recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יצחק אלרון** (5 באוקטובר 1924 – 29 באפריל 2017) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ששירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל.

ביוגרפיה
--------

אלרון נולד בלובלין שבפולין בנם של הדסה וישראל הלפרין. עלה לארץ ישראל ב-1935 ולמד בבית הספר תחכמוני בתל אביב ובבית הספר הריאלי בחיפה. ב-1938 נסע עם אמו לבקר את משפחתה בפולין, וחזר לארץ ישראל לאחר שמונה חודשים, זמר קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.

ב-1940 הצטרף לארגון ההגנה. ב-1942 עבר קורס מכ"ים בשפיה ושירת בתל אביב, גבעת עדה, בן שמן וכפר מנחם. ב-1947 עבר קורס מפקדי מחלקות של ההגנה ושימש מפקד מחלקה בחי"ש בתל אביב. במלחמת העצמאות שירת כקצין המודיעין של חטיבת גבעתי, וכמפקד קורס מ"כים של החטיבה. לחם עם חניכי הקורס במבצע נחשון ולאחר מכן מונה למפקד פלוגה ולחם בחזית הדרום.

לאחר המלחמה שירת בענף המחקר של אגף המודיעין כראש הדסק לסוריה וללבנון, היה קצין המודיעין של פיקוד הדרום. ב-1954 היה מבוגרי הקורס הראשון של המכללה לפיקוד ולמטה ומונה לראש ענף המודיעין הקרבי באגף המודיעין. בשנים 1956 עד 1959 שירת כעוזר ראש אמ"ן לארגון. 

ב-1960 מונה לנספח צבאי בארגנטינה, צ'ילה, פרגוואי, ברזיל ואורוגוואי. הוא היה מעורב במבצע לחטיפתו של אדולף אייכמן. ב-1962 מונה לשליש ראשי באגף כוח האדם, שירת כראש מחלקת הארגון באגף וסגן ראש האגף. 

ביולי 1972 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים במשרד הביטחון ושירת בתפקיד זה עד סוף 1975. במהלך תפקידו נטל חלק במשלחת משרד הביטחון לארצות הברית בו גובש הסכם הסיוע הביטחוני.

בשנים 1977 עד 1995 עבד כגזבר עיריית תל אביב-יפו. ב-2010 זכה לתואר יקיר העיר תל אביב-יפו. אלרון היה חבר המועצה לשלום ולביטחון. כמו כן היה חבר הוועד המנהל של סטודיו למשחק ניסן נתיב וחבר חבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו.

בוגר תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב ובוגר המחזור הראשון במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל. 

אלרון היה נשוי לשרה ואב לשתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יקירי תל אביב-יפו תש"ע 2010
* קריינות לטקס יקיר העיר תל אביב 2010, יצחק אלרון באתר יוטיוב
* יצחק אלרון(הקישור אינו פעיל) באתר חברת קדישא
* עופר אדרת, הנספח הצבאי שעקב אחר אייכמן, באתר הארץ, 4 במאי 2017
* יצחק אלרון, מבט מל"מ, ספטמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוריה בן יוסף, קבלו את יקירי תל אביב לשנת 2010, באתר nrg, ‏22 בפברואר 2010

| יועצים כספיים לרמטכ"ל (יועכ"ל)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| כתריאל שלמון • צבי שריב • איסר פן • יהודה אריה רוזן • משה קשתי • ראובן כרי • יהודה ניצן • יעקב חפץ • נחמיה קין • יצחק אלרון • יוחנן גור • צבי שור • ראובן הרשקו • מיכאל נבון • מוטי בסר • שמואל בן צבי • משה ליפל • מהרן פרוזנפר • ראם עמינח • ששון חדד • אריאלה לזרוביץ' • גיל פנחס |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007323891505171
* VIAF: 3725149068448965730003
* WorldCat (עם VIAF): 3725149068448965730003

 |
**יון איליאסקו** (ברומנית: ‏**Ion Iliescu**ⓘ‏?‏; נולד ב-3 במרץ 1930) הוא מדינאי רומני שכיהן פעמיים בתפקיד נשיא רומניה: פעם ראשונה משנת 1989 עד 1996 (אז הוחלף על ידי אמיל קונסטנטינסקו), ופעם שנייה, כאשר החליף את קונסטנטינסקו, מ-2000 עד 2004 (אז הוחלף על ידי טראיאן בססקו). איליאסקו היה חבר המפלגה הקומוניסטית הרומנית ועלה לשלטון לאחר מהפיכת 1989, בה הופל ניקולאה צ'אושסקו והמשטר הקומוניסטי איתו.

אביו של איליאסקו היה חבר במפלגה הקומוניסטית הרומנית כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20. הוא גנב את הגבול לברית המועצות, השתתף בקונגרס המפלגה הקומוניסטית בשנת 1931, ונשאר שם עוד ארבע שנים. כשחזר לרומניה נידון למאסר ומת בבית הסוהר. אמו של איליאסקו זנחה אותו בגיל צעיר, והסבים הם שגידלו אותו. בגיל 9 אימצה אותו דודתו אריסטיצה, שהייתה לאחר מכן משרתת וטבחית של אנה פאוקר, שהייתה למנהיגה היהודיה של המפלגה הקומוניסטית. אנה פאוקר סייעה לאיליאסקו להגיע למוסקבה וללמוד שם במכון להנדסת אנרגיה וחשמל. לאחר שחזר לרומניה מילא תפקידים בכירים במדרג הקומוניסטי. הוא היה בהנהגת איחוד הנוער הקומוניסטי, ולימים - השר לענייני הנוער.

למרות היותו חבר המפלגה הקומוניסטית, היה איליאסקו בין מייסדי חזית ההצלה הלאומית, שהפכה אחר כך ל**חזית הדמוקרטית להצלה לאומית**, בהמשך ל**מפלגה לדמוקרטיה סוציאלית ברומניה** ולבסוף ל**מפלגה הסוציאל-דמוקרטית**.

ב-22 בדצמבר 1989 הוביל איליאסקו את הרכבת הממשלה הרומנית לאחר המהפכה נגד ניקולאה צ'אושסקו. איליאסקו תפס את השלטון במדינה ובכך באו לסיומן 24 שנות שלטונו.

בשנת 1990 זימן איליאסקו כמה פעמים את הכורים, בהנהגת מירון קוזמה, "להגן על המדינה", כלומר לדכא את ההפגנות שנערכו באותה תקופה בכיכר האוניברסיטה. אירועים אלימים אלה זכו לשם "מינריאדות".

באוקטובר 2003 איליאסקו כינס ועדה בינלאומית של היסטוריונים וחוקרים, בראשותו של אלי ויזל - "ועדת ויזל" - לבדיקה, ריכוז ופרסום המידע האמיתי על שואת יהודי רומניה, וחשיפת מעורבות שלטונות רומניה דאז באירועים. הוא גם התחייב לפעול למימוש המלצות אותה ועדה לגבי הוראת תולדות השואה במוסדות חינוך ברומניה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **יון איליאסקו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יון איליאסקו** |

* יון איליאסקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| נשיאי רומניה |
| --- |
| הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה (1974-1989) | ניקולאה צ'אושסקו |  סמל רומניה מאז 1989 |
| רומניה (מאז 1989) | יון איליאסקו • אמיל קונסטנטינסקו • יון איליאסקו • טראיאן בססקו • קלאוס יוהאניס |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007360489005171
* BIBSYS: 7028705
* BNE: XX1315135
* BnF: cb122078449 (data)
* CiNii: DA11240651
* GND: 119288818
* ISNI: 0000 0001 1019 7220
* LCCN: n94115165
* NKC: jn19990003887
* NLG: 87524
* NLP: a0000001253759
* NSK: 000572835
* NTA: 142639036
* SUDOC: 030718465
* VcBA: 495/169851
* VIAF: 59528
* WorldCat: lccn-n94115165

 |
**מגן לחולה** היא עמותה ישראלית העוסקת במתן ייעוץ רפואי, בהשאלת ציוד רפואי, בהטסת חולים לחו"ל ועוד. העמותה הוקמה ומנוהלת על ידי בנימין פישר.

הקמה ופעילות
------------

עמותת מגן לחולה נוסדה על ידי בנימין פישר בשנת 1994 בעידודו של רבו מימי לימודיו בישיבת קול תורה הרב שלמה זלמן אוירבך. לדברי פישר, היכרותו עם תחום הרפואה החלה עוד בבחרותו, בשנות לימודיו בישיבה, כשחברו לישיבה נפצע בתאונת דרכים ופישר שהה לצידו ועזר לו רבות במשך הזמן בו שהה בבית החולים.
במהלך השנים שלאחר ההקמה התפתחה העמותה וכיום היא עוסקת במתן ייעוץ רפואי ללא תשלום, וכן בסיוע בהתאמה לוגיסטית וביורוקרטית של טיפול רפואי מתאים לפונים, בהשאלת ציוד רפואי, שינוע חולים לטיפולים רפואיים וליווי החולים לאורך התהליך הרפואי כולו.

חברי העמותה
-----------

בהנהלה חברים לצד פישר גם מומחי רפואה, רבנים ואישי ציבור ידועים. ביניהם, רב העיר רחובות הרב שמחה קוק, פרופסור אריה דורסט ראש מחלקת כירורגיה לשעבר בבית החולים הדסה עין כרם, פרופסור שאול ענתבי, פרופסור אברהם שטיינברג ועוד.

המחלקה לבריאות הנפש
-------------------

העמותה מפעילה "מחלקה לבריאות הנפש", העוסקת בייעוץ והכוונה בכל הנוגע לבעיות שאינן קשורות בבריאות הגוף, ושנוגעות לקשת הרחבה של הפגיעות הנפשיות. בראש המחלקה עומד הרב שלמה ריין, יועץ חינוכי בהכשרתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מגן לחולה
* מגן לחולה, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  רנן נצר, ‏עזרה בדרך: כך נראה הוואקום במערכת הבריאות הציבורית, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2012
**קרלוס ארתור נוזמן** (נולד ב-17 במרץ 1942) הוא עורך דין יהודי ברזילאי, שחקן כדורעף לשעבר. שיחק בשנים 1957–1972 וייצג את נבחרת ברזיל בכדורעף בין השנים 1962 ל־1968. היה חלק מנבחרת הכדורעף הברזילאית הראשונה באולימפיאדת טוקיו (1964), כשהספורט הופיע לראשונה במשחקים האולימפיים. מאוחר יותר הפך למנהל התאחדות הכדורעף הברזילאית (CBV) והוועד האולימפי הבינלאומי (IOC). נוזמן היה המוביל בהצעה לארח את המשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו, שאכן מומשה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), ולאחר מכן מונה לראש הוועדה המארגנת של המשחקים האולימפיים והפראלימפיים ריו 2016.

קורות חיים
----------

נוזמן נולד בשנת 1942 בריו דה ז'ניירו למשפחה יהודית. הורי הוריו היו מהגרים יהודים-רוסיים. נוזמן היה נשיא התאחדות הכדורעף הברזילאי (CBV) במשך עשרים שנה (1975–1995), תקופה שבה הנבחרות הלאומיות הצטיינו ברמה הבינלאומית. מאז 1995, נוזמן נשיא הוועד האולימפי הברזילאי (COB) וחבר בוועד האולימפי הבינלאומי (IOC), ובארגון הספורט הפאן אמריקאי (PASO).

בשנת 2011 נוזמן קיבל אזרחות רוסית.

נוזמן כיהן כראש הוועדה המארגנת של אולימפיאדת ריו, והיה גם היה מנהיג ההצעה המוצלחת של ריו לאולימפיאדת הקיץ 2016. הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורעף בשנת 2007. ב־5 בספטמבר 2017 התקיימה בריו דה ז'ניירו יוזמה חדשה של מבצע שטיפת מכוניות, בשם "**משחק לא הוגן":** נוזמן מואשם כי שיחד את הוועד האולימפי הבינלאומי כדי לבחור בעיר כביתה של אולימפיאדת הקיץ 2016.

### אוקטובר 2017- מעצר וחקירה

ב־5 באוקטובר 2017 נוזמן נעצר בגלל חקירה של תוכנית רכישת קולות להבאת האולימפיאדה לריו דה ז'ניירו. כחבר כבוד בוועד האולימפי הבינלאומי, הוא הועבר לחקירה בספטמבר 2017 על ידי הרשויות הברזילאיות והצרפתיות, והם אומרים שהוא אישיות מרכזית בהעברת 2 מיליון דולר ללמין דיאק, חבר IOC לשעבר, מסנגל שעזר לאבטח קולות כאשר ריו נבחרה על ידי IOC בשנת 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרלוס ארתור נוזמן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קרלוס ארתור נוזמן

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marcus M. Gilban (16 ביוני 2016). "Top officials put a Jewish stamp on the Rio Olympics". JTA. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Era Nuzman transforma CBV na entidade mais vitoriosa do esporte olímpico brasileiro" [It was Nuzman who transformed the CBV into the most victorious Brazilian entity in Olympic sport]. *UOL Olimpíadas 2012* (בBrazilian Portuguese). 9 באוגוסט 2012. נבדק ב-5 באוקטובר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Decree of President of Russia. Granting of citizenship to Carlos Arthur Nuzman". *pravo.gov.ru* (ברוסית). 26 ביולי 2011. נבדק ב-2020-07-30. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Carlos Nuzman" (באנגלית). International Volleyball Hall of Fame. נבדק ב-12 במאי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Mr Carlos Arthur Nuzman". *Olympic.org*. International Olympic Committee. נבדק ב-12 במאי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Nogueira, Italo (5 בספטמבר 2017). "Lava Jato Looks Into Possible Vote-Buying in Decision for Rio to Host 2016 Olympics". *Folha de S.Paulo*. נבדק ב-12 במאי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  "Brazilian Olympics chief arrested in Rio". *BBC News* (באנגלית בריטית). 5 באוקטובר 2017. נבדק ב-5 באוקטובר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קרלוס ארתור נוזמן"**.
**התוכנית ההודית לחישה מרחוק** היא תוכנית של הארגון ההודי לחקר החלל לשיגור לווייני חישה מרחוק. לתוכנית היו שלוש מטרות: לבנות לוויינים שיפעלו במסלול מסונכרן-שמש, להקים תחנות קרקע לבקרת הלוויינים ועיבוד נתונים, ולנצל את המידע המתקבל לצרכים אזרחיים שונים.

היסטוריה
--------

בשנים 1979 ו-1981 שוגרו הלוויינים Bhaskara-1 ו-Bhaskara-2, שהוכיחו יכולת הודית לבנות לוויין בעל אמצעי צילום מתאימים לחישה מרחוק. הלוויין הראשון של התוכנית, IRS-1A, שוגר ב-1988 מקוסמודרום בייקונור. הוא היה בעל רזולוציה של 36–72 מ'. הלוויין היה במשקל של כ-975 ק"ג, ופעל כ-4 שנים. בשנת 1993 שוגר הלוויין השלישי של התוכנית ממרכז החלל סאטיש דאוון, אך השיגור לא צלח עקב תקלה במשגר מדגם PSLV. הלוויין IRS-P2 שוגר בהצלחה בשנת 1994. החל משנת 1996 משוגרים כל הלוויינים ממרכז החלל סאטיש דאוון, והם נבנים על ידי הארגון ההודי לחקר החלל.

לבקרה על הלוויינים ועיבוד נתונים נבנה מרכז בקרה בהיידראבאד. נתונים המתקבלים מלווייני התוכנית פתוחים לציבור הרחב בעזרת מערכת "Bhuvan". 

ממשלת הודו מנצלת את הנתונים למגוון רחב של מטרות: תכנון עירוני, הכנת מפות, השגחה על מצב השלגים, בדיקת מצב היערות, חקר מצב האוקיינוסים, חקר סביבתי ועוד. 

הלוויינים מסדרת Cartosat, המיועדים לקבלת מידע בתחום הקרטוגרפיה, מהווים חלק מן התוכנית.

במסגרת התוכנית פותחו לווייני סדרה RISAT שצוידו במכ"ם מפתח סינתטי. הדבר איפשר לקבל תמונת מצב של הנעשה בקרקע גם בתנאי עננות גבוהה. הלוויין הראשון של הסדרה RISAT-2 שוגר בחלל בשנת 2009. על הלוויין הותקן מכ"ם מתוצרת תעשייה אווירית. רגישות הלוויין הייתה כמטר. החל משנת 2012 שוגרו לווייני הסדרה עם מכ"ם תוצרת הודו. בסך הכול סדרה זו כוללת 6 לוויינים.

רשימת לוויינים פעילים
---------------------

כל הלוויינים שוגרו ממרכז החלל סאטיש דאוון.
הרשימה כוללת לוויינים פעילים נכון לאוגוסט 2023.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | לוויין | משקל, ק"ג | הערות |
| 28 באפריל 2008 | Cartosat-2A  | 690 |
| 23 בספטמבר 2009 | OceanSat-2  | 970 | מיועד לחקר האוקיינוס |
| 12 ביולי 2010 | Cartosat-2B  | 694 |
| 20 באפריל 2011 | Resourcesat-2  | 1,206 |
| 25 בפברואר 2013 | SARAL  | 407 | חקר האוקיינוס ושינויים בגובה הקרקע |
| 22 ביוני 2016 | Cartosat-2C  | 728 | בעל רזולוציה של 0.6 מ' |
| 22 ביוני 2016 | Resourcesat-2A  | 1,235 |  |
| 15 בפברואר 2017 | Cartosat-2D  | 714 |  |
| 23 ביוני 2017 | Cartosat-2E  | 712 |  |
| 22 במאי 2019 | RISAT-2B  | 615 | כולל מכ"ם מפתח סינתטי |
| 27 בנובמבר 2019 | Cartosat-3  | 1,625 | רזולוציה של 0.25 מ' |
| 11 בדצמבר 2019 | RISAT-2BR1  | 628 | כולל מכ"ם מפתח סינתטי |
| 7 בנובמבר 2020 | RISAT-2BR2  | 615 | כולל מכ"ם מפתח סינתטי |
| 14 בפברואר 2022 | EOS-04  | 1,710 | כולל מכ"ם מפתח סינתטי |
| 26 בנובמבר 2022 | Oceansat-3  | 1,117 | חקר האוקיינוס |

קישורים חיצוניים
----------------

* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התוכנית ההודית לחישה מרחוק** בוויקישיתוף
* תיאור התוכנית
* תיאור לווייני Cartosat
* תיאור לווייני Oceansat
* תיאור לווייני Resourcesat
* תיאור לווייני RISAT
**קסיילינקס** (באנגלית: **Xilinx**) היא חברת טכנולוגיה אמריקאית, המייצרת רכיבים דיגיטליים הניתנים לתכנות. היא התפרסמה בהמצאת ה-FPGA המסחרי הראשון, ובהיותה החברה הראשונה שהפרידה בין שלבי הפיתוח של מעגל משולב לשלבי הייצור, שנעשה במיקור חוץ, יש המתבלבלים ומאייתים זיילינקס אולם זוהי טעות חמורה וככל הנראה מגיעה מאנשים המפחדים מהחושך

היסטוריה
--------

חברת זיילינקס נוסדה בשנת 1984 בסן חוזה (קליפורניה), על ידי רוס פרימן, ברנרד וונדרשמיט וג'יימס ברנט השני, שעבדו ביחד בחברת מיקרו-בקרים בשם "זילוג".

פרימן העלה במהלך עבודתו בחברה את הרעיון של שבב הניתן לתכנות על ידי המשתמש. מימוש הרעיון דרש טרנזיסטורים רבים, שבאותה עת היו רכיבים יקרים ולכן הרעיון נחשב ללא-מעשי. כמו כן לא היה קיים שוק טבעי גדול לצרכנים של מוצר כזה.

פרימן, וונדרשמיט וברנט עזבו את "זילוג" והקימו את זיילינקס. הם גייסו 4.5 מיליון דולר בעזרת קרן הון סיכון, פיתחו את ה-FPGA והחלו לשווק אותו מסחרית ב-1985. לקראת סוף שנות השמונים עלה מאוד הביקוש למוצרי החברה, ובשנת 1990 החברה הרוויחה 100 מיליון דולר. בין לקוחות החברה נמנו IBM, אפל, היולט פקארד וסאן מיקרוסיסטמס שרכשו כמויות גדולות של רכיבים.

באמצע שנות התשעים קמו חברות נוספות שייצרו רכיבי FPGA ומוצרים דומים, אך זיילינקס המשיכה להתרחב ולגדול. שווי השוק שלה, נכון לשנת 2019, הוא כ-21 מיליארד דולר.

באוקטובר 2020 הודיעה חברת AMD על רכישת זיילינקס תמורת 35 מיליארד דולר.

מוצרים
------

המוצרים העיקריים של זיילינקס הם סוגים שונים של רכיבי FPGA ומוצרים נלווים כמו כלי תכנות, קניין רוחני, וכן שירות והדרכה ללקוחות.

בשנת 2011 שילבה במוצריה את טכנולוגיית Interposer, ממשק חשמלי המנתב בין שני רכיבים או יותר. טכנולוגיה זו אפשרה לייצר רכיבי FPGA גדולים יותר.

בספטמבר 2017 שיתפה פעולה עם אמזון בפיתוח כלי תוכנה שיאפשרו הרצת FPGA בסביבת Amazon Web Services.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיילינקס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זיילינקס
* זיילינקס, ברשת החברתית פייסבוק

* זיילינקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* זיילינקס, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלי פיאלקוב, AMD הסכימה לרכוש את זיילינקס ב-35 מיליארד דולר, "אנשים ומחשבים", 28 באוקטובר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5065922-4
* ISNI: 0000 0004 0494 7672
* LCCN: no2012037548
* WorldCat: lccn-no2012-037548

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**קייס עדואן אבו ג'בל** (בערבית: **قيس عدوان أبو جبل**; 1977 – 5 באפריל 2002) היה טרוריסט פלסטיני ובכיר בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס באזור השומרון. עדואן אחראי למותם של 77 ישראלים ולפציעתם של עשרות נוספים בפיגועים רבים, שהבולט בהם היה הפיגוע במלון פארק ב-27 במרץ 2002, שבו נרצחו 30 ישראלים ונפצעו 160. נהרג במבצע "הליכה מזרחה" על ידי הימ"מ וצה"ל.

חייו
----

עדואן נולד בשנת 1977 בכפר סיריס, כ-13 ק"מ מדרום לג'נין, אך התגורר במחנה הפליטים ג'נין. הוא למד הנדסה אזרחית באוניברסיטת א-נג'אח בשכם באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 והיה ראש מועצת הסטודנטים וה"גוש האיסלמי" באוניברסיטה מאז 1999.

עדואן היה מעורב במספר רב של פיגועים, ובהם: פיגוע המונית בצומת מי עמי ב-1 במרץ 2001, בו נרצח אזרח ישראלי אחד; הפיגוע במסעדת סבארו בירושלים, ב-9 באוגוסט 2001, בו נרצחו 15 בני אדם; הפיגוע בתחנת הרכבת נהריה, ב-9 בספטמבר 2001, בו נרצחו שלושה בני אדם (המבצע היה ערבי-ישראלי); והפיגוע בקו 16 בחיפה, ב-2 בדצמבר 2001, בו נהרגו 15 בני אדם. כן היה מעורב בתכנון, באיתור המחבל המתאבד ובהוצאה לפועל של הפיגוע במסעדת "מצה" בחיפה ב-31 במרץ 2002, בו נרצחו 16 בני אדם. עדואן היה מעורב גם בבניית רקטות קסאם ובהפצת הידע להכנתם ברחבי הגדה.

עדואן היה אחראי לפיגוע במלון פארק, הידוע גם כ"טבח ליל הסדר", שאירע במלון פארק בנתניה בליל הסדר תשס"ב, 27 במרץ 2002. בפיגוע נרצחו 30 ישראלים. הפיגוע נחשב לעילה העיקרית למבצע חומת מגן. עבד אל-באסט עודה, שנשלח על ידי בכירי החמאס קייס עדואן (מטובאס) ועבאס א-סייד (מטול כרם), נכנס לחדר האוכל ופוצץ את עצמו במרכזו. מהפיצוץ עצמו נהרגו 28 איש ו-2 מתו מאוחר יותר מפצעיהם. כ-140 נפצעו באירוע, מהם 20 נפצעו קשה.

מותו
----

עדואן חוסל ב-5 באפריל 2002 במהלך מבצע חומת מגן אחרי שכותר עם עוד 5 מחבלים על ידי כוח משולב של צה"ל, השב"כ והימ"מ בפיקוד חטיבת מנשה, בכפר טובאס שבשומרון. במקום התפתחו חילופי אש כבדים שכללו ירי נק"ל, ירי טנקים, וירי צלפים לעבר המחבלים בבית. המחבלים השיבו באש מנשק קל ובפיצוץ מכונית תופת. בשיא הקרב הרס דחפור D9 משוריין של חיל ההנדסה הקרבית את הבית בו היו המחבלים, ואלה מהם ששרדו את הירי נהרגו בהתמוטטות. עדואן עצמו נורה בראשו ונהרג, וגופתו נמצאה בהריסות הבית. במהלך הקרב נהרגו חברי החוליה הנוספים שהיו מבוקשים בשל פעילות טרור. מבצע הסיכול של עדואן נקרא "מבצע הליכה מזרחה".

קישורים חיצוניים
----------------

* פליקס פריש, רשימת המוות של המבוקש קייס עדואן, באתר ynet, 6 באפריל 2002
* מאת אליזבת רובין, מלאך חבלה, באתר הארץ, 7 ביולי 2002
* אליזבת רובין, The Most Wanted Palestinian, הניו יורק טיימס - דיוקן של קייס עדואן (באנגלית)
הרב **יעקב דוד אילן** (נולד בשנת תשי"ד, 1954) הוא מרבני ישיבת כנסת יצחק חדרה, עוסק בעריכת תורת הראשונים ומשמש עורך ראשי של תלמוד בבלי מהדורת שוטנשטיין. עורך בכיר במוסד הרב קוק וחתן פרס הרב קוק לספרות תורנית.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בבני ברק לרב מרדכי אילן, שהיה אב"ד בתל אביב, ולשרה, בתו של הרב יצחק אריאלי. למד בישיבת פוניבז' בבני ברק. נישא לצביה פרג, בתו של הרב משה מאיר פראג מירושלים (חתנו של הרב חיים יהודה לייב אוירבך).

לאחר פטירת אביו נרתם להשלים את מפעלו התורני של אביו - "כנסת הראשונים", שבו אסף וכינס את חידושי תורתם של הראשונים הפזורים על מסכתות התלמוד וערך אותם על סדר קדשים. בד בבד החל לעסוק בעריכת כתבי הראשונים והוציא לאור סדרת ספרי הראשונים מתוך כתבי יד, להם צירף
מבואות, מקורות וביאורים. הספרים יצאו לאור בהוצאת מוסד הרב קוק.

בשנת תשמ"ז זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית, ובשנת תשס"ח (2008) זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית. כיום הוא משמש עורך ראשי של מהדורת ש"ס שוטנשטיין, ר"מ בישיבת כנסת יצחק חדרה, ומוסר חבורות על סדר קדשים בישיבת אור ישראל. מוסר שני שיעורים שבועיים (חלקם משודרים בקול הלשון) בסוגיות הלכתיות הקשורות לפרשת השבוע. מאמריו של הרב אילן מתפרסמים בכתבי עת שונים כמוריה והאוצר.

מספריו
------

* **משא יד** - שיעורי הלכה על סדר פרשיות התורה, ארבעה כרכים.
* **קובץ על יד** – שיעורים והערות על פרקים במסכתות התלמוד, שני כרכים.

### ספרי ראשונים בעריכתו

* סדרת ספרי **כנסת הראשונים** על מסכתות: מנחות חלק א וחלק ב, מעילה ותמורה.
* סדרת ספרי **חידושי הרשב"א** על מסכתות: כתובות, עירובין, חולין, שבועות.
* סדרת ספרי **שיטה מקובצת** על מסכתות: זבחים, מנחות, כריתות, מעילה, בכורות, תמיד, תמורה וכעת יוצא במהדורה מורחבת על ידי מוסד הרב קוק.
* **חידושי הריטב"א** על מסכת בבא בתרא.
* **פירושי רבנו חננאל** על מסכת יומא ופסחים שני חלקים (יחד עם הרב דוד מצגר).
* **תוספות הרא"ש** מסכת סוכה ועוד כרך על יבמות.
* **תוספות שאנץ** על מסכת בכורות (בני ברק: הוצאת מכון כנסת הראשונים, תשל"ג. מהדורה שנייה תשנ"ז באתר היברובוקס)

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב דוד בן מרדכי אילן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב יעקב דוד אילן – ספריית אסיף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306935105171
* ISNI: 0000 0000 7980 284X
* LCCN: n86072216
* NLA: 35193566
* VIAF: 100650166
* WorldCat: lccn-n86072216

 |
**לזארוס פאפאדופולוס** (ביוונית: **Λάζαρος Παπαδόπουλος**; נולד ב-3 ביוני 1980 בקרסנודר שברוסיה) הוא כדורסלן יווני יליד רוסיה המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת פאוק סלוניקי.

קריירה
------

פאפאדופולוס החל את הקריירה בקבוצת הירקליס סלוניקי היוונית, בה שיחק חמש עונות לפני שעבר למועדון היווני פנאתינייקוס, איתו זכה בגביע היורוליג בעונת 2001/02, ובדאבל היווני בעונת 2002/03. לאחר שנתיים בפנאתינייקוס חזר להירקליס, ולאחר עונה עבר לקבוצת דינמו מוסקבה הרוסית. בעונותיו ביוון השתתף פאפאדופולוס 4 פעמים במשחק האולסטאר של הליגה היוונית, בשנים 2001–2004.

עם דינמו מוסקבה זכה פאפאדופולוס בגביע יול"ב בשנת 2006. בעונה שלאחר מכן שיחקה הקבוצה ביורוליג והודחה בשלב רבע הגמר על ידי פנאתינייקוס. למרות ההדחה נבחר פאפאדופולוס לחמישיית המצטיינים השנייה של היורוליג, והיה הנציג היחיד של קבוצתו מבין מצטייני אותה עונה.

לאחר שלוש עונות בדינמו מוסקבה שיחק פאפאדופולוס עונה אחת בריאל מדריד, לאחריה חתם בקבוצת פורטיטודו בולוניה.

פאפאדופולוס שיחק כבר בנבחרות הצעירות של יוון. הישגו הבולט ביותר בנבחרות הצעירות הוא הזכייה במדליית הארד באליפות אירופה עד גיל 18 ב-1998.

עם הנבחרת הבוגרת של יוון השתתף פאפאדופולוס באליפויות אירופה בשנים 2001, 2005 (טורניר בו זכתה יוון ופאפאדופולוס נבחר לסנטר המצטיין) ו-2007. פאפאדופולוס הופיע גם באליפות העולם בכדורסל 2006 (בו סיימה יוון במקום השני) ובטורניר האולימפי באולימפיאדת אתונה 2004.

תארים
-----

### קבוצתיים

פנאתאנייקוס
* יורוליג :2002
* אליפות הליגה היוונית:2003
* הגביע היווני: 2003

אולימפיאקוס
* יורוליג :2012
* אליפות הליגה היוונית:2012

דינמו מוסקבה
* יול"ב קאפ :2006

נבחרת יוון
* זהביורובסקט 2005
* כסףאליפות העולם בכדורסל 2006
* ארדיורובסקט 2009
* ארדאליפות אירופה לנבחרות עד גיל 18: 1998

### אישיים

* חמישיית העונה השנייה ביורוליג: 2007
* אולסטאר הליגה היוונית (6): 2001, 2002, 2003, 2004, 2010, 2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לזארוס פאפאדופולוס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לזארוס פאפאדופולוס (ביוונית, אנגלית וספרדית)

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org

* פרופיל, באתר eurobasket

* פרופיל, באתר פיב"א

* פרופיל, באתר היורוליג

* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)

| **נבחרת יוון – אליפות העולם בכדורסל 2006 (מדליית כסף)** |
| --- |
| 1  • 
2  • 
3  • 
4 פאפאלוקאס • 
5 שחורציאניטיס • 
6 זיזיס • 
7 ספאנוליס • 
8 ואסילופולוס • 
9 פוטסיס • 
10 חציברטאס • 
11 דיקודיס • 
12 צרצריס •
13 דיאמנטידיס • 
14 לזארוס פאפאדופולוס •
15 קאקיוזיס •
מאמן: יאנאקיס | יווןיוון |
**אליס (עליזה) פֶניבֶש-רוזנברג** (19 במרץ 1912 או 1914‏ – 19 במרץ 1973) הייתה כנרת, וויולנית ומורה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

אליס פניבש (Fenyves) נולדה בבודפשט, שם סיימה את לימודיה בבית הספר הגבוה המלכותי למוזיקה של הונגריה היום שמה האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט). תקופה קצרה ניגנה בתזמורת העירונית של בודפשט, ובשנת 1936 עלתה לארץ ישראל במסגרת מיזם הגיוס של ברוניסלב הוברמן לקראת הקמתה של התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית וניגנה בסקציית הוויולה של הפילהרמונית משנתה הראשונה עד 1951. אליס פניבש הייתה כנרת ראשונה של התזמורת והופיעה עמה ועם תזמורות מובילות באירופה

בשנת 1938 הצטרפה ככינור שני לרביעיית מיתרים, הרביעייה הישראלית, שהקים אחיה, הכנר לורנד פניבש, יחד עם עדן פרטוש (ויולה) ולסלו וינצה (צ'לו) (את מקומו של וינצה תפסה בהמשך הצ'לנית תלמה ילין, ובשנת 1957 החליף אלכסנדר טל את לורנד פניבש ככנר הראשון, כשפניבש היגר לשווייץ). בשנת 1946 חברה קבוצה זו אל המלחין אלכסנדר בוסקוביץ' והפסנתרנית אילונה וינצה-קראוס להקמת הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.

אליס פניבש הייתה מורה לכינור ולוויולה וכן לימדה תאוריה של המוזיקה בקונסרבטוריון למוזיקה שהייתה שותפה להקמתו. בין תלמידיה הכנרת מרים פריד.

פניבש נישאה לרודולף רוזנברג לפני עלייתם ארצה. הם גרו תחילה בתל אביב ואחר ברמת גן.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה גורלי, "רשימות מוזיקליות", דבר, 13 ביוני 1952
* שרגא הר-גיל, "מרים ניגנה בכינור פגניני", מעריב, 18 באוקטובר 1968

* 'Fenyves, Alice,' in: *Who's who in the State of Israel*, 1967, p. 23

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי אתר חברה קדישא ת"א–יפו.
2. ↑  על פי 'פניבש-רוזנברג עליזה', ערך בתוך: "אישים בישראל", כרך ו, עמ' 228; וכן 'Fenyves, Alice,' in: *Who's who in the State of Israel*, 1967, p. 239.
3. ↑  מיכאל אוהד, **הפילהרמונית: התזמורת הפילהרמונית הישראלית**, ירושלים: כתר, 1986, נספח, עמ' 203.
4. ↑  **אישים בישראל**, כרך ו, עמ' 228.
**הודא סולטאן** (בערבית: **هـدى سلطان**; 15 באוגוסט 1925 – 5 ביוני 2006) הייתה שחקנית וזמרת מצרית. ידועה בעיקר בתור תפקידי האם שגילמה בקולנוע ובטלוויזיה המצריים. סולטאן קיבלה פרסים רבים, במיוחד בגין מחזות זמר בהם שיחקה תפקידים משניים. במשך 56 שנות הקריירה שלה שיחקה במאות סרטים.

ביוגרפיה
--------

סולטאן נולדה ב-15 באוגוסט 1925 בעיר הכפרית טנטא למשפחה ממעמד נמוך. השלישית מבין חמישה אחים, כאשר אחד מאחיה היה האמן הנודע מוחמד פווזי. שם הלידה שלה היה "בהיגה עבד אל-עאל", אך היא אימצה את השם "הודא סולטאן" בהמלצת מפיקים מהקולנוע המצרי שטענו ששם הלידה שלה נשמע כפרי מדי.

סולטאן נישאה חמש פעמים. אישה הראשון, מוחמד נאגוויב, היה פקיד ממשלה חשוב שלא הסכים לסטטוס התהילה של אשתו ולכן התגרש ממנה זמן קצר לאחר שיצא הסרט הראשון בו שיחקה. אישה השני היה מפיק קולנוע מצרי ואישה השלישי היה פואד אל-אטרש, אחיו של הזמר פריד אל-אטרש. היא התגרשה מאל-אטרש כדי להינשא לשחקן המוביל פריד שאווקי. לאחר מכן התחתנה עם הבמאי חסן עבד אל סלאם.

לסולטאן נולדה בת אחת מאישה הראשון, ושתי בנות מאישה הרביעי, שאחת מהן, נאהד, מפיקת קולנוע. הנכדה שלה, נאהד א-סבאעי, היא שחקנית.

בשנת 2006 נפטרה סולטאן בגיל 81, לאחר מאבק עם סרטן הריאה, בבית החולים דאר אל-פואד שבשישה באוקטובר.

קריירה
------

בשנת 1950, כיכבה סולטאן בסרט הראשון שלה, "סת אל-חסן" (אשת היופי). לאחר מכן התחתנה עם שאווקי, וביחד היו צמד ששיחק יחד בסרטים רבים. חלק מהסרטים המפורסמים בהם שיחקה הם: "אל-פתוואה" (הבריון), "אמראה פי אל-טאריק" (אישה בכביש), "שי פי סדרי" (משהו בליבי), "אל-איחתיאר" (הבחירה), ו-"אל-וודאע בונבארת" (להתראות בונפרטה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הודא סולטאן** בוויקישיתוף

* הודא סולטאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "Leading Egyptian actress dies". Al Jazeera. 6 ביוני 2006. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  "Huda Sultan – Biography". IMDb. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 299670819
* WorldCat: viaf-299670819

 |
**מייפלאואר** (באנגלית: **Mayflower**) הייתה אוניית סוחר אנגלית מסוג פלויט (Fluyt), אשר נשאה את "האבות העולים" מפלימות', אנגליה אל "העולם החדש" בשנת 1620. באונייה היו 102 נוסעים, ביניהם 19 נשים ו-33 ילדים. מסעם הפך לסיפור אייקוני באנלים מוקדמים של היסטוריה אמריקאית על מוות והישרדות בתנאים החורפיים הקשים של ניו אינגלנד. 

לפני ההפלגה, הבדלנים ביקשו אישור מחברת ווירג'יניה להקים מושבה חדשה והוקצו חלקת אדמה דרומית לקו רוחב 41-צפון, קרוב לנהר ההדסון. בגלל רוחות חלשות ומקרה של כמעט-טביעה על שרטונים ליד קייפ קוד, הם נאלצו לעגון בנקודה צפונית בהרבה מיעדם המתוכנן והיה חשש שנוסעים שהיו פחות מחוייבים להסכם, יעזבו את הקבוצה. 

ב-11 בנובמבר, 41 מהנוסעים הגברים על הספינה חתמו על אמנה ליצור מערכת של ממשל-עצמי. מסמך זה הנקרא אמנת המייפלאואר, מהווה דוגמה מתמשכת לשלטון-עצמי ושימשה השראה לחוקת ארצות הברית ולחוקות מדינותיה השונות.

הספינה והמסע
------------

 ערך מורחב – **מסע המייפלאואר**  

המייפלאואר הייתה ספינת מסע שהעבירה סחורות בין אנגליה, צרפת ומדינות אירופאיות נוספות. משערים שאורכה היה בין 27 ל-33 מטרים, רוחבה כ-7.5 מטרים, וקיבולתה למטען הייתה של 180 טון.

ב-6 בספטמבר 1620 יצאה המייפלאואר למסעה מנמל פלימות' שבאנגליה לעבר חופי אמריקה, לאזור נהר הדסון. ברם, הספינה סטתה ממסלולה, וכעבור 65 ימים, ב-11 בנובמבר עגנה ליד קייפ קוד שבמסצ'וסטס. לאחר שנוסעי הספינה חתמו על "אמנת המייפלאואר", הם ירדו לחוף וייסדו את מושבת פלימות', שהייתה למושבה הקבועה הראשונה באזור ניו אינגלנד. כיוון שנוסעי המייפלאואר היו למעשה תושביה הראשונים של ארצות הברית לעתיד לקום, בארצות הברית דהיום מנסים אנשים רבים למצוא את אבותיהם ביניהם.[דרוש מקור]

ב-5 באפריל 1621 יצאה הספינה לדרכה חזרה, ובשנת 1623 היא פורקה. יש הטוענים[דרוש מקור] כי "אסם המייפלאואר" שבבקינגהאמשיר בנוי מעצי הספינה.

אחרית המייפלאואר
----------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  ראו גם – **מייפלאואר II** |

המייפלאואר הפכה לשם דבר בתרבות האמריקאית ולסמל של חלוציות ונכונות לעזוב הכול למען התחלה חדשה. מקומות ומוסדות[דרושה הבהרה] רבים בארצות הברית נקראים על שמה של המייפלאואר.

בשנת 1956 הורדה לים ספינת-העתק של המייפלאואר, "מייפלאואר II", אשר חזרה על המסע ההיסטורי מאנגליה לארצות הברית. הספינה היא העתק מדויק של המייפלאואר המקורית, אם כי היא הייתה מצוידת בטכנולוגיה מודרנית, לדוגמה, תאורה חשמלית. כיום, המייפלאואר II מוצגת לקהל הרחב בפלימות', מסצ'וסטס.

לקריאה נוספת
------------

נתניאל פילבריק, **מייפלאואר: הסיפור האמיתי שמאחורי המיתוס**, הוצאת אריה ניר, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייפלאואר** בוויקישיתוף
* תוכנית מהערוץ האקדמי(הקישור אינו פעיל)
* צאצאים מפורסמים של מתיישבי המייפלאואר
* מייפלאואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מייפלאואר, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583093005171
* LCCN: n50021215
* LNB: 000170555
* SNAC: w6wb607r
* WorldCat (עם LCCN): n50-021215

 |
**בת-שבע צייזלר** היא זמרת סופרן ישראלית, שחקנית ומורה לפיתוח קול.

בת-שבע צייזלר היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב באמנות התיאטרון וספרות. במקביל למדה שירה אצל רחל רוזנשטיין ובהמשך יצאה לאנגליה להשתלם בשירה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון ובלונדון קולג' למוזיקה.

משחק
----

בת-שבע צייזלר השתתפה בצוות המקורי של "את ואני והמלחמה הבאה", קברט סאטירי של חנוך לוין, שהמוזיקה לשיריו נכתבה בידי אלכס כגן ובני נגרי. בעונות 2004 עד 2008 הוצגה בתיאטרון הערבי-עברי ביפו גרסה מעודכנת של המחזה, עם צוות השחקנים המקורי ובבימוי עדנה שביט.

הצגות נוספות שבהן השתתפה הן "אופרת הקבצנים" בתיאטרון באר שבע, עם מוזיקה חדשה שכתב אלכס כוגן ובבימויו של דן רונן; "כל מה שרצית לדעת על אופן ולא העזת לשאול את באך", מערכונים מוזיקליים של ז'אק אופנבך לטקסט של הלוי, עם דני מסנג, בבימוי ערן בניאל, כוריאוגרפיה של יעקב זומר וניהול מוזיקלי של יצחק שטיינר; "אנדרטה הפוכה" של יוסף מונדי ובבימויו בתיאטרון יובל; "אינטימיות" של ז'אן-פול סארטר בבימוי תמר לדר בתיאטרון הסימטה; "גברתי הנאוה", החולה המדומה ו"כוכב הדמעות". את שני המחזות האחרונים ביים מוטי אברבוך.

בת-שבע צייזלר ניהלה את תיאטרון אלחריזי בתל אביב.

שירה
----

לצייזלר יש קריירה ארוכה כזמרת סופרן וכמורה לפיתוח קול. בין תוכניותיה "שירים באדום וצהוב", "בת שבע ושמחה נוסעים לברודוויי" עם השחקן-זמר מתיאטרון הבימה שמחה ברבירו ושירים של אריק סאטי ופרנסיס פולנק. ברבות מתוכניות אלה מלווה אותה הפסנתרן ההולנדי-ישראלי ברט ברמן.

צייזלר היא מורה לפיתוח קול שהוציאה תחתה עשרות רבות של תלמידים השרים כיום באופרה, במקהלות, בלהקות ועוד.

חייה האישיים
------------

צייזלר היא אלמנתו של הפסל גדעון גכטמן. היא תושבת ראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

* בת-שבע צייזלר, באתר "הבמה"
* בת-שבע-צייזלר, באתר של זוהר יעקובסון

* בת-שבע צייזלר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007516803005171
* MusicBrainz: 6e8c661a-3241-4e06-9755-c9e385033b1a
* VIAF: 311795164
* WorldCat (עם VIAF): 311795164

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**נונה אורבך** (נולדה ב-1953) היא אמנית ישראלית רב-תחומית, מטפלת בכירה באמנות ומדריכה, ומרצה במכון לאמנות במכללת אורנים.
בתם של צפורה ואברהם פצ'ורניק. תלמידתם של אבשלום עוקשי, יעקב דורצ'ין, אריה נבון ומיכאל גרוס.
ב-1984 הקימה את המרכז לאמנות בקריית טבעון. כתבה ב-1997 עם לילך גלקין את "רוח החומר" בהוצאת אח - כלי עבודה המסייע לאמנים, מורים לאמנות ומטפלים.
פיתחה גישה פדגוגית המבוססת על כתביה של חוקרי התפתחות הילד, מלכה האס וראובן פוירשטיין, חתן פרס ישראל לחינוך. היא משלבת את תחומי הידע השונים שלה בהוראה באורנים ובהדרכה וליווי יוצרים ומטפלים.
היא הציגה במגוון תערוכות בישראל ומחוצה לה, ובמבחר מוזיאונים: תערוכות יחיד מוזאליות: מוזיאון הרצליה 1992, המוזיאון הימי הלאומי, חיפה 2001, מוזיאון ע"ש וילפריד, הזורע, 2009, מיצב- מיצג במוזיאון ישראל [2013].
עבודה שלה הוצגה ונרכשה לאוסף המוזיאון היהודי של ניו יורק וכן לאוסף מוזיאון חיפה.

כאמנית, היא עוסקת רבות בשאלות הקשורות לארכאולוגיה ולזיכרון. היא המציאה תל וירטואלי בשם "תל-נונה" בו היא החופרת, הנחפרת והממצאים. בהתאם לכך, היא יוצרת ארכיבים במדיות מסורתיות כגון: ציור, פיסול, תחריט וצילום ווידאו. אך גם פועלת בתוך העולם הווירטואלי ובמרחבים ציבוריים.
משנת 2011, היא יוצרת באופן מתמשך עבודת אמנות אינטרנטית בשם Blog as Artwork. הארכיב מתייחס רבות לספריית אלכסנדריה הגדולה ומחייה אותה באופן מטפורי. בתוכו היא מפגישה בין זמנים ותרבויות, מקומות וזמנים ומערבת מציאות ודמיון.
לצורך היצירה זו היא מפעילה גם פסבדונים בשם Mound Hacker המתערב ומשאיר אוסטרקונים באתרים ארכאולוגיים בעולם. השארת האוסטרקון האמנותי היא מעין התערבות בסדר הזמנים של האתר.
הלינק הכתוב על החרס השבור מוביל לBlog as Artwork המשמש מעין נר זיכרון לאיוולת האנושית על אובדן הידע האנושי בספרייה העתיקה באלכסנדריה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007517192105171

 |
**עידן קלימן** (נולד ב-19 בספטמבר 1973) הוא עורך דין ישראלי, יו"ר ארגון נכי צה"ל.

ביוגרפיה
--------

קלימן נולד בירושלים בן לרות (שאיבדה את אביה במלחמת השחרור) ואריה (שנפצע קשה בהגנה על המעוזים במלחמת יום הכיפורים).

קלימן שירת כלוחם בחטיבת גבעתי, עבר טירונות וקורס מ"כים, ושירת בגזרת לבנון ובגזרת רצועת עזה. בשנת 1992, נפצע בקרב מול חוליית מחבלים בח'אן יונס כאשר קליעים חדרו לחזהו במהלך פעילות מבצעית יזומה של צה"ל, ומאז הוא מרותק לכיסא גלגלים.

### לאחר הפציעה

עם סיום השיקום החליט על שיבה לפעילות רגילה ככל שניתן. יצא לטיול בתאילנד, בילה באירופה, חי לבד באוסטרליה ועבד בקונסוליה הישראלית בלוס אנג'לס. שם הרצה על מדיניות ישראל בפני פורומים רבים ומגוונים, טיפל בבעיותיהם של אזרחי ישראל החיים בארצות הברית ובתיירים הישראליים. עם שיבתו לארץ יצא ללימודים בבית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2001 עבד כמתמחה בפרקליטות מחוז ת"א ולאחר מכן הוסמך כעורך דין.

פעילותו בארגון נכי צה"ל
-----------------------

בשנים 2006–2011, כיהן כסגן יו"ר מחוז תל אביב והמרכז של ארגון נכי צה"ל. במסגרת תפקיד זה ייצג ופעל למען מימוש זכויות כל חברות וחברי המחוז. בין השאר פעל לשיקומם הבריאותי, הנפשי והחברתי של פצועי מלחמת לבנון השנייה.

בשנים 2007–2009, היה גם חבר בהנהלת בית קיי, כפר נופש לנכי צה"ל.

בשנת 2011, הקים את האגף המשפטי בארגון נכי צה"ל. במהלך תפקידו הוביל מהלכי חקיקה בכנסת, פעל ונלחם לשיפור זכויות הנכים וטיפול בשיקומם. ייצג את הארגון בפני מוסדות שונים, מיסד תהליכים וריכז פרויקטים שונים אשר דרשו ליווי משפטי.

בשנת 2019 נבחר ליו"ר ארגון נכי צה"ל, והחליף את חיים בר שכיהן בתפקיד במשך עשר שנים ומאז פועל למען יישומה של רפורמת "נפש אחת" שתפקידה הסדרת תקציבים ועיגון זכויות, הגדלת התקנים, ביטול חיטוט בעברם של הפצועים, מינוי נציב קבילות הנכים ועוד

בשנת 2022, נבחר להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-74 למדינת ישראל.

התנדבות
-------

* במהלך שהותו בארצות הברית פעל בהתנדבות כמרצה מטעם ארגון נכי צה"ל, לצורך גיוס תרומות לארגון.
* משנת 2004, כיהן במשך חמש שנים בהתנדבות כיו"ר נציגות נפגעי חוט השדרה (משותקים הרתוקים לכיסאות גלגלים), פעל למען שיפור זכויותיהם והיה אחראי מטעם הארגון על הטיפול בהם. בנוסף היה אחראי על ענף טניס כיסאות גלגלים בבית הלוחם תל אביב.
* קלימן התנדב בוועדת המשמעת של התאחדות ספורט נכים.

חיים אישיים
-----------

קלימן מתגורר בתל אביב, נשוי לשירי, מורה ומחנכת בבית ספר יסודי. לזוג שני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עידן קלימן** בוויקישיתוף
* עידן קלימן, ברשת החברתית פייסבוק
* "יעד ראשון - להחזיר לנכה את הזכויות הרפואיות וההטבות הכספיות עליהן ויתרה הנהלת הארגון על מנת לכסות את ההוצאות למקורבים ולעסקנים" פורטל נכי צה"ל
* יו"ר ארגון נכי צה"ל, עידן קלימן. אתר YOUTUBE
* עו"ד עידן קלימן אתר LAWYERINFO
* ועידת המשפיעים | יו"ר ארגון נכי צה"ל: "המדינה ממררת לנו את החיים", באתר ‏מאקו‏, 5 בספטמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. 1 2  צור עופר, הטיפול בפצועי צה"ל הוא חובה מוסרית ערכית וביטחונית מהמעלה הראשונה, **ביטאון ארגון נכי צה"ל** גיליון 275 אוגוסט-ספטמבר, צור-טק עיתונות בע"מ, 2019, עמ' 8-12
2. ↑  עו"ד עידן קלימן
3. ↑  עו"ד עידן קלימן נבחר לתפקיד יו"ר ארגון נכי צה"ל, באתר ynet, 14 ביולי 2019
4. ↑  ועידת המשפיענים של חדשות 12
5. ↑  טל כרמון וניצן צבי כהן, ‏צפו: נכי צה"ל חסמו את הכניסה לירושלים: "דורשים לכנס היום ישיבת ממשלה ולאשר את הרפורמה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 5 במאי 2021
**יגאל שפירא** הוא תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בשנת 2005 יצר עם חן אביגדורי ואורי כץ את היכל התרבות של אדיר מילר ושלישיית מה קשור. בשנת 2007, יצר וכתב יחד עם אורי כץ את הישראלים, גם היא למה קשור. כתב גם לרצועה בביפ, לתוכנית של רמי ורד בערוץ 10 ומי שואל אותך? עם ליאור כלפון.

בשנת 2007 היה מועמד לפרס התסריטאי הטוב ביותר בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה יחד עם אורי כץ על הישראלים.

בשנת 2010 מונה לעורך בכיר בערוץ קומדי סנטרל של הוט.
כתב לשבוע סוף ברשת ואת כאן ואומן לחינוכית 23. לכאן 11 משתתף בכתיבת אנחנו כאן והשופטת ליטל.

שפירא יצר עם רמי פרג את תוכנית המדע הקומית החפרנים, שזכתה בשנת 2018 בתואר התוכנית הטובה ביותר בקטגוריית מגזין ילדים ונוער על ידי האקדמיה לטלוויזיה, ושודרה בחינוכית 23 ובהמשך בכאן 11, וכן שימש כעורך הראשי שלה. 

לאחר מכן יצר יחד עם לי-אור אברבך את תוכנית הרדיו שלושה שיודעים, המשודרת בכאן תרבות, בתאגיד השידור הישראלי, בהגשתו של דודו ארז.

ערך את קאמבק, מחוץ לחוק, ו"בייב מגנט" לקומדי סנטרל. שפירא היה העורך הראשי של "פרצופה של המדינה" ששודרה בערוץ 10, ו"מתחת לעור" ואנחנו כאן ששודרו בכאן חינוכית.

בשנת 2020 היה מיוצרי וכותבי המוקומנטריה מצולמים.

ב-2021 יצר יחד עם שירילי דשא ורועי שגב את סדרת הנוער מי פה הבוס?.

ב-2023 יצר יחד עם משה מלכה את הסדרה מלון הוטל ששודרה בכאן חינוכית

שפירא בעל תואר ראשון בתקשורת.

קישורים חיצוניים
----------------

* יגאל שפירא, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יגאל שפירא, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יגאל שפירא, סרטון באתר יוטיוב מתארח בחיות במה צוחקות

הערות שוליים
------------

1. ↑  לי-אור אברבך, ‏יגאל שפירא מונה לעורך בכיר בערוץ קומדי סנטרל של HOT, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2010
**סת' תומאס** (באנגלית: **Seth Thomas**; ‏19 באוגוסט 1785 – 29 בינואר 1859) היה שען ויצרן שעונים אמריקאי. חלוץ הייצור ההמוני של שעונים.

ביוגרפיה
--------

תומאס נולד בוולקוט, קונטיקט ב-1785. בשנת 1807 החל לעבוד ביצור שעונים, אצל השען אלי טרי. ב-1810 קנה את עסק השעונים של טרי, וייצר שעונים עם מנגנון עץ. ב-1813 עבר לפלימות' הולואו, קונטיקט, שם הקים בית חרושת בשם "החברה לשעונים של סת' תומאס" (Seth Thomas Clock Company) והחל לייצר שעונים עם מנגנונים ממתכת. ב-1817 החל לייצר שעוני אח, ובשנות ה-40 של מאה ה-19 עבר כל היצור למנגנונים מפליז.

תומאס מת ב-1859. בנו אהרון ירש את החברה, בניהולו נוספו סגנונות חדשים והוכנסו שיפורים בתהליך היצור. החברה הפסיקה לייצר שעונים בשנות ה-80 של המאה העשרים אבל המותג "סט' תומאס" מיוצר עד היום על ידי יצרנים אחרים.

מורשת
-----

* שעון ענק מתוצרת החברה מוצב בתחנת גרנד סנטרל בניו יורק.
* בשנת 1875 שונה שם העיר פלימות' הולואו לתומאסטון, לזכרו וכאות הוקרה על פועלו.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל ארצות הברית** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סת' תומאס** בוויקישיתוף
* סת' תומאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סת' תומאס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* דף "היסטוריה", באתר העיר תומאסטון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2020061458
* VIAF: 38159035154601380000
* WorldCat (עם VIAF): 38159035154601380000

 |
שכונות בברלין-מיטה : קולן העתיקה [1] (עם אי המוזיאונים [1a], פישר איילנד [1b]), אלט-ברלין [2] (עם Nikolaiviertel [2a]), פרידריכסוורדר [3], נוקולן אם וסר [4], Dorotheenstadt [5], Friedrichstadt [6], Luisenstadt [7], Stralauer Vorstadt (עם Königsstadt ) [8], אזור אלכסנדרפלאץ (Königsstadt ו-Alberlin) [9], Spandauer Vorstadt [10] (עם Scheunenviertel [10a]), Friedrich-Wilhelm-Stadt [11], Oranienburger Vorstadt [12], Rosenthaler Vorstadt [13]  

**רובע ניקולאי** (גרמנית: Nikolaiviertel) הוא רובע עתיק בברלין, שנוסד בסביבות שנת 1200 וממוקם בשכונת מיטה, בקרבת כיכר אלכסנדרפלאץ. הרובע מהווה, ביחד עם קולן הסמוכה את אלט-ברלין, הלב ההיסטורי המשוחזר של העיר.

גאוגרפיה
--------

רובע ניקולאי נמצא על הגדה המזרחית של הנהר שפרה, ותחום ברחובות Rathausstraße, Spandauer Straße ו- Mühlendamm. הרובע נקרא על שם כנסיית ניקולס הקדוש שנמצאת במרכזו והיא הכנסייה העתיקה ביותר בברלין.

היסטוריה
--------

רובע ניקולאי מלמעלה
שני היישובים, ברלין העתיקה וקולן (אשר בצדו השני של השפרה), מקורם בנתיב סחר ישן "סכר מילס", מעברה בה נוח לחצות את הנהר בקלות. כנסיית ניקולס הקדוש, במקור בזיליקה רומנסקית, הוקמה בסביבות 1230. האזור שמסביב לכנסייה והסמטאות מימי הביניים נשמרו לאורך מאות שנים, עד שנהרסו בהתקפות אוויריות ובקרב ברלין במהלך מלחמת העולם השנייה.

במלאת 750 שנה לברלין בשנת 1987 שוחזר האזור כתערובת של בתים היסטוריים משוחזרים ומבני בטון טרומיים, מה שנותן לו מראה ייחודי. כיום האזור מפורסם בזכות המסעדות והברים הגרמניים המסורתיים שבו.

אתרים
-----

כיכר כנסיית ניקולס הקדוש, לב רובע ניקולאי
 אפרים-פאלה
Zum Nußbaum, פונדק היסטורי
* ארמון אפרים-פאלה, שנבנה ב-1766 עבור פייטל היינה אפרים איש הכספים של מלך פרוסיה פרידריך השני. חזית הרוקוקו של הבית בצומת בין Mühlendamm ו- Poststraße התפרסמה כ"פינה היפה ביותר של ברלין", עד להריסת הבניין בשנת 1936 לצורך הרחבת רחוב Mühlendamm. חלקים מהחזית אוחסנו בפאתייה המערביים של ברלין, ונמסרו על ידי שלטונות מערב ברלין למגיסטראט של מזרח ברלין ב-1982 כדי לאפשר את שחזורו. הארמון נבנה מחדש בין 1983 ל-1987 במרחק 12 מטרים ממיקומו המקורי ומשמש מוזיאון.
* הקנובלאוכהאוס בצדו השני של הרחוב Poststraße הוא בניין משנת 1760, בעל חזית נאו-קלאסית מהמאה ה-19. זהו אחד הבניינים המקוריים ההיסטוריים הבודדים שהשתמרו, מקום מגוריה של משפחת קנובלאוך המשפיעה ובה האדריכל אדוארד קנובלאוך והפיזיקאי קרל-הרמן קנובלאוך. הבניין משמש כמוזיאון חיי ברלין בתקופת בידרמאייר, המוזיאון האזרחי העתיק ביותר של ברלין.
* בית הנסיך הבוחר העשוי אבן החול אדומה הוקם ב-1897 על גדות נהר השפרה באתר של בניין ישן יותר, שבו מת ג'ון זיגיסמונד, הנסיך הבוחר של ברנדנבורג ב-23 בדצמבר 1619.

ראו גם
------

* מיטה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובע ניקולאי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של רובע ניקולאי

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Palaces for the people: five communist buildings". *The Guardian* (באנגלית). 2015-06-20. נבדק ב-2020-09-10.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4128063-5
* LCCN: nr93037944
* VIAF: 155216767
* WorldCat (עם VIAF): 155216767

 |
אקלים צחיח למחצה חם **(BSh)**
  אקלים צחיח למחצה קר **(BSk)**
**אקלים צחיח למחצה** המכונה גם **אקלים ערבתי** הוא אקלים בו כמות המשקעים נמוכה במעט מכמות הנוזלים המתאדה. לפי שיטת קפן לסיווג אקלים, אקלים צחיח למחצה נמצא מבחינה אקולוגית וחקלאית בין אקלים צחיח (BW) לאקלים טרופי (A)או ים תיכוני(Csa). אקלים זה מכתיב בדרך כלל תנאי ערבה והצמחים הגדלים בו בדרך כלל נמוכים, כמו עשב ושיחים.

בסוג אקלים זה שני תתי־סוגים: "אקלים צחיח למחצה **חם**" (**BSh**) ו"אקלים צחיח למחצה **קר**" (**BSk**). החלוקה בין הסוגים נקבעת על פי טמפרטורה, לפי שתי הגדרות מתחרות לצורך העניין. לפי הגדרה אחת, "חם" הוא אזור שבו הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא C°‏18 ומעלה, ו"קר" הוא אזור שבו הטמפרטורה השנתית הממוצעת נמוכה מכך. לפי הגדרה שנייה, "חם" הוא אזור שבו הטמפרטורה הממוצעת בחודש הקר ביותר בשנה היא C°‏0 ומעלה, ו"קר" הוא אזור שבו הטמפרטורה הממוצעת בחודש הקר ביותר בשנה היא מתחת ל־C°‏0.

אקלים צחיח למחצה חם (BSh)
-------------------------

אזורי אקלים צחיח למחצה חם
אקלים זה שורר בדרך כלל באזורים טרופיים וסובטרופיים, בשולי שטחי מדבר. הקיץ בהם חם והחורפים נוחים כששלג נדיר מאוד בהם. אקלים זה נמצא לאורך הגבול הדרומי של מדבר סהרה וכן סביב מדבר קלהארי בחלקה הדרומי של אפריקה. כמו כן הוא מתקיים באזורים בהודו, ברזיל, ארגנטינה, בגבול ארצות הברית-מקסיקו ובשטחים נרחבים באוסטרליה, סביב אזורי המדבר. בישראל שורר אקלים צחיח למחצה באזורים אלה: בצפון הנגב באזור בקעת באר שבע (בין קריית גת לבאר שבע), בין השוליים של מדבר יהודה למדרונות הרי יהודה, בבקעת הירדן עד 20 ק"מ מיריחו, ובעמק בית שאן.

חבל סאהל באפריקה, נמצא בין אקלים צחיח מצפון (סהרה) לבין אקלים טרופי מדרום

אקלים צחיח למחצה קר (BSk)
-------------------------

אזורי אקלים צחיח למחצה קר
אקלים זה שורר באזורים ממוזגים, בדרך כלל בחלקים הפנימיים של יבשות ורחוקים מגופי מים גדולים. הקיץ בהם חם, אם כי לרוב חם פחות מאשר באקלים צחיח למחצה חם, ואילו החורף בהם נוטה להיות קר והשלג אינו נדיר בהם. האזורים בעלי אקלים זה הם בדרך כלל גבוהים יותר מהאזורים החמים ושינוי הטמפרטורות בין יום ולילה הוא קיצוני ועשוי להגיע להפרש של C°‏ 20.
אקלים זה נמצא בחלקים מסוימים בארצות הברית, אוסטרליה, איראן, ארגנטינה, דרום אפריקה, ספרד, קזחסטן, סין, ופרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקלים צחיח למחצה** בוויקישיתוף

| שיטת קפן לסיווג אקלימים |
| --- |
| קבוצה A - טרופי | אקלים משווני טרופי (*Af*), אקלים מונסון טרופי (*Am*), אקלים סוואנה טרופי (*Aw*, *As*) |
| קבוצה B - צחיח | אקלים צחיח (*BWh*, *BWk*), אקלים צחיח למחצה (*BSk*, *BSh*) |
| קבוצה C - ממוזג | אקלים ים-תיכוני *(Csa, Csb, Csc)*, אקלים סובטרופי גשום (*Cfa*, *Cwa*), אקלים ימי *(Cfb, Cwb, Cfc, Cwc)* |
| קבוצה D - יבשתי | אקלים יבשתי *(Dfa, Dwa, Dfb, Dwb, Dsa, Dsb)*, אקלים תת-ארקטי *(Dfc, Dwc, Dfd, Dwd, Dsc, Dsd)* |
| קבוצה E - קוטבי | טונדרה (*ET*), אקלים כיפת הקרח (*EF*), אקלים אלפיני (*ET, EF*) |
קארלו רוסי
**קארלו רוסי** (ברוסית: **Карл Иванович Росси**; ‏29 בדצמבר 1775 - 18 באפריל 1849) היה אדריכל רוסי ממוצא איטלקי, ונמנה עם האדריכלים הבולטים ברוסיה של המחצית הראשונה של המאה ה-19.

רוסי נולד ב-29 בדצמבר 1775 בנאפולי, ובתחילת שנות ה-80 של המאה ה-18 עבר עם משפחתו לסנקט פטרבורג. הוריו היו רקדני בלט ידועים. בשנת 1795 הוא התחיל ללמוד אדריכלות, ובשנת 1796 החל לעבוד בבניית טירת מיכאילובסקי בסנקט פטרבורג. בשנת 1802 הוא נסע לאיטליה לצורך המשך לימודי אדריכלות. הוא למד במשך שנתיים. בשנת 1806 הוא קיבל תואר אדריכל, אך תחילה עבד במפעלי זכוכית וקרמיקה. בשנת 1808 הוא עבר למוסקבה, והיה אחראי על הקמת מספר מבנים חדשים שלא נשמרו עד היום. החל משנת 1815 הוא חזר לבירה וטיפל במספר פרויקטים גדולים. הוא היה האדריכל של מספר מתחמים שעיצבו את פניה של סנקט פטרבורג כבירת אימפריה גדולה, והיה בין מעצבי סגנון אדריכלי חדש - אמפיר רוסי. בשנת 1832 הוא נכנס לוויכוח עם מקורבי הקיסר וכתוצאה מכך נאלץ לצאת לגמלאות. נפטר ב-18 באפריל 1849 בסנקט פטרבורג.

בין המבנים שתכנן ושנשתמרו כיום:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| שם | תקופת הקמה | מיקום | תמונה |
| ארמון מיכאילובסקי | 1819-1825 | סנקט פטרבורג | ממורכז |
| כיכר הארמון | 1815-1830 | סנקט פטרבורג | ממורכז |
| בניין המטה הכללי | 1819-1829 | סנקט פטרבורג | ממורכז |
| בניין הסנאט והסינוד | 1829-1834 | סנקט פטרבורג | ממורכז |
| תיאטרון אלכסנדר | 1827-1832 | סנקט פטרבורג | ממורכז |
| בניין הספרייה | 1825-1828 | סנקט פטרבורג | ממורכז |
| רחוב רוסי | 1828-1834 | סנקט פטרבורג | ממורכז |
| ביתני רוסי | 1820-1825 | סנקט פטרבורג | ממורכז |
| מגדל הפעמון | 1832 | נובגורוד, רוסיה | ממורכז |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארלו רוסי** בוויקישיתוף
* קארלו רוסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007460350405171
* GND: 118855956
* HDS: 024551
* ICCU: SBNV075303
* ISNI: 0000 0000 6678 4339
* LCCN: n81056430
* LNB: 000093239
* NKC: jn20011211181
* NTA: 159063434
* SNAC: w6fr397f
* SUDOC: 183698096
* ULAN: 500033654
* VIAF: 67263071
* WorldCat: lccn-n81056430

 |
מרכז שכונת תל חנן. במרכז התמונה: בניין נקודת המשטרה במרכז, משמאל מבנה מועצת נשר. זה המבנה הראשון בו שכנה נקודת המשטרה של נשר. צולם בשנות ה-50 של המאה ה-20
שוטר ליד ניידת ליד בניין המועצה המקומית נשר שם שכנה בהמשך נקודת המשטרה. אפריל 1974
**תחנת משטרת נשר** היא תחנת משטרה אזורית הממוקמת בעיר נשר ובאחריותה גם יישובי רכס הכרמל: דלית אל כרמל ועוספיה. היא הוקמה ב-24 באוגוסט 2021. ההחלטה להקמת התחנה האזורית, שלובה במיפוי אזור הכרמל ומאפייני נתוני הפשיעה בו. בהתאם לכך, החליטו מפכ"ל המשטרה יעקב שבתאי ומפקד מחוז החוף ניצב יורם סופר, להקים במחוז חוף מרחב משטרתי חדש, מרחב הכרמל, הכולל את תחנת נשר, חיפה וטירת הכרמל. לפני הקמת התחנה האזורית בנשר, הייתה קיימת בעיר שלוחה מקומית של משטרת זבולון היושבת בקריית חיים על כביש 4 במבנה טגארט.

התחנה ממוקמת ברחוב דרך השלום במתחם המוקד והפיקוד העירוני בנשר עד אשר תמצא משכן קבע. בעתיד[דרושה הבהרה] היא תכלול כ-250 שוטרים. מפקד התחנה הזמני היה רפ"ק אופיר ברקוביץ'. ב-12 בינואר 2022 החליף אותו סנ"צ יצחק בן חיים.

היסטוריה
--------

השלוחה המקומית הוקמה בשנות ה-50 של המאה ה-20 במבנה בן 2 קומות במרכז שכונת תל חנן. נקודת המשטרה שכנה ליד מבנה המועצה המקומית נשר בדרך השלום של היום. באותה תקופה השתייכה השלוחה לנפת זבולון במחוז חיפה. בשלהי שנות ה-50 מוזג מחוז חיפה אל המחוז הצפוני כאשר המטה הראשי נשאר בחיפה.

לאחר שהמבנה נהרס הועברה התחנה לתוך מבנה המועצה בבניין הישן בצמוד לכביש הראשי מחיפה לעמק יזרעאל. בהמשך, נבנה בסמוך לצומת דרך השלום ודרך משה בשכונת נשר הוותיקה מספר מבנים שכללו:

1. תחנת כיבוי אש (בסמוך לצומת)
2. מבנה המשטרה משמש את המוקד העירוני, הפיקוח העירוני ואת שוטרי משטרת תחנת נשר.
3. בצמוד וממזרח למבנה המשטרה, הוקם מבנה שמשמש תחנת מגן דוד אדום.

ב-24 באוגוסט 2021 הפכה נקודת המשטרה ששימשה שלוחה של תחנת זבולון בקריית חיים לתחנת משטרה עצמאית, וזאת כחלק מהרה-ארגון של מחוז חוף הוקם מרחב חדש ששמו "מרחב כרמל" הכולל את תחנת חיפה, תחנת טירת הכרמל ותחנת משטרת נשר האחראית גם על היישובים עוספיה ודלית אל-כרמל אוכלוסייה כוללת של כ-55,000 תושבים בהם רבים מהמגזר הדרוזי ומרחב גאוגרפי גדול של הר הכרמל.

גלריה
-----

|  |
| --- |
| * ניידת משטרה עם שוטרים עם וולוולה העגלון ברקע נגריית שלמה ב-1979 ליד מבנה מועצת נשר בשכונת תל חנןניידת משטרה עם שוטרים עם וולוולה העגלון ברקע נגריית שלמה ב-1979 ליד מבנה מועצת נשר בשכונת תל חנן
* שלט התחנהשלט התחנה
* 
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת משטרת נשר** בוויקישיתוף
* פקד שי כספי: מפקד חדש לנקודת המשטרה בנשר - חי פה - חדשות חיפה, באתר חי פה - חדשות חיפה, ‏בנובמבר 2014
* פקד רויטל סבה: מפקדת חדשה לנקודת המשטרה בנשר - חי פה - חדשות חיפה, באתר חי פה - חדשות חיפה, ‏1 במאי 2015
* מיזם המשטרה הצעירה, 9 בינואר 2018 באתר ניוז חיפה והקריות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משמרת ראשונה בתחנת משטרת נשר, באתר חדשות הקריות
2. ↑  תחנת משטרת נשר, בעמוד הפייסבוק של עיריית נשר
3. ↑  אחיה ראב, הפשיעה בחברה הערבית: תוקם תחנת משטרה בג'סר א-זרקא, באתר ynet, 21 במרץ 2021
4. ↑  משמרת ראשונה בתחנת משטרת נשר | צפו, באתר חדשות חיפה והסביבה
5. ↑  טקס חילופי מפקדים בתחנת משטרת נשר באתר חדשות חיפה והסביבה, 12 בינואר 2022
6. ↑  תקופות בהתפתחות משטרת ישראל 1948-2004, אלי הוד, אבי הראל, עמ' 66. בהוצאת יחידת ההיסטוריה של משטרת ישראל.