recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שיחת היום** היא תוכנית אקטואליה יומית בערוץ רשת 13, לאחר ששודרה בעבר בערוץ 2 אצל הזכיינית רשת. את התוכנית מנחה לוסי אהריש. התוכנית שודרה בתחילה בימי חול משעה 17:15 עד 18:00, והחל מחזרתה לאוויר ב-2023 משודרת בימי חול מ-16:00 עד 16:55.
התוכנית בוטלה ב-15 בינואר 2019, כחלק ממהלכי מיזוג רשת-עשר, וחזרה לשידור ב-13 באוגוסט 2023.

היסטוריה
--------

התוכנית עלתה לשידור לראשונה בנובמבר 2015 בימים בהם שידרה רשת בערוץ 2.

ב-14 באוקטובר 2015, התבטאה אהריש בתוכניתה "שיחת היום" בדאגה בנוגע ליחסי ערבים ויהודים ובנוגע להשלכות של גל הטרור הפלסטיני והמהומות של ערביי ישראל באוקטובר 2015, ועל עתיד החברה הערבית ובמיוחד על צעיריה. בדבריה גינתה בחריפות את הטרור הערבי ואת ההנהגה הערבית שבמקום להרגיע את הרוחות מסיתה לאלימות. בנוסף לכך, שללה את הטענה הפלסטינית שעליית יהודים להר הבית מצדיקה טרור ומעשי רצח של חפים מפשע.

בדצמבר 2016 גילוי דעת של אהריש בנושא טבח אזרחים במלחמת האזרחים בסוריה הכה גלים והפך לסרטון ויראלי בעל תפוצה נרחבת בעולם.

ב-4 בספטמבר 2017 שודרה התוכנית האחרונה בערוץ 2, שלאחריה עברה אהריש להנחות יחד עם אודי סגל את התוכנית "לפני החדשות" ברשת 13. היא עזבה את התוכנית במטרה להתמקד בפרויקטים אחרים ב"רשת".

ב-29 באפריל 2018 חזרה התוכנית לשידור בערוץ רשת 13 במקום התוכנית "הערב" שהוצאה מלוח השידורים.

ב-16 בדצמבר 2018 הודיעה רשת שהתוכנית לא תמשיך לערוץ הממוזג ותוחלף בתוכנית אחרת של יעקב אילון, מה שהביא לזעם אצל אהריש וצוות התוכנית, וכן לעצומה שפועלת למנוע את ביטול התוכנית.

ביולי 2023 פורסם בעמוד האינסטגרם של אהריש כי התוכנית צפויה לחזור למרקע.

ב-13 באוגוסט 2023, התוכנית חזרה לשידור שתפסה את משבצתה של "הכל כלול" ששודרה בשעה 16:00.

ראו גם
------

* לפני החדשות
* פגוש את העיתונות
* העולם הבוקר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר שיחת היום באתר רשת
* נועה פרייס‏, רשת: תכנית לייפסטייל חדשה במקום האקטואליות, באתר וואלה!‏, 3 באפריל 2018
* אלכסנדר כץ, כפי שנחשף באייס: לוסי אהריש חוזרת לרצועת 17:15 ברשת 13, באתר אייס, 29 באפריל 2018
* נתניהו וההנהגה הערבית בכוננות ספיגה: לוסי אהריש חוזרת עם תוכנית חדשה, באתר מעריב אונליין, 29 באפריל 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוסי אהריש לפוליטיקאים הערבים: "זה בית האלוהים אתם אומרים לי?", באתר מעריב אונליין, 14 באוקטובר 2015
2. ↑  סרטונים צפו: לוסי אהריש נגד ההנהגה הערבית, באתר ישראל היום, 14 באוקטובר 2015 18:32
3. ↑  הקטע המקורי, באתר YouTube, ‏14 באוקטובר 2015
4. ↑  סרטונים מיליונים צפו במונולוג הוויראלי של לוסי אהריש על הטבח בחאלב, באתר וואלה!‏, 18 בדצמבר 2016
5. ↑  שגיא בן נון‏, "לוסי אהריש בהלם, פרצה בבכי": התוכנית "שיחת היום" יורדת, באתר וואלה!‏, 16 בדצמבר 2018
6. ↑  בוקר, רן (2018-12-15). "לוסי אהריש למקורביה: "גיליתי בטוויטר שהתוכנית שלי יורדת"". *Ynet*. נבדק ב-2018-12-18.
"**מהדורה ראשונה**" היא תוכנית חדשות של חברת החדשות של קשת 12 (בעבר שודרה גם בערוץ 2) ששודרה בכל יום בשעה 16:00. 

החל מ-1 בנובמבר 2017, שודרה התוכנית בקשת 12 וברשת 13 בעקבות פיצול ערוץ 2. החל מ-16 בינואר 2019, התוכנית משודרת בערוץ 12 בלבד, בעקבות מכירת חברת החדשות לקשת 12.

מבנה התוכנית
------------

התוכנית שודרה בימים ראשון עד חמישי בשעה 16:00 בערוץ 12, ועד סוף דצמבר 2018 גם בערוץ 13. בעבר שודרה התוכנית בערוץ 2. בתוכנית, הצופים מתעדכנים בכל החדשות של היום מפי כתבי החברה מכל הנושאים. בתוכנית ישנן פינות כמו סיקור אירועים עולמיים עם ערד ניר.

היסטוריה
--------

בתחילה שודרה באותה הרצועה התוכנית סדר עולמי עם ערד ניר. התוכנית הזאת ירדה מהמסך ובמקומה באה בשנת 2006 "חדשות בחמש" שהגישו דני קושמרו ונטשה מוזגוביה. גם "חדשות בחמש" ירדה מהמסך לאחר הבחירות באותה השנה ו"סדר עולמי" שבה למסך. בסוף שנת 2007 סדר עולמי ירדה שוב ובמקומה עלתה "מהדורה ראשונה" בהגשת אורן וייגנפלד ותמר איש שלום.

מגיש התוכנית אורן וייגנפלד
התוכנית "מהדורה ראשונה" עלתה לאוויר במקומה של "סדר עולמי" בגלל הפסדיה של "סדר עולמי" ברייטינג מול "חמש עם רפי רשף" ששודרה בערוץ 10. "סדר עולמי" הורדה מהמרקע ובמקומה עלתה "מהדורה ראשונה" בניסיון לגבור על המתחרים.

באמצע שנת 2007 ביקשה חברת החדשות מהטלוויזיה החינוכית את רצועת 17:30 השייכת לחינוכית במטרה להאריך את התוכנית "מהדורה ראשונה" למשך שעה שלמה ובכך להתחרות בצורה טובה יותר מול התוכנית "חמש" עם רפי רשף, מכיוון שתוכניתו משודרת במשך כשעה שלמה בעוד "מהדורה ראשונה" שודרה למשך חצי שעה. ניסיון זה לא צלח.

בעבר הגיש את התוכנית ברוב ימות השבוע אורן וייגנפלד ואחת לשבוע הוחלף בדרך כלל על ידי בן מיטלמן או ירון אברהם. כיום מגישים לסירוגין את התוכנית דין פישר ואלמז מנגיסטו.

בדצמבר 2018 פורסם כי רפי רשף יצטרף לחברת החדשות של "קשת" יחד עם תוכניתו "חמש", מה שהעלה אז את הסבירות כי "מהדורה ראשונה" תרד מהאוויר לאחר 11 שנים בהן היא משודרת, או שתקוצר בחצי שעה, זאת מאחר שתוכניתו של רשף צפויה לעבור בצורתה הנוכחית ואורך התוכנית הוא כ-50 דקות, ואילו "מהדורה ראשונה" מתחילה ב-16:30 ומסתיימת ב-17:15 מדי יום.
בסופו של דבר, הוחלט להקדים את התוכנית ל-16:00 ולהאריכה עד 17:00, דהיינו בשעה.
התוכנית האחרונה שודרה באוקטובר 2023.

ראו גם
------

* שש עם
* תוכנית חיסכון
* מהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות

קישורים חיצוניים
----------------

* "מהדורה ראשונה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* "מהדורה ראשונה" באתר "קשת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אחרי 13 שנה: רפי רשף עוזב את ערוץ 10 ועובר ל"קשת", באתר כלכליסט, 2 בדצמבר 2018
**פיוטר אלכסנדרוביץ' פרולוב** (ברוסית: **Пётр Александрович Фролов**;‏ נולד ב-4 באוקטובר 1852), היה גנרל רוסי ששימש כממלא מקום ראש המטה הכללי הרוסי במלחמת רוסיה–יפן.

ביוגרפיה
--------

פרולוב נולד ב-4 באוקטובר 1852. אביו, אלכסנדר פיליפוביץ' פרולוב (רו'), היה קצין בצבא הרוסי. בעקבות השתתפותו במרד הדקבריסטים הוא הוגלה לסיביר, שם נולד פרולוב הבן. ב-8 באוגוסט 1868 הוא נרשם לבית הספר הצבאי ע"ש אלכסנדר השלישי. הוא סיים את לימודיו ב-21 ביולי 1870 כלוטננט משנה ברגימנט הרגלים הליטאי ה-51. ב-1872 הוצב כתותחן במבצר קרץ' ובשנה שלאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט. ב-1875 הוא החל ללמוד באקדמיית המטה הכללי "ניקולייב", וב-1876 הועלה לדרגת קפטן. ב-1878 הוא סיים את לימודיו בדרגת מאיור, וב-5 במאי של אותה שנה הוצב במפקדת הדיוויזיה ה-1 שהוצבה בבולגריה. הוא לחם עם הדיוויזיה במלחמה העות'מאנית-רוסית. הוא שרת בבלקן עד 1879 ואז חזר לרוסיה. הוא שרת במפקדת דיוויזיית הגרנדירים ה-1 ולאחר מכן במפקד המחוז הצבאי של מוסקבה. ב-1881 הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק וב-1884 לדרגת פולקובניק. ב-1886 הוא מונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-3. כעבור שנה הוא החל לשרת במטה הכללי הרוסי. ב-1894 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-1901 הוא הועלה לדרגת גנרל-לוטננט. ב-11 במרץ 1904 הוא מונה לממלא מקום ראש המטה הכללי עד 28 ביוני 1905. בתום מלחמת רוסיה-יפן הוא מונה ליו"ר הוועדה להשבת שבויים רוסיים מיפן. ב-6 בדצמבר 1907 הוא הועלה לדרגת גנרל.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, שימש פרולוב לזמן קצר כממלא מקום המפקד הצבאי של פטרוגרד. לאחר מכן שימש כקצין האספקה של החזית הצפונית. ב-2 באפריל 1916 הוא מונה לעוזר לשר המלחמה ולחבר בבית הדין הצבאי. ב-13 בינואר 1917 הוא מונה לחבר המועצה המדינית. ב-9 במאי 1917 הוא חזר לתפקיד קצין האספקה של החזית הצפונית. ב-21 במרץ 1918, בעקבות ביטול כל מוסדות המדינה האימפריאליים, פוטר פרולוב מכל תפקידיו. גורלו לאחר מכן אינו ידוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* פיוטר פרולוב במילון האנציקלופדי הצבאי
**שרון לב** (נולדה בשנת 1974), היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל בריצת 200 מטר (1993), בריצת 400 מטר (1992, 1993 ו-1995) ובריצת 800 מטר (1999). הייתה שותפה לשיא ישראל בריצת שליחות 4x400 מטר.
כיום היא מלמדת ערבית בחטיבת בן גוריון הרצליה אשר לא מימשה את הפוטנציאלה שלה

ביוגרפיה
--------

לב התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים.

### 1991

בתחרות שנערה באתונה, יוון ביוני 1991 זכתה לב במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם פועה נייגר, איריס גלעד ואורית קולודני, בשיא ישראלי חדש של 3:40.71 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-12 שנים (3:46.2 דקות).

### 1992

#### אלופת ישראל

בתחרות שנערכה בתל אביב ביוני 1992 קבעה לב בריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 24.86 שניות, התוצאה החמישית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת ובריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 54.57 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של אורית קולודני (53.66 שניות) והשישית בכל הזמנים. באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 54.61 שניות.

### 1993

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1993 זכתה לב בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.40 שניות ובריצת 400 מטר בתוצאה של 55.42 שניות.

### 1995

בתחרות שנערכה בינואר 1995 קבעה לב בריצת 300 מטר שיא אישי חדש של 40.20 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת והשביעית בכל הזמנים.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1995 זכתה לב במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 55.58 שניות.

### 1999

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1999 זכתה לב במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:08.70 דקות, התוצאה השביעית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת והשמינית בכל הזמנים.

### 2000

בתחרות שנערכה בטסנדרלו, בלגיה ביוני 2000 קבעה לב בריצת 800 מטר שיא אישי חדש של 2:07.30 דקות. בתחרות שנערכה בבאנסקה ביסטריצה, סלובקיה ביולי אותה שנה זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם אולגה דוגדקו, נועה בייטלר ואירנה לנסקי, בשיא ישראלי חדש של 3:39.91 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-9 שנים (3:40.71 דקות).

קישורים חיצוניים
----------------

* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת שליחות 4x400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
2. ↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 200 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
3. ↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
4. ↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 300 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
5. ↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 800 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
**פייבוש טבצ'ניק** (2 בינואר 1897 – 14 במרץ 1991) היה מראשוני המתיישבים בעפולה. כיהן פעמיים כראש המועצה המקומית של עפולה.

ביוגרפיה
--------

פייבוש טבצ'ניק נולד בעיירה וילקי שליד העיר קובנה בליטא בשנת 1897. היה תלמיד ישיבה ועלה לארץ ישראל בשנת 1925. עם עלייתו התיישב בעפולה שזה אך נוסדה, בנה בה בית מגורים לעצמו, נטע פרדס אשכוליות ועסק במסחר. בשנת 1926 פתח בית מסחר לממכר מוצרי מזון, משקאות, כלי מטבח וסיגריות. יחד עם זאת היה פעיל בענייני ציבור.

בחודש מרץ 1930 נבחר לראש המועצה המקומית של עפולה וכיהן בתפקיד זה עד לסוף שנת 1931. לאחר הפסקה של שנתיים ורבע, בהן כיהנו בתפקיד ראש המועצה מאיר שפירא ואחריו אפרים מזרחי, חזר טבצ'ניק בחודש מרץ 1933 לכהן כראש המועצה. הפעם היה זה לתקופה של קרוב לשש שנים, עד לראשית שנת 1939. לאחר פרישתו מן התפקיד חזר לנהל במשך שנים את בית המסחר שלו ובראשית שנות החמישים עזב את עפולה ועבר להתגורר בירושלים.

פייבוש ט'בצ'ניק נפטר בירושלים בשנת 1991 והוא בן תשעים וארבע.

פעילותו כראש המועצה המקומית
---------------------------

תקופת כהונתו הראשונה של פייבוש טבצ'ניק, בשנים 1930 – 1931, הייתה במהלך השפל הגדול, שהיה משבר כלכלי כלל עולמי, שהתחיל בארצות הברית בשנת 1929 והשפיע על כלכלת שאר העולם ועל ארץ ישראל בכלל זה. יחד עם זאת הייתה זאת ראשיתה של תקופת העלייה החמישית, שהביאה לארץ מספר עולים גדול, שחלקם התיישבו בעפולה ופייבוש טבצ'ניק פעל לקליטתם. בתקופת כהונתו השנייה בשנים 1933 – 1939 התיישבו בעפולה עולים רבים. תוך שנתיים, מ-1934 ועד 1936, הוכפלה אוכלוסיית היישוב. ביישוב לא שרר חוסר עבודה והיו בו מקומות תעסוקה רבים. קצב בניית הבתים בעפולה הוגבר, בוצעו עבודות סלילת כבישים בהיקף נרחב והושלמה בנייתה של טחנת קמח "העמק". הוועדה לבניין ערים של עפולה, אשר הוקמה בשנת 1929 ושכנה בנצרת, עברה בשנת 1937 לעפולה.

לקריאה נוספת
------------

* **עיר יזרעאל – עפולה בת כ"ה**. הוצאת המועצה המקומית עפולה, 1950.
* שבתאי גל-און, **עפולה לגבורות – 80 שנה לעיר יזרעאל**, בהוצאת עיריית עפולה, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* פייבוש טבצ'ניק באתר עיריית עפולה.

| ראשי מועצת ועיריית עפולה |
| --- |
| **כמועצה מקומית** | שניאור זלמן הוז (1926–1928) • יעקב קינמון (1928–1930) • פייבוש טבצ'ניק (1930–1931, 1933–1939) • מאיר שפירא ( 1931–1932, 1939–1940) • אפרים מזרחי (1932–1933) • דב ברכאן (1940–1942) • בנימין שיינבוים (1942–1945) • יוסף ברזילאי (1945–1950) • דוד קניאל (1950–1959) • יואש דובנוב (1959–1969) |  |
| **כעיר** | שמשון שחורי (1969–1979) • עובדיה עלי (1979–1991) • צדוק נאווי (1991–1998) • יצחק מירון (1998–2005, 2013–2018) • אבי אברהם אלקבץ (2005–2013, 2018 ואילך) |
**טיפולוגיה** היא שיטה מקובלת למיון, לסיווג ולתיארוך של ממצאים ארכאולוגיים, הן כאלו שהתגלו בחפירות מסודרות והן ממצאים ארכאולוגיים אקראיים. פירושו של המונח הוא תורת המיון על פי טיפוס הממצא ותיארוכו היחסי (מוקדם או מאוחר יותר מממצאים אחרים).

בשיטה זו מפרידים בשלב ראשון של המיון בין קבוצות ממצאים שונות על פי מכנה משותף רחב. לדוגמה, מפרידים בין קערות חרס וקנקני חרס, או בין קערות זכוכית וקערות חרס. לאחר מכן ניתן לחלק כל קבוצה לתת-קבוצות. לדוגמה, קערות קטנות, בינוניות, או גדולות. דוגמה אחרת הממחישה את האפשרויות הרבות למיון פרטני היא חלוקה של קערות בעלות בסיס (או ידית, או שפה) נמוך, גבוה, רחב, צר, וכדומה. דוגמה נוספת ונפוצה למיון חפצים היא על פי שימושם, לדוגמה, קערות לעיבוד מזון, קערות להכנת מזון, קערות להגשת סוגים שונים של מזון, וכך הלאה. באופן זה ניתן להגיע עד לאב הטיפוס של ממצא מסוים. 

התיארוך עצמו של הממצא הוא יחסי, בדרך כלל, ומתבצע על פי הנחות הגיוניות. כך, לדוגמה, ככל שהממצא מורכב ומשוכלל יותר, כך סביר להניח שמקורו בתקופה מאוחרת יותר, ומאידך, ככל שהממצא פשוט יותר ומורכב פחות, כך הוא מתוארך כקדום יותר. 

הטיפולוגיה בוצעה לראשונה באמצע המאה ה-19 על ידי הארכאולוג הדני כריסטיאן יורגנסן תומסן (Thomsen). כבר אז נקבעה אופציית ההפרדה בין האיסוף להפקת המידע, שכן תומסן עצמו לא עסק בחפירות ארכאולוגיות, אלא בסידורם ומיונם במוזיאון בקופנהגן. בהיותו נומיסמט (חוקר מטבעות) בעל תפיסה נומיסמטית-כרונולוגית, השליך את תפיסתו זו על הממצאים: ראשית השתמשו באבן, אחריה בברונזה, אחר כך בברזל, וכן הלאה. הבסיס לפעולתו היא ההנחה שדברים מתפתחים בדרך אבולוציונית, מהפשוט למורכב.

קיים תיארוך ישיר (של החפץ עצמו) ותיארוך עקיף (על פי השלכה מחפץ שכבר תוארך). בנוסף, קיים תיארוך יחסי (הקובע מוקדם ומאוחר בקבוצה של חפצים) ותיארוך מוחלט (הקובע את תיארוכו המדויק והמוחלט של הממצא).

קביעת מוקדם ומאוחר על פי הטיפולוגיה, במנותק מן הסטרטיגרפיה נקראת גם סריאציה. בבסיסה עומדת ההנחה שחפצים הקרובים זה לזה בזמן יהיו גם דומים בצורתם (מכוניות, לדוגמה), שכן בפרקי זמן קצרים ההשתנות הטיפולוגית נמוכה; ממצאים הדומים ביותר זה לזה יהיו גם הקרובים ביותר בזמן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph228413

 |
מתוך הסרט
**כוסות רוח לאבא** הוא סרט מתח-תעודי ישראלי משנת 2008 המתאר מסע של הבמאית טליה פינקל לחקירת נסיבות מותו של אביה. הסרט זכה בפרס הסרט הזר הטוב ביותר, בפסטיבל וושהאוגל הבינלאומי במדינת וושינגטון ובפרס הסרט התיעודי בפסטיבל סקוטלנד. הסרט היה מועמד לפרס אופיר.

עלילה
-----

בילדותה, הייתה לטליה ולמשפחתה דילמה לגבי טיבו של דודהּ, סטריק. מחד, אביה טען כי אחיו נרצח בהיותו בכלא באוקראינה והוחלף בסוכן שתול של הק.ג.ב. וככזה יש להיזהר ממנו. אביה הציג חיזוקים לטענותיו ולדבריו היה היגיון פנימי. מאידך, טענות מסוג זה נחשבות למטורפות, התנהגותו של סטריק הייתה מוזרה לפעמים והדוד עשה רושם שאינו קרוב משפחה חף מפשע. לאב שהיה במשך שנים אזרח עובד צה"ל היה עבר בניסיון לחשיפת מחדלים במערכת, ולכן פוטר. שמואל פינקל טען בתוקף: "גם אם אני חולה נפש - זה לא אומר שמה שאני אומר זה לא נכון, למשל: בן אדם יכול להיות גם חולה נפש וגם חולה לב".

לאחר מותו מעורר החשד של אביה, הדילמה רק הלכה וגדלה. האב נמצא מת בחדר הרחצה בבית החולים, ביום הראשון לאשפוזו במחלקה פסיכיאטרית. חמש שנים לאחר מותו שכרה בתו, הבמאית טליה פינקל, בלש פרטי והשניים החלו לחקור את קורות חייו ונסיבות מותו המעורפלות של אביה. הם ניהלו מעקבים אחרי הדוד ויצאו במסע לארכיוני הק.ג.ב. ולבתי הכלא באוקראינה. המסע בדק שאלות שעלו בקו התפר שבין דמיון למציאות, בגבול שבין השפיות לטירוף.

לבד מצילומי החקירה שבמסע מופיעים בסרט צילומים מחייו של האב, שהתמקדו בטעוניו, כשנתיים לפני מותו. הסרט מלווה בפסקול מקורי שיצר הזמר ערן צור. הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, בפסטיבל אידפא באמסטרדם ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוסות רוח לאבא** בוויקישיתוף

* "כוסות רוח לאבא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "כוסות רוח לאבא", באתר AllMovie (באנגלית)
* "כוסות רוח לאבא", באתר אידיבי
* "כוסות רוח לאבא", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* "כוסות רוח לאבא" באתר פילמדי
* טריילר של הסרט ביו-טיוב, קדימון הסרט באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת קם, הסרט "כוסות רוח לאבא" של טליה פינקל זכה בפרס לסרט התיעודי בפסטיבל סקוטלנד לסרטים ואמנות בנושא בריאות הנפש באתר וואלה
2. ↑  אלי שגב, הוכרזו הסרטים שיתמודדו על פרסי אופיר 2009
3. ↑  אלון הדר, אבא שלי סכיזופרן, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2007
4. ↑  פסטיבל הסרטים ה-25 בחיפה
5. ↑  "כוסות רוח לאבא" - פסטיבלים ופרסים
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביין. אם התכוונתם לכדורגלן ששם משפחתו ורמוט, ראו גילי ורמוט.

בקבוק ורמוט
**ורמוט** (**Vermouth**) הוא יין לבן מחוזק ומתובל בתבלינים, במתכונים שהם בדרך כלל סוד מסחרי. ורמוט מכיל לרוב 16-18% אלכוהול.

השם ורמוט שאוב מהמילה Wormwood (לענה), נותן הטעם העיקרי של המשקה בעבר. המילה Wermut בגרמנית מודרנית משמעה גם לענה וגם ורמוט. בעבר, הועבר היין מיבשת ליבשת במסעות ארוכים ובתנאי אחסון שלא תמיד היו ראויים, ולעיתים הגיע היין ליעד כשטעמו פגום. במקורו היה תפקיד הלענה להסוות טעמים רעים ביין זול או מקולקל.
נהוג לייחס את המצאת הוורמוט לאיטלקי **אנטוניו בנדטו קרפאנו** מטורינו בשנת 1786.

ישנם שלושה סוגים בסיסיים של ורמוט, מהיבש ביותר למתוק:

1. דריי/יבש, שצבעו שקוף לבנבן והוא בעל טעם של יין לבן יבש מאוד עם מתקתקות עדינה.
2. רוסו/אדום, שהוא בעל גוון ענברי (מהתבלינים) והוא מתוק עם אקצנט מרירות.
3. ביאנקו/לבן, שצבעו זהבהב בהיר והוא בעל טעם מתוק.

על פי המנהג נלגמים כל סוגי הוורמוטים כאפריטיף נקיים בכוס מרטיני מקוררת, או בכוס אולד פאשן עם קרח ולימון. הוורמוט האדום משמש גם בקוקטיילים כגון מנהטן, נגרוני ורוב רוי, והוורמוט היבש (יחד עם ג'ין) משמש בקוקטיילים מרטיני וגיבסון. 

המדינה הראשונה בה יוצר ורמוט היא איטליה, ועד היום היא מחזיקה בפלח הגדול ביותר בשוק. בתחילת המאה ה-19 החלו לייצר ורמוט גם בצרפת, שהיה יבש יותר מהאיטלקי המוכר. תהליך ייצור הוורמוט בשתי המדינות שונה - הצרפתים מייצרים תחילה את תערובת התבלינים ומשרים אותה בתירוש, ולאחר מכן מוהלים את תערובת התבלינים המושרה בתערובת של יינות לבנים ומחזקים בברנדי. האיטלקים לעומת זאת, קודם מערבבים את היינות ואחר כך עוברים לתהליך ההשריה. ככלל, לוורמוט האיטלקי יש דימוי של ורמוט מתוק ולצרפתי יש דימוי של ורמוט יבש, למרות שהדבר לא תמיד כך. 

**המותגים המוכרים ביותר של ורמוט הם:**

* Martini & Rossi (איטליה)
* Cinzano (איטליה)
* punt e mess (איטליה)
* Riccadonna (איטליה)
* Distillerie Stock (איטליה)
* Bartissol (איטליה)
* Noilly Prat (צרפת)
* Dubonnet (צרפת) - מתויג לעיתים כביטר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורמוט** בוויקישיתוף
* ורמוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536687305171
* BnF: cb15573562t (data)
* GND: 4189693-2
* LCCN: sh85142844

 |
נופי הדיונות בימת החול הגדולה, מצרים, בתצלום לוויין של נאס"אמשטחי אבן צור בימת החול הגדולה
**ימת החול הגדולה** הוא ימת חול מדברית, המתפרסת על פני כ־72,000 קמ"ר בסהרה, בין מערב מצרים ומזרח לוב בצפון אפריקה. כ-74% מהשטח מכוסה בדיונות חול.

גאוגרפיה
--------

ימת החול הגדולה משתרעת לאורך של כ־650 ק"מ מצפון לדרום ולרוחב של 300 ק"מ ממזרח למערב. נופה ניכר בתצלומי לוויין ברכסי חול ארוכים הנמשכים כללית בכיוון צפון-דרום. עם זאת, למרות האחידות לכאורה, יש בימת החול הגדולה שני אזורים גדולים עם סוגים שונים של מגה-דיונות.

ימת החול המצרית שוכנת במקביל לימת החול כאלאנשיו בלוב הצמודה אליו מצפון. הדיונות של ימת החול הגדולה מכסות כ-10% מכלל שטח המדבר המערבי במצרים. נווה מדבר סיווה במצרים, כ-50 ק"מ ממזרח לגבול לוב, נמצא בחלקה המזרחי של ימת החול הגדולה.

ימת החול הגדולה הייתה מוכרת לשבטי הטוארג ולאנשי שיירות הסוחרים שחצו את הסהרה, אך הראשון שתיעד אותו היה הגאוגרף הגרמני גרהרד רולפס. רולפס יצא במשלחת חקר למדבר לוב ב-1873-1874, והוא שכינה את מרחב הדיונות שמנע ממנו להגיע ליעדו באל-כופרה בשם "ים החולות הגדול" (Große Sandmeer). רק כיובל שנים אחריו, במסעותיו ובמפותיו של אחמד חסנין, החל להתברר מלוא היקפה של ימת החול הגדולה. רלף בגנולד וחבריו למסעות במדבריות מצרים ולוב היו הראשונים לצלוח את ימת החול הגדולה ברכב מנועי בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה, והם היו גרעין קבוצת המדבר ארוכת הטווח שניצלה במבצעי הצבא הבריטי בחזית צפון אפריקה את הכרת האזורים החוליים.

אזכורים בתרבות
--------------

"ימת החול" (באנגלית: Sea of Sand) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1958 בכיכובם של ריצ'רד אטנבורו, ג'ון גרגסון ומייקל קרייג. הסרט, שביים גיא גרין, עוסק בסיור של קבוצת המדבר ארוכת הטווח (LRDG) במהלך המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה. הסרט צולם בלוב.

ראו גם
------

* זכוכית מדבר לובית
* מדבר לוב
* סהרה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ימת החול הגדולה** בוויקישיתוף
* מסע מצרים – ימת החול הגדולה
* גאומורפולוגיה מדברית
* ימת החול הגדולה באתר Rough Guides

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Besler, Helga (2008) *The Great Sand Sea in Egypt: Formation, Dynamics and Environmental Change: A Sediment-Analytical Approach* Elsevier, Amsterdam, page 1–3, מסת"ב 978-0-444-52941-1
2. ↑  השם שוּנה ברבות הימים ל"ימת החול הגדולה" – Große Sandsee
3. ↑  הוקרן בארצות הברית בשם Desert Patrol – "סיור מדברי"
**התעשייה האבירית** הוא שיר מאת מאיר גולדברג (מילים) וקורין אלאל (לחן) שנכתב בשנת 1988 ונכלל באלבומה המצליח של אלאל, אנטארקטיקה, שראה אור בפברואר 1989.

תוכן השיר
---------

השיר כתוב כבלדה על נושא מימי הביניים: אבירים הבונים ספינה כחלק מפרויקט מגלומני, אשר נתמך על ידי שרים ויועצים ואף בן המלך עצמו, עד לביטול התוכנית והתרסקותה של הספינה, שאך זה עתה הושלמה, בהפלגת הבכורה שלה. השיר גם מולחן במקצב של 6/8, האופייני לבלדות אירופאיות עתיקות. למעשה, השיר הוא אלגוריה לפרויקט הלביא, שהופסק על ידי ממשלת ישראל ב-1987 (רמז ל"לביא" [שם נרדף לאריה] מצוי במשפט האחרון בבית הראשון לפיו לספינה היה "תבליט של אריה בחרטום"). שמו של השיר מרמז לתעשייה האווירית לישראל, וכך גם המשפט בפזמון: "גאוות יחידה היא הלחם/ של התעשייה האבירית".

השיר מתאר את הטרגדיה של האומן שעמל עשור על הפרויקט ולבסוף ניפץ את מעשה ידיו אל הסלעים. אורי הייטנר הציע שאולי מדובר במשה ארנס שראה בלביא את פרויקט חייו.

בנוסף לביצוע של קורין אלאל מתוך "אנטארקטיקה", קיים ביצוע של דודי לוי עם "התזמורת הקטנה", בעיבודו של לוי.

השיר בספרי תווים
----------------

* קורין אלאל, **זן נדיר: שרים מכל התקופות מילים ותווים**, הוצאת מודן, 2002. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר, באתר שירונט
* ניתוח השיר 'התעשייה האבירית', באתר "תרבות•il"
* אורי הייטנר, פינתי השבועית ברדיו: התעשייה האבירית, 27 באוקטובר 2019
* אתר למנויים בלבד משה ארנס, שלושת השקרים שהפילו את הלביא, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2017
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית
פרופסור **אוטו מולדן** (גרמנית: Otto Molden‏; 13 במרץ 1918 - 15 ביוני 2002) היה פובליציסט וסופר אוסטרי. אמו הייתה פאולה מולדן ואביו היה ד"ר ארנסט מולדן, ממייסדי העיתון האוסטרי היומי "*Die Presse*" (אנ').

חייו
----

מולדן נולד מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה, ועם פריצתה של זו השנייה היה ממקימי תנועת ההתנגדות האוסטרית לנאצים - ה-05. במהלך המלחמה שיתף פעולה עם המשרד לשירותים אסטרטגיים של ארצות הברית. לאחר המלחמה למד באוניברסיטת וינה, ונושא הדוקטורט שלו היה תנועות ההתנגדות האוסטריות לנאצים.

בשנת 1945 הקים את 'סמינר הקיץ הבינלאומי של אגודת המכללות האוסטרית' יחד עם סיימון מוזר, שהפך לפורום האירופי אלפבך, למטרת קידום אחדות אירופה, ושימש כנשיא הפורום שנים רבות. המטרה העיקרית של מולדן הייתה תהליך האיחוד האירופי, אותו רצה לקדם על ידי הקמת המפלגה הפדרליסטית האירופית, או הפדרליסט האירופי הבינלאומי, בשנת 1960. כיום משתתפים בפורום מדי שנה אלפי אנשים.

מולדן נפטר בשנת 2002 בפאפוס שבקפריסין.

הערות שוליים
------------

1. ↑  EUROPEAN FORUM ALPBACH, Otto Molden (1918-2002)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280524805171
* CiNii: DA07072826
* GND: 122967836
* ISNI: 0000 0001 0897 1563
* LCCN: n80159080
* NKC: mzk2012683185
* NLP: a0000003133079
* NTA: 175863911
* RERO: 02-A003601911
* SNAC: w62p2j9r
* SUDOC: 087100363
* VcBA: 495/182124
* VIAF: 47657531
* WorldCat: lccn-n80159080

 |
**קארל רוב** (אנגלית: **Karl Rove**; נולד ב-25 בדצמבר 1950) הוא עיתונאי אמריקאי, שהיה יועץ בכיר לנשיא ארצות הברית, ואחד האישים המקורבים ביותר לנשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש.

קריירה
------

רוב ניהל את מסעות הבחירות של בוש בשנים 1994 (למושל מדינת טקסס) 2000 ו-2004 (לנשיאות).

שימש בממשל בוש כיועץ בכיר לנשיא, אסטרטג פוליטי ראשי, וסגן ראש מטה הבית הלבן לענייני מדיניות. נחשב לבעל ההשפעה הרבה ביותר של בוש בעניינים פוליטיים, ומתנגדיו של בוש מכנים אותו לעיתים "המוח של בוש".

רוב היווה לעיתים קרובות מטרה לחיציהם של מבקרי ממשל בוש. הוא הואשם בשימוש במסעי הכפשות אישיים נגד יריביו של בוש. כך הן בבחירות למושל טקסס ב-1994 בהן בוש התמודד נגד אן ריצ'רדס, והן בבחירות המוקדמות לנשיאות בשנת 2000 בהן הוא התמודד נגד ג'ון מקיין הופיעו סקרים מדומים שנועדו להפיץ שמועות אישיות נגד המתמודדים מול בוש. הוא גם הואשם כי עמד מאחורי חשיפת זהותה של הסוכנת הסמויה של ה-CIA, ואלרי פליים (עניין שנודע כפרשת פליים), אחרי שבעלה יצא בביקורת על הממשל. אף על פי שהוא אכן שוחח עם עיתונאים על הנושא, התברר שהוא לא היה המקור להדלפה שהחלה את הפרשה, ולא הוגש נגדו כתב אישום.

בבחירות של 2004 הוביל לניצחון של בוש, בעזרת מסע בחירות בו פנה בוש במידה רבה לא לאמצע המפה הפוליטית, אלא דווקא לאנשי הבסיס השמרני-דתי אותם הצליח רוב לרתום בהתלהבות, על ידי הדגשת נושאים של "ערכי מוסר" כמו למשל התנגדות לנישואים חד-מיניים, ולהביא לקלפי בזכות יכולת ארגונית עדיפה.

ב-2007 שמו הועלה בשימועים בקונגרס, כמי שהיה מעורב בפיטורים של תובעים פדרליים, מסיבות פוליטיות כביכול. הוא נקרא להעיד בפני הקונגרס, אך הממשל סירב לבקשת הקונגרס בנימוק שיש חיסיון על העצות אותן הוא נותן לנשיא.

באוגוסט 2007 הודיע על פרישתו מתפקידיו בממשל בוש. כיום הוא משמש כפרשן פוליטי בערוץ פוקס ניוז, מגזין ניוזוויק והעיתון וול סטריט ג'ורנל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארל רוב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קארל רוב (באנגלית)
* קארל רוב, ברשת החברתית פייסבוק

* קארל רוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קארל רוב, ברשת החברתית אינסטגרם

* קארל רוב, ברשת החברתית LinkedIn

* קארל רוב, ברשת החברתית Goodreads
* שמואל רוזנר, האיש החזק בממשל בוש פורש מהבית הלבן, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2007
* קארל רוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספר ובסרט Bush's Brain המנהל הפוליטי של מסע הבחירות של מקיין טוען שלדעתו רוב עמד מאחורי סקר מדומה כזה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436416605171
* BIBSYS: 5034115
* BnF: cb15034371s (data)
* CiNii: DA19088969
* GND: 12482305X
* ISNI: 0000 0003 7414 3568
* LCCN: no2003011458
* NARA: 24740262
* NKC: js20051205012
* NTA: 269408606
* RERO: 02-A017622336
* SNAC: w6f61b2b
* SUDOC: 07475582X
* VIAF: 35399637
* WorldCat: lccn-no2003011458

 |
**כולם הלכו לג'מבו** הוא פזמון שביצעה ציפי שביט ונכתב למופע ג'אמבו מיוזיקל שעלה בשנת 1971.

רקע
---

בשנת 1971 הועלה מופע מוזיקלי רב-משתתפים בתיאטרון העממי על ידי המפיק אברהם דשא (פשנל) בככובם של מירי אלוני, מוטי פליישר, ניצה שאול וציפי שביט. מספר ימים לפני העלאת המופע, שברה ציפי שביט את רגלה. יורם טהרלב, שכתב את מרבית השירים למופע, חיבר ללחנו של שיר איטלקי מילים בעברית, שכותרתו "כולם הלכו לג'מבו". שביט עלתה לבמה עם רגלה השבורה מחופשת לילדה וביצעה את השיר, אשר זכה להצלחה שתרמה להפיכת המופע ללהיט.

השיר האיטלקי המקורי הוא Volevo un gatto nero ("רציתי חתול שחור"), שיצא לאור בשנת 1969. השיר תורגם גם ליפנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "כולם הלכו לג'מבו" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "כולם הלכו לג'מבו" באתר יוטיוב
* "כולם הלכו לג'מבו" באתר של אקו"ם
* מילות השיר "כולם הלכו לג'מבו" באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  &־ בידור, מעריב, 15 באפריל 1971
2. ↑  פינת השירים המתורגמים - "כולם הלכו לג'מבו", באתר רדיו ללא הפסקה, 25 במרץ 2012
3. ↑   Volevo un gatto nero, Zecchino d'Oro 1969 Vincenza Pastorelli, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:19)
4. ↑  Dalle canzoni dello Zecchino d'oro
**רוברט בן לובן וולאס** (באנגלית: **Robert Ben Lobban Wallace**; נולד ב-15 במאי 1970) הוא שר ההגנה של בריטניה וחבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה השמרנית.

קריירה צבאית
------------

אביו של וולאס היה חייל במשמר הדרגונים המלכותי הראשון והשתתף בקרבות בחצי האי המלאי במהלך מלחמת העולם השנייה. בזמן לימודי התיכון שלו הצטרף גם וולאס לקורס קצינים צעירים של משמר הדרגונים הסקוטי המלכותי, והיה צוער באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.

ב-1991 קיבל דרגת לוטננט שני במשמר הסקוטי ושירת במשך שבע שנים. בין היתר הוצב בגרמניה, קפריסין, בליז וצפון אירלנד. ב-1993 קודם לדרגת לוטננט ראשון, וב-1996 לדרגת קפטן.

וולאס היה בתפקיד בליל מותה של הנסיכה דיאנה והיה חבר במשלחת שיצאה לפריז להחזיר את גופתה לבריטניה.

קריירה פוליטית
--------------

לפני שנבחר לפרלמנט הבריטי כיהן מטעם המפלגה השמרנית בפרלמנט הסקוטי בשנים 1999–2003. ב-2003 עבר להתגורר בלנקשייר כדי שיוכל להציב את עצמו לבחירה למושב בפרלמנט בלונדון, ונבחר.

בשנים 2010–2014 שימש בתפקיד עוזר מיוחד לשר המשפטים קן קלארק, ולאחר מכן התמנה לתפקיד המצליף הסיעתי ושימש בתפקיד זה עד לבחירות הכלליות לפרלמנט ב-2015.

עם ניצחונה של המפלגה השמרנית בבחירות 2015 וולאס הפך לשר זוטר במשרד לענייני צפון אירלנד בממשלתו של דייוויד קמרון, ובממשלתה של תרזה מיי החזיק בתפקיד שר זוטר למאבק בפשיעה כלכלית במשרד הפנים.

לאחר שתמך במועמדותו של בוריס ג'ונסון לראשות המפלגה, ב-2019 זכה וולאס בתפקיד בכיר בקבינט של ג'ונסון כשר ההגנה, ונחשב לאחד המועמדים המובילים לרשת אותו בהנהגת המפלגה. עם זאת, לאחר התפטרותו של ג'ונסון מראשות המפלגה ביולי 2022 הודיע וולאס כי לא יתמודד על התפקיד.

ב-31 באוגוסט 2023 הגיש את התפטרותו מתפקיד שר ההגנה.

חיים אישיים
-----------

וולאס נשוי לליזה קוק מאז 2001 והם הורים לשני בנים ובת. השניים הכירו בזמן שכיהן בפרלמנט הסקוטי והיא עבדה שם כתחקירנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בן וולאס** בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בן וולאס (באנגלית)

* בן וולאס, ברשת החברתית פייסבוק
* בן וולאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Guards Magazine, guardsmagazine.com
2. ↑  Defence secretary under fire for appearing to condone torture, the Guardian, ‏2019-09-08 (באנגלית)
3. ↑  בריטניה: בן וואלאס מונה לשר ההגנה החדש, באתר Israel Defense, ‏2019-07-28
4. ↑  סקר יוגוב: בן וואלאס, שר ההגנה הבריטי, הוא המועמד המוביל להחליף את ג'ונסון - וואלה! חדשות, באתר וואלה!, ‏2022-07-07
5. ↑  שר ההגנה הבריטי בן וואלאס פרש מהמירוץ להחלפת ראש הממשלה ג'ונסון, באתר www.maariv.co.il
6. ↑  ציקי ברנדוין, שר ההגנה הבריטי התפטר: "העולם לא יהפוך בטוח יותר", באתר ערוץ 7, ‏31.8.23

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1249764610
* UKPARL: 5BbmGpsu

 |
המבנה מכיוון מערב. בחזית הדרומית נראה הכיתוב "בית המכס" בשלוש שפות
**בית המכס** הוא מבנה מנדטורי, השוכן בין שני מסלוליו של רחוב הרכבת בתל אביב, בין רחוב החשמל ממזרח ורחוב לבונטין ממערב. המבנה שימש כבית המכס של תחנת הרכבת "תל אביב", שפעלה לצד מסילת הרכבת יפו–ירושלים בין השנים 1920–1970. המבנה מוכרז כמבנה לשימור, והחל מנובמבר 2016 משמש כמחסן עבור משטרת ישראל.

רקע - מסילת הרכבת לירושלים
--------------------------

בשנת 1920 החלה הרכבת המנדטורית בהפעלת שירותי רכבות נוסעים בארץ ישראל. כחלק מהשירות שוקמה מסילת הרכבת לירושלים שנהרסה במהלך מלחמת העולם הראשונה והורחבה לרוחב התקני, וכן הוקמה תחנת הנוסעים "תל אביב" במרחק של כ-2.5 קילומטר מתחנת הרכבת יפו.

בשנים 1936-1937 שודרגה התחנה ממבנה עץ ארעי למבנה קבע מאורך ומעט מקומר, בהתאם לתוואי המסילה שהשיקה לו. בצמוד לתחנה הוקם גם בית המכס, באגפה הדרומי. הקמת בית המכס נועדה לפתור את בעיית הניתוק מבית המכס הוותיק ביפו, שהיה בשליטה ערבית בעת מאורעות המרד הערבי הגדול והקשה על סוחרים ועולים בשחרור מטענם.

ב-7 באוגוסט 1949, לאחר קום המדינה והסכמי שביתת הנשק עם ירדן, חודשה פעילות הרכבות בקו לירושלים ותחנת תל אביב הפכה לתחנת הקצה של קו זה. בשל סגירת הגבולות עם המדינות השכנות לא התקיימו עוד ייבוא, יצוא ותנועה בינלאומית של נוסעים בדרך היבשה, ולפיכך התייתרה פעילותו של בית המכס והוא הפך למחסן.

מעבר הרכבת דרך רחובות תל אביב גרם להפרעות קשות לתנועה, במיוחד בדרך פתח תקווה אותו חצתה המסילה. מסיבה זו הוחלט לבנות תחנה חדשה בנקודה בה יוצאת המסילה מהעיר, כשני ק"מ מהתחנה הישנה. תחנת תל אביב דרום החדשה נחנכה ב-26 בנובמבר 1970 ועם הקמתה נהרסו מבני התחנה הישנה למעט בית המכס, ופורקה המסילה שהובילה מיפו אליה.

המבנה
-----

בית המכס נבנה על הרציף לצד מסילת הרכבת שחלפה מצפון לו. המבנה באורך של כ-50 מטרים נבנה לצד עיקול מתון במסילה, והוא הותאם לו. הבניין בן הקומה הבודדת נושא גג רעפים המסתיים בקרניז, ובצידו הצפוני צמוד לו סוכך הנשען על מוטות ברזל מקומרים. חלונות ודלתות המבנה רבועים, ובחזיתו הדרומית מתנוסס הכיתוב "בית המכס" בעברית, אנגלית ובערבית. נכון לתחילת המאה ה-21, המבנה נטוש, נעול ומוזנח, ועל קירותיו מתנוססות כתובות גרפיטי.

התקפת האצ"ל
-----------

לקראת סוף ימי המנדט הבריטי בארץ ישראל, התכנסו הבריטים באזורי ביטחון במרכזי הערים, ותחנת הרכבת כמו גם בית המכס נכללו באזור הביטחון של בית הדר הסמוך, אשר שימש כבנין המפקדה הצבאית של מחוז לוד וכבית דין צבאי. בעת התקפת האצ"ל על משטרת רמת גן ב-23 באפריל 1946, הותקפו בית המכס ותחנת הרכבת במסגרת פעולת הסחה שנועדה לרתק כוחות בריטים ולמנוע החשת תגבורת מאזור הביטחון אל משטרת רמת גן המותקפת.

ראו גם
------

* בית המכס בנמל יפו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית המכס** בוויקישיתוף
* בית המכס בת"א: בניין בטעם של פעם
* שולה וידריך, תחנת הרכבת ובית המכס, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  שולה וידריך, תחנת הרכבת ובית המכס, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
2. ↑  ההחרמות בתל אביב, הצופה, 8 באוגוסט 1946
3. ↑  דני רכט, ד"ר ניר מן, בית הדר, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
**"הבילויים"** הוא אלבום הבכורה של להקת הבילויים, שהופק על ידי הלהקה בשיתוף עם ברי סחרוף. האלבום יצא בשנת 2003 וגרף ביקורות חיוביות רבות. השירים הידועים ביותר באלבום הם "אוטו זבל", "נפלא פה" ו"כשנפוליאון יכבוש את עכו".

סגנון
-----

מרבית השירים באלבום הם בסגנון הקבוע של הבילויים - שילוב של רוק ומוזיקת כליזמר. למרות זאת, שירים רבים באלבום שואבים השראה ממגוון סגנונות מוזיקליים, כגון רוקבילי, רוק מתקדם, ג'אז, ואפילו מוזיקה מזרחית בשיר "מטבח אל יהוד". הבילויים עושים שימוש במגוון רחב של כלי נגינה כמו יוקולילי, טרומבון וטובה.

מבחינה מילולית, האלבום נע בין רצינות להומור, ולגבי שירים מסוימים קשה לקבוע אם מדובר בשיר רציני או בשיר מצחיק. כמעט לכל השירים משותף הטון הביקורתי של הכתוב. 

האלבום מכיל משחקי מילים רבים, וכן בפראפרזות על משפטים ידועים. למשל: "אני יורק לבאר שממנה אשתה גם מחר" כפרפרזה על "אל תירק לבאר שממנה אתה שותה".

באלבום נעשה שימוש רב בהומופונים ו"כמעט הומופונים": מילים שונות הנשמעות זהות או כמעט זהות. למשל "אוטו" ו"אותו" בשורה "אוטו זבל, אותו זבל כל חיי סביב היה" בשיר "אוטו זבל", או "מטבוחה ילדונת, מה את בוכה" מתוך "מטבח אל יהוד".

האלבום עוסק במגוון רחב מאוד של נושאים, ביניהם חייהם של דמויות בשולי החברה (עובדים תאילנדים, בחורי ישיבה, אם חד הורית, ובעלי מסעדה ערביים). כמה מהשירים באלבום ("מטבח אל יהוד", "שאול מופז" ו"נפלא פה") הם שירים פוליטיים במובהק, ושנויים במחלוקת. במיוחד עורר ביקורת השיר "שאול מופז" המתאר את שאול מופז, הרמטכ"ל דאז, נוסע במזחלת ומחלק איברים קטועים של חיילים להוריהם.

שירי האלבום
-----------

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ימי ויסלר (למעט היכן שמצוין אחרת). 

| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | אני מקיא |   | 1:54 |
| 2. | כשנפוליאון יכבוש את עכו |   | 2:54 |
| 3. | מה שלום הזקן של צ'ין קו צ'ן | ויסלר וענבר | 4:14 |
| 4. | אוטו זבל (קח אותי איתך) |   | 2:02 |
| 5. | מרוסיה | ויסלר וענבר | 4:13 |
| 6. | מטבח אל יהוד |   | 5:51 |
| 7. | ליד בית השחי | ענבר | 3:12 |
| 8. | אין בגטים בגטו |   | 2:53 |
| 9. | שאול מופז |   | 4:01 |
| 10. | בלדה לאם חד הורית | ענבר | 5:37 |
| 11. | בחורים של ישיבה | ויסלר וענבר | 2:57 |
| 12. | נפלא פה | ויסלר וענבר | 5:41 |
| **משך כולל:** | **47:23** |

קרדיטים
-------

* נועם ענבר - שירה ובאס חשמלי
* ימי ויסלר - קולות, גיטרה חשמלית, יוקולילי ("מרוסיה")
* שלומי "כרובי" לביא - מערכת תופים וכלי הקשה
* מאיה דוניץ - פסנתר, אורגן האמונד
* ברי סחרוף - גיטרה חשמלית ("מטבח אל יהוד" ו"בלדה לאם חד הורית")
* יוקה יממוטו - זמרת אורחת ("מה שלום הזקן של צ'ין קו צ'ן")
* אייל תלמודי - סקסופון טנור ("נפלא פה")
* גור רוטקופ - טרומבון ("נפלא פה")
* יובל "טובי" זולוטוב - טובה ("נפלא פה" ו-"מה שלום הזקן של צ'ין קו צ'ן")
* יוני סילבר - קלרינט באס ("מה שלום הזקן של צ'ין קו צ'ן")

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום הבילויים באתר MusicBrainz

* הבילויים במצעד האלבומים האלטרנטיביים הישראליים הגדולים של כאן 88

הערות שוליים
------------

1. ↑  על האלבום, באתר היי-פיי מיוסיק ב-19 באוקטובר 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 2eae085e-f244-3adc-995e-c9e563f5e849

 |
נופי ימת החול א-רֻבּע אל-ח'אלי בחצי האי ערב
**ימת חול** (גם **עֶרְג**) היא אזור גדול ושטוח למדי של מדבר המכוסה בחולות נודדים, ומאופיין במיעוט צמחייה או בהיעדרה כליל. המונח הלועזי **erg** מקורו בערבית (עַרְק, عرق; "קרקע חולית") של תושבי הסהרה, שבדומה להרבה מונחים הקשורים למדבר השתרשו בספרות המקצועית, מפני שרוב החוליות בעולם נמצאות בסהרה ובחצי האי ערב. 

המונח מתייחס לאזורים מדבריים שמכילים יותר מ-125 קילומטרים רבועים של דיונות, ובהם החול מכסה לפחות 20% מהשטח הכללי. הגדול שבמדבריות העולם הוא מדבר סהרה המתפרש על פני 9,000,000 קמ"ר ומכיל מספר ימות חול. ימת החול הרציפה הגדולה בעולם היא הרֻבּע אל-ח'אלי ('הרֶבע הריק') בחצי האי ערב ושטחה מגיע ל-650,000 קמ"ר. הדעה הרווחת היא שכ-85% מהחול הנייד בעולם נמצא בימות חול שגודלם עולה על 32,000 קמ"ר.

תיאור
-----

ימת חול במרוקו
ימות חול מרוכזות בין קווי רוחב 20° ל-40° בהמיספירות הצפונית והדרומית, וכוללים אזורים שעוברות בהן רוחות הסחר. ימות חול פעילות, מוגבלות לאזורים שבהם כמות המשקעים עולה על 150 מ"מ בשנה. הגדולות שבהן מצויים בצפון ודרום אפריקה, מערב אסיה ומרכז אוסטרליה. ימות חול ושדות דיונות נוצרים על פי רוב במקומות שופעי חול יבש ומשוחרר כמו ואדיות, דלתה, מישורי הצפה, אגמים שיַבשוּ וחופים. כמעט כל ימות החול הגדולים ממוקמים עם כיוון הרוח לוואדיות יבשות, שלא יכלו לקיים צמחייה ולכן היו נתונות לסחיפה מתמשכת של הרוח. חול ממקומות כאלו נודד עם כיוון הרוח ונערם לדיונות גדולות במקומות בהם התנועה נחלשת ואף נעצרת בשל חסמים טופוגרפיים. נדידת החול עשויה להרחיק מאות ואלפי קילומטרים ממקום המוצא, ומשך התהליך אורך לפחות כמיליון שנים. מדבריות כגון חצי האי ערב, ימת מורזוק בלוב, 
מדבר סימפסון ומדבר החול הגדול באוסטרליה.

ימות חול מחוץ לכדור-הארץ במערכת השמש
------------------------------------

ימת חול במאדים
ימת חול היא מאפיין גאולוגי שיכול להימצא על כוכבי לכת בהם האטמוספירה מסוגלת לייצר שחיקה רוחית חזקה על פני הקרקע למשך תקופות ארוכות ולהביא כך להיווצרותו ולהיערמותו של חול. ידועים כיום שני כוכבי לכת במערכת השמש מלבד כדור הארץ, בהם מצויים ימות חול: נוגה ומאדים, וכן טיטאן, אחד מירחיו של שבתאי.

ראו גם
------

* שחיקה
* בלייה
* מכתש רוח
* משקעים
* טנרה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ימת חול** בוויקישיתוף
* ימת חול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Issaouane Erg, Algeria". NASA Earth Observatory. נבדק ב-2006-05-18.
2. ↑  Spector, Christy (24 בספטמבר 2001). "Soil Forming Factors". NASA Goddard Space Flight Center. אורכב מ-המקור ב-2006-08-28. נבדק ב-2006-05-18. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Glennie, K.W. 1970. Desert sedimentary environments: Developments in sedimentology 14, Enclosure 4. New York: American Elsevier Publishing Co.
4. ↑  Wilson, I. 1971. Desert sandflow basins and a model for the development of ergs. Geographical Journal, v. 137, Pt. 2, pp. 180-199.
**מוחמד רפיק אל-תמימי** (בערבית:  **محمد رفيق التميمي**; 1889–1957, לעיתים נכתב "רפיק תמימי") היה מחלוצי הלאומיות הפאן-ערבית, לאומן פלסטיני, פובליציסט ואיש חינוך. בשנת 1945 מונה כחבר הוועד הערבי העליון והיה יו"ר תנועת הנוער הצבאית-למחצה אל-נג'אדה וראש הוועדה הלאומית ביפו.

תולדות חייו
-----------

תמימי נולד בשכם, בן למשפחת תמימי העתיקה שהתייחסה אל פלג החוסיינים. אחיו, אמין, היה דמות פוליטית מובילה וכיהן בוועד הערבי העליון הראשון ב-1937.

לאחר לימודים בשכם והצטיינות בקולג' בקושטא, קיבל תמימי מלגת לימודים לסורבון בפריז, שם פגש קבוצה של סטודנטים מ"סוריה הגדולה" שפיתחו תודעה לאומית פאן-ערבית. עם קבוצה זו נמנו עווני עבד אל-האדי, ג'מיל מרדם, שוכרי אל-קוותלי, תאופיק א-סווידי ועיזאת דראוזה. יחד הקימו ב-1911 את תנועת אל-פתאת, שהייתה לגרעין הלאומיות הערבית. לאחר סיום לימודיו שב למזרח ולימד בדמשק ובאיזמיר. בשנת 1913 היה ציר בקונגרס הערבי הלאומי הראשון.

תמימי שמר על חברותו בארגון בסוד וכך יכל לכהן במקביל במשרות שלטוניות בממשל האימפריה העות'מאנית (במסגרת זו נקרא רפיק ביי), היה מנהל בית ספר ממשלתי בביירות ובזמן מלחמת העולם הראשונה ערך עבור הממשלה דו"ח על מצב ולאיית ביירות.

ב-1919, לאחר המרד הערבי היה חבר בקונגרס של סוריה, תחת ממשלו קצר הימים של האמיר פייסל. עם כינון המנדט הבריטי שב לשכם. הוא קנה לו שם כמומחה בהוראת היסטוריה וגאוגרפיה וכתב מספר ספרים ללימוד היסטוריה, ספר על תולדות מלחמות הצלבנים ושמונה כרכים בנושא היסטוריה כללית. בנוסף כתב מאמרים פובליציסטיים בעיתונות הערבית. תחת השלטון הבריטי, תמימי שימש כמנהל מספר בתי ספר: בית הספר התיכון הצאלחייה בירושלים, בית ספר בחברון ותיכון העאמירייה אשר ביפו.

בוועידה השישית של הקונגרס הערבי-פלסטיני ב-1923 ייצג תמימי את נפת ג'מאעין (מחוז שכם) ונבחר כחבר בוועד הפועל הערבי.

לאחר חידוש פעילות המפלגה הערבית הפלסטינית ב-1944, היה בין ראשיה, אך לא ניתק את קשריו עם עווני עבד אל-האדי ושימש כמגשר בין המפלגה לבין אנשי מפלגת אל-איסתקלאל היריבה. בשנת 1945 התמנה לוועד הערבי העליון והתקרב למופתי חג' אמין אל-חוסייני. במהלך כהונתו כיו"ר תנועת הנוער אל-נג'אדה הכניס שיעורי נשק ותרגולים צבאיים על מנת להכשיר את החניכים לפעולות התנגדות וטרור. הוא מונה על ידי המופתי לראש הוועדה הלאומית ביפו, שם ניסה לארגן את העיר הן במקביל לראש העיר הנבחר, יוסוף הייכל והן במקביל לשלטון אנשי כנופיות ואנשי אל-נג'אדה שפעלו כפיקוד צבאי.

בפברואר 1948 נשלח כציר הפלסטיני לליגה הערבית ודרש ממדינות ערב מחויבות צבאית, פוליטית ומורלית לציבור הפלסטיני ומאבקו. לאחר מכן נשלח על ידי חג' אמין אל חוסייני לנהל את משרד הוועד הערבי העליון בדמשק.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב שמעוני, **ערביי ארץ ישראל**, תל אביב, תש"ז עמוד 231
* יעקב יהושע, הכפר הערבי לפני 30 שנה, משמר, 11 בינואר 1946

* Levenberg, Haim (1993), **Military Preparations of the Arab Community in Palestine, 1945-1948**, Routledge, מסת"ב 9780714634395 pp. 140 - 150

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפיק אל-תמימי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוחמד בהג'ת ורפיק אל-תמימי בולאית ביירות
2. ↑  تيسير جبارة, اعلام من فلسطين- معجم المؤرخن الفلسطينيين في القرن العشرين (رام الله : دار الشيماء للنشر والتوزيع, 2010), ص 183-184.
3. ↑  יהושע פורת, **צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929**, נספח א', עמ' 251.
4. ↑  יואב גלבר, **קוממיות ונכבה** עמודים 39 - 40
**בית הפגודה** או **בית האונייה** הוא בניין בלב תל אביב אשר נבנה בשנת 1925 ומאופיין בסגנון אקלקטי. הוא מעורר עניין כחלק מההערכה הציבורית הגוברת לאדריכלות התל אביבית של שנות ה-20 של המאה ה-20, ונחשב כיום לאחד מהבניינים המרשימים שנבנו בתקופה זו.

הבניין, הממוקם בכיכר המלך אלברט, בין הרחובות נחמני ומונטיפיורי, תוכנן בשנות ה-20 לבקשת מוריס בלוך, אלמן אמיד שעלה ארצה מארצות הברית אחרי מלחמת העולם הראשונה. הוא תוכנן ידי האדריכל אלכסנדר לוי, בהשראת פגודה מזרח-אסייתית ומאופיין ב-21 קשתות, עמודים דוריים ומאפיינים אחרים המחברים בין אדריכלות המזרח הרחוק, אדריכלות אסלאמית ואדריכלות מערבית מודרנית וקלאסית.[דרוש מקור] הבניין נבנה בידי יצחק טגנסקי ובניו שבנו עוד מבנים רבים בתחילתה של תל אביב.[דרוש מקור]

בלוך התגורר באחת הדירות בקומה השנייה. במרפסת הוא תלה שלושה דגלים: דגל ארצות הברית, דגל בריטניה, ואת הדגל הציוני. שתי דירות בקומה הראשונה הוא הקדיש לקליטת בני משפחה שעלו לארץ. בשנות ה-30 שכנה בקומה השלישית קונסוליה פולנית, ומגורי הקונסול, דב האוזנר (אביו של גדעון האוזנר).
בשנת 1935 הותקנה בבניין מעלית נוסעים על ידי מהנדס החשמל יהודה גזונטהייט. המעלית, שהייתה מהראשונות בארץ ישראל, הפכה לאטרקציה בקרב תושבי העיר.

בלוך נפטר ב-1943, הבעלות על הבניין עברה מיד ליד, במקום מגורים נכנסו אליו עסקים ובתי מלאכה, מצבו התדרדר, והחל משנות ה-60 היו תוכניות להריסתו.
ב-1995 קנה אותו היזם והקבלן ראובן פלד, על מנת לשפץ אותו. אולם לפני שהשיפוץ החל, הוא מכר אותו תמורת כ-5.2 מיליון דולר למיליארדר היהודי-שוודי רוברט וייל, והשיפוץ החל בשנת 2000. הבניין נחשב לאחד מסמליה של תל אביב. הוא דוגמה בולטת לתהליך השיפוץ והשימור ברחובותיה של העיר, ונחשב לאחד מהבתים היקרים ביותר בתל אביב בפרט ובמרכז הארץ בכלל.

גלריית תמונות
-------------

* בית הפגודה ב-1929בית הפגודה ב-1929
* בית הפגודה לפני שיפוצו ב-1988בית הפגודה לפני שיפוצו ב-1988
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

ראו גם
------

* אדריכלות ישראלית
* אדריכלות בתל אביב
* הסגנון האקלקטי בארץ ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הפגודה** בוויקישיתוף
* בית הפגודה, באתר ארכיון עיריית תל אביב יפו
* שולה וידריך, יוסי גולדברג וד"ר עירית עמית-כהן, בית הפגודה (בית מוריס בלוך), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  שולה וידריך, יוסי גולדברג וד"ר עירית עמית-כהן, בית הפגודה (בית מוריס בלוך), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
2. ↑  טוביה כרמל, אין מציל ל"בית הפגודה", למרחב, 27 במאי 1970 המשך
3. ↑  יהושע שמש, בית האניה "טובע" בים הקידמה... הצופה, 18 במרץ 1966
4. ↑  אלעזר לוין, ‏משפץ 'בית הפגודה': לפעמים אפשר גם להרוויח, באתר גלובס, 28 ביולי 1997
|  |
| --- |
| **ערך מחפש מקורות** |
| רובו של ערך זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

|  |
| --- |
| **אנרכיזם**
 |
| **זרמים של אנרכיזם**
אנרכו-אגואיזם
אנרכו-אקזיסטנציאליזם
אנרכו-אפיסטמולוגיזם
אנרכיזם יהודי
אנרכו-קומוניזם
אנרכו-סינדיקליזם
אנרכיזם פוסט-קולוניאלי
אנרכו-פרימיטיביזם
אנרכה-פמיניזם
אנרכו-פציפיזם 
אנרכיזם אינדיבידואליסטי
אקו-אנרכיזם
אנרכיזם לאומי
אנרכו-סינתזה
אנרכו-קפיטליזם
אנרכיזם-קווירי
אנרכיזם קולקטיביסטי
אנרכיזם ללא תארים
פוסט-אנרכיזם

---

**אנרכיזם מסביב לעולם**
אנרכיזם בישראל
אנרכיזם בספרד
אנרכיזם באפריקה
אנרכיזם באנגליה
קהילות אנרכיסטיות

---

**אנרכיזם בתרבות**
אנרכיזם וחברה
אנרכיזם ודת
אנרכיזם ואמנות
אנרכיזם שחור
אנרכיזם נוצרי
אנרכיזם בודהיסטי
סמלים אנרכיסטיים

---

**אנרכיזם בהיסטוריה**
הקומונה הפריזאית
מהומות היימרקט
מרד קרונשטאדט
נסטור מאכנו
מאי 1968 |

הדגל של התנועה האנרכו-לאומית העולמית
הכוכב המזוהה עם האנרכו-לאומיות
**אנרכיזם לאומי** (ניתן לתרגם גם כ**אנרכיזם לאומני**) היא אידאולוגיית ימין רדיקלית אנטי-קפיטליסטית ואנטי מרקיסיסטית הרואה עצמה כזרם באנרכיזם. מחזיקי האידאולוגיה מעוניינים בביטול מוסד המדינה והפלת הכלכלה הקפיטלסטית תוך שימור הבדלנות של כל אומה משאר אומות העולם כקולקטיב.

היסטוריה
--------

מקורו של המונח בשנות ה-20 של המאה העשרים בגרמניה שבתקופת רפובליקת ויימאר. המושג נהגה על ידי הסופר הגרמני הלמוט פרנקה כדי לתאר את עמדתו הפוליטית. מאוחר יותר המונח אומץ על ידי כמה מתנגדים ימניים לממשלת רפובליקת ויימאר שהיו חלק מתנועה אשר נקראה התנועה השמרנית המהפכנית.

האידאולוגיה האנרכו-לאומיות זכתה לעדנה מחודשת בשנות ה-90 בבריטניה בידי טרוי סאות'גייט, חבר לשעבר במפלגת החזית הלאומית הבריטית אשר נמנע עם מיסדי הארגון הנאו-פשיסטי עמדה שלישית (ITP).
בשנת 1998 הקים סאות'גייט את "סיעת המהפכה הלאומית" (NRF) (שהיווה את הבסיס לתנועה האנרכו-לאומיות העולמית) כמערכת חשאית של תאי מהפכנים מקצועיים השואפת להפיל את הממשלה הבריטית. תחילה הסיעה פעלה בצורה מליטנטית ואלימה אך כיום עיקר הפעילות שלה מתבצעת בפורמים באינטרנט.

אידאולוגיה
----------

אנרכיסטים לאומיים רואים במודרניות, בליברליזם, בחומרניות, בצרכנות, בהגירה, ברב תרבותיות ובגלובליזציה את הסיבות העיקריות לירידה חברתית של אומות וזהויות תרבותית. 

הם רואים צורך ליצור ברית אסטרטגית ואידאולוגית של בדלנים גזעיים בעולם המערבי וברוסיה, של איסלאמיסטים במדינות בעלות רוב מוסלמי, תנועות לאומניות במדינות עולם שלישי, ואנטי-ציונים מכל העולם על מנת להתנגד ל"סדר העולמי החדש". גלובליזציה נתפסת ככלי של הבנקאות הבינלאומית הנשלטת על ידי היהודים והאימפריאליזם אמריקאי, דבר שמוביל בהכרח לקריסה כלכלית עולמית ולהתמוטטות אקולוגית.

אנרכיסטים לאומיים לבנים רבים, בדומה לקבוצות לאומניות לבנות אחרות, דוחים את הנצרות, אותה רואים כדת שמית שגזלה את מורשת הגזע הארי ומזהים עצמם כחברי דתות נאו פגאניות אוקלוטיות (לרוב כאלו אשר מבוססות על המיתולוגיה הנורדית).

לקריאה נוספת
------------

* אברהם יסעור (עורך), **אנרכיזם - אנתולוגיה**, הוצאת רסלינג, 2004.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנרכיזם לאומי** בוויקישיתוף
**GRB 090423** הייתה התפרצות גמא שנצפתה ב־23 באפריל 2009 בשעה 07:55:19 UTC על ידי לוויין המחקר Swift Gamma-Ray Burst Mission. תוצאות ההתפרצות נצפו מאוחר יותר בתחום התת־אדום ואפשרו לאסטרונומים לקבוע כי העצם שיצר את התפרצות הגמא הוא בעל הסחה לאדום של 8.2 ולפיכך הוא העצם המרוחק ביותר שנתגלה אי פעם, מרחק של 13.035 מיליארד שנות אור מכדור הארץ.

התפרצות גמא היא אירוע קוסמולוגי של התפרצות קרינת גמא. אלה הם האירועים האנרגטיים ביותר הידועים כיום באסטרונומיה. הן קורות בתדירות של כ־1–2 ליום בפיזור אקראי במרחב הקוסמולוגי, כשמשך ההתפרצות הוא בין שברירי שנייה לדקות ספורות ולכן קשה לבצע מדידות שונות בזמן ההתפרצות. ואולם לעיתים קרובות משאירה ההתפרצות קרינת המשך (Afterglow או הבזק משנה) בגלים אלקטרומגנטי ארוכים יותר שאפשר לצפות בהם שעות רבות ולעיתים ימים אחר כך. גלים אלה, ובהם קרינת רנטגן, קרינה על סגולה, אור נראה, קרינה תת־אדומה וקרינת רדיו מאפשרים את מחקר האירוע.

היקום היה רק בן 630 מיליון שנים כאשר GRB 090423 התפרץ, והתפרצות זו מוכיחה כי כוכבים מסיביים ביותר נולדו ומתו כבר בשלב כה מוקדם של היקום. התפרצות זו, ודומות לה, נותנות לנו הזדמנות ייחודית ללמוד את היקום הקדמון משום שיש מעט מאוד עצמים בוהקים דיים מתקופה זו שאורם חזק מספיק להגיע אלינו ולהיצפות בטלסקופ או טלסקופ חלל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **GRB 090423** בוויקישיתוף
* סרטון הסבר על ההתפרצות, באתר YouTube
* GRB 090423, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים