recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מטוס החברה בצביעה מיוחדת של מועדון כדוררגל זניט סנקט פטרבורג
איליושין IL-96 חלק מהצי הממשלתי
**חברת התעופה רוׂסיה** (ברוסית: **Авиакомпания Россия**, באנגלית: **Rossiya Airlines**) היא חברת התעופה הלאומית השנייה של רוסיה, הנמצאת בבעלות אירופלוט. הנהלתה נמצאת בסנקט פטרבורג שברוסיה והיא מבצעת יותר מ-50% מסך כלל הטיסות היוצאות מנמל התעופה הבינלאומי פולקובו המהווה לבסיס פעולה מרכזי שלה.

החברה מפעילה טיסות נוסעים אזרחיות ממוסקבה ומסנקט פטרבורג ליעדים בינלאומיים. עד 2009, הפעילה החברה טיסות אח"מים עבור ממשלת רוסיה והחזיקה את המטוסים הנשיאותיים של נשיא רוסיה. החל משנת 2009 את תפקיד זה מבצעת יחידת הטיסה המיוחדת "רוסיה" שאת טיסותיה היא מפעילה מנמל התעופה הבינלאומי ונוקובו.

נכון לשנת 2016 החברה הטיסה 8.099 מיליון איש ונחשבת לחברת התעופה הרביעית בגודלה ברוסיה על פי מדד זה. בשנת 2016 החברה מיזגה אל תוכה את חברות התעופה דונאוויה וחברת התעופה אורנבורג איירליינס.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1992 כחברת התעופה פולקובו והייתה בבעלות מלאה של ממשלה הרוסית ובסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי פולקובו שבסנקט פטרבורג.

ב-2010 הודיעה ממשלת רוסיה שהיא ממזגת את כל חברות התעופה שברשותה עם חברת התעופה הלאומית של רוסיה, "אארופלוט", על מנת לשפר את יכולתן הפיננסיות.

בדצמבר 2015 הודיעה קבוצת אארופלוט על איחוד חברות התעופה האזוריות שלה ברוסיה, דונאביה ואורנייר תחת השם רוסיה (שמה של החברה הגדולה מבין השלושה). האיחוד לא כלל את "Aurora", חברת תעופה קטנה שבסיסה ביוז'נו-סחלינסק. החברה החדשה (לאחר האיחוד) מגיעה ל-48 יעדים פנימיים ברוסיה ו-42 יעדים בינלאומיים. מיזוג החברות הושלם בפברואר 2016.

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה נכון לאוגוסט 2020:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| F | C | Y | סה"כ |
| איירבוס A319-100 | 20 | — | — | 8 | 120 | 128 |  |
| — | 12 | 116 | 132 |
| איירבוס A320-200 | 6 | 4 | — | 20 | 120 | 140 |  |
| — | 12 | 156 | 168 |
| בואינג 737-800 | 9 | — | — | 12 | 162 | 174 |  |
| — | — | 189 | 189 |
| בואינג 747-400 | 9 | — | 12 | 26 | 411 | 449 |  |
| — | 12 | 510 | 522 |
| — | 12 | 525 | 537 |
| בואינג 777-300 | 5 | — | 4 | 14 | 355 | 373 |  |
| בואינג 777-300ER | 5 | — | — | 21 | 436 | 457 |  |
| סה"כ | 54 | 4 |  |

פעילות החברה בישראל
-------------------

החברה מפעילה חמש טיסות שבועיות מנמל התעופה הבינלאומי פולקובו שבסנקט פטרבורג לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מתבצעות במטוסי האיירבוס A320 של החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוסיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רוסיה
* רוסיה, ברשת החברתית פייסבוק

* רוסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* רוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרטי צי המטוסים של רוסיה איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
ה**קלריתיים** (שם מדעי: Cleridae) הם משפחה בסדרת החיפושיות. ידועים בערך 3,600 מינים ברחבי העולם. בישראל נמצאים כ-20.

אורך גופם נע מ-6 עד 18 מ"מ, הם שעירים, ובעלי הופעה צבעונית. הקלריתיים מתהדרים לעיתים בצבעים מתכתיים. המחושים מסתיימים באלה, או שהם משוננים. הם מיטיבים לרוץ ולעוף.

הקלריתיים הם אחת המשפחות המגוונות בקרב החיפושיות, והם מצויים בבתי גידול שונים.

תזונה
-----

הבוגרים והזחלים טורפים חרקים, בעיקר זחלים שלהם.

בני המשפחה מצויים לרוב על פרחים, אך ניתן גם למצוא אותם על עצים נגועים בפרוקי-רגליים, הניזונים ממוהל הצמחים, אותם הבוגרים והזחלים טורפים. המשפחה הזאת ידועה כבעלת ערך רב בוויסות אוכלוסיות של פרוקי רגליים כאלה.

ישנם מינים שהתמחו בטריפת זחלי דבורים.

מינים רבים מהסוגים *Phyllobaenus* ו-*Isonhydnocera* מצויים על צמחים עשבוניים. הזחלים ניזונים בעיקר מצרעפציות. הבוגרים טורפים חרקים שונים המצויים על הצמח.

זחלים מהסוג טריכודית הם טורפים ו/או טפילים של צרעות, דבורים וחרגוליים.

מינים מהסוג *Necrobia* טורפים וגם ניזונים מחומר אורגני מת. הם מצויים על עצמות, עור מת ופגרים של דגים וחיות שונות.

רשימת מינים בישראל (רשימה חלקית)
--------------------------------

* הסוג טריכודית *Trichodes*
	+ טריכודית סורית *Trichodes syriacus*
	+ טריכודית אצילית *Trichodes nobilis*
	+ טריכודית הפסים *Trichodes affinis*
	+ טריכודית 4 הנקודות *Trichodes quadriguttatus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלריתיים** בוויקישיתוף
* קלריתיים, באתר ITIS (באנגלית)
* קלריתיים, באתר NCBI (באנגלית)
* קלריתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קלריתיים, באתר GBIF (באנגלית)
* קלריתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הקלריתיים של ישראל באתר של עוז ריטנר.
* קלריתיים מישראל אלבום תמונות באתר החרקים של ישראל.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283941305171
* NKC: ph517005

 |


1. ↑  השם הוחלף על ידי האקדמיה ליוספיתיים
סקירה של הניסוי
סכמה של הבקטריופאג' T2 phage
**ניסוי הרשי-צ'ייס** הוא שורה של ניסויים שערכו אלפרד הרשי (Alfred Day Hershey) ומרתה צ'ייס (Martha Cowles Chase) ב-1952 שאישרו שה-DNA הוא חומר תורשתי, כפי שהופגן לראשונה על ידי ניסוי איוורי-מקלאוד-מקארתי ב-1944. ה-DNA היה מוכר היטב לביולוגים מ-1869, אך עד אז סברו רובם כי חלבונים הם שנושאים את המידע המשמש לתורשה.

הרשי וצ'ייס ערכו את ניסוייהם על הבקטריופאג' *Enterobacteria phage T2* (או בקיצור T2 phage), סוג של נגיף שמבנהו פוענח זמן קצר לפני כן באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני. מבנה הבקטריופאג' פשוט והוא בנוי ממעטפת חלבון המכילה את החומר התורשתי. הבקטריופאג' תוקף חיידקים באמצעות היצמדות לממברנה החיצונית שלהם והזרקת החומר התורשתי שלו לתוכם, ובכך גורם למנגנון התורשה של החיידק לייצר עוד נגיפים, כשהוא מותיר את מעטפת החלבון הריקה דבוקה לחיידק.

בניסוי הראשון, הם סימנו את ה-DNA של הבקטריופאג'ים בזרחן רדיואקטיבי (P32), יסוד הקיים ב-DNA, אבל לא באף אחת מ-20 חומצות האמינו, אבני הבניין של החלבונים. הם אפשרו לבקטריופאג'ים לתקוף את החיידק Escherichia coli (או בקיצור E.coli), ואז הסירו את מעטפות החלבון מהתאים שהותקפו באמצעות בלנדר וצנטריפוגה. הם מצאו כי הסמן הרדיואקטיבי היה קיים רק בתוך תאי החיידקים ולא בקליפת החלבון.

בניסוי השני הם סימנו את הבקטריופאג'ים באמצעות גופרית רדיואקטיבית (S35), יסוד הקיים בחומצות האמינו ציסטאין ומתיונין, אבל לא ב-DNA. לאחר ההפרדה, נמצאו הסמן הרדיואקטיבי במעטפות החלבון בלבד, אך לא בחיידק הנגוע, ובכך אישרו כי החומר התורשתי הגורם לחיידק להידבק הוא DNA.

ב-1969 זכה הרשי בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה בשל "תגליותיו בקשר למבנה התורשתי של נגיפים".

ראו גם
------

* ניסוי גריפית'

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניסוי הרשי-צ'ייס** בוויקישיתוף
* Independent functions of viral protein and nucleic acid in growth of bacteriophage המאמר המקורי של הרשי וצ'ייס משנת 1952 שבו הם מתארים את הניסויים שעשו
**המלחמה על המערב: כיצד לנצח בעידן חוסר ההיגיון** (באנגלית: **The War on the West: How to Prevail in the Age of Unreason**) הוא ספר עיון מאת דאגלס מארי, סופר ופרשן נאו-שמרני בריטי. הספר יצא לאור באפריל 2022.

עיקרי הטיעונים
--------------

מארי טוען כי ההיסטוריה של המין האנושי כולו מלאה באלימות ורוע כמו עבדות, כיבוש, דעות קדומות, מעשי רצח עם וניצול, אך אנשים רבים מאשימים רק את המערב בעוולות אלה. מארי טוען כי בשנים האחרונות נהיה מקובל יותר ויותר להעלות על נס לציין את התרומות של תרבויות לא-מערביות, אבל הרבה פחות מקובל להתייחס לפגמים או פשעים שתרבויות אלה ביצעו, וכי דבר זה עלול לגרום לחרם או ביטול של הדובר.

הוא טוען בספר כי אנשים רבים במערב הולכים שולל על ידי טיעונים או רטוריקה אנטי-מערבית שהיא בחלקה הגדול צבועה ובלתי עקבית. הוא טוען לדוגמא כי אנשים שטוענים כי יש לנטוש רעיונות עמנואל קאנט, דייוויד יום וג'ון סטיוארט מיל בגלל דעותיהם המיושנות על גזע, יש לנקוט יחס דומה גם מול עבודתו של קרל מרקס, המתובלת בהשמצות גזעניות ואנטישמיות. מארי מסכים כי יש להקטין את הגזענות במדינות מערביות, אבל יש להתייחס גם לגזענות גדולה בהרבה שקיימת במזרח התיכון ובאסיה. 

הספר טוען כי חלק מהביקורת על המערב היא דבר חיובי אבל חלקה מהווה מתקפה על ההגיון, על דמוקרטיה, מדע, קידמה, ועל אזרחי המערב על ידי מלומדים לא-ישרים, מחרחרי שנאה, אומות עוינות למערב, או מדינות או גופים הפוגעים בזכויות אדם ומקווים להסיח את דעת הקהל ממעשיהם שלהם.

מארי טוען כי אלו המתקיפים את המערב לוקים בסטנדרט כפול שבו המערב לכאורה מעולם לא עשה ולא עושה שום דבר טוב ושאר העולם לא יכול לעשות שום דבר רע, או שמעשים רעים של לא-מערביים נובעים אך ורק בגלל שהמערב גרם להם לעשות זאת. 
מארי טוען כי כדי שמערב ישרוד יש להגן עליו, הוא מנסה לקעקע ביקורת מטופשת על המערב וגם הגנה על התרבות המערבית.

הספר זכה לביקורות מעורבות. חלק מהקוראים שיבחו את הביקורת של מארי על טיעונים אנטי-מערביים מטופשים ואת ההגנה החדשה והקפדנית שלו על הציוויליזציה עצמה אחרים מתחו ביקורת על הספר על היותו פולמוסי מדי ועל כך שהוא מפשט יותר מדי סוגיות מורכבות.

ראו גם
------

* מהומת אלוהים
* המוות המוזר של אירופה

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"המלחמה על המערב"**.

קישורים חיצוניים
----------------

* קטע מתוך הספר, הדיילי מייל. אפריל 2022
* ביקורת על הספר, ג'ון אנדרסון (אנ')

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  המלחמה על המערב באתר אמזון
2. 1 2 3  ביקורת על הספר באתר good reads
3. ↑  דאגלאס מורי, חלק מהספר בדיילי מייל, אפריל 2022
מקדש דנדור, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק
המקדש במיקומו המקורי, איור מעשה ידי הנרי סאלט
**מקדש דנדור** הוא מקדש נובי שנבנה בראשית תקופת האימפריה הרומית עבור האלים איזיס, הרפוקרטס ואוזיריס וכן שני אלים נוביים מקומיים – פדסי ופיחור. המקדש נבנה בנוביה, דרומה של מצרים של ימינו, סמוך לאסואן. כיום המבנה ממוקם באגף סאקלר של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.

היסטוריה
--------

המבנה הוקם בשנת 15 לפנה"ס בדנדור (שנקראה בעבר טוטזיס – כ-80 ק"מ דרומית לאסואן) בהוראת אוגוסטוס ושימש מקדש מצרי עד הפיכתו, בשנת 577 לכנסייה קופטית. כתובת המנציחה את הקדשת המבנה ככנסייה מופיעה על חזית המבנה. 
במהלך המאה ה-19 הותירו תיירים אירופים שביקרו במבנה כתובות גרפיטי על קירותיו.

בשנת 1963 בשל בניית סכר אסואן היה המבנה צפוי להיות מוצף במי האגם שדרומית לסכר, ולכן הוחלט להעביר את המקדש ממקומו. לאות תודה על המימון והעזרה שנתנה ארצות הברית לממשלת מצרים להעתקת מקדשים ואנדרטאות מצריות ממקומם ולהצילם מהצפה, החליטה ממשלת מצרים בשנת 1965 לתת את המקדש במתנה לארצות הברית. המבנה פורק, אבניו במשקל כולל של 800 טונות סומנו (הגדולות שבהן שקלו 6.5 טונות כל אחת), ונשלחו לארצות הברית באונייה קונדורדיה סטאר. בארצות הברית נערך מכרז בין 661 מוסדות שונים אשר רצו להציג את המקדש. כמו כן נשקלו הצעות להקים את המקדש על גדת נהר הפוטומק בוושינגטון הבירה או על גדת נהר צ'ארלס בבוסטון, אולם בשל חשש מפגיעת מזג האוויר באבן החול של המקדש הוחלט כי המבנה יינתן למי שיוכל לבנותו בתוך מבנה המסוגל לשמר אותו בתנאים אקלימיים מתאימים. ב-27 באפריל 1967 הוחלט להעניק את המבנה למוזיאון המטרופוליטן לאמנות. המקדש נבנה מחדש בתוך אגף סאקלר של המוזיאון בשנת 1978 באולם שתוכנן על ידי משרד האדריכלים קווין רוש, ג'ון דינקלו ושות'. באולם נבנתה בריכת השתקפות וקיר מוטה מאחורי המקדש מסמלים יחד את מיקום המקדש ביחס לנילוס ולצוקים שניצבו מאחורי המקדש במקומו המקורי. קירות הזכוכית של האולם נועדו להראות את המקדש בתאורה טבעית.

תיאור המקדש
-----------

המקדש בנוי אבן חול, אורכו 25 מטרים משער המקדש ועד חלקו האחורי (קודש הקודשים), וגובהו 8 מטרים בנקודה הגבוהה ביותר. המקדש מעוטר בכתב חרטומים ובתחריטים אשר היו צבועים (כיום הצבע דהה ואינו נראה). בין התחריטים המופיעים על קירות המקדש ניתן לראות גומא הפפירוס ופרחי לוטוס. על שער המקדש הראשי ושער הכניסה למבנה הראשי תחריטים של השמש וכנפיים המסמלים את אל השמים הורוס. על הקירות החיצוניים של המבנה מופיעה דמותו של אוגוסטוס בדמות פרעה המביא מנחות לאלים איזיס, אוזיריס ובנם הורוס. בחדר הראשון של המקדש (האולם) תגליפים של אוגוסטוס מתפלל. החדר האמצעי של המקדש (הקודש) בו הוקרבו המנחות, והחדר הפנימי (קודש הקודשים) אינם מעוטרים.

גלריה
-----

* גרפיטי מהמאה ה-19גרפיטי מהמאה ה-19
* אוגוסטוס מגיש מנחה לאיזיסאוגוסטוס מגיש מנחה לאיזיס
* פרעה מגיש מנחה להורוספרעה מגיש מנחה להורוס
* הגשת מנחה לאוזיריסהגשת מנחה לאוזיריס
* פדסי ופיחור - שני אלים נוביים מקומייםפדסי ופיחור - שני אלים נוביים מקומיים
* פילוןפילון

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מקדש דנדור** |

* אתר רשמי של המקדש באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
* תיאור שחזור המקדש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007460605305171
* LCCN: n86137288
* SUDOC: 02824673X
* VIAF: 156025681
* WorldCat: lccn-n86137288

 |
**רושדי תעשיות מזון בע"מ** היא אחת היצרניות הגדולות בישראל של טחינה גולמית, וחלבה תחת המותג **בארכה**.

מפעל החברה נמצא באזור התעשייה אלון תבור שבעמק יזרעאל. החברה נמצאת בבעלות משפחת בשיר, מנכ"ל החברה הוא מוחמד בשיר.

היסטוריה
--------

בשנת 1984 אבי משפחת בשיר, אבו רושדי, חבר לחברת תוצרת מזון ישראלית (תלמה) ויחד הקימו מפעל לייצור טחינה. בשנת 1993 קיבל המפעל את תו התקן ISO 9002. 

בשנת 2004 רכשה משפחת בשיר את חלקה של יוניליוור (שרכשה את תלמה) ומאז רושדי תעשיות מזון בע"מ היא חברה פרטית. השלב הבא בצמיחתה של החברה היה מיתוג מוצרי הטחינה והחלבה תחת השם "בארכה" והשקת קו מוצרים חדש.

בשנת 2016 השיקה בקבוק לחיץ של טחינה גולמית מעודנת ומוכנה לאכילה, במרקם קטיפתי.

בנוסף למוצרי טחינה בארכה וחלבה בארכה, מייצרת חברת רושדי חטיפי חלבה הנקראים "חלבה בקטנה".

איברהים בשיר, המנכ"ל הראשון וממייסדי החברה, גדל באום אל-פחם, במשפחה בת שבעה ילדים. אבי המשפחה, אבו רושדי, ניהל את לשכת התעסוקה באזור וכשסיים את תפקידו פעל להקמת מפעל טקסטיל בשיתוף חברת לודז'יה, במטרה לספק תעסוקה לתושבי האזור. 

בשנת 1984, כאשר נוצרה השותפות בין אביו של איברהים לבין תלמה, נשלח איברהים ללמוד ייצור טחינה בשכם. לאחר שנתיים של למידה במפעל טחינה מסורתי, חזר איברהים והיה שותף להקמת המפעל ולניהולו. הצלחתו של איברהים כמנכ"ל "רושדי תעשיות מזון בע"מ" זיכתה אותו בשנת 2014 בפרס מפעל חיים מטעם איגוד תעשיות המזון.

ראו גם
------

* רשימת חברות ישראליות בבעלות ערבית שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של רושדי תעשיות מזון
* דיאנה בחור ניר, איברהים בשיר מספר על ההתחלה של טחינה בארכה, באתר כלכליסט, 26 בדצמבר 2013
* מיכל מרגלית, ‏אלון תבור: מפעל רושדי תעשיות מזון רכש קרקע ב-2.2 מיליון שקל, באתר גלובס, 17 בפברואר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, טחינה גולמית מעודנת בבקבוק לחיץ
2. ↑  פרס מפעל חיים
**רועי לוי** (נולד ב-13 בינואר 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקיצוני במ.ס. אשדוד.

קריירה
------

לוי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל כפר סבא ובגיל 17 הצטרף לקבוצת הנוער של הפועל רעננה. ב-9 בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 למכבי נתניה. החל מינואר 2020 הפך לשחקן הרכב בקבוצה אולם לא עזר לה במאבקי ההישרדות וזו נשרה לליגה הלאומית בסיום העונה.

ב-5 בנובמבר 2020 הושאל להפועל רמת השרון עד לסיום העונה. ב-7 בדצמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בנצחון 0-3 נגד הפועל רמת גן. שנה לאחר מכן חזר לרעננה.

ב-6 בספטמבר 2022 הושאל למ.ס. אשדוד מליגת העל עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה. ב-4 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 נגד בני סכנין. בסיום העונה מימשה אשדוד את האופציה על השחקן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  איציק כלפי, ‏רועי לוי חתם באשדוד לעונה אחת בהשאלה מרעננה, באתר ONE‏, 6 בספטמבר 2022
2. ↑  יניב טוכמן‏, מ.ס. אשדוד רכשה את רועי לוי: "מקווה להמשיך להתקדם עם המועדון", באתר וואלה!‏, 7 ביולי 2023
**אונדז'יי באצ'ו** (בצ'כית: **Ondřej Bačo**; נולד ב-25 במרץ 1996) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת הבלם בהפועל ירושלים מליגת העל.

קריירת מועדונים
---------------

באצ'ו החל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל הצ'כית פסטב זלין. ב-18 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 1–3 נגד ויסוצ'ינה ייהלבה. ב-25 בספטמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–9 נגד סלביצ'ין.

בספטמבר 2019 הושאל באצ'ו ללישן הצ'כית, במדיה שיחק עד לאמצע העונה, אז חזר לפסטב זלין.

ב-18 באוגוסט 2020 חתם באצ'ו בגז מתאן מדיאש מליגת העל הרומנית. ב-28 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 0–2 נגד ארג'ש פיטשט.

ב-1 באוגוסט 2021 חתם באצ'ו בהפועל ירושלים מליגת העל. לאחר עזיבתו של גוני נאור למכבי חיפה מונה לקפטן המועדון.

תארים
-----

פסטב זלין
* הגביע הצ'כי: 2016/2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אונדז'יי באצ'ו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  יגאל גולדשטיין, ‏אונדז'יי באצ'ו חתם בהפועל ירושלים, באתר ערוץ הספורט, 1 באוגוסט 2021
**הממלכה האחרונה** (באנגלית: **The Last Kingdom**) הוא רומן היסטורי מאת ברנרד קורנוול. זהו הכרך הראשון בסדרת הספרים הסיפורים הסקסוניים העוסקת בקורותיו של אציל אנגלו-סקסוני אשר גודל כוויקינג, על רקע מלחמותיו של אלפרד הגדול.

סדרת הטלוויזיה "הממלכה האחרונה" מבוססת על סדרת הספרים. ב-2018, בעקבות הצלחת הסדרה, תורגם הספר לעברית בידי בועז וייס ויצא לאור בהוצאת אופוס.

עלילה
-----

הדמות הראשית בספר הוא אות'רד, בן אצולה אנגלו-סקסוני אשר משפחתו שולטת בבבנבורג שבממלכת נורת'מבריה. כשהוא בן תשע, פושטים ויקינגים דנים על נורת'מבריה, ואות'רד יוצא עם אביו להילחם בהם. הדנים מנצחים בקרב, אביו של אות'רד נהרג ואות'רד מאומץ בידי יארל ראגנר ומתחנך כדני פגאני לכל דבר. הוא נאלץ לבחון מחדש את זהותו כאשר ראגנר נרצח בידי דני אחר בשם קיירטן. הוא מוצא מקלט בממלכה האנגלית העצמאית האחרונה - ממלכת וסקס, ומסייע למלכה, אלפרד הגדול, במלחמתו כנגד הדנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הממלכה האחרונה, באתר סימניה
* הממלכה האחרונה, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1259274799
* LCCN: no2016019667
* VIAF: 1210145424549686831280
* WorldCat (עם VIAF): 1210145424549686831280

 |
**שארפ** (**SHARP**) הוא תאגיד יפני המייצר מוצרי חשמל ואלקטרוניקה בידורית, לשוק הפרטי והתעשייתי.

החברה החלה את דרכה בשנת 1912, עם המוצר הראשון שלה שהיה עט שנשא את שם החברה. בין הפיתוחים החשובים של החברה במהלך השנים, ניתן למצוא את הרדיו הראשון ביפן, הטלוויזיה הראשונה ביפן (1953), פיתוח תנור מיקרוגל הביתי הראשון, המצאת טכנולוגיית ה-LCD בשנת 1973, פיתוח ויצור של סירי אידוי אורז לשוק היפני, פיתוח מקרנים מתקדמים בשיטת ה-DLP, פיתוח רכבי שטח סולאריים המונעים בעזרת אנרגיית השמש בלבד, יצור מסך LCD הגדול בעולם בשנת 2008, ועוד.

בין המוצרים הבולטים של החברה בעשור הראשון של המאה ה-21 ניתן למנות מסכי LCD, מקררים, מצלמות וידאו מסדרת "ויוקום" (שהיו הראשונות שהשתמשו במסכי LCD צבעוניים בעלי רזולוציה גבוהה), מכשירי מיקרוגל וטיהור אוויר, מערכות קולנוע ביתיות, נגני Blu-ray, מסכי מגע, צגים אלחוטיים, רכבי שטח סולאריים, צגי LCD מקצועיים לשימושים מיוחדים, ועוד.

החברה חתמה הסכם הפצה ליצור מסכי LCD עבור חברת Pioneer שבמסגרתו יתאפשר שיתוף פעולה בין החברות, בכל מה שנוגע לשיתוף פעולה בין שתיהן בפסי הייצור, ושימוש טכנולוגי. דוגמה לשיתוף פעולה זה נראה לראשונה בשנת 2008 כאשר החברות הציגו את מסך ה-LCD מסדרת SX.

בדירוג ה-Global 500 של המגזין פורצ'ן לשנת 2011, מוקמה שארפ במקום ה-253. בשנת 2012 צברה החברה הפסדים גדולים שהציבו סימן שאלה על יכולתה של החברה לשרוד.

בישראל נציגת החברה והיבואנית הבלעדית היא חברת ראלקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארפ** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של שארפ (באנגלית)
* שארפ, ברשת החברתית פייסבוק

* שארפ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* שארפ, ברשת החברתית אינסטגרם

* שארפ, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  שארפ, באתר CNN
2. ↑  Is Sharp on its last legs?, November 1, 2012, Cnet

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA01612647
* ISNI: 0000 0001 1551 0511
* LCCN: n82057438
* MusicBrainz: 567cce17-b40c-4f62-abf0-6dd4fe21c3be
* NDL: 00274187
* VIAF: 138395360
* WorldCat (עם VIAF): 138395360

 |
**המנדולינה של קפטן קורלי** הוא רומן מאת הסופר לואי דה ברנייר שנכתב ב-1993. הספר זיכה אותו בפרס הסופרים הבריטים לספר הטוב ביותר לשנת 1995. בישראל יצא לאור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר בשנת 2000 בתרגומה של מרים יחיל-וקס.

עלילה
-----

אירועי הספר מתרחשים בשנת 1941 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה בעת פלישת האיטלקים ליוון, חייליו של קפטן אנטוניו קורלי, מתמקמים באי קפלוניה. תושבי הכפר הסולדים מנוכחותם של הפולשים עושים הכל כדי לפגוע בהם וביניהם אף פלגיה בתו של דוקטור יאניס רופא הכפר המאורסת לדייג שהתגייס למלחמה ולא משיב למכתביה. למרות המלחמה מתחבבים החיילים ובראשם הקפטן השובה בעל המנדולינה על התושבים. בין פלגיה לבין הקפטן מתפתח סיפור אהבה שנפסק בעקבות הטבח שעורכים הגרמנים בחיילים האיטלקים, אנטוניו שניצל בזכות חברו שהגן עליו בגופו נמלט מן האי באמצע הלילה על גבי סירה. חייה של פלגיה אחרי המלחמה מלאים התמודדויות ביניהם אימוץ תינוקת שננטשה בפתח ביתה. בתה המאומצת מתחתנת ויולדת ילד המוצא את המנדולינה של הקפטן האהוב ולומד להשתמש בה, באחת הפעמים פוגש בו אנטוניו והילד מוביל אותו לסבתו שצורחת על הקפטן שנטש אותה לאורך השנים. לאחר נסיונותיו להסביר את התנהגותו הם מתחילים את דרכם מחדש.

הסרט
----

סרט המבוסס על הספר יצא לאקרנים בשנת 2001, בבימויו של ג'ון מאדן ובכיכובם של ניקולס קייג', פנלופה קרוז, ג'ון הרט, כריסטיאן בייל.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המנדולינה של קפטן קורלי (באנגלית)
* אתר הסרט
* "המנדולינה של קפטן קורלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* 
* המנדולינה של קפטן קורלי, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 5981a890-3f48-419d-ba00-cb9c609eb5e3

 |
**תסמונת בלום** היא הפרעה תורשתית נדירה ורצסיבית שמאפייניה הם על פי רוב שברים ושינויי סדר בכרומוזומים של האדם הלוקה בה. התסמונת נתגלתה ותוארה לראשונה על ידי הדרמטולוג ד"ר דייוויד בלום בשנת 1954.

תיאור
-----

אנשים הלוקים בתסמונת בלום נמוכים מהממוצע, ולרוב מתאפיינים בקול גבוה, מבנה פנים ארוך וצר, אף ואוזניים בולטות. יש להם נטייה לשינויים בפיגמנטים ולהתרחבות כלי הדם בעור, במיוחד בהשפעת חשיפה לשמש. שינויים אלה מופיעים כפריחה אדומה בצורת פרפר על הפנים. השינויים בצבע העור עשויים להופיע גם על הזרועות.
תופעות נוספות שעשויות להופיע כוללות קשיי למידה, פיגור שכלי (אם כי לרוב האינטליגנציה תקינה), רגישות בדרכי הנשימה, סוכרת וכשל חיסוני שעלול לגרום להופעות חוזרות של דלקת ריאות ודלקות אוזניים. גברים הלוקים בתסמונת לא מייצרים בדרך כלל תאי זרע ולכן בדרך כלל הם עקרים. אצל נשים עם תסמונת בלום נפסק בדרך כלל המחזור החודשי בגיל צעיר יחסית.

אי יציבות כרומוזומית בתסמונת בלום גורמת לסיכון גבוה לחלות בסרטן, בדרך כלל כבר בעשור השני לחייו של הלוקה בתסמונת.

שכיחות ותורשה
-------------

תסמונת בלום מופיעה בעיקר אצל יהודים ממוצא אשכנזי. אחד מכל מאה יהודים אשכנזים נושא את האלל האחראי לתסמונת, אולם אלל זה הוא רציסיבי ולכן רק במצב הומוזיגוטי הוא יתבטא, כלומר, רק אם האלל קיים אצל שני ההורים יש לילדם סיכוי בשיעור של 25% ללקות בתסמונת. אם אחד או שני ההורים הם נשאים, לילדם יש סיכוי של 50% גם לשאת את האלל הלא-תקין. בסקר שנעשה בישראל בסוף שנות ה-70 נמצא כי שכיחות הלוקים בתסמונת בלום בקרב האוכלוסייה האשכנזית בישראל - שבה התסמונת היא השכיחה ביותר - היא 1:98,000 לידות.

בדיקת נשאות
-----------

גילוי נשאות האלל שגורם לתסמונת בלום נעשה על ידי בדיקת סקר גנטית. עקב נדירות התסמונת באוכלוסיות לא אשכנזיות, קיימת תועלת בביצוע בדיקות סקר באוכלוסיות אשכנזיות בלבד. מסיבה זו מוצעת כיום הבדיקה רק לבני זוג ששניהם אשכנזים או אשכנזים באופן חלקי. אם הבדיקה מעלה ששני בני הזוג הם נשאים, מומלץ לבצע בדיקת מי שפיר או בדיקת סיסי שיליה כדי לבדוק אם הוולד צפוי ללקות בתסמונת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תסמונת בלום** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  German J, Bloom D, Passarge E, Fried K, Goodman RM,
Katzenellenbogen I, Laron Z, et al. Bloom’s syndrome. VI.
The disorder in Israel and an estimation of the gene frequency
in the Ashkenazim. **Am J Hum Genet** 1977;29:553–562,
.
2. ↑  Lei Li, Christine Eng, Robert J. Desnick, James German, Nathan A. Ellis, Carrier Frequency of the Bloom Syndrome blmAsh Mutation in the Ashkenazi Jewish Population. **Molecular Genetics and Metabolism** 1998;64,286–290.

תסמונת בלום

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אנדריאה ואקארו** (באיטלקית: **Andrea Vaccaro**;‏ נאפולי, 8 במאי 1604 – נאפולי, 18 בינואר 1670 ), היה צייר איטלקי בתקופת הבארוק.

ואקארו חי בנאפולי בתקופת השלטון הספרדי, הושפע מקראווג'ו והרבה לצייר בנושאים דתיים ומיתולוגיים ובלט בעיבוד הנטורליסטי של הדמויות בציוריו.

ביוגרפיה
--------

ואקארו נולד בנאפולי, בהשפעת אביו החל בלימודי ספרות ולאחר מכן פנה לתחום האמנות והחל בגיל שש עשרה להתמחות אצל ג'ובאני טומאסו פסארו.
לאחר שנת 1630 היה בקשר עם גווידו רני, אנתוני ואן דייק, ופייטרו נובלי (אנ'), ויצר העתקים של ציוריהם.

בשנת 1640 נולד מנישואיו השניים בנו הצייר ניקולה ואקארו (אנ').

בשנת 1656 המיתה מגפה את מחצית אוכלוסיית נאפולי ביניהם הציירים ברנרדו קוואלינו (אנ') ומאסימו סטנציונה (אנ') עימם ואקארו היה בקשר הדוק.

בשנת 1665 היה בין המיסדים של גילדת הציירים בנאפולי ביניהם הצייר הצעיר לוקה ג'ורדאנו (אנ').

בין תלמידיו של ואקארו: ג'אקומו פארלי (אנ'), וג'וזפה פאטורסו (אנ').

גלריה
-----

* לוט ובנותיו במוזיאון לאמנויות יפות בריו דה ז'ניירולוט ובנותיו במוזיאון לאמנויות יפות בריו דה ז'ניירו
* פגישת יצחק ורבקה במוזיאון הפראדופגישת יצחק ורבקה במוזיאון הפראדו
* עגל הזהב, מוזיאון קאפודימונטה בנאפוליעגל הזהב, מוזיאון קאפודימונטה בנאפולי
* דוד עם ראש גוליית במוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לסדוד עם ראש גוליית במוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס
* ניצחון דוד, מוזיאון קאפודימונטהניצחון דוד, מוזיאון קאפודימונטה
* יהודית עם ראשו הכרות של הולפרנסיהודית עם ראשו הכרות של הולפרנס
* מידאסמידאס
* רינאלדו וארמידה, מוזיאון קאפודימונטהרינאלדו וארמידה, מוזיאון קאפודימונטה
* טבח החפים מפשע, מוזיאון קאפודימונטהטבח החפים מפשע, מוזיאון קאפודימונטה
* החייאת לזרוס במוזיאון לאמנות של אינדיאנפוליסהחייאת לזרוס במוזיאון לאמנות של אינדיאנפוליס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריאה ואקארו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1552368
* BnF: cb16692887g (data)
* GND: 121817881
* ICCU: VEAV501206
* ISNI: 0000 0000 6681 3080
* LCCN: nr93017288
* NKC: xx0244214
* RKD: 78904
* SNAC: w6jq8zjt
* SUDOC: 16803316X
* ULAN: 500115619
* VIAF: 27937686
* WorldCat: lccn-nr93017288

 |
**ויטוריו אריגוני** (באיטלקית **Vittorio Arrigoni**, ידוע גם בכינויו **ויק**; 4 בפברואר 1975 - 15 באפריל 2011) היה פעיל פוליטי איטלקי פרו-פלסטיני שנחטף ונרצח ברצועת עזה.

פעילותו הפוליטית
----------------

אריגוני היה פעיל פוליטי פרו-פלסטיני וחבר בתנועת הסולידריות הבינלאומית, תנועה פרו-פלסטינית אנטי-ישראלית הקוראת למאבק בישראל, בשיטות של פעולה ישירה בלתי אלימה, במטרה להביא לסיום הסגר על רצועת עזה והשליטה הישראלית ביהודה ושומרון.

ב-23 באוגוסט 2008 הגיע אריגוני לחופי עזה באמצעות סירה של תנועת "עזה החופשית", יחד עם עשרות פעילים נוספים. אריגוני השתקע בעזה ודיווח על הנעשה בה באמצעות בלוג בשפה האיטלקית בשם "גרילה רדיו" ומדור קבוע בעיתון הקומוניסטי "המניפסט" (Il manifesto). במהלך מבצע עופרת יצוקה היה לאחד מהאזרחים הזרים הבודדים שדיווחו מתוך רצועת עזה באופן תדיר וכתוצאה מכך זכה לחשיפה בכלי התקשורת באיטליה וברחבי העולם. בשנת 2009 פרסם את ספרו "להישאר אנושי" (Restiamo umani) המבוסס על הבלוג שפרסם במהלך מבצע "עופרת יצוקה". הספר תורגם מאיטלקית לספרדית, לגרמנית ולאנגלית, בתוספת הקדמה מאת אילן פפה.

אריגוני נהג ללוות דייגים מקומיים בצאתם לדוג בחופי עזה ולתעד את מעצרם על ידי חיל הים הישראלי. במהלך פעילות זו נעצר שלוש פעמים על ידי צה"ל ואף גורש חזרה לאיטליה, אולם לאחר מכן שב לעזה.

מותו
----

בבוקר 14 באפריל 2011 נחטף אריגוני מביתו שבעזה. החוטפים הודיעו כי הם חברים בארגון "אל-תוחיד ואל-ג'יהאד", ארגון טרור ג'יהאדיסטי המסונף לאל-קאעידה, ודרשו את שחרורו של מנהיגם, אבו וליד אל-מקדסי, שנעצר חודש קודם לכן על ידי מנגנוני הביטחון של חמאס. החוטפים הציבו אולטימטום של 30 שעות טרם הוצאתו להורג של אריגוני, אולם מנגנוני הביטחון של חמאס איתרו עוד באותו הלילה את גופתו של אריגוני תלויה בבית נטוש בעזה לפני תום האולטימטום. דוברים מטעם הארגון "אל-תוחיד ואל-ג'יהאד", שקושר לחטיפתו, הכחישו כל מעורבות ברצח, אך ציינו כי "מה שקרה הוא תוצאה טבעית למדיניות של ממשלת חמאס נגד ארגונים סלפיים".

ממשלת חמאס גינתה את הרצח, ופתחה במצוד אחר הרוצחים. כעבור ימים אחדים נהרגו שני חשודים ברצח, ושלישי נעצר.

בתחילת אוגוסט 2012 דווח כי חמאס שחרר את אבו וליד אל-מקדסי, מנהיג הארגון הסלפי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויטוריו אריגוני, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר "גרילה-רדיו" (אורכב 16.04.2011 בארכיון Wayback Machine) - הבלוג אותו הפעיל ויטוריו אריגוני
* אליאור לוי, איטלקי נחטף ברצועת עזה: "נוציא אותו להורג", באתר ynet, 14 באפריל 2011
* יונתן פיין והסוכנויות, משפחתו של הנרצח בעזה: המומים, שבורים מכאב, באתר ynet, 15 באפריל 2011
* הנרצח בעזה סיפר: הגעתי לכאן, היום המרגש בחיי, באתר ynet, 15 באפריל 2011
* ג'ף הלפר, לזכור את ויק, באתר העוקץ, ‏16 באפריל 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן פיין והסוכנויות, משפחתו של הנרצח בעזה: המומים, שבורים מכאב, באתר ynet, 15 באפריל 2011
2. ↑  אבי יששכרוף, נהרגו שני חשודים ברצח הפעיל האיטלקי, באתר הארץ, 19 באפריל 2011
3. ↑  אליאור לוי, חמאס שחרר ראש הארגון הסלפי שחטף ורצח פעיל שלום איטלקי בעזה, באתר ynet, 3 באוגוסט 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475356805171
* BnF: cb16207844v (data)
* CANTIC: a10814139
* GND: 140237232
* ICCU: LO1V319602
* ISNI: 0000 0001 2033 6482
* LCCN: no2010107742
* SUDOC: 145090744
* VIAF: 123576614
* WorldCat: lccn-no2010107742

 |
**פפיון ההרים** (שם מדעי: *Anthus similis*) הוא עוף קטן ממשפחת הנחליאליים. כמו יתר בני משפחתו הנחליאליים, מזונו של פפיון ההרים מורכב מחרקים קטנים, חסרי חוליות.

תיאור
-----

אורך גופו של פפיון הרים בוגר הוא כ-18 סנטימטרים ומשקלו כ-30 גרם. הפפיון בעל טופר אחורי ארוך מאוד שבאמצעותו הוא שומר על שיווי משקל בהליכה על הקרקע, ורגליו ארוכות. צבעו חום חולי, ומעל לגבה שלו ישנו פס בהיר. צבעו הבהיר מסייע לו להיעלם ולהסתתר במסווה בין הצמחייה והסלעים כך שיהיה לטורפים קשה למצוא אותו ולזהותו. קריאות התעופה של פפיון ההרים קצרות ונוקשות ומזכירות את הקולות של דרור הבית. שירתו דו-הברתית קצרה, ומושמעת בדרך כלל כאשר הפפיון נמצא בתעופה.

קינון, דגירה ורבייה
-------------------

במרבית השנה, פפיון ההרים מסתתר וקשה למצוא אותו. בתחילת האביב, בחודשים פברואר ומרץ, הזכרים מצייצים ופותחים בסדרת שריקות הנשמעות מרחוק, תוך עמידה על סלע או על שיח, או בזמן שהם עפים. כך הם נוהגים לסמן את הטריטוריה שלהם ומחזרים אחר הנקבות. במהלך חודש מרץ, הנקבות מטילות ביצים, הקן של פפיון ההרים בנוי מזרדים ומענפים רכים. הקן בדרך כלל ממוקם מתחת לסלע או לשיח, ובכול הטלה נולדים שלושה או ארבעה גוזלים.

תפוצה
-----

פפיון ההרים מצוי בעיקר בישראל ובארצות הסמוכות לה - לבנון, סוריה וירדן. בנוסף, קיימים תת-מינים של פפיון ההרים בתפוצה עולמית רחבה. בישראל, ניתן למצוא את פפיון ההרים בעיקר באזורי הבתות ובמדרונות הטרשיים בחלקו המזרחי של הגליל, בגלבוע, ובחבל יתיר בצפון הנגב. בנוסף, ניתן לצפות בו גם במזרח גוש דן, בחרמון, ברמת הגולן, במזרח חבל לכיש ובשומרון.

הפפיון מצוי בעיקר באזורי הבתות מפני שהסביבה מדוללת מעצים, ולכן סכנת הטריפה על ידי חנקנים ובזים מופחתת, מכיוון שאלו נעזרים בעצים בתור עמדות תצפית בשביל ללכוד ולצוד את הטרף. בישראל קיימת הידלדלות בתפוצת המין והוא נמצא בסכנת הכחדה.

ראו גם
------

* פפיון ארוך רגליים
* פפיון ערבות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פפיון הרים** בוויקישיתוף
* פפיון הרים, באתר ITIS (באנגלית)
* פפיון הרים, באתר NCBI (באנגלית)
* פפיון הרים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* פפיון הרים, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פפיון הרים באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3  מגדיר הציפורים של ישראל - פפיון הרים, באתר פורטל צפרות
3. ↑  פפיון הרים - מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל, באתר www.birdsbase.com
**גסאן עבאס** (בערבית: **غسان عباس**, תעתיק מדויק: ע'סאן עבאס, נולד ב-1 ביוני 1957) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ערבי-ישראלי.

ביוגרפיה
--------

גסאן נולד ב-1957 באום אל-פחם. למד משחק באוניברסיטת תל אביב.

הוא השתתף בהצגות רבות, בין היתר בתיאטרון חיפה, תיאטרון הבימה, התיאטרון הקאמרי, התיאטרון העממי, תיאטרון בית ליסין והמרכז התיאטרוני בנווה צדק, ובנוסף - כתב וביים את ההצגות: "מצבים", ו"החתונה". 

ב-1986 השתתף בסרט "נאדיה" בתפקיד מורה. ב-1988 שיחק בפסטיבל עכו בהצגת היחיד "אלוהים, תציל אותי ממולדתי" שכתב דניאל הורוביץ אודות המשורר העיראקי הגולה, מודאפר א-נוואר.

ב-1981 פסלה המועצה לביקורת סרטים ומחזות את המחזה "משהד", שכתב במשותף עם עוואודה ראתב, ועוסק בהפקעת קרקעות במגזר הערבי.

גסאן השתתף בסדרת הטלוויזיה "המסעדה הגדולה" (בתפקיד המלצר עבדו), בסדרה "תמונות יפואיות" וכן בסרטי קולנוע רבים.

מאז 2001 הוא מכהן כמנכ"ל תיאטרון דיוואן אל לאג'ון שבואדי עארה. ב-1998 השתתף בסרטו של עמוס גיתאי, "יום יום".

ב-1991 נטל חלק בסרט "גמר גביע" לצד משה איבגי ומוחמד בכרי. ב-2010 השתתף בסרט הקומי "חצי טון ברונזה" ששודר ב-HOT V.O.D לצד שלמה בראבא, מיכאל הנגבי ושמיל בן ארי.

מאז 2007 מופיע גסאן בחלק מהצגות תיאטרון "הבימה".
ב-2012 הוא גילם את הרופא עז א-דין אבו אל-עייש בהצגת היחיד "לא אשנא", שנכתבה על פי ספרו של ד"ר אבו אל-עייש על חייו, ועל הטרגדיה שפקדה אותו כששלוש מבנותיו נהרגו במהלך מבצע עופרת יצוקה מפגיעת שני פגזי טנק של צה"ל בחימוש שהוסתר בביתו בג'בליה.
ב-2014 סירב גסאן לקוד קידה בפני ראש עיריית אשקלון, איתמר שמעוני, בסיום ההצגה "החייל האמיץ שוויק" מאחר ששמעוני הורה להפסיק עבודתם של ערבים ישראלים בעירו. ב-2015 שיחק בסרטו של אלעד קידן, "היורד למעלה".

ב-2017 השתתף בסרטו הדוקומנטרי של שלומי אלדר "ארץ זרה".

בשנת 2018 הוא לקח חלק בעונה ה-4 של הסדרה שנות ה-80 בה גילם את ד"ר אדוארד מנצור, רופא שיניים ערבי מחליסה. באותה השנה החל לשחק בתיאטרון בית ליסין במחזה "אוסלו".

קישורים חיצוניים
----------------

* גסאן עבאס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* גסאן עבאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גסאן עבאס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* גסאן עבאס, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* גסאן עבאס, בארכיון הבימה
* קורות חיים, באתר דיוואן אל לאג'ון
* זיו רביב, "היהודים והערבים? שני טיפשים באותו חדר", באתר ynet, 20 במאי 2010
* יניב קובוביץ, השחקן גסאן עבאס סירב לקוד קידה בפני ראש העיר אשקלון, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2014
* אתר למנויים בלבד מיה אשרי, "אני מביט בקהל וחושב: מי יירה בי עכשיו?", באתר הארץ, 17 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  טל פרי, חושך לגרש: סיפורו המצמרר של ד"ר אבו אלעייש מובא בהצגה "לא תשנא", באתר גלובס, 16 באוקטובר 2012
2. ↑  סמדר פלד, קרבות בימה: סיפורו של ד"ר אבו אל-עייש עולה כמחזה, כתבה מ"אולפן שישי", באתר Mako,‏ 19 באוקטובר 2012
3. ↑  ת"א (באר-שבע) 40777-12-10 עזבון המנוחה ביסאן אבו אלעיש ז"ל ואחרים נ' מדינת ישראל - משרד הביטחון, ניתן ב-27 בנובמבר 2018 (באתר "נבו").
4. ↑  יניב קובוביץ, השחקן גסאן עבאס סירב לקוד קידה בפני ראש העיר אשקלון, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282802405171
* BnF: cb17057129v (data)
* GND: 1061868605
* ISNI: 0000 0004 5965 8165
* LCCN: n2019073285
* VIAF: 29146822305807381952
* WorldCat: lccn-n2019073285

 |
נאשם מובל באזיקים לדיון בבית משפט
**נאשם** הוא אדם שהואשם בביצוע עבירה פלילית או אזרחית ומתקיים דיון משפטי בעניינו.

נאשמים במשפט פלילי
------------------

במשפט פלילי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע פשע, שהיא עבירה פלילית חמורה. הצד השני במשפט פלילי הוא בדרך כלל תובע מטעם פרקליטות המדינה, אך קיימים גם אישומים פליליים שבהם הצד התובע הוא אדם פרטי.

לעיתים קרובות נאשמים פליליים מושמים על ידי המשטרה במעצר עד תום ההליכים, ומובאים לדיונים משפטיים במסגרת צו מעצר. בעבירות פליליות שאינן חמורות ייתכן שבית המשפט יחליט על שחרור בערבות.

נאשמים וחשודים מחוסרי אמצעים זכאים במדינות שונות לייצוג משפטי על ידי סנגוריה ציבורית.

נאשמים במשפט אזרחי
------------------

במשפט אזרחי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע עבירה אזרחית ומתקיים בעניינו דיון אזרחי על כל שלביו. בדרך כלל נאשם במשפט אזרחי מיוצג על ידי עורך דין.

הנאשם הוא בדרך כלל אישיות משפטית, כלומר – אדם או תאגיד. בישראל לא מוכרות אישיויות משפטיות נוספות, אם כי במדינות אחרות היו מקרים שבהם בעלי חיים ואף חפצים דוממים נחשבו לאישיות משפטית. למשל, בשנת 1916 התקיים בארצות הברית הליך תביעה אזרחי נגד תאגיד קוקה קולה, אך הנאשם לא היה התאגיד עצמו אלא ארבעים חביות ועשרים מכלי אחסון של קוקה קולה (אנ').

זכויות הנאשם
------------

עקרון בסיסי במשפט הוא שנאשם נחשב לחף מפשע כל עוד לא הוכחה אשמתו. כנגזרת מעקרון יסוד זה, על מנת שיוטל קלון פלילי התביעה הכללית נדרשת להוכיח באופן ברור את האחריות הפלילית של הנאשם.

בשיטת המשפט המערבית, הנוהגת על פי ההליך האזרחי, מוקנות לנאשמים זכויות בסיס שונות, בהן:

* קבלת כתב האישום
* קבלת חומרי החקירה
* הזכות ליצור עותקים מחומרי התיק
* אפשרות להתנגד לעדויות
* הצגת ראיות וחקר הראיות
* חקירת עדים
* הגשת ערעורים על פסיקות של בית המשפט.

חובות הנאשם
-----------

הנאשם חייב לעשות שימוש נאות בזכויות המוקנות לו, וחובותיו נגזרות מהדין המקובל במשפטים אזרחיים ופליליים. בין השאר, נאשם חייב להתייצב בבית המשפט על פי דרישה, להוכיח את טענותיו, להודיע על שינוי במקום המגורים, ולשלם הוצאות משפט אם יידרש. במדינות המערב מקובלת השיטה האדברסרית ולפיה אי-מילוי חובות הנאשם עלול לגרום לצעדים שיינקטו נגדו על ידי בית המשפט.

ראו גם
------

* אשמה (אחריות פלילית)

קישורים חיצוניים
----------------

* המדריך למיצוי זכויות נפגעי עבירה, באתר פסקדין, ‏24 בינואר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4199223-4

 |
**יאן אובלק** (בסלובנית: **Jan Oblak**; נולד ב-7 בינואר 1993) הוא כדורגלן סלובני, המשחק בעמדת השוער בקבוצת אתלטיקו מדריד ובנבחרת סלובניה.

קריירת מועדונים
---------------

אובלק נולד בשקופיה לוקה שבסלובניה בשנת 1993. בשנת 1999 הוא החל לשחק במחלקת הנוער של לוצ'אן המקומית. בשנת 2003 עבר לאולימפיה ליובליאנה. אובלק החל לשחק ככדורגלן מקצועי בגיל 16 בלבד, ובעונת 2009/2010 ערך 33 הופעות ליגה, מתוך 36 משחקים בהם שיחקה קבוצתו, וסייע לאולימפיה לסיים במקום הרביעי בליגה.

ב-14 ביוני 2010 אובלק חתם בקבוצה הפורטוגזית בנפיקה ליסבון. בתחילת עונת 2010/2011 הושאל השוער לביירה מאר, ובפגרת החורף של אותה עונה עבר לאולהאננסה. בשתי הקבוצות לא זכה אובלק להופיע בליגה. בעונה שלאחר מכן הושאל אובלק לאוניאו לייריה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-15 בינואר 2012, במשחק התיקו 2-2 מול נסיונאל מדיירה.

לקראת עונת 2012/2013 הושאל אובלק לריו אבה. במדי הקבוצה ערך 31 הופעות בכל המסגרות. בשנת 2013 שיחק אובלק שני משחקים בקבוצת המילואים של בנפיקה, בנפיקה ליסבון B.

באוגוסט 2013 האריך אובלק את חוזהו בבנפיקה, עד שנת 2018. במהלך עונת 2013/2014 קיבל אובלק מספר הזדמנויות לשחק. באותה עונה, אובלק הופיע ב-16 משחקי ליגה, וב-14 מהם לא ספג שערים. בכך סייע לבנפיקה לזכות באליפות פורטוגל. בנוסף הופיע אובלק בשלושה משחקי הגביע הפורטוגזי ובשלושה משחקי גביע הליגה הפורטוגזית. בשני המפעלים שיחק במשחקי הגמר ולא ספג שערים, ובכך סייע לקבוצתו לזכות בגביעים. בנוסף, באותה עונה הגיעה בנפיקה לגמר הליגה האירופית, בו הפסידה לסביליה בדו-קרב בעיטות עונשין. אובלק עמד בשערה של בנפיקה באותו משחק, וב-120 דקות לא ספג שערים.

ב-16 ביולי 2014 סוכמה בין בנפיקה לאתלטיקו מדריד העברתו של אובלק לקבוצה מבירת ספרד. במסגרת העסקה שילמה אתלטיקו לבנפיקה 16 מיליון אירו עבור העברת השחקן, מה שהפך את אובלק לשוער היקר בהיסטוריה של הלה ליגה ולשוער השמיני היקר בכל הזמנים. מאז שהצטרף לאתלטיקו זכה אובלק חמש פעמים בתואר פרס זאמורה לשוער המצטיין של הלה ליגה ובכך השווה את שיאם של אנטוני רמלייטס וויקטור ואלדס.

בעונת 2020/2021 זכה עם אתלטיקו מדריד באליפות ספרד, ואובלק זכה בתואר שחקן העונה בליגה הספרדית.

נבחרת סלובניה
-------------

אובלק זומן לראשונה לנבחרת סלובניה עד גיל 21 באוגוסט 2009, בגיל 16 בלבד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה ב-9 בספטמבר של אותה שנה, במשחק נגד נבחרת צרפת עד גיל 21.

ב-11 בספטמבר 2012 ערך אובלק את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סלובניה הבוגרת, בהפסד 1–2 לנורווגיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.

תארים
-----

### קבוצתיים

בנפיקה ליסבון
* אליפות פורטוגל: 2013/14
* הגביע הפורטוגזי: 2013/14
* גביע הליגה הפורטוגזית: 2013/14

אתלטיקו מדריד
* הסופר קאפ הספרדי: 2014
* הליגה האירופית: 2017/18
* הסופר קאפ האירופי: 2018
* אליפות ספרד: 2020/2021

### אישיים

* השוער המצטיין בליגת העל הפורטוגזית: 2013/14
* השוער המצטיין בלה ליגה (2): 2015/16, 2017/18
* פרס זאמורה (5) : 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2018/19 2020/2021
* שחקן העונה בליגה הספרדית: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן אובלק** בוויקישיתוף
* יאן אובלק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* יאן אובלק, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Atletico Madrid agree deal for Benfica goalkeeper Jan Oblak, באתר BBC
**שטפן דוׂבאי** (ברומנית: **Ștefan Dobay**; ‏26 בספטמבר 1909 – 7 באפריל 1994) היה כדורגלן ומאמן רומני, ששיחק בעמדת החלוץ.

קורות חיים
----------

דובאי נולד ב-26 בספטמבר 1909 במשפחה ממוצא הונגרי, בכפר אויסנטש (כיום דומברוויצה), על יד טימישוארה, מחוז טימיש בחבל באנאט, באימפריה האוסטרו-הונגרית של אותם הימים, כיום בשטח רומניה. את הקריירה החל ב"באנאטול טימישוארה" ב-1926 שהשתתפה אז באליפות האזורית טימישוארה מכיוון שהליגה הרומנית הוקמה רק ב-1932. לכל אורך שנות ה-30 של המאה ה-20 שיחק דובאי ב"ריפנסיה טימישוארה" שהייתה לקבוצה הרומנית המצליחה ביותר בתקופה זאת עם 4 תוארי אליפות ושני גביעים. בנוסף לכך היה למלך השערים בליגה ארבעה פעמים. לאחר מכן עבר להונגריה לפני שחזר לארץ מולדתו אחרי אירועי מלחמת העולם השנייה והוא סיים את הקריירה ב-1948.

דובאי שיחק לראשונה בנבחרת הרומנית ב-25 במאי 1930 במסגרת גביע בלקאן 1929–1931 נגד יוון. באותו טורניר של 1933 זכה וסיים כמלך השערים עם חמישה שערים כשהוא כובש בכל שלושת המשחקים. ב-1936 זכה עימה פעם נוספת. בנוסף לכך השתתף במונדיאל 1934 ו-1938 שבשניהם נבחרתו הפסידה בשמינית הגמר וגם כבש במשחקים אילו.

לאחר סיום הקריירה ככדורגלן היה דובאי למאמן. תחילה היה על תקן שחקן-מאמן בפלאקרה מדיאש בעונת 1947/48. אחר כך אימן את ריפנסיה טימישוארה בליגה הראשונה לפני שעבר ליריבתה, לוקומוטיבה טרגו מורש. עד 1959 היה מאמן בכמה קבוצות רומניות כולל את סטיאווה בוקרשט עימה זכה באליפות ב-1956. דוביי נפטר ב-7 באפריל 1994 בטרגו מורש שברומניה.

תארים
-----

### כשחקן

ריפנסיה טימישוארה
* אליפות רומניה (4): 1932/33, 1934/35, 1935/36, 1937/38
* הגביע הרומני (2): 1933/34, 1935/36

נבחרת רומניה
* גביע בלקאן (2): 1933, 1936

אישיים
* מלך השערים בליגה הרומנית (4): 1932/33, 1933/34, 1934/35, 1936/37

### כמאמן

סטיאווה בוקרשט
* אליפות רומניה: 1956

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**סילביה ויליאמס** (10 בפברואר 1936 – 28 בפברואר 1996) הייתה מנהלת מוזיאון, היסטוריונית אמנות ומומחית אמריקאית באמנות אפריקאית. היא סייעה בפיתוח המחקר וההערכה של אמנות אפריקאית כמרדף משמעותי, אסתטי ואינטלקטואלי בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

ויליאמס נולדה וגדלה בלינקולן, פנסילבניה שבארצות הברית. אביה היה פרופסור לאנגלית ודיקן באוניברסיטת לינקולן. היא נישאה לצ'רלטון ויליאמס ולזוג לא היו ילדים. ויליאמס החזיקה בתארים בתולדות האמנות, אחד ממכללת אוברלין בשנת 1957 ואחד מה-IFA ב-1975. ויליאמס שירתה כאוצרת במחלקה לתרבויות עולם אפריקניות, אוקיאניות ותרבויות חדשות במוזיאון ברוקלין בשנת 1973.

ב-1983 סילביה ויליאמס הצטרפה למוזיאון הלאומי לאמנות אפריקאית במכון סמית'סוניאן ובשנת 1987 פיקחה על מעבר המוזיאון למקומו הנוכחי בקניון הלאומי בוושינגטון הבירה. במהלך עבודתה במוזיאון, הקדישה עצמה לקידום המוניטין של המוזיאון, בנוסף עזרה למוזיאון לרכוש יותר מ־845 יצירות אמנות אפריקאית מסורתית ומודרנית והדגישה את החשיבות של הערכה והצגה של אמנות אפריקאית.

בשנת 1983 קיבלה את פרס קנדאס להיסטוריה מהקואליציה הלאומית של 100 נשים שחורות. ב-1989 זכתה בתואר כבוד - דוקטור למכתבים הומניים על ידי מכללת אמהרסט, ושנה לאחר מכן קיבלה תואר כבוד - דוקטור לאמנויות יפות על ידי מכללת אוברלין.

היא כיהנה כנשיאת התאחדות מנהלי מוזיאון אמנות בין השנים 1994–1995.

בגיל 60 נפטרה בוושינגטון הבירה בעקבות סיבוכים במפרצת המוחית. לאחר מותה המוזיאון הלאומי לאמנות אפריקאית של מוסד סמיתסוניאן השיק את התערוכה The Poetics of the Line: Seven Artists of the Nsukka group, שהייתה גם תערוכת הבכורה של גלריית סילביה ה. ויליאמס שנקראה לכבודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילביה ויליאמס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  HOME PAGE, www.sylviahugheswilliamsfineart.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12084055b (data)
* CiNii: DA08408999
* ISNI: 0000 0000 7360 8210
* LCCN: n93060292
* NTA: 401586774
* SUDOC: 075909529
* VIAF: 42078627
* WorldCat: lccn-n93060292

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סילביה ויליאמס"**.
נגן רחוב מנגן בדידג'רידו בספרד
דידג'רידו מסורתי
**דידג'רידו** (או בקיצור **דידג'**) הוא כלי נשיפה קדום שפותח על ידי תושביה המקוריים של אוסטרליה, האבוריג'ינים. אף שאין מידע מדויק לגבי גילו, ישנן עדויות שהשימוש בו החל כבר לפני 1,500 שנה, והוא מתואר פעמים רבות ככלי הנשיפה העתיק בעולם. שמו המקורי של כלי הנגינה הוא "יאדקי", ו"דידג'רידו" הוא השם שבו הוא מכונה במערב. 

באופן מסורתי עשוי הדידג'רידו מענף של אקליפטוס שחלקו הפנימי כורסם על ידי טרמיטים. בכלי מנגנים על ידי נשיפה לתוכו והרעדת השפתיים, פעולות שיוצרות רטט בענף ובכך נוצר הצליל. הצליל של הדידג'רידו הוא בעל תו אחד אך יכול להישמע מגוון על ידי הוספת קולות של הנגן עצמו (כגון צעקות), הקטנת האוויר בלחיים או לחלופין ניפוח הלחיים, הזזת הלשון בתוך חלל הפה ועוד. 

בדומה לכלי נשיפה אחרים, ביכולתם של נגני דידג'רידו מיומנים לנשוף אוויר מהפה אל תוך הכלי ובו-זמנית לשאוף אוויר מהאף אל הריאות (סירקולציה), וכך לנגן ברציפות ובמקצועיות לפרקי זמן ארוכים. פעולה זו מכונה "נשימה מחזורית" והיא ניתנת לשימוש בכלי נשיפה רבים.

בתרבות האבוריג'ינית העתיקה הכלי שימש לטקסים פולחניים ולתיאורי זמן החלום. 
כיום התרבות המערבית אימצה את הכלי ופיתחה בו סגנון נגינה ומקצבים שונים. כמו כן מכינים דידג'ים לא רק מאקליפטוס אלא גם מעצים אחרים כגון אגבה, במבוק, אזדרכת ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דידג'רידו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דידג'רידו** |

* קטע וידאו מאתר של אייל עמית עם הסברים על הכלי
* דידג'רידו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lynda De Lacey, Australia's Greatest Inventions, p. 14

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534334805171
* GND: 4330081-9
* LCCN: sh88001808
* LNB: 000275270
* MusicBrainz: 8a0f37bb-65f1-48f9-a58f-95227d28470c

 |
**1,000 מקומות מופלאים לראות לפני שנמות** (באנגלית: **Places to See Before You Die‏ 1,000**) הוא ספר טיולים מאת פטרישיה שולץ. הספר ראה אור בשנת 2003, ושהה יותר מ-99 שבועות ברשימת רבי-המכר העולמית.

בין "אלף המקומות" המוצגים בספר ניתן למצוא מקומות היסטוריים כגון ביתו של רוברט לואיס סטיבנסון בסמואה והמסלול של משלחת לואיס וקלארק בארצות הברית, מקומות בעלי היסטוריה תרבותית כמו הלה סקאלה באיטליה ומקומות בטבע כמו הגרנד קניון וים המלח בישראל. הספר "מערבב" בין מקומות ידועים ומקומות נשכחים. הספר שם דגש על בתי מלון מיוחדים ומסעדות.

ב-29 במרץ 2007 העלו ערוץ הטיולים וערוץ דיסקברי לשידור סדרה המבוססת על המקומות שבספר, ששמה כשם הספר. 

פטרישיה שולץ אף הוציאה "ספר המשך" בשנת 2007 שנקרא "1,000 מקומות מופלאים לראות בארצות הברית וקנדה לפני שנמות".

תרגום לעברית של הספר יצא לאור בשנת 2006 בהוצאת ידיעות אחרונות.

לקריאה נוספת
------------

* Patricia Schultz, **1,000 Places to See Before You Die**, 2003. ISBN 0-7611-0484-4

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של 1,000 מקומות מופלאים לראות לפני שנמות
* 1,000 מקומות מופלאים לראות לפני שנמות, באתר OCLC (באנגלית)
* אתר הסדרה בערוץ הטיולים
**המעגל השחור** (באנגלית: **The Black Circle**) הוא ספר מאת פטריק קרמן, החמישי בסדרת 39 רמזים. הספר יצא בעברית בשנת 2011, לאחר שתורגם על ידי רוני בק.

עלילה
-----

בספר זה, שני האחים היתומים דן בן ה-11 ואיימי בת ה-14, ממשיכים במסעם ברחבי תבל בעקבות 39 רמזים.

בראשית הספר הם מגלים קצה חוט מסתורי שאומר להם לטוס לרוסיה. הם מחליטים לעשות את זה מכיוון שבין שאר הדברים
שהם מקבלים יש תמונה של הוריהם המנוחים. מתחת לתמונה היה כתוב - "השעון מתקתק מצאו אותי בתוך 36 שעות בדלת המובילה לחדר הנסגר לעד. בואו לבד, כמו הוריכם, או אל תבואו כלל. אל תבטחו באף אחד. נר"ר"

לאחר הטיסה לרוסיה, השניים נפגשים בהולטים, המנסים גם הם למצוא את הרמזים. הם מחליטים לכרות ברית. לאחר מכן הם מחלקים את המקומות בהם הם צריכים לבקר, בעזרת אנגרמות שמצאו, ומעבירים מידע מאחד לשני. איימי ודן הולכים למוסקבה ולסנט פטרסבורג בעוד ההולטים הולכים לערים באזור סיביר. לבסוף, לאחר מרדפים ממושכים אחר הרמז, ואחר ניסיונות לגלות את זהותו של נר"ר, איימי ודן מגיעים לארמון הקונגרסים של הקרמלין, שם, לאחר כמה מעברים סודיים, הם מגיעים לנר"ר ומגלים שהיא הבת של הנסיכה אנסטסיה רומנוב - שהייתה אמורה להירצח עם שאר משפחתה אך הצליחה לברוח. 

מתברר להם ששמה של נר"ר הוא נטליה רוסלנובה ראדוב. מתברר להם שהקבראים, המשתתפים גם הם במירוץ אחר הרמזים, החליטו על מקום הרמז ("הכנסייה שעל הדם" ביקטרינבורג) הוטל "מעגל שחור" - אזור סגור לכל מי שאינו לוקיאנוסי בעל אישור גבוה. נטליה מצליחה להבריח אותם לשם ב"כריש" - מסוק מהיר ביותר. הם מצליחים להיכנס לכנסייה, שנמצאת על המקום בו נרצחו וקבורים בני משפחת רומנוב ומגיעים לחדר הענבר המקורי שהוחזר מהנאצים על ידי הלוקיאנוסים. בעזרת הוראותיה של נטליה הם מוצאים בשעון ענבר את הרמז - גרם של ענבר. לאחר מכן הם חוזרים למוסקבה ומודיעים להולטים על הרמז. אייזנהאואר, האב במשפחת ההולטים, מפרק את הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר חברת ההוצאה לאור Scholastic, שהוציאה את הספר לאור באנגלית
* מתוך The 39 Clues Wiki
* המעגל השחור, באתר OCLC (באנגלית)

| 39 רמזים |
| --- |
| ספרים | 

|  |  |
| --- | --- |
| 39 רמזים | מבוך העצמות • תו קטלני • גנב החרבות • מעבר לקבר • המעגל השחור • צלילה עמוקה • מאורת הנחש • צופן הקיסר • זהירות: סופה • בלב הסכנה • הווספרים באים • הספר השחור של הסודות הקבורים (ספר בונוס) |
| קהילים נגד וספרים | מזימת המדוזה • אוצר המלך • באמצע הלילה • היהלום שבכתר • משבר אמון • יום הדין |
| בלי מעצורים | אין לאן לברוח • נקודת פריצה • הספירה לאחור •‏ נקודת ההתלקחות |
| מסמכי הקהילים (סדרת בונוס) | Operation Trinity •‏ The Submarine Job •‏ The Redcoat Chase •‏ The Houdini Escape • ‏Silent Night |

 |
| סופרים | ריק ריירדן • גורדון קורמן • פיטר לרנג'יס • ג'וד ווטסון • פטריק קרמן • לינדה סו פארק • מרגרט פיטרסון האדיקס • רולנד סמית • דייוויד באלדאצ'י |
| קהיל | אקטרינה • יאנוס • לוקיאנוס • תומאס • מדריגל |