף התרבותי של המדינות, שכולם למעשה מדינות בעל תרבות לטינית. הברית הוצעה גם באופן פומבי על ידי ממשלות איטליה, ספרד וצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

בשנות ה-30 של המאה ה-20 הביע ראש ממשלת צרפת, פייר לאוואל לצד חבריו השמרנים הצרפתים תמיכה בהקמת גוש לטיני עם איטליה וספרד.

במהלך מלחמת העולם השנייה נדונה ההצעה בין הדוצ'ה האיטלקי בניטו מוסוליני, הקאודיו פרנסיסקו פרנקו הספרדי ומנהיג צרפת של וישי, אנרי פיליפ פטן, אולם המגעים לא נשאו פרי. הגוש המתכונן היה מאחד את איטליה, צרפת, ספרד, פורטוגל וקריית הוותיקן כגוש של מדינות מאוחדות הנושאות את דגל התרבות הלטינית ולהוות חלק ממדינות הציר ואף לאזן את הכוחות בין איטליה ובעלות בריתה לכוחה של גרמניה ובעלותה ברית. מרבית המאמצים השוקעו ביצירת "ציר רומא-מדריד", פרנקו אף לקח חלק מרכזי בקידום ההצעה וניסה לקדם אותה בפגישה עם פטן ב-1940 במונפלייה ובפגישה עם מוסוליני בבורדיגרה ב-1941.

גרמניה הנאצית תמכה בהצעה להקים גוש לטיני והתעמולה הנאצית סייעה לתעמולה האיטלקית בקידום הגוש, הפיהרר, אדולף היטלר אף נסע לעיירה הצרפתית הנדיי שעל גבול ספרד, שם כחלק מועידת אנדאי נפגש עם פרנקו וניסה לגרום לו להצטרף למאבק שלו, של צרפת של וישי ושל איטליה נגד בריטניה באזור הים התיכון, חרף המגעים והרצון הטוב של הצדדים הברית מעולם לא יצאה לפועל.

ראו גם
------

* מדינות הציר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stanley G. Payne. A History of Fascism, 1914–1945. Madison, Wisconsin, USA: Wisconsin University Press, 1995. P. 233
2. 1 2  John Lukacs. The Last European War: September 1939 - December 1941. P. 364
3. ↑  Robert O Paxton. Vichy France: Old Guard and New Order 1940-1944. P. 63
4. ↑  Nicholas Atkin, Michael Biddiss, Frank Tallett. The Wiley-Blackwell Dictionary of Modern European History Since 1789. John Wiley & Sons, 2011. P. 155
**גן** הוא סרט תיעודי שהוקרן לראשונה ב-2003, בבימוי של רותי שץ ועדי ברש. הסרט הופק בישראל.
זהו סרטם השני כבמאים ומפיקים של עדי ברש ורותי שץ, הפקה משותפת של ערוץ 8, ארטה צרפת, וטי וי אונטריו הקנדי. 

גן החשמל מוצג בסרט כמקום נידח בתל אביב, שבו הומוסקסואלים צעירים עוסקים בזנות ומתמכרים לסמים. זהו מקום לחסרי כל, החוליה האחרונה בשרשרת, מקום בו אנשים מוכרים את גופם, נאספים למכוניות מזדמנות, עוסקים בסחר בסמים ומסתבכים עם החוק.
לאורך שנה, היוצרים רותי שץ ועדי ברש עקבו אחר שני צעירים שהגן הוא ביתם: נינו, פלסטיני החי בישראל ללא אישור ויוצא ונכנס מבתי כלא ומעונות; ודודו, ערבי ישראלי המתמודד ונאבק בהתמכרות להרואין. 
שני הצעירים נתנו לשץ וברש גישה בלתי מוגבלת לתוך רובדי חייהם האינטימיים ביותר. היוצרים, שהיו מודעים לאמון שזכו בו, יצרו סרט עוצמתי בכנות שלו, והחזירו לדודו ונינו כבוד שפעמים רבות נמנע מהם בחייהם היום יומיים.
כנגד הקונפליקט הערבי-ישראלי, הקשיים וחוסר הפתיחות שמופנה כלפי הומוסקסואלים, שני החברים תלויים אחד בשני בשביל תמיכה והרגשת ביטחון ואהבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "גן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גן", באתר AllMovie (באנגלית)
* "גן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* Garden in Israeli Film Database
* GayMap
* Fig Films
* AlterCine
* yulari films llc
פרופסור **מרדכי לינדמן** (1907 – 20 בנובמבר 1974) היה פיזיקאי ישראלי ממוצא הולנדי, ומחבר חלוצי של ספרי לימוד בפיזיקה תיכונית וקדם-אוניברסיטה.

ביוגרפיה
--------

לינדמן נולד בהולנד ב-1907, ולמד שם פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת אוטרכט. תחומי התעניינותו מתחילת דרכו, היו ספקטרוסקופיה ורדיואקטיביות, ואלה התבטאו גם בפעילותו המחקרית. סיים את לימודיו לתואר שלישי ב-1933, כאשר נושא עבודת הדוקטוראט שלו היה '**התנגשויות של אלקטרונים באטומי מימן'**. לאחר תום לימודיו, המשיך כחוקר באוניברסיטה זו, עד לשנת 1940, עם הגיע הכיבוש הגרמני להולנד, במאי אותה שנה, במלחמת העולם ה-2. הוא שרד את השואה אשר פקדה את יהודי הולנד, יחד עם אשתו ושתי בנותיו אז, הודות לחבר מתקופת הלימודים, לאו גינטן (Leo Ginten), אשר הסכים להסתירם בדירתו בליידן, עד לשחרורה של הולנד, ב-1945. לאחר המלחמה, חזר ללמד באוניברסיטה אותה נאלץ לעזוב עם הכיבוש הנאצי.

עלה לארץ ב-1947, יחד עם בני משפחתו, ובה גם נולדה בתו השלישית, עליזה, אחות לרבקה ושושנה. החל את דרכו בארץ בהוראת פיזיקה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, בבתי ספר שונים נוספים ובמסגרת אוניברסיטת ערב שנקראה גם אוניברסיטת הפועלים, ואשר הייתה נהוגה אז בארץ. בגימנסיה 'הרצליה' הכיר את ישראל ליפשיץ, שותפו למפעל כתיבת ספרי הלימוד בפיזיקה, יותר מאוחר. בשנת 1950 הצטרף לסגל הטכניון בחיפה, והפך בה לפרופסור חבר ב-1956, במקביל לעבודת ההוראה שלו בבית-ספר תיכון. מחקריו בתקופת עבודתו בטכניון התמקדו בעיקר בפיזיקה גרעינית, ואחד מהם, אשר גם זכה לפרסום, עסק ברדיואקטיביות של המעיינות החמים בטבריה. במקביל, שמר על קשר עם מקום הורתו האקדמי, אוניברסיטת אוטרכט, ואף שב אליה למשך שנתיים, בסוף שנות ה-60, בהן עסק במחקר ובהוראה.

הוראת הפיזיקה הייתה יקרה מאוד לליבו. בתחילה הוא קיים, במסגרת הפקולטה בה לימד בטכניון, סדרה של הדגמות בפיזיקה שיועדה לתלמידי תיכון. הוא כתב ספרי לימוד רבים, שלושה מהם בהולנדית אשר גם תורגמו לאינדונזית. מפעלו הפדגוגי החשוב ביותר היה הוצאתה של סדרת ספרי הוראה ולימוד בתחומי פיזיקה רבים. לספרים אלו היו שתי רמות לימוד: בסיסית, שיועדה, בדרך כלל, לתלמידי הכיתות הנמוכות בבתי-ספר תיכוניים (חוג ראשון), ומתקדמת, שיועדה לתלמידי המגמה לפיזיקה בבתי-ספר אלה (חוג שני). מפעל זה היה חלוצי בתחומו בארץ, ועליו שקד במשך עשרים שנה, עד לפטירתו.

מרדכי לינדמן היה גם חבר בוועדה להוראת המדעים במשרד החינוך והתרבות.

מקורות
------

* דף זיכרון באתר הטכניון, חיפה.
* פיזיקה, חוג שני, חלק ג', מרדכי לינדמן וישראל ליפשיץ, אחיאסף (תש"מ), עמ' 'הקדמה למהדורה השנייה'.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי לינדמן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  The radioactivity of the hot springs at Tiberias, Science **116**, 689 (1952).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305079905171
* ISNI: 0000 0004 0265 5959
* VIAF: 298423743
* WorldCat: viaf-298423743

 |