recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ספלנקטומיה** (באנגלית: **Splenectomy**) היא ניתוח כריתת הטחול. את הטחול ניתן לכרות באופן חלקי או מלא.

רקע
---

 ערך מורחב – **טחול**  

הטחול הוא איבר לימפואידי רך מאוד, בצבע סגול-אדום, הממוקם מתחת לסרעפת בצדו השמאלי של הגוף.
הטחול מייצר תאי דם לבנים. אוגר אותם למקרה חירום והורס אותם בסיום תקופת תפקידם, הנעה בין 3–3.5 חודשים לתא דם אדום וכ-13–15 ימים לתא דם לבן.

כריתת טחול היא ניתוח מורכב יחסית אך בטוח.

אחרי שפותחה שיטת הלפרוסקופיה, פחת הצורך בניתוח הכולל פתיחת הבטן.
עם זאת, במקרים מסוימים ניתוח פתוח הוא בלתי נמנע: לדוגמה, כאשר הטחול מוגדל מאוד ודחוס על פני כמה מערכות איברים, הסיכוי להוציא אותו בעזרת לפרוסקופ ללא פגיעה באיברים אחרים קטן מאוד, ולכן מעדיפים כירורגים להימנע ממנו ולבצע הליך הכולל את פתיחת הבטן.

קרע של הטחול
------------

הסיבה השכיחה ביותר להוצאת טחול היא קרע שלו, על פי רוב כתוצאה מתאונה או ממכה מאוד חזקה בבטן.
מצב זה נחשב לרציני ושכיח בפגיעות בטן, מכיוון שכמות גדולה של דם עלולה להישפך אל תוך חלל הבטן.
כאשר מתרחשת קריעה של הטחול, המעטפת נקרעת ראשונה ולאחר מכן הרקמה שבתוכו, אך הקופסית הקשיחה של הטחול, שבהּ נמצא רוב הדם, יכולה להחזיק את הדימום לזמן מה.
למרות זאת, במקרים אלה נדרש ניתוח בדחיפות, כדי למנוע איבוד דם רציני.

לפרוסקופיה לכריתת טחול
----------------------

ממחקר שנערך בין ינואר 1990 למרץ 1996 במטרה לבדוק האם עדיף להשתמש בלפרוסקופיה או בניתוח הכולל את פתיחת הבטן לכריתת הטחול, עולה כי אנשים שעברו כריתת טחול באמצעות לפרוסקופיה איבדו פחות דם והחלמתם הייתה מהירה יותר.

סיבות לכריתת טחול
-----------------

* כאשר הטחול גדל עד כדי כך שנהיה הרסני לטסיות דם.
* כדי לאבחן סוגי לימפומה מסוימים.
* כאשר המיתרים האוחזים את הטחול מתרופפים.
* כאשר טסיות נהרסות בטחול כתוצאה של תהליך אוטואימוני.
* כאשר הטחול מדמם עקב טראומה פיזית.
* בעקבות קרע ספונטני בטחול.
* לטיפול ב-CEP
* כאשר מתפתחת ציסטה על הטחול.

סיבות לטחול מוגדל המצדיקות ניתוח
--------------------------------

* לימפומה ולימפומת הודג'קין
* קריש דם באחד מוורידי הטחול

### לימפומה ולימפומת הודג'קין

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
כריתת טחול פחות נפוצה במקרה של לימפומה או לימפומת הודג'קין.
בלימפומה הטחול נוטה להיות מוגדל, אך כדי לקבל את ההחלטה האם לבצע כריתה שלו יש צורך בקיום תנאים נוספים כגון: הגדלה מאסיבית שלו או אבחון ולפיו זהו המקום היחיד שבו נמצאת הלימפומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספלנקטומיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brunt, M. et al. 'Comparative analysis of laparoscopic versus open splenectomy', *The American Journal of Surgery*, Volume 172, Issue 5, November 1996, pp. 596-601. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529446905171
* BnF: cb123030987 (data)
* GND: 4077686-4
* LCCN: sh85126822

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**יעל קציר** (נולדה ב-4 בדצמבר 1942) היא היסטוריונית וקולנוענית ישראלית, לשעבר ראש החוג להיסטוריה במכללת בית ברל.

ביוגרפיה
--------

נולדה בתל אביב לפרופ' ארוין רבאו וציונה רבאו קטינסקי, בתם של ברוך קטינסקי וגוטה לבית שרתוק. אחותה היא פרופ' נורית כנען-קדר ואחיה הוא הכירורג פרופ' מיכה רבאו.

למדה באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. את עבודת הדוקטורט עשתה באוניברסיטה העברית בנושא ההיסטוריה של ימי הביניים. לאחר מכן השלימה לימודי קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת בוסטון.

הייתה ראש החוג להיסטוריה במכללת בית ברל ושימשה כמרצה להיסטוריה וכן לקולנוע במכללת בית ברל, באוניברסיטה העברית, בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטה הפתוחה ובסמינר הקיבוצים.

הקימה ומנהלת את הטלוויזיה הקהילתית בכבלים של מכללת בית ברל. כמו כן היא פועלת כבמאית ומפיקה עצמאית. ביימה סרטי תעודה רבים, בהם סרטי תעודה היסטוריים וכן סרטים בעלי אופי אישי ותיעוד יומני. בשנת 2003 יצרה את הסרט "שבעה על אמא" – יומן תיעודי שצולם בזמן ישיבת "שבעה" על אמה ומביא את קורות משפחתה. את הסרט צילם והפיק בנה דן קציר. בשנת 2004 זכה הסרט בפרס השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-44 בקרקוב. בשנת 2009 יצרה את הסרט "צפירה מלכת שינקין", על דודתה צפירה עוגן. בשנת 2015 יצרה את הסרט "אור בקצה המגף", המספר את מסען של שלוש נשים אל מחנות העקורים שבהם נולדו בקצה המגף של איטליה. בשנת 2019 יצרה את הסרט "הקוד האלבני" על הצלת אלפי פליטים יהודיים בזמן השואה על ידי אלבנים מוסלמים באלבניה.

נשואה לפיזיקאי פרופ' אברהם קציר, בנו של פרופ' אהרן קציר והם הורים לדן קציר, במאי סרטים, ופרופ' תמר קציר, ראש החוג ללקויות למידה באוניברסיטת חיפה. מתגוררת בתל אביב.

ספרים
-----

* **סיירת ממוש**, הוצאת משרד הביטחון
* **ירושלים לדורותיה: בירת ממלכת הצלבנים**, האוניברסיטה הפתוחה

קישורים חיצוניים
----------------

* יעל קציר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יעל קציר: מחשבות של במאית, הסתדרות המורים בישראל
* קורות חיים באתר בית ברל
* קציר הפקות, אתר חברת הפקות סרטי התעודה של יעל קציר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522529405171
* GND: 1221638416
* ISNI: 0000 0000 2325 5402
* LCCN: n82247558
* VIAF: 8903160667935103560009
* WorldCat: lccn-n82247558

 |
**יעקב עמרמי ("יואל")** (1916 - 4 בפברואר 1995) היה מלוחמי האצ"ל ומייסד הוצאת הספרים "הדר".

קורות חיים
----------

עמרמי נולד בשנת 1916 בוורשה שבפולין. בגיל 15 הצטרף לתנועת הנוער השומר הצעיר. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל ולאחר שנה התגייס למשטרת המנדט.

בשנת 1937, בעודו משרת במשטרה הבריטית, הצטרף לארגון הצבאי הלאומי, אליו העביר חומר מודיעיני רב ערך. שמו המחתרתי היה "יואל". בשנת 1937 הוא השתלב בשרות המודיעין של האצ"ל (דלק), והיה למפקד, ומלא בו שלל תפקידים כגון פיקוד על "המחלקה הערבית". לאחר חטיפת אלי תבין, מפקד "דלק", על ידי ההגנה, מונה עמרמי למפקד "דלק" ולאחר מכן אף צורף למפקדה הארצית של האצ"ל.
בשנת 1947, בתקופת הסזון הקטן, הוכה בידי אנשי ההגנה ונזקק לטיפול רפואי. לאחר החלמתו נשלח לאירופה לעסוק ברכישת נשק עבור האצ"ל.

לאחר הקמת המדינה חזר לישראל והקים את הוצאת הספרים הדר (אחר כך, יריב-הדר), שהוציאה ספרים רבים הקשורים בפעילות המחתרות ביישוב.

עמרמי חיבר וערך את הספר **ביבליוגרפיה שימושית**, בו מתוארים ברשומות קצרות פרסומים: ספרים ומאמרים, בשפות אחדות, שהודפסו בנושאי המחתרות העבריות בארץ ישראל: (ניל"י, ברית הבריונים, הארגון הצבאי הלאומי ולוחמי חרות ישראל); הספר ראה אור בשני כרכים: כרך א - ראה אור בתל אביב בשנת תשל"ה (1975) בהוצאת "הדר" וב-"הוצאת המדרשה הלאומית ע"ש אריה בן-אליעזר"; כרך ב - עסק בפרסומים מהשנים 1975–1990, וראה אור על ידי מכון ז'בוטינסקי בישראל.

עמרמי כתב את הספר **הדברים גדולים הם מאיתנו: פרקי עבר**, שראה אור בהוצאת "הדר" בשנת 1994. שם הספר נלקח ממילות שירו של המשורר אהרן אמיר : "הדברים כה גדולים הם מאתנו ...". בספר מגולל עמרמי פרקים מההיסטוריה של האצ"ל באספקלריה של תולדות חייו, שחלקם מבוססים על רשימות וכתבות שפרסם במרוצת השנים. בהקדמה לספר זה, הוא מציין את שני האנשים שהשפיעו רבות על מהלך חייו והשקפת עולמו: מנחם בגין מפקדו באצ"ל ויונתן רטוש שהיה חברו הקרוב.

עמרמי נפטר ב-4 בפברואר 1995, ותרם את גופתו למדע. השאיר אחריו אשה (חוה) ושני ילדים.

ספריו
-----

* **ביבליוגרפיה שימושית: ניל"י, ברית הבריונים, הארגון הצבאי הלאומי, לוחמי חרות ישראל**, 2 כרכים, תל אביב: הדר; הוצאת המדרשה הלאומית ע"ש אריה בן-אליעזר, 1975–1990.
* **הדברים גדולים הם מאתנו: פרקי עבר**, תל אביב: הדר, תשנ"ד 1994. (זיכרונות)

### ספרים שערך

* יעקב עמרמי, מנחם מלצקי (אריה מליץ) (עורכים), **דברי הימים למלחמת השחרור**, תל אביב: הוצאת שלח, תשי"א. (הוצאה נוספת: תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור; בשיתוף הדר, תשמ"א 1981.)
* **חרות 1942–1948**; כינס והביא לבית הדפוס יעקב עמרמי (יואל), תל אביב: הדר; מכון ז'בוטינסקי בישראל, 1978.
* יונתן רטוש,  **מכתבים: 1937–1980**; ערך: י. עמרמי (יואל), תל אביב: הדר, 1986.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב עמרמי באתר האצ"ל
* יעקב עמרמי, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
* יעקב עמרמי (1916-1996), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדות יעקב עמרמי (יואל), באתר ארכיון מכון ז'בוטינסקי.
2. ↑  .
3. ↑  יעקב עמרמי, **הדברים גדולים הם מאיתנו: פרקי עבר**, תל אביב: הוצאת הדר, 1994, עמ' 9.
4. ↑  ביקורת עם צאת הכרך הראשון: מאיר בראלי, הערה מתוך קנאה, דבר, 7 באוגוסט 1975.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257739405171
* ISNI: 0000 0001 1743 5842
* LCCN: n86099261
* NTA: 203132661
* VIAF: 12723584
* WorldCat: lccn-n86099261

 |
**סרחיו גומס מרטין** (בספרדית: **Sergio Gómez Martín**; נולד ב-4 בספטמבר 2000 בבדאלונה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג.

קריירת מועדונים
---------------

### ברצלונה

גומס הצטרף אל מחלקת הנוער של ברצלונה בשנת 2010, לאחר תקופות קצרות במחלקות הנוער של טרחאנה, בדאלונה ואספניול. ב-6 בינואר 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון, לאחר שהחליף את אבל רואיס בתיקו 1-1 נגד ריאל סרגוסה במסגרת הליגה הספרדית השנייה. בסך הכל ערך שתי הופעות במדי קבוצת המילואים.

### בורוסיה דורטמונד

ב-30 בינואר 2018 חתם גומס בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. תחילת שיחק בקבוצת המועדון עד גיל 19, ובהמשך הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-8 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על שטוטגרט במסגרת הליגה. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים שלה.

### ההשאלה לווסקה

ב-12 באוגוסט 2019 הושאל גומס לווסקה מהליגה הספרדית השנייה למשך עונה אחת. ב-1 בספטמבר 2020, לאחר שעזר לווסקה לעלות ללה ליגה במהלך עונת 2019/2020, הוארכה השאלתו בעונה נוספת. בסך הכל הוא ערך 65 הופעות ליגה במדי המועדון, והבקיע שער אחד.

### אנדרלכט

ב-30 ביוני 2021 חתם גומס על חוזה לארבע עונות באנדרלכט מליגת העל הבלגית. ב-25 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 ביוניון סנט. גיל במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-8 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על סרינג במסגרת המחזור השלישי בליגה.

### מנצ'סטר סיטי

ב-16 באוגוסט 2022 חתם גומס לארבע שנים במנצ'סטר סיטי. ב-27 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בנצחון 4-2 על קריסטל פאלאס.

תארים
-----

ברצלונה
* ליגת האלופות לנוער: 2017/2018

מנצ'סטר סיטי
* פרמייר ליג: 2022/2023
* הגביע האנגלי: 2022/2023
* ליגת האלופות: 2022/2023
* הסופר קאפ האירופי: 2023

נבחרת ספרד עד גיל 19
* אליפות אירופה עד גיל 19 (1): 2019

נבחרת ספרד עד גיל 17
* אליפות אירופה עד גיל 17 (1): 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרחיו גומס** בוויקישיתוף
* סרחיו גומס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sergio Gómez: Una zurda de seda באתר מונדו דפורטיבו, 10 בינואר 2014 (בספרדית)
2. ↑  El Zaragoza y Barça B no salen a flote en La Romareda באתר מארקה, 6 בינואר 2018 (בספרדית)
3. ↑  Who is Borussia Dortmund's Barcelona-trained starlet Sergio Gomez? באתר הרשמי של הבונדסליגה, 8 באפריל 2018 (באנגלית)
4. ↑  SD Huesca leiht Sergio Gómez aus באתר הרשמי של בורוסיה דורטמונד, 12 באוגוסט 2019 (בגרמנית)
5. ↑  Sergio Gómez vuelve a la SD Huesca באתר הרשמי של וסקה, 1 בספטמבר 2020 (בספרדית)
6. ↑  City sign Sergio Gómez from Anderlecht, *Manchester City*, 16 August 2022
**חיבור מהירויות** הוא חוק תנועה בפיזיקה הקלאסית. על פיו, ביחס לצופה דומם, גוף הנע על או עם גוף נע אחר מקבל מהירות שקולה המורכבת משתי המהירויות גם יחד. מהירות היא גודל וקטורי ולכן החיבור וקטורי אף הוא. כאשר {\displaystyle {\vec {V}}\_{r}} היא המהירות השקולה, {\displaystyle {\vec {V}}\_{a}} היא מהירות הגוף הראשון ו- {\displaystyle {\vec {V}}\_{b}} היא מהירות הגוף השני, אזי מתקיים:

{\displaystyle {\vec {V}}\_{r}={\vec {V}}\_{a}+{\vec {V}}\_{b}}

כלל זה נכון, בקירוב טוב, עבור מהירויות הקטנות באופן משמעותי ממהירות האור.

לצורך המחשה, אם נעמיד צופה דומם על הרציף וניתן לו להביט על נוסעים ההולכים בקרון רכבת ועל נוסעים היושבים בו, המהירויות תהיינה שונות. אם הנוסעים ההולכים נעים בכיוון תנועת הרכבת, אזי מהירותם תגדל; אם ינועו כנגד כיוון התנועה של הרכבת, מהירותם תקטן. כללי חיבור וקטורים יאפשרו לחשב את מהירות הנוסע גם כאשר הוא נע שלא במקביל לתנועת הרכבת, אלא בתנועה אלכסונית בתוך הקרון או תנועה מאונכת לכיוון התנועה של הקרון.

חיבור מהירויות ביחס למהירות האור
--------------------------------

הבעייתיות בחיבור מהירויות מתעוררת כאשר התנועה של אחד הגופים נעשית במהירות הקרובה למהירות האור. בעיתיות זו נתגלתה בניסוי מייקלסון-מורלי - ניסוי פיזיקלי משנת 1887 שנערך על ידי אלברט אברהם מייקלסון ואדוארד מורלי, שניסו למדוד את מהירות סיבוב כדור הארץ ביחס לאתר, תוך שימוש בעקרון ההתאבכות. בניסוי שילחו פעמיים קרן אור, אחת הנעה עם כיוון התנועה של כדור הארץ והשנייה בכיוון הפוך. הם הופתעו מתוצאות הניסוי שהראה כי אין כל הבדל בין מהירות שתי הקרניים.

רק ב־1905, כאשר אלברט איינשטיין פרסם את תורת היחסות הפרטית, ניתן ההסבר לתופעה. תורה זו קבעה שעקרון חיבור המהירויות אינו חל על מהירות האור; מהירות האור משמשת כקבוע פיזיקלי בעוד הזמן והמרחב הם יחסיים.

אם אותו נוסע בקרון מן הדוגמה הקודמת ידליק פנס, מהירות האור לא תצטרף למהירות הרכבת, אלא תישאר ללא שינוי לגבי הצופה שעל הרציף. כאשר מדובר באור, אין הבדל אם אדם עם פנס נע לכיוונו של צופה או הלאה ממנו. בכל מקרה, מהירות האור ביחס לצופה כלשהו לא תשתנה ותישאר קבועה.

בתורת היחסות
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
בתורת היחסות כלל חיבור המהירויות, עבור וקטורי מהירות מקבילים, הוא {\displaystyle {\vec {V\_{r}}}={\frac {{\vec {V\_{a}}}+{\vec {V\_{b}}}}{1+{\frac {\left|{\vec {V\_{a}}}\right|\left|{\vec {V\_{b}}}\right|}{c^{2}}}}}}. במהירויות הקטנות באופן משמעותי ממהירות האור הביטוי המוסף ל-1 במכנה הוא זניח, אך במהירויות גדולות יותר הוא משפיע יותר ויותר וגורם לכך שהמהירות תישאר תמיד קטנה ממהירות האור.

במקרה הכללי, חיבור וקטורי מהירות u, v מתקבל מהנוסחה
{\displaystyle \ u\oplus v={\frac {1+\theta ({\frac {u\cdot v}{c^{2}}})}{1+\gamma \_{u}^{-1}}}u+\theta ({\frac {u\cdot v}{c^{2}}})v}, כאשר {\displaystyle \ \gamma \_{u}^{-1}={\sqrt {1-{\frac {u\cdot u}{c^{2}}}}}} ו-{\displaystyle \ \theta (\alpha )={\frac {\sqrt {1-\alpha }}{1+\alpha }}}.

ראו גם
------

* מערכת ייחוס

קישורים חיצוניים
----------------

* אנימציה להמחשה, סרטון באתר יוטיוב
**הטלה** (הטעם על ההברה הראשונה) או **כדור-הטלה** הוא משחק ילדים. 

המשחק מצריך כדור טניס וקיר. המשתתפים עומדים בטור אל מול הקיר, במרחק של כשני מטרים ממנו. השחקן הראשון מטיל את הכדור אל הקיר תוך כדי ביצוע פעולה מסוימת: מחיאת כף, הנפת רגל והטלת הכדור מתחתיה, סיבוב במקום וכדומה. על המשחק שעומד אחריו לתפוס את הכדור.

יתר המשתתפים צריכים לחזור על הפעולה שביצע השחקן הראשון, לפי סדר העמידה. אם כל המשתתפים הצליחו בביצוע המטלה, או השחקן הראשון נכשל בתפיסת הכדור בעצמו, עובר התור לשחקן העומד מאחורי הראשון, ואילו השחקן הראשון תופס את מקומו בסוף התור. אם אחד המשתתפים נכשל בביצוע המטלה, ממשיך השחקן הראשון לכהן בתור ראשון.

שמות נוספים: **ביצים** (בהטעמה אשכנזית) על שם זה שלפעמים השחקנים מקבלים מן הכדור מכה בביצים

גרסאות מובנות
-------------

### שבע על הקיר

משחק הטלת כדור טניס לקיר לשני משתתפים. במשחק שבע מטלות שונות, על שמן נקרא המשחק. בתיאור כאן מובאות 11 מטלות, אשר הצטברו כנראה במשחק במשך השנים.

המשחק כולל ביצוע מטלות תוך הכרזת שמן, ואלו הן: "לא כלום", "לא לזוז", "לא לדבר", "מחיאת כף", "כפליים" (מחיאת כף אחת לפנים ואחת מאחורי הגב), "יד ימין", "יד שמאל", "אל החזה", "שילוב אצבעות","גלגול" (של כפות היד זו סביב זו),"סיבוב" (השחקן מסתובב על עומדו).

לאחר ביצוע "קון" (סדרה מלאה של המטלות) קל, מבצעים "קונות" קשים יותר, בהם מוטלת מגבלה גורפת: איסור תזוזה, איסור דיבור וכן הלאה.

כישלון בביצוע משימה גורם להעברת הכדור לשחקן השני.

בירושלים ובפרבריה (אזור בית שמש ויישובי יהודה ושומרון השם שבע על הקיר מתייחס למשחק שבע-שש (מובא להלן).

### שבע שש

גרסה נוספת של המשחק, הנקראת **שבע-שש**, הייתה פופולרית מאוד בין ילדים באמצע המאה ה-20, בעיקר בתל אביב.
המשחק מתאים לכל מספר ילדים, וגם ילד יחיד יכול לשחק בו, אם כי ללא אלמנט התחרות.

#### מהלך המשחק

כל שחקן בתורו לוקח את הכדור ומתייצב מול קיר פנוי. השחקן מטיל את הכדור לפי סדר קבוע: 

* שבע הטלות אל הקיר וחזרה.
* שש הקפצות דרך הרצפה אל הקיר וחזרה לידי המטיל.
* חמישה כדרורים ביד אחת.
* ארבע הטלות באוויר תוך שילוב הידיים על החזה בכל הטלה כשהכדור באוויר ותפיסתו לפני שייפול ארצה.
* שלוש הטלות באוויר, שלוש מחיאות כף בכפיפה מעבר לרגל בזמן שהכדור באוויר ותפיסתו לפני שיפול ארצה.
* שתי הטלות באוויר, ותפיסתו לפני שייפול ארצה.
* עמידה בגב אל הקיר, הטלת הכדור פעם אחת מעל הראש כך שיפגע בקיר ותפיסתו לפני שייפול ארצה.

מי שהפיל את הכדור נפסל ויוצא מן המשחק.
מי שמצליח לסיים את כל ההטלות בהצלחה בלי להפיל את הכדור מנצח.

ראו גם
------

* "חיובים צורני" או "חיובים יפאנים"
"באר משה", וילנה 1905. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 5

רבי **משה דַנִישֶׁבְסְקִי** (ביידיש: **דאנושעווסקי**; בכתב קירילי: **Данишевский**; ה'תק"ץ, 1830, סמרגון - ה'תר"ע, 1910, סלובודקה) היה רב ליטאי, רבה של סלובודקה, מנהלה הראשי וממייסדיה של ישיבת כנסת בית יצחק, ומחבר הספר "באר משה".

ביוגרפיה
--------

נולד בסמרגון לרב אברהם דנישבסקי (נפטר אלול תרי"ג), שכונה על שם עיירת מוצאו אוזדה, "ר' אברהם אוזדער", בילדותו עברה משפחתו למינסק והוא למד אצל אביו שהיה ר"מ בישיבה שב"בית המדרש הקטן". אחר כך למד שלוש שנים בישיבתו של רבי אהרן שאול זליג הכהן "הפרוז'ינאי", מחבר "תשובות לשואל" ו"מגן שאול", מגאוני ליטא ורבן של מספר ערים במרחב הליטאי. מאוחר יותר למד באיישישוק ונודע בה כ"עילוי מסמרגון", באיישישוק למד אצלו במשך שנתיים מאיר שמחה הכהן, לימים רבה של דווינסק הנודע על שם ספרו ה"אור שמח".

נישא לבתו של הרב זאב וולף וישנבסקי מסמרגון, גיסו היה הרב אברהם רבונסקי רבה של דוברובנה. במשך עשר שנים אחרי נישואיו גר בעיר מולדתו סמוך לבית חותנו. התמנה לרבנות העיירה סוויר, הקים בה "קיבוץ" לתלמידים וכיהן בה כרב במשך 25 שנה. מסוויר עבר לכהן כרבה של באלטרומנץ, וכיהן בה שבע שנים.

ב-1894 הוזמן על ידי רבה של קובנה, רבי יצחק אלחנן ספקטור, לכהן כרבו של הפרבר הקובנאי סלובודקה, משרה בה כיהן עד פטירתו. היה שותף בהקמתה של ישיבת כנסת בית יצחק בעירו, ומנהלה במשך כל שנות קיומה עד פטירתו. הוא נמנה עם מתנגדי תנועת המוסר, וכאשר פרשו אנשי התנועה מהישיבה המקומית והקימו את ישיבת "כנסת ישראל", דאג למנוע עזיבת בחורים מהישיבה הוותיקה. לפי הוראת הרב ספקטור, לא נסמכו רבנים מישיבותיה של סלובודקה, בלי מבחן ואישור של הרב דנישבסקי. למרות התנגדותו לתנועת המוסר כתנועה, לא מצא פסול באנשיה, ודאג למינויו של רבי משה מרדכי אפשטיין לעוזרו כדיין בבית הדין העירוני, וגם רבנים שמינה כראשי ישיבתו כמו הרב חיים רבינוביץ מטלז, ורבי ברוך דב ליבוביץ, לא היו ידועים כשולליה של התנועה.

נפטר בסלובודקה, כ"זקן רבני ליטא", בשנת ה'תר"ע, 1910.

לאחר פטירתו התמנה תחתיו כרבה של סלובודקה, רבי משה מרדכי אפשטיין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה דנישבסקי** בוויקישיתוף
* 'דנישבסקי, ר' משה ב"ר מאיר-שמחה' [!], בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 41 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1239).

ספרו
* ****באר משה****, וילנה תרס"ה, ד"צ עם הערות. תל אביב, תשל"ד, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  כונה בחיבה: ר' משה'ל, נהגה: מֵיישׁל.
2. ↑  בסמרגון גרו רבים מבני המשפחה, בספר **סמורגון: ספר עדות וזיכרון**, תל אביב תשכ"ו, עמ' 512–515, נמנים עשרות מבני המשפחה שנספו בשואה.
3. ↑  הרב חיים סרנא, הקדמה ל"באר לחי רואי" - נשים, ירושלים תשנ"ו, מסר מפי זקן ששמע מה"אור שמח" שמנה מספר רבנים ובהם רבו זה כמי שלדעתו הם מל"ו צדיקים.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הרב יעקב אליהו סגל** | **רבני סלובודקה** 1894-1910 | **הבא**:**הרב משה מרדכי אפשטיין** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303845805171
* GND: 141605537
* ISNI: 0000 0000 8056 1692
* VIAF: 122071969
* WorldCat: viaf-122071969

 |
ציור מהמאה ה-19 המתאר את עשרת הגורו הסיקים כשבמרכז נמצא נאנאק
**גורו נאנאק דב** (בפנג'אבי **ਗੁਰੂ** **ਨਾਨਕ**; בהינדי: **गुरु नानक**; באורדו **گرونانک**, בקיצור **גורו נאנאק** או **נאנאק**; 15 באפריל 1469 – 22 בספטמבר 1539) היה מייסד דת הסיקיזם והראשון מעשרת הגורו הסיקים. הסיקים מאמינים כי כל הגורו העוקבים לנאנאק אוחזים באלוהיותו ובסמכותו הדתית וכונו "נאנאק".

חייו
----

מוצאו של נאנאק, כמוצאם של כל הגורו אחריו, הוא בג'אטי הסוחרים "קַהרְטִי". נאנאק נולד בשנת 1469 בכפר טַלְוַואנְדִי - שנקרא כעת, לזכרו, נאנְקאנַה סאהיב - מערבית ללאהור, בירת מחוז פנג'אב בפקיסטן. רוב המידע על חייו מגיע מביוגרפיות שנכתבו לאחר מותו - ספרות שנקראת **גַ'נַמְסָקִהי** - ומשירי המשורר האגדי בַהאִי גוּרְדַאס מתקופת הגורו החמישי והשישי. לפיכך, מיוחסים מיתוסים רבים לחייו ופועלו.

כילד נאנאק היה תלמיד מצטיין, אך מאוחר יותר החל להטיל ספק בדוגמות הדתיות של האסלאם וההינדואיזם. עד גיל שלושים התגורר נאנאק בסוּלְטַנַפּוּר - שם עבד אצל השליט המוסלמי דַאוּלַת חָאן. לפי המסורת הסיקית בוקר אחד יצא לרחצה בנהר ונעלם. משחזר, שלושה ימים אחר כך, שתק במשך יום שלם ואז אמר: "אין הינדו ואין מוסלמי" (nā kō hindū nā kō musalmān). נאנאק במהלך הפיץ את "בשורת האל" במסעות ומסופר שהגיע עד לטיבט (במזרח), סרי לנקה (בדרום), בגדאד ומכה (במערב). בערוב חייו הקים את הקהילה הסיקית (ה"פָּאנְת") בנה את הכפר קַרְטַרְפּוּר, שעל גדות נהר הרַאבִי (שם מת בשנת 1539) ומיסד את תפילות הבוקר והערב היומיות. נאנאק היה נשוי לסוּלַאקְהנִי, בתו של סוחר אורז מהעיירה בַּטַלַה (Batala) והיו לו שני בנים. בנו הבכור - שרי צ'אנד - נקט ככל הנראה בדרכים רוחניות אסקטיות שנגדו את תורת אביו וייתכן שהוא מקור כת האוּדַאסִי. הבן הצעיר - לקמי דאס - התעניין יותר בעולם החומרי. בשל כך בערוב ימיו מינה נאנאק ליורש דווקא את תלמידו, לֵהְנַה והעניק לו את השם "אַנְגַאד".

תורתו
-----

התורה אותה לימד נאנאק בפועל איננה ברורה - אולם המחקר על חייו מראה שהוא היה ביקורתי מאוד כלפי הממסד הדתי סביבו. יש שטוענים שהוא הושפע, בשל המיקום הגאוגרפי, מזרמים של דבקות וחסידות (בהקטי) בהינדואיזם ושילבם בתאולוגיה מהאסלאם הסוּפי. הסיקים בני ימינו גורסים שמשנתו של נאנאק עסקה תמיד בפיוס, אחדות ושוויון בין קסטות ודתות וגורסים שהיה "פופולרי בקרב הינדים ומוסלמים גם יחד". ייתכן וכך הדבר, אולם נראה שהנושא העיקרי בו עסק - ועליו שב וחזר בדרשותיו - היה "פולחן לאל אחד ויחיד חסר צורה" (ניראנְג'אני).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאנאק** בוויקישיתוף
* נאנאק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ו. אוון קול, "סיקהיזם", **לקסיקון לדתות בנות זמננו**, עמ' 166
2. ↑  Ganda Singh, **Intrudoction to the Sikhs**, עמ' 3
3. ↑  ו. אוון קול, "סיקהיזם", **לקסיקון לדתות בנות זמננו**, עמ' 173

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265707505171
* BIBSYS: 49181
* BNE: XX1045422
* BnF: cb12193354z (data)
* CANTIC: a11296495
* CiNii: DA10283830
* GND: 119020009
* ISNI: 0000 0000 8121 8212
* LCCN: n80051889
* NKC: jn20000720200
* NLA: 36085116
* NSK: 000112749
* NTA: 07329795X
* SUDOC: 030538637
* Trove: 1209351
* VIAF: 34502973
* WorldCat: lccn-n80051889

 |
חבורת נשים בונות מטוס יפני, 1944
**חוק הגיוס הלאומי** נחקק בהוראתו של ראש ממשלת יפן, פומימרו קונואה בפרלמנט היפני. החוק נועד לחזק את כלכלת האימפריה היפנית במהלך מלחמת סין–יפן השנייה.

לחוק הגיוס הלאומי היו חמישים סעיפים, שקבעו את השליטה הממשלתית בארגונים אזרחיים (כולל איגודי עובדים), הלאמת התעשייה האסטרטגית, פיקוח מחירים, קיצוב והלאמת כל כלי התקשורת ביפן. החוקים נתנו לממשלה את הסמכות להשתמש בתקציבים ללא הגבלה כדי לסבסד את המלחמה ולפצות את היצרנים על הפסדים שנגרמו כתוצאה מגיוס המפעלים והעובדים בזמן המלחמה. בשמונה עשר מתוך חמישים סעיפי החוק עונשים על המפרים אותו. חוז זה היה בסיס להקשחת צנזורה באימפריה היפנית.

היסטוריה
--------

החוק נקבע כלא חוקתי שהוצג לדיון בינואר 1938, אך התקבל בסופו של יום לאחר לחצים כבדים מהצבא היפני הקיסרי והוא נכנס לתוקף כבר במאי 1938. החוק בוטל בדצמבר 1950 על המפקד העליון של כוחות הברית ששלט ביפן לאחר כניעת האימפריה היפנית.

פקודת השירות הלאומי הייתה חוק משלים שהוציא ראש הממשלה קונואה אישר, החוק הסמיך את הממשלה לגייס כל עובד (אזרח) כדי להבטיח אספקה מספקת של עובדים בתעשיית נשק אסטרטגית, למעט מקרים חריגים שמשוחררים בשל לקות פיזית או נפשית.

התוכנית יצא לפועל בניצוחו של משרד הרווחה היפני ובשיאה גויסו כ-1,600,000 גברים ונשים. הפקודה הוחלפה על ידי חוק הניוד של שירות העבודה הלאומי במרץ 1945, אך גם הוא בוטל בדצמבר 1945 על ידי המפקד העליון של כוחות הברית לאחר שהאימפריה היפנית נכנעה לבעלות הברית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pauer, Japan's War Economy, pp.13
**מעבדות נוקיה בל** הנמצאות בארצות הברית, תחת מושב החברה שבניו ג'רזי, היו שנים רבות ממרכזי המחקר והפיתוח הבולטים בעולם. כיום בבעלות החברה הפינית נוקיה.

פעילות
------

מעבדות בל הוקמו כזרוע המחקר והפיתוח של חברת הטלפון בל בארצות הברית שנוסדה במאה ה-19 בידי ממציא הטלפון אלכסנדר גרהם בל. בשנת 1925 הן הופרדו לחברה עצמאית בשם Bell Telephone Laboratories Inc, בבעלות משותפת של חברת הטלפונים "בל" וחברת הבת שלה "וסטרן אלקטריק" שעסקה בייצור ואספקה של ציוד תקשורת עבור חברת האם שלה.

הפעילות של מעבדות בל מתמקדת בשלושה תחומים: מחקר, פיתוח, הנדסת מערכות. תחומי המחקר במעבדות כוללים מתמטיקה, פיזיקה, תורת החומרים, מדעי ההתנהגות ומדעי המחשב. הנדסת מערכות התמקדה במערכות המורכבות הנדרשות להקמתה ותפעולה של רשת טלפוניה. פעילות הפיתוח, שהיא הגדולה מבין שלוש הפעילויות של המעבדות, מרכזת את הפיתוח, בתחומי החומרה והתוכנה הנחוץ להקמתן של מערכות התקשורת של חברת "בל".

עם ההמצאות והתגליות הבולטות של מעבדות בל נמנים:

* הטרנזיסטור, שהוצג לראשונה ב-23 בדצמבר 1947 וזיכה את ממציאיו בפרס נובל לפיזיקה.
* CCD - חיישן אלקטרואופטי שהשימוש הנפוץ בו הוא במצלמות דיגיטליות.
* תורת האינפורמציה החלה בעקבות מאמר שפרסם קלוד שאנון בשנת 1948, בכתב העת של המעבדות Bell System Technical Journal.
* מערכת ההפעלה UNIX ושפות התכנות C,++C, B ו-S.
* קרינת הרקע הקוסמית התגלתה בשנת 1965 על ידי ארנו פנזיאס ורוברט וילסון.
* שיטת ניהול שיחות נכנסות במרכזי שרות פותחה על ידי ארנה שניידר הובר
* הצגת אבטיפוס ראשון למערכת טלפון סלולרי בשנת 1979.
* התפתחויות שונות בתאוריה של מדעי המחשב ובפרט אלגוריתם שור, אלגוריתם קוונטי לפירוק לגורמים של מספרים.

במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה חברת הטלפונים האמריקאית "בל" תחת פיקוח צמוד של ה־FTC (הרשות להגבלים עסקיים האמריקאית) שהגבילה את פעולות החברה כמונופול. אחת המגבלות שהוטלו עליה הייתה הגבלה על מכירת מוצרים שאינם קשורים ישירות לטלפוניה. כתוצאה מכך במשך תקופה זו הפיתוחים של מעבדות בל, כגון מערכת ההפעלה יוניקס ושפת התכנות C, לא שווקו כמוצר של חברת "בל".

בשנת 1984 פוצלה חברת בל לשמונה חברות שונות, ומעבדות בל עברו לבעלותה של חברת AT&T. בעקבות הסכם הפיצול, הוסרו המגבלות השונות על מכירת המוצרים שפותחו במעבדות בל. בשנת 1988 הוקמה יחידה לשחזור, שיכפול וגיבוי בנתונים שבהמשך התפתחה לחברה עצמאית "Commvault". בשנת 1996 חברת AT&T פיצלה את מעבדות בל ביחד עם החטיבה שעסקה בייצור ציוד לחברת בת בשם לוסנט.

כיום (2016) אלקטל-לוסנט היא בבעלות נוקיה ומעבדות בל משמשות כזרוע המחקר שלה ומפעילה מספר מרכזי מחקר ברחבי העולם. בשנת 2021 סגרה חברת נוקיה את מעבדות בל בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבדות נוקיה בל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מעבדות נוקיה בל (באנגלית)
* מעבדות נוקיה בל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מעבדות נוקיה בל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מעבדות נוקיה בל, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311192305171
* BIBSYS: 90335125
* CiNii: DA02262959
* GND: 214072-X
* ISNI: 0000 0001 2034 0844
* LCCN: n79093275
* LNB: 000187038
* NDL: 001142519
* NKC: ko2011638660
* NLA: 36513297
* RERO: 02-A000017929
* SUDOC: 140706607
* VIAF: 133679516
* WorldCat: lccn-n79093275

 |
**פרדניזון** (באנגלית: **Prednisone**) היא תרופה סינתטית, קורטיקוסטרואידית, הניטלת בדרך כלל במתן פומי או תוך שריר עורי. התרופה משמשת לטיפול במצבים רפואיים רבים. האפקט העיקרי של פרדניזון הוא תגובה פרמקולוגית אנטי-דלקתית רב מערכתית, על ידי אפקט גלוקוקורטיקואידי. פרדניזון הוא קדם-תרופה: בכבד הפרדניזון הופך לפרדניזולון שהוא הסטרואיד הפעיל.

שימוש
-----

פרדניזון יעיל במיוחד בדיכוי מערכת החיסון. כלומר, הוא תרופה מדכאת-חיסון, בה משתמשים לצורך דיכוי התגובה הדלקתית של הגוף או הפחתתה. הוא משמש במחלות אוטואימוניות, מחלות דלקתיות חריפות שאינן ממקור זיהומי (לדוגמה אסתמה ריאתית), מניעת דחיית שתל ועוד.

היסטוריה
--------

הפרדניזון הומצא בראשית שנות ה-50, על ידי ארתור נוביל במעבדות חברת התרופות שרינג (Schering). ב-1955 פרסם עם חבריו כי החומר פעיל פי 3 עד 4 מקורטיזון והידרוקורטיזון. נוביל הראה שחלק גדול מתופעות הלוואי של קורטיזון, אגירת מים, עליית לחץ דם, והחלשות שרירים, יכולים להימנע על ידי חימצון מולקולת הקורטיזון לפרדניזון.[דרוש מקור] התרופה שווקה לראשונה על ידי שרינג באמצע שנות השישים.

תלות
----

בנטילה ממושכת של מעל 7 ימים, נוצרת תופעה של דיכוי בלוטת האדרנל, מצב שבו הגוף לא יכול לייצר קורטיקוסטרואידים אנדוגניים. החוסר ביצור אנדוגני גורם לתלות בהמשך אספקת הפרדניזון על ידי הנוטל. מסיבה זאת ועוד, יש להמעיט בנטילת קורטיקוסטרואידים. במקרה של נטילה ממושכת ישנה חשיבות קריטית להורדה הדרגתית במינון לפני ההפסקה המוחלטת. הפסקה חדה של נטילת פרדניזון לאחר תקופה ממושכת עלולה להוביל למחלת אדיסון המופיעה בצורה חריפה, מצב המסכן חיים.

תופעות לוואי
------------

תופעות לוואי לטווח קצר: תחושת ריחוף וסחרור קל, עליה ברמות גלוקוז בדם, בצקות, הפרעות שינה ולעיתים נדירות מאוד מאניה.
תופעות לוואי לטווח ארוך: תסמונת קושינג, תחושת רעב וצמא, שתן לעיתים קרובות, השמנה מוגזמת, דלדול עצם, גלאוקומה, קטרקט, סוכרת סוג II, דיכאון בזמן ההפסקה וסיכון מוגבר להתקף לב.

הוראות הנוגעות לתופעות לוואי שיש לשים אליהם תשומת לב יתרה:

* אולקוס - לכן יש לקחת פרדניזון על קיבה מלאה או בלוויית כדורים למניעת חומציות בקיבה.
* זיהום - פרדניזון מחליש את יכולת הגוף להגיב לזיהומים ולכן אסור בזמן זיהום.
* אינסומניה - על מנת לחקות את משטר הסטרואידים האנדוגני מומלץ ליטול את התרופה בבוקר.

ראו גם
------

* טיפול הורמונלי
* קורטיזול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדניזון** בוויקישיתוף
* עלון לצרכן של פרדניזון

הערות שוליים
------------

1. ↑  H. L. Herzog, A. Nobile, S. Tolksdorf, W. Charney, E. B. Hershberg, P. L. Perlman, M. M. Pechet, New Antiarthritic Steroids, **Science** 121, 1955-02-04, עמ' 176–176 doi: 10.1126/science.121.3136.176

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**סנטיאגו 'סנטי' מינה לורנסו** (בספרדית: **Santiago 'Santi' Mina Lorenzo**; נולד ב-7 בדצמבר 1995 בויגו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

### סלטה ויגו

מינה נולד בויגו שבספרד וגדל במחלקת הנוער של סלטה ויגו. ב-16 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף 31 דקות לסיום בהפסד 1–3 לחטאפה במחזור ה-24 של ליגת העל הספרדית. זו הייתה הופעתו היחידה באותה עונה. את העונה שלאחר מכן החל בהופעה בודדת במדי סלטה ויגו ב', קבוצת המילואים של סלטה ויגו, ולאחר מכן החל לשחק באופן קבוע בקבוצה הראשית. ב-16 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, במשחק בו הפסידה סלטה ויגו לאתלטיק בילבאו. הוא עשה זאת בגיל 17 שנים, 9 חודשים ו-10 ימים, מה שהציב אותו כמבקיע הצעיר ביותר בהיסטוריה של הקבוצה בליגה הבכירה. ב-11 באפריל 2015 הבקיע מינה ארבעה שערים בניצחון 1–6 נגד ראיו ואיקאנו והפך לשחקן הצעיר ביותר שעושה זאת בהיסטוריה של הליגה הבכירה ולראשון שעושה זאת בסלטה ויגו מאז שנת 1979.

### ולנסיה

ב-4 ביולי 2015 חתם מינה על חוזה ל-6 שנים בולנסיה, ששילמה עבורו 10 מיליון אירו. ב-22 באוגוסט 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב והוחלף בדקה ה-69 במשחק נגד ראיו ואיקאנו שנגמר בתוצאה 0-0, וב-5 בדצמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו, כשהבקיע 4 דקות לסיום כדי לקבוע תוצאה של 1-1 במשחק הליגה נגד ברצלונה.

### החזרה לסלטה ויגו

ב-14 ביולי 2019 חתם על חוזה לחמש שנים במדי סלטה ויגו. במאי 2022 סולק מהקבוצה לאחר שנמצא אשם בתקיפה מינית ונידון לארבע שנות מאסר.

חיים אישיים
-----------

אביו של מינה הוא כדורגלן העבר סנטיאגו מינה, גם הוא שחקן סלטה ויגו בעבר.

בדצמבר 2019 הואשם מינה בתקיפה מינית שארעה שנתיים קודם לכן.

ב-4 במאי 2022, נמצא מינה אשם ונגזרו עליו ארבע שנות מאסר בגין התעללות מינית. בנוסף, הוא חויב לשלם 50,000 אירו כפיצוי. לאחר הרשעתו, הוא סולק מסלטה ויגו על ידי נשיא המועדון קרלוס מוריניו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנטי מינה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
2. 1 2  Santi Mina no volverá a vestir la camiseta del Celta, La Voz de Galicia, ‏5 במאי 2022 (בספרדית)
3. ↑  El juicio contra Santi Mina por presunta agresión sexual será en marzo de 2022, AS.com, ‏7 בספטמבר 2021 (בספרדית)
4. ↑  Jorge Barrio Rodríguez,EFE, Santi Mina, condenado a cuatro años de cárcel por abuso sexual, cadena SER, ‏4 במאי 2022 (ב־European Spanish)
**סוּפר־טַקס** (אנגלית: **SuperTux**) הוא משחק מחשב חופשי, אשר שואב השראה מהמשחק סופר מריו. (כאשר מריו מוחלף בטקס, הדמותג של לינוקס). המשחק נוצר במקור על ידי ביל קנדריק וכיום מתוחזק על ידי צוות הפיתוח של סופר טקס. רוב התמונות במשחק נוצרו על ידי Ingo Ruhnke, היוצר של פינגוס. המשחק שוחרר תחת רישיון GNU GPL.

באפריל, 2003 יצאה גרסה 0.0.4 של המשחק. גרסה זו נתמכת רק בלינוקס.

בשנת 2004 יצא לוח האירועים הראשון של המשחק, שציין שהמשחק היה תחלופה גמורה למשחק סופר מריו ב־2 במאי[דרושה הבהרה].

גרסה 0.1.3 שיצאה ב־9 ביולי 2005, כללה 26 שלבים באי הראשי ועוד 2 איים, אחד עם 22 שלבים והשני עם 28 שלבים[דרושה הבהרה]. הגרסה כללה שלבים רשמיים ושלבים שנוצרו על ידי מעריצים. בגרסה זו הקוד של המשחק קיים בלינוקס, חלונות וקיימת גם חבילה בינארית למקינטוש.[דרושה הבהרה]

גרסה 0.3.0 יצאה ב־17 בדצמבר 2006. בגרסה נוספו שלב יער, תמיכה בתרגום וב־UTF-8, אגירת מנוע סקריפט והאפשרות לשחקנים ליצור שלבים משלהם. בנוסף, הרזולוציה שונתה ל-800x600.

גרסה 0.4.0 יצאה בשנת 2015, אחרי 9 שנים שבהן לא פותחה גרסה חדשה למשחק.

גרסה 0.5.1 יצאה ב־5 בנובמבר 2016.

גרסה 0.6.0 יצאה ב־23 בדצמבר 2018.

גרסה 0.6.2 יצאה ב־14 במאי 2020 ואליה נוספה מפת עולם חדשה בשם "Revenge In Redmond" לכבוד יום השנה ה־20 של סופר טקס.

ניתן להריץ את סופר טקס ב־Windows, מקינטוש, לינוקס, וכמו כן הוא הוסב לפלטפורמות אחרות, כגון קונסולת ה-PSP של סוני וכן קונסולות ה-Wii וה-Wii U של נינטנדו וגרסה לאנדרואיד. היסבים אלו אינם נתמכים על ידי צוות הפיתוח של סופר טקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופר טקס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סופר טקס
* תצלומי מסך והצגות מוקדמות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Download, SuperTux (באנגלית)
התפרצות געשית בשקע דנקיל
**שקע דנקיל** הוא שקע גאולוגי בחלק הצפוני של משולש עפר, הנכלל בתחומי מדבר דנקיל. השקע ממוקם באזור הגבול שבין אתיופיה ואריתראה. השקע נוצר בנקודת המפגש של שלושה לוחות טקטוניים המתרחקים זה מזה בקצב של 1–2 ס"מ בשנה: הלוח הערבי ממזרח, הלוח הנובי ממערב, והלוח הסומלי מדרום.

גאוגרפיה
--------

שקע דנקיל הוא המקום החם ביותר בעולם עם טמפרטורה ממוצעת של כ-36 מעלות. שקע דנקיל הוא גם אחד המקומות הנמוכים ביותר בעולם, בגובה של כ-100 מטרים מתחת לפני הים. באזור יורדים מעט מאוד גשמים ורובו מדברי.

האזור מאוכלס על ידי העפרים, שבט נוודים המתקיים מגידול צאן וגמלים.

באזור מתקיימת כריית מלח על ידי התושבים המקומיים. המלח נכרה בשיטות ידניות ומובל באמצעות גמלים למכירה בשווקים של מקלה.

כתוצאה מהפעילות הטקטונית שקע דנקיל מאופיין בפעילות געשית רבה ובאזור ישנם הרי געש רבים. הר הגעש ארטה אלה הוא הר הגעש הפעיל ביותר במשולש עפר כולו והוא מתפרץ בממוצע כל שנתיים. מצפון מערב ל'ארטה אלה' נמצא מאר דללול, שקע שנוצר כתוצאה מהתפרצות הר הגעש. באזור נובעים מספר מעיינות חמים הקרויים "מעיינות הגופרית של דללול". אזור זה נחקר במטרה למצוא בו אקסטרמופילים העשויים לעזור בהבנת היווצרות חיים מחוץ לכדור הארץ בתנאים קיצוניים.

המעיינות החמים באזור דללול

ראו גם
------

* הבקע הסורי-אפריקני
* משולש עפר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שקע דנקיל** בוויקישיתוף
* The Hottest Place on Earth, סרט של ה-BBC על שקע דנקיל, סרטון באתר יוטיוב
* מדבר דאנקיל והמישורים באתר אתיופיה
* מדבר דאנאקיל- אָפָאר, מלח ואש

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Hydrothermal Systems Show Spectrum of Extreme Life on Earth". Europlanet. Astrobiology Web. April 26, 2016. Retrieved 2016-05-01
**הדוויג וייס** (בגרמנית: **Hedwig Weiß**‏; 25 במאי 1860–1923) הייתה ציירת וגרפיקאית גרמניה, חברת הזצסיון הברלינאי. עבדה בעיקר בסגנון אימפרסיוניסטי.

קורות חיים
----------

אביה, ברנהרד וייס, היה תאולוג אוונגליסטי. אמה, הרמין הייתה ממשפחת אצולה. הם תמכו בהתעניינותה באמנות החזותית כבילוי, אך לא כמקצוע. היא וחברתה קתה קולוויץ קיבלו שיעורים בציור ותחריט אצל רודולף מאואר (1845-1905). מאוחר יותר למדה בברלין אצל קרל שטאופר-ברן ופגשה את חברתה לכל החיים מריה סלבונה. בשנת 1887 סיימה את לימודיה במינכן אצל לודוויג פון הרטריך, ופריץ פון אוהדה, שהשפיעו משמעותית על סגנונה.

לאחר 1888 שהיא שיתפה סטודיו בברלין עם אולגה בוזנסקה והפכה לחברה ב"איגוד הנשים האמניות בברלין" היא השתתפה בתערוכות שלהן ובסופו של דבר הצטרפה לוועד המנהל של הארגון. היא גם הציגה את עבודותיה בתערוכה השנייה של הזצסיון הברלינאי והציגה חמש עשרה פעמים בין השנים 1900–1913. תערוכה חשובה חלקית הייתה זו שהתקיימה בשנת 1907 במוזיאון הגרמני לספרים וכתיבה. הביקורות שקיבלה היו חיוביות ברובן.

בשנת 1910 היא הפכה לאחת הנשים המעטות שהתקבלו כחברות בזצסיון הברלינאי. במהלך מלחמת העולם הראשונה היא סיפקה איורים למגזין קריגזייט.

אביה נפטר בשנת 1918, והיא איבדה את התמיכה הכספית שהוא העניק לה. מותו יחד עם ההיפר-אינפלציה שבאה בעקבות המלחמה, הותירו אותה כמעט חסרת פרוטה. היא חלתה, נסוגה מהחיים הציבוריים ומתה בתאריך לא ידוע בשנת 1923.

עד מהרה היא נשכחה וחלק ניכר מעבודתה אבד. פרויקט מחקר באוניברסיטת קיל מנסה להתחקות אחר ציוריה ולהרכיב מחדש כמה שיותר.

גלריה
-----

* אחו אחו
* נשים במלחמה נשים במלחמה
* סוסים סוסים
* שער מגזין שער מגזין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדוויג וייס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Weiß, Hedwig". In: Hans Vollmer (Ed.): *Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart*. Vol. 35: Waage–Wilhelmson. E. A. Seemann, Leipzig 1942, pg.328.
2. ↑  Mitglieder ab 1903

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1026461499
* RKD: 337719
* VIAF: 267524273
* WorldCat: viaf-267524273

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

פירוש נוסף ערך זה עוסק במושג מתחום האינטרנט. אם התכוונתם לשלהוב מזון, ראו פלמבה.
**שלהוב** (באנגלית: **Flaming**) הוא מנהג של כתיבת הודעות תוקפניות, מקוממות ועוינות בפורומי אינטרנט, קבוצות דיון או דואר אלקטרוני.

הודעת שלהוב יכולה להראות ככל הודעה אחרת, אך מטרתה שונה - במידה רבה לפחות, אין בכוונת המשלהב לתרום לדיון, להבהיר את עמדתו או לשכנע משתתפים אחרים בדעתו. המניע לשלהוב הוא בעיקרו פסיכולוגי או חברתי ורצון המשלהב הוא לזכות בתשומת לב, להבליט את עליונותו או סמכותו בנושא הנדון. המשלהב מפיק הנאה בעיקר מסרקזם שהוא מפזר באותו דיון. 

לעיתים אין כוונה בשלהוב אלא להעליב ולהציק למשתתפי הדיון האחרים. משהחל המשלהב לפעול כך באופן עקבי, יש שיראו בהתנהגותו "טרוליזם", ופעולה זו נקראת לרוב גם "**הטרלה**".

ניתן לטפל בשלהוב באמצעות הגבלת תוכן, שמאפשרת למשתתפים לסנן חומרים מסוג זה.

ראו גם
------

* אפקט הדיס-אינהיבציה המקוון

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שלהוב** |
**בנות אלישבע** הוא סמינר חרדי לבנות בית יעקב. הסמינר ממוקם בשכונת רמות. בסמינר יותר מ-1750 תלמידות.

היסטוריה
--------

הסמינר הוקם ב-2002 על ידי הרב יעקב משה הלל כחלק ממוסדות חברת אהבת שלום, 

המנהל הרוחני היה הרב אהרון גולובנציץ עד לפטירתו בשנת ה'תשע"א. אחריו מונה הרב ישראל גואלמן לרב הסמינר, ולמנהלת מונתה גברת הדסה אוירבך (כלתו של רבי שלמה זלמן אוירבך).

קווי יסוד
---------

בתחילה היו בסמינר מבחני חוץ בלבד, אך עם השנים הוחלפו המבחנים בחלק מהמקצועות - לפי דרישת משרד החינוך ובאישורו של הרב אלישיב - לבחינות בגרות רגילות, רק במקצועות מתמטיקה ואנגלית[דרושה הבהרה] במטרה לאשר רצף לימודי לכיתות יג יד בפיקוח משרד החינוך. 

בתיכון מושם דגש על לימודי מקצועות עיוניים ומקצועות טכנולוגיים, בסמינר נלמדים מקצועות ההוראה לצד לימודים להכשרה חלופית.

רמת הלימודים בתיכון ובסמינר גבוהה. בשנת 2021 נמנה בין עשרת בתי הספר ש 100% מתלמידיו בתחום החינוך הטכנולוגי זכאים להסמכה טכנולוגית.

בין המקצועות שלומדים בכיתות י"ג–י"ד נלמדים בין השאר הנדסאי אדריכלות, הנדסאי תוכנה, הנדסת אלקטרוניקה מחשבים, ראיית חשבון, ייעוץ מס, חשבות שכר, הנדסאי עיצוב מדיה, מוזיקה, חינוך מיוחד, היסטוריה וחקר קהילות ישראל, מתמטיקה, חשבונאות, עברית לשון, גיל הרך, לימודי ארץ ישראל, ועוד. 

התלמידות ממשיכות ללימודי שנה רביעית לתואר ראשון אקוויוולנט (דרגה 1) ככל מוסדות בית יעקב.

הסמינר שכן בעבר ברחוב רש"י בירושלים, ובשנת ה'תש"ף עבר לקמפוס חדש בשכונת רמות בעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "סמינר בנות אלישבע", באתר הכל אודות מוסדות החינוך

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר עיירית ירושלים.
2. ↑  הונחה אבן הפינה לסמינר 'בנות אלישבע' בשכונת רמות, באתר JDN, ד׳ בסיון תשע״ו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007377256105171
* VIAF: 24150940078726602665
* WorldCat (עם VIAF): 24150940078726602665

 |
שיח' **עבד אל-ע'ני בן אסמאעיל א-נאבולסי** (בערבית: عبد الغني بن إسماعيل النابلسي; נכתב גם: עבד אלגני אלנאבלאסי. 1641–1731), היה חוקר אסלאם סוני וסופי באמונתו, נולד בדמשק בשנת 1641 למשפחה של חכמי דת אסלאמים. למרות שמשפחתו אינה במקורה משכם (נאבלוס), השם "א-נאבולסי" ניתן לבניה בזכות שהות קצרה של אחד מבני המשפחה באזור במאה ה-14. אביו, אסמאעיל עבד אל-ע'ני, היה משפטן בבית הספר החנפי של האסלאם הסוני אשר תרם רבות לספרות הערבית. א-נאבולסי התייתם בגיל צעיר.

עוד לפני גיל 20 לימד ועסק בפסקי דין מוסלמיים (פתווה). הוא שילב בין שתי תפיסות סופיות הקאדריה והנקשבנדיה. לאחר גיל 20 למד בביתו במשך 7 שנים את כתבי הקודש ולאחריהן לימד במסגד האומיי בדמשק והפך מוכר בכל רחבי האזור כחוקר אסלאמי מוכשר. הוא סייר ולימד במקומות רבים בעולם: באיסטנבול (1664), לבנון (1688), ירושלים (1689), מצרים (1693), ערב הסעודית (1693) וטריפולי (1700).

הוא נפטר ונקבר בדמשק בשנת 1731 בגיל 90.

עבודתו
------

א-נאבולסי פרסם מעל 300 כתבים בהם פרס את השקפותיו.
כתביו על סובלנות דתית כלפי דתות אחרות התפתחו בהשראת יצירותיו של חכם הדת הסופי מחבל אל-אנדלוס, אבן ערבי.

ספרו "הערבים" העוסק בתנאי העוני של הקהילות האסלאמיות, הושפע מכתביו של המשפטן נאג'ם א-דין אל-ע'אזי (1570–1651).

בשני ביקוריו של א-נאבולסי בארץ ישראל, ב-1690 וב-4–1693, ביקר באתרים נוצריים ויהודיים, כמו גם במקדשים מוסלמים קדושים, ובכתביו הוא מספר על הנאתו מהכנסת האורחים של נזירים נוצרים מקומיים. הנושאים עליהם כתב כוללים סופיות, חקלאות ושירה. הוא גם כתב עבודות אתנוגרפיות על בסיס מסעותיו לטריפולי, מצרים, ירושלים, לבנון ושאר אזורי המזרח התיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

* עבד אל-ע'ני א-נאבולסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* עבד אלע'ני אלנאבלסי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Akkach, Samer, "ʿAbd al-Ghanī al-Nābulusī", **Encyclopaedia of Islam**, THREE, online edition, s.v.
2. ↑  Akkach, Samer, "ʿAbd al-Ghanī al-Nābulusī", **Encyclopaedia of Islam**, THREE, online edition, s.v.
3. ↑  כתב פולמוס מאת עבד אל-ע'ני א-נאבולסי על מעמדם הדתי של אהל א-ד'מה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276104705171
* BnF: cb14477234d (data)
* GND: 119344408
* ISNI: 0000 0001 1578 8425
* LCCN: n83198301
* NTA: 074013092
* SELIBR: 196084
* SNAC: w62b9p2g
* SUDOC: 078658292
* TDVİA: nablusi-abdulgani-b-ismail
* Trove: 1449562
* VcBA: 495/38468
* VIAF: 96969918
* WorldCat: lccn-n83198301

 |
**צֶ'זִירָה פֶרָאנִי** (באיטלקית: **Cesira Ferrani**;‏ 8 במאי 1863 בטורינו - 4 במאי 1943 בפולונה) הייתה זמרת סופרן אופראית איטלקייה, שנודעה ביותר בכך ששרה בביצועי בכורה שניים מן התפקידים החשובים ביותר בתולדות האופרה, **מימי** בהפקה המקורית של לה בוהם מאת פוצ'יני בשנת 1896, ו**מאנון** במאנון לסקו של פוצ'יני בבכורה העולמית שלה ב-1893. פראני שרה רפרטואר גדול, שהקיף לא רק אופרה וריזמו אלא גם יצירות מאת מלחינים כמו ורדי, גונו, וגנר ודביסי.

קריירה
------

פראני, שנולדה בשם צ'זירה צאנאציו, למדה אצל אנטונייטה פריצ'י בטורינו וב-1887, בבכורה האופראית המקצועית שלה, הופיעה כ**מיכאלה** בכרמן של ביזה, בתאטרו רג'ו די טורינו. באותה שנה שרה בתפקיד **ג'ילדה** בריגולטו של ורדי ומרגריטה ב"פאוסט, מאת גונו באותו תיאטרון. במשך ארבע השנים הבאות הופיעה בהפקות רבות בקטניה, גנואה וונציה. כמו כן שרה בהפקות אחדות בצרפת. בשנת 1892 הופיעו בתאטרו קרלו פליצ'ה כ**אמליה** ב"סימון בוקאנגרה" של ורדי ובתפקיד הראשי ב"לורליי" של אלפרדו קאטאלאני בניצוח ארטורו טוסקניני.

ב-1895 שרה פראני את תפקיד **סוזל** באופרה "הידיד פריץ" של פייטרו מסקאני באופרה של מונטה קרלו ויצרה את התפקיד הראשי בבכורה העולמית של "קונסואלו" מאת ג'אקומו אורפיצ'ה, בתיאטרו קומונאלה די בולוניה. בשנה שלאחריה יצרה את תפקיד **מימי** בהפקה המקורית של לה בוהם מאת פוצ'יני בטורינו (1896). למחרת הבכורה עתירת-ההצלחה של "לה בוהם", שבסיומה נקרא הצוות לצאת אל הקהל המריע חמש-עשרה פעמים, העניק פוצ'יני לפראני את חתימתו עם ההקדשה:

> 
> למימי האמיתית והנהדרת שלי, סיניורינה צ'זירה פראני, בהכרת תודה, ג'. פוצ'יני". (במקור האיטלקי: "Alla mia vera e splendida Mimì, signorina Cesira Ferrani, riconoscente G. Puccini") מצוטט אצל פרנקי, פברואר 2006
> 
> 
> 
> 

בהמשך להצלחת "לה בוהם", יצאה פראני למסעות הופעות ברוסיה ובספרד, והופיעה בהפקות בקהיר ובליסבון נוסף להופעותיה ברחבי איטליה. ב-1901 שרה פראני בבכורה העולמית של ליצנים מאת מסקאני בתאטרו קרלו פליצ'ה בגנואה.

בלה סקאלה שרה פראני את **מליסנד** בביצוע הראשון במילאנו של "פליאס ומליסנד" מאת קלוד דביסי, בניצוח טוסקניני, בשנת 1908. יתר תפקידיה כללו את **ז'ולייט** ב"רומיאו וז'ולייט" מאת גונו **פאני** ב"סאפפו" ו**שרלוט** מ"ורתר" מאת מאסנה **אמליה** מ"סימון בוקאנגרה" של ורדי, **אליזבת** ב"טנהאוזר" וכן **אלזה** בלוהנגרין ו**אווה** באמני השירה מנירנברג, מאת ריכרד וגנר. הופעתה האחרונה הייתה ב-1909 כ**מליסנד**.

בשנת 1928 הזמינה אותה חברת גרמופון לחזור מפרישתה להקלטה הראשונה של מאדאם בטרפליי מאת פוצ'יני, לשירת השורות המעטות של **קייט פינקרטון** במערכה השלישית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'זירה פראני** בוויקישיתוף

* צ'זירה פראני, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* "זמרי אופרה נשכחים",צ'זירה פראני
* יוטיוב, הקלטה של צ'זירה פראני מ"לה בוהם", קול אדוניו, 1902

הערות שוליים
------------

1. ↑  "זמרי אופרה נשכחים",צ'זירה פראני
2. ↑  מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין בעריכת ל. מייסי (דרוש מינוי)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13928722q (data)
* GND: 135332109
* ICCU: INTV005159
* ISNI: 0000 0000 6636 6591
* LCCN: no2001071703
* MusicBrainz: 71584b43-2dc1-4728-9724-394a40a1d0b0
* SNAC: w63243bp
* VIAF: 41495708
* WorldCat: lccn-no2001071703

 |
שני העדים, כפי שהם מתוארים באפוקליפסת במברג, כתב יד מהמאה ה-11.
**שני העדים** הם שני נביאים המתוארים בספר חזון יוחנן (ספר ההתגלות) שבברית החדשה (פרק י"א, פסוקים 1 - 13).

> 
> וְנָתַתִּי לִשְׁנֵי עֵדַי וְנִבְּאוּ יָמִים אֶלֶף וּמָאתַיִם וְשִׁשִּׁים וְהֵם מִתְכַּסִּים בַּשַׂקִּים; אֵלֶּה הֵם שְׁנֵי הַזֵּיתִים וּשְׁתֵּי הַמְּנֹרוֹת הָעֹמְדִים לִפְנֵי אֱלֹהֵי הָאָרֶץ; וְכִי־יְבַקֵּשׁ אִישׁ לְהָרַע לָהֶם אֵשׁ יֹצֵאת מִפִּיהֶם אֹכֶלֶת אֶת־אֹיְבֵיהֶם וְכֵן כָּל־הַמְבַקֵּשׁ לְהָרַע לָהֶם מוֹת יוּמָת; וְהֵם יֶשׁ־לְאֵל יָדָם לַעֲצֹר אֶת־הַשָּׁמַיִם וְלֹא־יִהְיֶה מָטָר בִּימֵי נְבוּאָתָם וְיִשְׁלְטוּ עַל־הַמַּיִם לְהָפְכָם לְדָם וְעַל־הָאָרֶץ לְהַכֹּתָהּ בְּכָל־נֶגַע מִדֵּי יֶחְפָּצוּ; וּבְכַלּוֹתָם עֵדוּתָם הַחַיָּה הָעֹלָה מִתְּהוֹם תַּעֲשֶׂה עִמָּהֶם מִלְחָמָה וְתוּכַל לָהֶם וַהֲרָגָתַם; וְהָיְתָה נִבְלָתָם בִּרְחוֹב הָעִיר הַגְּדוֹלָה הַנִּקְרֵאת כְּפִי הָרוּחַ בְּשֵׁם סְדוֹם וּמִצְרַיִם אֲשֶׁר־שָׁם נִצְלַב גַּם־אֲדֹנֵיהֶם; וְרַבִּים מִן־הָעַמִּים וְהַמִּשְׁפָּחוֹת וְהַלְּשֹׁנוֹת וְהַגּוֹיִם יִרְאוּ אֶת־נִבְלָתָם יָמִים שְׁלֹשָׁה וָחֵצִי וְלֹא יִתְּנוּ לְשׂוּם אֶת־גְּוִיֹּתָם בַּקְּבָרִים; וְיֹשְׁבֵי הָאָרֶץ יִשְׂמְחוּ עֲלֵיהֶם וְיַעַלְזוּ וְיִשְׁלְחוּ מָנוֹת אִישׁ לְרֵעֵהוּ כִּי שְׁנֵי הַנְּבִיאִים הָאֵלֶּה הִכְאִיבוּ אֶת־יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ; וַיְהִי אַחֲרֵי יָמִים שְׁלֹשָׁה וָחֵצִי וַתָּבֹא בָהֶם רוּחַ חַיִּים מֵאֵת הָאֱלֹהִים וַיַּעַמְדוּ עַל־רַגְלֵיהֶם וְאֵימָה גְדוֹלָה נָפְלָה עַל־כָּל־רֹאֵיהֶם.
> 
> 
> 
> — תרגומו של פרנץ דליטש
> 

על פי חזונו של יוחנן כותב הבשורה, באחרית הימים יגיעו שני עדים לנבא. הם ינבאו במשך 1,260 ימים (42 חודשים), במהלכם איש לא יוכל להזיק להם. בכל תקופת נבואתם תהיה בצורת, והם ישלטו בארץ, ויוכלו להביא מחלות על תושבי הארץ. רק לאחר שהם יסיימו להתנבא ניתן יהיה להרגם, ואז תגיע החיה ותהרוג את שני העדים לשמחתם של כל תושבי הארץ. גופות הנביאים יישארו מוטלות על הארץ שלושה וחצי ימים ולא יקברו, ולאחר מכן יקומו לתחייה.

בעקבות תחייתם תתרחש רעידת אדמה גדולה אשר תהרוג 7,000 איש ותהרוס עשירית מהעיר:

> 
> וּבַשָּׁעָה הַהִיא הָיָה רַעַשׁ גָּדוֹל וַתִּפֹּל עֲשִׂירִית הָעִיר וְשִׁבְעַת אֲלָפִים בְּנֵי־אָדָם לְמִסְפַּר שְׁמוֹתָם נֶהֶרְגוּ בָרָעַשׁ וְהַנִּשְׁאָרִים רְעָדָה אֲחָזָתַם וַיִּתְּנוּ כָבוֹד לֵאלֹהֵי הַשָּׁמָיִם;
> 
> 
> 
> — חזון יוחנן, פרק י"א, פסוק 13, בתרגומו של פרנץ דליטש
>

זהות שני העדים
--------------

תאולוגים נוצרים דנו רבות בדבר זהותם של שני הנביאים, והאם מדובר בשני אנשים או במשל לכנסייה הנוצרית. בין היתר ישנן סברות כי מדובר בשניים מהשליחים או כי מדובר במשה ואליהו, או חנוך ואליהו (שכן שני אלה לא מתו אלא עלו לשמים).

הסוברים כי מדובר בסמלים מתייחסים לשני העדים כאל דמותם של ישראל והכנסייה הנוצרית, או של היהודים והגויים המאמינים בישו, כאלגוריה לשני חלקי התנ"ך הנוצרי: הברית הישנה והברית החדשה, או כסמל לחסד ורחמים.

הנביאים מתוארים כ"שני עצי זית ושתי מנורות", ותאולוגים נוצריים סבורים כי מדובר באלגוריה וכי עצי הזית מסמלים את הצדיקים או החסידים המתריעים על החטאים, ושתי המנורות מסמלים את אורו של ישו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שני העדים** בוויקישיתוף