recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אנדרה גיו** (בצרפתית: **André Guillot**‏; 15 באוקטובר 1908 - 23 בפברואר 1993) היה שף צרפתי, השף של מסעדת "אוברז' די וייה מארלי" (l’Auberge du Vieux Marly) במארלי-לה-רואה.

ביוגרפיה
--------

אנדרה גיו נולד ב-1908 בפארמוטייה, בהיותו בן 16 החל לעבוד בבישול, בתחילה כשוליית שף המאפה פרנאן ז'יטו, שף שגרירות צרפת ברומא.

חלקה הראשון של הקריירה שלו שימש כשף בבתים פרטיים, בכלל זה בשירותו של הסופר הסוריאליסטי רמון רוסל (Raymond Roussel), עשיר אנין טעם שלביתו הובאו פירות וירקות מקוט ד'אזור ברולס-רויס. במלחמת העולם השנייה נפל בשבי, אחריה עבד במספר מוסדות ואחר-כך התיישב בנורמנדי במארלי-לה-רואה ב-1952, שם היה שף המסעדה "אוברז' די וייה מארלי". המסעדה הצרפתית בעלת השם הגדול ביותר שמדריך מישלן האדום התעלם ממנה.
ב-1966 דירג מדריך ג'וליארד את המסעדה כ"מסעדה הטובה ביותר בשכנות לפריז" והיא קיבלה 17.5/20 נקודות במדריך גו מיו ותרנגול שחור מוכתר (הציון הגבוה ביותר) מידי מדריך קלבר.

גיו פרש ב-1972, לימד בישול. בין השפים אותם לימד נכללו ז'אן-מארי אמט, פייר בארדש, ז’אק קאניה, גי ז'דה, אמיל יונג, גי מארטן, מארק מנו, ז'אן-פייר רוברט, אנרי סגן (Henri Seguin) וז’ראר וייה.

אנדרה גיו מוכר כממציאו של הרטבים בלי קמח, על ידי סילוק הרביכה והקמח, הוא הסמיך את הרטבים באמצעות צמצום, ההצלחה נזקפת גם לזכות מתכון מגדנאות מיוחד.

כריסטיאן מיו תיאר אותו כ"הבלתי מובן ביותר מבין השפים הצרפתיים הגדולים ביותר", הוא נחשב כחלוץ המטבח הקל, הרבה לפני עידן הדיאטה.

הוא היה גלוי לב ולא היסס לתקוף מסורות מבוססות היטב, כך למשל תקף את הנוהג להבעיר את המנה לעיניו של הלקוח כהצגה גרידא וגרס שיש לעשות זאת במטבח בלבד.

הוא הלך לעולמו ב-1993 בסן-ז'רמן-אן-לה.

ספריו
-----

* La grande cuisine bourgeoise (Flammarion)
* La vraie cuisine légère (Flammarion)

לקריאה נוספת
------------

* .**Larousse Gastronomique**. president Gastronomic Comitee: Joel Robuchon, Calrkson Potter, random House, 2001, p. 587.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12286339r (data)
* ISNI: 0000 0000 2658 2185
* LCCN: n82088296
* NTA: 16847364X
* SUDOC: 031697070
* VIAF: 29596497
* WorldCat: lccn-n82088296

 |
**אודיטוריום קלייד** הוא אולם אירועים וקונצרטים השוכן על גדתו הצפונית של הנהר קלייד בעיר גלאזגו שבסקוטלנד. המבנה, שבו 3,000 מקומות ישיבה, מכונה גם בכינוי החיבה "ארמדילו" על שום הדמיון בין צורתו לבין צורת בעל החיים בשם זה.

בניית המבנה החלה בשנת 1995 כהרחבה למרכז התערוכות והכנסים הסקוטי השוכן בסמוך לו. הוא הוקם על גבי שטחו של מעגן לשעבר על גדת הנהר שמולא באדמה ובנייתו הסתיימה ב-1997. 

המבנה תוכנן על ידי פירמת האדריכלים בראשות נורמן פוסטר. ההשראה לעיצובו הייתה שילוב של צורות גופי אוניות, כתזכורת לתעשיית הספנות ההיסטורית של גלאזגו, ולא בית האופרה של סידני, שרבים סבורים כי נתן את ההשראה לתכנונו. המבנה הפך במהירות לאחד מסמליה המוכרים של גלאזגו המודרנית.

מאז שנפתח אירח האולם אירועים ידועים שונים, לרבות תוכניות במסגרת סדרות המציאות Britain's Got Talent וThe X Factor. באחת מהתוכניות שנערכו באולם נתגלתה הזמרת סוזאן בויל. 

בקיץ 2014 אירח האולם את תחרויות הרמת המשקולות במסגרת משחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו.

* חזית המבנהחזית המבנה
* תצלום צד של המבנהתצלום צד של המבנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אודיטוריום קלייד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אודיטוריום קלייד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 8bfd0545-99d2-427c-9e85-62166eed78e0

 |
**הר צ'פרן** (באנגלית: **Mount Chephren**) הוא הר בהרי הרוקי הקנדיים הממוקם לצד עמק נהר מיסטאיה בפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
הר צ'פרן הוא ההר ה-76 בגובהו באלברטה.

מקור השם
--------

ההר, שצורתו כצורת פרמידה, ובשל תלילות צוקיו אינו מכוסה בשלג, ועל כן נראה כפרמידה שחורה, נקרא על שם פרעה חאפרו (באנגלית: צ'פרן - מיוונית: Χεφρήν). שמו של ההר ניתן לו בשנת 1897, על ידי ג'י נורמן קולי, אשר קרא להר "הר הפרימדה" (Pyramid Mountain). בהרי הרוקי הקנדיים היו באותה עת שבעה הרים בשם זה, ועל מנת למנוע בלבול, ב-31 במרץ 1924 שונה שמו של ההר לשמו הנוכחי - שמו של בונה אחת משלוש הפרמידות במתחם הפירמידות בגיזה.

טיפוס
-----

ההר נחשב קשה מאוד לטיפוס בשל מורדותיו התלולים, ותנאי מזג אוויר קשים (שלג וקור). 

התנאים הטובים ביותר לטיפוס מתקיימים בסוף יולי ואוגוסט.

מסלול הטיפוס מתחיל באזור המחנאות שליד אגמי ווטרפאול (Waterfowl Lakes) בסמוך לכביש המהיר אייספילדס בפארק הלאומי באנף. שביל העלייה לפסגה עולה טווח גבהים של 1,630 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר צ'פרן** בוויקישיתוף
* הר צ'פרן באתר ממשלת קנדה
* הר צ'פרן באתר peakfinder

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסגות אלברטה לפי גובהן
2. ↑  מקור שמו של ההר
**אודי טופלברג** (28 במרץ 1960 – 23 באפריל 2007) היה מלחין, כותב, גיטריסט וזמר ישראלי.

טופלברג היה בוגר המחזור הראשון של בית הספר למוזיקה רימון, יחד עם אתי אנקרי, תמיר קליסקי, אבי אגבבה ושמוליק נויפלד.

חייו האישיים
------------

בצעירותו החל טופלברג לנגן בגיטרה חשמלית ולאחר שחלה במחלת ניוון שרירים, הנגינה בה הפכה עבורו לבלתי אפשרית, והוא עבר לנגן בגיטרת בס.

טופלברג חזר בתשובה ולמד בישיבת "נתיבות עולם" בבני ברק.

מצבו הבריאותי הידרדר, ובשנת 2007 הלך לעולמו לאחר מאבק קשה במחלתו.

יצירתו
------

אלבומו הראשון והיחיד של טופלברג היה אלבום רוק בשם "מים" שיצא בשנת 2000. הוא כתב ושר את 11 שירי האלבום, שהופקו והולחנו בידי אסף פינקל.

השתתפו באלבום נגנים רבים, בין היתר מיכה מיכאלי, אסף מרוז, אביב ברק, ז'אן פול זימבריס, מיקי שביב ואייל גלזנר.

האלבום יצא בחברת תקליטים נענע דיסק.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתנאל לייפר, ‏המוזיקאי המוכשר שנפטר בכיסא הגלגלים, באתר כיכר השבת, 29 באפריל 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת בוגרי מחזור 1987 של בית הספר רימון
2. ↑  המוזיקאי המוכשר שנפטר בכיסא הגלגלים, באתר כיכר השבת
3. ↑  השיר "מים", באתר youtube

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308864105171
* ISNI: 0000 0004 0305 8400
* VIAF: 299039037
* WorldCat: viaf-299039037

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר צפלין.

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בהר בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה, הקרוי על שם פרדיננד פון צפלין, עם הערך "הר צפלין (נורווגיה)", העוסק בהר באי שפיצברגן שבנורווגיה, הקרוי על שם פרדיננד פון צפלין.

**הר צפלין** (באנגלית: **Mount Zeppelin**; נהגה - **הר זפלין**) הוא הר בחצי האי פפור, באזור חוף דנקו, שבחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 1,265 מטרים מעל פני הים; הר צפלין הוא ההר ה-1,900 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר ממוקם 4.8 קילומטרים דרומית-מזרחית מנקודת אקנר.

ההר ממוקם בין מעבר גרהאם לבין מפרצון ריסס.

ההר מתנשא מעל קרחון פודואנה שמצפון לו.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899, בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.

ההר צולם מהאוויר על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.

ההר נסקר על ידי הקרקע על ידי משלחת סקר מטעם סקר שטחי חבות איי פוקלנד בעונת המחקר 1957–1958; המשלחת יצאה אל הסקר מנקודת פורטל

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

ההר נקרא על שמו של הרוזן פרדיננד פון צפלין, מהנדס אווירונאוטיקה גרמני שפיתח את ספינות הצפלין.

שם זה ניתן, בהתאם לשמות אתרים אחרים באזור, הנקראים על שם חלוצים בתחום התעופה.

לקריאה נוספת
------------

• Damien Gildea, **Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide**

קישורים חיצוניים
----------------

* הר צפלן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר צפלין באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר צפלין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור הר צפלין
* הר צפלין באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* תצלום לוויין של אזור ההר, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
3. ↑  לפי מקור אחר, גובהו של ההר 850 מטרים מעל פני הים
4. 1 2  מידע על גובה ההר
**שיגהירו האגיסאקי** (ביפנית: **萩嵜 繁博**; נולד ב-1962 בקיוטו, יפן) הוא לוטננט קומנדר לשעבר בצי היפני, שהואשם כמרגל שהעביר סודות צבאיים לרוסיה.

הגיסאקי עבד במכון הלאומי לחקר ההגנה ונעצר ב-8 בספטמבר 2000 בזמן שנפגש עם הנספח הצבאי הרוסי, סרן ויקטור בוגטנקוב, במסעדה בטוקיו. לאחר מכן הודה האגיסאקי בהעברת מידע סודי לבוגטנקוב. בוגטנקוב עצמו עזב את יפן זמן קצר לאחר בחסות חסינותו הדיפלומטית. על פי גורמים ביפן, האגיסאקי נפגש עם בוגטנקוב או סוכנים רוסים אחרים לפחות בעשר הזדמנויות ומסר להם מידע על תוכניות הגנה, תקשורת ופעילות צבאית של ארצות הברית ביפן. המעצר הגיע זמן קצר לאחר ביקורו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, זמן קצר לאחר מכן ובמהלכו דיברו פוליטיקאים רוסים ויפנים על יחסים חמים בין המדינות — ככאלה, הגילויים גרמו לתרעומת ציבורית רבה.

כשנשאל מדוע הוא סייע לבוגטנקוב, אמר האגיסאקי כי בוגטנקוב רמז שהוא יכול לסייע בטיפול בבנו החולה של האגיסאקי. האגיסאקי אמר גם כי בוגטנקוב הבטיח סיוע בהשגת מידע היסטורי על חיל הים הסובייטי שהאיגסאקי היה זקוק לפרויקט מחקר והבין את עמדותיו הדתיות החזקות של האגיסאקי.

האגיסאקי ערער על פסק דינו ב-27 בנובמבר 2000. בשנה שלאחר מכן ניתן עונש מאסר של 10 חודשים. באוקטובר הוא כבר השתחרר.

קישורים חיצוניים
----------------

* דיווח באתר ה-BBC
* דיווח באתר קיודו
**סילביו ברוקאן** (רומנית: **Silviu Brucan**;‏ 18 בינואר 1916 - 14 בספטמבר 2006), פוליטיקאי, דיפלומט, סופר ופרשן פוליטי יהודי רומני.

קורות חיים
----------

סילביו ברוקאן נולד בבוקרשט, רומניה, בשם שאול ברוקנר.

בשנת 1944 מונה להיות העורך הראשי של העיתון הרומני החשוב Scînteia (הניצוץ), ביטאון המפלגה הקומוניסטית, ומתוקף מעמדו קרא לדון למוות את הפוליטיקאים הרומנים יוליו מאניו, גאורגה ברטיאנו ואחרים. אשתו, אלכסנדרה סידורוביץ', הייתה תובעת של בית הדין העממי, עם עליית הקומוניסטים לשלטון. בשנת 1955 ברוקאן מונה לשגריר רומניה בארצות הברית, ובין השנים 1959-1962 היה נציג רומניה באו"ם. בין השליחויות הדיפלומטיות היה פרופסור למדעי החברה בפקולטה לרפואה בבוקרשט.

ברוקאן היה ביחסים טובים עם גאורגה גאורגיו-דז', אך לא כך עם מי שהתגורר בשכנות אליו במשך 10 שנים - ניקולאה צ'אושסקו, אליו התייחס בבוז, ואותו חשב לבור ועם הארץ, ואף לטיפוס פרנוידי.

ברוקאן היה בין חותמי "מכתב השישה" (נכבדים קומוניסטים שיצאו נגד ניקולאה צ'אושסקו), אותו הבריח למערב באביב 1989 ועם פרוץ המהפכה הרומנית של 1989 היה בין מייסדי חזית ההצלה הלאומית. לאחר חתימתו על המכתב חויב למגורים כפוים בשכונה "דמרואיה" בבוקרשט. לאחר המהפכה הוא ניבא שידרשו עשרים שנה לרומנים כדי ליישם את הדמוקרטיה. נבואה זו הביאה לכך שכונה "הנביא מדמרואיה". משנת 1996 היה פרשן פוליטי קבוע בתוכנית "נביאי העבר" של ערוץ הטלוויזיה הרומני Pro TV.

סילביו ברוקאן חיבר מספר ספרים על הקומוניזם המזרח אירופאי.

קישורים חיצוניים
----------------

* "קוטידיאנול" - מאמר על סילביו ברוקאן ברומנית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259011305171
* BNE: XX1080885
* BnF: cb13073375g (data)
* GND: 119186462
* ISNI: 0000 0001 0931 1794
* LCCN: n83177576
* NKC: jx20090721010
* NLK: KAC2018O2984
* NTA: 148588522
* SNAC: w6w11d3x
* SUDOC: 057331030
* VIAF: 108350745
* WorldCat: lccn-n83177576

 |
**אופוסום הלוטרה** (שם מדעי: *Lutreolina*) הוא סוג של אופוסום החי בדרום ומרכז אמריקה, ובו 2 מינים. הם נמצאים באזורי מים אבל פחות מותאמים לשחייה מאופוסום המים.

אופוסום הלוטרה הוא טורף הניזון מיצורים קטנים כדגים, סרטנים וצפרדעים מימיים אותם הוא שולה מהגדה וגם חרקים ויצורים אחרים החיים ביבשה. הם נמצאים בגדות נהרות, ביצות ואף באזור החוף.

האופוסום מזכיר במבנה גופו את הלוטרה ומכאן שמו המדעי. יש לו זנב ארוך ועבה ואוזניים מעוגלות ואדומות. אורכו מגיע ל 21-31 ס"מ ומשקלו ל-200-550 גרם. 

הוא חי במדינות: ברזיל, ארגנטינה, בוליביה, אורוגוואי, פרגוואי, קולומביה וגיאנה. בשתי המדינות האחרונות האוכלוסיות מפוצלות לשניים.

בסוג 2 מינים:

* אופוסום לוטרה גדול (*Lutreolina crassicaudata*)
* אופוסום לוטרה מסויה (*Lutreolina massoia*)

ראו גם
------

* אופוסום המים - אופוסום המותאם יותר לחיי מים אבל חי באותם אזורים כמוהו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אופוסום הלוטרה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------
סאזארה אישי - סלע שנוצר מחלוקי נחל, במקדש קאמו בקיוטו.
**שלטונך** (ביפנית: **君が代** - קִימִי גַא יוֹ) הוא **ההמנון הלאומי של יפן**. ההמנון הוא אחד ההמנונים הלאומיים הקצרים ביותר שנעשה בהם שימוש כיום, והוא מתבסס על שיר מסוג ואקה מתקופת הייאן. מנגינה להמנון נכתבה בתקופה מאוחרת יותר – תקופת מייג'י, אך היא הוחלפה בלחן שכתבו יושיאיסה אוקו, אקימורי היאשי ופרנץ אקרט בשנת 1880.

לא ידוע מי חיבר מילות השיר, אך השיר היה נפוץ ביפן ונהגו לשיר אותו בחגיגות ציבוריות. בשנת 1869 ביקר ביפן מלחין בריטי בשם ג'ון ויליאם פנטון (אנ') וגילה שאין לה המנון רשמי; לפיכך הוא המליץ לאויאמה איוואו, קצין בצבא היפני, לבחור המנון. איוואו בחר את השיר "שלטונך", בשל דמיונו להאל נצור המלכה, והשיר הפך להמנון הלאומי של יפן. איוואו ביקש מפנטון שיכתוב מנגינה עבור ההמנון, ובזו נעשה שימוש עד שנת 1876, עת נזנחה בשל חוסר הפופולריות שלה.

מאז תום מלחמת העולם השנייה היה ההמנון בסיס למחלוקת ציבורית מאחר שההמנון מפאר את הקיסר ומשויך לתקופה המיליטריסטית שקדמה למלחמת העולם בה נחשב הקיסר לאל. רבים סבורים כי המנון המנציח את התקופה שקדמה למלחמת העולם אינו יכול לשכון בקנה אחד עם חברה דמוקרטית מודרנית. ביקורות דומות מועלות גם נגד דגל יפן.

אף שההמנון היה המנון יפן דה פקטו במשך למעלה ממאה שנים, הוא הוכר רשמית (דה יורה) כהמנון בשנת 1999 עם חקיקת "חוק הדגל הלאומי וההמנון".

מילות ההמנון
------------

| תרגום לעברית | תעתיק עברי | יפנית |
| --- | --- | --- |
| ששלטונך יהיה
אלף דורות שמונת אלפים דורות
עד אשר חלוקי נחל יתאחדו לסלעי ענק
מכוסי אזוב | קִימִי גַא יוֹ ווַּא
צִ'יוֹ נִי יַאצִ'יוֹ נִי
סַאזַארֶה אִישִׁי נוֹ אִיוַּאוֹ טוֹ נַארִיטֶה
קוֹקֶה נוֹ מוּסוּ מַאדֶה | 君が代は
千代に八千代に
細石の巌となりて
苔の生すまで |

המונח "קימי" הוא מונח עתיק שמשמעו "אדון" והכוונה היא לקיסר יפן (כיום, אגב, המילה היא פנייה לנוכח בשפה לא רשמית). הרעיון המוצג בהמנון, לפיו חלוקי נחל יכולים לגדול ולהפוך לסלעים, היה פופולרי למדי בתקופת הייאן.

מדיה
----

|  |  |
| --- | --- |
|  | מנגינת המנון יפן  |
| לעזרה בהפעלת הקובץ |

ראו גם
------

* דגל יפן
* סמל יפן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המנון יפן** בוויקישיתוף
* מידע על היצירה "המנון יפן" באתר מיוזיק בריינז
* קובץ צלילים - המנון יפן (.ra )
* אלי לנצמן, "עם וארץ: דגל, המנון, החוקה", באתר אגודת הידידות ולשכת המסחר ישראל-יפן

| המנוני מדינות אסיה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה הסינית • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • כורדיסטן • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה • תאילנד • טורקיה • תימן | אסיה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: edc34f80-9eab-490f-a47b-92c129b36348
* NDL: 00566273

 |
**הודא ברכאת** (בערבית: **هدى بركات**; נולדה ב-1952) היא סופרת לבנונית.

ביוגרפיה
--------

הודא, ילידת ביירות, גדלה במשפחה מרונית, אך התחתנה עם מוסלמי, ועזבה את לבנון בשנת 1989 עם שני בניה.
הרומנים שלה מתורגמים לשפות רבות, כמו צרפתית, עברית, אנגלית.
הרומן הראשון שלה, حجر الضحك - "אבן הצחוק" (1990) (אנ') זכה לתשומת לב גדולה מאוד, כיוון שזו הייתה הפעם הראשונה בספרות הערבית, שסופר העמיד בתור דמות ראשית הומוסקסואל. על רקע מלחמת האזרחים בלבנון מנסה ח'ליל לברוח לעולם של בישול וניקוי החדר. חבריו הולכים ונעלמים: נהרגים, בורחים, עוברים לצד השני.

הרומן השלישי שלה, حريث الماء - "בקע המים" זכה בשנת 2001 למדליית נגיב מחפוז לספרות. שוב אנחנו בתוך מלחמת האזרחים. הוריו של המספר, ניקולא מיטרי, נפטרו זה מכבר, ועכשיו פולשים לבית פליטים, וניקולא מוצא מקלט בחנות הבגדים של אביו.

ב"מורי, אהובי" (2007) שוב אנו פוגשים ילד שהוריו אינם או לא מתפקדים. ושוב ההומוסקסואליות עומדת במרכז הספר. ודיע מנסה למצוא את דרכו בעולם, שבו אין בני-אדם, רק מכונות הרג.

ב"מלכי העולם הזה" (ملكون هده الأرض - 2012) היא פורסת סאגה לאורך כל המאה העשרים בכפר מרוני קטן בהר הלבנון.

ספרה "The Night Mail" זיכה אותה בשנת 2019 בפרס הבינלאומי לספרות ערבית.

לקריאה נוספת
------------

* הודא ברכאת: אבן הצחוק. הוצאת אנדלוס. 2004

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק לאור, ממשי, קטיפה ופשתן מביירות, באתר הארץ, 19 ביולי 2006
* הודא ברכאת (1952-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  One-Minute Review: Hoda Barakat’s /Tiller of Waters/, ArabLit, JULY 3, 2010
3. ↑  הרומן כולו לקריאה באינטרנט, בתרגום לצרפתית
4. ↑  Hoda Barakat: Kingdom of this Earth, Jadaliyya
5. ↑  אתר למנויים בלבד איתמר זהר, הסופרת הלבנונית הודאא ברכאת זכתה בפרס הבוקר הערבי, באתר הארץ, 24 באפריל 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305592105171
* BNE: XX1531740
* BnF: cb125389021 (data)
* GND: 124198368
* ICCU: RMLV034248
* ISNI: 0000 0001 1567 4778
* LCCN: n89604496
* NTA: 123438578
* SELIBR: 38661
* SUDOC: 034656596
* VIAF: 39364872
* WorldCat: lccn-n89604496

 |
**היטל דלק** (באנגלית: **Fuel Surcharge**) הוא שם בו משתמשות חברות התעופה, להגדרת רכיב נוסף, שנוי במחלוקת, במחיר כרטיס הטיסה, המייצג את חלק עלות הדלק הסילוני, המשמש להטסת המטוסים. ההיטל הוכנס כמרכיב נוסף בחישוב עלות כרטיס הטיסה בשנת 2004.
לטענת חברות התעופה, היטל הדלק, בא לפצות אותן על הפסדים העלולים להיגרם כתוצאה מתנודות במחירי הדלק.
לקוחות רבים הביעו חוסר שביעות רצון מהחיוב הנוסף, ובעיקר מכך שלעיתים הם נדרשים להוסיף סכום כסף למחיר הטיסה, לאחר שהכרטיס כבר נרכש. חברות התעופה מכירות בעובדה שהיטל הדלק, מעורר תחושות שליליות אצל קהל הנוסעים, אך הן טוענות כי אין ברירה, וההיטל הוא מנגנון המאפשר את הישרדותן, בתקופות של אי ודאות במחירי הדלק.

הממונה על הרשות להגנת הצרכן עו"ד יצחק קמחי, והיועץ המשפטי של משרד התיירות עו"ד עובד קדמי, פנו ביום 18 באוגוסט 2008 בכתב, לכל חברות התעופה, ולכל סוכני הנסיעות והודיעו כי ההיטל הוא עבירה על חוק הגנת הצרכן. לטענתם, מחיר כרטיס טיסה אינו בפיקוח, ועל כן החברות יכולות לכלול את עלות העלייה במחירי הדלק, במחיר כרטיס הטיסה עצמו, ללא כל צורך בתשלומים נוספים. שני האישים גם טענו כי השימוש בביטוי "היטל דלק" מטעה. שכן יש לו משמעות לוואי של הוראה שלטונית, או מס המוטל על ידי המדינה, בעוד שבפועל מדובר בהחלטה שרירותית של חברות התעופה.

ב-14 במרץ 2011, הודיעה הממונה על הרשות להגנת הצרכן, עו"ד תמר פינקוס, כי "אין כזה דבר היטל דלק", ואיימה בנקיטת אמצעים משפטיים כנגד סוכני נסיעות, או חברות תעופה, אם יפרסמו מחירים בתוספת "היטלי דלק".

בחברת אל על מכונה כיום היטל הדלק בשם "תוספת מזומן".

קישורים חיצוניים
----------------

* תשלום בגין "היטל דלק" באתר המועצה הישראלית לצרכנות

הערות שוליים
------------

1. ↑  נגה ניר נאמן, חברות התעופה גובות תוספת דלק למרות הירידה במחירי הנפט, חדשות נענע 10, 22 בדצמבר 2012
2. ↑  ידיעונט-חדשות תמ"ת
3. ↑  ראיון-מנכ"ל כנפיים: "הנוסעים שונאים את היטל הדלק אבל אין ברירה, הנפט זו בעיה", ביזפורטל‏ 1 במרץ 2011
4. ↑  הממונה על הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן: "אין כזה דבר היטל דלק", אתר פספורטנט, 14 במרץ 2011

| תעופה אזרחית  • תעופה • תעופה צבאית |
| --- |
| ארגוניםבינלאומיים | הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית • יאט"א | נמל התעופה הבינלאומי באינצ'און סמוך לסיאולנמל התעופה הבינלאומי באינצ'און סמוך לסיאוללוח טיסות יוצאותלוח טיסות יוצאותמטוסי KLMמטוסי KLM |
| שדה תעופה | טרמינל • עלייה למטוס • שער עלייה למטוס • גשר עלייה למטוס • מדרגות ניידות • טרקלין נייד • קרוסלת מטען • הנחיית כלי טיס על הקרקע • שירותי קרקע למטוס נוסעים • מִנחת |
| חברת תעופה | חברת דגל • חברת חסך • חברת שכר • מועדון הנוסע המתמיד • בסיס פעולה מרכזי • רשימת חברות תעופה |
| ברית חברותתעופה | סטאר אלייאנס • Oneworld • סקאיי טים • התאחדות חברות התעופה הערביות • TUI איירליינס • ונילה אליינס • LATAM |
| כרטוס | כרטיס טיסה • כרטיס טיסה אלקטרוני • בידוק ביטחוני • כרטיס עלייה למטוס • עמדה לבידוק עצמי • כרטיס מסביב לעולם • רישום לטיסה • מחלקת טיסה • שותפות קוד • היטל דלק |
| מטוס נוסעים | עלייה למטוס • הסעה • צוות אוויר • טייס • טייס אוטומטי • מהנדס טיסה • דייל אוויר • ארוחת טיסה • קופסה שחורה • בידור בטיסה • מושב מטוס • בטיחות בטיסה • רשימת מטוסי נוסעים |
| בקרה | פיקוח טיסה • אזור בקרה מרחבית • מרחב פיקוח תעופתי • נתיב אווירי • מגדל פיקוח |
| כללי | תעופה כללית • הסכם שמיים פתוחים |
**רכבת החופש של לייקה** הייתה פעולת חילוץ שבה מאות יהודים הוברחו מחוץ לגרמניה הנאצית לפני השואה על ידי ארנסט לייץ ה-2, מנכ"ל חברת לייקה ובתו אלסי קואהן-לייץ.

רקע
---

חברת האופטיקה של ארנסט לייץ, שנוסדה בווצלר ב-1869, הייתה ידועה בגישתה הנאורה כלפי עובדיה: פנסיות, חופשות מחלה וביטוחי בריאות - כולם הונהגו כבר בימיה הראשונים של החברה. כוח העבודה של החברה התבסס על דורות של עובדים מוכשרים, חלקם הגדול יהודים. כאשר אדולף היטלר מונה לקנצלר גרמניה בשנת 1933, לייץ ה-2, בנו של המייסד ומנהל החברה, קיבל פניות מעובדיו היהודים לסיוע בהוצאתם ובהוצאת משפחותיהם מהמדינה. לייץ ומשפחתו לא היו יהודים, ולכן היו מוגנים מחוקי נירנברג של גרמניה הנאצית, שהגבילו את תנועת היהודים ואת העסקתם.

משימת החילוץ
------------

על מנת לעזור לעובדיו היהודים, לייץ הקים בחשאיות את "רכבת החופש של לייקה", דרך חשאית שאיפשרה ליהודים לעזוב את גרמניה, תחת זהות של עובדי לייקה שהוקצו לעבוד מחוץ לגרמניה. עובדים, סוחרים, בני משפחה ואפילו חברים של בני משפחה "הוקצו" למשרדי המכירות של לייץ בצרפת, בריטניה, הונג קונג וארצות הברית. פעולותיו של לייץ הוגברו אחרי ליל הבדולח בנובמבר 1938, שבמהלכו נשרפו חנויות יהודיות ברחבי גרמניה.

"עובדים" יהודים שהגיעו לנמל ניו יורק הלכו למשרד לייץ במנהטן, שם עזרו להם למצוא עבודה. כל יהודי שהגיע קיבל מצלמת לייקה. הפליטים קיבלו מלגה עד שהם יכלו לעבוד. דרך נתיב בריחה זה הגיעו מעצבים, אנשי מכירות, משווקים וכותבים. "רכבת החופש של לייקה" הגיעה לשיאה ב-1938 ובתחילת 1939. ה"רכבת" הביאה קבוצה של מהגרים לניו יורק פעם בכמה שבועות עד הפלישה לפולין ב-1 בספטמבר 1939, היום בו גרמניה סגרה את גבולותיה.

לייץ הייתה חברה בין לאומית ידועה. החברה יצרה מצלמות ומערכות אופטיות אחרות עבור הצבא הגרמני. בנוסף לכך, הממשלה הנאצית נזקקה לכסף מחוץ לארץ, ולכן לייץ שווקה בשווקים בין לאומיים. בני משפחת לייץ ועובדי החברה סבלו מפני שעסקו בהצלת היהודים. אלפרד טורק, מנהל בכיר בחברה נכלא בכלא הנאצי לאחר שנתפס עוזר ליהודים. הוא שוחרר רק אחרי תשלום שוחד גדול.

אלסי קואהן-לייץ, בתו של לייץ, נכלאה על ידי הגסטפו לאחר שנתפסה בגבול מסייעת לאישה יהודייה לחצות את הגבול לשווייץ. היא שוחררה לאחר חקירה.

פרסים והנצחה
------------

אחרי המלחמה קיבלה אלסי מספר תוארי כבוד, בהם תואר מאקדמיית מדעי הרוח בצרפת ב-1965 ומדליית אריסטיד בריאן מהאקדמיה האירופאית בשנות ה-70 ופרס "האומץ לעזור" מהליגה נגד השמצה. לדברי נורמן ליפטון, כותב ועורך עצמאי, המשפחה לא רצתה פרסום על הפעולות ההרואיות שלה. רק אחרי שבן המשפחה האחרון נפטר פורסם סיפורה של רכבת החופש.
**הר קומבז** (באנגלית: **Mount Combs**) הוא הר מבודד המתנשא מעל פני הקרח בבסיס חצי האי ריידברג, בארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון (Ronne Antarctic Research Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) (שבין השנים 1947–1948) בפיקודו של פין רון.

### מקור השם

רון נתן להר את שמו.

רון קרא להר על שמו של נציג בית הנבחרים של ארצות הברית, מטקסס ג'יי. אם. קומבס (J.M. Co mbs), מבומונט, במדינת טקסס שעשה רבות כדי להשיג תמיכה במשלחת רון.

לקריאה נוספת
------------

•Laudon, T.S. Lidke, D.J. Delevoryas, T. and Gee, C.T. (1987), **Sedimentary Rocks of the English Coast, Eastern Ellsworth Land, Antarctica**,In Gondwana Six: Structure, Tectonics, and Geophysics, G.D. Mckenzie (Ed.).  
•J.L. Smellie, K.S. Panter, A. Geyer, Ed. **Volcanism in Antarctica: 200 Million Years of Subduction, Rifting**,P 318 
• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 444

קישורים חיצוניים
----------------

* הר קומבס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר קומבס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
Gateway המכיל Firewall ומקשר בין ה-LAN ל-WAN
מודם המתפקד כ-BRouter ומשמש כ-Gateway בין הרשת הביתית לבין האינטרנט
**Gateway** הוא צומת ברשת (בעל כתובת רשת) המיועד לקישור בין מערכות שונות. בדרך כלל מדובר בקישור בין מערכות הפועלות בתקנים ופרוטוקולים שונים, או נמצאות תחת אחריות של גורמים שונים.

אמצעי Gateway יכולים להיות ממומשים במספר צורות:

* נתב ו/או BRouter המשמשים כ-Gateway בשל היותם שער מרמת רשת אחת (לדוגמה, מהרשת המקומית) אל כלל הרשת (לדוגמה האינטרנט).
* תוכנה המופעלת על גבי מחשב, אשר מחובר לרשתות שונות. לעיתים התוכנה עצמה תחולק לכמה חלקים, וה-Gateway יקבל הודעות ויעביר אותן מחלק אחד לחלק השני של התוכנה. דוגמה לכך היא שימושים באבטחת מידע כאשר על מחשב ה-Gateway תהיה גם תוכנת אנטיוירוס או Firewall). דוגמה אחרת היא ביזור עומסי חישוב על השרת המרכזי, על ידי עיבוד הנתונים בידי שרתי Gateway מרובים, ושליחת המידע המעובד אל השרת המרכזי.

שער ברירת מחדל
--------------

אחת מהגדרות הרשת של מכשירים רבים היא "שער ברירת מחדל" (Default Gateway). בזכות הגדרה זו, יודע המכשיר מהי הכתובת של ציוד הרשת, שמאפשר תקשורת לכיוון כלל הרשת. לדוגמה, הגדרת שער ברירת מחדל במחשב שנמצא ברשת מקומית, תאפשר למחשב למצוא את הנתב שמחבר בין הרשת המקומית לבין כלל האינטרנט.
דרך אחרת לאתר שער אל הרשת הוא באמצעות הגדרות לנתב, כך שיענה לקריאות ARP שמכוונות לגורמים שמחוץ לרשת המקומית.

ראו גם
------

* תקשורת מחשבים - מונחים
* ניתוב ברירת המחדל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551591905171
* BnF: cb13506329f (data)
* LCCN: sh98007144

 |
**מקס יָנוֹבסקי** (גרמנית: **Max Janowski**, באנגלית נהגה "ג'נאוסקי";‏ 29 בינואר 1912 – 8 באפריל 1991) היה מלחין, מנצח, מעבד ומלווה יהודי אמריקאי שפעל בשדה המוזיקה הליטורגית היהודית.

ביוגרפיה
--------

ינובסקי נולד בברלין בירת גרמניה. אביו חיים חייקל ניצח על מקהלות ולימד חזנים, ואמו מרים רפ-ינובסקה הייתה זמרת אופרה. למד פסנתר ועוגב בקונסרבטוריון קלינדוורט-שארוונקה (Klindworth-Scharwenka-Konservatorium) בעירו. כבר בברלין ליווה חזנים בהופעותיהם במקום, בהם מרדכי הרשמן וישראל בקון. לאחר שזכה בתחרות נגינה בפסנתר, עבר בשנות ה-30 לטוקיו בירת יפן, שם שימש כראש המחלקה ללימודי פסנתר באקדמיה למוזיקה מוסשינו (Mosashino)(אנ'). בשנת 1937 היגר לארצות הברית. במלחמת העולם השנייה שירת בחיל הים האמריקאי.

בארצות הברית הקדיש את עבודתו למוזיקה ליטורגית יהודית, כשהתמנה ב-1937 למנהל מוזיקלי ומנצח בקהילה הרפורמית "קא"מ (קהילת אנשי מערב) ישעיה ישראל" (KAM Isaiah Israel) בשיקגו, משרה בה כיהן לאורך כל הקריירה שלו. בקהילה זו פיתח ינובסקי רפרטואר נרחב לבית הכנסת למעגל השנה, בעיקר לחזן, מקהלה מעורבת ואורגן או פסנתר, אך גם יצירות קונצרטנטיות, קנטטות ואורטוריות. בסך הכל כתב ינובסקי כ-500 יצירות שונות. ינובסקי היה מעורב בסצנה הפורחת של המוזיקה היהודית הרפורמית בארצות הברית, ויצירותיו בוצעו בקהילות רבות ובקונצרטים. שיתף פעולה עם חזנים וזמרים רבים, בהם יאן פירס ויעקב ברקין. הידועה שביצירותיו היא "אבינו מלכנו" שפרסם בזמנו יאן פירס, אך זכתה לפרסום עולמי בביצועה של ברברה סטרייסנד. כמו כן ידועה יצירתו "שים שלום", שאותה הקדיש לדיפלומט ראלף באנץ'.

בנוסף שימש כמורה לפיתוח קול. בין תלמידיו: הזמרים שריל מילנס ואיזולה ג'ונס.

ינובסקי נפטר באפריל 1991 בביתו שבהייד פארק, שיקגו, בגיל 79, כחצי שנה לאחר פטירתה של אשתו גרֶטל.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקס ינובסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מקס ינובסקי, באתר Discogs (באנגלית)
* מקס ינובסקי, דף שער בספרייה הלאומית
* מקס ינובסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* מקס ינובסקי בקטלוג פרידמן של ספריית אוניברסיטת פנסילבניה
* מאלבומיו בארכיון הקול המוקלט של אוניברסיטת אטלנטיק פלורידה (FAU JSA)
* מקס ינובסקי באתר yiddishmusic.jewniverse.info
* מקס ינובסקי(הקישור אינו פעיל) באתר Save The Music
* 2012-13 Season Preview: Genius in the Synagogue, סרטון באתר יוטיוב
* יצירתו של מקס ינובסקי אבינו מלכנו מבוצעת ב-2018 על ידי חזן צעיר ואמן אקפלה צעיר

* Jerry Crimmins, Max Janowski: Wrote Jewish Music, *Chicago Tribune*, April 9, 1991
* Max Janowski, 79, Composer and Teacher, *The New York Times*, April 10, 1991

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263327205171
* BnF: cb165765542 (data)
* GND: 1264556330
* ISNI: 0000 0000 3392 5000
* LCCN: n97874887
* MusicBrainz: 859129d0-bd3f-48aa-8300-b9649481ceb0
* SNAC: w62n7fx4
* VIAF: 97930835
* WorldCat: lccn-n97874887

 |
**לאה פוטש** (נולדה בי"ז בשבט תשמ"ה, 8 בפברואר 1985) היא סופרת חרדית ישראלית, הכותבת ספרי ילדים ונוער למגזר החרדי והכללי. את חלק מספריה היא פרסמה בשם העט "ל. שרייבר".

ביוגרפיה
--------

נולדה בירושלים למשפחה ותיקה מחסידות קרלין. אביה הרב יוחנן הכהן שבדרון הוא דור חמישי לגאון רבי שלום מרדכי הכהן שבדרון המהרשם מברז'אן ועורך המאסף התורני "בית אהרן וישראל".

עוסקת בתחום הכתיבה, מפרסמת חומרים שונים בעיתונים: מרווה לצמא, המודיע, המבשר, יתד נאמן בקהילה זרקור ועוד. עובדת בשכתוב ועריכה ספרותית עבור ספרי עמותת "מנוף לבית היהודי" בהנהלת הרבנית אסתר טולידאנו.

סיפרה "חכמים בלילה" נבחר על ידי צוות שופטים של "בנק הפועלים" והוצאה לאור "אור החיים" במבצע חנוכה והודפס ב-5000 עותקים.

סיפרה "שני ילדים ואבא מתקשרים" נבחר על ידי משרד התרבות מתוך מאות ספרים וזכה במענק תמיכה מהמדינה.

בשנת 2017 הקימה חברה בשם "פוטש הפקות", במסגרתה היא מספקת מגוון שירותים ספרותיים לציבור החרדי. בין השאר היא מפיקה תוכניות למסיבות סידור ובת מצווה.

ב-2018 השיקה את המיזם "שנת סיפור", קו תוכן שבו היא מעבירה תכנים חינוכיים ותרגילי הרפיה לקראת שינה שעברו ביקורת על ידי אנשי חינוך בציבור החרדי.
במסגרת המיזם הוציאה לאור את הדיסק "זאבי מרגיש" ביידיש ובעברית.

בשנת 2020 בעוד תקופת הקורונה בעיצומה, הקימה בית ספר וירטואלי ללמידה מרחוק, קו תוכן בשם "טלמידים" בו העבירה תכנים מובחרים ומעצימים לאור התמודדויות התקופה.
בשל חיוניתו הקו נבחר על ידי חברת התקשורת סלקום להקצאת מספרו חינם בתקופת הקורונה.

בשנת 2020 הקימה בית ספר לכתיבה יוצרת "פוטש סקול", ללימודי כתיבה יוצרת, דרכו היא חושפת את סודותיה לבנות במגזר החרדי.

וכן היא מפרסמת יצירות מובחרות פרי עטם של תלמידותיה במגזין "השראה".

בנוסף לעבודתה הספרותית, היא מעבירה קורסים לכתיבה יוצרת לבנות בבתי הספר "בית יעקב", "חסדי אבות" ו"בית ברכה", וכן מעבירה חוגי דרמה לילדות בבתי הספר.

מספריה
------

לילדים
* קופסת הקסם
* חכמים בלילה
* שני ילדים ואבא מתקשרים
* מרק סוכריות
* צוללים
* אנשים קטנים גדולים
* אורחים על הגג
* יידיש שלי

למבוגרים
* כך נפתחה הדלת
* שיישאר בינינו
* שישים שניות בדקה

### ספרים שערכה

* ניגודים משלימים
* המדריך למדריכה
* שבילי השלום
* בואי כלה

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של לאה פוטש, בקטלוג הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008553194805171
* LCCN: n2016026355
* WorldCat (עם LCCN): n2016-026355

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לאה פוטש"**.
**היחידה למניעת שוד עתיקות** היא יחידה ברשות העתיקות. שאוכפת את חוק העתיקות. היא שומרת על אתרי העתיקות של מדינת ישראל ואוצרות העתיקות משוד והרס, בין היתר על ידי סיכול חפירות לא חוקיות, לכידת עבריינים, פיקוח על מסחר עתיקות, הכנה להעמדת עבריינים לדין, תיעוד, דיווח ופרסום של אתרים שנפגעו משוד, תיאום ופיקוח על אימוני צה"ל.

היחידה הוקמה בשנת 1986 בעקבות דו"ח מבקר המדינה שהצביע על הנזק הרב שנגרם משוד עתיקות. ביחידה מועסקים 23 עובדים, רובם אקדמאים, קציני צה"ל במיל', משטרה ושב"כ בדימוס. מאז שנת 1998 עומד בראש היחידה אמיר גנור. תחת פיקוחה נמצאים כ-35,000 אתרי עתיקות. תקציב היחידה מגיע מתקציבה השוטף של רשות העתיקות שהוא נגזרת של תקציב המדינה. תקציבה השנתי השוטף של היחידה עומד על כ-6 מיליון ש"ח. היחידה מטפלת בכ־300 מקרי שוד הנחשפים מדי שנה, ובעבירות שונות על חוק העתיקות וחוק רשות העתיקות בשותפות עם גורמי אכיפה נוספים.

ביהודה ושומרון, מופעלת יחידה מקבילה בידי קמ"ט ארכאולוגיה שבמנהל האזרחי.

לקריאה נוספת
------------

* בועז זיסו, Prevention of Antiquities' Robbery / שוד העתיקות בישראל ומניעתו, **Hadashot Arkheologiyot / חדשות ארכיאולוגיות** קו, 1996, עמ' 166–167

קישורים חיצוניים
----------------

* היחידה למניעת שוד עתיקות, באתר רשות העתיקות

הערות שוליים
------------

1. ↑  שודדי העתיקות: מאות פריטים היסטוריים נמצאו בפשיטה על כפרים ערביים, באתר עכשיו 14, 15 במרץ 2023
**כריסטופר ג'יימס מירס** (באנגלית: **Christopher James Mears**; נולד ב-7 בפברואר 1993) הוא קופץ למים בריטי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלוף אירופה (לונדון 2016) בקפיצה סינכרונית מ-3 מטרים, יחד עם שותפו בקפיצה למים ג'ק לו.

ביוגרפיה
--------

מירס נולד ברדינג, והיה הילד השני במשפחה בת שלושה ילדים. אמו נפטרה מסרטן השד בילדותו, ואביו נישא מחדש. הוא החל להתאמן בקפיצה למים בעיר הולדתו, וזכה להצלחה בתחרויות נוער בבריטניה. בשנת 2008 השתתף באליפות אירופה לנוער, וזכה במדליות כסף בקפיצות ממטר אחד ומ-3 מטרים, ובמדליית ארד בקפיצות מ-10 מטרים. באליפות העולם לנוער שנערכה באותה שנה סיים במקום השביעי בקפיצה מ-3 מטרים.

בראשית 2009 לקה מירס במונונוקלאוזיס זיהומי. מחלתו לא אופיינה בתסמינים הרגילים, ולכן לא אובחן. השילוב בין הנפיחות באיבריו הפנימיים כתוצאה מהמחלה לבין המאמץ הגופני הכרוך בפעילותו הספורטיבית גרם לכך שבמהלך אימון בסידני נקרע לו הטחול. בעקבות הפציעה איבד כ-2.5 ליטרים של דם, במשך מספר ימים היה מחובר למכונת הנשמה, והרופאים העריכו את סיכוייו לשרוד ב-5%. בסופו של דבר הצליח להחלים, ונשאר באוסטרליה עד שיהיה כשיר לטוס חזרה לביתו. במהלך תקופת ההחלמה לקה בהתקף שבעקבותיו נשאר בתרדמת למשך שלושה ימים. 

על אף אזהרות הרופאים, שב מירס להתאמן בקפיצה למים. בשנת 2010 זכה להישגים נאים יחד עם בן זוגו לקפיצות הסינכרוניות מ-3 מטר, ניקולס רובינסון-בייקר. השניים זכו באליפות בריטני, סיימו במקום הרביעי במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בדלהי וסיימו במקום החמישי באליפות אירופה שנערכה בבודפשט. באליפות העולם שנערכה ב-2011 בשאנגחאי סיימו בשניים במקום השביעי.

באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן בשנת 2012 סיימו מירס ורובינסון-בייקר במקום החמישי, ובתחרות היחידים סיים מירס במקום השמיני. השניים גם ייצגו את בריטניה באולימפיאדת לונדון, וסיימו במקום החמישי. בתחרות היחידים סיים מירס במקום התשיעי. אביו של מירס, פול, היה אחד מנושאי הלפיד האולימפי בעת שזה עבר ברחבי בריטניה לפני תחילת המשחקים, כאות הערכה על התקופה בה שהה לצד מיטת בנו. 

באליפות העולם שנערכה בברצלונה ב-2013 הסתפק מירס במקום ה-31 בלבד. בקפיצות הסינכרוניות סיימו מירס ורובינסון-בייקר במקום השמיני. הייתה זו הפעם האחרונה בה התחרו השניים כצמד. בראשית 2014 החל מירס להתחרות יחד עם בן זוגו הנוכחי, ג'ק לו. כדי שיוכלו להתאמן יחד, עבר מירס ללידס. באותה שנה זכו השניים במדליית הזהב במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בגלאזגו. במשחקים אלה התחרה מירס גם בקפיצה ממטר אחד, וסיים במקום החמישי. באליפות אירופה שנערכה בברלין סיים הצמד במקום החמישי.

אליפות העולם שנערכה בקאזאן ב-2015 סימנה את הפיכתם של מירס ולו לאחד הצמדים הבולטים בזירה העולמית, עם זכייתם במדליית הארד. באליפות אירופה שנערכה בלונדון בשנת 2016 זכו השניים במדליית הזהב, ובהמשך השנה רשמו את הישג השיא שלהם, כשזכו גם במדליית הזהב האולימפית, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.

חייו האישיים
------------

במהלך תקופת החלמתו מהפציעה, טיפח מירס את חיבתו למוזיקה אלקטרונית ומוזיקת האוס, והחל ליצור מוזיקה משלו. בשנת 2013 ערך מופע חימום ללהקות לבירינת' ופנדולום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריס מירס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריס מירס
* כריס מירס, ברשת החברתית פייסבוק

* כריס מירס, ברשת החברתית טוויטר

* כריס מירס, ברשת החברתית אינסטגרם

* כריס מירס, סרטונים בערוץ היוטיוב

* כריס מירס, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 96d3539b-6d3c-4a40-a451-abf9888f83a9

 |
**ניקיטה מוטפן** (באנגלית: **Nichita Moțpan**; נולד ב-17 ביולי 2000) הוא כדורגלן מולדובני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בהפועל חיפה ובנבחרת מולדובה.

קריירה
------

מוטפן נולד בבלץ, וגדל במחלקות הנוער של רובין קאזאן ובלץ. לקראת עונת 2020/2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת, כבש 13 שערי ליגה וסייע לה להעפיל בתום העונה לליגת העל המולדובית.

במרץ 2021 היה קרוב למעבר לבלחטוב הפולנית, אך המהלך לא יצא לפועל מפני שבלחטוב לא הסכימה לסכום ההעברה שביקשה בלץ, שעמד על 40,000 אירו. ב-1 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון קבוצתו 1–0 על שריף טירספול.

ב-23 ביוני 2022 חתם בהפועל חיפה.

### קריירת נבחרות

מוטפן ייצג את הנבחרות הצעירות של מולדובה, וב-10 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מולדובה ואף כבש שער בהפסד נבחרתו 2–4 ללטביה במסגרת משחקי ליגת האומות 2022/2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

ביאורים
-------

1. ↑  מוטפן כבש 13 שערים בליגה השנייה, אך אין בנמצא נתונים רשמיים על כמות המשחקים ששיחק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Известно, почему Моцпан не перешёл в польский "Белхатув". Игрок и клуб попросили "больше денег", moldova.sports.md, ‏2021-09-08

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניקיטה מוטפן"**.
**ג'ייסון נידורף מוצ'ניק** (באנגלית: **Jason Nidorf Mutchnick**; נולד ב-11 בנובמבר 1965) הוא מפיק טלוויזיה אמריקאי. הוא זכה בפרס אמי ובפרס People's Choice Award והיה מועמד מספר פעמים לפרס גלובוס זהב.

קורות חייו וקריירה
------------------

מוצ'ניק נולד בשיקגו, אילינוי, וגדל בבוורלי הילס כבן לאם חד הורית.

הוא החל את דרכו בכתיבה לשעשועונים, "Good Advice" ו-"שנות הקסם". יחד עם דייוויד כהן הוא יצר את הסדרות Boston Common ו-"ויל וגרייס". כמו כן, הוא הפיק וכתב ל-"בוקר טוב מיאמי" והפיק את "Twins", "שטויות שאבא שלי אומר" ו-"Four Kings" ביחד עם כהן. הדמויות הראשיות בסדרה "ויל וגרייס" מבוססות עליו ועל החברה הטובה ביותר שלו, ג'נט. מוצ'ניק, כמו ויל טרומן, הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא וכהן הם הבעלים של חברת ההפקות KoMut, ששמה הוא שילוב של שני שמות המשפחה שלהם.

ב-7 ביוני 2006, אמרסון קולג' הכריזה על חניכת מרכז הקמפוס על שם מקס מוצ'ניק, לאחר שזה תרם תרומה גדולה. הדירה של וויל טרומן וגרייס אדלר נמצאת בתצוגה בספריית מכללת אמרסון. הסט נתרם על ידי מוצ'ניק.

מוצ'ניק נישא לבן-זוגו, עורך הדין אריק היימן, ב-25 באוקטובר 2008. בני-הזוג הם אבות לתאומות, איבן ורוז, שנולדו באמצעות אם פונדקאית.

בשנת 2012 מוצ'ניק וכהן יצרו סיטקום באורך של חצי שעה עבור רשת CBS בשם "Partners", אך זו בוטלה עוד באותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקס מוצ'ניק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Stated in interview on *Inside the Actors Studio*
2. ↑  Jones, Wenzel (2002-10-01). "They control the vertical: two out series creators and a lesbian TV writer take us behind the scenes of their new shows". *The Advocate*. נבדק ב-2007-06-03.
3. ↑  Rosen, David (2006-07-06). "Construction of Piano Row Residence Hall is Proceeding on Schedule". emerson.edu. אורכב מ-המקור ב-2020-06-10. נבדק ב-2007-06-03.
4. ↑  Sipher, Devanl (2008-11-01). "Vows: Erik Hyman and Max Mutchnick". *The New York Times*. נבדק ב-2008-11-02.

| ויל וגרייס |
| --- |
| יוצרים | דייוויד כהן • מקס מוצ'ניק |  |
| שחקנים | אריק מקורמק • דברה מסינג • מייגן מולאלי • שון הייז • שלי מוריסון • גארי גרובס • מייקל אנגרנו • לזלי ג'ורדן |
| דמויות | ויל טרומן • גרייס אדלר • קארן ווקר • ג'ק מק'פרלנד • רוזאריו סלזר • דמויות משנה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4957093
* ISNI: 0000 0001 1933 667X
* LCCN: no2003128900
* SNAC: w6d513j2
* VIAF: 36618942
* WorldCat: lccn-no2003128900

 |
**אביוורד** (**Abiword**) הוא מעבד תמלילים חופשי המופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו הזמין להורדה במגוון רחב של מערכות הפעלה ואשר נפוץ כחלופה ל-Microsoft Word.

התוכנה אשר כוללת את רוב הפיצ'רים הדרושים לעיבוד תמלילים ומתאפיינת בפשטות ממשק המשתמש ובדרישות מערכת נמוכות המאפשרים את הפעלתה במחשבים הנחשבים מיושנים. התוכנה מסוגלת לטעון ולשמור קבצים בפורמטים רבים, בהם הפורמטים הנפוצים של מסמכי Microsoft Word ושל OpenOffice.org.

במקור התוכנה פותחה על ידי חברת SourceGear Corporation. אף על פי כן, לבסוף החברה החליטה להפסיק את פיתוח התוכנה, ומאז היא מפותחת על ידי צוות מתנדבים כחלק מפרויקט AbiSource אשר ממוקד בפיתוח תוכנות משרדיות חופשיות שונות.

מקורו של השם "AbiWord" הוא מהמילה הספרדית "abierto" שמשמעותה "פתוח".

היסטוריית גרסאות
----------------

* Abiword 0.1 ‏ - 1 בדצמבר 1998
* Abiword 0.7 ‏ - 19 במאי 1999
* Abiword 0.9 ‏ - 31 ביולי 2001
* Abiword 1.0 ‏ - 18 באפריל 2002
* Abiword 2.0 ‏ - 15 בספטמבר 2003
* Abiword 2.2 ‏ - 3 בדצמבר 2004
* Abiword 2.4 ‏ - 3 בספטמבר 2005
* Abiword 2.6 ‏ - 24 במרץ 2008
* Abiword 2.8 ‏ - 27 באוקטובר 2009

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **Abiword** |

* אתר האינטרנט הרשמי של Abiword

הערות שוליים
------------
**GhostNet** הוא שמה של פרשת פריצה והשתלטות מרחוק על לפחות 1,295 מחשבים ב-103 מדינות, כרבע מהם, החזיקו מידע רגיש. מקור הפריצה וההשתלטות זוהה ברפובליקה העממית של סין. פרשה זו נחשפה בשלהי חודש מרץ 2009.

גילוי
-----

פרשה זו התגלתה וכונתה בשם זה על ידי חוקרים מאוניברסיטת טורונטו שבקנדה יחד עם חוקרים מאוניברסיטת קיימברידג'. תחילת פרשה זו לאחר שעלה חשד כי גופי הביון הסינים מחזיקים תכתובות דואר אלקטרוני ומידע רב על פעילותם של הדלאי למה ושל ארגונים שונים של הקהילה הטיבטית הגולה. בעקבות כך עלה חשד כי השלטונות הסינים הצליחו לחדור למחשביהם של הדלאי למה ושל גופים טיבטים, ומשם מקור המידע. החוקרים שבדקו את המחשבים החשודים, גילו כי הם חלק קטן מקבוצה גדולה יותר של מחשבים שנפרצה על ידי קבוצה שמקורה בסין.

גופים שמחשביהם נפרצו
--------------------

בין המחשבים שנפרצו מחשבי שגרירויות ומשרדי החוץ של מדינות רבות, ביניהם: הודו, אינדונזיה, קוריאה הדרומית, קפריסין, רומניה, מלטה, תאילנד, טאיוואן, גרמניה, פקיסטן, פורטוגל, איראן, בנגלדש, לטביה, הפיליפינים, בהוטן, בורונדי וברבדוס. עד לסוף מרץ לא נמצאה הוכחה לחדירה למחשבים של גופים מארצות הברית, אנגליה וישראל.

מעורבות אפשרית של הממשל הסיני בפריצה
------------------------------------

החוקרים טוענים כי הם מצאו עדויות לפיהם נעשה שימוש על ידי גורמים ממשלתיים סיניים במידע שהגיע מהמחשבים שנפרצו, לדוגמה ניסיון של דיפלומטים סיניים למנוע ביקור של אישים שונים שקיבלו הזמנה לביקור מהדלאי למה. במקרה נוסף נאסרה בסין אשה שבאה לביקור בטיבט, ובמהלך חקירתה הראו לה החוקרים הסיניים חלקים מתכתובת המייל האישית שלה.

בעוד החוקרים מאוניברסיטת קיימברידג' משוכנעים כי הממשל הסיני עומד מאחורי הפריצה, החוקרים מאוניברסיטת טורונטו סבורים כי אין מספיק הוכחות למעורבות של הממשל הסיני בפרשה, וכי ייתכן שמאחורי הפריצה עומדים קבוצות אזרחים סיניות הפועלות ממניעים כלכליים או פטריוטים, או אף על ידי גופי ביון ממדינות אחרות.

טכניקת הפריצה וההשתלטות
-----------------------

הפריצה הראשונית הייתה כנראה למחשבי אחד הארגונים הטיבטים, ולאחר הפריצה וההשתלטות עליהם הם שימשו מקור לשליחת מיילים אליהם צורף קובץ זדוני לצורך פריצה לגופים רבים אחרים. הפריצה בוצעה באמצעות קובץ סטנדרטי מסוג Doc, Xls, Ppt או Pdf שנוסף למייל שנשלח מהמחשבים הפרוצים, והכיל בתוכו קוד זדוני שניצל פרצת אבטחה בתוכנה הקוראת את הקובץ, ובאמצעותה הצליחה תוכנה זדונית ('רושעה') להפעיל את עצמה ולהשתלט על מחשב הנמען.

המייל נשלח כביכול על ידי אדם המוכר לנמען, אך למעשה נשלח על ידי מי שהשתלט על המחשב, תוך שהוא מנצל את ההיכרות בין המכותב המדומה לנמען, היכרות היוצרת מצג שווא של אמינות המייל והקובץ המצורף אליו. (דרך פעולה זו מכונה 'הנדסה חברתית') דרך נוספת שננקטה על מנת ליצור אמינות למייל המזויף הייתה ניסוח קפדני וזהיר של תוכן המייל, ומתן שם תמים ככל האפשר לקובץ המצורף.

לאחר ההשתלטות על המחשב יצרה הרושעה קשר עם מחשבים שונים בסין, שיכלו באמצעותה להשתלט מרחוק על המחשב ולקרוא את המידע שבתוכו, להתקין בו תוכניות זדוניות נוספות ולתת הוראות המשך לרושעה. חלק מיכולות הרושעה היו להשתלט על מצלמת אינטרנט ועל מיקרופון שהיו מחוברים למחשב הנשלט, ולשדר באמצעותם את המתרחש במקום בו ממוקם המחשב הנשלט למחשב השולט.

הרושעה שבה השתמשו על מנת להשתלט על המחשבים הייתה בעיקר גרסה של תוכנת הסוס הטרויאני הסינית 'Gh0st RAT', אך לעיתים היה שימוש גם בתוכנות השתלטות נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדו"ח הציבורי של חוקרי אוניברסיטת טורונטו על GhostNet (באנגלית).
* האקרים פרצו לארגונים ב-103 מדינות - קפטן אינטרנט.
**לב קוֹגַן** (ברוסית: **Лев Коган**;‏ 6 ביוני 1927 - 7 ביוני 2007) היה פסנתרן ומלחין יהודי-סובייטי ובהמשך ישראלי.

חייו
----

קוגן נולד בבאקו שבברית המועצות. בשנים 1946–1952 למד בקונסרבטוריון הלאומי של מוסקבה נגינה בפסנתר וקומפוזיציה אצל המלחין אראם חאצ'טוריאן.

הוא הקדיש זמן רב למחקר, יצירה ונגינה של מוזיקה יהודית. הוא זכה בתואר "אמן הכבוד" מממשלת ברית המועצות. 

לב קוגן עלה לישראל בנובמבר 1972. לאחר שעלה הוטל בברית המועצות חרם על יצירותיו.

קוגן היה נשוי לשחקנית התיאטרון אתל (לבית קובנסקי) (רו'), אב לשתיים: מרינה צנציפר ולינה זמלמן, וסב לאיתי וערן צנציפר, דייוויד ומייקל זמלמן.

נפטר בתל אביב ב-2007, בגיל 80. נקבר בבית העלמין הדרום בחולון.

יצירתו
------

לב קוגן הלחין בעיקר לבלט, מחזות, אופרות, סרטים וטלוויזיה. כמו כן הלחין כ-250 יצירות המאופיינות בגוון ישראלי ויהודי.

קוגן שימש שנים רבות כמורה לתאוריה וקומפוזיציה בקונסרבטוריון קריית אונו ובקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה, עד פרישתו. בקונסרבטוריון בפתח תקווה הוא היה גם מלחין הבית.

בין יצירותיו המפורסמות: "תפילה" לקרן יער ותזמורת כלי קשת, "רפסודיה חסידית" לקרן יער ותזמורת, קונצ'רטו לחצוצרה, "ואלס" בסגנון ניגון, "פנטזיה על נושאים מכנר על הגג", קפריצ'יו חסידי, תפילת שבת, ניגון לשבת, פרליך וחבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* לב קוגן, באתר AllMusic (באנגלית)
* לב קוגן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לב קוגן, באתר Discogs (באנגלית)
* לב קוגן, דף שער בספרייה הלאומית
* לב קוגן באתר WorldCat
* קרן אזרתי, לב קוגן (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר אוניברסיטת בר-אילן
* לב קוגן, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* לב קוגן באתר Yiddish Music (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263915005171
* GND: 1061047911
* ISNI: 0000 0003 8237 9343
* LCCN: n83014229
* MusicBrainz: 5cc1baa5-6e90-4149-ba7d-17d227ba7469
* VIAF: 265484646
* WorldCat: lccn-n83014229

 |
**היטושי איממורה** (*Imamura Hitoshi* 今村 均‏; 28 ביוני 1886 - 4 באוקטובר 1968) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

איממורה נולד בעיר סנדאי שבמחוז מיאגי לשופט מקומי. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית ב-1907 ובמכללת המלחמה של הצבא ב-1915. ב-1917 קיבל את דרגת הקפטן ונשלח לאנגליה כנספח צבאי בשנה שלאחר מכן. באפריל 1927 התמנה איממורה לנספח הצבאי בהודו הבריטית. לאחר שקודם לדרגת קולונל ב-1930 החזיק איממורה במספר תפקידי מטה במחלקת המבצעים של המטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי עד 1932. לאחר שפיקד למשך זמן קצר על הרגימנט ה-57 בשאנגחאי, שב איממורה ליפן והתמנה למפקד בית הספר הצבאי נרשינו, תפקיד אותו מילא עד 1935.

### המלחמה בסין

במרץ 1935 קיבל איממורה את הפיקוד על חטיבת הרגלים ה-40 ואת דרגת מייג'ור גנרל. הוא מונה לסגן ראש מטה צבא קוואנטונג במנצ'וקוו במרץ 1936. בין השנים 1937–1938 שימש איממורה מפקד בית הספר למקצועות חיל הרגלים בטויאמה.

במרץ 1938 קיבל איממורה את דרגת לויטננט גנרל ונמסר לו הפיקוד על הדיוויזיה החמישית ששהתה אז בסין, עליה המשיך לפקד במהלך השלבים המוקדמים של מלחמת סין–יפן השנייה.

בין 1940 ל-1941 שימש איממורה סגן המפקח הראשי על אימוני הצבא, אחד התפקידים בעלי ההשפעה הרבה ביותר בצבא היפני. לאחר מכן קיבל איממורה את הפיקוד על הארמייה ה-23.

מלחמת העולם השנייה
------------------

בנובמבר 1941 מונה איממורה למפקד הארמייה ה-16 ונשלח להוביל אותה בפלישה לאיי הודו המזרחיים. בעת הקרב, עת התקרבו כוחותיו לאי ג'אווה, נפגעה ספינת התובלה עליה שהה מטורפדו, שקעה ואיממורה נאלץ לשחות לחוף.

לקראת סוף 1942 קיבל איממורה את הפיקוד על הארמייה השמינית, שהייתה אחראית על הארמייה ה-17 (שלחמה באיי שלמה) ועל הארמייה ה-18 (שלחמה בגינאה החדשה). בניגוד למקובל, נהג איממורה ברחמנות כלפי האוכלוסייה המקומית באיי הודו המזרחית, התנהגות שלעיתים הובילה לעימותים עם מטה קבוצת ארמיות המשלוח הדרומית ועם המטה הכללי בטוקיו. עם זאת, מדיניות זו הובילה ליחסים תקינים עם האוכלוסייה המקומית והקלה על הכיבוש.

ב-1943 קודם איממורה לדרגת גנרל. ביחד עם מפקד הצי ברבאול, תת-אדמירל גיניצ'י קוסאקה, נכנע איממורה בפני בעלות הברית בספטמבר 1945.

בתום המלחמה עצר צבא אוסטרליה את איממורה באשמת פשעי מלחמה, בכללם הוצאה להורג של שבויי מלחמה והמתין למשפט בבית דין צבאי. באפריל 1946 שלח איממורה מכתב למפקד האוסטרלי ברבאול בו ביקש ממנו להאיץ את משפטו על מנת להקל על שפיטת פושעי מלחמה אחרים. איממורה הואשם בכישלון לרסן את חברי הפיקוד שלו, שביצעו זוועות אכזריות ופשעים אחרים. משפטו נערך ברבאול בין ה-1 ל-16 במאי 1947. הוא נמצא אשם ונידון לעשר שנות מאסר אותן ריצה בכלא סוגאמו שבטוקיו עד שחרורו ב-1954.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היטושי איממורה** בוויקישיתוף
* פיטר צ'ן, Hitoshi Imamura, WW2 Database.
* קנט באדג', Imamura Hitoshi (1886-1968),‏Pacific War Online Encyclopedia.
* תמליל משפטו של טומויוקי ימאשיטה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  צ'ן.
2. ↑  באדג'.
3. ↑  תמליל משפטו של טומויוקי ימאשיטה, עמ' 87.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16644216r (data)
* CiNii: DA01163714
* GND: 1103970720
* ISNI: 0000 0000 8215 0440
* LCCN: n81010230
* NDL: 00018705
* SNAC: w6dv5jvw
* VIAF: 30852868
* WorldCat: lccn-n81010230

 |
**לוויניה קורינה מילושוביץ'** (ברומנית: **Lavinia Corina Miloșovici**; ‏21 באוקטובר 1976) היא מתעמלת רומניה בעבר, היא אלופה אולימפית בעלת 6 מדליות מהן 2 זהב (ברצלונה 1992), אלופת עולם בעלת 13 מדליות מהן 5 זהב (1991 - 1995) ואלופת אירופה בעלת 7 מדליות מהן 4 זהב (סטוקהולם 1994 וברמינגהאם 1996).

ביוגרפיה
--------

מילושוביץ' נולדה בלוגוז', להורים ממוצא סרבי. אמה, הייתה שחקנית כדורעף ואביה היה מתאבק בנבחרת הלאומית. היא החלה להתאמן בהתעמלות בגיל 6.

### אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית בשנת 1991 זכתה מילושוביץ' ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, בתרגיל קפיצות. מדליות ארד, בתחרות קבוצתית ובתרגיל קורה.

### אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה מילושוביץ' ב-4 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בתרגיל קפיצות ביחד עם הנרייטה אונודי מהונגריה בתוצאה של 9.925 נק', לפני טטיאנה ליסנקו מהמשלחת המאוחדת (9.912 נק') ובתרגיל קרקע עם הציון המושלם של 10.00 נק', לפני הנרייטה אונודי (9.950 נק') ו-3 מתעמלות שזכו כל אחת במדליית ארד, שאנון מילר מארצות הברית, טטיאנה גוצו מהמשלחת המאוחדת ובת ארצה כריסטינה בונץ (9.912 נק'). מדליית כסף, בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 395.079 נק', אחרי המשלחת המאוחדת (395.666 נק') ולפני ארצות הברית (394.704 נק') ומדליית ארד בתחרות הקרב רב אישי בתוצאה של 39.687 נק', אחרי טטיאנה גוצו (39.737 נק') ושאנון מילר (39.725 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל מקבילים מדורגים (9.912 נק') ובמקום שמיני בתרגיל קורה (9.262 נק').

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה מילושוביץ' בשתי מדליות ארד, בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 388.246 נק', אחרי ארצות הברית (389.225 נק') ורוסיה (388.404 נק') ובתחרות קרב רב אישי ביחד עם בת ארצה סימונה אמנאר בתוצאה של 39.067 נק', אחרי ליליה פודקופייבה מאוקראינה (39.255 נק') ובת ארצה ג'ינה גוג'אן (39.075 נק'). נוסף לכך היא סיימה במ'ום שמיני במקבילים מדורגים (9.750 נק').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוויניה מילושוביץ'** בוויקישיתוף

* לוויניה מילושוביץ', באתר olympedia.org
* לוויניה מילושוביץ', באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית