recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתצורה גאלוגית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אסקר (פירושונים).
אסקר בשוודיה

**אסקר** (מאנגלית: **Esker**) הוא רכס ארוך ומפותל המורכב משכבה של חול וחצץ, הנוטה להופיע באזורים שהפכו לקרחון, או שהיו קרחון בעבר, באירופה ובאמריקה הצפונית. לעיתים קרובות אסקרים יהיו באורך של קילומטרים, ובגלל הצורה המוזרה והייחודית שלהם הם מזכירים במקצת מסילות רכבת.

גאולוגיה
--------

הדעה הרווחת כיום היא שרוב האסקרים התגבשו במנהרות שקירותיהם קרח, על ידי זרמים שזרמו בתוך ומתחת לקרחונים. האסקרים נטו להיווצר קרוב לשיאו של עידן הקרח, בזמן שהקרחונים נעו באיטיות. לאחר שקירות הקרח נמסו, השאיר אחריו הזרם רכסים ארוכים ומתפתלים. מים יכולים לזרום כלפי מעלה אם הם נמצאים תחת לחץ בצינור סגור, כמו שקורה באופן טבעי במנהרת קרח.

אסקרים עלולים להיווצר מעל קרחונים על ידי הצטברות של משקעים בערוצים על-קרחוניים, בנקיקים, במקומות שטוחים הנמצאים בין שני גושים עומדים או במקומות צרים דמויי-מפרץ בשולי קרחונים. אסקרים נוצרים ליד האזורים הקיצוניים של הקרחון, במקומות בהם הקרח הוא דק וזז יחסית לאט.

אטימולוגיה
----------

השם אסקר נגזר מהמילה האירית eiscir (באירית עתיקה: escir) שמשמעו "רכס או מישור גבוה, במיוחד אחד שמפריד בין שני מישורים נמוכים". המונח שימש בעיקר על מנת לתאר רכסים ארוכים ומתפתלים, אשר כיום אנחנו מכירים אותם בתור רכסים שנוצרו ממי קרחונים שנמסו. הדוגמה הטובה ביותר לאסקר שכזה הוא Eiscir Riada, אשר משתרע כמעט לכל אורך אירלנד, מדבלין לגולוויי. "אסקר" הוא גם השם של שכונת מגורים בדרום גולוויי.

החיים על אסקרים
---------------

צמחים מסוימים הגדלים על האסקרים, דוגמת חמוציות, מהווים מזון חשוב לדומים ולעופות מים נודדים. חיות כמו דובי גריזלי, זאבי טונדרה וסנאי אדמה יכולים להתחפר בתוך האסקרים כדי לשרוד חורפים ארוכים.

דוגמאות לאסקרים
---------------

חלק מאסקר מייסון שבמישיגן
* אסקר Uppsalaåsen בשוודיה נמשך לאורך 250 קילומטרים, והוא עובר דרך העיר אופסלה.
* פיספלה בטמפרה שבפינלנד נמצאת על אסקר בין שני אגמים, שעוצבו על ידי קרחונים. אתר דומה הוא Punkaharju במחוז מחוז האגמים של פינלנד.
* ישנם מעל 1,000 אסקרים במישיגן. האסקר הארוך ביותר במישיגן הוא אסקר מייסון, המשתרע לאורך 35 קילומטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסקר** בוויקישיתוף
* אסקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**גולאה** (בפרסית: **گلها**; בתרגום לעברית: "פרחים") הייתה תוכנית רדיו בין השנים 1956 עד 1979 בתחנת "רדיו טהראן", שהייתה בבעלות ממשלת איראן. התוכנית כללה 1,578 תוכניות רדיו המורכבות מכ-847 שעות של מוזיקה ושירה.

היסטוריה
--------

תוכניות הרדיו של גולאה מורכבות מפרשנות ספרותית עם דיקלום שירה, מושרת בליווי מוזיקלי ומשולבת בקטעי סולו מוזיקליים. במשך 23 השנים שבהן שודרו תוכניות אלו, הוזמנו להשתתף מבקרי הספרות הבולטים של איראן, מדקלמי שירה, זמרים, מלחינים ומוזיקאים. תוכניות גולאה מורכבות ממספר סדרות נפרדות של תוכניות בעלות דגש מעט שונה בתוכן. התוכניות נקראות: גולהא-י ג'אווידאן, ברג-י סבז, גולהא-י רנגארנג, גולהא-י תאזה ויכ שאח'ה גול. 

התוכניות היוו דוגמא למצוינות בתחום המוזיקה ודוגמא של ביטוי ספרותי, תוך שימוש ברפרטואר של למעלה מ-250 משוררים פרסיים קלאסיים ומודרניים, וקבעו אמות מידה ספרותיות ומוזיקליות שעדיין מסתכלים עליהן בהערצה באיראן כיום ומיוחס על ידי חוקרים ומוזיקאים כאנציקלופדיה של מוזיקה פרסית ושירה פרסית.

### סיום שידור התוכנית

תוכנית גולאה שודרה בתחנת רדיו בבעלות ממשלתית, והגיעה לסיומה עם בוא המהפכה הפוליטית האיראנית ב-1979, מכיוון שבמהלך השנים המוקדמות שלאחר 1979, מוזיקה ושירה נחשבו ככלי כנגד המהפכה. רבים מאמני גולאה היגרו לצמיתות מאיראן ורבים שנותרו הפסיקו להופיע בציבור במשך מספר שנים.

בין כוכבי התוכנית היו זמרות רבות. לאחר המהפכה, השילטון הוציא מחוץ לחוק שירת סולו של נשים. נשים היו חופשיות להמשיך לנגן בכלי נגינה, ולשיר במקהלות, ולשיר סולו מול קהל שכולל רק נשים, אך נאסרה הקלטת שירת סולו נשית.

מורשת
-----

הומיון חורם, כנר שהיה אחד מנגני גולאה, הגיב 25 שנים לאחר סיום התוכנית: *"יש לראות בתוכניות גולאה אוצר שמע של ממש בהיסטוריה של המוזיקה הפרסית המסורתית.* *בהתחשב במאמצים המדהימים שהושקעו בהפקת התוכניות הללו והשפעתן החזקה על החברה, הן עדיין נחשבות היום למשאב הטוב ביותר עבור המוזיקה שלנו.* *ראוי וחשוב מאוד שתכניות אלו ישמרו ויעברו לדורות הבאים".*

בשנת 2005 ג'יין לואיסון, חוקרת במחלקה למוזיקה באוניברסיטת לונדון (SOAS), החלה לערוך עבודת מחקר ארכיונית של תוכניות גולאה, שעזרה להקים את "פרויקט גולאה". ארגונים אחרים התומכים בפרויקט גולאה כוללים את בית הספר ללימודי מזרח ואפריקה באוניברסיטת לונדון, המכון הבריטי ללימודי איראן, ארגון המורשת האיראנית בלונדון והספרייה הבריטית.

הפניות
------

1. 1 2  Lewisohn, Jane. "Flowers of Persian Song and Music: Davud Pirniā and the Genesis of the Golhā Programs". *The Golha Project Website*. The Iran Heritage Foundation.
2. 1 2 3  "این گلستان همیشه خوش باشد | جدید آنلاین" [This Orchard Be Ever Pleasant]. *jadidonline.com (Jadid Online)*. נבדק ב-2022-06-03.
3. ↑  Homayoun Khorram, *The Clamor of the Stars* (Ghugha-yi sitaragan), Farhang va Pazhuhish, Special Issue on Music, No. 197 (August 2005), p. 20.
4. ↑  "Legend of Golha, جدید آنلاین". *jadidonline.com (Jadid Online)*. נבדק ב-2022-06-03.
**קייקו סופיה פוחימורי היגוצ'י** (בספרדית: **Keiko Sofia Fujimori Higuchi**; נולדה ב-25 במאי 1975) היא פוליטיקאית פרואנית המכהנת כמנהיגת מפלגת הכוח הפופולרי (Fuerza Popular). היא בתו של נשיא פרו לשעבר אלברטו פוחימורי. התמודדה ללא הצלחה בבחירות לנשיאות פרו ב-2011, 2016, ו-2021.

ביוגרפיה
--------

פוחימורי נולדה בלימה שבפרו, בתם הבכורה של אלברטו פוחימורי וסוסאנה היגוצ'י. אביה נבחר לנשיא פרו ב-1990. במהלך כהונתו הסתכסך עם רעייתו, השניים התגרשו ב-1994 וקייקו תפסה את מקומה של אמה לצד אביה כגברת הראשונה מדצמבר 1994 עד נובמבר 2000. כמו כן כיהנה כנשיאת ארגון הומניטרי לטיפול בילדים עם בעיות לב.

בשנים 2006 עד 2011 כיהנה כנציגת לימה בקונגרס של פרו. ב-2011 התמודדה לנשיאות פרו והפסידה בסיבוב השני לאויאנטה אומאלה, שזכה ב-51.5% מקולות המצביעים, לעומת 48.5% לפוחימורי. היא מתמודדת לנשיאות ב-2016 וזכתה לשיעור הגבוה ביותר של תמיכה בסיבוב הראשון, עם 39.7% מקולות המצביעים. בסיבוב השני, שנערך ביוני 2016, היא התמודדה מול ראש ממשלת פרו לשעבר, פדרו פבלו קוצ'ינסקי, שזכה ב-21% מהקולות בסיבוב הראשון. תוצאות הסיבוב השני היו הצמודות ביותר בתולדות פרו, ובסיומם הפסידה פוחימורי בהפרש הקטן מרבע אחוז.

במערכת הבחירות שהתקיימה ביולי 2021 הפסידה פוחימורי למועמד הסוציאליסט פדרו קסטיו בפער של 44 אלף קולות לערך.

לפוחימורי תואר ראשון מאוניברסיטת בוסטון, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית.

היא נישאה ב-2004 למארק ויטו וילנלה, אזרח ארצות הברית ממוצא איטלקי, והשניים הורים לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קייקו פוחימורי** בוויקישיתוף
* קייקו פוחימורי, ברשת החברתית פייסבוק
* קייקו פוחימורי, ברשת החברתית טוויטר
* קייקו פוחימורי, ברשת החברתית אינסטגרם
* ביוגרפיה באתר מרכז ברצלונה ליחסים בינלאומיים (בספרדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איי.פי, מונטסינוס: נשיא פרו לשעבר הורה לי לרצוח גרושתו, באתר הארץ, 30 ביולי 2001
2. ↑  שלמה פפירבלט, לימה פרו, בחירות בפרו: קייקו פוג'ימורי צפויה להפוך למנהיגה הצעירה בעולם, באתר הארץ, 3 ביוני 2011
3. ↑  איי.פי, הבחירות לנשיאות פרו: כלכלן ממוצא יהודי מוביל בפער קטן על בתו של הנשיא לשעבר, באתר הארץ, 5 ביוני 2016
4. ↑  רויטרס, כלכלן ממוצא יהודי הכריז על ניצחונו בבחירות לנשיאות פרו, באתר הארץ, 10 ביוני 2016
5. ↑  אתר למנויים בלבד הניו יורק טיימס, המורה הסוציאליסט שחי בלי מים זורמים וביוב גבר על שלטון האליטה והפך לנשיא פרו, באתר הארץ, 20 ביולי 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1194680224
* ISNI: 0000 0003 7989 327X
* LCCN: nb2021007786
* NDL: 01087633
* NLP: A33810801
* VIAF: 57146332843018730709
* WorldCat: viaf-57146332843018730709

 |
**המשחתות מסדרת אקאצוקי** היא סדרה של 4 משחתות מיוחדות שנבנו עבור הצי הקיסרי היפני. ארבעתן נבנו במספנות העיר ססבו והושלמו בשנת 1932. רק משחתת אחת, היביקי, שרדה את המלחמה ונמכרה לברית המועצות, שם זכתה לשרת תחת השם "פריטקי" (זריז). היא נמכרה לגרוטאות בשנת 1963.

אקאצוקי
-------

אקאצוקי נכנסה לשירות בנובמבר 1932 ושירתה במימי יפן. היא השתתפה במלחמת סין - יפן השנייה שפרצה באוגוסט 1937.

לאחר תחילת מעשי האיבה עם האמריקאים אחרי תקיפת פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941 הועברה לזירה זו והשתתפה במספר קרבות. כמו כן, תמכה בכוחות פלישה יפניים לאינדונזיה שהייתה שייכת בזמנו להולנד והייתה מעורבת בקרב יאווה שהתרחש במימי אינדונזיה בסוף פברואר 1942.

בתחילת יוני השתתפה בקרב על האיים האלאוטיים וסייעה לצבא היפני הקיסרי לפלוש לאי קיסקה. כמה חודשים לאחר מכן, השתתפה במערכה על גוודלקנל. במהלך הקרבות טיבעה יחד עם מספר ספינות נוספת את הגוררת האמריקאית "סמינול" ואת ספינת הסיור "YP-284" כמו כן, הסבה נזק לשולת המוקשים "זיין". במהלך הקרב ניזוקה המשחתת על ידי סוללה של ארטילריית חופים.

שלושה שבועות לאחר מכן, השתתפה בקרב גדול שנערך ליד גוודלקנל. השייטת היפנית נתקלה בכוח אמריקאי גדול, ואקאצוקי, שהייתה מוצבת באגף הימני של השייטת היפנית, נפגעה בצורה קשה על ידי הספינות האמריקאיות וטבעה. מרבית אנשי צוותה טבעו יחד עמה.

היביקי
------

המשחתת נכנסה לשירות יחד עם שאר אוניות הסדרה. לקחה חלק בקרבות רבים במהלך מלחמת העולם השנייה. בסוף המלחמה נמכרה לצי הסובייטי ושירתה בו עד שנת 1963 תחת השם "פריטקי".

איקזוצ'י
--------

איקזוצ'י (ביפנית "רעם") נבנתה באורגה בשנת 1932 והשתתפה במלחמת סין–יפן השנייה. כמו כן, השתתפה האוניה במלחמת העולם השנייה. בתחילת מעשי האיבה, לקחה חלק, יחד עם אוניות נוספות, בתקיפה ב-8 בדצמבר 1941 על הונג קונג ולאחר מכן נותרה באוקיינוס ההודי ואינדונזיה.

במרץ 1942 חילצה 442 ימאים בריטיים שספינותיהם טובעו, אף על פי שהדבר הציב אותה בסכנה ממתקפת צוללות ופגע ביכולותיה הקרביות בשל הכמות הגדולה של הניצולים (צוותה מנה פחות מ-200 אנשים). המעשה הונצח בספר ובתוכנית טלוויזיה.

בתחילת יוני 1942 השתתפה במבצעים בצפונו של האוקיינוס השקט ששיאם היה הקרב על האיים האלאוטיים. לאחר סיום המערכה באזור האיים האלאוטיים, הועברה לדרומו של האוקיינוס במטרה לסייע לכוחות היפניים שנלחמו נגד האמריקאים בגוודלקנל. במערכה זו גרמה נזק וטיבעה מספר ספינות אמריקאיות קטנות בשיתוף עם משחתות יפניות אחרות. בנובמבר השתתפה בקרב ימי גדול במימי גוודלקנל וספגה פגיעות רבות מתותחני הצי האמריקאי שגרמו ל-21 הרוגים ו-20 פצועים בצוות האוניה. כתוצאה מהפגיעות נאלצה לחזור למספנה לתיקונים.

האונייה חזרה לצפון האוקיינוס השקט בשנת 1943 והייתה נוכחת בקרב איי קומנדורסקי, אך לא לקחה בו חלק פעילה. האונייה טובעה על ידי צוללת אמריקאית בשנת 1944 בעת שליוותה אוניית משא.

אינזומה
-------

האונייה נכנסה לשירות יחד עם שאר אוניות הסדרה. טובעה ב-1944 בעת שליוותה שיירת מכליות.
**קואליציית השמאל הרדיקלי** (ביוונית: **Συνασπισμός Ριζοσπαστικής Αριστεράς**), שידועה בעיקר בשמה המקוצר **סיריזה** (Syriza), היא מפלגת שמאל יוונית בראשות אלכסיס ציפראס, שהוקמה בראשיתה כברית של תנועות ומפלגות שמאל שונות, שהגדולה בהן הייתה סינאספיסמוס. בינואר 2015 מפלגה שימשה כמפלגת שלטון עקב ניצחונה בבחירות 2015, חזרה לאופוזיציה עקב ההפסד בבחירות 2019 בו הפסידה לדמוקרטיה חדשה.

היסטוריה
--------

סיריזה הוקמה בשנת 2004 כברית של תנועות שמאל יווניות בעלות אידאולוגיות שונות: ניאו קומוניסטיות, סוציאליסטיות, ירוקות, טרוצקיסטיות, מאואיסטיות, סוציאל-דמוקרטיות. בראשות הקואליציה עמדה התנועה סינאספיסמוס, שעזבה את המפלגה הקומוניסטית היוונית (KKE) בשל תמיכתה החוזרת ונשנית של האחרונה בברית המועצות. 

בבחירות לפרלמנט היווני בשנת 2012 זכתה סיריזה ליותר מ-1.6 מיליון קולות ול-71 מנדטים, והפכה למפלגה הגדולה באופוזיציה, והשנייה בגודלה בפרלמנט. לאחר הצלחתה המסחררת של סיריזה בבחירות 2012, הוחלט לאחד את הפלגים השונים למפלגה אחת. בבחירות לפרלמנט האירופאי בשנת 2014 זכתה למספר הקולות הרב ביותר ביוון, 1.5 מיליון, שהניבו 6 מנדטים. מנהיגה ציפראס אף היה המועמד של השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק (מפלגה באיחוד האירופי) לתפקיד נשיא הפרלמנט.

ב-29 בדצמבר 2014, לאחר שהפרלמנט היווני כשל בבחירת נשיא חדש למדינה, הפרלמנט פוזר, ועל פי החוקה היוונית הוחלט שיתקיימו בחירות בזק ב-25 בינואר 2015. המפלגה הובילה במרבית הסקרים, בעיקר בגלל מצעה שהתנגד למדיניות הצנע שהוטלה על יוון על ידי האיחוד האירופי. הפופולריות הגואה והעלייה בסקרים הדאיגו את מדינות האיחוד האירופי כמו גם משקיעים זרים ביוון. עם אחוזי הצבעה גבוהים במיוחד (98%), המפלגה זכתה בבחירות 2015 ב-36% שתורגמו ל-149 מתוך 300 המושבים בפרלמנט היווני, מה שהפך אותה למפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. כבר למחרת הבחירות נחתם הסכם קואליציוני עם מפלגת "היוונים העצמאיים" (שזכו ב-13 מושבים), מפלגה שמרנית לאומית המתנגדת אף היא למדיניות הצנע שהוטלה על יוון.

באוגוסט 2015 הודיע מנהיג המפלגה, אלכסיס ציפראס, על התפטרותו מראשות הממשלה, עקב מחלוקות פנימיות במפלגה על רקע הסכם החילוץ שהוצע ליוון. ב-20 בספטמבר 2015 נערכו בחירות לפרלמנט היווני, בהן זכתה המפלגה ב-145 מושבים. ב-21 בספטמבר 2015 הושבע ציפראס בשנית לראש ממשלת יוון, לאחר שעלה בידו להקים קואליציה עם מפלגת "היוונים העצמאיים".

בבחירות לפרלמנט ההלני שנערכו ב-7 ביולי 2019, זכתה סיריזה ב-86 מושבים בלבד, לעומת 158 של מפלגת דמוקרטיה חדשה השמרנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיריזה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיריזה (ביוונית מודרנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד רויטרס, מכה למתווה החילוץ: יוון תלך לבחירות בזק כבר בחודש הבא, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2014
2. ↑  הבחירות ביוון: מפלגת השמאל סיריזה תקים ממשלה עם מפלגת היוונים העצמאים הימנית, באתר הארץ, 26 בינואר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007415732405171
* LCCN: n2014065141
* VIAF: 311459223
* WorldCat: lccn-n2014065141

 |
**פרובינציית ניו ג'רזי** (באנגלית: **Province of New Jersey**) הייתה אחת משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה שנפרדו מבריטניה בהכרזת העצמאות של ארצות הברית בשנת 1776. המושבה הוקמה לאחר שממלכת אנגליה כבשה את המושבה ההולנדית הולנד החדשה.

היסטוריה
--------

### הקמת המושבה

בשנת 1664 הפכה ניו ג'רזי לשטח אנגלי עם כניסת צי אנגלי בפיקודו של הקולונל ריצ'רד ניקולס למפרץ ניו יורק וכיבוש המושבה ההולנדית כמעט ללא התנגדות.

לאחר מלחמת האזרחים האנגלית חולקו המושבות של אנגליה באמריקה בין המלך צ'ארלס הראשון לאחיו, לימים המלך ג'יימס השני; ניו אינגלנד נותרה בידי צ'ארלס, ואילו אזור מרילנד וניו ג'רזי הועברו לג'יימס. ג'יימס העניק את שטח מדינת ניו ג'רזי לשני אצילים שהיו נאמנים לבית המלוכה במהלך מלחמת האזרחים: סר ג'ורג' קרטרט והלורד ג'ון ברקלי.

אוניברסיטת ראטגרס שנוסדה בשנת 1766 כ"מכללת המלכה".
ברקלי מכר מחצית מהמושבה שלו ב-18 במרץ 1673 לקבוצה של קווקרים, בראשות ויליאם פן שביקשו להתיישב באזור. ניו ג'רזי חולקה לשתי מושבות - ג'רזי המערבית וג'רזי המזרחית. חלוקה זו הייתה בתוקף בין 1674–1702, עת אוחדו המושבות ומונה מושל מטעם בית המלוכה לשלוט עליהן.

### מושבת כתר

בשנת 1702 אוחדו מזרח ומערב ג'רזי למושבת כתר ואדוארד הייד, הרוזן השלישי מקלרנדון מונה למושל הראשון של פרובינציית ניו ג'רזי וגם של פרובינציית ניו יורק. המושלים מילאו תפקיד כפול זה עד 1738. כאשר התעורר מתח עם העמים הילידים עקב רכישת המושבה של תומאס פן, מונה לואיס מוריס למושל ניו ג'רזי בלבד. המושל הבריטי האחרון של ניו ג'רזי היה ויליאם פרנקלין, בנו של בנג'מין פרנקלין, בשנים 1763–1776.

פרובינציית ניו ג'רזי הייתה אחת משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה שהכריזו על עצמאותו מממלכת בריטניה הגדולה והקמת ארצות הברית בשנת 1776.

### המהפכה האמריקאית

ניו ג'רזי הייתה אחת מ-13 המושבות שמרדו נגד השלטון הבריטי במהלך המהפכה האמריקאית.
ב-2 ביולי 1776, יומיים לפני שהקונגרס הקונטיננטלי השני הכריז על עצמאות ארצות הברית משלטון בריטניה, הכריז קונגרס המושבה על עצמו כבית המחוקקים של המדינה, וקיבל את חוקת המדינה. אולם על מנת למנוע מתחים פנימיים בין תומכי ההישארות תחת שלטון בריטניה לבין תומכי העצמאות הכריז הקונגרס כי אם ניו ג'רזי תגיע להסכמה עם בריטניה, החוקה לא תהיה בת תוקף.

נציגי ניו ג'רזי בקונגרס: ריצ'רד סטוקטון, ג'ון וית'רספון, פרנסיס הופקינסון, ג'ון הארט ואברהם קלרק חתמו על הכרזת העצמאות של ארצות הברית.

במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית נערכו מספר קרבות במדינה, והיא עברה מידי המורדים לצבא הבריטי ושוב לידי המורדים מספר פעמים. בשל קרבות חשובים אלה מכונה המדינה "צומת הדרכים של המהפכה" ("The Crossroads of the Revolution"). ב-25 בדצמבר 1776 חצה ג'ורג' וושינגטון עם הצבא הקונטיננטלי את נהר הדלאוור ותקף את הכוחות ההסיאנים הבלתי מוכנים שהיו בטרנטון (קרב זה מכונה כיום "קרב טרנטון"). ב-3 בינואר 1777 זכו כוחות האמריקאים בניצחון נוסף בקרב טרנטון השני, והביסו את הפרשים של קורנוואליס. זמן קצר לאחר מכן הפתיע וושינגטון את הכוחות הבריטיים בפרינסטון וכבש את העיר. בקרב מונמאות' לא הצליחו כוחותיו של וושינגטון להביס את כוחותיו של הנרי קלינטון.

בשנת 1783 התכנס הקונגרס הקונטיננטלי באולם נאסאו שבאוניברסיטת פרינסטון ובכך הפכה פרינסטון לבירת ארצות הברית למשך ארבעה חודשים.

ראו גם
------

* שלוש עשרה המושבות

קישורים חיצוניים
----------------

* ניו ג'רזי, היסטוריה, 1600-1775, תקופת המושבות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529206005171
* GND: 5036746-8
* LCCN: sh85091329

 |
**יואל סויסה** (נולד ב-22 בנובמבר 1969) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי של מכבי קריית מלאכי מליגה א׳ דרום. סויסה שיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירה
------

יואל סויסה התחיל בקבוצת הילדים של הפועל קריית מלאכי ובהמשך שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, איתה זכה בדאבל. סויסה באופיו מאוד אמוציונלי וזכה למכת אגרוף מקיקו רחמינוביץ' מאמן הנוער של הפועל תל אביב במהלך משחק דרבי נוער.

בעונת 1987–1988 עלה לקבוצת הבוגרים בליגה הלאומית ושיחק 14 משחקים בעיקר כשחקן מחליף לסירוגין כמגן או כקשר דפנסיבי. בפברואר 1989 החליט המאמן ניסים בכר לסלק אותו מהקבוצה בשל התנהגות לא הולמת ולאחר 10 ימים החזיר אותו לסגל. בעונת 1989–1990 הושאל לקבוצת עיר מגוריו הפועל קריית מלאכי ששיחקה בליגה א' דרום.

בעונת 1990–1991 הצטרף לעולה החדשה לליגה הארצית מכבי עירוני אשדוד, בה היה שחקן הרכב קבוע בחוליית הקישור והבקיע שערים בדרך כלל בבעיטות חזקות מחוץ לרחבת ה-16. סויסה העפיל עם עירוני אשדוד לליגה הבכירה בעונת 1992–1993 והמשיך עוד שתי עונות בליגה הלאומית כשחקן הרכב. 

באמצע עונת 1995–1996 הצטרף להפועל אשדוד בליגה הארצית, אך כעבור זמן קצר הצטרף להפועל ירושלים והעפיל עימה מהליגה הארצית לליגה הלאומית. בעונת 1996–1997 חזר לעירוני אשדוד והיה שותף בכיר בחזרתה לליגה הבכירה. לאחר מכן שיחק בסקציה נס ציונה, הפועל אשקלון ומכבי עירוני בת ים. בעונות 2000–2004 שיחק שנתיים במכבי שעריים מהליגה הארצית ושנתיים בהפועל מרמורק, איתה העפיל איתה מליגה ב' ועד לליגה הארצית. בהמשך שיחק במכבי קריית גת ובעירוני רמלה. בעונות 2006–2012 שיחק לסירוגין במכבי קריית מלאכי שהשתתפה בליגה א' דרום ובליגה ב'.

סויסה פרש ממשחק בגיל 43.

קריירת אימון
------------

סויסה אימן מספר קבוצות בליגה ב'. בין היתר אימן באורתודוקסים לוד. 

בעונת 2022/2023 אימן סויסה את מכבי קריית מלאכי והעפיל עימהה לליגה א׳ דרום דרך המקום הראשון בליגה ב׳ דרום ב׳.

תארים כשחקן
-----------

* גביע המדינה (1): 1987/1988
* אלוף האלופים (1): 1988/1989
* גביע ליליאן (1): 1987/1988

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* יואל סויסה, באתר "מכביפדיה"
* יואל סויסה מנצח את מכבי תל אביב, באתר youtube

הערות שוליים
------------

1. ↑  יש דאבל בת"א. מכבי, בעיתון מעריב 12 ביוני 1988
2. ↑  הנער צהל וניפנף בידיים - קיקו רתח וניפנף לו באזניים, בעיתון מעריב 15 במאי 1988
3. ↑  סויסה הרגיז את בכר, וסולק ממכבי תל אביב, בעיתון מעריב 26 בפברואר 1989
4. ↑  סויסה חוזר לסגל, בעיתון מעריב 7 במרץ 1989
5. ↑  ליגת הוותיקים נפתחת, בעיתון מעריב 5 באוקטובר 1989
6. ↑  יום שישי, את יודעת, בעיתון מעריב 21 באוקטובר 1990
לוח דמקה סינית עם שש ערכות משחק
**דמקה סינית** או **הלמה כוכב** הוא משחק לוח המיועד לשניים עד שישה שחקנים. המשחק הוא גרסה של המשחק הלמה שפותח בשלהי המאה ה-19, והמטרה בו היא להעביר את כלי המשחק, על פי רוב גולות או יתדות, לצד המנוגד של לוח המשחק.

למרות שמו, המשחק דמקה סינית לא הומצא בסין או באסיה כלל. הוא אף אינו גרסה של המשחק דמקה. המשחק הומצא בגרמניה בשנת 1892 תחת השם "שטרן-הלמה" (הלמה כוכב), כגרסה למשחק הלמה האמריקאי. שמו הנוכחי ניתן לו בארצות הברית ב-1928, כאמצעי שיווקי של ביל וג'ק פרסמן, אך בטרם זאת נקרא דמקה הופ צ'ינג.

מהלך המשחק
----------

לוח המשחק עשוי 121 שקערוריות (גומות) המסודרות בצורת מגן דוד, כאשר המשולשים הקטנים המרכיבים את פינותיו מכילים עשר שקערוריות כל אחד. בתחילת המשחק מציב כל שחקן עשרה כלי משחק מאותו צבע באחד מקדקדיו של הלוח.

כאשר משחקים חמישה שחקנים נהוג שהשחקן המזיז את כליו אל עבר הפינה הריקה, דבר המעניק לו יתרון, יהיה השחקן החלש ביותר. משחק בארבעה שחקנים דומה למשחק בשישה, אלא ששתי פינות אינן בשימוש. כאשר ישנם שלושה שחקנים, ניתן לשחק עם ערכה אחת או עם שתי ערכות לכל שחקן. הצבת כלי המשחק במקרה של ערכה אחת לשחקן מתבצעת כך שכל שחקן נע לעבר פינה נגדית ריקה. במקרה של שתי ערכות מוצבים כלי המשחק של כל שחקן בפינות מנוגדות. כאשר משחקים שני שחקנים, ניתן לשחק עם ערכה אחת, עם שתיים או עם שלוש, ובהתאם להציב את כלי המשחק. הצבה שונה של כלי המשחק דורשת טקטיקה שונה, שכן שחקן המניע את כליו לעבר פינה נגדית התפוסה בכליו של היריב נוהג אחרת משחקן המניע כליו לפינה התפוסה בכליו שלו עצמו או לפינה ריקה.

איור עם מהלכים אפשריים: הזזה לשקערורית סמוכה פנויה (ירוק) ושרשרת דילוגים (אדום)
כל שחקן בתורו מזיז כלי משחק אחד, או לשקערורית סמוכה פנויה או תוך כדי דילוג מעל כלי משחק אחד אחר, אין זה משנה של איזה שחקן, אל השקערורית הפנויה הבאה אחריה. אסור לדלג מעל שני כלי משחק צמודים, אך ניתן לבצע באותו מהלך מספר דילוגים, ובתנאי שבכל דילוג בשרשרת יונח כלי המשחק בשקערורית פנויה. הדילוג יכול להתבצע בכל כיוון, וכלִי המשחק שמדלגים מעליו אינו מושפע מכך.

מטרת המשחק היא להעביר את כל עשרת כלי המשחק של השחקן מפינה משולשת אחת אל הפינה המשולשת הנגדית בטרם יעשה זאת שחקן אחר. המנצח הוא הראשון שמצליח להעביר את כל כליו לפינה הנגדית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דמקה סינית** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **הלמה כוכב** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דמקה סינית** |
**אֵרִיק תוֹרְוַואלְדְסוֹן** (בנורדית עתיקה: **Eiríkr Þorvaldsson**; ‏950–1003), המוכר גם בכינוי "**אֵיְירִיק האדום**" (בנורדית עתיקה: **Eiríkr hinn rauði**), היה מגלה ארצות נורדי. לפי המסורת האיסלנדית הוא שגילה את גרינלנד והתיישב בה, ואף העניק לה את השם "ארץ ירוקה" (Grœnland). אריק שיכנע כמה עשרות משפחות איסלנדיות לבוא בעקבותיו. אריק האדום היה אביו של לייף אייריקסון, אשר גם היה מגלה ארצות.

חייו
----

הכינוי "אריק האדום" ניתן לו בנורווגיה, עוד לפני שהגיע לאיסלנד. ייתכן שמקורו בשערו האדמוני של אריק, או שיש להבין את הכינוי "אדום" כ"אמיץ לב". אביו הואשם ברצח ועל כן הוא ומשפחתו ברחו אל "ארץ הקרח", היא איסלנד. בטקסטים האיסלנדיים נאמר כי אריק היה בן עשר כאשר אביו הורשע כרוצח. ברבות השנים רצח אריק שני תושבים באיסלנד, ולכן ברח מהאי.

אריק החליט לברוח מערבה, בעקבות הסיפור שסיפר גונביורן בן אוּלף (Gunnbjörn Ulfsson) על יבשה ממערב לאיסלנד. בשנת 982, לאחר טלטולים בים, הגיע אריק למקום שכונה מאות שנים אחר כך "יוליאנה-הוב" ("תקוות יוליאנה" - על שם מלכת דנמרק יוליאנה, Julianehåb), בחופיה הדרומיים של גרינלנד. אריק לא נתקל בהתנגדות ולכן לא נדרש להילחם על אדמת גרינלנד.

לאחר זמן חזר אריק לאיסלנד והצליח לגייס מאות אנשים ו-25 ספינות. במסעו השני, ספגה משלחתו מכה קשה כאשר עקב סערה אבדו תשע ספינות, אך אריק ואנשיו המשיכו והגיעו אל גרינלנד בה הקימו מושבה בשם "המושבה המזרחית" (אייסטריביגד', Eystribygð). אריק עמד בראש המושבה, שתחילה מנתה כ-350 תושבים. במרוצת השנים היגרו לאי צפוניים (נורדים) רבים ויסדו גם את "המושבה המערבית" (באזור עיר הבירה של גרינלנד היום, נוק). אחד מגלי ההגירה הביא עמו מגפה שקטלה תושבים רבים, כולל אריק עצמו.

בנו של אריק, לייף אייריקסון, המשיך את דרך אביו ויצא למסע גילויים במה שמכונה היום "צפון אמריקה", שם גילה ארץ אותה כינה "וינלנד" ("ארץ היין") בערך בשנת 1000 לספירה. על לפי הערכות כיום, היה בנו של אריק האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה, זמן רב לפני קולומבוס (שהגיע אליה ב-1492, כ-500 שנים מאוחר יותר).

המושבות בגרינלנד שרדו כ-500 שנה, אך במאה ה-15 אבד הקשר עם אירופה, והמושבות לא שרדו. עלייתה ונפילתה של המושבה הנורדית בגרינלנד הן אחד מנושאי הספר התמוטטות. על אריק ומסעותיו מסופר בטקסטים איסלנדיים אחדים, המכונים "סאגות" ("סיפורים"), הידועה שבהן היא "הסאגה על אריק האדום" שנכתבה במאה ה-13, והיא המקור העיקרי לסיפור חייו של אריק האדום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייריק האדום** בוויקישיתוף
* אייריק האדום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אייריק האדום, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008606381005171
* BNE: XX1150295
* GND: 118999508
* ISNI: 0000 0000 8705 0086
* LCCN: n80017784
* NKC: xx0173408
* SELIBR: 184345
* VIAF: 27871957
* WorldCat: lccn-n80017784

 |
**Was (Not Was)** היא להקת פופ רוק אמריקאית. ההרכב נוסד בשנת 1979 בדטרויט. מנעד השירים שלהם נע בין שילוב של פופ ורוק אלקטרוני. תקופת התהילה של הלהקה הייתה בשנות ה-80 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-90 עם הלהיט Walk the Dinosaur שיצא בשנת 1987 כסינגל המוביל מתוך האלבום ?What Up, Dog שיצא לאור בשנת 1988. אלבומו האחרון של ההרכב יצא בשנת 2008 וההרכב פעיל גם כיום.

קריירה
------

דייוויד וייס ודון פאגנסון חברי הלהקה הכירו בילדותם בפרבר של דטרויט, מישיגן. הם ייסדו את ההרכב בשנת 1979.

מקור שם ההרכב הוא בבנו של פאנגנסון טוני פאגנסון שהיה אז תינוק ואהב לבטא הפכים כמו כחול ו"לא כחול".

אלבומם הראשון (Was (Not Was יצא בשנת 1981. בשנת 1982 השתתף ההרכב באלבום של הזמר סוויט פיאה אטקינסון. באלבומם Born to Laugh at Tornadoes שיצא ב-1983 השתתפו מוזיקאים אורחים בהם אוזי אוסבורן, המוזיקאי מיטש ריידר ומל טורמה.

בשנת 1988 הוציאו את האלבום What Up, Dog? שכלל את הלהיט Walk the Dinosaur. הופעות אורח באלבום היו של סטיבי סאלאס, ג'ון פטיטוצ'י, פרנק סינטרה ג'וניור וקרדיט הלחנה לאלביס קוסטלו. בשנת 1990 הוציא ההרכב את האלבום Are You Okay? שכלל את החידוש לשיר Papa Was a Rollin' Stone. באלבום נכללו הופעות אורח של לאונרד כהן, איגי פופ, The Roches וסיד סטראו.

בשנת 1992 הוציא ההרכב הוציא את הלהיט Shake Your Head בגרסת רמיקס מחודשת שכללה קולות של אוזי אוסבורן וקים בייסינגר.

לאחר הפסקה ארוכה חודשה פעילות ההרכב. בשנת 2008 הוציאו את אלבומם החמישי !Boo. באלבום הופעות אורח של קריס קריסטופרסון, מרקוס מילר ווין קריימר, ובוקר טי ג'ונס וכן שיר שנכתב עם בוב דילן 20 שנים לפני כן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Was

* Was, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* Was, באתר AllMusic (באנגלית)

* Was, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Was, באתר Discogs (באנגלית)

* Was, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sweet Pea Atkinson, באתר Allmusic
2. ↑  Was (Not Was), באתר Allmusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 14007215
* BnF: cb13907402m (data)
* GND: 10278396-2
* ISNI: 0000 0001 2149 2882
* LCCN: n91109106
* MusicBrainz: 8e70a186-e64b-4003-bae1-f2f93da013ce
* NKC: xx0135210
* VIAF: 121025152
* WorldCat: lccn-n91109106

 |
**יומן הרום** (באנגלית: **The Rum Diary**) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי האנטר ס. תומפסון. כתיבתו החלה בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20, אך הוא יצא לאור רק בשנת 1998. הטיוטה, שנכתבה לראשונה בשנת 1959, התגלתה בין חפציו של תומפסון על ידי השחקן ג'וני דפ. הסיפור מתאר עיתונאי בשם פול קמפ המגיע מניו יורק לסן חואן, בירת פוארטו ריקו, כדי לעבוד בעיתון מפורסם בשם "דיילי ניוז", אי אז בשנות ה-50. זה הוא ספרו השני של תומפסון, שקודמו היחיד הוא הספר "נסיך המדוזה" שטרם יצא לאור.

רקע
---

העלילה מתרחשת בסוף שנות החמישים, ומתארת סיפור אהבה מורכב המערב קנאה, בגידות ותאוות, כל זאת תחת אדי אלכוהול כבדים, בין חברי סגל העיתון. תומפסון עצמו הגיע מניו יורק לסאן חואן ב-1960 בכוונה להתקבל לעבודה ככתב עיתון הספורט "סן חואן סטאר" בעריכת הסופר ויליאם קנדי, אך לא התקבל. תוך שהייתו בפוארטו ריקו, הכיר תומפסון חברים רבים מצוות העיתון, מה שככל הנראה סיפק לו את התוכן והרקע עבור העלילה הבדיונית של ספרו.

אף על פי שתומפסון החל לכתוב את ספרו כשהיה בן 22 בלבד, אחד מהנושאים העיקריים בו הוא הפחד מ"ללכת מעבר לגבעה" ובמילים אחרות, הפחד מלהזדקן. הדמויות הבולטות בספר אופייניות לעבודתו של תומפסון: אלימות, מטורפות ואלכוהוליסטיות, מדשדשות דרך החיים הקשים. העלילה מתקדמת בצורה מהירה ובסגנון מרגש, מאפיין נוסף של עבודתו של הסופר. תומפסון עצמו הצהיר שהוא רצה לכתוב את "הרומן האמריקאי הגדול": "עדיין לא הצלחתי להביס את גטסבי הארור".

בראיון לתוכנית האירוח של צ'ארלי רוז ברשת השידור PBS ב-1998 סיפר תומפסון כי הוא כבר עמד לוותר על הספר: "הוא נדחה שבע פעמים - קיבלתי את מכתבי הדחייה הרגילים. חזרתי מדרום אמריקה ונכנסתי לתוך הפוליטיקה של שנות השישים והשבעים, וזאת הייתה עבודה במשרה מלאה"; לימים, חזר אל סיפורו בן 40 השנה משום שסבר שהסיפור הוא טוב ויוכל להניב לו הכנסה, והצליח להוציאו לאור כספר.

הסרט
----

יומן הרום הופק כסרט קולנוע ב-2011. ברוס רובינסון כתב את התסריט וביים את הסרט, בכיכובו של ג'וני דפ בתפקיד העיתונאי פול קמפ, זאת לאחר שכיכב בעיבוד נוסף לסרט של ספרו המפורסם יותר של תומפסון, פחד ותיעוב בלאס וגאס. הצילומים נערכו בפוארטו ריקו ב-2009, והסרט יצא לבתי הקולנוע ב-28 באוקטובר 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יומן הרום** בוויקישיתוף
* יומן הרום, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Rum Diary: The Long Lost Novel". *Publishers Weekly*. November 2, 1998.
2. ↑  "The Rum Diary". *Salon*. October 15, 1998.
3. ↑  Olsen, Mark. "Indie Focus: 'The Rum Diary' pours forth anew". *Los Angeles Times*. Retrieved February 19, 2013.
4. ↑  Reitwiesner, William. "Ancestry of Hunter Thompson". *Ancestry of Hunter Thompson*. Retrieved August 26, 2011.
5. ↑  Youtube.com. "Back Story of The Rum Diary". *Hunter S. Thompson: Back Story of The Rum Diary*. Retrieved April 21, 2020.
6. ↑  "The Rum Diary (2011)", IMDb.
**וילי אורבן** (בגרמנית: **Willi Orban**, נולד ב-3 בנובמבר 1992 בקייזרסלאוטרן שבגרמניה) הוא כדורגלן הונגרי-גרמני המשחק בר.ב. לייפציג ובנבחרת הונגריה בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

אורבן החל לשחק בקייזרסלאוטרן כבר בגיל ארבע, ושיחק בכל קבוצות הילדים והנוער של המועדון. בשנת 2011, כאשר היה בן 19, החל אורבן לשחק בקבוצה הבוגרת של קייזרסלאוטרן, ובמקביל שיחק בעיקר בקבוצת המילואים. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך אורבן בהפסד 0–3 לבאיירן מינכן באוגוסט 2011, במשחק במסגרת הבונדסליגה. בתום עונה זו נשר אורבן עם קייזרסלאוטרן לבונדסליגה השנייה. בעונות הבאות הפך אורבן לשחקן משמעותי הרבה יותר בקייזרסלאוטרן, ואף מונה כקפטן, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה בחזרה לבונדסליגה.

בקיץ 2015 אורבן ניצל סעיף יציאה בחוזהו וחתם לארבע שנים בשורות ר.ב. לייפציג, מועדון שנבנה במטרה להתברג בצמרת הכדורגל הגרמני תוך זמן קצר. אוהדי קייזרסלאוטרן לא אהבו את המעבר של שחקן ששיחק 18 שנה בקבוצה, למועדון שהוא מתחרה ישיר של הקבוצה על העלייה לבונדסליגה. אורבן הצליח בר.ב. לייפציג באופן מיידי, ויחד עם מרווין קומפר יצר חוליית הגנה איכותית, והקבוצה סיימה את עונת 2015/16 במקום השני והעפילה לבונדסליגה לראשונה בהיסטוריה. בעונת 2016/17 אורבן היה חלק מהצלחתה הגדולה של ר.ב. לייפציג, שכבר בעונת הבכורה שלה בבונדסליגה סיימה במקום השני עם 67 נקודות. בעונת 2017/18 אורבן המשיך להיות חלק משמעותי בר.ב. לייפציג, וסיים עם הקבוצה במקום השישי בבונדסליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

לאורבן שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה עד גיל 21. עם זאת, בחר אורבן בספטמבר 2018 לשחק דווקא בנבחרת הונגריה, דבר שהתאפשר לו מאחר שאביו הונגרי.

תארים
-----

**ר.ב. לייפציג**

* הגביע הגרמני: 2021/2022, 2022/2023
* הסופר קאפ הגרמני: 2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילי אורבן** בוויקישיתוף
* וילי אורבן, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת הונגריה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 גולאצ'י • 
2 לאנג • 
3 קצקש • 
4 אט. סאלאי • 
5 פיולה • 
6 אורבן • 
7 נגו • 
8 נאג' • 
9 אד. סאלאי • 
10 צ'רי • 
11 הולנדר • 
12 דיבוס •
13 שאפר • 
14 לוברנצ'יץ' •
15 קליינהייזלר •
16 גזדאג •
17 ר. ורגה •
18 סיגר •
19 ק. ורגה •
20 שאלאי •
21 בוטקה •
22 בוגדאן •
23 ניקוליץ' •
24 שן •
25 האן •
26 בולה •
מאמן: רוסי | הונגריההונגריה |
**הסרת רקמות** היא ביצוע טיפול רפואי הכולל ניתוח (או פרוצדורה רפואית פולשנית אחרת) להסרת רקמות מגוף המנותח.

הניתוח
------

ניתוחים להסרת רקמות מתבצעות לשם הסרת רקמות חולות, מעוותות או ממאירות.

במהלך הניתוח כורתים את הרקמה החולנית עם שוליים בריאים, ושולחים את הרקמה לאבחנה פתולוגית. לצורך האבחון הנחוץ לחולה, יש צורך בכמות קטנה של הרקמה. האבחון נעשה על דגימות של רקמות טריות, או על דגימות של רקמות המקובעות בבלוקים של פרפין, או על דגימות המקובעות על זכוכיות-נושא, אשר לעיתים עוברות צביעות מיוחדות לאיתור מחלות מיוחדות ומוגדרות. חומר זה חייב להישמר למקרה שיהא צורך באבחון חוזר אם תתגלינה עובדות חדשות, או להשוואה אם בעתיד יחזור התהליך הפתולוגי וכיוצא באלו.

הסכמה רפואית
------------

כמו בניתוחים אחרים, ניתוחים להסרת רקמות מבוצעים בהסכמה מדעת של המטופל לטיפול הרפואי, לרבות פעולות כגון: עצם ביצוע הניתוח, סילוק הרקמות הנגועות, ושימור דגימות קטנות לצורכי אבחון.

עודפי רקמות כירורגיות
---------------------

החלק הארי של הרקמות הנלקחות במהלך ניתוח מוסכם ומאושר, הן עודפי רקמות כירורגיות, שיש צורך להסיר אותן על פי ההוראה הרפואית, ואשר אינן נחוצות לצורכי אבחון וטיפול בחולה. בישראל, עודפי רקמות כאלו נקברים בהתאם לתקנות משרד הבריאות.

חלק מזערי מרקמות עודפות אלו יכול לשמש למספר מטרות:

* לצורכי מחקר: הן ביחס לחולה עצמו, כגון גילוי שינויים גנטיים עם השלכות ישירות לחולה או לבני משפחתו; והן למחקר בסיסי, אפידמיולוגי וכיוצא בהם לטובת הכלל.
* לצורכי הוראה.
* לצורכי בקרת איכות.

בהלכה
-----

 ערך מורחב – **קבורת איברים**  

מבחינת ההלכה, באופן שהחיסיון רפואי כלפי החולה נשמר בלא שנפגעת האנונימיות שלו, אין מניעה לשמר דגימות קטנות מרקמות שנכרתו מגופו של חולה לצורכי מחקר, הוראה, או בקרת איכות, גם ללא הסכמתו המפורשת של החולה, ובתנאי שמדובר בדגימה שהיא פחותה מכזית, לפי שטעם קבורת איברים הוא רק כדי להציל את הכהנים שלא ייטמאו מהאיברים, דבר שאינו שייך בדגימת רקמה (שהיא אינה בשר גידים ועצמות), ובפרט אם היא בשיעור של פחות מכזית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסקנות וועדה ציבורית לבחינת נהלים ותיקוני חקיקה לחוק האנטומיה והפתולוגיה ("וועדת שטינברג"), 2003; הרב אברהם שטינברג, **אנציקלופדיה הלכתית רפואית**, ערך אברים ורקמות, פרק ד', ירושלים תשס"ו, עמ' 77.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ברנדה אן ספנסר** (באנגלית: **Brenda Ann Spencer**; נולדה ב-3 באפריל 1962 בסן דייגו שבקליפורניה) היא רוצחת אמריקנית שרצחה שני אנשים ופצעה תשעה בהתקפת ירי שביצעה בהיותה תלמידה.

הירי
----

ביום שני, ה-29 בינואר 1979, בהיותה בת 16, התבצרה בביתה וירתה לעבר בית הספר היסודי הסמוך לביתה. היא הרגה שני מבוגרים (מנהל בית הספר ושרת) ופצעה שמונה ילדים ושוטר. כשנתפסה לאחר שש שעות הייתה תשובתה הראשונה לשאלה "מדוע עשית זאת?" - "I Don't Like Mondays" ("אינני אוהבת את ימי שני"). עדים מספרים שאחר-כך הוסיפה ש"לא הייתה סיבה, עשיתי זאת לכיף, זה כמו לירות בברווזים באגם". 

ספנסר נידונה למאסר עולם עם אפשרות לחנינה אחרי 25 שנה ונכון לאוקטובר 2022 היא כלואה בבית הכלא לנשים בקליפורניה. היא הגישה כבר שישה ערעורים על העונש, כולם נדחו. בערעוריה טענה שאביה ניצל אותה מינית ודרדר אותה למעשה כשקנה לה רובה ציד (שבו השתמשה למעשי הרצח), וכי במהלך הרצח הייתה שיכורה ובהשפעת סמי הזיה.

לספנסר היה עבר של התעללות בבעלי חיים ואלימות כלפי ילדים, וטענות רבות הועלו על חוסר תשומת הלב והטיפול הראויים שיכלו למנוע את האסון.

מעשי הרצח עוררו את להקת הבומטאון ראטס לכתוב שיר על המקרה - "I Don't Like Mondays". השיר הושמע רבות ברדיו אך תחנות מסוימות פסלו אותו בשל רגישות המקרה. מאוחר יותר ביצעו את השיר טורי איימוס וסולן ה-Boomtown Rats בוב גלדוף. בסרט "מועדון ארוחת הבוקר" של ג'ון יוז מופיע הגרפיטי "I Don't Like Mondays".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנדה אן ספנסר** בוויקישיתוף
* ״ימי שני הארורים״ - סיפורה של ברנדה ספנסר והשיר שנולד בעקבות מסע הירי שלה בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
**כלכלת האי ג'רזי** מבוססת ברובה על שירותים בנקאיים בינלאומיים ושירותים משפטיים, תחומים אלה היוו 40.4% מסך הערך המוסף הגולמי (GVA) בשנת 2010. בשנת 2011 פחת סך הערך המוסף ברוטו בג'רזי באחוז אחד ל-3.6 מיליארד ליש"ט. מגזרים כלכליים בולטים אחרים כוללים ענף הבנייה, מסחר קמעונאי, חקלאות, תיירות ותקשורת. בשנת 2008 הייתה ההכנסה הלאומית הגולמית לנפש בג'רזי בין הגבוהות בעולם.

שירותים פיננסיים ומשפטיים
-------------------------

הכלכלה החקלאית ברובה של האי נטתה לכיוון הפיננסי מאז שנות ה־70, כשהבריטים ואחרים החלו להחנות באי נכסים על מנת להימנע מהמיסים הגבוהים יותר בבריטניה. התעשייה הפיננסית באי אחראית ל-40% מהכלכלה שלו.

ארגונים פיננסיים הנמצאים באי ג'רזי מספקים שירותים ללקוחות ברחבי תבל. דווח כי בשנת 2011 הועסקו למעלה מ-11,000 עובדים במשרה מלאה במגזר זה, זאת באי שסך התושבים בו הוא כ-90 אלף נפש. הבנק הבינלאומי המלכותי הסקוטי (RBS International) הוא המעסיק הבולט בענף זה עם כ-900 עובדים בג'רזי נכון לשנת 2009.

ג'רזי הוא אחד ממקלטי המס הבולטים בעולם. השירותים הפיננסיים באי מושכים הפקדות מלקוחות המתגוררים מחוץ לאי, המבקשים ליהנות מן היתרונות שבניהול חשבון בבנק במקום שבו שיעורי המס מופחתים. חוקי המס באי ג'רזי ספגו ביקורת נוקבת על ידי אישים וארגונים שונים, אולם השר הממונה על ג'רזי השיב לביקורת באומרו כי "ג'רזי היא בין המרכזים הפיננסיים בעלי רמת שיתוף הפעולה הגבוהה ביותר". בספטמבר 2013 טען ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון כי אין זה הוגן עוד להתייחס לאיי התעלה הבריטים כאל מקלטי מס, כיוון שנקטו באמצעים כדי להבטיח שמערכת המס במוסדותיהם תהיה הוגנת ושקופה. אף החוק להגנת פרטיות המידע בג'רזי משנת 2005 מיישם חקיקה מקבילה של האיחוד האירופי (EU Directive 94/46/EC). נכון לרבעון השלישי של שנת 2013 סך הנכסים הפיננסיים שנוהלו באי ג'רזי היה 194.8 מיליארד ליש"ט, ירידה של 6.5 מיליארד ליש"ט לעומת רבעון קודם.Financial Services Industry - Quarterly Report Period Ended 30th September 2013, Jersey Finance

בנייה
-----

ענף הבנייה והכריה תרם 5.2% מסך הערך המוסף ברוטו (Gross value added) לשנת 2007. ביוני 2011 דווח כי בענף זה הועסקו 5,060 עובדים במשרה מלאה.Employment by sector

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלכלת ג'רזי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ורנל, וול סטריט (2022-05-25). "האי שבו רומן אברמוביץ' ריכז נכסים בכ-7 מיליארד ד' פתח בחקירה נגדו". *Globes*. נבדק ב-2022-05-25.
2. ↑  Employment by sector. States of Jersey
3. ↑  Tax Research UK
4. ↑  House of Commons: Monday 9 September 2013
5. ↑  Jersey: Data Protection In Jersey And Other Offshore Jurisdictions
**מועדון הכדורגל ווֹיבודינה נובי סאד** (בסרבו-קרואטית: **ФК Војводина**) הוא מועדון כדורגל סרבי מהעיר נובי סאד, בירת האזור האוטונומי וויבודינה שבצפון סרביה. המועדון, שהוקם בשנת 1914, הוא מועדון הכדורגל הוותיק ביותר בכדורגל המקצועני בסרביה.

למועדון ישנן כיום גם מחלקות כדורסל, כדורעף, בייסבול והוקי קרח.

היסטוריה
--------

מועדון הכדורגל וויבודינה הוקם בשנת 1914 בעיר נובי סאד. צבעי המועדון נבחרו לאדום ולבן, כמו צבעיה של סלאביה פראג. הישגיה המשמעותיים ביותר של הקבוצה היו בתקופת יוגוסלביה, אז זכתה באליפות פעמיים (1966 ו-1989) וסיימה כסגנית האלופה שלוש פעמים (1957, 1962 ו-1975). בעונת 1967 העפילה וויבודינה העפילה לרבע גמר גביע אירופה (ליגת האלופות של ימינו) אך הפסידה לקבוצת גלאזגו סלטיק הסקוטית משער בדקה ה-90 של חלוצה של סלטיק, בילי מקניל. סלטיק, שבאותה העונה זכתה בתואר לאחר שניצחה בהמשך גם את אינטר מילאן בליסבון בגמר הטורניר, טענה כי היריבה הקשה ביותר מולה התמודדה באותה העונה הייתה וויבודינה.

כאחד המועדונים הבכירים ביוגוסלביה בזמנו וסרביה כיום, וויבודינה שיחקה מספר לא קטן של עונות במפעלים האירופיים, כאשר היא נתקלה בין השאר בחלק מהקבוצות הבכירות באירופה. הקבוצה שיחקה פעמיים מול קבוצות מישראל, הפעם הראשונה הייתה בעונת 1977, אז שיחקה מול קבוצת מכבי יפו בגביע האינטרטוטו, כמו כן שיחקה מול קבוצת הפועל תל אביב בגביע אופ"א בעונת 2008/2009.

בתקופה שלאחר פירוק יוגוסלביה הקבוצה זכתה פעמיים בגביע הסרבי.

כדורגלנים מפורסמים
------------------

* סרביהסרביה ויאדין בושקוב
* סרביהסרביה איליה פאנטליץ'
* סרביהסרביה מילוש שסטיץ'
* סרביהסרביה טודור וסלינוביץ'
* סרביהסרביה בודימיר וויאצ'יץ'
* סרביהסרביה סלבישה יוקאנוביץ'
* סרביהסרביה סינישה מיכאילוביץ'
* מונטנגרומונטנגרו יאנקו טומבסביץ'
* סרביהסרביה ולאדן לוקיץ'
* סרביהסרביה נינו פקריץ'
* סרביהסרביה דיאן גבודריצה
* סרביהסרביה ניקולה לאזטיץ'
* מקדוניהמקדוניה וולאטקו גרוזדאנוסי
* סרביהסרביה וולאדה אברמוב
* סרביהסרביה מילאן יובנוביץ'
* סרביהסרביה מילוש קראסיץ'
* סרביהסרביה מילאן סטפאנוב
* סרביהסרביה גויקו קצא'ר
* סרביהסרביה ראנקו דספוטוביץ'
* סרביהסרביה דיאן ראדיץ'

תארים והשגים
------------

* **גביע מיטרופה**:
	+ זכייה (1): 1977
* **הליגה היוגוסלבית**:
	+ אליפות (2): 1965/66, 1988/89
* **הגביע היוגוסלבי**:
	+ גמר: 1951, 1997
* **הגביע הסרבי**:
	+ זכייה: 2014, 2020
	+ גמר: 2007, 2010, 2011, 2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וויבודינה נובי סאד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של וויבודינה נובי סאד

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

| סרביהסרביה ליגת העל הסרבית, עונת 2024/2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הכוכב האדום בלגרד • יאבור מאטיץ' איבניצ'ה • ווז'דובאץ • וויבודינה נובי סאד • מלאדוסט לוצ'אני • נובי פאזאר • נפרדק קרושבאץ  ספרטק סובוטיצה • פרטיזן בלגרד • צ'וקאריצ'קי • ראדניצ'קי 1923 • רדניק סורדוליצה • רדניצ'קי ניש • TSC באצ'קה טופולה • FK IMT • ז'לצניצ'ר פנצ'בו |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 248791369
* WorldCat: viaf-248791369

 |
**קורנליוס ראיין** (באנגלית: **Cornelius Ryan**‏; 5 ביוני 1920 - 23 בנובמבר 1974) היה עיתונאי וסופר אירי שנודע בעיקר בגלל כתיבתו הפופולרית של היסטוריה צבאית, בעיקר על קרבות גדולים במלחמת העולם השנייה.

קורות חיים
----------

ראיין נולד בדבלין ולמד לנגן בכינור באקדמיה האירית בדבלין.

ב-1940 עבר ללונדון וב-1941 החל לעבוד ככתב צבאי בדיילי טלגרף. הוא תיאר את קרבות האוויר באירופה והשתתף במספר פעולות הפצצה של חיל האוויר השמיני והתשיעי של ארצות הברית. לאחר מכן השתתף ותיאר את קרבות הארמייה השלישית בפיקודו של גנרל ג'ורג' פטון.

לאחר כניעת גרמניה ב-1945 הועבר לחזית האוקיינוס השקט וב-1946 הועבר לירושלים.

ב-1947 עבר לארצות הברית ועבד בשבועון טיים שם כתב על ניסויי הגרעין של ארצות הברית באוקיינוס השקט וגם על קרבות מלחמת העצמאות.

ב-1949 ביקר באזור הנחיתה בנורמנדיה והחליט לכתוב ספר על המערכה בנורמנדי. הוא ערך כ-1000 ראיונות עם לוחמים של בנות הברית, גרמנים ואזרחים צרפתיים. הוא החל לכתוב את הספר ב-1956 והספר יצא לאור בשם היום הארוך ביותר ב-1959 והיה רב-מכר. ראיין גם השתתף בכתיבת התסריט לסרט "היום הארוך ביותר" בשנת 1962.

ב-1966 פרסם את ספרו "הקרב האחרון" על הקרב על ברלין. לאחר עבודת מחקר מקיפה שכללה ראיונות עם לוחמים בריטיים, אמריקאים, רוסים, גרמנים ואזרחים.

בשנותיו האחרונות לקה בסרטן הערמונית, אך הספיק לסיים את ספרו האחרון "גשר אחד רחוק מדי" (1974) על מבצע מרקט גארדן. הספר עובד ב-1977 לסרט מצליח באותו שם בבימויו של ריצ'רד אטנבורו.

שלושה ספרים אלה תורגמו לעברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורנליוס ראיין** בוויקישיתוף
* קורנליוס ראיין, ברשת החברתית Goodreads
* קורנליוס ראיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267449005171
* BNE: XX1103048
* BnF: cb14029397b (data)
* CANTIC: a11308618
* GND: 120628643
* ICCU: CFIV113392
* ISNI: 0000 0001 1699 0473
* LCCN: n78090524
* MusicBrainz: 159c9a45-25c2-467d-9201-745ea559cba8
* NDL: 00455046
* NKC: xx0018065
* NLK: KAC200203481
* NTA: 070097526
* RKD: 385218
* SNAC: w6wh3rkx
* SUDOC: 084251387
* Trove: 1265039
* VIAF: 111599997
* WorldCat: lccn-n78090524

 |
**אליקום אוֹסְטָשִינְסקי** (ג' בניסן תרס"ט, 25 במרץ 1909 – 9 באוגוסט 1983) היה איש ראשון לציון, איש ציבור ואגרונום. הוא היה אחרון ראשי המועצה המקומית, וראש העירייה הראשון של ראשון לציון בין השנים 1946-1951, ולאחר מכן היה למנכ"ל אגודת הכורמים.

קורות חיים
----------

אליקום אוסטשינסקי, בן למשפחת אוסטשינסקי, נולד בפתח תקווה למרים ואליהו אוסטשינסקי, איש העלייה הראשונה. סיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה בתל אביב, ולאחר מכן למד לימודי חקלאות בטולוז שבצרפת והתמחה בגידול הדרים וגפן באלג'יר. בשנת 1930 שב לארץ ישראל ועבד כיינן ביקב ראשון לציון. כעבור שנה נסע לאיטליה והוסמך לתואר דוקטור באגרונומיה. 

בשובו לארץ התיישב בראשון לציון והחל בפעילות ציבורית-מקצועית, בהיותו מנהל המחלקה החקלאית של התאחדות האיכרים ומנהל המחלקה לשיקום הפרדסנות של המועצה לשיווק פרי הדר. כמו כן הוא כיהן כיושב ראש סניף ראשון לציון של התאחדות בני המושבות, יושב ראש סניף ראשון לציון של אגודת "מכבי" וחבר הנהלת מכבי ארץ ישראל והיה חבר מפקדת ארגון ההגנה.

בשנת 1946 נבחר אוסטשינסקי לראשות המועצה המקומית ראשון לציון. הוא כיהן בתפקידו עד 1951, כאשר בשנה האחרונה לכהונתו הוכרזה ראשון לציון כעיר. על שמו רחוב בראשון לציון.

החל מ-1953 ניהל את אגודת הכורמים, בעלת השליטה ביקבי כרמל, ושימש בתפקיד זה כשלושים שנה. היה חבר המועצה המייעצת של בנק ישראל.

אשתו, שולמית (1918–1988), לבית טוליפמן, הייתה ממשפחת ותיקי ראשון לציון. אחיה, יוסף טוליפמן, היה מנהל הקריה למחקר גרעיני ומנהל בכיר במגזר הציבורי והפרטי בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "אליקום אוסטשינסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 917
* קורות חייו באלבום המשפחות של ראשון לציון

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  מדריך רחובות ראשון לציון, 2009. עמ' 28.
3. ↑  דייויד סלע, ‏השבוע לפני 70 שנה: חידושים בתעשיית היין, באתר ישראל היום, 10 באוגוסט 2023

| ראשי המועצה המקומית ועיריית ראשון לציון  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **כמועצה מקומית** | מנשה מאירוביץ | דב חביב לובמן | שמואל אוסטשינסקי | מנשה מאירוביץ | יחיאל טרכטנברג | יעקב פרימן | מיכאל לוין | זרובבל חביב | אליקום אוסטשינסקי |
| 1922 | 1923–1925 | 1926–1927 | 1928–1931 | 1932 | 1933–1936 | 1936–1939 | 1939–1946 | 1946–1950 |
|  |
| **כעירייה** | אליקום אוסטשינסקי | אריה שפטל | משה גבין | גרשון מן | חנה לוין | נעם לאונר | חנניה גיבשטיין | מאיר ניצן | דב צור | רז קינסטליך |
| 1950–1951 | 1951–1952, 1960–1962,  1965–1969 | 1952–1955 | 1955–1956 | 1956–1960 | 1962–1965 | 1969–1983 | 1983–2008 | 2008–2018 | 2018–מכהן |

 |
**מגדלור סְטֶלָה מַארִיס** (ידוע גם כמגדלור הר הכרמל; מלטינית: **Stella Maris** – מגדלור "כוכב הים"), הוא מגדלור בתוך בסיס של חיל הים בחיפה, בסמוך למנזר סטלה מאריס. מאפיין אותו הבזק אור אחד מדי 5 שניות הנראים למרחק של כ-12 מייל. המגדלור סגור לציבור ואין גישה אל הבניין, אך ניתן לצפות בו ממקום סמוך.

> 
> נסתכל מן המצפור  
> 
> איך קורץ המגדלור  
> 
> תחבק אותי מפני הקור  
> 
> של חיפה
> 
> 
> 
> — דן אלמגור, חיפה חיפה
>

היסטוריה
--------

במהלך השנים נבנו מגדלורים במספר מקומות על הר הכרמל.

בסוף המאה ה-19 ניצב המגדלור בקצה המערבי של ארמון הקיץ של עבדאללה פאשא, שליט עכו בין 1820–1831, שבנה את ארמונו על בסיס בניין של המסדר הכרמליתי אותו הרס. בשנת 1832 כבש אבראהים פאשא את עכו, הגלה את עבדאללה ובשנת 1834 החזיר את הבניין לכרמליתים. לאחר מכן הוחזר המגדלור לעבדאללה, אך בשנת 1846 הוא מכר אותו לכרמליתים שפתחו בו אכסניה לצליינים.

המבנה ניזוק קשות במהלך מלחמת העולם הראשונה, אך לאחר שהוחזר לידיהם של הכרמליתים בשנית, הם הוסיפו בשנת 1926 קומה שנייה למבנה, ובשנת 1928, בעזרת תרומה של קונסול הכבוד הספרדי, נבנה המגדלור הנוכחי. במהלך מלחמת העולם השנייה הפך הממשל הבריטי את המתקן למחנה צבאי, ולאחר פינוי הבריטים מארץ ישראל בשנת 1948, שימש תקופה קצרה כבסיס של האו"ם. מאוחר יותר הפך למחנה של צה"ל וכיום שוכן בו בסיס של חיל הים אשר משלם שכירות לכנסייה.

* גלוית פרסומת "הר הכרמל ומגדל המאיר", 1929.גלוית פרסומת "הר הכרמל ומגדל המאיר", 1929.
* ארמון הקיץ של עבדאללה פאשא ומעליו המגדלור.ארמון הקיץ של עבדאללה פאשא ומעליו המגדלור.
* המגדלור מקפלת הלב הקדוש. מימין נראית כיפת מנזר סטלה מאריס.המגדלור מקפלת הלב הקדוש. מימין נראית כיפת מנזר סטלה מאריס.

לקריאה נוספת
------------

* רון פוקס, בית המגורים הערבי בחיפה העות'מאנית, ב**חיפה - היסטוריה מקומית**, עורך: יוסי בן-ארצי, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה וזמורה-ביתן, 1998, עמ' 67–68

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדלור סטלה מאריס** בוויקישיתוף
* רומן קלוצווג, המגדלור בראש הכרמל(הקישור אינו פעיל), באתר חיפה סיטי
* מגדלורים בישראל
* מגדלי אור והיסטוריה בחופי ישראל
* פרטים על המגדלור באתר אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (באנגלית)
* יואב איתיאל, כוכבות הים של סטלה מאריס, מגזין המושבות, 4 באוקטובר 2013

| מגדלורים בישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| מגדלור עכו • מגדלור חיפה • מגדלור סטלה מאריס • מגדלור מכמורת • מגדלורי הרצליה • מגדלור תל אביב  מגדלור יפו • מגדלור אשדוד • המגדלור במרינה אשקלון • מגדלור נמל קצא"א באשקלון • מגדלור אילת | המגדלור ביפו |

 |
**ויליאם קיד** (אנגלית: **William Kidd**; ‏1645 - 23 במאי 1701), היה שודד ים ידוע, שנודע בשם "קפיטן קיד".

שודד ים מטעם בית המלוכה
-----------------------

ויליאם קיד נולד בסקוטלנד לכומר קלוויניסטי. משנת 1689 פעל כשודד ים מורשה נגד הצרפתים באיי הודו המערבית וסמוך לחוף של אמריקה הצפונית. בשנת 1695 קיבל בלונדון כתב הרשאה מטעם בית המלוכה הבריטי לעצור את שודדי הים שהתנכלו לספינות של חברת הודו המזרחית הבריטית בים סוף ובאוקיינוס ההודי. אנייתו של קיד, "אדוונצ'ר גאלי" (Adventure Galley, ספינת ההרפתקה), צוידה היטב באמצעות הסיוע הכספי של כמה אנשי מעלה, בהם הרוזן מבלומונט והרוזן מאוקספורד. בדצמבר 1697 הקיף קיד את כף התקווה הטובה בדרכו למדגסקר.

שודד ים עצמאי
-------------

תנאי העסקתו לא כללו תשלום לקברניט ולצוות אלא אם כן לכדו שלל. מאחר שלא לכדו כל שלל, החליט קיד להיות שודד ים. באוגוסט 1697 התקיף את הצי של מוקה שבא מתימן, אולם התקפתו זו נחלה כישלון. לאחר מכן הצליח ללכוד אוניות קטנות. בשל סירובו להתקיף אונייה הולנדית כמעט פרץ מרד בצוותו, ובמהומה הסוערת שפרצה הרג קיד את התותחן שלו, ויליאם מור. לאחר מכן, משנודע לו כי הוקע כשודד ים, עזב קיד את אונייתו בהיספניולה, והפליג באונייה חדשה שקנה לניו אינגלנד, וניסה לשכנע בחפותו את הרוזן מבלומונט שהיה מושל ניו יורק באותם ימים.

משפטו והוצאתו להורג
-------------------

משנכשל בניסיון לשכנע את הרוזן מבלומונט שהוא חף מפשע, הוא נשלח לאנגליה כדי לעמוד למשפט. במאי 1701 נשפט על רצח מור ועל עבירות שוד והורשע בכל ההאשמות. הוא הוצא להורג בוופינג ב-23 במאי 1701, וגופתו הונחה תלויה בשלשלאות ברזל בטילבורי. מקצת מטמוניו התגלו באי גרדינר סמוך ללונג איילנד. הוא הניח אחריו אישה, ובן יחיד שנהרג בקרב ב-1715.

  

אזכורים במדיות אחרות:באנימה וואן פיס של המאנגאקה אייצ'ירו אודה, ישנו פיראט הקרוי יוסטס "קפטן" קיד שכנראה קרוי על קפטן קיד האמיתי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם קיד** בוויקישיתוף
* ויליאם קיד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ויליאם קיד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ויליאם קיד, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275794805171
* BnF: cb15047484b (data)
* GND: 118831739
* ISNI: 0000 0000 8099 9627
* LCCN: n50046853
* NDL: 00620931
* NKC: jn20020102065
* NLP: A12236044
* NTA: 070617732
* SNAC: w6hq4nv9
* SUDOC: 113395043
* VIAF: 20477322
* WorldCat: lccn-n50046853

 |