recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בהלכה, קיימים דינים מיוחדים לאדם המוגדר כ**חולה** מבחינה הלכתית, ובהן פטור ממצוות עשה מסוימות או הקלה בהן, וכן היתר לעבור על מצוות לא תעשה מסוימות. קיימות דרגות שונות ל"חולה", החל מכאב קל, וכלה במצב של פיקוח נפש, ודיניהם משתנים לפי מצב החולה. באופן כללי "חולה" מתייחס למצב בו אדם נחלה בכל גופו או שאף קיימת סכנה לחייו.

גדרו
----

ההגדרה ההלכתית של "חולה" היא מצב בו האדם תשוש בכל גופו עד שאינו מסוגל ללכת ברגליו. קיימת הבחנה, המוכרת בעיקר בהלכות שבת, בין חולה שיש בו סכנה לבין חולה שאין בו סכנה.

דינו
----

קיימות מספר מצוות מהן נפטר החולה, או שקיימת הקלה עבורו בהן, וכדלהלן.

### שבת

 ערך מורחב – **רפואה בשבת**  

קיימים מספר אופנים שהתירו בהם לחלל את השבת עבור חולה.
שתי מחלקות עיקריות קיימות בדיני חולה בשבת:

* חולה שיש בו סכנה – מצווה לחלל עליו את השבת, משום פיקוח נפש.
* חולה שאין בו סכנה – אין מחללים עליו את השבת במלאכות האסורות מהתורה, אך הותרה לגביו אמירה לנוכרי שיעשה בעבורו מלאכה האסורה מהתורה, דבר האסור מדרבנן (לדוגמה, אמירה לגוי להדלקת נר לצורך החולה).

### פטור מקיום מצוות

החולה פטור הוא מקיום מספר מצוות עשה, כמו ישיבה בסוכה, עלייה לרגל, הנחת תפילין ועוד.

### אבלות והמסתעף

 ערך מורחב – **אבלות (יהדות)**  

דיני האבלות של חולה קלים משל שאר אדם.
ככלל, החולה בימי אבלותו, אסור לו להחמיר לנהוג אבלות בדבר שיקלקל בריאותו, ואפילו הוא חולה שאין בו סכנה, ורק במנהגי אבלות שלא שאין בהם חשש שיזיקו לבריאותו – יכול לנהוג בהם.
בין הדברים שהוזכרו שבהם ניתן להקל לחולה: אין אצלו דין קריעה; אין בוכים על המת ואין מספידים אותו בפני החולה, שלא יישבר לבו; אלו המנחמים בנוכחותו, יש להשתיק אותם; החולה – אף אם אין בו סכנה – מותר בנעילת נעליים מעור; אם החולה או הרופא סוברים שהרחצה באמבטיה תחזק את בריאות החולה, מותר לו להתרחץ אף במים חמים; מותר לחולה לשבת על גבי כר קטן, וכן אינו צריך לישן על גבי הקרקע בימי אבלותו.

ראו גם
------

* ביקור חולים

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "חולה", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, יורה דעה, סימן של"ז, סעיף ג'; רבי שלמה הכהן (רב), שו"ת **בנין שלמה**, סי' מ"ז. וראו רבי אליעזר יהודה וולדנברג, **אבן יעקב**, סי' ל"ט.
2. ↑  על הרחבה בדינים אלו ועל דינים נוספים, ראו בערך אבלות ובערכים המקושרים.
3. ↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן של"ז, סעיף א', ובש"ך שם סק"א. וראו גם: הגאון מווילנה, **ביאור הגר"א**, יורה דעה, שם, סק"א; רבי יקותיאל יהודה גרינוולד, **כל בו** על אבלות, עמ' 17, בשם שערי דעה.
4. ↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן של"ז, סעיף א'. וראו אנציקלופדיה תלמודית, ערך חולה, הע' 194.
5. ↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן של"ז, סעיף א'. וראו בביאור הגר"א שם.
6. ↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן שפ"א, סעיף ב'; ש"ך על יורה דעה שפב ס"ק א.
7. ↑  רבי יחיאל מיכל טוקצינסקי, **גשר החיים**, חלק א', פרק כ"א, סי' ג', אות א'.
8. ↑  ש"ך על יורה דעה שפז, א; הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, יורה דעה, סימן של"ז, סעיף ג'.
9. ↑  ש"ך על יורה דעה שפז ס"ק א.
**אליפות וימבלדון 1885** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-4 ביולי והסתיימה ב-17 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרות זוגות גברים. בכל הקטגוריות מנצחי אליפות וימבלדון 1884 הצליחו להגן על התואר.

בתחרות בנוסף לטניסאים בריטים, בתחרות זוגות השתתף טניסאי מארצות הברית.

התחרות
------

### תחרות הגברים

האחים רנשו: ויליאם רנשו בשמאל וארנסט רנשו בימין
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון 14 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני המנצח של השלב הראשון נפגש עם האלוף-משנה שעברה.

כל המשתתפים חולקו לשני בתים (8 ספורטאים בעליון ו-6 בתחתון). המנצחים נפגשו בגמר מתמודדים.

המנצח של השלב הראשון היה הטניסאי בריטי הרברט לאופורד (כמו בשנה הקודמת). ארנסט רנשו הודח על ידיו בגמר מתמודדים. ויליאם רנשו ניצח את משחק הסיום ב-4 מערכות. בכך הוא זכה באליפות החמישית ברציפות. במשחק זה נכחו 3,500 צופים.

### תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 10 טניסאיות. בניגוד לתחרות הגברים, מנצחת אליפות וימבלדון 1884 הייתה צריכה להתחרות לצד יתר הטניסאיות. במשחק הגמר מנצחת התחרות של שנה שעברה, מוד ווטסון, נפגשה עם בלאנש בינגלי וניצחה אותה בשתי מערכות.

### תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 11 זוגות, כולל הזוג שכלל טניסאי אמריקאי, שהודח בחצי הגמר. במשחק הגמר האחים רנשו ניצחו זוג בריטי אחר ב-3 מערכות. בכך ויליאם רנשו זכה במקום הראשון בתחרות נוספת לתחרות הגברים, ובסך הכל הוא זכה בפעם השביעית במקום הראשון בתחרות וימבלדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של אליפות וימבלדון
* תוצאות משחקי גברים
* תוצאות משחקי זוגות
* תוצאות משחקי נשים

| אליפות וימבלדון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • ~~1915~~ • ~~1916~~ • ~~1917~~ • ~~1918~~ • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • ~~1940~~ • ~~1941~~ • ~~1942~~ • ~~1943~~ • ~~1944~~ • ~~1945~~ • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • ~~2020~~ • 2021 • 2022 • 2023 |

 |
**מארי-אנטואנט גי-סטפאן** (בצרפתית: **Marie-Antoinette Guy-Stéphan** ‏ 18 בנובמבר 1818 - 20 באוגוסט 1873) הייתה רקדנית, ששיחקה בתיאטראות ספרד בין 1843 ל-1851.

ריצ'רד פורד, סופר מסעות, הגיע לספרד בשנת 1830 וכתב על היריבות בין גי-סטפאן למריה בראמבייה, מומחית לדוניצטי ורקדנית ראשונה בבית האופרה לה סקאלה במילאנו.

גי-סטפאן רוקדת את "לה בולראס דה קאדיס" בלונדון 1843
גי-סטפאן הופיעה לראשונה במדריד בשנת 1840 ובסביבות 1844 רקדה בתפקיד הראשי בהפקה הראשונה של ז'יזל בספרד. היא רקדה במספר רב של יצירות מאת מריוס פטיפה ולעיתים קרובות כבת-זוגו לריקוד. בשנת 1853 עברה לפריז והופיעה לראשונה באופרה של פריז ב-Aelia et Mysis מאת ז'וזף מאזילייר.בערך באותה תקופה הופיעה גם בתיאטר ליריק ובתיאטר דה לה גאיטה. בין התפקידים שיצרה Néméa, ou l'Amour vengé ב-1864, מאת ארתור סן-לאון.

סיריל ו. בומון צייר תמונה בעקבות ג'. ה. לינץ', של גי-סטפאן רוקדת את "לה בולגראס דה קאדיס" מתוך הבלט דיברטיסמאן "ל'אורור" בתיאטרון הוד מלכותה בלונדון בשנת 1843 (הציור מוצג עכשיו באוסף של מוזיאון ויקטוריה ואלברט) ותחריט של גי-סטפאן רוקדת באותו בלט התפרסם ב"לה אילוסטרסיון" ב-23 במרץ 1850. יש גם דאגרוטיפ, שבו נראית רקדנית עם קסטנייטות, אשר זוהתה כמארי גי-סטפאן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארי גי-סטפאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גוגל בוקס, הספד. רקדנית האופרה מארי גי-סטפאן מתה בבריסל בגיל 55. (בצרפתית)
2. ↑  אן קומייר ודבורה כלזמר, "מילון של נשים ברחבי העולם: 25,000 נשים במהלך הדורות" הוצאת תומסון-גייל, 2007, isbn=9780787675851 כרך 1, עמ' 1176
3. 1 2 3  קומייר וכלזמר
4. ↑  V&A website מארי גי-סטפאן בציור של לינץ', אתר מוזיאון ויקטוריה ואלברט
5. ↑  הספרייה הלאומית של ספרד, "מאדאם גי-סטפאן בבלט "לה אורורה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1238649645
* VIAF: 8390162906496578110009
* WorldCat: viaf-8390162906496578110009

 |
**רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים: החלטות בתנאי משבר** הוא ספר היסטוריה פופולרית ישראלי מאת מיכאל הרסגור ואהוד פוקס. הספר מנסה לבחון את תורת קבלת ההחלטות באמצעות בחינת שורה של אירועי מפתח היסטוריים מנפוליאון בונפרטה ועד מבצע עופרת יצוקה. הספר בולט בשל סגנונו הקליל והקולח.

מבנה הספר
---------

הספר בוחן שמונה אירועים בהיסטוריה, ומנתח את אישיותם והחלטותיהם של הדמויות הפעילות בהם. ארבעת הפרקים הראשונים בספר עוסקים בסכסוך הגרמני-צרפתי. הפרק הראשון מתאר את קרב ינה-אאורשטדט בשנת 1806, אשר בו הביס הגרנד ארמה בפיקודו של נפוליאון בונפרטה את הצבא הפרוסי תבוסה ניצחת. הפרק השני מתאר את מלחמת צרפת–פרוסיה, אשר בה, השילוב של הדיפלומטיה הפעלתנית של אוטו פון ביסמרק וגאונותו הצבאית של הלמוט פון מולטקה הזקן גרמו לחורבנה של הקיסרות הצרפתית השנייה. הפרק השלישי מתאר את הקרב הראשון על המארן במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר בו בלמו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של ז'וזף ז'ופר את צבא הקיסרות הגרמנית. הפרק הרביעי מתאר את המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ב-1940, אשר בה כבש הוורמאכט את צרפת תוך זמן קצר. שני הפרקים שלאחר מכן עוסקים גם הם במלחמת העולם השנייה. מתואר כיצד בלמה ברית המועצות בהנהגתו של סטלין את הצבא הגרמני בקרב על מוסקבה, ומנגד מוקדש פרק לחלקה של פינלנד במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן מוקדש פרק לקרב בול ראן הראשון במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. הפרק האחרון עוסק במספר אירועים מתולדות מדינת ישראל.

סגנון וביקורת
-------------

סגנון הספר מזכיר באופן כללי את סגנון ספריה של ברברה טוכמן, וכן את תוכנית הרדיו שעה היסטורית שאותה הנחה הרסגור. הספר כתוב בשפה קולחת ובהירה ושוזר פרטי מידע סנסציוניים וקטעי הומור, שנועדו, על פי עדות המחברים בהקדמה להחזיק "את קוראינו ערים עוד כמה דקות". עם זאת, הועלו ביקורות על אי-דיוקים ומסקנות שגויות שהועלו בספר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים** |

* רגעים היסטוריים ורגעים היסטוריים, באתר סימניה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  יצחק נוי, "רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים: החלטות בתנאי משבר" מאת מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2011
2. ↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, **רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים**, הוצאת דביר, 2010, עמ' 12
**פקופטריס** (שם מדעי: *Pecopteris*; מיוונית: "pekin" - מסרק, "pteris" - שרך, עקב המבנה המשונן של העלים הדומה ל"שיני" מסרק) הוא סוג פרהיסטורי של שרך מהסדרה הקיימת מארטים, שהתקיים בין הקרבון לפרם.

צמח זה הוא קרובו של השרך הנכחד פסרוניוס שדמה לעץ במראהו, אם כי צורת העלים שלו דומה גם לעלי תת-המחלקה Polypodiidae או של צמחי זרע מהקבוצה הפוליפלטית Pteridospermatophyta.

צמחים אלה הופיעו במשך הדבון אך שגשגו בעיקר במשך הקרבון ובעיקר קרבון פנסילבני. הם נכחדו במשך הפרם, אז החלו להיכחד הביצות עשירות החמצן עקב יובש וירידת טמפרטורות נרחבת.

עד ל-1997 סיווגו בסוג זה בין 250 ל-300 מינים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פקופטריס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Taylor, Thomas N; Taylor, Edith L; Krings, Michael (2009). Paleobotany: The biology and evolution of fossil plants. מסת"ב 978-0-12-373972-8.
2. ↑  "Pecopteris fossils". Earth Sciences Museum. 2013-12-19. Retrieved 2021-02-14.
3. ↑  "Research Training Program". Archived from the original on 2008-04-24. Retrieved 2008-05-03.
**דסיור מפוספס** (שם מדעי: ***Myoictis*** - אטימולוגית: נמייה-עכברית) הוא סוג של טורף כיס קטן וססגוני דמוי נמייה קטנה ממשפחת נמיות הכיס, הכולל 4 מינים החיים ביערות הגשם של האי גינאה החדשה אשר בשליטת פפואה ואינדונזיה. כל מיני הדסיור המפוספס קרויים על שמם של זואולוגים וחוקרי טבע.

טקסונומיה
---------

דגימות של הדסיורים המפוספסים נאספו על ידי נוסעים מערביים בגינאה החדשה כבר ב-1828, אך בתחילה הם שויכו לסוג פסקוגל; הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1858 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, שקיבל דגימה מגינאה החדשה וחשב שמדובר בטקסון מונוטיפי; בהמשך, התברר שיש להוסיף לסוג החדש שני מינים נוספים שהתגלו עוד קודם לכן אך סווגו כפסקוגלים. הטקסונומיה ומעמד המינים של מיני הדסיור לא היו ברורים דיים עד תחילת המאה ה-21, ורק בשנת 2005 נקבע סופית מעמדם על ידי הזואולוגית פטרישיה וולי שחקרה את האנטומיה והגנטיקה של הדגימות שנאספו במשך השנים וגילתה אגב כך מין רביעי הקרוי על שמה.

אנטומיה
-------

הדסיור המפוספס הוא טורף כיס ססגוני למדי: הפרווה שלו בצבע חום בהיר או כהה בהתאם למין, והראש כתום או אדמדם בוהק. למרבית המינים, המותניים, הצלעות ופלג הגוף האחורי בצבע כחלחל-כסוף, והבטן צהבהבה או אפורה. לאורך הגב, ישנה למרבית המינים רצועה עבה בצבע חום בהיר, צהבהב או קרם, אשר לאורכה שלושה פסים אנכיים ועבים בצבע שחור. לדסיור המפוספס מבנה גוף צר וגמיש, ראש מחודד, וזנב ארוך ושעיר במיוחד שעוביו וצבעו האדמוני משתנים בין המינים. יש לו אוזניים קצרצות ועגלגלות, עיניים גדולות, ורפידות בולטות על כפות הרגליים הדקיקות. אורך הגוף של הדסיורים המפוספסים נע בין 17 ל-25 ס"מ, אורך זנבם 15–23 ס"מ ומשקלם כ-200 גרם.

ביולוגיה
--------

הדסיורים המפוספסים אנדמיים כאמור לגינאה החדשה, אך הם מצויים גם במספר איים קטנים נוספים ליד גינאה. הם חיים ביערות גשם טרופיים לאורך רכסי ההרים והעמקים, וניתן למצוא אותם בגבהים של 1,600-650 מטר מעל פני הים. הם מסוגלים לטפס על עצים, אך חיים וצדים על הקרקע בעיקר. הדיווחים הסותרים של הזואולוגים אודות שעות הפעילות של הדסיורים, עשויים להצביע על כך שחלקם פעילי יום וחלקם פעילי לילה. אין מידע רב אודות האקולוגיה והביולוגיה של הדסיורים המפוספסים, ועל פי המידע הזמין, נראה שהם אינם חופפים זה לזה. התזונה שלהם כוללת חרקים, חסרי חוליות ועכבישאים, לצד עכברים, חולדות קטנות, לטאות, עופות קטנים ואולי גם חסילונים החיים במים מתוקים. לנקבת הדסיור 4–6 פטמות בהתאם למין; הכיס שלה הוא למעשה קפל עור אשר אינו מפותח דיו כאצל הקנגורו.

מינים
-----

* דסיור מפוספס מולר (*Myoictis melas*) - המין הנפוץ בסוג. מצוי בצפון, מרכז ומערב גינאה החדשה, ובאיי ראג'ה אמפט.
* דסיור מפוספס וולאס (*Myoictis wallacii*) - מצוי בדרום גינאה החדשה ובאיי ארו.
* דסיור מפוספס טייט (*Myoictis wavicus*) - אנדמי לצפון רכס אואן סטנלי במערב גינאה החדשה.
* דסיור מפוספס וולי (*Myoictis leucura*) - אנדמי לדרום ומערב רכס אואן סטנלי במערב גינאה החדשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דסיור מפוספס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* ‏ תמונות ומידע מפורט אודות מיני הדסיור המפוספס, מתוך מחקרה של הזואולוגית פטרישיה וולי.
אוניית המעפילים אקסודוס בנמל חיפה (יולי 1947). צילום של פרנק שרשל
משה שרת חותם על מגילת העצמאות. צילום של פרנק שרשל
פצוע ישראלי מטופל בקרב יד מרדכי. צילום של פרנק שרשל
**פרנק שרשל** (באנגלית: **Frank Scherschel**;‏ 1907 – 23 במאי 1981) היה צלם אמריקאי. שרשל, שעבד במשך שנים רבות עבור המגזין לייף, התפרסם בזכות צילומיו ממלחמת העולם השנייה. שרשל ליווה והנציח את מאבק הישוב העברי להקמת מדינת ישראל ותמונותיו הנציחו אירועים בהעפלה ובמלחמת העצמאות בצורה אוהדת לצד הישראלי.

ביוגרפיה
--------

ב-1926 החל שרשל לצלם עבור העיתון "מילווקי ג'ורנאל" (Milwaukee Journal) ועבד בו עד שנת 1942, בה עבר לעבוד במגזין לייף. הוא צילם עבור לייף את המערכה באוקיינוס השקט ואת הלחימה באירופה המערבית ושחרור פריז. פרויקטים נוספים שעשה שרשל עבור לייף היו: נישואי הנסיכה אליזבת השנייה ב-1947, יהדות ג'רבה בתוניס, ועידת המפלגה הדמוקרטית האמריקאית ב-1956, חקלאות שיתופית בצ'כוסלובקיה, סיקור של דמויות כמו וינסטון צ'רצ'יל (מספר פעמים), מיס ון דר רוהה ואספנית האמנות פגי גוגנהיים ותחרויות ספורט שונות כגון: מרוץ האופניים טור דה פראנס, מרוץ המכוניות 24 השעות של לה-מאן, אגרוף, בייסבול, פוטבול ואפילו תחרות בגידול זקנים שנערכה במישיגן. גם אחיו, ג'ו, היה צלם מקצועי שעבד עבור "לייף".

לאחר מלחמת העולם השנייה ביקר שרשל מספר פעמים בארץ ישראל והנציח את מאבק היישוב העברי להקמת מדינת ישראל. הוא צילם את הגעתה של אוניית המעפילים אקסודוס ולאחר מכן, את הכרזת העצמאות, קרב יד מרדכי, הפצצת התחנה המרכזית בתל אביב על ידי חיל האוויר המצרי ועוד מקומות ואירועים במלחמת העצמאות.

ב-1950 העניקה לו ההתאחדות הלאומית (האמריקאית) לצלמי עיתונות פרס על מצוינות לזכר ג'וזף ספראגו (Joseph A. Sprague). ב-1955 היה שרשל אחד ממאות הצלמים שצילומיהם הוצגו בתערוכת הצילום ההיסטורית, "משפחת האדם", שהוצגה תחילה במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק ולאחר מכן הוצגה ברחבי העולם.

ב-1962 היה שרשל הממונה על מעבדת הצילום של סוכנות המידע האמריקאית (אנ') בוושינגטון. ב-1972 הוא פרש ושב לעיר מגוריו, בראבו (אנ') שבוויסקונסין ופתח שם חנות לצורכי צילום. הוא נפטר ב-1981 בהיותו בן 74.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנק שרשל** בוויקישיתוף
* פרנק שרשל, אתר מגזין "לייף" (באנגלית)
* Frank Scherschel, Photographer For Life Magazine, Is Dead at 74, אתר הניו יורק טיימס, 25 במאי 1981 (באנגלית)
* סדרה 1 של צילומי ארבעה צלמים של מגזין "לייף", ובהם פרנק שרשל, במלחמת העצמאות
* סדרה 2 של צילומי מגזין "לייף" במלחמת העצמאות

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Before and After D-Day: Rare Color Photos, מצגת באתר "לייף"
2. ↑  Elizabeth and Philip: Photos From the Royal Wedding, 1947, מצגת באתר "לייף"
3. ↑  אוסף מצילומיו של שרשל את קהילת יהודי ג'רבה (תוניס) ב-1955
4. ↑  Architect Mies van der Rohe and the Poetry of Purpose
5. ↑  Tour de France ’53: Rare Photos of a Sport Spectacle

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* PIC: 5041
* RKD: 391262

 |
פסל לזכרו של בלריני בסן מיניאטו (תחתית)
**פרנקו בלריני** (באיטלקית **Franco Ballerini**‏; 11 בדצמבר 1964 - 7 בפברואר 2010), היה רוכב אופניים איטלקי.

בלריני, שהיה מבולטי הרוכבים במרוצים החד-יומיים בסוף שנות ה-80 ובשנות ה-90 של המאה העשרים, היה מאמן נבחרת איטליה באופני כביש בשנות האלפיים והצליח לגבש את הנבחרת המפולגת שזכתה בהדרכתו בארבע אליפויות עולם ובמרוץ כביש אולימפי אחד. בלריני נהרג בתאונת דרכים בעת ששימש נווט במרוץ מכוניות מסוג ראלי.

קריירה כרוכב
------------

בלריני נולד בפירנצה. הפך למקצוען בשנת 1986 עת הצטרף לקבוצת "מאניפלקס". הישגו הבולט הראשון היה ניצחון במרוץ החד-יומי "טרה ואלי וארזינה" ב-1987. ב-1990, במדי קבוצת "דל טונגו", ניצח בשני מרוצים חד יומיים יוקרתיים: ג'ירו דל פיימונטה ופריז - בריסל ובקטע ה-14 בג'ירו ד'איטליה באותה שנה. שנה לאחר מכן הצטרף לקבוצה החזקה "GB-MG מליפיצ'ו", שהפכה בשנים שלאחר מכן ל-"מאפיי-GB". בעזרת הקבוצה עטורת הכוכבים החל להתבלט כאחד מהמועמדים המובילים במרוץ החד-יומי היוקרתי ביותר, פריז - רובה. ב-1993 נכנע בלריני על קו הסיום בוולודרום ברובא לרוכב הצרפתי ז'ילבר דוקלו-לאסאל וסיים שני. שנה לאחר מכן סיים שלישי וב-1995 ניצח בפריז - רובא כשחצה את קו הסיום לבדו, בפער של 1:56 דקות מאנדריי צ'מיל שסיים שני. ב-1996 סיים חמישי וב-1998 ניצח בלריני שנית בפריז - רובא, גם הפעם לבדו, בפער של 4:16 דקות מאנדראה טאפי שסיים שני.

ב-2001 היווה מרוץ פריז - רובא את מרוץ הפרישה שלו וכשחצה את קו הסיום (במקום ה-32) הוא חשף מתחת לחולצת הרכיבה שלו חולצה נוספת עליה התנוססו המילים "Merci Roubaix" ("תודה רובא").

במרוץ פריז-רובא של 2010 הודיעו המארגנים כי הרוכב האיטלקי הראשון שיחצה את קו הסיום יקבל אבן פאב'ה ממסלול המרוץ כפרס לזכרו של בלריני. בפרס זכה פיליפו פוצאטו.

קריירה כמאמן
------------

זמן לא רב אחרי פרישתו מרכיבה במרוצים באפריל 2001, מונה בלריני כמאמן נבחרת אופני הכביש של איטליה. בשנים שלפני מינויו סבלה נבחרת איטליה, שנחשבה כחזקה בעולם, מחוסר לכידות קבוצתית, דבר שהתבטא בכישלונות חוזרים ונשנים בניסיונותיה לנצח באליפות העולם (ניצחונם האחרון של האיטלקים היה, באותה עת, ניצחונו של ג'אני בוניו ב-1992).

בלריני השכיל לאחד את הנבחרת האיטלקית סביב רוכב מטרה אחד במרוצי אליפות העולם. תחילה בנה את הנבחרת סביב מריו צ'יפוליני שניצח באליפות העולם ב-2002 , ולאחר מכן סביב פאולו בטיני שניצח במרוץ הכביש באולימפיאדת אתונה (2004) ובאליפויות העולם ב-2006 וב-2007. באליפות העולם של 2008 נחשב בטיני כמוביל הנבחרת האיטלקית, אך חברו לנבחרת, אלסנדרו בלן, היה זה שניצח במרוץ. גם במרוצי אליפות העולם בהם נכשלה הנבחרת האיטלקית, היא הפגינה בדרך כלל רכיבה מלוכדת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנקו בלריני** בוויקישיתוף

* פרנקו בלריני, באתר Cycling Archives
* פרנקו בלריני (1964 - 2010) (באנגלית)
* דף תמונות של בלריני, אתר צלם הספורט רוברטו בטיני

הערות שוליים
------------

1. ↑  צילום של רוברטו בטיני
2. ↑  ידיעה מאתר מרוץ פריז-רובא
3. ↑  תפקיד מאמן לאומי באופניים הוא מצומצם בצורה ניכרת מתפקיד המנהל הספורטיבי בקבוצות המסחריות הרגילות. תפקידו המרכזי של המאמן הלאומי מתמצה בבחירת הרוכבים שירכיבו את הנבחרת ובקביעת הטקטיקה למרוץ.
4. ↑  צילום של רוברטו בטיני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1217128026
* ICCU: UBOV987980
* ISNI: 0000 0001 2279 9990
* LCCN: no2006017851
* VIAF: 53896549
* WorldCat: lccn-no2006017851

 |
**ארגון טודט** (בגרמנית: **Organisation Todt**, או בראשי תיבות **OT**; שמו של הארגון נהגה **טוֹט**; השם מופיע בעברית גם בכתיב **ארגון טוט**) היה ארגון ממשלתי בגרמניה הנאצית, שהוקם בשנת 1933. הארגון תכנן, ניהל ובנה מיזמי בנייה גדולים, בעלי חשיבות אסטרטגית. הארגון נקרא על שם מייסדו, פריץ טודט, המפקח על הדרכים ושר החימוש והתחמושת בגרמניה הנאצית. לאחר מותו של המייסד ב-1942, בהתרסקות מטוסו, מונה אלברט שפר לתפקיד. 

הארגון השתמש בפועלי כפייה, אסירים ממחנות ריכוז ושבויי מלחמה משטח הכיבוש הנאצי. בשיא פעילותו היה הארגון אחראי ל-1,300,000 איש שפעלו במסגרתו, מתוכם מיליון עובדי כפייה. ב-1941 עקב קשיים שהתגלו במהלך מבצע ברברוסה הוקמו יחידות ניידות של הארגון שליוו את הכוחות הלוחמים.

מבנה הארגון
-----------

סרט זרוע של עובד הארגון
הארגון היה בנוי כגוף צבאי. בראש כוחות המשימה עמדו מפקדים שנקראו "פרונטפירר". בראש היחידות הבסיסיות שהרכיבו כוח משימה יחיד, עמד מפקד שתוארו היה "באופירר". אנשי הארגון לבשו מדים. רק לאזרחים גרמנים שהוגדרו על פי חוקי הגזע כטהורים מותר היה ללבוש את מדי הארגון. לארגון התגייסו אף עובדים זרים (Frontarbeiter) שנשבעו אמונים לגרמניה הנאצית ומנהיגה. עובדים אלו לבשו סרט דרגה על זרועם וסמל נאצי על כובעם. קבוצה נוספת שלא נדרשה להישבע אמונים הייתה מורכבת מבני עמים אחרים (Einsatzarbeiter). עובדים אלו הוכנסו ליחידה שהוגדרה כיחידת מתנדבים. קבוצה זו לבשה סרט זרוע חום בלבד. מעבר לכך השתמש הארגון בפועלי כפייה.

מיזמי בנייה עיקריים
-------------------

לפני המלחמה סייע הארגון מ-1933 ועד 1941 בהקמת הרייכסאוטובאן (Reichsautobahn), מערכת הכבישים המסועפת בגרמניה. בין השנים 1938 ועד 1942 הארגון הקים בין השאר את מערכת הביצורים בגבול גרמניה-צרפת, ששמה "החומה המערבית" ומאוחר יותר, החל משנת 1942, את "החומה האטלנטית". הארגון אף בנה את "החומה הדרומית-מזרחית".

הארגון הקים את המפעל התת-קרקעי הענק בו ייצרו ציוד צבאי חשוב ("המיטלוורק") ושדות תעופה תת-קרקעיים (שדות יגר). מיזמי הבנייה התת-קרקעיים היו חשובים עד מאוד ליציבות המאמץ המלחמתי הגרמני שנפגע מהפצצות אוויריות של בעלות הברית. בעת מבצע ברברוסה בנה הארגון את התשתית התחבורתית שהיוותה בסיס לוגיסטי למבצע. לצורך המבצע הוקמו 20 כוחות משימה (Einsatzkommando) ניידים. לתוכנית להקמת יחידות ניידות חמושות ניתן השם "מבצע יעקב" (Einsatz jacob). היחידות היו אמורות לשפץ ולבנות מחדש את מערכת הכבישים והרכבות ההרוסה, בשטח שנכבש. מבצע זה נחל קשיים רבים ונחשב לכישלון יקר.

לקריאה נוספת
------------

* בלה גוטרמן, **יהודים בשורות ארגון טודט במסע לכיבוש ברית המועצות**. יד ושם קובץ מחקרים, 29, 2001. עמ' 53 - 83.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארגון טודט** בוויקישיתוף
* World War II: German Military Organizations--Organization Todt

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007511291205171
* GND: 5097779-9
* LCCN: n86095583
* NLG: 127739
* SUDOC: 027580571
* VIAF: 135670039
* WorldCat: lccn-n86095583

 |
**Circle of Life** (בעברית: **גלגל החיים**) הוא שיר מתוך הסרט "מלך האריות" שהולחן על ידי אלטון ג'ון ונכתב על ידי טים רייס. השיר בוצע על ידי כרמן טווילי ו-Lebo M בגרסת הפתיח של הסרט. אלטון ג'ון שר את השיר בגרסת פופ יחד עם להקת London Community Gospel Choir, אשר שולב בפסקול של הסרט והפך לווידאו קליפ.

השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר יחד עם שני שירים נוספים מהסרט, "האקונה מטטה" ו"אהבה יש באוויר" שזכה בפרס. בעברית שרה אותו רותי הולצמן. השיר הגיע למקום ה-11 בבריטניה ולמקום ה-18 בארצות הברית, והוצג במתקני שעשועים, פארקים ומצעדים המבוססים על מלך האריות.

גרסת הסרט
---------

בפתיח של גרסת הסרט השיר בוצע על ידי קריין, בפתיח כל החיות נאספו בצוק התקווה כדי לראות את בנו הקטן של מופאסה וסאראבי, סימבה, כאשר ראפיקי מרים את סימבה למעלה, כל החיות השתחוו בפניו. השיר נשמע גם בסוף הסרט כאשר אדמות התקווה חזרו להיות עם צמחייה ומעיינות וכל החיות השתחוו לסימבה ונלה ולשניהם נולדה גורת אריות קטנה.

גרסת המחזמר
-----------

בגרסת המחזמר, הפתיח היה שונה מפתיח הסרט. השיר בוצע על ידי ראפיקי ולא על ידי הקריין. כאשר השמש זורחת מעל אדמות התקווה, ראפיקי מתחיל את ההפקה בשיר ומזמין את כל החיות כדי לראות את לידתו של סימבה. בשתי הגרסאות כאשר השיר נגמר, צוק התקווה מוצג ושם רואים את המלך מופאסה ואת המלכה סאראבי אשר מחזיקה בידה בובה קטנה המייצגת סימבה הקטן שנולד. כאשר המקהלה שרה ברקע, ראפיקי מצרף אותם מעל לצוק התקווה על מנת להשתחוות לנסיך ולמלך העתידי החדש לפני שהוא עולה למעלה לאוויר, שרים יחד בשמחה לפני הנסיך החדש.

השיר נשמע שוב בסוף המערכה השנייה, חבריו של סימבה ומשפחתו מיידעים את סימבה שהוא המלך החוקי לאחר שסימבה ותושבי צוק התקווה הביסו את סקאר והצבועים. לאחר שראפיקי המליך את סימבה בתור המלך החוקי של אדמות התקווה, נתן סימבה שאגה אדירה וכל החיות לצוק התקווה והשתחוו לסימבה. האריות חגגו את המשך מעגל החיים כאשר סימבה ונלה קיבלו גור חדש שנולד להם.

גרסאות כיסוי
------------

* בשנת 2001 השיר בוצע על ידי מייקל קרופורד בחלק ממחרוזת שהופיעה באלבום "The Disney Album".
* בשנת 2002 השיר בוצע על ידי רונאן קיטינג עבור האלבום "Disneymania".
* בשנת 2003 השיר בוצע על ידי מעגל הכוכבים של ערוץ דיסני עבור האלבום "Disneymania 2".
* בשנת 2017 ביצעה את השיר להקת 98 Degrees כדי לקדם את גרסת הבלו-ריי של הסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Circle of Life" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "Circle of Life" באתר AllMusic
* גרסאות נוספות ל"Circle of Life" באתר SecondHandSongs
* סרטון השיר "Circle of Life" באתר יוטיוב

| מלך האריות |
| --- |
| סרטים | מלך האריות (1994) • מסביב לעולם עם טימון ופומבה (1997) • מלך האריות 2: מלכות סימבה (1998) • מלך האריות 3: האקונה מאטאטה (2004) • משמר האריות - השאגה חוזרת (2015) • מלך האריות (2019) • מופסה: מלך האריות (2024) |
| סדרות | טימון ופומבה (1999 - 1995) • משמר האריות (2019 - 2015) |
| דמויות | סימבה • נלה • מופסה • טימון ופומבה • סקאר • דמויות נוספות |
| שירים | "Circle of Life"‏ • "I Just Can't Wait to Be King"‏ • "Be Prepared" • "האקונה מטטה" • "Can You Feel the Love Tonight" ‏• "He Lives in You" ‏• "Spirit" |
| פסקולים | מלך האריות • The Lion King |
| שונות | מלך האריות (1997) • האקונה מטטה • The Lion Sleeps Tonight |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: f0230719-8848-31d1-b168-c03af6c802eb

 |
**פול רנסון** (בצרפתית: **Paul Ranson**‏; 29 במרץ 1864 – 20 בפברואר 1909) היה צייר וסופר צרפתי, הקשור לתנועת הנאבי.

ביוגרפיה
--------

אמו נפטרה בלידה, והוא גדל וחונך על ידי אביו סבו וסבתו. אביו לואיס קזימיר רנסון היה פוליטיקאי שכיהן שתי קדנציות כראש עיריית לימוז'. הוא קיבל את שיעורי הציור הראשונים שלו מסבו, ז'אן ז'אק מקארט, ונרשם לבית הספר לאמנויות יפות ב-1877.

בשנת 1884, הוא התחתן עם בת דודתו הראשונה, מארי-פרנס רוסו, ולמשך זמן מה למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות דקורטיביות, לפני שעבר לאקדמיה ז'וליאן, שם למד אצל טוני רובר-פלורי בין השנים 1886 ל-1891. בשנת 1888, הוא הפך לאחד מחמשת החברים המייסדים של "תנועת הנאבי", קבוצה שמילאה תפקיד גדול במעבר מהאימפרסיוניזם לסגנונות השונים של האמנות המודרנית. בין המייסדים היו פול סריזייה, פייר בונאר ומוריס דני.

בשנת 1891, הוא השתתף בהופעות הסימבוליסטיות בתיאטרון האמנות, שם המשורר, פול פורט, ארגן מופעים לטובת חברו המשורר, פול ורליין ופול גוגן.

הוא גם השתתף בתערוכות קבוצתיות שנערכו בין השנים 1891 ל-1895, וכן בסלון בפריז ובבריסל לאחר 1894. באותה שנה, הוא הפנה את העניין שלו להמשך חייו בתיאטרון בובות על ידי פתיחת תיאטרון כזה מעשה ידיו של ז'ורז' לקומב. עם זאת, הוא נתקל בכמה קשיים זמן לא רב לאחר מכן, כאשר מות אביו החורג, צ'ארלס רוסו, אילץ אותו ואת מארי לפנות את דירתם.

התעניינותו בתיאוסופיה, קסם ותורת הנסתר בא להבדיל אותו מחברו בתנועת הנאבי. בשנת 1898, הריונה של מארי הביא לקשיים נוספים, שכן הוא נפגע מאיבוד הדוגמנית האהובה עליו. לאחר 1899 החל מצב בריאותו להידרדר וציוריו השתנו - הוא התמקד במיתולוגיה, כישוף ונושאים אנטי ממסדיים.

בשנת 1908, כשראו אותו מתמודד עם בעיות בריאות וכסף חמורות, חבריו בתנועת הנאבי הקימו את ״האקדמיה רנסון״, והפקידו בידיו את ניהולה. מארי השתלטה עליה לאחר מותו והאקדמיה שרדה בצורות שונות, עד 1955.

הוא מת ממחלת הטיפוס ב-1909 ונקבר בלימוז'.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול רנסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Ranson, Paul Élie**, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists
2. ↑  Frèches-Thory, Claire, & Perucchi-Petry, Ursula, ed.: Die Nabis: Propheten der Moderne, Kunsthaus Zürich & Grand Palais, Paris & Prestel, Munich 1993

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502513205171
* BnF: cb131835951 (data)
* GND: 119341441
* ISNI: 0000 0001 1683 1739
* LCCN: n98028882
* MusicBrainz: 23b1a2bb-68ff-4f6f-8bca-24d2f115c77b
* NKC: mzk2002108097
* NTA: 326056580
* RKD: 65606
* SNAC: w6db9xvs
* SUDOC: 035350679
* ULAN: 500029480
* VIAF: 88739572
* WorldCat: lccn-n98028882

 |
**Conquest of Paradise** הוא סינגל מאת המלחין היווני ואנגליס, זהו שיר הנושא של הסרט "1492: מעבר לאופק", העוסק בגילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס. את היצירה מבצעת מקהלת גברים, ששרה מילים בפסאודו-לטינית (כלומר: המילים נשמעות כמו לטינית אך למעשה הן חסרות משמעות). קטע מוזיקלי זה הפך למזוהה ביותר עם הסרט, ובניגוד לו, זכה להצלחה גדולה, בייחוד במרכז אירופה שם במספר מדינות הוא הוביל את מצעדי הלהיטים. קטע זה זכה לגרסאות כיסוי רבות.

השיר
----

זהו שיר הנושא של סרט הקולנוע "1492: מעבר לאופק" (באנגלית: "1492: Conquest of Paradise") והקטע השני באלבום הפסקול מיד אחר פתיח אינסטרומנטלי קצר. השיר נפתח בצורה אפית עם קטע נגינה ותופים ואז נכנסת מקהלה שמהמהמת (Humming) את המוטיב של היצירה בליווי תזמור הולך וגובר. לאחר מכן שרה המקהלה בפסאודו-לטינית את המילים הבאות מספר פעמים:

In nòreni per ìpe,
in noreni coràh;
tirà mine per ìto,
ne dominà.
לאחר מכן מופיע קטע נגינה אפי באווירה מרוממת, כמו הגיע לשיא של היצירה.
באחת הפעמים הם שרים את המילים הבאות:

In ròmine tirmèno,
ne ròmine to fa,
imàgine pro mèno,
per imentirà.
אחרי שירת קטע הזה חוזרת המקהלה להמהם והמוזיקה דועכת לאיטה.

לסינגל צולם וידאו קליפ המורכב מסצנות מתוך הסרט המתארות כיצד קולומבוס וצוותו יוצאים להפלגה, חוצים על גבי ספינתם את האוקיינוס האטלנטי, מגיעים ליבשת אמריקה ומאוחר יותר בונים שם כנסייה ומתקינים בצריחה פעמון גדול.

יוצרים
------

* לחן ועיבוד מוזיקלי: ואנגליס
* מקהלה: The English Chamber Choir
* הפקה מוזיקלית: Frederick Rousseau
* הקלטה ומיקסינג: Philippe Colonna ב-Epsilon Laboratory בפריז.

הצלחה והישגים
-------------

הסינגל הגיע למקום הראשון במצעדי הלהיטים הבאים:

* גרמניהגרמניה German Singles Chart ב-1994
* הולנדהולנד Dutch Top 40 ב-1995
* בלגיהבלגיה Belgian (Flanders) Singles Chart ב-1995
* שווייץשווייץ Swiss Singles Chart ב-1995

במצעד הלהיטים הצרפתי הוא הגיע למקום ה-12 ובמצעד הלהיטים הבריטי הגיע רק למקום ה-60.

במצעדי הלהיטים השנתיים של 1995 הגיע הסינגל למקום השני ב-Dutch Top 40,‏ Belgian (Flanders) Singles Chart ו-Swiss Singles Chart.

בגרמניה הפך הסינגל לפלטינה משולשת כאשר מכר 1,500,000 עותקים, בהולנד הוא הפך לפלטינה עם 75,000 עותקים שנמכרו ובאוסטריה הגיע למעמד זהב עם 25,000 עותקים.

גרסאות כיסוי
------------

לשיר זה הוקלטו גרסאות כיסוי (קאברים) רבות. בין האמנים שהקליטו וניגנו גרסאות כיסוי נמנים "Blake", קלאוס שולץ, Free the Spirit, התזמורת הסימפונית של וינה, ג'ון ויליאמס ותזמורת הפופ של בוסטון (1996), להקת "Daylight"‏ (1997), דנה וינר (2002), עשרת הטנורים (2004), Rhydian‏ (2009) ו-Gregorian‏ (2012). מספר נגני עוגב ניגנו את היצירה על עוגב כנסייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Conquest of Paradise" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Conquest of Paradise" באתר Discogs
* סרטון השיר "Conquest of Paradise" באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 87cb17f0-3355-3803-8739-0078268cb4aa

 |
כדור הארץ כנקודה כחולה חיוורת שנראית בקושי על רקע הקו החום מימין, בתצלום ממרחק 6.1 מיליארד קילומטרים
הנקודה המשוערת בה הייתה וויאג'ר 1 כאשר צילמה תמונה זו - מסומן בירוק
**נקודה כחולה חיוורת** (באנגלית: **Pale Blue Dot**) הוא תצלום של כדור הארץ שצולם ב-1990 על ידי הגשושית וויאג'ר 1, ממרחק של למעלה מ-6 מיליארד ק"מ, בו נראה כדור הארץ כנקודה קטנה על הרקע העצום של החלל.

נאס"א נעתרה לבקשתו של האסטרופיזיקאי קרל סייגן והורתה לגשושית וויאג'ר 1, אשר סיימה את תפקידה והחלה לשייט אל מחוץ למערכת השמש, לצלם את כדור הארץ מהמרחק הרב בו שהתה. ארבע שנים מאוחר יותר, ב-1994, הוציא סייגן ספר בשם זהה וכך כתב בהתייחס לתצלום:

> 
> כדור הארץ הוא בימה קטנה מאוד בתוך זירה קוסמית רחבת ידיים. חשבו על נהרות הדם שנשפכו בידי כל אותם מצביאים וקיסרים על מנת שיוכלו, אפופי תהילה וניצחון, להפוך לאדונים של חלק קטן מנקודה. חשבו על מעשי האכזריות האינסופיים שנעשו בידי תושבי פינה אחת של הפיקסל הזה כלפי התושבים של פינה אחרת של הפיקסל, שכמעט אין להבחין ביניהם. עד כמה תכופות אי-ההבנות שלהם, עד כמה להוטים הם להרוג זה את זה, עד כמה לוהטות שנאותיהם. ההתרברבויות שלנו, החשיבות העצמית המדומיינת שלנו, אשלייתנו לפיה יש לנו מקום מיוחס ביקום – נקודת האור החיוורת הזאת קוראת על כל זה תִּגָּר.
> 
> 
> 
> — קרל סייגן בתרגומו של דרור בורשטיין, מתוך הספר "אדם בחלל"
> 

ב-2001 נבחר התצלום לאחד מעשרת תצלומי החלל החשובים בכל הזמנים.

לפי נאס"א, המרחק בין הגשושית לבין כדור הארץ בעת הצילום היה כדלהלן:

מרחק מכדור הארץ| יחידת מידה | 14 בפברואר 1990 | 9 ביוני 1990 |
| --- | --- | --- |
| יחידות אסטרונומיות | 40.4722269111071 | 40.6835761263791 |
| קילומטרים | 6,054,558,968 | 6,086,176,360 |
| מילים | 3,762,136,324 | 3,781,782,502 |
|

התמונה היא חלק מרצף צילומים שנקרא הדיוקן המשפחתי, שבו וויאג'ר 1 צילמה עוד חמישה כוכבי לכת במערכת השמש, ואת השמש. הרצף כולל את השמש, צדק, כדור הארץ, נוגה, שבתאי, אורנוס, ונפטון.

ראו גם
------

* זריחת הארץ
* The Blue Marble
* היום בו כדור הארץ חייך
* אפקט המבט הכולל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקודה כחולה חיוורת** בוויקישיתוף
* נאומו המלא של "נקודה כחולה חיוורת" מאת קארל סייגן מתורגם לעברית
* Chelsea Gohd (19 בפברואר 2020). "'Pale Blue Dot' shines anew in Carl Sagan Institute video to mark iconic photo's 30th anniversary". Space.com. `{{cite web}}`:  (עזרה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Britt, Robert Roy (25 בספטמבר 2001). "Experts Pick: Top 10 Space Science Photos". Space.com. אורכב מ-המקור ב-2001-10-31. נבדק ב-2011-01-19. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  NASA's JPL Horizon System for calculating ephemerides for solar system bodies
3. ↑  Meghan Bartels (12 בפברואר 2020). "NASA's iconic 'Pale Blue Dot' photo of Earth from space just got a 21st-century makeover". space.com. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**Nutaku** היא פלטפורמת משחקי הנטאי למבוגרים קנדית. הפלטפורמה מתמקדת במשחקי דפדפן, במשחקים להורדה ולטלפונים חכמים. ל-Nutaku יש 22 מיליון צופים בחודש, והיא מספקת פלטפורמה למפתחי משחקי רשת אינדי מערביים.

היסטוריה
--------

בדצמבר 2014, החברה היפנית, Hokuto Corporation (אנ'), הודיעה על שיתוף פעולה עם Nutaku במטרה לשווק ולפרסם משחקים שלה לשוק המערבי. כיום, Nutaku היא המפיצה היחידה של משחקי Hokuto Corporation מחוץ ליפן.

בינואר 2015, הושקה הפלטפורמה עם 4 משחקים יפניים שתורגמו במיוחד לקהל דובר אנגלית. אף על פי שהם החלו עם יציאתו של משחק הקלפים "Lord of Valkyrie"‏, Nutaku הרחיבה במהירות את מבחרה כדי לכלול משחקים מקוונים של ז'אנרים אחרים. החברה ידועה במיוחד בזכות מבחרה הרחב של משחקים ארוטיים (אנ') יפניים מתורגמים.

באוגוסט 2015, הוציאה ב-Nutaku גרסה מקוונת של המשחק Everlasting Summer (רו') עם תוכן משוחזר למבוגרים. בנובמבר 2015, הודיעה Nutaku על השקת אתר לכל הגילאים.

ביולי 2016, הודיעה Nutaku על שיתוף פעולה עם החברה Kimochi, שמתמקדת בהפצה דיגיטלית של משחקי הנטאי למבוגרים מרחבי העולם.

בפברואר 2017, הודיעה Nutaku על השקת פלטפורמת מימון ההמונים, Kimochi Red Light, שמיועדת אך ורק למשחקי הנטאי למבוגרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Nutaku (באנגלית)
* Nutaku, ברשת החברתית פייסבוק

* Nutaku, ברשת החברתית טוויטר

* Nutaku, ברשת החברתית אינסטגרם

* Nutaku, סרטונים בערוץ היוטיוב

* Nutaku, ערוץ באתר Twitch.tv
נקבת נפטון
**נִקבּת נפטון** היא מבנה גן בגני סנסוסי בפוטסדאם שבגרמניה, בחלקו המזרחי של הפארק, בצורת נִקבּה מלאכותית. תכנן אותה האדריכל גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף לבקשתו של מלך פרוסיה פרידריך הגדול, והיא נבנתה בשנים 1757-1751. את הנִקבּה המלאכותית והפסלים שבה פיסל החל משנת 1754 הפסל יוהאן פטר בנקרט. 

על גג מבנה הגן ניצב פסל של נפטון, שתי נאידות ושני טריטונים, עשוי שיש לבן וורוד משלזיה. הפסל, שהושלם בידי בנקרט בשנת 1760, עשוי ככל הנראה לפי מודל של הפסל גאורג פרנץ אבנהך, שהיה הראשון שקיבל את המשימה אך לא השלימה מסיבות בריאותיות. 

משני צדי המבנה ערוכים צדפים בצורת אשדות, שעליהם היו אמורים לזרום כבמפל מימי נהר ההאפל. אלא שבשל קשיים טכניים תכנון זה לא עלה יפה, ורק כמאה שנה מאוחר יותר, בתקופת פרידריך וילהלם הרביעי, אחרי שנבנתה משאבה מונעת בכוח הקיטור, הופעל מפל מלאכותי זה. 

את חלל המבנה עיטר בנקרט בגבישי קריסטל הררי מהרי ההרץ ומשלזיה ובאלמוגים וצדפים מהולנד. במסגרת שיפוץ שנערך בשנים 1840-1842 הוחלפו אלה בקישוטים מפורצלן ועל פתח המבנה הותקן סריג ברזל. פסל של ונוס ממדיצ'י בחלל המבנה ושני טריטונים שניצבו לצד המבנה לא השתמרו. בשיפוץ נוסף בשנת 1850 הוחלף פסלה של ונוס בפסל "יובל מלמד את הילדים לגלף חלילים", מסדנתו של הפסל ויוצר הטרה-קוטה וילהלם קוך. במקום פסל של ונוס מוזהבת, שניצב במקום עד שנת 1945, הוצב אחד מפסלי הצדף הגדולים משיש שתכנן קנובלסדורף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקבת נפטון** בוויקישיתוף
**Nvidia ShadowPlay** היא תוכנה להקלטת מסך אשר יועדה למחשבים המריצים את מערכת ההפעלה Windows ובעלי כרטיס גרפי מסדרת GeForce, אשר נוצרה על ידי חברת Nvidia כחלק מחבילת ה-Geforce Experience. התוכנה עובדת בדומה ל-FRAPS, אך משתמשת ב-API חדש לקלטת מסך אשר פותר את הבעיה של איבוד של כ-50% מהביצועים בזמן הקלטת המסך. התוכנה משתמשת בקודק H.264 אשר קיים מסדרת GeForce 600 ומעלה, בשביל לדחוס את ההקלטה בזמן אמת וכך לאבד פחות ביצועים. ניתן להגדיר את התוכנה ככה שתקליט אוטומטית לאורך זמן מסוים, דבר המאפשר, לדוגמה, לשחקן לשמור וידאו של קטע במשחק שבו יש משהו מעניין, ללא צורך לזכור להתחיל בהקלטה מראש. נכון לספטמבר 2014, התוכנה תומכת בהקלטת משחקים התומכים ב-DirectX 9 ומעלה בלבד.

התוכנה תומכת בכרטיסים הגרפיים החל מ-GTX 650 ומעלה. Shadowplay אמורה הייתה להשתחרר יחד עם Nvidia Shield ביוני 2013, אך נדחה. לאחר מכן תוכנן שהתוכנה תשחרר בסוף קיץ 2013, אך לא הייתה הכרזה רשמית. ב-20 בספטמבר, Nvidia הסבירה כי הסיבה לעיכוב הייתה בעקבות בעיות שהיו עם פורמטי הווידאו והצהירה כי מתכננים להתחיל "לשתף את האפשרות החדשה אתכם בקרוב" לבסוף התוכנה שוחררה לבטא פתוחה ב-28 באוקטובר 2013 ביחד עם הדרייבר 331.65, והייתה זמינה לבעלי כרטיס גרפי של GTX 650 ומעלה.

יחד עם שחרור גרסה 1.8 של GeForce Experience, נוספו שתי אפשרויות מבוקשות ל-Shadowplay - לאפשר להשתמש במיקרופון של המשתמש כמקור להקלטת הקול וכן לאפשר למשתמשים בעלי מערכת ההפעלה Windows 7 להקליט במצב Manual Record ללא הגבלת זמן (לפני כן ההקלטה הייתה נפסקת כאשר קובץ הווידאו הגיע ל-4GB) ו-20 דקות של "shadow time", דבר אשר היה אפשרי לפני כן רק ב-Windows 8 ו-Windows 8.1.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של התוכנה (באנגלית)
* סטיבן בורק, FPS Benchmark: NVidia ShadowPlay vs. AMD GVR vs. FRAPS, ‏‏29 ביולי 2014 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כריס בורנס, NVIDIA ShadowPlay aims for always-on screen recording for gamers, ‏‏23 במאי 2013 (באנגלית)
2. ↑  GeForce Experience - FAQ, ‏‏נובמבר 2013 (באנגלית)
3. ↑  אנדרו ברונס, GeForce Experience 1.7 Launches With GeForce ShadowPlay, ‏‏28 באוקטובר 2013 (באנגלית)
4. ↑  ג'ייסון אוונגלהו, 'ShadowPlay' Brings Effortless Gameplay Recording To The PC Masses, ‏‏23 במאי 2013 (באנגלית)
5. ↑  אנדרו ברונס, GeForce Experience 1.8: Introducing Adjustable Optimal Playable Settings & Significant ShadowPlay Updates, ‏‏2 בדצמבר 2013 (באנגלית)
**U96** הוא פרויקט מוזיקלי גרמני, שהוקם על ידי התקליטן והמפיק אלכס כריסטנסן וכלל את צוות המפיקים המכונה Matiz (אינגו האוס, הלמוט הוינקיס והאיו ליוורנץ). ההרכב הוציא ארבעה אלבומים במהלך שנות התשעים. לאחר הפסקה של כעשור, הלהקה חזרה בשנת 2018 ללא כריסטנסן והוינקיס.

היסטוריה
--------

**1991–1992: Das Boot**

שמו של הפרויקט לקוח מתוך סרט הקולנוע הגרמני "הצוללת", שיצא לאקרנים בשנת 1981, ומספר את סיפורה של הצוללת הגרמנית U-96 במהלך מלחמת העולם השנייה. הלהיט הראשון של הפרויקט, "Das Boot", שיצא בשנת 1991 הוא עיבוד טכנו לנעימת הנושא של הסרט, שהלחין במקור קלאוס דולדינגר. השיר זכה להצלחה והגיע לראש המצעדים בגרמניה, אוסטריה, נורווגיה ושווייץ. אלבום באותו שם יצא בשנת 1992.

**1993: Replugged**

האלבום הבא של הלהקה, "Replugged" שיצא בשנת 1993, נכתב בהשראת המוזיקה האלקטרונית של שנות השמונים וממוזיקת האמביינט ודיסקו. האלבום זכה להצלחה מסחרית קטנה בהשוואה לאלבום הקודם, אך עדיים כלל שלושה להיטים שזכו להצלחה רבה במצעדים בעולם: "Love Sees No Color", "Night in Motion" ו- "Inside Your Dreams", שהגיעו לשיא במקום הראשון בפינלנד. אינגו האוס סיפק את מרבית קולות השירה הגברית באלבום זה.

**1994–1995: Club Bizarre**

"Club Bizarre" האלבום השלישי של הלהקה, שינה באופן קיצוני את הסגנון המוזיקלי של הקבוצה. הסכנון המוביל היה של מוזיקה יורודאנס מהירה משולבת עם השפעות של מוזיקת רייב. באלבום נכללו הלהיטים "Love Religion" (עם דייזי די), כמו גם שיר הנושא "Club Bizarre"‏. חברת ההפקה הוציאה גם תקליטור אינטראקטיבי שכלל, מלבד המוזיקה, גם דיסקוגרפיה, ראיונות עם אלכס כריסטנסן ומשחק מחשב.

**1996: Heaven**

"Heaven", האלבום הרביעי, יצא בשנת 1996. היורודאנס המשיך להיות הסגנון הדומיננטי גם באלבום זה. דיאה-לי (דורותי לאפי), הזמרת החדשה שהצטרפה להרכב, השתתפה בהפקת ארבעה שירים. שיר הנושא "Heaven" דומה מאוד ללהיט של סינדי לאופר "Time After Time" משנת 1984, אם כי המילים והקצב היו שונים. הסינגל השני, "A Night to Remember", היה להיט שזכה להצלחה במצעדים באוסטריה ופינלנד. הסינגל האחרון, "Venus in Chains", הגיע לשיאו במקום 7 בצ'כיה.

**1997–הווה: שינווים בהרכב, הפסקת פעילות וחזרה**

לאחר אלבומה הרביעי, הוציאה הקבוצה את מספר סינגלים "Seven Wonders"‏ (1997), "Energie"‏ (1998), "Beweg Dich, Baby"‏ (1998) ו- "Das Boot 2001"‏ (2000). במאי 2000 הוציאה הלהקה אוסף שסיכם כמעט עשור של פעילות "Best of 1991–2001" שכלל גם כמה שירים מהאלבום שלא יצא לאור "Rhythm of Life".

אלבום נוסף, "Out of Wilhelmsburg", יצא בשנת 2007, אם כי בהרכב קבוצתי אחר, והלהקה יצאה להפסקה בלתי מוגבלת.

ביוני 2018 חזרה הלהקה לפעול בהרכב חדש ללא כריסטנסן והוינקיס והוציאה את האלבום הכפול "Reboot". שנתיים לאחר מכן, בשיתוף פעולה עם וולפגנג פלור, הם הוציאו אלבום כפול נוסף, שכותרתו "Transhuman"

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר רשמי U96
* אתר מעריצים U96
* דיסקוגרפיה של U96
* U96, ברשת החברתית פייסבוק

* U96, ברשת החברתית טוויטר

* U96, באתר אייטונס (באנגלית)

* U96, באתר ספוטיפיי

* U96, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* U96, באתר Last.fm (באנגלית)

* U96, באתר AllMusic (באנגלית)

* U96, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* U96, באתר Discogs (באנגלית)

* U96, באתר בנדקמפ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb139764484 (data)
* GND: 5535368-X
* ISNI: 0000 0001 1503 536X
* LCCN: no2010116003
* MusicBrainz: 5a2e73e9-15b3-4bd5-bd4b-7a331ead808a
* NKC: xx0174729
* VIAF: 128034818
* WorldCat: lccn-no2010116003

 |
**אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן** (בגרמנית: **Auguste von Baden-Baden**; ‏10 בנובמבר 1704 - 8 באוגוסט 1726), הייתה אשתו של לואי, דוכס אורליאן, וסבתא רבתא של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.

ביוגרפיה
--------

אוגוסטה נולדה ב-10 בנובמבר 1704 בארמון יוהניסבורג, ללודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן ולזיבילה, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג, בתם של יוליוס פרנץ, דוכס סקסוניה-לאוונבורג והדוויג מפפאלץ-זולצבאך. בשנת 1707 מת אביה, ואחיה לודוויג גאורג, מרקיז באדן-באדן עלה לשלטון במקומו, תוך שאמה משמשת כעוצרת בשמו. אמה הייתה פטרונה גדולה של האמנויות, והפכה את באדן-באדן למרכז תרבות ארכיטקטונית.

בהגיעה לפירקה, אמה חיפשה חתן עבורה, והועלו שתי הצעות; הצעה אחת הייתה לחתנה עם אלכסנדר פרדיננד, נסיך טורן וטקסיס, בנו של אנזלם פרנץ, נסיך טורן וטקסיס השני, ואילו ההצעה השנייה הייתה לחתנה עם לואי, דוכס אורליאן, בנו של פיליפ השני, דוכס אורליאן. אוגוסטה העדיפה את ההצעה הגרמנית, בעוד אמה העדיפה את ההצעה הצרפתית, על מנת לחזק את הקשר עם צרפת, ואכן ב-18 ביוני 1724 התחתנה אוגוסטה עם לואי, דוכס אורליאן, ונדונייתה נקבעה על סך 80,000 ליברות.

בשנת 1725 נולד בנה לואי פיליפ, דוכס שארטר, ובשנת 1726 נולדה בתה לואיז מארי ד'אורליאן. 3 ימים לאחר לידת בתה, ב-8 באוגוסט 1726 מתה אוגוסטה בפאלה רויאל, פריז, והיא בת 22 שנים בלבד.

משפחתה
------

ב-18 ביוני 1724 התחתנה אוגוסטה עם לואי, דוכס אורליאן, ממנו נולדו לה שני ילדים:

* לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן (1725–1785), התחתן עם לואיז הנרייט דה בורבון.
* לואיז מארי ד'אורליאן (1726–1728).

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| וילהלם, מרקיז באדן-באדן |   | קתרינה אורסולה מהוהנצולרן-הכינגן |   | טומאסו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו |   | מארי דה בורבון, רוזנת סואסון |   | יוליוס היינריך, דוכס סקסוניה-לאוונבורג |   | אנה מגדלנה מלובקוביץ |   | כריסטיאן אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך |   | אמליה מנסאו-זיגן |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | פרדיננד מקסימיליאן, נסיך הכתר של באדן-באדן |   |   |   |   |   | לואיזה כריסטינה, נסיכת סבויה |   |   |   |   |   | יוליוס פרנץ, דוכס סקסוניה-לאוונבורג |   |   |   |   |   | הדוויג מפפאלץ-זולצבאך |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | זיבילה, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1017916969
* VIAF: 220642217
* WorldCat (עם VIAF): 220642217

 |
**מנואל נונס** (בפורטוגזית: **Manoel Nunes**; ‏7 במרץ 1895 – 31 במאי 1977), ידוע גם כ**נקו**, היה כדורגלן ומאמן ברזילאי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי או החלוץ.

ביוגרפיה
--------

נקו התחיל את הקריירה בקבוצה השלישית של קורינתיאנס בגיל 16 והצטרף לראשונה ב-1913, שנת ההשתתפות הראשונה של קורינתיאנס בתחרויות רשמיות. הקבוצה לא שיחקה משחקים רשמיים ב-1915 עקב סוגיות פוליטיות וכמעט פשטו את הרגל; בזמן שנקו שיחק בשנה זו כמה משחקי ידידות עבורה ואילו את המשחקים הרשמיים עבור A.A. מקנזי קולג'. במהלך תקופה זו, פרץ נקו לבניין קורינתיאנס כדי לשלוף ספרים שבעל הבית נעל בתוכו עקב אי תשלום בדמי השכירות.

הוא היה ידוע כבעל מזג חם והסתבך לעיתים קרובות בקרבות; הקדנציה השנייה שלו כמאמן התרחשה מכיוון שהושעה בזמנו כשחקן ל-18 משחקים כשהכה שופט.

נקו זכה עם קורינתיאנס בליגת סאו פאולו שבע פעמים, וסיים פעמיים כמלך השערים בשנים 1914 ו-1920 בהן כבש 12 ו-24 שערים בהתאמה. עם טכניקת משחק גבוהה, הוא היה האליל הראשון של קורינתיאנס, והפך לשחקן הראשון שלה שעבורו נבנה פסל בדמותו בשטח המועדון (ב-1929). נכון לשנת 2006, נקו הוא השחקן ששיחק לאורך הזמן הרב ביותר בקורינתיאנס: 17 שנה. בקדנציה השלישית של נקו כמאמן קורינתיאנס הוא זכה עמה באליפות ב-1937.

הוא נקרא לעיתים קרובות לשחק במדי נבחרת ברזיל עמה זכה פעמיים בקופה אמריקה. נקו כבש בקופה אמריקה 1919 ארבעה שערים, כולל צמד בתיקו 2–2 נגד אורוגוואי. נקו סיים כמלך שערי הטורניר בצוותא לחברו לנבחרת ארתור פרידנרייך, ועזר להם לזכות בטורניר. גם בקופה אמריקה 1922 לקח חלק בזכייה בה כבש במשחק נגד ארגנטינה ובניצחון משחק הגמר 0–3 על פרגוואי.

באוגוסט 1925 נישא לאדלגיסה גוגניס, להם נולדו בת ובן. נקו נכנס לפנסיה בשנת 1965 בגיל 70 לאחר שעבד במזכירות לביטחון הציבור של מדינת סאו פאולו. לאורך כל חייו נשאר מחובר למועדון קורינתיאנס, ונפטר ב-31 במאי 1977 בגיל 82. נקו לא זכה לראות את קורינתיאנס זוכה בתואר האליפות המדינית ב-1977 לאחר שזו זכתה לראשונה מזה 13 שנה.

תארים
-----

נקו (שורה אחורית, ראשון מימין) עם קורינתיאנס, זוכת אליפות 1914
### כשחקן

קורינתיאנס
* אליפות סאו פאולו (7): 1914, 1916, 1922, 1923, 1924, 1928, 1930

נבחרת ברזיל
* קופה אמריקה (2): 1919, 1922

אישיים
* מלך השערים באליפות סאו פאולו (2): 1914, 1920
* מלך השערים בקופה אמריקה: 1919

### כמאמן

* אליפות סאו פאולו: 1937

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2004058410
* VIAF: 58793011
* WorldCat: lccn-no2004058410

 |
**נקודה** ("**.**") היא סימן פיסוק המשמש לרוב לציין את סיומו של המשפט.

הנקודה כמסיימת משפט
-------------------

בשפות רבות בעולם משתמשים בנקודה לסיום משפט. כך נוצרת הפרדה בין המשפטים שעוזרת לקרוא בצורה ברורה יותר.

לדוגמה, בעברית: "אתמול הלכתי לטייל**.** בדרך ראיתי כלב**.**"

סימן קיצור
----------

בשפה האנגלית הנקודה משמשת לציין קיצורים לדוגמה:

.Dr או .Mr או .Ms

סינית
-----

בשפה הסינית משתמשים בסימן הנקודה להפריד בין שם פרטי לשם משפחה בכתיבת שמות זרים. לדוגמה:
威廉*．*莎士比亞 (וליאן. שאשיביה) התעתיק הסיני של שמו של ויליאם שייקספיר.

אין משתמשים בסימן זה בכתיבת שמות סיניים.

כמו כן משתמשים בנקודה על מנת להפריד בין שמו של ספר לשמו של פרק בספר כאשר אלה נכתבים אחד לאחר השני.

ארמנית
------

בארמנית מקובל לסמן נקודה בצורה של נקודתיים (։).

אינטרנט ומחשבים
---------------

הנקודה משמשת להפרדה בין חלקים של שמות קבצים ושמות אתרי אינטרנט. לדוגמה:

שם מתחם: he**.**wikipedia**.**org
שם קובץ: test**.**docx (כאן test הוא השם ו-docx היא הסיומת המציינת את סוג הקובץ)

הנקודה העשרונית
---------------

 ערך מורחב – **נקודה עשרונית**  

הנקודה המפרידה בין שני חלקיו של שבר עשרוני קרויה נקודה עשרונית. משמאלה נכתב חלקו השלם של המספר בכיתוב עשרוני, ומימינה נכתב חלק השבר של המספר.

לדוגמה: {\displaystyle {1 \over 2}={5 \over 10}=0.5}.

במספר מדינות אירופאיות מתהפכים תפקידי הנקודה והפסיק בכתיבת מספרים, כך שהנקודה משמשת להקלת הקריאה של מספרים גדולים והפסיק משמש לציון שבר עשרוני.

לדוגמה: **1,000.25** יוצג בצורה: **1.000,25**

ראו גם
------

* שלוש נקודות
* נקודה ופסיק
* טעמי המקרא

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקודה** בוויקישיתוף
* נקודה, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539925605171
* LCCN: sh2007007375

 |