recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בטקס ההשבעה של טירוני חטיבת גולני בכותל המערבי, ינואר 2011
**טקס השבעה צבאי** הוא טקס בו נשבעים חיילים אמונים למדינה. לרוב, הטקס מתקיים לאחר שהחיילים עברו תקופה קצרה של אימונים, לימודים והתאקלמות בצבא, הנקראת טירונות.
נוסח השבועה משתנה ממדינה למדינה.

שבועת האמונים בצה"ל
-------------------

מפקד בחיל ההנדסה הקרבית משביע טירונים של ההנדסה הקרבית, 1969
בצה"ל, כברוב צבאות העולם, נהוג להשביע כל חייל אמונים למדינתו. שבועת אמונים בצה"ל, מתחלקת לשני חלקים:

* השבועה האישית: נעשית במיטב באמצעות חתימה על טופס 500 – "שבועה לצה"ל"
* השבועה ביחידה: נעשית בטקס חגיגי המשולב בקבלת הנשק האישי (ביחידות לוחמות).

פקודת צבא הגנה לישראל, התש"ח-1948, קובעת בסעיף 3 כי כל אדם המשרת בצה"ל חייב להישבע אמונים למדינת ישראל, לחוקתה ולשלטונותיה המוסמכים.

### נוסח שבועת האמונים

> 
> הִנְני נשבּע וּמתחייב בְּהן צִדקי לשמור אֱמוּנים לִמדינת ישראל לחוקֶיה וּלשלטונותֶיה המוסמכים לקבל על עצמי ללא תנאי וּללא סְיָיג עוֹל מִשמעתו של צְבא הַהֲגנה לישראל לציית לכֿל הפקודות וההוראות הניתנות על ידי המפקדים המוסמכים וּלהקדיש את כל כוחותיי ואף להקריב את חַיַּי לַהֲגנת המולדת וּלחירות ישראל.
> 
> 
> 
> 

### מבנה השבועה

השבועה נכתבה בכוונה ללא סימני פיסוק כלשהם, על מנת להדגיש שהטקסט כולו מהווה מקשה אחת, אף על פי שניתן לחלקו לשלושה חלקים:

1. שבועת אמונים למדינת ישראל
2. קבלת עול משמעת צבא ההגנה לישראל
3. הקדשת כל הכוחות להגנה על חירות ישראל

### הטקס

כלי נשק הממתינים לחיילים לקראת טקס ההשבעה של חטיבת הנח"ל בכותל
טקס ההשבעה ביחידות הלוחמות מתבצע, בדרך כלל בסוף שלב הטירונות. זהו טקס חגיגי, המתבצע לרוב בנוכחות משפחות הלוחמים. במהלך הטקס, מקריא קריין את נוסח השבועה. החיילים עונים לו "אני נשבע". חיילים דתיים עונים "אני מצהיר". בהמשך הטקס, מקבל כל חייל נשק וספר תנ"ך. חיילים שאינם יהודים יקבלו ספר קודש לפי בחירתם (לרוב, הקוראן למוסלמים או הברית החדשה לנוצרים. חיילים דרוזים מקבלים קלף יתרו או מדליה). חיילים אשר אינם מעוניינים להישבע באף אחד מספרי הקודש, רשאים להישבע אמונים עם רוח צה"ל או ללא ספר.[דרוש מקור]

לקריאה נוספת
------------

* פקודת מטכ"ל 33.0915, "שבועת אמונים לצה"ל וחלוקת נשק לטירונים"
* פקודת צבא הגנה לישראל, התש"ח-1948, סעיף 3

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טקס השבעה צבאי** בוויקישיתוף
* פקודת יום ליום ההשבעה הראשון לחיילי צבא הגנה לישראל מאת הרמטכ"ל יעקב דוסטרובסקי (דורי), יוני 1948, באתר ארכיון צה"ל
* שבועת אמונים לצה"ל, שהוכנה לקראת יום ההשבעה הכללי הראשון, באתר ארכיון צה"ל
* פרוטוקול של ישיבת ועדת החינוך והתרבות של הכנסת בנושא טקסי השבעה בצה"ל - ישיבה מיום ג' בסיוון התשס"ג, 3 ביוני 2003, באתר הכנסת
* זמני השבעות בכותל המערבי

### שבועות צבאיות במיזמי ויקימדיה אחרים

* שבועת הצבא הפולני - באנגלית, בפולנית
* שבועת הצבא הבריטי - באנגלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנוסח המקורי של השבועה תאם את האמור בפקודת צבא הגנה לישראל, והשבועה הייתה "למדינת ישראל, **לחוקתה** ולשלטונותיה המוסמכים". במהלך שנות ה-90, שונה נוסח השבועה המופיע בנספח לפקודת מטכ"ל, והיום הנוסח הנוהג גורס "**לחוקיה**" ולא "לחוקתה". עם זאת, לא שונתה ההוראה בפקודת צבא הגנה לישראל, שהיא חקיקה ראשית, שרק הכנסת מוסמכת לשנות אותה.
**שבתי זכריה** (20 ביולי 1921 – כ"ז בתמוז ה'תשע"ז, 21 ביולי 2017) היה עורך דין, סופר וחוקר תולדות ירושלים.

ביוגרפיה
--------

זכריה נולד בפולין ועלה בשנת 1936 לארץ ישראל. התיישב בירושלים והיה לחבר ב"הגנה". במלחמת העצמאות שירת כלוחם בירושלים. במהלך המלחמה נהרג אחיו, חבר האצ"ל ראובן זכריה, בקרב על מלחה.

הוא נרשם ללימודי המשפטים במחזור הראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1949, עם קבלת רישיון לעריכת דין, החל לעבוד בתור קצין משפטים בפרקליטות הצבאית בירושלים. משנת 1961 ובמשך 17 שנים, עבד כפרקליט בפרקליטות מחוז ירושלים במשרד המשפטים, שם כיהן כעוזר פרקליט המחוז וכסגן בכיר לפרקליט המחוז. בתקופה זו הופיע מטעם המדינה במשפטים רבים בעיקר בעניינים פליליים, בבתי המשפט בכל הערכאות. בשנת 1978 פרש ופתח משרד עצמאי בו הוא עבד עד שנותיו האחרונות.

מתום מלחמת ששת הימים חקר שבתי זכריה את תולדות היישוב היהודי, בדורות האחרונים בירושלים שבין החומות ומחוצה לה. הוא פרסם מאמרים רבים בנושא בירחונים שונים, וחיבר והוציא שמונה ספרים על ירושלים.

במשך למעלה מ-35 שנים הדריך זכריה, מטעם החברה להגנת הטבע, מאות סיורים בירושלים העתיקה והחדשה. בשנת 2004 קיבל את עיטור "יקיר ירושלים", ובשנת 2011 קיבל את עיטור יקיר לשכת עו"ד של מחוז ירושלים.

שבתי זכריה היה נשוי למרגלית, להם שלושה ילדים. נקבר בהר המנוחות בירושלים.

מספריו
------

* **בתים ומוסדות יהודיים ברובע המוסלמי בעיר העתיקה**, 1985.
* **שוק הכותנה** - ה"חנויות" בירושלים העתיקה, ירושלים: הוצאה פרטית, תשמ"ז 1987.
* **יהודים ומוסדות יהודיים ברחוב השלשלת**, 1995.
* **"מרכז ההשכלה הירושלמי" שכונת החבשים וסביבתה בעבר**, 1996.
* **ירושלים הבלתי נודעת** - פרקים בתולדות היישוב היהודי בעיר העתיקה בדורות האחרונים, 1998.
* **חצר "כולל גליציה" וחצר הירשנזון בירושלים העתיקה**, 1999.
* **סוחרים ובעלי מלאכה יהודים בירושלים העתיקה בעבר**, 2002.
* **"ירושלים של מטה" שכונות ירושלים וסיפוריהן**, 2003.
* **סיפורי חצרות ובתים בין החומות**, 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט של שבתי זכריה
* רשימת הפרסומים של שבתי זכריה, בקטלוג הספרייה הלאומית
* רשימת המאמרים של שבתי זכריה באתר רמב"י
* הספרים של שבתי זכריה, באתר "סימניה"
* אלי אשד, החוקר של ירושלים הבלתי נודעת
* אהרון גרנביץ, **סופר, מדריך טיולים ועוד ועו"ד**, בשבע גיליון 38.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502547205171
* BnF: cb13753548x (data)
* ISNI: 0000 0000 6654 8993
* LCCN: n83328289
* VIAF: 59264979
* WorldCat: lccn-n83328289

 |
**קרל הוהמן** (בגרמנית: **Karl Hohmann**;‏ 18 ביוני 1908 – 31 במרץ 1974) היה כדורגלן ומאמן גרמני, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.

ביוגרפיה
--------

הוהמן נולד ב-18 ביוני 1908 בדיסלדורף שבגרמניה. בגיל שמונה החל לשחק כדורגל בקבוצה בנראת שם גם שיחק כשהתחיל את הקריירה המקצוענית ב-1930. בעונתו הראשונה זכה עימה באליפות מחוז נורדריין-וסטפאליה. בעונת 1932/33 סיימו במקום הראשון בבית א' באליפות המחוז אך הפסידו לפורטונה דיסלדורף בגמר לאחר שהם סיימו במקום הראשון בבית ב'. באותה עונה זכה עימה בגביע מערב גרמניה לאחר ניצחון 1–3 על אסן. בשנים 1937–1939 שיחק בפירמסנס וירד איתה לליגה המחוזית בעונתו השנייה בה. כמאמן אימן את רוט-וייס אסן וזכה עימה בגביע הגרמני ב-1953 עם הלמוט ראן שהיה שחקן תחתיו.

במדי נבחרת גרמניה ערך הוהמן את הופעת הבכורה שלו ב-7 בספטמבר 1930 בהפסד 6–3 לדנמרק כשהוא כובש את השער השלישי עבור נבחרתו. במונדיאל 1934 כבש צמד שערים במשחק נגד שוודיה ברבע הגמר שהעלה את הגרמנים לחצי הגמר, אך באותו משחק גם נפצע עקב היתקלות עם השוער השוודי, אנדרס רידברג, דבר שהוביל לאי השתתפותו במשחק חצי הגמר אותו גרמניה הפסידה לצ'כוסלובקיה. הוהמן גם שיחק באולימפיאדה של 1936 וערך את משחקו האחרון ב-25 ביוני 1937 בניצחון על לטביה 1–3 כשהוא כובש את השער הראשון עבורה. בסך הכל ערך 26 הופעות בהם כבש 20 שערים במשך שבע שנים.

תארים
-----

### כשחקן

בנראת
* גביע מערב גרמניה (2): 1932, 1933

נבחרת גרמניה
* מקום שלישי בגביע העולם: 1934.

### כמאמן

רוט-וייס אסן
* הגביע הגרמני: 1953

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת גרמניה – מונדיאל 1934 (מקום שלישי)** |
| --- |
| 1 אלברכט • 
2 בנדר • 
3 בוכלו • 
4 בוש • 
5 קונן • 
6 דינרט • 
7 גראמליך • 
8 הרינרג • 
9 היידמן • 
10 הוהמן • 
11 יקוב • 
12 ינס •
13 קוביירסקי • 
14 קרב •
15 להנר •
16 מנזנברג •
17 נואק •
18 שוורץ •
19 שיפלינג •
20 סטרב •
21 זפן •
22 זיילינסקי •
מאמן: נרז | גרמניהגרמניה |
פקטיאנוס, אוזורפ שמרד כנגד פיליפוס, טבע מטבע לרגל חגיגת האלף השני לתולדות העיר. האנטוניניאנוס נושא את הכיתוב ROMAE AETER AN MIL ET PRIMO: "לרומא הנצחית, בשנתה האלף ואחת".
**Ab urbe condita** הוא ביטוי לטיני שמשמעותו היא "לייסודה של העיר" (רומא), אירוע המיוחס באופן מסורתי לשנת 753 לפנה"ס. מספר היסטוריונים רומיים עשו שימוש בביטוי כשיטת תיארוך לתולדות העיר, אולם השימוש בשיטה לא היה גורף. שיטות תיארוך נפוצות יותר ציינו את שמותיהם של שני הקונסולים שכיהנו באותה שנה (לאחר סיום תקופת המלוכה וייסודה של הרפובליקה הרומית) או את שנת שלטונו של הקיסר. 

התאריך המקובל להיווסדה של רומא, 21 באפריל 753 לפנה"ס, חושב בידי המלומד הרומאי וארו במאה הראשונה לספירה שקבע כי השנה הראשונה בה כיהנו קונסולים (שכהונתם שימשה לתיארוך כאמור) הייתה שנת "245 להיווסדה של העיר". בכך קיבל וארו את חישוביו של דיוניסיוס מהליקרנסוס שקבע כי המלוכה הרומית נמשכה 244 שנים מייסוד העיר. על אף שאין תימוכין מדעיים לתיקוף זה, ואף הוצעו תיארוכים שונים, התקבע תיארוכו של וארו כמקובל.

ציון היווסדותה של רומא
----------------------

החל מימיו של הקיסר קלאודיוס (מלך 41–54) ואילך, חישוביו של וארו את קורות הימים קנו להם אחיזה והתבססו על פני חישוביהם של אחרים בני זמנו. ציון היווסדה של רומא הפך לכלי תעמולה אימפריאלי חשוב החל מחגיגות הפאר שערך קלאודיוס בשנת 48 לרגל 800 שנה להיווסדה. חגיגות דומות ערכו הקיסרים אדריאנוס ואנטונינוס פיוס בשנים 121 ו-147-148 בהתאמה. בשנת 248 ערך פיליפוס הערבי את משחקי המאה לחגיגות שנת האלף של רומא.

לאחר התנצרותה של האימפריה הרומית, ובמיוחד לאחר ימיו של קרל הגדול, התבססה ספירת הנוצרים כמערכת התיארוך המועדפת.


1. ↑  Definition of AB URBE CONDITA, www.merriam-webster.com (באנגלית)
**הקומוניסטים העבריים** (בשם הרשמי "**האיגוד הקומוניסטי החינוכי בארץ ישראל**" ואחר כך "**המפלגה הקומוניסטית העברית**") הייתה מפלגה קומוניסטית שפעלה במהלך המנדט הבריטי ולזמן קצר במהלך הכנסת הראשונה.

מקור המפלגה הוא במתחים הפנימיים בין יהודים לערבים שהיו בפק"פ שהביאו לבסוף בשנת 1940 לפרישת קבוצת חברים בראשות שמואל אטינגר מהמפלגה והקמת ארגון בשם "אמת" שפעל להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל. בשנת 1942 לאחר שהפק"פ הפכה למפלגה חוקית חזרו חברי "אמת" לשורותיה אולם איחוד זה לא החזיק מעמד וכעבור שנה הם שוב פרשו מהמפלגה ולאחר החלטת ברית המועצות לתמוך בתוכנית החלוקה הקימו את מפלגת "הקומוניסטים העבריים".

המפלגה פעלה עד אחרי מלחמת העצמאות, שלאחריה התאחדה עם הפק"פ והליגה לשחרור לאומי והקימה את מק"י. האיחוד שוב לא החזיק מעמד ולאחר הבחירות לכנסת הראשונה אליעזר פרמינגר פרש ממק"י והקים את המפלגה מחדש, אולם תחייתה נמשכה זמן קצר ופרמינגר יחד עם רוב חבריה הצטרפו למפ"ם.

המפלגה, כמקובל באותה תקופה, הקימה תנועת נוער שנקראה אף היא "הקומוניסטים העבריים", שניסתה לשלב בין ציונות לבין השקפת עולם קומוניסטית. בראש התנועה עמד שמואל אטינגר (לימים פרופסור להיסטוריה באוניברסיטה העברית)

קישורים חיצוניים
----------------

* סיעת הקומוניסטים העבריים בכנסת הראשונה, באתר הכנסת
* דליה קרפל, במוסקווה קראו לה יאמינה, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2004
* אתר למנויים בלבד  יהודה נוריאל, מתחת לקו, באתר "ידיעות אחרונות", 8 באפריל 2019
**יום-טוב "יומי" עיני** (24 באוקטובר 1928 – י"ב בסיוון ה'תשע"ז, 6 ביוני 2017) היה איש צבא ומערכת הביטחון, איש עסקים וסופר ישראלי. ממייסדי יחידה 8200, ראש המנמ"ת (המרכז לניתוב מידע, ההוצאה לאור של הערכות המצב של אמ"ן) במלחמת יום הכיפורים.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים. בגיל 16 הצטרף לארגון ההגנה. שימש כסגן מפקד בסיס טרוקרדו שברמלה בתקופת מלחמת העצמאות.

עיני היה ממייסדי יחידת איסוף המודיעין שמ־2 (לימים 8200), ויו"ר העמותה של היחידה. במלחמת ששת הימים שירת כמפקד בסיס דרום של היחידה ועבד עם צוותו בצמוד לאלוף פיקוד דרום ישעיהו גביש. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 הושאל בכמה הזדמנויות לשירות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים וגם לאחר תום שירותו עשה בשליחות "המוסד" באירופה ובאפריקה בכמה הזדמנויות.

במלחמת יום הכיפורים שימש ראש המנמ"ת (המרכז לניתוב מידע, ההוצאה לאור של הערכות המצב של אמ"ן), ספג חלק מהביקורת בשל הכישלון המודיעיני בפרוץ המלחמה (ו"הקונספציה"), אך לפי עדותו התריע מפני המלחמה בשבוע שלפני שפרצה ודיווחיו נדחו בידי אריה שלו, ראש אמ"ן-מחקר.

ב-1976 פרש מצה"ל בדרגת סגן-אלוף והקים חברה בשם "פירסל סחר בע"מ" שעסקה במסחר עם מדינות ערב. במקביל המשיך את לימודיו האקדמיים, והיה בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ובמדעי המדינה ותואר שני במדעי ההתנהגות.

ספריו
-----

במסגרת שירותו באמ"ן היה אחראי לכתיבת הספר "הצבא הסורי" על בסיס מידע שנמצא בעת מלחמת ששת הימים.

לאחר פרישתו משירותו הצבאי החל לשלוח ידו בכתיבה, וכתב בעיקר ספרי מתח וסיפורת:

* **7 סיפורים מופלאים**, חדרה: עיר ותכלת, 1998
* **מר ומתוק: שני רומנים וסיפורים**, תל אביב: י' גולן, 1999
* **זינוק הקונדור**, לוד: עיר ותכלת, 2000
* **הוא והיא: על אהבות ואכזבות**, תל אביב: אור-עם, 2002
* **מגדלי התאומים**, תל אביב: אור-עם, 2003
* **אהבה חשאית: רומן ריגול**, ירושלים: עיר ותכלת, 2004
* **נדיה**, תל אביב: סער, 2008
* **הפתעות: ועוד סיפורים**, תל אביב: סער, 2009
* **דובאי**, תל אביב: סער, 2010
* **נשים מפתות בתנ"ך**, תל אביב: סער, 2011
* **אירמה: שלושה סיפורי אהבה**, תל אביב: סער, 2012
* **איש הצללים**, תל אביב: סער, 2013

ספרי ילדים
* **פנצ'ו הבלש בממלכת הג'ונגל**, ירושלים: עיר ותכלת, 2006 (בנוסף: הקלטת אודיו של סיפורים מתוך הספר)
* **ציף ציף ציף**, חולון: צבר, 2006 (בנוסף: סרטון בשם זה)
* **מה מה מה: מעשה בכבשה**
* **זום זום זום**, Book R Us, ‏2009

קישורים חיצוניים
----------------

* יום־טוב (יומי) עיני, **מבט מל"מ** ספטמבר 2017, עמ' 56
* איש הצללים יוצא לאור - סיפורו של יומי עיני, באתר יוטיוב
* הספרים של יומי עיני, באתר "סימניה"
* יומי עיני: מודעת אבל באתר "אבלים"
* יומי עיני (1928-2017), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מצוטט אצל רונן ברגמן וגיל מלצר, **מלחמת יום כיפור - זמן אמת**, 2003, עמ' 27.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296852505171
* GND: 1033617695
* ISNI: 0000 0000 6697 9590
* LCCN: no99027268
* VIAF: 78411201
* WorldCat: lccn-no99027268

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**קרל היינץ שטפנס** (בגרמנית: **Karl-Heinz Steffens**, נולד ב-28 בנובמבר 1961) הוא קלרינטן ומנצח גרמני.

ביוגרפיה
--------

בחלקה הראשון של הקריירה המוזיקלית שלו, היה שטפנס קלרינטן סולן וכן קלרינטן ראשי בתזמורת רדיו בוואריה והפילהרמונית של ברלין.

בין 2009 ל-2018 כיהן שטפנס כמנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הגרמנית ריינלנד פלאץ בלודוויגשאפן.

בתקופת כהונתו זכתה התזמורת באותות כבוד כגון פרס ה-ECHO קלאסיק לתזמורת הטובה ביותר ב-2015 על הקלטת יצירות מאת ברנד אלואיס צימרמן וכן בפרס על תוכניות הקונצרטים הטובות ביותר מטעם אגודת המול"ים הגרמנים למוזיקה ובפרס מטעם אופוס קלאסיק על הקלטת יצירותיו של ג'ורג' אנתייל.

שטפנס מופיע גם כמנצח אופרה. הוא ניצח לא פעם בלה סקאלה מילאנו ומנצח בקביעות על האופרה של ברלין. בנורווגיה, שם כיהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת המלכותית הנורווגית, ניצח על "פליאס ומליסנד" מאת קלוד דביסי, בביצוע בכורה בנורווגיה.

על פועלו בתחום המוזיקה, קיבל שטפנס את צלב ההצטיינות הגרמני.

קישורים חיצוניים
----------------

* פייסבוק, הסימפוניה התשיעית של בטהובן בנגינת התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח קרל-היינץ שופנס
* התזמורת הפילהרמונית הישראלית, על קרל-הינץ שטפנס
* האופרה הישראלית, על קרל-היינץ שטפנס
* הפקולטה למוזיקה באוניברסיטת תל אביחב, כיתת אמן עם קרל-היינץ שטפנס

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרל-היינץ שטפנס, מנצח ראשי של תזמורת שטאטספילהרמוני ריינלנד-פלאץ
2. ↑  זוכי פרס אקו קלאסיק לשנת 2015 לתזמורת/אנסמבל השנה 2015
3. 1 2  הפילהרמונית הישראלית, קרל-היינץ שטפנס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 15011399
* GND: 135065569
* ISNI: 0000 0000 8246 5573
* LCCN: no2007022187
* MusicBrainz: efbb9383-e5a8-48e9-8016-c6cc37b9ebed
* NLP: a0000002767960
* VIAF: 61316413
* WorldCat: lccn-no2007022187

 |
**טארק רפיק עבד אלחי** (1938–1993) היה ראש המועצה המקומית של טירה וראש העירייה הראשון שלה.

קורות חיים
----------

עבד אלחי נולד בטירה שבמשולש. אביו רפיק שיח' נג'יב היה ממנהיגי היישוב טירה, וסבו, שיח' נג'יב, המוח'תאר של היישוב וממנהיגי מאורעות תרפ"א. הוא למד בבית הספר מקוה ישראל. עבד בתור מורה באום אל-פחם ובשנות ה-70 מונה למנהל חטיבת ביניים בטירה.

בשנת 1973 נבחר לכהן כראש המועצה המקומית בטירה. כראש מועצה הוא יצא נגד התבססות של אלפי ערבים עזתים בטירה. לקראת יום האדמה היה בין ראשי המועצות שהתנגדו להפגנות בלתי חוקיות וטען שהשלטונות לא נתנו גיבוי מספיק לרוב הדומם שהתנגד להפגנות. בעקבות התנגדותו להפגנות נעשה ניסיון להדיח אותו מתפקידו. עבד אלחי היה מראשי הוועד הארצי של ראשי הרשויות הערביות בישראל והיה חתום עימם על הדרישה שישראל תהיה מדינה דו לאומית. במהלך כהונתו הוא הקים אצטדיון כדורגל בטירה. בבחירות בשנת 1978 הוא לא נבחר לראשות המועצה והוא עבר לנהל את חטיבת הביניים ביישוב.

הוא נבחר שוב לראש מועצת טירה בשנת 1982 וכיהן בתפקיד זה עד מותו בשנת 1993. בתקופת כהונתו הפכה טירה לעיר ולמוקד של כל האזור, המסחר התפתח ונבנו תשתיות ומוסדות בהיקף משמעותי (פרויקט ביוב ראשון במגזר הערבי, מגרש כדורגל וכבישים). במהלך כהונתו, בשנת 1991, הוכרה טירה כעיר.

את דרכו הפוליטית החל במפא"י, והמשיך במפלגת העבודה, אך בשלב מסוים הצטרף לחזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון (חד"ש). הוא תמך באופן נלהב בשוויון זכויות לערביי ישראל ובהקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל, וקידם דו-קיום בין ערבים ליהודים. עבד אלחי היה הראשון שהכריז על יום השלום בטירה בהשתתפות יהודים וערבים מכל רחבי ישראל.

בשנות ה-80 נפגש עבד אלחי עם יאסר ערפאת בתוניס באופן חשאי, זאת למרות החוק נגד מפגשים עם אנשי אש"ף ועודד את ערפאת לקדם את תהליך השלום.

כיום משמש כביש 554, שראשיתו במחלף הכניסה לטירה מכביש 444, ככביש הנקרא על שמו של טארק עבד אל חי.

חיים אישיים
-----------

בנו, עורך הדין מאמון עבד אלחי, מכהן כראש עיריית טירה מאז שנת 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאוזכר בכתבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנחם שמואל, ראש מועצה ערבי תובע לסלק ערבים חזרה לעזה, מעריב, 28 בינואר 1975
2. ↑  מנחם שמואל, בקלנסואה פתחו המתפרעים באש על שוטרים; 1 נהרג בטירה, מעריב, 31 במרץ 1976
3. ↑  מנחם רהט, רק"ח חותרת להדחות בישובים שראשיהם התנגדו לשביתה, מעריב, 20 באפריל 1976
4. ↑  מנחם רהט, ישראל מדינה דו לאומית קובעים ראשי מועצות ערביות, מעריב, 7 ביוני 1976
5. ↑  אהרן דולב, טירה: ערבים ויהודים והכדור באמצע, מעריב, 28 בנובמבר 1980
6. ↑  דוד לביא, קבלת שבת בטירה, מעריב, 13 בדצמבר 1990
7. ↑  מוחמד חליליה, המאבק על הואקף, דבר, 6 במאי 1983
**עבדאללה אבו מערוף** (בערבית: **عبد الله أبو معروف**; נולד ב-30 בדצמבר 1956) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת העשרים בסיעת הרשימה המשותפת מטעם מפלגת השמאל הקיצוני חד"ש. רופא במקצועו.

קורות חיים
----------

ד"ר עבדאללה אבו מערוף נולד ביישוב הדרוזי ירכא בגליל. 

אבו מערוף נמנה עם ראשוני סרבני המצפון בעדה הדרוזית. למד רפואה בלנינגרד (כיום סנט פטרסבורג) שבברית המועצות באמצעות מלגה שקיבל מהמפלגה הקומוניסטית הישראלית וקיבל רישיון כללי לעיסוק ברפואה בישראל ב-1988, סיים התמחות באורולוגיה, וקיבל דוקטורט במדעים ופילוסופיה PhD בלנינגרד. נמנה עם מנהיגי ועד היוזמה הדרוזי. הוא פעיל בארגון רופאים לזכויות אדם. עובד בבית חולים כרמל ובשירותי בריאות כללית כרופא משפחה בירכא ואורולוג במרפאה המקצועית בעיר נהריה.

אבו מערוף התמודד במסגרת מפלגת חד"ש בבחירות לכנסות ה-17, ה-18 וה-19, אך לא נבחר בהן לכנסת עקב הצבתו במיקום לא ריאלי. בבחירות לכנסת ה-20, במסגרת התמודדות מטעם חד"ש ברשימה המשותפת, הוצב במקום ה-13 ונבחר לכנסת. מייצג גם את ועד היוזמה הדרוזי.

ב-9 באוגוסט 2017 הגיש את התפטרותו מן הכנסת, במסגרת הסכם רוטציה, במקומו נכנס סעיד אלחרומי מרע"ם.

חיים אישיים
-----------

אבו מערוף נשוי לג׳וליה, ומתגורר בירכא.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* עבדאללה אבו מערוף, באתר הכנסת (לגרסה בערבית)

* עבדאללה אבו מערוף, באתר כנסת פתוחה
* עבדאללה אבו מערוף באתר האינטרנט של חד"ש

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אתר משרד הבריאות
2. 1 2  ח"כ עבדאללה אבו מערוף: מדוע עזבתי את המרפאה ובאתי לכנסת?, באתר המפלגה הקומוניסטית הישראלית, 25 במאי 2015
3. 1 2  עבדאללה אבו מערוף באתר הכנסת, נצפה ב-5 בפברואר 2017
4. ↑  ח"כ עבדאללה אבו מערוף מהרשימה המשותפת התפטר מהכנסת, באתר ynet, 9 באוגוסט 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1193487145
* VIAF: 4156760592140852743
* WorldCat (עם VIAF): 4156760592140852743

 |
**מה עושים עם בעיה?** (באנגלית: ?What Do You Do With a Problem) הוא ספר ילדים, שנכתב על ידי קובי ימאדה ומאויר על ידי מאה בסום. הספר תורגם מאנגלית לעברית על ידי יהודה אטלס בשנת 2016, ויצא לאור בהוצאת צלטנר ספרים מלווה באיורים של מאה בסום, המעניקה לאיוריה אור ומרקם מיוחד. הספר מיועד לגיל הרך, אך הוא מתאים גם למבוגרים. הסיפור עוסק בקיומן הטבעי של הבעיות ופתרונן.

על הכותב
--------

קובי ימאדה הוא מחבר רב המכר "מה עושים עם רעיון?". הוא נשוי ואב לשני ילדים וגם מנכ"ל קומפנדיום- חברת מתנות המתמקדות גם בספרים. כמו בכתבה ב-Publishers Weekly סיפר קובי שבדרך כלל הוא עסוק בענייני העסק שלו, אך לפעמים הוא מקבל השראות הדורשות להיכתב בספרים.

עלילת הספר
----------

הספר עוסק בבעיות כלליות היכולות לקרות לכל אדם בחיי היומיום. עלילת הספר מתמקדת בפתרון הבעיה של הילד. מתחילת הסיפור אפשר להבין, שחייו של הילד היו טובים ושקטים, אך יום אחד הוא נתקל בבעיה שלא ציפה לה, ורצה למנוע אותה.. "אֲנִי לֹא יוֹדֵעַ אֵיךְ זֶה קָרָה. אֲבָל יוֹם אֶחָד הָיְתָה לִי בְּעָיָה. לֹא רָצִיתִי בָּהּ. לֹא בִּקַּשְׁתִּי שֶׁהִיא תָּבוֹא". הילד תהה, מהו מקור הבעיה? כיצד הוא אמור להתמודד איתה? הוא השתמש בכל השיטות שעלו במוחו בניסיון להעלים את המכשול, לסלק אותו או להסתתר ממנו, אך ללא הצלחה. הניסיונות הכושלים של הילד להתמודדות עם הבעיה גרמו לו פחד ודאגה, והוא לא ידע מה לעשות איתה מלבד להסתתר מפניה בתקווה שתחלוף ולא תחזור. הבעיה רק הלכה והחריפה עם הזמן, עד היום שבו החליט הילד להתייצב מולה במקום לברוח. תוך כדי כך גילה הילד הזדמנות ללמידה ולגדילה. הוא רק היה צריך לחפש אותה.

המסר של הספר
------------

הספר מספר את סיפורו של ילד המנסה לפתור בעיה שבה נתקל, אך אינו מצליח. הבעיה רק חוזרת ומתגברת בכל פעם שהוא מנסה להתחמק ממנה, וכך הוא עובר שלבים שונים עד למציאת פתרון לבעיה שלו: תהייה, כעס, דחייה, דאגה, פחד, עצב, לחץ ולבסוף - הבנת הפתרון לבעיה.

הסיפור אינו מתמקד בתהליך ההתמודדות עצמו, אלא בתהליך הלמידה, ההתפתחות והשינויים שחווה הילד במשך כל הזמן שהקדיש כדי להתגבר על הבעיה. שינויים אלה מתבטאים בשני אופנים. האחד הוא שינוי במודעות העצמית, שבו הילד מפתח תחושת חוסן פנימי, מסוגלות וכוח כאשר הוא עובר את המסע לפתרון. השני הוא שינוי בהשקפת עולם, בתחילת הסיפור הילד הביע פחד וכעס על הבעיה והתמקד יותר בסבל שלו מאשר בצורך להתמודד עם הבעיה. בהמשך הוא הבין שתפיסתו בעניין הייתה שגויה, וזה מה שגרם לו למצוקה. זוהי נקודת המפנה, שבה הילד מחליט לראות את הבעיה בתור הזדמנות ללמוד, לגדול ולצמוח וכך הוא מתמודד איתה.

ביקורות
-------

"ספר גאוני עם פשטות קסומה ומשפטים קצרים, המתאים לצעירים (4 - 8) וגם למבוגרים.

טקסט קצר, ברור ומנוקד בכל דף" דבי מדריד, מאתר goodreads כתבה: "ספר מעולה. הוא מראה כיצד בריחה או הסתתרות מבעיות לא יפתרו אותן ומעביר מסר שמצוקה לא תפתור את הבעיה". מאותו האתר, Urbandale Academy כתבו:

"ספר עם תמונות שמתאים לכל גיל. ספר זה מעורר אותך להתבונן מקרוב בבעיה ולהתמודד איתה. לפעמים בעיות נראות הרבה יותר גדולות ממה שאנחנו חושבים, וככל שאנו מתעלמים מהם יותר, כך הן נראות יותר גדולות".

הערות שוליים
------------

1. ↑  קובי ימאדה, **מה עושים עם בעיה?**, צלטנר ספרים, 2016
2. ↑  מה עושים עם רעיון? מאת קובי ימאדה, באתר צלטנר, ‏25 באוקטובר 2015
3. ↑  ספרי ילדים - השראה וחיבור לייעוד, הידעתם, שבכל בעיה, טמונה הזדמנות להתפתחות?, באתר פייסבוק, ‏15 בינואר 2017
4. ↑  By Kobi Yamada 
Zeltner Publishing, What Do You Do With a Problem? — New York Times best seller, אמזון
**בית היתומים של דבורקין** הוא מבנה ברמת גן, ששימש כבית יתומים משנת 1937.

היסטוריה
--------

בית היתומים של דבורקין הוקם בשנת 1937 ברחוב המרגוע ברמת גן (לימים רחוב אלימלך), על מגרש בגודל 5 דונם בבעלותו של אלימלך דבורקין, איש העלייה השנייה, משורר וחלוץ שנמנה עם מייסדי העיר.

איסר־לייב בלובשטיין, אביה של המשוררת רחל המשוררת, יזם את הקמת בית היתומים הזה בתל אביב. הוא חיפש מגרש להקמת הפרויקט, ואלימלך דבורקין, שקרא ידיעה על כך בעיתון, נענה לבקשה ותרם לבית היתומים את מגרשו הגדול, שהיה כל רכושו. אבן זיכרון לזכר אלימלך דבורקין ורעייתו חנה ניצבת כיום בחזית הבית הפונה לרחוב, ולאחר שנפטר הוחלט בוועדת שמות של עיריית רמת גן לקרוא לרחוב בו היה ממוקם בית היתומים - על שמו.

לאחר מותו של אלימלך דבורקין בתחילת שנות ה-60, ניהלה רעייתו חנה גיטל מאבק משפטי מול אגודת בתי היתומים והיתומות ע"ש בלובשטיין במטרה לקבע את ייעודו של הנכס לצמיתות. בשנת 1966, לאחר מותה, חתמו מנהלי עזבונה על הסכם פשרה שקבע כי הנכס יוקדש לבית ליתומים ויתומות, ונדרש לשמר את ייעודו המקורי. עם זאת, בהסכם הפשרה מופיע סעיף המתיר לאגודה למכור את הנכס באישור בית המשפט המחוזי בתל אביב, בתנאי שתרכוש במקומו קרקע בשטח שווה לפחות ותקים עליה בית יתומים.

בשנות ה-80 הוסב המבנה למעון לנערות מתבגרות ולנערים בסיכון, ולאחר מכן המבנה שימש כמעון לילדים אוטיסטים. בראשית שנות ה-2000 חדל המעון לפעול והמבנה נותר כמעט שומם.

בתחילת שנות ה-2000 מכרו מנהלי ההקדש את הבניין והמגרש לחברת אחים נאוי, וזו מכרה אותו לחברת א.ר. נכסי אראל, בבעלות תמיר ארביב בסכום של 40 מיליון ש"ח. נכסי אראל החליטה להרוס את הבניין ההיסטורי, ולבנות על המגרש שני מגדלי מגורים יוקרתיים. עקב תביעות משפטיות, הגיבה העירייה כי היא לא מאשרת ליזם לבנות בשטח מבני מגורים אלא רק מבנים ציבוריים. נכון ל-2018 נמצאים במבנה מספר גני ילדים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית היתומים של דבורקין** בוויקישיתוף
* אילן ליאור, בני גיל הזהב מסרבים לעזוב את בית היתומים, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2012
* כתבות אודות בית היתומים של דבורקין מארכיון בית קריניצקי
* סרטונים הנחת אבן הפינה לבית יתומות ברמת גן, **1938**, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שי פאוזנר, כך מוכרים היסטוריה: על העיוורון של עיריית רמת גן, באתר כלכליסט, 19 במאי 2011
2. ↑  "אומ"ץ: לחקור מכירת בית היתומים ברמת גן". news1. 3 ביולי 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  רננה מור (17 במאי 2024). "יזם בנייה: פנו גני ילדים מהשטח שלי". `{{cite web}}`:  (עזרה)
המונח "חלומות באספמיה" מפנה לכאן. לערך העוסק בכתב עת, ראו חלומות באספמיה (כתב עת).
**אסְפַּמְיָה** או **אספמיא** הוא, בארמית ובעברית של חז"ל, שמה של ארץ ספרד (בדומה לשמה הלטיני Hispania). במדרש תנחומא נזכרות אספניה וגליה, המושבות הרומיות. יש הסוברים כי מקור השם הוא בעברית-כנענית או הפיניקית "אי-שפניא" (אי השפנים). לפי סברה זו, כאשר הפיניקים, אשר היו יורדי ים, הגיעו לספרד, הם נתקלו בארנבונים אותם חשבו בטעות לשפנים, ומכאן השם אי-השפנים, שהפך לשם הלטיני Hispania אשר התגלגל לשם הספרדי המודרני España. פרשנות אחרת מציעה[דרוש מקור] כי מקור המילה מהמילה "ספון", חבוי מהעין, כך שמשמעות השם הוא "האי החבוי".

בשל מרחקה נתפסה המילה אספמיה בתלמוד כמייצגת ארץ המרוחקת שנה הליכה לכל כיוון, ארץ הנמצאת ב"סוף העולם". בדיון בענייני חזקה בבבא בתרא אומר רבי יהודה: "לא אמרו שלש שנים אלא כדי שיהא באספמיא, ויחזיק שנה וילכו ויודיעוהו שנה ויבוא לשנה אחרת".

שרידי חנויות ביזנטיות בסרדיס
ספרד המקראית, לעומת זאת, היא סרדיס שבאסיה הקטנה, לדעת רוב החוקרים. בעת תרגום התנ"ך לארמית, (בידי יונתן בן עוזיאל), תורגמה המילה ספרד בתור "אספמיה". נראה כי מקור תרגום זה הוא דמיונה של המילה ספרד למילה "הספרה" (ביוונית - ארצות המערב).

בתקופת הגאונים התקבעה הזהות בין "אספמיה" לבין "ספרד".

משמעות הביטוי **"חלומות באספמיה"** היא חלומות בלתי מציאותיים, שלא ניתן לממשם. הביטוי מופיע בתלמוד הבבלי במסכת נידה, ל/ב: "אדם ישן כאן ורואה חלום באספמיא". הביטוי התלמודי מופיע בסיפורו של י"ל פרץ "האשה מרת חנה": "כאשר אני סוגר את עיני, נדמה לי שאני ישן בבית ורואה חלום באספמיא".

קישורים חיצוניים
----------------

* רוביק רוזנטל, מגלים עולם, באתר nrg‏, 11 ביוני 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  באנציקלופדיה הקתולית
**דוידה פרטזי** (באיטלקית: **Davide Frattesi**; נולד ב-22 בספטמבר 1999 ברומא שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אינטר מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.

קריירת מועדונים
---------------

פרטזי גדל במחלקות הנוער של לאציו ורומא. ב-13 ביולי 2017 חתם בססואולו מהסרייה א'. ב-20 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לאטאלנטה במסגרת שמינית הגמר של קופה איטליה לעונת 2017/2018. בשלוש העונות הבאות הושאל פרטזי לקבוצות אסקולי, אמפולי ומונצה מהסרייה ב'.

לקראת עונת 2021/2022 חזר פרטזי לססואולו. ב-21 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 3-2 על הלאס ורונה במסגרת המחזור הראשון. ב-23 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על ונציה במסגרת המחזור התשיעי.

ב-6 ביולי 2023 הושאל לאינטר.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-4 ביוני 2022 ערך פרטזי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת גרמניה במסגרת ליגת האומות 2022/2023. ב-18 ביוני 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–3 על נבחרת הולנד במסגרת המשחק על המקום השלישי בליגת האומות 2022/2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוידה פרטזי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  UFFICIALE: Sassuolo, preso Pinato. Frattesi va all'Ascoli באתר Tutto Mercato Web, ‏ 16 באוגוסט 2018 (באיטלקית)
2. ↑  Empoli, Frattesi in ritiro. Arriva in prestito secco dal Sassuolo באתר Tutto Mercato Web, ‏ 15 ביולי 2019 (באיטלקית)
3. ↑  Decimo colpo estivo: arriva Davide Frattesi באתר הרשמי של מונצה, 16 בספטמבר 2020 (באיטלקית)
**צ'ופ** (בהונגרית: **Csap**; באוקראינית: **Чоп**; ביידיש: **טשאָפּ**) היא עיר בזקרפטיה שבאוקראינה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.

צ'ופ מיושבת מאז המאה ה-13, והיא הוזכרה לראשונה בשנת 1281. העיר הקרובה היא זאהון וביניהן מפריד נהר.

העיירה הייתה חלק מהונגריה עד שנת 1920 אז נחתם חוזה טריאנון והעיירה הועברה לשליטת אוקראינה. מכיוון שבצ'ופ היה צומת רכבות אסטרטגי, במלחמת העולם השנייה בשלהי 1944, התרחש בצ'ופ קרב בן חודש ימים בין כוחות גרמנים לסובייטיים וב-23 בנובמבר 1944, כבש הצבא האדום את הכפר, אך זה היה מאוחר מידי בשביל יהודי העיר שכבר גורשו משם.

יהודי צ'ופ
----------

עגלת חברה קדישא בעיירה צ'ופ. בעגלה זו נשאו יהודי הקהילה את מתיהם לקבורה
היהודים הראשונים התיישבו כנראה בצ'ופ במחצית הראשונה של המאה ה-19. בשנת 1880 מנתה האוכלוסייה היהודית 133 מתוך 1,178 (11% מכלל האוכלוסייה). המשפחות היהודיות של צ'ופ היו חקלאים וחלקם היו שותפים בארגוני הנוער הציוניים. בכפר הייתה חברה קדישא.

בשנת 1941 רבים מיהודי צ'ופ גויסו לגדודי העבודה ההונגריים לעבודות כפייה או שירות בחזית המזרחית, שם רובם מתו.

באפריל 1944 הועברו יהודי צ'ופ בכוח לגטו באוז'הורוד ולאחר מכן גורשו לאושוויץ באמצע מאי 1944.

בדף הקהילה של יהודי העיר שנכתב במפקד הקהילות הונגריה בשנת 1944 נכתב כי הקהילה היא אורתודוקסית, 332 חברים ורב הקהילה הוא הרמן לייבוביץ'.

| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 36 |  |
| 1880 | 193 | 1,187 |
| 1910 | 338 |  |
| 1941 | 359 | 3,498 |
|

לקריאה נוספת
------------

* צ'אפ (טשאפ), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 346-347. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ופ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צ'ופ
* סיפור הקהילה היהודית בצ'ופ

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיעוד יהודי צ'ופ שנרצחו בשואה
2. ↑  דף הקהילה של צ'ופ במפקד קהילות הונגריה
3. ↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge878280

 |
**ערוץ TOV אקטואליה יהודית** (נקרא גם ערוץ TOV) הוא ערוץ אינטרנטי המפיק תוכני מקור בנושאים שונים שעל סדר היום מנקודת מבט יהודית. מייסדי הערוץ הם איש העסקים ישראל זעירא ואיש הטלוויזיה טל ברקאי, אשר משמש גם כמנהל הערוץ והעורך הראשי. אולפן ערוץ TOV ממוקם בפתח תקווה. הערוץ מפעיל את המכללה הווירטואלית לחיים.

היסטוריה
--------

ערוץ TOV אקטואליה יהודית עלה לאוויר בפברואר 2022. בגלגולו הראשון, נקרא הערוץ "אורות – טלוויזיה יהודית", והוא נוסד בשנת 2010 והופעל במסגרת אתר החדשות ynet.

מנהלי הערוץ ישראל זעירא וטל ברקאי, היו בין יוזמי ומייסדי ערוץ 20 (כיום עכשיו 14). ברקאי שימש במשך 3 שנים כמנהל התוכניות של ערוץ 20, ופיתח את תוכנית הדגל "הפטריוטים", לצד עשרות תוכניות נוספות.

תוכן הערוץ
----------

הערוץ משדר ראיונות בנושאים שונים שעל סדר היום. תוכן הערוץ עולה מדי יום לעמוד היוטיוב הרשמי ולאתר האינטרנט.

### שידורים מיוחדים

מעת לעת, ובאירועים כדוגמת משדרי בחירות והפגנות, הערוץ משדר בשידור חי מהאולפן ומהשטח. בערוץ משולבות רצועות אקטואליה קבועות. לדוגמה, "התוכנית הביטחונית", אשר עוסקת בנושאי ביטחון עם מרואיינים שונים כדוגמת יצחק בריק, גרשון הכהן ועוזי דיין.

מנחי הערוץ
----------

* אלעזר שטורם
* עו"ד זיו מאור
* הרב יצחק זאגא
* מיכאל וילנסקי
* גלי בת חורין

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ערוץ TOV
* ערוץ TOV, ברשת החברתית פייסבוק
* ערוץ TOV, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ערוץ TOV, ברשת החברתית אינסטגרם

TOV מתרחבת: "נהפוך לזירת התרבות האיכותית של ישראל", באתר ערוץ 7, 25 במרץ 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדוע ערוץ "טוב", מיזם מסחרי של איש הנדל"ן ישראל זעירא, מגייס... באתר העין השביעית, 16 בינואר 2024
פסיפס אלכסנדר
**פסיפס אלכסנדר** הוא פסיפס שהתגלה בפומפיי ומתוארך לשלהי המאה ה-2 לפנה"ס. הפסיפס מתאר את הקרב בין אלכסנדר מוקדון לדריווש השלישי מלך האימפריה הפרסית. גודלו של הפסיפס 5.83 על 3.13 מטרים, והוא מורכב מכמיליון אבני פסיפס.

תיאור הפסיפס
------------

הדעה המקובלת בקרב חוקרי האמנות, היא שהפסיפס מתאר את קרב איסוס שנערך בשנת 333 לפנה"ס בין אלכסנדר הגדול לדריווש השלישי. היסטוריונים אחרים סבורים כי הקרב הוא למעשה קרב גאוגמלה משנת 331 לפנה"ס בו ניסה אלכסנדר לתפוס את דריווש.

אף שרק חלק מהפסיפס השתמר עד ימינו, ניתן בקלות לזהות את שתי הדמויות העיקריות בפסיפס - אלכסנדר ודריווש. אלכסנדר לובש את השריון הידוע שלו - עליו ראש המדוזה - אחת הגורגונות. דריווש בורח במרכבתו מצבאו של אלכסנדר - ונראה כמנסה להורות לנהגו לסובב את המרכבה לתקוף את אלכסנדר אולם הנהג לא מציית לו. אוקסיאתרס (אנ'), אחיו של דריווש, מקריב את עצמו על מנת להציל את חיי המלך.

יש מלומדים הסוברים כי הפסיפס הוא העתק של ציור שנעשה על ידי הצייר אפלס בן התקופה או העתק של ציור קיר (פרסקו) של הצייר פילוקסנוס מארטריה (אנ') שלא נשתמר.

בפסיפס מתוארים פרטים רבים, ובשל גודלו עלה ככל הנראה סכום נכבד ביותר. מציאת הפסיפס בבית פרטי מעידה על עושרם הרב של בעלי הבית.

גילוי הפסיפס
------------

הפסיפס התגלה בבית הפאן (אנ') שבפומפיי, ב-24 בספטמבר 1831. ב-1843 הפסיפס הועבר לנאפולי, שם הוא מוצג במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי.

העתקים של הפסיפס
----------------

בשנת 2003 יזם המרכז הבינלאומי ללימוד והוראת פסיפסים (CISIM) ברוונה שבאיטליה יצירת העתק של הפסיפס. ההעתק נוצר על ידי צילום של הפסיפס בגודל טבעי, העתקת הדמות באמצעות צבע כהה ויצירת תשליל של הפסיפס על גבי 44 משטחי חימר, אותו כיסו בכ-2 מיליון אבני פסיפס עשויות סוגים שונים של שיש. לאחר מכן כוסו האבנים בדבק, והונחו על משטח בטון, ומשהודבקו אבני הפסיפס הוסרו משטחי החימר. יצירת ההעתק ארכה 22 חודשים ועלתה 216,000 דולרים. ההעתק הונח במקום בו נמצא הפסיפס המקורי - בית הפאן בשנת 2005.

ראו גם
------

* סרקופג אלכסנדר
* כניעת ברדה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פסיפס אלכסנדר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563636905171
* LCCN: sh96008835

 |
בית הספר המקיף **אורט אחווה גלבוע**, ליד הכפר נאעורה, הוא בית ספר תיכון מקיף שש שנתי המשרת את האוכלוסייה הערבית בתחומי המועצה האזורית גלבוע והמועצה האזורית בוסתאן אל-מרג'.

היסטוריה
--------

בית הספר נוסד בשנת 1992 כחטיבת ביניים צומחת, והועבר להפעלת רשת אורט ישראל בשנת 1996. סלמן זועבי, מנהלו הראשון של בית הספר, פרש בתחילת שנת הלימודים תשע"ב, אחרי קרוב לעשרים שנה בתפקידו. המנהל הנוכחי הוא באסם זועבי.

בשנת 2008 בחרה רשת אורט בבית הספר לשמש כפיילוט ליישום תוכנית "מצוינות בהוראה". אחוז ההצלחה של תלמידי בית הספר בבחינות הבגרות עמד על 32% בשנת הלימודים תש"ע, ועלה ל-53% בשנת הלימודים תשע"א.

פעילות
------

בבית הספר לומדים כ-1600 תלמידים, רובם מן הכפרים טמרה, טייבה, נאעורה, מוקייבלה וסנדלה.

בין המגמות המקצועיות בבית הספר - הנדסת מכטרוניקה, הנדסת תוכנה, הנדסת אלקטרוניקה, חשמל ומינהל. קיימות בבית הספר שתי מגמות עיוניות - מגמה מדעית (ביולוגיה וכימיה) ומגמת מדעי החברה.

בית הספר מקיים פרויקטים חברתיים ולימודיים שונים.

פרסים
-----

בשנת תשס"ג זכה בית הספר בפרס לבית הספר המצטיין ומנהלו מטעם רשת אורט.

תלמידי בית הספר זכו במרץ 2010 במקום הראשון בתחרות הרובוטיקה FLL בישראל, ויצגו את המדינה בתחרות הבינלאומית בארצות הברית. במרץ 2011 זכו במקום השני בתחרות הישראלית, יצגו את המדינה בתחרות הבינלאומית בהולנד, וזכו גם בה במקום השני.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט של בית הספר (בערבית)
* בית ספר מקיף אורט אחווה גלבוע באתר רשת אורט ישראל
* בית הספר אורט אחווה גלבוע באתר האינטרנט של מועצה אזורית הגלבוע
* הכנסת השמונה עשרה, מושב רביעי, פרוטוקול מס' 495 מישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט, סיור במוסדות חינוך בגלבוע, 20 בנובמבר 2011 (קובץ RTF)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חילופי מנהלים בבית הספר אחווה גלבוע באתר האינטרנט של מועצה אזורית הגלבוע
2. ↑  זיו ציון, רשת 'אורט' קבעה: המורים בגלבוע מצוינים, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 25 בדצמבר 2008
3. ↑  הישגי בגרות באחווה בגלבוע באתר האינטרנט של מועצה אזורית גלבוע
4. ↑  יהלי מורן זליקוביץ', הפיתוח של תלמידי ח'-ט': מקל נחייה עם ג'י.פי.אס, באתר ynet, 23 במרץ 2010
5. ↑  הודעת דובר מחוז צפון במשרד החינוך
6. ↑  אורט אחווה גלבוע: זוכים בתחרות הארצית FLL, באתר רשת אורט
7. ↑  תלמידי פרויקט הרובוטיקה בבי"ס אחווה שבגלבוע ייצגו את ישראל בהולנד באתר המועצה האזורית גלבוע
סמליל ההוצאה
**פְּרָפַּנְצָ'ה הוצאה לאור** היא הוצאת ספרים עצמאית המתמחה בספרות מזרח אסיה. היא מפיקה ספרי פרוזה, עיון, ושירה, בדגש על תרגומים של כתבים קלאסיים קדומים מארצות המזרח הרחוק. ההוצאה לוקחת חלק בפעילויות הקולקטיב הספרותי, קולקטיב של הוצאות ספרים עצמאיות בישראל.

פרפנצ'ה הוצאה לאור הוקמה בשנת 2020 על-ידי ד"ר אורי קפלן, מומחה לדתות מזרח אסיה ומרצה באוניברסיטת חיפה.

ההוצאה מקדמת את **המפעל לתרגום כתבי הקודש הבודהיסטיים לעברית** ישירות משפות המקור. עד כה תורגמו וראו אור במסגרת המפעל הטקסטים הקלאסיים "מראָה אל מסורת הזן", "סוטרת הלוטוס", "סוטרת היהלום", "סוטרת ההארה השלמה", ו"מבוא להשקטה והתבוננות".

סוטרת הלוטוס יצאה לאור בתמיכת המפעל לתרגום ספרות מופת של מרכז הספר והספריות בשיתוף משרד התרבות והספורט. תרגום ספר השירה של הַאן יוֹנְג-אוּן, "הדממה שלך", יצא לאור בתמיכת המכון לתרגום הספרות של ממשלת קוריאה הדרומית.

פְּרָפַּנְצָ'ה הוא מונח בסנסקריט שמשמעותו ריבוי ההַמשָׂגָה והדמיון.

ספרים בולטים
------------

* המודל הסיני / דניאל בל
* מראָה אל מסורת הזן / היוּ-ג'וֹנְג
* היסטוריה קצרה של הבודהה / דונלד לופז
* בתו של הסמוראי / אֵטְסוּ אינאגקי סוגימוטו
* מבוא להשקטה והתבוננות / גְ'ה-יִי
* סיפורי חוכמה מן המזרח / אורי קפלן
* דֵנְשִיגִ'ישוֹ – מסעות אל יפן וממנה / ארז יוסקוביץ
* הדממה שלך / הַאן יוֹנְג-אוּן
* קייפופ – המילון הרשמי
* לשבת ולשכוח – לקט כתבי דאואיזם קדומים
* סוטרת היהלום
* סוטרת הלוטוס

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פרפנצ'ה הוצאה לאור

הערות שוליים
------------

1. ↑  טל כרמון, ‏11 הוצאות ספרים עצמאיות הקימו בימי הקורונה את "הקולקטיב הספרותי", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 25 ביוני 2020
2. ↑  אוניברסיטת חיפה I החוג ללימודי אסיה - הפקולטה למדעי הרוח I אורי קפלן, באתר asia.haifa.ac.il
3. ↑  אורי קפלן - פרסומים אקדמיים, באתר academia.edu
4. ↑
5. ↑  אתר למנויים בלבד יורי פינס, "המודל הסיני" מציג תפישה פורצת דרך, המעצבת שיח חדש על טיבם של מנהיגים, באתר הארץ, 17 ביוני 2021
6. ↑  בעז זלמנוביץ, מסעות, באתר boaz-zalmanowicz, ‏2022-06-03
7. ↑  הסכת הכרית פרק 17 | פסיכו דהרמה לימודי בודהיזם ומדיטציה, באתר פסיכו דהרמה
פורום קיסריה להתוויית מדיניות כלכלית לאומית
**פורום קיסריה להתוויית מדיניות כלכלית לאומית** הוא כנס שנתי הנערך על ידי המכון הישראלי לדמוקרטיה. החל משנת 1993. הפורום דן בנושאים כלכליים בעלי חשיבות, ועושה זאת ערב הדיונים על תקציב המדינה. במהלך שנות קיומו צבר הכנס יוקרה רבה והפך לכנס הכלכלי המוביל והמשמעותי ביותר בישראל. 
יושב ראש הכינוס הוא שר האוצר המכהן, ומשתתפים בו ראשי ממשלה (בהווה ובעבר), שרים, חברי כנסת, ראשי המשק והכלכלה בישראל, אנשי ציבור בכירים ואנשי אקדמיה. נידונות בו **הסוגיות העיקריות שעל סדר יומו של המשק הישראלי**.

היסטוריה
--------

הפורום הוקם בהשראת כנס שערך ביל קלינטון במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות ארצות הברית: הוא זימן לעיר הופ (Hope) בארקנסו כ-200 כלכלנים שיסייעו לו בגיבוש תוכנית כלכלית שאותה התעתד ליישם לאחר היבחרו לנשיא. 

ברוח זו, הועלה בשנת 1992, לאחר מינויו של אברהם בייגה שוחט לשר האוצר, הרעיון לייסד כנס לאומי-כלכלי בישראל. 
המכון הישראלי לדמוקרטיה לקח על עצמו לערוך כנס מעין זה, והכינוס הראשון של הפורום התקיים בעיר ערד.

חמשת הכנסים הראשונים, בין השנים 1993-1997, התקיימו בקיסריה. מכאן מקור השם - **"פורום קיסריה"**. 
בשנים 1998-2000 נערך הכנס בזיכרון-יעקב, באשקלון ובנצרת. בנצרת התמקד הכנס בבעיות המגזר הערבי ובאפשרויות לקידומו הכלכלי. בשנת 2001 ו-2002 נערך הכנס שוב בקיסריה. בשנת 2003 עבר הכנס לירושלים, מתוך החלטה אסטרטגית לחזק את מעמדה ואת תדמיתה הכלכלית של העיר. בשנת 2007, בעקבות מלחמת לבנון השנייה ולאות הזדהות עם תושבי הצפון לאחר המלחמה, נערך הפורום בחיפה. בשנת 2008 הוא נערך באילת, וזאת במטרה להדגיש את הקשר בין מדינות ובין שיתוף כלכלי אזורי, קשר שהוא ממאפייני הגלובליזציה. בשנת 2009 עמד הפורום בצילו של המשבר הכלכלי הגלובלי. בשנת 2010 נערך הכנס (שוב) בנצרת, עמד בסימן "מדינה אחת - כלכלה אחת", ועסק, בין היתר, בהשתלבות המגזר הערבי והחרדי בכלכלת ישראל, בתעסוקת עובדים זרים, בחברה אזרחית ומגזר שלישי ובמדיניות המקרו-כלכלית של ישראל לנוכח המשבר הכלכלי העולמי.
החל משנת 2012 שינה הכנס את שמו והוא נקרא כנס אלי הורביץ לכלכלה וחברה

נושאים מרכזיים
--------------

במשך שנות פעולתו של פורום קיסריה עלו בו לדיון נושאים רבים אשר הפכו למרכזיים בסדר היום הכלכלי: מס ההכנסה השלילי, אי השוויון בחלוקת ההכנסות, הרפורמה במערכת החינוך, עלות ההתנתקות והשלכותיה הכלכליות, העסקת עובדים זרים, הצורך ברפורמה בשוק ההון, השתלבות חרדים וערבים בשוק העבודה, החברה השלישית והמגזר האזרחי ועוד. 
הכנס גם סיפק כמה אירועים דרמטיים. הזכור ביותר הוא הודעת התפטרותו של דן מרידור מתפקיד שר האוצר בממשלת בנימין נתניהו בשנת 1997.

ראו גם
------

* מקרו-כלכלה
* תקציב המדינה (ישראל)
* כנס הרצליה על מאזן החוסן והביטחון הלאומי

קישורים חיצוניים
----------------

* פורום קיסריה להתווית מדיניות כלכלית לאומית, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף הבית של המכון הישראלי לדמוקרטיה
2. ↑  כנס אלי הורביץ לכלכלה וחברה, המכון הישראלי לדמוקרטיה
**דוד יפרח** (נולד ב-1 בינואר 1951) הוא מגשר וטוען רבני. בעבר שימש כמורה וכיועץ לענייני מועצות אזוריות עבור שר הפנים, סגן הממונה על מחוז הדרום במשרד הפנים, חבר בוועדה המרכזית של ההסתדרות, יושב ראש סיעת ש"ס בהסתדרות וראש מועצת קריית יערים בשנים 1993–1996.

ביוגרפיה
--------

נולד במרוקו למאיר ולתמו בכ"ג בטבת ה'תשי"א. בפברואר 1955 עלה ארצה עם משפחתו.

נישא לעשירה יפת, ויחד נולדו להם שישה ילדים.

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, שימש כיועץ לענייני מועצות אזוריות לשר הפנים אריה דרעי. בספטמבר 1990 נחקר כחלק מחקירות שעבר דרעי.

לאחר ההכרזה על קריית יערים כמועצה מקומית בשנת 1992, ב-7 בינואר 1993 מונו חברי המועצה הראשונים, בהם יפרח, שבאותו מעמד מונה לראש המועצה הראשון. בשנת 1996 פרש מתפקידו, ומאז מילא מספר תפקידים בהסתדרות מטעם ש"ס, בהם מנהל אגף הרווחה ומנהל הרשות להגנת הצרכן.

באפריל 2010, נגזרו עליו במסגרת הסדר טיעון שישה חודשי עבודות שירות בגין הטרדה מינית של שלוש נשים בעת עבודתו בהסתדרות בין השנים 2000–2007.

בין סוף העשור הראשון ועד אמצע העשור השני של שנות ה-2000 שימש כראש ועד היישוב אלומה. מאז הוא מנהל ברחבי ישראל כוללים רבים המיועדים לשומרי שמיטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד יפרח, באתר מרכז השלטון המקומי

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדס מנור, העצורים והנחקרים, עיתון מעריב, 8 באוקטובר 1990, באתר עיתונות יהודית היסטורית
2. ↑  ילקוט הפרסומים, מאי 1993, עמ׳ 2
3. ↑  פרוטוקול מישיבת הוועדה לפניות הציבור, 12.03.02, באתר Nevo
4. ↑  חן מענית, ‏שש חודשי עבודות שירות לדוד יפרח מש"ס על מעשים מגונים, באתר גלובס, 11 באפריל 2010
5. ↑  אברהם ישראל פרידמן, דונמים של תורה: כשהחקלאים יושבים ללמוד, באתר הידברות, 31 בינואר 2016

| ראשי המועצה המקומית קריית יערים ‏  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דוד יפרח (1993–1996) • אברהם רוזנטל (1996–2018) • יצחק רביץ (מ־2019) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298535805171
* ISNI: 0000 0004 0224 3751
* VIAF: 297867878
* WorldCat: viaf-297867878

 |
במתמטיקה, **הפונקציה הריקה** היא פונקציה שהתחום שלה הוא הקבוצה הריקה. לכל קבוצה {\displaystyle A} יש בדיוק פונקציה ריקה אחת {\displaystyle f\_{A}:\emptyset \to A}. בשפת תורת הקטגוריות, עובדה זו משמעה שהקבוצה הריקה היא אובייקט התחלתי בקטגוריית הקבוצות {\displaystyle \mathbf {Sets} }.

הפונקציה הריקה לא מקבלת ערכים כלל – הגרף שלה הוא הקבוצה הריקה. היא מוגדרת היטב כפונקציה: התנאי, שלכל {\displaystyle x\in \emptyset } מתאים {\displaystyle f\_{A}(x)\in A} יחיד, מתקיים באופן ריק. לעומת זאת, פונקציה {\displaystyle g:A\to \emptyset } לעולם אינה קיימת, למעט במקרה {\displaystyle A=\emptyset }, אז {\displaystyle g=f\_{\emptyset }}.

הפונקציה הריקה היא פונקציה חד-חד-ערכית וקבועה באופן ריק. היא על רק במקרה {\displaystyle A=\emptyset }.

קיומה של הפונקציה הריקה מצדיק את הטענה ש-{\displaystyle |A|^{0}=1} לכל עוצמה {\displaystyle |A|}. זאת מכיוון, שלפי ההגדרה:

{\displaystyle |A|^{0}=|\{f\mid f:\emptyset \to A\}|=|\{f\_{A}\}|=1}
טענה זו שקולה לטענה שמכפלה ריקה שווה ל-1.

בין קבוצות {\displaystyle A,B} קיימת פונקציה חלקית ריקה יחידה; כלומר, פונקציה חלקית {\displaystyle f:A\to B}, שהגרף שלה ריק.

בתורת הקטגוריות, העובדה שלכל קבוצה יש פונקציה ריקה אחת פונה לכך שהקבוצה הריקה מהווה אובייקט התחלתי בקטגוריית הקבוצות, כלומר, ישנה פונקציה יחידה מהקבוצה הריקה לכל קבוצה אחרת.
**רוד שואו** (באנגלית: **Road show**) הוא הליך שיווקי שבו מציגות חברות את כוונות גיוס ההון שלהן בפני משקיעים. התהליך מאורגן פעמים רבות על ידי חתמים, שנשכרים על ידי החברות לסייע להן במלאכה זו. הליך זה משרת בדרך כלל את גיוסי הכספים שמבקשות החברות לבצע, משום שהוא מזרז את היכרות החברות עם סדרה גדולה של משקיעים פוטנציאליים.

בדרך כלל ישתתפו ברוד שואו בכירים בחברה (כגון מנכ"ל או סמנכ"ל כספים), החתם המלווה אותם בתהליך ויועצים. מצד המשקיעים עשויים להיות נוכחים במפגשים הללו, אנליסטים מבתי השקעות, מנהלי תיקי השקעות, מנהלי קופות גמל, מנהלי קרנות פנסיה, מנהלי השקעות פרטיים, בכירים בקרנות השקעה פרטיות וכיוצא בזה.

המושג רוד שואו באנגלית מציין גם מופע של תיאטרון נודד או מסע פוליטי שנועד לקדם אג'נדה מסוימת.

אופן התהליך
-----------

הרוד שואו יהיה בדרך כלל תהליך אינטנסיבי המתפרש על פני תקופה קצובה בזמן, שלעיתים היא תלויה בהגדרות שקבע החוק. למשל, חברה פרטית המעוניינת להפוך לחברה ציבורית. הרוד שואו יתקיים לאחר שפורסמה טיוטת התשקיף, ורשות ניירות ערך התירה לחברה לפתוח בהליך הגיוס. כדי לעניין סדרה ארוכה של משקיעים ונציגיהם במהלך הרוד שואו, החברה תציג להם מצגות המתבססות על פי טיוטת התשקיף או התשקיף עצמו (אם הושלם), ותבקש לעניין את המשקיעים בהשתתפות בהנפקה או בגיוס הכספים.

שמו העברי של ה"רוד שואו" עשוי פשוט להיות מצגות למשקיעים. מקור השם מגיע מארצות הברית, שם עורכות החברות המעוניינות לגייס הון, נסיעות אמיתיות המתפרשות על פני ימים ברחבי המדינה הגדולה. ה"נסיעה בדרכים", כוללת מעבר בין מדינות שונות, ועריכה אינטנסיבית של סבב מצגות שעשוי להתפרש על פני מספר שבועות לא מועט. בישראל, אורך רוד שואו בין 10 ל-21 ימים, בהתאם לגודל הגיוס ולמצב יכולת הקיבולת של השוק למספר המצגות.
**ירון שניידר** (נולד ב-16 באוגוסט 1979), הוא כתב לענייני ערבים בערוץ 12, בעל תואר דוקטור ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית ונמנה עם צוות החוקרים של המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS).

ביוגרפיה
--------

שניידר גדל בירושלים ולמד ב'תיכון המסורתי' ע"ש ז'ול בראונשוויג בשכונת תלפיות. הוא בעל תואר בוגר ביחסים בין-לאומיים ובשפה ובספרות ערבית ותואר מוסמך ביחסים בין-לאומיים, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. שם גם כתב את עבודת הדוקטורט שלו בהנחיית פרופ׳ אריה קצוביץ, שכותרתה: "המשולש של כוחות שמירת שלום, מדינות ושחקנים לא מדינתיים כמסגרת לממשל ביטחוני באזורי גבול".

### קריירה עיתונאית

בשנת 2003, בעודו לומד באוניברסיטה, החל לעבוד כקשב בדסק לענייני ערבים בחברת החדשות של ערוץ 2 לצד אהוד יערי.

בשנת 2006, הצטרף לערוץ הכנסת במתכונתו החדשה, בעקבות זכיית חברת החדשות במכרז, והחל לשדר שם כתבות ולהגיש פינות בענייני העולם הערבי והמזרח התיכון. בהמשך מונה לכתב הדסק לענייני ערבים בערוץ 2, לימים ערוץ 12.

בין השנים 2015–2018, שימש גם כמגיש אורח בתוכנית רצועת הביטחון של גלי צה"ל בענייני המזרח התיכון והעולם הערבי.

במהלך השנים, סיקר את מבצע עמוד ענן, מבצע צוק איתן, מבצע חומת מגן, מלחמת חרבות ברזל, וכן את האירועים החדשותיים בעולם הערבי ובאיראן.

### עבודתו במכון למחקרי ביטחון לאומי

בשנת 2017, בעת לימודיו לתואר השלישי, התקבל שניידר לתוכנית מלגות המחקר לסטודנטים מצטיינים על שם ניובאואר. תוכנית זו מעניקה לסטודנטים לתואר שלישי הזדמנות להשתלב בעבודת המחקר של המכון, תוך כדי השלמת הדוקטורט. במסגרת זו, הצטרף שניידר לתוכנית המחקר בענייני ישראל והפלסטינים. מאז קבלת הדוקטורט בשנת 2020, עוסק במחקר במסגרת המכון  וכן מעביר הרצאות וקורסים בתחומי היחסים הבינלאומיים והמזרח התיכון.

בשנת 2018 היה שותף לצוות ההקמה של תוכנית הפודקאסט השבועית של המכון ומגיש אותה מאז השקתה. התוכנית נקראת 'פודקאסטרטגי' ותכליתה לאפשר לקהל הרחב "להאזין לשיחה מקצועית ומעמיקה עם חוקרי המכון על רבדים שונים של המתרחש בתחום הביטחון הלאומי – בישראל, במזרח התיכון ובכפר הגלובלי".

  

#### תחומי מחקריו

* יחסי ישראל-פלסטינים והסכסוך הישראלי-פלסטיני
* הפוליטיקה של המזרח התיכון בעקבות "האביב הערבי"
* אזורי הגבול של מדינת ישראל במבט השוואתי
* סידורי ביטחון ושחקנים לא מדינתיים ביחסים הבינלאומיים

חיים אישיים
-----------

שניידר מתגורר ברחובות, נשוי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* המזרח התיכון המוחלש: תוצאות הביניים של 'האביב הערבי' כתבה של ירון שניידר במגזין ליברל, 5 במרץ 2017
* "הביטחון החדש" — מגמות בחקר היבטי הביטחון ביחסים בינלאומיים בעידן שאחרי המלחמה הקרה', פרק שכתב ירון שניידר בספר דיגיטלי שכותרתו "ביטחון לאומי במציאות 'נזילה'", בעריכת כרמית פדן, ורה מיכלין שפיר, בהוצאת המכון למחקרי ביטחון לאומי, מרץ 2019.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירון שניידר, דף אודותיו באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS)
2. ↑  ירון שניידר בצוות חוקרי המכון באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS)
3. ↑  בחרו פודקאסט בהנחיית ירון שניידר באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS)