recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'ף (ג'פרי) הוקינס** (נולד ב-1 ביוני 1957) הוא מייסדה של החברה האמריקנית "פאלם קומפיוטינג" (Palm Computing), שם יצר את הפאלם-פיילוט, ומייסדה של "האנדספרינג" (Handspring), ממציא, סופר ונחשב לאדריכל של מחשבים נישאים ושל טלפונים ניידים כגון פאלם-פיילוט וטראו (TREO).
כיום, הוקינס מקדיש את חייו לחקר המוח ואינטליגנציה בפרט. בשנת 2002 ייסד את "מרכז רדווד לחקר המוח" המוקדש להבנה תאורטית של פעולת המוח והאינטליגנציה, ופרסם את ספרו "על האינטליגנציה" (On Intelligence) בו מתאר את תחזיותיו לגבי תאוריות על המוח והשפעתן על יצירת בינה מלאכותית.

ראשית חייו
----------

הוקינס גדל במשפחה של ממציאים בלונג איילנד. הוא למד באוניברסיטת קורנל וסיים את התואר בהנדסת חשמל ב-1979.
מגיל צעיר התעניין במוחות והצהיר שבעקבות מאמר של פרנסיס קריק שהופיע במהדורת ספטמבר 1979 של סיינטיפיק אמריקן, שהוקדשה כולה למוח, החליט לשנות את מסלול חייו. הוקינס מספר בספרו על הקשיים בהם נתקל בתחילת דרכו להשתלב במחקר במדעי המוח. הוקינס מספר שבהתחלה ניסה ליצור מחלקה חדשה בנושא חקר המוח אצל מעסיקו באינטל אך הצעתו נדחתה. בנוסף הוא ניסה להתקבל למעבדת אינטליגנציה מלאכותית ב-MIT ונכשל. בסופו של דבר החליט הוקינס לנסות את כוחו בתעשיית המחשבים ולאחר מכן לנסות שוב, ממקום מבוסס יותר, מחקר במדעי המוח.

קריירה
------

עם סיום הלימודים, עבד הוקינס באינטל ועבר ל"גריד סיסטמס" (GRiD Systems) ב-1982, שם פיתח תוכנות. 
ספרו של הוקינס "על האינטליגנציה" נכתב בשיתוף פעולה עם הכתבת המדעית של "הניו יורק טיימס" סנדרה בלייקסלי, שהייתה שותפה לכתיבת רבי-מכר נוספים על חקר המוח ופסיכולוגיה.

ג'ף הוקינס הקים במרץ 2005, יחד עם דונה דובינסקי (מנכ"לית פאלם לשעבר) ודיליפ ג'ורג', את נומנטה (Numenta) הממוקמת ברדווד, קליפורניה. מטרתם היא למצוא במקביל תאוריה המסבירה כיצד עובד המוח ואלגוריתם חישובי המיישם תאוריה זו. הם השתמשו במידע ביולוגי על מבנה הניוקורטקס כדי להנחות את פיתוח התאוריה שלהם לגבי כיצד פועל המוח האנושי. נכון לעכשיו, הם פיתחו שלושה אלגוריתמים מרכזיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ף הוקינס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *New York Times* (Oct 14, 2018) Jeff Hawkins is finally ready to explain his brain research
2. ↑  *Pen Computing* Jeff Hawkins 3
3. ↑  "A Thousand Brains: A New Theory of Intelligence by Jeff Hawkins". Numenta.com. 28 ביולי 2020. נבדק ב-22 במרץ 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Barnett, Shawn. "Jeff Hawkins The man who almost single-handedly revived the handheld computer industry". *Pen Computing*. Pen Computing. ארכיון מ-10 בדצמבר 2012. נבדק ב-23 באפריל 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300105905171
* BIBSYS: 6050997
* BnF: cb15012054g (data)
* DBLP: 99/5408
* GND: 132309432
* ISNI: 0000 0001 1440 3829
* LCCN: n2004098507
* NDL: 01007966
* NKC: stk2007405934
* NLK: KAC201003320
* NLP: A18704839
* NTA: 277900859
* ORCID: 0000-0003-1416-1561
* SUDOC: 089601327
* VIAF: 27342635
* WorldCat: lccn-n2004098507

 |
החזית ב-21 בספטמבר 1941
**ראש הגשר של אורנינבאום** (ברוסית: **Ораниенбаумский плацдарм**) היה חלק מבודד ממחוז לנינגרד ברוסיה, אשר נשמר בשליטה סובייטית במהלך המצור על לנינגרד במלחמת העולם השנייה ומילא תפקיד משמעותי בהגנה על העיר.

היסטוריה
--------

האזור ממוקם ליד העיירה לומונוסוב (לשעבר אורנינבאום) ובמרכזו מתחם מבצר קרסניה גורקה. הכוחות הגרמנים מקבוצת ארמיות צפון (דיוויזיית הפאנצר ה-1, דיוויזיות הרגלים ה-58 וה-254) התקרבו ללנינגרד בתחילת ספטמבר 1941 והגיעו למפרץ פינלנד ב-7 בספטמבר, ובידדו אזור באורך 65 ק"מ ובעומק 25 ק"מ לאורך החוף הבלטי. אזור זה בוצר והוגן על ידי חיילי הצבא האדום ומלחים של הצי הבלטי. ניסיון להתחבר עם הכוחות הסובייטיים העיקריים סביב לנינגרד, מבצע סטרלנה פטרהוף (ru) נערך בין ה-5 ל-10 באוקטובר אך נכשל. ב-2 בנובמבר 1941, קורפוס הרובאים ה-19 אורגן מחדש כקבוצת המבצעים השנייה של נווה, ולאחר מכן במהירות כקבוצת מבצעי החוף,של חזית לנינגרד כדי להגן על הכיס. בתחילה היא כללה את דיוויזיית הרובאים ה-48 ואת חטיבות רובאי הצי ה-2 וה-5, תחת המפקד לשעבר של קורפוס הרובאים ה-19, גנרל אנטונוב.

מאוחר יותר כלל חיל המצב את דיוויזיות הרובאים ה-48, ה-98 וה-168 וחלקים מהצי הבלטי שסיפקו תמיכה ארטילרית. המפקד בין 1942 ל-1943 היה הגנרל ולדימיר רומנובסקי. הוא הוחלף על ידי איוואן פדיונינסקי בדצמבר 1943. בנובמבר 1943, ארמיית ההלם השנייה נשלחה אל ראש הגשר. חלק ממבצע לנינגרד-נובגורוד הייתה מתקפת קרסנוי סלו-רופשה שעזרה לשבור את המצור על לנינגרד. ב-14 בינואר 1944, ארמיית ההלם השנייה תקפה מראש הגשר וחברה לכוחות סובייטים שתקפו מלנינגרד.

אנדרטאות
--------

מספר מונומנטים מהחגורה הירוקה של התהילה ממוקמים בתוך ראש הגשר לשעבר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Erickson, John (1 בינואר 1999). *Stalin's War with Germany: The road to Berlin*. Yale University Press. pp. 167–171. ISBN 0300078137. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**ג'ונתן פבלו בוטינלי** (בספרדית: **Jonathan Pablo Bottinelli**; נולד ב-14 בספטמבר 1984 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בשורות ארסנאל דה סרנדי. בוטינלי, המשחק הן כבלם וכמגן שמאלי, מחזיק בדרכון איטלקי. אחיו הצעיר דריו כדורגלן גם הוא.

קריירה
------

בוטינלי החל לשחק במחלקת הנוער של סן לורנסו ועבר לקבוצה הבוגרת ב-2002. באותה שנה הוא נמנה עם הסגל שזכה בגביע הסוד אמריקנה והפך לשחקן הרכב. ב-2007 הוא היה מהשחקנים של הקבוצה אשר זכתה באליפות הקלאוסורה, יכולתו במהלך הטורניר הביאה להתעניינות מצידן של מספר קבוצות מאירופה.

ב-10 באוגוסט 2008 פרסמה סמפדוריה האיטלקית על כך שרכשה את כרטיסו של השחקן תמורת 3 מיליון אירו. ב-26 ביולי 2012 קבוצת ריבר פלייט פרסמה על כך שקנתה את השחקן תמורת 2 מיליון דולר. בתחילת 2014 הושאל לקבוצת אוניברסידד קאתוליקה מליגת העל הצ'יליאנית ובאוגוסט 2014 עבר ללאון מליגת העל המקסיקנית אך שוחרר ממנה בקיץ 2015. בינואר 2016 הצטרף לארסנאל דה סארנדי.

### נבחרת

בוטינלי נחשב מהשחקנים הבולטים בנבחרות הצעירות של ארגנטינה. באפריל 2007 ערך בוטינלי את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ההכנה לקופה אמריקה מול נבחרת צ'ילה.

תארים
-----

* **סן לורנסו** - **גביע סודאמריקנה** (2002), אליפות ארגנטינה (קלאוסורה 2007)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
מראה בתחנה
רציפי תחנת האוטובוסים המרכזית באנקרה
**תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה** (בטורקית: **AŞTİ, Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi**) הממוקמת במערבה של אנקרה בירת טורקיה, החלה לפעול ב-31 במרץ 1995.

התחנה משתרעת על שטח כולל של 446,000 מ"ר. השטח המקורה מכסה 128,520 מ"ר מהם 40,453 מ"ר באולמות ההמתנה. שטח בנוי פתוח נוסף משתרע על 100,000 מ"ר. בתחנה 121 רציפים מהם 64 לאוטובוסים יוצאים ו-47 לאוטובוסים מגיעים. 211 חברות אוטובוסים פועלות בתחנה ולשרותן עומדות 80 קופות. גם נתוני היקף השירותים והתשתית בתחנה מרשימים, ובין היתר, 28 דוכני מזון מהיר, 5 מסעדות ובתי קפה, 30 חנויות, 20 מתקני כספומט ושוק מקורה ובו 57 דוכנים.

מהתחנה יוצאים אוטובוסים תכופים לכל רחבי טורקיה, והיא משרתת 250,000 איש בכ-3,000 נסיעות ביום. תחנת האוטובוסים מקושרת לקו רכבת הקלה "אנקראי" ומחוברת לרשת הכבישים הבינעירונית באמצעות כביש מהיר עירוני.

ראו גם
------

* תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה
הד באנגינג במועדון ביוהנסבורג
פרטו קיווילאסקו, נגן צ'לו מלהקת אפוקליפטיקה, עושה הד באנגינג בהופעה חיה.
**הד באנגינג** (אנגלית: **Headbanging**) או **הד באנג**, מעין סוג של ריקוד מקובל בתרבות המטאל, המבוסס על מגוון תנועות כוחניות ואגרסיביות בו לצלילי המוזיקה. האיברים העיקרים שמעורבים בריקוד זה הם הצוואר והראש. איכותו הוויזואלית של הריקוד מגיעה לכדי מיצוי כאשר למבצעו שיער ארוך. התנועות מתבצעות הן על ידי המוזיקאים בהופעות חיות וקליפים והן על ידי קהל השומעים.

מקורות
------

תנועות עם הראש לצלילי המוזיקה מופעים במקומות רבים, גם מחוץ לסצנות הרוק והמטאל. אך תנועות אגרסיביות שכוללות הנעה של השיער החלו להיות פופולריות במטאל בשנות ה-70 של המאה ה-20. ככל הנראה הראשונים שהביאו אלמנט זה למטאל הם לד זפלין, בהופעה חיה בארצות הברית ב-1969. מקור נוסף הוא הופעה חיה של בלאק סבאת' בפריז ב-1970.

בנוסף, ניתן לציין את תנועותיו של איאן גילן, סולן להקת דיפ פרפל, על אף שהוא טוען שתנועותיו לא נחשבים להד באנג. אנגוס יאנג מלהקת AC/DC תרם רבות לפופולריות של הד באנגינג.

למי, סולן להקת מוטורהד טען שהשם Headbang הוא השלכה לשם הלהקה שלהם, Motorheadbanger.

סוגים נפוצים
------------

פלור ינסן, מלהקת נייטוויש מבצעת הד באנג
ישנו גיוון בסוג התנועות ובצירופים שלהן היות שמדובר בריקוד חופשי אך ניתן להבחין בתנועות בסיס מסוימות:

* תנועה אנכית - הנעת הראש מלמעלה למטה.
* תנועה מעגלית - הנעת הראש בתנועה מעגלית, תנועה המכונה גם תנועת "טחנת הרוח", כאשר מדובר בתנועה מעגלית קדמית בה הראש ממוקם קדמית לשאר הגוף או תנועת ה-"הליקופטר", כאשר מבוצעת באמצעות הראש התנועה המעגלית הרחבה ביותר שאפשרית מבחינה פיזית.
* תנועה חצי-מעגלית - תנועה מעגלית בסגנון טחנת הרוח שאינה מושלמת, כאשר הראש מונע מצד לצד בצורת קשת תחתית, כאשר הראש ממוקם קדמית לשאר הגוף.
* תנועה מתומנת - הנעת הראש בצורה המזכירה את הספרה 8 (דוגמה טובה מאוד לצורה זו, היא סטיב דיג'ורג'יו, הבאסיסט של הלהקה דת' בקליפ של השיר: "Lack of Comprehension" מאלבומם הרביעי, "Human").
* תנועה אופקית - הנעת הראש מצד לצד בקו הכתפיים.

לרוב ניתן להבחין במבצע הד באנגינג המניע יחד עם הראש והצוואר את שאר הגוף בתנועת קדימה אחורה בהתאם לקצב המוזיקה.

הערות שוליים
------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הד באנגינג** |

1. ↑  הקלטה של להקת לד זפלין
2. ↑  History of Head Banging Dance
**אקלים ארגוני** (Organizational Climate) הוא תהליך הכימות של התרבות בארגון.
מוגדר לרוב כדפוסים אשר חוזרים על עצמם. דפוסים כגון התנהגויות, דעות, ערכים ותחושות אשר מאפיינות את העבודה בארגון. אקלים ארגוני הוא מצב התלוי מאוד בסביבה ובסיטואציה ונחשב לרוב כזמני ופשוט יותר לשינוי מאשר תרבות ארגונית. שני קשיים מרכזיים במושג אקלים ארגוני הם איך להגדיר אקלים ואיך למדוד אותו בצורה אפקטיבית ברמות שונות של בדיקה.

השפעות האקלים הארגוני
---------------------

אקלים ארגוני מושפע הן מגורמים פנימיים והן מחיצוניים. לדוגמה, אם מנהיגי הארגון נמצאים במצב רוח מסוים, אותו מצב רוח עלול לעבור לארגון כולו.

לפי מחקר של K.L. Rogg et al, נמצאה עדות לכך שלפרקטיקות משאבי אנוש ישנה השפעה על האקלים הארגוני אשר בתורו משפיע על שביעות רצון לקוחות הארגון.

תוצאות מחקרים אחרים תומכות בקשר שבין אקלים ארגוני לבין גורמים רבים כגון שמירה על משרה, שביעות רצון בעבודה, מוכנות לחדשנות ושינוי. בכך בעצם אקלים ארגוני משפיע על אפקטיביות העובד, דבר שמשפיע על אפקטיביות הארגון. בנוסף נמצא במחקרים קשר בין האקלים הארגוני לבין תחושות לחץ אצל העובדים בארגון.  

כאשר האקלים הארגוני קשוב לצרכיי העובד, נצפה לשיפור בביצועי ובשביעות רצון העובד. כאשר האקלים הארגוני אינו תואם את צרכיו ומטרותיו של העובד, רמת הביצוע ושביעות הרצון יהיו נמוכות יותר.  

אקלים אשר משדר פתיחות, שקיפות והבנה יגרום לעובדים בארגון הרגשת נוחות. בארגון לא בריא ניתן לצפות לאקלים אשר מעודד הדחקת רגשות.
חשוב שאקלים ארגוני ישתנה עם הזמן ולא יישאר קבוע, דבר זה יגרום לארגון להיתפס כאנושי יותר.

גישות למושג האקלים
------------------

למושג האקלים ישנן שתי גישות מרכזיות.  

**גישת הסכמה הקוגניטיבית**, לפיה מתייחסים למושג האקלים כתפיסה והתרשמות אישית וסובייקטיבית של הפרטים לגבי הארגון בו הם נמצאים. לפי גישה זו הערכת אקלים צריכה להתבצע ברמה האישית.  

**גישת התפיסה המשותפת**, גישה זו מדגישה את החשיבות של התפיסה המשותפת בכך שהיא מגדירה את האקלים. לפיה, אקלים ארגוני הוא מערכת של תכונות הקיימות בארגון לאורך זמן, מבחינות אותו מארגונים אחרים ומשפיעות על התנהגות הפרטים המרכיבים אותו.

היסטוריית מחקר האקלים
---------------------

ראשית המחקר הנה במחקרי הגשטלט. במחקרים אלו החל הרעיון לפיו קבוצה המורכבת מפרטים הנה יותר מאשר אוסף הפרטים שבה.  

בשנת 1939 במסגרת מחקר של השפעת מנהיגות על קבוצות ילדים, נכנס מושג האקלים לתחום הפסיכולוגיה החברתית.  

לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכו המחקרים בנושא ובדקו קשרים בין האקלים והאטמוספירה במקומות העבודה לבין ביצועי העובדים בטווח הקצר והארוך. מחקרים אחרים בדקו את השפעת התנהגות ותכונות מנהיג הארגון על האקלים הארגוני.

ראו גם
------

* אקלים שירות
**ממפיס סאונדס** (באנגלית: **Memphis Sounds**) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר ממפיס שבטנסי, אשר שיחקה בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1975. בין השנים 1967–1970 שיחקה בניו אורלינס, לואיזיאנה, תחת השם **ניו אורלינס באקנירס**, ובארבע העונות הבאות שיחקה בממפיס בתור **ממפיס פרוס** ו**ממפיס טאמס** בטרם שינתה את כינויה ל"סאונדס".

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בפברואר 1967, בשם "ניו אורלינס באקנירס", לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-ABA. בעונת 1967/1968 העפילו הבאקנירס לגמר הליגה, בהדרכתו של המאמן בייב מקארתי ובהובלתם של השחקנים דאג מו, ג'ימי ג'ונס ולארי בראון. בסדרת הגמר עצמה הפסידה ניו אורלינס בתוצאה 3–4 מול פיטסבורג פייפרס, בה בלט קוני הוקינס.

באוגוסט 1970 נמכר המועדון, והקבוצה עברה לשחק בממפיס, טנסי, בשם "ממפיס פרוס". בשנת 1972 שינתה הקבוצה את כינויה ל"ממפיס טאמס", ובשנת 1974 נמכרה פעם נוספת ושינתה את שמה ל"ממפיס סאונדס". באותו שנה החליפה ממפיס את מרבית שחקניה, וצירפה מספר שחקני אולסטאר ותיקים כגון מל דניאלס, פרדי לואיס ורוג'ר בראון. הסאונדס סיימו את עונת 1974/1975, שהתבררה כאחרונה שלהם, עם מאזן ניצחונות שלילי (27–57) בפעם החמישית ברציפות.

לקראת עונת 1975/1976 נמכר המועדון לקבוצת אנשי עסקים אשר העבירו את הקבוצה לבולטימור שבמרילנד. עם זאת, לפני פתיחת העונה התפרקה הקבוצה בשל קשיים כלכליים, ומעולם לא השתתפה במשחק רשמי בשמה המועד "בולטימור קלוס".

מאזנים לפני עונה
----------------

| עונה | שם | מאמן | ניצחונות | הפסדים |  % ניצחונות | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967/1968 | ניו אורלינס באקנירס | בייב מקארתי | 48 | 30 | 61.5% | הפסד בגמר הליגה |
| 1968/1969 | 46 | 32 | 59.0% | הפסד בגמר המערב |
| 1969/1970 | 42 | 42 | 50.0% | — |
| 1970/1971 | ממפיס פרוס | 41 | 43 | 48.8% | הפסד בחצי גמר המערב |
| 1971/1972 | 26 | 58 | 31.0% | — |
| 1972/1973 | ממפיס טאמס | בוב באס | 24 | 60 | 28.6% | — |
| 1973/1974 | בוץ' ואן ברדה קוף | 21 | 63 | 25.0% | — |
| 1974/1975 | ממפיס סאונדס | ג'ו מולאני | 27 | 57 | 32.1% | הפסד בחצי גמר המזרח |

קישורים חיצוניים
----------------

* סיכום העונות של המועדון, באתר Basketball-reference.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות סדרת הגמר בין הבאקנירס לפייפרס, באתר basketball-reference.com
2. ↑  ממפיס סאונדס, באתר remembertheaba.com
3. ↑  בולטימור קלוס, באתר remembertheaba.com

| קבוצות ליגת ה-ABA |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אינדיאנה פייסרס • דנוור נאגטס • הפלורידיאנס • וירג'יניה סקוויירס • יוטה סטארס • ממפיס סאונדס • ניו יורק נטס • סן אנטוניו ספרס • סן דייגו סיילס • ספיריטס אוף סנט לואיס • פיטסבורג קונדורס • קנטקי קולונלס |

 |
מבט למערב מהר חמד שבקדומים. הפיסגה ברקע היא "שיח אחמד א-תבן", לשעבר משלט של הצבא הירדני מזרחית למבצר בני ג'יוס בכפר כור, בגובה 408 מטר מעל פני הים, מעל כוכב יאיר
גשר הרכבת של המסילה המזרחית ההיסטורית מעל נחל תאנים
**נַחַל תְּאֵנִים** (בערבית: ואדי א-תנין) הוא נחל אכזב גדול במערב השומרון, אחד מיובליו העיקריים של נחל אלכסנדר. אגן ההיקוות שלו תחום בין קו פרשת המים של השומרון (העובר בהר גריזים), ובין אגני ההיקוות של נחל שכם בצפון, ונחל קנה בדרום. במהלכו מנקז הנחל את המרחב שבין אזור קדומים ובית ליד ממזרח, הכפרים כור וכפר צור מדרום, וא-לבד וטולכרם מצפון. 

תחילת הנחל בהר גריזים. הנחל עובר מצפון לתל ולסרה. מסרה ממשיך הנחל בכיוון צפון-מערב. כביש 55 חוצה את הנחל בנקודה זו, ובמרחק קצר לאחריו מצפון לקדומים חוצה את הנחל כביש 60 (קטע עוקף שכם דרום). לאחר מכן ממשיך מערבה בתוואי מפותל מדרום לבית ליד וספארין. כביש 557 חוצה את הנחל ממזרח למעבר תאנים. לאחר מכן עובר הנחל בין אירתאח לפרעון. הנחל חוצה את גדר ההפרדה ממערב לפרעון, בסמוך למסוף המשמש למעבר פועלים וסחורות לטול כרם, תלבין מושב ניצני עוז ושער אפרים. בנקודה זו נמצאים גם שרידי גשר רכבת עתיק של המסילה המזרחית, וגשר של כביש 6 מעל הנחל. נחל תאנים נשפך לנחל אלכסנדר ממזרח לבורגתה.

באזור הסמוך לניצני עוז מתוכננת הקמת טיילת בסמוך לנחל.

כביש עוקף טול כרם (כביש 557) מטפס מאזור מעבר תאנים לעינב תוך התבססות על תוואי של כמה מיובלי נחל תאנים. 

נחל תאנים ונחל שכם הם יובליו העיקריים של נחל אלכסנדר. באגן הניקוז של הנחל, המשתרע על שטח של כ-600 קמ"ר, נקווים מי גשמים בכמות של כ-350 מיליון ממ"ק (בממוצע רב-שנתי). זרימה זו גרמה ליצירת ביצות עמק חפר, עד לניקוז הביצות באזור בתחילת המאה ה-20.

קישורים חיצוניים
----------------

* מצגות על חלקו המערבי של נחל תאנים, בסמוך לניצני עוז - אתר מועצה אזורית לב השרון.

|  נחלי השומרון |
| --- |
| נחלי איתן | נחל קישון • נחל חדרה • נחל תרצה • נחל קנה |
| נחלי אכזב | נחל תענך • ורדי טייבה • ואדי עזם • ואדי ג'אמוס • נחל נרבתה • נחל בזק • ואדי אל-חשנה • ואדי אל-בשם • נחל מילחה • ואדי אל-פארעה • נחל חביבה • נחל שכם • נחל אסף • ואדי דיר שרף • נחל תאנים • ואדי ערעור • נחל קנה • ואדי אל-אח'מר • ואדי אל-ג'נאב • ואדי א-שער • נחל רבה • ואדי אל-ח'ליל • ואדי עלי • ואדי אל-ג'נאב • נחל שילה • ואדי מוסא • ואדי רשאש • נחל הילה • ואדי אל-עיש • ואדי אל-בלט • ואדי אל-חכם • ואדי א-זרקה • נחל אברך |
**תחנת ברסי** (רשמית: תחנת פריז-ברסי-בורגון-פאי ד'אוברן. בצרפתית :**Gare de Paris-Bercy-Bourgogne-Pays d'Auvergne**) היא תחנת הרכבת השביעית בגודלה בפריז. התחנה שוכנת בשכונת ברסי, בדרום-מזרח פריז ומשרתת קווי רכבת SNCF בינוניים וקצרים ליעדים מדרום-מזרח לבירה, בחבלים בורגון ופאי ד'אוברן (כפי שמשתקף בשמה הרשמי של התחנה מאז 2016‏) ובהם הערים דיז'ון, אביניון, קלרמון-פראן ונוור. התחנה משמשת כתחנה מרכזית לאוטובוסי OUIBUS הבינלאומיים בקווי לונדון/ בריסל/ אמסטרדם - ליל - פריז; ופריז - ליון - טורינו/ מילאנו. כן משמשת התחנה מסוף לרכבות-מעבורת לשינוע כלי רכב (service auto-train או train auto-couchettes TAC).

היסטוריה
--------

במקום בו נמצאת התחנה שכנה תחנת רכבת לסחורות, אשר שירתה את שוק היין הענק של ברסי.

תחנת רכבות הנוסעים המודרנית נפתחה ב-1977 כתחנת-עזר לתחנת ליון.

בעבר שירתה התחנה את קו הרכבת לאיטליה, אך מאז 2011 הועברו רכבות אלה לגאר דה ליון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת ברסי** בוויקישיתוף
* דף התחנה באתר SNCF

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על שינוי שם התחנה, 13 בספטמבר 2016

| תחבורה בפריז |
| --- |
| מפעילים | RATP • SNCF |
| מערכות תחבורה מסילתיות | RER • הרכבת התחתית של פריז |
| תחנות רכבת מרכזיות | פריז-צפון • פריז-מזרח • תחנת סן לאזאר • תחנת אוסטרליץ • תחנת ליון • תחנת מונפרנאס • תחנת ברסי |
| נמלי תעופה | נמל התעופה שארל דה גול • נמל התעופה אורלי • נמל התעופה לה בורז'ה |
**בַּאבֵּל אֵנְד סְקְוִויק** (באנגלית: Bubble and squeak, נקראת לעיתים רק **באבל** או **באבלס**) היא מאכל מהמטבח הבריטי, לביבה המטוגנת משאריות של ירקות. הלביבה המסורתית מבוססת על שאריות מצלי יום ראשון.

מילולית משמעות השם היא "לבעבע ולחרוק" או "בועה וחריקה". השם מתייחס למראה ולצליל בעת הטיגון. הלביבה מכונה באזורים מסוימים גם "bubble and scrape" - "לבעבע ולקרצף" או "בועה וקירצוף".

מרכיביה העיקריים של הלביבה הם תפוחי אדמה וכרוב אך יש המוסיפים גזר, אפונה, כרוב ניצנים וירקות אחרים. בעבר נהגו להוסיף גם את הבשר שנותר מהצלי למרכיבי הלביבה, כיום מקובלת יותר לביבה צמחונית. להכנת הלביבה קוצצים את הירקות המבושלים ואת הבשר (אם מוסיפים אותו) ומטגנים במחבת עם מחית תפוחי אדמה, עד שהתערובת משחימה משני צידיה.

מסורתית היא מוגשת עם בשר קר שנותר מצלי יום ראשון ומחמצים. באבל אנד סקוויק מוגשת לעיתים כחלק מארוחת בוקר אנגלית.

בבריטניה משווקות גרסאות מוכנות של המאכל, קפוא או בקופסת שימורים.

בסלנג הקוקני המחורז של לונדון, בו מחליפים מילים קיימות בביטויים המתחרזים עמן, הביטוי "באבל אנד סקוייק" משמש ככינוי ליוונים. כיוון שהמילה האנגלית Greek (יווני) מתחרזת עם "באבל אנד סקוויק".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **באבל אנד סקוויק** |

* באבל אנד סקוויק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אטימולוגיה של השם, מתוך The American Heritage® Dictionary of the English Language: Fourth Edition. 2000
יום הייצור 1961 במפעל קרגל בלוד
**שבוע פריון הייצור** היה שבוע שהוקדש בישראל מדי שנה להעלאת המודעות לצורך בהגברת פריון הייצור במשק הישראלי. 

ראשיתו של שבוע פריון הייצור ביום פריון הייצור שנקבע על ידי המכון לפריון העבודה והייצור ל-כ"ב בתמוז, יום פטירת שר האוצר אליעזר קפלן בשנת 1956. ביום זה חולק פרס קפלן, שודרו תוכניות מיוחדות בקול ישראל על פריון הייצור ומשפחות העובדים הוזמנו לבקר במפעלים. לקראת יום הפריון הראשון נקבע הסיסמה: "גם פריון הוא נשק". במפעלים התקיימו כינוסים ומסיבות בהם הוקרנו סרטים על חשיבות הפריון. כינוסים התקיימו לא רק במפעלי תעשייה, אלא גם במקומות עבודה אחרים כמו בבנק לאומי. בכינוסים רבים השתתפו שרים וחברי הכנסת. היום צוין מדי שנה, ומשנת 1960 היה ל"שבוע הפריון", שלעיתים נמשך כשבועיים. מזכ"ל ההסתדרות הציע להפוך את יום פריון הייצור לחג לאומי. 

בשנת 1967, נדחה שבוע פריון הייצור לספטמבר, בגלל מלחמת ששת הימים, וטקס מרכזי התקיים על הר הצופים. 

שבוע הפריון המשיך להיות מצוין אל תוך שנות ה-70, אך החל משנת 1972 הוא נקרא שבוע הייעול, הוקדם בחלק מהשנים למאי-יוני וכנסים התקיימו בעיקר בבתי מלון וכוונו יותר ליועצי ניהול ומנהלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יום פריון וייעול, חרות, 25 במאי 1956
2. ↑  יום הפריון והייצור בכ"ב תמוז, הצופה, 30 במאי 1956
3. ↑  יום פריון הייצור, חרות, 25 ביוני 1956
4. ↑  מ. סדינסקי, שמשון הצטיין בתפוקה, מעריב, 17 ביולי 1960
5. ↑  ד"ר בדר: היום חסרים בארץ אנשים ולא מכונות, חרות, 6 ביולי 1961
6. ↑  שבוע פריון הייצור ייערך, דבר, 14 ביוני 1962
7. ↑  חלוקת פרס קפלן ביום ב', דבר, 18 ביולי 1957  
הישגי הייצור בתעשייה ובבנין, דבר, 10 ביולי 1958
8. ↑  שר העבודה הרצה בבתי חרושת במסגרת שבוע פריון העבודה, דבר, 7 ביולי 1964
9. ↑  הסתיים שבוע פריון הייצור, דבר, 11 באוקטובר 1967
10. ↑  א. בקר אורח ביח"ר שמן, דבר, 4 ביולי 1961
11. ↑  פרס קפלן יוענק בהר הצופים, דבר, 9 ביולי 1967
12. ↑  פרס הקידום לתעשיה האוירית, דבר, 12 במאי 1971  
פרס עבודה מיוחד הוענק לג. מאיר, דבר, 18 במאי 1973
13. ↑  שבוע הייעול בשבוע הבא, דבר, 12 במאי 1972
14. ↑  הבטיחו השתתפותכם באירועי שבוע הייעול - 1973, דבר, 30 באפריל 1973
15. ↑  ערב עיון ליועצי ניהול, דבר, 8 ביוני 1977  
אירועי שבוע הייעול, דבר, 27 במאי 1977
**הדברים הפשוטים** (באנגלית: **The Simple Things**) הוא סרט הנפשה קצר משנת 1953, שהופק בידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי RKO Radio Pictures. סרט זה בולט בתור הסרט הקצר ה-126 והאחרון בסדרת הסרטים "מיקי מאוס" אשר יצאו לקולנוע.

לאחר סרט קצר זה הופקו עוד ארבעה סרטים של מיקי מאוס; הסרטים באורך מלא "חג שמח מיקי מאוס" (1983) ו"בן המלך והעני" (1990), והסרטים הקצרים "מוח בורח" (1995) ו"השג לך סוס!" (2013).

עלילה
-----

בתחילת הסרט מיקי שורק לצלילי השיר "הדברים הפשוטים" תוך כדי הליכה לאורך חוף ים סלעי, וציוד דיג בידו. הכלב פלוטו, מרחרח בעקבותיו, מבחין בצדפה כשהוא חופר בחולות. לאחר שהצדפה משפריצה עליו מים, פלוטו נובח עליה והיא נובחת בחזרה. השניים רבים, כשהצדפה נאחזת בזנבו של פלוטו, שמנסה להסירה ללא הצלחה, והצדפה לבסוף נתקעת בטעות בפיו. פלוטו אז ממהר למיקי לעזרה, והאחרון בהתחלה חושב שפלוטו מבקש אוכל ומאכיל אותו בנקניקייה, שבעצם הצדפה אוכלת. הצדפה גונבת למיקי מהיד את הפלפלייה (כלי לפלפל שחור גרוס) ואוכלת אותה, מה שגורם לה להתעטש ובכך עוזבת את פיו של פלוטו. הצדפה, שמקפצת סביב ומתעטשת, מעירה שחף, שלאחר ניסיון כושל לאכול את הצדפה גונב את הנקניקייה שמיקי מביא לפלוטו.

לאחר מכן, מיקי מחל בדיג, באמצעות החכה והפיתיונות, אותם השחף החמדן מתכנן לאכול. כאשר נכשל בפעם הראשונה, השחף מתיישב על הכובע של מיקי וגונב בקלות את הפיתיון עד שמיקי מסלק אותו. פלוטו מבחין בשחף המסתתר בדלי הפיתיונות ושוב אוכל אותם. לאחר שפלוטו מסלק אותו, השחף חוזר ומצליח להערים עליו על ידי קשירת הזנב והאוזניים שלו. מיקי שוב תופס את השחף זולל את הפיתיונות שלו, כשהפעם הציפור עפה משם יחד עם הדלי. מיקי מהר זורק סלע לתוך הדלי, מה שמכביד על השחף וגורם לו להתרסק היישר על פלוטו הסבוך. כדי להתגבר עליהם, השחף מאיית "דגים טריים בחינם" בשיטת האיתות סמפור והשחפים האחרים עפים לקראת מיקי ופלוטו שנסים משם. הסרט נגמר כשהשחף שט על הדלי עם הרדיו הנייד של מיקי, אוכל מהפיתיונות ושר את השיר "הדברים הפשוטים".

דמויות ומדבבים
--------------

* מיקי מאוס - ג'ימי מקדונלד
* פלוטו - פינטו קולביג
* שחף - קלרנס נאש

קישורים חיצוניים
----------------

* "הדברים הפשוטים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הדברים הפשוטים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הדברים הפשוטים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "הדברים הפשוטים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). *Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History*. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
2. ↑  ""The Simple Things" first premiere". *Austin American-Statesman* (באנגלית אמריקאית). 27 במרץ 1953. נבדק ב-23 באפריל 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Lenburg, Jeff (1999). *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. pp. 107-109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
משלחת אייואקורה. ראש המשלחת, טוטומי איוואקורה יושב במרכז.
**משלחת איוואקורה** (ביפנית: **岩倉使節団**) הייתה מסע דיפלומטי של מדינאים יפנים מסביב לעולם שהחל ב-1871 והסתיים ב-1873. המשלחת התפרסמה בעיקר בשל השפעתה על ראשית תהליך המודרניזציה שהחלה יפן לעבור לאחר מאות שנים של ניתוק. את הרעיון למשלחת הגה המהנדס ההולנדי גווידו ורבק, והיא התבססה על הדגם של המשלחת ששלח פיוטר הגדול למערב אירופה בסוף המאה ה-17. חברי המשלחת היו אוליגרכים יפנים שהנהיגו את המדינה לאחר רסטורציית מייג'י.

הרכב המשלחת
-----------

המשלחת קיבלה את שמה מהעומד בראשה, איוואקורה טומומי, שהיה השגריר היפני במשלחת. לאיוואקורה סייעו ארבעה סגנים, ששלושה מהם: טושימיצ'י אוקובו, טקיושי קידו ואיטו הירובומי, היו גם שרים בממשלה. ההיסטוריון קוניטאקה קומה הצטרף למשלחת על מנת לרשום את קורות המשלחת במסעותיה. בסך הכול מנתה המשלחת ארבעים ושמונה אנשים, רובם ככולם נציגי ממשל ומשכילים.

מלבד חברי המשלחת, הצטרפו למסע כשישים סטודנטים, חלקם נותר ביעדים מסוימים על מנת להמשיך וללמוד במדינה זרה, ובכללם חמש נערות ממשפחות סמוראים, שנשלחו לארצות הברית .על מנת ללמוד שם, ולהעביר את שלמדו לנשים יפניות אחרות ולילדיהן שלהן, על פי פילוסופיית תקופת Meiji: "אישה טובה, אמא חכמה" (אנ'). הקבוצה כללה את ימקאווה סוטמאצו (בת 11) ריו יושימאסו ( 14), טיי אואדה (14), שיגה נגאי (10) ואומה טסודה (6) בשובן ליפן, הפכו נשים אלה לפמיניסטיות בולטות ביפן.

הרוזן קנטארו קנקו נשאר גם הוא בארצות הברית בתור סטודנט באוניברסיטת הרווארד, שם פגש מאוחר יותר את נשיא ארצות הברית לימים, תאודור רוזוולט.

תוכנית המסע
-----------

ב-23 בדצמבר 1871 הפליגה המשלחת לדרכה מיוקוהמה לסן פרנסיסקו. משם המשיכה המשלחת לוושינגטון די.סי. לבריטניה, לצרפת, לבלגיה, להולנד, לרוסיה, לגרמניה, לפרוסיה, לדנמרק, לשוודיה, לבוואריה, לאוסטריה, לאיטליה ולשווייץ. בדרכה חזרה ליפן ביקרה המשלחת במצרים, בעדן, בציילון, בסינגפור, בסייגון, בהונג קונג ובשאנגחאי. המשלחת שבה ליפן ב-13 בספטמבר 1873, כעבור כמעט שנתיים מצאתה.

מטרות ותוצאות
-------------

למשלחת איוואקורה היו שתי מטרות עיקריות: ראשית, היא ניסתה לשנות את החוזים הבלתי שוויוניים עם ארצות הברית, עם בריטניה ועם מעצמות אירופאיות אחרות שעליהם נאלצה יפן לחתום בעשורים הקודמים. שנית, המשלחת יצאה על מנת לאסוף מידע על תחומי החינוך, הטכנולוגיה, התרבות, הצבא, החברה והכלכלה במדינות שבהן ביקרה במטרה להשתמש במידע זה בתהליך המודרניזציה של יפן.

מתוך שתי המטרות שלמענן יצאה המשלחת, הראשונה נחלה כישלון חרוץ, ובכך גרמה להתארכות המשלחת בכמעט שנה. מכיוון שחברי המשלחת לא קיבלו אישור מהממשלה לנסח חוזים חדשים, נתקלו הניסיונות לדון בהם מחדש במחלוקת בין חברי המשלחת לחברי הממשלה. לאחר שזנחו את הניסיונות לשנות את החוזים הבלתי שוויוניים, התרכזו חברי המשלחת במטרה השנייה, ודווקא במשימה זו נחלו הצלחה. עם שובם ליפן יישמו הנציגים את שלמדו באירופה ובארצות הברית והחילו יוזמות חדשות לקידום התעשייתי והטכנולוגי של יפן.

לקריאה נוספת
------------

* Nish, Ian H. **The Iwakura mission in America and Europe: a new assessment**. Japan Library, 1998. מסת"ב 9781873410844.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משלחת איוואקורה** בוויקישיתוף
* אנדרו קובינג, THE IWAKURA MISSION IN BRITAIN, 1872.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nimura, Janice P, **Daughters of The Samurai:A Journey from East to West and Back**, New York: WW Norton & company, 2015, עמ' 49

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00966848

 |
**שבוע המכשפות** (באנגלית: **Witch Week**) הוא רומן פנטזיה מאת הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס שיצא לאור בבריטניה על ידי הוצאת מקמילן ב-1982, ובעברית על ידי הוצאת כתר ב-2006. זה הספר השלישי בסדרת העולמות של קרסטומנסי.

שבוע המכשפות קורה בפנימיית בית לארווד באנגליה, בעולם מקביל לשלנו. לאנשים רבים בעולם זה יש כוחות קסם, אולם שימוש בהם נחשב פשע שמוענש בהעלאה על המוקד. הספר מתחיל בדילמה של מורה בפנימייה שמגלה פתק שעליו כתוב: "מישהו בכיתה הזאת עוסק בכישוף".

תקציר העלילה
------------

"שבוע המכשפות" מתרחש בבריטניה הגדולה חלופית, זהה לעולם שלנו למעט נוכחות של כישוף. אף על פי שכישוף הוא נפוץ, הוא בלתי חוקי ונענש בשריפה, מה שנאכף על ידי אינקוויזיציה מודרנית.

בבית לארווד, פנימייה שאליה נשלחים רבים מהילדים של מכשפים ומכשפות שהוצאו להורג, פתק שלפיו "מישהו בכיתה הזאת עוסק בכישוף" נמצא על ידי מורה. הוא פותח בחקירה פנימית של כמה תלמידים לא פופולריים בכיתה (נאן פילגרים וצ'ארלס מורגן), שמשלימים בהדרגה עם העובדה שהם בעלי כוחות קסם. מהומה מתרחשת בהדרגה כאשר קסם גורם לציפורים להופיע בכיתה, לגשם של נעליים, לקללה על תלמיד בכיתה שדבריו תמיד יתגשמו ומתיחות נוספות. כשהקסם יוצא לגמרי משליטה, אחד התלמידים בורח ומשאיר פתקים המאשימים את המכשפ/ה בשליטה בו. מנהלת בית הספר פונה לאינקוויזיטורים כדי למצוא את התלמיד הנעדר ולאתר את מקור הצרות.

ארבעה תלמידים נוספים בורחים מבית הספר, שניים מהם מבקשים עזרה ממערכת מחתרתית שעוזרת למכשפות לברוח לעולם אחר שבו כישוף חוקי. במקום זאת הם מקבלים כישוף שנועד לזמן עזרה ממקום לא ידוע, וכל חמשת התלמידים מגיעים למקום שבו הם אמורים להשתמש בו, ומזעיקים את הקוסם קרסטומנסי. הוא והילדים מסיקים שעולמם סטה מעולם 12B (שלנו) בתאונה היסטורית, שקשורה למזימת אבק השרפה. הם פועלים להערים על האינקוויזיציה המקומית ולמזג את ההיסטוריה שלהם, ובכך את עולמם, עם שלנו. מסתבר שרוב תלמידי בית הספר הם בעלי כוחות קסם וכולם יאבדו את כוחותיהם על ידי תיקון ההיסטוריה בדרך זו.

קישורים חיצוניים
----------------

* שבוע המכשפות, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שבוע המכשפות - דיאנה ווין ג'ונס, באתר הוצאת כתר
**צוקי אולסן** או **הר אולסן** או **גבעת אולסן** (באנגלית: **Olsen Crags**) הם מספר מצוקים תלולים המקיפים רכס הרים קטן ממזרח לקרחון אמונדסן, צפונית לקרחון אפלר, בהרי המלכה מוד שבאנטארקטיקה.

גובהו של הרכס 2,100 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

המצוק מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות תצלומי אוויר של צי ארצות הברית שצולמו בין השנים 1960–1964.

שמם של הצוקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והם נקראים על שם קאריניוס אולסן, שהיה הטבח על האונייה פראם, אשר הובילה את משלחת הקוטב הדרומי שבראשה עמד רואלד אמונדסן בין השנים 1910–1912, וזאת לאור העובדה שאמונדסן קרא לאחד ההרים באזור "הר ק. אולסן" (אך לא ידוע באיזה הר מדובר).

אולסן היה בן 20 בעת ששירת על הפראם, ואמונדסן אמר "כל הכבוד לבחור בן עשרים, הלוואי והיו לי עוד כמה כמוהו.".

לקריאה נוספת
------------

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, **The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water**, P 178

קישורים חיצוניים
----------------

* צוקי אולסן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* צוקי אולסן באתר מגזין SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע גאוגרפי
3. ↑  מידע ביוגרפי על אולסן
**שלושים שניות מעל טוקיו** (באנגלית: **Thirty Seconds Over Tokyo**) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 1944 בבימויו של מרווין לרוי עם ואן ג'ונסון וספנסר טרייסי בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי דלטון טרמבו והוא מבוסס על ספר בשם זה שנכתב על ידי טד לוסון (אנ'), ממשתתפי הפשיטה של דוליטל, ביחד עם בוב קונסידין.

הסרט הופק רק שנתיים אחרי הפשיטה כשהמלחמה הייתה עדיין בעיצומה והוא כולל קטעים אמיתיים שצולמו על ידי צבא ארצות הברית. זה סרט פטריוטי שמטרתו הייתה להעלות את המורל האמריקאי בשעות הקשות של  מלחמת העולם השנייה.

הפשיטה הזאת מתוארת גם בחלקו הסופי של הסרט פרל הארבור (2001).

העלילה מתרכזת בלוטננט טד לוסון ואנשי צוותו וביחסים עם אשתו אלן. חלקים מהסרט צולמו מהפשיטה עצמה כמו המראת המטוסים מנושאת המטוסים.

הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.

תקציר העלילה
------------

בתחילת הסרט מופיעה כתובת: "מאה שלושים ואחד ימים לאחר 7 בדצמבר 1941, קומץ אנשים צעירים שלא חלמו על תהילה, הלמו לראשונה בלב יפן. זהו סיפורם האמיתי אותו נספר כאן".

לויטננט קולונל ג'יימס דוליטל (ספנסר טרייסי) מתמנה לפקד על פשיטת הפצצה על ארבע ערים ביפן כפעולת תגמול להתקפה על פרל הארבור. הוא מזמן טייסים ואנשי צוות המטיסים 16 מפציצי B-25 מיטשל שהסכימו להתנדב למשימה סודית ומסוכנת.

בין הטייסים נמצא לוטננט טד לוסון (ואן ג'ונסון) המטיס מטוס בשם "הברווז הקרוע" ("The Ruptured Duck"). בין אנשי צוותו נמצא גם המקלען טאצ'ר (רוברט ווקר). לוסון הוא נשוי טרי לאלן (פיליס טקסטר) והצבא מאפשר להם להיפגש למרות הסודיות.

דוליטל אוסף את כל המתנדבים ואומר להם שמשימתם עדיין סודית ומסוכנת ומי שמפחד רשאי לעזוב. הם מתחילים אימונים בהמראה ממסלולים קצרים ובהפצצות.

לבסוף נמסרת להם המשימה. הם עולים לנושאת המטוסים הורנט (CV-8) והמטוסים מועמסים עליה בעזרת מנופים. לוסון מנהל שיחה ידידותית עם לוטננט בוב גריי (רוברט מיצ'ם), טייס של אחד המטוסים.

נושאת המטוסים מלווית בספינות קרב. הם נתקלים בספינה יפנית ומשמידים אותה אבל יש חשד שהספינה הזאת הודיעה בקשר על המצאם ולכן הוחלט להקדים את ההתקפה בעשר שעות, דבר שמביא את המטוסים לקצה גבול יכולתם מבחינת דלק.

ראשון ממריא ג'יימס דוליטל. לוסון הוא במטוס השביעי. המטוס מגיע מעל טוקיו ומפציץ מטרות צבאיות במהירות ואחר כך פונה לכיוון סין.

בטיפות הדלק האחרונות ובתוך גשם וערפל, הוא נוחת נחיתת אונס בחוף סין. בנחיתה נפצעים רוב אנשי הצוות והוא נפצע קשה ברגלו. הם מתגלים על ידי סינים השייכים לכוחותיו של צ'יאנג קאי שק ומועברים למקומות שונים כשהיפנים בעקבותיהם. לבסוף הם מובלים לבית חולים שם נקטעת רגלו של לוסון בגלל גנגרנה. לאחר מכן הם מוטסים לארצות הברית. לוסון מסרב לראות את אשתו עד שתותקן לו פרוטזה, אך היא מקדימה לפגוש אותו בבית החולים והם מתחבקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלושים שניות מעל טוקיו** בוויקישיתוף

* "שלושים שניות מעל טוקיו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שלושים שניות מעל טוקיו", באתר נטפליקס
* "שלושים שניות מעל טוקיו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שלושים שניות מעל טוקיו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שלושים שניות מעל טוקיו", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "שלושים שניות מעל טוקיו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* שלושים שניות מעל טוקיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* שלושים שניות מעל טוקיו, באתר TCM
* קדימון לשלושים שניות מעל טוקיו, באתר יוטיוב
* יומן קולנוע על פשיטת דוליטל, באתר יוטיוב
**ג'ונתן אסוס** (נולד ב-2 בספטמבר 1983 בסרסל) הוא כדורגלן עבר צרפתי-ישראלי יהודי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירה
------

אסוס החל את הקריירה המקצוענית שלו בליגה השנייה בצרפת במדי נאנסי. לאחר שמיעט לשחק בקבוצתו, עבר אסוס לליגה המחוזית בצרפת כאשר חתם בנים. אסוס הרשים במשחקיו בליגה הנמוכה, דבר שהקנה לו חוזה בליגה אחת בכירה יותר, במדי אנז'ה מהליגה הצרפתית השנייה. במהלך תקופתו באנג'ה אסוס תפס כותרות רבות בעיתונים בגין משחקו הנוקשה והרחקותיו מן המגרש לעיתים לא רחוקות.

לאחר מכן שיחק תקופות קצרות בקאן ובקרטיי. אסוס נבחן בניס ואפילו הרשים שם את המאמן דאז, פרדריק אנטונטי, אך עקב בעיות בחוזה עם קרטיי נמנע ממנו המעבר לליגה הראשונה. במקום זאת, אסוס הצטרף לסטאד ריימס בה הצליח לקנות את מקומו בהרכב הראשון, ושובח בעיתונות על התבגרותו המנטלית.

אחרי התאקלמותו המוצלחת של הקשר הצרפתי רודי חדד בישראל, מכבי תל אביב החליטה לחפש עוד שחקנים יהודים ברחבי העולם שלא ייחשבו כזרים. הקבוצה פנתה לאסוס שהצטיין בעונתו האחרונה בצרפת, והחתימה אותו בקבוצה בינואר 2008.

מיד אחרי שחתם, הגיע אסוס למשרדי הסוכנות היהודית בפריז למלא את כל התנאים הנצרכים על מנת להשיג אזרחות ישראלית במסגרת חוק השבות, ובסוף עונת 2007/2008 קיבל תעודת זהות ישראלית. אסוס זכה עם מכבי תל אביב בגביע הטוטו של 2008/2009, אך עבר מספר בעיות משמעת והושעה מהקבוצה.

בעונת 2009/2010 חתם אחרי עשרה מחזורים בהפועל פתח תקווה. בינואר 2011 עזב אסוס את הפועל פתח תקווה וחתם עד לסיום העונה בהפועל רמת גן, אשר ירדה לליגה הלאומית בתום העונה.

בעונת 2011/2012 חזר אסוס להפועל פתח תקווה, ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית. אסוס המשיך עם הקבוצה בליגה הלאומית, ובפברואר 2013 חתם בהפועל אשקלון באותה הליגה.

לקראת עונת 2013/2014 חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, אך בדצמבר 2013 שוחרר מהמועדון.

בקיץ 2016 לקח חלק בפתיחת קבוצת הכדורגל מועדון ספורטינג תל אביב, שכוללת שחקנים צרפתים יהודים. המועדון משחק בליגה ג', ואסוס מונה לקפטן הקבוצה. בקבוצה שיחק במשך שנתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ונתן אסוס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עירד צפריר, ג'ונתן אסוס: "כשאבי נמני היה שחקן, הוא היה סוכן. כשהוא היה מאמן, הוא היה סוכן. עכשיו הוא פנוי, הוא סוכן", באתר הארץ, 25 ביולי 2016
**הקונגרס הציוני העולמי ה-37** התכנס בבנייני האומה בירושלים ב-20–22 באוקטובר 2015 ז'- ט' בחשון תשע"ו. הקונגרס כלל 500 נציגים: 38% מישראל (199 מושבים), 29% מארצות הברית (152 מושבים), ו-33% משאר רחבי העולם (173 מושבים).

בקונגרס נאם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.

הקונגרס הציוני העולמי הוא הגוף הנבחר של התנועה הציונית, המבקש לייצג את היהודים ברחבי העולם, ומשמש כמוסד העליון לחקיקה וקבלת החלטות של ההסתדרות הציונית העולמית. צירי הקונגרס הם נציגים הנבחרים ממפלגות (פדרציות) ציוניות ברחבי העולם. תקציבו של הקונגרס הציוני העולמי מוערך בכמיליארד דולר לשנה. חברי הקונגרס מקיימים דיונים על נושאים עכשוויים הנוגעים לעם היהודי ולישראל, אחראים לקביעת התקציב והחוקה וממנים את חברי מוסדות התנועה, כגון ההנהלה הציונית והוועד הפועל הציוני.

הקונגרס הציוני העולמי הראשון התכנס בשנת 1897 בבזל, ביוזמתו של בנימין זאב הרצל. מאז 2020 משמש יעקב חגואל כיו"ר ההסתדרות הציונית העולמית.

הבחירות לקונגרס ה-37
--------------------

ליהודי ישראל מיוצגים בידי 199 נציגים (38%) הנקבעים על פי המפתח המפלגתי נכון לאותו הזמן. לפיכך, בקונגרס הציוני העולמי ה-37, ייצגו את ישראל נציגים לפי תוצאות בחירות הכנסת העשרים.

יהודי ארצות הברית יוצגו, רובם ככולם, על ידי מפלגות יהודיות דתיות. לדוגמה, שלוש המפלגות הדתיות הגדולות של הרפורמים (ARZA), הקונסרבטיביים (Mercaz USA), והאורתודוקסים (Religious Zionists) זכו במעל 72% מכמות הנציגים הכללית.

מפלגות בולטות נוספות הן הפורום ליהודים ממוצא רוסי (American Forum for Israel), הפרוגרסיבים (Hatikvah) והימין היהודי (ארגון ציוני אמריקה, ZOA) שזכו יחדיו בכ-17% מהמושבים.

יהודי שאר התפוצות אינם מנהלים בחירות אלא מחליטים וממנים את נציגיהם יחדיו (33%).

### תוצאות הבחירות

| מפלגה | מנדטים |
| --- | --- |
| ארצנו | 78 |
| התאחדות | 22 |
| גיל | 0 |
| חרות | 0 |
| קדימה/הנוער הציוני | 16 |
| כולנו | 19 |
| ליכוד | 85 |
| MERCAZ | 42 |
| מרצ | 29 |
| מזרחי | 82 |
| מעבר לקשת | 5 |
| ש"ס | 17 |
| יש עתיד | 21 |
| ישראל ביתנו | 28 |
| האיגוד הציוני | 61 |
| לא מוגדר | 4 |
| **סך הכל** | 509 |

מקור - תוצאות הבחירות לקונגרס הציוני

החלטות הקונגרס
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דן לביא, ‏במרץ 2018 הקונגרס הציוני ה-37: "ציונות היא אידיאל אין סופי", באתר ישראל היום
* בקונגרס הציוני העולמי, הרפורמה תובעת את תביעתה בעתידה של ישראל
* רפורמה בבחירות לקונגרס הציוני העולמית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקונגרס הציוני ה-37
2. ↑  הקונגרס הציוני ה-37, באתר www.wzo.org.il
3. ↑  ראש הממשלה נתניהו נואם בקונגרס הציוני ה-37
4. ↑  Elections to the 37th World Zionist Congress Votes Are In and Delegate Numbers Allocated, American Zionist Movement, ‏2015-06-10 (באנגלית)
5. ↑  Reform wins plurality of U.S. vote for World Zionist Congress, Jewish Telegraphic Agency, ‏5 ביוני 2015 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412421805171

 |
**משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד** (באנגלית: **The New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition**; בקיצור - **NZGSAE**) היא סדרה של משלחות חקר שנשלחו לחקור את אנטארקטיקה בין השנים 1957-1958 ובין השנים 1958-1959. 

משלחת 1957 - 1958 חקרה את שטח חסות רוס, ונתנה לקרחון בורכגרווינק והר פוטבול את שמם. 

משלחת 1958 - 1959 נתנה לרכס מאונטייניר את שמו ומיפתה את רכס קארטר. 

משלחות חקר נוספות נערכו בשנות ה-60. משלחות נתנו לאתרים הבאים את שמותיהם: הרי ויקטורי, קרחון טרפלגר, חצי האי האלט, קרחון טאקר, הרי אנארי, הרי קונקורד, קרחון הוליסטון, קרחון שיהאן, קרחון ביוור שבמדף הקרח רוס, קרחון סלג'רס, קרחון ליפ ייר, פסגת באנדד, פסגת איאן, קרחון צ'אמפנס, פסגת מארבל, גבעת ווטצ'טאואר ושלוחת סרפרייז.

ראו גם
------

* ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד
* הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* משלחת הסקר האנטארקטית של אוסטרליה

לקריאה נוספת
------------

• Andrew J. Hund - Editor, **Antarctica and the Arctic Circle: A Geographic Encyclopedia** -רשימת משלחות המחקר לאנטארקטיקה, P 796

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרי ויקטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
2. ↑  קרחון טרפלגר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
3. ↑  חצי האי האלט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
4. ↑  קרחון טאקר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
5. ↑  הרי אנייר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
6. ↑  הרי קונקורד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
7. ↑  קרחון הוליסטון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
8. ↑  קרחון שיהאן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
9. ↑  קרחון ביוור שבמדף הקרח רוס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
10. ↑  קרחון ליפ ייר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
**פרנץ נלקן** (בגרמנית: **Franz Nölken**‏; 5 במאי 1884 – 4 בנובמבר 1918) היה צייר אקספרסיוניסטי גרמני, מזוהה עם קבוצת הציירים "הגשר" בדרזדן.

ביוגרפיה
--------

כשהיה עדיין ילד קטן עברה משפחתו להמבורג. בגיל שש עשרה החל ללמוד ביוהנאום, גימנסיה לאומנויות חופשיות. בעצתו של אלפרד ליכטוורק, מנהל מוזיאון האמנות בהמבורג, הוא לקח שיעורים אצל ארתור סיבליסט, אשר נמנע מהגישה האקדמית ולקח את תלמידיו לצייר בחוץ באוויר הפתוח.

הוא הצטרף לאגודת האמנים בשנת 1903, ובשנה שלאחר מכן הציג תערוכה ראשונה ב"גלריית סגל "היוקרתית עם התלמידים האחרים פרידריך אהלרס-הרמן, פריץ פרידריך, ולטר אלפרד רוזם וולטר ולטמר. הוא ערך מסע לימודי לבית הולדתו, ליד סוסט, בשנת 1905, פגש את איש העסקים ארנסט ראמפ, תומך באמנויות שלימים יהפוך לפטרונו. יחד עם עמיתיו אהלרס-הרמן ורוזם, הוא נסע לפריז בשנת 1907 והתערבב עם האמנים בבית הקפה לה דום.

בשנת 1908, בהזמנתו של קרל שמידט-רוטלוף, הוא הצטרף לקבוצת הציירים "הגשר" והציג איתם ב-1909 וב-1910. הוא התפטר בשנת 1912, אך חזר אליהם מאוחר יותר. בינתיים, בשנת 1909, הוא ערך נסיעה נוספת לפריז, שם למד אצל אנרי מאטיס באקדמיה קצרת הימים שלו. כשחזר מפריז, הוא לקח את אניטה רה כסטודנטית, יחד עם אהלרס-הרמן, והקים סטודיו. ההסדר היה קצר, מכיוון שרה התאהבה בנלקן והוא לא נענה לה.

הוא הפך למורה בבית ספר פרטי לאמנות לנשים בשנת 1912. הוא גם התיידד עם המלחין, מקס רגר (נלקן היה פסנתרן חובב מצוין), וצייר דיוקנאות רבים שלו, אחד מהם נרכש על ידי פטרוניו של נלקן, אוסקר טרופלוביץ, לתליה בחדר הביליארד שלו. בשנת 1914 הוא ערך עוד נסיעה לפריז.

הוא כמעט התחמק משירות במלחמת העולם הראשונה, אך גויס בשנת 1917 ונהרג שבוע לפני סיום המלחמה, ליד לה קפלה על גבול בלגיה.

שני רחובות נקראים על שמו, ברובע ברמקב בהמבורג ובסוסט.

גלריה
-----

* מקס רגר בעבודתומקס רגר בעבודתו
* גן ילדיםגן ילדים
* רחוב כפרירחוב כפרי
* אישה ישנהאישה ישנה
* ילדים בפארקילדים בפארק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ נלקן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biographical timeline
2. ↑  Anita Rée, www.fembio.org (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12000295h (data)
* GND: 118735616
* ISNI: 0000 0000 8381 4755
* LCCN: n85108688
* MusicBrainz: 5ba00765-2065-42be-b864-62133dde323e
* RKD: 228159
* SNAC: w6d24rbb
* ULAN: 500159735
* VIAF: 50020465
* WorldCat: lccn-n85108688

 |
רק עוד דבר אחד
כריכת ספרו של ג'ונתן טרופר

**ג'ונתן טרופר** (באנגלית: **Jonathan Tropper**; נולד ב-19 בפברואר 1970) הוא סופר, תסריטאי ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי וחבר סגל חיצוני במכללת מנהטנוויל.

ביוגרפיה
--------

טרופר נולד בעיר ניו יורק. הוא למד תואר ראשון בשפה אנגלית ותואר שני בכתיבה יוצרת באוניברסיטת ניו יורק. לאחר מכן הוא ניהל חברה במנהטן שייצרה מתקני תצוגה לחברות תכשיטים במשך שמונה שנים. הוא כתב בלילות ובסופי השבוע, וכך פרסם בסופו של דבר את הרומן הראשון שלו, Plan B, שמשך את תשומת לבו של סוכן, מה שאיפשר לו בסופו של דבר לעזוב את עבודתו לעסוק בכתיבה במשרה מלאה. ארבעה מספריו הוצאו למכירה פומבית בפחות משבוע לאחר פרסומם (ספר ג'ו, איך לדבר עם אלמן, Everything Changes ומכאן אני ממשיך).

הנושאים של ספריו בדרך כלל נובעים מהחוויות האישיות של: הם עוסקים בנושאים כמו חיי רווקות, התבגרות, חתונה, חיי נישואין, גירושין והחיים בפרברים. עיר הולדתו, ניו רושל במחוז ווסטצ'סטר במדינת ניו יורק, היא מקור עיקרי להשראה עבורו ביצירת הדמויות והרקע בספריו.

"באיך לדבר עם אלמן" היה בחירת "התוכנית של ריצ'רד וג'ודי" בשנת 2007 באנגליה. ספרו, "Everything Changes" נבחר ב Booksense selection. שלושה מספריו של טרופר מעובדים לסרטי קולנוע. טרופר היה כותב-שותף לעיבוד הקולנועי של "ספר ג'ו" יחד עם אד בארנס, שיביים את הסרט.  *מכאן אני ממשיך* פורסם באוגוסט 2009 והיה אחד מרבי המכר של הניו יורק טיימס.[דרוש מקור] בשנת 2014 הספר עובד לסרט בעל אותו השם. הרומן האחרון של טרופר, *רק עוד דבר אחד,* פורסם באוגוסט 2012. 

טרופר, יחד עם דייוויד שיקלר, יצר את סדרת הטלוויזיה "באנשי", שהוקרנה לראשונה בינואר בערוץ סינמקס. טרופר משמש כמפיק בפועל של הסדרה.

בשנת 2021 לקח חלק בכתיבת התסריט לסרט "*The Adam Project*" בבימויו של שון לוי ובכיכובו של ראיין ריינולדס, אשר יעלה לפלטפורמות של נטפליקס במהלך 2022. 

טרופר נשוי ויש לו ארבעה ילדים, המשפחה מתגוררת בניו יורק.

מספריו
------

* 2000 – *Plan B*
* 2004 - ספר ג'ו (יצא לאור בעברית בהוצאת מעריב)
* 2005 – *Everything Changes*
* 2007 – איך לדבר עם אלמן (יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת)
* 2009 – מכאן אני ממשיך (יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת)
* 2012 - רק עוד דבר אחד (יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ונתן טרופר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ונתן טרופר
* Jonathan Tropper's personal website
* ג'ונתן טרופר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* *New York Times* book review, *This Is Where I Leave You*
* *New York Times*, excerpt from *This Is Where I Leave You*
* ג'ונתן טרופר (1970-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Manhattanville Faculty Bio
2. ↑  Muchnick, Jeanne (January 2010).
3. ↑  Steigrad, Alexandra (May 2, 2012).
4. ↑  http://www.nytimes.com/2008/10/05/nyregion/westchester/05writerwe.html?

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304000905171
* BNE: XX1758196
* BnF: cb15027948f (data)
* GND: 123232538
* ISNI: 0000 0001 1119 3344
* LCCN: n99264295
* NKC: xx0037338
* NLK: KAC201209816
* NTA: 264622308
* SUDOC: 113295626
* VIAF: 13211386
* WorldCat: lccn-n99264295

 |
**פרולין** (**Proline**) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע.

אין הכרח לקבלה מהמזון מכיוון שהיא מסונתזת בגוף מחומצת האמינו חומצה גלוטמית. כמו כן היא עשויה להיות תוצר של גלוטמין או אורניטין. חומצה זו, ביחד עם הנגזרת שלה, **הידרוקסיפרולין**, מהוות 21% מהקולגן, החלבון הסיבי של רקמת חיבור.

פרולין משמשת גם לבניית רקמות עצם, סחוס ועור. היא נחוצה לשמירה על המפרקים והגידים ולתפקודם התקין. כמו כן היא משמשת לריפוי פצעים ונחוצה לחיזוק שריר הלב. ברקמות יונקים מצויה החומצה רק בצורת הסטריאואיזומרית L. 

פרולין שכיחה במיוחד במוצרי חלב ובביצים. ניתן למצוא אותה גם בנבטי חיטה ובבשר, בריכוזים נמוכים יותר.

פרולין ייחודית בהיותה חומצת אמינו שניונית ולא חומצת אמינו ראשונית כמו כל שאר חומצות האמינו שיוצרות חלבונים, היות שהשייר שלה (R) מחובר אל הקצה האמיני (NH) שלה. מבנה מיוחד זה גורם לפרולין "לשבור" (מבחינה מרחבית) שרשראות פפטידיות ארוכות. לכן היא משמשת לעיתים בנקודות קיפול חדות של חלבונים, ובהם במבני סיבובי בטא (beta-turns). מכאן חשיבותה העליונה של חומצה זו למבנה השניוני והשלישוני של החלבונים. מטעמי נוחות אין מקפידים לקרוא לפרולין חומצת אימינו ומונים אותה בין עשרים חומצות האמינו המקודדות על ידי הקוד הגנטי. קשרים פפטידיים לפרולין יכולים להיות הן בצורת ציס והן בטראנס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרולין** בוויקישיתוף
* פרולין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| עשרים חומצות האמינו הסטנדרטיות הנפוצות בטבע |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| איזולאוצין (Ile, I) • אלנין (Ala, A) • אספרטט (Asp, D) • אספרגין (Asn, N) • ארגינין (Arg, R) • גלוטמט (Glu, E) • גלוטמין (Gln, Q) • גליצין (Gly, G) • היסטידין (His, H) • ולין (Val, V) • טירוזין (Tyr, Y) • טריפטופן (Trp, W) • לאוצין (Leu, L) • ליזין (Lys, K) • מתיונין (Met, M) • סרין (Ser, S) • פנילאלנין (Phe, F) • פרולין (Pro, P) • ציסטאין (Cys, C) • תראונין (Thr, T) | המבנים הכימיים של 20 חומצות האמינו הסטנדרטיות. |

 |
**פרנץ פון מרסי** (בגרמנית: **Franz von Mercy**; ‏סביבות 1597 - 3 באוגוסט 1645) היה גנרל מהאימפריה הרומית הקדושה שנחשב לאחד הגנרלים המוכשרים האחרונים של האימפריה במהלך מלחמת שלושים השנים.

ביוגרפיה
--------

פון מרסי נולד בלונגווי, ובשנת 1606 התגייס לצבא הקיסרי. בשנת 1630 הוא הועלה לדרגה גבוהה, ובשנת 1631 הוא פיקד על רגימנט רגלים במהלך קרב ברייטנפלד (1631). לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרלפלדוואכטמייסטר, ובשנים 1635-1637 השתתף במערכות השונות באזור הריין.

בספטמבר 1638 הוא מונה לגנרל הכללי של נסיכות הבוחר מבוואריה, ולאחר מותם של שני הגנרלים האגדיים טילי וולנשטיין קיבל מרסי את הפיקוד על צבא הליגה הקתולית. והדהים את כולם בניצחונו בקרב טוטלינגן, בקרב זה הוביל מרסי כוח משולב של גרמנים לוורנים ובווארים, והביס את הכוחות הצרפתיים של המרשל ז'וסיאה רנטזאו. בנוסף על כך לקח מרסי את רנטזאו ו-7,000 מחייליו בשבי, והכריח את הנותרים לסגת חזרה אל אלזס.

בשנת 1644 הותקפו המבצרים הבוואריים בפרייבורג בפיקודו של מרסי בידי כוחות צרפתיים בפיקודם של לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה ואנרי דה לה טור. האבדות בקרב זה היו קשים יותר מכל קרב אחר במהלך המלחמה ובסופו כבשו הצרפתים את פרייבורג. 

מרסי מת בגרמניה במהלך קרב נורדלינגן (1645) ב-3 באוגוסט 1645.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ פון מרסי** בוויקישיתוף
* פרנץ פון מרסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124365639
* VIAF: 60014684
* WorldCat: viaf-60014684

 |