recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פטריסי ארנאו אי פריקס** (בקטלאנית: **Patrici Arnau i Pericas**, לעיתים נקרא בשם הספרדי "פטריסיו" (Patricio);‏ 10 בנובמבר 1907 - 26 באפריל 1991) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי ששיחק בין 1923 ל-1934 בברצלונה.

קריירה
------

ארנאו נולד וגדל בעיר ברצלונה, העיר המרכזית בקטלוניה. ב-1920, כשהיה בן 12, הצטרף לקבוצת הילדים של ברצלונה, קבוצת הכדורגל הבכירה בעיר ובאזור. הוא התקדם במעלה קבוצות הנוער של המועדון, ובעונת 1923/1924, כשהיה בן 16, קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון.

במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 חוותה הקבוצה דור זהב, וארנאו לקח חלק בו, לצד שחקנים כגון ז'וזפ סמיטייר, ויסנס פיירה ואמילי סאז'י-ברבה. ארנאו סייע לקבוצתו לזכות באליפות קטלוניה 8 פעמים. ב-1925 פתח בניצחון 2 - 0 על ארנס גצ'ו בגמר הגביע הספרדי וכך סייע לקבוצתו לזכות בתואר. ב-1926 וב-1928 זכתה הקבוצה פעמים נוספות בגביע, אך מבלי שארנאו ישתתף במשחקי הגמר.

ב-1929 היה שותף לזכיית הקבוצה במהדורה הראשונה של הליגה הספרדית ב-9 ביוני 1930 נערך לכבודו משחק הוקרה, משחק בו גברה ברצלונה על ולנסיה 3 - 2. בעונת 1930/1931 ערך 14 הופעות בליגה, ואת שערו הראשון בליגה הבקיע ב-25 בינואר 1931, בתיקו 1-1 עם דפורטיבו אלאבס. בעונה שלאחר מכן הבקיע פעמיים ב-16 משחקים בהם שותף. לאחר שבעונת 1932/1933 הופיע ב-3 משחקים ליגה בלבד, בעונת 1933/1934 שיחק ב-11 משחקי ליגה והבקיע שני שערים. בתום העונה פרש ממשחק.

בין 1930 ל-1933 השתתף ארנאו ב-6 משחקים של נבחרת קטלוניה.

תארים
-----

* אליפות ספרד (1): 1929
* הגביע הספרדי (3): 1925, 1926, 1928
* אליפות קטלוניה (8): 1924, 1925, 1926, 1927, 1928, 1930, 1931, 1932

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* Hemeroteca La Vanguardia, ‏ 7.6.1930, עמ' 17
**ג'יימס ר' ליפטון** (באנגלית: **James R. Lipton**;‏ 19 בספטמבר 1926 – 2 במרץ 2020) היה סופר, משורר, מלחין ושחקן יהודי-אמריקאי.

ליפטון שימש בעבר כדיקן "הסטודיו למשחק" - בית הספר לדרמה באוניברסיטת פייס שבניו יורק. הוא המפיק, הכותב והמנחה של סדרת הטלוויזיה בכבלים ברשת בראבו "סטודיו למשחק", אשר עלתה לשידור לראשונה בשנת 1994. כמו כן הוא היה טייס וחבר באיגוד טייסים ובעלי מטוסים.

ביוגרפיה
--------

ליפטון נולד בדטרויט שבמישיגן בשנת 1926, לבטי (במקור ויינברג) ולורנס. אמו בֶּרתי לבית ויינברג הייתה מורה ואביו לורנס ליפטון (אנ') היה סופר, משורר ועיתונאי, בעל טור יומי ביומון היהודי "פארווערטס".

לאחר מלחמת העולם השנייה עבר ליפטון לפריז ועבד במשך תקופה קצרה בתור סרסור של זונות בצרפת.

בהמשך ליפטון חזר לארצות הברית, והחל את הקריירה שלו כתסריטאי וכשחקן באופרות סבון - במהלך תקופה זו ליפטון כתב תסריטים לאופרות הסבון "Another World",‏ "The Edge of Night",‏ "Guiding Light" ו-"Capitol", וכמו כן הוא שיחק למעלה מ-10 שנים באופרת הסבון "Guiding Light".

בשנת 1994 ליפטון הקים את בית הספר למשחק "הסטודיו למשחק" בניו יורק. במקביל, החל להנחות את תוכנית הראיונות "סטודיו למשחק", בהשראת תוכנית האירוח הצרפתית "אפוסטרוף" בהנחיית ברנאר פיבו, בה הוא מראיין סלבריטאים בולטים בהוליווד. לאורך השנים התארחו בתוכנית מאות שחקנים, תסריטאים ובמאים בולטים, בהם אנשים כמו פול ניומן, רוברט רדפורד, סידני פולאק, סטיבן ספילברג, וברט ריינולדס.

באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 פרסם את הספר האוטוביוגרפי "Inside Inside".

ליפטון נפטר בביתו ב-2 במרץ 2020 מסרטן שלפוחית השתן.

חייו הפרטיים
------------

בין השנים 1954–1959 ליפטון היה נשוי לשחקנית נינה פוש. מאז 1970 היה נשוי לדוגמנית ולסוכנת הנדל"ן קדאקיי טרנר.

ראו גם
------

* ברנאר פיבו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס ליפטון** בוויקישיתוף

* ג'יימס ליפטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'יימס ליפטון, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'יימס ליפטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ג'יימס ליפטון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'יימס ליפטון, באתר Discogs (באנגלית)
* ניב שטנדל, החיים זה לא סטודיו למשחק: למה כולם רוצים להרוג את ג'יימס ליפטון?, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  James Lipton - Movie and Film Biography, Credits and Filmography - AllMovie
2. ↑  This time, Lipton answers - Los Angeles Times
3. ↑  Kim Kardashian gets classy in Playboy - Entertainment - TODAY.com
4. ↑  Chris Koseluk, James Lipton, Creator and Host of 'Inside the Actors Studio,' Dies at 93, *The Hollywood Reporter*, ‏2 במרץ 2020
5. ↑  אינה טוקר, ג'יימס ליפטון, מנחה "סטודיו למשחק", הלך לעולמו, באתר ynet, 2 במרץ 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007323097805171
* BIBSYS: 90797189
* BNE: XX4901311
* BnF: cb15552689g (data)
* CiNii: DA05992652
* GND: 135609615
* ISNI: 0000 0003 6654 2964
* LCCN: n80160251
* MusicBrainz: 4143a097-9d79-464c-b6ca-4be7197ac391
* NDL: 01204735
* NTA: 068340508
* SNAC: w6xj2hn6
* SUDOC: 189025425
* VIAF: 231260443
* WorldCat: lccn-n80160251

 |
**אורית זמיר** (נולדה ב-26 ביולי 1972) היא יוצרת בתחום הקולנוע. היא פעילה כמפיקה, במאית, תסריטאית וכן כראש המגמה להפקה יוזמת בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

קורות חיים
----------

אורית זמיר נולדה והתחנכה בתל אביב. בילדותה שהתה מספר שנים בארצות הברית בעקבות שליחויות של משפחתה. עם שובה לישראל היא למדה בתיכון חדש בתל אביב במגמה המשלבת קולנוע, צילום וספרות.

היא שירתה בצה"ל בחיל האוויר כעוזרת בקר בסוללת טילי נ"מ. אחרי שחרורה מצה"ל, התגוררה בניו יורק ולמדה כתיבת פרוזה ב-NYU. לאחר שובה לישראל, למדה כתיבת פרוזה ותסריטאות בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות, וספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב.

היא למדה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, בין השנים 1996 ל-2001 וסיימה את לימודיה בהצטיינות. במהלך לימודיה זכתה בפרס משרד החינוך להצטיינות בלימודים ובפרס ראש העיר ירושלים.

סרט הגמר שכתבה וביימה, "עד 800 קלוריות", נתמך על ידי קרן אלי גלפנד, זכה בפרסים בישראל ומחוצה לה, והוקרן בערוץ הראשון והשני.

קריירה
------

עם סיום לימודיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה השתלבה בתעשיית הקולנוע כעוזרת במאי ראשונה. בין הסרטים והסדרות שעבדה בהם: "מיס אנטבה", "כנפיים שבורות", "ריקי ריקי", "סיפור קיץ", "הכל דבש", "נודל", "המסע הארוך", "בטיפול".

השתלמה כמפיקה במסגרות שונות, כולל ב-"Producers Network" היוקרתי של פסטיבל הקולנוע בקאן, בחממת המפיקים של פסטיבל רוטרדם, ובמיני EAVE.

ב-2008 הקימה יחד עם שותפה לחיים יואב רועה את חברת ההפקה "גם סרטים". במסגרת החברה הפיקה את סרטי הקולנוע: "אסיה", "העדות", "מנפאואר", "אורחים לרגע". הסרטים הדוקומנטריים: "בתפקיד עצמם", "המעבדה", "משמרת לילה", "שיחות חוץ".

כמו כן הייתה שותפה בהפקת הסדרה "המקוללים" והפיקה את הסדרה הדוקומנטרית "עוד סיפור אחד ודי", ואת סדרת הדרמה "תיק נעדר".

סרטיה כמפיקה השתתפו בפסטיבלים בינלאומיים, ובהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ופסטיבל הסרטים של ונציה.

ב-2016 כתבה וביימה את הסרט הקצר "בייביסיטר". הסרט זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, ובפרס הבימוי בפסטיבל Flickers, Rhode Island. כמו כן השתתף בפסטיבלים בינלאומיים רבים.

פרסמה פרוזה פרי עטה בכתבי העת הספרותיים "גרנטה בעברית" (2018) ו"פטל" (2019).

שימשה כמורה וחונכת בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ומ-2018 משמשת כראש מסלול הפקה יוזמת.

פעלה כלקטורית בקרן הקולנוע הישראלי, בחממת התסריטים הבינלאומית של בית הספר סם שפיגל, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, והייתה שופטת בתחרות הקולנוע הישראלי של דוקאביב.

בינואר 2020 מונתה זמיר לנהל את חממת סם שפיגל לקולנוע בינלאומי מייסודו של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורית זמיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אורית זמיר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אורית זמיר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אורית זמיר, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* אורית זמיר בגלריית הבוגרים של סם שפיגל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007323236105171
* LCCN: no2013045199
* VIAF: 299902140
* WorldCat (עם VIAF): 299902140

 |
**קוף סנאי מצוי או בשמו היותר מוקר נועם מוקרי** (שם מדעי: ***Saimiri sciureus***) הוא מין של קוף סנאי ממשפחת הצבוסיים המצוי באמריקה הדרומית.

מאפיינים
--------

אורכו של קוף קטן זה הוא 35–42 ס"מ ומשקלו 0.7-0.9 ק"ג. לקופים פרווה חומה-זהובה עם גוון ירוק זית על הגב, הם בעלי ראש זהוב עם כיפה שחורה ופנים לבנות, שפתיים שחורות ונחיריים קטנות, אוזניים ועיניים ורודות והזנב ארוך ומעט כהה.

קופים אלה חיים בחבורות גדולות ברחבי יערות הגשם של אגן האמזונאס באמריקה הדרומית. הם מצויים רוב זמנם על העצים ומקפצים בין הענפים.

הם ניזונים הן מהחי והן מהצומח, אך אוהבים בעיקר פירות של עץ הפיקוס. הפיקוס מושך בעונת ההבשלה שלו קבוצות רבות של קופי סנאי. כמו כן הם אוהבים תפוחים, בננות, תפוזים ופירות הדר אחרים, ענבים ופירות נוספים. הם אוכלים גם אגוזים וזרעים שונים וגם חרקים וצפרדעים שהם תופסים. לעיתים הם גם שותים צוף מפרחים.

תת-מינים
--------

* *S. s. sciureus*
* *S. s. albigena*
* *S. s. cassiquiarensis*
* *S. s. macrodon*

גלריה
-----

* 
* 
* 
* בגן החיות התנ"כיבגן החיות התנ"כי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוף סנאי מצוי** בוויקישיתוף
* קוף סנאי מצוי, באתר ITIS (באנגלית)
* קוף סנאי מצוי, באתר NCBI (באנגלית)
* קוף סנאי מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קוף סנאי מצוי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* קוף סנאי מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קוף סנאי מצוי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוף סנאי מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
שור אוסבורנה ליד טורבינות רוח
**שור אוסבורנה** (בספרדית: **Toro de Osborne**) הוא פסל שטוח בדמות צללית שור המוצב ב-89 אתרים שונים בצדי דרכים ברחבי ספרד, ונחשב לסמל לא רשמי שלה.

היסטוריה
--------

השוורים הראשונים נוצרו ב-1956 בידי מנולו פרייטו, כפרסומת למותג הברנדי "וטראנו" של יצרנית השרי אוסבורנה. השוורים היו שחורים, והמילה "Veterano" הופיעה עליהם באדום. בתחילה יוצרו השוורים מעץ, אך פגעי מזג האוויר הביאו להחלפתם בשוורים ממתכת ב-1961. באותה העת היה גובהו של כל שור 7 מטרים. ב-1962 נאסר על הצבת פרסומות במרחק של 150 מטרים מהדרך. השוורים הוצבו עתה רחוק יותר מהדרכים, וכדי שניתן יהיה להבחין בהם, הם הוגבהו לכדי 14 מטרים, גובהם הנוכחי. 

ב-1988 שוב תוקן חוק הדרכים הספרדי, ונאסר כליל על הצבת פרסומות לצדי הדרכים. הכיתוב "Veterano" נמחק מהשוורים, אך הם נותרו במקומותיהם, משלא היוו עוד פרסומות. ב-1994 נאסר גם על הצבתם של השוורים עצמם, אך הציבור הספרדי, שהתרגל לנוכחותם בצדי הדרכים, הביע תרעומת על כך, ודרש להשאירם. ב-1998 פסק בית המשפט העליון כי נוכח "ערכם האסתטי והתרבותי", ניתן להשאירם.

כיום מוצבים ברחבי ספרד 89 שוורים. הם הפכו מזוהים עמה, ומהווים סמל בלתי רשמי. השוורים מופיעים על מוצרי מרצ'נדייזינג ומזכרות לתיירים, ואוהדים של נבחרת הכדורגל הספרדית נוהגים להניף את דגל ספרד שעליו מצויר השור. 21 השוורים המוצבים באנדלוסיה הוכרזו כאתרים היסטוריים, ונהנים מהגנה מיוחדת בשל כך. כשחברת אוסבורנה תבעה בעלי חנויות מזכרות בסביליה שמכרו מזכרות הכוללות את השור, בטענה שעשו שימוש בסימן מסחרי של החברה ללא היתר, דחה בית המשפט את התביעה, בנימוק שהשור הוא "מורשת תרבותית ואומנותית של העם הספרדי". בית המשפט קבע שהשור מהווה סמל המייצג מכנה משותף רחב לעם הספרדי, המאפיל על מקורו כסימן מסחרי. 

בסרטו של ביגאס לונה, "נקניק נקניק", מהווה השור מוטיב חוזר, כאשר שני גיבורי הסרט, בגילומם של חאווייר ברדם ופנלופה קרוז, מקיימים יחסי מין למרגלות אחד השוורים, ובהמשך, כשיחסיהם מתערערים, מכלה ברדם את זעמו ומנפץ את אחד השוורים. כדי להפיס את דעת הקהל, טרח לונה לציין כי השור שנהרס הוא העתק ולא שור מקורי. גם מחוץ לספרד נתפס שור אוסבורנה כאחד מסמליה של ספרד. ב-1972 עיטר השור את עמוד השער של הניו יורק טיימס, בכתבה שעסקה במדינה, וב-1983 יצר האמן קית' הרינג יצירה בהשראתו.

מנגד, באזורים בדלניים יותר של ספרד, היותו של השור סמל של השלטון המרכזי גרר עוינות. השור היחיד בקטלוניה, בעיירה אל ברוק, נהרס או הושחת מספר פעמים בין 1998 ל-2009. שור אחר, שנתגלה רק כ-30 שנים לאחר שהוצב, עם כריתתם של ברושים שהסתירו אותו, נהרס זמן קצר לאחר מכן, ורוססו עליו כתובות נאצה נגד ספרד. גורמים לאומניים בקטלוניה אף אימצו את החמור כסמל לאומי, כתחליף לשור. בגליסיה נצבע שור אוסבורנה בכתום בשנת 2008 כמחאה נגד השלטון המרכזי בספרד.

גלריה
-----

* שור בסמוך לסביליהשור בסמוך לסביליה
* שור בלוגו שבגליסיהשור בלוגו שבגליסיה
* שור בוולנסיהשור בוולנסיה
* שור באנדלוסיהשור באנדלוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שורי אוסבורנה** בוויקישיתוף
* Elizabeth Nash,‏ Spain's biggest bullfight: The militant Catalans waging war against the 'Osborne bulls'‎, אינדיפנדנט, 6.8.2007
**לואי כהן** (17 בספטמבר 1894 - 25 בנובמבר 1956) היה כנר ומנצח אנגלי. לאחר שניגן שנים רבות עם תזמורת Hallé, הוא הקים את התזמורת הסימפונית מרסיסייד. כהן הציג קונצרטים חינם לכוחות המזוינים בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן ניצח על התזמורת הסימפונית של ארץ ישראל במשך שלוש עונות לפני שחזר לבריטניה.

ביוגרפיה
--------

כהן נולד בליברפול, אנגליה, והתאמן בקולג' למוזיקה של ליברפול ובמכללה המלכותית למוזיקה של מנצ'סטר.

לאחר שירות מעבר לים במלחמת העולם הראשונה, הוא הצטרף לתזמורת Hallé. ב-1932 הקים את התזמורת הסימפונית מרסיסייד, שלימים היוותה את הבסיס לתזמורת הקבועה של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, שכהן היה מנצח אורח תדיר שלה. ב-1935 מונה למנהל המוזיקלי לעונה בהרוגייט על ידי הרשויות העירוניות. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, כהן ביצע קונצרטים חינם לאנשי הכוחות המזוינים באולם סנט ג'ורג' בליברפול. סולנים איתם עבד בתקופה זו כללו את מורה לימפאני, קליפורד קרזון ואיילין ג'ויס.

כהן ניצח על התזמורת הסימפונית ארץ ישראל, שקדמה לתזמורת הפילהרמונית הישראלית, במשך שלוש עונות לאחר מלחמת העולם השנייה. הקונצרט הראשון שלו בירושלים, ב-7 במאי 1945, עלה במקביל להכרזה על כניעת גרמניה. הוא חיבר תוכניות של כמה יצירות באנגלית, כולל *וריאציות האניגמה* של אלגר, שהושמעו לא רק בשלוש הערים המרכזיות ירושלים, חיפה ותל אביב, אלא בחלק מהיישובים החקלאיים. תוכניות מאוחרות יותר שלו כללו *את הסרנדה* לכלי מיתר של אלגר, *Tintagel* של Bax ו- *On Hearing the First Cuckoo in Spring של* פרדריק דליוס. הסימפוניות בתוכניותיו כללו את *הפנר* של מוצרט, הרביעי של צ'ייקובסקי, *העולם החדש* של דבוז'אק, *הקלאסי* של פרוקופייב, החמישי של בטהובן והרביעי של ברהמס.

כהן מת בליברפול בשנת 1956 בגיל 62.

הערות שוליים
------------

1. ↑  *1939 England and Wales Register*
2. ↑  "Louis Cohen". *The Musical Times*. **98** (1367): 40. בינואר 1957. ISSN 0027-4666. JSTOR 938389. Louis Cohen, conductor [...] studied at the old Liverpool College of Music `{{cite journal}}`:  (עזרה)
3. 1 2 3  *The Times* obituary notice, 27 November 1956, p. 13
4. ↑  "Musical Director for Harrogate", *The Manchester Guardian*, 24 January 1935, p. 11
5. ↑  "Concerts for Members of the Forces", *The Manchester Guardian*, 9 September 1940, p. 8
6. ↑  "In Brief", *The Manchester Guardian*, 21 May 1942, p. 6
7. 1 2  *The Musical Times*, July 1945, pp. 216–17
**"Smile"** (מאנגלית: חיוך) הוא קטע אינסטרומנטלי מאת צ'ארלי צ'פלין, המופיע בסצנת הסיום של סרטו המפורסם של צ'פלין - זמנים מודרניים משנת 1936. על פי עדותו, הקטע הושפע מטוסקה של פוצ'יני.

בשנת 1954, עובד הקטע לכדי שיר על ידי צמד הכותבים ג'ון טרנר וג'פרי פרסונס והזמר נט קינג קול. בשנת 1995 יצאה גרסת כיסוי לשיר, בעיבודו וביצועו של מייקל ג'קסון.

הגרסה של נט קינג קול הגיעה למקום ה-10 במצעד הבילבורד ולמקום השני במצעד הסינגלים בבריטניה. בנוסף, סאמי דייוויס ג'וניור יצר גרסת כיסוי כהומאז' לזו של קול, וגרסה זו גם הופיעה בפתחית הסרט smile מ-1975.

הגרסה של ג'קסון התבטלה למעשה ברגע האחרון, מה שהותיר מספר מצומצם של סינגלים, שתפקדו כגרסת פרומו, שהיום נחשבים לכדי חפץ אספנות נדיר.

אנטרטיינמנט ויקלי הגדיר את הגרסה כ"כזו המתכתבת עם סרטי דיסני". ב-2009 ג'רמיין ג'קסון ביצע את השיר בהלווייתו של מייקל.

מילות השיר
----------

> 
> Smile, though your heart is aching
>   
> 
> Smile, even though it’s breaking
>   
> 
> When there are clouds in the sky
>   
> 
> you’ll get by
>   
> 
> If you smile through your fear and sorrow
>   
> 
> Smile and maybe tomorrow
>   
> 
> You’ll see the sun come shining through
>   
> 
> for you
>   
> 
> Light up your face with gladness
>   
> 
> Hide every trace of sadness
>   
> 
> Although a tear may be ever so near
>   
> 
> That’s the time you must keep on trying
>   
> 
> Smile what’s the use of crying
>   
> 
> You’ll find that life is still worthwhile
>   
> 
> If you’ll just
>   
> 
> Smile
> 
> 
> 
> — צ'ארלי צ'פלין
>

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Smile" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Smile" באתר SecondHandSongs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: fff472ab-6373-386b-8a2b-caf7efe6171e

 |
**יוהאן נימאן** (בגרמנית: **Johann Niemann**;‏ 4 באוגוסט 1913 – 14 באוקטובר 1943) היה קצין אס אס ופושע מלחמה נאצי, שהיה סגן מפקד מחנה ההשמדה סוביבור במהלך מבצע ריינהרד. בנוסף היה פעיל בתוכנית T4 - אותנסיה של האס אס. נימאן נהרג במהלך מרד האסירים בסוביבור בשנת 1943.

קריירת אס אס
------------

נימאן הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1931 וקיבל את מספר החבר 753,836 ולאס אס בשנת 1934 וקיבל את מספר החבר 270,600. תחילה שירת במחנה ההשמדה בלז'ץ, שם פיקד על מחנה 2, אזור ההשמדה. לאחר מכן הוא הועבר למחנה ההשמדה סוביבור. נימאן היה סגן מפקד סוביבור בהזדמנויות שונות בשנת 1942 לפני שקיבל את התפקיד לצמיתות בתחילת 1943. לאחר ביקורו של היינריך הימלר בסוביבור ב-12 בפברואר 1943, נימן הועלה לדרגת "אונטר-שטורמפיהרר".

קרל פרנצל, גם הוא מפקד בסוביבור, נזכר כיצד נימן טיפל באיום מסוים של מרד אסירים בתוך המחנה:

>  קאפו פולני אמר לי שכמה יהודים הולנדים מארגנים בריחה, העברתי את המידע לסגן המפקד נימאן. הוא הורה להוציא להורג את שבעים ושניים היהודים. 
> 
> 

ב-14 באוקטובר 1943 התרחש מרד אסירים במחנה סוביבור. נימאן היה קצין האס אס בדרגה הגבוהה ביותר שהיה בתפקיד באותו יום, ולכן הוא היה האדם הראשון שתכננו המורדים להתנקש בחייו. נימאן נהרג בצריף החייט באמצעות מכת גרזן לראשו על ידי אלכסנדר שובייב שכונה "קאלי מאלי", חייל הצבא האדום שהיה כלוא בסוביבור. שובייב הצליח להמלט מהמחנה בחסות המרד אך מאוחר יותר נהרג כפרטיזן ולא זכה לראות את סיום במלחמה.

העיתון טיימס דיווח כי 350 תמונות מלחמה של סוביבור ומקומות אחרים הוצגו לאחרונה לציבור על ידי צאצאיו של סגן מפקד המחנה יוהאן נימאן. תערוכה נערכה בברלין וספר נלווה פורסם עם תמונות אלה. שתי תמונות עשויות לכלול את ג'ון איוון דמיאניוק, שומר טרווניקי יליד אוקראינה שהיגר אחר כך לארצות הברית. בשנת 2011 הורשע דמיאניוק על ידי בית משפט במינכן בסיוע לרצח 27,900 יהודים בסוביבור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן נימאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yitzhak Arad (1987). *Belzec, Sobibor, Treblinka: The Operation Reinhard Death Camps*. Bloomington: Indiana University Press. p. 28. ISBN 9780253342935.
2. ↑  Sobibor Interviews: Biographies of SS-men, sobiborinterviews.nl; accessed 23 December 2014.
3. ↑  Thomas Blatt (1997). *From the Ashes of Sobibor*. Northwestern University Press. pp. 235-242. ISBN 9780810113022.
4. ↑  Yitzhak Arad (1987). *Belzec, Sobibor, Treblinka: The Operation Reinhard Death Camps*, Bloomington: Indiana University Press, pp. 76-77
5. ↑   "The Times", Jan 20 2020, page 29

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009165545305171
* GND: 1035100169
* LCCN: no2021137698
* VIAF: 300401599
* WorldCat: viaf-300401599

 |
**גן הכוזרי** הוא גן בשכונת רחביה בירושלים. שמו הקודם היה 'שדרות יהודה הלוי'. הגן מקשר בין רחוב הקרן הקיימת לרחוב רמב"ן בשכונה.

תכנון הגן
---------

כאשר הוקמה שכונת רחביה, חברת הכשרת היישוב העסיקה את האדריכל היהודי יליד גרמניה, ריכרד קאופמן, על מנת שיתכנן את השכונה כשכונת גנים בהשראת עיר הגנים האירופאית, תוך יישום עקרונות הסגנון הבינלאומי שרווח באותה עת בארץ ישראל. בשלב הראשון תוכננה "רחביה א'", שגבולותיה היו רחוב המלך ג'ורג' במזרח, רחוב רמב"ן בדרום, רחוב אוסישקין במערב ורחוב הקרן הקיימת בצפון. במרכז השכונה תוכננה שדרה ירוקה החוצה את השכונה מצפון לדרום. שדרה זו נועדה להולכי רגל ולמטיילים והייתה אמור להיות, על פי התכנון, רחבה יחסית. בקצה הצפוני של השכונה תכנן קאופמן להקים בית כנסת. לימים הוקמה במקום בו אמור היה לעמוד בית הכנסת - הגימנסיה העברית רחביה. 

השדרה שימשה בתור הגן הציבורי המרכזי של רחביה, בשנת 1926 ניתן לה השם 'שדרות יהודה הלוי' שם זה שונה לאחר שהוחלט לקרוא לשדרה בכניסה לירושלים על שם יהודה הלוי, אך לבסוף נקראה השדרה בכניסה לעיר על שם זלמן שזר. תושבי השכונה נהגו לנפוש בה וילדי השכונה שיחקו בה. השדרה הוקפה בגדר ובה שערים. בסמוך לגן הכוזרי, בחלק הדרומי של השדרה נמצא גן אליעזר ילין

צמצום שטח הגן והשבתו לציבור לאחר עשרות שנים
-------------------------------------------

עם השנים הופקעו שטחים שונים מהשדרה מסיבות שונות. בחלקה הצפוני של השדרה נבנה מקלט ציבורי, במרכז השדרה ולאור העובדה שנשיא מדינת ישראל יצחק בן-צבי עבר, עם היבחרו לתפקיד הנשיא, להתגורר בבניין צמוד לשדרה, הוחלט מטעמי ביטחון, לבנות גן מגודר לבית הנשיא, חלק מהשדרה הופקע למטרה זאת והושאר רק מעבר צר להולכי רגל. 

בדרום השדרה היא הוצרה על מנת לאפשר בניית בתי דירות.

הסופר יהודה האזרחי בספרו "עיר אבן ושמיים" מתאר את הקטנת שטח השדרה בחלק הצמוד לבית הנשיא:

> 
> יצחק בן-צבי ז"ל השתכן, עם היבחרו לנשיא המדינה, ב...בית ולירו... נשיא המדינה זקוק, כידוע, לביקתת שומרי ראש, וכן לגן פרטי. משמע, שהכרח לבתר את הגן הציבורי, לספחו אל הבית הסמוך, להקים בו גדר גבוהה, כמגן מפני עוברי אורח טרדניים, בלתי מוזמנים.
> 
> 
> 
> — עמ' 79
> 

לאחר שבית הנשיא הועבר למיקום אחר, הסיבה להצרת השדרה הסמוכה כבר לא התקיימה. על כן, ניהלו תושבי השכונה מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 מאבק במוסד יד בן צבי (אשר שוכן עתה בבניין) במטרה להשיב את שטחי השדרה שהוצמדו לבית הנשיא לרשות הציבור. לאחר מאבק ארוך הוחזר שטח זה לציבור בשנת 2018 תוך בניית גדר חדשה ליד בן צבי. במהלך העבודות הושאר בגן הכוזרי העתק קטע מפסיפס בית הכנסת העתיק במעון שנעשה על ידי נעמי הנריק והוזז למיקום חדש בשטח יד בן צבי התבליט מגש הכסף, מעשה ידי גיסתו של בן צבי, הפסלת בתיה לישנסקי. 

* 
* 
* 
* העתק של קטע מרצפת הפסיפס בבית הכנסת העתיק במעון, נעמי הנריק, 1958העתק של קטע מרצפת הפסיפס בבית הכנסת העתיק במעון, נעמי הנריק, 1958

לקריאה נוספת
------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן הכוזרי** בוויקישיתוף
* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
* דוד קרויאנקר, **ירושלים - מבט ארכיטקטוני**, כתר הוצאה לאור, 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד ניר חסון, לאחר עשרות שנות מאבק, הופלה החומה שהוקמה בלב שכונת רחביה בירושלים, באתר הארץ, 19 במרץ 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  מ. אבידן, פרשת ואלה שמות הרחובות בירושלים, חרות, 8 בינואר 1963
2. ↑  שדרה ע"ש שזר נחנכה בירושלים, דבר, 29 בספטמבר 1975
**פרנסס טיאפו** (**Frances Tiafoe**; נולד ב-20 בינואר 1998) הוא טניסאי אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

טיאפו נולד בקולג' פארק שמרילנד, בנם של אלפינה ופרנסס שהיגרו לארצות הברית מסיירה לאון. החל לשחק טניס בגיל חמש.

בדצמבר 2013 זכה בטורניר הטניס לנוער אורנג' בול המתקיים בפלורידה, והיה בכך לצעיר הזוכים בתולדות הטורניר. ב-2014 העפיל לחצי גמר טורניר הנוער של אליפות ארצות הברית הפתוחה. באוגוסט 2015 זכה באליפות ארצות הברית עד גיל 18.

כמקצוען זכה ב-2016 בטורנירים מסבב הצ'לנג'רס בגרנבי שבקנדה ובסטוקטון שבארצות הברית וסיים שני בשלושה טורנירים נוספים. באוקטובר אותה שנה דורג לראשונה בין מאה הטניסאים הבכירים בדירוג ה-ATP. ב-2017 העפיל לסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה ולסיבוב השני באליפות וימבלדון, בשני הטורנירים הודח בידי אלכסנדר זברב. הוא זכה בטורנירי הצ'לנג'רס בסרסוטה שבפלורידה ובאקס-אן-פרובאנס שבצרפת.

בפברואר 2018 זכה בטורניר דלריי ביץ', מסבב ATP 250, זכייתו הראשונה בטורניר ATP. באליפות אוסטרליה הפתוחה ב-2019 הגיע לרבע הגמר בו הפסיד לרפאל נדאל, לאחר שגבר בסיבוב השני על קווין אנדרסון ובשמינית הגמר על גריגור דימיטרוב.

באליפות ארצות הברית הפתוחה 2022 הגיע להישג השיא שלו בטורנירי גראנד סלאם, הוא גבר על דייגו שוורצמן בסיבוב השלישי, על רפאל נדאל בשמינית הגמר ועל אנדריי רובליוב ברבע הגמר, בטרם הפסיד בחמש מערכות לקרלוס אלקרס בחצי הגמר. 

באפריל 2023 זכה בטורניר יוסטון מסבב ATP 250 ועלה לדירוג השיא שלו 11.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסס טיאפו** בוויקישיתוף
* פרנסס טיאפו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרנסס טיאפו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרנסס טיאפו, באתר olympedia.org
* פרנסס טיאפו, באתר ה-ATP
* פרנסס טיאפו, באתר ה-ITF
* פרנסס טיאפו, באתר גביע דייוויס
**הייתי נער** הוא שיר עברי שכתב דוד עתיד, הלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת הנח"ל בעיבודו של המלחין.

רקע
---

דוד עתיד, חבר קיבוץ משמרות שירת כחייל קרבי בנח"ל ונפצע פעמיים במהלך שירותו. לאחר פציעתו השנייה, במלחמת ששת הימים, נחשף לתופעת הפוסט טראומה בקרב חיילים. השיר עוסק בתופעה זו בקרב חיילים שחזרו מן הקרב.

השיר נכלל בתכניתה ה - 20 של להקת הנח"ל, "הנחלאים באים הנחלאים באים" (1967), בניהולו המוזיקלי של יאיר רוזנבלום. רוזנבלום ייעד את השיר לסולנית שולה חן, אך בעקבות התמרמרות בקרב בנות הלהקה, השיר הועבר לאביבה בנו. לצד בנו, ביצעו את הקולות הגבריים מוטי פליישר ושלום חנוך. בווידאו קליפ לשיר שביים שמואל אימברמן, במסגרת הספיישל הטלוויזיוני "מהנח"ל באהבה" (1969), השתתפה שולה חן במקום אביבה בנו, מאחר שזו הייתה בהריון. חן שיחקה את הנערה והניעה את שפתיה בקצב שירתה של בנו. שאולי רוזנטל, לימים בעלה של בנו, גילם בקליפ את החייל.

תוכן השיר
---------

בבית הראשון מתוארת האווירה ברמת הגולן לאחר המלחמה. הנערה אומרת: "אבל פניך, נערי, נותרו שונים". הבית השני מתאר את החזרה לשגרה בעורף: הפסקת האפלת הבתים, סגירת המקלטים, דשאים שצומחים וחזרת המסחר בשווקים. הבית השלישי מתאר את חזרת החיילים לשגרה ואת אופן התמודדותם עם חבריהם שנהרגו ("לומדים לא להזכיר את אלה שאינם").

קישורים חיצוניים
----------------

* להקת הנח"ל – הייתי נער, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:59)
* מילות השיר "הייתי נער", באתר שירונט
* דודי פטימר, ‏קרבות, דמעות ולחיצת יד מרבין: הסיפור המצמרר מאחורי "הייתי נער", באתר מעריב אונליין, 9 בפברואר 2019
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הלהקה הייתה הדבר החשוב ביותר בחייו". עיתון "העולם הזה", גליון 2487. 1/05/1985, עמ' 36
2. ↑  קרני עם־עד, הקיבוצניקית מלהקת הנח"ל חוזרת לשיר סולו, באתר mynet‏ קיבוץ, 20 בנובמבר 2014
3. ↑  הייתי נער – משיר טיול, לשיר על הלם קרב, באתר האינטרנט של עופר גביש
**מרק אנטואן אוליבייה** (בצרפתית: **Marc-Antoine Olivier**; נולד ב-18 ביוני 1996) הוא שחיין צרפתי, בעל מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ ואלוף העולם (בודפשט 2017) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ.

ביוגרפיה
--------

אוליבייה גדל במשפחה של שחיינים (אביו ואחיו) בעיירה דנן, במחוז נור בחבל או-דה-פראנס. הוא החל להתאמן בשחייה בגיל 7 ובגיל 15 החל להתאמן בשחייה במים פתוחים. כיום הוא שוחה בנרבון.

### 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן שברוסיה ב-2015 סיים אוליביה במקום שישי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:06.4 שעות, 12.4 שניות ממדליית זהב ו-5.7 שניות ממדליית ארד ובמקום 11 במשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ בתוצאה של 56:50.9 דקות. נוסף לכך, הוא השתתף במשחה ל-25 ק"מ, אך לא סיים אותו.

### 2016

באליפות אירופה בשחייה במים פתוחים שנערכה בהורן, הולנד ביולי 2016 זכה אוליבייה במדליית ארד, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:55:21.6 שעות, אחרי פרי וירטמן מהולנד (1:55:20.6 שעות) וג'ק ברנל מבריטניה (1:55:21.2 שעות).

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה אוליבייה במדליית ארד בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:53:02.0 שעות, אחרי פרי וירטמן מהולנד (1:52:59.8 שעות) וספירידון יאניוטיס מיוון (1:52:59.8 שעות). זו ליג'ן מסין שדורג רביעי קבע תוצאה זהה לשלו.

### 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכה אוליבייה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-5 ק"מ אישי בתוצאה של 54:31.4 דקות, לפני מריו סנזולו מאיטליה (54:32.1 דקות) וטימותי שטלוורת מבריטניה (54:42.1 דקות) ובמשחה ל-5 ק"מ קבוצתי ביחד עם אוסיאן קסיניול, לוגן פונטן ואורלי מולר בתוצאה של 54:05.9 דקות, לפני ארצות הברית (54:18.1 דקות) ואיטליה (54:31.0 שעות). מדליית ארד, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:51:59.2 שעות, אחרי פרי וירטמן (1:51:58.5 שעות) וג'ורדן וילימובסקי מארצות הברית (1:51:58.6 שעות).

### 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה אוליבייה במדליית כסף במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:47:56.1 שעות, אחרי פלוריאן ולברוק (1:47:55.9 שעות) ולפני רוב מופלס (1:47:57.4 שעות), שניהם מגרמניה.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים אוליבייה במקום שישי במשחה מים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:23.0 שעות.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרק אנטואן אוליבייה** בוויקישיתוף
* מרק אנטואן אוליבייה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מרק אנטואן אוליבייה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* מרק אנטואן אוליבייה, באתר olympedia.org
* מרק אנטואן אוליבייה, באתר Swimrankings
* מרק אנטואן אוליבייה, באתר *FINA* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Braden Keith, Ferry Weertman Defends European 10k Title in Hoorn, באתר *SwimSwam*‏, July 10th, 2016 ‏ (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכלי כתיבה. אם התכוונתם לפרויקט קולמוס של גופנים עבריים חופשיים, ראו קולמוס (גופנים).
  
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


קולמוס
"המכתב" - ציור של אישה עם קולמוס
הסופר הבנדיקטיני גבריאל בוסלין (אנ') כותב בקולמוס, ציור מהמאה ה-17
**קוּלְמוּס** או **קוּלְמוֹס** הוא נוצה או קנה המשמשים לכתיבה.

מקור המילה קולמוס בשפה יוונית שבה היה קרוי הקנה המצוי "kalamos", משם עשה דרכו ללשון חז"ל ולשפה הלטינית (Calamus). באנגלית מבחינים בין Reed pen, קולמוס הנעשה מקנה, לבין Quill, קולמוס הנעשה מנוצה.

הכנה ושימוש
-----------

ציור של המהפכנית הצרפתייה מאדאם רולאן משתמשת בקולמוס
הקולמוסים הקדומים הוכנו מקנה או במבוק, על ידי חידודו של קטע מהקנה. נתגלו קולמוסים מסוג זה כבר במצרים, מהמאה ה-4 לפנה"ס, ואף כאלה שלהם מאפיינים מתקדמים (כגון חוד חצוי).

קולמוסים העשויים קנה שמשו בעיקר בקהילות יהודיות באגן הים התיכון, ואלה עדיין משמשים סופרי סת"ם גם בימינו, השומרים על מסורת הכנה זו, למרות שאלה הנוצתיים הפכו נפוצים יותר וקלים יותר להכנה, מבחינה טכנית.

השימוש בנוצה כקולמוס החל במערב ככל הנראה מימי הביניים המוקדמים (מאה 6 לספירה) והפך נפוץ עקב היותה נוחה יותר לכתיבה על קלף והיותה ניתנת להשגה יותר מהקנה המסורתי. למעשה, המילה קולמוס שפירושה קנה הפכה לשמה של הנוצה ששימשה לכתיבה בגלל השימוש בה בדומה לקולמוס הקנה בו כתבו בעבר.

קולמוס הנעשה מנוצה של ציפור גדולה עדיין נמצא בשימוש בימינו, ככלי מדויק וגמיש בתחום הקליגרפיה.

לפני הכנת הקולמוס מהנוצה נהוג לרכך אותה על ידי השריה בחומץ או מים רותחים. לאחר מכן חותכים את קצה הנוצה כך שייווצר צינור חלול, ומשאירים קצה אחד בולט בעובי של כשני מילימטרים (תלוי בעובי הכתב הנדרש). לקצה זה דואגים שתהיה צורה מלבנית חדה, ועושים חריץ דק, שמטרתו לאגור ולווסת את הדיו ולשחררה מטה לכיוון החוד.
קצה מלבני זה נטבל בדיו והנוצה מוחזקת כלפי מטה כאשר הצד של המלבן נמצא בחלק העליון של הגליל אך צמוד לנייר (או לקלף).

קיימים הבדלים מזעריים בצורת החוד בין הכותבים כתיבה אשכנזית לכותבים בכתב אחר, בעיקר בהפרש הגובה בין שתי ה'רגלים' שנוצרות על ידי החריץ.

הקולמוס בכתיבת סת"ם
-------------------

קלף, קולמוס ודיו בהם משתמשים סופרי הסת"ם לכתיבתם
סופרי סת"ם משתמשים בקולמוס לצורך כתיבת ספרי התורה, תפילין, מזוזות ומגילות על קלף. את הקולמוס מכינים מקנה מצוי או מנוצה (רצוי עיקרית) של עוף גדול – בימינו בעיקר תרנגול הודו או אווז. למרות חוסר הפופולריות ישנם קולמוסים העשויים ממתכות שונות. כיום נפוצים אף קולמוסים העשויים מפלסטיק או חרסינה.

לכתיבת סת"ם - ספרי תורה תפילין ומזוזות יש כמה סוגי קולמוסים לשימוש : 

1. קנה - עדות המזרח היו משתמשים בקולמוס קנה.
2. מוצה - בארצות אשכנז בגלל הקור והרטיבות לא היה ניתן להשתמש בקנה ולכן השתמשו בנוצה
3. נירוסטה - המצאה חדשה יחסית
4. פלסטיק - זול ונוח לשימוש
5. קרמי - המצאה חדשה, הוא עמיד מאוד ומצריך טיפול לעיתים רחוקות.

ראו גם
------

* קולמוס (גופנים)
* כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קלמוס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קולמוסי נוצה** |

* הסבר על יצירת קולמוס מנוצה (באנגלית)
* קולמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| כלי כתיבה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גיר • דיו • טוש • טיפקס • מדגש • מחברת • מחדד • מחק • עיפרון • עט • ציפורן \* קולמוס • קלמר • קסת דיו • נייר פחם • רייספדר • רפידוגרף |  |

 |
**פבריס-אלן דו מרקולינו** (בצרפתית: **Fabrice-Alan Do Marcolino**; נולד ב-19 במרץ 2002 בליברוויל שבגבון) הוא כדורגלן גבונזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קווילי-רואן מליגת המשנה הצרפתית, בהשאלה מסטאד רן, ובנבחרת גבון.

קריירת מועדונים
---------------

דו מרקולינו גדל במחלקות הנוער של לאוואל וסטאד רן. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של סטאד רן. ב-29 באפריל 2022 חתם על חוזה מקצועני ראשון בסטאד רן. ב-1 בפברואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–3 על שטרסבורג במסגרת המחזור ה-21 בליגת העל הצרפתית לעונת 2022/2023. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה בעונה זו.

ב-17 ביולי 2023 הושאל דו מרקולינו לקווילי-רואן מליגת המשנה הצרפתית למשך עונת 2023/2024. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לאמיין במסגרת המחזור הראשון בליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-4 ביוני 2022 ערך דו מרקולינו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גבון, בניצחון 0–1 על נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. ב-20 בנובמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–3 על נבחרת ניז'ר במשחק ידידות.

חיים אישיים
-----------

דו מרקולינו הוא בנו של כדורגלן נבחרת גבון בעבר פבריס דו מרקולינו (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* אלן דו מרקולינו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alan Do Marcolino signe son premier contrat pro באתר Ouest-France, ‏ 29 באפריל 2022 (בצרפתית)
2. ↑  Stade Rennes : Alan Do-Marcolino dans les starting-blocks ! באתר Gabonews, ‏ 14 באוגוסט 2020 (בצרפתית)
3. ↑  Stade Rennais: Contrat stagiaire Pro pour Fabrice-Alan Do Marcolino (Gabon) באתר Africa Foot United, ‏ 6 ביוני 2020 (בצרפתית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלן דו מרקולינו"**.
פרט מתוך הדאגרוטיפ **שדרות דו-טמפל**, המראה את דמות האדם שאת נעליו מצחצחים
**דאגרוטיפ של שדרות דו טמפל** (Boulevard du Temple) הוא תצלום של שדרות דו-טמפל (אנ') שצילם לואי ז'אק מנדה דאגר, אחד מממציאי הצילום וממציא שיטת הדאגרוטיפ, מחלון הסטודיו שלו שבבניין הדיורמה בפריז בסביבות שנת 1838 (בניין הדיורמה נשרף זמן קצר לאחר מכן, ולאחר הבנייה מחדש של העיר על ידי הברון אוסמן, ניצבת שם כיום כיכר הרפובליקה). תצלום זה הוא הראשון בהיסטוריה שבו מופיעה דמות אדם - מצחצח נעליים והאדם שנעליו מצוחצחות.

צילום התמונה
------------

דאגר, שבשלהי שנות ה-30 של המאה ה-19 עדיין שמר בסוד את שיטת הצילום שפיתח, עסק בניסויים במדיום החדש, ונהג לצלם סדרות של תמונות מאותו מקום בשעות שונות של היום, כנראה כדי לבחון את האופנים דרכם מוסר הצילום את שינויי הזמן. דאגרוטיפ זה צולם בצהרי-היום, כשלפניו צולמה קומפוזיציה זהה בשעות הבוקר, ועוד אחת בשעות אחר-הצהריים.

לשם השגת חשיפה נכונה של דאגרוטיפ נדרשו לפחות מספר דקות, משום שהחומר הצילומי לא היה רגיש דיו לאור. כתוצאה מכך, כל אובייקט שזז בעת החשיפה נעלם מהתצלום, משום שלא הותיר את רישומו על לוח הצילום. כפי שהעיר על דימוי זה המדען והאמן סמואל מורס, שהתוודע לדאגר ולהמצאתו בעת ביקורו בפריז:

> 
> אובייקטים נעים אינם נרשמים [בדאגרוטיפ]. השדרה, המלאה כל הזמן בהמון של הולכי-רגל ועגלות בתנועה, נראית ריקה לחלוטין, למעט אדם אחד שאת נעליו מצחצחים. רגליו היו חייבות, כמובן, להיות נייחות במשך זמן מה, כשהאחת מונחת על תיבת מצחצח הנעליים, והשנייה נעוצה בקרקע. כתוצאה מכך, נעליו ורגליו מוגדרות בבירור, אך הוא עצמו חסר גוף או ראש, משום שאלו היו בתנועה
> 
> 
> 
> — 
> 

שני אנשים אנונימיים אלו - אדם שבמקרה עצר לצחצח את נעליו מול חלון חדרו של דאגר באחד מימי 1838, ולא נע בעת שהממציא חשף את לוח הצילום שלו, ומצחצח הנעליים - הם שני האנשים הראשונים שצולמו בהיסטוריה.

תמונה זו, יחד עם מקבילתה שצולמה בבוקר, נשלחו מאוחר יותר למלך לודוויג מבוואריה, בתוספת כיתוב שנתן להם דאגר: "ניסוי ששימש כאישוש לגילוי הדאגרוטיפ, מוענק להוד מלכותו מלך בוואריה מעבדו העניו מאוד והצייתן מאוד, דאגר".

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל הצילום** |
|  | **פורטל פריז** |
|  | **פורטל האמנות** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאגרוטיפ של שדרות דו-טמפל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Samuel Morse, in a letter dated March 9, 1839, as quoted in Geoffrey Batchen, *Burning With Desire: The Conception of Photography*, p. 89
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקולנוען ישראלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו דוד בן ארי.

פוסטר הסרט "מפטיר"
**דויד בן ארי** הוא תסריטאי, במאי קולנוע ומפיק ישראלי.

ביוגרפיה
--------

דויד בן ארי שירת בצבא כקצין חי"ר בצנחנים וכיום משמש כמפקד פלוגת ח"יר במילואים בדרגת רס"ן. לחם במספר מבצעים צבאיים ובמלחמת לבנון ה-2. בשנת 2007 סיים את התואר הראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. במהלך הלימודים זכה פעמיים במלגת לימודים מקרן התרבות אמריקה-ישראל. בשנת 2017 סיים את התואר השני בחוג למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת 'תנופה' - תואר בלימודי ביטחון במסגרת צה"ל עבור מיועדים לתפקיד מג"ד במילואים ביחידה לוחמת.

בשנת 2005 עבד בהפקת סרט הקולנוע ההוליוודי מינכן בבימויו של סטיבן ספילברג ולאחר חזרתו לארץ כתב, ביים והפיק את סרט הקולנוע מפטיר בכיכובם של לירון לבו, יונתן עוזיאל, שרון אלכסנדר ועמוס לביא. מותחן פשע זה היה אחד מניצני הקולנוע הישראלי העצמאי ומומן באופן פרטי, קרן הקולנוע הישראלי תמכה בו החל משלב העריכה. מפטיר זכה בפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל חיפה 2007 והוקרן בפסטיבלים רבים מסביב לעולם.

בשנת 2011 ייסד את חברת ההפקה פאזל מדיה המתמחה בהפקת סרטי תדמית, פרסומות, סרטוני אנימציה והפקות תלת מימד.

בשנת 2016 דויד בן ארי ייסד את חברת DRONZ צילום אווירי הנותנת מענה ראשון מסוגו בישראל לתעשיית הקולנוע והטלוויזיה לביצוע צילומי אוויר מרחפנים באיכות 4K 12BIt-RAW.

פוסטר הסרט "מיראז'"
בשנת 2019 סיים את הפקת סרט הקולנוע "מיראז'", אותו כתב, הפיק וביים. מיראז' הוא מותחן פשע אפל ולירי שקיבל תמיכה מקרן הקולנוע הישראלי בכיכובו של ליאור מילר, מושיקו סרור, ויקטור סבג, קים חן, מושיק כהן ונמרוד ברגמן. הסרט התחרה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה בשנת 2019 ובתוכנית הרשמית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי CINEQUEST 2021 בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דויד בן ארי** בוויקישיתוף

* דויד בן ארי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* דויד בן ארי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דויד בן ארי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* דויד בן ארי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* נטע אלכסנדר "כשטרנטינו פגש את צחי נוי" ביקורת מפטיר, באתר עכבר העיר
* אלי שגב, ביקורת מפטיר יצירה ישראלית שעוד לא ראיתם כמוה
* מפטיר באתר קרן הקולנוע הישראלי
* פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה מפטיר
* איתי שטרן, בקרוב: שלושה סרטי פעולה ישראלים, באתר nrg‏, 29 באוגוסט 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיראז', באתר פסטיבל הסרטים חיפה.
זוג של פינגווינים לבני אוזן
כמה **בעלי חיים** מנהלים אורח חיים **מונוגמי** וחיים בקשר זוגי ובאותה מאורה או טריטוריה יחד באותה עונה. במקרים רבים אותו זוג נשאר יחד או חוזר בכל עונה למשך כל החיים. שלב זה דומה מאוד לבעלי חיים יחידאים שאינם חיים עם אף מין אחר.

סוגים
-----

קיימים שני סוגי מונוגמיות: מונוגמיה חברתית, בה בני הזוג עלולים "לבגוד" אחד בשני אך משתלם להם להיות יחדיו ולכן הוא מתקיים, ומונוגמיה זוויגית בה קיים קשר שהמשתתפים בו לא מעוניינים/ נמצאים בשום קשרים נוספים מהקשר הנ"ל המסוים.

מינים מונוגמיים
---------------

המונוגמיה נפוצה במספר מינים של בעלי חיים. כמה יצורים בעלי דם קר כמו מיני אמנוניים, כמה יונקים כמו שועל מצוי, קופי המרמוסט, בונה קנדי, גירית מצויה, דרבנים, תנים וגיבונים, אך רק 3% מהיונקים חיים בקבוצה מונוגמית.

רוב המינים המונוגמיים הם עופות שמעל 90% מהם מונגמיים וחיים בקבוצה זוגית (אם כי נמצאים עם פרטים אחרים בקבוצות גדולות יותר). בין העופות הללו נמנים היונה, הפינגווין, האלבטרוס, רוב התוכיים, השרקרק, העיטם, הקלאו והנשר.

גלריה
-----

* שועלים מצויםשועלים מצוים
* זוג בוניםזוג בונים
* זוג יוני ביתזוג יוני בית
* זוג של קקדו ורדרדזוג של קקדו ורדרד

ראו גם
------

* מונוגמיה
* מין יחידאי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מונוגמיה בבעלי חיים** בוויקישיתוף
**אלכסנדר רמתי** (נולד בשם: **דוד סולומונוביץ' גרינברג** ב-20 בדצמבר 1921 - 18 בפברואר 2006) היה סופר, במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע ושחקן יהודי-אמריקאי, אשר נולד בפולין.

חייו
----

אלכסנדר רמתי נולד בברסט ליטובסק שבפולין בשנת 1920. במהלך מלחמת העולם השנייה שהה בארץ ישראל ככתב של השבועון "טיים". במהלך המלחמה רמתי ליווה את המחנה השמיני אשר לחם באיטליה. במהלך התקדמות המחנה השמיני רמתי הגיע ביוני 1944 לאסיזי (ר' להלן). בהמשך חייו עבר להוליווד, שם עסק בכתיבת רומנים ותסריטים, ולאחר מכן עבר לעסוק בבימוי. 

בשנת 1966 כתב את התסריט וביים את הסרט "מורדי האור" (Sands of Beersheba), שעלילתו מתרחשת במהלך מלחמת העצמאות. התסריט מבוסס על ספרו של רמתי, Rebel Against the Light, שיצא לאור ב-1960. כן השתתף בכתיבת התסריטים לסרטיו של מנחם גולן, "מבצע קהיר" (יחד עם רפאל נוסבאום) ופורטונה (יחד עם וולדיה סמיטיוב ויוסף גרוס). 

בשנת 1968 כתב את התסריט וביים את הסרט "הנואשים" (The Desperate Ones), שבו השתתפו מקסימיליאן של, אירן פאפאס, ראף ואלונה, תיאודור ביקל ורמתי עצמו. התסריט מבוסס על ספרו של רמתי, Beyond the Mountains, שיצא לאור ב-1958. 

בשנת 1985 כתב את התסריט וביים את הסרט "המחתרת באסיזי" (The Assisi Underground) על פי ספרו בשם זה, שעסק בפעילותה של המחתרת באסיזי. בסרט השתתפו בן קרוס, ג'יימס מייסון, מקסימיליאן של, אירן פאפאס ורמתי עצמו. התסריט מבוסס על ספרו של רמתי בעל אותו שם, שיצא לאור ב-1978.

בשנת 1988 כתב את התסריט וביים את הסרט הדובר פולנית "והכינורות חדלו לנגן" (I skrzypce przestaly grac) בכיכובם של הורסט בוכהולץ ומאיה רמתי, בתו של אלכסנדר רמתי. התסריט מבוסס על ספרו של רמתי, And the Violins Stopped Playing: A Story of the Gypsy Holocaust, שיצא לאור ב-1986.

בנוסף כתב את הספר Barbed Wire On The Isle Of Man: The Wartime British Internment Of Jews.

נשא לאישה את דידי זוננפלד, שהופיעה כשחקנית באחדים מסרטיו. לזוג נולדה בת אחת בשם מאיה, שהופיעה בשניים מסרטיו.

נפטר בשנת 2006 במונטרה שבשווייץ.

לקריאה נוספת
------------

אלכסנדר רמתי, **המחתרת באסיזי**, הוצאת מסדה, 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר רמתי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלכסנדר רמתי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אלכסנדר רמתי, באתר AllMovie (באנגלית)
* אלכסנדר רמתי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אלכסנדר רמתי (1921-2006), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312114305171
* BIBSYS: 90202063
* CiNii: DA1013520X
* GND: 106191075X
* ISNI: 0000 0001 2141 223X
* LCCN: n80051357
* NKC: jo2016904833
* NLA: 35765284
* NLK: KAC201106179
* NTA: 071583335
* SNAC: w6990phq
* SUDOC: 129951862
* VIAF: 79291639
* WorldCat: lccn-n80051357

 |
דיוקן של יהודי מתפלל - ביהדות המדעית, רוחניות, מחשבה, מדיטציה ותרפיה נפשית הם ערכים עליונים
**יהדות מדעית** הוא זרם רוחני מחודש יחסית של היהדות המשלב בין יהדות למחשבה החדשה. היהדות המדעית מתמקדת בעיקר בפילוסופיה יהודית והיא נוסדה על ידי אלפרד גייגר מוזס.

אף על פי השם, היהדות המדעית לא מתעסקת במדע אלא ברוחניות. היהדות המדעית מתמקדת במחשבה חדשה על היהדות אשר נקראת המחשבה החדשה, אשר התפתחה במאה ה-19 בארצות הברית. גישה זו מאמינה באלוהות רוחנית וברוחניות. היא משלבת אלמנטים של פילוסופיה יהודית עם כוחות על-טבעיים ואופטימיזם כללי. היא קיבלה השראה רבה מהדתות האסייתיות ביניהן הבודהיזם, ההינדואיזם והדאואיזם.

היסטוריה
--------

בשנת 1916, אלפרד גייגר מוזס פרסם את עבודתו **מדע יהודי: ריפוי אלוהי ביהדות**, אשר ביקש להעלות את המודעות לרוחניות בתפילה יהודית. מוזס ביקש לשכנע יהודים אמריקאים המחפשים רוחניות בתנועות המדע הנוצרי והמחשבה החדשה, שניתן למצוא רוחניות בתוך היהדות. עבודתו של מוזס משנת 1916 פורסמה מחדש בשנת 1920 במהדורה מורחבת וכותרתה מדע יהודי: פסיכולוגיה של בריאות, שמחה והצלחה או הפסיכולוגיה השימושית של היהדות. עבודתו זו סימנה את ההיווסדות של זרם היהדות המדעית שהחל אז לקבל תאוצה בקרב יהודים אמריקאים.

  

### תרפיה נפשית

היהדות המדעית מלמדת שהמחשבה האינסופית של האדם, או אלוהים, היא המציאות היחידה שמסוגלת לרפות את הנפש ואת הגוף. היהודים המדעיים מאמינים שרק דרך תרפיה נפשית, אפשר להגיע לשלווה ואמת, והם לעיתים גם מבצעים מדיטציה לשם השגת המטרה הזאת.

ג'ון בובה דודס, האמין שלתריפה ומדיטציה נפשית יש חיבור ישיר למערכת העצבים, והיא מסוגלת לרפא את האדם בכל היבט.

### תפילה מתקנת

לעיתים קרובות, היהודים המדעיים מבצעים תפילה מתקנת. היהודים המדעיים מאמינים שתפילה מתקנת מסוגלת לגשת לכוח האלוהי המקביל לטבע, אך לא העל טבעי. התפילה המתקנת מתבצעת בשקט מוחלט.

### עזרה עצמית

עזרה עצמית היא הניסיון להתמודד עם בעיות החיים באופן עצמאי, ולא בעזרת טיפול מקצועי. לעיתים, היהודים המדעיים משלבים בין עזרה עצמית לבין עקרונות של היהדות.

| זרמים ביהדות |
| --- |
| אורתודוקסים | חרדים (חסידים • ליטאים • חרדים ספרדים) • דתיים לאומיים (חרדים לאומיים) • אורתודוקסים מודרניים • נאו-אורתודוקסים | מגן דוד |
| ליברלים | רפורמים • קונסרבטיבים (נאולוגים) • רקונסטרוקציוניסטים • התחדשות יהודית • חילונים-הומניסטים |
| תקופת בית שני | פרושים • צדוקים • איסיים • בייתוסים • תרפויטים • נצרות קדומה |
| ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת | רבניים • קראים • שבתאים • פרנקיסטים |
המונח "גאודה" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו גאודה (פירושונים).

**גאודה** או **חאודה** (בחית חוככת, לא גרונית) (בהולנדית: *Goudse kaas*, מילולית "גבינה מחאודה") היא גבינה קשה הולנדית הקרויה על שם העיר חאודה שבמרכז הולנד, בין הערים רוטרדם, אוטרכט והאג, בה יוצרה הגבינה לראשונה. הגבינה עשויה מחלב בקר שמעובד ומחומם עד שהגבן נפרד ממי הגבינה. זמן ההתיישנות של הגבינה אורך בין ארבעה לשמונה עשר חודשים, דבר המאפשר הוספת תבלינים מיוחדים היוצרים גבינות גאודה מיוחדות בתוספות קימל, עשבי תיבול, סרפדים, פלפל ועוד. הגבינה מכילה 28% שומן לפחות, והיא מיוצרת באופן מסורתי בכיכרות גדולות וכבדות של 5–8 קילוגרם עטופות בשעווה בצבעי אדום או צהוב.

הגאודה מהווה 60 אחוז מכלל ייצור הגבינות בהולנד, וענף ייצואה למדינות זרות גם הוא משגשג. הגאודה המשמשת לייצוא היא בדרך כלל צעירה יותר (מיושנת בין חודש אחד לשישה חודשים), ומרקמהּ שונה ממרקם גבינת הגאודה ההולנדית המקומית, שמיושנת בין 12 ל־18 חודשים, כך שצבעה מתכהה והופך צהוב־כתום. גאודה מיושנת זו נוהגים לעטוף בשעווה בצבע שחור.

בעיירות חאודה ואלקמאר אשר בהולנד מתקיימים שוקי גבינות בהם משחזרים את מכירת הגבינות בימים עברו, שהייתה חלק מהתרבות ההולנדית (אנ'). בשווקים מתבצעות שקילות ומכירות פומביות של גבינות, בעיקר גבינת הגאודה, כמו גם הדגמות של תהליך הייצור שלה.

אי דיוק בשמה של הגבינה קיים באנגלית ובעברית. עובדה זו נובעת עקב תיעתוק לקוי של האות G מהולנדית, הנהגית כ־ח חוככת בשפת המקור, בעברית בתור גּ דגושה ובאנגלית בתור G.

גבינות גאודה עטופות בשעווה בצבעים שונים על־פי אורכי תקופות ההתיישנות שלהן.

ראו גם
------

* גבינת אדם
* המטבח ההולנדי
* גבינה צהובה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גבינת גאודה** |

* דורעם גונט, "כיכר העיר צהובה", עכבר העיר Online
* גאודה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4353521-5

 |
**פולטוסט** (בנורווגית: **Pultost**) היא גבינת חלב מוחמץ נורווגית רכה ובוגרת בטעם זרעי קימל.

מאפיינים
--------

כמו גמלוסט, לפולטוסט יש היסטוריה ארוכה בנורווגיה. הגבינה עשויה מחלב דל שומן שהוחמץ, בדומה לריוויון, בטעם קימל ונשמרת במלח. פולטוסט היא גבינה בעלת חומציות, ודלה מאוד בשומן.  פולטוסט נמכרת בשתי גרסאות, למריחה וגרגרית. לגרסה למריחה יש טעם חזק יותר. פולטוסט נהוג למרוח על לחם, לפסה (פיתה נורווגית) או לחם שטוח או להגיש עם תפוחי אדמה מבושלים.

סוגים ויצרנים
-------------

חברת מוצרי החלב הנורווגית Tine מייצרת פולטוסט במחלבה שלה ב-Nybergsund בטריסיל. ב-Tine מייצרים שלוש איכויות: סוג למריחה סוג רך, הנקרא Løiten, סוג עם מרקם יבש וגרגירי, הנקרא Hedemark וסוג גרגירי נוסף, בעל טעם חזק יותר, הנקרא לילהאמר (כמו העיר). Synnøve Finden היא יצרנית נוספת של פולטוסט בנורווגיה. Synnøve Finden מקדמת שני סוגים של פולטוסט: Seterost ו-Hedmark.

ראו גם
------

* רשימת גבינות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולטוסט** בוויקישיתוף
* אתר Tine
* אתר Synnøve Finden

הערות שוליים
------------

1. ↑  Donnelly, C.W.; Kehler, M. (2016). *The Oxford Companion to Cheese*. Oxford Companions. Oxford University Press. p. 667. ISBN 978-0-19-933088-1. נבדק ב-29 בדצמבר 2019. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Pultost Cheese". *ThorNews*. 3 בינואר 2012. נבדק ב-1 במרץ 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Jan Peter Aursnes. "Pultost". Store norske leksikon. נבדק ב-1 בפברואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Pultost". Melk.no. נבדק ב-1 בפברואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Lukas Spee; Martijn Lafeber. "Pultost". cheesewiki.com. נבדק ב-1 בפברואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Hedmark and Oppland Counties Pultost". *Slow Food*. נבדק ב-1 במרץ 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**סטראקינו** (באיטלקית: **Stracchino**), ידועה גם בשם קרשנצה (Stracchino di Crescenza), היא סוג של גבינה איטלקית מחלב פרה, האופיינית למחוזות לומברדיה, פיימונטה, ונטו וליגוריה.

מאפיינים
--------

היא נצרכת צעירה מאוד, אין לה קליפה ומרקמה רך מאוד, קרמי ובדרך כלל טעם מתון ועדין. הגבינה מרובעת בצורתה בדרך כלל. שמה של הגבינה נובע משם התואר הלומברדי strach, שפירושה "עייף". אומרים שחלב שמייצרות פרות עייפות שיורדות משטחי המרעה האלפיניים בסתיו עשיר יותר בשומנים וחומצי יותר. תכונות אלו התגלו, על פי האגדה, בחלב של פרות שהועברו בעונתיות, במעלה ובמורד האלפים, לשטחי מרעה שונים. החלב של פרות כאלה נותן לגבינה את הטעמים האופייניים לה.

צריכה ושימוש
------------

סטראקינו נצרכת בדרך כלל בפני עצמה, אך גם כמילוי לסוגים מסוימים של לחם. ביישוב רקו, בריביירה הליגורית ממזרח לג'נובה, "פוקאצ'ה קול פורמאג'יו" ("פוקאצ'ה עם גבינה") או "פוקאצ'ה די רקו" ממולאים בדרך כלל בקרשנצה, בעוד שבאזור רומאניה ובחלקים של כמה אזורים סמוכים (למשל צפון מארקה, אומבריה ומזרח טוסקנה) היא מילוי נפוץ לקשיונה (cascione) שעשוי מפיאדינה, לחם שטוח ודק.

מומלץ להגיש סטרקינו עם פירות טריים או נקניקים ולשדך לכוס יין לבן פירותי. ניתן להשתמש בגבינה גם על פיצה, לשלב עם פסטה, או כתוספת לפולנטה חמימה.

באזור לאנגה מיוצרת גבינה רוביולה ששייכת לאותה משפחת גבינות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטראקינו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fletcher, Janet (3 ביולי 2011). "Stracchino a worthy substitute for mozzarella". *SFGATE*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Paesi del Gusto". *Paesi del Gusto*.