recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קוסטקה נגרי
**קוסטקה נגרי** (ברומנית: **Costache Negri**;‏ 14 במאי 1812 - 28 בספטמבר 1876} היה מהפכן, פוליטיקאי, דיפלומט, סופר, משורר ומתרגם רומני.

חייו
----

קוסטקה נגרי נולד ביאשי, בירת נסיכות מולדובה ולמד בבית הוריו ובחצר השליט יוניצה סנדו סטורזה שרייתו הייתה דודה של אם קוסטקה נגרי. הוא נשלח להמשך לימודים בקישינב ובאודסה ומ-1834 יצא ללימודים בצרפת ובאיטליה, עד שובו למולדובה ב-1841.

כשפרצה מהפכת פברואר, שפתחה את אירועי אביב העמים, היה בפריז. הוא הצטרף למשמרות המהפכה והציג בפני הממשל הצרפתי החדש את דגל שלושת הצבעים הרומני החדש. במרץ נאסר עליו לשוב לנסיכות מולדובה, לכן נסע לברשוב, שם הצטרף לקבוצת מהפכנים רומנים גולים ולקח חלק, לצד וסילה אלכסנדרי, בניסוח הכרוז Prinţipiile noastre pentru reformarea patriei (העקרונות שלנו לארגון מחדש של המולדת). קבוצת המהפכנים הגולים של ברשוב עברה לבוקובינה שם קוסטקה נגרי ואלכסנדרו יואן קוזה תיאמו את הפעילות והתעמולה של הגולים המהפכנים. כל הקבוצה נאלצה בהמשך לעזוב, מרביתם לכיוון פריז. מ-1849 הקדיש את עצמו למאבק למען איחוד הנסיכויות הרומניות. לאחר שעלה לשלטון בנסיכות מולדובה שליט חדש, גריגורה אלכסנדרו גיקה, שב למולדתו ומילא תפקידים שונים במערכת המשפט ובמנהל השלטוני.

ב-1851 מונה על ידי השליט לתפקיד פרקלאב של מחוז קובורלוי והתבלט בפעילותו הפוליטית. מ-1855 יצא לקונסטנטינופול ולווינה כשליח דיפלומטי של השליט לשם קידום נושא איחוד הנסיכויות הרומניות. ב-1856 נבחר לאספה הלאומית אד הוק המולדבית שהוקמה לפי החלטות הסכם השלום שסיים את מלחמת קרים - הוא היה סגן נשיא האספה. הוא דחה את הקולות שקראו לו להציג את מועמדותו לכס השלטון ותמך בבחירתו הכפולה של קוזה ב-1859. לאחר בחירתו של קוזה נשלח קוסטקה נגרי כנציגו לקונסטנטינופול, כדי לפעול להכרה של האימפריה העות'מאנית בתוצאות הבחירות בשתי הנסיכויות הרומניות. נגרי תמך גם בפעולותיו של קוזה וברפורמות שלו.

לאחר הדחת קוזה, נגרי, כמו וסילה אלכסנדרי, פרש מהפעילות הפוליטית. הוא התיישב בטרגו אוקנה והתמסר לתחביביו, איסוף מטבעות ואיסוף ציורים וניהל חליפת מכתבים ענפה עם וסילה אלכסנדרי ועם מיכאיל קוגלניצ'אנו.

בתקופה הסטודנטיאלית שלו פרסם נגרי בכתבי עת שונים עשרות שירים וגם קטעי פרוזה וביניהם, ב-1839, הסיפור "ערבים ונציאניים". זמן רב לאחר מותו נאספו קטעי הפרוזה והוצאו לאור בכרך אחד ב-1909.

במחוז גאלאץ קרויה על שמו מועצה מקומית, שם גם מצוי בית שהוקדש לזכרו ב-1968 ובחזיתו הפסל שלו, שהוצג לראשונה ב-1973.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוסטקה נגרי** בוויקישיתוף
* הפטריוט קוסטקה נגרי, 125 שנה ממותו (ברומנית)
* יצירות של קוסטקה נגרי בוויקיסורס (ברומנית)
* קוסטקה נגרי בזכרונותיו של יון גיקה (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחלוקה ישנה של המחוזות, מחוז קובורלוי כלל את החלק המזרחי של מחוז גאלאץ ובירתו הייתה בגאלאץ.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439078005171
* BnF: cb12287963h (data)
* GND: 11947865X
* ISNI: 0000 0000 8135 4548
* LCCN: n80104942
* NLG: 93537
* NTA: 129766968
* SUDOC: 031715435
* VIAF: 56673028
* WorldCat: lccn-n80104942

 |
**פרדואה קוראנטנג "פרדי" אדו** (אנגלית: **Fredua Koranteng "Freddy" Adu**; נולד ב-2 ביוני 1989 בגאנה) הוא כדורגלן אמריקאי ממוצא גנאי.

אדו הוא שחקן כדורגל מפורסם בשל העובדה, שהוא הכדורגלן הצעיר ביותר בהיסטוריה שהחל לשחק בכדורגל מקצועני.

קריירה
------

אדו נולד בגאנה שבאפריקה וב-1997 עזב עם משפחתו לארצות הברית. בארצות הברית החל אדו לשחק כדורגל ולמד את עקרונות המשחק.

בגיל 13 הצטרף אדו לאקדמיית ברדנטון לכדורגל. קבוצות אירופאיות רבות ובהן מנצ'סטר יונייטד התעניינו באדו אבל הוא טען שהוא לא רוצה לשחק בפרמייר ליג עד גיל 17.

אדו שיחק במדי נבחרת ארצות הברית בשני טורנירים שונים בשנת 2003: אליפות העולם בכדורגל עד גיל 17 שנערכה בפינלנד ובאליפות העולם לנוער שנערכה באיחוד האמירויות הערביות.

ב-18 בנובמבר 2003 סיכם עם קבוצת די.סי. יונייטד וב-16 בינואר 2004, נבחר במקום הראשון בסופר-דראפט על ידה. בכך הפך אדו לכדורגלן המקצועני הכי צעיר בהיסטוריה.

ב-3 באפריל 2004 שיחק את משחקו המקצועני הראשון ביונייטד נגד קבוצת סן חוזה ארת'קווייקס כאשר נכנס במחצית השנייה. ב-17 באפריל הוא כבש את שערו המקצועני הראשון בדקה ה-75 נגד קבוצת מטרוסטארס.

את עונתו הראשונה בכדורגל המקצועני סיים אדו עם חמישה שערים ושלושה בישולים מתוך שלושים משחקים בהם שיחק. באותה עונה זכה עם היונייטד בגביע ה-MLS.

ב-22 בינואר 2006, כשאדו היה בן 16 ו-234 ימים, הוא נכנס כמחליף בדקה ה-81 במשחק התיקו 0:0 מול נבחרת קנדה והפך לשחקן הצעיר ביותר אי פעם שמשחק בנבחרת ארצות הברית.

ב-31 ביולי 2007, חתם אדו עבור המועדון הפורטוגזי בנפיקה ליסבון. לאחר עונה אחת בקבוצה, הוא הושאל לקבוצת מונקו. לאחר עונת ההשאלה למונקו, הושאל אדו לקבוצת בלננשש. ב-5 באפריל 2013 חתם בקבוצה הברזילאית באהיה.

במרץ 2015 חתם אדו בקופס הפינית.

ביולי 2015 חתם אדו בטמפה ביי ראודיס מהליגה השנייה בארצות הברית.

השגים
-----

* גביע ה-MLS עם די.סי. יונייטד (2004)
* קבוצת הכוכבים של הליגה (2004, 2006)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדי אדו** בוויקישיתוף
* פרדי אדו, ברשת החברתית טוויטר
* פרדי אדו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1018928200
* ISNI: 0000 0000 3694 1428
* LCCN: n2004141224
* VIAF: 75715456
* WorldCat: lccn-n2004141224

 |
**יוזף גולר** (בגרמנית:  **Josef Goller**‏; 25 בינואר 1868 – 29 במאי 1947) היה צייר זכוכית וגרפיקאי גרמני.

ביוגרפיה
--------

לאחר התמחות כצייר זכוכית במכון לאמנות, השתתף יוסף גולר בקורסי ערב בבית הספר לאמנות שימושית במינכן. בין השנים 1887 עד 1890 הועסק בסדנת זכוכית לאמנות בזיטאו. לאחר מכן הוא השתלט על הניהול האמנותי של המכון לציור זכוכית אורבן בדרזדן (לימים הפך לאורבן וגולר).

יוזף גולר, ויטראז' בדרזדן.
בשנת 1905 השתתף גולר בתחרות על עיצוב פרסום יחד עם לודוויג סטולברק ואוטו הנקל. העיצוב שלו הומלץ על ידי השופטים לרכישה תמורת 200 מארק. משנת 1909 היה כפרופסור, ועמד בראש החוג לציור זכוכית בבית הספר לאמנויות יישומיות בדרזדן, שם היו אוטו גריבל ואוסקר פריץ בייר בין תלמידיו המפורסמים ביותר. מאוחר יותר הוא גם פנה יותר לעיצוב ואיור ספרים ולעיצוב כרזות והיה המורה של פרידריך קורט פידלר.

יצירה
-----

גולר נחשב לנציג חשוב של אר נובו. בסקסוניה הוא יצר ויטראז'ים רבים לחלונות בבית העירייה, בתי ספר, כנסיות ותחנות רכבת, כגון האולם של התחנה המרכזית בלייפציג, [5] וארבעה חלונות למשרד הרישום של בית העירייה בנירנברג. יש גם עבודה שלו בעיריית רדבול.

בדרזדן ובסביבתו עבד בעיקר עבור כנסיות: כנסיית חיל המצב של סנט מרטין, כנסיית לותר רדבול, כמו גם עבור בית הכנסת בגורליץ. חלונות הארמון הקיסרי שנחרב עוצב מחדש, חלונות זכוכית עם גלגל המזלות בבית הספר לושוויץ ועיצוב מחודש של מבואת האופרה סמפר משנת 1912. הוא גם ביצע עבודות לגן החיות של דרזדן ובבית העירייה החדש. כמו כן עיצב את התערוכה הגדולה בדרזדן.

גולר יצר את הפסיפס של ישו, בכניסה לכנסיית ישו בישופסוורדה בשנת 1907 יחד עם וילרוי ובוך.

בקמניץ נשתמרו עבודות במרתף המועצה, ציור בכחוס בחדר השתייה ועבודות בבית הספר התיכון קמניץ-זיגמר ובכנסיית צ'מניץ-אובה.

הוא תכנן את חלון התקרה בספרייה של טירת ולדנבורג.

כאמן גרפי, וכליתוגרף היו המומחיות שלו. כרזות הקריקטורה שלו, שנמצאות כעת במוזיאון לאמנות דקורטיבית בפראג, מזכירות בעיצובן את אדמונד אדל.

בשנותיו המאוחרות הוא חזר ושוב לציורי שמן בתערוכות אמנות בדרזדן בגלריה לאמנות בבניין ליפיוס על ברוהל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף גולר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Josef Ludwig Fischer, **Handbuch der glasmalerei für forscher, sammler und kunstfreunde, wie für künstler, architekten und glasmaler**, Leipzig, K. W. Hiersemann, 1914
2. ↑  Alex (Alexander) Koch, **Deutsche kunst und dekoration**, Darmstadt : A. Koch
3. ↑  Stadt Crimmitschau - Die St. Johanniskirche, www.crimmitschau.de

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124368638
* ISNI: 0000 0000 1918 0452
* NKC: xx0147370
* RKD: 348228
* VIAF: 45233429
* WorldCat: viaf-45233429

 |
**ג'אסורבק ג'ומבוי אוג'לי יאחשיבוייב** (באוזבקית: **Jasurbek Jumaboy oʻgʻli Yaxshiboyev**; נולד ב-24 ביוני 1997 בצ'ינאז שבאוזבקיסטן) הוא כדורגלן אוזבקי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת שריף טירספול מליגת העל המולדובית, בהשאלה מלגיה ורשה, ובנבחרת אוזבקיסטן.

קריירת מועדונים
---------------

יאחשיבוייב הוא תוצר מחלקת הנוער של פחטקור טשקנט, אליה הצטרף בשנת 2004. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון, שמשחק בליגת העל האוזבקית, בשנת 2016, ובמהרה הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה.

בחודש יולי 2019 הושאל יאחשיבוייב ל-AGMK, גם היא מליגת העל האוזבקית, לחצי השני של עונת 2019.

בשנת 2020 הושאל לאנרגטיק מינסק מליגת העל הבלארוסית למשך עונה אחת. ב-19 במרץ 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על באטה בוריסוב במסגרת הליגה. במשחק זה הבקיע גם צמד שערי בכורה. בהמשך עונת 2020 הושאל לשחטיור סליהורסק, גם היא מליגת העל הבלארוסית.

ב-13 בפברואר 2021 חתם על חוזה לשתי עונות וחצי בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית. ב-1 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד ויסלה קרקוב במסגרת המחזור ה-28 בליגה לעונת 2020/2021. זו הייתה הופעתו היחידה בליגה בעונה זו.

ב-30 באוגוסט 2021 הושאל לשריף טירספול מליגת העל המולדובית. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על פטרוקוב חנצ'שט במסגרת המחזור התשיעי בליגה לעונת 2021/2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–2 על שחטאר דונצק במסגרת שלב הבתים של המפעל לעונת 2021/2022. ב-28 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה בליגת האלופות, בניצחון 1–2 על ריאל מדריד בשלב הבתים של המפעל.

קריירה בינלאומית
----------------

יאחשיבוייב היה חלק מסגל נבחרת אוזבקיסטן עד גיל 23 שזכתה בטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2018.

ב-19 במאי 2018 ערך יאחשיבוייב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוזבקיסטן, בהפסד 0–1 לנבחרת איראן במשחק ידידות.

תארים
-----

שחטיור סוליהורסק
* אליפות בלארוס (1): 2021

לגיה ורשה
* אליפות פולין (1): 2020/2021

נבחרת אוזבקיסטן עד גיל 23
* גביע אסיה עד גיל 23 (1): 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Сказали про Юревича: "Есть дедушка, который сделает из тебя футболиста". Джасурбек Яхшибоев — о том, как оказался в Беларуси באתר Press Ball, ‏ 23 במרץ 2020 (ברוסית)
2. ↑  Джасурбек Якшибоев в «Энергетике»-БГУ באתר הרשמי של אנרגטיק מינסק
3. ↑  Jasur Yakshibaev zawodnikiem Legii באתר הרשמי של לגיה ורשה, 13 בפברואר 2021 (בפולנית)
4. ↑  Piłkarz wypożyczony z Legii Warszawa do uczestnika Ligi Mistrzów באתר Interia Sport, ‏ 30 באוגוסט 2021 (בפולנית)
**נקודת קלואה** (באנגלית: **Kloa Point**) היא לשון יבשה בולטת מצידו המערבי של מישור אדוארד השמיני שבאנטארקטיקה.

הנקודה ממוקמת 5.6 קילומטרים צפונית לכף גוטלי.

הנקודה היא חלק מאזור ציפורים מוגן מיוחד (סוג של אזור אנטארקטי מוגן במיוחד) בשל מושבת הפנגווין הקיסרי באזור.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה מופתה על ידי קרטוגרפים נורווגים בהתבסס על תצלומי אוויר של משלחת לארס כריסטנסן בין השנים 1936–1937.

לשון היבשה מופתה בשנית, בדיוק רב יותר, בשנת 1959, על ידי ג'י. סי. ארמנסטרונג (J.C. Armstrong) ממשלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה

### מקור השם

הקרטוגרפים קראו ללשון היבשה בשם זה "Kola" - "טופר", בשל צורתה.

לקריאה נוספת
------------

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 421
• Oliver L. Austin, editor, **Antarctic Bird Studies**, P 66

קישורים חיצוניים
----------------

* נקודת קלואה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נקודת קלואה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* נקודת קלואה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור נקודת קלואה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  אזורי ציפורים מוגנים מיוחדים באנטארקטיקה על פי אמנת אנטארקטיקה
4. ↑  מידע היסטורי על גילוי ומיפוי הנקודה
חדר עם קירות מכוסים בטפט
**טפט** הוא כיסוי קיר דקורטיבי המשמש לחיפוי וקישוט הקירות הפנימיים (ואף תקרות) של בתים פרטיים, משרדים, אולמות ומבנים נוספים. הטפטים נמכרים בגלילים ומגיעים במגוון נרחב של סגנונות, צבעים, גדלים וטקסטורות.

### חומרים ועיצוב

טפטים עשויים ומורכבים ממספר חומרי גלם כגון: נייר, בד ארוג, בד לא ארוג, משי, בד אקוסטי, ויניל, דשא, קש, פיסות מתכת וכיוצא בזה.
ישנם טפטים חלקים (המסייעים בחיפוי פגמים וניתן אף לצבוע על גביהם), טפטים בעלי טקסטורה, עיצובי תבנית חוזרים, או עיצוב יחיד הנפרש על מספר טפטים (לא נפוץ).

### הדבקת והסרת הטפט

ישנם טפטים המגיעים עם דבק מובנה בצדם האחורי וישנם טפטים הדורשים שימוש בדבק. כדי למנוע לכידה של בועות אוויר, יש לעבור על הטפט לאט עם כלי השוטח אותו על הקיר. למען הנוחות, נוהגים להדביק את הטפט מלמעלה לכיוון מטה. את הטפט יש להדביק על קיר חלק בלבד כך שהוא יודבק בחוזקה.

ישנם מקרים בהם הטפט יורד בקלות וישנם מקרים בהם צריך להשתמש במים חמים, מרכך וחומרים אחרים בכדי להסיר טפט "עיקש".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טפט** בוויקישיתוף
* עשו זאת בעצמכם: ציפוי קיר דמוי טפט, באתר ynet, 6 באפריל 2008
* מירב קריסטל, צרכנות נבונה: איך קונים טפטים?, באתר ynet, 22 בינואר 2010
* אתר למנויים בלבד  לילית וגנר, עם הפנים לקיר, באתר "ידיעות אחרונות", 6 באוגוסט 2019
* טפט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548858605171
* BnF: cb11933011v (data)
* GND: 4184454-3
* LCCN: sh85144953
* NDL: 00564361
* NKC: ph538432

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחדירה של מזון, רוק או חומצות קיבה לדרכי הנשימה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אספירציה (פירושונים).

ברפואה דחופה: **אספירציה** (באנגלית: **Aspiration** בעברית: **שאיפה**) היא שאיפה של חומר: מזון משקה או תוכן הקיבה מהלוע אל דרכי הנשימה ואל הריאות.

סיכונים
-------

* שאיפה של חומר לריאות עלול לגרום לחסימת דרכי הנשימה מה שעלול להוביל למוות כתוצאה מהיפוקסמיה.
* שאיפה של חומר חומצי (כמו חומצת קיבה) עשויה ליצור פגיעה ראשונית מידית הנגרמת כתגובה כימית של חומצה עם רקמת הריאה, ופגיעה משנית מאוחרת יותר כתוצאה מהתגובה דלקתית שתבוא בעקבותיה.
* אחרי שאיפה של חומר לריאה תיתכן דלקת ריאות חיידקית.

מניעה
-----

בדרך כלל הריאות מוגנות מפני שאיפה ידי רפלקסי מגן כגון שיעול, ועל ידי האפיגלוטיס שסוגר את המעבר מחלל הלוע אל קנה הנשימה בזמן הבליעה. שאיפה משמעותית יכולה להתרחש רק אם הרפלקסים המגנים נעדרים או מופחתים באופן חמור (בעקבות מחלה נוירולוגית, תרדמת, מנת יתר של תרופות הרגעה או הרדמה כללית).

בחולים עם סיכון לשאיפה, צנרור קנה של קנה הנשימה מספקת את ההגנה הטובה ביותר. יש גם קנה נשימה אחרת, לרינג'יל מסק - laryngeal mask airway - שיש בה צינור שני המאפשר לנוזל לזרום החוצה מבלי להיכנס לדרכי הנשימה. גם יכולים להכניס צינור אף לניקוז הקיבה מתכולתה.

ראו גם
------

* תהליך הרדמה מהיר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אספירציה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4205505-2

 |
**אספן בארדסן** (בנורווגית: **Espen Baardsen**; נולד ב-7 בדצמבר 1977; שמו מבוטא "בורדסן") הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת השוער. הוא נולד בסן רפאל, קליפורניה, ארצות הברית, להורים ממוצא נורווגי. הוא שיחק בנבחרת הצעירה של ארצות הברית לפני שהוא החליף את הנבחרת האמריקאית בייצוגה של נבחרת נורווגיה, בעקבות האזרחות שירש מהוריו במדינה.

קריירת מועדונים
---------------

ב-1995 הוא הצטרף למועדון האנגלי טוטנהאם הוטספר, אך ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון רק באביב 1997. למרות הצגת יכולת טובה, כשבין היתר שמר על שער נקי בתיקו המאופס מול ארסנל, לא זכה בארדסן לזמן משחק רב בקבוצה. בשנת 2000 עבר בארדסן לווטפורד תמורת 1.25 מיליון פאונד במטרה לשמש כשוערה הראשון של הקבוצה. למרות זאת, לקראת סוף עונת 2000/2001, הוא איבד את מקומו בהרכב לשוער הוותיק אלק צ'מברלין.

בשנת 2003, לאחר תקופת השאלה קצרה באברטון, פרש בארדסן ממשחק בגיל 25 בלבד. בארדסן טען שפרישתו נבעה מאיבוד העניין בכדורגל. בארדסן חזר להתגורר בארצות הברית, וכיום הוא שותף בבעלות של חברה שבסיסה בלונדון.

קריירה בינלאומית
----------------

ברמה הבינלאומית, שותף בארדסן במעל ל-20 משחקים בעבור נבחרת נורווגיה מתחת לגיל 21, ואף ב-4 משחקים בעבור הנבחרת הלאומית הבוגרת של נורווגיה. בארדסן היה השוער השלישי של הנבחרת במונדיאל 1998, אולם הוא לא שותף באף משחק בו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק מוקדמות יורו 2000 מול נבחרת לטביה בספטמבר 1998. המשחק הבינלאומי האחרון שלו היה בינואר 2000 מול נבחרת איסלנד.

השתתפותו במשחקי הנבחרת הנורווגית עומדת בניגוד לכך שמעולם לא התגורר במדינה במהלך כל חייו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת נורווגיה – מונדיאל 1998** |
| --- |
| 1 גרודאס • 
2 האלה • 
3 יונסן • 
4 ברג • 
5 ביורנבי • 
6 סולבקן • 
7 מיקלנד • 
8 ליאונרדסן • 
9 ט.פלו • 
10 רקדאל • 
11 יקובסן • 
12 מיירה •
13 בארדסן • 
14 הגם •
15 אגן •
16 י.פלו •
17 ה.פלו •
18 אוסטנסטד •
19 הופטון •
20 סולשיאר •
21 ריסט •
22 סטראנד •
מאמן: אולסן | נורווגיהנורווגיה |
מטמברה במילוי ביצה קשה
**מטמברה** הוא מאכל בשר בקר מהמטבח הארגנטינאי. זוהי גלילת סטייק שריר בטן של בקר, ממולאת ירקות, ביצים קשות ועשבי תיבול. מילוי אופייני כולל גזר, פלפל, בצל, ביצים ופטרוזיליה. יש החותמים את הגלילה באמצעות תפירה או נעיצת קיסמים, כדי למנוע פתיחתה בעת הבישול. 

את הגלילה מבשלים או צולים בתנור או על מחבת. בשל עוביו של נתח הבשר נדרש בישול ממושך של כשלוש שעות כדי לרככו. 

זהו מאכל מסורתי בתקופת חג המולד. ניתן להגישו חם כמנה בפני עצמה או קר, כמתאבן בשר פרוס. פריסת המטמברה מציגה מראה צבעוני בזכות מילוי הירקות. מטבמרה מוגשת בדרך כלל עם רוטב צ'ימיצ'ורי. כמנה בשרית היא נחשבת שומנית ומוגשת לרוב בלווית ירקות. 

מטבמרה היא מנה פופולרית בארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי. מאכלים דומים קיימים גם בצ'ילה (המאכל נקרא malaya), במקסיקו (suadero ,Sobrebarriga) ובקולומביה (Sobrebarriga).

בפרו נהוג להכין את המטמברה בדומה לפיצה - הבשר נצלה כאשר הצד השומני שלו מונח כלפי מטה ועל צידו העליון מפזרים עגבניות, תבלינים וגבינה.

השם מטמברה (בספרדית: Matambre) הוא הלחם של המילים "mata" ו- "hambre", מילולית - "הורג רעב", זאת משום שנהוג להגישה כמתאבן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מטמברה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מטמברה** |

מטמברה פיצה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעברית "כסלים", באטליזים בישראל מכונה "פאלדה", באנגלית "Flank", בספרדית בארגנטינה "Vacío"
אליסבטה בגריאנה, לפני 1945
**אליסבטה בַּגְרִיאנָה** (בבולגרית: **Елисавета Багряна**; 16 באפריל 1893, סופיה, ממלכת בולגריה – 23 במרץ 1991, סופיה, בולגריה; נולדה אליזווטה ליובומירובה בלצ'בה, בבולגרית: Елисавета Любомирова Белчева), הייתה משוררת בולגרית, אשר יחד עם דורה גאבה נחשבת אחת מחלוצות הספרות הבולגרית הנכתבת בידי נשים.

ביוגרפיה
--------

את שיריה הראשונים חיברה בגריאנה בשנים 1907–1908, בעת שחיה עם משפחתה בעיר וליקו טרנובו.  טרם מלאו לה 20, שימשה בגריאנה בהוראה בכפר בשם אפטאני, בשנים 1910–1911.  לאחר מכן החלה ללמוד פילולוגיה סלאבית באוניברסיטת סופיה.  שניים משיריה -- "למה" (Защо) ו"שיר לילה" (Вечерна песен) -- פורסמו לראשונה בשנת 1915, בכתב העת "הגות עכשווית" (Съвременна мисъл). 

לאחר מלחמת העולם הראשונה השתלבה בגריאנה בחיי הספרות הבולגרית, בתקופת שינוי בשירה הבולגרית.  החל משנת 1921 השתתפה בכתבי העת "חדשות לאשה" (Вестник на жената), "מודרנה" (Съвременник), ואחרים.

בשנת 1927, פרסמה ספר שירה ראשון, בשם "הנצחי והקדוש" (Вечната и святата), וזכתה להכרה מצד הממסד הספרותי.  כמו כן החלה לחבר סיפורת לילדים.  במהלך חייה ערכה מספר כתבי עת שונים.

שירתה מתאפיינת בישירות, רגישות, ורצינות.  בשיר "הבאר" (Кладенецът) היא מתארת איך כילדה קטנה חפרה באר אל מעיין השירה בנשמתה.  בשיר "הנצחי" היא מהרהרת בגופת אֵם מתה.

יצירתה תורגמה ללמעלה מ-30 שפות, אך כמעט שלא תורגמה לעברית.  בשנת 2002 תרגם אריה סתיו את שירה "לא, לא, אינני פנלופה" ופרסמו בכתב העת "נתיב" בעריכתו.
בשנים 1943, 1944, ו-1945 הייתה מועמדת לפרס נובל לספרות. בשנת 1969 זכתה במדליית זהב מאגודת המשוררים הלאומית ברומא.

בגריאנה הייתה מיודדת עם פטר רוסב, אביה של הפוליטיקאית הברזילאית (ולימים נשיאת ברזיל) דילמה רוסף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליסבטה בגריאנה** בוויקישיתוף
לוח זיכרון בבנין שבו התגוררה בגריאנה משנת 1957 עד מותה, ברחוב נאופיט רילסקי, בסופיה.
* "לא, לא, אינני פנלופה" - שיר מאת בגריאנה בתרגום אריה סתיו, פורסם בכתב העת "נתיב", גיליון 86, מאי 2002.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאגר המועמדויות באתר פרס נובל (אנגלית)
2. ↑  ДИЛМА РУСЕФ Е ДЯСНАТА РЪКА НА ПРЕЗИДЕНТА ИГНАСИО ЛУЛА ДА СИЛВА ("יד ימינו של איגנסיו לולה דה סילבה היא דילמה רוסף") (בולגרית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007368313705171
* BNE: XX830992
* BnF: cb124925225 (data)
* GND: 118914693
* ISNI: 0000 0001 1774 8371
* LCCN: n83154163
* MusicBrainz: 8aafddce-17d5-4cca-a376-14c3b554c8bc
* NKC: jo20010091820
* NLG: 170191
* NLP: A30669327
* NTA: 069046700
* SELIBR: 38198
* SNAC: w60s38vd
* SUDOC: 070686297
* Trove: 868141
* VIAF: 91792314
* WorldCat: lccn-n83154163

 |
מצעד יום החייל היהודי, בעוברו בדרך פתח תקווה בתל אביב, 6 באפריל 1942מצעד יום החייל היהודי, בעוברו בדרך פתח תקווה בתל אביב, 6 באפריל 1942
יום החייל היהודי, 1941, המצעד עובר על שפת הים בתל אביביום החייל היהודי, 1941, המצעד עובר על שפת הים בתל אביב
המצעד ברחוב דיזנגוף ב-27 בספטמבר 1942, מעליו הכתובת "אשה עברייה להגנת המולדת התגייסי!"
**יום החייל היהודי** צוין על ידי היישוב היהודי בארץ ישראל בחול המועד פסח, בשנים 1941–1943, לכבודם של מתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה.

יום החייל היהודי נקבע על ידי הוועד הארצי למען החייל היהודי בשיתוף הסוכנות היהודית והוועד הלאומי באפריל 1941, לאות הזדהות של היישוב היהודי בארץ ישראל עם כ-8,000 מתנדבי היישוב לצבא הבריטי. לכבוד היום בחרה ועדה את שיר הלכת של החייל היהודי. לרגל האירוע הופקה כרזה שעוצבה על ידי פרנץ קראוס, על פי צילום מאת אלפונס הימלרייך.

יום החייל של 1941 צוין בתל אביב באספת עם באולם אהל שם, תהלוכה ברחובות תל אביב ותחרויות ספורט. חגיגות נוספות התקיימו בירושלים, חיפה ופתח תקווה. במהלך היום נאספו כספים למען החייל היהודי באמצעות "תו החייל". יום החייל השני, בשנת 1942, כלל תהלוכה בתל אביב ותפילה חגיגית בבית הכנסת הגדול. יום החייל השלישי, בשנת 1943, כלל מצעד, קונצרט ותפילה חגיגית.

בשנת 1942 נערך אירוע דומה גם בחול המועד סוכות, 27 בספטמבר 1942 - "יום הגדודים", בהשתתפות מתנדבי היישוב ביחידות שונות בצבא הבריטי במלחמת עולם השנייה, והחיילים המשוחררים בני היישוב שלחמו במלחמת העולם הראשונה במסגרת הגדודים העבריים, שנשאו בתהלוכה את דגל "הראשון ליהודה". יום זה כלל תהלוכה בתל אביב ותחרויות באצטדיון המכביה. העיר קושטה בדגלים ובכתובות לעידוד ההתגייסות לצבא הבריטי.

* כרזת יום החייל היהודי על לוח מודעות בתל אביב, 1941כרזת יום החייל היהודי על לוח מודעות בתל אביב, 1941
* לוחמי הגדודים העבריים ותיקי מלחמת העולם הראשונה, במצעד בתל אביב, 1942לוחמי הגדודים העבריים ותיקי מלחמת העולם הראשונה, במצעד בתל אביב, 1942
* ישראל רוקח (ראש עיריית תל אביב), משה שרת ופקידים בריטיים צופים במצעד, 1942ישראל רוקח (ראש עיריית תל אביב), משה שרת ופקידים בריטיים צופים במצעד, 1942

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום החייל היהודי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יום החייל היהודי, הַבֹּקֶר, 31 במרץ 1941
2. ↑  לקראת יום החייל, הַבֹּקֶר, 10 באפריל 1941
3. ↑  "יום החייל היהודי", כרזה ותיאור, באתר בידספיריט
4. ↑  כרזת יום החייל היהודי, באתר מכון שנקר
5. ↑  נפתח חגיגית יום החייל היהודי, הצופה, 15 באפריל 1941
6. ↑  יום החייל בערים ובמושבות הפך להפגנה נאה של הישוב למען ההתגייסות והגשת עזרה למשפחות המגוייסים, הַבֹּקֶר, 16 באפריל 1941
7. ↑  סדר חגיגות יום החייל היהודי, המשקיף, 6 באפריל 1942
8. ↑  חיילים וחיילות עברים צעדו אתמול בסך בחוצות תל-אביב, הַבֹּקֶר, 7 באפריל 1942
9. ↑  תל־אביב חגגה את יום החייל, הַבֹּקֶר, 23 באפריל 1943
10. ↑  יום הגדודים, הצופה, 27 בספטמבר 1942
11. ↑  לקראת יום הגדודים, הַבֹּקֶר, 24 בספטמבר 1942
12. ↑  יום הגדודים העבריים, העולם, 8 באוקטובר 1942
**אספיריטו סאנטו** (בפורטוגזית: **Espírito Santo**) היא מדינה בדרום מזרח ברזיל. בירתה היא ויטוריה והעיר הגדולה בה היא וילה ואלה. הילידים המקומיים מוכרים בשם "קפישאבס" (Capixabas).

מיקום
-----

המדינה שוכנת באזור הדרום-מזרחי של ברזיל, אשר כולל גם את המדינות סאו פאולו, מינאס ז'ראיס וריו דה ז'ניירו. היא גובלת באוקיינוס האטלנטי במזרח, בבאהיה בצפון, במינאס ז'ראיס בצפון ובמערב, ובמדינת ריו דה ז'ניירו בדרום. הערים המרכזיות של אספיריטו סאנטו (פרט למטרופולין של ויטוריה רבתי הכוללת בין השאר את וילה ואלה) הם קשואיירו דה איטפמירין, קולטינה, גוארפארי, לינהראס, ומוניס פריירי.

גאוגרפיה
--------

שטח המדינה הוא כ 46,180 קמ"ר והיא בעלת מגוון של בתי גידול, בין היתר, מישורי חוף, אגמים, הרים מיוערים, ואזורים של עצי מנגרובה.

האיים של טרינידד ומארטים וואז, הנמצאים במרחק 715 ק"מ מזרחית לוויטוריה באוקיינוס האטלנטי הדרומי, גם כן שייכים למדינת אספיריטו סאנטו.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה
-----

היבולים העיקריים של המדינה הם אורז, קפה (אחד היבולים המכניסים בברזיל), קקאו, קנה סוכר, שעועית, פירות (בעיקר בננות ופפאיות), ותירס. תעשיית משק החי היא תעשייה חשובה בכל ברזיל, היא כוללת בעיקר גידול בקר להפקת חלב ובשר. התעשייה מורכבת בעיקר משימורים, יערנות, טקסטיל, ברזל ומפעלי פלדה. האחרון מרוכז בסביבות קריאסיקה ובית היציקה לברזל ה"וול דו ריו דוס".

ויטוריה היא נמל חשוב בשביל ייצוא ברזל ופלדה. למעשה, היא יצרן הפלדה הגדול בעולם. בסאו מתאוס נמצאו מאגרי נפט במדף היבשתי שלה, והיום הם מנוצלים באופן מסחרי. 

התיירות לוקחת חלק חשוב מאי פעם בכלכלת המדינה. בכל אופן, רוב המבקרים הם ממדינות סמוכות, ולא מארצות חוץ. היעדים הפופולריים כוללים אזורי חוף כמו גוארפארי, ג'אקראיף ומנגינהוס, אבל הרים מבודדים כמו דומינגוס מרטינס, גם פופולריים.

דגל
---

המילים בקטע המרכזי של הדגל, Trabalha e Confia, מתורגמות ל"עבודה וביטחון (באלוהים)". המוטו הוא תרגום קטוע של הישועים (שהופץ על ידי חוסה דה אנצ'יטה) "עבוד כאילו הכול תלוי בך, ובטח כאילו הכול תלוי באלוהים", ונבחר על ידי ח'רונימו מונטריאו להופיע בדגל. הדגל עוצב ב-1908, עם צבעים המושפעים מאותם בגדים פורטוגזיים של האמא הקדושה של ויטוריאס (נוסה סניורה דה ויטוריה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אספיריטו סאנטו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אספיריטו סאנטו (בפורטוגזית ברזילאית)
* אספיריטו סאנטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מדינות ברזיל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אלגואס • אמאפה • אמזונאס • אספיריטו סאנטו • אקרי • באהיה • גויאס • טוקנטינס • מאטו גרוסו • מאטו גרוסו דו סול • מינאס ז'ראיס • מרניאו • סאו פאולו • סֵיארה • סנטה קטרינה • סרז'יפה • פאראיבה • פארה • פיאאוי • פרנה • פרנמבוקו • רונדוניה • רוריימה • ריו גראנדה דו נורטה • ריו גראנדה דו סול • ריו דה ז'ניירו

---

המחוז הפדרלי של ברזיל |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557268205171
* GND: 4015544-4
* MusicBrainz: 4c754e1f-701d-41a3-87d6-6611b5f93a58
* NARA: 10045342
* VIAF: 130155782
* WorldCat: lccn-n50065353

 |
**סמואל "סמי" נלסון** (אנגלית: **Samuel "Sammy" Nelson**; נולד ב-1 באפריל 1949 בבלפסט, צפון אירלנד) הוא כדורגלן עבר צפון אירי, שהצטרף לארסנל ביום הולדתו ה-17.

קריירה
------

בתחילת הקריירה שלו נלסון שיחק בעמדת הקיצוני השמאלי, אך בשלב מאוחר יותר עבר להגנה והפך לבלם שמאלי. הוא היה שחקן הרכב קבוע בקבוצת המילואים של ארסנל במשך מספר עונות, וערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבוגר במשחק נגד איפסוויץ' טאון ב-25 באוקטובר 1969. נלסון היה מחליפו של הבלם הוותיק בוב מקנאב, ורק כאשר מקנאב נפצע בעונת 1971/1972 הוא הפך לשחקן הרכב קבוע. עם זאת, כאשר מקנאב היה מחלים מהפציעות שלו הוא היה מועדף בהרכב על פני נלסון.

ב-21 באפריל 1970 נערך משחק בין נבחרת צפון אירלנד לנבחרת אנגליה, ונלסון עלה בו כמחליף וערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו. נלסון שיחק בנבחרתו ב-51 משחקים, כולל שני משחקים במסגרת מונדיאל 1982.

מקנאב עזב את ארסנל בקיץ 1975, ונלסון זכה לבסוף למקום קבוע בהרכב במשך חמש העונות הבאות. בעונות הללו הוא שיחק בשלושת משחקי גמר גביע ה-FA שהמועדון העפיל עליהם (1978 - הפסד, 1979 - ניצחון, 1980 - הפסד), ובהפסד ב-1980 לוולנסיה בגמר גביע המחזיקות.

נלסון היה ידוע בזכות קשיחותו ותיקוליו, והיה אחד מהשחקנים האהודים על הקהל. שמו הוכתם לאחר שהוחלט בהנהלת ארסנל להשעותו, כיוון שלאחר שהבקיע את שער השוויון במשחק בהייבורי נגד קובנטרי סיטי, הוא הוריד את מכנסיו והפנה את אחוריו אל היציע הצפוני של האצטדיון.

עם הגעתו למועדון של האנגלי הבינלאומי קני סנסום ב-1980 נלסון מצא את עצמו פעם נוספת בקבוצת המילואים. הוא עזב את ארסנל ב-1981 על מנת להצטרף לברייטון אנד הוב אלביון. הוא שיחק במדי ארסנל ב-339 משחקים, והבקיע בהם 12 שערים.

נלסון שיחק בברייטון במשך שתי עונות, ולמרות שלא הצליח להציל את המועדון מירידת ליגה בעונת 1982/1983, הוא הצליח להוביל אותו לגמר גביע ה-FA (הרביעי בקריירה שלו), אך המועדון הובס במשחק החוזר של הגמר בתוצאה 0-4 על ידי מנצ'סטר יונייטד, לאחר 2-2 במשחק הראשון. נלסון פרש מכדורגל באותו קיץ, ולאחר שאימן את ברייטון במשך תקופה קצרה הוא עזב את תחום הכדורגל והחל לעסוק בתעשיית הביטוח. בנוסף, נלסון עובד באצטדיון האמירויות של ארסנל כחלק מסיור מיוחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר הרשמי של ארסנל
**מטעי האומה** הייתה חברה של האפוטרופוס לנכסי נפקדים שטיפלה במטעים של ערביי ארץ ישראל שעזבו במלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור.

החברה הוקמה בשנת 1951 לאחר שהאפוטרופוס לנכסי נפקדים לא הצליח להשתלט על המטעים הנטושים ואלו התנוונו. עלו גם טענות שחוכרים פרטיים לא טיפלו כיאות במטעים שחכרו. החברה הייתה בבעלות משרד האוצר (50%), משרד החקלאות (25%) ומשרד העבודה (25%). מנהל החברה היה יוסף אלנחם. בהמשך ניהל את החברה ברוך עמיר.

לחברה נמסרו לעיבוד כ-50,000 דונם של מטעים לעיבוד ובהמשך הגיע השטח ל-57,000 דונם מתוך 120,000 דונם של האפוטרופוס. בעקבות הקמת החברה הוחלט שלא להחכיר עוד כרמים לגורמים פרטיים. החברה עסקה בין השאר בקטיף פירות צבר, חרוב, תאנים, גפן וזית ואלו שמשו לשימורים, תעשיית כהל וצריכה מקומית. המטעים היו פזורים בכל רחבי ישראל, בין השאר באשקלון, לוד, רמלה, עכו וצפת.

בשנת 1953 החלה החברה בנטיעת מטעים חדשים ובשנת 1956 נמסרה לחברה האחריות על המשתלות הממשלתיות ובמסגרת זאת החלה החברה בניסויים לגידול מסחרי של הצפצפה בישראל.

החברה סבלה מהפסדים כבדים ובמרץ 1959 היו חובותיה גבוהים מהון המניות שלה. בין השאר, ביצעה החברה השקעה כושלת בהקמת בית בד בצפת. בעקבות ההפסדים, החברה זנחה את הכרמים והתרכזה בעיקר בגידול זיתים, בהיקף של 12,000 דונם בלבד. כך, בשנת 1959 הייתה החברה מהחברות הממשלתיות היחידות שלא הראו הפסדים. אולם לאור הגירעונות הגדולים, וביקורת קשה מצד מבקר המדינה, החברה פורקה בשנת 1961. חלק מנכסיה נמכרו לסוכנות היהודית. פירוק החברה התנהל בעצלתיים וספג ביקורת דו"ח נוסף של מבקר המדינה. החברה המשיכה להתקיים במתכונת מצומצמת אל תוך שנות ה-70.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  במשקי האפוטרופוס לנכסי נפקדים, הצופה, 4 בפברואר 1953
2. ↑  45 אלף דונם בידי "מטעי האומה", חרות, 5 במאי 1953
3. ↑  הצעה לפרוק מטעי האומה, מעריב, 12 ביולי 1960
4. ↑  מטעי האומה, על המשמר, 18 בינואר 1953
5. ↑  כרמים לא יוחכרו עוד לקבלנים פרטיים, חרות, 9 באוקטובר 1952
6. ↑  אפרתי מוסר על תכניות תעסוקה, על המשמר, 10 באוגוסט 1952
7. ↑  תעסוקה מלאה במגדל אשקלון, דבר, 10 באוגוסט 1952
8. ↑  מבוקשים פועלים לקטיף צברים, דבר, 30 ביולי 1952
9. ↑  הורד שכר פועלי מטעי האומה בעכו, על המשמר, 23 באפריל 1953
10. ↑  ישעיהו עשני, צפת לפני מיפנה, דבר, 12 ביוני 1955
11. ↑  שלמה גלעד, אתר מרכז וולקני
12. ↑  דו"ח מבקר המדינה מגלה ליקויים חמורים בניהול חברת "מטעי האומה", הצופה, 11 ביולי 1960
13. ↑  השקעות גדולות - תוצאות צנועות, דבר, 24 בפברואר 1960
14. ↑  הוחלט על פירוק מטעי האומה, דבר, 8 בספטמבר 1960
15. ↑  אדמות מטעי האומה לבעלות חדשה, מעריב, 22 בנובמבר 1960
16. ↑  מטעי האומה הפסידה כסף, דבר, 27 בנובמבר 1964
17. ↑  הודעות לציבור, דבר, 22 באוקטובר 1971
**יום המודעות הבין-לאומי לאזור הטרופי** מצוין ב-29 ביוני ומוכר על ידי האומות המאוחדות. 

מטרתו להעלות את המודעות ליערות הטרופיים ולחיות החיות באזור הטרופי, וכן להעלות את המודעות לבעיות שמשפיעות על האזור הטרופי בעולם (רובו באוסטרליה).

מקור היום
---------

באזור הטרופי הגאוגרפי שרוי אקלים טרופי, המאופיין בחום ולחות. התאריך בו מצוין יום זה הוא יום השנה לפרסומו של הדו"ח הראשון של ארגון "State of the Tropics", ארגון המחבר מוסדות מחקר מהאזור הטרופי כדי לבחון את השינויים שמתרחשים בעולם הטרופי. בדו"ח שמחובר על ידי הארגון מוצגים התשתיות באזור, המצב הפיזי באזור ובעיות הקשורות אליו.

יום זה הוכר על ידי האומות המאוחדות בתאריך 14 ביוני 2016.

### הוגי היום

האזור הטרופי
את הרעיון ליום הגתה אונג סן סו צ'י, ראש ממשלת מיאנמר, פעילת שלום מוכרת, זוכת פרס נובל לשלום ופעילה בארגון "State of the Tropics" ומשיקת הדו"ח הראשון של הארגון.

הארגון מחבר מכוני מחקר מכל חלקי האזור הטרופי בעולם, ומבצע מחקרים ובדיקות בנושא יערות הגשם והאזורים הטרופיים.

ציון היום
---------

בכל שנה, בתאריך ה-29 ביוני, ארגון "state of the tropics", הארגון שהגה את היום, מפרסם דו"ח בנושא מצב היערות הטרופיים, החיות האקזוטיות ויערות הגשם.

ראו גם
------

* האזור הטרופי

* אקלים טרופי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האו"ם

* אוסטרליה JAMESCOOK אוניברסיטת
* GKTODAY
* STATE OF THE TROPICS

הערות שוליים
------------

1. ↑  nternational Day of the Tropics
2. 1 2  International Day of the Tropics, State of the Tropics
3. ↑  International Day of the Tropics 29 June
תצלום של שער מחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו, מבט מבפנים. צולם על ידי סטניסלב מוכא בפברואר או מרץ 1945
**יום הזיכרון לקורבנות המשטר הנאצי** ב-27 לינואר הוא יום זיכרון לאומי המעוגן בחוק בגרמניה מאז 1996. זהו יום השנה המציין את יום שחרור מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו ושני מחנות הריכוז האחרים באושוויץ על ידי הצבא האדום ב-27 בינואר 1945,השנה האחרונה למלחמת העולם השנייה. ב-1 בינואר 2005 הוכרז על ידי האו"ם יום הזיכרון הבינלאומי לזכר השואה, אשר מתקיים גם כן ב-27 בינואר. יום הזיכרון מצוין כעת גם במדינות רבות באירופה.

ימי הזיכרון בגרמניה
-------------------

 זרים שהונחו באזכרה המרכזית של פרלמנט מדינת באדן-וירטמברג בשנת 2013 באנדרטה לצוענים הסינטים במנהיים
יום הזיכרון לקורבנות הנאציונל-סוציאליזם מנציח את כל הקורבנות של המשטר הטוטליטרי חסר התקדים בתקופת הלאומיות-הנאצית : "אנו זוכרים את חסרי הזכויות, המעונים והנרצחים: יהודי אירופה, בני הסינטי והרומא, עדי יהוה, מיליונים של סלאבים עקורים, עובדי כפייה, הומוסקסואלים, אסירים פוליטיים, חולים ונכים, כל אלה שהוכרזו כאויבי האידאולוגיה הלאומית-סוציאליסטית ונרדפו על ידה. אנו זוכרים ... גם את אלה שהשתתפו באומץ בהתנגדות או העניקו הגנה וסיוע אחרים."

יום הזיכרון הוכרז רשמית ב-3 בינואר 1996 על ידי נשיא גרמניה רומן הרצוג. בהכרזתו הצהיר הרצוג: "אסור שהזיכרון יסתיים; עליו גם להזהיר את הדורות הבאים להיות ערניים. לכן חשוב למצוא כעת צורה של זיכרון שתשפיע בעתיד. עליו לבטא צער על סבל ואובדן, להיות מוקדש לזכר הקורבנות ולנטר כל סכנת חזרה."

ביום זה מוצגים הדגלים על מבני ציבור בגרמניה בחצי התורן. הזיכרון מתבטא באירועים שונים ברחבי המדינה כמו טקסים, כנסים והרצאות, קונצרטים והצגות תיאטרון או תפילות בכנסיות. תושבים מניחים לעיתים נרות זיכרון ופרחים על יד אבני הנגף המקובעות במדרכות בערים השונות, תופעה שניתן לראותה אף יותר ב 9 בנובמבר, התאריך שבו התקיים "ליל הבדולח" ואשר בו מתקיימים גם כן טקסים רשמים.

עמותות ויוזמות מקומיות נוטות יותר לערוך טקסי זיכרון ב-9 בנובמבר, לעיתים בהשתתפות יהודים שהיו תושבי המקום, היות שתאריך זה מושרש יותר בתודעה הלאומית הגרמנית ויחודי לרדיפות אחר היהודים ונתפס כיום שבו אלימות מילולית הפכה לאלימות פיזית. הטקסים מתקיימים בערים השונות בדרך כלל על יד אנדרטה המוקדשת לתושבים היהודים שנרדפו או נספו.

בנוסף, יומי הזיכרון משמשים להפנית תשומת לב לפשעים של הנאציונל-סוציאליסטים ואזהרה אודות מגמות עכשוויות של אנטישמיות, שנאת זרים ופעולות איבה מצד אנשי הימין הקיצוני.

בפרלמנט הגרמני נערך מדי שנה ב-27 בינואר טקס הנצחה לזכר קורבנות המשטר הנאציונל-סוציאליסטי.

 אנדרטה לזכר קורבנות הנאצים בגרמניה, עם "המשולש" המסמל את אסירי מחנות הריכוז.

הערות שוליים
------------

1. ↑  המצור על לנינגרד הסתיים בדיוק שנה קודם לכן, ב-27 בינואר 1944.
2. ↑  ימי זיכרון לשואה ברחבי העולם
3. 1 2  27 בינואר – יום הזיכרון לקורבנות המשטר הנאצי – טקס הזיכרון בבונדסטאג הגרמני ב־27 בינואר 2015 – נאום נשיא הבונדסטאג ד"ר. נורברט למרט.
4. ↑  הכרזת יום הזיכרון בגרמניה 1996
5. ↑  רשימת ארועים בברלין סביב 27 בינואר 2020
6. ↑  תכנית אירועים הסובבת את 9 בנובמבר 2015 בעיר בֻּונְדֵה בגרמניה, עיר של כ 50,000 תושבים.
7. ↑  אנדרטה לזכר יהודי המקום, 9 בנובמבר 2019, בֻּונְדֵה, גרמניה
8. ↑  *יום הזיכרון לשואה: קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל קוראת לתרבות זיכרון חדשה (בגרמנית)*. 2018-01-27.
**הנס שמידט-איסרשטדט** (בגרמנית: Hans Schmidt-Isserstedt;‏ 5 במאי 1900, ברלין – 28 במאי 1973, הולם-הולשטיין, גרמניה) היה מנצח ומלחין גרמני. הוא למד מוזיקה בהיידלברג ובמינסטר. עוד למד הלחנה אצל פרנץ שרקר בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין וקיבל דוקטורט בשנת 1923. הוא היה מנצח חזרות באופרה של וופרטאל משנת 1923. בשנים 1928 ל-1931 ניצח על האופרה של רוסטוק ומשנת 1931 עד 1933 על האופרה של דרמשטאדט. שמידט-איסרשמידט החזיק במשרת המנצח הראשון באופרה של המבורג משנת 1935 עד 1943. בשנת 1944 התמנה למנהל מוזיקלי באופרה הממלכתית של ברלין.

ב-1945, אחרי תום מלחמת העולם השנייה, הזמין שלטונות הצבא הבריטי את שמידט-איסרשטדט לייסד תזמורת ברדיו צפון גרמניה בהמבורג. הוא ארגן תוך שישה חודשים את תזמורת רדיו צפון גרמניה וניצח על הקונצרט הראשון שלה בנובמבר 1945. מכאן המשיך כמנצח הראשי הראשון של התזמורת. משנת 1955 עד 1964 כיהן גם כמנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם.

הקלטות של שמידט-איסרשטדט לכל הסימפוניות של בטהובן זכו להערכה גבוהה. שמידט-איסרשטדט מוכר בגרמניה כתומך מושבע במוזיקה של מייקל טיפט. המוזיקה שלו עצמו כוללת שירים, אופרה אחת ויצירות לתזמורת. בנו היה מפיק התקליטים הבריטי אריק סמית'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס שמידט-איסרשטדט** בוויקישיתוף

* הנס שמידט-איסרשטדט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הנס שמידט-איסרשטדט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הנס שמידט-איסרשטדט, באתר AllMusic (באנגלית)
* הנס שמידט-איסרשטדט, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* הנס שמידט-איסרשטדט, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  E.
"פוטס, ג'וזף, "תזמורות רדיו אירופאיות: גרמניה המערבית" (ספטמבר 1955).**96** (1351): 473-475.
2. ↑  הספד להנס שמידט-איסרשטדט, **הטיימס המוזיקלי**,**114** (1566): 734.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422391705171
* BIBSYS: 3095197
* BNE: XX861429
* BnF: cb13899503d (data)
* GND: 117510890
* ISNI: 0000 0000 8352 626X
* LCCN: n81046992
* LNB: 000104744
* MusicBrainz: 111e7b4e-a6c4-4192-8494-ee65161d1199
* NKC: xx0085996
* NLP: A24901738
* NTA: 073788406
* SNAC: w6dv1hq5
* SUDOC: 080494145
* VIAF: 5118927
* WorldCat: lccn-n81046992

 |
**וילהלם פון אגלופשטיין** (בגרמנית: **Wilhelm Freiherr von und zu Egloffstein**; 30 באוקטובר 1853 – 15 בספטמבר 1925), גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון אגלופשטיין נולד ב-30 באוקטובר 1853, בויימאר שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, למשפחת האצולה אגלופשטיין (גר'). בשנת 1870 התגייס לצבא הפרוסי, ולחם בשורותיו במלחמת צרפת–פרוסיה. בהמשך מילא פון אגלופשטיין תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1901 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הגרנדירים של המשמר ה-3 (אליזבת לודוויקה, נסיכת בוואריה). בשנת 1902 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד חטיבת המשמר ה-3. בשנת 1906 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה ה-20. בשנת 1910 מונה למושל העיר שטרסבורג, והועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון אגלופשטיין למפקד קורפוס המילואים ה-8 שהיה חלק מהארמייה הרביעית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. בינואר 1915 הועבר פון אגלופשטיין לעתודת המילואים, ובשנת 1917 מונה לממלא מקום מפקד הקורפוס ה-6. לאחר המלחמה פרש פון אגלופשטיין לביתו, וב-15 בספטמבר 1925 מת בביתו שבוויימאר.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם פון אגלופשטיין** בוויקישיתוף
* וילהלם פון אגלופשטיין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135945259
* ISNI: 0000 0000 5578 8094
* VIAF: 80375018
* WorldCat: viaf-80375018

 |
**סידאמו** היה מחוז בחלק הדרומי של אתיופיה, עיר הבירה של המחוז הייתה בירגאלאם, ואחרי כן אווסה. המחוז נקרא על שם הקבוצה האתנית שבאזור הסידאמים, שהיו המרכיב העיקרי של המחוז. המחוז הוקם על חלק משטחה של ממלכת קאפה. המחוז גבל בדרום מזרחה בסומליה בדרומה בקניה במזרחה בבלה בצפון מזרחה בארסי בצפונה בשוואה בצפון מערבה בקפאה ובמערבה במחוז גמו גופה.

היסטוריה
--------

עם מטעי הקפה הגדולים של המחוז, סידאמו הייתה בעלת הכנסות שופעות והשטח ניתן לאצילים כגון דאג'אזמאץ' באלצ'ה אבא נפסו, שהיה המושל של הפרובינציה לפני הכיבוש האיטלקי.

אחרי שחרורה של אתיופיה במהלך המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה על ידי בעלות הברית, בשנת 1942, סופחו למחוז זה המחוזות בוראנה ווואליטה.

בסידאמו התחולל, ב-1960, מרד המיסים של הגאוודים שהתנגדו לארגון מחדש של מערכת המסים. המרד דוכא באופן ברוטלי כפי שגברו זאוודה ראה וכתב, "האיכרים שהיו חמושים בעיקר בחניתות וחרבות התעמתו כנגד אויב מזוין היטב, שהורכב מחיילים ושוטרים." המתקוממים הגאוודים התנגשו עם כוחות הממשלה מספר פעמים, ואחרי שהוקמה וועדה רק מנהיגי המורדים נענשו.

עם אימוץ החוקה החדשה בשנת 1995, סידאמו נחלקה בין המחוזות האתניים החדשים, אזור בדרום- מזרח המחוז נעשה נפת ליבאן שבמחוז סומלי, אזור נוסף במערב המחוז ניתן למחוז מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום וחולק למספר נפות כמו סידאמה, וואליטה, נפת גאוודו ומה שנשאר מהמחוז (שרוב האוכלוסייה בו משתייכת לבני האורומו) הפך להיות נפת בוראנה שבמחוז אורומיה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bahru Zewde, A History of Modern Ethiopia, second edition (London: James Currey, 2001), pp. 129, 133. מסת"ב 0821409727
2. ↑  Bahru Zewde, A History, p. 218

| מחוזות היסטוריים של אתיופיה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אריתריאה • ארסי • בגמדר • בלה • גמו גופה • גוג'ם • הררג • ולגה • וולו • ילובור • סידאמו • קאפה • שאווה • תיגראי |  |

 |
**יוהאן הראשון, רוזן אולדנבורג** (בערך 1204 – בערך 1270) היה רוזן שליט של אולדנבורג מ-1233 ועד מותו.

ביוגרפיה
--------

אביו, כריסטיאן השני, שלט במשותף עם דודו, אוטו הראשון. לאחר שנפטר כריסטיאן השני ב-1233, אוטו הראשון שימש כאפוטרופוס של יוהאן הראשון. כאשר יוהאן הראשון התבגר, הוא שלט במשותף עם אוטו הראשון. לאחר שאוטו הראשון מת ב-1251, שלט יוהאן הראשון לבדו.

בשנת 1244, אוטו הראשון ויוהאן הראשון הקימו יחד את המנזר הציסטרסיאני רוזנטל במנסלג. בשנת 1251 עבר המנזר למבצר ביער Börsteler, שכבר היה בבעלותו של יוהאן הראשון.

בשנים 1258 ו-1259, הוא לחם בסכסוך הנסיך-ארכיבישוף של ברמן לצד בן דודו הילדבולד מוונשטורף נגד רוסטרינגן, אוסטרינגן ושטדינגן. כשהסתיים הריב, הוא שמר על השטחים שכבש.

לאחר מחלוקת עם העיר ברמן, הוא נאלץ לוותר על הטירה בברן. בתמורה, יוהאן הראשון ודודו בנו טירה בדלמנהורסט, מה שעורר תגובה חריפה מצד סטדינגן.

כמו קודמיו, היו לו מחלוקות רבות עם קרוביו, הרוזנים של אולדנבורג-וילדהאוזן. בסופו של דבר, הרוזנות שלהם חולקה בין הבישופים של מינסטר וברמן. הדבר הביא לכך שאולדנבורג ודלמנהורסט היו מוקפות כמעט לחלוטין בשטחים אלה, והובילה למאות שנים של מחלוקות בין רוזני אולדנבורג ושני הנסיכים-הבישופים.

יוהאן הראשון היה אב קדמון ישיר של מלכי דנמרק וצארים רבים של רוסיה.

משפחתו
------

הוא נישא לריצ'זה, בתו של הרוזן היינריך השני, רוזן הויה, והביאו לעולם את הילדים הבאים:

* היילוויג, התחתנה עם אקברט, רוזן בנטהיים-טקלנבורג
* כריסטיאן השלישי, רוזן אולדנבורג (בערך 1250 – 1285)
* מוריץ (נפטר ב-1319), כומר בווילדהאוזן
* אוטו השני (נפטר 1304)

הערות שוליים
------------

1. ↑  http://wiki-de.genealogy.net/

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1034915215
* VIAF: 300869518
* WorldCat (עם VIAF): 300869518

 |
**וילהלם פרידריך שדו** (בגרמנית: **Friedrich Wilhelm von Schadow**;‏ 1788, ברלין – 1862, דיסלדורף) היה צייר יהודי גרמני.

קורות חיים
----------

בנו השני של יוהאן גוטפריד שדו.

אמו היהודיה, מריאן דה וידל נפטרה בגיל 56 בזמן לידתו.

וילהלם החל בלימודי רישום אצל אביו והמשיך את לימודיו אצל הצייר פרידריך גאורג וייטש.

בשנים 07–1806 שרת כחייל.

בשנת 1810 בעזרתם של אנטוניו קנובה וברטל תורוואלסן עבר וילהלם עם אחיו הבוגר רודולף שדו לרומא, ושם הפך ממובילי תנועת הנצרתיים.

הקונסול הפרוסי ברומא הזמין משדו וקולגות שלו פרסקאות עבור ביתו ברומא סביב דמותו של יוסף.

בשנת 1819 מונה לפרופסור באקדמיה לאמנות של ברלין.

בשנת 1826 הפך למנהל האקדמיה לאמנות בדיסלדורף אותה יסד.

בין תלמידיו: איסטמן ג'ונסון, וורטינגטון ויטרדג', ויליאם סטנלי האסלטין, ג'יימס מקדוגל הרט, ויליאם מוריס האנט, ועמנואל לויצה, אמלי בנזינגר,

גלריה
-----

* משמאל לימין:רודולף שדו, ברטל תורוואלסן, ווילהלם פון שדו (בדיוקן עצמי)משמאל לימין:רודולף שדו, ברטל תורוואלסן, ווילהלם פון שדו (בדיוקן עצמי)
* דיוקן של אנג'לינה מגטי בפינקוטק החדשדיוקן של אנג'לינה מגטי בפינקוטק החדש
* פרסקו הבשורה ליעקב על מות בנו יוסף בגלריה הלאומית הישנה בברליןפרסקו הבשורה ליעקב על מות בנו יוסף בגלריה הלאומית הישנה בברלין
* יוסף פותר את חלומות שר האופים ושר המשקים בבית האסורים בגלריה הלאומית הישנה בברליןיוסף פותר את חלומות שר האופים ושר המשקים בבית האסורים בגלריה הלאומית הישנה בברלין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם פרידריך שדו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294378505171
* CiNii: DA13817691
* GND: 118748181
* ISNI: 0000 0000 8121 8044
* LCCN: n96002038
* NKC: jx20111107028
* NTA: 07125305X
* RKD: 70070
* SUDOC: 105774537
* ULAN: 500003574
* VIAF: 42633460
* WorldCat: lccn-n96002038

 |
**מרטינש פריימאניס** (בלטבית: **Mārtiņš Freimanis**; ‏7 בפברואר 1977 – 27 בינואר 2011) היה זמר-יוצר, מוזיקאי ושחקן לטבי.

ביוגרפיה
--------

פריימאניס נולד בלייפאיה, הוא התפרסם כסולן וככותב השירים של להקת הרוק "טומסה" והלהקה הוציאה שישה אלבומים, ב-2003 הוא ייצג את לטביה באירוויזיון שנערך במדינה כחלק מהצמד "F.L.Y", ב-2005 הוא כתב והלחין את השיר "המלחמה לא נגמרה" שנבחר לייצג את לטביה באירוויזיון באותה שנה בביצועם של הצמד וולטרס וקאז'ה ולבסוף הגיע השיר למקום החמישי, ב-2006 הציג את תוצאות הניקוד של לטביה באירוויזיון.

הוא השתתף במספר הפקות כשחקן ובין היתר הופיע באופרת הסבון "UgunsGrēks", ב-2011 שיחק בסרט "ריקוד בשלושה" (Dancis pa trim) העוסק בחיילים לטבים במהלך מלחמת העולם השנייה.

### מותו

ב-18 בינואר 2011, נלקח פריימאניס למרכז רפואי בריגה, לטביה עם מה שדווח לראשונה כזיהום חמור בדרכי הנשימה. הוא נפטר כעבור תשעה ימים.
מאוחר יותר התברר כי פריימאניס נפטר מרעלת כבד (אנ'), שהתלוותה לכבד שומני, טחול מוגדל, ואי ספיקת כליות.

בשנת 2018 אמנים לטבים הוציאו אלבום לזכרו ("Mans draugs - Mārtiņš Freimanis" ("My friend - Mārtiņš Freimanis" בו שולבו שירים בביצוע של Rīgas Modes, לאוריס רייניקס, איישה ואמנים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטינש פריימאניס** בוויקישיתוף

* מרטינש פריימאניס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מרטינש פריימאניס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מרטינש פריימאניס, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Latvia Grieves Over The Loss Of Mārtiņš Freimanis". *EuroVisionary* (באנגלית בריטית). 2011-01-27. נבדק ב-2018-09-15.
2. ↑  Mārtiņa Freimaņa nāves cēlonis ir toksiskais hepatīts, nra.lv (בלטבית)
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1178477983
* ISNI: 0000 0000 3583 6116
* LCCN: n2005032555
* LNB: 000036095
* MusicBrainz: 7507a85d-9109-4276-8221-8afa3b5bdf34
* VIAF: 43705945
* WorldCat: lccn-n2005032555

 |
**יוהאן הראשון**, או **יוהאן סוורקרסון** (בשוודית: **Johan Sverkersson**;‏ 1201 – 10 במרץ 1222) היה מלך שוודיה משנת 1216 ועד מותו.

חייו
----

יוהאן היה בנם של סוורקר השני, מלך שוודיה ושל רעייתו, המלכה אינגגרד לבית ביילבו. כאשר מלאה ליוהאן שנה, מת סבו מצד אמו, האציל (יארל) בירגר ברוסה. המלך סוורקר מינה את בנו כיארל להלכה כדי לחזק את סמכויות השלטון שלו עצמו וכדי להבטיח את מעמדו של מוסד היארל שחשיבותו עלתה בהדרגה. צעד זה עורר את זעמו של בית אריק, בית המלוכה היריב וכן של כמה מצאצאיו של בירגר ברוסה. יוהאן שמר על מעמדו עד תבוסתו של אביו בקרב לנה ב-1208 ומותו בקרב גסטלרן ב-1210. לאחר מותו של אביו עלה לכס המלוכה אריק העשירי מבית אריק היריב.

מלוכתו
------

ב-1216 מת אריק העשירי ממחלה ויוהאן, שהיה אז בגיל הנעורים, נבחר להיות מלך על ידי האצולה השוודית, וזאת בניגוד לרצונו של האפיפיור. ולדמר השני, מלך דנמרק התנגד אף הוא לבחירה, שכן בנו של אריק שנולד לאחר מותו, היה אחיינו של ולדמר. בשוודיה עצמה הבחירה התקבלה באי שקט. לכנסייה היה עניין רב במינוי ונראה היה שליוהאן היה מספר לא מועט של תומכים בקרב מנהיגיה, כולל הארכיבישוף ולריוס, הבישוף בנגט מסקרה והבישוף קרל מלינשפינג. זה האחרון מונה כצ'נסלור, הראשון לקבל תואר זה בשוודיה. השליט הצעיר הוכתר ב-1219 ומיד הוציא כתב זכויות לטובת הבישופים השוודים. כתב הזכויות אישר את אלה שהוצאו על ידי אביו, סוורקר השני, ב-1200, אך הרחיב אותם. נכסי הכנסייה קיבלו פטור ממסים ודמי החכירה ששולמה על נכסים אלו על ידי דיירים עברו לקופות הבישופים.

המשלחת לאסטוניה
---------------

במהלך תקופת מלכותו הקצרה של יוהאן הראשון החלה נוכחות שוודית באסטוניה. הרקע לכך הייתה הפעילות של המסדר הליבוני ושל ולדמר השני, מלך דנמרק באזור הים הבלטי שהיה אז עדיין פגני. האצולה השוודית שאפה לקבל חלק בשלל והמשלחת יצאה לדרך. המלך יוהאן עצמו, בן דודו קרל החרש (אחיו של בירגר ברוסה) והצ'נסלור שלו, הבישוף קרל מגנוססון, הובילו ב-1220 את הצי שיצא למחוז לאנה שבאסטוניה. בתחילה היה המהלך מוצלח ויוהאן ייסד בסיס בליל (כיום ליהולה). מבסיס זה יצאו החיילים השוודים לגיחות באזורי הכפר, בנו כנסיות ואילצו את המקומיים להתנצר. לאחר מכן שב יוהאן למולדתו. עם זאת, הסתיימה המשלחת באסון. תושבי האי אסל (סארמאה) תקפו את הבסיס השוודי בקרב ליהולה שהתנהל ב-8 באוגוסט. הבישוף קרל וקרל החרש נהרגו יחד עם כמעט כל המגינים השוודים. לאחר התבוסה הקשה לא נותרה כל נוכחות שוודית באסטוניה, שהתחדשה רק 300 שנים לאחר מכן.

מותו
----

יוהאן הראשון נותר על כס המלוכה עד למותו ב-10 במרץ 1222. הוא מת מבלי שנשא אישה ובלי להעמיד צאצאים והותיר זיכרון חיובי בהיסטוריוגרפיה השוודית: "הוא היה צעיר ומאוד עדין. הוא היה מלך במשך שלושה חורפים ומת ממחלה באי וויסינגאֶה. כל שוודיה התאבלה על מותו, שהוא לא האריך ימים. הוא נטמן באלווסטרה, וישמור האל על נשמתו בחיי נצח"[דרושה הבהרה]. לאחר מותו היורש הצעיר מבית המלוכה היריב ירש את כס המלוכה בהיותו בגיל שש ומלך כאריק האחד עשר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן הראשון, מלך שוודיה** בוויקישיתוף
* Johan Sverkersson, kung 1216-22 (Sverkerättens strid mot Eriksätten) (בשוודית)
* Johan 1. (I) Sverkersson (Nordisk familjebok) (בשוודית)
* יוהאן הראשון, מלך שוודיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1261495853
* VIAF: 1002165709998949380008
* WorldCat (עם VIAF): 1002165709998949380008

 |