recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**כריסטופר פרגוסון** (באנגלית: **Christopher J. "Fergy" Ferguson**; נולד ב-1 בספטמבר 1961) הוא טייס חלל אמריקאי. הוא השתתף ב-3 טיסות של מעבורת חלל. לאחר פרישה מנאס"א הוא נקלט בפרויקט CST-100 סטארליינר של בואינג.

ביוגרפיה
--------

כריסטופר פרגוסון נולד בפילדלפיה, פנסילבניה וסיים לימודי בית ספר בשנת 1979. הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת דרקסל ממנו קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות בשנת 1984. בשנת 1991 הוא סיים לימודי תואר שניב אווירונאוטיקה בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים. בשנת 1989 הוא למד קורס קיץ במכון למהנדסי תעופה במוסקבה.

לאחר קבלת תואר ראשון פרגוסון החל בשירות בצי ארצות הברית. בשנת 1986 הוא סיים קורס טיס וכטייס F-14 טומקט הוצב בנושאת מטוסים USS Forrestal. בשנת 1992 הוא קיבל הסכמה כטייס ניסוי.

בשנת 1995 הוא שירת על נושאת מטוסים נימיץ במפרץ הפרסי.

פעילותו בנאס"א
--------------

ב-1998 פרגוסון התקבל לקורס להכנת אסטרונאוטים במרכז החלל ג'ונסון. לאחר סיום הקורס הוא כיהן במספר תפקידים בצוותי קרקע. 

בספטמבר 2006 פרגוסון היה טייס במשימה של מעבורת החלל אטלנטיס STS-115 (ברנט ג'ט היה מפקד צוות). זו הייתה המשימה הראשונה לאחר אסון קולומביה. מעברות התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית. בוצעו פעולות תחזוקה והרחבה של תחנת החלל.

באוקטובר 2008 פרגוסון היה מפקד צוות במשימה מעבורת החלל אטלנטיס STS-126 שהתחברה לתחנת החלל הבין-לאומית. במהלך עגינה בוצעו עבורות הרחבה ותחזוקה של תחנת החלל. כמו כן בוצע החלפת צוות חלקית.

ביולי 2011 פרגוסון היה מפקד צוות במשימה מעבורת החלל אטלנטיס STS-135 שהתחברה לתחנת החלל הבין-לאומית. במהלך עגינה בוצעו עבורות הרחבה ותחזוקה של תחנת החלל. כמו כן בוצע החלפת צוות חלקית. זו הייתה המשימה האחרונה במסגרת תוכנית מעבורת חלל האמריקאית.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

בשנת 2011 פרגוסון פרש מנאס"א ונקלט בבואינג בפרויקט CST-100 סטארליינר. הוא היה מתוכנן להשתתף בטיסה הראשונה אך לאור דחייתה לשנת 2024 הודיע על פרישה מהטיסה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטופר פרגוסון** בוויקישיתוף
* כריסטופר פרגוסון באתר נאס"א (באנגלית)
* ביוגרפיה
* כריסטופר פרגוסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2016118618
* VIAF: 2731147425854045040009
* WorldCat: lccn-no2016118618

 |
חתך של מסב כדורי
1. טבעת חיצונית; 2. כדור; 3. כלוב; 4. מסילה; 5. טבעת פנימית
פעולת מסב כדורי
**מסב כדורי** (מכונה גם "**קוּגֶלָגֶר**") הוא מסב הגלגול הנפוץ ביותר, הנושא את העומס על גבי כדוריות פלדה קשה. תפקידו להקטין את החיכוך והשחיקה בין ציר מסתובב לבין חלק המכונה הנושא את הציר. מסב כדורי מתאים למגוון רחב של שימושים וקל לייצרו בדיוק רב.

המסב בנוי משתי טבעות פלדה קשה בעלות מסילה פנימית חצי עגולה. בין שתי הטבעות מפרידים כדורי פלדה מוקשית, הנעים בתוך המסילות. כלוב (cage) העשוי משני חלקים שומר על הכדורים במרחקים שווים זה מזה בתוך המסילות. על פי רוב הטבעת הפנימית מושחלת בכוח או בחום על הציר ונעה יחד אתו, בעוד הטבעת החיצונית מוכנסת בכוח לתוך בית המסב ואינה מסתובבת כלל, אך קיים גם מצב הפוך.

יכולת העמיסה של מסבים כדוריים קטנה משל מסבים גליליים, משום שהמגע שלהם נקודתי, אך לעומת זאת הם מסוגלים לפעול במהירויות גבוהות יותר, מאחר שהחיכוך בהם קטן יותר. מסבים כדוריים יכולים גם לשאת עומס צירי בנוסף לעומס האנכי.

מסבים כדוריים נמצאים במכונות ובמנועים מכל הסוגים, בגלגלים של גלגשת ושל מכוניות, בדלתות הזזה כבדות, בגלגלי אופניים, בצעצוע הספינר ועוד. 

כדי להשתמש במסבים למהירויות גבוהות מאוד (24,000 סל"ד ויותר) משתמשים בכלוב (cage) שעשוי מחומר ספוגי שבו מוספג השמן שמשמש לשימון המסב ומשתחרר בקצב איטי עקב חימום השמן בזמן הסיבוב ,מכיוון ששמן במצב חופשי על הכדוריות ייזרק בגלל הכוח הצנטריפוגלי שמתפתח בזמן סיבוב במהירויות גבוהות.

שמו של ממציא המיסב הכדורי (ball bearing) הוא פיליפ ווהן שפיתח את המיסב עבור צירי הכרכרות. הוא רשם את הפטנט הראשון על מיסבים כדוריים הוענק בשנת 1794.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מסב** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מסבים** |

* מסב כדורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

1. ↑  Dean Payne, The Complete History of Bearings You Need to Know, BDS
**נציבות הרייך בלגיה וצפון צרפת** (בגרמנית: **Reichskommissariat Belgien-Nordfrankreich**) היה שמו הגרמני של הממשל האזרחי הנאצי בבלגיה ובאזורים הצפוניים של צרפת הכבושה, שנכבשו על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

לאחר תום המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, בלגיה הושמה תחילה תחת ממשל צבאי "זמני" וזאת למרות דרישות של פלגים רדיקליים יותר בגרמניה הנאצית, כמו אנשי האס אס שדרשו להקים ממשלה אזרחית נאצית נוספת (כמו נציבות הרייך נורווגיה (אנ') ונציבות הרייך הולנד (אנ')). ביוני צירפו הנאצים לשטחי הציבות את נור-פה דה קאלה, בטענה כי מדובר בחלק מפלנדריה הצרפתית שהייתה שייכת לגרמנים.

למרות רצונם של אנסי האס אס, הוחלט שיום אחד יש להטמיע את כל האזור ברייך השלישי ולחלקו לשלושה רייכסגאו חדשים של רייך גרמני רבתי: פלנדריה ובראבנט לשטחים הפלמיים וולוניה. עבור החלקים הוולונים. ב-13 ביולי 1944 הוקם נציבות הרייך בלגיה-נורדפרנקרייך, כ"נציבות רייך" שאמנם לא מסופחת לגרמניה באופן מלא, אך תחת ממשל אזרחי גרמני.

לפני נציבות הרייך בבלגיה וצפון צרפת האזור היה תחת כיבוש צבאי נאצי (אנ') כבר מ-1940 ועד ההחלטה להקים את הנציבות ביולי 1944. השטח עליו שלטה הנציבות שוחרר ברובו על ידי בעלות הברית בספטמבר 1944, בעקבות הפלישה לנורמנדי, כך שאורך חייה של הנציבות הייתה קצרה, לאחר שבעלות הברית שחררו את מרבית האזור שעליו שלטה הנציבות. על אף אי-שליטה במרבית שטחי הנציבות באותה עת, גרמניה סיפחה לעצמה באופן מלא את שטחי הנציבות בדצמבר 1944.

תוכניות עתידיות
---------------

למרות שרוב בלגיה וצפון צרפת כבר לא היו בשליטה גרמנית דה-פקטו בסוף ספטמבר 1944, הגרמנים ומשתפי הפעולה שלהם (פלמים, וולונים וצרפתים פשיסטים) תכננו לחלק את הנציבות לשלושה גאולייטים: רייכסגאו פלנדריה, רייכסגאו ולוניה ומחוז בריסל או עיר חופשית אחרת, שהיו אמורים להיות מסופחים לגרמניה הנאצית באופן מלא.

בדצמבר 1944, מינה שר החוץ הגרמני יואכים פון ריבנטרופ את ראש המפלגה הרקסיסטית ומפקד הלגיון הוולוני, לאון דגרל ל"ראש ועדת השחרור הוולונית", ולאחר מכן מינה את יף ואן דה וילה ל"ראש ועדת השחרור הפלמית", כאשר הצבא הגרמני פתח במתקפת הארדנים ב-16 בדצמבר 1944, התחדשו התקוות של משתפי הפעולה הנאצים למימוש התוכניות הנאציות לנציבות הרייך.

בינואר 1945 ניהל ואן דה וייל משא ומתן עם נציג משרד החוץ הנאצי על הקמה עתידית מדינות נפרדות לפלנדריה ולולוניה ולא מאוחדות כמו בעבר והתקעש שלא משנה מה תהיה הרמה של משטרי הבובות העצמאים שיוקמו באזור האיחוד הלא טבעי' של הפלמים והוולונים יופסק.

ראו גם
------

* שטח הכיבוש הנאצי
* נציבות הרייך אוסטלנד
* נציבות הרייך אוקראינה
* צרפת של וישי

קישורים חיצוניים
----------------

* Rolf Jehke. "Reichskommissariat Belgien und Nordfrankreisch". Territorial.de. נבדק ב-2015-03-09.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lipgens, Walter. *Documents on the History of European integration: Volume 1 – Continental Plans for European Integration 1939–1945*, p. 45. Walter de Gruyter & Co. 1974.
**צינגי דה במראהה** (צרפתית: **Tsingy de Bemaraha**) הוא אתר מורשת עולמית מאז שנת 1990 המשתרע על שטח של 1,519 קמ"ר במערב מדגסקר, במרחק של 60 עד 80 ק"מ מחופי מצר מוזמביק. האזור מחולק לשמורת טבע (Réserve Naturelle Intégrale) בשטח של 853 קמ"ר בצפונו, אשר הוכרזה ב-31 בדצמבר 1927, ולפארק לאומי בשטח של 666 קמ"ר אשר הוקם לאחר מכן בדרומה של השמורה הקיימת. 

ב-2023 הכרזת המורשת העולמית הורחבה לעוד 5 פארקים ושמורות במדגסקר תוך יצירת אתר המורשת העולמית "היערות היבשים של אנדרפנה".

גאוגרפיה
--------

לאורך נהר מאנאמבולו
צינגי דה במראהה משתרע על פני רמת במראהה שגובהה בין 150 ל-700 מטר והיא עשויה מאבן גיר קרסטית שעברה תהליכים מקיפים של בליה. אורכו כ-105 ק"מ ורוחבו כ-25 ק"מ. במזרחה של הרמה משתרעים צוקי במראהה לאורך מספר עשרות קילומטרים בכיוון דרום-צפון והנישאים 300 עד 400 מטר מעל עמק הנהר מאנאמבולו (Manambolo). מורדותיה המערביים של הרמה מתונים וגבעותיה משתפלות בהדרגה לכיוון מערב. הרמה מנוקזת על ידי מספר נחלים הזורמים מערבה לכיוון מצר מוזמביק.

האקלים מתאפיין בקיץ גשום מדצמבר עד מרץ ובחורף יבש, וכמות המשקעים השנתית מגיעה לכ-980 מ"מ בממוצע. הטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 26°C, והטמפרטורה הממוצעת בכל חודשי השנה אינה יורדת מתחת ל-20°C, אם כי נמדדו טמפרטורות קיצוניות של 9°C בחודש יולי ו-38°C בדצמבר. 

הצמחייה בצינגי אופיינית לאזור הקרסט של מערב מדגסקר וכוללת חורש טרופי יבש וצמחיית סוואנה אופיינית. בשמורה חיים מספר מיני למורים, 53 מיני עופות והמין האנדמי של לטאת עלי אנציגי (Brookesia perarmata).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צינגי דה במראהה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צינגי דה במראהה
* רשמים מהפארק

הערות שוליים
------------

1. ↑  היערות היבשים של אנדרפנה באתר אונסק"ו (באנגלית)

| Flag of MadagascarFlag of Madagascar סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית במדגסקר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הגבעה המלכותית באמבוהימאנגה • יערות הגשם של אטסינאנאנה • היערות היבשים של אנדרפנה (צינגי דה במראהה • אנלמרנה • אנקרנה • אנקרפנציקה • מיקאה • צימנמפצוצה) |

 |
מפקדי החזית ב-1917, יחד עם שר ההגנה אלכסנדר גוצ'קוב (במרכז)
**החזית הדרום-מערבית** (ברוסית: **Юго-Западный фронт**) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה חזית רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

החזית הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה ניקולאי איוואנוב. החזית פלשה לגליציה שהייתה בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, ונחלה ניצחון בקרב גליציה, שאיזן מעט את כישלונות החזית הצפון-מערבית בפלישה הכושלת לפרוסיה המזרחית. בהדרגה החלו הגרמנים להזרים גם כן כוחות אל גליציה, אולם הרוסים הביסו אותם בקרב על הוויסלה. מתקפה גרמנית נוספת לעבר ורשה בקרב לודז' נסתיימה ללא הכרעה ברורה. הגרמנים לא הצליחו לכבוש את ורשה אבל מנעו את המשך המתקפה הרוסית לעבר שלזיה. ב-1 במאי 1915 פתחו הגרמנים והאוסטרו-הונגרים במתקפת גורליצה-טרנוב, שהסתיימה בתבוסה רוסית מכרעת. הגרמנים נכנסו לוורשה ב-4 באוגוסט 1915. הרוסים הוכו מכה קשה על ידי הגרמנים והאוסטרו-הונגרים ששבו 250.000 חיילים רוסים. הסטאבקה הורה לחזית הדרום-מערבית לפתוח בנסיגה, שזכתה לכינוי "הנסיגה הגדולה", ובמסגרתה פינו הרוסים את שטחי פולין וגליציה. 

ב-29 במרץ 1916 קיבל אלכסיי ברוסילוב פיקוד על החזית, ופתח במה שנודע לימים כ"מתקפת ברוסילוב", שהייתה הצלחה מסחררת, אולם נבלמה בקרב קובל. החזית המשיכה להילחם בקרבות החזית המזרחית, ופורקה ב-1918 עם סיום המלחמה.

סדר כוחות
---------

* הארמייה השלישית
* הארמייה החמישית
* הארמייה השמינית
* הארמייה הרביעית
* הארמייה התשיעית
* הארמייה השביעית
* הארמייה ה-11
* הארמייה המיוחדת
* הארמייה הראשונה

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים ניקולאי איוואנוב (19 ביולי 1914 – 17 במרץ 1916)
* גנרל חיל הפרשים אלכסיי ברוסילוב (29 במרץ 1916 – 21 במרץ 1917)
* לוטננט גנרל אלכסיי גוטור (21 במרץ 1917 – 10 ביולי 1917)
* גנרל חיל הרגלים לאוור קורנילוב (10 ביולי 1917 – 18 ביולי 1917)
* לוטננט גנרל פיוטר בלוייב (18 ביולי 1917 – 31 ביולי 1917)
* לוטננט גנרל אנטון דניקין (31 ביולי 1917 – 29 באוגוסט 1917)
* לוטננט גנרל פיודור אוגורודניקוב (29 באוגוסט 1917 – 9 בספטמבר 1917)
* לוטננט גנרל ניקולאי וולודצ'נקו (9 בספטמבר 1917 – 24 בנובמבר 1917)
* לוטננט גנרל ניקולאי סטוגוב (24 בנובמבר 1917 – עד הפירוק)
**ועדת משמר הגבול הממלכתית של בלארוס** (בבלארוסית: **Дзяржаўны пагранічны камітэт Рэспублікі Беларусь, ДПК**; ברוסית: **Государственный пограничный комитет Республики Беларусь, ГПК**) היא הגוף הממשלתי המנהל את הגבולות הבינלאומיים של בלארוס. הכוח הצבאי המזוין שלה ידוע בשם **שירות משמר הגבול** (בבלארוסית: **Пагранічны Служба Беларусі**; ברוסית: **Пограничная служба Беларуси**) האחראי לאכיפת חוק, מאבק בהגירה בלתי חוקית ושמירת גבולות. השירות מאבטח את הגבולות עם רוסיה, אוקראינה, פולין, ליטא ולטביה.

היסטוריה
--------

ועדת הגבול הוקמה על פי צו של הסובייט העליון של בלארוס ב-20 בספטמבר 1991. ב-15 בינואר 1992 תחת מועצת השרים הוקמה המנהלת הכללית של יחידות הגבול הבלארוסיות. ב-19 באוגוסט 1993 החלה עבודת הקמת כוחות הגבול בבלארוס. בשנים 1994–1997 הוקמו / נפרסו יחידות הגבול הראשונות ונערכו הסכמים על שיתוף פעולה בין כוחות הגבול של בלארוס למדינות השכנות.

ב-11 בינואר 1997 חתם הנשיא אלכסנדר לוקשנקו על צו לשנות את שם המנהלת הכללית לוועדה הממלכתית של משמר הגבול. בצו מספטמבר 2007, שם היחידות שונה לשירות משמר הגבול.

משימות
------

המשימות העיקריות של ועדת הגבול הממלכתית כוללות:

* מדיניות גבולות
* שיפור ביטחון הגבולות
* ארגון
* הנהלה

לשירות הגבול של בלארוס 14 יחידות טריטוריאליות בשליטתו בכל אחד ממחוזות בלארוס.

מבנה
----

מבנה מכון שירות הגבולות במינסק. מכון שירות הגבולות הוא שירות ההכשרה הרשמי והוא מוסד להשכלה גבוהה ברפובליקה. נוסד באוגוסט 1993.

* קבוצת הגבול של ברסט
* יחידת הגבול ליאדח
* קבוצת הגבול של סמורגון
* קבוצת הגבול של הורדנה
* קבוצת הגבול של גומל
* יחידת גבולות פינסק
* יחידת הגבול פולוצק
* יחידת הגבול מוזיר
* יחידת "מינסק"
* קבוצת הלוגיסטיקה של דז'רינסק
* צוות תקשורת ותמיכה
* מכון שירות הגבולות
* בית חולים צבאי של משמר הגבול

ראו גם
------

* הכוחות המזוינים של בלארוס
* משרד ההגנה (בלארוס)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "State Border Committee". *Gpk.gov.by*. נבדק ב-23 בינואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑
3. ↑  Указ Прэзiдэнта Рэспублiкi Беларусь ад 25 верасня 2007 г. № 448 "Аб некаторых пытаннях органаў пагранічнай службы"
4. ↑
**טוֹמָה** (באיטלקית: **Toma**) היא גבינה איטלקית רכה או חצי קשה מחלב פרה, ידועה באיכויות ההמסה המצוינות שלה. היא מיוצרת בעיקר בואל ד'אוסטה (כלומר עמק אאוסטה וזו אחת מההתמחויות של המחוז) ובאזורי פיימונטה בצפון מערב איטליה. תומה משתנה בהתאם לאזור ולמקום הייצור, וקשורה קשר הדוק לטום הצרפתית.

לזן **Toma piemontese** מפיימונטה יש מעמד של כינוי מקור מוגן על פי התחיקה של האיחוד האירופי, בעוד שה-**Toma di Gressoney** או **Tomme de Gressoney** (בצרפתית), המיוצרים בעמק גרסוני (Gressoney-Saint-Jean), מוכרים רשמית כ"מוצר מזון חקלאי מסורתי" prodotto( agroalimentare tradizionale) בקיצור PAT ונכללים ב"ארון קטלוג הטעמים" של מאכלי מורשת.

הטומה אינה נפוצה במיוחד במרכז ובדרום איטליה, כאשר בזיליקטה היא היצרנית העיקרית היחידה. ה-**Toma Lucana** מוכרת גם כ-PAT.

תכולת שומן של הדבינה יכולה להגיע ל-45%-52%.

ראו גם
------

* טום
* רשימת גבינות

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* תקנות ייצור (באיטלקית)

1. ↑  Anderson, Burton (2001). *The Foods of Italy* (5 ed.). Italian Trade Commission. pp. 127–29. ISBN 978-1-4507-5291-6.
2. ↑  Ministero Politiche Agricole Alimentari Forestali e Del Turismo. "Diciottesima revisione dell'elenco dei prodotti agroalimentari tradizionali".
העלייה לירושלים והכניסה למנהרות הקסטל
תרשים המחלף בהיותו עד שנת 2016
עלייה מעין חמד למחלף הראל וירידה לכיוון בית זית
אנדרטת הראל פלמ"ח במחלף הראל
**מחלף הראל** היה מחלף אשר חיבר את כביש 1 וכביש 3965 בסמוך ליישובים מבשרת ציון ומוצא עילית. המחלף הוא מטיפוס מחלף יהלום, שהגשר שלו בנוי בתוואי הדרך המשנית המרומזרת וחולף מעל כביש 1, בו התנועה רציפה. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1971 במקביל לפרויקט ההרחבה של כביש 1 שהחל בסוף שנות ה-60. המחלף נקרא על שם חטיבת הראל שלחמה באזור במלחמת העצמאות. 

המחלף ממוקם בנקודה גבוהה בכביש 1 בסמוך למצודת הקסטל, כך שהנוסעים לקראת המחלף מגיעים אליו מלמטה. להחלטה על בניית המחלף קדמה התלבטות במסגרת תכנון התוואי של כביש 1. האפשרות החלופית שנפסלה בזמנו הייתה כריית מנהרה מתחת למעלה הקסטל, כך שתחסוך את הצורך בעלייה וירידה חדה מאזור המחלף. גשר המחלף מבוסס על קשת בטון התומכת במשטח הכביש העליון. ב-1995 הורחבה הדרך ממבשרת ציון למוצא עילית עם בניית גשר נוסף התואם בתכנונו האדריכלי לגשר המקורי. סמוך לחלקו הצפון מזרחי של המחלף נמצא קניון הראל הבנוי בשטחו של היישוב מבשרת ציון.

בשנת 2010 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה תוכנית להרחבת כביש 1 שבמסגרתה נבנו שתי מנהרות, באורך של כ-850 מטר כל אחת, מתחת למחלף הראל. סיום הפרויקט המשוער היה אמור להיות בשנת 2015, אך חנוכתו נדחתה לתחילת 2017. חנוכת המנהרה הייתה ב-20 בינואר 2017.

עם חנוכת המנהרות צפויות עבודות המשך בהכוונת משרד התחבורה. מחלף הראל לעבור שינויים כדי להתאימו לתנאי הדרך החדשים, כולל שיפור בגישה למבשרת תוך הסרת הרמזורים ובניית שתי מנהרות גישור. האחת ברמפת מעוז ציון והשנייה מתחת לשדרות הראל עבור התחבורה הציבורית. מסוף האוטובוסים צפוי להרחיב את שירותיו תוך הגדלת חניוני הרכב במחלף, מעבר הולכי רגל במנהרת הגישור והסרת עומס האוטובוסים הנוסעים וחוזרים למחלף עין חמד.

גלריה
-----

* מבט לכיוון מזרח על גשר המחלףמבט לכיוון מזרח על גשר המחלף
* העבודות לבניית אחת המנהרות שהחליפו את מחלף הראלהעבודות לבניית אחת המנהרות שהחליפו את מחלף הראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחלף הראל** בוויקישיתוף
* נוסעים במנהרות הראל? אתם חייבים לצפות בסרטון הזה, JDN, ‏22 בינואר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחנך הכביש העוקף את אבו גוש, דבר, 13 באוקטובר 1971
2. ↑  חגי אשד, הקרב על הגשר - ללא הכרעה, דבר, 31 ביולי 1972
3. ↑  נחום ברנע, עלייה לירושלים בפול ספיד, דבר, 25 בספטמבר 1970
4. ↑  חיים זרזר, אושרו התוכניות להרחבת כביש ירושלים-תל אביב, באתר ynet, 10 במאי 2010
5. ↑  לירן לוי, מנהרות הראל נפתחו לשני הכיוונים: 35 דקות מירושלים לתל אביב, באתר ynet, 20 בינואר 2017

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מחלף חמד** | **מחלפים בכביש 1** | **הבא**:**מחלף מוצא** |
**פסיכולוגיית המעמקים** היא שם כולל לגישות פסיכואנליטיות המדגישות את חשיבות הלא-מודע של האדם, והקשר בינו לבין המודעות. במהלך טיפול ומחקר באמצעות גישות אלו, המטרה היא להעמיק את ההבנה על החוויה הפנימית של האדם.

המונח נטבע לראשונה על ידי אחד מראשוני שיטת הפסיכואנליזה, הפסיכיאטר הגרמני אויגן בלוילר, בסוף המאה ה-19, בהתייחס לגישות פסיכואנליטיות לטיפול ומחקר בתחום זה, המדגישות את חשיבות הלא-מודע. לאורך השנים המונח התפתח על ידי תאורטיקנים ידועים כגון זיגמונד פרויד, ז'אן פיאז'ה וקרל גוסטב יונג, וכיום היא משמשת הן בגישה הפסיכואנליטית והן בגישה היונגיאנית. כיום קיימות שלוש גישות שהתפתחו לאורך השנים והשתמשו ברעיונות מתוך פסיכולוגיית המעמקים: תאוריית יחסי אובייקט (של מלאני קליין, דונלד ויניקוט ואחרים), פסיכולוגיה אינדיבידואלית (של אלפרד אדלר), ופסיכולוגיה יונגיאנית (של קרל גוסטב יונג). יש הכוללים גם את הגישה האקזיסטנציאלית, פסיכולוגיית הגשטאלט או הפסיכולוגיה ההומניסטית.

על פי פסיכולוגיית המעמקים, נפש האדם מורכבת מתהליכים נפשיים שחלקם מודעים, חלקם לא-מודעים, וחלקם מודעים באופן חלקי. הלא-מודע כולל חוויות, רגשות ודחפים שהודחקו, מכיוון שהם לא נעימים ומפריעים לאדם בניהול שגרת חייו. על פי יונג וממשיכי דרכו, שפיתחו והדגישו את רעיון פסיכולוגיית המעמקים, חלק מהתכנים הלא-מודעים מתקיימים באמצעות ארכיטיפים (רעיונות וסמלים המופיעים בכל התרבויות), המופיעים בלא-מודע הקולקטיבי של האנושות.

מטרת הטיפול באמצעות רעיונות של פסיכולוגיית המעמקים היא לחשוף את המניעים הנסתרים והלא-מודעים של האדם, כדי להבין את הבסיס לקשיים הרגשיים, הקוגניטיביים וההתנהגותיים שלו וכן את הבסיס להפרעות הנפשיות שיש לו. לטענת העוסקים בשיטה, עצם חשיפת מניעים לא-מודעים אלו תורמת לשיפור מצבו של המטופל. במהלך הטיפול משתדלים העוסקים בפסיכולוגיית המעמקים, יחד עם המטופל, לחדור אל נבכי נפשו באופן מעמיק יותר משיטות טיפול אחרות. שיטות הטיפול כוללות שיחות מעמיקות עם המטפל, אסוציאציות חופשיות, פירוש חלומות ועוד.

למרות שהתאוריה הפסיכואנליטית מוכרת בפסיכולוגיה הפופולרית, מופנית כלפיה ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי היא אינה מבוססת מדעית, ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע. קיימת גם ביקורת על האפקטיביות הנמוכה של הטיפול הפסיכואנליטי.

לקריאה נוספת
------------

* אריך נוימן, פסיכולוגית המעמקים ומוסר חדש. מגרמנית: שמעון זנדבנק. הוצאת שוקן, תשכ"ד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסיכולוגיית המעמקים, באתר Dictionary of psychology (באנגלית)
* What is depth psychology?, באתר All Psychology Careers (באנגלית)
* Depth Psychology Alliance, אתר העוסק בפסיכולוגיית המעמקים (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4060055-5
* NKC: ph120756

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frederick Crews, The Verdict on Freud, **Psychological Science** 7, 1996-03, עמ' 63–68 doi: 10.1111/j.1467-9280.1996.tb00331.x
2. ↑  Mario Bunge, The philosophy behind pseudoscience, **Skeptical Inquirer**, 2006, עמ' 29-37
3. ↑  Evan Mayo-Wilson et al, Psychological and pharmacological interventions for social anxiety disorder in adults: a systematic review and network meta-analysis, **The Lancet Psychiatry** 1, 2014-10, עמ' 368–376 doi: 10.1016/S2215-0366(14)70329-3
4. ↑  Xinyu Zhou et al, Comparative efficacy and acceptability of psychotherapies for depression in children and adolescents: A systematic review and network meta-analysis, **World Psychiatry** 14, 2015-06, עמ' 207–222 doi: 10.1002/wps.20217
**טוניה איווט בופורד-ביילי** (באנגלית: **Tonja Yvette Buford-Bailey**; נולדה ב-13 בדצמבר 1970) היא אתלטית עבר אמריקאית, זוכת מדליית ארד אולימפית (אטלנטה 1996), סגנית אלופת עולם (גטבורג 1995) וסגנית אלופת פאן אמריקה (מאר דל פלאטה 1995) בריצת 400 מטר משוכות. במשך 8 שנים הייתה בעלת התוצאה השנייה בטיבה בריצה זו בכל הזמנים וכיום (2019) בעלת התוצאה החמישית בריצה זו בכל הזמנים.

ביוגרפיה
--------

בופורד-ביילי נולדה וגדלה בדייטון, אוהיו.

באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה בופורד-ביילי במקום עשירי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.04 שניות.

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 סיימה בופורד-ביילי במקום חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.55 שניות.

### סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכתה בופורד-ביילי במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 52.62 שניות, מאית השנייה איטי מבת ארצה קים באטן שקבעה שיא עולם חדש של 52.61 שניות, שתיהן רצו מהר יותר משיא העולם בן השנתיים של סאלי גנל מבריטניה (52.74 שניות). במדליית ארד זכתה דיון המינגס מג'מייקה (53.48 שניות).

### מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה בופורד-ביילי במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.22 שניות, אחרי דיון המינגס (52.82 שניות) וקים באטן (53.08 שניות).

באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיימה בופורד-ביילי במקום שישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.77 שניות.

באולימפיאדת סידני (2000) סיימה בופורד-ביילי במקום 18 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 57.02 שניות.

באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 סיימה בופורד-ביילי במקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.55 שניות, 4 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.

חיים אישיים
-----------

בופורד-ביילי נישאה לשחקן הפוטבול המקצועני ויקטור ביילי, ולשניים שני ילדים, ויקטוריה וויקטור ביילי ג'וניור.

שיאיה האישיים
-------------

* ריצת 400 מטר משוכות: 52.62 שניות (1995)

קישורים חיצוניים
----------------

* טוניה בופורד-ביילי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* טוניה בופורד-ביילי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* טוניה בופורד-ביילי, באתר olympedia.org
* טוניה בופורד-ביילי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* טוניה בופורד-ביילי, באתר Track and Field (נשים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14306760

 |
הרב **יעקב יהודה זילברליכט** (ו' שבט ה'תשל"ג 9 בינואר 1973) הוא רב קהילה, ראש כולל, ר"מ, מנהל ומייסד (יחד עם הרב צבי רייזמן) ארגון עולמות ומוציא לאור של סדרת הספרים "שֹם דרך" על פירוש הרמב"ן על התורה מאת הרב שמחה זיסל ברוידא, ראש ישיבת חברון.

ביוגרפיה
--------

נולד בתל אביב לאליקים גצל ונעמי ניצולי השואה שמוצאם מפולין. למד בישיבה התיכונית היישוב החדש עד לשנת תשנ"א ובהמשך בישיבת חברון כנסת ישראל, מאז ועד לשנת תש"ס. בישיבה למד בחברותא עם ראש הישיבה, רבי שמחה זיסל ברוידא ואף שימשו קרוב לשבע שנים ונסמך על ידו לרבנות.

מתגורר בבני ברק ונמנה עם חברי מערכת אוצר הפוסקים בירושלים. כיהן במשך כעשור כראש כולל בבית המדרש הגבוה להוראה ורבנות "שירת דבורה" בתל אביב, וכיום משמש כר"מ לעיון והלכה לשיעור ד' בישיבת נהורא שביישוב מבוא חורון, בנוסף מרצה למקצועות היהדות בסמינר בית יעקב "החדש" בתל אביב. בנוסף מכהן כרב קהילת 'הגבעה' במערב בני ברק.

עריכה וכתיבת ספרים
------------------

החל מתקופתו בישיבה, ערך והוציא לאור את שיעוריו של ראש הישיבה רבי שמחה זיסל ברוידא, בפירוש הרמב"ן על התורה, בסדרת הספרים 'שֹם דרך' (עשרה כרכים). כמו כן ערך את הספר חוקת הפסח של ראש ישיבת חברון דוד כהן, וספרי "דעת חיים" של משגיח ישיבת עטרת ישראל חיים וואלקין. ואת סדרת הספרים **רץ כצבי** (שמונה עשר כרכים).

בהמשך כתב את סדרת הספרים "עקבי דרך" על כתבי הרמב"ן, וספרים נוספים.

### ארגון עולמות

 ערך מורחב – **עולמות (ארגון)**  

בשנת תשס"ח, יזם צבי רייזמן תוכנית לימוד של שיעורי תורה בעיון.

במסגרת פעילות הארגון, עורך הרב זילברליכט מדי שבוע שיעור עיוני בנושא הלכתי הקשור לפרשת השבוע או בנושא אחר הקשור לעניינא דיומא.

מוסר השיעור מקבל חוברות שבהן מודפסים המקורות של הסוגיא הנידונה לחלוקה למשתתפי השיעור (החוברות זמינות גם במהדורה מקוונת בפורמט PDF).

במסגרת הארגון מועברים מדי שבוע כ-200 שיעורים בעשרות יישובים בישראל ובעולם וכן בארגונים, כולל צה"ל והתעשייה האווירית לישראל. באתר הפרויקט מעל 600 שיעורים בתוספת דפי מקורות ודפי עזר לסוגיות בהלכה, במחשבה ובפרשת השבוע.

ספריו
-----

* פירוש **עקבי דרך** על כתבי הרמב"ן
* ספר **ודברת בם** על מועדי השנה
* סידר וכתב מאות חוברות עיון, במסגרת ארגון עולמות, וקבצים תורניים רבים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר עולמות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו צבי רייזמן#פעילות תורנית
2. ↑  מייסודו של שרגא פייבל קנול
3. ↑  הספרים ניתנים להורדה באתר עולמות
4. ↑  כמו כן ההדיר והשלים את דרשת הרמב"ן הנקראת "תורת ה' תמימה" מכתב יד מוסקבה. פורסם בישורון כרך טז, עמודים תר"ז-תרכ"ח
5. ↑  אתר עולמות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299905705171
* ISNI: 0000 0000 8269 1415
* LCCN: no99005395
* VIAF: 75945147
* WorldCat: lccn-no99005395

 |
**מוואפק טריף** (ערבית: **موفق طريف**; נולד ב-1963) הוא המנהיג הרוחני של העדה הדרוזית בישראל.

ביוגרפיה
--------

אירוע חג הקורבן. מימין נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, משמאלו השייח' טריף, ספטמבר 2015
מוואפק טריף נולד בשנת 1963 בכפר ג'וליס בגליל המערבי. מצד אמו, הוא נכדו של אמין טריף, שכיהן כראש העדה הדרוזית בישראל במשך 65 שנה. מוואפק טריף מונה לתפקיד לאחר מותו של אמין טריף, שלא השאיר אחריו בנים. מוואפק טריף הוגדר כיורשו-בתפקיד של אמין טריף בצוואתו משנת 1985.

מוואפק טריף משמש כיושב ראש המועצה הדתית הדרוזית במשרד המשפטים וכקאדי מד'הב בבית הדין הדתי הדרוזי לערעורים. בשנת 2006 חתם על קריאה לקיים את שבע מצוות בני נח.
בספטמבר 2016 נבחר לכהן כנשיא בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים.

מוואפק טריף הוא בוגר בית הספר הגבוה ללימודי הדת הדרוזית בח'לוואת אל-ביאדה (אנ') שבלבנון ובוגר הפקולטה למשפטים של הקריה האקדמית אונו. בשנת 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה. הוא מתגורר בבית המשפחה בכפר ג'וליס.

באפריל 2018 נבחר טריף על ידי ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות לציון 70 שנה להקמת מדינת ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוואפק טריף** בוויקישיתוף
* אצל השייח טאריף בג'וליס וחמש בנותיו, ביקור בבית השייח'
* ליאת רגב משוחחת עם מוואפק טריף בתוכנית "70 פנים", בערוץ YouTube של כאן 11, 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  צוואתו של אמין טריף בשפה הערבית (ותרגום המקטע הנוגע בדבר לעברית).
2. ↑  מנהיג העדה הדרוזית חתם על קיום 'שבע מצוות בני נח', באתר ערוץ 7, 18 בינואר 2004
3. ↑  תואר ד"ר לשם כבוד לשייח' מואפק טריף. אוניברסיטת חיפה
4. ↑  מקבלי תואר דוקטור לפילוסופיה לשם כבוד. אוניברסיטת חיפה
5. ↑  מורן אזולאי, אלה מדליקי המשואות ביום העצמאות ה-70, באתר ynet, 8 באפריל 2018
**קניון הטודרה** (בשפות ברבריות: **ⵜⵉⵣⵉ ⵏ ⵜⵓⴷⵖⴰ**, בערבית מרוקאית: **مضايق تدغة**, בצרפתית: **Gorges du Toudra**) הוא קניון מאבן גיר, בחלק המזרחי של הרי האטלס הגבוה באזור עמק הטודרה במרוקו, ליד העיירה טינריר. גובה קירות הקניון יכול להשתנות, אך במקומות מסוימים יכול להגיע עד לגובה של 400 מטר. באזור כולו יש סדרה של קניונים שנוצרו על ידי זרימת הנהרות טודרה ודאדס לאורך 40 ק"מ.

תיאור
-----

קטע בן 600 מטר של הקניון הוא המרהיב ביותר. כאשר הקניון מצטמצם למסלול אבן שטוח, שרוחבו עד כ-10 מטר בלבד, עם קירות סלע נקיים וחלקים בגובה של עד 150 מטר בכל צד.

בעונה היבשה, רצפת הקניון יבשה ברובה; לכל היותר יהיה זרם מים קטן בעונה זו, ורצפת הוואדי נחצת בקלות על ידי מטיילים. במהלך העונה הגשומה, לעומת זאת, נהר הטודרה יכול להתרחב בצורה משמעותית, ולכסות את רצפת הקניון בשטף חזק.

גישה
----

האזור הפך נגיש בקלות במאה ה-21, לאחר שנסלל כביש אספלט מודרני במעלה העמק מטינריר אל הקטע המרכזי של הערוץ. דרך בטון ממשיכה במעלה העמק, חולפת על פני המלונות בפתח הערוץ עד לשני כפרים שבלב עמק הטודרה.

הודות לדפנות הסלע החזקות שלו עם משטחים לא אחידים רבים, קניון הטודרה הוא אתר פופולרי בקרב מטפסי סלעים ולטיולי ג'יפים. בקניון יותר מ-150 מסלולי טיפוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קניון הטודרה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אורלי גנוסר, ‏בין החמור לג'יפ: מרוקו באקסטרים, באתר גלובס, 1 בפברואר 2020
2. ↑  שמעון איפרגן, ‏המקומות שאסור לפספס במרוקו, באתר ‏מאקו‏, 13 בדצמבר 2020
3. ↑  טובי בן-הרצל, ידיעות אחרונות, חורשים את האטלס, באתר ynet, 25 בספטמבר 2000  
טיול ג'יפים במרוקו: בין הר למדבר, באתר מסע אחר, ‏1 במרץ 2018
**אגדה יפנית** (המוכר במילותיו הראשונות: **בחמש קם צייד**) הוא פזמון משנת 1972, שנכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי אריאל זילבר. 

השיר בוצע במקור על ידי ליאור ייני, במסגרת הסרט "לאן נעלם דניאל וקס?", אך הביצוע המוכר ביותר שלו הוא של זילבר עצמו משנת 1976, במסגרת האלבום "רוצי שמוליק". השיר הושמע רבות ברדיו במשך עשרות שנים לאחר מכן.

במסגרת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, יצא השיר בביצוע מחודש של מתי כספי במסגרת מיזם "עבודה עברית".

תוכן השיר
---------

מילות השיר מדברות על צייד שבסופו של יום-ציד לא מוצלח רואה באגם זוג ברבורים, ומוציא את תסכולו בכך שהוא יורה חץ באחד מהם. בלילה באה אליו בחלום הברבורה בדמות נערה, מבכה על מות אהובה וקוראת לצייד לחזור לאגם. למחרת הצייד שב לאגם, ובראותו, מנקרת הברבורה בבשרה עד מוות.

פירוש אפשרי של השיר מציג את הצייד, שמסמל את חוסר הסבלנות, הכעס והרוע בעולם, מול הברבורים הלבנים והטהורים, שמסמלים את הטוב והאהבה. בסופו של השיר מחליטה הברבורה להתאבד בזמן שהצייד צופה בה, כדי לגאול עצמה מהכאב על מות אהובה ולנסות במותה לגרום לצייד ייסורי מצפון שאולי יגרמו לו לתקן את דרכיו. השיר מסתיים במילים "כל העולם דממה. כל העולם שממה", שמרמז על אדישות האנושות לעוולות העולם.

### מבנה השיר

השיר מורכב מארבעה בתים שהולכים ומתקצרים: בשני הבתים הראשונים יש 16 שורות, בבית השלישי יש 10 שורות ובבית הרביעי יש 2 שורות.

הבית הראשון מתאר את יומו של הצייד: הכישלון בציד, הפגישה בברבורים והירי בברבור אחד. הבית השני מתאר את חלום הצייד שבו הוא פוגש את הברבורה והיא מזמינה אותו לבוא לנהר. הבית השלישי מתאר את בואו של הצייד לנהר ואת מות הברבורה. הבית הרביעי מתאר את תגובת העולם למקרה.

נסיבות כתיבת השיר
-----------------

השיר "אגדה יפנית" נכתב במסגרת הסרט "לאן נעלם דניאל וקס?". עלילת הסרט עקבה אחרי זמר ישראלי (שגילם ליאור ייני) ששהה שנים בארצות הברית, והגיע לחופשת מולדת על מנת לחפש את חברו לתיכון, דניאל ווקס שהיה "מלך הכיתה" והשפיע על כל בני מחזורו. באחת הסצנות הזמר היה צריך לשיר שיר מקורי. את הלחן לשיר החדש חיבר אריאל זילבר והוא גייס את אהוד מנור לטובת כתיבת המילים. הלחן האקזוטי, עם צלילים חריגים יחסית שמניעים את הנרטיב במנגינה ייחודית היוצרת אווירה קסומה, שאהוד מנור ראה כאינטרפרטציה למוזיקה יפנית. בהשפעת ספר שקרא באותם ימים על יפן, החליט מנור לתת לשיר החדש את השם "אגדה יפנית" ולגולל סיפור אגדה נוגה ומרגש.

התרבות היפנית מתבטאת בקו העלילה ובדימויים דוגמת "היא שלחה מקורה, וקרעה בבשרה", מעשה ההתאבדות "ממש במו ידיך" שהושפע מדימויי הלחימה היפנית במערב.

ביצועים
-------

* ליאור ייני
* שלמה בר והברירה הטבעית
* נתנאלה
* מתי כספי
* אריק סיני
* איה כורם
* גידי גוב
* אריאל זילבר
* רונה קינן

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "אגדה יפנית" באתר יוטיוב
* "אגדה יפנית" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "אגדה יפנית" באתר שירונט
* יוסי חרסונסקי, אגדה יפנית, באתר "חרסונסקי מיוסיק", 23 בספטמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑   אגדה יפנית, בביצוע ליאור ייני, סרטון באתר יוטיוב
2. ↑  שלמה בר והברירה הטבעית אגדה יפנית
3. ↑   אגדה יפנית, בביצוע נתנאלה, סרטון באתר יוטיוב
4. ↑   אגדה יפנית, בביצוע אריאל זילבר, סרטון באתר יוטיוב
5. ↑   אגדה יפנית, בביצוע רונה קינן, סרטון באתר יוטיוב
**העולם עצוב אז צוחקים** היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית ישראלית, ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין ינואר 2017 ליולי 2018, ועסקה בתולדות ההומור הישראלי. את התוכנית הנחו יהונתן גפן בעונה הראשונה ויאיר ניצני בעונה השנייה.

מבנה התוכנית
------------

מדי פרק יוצא המנחה לפגוש קומיקאים, מוזיקאים ויוצרים מעולם התרבות הישראלי, על מנת להבין את מקורות ההומור הישראלי. כל פרק עוסק בנושא מסוים, והסדרה מנסה לענות על שאלות שונות כמו: מה מצחיק ילדים? כיצד התפתחה המשפחה הישראלית בראי הסיטקום? מיהם גיבוריה של סצנת ההומור בחברה הדתית? ושאלות רבות נוספות.

נוסף על כך, הסדרה כוללת תוכניות מיוחדות לגיבורי התרבות ובהם אפרים קישון, ספי ריבלין, חנוך לוין, ארץ נהדרת ואחרים.

שידור הסדרה
-----------

התוכנית עלתה לשידור ב-30 בינואר 2017 ושידור העונה השנייה שלה הסתיים ב-31 ביולי 2018, ימים ספורים לפני הפסקת שידורי הטלוויזיה החינוכית.

בסוף 2018 עלתה התוכנית לשידור בערוץ כאן 11, אולם לפי שעה לא ידוע האם הסדרה תחודש לעונה שלישית.

ראו גם
------

* חדר 101
* בדרכה
* השריקה של התנועה

קישורים חיצוניים
----------------

* העולם עצוב אז צוחקים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**גאידיס אנדרייס זייבוטס** (בלטבית: **Gaidis Andrejs Zeibots**;‏ נולד ב-26 ביוני 1945) הוא ויצה-אדמירל בדימוס בצי הלטבי. כיהן כמפקד המטה המשותף (מקביל לרמטכ"ל) של לטביה בין 2003-2006.

ביוגרפיה
--------

זייבוטס נולד באזור הכפר צירגלי ב-26 ביוני 1945. אביו נהרג במלחמת העולם השנייה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, המשיך ללימודי מוזיקה. ב-1964 הוא התגייס לצי האדום, ולמד בבית הספר הגבוה למהנדסי רדיו ואלקטרוניקה ימית בלנינגרד. ב-1969 הוא סיים את לימודיו, ובמהלך השנים הבאות שרת על סיפונן של פריגטות שונות כראש שירות הרדיו. ב-1978 הוא החל ללמוד באקדמיה הימית בלנינגרד. ב-1980 הוא סיים את לימודיו ומונה לראש מטה בריגדת ספינות הטילים בבלטייסק. ב-1987 הוא הועבר לשמש כסגן מפקד בסיס הצי בלייפאיה. ב-1988 הוא מונה למפקד דיוויזיית הצי בגדיניה.

עם התפרקות ברית המועצות, זייבוטס חזר למולדתו לטביה, ומונה למפקד הראשון של הצי הלטבי מאז 1940. ב-1999 הוא הועלה לדרגת ויצה-אדמירל. ב-2000 הוא נשלח לבריסל כנציג לטביה לוועדות הצבאיות של נאט"ו והאיחוד האירופי. ב-31 בינואר 2003 הוא חזר ללטביה ומונה למפקד המטה המשותף (מקביל לרמטכ"ל). במאי 2006, בעקבות מחדל שהוביל למותם של שני צנחנים לטבים, הגיש זייבוטס את התפטרותו לנשיאה ואירה ויקה-פרייברגה. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-6 ביולי של אותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאידיס אנדרייס זייבוטס** בוויקישיתוף

* Viceadmirālis Gaidis Andrejs Zeibots: Dzīvē bijuši vairāki mēģinājumi sasiet man rokas
* Viceadmirālis Gaidis Andrejs Zeibots un viņa jūrasspēki!

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000232812
* VIAF: 82146937706513830605
* WorldCat (עם VIAF): 82146937706513830605

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באיש צבא. אם התכוונתם למנצח וחזן, ראו אלי יפה (מנצח וחזן).

**אלי יפה** (נולד ב-11 בינואר 1957) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שירת כקצין תותחנים ראשי וראש חטיבת המבצעים.

ביוגרפיה
--------

יפה נולד וגדל בעפולה, למד בבית הספר התיכון המחוזי ע"ש דוד בן-גוריון בעיר. 

התגייס לצה"ל באוגוסט 1975 ושירת בגדוד 334 של חיל התותחנים, כקצין תותחנים שירת כמפקד סוללה בגדוד 55, ובמלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן מפקד הגדוד. בשנים 1984-1985 פיקד על גדוד 55 במהלך הלחימה בדרום לבנון לאחר מכן שירת כסגן מפקד ביסל"ת, יצא לקורס קציני תותחנים בפורט סיל שבאוקלהומה ומונה לסגן מפקד אגד ארטילרי 215. ב-1989 מונה למפקד גדוד בקורס קציני אג"ם בבה"ד 1 וב-1991 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד מרכז אימון יחידות חיל התותחנים. ב-1993 מונה למפקד אגד 215 וב-1995 לראש מחלקת מבצעים בחטיבת המבצעים במטכ"ל. 

ביולי 1998 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין התותחנים ראשי. במהלך תפקידו כקצין התותחנים הראשי יישם שינויים משמעותיים בבניין הכוח של החייל ובהם: ארגון מחדש של מערך הארטילריה הקנית וביטולם של יחידות ארטילריה מיושנת, הקמת אגד ארטילרי במילואים של מערך המנתץ (MLRS) ופיתוח הרמ"ם (רקטות מתוקנות מסלול), שדרוג מערך הנשק המדויק בחייל והנעת פרויקט פיתוח והצטיידות באמל"ח חדש וכן הקמה ומבצוע של יחידת 'זיק'. בנוסף, הנעות פרויקטי אמל"ח ומערכת שו"ב מתקדם, פיתוח תורה חיילית והכשרות מותאמות לשינויים הארגוניים הרבים. במהלך כהונתו, בשנת 2000, הוחלפה הכומתה של חיל התותחנים משחור לטורקיז. 

באוקטובר 2001 מונה לראש חטיבת המבצעים באגף המבצעים. לאחר שחרורו ב-2005 החל לעסוק בייעוץ ביטחוני. 

  

יפה בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לארבעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי יפה באתר בית התותחן

| מפקדי עוצבת עמוד האש (תותחנים)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בני גרין • יעקב אשל • יצחק יכין • צבי נשר • נתן שרוני • דניאל אבידר • חיים גרניט • מיכאל כרמלי • ברוך קורות • שמואל מאיר • אריה שחם • דוד אורון • אלי ברק • פרנקו גונן • אליעזר המלי • שמואל גולן • אהרון אמויאל • יונתן שמשוני • מוטי טל • יעקב זיגדון • אלי יפה • אשל פשטי • צביקה פוקס‎ • שולי לוי • לורנס מועלם • יואב הר אבן • בני מר • יוני גדג' • שי מלכא • אלון קלוס • הדי זילברמן • אבירם סלע • ירון לביא • גיא מרקיזנו • גדי דרור • אהוד ביבי |

 |

| קציני תותחנים ראשיים (קתמ"ר)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהודה גינצבורג (גדעון) • שמואל אדמון • מאיר אילן • שלום עירון • דן חירם • ישראל בן אמיתי • ברוך ברוכין • אריה לוי • נתן שרוני • אברהם בר דוד • אריה מזרחי • עודד טירה • שמואל רשף • דורון קדמיאל • יהושע דורפמן • דן הראל • אלי יפה • דני כסיף • לורנס מועלם • מישל בן ברוך • דוד סויסה • רועי ריפטין • אלון קלוס • אבירם סלע • נרי הורוביץ • יאיר נתנס |

 |
**והאגן גרניקי חאצ'טוריאן** (בארמנית: **Վահագն Գառնիկի Խաչատուրյան**; נולד ב-26 ביולי 1959) הוא פוליטיקאי ארמני, המכהן כנשיא ארמניה החמישי החל ממרץ 2022.
הוא כיהן בשנים 1992–1996 כראש העיר ירבאן ובשנים 2021–2022 כשר תעשיית ההייטק של ארמניה. הוא השתייך בעבר עד שנת 2017 למפלגת הקונגרס הלאומי הארמני ובהמשך היה לחבר פרלמנט עצמאי.
הוא כלכלן בהכשרתו.

ביוגרפיה
--------

והאגן חאצ'טוריאן נולד בשנת 1959 בסיסיאן. בשנת 1976 סיים את לימודיו בתיכון מס.118 בירבאן עם מדליית זהב להצטיינות. בשנת 1980 סיים את לימודיו האקדמיים במכון לכלכלה לאומית בירבאן עם דיפלומת כלכלן.
בשנים 1982–1989 הוא עבר בחברת "חרגזדן מאש" בשנים 1989–1992 היה סמנכ"ל של המפעל "מארס". בשנים 1990–1996 כיהן כחבר במועצת העיר ירבאן ובשנים 1992–1996 כראש העיר הזאת. בשנים 1995–1999 היה חבר באספה הלאומית של ארמניה ובשנים 1996–1998 כיועץ של נשיא ארמניה, לבון טר-פטרוסיאן. בשנת 2002 התמנה לסגן יושב ראש המרכז למדעי המדינה, משפטים ומחקר כלכלי. באוגוסט 2021–2022 כיהן כשר תעשיית ההייטק בממשלת סרקיסיאן.

### נשיאות

אחרי התפטרות הנשיא ארמן סרקיסיאן, מפלגת החוזה האזרחי מינתה את חאצטוריאן כמועמדה לתפקיד הנשיא. ב-3 במרץ 2022 בחר בו הפרלמנט הארמני לתפקיד ראש המדינה בסיבוב ההצבעות השני.
ב-13 במרץ 2022 הושבע חאצ'טוריאן כנשיא ארמניה.

### חיים אישיים

חאצ'טוריאן נשוי, אב לבת ולבן וסב לשני נכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של והאגן חאצ'טוריאן (בארמנית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **והאגן חאצ'טוריאן** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד דליה שיינדלין, כחודש לפני מתקפת חמאס, ארצו איבדה את נגורנו־קרבאך. מאז היא חיה בטראומה, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  על בחירתו כנשיא באתר רדיו אירופה חופשית
2. ↑  על בחירתו באתר חרם נזריאנץ באיטלקית
3. ↑  על ההשבעה כנשיא באתר רדיו ארמניה
ניקולאס מלירה בציור משנת 1479
**ניקולאס מלירה** (בצרפתית: **Nicolas de Lyre**, בלטינית: **Nicolaus Lyranus**;‏ סביב 1270 - אוקטובר 1349) היה מורה פרנציסקני צרפתי, מפרשני המקרא הנוצריים הבולטים בימי הביניים. 

נולד בכפר La Vieille-Lyre שבנורמנדי, ומכאן שמו. 

יש הסבורים שהיה ממוצא יהודי, שהוטבל לנצרות והפך לנוצרי קתולי. בשנת 1291 הצטרף למסדר הפרנציסקני. בשנת 1309 קיבל תואר דוקטור מהסורבון ועשר שנים לאחר מכן מונה לראש הפרציסקנים בצרפת. יצירתו העיקרית, Postillae perpetuae in universam S. Scripturam, הייתה הפירוש הראשון לתנ"ך שראה אור בדפוס. הוא הודפס ברומא בשנת 1471. בכל עמוד בספר הודפס הטקסט של התנ"ך במרכז החלק העליון של העמוד, וסביבו הודפס הפירוש. 

הוא שלט היטב בעברית, והרבה להסתמך בפירושו על רש"י ועל פרשני מקרא יהודים אחרים, וכן על "פגיון האמונה" של ריימונדוס מרטיני ופירושיו של תומאס אקווינס. פירושו התבסס על המשמעות המילולית של הטקסט, והוא גינה את הפירושים המתוחכמים שניתנו לטקסט. הוא חתר לתיקון טעויות בתרגום מעברית, במה שניתן לראות כניצוץ ראשון של ביקורת נוסח המקרא, אך הכיר בסמכותה של מסורת הכנסייה. פרשנותו הברורה והתמציתית הפכו את ספרו לפירוש המקובל ביותר בקרב הנוצרים עד המאה ה-16. הפירוש שימש בהרחבה גם את מרטין לותר, בספרו על ספר בראשית.

כאחרים מבני דורו, העסיק אותו הרעיון של המרת דתם של היהודים לנצרות. חיבורו "Pulcherrimae quaestiones Iudaicam perfidiam in catholicam fide improbantes" שימש את מרטין לותר במסתו "על היהודים ושקריהם".

לקריאה נוספת
------------

* ארי גייגר, "ביקורת פרשנית על פירושים יהודיים בפירוש הליטרלי של ניקולאס דה לירה", **שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום** יח, תשס"ח. (**המאמר זמין לצפייה** במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
* Philippe Bobichon, "Nicolas de Lyre dans la littérature hébraïque et juive : XIVe-XVIIe siècles" in G. Dahan (dir.) : *Nicolas de Lyre, franciscain du XIVe siècle exégète et théologien*, Études Augustiniennes 48, Paris, 2011, pp. 281-312 online

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאס מלירה** בוויקישיתוף
* ניקולאס מלירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ניקולס מלירה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑   אברהם גרוסמן, יצירתו הספרותית: הפירוש לתורה : קווים לאופיו של הפירוש, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך הספר **רש"י**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305493305171
* BIBSYS: 45030
* BNE: XX1253605
* BnF: cb12044698f (data)
* BPN: 61034538
* CANTIC: a19338259
* GND: 119238683
* ICCU: BVEV025387
* ISNI: 0000 0001 1035 2569
* LCCN: n81077197
* NKC: ola2002158792
* NLA: 41526065
* NLP: a0000001266800
* NSK: 000083920
* NTA: 074914413
* RERO: 02-A000122086
* SELIBR: 382150
* SNAC: w6ng4wb9
* SUDOC: 028656571
* Trove: 1454660
* ULAN: 500330564
* VcBA: 495/20100
* VIAF: 95296771
* WorldCat: lccn-n81077197

 |
במתמטיקה, **קבוע דה ברויין-ניומן**, המסומן באות \Lambda , הוא קבוע מתמטי ממשי, שערכו אינו ידוע. הקבוע מוגדר באמצעות משפחה חד-פרמטרית של פונקציות מרוכבות {\displaystyle H\_{t}(z)}, וחשיבותו בכך שהשערת רימן שקולה לכך שהוא אינו גדול מאפס. ידוע ש-{\displaystyle 0\leq \Lambda }. 

אם מגדירים {\displaystyle \Phi (u)=\sum \_{n=1}^{\infty }(2\pi ^{2}n^{4}e^{9u}-3\pi n^{2}e^{5u})\exp(-\pi n^{2}e^{4u})} (כאשר {\displaystyle 0\leq u} ממשי), אפשר לבטא את פונקציית קסי של רימן כאינטגרל {\displaystyle {\frac {1}{8}}\xi (z/2)=\int \_{0}^{\infty }\Phi (u)\cos(zu)du} (כאשר z משתנה מרוכב). השערת רימן שקולה לטענה ש-\xi היא **בעלת שורשים ממשיים בלבד** (כלומר, כל הערכים {\displaystyle z\in \mathbb {C} } שעבורם {\displaystyle \xi (z)=0} הם ממשיים). את ההגדרה הזו אפשר להכליל באמצעות הוספת פרמטר ממשי \lambda  למשפחת פונקציות {\displaystyle H\_{\lambda }(z)=\int \_{0}^{\infty }e^{{\lambda }u^{2}}\Phi (u)\cos(zu)du}, כך ש-{\displaystyle {\frac {1}{8}}\xi (z/2)=H\_{0}(z)}. 

בהקשר זה, טבעי לשאול עבור אלו ערכים של \lambda  הפונקציה {\displaystyle H\_{\lambda }(z)} היא בעלת שורשים ממשיים בלבד. הקבוע \Lambda  מוגדר כאינפימום של קבוצת הערכים \lambda  שעבורם {\displaystyle H\_{\lambda }(z)} היא בעלת שורשים ממשיים בלבד. לאור הקשר בין הפונקציה \xi לבין H\_0, השערת רימן שקולה לטענה ש-{\displaystyle \Lambda \leq 0}.

ניקולאס חוברט דה ברויין הוכיח ב-1950 ש-{\displaystyle H\_{\lambda }(z)} בעלת שורשים ממשיים בלבד לכל {\displaystyle \Lambda <\lambda }, ואינה כזו לכל {\displaystyle \lambda <\Lambda }. בנוסף, הוא הוכיח ש-{\displaystyle \Lambda \leq 1/2}. צ'ארלס ניומן השלים את התמונה בשנת 1976, בהוכיחו ש-{\displaystyle H\_{\lambda }(z)} בעלת שורשים ממשיים בלבד גם עבור {\displaystyle \lambda =\Lambda }, ושיער ש-{\displaystyle 0\leq \Lambda }; כלומר, ש-{\displaystyle H\_{\lambda }} אינה בעלת שורשים ממשיים בלבד כאשר {\displaystyle \lambda <0}.

הגבול התחתון הטוב ביותר הידוע עבור הקבוע השתפר בהדרגה, לפי הטבלה הבאה: 


| שנה | גבול תחתון ידוע | מקור |
| --- | --- | --- |
| 1988 | {\displaystyle -50} |  |
| 1991 | {\displaystyle -5} |  |
| 1990 | {\displaystyle -0.385} |  |
| 1994 | {\displaystyle -4.379\cdot 10^{-6}} | Csordas, Smith and Varga |
| 1993 | {\displaystyle -5.895\cdot 10^{-9}} | Csordas, Odlyzko, Smith and Varga |
| 2000 | {\displaystyle -2.7\cdot 10^{-9}} |  |
| 2011 | {\displaystyle -1.1\cdot 10^{-12}} |  |
| 2018 | {\displaystyle 0} | Rogers and Tao  |

קישורים חיצוניים
----------------

* קבוע דה ברויין-ניומן, באתר MathWorld (באנגלית)
**יבגני-לודוויג קרלוביץ' מילר** (ברוסית: **Евге́ний-Лю́двиг Ка́рлович Ми́ллер**;‏ 7 באוקטובר 1867 – 11 במאי 1939) היה גנרל רוסי אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן שימש כמפקד הצבא הצפוני במהלך מלחמת האזרחים הרוסית.

ביוגרפיה
--------

מילר נולד בדינבורג ב-7 באוקטובר 1867, למשפחת אצולה גרמנית-בלטית. ב-1884 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית, סיים את מכללת חיל הפרשים. לאחר מכן למד באקדמיית המטה הכללי ולאחר מכן החל לשרת במשמר הקיסרי. בפברואר 1898 נשלח לשמש כנספח הצבאי בבריסל ובהאג. באוגוסט 1901 הועלה לדרגת פולקובניק ומונה לנספח צבאי ברומא. בדצמבר 1907 חזר לרוסיה ומונה למפקד רגימנט ההוסרים הבלארוסי ה-7. באוגוסט 1909 החל לעבוד במטה הכללי ומונה לאחראי על הנספחים הצבאיים בכל מדינות אירופה. ב-6 בדצמבר 1909 הועלה לדרגת גנרל-מאיור. במאי 1910 מונה למפקד בית הספר לפרשים באקדמיית המטה הכללי. באוקטובר 1912 מונה לראש מטה המחוז הצבאי מוסקבה.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא מונה לראש מטה הארמייה ה-5. הוא השתתף בקרב גליציה, וב-1915 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט ומונה לראש מטה הארמייה ה-12. ביוני 1915 הוא חזר לשמש כראש מטה הארמייה ה-5. בספטמבר 1916 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-26 ולחם עמו בחזית הרומנית.

בעקבות מהפכת פברואר, מילר נשבע אמונים לממשלת המעבר הרוסית. זאת למרות שהיה מלוכן בדעותיו וחבר קרוב של הצאר ניקולאי השני. עם זאת, הוא דרש מחייליו צייתנות ומשמעת, ואסר עליהם להניף את דגלי המהפכה האדומים. בתגובה, חייליו התמרדו נגדו. הם קרעו את דרגותיו ואת רצועות הכתף שלו בפומבי, ולאחר מכן הצעידו אותו ברחובות עיירה רומנית נידחת תוך כדי שהם מכים ומקללים אותו. במשך ארבעה ימים הוא שהה במעצר, ולאחר מכן הובל לפטרוגראד למשפט בטענה שהוא מתנגד למשטר החדש. לאחר חקירה קצרה שהעלתה שהוא חף מפשע, הוא הוחזר לשירות ומונה לנציג הסטאבקה בחזית האיטלקית.

לאחר מהפכת אוקטובר שהעלתה את הבולשביקים לשלטון ברוסיה, מילר ניתק את קשריו עם הסטאבקה ונותר באיטליה. לאחר מכן עזב את פריז שם דן עם מנהיגי מדינות ההסכמה על האפשרות להעביר יחידות רוסיות משאר חזיתות המלחמה לעזרת הצבא הלבן במלחמת האזרחים שפרצה ברוסיה. בנובמבר 1918 הוא קיבל בקשה לנסוע לארכנגלסק במטרה לחבור לצבא הצפוני. בינואר 1919 הגיע לארכנגלסק והחליף את ולדימיר מארושבסקי בתפקיד המושל הכללי של צפון-רוסיה. במאי של אותה שנה הוא מונה במקביל למפקד הצבא הצפוני. כוחותיו הובסו בהדרגה בידי הצבא האדום, ובפברואר 1920 הוא נאלץ להתפנות יחד עם אחרוני אנשיו לנורווגיה.

לאחר שהייה קצרה בנורווגיה הוא עבר לצרפת. הוא הצטרף לארגון של יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים. ב-22 בספטמבר 1937 מילר נחטף בפריז בידי סוכני נ.ק.ו.ד. באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה נטען שחטיפתו אורגנה בידי "הפשיסטים הגרמנים, שלא ראו בו סוכן נאמן מספיק שלהם". הוא הוחזק בכלא בשם בדוי, והוצא להורג במרתפי הנ.ק.ו.ד. ב-11 במאי 1939.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יבגני מילר** בוויקישיתוף
* יבגני מילר באתר המוקדש לצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה
* יבגני מילר במילון האנציקלופדי הצבאי הרוסי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129587281
* ISNI: 0000 0001 2212 8177
* LCCN: n81084096
* SNAC: w6vq3z10
* SUDOC: 149099282
* VIAF: 77397648
* WorldCat: lccn-n81084096

 |
**חן רוטמן** (נולד ב-1989) הוא קומיקאי, שחקן ותסריטאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רוטמן נולד וגדל בראש העין. בעל תואר ראשון בבית הספר לאמנויות הקול והמסך במכללה האקדמית ספיר.

קריירה
------

בשנת 2016 שיחק בתפקיד בן-בן בסדרה הקומית "מסובך" ששודרה בערוץ עשר.

שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד אמיר בסדרה "ילדי בית העץ".

בשנת 2020 השתתף בסדרה "זאת וזאתי" בתפקיד רוננדו, שהיה גם שותף ליצירתה. בשנה זו שימש גם כתסריטאי בתוכנית "קומדי סטאר" בהנחיית צביקה הדר.

שנה מאוחר יותר שיחק בסרט "עוד סיפור אחד" שביים גורי אלפי.

בשנת 2022 החל להשתתף בסדרה "האחיין שלי בנץ" בתפקיד ארמונד וכן היה שותף לכתיבת התסריט לסדרה.

כמו כן שיחק בשנה זו בהצגה "לדרדר את טימור" בתיאטרון "הבימה".

הוא צפוי להשתתף גם בסדרה "ממושטרות".

רוטמן הוא משתתף קבוע בתוכנית הרדיו "טייכר וזרחוביץ" וכמו כן שותף לסדרת הרשת "חנאל ומכבית", יחד עם אושרית סרוסי.

קישורים חיצוניים
----------------

* חן רוטמן, ברשת החברתית פייסבוק
* חן רוטמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* חן רוטמן מתארח בפודקסט חווית הדור כאהן
* נעמה רק, ‏שרופה: רק בחינוכית אפשר למצוא סדרה ישראלית כל כך מצחיקה, באתר "Time Out ישראל", 1 במאי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאטרון ארבע על ארבע
2. ↑  מאיה כהן, "שכתבנו אותו כדי שיתאים ל-2023": אבי גרייניק חוזר עם המערכון האהוב מ"פלטפוס", באתר ישראל היום, 31 במאי 2023
3. ↑  ערן סויסה, בעקבות היריון: צילומי סדרת הספין אוף ל"זאת וזאתי" נדחים, באתר ישראל היום, 26 ביוני 2023
4. ↑  ירדן אלעזר, הומור של דוסים והלכות גרושים: אושרית וחן קורעים את הרשת, באתר Xnet‏, 23 במאי 2019