recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ליגת הכדורגל הלאומית** (באנגלית: **National Football League**) הייתה הליגה המקצוענית הבכירה בכדורגל בדרום אפריקה, שהוקמה בשנת 1959. תחילה קיבלה הליגה התנגדות נוקשה מצד SAFA, הגוף המנהל ששלט על מגרשי הכדורגל הגדולים במחוז והייתה חברה בפיפ"א.

בתחילה, רק שני אזורים בדרום אפריקה היו מיוצגים - טרנסוואל ודרבן - אך בהדרגה הליגה הפכה לייצוגית יותר גאוגרפית. המחוזות שהצטרפו לליגה בשנת 1959 היו - טרנסוואל (9 קבוצות) - ריינג'רס, ז'רמיסטון קאליס, ארקדיה, בנוני יונייטד, רנדפונטיין, פרטוריה סיטי, ברקפן יונייטד, יוהנסבורג סיטי וסאות'פארק. נטאל (3 קבוצות) עם דרבן סיטי, דרבן יונייטד ומריצבורג סלטיק. הליגה החלה ב-4 ביולי 1959 (שוחק רק סיבוב אחד).

פלייאוף עם מערך העפלה והדחה הוצג בשנת 1962, והליגה התפשטה לקייפטאון (1962), בלומפונטיין (1963) ופורט אליזבת (1964). הליגה השנייה הוקמה בשנת 1969, כאשר האלופות עלו לליגה I. הליגה הייתה תחרותית בעידן האפרטהייד, ורק שחקנים לבנים הורשו להשתתף. עם זאת, כמה קבוצות ליגת הכדורגל הלאומית נסעו למדינות שכנות לשחק משחקי ידידות.

עם זאת, שחקנים שחורים אכן השתתפו בתחרות. הראשון לעשות זאת היה וינסנט יוליוס, שייצג את מועדון ארקדיה שפרדס בשנת 1976 מול היילנדס פארק. היילנדס פארק מחתה על נוכחותו של יוליוס אך מנהלת הליגה אפשרה לו לשחק. משרד הפנים הדרום אפריקני לא ביצע שום צעד לאחר ששוכנע על ידי מנהלי ארקדיה שהסיפור יסופר בכל רחבי העולם ויטיל צל על מפלגת השלטון ויציג אותה באור רע.

כשהליגה פורקה אחרי 18 שנה בשנת 1977, היא הוחלפה על ידי ליגה לא גזעית. בפועל, התרחש מיזוג בין ליגת הכדורגל הלאומית (ללבנים) לליגת הכדורגל הלאומית המקצוענית (לשחורים), כדי להפוך לליגת NPSL. בשנת 1997 הליגה הוחלפה על ידי ליגת העל הדרום-אפריקאית.

זוכות
-----

| שנה | זוכה |
| --- | --- |
| 1959 | דרבן סיטי (1) |
| 1960 | היילנדס פארק (1) |
| 1961 | דרבן סיטי (2) |
| 1962 | היילנדס פארק (2) |
| 1963 | אדינגטון (1) |
| 1964 | היילנדס פארק (3) |
| 1965 | היילנדס פארק (4) |
| 1966 | היילנדס פארק (5) |
| 1967 | פורט אליזבת סיטי (1) |
| 1968 | היילנדס פארק (6) |
| 1969 | דרבן ספרס (2\*) |
| 1970 | דרבן סיטי (3) |
| 1971 | הלניק (1) |
| 1972 | דרבן סיטי (4) |
| 1973 | קייפטאון סיטי (1) |
| 1974 | ארקדיה שפרדס (1) |
| 1975 | היילנדס פארק (7) |
| 1976 | קייפטאון סיטי (2) |
| 1977 | היילנדס פארק (8) |

* אדינגטון נודע בשם דורבן ספרס כשזכו באליפות השנייה שלהם.

מקור:

סטטיסטיקה
---------

| קבוצה | כמותתארים | שנים |
| --- | --- | --- |
| היילנדס פארק | ‏8 | 1960, 1962, 1964, 1965, 1966, 1968, 1975, 1977 |
| דרבן סיטי | 4 | 1959, 1961, 1970, 1972 |
| דרבן ספרס | 2 | 1963, 1969 |
| קייפטאון סיטי | 2 | 1973, 1976 |
| פורט אליזבת סיטי | 1 | 1967 |
| הלניק | 1 | 1971 |
| ארקדיה שפרדס | 1 | 1974 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליגת הכדורגל הלאומית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "South African football 1961". rsssf.com. נבדק ב-7 במאי 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "South African football 1963". rsssf.com. נבדק ב-7 במאי 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "South Africa League History". rsssf.com. נבדק ב-3 במאי 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**פליקס בריך** (בגרמנית: **Felix Brych**; נולד ב-3 באוגוסט 1975) הוא שופט כדורגל גרמני. בריך שופט משחקים בגרמניה, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. שפט בגמר הליגה האירופית 2014 ובגמר ליגת האלופות 2017.

קריירה
------

בריך נולד במינכן, והחל לשפוט בבונדסליגה ב-2004. 3 שנים לאחר הכשרתו לשופט בבונדסליגה, קיבל בריך את תג פיפ"א לשופטים, והפך לשופט בינלאומי. באוקטובר 2007 רשם בריך את משחקו הבינלאומי הראשון כשופט, במשחק מוקדמות יורו 2008, בין רומניה ללוקסמבורג. בריך היה אחראי להחלטה השנויה במחלוקת להרחיק את נמניה וידיץ' במהלך המשחק בין אוצלול גאלאץ לבין מנצ'סטר יונייטד במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות ב-2011.

בריך התפרסם ברחבי העולם לאחר שאישר שער שגוי בעת ששפט משחק בונדסליגה בין באייר לברקוזן להופנהיים. במהלך המשחק נגח חלוץ לברקוזן סטפן קיסלינג את הכדור לעבר השער והחטיא את המסגרת אך הכדור חדר דרך חור ברשת. בריך לא הבחין בכך והסיק מחגיגת שחקני לברקוזן שמדובר בשער חוקי ואישר את השער. הפרשה כונתה "שער הרפאים".

משחקיו היוקרתיים ביותר של בריך כשופט הם גמר הליגה האירופית 2014, בין סביליה לבנפיקה ליסבון, ו-גמר ליגת האלופות 2017, בין ריאל מדריד ליובנטוס. בריך שפט בטורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון 2012, גביע הקונפדרציות ב-2013 ומונדיאל 2014. כמו כן, בריך נמצא בין 20 שופטי העילית של אופ"א.

מחוץ לכדורגל, בריך מחזיק בתואר דוקטור למשפטים, ואת הדוקטורט שלו כתב על ספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס בריך** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל השופט, באתר Transfermarkt
* פליקס בריך באתר פיפ"א.
* פליקס בריך באתר WorldReferee.
* סרטון של פיפ"א על פליקס בריך לקראת מונדיאל 2014.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet ספורט, גרמניה: לברקוזן ראשונה עם שער שערורייתי, באתר ynet, 18 באוקטובר 2013
2. ↑  ynet ספורט, "לא הייתה שום אינדיקציה שזה לא שער", באתר ynet, 19 באוקטובר 2013
3. ↑  פליקס ברייך הגרמני ישפוט בגמר ליגת האלופות, באתר ONE‏, 12 במאי 2017

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ביורן קויפרס** | **שופט גמר הליגה האירופית** 2014 | **הבא**:**מרטין אטקינסון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1160460043
* VIAF: 192911427
* WorldCat (עם VIAF): 192911427

 |
**אוגו בטי** (באיטלקית: **Ugo Betti**; ‏4 בפברואר 1892 – 9 ביוני 1953) היה סופר ושופט איטלקי.

ביוגרפיה
--------

אוגו בטי נולד בעיר קמרינו, בנפת  מצ'רטה, איטליה. הוא למד משפטים בעיר פארמה וכשפרצה מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא. בתום המלחמה השלים את לימודיו ונעשה שופט. הוא כתב בזמנו הפנוי והוציא לאור את אסופת שיריו הראשונה בשנת 1922, הקרויה בשם Il re pensieroso (המלך המהורהר), אותה כתב כשהיה נתון בשבי הגרמני בשנים 1917-18. מחזהו הראשון, La Padrona, הוצג לראשונה ב-1927 והצלחתו הביאה אותו להקדיש את כל זמנו לתיאטרון. ב-1931 עבר מפארמה לרומא. ב-1938 הואשם בידי הפשיסטים כיהודי ואנטי-פשיסט. בתום מלחמת העולם השנייה הואשם כפשיסט, אולם זוכה מכל ההאשמות. בשנים שלאחר מכן עבד בספריית משרד המשפטים.

בטי כתב עשרים ושבעה מחזות, כשאת המוערכים ביותר מביניהם כתב בשלב האחרון של הקריירה שלו, משנת 1940 ועד למותו. עבודותיו עוסקות בטבעו של הרוע, באשמה הקיומית אותה חווים גיבוריו, ובנושא הגאולה. החקירה הפלילית היא מוטיב מאפיין את עבודותיו ולעיתים התייחסו אליו כאל "קפקא האיטלקי". ב-The Inquiry, העלילה נעה בהדרגה מסגנון ריאליסטי למטאפיזי, בלי שמובהר מהי מטרת החקירה. מחזהו הידוע ביותר הוא Corruzione al Palazzo di Giustizia (שחיתות בהיכל הצדק), העוסק בחקירה החושפת שחיתות במערכת המשפטית.

אוגו בטי הלך לעולמו ברומא בשנת 1953.

יצירותיו בתרגום לעברית
----------------------

בשנת 1962 העלה תיאטרון הבימה את המחזה שכתב "המלכה והמורדים", בבימוי מנחם גולן ובכיכובו של ישראל בקר.

מחזהו "אי העיזים", עלה בתיאטרון זווית ב-1960, תורגם לעברית בידי עדה בן נחום וראה אור בהוצאת בית צבי בשנת 1984. ועלה שוב ב-2018 בסטודיו לאמנויות הבמה - תיאטרון חולון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגו בטי** בוויקישיתוף
* אוגו בטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים גמזו, 'המלכה והמורדים׳ ב,הבימה׳, הארץ, 30 במרץ 1962
2. ↑  נוגה מירון, חמש שנים לתיאטרון "זווית", על המשמר, 15 בינואר 1965
3. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:הארץ   
פרמטרי חובה [ 4 ] חסרים עכבר העיר, אי העיזים, באתר הארץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276020705171
* BIBSYS: 90118117
* BNE: XX1018750
* BnF: cb12676070j (data)
* CANTIC: a12226233
* CiNii: DA06184744
* GND: 118662694
* ICCU: RAVV029888
* ISNI: 0000 0001 1021 8802
* LCCN: n81061546
* NDL: 00746431
* NKC: jn20000600846
* NLA: 35821225
* NLG: 110443
* NLK: KAC200608883
* NSK: 000119770
* NTA: 070283524
* SNAC: w6pv70c7
* SUDOC: 066899117
* Trove: 1102819
* VcBA: 495/99600
* VIAF: 17344693
* WorldCat: lccn-n81061546

 |
לוגו האתר
**אומיגל** (באנגלית: **Omegle**) היה צ'אט אינטרנטי שאפשר לאנשים מרחבי העולם לנהל שיחה באופן אקראי. האתר נוצר במרץ 2009 על ידי ליף ק'ברוקס, סטודנט אמריקאי מורמונט, אז בן 18. לוגו האתר היה סמל של אומגה בהטייה אלכסונית.

מידע כללי
---------

אומגל מקשר בין שני משתמשים באופן רנדומלי ומקוון לחלון צ'אט, ומאפשר להם להתכתב או לקיים שיחת וידאו. באתר קיים "מצב בלש", המאפשר למשתמש להעלות שאלה ולצפות בזמן ששני אנשים אחרים מדברים עליה, בעוד שאין ביכולתו להשתתף בשיחה עצמה.

בשנת 2012 האתר החל לפעול על מנת לצנזר ולחסום משתמשים ותוכן לא הולם ואף הוסיף אפשרות גלישה נוספת, "מושגחת", על מנת להגן על קטינים מתחת לגיל 18 מתכנים לא ראויים. האתר עושה שימוש בתוכנת ההגנה נגד ספאם reCAPTCHA, כדי לאתר בוטים. עם זאת, האפקטיביות של הסינונים אינה מלאה, בשנת 2021, נוספה התגית "אני לא רובוט" לאחר מעבר בין כל שיחה, על מנת לסנן בוטים גם כן.

באתר אומגל קיים תוכן מיני רב וגולשים רבים עושים שימוש בפלטפורמה תוך עינוג עצמי. אתר זה הוא אתר נפוץ מאוד לסקסטינג עם אנשים זרים ובראיון בבי-בי-סי סיפר מייסד האתר שהוא מודע לתוכן המיני הבעייתי שמופיע בו לעיתים קרובות, והביע צער על הדרך שעושים בו שימוש חלק מהאנשים.

ב-8 בנובמבר 2023, פרסם ק'ברוקס הודעה המתארת את האתגרים בהפעלת האתר, ואת ההחלטה הסופית לסגור את האתר. האתגרים המפורטים כללו ניצול מקוון של ילדים והתקפות על שירותי תקשורת. ק. ברוקס הגיע למסקנה שהחלטתו נסובה סביב שימוש לרעה באינטרנט וביקש מהמשתמשים לשקול תרומה לקרן החזית האלקטרונית לתמיכה בזכויות הדיגיטליות של משתמשי האינטרנט.

ראו גם
------

* צ'אט רולט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אומגל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אומגל
* Web Site Offers Anonymous Chats With Strangers - The New York Times, בניו יורק טיימס
* Chatroulette and Omegle: chat rooms with a twist, כתבה באתר ה-BBC
* אזהרה מפני שימוש באפליקציות וידאו צ'אט, הודעת משטרת ישראל באתר השירותים והמידע הממשלתי, 13 באוגוסט 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  האתר שחיבר את העולם בקורונה - נסגר לאחר 14 שנים, באתר ‏מאקו‏, 9 באוקטובר 2023
**קי מאי** (מילולית מאיטלקית: **מי בכלל**) הוא קטע אינסטרומנטלי שהולחן על ידי המלחין האיטלקי אניו מוריקונה בשנת 1971. הוא שימש לראשונה בסרט "מדלנה" (1971)(אנ'), מאוחר יותר בסדרת הטלוויזיה טירת האנגלי (1978), בסרט "המקצוען" בבימויו של ז'ורז' לוטנר (1981)(אנ'), ובשנת 1981 היא שימשה כנעימת הנושא לסדרה "חייו ותקופתו של דייוויד לויד ג'ורג'"(אנ') של ה-BBC והגיעה למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי.

אלמנטים מ"קי מאי" הופיעו במערבון הספגטי בבימויו של סרג'ו קורבוצ'י "השתיקה הגדולה" בשנת 1968, ביצירה "Invito All'Amore". המילים המקוריות באיטלקית לשיר זה נכתבו על ידי קרלו ניסטרי ופורסמו על ידי קאזה ריקורדי (אנ') בשנת 1972.

בשנות ה-80 שימש הקטע "קי מאי" בצרפת לפרסומת של רויאל קאנין ובשנת 1987 לפרסומת לסיגריות דנהיל. ב-2002, בסרט הצרפתי, "אסטריקס ואובליקס: המשימה קלאופטרה", בסצנה שבה הכלב דוגמטיקס רודף אחרי ליגיונר שרץ בהילוך איטי (כמו בפרסומת), נוגנה נעימת "קי מאי" ברקע.

בטקס האשכבה הלאומי שנערך לז'אן-פול בלמונדו ב-9 בספטמבר 2021, הקטע המוזיקלי "קי מאי" שימש כמנגינת המחווה.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (1981–1982)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 4 |
|  בריטניה | מצעד הסינגלים הבריטי | 2 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 23 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 11 |
|  צרפת | SNEP | 1 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 2 |

| 
‏‏‏  **מצעדי סוף שנה (1982)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 20 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Chi Mai" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Chi Mai" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על השיר "Chi Mai" באתר AllMusic
* 20 הנעימות שיעוררו בכם זיכרונות ורגשות נוסטלגיים
* Ennio Morricone-chi mai, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:07)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 7e200d38-9813-4c63-9faa-7b5a68e41554
* MusicBrainz work: e45b98c6-8200-38dc-af01-2791227dfeb4

 |
**אייזק ליבוביץ' אשכנזי** (ברוסית: **Исаак Львович Аскназий;** ‏16 בינואר 1856–1902) היה צייר רוסי יהודי בסגנון אקדמי, שנודע בעיקר בסצנות ההיסטוריות והתנ"כיות שלו.

קורות חיים
----------

הוא נולד למשפחה של סוחרים יהודים חסידיים עשירים, בעלי מסורת רבנית ארוכה. השכלתו המוקדמת הייתה בעלת אופי דתי לחלוטין. אף על פי כן, הוריו הבחינו בכישרון ובאהבתו לציור והחליטו לעודד אותו בעיסוק זה.

כשהיה בן ארבע עשרה, הוא החל בשיעורים באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרסבורג. רישומיו הראשונים זכו לשבחים מהפסל, מרק אנטוקולסקי, והוא הפך שם לתלמיד קבוע ב-1874. אף שהמדריך העיקרי שלו היה פאבל צ'יסטיאקוב, אנטוקולסקי המשיך להיות המנטור שלו לאורך כל לימודיו. נאמן לאמונותיו, הוא עתר לאקדמיה לאפשר לו לעבוד ביום ראשון, ולא בשבת. הוא זכה במספר מדליות כסף וזכה בשתי מדליות זהב; על תיאורו של אברהם המגרש את הגר ובנה ישמעאל (1878) ועל "הזונה לפני ישו" (1879).

בשנת 1880 הוענק לו התואר "אמן, מחלקה ראשונה" וקיבל מלגה לנסיעות לאירופה למשך ארבע שנים. הוא ביקר באיטליה, גרמניה ואוסטריה, שם עבד עם הנס מקארט בווינה. בהיותו באיטליה, למד את ציורי המאסטרים הישנים והפיק בד גדול של משה במדבר, מה שזיכה אותו בתואר "חבר אקדמיה" מהאקדמיה הקיסרית.

ב-1885 חזר לסנט פטרסבורג והיה נשוי הוא המשיך להתמקד בנושאים יהודיים, בעיקר מהברית הישנה, ובשנת 1900 הפיק את אחת מיצירותיו הידועות ביותר: "קהלת".

למרות מידה מסוימת של קושי כלכלי, הוא מעולם לא קיבל עבודות שעמדו בסתירה לאמונותיו.

הוא בדרך כלל ערך מחקר רב בספריות ובמוזיאונים כדי להבטיח שעבודותיו מדויקות מבחינה היסטורית.

אולם משום מה, יצירותיו לא היו פופולריות בקרב יהודי רוסיה העשירים, שהיו נראים כקהלו הטבעי, ונמכרו טוב יותר באירופה, ובמיוחד בארצות הברית.

גלריה
-----

* יהודי מבוגר, 1902יהודי מבוגר, 1902
* "קהלת", לפני 1902"קהלת", לפני 1902
* חתונה יהודית עם כליזמר, 1893חתונה יהודית עם כליזמר, 1893
* "הזונה לפני ישו", 1879"הזונה לפני ישו", 1879

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייזק אשכנזי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Русские художники. Аскназий Исаак Львович. www.artsait.ru
2. 1 2  ЕЭБЕ/Аскназий, Исаак Львович — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)
**אֲכְרנר** (Achernar) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים ארידנוס והוא גם הכוכב העשירי בבהירותו בכלל כיפת השמים. הכוכב נמצא בקצה הדרומי ביותר של קבוצת הכוכבים, המיוצגת כנהר ומכאן שואב שמו בערבית - "אחיר אנ-נהר" (آخر النهر) "קצה הנהר". עקב מיקומו הקיצוני בדרומה של כיפת השמיים, לא ניתן לראותו מאירופה וכן מרוב שטחו של המזרח התיכון ועל כן לא חוברו בעניינו אגדות ומיתוסים. לפני גילויו של הכוכב על ידי האסטרונומים האירופאים במאה ה-16, קבוצת הכוכבים ארידנוס הסתיימה בכוכב אקמר.

מאפיינים
--------

אכרנר הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי B3 V, צבעו כחול ועוצמת ההארה שלו היא פי 1,070 משל השמש בתחום הנראה, אך חלק ניכר מהקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל סגול כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא לפחות פי 3,000 משל השמש. זהו כוכב צעיר למדי וגילו מוערך במספר מיליוני שנים בלבד, כך שלמרות עוצמת ההארה הגבוהה שלו, הוא נמצא עדיין בשלב התכת המימן שבליבתו להליום. מסתו גדולה פי 6-8 משל השמש וכשיכלה המימן בליבתו הוא צפוי להפוך לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן מהסוג של סיריוס B.

פחיסותו של אכרנר
אכרנר מסתובב סביב עצמו במהירות גבוהה מאוד של לפחות 250 ק"מ בשנייה. בשל המהירות הגבוהה זהו הכוכב הפחוס ביותר שמוכר כיום - רדיוסו בקטבים קטן ב-40% מרדיוסו בקו המשווה. כמו כן, המהירות הגבוהה גורמת לבריחה של גז מאזור קו המשווה וליצירה של דיסקת גז המקיפה את הכוכב ופולטת ספקטרום פליטה אופייני למימן. גם השדה המגנטי של הכוכב חזק יחסית בעקבות הסיבוב המהיר והוא מוערך בכ-1,000 גאוס - פי 1,000 מהשדה המגנטי של השמש.

בשל הטמפרטורה הגבוהה ועוצמת ההארה הגבוהה, כוכבי לכת עם תנאים שמאפשרים חיים חייבים להיות במרחק של 55-70 יחידות אסטרונומיות מאכרנר - כפול ממרחקו של נפטון מהשמש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אכרנר** בוויקישיתוף
* אכרנר ב-solstation.com
* אכרנר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אכרנר, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| הכוכבים הבולטים בקבוצת ארידנוס |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (אכרנר) • β (קורסה) • θ (אקמר) • γ (זאורק) |  |

 |
**אלה איסטין** (באנגלית: **Ella Eastin**; נולדה ב-28 במרץ 1997) היא שחיינית אמריקאית, היא סגנית אלופת העולם בבריכת 25 מטר (וינדזור 2016), במשחים ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי. היא שיאנית העולם (2018) במשחים ל-200 יארד פרפר, 200 יארד מעורב אישי ו-400 יארד מעורב אישי.

ביוגרפיה
--------

איסטין נולדה וגדלה באירוויין, קליפורניה. היא לומדת ושוחה באוניברסיטת סטנפורד בהדרכתו של גרג מיהן.

### 2016

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה, נברסקה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה איסטין במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.49 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.08 דקות ולא הצליחה להיכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה.

#### שיאנית עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר 2016 היא זכתה ב-2 מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי 2:05.02 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (2:02.90 דקות) ולפני בת ארצה מדיסין קוקס (2:05.93 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:27.74 דקות, אחרי קטינקה הוסו (4:21.67 דקות) ולפני מדיסין קוקס (4:27.78 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.66 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 59.97 שניות.

### 2017

באליפות ארצות הברית בשחייה שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2017, תחרות ששימשה גם כמבחנים לאליפות העולם זכתה איסטין במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.89 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.24 דקות ופסלה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, בשלב המוקדמות היא סיימה במקום שלישי בתוצאה של 4:40.56 דקות ובכך לא הצליחה להיכלל במשלחת האמריקאית לאליפות העולם.

### 2018

בתחרות שנערכה בפדרל ויי שבוושינגטון ב-24 בפברואר 2018 קבעה איסטין במשחה ל-200 יארד פרפר שיא עולם חדש של 1:49.51 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות המכללות שנערכה בקולומבוס, אוהיו באמצע מרץ היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מעורב אישי בשיא עולם חדש של 1:50.67 דקות ובמשחה ל-400 יארד מעורב אישי בשיא עולם חדש נוסף של 3:54.60 דקות קייטי לדקי (3:58.29 דקות).

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 200 מטר פרפר: 2:09.24 דקות (2017)
* 200 מטר מעורב אישי: 2:10.89 דקות (2017)
* 400 מטר מעורב אישי: 4:40.56 דקות (2017)

### בריכת 25 יארד

* 200 יארד פרפר: 1:49.51 דקות (2018), **שיא עולם**
* 200 יארד מעורב אישי: 1:50.67 דקות (2018), שיא עולם בעבר
* 400 יארד מעורב אישי: 3:54.60 דקות (2018), **שיא עולם**

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלה איסטין** בוויקישיתוף
* אלה איסטין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אלה איסטין, ברשת החברתית אינסטגרם
* אלה איסטין, ברשת החברתית LinkedIn
* אלה איסטין, באתר Swimrankings
* אלה איסטין, באתר SwimSwam

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ella Eastin Breaks Long-Standing American Record in 200 Fly, Swimming World Magazine, 24 February 2018 (באנגלית)
2. ↑  Torrey Hart, 2018 W. NCAAS: Ella Eastin Goes 3:54.60 to Obliterate 400 IM American Record, SwimSwam, March 16th, 2018 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ORCID: 0000-0002-4349-8182
* S2AuthorId: 2158190382

 |
**אן אנדרסון**, (באנגלית: **Anne Anderson**;‏ 1874 – 26 במאי 1952) הייתה מאיירת סקוטית פורייה, הידועה בעיקר באיורי ספרי הילדים שלה בסגנון אר-נובו, אם כי גם ציירה, חרטה ועיצבה כרטיסי ברכה. סגנון הציור שלה הושפע מבני דורה, צ'ארלס רובינסון וג'סי מריון קינג, והיה דומה לזה של בעלה, אלן רייט (1864-1959).

חיים אישיים
-----------

נולדה בסקוטלנד בשנת 1874 לג'יימס וגרייס אנדרסון, אנני "אן" אנדרסון ואחיה - ארבעה אחים ואחות אחת, גרייס - בילו את ילדותם בארגנטינה. כשהגיעו לבגרות, אנני וגרייס חזרו לאנגליה כדי למצוא עבודה. עד 1910, אנני יכלה להרשות לעצמה לקנות קוטג' בברקשייר.

היא נישאה לאמן אלן רייט ביוני 1912 בכנסיית בורגפילד קומון פאריש ברקשייר, והם גרו בקוטג' שרכשה שנתיים קודם לכן. אף שהם שיתפו פעולה בפרויקטים רבים, אן נחשבה לכוח המניע. לבעלה הייתה קריירה מצליחה כמאייר עד שעבד על ספר עבור הברון ההומוסקסואל המושמץ ב-1898. הספר הזה גרם לשערורייה שהרסה את המוניטין של אלן רייט. לאחר מכן הצטמצמו ההזמנות שלו לעבודה, אך הוא המשיך לתרום לאיוריה של אשתו.

### איורי ספרים ועבודות נוספות

איורי הספרים שלה החלו להופיע בסוף התקופה האדוארדית. ניתן למצוא את איוריה בספרי ילדים ובספרים כמו בלקי וקאסל, ברויאל דולטון בסין, והיו גם בשימוש תדיר בגלויות.

  

### מוות

בעוד שמקורות מסוימים מציינים את מותה של אנדרסון ב-1930, מקורות אחרים אומרים שהיא מתה ב-1936, ואחרים מציינים שהיא הייתה עדיין בחיים לאחר מלחמת העולם השנייה.

עם זאת, קיים רישום ב-29 במאי 1952 באינדקס הקבורה של ברקשייר עבור אמנית נשואה בשם אנני רייט, בת 76, שהתגוררה בבורגפילד קומון. בהתחשב בכך שקיים רישום באותו אינדקס קבורה ב-17 ביולי 1959 עבור אלמן בשם אלן רייט, בן 94, שהתגורר גם הוא בבורגפילד קומון, נראה כי מותה התרחש ב-26 במאי 1952.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן אנדרסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Herbert Alan Wright". Birth, Marriage, Death & Parish Records. Berkshire Burial Index. 17 July 1959.
2. 1 2  Barker, Nicholas (Winter 1979). "An Illustrator of the 'Nineties' - Alan Wright (by Maleen Matthews)". The Book Collector. Vol. 28, no. 4. pp. 530–544.
3. ↑  "Annie Anderson married Alan Wright". Birth, Marriage, Death & Parish Records. England & Wales Marriages (1837-2008) (Vol. 2c, p. 777).
4. ↑  Anderson, Hans Christian. The Emperor's New Clothes - The Golden Age of Illustration Series. Read Books Ltd, 2013.
5. ↑  Theweeweb.com Archived July 15, 2009, at the Wayback Machine
6. ↑  Watson, Victor (2001). "'Anne Anderson' (by David Wootton)". The Cambridge Guide to Children's Books in English (Illustrated ed.). Cambridge University Press. pp. 29–30.
7. ↑  Zipes, Jack (2006). "'Anne Anderson' (by Adrienne E. Gavin)". The Oxford Encyclopedia of Children’s Literature (Vol 1.). Oxford University Press
8. ↑  "Annie Wright". Birth, Marriage, Death & Parish Records. Berkshire Burial Index. 29 May 1952.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007372159905171
* GND: 1027071791
* ISNI: 0000 0000 5494 9220
* LCCN: n2009007371
* NKC: mzk2013757138
* NTA: 084812508
* SUDOC: 24142397X
* VIAF: 78839230
* WorldCat: viaf-12976242

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אן אנדרסון"**.
**אברם ארכיפוב** (ברוסית: **Абра́м Архи́пов**;‏ 27 באוגוסט 1862 – 25 בספטמבר 1930) היה אמן ריאליסטי יהודי רוסי, שהיה חבר בקולקטיב האמנות "איחוד האמנים הרוסים".

קורות חיים
----------

נולד בכפר יגורובו במחוז ריאזאן. ארכיפוב עזב את הכפר ועבר לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה בשנת 1877, שם הוא למד בהדרכתם של אמנים רוסים שונים כולל וסילי פרוב, וסילי פולנוב ולדימיר מאקובסקי.

בשנת 1883, ארכיפוב עבר ללמוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרבורג, ושהה שם שנתיים, לפני ששב להשלים את לימודיו במוסקבה.

כמה עדויות מצביעות על כך שאבותיו של ארכיפוב היו חקלאים יהודים עניים ברוסיה שעברו למחוז ריאזאן. אנטישמיים רוסיים התייחסו לארכיפוב, איליה רפין ויצחק לויתן כחייזרים יהודים בתרבות הרוסית.

ארכיפוב התקבל לקולקטיב האמנות, ״הנודדים״ ב-1889, והצטרף לאיגוד האמנים הרוסים ב-1903.

נושאים המופיעים ביצירות האמנות שלו כוללים את חייהן של נשים רוסיות, בריאליזם המתאר את המציאות היומיומית העגומה שלהן. ארכיפוב גם צייר כמה ציורים של איכרים ברוסיה הכפרית. הוא מתאר את הנשים בשמלות מסורתיות צבעוניות ובתלבושות לאומיות. כמו אחרים באיגוד האמנים הרוסים, גם ארכיפוב צייר באופן קבוע בחוץ, הוא היה מטייל וצייר סצנות מצפון רוסיה ומחוף הים הלבן.

ארכיפוב לימד גם בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם היה סטודנט במקור. אלכסנדר קופרין היה בין תלמידיו.

ארכיפוב הצטרף לאגודת האמנים של רוסיה המהפכנית בשנת 1924, ובשנת 1927 זכה בתואר ״אמן העממי של ברית המועצות״.

ארכיפוב נפטר במוסקבה ב-1930.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברם ארכיפוב** בוויקישיתוף
* אברם ארכיפוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biography of Arkhip Yefimovich Arkhipov (1862-1930), artroots.com
2. ↑  Биография — Архипов Абрам Ефимович - Музей Арт-Рисунок, www.art-drawing.ru
3. ↑  Волшебник кисти, верный своей теме, АЛЕФ (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb149654402 (data)
* GND: 1217151494
* ISNI: 0000 0001 1046 7681
* KulturNav: bef316ee-a5b2-409d-bd11-eec0cb38d08e
* LCCN: n83140615
* NLP: a0000003092873
* RKD: 2296
* SNAC: w6gq83mr
* ULAN: 500002636
* VIAF: 24872735
* WorldCat: lccn-n83140615

 |
הוסטל "בית מיכל" בראשון לציון
**הוֹסטֶל** (בא מהמילה הלטינית עבור "אכסניה") היא מסגרת מגורים מותאמת, עבור אנשים בוגרים עם לקות, שמצד אחד אינם יכולים לגור כאנשים עצמאיים, אך מצד שני, אינם זקוקים למסגרת אשפוזית מלאה. על פי רוב, הוסטל הוא דירה בבית משותף רגיל, עם דיירים אחדים עם לקויות, שאליה מגיעים מדריכים ומטפלים. בחלק מהמקרים, ניתן בהוסטל סיוע מטעם המדינה, או מתורמים, בתשלום שכר הדירה. הוסטלים רבים מנוהלים בידי עמותות.

הוסטל עשוי להיות מסגרת שיקומית, שהדיירים נמצאים בה עד שהם לומדים להתמודד עם לקותם והופכים לאנשים עצמאיים. במקרים אחרים, הדיור בהוסטל הוא דיור מוגן ואין אפשרות פשוטה לפנות משם דייר שאינו מתאים עוד להוסטל. הבחירה באופי ההוסטל תלויה לעיתים קרובות בפרוגנוזה של הדיירים.

אנשים, שעשויים לגור בהוסטל, בישראל:

* אנשים עם מוגבלות שכלית קלה
* אנשים עם הפרעה נפשית (כגון הפרעה דו־קוטבית)
* אנשים עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית (כגון נפגעי אונס)
* אנשים עם אוטיזם שלא הצליחו להשתלב בחברה בחוץ
* נוער בסיכון

אנשים מפלחי אוכלוסייה אחרים, שעשויים לגור בהוסטלים, במקומות אחרים בעולם:

* אנשים עם נטייה להפוך לדרי רחוב
* נרקומנים בשלבי שיקום אחרונים

ראו גם
------

* מערכי דיור בשיקום פסיכיאטרי

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל יעקובסון, וילת פאר עם דיירים מיוחדים: הוסטל חדש לאנשים עם מוגבלות שכלית בראשון לציון, באתר Xnet‏, 29 בינואר 2016
**אֵן נוֹ גְיוֹגָ׳ה**, או **אֵן נוֹ אוֹזוּנוּ** (**En no Gyōja**; נולד בשנת 634) היה מיסטיקן ונזיר יפני שאליו באופן מסורתי מיוחסת יסוד שוגנדו, דת יפנית עתיקה וסינקרטיסטית. דת המאחדת בין טאואיזם, שינטו ובודהיזם ומאופיינת בצורת חיים סגפנית. הוא גם מוערך ומוערץ כבוּדהיסָאטּוָוה או בוסאטסו (המילה היפנית לבודהיסאטווה) וגם כרודף הארה.

כתיבת הספר (הלא מקודש) הסוטרה על החיים הבלתי מוגבלים של הגוף המשולש מיוחסת לאן נו גיוזה. הודות למוניטין שלו כקדוש הרים האמינו שביכולתו לבצע מעשים על טבעיים. ברומנו של קוג'י סוזוקי, "טבעת", שולפת שיזוקו ימאמורה פסלון של אן נו גיוזה מהים, ממנו היא שואבת כוחות על טבעיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן נו גיוג'ה** בוויקישיתוף
* Sacred site "Yoshino and Omine", מתוך אתר מחוז וקאיאמה
* Yoshino-Kumano National Park - מתוך אתר רשות הפארקים הלאומיים של יפן
* Yoshino - מתוך אתר ארגון התיירות הלאומי של יפן
* En no Ozunu - מתוך "האנציקלופדיה של שינטו" באתר אוניברסיטת קוקוגאקואין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1188833421
* ISNI: 0000 0000 2382 0563
* LCCN: n83195293
* NDL: 00626676
* VIAF: 77697636
* WorldCat: lccn-n83195293

 |
**אנדרו טוני** (באנגלית: **Andrew Toney**‏; נולד ב-23 בנובמבר 1957) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בפילדלפיה 76' מליגת ה-NBA בשנים 1980–1988. כונה על ידי כתבי הספורט הבוסטוניים "חונק בוסטון" (Boston Strangler) בשל יכולתו לשלוט לבדו במשחקי הסיקסרס מול בוסטון סלטיקס. בין המשחקים שהעניקו לו את הכינוי המשחק השביעי של גמר המזרח בשנת 1982, בו קלע 34 נקודות והוביל את קבוצתו לגמר ה-NBA. בנוסף קלע 30 נקודות במשחק השני ו-39 נקודות במשחק הרביעי, וממוצעיו לאורך הסדרה היו 26.4 נקודות למשחק.

טוני נבחר על ידי הסיקסרס בבחירה השמינית בדראפט ה-NBA של שנת 1980, לאחר קריירת כדורסל מכללות באוניברסיטת דרום-מערב לואיזיאנה.

הוא נבחר לשני משחקי אולסטאר, בשנים 1982 ו-1983, וממוצעיו לאורך הקריירה הם 15.9 נקודות למשחק.

טוני היה חלק אינטגרלי מקבוצת הסיקסרס זוכת האליפות בעונת 1982/1983, שכונתה "פו פו פו", ונחשבת לאחת הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA. בקבוצה שיחקו בין השאר שחקנים כג'וליוס אירווינג, מוזס מאלון, בובי ג'ונס ומוריס צ'יקס. הקריירה הקצרה שלו נגמרה בשל פציעות כרוניות ברגליו.

פאט ויליאמס (אנ'), סגן הנשיא לענייני כדורסל של אורלנדו מג'יק, שיתף אנקדוטה אודות טוני בריאיון לתוכנית "The Really Big Show" ב-11 בפברואר 2010. ויליאמס סיפר כי כשהיה ג'נרל מנג'ר, בימי יריבות הסלטיקס והסיקסרס (בשנים 1980–1983), שאל את דני איינג', קלע הסלטיקס, מאיזה שחקן הוא הכי מפחד בהגיעה של תקופת הפלייאוף. "לא מג'יק ולא ד"ר ג'יי, אנדרו טוני הוא זה שמותיר אותי ער בלילות!" ענה איינג'. ויליאמס המשיך ואמר שלולא הפציעות הרבות שמהן סבל במהלך הקריירה היה טוני חבר בהיכל התהילה של הכדורסל. כדורסלן העבר והפרשן של רשת TNT צ'ארלס בארקלי הצהיר שטוני הוא השחקן הטוב ביותר שהוא אי-פעם שיחק לצידו.

בנו של אנדרו טוני שיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת אלבמה בברמינגהאם (UAB) ושיחק כדורסל מקצועני, בין היתר באסקו גדיניה הפולנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Jackie MacMullan, Ex-76er Toney now fights pain, bitterness, March 31, 1991
אנדרטת הקרון ביד ושם - מבט ממעוף הציפור
אנדרטת הקרון ביד ושם - מבט מלמטה
**אנדרטת הקרון** היא אנדרטה לזכר השואה הניצבת באתר הזיכרון יד ושם בהר הזיכרון שבירושלים.

הקמה
----

האנדרטה, שעוצבה על ידי האדריכל משה ספדיה, נבנתה בשנת 1995. היא הוקמה לזכר היהודים שנשלחו למחנות ההשמדה. האנדרטה מורכבת מקרון רכבת וממסילת רכבת הניצבים על גשר שבור. 

קרון הרכבת שימש במקורו להובלת בהמות ובמהלך תקופת מלחמת העולם השנייה שימש הקרון להובלת יהודים למחנות ההשמדה. הקרון נשמר מאז תום המלחמה והוענק ליד ושם על ידי חברת הרכבות הפולנית.

מיקום האנדרטה מאפשר צפייה בה גם ממרחק, ולנוסעים בכביש העולה לירושלים מכיוון עין כרם נדמה הקרון כאילו פורץ מתוך העצים שבפסגת ההר - דבר המעצים את המשמעות של האנדרטה.

רעיון דומה שימש כבסיס לאנדרטת קרון הרכבת בלווצובשטראסה שבברלין, לציון 63 משלוחים של יהודי ברלין, בעיקר לאושוויץ.

טקסטים
------

מעל האנדרטה מופיע שירו של דן פגיס "כתוב בעיפרון בקרון החתום".

על הקיר ליד האנדרטה חרוט ציטוט מעדותו של **אברהם קשפיצקי** שגורש לטרבלינקה, הצליח לברוח מהמחנה אך נהרג כלוחם במחתרת אי"ל במהלך מרד גטו ורשה.

### על קשפיצקי

קשפיצקי נולד ב-1915, גורש מגטו ורשה לטרבלינקה באוגוסט 1942, בסלקציה נבחר לעבודה במחנה ולאחר 18 ימים הצליח לברוח כשהוא מתחבא בקרון בגדים. קשפיצקי חזר לוורשה ומסר בגטו את עדותו על השילוח וטרבלינקה. רחל אוירבך, מן המתעדים בארכיון עונג שבת, תיעדה במשך כשלושה חודשים את עדותו שפירטה את התנאים בקרונות, ההפרדה בין בני משפחה עם ההגעה למחנה, תהליך הרצח ותנאי חייהם של האסירים.

בגטו ורשה הצטרף קשפיצקי למחתרת הארגון היהודי הלוחם (אי"ל), ובמרד גטו ורשה לחם כחבר בקבוצת הנוער הציוני בראשותו של יעקב פרשקר. ב-22 באפריל 1943, ביום הרביעי למרד גטו ורשה, נהרג.

עדותו הוטמנה באדמת הגטו עם חומרי תיעוד נוספים בחלק השני של ארכיון עונג שבת, בפברואר 1943. חומרי התיעוד נמצאו בשנת 1950.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנדרטת הקרון** |

* אנדרטת הקרון במפת יד ושם, סעיף 24.

לקריאה נוספת
------------

* אייל מירון, **ירושלים וכל נתיבותיה**, הוצאת יד בן-צבי, 1996.

הערות שוליים
------------

1. ↑   שנת בנייה
2. ↑  אלדד בק, ברלין: רחובות של זיכרון, באתר ynet, 9 במאי 2005.
3. ↑  יד ושם, אנדרטת הקרון - יד למגורשים, באתר יד ושם, ‏פברואר 2024
**אדית מריון** (שם מלא: **לואיזה אדית צ'רץ מריון**; באנגלית: **Louisa Edith Church Maryon**); ‏  9 בפברואר  1872 - 2 במאי  1924), פסלת אנגלית. יחד עם איטה ווגמן, היא השתייכה למעגל הפנימי ביותר של מייסדי האנתרופוסופיה והסובבים את רודולף שטיינר.

חיים ועבודה
-----------

אדית מריון הייתה השנייה מבין שישה ילדים. הוריה היו ג'ון מריון סימאון ואשתו לואיזה צ'רץ' שהתגוררו בלונדון. היא למדה בבית ספר לבנות ולאחר מכן למדה בפנימייה בעיר ז'נבה שבשוויץ. במהלך שנות ה-90 למדה פיסול בלונדון בבית הספר המרכזי לעיצוב, ומשנת 1896 בקולג' המלכותי לאמנויות. היא הציגה באקדמיה המלכותית. יצירותיה מאותה תקופה הראו את נטייתה לנושא הנצרות, כגון פסל של ״מיכאל״, התבליט "צלב גולגותא".

מבשר המוות
מריון הכירה את רודולף שטיינר ב-1912/13 וקיץ לאחר מכן, 1914, עברה לדורנך. היא עבדה עם שטיינר על בניית הגותאנום הראשון, מרכז האנתרופוסופיה העולמי, ואיתו על הדוגמנות והגילוף של פסל העץ ״נציג האנושות״. שטיינר עיצב את הפסל בגובה תשעה מטרים שהוצב בגותאנום. כעת הוא נמצא בתצוגה קבועה ב-Goetheanum השני - הוא מראה את ישו כעצמאי המחזיק באיזון בין הישויות של לוציפר ואהרימן, המייצג נטיות מנוגדות של התרחבות והתכווצות. הפסל נועד להציג, בניגוד ל״פסק הדין האחרון״ של מיכלאנג'לו, את ישו כאילם ובלתי אישי כך שהישויות המתקרבות אליו חייבות לשפוט את עצמן.

בישיבה שהתקיימה במהלך חג המולד 1923 מינה שטיינר את מריון כמנהיגת המדור לאמנויות פלסטיות

  

במאי בשנה לאחר מכן, היא מתה משחפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדית מריון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paull, John (2018) "A Portrait of Edith Maryon: Artist and Anthroposophist", Journal of Fine Arts, 1(2):8-15.
2. ↑  Selg, Peter (2022). Edith Maryon: Rudolf Steiner and the Sculpture of Christ in Dornach. Translated by Barton, Matthew. Forest Row: Temple Lodge Publishing.
3. ↑  The Representative of Humanity Between Lucifer and Ahriman, von Halle and Wilkes (2010)
4. ↑  *The Representative of Humanity Between Lucifer and Ahriman, The Wooden Model at the Goetheanum*, Judith von Halle, John Wilkes (2010)
5. ↑  Rudolf Steiner Christ in Relation to Lucifer and Ahriman, lecture May, 1915
6. ↑  Rudolf Steiner, The Etheric Body as a Reflexion of the Universe lecture, June 1915
7. ↑  Record of Foundation meeting 1923, session of 28 December, 10 a.m
8. ↑  Rembert Biemond, Edith Maryon, in Anthroposophy in the 20th Century: e. Kulturimpuls in biographical portraits. Edited by Bodo von Plato. Dornach: Verlag am Goetheanum, 2003.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90549767
* BNE: XX5402849
* BnF: cb15952720g (data)
* GND: 119006219
* HDS: 027526
* ISNI: 0000 0000 4205 0875
* LCCN: no2001079037
* NTA: 194591182
* RKD: 424954
* ULAN: 500194703
* VIAF: 69729961
* WorldCat: lccn-no2001079037

 |
**לורנסו סאנס מנסבו** (בספרדית: **Lorenzo Sanz Mancebo**; ‏9 באוגוסט 1943 – 21 במרץ 2020) היה איש עסקים ספרדי, שכיהן כנשיא ריאל מדריד בין 1995 ל-2000, וכבעלים של מועדון הכדורגל מאלגה.

ראשית חייו
----------

סאנס נולד ב-9 באוגוסט 1943 בעיר מדריד, שיחק כשוער בצעירותו בכמה קבוצות מליגות מדרידיות נמוכות, ביניהן פוארטה בוניטה. עשה את הונו בתחומי הנדל"ן והבנייה.

נשיא ריאל מדריד
---------------

סאנס היה דירקטור בריאל מדריד בשנים 1985 עד 1995. בתחילה כחבר בדירקטוריון ולאחר מכן שימש גם כסגן נשיא ריאל מדריד. סאנס התמנה לתפקיד הנשיאות ב-26 בנובמבר 1995 לאחר שהנשיא רמון מנדוסה (אנ') נאלץ להתפטר עקב הבעיות הכלכליות, החברתיות והספורטיביות של המועדון. סאנס ניסה לשפר את מצב המועדון על ידי החתמת כוכבים כמו דאבור שוקר ופרדראג מיאטוביץ' בכספו האישי. מהלך זה הוביל לזכייה המיוחלת בגביע אירופה, שריאל מדריד לא זכתה בו מאז 1966, שכן המועדון זכה גם בגמר ליגת האלופות ב-1998 וגם ב-2000.

לאחר שתי הזכיות בגביעי ליגת האלופות החליט סאנס לקיים בחירות מוקדמות לנשיאות המועדון בשנת 2000, אך בסופו של דבר הפסיד סאנס לפלורנטינו פרס. לאחר מכן ניסה פעמיים ללא הצלחה לחזור לתפקידו כנשיא ריאל מדריד, ונכשל גם בהצעה להשתלט על פארמה.

סאנס הודיע ב-2006 כי הוא מעמיד את עצמו שוב לבחירות לתפקיד הנשיא הפנוי בריאל מדריד, והפסיד בהן לרמון קלדרון.

### תארים בתקופת נשיאותו

* ליגת האלופות (2) - 1996/1997, 1999/2000
* הגביע הביניבשתי (1) - 1998
* אליפות ספרד (1) - 1996/1997
* הסופר קאפ הספרדי (1) - 1997
* אליפות ספרד בכדורסל (1) - 1999/2000
* גביע ספורטה (1) - 1996/1997

לאחר הנשיאות
------------

ביולי 2006 רכש סאנס את מועדון הכדורגל של מאלגה. הוא מכר את המועדון בשנת 2010 למשקיע קטרי בסכום של 50 מיליון יורו.

במאי 2008 התעניין ברכישת המועדון האיטלקי בארי. בעלי בארי העניקו לו 10 ימים לסגירת העסקה, שהוערכה בסביבות 15 מיליון יורו.

חיים אישיים
-----------

סאנס היה חותנו של מגן ריאל מדריד ונבחרת ספרד לשעבר מיצ'ל סלגאדו, שנישא לבתו מלולה. שניים מבניו של סאנס, פאקו ופרננדו, היו גם כדורגלנים מקצועיים. סאנס כבעלים של מאלגה, מינה את פרננדו לנשיאות המועדון.

סאנס נפטר ב-21 במרץ 2020, בגיל 76, כתוצאה ממחלת נגיף הקורונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורנסו סאנס** בוויקישיתוף
* לורנסו סאנס באתר ריאל מדריד
* ‏נשיא ריאל מדריד לשעבר, לורנצו סאנס, נפטר בשל נגיף הקורונה, באתר ספורט1, 21 במרץ 2020

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Ortego, Enrique (21 במרץ 2020). "Muere de coronavirus Lorenzo Sanz, el presidente de la Séptima y Octava Copas de Europa del Real Madrid". *El País* (בספרדית). נבדק ב-21 במרץ 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Minder, Raphael (2020-03-22). "Lorenzo Sanz, Who Led Comeback of Real Madrid, Dies at 76". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-03-23.
3. ↑  "Málaga readies itself for top table". *El País* (באנגלית). 2 באוגוסט 2011. נבדק ב-22 במרץ 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Bari, Sanz interessato all'acquisto". *tuttomercatoweb.com*.
5. ↑  "Bari, ultimatum a Sanz". *tuttomercatoweb.com*.
6. ↑  "Lorenzo Sanz: Former Real Madrid president dies after contracting coronavirus" (באנגלית בריטית). BBC. 21 במרץ 2020. נבדק ב-21 במרץ 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**אנדריי זבקין** (באסטונית: **Andrei Zevakin**; נולד ב-6 ביוני 1996) הוא מפיק מוזיקלי, כותב שירים ויוטיובר אסטוני.

ראשית חייו
----------

בשנות התיכון זבקין למד בגימנסיה מינה הרמה אשר נמצאת בעיר טרטו. בשנת 2013 הוא קיבל מלגה מטעם ועד המנהלים והמנהלות (HMC), ובשנת הלימודים 2013/2014 הלך ללמוד בבית הספר סנט פיטר (אנ') בעיר יורק שבאנגליה. בשנת 2016 סיים את לימודיו בגימנסיה מינה הרמה עם תעודת בגרות בין לאומית.

בין השנים 2004 ל-2011 למד זבקין בבית הספר למוזיקה של ייגבה שבעיר ייגבה, שם הוא סיים לימודי פסנתר קלאסי. הוא הגיע להישגים טובים בתחרויות פסנתר לנוער. ב-2012 הוא המשיך ללמוד פסנתר קלאסי בבית הספר למוזיקה היינו אלר שבטרטו, שם הפסיק ללמוד לאחר שנסע לאנגליה.

קריירה
------

עד 2017, זבקין הלחין 26 שירים וכתב ארבעה. הוא שיתף פעולה עם כמה זמרות אסטוניות, ביניהן גרטו פאבו, לינה אריאדנה פדניק ומאיאן לומפ. ביצירתו זבקין מתמקד בעיקר בתת-ז'אנרים של EDM (אנ') – מוזיקת ריקודים אלקטרונית. לערוץ היוטיוב שלו יש יותר מ-173,000 רשומים.

בשנת 2019 זבקין השתתף באסטי לאול, קדם האירוויזיון האסטוני, עם השיר "Hold Me Close", אשר גם היה שותף בכתיבתו. השיר הגיע למקום ה-12 בגמר.

בשנת 2020, זבקין והראפר האסטוני פלוטו (אס') הוציאו שיר בשם "Wingman", איתו הם השתתפו באסטי לאול 2021, והגיעו למקום החמישי בגמר.

זבקין משתתף פעם נוספת באסטי לאול 2022 עם השיר "Mis nüüd saab", אותו מבצע יחד עם הזמרת גרטה פאיה, ועלה לגמר התחרות.

חיים אישיים
-----------

בדצמבר 2021 נודע כי זבקין נמצא בזוגיות עם הזמרת גרטה פאיה.

פרסים ומועמדויות
----------------

* 2018 – פרסי MyHits בקטגוריית "יוטיובר השנה"
* 2021 – פרסי כרוניקל אנטרטיינמנט בקטגוריית "משפיען השנה"

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנדריי זבקין

* אנדריי זבקין, ברשת החברתית פייסבוק

* אנדריי זבקין, ברשת החברתית אינסטגרם

* אנדריי זבקין, סרטונים בערוץ היוטיוב

* אנדריי זבקין, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אנדריי זבקין, באתר Genius

הערות שוליים
------------

1. ↑  Listening to Eesti Laul 2019: Five songs with winner potential, EuroVisionary, ‏1 בנובמבר 2018
2. ↑  Estonia: Eesti Laul 2021 final running order published, wiwibloggs, ‏1 בינואר 2021
3. ↑  Estonia: Eesti Laul 2022 semi-final one results, wiwibloggs, ‏4 בינואר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 8f262bdf-3960-4f5d-ba90-e436f4eebde1

 |
**פרס המוזיקה הלאומי של רוסיה** (ברוסית: **Российская национальная музыкальная премия**) הוא פרס מוזיקלי רוסי שנתי, שהוקם על ידי הקרן לתמיכה במוזיקה רוסית ודמויות מובילות בתעשיית המוזיקה הרוסית. מוענק עבור הישגים מוזיקליים גבוהים ביותר מדי שנה בחודש דצמבר בסוף השנה היוצאת.

מייסדי הקרן וממציאי הרעיון: המשורר, איש העסקים מיכאל גוצרייב, המלחין, המפיק איגור קרוטוי ומנהל-תקשורת, הסופר יורי קוסטין (רו').

מועמדות של האמן לפרס מתבצעת על ידי נציגי המשתתפים - חברות תקליטים (לייבלים), מפיקים ומרכזי הפקה. לכל נציג הזכות למנות מועמד אחד בכל קטגוריה. ההצבעה מתבצעת על ידי חברי ועדת הפרס - נציגים מובילים של תעשיית המוזיקה הרוסית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרס המוזיקה הלאומי של רוסיה (ברוסית)
* פרס המוזיקה הלאומי של רוסיה, ברשת החברתית פייסבוק

* פרס המוזיקה הלאומי של רוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרס המוזיקה הלאומי של רוסיה, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  Почти как «Грэмми», Газета.Ru (ברוסית)
2. ↑  О жюри - musicpremia.ru, www.musicpremia.ru
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בדיין רבני, עם הערך "מאיר כהנא", העוסק ברב ופוליטיקאי בשם זה.

הרב **מאיר כהנא** (נולד בז' בשבט ה'תשכ"ט, 26 בינואר 1969) הוא אב בית דין בבית הדין הרבני באשקלון ויו"ר נציגות הדיינים הארצית. לשעבר ר"מ בישיבת ההסדר ירוחם.

קורות חייו
----------

נולד בבת ים, בנם של רואה החשבון דב כהנא והמחנכת אסתר גולדה כהנא. גדל בבני ברק, למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים ובישיבת ההסדר קריית שמונה בראשות הרב צפניה דרורי, שם למד שבע שנים. לאחר נישואיו למד שנה אחת בכולל בקריית שמונה, ולאחריה עבר לירושלים שם למד ונסמך לדיינות בכולל ארץ חמדה.

שירת בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים, סיים קורס קציני חי"ר ושירת כקצין ברצועת הביטחון בלבנון בראשית שנות ה-90. לאחר מכן שירת במילואים כמ"פ חי"ר בשנים 2004 עד 2012. כיום משרת בפיקוד העורף בדרגת סא"ל (במילואים).

בשנת ה'תש"ס התמנה לר"מ בישיבת ההסדר ירוחם בראשות הרב אליהו בלומנצויג, והוא בן 31. בתפקיד זה שימש כעשר שנים. בשנת ה'תשע"א התמנה לדיין בבית הדין האזורי בבאר שבע. בשנת ה'תשע"ו עבר לשמש כדיין בבית הדין האזורי בתל אביב ובשנת ה'תשע"ח מונה לאב בית דין בביה"ד באשקלון. בשנת ה'תשע"ד עמד בראשות הוועדה שניהלה את הבחירות לרבנות העיר ירושלים, שבהן נבחרו הרבנים אריה שטרן ושלמה משה עמאר לרבני העיר. חבר נציגות הדיינים משנת תשע"ו, ויו"ר נציגות הדיינים משנת ה'תש"ף. משמש כחבר עמותה בישיבות קריית שמונה וירוחם ובתנועת הנוער עזרא.

באפריל 2023 הודיע על התמודדותו לתפקיד הרב הראשי לישראל האשכנזי, וב-4 ביוני נבחר על ידי ועדה של 40 רבנים מזרמים שונים של הציונות הדתית כמועמד מוסכם מטעמה לבחירות לרבנות הראשית.

משפחתו
------

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (31 באוגוסט 2023)
נשוי לברוריה לבית צוריאל, רופאת נשים. לזוג חמישה ילדים. מתגורר בשכונת עין כרם בירושלים.

סבו היה הרב חיים אריה כהנא, ראש ישיבת "מאמר מרדכי" של חסידי נדבורנה בתל אביב ורב קהילה ביפו בראשית שנות החמישים של המאה הקודמת, מתלמידי ה"עצי חיים" מסיגט.

אחד מדודיו היה הרב פנחס מילר, רב העיר נצרת עילית. אחיו הוא פרופ' צבי כהנא, מרצה למשפט חוקתי ולדיני עבודה במכללה האקדמית אונו.

תלמידיו
-------

מתלמידיו בישיבת ההסדר בירוחם: רב העיר ירוחם הרב יצחק שלו, רב היישוב עפרה הרב אחיה בן פזי, ורב היישוב דולב הרב יעקב ידידיה לוי.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמיר דורטל, הרב מאיר כהנא – מי צריך רבנות ראשית?, באתר על המשמעות, ‏1 ביוני 2023
* דביר עמר, הרב מאיר כהנא לערוץ 7: הרבנות הראשית צריכה להיות הלב הפועם של המדינה, באתר ערוץ 7
* אסף משניות, הרב מאיר כהנא: אנחנו עובדים עם סמוטריץ' בתיאום מלא, באתר ערוץ 7, 8 ביוני 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  אחרי 4 שנים: 14 אבות בתי דין חדשים, באתר ערוץ 7. 9 בספטמבר 2019.
2. ↑  תומר ניר, ‏יו"ר ועדת הבחירות לרב ראשי בירושלים: בוגר ישיבת הסדר, באתר "סרוגים", 13 במרץ 2014
3. ↑  דביר עמר, אב לחמישה, סא"ל במיל': הרב מאיר כהנא הכריז על מועמדותו לתפקיד הרב הראשי, באתר ערוץ 7, 16 באפריל 2023
4. ↑  דביר עמר, וועדת הרבנים קבעה: הרב מאיר כהנא – המועמד לרב הראשי האשכנזי, באתר ערוץ 7, 4 ביוני 2023
עדינה טל
**עדינה טל** (נולדה ב-22 בפברואר 1953) היא שחקנית, מחזאית ובמאית תיאטרון ישראלית, שהקימה את תיאטרון נא לגעת ששחקניו הם חירשים-עיוורים.

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה בציריך, שווייץ לחנה, ילידת העיר אוראדיה (בגרמנית: גרוסוורדיין) בטרנסילבניה, ולבנימין שפץ, יליד שווייץ, שעסק במסחר. למדה בבית ספר כללי, ובנוסף הלכה אחרי הצהרים ל"חדר" (מוסד ללימודי קודש בקהילה היהודית). אחות אמצעית בין שתי אחיות נוספות.

בגיל 20 עלתה לישראל. לאחר עלייתה למדה תיאטרון באוניברסיטת תל אביב ואחר כך באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1985 הקימה טל עם רינה פדווה את תיאטרון אירוע, ושיתוף הפעולה ביניהן נמשך כ-17 שנה.

בשנים 2002–2014, אחרי קריירה ארוכה כבמאית, שחקנית וכותבת, הקדישה טל את מירב מאמציה לפרויקט "נא לגעת" שבמסגרתו היא הקימה, יחד עם ערן גור, את קבוצת התיאטרון הראשונה בעולם, שכל שחקניה הם חירשים-עיוורים. היא הקימה את מרכז "נא לגעת" בנמל יפו, שבו פועלים לצד התיאטרון, גם מסעדת החושך "בלקאאוט" ובית הקפה "קפיש". הפרויקט זכה להצלחה.

טל כיהנה במשך כ-15 שנים כנשיאה, מנהלת אומנותית ובמאית, ולסירוגין גם כמנכ"לית, של מרכז "נא לגעת".

במהלך השנים היא כתבה וביימה את המופעים "לא על הלחם לבדו", סדנת שפת סימנים תיאטרלית "תן סימן!", יצרה (עם דני ארליך) את הצגת הילדים "נסיך תרנגול", ובנתה קבוצה רב תרבותית חדשה של שחקנים חרשים-עיוורים שהמחיזו את המופע "לונה פארק".

בדצמבר 2014 החליטה טל להמשיך הלאה מתוך רצון לחלוק ולשתף בידע הרב שלה אנשים בארץ ובעולם, והיא גם מפתחת מאז מודל חדש לעסק תרבותי חברתי.

משפחתה
------

נשואה לחיים טל, במאי סרטים, מפיק ועיתונאי המתמחה בסרטים העוסקים במתח בין צבא לחברה. ביים, בין היתר, בשנת 2007 את הסרט התיעודי "עוברים כל גבול", העוסק במסעה של קבוצת התיאטרון "נא לגעת" לצפון אמריקה.

אם לבן ולשתי בנות.

מתגוררת בשכונת עין כרם בירושלים.

פרסים ותוארי כבוד שקיבלה
------------------------

* יזמית חברתית של שנת 2014 – "קרן שוואב" והפורום הכלכלי העולמי (WEF)
* אחת מ-"50 המחדשים החברתיים המוכשרים ביותר" ביום האחריות החברתית התאגידית (CSR) העולמי במומבאי, הודו, 2015
* דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב – "מתוך הכרה בתרומתה הניכרת כמחזאית, במאית ומחדשת בתחום התיאטרון והאמנויות"
* תואר עמית כבוד במכללת רופין
* אות החסד של ווילי טראמפ
* תעודת מצוינות מאת הפרלמנט של בוסטון ל "אור שומעים בזיג זג"
* מדליית השוויון על "אור שומעים בזיג זג"

קישורים חיצוניים
----------------

* עדינה טל: מה ניתן ללמוד מהתיאטרון של חרשים-עוורים (הרצאת טד באנגלית), סרטון באתר יוטיוב, 2014
* נרי ליבנה, באפילה ובדממה, באתר הארץ, 27 ביוני 2001
* אייל מלובן, "לא על הלחם לבדו": תיאטרון בלי מוגבלויות, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  נא לגעת
2. ↑  אייל מלובן, "לא על הלחם לבדו": תיאטרון בלי מוגבלויות, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2011
3. ↑  מערכת הפורטל, תן סימן: סדנה להכרת שפת הסימנים, באתר פורטל יפו
4. ↑  עליס בליטנטל, נסיך תרנגול, באתר מחלקה ראשונה, ‏5 דצמבר 2010
5. ↑  מופע "לונה פארק", באתר הבמה
6. ↑  קולנוע תיעודי: עוברים כל גבול, באתר הבמה
7. ↑  שני גורקביץ'‏, אוניברסיטת ת"א תעניק תואר ד"ר של כבוד לבמאית עדינה טל, באתר וואלה!‏, 27 בפברואר 2011
8. ↑  מערכת הפורטל, תואר עמית כבוד ל"נא לגעת". המרכז האקדמי רופין יעניק תואר עמית כבוד לתיאטרון "נא לגעת" ולמייסדת עדינה טל, באתר פורטל יפו, ‏2 דצמבר 2013
**מרק אייזנברג** (נולד בפריז ב-9 באפריל 1955) הוא איש עסקים ונדבן יהודי-צרפתי. אייזנברג מכהן כנשיא ארגון אליאנס (כל ישראל חברים) העולמי והוא מייסד ויו"ר עמותת קעליטה (Qualita), ארגון הגג של עולי צרפת בישראל. מרק אייזנברג הוא בנו של הרב ג'וזי אייזנברג.

פעילות עסקית
------------

את דרכו בעולם העסקים החל כיועץ בתחום הניהול של חברות קטנות ובינוניות. בשנת 1986 הקים את קבוצת הייעוץ Alma Consulting Group, שעסקה בייעוץ ארגוני בעיקר בתחום צמצום עלויות והוצאות של חברות עסקיות. קבוצת Alma נחשבה במשך 15 שנים לאחת מ"100 החברות המצליחות ביותר בצרפת"[דרוש מקור].
בשנת 1997 מכר אייזנברג את קבוצת Alma לחברה אמריקאית, וב-2001 קנה אותה בחזרה כרכישה ממונפת. בשנת 2007, הפכו כ-400 עובדי הקבוצה לבעלי מניות בה, ובשנת 2012 מנתה הקבוצה כ-1,700 שותפים. בשנים 1996, 2002, 2004, 2005, 2005 ו-2007 זכה אייזנברג בפרסי "היזם הטוב של השנה" בצרפת. Alma נבחרה בקביעות בדירוג החברות שטוב לעבוד בהן[דרוש מקור]. בינואר 2012 אייזנברג פרש מהקבוצה.

פעילותו בישראל
--------------

בשנת 2014 עלה אייזנברג לישראל. הוא מכהן כנשיא אליאנס העולמית משנת 2011, ובשנת 2015 הקים את עמותת קעליטה, ארגון הגג של עולי צרפת בישראל. משנת 2016 מנכ"ל העמותה הוא אריאל קנדל, לשעבר ראש המשלחת של הסוכנות היהודית בצרפת.

פעילות למען יהודי צרפת
----------------------

בשנת 1995 ז'אן טיברי, ראש עיריית פריז דאז, מינה את אייזנברג לתפקיד חבר בוועדה האחראית על השבת הרכוש של יהודי פריז, שהוחרם ונהרס בשואה. בתחילת שנות ה-2000 היה ממייסדי תנועת ידידי ה-CRIF - ארגון המייצג באופן רשמי את יהודי צרפת מול ממשלת צרפת. בשנת 2006 נבחר אייזנברג לוועד המנהל של ארגון אליאנס העולמי, וב-2011 התמנה לנשיאה העולמי. משנת 2008 הוא משמש כמנכ"ל קרן גורדין, המממנת השקעות נדל"ן עבור בתי ספר יהודיים בצרפת.

ספורט
-----

אייזנברג עוסק בקידום ובפיתוח הספורט בישראל. הוא מכהן כחבר הנהלה וכסגן יו"ר איגוד האתלטיקה בישראל, והוא פועל להקמת פרויקט משותף לאיגוד האתלטיקה הצרפתי ולזה הישראלי, ולקידום ופיתוח ענף זה בישראל. בצרפת היה חבר במועצת המנהלים של ליגת האתלטיקה המקצועית הצרפתית בין השנים 2009–2013. בשנים 2010–2015 כיהן כיושב ראש מועדון הספורט Cercle Foch, הכולל מתחם ספורט ברובע ה-16 בפריז.

חיים אישיים
-----------

אייזנברג מתגורר בירושלים. הוא נשוי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרק אייזנברג** בוויקישיתוף
* משה גלנץ, "המדינה חייבת תכנית לקליטת עולי צרפת", באתר ynet, 27 ביוני 2016
* פגוש את העיתונות עם רינה מצליח, 18 בינואר 2016, youtube
* ראיון בקול ישראל בנושא רופאי שיניים מצרפת, 6 בינואר 2016, youtube
* אבינעם פורת, "אם תהיה פה אתלטיקה טובה - יהיה ספורט טוב", באתר ynet, 3 ביולי 2017