recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לגעת ביהלום** (נקרא גם: **יהלום הדמים**, במקור: **Blood Diamond**) הוא סרט דרמה אמריקאי בכיכובם של לאונרדו דיקפריו, ג'ניפר קונלי ודג'ימון הונסו. הסרט עוסק ביהלומים הנמכרים בסיירה לאון שבאפריקה כדי לממן עימותים צבאיים, ובאנשי העסקים הקונים יהלומי דמים אלו ובכך מממנים את הנשק והתחמושת המשמשים להמשך הפעילות הצבאית המובילה להרג אנשים רבים. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר.

עלילה
-----

הסרט מתרחש בשנת 1999 בסיירה לאון, במהלכה המאבק על השליטה בשדות היהלומים מגיע לכדי מלחמת אזרחים, אלפים מתים ומיליונים הופכים לפליטים. דני ארצ'ר (לאונרדו דיקפריו), מבריח יהלומים יליד זימבבואה שהוריו נרצחו באכזריות בילדותו, שומע באחת הפעמים בהן נכלא את מפקד המורדים צועק על סולומון ונדי (דג'ימון אונסו), דייג מקומי, על כך שהוא מחביא יהלום נדיר בגודלו (100 קראט) אותו מצא בעת שעבד בכפייה במכרות היהלומים שבסיירה לאון. מאדי בואן (ג'ניפר קונלי) היא עיתונאית המסקרת את הקרבות ומנסה להתחקות אחר הדרך בה מבריחים את יהלומי הדמים לשוק החופשי.

דני מנסה להשיג את היהלום כדי לרצות את הבוסים שלו ולעזוב בכבוד את אפריקה. הוא משכנע את סולומון להראות לו איפה היהלום, ובתמורה יעזור לו למצוא את משפחתו שנמלטה למחנה פליטים ובנו שגויס בכוח לכוחות המורדים להיות "ילד-חייל". בסופו של דבר הם מוצאים את היהלום, אך דני נפצע בחילופי אש שהיו במקום ומדמם למוות תוך כדי שהוא מעכב בירי את כוחות המורדים, על מנת לאפשר לסולומון ובנו לעלות על מטוס עם היהלום.

מאדי עוזרת להם להגיע ללונדון ולמכור את היהלום לאיש עסקים מושחת הקונה יהלומי דמים, וכך מפלילה אותו. בתמורה ליהלום מקבל סולומון מיליוני פאונדים ומשפחתו מגיעה לאירופה. בסוף הסרט נראה סולומון כאיש אמיד החי בעולם המערבי ונואם בפורום קימברלי, אשר בעיר קימברלי בדרום אפריקה, על מאבקי השליטה ויהלומי הדמים באפריקה.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| לאונרדו דיקפריו | דני ארצ'ר |
| ג'ניפר קונלי | מאדי בואן |
| דג'ימון הונסו | סולומון ונדי |
| ארנולד ווסלו | קולונל קוטזי |
| דייוויד היירווד | קפטן פוייסון |

ראו גם
------

* שר המלחמה (סרט)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **לגעת ביהלום** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לגעת ביהלום (באנגלית)

* "לגעת ביהלום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "לגעת ביהלום", באתר נטפליקס

* "לגעת ביהלום", באתר AllMovie (באנגלית)

* "לגעת ביהלום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "לגעת ביהלום", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "לגעת ביהלום", באתר Metacritic (באנגלית)

* "לגעת ביהלום", באתר אידיבי

* "לגעת ביהלום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**מקסים אנדרה סילם בוטייה** (בצרפתית: **Maxime Andre Selam Bouttier** , נולד; 22 ביולי 1993) הוא במאי, מוזיקאי ושחקן קולנוע וטלוויזיה אינדונזי.

ביוגרפיה
--------

בוטייה נולד ב-22 ביולי 1993 בפואטייה, צרפת. משפחתו ממוצא אינדונזי חזרה לאינדונזיה בילדותו.

קריירה
------

בוטייה החל את הקריירה שלו כדוגמן בבאלי, אינדונזיה. בשנת 2010 לוהק לתפקיד משנה באופרת הסבון האינדונזית "Arti Sahabat". הוא שיחק באופרות סבון אינדונזיות ובהן "Bulan on Mentari" ו- "Everything Love". בשנת 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הקולנוע "Forever Love". בוטייה שיחק בכמה סרטים רומנטיים, בין היתר בסרט הקולנוע האינדונזי "Kain Kafan Hitam", אותו גם ביים.

בשנת 2021 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע "כרטיס לגן עדן" של הבמאי אול פארקר. זהו תפקידו הראשון מחוץ לאינדונזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקסים בוטייה, ברשת החברתית טוויטר
* מקסים בוטייה, ברשת החברתית אינסטגרם
* מקסים בוטייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Puput Puji Lestari, Profile Of Maxime Bouttier, Worldwide Soap Opera Artist, VOI.ID, ‏NaN בundefined NaN
2. ↑   Kain Kafan Hitam 2019 - Maxime Bouttier, Haico Van Der Veken, Ajun Perwira, סרטון בערוץ "Therese Nicholas", באתר יוטיוב (אורך: 01:16:17)
3. ↑  Molly Moss, Ticket to Paradise release date: Cast and trailer for Julia Roberts and George Clooney’s rom-com, Radio Times, ‏4 במאי 2022
**מקסים סטניסלבוביץ' אורשקין** (ברוסית: Максим Станиславович Орешкин; נולד ביולי 1982 במוסקבה) הוא כלכלן ומדינאי רוסי. 

עוזרו של נשיא רוסיה לענייני כלכלה מאז ינואר 2020, קודם לכן כיהן בתפקיד השר לפיתוח כלכלי החל מה-30 בנובמבר 2016 ועד ל-21 בינואר 2020.

ביוגרפיה
--------

בשנת 2004 סיים לימודיו בבית הספר הגבוה לכלכלה. מאפריל 2002 ועד יוני 2006 עבד בבנק המרכזי של רוסיה. מיוני 2006 ועד יולי 2010 היה מנהל בכיר ברוסבנק (Росбанк) ומיולי 2010 ועד יוני 2012 ניהל את גוף הניתוח הפיננסי של בנק ההשקעות והתאגידים "קרדי אגריקול".

מיוני 2012 ועד אוגוסט 2013 שימש ככלכלן ראשי ב-VTB Capital.

בספטמבר 2013 החל לעבוד בממשלה הפדרלית ומונה למנהל המחלקה לתכנון אסטרטגי במשרד האוצר של רוסיה. תפקיד שמילא עד מאי 2015, עת מונה לתפקיד סגן שר האוצר.

ב-30 בנובמבר 2016 ולדימיר פוטין מינה אותו לתפקיד השר לפיתוח כלכלי, בהמלצת ראש הממשלה דמיטרי מדבדב. ב-18 במאי 2018 הוארכה כהונתו והמשיך לשמור על תפקידו גם במסגרת ממשלת מדבדב השנייה. ב-21 בינואר 2020 פוטר והוחלף במקסים רשטניקוב שהחל לכהן כשר לפיתוח כלכלי החדש בממשלת מישוסטין ומונה לעוזרו של נשיא רוסיה.

באפריל 2020 נכלל בדירקטוריון מועדון הכדורגל צסק"א מוסקבה וב-8 במאי 2020 מונה ליו"ר דירקטוריון מועדון הכדורגל צסק"א מוסקבה.

בעקבות קרבתו לשלטון, לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה נכנס לרשימת עיצומים של מספר מדינות.

חיים אישיים
-----------

אורשקין דובר אנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מקסים אורשקין** |

* מקסים אורשקין, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הצו הנשיאותי «אודות השר לפיתוח כלכלי של רוסיה»" (ברוסית). נשיא רוסיה. 2016-11-30. נבדק ב-2016-11-30.
2. ↑  מקסים אורשקין מונה על ידי פוטין לתפקיד שר הפיתוח הכלכלי(ברוסית)
3. ↑  ВЭБ.РФ стал владельцем 77,63% акций ПФК ЦСКА
4. ↑  "Минфин России :: Руководство". Министерство финансов РФ. נבדק ב-2016-11-30.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אלכסיי אוליוקאייב** | **השר לפיתוח כלכלי של רוסיה  דגל המשרד למצבי חירום של רוסיה  30 בנובמבר 2016 - 21 בינואר 2020** | **הבא**:**מקסים רשטניקוב** |
**הניצול** (באנגלית: **The Castaway**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1931. זהו הסרט הקצר ה-27 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שהופק והשלישי באותה השנה. המדבב הבלעדי הוא וולט דיסני שתרם את קולו למיקי מאוס. עלילת הסרט עוקבת אחר מיקי, ניצול בודד מספינה טובעת, אשר שט על רפסודה לאי בלב ים ומנגן מוזיקה לבעלי החיים באי.

עלילה
-----

בודד ונטוש על רפסודה רעועה בלב האוקיינוס, מיקי מאוס מבחין באי באופק. הוא מגיע לאי בעזרת דג-חרב שלמעשה ניסה לתקוף את מיקי. רעב, מיקי מנער שיח בננה, ומטה נופלות זו אחר זו הבננות שאותן הוא אוכל בהנאה עד אשר הוא נבהל מעכביש.

מיקי מוצא ארגז שנשטף אל החוף והתוכו הוא מגלה פסנתר. הוא מתחיל לנגן בו לשלישיית כלבי ים מרקדים. גור טיגריסים מנסה לעזור למיקי בנגינה על ידי חבטה בקלידים ומיקי מגרש אותו פעם אחר פעם. הצמד נקטע על ידי קוף ענק, שמתגלה כפסנתרן מוכשר בעצמו, אך בסופו של דבר מנפץ את הפסנתר לרסיסים. מיקי מנסה להשיב מלחמה, אך למראהו המאיים של הקוף הוא נבהל ומתחיל לרוקד. בהמשך הוא נרדף על ידי אריה, אשר מיקי מטעה אותו לקפוץ לתוך פה של תנין. לבסוף מיקי מוצא את עצמו רוכב על צב ים, ששוחה משם הרחק.

הפקה
----

"הניצול" היה הסרט הראשון שביים וילפרד ג'קסון, אשר המשיך לביים סרטי קולנוע רבים של דיסני, ביניהם "סינדרלה", "עליסה בארץ הפלאות", "פיטר פן" ו"היפהפייה והיחפן". למרבה הצער, הנסיבות היו רחוקות מלהיות אידיאליות: עם לחץ רב של החברה המפיצה לסרט נוסף ועם זמן מועט להפיק אחד כזה, דיסני פנה לג'קסון כדי להפיק סרט קצר שהורכב מהנפשות בשימוש חוזר מסרטים אחרים. הסרט משתמש בצילומים ממוחזרים של קוף רוקד (מ"קצב הג'ונגל", 1929), אריה שנאכל על ידי תנין (סצנה חתוכה מ"קצב הג'ונגל") ואריות ים מרקדים (מ"גלים פראיים", 1929).

סרט זה הוא גם הראשון שהולחן על ידי פרנק צ'רצ'יל, שהמשיך וכתב את השירים לסרטים "שלושה חזירים קטנים", "שלגיה ושבעת הגמדים", "דמבו", "במבי" ו"הרפתקאות איכבוד ומר טוד".

ביקורת
------

בספרו "הסרטים של מיקי: סרטי הקולנוע של מיקי מאוס", הייס גרוב כותב: "'הניצול' היה סרט קצר שנבנה סביב חומר בשימוש חוזר ונחות, וזה נראה: הסרט המצויר מהנה, אבל המראה של מיקי אינו עקבי בטירוף, אין אפילו רמז לסיפור, וכל הסרט מרגיש כמו חזרה ל-1929".

עם זאת, ראיין קילפטריק, מאתר הפודקאסט "The Disney Film Project", שיבח את הסרט: "זהו סרט קצר כיפי מאוד, למרות שאין המון בדיחות, ואף אחת לא טובה מספיק כמו 'בעיות תחבורה' או כמה מהסרטים הקצרים המצחיקים האחרים של מיקי. יש נימה של אושר שנקבעת כמעט מההתחלה, כשמיקי מושלך על ידי הגלים בעודו על הרפסודה הקטנה שלו. למרות שהדברים קודרים, מיקי מחייך. האופטימיות העליזה הזו היא שהופכת את מיקי לכל כך מושך".

קישורים חיצוניים
----------------

* "הניצול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הניצול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). *Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History*. Cologne: Taschen. pp. 65–66. ISBN 978-3-8365-5284-4.
2. 1 2 3  Grob, Gijs (2018). "The Castaway". *Mickey's Movies: The Theatrical Films of Mickey Mouse*. Theme Park Press. ISBN 978-1683901235.
3. ↑  Lenburg, Jeff (1999). *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
4. ↑  Kilpatrick, Ryan. "Traffic Troubles". *Disney Film Project*. נבדק ב-8 בפברואר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**נפרורוס לויס** (שם מדעי: ***Nephrurus levis***) הוא מין של לטאה דמוית-שממית ממשפחת הקרפודטיליים, החיה באוסטרליה.

מאפיינים
--------

לטאה זו היא קטנה ביותר, אחת מהקטנות בעולם ואורכה רק 8 עד 10 ס"מ עם זנב עבה וקצר באורך 2 ס"מ, הזכרים מעט קטנים מהנקבות אך שני הזוויגים דומים בגודלם. בדומה למרבית הלטאות היא בעלת יכולת להשיל את זנבה תחת לחץ. הלטאה בעלת גפיים קצרות וראש מעוגל וגדול ביותר עם עיניים גדולות בעלות "גבות" עגולות בולטות. צבע הלטאה ורדרד-אפור בהיר והגב בעל גוון אדמדם-ורוד עם פסים לבנים לרוחבו. הבטן והצידיים לבנים והראש כתום עד חום-זית למעט העיניים והפה הכהים. הלטאה יכולה לשרוד 15 שנה בשביה.

לטאה זו חיה ברחבי אוסטרליה במגוון בתי חיות בכל המדינות למעט בויקטוריה ובטריטוריית הבירה האוסטרלית. היא יכולה להימצא בחורשים, ערבות עשב, חוליות ומישורים ואף במדבריות אוסטרליה הצחיחים. היא פעילה בעיקר בלילה, אז היא משחרת לטרף של חרקים שונים. היא ניזונה מכל חרק קטן שהיא מוצאת כמו חגבים, חיפושיות וצרצרים וגם מעכבישים, עקרבים, נדלים ואף מלטאות קטנות ממנה. כשהיא עצמה מותקפת היא יכולה לאבד את זנבה להגנה ובנוסף יכולה להרתיע את האויב בעזרת "נביחות" חזקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נפרורוס לויס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפרורוס לויס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קהילת יהודי קונהדייש** (בהונגרית: **Kunhegyes**) שבהונגריה התקיימה החל מאמצע המאה ה-19 ועד להשמדתה בשואה.

הקהילה התאפיינה בעיקר בשל בעלי המלאכה והסוחרים שחיו בה. יהודי קהילת קונהדייש, שהייתה קהילה אורתודוקסית, שמרו על מסורת אבותם והאמינו בחינוך יהודי.

קורות הקהילה עד למלחמת העולם השנייה
-----------------------------------

הקהילה היהודית בקונהדייש החלה להתגבש באמצע המאה ה-19, לאחר מלחמת העצמאות של הונגריה, ולאחר שהוסרה ההגבלה על ישיבת יהודים במקום. בית הכנסת ובית הספר נחנכו בשנת 1893. כאמור, מרבית יהודי הקהילה עסקו במסחר, עם מיעוט בעלי מלאכה, חקלאים עצמאיים ובעלי מקצועות חופשיים. על המוסדות הקהילתיים נמנו החברה קדישא ואגודת נשים.

הקהילה עברה כמה טלטלות במשך שנות קיומה, בעקבות תהפוכות פוליטיות אזוריות. באירועי "הטרור הלבן" בשנת 1919, נאסרו יהודים רבים תחת החשד שהם תומכים במהפכנים ימניים, ורבים מהם עונו לעיני נשותיהם. ב-1922 נשללו רישיונותיהם של בעלי בתי המרזח היהודיים. בנוסף, צעירים יהודים בתנועת הלבנטה, תנועה להכשרה צבאית, הופרדו מהחניכים הנוצרים והוכרחו לעבוד בעבודות משפילות.

בשנת 1941 2% מתושבי קונהדייש היו יהודים, כ-224 במספר; ואילו במפקד שנערך באפריל 1944, מנו יהודי הקהילה 218 איש.

במלחמת העולם השנייה
-------------------

כחודשיים לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה והפיכתה לשכנתה של הונגריה בשנת 1938, חוקקו בהונגריה חוקים מפלים נגד יהודים. רישיונותיהם של הסוחרים ובעלי המלאכה בקונהדייש נשללו וב-1941 גויסו הגברים לעבודות כפייה.

גטו קונהדייש
------------

במאי 1944, לאחר פלישת הנאצים להונגריה, הוקם גטו קונהדייש בעיר, אשר רוכזו בו כ-70 משפחות יהודיות מקונהדייש ומטיסדרס השוכנת לידה, בשטח שבעבר ישבו בו צוענים. לא הייתה קיימת אספקת מים לגטו בשל זיהום שהיה בבאר הקרובה לעיר. גוף הביטחון הציבורי בהונגריה ערכו ניסויים על ידי עינויים ביהודים כדי לגלות היכן היהודים הסתירו את חפציהם יקרי הערך. בתחילת יוני 1944, הועברו יהודי גטו קונדהייש למרכז השילוח שבבית החרושת לסוכר בסולנוק. משם ב-25 ביוני 1944 גורשו חלקם לשטרסהוף שבאוסטריה בטרנספורט של 2,638 מגורשים; ושאר היהודים גורשו לאושוויץ ב-28 ביוני 1944.

ראו גם
------

* קונהדייש

לקריאה נוספת
------------

* פולה שרייבר, **פנקס הקהילות, הונגריה**, יד ושם, 1975

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Pinkas Hakehillot Hungary: Kunhegyes, www.jewishgen.org
2. 1 2  המכון הבין-לאומי לחקר השואה - יד ושם, באתר www.yadvashem.org
3. ↑  שואת יהודי הונגריה – סקירה היסטורית, באתר www.yadvashem.org
**נמיית כיס נמרית** או **נמיית כיס מנוקדת** (שם מדעי: ***Dasyurus maculatus***) היא מין של יונק כיס מהמשפחה נמיות כיס שבקבוצת הכיסאים החיה במזרח אוסטרליה. היא המין הגדול ביותר בסדרה טורפי כיס לאחר המין שד טסמני (ובעבר גם זאב הכיס) והגדולה ביותר מטורפי הכיס של היבשת. למעשה נמיית הכיס ארוכה מעט יותר מהשד הטסמני.

אורכה של הנמייה 35–75 סנטימטרים עם זנב באורך 50 סנטימטרים. משקלם של הזכרים מגיע ל-1.8–3.5 קילוגרם, בעוד הנקבות שוקלות 1.15–1.60 ק"ג. מבנה גופם מזכיר גוף של נמייה ומכאן שמם. היא בעלת גפיים גדולות בעלות אצבעות חזקות, ראשים גדולים עם שיניים חדות ועוצמת נשיכה חזקה מאוד יחסית לגודל הגוף ובעלת זנב ארוך. צבעה חום-אדמדם עם בטן בהירה וכתמים לבנים לאורך הגוף.

היא חיה ביערות ויערות הגשם של מזרח אוסטרליה ובאי טסמניה, והיא מבלה את רוב חיה על העצים. נמיית הכיס היא אוכלת בשר הניזונה מחרקים, דגים, סרטנים, לטאות, נחשים, עופות קטנים לרבות תרנגולי בית, ארנבים, ויונקי כיס קטנים. היא יכולה לאכול גם נבלות, אך זה לא מזון עיקרי שלה. הנמייה צדה את הטרף במרדפים, קופצת על צווארו והורגת אותו בנשיכה בצוואר בדומה לחתולים. היא פעילה בעיקר בלילה.

היא עצמה נטרפת בידי השד הטסמני, נחשים, תנשמות, כלבי דינגו והמין עיט מחודד-זנב.

### תת-מינים

* *D. m. maculatus* - תת-מין החי מדרום קווינסלנד עד לטסמניה.
* *D. m. gracilis* - תת-מין שחי בצפונה של קווינסלנד ומצוי בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמיית כיס נמרית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נמיית כיס נמרית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קוסמוס** היה מועדון כדורגל רוסי מסנט פטרבורג שהתמודד באליפות העיר ובשיאו התמודד בליגה הסובייטית השנייה. נחשב לאחד המועדונים הוותיקים ברוסיה, שהוקם עוד ב־1899.

שמות הקבוצה
-----------

* 1899–1911 – "חוג חובבי הספורט יקטרינגוף"
* 1911–1923 – "פוטילובסקי"
* 1924 – "נפת מוסקבה-נארווה"
* 1925–1934 – "הפוטילובץ האדום"
* 1935–1938 – "מפעל קירוב"
* 1939–1940 – "אוונגרד"
* 1941–1946 – "מפעל קירוב"
* 1947–1948 – "דזרז'ינץ"
* 1949–1961 – "מפעל קירוב" (בשנת 1955 בגביע ברית המועצות - התמודדה תחת השם "אוונגארד")
* 1962–1991 – "קירובץ"
* 1992 – "קוסמוס-קירובץ" (פרשה מהאליפות בתחילת ספטמבר 1993)
* 1995–1997 – "קירובץ-נאדז'דה"
* 1999 – "מפרשי הארגמן-קירובץ"
* 1999–2007 – "מפרשי הארגמן"

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1899 כ"חוג חובבי הספורט יקטרינגוף" («Екатерингофский кружок любителей спорта»). מאז 1 ביולי 1911, בשם "חוג פוטילובסקי של ספורטאים חובבים" ("פוטילובסקי"), הוא נתמך על ידי מפעל קירוב (עד 1922 – מפעל פוטילובסקי, ב־1922-1934 – מפעל קראסני פוטילובץ, כיום – מפעל קירוב). בשנת 1914 הצטרף לליגת הכדורגל הפטרבורגית.

הוא שיחק באליפות ברית המועצות עד 1947. בשנת 1941 הועברו השחקנים הטובים ביותר מקבוצת אוונגרד לנינגרד, שבסיסה היה במפעל קירוב, לנבחרת האיגודים המקצועיים הלאומיים, שנוצרה על בסיס קבוצת זניט לנינגרד.

בשנת 1989 הוקם מחדש בשם "קירובץ" והתמודד בליגה השנייה. מאמן הקבוצה היה אלכסנדר פיודורוב. בשנת 1990 הקבוצה הייתה בין מוליכות טבלת הליגה השנייה, אך בסיבוב השני המצב הכלכלי הפך להיות מאוד רע, והקבוצה סיימה את העונה באמצע הטבלה. נבחרת העיר שיחקה באליפות העיר (בשנת 1989 היא תפסה את המקום הראשון, בשנת 1990 – במקום השני).

בשנה שלאחר מכן, מפעל קירוב כבר לא יכול היה לתמוך בקבוצה. "קירובץ" עברה לבעלות מועצת נפת קירוב שבראשה עמד ויטאלי מוטקו. ספונסר הקבוצה הייתה חברת "קוסמוס" המקומית. עם זאת, מנכ"ל החברה, יורי גפצ'וק, שהה מספר חודשים בארצות הברית, מבלי לתמוך בפועל בקבוצה.

באמצע אוגוסט 1993 "קוסמוס", תחת המאמן, מיכאיל ברגובסקי, חדלה להתקיים.

בשנת 1999, קירובץ התמודדה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה, באזור צפון-מערב. מאז 1999 – קבוצת הכדורגל של בית הספר לספורט של נפת קירוב "קירובץ" לוקחת חלק באליפות סנקט פטרבורג בקרב בתי הספר לספורט.

אצטדיונים
---------

הקבוצה שיחקה באצטדיונים שונים לאורך השנים, החל מאצטדיון לנין (כיום - "פטרובסקי"), "קורבל", אצטדיון קירוב ובהיכל הספורט זניט סנקט פטרבורג.

סגל
---

### שחקנים נודעים

* בוריס לוין-קוגן
* סרגיי וודנייב
* אלכסנדר הפלסליס
* אלכסיי נאומוב
* ולדימיר קוליק
* רומן ברזובסקי

### מאמנים נודעים

* אלכסנדר פדורוב
* סרגיי וודנייב (מאמן שחקן)
* יורי רודנב
* לב בורצ'אלקין

קישורים חיצוניים
----------------

* סטטיסטיקה באתר www.klisf.info
* פרופיל המועדון, באתר footballfacts.ru
* פרופיל, באתר Wildstat.ru (ברית המועצות)
* פרופיל באתר Wildstat.ru (רוסיה)
**המקצוענים** היא פלטפורמה דיגיטלית (אתר אינטרנט ואפליקציה) המחברת בין בעלי מקצוע שונים לבין לקוחות. ניתן למצוא בה בעלי מקצוע בתחומים רבים, בהם תיקונים ושיפוצים, גינון, הובלות, תיקון מוצרי חשמל, מנעולנות, נגרות, ניקוי שטיחים, שירותי ניקיון ועוד. האתר עורך סינון של בעלי המקצוע המפורסמים באתר, מפרסם מחירונים מומלצים וחוות דעת על השירות, וכן מפעיל מוקד לאיכות השירות ולפתרון מחלוקות של לקוחות מול אנשי המקצוע.

היסטוריה והקמה
--------------

חברת המקצוענים הוקמה באוקטובר 2003 על ידי ארז סתר במטרה ליצור רשימת בעלי מקצוע אמינים ולקשר אותם ישירות ללקוחות. בשנותיו הראשונות הופץ המקצוענים מדלת לדלת כמדריך מודפס ובו רשימת בעלי מקצוע מומלצים לבית בתחומים שונים, מחירון מומלץ לצרכן, מוקד טלפוני לגישור ויישוב מחלוקות מול בעלי המקצוע ומידע מקצועי שיסייע ללקוחות בהתנהלות מולם. 

בשנת 2007 הושק ועלה לאוויר לראשונה אתר האינטרנט של החברה. בשנת 2010 רכש אתר ynet‏ 50% מפעילות אתר המקצוענים. בשנת 2017 הושקה אפליקציית המקצוענים לטלפונים ניידים, ובשנת 2019 עלתה גרסתו הנוכחית של האתר.

האתר מעסיק כ-60 עובדים, משרדיו ממוקמים בתל אביב-יפו.

שירותים עיקריים
---------------

אתר המקצוענים מכיל אנשי מקצוע אשר עברו סינון ובדיקת איכות. הדבר נאכף על מנת לשמור על רמה מקצועית אחידה וסטנדרט אחיד של שירות, ובעלי מקצוע שאינם עומדים בסטנדרט הדרוש מוסרים מהאתר. האתר כולל גם מחירון מומלץ לצרכן אשר מציג טווח מחירים לעבודות הנפוצות בכל תחום, עם פירוט מלא של מרכיבי העבודה והפרמטרים שעשויים להשפיע על המחיר הסופי.

המשתמשים יכולים להזמין בעל מקצוע דרך האתר או האפליקציה, וגם לשלם תמורת השירות בכרטיס אשראי ובפריסה לתשלומים. לאחר כל הזמנה נוצר קשר בין מוקד שירות לקוחות של המקצוענים לבין הלקוח לצורך ליווי עד לסיום העבודה. הלקוחות יכולים לפרסם חוות דעת על העבודה אשר מתפרסמת באתר. במקרים של מחלוקת בין הלקוח לבעלי המקצוע, פועל מוקד ייעודי של המקצוענים ליישוב המחלוקת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המקצוענים
* המקצוענים, ברשת החברתית פייסבוק
* ערוץ היוטיוב של המקצוענים

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברת "המקצוענים" ממשיכה לחזק את הקשר עם לקוחותיה ומשיקה ערוץ שיווקי ומכירתי, באתר AIImarketink‏, 19 במרץ 2008
2. ↑  ynet רכש 50% מפעילות אתר המקצוענים, באתר ynet, 29 באוגוסט 2010
3. ↑  אפליקציה חדשה: להזמין בעל מקצוע בלחיצת כפתור, באתר ynet, 12 ביולי 2017
4. ↑  רועי גולדנברג, ‏שיפוצניק בקליק, באתר גלובס, 30 ביולי 2013

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"המקצוענים (אתר אינטרנט)"**.
|  |
| --- |
| 
בערך זהנעשה שימושבסימנים מוסכמיםמתחום המתמטיקה.להבהרת הסימניםראו סימון מתמטי. |

**משפט אגורוף** (או **משפט סבריני-אגורוף**) מבטא עיקרון יסודי באנליזה פונקציונלית, לפיו כל סדרת פונקציות המתכנסת לפונקציה גבולית, במונחי תורת המידה היא "כמעט" מתכנסת במידה שווה. כלומר כל התכנסות של סדרת פונקציות קרובה להיות התכנסות במידה שווה במובן של קירוב שיתואר בהמשך.

את המשפט הוכיחו באופן לא תלוי המתמטיקאי האיטלקי קרלו סבריני בשנת 1910, והמתמטיקאי והפיזיקאי הרוסי דמיטרי אגורוף בשנת 1911.

נוסח פורמלי
-----------

יהי {\displaystyle \left(X,{\mathcal {M}},\mu \right)} מרחב מידה סופי. כלומר {\displaystyle \mu (X)<\infty }. תהי {\displaystyle \left\{f\_{n}:X\to \mathbb {C} \right\}\_{n=1}^{\infty }} סדרת פונקציות מדידות המתכנסת נקודתית לפונקציה גבולית f כמעט תמיד.

אזי לכל {\displaystyle \epsilon >0} קיימת קבוצה מדידה E המקיימת {\displaystyle \mu (E)<\epsilon }, כך שעל {\displaystyle X\setminus E} ההתכנסות f\_{n}\to f היא התכנסות במידה שווה.

### כישלון משפט אגורוף במרחב מידה אינסופי

נתבונן במרחב {\displaystyle \left(\mathbb {R} ,{\mathcal {B}},\lambda \right)} כאשר \lambda  היא מידת לבג. מידתו של מרחב זה היא אינסופית (למעשה היא אף סיגמא-סופית). ניתן לראות כי סדרת הפונקציות המציינות {\displaystyle f\_{n}(x)=1\_{[n,n+1]}(x)} מתכנסת נקודתית לפונקציה הגבולית אפס, אך אינה מתכנסת במידה שווה על אף תת-קבוצה ממידה אינסופית של הממשיים.

### הוכחה

נסמן {\displaystyle E\_{n,k}=\bigcup \_{j=n}^{\infty }\left\{x\in X|\mid f\_{j}(x)-f(x)\mid \geq k^{-1}\right\}}. נשים לב כי {\displaystyle x\in E\_{n,k}^{c}} אם ורק אם לכל {\displaystyle j\geq n} מתקיים {\displaystyle \mid f\_{j}(x)-f(x)\mid <k^{-1}}.

המשמעות של ההתכנסות f\_{n}\to f כמעט תמיד היא שמתקיים {\displaystyle \mu \left(\bigcap \_{n=1}^{\infty }E\_{n,k}\right)=0}, ומההנחה כי המרחב סופי נובע שניתן להשתמש ברציפות המידה ולהסיק כי {\displaystyle \lim \_{n\to \infty }\mu \left(E\_{n,k}\right)=\mu \left(\bigcap \_{n=1}^{\infty }E\_{n,k}\right)=0}.

כעת בהינתן {\displaystyle \epsilon >0}, לכל k נבחר {\displaystyle n\_{k}} מספיק גדול שעבורו {\displaystyle \mu \left(E\_{n\_{k},k}\right)<\epsilon \cdot 2^{-k}}. נגדיר {\displaystyle E=\bigcup \_{k=1}^{\infty }E\_{n\_{k},k}} ונקבל כי {\displaystyle \mu (E)=\sum \_{k=1}^{\infty }\mu (E\_{n\_{k},k})<\epsilon }.

ברור מהגדרת E שלכל {\displaystyle x\in E^{c}} מתקיים {\displaystyle \mid f\_{j}(x)-f(x)\mid <k^{-1}}, כאשר j אינו תלוי ב-x, ולכן על {\displaystyle E^{c}} ההתכנסות היא במידה שווה.

לקריאה נוספת
------------

* Egoroff, D. Th. (1911), "Sur les suites des fonctions mesurables", *Comptes rendus de l'Académie des sciences#1666-1965|Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Académie des sciences* (בצרפתית), **152**: 244–246, JFM 42.0423.01

קישורים חיצוניים
----------------

* משפט אגורוף, באתר MathWorld (באנגלית)
**נמיית כיס מזרחית** (שם מדעי: ***Dasyurus viverrinus***) היא מין של יונק כיס מהמשפחה נמיות כיס. נמיית כיס חיה בחופי דרום אוסטרליה ובאי טסמניה. היא נמצאת בסכנת הכחדה בטבע.

תיאור
-----

נמיית הכיס קטנה מעט מחתול בית והיא מגיעה לאורך 53–66 ס"מ בזכרים ו-48–58 ס"מ בנקבות (לא כולל הזנב). משקלם מגיע ל-0.7-1.1 ק"ג. הנמיות בעלות פרווה אפורה-בהירה עם טלאים לבנים עליהם ובטן לבנה. הם בעלי אוזניים ואפים ורודים, חוטם מוארך וכפות רגליים חשופות בדומה לעכברים. הזנב מגיע לאורך 20–28 ס"מ בזכרים ו-17–24 ס"מ בנקבות.

נמיות אלה הם ציידי לילה החיים בין עצי אקליפטוס אך גם בחורשות פתוחות יותר ושדות מרעה. כמה נמיות חיות במורדות ההרים. הן ציידות של טרף קטן כמו חרקים, זוחלים, יונקים מקומיים, עופות וביצים. יש להם נשיכה חזקה מאוד העוזרת להם להרוג את טרפם ולנתח את בשרו.

הטורפים של הנמיות הם בעיקר קרוביהם השדים הטסמנים ותנשמות מסכה אוסטרליות אך הם הפכו למטרה גם לחתולי בית מתפראים ולשועלים שהובאו בידי האדם לאוסטרליה. כנראה על היבשת עצמה הנמיות נכחדו עקב טריפות, מחלות חדשות וכן ממזג אוויר קשה ובלתי צפוי. כיום הם קיימים בטבע רק באי טסמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמיית כיס מזרחית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נמיית כיס מזרחית באתר הרשימה האדומה של IUCN
המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג
**המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג** (בסינית מסורתית: 太平御覽; בסינית מפושטת: 太平御览; בפין-יין: Tàipíng Yùlǎn, טָאיְפִּינְג יוּ'לָאן) הן אנציקלופדיה מקיפה שנכתבה בשנים 977–983 על ידי שלושה עשר מלומדים שמונו לצורך המשימה מטעם שושלת סונג בזמן שלטונו של הקיסר טָאיְדְזונְג. בתפקיד העורך הראשי שימש לִי פָאנְג, אשר היה אחראי גם על שתי יצירות נוספות מתוך ארבעת הספרים הגדולים של סונְג: הרשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג והיצירות העזות של גן הספרות.

היצירה מחולקת ל-1,000 כרכים המסווגים ל-55 חלקים, מורכבת מ-5,363 ערכים, וכוללת כ-4.7 מיליון סימניות. יש בה ציטוטים מכ-2,579 יצירות שונות, בהן יצירות ספרות, שירה, פתגמים, כתובות ועוד. רק 1689 מן היצירות המצוטטות מצוינות ברשימת המקורות שבתחילת היצירה.

שמה של היצירה
-------------

התקופה שבה נוצרו המקראות הקיסריות נקראת בשם "טָאיְפִּינְג שִׂינְגְגְווֹ", ומכאן שמן. בתחילה ניתן להן השם "מבחר כתבי טָאיְפִּינְג", ומאוחר יותר הוא שונה לשם הנוכחי.

בספר "רישומי הפרישה מפני הקיסר בזריחת האביב" מסופר כי הקיסר טָאיְדְזונְג מסונְג סיים לקרוא את היצירה בתוך שנה, כאשר הוא קורא שלושה כרכים ביום, ואז נתן לה את שמה.

חשיבות היצירה
-------------

המקראות הקיסריות הן האנציקלופדיה שמשמרת את המספר הרב ביותר של מסמכים מן התקופה שקדמה לחמש השושלות. רוב הספרים המצוטטים אבדו מאז. באשר לספרים שעדיין קיימים, הציטוטים מתועדים היטב במקראות הקיסריות, ומספקים כלי מועיל למחקר ביקורתי של הטקסט, בעיקר מאחר שלעיתים מופיעים בציטוטים הללו סימנים שונים מאלו שנמצאות בגרסאות שהגיעו לימינו.

המקראות הקיסריות נכללות בארבעת הספרים הגדולים של סונְג ביחד עם הרשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג, היצירות העזות של גן הספרות והצב הראשי של לשכת הספרים.

מקורות היצירה
-------------

ב"עיקרי דוחות סונְג" נטען כי הספר נערך על בסיס ספרים קיימים כגון המקראות הקיסריות של ארמון הנחלת התרבות, אוסף הספרות ועיקרי העושר של מחשבת התרבות. האחרון הוא היחיד מביניהם ששרד לימינו.

מהדורות
-------

העותק הקדום ביותר של המקראות הקיסריות במהדורה הזמינה בימינו, הוא "מהדורת דפוס מִין של סונְג הדרומית" הנמצאת באוסף של ספריית סייקאדו ביפן. העותק הופיע לראשונה בימיו של הקיסר טונְגְגְ'ה מצִ'ינְג (סביבות 1870) ברשותו של אספן הספרים לוּ שִׂין-יְוֵּ'אן, ועם מותו נמכר על ידי בנו לספריה ביפן תמורת עשרת אלפים יואן. 

בתקופת שושלת מינג יצאו שתי מהדורות של המקראות. במהלך תקופת שושלת צ'ינג יצאו שלוש מהדורות, ולקראת סופה גם שתיים נוספות.

ב-1928 גילה גָ'אנְג יְוֵּ'אנְגִ'י ביפן את "מהדורת דפוס שׁוּ של סונְג הדרומית". ממהדורה זו שרדו רק שני חלקים, האחד הוסתר בספריה הקיסרית של יפן, והשני במקדש טופוקוג'י בקיוטו.

ב-1935 הוציאה הוצאת הספרים המסחרית של שאנגחאי מהדורה של המקראות הקיסריות, במסגרת אוסף של ספרים מתוך ארבעת הספרים הגדולים של סונג, וכן יצאו לאור שני אינדקסים ליצירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **הערך מכיל כתב מזרח-אסייתי**. כדי לראות את הכתוב בצורה תקינה, יש להתקין גופן סיני במחשבכם. אם אינכם יודעים כיצד לעשות זאת, ראו עזרה. |

1. ↑  太平類編 או 太平編類
2. ↑  春明退朝录
3. ↑  金常政. 百科全书的故事. 北京: 北京图书馆出版社. 2005-03: 30-31. מסת"ב 7501326231
בתורת החוגים, אומרים שחוג הוא בעל **מספר בסיס קבוע**, ובקיצור נאמר שהחוג **מקיים IBN** (מאנגלית: Invariant basis number) אם הממד של המודולים החופשיים מעליו מוגדר היטב. משפחות מוכרות ורחבות של חוגים מקיימות IBN.

הגדרה
-----

יהי R חוג נתון. אז לכל מספר טבעי n\in {\mathbb {N}}, המבנה {\displaystyle R^{n}} הוא מודול שמאלי מעל R. אומרים ש-R **מקיים IBN** אם לכל {\displaystyle m,n\in \mathbb {N} } כך שמתקיים {\displaystyle R^{m}\cong R^{n}} (בתור מודולים שמאליים), מתקיים {\displaystyle m=n} - כלומר כאשר הממד של כל מודול חופשי נוצר סופית מעל החוג קבוע על מחלקות איזומורפיזמים.

הגדרה שקולה, בשפה של מטריצות - R מקיים IBN אם ורק אם לכל {\displaystyle m,n\in \mathbb {N} } ולכל שתי מטריצות {\displaystyle A\in M\_{m,n}(R),B\in M\_{m,n}(R)} המקיימות {\displaystyle AB=I\_{n},BA=I\_{m}}, מתקיים {\displaystyle m=n}. בפרט, היות שהגדרה זו לא תלויה במודול שמאלי או ימני, אפשר להחליף בהגדרה לעיל "שמאלי" ב"ימני".

תכונות
------

ראשית, כל שדה מקיים IBN - זוהי למעשה הטענה מאלגברה ליניארית על (קיום ו)יחידות מרחב וקטורי מכל ממד טבעי.

אם חוג R אינו מקיים IBN, אז גם כל מנה אמיתית שלו (ולכן גם כל תמונה הומומורפית לא אפס שלו): שכן אם {\displaystyle R^{n}{\overset {f}{\cong }}R^{m}} עבור {\displaystyle m\neq n}, אז לוקחים בסיס סטנדרטי {\displaystyle \{e\_{1},\dots ,e\_{n}\}} של {\displaystyle R^{n}}, ומכך שמתקיים {\displaystyle \forall i\_{j}\in I:f(\sum {i\_{j}e\_{j}})=\sum {i\_{j}f(e\_{j})}\in I^{m}} (כי I אידיאל), מושרה איזומורפיזם {\displaystyle {\bar {f}}:(R/I)^{n}\to (R/I)^{m}}, ו-{\displaystyle m\neq n}.

לכן, אם לחוג יש מנה המקיימת IBN, אז גם החוג מקיים את התנאי. כמסקנה מכך, כל חוג קומוטטיבי מקיים IBN - שכן (לפי הלמה של צורן) יש לו אידיאל מקסימלי והמנה היא שדה, שכאמור מקיים IBN.

כל חוג נתרי, חוג ארטיני, חוג עם חילוק, חוג עם זהויות וחוג מקומי למחצה מקיים את IBN.

כל חוג סופי באופן חלש (weakly finite) (כלומר חוג שבו לכל שתי מטריצות ריבועיות {\displaystyle AB=I} גורר BA=I) מקיים IBN. זהו תנאי מעט חזק יותר מהתנאי לעיל.

אם חוג מקיים IBN, גם כל חוג מטריצות מעליו מקיים IBN, אבל התכונה אינה נשמרת על ידי שקילות מוריטה.

חוג שלא מקיים IBN
-----------------

לא כל חוג מקיים את התנאי -- למשל חוג האנדומורפיזמים {\displaystyle R=\operatorname {End} (V)} של מרחב וקטורי מממד בן מנייה V איננו מקיים את התנאי: מתקיים {\displaystyle R\cong R^{2}}, שכן אפשר ליצור בעזרת \aleph \_{0} וקטורי הבסיס של V את {\displaystyle 2\*\aleph \_{0}=\aleph \_{0}} וקטורי הבסיס של {\displaystyle V\oplus V}. למעשה מתקיים {\displaystyle R^{n}\cong R^{m}} לכל שני טבעיים.

ראו גם
------

* חוג סופי באופן חלש

לקריאה נוספת
------------

* Rowen, Ring Theory I, p.61
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקו רוחב. אם התכוונתם לספר מאת הנרי מילר, ראו חוג הגדי (ספר).
מפת עולם המציגה את חוג הגדי
**חוג הגדי** הוא אחד מחמשת קווי הרוחב העיקריים המחלקים את כדור הארץ. קו רוחב זה נמצא ב־"22 '26 23° דרום, והוא המקום הדרומי ביותר בו יכולה השמש להיות ניצבת לפני כדור הארץ בנקודה המכונה זנית.

חוג הגדי מקביל לחוג הסרטן המצוי בחצי הכדור הצפוני.

קו זה מפריד באופן כללי בין אזורי האקלים הממוזגים המצויים דרומית לו לאזורי האקלים הטרופי המצויים צפונית לו.

מיקום, רוחב ותנודה
------------------

לחישוב המיקום המדויק, רוחבו ותנודתו של חוג הגדי ראו חוג הסרטן.

גאוגרפיה
--------

אובליסק המציין את המקום בו עובר חוג הגדי בקבראדה דה אומוואקה שבארגנטינה
קו רוחב זה חוצה את המדינות הבאות (ממזרח למערב):

* ברזילברזיל ברזיל
* פרגוואיפרגוואי פרגוואי
* ארגנטינהארגנטינה ארגנטינה
* צ'ילהצ'ילה צ'ילה
* פולינזיה הצרפתיתפולינזיה הצרפתית פולינזיה הצרפתית (שוניות מנרווה)
* אוסטרליהאוסטרליה אוסטרליה
* מדגסקרמדגסקר מדגסקר
* מוזמביקמוזמביק מוזמביק
* דרום אפריקהדרום אפריקה דרום אפריקה
* בוטסואנהבוטסואנה בוטסואנה
* נמיביהנמיביה נמיביה

מקור השם
--------

קו הרוחב זכה לשם זה לפני כ־2,000 שנה, מאחר שבאותה עת באסטרולוגיה השמש הגיעה למזל גדי ביום הקצר ביותר בשנה (21 בדצמבר). לעומת זאת, נכון לתחילת המאה ה-21, ביום הקצר ביותר בשנה נמצאת השמש במזל קשת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חוג הגדי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חוג הגדי** |

* חוג הגדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| קווי רוחב חשובים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| חוג הקוטב • חוג הקוטב הצפוני • חוג הסרטן • קו המשווה • חוג הגדי • חוג הקוטב הדרומי |

 |
**מארי-רובר אלטמאייר** (בצרפתית: **Marie-Robert Altmayer**;‏ 30 ביולי 1875 – 11 בפברואר 1959) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

אלטמאייר נולד בבורדו ב-30 ביולי 1875, והיה בנו הבכור של הגנרל ויקטור ז'וזף אלטמאייר (1844–1908) ואחיו הגדול של הגנרל רנה אלטמאייר. הם היו ממוצא גרמני. בשנת 1893 הוא התגייס לצבא צרפת, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-9 באוקטובר 1895 כלוטננט משנה. באוקטובר 1897 הוא הועלה לדרגת לוטננט, וביולי 1900 הוא נשלח לשרת בסודאן הצרפתית עם גדוד הספאהים ה-2. בספטמבר 1902 הוא הועבר לרגימנט הדרגונים ה-10, ובמרץ 1904 הועבר לרגימנט הדרגונים ה-5. באפריל 1904 הוא הועבר לרגימנט ההוסארים ה-8, ובמרץ 1906 הועלה לדרגת קפיטן. במאי 1906 הוא עבר לרגימנט הקירסירים ה-9, ואחר כך למטה הקורפוס ה-6 ולרגימנט הדרגונים ה-26. באפריל 1911 הוא מונה למפקד רגימנט ההוסארים ה-12, ובינואר 1913 הועבר למטה כוחות הכיבוש במרוקו הצרפתית.

### מלחמת העולם הראשונה

בתחילת מלחמת העולם הראשונה הועלה אלטמאייר לדרגת מיור, והוא שירת במטה האזור הצבאי ה-5 באורליאן, ובאפריל 1915 הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של לגיון הכבוד. באפריל 1916 הוא הועבר לרגימנט הרובאים ה-9, ובנובמבר אותה שנה הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לקצין מטה ברגימנט הרגלים ה-125. ביולי 1917 הוא מונה לקצין במטה הארמייה השלישית, ובאפריל 1918 מונה לקצין מטה ברגימנט הקירסירים ה-5.

### בין המלחמות

ב-27 במרץ 1919 הוא הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט הקירסירים ה-5, ובשנת 1920 הוא מונה למפקד רגימנט ההוסארים ה-8. ב-22 במאי 1925 הוא מונה למפקד קבוצת הפרשים האזורית ה-4, וב-10 בנובמבר 1925 הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה. ב-7 בינואר 1929 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס ומונה למפקד כוח פרשים באלג'יריה, וב-17 באוקטובר 1929 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-5. ב-14 באוקטובר 1932 הוא שימש כמפקח הכללי של הפרשים, ושימש בתפקיד זה עד ה-5 באוקטובר 1936, וב-30 ביולי 1937 הוא פרש מהצבא.

### מלחמת העולם השנייה

אלטמאייר התגייס מחדש ב-21 במאי 1940 בהוראת הגנרל מקסים וייגאן, וב-24 במאי מונה למפקד הארמייה העשירית, איתה ניסה להחזיק קו חזית לאורך נהר הסן עד ה-14 ביוני, אז עבר לטקטיקות עיכוב עד לנהר הלואר. הוא לא קיבל את הוראותיו הסופיות להקים "מעוז ברטוני" מאחורי קו הגנה בין סן-מלו לסן-נאזר כפי שציפה פול ריינו ונלכד ב-19 ביוני. הוא נשאר בשבי עד ה-23 בדצמבר 1941, וב-26 בפברואר 1942 פרש שוב מהצבא.

### לאחר המלחמה

על פעולותיו עוטר אלטמאייר בשנת 1950 בצלב הגדול של לגיון הכבוד, וב-11 בפברואר 1959 הוא מת בביתו בפריז.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11273582c (data)
* GND: 121693052X
* ISNI: 0000 0000 0547 7212
* LCCN: no2019093286
* Léonore: 19800035/288/38672
* SUDOC: 088901408
* VIAF: 46754429
* WorldCat: lccn-no2019093286

 |
**ויליאם ג'ייקוב באר** (באנגלית: **William Jacob Baer**‏; 29 בינואר 1860 – 21 בספטמבר 1941) היה אמן אמריקאי, שנחשב כצייר המיניאטורות האמריקאי החשוב ביותר.

ביוגרפיה
--------

ויליאם ג'ייקוב באר נולד בסינסינטי, אוהיו ב-29 בינואר 1860. הוא היה חניך ליתוגרפיה בחברת דונלדסון בסינסינטי בין השנים 1876 לבין 1879. באותה תקופה למד בערב בבית הספר לעיצוב מקמיקן אצל לואי רביסו. הוא המשיך את הכשרתו במינכן באקדמיה המלכותית בין השנים 1880 עד 1884, ולמד ציור שמן אצל לודוויג פון לופץ. הוא קיבל מדליות בכל הקורסים שלו, והאקדמיה רכשה את אחד מציורי צבעי המים שלו.

עם שובו לארצות הברית התמקם באר במושבת האמנות מונטקלייר שבניו ג'רזי כדי להמשיך בקריירה שלו כצייר ז'אנר, צייר פורטרטים ומורה. הוא נמשך לשם על ידי חברו, המאייר אלכסנדר דרייק. דרייק עודד אותו ללמד שיעורי תחריט ושרטוט בשחור-לבן למאיירים. חברי הכיתה זכו לכינוי "קרבונארי". 

באר, אליזבת קנדל.
בשנת 1888 באר הפך למדריך בראונד לייק, ניו יורק, בשיעורי קיץ.

ב־1892 וב-1893 הוא הפך מצייר דמויות לצייר מיניאטורות - הן של דיוקנאות והן נושאים אחרים, בתחילה בחסותו של אלפרד קורנינג קלארק, ועד מהרה באר הפך למיניאטוריסט הנודע ביותר במדינה ועמד בראש ציירי המיניאטורות, תחייה אמנותית שהחלה באותה תקופה. הוא היה הנשיא הראשון של האגודה האמריקאית לציירי מיניאטורות, ניו יורק.

באר הציג ביריד העולמי בשיקגו בשנת 1893. בניו יורק ובתערוכת פריז בשנת 1900 הוענקו לבאר מדליות. הוא גם הציג קבוע באקדמיה הלאומית לעיצוב, ניו יורק, במכון לאמנות בשיקגו ובאקדמיה לאמנות של פנסילבניה.

בשנת 1913 נבחר באר לעמית באקדמיה הלאומית לעיצוב.

באר נפטר במזרח אורנג', ניו ג'רזי ב־21 בספטמבר 1941.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם ג'ייקוב באר** בוויקישיתוף
* ויליאם ג'ייקוב באר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Baer, William Jacob". *Encyclopædia Britannica* (11th ed.). Cambridge University Press.
2. ↑  "William Jacob Baer"
3. ↑  Carr, Carolyn Kinder, *Revisiting the White City: American Art at the 1893 World's Fair, National Portrait Gallery, 1993.*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1079046984
* ISNI: 0000 0000 6705 598X
* LCCN: no2002011978
* RKD: 3496
* SNAC: w6xs73m3
* ULAN: 500024490
* VIAF: 34118567
* WorldCat: lccn-no2002011978

 |
**מה עניין שמיטה אצל הר סיני?** הוא ביטוי עברי, המביע תמיהה על שני עניינים שנקשרו, אף שלכאורה אין כל זיקה ביניהם.

הביטוי המקורי
-------------

מקור הביטוי בספרא לפרשת בהר סיני: "'וידבר ה' אל משה בהר סיני לאמר', מה עניין שמיטה אצל הר סיני? והלא כל המצוות נאמרו מסיני! אלא, מה שמיטה נאמרו כללותיה ודקדוקיה מסיני, אף כולם נאמרו כללותיהם ודקדוקיהם מסיני." (ספרא בהר פרשה א'). המדרש שואל כאן מדוע מציין הכתוב שמצוות שמיטה ניתנה במעמד הר סיני (בספר ויקרא, פרק כ"ה, וראו גם רש"י ורמב"ן לפסוק א' שם). ההסבר שנותן המדרש מציג זאת כהוכחה לכך שמקורה של התורה שבעל פה אף הוא במעמד הר סיני, ולכן קיים הטיעון ההלכתי המופיע מספר פעמים בתלמוד, "הלכה למשה מסיני". טיעון זה נאמר כאשר המקור הרלוונטי לטיעון מסוים הוא שהוא ניתן למשה בסיני ועבר במסורת, ומכאן תוקפו האלוהי הבלתי מעורער.

משמעותו המושאלת של הביטוי
-------------------------

מחוץ להקשרו המקורי משמש הביטוי להבעת תמיהה על דיון היוצר זיקה בין שני נושאים שכלל אינם קשורים זה לזה. דוגמאות:

* דבריו של חבר הכנסת מאיר וילנר: "אשר לנימוק שהכנסת לא צריכה להתערב בסכסוכי עבודה – מה הקשר? מה עניין שמיטה אצל הר-סיני? אנחנו מדברים פה על סכסוך עבודה? לא. גם אנחנו נגד התערבות הכנסת בסכסוכי עבודה, וכך נהגנו תמיד. אבל פה אין מדובר בסכסוך עבודה, פה מדובר בחוק עבודה."
* דבריו של חבר הכנסת דוד מנע: "בין מצרים לבין ישראל מפריד מדבר סיני, ויכולנו להחזיר את סיני. יש לנו ביטחון מספיק. אבל מה עניין שמיטה אצל הר סיני? אתה מדבר פה על יהודה ושומרון וחבל עזה, ואתה משווה את זה לסיני."

ראו גם
------

* מה לכהן בבית הקברות

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה עמיטל, מה עניין שמיטה אצל הר סיני, באתר של ישיבת הר עציון
* דוד דב לבנון, מה עניין שמיטה אצל הר סיני, באתר "ישיבה"
* חיים סבתו, בהר - מה עניין שמיטה אצל הר סיני?, באתר של ישיבת ההסדר ברכת משה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישיבה המאתיים-שלושים-ושתיים של הכנסת האחת-עשרה, דברי הכנסת, 29 ביולי 1986
2. ↑  ישיבה המאה-ועשרים-ושמונה של הכנסת השלוש-עשרה, דברי הכנסת, 9 בספטמבר 1993
**רובּר דה פֵווָן** (בצרפתית: **Robert de Févin** שלהי המאה ה-15 וראשית המאה ה-16) היה מלחין צרפתי מתקופת הרנסאנס. רובר היה אחיו של אנטואן דה פוון, מלחין מפורסם פי כמה בחצר לואי ה-12 מלך צרפת. לא ידוע אם היה מבוגר או צעיר מאנטואן.

קורות חייו
----------

מעט מאוד ידוע על חייו, פרט לכך שנולד או בקמברה או באראס, שם נולד אחיו, ושם כיהן אביו כחבר מועצת העירייה בשנת 1474. הוא כיהן כמנצח מקהלה בקמברה, אצל הדוכסים מסבויה, בערך בסביבות 1500; ייתכן אף שנולד שם. יש אזכורים של "האחים פוון" כמלחינים מאותו זמן. ייתכן שרובר מת סמוך לשנת 1518, כמסתבר מרשומת זיכרון שנכתבה בעותק של ה"מיסה לה סול מי פה רה", שהועתקה כנראה בסביבות שנה זו.

רובר דה פוון כתב מיסות, מוטטים וקינות, אף כי רק מקצת יצירתו שרד. שלוש מיסות, קרדו בארבעה קולות מתוך מיסה (שיתרה הלך לאיבוד), שתי יצירות לטקסט של קינות ירמיהו, אנטיפון לכבוד הבתולה מריה בחמישה קולות (Alma Redemptoris mater) והמוזיקה למוטט בשישה קולות (ללא הטקסט) הם כל השרידים ליצירתו. מבחינה סגנונית, הדמיון בין כתיבתו לזו של אחיו אנטואן ניכר עד כדי כך, שאחדות מיצירותיו של רובר יוחסו בטעות לאנטואן. יש ראיות לכך שרובר חיקה את סגנון כתיבתו של ז'וסקן, כיוון שלא זאת בלבד שהעתיק את הפוליפוניה החלקה של המלחין המפורסם יותר אלא אף ביסס שתיים מן המיסות שלו ישירות על יצירות של ז'וסקן.

חלק מן המוזיקה של פוון נמצא בקודקס מדיצ'י משנת 1518.

לקריאה נוספת
------------

* "Robert de Févin", in *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd. 1980. מסת"ב 1-56159-174-2
* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co. 1954. מסת"ב 0-393-09530-4
* David Fallows: "Robert de Févin", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed January 2, 2006), (subscription acces

קישורים חיצוניים
----------------

* רובר דה פוון, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דייוויד פלואוס, "רובר דה פוון" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  גרוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007349848505171
* BnF: cb14799667w (data)
* GND: 1089184743
* ISNI: 0000 0001 1816 1580
* LCCN: nr93006314
* MusicBrainz: 3d4a1a1d-7142-4828-be9f-73b4bb871751
* SNAC: w6224hv2
* SUDOC: 13756645X
* VcBA: 495/168530
* VIAF: 78648292
* WorldCat: lccn-nr93006314

 |
**רבי אליעזר זאב** מבוטשעטש (בוצ'צ'אה) (ה'תק"ס, 1800 – ג' בטבת ה'תרי"ב, 26 בדצמבר 1851) היה האדמו"ר הראשון ומייסד שושלת חסידות בוטשעטש בוטושאן, מראשוני מפיצי דרך החסידות ברומניה.

מתולדותיו
---------

האוהל על ציון רבי אליעזר זאב ובנו רבי יוסף אהרן מבוטשעטש
נולד בעיירה הרצה (Hertza בגליציה, כיום באוקראינה) לרבי חיים, מגזע החכם צבי. למד "תורת הנגלה" אצל רבי אברהם דוד מבוטשאטש וחסידות אצל רבי מנחם מנדל מקוסוב ורבי אורי מסטרליסק. בסטרליסק היה מיודד עם רבי שלום מבעלז. לאחר נישואיו בשנת תקע"ו לערך, הוכתר לכהן כרבה של עיירת מולדתו הרצה, שם גם החל ללמד את דרך החסידות.

מסופר כי כאשר תלמידיו של רבי מנחם מנדל מקוסוב סיפרו לו שרבי אליעזר זאב מנהיג עדה, לא אמר דבר. כשהגיע רבי אליעזר זאב לקוסוב, הסתגר עמו רבי מנחם מנדל, ובסופו של דבר יצא לתלמידיו ואמר: "מעתה ראוי שגם אתם תקראו לו רבי".

בשנת תקפ"ו נפטרו רבותיו רבי מנחם מנדל מקוסוב ורבי אורי מסטרליסק. בשנת תקפ"ח (1828) עבר מהעיירה הרצה, עם כמה מאות משפחות מחסידיו, והתיישב בעיירה בוטשעטש במחוז בוטושאן שברומניה. סמכותו של רבי אליעזר זאב הקיפה גם את יהודי האזור. בשנים אלו נסע אל רבי צבי הירש מזידיטשוב. בשנת תקצ"ה נולד בנו רבי יוסף אהרן אשר שימש כממלא מקומו של אביו לאחר פטירתו.

האדמו"ר מבוטושאן בקריאת 'קוויטלאך' באוהל אדמו"רי בוטשעטש ברומניה, ביום ההילולא של רבי אליעזר זאב

פטירתו
------

רבי אליעזר זאב נפטר ביום שישי, ג' בטבת תרי"ב בעיירה בוטשעטש, שם נטמן. על קברו הוקם אוהל.

עד מלחמת העולם השנייה היו מגיעים ביום ההילולא אלפי חסידים מרומניה ומחוצה לה לפקוד את המקום וסיפורי מופת נקשרו בציונו. מעט מדברי תורתו נשתמרו בספרו של בנו, רבי יוסף אהרן, בספר 'יד יוסף' על התורה ומועדים.

לאחר פטירתו הוכתר בנו רבי יוסף אהרן, שהיה אז אברך בן שבע עשרה שנה.

מצאצאיו
-------

* בנו ממלא מקומו רבי יוסף אהרן בעל ה'יד יוסף'
* בתו ברכה, אשת רבי יחיאל טירר. כיהן כרב ואדמו"ר בדורוחוי שבמחוז בוטושאן.
* בתו חנה דבורה אשת רבי שלום מאיר גולדנבוים. עלו לארץ ישראל והתגוררו בצפת.

קישורים חיצוניים
----------------

* כ"ק האדמו"ר מבוטושאן עורך טיש ביום ההילולא ג' בטבת תש"ע - 20.12.2009
* צאצאו האדמו"ר מבוטושאן צועד לכיוון האוהל שעל ציונו, ביום ההילולא ג' בטבת תשע"ב, סרטון באתר יוטיוב
* האדמו"ר מבוטושאן באמירת א-ל מלא רחמים באוהל רבותינו הקדושים בבוטשעטש - רומניה
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר בסוריה. אם התכוונתם לעיר במצרים בשם זהה, ראו קוסייר (מצרים).

**קוסייר** (בערבית: **القصير**; תעתיק מדויק: אלקציר) היא עיר במערב סוריה הנמצאת במחוז חומס. העיר שוכנת כ-35 ק"מ מדרום לחומס באזור הררי, בגובה 540 מטר מעל פני הים, המשקיף על גבול סוריה-לבנון. מיקומה של העיר, על הדרך שבין הבירה דמשק לחוף הים התיכון ובסמוך לגבול סוריה-לבנון, מקנה לה חשיבות אסטרטגית.

היסטוריה
--------

קוסייר היא העיר הקרובה ביותר לחומות העיר העתיקה קדש, הידועה בזכות קרב קדש שנערך בסמוך לה בשנת 1274 לפנה"ס. הגאוגרף המוסלמי יאקות אל-חמאווי ביקר בעיר בתחילת המאה ה-13, בתקופת שלטון השושלת האיובית, וציין כי בעיר קיים חאן גדול המוקף בגנים. 

בשנת 1832, בתקופת כיבוש מוחמד עלי, מפקד הכוחות אבראהים פאשא התארח בעיר. לאחר נסיגת הכוחות המצרים נותרו מספר משפחות מצריות בעיר אשר מצאו בה מזג אוויר נוח ואפשרות לפיתוח חקלאי.

העיר בעת מלחמת האזרחים בסוריה
-----------------------------

חלק מתושבי העיר השתתפו במלחמת האזרחים בסוריה והתקוממו נגד משטרו של בשאר אל-אסד. אל העיר נמלטו אף עריקים מצבא סוריה. בתקופה שבין פרוץ מלחמת האזרחים, באפריל 2011, לבין 13 בפברואר 2012, נהרגו בעיר למעלה מ-70 תושבים. מאז נובמבר 2011 נתונה העיר למצור של צבא סוריה. ב-13 בפברואר 2012 השתלטו כ-400 חיילים ואנשי מליציות התומכות בשלטון על בית החולים המרכזי בעיר ובניין העירייה. בניין העירייה הפך למטה כוחות הצבא בעיר. מאותה עת החלו צלפים יורים ברחובות וחיי העיר שותקו למעשה. ב-9 ביולי 2012 השתלטו כוחות צבא סוריה החופשית על בניין העירייה והרסו אותו במטרה למנוע בו שימוש עתידי למטרות צבאיות. החל מחודש יולי הייתה העיר בשליטה של כוחות צבא סוריה החופשית למעט בית החולים ומספר עמדות שליטה סביב העיר. ב-4 באפריל 2013 פתח צבא סוריה במתקפה בקוסייר במטרה להשתלט על העיר ועל הכפרים הסמוכים לה. הקרבות בעיר ובסביבותיה, שבהם השתתפו גם לוחמי חזבאללה, נמשכו למעלה מחודשיים, ובסופם השתלט צבא סוריה על העיר.

נתונים דמוגרפיים
----------------

בשנת 1970 חיו בקוסייר 9,240 תושבים. בהתאם לנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של סוריה בשנת 2004 היו בעיר 29,818 תושבים. בשנת 2011 העריך ה-BBC כי בעיר חיים כ-40 אלף תושבים. נכון לחודש מאי 2013 חיו בעיר כ-25,000 אזרחים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  האלא ג'אבר, כך כבש חיזבאללה את קוסייר עבור אסד, באתר nrg‏, 10 ביוני 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1166328333
* SUDOC: 204593735

 |
**אמאזוניט** הוא סוג של מיקרוקלין, מינרל סיליקטי מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה). המינרל קרוי על שם נהר האמזונאס. ההנחה כיום היא שהשם ניתן בטעות בשל דמיונו של האמאזוניט לאבנים ירוקות אחרות שהובאו מהאמזונאס, שכן לא ניתן למצוא מינרל זה באגן האמזונאס.

האמאזוניט הוא מינרל נדיר למדי, ובעבר נכרה אך ורק באזור מיאסק, 90 קילומטר דרומית־מערבית לצ'ליאבינסק שברוסיה, שם הוא מצוי בסלעי גרניט. לאחרונה אותרו גבישים באיכות גבוהה בפסגת פייק בקולורדו, ארצות הברית, שם הוא מצוי בחברת קוורץ מעושן, אורתוקלז ואלביט בסלע גרניט גס או בפגמטיט. קיימים מקומות נוספים בארצות הברית בהם ניתן למצוא אמאזוניט וכמו כן ישנם מרבצי אמאזוניט במדגסקר.

לאמאזוניט שעובר ליטוש יש צבע ירוק מבריק ולכן נוהגים להשתמש בו כאבן חן.

במשך שנים רבות היה המקור לצבעו הירוק של האמאזוניט בגדר תעלומה. באופן טבעי, חשבו רבים כי הגורם לצבע הירוק הוא נחושת, משום שלתרכובות נחושת יש גוונים של ירוק וכחול. מחקרים שהתבצעו בשנים האחרונות מעלים השערה כי מקור הצבע הוא בכמויות זעירות של עופרת ומים בפצלת השדה (הופמייסטר ורוסמן, 1985).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אמאזוניט** |

* אמאזוניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546655105171
* BnF: cb12496133p (data)
* LCCN: sh91000601

 |
**מעבר הגבול הבינלאומי קרדינל אנטוניו זאמורה** (בספרדית: **Paso Fronterizo Internacional Cardenal Antonio Samoré**) הוא מעבר הרים בהרי האנדים, החוצה את הגבול בין ארגנטינה לצ'ילה והוא אחד המעברים העיקריים בדרום האנדים. בצ'ילה הוא מוכר יותר בשם "מעבר פויאווה" או "מעבר פאחריטוס" ובארגנטינה כ"מעבר אל רינקון". המעבר מוקף בנופים של יערות צפופים, אגמים, הרי געש, נהרות, ומפלים, ועוברים בו בממוצע כ-4,500 איש ביום.

יחד עם מעבר ליברטדורס, זהו אחד הפשוטים שבמעברים בין ארגנטינה לצ'ילה, ואחד הבודדים עם כבישים סלולים באזור. כמו כן עקב מיקומו בגובה יחסית נמוך למעברים האחרים ברכס 1,305–1,314 מ' מעל פני הים, המעבר נותר פתוח גם כאשר מעברים אחרים נחסמים בעקבות אירועי מזג האוויר.

העיירות והערים העיקריות משני צידי המעבר הן אנטרה לאגוס ואוסורנו בצ'ילה, וויז'ה לה אנגוסטורה ובארילוצ'ה בארגנטינה. הגישה למעבר מהצד הצ'יליאני היא דרך כביש 215-CH, ומהצד הארגנטינאי הגישה היא דרך כביש RN- 231.

מעבר זאמורה על המפה

היסטוריה
--------

ב-1974 נחתמה אמנה שמבטיחה הובלת סחורות צ'יליאניות בין המחוזות הצ'ילאנים לוס לאגוס ומגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה דרך מעבר זאמורה ודרך פטגוניה הארגנטינאית. מה שהפך את המעבר למשמעותי עבור המחוזות הדרומיים של צ'ילה.

המעבר נקרא על שם הקרדינל אנטוניו זאמורה שתיווך בין ארגנטינה לצ'ילה בעימות הביגל שהתרחש בין השנים 1978–1983 כשארגנטינה תכננה את מבצע סוברניה- חצייה דרך המעבר והשתלטות צבאית תחת פיקודו של לוסיאנו בנחמין מננדס על מחוז לוס לאגוס הצ'ילאני.

לפני ששונה שמו של המעבר הוא נקרא "מעבר פויאווה" על שם אגם פויאווה הסמוך בפי הצ'ילאנים ו"מעבר אל רינקון" בפי הארגנטינאים.

נוף מהמעבר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבר קרדינל אנטוניו זאמורה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Article Disputa con Chile por la reapertura del paso Samoré in the Argentine newspaper "La Nación on 4. August 2011, retrieved on 4. August 2011
|  |
| --- |
| 

לחצו כדי להקטין חזרה

לחצו להגדלה

 |
| מפת רובעי אמסטרדם |

**רובעי אמסטרדם** או **מחוזות אמסטרדם** (בהולנדית: **Stadsdelen Van Amsterdam**) הם חלוקה אדמיניסטרטיבית שמפצלת את העיר אמסטרדם שבהולנד לשמונה רבעים (Stadsdelen) מוניציפליים.

לכל רובע יש ועדה מבצעת (Bestuurscommissie) שנבחרה מראש על ידי מועצת העיר המרכזית ודואגת לכל צורכי התושבים (כגון דרכונים ורישיונות נהיגה, איסוף אשפה, רווחה והיתרי בניה), דואגת לאתרים הפופולרים שבה (פארקים, מוזיאונים, חיי לילה ואירועים חברתיים, בידור ופנאי, רחובות כיכרות וגשרים) וקובעת חוקים חדשים הנכונים לאותו הרובע שבו היא שולטת.

היסטוריה
--------

הרבעים הראשונים נקבעו בשנת 1981 והתמזגו עם רבעים אחרים שנוצרו בשנים מאוחרות יותר. כיום לאמסטרדם שמונה רבעים המכסים את כל חלקיה של העיר והם תוצאה של רפורמה גדולה שהתקיימה בשנת 2010. במערכת הרבעים הנוכחית לכל רובע מונים כ-80,000 עד כ-140,000 אלף איש אשר שווים בגודלם לכמות התושבים בעירייה ממוצעת.

רובעי אמסטרדם
-------------

* אמסטרדם המרכזית (Amsterdam Centrum)
* צפון אמסטרדם (Amsterdam Noord)
* מזרח אמסטרדם (Amsterdam Oost)
* דרום מזרח אמסטרדם (Amsterdam Zuidoost)
* דרום אמסטרדם (Amsterdam Zuid)
* מערב אמסטרדם (Amsterdam West)
* המערב החדש (Amsterdam Nieuw West)
* וסטפורט (Westpoort)

קישורים חיצוניים
----------------

הסבר על רבעי אמסטרדם - אתר בשפה ההולנדית
  

היסטוריה של רבעי אמסטרדם - אתר בשפה הגרמנית