recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סרנדה בפרוטה** (באנגלית: **Penny Serenade**) הוא סרט מלודרמה אמריקאי משנת 1941 בבימוי ובהפקתו של ג'ורג' סטיבנס עם קרי גרנט ואיירין דאן בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על סיפור קצר של מרתה צ'יבנס(אנ') ומספר על זוג שמתמודד עם משברים הקשורים בעיקר ברצונם לגדל ילד.

קרי גרנט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן בתפקיד ראשי.

תקציר העלילה
------------

העלילה מסופרת בשיטת פלשבק. ג'ולי אדמס (איירין דאן). היא עומדת לעזוב אתה ביתה ולהיפרד מבעלה רוג'ר אדמס (קרי גרנט). היא משמיעה מוזיקה מתקליטים שלה וכל שיר מחזיר אותה לזכרונות.

ג'ולי עבדה כמוכרת בחנות תקליטים כאשר רוג'ר, עיתונאי במקצועו התבונן בה ומיד התאהב. הוא נכנס לחנות באמתלה לקנות תקליטים ומתחיל לחזר אחריה.

הרומן ביניהם מתפתח במהירות. רוג'ר מקבל משרה מפתה כעיתונאי ביפן ולפני נסיעתו לשם הם מתחתנים. ג'ולי נכנסת להריון ומצטרפת לרוג'ר ביפן.

רוג'ר מקבל ירושה ומבקש לקחת את ג'ולי למסע בעולם אבל היה רוצה לחזור לארצות הברית. ברעידת אדמה קשה ביפן נפצעת ג'ולי ומאבדת את עוברה. בשובה לארצות הברית מבשרים לה הרופאים כי לא תוכל להביא עוד ילדים לעולם.

רוג'ר קונה עיתון מקומי ובעזרת ידידו, אפלג'ק (אדוארד בוקנן) מתחיל בהפצתו אך העיתון לא צובר תאוצה.

ג'ולי נמצאת בדיכאון ואפלג'ק משכנע את הזוג לאמץ ילד. הם פונים לבית היתומים ג'ולי אומרת למנהלת גב' אוליבר (באולה בונדי) כי היא מבקשת ילד בן שנתיים, מתולתל עם עיניים כחולות. גב' אוליבר מציעה להם תינוקת בת מספר שבועות והם לוקחים אותה מחוסר ברירה לשנת ניסיון.

העיתון נסגר מחוסר קוראים ורוג'ר מאבד את הכנסתו. כעבור שנה הוא נקרא לשופט האימוץ שמודיע לו שעליו להחזיר את התינוקת בגלל שאין לו הכנסה. לאחרנאום קורע לב כשהוא על סף בכי, מרחם עליו השופט ומאשר את האימוץ.

הילדה טרינה מביאה אושר להוריה כשהיא מופיעה בחגיגת חג המולד בבית הספר אולם לאחר מכן היא נתקפת במחלה ומתה.

ג'ולי שוב נכנסת לדיכאון והזוגיות מתפוררת. היא מחליטה לעזוב את הבית לאכזבתו של רוג'ר. בעת שהיא עומדת לעזוב, מצלצל הטלפון ומעברו השני נמצאת גב' אוליבר שמודיעה לג'ולי כי כעת יש בבית היתומים ילד שמתאים לדרישותיה, בן שנתיים עם תלתלים ועיניים כחולות.

החיוך חוזר לפניהם של ג'ולי ורוג'ר. הם נכנסים לחדר הילדים, מתחבקים וצופים בתקווה לעתיד החדש שנפתח לפניהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרנדה בפרוטה** בוויקישיתוף
* סרנדה בפרוטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* "סרנדה בפרוטה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "סרנדה בפרוטה", באתר נטפליקס

* "סרנדה בפרוטה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "סרנדה בפרוטה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "סרנדה בפרוטה", באתר אידיבי

* "סרנדה בפרוטה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**בת' שפירו** (באנגלית: **Beth Shapiro**; נולדה ב-14 בינואר 1976) היא ביולוגית אמריקאית המכהנת כפרופסור במחלקה לאקולוגיה וביולוגיה אבולוציונית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז. מחקריה עוסקים ב-DNA עתיק, בהתפתחות אבולוציונית של מינים על פני זמן ובפרט בגורמים להיווצרות המינים ובהכחדתם.

ביוגרפיה
--------

שפירו נולדה באלנטאון שבפנסילבניה. בנעוריה רצתה לעסוק בתקשורת והחלה ללמוד לתואר ראשון בתחום באוניברסיטת ג'ורג'יה, במהלך הלימודים שינתה את התמקדותה לאקולוגיה וסיימה תואר ראשון ושני בתחום ב-1999. היא זכתה למלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד בה השלימה ב-2003 תואר שלישי בזואולוגיה. בשנת 2000 נתן לו אוצר מוזיאון הטבע של אוקספורד גישה לדגימת עצם של עוף הדודו שנכחד, מהדגימה הצליחה שפירו להראות את שיוכו למשפחת היוניים. מאמר שפרסמה על כך בשם "Flight of the Dodo" התפרסם בכתב העת Science. בשנת 2001 הצליחה עם המנחה שלה אלן קופר ללקט דגימה מעצם הירך של ממותה צמרית שקפאה לפני כ-21,000 שנים ולהשלים בעקבותיה ריצוף DNA ליונק נכחד זה.

בשנים 2004–2007 עמדה בראש מכון הנרי ולקם לביומולקולה עתיקה באוקספורד, בשנתים הראשונים שימשה עמיתה בקרן ולקם ולאחר מכן שימשה כעמיתת מחקר מטעם החברה המלכותית. ב-2007 מונתה למרצה בכירה במחלקה לביולוגיה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה וב-2011 מונתה לפרופסור חבר במחלקה.

בשנת 2012 עברה לכהן כפרופסור במחלקה לאקולוגיה וביולוגיה אבולוציונית שבאוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז. משנת 2015 היא מכהנת גם כראש תחום האבולוציה במכון הגנום שבאוניברסיטה.

שפירו זכתה ב-2007 להכרה מטעם מכון סמית'סוניאן כאחת המדעניות הצעירות החדשניות וב-2009 זכתה במלגת מקארתור.

לאורך השנים פרסמה עשרות מחקרים. היא חיברה ספר לימוד וב-2015 יצא לאור ספרה "How to Clone a Mammoth: The Science of De-Extinction" (איך לשבט ממותה) בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בת' שפירו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בת' שפירו
* בת' שפירו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* בת' שפירו, ברשת החברתית Goodreads

* בת' שפירו, באתר גוגל סקולר
* בת' שפירו באתר אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
* קורות חיים באתר אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
* בת' שפירו באתר נשיונל ג'יאוגרפיק

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Evolution of a Scientist, אתר אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, 31 באוגוסט 2010
2. ↑  המאמר באתר Science, מרץ 2002
3. ↑  בת' שפירו באתר החברה המלכותית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007401720505171
* BIBSYS: 13008853
* GND: 1075865654
* ISNI: 0000 0001 2445 9527
* LCCN: nb2012004066
* NDL: 001232140
* NKC: xx0209053
* NSK: 000634356
* NTA: 345753534
* ORCID: 0000-0002-2733-7776
* SUDOC: 158997832
* VIAF: 232079012
* WorldCat: lccn-nb2012004066

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סיפור טוקיו** (**Tokyo Story**, ביפנית **Tokyo monogatari**) הוא סרט יפני משנת 1953 בבימויו של יסוג'ירו אוזו. הוא מספר את סיפורם של אם ואב הנוסעים למטרופולין ההומה של טוקיו על מנת לבקר את ילדיהם, אולם מוצאים אותם טרודים יתר על המידה בחייהם שלהם מכדי להקדיש זמן להוריהם.

תקציר העלילה
------------

הזוג הקשיש מעיר החוף אנומיצ'י שבדרום-מערב יפן מבקרים את ילדיהם העסוקים בטוקיו - מסע שבימים שעוד לא הייתה רכבת מהירה, ארך כמעט יום - ומוצאים את עצמם נטושים מידיהם. הילדים באמת ובתמים מעוניינים לבלות זמן עם הוריהם, אולם מכיוון שהם מטפלים במשפחותיהם, הם מתקשים לאזן בין השניים. רק כלתם האלמנה של הזוג, אותה משחקת סצוקו הארה, יוצאת מגדרה על מנת לבדר אותם.

סגנון
-----

כמו רוב סרטיו של אוזו, כך גם 'סיפור טוקיו' אינו מלודרמה או סרט בסגנון הוליוודי, קצבו הוא איטי (או כפי שמתאר זאת דייוויד בורדוול: "מיושב"). אירועים חשובים לעיתים תכופות אינם נראים על המסך, אלא רק נחשפים מאוחר יותר באמצעות דיאלוג; לדוגמה, אוזו כלל אינו מתאר את מסעם של האב והאם לטוקיו.

הצילום בסרט זה מתאפיין סגנון המצלמה הייחודי לאוזו, שבו גובה המצלמה נמוך (באופן טיפוסי בגובה ישיבה) והיא נעה רק לעיתים רחוקות; מבקר הסרטים רוג'ר איברט מציין בחצי הומור שפעם אחת נעה המצלמה בסרט ויצאה ממצבה הנייח, דבר שהוא "אינו רגיל" אצל אוזו.

תשבחות ומעמד
------------

במשאל של כתב העת Sight & Sound, נכלל 'סיפור טוקיו' בקביעות כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם. ג'ון וורנר, עורך מדריך הסרטים של האליוול, ממקם את 'סיפור טוקיו' בראש הרשימה של אלף הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם. 'סיפור טוקיו' נכלל גם ברשימת הסרטים של מבקר הסרטים דרק מלקולם 'מאה של סרטים', שמקטלגת סרטים בעלי חשיבות אומנותית ותרבותית רבה, וברשימת כתב העת הטיים של מאה הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים. רוג'ר איברט מכליל אותו בסדרה שלו של סרטים גדולים.

הסרט שוחזר לאחרונה והופץ ב-DVD על ידי אוסף קריטריון כדי.וי.די. כפול (Region 1).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיפור טוקיו** בוויקישיתוף

* "סיפור טוקיו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סיפור טוקיו", באתר נטפליקס
* "סיפור טוקיו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סיפור טוקיו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סיפור טוקיו", באתר Metacritic (באנגלית)
* "סיפור טוקיו", באתר אידיבי
* "סיפור טוקיו", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "סיפור טוקיו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פיטר ברדשאו מתוך הגארדיאן, 10 ביוני 2005, "The Quit Master"
* ברשימת מאה הסרטים הרוחניים החשובים ביותר באתר Arts & Faith
* מסת אוסף קריטריון שכתב דייוויד בורדוול

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008877377905171
* BNE: XX4650880
* BnF: cb13561586v (data)
* CANTIC: a12015829
* GND: 4472627-2
* LCCN: n85096312
* NDL: 001158994
* SUDOC: 178517860
* VIAF: 316751810
* WorldCat (עם VIAF): 316751810

 |
**פטריק אלן פרייזר** (באנגלית: **Patrick Allan Fraser**; ‏1813–1890) היה צייר ואדריכל סקוטי.

ביוגרפיה
--------

אלן נולד בארברואת' בשנת 1813, בנו של סוחר האריגים רוברט אלן. הוא החל ללמוד משפטים, אך לאחר מכן התקבל לעבודה בעסק של צביעת בתים של סבו, שעודד אותו ללמוד באקדמיה בתום השתלמותו. שם הוא פגש את רוברט סקוט לאודר וליווה אותו לרומא באמצע שנות ה-30. הם חזרו לסקוטלנד ב-1838 אך פרייזר התיישב לפריז זמן מה, וצייר נופים של העיר. הוא חזר בארברואת' ב-1839, והתיישב בלונדון.

הוספיטלפילד, ארברואת'
אלן חזר לארברואת' ב-1842 בהזמנתו של המוציא לאור של אדינבורו קאדל, שרצה שהוא יאייר מהדורה חדשה של הספר "העתיקות" של וולטר סקוט, אולם המהדורה מעולם לא פורסמה. בשנת 1843, אלן התחתן עם אליזבת פרייזר והוסיף את שמה לשמו. יחד הם שיפצו את בית הוספיטלפילד; השיפוץ נערך בעיקר בעזרת בעלי מלאכה מקומיים והסבה אסם מהמאה השמונה עשרה לגלריה, הוסיפו אגף בן חמש קומות ואגף גדול נוסף. בשנת 1856 החלו בני הזוג פרייזר בשיפוץ טירת בלאקקרייג בסטרטהרדל. פטריק הפך לאדריכל ופיקח על השיפוץ בעצמו. הוא הזמין דיוקנאות של חברי קבוצת האמנים האנגלים להוספיטלפילד.

סגנונו האדריכלי של פרייזר תואר בהרצאתו "אדריכלות עם התייחסות מיוחדת למבנים מקומיים", שהתפרסמה בגיליון The Building Chronicle ממאי 1854 כ"ביקורת חובבנית על עבודות אדריכלות". הוא שם דגש רב על בנייה ריווחית ומוסרית, מושגים שנפרשו ביצירתו משנת 1861.

הקפלה לזכר אשתו בבית הקברות
לאחר מות אשתו ב-1873, הוא בנה מאוזוליאום על שמה, קפלת המתים פרייזר בבית הקברות המערבי, ארברואת'. קפלת המתים היא בניין רשום בקטגוריה A מאז 1997.

ב-1873 עבר לרומא ונבחר לנשיא האקדמיה הבריטית לאמנויות ברומא. הוא מת, ללא ילדים, ב-17 בספטמבר 1890.

הוא הסכים שהוספיטלפילד יהפך למכללה לאמנות "למען סיוע ועידוד של צעירים שאין להם אמצעים משלהם, שירצו להמשיך אחד או יותר מהמקצועות האמנות: ציור, פיסול, גילוף בעץ, אדריכלות ותחריט."

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטריק אלן פרייזר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Dictionary of Scottish Architects - DSA Architect Biography Report (March 23, 2023, 9:23 am), www.scottisharchitects.org.uk
2. ↑  ^Daniels, Terry (2008). "The History of Oldbury Manor". The Local History Societies of Langley, Oldbury and Warley. Retrieved 23 January 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6963 8812
* LCCN: no2012003406
* ULAN: 500021978
* VIAF: 95816626
* WorldCat: lccn-no2012003406

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פטריק אלן פרייזר"**.
**קולקנון** (באנגלית: **Colcannon**; משמעות: **כרוב לבן ראש**) הוא מאכל אירי מסורתי המורכב ממחית תפוחי אדמה עם כרוב על או כרוב. המאכל מזוהה עם המטבח האירי והוא נחשב לאחד מהמאכלים המסמלים את החג ליל כל הקדושים.

לעיתים, הלחם מוגש כשהוא קלוי בתוספת של חמאה, יחד עם כוס תה אחר הצהריים.

תיאור
-----

קולקנון מיוצר לרוב מארבעה מרכיבים בלבד: מחית תפוחי אדמה, חמאה, חלב וכרוב. ההיסטוריון האירי פטריק וסטון ג'ויס הגדיר אותו כמאכל "תפוחי אדמה מרוסקים בחמאה ובחלב, עם כרוב קצוץ ועשבי תיבול". הוא יכול להכיל מרכיבים אחרים כמו בצל ירוק, כרישה, בצל ועירית. בכמה מתכונים מחליפים כרוב בכרוב על. קיימות וריאציות אזוריות רבות למנה זו.

המנה נמכרת במחירים זולים ומצויה לאורך כל השנה ולא רק בליל כל הקדושים. היא נאכלת לעיתים קרובות עם בשר חזיר מבושל או בייקון אירי. יש שמוסיפים למנה בשר כבוש וכרוב.

ראו גם
------

* המטבח האירי
* באבל אנד סקוויק, מאנגליה
* המטבח האנגלי
* האש בראונס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולקנון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Colman Andrews, **The Country Cooking of Ireland**, Chronicle Books, 2012-12-21, ISBN 978-1-4521-2405-6. (באנגלית)
2. ↑  Mimi Sheraton, **1,000 Foods To Eat Before You Die: A Food Lover's Life List**, Workman Publishing, 2015-01-13, ISBN 978-0-7611-8306-8. (באנגלית)
3. ↑  Colcannon, web.archive.org, ‏2014-02-19
4. ↑  Irwin, Florence (1986). The Cookin' Woman: Irish Country Recipes. Blackstaff. ISBN 0-85640-373-3.
5. ↑  Susan R. Friedland, **Vegetables: Proceedings of the Oxford Symposium on Food and Cooking 2008**, Oxford Symposium, 2009, ISBN 978-1-903018-66-8. (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פאנץ' ליין** (באנגלית: **Punchline**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1988 בכתיבתו ובבימויו של דייוויד זלצר, עם סאלי פילד וטום הנקס בתפקידים הראשיים.

הסרט עוסק בבדרני סטנד-אפ שהכישרון שלהם הוא להצחיק קהל באמצעות הבדיחות שלהם, שבסוף כל אחת מהן יש גם שורת מחץ (פאנץ' ליין) שהיא השיא (הפואנטה) שלה.

תקציר העלילה
------------

לילה קריציק (סאלי פילד) היא עקרת בית בניו יורק, נשואה לסוכן הביטוח ג'ון קריציק (ג'ון גודמן) ולהם שלוש בנות. היא חולמת שנים להופיע בסטנד-אפ אבל אין לה בדיחות טובות ולכן היא נפגשת עם "סוחר הבדיחות" ארנולד (פול מזורסקי) וקונה ממנו בדיחות תמורת 500 דולר שהיא לוקחת מקופת החיסכון של משפחתה שנועדה לחופשה משפחתית. אחת הבדיחות שקנתה היא – "איזה דבר ארוך וקשה מקבלת אישה ליום חתונתה מבעלה הפולני? התשובה - את שם המשפחה שלו".

עם זאת, היא לא מצליחה להצחיק את הקהל, מכיוון שהוא כבר מכיר את הבדיחות הישנות שקנתה.

סטיבן גולד (טום הנקס) הוא סטודנט לרפואה ממשפחת רופאים עשירה בשיקגו. אביו מצפה ממנו שיסיים את לימודיו בהצלחה ויתמחה בכירורגית לב אך סטיבן מזניח את הלימודים ומשקיע את לילותיו בהופעות במועדון "תחנת הדלק" של רומאו (מרק ריידל).

לילה מתפעלת מהופעותיו של סטיבן ומתחילה להזניח את הבית לכעסו של בעלה שגדל כאשר היא מגלה לו שבזבזה את כסף החופשה שלהם לקניית בדיחות. חיי הנישואין שלהם הולכים ומידרדרים עד שהיא עוזבת את הבית והוא קורא לעברה שאינה מצחיקה כלל.

לילה מבקשת מסטיבן שידריך אותה והוא אומר לה שבמקום בדיחות קנויות תספר בדיחות על חיי היום שלה כאישה נשואה ואם לילדות, ולמרבה הפלא זה מצליח לה. סטיבן מתאהב בה למרות שהוא צעיר ממנה ולילה מחליטה לבסוף להפסיק עם הסטנד-אפ ולחזור למשפחתה.

סטיבן יוצר קשר עם סוכנת השחקנים מדלין אורי (קים גריסט) והיא מארגנת תחרות סטנד-אפ במועדון של רומאו שהמנצח בה יופיע בתוכניתו של ג'וני קרסון. סטיבן מודיע זאת ללילה והיא מהססת מחשש ליחסו של ג'ון. ג'ון מבחין ברצונה של אשתו להשתתף בתחרות, מתרכך ומסכים אפילו לשבת בקהל.

לילה מספרת בדיחות על חיי המין עם בעלה וכולם צוחקים, כולל ג'ון. היא זוכה במקום ראשון וסטיבן במקום שני. ג'ון שולח לה פתק אהבה והיא מחליטה להיפרד מהמועדון, לחזור למשפחתה ולתת לסטיבן את המקום הראשון.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סאלי פילד | לילה קריציק |  |
| טום הנקס | סטיבן גולד |  |
| ג'ון גודמן | ג'ון קריציק |  |
| מרק ריידל | רומאו | בעל מועדון |
| פול מזורסקי | ארנולד | סוחר בדיחות |
| קים גריסט | מדליין אורי | סוכנת שחקנים |
| טיילור נגרון | אלברט | סטנדאפיסט |
| דיימון ואיאנס | פרסי | סטנדאפיסט |

קישורים חיצוניים
----------------

* "פאנץ' ליין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פאנץ' ליין", באתר נטפליקס
* "פאנץ' ליין", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פאנץ' ליין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פאנץ' ליין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לפאנץ' ליין, באתר יוטיוב
* קדימון לפאנץ' ליין, באתר יוטיוב
* פתיחת הסרט, באתר יוטיוב
* פאנץ' ליין, באתר TCM
**סיפור קיץ** הוא סרט נעורים ישראלי משנת 2004 בכתיבה ובימוי של שמואל חיימוביץ', עם קוסטה קפלן ואיה קורן בתפקידים הראשיים.

העלילה מתרחשת במושב בחופש הגדול בשנת 1982, מלחמת לבנון הראשונה. במושב בו רוב הגברים התגייסו, נער בן 13 מחלק דואר ומתאהב בצעירה חולת לב.

תקציר העלילה
------------

קיץ 1982, גל (קוסטה קפלן) הוא נער בן 13 הגר במושב ועובד כמחלק דואר היות שהמחלק הקבוע נמצא במלחמה בלבנון כמו גברים רבים במושב. מנהלת סניף הדואר היא עליזה (תיקי דיין) וגם לה יש בן במלחמה.

שני חיילים מגיעים למושב ומחפשים את עובדיה גואטה (משה פולקנפליק) שהוכרז כעריק. אנשי הכפר מסרבים להראות להם את מגוריו ורק גל מתנדב לכך והם באים ואוזקים את עובדיה לקול צעקות אשתו (ריימונד אמסלם) ואיומיו של גואטה כלפי גל כי "יגמור אתו את החשבון".

הגרוש דדון (אלברט אילוז) מנסה להתחיל עם האלמנה מרים עטייה (אוולין הגואל) אך היא דוחה אותו.

חיה לב טוב (איה קורן) היא בחורה יפה בת 20 שנשארת רוב הזמן בביתה היות שהיא סובלת ממום בלב ועליה לעבור ניתוח לב בחו"ל. גל מביא לה מכתבים ותמונות של חיילים מלבנון אתם היא מתכתבת. היא רוצה בעיקר ליצור קשר עם החייל משה מנדלבאום (גיל ויינברג) ששולח לה מכתבים וצילומים. הוא מבטיח שיגיע אליה אך היא מחכה לשווא. גל וחברו בועז (איתמר כהן) מחליטים להסתנן ללבנון ולחפש שם את משה. הם מוצאים שם חייל שדומה למשה שמצטלם וגל בטוח שתמונת "משה" תעודד את רוחה ממש כמו בסיפור פרח לב הזהב שהוא מקריא לאחותו מיכלי.

גל חוזר למושב ומסתבר שחיה התעלפה והועברה לבית חולים שם מחליטים לנתחה. הוא מצליח להגיע לחדר הניתוח לפני שמרדימים אותה ומראה לה את תמונתו של משה והיא מחייכת. חיה לא שורדת את הניתוח.

קצין נפגעים (נבו קמחי) מגיע למושב ומבשר לעליזה כי בנה נפל בלבנון.

משה מנדלבאום מצליח להגיע למושב לפגוש את חיה אבל גל מוביל אותו אל קברה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| קוסטה קפלן | גל |  |
| אוהד שחר | אבא של גל |  |
| איה קורן | חיה לב טוב |  |
| מאיה אנגלר | אמא של חיה |  |
| תיקי דיין | עליזה | מנהלת סניף דואר |
| איתמר כהן | בועז |
| אלברט אילוז | דדון |  |
| אוולין הגואל | מרים עטיה |  |
| שרה פון שוורצה | אמא של גל |  |
| משה פולקנפליק | עובדיה גואטה |  |
| ריימונד אמסלם | אשתו של גואטה |  |
| דני שטג | טייס ריסוס |  |
| עדן כץ | רונית | חברה של גל |
| מיכל גייר | מיכלי | אחותו של גל |
| גיל ויינברג | משה מנדלבאום | חייל |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "סיפור קיץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סיפור קיץ", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "סיפור קיץ", באתר אידיבי
* "סיפור קיץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "סיפור קיץ", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון לסיפור קיץ, באתר יוטיוב
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "אנגלי בניו יורק".

**Englishman in New York** הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הזמר הבריטי סטינג. השיר יצא לאור בפברואר 1988 ונכלל באלבום ...Nothing Like the Sun של סטינג.

רקע
---

השיר יצא לאור כסינגל השלישי מן האלבום. הסינגל הגיע למקום ה-51 בלבד במצעד הסינגלים הבריטי. בארצות הברית הגיע השיר רק למקום ה-84 במצעד בילבורד הוט 100, אך זכה להצלחה רבה יותר במדינות באירופה והיה ללהיט בכמה מהן. השיר הגיע ל-40 הגדולים בצרפת, הולנד, ספרד, בלגיה ואירלנד.

בשנת 1990 רגע לפני יציאת האלבום The Soul Cages של סטינג, יצאה גרסת רמיקס לשיר שטיפסה למקום ה-15 במצעד הבריטי.

בשנת 2010 הקליט סטינג מחדש את השיר עבור האלבום "Symphonicities".

בשיר שילוב של מוזיקת רגאיי, ג'אז, רוק ופופ. ברנפורד מרסליס מנגן בשיר בסקסופון סופרן.

תוכן השיר
---------

בראיונות לאחר יציאת "Englishman In New York" אמר סטינג שכתב את השיר על הסופר והגיי אייקון קוונטין קריספ. לדברי סטינג "זהו שיר על קוונטין קריספ. אני חושב שהוא אחד האנשים האמיצים ביותר שפגשתי בחיי. הוא הוכר כהומוסקסואל בתקופה שלהיות מוגדר כזה היה מסוכן בציבור. היה לו חוש הומור נהדר ושמחת חיים שיכולה להיות דוגמה לכל אחד. בנוסף השיר הזה נכתב גם עליי. אני חושב שעל כל כותב לבלות תקופה בגלות, ואני מחשיב את עצמי נמצא בגלות".
סטינג העריך את קריספ, שהיגר מאנגליה לניו יורק בראשית שנות ה-80, סטינג עצמו היגר אף הוא מאנגליה לניו יורק.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ לשיר צולם בשחור-לבן ובוים על ידי דייוויד פינצ'ר. בקליפ משולבים צילומים של סטינג ולהקתו. סטינג נראה הולך ברחובות העיר ניו יורק כאשר הוא אוחז במטריה, וגם נוסע ברכב. בצילומי הקליפ השתתף קוונטין קריספ.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Englishman in New York" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Englishman in New York" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Englishman in New York" באתר Discogs
* סרטון השיר "Englishman in New York" באתר יוטיוב
* יוסי חרסונסקי, סטינג, Englishman in New York (שירי שנות השמונים, 1987), באתר יוסימיוזיק

הערות שוליים
------------

1. ↑  An Englishman In New York, באתר chartstats, אוחזר מארכיון האינטרנט
2. ↑  THE HOT 100, באתר בילבורד
3. ↑  STING - ENGLISHMAN IN NEW YORK (CHANSON), באתר lescharts, אוחזר מארכיון האינטרנט
4. ↑  Englishman In New York, באתר chartstats, אוחזר מארכיון האינטרנט
5. ↑  MR. STING ON ENGLISHMAN IN NEW YORK, באתר לזכרו של קוונטין קריספ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1080150633
* MusicBrainz release group: c8433f5a-6d6f-348c-9442-f0eee39f5a01
* MusicBrainz work: f14b557c-01d3-3efd-9315-bfab100f588f

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**על גבורה ואהבה** (באנגלית: **A Distant Trumpet**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1964 בבימויו של ראול וולש (סרטו האחרון), עם טרוי דונהיו וסוזן פלשט בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "A Distant Trumpet" של פול הורגן (אנ') משנת 1960.

הסרט צולם באריזונה ובניו מקסיקו ויש בו סצנות מרהיבות של קרבות בין פרשים אמריקאים לפרשים אינדיאנים משבט האפאצ'י.

זה סרטם המשותף השני והאחרון של דונהיו ופלשט. הם התאהבו בצילומי "הכל אודות אהבה" (1962) ונישאו. בסרט הזה הם היו בשיא הצלחתם אך הם התגרשו בסיום הצילומים ומכאן החלה הקריירה של דונהיו לדעוך.

תקציר העלילה
------------

לוטננט שני מאט האזרד (טרוי דונהיו), בוגר טרי של וסט פוינט, נשלח בשנת 1883 למחנה "פורט דליברי" של צבא ארצות הברית בטריטוריית אריזונה.

המפקד במקום הוא לוטננט ראשון תדי מיינוורינג (ויליאם ריינולדס) ואתו נמצאת במקום גם אשתו היפה קיטי (סוזן פלשט) שכבר בפגישה ראשונה שניהם מתרשמים זה מזה.

האזארד מבחין במשמעת הירודה במקום ובחוסר המיומנות של החיילים ומתחיל מיד באימונים ובהטלת עונשים על מפירי ההוראות. הוא מסלק את סילי ג'ונס (קלוד אקינס) שמביא לחיילים עם עגלתו, משקאות חריפים וזונות.

האפאצ'י תוקפים שיירה ובה קיטי. מאט מציל אותה והם נאלצים להסתתר בלילה מהגשם במערה ומגלים אהבה זה לזה. באחד הפעמים מתקיפים האינדיאנים את שיירתו של תדי מיינוורינג והוא נהרג. קיטי הופכת לאלמנה וקשריה עם מאט מתחזקים.

מאט מאורס ללורה (דיאן מקביין) שמגיעה מוושינגטון לפורט דליברי ומוצאת יריבה בדמותה של קיטי. מתחיל מאבק בין שתי הנשים על ליבו של מאט.

למקום מגיע כוח גדול של פרשים בפיקודו של גנרל קווינט (ג'יימס גרגורי) במטרה להכניע את האפאצ'י ולסיים את המלחמה. בהתנגשות של הכוחות עם מאות סוסים נהרגים אינדיאנים רבים בפיקודו של "נשר המלחמה" והם נסוגים למקסיקו.

קווינט רוצה לסיים את המלחמה בדרכי שלום. הוא מטיל על מאט לצאת למקסיקו ביחד עם סייר אינדיאני להיפגש עם נשר המלחמה ולהבטיח לו כי יוכלו לחזור לאזור השמורה שלהם באריזונה. הצעתו מתקבלת אך כשהם חוצים את הנהר לאריזונה, הם נעצרים על ידי מייג'ור מילר שמודיע כי הם יועברו לפלורידה ולא לשמורה שלהם באריזונה. מאט חובט במילר ועוזב את המקום.

כעבור זמן מוזמן מאט ביחד עם הגנרל קווינט לוושינגטון לקבל מידי מזכיר המלחמה את מדליית הכבוד של הקונגרס. לאחר שהוא מקבל את המדליה הוא מוחה על הבגידה באינדיאנים ומחזיר את המדליה וגם הגנרל מודיע על התפטרותו. מזכיר המלחמה מתקשר לנשיא צ'סטר ארתור וגם קווינט משוחח אתו והנשיא נותן פקודה להחזיר את האינדיאנים לשמורה באריזה.

מאט חוזר לפורט דליברי ביחד עם אשתו החדשה קיטי. הוא כעת מפקד המחנה בדרגת מייג'ור וכל החיילים מקיפים את הזוג הצעיר ומצדיעים להם.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| טרוי דונהיו | לוטננט מאט האזרד |  |
| סוזן פלשט | קיטי מיינוורינג |  |
| דיאן מקביין | לורה | ארוסתו של מאט |
| ג'יימס גרגורי | אלכסנדר קווינט | מייג'ור גנרל |
| קלוד אקינס | סילי ג'ונס |  |
| ויליאם ריינולד | לוטננט מיינוורינג |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "על גבורה ואהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "על גבורה ואהבה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "על גבורה ואהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לעל גבורה ואהבה, באתר יוטיוב
* סצנת הסיום של על גבורה ואהבה, באתר יוטיוב
* על גבורה ואהבה, באתר TCM
**על חבל דק** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1980 בכתיבתה ובבימויה של מיכל בת-אדם, בהשתתפות גילה אלמגור, אלכס פלג וליאת פנסקי בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על מערכת היחסים בין ילדה בת שמונה לאמה ההולכת ומאבדת את שפיותה. גילה אלמגור משחקת את האם הבלתי שפויה ומבחינה זו תפקידה בסרט זה דומה לתפקידה בסרט "הקיץ של אביה" משנת 1988.

הסרט זכה ב-3 פרסי מרכז הסרט הישראלי 1980 ( סרט, בימוי - מיכל בת-אדם, משחק - גילה אלמגור)
וב־3 פרסי כינור דוד 1981 (סרט, בימוי - מיכל בת-אדם, משחק - גילה אלמגור).

תקציר עלילה
-----------

במשפחת אלון ארבע נפשות - האם פולה (גילה אלמגור), האב נדב (אלכס פלג), הבת הגדולה מאיה (איה וירוב) והבת הקטנה נילי (מיכל פנסקי).

נדב הוא צלם ובעל חנות צילום ונוהג לצלם את בני המשפחה בהזדמנויות שונות. האם פולה אינה מתפקדת מכל הבחינות: אינה מבשלת, מנקה, או מנהלת משק בית. התנהגותה היא ביזרית - לפעמים היא עליזה וחיונית ולעיתים שקועה בעצמה, לא יוצאת מהמיטה, ממלמלת לעצמה ובוכה, שוכחת אש על הגז, רבה עם אנשים, מתפרצת ועוד.

הבת הבכורה מאיה נשלחת לקיבוץ, ובבית נילי מטפלת באמה במסירות, במעין היפוך תפקידים. בה בעת נדב חסר אונים מהמצב ומבלה שעות רבות בחנות. 

רופא המשפחה ד"ר גרבר (אבנר חזקיהו) מצליח לשכנע את נדב לאשפז את פולה במוסד פסיכיאטרי סגור.

נדב שולח בחופשת הקיץ את נילי לקיבוץ בו נמצאת מאיה, ובהיעדרה הוא מביא את פולה למוסד שם מקבלים אותה הרופא (יצחק חביס) והאחות הראשית (מירי פביאן). הרופא מבקש מנדב לא ליצור איתה קשר במשך מספר שבועות.

מצבה הנפשי של פולה מידרדר, והיא מתפרעת ונאלצים לקשור אותה למיטה ולטפל בה בנזעי חשמל. נדב לא מגלה לבנות שפולה במוסד ומספר להן שהיא נחה אצל קרובים בירושלים.

כשנילי חוזרת הביתה מחופשת הקיץ מתברר לה שאמה שהתה כל העת במוסד פסיכיאטרי סגור. אף על פי שנילי מנסה לשמור על אמה ולטפל בה כולל טיפול בכינים שנדבקה בהם במוסד, מצבה של פולה שוב מידרדר, וד"ר גרבר מזריק לה בכוח זריקת טשטוש והיא נשלחת שוב למוסד.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גילה אלמגור | פולה |  |
| אלכס פלג | נדב |  |
| ליאת פנסקי | נילי |  |
| איה וירוב | מאיה |  |
| אבנר חזקיהו | ד"ר גרבר | רופא משפחה |
| יצחק חביס |  | רופא במוסד |
| מירי פביאן |  | אחות במוסד |

קישורים חיצוניים
----------------

* "על חבל דק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "על חבל דק", באתר AllMovie (באנגלית)
* "על חבל דק", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "על חבל דק", באתר אידיבי
* "על חבל דק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "על חבל דק", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

| סרטי מיכל בת-אדם |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| רגעים (1979) • על חבל דק (1980) • בן לוקח בת (1982) • המאהב (1986) • אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב (1989) • אישה זרה (1993) • הדוד פרץ ממריא (1993) • איה: אוטוביוגרפיה דמיונית (1994) • אהבה ממבט שני (1998) • חיים זה חיים (2002) • ריטה שם זמני (2007) • מאיה (2010) • הדרך לאן (2016) |

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סנדרה של אלף התענוגות** (במקור: **Vaghe stelle dell'Orsa**) הוא סרט קולנוע מ-1965 בבימויו של לוקינו ויסקונטי. הסרט מהווה מעין מחווה לסיפורה של אלקטרה מן המיתולוגיה היוונית, ועוסק בנושאים של מוסר ואשמה. הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה.

שם הסרט
-------

הסרט הופץ במקור בישראל תחת השם "סנדרה", אך כיום מוכר יותר בשם "סנדרה של אלף התענוגות", שילוב של שמות ההפצה של הסרט בארצות הברית ("Sandra") ובבריטניה ("Of These Thousand Pleasures"). שמו המקורי של הסרט באיטלקית, "Vaghe stelle dell'Orsa", בתרגום חופשי "הכוכבים העמומים של הדובה הגדולה", נלקח מתוך פואמה מאת ג'אקומו ליאופרדי המצוטטת בסרט.

תוכן ותגובות
------------

הסרט עוסק בחזרתה של אישה בשם סנדרה לבית ילדותה באיטליה לאחר שנים רבות, יחד עם בעלה האמריקאי, לשם השתתפות בטקס זיכרון עבור אביה שנרצח בידי הנאצים במחנה ריכוז. שהייתה המחודשת בבית גורמת לפרקים בעייתיים מן ההיסטוריה המשפחתית לצוף מחדש: הקשר האינטימי של סנדרה עם אחיה סורל, שהוא ספק בעל אופי מיני, מעורר אי נוחות בבעלה, בעוד שהיא ואחיה מאשימים את אימם חולת הנפש ואת בעלה החדש בקשירת קשר שגרם למותו של אביהם.

זאב רב-נוף טען כי זכייתו של הסרט בפרס אריה הזהב היא מפתיעה משום שהוא לא מתייחס, אפילו בעקיפין, לבעיות של העולם ושל האדם המודרני ובמקום זאת מתמקד בנושא ה"שולי" של גילוי עריות. הוא כינה את הסרט "עוד פרנקנשטיין, או דרקולה, בצורה מקורית מאוד".

בהניו יורק טיימס נטען שבהמשך לסרטו הקודם של ויסקונטי, "הברדלס", הסרט עוסק בהתמוטטותו של "המעמד העליון" באירופה ומהווה "זעקה מיוסרת של פרידה מן העבר".

הבמאי מיכאל הנקה סיפר שהוא הוכה בהלם כשצפה בסרט, משום שזו הייתה הפעם הראשונה בה הוא נתקל בטיפול קולנועי בנושא האלימות שלא באופן ראוותני, אלא כפי שהיא במציאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנדרה של אלף התענוגות** בוויקישיתוף

* "סנדרה של אלף התענוגות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סנדרה של אלף התענוגות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סנדרה של אלף התענוגות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סנדרה של אלף התענוגות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זאב רב נוף, הכוכבים הקטנים של הדובה הגדולה, דבר, 27 במאי 1966
2. ↑  סנדרה (1965), הניו יורק טיימס (באנגלית)
3. ↑  ריאיון עם מיכאל הנקה, באתר filmfestivals.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n97053727
* WorldCat (עם LCCN): n97-053727

 |
**יצחק בן** (אבן) **קפרון** היה מדקדק יהודי שחי באל-אנדלוס במאה העשירית.

ביוגרפיה
--------

יצחק בן קפרון הוא תלמידו של מנחם בן סרוק. הוא נודע עקב ספר שכתב יחד עם יצחק בן גיקטילה (צר') ויהודה חיוג', כדי להגן על התיאוריות המדעיות של רבם כנגד דונש בן לברט. בתו נישאה למשורר יצחק בן חלפון (צר'), ממנו התגרשה.

עבודת אומנות
------------

יצירתו הגדולה של יצחק בן קפרון, היחידה הידועה כיום, הוא הספר השנוי במחלוקת נגד דונש בן לברט. דונש בן לברט הוציא לאחר פרסום ה"מחברת" של מנחם בן סרוק 180 התנגדויות, שם האשים אותו בחטא נגד הדקדוק כפי שלימד רב סעדיה גאון, והפצת רעיונות קראיים. בעקבות ניצחונו של דנאש, מנחם גורש מביתו של פטרונו רבי חסדאי אבן שפרוט, ומת זמן קצר לאחר מכן, לפני שהגיב לדונאש.

שלושת תלמידיו של מנחם כתבו ספר תגובה. יצחק בן קפרון היה הכותב הראשי של הספר. הספר מכיל הפרכה של 50 מטענותיו של דונש. תלמידיו של מנחם מאשימים אותו עוד בכך שהכניס השפעות זרות לעברית מקראית המעוותות אותה, והתאמתה לדקדוק הערבי. עם זאת, החיבור שהם עצמם כתבו נכתב בסגנון פרוזאי למחצה.

יהודה בן ששת (צר'), תלמידו של דונש, כתב תגובה תוקפנית לחיבור זה, והזכיר את מחבריו בשמם, ביניהם בן קפרון. יהודה הדביק לתלמידי מנחם כינויי גנאי, את יצחק בן קפרון הוא כינה גדי, עז, תיש ושעיר, כפירוש המלה 'קפרון' בלטינית. רבי משה אבן עזרא מדבר גם הוא על יצחק בן קפרון מסוים, שהוא ללא ספק זהה לבן קפרון של יהודה בן ששת.

הספר השנוי במחלוקת של חסידי מנחם התפרסם עם תגובתו של יהודה בן ששת (והמכתב ששלח מנחם לחסדאי בן שפרוט, שערך לראשונה שמואל דוד לוצאטו ב"בית העוזר" על ידי זלמן שטרן בשם "ספר תשובות תלמידי מנחם ותלמידי דונש". מהדורה נוספת הוכנה על ידי ס' בנבנטה רובלס.

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק בן קפרון, האנציקלופדיה היהודית.
* מלחמת השורשים, ד"ר ארי גייגר, הספרייה הווירטואלית של מטח.
* ספר תשובות תלמידי מנחם ותלמיד דונש, הספרייה הלאומית.
* יצחק אבן קפרון (המאה ה-10), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  וינה, 1870
2. ↑  תשובות דה לוס דיסציפולוס דה מנאם קונטרה דונש בן לברט, גרנדה, 1986

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007407076805171
* GND: 1221397672
* LCCN: nb2012021743
* VIAF: 264406559
* WorldCat: lccn-nb2012021743

 |
בית מלאכה לעיבוד שבבי עם כרסומות בצד ימין ומחרטות בצד שמאל
**עיבוד שבבי** הוא תהליך ייצור תעשייתי בו מוסר חומר מגוש של חומר גלם (עֻבָּד) ליצירת עצם כלשהו.

בשונה מעיבוד פלסטי בו מקנים לחלק צורה על ידי עיוות, בעיבוד שבבי משתמשים בגוש חומר גלם גדול דיו להכיל את המוצר הסופי כולו ובעזרת מכונות לעיבוד שבבי כגון מחרטות, כרסומות, מסורים, מקדחות ומשחזות מוסר עודף החומר ברמות דיוק המגיעות עד אלפית המילימטר.
בתהליך הסרת עודפי החומר משתמשים בכלים מיוחדים (ראשי מקדח, ראשי כרסום, מסורים וכדומה) המחוברים למכונות הנזכרות, והם בעלי צורות שונות המיועדות לשימושים מגוונים ולחומרי גלם רבים.

שיטות לעיבוד שבבי
-----------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
* חריטה
* כרסום
* השחזה
* קדיחה
* ניסור
* מירוק
* כבישה

### עיבוד בארוזיה חשמלית

תהליך המשמש בעיקר לייצור תבניות לתעשיית הפלסטיק. במקום לשחוק את מתכת התבנית באמצעים מכניים כקידוח או כרסום, מנמיכים באיטיות צורה רצויה כלשהי (העשויה לרוב מגרפיט או נחושת) אל עבר לוח מתכת עבה (בדרך כלל פלדה). צורה זו טבולה בנוזל אלקטרוליטי וטעונה במתח גבוה. הניצוצות החשמליים הנוצרים בין שתי האלקטרודות שוחקים את הפלדה במשך כמה שעות ויוצרים עליה את התבנית השקועה המדויקת של הצורה הרצויה.

נוח גם להשתמש בשיטה זו לשינוי צורתם של כלים מפלדה מחוסמת, שכן היא אינה דורשת חיסום מחדש.

חומרי גלם
---------

לא כל החומרים נוחים לעיבוד שבבי. עופרת למשל, אינה נוחה לעיבוד כזה מאחר שהיא יוצרת שבבים גדולים מאוד. הפליז, לעומת זאת, יוצר שבבים קטנים ועדינים ולכן הוא נוח מאוד לעיבוד שבבי. 
חומרים נפוצים לעיבוד שבבי הם: 

* אלומיניום - רך יחסית ונוח לעיבוד שבבי.
* פלדה - קשה יותר לעיבוד שבבי מאשר אלומיניום.
* פלדת אל-חלד
* ארד
* פליז
* עץ - חומר רך ונוח לעיבוד שבבי, בדרך כלל מעובד במחרטות ליצירת אביזרים גליליים כרגליות רהיטים, קתות וכדומה.
* MDF
* פוליאוריתן
* פלסטיק

ישראל
-----

ישראל היא יצרנית ויצואנית דומיננטית של כלים לעיבוד שבבי. עם החברות הישראליות העוסקות בתחום זה נמנות: ישקר, מפעל מתכת חניתה (חברה-בת של קנאמטל (Kennametal), ורגוס, כרמקס, יעקובוביץ חיים בע"מ ונוגה הנדסהיהב עיבוד שבבי.

ראו גם
------

* חיתוך בסילון מים
* עיבוד בזרימת חומר שוחק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיבוד שבבי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541040105171
* GND: 4055957-9
* LCCN: sh85079399
* NARA: 10647040
* NDL: 00565749
* NKC: ph126139

 |
שדה לפתית בגרמניה
**שמן קולזה** הוא שמן צמחי המופק מזרעים של זני צמח הלפתית העשירים בחומצת שומן ארוסית. שמן קולזה הוא שמן בצבע צהוב בעל טעם וריח נייטרלים יחסית, אשר הפך עם השנים לחלופה פופולרית במדינות רבות לשמני בישול אחרים בעלי כמות גבוהה יחסית של חומצות שומן בלתי רוויות, חומצות שומן מסוג אומגה 6 וחומצות שומן מסוג אומגה 3.

במהלך המאה ה-12 נעשה שימוש בשמן קולזה בתאורות הרחוב במדינות צפון אירופה, בעוד שהשימוש בשמן במזון החל במהלך אמצע המאה ה-19, אף על פי כן באותה העת לא זכה השמן לפופולריות רבה, משום שבאותה העת לא היה קונצנזוס על כך שלשמן קולזה עשויים להיות יתרונות בריאותיים על שמנים אחרים. לכן באותה העת נחשב שמן קולזה בעיני רבים למוצר באיכות נמוכה יחסית. במהלך מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש בשמן קולזה כדלק לכלי רכב ימיים עקב הקשיים בהשגת דלק ממקור מינרלי.

היצרניות העיקריות בעולם של שמן קולזה הן קנדה, סין, ארצות הברית, צרפת, הודו, פקיסטן, וגרמניה.

ראו גם
------

* שמן בישול
* שמן קנולה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שמן קולזה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563120405171
* GND: 4259393-1
* LCCN: sh85111414

 |
צמח הלפתית שממנו מופק השמן
**שמן קָנוֹלָה** (Canola) הוא שמן המופק מזרעי צמח לפתית, מזנים הדלים בחומצת שומן ארוסית; זאת בניגוד לשמן קולזה, המופק מזרעים של זני לפתית העשירים בחומצה זו. בשנת 2018 הופקו בעולם 24.6 מיליון טון שמן קנולה. המדינות המובילות בייצור שמן קנולה הן קנדה, סין וגרמניה שביחד מייצרות 44% מכלל היצור העולמי.

היסטוריה
--------

ניסיונות להפיק שמן מצמח הלפתית ידועים כבר מסוף המאה ה-19, אולם השמן שהופק היה בעל תכונות בעייתיות כגון חומציות גבוהה (ריכוז גבוה של חומצות שומן חופשיות שלא כחלק מטריגליצרידים). בקנדה הפיקו שמן מלפתית כבר ב-1936, למרות חסרונותיו הרבים.

בשנת 1968 התחילו לבצע בקנדה ניסויים שהתבססו על הכלאות בין זנים שונים של לפתית במטרה להשביח תכונותיו של שמן הלפתית. בשנות השבעים הצליחו להפיק שמן משופר עם חומציות נמוכה. שמן זה קיבל את השם קנולה (Canola), ראשי תיבות של המילים **Can**ada **O**il **L**ow **A**cid (שמן קנדי עם חומציות נמוכה). שם נוסף שקיבל השמן הוא LEAR - ראשי התיבות של "**L**ow **E**rucic **A**cid **R**apeseed" (שמן לפתית עם מינון נמוך של חומצת שומן ארוסית). שמן הקולזה מכיל מינונים גבוהים יותר של חומצת שומן ארוסית, צבעו כתום וטעמו חזק יותר והוא נפוץ בצרפת ובשווייץ. במינונים גבוהים מאוד חומצת השומן הארוסית עלולה להיות רעילה.

מינים
-----

המינים העיקריים של לפתית שמהם מפיקים את שמן הקנולה הם *Brassica napus* ו-*Brassica rapa*.

בריאות
------

מחקר שפורסם בשנת 2017 במגזין הרפואי "Scientific Reports" קובע כי שמן קנולה פוגע בתפקוד מוח ובזיכרון בקרב עכברים עם נטייה גנטית למחלה דמויות אלצהיימר.

אגדות אורבניות
--------------

החל משנת 1999 נפוצו באינטרנט אגדות אורבניות אודות הרעילות לכאורה של שמן קנולה, כולל קישור השמן למחלת הפרה המשוגעת. המקור לאגדות אלו נובע מכך ששמן המופק מלפתית הבר מכיל כמויות משמעותיות של חומצת שומן ארוסית הידועה כרעילה. עם זאת, הלפתית המבויתת המשמשת ליצור שמן הקנולה למאכל מכילה פחות מ-2% חומצת שומן ארוסית, רמה הנחשבת לבטוחה לצריכה על ידי בני אדם.

ההאשמות הופרכו כבר אז על ידי אתרים העוסקים בבריאות. האגדה זכתה לעדנה מחודשת בישראל לאחר כתבה של שרי אנסקי במעריב בשנת 2009. חלק מהכתבה מהווה עיבוד של מכתב שרשרת שהופרך כבר ב-2005 על ידי אתר האגדות האורבניות snopes.‏

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קנולה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שמן קנולה** |

* מיכל גילאון, דרך חיים, סויה, קנולה או זית - איזה שמן הכי בריא ולמה, באתר ynet, 6 במרץ 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  What is Canola?, Canola Council of Canada
2. ↑  אילן גטניו, מחקר: שמן קנולה מזיק למוח, באתר ישראל היום, 8 דצמבר 2017
3. ↑  Elisabetta Lauretti & Domenico Praticò, Effect of Canola Oil Consumption on Memory, Synapse and Neuropathology in the Triple Transgenic Mouse Model of Alzheimer’s Disease, **Scientific Reports**, Nature, 2017
4. ↑  Crismer values and erucic acid contents of rapeseed oils
5. ↑  ד"ר דין אדל: שמן קנולה: עוד קרבן של "מתיחת רשת" כתבה באתר healthcentral.com
6. ↑  שרי אנסקי, שמן מנוע, באתר nrg‏, 12 בדצמבר 2009
7. ↑  תיאור האגדה האורבנית באתר Snopes

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 01176455

 |
**יקיר (יקי) דסא** (נולד ב-4 בינואר 1955) הוא משורר וסופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

דסא נולד וגדל בעיר חיפה, בנם הצעיר של ניסים דסה ושל אורה לבית רבינו. בוגר תיכון הנדסאים בחיפה.

בגיל 16, בשל המצב הכלכלי הקשה בבית, פרש דסא מלימודיו והחל לעבוד בבית דפוס בעיר, עד גיוסו לצה"ל בשנת 1972.
במהלך שירותו שימש מדריך קשר בבסיס האם של המשטרה הצבאית, עד שחרורו בשנת 1975.

בשנת 1980, נרשם דסא ללימודי ערב בבית הספר בית ארדשטיין שבחיפה, בסיומם הוציא תעודת בגרות מלאה. במקביל ללימודיו, פרסם דסא ספרי שירה, את הספר "גומות" בהוצאת אור עם הוציא בשנת 1984, את הספר "נשים אחרות" בהוצאת עקד הוציא בשנת 1985 ואת הספר "ביקור עצמי" בהוצאת אל"ף הוציא בשנת 1986.

ספריו "נשים אחרות" ו"ביקור עצמי", זכו בסיוע של קרן עמו"ס ירושלים וספרו "ביקור עצמי" אף זכה בסיוע של קרן תרבות חיפה.
באותן השנים, ערך אירועי שירה בקפה ריץ המיתולוגי, שבמדרחוב נורדאו, חיפה.

בשנת 1987 עבר להתגורר בירושלים ולאחר שנולדו ילדיו, החל לכתוב ספרי ילדים שהודפסו ונמכרו במספר מהדורות.

דסא גרוש ולו 3 ילדים. מתגורר בעיר חיפה.

ספריו
-----

* **גומות**, הוצאת אור עם, 1984
* **נשים אחרות**, הוצאת עקד, 1985
* **ביקור עצמי**, הוצאת אל"ף, 1986
* **ברוגז שולם לעולם**, הוצאת לילך 1993
* **מעשה באצבעות**, הוצאת לילך 1995
* **פורים בגן שלנו**, הוצאת לילך 1998
* **סורגי הנפש**, הוצאת דרך המילים 2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יקי דסא** בוויקישיתוף
* הספרים של יקי דסא, באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  יקיר דסא - קו האושר / תחרות השיר המרגש 3, באתר אולפני שיר
2. ↑  עמוד סופר, באתר סימניה
3. ↑  יקיר (יקי) דסא, באתר דרך המילים
4. ↑  הספר גומות, באתר הוצאת אור-עם
5. ↑  הספר גומות, באתר סימניה
6. ↑  ביקורת על ספרו של יקיר דסא, באתר סופרים
7. ↑  ספרים חדשים: עיון ראשון , מעריב, 30 בינואר 1986
8. ↑  יקי דסא - סופר, באתר gayart
9. ↑  מעשה באצבעות, באתר גוגל בוקס
10. ↑  פורים בגן שלנו, באתר bookme

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007417624205171
* ISNI: 0000 0000 2825 0141
* LCCN: n86062017
* VIAF: 13790218
* WorldCat: lccn-n86062017

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יקי דסא"**.
פסלו של ראש הממשלה הראשון של ארובה, היהודי הני אימן
**הקהילה היהודית בארובה** שבאיים הקריביים, נוסדה אי שם במאה ה-16. המצבה העתיקה ביותר בבית הקברות היהודי העתיק באורנייסטאד נושאת את תאריך הפטירה 1563. עם זאת, רק כעבור כתשעים שנה, בשנת 1754 הקהילה היהודית באי התמסדה. משה שלמה הלוי מדורו, אשתו וששת ילדיו, קיבלו אישור מיוחד ממשפחת המלוכה ההולנדית להתיישב באי. מדורו ייסד את חברת הספנות מדורו ובניו. באי התיישבו יהודים אנוסים שנמלטו מספרד ומפורטוגל. בית הקברות היהודי החל לשמש באופן קבוע לקבורה בשנת 1837.

בשנת 1924 התיישבה באורנייסטאד, בירת ארובה, קבוצה גדולה של יהודים ממזרח אירופה, רובם מפולין, יחד עם קהילות מהולנד ומשפחות ספרדיות מסורינאם. כמרכז הקהילה, נפתח בנין הקאנטרי קלאב של הקהילה בשנת 1942, וארבע שנים לאחר מכן, עם הגעת ניצולים מהשואה, הוקמה הקהילה באופן רשמי.

כיום (דצמבר 2011) הקהילה כוללת כ-85 תושבים. בגלל ממדיה הקטנים של הקהילה כיום, התאחדו בה ספרדים ואשכנזים ויצרו תרבות משותפת. 

בית הכנסת במקום, בית ישראל, נבנה בשנת 1962 ונפתח ב-4 בנובמבר. הוא משתייך לחלק הליברלי בקהילה, הדומה ליהדות רפורמית או יהדות קונסרבטיבית. רב בית הכנסת הוא הרב ד"ר מריו גורביץ' שהיגר למקום מארגנטינה.

ראש הממשלה הראשון של ארובה, מיד לאחר קבלת האוטונומיה ב-1 בינואר 1986 היה היהודי הני אימן. אחיו הצעיר מייק אימן היה ראש הממשלה של האי עד 2018, גם הוא יהודי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הקהילה

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקהילה היהודית של ארובה, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
2. ↑  Beth Israel Synagogue באתר www.aol.com
3. ↑  The Virtual Jewish History Tour Aruba, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)

| יהדות אמריקה המרכזית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אל סלוודור • בליז • גואטמלה • האיים הקריביים (ארובה, קוראסאו) • האיטי • הונדורס • ניקרגואה • פנמה • קובה • קוסטה ריקה |

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פרח המדבר** (בגרמנית: **Wüstenblume**; באנגלית: **Desert Flower**) הוא סרט ביוגרפי גרמני משנת 2009, בבימויה של שרי הורמן. הסרט מספר את סיפורה של ואריס דירי, פליטה מסומליה שהפכה לדוגמנית צמרת באנגליה, ופעילה נגד השחתת איבר המין הנשי. הסרט מבוסס על האוטוביוגרפיה של דירי, ומככבות בו ליה קבדה וסאלי הוקינס.

עלילה
-----

ואריס נולדה למשפחת נוודים בסומליה. בגיל שלוש עברה השחתת איברי מינה, בתנאי שדה, ופיתחה בעקבות זאת זיהום, וחוותה כאבים עד שעברה ניתוח באנגליה בבגרותה. 

בגיל 13, ברחה מנישואי כפייה, והגיעה למוגדישו, לסבתה מצד אימה. הסבתא סידרה לה עבודה כמשרתת בביתו של השגריר הסומלי באנגליה, וואריס הגיעה יחד עם המשפחה ללונדון. כשפרצה מלחמת האזרחים, כעבור שש שנים, ואריס עמדה בפני גירוש חזרה לסומליה, ובמקום זאת החליטה לברוח. 

השנה היא 1987, ועם אנגלית מינימלית וחוסר מוחלט בכישורים חברתיים ואחרים, ואריס מסתובבת בלונדון, ופוגשת בחנות כלבו במרילין, רקדנית שעובדת שם כמוכרת. מרילין מציעה לוואריס - נטולת התעודות או סטטוס רשמי - מקום לחיות וסיוע במציאת מקום עבודה במסעדת המבורגרים. כשמגיע למסעדה הצלם הידוע טרי דונלדסון, הוא מציע לוואריס שתבוא להצטלם אצלו, וכל כך מתרשם ממנה שהוא מכיר לה את סוכנת הדוגמניות לוסינדה. 

ואריס מוצאת הצלחה בתחום הדוגמנות, אך עדיין נמצאת תחת איום של גירוש, ונכנסת לנישואים פיקטיביים עם ניל, שרת בפנסיון בו היא מתגוררת עם מרילין, כדי לקבל אישור עבודה. ניל בעצם מאוהב בוואריס, ומוציא עליה את האלימות הרגשית והפיזית שלו כשהיא לא מעוניינת ביחסים איתו.

למרות הצלחתה, ואריס ממשיכה לסבול פיזית ונפשית בשל המום שהוטל בה בילדותה. במהלך ראיון מסוג "הנוודת שהפכה לדוגמנית צמרת", היא מחליטה לספר את סיפורה האמיתי למראיינת. כשהסיפור מגיע לכותרות, ואריס ממשיכה לפעול נגד השחתת איבר המין הנשי. בסיום הסרט, היא נושאת דברים בפני מליאת האו"ם, וחושפת את המציאות הקשה של נשים וילדות במקומות שהמנהג הזה קיים. 

היא הייתה האישה הראשונה שדיברה על המנהג באופן גלוי, ובעקבות גילוייה, מזכ"ל האו"ם קופי ענאן בחר בה כשגרירת האו"ם בנושא, ובעקבות הפרסום והפעילות שבאה אחריו, מדינות רבות העבירו חוקים נגד השחתת איבר המין הנשי .

השחקנים
-------

* ליה קבדה - ואריס דירי
* סאלי הוקינס - מרילין
* קרייג פרקינסון - ניל
* מירה סיאל - פושפה פאטל
* אנתוני מאקי - הרולד ג'קסון
* ג'ולייט סטיבנסון - לוסינדה
* טימותי ספול - טרי דונלדסון
* סוראיה עומר-סקגו - ואריס בגיל 12
* תרזה צ'רצ'ר - האחות אן
* אקארט פריץ - ספייק
* פרשאנט פראבהקר - קאמי
* אנה הילגדיק - טילדה
* מאט קאופמן - מנהל המסעדה
* אמה קיי - קצינת ההגירה
* אלי - איש אירופאי
* ניק ראיו - נהג משאית
* רוברט רובלינו - בעלי בית הקפה
* כריס וילסון - פקיד השגרירות

פרסים
-----

* פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן 2009

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "פרח המדבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "פרח המדבר", באתר נטפליקס

* "פרח המדבר", באתר AllMovie (באנגלית)

* "פרח המדבר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "פרח המדבר", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "פרח המדבר", באתר Metacritic (באנגלית)

* "פרח המדבר", באתר אידיבי

* "פרח המדבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* שגיאות פרמטריות בתבנית:הארץ   
פרמטרי חובה [ 4 ] חסרים עכבר העיר, פרח המדבר - Desert Flower, באתר הארץ

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. 1 2  "BFI | Film & TV Database | WÜSTENBLUME (2008)". BFI. 2009-04-16. אורכב מ-המקור ב-2012-08-03. נבדק ב-2012-02-20.
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**עיר שמנה** (באנגלית: **Fat City**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת ספורט משנת 1972 בבימויו של ג'ון יוסטון, עם סטייסי קיץ', ג'ף ברידג'ס וסוזן טיירל בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי לאונרד גרדנר (אנ') והוא מבוסס על ספרו "עיר שמנה" משנת 1969.

הצילומים נערכו בסטוקטון (קליפורניה) כמו שמתואר גם בספר, עיר מוזנחת עם בעיית עוני, אבטלה, פשע ושכרות. העלילה היא על הקשיים בעולם האגרוף ומתארת קשר בין מתאגרף בסוף דרכו המקצועית למתאגרף צעיר.

סוזן טיירל הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

תקציר עלילה
-----------

בילי טולי (סטייסי קיץ') הוא מתאגרף בן 30 בסוף דרכו המקצועית. בעבר היה מתאגרף מצליח, השתכר יפה והיה נשוי. כשהקריירה שלו החלה לרדת, הוא מצא מפלט בשתייה ואשתו נטשה אותו. כעת הוא נמצא בחדר במלון מוזנח, קם בקושי בבוקר, שותה אלכוהול ולא יודע מה לעשות. לבסוף הוא מחליט להתאמן קצת במועדון ימק"א המקומי.

במועדון הוא מבחין בצעיר המתאמן במרץ על שק איגרוף. הצעיר מציג את עצמו בתור ארני מונגר (ג'ף ברידג'ס) בן 18. בילי מציע להתאגרף אתו ומגיע למסקנה שיש לו כשרון לאיגרוף הוא שולח אותו למאמנו בעבר, רובן (ניקולאס קולאסנטו).

בילי ממשיך לצרוך אלכוהול בבר שם הוא פוגש את אומה (סוזן טיירל), אשת בר אלכוהוליסטית שמבלה את רובה זמנה בבר לאחר שהחבר שלה ארל (קרטיס קוקס), נשלח למאסר. בין בילי ואומה מתנהל דו-שיח של אלכוהוליסטים עם עליות וירידות ולבסוף הוא עובר לגור בדירת החדר שלה.

רובן חושב שארני כשרוני אך ארני מפסיד כבר בקרב הראשון. בילי וארני כעת מובטלים והולכים לעבוד בחקלאות כדי להשתכר למחייתם (סצנה שמזכירה את ענבי זעם).

חברתו של ארני, פיי (קנדי קלארק), נכנסת להיריון. הם מתחתנים ונולד להם בן. ארני ממשיך באגרוף ומצליח. ארל חוזר מבית הכלא לאומה ובילי נזרק מהדירה. הוא מבקש מרובן להשתתף שוב בתחרות ורובן מסכים לאחר היסוסים.

בילי מתאגרף מול לוצרנו (סיקסטו רודריגז) ומנצח אותו אך רובן משלם רק 100 דולר. בילי עוזב אותו בכעס ופוגש ברחוב את ארני. שניהם נכנסים לשתות קפה בבר מסתכלים אחד בשני וכמעט לא מדברים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סטייסי קיץ' | בילי טולי | מתאגרף |
| ג'ף ברידג'ס | ארני מונגר | מתאגרף |
| סוזן טיירל | אומה |  |
| קנדי קלארק | פיי | בת זוגו של ארני |
| ניקולאס קולאסנטו | רובן | מאמן אגרוף |
| ארט ארגון | בייב | עוזר מאמן |
| קרטיס קוקס | ארל |  |
| סיקסטו רודריגז | לוצרנו | מתאגרף |

קישורים חיצוניים
----------------

* "עיר שמנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "עיר שמנה", באתר נטפליקס
* "עיר שמנה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "עיר שמנה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "עיר שמנה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "עיר שמנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לעיר שמנה, באתר יוטיוב
* הסבר על הסרט, באתר יוטיוב
* הסצנה הסופית שלך הסרט, באתר יוטיוב
* עיר שמנה, באתר TCM
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט. אם התכוונתם לסדרה, ראו פרינג' (סדרת טלוויזיה).
  
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**על הקצה** (בצרפתית: **Sur la planche**) הוא סרט דרמה מרוקאי-גרמני-צרפתי משנת 2011 שביימה וכתבה ליילה קילאני. הסרט מספר על שתי נשים צעירות, בדיה ואימאן, אשר עוסקות בלילות בזונות וממשכנות חפצים קטנים שהן מצליחות לגנבות מהלקוחות. חלומן של הבנות הוא לעבור ל״אזור החופשי״ של העיר, בו יוכלו למצוא עבודה ראויה במפעל טקסטיל.

הסרט הוקרן לראשונה במסגרת "שבועיים של הבמאים" בפסטיבל הקולנוע בקאן שנערך במאי 2011, ולאחר מכן הופץ ב-1 בפברואר 2012 בצרפת. שפות הסרט הן ערבית וצרפתית, ואורכו כ-110 דקות.

הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע של אנטליה, וקיבל שלושה פרסים בפסטיבל הסרטים של טאורמינה: הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר והשחקנית הטובה ביותר. בנוסף הסרט התחרה בפסטיבל הסרטים של אפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית של מילאנו.

תקציר העלילה
------------

הסרט מספר על שתי נשים צעירות, בדיה ואימאן, אשר חיות בקרב המוני העובדים שמאכלסים את העיר טנג'יר. ביום הן עובדות בבית חרושת לקילוף שרימפס, ובלילה מסתובבות בין בתי מלון בטיילת, עוסקות בזנות וממשכנות חפצים הקטנים שהן מצליחות לגנוב מן הלקוחות. חלומן הוא לעבור ל״אזור החופשי״ של העיר, תחום אירופאי מסוגר, שמור ועשיר יותר, ולמצוא עבודה ראויה יותר במפעל טקסטיל, תמורת משכורת חודשית ולא בקבלנות. לילה אחד הן פוגשות שתי נערות יפות בנות גילן שעובדות ב'אזור החופשי', המייצג עבור בדיה את החופש והחיים הטובים. יחד הן מתחילות לתכנן מזימות מסדר גודל גדול הרבה יותר מהגנבות הקטנות אליהן הורגלו, אך תוכניותיהן משתבשות והן שבות ומוצאות את עצמן במצב בו היו בתחילת הסרט.

השחקנים והדמויות
----------------

* **סופיה עיסאמי** - בדיה
* **שרה בטואי** - אסמה
* **מונה בחמד** - אימאן
* **נוזה אקל** - נוואל

פרסים
-----

* פסטיבל הקולנוע של אנטליה: הסרט הטוב ביותר
* פסטיבל הסרטים של טאורמינה: הסרט הטוב ביותר
* פסטיבל הסרטים של טאורמינה: הבימוי הטוב ביותר
* פסטיבל הסרטים של טאורמינה: השחקנית הטובה ביותר

קישורים חיצוניים
----------------

* "על הקצה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "על הקצה", באתר AllMovie (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marocaines énervées sur la planche, באתר lemonde ‏, 20 במאי 2011
2. ↑  על הקצה, באתר CINEMAFRICA
3. ↑  על הקצה, באתר "הבמה"