recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בלינטומומב** (**Blinatumomab**; שם מסחרי BLINCYTO) היא תרופה מסוג אימונותרפיה המשמשת כטיפול בלוקמיה לימפובלסטית חריפה ,ALL (Acute Lymphoblasic Leukemia) ,שמקורה בתאי B ממאירים, אשר עמידה לטיפול קודם או לאחר הישנות המחלה. ב 2014 אושרה על ידי ה FDA בהליך מזורז לטיפול ב-ALL עם כרומוזום פילדלפיה שלילי.

שייכות
------

התרופה שייכת לקבוצת תרופות מסוג נוגדנים חד-שבטיים מטכנולוגיית ה BiTE® ‏(Bispecific T -cell Engager) אשר פועלות בצורה סלקטיבית ומכוונות את מערכת החיסון של האדם כנגד תאי המחלה. באמצעות הטכנולוגיה של ה-BITE, Blinatumomab נקשרת מצד אחד לתאי B ממאירים המבטאים את החלבון CD-19 הספציפי לתאי ה B ב-ALL, ומצדה השני נקשרת ומשפעלת באמצעות CD-3 תאי T ציטוטוקסיים הגורמים לאפופטוזה (מוות) של תאי ה ALL.

שימוש רפואי
-----------

בלינטומומב נמצאת בשימוש כטיפול קו שני עבור חולי לויקמיה לימפואידית חדה, שמקור מחלתם בתאי B ובעלי כרומוזום פילדלפיה שלילי, אשר מחלתם עמידה לטיפול או נשנתה.

מנגנון פעולה
------------

איור של מנגנון הפעולה
בלינטומומב מאפשר לתאי ה T של החולה לזהות תאי B ממאירים ולקשר ביניהם. למולקולת הבלינטומומב שני אתרי קישור – אחד ל CD3 המבוטא על תאי ה T של המטופל, ואחד CD19 המבוטא על תאי ה B של המטופל. CD3 מהווה חלק מקומפלקס הקולטן על תאי T. התרופה פועלת על ידי קישור שני התאים ושפעול תא ה T, בעת שפעולו מבטא פעולה ציטוטוקסית המובילה להרג התא הסרטני. תופעות הלוואי הנלוות לטיפול הן סינדרום שחרור ציטוקינים ונוירולוגיות בעיקרן ובדרך כלל חולפות במהלך הטיפול.

היסטוריה
--------

התרופה פותחה על ידי חברה גרמנית –אמריקאית בשם Micromet בשיתוף חברת LONZA. Micromet לאחר מכן נרכשה על ידי חברת אמג'ן אשר פיתחה את הניסויים הקליניים של התרופה. ביולי 2014 ה-FDA קבע לתרופה מעמד של טיפול פורץ דרך בALL
ב-3 בדצמבר 2014 ,בלינטומומב אושרה בארצות הברית לטיפול בחולי ALL בעלי כרומוזום פילדלפיה שלילי, שמחלתם עמידה לטיפול קודם או נשנתה. האישור ניתן במסגרת מסלול אישור מואץ בFDA ומבוסס על מחקר פזה שנייה שפורסם בעיתון Lancet בינואר 2015 אשר הציג יעילות בטיפול בחולים עם ALL נשנית אן עמידה לטיפול.
במחקר זה שנערך ב 189 חולי ALL קשים שחלקם עם עמידות ראשונית לכל טיפול, חלקם לאחר מספר השנויות של המחלה וחלקם לאחר חזרת המחלה לאחר השתלת מח עצם אחת ויותר, נמצא כי 43% מהחולים הצליחו להגיע להפוגה מלאה. ל-80% מהחולים בהפוגה לא נמצאו שרידי מחלה ברמה המולקולרית (MRD) ו 40% הצליחו לעבור לטיפול בהשתלת מח עצם הנותן את הסיכוי המרבי לריפוי במצבים אלו.

התרופה בתהליכי רישום בישראל והוגשה לסל הבריאות של 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בלינטומומב
* אישור ה- FDA לתרופה
* מידע נוסף על הטיפול בתרופה
* מידע על לויקמיה לימפובלסטית חריפה (ALL)
* רינה זיסמנוביץ, להתמודד עם ילד חולה בלוקמיה מסוג ALL, באתר ynet, 1 בנובמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה בר סימן טוב, הרחבת סל שירותי הבריאות 2016, באתר משרד הבריאות

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**סוליה** (בספרדית: **Zulia**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה בנויה משני חלקים משני צדדיו של אגם מרקאיבו במערב ונצואלה - החלק המערבי הגדול יותר, הגובל במפרץ ונצואלה בצפון, בקולומביה במערב, בטאצ'ירה ובמרידה בדרום ובטרוחיו בדרום-מזרח, וכולל גם מובלעת בין טרוחיו ומרידה על חוף האגם, והחלק המזרחי, הגובל בפלקון ובלרה במערב ובטרוחיו בדרום. החלקים מקושרים זה לזה על ידי גשר חנרל רפאל אורדנטה בצפון האגם.

המדינה משתרעת על שטח של 63,100 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 3,704,404 תושבים (נכון ל-2011), והיא המדינה המאוכלסת ביותר בוונצואלה. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא מרקאיבו.

היסטוריה
--------

האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור סוליה היו אלונסו דה אוחדה הספרדי והמשלחת שלו ב-1499. בהמשך האזור נכבש על ידי הספרדים ונותר בשליטתם עד המאה ה-19. לאזור הוענק השם סוליה על שמו של נהר סוליה הזורם בו.

ב-28 בינואר 1821 סוליה הכריזה על עצמאות מספרד. בהמשך היא צורפה לרפובליקת קולומביה הגדולה והפכה למחוז במדינה החדשה. כשרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 סוליה צורפה לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות ומחוז סוליה הפך לפרובינציית מרקאיבו.

ב-22 באפריל 1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת מרקאיבו. בהמשך אותה שנה שם המדינה שונה לסוליה, אך השינוי שרד רק מספר חודשים. ב-1874 השם שונה סופית לסוליה.

ב-1881 סוליה אוחדה עם מדינת פלקון למדינת "פלקון סוליה", אך ב-1 באפריל 1890 הוחלט לפרק את המדינה לשתי מרכיבותיה.

כלכלה
-----

כלכלת סוליה מתבססת בעיקר על הפקת נפט וגז טבעי. בנוסף הכלכלה מסתמכת על גידול מקנה, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול כותנה, בננות, קוקוס, מלונים ודורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוליה** בוויקישיתוף
* סוליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת סוליה, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).

| מדינות ונצואלה |
| --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו | מפת מדינות ונצואלה |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548074605171
* BnF: cb12147786m (data)
* GND: 110848-7
* LCCN: n79089267
* MusicBrainz: f76c356a-1061-4050-bba1-527dc3a941e5
* NKC: ge507286
* SUDOC: 029963494
* VIAF: 126093725
* WorldCat: viaf-126093725

 |
הביטוי "**האימפריה שהשמש אינה שוקעת בה לעולם**" נועד לתאר את גודלה העצום של אימפריה המשתרעת על פני מקומות רבים בכדור הארץ, כך שבכל זמן נתון השמש זורחת לפחות באחד משטחיה. הביטוי שימש במהלך השנים לתיאורן של שתי אימפריות: האימפריה הספרדית והאימפריה הבריטית.

האימפריה הספרדית
----------------

האימפריה הספרדית-פורטוגזית בזמן האיחוד האיברי תחת בית הבסבורג (1581–1640). אדום/ורוד - האימפריה הספרדית. כחול/כחול בהיר - האימפריה הפורטוגזית.
הביטוי "האימפריה שהשמש אינה שוקעת בה לעולם" (ספרדית: **El imperio en el que nunca se pone el sol**) נאמר לראשונה במאה ה-16 על ידי קרל החמישי, מלך ספרד כדי לתאר את האימפריה הספרדית שלו: "בממלכתי השמש אינה שוקעת לעולם".

בתקופת מלכותו של קרלוס הייתה ספרד אימפריה עצומה שכללה את ממלכת קסטיליה ולאון (כולל האימפריה האמריקאית שלהן), ממלכת אראגון (כולל האימפריה הים-תיכונית שלה - סיציליה, האיים הבלאריים, סרדיניה, וממלכת נאפולי), ארצות השפלה ועוד.

האימפריה הפכה גדולה עוד יותר בזמנו של פליפה השני, מלך ספרד, בנם של המלך קרלוס והמלכה איזבלה, בתו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל. ב-1578 נערך במרוקו קרב אל-קסר אל-כביר, בו מצא סבשטיאו, מלך פורטוגל, את מותו. כיוון שיורשו אנריקה היה כומר קתולי ועל כן ללא ילדים, נתגלו קשיים במציאתו של יורש צעיר לכתר הפורטוגזי, ובסופו של דבר, אחרי מות אנריקה בשנת 1580, הוכרז פליפה כמלך על פורטוגל, בנוסף לספרד, במסגרת שנקראה האיחוד האיברי. פליפה שלט על האימפריה של אביו (מלבד האימפריה הרומית הקדושה) ועל כל האימפריה הפורטוגזית (ברזיל, ציילון, הודו הפורטוגזית, אפריקה הפורטוגזית, טימור, מקאו, מדיירה, האיים האזוריים ועוד). גם הפיליפינים נכבשו בזמן כהונתו. האיחוד הגדול בין שני הכתרים שרד רק עד שנת 1640, בזמנו של פליפה הרביעי מלך ספרד, כאשר פורטוגל חזרה לשושלתה המלכותית, בית ברגנסה.

האימפריה הבריטית
----------------

האימפריה הבריטית
במאה ה-19 נעשה שימוש בביטוי כדי לתאר את האימפריה הבריטית, במיוחד בתקופה הוויקטוריאנית, כאשר מפת העולם הבריטית נצבעה בוורוד או באדום כדי להדגיש את כוחה.

הגם שהמשפט אינו בשימוש עוד בפוליטיקה הבריטית, עד היום עוד לא שקעה השמש על שרידי האימפריה הבריטית - "הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים" ו"ממלכות חבר העמים הבריטי" - שצ'ארלס השלישי עומד בראשן.
**סקוט ריצ'רד וולף** (באנגלית: **Scott Richard Wolf**; נולד ב-4 ביוני 1968) הוא שחקן יהודי-אמריקאי. התפרסם כשחקן הראשי של סדרת דרמת הנעורים "שולחן לחמישה".

ביוגרפיה
--------

וולף נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה יהודית-רפורמית. הוריו הם סוזן (לבית לוי) וסטיבן וולף. הוא גדל בעיירה ווסט אורנג' שבניו ג'רזי. בן דודו הוא הקומיקאי, ג'וש וולף.

לו תואר במימון מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון שבוושינגטון.

קריירה
------

החל דרכו כשחקן בסרט הפעולה "Double Dragon" לצידו של אומן אמנויות הלחימה מארק דקסקוס ולצידה של אליסה מילאנו.
התפרסם בפעם הראשונה באמצע שנות ה-90 בתפקיד הנער ביילי סלינגר, התפקיד הראשי בסדרת דרמת הנעורים "שולחן לחמישה".
וולף הוביל את צוות השחקנים בכל שש עונות הסדרה המצליחה.
בקולנוע התפרסם באותן שנים בעיקר בדרמת ההרפתקאות של רידלי סקוט "ים של חברים" בתפקיד צ'אק גיג, נער ההפלגה של הקברניט הקשוח ד"ר כריסטופר שלדון (ג'ף ברידג'ס).
ב-1999 השתתף בדרמת הפשע הקומית "גו", בתור שחקן אופרת סבון בשם אדם.
ב-2001 דיבב את הדמות הראשית סקאמפ, גור הכלבים בסרט האנימציה "היפה והיחפן 2: ההרפתקה של סקאמפ"
המשיך את עלילת הקלאסיקה "היפהפייה והיחפן" מ-1955.
בשנת 2004 התחיל את תפקידו בן השנתיים בסדרת הדרמה "אוורווד" בתור ד"ר ג'ק הארטמן, דוקטור צעיר המגיע לעיירה הבדיונית הקטנה אוורווד.
ב-2006 שיחק בעונה היחידה של סדרת דרמת הפשע "התשע", בתור המנתח הקרדיולוגי ג'רמי קטס.
התפרסם לאחרונה בשתי עונות סדרת הדרמה הבדיונית הפופולרית "וי" בתור העיתונאי ומגיש הטלוויזיה צ'אד דקר.

חיים אישיים
-----------

היה מאורס בשנת 1993 לשחקנית אליסה מילאנו, אולם הם נפרדו לאחר שנה וחצי.
בשנת 2004 התחתן וולף עם השחקנית קלי מארי לימפ, וכיום יש להם שלושה ילדים, שני בנים ובת.

פילמוגרפיה
----------

* צבי הנינג'ה (1990)
* בוני וקלייד - הדור הבא (1993)
* Double Dragon ‏(1994)
* ים של חברים (1996)
* כוכב של ערב (1996)
* גו (1999)
* היפה והיחפן 2: ההרפתקה של סקאמפ (2001)
* להרוג את אמט יאנג (2002)
* אנשים טובים כאלה (2014)
* *37: A Final Promise*‏ (2014)
* *Inside Game‏ (2019)*
* רובי המצילה (2022)

### טלוויזיה

* שולחן לחמישה (1994–2000)
* ספין סיטי (2001)
* אוורווד (2004–2006)
* התשע (2006–2007)
* וי (2009–2011)
* תפיסה (2015-2013)
* משמרת לילה (2017-2014)
* A Christmas Love Story‏ (2019) - סרט טלוויזיה של הולמרק
* ננסי דרו (2019-הווה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקוט וולף** בוויקישיתוף

* סקוט וולף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סקוט וולף, באתר AllMovie (באנגלית)
* סקוט וולף, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14005368c (data)
* GND: 141890037
* ISNI: 0000 0000 8136 1182
* LCCN: no97018014
* SNAC: w6kt0b49
* SUDOC: 130895733
* VIAF: 56807044
* WorldCat: lccn-no97018014

 |
נמל פורטופינו
**פורטופינו** (באיטלקית: **Portofino**) הוא כפר דייגים קטן, נפה מינהלית ואתר נופש ידוע בנפת ג'נובה על חוף הריביירה האיטלקית. הכפר, אשר בתיו מרוכזים סמוך לנמל קטן, נחשב בעיני רבים כאחד הנמלים היפים ביותר באגן הים התיכון.

היסטוריה
--------

על פי ההיסטוריון פליניוס הזקן, פורטופינו נוסדה על ידי הרומאים אשר קראו למקום "פורטוס דלפיני" (בלטינית: Portus Delphini) "נמל הדולפינים", לציון מספרם הגבוה של הדולפינים במפרץ טיגוליאן. היישוב מוזכר בתעודה משנת 986 שניתנה על ידי אדלייד קיסרית האימפריה הרומית הקדושה אשר סיפחה את המקום למנזר סן פרוטוסו די קפודימונטה (San Fruttoso di Capodimonte). בשנת 1171 סופח היישוב, יחד עם סנטה מרגריטה ליגורה, לאזור השיפוט של קהילת רפלו (Rapalloy). לאחר שנת 1229 השתייך היישוב לרפובליקה של ג'נובה. הנמל הטבעי שבמרכז היישוב איפשר לתושבי המקום להחזיק בצי סירות דיג, אולם גודלו לא איפשר מעגן קבוע לצי הסוחר של רפובליקת ג'נובה, אלא כמפלט בעיתות סערה בלבד.

בשנת 1409 נמכרה פורטופינו לרפובליקת פירנצה על ידי שארל השישי, מלך צרפת, אולם לאחר שסולק מג'נובה, השיבה פירנצה את היישוב לשליטת הרפובליקה של ג'נובה. במאה ה-15 היה היישוב בשליטת משפחות פאודליות. בשנת 1815 הפך היישוב לחלק מממלכת סרדיניה והחל משנת 1861 הפך חלק מאיחוד איטליה.

החל משלהי המאה ה-19 החלו תיירים בריטים מן המעמד האריסטוקרטי ואחריהם תיירים בני לאומים אחרים, לבקר את פורטופינו, שאליה ניתן היה להגיע בכרכרות סוסים מן היישוב סנטה מרגריטה ליגורה. הדיפלומט הבריטי אוברי הרברט (1880–1923) היה אחד מן התיירים הבריטים הראשונים אשר רכש וילה בפורטופינו. עד מהרה רכשו בריטים נוספים בתים בכפר, כדי לשמשם בחופשותיהם. בשנות ה-50 עברו לראשונה הכנסות הכפר מתיירות את ההכנסות מדיג, אשר היה עד לאותה עת ענף ההכנסה העיקרי בכפר, וקו החוף של היישוב הפך לרצף של בתי קפה ומסעדות.

יופיו של היישוב סיפק השראה לבניית חיקויים במקומות שונים בעולם. בפארק השעשועים טוקיו דיסניסי ביפן נבנה העתק של חזית הכפר הפונה לים. העתק של הכפר נבנה אף באתר הנופש יוניברסל אורלנדו בפלורידה וכן באתר נופש בניו זילנד.

שמו של המקום התפרסם גם בזכות להיטה של הזמרת דלידה ב-1959, "Love in Portofino".
הצייר המפורסם ביותר של פורטופינו היה ג’וזפה אמיסני, אשר צייר את נופיה ונפטר בה בשנת 1941.

נופה של פורטופינו, ג'וזפה אמיסני

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **פורטופינו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פורטופינו** |
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פורטופינו (באיטלקית)
* האתר הרשמי של פורטופינו, באיטלקית
* שמורת הטבע פורטופינו
* פורטופינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533239005171
* BnF: cb14445070m (data)
* GND: 4337516-9
* LCCN: n94117941
* MusicBrainz: 09ed5eb1-92d7-4d2b-81f7-2ef20b9d7b89
* SUDOC: 115270299
* VIAF: 131506111
* WorldCat: lccn-n94117941

 |
הרב **חיים פוגל** (נולד בשנת 1949) הוא יו"ר בית הרב קוק. יו"ר חבר הנאמנים של מכללת אורות ישראל באלקנה ומכללת מורשת יעקב ברחובות. יו"ר מרכז מורשת הרמב"ם. לשעבר רב מכללת אמונה ור"מ בישיבת ירושלים לצעירים. מתלמידי הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. זוכה אות הנשיא לשנת תשע"ד.

ביוגרפיה
--------

נולד ברומניה ועלה בגיל שנה לפרדס חנה. בגיל התיכון למד בישיבה התיכונית אור עציון ובישיבה בני עקיבא בנתניה, ומשם המשיך למרכז הרב שם למד אצל רבותיו הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. לאחר מכן החל לעסוק בחינוך במספר מקומות. בהקמת ההתיישבות ביהודה ושומרון היה שותף בגרעין אלון מורה.

שימש כר"מ בישיבת ירושלים לצעירים ובהמשך אף ניהל אותה. כיהן גם ראש ישיבת B.M.T לבני חו"ל, ונמנה עם מייסדי רשת נעם-צביה.

ייסד (לצד הרב חיים סבן) ועומד בראש הגרעין התורני בשכונת אושיות ברחובות מיסודן של ישיבת ההסדר ומכללת מורשת יעקב (היום חלק ממכללת אורות ישראל) הפועלות בעיר, ועל כך קיבל את אות הנשיא לשנת תשע"ד.

בנימוק הזכייה נכתב: "חברי הגרעין מתגוררים בשכונה מתוך רצון לחולל שינוי הוליסטי בשכונה ולהעצמתה, היכרות עמוקה זו היא המפתח להבנת הצרכים של האוכלוסייה המגוונת בשכונה, לעבודה משותפת עם התושבים תוך מתן ביטוי לרצונותיהם ויכולותיהם. כתוצאה מכך, פעילות הגרעין הביאה לירידה משמעותית ברמת הפשיעה בשכונה".

כמו כן, ייסד את מדרשת נוגה ברחובות ואת מדרשת אורות הגליל בחצור הגלילית, מדרשה לטיולים באזורי גליל גולן וכרמל.

החל משנת תשע"ז מכהן כיו"ר בית הרב קוק.

נשוי לרות ומתגורר בגבעת מרדכי בירושלים. לזוג שלושה ילדים.

החל מאמצע תשפ"א משמש כמנכ"ל מכללת אורות ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב חיים פוגל מקבל את אות הנשיא מתוך ערוץ 7
* הרב חיים פוגל בכנס ירושלים
* יהלי מורן זליקוביץ', המורים שצמצמו את הפשיעה ברחובות, באתר ynet, 21 באוקטובר 2009
* כתבות בערוץ 7 על הרב חיים פוגל
* הרב חיים פוגל בראיון לערוץ 7
* הרב חיים פוגל בראיון לתוכנית מלווה מלכה ברשת ב'
* הרב חיים פוגל בראיון לכנס הרמב"ם מתוך קול ישראל
* הרב חיים פוגל עיונים בסידור התפילה - ברכת אורח לבעל הבית
* חיים פוגל, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312210405171
* VIAF: 298395943
* WorldCat (עם VIAF): 298395943

 |
**מרווין אגהו** (באוסטרית: **Marvin Egho**; נולד ב-9 במאי 1994 בווינה שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ראנס מליגת העל הדנית.

קריירת מועדונים
---------------

אגהו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת SR דונאופלד וינה מהליגות הנמוכות באוסטריה. ב-15 ביולי 2013 הושאל לראפיד וינה מהבונדסליגה האוסטרית, אך שיחק רק בקבוצת המילואים של המועדון.

ב-1 ביולי 2014 חתם אגהו באדמירה ואקר מדלינג מהבונדסליגה האוסטרית. ב-19 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-1 לוולפסברג במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2014/2015. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-18 בינואר 2016 הושאל לווינר נוישטאדט מהליגה האוסטרית השנייה עד לתום עונת 2015/2016. הוא ערך 15 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים.

ב-29 ביוני 2016 חתם אגהו על חוזה לשלוש שנים בריד מהבונדסליגה האוסטרית. הוא ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-23 ביוני 2017 חתם אגהו על חוזה לשנתיים בספרטק טרנבה מליגת העל הסלובקית. הוא ערך 31 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים, וזכה עם המועדון באליפות סלובקיה.

ב-21 באוגוסט 2018 חתם אגהו בראנס מליגת העל הדנית. בעונת 2020/2021 זכה עם המועדון בהגביע הדני, כשהוא מבקיע חמישה שערים בחמישה משחקים.

תארים
-----

ספרטק טרנבה
* אליפות סלובקיה (1): 2017/2018

ראנס
* הגביע הדני (1): 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרווין אגהו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wiener Neustadt verstärkt sich mit Egho! באתר ligaportal, ‏ 18 בינואר 2016 (בגרמנית)
2. ↑  Marvin Egho spielt bei der SV Guntamatic Ried באתר הרשמי של ריד, 29 ביוני 2016 (בגרמנית)
3. ↑  Spartak Trnava verpflichtet die Österreicher Yasin Pehlivan und Marvin Egho באתר sportreport, ‏ 23 ביוני 2017 (בגרמנית)
4. ↑  Randers FC henter Marvin Egho באתר הרשמי של ראנס, 21 באוגוסט 2018 (בדנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרווין אגהו"**.
**בנזונטאט** (בלועזית: **benzontate**), הוא חומר פעיל המשמש בתרופות להקלה בתסמינים של שיעול ושיהוק. נמכר בין היתר תחת המותג טסלון. התרופה נמכרת בצורת כמוסות ונלקחת דרך הפה. היא אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1958, ובשנת 2016 ניתנו מעל ל-3 מיליון מרשמים של התרופה, אך היא אינה זמינה במדינות רבות ובהן ישראל. בארצות הברית העלות הסיטונאית היא כ 0.12 דולר למינון.

שימושים רפואיים
---------------

תרופה זו משמשת לטיפול בשיעול הנגרם כתוצאה מהצטננות או כתוצאה מבעיות נשימה אחרות (כגון דלקת סימפונות, אסתמה).
היא משמשת גם לטיפול בשיעול אצל אנשים עם סרטן ריאות.

תופעות לוואי
------------

תופעות הלוואי כוללות: ישנוניות, כאבי ראש, הזיות, עיוות הסימפונות וסחרחורת. מינון יתר עלול לגרום לפעימות לב לא סדירות, הפרעות קצב לב, קריסת מחזור הדם ואף מוות אצל מבוגרים.

לעיסה או יניקה של כמוסה יחידה יכולה לגרום למוות של ילד קטן, ולכן התרופה לא מומלצת לטיפול בילדים מתחת לגיל 10. ספיגה מוגזמת של בנזונאט ברירית הפה תביא להתפתחות מהירה של קהות בפה ובגרון. במקרים קיצוניים, הפה והלוע עשויים להיות כה רדומים עד כי עשויה להופיע שאיפה ריאתית.

מנגנוני פעולה
-------------

בנזונאט משמש כחומר הרדמה מקומי ומוריד את רגישות קולטני מתיחה בדרכי הנשימה והריאה, ובכך מצמצם את הדחף לשיעול לאחר נשימה עמוקה.

מינון ומנהל
-----------

בנזונאט נמכר בכמוסות ג'ל רכות, צהובות או כחולות של 100 מ"ג ו -200 מ"ג. המינון הראשוני הוא 100 מ"ג דרך הפה, 3 פעמים ביום. ניתן להגדיל את המינון לפי הצורך, עד למקסימום של 600 מ"ג ליום. בשל עוצמתו ורעילותו הפוטנציאלית, יש לבלוע את הקפסולות שלמות על מנת לאפשר שחרור איטי יותר של התרופה.

ראו גם
------

* תרופה
* שיעול

לקריאה נוספת
------------

* Charles D. Ciccone-Davis's Drug Guide for Rehabilitation Professionals

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנזונטאט** בוויקישיתוף
* רירית הפה, באתר משרד הבריאות
* הפרעות קצב לב, באתר שיבא תל השומר
* עיוות הסימפונות, בפורטל הרפואה של ישראל
* קולטני מתיחה, בפורטל הרפואה של ישראל
* שאיפה ריאתית, באתר מרכז רפואי רבין

הערות שוליים
------------

1. ↑  Benzonatate Monograph for Professionals, Drugs.com (באנגלית)
2. ↑  Daniel E. Becker, Nausea, Vomiting, and Hiccups: A Review of Mechanisms and Treatment, **Anesthesia Progress** 57, 2010, עמ' 150–157 doi: 10.2344/0003-3006-57.4.150
3. ↑  NADAC as of 2019-02-27 | Data.Medicaid.gov, Centers for Medicare and Medicaid Services (באנגלית)
4. 1 2  Mary C. Brucker, Tekoa L. King, **Pharmacology for Women's Health**, Jones & Bartlett Publishers, 2015-08, ISBN 978-1-284-05748-5. (באנגלית)
5. ↑  Benzonatate - drug review: dosage, side effects and action, MEDICALOOK.COM (באנגלית)
6. ↑  benzonatate (Tessalon Perles) Uses, Side Effects & Dosage, MedicineNet (באנגלית)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אלכסנדר סרגייביץ' איוואנצ'נקוב** (ברוסית: **Александр Сергеевич Иванченков**; ‏‏נולד ב־28 בספטמבר 1940) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשתי משימות כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר איוואנצ'נקוב נולד בעיירה איוואנטייבקה במחוז מוסקבה למשפחת פקיד ממוצא רוסי. בשנת 1942 נהרג אביו במלחמת העולם השנייה. אמו נפטרה בשנת 1947, והוא גדל בבית אחות של אביו. 

בשנת 1958 הוא סיים בהצטיינות בית הספר, והתקבל ללימודים במכון למהנדסי תעופה במוסקבה. לאחר סיום לימודי הנדסה נקלט במחלקת תכנון מס' 1. איוואנצ'נקוב היה שותף לתכנון מספר חלליות.

בשנת 1973 נכלל ביחידת הקוסמונאוטים. במהלך המחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה חבר של צוותי משנה של מספר משימות חלל.

בשנת 1978 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז 29 לצד ולדימיר קובליונוק. החללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 6 ובכך החלה פעילות של משלחת מס' 2. במהלך שהות בחלל זו שנמשכה 145 ימים הוא ביצע גם פעילות חוץ-רכבית. 

בשנת 1982 נערכה הטיסה השנייה בחללית סויוז T-6 (ולדימיר דז'ניבקוב היה מפקד צוות). חללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 7בה כבר פעלה משלחת מס' 1 לביצוע תוכנית ניסויים. לאחר טיסה זו הוא כתב ספר על הכנות לטיסה ומהלכה.

במקביל לחברותו בצוות קוסמונאוטים הוא המשיך בעבודתו על תכנון חלליות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר איוואנצ'נקוב** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית)
* ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)
**הד מיינר** (נולד ב-1986) הוא מעצב אופנה ישראלי, המציג בקביעות בשבוע האופנה בפריז וחתן פרס קרל לגרפרד של תאגיד LVMH.

ביוגרפיה
--------

הד מיינר גדל בעמוקה. אמו היא ציירת ואביו הוא מסגר. אחיו של היוצר עטר מיינר.
בגיל 16 נחשף לראשונה לעולם האופנה ועסק כמתלמד בעבודות עור, תכשיטים ותפירה ידנית. בגיל 22 התקבל למחלקה לאופנה וצורפות בבצלאל וסיים בהצטיינות בשנת 2012.

הוא המשיך ללימודים ב-Institut Français de la Mode (אנ') בפריז. לאחר מכן הקים את המותג שנושא את שמו בסטודיו בתל אביב.

בשנת 2015 נבחר מיינר, יחד עם עוד שבעה מעצבים, להשתתף במחזור הראשון של חממת מפעל הפיס לאופנה, ובשנת 2016 היה מיינר אחד מחמשת מעצבי האופנה הישראלים שהשתתפו בסדרת הדוקו "סיפורי בדים", ששודרה ביס דוקו.

בשנת 2017 היה למעצב הישראלי הראשון שנבחר להציג באופן קבוע בשבוע האופנה של פריז. מיינר זכה בשנת 2019 בפרס קרל לגרפלד מטעם תאגיד האופנה LVMH.

היה נשוי לזמרת ריף כהן. השניים התגרשו ב-2019.

עיצוביו
-------

בגדיו של מיינר, המעצב לגברים, מאופיינים בגזרות יוניסקס רחבות בהשראת מדי צבא ובגדים חסידיים ובשילוב פריטים מחוייטים. על פי מגזין האופנה ווג, עיצוביו של מיינר הם "בהשפעת חייטות יהודית אורתודוקסית מסורתית, והוא משלב בקולקציות בהשראת הצבא שלו רוח נצחית מלאה ברוחניות".

קישורים חיצוניים
----------------

* ערוץ היוטיוב של הד מיינר, יוטיוב
* חלקים ריקים בציור, ראיון בעיתון הארץ
* בגזרתה: ראיון זוגי עם ריף כהן והד מיינר, מגזין את
* איתי יעקב, "אני לא חי חיי יוקרה. את התהילה אני דווקא אוהב", באתר ynet, 14 במרץ 2024
* כתבה על הד מיינר ב-Women's Wear Daily (אנ')
* הד מיינר המעצב הישראלי שכדאי לעקוב אחריו, ראיון בלה מונד

הערות שוליים
------------

1. ↑  מורן לונדון, אופנה: בראש של הד מיינר, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2018-01-17
2. ↑  "הד מיינר זכה בפרס השופטים בתחרות תאגיד האופנה LVMH". *הארץ*. נבדק ב-2022-06-06.
3. ↑  עיצוב אופנה, באתר מפעל הפיס, ‏2015
4. ↑  סיפורי בגדים: שבוע של סרטים וסדרות תעודה על עולם האופנה, באתר xnet
5. ↑  רות פרל-בהריר, האם זה המעצב הישראלי הכי חשוב מאז אלבר אלבז?, באתר טיים אאוט, ‏2018-01-03
6. ↑  הד מיינר הישראלי זכה בפרס על שם קרל לגרפלד בתחרות של LVMH, באתר xnet
7. ↑  חמישה מעצבים שכדאי לצפות בהם מקרוב העונה, באתר Vogue France, ‏2019-09-11 (בצרפתית)
לימון (ליים) פרסי שחור מיובש וטחון
**לימון פרסי או ליים מיובש**, (בפרסית: لیمو امانی; הידוע גם בשם: **ליים שחור**; **נומי בסרה** (בעיראק) **לימו אמאני** (באיראן); **ולומי** (בעומאן),  הוא ליים שאיבד את תכולת המים שלו, בדרך כלל לאחר ששהה את רוב זמן הייבוש שלו בשמש. הם משמשים שלמים, פרוסים או טחונים, כתבלין במנות המטבח המזרח-תיכוני. מקורו במפרץ הפרסי  – מכאן השם האיראני limoo amani והשם העיראקי noomi basra (לימון בצרה) – ליים מיובשים פופולריים בבישול ברחבי המזרח התיכון.

שימושים
-------

ליים מיובש משמש להוספת עומק וטעם חמצמץ למנות, בתהליך המכונה החמצה.  במטבח הפרסי משתמשים בהם לתבל נזידים ומרקים. ברחבי המזרח התיכון, הם משמשים מבושלים עם דגים, ואילו בעיראק, הם מתווספים כמעט לכל המאכלים והמלית. ניתן להשתמש בהם גם להכנת תה ליים מיובש. ליים מיובש באבקת משמש גם כמרכיב בבהרט בסגנון מזרח תיכוני ( תערובת תבלינים). זהו מרכיב מסורתי במטבחים של ערב הסעודית, עיראק ומדינות אחרות של המפרץ הפרסי.

טעם
---

ליים מיובשים הוא בעל טעם חזק. טעמו חמצמץ והדרי כמו ליים טריים, אך יש לו טעם אדמתי ומעט מעושן וחסרים את המתיקות של ליים טרי. מכיוון שהם משומרים, יש להם גם טעם מעט מריר מותסס, אך הדגשים המרים מתרכזים בעיקר בקליפתו החיצונית של הליים ובזרעים .

תה
--

תה ליים מיובש הוא סוג של תה צמחים העשוי מליים מיובש והוא משקה פופולרי בעיראק שבו הוא משמש לסיוע בהפרעות עיכול, שלשולים ובחילות.

*

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* דפי תבלינים: ליים
* 
* רשימת מזונות יבשים



1. ↑  Mallos, Tess (2007). *Middle Eastern Cooking*. VT, USA: Periplus Editions. p. 16. ISBN 9780794650346.
2. ↑  Ayelet's Comfort (2015). "What is Noomi Basra?". אורכב מ-המקור ב-2 בדצמבר 2015. נבדק ב-10 באוקטובר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Basan, Ghillie (2007). *Middle Eastern Kitchen*. NY, USA: Hippocrene Books Inc. p. 78. ISBN 9780781811903.
4. ↑  Billock, Jennifer (2017-11-15). "Heard of Black Lime? Here's How To Use It". *tales of the cocktail*. אורכב מ-המקור ב-2018-08-24. נבדק ב-23 באוגוסט 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  GERSHENSON, GABRIELLA (27 ביולי 2011). "SOUR POWER: COOKING WITH DRIED LIMES". *saveur*. נבדק ב-23 באוגוסט 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Butcher, Sally (2012). "Legumes and Pulses". *Veggiestan: A Vegetable Lover's Tour of the Middle East*. London, UK: Pavilion Books. ISBN 9781909108226.
7. ↑  Shafia, Louisa (2013-04-16). *The New Persian Kitchen*. CA, USA: Ten Speed Press. p. 10. ISBN 9781607743576.
כרישאים (שם מדעי: Carcharhiniformes) היא סדרה במחלקת דגי סחוס, והיא הסדרה הגדולה ביותר של כרישים, המונה למעלה מ-270 מינים, הכוללים מינים ידועים כדוגמת כריש שורי, כריש טיגריסי, את משפחת הפטישניים ועוד רבים אחרים.

המאפיינים של סדרת הכרישאים הם שבעה סנפירים, מתוכם שני סנפירי גב וסנפיר שת אחד. קרום מיצמוץ מעל העין, ו-5 פתחי זימים. פיהם של הכרישאים נמצא בתחתית הראש בקדמתו.

כרישים הם כאמור דגי סחוס – כלומר אין להם עצמות בגוף והשלד שלהם מורכב ברובו המוחלט מסחוס. מרבית הכרישים הם טורפים. הם ניזונים בעיקר מדגים אך גם מהווים מהאויבים הטבעיים הכמעט יחידים שיש לדולפינים וצבי ים, כך שיש להם תפקיד ייחודי וחשוב בשמירה על איזון במערכת האקולוגית על ידי טריפה[1].

הכרישאים נמנים עם היצורים בעלי כושר השחייה הטוב ביותר, והם צדים את טרפם (בעיקר דגים ודיונונים), תוך כדי תנועה.

סדרת הכרישאיים צפויה לעבור שינוי בעקבות מחקרי DNA חדשים שהראו כי כמה קבוצות מסורתיות בסדרה אינם מונופילטיים.

הכריש והאדם
למרות הדימוי הציבורי, המושפע מסרטי קולנוע מפורסמים (כמו סדרת "מלתעות") הרוב המכריע של הכרישאים אינם מסוכנים לאדם. כרישאים הורגים בממוצע כ-12 בני אדם בשנה ברחבי העולם, בעוד שבני אדם הורגים לפחות כ-100 מיליון כרישאים בשנה (273 מיליון לפי הערכה פחות שמרנית) - מעל 10,000 כרישאים בשעה.[2][3] כ-70 מיליון כרישאים מומתים מדי שנה עבור מרק סנפירי כרישים הנצרך בסין ובמדינות נוספות בדרום אסיה. הדייגים נוהגים לנסר את סנפירי הכריש שהועלה על הסיפון בעודו חי ולהשליכו למים לגסיסה אטית.[4][1]

כרישאים בישראל
יותר מ-30 מינים שונים של כרישים שוחים בים התיכון וחלקם גם לאורך חופי ישראל.

המינים המוכרים ביותר כאן הם הסנפירתן והכריש העפרורי אשר מבקרים ביציאת המים החמים של תחנות הכוח בחודשי החורף, ואף נצפים לעיתים סביב אזורי חקלאות ימית. מינים נוספים באזור נמצאים לרוב בים הפתוח או במים העמוקים ולכן נצפים בתדירות נמוכה יותר.

כל הכרישאים (ודגי סחוס בכלל) הם מינים מוגנים בישראל.

אחד המפגעים העיקריים המאיימים על אוכלוסיות הכרישים בישראל מקורם בדיג. באמצעות קידום שמורות טבע ימיות, ממשק דיג בר קיימה, ומזעור הקונפליקטים עם החקלאות הימית, ניתן לקדם את ההגנה על הכרישים בישראל.

בין המינים המוגנים: גלדן שחור פה, פטישן תמים חרטום, כריש סנפירתן, כרישועל גדול עין, קוצן חד גוני, כריש שש זים וטריזן צניני[1].

מיון הכרישאים
משפחת כרישיים (Carcharhinidae)
משפחה כרישי סמור (Hemigaleidae)
משפחה כרישכלביים שפמתניים (Leptochariidae)
משפחה כרישחתוליים (Proscylliidae)
משפחת קטנשיניים (Pseudotriakidae)
משפחת גלדניים (Scyliorhinidae)
משפחת פטישניים (Sphyrnidae)
משפחת כרישוניים (Triakidae)
רקפת מצויה
Chimaphila umbellata ממשפחת האברשיים
**אברשאים** (שם מדעי: *Ericales* Bercht. & J. Presl) היא סדרה גדולה ורבגונית של צמחים במחלקת הדו־פסיגיים המונה 22 משפחות כ־377 מינים וכ־15,000 מינים. בין נציגי הסדרה ניתן למצוא צורות חיים רבות, הן עצים ושיחים והן צמחים עשבוניים ומטפסים. לצד צמחים אוטופיטיים רגילים הסדרה כוללת צמחים מיקוטרופיים נטולי כלורופיל כמו Sarcodes sanguinea, וצמחים טורפים כמו הסוג Sarracenia.

מיקוריזה היא אחד ממאפייני האברשאים. קיום סימביוטי עם פטריות שורשים נפוץ למדי בקרב הסדרה, וישנם אף שלושה סוגי מיקוריזה הבלעדיים לאברשאים (Ericoid, arbutoid and monotropoid mycorrhiza). כמו כן, במספר משפחות ניכרת היכולת לאגירה מוגברת של אלומיניום בתוך הרקמות.

תפוצת הסדרה היא כלל־עולמית. אזורי תפוצה של משפחות בודדות מגוונים מאוד – בעוד שמשפחות אחדות מוגבלות לאזורים טרופיים, האחרות מתקיימות באזורים קרים. סך מניין המינים בסדרה הוא מעל 8,000. משפחת האברשיים (Ericaceae) היא הגדולה בסדרה, המונה 121 עד 126 סוגים וכ־5,500 מינים. עם מספר מינים הנע בין 2,000 ל־4,000, בהתאם להערכות שונות. בארץ ישראל ייצוג האברשאים מוגבל מאוד, ומונה עשרה מינים בלבד המפוזרים בין שלוש משפחות.

חשיבות כלכלית
-------------

הצמח החשוב והמוכר ביותר בסדרה הוא התה השחור (*Camellia sinensis* (L.) Kuntze) ממשפחת התה. פירות המאכל המצויים בסדרה כוללים קיווי (*Actinidia chinensis var. deliciosa* (A.Chev.) A.Chev.), אפרסמון (Diospyros) ומספר פירות טרופיים.

רבים מנציגי הסדרה הם בעלי פרחים יפים, וגדלים בתרבות כצמחי נוי.

מיון
----

סדרת האברשאים כוללת על־פי המיון המודרני את 22 המשפחות הבאות:

1. אברשיים (Ericaceae)
2. אקטינידיים (Actinidiaceae)
3. בשמתיים (Balsaminaceae)
4. לבניים (Styracaceae)
5. לציתידיים (Lecythidaceae)
6. רקפתיים (Primulaceae)
7. תֶּה (Theaceae)
8. אבניים (Ebenaceae)
9. נבליתיים (Sarraceniaceae), ביניהם הדרלינגטוניה
10. שלהביים (Polemoniaceae)
11. ספוטיים (Sapotaceae) ‏מקור , ביניהם קניסטל
12. Clethraceae
13. Cyrillaceae
14. Diapensiaceae
15. Fouquieriaceae
16. Marcgraviaceae
17. Mitrastemonaceae Makino
18. Pentaphylacaceae
19. Roridulaceae
20. Sladeniaceae Airy Shaw
21. Symplocaceae
22. Tetrameristaceae

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברשאים** בוויקישיתוף
* אברשאים, באתר ITIS (באנגלית)
* אברשאים, באתר NCBI (באנגלית)
* אברשאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אברשאים, באתר Tropicos (באנגלית)
* אברשאים, באתר GBIF (באנגלית)
* אברשאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Ericales Bercht. & J. Presl, 'WFO (2022): Ericales Bercht. & J. Presl. Published on the Internet
2. ↑  Ericales Bercht. & J. Presl, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏12-2023
3. ↑  .Ericaceae Juss, 'WFO (2022): World Flora Online. Published on the Internet;
4. ↑  Ericaceae Durande, POWO plants of the World Online. Published on the Internet

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552896205171
* GND: 4513708-0
* NKC: ph184840

 |
**אן פודיאטור** (13 בנובמבר 1621 – 22 בספטמבר 1692) הייתה אלמנה עשירה בשנות השבעים לחייה שהואשמה במעשה כישוף והוצאה להורג בתלייה במסגרת ציד המכשפות בסיילם.

### חייה

שם נעוריה של אן לא ידוע, כמו גם מקום היוולדה. היו לה חמישה ילדים: תומאס הבן, רות, ג'ון, סמואל וג'יימס. היא הייתה נשואה פעמיים: תחילה לאדם בשם תומאס גרינסלייד ולאחר מותו בשנת 1674, התחתנה בשנית עם אלמן בשם ג'ייקוב פודיאטור שמת בשנת 1682 והשאיר לה את רכושו. במקצועה הייתה אן אחות או מיילדת.

### האשמות ומשפט

מרי וורן הייתה אחת מהנערות ה"מכושפות" שהעידו נגד נשים במשפטי המכשפות בסיילם. היא העידה ב-12 במאי 1692 והאשימה את אן ואת אליס פרקר בכך שהן מכשפות שפוגעות באופן אקטיבי באנשים: "גברת פרקר אמרה לי שהיא הייתה מכשפה ב-12 ומשהו השנים האחרונות ופודיאטור אמרה לי שהיא גרמה נזק ושהיא פגעה בילד של ג'יימס קוי ולקחה אותו מאמו". בעקבות עדותה של וורן, הוצא צו מעצר עבור שתי הנשים עוד באותו היום. ב-13 במאי 1692 נשלחה אן לכלא בבוסטון. יש היסטוריונים שטוענים כי מסיבה כלשהי היא שוחררה מן הכלא זמן קצר לאחר מכן. אולם כעבור חודשיים, ב-1 ביוני, נאשמה שוב במעשה כישוף, הפעם על ידי שרה צ'רצ'יל שטענה כי אן הכריחה אותה לחתום בספר השטן.

מלבד מרי ושרה, האשימו את אן בכשפים גם אן פוטנאם, ג'ון בסט האב, ג'ון בסט הבן וסמואל פיקוורת'. בין האישומים היו כישוף וגרימת מוות לאשתו של שכן, הופעה בתור רוח, החזקת חומרי כישוף, עינוי באמצעות סיכות, הצגה של ספר השטן, הריגת אשתו הראשונה של בעלה השני ואותו, גרימת נפילה לאדם מעץ והפיכת עצמה לציפור.

אן עמדה למשפט ונגזר עליה עונש מוות ב-9 בספטמבר 1692, יחד עם אליס פרקר, דורקס הואר, מרי בראדביורי ומרי איסטי. הוצאתה להורג בתלייה התרחשה בגאלווס היל, בעיירה סיילם ב-22 בספטמבר אותה שנה.

אן פודיאטור זוכתה מאשמה בשנת 1957 על ידי בית המשפט הכללי במסצ'וסטס.

קישורים חיצוניים
----------------

* אן פודאטור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Lang, Daniel, A Reporter at Large: 'Poor Ann!, **The New Yorker**, New York: Condé Nast, 11 September 1954, עמ' 89–107
2. ↑  The Witchcraft Trial of Ann Pudeator, History of Massachusetts Blog, ‏2019-04-11 (באנגלית אמריקאית)
3. 1 2  Frances Hill, **A delusion of Satan: the full story of the Salem witch trials**, New York: Doubleday, 1995, ISBN 978-0-385-47255-5
**ירון גינדי** הוא יועץ מס ומשנת 2012 מכהן כנשיא לשכת יועצי המס בישראל. גינדי עומד בראש פירמת הייעוץ המס י. גינדי ושות'.

ביוגרפיה
--------

ירון גינדי נולד וגדל בחולון כבן יחיד, למד בבית הספר היסודי שנקר ובתיכון קוגל ומקיף תל גיבורים. ירון הוא דור שני ליועצי מס: אביו היה מפקח מס הכנסה במשך 25 שנה, ובשנת 1976 פתח את פירמת ייעוץ המס "י. גינדי ושות'". אמו עבדה כתופרת וכעוזרת גננת.

בשנת 1984 התגייס לצבא כלוחם. במהלך שירותו הצבאי יצא גינדי לקורס מפקדי כיתות, קורס קציני חי"ר וקורס מפקדי פלוגות רב חיילי. לאחר 5 שנים, בשנת 1988 השתחרר מהצבא בדרגת סגן, ובתפקידו האחרון כיהן כמפקד פלוגה בקורס מפקדי כיתות. במהלך שירות המילואים מילא מספר תפקידים בגדודים הקרביים ביניהם מ"פ, קמב"ץ, סמג"ד ומג"ד. גינדי השתחרר בסיום שירות המילואים בדרגת סגן אלוף וכמג"ד לפרויקט חץ וקשת - תוכנית מיוחדת של תנועת הצופים לנוער מחוץ לישראל, עליה פיקד כ-7 שנים.

לאחר השחרור נסע לטייל בעיקר למזרח הרחוק ולדרום אמריקה למשך שנתיים רצופות, במהלכן עשה קורס טיס פרטי בארצות הברית ועבד למימון הטיול באוסטרליה, יפן, תאילנד וארצות הברית.

בשובו מחוץ לישראל בסוף שנת 1990 התחיל לעבוד כמרכז שבט הצופים של רמת אפעל ובמקביל שקד על לימודי תואר ייעוץ המס.

לקראת תחילת שנת 1992 החל את דרכו כיועץ מס במשרד ייעוץ המס של אביו ובהמשך ניהולה עבר לידיו. הפירמה מייצגת מעל אלף עצמאים ועסקים קטנים ובינוניים בכל רחבי הארץ.

ירון גינדי ואשתו עידית מתגוררים ביישוב תלמי מנשה. הם הורים ל-3 בנות. לירון, ילד קטין מחוץ לנישואין, אותו זנח.

### פעילות במסגרת לשכת יועצי המס

בשנת 2010 הצטרף גינדי ללשכת יועצי המס בישראל כחבר הנהלת מחוז תל אביב בלשכה.

בשנת 2011 נבחר ליו"ר מחוז תל אביב בלשכת יועצי המס.

החל משנת 2012 גינדי ממלא את תפקיד נשיא הלשכה, ומתוקף תפקידו הוא משתתף בדרך קבע בדיוני ועדת הכספים ובדיונים השוטפים מול הנהלת רשות המיסים.

בשנת 2022 הכריז יו"ר ועדת הכספים, ח"כ אלכס קושניר, כי ירון יעמוד בכנציג המגזר העסקי בראש צוות לגיבוש מתווה הפיצויים בעקבות השלכות גל הקורונה החמישי (האומניקרון) על בעלי העסקים. במהלך המשא ומתן מונה גידני כיועץ הכלכלי וחבר בצוות הכלכלי המיוחד שייעץ לראש הממשלה, נפתלי בנט, בנושא הקורונה.

ראו גם
------

* לשכת יועצי המס בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* אלה לוי וינריב, ‏"לפתוח עסק בישראל זו התאבדות. הרגולציה חונקת את המגזר העסקי, באתר גלובס, 27 ביולי 2019
* ליאת רון, ‏"החבר'ה באוצר אמרו לי: 'לא נורא אם כמה עסקים ייפלו'", באתר גלובס, 25 במאי 2020
* עמרי מילמן, לשכת יועצי המס עתרה לבג"ץ: תנו לעצמאים ולבעלי שליטה דמי אבטלה, באתר כלכליסט, 2 באפריל 2020
* אלה לוי-וינריב, ‏"פיצוי לאחר המשבר? יפצו פה גוויות ולא עסקים": ראשי ארגוני העצמאים יוצאים למתקפה, באתר גלובס, 14 באפריל 2020
* יהודה שרוני, ‏למרות ההבטחות, שר האוצר לא מעניק לעסקים פיצוי במזומן ומסתפק בפירורים, באתר מעריב אונליין, 28 בינואר 2022

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אלה לוי-וינריב, ‏"לפתוח עסק בישראל זו התאבדות. הרגולציה חונקת את המגזר", באתר גלובס, 27 ביולי 2019
2. 1 2 3  ירון גינדי, באתר מרכז הנדל"ן
3. ↑  יהודה שרוני, ‏ליברמן עורג במפתיע על משרד האוצר - שעומד לפני חילופי הנהלה, באתר מעריב אונליין, 21 בספטמבר 2019
4. ↑  סוניה גורודיסקי, לאחר הביקורת: דמי הבידוד לעצמאים יעלו ל-570 שקלים ליום, באתר ישראל היום, 24 בינואר 2022
5. ↑  גד ליאור, בנט רוצה פיצוי לעסקים לפי מתווה צוק איתן, ייפגש עם ליברמן, באתר ynet, 3 בפברואר 2022
**דור מלול** (נולד ב-30 באפריל 1989 בישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל חיפה.

קריירה
------

מלול החל את דרכו בקבוצות הילדים של עירוני ראשון לציון, שם שיחק כקשר ובלם אחורי. בגיל 14 עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, והוסט לעמדת המגן הימני. מלול הועלה לבוגרים בעונת 2006/2007 על ידי המאמן אלי כהן, במשחקה של מכבי תל אביב נגד מכבי נתניה במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2007/2008 שותף מלול ב-18 משחקים בליגת העל מתוכם ב-12 נכנס כמחליף. את שער הבכורה שלו במכבי תל אביב כבש במחזור ה-30 של ליגת העל בעונה זו, מול מכבי חיפה בדקה ה-79, לאחר שנכנס כמחליף ארבע דקות קודם לכן.

ההופעות בקבוצה הבוגרת עזרו למלול לתפוס מקום של קבע גם בנבחרת הנוער של ישראל, ובהמשך אף יצא לשחק בנבחרת הנוער של אירופה בטורניר מרידיאן בברצלונה. מלול זומן לנבחרת ישראל הצעירה וערך את הופעת הבכורה שלו מול הנבחרת הצעירה של קפריסין ב-4 במרץ 2008, ואף כבש שער בכורה בניצחון 1–2. בסך הכל רשם 9 הופעות ושער אחד במדי הנבחרת הצעירה.

בעונת 2008/2009 שיחק 18 משחקים במדי מכבי תל אביב, ובעונת 2009/2010 שיחק 21 משחקים ואף בישל שני שערים.

בשנת 2010 זומן לנבחרת ישראל לראשונה, במסגרת קמפיין מוקדמות יורו 2012, על ידי מאמן הנבחרת לואיס פרננדז, אך לא זכה לדקות משחק.

ב-16 ביולי 2011 סוכמה השאלתו לעונה של מלול ממכבי לבירסחוט מליגת העל הבלגית, שם שיתף פעולה עם הישראלי רועי דיין. בתום עונת ההשאלה חתם על חוזה חדש בבירסחוט. לאחר שתי עונות בבירסחוט הכריזה הקבוצה על פשיטת רגל, ומלול הפך לשחקן חופשי.

ב-21 באוגוסט 2013 חתם מלול בבית"ר ירושלים לעונה אחת, ובמדיה ערך 13 הופעות בכל המסגרות בעונת 2013/2014.

ב-25 ביוני 2014 חתם מלול על חוזה לשנתיים בהפועל באר שבע, ובעונת 2014/2015 סיים עמה במקום השלישי בליגה והגיע עמה לגמר גביע המדינה, אך לא שותף במשחק הגמר בו הובסה קבוצתו 2–6 על ידי מכבי תל אביב. באוגוסט 2015 עזב את הקבוצה.

ב-12 באוקטובר 2015 חתם מלול בהפועל חיפה. בעונת 2017/2018 היה שותף להצלחתה של הקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, והיא סיימה את העונה במקום הרביעי, בהובלת מלול כקפטן הקבוצה. בתום העונה זכה עמה בגביע המדינה, לאחר ששיחק 120 דקות בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים.

תארים
-----

הפועל חיפה
* גביע המדינה: 2017/2018
* אלוף האלופים: 2018

חייו האישיים
------------

מלול נשוי למאי, ולהם 3 ילדים. הוא לומד בקריה האקדמית אונו לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דור מלול** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  חלון ההעברות בליגת העל: כל המצטרפים והעוזבים במהלך הקיץ, באתר וואלה!‏, 10 באוגוסט 2015
2. ↑  לירון שרון, ‏‏פעם שלישית מלול: דור מלול אב לבן שלישי, באתר ספורט1, 5 בנובמבר 2018
**ניקי הילץ** (באנגלית: **Nikki Hiltz**; נולדה ב-23 באוקטובר 1994) היא/הוא אתלטית אמריקאית, סגנית אלופת עולם באולם (גלאזגו 2024) ואלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים (לימה 2019) בריצת 1500 מטר.

ב-31 במרץ 2021 היא/הוא יצאה מהארון כטרנסג'נדר א-בינארי.

קריירה
------

### 2019

#### אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו ב-9 באוגוסט 2019 היא זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:07.14 דקות.

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-5 באוקטובר אותה שנה היא סיימה במקום 12 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:06.68 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 4:01.52 דקות.

### 2024

#### סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת במרץ 2024 זכתה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 4:02.32 דקות, אחרי פריוויני היילו מאתיופיה (4:01.46 דקות) ולפני בת ארצה אמילי מקיי (4:02.69 דקות).

חיים אישיים
-----------

הילץ נמצא בזוגיות עם אמה ג'י.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 800 מטר: 1:59.03 דקות (2023)
* ריצת 1500 מטר: 3:59.61 דקות (2023)
* ריצת מיייל: 4:16.35 דקות (2023), **שיא אמריקה**

### אולם

* ריצת 1500 מטר: 4:02.32 דקות (2024)
* ריצת מייל: 4:24.45 (2020)
* ריצת 3000 מטר: 8:39.92 (2024)
* ריצת 2 מייל: 9:15.80 דקות (2024)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקי הילץ** בוויקישיתוף
* ניקי הילץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ניקי הילץ, ברשת החברתית אינסטגרם
* ניקי הילץ, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14465104

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:תרופה   
'סיכון לתלות: אין' אינו ערך חוקי 

**איברקספונגרפ** (**Ibrexafungerp**) היא תרופה נוגדת פטריות הניתנת במתן פומי ומשמשת לטיפול של פטרת הנרתיק והפות, בעיקר מסוג *Candida albicans*.

התרופה נותנת מענה למקרים של עמידות לתרופות ממשפחת האזולים, כגון פלוקונאזול, הניתנות בדרך כלל לטיפול בפטרת הנרתיק והפות.

היסטוריה
--------

התרופה אושרה לשימוש על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב־2021, וב־2022 אושרה לטיפול באירועים חוזרים של פטרת הנרתיק והפות. התרופה אינה נמצאת בסל התרופות בישראל.

שימוש רפואי
-----------

איברקספונגרפ ניתנת לשימוש לנשים עם פטרת מזן *Candida albicans* בנרתיק ובפות. התרופה מאושרת לנשים ולנערות לאחר שקיבלו וסת ואינה מאושרת לשימוש בהיריון.

מחקרים נוספים
-------------

איברקספונגרפ כרגע נמצאת בשלבי מחקר לשימושים נוספים במקרים של אספרגילוזיס ריאתי וזיהומי קנדידה פולשניים.

מנגנון פעולה
------------

איברקספונגרפ (Ibrexafungerp) הוא טריטרפנואיד אנטיפונגלי, שפועל בדומה לתרופות אנטי-פטרייתיות מסוג אכינוקנדינים, למשל קספופונגין. התרופה מעכבת את הסינתזה של בטא-1,3-גלוקן, שמרכיב את דופן תא הפטרייה. ההבדל בין התרופות הוא באתר הקישור שלהן, מה שמונע עמידות צולבת בין התרופות.

במחקרים בבעלי חיים הוכח כי איברקספונגרפ מתפזר היטב לרקמת הנרתיק, מה שהופך אותו לטיפול מועדף בקנדידה של הפות.

פרמקולוגיה
----------

איברקספונגרפ בעל זמינות ביולוגית של 50% במתן פומי, עם שונות מסוימת בין מטופלים. שיא הריכוזים מתרחשים לאחר 6-9 שעות וזמן מחצית החיים הוא 16–24 שעות. התרופה מתפזרת באופן נרחב לרוב הרקמות בריכוזים גבוהים בהרבה מאשר בפלזמה (פי 4–50), אך לא עוברת את מחסום הדם-מוח.

לתרופה משך פעולה בינוני, שכן היא נלקחת פעמיים ביום, ואינדקס טיפולי רחב מכיוון שבניסויים קליניים המטופלות נטלו יותר מהמינון המומלץ ללא תופעות לוואי חמורות. יש לייעץ לחולות לגבי הסיכון לרעילות עוברית.

תופעות לוואי
------------

התרופה נחשבת בטוחה לשימוש ותופעות לוואי שדווחו הן בעיקר במערכת העיכול (בחילות, הקאות, שלשול, כאב בטן) וסחרחורות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איברקספונגרפ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nancy A Phillips, Maria Rocktashel, Lena Merjanian, Ibrexafungerp for the Treatment of Vulvovaginal Candidiasis: Design, Development and Place in Therapy, **Drug Design, Development and Therapy** 17, 2023-02-07, עמ' 363–367 doi: 10.2147/DDDT.S339349
2. 1 2 3  Allana J. Sucher, Annie Thai, Charlene Tran, Netra Mantena, Allwyn Noronha, Elias B. Chahine, Ibrexafungerp: A new triterpenoid antifungal, **American journal of health-system pharmacy: AJHP: official journal of the American Society of Health-System Pharmacists** 79, 2022-12-05, עמ' 2208–2221 doi: 10.1093/ajhp/zxac256
3. ↑  Ibrexafungerp, go.drugbank.com (באנגלית)
**מורין "מו" וילטון** (באנגלית: **Maureen "Moe" Wilton,** נולדה ב-30 בנובמבר 1953) היא אצנית קנדית למרחקים ארוכים המוכרת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית כמי שקבעה את שיא עולם במרתון ב-6 במאי 1967, עם זמן של 3:15:23 בטורונטו, אונטריו, קנדה.

וילטון, שהחלה לרוץ כשהייתה בת תשע, הייתה בת 13 כשקבעה את השיא; זה היה המרתון הראשון שלה וריצה במסלול אליפויות מרתון מזרח קנדי לא סלול. זמנה שבר את השיא הקודם, שנקבע ב-1964, ביותר מארבע דקות.

את וילטון אימן ת'יאן "סי" מה.(אנ') באותו היום מה השלים את המרתון הראשון שלו, ובהמשך קבע שיא גינס עבור מספר המרתונים הרבים ביותר לכל החיים.  בהזמנת מה, קתרין סוויצר גם רצה את המרתון באותו יום, רק שישה עשר ימים לאחר הריצה ההיסטורית שלה במרתון בוסטון. על פי הדיווחים, וילטון סיפרה לשוויצר, שסיימה כשעה אחריה, שהיא מתעניינת בלהקת המאנקיז יותר מאשר בריצה.

וילטון התחרתה באליפות העולם בגלאזגו, סקוטלנד, כשהייתה בת 15.היא הפסיקה לרוץ בגיל 17.

כמבוגרת, וילטון עבדה בתעשייה הפיננסית, יש לה שני ילדים, והיא נשואה (כיום שמה **מורין מנקוסו**). רק כאשר בתה החלה בריצה תחרותית, וילטון חזרה לספורט ושיתפה אותה בהיסטוריית הריצה שלה. וילטון וסוויצר רצו ביחד את חצי מרתון GoodLife של טורונטו בשנת 2010, המפגש שתועד על ידי ג'ון צ'יפמן בסרט תיעודי של רדיו CBC שכותרתו "האם אמא שלי רצה אי פעם?"

מורשת
-----

ספר על חייה והישגיה, "Mighty Moe: The True Story of a Thirteen-Year-Old Women's Running Revolutionary", יצא לאור ב-15 באוקטובר 2019.

דמותה מוזכרת בסדרה "לא טיפוסי" בעונה הרביעית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "12th IAAF World Championships In Athletics: IAAF Statistics Handbook. Berlin 2009" (PDF). Monte Carlo: IAAF Media & Public Relations Department. 2009. p. 653. אורכב מ-המקור (PDF) ב-29 ביוני 2011. נבדק ב-26 בדצמבר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  David Giddens,, How a 13-year-old Canadian girl ran the world’s fastest marathon, CBC Sports, ‏January 10, 2017
3. 1 2 3 4 5 6 7  iRun.ca | November 2009 Issue - The Pioneer, web.archive.org, ‏2011-07-06
4. 1 2 3  Amanda Loudin, The Marathon World Record Holder the World Forgot, Outside Online, ‏2018-05-04 (באנגלית אמריקאית)
5. ↑  "Books By Hal Higdon: Marathon: The Ultimate Training and Racing Guide". *www.halhigdon.com*. אורכב מ-המקור ב-2000-08-16.
6. ↑  Loudin, Amanda (4 במאי 2018). "The Marathon World Record Holder the World Forgot". Outside. נבדק ב-5 במאי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2019033238
* VIAF: 75155224479584371665
* WorldCat: lccn-no2019033238

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מורין וילטון"**.
**פסטיבל עין גב** הוא פסטיבל מוזיקה המתקיים בקביעות מדי שנה בחודש אפריל, בקיבוץ עין גב שעל שפת הכנרת מאז 1943.

הפסטיבל נוסד בשנת 1943 על ידי חובבי מוזיקה מחברי הקיבוץ, שהתקשו להגיע העירה לשמוע קונצרטים ועל כן החליטו להביא את המוזיקה אליהם. תקציב הקיבוץ לא אפשר הזמנת אמנים מקצועיים, ועל כן הסתפקו תחילה בכישרונות המקומיים ובהמשך הביאו גם נגנים מטבריה השכנה. בשנותיו הראשונות של הפסטיבל נקבעה מסורת יחידה במינה - בראשית הערב היה נערך הקונצרט הראשון לאורחים מבחוץ, שהיו מגיעים במכוניות ובסירות מעבר לאגם וחוזרים למקומותיהם לאחר סיומו. אז, בסביבות חצות, היו מתכנסים חברי הקיבוץ ומקורביו לחגיגת המוזיקה האמיתית, שכללה נגינה, שיחות ודיונים בחברותא והתארכה עד לשעות הקטנות של הלילה. מתכונת זו חזרה על עצמה במשך כל שבוע פסח.

רפרטואר הפסטיבל התרחב במשך השנים, הן בכמות המופעים והן בגיוונם. אופרות, מחול, מוזיקה קאמרית ותזמורתית. התוכניות שילבו מוזיקה מכל התקופות, מתקופת הבארוק עד ימינו, והיה בו ייצוג נכבד למוזיקה ישראלית משל טובי המלחינים, בהם מנחם אבידום, יוסף טל, עדן פרטוש ובן-ציון אורגד ועוד. הפסטיבל משך אליו נגנים, זמרים, רקדנים ומנצחים מישראל ומרחבי העולם.

בשנת 1994 שינה הפסטיבל את פניו. הייתה זו השנה האחרונה שבה כללה תוכנית הפסטיבל מוזיקה קלאסית, פרט לשנת 2012, שבה נעשה ניסיון להחזיר את המוזיקה הקלאסית לפסטיבל עין גב בקונצרט שבו בוצעה הסימפוניה התשיעית של בטהובן.

בשנת 1995 הפך הפסטיבל ל"פסטיבל עין גב לזמר העברי" ובימי חול המועד פסח הוא מושך אליו אלפי חובבי זמר לכמה ערבי זמר ומופעים, ובכללם מופעי הצדעה וזיכרון לגדולי הזמר העברי - מלחינים, פזמונאים ומשוררים, ומבצעים.
משנת 2018, משמש קובי סיט כמפיק ראשי וכמנהל אומנותי של הפסטיבל.

בשנת 2023 התקיים הפסטיבל לראשונה בחול המועד סוכות במקום בחול המועד פסח של אותה השנה. 

בשנה זו התקיים ב 2 באוקטובר מופע לציון 50 שנים למלחמת יום הכיפורים בשם "מוכרחים להמשיך לנגן" (על שם שירה של להקת חיל האוויר שנכתב עם תום המלחמה).

לקריאה נוספת
------------

זלצבורג של המזרח התיכון : סיפור תולדותיו של פסטיבל עין-גב / ד"ר יוחנן רון

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי ניישטט, "לנו כינרת - מיתרים אלפיים", דבר, 14 באפריל 1950
* חוה נובק, "פסטיבל עין גב", דבר, 20 באפריל 1967
* תמר אבידר, "צור וירושלים בעין גב", מעריב, 12 באפריל 1968
* טלילה בן זכאי, פסטיבל עין גב, מעריב, 4 באפריל 1967
* תוכניית הפסטיבל לשנת 1968, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
* יוחנן רון, פסטיבל עין גב, ארגון יוצאי מרכז אירופה, יקינתון 2010
* קיבוץ עין גב, תוכנית הפסטיבל לשנת 2012
* [ עומר שומרוני, בעיקר מוזיקה, "בטהובן על ים כנרת", ריאיון עם המנצחת עדה פלג] 28 במרץ 2012
* פסטיבל עין גב, 2015
* תכניית הפסטיבל לשנת 2019
* סרטונים הופעת הדודאים בפסטיבל עין גב, 1962, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* מידע על פסטיבל עין גב בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניישטט, דבר, 14 באפריל 1950
2. ↑  קיבוץ עין גב, תוכנית הפסטיבל לשנת 2012
3. ↑  עומר שומרוני, "בעיקר מוזיקה", 28 במרץ 2012
4. ↑  כרטיסים למופע פסטיבל עין גב 2014 - ערב 2, באתר טיקטנט כרטיסים
5. ↑  תכניית פסטיבל עין גב 2019
6. ↑  בית גבריאל • מוכרחים להמשיך לנגן 50 למלחמת יום הכיפורים • מופעי מוסיקה ומחול, פסטיבל עין גב סובב כנרת 2023, באתר betgabriel.smarticket.co.il
7. ↑  פסטיבל עין גב - פסח 2015, באתר www.mapa.co.il