recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קוסט פלוס** היא שיטה לקביעת מחיר של מוצר או שירות בהתאם לעלותו לספק בתוספת רווח מסוים.

השיטה
-----

בניגוד לשיטה הנפוצה, שבה הספק קובע את מחיר המוצר מראש, ועלול לצאת בהפסד בסיומה של העסקה, בשיטת קוסט פלוס מובטח לספק רווח מסוים, שבדרך כלל אינו גבוה, משום שזהו רווח נטול סיכון. 

שיטה זו משמשת, למשל, בפרויקטים שבהם קשה לאמוד מראש את העלות, ולכן קשה לקבל מהספק התחייבות למחיר קבוע. 

הרווח המוסכם בשיטה זו נקבע בדרכים אחדות:

* הרווח יהיה סכום קבוע (Cost plus fixed-fee). בדרך זו יש לתת לספק תמריץ להקטין את העלות, משום שהקטנת העלות לא תפגע ברווח המובטח לו.
* הרווח יהיה אחוז מסוים מהעלות (Cost plus percentage of cost). בדרך זו אין לתת לספק תמריץ לצמצם את העלות. להפך, יש בה תמריץ להגדלת העלות, ולכן השימוש בה מקובל בעיקר במצבים שבהם השליטה בגובה העלות אינה בידי הספק. דוגמה: קבלן כוח אדם מספק עובדים בקוסט פלוס, תוך קביעת מחיר לשעת עבודה לפי עלות שכרו של העובד בתוספת אחוז מסוים, שהוא הרווח של הספק. מספר שעות העבודה שינוצלו נקבע רק על ידי הלקוח, ולכן אין חשש שהספק יגדיל את מספרן כדי להגדיל את רווחיו.

ישראל
-----

הנהגת שיטת קוסט פלוס יוחסה בעיתונות הישראלית לממשלת המנדט, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. 

בראשית ימיה של מדינת ישראל, בהתאם למדיניות הקיצוב קבעו משרדי הממשלה את המחירים על פי שיטת "קוסט פלוס", על פיה המחיר של תוצרת נקבעה על פי ההוצאות של היצרן הפחות יעיל של התוצרת. התוכנית הכלכלית של תחילת 1952 הצהירה על ביטול השימוש בשיטה. ראש הממשלה הסביר: "שיטה זו מביאה להנמכת התפוקה ובמקרים רבים לרווחים מופרזים, ומחבלת בכושר ההתחרות של תוצרתנו". הוסיף על דבריו דוד צבי פנקס שקבע: "הייתה התחברות של מעבידים ופועלים לעבוד פחות ולהרוויח יותר". בפועל, המשיכו פקידי הממשלה לקבוע את המחירים על פי שיטת קוסט פלוס והמועצה הכלכלית המליצה שוב לבטלה. בתחילת יוני 1952 הצהיר דב יוסף שהוחל בשינוי השיטה והוצאו מכרזים לייצור מוצרים ספציפיים. בחלק מהמכרזים הציעו היצרנים מחירים נמוכים משמעותית מאלו שאושרו בשיטת "קוסט פלוס" ובעיתונות דרשו חקירה כדי להעניש את האחראים לרמאות שבניפוח הוצאות. ביטול שיטת קוסט פלוס הביאה את היצרנים להתמקחות נוקשה יותר על שכר העובדים, בגלל שלא יכלו לגלגל עלויות של תוספות שכר למחירי התוצרת. בפועל, חלקים נרחבים של המשק המשיכו לפעול בשיטת קוסט פלוס וניסיונות לבטל את השיטה בשוק מסוים נתקלו בטענות שפוגעים במגזר ספציפי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קוסט פלוס** |

* עלות ועוד, באתר "מעות"

הערות שוליים
------------

1. ↑  י. גור אריה, ביצוע שיטת המכרזים - ללא רתיעה, הצופה, 27 באוגוסט 1952
2. ↑  מ. פרלמוטר, לקח שיטת המכרזים, קול העם, 25 בספטמבר 1952
3. 1 2  י. שדמי, ומה בדבר יתר הסעיפים?, מעריב, 23 במרץ 1952
4. ↑  ברוב של 53 נגד 44 קול אושרה בכנסת "התוכנית הכלכלית החדשה", על המשמר, 21 בפברואר 1952
5. ↑  המועצה הכלכלית ממליצה על ביטול "קוסט פלוס" על התחרות והכרזות, הצופה, 6 במאי 1952
6. ↑  הפיקוח והקיצוב הכרח לא יגונה, דבר, 3 ביוני 1952
7. ↑  המיכרזים ומתח הרווחים, על המשמר, 30 ביולי 1952
8. ↑  בעיות תוספת היוקר, הצופה, 18 בנובמבר 1953
9. ↑  יוסף כנען, החשבון האומלל של קוסט פלוס, דבר, 4 ביולי 1956
הרב **חיים דב זוכובסקי** (כונה: ר' בערל יאנובר; 1898 – 1960) היה משגיח בישיבת כנסת ישראל (סלבודקה) בליטא ובישיבת לומז'ה בפתח תקווה. היה אחת מהדמויות שקישרו בין עולם ישיבות המוסר המזרח אירופאי שנגדע לבין ישיבות המוסר המתחדשות בארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר יאנובה שבליטא, בנו של אלתר משה יוסף זוכובסקי. למד בישיבת כנסת ישראל בסלבודקה. באמצע שנות ה-30 נישא לרבקה פרוסקין, בתו של הרב פסח פרוסקין, רבה של קוברין וראש הישיבה בקוברין. הוא התמנה למשגיח בישיבת כנסת ישראל בסלבודקה וכיהן בה עד עלייתו לארץ ישראל.

בשנת 1944 התמנה למשגיח של ישיבת לומז'ה. הוא החליף את המשגיח הקודם הרב אבא גרוסברד שהתמנה למשגיח של ישיבת פוניבז'. בשנת 1946 חלה, ומאז היה משותק בגופו. התגורר בפתח תקווה. בשנת 1958 הוציא את ספרו "זבד טוב" בענייני קדשים וטהרות וכן מאמרי מוסר ואגדה.

נפטר בשנת 1960 ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.

בנו הוא הרב נתן זוכובסקי, מרבני דגל התורה. חתנו הרב מרדכי כהן, היה מראשי ישיבת סלבודקה בבני ברק. חתנו הרב מנחם פישל, היה ר"מ במשך למעלה משלושים שנה בישיבת היישוב החדש בתל אביב.

אשתו רבקה היא בת דודה של מאשה הוטנר, אשתו של הרב יצחק הוטנר.

קישורים חיצוניים
----------------

* תולדותיו ותמונתו, בפורום אוצר החכמה
* ידיעה לזכרו במלאת שבעה בעיתון שערים
* תמונת מצבתו בבית הקברות סגולה
* ספרו זבד טוב באתר אוצר החכמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: תלמידי ישיבות פליטים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 108
חולה בשחמת הכבד, עם בטן נפוחה עקב מיימת ועם ראש מדוזה - ורידים בולטים סביב הטבור, עקב יתר לחץ דם בווריד שער הכבד, ומעבר דם בהשקה שבין וריד שער הכבד, לבין הווריד הנבוב התחתון
**ראש מדוזה** (בלטינית: **Caput medusae**) הוא סימן של כלי דם מורחבים סביב הטבור, היוצאים ממרכז הטבור לכל הכיוונים, מה שנראה כמו הראש של היצור האגדתי מדוזה.

לרוב, ראש מדוזה הוא סימן של יתר לחץ דם בווריד שער הכבד. זהו וריד שער, המוביל דם ממערכת העיכול, מהטחול מאזור הטבור, ומאיברים נוספים בחלל הבטן - ישירות אל הכבד. במקרה של יתר לחץ דם בווריד זה, עקב מחלת שחמת הכבד או מחלות אחרות - הדם ממערכת העיכול ומהטחול מחפש דרך אל המערכת הוורידית הרגילה דרך השקות בין שתי מערכות הוורידים. אחת מההשקות נמצאת באזור הטבור, ודם רב הזורם בהם גורם לתופעה של ראש מדוזה. במקרה כזה הדם זורם ממרכז הטבור לכל הכוונים.

תופעה דומה אפשרית במקרה הפוך - של חסימת הוריד הנבוב התחתון. במקרה כזה, דם שמקורו מהגפיים התחתונות מחפש דרך אל מערכת שער הכבד דרך אותה השקה באזור הטבור. במקרה כזה הדם זורם מכל הכוונים אל מרכז הטבור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראש מדוזה** בוויקישיתוף
**פאול רנץ'** (בגרמנית: **Paul Rentsch**;‏ 1904, רוטנבורג/אוברלאוזיץ (גר') שבפרובינציית שלזיה (כיום במזרח סקסוניה, על גבול גרמניה-פולין) – 1944, ברנדנבורג) היה מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה שנרצח על ידי הנאצים.

קורות חיים
----------

רנץ' היה רופא שיניים בהכשרתו ותומך במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.

בשנת 1943 ייסד רנץ' עם האדריכל הרברט ריכטר ועם הרופא גאורג גרוסקורט מחתרת בשם "האיחוד האירופי" שפעלה להצלת יהודים. חברי הקבוצה יצרו קשר עם שבויי מלחמה ועם עובדי כפייה באזור ברלין, וסיפקו מזון ליהודים וכן מסמכים מזויפים כדי לאפשר להם לחיות בזהות שאולה של בני הגזע הארי. ביולי 1943 היה רנץ' בין חברי הקבוצה שניסחו כרוז שקרא להתנגדות חמושה לשלטון הנאצי. רנץ' הסתיר את היהודיה אליזבת פון שבן (לבית ויידנריך) בביתו, מאוגוסט 1943 במשך מספר שבועות, עד שנלכדה וגורשה לאושוויץ (אם כי שרדה). בנוסף לכך הסתיר יהודים נוספים.

הגסטפו גילה את פעולות הקבוצה, ובתחילת ספטמבר 1943 עצר את חבריה, בהם רנץ' ואשתו, גאורג ואנליזה גרוסקורט, רוברט האבמן והרברט ריכטר. פאול רנץ', רוברט האבמן, גאורג גרוסקורט והרברט ריכטר נדונו למוות על ידי בית הדין העממי בברלין ב-16 בדצמבר 1943 בעוון בגידה במדינה וסיוע ליהודים. הם הוצאו להורג בכלא ברנדנבורג (אנ') ב-8 במאי 1944.

הכרה והנצחה
-----------

בשנת 2005 הכיר יד ושם בפאול רנץ' בתור חסיד אומות העולם. גם עמיתיו לניסיונות ההצלה, בני הזוג גרוסקורט והרברט ריכטר, הוכרו בתואר זה באותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פעילותו של פאול רנץ', באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121278972
* ISNI: 0000 0000 1271 1521
* VIAF: 69780548
* WorldCat: viaf-69780548

 |
**מחנה 020** (באנגלית: **Camp 020**) היה מרכז חקירה בריטי לסוכנים גרמנים שנתפסו במהלך מלחמת העולם השנייה. המחנה שכן בבית לאצ'מיר בדרום־מערב לונדון ונוהל על ידי לוטננט קולונל רובין "עין הפח" סטפנס (Robin "Tin Eye" Stephens). נטען שמרכזי חקירה אחרים שפעלו בזמן המלחמה השתמשו בעינויים כדי להוציא הודאות, סטפנס הכחיש את הטענות שנעשה שימוש בעינויים במחנה 020. הנחיותיו לחוקרים הורו: "לעולם אל תכה אדם. מלכתחילה זה מעשה של פחדנות. שנית, זה לא אינטליגנטי. אסיר ישקר כדי להימנע מעונש נוסף וכל מה שהוא אומר לאחר מכן יתבסס על הנחת יסוד כוזבת".

ידוע שסטפנס העניש את מי שלא צייתו לפקודה זו, ובאחד המקרים אף הוציא חוקר בכיר במשרד המלחמה מהמחנה. לאחר המלחמה ניהל סטפנס את מרכז החקירות באד ננדורף, בגרמניה אך נשפט על התעללות באסירים, שחלקם מתו. הוא נשפט בבית דין צבאי בריטי בגרמניה ולא נמצא אשם, אך מעורבים אחרים בפרשה הורשעו.

העיתונאי הבריטי איאן קוביין טען בספרו "בריטניה האכזרית" (Cruel Britannia), שהתפרסם ב-2012, כי על פי מסמכים מן הארכיון הלאומי אכן הופעלו במחנה 020 עינויים כדי להשיג מידע. על פי קוביין, במחנה היו 30 חדרים בהן נכלאו אסירים, שבהם היו מיקרופונים, להאזנת סתר לכלואים. קוביין מציין עוד כי במחנה נעשו הוצאות להורג מדומות, וכי כמה מן העצורים עברו התעללות ברוטלית בידי הסוהרים. בתקופת פעולתו של המחנה הוחזקו בו חברים באיגוד הפשיסטים הבריטי.

בנוסף למחנה 020 היה קיים גם מחנה עתודה, שנקרא מחנה 020R. מחנה זה היה ממוקדם בהאנטרקומב, באוקספורדשייר. מחנה זה נועד בעיקר למעצר לתקופה ארוכה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "Who We Are: History: Cold War: Bad Nenndorf". MI5. 2009. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  Macintyre, Ben (10 בפברואר 2006). "The truth that Tin Eye saw". *The Times*. London. נבדק ב-22 בפברואר 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  King, Gilbert (23 בנובמבר 2011). "The Monocled World War II Interrogator". *Smithsonian*. Washington, D.C.: Smithsonian Institution. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Bad Nenndorf". *MI5*. נבדק ב-18 בפברואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**פאולה איוואן-יונסקו** (ברומנית: **Paula Ivan-Ionescu** נולדה ב-20 ביולי 1963) היא אתלטית רומניה בעברה. היא אלופה אולימפית וסגנית אלופה אולימפית (סיאול 1988) בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר בהתאמה, פעמיים ברציפות אלופת האוניברסיאדה בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר (זגרב 1987 ודיסבורג 1989) ושיאנית עולם בריצת מייל (1989).

ביוגרפיה
--------

איוואן נולדה בהרשטי.

### 1987

באוניברסיאדה שנערכה בזגרב יוגוסלביה ביולי 1987 זכתה איוואן בשתי מדליות זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.32 דקות ובריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:53.61 דקות. 

באליפות העולם שנערכה ברומא בתחילת ספטמבר אותה שנה סיימה איוואן במקום 20 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:08.36 דקות ובמקום 17 בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:51.20 דקות.

### 1988

#### אלופה אולימפית

באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה איוואן בשתי מדיות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 1500 מטר בשיא אולימפי חדש של 3:53.96 דקות (הנוכחי, 2016), לפני למוטה בקוסקטה (4:00.24 דקות) וטטיאנה דורובסקיך (4:00.30 דקות), שתיהן מברית המועצות ומדליית כסף, בריצת 3000 מטר בשיא אישי חדש של 8:27.15 דקות, אחרי טטיאנה דורובסקיך (8:26.53 דקות) ולפני איבון מארי מבריטניה (8:29.02 דקות).

### 1989

#### שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בניס, צרפת ב-10 ביולי 1989 קבעה איוואן בריצת מייל שיא עולם חדש של 4:15.61 דקות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של מארי דקר מארצות הברית (4:16.71 דקות). שיאה זה החזיק מעמד 7 שנים ונשבר על ידי סווטלנה מסטרקובה מרוסיה (4:12.56 דקות). תוצאתה זו מהווה את התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים (2016).

באוניברסיאדה שנערכה בדיסבורג גרמניה באוגוסט אותה שנה זכתה איוואן פעם נוספת בשתי מדליות זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:13.58 דקות ובריצת 3000 מטר בשיא משחקים חדש של 8:44.09 דקות ובכך הגנה על תוארה. 

היא פרשה מספורט תחרותי והחלה לאמן אתלטיקה.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 800 מטר: 1:56.42 דקות (1988)
* ריצת 1500 מטר: 3:53.96 דקות (1988), **שיא אולימפי נוכחי 2016**
* ריצת מייל: 4:15.61 דקות (1989), **שיא עולם לשעבר**
* ריצת 3000 מטר: 8:27.15 דקות (1988)
* ריצת 5000 מטר: 15:31.22 דקות (1989)

### אולם

* ריצת 1500 מטר: 4:01.27 דקות (1989)
* ריצת מייל: 4:18.99 דקות (1989)
* ריצת 3000 מטר: 8:46.45 דקות (1987)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאולה איוואן** בוויקישיתוף

* פאולה איוואן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* פאולה איוואן, באתר olympedia.org
* פאולה איוואן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* פאולה איוואן, באתר Track and Field (נשים)

|  אלופות אולימפיות - ריצת 1500 מטר (נשים) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| (1972): לודמילה ברגינה ברית המועצותברית המועצות • (1976): טטיאנה קזנקינה ברית המועצותברית המועצות • (1980): טטיאנה קזנקינה ברית המועצותברית המועצות • (1984): גבריאלה דוריו איטליהאיטליה • (1988): פאולה איוואן רומניהרומניה • (1992): חסיבה בולמרכה אלג'יריהאלג'יריה • (1996): סווטלנה מסטרקובה רוסיהרוסיה • (2000): נוריה מרח-בנידה אלג'יריהאלג'יריה • (2004): קלי הולמס בריטניהבריטניה • (2008): ננסי לאגט קניהקניה • (2012): אסלי צ'קיר אלפטקין טורקיהטורקיה • (2016): פיית' קיפייגון קניהקניה • (2020): פיית' קיפייגון קניהקניה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 60838

 |
**וסלי מייקל "וס" בראון** (אנגלית: **Wesley Michael "Wes" Brown**; נולד ב-13 באוקטובר 1979 בלונגסייט, מנצ'סטר) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק כבלם.

קריירת מועדון
-------------

בראון החל לשחק כדורגל באקדמיה לכדורגל של מנצ'סטר יונייטד. אף שהשקיע מיטב זמנו ומרצו בכדורגל, לא זנח את הלימודים והיה תלמיד מחונן. ב-1996 חתם לראשונה על חוזה מקצועני ביונייטד. כבר בגיל נוער קטף תארים בשורות קבוצתו, כשזכה בגביע האנגלי ובאליפות הליגה לנוער, ובתואר אישי כשנבחר לשחקן הצעיר המצטיין של אקדמיית הנוער בעונות 1997/1998 ו-1998/1999.

ב-4 במאי 1998 ערך בראון את הופעת הבכורה שלו נגד לידס יונייטד כשנכנס כמחליף, ובעונה הבאה שותף יותר כששיחק מספר משחקים כמגן ימני וכבלם, לצד יאפ סתאם. באותה עונה, זכה ווס בראון עם מנצ'סטר בטרבל. בעונת 1999/2000 סבל בראון מפציעה ומיעט לשחק. הוא שב לאיתנו בעונות הבאות ואף זומן לסגל נבחרת אנגליה למונדיאל 2002, אולם בסוף עונת 2002/2003 נפצע שוב כשקרע את הרצועה הצולבת והחמיץ את רוב העונה הבאה.

למרות יכולתו הטובה והשבחים הרבים שלהם זכה ממאמנו אלכס פרגוסון ומהתקשורת, בראון לא זומן לסגל נבחרתו ליורו 2004 ולמונדיאל 2006, אך זומן שוב לסגל הנבחרת במוקדמות יורו 2008.

בראון היה שותף לזכייה בתארים לאורך העשור, אליפויות, גביעים, גביע הליגה וזכייה נוספת בליגת האלופות.

ב-7 ביולי 2011 חתם בסנדרלנד. ב-21 בספטמבר 2016 חתם בבלקברן רוברס. ב-15 באוגוסט 2017 חתם בקראלה בלאסטרס מליגת העל ההודית שם סיים את הקריירה שלו שחקן.

לבראון שני אחים: קלייב בראון וריס בראון, כדורגלן אף הוא.

תארים
-----

מנצ'סטר יונייטד
* אליפות: 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009
* הגביע האנגלי: 1998/1999, 2003/2004
* גביע הליגה: 2005/2006, 2009/2010
* ליגת האלופות: 1998/1999, 2007/2008
* אליפות העולם לקבוצות: 2008

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וס בראון** בוויקישיתוף
* וס בראון, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אנגליה – מונדיאל 2002** |
| --- |
| 1 סימן • 
2 מילס • 
3 א. קול • 
4 סינקלייר • 
5 פרדיננד • 
6 קמפבל • 
7 בקהאם • 
8 סקולס • 
9 פאולר • 
10 אואן • 
11 הסקי • 
12 בראון •
13 מרטין • 
14 ברידג' •
15 קיאון •
16 סאות'גייט •
17 שרינגהאם •
18 הרגריבס •
19 ג. קול •
20 וסל •
21 באט •
22 ג'יימס •
23 דאייר •
מאמן: אריקסון | אנגליהאנגליה |
בניין משרד החקלאות היפני שבטוקיו, 1923
**החקלאות באימפריה היפנית** הייתה מרכיב חשוב בכלכלה היפנית שלפני מלחמת העולם השנייה. למרות שיפן הייתה מעבדת רק כ-16% משטחה לפני המלחמה, מעל כ-45% ממשקי הבית היפנים התפרנסו מחקלאות. האדמה המעובדת היפנית מוקדשת בעיקר לאורז, למעשה יפן הייתה אחראית על כ-15% מייצור האורז העולמי בשנת 1937.

היסטוריה
--------

### תקופת מייג'י

לאחר סיום שוגונות טוקוגאווה עם רסטורציית מייג'י ב-1868, החקלאות היפנית נשלטה על ידי מספר חקלאים מרכזיים. ממשלת מייג'י ביססה את תוכנית התיעוש שלה על הכנסות ממסים מהבעלות על קרקעות פרטיות, ורפורמת מס הקרקעות שהחלה ב-1873 הגבירה את תהליך הבעלות על בעלי הדירות, כאשר האדמות של חקלאים רבים הוחרמו בגלל אי-יכולתם לשלם את המיסים החדשים.

מצב זה הוחמר על ידי המדינה הכלכלית הדפלציונית של ראש ממשלת יפן, מצוקטה מאסיושי בשנים 1881–1885, אשר העלתה קשות את מחירי האורז, והובילה לפשיטות רגל נוספות ואף להתקוממות כפרית בהיקף נרחב נגד הממשלה. בסוף תקופת מייג'י, למעלה מ-67% מכל משפחות האיכרים גורשו לדירות מגורים, מכיוון שהדיירים נאלצו לשלם יותר ממחצית היבול שלהם על דמי שכירות, הם נאלצו לעיתים קרובות לשלוח נשים ובנות לטחנות טקסטיל או לשלוח נשים לעבוד בזנות כדי להשיג מספיק כסף על מנת שהם יוכלו לשלם מיסים.

### תקופת טאישו

איגוד החקלאות הקיסרי היה ארגון מרכזי לקואופרטיבים חקלאיים באימפריה היפנית. הארגון הוקם ב-1910 וסיפק סיוע לקואופרטיבים בודדים באמצעות מכירת מוצרי חקלאות בזול. האיגוד החקלאי הקיסרי היה בשיאו של מבנה בן שלוש שכבות של מערכת שיתופית חקלאית-לאומית-מקומית-מקומית. לארגון זה הייתה חשיבות חיונית לאחר ששווקים ארציים אוחדו והכופפו לארגונים עליהם הממשלה אחראית, צעדים שנעשו לאחר לקיחת לקחים ממהומות האורז של 1918 והמשבר הכלכלי ההולך וגובר כבר מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20.

לאחר מהומות האורז של 1918, איכרים רבים היו תחת השפעת תנועות פועלים בעלות רעיונות סוציאליסטיים, קומוניסטים או אגרריים, שיצרו מחלוקות פוליטיות רציניות.

### תקופת שואה

בשנות ה-30, הצמיחה של הכלכלה העירונית ומנוסת החקלאים לערים הגדולות החלישו בהדרגה את אחיזת בעלי הבית. בשנים הבין -מלחמתיות נרשמה גם החדרה המהירה של החקלאות הממוכנת, ותוספת של דשנים טבעיים לבעלי חיים בדשן כימי ופוספטים מיובאים.

ב-1943 הוקמה ההתאחדות החקלאית המרכזית, ההתאחדות הייתה אמונה על יישום המדיניות החקלאית של הממשלה ועל אספקת מזון לשווקים המקומיים ולצבא היפני הקיסרי, הארגון פורק רק לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
דוגמה לבנייה בראש ופתין בסרטבא
**ראש ופתין** (head and stringer) הוא שיטת בנייה קדומה באבני גזית שנועדה לחזק קירות במבנה, ובעיקר באלה שנבנו בבנייה יבשה ללא מלט. השיטה מבוססת על אבנים מלבניות, אשר לכל אחת מהן צד ארוך - הוא הפתין - וצד קצר - הוא הראש. האבנים משולבות בקיר ב-90 מעלות לסירוגין, כך שבכל פעם נראה לעין הראש או הפתין, או שני ראשים ופתין בקצב אחיד. הנדבכים בקיר יהיו תמיד אלה ביחס לאלה, כך שמעל ראש (או שני ראשים) יהיה תמיד פתין, ולהפך. 

המקור לבטוי ראש ופתין מצוי במשנה במסכת נגעים בהקשר של צרעת הבתים.

> 
> הָאֶבֶן שֶׁבַּזָּוִית, בִּזְמַן שֶׁהוּא חוֹלֵץ, חוֹלֵץ אֶת כֻּלּוֹ.   
> 
> וּבִזְמַן שֶׁהוּא נוֹתֵץ, נוֹתֵץ אֶת שֶׁלּוֹ וּמַנִּיחַ אֶת שֶׁל חֲבֵרוֹ.   
> 
> נִמְצָא חֹמֶר בַּחֲלִיצָה מִבַּנְּתִיצָה.   
> 
> רַבִּי אֶלְעָזָר אוֹמֵר, בַּיִת הַבָּנוּי **רֹאשׁ וּפִתִּין**,   
> 
> נִרְאָה **בָרֹאשׁ**, נוֹטֵל אֶת כֻּלּוֹ.   
> 
> נִרְאָה **בַפִּתִּין**, נוֹטֵל אֶת שֶׁלּוֹ וּמַנִּיחַ אֶת שֶׁל חֲבֵרוֹ.
> 
> 
> 
> — משנה, מסכת נגעים, פרק י"ג, משנה ב'
> 

הסבר המשנה: לדעת תנא קמא אם נמצא נגע צרעת על אבן שמשותפת לשני בתים אבל הנגע רק על בית אחד, אזי יש אפשרות לחלוץ את האבן היינו לעקור את כולו גם אם השכן נפגע מזה. לדעת רבי אלעזר אפשרות זו קיימת רק אם הנגע ב**ראש** האבן אבל אם הוא ב**פתין** אז צריך לנתוץ היינו לשבור רק את השטח שבו הנגע מבלי להזיק לשכן.

ייתכן ומקור הביטוי בפסוק  "חֲמַת תַּנִּינִם יֵינָם וְרֹאשׁ פְּתָנִים אַכְזָר." ניתן להבין בפסוק זה את המילה פתנים במשמעות נחשים. לפי פירוש זה, המשנה השתמשה במילה פתין כביטוי לחפץ ארוך, דהיינו: הצד הארוך של האבן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק ל"ג
2. ↑  משה בר אשר, **תורת הצורות של לשון המשנה**, מוסד ביאליק, תשע"ה, עמ' 689
הרב **דב מעייני** (תרס"ג, 1903 – תמוז תשי"ב, 1952) היה רבה של מגדיאל.

תולדותיו
--------

נולד בפולין, בנו של משה יצחק קריקסטינסקי. למד בישיבת גרודנה ובישיבת טלז. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת חברון בחברון והיה מתלמידי הסבא מסלבודקה. בפרעות תרפ"ט, שבהן נהרגו עשרות מתלמידי ישיבת חברון, שהה בירושלים וכך ניצל. לאחר הפרעות שב לחו"ל ולמד בישיבת ראדין. 

נישא לפרידה, בתו של הרב יואל ברנצ'יק, ראש ישיבת נובהרדוק בריגה. סבה היה הרב בצלאל סמרניק, שעלה בסוף ימיו לארץ ישראל והתיישב בחברון, ונרצח במאורעות תרפ"ט. 

לאחר נישואיו כיהן כרב של העיירה ילובקה בפולין. בשנת 1932 עלה בשנית לארץ ישראל והתיישב בבני ברק. היה מראשוני ישיבת היכל התלמוד, שהוקמה על ידי תלמידי הסבא מסלבודקה. לאחר מכן היה מגרעין המייסדים של בית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה. אשתו עבדה כמורה למקצועות תנ"ך ויהדות בפתח תקווה. 

בשנת 1934 נפטר רבה הראשון של המושבה מגדיאל, שהוקמה עשור לפני כן, ותושבי המקום בחרו ברב מעייני לרב המושבה. הוא עברת את שמו ל"מעייני". היה מקורב לחזון איש ופעל בשליחותו. הקים תלמוד תורה במגדיאל והיה פעיל מאוד בנושאי דת וחינוך תורני ביישוב החדש. היה חבר המועצה של מרכז חינוך התורה בארץ ישראל שפעל בתל אביב ואיגד את מוסדות החינוך הדתיים בארץ ישראל. סייע למרכז הארצי לטהרת המשפחה שייסד הרב אפרים זלמן הלפרין. נסע לשליחויות ציבוריות לחו"ל. בשנת 1937 היה ציר בכנסייה הגדולה השלישית מטעם אגודת ישראל בארץ ישראל. בסוף שנות השלושים שהה בריגה בשליחות לטובת ענייני הדת בארץ ישראל. בעקבות חילול יריעות של ספרי תורה בקיבוץ הבחרות הסוציאליסטית פעל הרב מעייני להוצאתן מן הקיבוץ ולהבאתן לקבורה. 

בתקופת מלחמת העצמאות שהה בארצות הברית בשליחות ציבורית. בעקבות המצב הביטחוני במגדיאל עזבו בני משפחתו את המושבה למשך תקופה ושהו בבני ברק בביתו של השופט ד"ר יצחק קיסטר. 

הרב מעייני ניחן בחוש מוזיקלי. הוא הלחין מספר לחנים, שלימים יצאו בדיסק, כשהם מושרים על ידי בנו הרב בצלאל מעייני.

נפטר בשנת 1952, בגיל 49. נקבר באוהל בבית הקברות במגדיאל. לאחר פטירתו נקרא על שמו רחוב במגדיאל, בו התגורר ממלא מקומו ברבנות, הרב פרץ אריאל. 

בנו, הרב בצלאל מעייני, כיהן כרבה של מגדיאל-הוד השרון. בתו היא הבמאית והמחזאית רבקה מנוביץ. נכדו הוא הרב יואל מנוביץ ראש ישיבת הגולן.

לקריאה נוספת
------------

* רבקה מנוביץ-מעיני, **אעברא נא: סיפורו העלום של הרב דב מעיני**, כולל כרך דיגיטלי "ההר הטוב" - אגרות ומאמרים תורניים, וקובץ מוזיקלי "אל תירא". תחקיר היסטורי: שלמה טיקוצינסקי. הוצאת מוסד הרב קוק, 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

* מספרים הזקנים בשבט (אורכב 03.02.2014 בארכיון Wayback Machine), ירוק, המקומון של הוד השרון
* מאמר על הרב דב מעייני, ב-the Seforim blog
* דב מעיני (1903-1952), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300648905171
* ISNI: 0000 0000 7007 8875
* LCCN: no2015125874
* VIAF: 97512270
* WorldCat: lccn-no2015125874

 |
**סם קורלט** (באנגלית: **Sam Corlett**; נולד ב-24 באפריל 1994) הוא שחקן אוסטרלי, המוכר מהופעותיו בסדרות "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" ו"ויקינגים: ולהאלה".

ביוגרפיה
--------

קורלט נולד וגדל במרכז אוסטרליה בניו סאות' ויילס לזוג הורים שעוסקים במסחר וייעוץ. הוא השתלם בסדנאות משחק אצל כמה מהמאמנים הנודעים ביותר כמו אליזבת קמפ, לס צ'אנטרי, גלנדה לינסקוט ואנדרו לואיס. בשנת 2018 סיים תואר ראשון באמנויות הבמה ומשחק באקדמיה לאמנויות הבמה של אוסטרליה המערבית (WAAPA) בפרת'.

קריירה
------

בשנה השנייה ללימודיו האקדמיים, הופיע עם להקתו של הזמר האוסטרלי כריס אייזק בסיבוב הופעות בסין. בפסטיבל תיאטרון במסגרת לימודיו באקדמיה, שיחק בתפקיד סטנלי במחזה חשמלית ושמה תשוקה מאת טנסי ויליאמס ואת ארתור במחזה פרי עטו של ארתור מילר, ציד המכשפות. הוא החל את הקריירה כששיחק בשני סרטים קצרים בשנת 2018.

בשנת 2020 שיחק בסדרה "Acting for a Cause".

בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "הבצורת". באותה שנה גילם את קאליבן, – נסיך הגיהנום, שמאתגר את סברינה בקרב על שליטה בכס המלוכה בגיהנום, בעונות שלוש וארבע של סדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה".

בשנת 2021 הוא לוהק לתפקיד לייף אייריקסון בסדרת "ויקינגים: ולהאלה", דרמה היסטורית, שנוצרה על ידי מייקל הירסט וג'ב סטיוארט, המהווה סדרת ספין אוף לסדרה "ויקינגים". עלילת הסדרה מתחילה כמאה שנה לאחר אירועי הסדרה המקורית ומגוללת את סיפוריהם של כמה מהוויקינגים הידועים בהיסטוריה, ביניהם נמנים לייב אייריקסון אותו מגלם קורלט, פריידיס איריקסדוטיר (פרידה גוסטבסון), האראלד השלישי, מלך נורווגיה (ליאו סוטר), והמלך הנורמנדי ויליאם הכובש.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | *Noah* | אוסקר | סרט קצר |
| *Pretty Face* | ארון | סרט קצר |
| 2020 | הבצורת | לוק הצעיר |  |
| TBA | *He Ain't Heavy* | מקס |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | *Acting for a Cause* | מר בינגלי | פרק: "Pride and Prejudice" |
| 2020 | הרפתקאותיה המצמררות של סברינה | קאליבן | 14 פרקים |
| 2022–הווה | ויקינגים: ולהאלה | לייף אייריקסון | תפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים |

קישורים חיצוניים
----------------

* סם קורלט, ברשת החברתית פייסבוק
* סם קורלט, ברשת החברתית טוויטר
* סם קורלט, ברשת החברתית אינסטגרם
* סם קורלט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sam Corlett Biography: Movies & TV Shows, Age, Net Worth, Instagram, Birthday, Height, Girlfriend, Wiki - TheCityCeleb, TheCityCeleb, ‏4 בספטמבר 2021
2. ↑  Katie Palmer, Vikings Valhalla Leif Eriksson: Who will play Leif Eriksson? Meet Sam Corlett, Express.co.uk, ‏5 בundefined 2021
3. ↑  David Rooney, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏1 באפריל 2021
4. ↑  Help: I Have A Crush On 'Chilling Adventures Of Sabrina' Star Sam Corlett, Pedestrian TV, ‏2 בינואר 2020
5. ↑  Nick Romano, Chilling Adventures of Sabrina actor to lead Netflix's Vikings spin-off, EW.com, ‏2 בundefined 2021
6. ↑  Andreeva, Nellie (November 19, 2019). "'Vikings: Valhalla': Netflix Orders 'Vikings' Sequel Series From Michael Hirst, Jeb Stuart & MGM TV". Deadline Hollywood. Archived from the original on November 14, 2020. Retrieved October 9, 2020.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלשון יבשה באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ראש מוריס.

**ראש מוריס** או **כף מוריס** (באנגלית: **Morris Head**) הוא רכס ולשון יבשה המכוסים קרח, בקצה של רכס האגיי בקצה הצפון מזרחי של רמת מקדולנד, לחוף ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.

היסטוריה
--------

### גילוי לשון היבשה

לשון היבשה צולמה מהאוויר על ידי טיסה של השירות האנטארקטי של ארצות הברית ב-18 בדצמבר 1940. 

האזור מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ובאמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1965–1959. 

### מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. 

לשון היבשה נקראת על שמו של לויד מוריס (Lloyd Morris) מצי ארצות הברית, הוא נקרא על ידי הוועדה המייעצת על שמות אנטארקטיקה, שהיה סמל בכיר וחבר צוות הבטיטרמוגרף בספינת צי ארצות הברית גליישר (Glacier), אשר חקרה את החוף בעונת המחקר 1962–1961.

קישורים חיצוניים
----------------

* ראש מוריס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* ראש מוריס(הקישור אינו פעיל) באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* ראש מוריס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור ראש מוריס
* מפת אזור ראש מוריס

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
**שדות ההרג של טקסס** (באנגלית: **Texas Killing Fields**) הוא כינוי לשטח אדמה במדינת טקסס, ארצות הברית, הנמצא לאורך חלקו הדרומי של הכביש המהיר I45. חלק זה של הכביש, שאורכו כ־80 קילומטרים, יוצא מן העיר יוסטון לכיוון דרום-מזרח, חוצה עיירות וערים קטנות, ומסתיים בחוף ימה של העיר גלווסטון.

שמו של השטח ניתן לו לאחר שהחל משנות השבעים נמצאו בו עשרות גופות של נערות ונשים צעירות שעל פי ההערכות היו קורבנותיהם של מספר רוצחים סדרתיים שפעלו באזור במשך השנים, זאת בנוסף לעשרות נשים נוספות תושבות עיירות הסביבה שנעלמו ומעולם לא נמצאו. האזור הוא מעין מסדרון הנמצא משני צידיו של הכביש המהיר, ומאופיין בתוואי הכולל מקומות מבודדים ומרוחקים משטחים מיושבים כמו ביצות, סבכי שיחים, יערות, בריכות אגירה, שבילי עפר ושדות נפט נטושים, שעם מזג האוויר החם והלח השורר בו ברוב ימות השנה, מציב תנאים בהם ראיות אינן יכולות להישמר לאורך זמן ועל כן היווה כר נוח ופורה לפעילותם של רוצחים שחלקם עדיין אנונימיים וזהותם אינה ידועה ל- FBI ולמשטרה.

מתחילת שנות השבעים ועד לאמצע העשור הראשון של שנות האלפיים נמצאו באזור 33 גופות. רובן היו נערות ובחורות צעירות תושבות העיירות שבסביבה בטווח גילאים של 12–30 שנרצחו בחניקה, ירי, דקירות או מהלומות חזקות לראש. הרצח הראשון אירע בשנת 1971 והאחרון בשנת 2006. כמות החשודים שנחקרו בכל מקרי הרצח מגיעה לעשרות רבות, רובם עברייני מין בעלי עבר פלילי.

אדם אחד הורשע ברצח 3 בנות באזור, ומספר אנשים נוספים הורשעו לאורך השנים ברצח או בהריגה, אולם נכון לשנת 2022 רוב מקרי הרצח וההעלמויות טרם פוענחו, ובמקרים המועטים שכן פוענחו, הושגו הרשעות חלקיות בלבד בשל קושי באיסוף הראיות ומחדלים בהתנהלות המשטרה המקומית.

מדיה ותקשורת
------------

מקרי הרצח, שנפרשים על פני תקופה של 35 שנים, לא זכו לסיקור תקשורתי נרחב.

סרט פשע אמריקאי בכיכובם של סם וורת'ינגטון, ג'פרי דין מורגן וג'סיקה צ'סטיין שיצא בשנת 2011 ונושא את אותו השם, מבוסס באופן חלקי ורופף על האירועים האמיתיים.

בשנת 2022 יצאה סדרה תיעודית בת שלושה פרקים לשרות הסטרימינג של נטפליקס אשר עוררה תהודה מסוימת, אולם התוכנית מכסה רק חלק קטן מסדרת הרציחות ומתמקדת בעיקר בארבעה קורבנות שנרצחו בשנות השמונים והתשעים באזור העיר ליג סיטי, ובשלושה חשודים אפשריים.
**אֲנָקָה** הוא אחד המינים המכונים בתורה "שרץ", אחד מאבות הטומאה. זהות האנקה אינה ידועה כיום, שכן מסורת הזיהוי אבדה כנראה כבר בשלב קדום. בין הצעות הזיהוי לאנקה בקרב התרגומים, פרשנים והמחקר המודרני הם: חולד, עכבר, חדף, קיפוד, שממית, עלוקה, כוח וחרדון צב.

האנקה במקרא
-----------

בתנ"ך נזכרת האנקה ברשימת השרצים בויקרא:

> 
> וְזֶה לָכֶם הַטָּמֵא בַּשֶּׁרֶץ הַשֹּׁרֵץ עַל הָאָרֶץ הַחֹלֶד וְהָעַכְבָּר וְהַצָּב לְמִינֵהוּ, וְהָ**אֲנָקָה** וְהַכֹּחַ וְהַלְּטָאָה וְהַחֹמֶט וְהַתִּנְשָׁמֶת
> 
> 
> 
> — ספר ויקרא, פרק י"א, פסוקים כ"ט–ל'
>

זיהוי האנקה
-----------

האנקה מוזכרת פעם אחת במקרא, רביעית ברשימת שמונה השרצים הטמאים שבספר ויקרא, בהם יש לאווים רבים יותר משאר בעלי החיים ושרצים האסורים באכילה. מסורת הזיהוי של בעל חיים זה אבדה כבר בתקופת התרגומים למקרא, בהם לא ברור לאיזה בעל חיים כיוון המתרגם. בעלי החיים המופיעים בתרגומים השונים ובפירושיהם הם זוחלים, יונקים קטנים וחסרי חוליות.

בין השיטות שנקטו הפרשנים לזיהוי האנקה היא דרך האונומטופיה- הניסיון לזהות את שם החיה עם קול שמייצר או רעש שמשמיע בעל חיים מסוים. שיטה נוספת היא שיוך האנקה למינים הדומים ל'צב' המוזכר לפני האנקה ברשימת השרצים ומזוהה על פי רוב עם חרדון הצב. יש פירושים שלא ניתן להבין מה מקורם, מלבד היותם אולי תוצאה של סיפורים ואמונות תפלות, כמו "מינקת חיויא" שבתרגום יונתן- שרץ היונק מן ה'חיויא' (נחש או בהמה).

השממית הפכה לאחד הזיהויים היותר מקובלים של האנקה. זיהוי זה מופיע בתרגום השומרוני, ברד"ק ובקרב החוקרים המודרניים. שיטת זיהוי זו מבוססת על פירוש המילה 'אנקה' כגניחה או צעקה. השממית מצתיינת מבין הלטאות בהפקת קולות, וקולה נשמע כ"מעין אנחת חולה". ישנן לטאות נוספות כמו הזיקית והכוח שמשמיעות קולות נשיפה בעת מצוקה.

קשה למצוא מכנה משותף לכל בעלי החיים המזוהים עם האנקה. ניתן לראות שעל פי רוב, בעלי חיים אלו הם אוכלי חרקים, פעילים בשעות היום או בחלקן ונפוצים או מוכרים בארץ. יש הסכמה כללית בין החוקרים ופרשנים שמדובר בבעל חיים ממשפחת הזוחלים. רש"י, שזיהה את האנקה עם הקיפוד, והתרגומים ליוונית, שזיהו אותה עם החדף, הם יוצאי דופן.

**בעלי חיים אפשריים**:

* חולדחולד
* עכברעכבר
* חדףחדף
* קיפודקיפוד
* שממיתשממית
* עלוקהעלוקה
* כוחכוח
* חרדון צבחרדון צב

ראו גם
------

* בעלי חיים בתנ"ך

לקריאה נוספת
------------

* אלישבע דיין, **החי במקרא: יונקים**, ירושלים תשע"ז, עמ' 253.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אנקה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אהרן שולוב **אנציקלופדיה עולם התנ"ך** כרך 3 *ויקרא*. הוצאת רביבים, רמת גן, 1987, עמוד 79
2. ↑  יהודה פליקס, **החי של התנ"ך**. תל אביב: הוצאת סיני,1954, עמוד 97
.
**שארל לה בּרַן** (בצרפתית: **Charles Le Brun**; ‏24 בפברואר 1619 – 22 בפברואר 1690) היה צייר ומעצב פנים צרפתי.

קורות חייו ופועלו
-----------------

נולד בפריז לאב שהיה פסל. גדל בחברת ציירים שהיו חבריו של אביו ולמד לשרטט בעודו ילד. בגיל 11 התקבל לסטודיו של הצייר סימון וואה בפריז. ב-1634 צייר אלגוריה על חיי הקרדינל רישלייה, שהתלהב מן הציור והזמין אצלו ציורים על נושאים מיתולוגיים כדי לעטר בהם את ארמונו בפריז. ב-1642 התלווה לצייר ניקולא פוסן במסע לרומא, ושם בהדרכתו של פוסן התחקה אחרי הציורים של רפאל ושל אמני הרנסאנס האיטלקי. ב-1646 חזר לפריז והפך לבן חסותו של ניקולא פוקה. כמו כן הוזמן בשנה זו (1646) ביחד עם אסטאש לה סואר לקשט את חללי ארמון לַמבֶּר (אנ') בפריז. ב-1648, בעזרתם של הקרדינל מאזארן ושל ז'אן-בטיסט קולבר, הקים את האקדמיה לציור ולפיסול (אנ') בפריז. ב-1655 אקדמיה זו קיבלה מעמד ממלכתי והוסמכה להכשיר אמנים לשירות המדינה.

ב-1662 קנה קולבר עבור בית המלוכה הצרפתי את "גובלן", שהיה מפעל לייצור שטיחי קיר בפריז, ולה ברן מונה ב-1668 למנהלו. לואי הארבעה עשר הזמין אצל לה ברן ציורים היסטוריים. הציור "אלכסנדר הגדול ומשפחת דריוס" שבה את לבו של המלך, שהעניק ללה ברן תואר אצולה ומינה אותו ב-1662 לצייר הראשי שלו (אנ').
ב-1663 נתמנה לה ברן למנהל האקדמיה לציור ולפיסול, שאורגנה מחדש על ידי שר האמנות קולבר ב-1664 ונקראה בשם "האקדמיה המלכותית לאמנות". לה ברן נתמנה לשקם את הגלריה המרכזית בארמון הלובר בפריז, שעלתה בלהבות ב-1661, וצייר שם את "אגדות אפולו" (גלריית אפולו).

במשך 17 שנה (1664–1681) עסק לה ברן בעיצוב הפנים של ארמון ורסאיי, תכנן את "מדרגות השגרירים" וצייר 27 ציורי קיר המתארים את תהילתו של המלך לואי הארבעה עשר מ-"שלום הפירנאים" (1659) ועד "הסכמי ניימכן" (1679). ב-1677 התלווה אל המלך במסע למערכה בפלנדריה. משחזר המשיך בעבודתו בוורסאיי: "אולם המראות" (1679–1684) ו"אולם המלחמה והשלום". אחרי מות קולבר ב-1683 ירד לה ברן מגדולתו. הוא נפטר במפעל "גובלן" בפריז ב-1690 ונקבר בכנסיית סנט ניקולה דו שארדונה (אנ') ברובע החמישי שאת החזית שלה עיצב בסגנון קלאסי.

יצירתו של לה ברן הייתה שילוב של ציור, עיצוב פנים, אדריכלות, צורפות, עבודות עץ, עיצוב שטיחי קיר ועבודות שונות הכרוכות בעיטור ארמונות – יצירה שהוגדרה לימים כ"סגנון הבארוק של המלך לואי הארבעה עשר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארל לה ברן** בוויקישיתוף
* שארל לה ברן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273537405171
* AGSA: 5539
* BIBSYS: 90059266
* BNC: 000180590
* BNE: XX850665
* BnF: cb120282726 (data)
* CANTIC: a20138064
* CiNii: DA03833283
* DSI: 4562
* GND: 118779141
* ICCU: RAVV080022
* ISNI: 0000 0001 2101 6536
* KulturNav: a44d412b-56df-44ed-be15-4bf275215426
* LCCN: n78072045
* LNB: 000248413
* MusicBrainz: 555f758c-b66c-4188-aeb0-ab9915ebf9aa
* NGV: 5951
* NKC: ola2002150760
* NLP: A27012669
* NSK: 000425072
* NTA: 068974485
* RERO: 02-A003502931
* RKD: 48502
* SNAC: w6b575gn
* SUDOC: 028449975
* ULAN: 500016215
* VcBA: 495/73982
* VIAF: 59097680
* WorldCat: lccn-n78072045

 |
**קרקסון** (Carcassonne) הוא משחק הנחת אריחים אסטרטגי, לשניים עד חמישה שחקנים. המשחק נוצר בשנת 2000, על ידי קלאוס יורגן ורדה, בגרמניה. שמו של המשחק הוא כשמה של העיר המבוצרת בתקופת ימי הביניים, קרקסון בדרום צרפת.

המשחק פורסם בגרסה עברית בשנת 2014 שהושקה בכנס דרקוניקון, על ידי חברת מאנקי-טיים. הגרסה העברית הבסיסית כוללת 72 אריחים, ללא הרחבת הנהר הקיימת בחלק מהגרסאות. למשחק יצאו מספר הרחבות, וכן משחקי מחשב על פלטפורמות שונות. המשחק זכה בשנת 2001 בפרס משחק השנה הגרמני (Spiel des Jahres).

תכולת קופסת המשחק
-----------------

* 40 "חיילים" או "אנשים" ("Meeples", בתרגום העברי "קטנישים") בחמישה צבעים שונים (8 אנשים לשחקן)
* 72 אריחי משחק ריבועיים
* לוח שמירת ניקוד
* הוראות משחק

האריחים מכילים שילוב של אחד או יותר מהרכיבים הבאים:

* קטע עיר
* קטע כביש או צומת כבישים
* מקטע חווה (שדה)
* בית תפילה

תחילת המשחק
-----------

בתחילת המשחק, כל האריחים, למעט האריח הפותח, מפוזרים על השולחן כאשר פניהם כלפי מטה, והם מהווים "קופה". 
האריח הפותח, מונח במרכז השולחן ופניו גלויים (גב האריח הפותח מסומן בצבע שונה).
כמו כן, כל שחקן מניח את אחד מאנשיו על לוח הניקוד, במשבצת ה-0. איש זה משמש אך ורק לסימון הניקוד.

מהלך המשחק
----------

כל שחקן, בתורו, בוחר אריח מה"קופה", מגלה את פניו לכל השחקנים, ומצמיד אותו לפאה של אריח אחד (או יותר) מהאריחים הגלויים.
הפאות הצמודות חייבות להתאים, כלומר, פאה המכילה כביש חייבת להתחבר לפאה המכילה כביש, וכדומה.
במקרה הנדיר, שאין מקום להניח את האריח, הוא מסולק מן המשחק, והשחקן מתחיל את תורו שוב.

לאחר הנחת האריח, השחקן בוחר האם להניח את אחד מאנשיו על אחד הרכיבים (ראה לעיל) על האריח אשר הוא הניח זה עתה. לא ניתן להניח איש אם קיים כבר איש אחר על הרכיב, אך ניתן להניח אריח המחבר רכיבים אשר כבר מכילים אנשים מתורות קודמים.
אם כתוצאה מהנחת האריח הושלמה בניית כביש, הושלמה עיר או בית תפילה הוקף ב-8 אריחים, כל האנשים המצויים על הרכיבים הנ"ל חוזרים לשחקנים אשר הניחו אותם, והשחקן או השחקנים מקבלים ניקוד על השלמת הרכיב לפי כללי קבלת הניקוד (ראה להלן).

המשחק מסתיים לאחר הנחת האריח האחרון. 
בשלב זה מתבצע חישוב ניקוד סופי. השחקן בעל הניקוד הגבוה הוא המנצח.

ניקוד
-----

| רכיב | ניקוד על השלמה במהלך המשחק | ניקוד בסוף המשחק |
| --- | --- | --- |
| כביש | 1 נקודה על כל אריח | 1 נקודה על כל אריח |
| עיר | 2 נקודות על כל אריח רגיל, 2 נקודה על אריח עם מגן | 1 נקודה על כל אריח רגיל, 1 נק' על אריח עם מגן |
| בית תפילה | 9 נקודות | נק' על כל אריח מסביב לבית התפילה ונקודה נוספת עבור אריח בית התפילה עצמו |
| חווה | (אין) | 3 נק' על כל עיר שלמה שגובלת בחווה |

כללי ניקוד נוספים:

* הניקוד מוענק לשחקן אשר הניח את המספר הרב ביותר של האנשים על העיר, הכביש או החווה.
* אם ישנם כמה שחקנים עם מספר זהה אנשים, הניקוד מוענק לכל אחד מהם.

עניין אסטרטגי
-------------

להלן כמה נקודות אסטרטגיות העולות במהלך המשחק:

* איזון כמות האנשים המונחים על האריחים לעומת האנשים הפנויים
* מניעת שיתוף של שחקן אחר ברכיבים הנשלטים על ידי השחקן
* שיתוף פעולה בין שחקנים בבניית ערים, חוות וכדומה, במקרה שישנם יותר משני שחקנים.
* האפשרות לגרום לכך ששחקן לא יוכל להשלים את הרכיב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרקסון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרקסון (בגרמנית)
* סקירה עם הסבר לקרקסון
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**שדה פיתגורי** הוא שדה, שבו כל סכום של שני ריבועים הוא ריבוע. ("ריבוע" בשדה הוא איבר שיש לו שורש ריבועי, כלומר, איבר מהצורה \ a^{2} כאשר a עצמו בשדה). שמם של השדות מגיע ממשפט פיתגורס, המציג את ריבוע אורך היתר במשולש כסכום של שני ריבועים.

שדות פיתגוריים באים בשני טעמים: סדורים ושאינם סדורים. כדוגמה לקבוצה הראשונה, כל שדה אוקלידי הוא פיתגורי סדור. מאידך, לא כל שדה פיתגורי סדור הוא אוקלידי. ההבדל הוא שבשדה אוקלידי, כל המספרים החיוביים הם ריבועים, ואילו בשדה פיתגורי רק הסכומים של ריבועים מוכרחים להיות ריבועים; והרי כשיש יותר מדרך אחת לסדר שדה, יש מספרים חיוביים שאינם סכומים של ריבועים.

לקבוצה השנייה שייכים השדות הפיתגוריים שאינם סדורים. לפי משפט ארטין-שרייר מה שאינו מאפשר לסדר את השדה הוא העובדה ש-\ -1 הוא סכום של ריבועים; אבל כל מספר אפשר להציג כהפרש של שני ריבועים, ואם \ -1 הוא ריבוע, הפרש של שני ריבועים הוא גם סכום של שני ריבועים. לכן השדות הפיתגוריים שאינם סדורים הם בדיוק השדות הסגורים ריבועית, כדוגמת שדה המספרים הניתנים לבניה.

בכל שדה, החיתוך של משפחת תת-שדות פיתגוריים היא תת-שדה פיתגורי. מכאן נובע שלכל שדה F יש **סגור פיתגורי** {\displaystyle \ F\_{\operatorname {pyth} }} (חיתוך השדות הפיתגוריים המכילים אותו בתוך סגור אלגברי שלו), שהוא השדה הפיתגורי הקטן ביותר המכיל את השדה. אם F סדור, הסגור הפיתגורי שלו יהיה מוכל בסגור האוקלידי (ולכן סדור בעצמו).

לפי משפט Diller-Dress, פיתגוריות אינה מופיעה לאחר הרחבת שדות סופית; כלומר, הרחבה סופית של שדה שאינו פיתגורי, גם היא אינה פיתגורית.

שדות פיתגוריים הם השדות שמספר פיתגורס שלהם הוא 1. שדה פיתגורי סדור, שכל הרחבה אלגברית סדורה שלו היא פיתגורית, נקרא **שדה פיתגורי תורשתית**. ידוע ש-F שדה כזה אם ורק אם מספר פיתגורס של שדה הפונקציות \ F(x) שווה ל-2.

ראו גם
------

* סכום של שני ריבועים
* מספר פיתגורס

קישורים חיצוניים
----------------

* שדה פיתגורי, באתר MathWorld (באנגלית)
**פוסגן** הוא תרכובת שנוסחתה המולקולרית COCl2, בחומר נעשה שימוש כנשק כימי במהלך מלחמת העולם הראשונה ובמלחמת סין–יפן השנייה והוא משמש כריאגנט תעשייתי חשוב בייצור חומרי גלם לתרופות ותרכובות אורגניות אחרות. בריכוזים נמוכים ריחו כשל חציר או דשא קצוץ ובכמויות מזעריות הוא מופיע באופן טבעי מפרוק או שרפה של תרכובות אורגניות המכילות כלור.

מבנה
----

כפי שחוזה מודל VSEPR המולקולה מישורית וגודל הזווית כלור־פחמן־כלור הוא 111.8°. אורך הקשר הכפול C=O הוא 1.18Å ואורך הקשר C-Cl הוא 1.74Å.

ייצור
-----

בתעשייה מייצרים פוסגן בתגובה של פחמן חד־חמצני (CO) עם גז כלור כשפחם פעיל משמש כזרז:

* {\displaystyle CO+Cl\_{2}\Rightarrow COCl\_{2}}

התגובה היא אקסותרמית. שינוי האנתלפיה הוא {\displaystyle \Delta H=-107.6\ kJ/mol} ולכן הריאקטור חייב להיות מקורר. מעל ל־200°C הפוסגן מתפרק שוב ל־CO ולכלור קבוע שיווי המשקל ב־300K‏ Keq(300K) = 0.05. בשל בעיות בטיחות, פוסגן כמעט תמיד מיוצר ונצרך באותו מפעל. התפוקה העולמית של החומר עמדה בשנת 1989 על 2.74 מיליון טון.

שימושים
-------

השימוש העיקרי בפוסגן הוא בייצור איזוציאנטים - תרכובות מהצורה R-N=C=O כדוגמת מתיל דיפניל דיאיזוציאנט (MDI) המשמש ליצור פוליאוריתן. איזוציאנטים מפיקים בתגובה של אמין עם פוסגן.

* {\displaystyle RNH\_{2}+COCl\_{2}\Rightarrow RN=C=O+2HCl}

בייצור פוליקרבונט מגיבים פוסגן עם ביספנול A

* {\displaystyle HOCR\_{2}-X-CR\_{2}OH+COCl\_{2}\Rightarrow 1/n[OCR\_{2}-X-CR\_{2}OC(O)-]\_{n}+2HCl}

רעילות
------

רעילותו הגבוהה של פוסגן נובעת מהתגובה של החומר עם חלבונים בנאדיות הריאה המונעת חילופי גזים ומביאה לחנק. פוסגן מגיב עם קבוצות אמין ויוצר קשרים צולבים בין שרשראות חלבון. סף זיהוי הריח באוויר - 0.4ppm גבוה פי 4 מערך החשיפה התעשייתי המותר (TLV).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוסגן** בוויקישיתוף
* קטע קול יובל מלחי, 58. המלחמה הגדולה - ורדן וברוסילוב/ פרק 58: המלחמה הגדולה - ורדן וברוסילוב, באתר "קטעים בהיסטוריה", 30 באוגוסט 2012
* פוסגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542042105171
* BnF: cb12546210f (data)
* GND: 4174339-8
* LCCN: sh96001291
* NKC: ph120295

 |
שדה נפט ליד חופי סנטה ברברה, קליפורניה בראשית המאה ה-20
**שדה נפט** או **שדה קידוח** הוא אזור בים או ביבשה בו מצויות מספר רב של בארות נפט וקידוחי נפט להפקת נפט גולמי וצינורות להולכת התוצרים. שדות הנפט יכולים להשתרע על פני שטח של מאות קילומטרים, מעל למרבצי נפט או גז המצויים במעבה האדמה. שדות נפט גדולים נראים מרחוק כערים, מנוקדים בבארות נפט ובמתקני שאיבה. 

לעיתים משמש המושג "שדה נפט" לתיאור כל מרבץ הנפט, כולל חלקו הבלתי-מנוצל. בלשונו של חוק הנפט תשי"ב: "שדה נפט - קרקע על כל שכבותיה הגאולוגיות שיש מתחתיה בידוע מצבר נפט שניתן להפיק ממנו נפט בכמויות מסחריות".

כיוון שלרוב שדות הנפט נמצאים הרחק ממקום יישוב, ופעמים רבות במקומות בעלי תנאים קיצוניים של חום או קור, הקמת שדה נפט היא פעולה מורכבת ויקרה ביותר. יש להקים במקום תשתיות למגורי הפועלים, הנמצאים לעיתים חודשים ארוכים הרחק מביתם כולל שירותים לרווחת הפועלים; יש להקים תשתיות הובלת נפט (במקומות קרים מאוד תוך חימומו); תשתיות תחבורה (כגון כבישים או מנחתי מסוקים); מתקנים לשריפת עודפי גז, אם אין דרך להשתמש בהם; תשתיות למים וחשמל ואמצעי בטיחות והגנה על איכות הסביבה. חברות הפקת הנפט הגדולות בעולם מחזיקות מחלקות מיוחדות להקמת ותחזוקת תשתיות ושירותים אלה.

שדות הנפט הגדולים ביותר מצויים בערב הסעודית ובכווית.

שדות הנפט מהווים את אחד הגורמים העיקריים לזיהום סביבה נרחב. שדות נפט פעילים מזהמים את המים, האוויר והקרקע בכל שטחם והופכים אותו לריק מחי וצומח לאורך עשרות שנים, זאת בנוסף לדליפות בלתי-מתוכננות כתוצאה מתקלות ותחזוקה לקויה הגורמים לאסונות אקולוגיים רחבי-היקף. לאחר מיצוי השדה, נוטשות חברות ההפקה את המתקנים, בייחוד במדינות בהן לא נאכפים חוקים לגבי פירוק מסודר של שדות נפט. מתקנים אלה, הכוללים ציוד מכני מיושן ומחליד, בורות עמוקים פעורים, חומרים כימיים מסוכנים, גדרות וכיוצא בהן, מהווים סיכון סביבתי לאורך שנים ארוכות.

גלריה
-----

* שאיבת נפט בפנסילבניה (בסביבות 1862)שאיבת נפט בפנסילבניה (בסביבות 1862)
* שדה נפט במורני (Moreni), רומניה (בסביבות 1920)שדה נפט במורני (Moreni), רומניה (בסביבות 1920)
* משאבות בשדה הנפט בלוסט הילז (Lost Hills), קליפורניהמשאבות בשדה הנפט בלוסט הילז (Lost Hills), קליפורניה

ראו גם
------

* שדה גוואר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שדה נפט** בוויקישיתוף
* מילון מונחי שדות נפט (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4172422-7
* NARA: 10643005
* NDL: 00574418

 |
**צב רך סיני** (שם מדעי: *Pelodiscus sinensis*; בעבר השתייך לסוג: *Trionyx*‏) הוא מין של צב רך המתקים בטבע בנהרות איטיים בסין, רוסיה, קוריאה ויפן והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה. המין תואר לראשונה ב-1835 ביי החוקר ארנד אלפרד אאוגוסט ויגמן.

מראה
----

הצב הרך הסיני יכול להגיע לגודל של כ-28 עד 33 ס"מ, כשהנקבות יותר גדולות מהזכרים וכמו שאר הצבים הרכים בעל שריון מונמך מעל גבו, הבולט פחות סביב העורף והגפיים, מה שמאפשר לצב לנוע במהירות במים. על רגליו קרומי שחייה המסייעים לו בשחייה. לצב חוטם ארוך ונחיריים צינוריים המאפשרים לו ליצור מעין שנורקל במים הרדודים בהם הוא חי. בשעת מנוחה הצב שרוע על קרקעית הנהרות כשהוא מכוסה חול או בוץ, ומרים את ראשו על מנת לנשום או לתפוס טרף.

התנהגות
-------

צב זה הוא יצור איטי השוכן לאורך מקווי מים, הן מתוקים והן מליחים לאורך מזרח אסיה. הוא גם הופץ בידי האדם לעוד מדינות כמו הוואי.

הצב הוא צייד לילי וניזון מסרטנים, רכיכות, חרקים, דגים ודו-חיים ומגוון גם בצמחי מים.

רבייה
-----

הנקבה מטילה 17 עד 28 ביצים בכל הטלה, פעמיים עד ארבע פעמים בשנה.

שימור
-----

לאורך סין מגדלים בחוות (לאחר שנלקח מהטבע) צב זה כדי להכין ממנו מרק צבים, מה שגורר אותו לסכנת הכחדה, נוסף על סכנות כתוצאה ממחלות, זיהום מים ופגיעה בבית גידולו ומציד. הצב מגודל בחוות צבים (אנ') מיוחדות לשמש כמאכל, מה שהופך אותו לצב הכלכלי ביותר.

ביבליוגרפיה
-----------

* Wiegmann, A. F. A. 1835. Beiträge zur Zoologie, gesammelt auf einer Reise um die Erde, von Dr. F. J. F. Meyen. Amphibien, Nova Acta Acad. Leopold.-Carol. 17: 185-268.

הערות שוליים
------------

1. ↑  צב רך סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  UniProt Taxonomy - *Trionyx sinensis*

קישורים חיצוניים
----------------

* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב רך סיני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* Soft Shell Turtle (*Pelodiscus sinensis*) Photos
* Turtles of the World - *Pelodiscus sinensis*
* אורן דותן, החיה היחידה בעולם שמשתינה מהפה - אתר Mako

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00575655

 |
**קורל גייבלס** (באנגלית: **Coral Gables**; נקראת באופן רשמי **העיר של קורל גייבלס**) היא עיר במחוז מיאמי-דייד, פלורידה, ארצות הברית. קורל גייבלס שוכנת דרום-מערבית למרכז מיאמי וב-2016 מנתה אוכלוסיית העיר כ-50,815 איש. קורל גייבלס משמשת כמקום משכנה של אוניברסיטת מיאמי.

היסטוריה
--------

קורל גייבלס נמנית בין הערים הראשונות שתוכננו שנים אחדות לפני ייסודה ובנייתה, וייצגה את ההתפתחות המוקדמות של מודל קהילה סגורה ושל חברת ניהול (מקביל לוועד בית בישראל). העיר עוצבה על ידי ג'ורג' מריק במהלך הבועה הכלכלית הראשונה של פלורידה בשנות ה-20 של המאה ה-20. מריק גדל בקורל גייבלס ובראשית המאה ה-20 החל להוציא לפועל תוכנית אמביציוזית, לייסוד אזור ששמות רחובותיו וסגנונו האדריכלי יתחקו אחר איטליה וספרד. עד 1926, שטח העיר השתרע על פני 10,000 דונם. באותה השנה הרוויח מריק 150 מיליון דולר אמריקני שאותם תרם למען פיתוח העיר.

ב-1925, בו בזמן להכרזת קורל גייבלס כעיר באורח רשמי, העיר נבחרה לביתה של אוניברסיטת מיאמי, אשר נבנתה באותה שנה על פני 240 דונם של קרקעות ממערב לכביש 1 של פלורידה, בערך שני קילומטרים דרומה ממרכז העיר והאזור המסחרי של קורל גייבלס. במהלך מלחמת העולם השנייה הוכשרו טייסים ומכונאים רבים של צי ארצות הברית בקורל גייבלס.

דמוגרפיה
--------

נכון ל-2010 בקורל גייבלס 20,266 משקי בית, מהם 11.4% ריקים. ב-2000, 24.45% מאוכלוסיית קורל גייבלס היו ילדים מתחת לגיל 18. משנת 2000, השפה הספרדית רווחה אצל רוב התושבים, ואילו אנגלית הייתה השפה היחידה שדוברה על ידי 43.83% מהאוכלוסייה. שפות אחרות המדוברות על ידי האוכלוסייה היו צרפתית (1.09%), פורטוגזית (0.80%), איטלקית (0.72%), ודוברים גרמנית מהווים 0.53% מכלל האוכלוסייה. מיאמי היא עיר רב-תרבותית, עם אוכלוסייה גדולה של מהגרים ממקסיקו והקריביים, ולמעשה, 75% מאוכלוסיית העיר אינם דוברים אנגלית כשפת אם.

ערים תאומות
-----------

* צרפתצרפת אקס-אן-פרובאנס, צרפת
* קולומביהקולומביה קרטחנה, קולומביה
* ספרדספרד גרנדה, ספרד
* גואטמלהגואטמלה אנטיגואה גואטמלה, גואטמלה
* איטליהאיטליה פיזה, איטליה
* אקוודוראקוודור קיטו, אקוודור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורל גייבלס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קורל גייבלס (באנגלית)
* קורל גייבלס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורל גייבלס, באתר למטייל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548073305171
* BnF: cb121245382 (data)
* GND: 4085322-6
* LCCN: n79089369
* MusicBrainz: 20c193b4-fb3a-4b2e-8c76-548a3315fe91
* VIAF: 149552655
* WorldCat: lccn-n79089369

 |
יאנוס טורניאי: קטע מסנטאנדרה (1933)
**מושבת האמנים של סנטאנדרה** (בהונגרית: **Szentendrei művésztelep**), שידועה גם בשם האסכולה או בית הספר של סנטאנדרה, היא סדנת יצירה לשעבר בחלק הצפוני של סנטאנדרה, שבמרכז הונגריה. המושבה הוקמה ביישוב בשנת 1929 על ידי אגודת הציירים של סנטאנדרה. החברים המייסדים השתייכו למה שכונה בית ספר רומאי שבנוסף לשמירה על מסורות בית הספר באיה מארה, פעל גם אחר הסגנון הנאו-קלאסי המחודש.

### חברים מייסדים בסדר אלפביתי

* יוז'ף באנאטי שוורק
* מיקלוש באנובסקי
* הנריק היינץ
* ארנה ייגש
* בלה אונודי
* לאיוש פאנדי
* ינה פאיז' גבל
* לאסלו רוזגוני

יוצרים ומגמות
-------------

בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 ציירו בעיירה ציירים בעלי חזון מודרני שייצגו בעיקר את המגמה הקונסטרוקטיבית. הם ביקשו לשלב את המסורות של בית הספר לשעבר במושבת האמנים של באיה מארה עם האמנויות היפות של רוח קונסטרוקטיבית. במובן הרחב יותר, פעילויותיהם של כל האמנים היוצרים גם בסנטאנדרה פירושן האמנות העכשווית של סנטאנדרה, הידועה גם כאסכולה של סנטנדרה.

מאז שנות ה-30, האמנות היצירתית של לאיוש ויידה ושל דז'ה קורניש קשורה באופן ישיר ביותר לסנטאנדרה. הם ציירו בעיקר את הסביבה הטבעית והבנויה של הנוף הזה ושאבו את המוטיבים שלהם ממסורות התושבים שחיו שם. בין הסגנונות המודרניים ציירו בעיקר ברוח הסוריאליזם והאמנות הלא-פיגורטיבית. אימרה אמוש תרם גם להחדרת הסוריאליזם בסנטנדרה, ומעריציו כינו אותו "שאגאל ההונגרי". אמנים רבים אחרים היו קשורים לסנטנדרה וסביבתה, כמו פירושקה סאנטו, אנדרה באלינט וחברו יאנוש טורנאי גם הם ציירו בסנטאנדרה בשנות ה-30 המוקדמות.

הישרדות המושבה
--------------

בשליש האחרון של המאה ה-20, סטודיו לאיוש ויידה וחבורת האמנות שפעלה סביב הסטודיו, התפרסמו מאוד. מוזיאון פרנצי תרם משמעותית על ידי הצגת יוצרים אלה ומשך קהל רב למקום.

גלריית תמונות
-------------

כמה עבודות של חברי המושבה:

* 
* 
* 
* 
* 
*

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון אמנות. מהדורה שלישית כרך 4 בודפשט: אקדמי, 1981-1984. מסת"ב 9630523647

קישורים חיצוניים
----------------

* מושבת האמנים של סנטאנדרה
* מגמות אמנות, קבוצות