recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ליזיס** (ביוונית: **λύσις lýsis**, בעברית: **תֶּמֶס**) מתייחס לתהליך בו נשברת מעטפת התא, בדרך כלל על ידי נגיף, אנזים, או מנגנון אוסמוטי אשר פוגע בשלמותה. נוזל הכולל את התכולה של התאים הליזיים, נקרא ליזט. בביולוגיה מולקולרית, ביוכימיה ומעבדות ביולוגיות, תרביות תאים עלולות לעבור ליזיס בזמן התהליך של טיהור מרכיביהם (כמו בטיהור חלבון), מיצוי DNA, חילוץ RNA, או בטיהור אברונים.
הרבה זנים של חיידקים עוברים ליזיס על ידי האנזים ליזוזים, הנמצא ברוק של בעלי חיים, ביצים לבנות והפרשות נוספות. אנזימים ליזיים פאג'ים, המיוצרים במהלך הדבקה של בקטריופאג', אחראיים ליכולת של הווירוסים הללו לגרום לליזיס של תאים חידקיים.
פניצילין וחלק מן האנטיביוטיקות גורמים למוות של חיידקים דרך ליזיס של אנזים המתרחש לאחר שהתרופה גורמת לחיידק לייצר מעטפת תא פגומה.

אם מעטפת התא הרוסה לגמרי והיה שימוש בפניצילין, החיידק מכונה 'פרוטופלאסט' אם מדובר בחיידק גראם-חיובי, ו"ספרופלאסט" אם החיידק הוא גראם-שלילי.

ציטוליזיס
---------

ציטוליזיס מתרחש כאשר התא נקרע בעקבות חוסר יציבות אוסומטי אשר גרם לכניסת מים לתוך התא.
ציטוליזיס יכול להימנע על ידי מספר מנגנונים שונים, למשל, בועית מתכווצת שקיימת בחלק מהסנדליות, אשר שואבת מים במהירות מחוץ לתא. ציטוליזיס לא מתרחש בתנאים רגילים בתאים צמחיים כיוון שלתאים אלו מעטפת חזקה ויציבה הכוללת את הלחץ האוסמוטי, או "לחץ טורגור", שבהיעדרו היה נגרם ציטוליזיס.

אונקולוזיס
----------

אונקולוזיס מתייחס להרס של תאים נאופלזים או של גידול.

פלזמוליזיס
----------

פלזמוליזיס הוא הרס של תאים בתוך צמחים בעקבות איבוד של מים בעקבות אוסמוזה. בסביבה היפרטונית, ממברנת התא מקלפת את דופן התא והחלולית קורסת. התאים הללו לבסוף ינבלו וימותו ללא הזרימה של מים על ידי אוסמוזה, שתעצור את ההתכווצות על קרום התא ואת הרס התא.

תגובה חיסונית
-------------

המוגלובין של אריטרוציטים משחרר רדיקלים חופשיים כתגובה לפתוגנים אשר גורמים להם לליזיס. תגובה זו יכולה לפגוע בפתוגנים.

יישום
-----

ליזיס תאי נמצא בשימוש במעבדות על מנת לשבור תאים פתוחים ולזקקם או לחקור את מאפייניהם לעומק. ליזיס במעבדה יכול להיות מושפע על ידי אנזימים, דטרגנטים או חומרים קאוטרופיים. התערבות מכנית בממברנת התא, כמו הקפאה והפשרה חוזרת, לחץ, סוניקציה, או סינון, יכולים גם הם להיות קשורים לליזיס. הרבה ניסויים מעבדתיים, רגישים לבחירה של מנגנון הליזיס, ולעיתים קרובות נחשק להימנע מכוחות מכניים אשר ישנו מקרו-מולקולות רגישות, כמו חלבונים ודנ"א, וסוגים שונים של דטרגנטים יכולים להוביל לתוצאות שונות.

ראו גם
------

* תמס שריר
* תמס בועתי של העור
* תמס דם (המוליזה)
* תמס עצמי (אוטוליזה)
* תמס החוליות (ספונדילוליזיס)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תֶּמֶס במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
דגל פולין עטור סרט שחור לציון התרסקות מטוס חיל האוויר הפולני ברוסיה בו נהרגו 96 נוסעים, בהם נשיא פולין, לך קצ'ינסקי
סרט שחור על התמונה של ד"ר חגית רפאלי-מישקין שנרצחה מירי מחבלים במתקפה האכזרית של חמאס בשבעה באוקטובר
**סרט שחור** הוא סרט בד בצבע שחור הנענד לרוב על גבי הזרוע או מונח על גבי דגל לאות אבל אישי או לאומי. ענידת הסרט או הנפת הדגל העטור בסרט מציינים הזדהות של הנושאים אותם עם אבל ויכולים גם להביע מחאה וזעם, אך בדרך מאופקת ועצורה.

סרט זרוע
--------

מקורו של המנהג לענוד סרט זרוע שחור לאות אבל הוא ממנהגי ההלוויה הנוצרית, כעין תחליף לקריעה הנהוגה בלוויות יהודיות.

ניתן לראות שימוש ציבורי בסרט זרוע שחור הנענד על ידי שחקנים המשתתפים באירועי ספורט הנערכים בצל טרגדיה. למשל לאחר התרסקות טיסה 2933 של LaMia ואובדן קבוצת הכדורגל שאפקואנסה או לאחר אסון הילסבורו בו נמחצו למוות 96 אוהדי ליברפול.

בחלק מהקהילות היהודיות בימינו מקובל, במקום קריעת בגד, לענוד סיכה קטנה ובה סרט שחור על דש הבגד בלוויה ובמשך כל ימי השבעה.

ב-31 בינואר 2020 מנהיגי 14 מפלגות האופוזיציה בלוק סבהה, הפרלמנט ההודי, ענדו סרט שחור על הזרוע וקמו בהפגנתיות לאות הזדהות עם המחאה נגד חוק האזרחות בהודו.

סרט על גבי דגל
--------------

סרט שחור המתוח על גבי דגל בא לציין אבל בקנה מידה לאומי, כתחליף להורדת הדגל לחצי התורן. כך למשל עוטר בסרט שחור דגל גאורגיה שנישא על ידי נציגיה באולימפיאדת בייג'ינג (2008), שנערכה בעת המלחמה בדרום אוסטיה, בה פלשו כוחות צבא רוסיה לחבל אוסטיה. פעמים רבות חש הציבור צורך להניף דגלים עטורים בסרט שחור לאחר אירועי טרור כגון הפיגועים ברכבת התחתית של לונדון, פיגועי 11 במרץ 2004 במדריד, הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו", פיגועי נובמבר 2015 בפריז ועוד. דגל ארצות הברית עוטר בסרט שחור לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001. כן מעטר סרט שחור דגלים לאומיים ומקומיים כתגובה להתקפות נגד מוסדות חינוך כגון הטבח בווירג'יניה טק, הטבח בתיכון קולומביין או מתקפת הטרור בנורווגיה (2011). 

כאשר מוכרז יום אבל לאומי, מונפים דגלים מעוטרים בסרטים שחורים כצעד ממלכתי או אישי (למשל בחצרות בתים, על גבי מכוניות וברשתות החברתיות באינטרנט). 

פיגועים נגד קהילת הלהט"ב (כגון פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו או רצח שירה בנקי) מצוינים בהנפת דגל הגאווה עטור בסרט שחור.

באירועים מסוימים הציגה חברת גוגל סרט שחור מעל הלוגו שלה.

משמעויות נוספות
---------------

סרט מודעות שחור למלנומה
* סרט מודעות שחור או שחור עם נקודות לבנות משמש לעורר מודעות ציבורית למחלת המלנומה
* סרט מודעות שחור משמש גם תנועות נגד עינויים
* ניתן לענוד סרט שחור על גבי סמל רשמי של נושא משרה ציבורית לציון אבל אישי או הבעת הזדהות עם אבל, ובפרט לציון אבל על עמיתים לעבודה שנפלו על משמרתם (כגון שוטרים או לוחמי אש).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרט שחור** בוויקישיתוף
* Black Ribbon Streamers for Mourning, The Daily Flag
* HALF-STAFF ALTERNATIVE (BLACK MOURNING RIBBON/STREAMER), American flag & Pole co.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Basics of Kriah, or Tearing a Piece of Clothing
2. ↑  אתר למנויים בלבד קרולינה לנדסמן, ברית נטולת מילה, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2019
3. ↑  Mourning Band Protocol
**פרנץ הלטאי (1861-1913)** (בהונגרית: Heltai Ferenc) היה ראש עיר, עורך דין, כלכלן, עיתונאי ופוליטיקאי יהודי הונגרי. נודע בעיקר בשל היותו ראש העיר של בודפשט.

ביוגרפיה
--------

פרנץ הלטאי נולד בסנטש שבהונגריה (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית).

את השכלתו רכש באוניברסיטאות בבודפשט ובלייפציג.

בשנת 1884, כאשר היה בן 23, כתב הלטאי מאמר אשר הציע עריכה מחודשת של החוק התעשייתי בהונגריה. מאמר זה זיכה אותו בפרס האקדמיה ההונגרית לאמנויות ולמדעים, והשראה לאומית מעוררת השראה. כתוצאה מכך הוא גם נבחר לחבר בוועידת הכלכלה של האקדמיה.

בשנים 1886-1887 ערך את העיתון של הוועדה, "הסקירה הכלכלית" (בהונגרית: "Nemzetgazdasági Szemle").

הוא נעשה עורך כלכלי בכתבי העת "Ellenőr" ו-"Magyar Nemzet" ולאחר מכן שימש כעורך ראשי בעיתון התחבורה "Vasúti es Közlekedési Közlöny".

בשנת 1891, הלטאי התמנה לחבר במועצת העיר של בודפשט, ולאחר מכן חבר בוועדת העבודות הציבוריות.

הוא סייע בארגון מחדש מוחלט של הממשל המחוזי של בודפשט.

בשנים 1896-1913 כיהן הלטאי בבית הנבחרים של הונגריה. הוא שיחק תפקיד חשוב בעלייה במצב הכלכלי של הונגריה כאחראי על כמה תשתיות ציבוריות ומחוקק.

הוא פרסם מאמרים רבים בנושא הכלכלה ואף הציג מספר הצעות מטעם ועדות פרלמנטריות כלכליות ופיננסיות.

בשנת 1913 התפטר הלטאי מחברותו בבית הנבחרים כאשר נבחר להיות ראש העיר של בודפשט. הקיסר פרנץ יוזף מינה אותו אז להיות חבר באולם העליון.

הלטאי נפטר בבאד אישל שבאוסטריה בשנת 1913.

מקורות
------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1000-1990
* בית התפוצות
* מגלות היוחסין של משפחות יהודיות הונגריות- כרך ראשון עורך- מונקאטשי pg. 84
* אילן היוחסין הבינלאומי שלGeni

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ הלטאי** בוויקישיתוף
* לקסיקון יהודי הונגרי - Magyar Zsidó Lexikon - בעריכת פטר אוּיוָרי 1929 עמ' 357

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dr. Ferenc Heltai (Hoffer), geni\_family\_tree (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1105763528
* VIAF: 8146825548507632630
* WorldCat: viaf-8146825548507632630

 |
לוח זיכרון של **גאבור טאנצוש** על הקיר מועדון קושוט ב-Múzeum utca 7
**גאבור טאנצוש** (בהונגרית: **Tánczos Gábor**; בודפשט, 2 באפריל 1928 – בודפשט, 6 בדצמבר 1979) היה מרצה, יהודי-הונגרי, פוליטיקאי קומוניסטי מנהיג (רשמית כונה: מזכיר) חוג פטפי, והיה מחסידיו של אימרה נאג' (פוליטיקאי קומוניסטי הונגרי, ראש ממשלת הונגריה בשנים 1953–1956. ממנהיגי המרד מהונגרי בשנת 1956 שהוצא להורג).

קורות חיים
----------

### המלחמה ולימודים

גאבור טאנצוש נולד במשפחה יהודית וגדל בבאיה, אביו היה שם סוחר צבעים ובעיר מגוריו למד בבית הספר היסודי ובתיכון. אביו נלקח ונפטר במחנות שירות עבודה, במלחמת העולם השנייה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) הוא ואמו גורשו לווינה, הוא שרד את המלחמה כמוביל חולים בבית החולים הצמוד למחנה הריכוז. לאחר חזרתו הביתה הצטרף למפלגה הקומוניסטית ההונגרית בעיר מגוריו באיה, שם הפך למנהיג נוער. הוא הגיע לבודפשט והחל בלימודים גבוהים כאחד החברים הצעירים ביותר ב"קולג' העממי על שם אישטוואן ג'רפי". הוא פעל באגודת הסטודנטים ובאגודת הנוער העובד (DISZ). טאנצוש הורחק מהמנגנון במהלך אחד מ"מסעי התעוררות" של המפלגה (1951). סיים את לימודיו באוניברסיטת אטווש לוראנד (ELTE) עם תואר בפילוסופיה ולאחר מכן קיבל תעודת הוראה (1953). עד לשיקומו הפוליטי עבד כמרצה ב-ELTE בשנים (1953 - 1954) ולאחר מכן כמרצה במכללת DISZ. הוא נבחר למנהיג (תחת השם: מזכיר) חוג פטפי (1955–1956) והפך לחסידיו של אימרה נאג'. מנהיגי ה-DISZ בחרו בקומוניסט הצעיר והמנוסה גאבור טאנצוש כמנהיג החוג, למרות שהיה מחסידיו של אימרה נאג' הרפורמיסט, אך ציפו ממנו, כמרקסיסט, שיצליח לעצור את פריצת הרעיונות ה"בורגניים" וה"לאומיים". יחד עם זאת בזכות אישיותו ופעילותו הפך הוויכוח במסגרת ה-DISZ לפורום אופוזיציה בעל תפקיד היסטורי בהכנת המרד ההונגרי של 1956.

### אחרי המרד

כשהמרד נמחץ באמצעות כוחות הצבא הסופיטיים,, טאנצוש, יחד עם קבוצת אימרה נאג', מצא מקלט בשגרירות יוגוסלביה בבודפשט. הוא גורש לרומניה יחד עם כל הקבוצה הנמלטת ונידון ל-15 שנות מאסר (באוגוסט 1958). הוא שוחרר תחת חנינה (1962). הוא נישא, אשתו הייתה ורה באצ'קאי, היסטוריונית אורבנית מוכרת. טאנצוש קיבל עבודה בתיכון ערב לפועלים, לימד שם (1962 – 1970) וגם התחיל לעסוק בסוציולוגיה של הקריאה. הוא הפך לחבר צוות של המכון הפדגוגי הלאומי (OPI) (1970), היה מעורב בעיבוד ההיסטוריה של תנועת הקולג'ים העממיים, האגודה הלאומית למכללות עממיות (NÉKOSZ), והתעניין בבעיות של מיעוטים כמו הצוענים ההונגרים וההונגרים בטרנסילבניה. לפני מותו, הצטרף למפגינים ההונגרים של תנועת אמנת 77.

עקב החמרה בדכדוך והדיכאון הקליני שלו, הוא שם קץ לחייו.

לקריאה נוספת
------------

* גאבור טאנצוש - כתב עת "דיבורים" (מקוון), שנתון 7, גיליון מספר 4
* ספר הזיכרון של מריה אמבר על גאבור טאנצוש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאבור טאנצוש** בוויקישיתוף
* ההרוג של יחידת האופוזיציה, כתב העת "דיבורים", נובמבר 1998
* אנדראש ב. הגדוש: גאבור טאנצוש, múlt-kor.hu
* ביוגרפיה של גאבור טאנצוש (באנגלית) באתר האינטרנט של מכון 1956
* לוח תבליט גאבור טאנצוש בבודפשט, על קיר בניין Múzeum utca 7
* גאבור טאנצוש ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Tánczos Gábor emlékezete". nol.hu. נבדק ב-2017-10-31.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 98046025
* BnF: cb16787544j (data)
* GND: 12342092X
* ISNI: 0000 0000 7991 9757
* LCCN: n83173270
* NTA: 180766929
* VIAF: 40285969
* WorldCat: lccn-n83173270

 |
**עַמְרָ֫אן** (בערבית: **مدينة عمران**, כתב דרום-ערבי עתיק: **𐩲𐩣𐩧𐩬**) היא עיר במערב מרכז תימן. זוהי עיר הבירה של מחוז עמראן, והייתה בעבר חלק ממחוז צנעא. היא ממוקמת 52.9 קילומטרים (בכביש) מצפון-מערב לבירת תימן צנעא, בקצה העליון (הדרומי) של מישור אל-בון. במפקד האוכלוסין של 2004 נמנו בה 76,863 תושבים, והערכת אוכלוסייה מאוחרת יותר, ב-2013, קבעה את המספר 92,763.

היסטוריה ואדריכלות
------------------

בית מסורתי עשוי בוץ
לעמראן היסטוריה ארוכה, המתוארכת לתקופה הפרה-אסלאמית.במהלך אותה תקופה, הייתה אחד המרכזים העיקריים של הקונפדרציה השבטית בקיל. בתקופת הממלכה הסבאית, העיר פרחה למצודה. סדרה של לוחות ברונזה מאותה תקופה נמצאו בעיירה באמצע המאה התשע-עשרה וכיום נמצאים במוזיאון הבריטי. במאה השביעית, העיר הייתה עדה לעימותים נגד הסאבים. שרידי אבנים מגולפות שהיו שייכות למקדשים ולארמונות לשעבר מעידים על תהילת עבר של העיר. כתובת אבן גדולה נמצאת על שער העיר המערבי (באב אל-כביר).

עמראן נעדרת ברובו ממקורות מימי הביניים, והעיירה המבוצרת הסמוכה אל-ג'נאת כנראה האפילה על חשיבותה בתקופה זו.ייתכן שהסיבה לכך הייתה בין השאר משום שעמראן, שנמצאת באמצע מישור אל-בון, הייתה פחות בת הגנה, בעוד שלאל-ג'נאת היה מיקום אסטרטגי יותר. הסופר אל-חמדאני בן המאה ה-10 תיאר את הארמון העתיק בעמראן, אך אינו נותן פרטים על אוכלוסייתו או כל אינדיקציה לכך שהוא עדיין היה מאוכלס.

מסוף המאה ה-14 ואילך, נראה שעמראן הופיע כאתר אסטרטגי, והוא מופיע לעיתים קרובות בטקסטים היסטוריים כמו ג'יאת אל-אמני של יחיא בן אל-חוסיין בתקופה זו. לאחר מכן, בשנות ה-1500 וה-1600, עמראן מוזכרת כעיר חשובה יותר באופן כללי.

עמראן מוקף כולו בחומות המתוארכות לשנת 1720. הנוף שמסביב נשלט על ידי נופים מדורגים עם קירות אבן כדי לנטרל שחיקה של אדמה פורייה לעיבוד. ה"סוק" הישן ידוע בעמודי האבן שלו.

התפתחות כלכלית
--------------

הכביש דרך העיר מצנעא עבר מודרניזציה בעקבות השקעות סיניות, והוא למעלה מ 200 ק"מ באורכו. המרכז הרפואי הישן הפך לבית חולים ציבורי קטן. העיר ממוקמת באזור פורה במה שהיה מרכז תעשיית הקפה של האזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמראן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Wilson, Robert T.O. (1989). *Gazetteer of Historical North-West Yemen*. Germany: Georg Olms AG. pp. 252–3. נבדק ב-22 בפברואר 2021. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Amran". World Gazetteer. אורכב מ-המקור ב-2013-02-09. נבדק ב-2021-09-03.
3. ↑  Hämäläinen, Pertti (1 באוגוסט 1999). *Yemen*. Lonely Planet. ISBN 978-0-86442-603-1. נבדק ב-13 באפריל 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה)
4. ↑  McLaughlin, Daniel (12 בפברואר 2008). *Yemen: The Bradt Travel Guide*. Bradt Travel Guides. p. 107. ISBN 978-1-84162-212-5. נבדק ב-13 באפריל 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה)
5. ↑  McCulloch, John Ramsay; Haskel, Daniel (1845). *M'Culloch's Universal gazetteer: Dictionary, geographical, statistical, and historical, of the various countries, places, and principal natural objects in the world* (Public domain ed.). Harper & brothers. pp. 93–. נבדק ב-15 באפריל 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**קורט קראמפהולץ** (באנגלית: **Kurt Krumpholz**; נולד בשנת 1950) הוא שחיין עבר אמריקאי. סגן אלוף עולם (בלגרד 1973) במשחה ל-200 מטר חופשי ושיאן עולם בעבר במשחה ל-400 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

קרומפולץ שיחק כדורמים באוניברסיטת UCLA והתאמן בשחייה על מנת לשמור על כושר.

### 1972

#### שיאן עולם

במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת מינכן שנערכו בשיקגו, אילינוי ב-4 באוגוסט 1972 הוא קבע בשלב המוקדמות במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:00.11 דקות, שיפור לשיא בן חצי השנה של בראד קופר מאוסטרליה (4:01.7 דקות), אך במשחה הגמר הוא סיים במקום שישי (4:03.82 דקות) ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים. שיא זה החזיק מעמד כשנה וחודש ונשבר על ידי ריק דמונט מארצות הברית (3:58.18 דקות).

### 1973

#### סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בספטמבר 1973 זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם רובין בקהאוז, ריק קלאט וג'ים מונטגומרי בשיא עולם חדש של 7:33.22 דקות, לפני אוסטרליה (7:43.65 דקות) וגרמניה המערבית (7:43.68 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.61 דקות, אחרי ג'ים מונטגומרי (1:53.02 דקות) ולפני רוג'ר פיטל מגרמניה המזרחית (1:53.97 דקות). נוסף לכך האו השתתף בשבל המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי וקבע תוצאה של 3:32.44 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 52.50 שניות. באותם הימים מי ששחה רק בשלב המוקדמות לא זכה במדליה גם אם הנבחרת שלו זכתה במדליה במשחה הגמר.

חיים אישיים
-----------

בנו, ג'יי. וו. קרמאפהולץ, שחקן כדורמים מצטיין, זכה במדליית כסף אולימפית (בייג'ינג 2008) בטורניר הכדורמים.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי

קישורים חיצוניים
----------------

* קורט קראמפהולץ, באתר Swimrankings
**סקודה אניאק** הוא SUV חשמלי מתוצרת חברת סקודה. הגרסה הראשונה הוצגה בשנת 2017 בשם Vision E. הגרסה השנייה הוצגה במרץ 2019 בשם Vision iV. הבכורה הרשמית של הדגם הסדרתי התקיימה ב-1 בספטמבר 2020 בפראג. היא הגיעה לישראל בשיווק מטעם חברה פרטית ביולי 2021 וב-5 באוקטובר 2021 מטעם היצרן הרשמי.

קונספט
------

דגם ה-Vision E, דגם הקונספט הראשון הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי בשנת 2017. הדגם כלל שני מנועים חשמליים בעלי הספק משותף של 225 קילוואט. טווח הנסיעה המקסימלי בלא טעינה עמד על 500 ק"מ. במרץ 2019 הוצג דגם הקונספט השני: Vision iV, שדומה במראהו החיצוני לגרסת הייצור הסופית.

פיתוח וייצור
------------

גרסת היצור הוצגה ב-1 בספטמבר 2020 בשם אניאק iV. היצור מתבצע במפעלי סקודה במלאדה בולסלאב ומיועד לשוק האירופאי. הדגם מבוסס על פלטפורמת MEB של פולקסווגן. הרכב זהה לפולקסווגן ID.4, מלבד שינויים עיצוביים בקדמת הרכב ובאחוריו. האניאק מיוצר בחמש גרסאות שונות, הנבדלות זה מזה בסוג ההנעה (אחורית או AWD), הספק וטווח נסיעה מקסימלי ללא טעינה.

שם הדגם מבוסס על המילה Enya, שבשפה האירית משמעותו "מקור החיים". האות E היא הסימון המקובל למכוניות חשמליות והאות Q נוספה בסיום בדומה לדגמים האחרים של החברה: הקאמיק, הקארוק והקודיאק.

מפרט טכני
---------

סקודה אניאק―גרסאות ודגמים| דגם | אניאק 50 | אניאק 60 | אניאק 80 | אניאק 80x | אניאק RS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הנעה | אחורית | אחורית | אחורית | כפולה | כפולה |
| מנוע | 150 כוחות סוס | 180 כוחות סוס | 204 כוחות סוס | 265 כוחות סוס | 300 כוחות סוס |
| תאוצה מ-0 ל-100 | 11.4 שניות | 8.7 שניות | 8.5 שניות | 6.9 שניות | 6.2 שניות |
| מהירות מרבית | 160 קילומטרים לשעה | 160 קילומטרים לשעה | 160 קילומטרים לשעה | 160 קילומטרים לשעה | 180 קילומטרים לשעה |
| טווח חשמלי | 340 קילומטרים | 412 קילומטרים | 535 קילומטרים | 460 קילומטרים | 460 קילומטרים |
| טעינה מהירה | 50 קילוואט | 100 קילוואט | 125 קילוואט | 125 קילוואט | 125 קילוואט |
|

סקודה אניאק קופה
----------------

סקודה אניאק קופה היא גרסה בעלת מרכב קופה לאניאק הבסיסית, זו נחשפה ב-31 בינואר 2022. השינויים העיקריים בגרסה זו הם בעיצוב החיצוני אשר קיבל גג משופע יותר המעניק לדגם את מראה הקופה. לאניאק קופה אורך של 4,652 מ"מ, רוחב של 1,879 מ"מ, גובה של 1,622 מ"מ ובסיס גלגלים של 2,765 מ"מ. בתחום ההנעה אין כל שינויי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקודה אניאק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סקודה אניאק

הערות שוליים
------------

1. ↑  חזי גורן, אוטומקס משיקה את סקודה אניאק החשמלי בישראל, באתר פורטל הרכב גיר, ‏07 ביולי 2021
2. ↑  cartube, סקודה אניאק iV בישראל - מחיר החל מ-189,900 שקל - cartube, באתר www.cartube.co.il
3. ↑  Skoda Vision E: it's the Czechs' first electric car, באתר CarMagazine, ‏18 באפריל 2017
4. ↑  סקודה אניאק iV נחשף - הקרוסאובר החשמלי הראשון של סקודה, באתר קארטיוב, ‏1 בספטמבר 2020
5. ↑  אוהד אסטון, סקודה השיקה את האניאק iV החשמלית, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏02 בספטמבר 2020
6. ↑  רן סגל, הכירו את אניאק: סקודה חשמלית חדשה, באתר ynet, 13 בפברואר 2020
7. ↑  צפו: סקירות ראשונות של סקודה אניאק החשמלי, באתר קארטיוב, ‏15 באפריל 2021
8. ↑  cartube, סקודה אניאק קופה 2022 החשמלי נחשף - cartube, באתר www.cartube.co.il
**ריצ'רד פיליפ "ריק" קוללה ג'וניור** (באנגלית: **.Richard Phillip "Rick" Colella, Jr**; נולד ב-14 בדצמבר 1951) הוא שחיין עבר אמריקאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (מינכן 1972), סגן אלוף העולם (סנטיאגו דה קאלי 1975), פעמיים ברציפות אלוף המשחקים הפאן אמריקאיים (סנטיאגו דה קאלי 1971 ומקסיקו סיטי1975) ואלוף האוניברסיאדה (טורינו 1970) במשחה ל-200 מטר חזה. בנוסף זוכה מדליית ארד באליפות העולם (בלגרד 1973) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

ריק קוללה הוא אחיה הצעיר של לין קוללה שחיינית סגנית אלופה אולימפית.

ביוגרפיה
--------

### 1970

באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1970 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:25.5 דקות ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:48.8 דקות.

### 1971

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1971 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.12 דקות ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:49.30 דקות.

### 1972

באולימפיאדת מינכן סיים במקום רביעי במשחה ל־200- מטר חזה בתוצאה של 2:24.28 דקות.

### 1973

#### מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בספטמבר 1973 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.68 דקות, אחרי אנדראש הרגיטאי מהונגריה (4:31.11 דקות) ובן ארצו רוד סטראצ'ן (4:33.50 דקות).

### 1975

#### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, ביולי 1975 זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ג'ון מרפי, גרגורי ג'אגנבורג ואנדי קואן בשיא אליפות חדש של 3:49.00 דקות, לפני גרמניה המערבית (3:51.85 דקות) ובריטניה (3:52.80 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.60 דקות, אחרי דייוויד וילקי מבריטניה שקבע שיא אליפות חדש של 2:18.23 דקות ולפני ניקולאי פאנקין מברית המועצות (2:21.75 דקות).

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו באוקטובר אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה (1:06.28 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה (2:24.00 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.91 דקות.

### 1976

#### מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת מונטריאול זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.20 דקות, אחרי דייוויד וילקי שקבע שיא עולם חדש של 2:15.11 דקות ובן ארצו ג'ון הנקן (2:17.26 דקות).

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריק קוללה** בוויקישיתוף

קישורים חיצוניים
----------------

* ריק קוללה, באתר olympedia.org
מושבות חיידקים קדומים תרמופילים צבעוניים בפארק ילוסטון
**תרמופיל** (בכתיב לטיני: **Thermophile**; מילולית: אוהב חום) הוא יצור אשר חי ומשגשג בטמפרטורות יחסית גבוהות, מעל 45 מעלות צלזיוס. רבים מהתרמופילים הם חיידקים קדומים.

תרמופילים נמצאו במקומות שונים ברחבי העולם בהם יש חום רב הנובע מהחום הפנימי של כדור הארץ, כדוגמת מעיינות חמים. תרמופילים נמצאו למשל בפארק לאומי ילוסטון שבארצות הברית ובאתרים של גייזרים תת-מימיים.

התרמופילים מכילים אנזימים המסוגלים לתפקד בתנאי חום. עמידות זו נוצרה עקב שינויים שעברו לאחר תרגום או שעתוק הדנ"א. כמו כן ישנן חומצות שומן רוויות המאפשרות לקרום התא יציבות בטמפרטורות גבוהות על ידי יצירת קשרים הידרופוביים חזקים השומרים על נזילות הקרום. אנזימים כאלו משמשים את המדענים בביולוגיה מולקולרית, למשל במכשיר ה־PCR.

את התרמופילים נהוג לסווג לתרמופילים קיצוניים, אשר זקוקים לתנאי החום כדי להתרבות, ולתרמופילים מתונים אשר יכולים להתרבות גם בטמפרטורות נמוכות מתחת ל-50 מעלות צלזיוס. ההיפרתרמופילים מסוגלים להתרבות בטמפרטורות מעל 60 מעלות. תרמופילים הם אקסטרמופילים, היינו יצורים החיים בתנאי סביבה קיצוניים.

דוגמה לחיידק תרמופילי: Thermus aquaticus ו-Chloroflexus.

לחיידקים תרמופיליים חלק חשוב בתהליך של הכנת דשונת ביתית או תעשייתית.

מקומות בהם חיים תרמופילים
-------------------------

* בנובמבר 2013, החוקר ג'ורג' קורוניס (אנ') היה לאדם הראשון שירד לקרקעית בור שער הגיהנום, ואסף דוגמיות מהקרקע, ונמצא כי הן מכילות אקסטרמופילים תרמופיליים השורדים בטמפרטורות גבוהות. המשלחת בראשותו מומנה גם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **תרמופיל** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות מסע לקרקעית שער הגהנום
2. ↑  אסור לפספס‏, נכנס ל"שער הגיהינום" שבוער ב-1,000 מעלות ומצא הוכחה לקיומים של חייזרים, באתר וואלה!‏, 29 בדצמבר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4185160-2

 |
הרב **אריה לייב בארון** (י"ג באדר תרע"ב, 2 במרץ 1912 – ו' בתשרי תשע"ב, 3 באוקטובר 2011), היה ראש ישיבת "מרכז התורה" ורב בית המדרש "מרכז התלמוד" במונטריאול.

תולדותיו
--------

נולד לראובן ברנוביץ', בעיירה הרדוק (הסמוכה לוולוז'ין), מחוז מינסק, בלארוס. בצעירותו למד בישיבה קטנה בעיירה ראקוב, בראשות הרב אברהם קלמנוביץ', ובישיבה בסטויבץ. בבחרותו למד בישיבת ברנוביץ' אצל הרב אלחנן וסרמן והרב דוד רפפורט, מחבר הספר "צמח דוד". היה מקורב למשגיח הרב ישראל יעקב לובצ'נסקי, ובמשך תקופה היה סועד את סעודות השבת בביתו. העלה על הכתב את שיעורי רבו הרב וסרמן, ולימים שימשו מחברותיו את הרב וסרמן בהוצאת ספרו "קובץ הערות" על מסכת יבמות.

בשנת תרצ"ב, בגיל 20, עבר ללמוד בישיבת מיר, שם למד עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. בשנת ת"ש (1940) שהה יחד עם תלמידי ישיבת מיר בווילנה, וכעבור שנה נסע עם תלמידי הישיבה לקובה שביפן ומשם לשאנגחאי, בה שהו כחמש שנים.

בקיץ תש"ו (1946) הגיע עם תלמידי הישיבה לארצות הברית. הוא נישא לבתו של הרב חיים אליעזר סמסון, ראש ישיבת "חפץ חיים" בבולטימור. את חופתו ערך הרב חיים שמואלביץ.

בשנת 1948 מונה לראש ישיבת "מרכז התורה" במונטריאול, כמחליפו של הרב אליהו חזן, שעבר לכהן כראש ישיבת תורה ודעת בארצות הברית. עמד בראשות הישיבה עשרים וארבע שנים, ויזם את הנוהג לשלוח תלמידי ישיבה ממונטריאול לישיבות הגדולות בארצות הברית. בשנת תשל"ג (1973) ייסד את בית המדרש "מרכז התלמוד" ועמד בראשו עד שנת תשס"ו (2006) שבה עלה לישראל.

כתב ספרים רבים על התלמוד ועל התורה. את ספרו האחרון הוציא בהיותו בן למעלה מתשעים. כמו כן פרסם מאמרים רבים של חידושי תורה, מחשבה והשקפה בירחונים וכתבי עת תורניים ובהם "הפרדס" ויתד נאמן[דרושה הבהרה].

נפטר בליל ו' בתשרי תשע"ב, חודשים ספורים לפני מלאות לו 100 שנה. נקבר בהר המנוחות בירושלים.

ספריו
-----

* **ברכת ראובן**
* **ברכת יהודה**
* **נתיבות לב**
* **ישרי לב**
* **משמחי לב**
* **ישמח חיים**
* **נצח יעקב**
* **הגדת הלב** על הגדה של פסח
* **דת יהודית** - על התורה

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה לייב בארון (1912-2011), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310249905171
* VIAF: 300114249
* WorldCat: viaf-300114249

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באברון בתא. אם התכוונתם לאנזים, ראו ליזוזים.

**ליזוזום** (באנגלית: **Lysosome**; מיוונית: ליזיס - פירוק, סומה - גופיף) הוא אחד מהאברונים בציטופלסמה של התאים האיקריוטים.

מבנה
----

צורתו העגולה מזכירה אגס שטוח, והוא מכיל בתוכו חומרים חומציים. אברון זה הוא אברון העיכול התאי, ותפקידו העיקרי הוא פירוק התרכובות הנכנסות לתא ועיכול של גופים זרים ואברונים ישנים. האנזימים שבו פועלים רק ב- pH חומצי (5). 

הליזוזום מפרק בעזרת האנזימים חלבונים, מבנים תאיים עצמיים או זרים מזיקים, פגומים או לא-תקינים. ברוב המקרים, החומרים המיועדים לפירוק מובאים אל הליזוזום באמצעות וסיקולות. 

הליזוזום מעכל לעיתים את התא בו הוא מצוי, כאשר אנזימים מפרקים על פי הוראה את ממברנת הליזוזומים וכך משחררים את האנזימים המעכלים שבו אל הציטופלזמה התאית. כך, לדוגמה, מושמד זנבו של הראשן בהפיכתו לצפרדע. תהליך ההשמדה העצמית יכול להיגרם גם על ידי מחלות שונות או כאשר מסיבה כלשהי נוצרת תקלה באנזימי הפירוק הנמצאים בליזוזום.

תקלה אחרת היא חסר או ירידה בפעילות אחד האנזימים המצויים בליזוזום. מצב זה יגרום להצטברות הסובסטרט אותו היה אמור לפרק האנזים החסר. הצטברות הסובסטרט בליזוזום תגרור פגיעה בתא שתוביל לפגיעה ברקמה ובאיבר כולו. מצב זה מכונה מחלת אגירה ליזוזומלית.

הליזוזום גם מסייע לפגוציטים בבליעה וחיסול של גופי זרים (חיידקים וכו') לאחר שאלו מועברים אליו בידי האנדוזום.

ראו גם
------

* יושינורי אוסומי

| חלקי התא ואברוניו |
| --- |
| אברונים | גרעין התא • רשתית תוך-פלזמית • גולג'י • כלורופלסט • מיטוכונדריון • ליזוזום • פרוקסיזום • בועית מתכווצת |  |
| חלקים נוספים | ציטופלזמה • קרום התא • דופן התא • שלד התא • חלולית • ריבוזום • MTOC (צנטריול) • מזוזום |
| מבנים בגרעין | גרעינון • ספלייסוזום |

קישורים חיצוניים
----------------

* ליזוזום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541170805171
* BnF: cb12124912g (data)
* LCCN: sh85079197
* NDL: 00569577

 |
**אוֹרֶנְסֶה** (בספרדית: **Orense**; בגליסית ובאופן רשמי בספרדית: **Ourense**, נהגה: "אוֹאוּרֶנְסֶה") היא בירת מחוז אורנסה בגליסיה שבספרד. העיר נמצאת בדרום-מזרח גליסיה, על גדות נהר מיניו. העיר היא השלישית בגודל אוכלוסייתה בגליסיה, אחרי ויגו ולה קורוניה.

היסטוריה
--------

מקור העיר הוא בהתיישבות רומאית בעלת אותו שם ששכנה באזור המעיינות החמים בורגס בקרבת העיר. אחת התאוריות למקור של השם היא שהוא נובע מהצירוף הלטיני aquae urente (מילולית: "מים צורבים"), המתייחס למעיינות. האזור בו אורנסה נמצאת היה אחד האזורים הקלים ביותר למעבר בנהר המיניו והרומאים הקימו בו גשר שקיים עד היום. הדבר העלה את חשיבותה של אורנסה גם לאחר שהרומאים ירדו מגדולתם והיא הייתה מרכז מסחרי חשוב במשך ימי הביניים. לאחר התקופה הרומית האזור עבר לשליטת הסואבים ולאחריהם לידי הוויזיגותים.

במאות ה-10 וה-11 העיר סבלה מהתקפות של נורמנים וערבים. אחרי כן היא התחילה להשתקם באופן איטי. בסוף המאה ה-12 הבישוף של אורנסה הורה לבנות את מבצר קסטלו רמירו כדי להגן על העיר ולפקח על יציאת וכניסת הסחורות, אך הוא נהרס בפקודת המלכים הקתוליים ב-1486 כדי למעט בעוצמה של אורנסה.

בתחילת המאה ה-19 אורנסה הייתה עיירה קטנה יחסית. המצב השתנה עם הפיכתה לבירת מחוז אורנסה שהוקם ב-1833, והעיר המשיכה לגדול לאחר שקושרה במסילת רכבת לוויגו. לאחר מלחמת האזרחים שהסתיימה ב-1937 החלה הגירה גדולה לעיר שתרמה להפיכתה לאחת הערים החשובות בגליסיה.

מעיינות חמים
------------

אחד ממוקדי התיירות באורנסה הם המעיינות החמים הנובעים בעיר ובסביבותיה. שפיעת המעיינות בעיר היא מן הגבוהות באירופה. באורנסה מספר אתרים לטבילה במי המעיינות, הפועלים בכל עונות השנה, תחת כיפת השמיים ובמבנים סגורים, חלקם פתוחים לציבור הרחב ללא תשלום כניסה. אחד האתרים המרכזיים אס בורגס (As Burgas) נמצא במרכז העיר העתיקה, באתר שבו נמצאו שרידי בריכה מתקופת האימפריה הרומית. 

לאורך נהר המיניו, החוצה את העיר, קיימים ארבע אתרים נוספים ובהם בריכות מי מעיינות חמים.

כלכלה
-----

כלכלת אורנסה מסתמכת בעיקר על מגזר השירותים. במידה מועטה יותר יש הסתמכות גם על תעשייה ובנייה.

חינוך
-----

בעיר נמצא קמפוס של אוניברסיטת ויגו.

תחבורה
------

בעיר עוברים שני קווי רכבת מרכזיים: אחד מלה קורוניה לסמורה שממשיך לאחר מכן למדריד, ואחר מוויגו לכיוון צפון-מזרח ספרד וצרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורנסה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אורנסה (בגליסית)
* אורנסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אורנסה, ברשת החברתית פייסבוק

* אורנסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אורנסה, ביישום טלגרם

* אורנסה, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  המילון הפאן-היספני של הספקות: אורנסה, באתר האקדמיה המלכותית הספרדית (בספרדית).
2. ↑  שינויים בעיריות של ספרד מאז 1842, משרד המנהלים הציבוריים של ספרד (בספרדית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560164505171
* GND: 4043764-4
* LCCN: n86058891
* MusicBrainz: 51964d61-b23d-4198-91b8-53e447042f26
* NKC: ge1162305
* VIAF: 130267918
* WorldCat: lccn-n86058891

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכפר פלסטיני. אם התכוונתם למעיין בגליל התחתון, ראו עין אל-בידא.

**עין אל-בֵּידָא** (בערבית: **عين البيضا**; בתעתיק מדויק: **עין אלביצ'א**) הוא כפר פלסטיני, בעמק הירדן, שייך לנפת טובאס, ממוקם 15 ק"מ מצפון־מזרח לטובאס, כארבעה ק"מ דרומית לטירת צבי וכשני ק"מ מזרחית לברדלה, בגובה של כ-160 מ' מתחת לפני הים.

  

אוכלוסיית הכפר מונה כ-1,050 תושבים.

היסטוריה
--------

בכפר ובסביבתו נמצאו חרסים מהתקופה הביזנטית.

בעקבות מלחמת העצמאות ב-1948 הסכמי שביתת הנשק מ-1949, הכפר היה תחת שלטון ירדני.

בשנת 1952 הוקם הכפר על חורבה ומעיין בשם עין אל-בידה והוא נקרא כך. המקימים היו חקלאים פלסטינים, מהחמולות פוקהא (الفقهاء) ודראע'מה (الدراغمة) מטובאס הסמוכה.

עין אל בידה
מאז מלחמת ששת הימים בשנת 1967, עין אל-בידה נמצאת תחת שלטון ישראלי.

אוכלוסיה
--------

אוכלוסיית עין אל-ביידה בשנת 1961 מנתה כ-573 נפשות.

במפקד של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), בשנת 1997, נמנו 791 תושבים בכפר.

בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית עין אל-ביידה כ-1,048 תושבים. משפחת פוקהא מהווה כ-80% מתושבי הכפר ואילו משפחת דראע'מה מהווה כ-20%.

אדמה, חקלאות ומים
-----------------

תחום השיפוט הכולל של הכפר הוא 15,000 דונם, המהווים 3% מאדמות נפת טובאס. השטח הבנוי בכפר מהווה 480 דונם ואילו 8,500 דונם הם אדמות חקלאיות או מעובדות.

אקלים הכפר מאופיין בקיץ חם ויבש וחורף קר ויבש. ממוצע המשקעים השנתי הוא 275 מילימטרים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 21–22 מעלות צלזיוס ושיעור הלחות הממוצע הוא 55%.

גדר הפרדה נפרסה סביב הכפר, באורך של כ-8 ק"מ. הכפר סגור משלושה כיוונים ויש הגבלות גישה של התושבים לאדמותיהם ולשדות המרעה שלהם.

תשתיות
------

• **מים**: הכפר עין אל-ביידה מחובר לרשת המים של הרש"פ משנת 1985.

בית ספר בעין אל-בידה
• **חשמל**: חברת החשמל הישראלית מספקת חשמל לכפר מאז שנת 1991.

• **ביוב**: הכפר אינו מחובר לרשת הביוב. לכל משק בית יש בור ספיגה (אחד ממקורות הזיהום העיקריים למי התהום).

• **מועצת הכפר**: בשנת 1996 הוקמה מועצה לשם ניהול ענייני הכפר. במועצה שבעה חברים, הנבחרים אחת לארבע שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עין אל-בידה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dauphin, 1998, p. 790
2. ↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 226
3. ↑  Government of Jordan, 1964, p. 27
4. ↑  Palestinian Population by Locality, Sex and Age Groups in Years Palestinian Central Bureau of Statistics.
5. 1 2 3 4  The Applied Research Institute - Jerusalem, **Ein el Beida village profile**, 2006

| Flag of SenegalFlag of Senegalיישובי נפת טובאס (נפה) |
| --- |
| ערים | טובאס |  |
| מועצות מקומיות | טמון • עקאבה |
| כפרים | אבזיק • אל-עקבה • אל-בוקיעה • ברדלה • ואדי אל-פארעה • כרדלה • סלחב • עין אל-בידה • ראס אל עמר • ראס אל פארעה • תיאסיר |
| מחנות פליטים | פארעה |
| נפות הרשות הפלסטינית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007582047505171

 |
**אנדראה מאפאי** (באיטלקית: **Andrea Maffei**;‏ ‏19 באפריל 1798 – 27 בנובמבר 1885) היה משורר, מתרגם ולבריתן איטלקי.

ביוגרפיה
--------

כחסיד של וינצ'נצו מונטי (אנ'), עיצב מאפאי, יליד מולינה די לדרו, חלק מן התרבות הספרותית הקלאסית של איטליה במאה ה-19. אחרי שסיים בהצטיינות את לימודיו בתורת המשפט, עבר לכמה שנים לוורונה, משם לוונציה ולבסוף למילאנו, שם נשא לאישה בשנת 1831 את הרוזנת קלרה ספינלי. השניים נפרדו בהסכמה הדדית ב-15 ביוני 1846.

מאפאי, שהיה בקיא בלשונות זרות, תרגם לאיטלקית יצירות אחדות מן הספרות האנגלית והגרמנית, בעיקר מחזות של שילר, אותלו והסערה של שקספיר, יצירות רבות של גתה (בהן פאוסט) ואת גן העדן האבוד של ג'ון מילטון. בתרגומיו חתר להתאים את החשיבה המקורית של המחבר לזו של קהל הקוראים האיטלקי. נוסף להיותו מתרגם, היה מאפאי גם משורר ואיש האסכולה הרומנטית. כלבריתן כתב למען ורדי את הלברית המפורסמת ל-הבנדיטים, שנושאה לקוח משילר, וכן שכתב כמה בתי שיר מן הלברית של פרנצ'סקו מריה פיאבה למקבת'. כמו כן היה הלבריתן של פייטרו מסקאני באופרות שלו Il Re a Napoli in Cremona משנת 1885 ו-Guglielmo Ratcliff משנת 1895, על פי המחזה של היינריך היינה משנת 1822, "ויליאם רטקליף".

נוסף לוורדי, קשר מאפאי יחסי קרבה עם אחרים בחוגי התרבות האיטלקיים בתקופתו, ביניהם וינצ'נצו מונטי, אנטוניו רוזמיני, מריו רפיסארדי, קרלו טנקה, הצייר פרנצ'סקו אייץ והפסלים וינצ'צו ולה וג'ובאני דופרה. דמויות מפתח בתרבות האירופאית עברו גם הן בטרקלין ביתו במילאנו, בין השאר ליסט וסטנדל. ב-1879 מונה אנדראה מאפאי לסנאטור של ממלכת איטליה ולקח חלק בחיים הפוליטיים של ארצו. באמצע המאה ה-19 התגורר לעיתים קרובות בריבה דל גארדה, שם ארגן את אוסף האמנות העשיר שלו ושם נקרא ב-1935 הליצאום הקלאסי העירוני על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראה מאפאי** בוויקישיתוף

* אנדראה מאפאי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אנדראה מאפאי, באתר Discogs (באנגלית)
* אנדראה מאפאי, באתר Songkick (באנגלית)

* *Letters to Andrea Maffei* , by Mario Rapisardi (1877)
* *Prometheus*


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274575405171
* BNE: XX1011845
* BnF: cb121982824 (data)
* GND: 119062526
* ICCU: CFIV109099
* ISNI: 0000 0000 8342 743X
* LCCN: n83013976
* LNB: 000104442
* MusicBrainz: fb50332a-0feb-4f44-8f2b-c758561f1ced
* NKC: xx0097500
* NLA: 36079924
* NLG: 139717
* NSK: 000619207
* NTA: 246020318
* RERO: 02-A003549057
* SELIBR: 290386
* SNAC: w6sn0mng
* SUDOC: 030600391
* Trove: 1208333
* VcBA: 495/73776
* VIAF: 32798376
* WorldCat: lccn-n83013976

 |
מבט מלמעלה על הגפנים של "שבליה-מונראשה" כשמתחת נמצא "לה מונראשה" ו"באטאר-מונראשה" מייד מעבר לו. הכפר פוליני-מונראשה נראה ממרחק
**מונראשה** (בצרפתית: **Montrachet**) הוא כינוי מקור מבוקר ושטח כרמי "גראן קרו" (Grand Cru) ליין לבן שנעשה מענבי שרדונה בתת-האזור קוט דה בון של אזור היין של בורגון. הוא נמצא בגבול שבין שתי הקומונות שסן-מונראשה ופוליני-מונראשה ומייצר את מה שרבים מחשיבים כיין הלבן היבש המשובח ביותר בעולם. הוא מוקף בארבעה שטחי כרמי "גראן קרו" שכולם משתמשים במילה "מונראשה" כחלק משמם. אזור מונראשה עצמו נחשב בדרך-כלל טוב יותר משל ארבעת שכניו בעל סיווג ה"גראן קרו".

כרמי מונראשה מחולקים כמעט שווה בשווה בין פוליני-מונראשה ושסן-מונראשה. היין מצד שסן נודע בדרך-כלל כלה מונראשה בעוד היין מצד פוליני נודע כמונראשה.

התנובה
------

ב-2008, 7.99 הקטאר של שטח כרמים נכלל בתוך כינוי המקור המבוקר, והופקו ממנו 349 הקטוליטר של יין, שהניב 47,000 בקבוקים בלבד.

תקנות כינוי המקור המבוקר
------------------------

יינות ממונראשה מורכבים כמעט לגמרי מהעינב שרדונה, שלא כמו יינות בורגון אחרים, להם ניתן להוסיף עד 15% של פינו בלאן. כמו רבים מהיינות הצרפתיים, מתייחסים אליהם כמקום מקור ולא לפי הזן. התנובה המותרת במונראשה היא 40 הקטוליטר להקטאר, ואחוז האלכוהול המינימלי הוא 12%.

יצרנים
------

נכון לאוקטובר 2007 היו 18 בעלים ו-26 יצרנים (בעלים יכול לשלוט על תתי-אזורים שונים והוא יכול גם להחכירם ליצרנים שונים). הבעלים הגדול ביותר הוא משפחת לאגיש שמחכירה את תת-החלקה שלה לז'וז'ף דרואן. יצרני מונראשה שמייצרים את הבקבוקים היקרים ביותר הם "דומן דה לה רומאנה קונטי", שבבעלותו 0.67 הקטאר ומייצר בסביבות 3,000 בקבוקים בשנה.

המכירה האחרונה של תת-חלקה בוצעה ב-1993 כשבנק קרדי פונסייה דה פראנס (בעליו של שאטו דה פוליני) רכש 428 מטר רבוע בסכום של מעל לחצי מיליון אירו.

יינות מונראשה הם בין היינות הלבנים היקרים ביותר בעולם: המחירים נעים מ-55 אירו ל-1800 אירו לבקבוק של 75 סנטיליטר. המחיר תלוי בכרם (מונראשה בהוא יקר יותר מארבעת האזורים האחרים), שנת הבציר, והיצרן (בבורגון, הכרמים מחולקים בין מגדלים שונים, וקיימת ביניהם שונות גדולה באיכות).

מונראשה ושכניו הגראן קרו
------------------------

ארבעה כרמי גראן קרו נוספים שוכנים לצד מונראשה וחולקים את שמו. אלו הם: שבליה-מונראשה, שממוקם בדיוק מעל מונראשה במדרון ההר, באטאר-מונראשה, שממוקם בדיוק מתחת למונראשה ומופרד ממנו בדרך הגראן קרו, ביינבנו-באטאר-מונראשה, שממוקם ממש מעבר לבאטאר-מונראשה, בכיוון פוליני-מונראשה, וקריו-באטאר-מונראשה, שממוקם לצד באטאר-מונראשה בכיוון שאסאן-מונראשה. שבליה-מונראשה וביינבנו-באטאר-מונראשה שוכנים בשלמותם בתוך הקומונה של פוליני-מונראשה. קריו-באטאר-מונראשה שוכן כולו בתוך שאסאן-מונראשה. באטאר-מונראשה, כמו מונראשה, מחולק בין שני הכפרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבית של 'אוסף יינות בורגון'
* כריס קיזאק, "קוט דה בון חלק 3", ‏ Wine Doctor
* רשימת כינויי המקור המבוקר של האפלאסיונים בבורגון
* תקנות כינוי המקור המבוקר במונראשה
* אודות שבלייה-מונראשה
**דקל בנו** (נולד ב-26 בספטמבר 1973) הוא חידונאי ותשבצאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

דקל בנו נולד בתל אביב בשנת 1973. זה שנים רבות הוא מפרסם תשבצים רגילים לצד תשחצים ותשבצי היגיון בכתבי עת שונים, בהם "ידיעות אחרונות" (מדור יומי), "במחנה", "פנאי פלוס", "מקור ראשון", "לאשה", "עולם האשה" ו"ראש1". פרסם תשבצי היגיון ואתגרי חשיבה גם בירחון "בלייזר", וכן סוגים שונים של תשבצים ופעילויות נוספות בעיתון הילדים "עולמו של דיסני".

בשנת 1989 פרסם את תשבץ ההיגיון הראשון שלו בעיתון מטעם רשת ידיעות תקשורת.

בשנת 1990 סיים, עם מוטי ולהויז, את מלאכת החיבור של תשבץ ההיגיון הגדול ביותר בעולם, בגודל של 10,000 משבצות (100 במאוזן, 100 במאונך), ובעקבות זאת נכנס שמו לספר השיאים הישראלי. התשבץ לא פורסם, בעיקר בשל הקושי הטכני לפרסם תשבץ כה גדול.

בשנת 1996 החל לפרסם מדי שבוע תשבץ היגיון בשבועון פנאי פלוס, ובשנת 1997 החל לכתוב תשבצים בידיעות אחרונות. באותה שנה זכה בתואר "יקיר אמן חיפה" על פועלו בתחום.

בסוף חודש מאי 2005 החל לפרסם ב"ידיעות אחרונות" תשבצי סודוקו וקאקורו, ומאז מפרסם אותם מדי יום. בין השאר עסק בהנחיה לפיתוח חשיבה בבתי ספר למחוננים, והוא מרצה ומנחה ערבי חידונים ושעשועי לשון למבוגרים. פרסם גם שלושה קובצי סודוקו וקאקורו וכן מספר חוברות של תשבצים ותשחצים. 

ב-26 ביוני 2009 החל לפרסם ב"ידיעות אחרונות" את תשבץ ההיגיון "תרתי משמע", לאחר מותו של נדיב אבידן, שהיה חברו הקרוב ופרסם תשבץ זה במשך 23 שנה.

החל משנת 2010 מחבר דקל בנו את התשבצים במוסף הפנאי "פיצוחים" של ידיעות אחרונות, כולל תשבץ ההיגיון "הפוך על הפוך". מחודש מאי 2020 מפרסם בידיעות אחרונות גם את "לא זזים מהבית", מוסף תשבצים והפעלות להורים ולילדים.

מאז דצמבר 2006 מתקיים בראשון לציון מדי שנה כנס ה"הגיונריה", שבו משתתפים מאות פותרים של תשבצי היגיון. דקל בנו הנחה מספר כנסים אלו.

בין פברואר 2019 ועד יולי 2020 הגיש בנו כתב חידה שבועי בימי שלישי בתוכנית האקטואליה "קלמן ליברמן" ברשת ב'.

בשנת 2021 יצא לאור "הספר הגדול של התשחצים" בהוצאת ידיעות ספרים ובו 128 תשחצים חדשים שחיבר ופתרונותיהם.

בשנת 2022 כתב ופרסם את סדרת "החופש ללמוד" בהוצאת "תמנון", ובה 6 חוברות לימוד חינוכיות העוסקות בעברית והבנת הנקרא וכן בחשבון וגאומטריה.

בנו מרצה בנושאי עברית ומשחקי מילים.

חיים אישיים
-----------

נשוי לאיריס ואב לשלושה, מתגורר בכרמיאל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דקל בנו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דקל בנו
* דקל בנו, ברשת החברתית פייסבוק
* רשימת הפרסומים של דקל בנו, בקטלוג הספרייה הלאומית
* יעל ביר-כץ, מפסיקים לפחד ומתחילים לפתור: המדריך לתשבץ היגיון, באתר ynet, 5 בפברואר 2019
* תמר פרלשטיין, ‏מצחק מילים: סל תרבות עם דקל בנו, בעיתון מקור ראשון, 3 באוקטובר 2019
* החיים הם חידת היגיון, בתוכנית "פאולה וליאון" (דרך פייסבוק), אוקטובר 2019
* דקל בנו, "אמנות הדיוק" - תשבצי היגיון, באתר YouTube
* דקל בנו, חיי היום-יום בראי תשבצי ההיגיון, באתר YouTube
* דקל בנו, זה לא משחק, מילים, באתר YouTube
**טיסה 3352 של אירופלוט** הייתה טיסת פנים מקרסנודאר לנובוסיבירסק עם עצירת ביניים באומסק שברוסיה. ב-11 באוקטובר 1984, בעת נחיתה בשדה התעופה של אומסק, פגע המטוס ברכב שירות על המסלול. כתוצאה מכך נהרגו 174 אנשים על המטוס ועוד 4 אנשים על הקרקע. התורם העיקרי לתאונה הוא פקח הטיסה שנרדם במהלך המשמרת. זוהי אחת התאונות האוויריות הקשות ביותר שהתרחשה באדמת רוסיה.

התאונה
------

בשעה 5:00, טיסה 3352 הייתה בהכנות לנחיתה באומסק. באותו הזמן המטוס שהיה מדגם טופולב Tu-154, היה המטוס היחיד שהתקרב לאומסק והוא קיבל אישור לנחיתה. 

בשעה 5:20 ביקש צוות הקרקע אישור לייבש את המסלול עקב הגשם ומחשש להחלקה. פקח הקרקע שהיה בתפקיד נתן להם אישור ונרדם לאחר מכן, הוא שכח להפעיל את אזהרת "מסלול תפוס". בכל מקרה תקנות שדה התעופה אוסרות על סגירת או פתיחת מסלול ללא אישור הפקח הראשי או סגנו, דבר אשר לא התבצע.

צוות התחזוקה התמקם עם 3 רכבים במסלול: טרקטורון, משאית אוראל ומשאית KrAZ. הרכבים הכילו דלק רב על מנת להפעיל מייבש לשימוש על המסלול. הצוות הפר את הוראות הבטיחות בכך שלא הפעיל אורות מהבהבים על גגות הרכבים, הסיבה היא כי האורות הפריעו להם ולכן כיבו אותם כאשר התחילו לעבוד על המסלול.

צוות המטוס לא יכל לראות את העובדים על המסלול, לעומת זאת צוות התחזוקה ראה את המטוס מתקרב ממרחק רב, כאשר אורות הנחיתה שלו דולקים. צוות הקרקע ניסה ליצור קשר 3 פעמים עם פקח הקרקע, אך לא קיבל מענה ולכן החליט להתעלם מהמטוס במחשבה שמדובר במטוס שלא ינחת לבסוף.

בשעה 5:35, טיסה 3352 ביקשה אישור לנחיתה מפקח הגישה. הבקשה נשלחה פעמיים מכיוון שהטייסים הבחינו בעצמים מעורפלים על המסלול, ורצו לוודא שאין בו מכשולים. הפקח אישר שהמסלול פנוי, ואז פנה פקח הגישה לפקח הקרקע ולא קיבל תשובה, במקביל פנה לפקח הטיסה וקיבל תשובה לא שלא נקלט היטב ונשמעה כמו "פנוי" (Free, ברוסית במקור: бодна, במקום נשמע כמו: свободна). פקח גישה הכריז שהמסלול פנוי, למרות שלא היה בקשר עין איתו, ובניגוד לתקנות המחייבות אותו לא לאשר נחיתה אם אין אישור וודאי שהמסלול פנוי. פקח הקרקע היה אמור לראות את המסלול, אך הוא נרדם.

בשעה 5:38 עבר המטוס את הנקודה הנמוכה ביותר בה ניתן לבטל את הנחיתה. המטוס נחת במהירות רגילה של 240 קמ"ש. בנגיעה בקרקע, זיהה צוות המטוס את הרכבים על המסלול וניסה להפנות את המטוס, אך בשלב זה לא היה ניתן למנוע את התאונה. המטוס פגע ב-2 המשאיות והצית 7 טון של דלק שאוחסן בכל אחת מהן, בנוסף למכל הדלק של המטוס. המטוס התהפך והתפרק, השבר במכלי הדלק הבוערים, גרם לדלק בוער להיכנס לתוך גוף המטוס ולשרוף את כל הנוסעים, למעט אחד. תא הטייס נותק מהמטוס והמשיך לנוע על המסלול, כל 4 אנשי הצוות שהיו בו שרדו. 4 אנשי תחזוקה שהיו על הקרקע נהרגו.

החקירה
------

החקירה קבעה כי התאונה נגרמה בעקבות שרשרת טעויות, בעקבות רשלנות הפקחים, וכן בעקבות אין ציות לנוהלי הבטיחות והזנחת תחזוקה בסיסית. פקח הקרקע נמצא האשם הישיר מכיוון שנרדם במהלך עבודתו, בנוסף הוא אישר לצוותי התחזוקה להיכנס למסלול ולא סימן אותו כתפוס. נגזרו עליו 15 שנות מאסר והוא התאבד בכלא. בנוסף על מנהל הפקחים נגזרו 15 שנות מאסר, על פקח הגישה 13 שנות מאסר, ועל מנהל התחזוקה בשדה התעופה - 12 שנות מאסר. כל השלושה ערערו על גזר הדין ונדחו.

לא נמצאו טעויות בפעולת צוות המטוס.
כריכת הגרסה האיטלקית
האנציקלופדיה "העולם מראשיתו ועד ימינו"
האנציקלופדיה "העולם מראשיתו ועד ימינו"
**העולם מראשיתו ועד ימינו** הוא שמה של אנציקלופדיה מצוירת לנוער שיצאה לאור בישראל בהוצאת מסדה בשנת 1965.

בדומה לאנציקלופדיה עולם התרבות, העולם מראשיתו ועד ימינו היא תרגום של האנציקלופדיה האיטלקית CAPIRE של הוצאת האחים פאברי האיטלקית בעריכת ג'ובאני פאברי בשנים 1963–1977.

פורמט
-----

במקור האיטלקי נמכרה האנציקלופדיה CAPIRE כחוברות שנאגדו לאנציקלופדיה אחת, כאשר כריכות החוברות נאגדו לאנציקלופדיה היסטורית בשלושה כרכים והחוברות עצמן לשנים עשר כרכים בנושאי תרבות. בישראל נמכרה האנציקלופדיה CAPIRE תחילה כחוברות בשם עולם התרבות שנאגדו לשני כותרים שונים של אנציקלופדיה הכריכות שעסקו היסטוריה כאנציקלופדיה בשם "העולם מראשיתו ועד ימינו" וגוף החוברות שנושאם תרבות כאנציקלופדיה בשם "עולם התרבות".

חלוקה היסטורית ומבנה
--------------------

העולם מראשיתו ועד ימינו מחולקת לשלושה כרכים המסודרים לפי סדר היסטורי כרונולגי. הכרך הראשון עוסק בתקופה שבין היווצרות היקום למאה השלישית לספירה. הכרך השני במאה השלישית עד המאה ה-16 והשלישי מהמאה ה-16 עד המאה ה-20. החלוקה היא בעצם לפי התקופות ההיסטוריות הידועות: העת העתיקה, ימי הביניים והעת החדשה. כל פרק בחוברת עוסק בפרק זמן בהיסטוריה ובאירועים שקרו במהלכו ברחבי כדור הארץ לפי היבשת בה קרו. בשני הכרכים הראשונים היו פרקים שהוקדשו בלעדית לתרבות, עם קדום או תופעה תרבותית בודדת, למשל לתופעת האבירות וכדומה. בגרסה האיטלקית המקורית מנתה האנציקלופדיה ארבעה כרכים.

ראו גם
------

* אנציקלופדיה תרבות
* עולם התרבות
ויאראיגוסה, 2005
**אנטוניו ראמון ויאראיגוסה** (**Antonio Ramón Villaraigosa**; נולד ב-23 בינואר 1953) הוא ראש העיר של לוס אנג'לס לשעבר, שכיהן בשנים 2005–2013. הלטיני הראשון בתפקיד מאז 1872.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

נולד בשכונת מהגרים במזרח לוס אנג'לס שבקליפורניה בשם אנטוניו ראמון ויאר. אביו, שהיה מהגר ממקסיקו, נהג להכות את אמו, ובסופו של דבר עזב את הבית. ויאראיגוסה למד בתיכון קתולי לנערים בלוס אנג'לס, משם סולק לאחר שהיה מעורב בקטטה. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר ציבורי והמשיך ללימודים גבוהים במכללת מזרח לוס אנג'לס, משם עבר לאוניברסיטת קליפורניה, שם השלים תואר ראשון בהיסטוריה. לאחר מכן למד משפטים במוסד שאינו מוכר. ויאראיגוסה נכשל ארבע פעמים בבחינה של לשכת עורכי הדין, ומעולם לא קיבל רישיון לעסוק במשפטים. הוא שימש כפעיל בהתאחדות המורים של לוס אנג'לס (UTLA), משם נסללה דרכו לפוליטיקה הארצית.

### קריירה פוליטית

ב-1994 נבחר ויאראיגוסה לחבר באספה הלאומית של קליפורניה. ארבע שנים לאחר מכן בחרו אותו חבריו לאספה לתפקיד יו"ר האספה. ב-2001 ניסה להתמודד על ראשות עיריית לוס אנג'לס מטעם הדמוקרטים, אך הובס על ידי ג'יימס האן, חברו למפלגה. ב-2003 התמודד על מושב במועצת עיריית לוס אנג'לס ונבחר לייצג את המחוז ה-14 של העיר. ב-2005 הדיח את ג'יימס האן, ראש העיר המכהן ממפלגתו שלו, ונבחר לראש העיר ה-41 של לוס אנג'לס. שיעור ההשתתפות בבחירות היה נמוך, וויאראיגוסה ניצח בעיקר בזכות קולות הלבנים וההיספאנים, והמיאוס מתפקודו של האן.

### כהונתו כראש העיר של לוס אנג'לס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
הוא החל את תפקידו ב-2005. נבחר לכהונה נוספת ב-2009, וסיים את כהונתו ב-2013. ירש אותו בתפקיד אריק גרסטי.

### התמודדות לתפקיד המושל ב-2018

בנובמבר 2016, הודיע כי יתמודד על תפקיד מושל קליפורניה לאחר שג'רי בראון לא יכול היה להתמודד עקב חוק הגבלת קדנציות.

בבחירות שהתקיימו בנובמבר 2018, הגיע במקום השלישי במירוץ. לתפקיד נבחר גווין ניוסם.

חייו האישיים
------------

ב-1974, בגיל 21 נולדה ביתו הראשונה ו-ב-1975 נולדה ביתו השנייה.

ב-1987 נישא ויאראיגוסה, שנקרא אז אנטוניו ויאר לקורינה ראיגוסה (Corina Raigosa) והשניים עברו להשתמש בשם משפחה שמהווה איחוד של שמות המשפחה של שניהם - ויאראיגוסה. לזוג נולדו בן ובת. ב-2007 עסקה התקשורת בהרחבה בבעיותיהן האישיות. השניים התגרשו באותה שנה.

ב-2009 החל לנהל מערכת יחסים עם עיתונאית אמריקאית ומיס ארצות הברית לשנת 1994, לו פארקר. ב-2012 הם נפרדו.

ב-2016, בגיל 63, התחתן עם פטרישיה גוביה בסן מיגל דה איינדה, מקסיקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוניו ויאראיגוסה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנטוניו ויאראיגוסה
* אנטוניו ויאראיגוסה, ברשת החברתית פייסבוק

* אנטוניו ויאראיגוסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אנטוניו ויאראיגוסה, ברשת החברתית אינסטגרם
* אנטוניו ויאראיגוסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* נתן גוטמן, בפעם הראשונה אחרי 100 שנה תושבי לוס אנג'לס בחרו ראש עיר לטינו-אמריקאי, באתר הארץ, 19 במאי 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  Intensity Fuels Consensus Builder's Rapid Rise - Page 4 - Los Angeles Times, web.archive.org, ‏2012-10-12
2. ↑  By MJ LEE, Villaraigosa and girlfriend split up, POLITICO, ‏07/04/2012
3. ↑  Ex-LA Mayor Antonio Villaraigosa gets married, Daily News, ‏2016-08-11 (באנגלית אמריקאית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2006102125
* VIAF: 31757757
* WorldCat: lccn-no2006102125

 |