recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שבירת הכלים** הוא מושג יסודי בקבלה, מעשה בריאת העולמות וכלל סידורם מעליון לתחתון לפי דרגות התכונות האלוהיות המכונות ספירות, תוך הפיכת עולם האצילות שבו אירע לדרגה העליונה בארבעת עולמות היסוד הרוחניים, וכן כיסוד הנדרש והמחויב להשתלשלות בריאת העולם הגשמי. המושג הופיע לראשונה אצל האר"י.

בעולם האצילות הנקרא נקודים (לפי הסדר: עקודים נקודים ברודים) שרה יסוד הספירות בתוהו באור אין סוף, בסתירה קיומית שבה כל ספירה היא אור נפרד הפורץ וממלא את הכל תוך שאינו מאפשר מקום לאורות הספירות האחרות, ותוך ניתוץ הכלים האמורים להכילם שהם בבחינת האור האינסופי כאחד. השבירה בעולם התוהו מתייחסת לפיזור ונפילת אור האלוהות האינסופי לרסיסים, 288 ניצוצות הקדושה - "רפ"ח ניצוצות דקדושה" כנהפך כעת לנקודות אור שבצד נקודות קיום שעל כן אינן אור העוטפות את הניצוצות וקרויות קליפות. הקבלה מתייחסת לקליפה כצד האחר המייצג "טומאה" לעומת "טוהר" האור, אך גם כזו ששומרת עליו וכך מגינה על הקדושה. שבירה זו מאפשרת בעולם האצילות חלל בבחינת אור שכעת נהיה "עילוי" מתוך האינסוף המאציל מדרגות אור "מטה" אל העולמות הנובעים על אורות ספירותיהם לתחומי שאר שלושת עולמות היסוד - הבריאה, היצירה, העשיה, עד הגשמת עולמו התחתון של עולם העשיה המתבטא בעולם הזה-הגשמי, שהוא עירוב של הקליפות ושל 288 ניצוצות הקדושה.

לכך מתקשר בקבלה גם המושג תורת הצמצום, גילום דין מלכות האלוהות בחקיקת נקודת חלל בבחינת "פינוי" אור האלוהות האינסופי שמילא את כל המציאות, לאפשור בריאת העולמות בתוך חלל זה ומתוך האצלת אור האינסוף שנסתלק ממנו אך מקיף אותו.

בעברית מודרנית המונח מבטא הרס של סדר קיים, הבאה לכדי משבר, או ביטול מוּסכּמות קיימות.

ראו גם
------

* מושגי יסוד בקבלה

הערות שוליים
------------

1. ↑  עץ חיים
2. ↑  שובר את הכלים - מילון ספיר
העיטור שהוענק לליקווידטורים של צ'רנוביל
**ליקווידטורים** (ברוסית: **ликвида́торы**) היו אזרחים, כבאים ואנשי צבא שפעלו למען כיבוי וניקוי תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל לאחר אסון צ'רנוביל בשנת 1986. רוב הליקווידטורים נפגעו מרמת הקרינה המייננת שהייתה ברמה קטלנית.

גיוס הליקווידטורים
------------------

800 אלף איש מכל רחבי ברית המועצות גויסו.

רוב הליקווידטורים אולצו לנקות את הפסולת הגרעינית עם הגנה מינימלית (כפפות, מסכה, כובע ומגפיים) ורובם גם לא ידעו על הרמה הקטלנית של הקרינה. רובם נחשפו לנשורת גרעינית וחומרים רעילים רבים אחרים. רוב הליקווידטורים חלו במחלות או עורם נכווה מרמת הקרינה גבוהה.

לחלק מהליקווידטורים הוענק עיטור גיבור ברית המועצות. בין הליקווידטורים המפורסמים נמנים שלושת עובדי הכור: ולרי בזפלוב, אלכסיי אנאנקו ובוריס באראנוב. השלישייה נכנסה לתוך מים רדיואקטיביים ופתחה את השערים, על מנת לרוקן את המים באזור הכור ולמנוע פיצוץ קטלני נוסף. למרות שהמשימה הייתה כרוכה בסיכון חיים גבוה במיוחד, השלושה שרדו את המשימה.

בישראל
------

מאז שנות ה-90 פועלת בישראל עמותת "ברית ליקווידטורים צ'רנוביל", בראשה עמד אחד מבכירי הליקוודטורים, אלכסנדר קלנטירסקי. בזכות פעילות העמותה, ליקווידטורים שעלו לישראל והוכרו ככאלה, זכאים לקבלת מענק כספי שנתי, בהתאם ל**חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל, התשס"א–2001**. נכון לשנת 2012 הוכרו בישראל 1,405 עולים כליקווידטורים.

ראו גם
------

* היבוקושה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליקווידטור** בוויקישיתוף
* חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל, התשס"א–2001, בספר החוקים הפתוח
* דוד טברסקי, ‏הגנו על העולם בגופם, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 ביולי 2017
* אתר למנויים בלבד איילת שני, הלילה שבו דפקו לי בדלת ושלחו אותי לנקות את הכור בצ'רנוביל, באתר הארץ, 3 ביולי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלובס, צוות המשרוקית של (2019-06-24). "האומנם רק בישראל מסייעים לאנשים שניקו את צ'רנוביל?". *Globes*. נבדק ב-2022-01-23.
2. ↑  מנטרלי אסון צ'רנוביל באתר משרד העלייה והקליטה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000306800

 |
**ליקוויד טנשן אקספרימנט** (**Liquid Tension Experiment**) הוא מיזם פרוגרסיב מטאל/פרוגרסיב רוק/פיוז'ן אינסטרומנטלי שהוקם ביוזמת מתופף להקת דרים ת'יאטר לשעבר, מייק פורטנוי. ארבעת חברי הלהקה ידועים בעיקר בזכות פעילותם בלהקות שונות ובקריירות הסולו. הבסיסט טוני לוין פעל בלהקת קינג קרימזון (וגם היה נגן אולפן לאמנים כמו ג'ון לנון, פיטר גבריאל, פינק פלויד ורבים אחרים), חברי הלהקה האחרים ג'ון פטרוצ'י, מייק פורטנוי וג'ורדן רודס ידועים כחברי להקת דרים ת'יאטר וכן בזכות פרויקטים אחרים בהם היו מעורבים לחוד.

היסטוריה
--------

המיזם החל כאשר מייק פורטנוי הזמין את הקלידן ג'ורדן רודס והבסיסט טוני לוין להצטרף אליו למיזם, ובהמשך לתפקיד הגיטריסט גייס פורטנוי את ג'ון פטרוצ'י, חבר נוסף בלהקת דרים ת'יאטר. על פי פורטנוי, הבחירה המקורית הייתה דיימבאג דארל, אך האחרון לא יכול היה להצטרף בשל התנגשויות בין לוחות זמנים. בהמשך, הצטרף אף ג'ורדן רודס ללהקה דרים ת'יאטר.

ליקוויד טנשן אקספרימנט הוציאה שני אלבומים, Liquid Tension Experiment ו-Liquid Tension Experiment 2 בחברת התקליטים Magna Carta. במהלך השנים הפכו שני אלבומים אלה לאהובים על מעריצי פרוגרסיב ברחבי העולם. בנוסף ניגנה הלהקה במספר הופעות חיות בניו יורק, פילדלפיה ולוס אנג'לס.

חלק מיצירות המיזם, או ריפים מסוימים, משולבים עד היום בהופעות חיות של Dream Theater, כמו "Acid Rain" מההופעה Live Scenes from New York או "Instrumedley", מה-DVD‏ - Live at Budokan.

מייק פורטנוי הצהיר במספר ראיונות בעבר, שלא יהיה אלבום שלישי לפרויקט, מכיוון שרוב מחברי המיזם נמצאו דאז בהרכבה של דרים ת'יאטר והחומרים עשויים היו להיות דומים. למרות זאת, תמיד יכולות להיות הופעות חיות עם אותו הרכב. אולם, בנובמבר 2020 פרסמו חברי ההרכב כי הם בתהליכי עבודה על אלבום שלישי שיצא במשך 2021. ב-22 בינואר פורסם וידאו יצירה A Passage of Time שתיכלל באלבומה החדש של ההרכב, אשר יצא לאור ב-16 באפריל ונקרא Liquid Tension Experiment 3.

חברי הלהקה
----------

* טוני לוין - גיטרת בס, סטיק
* ג'ון פטרוצ'י - גיטרה
* מייק פורטנוי - תופים
* ג'ורדן רודס - קלידים

דיסקוגרפיה
----------

* *Liquid Tension Experiment* ‏ (1998)
* *Liquid Tension Experiment 2* ‏ (1999)
* *Liquid Tension Experiment 3* ‏ (2021)

קישורים חיצוניים
----------------

* ליקוויד טנשן אקספרימנט, ברשת החברתית פייסבוק
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר אייטונס (באנגלית)
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר ספוטיפיי
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר Last.fm (באנגלית)
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר AllMusic (באנגלית)
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר דיזר
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר Discogs (באנגלית)
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר Songkick (באנגלית)
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר Genius
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר SecondHandSongs
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר בילבורד (באנגלית)
* ליקוויד טנשן אקספרימנט, באתר אמזון מיוזיק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9627 1243
* LCCN: no00039139
* MusicBrainz: bc641be9-ca36-4c61-9394-5230433f6646
* VIAF: 142165573
* WorldCat: lccn-no00039139

 |
**אלכסנדרו טירולר** (אנגלית: **Alexandru Tyroler**‏; 19 באוקטובר 1891 – 3 בפברואר 1973) היה אלוף רומניה בשחמט.

קריירה
------

טירולר הגיע בשנת 1912 למקום החמישי בתחרות של טימישוארה, בשנת 1925 ניצח בתחרות בוקרשט ובשנת 1926, בסיביו, זכה באליפות השחמט הראשונה של רומניה. הוא ייצג את רומניה באולימפיאדת השחמט 1926, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה שהתקיימה בבודפשט, שם זכתה נבחרת רומניה במדליית הארד.

גם בשנת 1927 זכה טירולר באליפות רומניה שהתקימה בבוקרשט. בשנת 1928 הגיע למקום ה-15 באליפות העולם לחובבי שחמט (ניצח: מקס אויבה).

בשנת 1929 זכה באליפות רומניה בתחרות שהתקיימה ביאשי והגיע למקום השישי בתחרות בוקרשט. ובשנת 1930 ייצג את רומניה באולימפיאדת השחמט 1930 שהתקיימה בהמבורג, יחד עם שחמטאי יהודי נוסף, אברהם באראץ Abraham Baratz, אלוף רומניה לשנת 1930. בין היתר ניצח את השחמטאי האמריקאי הרמן שטיינר ואת הצ'כי עמוס פוקורני.
באותה שנה הגיע למקום השלישי באליפות השחמט של רומניה.

אחרי 1960 השתקע בהונגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדרו טירולר, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* פדרציית השחמט הרומנית - רשימת הזוכים באליפות רומניה לגברים (אורכב 17.03.2018 בארכיון Wayback Machine) ברומנית
* ההיסטוריה של השחמט הרומני (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Budapest 1926 Chess Summit: Team Tournament, באתר OlimpBase
2. ↑  3rd Chess Olympiad: Hamburg 1930, Romania, באתר OlimpBase
פרעה המקראי מתואר כמלך סקסוני בלווית הויטן שלו. ציור מהמאה ה-11
**וִיטֶנָגֶמוֹט** (אנגלית: Witenagemot, או **ויטן**, Witan) היה מוסד פוליטי באנגליה האנגלו־סקסית שתיפקד לערך בין המאה ה-7 לספירה עד למאה ה-11 לספירה. השם ויטנגמוט נובע מאנגלית עתיקה ל"אספת החכמים" ("ויטן", אדם חכם או יועץ, "גמוט", אספה). היה זה כינוס הדמויות הדומיננטיות בארץ, החל מהכמורה, שופטי המחוזות ואצולת הקרקעות.

היסטוריה
--------

שורש הויטן באספות גרמאניות שזומנו לחזות בהענקת אדמות. קודם לאיחוד אנגליה במאה ה-9, זומנו מספר אספות שונות בידי ממלכות אסקס, קנט, מרסיה, נורתמבריה, סאסקס ווסקס. גם לאחר שוסקס חלשה על אנגליה המשיכו האסיפות המקומיות להתאסף. 

האספה זומנה על ידי המלך (מאוחר יותר על ידי רוזנים), וזה השתמש בעצתה בקביעת מדיניות בנושאי אמרכלות, ארגון הממלכה, מיסוי, משפט וביטחון פנים וחוץ. תפקיד נוסף של הויטן היה לאשר את העלייה לכס של מלכים. המלך שנבחר על ידי הויטן יכול היה להיות כל אדם, שבראות האספה ינהיג את הממלכה היטב, ולאו דווקא נצר לבית המלוכה השליט. כמו כן, היה זה מכוח האספה להדיח מלכים שולטים, דוגמה לכך היא הדחת סיגברט מוסקס (755) ואתלולד מנורתמבריה (765).

הויטן הייתה, במובנים מסוימים, אב קדמון של הפרלמנט, אך היו לה כוחות שונים ומגבלות רבות, כדוגמת המחסור בנהלים, עתות ומקום התכנסות קבועים. כוחה, אולם, התיר לה להוביל את העם באינטרגנומים, ולמנוע אוטוקרטיה.

האסיפות נתכנסו לפחות אחת לשנה, ולרוב לעיתים תכופות יותר. לא היה מושב קבוע לויטן הלאומי, ידועים לפחות 116 מקומות מפגש, בהם ערים כוינצ'סטר ולונדון. אתרי המפגש לרוב היו אחוזות מלכותיות, אך חלק מהאסיפות נערכו על סלעים, גבעות, אחו, ועצים נודעים.

הידוע שבמפגשי הויטן היה זה של ה-5 בינואר 1066, בה אושרה מלכותו של הרולד גודווינסון, עם מות אדוארד המודה. מוסד זה הוחלף עם הפלישה הנורמנית בשנת 1066, והוחלף ב"קוּריה רֵגִיס", היינו "חצר המלך". אולם כסימן לאגדתיות השורדת של הויטן, הקוריה רגיס נקראה ויטן ברשומות עד למאה ה-12.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויטנגמוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**Via Gnosis** הוא אלבומה הראשון של להקת המטאל הגותי-דום-דת' מלודי השוודית Nox Aurea. האלבום זכה להצלחה ובעקבותיו הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים הגדולה Napalm Records.

שירים
-----

1. Opus Draconus - 1:55
2. The Funeral Of All - 10:18
3. Odium Divinum - 7:49
4. Suffer - 11:12
5. Distant Stars - 2:19
6. Nights In Solitude - 10:06
7. Lost Amongst Earth And Sky - 9:01
8. Mother Alethia - 12:31
9. Via Gnosis - 6:26

סקירה אמנותית
-------------

האלבום הוא אלבום קונספט העוסק בגנוסטיקה ובהארה הלוציפרנית. האלבום מציג את השקפת העולם של הלהקה Nox Aurea שהחיים הם קללה של אשליות ושהדרך להגיע לאושר היא על ידי הגנוסיס הלוציפרנית. השקפת עולם זו מתוארת דרך סיפורו של גבר הסובל ושונא את החיים (השיר The Funeral Of All), המאשים את הדמיורגוס בכאבו ובסבל שהוא עובר, ודורש שיסבול כמוהו כדין צדק (השיר Suffer). בעקבות הסבל והארה שניתנת לו על ידי לוציפר הוא מתאבד (השיר Nights In Solitude) ונשמתו נודדת בין הארץ לשמיים (השיר Lost Amongst Earth And Sky) עד שהיא נגאלת בידי אמא אלתיאה ולוציפר (השיר Mother Alethia). השיר האחרון Via Gnosis חותם את האלבום ומסכם שדרך הידיעה, הגנוסיס, נגאלים מהכאב והסבל של החיים.

מבחינה מוזיקלית האלבום הוא שילוב של מטאל גותי ודום מטאל/דת' מטאל (דום-דת') מלודי עם "שירת היפה והחיה" שמשלבת גרואלינג גברי ושירה נשית נקייה. בחלק מהשרים הזמר והזמרת מבצעים קאנון בשני קולות. הקצב של האלבום איטי והוא מלווה בקטעים מסוימים על ידי חליל.

מבצעים
------

* פטריק קולברג Patrick Kullberg - שירה גברית, גרואלינג
* פטר לאושטסן Peter Laustsen - גיטרה, באס, קלידים
* גרים וינדקאל Grim Vindkall - גיטרה, באס, קלידים, שירה
* רוברט פרסון Robert Persson - גיטרה, באס, קלידים, שירה
* אליס פרסל Alice Persell - שירה נשית
* יואקים אנטונסון Joakim Antonsson - תופים
* יאן סלנדר Jan Sallander - שירה גברית, גרואלינג

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Via Gnosis באתר MusicBrainz

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: b41e4881-269c-4212-8b9a-5d70b06e796e

 |
**ויטני לין הדג'פאת'** (באנגלית: **Whitney Lynn Hedgepeth**; נולדה ב-19 במרץ 1971) היא שחיינית עבר אמריקאית. היא סגנית אלופה אולימפית (אטלנטה 1996) במשחה ל-100 מטר גב ול-200 מטר גב. אלופת עולם (פרת' 1991) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

הדג'פאת' נולדה וגדלה בשארלוטסוויל, וירג'יניה. היא התאמנה באוניברסיטת פלורידה (1989–1990) בהדרכתו של רנדי ריס ובאוניברסיטת טקסס (1992–1994) בהדרכתה של ג'יל סטרקל.

### 1987

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה באוגוסט 1987 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:02.06 דקות, אחרי סילביה פול מקוסטה ריקה (2:00.02 דקות).

### 1988

באולימפיאדת סיאול (1988) היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:17.99 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:17.45 דקות ועלתה שמינית למשחה הגמר.

### 1991

#### מדליית זהב באליפות עולם במשחה שליחות

באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ניקול הייזלט, ג'ולי קופר וג'ני תומפסון בתוצאה של 3:43.26 דקות, לפני גרמניה (3:44.37 דקות) והולנד (3:45.05 דקות).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באדמונטון, קנדה באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי.

### 1993

באוניברסיאדה שנערכה בבאפלו ביולי 1993 היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.

### 1995

באליפות הפאן פסיפיק שנערכה באטלנטה, ג'ורג'יה ב-1995 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.95 דקות.

### 1996

#### סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:01.45 דקות, תוצאה טובה יותר מבת' בוטספורד ששחתה בשלב הגמר. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.47 דקות, אחרי בת' בוטספורד (1:01.19 דקות) ולפני מריאן קריל מדרום אפריקה (1:02.12 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.98 דקות, אחרי קריסטינה אגרסגי מהונגריה (2:07.83 דקות) ולפני קאתלין רונד מגרמניה (2:12.06 דקות).

חיים אישים
----------

הדג'פאת' היא אמה של דקוטה לותר, אלופת העולם בבריכת 25 מטר (מלבורן 2022) במשחה ל-200 מטר פרפר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויטני הדג'פאת', באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* ויטני הדג'פאת', באתר olympedia.org
* ויטני הדג'פאת', באתר Swimrankings
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכפר באוקראינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו בויאן (פירושונים).
**בויאן** (באוקראינית: **Бояни**; ברומנית: **Boian**) הוא כפר באוקראינה המערבית, בסביבות העיירה סדיגורא שבמחוז צ'רנוביץ שבבוקובינה. הכפר היה רכושו של יון נקולצ'ה (Ion Neculce, 1672-1745), רושם דברי הימים של נסיכות מולדובה במאה ה-18 ומבעלי הקרקעות הגדולים ביותר באותה תקופה.

בכפר עומד פסל של יון נקולצ'ה, ועומדת בו מצבת זיכרון לקורבנות הדיכוי הקומוניסטי.

הקהילה היהודית
--------------

עד שנת 1860, נאסר על היהודים להתיישב בבויאן. באותה שנה נוסדה הקהילה היהודית במקום.

בתחילה, היו בקהילה מספר מוסדות מצומצם כדוגמת בית כנסת גדול ובית ספר עממי. בשנת 1886, חלה התפתחות משמעותית, בעקבות התיישבותו של האדמור רבי יצחק פרידמן. רבי יצחק העתיק את מגוריו מסדיגורה ובעקבותיו הצטרפו לבויאן חסידים רבים. מאז הייתה בויאן למוקד משמעותי לחסידות שמקורה בסדיגורה.

היסטוריה
--------

ב-1914, כבש הצבא הרוסי את בויאן ואת חצר מדרשו של רבי יצחק. לאחר המלחמה נבנתה העיירה מחדש, אך התיישבו בה מעט יהודים.

### השואה

ב-1940, העיירה נכבשה מחדש על ידי הרוסים, ולאחר מכן גם על ידי הרומנים. בשנת 1941 נשלחו היהודים בעיר לטרנסניסטריה ומעט מהיהודים נותרו בחיים. ב-1944 העיירה חזרה להשתייך לברית המועצות ואין מידע רלוונטי באשר לגורל היהודים.

חסידות בויאן (באיאן)
--------------------

 ערך מורחב – **חסידות בויאן**  

בחודש חשוון ה'תרמ"ז עבר להתגורר בכפר האדמו"ר הראשון של חסידות בויאן, הרב יצחק מבויאן, הידוע בכינויו "הפחד יצחק", בנו הגדול וממשיכו של רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה (הראשון), משושלת רבי ישראל פרידמן מרוז'ין, שהיה האדמו"ר בין השנים תרמ"ו (1886) עד פטירתו בי"ז באדר תרע"ז (1917).

רבי יצחק הנהיג חצר גדולה ונכבדה בבויאן, ולקראת מלחמת העולם הראשונה, בשנת תרע"ד, עבר עם משפחתו לווינה, כמו שאר אדמו"רי בית רוז'ין, כיוון שפחדו מהשלטון הרוסי, שעדיין שמר טינה לזקנם, רבי ישראל מרוז'ין. במהלך המלחמה חרבו כל המבנים ששימשו כחצרו של האדמו"ר, ועל כן הוא לא שב אל הכפר. האדמו"ר המשיך לנהל את חצרו בווינה ביד רמה ובאצילות כדרך בית רוז'ין.

לקריאה נוספת
------------

* Michael Toma. Never From Eagle Hill. 1985 (about the Boian in Canada)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בויאן** בוויקישיתוף
* רומנית: פרטים היסטוריים ברומנית על הכפר בויאן.
* מפת האזור, הכפר בויאן מסומן
* "בויאן", באתר JewishGen (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **פנקס הקהילות**, תש"ם, עמ' 517-523
2. ↑  **פנקס הקהילות**, תש"ם, עמ' 517-523
ציור משנת 1923 המתאר את קרב וינסנס שנערך באילינוי בשנת 1779 במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. כוח צבאי אמריקאי קטן כיתר מצודה וצעד סביבה עד שהבריטים והאינדיאנים שהיו במקום שוכנעו כי מדובר בכוח גדול מאוד ונכנעו.
**כיתור** הוא תמרון שבו כוח אחד מקיף את הכוח השני מכל עבריו. לעיתים הכיתור לא נעשה על ידי חסימת הכוח המכותר, אלא רק על ידי שליטה באש על דרכי הגישה של הכוח המכותר. כיתור מתקיים בעיקר בפעילות צבאית, אך גם בפעילות משטרתית ולעיתים גם בפעילות של כוחות שאינם סדירים.

הכוח המכותר נמצא בעמדת נחיתות משום שיכולת התמרון שלו מוגבלת, כל אגפיו חשופים לאויב, ולרוב דרכי האספקה שלו מנותקות, לפחות במידת מה. מאידך, לכוח המכותר קווי אספקה קצרים המקלים עליו לנייד את יחידותיו בתוך השטח המכותר בעוד שקווי האספקה של הכוח המכתר נמתחים ויעילותם נפגמת. נוסף על כך, על הכוח המכתר לפזר את כוחותיו סביב אזור הכיתור כולו, ולשם כך עליו לדלל את כוחותיו לאורך החזית המתארכת, אילוץ החושף נקודות תורפה בטבעת הכיתור. כוח מכותר עשוי לנסות ולפרוץ את דרכו אל מחוץ לטבעת הכיתור, יכול לדבוק בעמדותיו על מנת להתיש את הכוח המכתר, יכול להילחם עד מוות או להיכנע.

כיתור שימש טקטיקה צבאית על ידי מצביאים רבים במהלך ההיסטוריה, בהם אלכסנדר הגדול, חניבעל, סון דזה, אלברכט פון ולנשטיין, היינץ גודריאן, גרד פון רונדשטט, גאורגי ז'וקוב וג'ורג' פטון. סון דזה סבר כי עדיף שלא לבצע כיתור הדוק אלא לתת לכוח המכותר אפשרות להימלט על מנת למנוע את העלאת המורל בקרבו, דבר שיכול להביא למלחמתם למוות במקום האפשרות העדיפה שייכנעו.

הטקטיקה הבסיסית של כיתור, תנועת מלקחיים, מתבצעת כך שלאחר שהאויב התקדם במרכז החזית, מותקפים בו זמנית אגפי האויב משני צדדיו כדי לכתרו. בו בזמן תנועת מלקחיים נוספת סוגרת את האגף המרוחק של האויב כדי למנוע תגבור הכוחות במרכז. הטקטיקה מסוכנת ליישום, היות שהתוקף חייב להפריש חלק ניכר מצבאו לאגפיו החזקים וכך המרכז נותר חלש וקל יותר להבקיע אותו. הכיתור של הארמייה השישית במהלך קרב סטלינגרד הוא דוגמה אופיינית לשימוש בטקטיקה זו.

במידה וקיים בשדה הקרב מכשול טבעי כגון הרים או אוקיינוס דרושה רק מחצית מ"תנועת המלקחיים" ("צבת יחידה") מכיוון שהתפקיד נעשה על ידי אותו המכשול. המתקפה הגרמנית על שפלת צרפת בשנת 1940 היא דוגמה אופיינית למצב זה.

דוגמה שלישית ונפוצה יותר של כיתור היא מצור. במקרה זה הכוח המכותר הוא זה שיוצר את המצב מיוזמתו והוא נעשה במבצר שבו קיימת אספקה לזמן ארוך וביצורים מגננתיים אשר מונעים אפשרות של מתקפה. מצורים התרחשו כמעט לאורך כל היסטוריית הלחימה.

דוגמאות לכיתורים מפורסמים
-------------------------

* קרב קאנאי (פוליה, 216 לפנה"ס)
* קרב פראוסטדט (פולין, 1706)
* קרב טננברג (פולין, 1914)
* קרב קייב (ברית המועצות, 1941)
* קרב סמולנסק (ברית המועצות, 1941)
* קרב סטלינגרד (ברית המועצות, 1942)
* כיתור הארמייה השלישית של מצרים (סיני, 1973)

ראו גם
------

* מבלט

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כתור** |
טומבוליס במרכז, יחד עם דימיטריוס סמסיס משמאל ורוזה אשכנזי מימין, באתונה בשנת 1932
**אגאפיוס טוׂמבּוּליס**, בשמו האמיתי **אגופ** או **הגופ סטמבוליאן** (ביוונית: **Αγάπιος Τομπούλης**,‏ 1891 איסטנבול (קונסטנטינופול) – 1965) היה נגן עוד וג'ומבוש ומלחין יווני ממוצא ארמני, מבצע מוזיקת רבטיקו וסוגות אחרות של מוזיקת עם יוונית,, מוזיקת עם ארמנית, טורקית ויהודית. ליווה את הקולות הגדולים של מוזיקת סמירנאיקה כמו רוזה אשכנזי, ריטה אבאדזי ואחרים והשאיר גם הקלטות כסולן בעוד.

ביוגרפיה
--------

אגופ סטמבוליאן נולד בשנת 1891 ברובע פרה (כיום ביולו) באיסטנבול, כבן לאב ארמני ולאם יווניה.
לא נשלח לבית הספר. אבל מילדותו דיבר בצורה שוטפת טורקית, ארמנית ויוונית. האגדה מספרת שבעת שיט על יד ארמון דומלמבהצ'ה הסולטן עבדול חמיד השני שמע את סטמבוליאן מנגן בעוד והחליט להעסיקו בתזמורת החצר. הוא נשאר בתזמורת המלכותית עד להדחת הסולטן והחלפתו באחיו, מהמט רשאט בשנת 1909
אחרי מלחמת העולם הראשונה שבה התרחש, בין השאר, רצח עם בקרב הארמנים, נכח סטמבוליאן בסתיו 1918 בכניסתן של אוניות מעצמות ההסכמה ויווניות במיצר בוספורוס וציפה לתחיית העיר היוונית כבראשונה בשנת 1921 הוא התחתן אם אישה יווניה בשם אלכסנדרה ובהמשך נולדו להם שלושה ילדים. בשנת 1922 בעקבות "האסון הגדול" של תבוסת הצבא היווני באנטוליה מצבם של היוונים והניצולים הארמנים בטורקיה הידרדר.
בשנת 1924 היגר סטמבוליאן יחד עם משפחתו לנמל סלוניקי שהייתה לחלק מהמדינה היוונית. הוא ניגן בבתי הקפה ובטברנות שלו עד שנת 1928 כשעברו לגור באתונה.
באתונה עסק סטמבוליאן בהקלטות. הוא נודע ביוון כאגאפיוס טומבוליס, כששם המשפחה החדש נגזר לא רק מסטמבוליאן אלא רמז גם על מראה גופו ופניו העגלגלים, דרך המילה הטורקית "טומבול" (שמנמן, עגלגל).
בשנת 1929 פגש באתונה את רוזה אשכנזי והתחיל ללוות אותה בעוד לאורך אותה שנה. ב-1930 שניהם פגשו את נגן הקמנצ'ה הקלאסי למברוס לאונדארידיס שהצטרף אליהם במועדונים והריכבו את **שלישיית סמירנה.** בהמשך צירפו גם את נגן הקאנון למברוס סאוואידיס. המקום העיקרי שבהם הופיעו היה טברנה ברחוב דורו. הם התלוו לאשכנזי בסיורים שלה באלבניה, סרביה, מצרים וטורקיה. בשנת 1931 בהרכב שלישייה - עוד, כינור וסנטור ניגן טומבוליס, בין השאר, בטברנה בפרבר קייסריאני לא רחוק ממרגלות ההר הימטוס. יחד עם הכנר סימיטריוס סמסיס ניגן טומבוליס גם עם הזמרת ריטה אבאדזי.

אחיין שלו היה גם הוא נגן עוד בניו יורק.

לקריאה נוספת
------------

* - Daniel Koglin - *Greek Rebetiko from a Psychocultural Perspective Same Songs Changing Minds* SOAS Musicology Series, Ashgate, Farnham, 2016

קישורים חיצוניים
----------------

* אגאפיוס טומבוליס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קטע עוד בנגינתו בשנת 1961 בערוץ יו טיוב
* ביוגפריה (ביוונית)

הערות שוליים
------------

1. לירה עירונית - פוליטיקי לירה
2. ↑  לירה עירונית - פוליטיקי לירה
3. ↑  יש מקורות המיחסים את שנת הלידה ל-1885 או אפילו 1879

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14046054x (data)
* ISNI: 0000 0000 0338 360X
* MusicBrainz: 09db9a5b-cd15-460b-8a9f-10229f239dbf
* VIAF: 39578565
* WorldCat: viaf-39578565

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אגאפיוס טומבוליס"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצבע. אם התכוונתם לעיר באיטליה, ראו מג'נטה (עיר).

חמציץ בצבע מג'נטה
**מג'נטה** (באנגלית: **Magenta**) הוא צבע ורוד-סגלגל שמתקבל כשמערבים כמויות שוות של אור כחול ואור אדום, וכתוצאה מכך, בגלגל הצבעים (RGB) הוא נמצא על מחצית הדרך בין אדום לכחול. הוא הצבע המשלים לירוק, ולכן פיגמנט בצבע מג'נטה בולע את האור הירוק מבלי לפלוט אותו.

לא קיים אורך גל בודד של אור בצבע מג'נטה. ניתן ליצור את הצבע רק בעזרת שילוב של גלים באורכים שונים.

מג'נטה הוא אחד מהצבעים הנפוצים של דיו צבעונית בדפוס צבע ביתי ומסחרי, יחד עם צהוב וציאן, אך בעברית בדרך כלל נקרא "דיו אדום" באופן שגוי. ייצוג הצבע במחשב, בקואורדינטות RGB, הוא (255,0,255) כלומר כמות מרבית של אור אדום וכחול ללא אור ירוק. באופן טבעי, ייצוגו בקואורדינטות CMYK הוא (0,100,0,0) כלומר דיו מג'נטה בלבד.

מקור שמו של הצבע הוא מהעיר מג'נטה שבצפון איטליה.

קרב מג'נטה היה קרב ליד העיר מג'נטה במהלך מלחמת אוסטריה-סרדיניה בתאריך 4 ביוני 1859, שהסתיים בניצחון צרפתי-סרדיני על אוסטריה.

ראו גם
------

* מג'נטה 1 סנט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מג'נטה** בוויקישיתוף
* This is not BLUE (a lesson in color theory) - הסבר על צבעי יסוד ועל צבע המג'נטה (באנגלית) סרטונים
* Why This Color Doesn't Actually Exist, סרטון בערוץ "Half as Interesting", באתר יוטיוב (אורך: 6:54), 17 בדצמבר 2020 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבעו הנראה של גוף או חלקיק נובע מספקטרום הפליטה שלו ולא מספקטרום הבליעה שלו, שכן הוא בולע גם אורכי-גל אחרים.
2. ↑  The Mystery Of Magenta

| צבעים וייצוגם במחשב |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גוני אפור | לבן • כסף • אפור • שחור |
| צבעי היסוד ב-RGB | אדום • ירוק • כחול |
| צבעים שניוניים | ציאן • צהוב • מג'נטה |
| צבעים שלישוניים | כתום • תרוג • ירוק אביב • תכלת • סגול • ורוד שושנה |
| פיגמנטי צביעה | אוכרה • ספיה • כחול פרוסי • וירידיאן • אולטראמרין |

אינדיגו • ענבר • חום • זהב • נחושת • ארגמן • ורוד • שני • בורדו • בורגונדי • בז' • חאקי • טורקיז • ערמון • פנטון 448c • קרדינל • כתום בטיחותיירוק זית |  |

 |
**אנוליס מפרץ דולסה** (שם מדעי: *Norops polylepis*, בעבר *Anolis polylepis*) הוא מין של לטאה מהסוג נורופס (בעבר שויך לסוג אנוליס) ממשפחת האנוליסיים החי בטבע רק במפרץ דולסה שבקוסטה ריקה לאורך מחוז פונטרנס.

מאפיינים
--------

האנוליס הוא לטאה קטנה שוכנת עצים ויערות. אורכה מגיע ל-18 ס"מ בממוצע. הגוף בצבע חום עם פסים קטנים לבנים ומפרש צוואר כתום-צהוב אצל הזכר מתחת לצווארו שאותו הוא יכול לפרוש כרצונו. הזנב ארוך ובעל זיזים קטנים והאנוליס יכול בתגובה לתפיסתו על ידי טורף להשיל את זנבו שממשיך להתפתל עוד כמה זמן. הנקבות לעומת הזכרים מסוות יותר וכך גם הצאצאים.

האנוליסים הם יצורים אתלטים ומהירים מאוד היכולים גם לקפוץ לגובה מרשים כלפי מעלה וגם מראשי הענפים כדי לברוח מטורף. הם יודעים גם לשחות כשצריך. הם פעילי יום שרובה זמנם יושבים על ענף ומחכים לטרף קטן שיעבור מתחתיהם ואז קופצים אליו.

הם ניזונים מחסרי חוליות קטנים כמו עכבישים, זבובים, חיפושיות ומקקים וגם מיתושים. הזכרים טריטוריאליים מאוד ונוטים להשתמש במצגות הצוואר שלהם כדי להפיג מחלוקות ללא אלימות. המצג גם עוזר להם למשוך נקבות לעברם.מצב שימור הלטאה הוא ללא חשש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנוליס מפרץ דולסה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אנוליס מפרץ דולסה, ב-reptile-database

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנוליס מפרץ דולסה באתר הרשימה האדומה של IUCN
חתך של מצפן גירוסקופי
ה**מצפן הגירוסקופי** (באנגלית: **Gyrocompass**) הוא סוג של מצפן לא מגנטי המבוסס על סיבוב דיסק מהיר וסיבוב כדור הארץ (או גוף אחר כוכבי לכת אם משתמשים בו במקומות אחרים ביקום) המשמש למצוא באופן אוטומטי את הכיוון הגאוגרפי. אף על פי שמרכיב אחד חשוב של המצפן הוא גירוסקופ, אין זה אותו מכשיר, והמצפן הגירוסקופי בנוי על מנת להשתמש בהשפעת הנקיפה הגירוסקופית, שהיא היבט ייחודי של ההשפעה הגירוסקופית בכלל.

המצפן הגירוסקופי נמצא בשימוש נרחב על אוניות בזכות שתי מעלות עיקריות על פני מצפנים מגנטיים:

* המצפן הגירוסקופי מצביע על הצפון האמיתי, כפי שנקבע על ידי סיבוב כדור הארץ, דבר המקל על הניווט באזורים הקרובים אל הקוטב הצפוני והדרומי, שם פעילות המצפנים המגנטים משתבשת.
* ישנם חומרים פרומגנטיים כמו שלדת האונייה העשויה לעיתים מפלדה.

פעולה
-----

גירוסקופ הוא גלגל מסתובב רכוב על גימבל (Gimbal) כך שציר הסיבוב של הגלגל יכול לכוון את עצמו בכל דרך שהיא. כאשר הוא מסתובב במהירות כשצירו מצביע בכיוון מסוים, בשל חוק שימור התנע זוויתי, כאשר גלגל ישמור על הכיוון המקורי שלו בנקודה קבועה בחלל החיצון. היות שכדור הארץ מסתובב, נראה לצופה נייח על פני כדור הארץ, כי ציר הגירוסקופ משלים סיבוב מלא פעם אחת כל 24 שעות. הגירוסקופ משמש לניווט במקרים מסוימים, למשל במטוס, שם הוא ידוע בכינוי אינדיקטור, אבל הוא לא יכול בדרך כלל לשמש לניווט ארוך טווח בים. מרכיב חיוני נוסף הדרוש כדי להפוך גירוסקופ כזה למצפן גירוסקופי, הוא מנגנון שיגרום לו להצביע תמיד על הצפון האמיתי, כמו מומנט כוח.

היסטוריה
--------

הצורה של המצפן הגירוסקופי, אם כי עדיין לא בת ביצוע, הומצאה בשנת 1852 על ידי הפיזיקאי הניסיוני הצרפתי לאון פוקו.
בארצות הברית, התעשיין אלמר אמברוז ספרי פיתח שיטה מעשית לייצור המצפן הגירוסקופי, וייסד את חברת ספרי. המכשיר אומץ על ידי הצי האמריקני (1911), ומילא תפקיד מרכזי במלחמת העולם הראשונה. בחיל הים החלו להשתמש גם ב"מיקרופון המתכת" של ספרי: המערכת הראשונה של גירוסקופ המנחה במעין טייס אוטומטי את מערכת ההיגוי. בעשורים הבאים, מכשירים אלה ועוד מבית היוצר של ספרי אומצו על ידי ספינות קיטור כמו ספינת הדואר המלכותית המלכה מרי, מטוסים, וספינות מלחמה במלחמת העולם השנייה. לאחר מותו בשנת 1930, כינה חיל הים האמריקאי את ספינת המלחמה USS ספרי אחריו.

לפני ההצלחה של המצפן הגירוסקופי, מספר ניסיונות נעשו באירופה להשתמש בגירוסקופ במקום. בשנת 1880, ניסה ויליאם תומסון (לורד קלווין) להציע גירוסטט לחיל הים הבריטי. בשנת 1889 התאים ארתור קרבס מנוע חשמלי עבור הגירוסקופ הימי, עבור הצי הצרפתי. דבר שאפשר לצוללת הצרפתית Gymnote את היכולת לשמור על קו ישר מתחת למים במשך כמה שעות, מה שאפשר את אכיפת המצור הימי בשנת 1890.

שגיאות
------

המצפן הגירוסקופי כפוף לשגיאות שמצטברות בכפוף לדינמיקה שחווה. כשהספינה או כלי הטיס מבצעים שינויים מהירים במסלולם, השינוי המהיר גורם לסטיית קו הרוחב לפני שהמצפן הגירוסקופי מתאים את עצמו. 

תכן מודרני המבוסס על סיבים אופטיים ולייזר או על גירוסקופ טבעתי יבטלו או יקטינו מאוד את השגיאות האלו, שכן הם ללא חלקים מכניים, ופועלים באמצעות שימוש בעקרונות המרחק האופטי, כדי לקבוע את קצב הסיבוב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מצפן גירוסקופי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מצפן גירוסקופי** |

* מצפן גירוסקופי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545702905171
* LCCN: sh85058125

 |
**לואיג'י רוסי** (באיטלקית: **Luigi Rossi**;‏ 1597 - 20 בפברואר 1653) היה מלחין איטלקי מתקופת הבארוק.

חייו
----

רוסי נולד בטורמאג'ורה, עיר קטנה סמוך לפוג'ה, בממלכת נאפולי העתיקה, ובגיל צעיר עבר לגור בנאפולי, שם למד מוזיקה אצל המלחין הפרנקו-פלמי יאן דה מאקה, שהיה נגן עוגב בכנסיית הבשורה ומאסטרו די קאפלה בחצר המשנה למלך ספרד. בשנת 1620 עבר רוסי לשירות משפחת בורגזה (Borghese) ברומא ומשנת 1633 עד למותו כיהן כנגן העוגב בכנסיית סן לואיג'י דיי פראנצ'זי בעיר. ארקולה ברנבאי מונה במקומו.

רוסי חיבר שתי אופרות בלבד, "הארמון הקסום" (Il palazzo incantato), שעלתה על הבמה ברומא בשנת 1642, ו"אורפיאו", שנכתבה לאחר שהחשמן מאזארן הזמין אותו בשנת 1646 לפריז לצורך כתיבת האופרה. הצגת הבכורה שלה התקיימה שם בשנת 1647. רוסי חזר לצרפת בשנת 1648 בתקווה לכתיבת עוד אופרה, אבל הפקה לא הייתה אפשרית במועד זה משום שחצר המלכות נמלטה בבקשה מפלט אל מחוץ לפריז. רוסי חזר לרומא בשנת 1650 ושוב לא ניסה את כוחו בכתיבה לבמה.

אוסף קנטטות שיצא לאור בשנת 1646 מתאר אותו כמוזיקאי החצר של החשמן אנטוניו ברבריני, שהיה פטרון אופרה נודע. המלחין ג'אקומו אנטוניו פרטי (אנ') מזכיר אותו בשנת 1688 בכפיפה אחת עם ג'אקומו קריסימי ואנטוניו צ'סטי כ"שלושת המאורות הגדולים ביותר של משלח ידנו". 

עיקר המוניטין של רוסי בא לו מן הקנטטות הקאמריות שלו, שהן מן היפות ביותר שנוצרו במאה ה-17. רבות מהן שמורות ככתבי-יד בספרייה הבריטית ובספריית "כרייסט צ'רץ'" באוקספורד. דוגמה מרשימה ליצירתו היא "לה ג'לוזיה", שהדפיס פרנסואה-אוגוסט ז'וור ב"תהילת איטליה" (Les Gloires d'Italie). בסך הכל הניח אחריו רוסי כ-300 קנטטות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיג'י רוסי** בוויקישיתוף

* לואיג'י רוסי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לואיג'י רוסי, באתר Discogs (באנגלית)
* לואיג'י רוסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* Luigi Rossi, a valuable article on the website of Goldberg Magazine by Dinko Fabris, translated by Yolanda Acker

הערות שוליים
------------

1. ↑  דניס ארנולד וטים קרטר, "לואיג'י רוסי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  ארנולד וקרטר, שם
3. ↑  ארנולד וקרטר, שם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273054205171
* BIBSYS: 2073348
* BNE: XX1098713
* BnF: cb13899198t (data)
* CiNii: DA03380316
* GND: 119006669
* ICCU: VEAV020776
* ISNI: 0000 0000 8076 0413
* LCCN: n81021931
* LNB: 000067288
* MusicBrainz: 15e405ca-28a7-4ae4-9fa0-b642577af59c
* NKC: xx0076565
* NLA: 36026659
* NLP: A29890305
* NTA: 097195294
* RERO: 02-A012360577
* SNAC: w6fn1f6v
* SUDOC: 112600565
* Trove: 1191802
* VcBA: 495/37473
* VIAF: 197503
* WorldCat: lccn-n81021931

 |
**נג'מה סדיק** (באורדו: **نجمہ صدیقی**) (1943 – 8 בינואר 2015, קראצ'י) הייתה עיתונאית, סופרת, פעילת זכויות אדם, פמיניסטית, סביבתנית, וציירת פקיסטנית. היא גם ערכה מחקר בנושאים חברתיים-כלכליים, חיברה ספרים רבים, וכתבה מאמרים. היא ייסדה את שירקאט גאה ב-1975, ארגון נשים שמטרתו להעלות מודעות להפרות זכויות האדם נגד נשים. היא גם הקימה את פורום פעולת נשים (WAF) של פקיסטן.

ביוגרפיה
--------

סדיק נולדה ב-1943 בבנגל, הודו הבריטית, וגדלה במזרח פקיסטן (היום בנגלדש) בסביבה חקלאית אשר השפיעה על חשיבתה בהמשך חייה. היא למדה בבית ספר תיכון בדאקה. לאחר שנישאה, עברה לקראצ'י שם התחילה לעבוד בתור קופירייטרית במשרד פרסום. כאשר הייתה בת 19 היא ערכה את תערוכת הציורים הראשונה שלה בקראצ'י.

סדיק החלה לעבוד כעיתונאית עבור מספר עיתונים, בתחילה בעיתון היומי "Dawn" ולאחר מכן עבד גם ב"The News", "The News International", וב-"The Nation".

בשנת 1975, כשהיא מוטרדת מהיקף הפרות זכויות האדם במדינתה, סדיק, יחד עם שבע נשים אחרות הקימה עמותה בשם שירקאט גאה. היא גם הקימה את פורום פעולת נשים (WAF) בפקיסטן ב-1981, יחד עם חברות מייסדות שביניהן פארידה שהיד והינה ג'ילאני. הן היו מונעות מהחוקים שקבע אז הגנרל זיא אל-חאק, ששלט אז כנשיא פקיסטן במשטר צבאי. הוא ביקש לאסלם את פקיסטן, והעביר בין היתר מגוון חוקים נגד זכויות נשים. היא יסדה את "WE", מגזין שבועי של עיתון "The News", אשר סקר קשת רחבה של נושאים. לאחר שעזבה את העיתון, היא עבדה בתור עיתונאית עצמאית עבור מספר עיתונים, וכתבה על נושאים הקשורים לזכויות האדם, מגדר, והסביבה. אחרי שהיא הפסיקה לעבוד בעיתונים, היא הקדישה את זמנה בעיקר בקידום הפעילות של שירקאט גאה ו-WAF.

סדיק הייתה מתנגדת חריפה לגידול מהונדס גנטית (GMO) וכן של חקלאות תאגידית בינלאומית. היא הייתה אחת מהראשונות לחקור את נושא ההנדסה הגנטית, והיא קיימה פעילות לקידום חקלאות זעירה אורגנית.

מותה
----

סדיק נפטרה עקב אי ספיקת כליות בקראצ'י ב-8 בינואר 2015 בגיל 72. 

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל פמיניזם** |

פרסומים
-------

סדיק פרסמה ספרים ומאמרים רבים, ביניהם *How They Run Pakistan*, *How They Run the World*, *How They Kill the World*, *Financial Terrorism*, ו-*Ground Realities*. מאמרים שלה נכללו גם בכתבי עת וספרים בינלאומיים. בעת מותה, היא עסקה בעריכת תרגום לאנגלית של עבודתה של אמה סיידה פטימה סדיק, על הקוראן. אמה הייתה האישה המוסלמית היחידה מהודו המאוחדת שהחזיקה בשני תוארי דוקטור מבריטניה.

לקריאה נוספת
------------

* Have, Václav l (2007). *The View from Prague: The Expectations of World Leaders at the Dawn of the 21st Century*. Central European University Press. ISBN 978-963-7326-95-0.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Havel 2007, p. 275.
2. ↑  Hasan, Shazia (9 בינואר 2015). "Rights activist, journalist Najma Sadeque is dead". *Dawn*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Veteran journalist Najma Sadeque passes away". *The News*. 9 בינואר 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4097 4273
* LCCN: n2006221080
* VIAF: 38818542
* WorldCat: lccn-n2006221080

 |
אישה לובשת בורקיני בחוף הים באלכסנדריה
**בורקיני** (בערבית: **بوركيني**, הלחם של המילים "בורקה" ו"ביקיני") הוא סוג של בגד ים לנשים, אשר המציאה המעצבת הלבנונית-אוסטרלית אהדה זנטי. העיצוב נועד להתאים למצוות הקוראן הקורא לנשים מוסלמיות להתלבש בצניעות. החליפה מכסה את כל הגוף למעט הפנים, הידיים וכפות הרגליים, ובה בעת קלה מספיק כדי לאפשר שחייה. מראיה מזכיר חליפת צלילה באורך מלא עם כיסוי ראש מובנה, אבל מעט רופפת יותר ועשויה מחומרים של בגד ים במקום ניאופרן. בישראל הרעיון התפשט הן במגזר היהודי-חרדי והן במגזר הערבי.

החברה של זנטי, אשר מוכרת את הבורקיני ברחבי העולם, דיווחה באוגוסט 2016 ש-45% מרוכשות בגדי הים אינן מוסלמיות, ויש ביניהן נשים ממגוון דתות ומוצאים.

מחלוקת
------

בקיץ 2016, לפחות 11 ערים צרפתיות העבירו חוק האוסר על לבישת בורקיני בחופים, בטענה שזהו בגד המפר את החילוניות הצרפתית. נשים רבות הפרו את האיסור, ביניהן עשרות שהתבקשו לעזוב את החופים, וכך גם נשים שלא היו לבושות בבורקיני, אלא רק בבגדים לא חושפניים, כולל אחת בבגד שחייה אולימפי.

כאות מחאה, הודיע היזם הצרפתי-אלג'יראי ראשיד נקאז שישלם את הקנסות עבור נשים שיקנסו בשל לבישת הבורקיני.

ב-26 באוגוסט 2016 השעה בית המשפט המנהלי בצרפת את האיסור לנשים ללבוש את בגד הים המוסלמי בעיירה ליד ניס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בורקיני** בוויקישיתוף
* אילת לוי, בורקיני או ביקיני?, באתר הפורום לחשיבה אזורית, 21 באוגוסט 2018
* בורקיני בישראל: יזמית האופנה שמחוללת שינוי בחברה הערבית, סרטון באתר יוטיוב, בערוץ ה-YouTube הרשמי של תאגיד השידור הישראלי, 28 באוגוסט 2021

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Non-Muslims flock to buy burkinis as French bans raise profile of the modest swimwear style, The Sydney Morning Herald
2. ↑  Martin et al. (2003), Encyclopedia of Islam & the Muslim World, Macmillan Reference, מסת"ב 978-0028656038
3. ↑  Not so teenie burqini brings beach shift, Reuters
4. ↑  ווינט, מלחמה על החוף: אירופה נגד הבורקיני המוסלמי, באתר ynet, 20 באוגוסט 2016
5. ↑  French rally calls for wider burkini ban, RT NEWS
6. ↑  Fighting for the ‘Soul of France,’ More Towns Ban a Bathing Suit: The Burkini, New York Times
7. ↑  סוכנויות הידיעות‏, "נגד בורקיני - בעד זכויות": הנדבן שמשלם למוסלמיות את הקנסות, באתר וואלה!‏, 25 באוגוסט 2016
8. ↑  סוכנויות הידיעות, ניצחון לבגד: איסור לבישת בורקיני - לא חוקי, באתר ynet, 26 באוגוסט 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1120339375

 |
גואידו קאנטלי
**גווידו קאנטלי** (באיטלקית: **Guido Cantelli**; ‏27 באפריל 1920 - 24 בנובמבר 1956) היה מנצח תזמורת איטלקי.

חייו
----

קאנטלי נולד בשנת 1920 בנובארה, איטליה והתמנה למנהל המוזיקלי של לה סקאלה במילאנו ב-16 בנובמבר 1956, אבל הקריירה המבטיחה שלו נקטעה באופן טראגי בתאונת מטוס בפריז כעבור שבוע בסך הכל, בגיל 36.

במהלך הקריירה הקצרה שלו ניצח לא רק ברבים מאולמות הקונצרטים המפורסמים ביותר של אירופה אלא גם בארצות הברית ובדרום אפריקה. המנצח המפורסם ארטורו טוסקניני התרשם ממנו ביותר ובמכתב שכתב לאשתו של קאנטלי, איריס, בשנת 1950, אחרי ארבעה קונצרטים של קאנטלי כמנצח אורח על התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית (NBC), אמר:

> 
> אני מאושר ונרגש לבשר לך על הצלחתו הגדולה של גווידו וכי הצגתי אותו לפני התזמורת שלי, שאוהבת אותו ממש כמוני. זו הפעם הראשונה בקריירה הארוכה שלי שאני פוגש צעיר מחונן כל כך. הוא יגיע רחוק, רחוק מאוד.
> 
> 
> 
> 

טוסקניני, שהלך לעולמו פחות מחודשיים אחרי התרסקות מטוסו של קאנטלי, לא ידע על מותו של המנצח הצעיר.

קאנטלי הותיר אחריו מורשת קטנה אך יקרת-ערך של הקלטות, ביניהן הסימפוניה השביעית של בטהובן, הסימפוניות הראשונה והשלישית של יוהנס ברהמס, הסימפוניה ברה מינור של סזר פרנק (עם תזמורת NBC), תמונות בתערוכה של מודסט מוסורגסקי, הקונצ'רטו השני לפסנתר של פרנץ ליסט עם קלאודיו אראו, וכן קטעים קצרים יותר משל ראוול, רוסיני ועוד. האופרה היחידה שהוקלטה בניצוחו היא כך עושות כולן של מוצרט, בלה סקאלה בשנת 1956. יש גם תקליטור מקונצרט חי של הרקוויאם של ורדי בניצוחו (עם הרווה נלי). הסימפוניה של פרנק, השלישית של ברהמס והשביעית של בטהובן הן בין הקלטות הסטראו היחידות שלו. ממש לפני מותו, הקליט קאנטלי שלושה פרקים של הסימפוניה החמישית של בטהובן לחברת EMI, אבל לא הספיק להקליט את הפרק הראשון. בשנים האחרונות יש אפשרות להשיג הקלטות משידורים רבים של תזמורת רשות השידור הלאומית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גווידו קאנטלי** בוויקישיתוף

* גווידו קאנטלי, באתר AllMusic (באנגלית)
* גווידו קאנטלי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* גווידו קאנטלי, באתר דיזר
* גווידו קאנטלי, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sachs, Harvey, *Toscanini*, New York: J.B. Lippincott, 1978. מסת"ב 0-397-01320-5

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**קרלו מריה ג'וליני** | **מנהלים מוזיקליים, לה סקאלה, מילאנו**
1956 | **הבא**:**קלאודיו אבאדו** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007319516705171
* BNE: XX1288105
* BnF: cb138921237 (data)
* CiNii: DA10960564
* GND: 119302187
* ICCU: RAVV229615
* ISNI: 0000 0000 8138 6267
* LCCN: n81132021
* MusicBrainz: cca5ad46-fec1-4c5f-ab6d-a372875762f6
* NKC: xx0151190
* NTA: 102518912
* SNAC: w6wm20tm
* SUDOC: 245030875
* VIAF: 59268948
* WorldCat: lccn-n81132021

 |
**גווילין נשרפין ואותיות פורחות** הוא ספר הגות בנושא השואה והדת, שערך זוהר מאור על בסיס כתביו של הרב שמואל זנוויל כהנא שרוכזו במאות פנקסים ("פנקסי ההר") אותם כתב כהנא בשנות ה-50 וה-60.

הספר יצא לאור בשנת 2018 בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן.

תוכן הספר וסגנונו
-----------------

הספר עוסק באמונה ותאולוגיה לאור השואה, והוא מורכב משבעה חלקים:

1. רעיונות טמירים ומוזרים, הרהורים על השואה
2. ההנהגה הרבנית בשואה
3. דברי תורה בצל השואה
4. השואה והעקדה
5. אגדות השואה
6. ילדים בשואה
7. הר ציון והנצחת השואה

בפרק הראשון משורטטת מחשבה יהודית בעקבות השואה, אשר מבוססת על השקפותיו של כהנא בשילוב עם מחשבות ניצולים נוספים, מהם שאמונתם התחדדה ומהם שחוו כפירה בעקבות השואה. באופן שאינו מקובל בספרות הרבנית שבעקבות השואה, כהנא נמנע מלצנזר ביטויים קשים כלפי האלוהים שהשמיעו באוזניו ניצולים מהשואה.

הפרק החמישי - "אגדות השואה", מורכב מסיפורים קצרים המבוססים על רקע אמיתי, אך אינם צמודים לעובדות ולעיתים מהווים הרכבה של חלקי עובדות מסיפורים שונים שהפכו לאגדה אחת. סיפור אחד, שברקע לו עמדה עדות אמיתית, מתאר סיטואציה שהתרחשה לכאורה בחנוכה באושוויץ, בה רב מפנה את תלמידו להביט בעשן המשרפות, ואומר לו "אלה הנרות, אנחנו גופנו נרות החנוכה של הקב"ה". סיפור אחר מתאר חזן בגטו שבהיעדר סידור לא היה יכול לומר את נוסח התפילה וכתחליף הניף לעבר השמים את בנו היתום שקרא "אמא, אמא!"

הפרק האחרון עוסק בהנצחת השואה, תוך התמקדות במרתף השואה שהיה מפעל חייו של המחבר עצמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* סקירת הספר באתר אוניברסיטת בר-אילן.
* תמיר גרנות, ‏אגדות השואה, בעיתון מקור ראשון, 20 בדצמבר 2018
* אליעזר היון, אלוהים במרתף: מוזיאון השואה שהקדים את יד ושם, באתר ynet, 20 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  הילה פלאח "כתבים על השואה: גווילין נשרפין ואותיות פורחות" באתר "כל הזמן"
**אורובטיס ג'מייקנסיס** (שם מדעי: *Urobatis jamaicensis*) הוא מין של בטאי מהמשפחה טריגונים עגולים אמריקאים, החי במימי הים הקריבי ומערב האוקיינוס האטלנטי לחופי אמריקה בין קרוליינה הצפונית לטרינידד, לעיתים קרובות בשוניות אלמוגים.

תיאור
-----

מין זה דומה לטריגוניים, אך אינו שייך למשפחה Dasyatidae, אלא למשפחה פרימיטיבית יותר. הוא בעל גוף באורך 70 סנטימטרים וברוחב 36 סנטימטרים בעל "כנפיים" רחבות מעוגלות דמויות-דיסק וקוצים בולטים לאורך עמוד השדרה עד הזנב הרחב, היכול להתפתל כלפי מעלה. בקצה הזנב ישנו עוקץ בעל ארס צורב, המיועד להגנה מטורפים, אך איננו קטלני לאדם. בנוסף הוא בעל יכולת להסוות את עצמו בסביבה במהירות. טריגון זה בעל כתמים רחבים צהובים-אפורים עד חומים-זהובים על רקע ירוק-כהה או חום. לטריגון מאפיין ייחודי הגורם לפלואורסצנציה ועוזר לו לבלוט בחשיכה, אם מאירים עליו בפנס.

הוא חי סביב קרקעית הים עד לעומק 25 מטר בשכבות רדודות. הוא מצוי בשוניות אלמוגים, לגונות, מפרצים רדודים ובין סבכי מנגרובים ולעיתים אף נמצא בשפכי נהרות. הטריגון חי באקלים טרופי, אך כבר נמצא באיים סמוך לקרוליינה הצפונית.

הוא טורף של תולעים, דגי גרם, צדפות וחסילונים החיים על הקרקעית. בתורו הוא נטרף בידי כרישים כמו כריש טיגריסי. הוא איננו נידוג למאכל, אך נתפס לעיתים כשלל לוואי של רשתות וכן נתפס לסחר וגידול באקווריום. למרות זאת הוא איננו מצוי בסכנת הכחדה בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורובטיס ג'מייקנסיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורובטיס ג'מייקנסיס באתר הרשימה האדומה של IUCN

* 
* 
* 
*
**שרה בורק** לבית גורטנשטיין (1922–2019) הייתה מחברת ספרי לימוד במתמטיקה לחינוך המיוחד, מורה ומנהלת בית ספר ישראלית.

ביוגרפיה
--------

שרה בורק נולדה בפולין ולמדה בגימנסיה יהודית. תקוותה ללמוד במכללה היסטוריה נכזבה מפאת חוסר מקום ולכן נרשמה למתמטיקה ופיזיקה. במלחמת העולם השנייה ברחה לאוזבקיסטן שהייתה חלק מברית המועצות, לימדה שם גרמנית ואחר כך ניהלה מוסד לילדים יתומים. כדי לא להישלח לחזית כאחות נרשמה ללימודי תואר שני בהתכתבות והייתה נוסעת לעיר הבירה טשקנט לבחינות עד לסיום לימודיה בשנת 1944. כשהסתיימה המלחמה ונפוצו שמועות על אפשרות חזרה לפולין, עברה לנהל בית ילדים לאזרחי פולין. שם העבירה בסתר ילדים יהודים לתנועה הציונית שתעלה אותם ארצה. אחד הילדים היהודים שבאחריותה ידע להתפלל ובעקבות הלשנה זומנה לנ.ק.ו.ד. והואשמה בתעמולה דתית בבית הילדים. למזלה היו לה תעודות הוקרה על שהיא מחנכת ברוח הקומוניזם וכך ניצלה.

הוריה ואחיה נספו. לאחר חזרתה לפולין נישאה לברוך בורק. הזוג ניסה לעלות ארצה אך גורש על ידי הבריטים לקפריסין. שם לימדה בבית הספר, ילדה את בנה יעקב בורק, הגיעה לארץ בשנת 1948 ומצאה עבודה בבית ספר לחינוך מיוחד בפתח תקווה. לאחר מכן ניהלה את בית הספר לחינוך מיוחד "מסילות" בבת ים עד ליציאתה לגמלאות (1959-1987) .

בורק חיברה ספרי לימוד בחשבון לילדים עם פיגור קל וכמו כן חוברות לפיתוח אינטליגנציה לגנים. בטיפת חלב היו נעזרים בהן לבדיקת ילדי גן. ספריה התבססו על ספרי לימוד בגרמנית, בפולנית, ברוסית ובאנגלית, כמו גם על על ניסיונה בארץ. היא כתבה עשרות רבות של ספרים וחוברות לתלמידים ולמורים, רובם בהוראת חשבון אך גם בהוראת קריאה ומילון מצויר.

בנוסף, ערכה בורק השתלמויות למורים, לגננות ולסטודנטים בדידקטיקה ובמתודיקה של הוראת חשבון בחינוך המיוחד.

כמו כן, ארגנה בשנות ה-60' תערוכה אינטראקטיבית גדולה של עזרי לימוד לילדים בעלי פיגור קל. היא הוצגה במרכזיות הפדגוגיות בתל אביב ובירושלים ונדדה גם ברחבי הארץ.

לבקשתו של יובל דרור, שהיה ראש בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, כתבה שרה בורק ספר מקיף על חריגויות ודעות קדומות.
ספריה של בורק ועזרי הלימוד שפיתחה נמצאים בארכיון בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב משנת 2004.

בורק זכתה בפרס החינוך (1981) ובתעודות הוקרה מאקי"ם ומעיריית בת ים על פעילות התנדבותית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרה בורק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרה בורק, זכרונות, סיפור חיים, הוצאת ירון גולן 2012
2. ↑  חומר ארכיוני על עבודתה של שרה בורק בבית הספר מתוך ארכיון החינוך של אוניברסיטת תל אביב
3. ↑  בהוצאת יבנה, עד 1992
4. ↑  בהוצאת עמיחי
5. ↑  רשימה חלקית של ספריה של שרה בורק באתר הספרייה הלאומית
6. ↑  הדף של פרופ' יובל דרור באתר האוניברסיטה
7. ↑  חריגויות ודעות קדומות
8. ↑  חומר ארכיוני על שרה בורק בארכיון החינוך של אוניברסיטת תל אביב
9. ↑  שרה בורק התנדבה בוועד אקי"ם, הקימה גן טיפולי שהיה ברובו התנדבותי (רק התרפיסטיות קיבלו שכר) וייסדה וניהלה בהתנדבות חוג לילדי גן בדגש על מתמטיקה. בנוסף התנדבה ביד ושם.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307274405171
* BIBSYS: 1592544503248
* BnF: cb179329008 (data)
* CANTIC: a20245014
* GND: 1218500549
* ISNI: 0000 0000 6695 887X
* LCCN: n85298745
* RERO: 02-A028904779
* SUDOC: 254962432
* VcBA: 495/378729
* VIAF: 18675348
* WorldCat: lccn-n85298745

 |
במכניקת הזורמים, **משפט בלסיוס** הוא משפט המקשר בין פונקציית הפוטנציאל המרוכבת של זרימה פוטנציאלית דו-ממדית, לכוח אותו יחוש גוף מוצק המונח בתוך הזרימה. המשפט הוכח בשנת 1911 על ידי פול בלסיוס וקרוי על שמו. המשפט משמש לחישוב כוחות בשדה זרימה דו-ממדית ובפרט משמש להוכחת משפט קוטה–ז'וקובסקי המחשב את כוח העילוי המופעל על כנף הנעה במהירות קבועה.

ניסוח
-----

זרימה פוטנציאלית דו-ממדית היא זרימה אידיאלית, בלתי דחיסה, הומגנית ואי רוטציונית. נתבונן בזרימה כזו בעלת צפיפות זורם \rho, המתוארת על ידי פוטנציאל מרוכב {\displaystyle w(z)=w(x+iy)} המקיים:{\displaystyle u\_{x}-iu\_{y}={\bar {u}}={\frac {dw}{dz}}}. גוף מוצק בזרימה כזו מוגדר על ידי לולאה C כאשר מתקיים {\displaystyle \mathbf {u} \cdot {\hat {n}}=0} על C. המשפט קובע שהכוח אותו יחוש הגוף נתון על ידי:

{\displaystyle {\bar {F}}={\frac {i\rho }{2}}\oint \_{C}\left({\frac {dw}{dz}}\right)^{2}dz}

הוכחה
-----

נבצע פרמטרזציה של C באמצעות הפרמטר s, ונציין ב-{\displaystyle \theta (s)} את הזווית בין ציר ה-x למשיק ל-C בנקודה s. הכוח על אלמנט אינפינטיסמלי {\displaystyle \delta s} הוא {\displaystyle \delta \mathbf {F} =(-\sin \theta ,\cos \theta )\ p\ \delta s} ולכן מתקיים: {\displaystyle \delta {\bar {F}}=-p(\sin \theta +i\cos \theta )\delta s=-pie^{-i\theta }\delta s}. מצד שני, על C מתקיים :{\displaystyle \mathbf {u} \cdot {\hat {n}}=-u\_{x}\sin \theta +u\_{y}\cos \theta =0\implies u\_{x}=|u|\cos \theta ;u\_{y}=|u|\sin \theta }. ולכן {\displaystyle {\frac {dw}{dz}}=u\_{x}-iu\_{y}=|u|e^{-i\theta }}.

משוואת ברנולי מקשרת בין הלחץ למהירות על קו זרם וקובעת ש: {\displaystyle -p={\frac {1}{2}}\rho |u|^{2}+c} עבור קבוע כלשהו c. C הוא קו זרם ולכן מתקיים:

{\displaystyle \delta {\bar {F}}=-pie^{-i\theta }\delta s=\left({\frac {1}{2}}\rho |u|^{2}-c\right)ie^{-i\theta }\delta s={\frac {i\rho }{2}}\left({\frac {dw}{dz}}\right)^{2}e^{i\theta }\delta s-cie^{-i\theta }\delta s}
כעת: {\displaystyle \delta z=e^{i\theta }\delta s} והאיבר הקבוע מתאפס כאשר מבצעים את האינטגרל על C ולכן:

{\displaystyle {\bar {F}}=\oint \_{C}\delta F={\frac {i\rho }{2}}\oint \_{C}\left({\frac {dw}{dz}}\right)^{2}dz}

פרדוקס ד'אלמבר
--------------

 ערך מורחב – **פרדוקס ד'אלמבר**  

עבור זרימה מציפה בכיוון ה-x מסביב לגליל בעל רדיוס a שמרכזו בראשיות מתקיים:

{\displaystyle w=U\left(z+{\frac {a^{2}}{z}}\right)\implies {\frac {dw}{dz}}=U\left(1-{\frac {a^{2}}{z^{2}}}\right)}
לכן:

{\displaystyle {\bar {F}}={\frac {i\rho }{2}}\oint \_{C}\left({\frac {dw}{dz}}\right)^{2}dz={\frac {i\rho U^{2}}{2}}\oint \_{C}\left[1-{\frac {2a^{2}}{z^{2}}}+{\frac {a^{4}}{z^{4}}}\right]dz=0}
כאשר השוויון האחרון מתקבל לפי משפט השארית. כלומר קיבלנו שלא פועל כוח על גליל המוצב בזרימה מציפה, זאת בניגוד לתופעה הנצפית בניסוי ובה עצמים המונחים בזרימה מציפה חווים כוח גרר משמעותי ונסחפים. הניגוד בין התוצאה הנצפית בניסוי לתוצאה הנחזית מהתיאוריה הפוטנציאלית נקראת פרדוקס ד'אלמבר. פתרון של הפרדוקס הוצג על ידי פרנטל באמצעות תאוריית שכבת הגבול. לפי תיאוריה זו, בסמוך לגליל מתפתחת שכבות גבול טורבולנטית, בה כוחות הצמיגות הם משמעותיים והתיאוריה הפוטנציאלית לא מתקיימת. ביצוע החישוב כולל שכבת הגבול מאפשרת מציאת כוח הגרר המופעל על הגליל.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Acheson, D. J., **Elementary fluid dynamics**, Oxford: Clarendon Press, 1990, עמ' 140-141, מסת"ב 0-19-859660-X