recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אָנוֹכִיּוּת** (או **אֵגוֹאִיזְם**) זהו מצב בו האדם שם אך ורק את עצמו, צרכיו ומחשבותיו בראש מעייניו, והוא הראשון לסדר העדיפויות שלו, באופן קבוע. אדם אנוכי עשוי להתעלם מתחושותיהם, צורכיהם ונקודות המבט של האחרים. 
אנוכיות קיצונית שמהווה הפרעת אישיות קבועה יחסית וכוללת עיסוק מוגזם של האדם בעצמו וביכולותיו, מכונה הפרעת אישיות נרקיסיסטית.

התכונה ההפוכה לאנוכיות היא זולתנות (אלטרואיזם), המבטאת הענקה והתחשבות בזולת ללא תמורה.

אנוכיות מזווית מוסרית
---------------------

 ערך מורחב – **אגואיזם אתי**  

אדם יכול לנהוג באנוכיות כיוון שאינו יכול להבטיח כי כל שאר האנשים בעולם לא יתנהגו באנוכיות. דוגמה טובה לכך הוא האובייקטיביזם של איין ראנד, שמתמקד ב"אנוכיות רציונלית" (שהיא מכורח המציאות בחברה), בכך שהאדם לא ינהג בצורה שתפעל לפי האינטרס המיידי שלו, אלא לפי מה שיועיל לו בטווח הארוך.

אנוכיות קבוצתית
---------------

הגם שאנוכיות מדברת על תכונה שיש לאדם אחד - בחברה המודרנית גם קבוצת אנשים עשויה להיות מואשמת באנוכיות. זאת כאשר עולה תחושה שהקבוצה דואגת לצרכיה בלבד וכמעט ואינה מתקשרת עם קבוצות אחרות, או שחבריה אינם מתקשרים תכופות עם בני אדם הנמצאים מחוץ לקבוצה.

ראו גם
------

* הגן האנוכיי - ספרו הפופולרי של ריצ'רד דוקינס על המולקולה האנוכית שנקראת גן ועל תורת האבולוציה מנקודת מבט זו
* הפרעת אישיות נרקיסיסטית
* דילמת האסיר
* אובייקטיביזם

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אגואיסט** |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אנוכיות** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנוכיות** |

* עודד רוט, האנוכיות בדרכים, באתר אימגו, 7 באפריל 2009
* אנוכיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אגואיזם, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533490805171
* BnF: cb12139875h (data)
* GND: 4013627-9
* LCCN: sh85041257
* NDL: 00576641
* NKC: ph1025118

 |
אינסטלטור  
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


סידור מורכב של צנרת פלדה ושסתומים המסדירים את הזרימה לחלקים שונים של הבניין
צינור עופרת רומי עם תפר מקופל במרחצאות הרומיים באנגליה
אזכור המילה אינסטלציה בהקשר של צנרת חשמל, בהודעה של חברת החשמל משנות ה-20
**שרברבות** (בלעז: **אינסטלציה**) הוא שם כולל למקצוע העוסק בזרימת נוזלים מוסדרת בתוך מבנה ולמערכות המיועדות להעברת נוזלים עבור מגוון רחב של שימושים. בעל המקצוע העוסק בשרברבות הוא השרברב.

שרברבות משתמשת בצינורות, שסתומים, אביזרי אינסטלציה, ומכשירים אחרים להעביר נוזלים. מערכות חימום וקירור סילוק פסולת ועוד. אספקת מים לשתייה היא בין השימושים הנפוצים ביותר עבור שרברבות.

כבר בתקופות קדומות ידעו הרומאים להשתמש בצנרת עשויה מבטון וגם צנרת מעופרת (ומכאן מקור המונח בשפה האנגלית 'פּלאמינג' (Plumbing) לתיאור השרברבות, על שם הצינורות שהיו עשויים עופרת שנקראת בשפה הלטינית Plumbum - פלומבום).

בעולם המפותח, תשתיות שרברבות חיוניות לבריאות הציבור ולתברואה.

היסטוריה
--------

בתרבויות עתיקות (כמו יוון, רומי, פרס, הודו וסין) כבר נעשה שימוש בשרברבות בשירותים ציבוריים, לאספקת מי שתייה ולסילוק שפכים עבור מספר גדול של אנשים.

הצנרת הגיעה לשיאה הקדום ברומא העתיקה, שעשתה שימוש נרחב במערכות של אמות מים, ובצינורות עופרת. עם נפילתה של רומא, מערכות אספקת המים ומערכות התברואה חדלו מלהתפתח.

החל משנת 1800 בערך החלו רשויות בריאות הציבור לדרוש התקנת מערכות טובות יותר לסילוק פסולת, למניעת מגפות ומחלות.

כיום במרבית הערים הגדולות מועברת הפסולת המוצקה למפעלי טיהור שפכים על מנת להפריד ולטהר את המים בטרם יישפכו לים.

השימוש בצנרת העשויה עופרת עבור מי שתייה ירד הופסק אחרי מלחמת העולם השנייה, בשל המודעות לסכנות של הרעלת עופרת. בשלב זה, החל להעשות שימוש בצנרת נחושת.

מערכות
------

סוגים נפוצים של מערכות שרברבות הם:

* אספקת מים חמים וקרים.
* מערכות ביוב ומערכות טיהור למים אפורים.
* ניקוז מי גשמים, מעל פני הקרקע ומתחת לפני הקרקע.
* צנרת דלק.
* מערכות הסקה ומערכות להעברת קיטור.

צינורות
-------

### סוגי צינורות

ישנם סוגי צינורות רבים מחומרים שונים ובעלי קוטר משתנה בהתאם לצורך, ישנם צינורות העשויים פלדה, נחושת, פלסטיק ופוליוויניל כלוריד (PVC).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרברבות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אינסטלטור, מגרמנית ששאלה מצרפתית: Installateur מן הפועל Installer המילה הפרנקית העתיקה Stal - עמדה, מקום,+ In מלטינית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph121121

 |
קרמה קטלנה
**קרמה קטלנה** (קטלאנית: Crema catalana; שמנת קטלאנית) הוא קינוח אופייני לקטלוניה, הדומה לקרם ברולה. הקינוח, המכונה גם "קרם דה סנט ג'וספ", הוא מאכל מסורתי ליום יוסף הקדוש (בעלה של מרים, אם ישו), הנחגג ב-19 במרץ.

הקינוח מבוסס על קרם מבושל. לאחר הבישול הוא מקורר, ולפני הגשתו הוא מצופה בסוכר ונחשף לחום עליון גבוה ההופך את שכבת הסוכר לקרמל פריך. הוא מוגש כשהקרם קר ואילו זיגוג הסוכר העליון חם.

קיימים מספר הבדלים בין קרם ברולה לקרמה קטלנה:

1. קרמה קטלנה אינו נאפה באמבט מרים אלא מבושל.
2. בעוד קרם ברולה מבוסס בעיקר על שמנת סמיכה, קרמה קטלנה מכיל חלב ולעיתים גם שמנת.
3. קרמה קטלנה מכיל גרידת קליפת לימון וקינמון, שאינם מצויים בקרם ברולה.
4. קרם ברולה מכיל וניל, שאינו מרכיב הכרחי בקרמה קטלנה.

מרכיבים נוספים של קרמה קטלנה הם חלמוני ביצה, סוכר, לעיתים גרידת תפוז (בנוסף לגרידת לימון). ישנם מתכונים המוסיפים גם קמח או עמילן תירס. המרכיבים המבושלים יחד יוצרים קרם במרקם של פודינג. לאחר קירורו הוא מצופה בסוכר, המקורמל תחת חום.

בקטלוניה משווק ליקר קרמה קטלנה, בטעמו של הקינוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרמה קטלנה** בוויקישיתוף
* קרם קטלן(הקישור אינו פעיל), באתר cook share
* קרם קטלן, פורום אוכל באתר אורט
**ננאד אדמוביץ'** (בסרבית: **Nenad Adamović**; נולד ב-12 בינואר 1989) הוא כדורגלן סרבי המשחק בקבוצת ז'טיסו. אדמוביץ' ידוע בשל בעיטותיו החזקות.

קריירה
------

אדמוביץ' החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פ.ק. קרדורדה טופולה בה שיחק כשלוש שנים. בשנת 2002 עבר למחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד בה שיחק עד שנת 2007. באותה השנה עבר לקבוצת פ.ק. טלפוטיק הסרבית בה שיחק בקבוצת הבוגרים במשך שלוש שנים, וכבש 4 שערים ב-74 הופעות. בשנת 2010 חתם אדמוביץ' במטאלק מילנובק וכבש בה 9 שערים ב-23 הופעות ליגה. בשנת 2011 חתם לעונה אחת בפ.ק. סמדרבו בה סומן כשחקן הרכב וכבש את שער העונה בליגה. בשנת 2012 חתם בהיידוק קולה, מחזיקת הגביע הסרבי דאז. לאחר עונה טובה בקבוצה, חתם אדמוביץ' במועדון הבלארוסי דינמו מינסק. ב-12 ביולי 2015 כבש הקשר את שער המחזור במוקדמות הליגה האירופית נגד מור ורנה. ב-19 באוגוסט כבש את שער הניצחון נגד רד בול זלצבורג בניצחון 2-0. ב-5 בספטמבר 2016 חתם לעונה אחת במכבי פתח תקווה תמורת 800 אלף אירו. ב-1 בספטמבר 2017 חתם בצ'וקריצ'קי הסרבית.

נבחרת לאומית
------------

בשנת 2005 זומן אדמוביץ' לנבחרת סרביה הצעירה בה שיחק כשלוש שנים וכבש שני שערים ב-21 הופעות.

תארים
-----

נבחרת הנוער של אירופה
* גביע מרידיאן (1): 2007

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
גנרל **קרל דקר** (בגרמנית: **Karl Decker**;‏ 30 בנובמבר 1897 – 21 באפריל 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

דקר נולד ב-30 בנובמבר 1897 בבורנטין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס דקר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-54. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. 

לאחר המלחמה הצטרף דקר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1935 הועלה דקר לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1936 מונה למפקד גדוד הנ"ט ה-38 והועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה דקר מפקד גדוד הנ"ט ה-38, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין במסגרת הקורפוס ה-18. ב-10 באפריל 1940 מונה דקר למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפאנצר ה-3, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. במהלך הקרב על יוון לחם דקר עם גדודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס ההררי ה-18, ולאחר מכן במסגרת הקורפוס הממונע ה-40, וב-15 במאי מונה דקר למפקד רגימנט הפאנצר ה-3. ב-13 ביוני קיבל על פעולותיו בקרב תרמופילאי את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-24. ב-1 בפברואר 1942 הועלה דקר לדרגת אוברסט, וב-1 באוגוסט 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-7 בספטמבר 1943 מונה דקר למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, וב-1 בדצמבר 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-4 במאי 1944 קיבל דקר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1944 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-15 באוקטובר 1944 מונה דקר למפקד קורפוס הפאנצר ה-39, ופיקד עליו בקרב על הבליטה. ב-1 בינואר 1945 הועלה דקר לדרגת גנרל חיל השריון, ולחם עם הקורפוס בקרבות בגרמניה.

ב-21 באפריל 1945 הבין דקר שכבר אין תקווה בהמשך ההתנגדות, ובשל כך התאבד בגרוסברונסרודה שבבראונשווייג. לאחר מותו ב-26 באפריל 1945 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרל דקר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**אביעד גליקמן** (נולד ב-7 באוקטובר 1978) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כתב לענייני משפט בחדשות 13.

ראשית חייו
----------

אביעד גליקמן הקקי נולד בירושלים למשפחה דתית. את שירותו בצה"ל עשה כמרטכ"ל גדוד צבר של חטיבת גבעתי. במהלך השירות הצבאי יצא בשאלה. הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בתקשורת ובסוציולוגיה. לאחר שחרורו מהצבא עבד כמאבטח במשמר בתי המשפט במשך כ-5 שנים.

איש קטן ועלוב

קריירה
------

ב-2006 החל לעבוד בתקשורת במקומון ידיעות ירושלים מרשת מקומוני ידיעות אחרונות, שם שימש כתב פלילי ומשפט. עם הקמת העיתון "כלכליסט" בתחילת 2008, עבר גליקמן לשמש בעיתון ככתב המשפט והפלילים. ביוני אותה שנה עבר ל-ynet, שם שימש כתב המשפט המרכזי של האתר במשך כארבע שנים וחצי.

ב-2012 מונה לכתב לענייני משפט של חדשות 10 בערוץ 10. גם לאחר מיזוג הערוץ עם "רשת" המשיך בתפקידו בחדשות 13. בין הישגיו ניתן למנות את חשיפת ההקלטות בין שולה זקן לראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט, את חשיפת תיעוד השחזור של רצח הנער מוחמד אבו חדיר, את חקירת המשטרה בעניינה של שרה נתניהו בעניין המטפלת הסיעודית של אביה.

ב-2023 קבע בית המשפט כי גליקמן הוציא את דיבתו של אסף דעבול, המשנה לראש עיריית ראשון לציון וחייב אותו בפיצוי, לאחר ש"מסר דיווח עיתונאי שהוא רחוק מדי מהמציאות ועל כן חוטא לאמת".

חייו האישיים
------------

גליקמן, המתגורר במודיעין, נשוי לעו"ד עדי שמחוביץ גליקמן. אשתו שימשה כעוזרת-דובר משרד המשפטים, ולכן, חתמה על הסדר ניגוד עניינים על רקע עבודתו.

לזוג שלושה ילדים.

פרסים
-----

זכה באות אביר איכות השלטון לשנת 2020 בקטגוריית תקשורת מטעם התנועה לאיכות השלטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אביעד גליקמן** בוויקישיתוף
* 

* אביעד גליקמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אביעד גליקמן, באתר חדשות 13
* דוד ורטהיים‏, "בעולם שלחדשות 2 יהיה מסך אחד התחרות תהיה הרבה הרבה יותר צמודה", באתר וואלה!‏, 22 במרץ 2018
* אייל לוי, ‏אביעד גליקמן נמצא בלב זירת ההתגוששות שבין נתניהו לפרקליטות, באתר מעריב אונליין, 29 באוגוסט 2020
* דוד ורטהיים‏, "קוראים לי ברחוב 'זבל, אתה דובר' ומאחלים לי מוות. מעולם לא הייתה פה מכונת רעל כזאת נגד עיתונאים", באתר וואלה!‏, 4 באוגוסט 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי דבריהם של טל ברמן ושל גליקמן עצמו בתוכנית "היום שהיה" עם טל ברמן, רשת 13, 20 במאי 2020
2. ↑  אורן פרסיקו, "דיווח עיתונאי שהוא רחוק מדי מהמציאות", באתר העין השביעית, 25 במאי 2023
3. ↑  יואב יצחק, ניגוד עניינים בדוברות משרד המשפטים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 5 במרץ 2016
4. ↑  רשימת זוכי אות אביר איכות השלטון לשנת 2020, באתר התנועה לאיכות השלטון, ‏11.4.21
פרופסור **טל בירון-שנטל** (נולדה ב-1970 לערך) היא רופאה גינקולוגית ישראלית, המשמשת כמנהלת אגף נשים ויולדות במרכז הרפואי מאיר בכפר סבא. היא מומחית לטיפול בהריונות בסיכון גבוה.

ביוגרפיה
--------

טל בירון שנטל למדה רפואה בפקולטה לרפואה שבטכניון. התמחתה בגינקולוגיה במרכז הרפואי מאיר. בהמשך עברה התמחות-על ברפואת האם והעובר ובהריונות בסיכון גבוה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס שבארצות הברית ועבדה בבית החולים Barnes שם.

היא פרופסור בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בנוסף לעבודה הקלינית עוסקת בהוראת סטודנטים לרפואה ובהנחיית מתמחים ובמחקר בסיסי וקליני. ערכה מחקרים ופרסמה פרסומים בביולוגיה של השליה, המסבירים את הבסיס המולקולארי של סיבוכים מילדותיים כגון רעלת הריון והאטה בצמיחה תוך רחמית.

בירון שנטל חברה בוועדים המקצועיים של האיגוד לגינקולוגיה ומיילדות, החברה לרפואת האם והעובר, החברה לאולטרסאונד בגינקולוגיה ומיילדות והחברה לחקר השליה. היא משתתפת בכתיבת ניירות עמדה בתחום רפואת האם והעובר, בקביעת מדיניות טיפול ארצית בתחומים אלו ובהכנת תוכנה ארצית ללימוד פיענוח של ניטור עוברי בלידה.

בירון שנטל נשואה ואם לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של טל בירון-שנטל
* טל בירון-שנטל, באתר מרכז רפואי מאיר
* ראיון עם טל בירון שנטל, באתר הארץ
* טל בירון שנטל על הריון בסיכון גבוה, באתר יוטיוב
**מיכאלה מיכל אלקין** (נולדה ב-30 באפריל 1991) היא מדבבת, דוגמנית ושחקנית טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.

ביוגרפיה
--------

אלקין נולדה וגדלה בתל אביב. בילדותה למדה בבית הספר לאומנויות שרי אריסון ולאחר מכן בתיכון עירוני ד'.
בשנת 2016 סיימה את לימודיה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב.

קריירה
------

### משחק

בשנת 1999 שיחקה את דורותי במחזמר "הקוסם!".

ב-2001, כבר בגיל עשר, אלקין קיבלה תפקיד קטן, כששיחקה בתפקיד אורח בסדרה "שמש" את ורדית, האחיינית של טנצר.

בשנת 2003 שיחקה בסרט קצר שנקרא "שברים פשוטים" ששודר בערוץ הילדים.
בשנת 2004 גילמה את דמותה של טלי אגמי בסדרה "ראש גדול".

ב-2006 שיחקה בהצגה "ציפור שחורה" בבימויו של עידו ריקלין. ההצגה עלתה בתיאטרון הקאמרי, שם אלקין גילמה ילדה.

ב-2010 שיחקה בתפקיד משני בעונה השלישית של סדרת הנוער "האי" בערוץ הילדים, בתפקיד איזבלה.

בשנת 2011 גילמה בתפקיד אורח בעונה שנייה של "יוני והמחוננים" בערוץ דיסני, את קורל. בהמשך שנת 2011 שיחקה בתפקיד אורח באחד הפרקים בעונה השלישית של קומדיית המצבים "כאן גרים בכיף" את ליאן, חברה של דניאל.

בשנת 2012–2013 שיחקה בסדרה "יומני החופש הגדול" בתפקיד קארין קרמר (אחד מארבעת התפקידים הראשיים), נערה עשירה ומפונקת מלוס אנג'לס.

בדצמבר 2014 שיחקה בכמה פרקים בסדרה "כוכב הצפון" בתפקיד קארין (אותה דמות מיומני החופש הגדול).

ב-2014 הצטלמה לסרט "פנסיון פראכט" בבימויה של תמר ירום, שם גילמה את קלרה ושיחקה לצד משה פרסטר, צחי גראד ועוד.

ב-2018 הצטלמה לסרט "מראות שבורות" בבימויו של אמרי מטלון, שם גילמה את דנה ושיחקה לצד שירה האס, יפתח קליין ועוד.

בשנת 2020 שיחקה בסרט קצר בן 12 דקות שנקרא "נפילת סוכר".

ב-2021 שיחקה בהצגה "ידועה" בבימויה של רוני טוביאס גדעון. ההצגה עלתה בתיאטרון נוצר.

### דיבוב

בשנת 2013 דיבבה בסרט "מטוסים" בתפקיד ראשי, אישאני.

בשנת 2014 דיבבה את בריטני בסרט "בית ספר למפלצות".

### דוגמנות

בין השאר, אלקין השתתפה במספר פרסומות, קוקה-קולה, אקמולי, סלקום וגם עשתה קמפיין של חיסכון וזהירות בחשמל בשנת 2001.

דגמנה בקמפיין קטלוג קיץ-חורף של חברת האופנה פוקס, ובהמשך דגמנה בקטלוג קיץ של H&O.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאלה אלקין, ברשת החברתית פייסבוק
* מיכאלה אלקין, ברשת החברתית אינסטגרם
* מיכאלה אלקין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מיכאלה אלקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מיכאלה אלקין, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
ציור דמיוני של ירמק משלהי המאה ה-18
**ירמק טימופייביץ'** - (1532 (1542?) - 6 באוגוסט 1585; ברוסית: Ермак Тимофеевич) היה הטמאן קוזאקי ומצביא שהחל בכיבוש סיביר לטובת רוסיה הצארית.

על מקום ושנת הלידה שלו לא ידוע הרבה. לפי חלק מהעדויות הוא נולד באזור נהר קאמה ולכן התמצא טוב באזור. לפי עדויות אחרות, הוא נולד באזור נהר דון בדרום. לאחרונה התפתחה גרסה חדשה, לפיה הוא נולד באזור ארכנגלסק. שמו מהווה ככל הנראה קיצור של שם רוסי נפוץ "ירמולאי".

במשך שנים הוא היה מפקד של יחידה צבאית קוזאקית באזור הוולגה שתפקידה היה להגן על התושבים המקומיים מפשיטות של חאנות קרים. בשנת 1579 הוא נשכר על ידי משפחת סטרוגנוב להגנת נקודות מסחר שלהם על נהר קאמה מפני פשיטות של חאנות סיביר. היחידה כללה 500 לוחמים ופעלה במשך שנתיים.

בהתאם לפקודת איוואן הרביעי, הוא וחבריו החלו בפלישה לשטחי חאנות סיביר בספטמבר 1581. הכוח כלל כ-540 קוזאקים וכ-300 אנשים נוספים של משפחת סטרוגנוב. לאחר מספר קרבות חאן קוצ'ום נמלט, וירמק כבש את בירתו. בשנת 1583 שלח ירמק את סגנו לאיוואן הרביעי עם תיאור הצלחות הפשיטה. הצאר שלח לו תגבורת של 300 לוחמים. לאור ההתנגדות הקשה והאבדות הכבדות התגבורת לא הייתה יכולה לשנות באופן מהותי את מהלך המערכה.

ב-6 באוגוסט 1585 ירמק עם חלק מאנשיו נפלו למארב וכולם נהרגו. לאור האבדות הקשות, עזבו הרוסים את סיביר, אך לאחר מספר שנים חזרו והשלימו את כיבוש חאנות סיביר.

השלכות הפשיטה
-------------

אף על פי שירמק נהרג במהלך המערכה ובסופו של דבר כל הכוחות עזבו את סיביר, הוא גרם להתפרקותה של חאנות סיביר ונחשב ל"כובש סיביר". על פי חלק מהיסטוריונים, הוא היה מנהיג דגול ומצביא מוצלח; עם זאת, אין עדויות של הכרוניקות שתומכות בדעה זו.

על שמו נקראו עיירות, נהר ושוברת קרח, ובמספר ערים ברוסיה הוקמו פסלים לזכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ירמק** |

* קורות חיים (ברוסית)
* ירמק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260972805171
* GND: 119426218
* ISNI: 0000 0000 7860 9749
* LCCN: n83318830
* NKC: jx20081006022
* SELIBR: 316355
* SUDOC: 138542864
* VIAF: 73840628
* WorldCat: viaf-73840628

 |
**מוחמד חמיד אנסרי** (בבנגלית: **মহম্মদ হামিদ আনসারি** ‏האזנהⓘ‏?‏; נולד ב-1 באפריל 1937) הוא פוליטיקאי ודיפלומט הודי בדימוס, שכיהן כסגן נשיא הודו השנים עשר, מ-2007 עד 2017. אנסרי הוא אחד משני סגני נשיאי הודו שכיהנו שתי כהונות, לצד סרוופלי רדהקרישנן.

ביוגרפיה
--------

מוחמד חמיד אנסרי נולד ב-1 באפריל 1937 בכלכולתה, בנשיאות בנגל שבהודו הבריטית (היום קולקטה, מערב בנגל, הודו), למוחמד עבדול עזיז אנסרי, שבא ממשפחה שהתייחסה על עבדאללה אנצארי.

אנסרי למד בבית הספר סנט. אדוארד בשימלה (אנ'), וקיבל תואר במדעי המדינה מהאוניברסיטה המוסלמית של אליגרה (אנ').

קריירה דיפלומטית
----------------

אנסרי הצטרף לשירות החוץ ההודי ב-1961, ושימש בשגרירויות הודו בבגדד, רבאט, ג'דה ובריסל. ב-1976 מונה לשגריר הודו באיחוד האמירויות (1976–1979), ב-1980 חזר להודו ושימש עד 1985 כראש הטקס ההודי. ב-1985 מונה לנציב העליון של הודו באוסטרליה (1985–1989) ולאחר מכן לשגריר הודו באפגניסטן (1989–1990), שגריר הודו באיראן (1990–1992), שגריר הודו לאו"ם (1993–1995) ושגריר הודו בערב הסעודית (1995–1999).

קריירה פוליטית
--------------

ב-2006 מונה אנסרי לראש הוועדה הלאומית למיעוטים (אנ'), ועדה רשמית הודית המייצגת את קבוצות המיעוט הלא-הינדואיות בהודו. הוא התפטר מתפקידו בוועדה לאחר הודעתו על התמודדותו לנשיאות הודו.

ב-2007 אנסארי הוכרז כמועמד מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי השלטת לסגן נשיא הודו. הוא קיבל 455 קולות והביס את מועמדת מפלגת העם ההודית, נ'גאמה הפתוללה (אנ'), שקיבלה 222 קולות.

ב-2012 התמודד אנסארי למשרת סגן נשיא הודו בשנית, ונבחר. אנסארי הוא סגן הנשיא השני להיבחר לשני כהונות (אחרי סרוופלי רדהקרישנן) והיחיד לכהן תחת שלושה נשיאים (פרטיבה פטיל, פרנב מוקהרג'י וראם נאת' קובינד).

פרסים והוקרה
------------

ב-1984 קיבל את העיטור ההודי פאדמה שרי.

חיים אישים
----------

אנסרי נשוי לסלמה, ולהם שתי בנים ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד חמיד אנסרי** בוויקישיתוף
* מוחמד חמיד אנסרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* Sh. M. Hamid Ansari, באתר סגן נשיא הודו (באנגלית)

הערות שוליים
------------



| סגני נשיא הודו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סרוופלי רדהקרישנן • זקיר חוסיין • ורהגירי ונקטה גירי • גופל סוורופ פתק • בספה דנפה ג'אטי • מוחמד הידאיטוללה • רמזוואמי ונקטרמן • שנקר דיאל שרמה • ק. ר. נאראיאנאן • קרישן קאנט • בהיירון סינג שקהוואט • מוחמד חמיד אנסרי • וניקאיאח נאידו • ג'גדיפ דהנקר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301872605171
* GND: 1062528298
* ISNI: 0000 0000 6708 0608
* LCCN: no2005004820
* SUDOC: 109311671
* VIAF: 66195656
* WorldCat: lccn-no2005004820

 |
**מקס אולארצ'יק** (נולד ב-8 בספטמבר 1987) הוא מוזיקאי, שחקן ומדבב ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אולארצ'יק הוא בנם של הזמר אלון אולארצ'יק ודיאנה, במאית ומורה לאנגלית. סבו מצד אביו היה המוזיקאי הפולני אדוארד אולארצ'יק, יהודי שנישא לאשה סלאבית, תמרה (סבתו של מקס) טרם עלייתם לישראל. הבכורה הטלוויזיונית הראשונה של אולארצ'יק הייתה בשנת 2004 כאשר שיחק בתפקיד רוני קמפיאנו בסדרת הטלוויזיה "אדומות" בערוץ הילדים. לאחר מכן, גילם את דמותו של אדם צוקרמן בסדרת הדרמה-הקומית "פיק אפ" בערוץ 10.

בשנים 2008–2009 השתתף בתוכנית הילדים "א-בה-גא-ד!" ששודרה בערוץ הופ!. בשנת 2009 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אלכס בעד ונגד" ששודרה בערוץ הילדים. באותה שנה הופיע במופע "מותק של פסטיבל 2".

בשנים 2011–2012 שיחק בשתי עונות בסדרת הטלוויזיה "אליפים" את משה דינר. בשנת 2012 גילם את דמותו של אורי בסרט הקולנוע "בקבוק בים של עזה". במהלך השנים 2012–2013 דיבב בסדרת האנימציה "טבע תום".

בשנת 2013 דיבב בסדרת האנימציה "גוליית חברי הענק", וכן תרם את קולו לסדרת האנימציה "גרוג'בנד" ששודרה בערוץ זום. מדצמבר 2013 עד פברואר 2014 השתתף בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" בהוט 3.

מאז 2015 מתגורר בניו יורק ובסיסט בלהקת האינדי Big Thief. הלהקה הוציאה עד כה שני אלבומים בלייבל סאדל קריק, ושלושה אלבומים בלייבל 4AD.
בשנת 2019 הייתה הלהקה מועמדת לפרס הגראמי בקטגוריית האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר על אלבומם "U.F.O.F.‎".

ביוני 2022 ביטלה הלהקה הופעה בישראל בעקבות לחץ מתנועת ה-BDS לחרם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מקס אולארצ'יק** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מקס אולארצ'יק** |

* מקס אולארצ'יק, ברשת החברתית אינסטגרם
* מקס אולארצ'יק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מקס אולארצ'יק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מקס אולארצ'יק, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* הישראלי שמועמד השנה לגראמי, באתר מאקו, ‏ 24 בנובמבר 2019
* עינב שיף, איך מקס אולארצ'יק מצא את עצמו בלהקת האינדי הכי חמה בעולם, באתר ynet, ‏ 9 במאי 2020
* מיכאלה חזני, "אנחנו לא יודעים את המילים של כוורת": אלון אולארצ'יק והילדים באולפן ynet, באתר ynet, ‏ 22 בדצמבר 2021
* בן שלו, שננו את השם: מדובר באלבום הטוב ביותר שיצא עד כה ב–2022, באתר הארץ, ‏ 23 בפברואר 2022
* שירה נאות, "ביג ת'יף" ביטלה הופעותיה בישראל. מנהל הבארבי: "פחדנים חסרי עמוד שדרה", באתר הארץ, ‏ 9 ביוני 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  בלחץ ה-BDS: להקה בה חבר מקס אולארצ'יק ביטלה הופעות בישראל, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
הרב אהרן דאום ברחבת הכותל המערבי
**אהרן דאום** (6 בינואר 1951 – 27 ביוני 2018) היה רב אורתודוקסי מודרני באנטוורפן, שכיהן תקופה כרב הקהילה היהודית בפרנקפורט על נהר מיין שבגרמניה.

ביוגרפיה
--------

נולד בבני ברק, כבן בכור בין ארבעה בנים, לשמואל ולרבקה-גניה דאום. למד בישיבה קטנה "רוז'ין" בבני ברק. בשנת 1965 נסע ללונדון ללמוד בישיבה "הרמה" בראשות הרב אליקים שלזינגר, ומשם עבר לישיבת עץ חיים במונטרה שבשווייץ. בשנת 1975 המשיך את לימודיו ב–Jews' College, והשלים תואר ראשון בלימודי יהדות וספרות רבנית. בשנת 1978 החל את לימודיו בישיבת רבינו יצחק אלחנן, שם הוסמך לרבנות על ידי הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק. המשיך את לימודיו ב"ישיבה אוניברסיטה" לתואר שני בלימודי תנ"ך.

הוא שב לאירופה ונישא לשמחה פריידא פרנקל, ולזוג נולדו שלושה ילדים.

בשנת 1982 התמנה כרבה של העיר Bienne/Biel בשווייץ. בשנת 1986 עזב את משרתו לטובת התמחות בחקר הדת וקבלת תואר דוקטור במכון נוצרי-יהודי בלוצרן, שלוחה של הפקולטה לחקר דתות שעל יד אוניברסיטת לוצרן בשווייץ.

בשנת 1987 התמנה כרב הקהילה היהודית בפרנקפורט שבגרמניה, באופן מעשי שימש הרב דאום כרב היחידי בקהלת פרנקפורט. בשנת 1993 התפטר הרב דאום ממשרתו ועזב בחודש יולי 1993 את קהלת פרנקפורט לגור באנטוורפן שבבלגיה. הוא עסק במסירת שיעורי יהדות בבתי ספר יהודיים וכלליים.

בשנת 1995 החל לשמש כמרצה למשפט עברי ב"פקולטה לדת משווה" בווילרייק. הוא קיבל מן המוסד תואר "פרופסור לשם כבוד".

החל משנת 2001 החל לעסוק עם רעייתו בפעילויות ופרויקטים של "קירוב רחוקים" ליהודים וכן לשאינם "בני ברית" המתעניינים ביהדות ועומדים לפני גיור. פעילותו נעשית בשיתוף פעולה עם "מרכז שלום".

ב-2018 נפטר באנטוורפן שבבלגיה.

דאום היה בן דודו של הרב יחזקאל דאום.

פרסומים
-------

בהיותו בשווייץ פרסם מסות בענייני הלכה בשבועון היהודי שווייצרי "Judishe Rundschau". בזמן כהונתו כרב של הקהילה היהודית בפרנקפורט פרסם מאמרים בעיתון השבועי "Die Judische Algemeine".

פרסם מאז שנת 2010 טור חודשי בעיתון היהודי "Joods Actueel" היוצא בבלגיה.

הוציא לאור שני ספרים הלכתיים בשפה הגרמנית "Halacha Aktuell".

רשימת חיבוריו
-------------

ספריו בעברית:

* "עיונים בהלכה" (Haag und Herchen Verlag, Frankfurt am Main, 1992, p. 93)

ספריו בגרמנית:

* Halacha aktuell, Jüdische Religionsgestze und Bräuche im modernen Alltag (Haag und Herchen Verlag, Frankfurt am Main, 1992, 2 Vol.)
* Die Feiertage Israels, Die jüdischen Feiertage in er Sicht der Tradition (Herchen Verlag, Frankfurt am Main, vol. I, 1993, vol. II, 1994,)
* "Das aschkenasische Rabbinat: Studien über Glaube und Schicksal" (Julius Carlebach) / Die Rolle des Rabbiners in Deutschland heute (Ahron Daum)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אהרן דאום** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אהרן דאום

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרוז'ין לפרופסור בבלגיה: הרב אהרן דאום ז"ל באתר בחדרי חרדים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285042405171
* GND: 1089166818
* ISNI: 0000 0000 4871 3895
* LCCN: nr93011720
* NTA: 114749922
* VIAF: 30262732
* WorldCat: lccn-nr93011720

 |
**ליליאן דברה "פוקי" ווטסון-ריצ'רדסון** (באנגלית: **Lillian Debra "Pokey" Watson-Richardson**; נולדה ב-11 ביולי 1950) היא שחיינית עבר אמריקאית. אלופה אולימפית במשחה ל-200 מטר גב ושיאנית עולם.

ביוגרפיה
--------

ווטסון נולדה במינאולה, שבמדינת ניו יורק. היא התאמנה בהדרכתו של ג'ורג' היינס, שאימן מספר אלופים אולימפיים כמו דון שולנדר, דונה דה וארונה, דיק רות', מארק ספיץ, קלאודיה קולב, דבי מאייר, ג'אן האן, קארן מו ועוד.

### מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה ווטסון במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם שרון סטודר, דונה דה וארונה וקתי אליס בשיא עולם חדש של 4:03.8 דקות, לפני אוסטרליה (4:06.9 דקות) והולנד (4:12.0 דקות). היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:00.7 דקות. נוסף לכך, היא שחתה בשלב המוקדמות את סגנון החופשי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ולמרות שהרביעייה האמריקאית זכתה במדליית זהב, באותה העת שחיינים שלא שחו בשלב הגמר לא זכו במדליות.

### שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בלינקולן, נברסקה ב-19 באוגוסט 1966 קבעה ווטסון במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:10.5 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-6 שנים של דון פרייזר מאוסטרליה (2:11.6 דקות). שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי בת ארצה פם קרוז (2:09.7 דקות). 

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג, קנדה בשנת 1967 זכתה ווטסון בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.57 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.54 דקות.

### אלופה אולימפית

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה ווטסון במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 2:24.8 דקות, לפני אליין טאנר מקנדה (2:27.4 דקות) ובת ארצה קיי הול (2:28.9 דקות).

חייה האישיים
------------

לאחר המשחקים האולימפיים החלה ווטסון לאמן בדרום קליפורניה. בשנת 1971 נישאה ווטסון לד"ר אלן ריצ'רדסון, שהיה חלוץ בתחום רפואת ספורט לשחיינים. הזוג עבר להתגורר בהוואי.

תארים והישגים
-------------

* ווטסון קבעה 7 שיאי עולם, מהם שיא עולם אחד אישי במשחה ל-200 מטר חופשי ו-6 שיאי עולם במשחי שליחות, 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב. נוסף לכך, היא קבעה 42 שיאי ארצות הברית בסגנון החופשי ובסגנון הגב.
* בשנת 1984 זכתה ווטסון להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי

קישורים חיצוניים
----------------

* ליליאן ווטסון, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics

|  אלופות אולימפיות- משחה ל-200 מטר גב (נשים) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1968: ליליאן ווטסון ארצות הבריתארצות הברית • 
1972: מליסה בלוט ארצות הבריתארצות הברית • 
1976: אולריקה ריכטר מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 
1980: ריקה רייניש מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 
1984: יולנדה דה רובר הולנדהולנד • 
1988: קריסטינה אגרסגי הונגריההונגריה • 
1992: קריסטינה אגרסגי הונגריההונגריה • 
1996: קריסטינה אגרסגי הונגריההונגריה • 
2000: דיאנה מוקאנו רומניהרומניה • 
2004: קירסטי קובנטרי זימבבואהזימבבואה • 
2008: קירסטי קובנטרי זימבבואהזימבבואה • 
2012: מליסה פרנקלין ארצות הבריתארצות הברית •
2016: מאיה דיראדו ארצות הבריתארצות הברית •
2020: קיילי מקיואן אוסטרליהאוסטרליה |

 |
**רג'זאורוס** (שם מדעי: ***Rajasaurus***) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האבליזאוריים שהיה קרוב משפחתו של הקרנוטאורוס וחי בתור הקרטיקון לפני 67 מיליון שנה בהודו. משמעות שמו היא "לטאת מלך/מנהיג" המורכב מהמילה בסנסקריט "rāja" והסיומת מיוונית עתיקה "saurus" - לטאה.

מאפיינים
--------

דינוזאור זה התגלה ב-2003 בחפירות במדינת גוג'ראט בהודו. הממצאים חשפו שלד חלקי שכלל חלקי גולגולת, עמוד שדרה, עצמות ירכיים וזנב. דינוזאור זה היה טורף בעל לסתות חזקות וקצרות והיה בעל בליטה מעל ראשו. אורכו הגיע ל-6.6 מטרים ומשקלו עד 4 טון. הוא היה בעל זרועות קצרות בעלות 4 אצבעות, ראש קצר ועבה ולסתות שהזכירו לסתות צבוע ונועדו לרסק עצמות. עוצמת הנשיכה שלו דמתה לזו של אלוזאורוס. עם זאת ייתכן שהוא גם היה צייד ממארב, מאחר שרגליו היו קצרות מדי לריצה מהירה ארוכה.

הרג'זאורוס חי בהודו בתקופה שהיא הייתה אי שהתנתק מאפריקה ונע צפונה לעבר אסיה. בהודו הקדומה התפתחו מינים ייחודיים הקרובים למינים אפריקנים, אך בעלי מאפיינים מיוחדים. האקלים באזור היה טרופי וכנראה שהיו יערות גשם נפוצים. הרג'זאורוס חי ביערות אלה וצד מיני דינוזאורים אחרים כמו תרופודים קטנים או טיטאנוזאורים גדולים.

דינוזאור זה נכחד לפני 67 מיליון שנה, ייתכן כחלק מהכחדת הקרטיקון הגדולה שהחלה מוקדם יותר בהודו. ההכחדה נבעה מהתפרצות הרי געש גדולה ומשדות לבה לאורך האזור.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע במשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראג'זאורוס** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

איור של רג'זאורוס מעל טרפו
**ג'ורג' ג'וזף לורר השלישי** (באנגלית: **George Joseph Laurer III**;‏ 23 בספטמבר 1925 – 5 בדצמבר 2019) היה מהנדס אמריקאי, עובד IBM שנודע כמפתח קוד המוצר האוניברסלי (UPC) בשנות ה-70 של המאה ה-20 על בסיס הברקוד, שנרשם כפטנט באוקטובר 1952. על שמו של לורר רשומים 25 פטנטים.

ביוגרפיה
--------

ג'ורג' לורר נולד בשנת 1925 בניו יורק. משפחתו עברה לבולטימור, שם עבד אביו כמהנדס חשמל בצי ארצות הברית. בנעוריו חלה בשיתוק ילדים. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא ארצות הברית. לאחר שחרורו מהצבא למד תיקון מכשירי רדיו וטלוויזיה בבית ספר מקצועי. בתום שנת לימודים שכנע אותו אחד ממדריכיו ללמוד באוניברסיטה. בשנת 1951 קיבל לורר תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מרילנד. הוא לא זנח את חיבתו לרדיו, והמשיך להחזיק ברישיון של חובב רדיו.

קוד מוצר אוניברסלי שפותח על ידי לורר ב-IBM
עם סיום לימודיו הצטרף לחברת IBM כמהנדס מתחיל, והתמיד בעבודה בחברה זו במשך 36 שנים. בשנת 1969 קודם לדרגת מהנדס בכיר ועבר למשרדי החברה ב-Research Triangle Park בקרוליינה הצפונית. בחברה הוטלה עליו המשימה של פיתוח ברקוד לחנויות מכולת. תחילה חתרה החברה לברקוד מעגלי, כפי שהוצע על ידי ממציא הברקוד, נורמן ג'וזף וודלנד, אך לורר הבין שמבנה זה אינו יעיל, ותכנן קוד של פסים אנכיים, שאותו הציע לממונים עליו בשנת 1971 או 1972. שינוי זה אושר על ידי מנהליו, ולורר המשיך, יחד עם וודלנד והמתמטיקאי דוד סביר (David Savir), בשכלול השיטה, ובכלל זה הוספה של ספרת ביקורת. בשנת 1973 אושרה הצעתה של IBM על ידי איגוד של רשתות שיווק מזון. 

בשנת 1976 הוענק לו אות הוקרה, "Raleigh, N.C. Inventor of the Year", ובשנת 1980 הוענק לו אות הוקרה מטעם חברת IBM, ‏Corporate Technical Achievement award.

לורר התגורר בעיירה ונדל הסמוכה לראלי, בירת קרוליינה הצפונית. נישא למרילין סלוקום ונולדו להם ארבעה ילדים. לורר נפטר ב-5 בדצמבר 2019.

לפי ארגון GS1, בשנת 2019 נסרקו יותר משישה מיליארד קודי UPC מדי יום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' לורר** בוויקישיתוף

* Parks, Harold; Musser, Gary; Trimpe, Lynn; Maurer, Vikki; Maurer, Roger (2006). *A Mathematical View of Our World* (באנגלית). Cengage Learning. ISBN 0495010618.
* George Laurer, co-inventor of the barcode, dies at 94, BBC, 10 December 2019
* Harrison Smith, George Laurer, an inventor of the modern bar code, dies at 94, The Washington Post, 11 December 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  Savir, David; Laurer, George J. (1975). "The characteristics and decodability of the Universal Product Code symbol". *IBM Systems Journal*. **14** (1): 16–34. doi:10.1147/sj.141.0016.
2. ↑  George J. Laurer, A. James Clark School of Engineering, University of Maryland
חוף הלאגונה
**טבואאראן** (בגילברטית: **Tabuaeran**) המכונה גם **האי פנינג** או **אטול פנינג** (באנגלית: **Fanning Island** או **Fanning Atoll**) הוא אטול המהווה אחד מאיי ליין המצויים במרכז האוקיינוס השקט. האי, המהווה חלק מקיריבטי, מצוי ב-3°51′36″ צפון, 159°21′52″ מערב. גובהו המרבי של האי 3 מטרים מעל פני הים.

גאוגרפיה
--------

באטול טבואאראן מתגוררים כ- 1,900 תושבים. מרביתם מתיישבים שהגיעו לאי מקיריבטי על ידי תאגיד מטעי האי פנינג (Fanning Island Plantations Ltd) על מנת לעבוד בגידול הקופרה. היישוב העיקרי באי הוא נאפיה (Napia) ובו הנמל העיקרי באי. יישוב זה מצוי במערב האי, דרומית לתעלת הכניסה ללגונה. הכפרים הנוספים שבאי הם נאפארי (Napari) וטרייטאקי (Tereitaki) בצפון מערב האי, אאונטנה (Aontena) דרומית לנאפיה, ומאנוקו (Manuku) בדרום האי.

כלכלה
-----

מרבית מוצרי המזון של תושבי האי מיובאים אל האי. באי מגדלים קוקוס, חזירים, תרנגולות, אצות ים, וכן דגי ים ורכיכות.

הייצוא העיקרי של האי הוא הקופרה ומלאכות יד (בולים, וסכיני שיני כרישים).

האי משמש אתר תיירות וקו הספנות הנורווגי - *Norwegian Wind* עוצר באי מדי שבוע.

היסטוריה
--------

בשל קרבתו היחסית לאיי הוואי, שימש האי, ככל הנראה, נקודת עצירה לסירות הפולינזים שהפליגו להוואי. באי התגלו ממצאים המעידים על יישובים פולינזים שמתיישביהם הגיעו, ככל הנראה, מאיי קוק או טונגה.

האי מופה לראשונה ב-6 בנובמבר 1798, על ידי רב החובל האמריקאי אדמונד פנינג אשר הפליג על אוניית צי ארצות הברית "בטסי", והאי נקרא על שמו. באותה עת היה האטול - כמו גם יתר איי ליין - בלתי מיושב.

בשנת 1889 הכריזה הממלכה המאוחדת על שליטתה באי, הרחיבה באמצעות פיצוצים את התעלה אל הלגונה (וקראה לה "התעלה האנגלית"),
ובאי הוקמה תחנת ממסר של הכבל הטרנס פסיפי שקישר בין קנדה ואוסטרליה. תחנת הממסר הופצצה על ידי ספינה גרמנית בשנת 1914 במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1939 הפך האי לחלק מהמושבה הבריטית איי גילברט ואליס. בשנת 1979 הפך האי לחלק מהמדינה העצמאית קיריבטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבואאראן** בוויקישיתוף
* מפת האי (אורכב 24.10.2012 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4508616-3
* VIAF: 235663914
* WorldCat (עם VIAF): 235663914

 |
**קתרינה דה ריצ'י** (באיטלקית: **Caterina de Ricci**;‏ 23 באפריל 1522 - 2 בפברואר 1590) היא נזירה דומיניקנית טרציארית (אנ'), קדושה של הכנסייה הקתולית.

קורות חיים
----------

אלסנדרה לוקרציה רומולה דה ריצ'י, לימים הקדושה קתרינה דה ריצ'י, נולדה בפירנצה ב-23 באפריל 1522. אביה פייר פרנצ'סקו דה ריצ'י השתייך למשפחות האצולה העירונית, אמה קתרינה בונזה. אלסנדרה התייתמה מאמה בגיל 5. בגיל 6 החלה ללמוד בבית ספר שהשתייך למנזר בנדיקטיני, מנזר שבו דודתה לואיסה דה ריצ'י הייתה אם המנזר. בהמשך הצטרפה למנזר דומיניקני טרציאני(אנ') בפראטו. ב-1535, בגיל 14 הוענקו לה מדי הנזירה (אנ') ובאותו מעמד קיבלה את השם קתרינה על שם הקדושה קתרינה מסיינה. בגיל 30 הועלתה למעמד של פריור(אנ'). במעמד זה הייתה יועצת של נסיכים, בישופים וקרדינלים. ביניהם שלושה קרדינלים שבהמשך נבחרו לאפיפיורים: מרקלוס השני, קלמנס השמיני ולאו האחד עשר.

חזיונות ומעשי ניסים
-------------------

דה ריצ'י הייתה חווה אקסטזות, שגרמו לה להראות רדומה, או להפיל חפצים מידיה. לקח זמן עד שהתברר לשאר הנזירות כי מדובר בהתנסות דתית ולא במחלה. נטען כי במהלך מדיטציות היא החלה לדמם באופן ספונטני כאילו הצליפו בה כמו בפסיון של ישו. כמו כן נטען כי לפעמים בזמן תפילה הופיע עליה חותם פצעי ישו ועל אצבעה הופיעה טבעת אלמוגים המסמלת את נישואיה לישו.

מותה וקבורתה
------------

דה ריצ'י נפטרה בפראטו ב-2 בפברואר 1590. נקברה שם בבזיליקה הקרויה על שמה Basilica of Santi Vicenzo e Caterina de' Ricci.

הליך הקדשתה
-----------

דה ריצ'י הוכרזה כמבורכת ב-23 בנובמבר 1732 על ידי האפיפיור קלמנס השנים עשר, והוכרזה כקדושה ב-29 ביוני 1746 על ידי האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר.

יום חגה הוא ה-4 בפברואר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתרינה דה ריצ'י** בוויקישיתוף
* קתרינה דה ריצ'י באתר CatholicSaints (באנגלית)
* קתרינה דה ריצ'י באתר santie beati (באיטלקית)
* Catholic Encyclopedia קתרינה דה ריצ'י באנציקלופדיה הקתולית (באנגלית)
* קתרינה דה ריצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14813716b (data)
* GND: 119266059
* ICCU: SBLV242565
* ISNI: 0000 0000 8070 2838
* LCCN: nr95038132
* NLP: a0000001844964
* NTA: 074436481
* SNAC: w6q53fb2
* SUDOC: 154202657
* VcBA: 495/29638
* VIAF: 76581132
* WorldCat: lccn-nr95038132

 |
**ישראל רוזנר** הוא עיתונאי, מנחה תסריטאי וכתב טלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ישראל רוזנר (נולד ב-18 ביולי 1970) הוא איש תקשורת ישראלי. נולד וגדל בירושלים. למד בתיכון הרטמן בירושלים.

אביו, שלמה רוזנר, עבד במרכז ההסברה במשרד ראש הממשלה. אחיו הוא העיתונאי שמואל רוזנר. אח נוסף, דני רוזנר, היה מנהל מינהל חברה ונוער במשרד החינוך.

שירת בצה"ל בפלס"ר 7, ולאחר מכן למד קולנוע וטלוויזיה במכללת הדסה. בתום לימודיו השתתף בפרויקט תיעוד עדויות ניצולי השואה של סטיבן ספילברג. הוא יצר יחד עם נעם הס את הסרט התיעודי "סימן טוב סימן רע", שעסק באדם שהתמודד עם התמכרות לסמים. הסרט שודר בערוץ 8 וזיכה את רוזנר ושותפו ליצירה בפרס מטעם המועצה לתרבות ואמנות.

בתחילת דרכו המקצועית עסק רוזנר בעיקר בבבימוי, במגוון פרויקטים: ביים סרטים שונים לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, במסגרת הסדרה "זום", סרטים לערוץ 8 במסגרת הסדרה פרות קדושות ועוד.

לאחר מכן היה במאי בתוכנית התחקירים "עובדה" בערוץ 2 ולאחר מכן עבר לערוץ 10. בערוץ 10 היה רוזנר עורך תוכן בתחום האקטואליה, ובמקביל חזר לעסוק בבימוי סדרות וסרטים.

כעבור כמה חודשים עבר לתפקיד מגיש כתבות מגזין בתוכנית יום השישי. במסגרת זו ביים סדרות כתבות שונות שהעלו על הפרק נושאים שונים הקשורים לתרבות ולחברה בישראל: "בעקבות הגביע האבוד" - סדרת טלוויזיה בת חמישה פרקים שבחנה וניתחה את מצבו של הכדורגל הישראלי, סדרה על הדמוגרפיה בישראל, סדרה שעסקה ביהודי ארצות הברית, סדרה על הפריפריה הישראלית ועוד. 

על סדרת הכתבות שעשה על יהודי ארצות הברית ביחד עם תמר איש-שלום זכה רוזנר בפרס העיתונות של בני ברית .

במקביל שימש ככתב ביומן שישי של חדשות עשר, והוא חתום על עשרות כתבות יומן ומגזין.

### המקור

רוזנר נמנה עם מקימי דסק התחקירים של "המקור" בחדשות 13

במסגרת התוכנית ביצע עשרות תסריטים ותחקירים, בין היתר: 

* תוכנית התחקיר על ניסו שחם בימי תוכנית ההתנתקות
* סרט על חסידות גור והשימוש בתרופות פסיכיאטריות
* סדרה היסטורית על סודות הר הבית שעסקה בפוליטיקה ובמדיניות הישראלית
* תחקיר על המחלקה ההמטו-אונקולוגית בבית חולים הדסה
* סרט על אברומי פרידמן והתמודדות עם אוטיזים
* סרט על בן שפיצר, הפצוע האנוש ממבצע עופרת יצוקה ועל מאבק ההחלמה שלו.
* סרט על ראש עיריית אלעד ישראל פרוש התמודדתו עם התפרצות הקורונה בעירו במשך שבעה חודשים.

כיום רוזנר הוא חלק ממערכת "המקור", ובנוסף הוא עוסק בפרויקטים אחרים בתחום התקשורת והאקטואליה.

הופיע בתפקיד משנה בסדרה "הנערים" של HBO כשחקן שמשחק את תפקיד עצמו, בעקבות תחקיר גדול שפרסם על רצח מוחמד אבו ח'דיר.

באפריל 2020 החל בכאן 11 שידור הסדרה שיצר (ביחד עם מתי פרידמן), "מלחמה בלי שם". הסדרה עוסקת בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון, שמעולם לא כונתה "מלחמה", וסוקרת את 18 השנים שלאחר מלחמת לבנון הראשונה. רוזנר הוא גם הבמאי והתסריטאי של הסדרה.

על השאלה "אם לא היית איש חדשות במה היית עוסק כיום" השיב רוזנר (...) "אני מניח שהייתי במאי של סרטי קולנוע כי זאת האהבה הראשונה שלי".

רוזנר הוא אב לארבע בנות. מתגורר בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ישראל רוזנר** |

* ישראל רוזנר, ברשת החברתית פייסבוק
* כתבות של ישראל רוזנר, המקור, ערוץ 13
* ישראל רוזנר, העין השביעית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל רוזנר, באתר 13news.co.il
2. ↑  מלחמה בלי שם 🎖️ | בגיבוי צה״ל
3. ↑  *ישראל רוזנר*, נבדק ב-2020-04-25
**טטרפודופיס** (שם מדעי: ***Tetrapodophis***; מילולית: "נחש בעל ארבע רגליים") הוא סוג נכחד של זוחל מסדרת הקשקשאים שהיה קרוב לנחשים המודרניים מהקבוצה אופידיה, אך השתייך למשפחה קרובה - Dolichosauridae. זוחל זה התקיים במשך הקרטיקון התחתון של ברזיל לפני בערך 120 מיליון שנה. הסוג הוגדר בשנת 2015 ונכלל בו מין אחד - *Tetrapodophis amplectus*.

הזוחל הקדום דמה במראהו לנחש, אך היה בעל גפיים קדמיות ואחוריות קצרות אך מפותחות, דומות למבנה רגליהם של כמה מיני חומטיים או קמטניים. אורך גופו הגיע ל-20 סנטימטרים בקירוב והוא היה בעל צלעות רחבות לאורך החזה והבטן, מאפיין הנפוץ בעיקר אצל נחשים. כמו כן היה בעל חוטם קצר, שיניים חדות מעט כפופות אחורה ולסתות מעוקלות שאולי יכלו להיפער כדי לבלוע טרף רחב יותר.

מעריכים כיום שנחש מוזר זה השתייך לקבוצה אופידיומורפה, ממנה התפצלו ראשוני בני הקבוצה אופידיה, כמו הדיניליסיה והנחשים המודרניים שאיבדו את כל רגליהם. ממספר החוליות הרב שלו נראה שהיה איטי יחסית ביבשה ואולי היה יצור מיימי. מבנה לסתותיו העידו שהיה טורף, כנראה של זוחלים אחרים או יונקים.

הזוחל התגלה בתצורת קראטו (אנ') שבסיארה, ברזיל ונחקר במוזיאון הטבע "Bürgermeister-Müller-Museum" בגרמניה, שם תואר ב-2015 בידי החוקר דייוויד מרטיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טטרפודופיס** בוויקישיתוף
* טטרפודופיס, באתר GBIF (באנגלית)
**עמרם (ג'ורג' אלכסנדר) קוהוט** (באנגלית: **George Alexander Kohut**‏; 11 בפברואר 1874 - 31 בדצמבר 1933) היה רב וחוקר ספרות אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

ג'ורג' אלכסנדר קוהוט נולד ב-1874 בעיר סקשפהרוואר בהונגריה. אביו היה הרב, הבלשן והמזרחן חנוך יהודה קאהוט. הוא למד בגימנסיה בגרוסוורדיין, וב-1885 היגר עם אביו לארצות הברית. למד בבית ספר של אוניברסיטת קולומביה (1893–1895), ואחר כך באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, ובבית המדרש הגבוה למדעי היהדות (Hochschule für die Wissenschaft des Judenthums), והיה גם תלמידו של משה שטינשניידר (1895–97). ב-1897 חזר לארצות הברית ושימש רב קהילת עמנו-אל, בדאלאס שבטקסס, תפקיד אותו מילא במשך שלוש שנים. בשנת 1902 הוא הפך למפקח על בית הספר הדתי של טמפל עמנו-אל בניו יורק, והיה עוזר ספרן של בית המדרש לרבנים באמריקה. הוא השתתף יחד עם אימו החורגת, רבקה קוהוט, בניהול "המכינה לבנות לקולג' על שם קוהוט" (Kohut College Preparatory School for Girls), ויחד הם הקימו ב-1915 את "קרן אלכסנדר קוהוט" שפרסמה מחקרים בנושאי יהדות.

פרסומים
-------

קוהוט היה מחברו של המפתח למילים האיטלקיות ב"תוספת הערוך", שכתב אביו. (1892); "ספרות יהודית מוקדמת באמריקה" ("פרסומים Am. Jew. Hist. Soc." מס' 3, 1895, עמ' 103–147); וכן כתב את הפרק "סקיצות של נאמנות יהודית, גבורה ופטריוטיזם במושבות אמריקה הדרומית ובאיי הודו המערבית", בספרו של סיימון וולף "היהודי האמריקאי כפטריוט, חייל וכאזרח" (1895); את "קדושי האינקוויזיציה באמריקה הדרומית" (1895); "זיכרונות מפעילותו הספרותית של ד"ר אלכסנדר קוהוט", ב"סיכומי הכינוס הדו-שנתי הרביעי של אגודת הסמינר התאולוגי היהודי"; "ביבליוגרפיה של כתבי פרופ' מ. שטיינשניידר"; "סיימון דה קאסרס והפרויקט שלו לכיבוש צ'ילה" (ניו יורק, 1897); "עזרא סטיילס והיהודים" (1902), ועוד מונוגרפיות רבות בנושאים היסטוריים ובפולקלור. הוא גם ערך את "מחקרים שמיים לזכרו של ד"ר אלכסנדר קוהוט" (ברלין, 1897), ומאז 1902 ערך יחד עם רבקה קוהוט את "מחשבות מועילות" (Helpful Thoughts), כיום "הבית היהודי" (Jewish Home), כתב עת חודשי שיצא לאור בניו יורק.

לקריאה נוספת
------------

* יהודה מרטון (Eo') (יה. מ.), "קוהוט, עמרם (ג'ורג׳ אלכסנדר)", **האנציקלופדיה העברית** (כרך כט, עמ' 224), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' אלכסנדר קוהוט** בוויקישיתוף
* עמרם בן חנוך יהודה קוהוט (1874-1933), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Isidore Singer, George Alexander Kohut, Cyrus Adler, *KOHUT, ALEXANDER*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263825505171
* BnF: cb105878504 (data)
* CiNii: DA17049139
* GND: 1012748103
* ISNI: 0000 0001 2053 2141
* LCCN: n85133267
* NKC: jn20021204006
* NLA: 36507376
* NTA: 067696686
* RERO: 02-A006163420
* SNAC: w6fj2rgh
* SUDOC: 251585190
* VcBA: 495/175656
* VIAF: 74249192
* WorldCat: lccn-n85133267

 |
**פסטיבל מנורת לילה** הוא פסטיבל אמנות ואור שנתי בן שלושה לילות, המתקיים מאז שנת 2014 בשכונת נווה שאנן בתל אביב-יפו. לרוב מתקיים הפסטיבל בתקופת חג המולד וחג החנוכה, שבה הלילות הארוכים בשנה. הוא כולל מיצבי ומיצגי אמנות ואור של אמנים, מעצבים, פעילים חברתיים ויוצרים רב-תחומיים. הרחובות שבהם נערך הפסטיבל נבנו לפי **תוכנית המנורה**, התוכנית המקורית של השכונה, בצורת חנוכייה שבה שמונה קנים ובמרכזם שָמש (רחוב לוינסקי). התוכנית לא הושלמה, ונקטעה בחלקה הדרומי עם הקמת התחנה המרכזית החדשה של תל אביב.

בשונה מפסטיבלי אור אחרים, המתרחשים באזורי תיירות, פסטיבל מנורת לילה מתקיים בשכונה רוויה במתחים חברתיים ועירוניים. הוא מתקיים בשיתוף עיריית תל אביב-יפו ולאורך השנים נתמך על ידי הקרן לתרבות בפריפריה של משרד התרבות והספורט, חברת החשמל לישראל וחברת התאורה יאיר דורם.

היסטוריה
--------

הפסטיבל נוסד בשנת 2014 על ידי האוצרים עברי באומגרטן ויאשה רוזוב, יזמי תרבות ופעילים עירוניים. הפסטיבל הראשון התקיים בדצמבר 2014, ומשך כ-10,000 מבקרים.

בשנתו השנייה משך הפסטיבל כ-20,000 מבקרים. הציגו בו עשרות אמנים, בהם תום לאב ולולו פליי, יעל פרי, לארה גבריאלי, דדי אליאס וקואופרטיב קוצ'ינטה (Kuchinate).

בשנתו השלישית משך הפסטיבל כ-28,000 מבקרים. בין האמנים שהציגו בו היו אורי זמיר, מאי אלימלך, האחיות לוז, אורי הולבן, עוז מלול וסיגלית לנדאו.

הפסטיבל הרביעי ב-2017 משך כ-40,000 מבקרים. הציגו בו כ-40 אמנים, ביניהם סיגלית לנדאו, אורי הולבן, שאול צמח ונטלי מנדל.

בשנת 2018, שנתו החמישית של הפסטיבל, הוא התקיים ב-20 וב-22 בדצמבר ואירח את האוצרת רווית הררי.

הפסטיבל השישי והאחרון התקיים בינואר 2020, ואירח את האוצרת נוגה דוידסון.

פעילויות נוספות
---------------

בעקבות פתיחת חדר משאבות מים עירוני נטוש בעורף כיכר ארלינגר פיין באירועי הפסטיבל בשנת 2015 ובשנת 2016, הגישו מנהלי הפסטיבל לקרן בלומברג תוכנית הפעלה והקמה של גלריה עירונית קבועה במבנה. גלריית המשאבה נחנכה בפסטיבל 2017. היא שופצה בשנת 2018, ועיריית תל אביב הוציאה קול קורא לאוצרות הגלריה ולהפעלתה כגלריה העירונית השנייה בעיר. ד"ר ליאת לביא נבחרה לתפקיד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסטיבל מנורת לילה, ברשת החברתית פייסבוק
* Leave a light on for south Tel Aviv, Times of Israel 2015
* מנורת לילה #3, מאת עברי באומגרטן, מגזין כולעיצוב, 13 בפברואר 2017
* פסטיבל "מנורת לילה" יתקיים בנווה שאנן זו הפעם הרביעית, ימים אחרי אישור החוק לגירוש וכליאת מבקשי המקלט, טיים אאוט תל אביב (2017)
* יותם יעקבסון, ‏מנורת הקסמים, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2017
* מחאה של החזית לשחרור דרום תל אביב בפסטיבל מנורת לילה 2016 The Jerusalem Post

הערות שוליים
------------

1. ↑  קול קורא מפסטיבל "מנורת לילה", באתר ערב רב, 15 באוקטובר 2014  
מעיין יחבס, ‏"מנורת הלילה": פסטיבל האמנות שרוצה להאיר את נווה שאנן, באתר "Time Out ישראל", 24 בדצמבר 2014
2. ↑  פסטיבל "מנורת לילה" 2015 – שלושה לילות של אמנות ואור בשכונת נווה שאנן, באתר הקהילתי של שכונות דרום תל אביב, 15 בדצמבר 2015
3. ↑  אמנות ואור בנווה שאנן – פסטיבל מנורת לילה חוזר, באתר הקהילתי של שכונות דרום תל אביב, 11 בדצמבר 2016
4. ↑  פסטיבל מנורת לילה חוזר – מאירים את שכונת נווה שאנן ואת גן החשמל, באתר הקהילתי של שכונות דרום תל אביב, 28 בנובמבר 2017
5. ↑  שירי הדר, מאירים את הלילה בנווה שאנן, באתר ynet, 20 בדצמבר 2018  
פסטיבל מנורת לילה 5 יוצא לדרך, באתר הקהילתי של שכונות דרום תל אביב
6. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:הארץ   
פרמטרי חובה [ 4 ] חסרים פסטיבל מנורת לילה 2020 בנווה שאנן, באתר הארץ
**מליו בע"מ** (באנגלית: **Melio**) היא חברת פינטק ישראלית, העוסקת בהעברת תשלומים בין עסקים (B2B). 

החברה הוקמה בפברואר 2018 על ידי מתן בר (מנכ"ל החברה), זיו פז (מנהל תפעול ראשי, פרש בסוף 2021) ואילן אטיאס (CTO). שירותי החברה, שהושקו במאי 2019, מספקים בארצות הברית שירות של ביצוע תשלומים מעסקים קטנים לספקים שלהם, לקבלני משנה ולנותני שירותים. במקום תשלום בהמחאה, המצריך עבודה ידנית ומועבר באיטיות, מציעה החברה אפליקציה לביצוע התשלום בהעברה בנקאית או תוך חיוב כרטיס האשראי של העסק. לאפליקציה ממשק עם מערכת הנהלת החשבונות QuickBooks (אנ') הנפוצה בעסקים קטנים ובינוניים בארצות הברית. מרבית העברות הכספים נעשות חינם, והחברה גובה עמלה על שירותי פרימיום. מגפת הקורונה בארצות הברית תרמה לצמיחה מואצת של החברה. לחברה מרכז פיתוח בתל אביב ומשרדי מכירות ותמיכה בניו יורק ובדנבר, קולורדו.

עם הקמתה גייסה החברה 4.5 מיליון דולר, ב-2019 גייסה 11 מיליון דולר, במרץ 2020 גייסה 48 מיליון דולר, ובאוגוסט 2020 גייסה 80 מיליון דולר. בינואר 2021 גייסה החברה 110 מיליון דולר לפי שווי חברה של 1.3 מיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן. בספטמבר 2021 גייסה החברה 250 מיליון דולר לפי שווי של ארבעה מיליארד דולר אחרי הכסף. הגידול הניכר בשווי החברה נובע מגידול ניכר בהיקף הפעילות שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מליו
* "ב-2020 היינו 30 עובדים, היום 300": מה הסוד של אחד מחדי-הקרן המהירים בישראל?, באתר "גיקטיים", 18 במאי 2021
* שירות כלכליסט, מליו הישראלית מציגה: מאפס ליותר ממיליארד דולר בשנתיים וחצי, באתר כלכליסט, 1 בפברואר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת 12 המשפיעים בפינטק ובאיקומרס בישראל, באתר tech12, ‏2022-01-09
2. ↑  מאיר אורבך, כלכליסט-טקאחרי שלוש שנים בלבד: זיו פז, ממייסדי היוניקורן הישראלי מליו, פורש מהחברה, באתר כלכליסט, 28 בנובמבר 2021
3. ↑  אושרי אלקסלסי, אחרי שגייס 140 מיליון דולר מתחת לרדאר, נחשף הסטארטאפ הישראלי Melio, באתר "גיקטיים", 8 בספטמבר 2020
4. ↑  מאיר אורבך, יוניקורן חדש בתחום התשלומים: מליו גייסה 110 מיליון דולר לפי שווי של 1.3 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 25 בינואר 2021
5. ↑  מאיר אורבך, חברת הפינטק Melio גייסה 250 מיליון דולר לפי שווי של 4 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 14 בספטמבר 2021
**ג'יימס פנר** (באנגלית: **James Fenner**;‏ 22 בינואר 1771 - 17 באפריל 1846) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כסנאטור וכמושל ה-7, ה-11 וה-17 של רוד איילנד (בשלוש כהונות שונות). הוא היה בנו של ארתור פנר, המושל הרביעי של רוד איילנד. ג'יימס פנר כיהן כ-4,749 ימים (כ-11 שנים) בתפקיד והוא המושל ה-21 באורך כהונתו בתולדות ארצות הברית.

פנר נולד בפרובידנס שבמושבת רוד איילנד. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בראון ב-1789, והתחתן עם שרה וויפל ג'נקס ב-17 בנובמבר 1792. לזג נולדו ארבעה ילדים. הוא כיהן כסנאטור בשנים 1805–1807, ועזב את תפקידו על מנת להתמודד לתפקיד המושלות. זאת כשנתיים לאחר שאביו מת בתפקיד זה. פנר כיהן כמושל בשנים 1807 עד 1811, מ-1824 עד 1831, ומ-1843 עד 1845. פנר נבחר לשתי הקדנציות הראשונות שלו כדמוקרטי-רפובליקאי וכחבר במפלגת החוק והסדר של רוד איילנד בכהונתו השלישית. בכהונתו האחרונה, פנר היה המושל הראשון שכיהן תחת חוקת רוד איילנד שאומצה ב-1842.
פנר מת באחוזתו "What Cheer" ב-1846, ונקבר בשטח הקבורה הצפוני בפרובידנס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס פנר** בוויקישיתוף
* ג'יימס פנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ג'יימס פנר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1195742118
* LCCN: n82159288
* SNAC: w6251hth
* SUDOC: 250077159
* US Congress: F000074
* VIAF: 6290000
* WorldCat: lccn-n82159288

 |