recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **אפרים אליעזר הכהן יאלעס** (ה' בשבט ה'תרנ"א, 1890 - כ"ה בחשוון ה'תשמ"ט, 1988) היה גאב"ד סאמבור, רבה הראשי של הקהילה האורתודוקסית בפילדלפיה במשך למעלה מארבעים שנה. מחבר שו"ת "דברי אפרים אליעזר".

תולדות חייו
-----------

נולד בסאמבור שבגליציה לשושלת אדמו"רי סאמבור. מייסד השושלת היה סבו, רבי אורי הכהן יאלעס, שהיה תלמידו של הרב יוסף שאול נתנזון. 
אביו, האדמו"ר רבי שלום הכהן יאלעס, היה רב העיר סטרי. אמו הייתה אסתר שיינדל, בת הרב יצחק אליעזר טייכר-לוריא, אב"ד אולינוב. התחנך אצל אביו. בשנת תרע"ג (1913) הוסמך לרבנות על ידי הרב דוד הלוי הורביץ מסטניסלב והרב נתן לוין מרישא. נשא את בינה יאלעס, בת דודו רבי צבי יהודה יאלעס. לאחר פטירתה בשנת 1914, נשא את גיטה פסיה פולק. בשנת ה'תרע"ו (1916) התמנה כדיין בבית הדין של העיר סטרי ולרב בישיבת אביו. 

בשנת תרפ"ה (1925), הודיע אביו לעדת חסידיו על כוונתו לעלות לארץ ישראל והכריז ששני בניו ינהלו את ענייני הקהילה: הבכור הרב ישעיה אשר ייטול את תפקיד האדמו"ר, ואחיו הצעיר הרב אפרים אליעזר יעמוד בראשות הישיבה וכן יכהן כרב העיר. לאחר חג הפסח אותה השנה, עלה רבי שלום לארץ ישראל. כעבור מספר חודשים חלה ונפטר בירושלים. בהלווייתו הספידו הרב יוסף חיים זוננפלד והוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים. 

בשנת 1921 היגר הרב אפרים אליעזר עם משפחתו לארצות הברית ונתמנה לרב קהילת "כרם ישראל" בפילדלפיה. בשנת ה'תש"ח נתמנה לראש רבני הקהילה החרדית בעיר, וכיהן בתפקידו במשך למעלה מארבעים שנה. 

ראה כרבו את הרבי מליובאויטש ונהג לבוא אליו מספר פעמים בשנה. בסדרת אגרות קודש מהרבי מליובאוויטש ישנם חילופי מכתבים ביניהם.

בסוף ימיו כונה גאב"ד סאמבור, וכן האדמו"ר מסאמבור. שימש כנשיא כבוד של אגודת הרבנים בארצות הברית וקנדה.

נפטר בשנת תשמ"ט, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. את הנהגת חסידות סאמבור ממשיך נכדו הרב אורי גלדצהיילר (בן חתנו יוסף גלדצהיילר), חתן רבי אברהם חיים ראטה משומרי אמונים והוא מכהן כאדמו"ר מסאמבור. הוא מחלק את זמנו בין מונסי לירושלים.

ספריו
-----

* אפרים אליעזר הכהן יאלעס, **"**שו"ת דברי אפרים אליעזר****, באתר HebrewBooks, פילדלפיה, תשמ"ג
* **כתבי אחיעזר** - בירורי הלכות, צורף לספרו של אחיו - הרב ישעיה אשר יאללעס, שמן הראש, סטרי, תרצ"ג

מצאצאיו
-------

* שרה (נפטרה בשנת ה'תשמ"ב)
* אסתר (נהרגה בתאונה בשנת ה'תשל"ד)
* שיינדל שושנה אשת הרב יוסף גלדצהיילר (נפטרה בשנת ה'תשע"ה)

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' אפרים אליעזר הכהן יאלעס שליט"א", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 62–63, באתר HebrewBooks

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב הראשי ואב"ד דפה"ק פילאדעפיא רבתי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007521012605171
* VIAF: 72981635
* WorldCat: lccn-n89111327

 |
**המלחמה במגפת הגרענת בארץ ישראל** החלה בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ביוזמה של מספר רופאים שהתארגנו יחדיו לצורך המטרה המשותפת. זו הייתה ראשיתה של ההתארגנות הרפואית בארץ ישראל וראשיתה של בריאות הציבור בארץ ישראל.

הגרענת הייתה מגפה קשה, שפגעה בעיניהם של תושבי ארץ ישראל (היישוב וערביי ארץ ישראל) מסוף המאה ה-19 ועד המאה ה-20.

היסטוריה
--------

בשנת 1896 דוקטור ט. גרמן, רופא עיניים מסנקט פטרבורג שברוסיה עבר בין מקומות שונים בארץ ישראל, וערך בדיקות בערים ובכפרים ובין תלמידי בתי ספר שונים, דיווח כי מצא בקרב הערבים תחלואה בגרענת בהיקף של 60 אחוז מהכפריים ו-51 אחוז מהעירוניים. בין ילדי המושבה הגרמנית בחיפה הוא לא מצא אפילו חולה גרענת אחד.

עד לשנות ה-80 של המאה ה-19 לא היו בארץ ישראל בתי חולים מיוחדים או מחלקות מיוחדות המתמחות באופתלמולוגיה, אך הגיעו אליה, מטעם קהילות יהודיות באירופה, רופאי עיניים שפעלו כרופאים כלליים במושבות וסביבתן.
כך התמנה האופתלמולוג חיים לייב רוטשיין לרופא הקהילה בטברה בשנת 1893. כך גם האופתלמולוג האמריקאי, ישעיהו בלידן, שהגיע לצפת ב-1885 שימש כרופא המושבה ראש פינה. במקומות אחרים בארץ נאלצו רופאים שהיו חסרי ידע ברפואת עיניים לטפל בתושבים שחלו במחלת הגרענת.

בשנת 1883 נוסד בירושלים בית החולים הבריטי למחלות עיניים על שם סיינט ג'ון. בית החולים נוהל על ידי המיסיון הנוצרי ובראשו עמד ד"ר הריסון בטלר. בית החולים שירת בעיקר את האוכלוסייה הערבית והטיפול בו הוענק חינם.
בשנות מלחמת העולם הראשונה פעילות בית החולים הופסקה. לאחר המלחמה חודשה הפעילות בראשות ד"ר ג'ון סטרטהירן, ואחר כך הוא הוחלף בתפקיד על ידי ד"ר נורמן מנסון.

החל משנת 1900 החלה לפעול מחלקת עיניים בבית החולים "רוטשילד" אך מספר המיטות בה היה מועט. גם בבתי החולים "שערי צדק" ו"משגב לדך" טיפלו במחלות עיניים, אך לא אלה היו רופאים שעסקו בכך, אלא עוזרים וחובשים.
באותה התקופה הצורך הנואש לבית חולים למחלות עיניים הגיע לידי ביטוי גם בעיתונות: "מן הראוי היה להעוסקים בצרכי צבור בירושלם לדאוג אודות מחסור בית הולים מיוחד למחלת העיניים, בו יקבלו בייחוד הולי המחלה הזאת אשר אי אפשר לרפאותם בלעדי בית-חולים, וגם לקליניק בו ישב רופא מומחה למחלת העיניים לענות חנם אין כסף לכאלה שיכולים ללכת ולבוא, אך שאין ידם משגת לשלם את שכרו, וגם הרפואות יינתנו מן הבית-החולים הזה."

בשנת 1905 הקים ארגון "למען ציון" מפרנקפורט את בית החולים למחלות עיניים למען ציון בירושלים. מנהלו הראשון היה משה יהושע ארלנגר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורית נבות ואברהם גרוס, ‏המלחמה בגרענת: ראשית בריאות הציבור בארץ ישראל, **קתדרה** 94, דצמבר 1999, עמ' 114-89

הערות שוליים
------------

1. ↑  חבצלת, י' בסיוון תרס"ג.
**טומאסו מינארדי** (באנגלית: **Tommaso Minardi**;‏ 4 דצמבר 1787 – 12 בינואר 1871) היה צייר וסופר איטלקי בתאוריית האמנות. פעל בפאנצה, רומא, פרוג'ה וערים אחרות. הוא צייר בסגנונות שעברו מהנאו-קלאסיציזם לרומנטיקה.

ביוגרפיה
--------

מינארדי נולד בפאנצה לאביו קרלו, שהיה רוקח, ולאמו, רוזה סטנגליני ממראדי. בתחילה הוא קיבל הדרכה בפאנצה מג'וזפה צאולי. צאולי וסופר מקומי, דיוניג'י סטרוקי, עזרו לו להשיג בין השנים 1803–1810 מלגה מהאחווה הדתית של פאנצה, שנקראה קהילת סן גרגוריו. בשנת 1810 הוא זכה בתחרות ובמלגה מהאקדמיה לאמנויות יפות בבולוניה. ברומא, התחריטים המפורטים שלו של יצירות מופת, הביאו לו שבחים. הוא עבד זמן קצר עם החרט לונגי במילאנו, ואז חזר לרומא. שם הוא הצטרף לסטודיו של וינצ'נצו קמוצ'יני, אמן נאו-קלאסי ידוע ברומא. מינארדי הפך לאחד ממנהיגי התנועה המכונה "פוריזמו", שפעלה ברומא בין השנים 1810–1815 לערך.

בשנת 1819 הוא עבר לפרוג'ה, כדי להצטרף לאקדמיה לאמנויות יפות כפרופסור לרישום ועד מהרה קודם לתפקיד מנהל, תפקיד שהמליץ אנטוניו קנובה. מיומנותו כשרטט זיכתה אותו בשנת 1822 לתואר פרופסור לציור באקדמיה של סן לוקא ברומא, במקום לואיג'י אגריקולה שנפטר. הוא מונה לאחראי על אוספי התמונות הציבוריות, והיה חבר במספר ועדות הקשורות לאמנות, כמו גם אגודות אמנות אחרות. הוא זכה בתואר חבר כבוד במספר אקדמיות לאמנות ברחבי אירופה.

מיומנותו ברישום משכה אותו אל תנועת הנצרתיים, שהתגוררו ברומא מ-1834 עד 1841. עם הזמן, מינארדי פנה יותר ויותר לנושאים דתיים בציוריו. מינארדי ועמיתיו, יוהאן פרידריך אוברבק, פייטרו טנראני ואנטוניו ביאנקיני פרסמו חיבור על אמנות שכותרתו *Del purismo nelle arti* ב-1843.

הוא צייר את "ההתגלות של הבתולה לסטניסלב קוסטקה הקדוש" (1824) עבור החדר שבו מת הקדוש. הוא גם צייר דיוקן יוצא דופן של עצמו כאמן בסטודיו עלוב (1813). הוא צייר ציור קיר המתאר את התפשטות האמונה, עבור חדר הכס של ארמון קווירינאלה.

הסטודיו שלו ברומא היה ממוקם בקרבת כיכר ונציה.

מינארדי מת ברומא ב-1871.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טומאסו מינארדי** בוויקישיתוף
* טומאסו מינארדי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Desiderio Vaquerizo Gil, Il poeta del mito. Ovidio e il suo tempo, **Anales de Arquelogía Cordobesa** 30, 2019-12-15, עמ' 445–452 doi: 10.21071/aac.v30i.12450
2. ↑  Alberto. Perugia, **Elenco dei pesci dell' Adriatico, di Alberto Perugia ... Con 7 tavole cromolitografiche.**, Milano,: U. Hoepli,, 1881
3. ↑  Deborah Stott, Ann Percy, Mimi Cazort, Italian Master Drawings at the Philadelphia Museum of Art, **The Sixteenth Century Journal** 37, 2006-10-01, עמ' 887 doi: 10.2307/20478073
4. ↑  **"Minardi, Tommaso". Enciclopedia Treccani (in Italian)**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605108605171
* DSI: 8834
* GND: 117578487
* ICCU: RAVV052636
* ISNI: 0000 0000 6630 151X
* KulturNav: 8a5997b8-efbf-4aa6-8586-647eaf710cb7
* LCCN: n83014558
* NTA: 069409242
* RKD: 56258
* SNAC: w66f368c
* SUDOC: 124301134
* ULAN: 500024668
* VcBA: 495/121408
* VIAF: 64788091
* WorldCat: lccn-n83014558

 |
**יוג'ין מאנה** (בצרפתית: **Eugène Manet**;‏ 21 בנובמבר 1833 – 13 באפריל 1892) היה צייר צרפתי. הוא לא זכה למוניטין הגבוה של אחיו הבכור אדואר מאנה או אשתו ברת מוריזו, והקדיש הרבה ממאמציו לתמוך בקריירה של אשתו.

ביוגרפיה
--------

מאנה היה האמצעי בין שלושת בניו של אוגוסט מאנה, פקיד במשרד המשפטים הצרפתי. הוא נולד בפריז, 22 חודשים אחרי אחיו הבכור אדואר בינואר 1832, ו-16 חודשים לפני אחיו הצעיר גוסטב במרץ 1835. הוא נקרא על שם אמו יוג'ני-דזירה (לבית פורנייה). האחים אדואר ויוג'ין למדו שיעורי פסנתר אצל סוזן לנהוף משנת 1849, שבסופו של דבר היא התחתנה עם אדואר בשנת 1863.

הוא שירת בצבא הצרפתי, ואז למד משפטים, אך לא הלך בעקבות אביו. הוא נסע עם אדואר לאיטליה בשנת 1853 כדי ללמוד ציור בפירנצה, ונציה ורומא.

ברת מוריזו, אשתו פיתחה מערכת יחסים קרובה עם אדואר מאנה משנת 1868, אך הם לא יכלו לממש את אהבתם. במקום זאת, היא התחתנה עם יוג'ין בפאסי ב־22 בדצמבר 1874 (ייתכן והיו אלה נישואי נוחות). מתנת החתונה שלהם מאת אדגר דגה הייתה דיוקנו של יוג'ין מאנה. נולדה להם בת אחת, ג'ולי מאנה, שנולדה ב-14 בנובמבר 1878.

מאנה צויר על ידי אחיו בציוריו בין היתר בשנת 1862 בציור "מוזיקה בגני הטווילרי", וכנראה היה זה שדיגמן את הדמות הגברית המופיעה בציור ארוחת בוקר על הדשא משנת 1863 או אולי האח גוסטב מאנה. הוא צויר גם מספר פעמים על ידי אשתו.

כמו אחיו אדואר, גם ליוג'ין הייתה אהדה פוליטית רפובליקנית. בשנת 1889 הוא פרסם רומן אוטוביוגרפי למחצה, "קורבנות!". הוא סבל מבריאות משנת 1891 ומת בפריז בשנה שלאחר מכן. הוא הותיר אחריו את אשתו ובתו. מוריזו עצמה נפטרה בשנת 1895. אחיו הגדול אדואר נפטר בשנת 1883 ואחיו הצעיר גוסטב בשנת 1884.

גלריה
-----

* ברת מוריזו, "יוג'ין מאנה באי ווייט", 1875, מוזיאון מרמוטאן מונהברת מוריזו, "יוג'ין מאנה באי ווייט", 1875, מוזיאון מרמוטאן מונה
* ברת מוריזו, "יוג'ין מאנה ובתו (ג'ולי מאנה) בבוגיבל," 1881ברת מוריזו, "יוג'ין מאנה ובתו (ג'ולי מאנה) בבוגיבל," 1881
* קברם של יוג'ין מאנה וברת מוריזו ודיוקן של אדואר מאנה בבית העלמין פאסיקברם של יוג'ין מאנה וברת מוריזו ודיוקן של אדואר מאנה בבית העלמין פאסי
* פרטי מצבהפרטי מצבה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוג'ין מאנה** בוויקישיתוף
**מגפת הצחוק בטנגנייקה** הייתה היסטריה המונית אשר פרצה ב-30 בינואר 1962. שלוש נערות, תלמידות בית ספר מיסיונרי בטנגניקה (חלק מהמדינה שנקראת כיום טנזניה), פרצו בצחוק חסר מעצורים, שהדביק במהרה את כל בית הספר. התפרצויות הצחוק נמשכו בין כמה שעות ל-16 ימים. צוות המורים לא נדבק בהתקפי צחוק, אך רוב התלמידות נדבקו בפרצי הצחוק ולכן לא היה אפשר לקיים שגרת לימודים תקינה. עקב כך נאלץ בית הספר להיסגר, והתלמידות נשלחו לבתיהן. 

כמה מהנערות חזרו לכפר שממנו באו (הקרוב ל-Bukoba) והדביקו את אנשי הכפר הצעירים, בעיקר את הנשים ואת הנערות. בכפר דווח ש-217 איש נדבקו בפרצי צחוק חסר מעצורים. בהמשך, בתי ספר קרובים נדבקו גם הם.
בית הספר נפתח מחדש ארבעה חודשים לאחר פרוץ התקף הצחוק ההמוני, אך הנהלת בית הספר נאלצה לסגור אותו שוב בתוך חודש. 
המגפה התפשטה ובעטייהּ נסגרו ארבעה עשר בתי ספר, ורק כעבור שמונה עשר חודשים היא פסקה סופית. למעלה מאלף איש נדבקו במגפה בשלביה השונים. במהלך התפרצות המגפה נשלחו בדיקות דם של החולים לבריטניה לצורך איתור נגיפים. בדיקות אלו לא הניבו שום פרי.

מחקר
----

גם לאחר עשרות שנים, לא הוברר מקור התופעה. מחקר באוניברסיטת פרדו טוען כי מדובר במקרה של היסטריית המונים, Mass psychogenic illness (MPI)‎ (אנ') הנובע ממתח באוכלוסייה ולא מרעל או מהשפעה סביבתית. המחקר משער כי הלחץ נבע מיחס המורים לתלמידות לאחר שטנגנייקה זכתה בעצמאות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stuart Jeffries, The outbreak of hysteria that's no fun at all, The Guardian, 21 November 2007
2. ↑  From the Central African Medical Journal, 1963: An Epidemic of Laughing in the Bukoba District of Tanganyika
3. ↑  סימון סבסטיאן, Examining 1962's 'laughter epidemic'‏, 29 ביולי 2003
יצירת משחק מרוצים (אנ') באמצעות מנוע בלנדר (אנ').
**מנוע גרפי** (באנגלית: **Game Engine**) הוא מנוע וירטואלי המעצב גרפיקה של משחק המדמה גרביטציה.

היסטוריה
--------

המנועים הראשונים התחילו בשנות ה־80 עם עליית המנוע הגרפי בדו־מימד. באמצע שנות ה־90 התחילו המנועים התלת־מיימדים (3D), אחד הראשונים שבהם היה המנוע Quake Engine שהיווה בסיס למנוע המפורסם GoldSrc.

משנת 1994 עד שנת 2003 המנועים היו בסגנון GoldSrc ובסגנון Unreal Engine 1, ובשנת 2004 הופיע המנוע שהתחיל עידן חדש של גרפיקה, המנוע Source שפותח על ידי Valve, שחולל מהפכה שלמה בעולם המנועים הגרפיים שיחסית לשנת 2004 המנוע היה מציאותי ביותר והראה גרפיקה שלא נראתה מעולם.

עם השנים הגרפיקה השתפרה יותר ויותר. בשנת 2006 הופיע מנוע חדש בשם YETI שפיתחה החברה Ubisoft והופיע בכמה משחקים אחדים, אך הציג גרפיקה מציאותית לגמרי ובשנת 2012 הופיעה גרסה חדשה למנוע שהופיע במשחק Tom Clancy's Ghost Recon: Future Soldier שהציג מציאותיות ברמה גבוהה ביותר, אך הופיע מנוע גרפי בגרסה חדשה מאותו החברה בשם Dunia Engine 2, ששימש לפיתוח המשחק Far Cry 3.

מנועים שהשפיעו רבות על עולם המנועים הגרפיים
-------------------------------------------

* Quake Engine
* GoldSrc
* Source
* CryEngine
* IW engine
* Unity
* Unreal Engine
* Dunia Engine
* YETI
* Frostbite

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנוע גרפי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 103437396X

 |
מקס גת-מור
**מקס גת-מור** (נולד ב-8 בינואר 1972) הוא יוצר ומלחין ישראלי.

ביוגרפיה
--------

גת-מור החל את דרכו בלהקת "שפיות זמנית". הוא כתב את השיר "הקיץ האחרון" בהיותו בן 15 וכעבור כמה שנים, זכה השיר בביצוע הלהקה בתחרות "רוק ירוק" ברעננה. לאחר מכן, צעד השיר במקום הראשון במצעדי הפזמונים במשך זמן רב ונהפך לשיר השנה. הלהקה הקליטה שני תקליטים ונבחרה לשיר את שיר השירותרום, "פרחים לבנים".

גת-מור כתב שני שירים לפסטיגל: את "ואני לא ידעתי" של דנה ברגר בשנת 1992 ואת "אבא אומר" בשנת 1993. הוא כתב את המילים לשיר "אני לא יכולה בלעדיך" ללחן של צביקה פיק בביצועה של דנה אינטרנשיונל, ואת הדואט של פיק עם דנה אינטרנשיונל, "מי שלא רוקד עומד".

בשנת 1999 הוציא גת-מור אלבום סולו שלא זכה להצלחה רבה.

באוקטובר 2009 הקליט עם מיכה שטרית את השיר "ימים של שפל", שנכלל באלבומו של גת-מור "מונופוביה".

דיסקוגרפיה
----------

#### עם "שפיות זמנית"

* הקיץ האחרון (1991)
* אחרי הגשם (1994)

#### אלבומי סולו

* מקס גת-מור (1999)
* מונופוביה (2010)

קישורים חיצוניים
----------------

* nrg מעריב, אחרי עשור: מקס גת-מור חוזר, באתר nrg‏, 13 באוקטובר 2009
* אור ברנע, מוציא עשן באולפן, באתר ynet, 10 במרץ 2010
* איתי אילנאי, מקס ממשיך לעוד עונה, ynet, ‏6 במאי 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299459505171
* ISNI: 0000 0000 6795 2541
* VIAF: 97380166
* WorldCat: viaf-97380166

 |
ארט טאטום
**סטרייד פיאנו** (אנגלית: Stride Piano) הוא ז'אנר במוזיקה המנוגן על פסנתר, אשר התפתח בהארלם, ניו יורק בשנות העשרים. הסגנון יורש רבים ממאפייני סגנון הראגטיים. בסגנון, כמו גם בסגנונות פסנתר נוספים מאותה תקופה, חשיבות רבה ליד שמאל בנגינה. אבות הסגנון הם הפסנתרנים לוקי רוברטס, ג'יימס פ. ג'ונסון ופאטס וולר.

מאפיינים
--------

מאפייניו הברורים ביותר של הסגנון הם כאמור ביד השמאלית של הפסנתרן; היא מנגנת בס כל רבע, ונותנת את הבסיס הקצבי וההרמוני של היצירה. בניגוד לסגנונות כמו ראגטיים ובוגי ווגי התפקיד של יד שמאל חופשי מאוד, היא יכולה לנגן אקורדים בפעימה השנייה והרביעית של התיבה, היא קופצת מרווחים גדולים יותר, והתפקיד שלה יכול להיות הרבה יותר מלודי. ניתן לראות הרבה השפעה של התפתחות הג'אז, והנגינה מאלתרת הרבה יותר. כמו כן, להרבה קלאסיקות של הראגטיים כמו מייפל ליף ראג נגני הסטרייד החליפו את המלודיה בסדרה של ריפים והפכו את תפקיד יד שמאל למלודי יותר. במשך הזמן התחילו להופיע גם בלו נוטס, ותפקידי הבס החלו להעשות לפעמים באוקטבות מקבילות או לסגנונו של ואלר גם במרווחים מקבילים אחרים. 

גם ליד ימין תפקיד מהותי בצליל הייחודי של הסגנון. לרוב, במקום לנגן מלודיה, יד ימין למעשה מאלתרת על ההרמוניה של השיר, ויוצרת ריפים שונים על כל אקורד, כמו כן היא תשתמש במוטיבים מקונטרפונקט. ישנם סימני היכר של הסגנון כגון "קריסה לטרצות" כששני קולות נכנסים לתוך הטרצה של האקורד משני הצדדים. 

בתקופה ההיא הסגנון עדיין נקרא ראגטיים ואת ההפרדה עשו רק מאוחר יותר. אחד הגורמים להתפתחות הזו שלו הייתה תרבות המועדונים בניו יורק שבה הפסנתרנים היו צריכים לנגן שעות על גבי שעות, מול קהל, ולהישאר מעניינים וחדשים. לאט לאט הם שינו את המלודיות, הם פיתחו את הבס, הם חיפשו טכניקות שילהיבו את הקהל.

הנגנים עצמם היו לרוב נגני ראגטיים שהושפעו ממוזיקת הסווינג. כדי לנגן את הסגנון חייבת להיות לנגן שליטה וירטואזית בטכניקה, ולמעשה לעיתים היו נגני סטרייד מתחרים ביכולות הטכניות שלהם בתחרויות שמשכו קהל רב. בין הנגנים המפורסמים של הסגנון ניתן למנות את: לוקי רוברטס, ג'יימס פ. ג'ונסון, פאטס ואלר, וילי "האריה" סמית', ג'לי רול מורטון, ארט טאטום, דונלד לאמברט ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------
**פבל אלהביץ' סביצקי** (בבלארוסית: **Pavel Alehavich Savitski**; נולד ב-12 ביולי 1994 בגרודנו שבבלארוס) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת רוך ברסט ובנבחרת בלארוס.

קריירת מועדונים
---------------

סביצקי נולד בגרודנו שבבלארוס, וגדל במחלקת הנוער של נמאן גרודנו המקומית. ב-15 באפריל 2011 ערך סביצקי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בפתיחת המחצית השנייה בהפסד 1-0 לויטבסק במסגרת המחזור הרביעי בליגת העל הבלארוסית. ב-9 ביולי 2011 הבקיע סביצקי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-43 בתיקו 1-1 נגד בלשינה בוברויסק במסגרת המחזור ה-17 בליגה. בחודש ינואר 2015 הושאל סביצקי ליאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית לחצי עונה, וערך בה 5 הופעות ליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-18 במאי 2014 ערך סביצקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס, כשנכנס כמחליף בדקה ה-66 בתיקו 0-0 נגד נבחרת איראן במשחק ידידות. שלושה ימים לאחר מכן הבקיע סביצקי את שעריו הראשונים בנבחרת, צמד שערים בניצחון 5-1 על נבחרת ליכטנשטיין במשחק ידידות, לאחר שעלה כמחליף בתחילת המחצית השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
דרגת פלדמרשל-לוטננט בצבא האוסטרו-הונגרי
**פלדמרשל-לוטננט** (בגרמנית: **Feldmarschall-Leutnant** או **Feldmarschallleutnant**, נהגה "פלדמרשל-לוטננט") היא דרגה צבאית בכירה, אשר הייתה בשימוש בצבאות אירופיים שונים בין המאה ה-17 והמאה ה-20.

הדרגה שימשה את צבא האימפריה הרומית הקדושה בין המאה ה-17 ל-1806. בתחילה מחזיק דרגה זו היה למעשה סגנו ומייצגו של הגנרל-פלדמרשל. דרגה זו הייתה גבוהה מדרגת Generalfeldwachtmeister, ונמוכה מדרגת גנרל. בצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה דרגה זו מקבילה בערך לדרגת לוטננט גנרל בצבא בריטניה, ולדרגת גנרל-לויטננט בצבא הקיסרות הגרמנית. הדרגות הגבוהות יותר היו גנרל ופלדמרשל. בשנת 1915 אימץ הצבא האוסטרו-הונגרי דרגה חדשה, גנרל-אוברסט, שהייתה דרגת ביניים בין גנרל לפלדמרשל, כך שדרגת לוטננט פלדמרשל הפכה להיות דרגה רביעית בחשיבותה. 

בשנת 1920 לאחר מלחמת העולם הראשונה, ביטל צבא אוסטריה את הדרגה ואימץ את מודל הדרגות של הרייכסווהר. עם זאת, בשנת 1933 הוחזרה הדרגה לשימוש בעקבות תהליך גדול שבמסגרתו הוחזרו מסורות לאומיות-צבאיות רבות כמו מדים וסמלים. הדרגה הייתה בשימוש באוסטריה עד האנשלוס בשנת 1938. כיום הדרגה אינה בשימוש. קשה להקביל את הדרגה לדרגות בצה"ל, אולם בסוף מלחמת העולם הראשונה הדרגה הייתה מקבילה בערך לדרגת רב-אלוף. 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1063796776

 |
**קורין רוטשפטר** (בהולנדית: **Corine Spier-Rottschäfer**;‏ 8 במאי 1938 – 24 בספטמבר 2020) הייתה דוגמנית הולנדית. מיס אירופה (1957) ומיס עולם (1959).

ביוגרפיה
--------

רוטשפטר נולדה בצפון הולנד.

ב-1957 נבחרה למיס הולנד ובאותה שנה נבחרה גם למיס אירופה, היא הייתה נציגת הולנד ראשונה שזכתה בתואר זה. אלי קוט הצליחה לשחזר הישג זה בשנת 1964.

היא השתתפה בתחרות מיס תבל 1958, שם עלתה לשלב חצי הגמר וזכתה בתואר "מיס פוטוגניק".

ב-1959 נתבקשה לייצג את הולנד גם בתחרות מיס עולם, מכיוון שהנציגה המקורית ויתרה על התחרות. כמה שעות לפני הטקס היא גילתה מספר חורים בשמלה שלה ונציגת ישראל בתחרות, זיוה שמרת, השאילה לה שמלת ערב. לבסוף גם בתחרות זו היא זכתה במקום הראשון.

היא עבדה כדוגמנית ברחבי העולם ובסוף שנות השישים היא פתחה סוכנות דוגמנות בינלאומית משל עצמה.

ב-1962 נישאה לאדריכל ולאחר מכן פוליטיקאי אדו ספייר.

נפטרה ב-24 בספטמבר 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורין רוטשפטר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 292169337
* WorldCat (עם VIAF): 292169337

 |
**האיחוד האתלטי קיטיון** (ביוונית: **Αθλητική Έvωση Κίτιον - AEK**), היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהעיר לרנקה, המשחקת בליגת העל הקפריסאית. הקבוצה היא ההמשך הישיר של קבוצת **פזופוריקוס לרנקה**.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1994, לאחר איחוד מועדונים בעיר לרנקה (**פזופוריקוס לרנקה** ו**איפא לרנקה**. **פזופוריקוס** שיחקה בליגה הבכירה וזכתה בארבע אליפויות (1973, 1991, 1992, 1994) וחמישה גביעים (1969, 1970, 1971, 1972, 1992). ואילו קבוצת **איפא** שיחקה בליגה השנייה. בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה באליפות החמישית, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת אפואל ניקוסיה 3-1. בתחילת עונת 2013/14 זכתה הקבוצה ב**סופרקאפ** לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת אתאה אגומיס 52-57.

צבעי הקבוצה הם: צהוב וירוק. ועל סמלה מצויר דיוקנו של המצביא היווני קימון, ששיחרר את קפריסין מידי האימפריה הפרסית. שמה של הקבוצה המאוחדת כשם קיטיון, העיר העתיקה של לרנקה.

אירופה
------

החל מעונת 1989/90 הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאים. לרוב בגביע קוראץ'. בעונת 1993/94 הדיחה הקבוצה את הפועל אילת מגביע קוראץ'.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה הקפריסאית**:
	+ אליפות (6): 1973, 1991, 1992, 1994, 2013, 2015, 2016
	+ חצי גמר: 2012
* **הגביע הקפריסאי**:
	+ זכייה (6): 1969, 1970, 1971, 1972, 1992, 2017
	+ חצי גמר: 2009, 2013
* **הסופרקאפ הקפריסאי**:
	+ זכייה (1): 2014

שחקנים בולטים בעבר ובהווה
-------------------------

* קפריסיןקפריסין ניקוס פפדופולוס
* קפריסיןקפריסין רוברטו מנטובאני
* קפריסיןקפריסין חאריס פנתוסיס
* ארצות הבריתארצות הברית למאר כרים
* ארצות הבריתארצות הברית דימרקו ג'ונסון
* ארצות הבריתארצות הברית מוריס בייקר
* ארצות הבריתארצות הברית אנתוני אנדרסון
* הולנדהולנד רמון וואן דר האר
* סרביהסרביה ננאד צ'אנק
* פוארטו ריקופוארטו ריקו מיגל ברדיאל
* ליטאליטא ולדאס דבקוס
* יווןיוון ניקולאו סטיליאנו
* יווןיוון תנאסיס ורוותקוס
* סרביהסרביה מרקו קנדיץ'

ראו גם
------

* א.א.ק. לרנקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיטיון לרנקה** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי (חלק מאתר המועדון)

| ליגת העל הקפריסאית - עונת 2013/2014 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אקא לימסול • אפולון לימסול • אפואל ניקוסיה • את'ה אנגומיס • קראבנוס • קיטיון לרנקה • |

 |
**קנת מרשל "קן" ואלש** (באנגלית: **Kenneth Marshall "Ken" Walsh**; נולד ב-11 בפברואר 1945 באורנג', ניו ג'רזי) הוא שחיין עבר אמריקאי. אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) בעל 2 מדליות זהב ומדליית כסף ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר חופשי (1967–1968).

ביוגרפיה
--------

ואלש נולד באורנג', ניו ג'רזי וגדל בפונט ודרה ביץ', פלורידה. הוא למד באוניברסיטת המדינה של מישיגן והתאמן בהדרכתו של צ'ארלס מקאפרי.

### 1967

#### שיאן עולם

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בויניפג, קנדה בסוף יולי תחילת אוגוסט 1967 הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 3:34.8 דקות ובמשחה שליחים 4X100 מטר מעורב (3:59.31 דקות). חודש לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בטוקיו, יפן בסוף אוגוסט תחילת ספטמבר הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:32.6 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 52.6 שניות, שיפור לשיא בן 3 השנים של אלן גוטוולה מצרפת ובן ארצו סטיב קלארק (52.9 שניות) ובמשחה שליחים 4X100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 3:57.2 דקות.

### 1968

#### אלוף אולימפי

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה ואלש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם זכרי זורן, סטיבן רריץ' ומארק ספיץ בשיא עולם חדש של 3:31.7 דקות לפני ברית המועצות (3:34.2 דקות) ואוסטרליה (3:34.7 דקות), ובמשחה שליום 4x100 מטר מעורב ביחד עם צ'ארלס היקוקס, דון מקנזי ודאגלס ראסל בשיא עולם חדש של 3:54.9 דקות, לפני גרמניה המזרחית (3:57.5 דקות) וברית המועצות (4:00.7 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.8 שניות, אחרי מייקל ונדן מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש של 52.2 שניות ולפני מארק ספיץ (53.0 שניות).

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי

קישורים חיצוניים
----------------

* קנת ואלש, באתר olympedia.org
*Thalasseus bergii*
**שחפית צהובת-מקור** (שם מדעי: *Thalasseus bergii*), היא מין עוף ימי ממשפחת השחפיתיים, המקננת במושבות צפופות באזורי הטרופיים וסובטרופיים של אפריקה, אסיה ואוקיאניה.

חמשת תת-המינים השונים של השחפית צהובת המקור מתרבים באזור נרחב, החל מדרום אפריקה באוקיינוס ההודי ועד אמצע האוקיינוס השקט ואוסטרליה, ולאחר הקינון האוכלוסייה מתפזרת לאזורים נרחבים. השחפית צהובת-המקור דומה, וקרובה טקסונומית, למינים אחרים ממשפחת השחפיתיים כגון *Sterna maxima*, אך ניתן להבדיל ביניהם לפי ממדי הגוף וצבע המקור.

פלג-הגוף העליון אפור, פלג-הגוף התחתון לבן, המקור הארוך (אורכו 5.4–6.5 סנטימטרים) צהוב, וכן ישנה ציצית-נוצות שחורה על הראש, שנעשית פחות בולטת במהלך החורף. אורכו של פרט בוגר כ-46–49 סנטימטרים, מוטת כנפיו כ-125–130 סנטימטרים ומשקלו כ-325–397 גרם. מראם של הפרטים הצעירים שונה משל הבוגרים: יש להם דוגמת-נוצות חומה, אפורה ולבנה, והם נסמכים על הוריהם כמקור-מזון עד מספר חודשים לאחר שהצמיחו נוצות.

כשאר המינים בסוג תלאסאוס (*Thalasseus*), השחפית צהובת-המקור ניזונה בעיקר על ידי צלילה בים ותפיסת דגים. הזכר גם מגיש לנקבה דגים, כחלק מתהליך החיזור. הדגים מהווים כ-90% מתזונתה של שחפית, ואת השאר ממלאים דיונונים, סרטנים וחרקים. השחפית צהובת המקור היא בעל-חיים סתגלני, והיא למדה לעקוב אחרי ספינות דיג כדי ליהנות משלל-הלוואי של דגים שנתפסו בטעות ומושלכים חזרה לים. כמו כן, למדה השחפית לקנן באתרים מלאכותיים מעשי-ידי-אדם, כגון גגות בניינים או איים מלאכותיים שנוצרים באגמי-התאיידות או במפעלים לטיהור שפכים.

השחפית צהובת המקור קולנית מאוד, בייחוד באזורי הרבייה, וקריאת ההכרזה על טריטוריה היא רועשת וצרודה. זהו מין מונוגמי והזוג נשאר יחד במשך כל עונת הרבייה ולעיתים גם במשך מספר עונות רצופות. הרבייה והקינון נעשים במושבות גדולות, הגדולה ביותר המתועדת, במפרץ קרפנטאריה, מנתה כ-13,000-15,000 זוגות. הביצים והפרטים הצעירים נטרפים על ידי עופות ים כגון שחפים ומגלנים, ופעולות האדם כגון ציד, איסוף ביצים ודיג הביאו לצמצום אוכלוסיית השחפית באזורים אחדים. עם זאת אין איום כללי על אוכלוסיית השחפית צהובת המקור, והיא יציבה ועומדת על כ-500,000 פרטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחפית צהובת מקור** בוויקישיתוף
* שחפית צהובת מקור, באתר ITIS (באנגלית)
* שחפית צהובת מקור, באתר NCBI (באנגלית)
* שחפית צהובת מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* שחפית צהובת מקור, באתר GBIF (באנגלית)
* שחפית צהובת-מקור, באתר IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחפית צהובת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540905505171
* LCCN: sh85057021

 |
**Tonight** (בגרסה העברית, לפי תרגום אהוד מנור: **עכשיו**) הוא שיר ידוע מתוך המחזמר "סיפור הפרברים" שהוצג לראשונה בברודוויי בשנת 1957. השיר, שפורסם לראשונה שנה קודם לכן, הוא פרי שיתוף פעולה של ליאונרד ברנשטיין שהלחין את השיר וסטיבן סונדהיים שכתב את המילים. 

השיר הוא דואט, המבוצע על ידי זוג האוהבים טוני ומריה, כאשר טוני מגיע אל ביתה של מריה, בסצנת ה"מרפסת" הידועה. זמן קצר לאחר שהוא מבצע את השיר "מריה", השיר מופיע במחזמר פעם נוספת, בסצנה החמישית אך בגרסה שונה.

סגנון מוזיקלי
-------------

סיפור הפרברים, אינו מאופיין באחידות מבחינה מוזיקלית. כך, לקטעים שונים במחזמר, סגנון מוזיקלי שונה. עם זאת, שיר זה נודע בארבעת האינטרוואלים שלו, ומוזיקת רקע אשר מתחילה בסולם פנטטוני המתפתח למפתח מערבי.

גרסאות כיסוי לשיר
-----------------

השיר זכה לפרסום מחודש בשנת 1961 כאשר יצא כסינגל של פורנט וטיצ'ר (Ferrante & Teicher) שהגיע למקום ה-8 בבילבורד הוט 100, ובמקום ה-2 במצעד בילבורד Adult Contemporary.

לשיר נפוצו גרסאות כיסוי רבות, כשבין המבצעים השונים ניתן למנות את: אדי פישר, We Five, אדי האריס, שרה ברייטמן, ג'וני מאטיס, אנדי ויליאמס, הצלליות, ננסי וילסון, אנדרה פרווין, בליין אנדרסון, סמי דייוויס ג'וניור. גם שירלי באסי הקליטה את השיר בשנת 1962, והוא הגיע למקום ה-21 במצעד באנגליה, מה שהפך גרסה זו ליחידה שנכנסה למצעד הבריטי. גרסת כיסוי נוספת לשיר נערכה בסדרה המוזיקלית Glee, בפרק "Preggers". על ידי ג'נה אושקוביץ. השיר Tonight מופיע פעם נוספת בסדרה בפרק החמישי בעונה השלישית, אז שרים אותו כדואט, ליאה מישל ודארן כריס.

אזכורים והופעות מיוחדות
-----------------------

* השיר הושמע בתוכניתו של אד סאליבן, המופע של אד סאליבן בביצוע של קרול לורנס ולארי קרט.
* השיר מופיע כפסקול בסרט המצויר קשה להיות חרק! של וולט דיסני.

ראו גם
------

* סיפור הפרברים

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר
* מידע כללי על השיר באתר answers.com
* מידע על היצירה "Tonight" באתר מיוזיק בריינז

הערות שוליים
------------

1. ↑  יציאת חירום המיועדת לשימוש במקרה של שריפות, נפוצה בניו יורק
2. ↑   סינגלים של פרנט וטיצ'ר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 8fa2bb75-a61f-3858-bc52-8e3c24a07166

 |
**הפריפריאל** (באנגלית: **The Peripheral**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית אשר נוצרה על ידי סקוט סמית' על פי תסריט מאת ג'ונתן נולאן וליסה ג'וי, יוצרי סדרת המדע בדיוני "וסטוורלד", שגם הפיקו. הסדרה מבוססת על רומן באותו שם מאת ויליאם גיבסון.

הסדרה הוזמנה תחילה על ידי HBO, אך נזנחה ולבסוף זכויות העיבוד נרכשו על ידי אמזון. פרק הבכורה שודר בהקרנה חגיגית במלון אייס בלוס אנג'לס ב-11 באוקטובר 2022.

תקציר עלילה
-----------

הסיפור מתמקד בפלין ובאחיה, ברטון. ברטון הוא ותיק בכוח העילית ה-Haptic Recon של חיל הנחתים של ארצות הברית. הוא נשכר לעבודת אבטחה שמתרחשת במה שלדעתו הוא מרחב הסייבר. כאשר פלין תופסת זמנית את מקומו, היא מוצאת עצמה בעתיד אפשרי.

פלין פישר היא אישה צעירה וגיימרית מבריקה שתקועה בעיירה קטנה וחסרת אופקים ועובדת במשרה בלי עתיד על מנת לתמוך באחיה יוצא הצבא ובאמה החולה. כשאחיה מגייס אותה לשחק במשחק וידאו מתקדם שנקרא "Sim", פלין רואה משהו שלא הייתה אמורה לראות ומביאה סכנה אמיתית לדלת משפחתה. שכירי חרב פושטים על בית המשפחה. בחיפוש אחר תשובות, פלין שבה אל המכשיר ומגלה שלא מדובר במשחק, אלא במין מכונת זמן ששולחת אותה 70 שנה אל תוך העתיד. פלין כורתת עסקה עם אנשים מהעתיד ומסכימה לעזור לחפש מישהי בשם אאליטה. במהלך החיפושים, פלין לומדת את האמת על עתידה ועל לונדון העתידנית.

דמויות
------

* קלואי גרייס מורץ - פלין פישר
* גארי קאר - וילף נת'רטון
* ג'ק ריינור - ברטון פישר
* אלי גורי - קונר
* שרלוט ריילי - אאליטה
* ג'יי.ג'יי. פילד - לב

הפקה
----

### פיתוח

עיבוד טלוויזיוני לספרו של גיבסון הוכרז לראשונה באפריל 2018, על ידי ג'ונתן נולאן וליסה ג'וי. באפריל 2019 השניים חתמו על חוזה עם אולפני אמזון. על פי החוזה, אורך כל פרק בסדרה הוא 60 דקות. חטיבת הטלוויזיה של האחים וורנר מעורבת בהפקה אף היא.

### ליהוק וצילומים

באוקטובר 2020, קלואי גרייס מורץ לוהקה לגלם את התפקיד הראשי של פלין פישר לצד גארי קאר. במרץ 2021 ג'ק ריינור הצטרף להפקה ובהמשך החודש לוהקו שחקנים נוספים.

הצילומים יצאו לדרך ב-3 במאי 2021 ונערכו בלונדון. בספטמבר הצילומים עברו לקרוליינה הצפונית והושלמו בתחילת נובמבר 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "The Peripheral", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "The Peripheral", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "The Peripheral", באתר Metacritic (באנגלית)

* "The Peripheral", במסד הנתונים הקולנועיים Kinopoisk.ru (ברוסית)
* אמיר בוגן, יוצרי "ווסטוורלד" חוזרים בסדרת מד"ב שדורשת ריכוז רב - אך היא שווה את זה, באתר ynet, 21 באוקטובר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמי ממיסטבלוב, יוני בינרט, "הלוטוס הלבן", "האנטומיה" והפרידה מ"אטלנטה": הסדרות השוות של אוקטובר, באתר ynet, 30 בספטמבר 2022
2. ↑  דף המידע באתר פריים וידאו
**אראסי דה קרווליו גימראש רוזה** (בפורטוגזית: **Aracy de Carvalho Guimarães Rosa**; ‏5 בדצמבר 1908 – 28 בפברואר 2011) הייתה פקידה דיפלומטית בקונסוליה הברזילאית בהמבורג שקיבלה את תואר חסידי אומות העולם.

קורות חיים
----------

אראסי דה קרווליו גימראש רוזה נולדה ב-1908 לאמא גרמניה בריו נגרו. בנוסף לפורטוגזית שלטה רוזה גם באנגלית, צרפתית וגרמנית. עם נישואיה, היא עברה לסאו פאולו, שם נולד גם בנה. ב-1935, לאחר פרידתה מבעלה, שר החוץ הברזילאי הציע לה לעבוד בקונסוליה הברזילאית בהמבורג, והיא הסכימה.

הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
---------------------------------

בשנת 1936 קיבלה את תפקיד המזכירה הראשית בקונסוליה של ברזיל בהמבורג. כמזכירה ראשית, הייתה אחראית על מתן וויזות הגירה לברזיל. נשיא ברזיל בתקופה זו היה ז'טוליו ורגאס, שהוביל מדיניות פרו-נאצית ומכאן גם האיסור שהוציא על הנפקת ויזות ליהודים. למרות האיסור, עזרה רוזה ליהודים להשיג ויזות ולהגיע לברזיל.

ד"ר גונטר היילבורן (Dr. Gunter Heilborn) סיפר שהוא וקבוצה של עוד חמישה עשר יהודים הגיעו לקונסוליה של ברזיל וביקשו מרוזה ויזות לברזיל. למרות שנאסר עליה לתת ויזות ליהודים, החליטה לעזור לקבוצת יהודים זו. היא הסבירה להם איזו ניירת עליהם להכין, ולאחר שחזרו עם הניירת, הם קיבלו את הוויזות. קבוצה זו עזבה את גרמניה על הספינה מונטה סרמיאנטו ב-18 בפברואר 1938. ד"ר הילברון קרא לבתו מריון אראסי כאות הוכרת תודה לרוזה, על העזרה שקיבל ממנה. רוזה סייעה באופן זה ליהודים רבים, שמספרם אינו ידוע, להגר מגרמניה הנאצית לברזיל ובכך הצילה את חייהם.

בנוסף לסיוע בהנפקת ויזות, ידוע על סיועה של רוזה גם למריה מרגרט לוי. בזמן ליל הבדולח, החביאה רוזה את בעלה של הגברת לוי בקונסוליה בה עבדה ולאחר מכן הכניסה אותו לביתה. לאחר מכן מריה לוי סידרה לבעלה מחבוא אחר בו הוא התחבא עד עזיבתם את גרמניה ב-24 בנובמבר 1938. בזמן שבעלה של גברת לוי שהה במחבוא, הסיעה רוזה את גברת לוי במכוניתה הדיפלומטית, על מנת שתוכל להיפגש עם בעלה במקום המחבוא החדש. מאוחר יותר סייעה רוזה למשפחת לוי להעביר את חפציהם לביתם החדש בברזיל, כשאת החפצים יקרי הערך כתכשיטים, היא הביאה לברזיל בעצמה.

לבסוף, חזרה רוזה לברזיל בשנת 1942 כאשר ברזיל הפסיקה את יחסיה עם גרמניה והצטרפה לבעלות הברית.

לאחר המלחמה
-----------

רוזה התחתנה בשנית עם ז'ואאו גימראיס רוזה, הקונסול שאיתו עבדה בהמבורג בזמן המלחמה. היא נפטרה במרץ 2011 בסאו פאולו בגיל 102.

הכרה והנצחה
-----------

ב-3 ביוני 1982 הוענק לרוזה תואר חסידת אומות העולם.

לקריאה נוספת
------------

Mordechai Paladiel(2007), Diplomas Heroes Of The Holocaust מסת"ב 0881259098

Edna Aizenberg(2015), On The Edge Of The Holoaust

קישורים חיצוניים
----------------

* יד ושם -
* The International Raoul Wallenberg Foundation -

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Christine Pacheco, "Aracy Moebius de Carvalho: "Justa entre as nações, The International Raul Wallenberg Foundation
2. 1 2 3 4 5  Mordecai Paldiel, **Diplomas Heroes Of The Holocaust**, ktav inc, 2007, עמ' 26-27
3. 1 2  Guimaraes Rosa FAMILY, The Righteous Among The Nations

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007498708605171
* GND: 1020680849
* ISNI: 0000 0003 6775 8599
* LCCN: n2012213161
* VIAF: 232313448
* WorldCat: lccn-n2012213161

 |
חלקו הממשי של אדות מורלט. ניתן לראות באמצע את צורת גל הסינוס האופיינית הדועכת ככל שמתרחקים מנקודת האמצע
**אַדְוַת מורלט** או **אַדְוַת גאבור** (באנגלית: **Morlet wavelet** או **Gabor wavelet** ) היא אדוה (אנ') המורכבת מאקספוננט מרוכב המוכפל בפונקציית גאוסיין. אדות מורלט דומה באמצעה לגל סינוס. ככל שמתרחקים מאמצעה של האדוה גל הסינוס דועך לעבר קו האפס. אדוות מורלט שימושיות מאוד כאשר רוצים לאפיין עבור סדרה עתית שינויים לאורך הזמן בהרכב התדרים היוצרים אותה באמצעות התמרת wavelet. במקרה זה משמשים אדוות מורלט ליצירת גרף לאנליזת תדר זמן (Time–frequency analysis).

היסטוריה
--------

אדות מורלט מעל המישור המרוכב.
הפיזיקאי זוכה פרס נובל דניס גאבור הציג בשנת 1964 דרך ליצירת אנליזת תדר-זמן באמצעות סינוסואידים מבוססי חלון זמן סינוסואידי. הצגה זו התבססה על רעיונות מתחום הפיזיקה הקוונטית, וסיפקה את הטרייד אוף האידיאלי בין רזולוציה בזמן ורזולוציה במרחב התדר. בשנת 1984 השתמש הגאופזיקאי ג'ין מורלט (אנ') ברעיונותיו של גאבור והציג לראשונה פורמליזציה מתמטית של התמרת אדוה רציפה (אנ').

הגדרה
-----

האקספוננט המרוכב מוגדר כ:

{\displaystyle ComplexExponent=Me^{i2\pi ft}}
כאשר i הוא מספר היחידה המדומה. M קבוע המשקף את המשרעת של הסינוס. f הוא התדר של הסינוס, מספר המחזורים שהגל עובר ליחידת זמן.

גאוסיין מוגדר כ:

{\displaystyle {\displaystyle Gaussian\left(t\right)=Ae^{-{\frac {(t)^{2}}{2s^{2}}}}}}

כאשר לשם הפשטות הוסר פרמטר הקובע את מרכוז הגאוסיין בנקודה שונה מאפס על ציר t. s הוא קבוע השווה לסטיית התקן של פונקציית הגאוסיין. כלומר: {\displaystyle s={\frac {n}{2\pi f}}}. n הוא קבוע המשקף את מספר המחזורים של האדוה, ו-f הוא התדר של הסינוס שמוכפל בגאוסיין.

כאשר משתמשים באדוות מורלט על מנת לבצע אנליזת תדר זמן פקטור n קובע את הטרייד אוף בין דיוק בזמן לדיוק בתדר. ככל שפקטור n גדול יותר כך הדיוק בזמן פוחת אך הדיוק בתדר עולה. בעצם פקטור n מגדיל את הרוחב של הגאוסיין שמשמש ליצירת האדוה. ככל שהרוחב יותר גדול כך שינויים מאוד מהירים בהרכב התדרים בזמן עלול להתפספס. מנגד רוחב גדול יותר יכול לתפוס יותר טוב פעילות דומיננטית בתדרים מסוימים לאורך זמן.

כדי לקבל את אדות מורלט מכפילים בין 2 הפונקציות מקבלים:

{\displaystyle {\displaystyle MorletWavelet\left(t\right)=Ae^{-{\frac {(t)^{2}}{2s^{2}}}}}e^{i2\pi ft}}

כאשר {\displaystyle A={\frac {1}{(s{\sqrt {\pi }})^{\frac {1}{2}}}}} הוא פקטור סילום (scaling factor) שמשתנה בין כל תדר לתדר.

שימושים
-------

אדות מורלט משמשות ליצירת אנליזת תדר זמן. כפועל יוצא מכך בצורה נרחבת נעשה שימוש בהם בתחומי מדעי המוח. כאשר פעילות מוחית מופיעה בצורה עקבית בתדר מסוים אך הפאזה שלה אינה קבועה, שימוש בטכניקות קלאסיות כמו פוטנציאלים קשורי-אירוע תיכשל באיתור הפעילות. עם זאת כיוון שאדוות מורלט משתמשות בפונקציית הסינוס המרוכב היא אפקטיבית עבור איתור פעילות בתדרים בפאזה משתנה. בנוסף פעילות מוחית, ובפרט פעילות רישומי EEG, היא אינה פעילות סטציונרית. כלומר ממדים שוליים של הפעילות, כמו ממוצע או סטיית תקן, אינם קבועים בזמן. אנליזת תדר זמן מבוססת אדוות מורלט לא מניחות סטציונריות על כלל הפעילות אלא על האזורים בהם הסינוס המרוכב דומיננטי, בהשוואה לאזורים בהם הוא מתאפס בעקבות ההכפלה בגאוסיין. הנחה שכזו לרוב כן מתקיימת במידע מרישומי מוח.

לקריאה נוספת
------------

* Cohen, M. X. (2014). Analyzing neural time series data: theory and practice. MIT press
**אָגָאתָה הקדושה** (בלטינית: **Sancta Agatha**), הייתה נערה מקטניה שבסיציליה שעברה מרטיריום במאה ה-3 לספירה, אחת הקדושות הבתולות המוערכות בנצרות.

לפי האגדה, אגאתה, נערה ממשפחת אצולה שנודעה ביפי מראֶהָ, הייתה למושא חיזוריו של הסנטור הרומאי קווינטיאנוס, בתקופת הרדיפות של הקיסר דקיוס (בסביבות 251 לספירה). הבתולה הנוצרייה, הצדקת, דחתה אותו מיד. כנקמה שלח אותה קווינטיאנוס להתגורר חודש בביתה של הזונה אפרודיסיה, כדי שזו תשחית את מידותיה. משלא צלחה מזימתו, העמידהּ למשפט בארמונו והורה לכלוא אותה. כדי לשבור את רוחה גזר עליה עינויים שונים, שהידוע שבהם הוא כריתת שדיה. למרות עזרתו של פטרוס הקדוש, שהתגלה אליה וריפא את חזה הפצוע, נכנעה לבסוף ומתה. לפי אחת הגרסאות, קווינטיאנוס ציווה לפני כן לגלגל את גופה בגחלים בוערות, והאל גאל אותה מייסוריה ברעידת אדמה.

רק עובדת קיומה והמרטיריום שעברה מקובלים על הכנסייה הקתולית. כל יתר הסיפור נחשב לאגדה, אך הפופולריות של אגאתה לא נפגעת כלל מהספקות של המחקר הכנסייתי.

במסורת האיקונוגרפית הנוצרית היא מצוירת לרוב מציגה צלחת שעליה מונחים שדיה. לעיתים נוספת לציור גם הצבת ששימשה בעינוייה. עם זאת, לעיתים לא נלווה לדמותה ענף הדקל המסורתי שמייצג את המרטיריום, אולי בגלל החולשה שמבטא מותה בכלאה.

אגאתה משמשת כקדושה המגנה של העיר קטאניה, עיר הולדתה של אגאתה לפי אחדות מהמסורות, וכן של המיניקות ושל יוצקי הפעמונים (ככל הנראה בגלל דמיון צורתם של הפעמונים לאטריבוט שלה). כן נהוג להתפלל אליה כדי למנוע שריפות והתפרצויות וולקניות. בעת המודרנית נוסף לה תפקיד הקדושה שמגוננת על החולות בסרטן השד.

יום חגה הוא 5 בפברואר.

לקריאה נוספת
------------

* אביעד קליינברג, **רגל החזיר של האח ג'ינפרו: סיפורי הקדושים משנים את העולם**, זמורה-ביתן, 2000.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אגאתה הקדושה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* אגאתה הקדושה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אגאתה הקדושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  בריאל ברקאי, אלי שילר, **נצרות ונוצרים בארץ-ישראל, ירושלים, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל**, 2002, עמ' 161.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118647229
* ICCU: LO1V288363
* LCCN: n88208763
* NLP: A11816673
* VIAF: 42631437
* WorldCat: viaf-42631437

 |
**אינדריקותריים** (שם מדעי: *Indricotheriinae*) היא תת-משפחה נכחדת של מפריטי פרסה נכחדים, שחיו בתקופת האאוקן עד לתחילת המיוקן לפני 47 עד 15 מיליון שנה מזמננו. הם חיו רק במזרח אסיה, בעיקר סביב קזחסטן, הודו וסין. ישנם חוקרים המפרידים אותם למשפחה עצמאית - **Paraceratheriidae**.

המאפיין העיקרי של בני קבוצה זו היא צווארם ורגליהם הארוכים ומשקלם הגדול, אשר הגיע לשיאו אצל הפרצרתריום ששקל מעל 20 טון ולגובה 7.5 מטרים בראש. הם היו קרובי משפחה רחוקים של הקרנפים אך היו חסרי קרניים. היו להם ראשים קטנים עם לסתות ארוכות בעלות קצה משולש ושיניים חותכות בולטות ומחודדות שהתאימו ללעיסת עלים ושרכים.

מינים אלה חיו ביערות גשם שופעים שהיו נפוצים בעבר באסיה. הם נכחדו בתחילת המיוקן, עם היווצרות הרי ההימלאיה הגבוהים שמנעו מהם לנוע מערבה לאירופה או אמריקה הצפונית וגרמה לשינויי אקלים שכללו מדבור, תנאי קיפאון והכחדה של היערות שכילכלו את הענקיים מביניהם.

מיון
----

* *Aralotherium*
* *Dzungariotherium*
* פורסטרקופריה (*Forstercooperia*)
* ג'וקסיה (*Juxia*)
* פפצראס (*Pappaceras*)
* פרצרתריום (*Paraceratherium*)
* אורטינותריום (*Urtinotherium*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינדריקותריים** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק באדמירל איטלקי. אם התכוונתם לספינה שנקראה על שמו, ראו אנדריאה דוריה (אונייה).

אנדריאה דוריה בדמות האל נפטון מאת אניולו ברונזינו במוזיאון פינקוטקה די בררה במילאנו
אנדריאה דוריה במדליה מאת לאונה לאוני בגלריה הלאומית לאמנות
**אנדריאה דוריה** (באיטלקית: Andrea Doria;‏ 30 בנובמבר 1466 - 25 בנובמבר 1560) היה קונדוטיירי איטלקי ואדמירל הצי המלחמתי של הרפובליקה של ג'נובה במחצית הראשונה של המאה ה-16.

חייו
----

אנדריאה נולד למשפחת דוריה, משפחת אצולה בג'נובה. משפחתו התפתחה שם והחלה להיות דומיננטית החל מראשית המאה ה-11. רבים ממשפחה זו היו מפקדים חשובים בצבא ג'נובה, אדמירלים ושליטי העיר.

ב-1503 מונה דוריה לאדמירל של ג'נובה, ונלחם רבות בספינות הטורקים ובעושי דברם, ששדדו בים התיכון והפריעו לסחר בו.

דוריה ידע לנצל את המצב הפוליטי באירופה בזמנו, שבו נלחם קרל החמישי קיסר גרמניה וספרד, ביריבו המושבע פרנסואה הראשון, מלך צרפת. ב-1524 הוא העמיד את עצמו לרשות מלך צרפת, אך ב-1528 קיבל את הצעתו של קרל החמישי, ועבר לשירותו. מאז ועד לסוף ימיו פעל דוריה בשירות הספרדים. החל מניצחונו של קרל במלחמה ב-1529, וכלה במסעות המלחמה של קרל לתוניס ולאלג'יר, שבהם השתתף ונטל חלק מכריע בניצחון קרל ב-1536 על ח'יר א-דין,[דרוש מקור] שודד הים שעבד כאדמירל בחסות סולימאן המפואר, והטיל חיתתו על הים התיכון.

דוריה נכשל פעמיים: פעם אחת בקרב פרווזה (Prevesa, במערב יוון) ב-1538, שבו הובס צי של "הליגה הקדושה", קואליציה גדולה שכללה ציים של ספרד, ונציה, ועוד מדינות - בהנהגתו, בידי ח'יר א-דין, ובאלג'יר ב-1541, שם הכשילה סערה גדולה בים את המסע. למרות זאת, המשיך לשרת את קרל גם בשנים הבאות, אף שהגיע לגיל 80. במהלך זה העביר דוריה את השליטה בים התיכון לידי ספרד, אף שבחלק מהתקופה, בעיקר בשנים שאחרי קרב פרוזה, שוב שלטו העות'מאנים שליטה חלקית בים התיכון, עד שהובסו סופית בקרב לפנטו ב-1571, בידי יוהאן מאוסטריה.

דוריה ידע לנצל את מעמדו ואת כוחו לטובתו האישית, והפך את ג'נובה לאוליגרכיה בהנהגתו. ב-1547 ניסתה למרוד בו משפחת פסקלי, אחת ממשפחות האצולה בג'נובה, ורצחה את נכדו. אולם דוריה דיכא את המרד באכזריות רבה, ונקם באויביו קשות. הוא נפטר בגיל 94 והעביר את השלטון ליורשיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריאה דוריה** בוויקישיתוף
* אנדריאה דוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422245405171
* BNE: XX1188653
* BnF: cb11963002h (data)
* CANTIC: a10446400
* GND: 119555476
* ISNI: 0000 0001 2280 5510
* LCCN: n82163205
* NKC: jo2017957777
* NLG: 142841
* NLP: A32177008
* NTA: 074950037
* SNAC: w6ff531x
* SUDOC: 027630161
* ULAN: 500286114
* VcBA: 495/29782
* VIAF: 59091300
* WorldCat: lccn-n82163205

 |
**ג'ונתן גלאו טאה** (בגרמנית: **Jonathan Glao Tah**; נולד ב-11 בפברואר 1996 בהמבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת באייר לברקוזן מהבונדסליגה.

קריירת מועדונים
---------------

טאה נולד בהמבורג שבגרמניה לאם גרמניה ולאב מחוף השנהב. הוא גדל במחלקות הנוער של אלטונה 93 ושל קונקורדיה 1907, ובגיל 13 עבר למחלקת הנוער של המבורג. ב-4 באוגוסט 2013 ערך טאה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בניצחון 0–4 על שוט יינה במסגרת הגביע הגרמני. ב-24 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-90 בהפסד 0–1 להרטה ברלין במסגרת המחזור השלישי.

ב-1 בספטמבר 2014 הושאל טאה לפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה למשך עונה אחת. ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-59 בניצחון 0–2 על נירנברג במסגרת המחזור החמישי. בסך הכל ערך במועדון 23 הופעות ליגה.

ב-15 ביולי 2015 חתם טאה בבאייר לברקוזן, גם היא מהבונדסליגה. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–3 על ספורטפרוינד לוטה במסגרת הגביע הגרמני. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי הקבוצה, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על הופנהיים במסגרת המחזור הראשון.

קריירה בינלאומית
----------------

בחודש מרץ 2016 זומן טאה לראשונה לסגל נבחרת גרמניה, לקראת משחקי ידידות נגד נבחרות אנגליה ואיטליה. ב-26 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשנכנס כמחליף לקראת המחצית השנייה בהפסד 2–3 לנבחרת אנגליה. טאה נופה מהסגל הסופי ליורו 2016, אך שלושה ימים לפני הטורניר נכלל בו שוב, בגין פציעתו של אנטוניו רודיגר. במאי 2018 זומן טאה לסגל הגרמני המורחב למונדיאל 2018, אך נופה מהסגל הסופי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ונתן טאה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת גרמניה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 נוייר • 
2 מוסטפי • 
3 הקטור • 
4 הובדס • 
5 הומלס • 
6 ח'דירה • 
7 שוויינשטייגר • 
8 אוזיל • 
9 שורלה • 
10 פודולסקי • 
11 דראקסלר • 
12 לנו •
13 מילר • 
14 ג'אן •
15 וייגל •
16 טאה •
17 בואטנג •
18 קרוס •
19 גצה •
20 סאנה •
21 קימיך •
22 טר שטגן •
23 גומז •
מאמן: לב | גרמניהגרמניה |
**אנטון שבאטס** (ברוסית: **Антон Швец**; נולד ב-26 באפריל 1993) הוא כדורגלן רוסי המשחק באחמט גרוזני בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

שבאטס נולד בהניצ'סק לאב אוקראיני ואם גאורגית. בגיל צעיר עבר עם משפחתו לגאורגיה והתחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של דינמו טביליסי. בגיל 10 עבר עם משפחתו לרוסיה. ברוסיה שיחק בקבוצות הילדים של צסק"א מוסקבה, ספרטק מוסקבה, טרודוייה רזרווי מוסקבה. בשנת 2010 נבחן באקדמיה של ריאל סרגוסה, אך לא היה יכול להצטרף אליה בגלל גילו הצעיר. שנה לאחר מכן, הצטרף לקבוצה.

בעונת 2011/2012 שבאטס הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-23 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בהפסד 0–1 לדפורטיבו לה קורוניה.

ב-19 ביוני 2014 הצטרף לויאריאל ב' מהליגה הספרדית השלישית.

ב-1 ביולי 2017 חתם לארבע עונות באחמט גרוזני מליגת העל הרוסית.

קריירה בינלאומית
----------------

במרץ 2013 זומן לסגל הנבחרת הצעירה של גאורגיה, אך סירב להצעה כיוון ששאף לייצג את רוסיה.

ב-27 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה בהפסד 1–3 לצרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטון שבאטס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**אִבְּליס** (בערבית: إبليس) הוא דמות השטן המוזכרת בקוראן, בעיקר סביב סיפור בריאתם של אדם וחווה. חלק מהמוסלמים מאמינים שהוא נברא כשד, בעוד אחרים מאמינים שהוא נברא כמלאך. לפי האמונה האסלאמית, אללה הורה לאבליס להשתחוות לאדם, אך מאחר שהוא סירב לעשות זאת, אללה גרש אותו מגן עדן. אבליס מוזכר בקוראן בשמו 11 פעמים.

אטימולוגיה
----------

לדעת מרבית החוקרים הלא-מוסלמים, מקור המילה במילה היוונית **διαβολος**, דיאבולוס, יריבו של האדם בכתבים הנוצריים. במקורות הערביים מוסברת המילה כנגזרת מהפועל إبلس – "אמר נואש" (מרחמי האל), ולכן "איבליס" הוא זה שאין לו דבר לצפות מרחמי האל. הסבר אחר הוא ש"איבליס" הוא זה הגורם לייאוש. אפשר לפרש גם משורש "בלש" במשמעות של חיפוש בארמית, ו"איבליס" הוא מי שמחפש את בן האדם במעשיו הלא-טובים או בעת צרה.

### שמותיו

ישנו חדית' שבו נאמר שהשם המקורי של אבליס היה חארת' (حارث). בין היתר, נקרא אבליס דריס (ضریس), סרחוב (سرحوب), אל-מותכּווין (المتکوّن), ואל-מותכּוויז (المتکوّز).

בריאתו של אבליס
---------------

במסורת המוסלמית יש מחלוקת אם איבליס שייך לגזע המלאכים אם לאו. היו שאמרו שהוא שייך למין של מלאכים שנקראו שדים ונבראו מאש, בעוד ששאר המלאכים נבראו מאור. נאמר שהוא היה אחד משומרי גן העדן. נאמר כי לפני שאיבליס המרה את פי האלוהים, הוא היה מלאך בשם עזאזל ששכן בארץ והיה בעל ידע רב, מה שגרם לו להפוך שחצן. כאשר איבליס סירב להשתחוות לאדם, אלוהים קילל אותו וראה בו אחד מהכופרים.

בין אלה המאמינים כי אבליס נברא כשד היו חסן אל-בסרי, אל-זמח'שרי, פח'ר א-דין א-ראזי וסייד קוטב. בין אלו שהאמינו שהוא נברא כמלאך, היו אבן אל-עבאס, עבדאללה אבן מסעוד, ומוחמד אבן ג'ריר א-טברי.

ראו גם
------

* לוציפר
* אהרימן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבּליס** בוויקישיתוף
* אבּליס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Richard Gauvain, **Salafi Ritual Purity : In the Presence of God.**, Hoboken: Taylor and Francis, 2012, מסת"ב 978-1-136-44694-8
2. ↑  Welch, Alford T, **Studies in Qur'an and Tafsir**, 2008, עמ' 756
3. ↑  Iblis, Megami Tensei Wiki (באנגלית)
4. ↑  Lucifer, Beyond Binary Wikia (באנגלית)
5. ↑  מילון "לסאן אלערב", בערך ב.ל.ס
6. ↑  Iblis, WikiShia (באנגלית)
7. ↑  אלטברי, ג'אמע אלביאן פי תפסיר אלקראאן, בפרשנות לסורה 2, אלבקרה / 34
8. ↑  Zamakhsharī, **al-Kashshāf**
9. ↑  **Rawḍ al-Jinān**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: iblis

 |