recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הר רמון** (בערבית: ראס רמאן), פסגה בהר הנגב בגובה 1,037 מטר מעל פני הים. ההר ממוקם מעל הפינה הדרום מערבית של מכתש רמון כ-35 ק"מ ממצפה רמון. פסגת הר רמון היא הגבוהה בפסגות הר הנגב. ההר הוא חלק מקמר רמון העולה מגובה 250 מטר עד פסגתו בגובה 1,037 מטר. בפסגת ההר ישנה תצפית רחבה אל כל פסגות מערב הנגב, למכתש רמון ובתנאי ראות טובים להרי אדום שמעבר לגבול עם ירדן.

על פסגת ההר נמצא שדה של רגמים, שהם גלי אבנים אשר שימשו לקבורה (טומולי) מתקופת הברונזה התיכונה. בקרבת הרגמים עובר "קו-K" שהוא מעין קיר הבנוי מאבנים נמוך, שאורכו 4.6 ק"מ. קו זה מתגבר על מכשולים טופוגרפיים ושומר על כיוון מזרח-מערב. הוא קישר בין היישובים בהר רמון לבין היישוב בהר רומם. מניחים שהקו וקווים נוספים הדומים לו המצויים בנגב, מעידים על פעילות פולחנית קדומה שהייתה קשורה בקבורה. סמוך לפסגת ההר נמצא תחילתו של נחל ניצנה, ובקרבתו בור חמת, בורות לוץ ומעלה ערוד. הגישה אל ההר היא בדרך עפר סלולה היוצאת מכביש 171.

במהלך מבצע עובדה חנה כוח של חטיבת הנגב על הר רמון בדרך לאילת. הקור העז ששרר על ההר הקפיא את המשאיות של הכוח וגרם לעיכובים בהתקדמות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר רמון** בוויקישיתוף
* הר רמון באתר מפה
* טיולים מהר רמון באתר למטייל
* טיולים מהר רמון באתר מדרשת שדה בוקר
* טיול העובר בהר רמון באתר תפוז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285399505171
* LCCN: sh00001818
* VIAF: 315530471
* WorldCat (עם VIAF): 315530471

 |
**פיטר דניס היל-ווד** (אנגלית: **Peter Denis Hill-Wood**;‏ 25 בפברואר 1936 – 28 בדצמבר 2018) היה איש עסקים בריטי ששימש כיושב-ראש מועדון הכדורגל ארסנל.

ביוגרפיה
--------

היל-ווד נולד בקנסינגטון שבלונדון. אביו, שלושת דודיו וסבו היו שחקני קריקט מקצועניים במועדון הקריקט דרבישייר. היל-ווד למד באיטון קולג' ביחד עם סר רוג'ר גיבס שהיה דירקטור בהנהלת ארסנל. לאחר שסיים את איטון הוא שירת בצבא הבריטי, ולאחר שחרורו החל לעבוד בתחום הבנקאות כאשר בסופו של דבר הוא מגיע למשרת סגן היושב-ראש של בנק המברוז.

לאחר שפרש מהמברוז הוא החל לעבוד כדירקטור בחברת קאוונהאם בע"מ ובקרן הלניק אנד ג'נרל.

היל-ווד נישא ב-1971, והיה אב לשלושה ילדים.

נפטר ב-28 בדצמבר 2018.

הבעלות על ארסנל
---------------

היל-ווד היה דור שלישי במשפחתו ששימש בתפקיד יושב ראש ארסנל, לאחר אביו דניס (1962–1982) וסבו סמואל (1929–1936, 1946–1949). הוא החליף את אביו שהלך לעולמו ב-1982, אך כיושב ראש הוא לא היה אחראי על הפעילויות העסקיות הקבועות של ארסנל; בדרך כלל המועדון נוהל על קן פריאר כאשר המאמן ארסן ונגר היה אחראי על תחום הכדורגל והנושאים הנוגעים לסגל השחקנים הבכיר.

היל-ווד הביא לארסנל את צ'יפס קסוויק שעבד עמו בהמברוז על מנת לנצל את קשריו לתועלת המועדון שהיה זקוק למימון לצורך בניית האצטדיון החדש.

היל-ווד מכר את רוב האחזקות של משפחתו בארסנל לדייוויד דין (לשעבר סגן יושב-ראש ארסנל) בשנות ה-80 ובשנות ה-90.
**הר רומם** הוא פסגה בהר הנגב בגובה 1,006 מטר מעל פני הים. ההר ממוקם מערבית להר רמון.

ההר הוא הר צפחות בנוי סלעים מטמורפיים - גניס וצפחת נציץ, ועורקי מחדר אדומים של גרניט פורפיר, והוא מהקדומים בסלעי האזור.

היסטוריה
--------

בשיא גובהו של ההר מצוי טומולוס - קבר מהתקופה הכלכוליתית או מתקופת הברונזה. מהקבר שבראש הר רומם ועד הר רמון עובר קו חומה הבנוי נדבך אחד של אבני גוויל, ברוחב של כמטר. הקו מקביל לזוויתה של השמש בעת שקיעתה ביום הקצר ביותר בשנה, לצופה בה מהר רמון. לא ברורה מטרת הקו.

בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בפסגת ההר התגלו שרידי מגדל רבוע (6X6 מ'), כנראה בית 4 מרחבים, שהשתמר לגובה 2-1 נדבכים מהתקופה הביזנטית. על המדרון המזרחי של הגבעה התגלו שרידי 2 מבנים, באחד חדר עגול בקוטר 3 מ', בשני 3 חדרים עגולים בקוטר 3 מ', וחצר (בקוטר 20 מ').

קו K בנגב מהווה סוללה עתיקה שמחברת את ההר עם הר רמון.

בתקופת מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש בריכוזי פצלת הסלע האשלגנית שהתגלו בהר לתעשייה הקרמית. בתקופה זו נסללו שבילי ההליכה בהר.

קישורים חיצוניים
----------------

* הר רומם באתר עמוד ענן
* הר רומם באתר מט"ח
**התנגדות מגנטית עצומה** (**Giant Magneto resistance** או **GMR**) היא תופעה הקשורה למכניקת הקוונטים המתקיימת בשכבות מתחלפות דקות של חומרים פרומגנטיים ולא מגנטיים. תופעה זו התגלתה על ידי שני צוותים שונים בנפרד ב-1988 וראשי הצוותים, אלבר פר ופטר גרינברג זכו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2007 על תגלית זו.

האפקט מתבטא בשינוי משמעותי של ההתנגדות החשמלית כתלות בקיטוב המגנטי של שתי שכבות פרומגנטיות סמוכות, כאשר הקיטוב זהה, חיבור מקבילי, ההתנגדות הכוללת נמוכה יחסית וכאשר הקיטוב הפוך, חיבור אנטי-מקבילי, ההתנגדות הכוללת גבוהה יחסית.

באפקט זה נעשה שימוש על ידי יצרני כוננים קשיחים.

התגלית
------

האפקט התגלה בשנת 1988 על ידי קבוצת חוקרים בראשותו של פטר גרונברג בגרמניה, בשכבות של ברזל/כרום/ברזל (Fe/Cr/Fe) והפטנט נרשם על שמו של גרונברג.
את האפקט גילה בו זמנית, אך לחלוטין בנפרד, חוקר צרפתי בשם אלבר פר יחד עם קבוצתו בשכבות של ברזל/כרום (Fe/Cr). הקבוצה של פר הייתה הראשונה שהסבירה את האפקט והראשונה שזיהתה את השינוי המשמעותי, אך מסיבות מנהליות, הגישה בקשה לרישום הפטנט רק כמה ימים לאחר הקבוצה של גרונברג. תגלית זו נחשבת להתחלה של תחום הספינטרוניקה. גרונברג ופר זכו במספר רב של פרסים כהוקרה על תגליתם ותרומתם לתחום, כולל פרס וולף ופרס נובל לפיזיקה בשנת 2007.

הסבר לאפקט
----------

בתמונה מוצג חיבור מקבילי משמאל וחיבור אנטי-מקבילי מימין. FM מייצג מתכת פרומגנטית ו-NM מייצג מתכת רגילה. ↑ מציין אלקטרון שהספין שלו מכוון כלפי מעלה, ו-↓ מציין אלקטרון עם ספין המכוון כלפי מטה. החצים בתוך השכבות הפרומגנטיות מייצגות את הקיטוב המגנטי של השכבה. החצים מייצגים את מסלול האלקטרון בשכבות. האזורים העקומים מייצגים פיזור של האלקטרון.

האלקטרונים שבחיבור מקביל ההסתברות שהם יתפזרו נמוכה יותר הם האלקטרונים בעלי ספין מעלה ובמצב זה תרומתם למוליכות גבוהה בהרבה מזו של אלקטרונים בעלי ספין מטה, כלומר כאשר כיוון הספין מנוגד לכיוון של הקיטוב המגנטי הוא יתפזר יותר. מתברר שבחיבור אנטי-מקבילי, אלקטרונים בעלי ספינים משני הסוגים מתפזרים, כיוון שכל פעם אחד מהם מנוגד לכיוון הקיטוב המגנטי, ולכן נוצרת התנגדות גדולה מאוד. ניתן להשתמש בעיקרון זה בשביל לבנות מעגל חשמלי שיתאר את התופעה בצורה פשוטה. גודל הנגד מייצג את התנגדותו.

שימושים תעשייתיים
-----------------

אפקט זה נמצא בשימוש בכוננים קשיחים. בעזרת האפקט הכוננים מסוגלים לרשום מידע בצורה בינארית כך שאחד ירשם כאשר ההתנגדות היא גבוהה ואפס כאשר היא נמוכה.

בנוסף, האפקט היווה את ראשיתו של תחום הספינטרוניקה והביא למהפכה בתחום של אחסון מידע.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרס נובל בפיזיקה לשנת 2007
ג'אז בס סטנדרטית
ה**פנדר ג'אז בס** (באנגלית: **Fender jazz bass**) (או בקיצור **J-בס**), היה הדגם השני של בס חשמלי שנוצר על ידי ליאו פנדר.
"הג'אז בס" שונה מ"הפרסיז'ן בס" של פנדר בכך שהטון שלה חמים יותר ועשיר יותר, עם פחות דגש על ההרמוניה הבסיסית. בנוסף, לג'אז בס יש שני פיקאפים לא מפוצלים ואילו לפרסיז'ן פיקאפ אחד מפוצל.

הג'אז בס משמש בעיקר בסגנונות כמו ג'אז, פאנק, דיסקו, רגאיי, בלוז ורוק.

היסטוריה
--------

ה"פנדר ג'אז בס" הוצגה לראשונה בשנת 1960 כדגם "DELUXE" והיא הוצגה בתור גרסת באס של גיטרת ה"ג'אז מאסטר" של פנדר שגם היא שווקה לראשונה בתור דגם "DELUXE" בזכות עצמו.
לג'אז בס יש שני פיקאפים יחידי סליל עם שני מגנטים מתחת לכל מיתר. טכנולוגיה זו נתנה תדרים גבוהים מודגשים יותר, כדי להתחרות בגיטרת הבס של ריקנבאקר שהוצגה בשנת 1957.
הצוואר של הג'אז בס צר בהרבה מזה של הפרסיז'ן בס. אמנם דגם ה"פרסיז'ן בס" היה מיוחס במקור לגיטרת טלקסטר (ולאחר שנת 1957, סטראטוקסטר) הסגנון של הג'אז בס היה יותר מושפע מה"ג'אז מאסטר" של פנדר.

המטרה המקורית של הג'אז בס היא לגרום לנגני הקונטרבס לעבור להשתמש בבס חשמלי.

לג'אז בס המקורית היו שני כפתורים (knobs) ,אחד השולט בעוצמת הגיטרה ואחד לשליטה בפיקאפים.

לאחר שרשת CBS רכשה את פנדר בשנת 1965 הוכנסו כמה שינויים קוסמטיים בג'אז בס; בנוסף לצוואר המייפל קיבלה הג'אז בס גם צוואר מעץ רוזווד (סיסם הודי) ובנוסף לפסים על הצוואר הוסיפו נקודות.

מודלים
------

(מתועתק מאנגלית)

* סטנדרט ג'אז בס
* "פרטלס" סטנדרט ג'אז בס
* סטנדרט ג'אז בס (חמישה מיתרים)
* אמריקן סטנדרט ג'אז
* "פרטלס" אמריקן סטנדרט ג'אז בס
* אמריקן סטנדרט ג'אז בס (חמישה מיתרים)
* אמריקן סטנדרט ג'אז בס (שמאלית)
* דלוקס אקטיב ג'אז בס
* דלוקס אקטיב ג'אז בס (חמישה מיתרים)
* אמריקן דלוקס ג'אז בס
* אמריקן דלוקס ג'אז בס (חמישה מיתרים)
* אמריקן וינטז' '62 ג'אז בס
* אמריקן וינטז' '75 ג'אז בס
* "הייווי וון" ג'אז בס
* 60s' ג'אז בס
* 70s' ג'אז בס
* "רווד וורן" 60s' ג'אז בס
* אמריקן ספיישל ג'אז בס
* בלאקטופ ג'אז בס
* מודרן פלייר ג'אז בס
* ריאישו 62' ג'אז בס (תוצרת יפן)
* איירודיין ג'אז בס
* ריאישו 75' ג'אז בס (תוצרת יפן)
* ג'אז בס V (חמישה מיתרים, תוצרת יפן)

תכונות עיצוב
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
"אמריקן דלוקס ג'אז בס"

בחלק מדגמי ה"DELUXE" יש פר-אמפ "אקטיבי", במקום שליטת טון פסיבית יחידה, לבסים האלו יש שלושה שולטי אקולייזר נפרדים.
לדגמים אלו היו 22 סריגים, שיבוצי נקודות ואספקת חשמל ל-18 וולט בדגמים מסוימים.
ה"דלוקס ג'אז בס" הפך מיד לחלק מרכזי בתעשיית הבס החשמלי בפנדר בשנת-1995, הם שינו את השם מ"דלוקס ג'אז בס" ל"אמריקן דלוקס ג'אז בס" בשנת-2000.

ה"אמריקן דלוקס ג'אז בס" (זמין גם בגרסת חמישה מיתרים ו"פרטלס") כולל גם שני פיקאפים מסמריום קובלט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנדר ג'אז בס** בוויקישיתוף
**יוהנס טינקטוריס** (מלטינית: **Johannes Tinctoris**, ‏ 1435-1511) היה מלחין ותאורטיקן מהאסכולה הפרנקו-פלמית, בתקופת הרנסאנס במוזיקה.

קורות חייו
----------

טינקטוריס נולד בניבל (אנ'), עיירה קטנה בבישופות לייז' אשר במרכז ארצות השפלה. בתחילת דרכוו המוזיקלית למד באורליאן והתפרנס כמנהלה המוזיקלי של מקהלת הילדים בשארטר. וקרים משערים שבתקופה זו הוא נפגש מספר פעמים עם גיום דופאי, שחי בשארטר בסוף חייו. בשנת 1472 עבר טינקטוריס לממלכת כתר אראגון ולחצרו של פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי. בנאפולי כיהן טינקטוריס כמורה למוזיקה לאנשי המלוכה והלחין יצירות עבור הכנסייה. ידוע כי טינקטוריס ניגן ולימד נגינה על ריבקה (אנ') (כלי ממשפחת הויול) ועל ויואלה (אנ'), דגם עתיק של גיטרה קלאסית, שהיה נפוץ בדרום אירופה. הוא ככל הנראה גם לקח חלק במסדר גיזת הזהב.

בחיבורו "ליבר דה ארטה קונטרפונקטי" (ספר אמנות הקונטרפונקט) משנת 1477, ציין טינקטוריס כי הסגנון של בני תקופתו: יאקוב אוברכט, יוהנס אוקכם, גיום דופאי, ג'ון דאנסטפל ושאר מלחיני הארס נובה כאלו שראויים להאזנה, ואילו אבד הכלח על מלחיני הארס אנטיקווה, כלומר כל מה שקדם לתקופת חייו.

המידע על שנותיו האחרונות של טינקטוריס הוא חלקי בלבד. ידוע כי טינקטוריס יצא מנאפולי בשנת 1490 למסעות מוזיקליים וחזר בסביבות שנת 1500. לאחר מכן נמצאה עדות על היותו ברומא בשנת 1502, ועל כך שחזר לניבל ולכנסיית סנט גרטרוד (אנ'). הוא נפטר בניבל בשנת 1511. הוא חיבר בחייו עשרות יצירות (רובן דתיות) ועוד מספר חיבורים תאורטיים, רובם קשורים לתהליך ההלחנה.

ביבליוגרפיה
-----------

* יוהנס טינקטוריס - Liber de arte contrapuncti : ספר הסברים על מרווחים, קונסוננס, דיסוננס והשימוש בהם. כמו כן הוא הזכיר את הימצאותן של קדנצות והשהיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהנס טינקטוריס** בוויקישיתוף

* יוהנס טינקטוריס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יוהנס טינקטוריס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעם בן זאב, מוזיקה קלאסית: האוונגרד בישראל נלחם על מקומו, באתר הארץ, 4 בינואר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276055405171
* BIBSYS: 4083122
* BNE: XX833075
* BnF: cb13900461f (data)
* CANTIC: a10783246
* CiNii: DA04013900
* GND: 120427338
* ISNI: 0000 0004 5456 3394
* LCCN: n79127148
* MusicBrainz: 88468869-4e08-4304-a566-1d4f557404b7
* NDL: 01149575
* NKC: jx20071005008
* NLA: 35629817
* NLK: KAC201882439
* RERO: 02-A000162479
* SNAC: w6v42jr6
* SUDOC: 074792733
* VcBA: 495/41046
* VIAF: 100214007
* WorldCat: viaf-100214007

 |
חַמְשָׁה של הקטע הראשון של יוהנס פסיון
**יוהנס פסיון** (בגרמנית: Johannespassion) או "הפסיון על פי יוחנן", 245 ברשימת יצירותיו של באך לקולות סולו, מקהלה ותזמורת. היצירה כתובה לפרקים 18 ו-19 של הבשורה על-פי יוחנן. המילים לפתיחה, לאריות ולכוראלים לקוחות ממקורות שונים, בחלקם מתוך המתאוס פסיון. ידוע גם כי באך השתמש במילים מתוך תרגום התנ"ך של מרטין לותר.

תולדות היצירה
-------------

במקור הייתה היצירה אמורה להתבצע בראשונה בכנסיית תומאס שבלייפציג, אך לבסוף הייתה הופעת הבכורה בכנסיית ניקולאי בלייפציג ב-1724. יצירה זו קצרה יותר מן המתאוס פסיון, והיא שוכתבה פעמים רבות לפני שנחתמה. קטעים שבאך הסיר מן היצירה צורפו כנספחים ליצירה, אך הם לא נוגנו עוד כחלק מהיצירה בתפילות בכנסייה. ישנם שני רצ'יטטיבים אשר מילותיהם נלקחו מתוך הבשורה על-פי מתי, ולא מתוך הבשורה על-פי יוחנן.

גרסאות
------

בניגוד למתאוס פסיון, אשר כמעט ולא עבר שינויים, היוהנס עבר שינויים רבים מהמקור. הגרסה המוכרת ביותר היא משנת 1724. ב-1725 החליף באך את הפתיחה המקורית (Herr, unser Herrscher, dessen Ruhm) ב-O Mensch bewein dein Sünde groß, אשר מאוחר יותר שימש גם כפרק הסיום של המתאוס פסיון. פרק הסיום המקורי (Ach Herr, lass dein lieb Engelein) הוחלף ב-Christe, Du Lamm Gottes מתוך קנטטה 23 של באך. כמו כן הוא הוסיף שלוש אריות נוספות.

ב-1730 שינה באך שוב את היצירה. הוא החזיר את הפתיחה והסיום המקוריים והסיר את שלוש האריות שהוסיף. כמו כן הוא גם הוסיף לבקשת הרשות הכנסייתית שני רצ'יטטיבים מתוך הבשורה על-פי מתי. ב-1749 הוא שינה מספר דברים נוספים, כך שהיא הייתה כמעט זהה למקור מ-1724. רוב השינויים היו בהחלפת הויולה ד'אמורה בכינורות מסוג אחר.

ראו גם
------

* מתאוס פסיון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהנס פסיון** בוויקישיתוף
* מידע על היצירה "יוהנס פסיון" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "יוהנס פסיון" באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588413405171
* BNE: XX2143615
* BnF: cb14009478x (data)
* GND: 300006667
* LCCN: n82009878
* MusicBrainz work: b16e5420-5d26-4760-9491-0fdb5ca2bcf2
* NLA: 36171454
* SUDOC: 085820199
* VIAF: 186163872
* WorldCat (עם VIAF): 186163872

 |
**מדיסון קיז** (באנגלית: **Madison Keys**; נולדה ב-17 בפברואר 1995 ברוק איילנד, אילינוי) היא טניסאית אמריקאית מקצוענית. דירוג השיא שלה הוא המקום השביעי בעולם ב-WTA.

הישג השיא של קיז הוא הגעה לשלב הגמר בטורניר גראנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה (2017).

ביוגרפיה
--------

מגיל 9 מתאמנת קיז בטניס באקדמיה לטניס של כריס אוורט בבוקה ראטון, פלורידה.

### 2015

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2015 הגיעה קיז לשלב חצי הגמר, הישג השיא בקריירה שלה. במשחק היא הפסידה לסרינה ויליאמס בת ארצה (1 בעולם) בשתי מערכות (7-6, 6-2) שאף זכתה באליפות. היא ניצחה בסיבוב השלישי את פטרה קביטובה מצ'כיה (4 בעולם) בשתי מערכות (4-6, 5-7) ובמשחק רבע הגמר היא ניצחה את ונוס ויליאמס (18 בעולם) מארצות הברית ב-3 מערכות (3-6, 6-4, 4-6).

באליפות צרפת הפתוחה שנערכה במאי אותה שנה היא הפסידה בסיבוב השלישי לטימאה בצ'ינסקי בשתי מערכות (6-4, 6-2). 

באליפות וימבלדון שנערכה ביוני אותה שנה היא הגיעה לשלב רבע הגמר שבו הפסידה לאגניישקה רדוונסקה מפולין (13 בעולם) ב-3 מערכות (7-6, 3-6, 6-3). 

באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר אותה שנה היא הגיעה לסיבוב הרביעי שבו הפסידה לסרינה ויליאמס (1 בעולם) בשתי מערכות (6-3, 6-3). בסיבוב השלישי היא ניצחה את אגניישקה רדוונסקה בשתי מערכות (3-6, 2-6).

### 2016

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2016 הגיעה קיז לסיבוב הרביעי שבו הפסידה לז'נג שוואי מסין ב-3 מערכות (3-6, 6-3, 6-3). בסיבוב השלישי היא ניצחה את אנה איבנוביץ' מסרביה (20 בעולם) ב-3 מערכות (6-4, 4-6, 4-6). 

באליפות צרפת שנערכה במאי 2016 הגיעה קיז לסיבוב הרביעי שבו הפסידה לקיקי ברטנס מהולנד (7-6, 6-3).

בטורניר ברמינגהאם בסבב ה-WTA (משטח דשא) שנערך ביוני אותה שנה היא זכתה בתואר השני שלה בקריירה לאחר ניצחון במשחק הגמר על ברבורה סטריקובה מצ'כיה בשתי מערכות (6–3, 6–4). בשלב חצי הגמר היא ניצחה את קרלה סוארס נבארו מספרד ב-3 מערכות (6-3, 3-6, 6-7)

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הפעילה לחצי גמר טורניר היחידות בטניס, בו הפסידה לאנגליקה קרבר מגרמניה בשלוש מערכות, ולאחר מכן הפסידה בקרב על מדליית הארד לפטרה קביטובה מצ'כיה.

### 2017

באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר 2017 העפילה קיז למשחק הגמר, בו הפסידה לסלואן סטיבנס מארצות הברית בשתי מערכות (6-3, 6-0).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדיסון קיז** בוויקישיתוף
* מדיסון קיז, ברשת החברתית פייסבוק
* מדיסון קיז, ברשת החברתית טוויטר
* מדיסון קיז, ברשת החברתית אינסטגרם
* מדיסון קיז, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* מדיסון קיז, באתר olympedia.org
* מדיסון קיז, באתר ה-WTA
* מדיסון קיז, באתר ה-ITF
* מדיסון קיז, באתר גביע הפדרציה
**התנגשות אלסטית** (או **התנגשות אלסטית לחלוטין**) היא התנגשות בה סך כל האנרגיה הקינטית של הגופים המתנגשים לאחר ההתנגשות שווה לסך כל האנרגיה הקינטית שלהם לפני ההתנגשות. מכאן שהתנגשויות אלסטיות יכולות לקרות רק אם אין המרת אנרגיה קינטית לסוגי אנרגיה אחרים (בניגוד להתנגשות פלסטית). 
בהתנגשות אלסטית מקדם התקומה שווה לאחת.

התנגשויות של אטומים הן התנגשויות אלסטיות. התנגשות של גופים מאקרוסקופים איננה התנגשות אלסטית משום שתמיד תהיה המרה של חלק מן האנרגיה הקינטית לחום. התנגשויות של מולקולות שאינן חד-אטומיות הן אלסטיות בתנאי שאין המרת אנרגיה קינטית לרוטציות, או ויברציות של המולקולות.

התנגשות אלסטית של שני גופים במימד אחד
-------------------------------------

האנרגיה הקינטית של שני הגופים נשמרת, לפי הגדרה:

{\frac {1}{2}}m\_{{1}}v\_{{1}}^{2}+{\frac {1}{2}}m\_{{2}}v\_{{2}}^{2}={\frac {1}{2}}m\_{{1}}u\_{{1}}^{2}+{\frac {1}{2}}m\_{{2}}u\_{{2}}^{2}

חשוב לשים לב כי התנע איננו בהכרח נשמר. שימור אנרגיה איננו גורר שימור תנע.

במקרים שבהם גם מתקיים שימור תנע: עבור כל שני גופים בעלי מסה נתונה, אם מהירותם לפני ההתנגשות נתונה גם היא נוכל לחשב את מהירותם לאחר ההתנגשות האלסטית.

קיימת גם נוסחה הנגזרת מהנוסחה לשימור אנרגיה קינטית ושימור תנע כאשר ההתנגשות היא חד־ממדית:

{\vec v}\_{{1}}-{\vec v}\_{{2}}=-({\vec u}\_{{1}}-{\vec u}\_{{2}})

דוגמה - התנגשות גופים שווי מסה בממד אחד ובשני ממדים
---------------------------------------------------

ניתן להשתמש בשתי המשוואות הללו גם עבור שני גופים שווי מסה המתנגשים במישור, על ידי פירוק וקטור התנע לרכיביו. נתבונן במערכת המנוחה של אחד הגופים לפני ההתנגשות, במערכת זו לפני ההתנגשות הגוף האחד עומד והשני נע לעברו. כיווני התנע של הגופים לאחר ההתנגשות יהיו ניצבים זה לזה, מכיוון שעל פי חוק שימור האנרגיה המהירות בריבוע של הראשון לפני ההתנגשות שווה לסכום הריבועים של המהירויות אחרי ההתנגשות, כמו במשולש ישר-זווית. זאת במקרה שבו הגופים באותה מערכת אינם נעים בקו ישר. אם לעומת זאת התנועה היא בקו ישר אחד, הגוף השני לאחר ההתנגשות ייעצר והראשון יקבל את מהירותו - כפי שממחישה עריסתו של ניוטון.

המחשת התנגשות בשני ממדים
עריסתו של ניוטון, המחשת התנגשות בממד אחד

ראו גם
------

* התנגשות פלסטית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התנגשות אלסטית** בוויקישיתוף
**יוהנס מריו זימל** (גרמנית: **Johannes Mario Simmel**, ‏7 באפריל 1924 – 1 בינואר 2009) היה סופר יהודי-אוסטרי.

ביוגרפיה
--------

זימל נולד בווינה, בירת אוסטריה להורים שהיגרו לעיר מהמבורג שבגרמניה. אביו, ולטר, היה כימאי; אימו, ליסה (לבית שניידר) עבדה בחברת הפקות הקולנוע "וין פילם". לאחר שהנאצים סיפחו את אוסטריה לרייך השלישי נמלט אביו היהודי ללונדון (כמעט כל קרוביו האחרים מצד אביו נרצחו בשואה). זימל נותר עם אמו באוסטריה ולמד הנדסה כימית. בזמן מלחמת העולם השנייה הועבד במחלקת מחקר של קונצרן האלקטרוניקה קפש.

לאחר תום המלחמה עבד כעיתונאי, מתרגם ומתורגמן לשלטונות הכיבוש האמריקאים. בנוסף, היה עורך תרבות בעיתון הוינאי "וולט אם אבנד". ב-1947 פרסם קובץ נובלות בשם "מפגש בערפל" ("Begegnung im Nebel") וב-1950 עבר למינכן והחל לעבוד בכתב העת "קוויק" (ונסע באירופה וברחבי העולם ככתב חוץ של כתב העת). הוא גם פרסם, תחת שם עט, כתבות וסיפורים בהמשכים. בין 1950 ו-1962 הוא כתב 22 תסריטים (לעיתים בשיתוף פעולה עם אחרים). ב-1960 פרסם את הרומן המצליח "אפשר גם בלי קביאר" ("Es muß nicht immer Kaviar sein"). הצלחת ספר זה הובילה לחיבור מספר רב של ספרים העוסקים בסוגיות חברתיות (כמו אלימות כלפי זרים, סחר בסמים או הנדסה גנטית. בחיבור ספרים אלה, התבססה העלילה הבדיונית על תחקיר עיתונאי מעמיק במקומות ובסביבות החברתיות/תרבותיות בהן היא אמורה להתרחש.

העיסוק הקליל בסוגיות אלו הוביל חלק ממבקריו להכתירו כ"סופר קליל" שכותב ספרות נוסחתית ו"מייצר" רבי מכר. זימל פרסם סך הכל 36 רומנים ויותר מ-73 מיליון עותקים נמכרו מהם. ספריו תורגמו ליותר מ-30 שפות (ובכלל זאת עברית) והוא היה במשך שנים אחד הסופרים הנקראים ביותר בין קוראי הספרות בשפה הגרמנית. חלק מספריו, כמו "אפשר גם בלי קוויאר" עובדו גם לגרסה קולנועית. עם זאת, גם מבקריו החריפים ביותר העריכו ספרים כמו "Doch mit den Clowns kamen die Tränen" ("עם הליצנים באות הדמעות", 1987).

המאפיין העיקרי של עבודותיו הוא האופן היחסי בו נתפסים ה"רע" וה"טוב", כמו גם מחויבות עמוקה לערכי הפציפיזם.

זימל היה נשוי שלוש פעמים וחי טרם מותו בעיירה צוג שבשווייצריה. נפטר בבית חולים פרטי בלוצרן ב-1 בינואר 2009.

מספריו
------

* עם הליצנים באות הדמעות
* אפשר גם בלי קביאר (תורגם לעברית עם שם הסופר כ"ג'. מ. סימל")
* אוטובוס גדול כמו כל העולם
* שאמא לא תדע
* בעקבות הנוכל
* אפשר גם בלי אהבה
* הבגידה הכפולה
* המלכוד המשולש
* סיטונאי המוות
* הקשר הברלינאי
* התשובה נישאת ברוח
* אהבה היא רק מילה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהנס מריו זימל** בוויקישיתוף
* משה ריינפלד, מת הסופר יוהנס מאריו זימל, nfc
* יוהנס מריו סימל (1924-2009), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268215805171
* BNE: XX830079
* BnF: cb119248086 (data)
* GND: 118614444
* ISNI: 0000 0001 1447 2373
* LCCN: n50027347
* NDL: 00456622
* NKC: jn20000605033
* NLG: 68166
* NLK: KAC201755112
* NLP: A11803605
* NTA: 068935625
* SELIBR: 212677
* SUDOC: 027138747
* VIAF: 68903614
* WorldCat: lccn-n50027347

 |
**מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים** (סרבו-קרואטית: *Država Slovenaca, Hrvata i Srba*, סלובנית: *Država Slovencev, Hrvatov in Srbov*) הייתה ישות מדינית קצרת ימים באזור הבלקן, בדרום מזרח אירופה, שהוקמה על ידי הסלובנים, הקרואטים והסרבים בתחומי דרום מזרח האימפריה האוסטרו הונגרית לאחר פירוקה של זו בתום מלחמת העולם הראשונה. ה"סרבים" שהקימו את המדינה היו סרבים תושבי בוסניה והרצגובינה, קרואטיה וסלובניה - ולא מהאוכלוסייה הסרבית של ממלכת סרביה, ממלכת מונטנגרו ווויוודינה.

המדינה הוקמה באופן רשמי ב-29 באוקטובר 1918, והגוף הממשלתי שניהל אותה היה "מועצת העם" (Narodno vijeće), בראשה עמד הנשיא - דר' אנטון קורוסק.

מטרת מדינה זו הייתה לכלול את כל שטחי האימפריה האוסטרו הונגרית בה ישבו סלובנים, קרואטים וסרבים עד לפירוקה. ואולם הסרבים תושבי וויוודינה התנגדו לרעיון והתאגדו תחת שלטון עצמי משלהם, וב-25 בנובמבר 1918 הצטרפו לממלכת סרביה. יום קודם, ב-24 בנובמבר 1918, מחוז סרם (שהיה כלול במדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים) פרש מהמדינה והצטרף גם הוא לממלכת סרביה.

הקיסר האוסטרי הוריש את כל הצי האוסטרו-הונגרי וצי הסוחר של האימפריה, על כל נמליו, שדות התעופה, מצבורי נשק, והביצורים הצבאיים שלו לידי המדינה החדשה של הסלובנים, הקרואטים והסרבים. בעקבות זה, המדינה החדשה שלחה תזכירים דיפלומטיים לצרפת, בריטניה, איטליה, ארצות הברית ורוסיה בדבר השתלטות מועצת העם על כל צי האימפריה, ועל כך שהיא אינה במצב מלחמה עם אף לא אחת ממדינות אלה. ואולם, הצי שלה הותקף במהרה ופורק מנשקו על ידי האיטלקים.

מבחינה בינלאומית, המדינה לא זכתה להכרה, עד כי מועצת העם שלה החליטה להצטרף לממלכת סרביה, שהתאחדה קודם לכן עם ממלכת מונטנגרו, עם וויוודינה וועם מחוז סרם; על ידי כך נוצרה **ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים** ב-1 בדצמבר 1918.

מקור השם
--------

הסרבים שזוהו בשם זה היו רק תושבי בוסניה והרצגובינה, קרואטיה-סלאבוניה, Syrmia ודלמטיה, (כולל Boka Kotorska ומונטנגרו Littoral עד Spic, ליד בר, מונטנגרו), ולא הסרבים תושבי ממלכת סרביה הכוללת את שטח מקדוניה הצפונית דהיום, ואף לא נתיני ממלכת מונטנגרו, ולא תושבי וויוודינה (כולל הבאנאט, Backa ו-Baranja).

ראו גם
------

* יוגוסלביה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים** בוויקישיתוף
**יוהנס רנטגן** (בגרמנית: **Johannes Röntgen**;‏ 30 בספטמבר 1898 – 28 באפריל 1969) היה פסנתרן, מנצח, מלחין ומורה הולנדי, בנם של המלחין והפסנתרן יוליוס רנטגן והכנרת אמנדה רנטגן-מאייר, נכדו של הכנר אנגלברט רנטגן ואחיהם של יוליוס רנטגן הבן ואנגלברט רנטגן השני.

ביוגרפיה
--------

יוהנס רנטגן החל את לימודי הפסנתר אצל אביו ואחר למד הלחנה ותזמור אצל יוהאן וגנאר (Johan Wagenaar) בקונסרבטוריון של אמסטרדם וניצוח אצל דונלד טובי באוניברסיטת אדינבורו. בשנים 1922 עד 1924 היה קאפלמייסטר בבית האופרה באוּסְטי נאד לאבֳּם (Ústí nad Labem) שבצ'כוסלובקיה. כן הרבה להופיע כפסנתרן קונצרטים וכמלווה למוזיקאים מפורסמים כמו פבלו קזאלס ואחרים. ב-1928 השתקע באמסטרדם כפסנתרן, מנצח ומורה. משנת 1943 עד 1963 לימד פסנתר בקונסרבטוריון של אמסטרדם ותקופה ממושכת הדריך את הרביעייה הווקאלית אמסטרדם וניצח על מקהלות שונות. הוא הקים שלישייה עם אחיו הצעירים, אדוארד פרנטס ויואכים.

  

בין יצירותיו של יוהנס רנטגן שלישיית מיתרים, שלישיית פסנתר וסונאטות לצ'לו, סונאטינה לפסנתר ומספר רב של יצירות ווקאליות.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוהנס רנטגן, באתר AllMusic (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ר. סטארוולד, "יוהנס רנטגן 5 במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1089881533
* ISNI: 0000 0003 9346 5749
* LCCN: nb2001073977
* NTA: 121730816
* VIAF: 287752735
* WorldCat: lccn-nb2001073977

 |
**מלחמת רוסיה–פרס (1722-‎1723)** הייתה מלחמה בין האימפריה הרוסית לבין האימפריה הפרסית שהסתיימה בניצחון של הרוסים והעברת שטחים לשליטתם.

רקע
---

לאחר סיום מלחמת הצפון הגדולה פיוטר הגדול החליט על פלישה לחוף המערבי של הים הכספי במטרה להשתלט על נתיב סחר חשוב. שליטת האימפריה הרוסית על נתיב העברת סחורות מהודו לאירופה הייתה צריכה להעביר כספים רבים לאוצר הרוסי.

הסיבה הפורמלית לתחילת הלחימה היו טענות הרוסים שמורדים מקומיים מפריעים למעבר סחורות תקין של הסוחרים הרוסים באזור ואף פולשים לתחומי רוסיה. פיוטר הגדול הודיע לפרסים שהוא מעביר כוחות להרגעת הרוחות במטרה לעזור להם בדיכוי המורדים. 

התוכנית הייתה לצאת מאזור אסטרחן ולהתקדם לאורך החוף. במטרה לכבוש את דרבנט ובאקו, להקים מבצרים באזור, לפנות לטביליסי ולעזור לגאורגיה במאבק נגד האימפריה העות'מאנית. מאזור טביליסי הכוחות היו מתוכננים לחזור לתחומי רוסיה. ערי קאזאן ואסטרחן היו מרכזי התארגנות הכוחות. ב-15 ביוני 1722 פיוטר הגדול הגיע לאסטרחן. הוחלט על העברת כ-22 אלף חיילים דרך הים וכ-7 אלף פרשים דרך היבשה.

מהלך הלחימה
-----------

ב-18 ביולי 1722 הצי בפיקודו של פיודור אפרקסין יצא מאסטרחן. ב-27 ביולי הכוחות נחתו על חוף הים ותוך מספר ימים הגיעו למקום כוחות הפרשים שהתקדמו דרך היבשה. ב-19 באוגוסט הרוסים ניצחו בקרב ליד דרבנט וב-23 באוגוסט העיר נכבשה. עקב סערה גדולה שהייתה בים רוב אוניות אספקה טבעו. פיוטר הגדול החליט להפסיק את ההתקדמות דרומה, השאיר בעיר דרבנט חייל מצב וחזר עם הכוח העיקרי לאסטרחן.

בנובמבר 1722 הרוסים הצליחו לנחות בחוף הדרומי של הים הכספי ולכבוש את העיר רשת. 

בשנת 1723 הכוח הרוסי שיצאה ללחימה היה קטן באופן משמעותי וללא השתתפותו של פיוטר הגדול עצמו. לקראת 6 ביולי 1723 הצי, באמצעות שייטת הים הכספי שאך נוסדה וכוחות יבשה אחרים הגיעו לקרבת אזור באקו. לאחר קרבות בקרבת העיר וירי מהים נכנסו הרוסים ב-26 ביולי 1723 לעיר.

סיום הלחימה
-----------

לאור הצלחותיהם של הרוסים בחוף המערבי של הים הכספי, האימפריה העות'מאנית החליטה לפלוש לקווקז מכיוון מזרח. לאור המצב, החלו שיחות שלום וב-12 בספטמבר 1723 בסנקט פטרבורג נחתם הסכם שלום. בהתאם להסכם זה הערים דרבנט, באקו, רשט וסביבתם עברו לרוסים. 

ב-1724 נחתם הסכם עם האימפריה העות'מאנית לפיו הטורקים הכירו בשינויי גבול של הרוסים והרוסים הכירו באינטרסים הטורקים במערב קווקז.

בהתאם להסכמים שנחתמו בשנים 1732 ו-1735 הרוסים החזירו לפרסים את כל השטחים. זאת במטרה להבטיח גבול שקט לקראת המלחמות הגדולות עם האימפריה העות'מאנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלחמת רוסיה–פרס** בוויקישיתוף
יין פורט המוגש כיין קינוח
**יין קינוח** הוא שם כולל ליינות מתוקים המוגשים בדרך כלל עם קינוח.

אין הגדרה אחת פשוטה ליינות קינוח:

בבריטניה נחשב כיין קינוח, כל יין מתוק המוגש בתוך הארוחה, בניגוד ליינות המחוזקים הלבנים (שרי: פינו (אנ') ואמונטייאדו (אנ')) ששותים לפני הארוחה, והיינות המחוזקים האדומים (פורט ומדיירה (אנ')) שנהוג לשתות לאחר הארוחה.

בארצות הברית לעומת זאת, מוגדר באופן חוקי כל יין המכיל מעל 14% כוהל בנפח כיין קינוח, ובכלל זה כל היינות המחוזקים. להגדרה זו ישנה השלכה על המחיר בשל חיובם של יינות אלו במס גבוה יותר. הגדרה זו נעשתה מיושנת כאשר באמצעות שיטות מודרניות של גידול גפנים ושל הוספת שמרים מודרניים ליין מאפשרים לייצר יינות יבשים בעלי תכולה של 15% אלכוהול בנפח ויותר. הסחר העולמי מאפשר גם ייבוא יינות קינוח גרמניים שעשויים להכיל מחצית מכמות האלכוהול הזו.

ישנן כמה שיטות להעלאת רמת הסוכר היחסית ביין המוגמר, ביניהן: גידול הענבים כך שתכולת הסוכר שלהם תהיה גבוהה יותר, דבר התורם למתיקות גדולה יותר ולתכולת אלכוהול גבוהה יותר; תוספת סוכר לפני התסיסה (אנ') או אחרי התסיסה (אנ'); הוספת אלכוהול לפני שכל הסוכר הותסס, דבר המפסיק את התסיסה בשלב מוקדם ומשאיר תכולת סוכר גבוהה ביין המוגמר; ייבוש הענבים (מקובל בייצור יין צימוקים ויין קש) המגדיל את החלק היחסי של הסוכר; הקפאת חלק מהנוזלים בענב (מקובל בייצור יין קרח) המגדילה אף היא את החלק היחסי של הסוכר; תוצאה דומה מתקבלת גם ביינות מענבים שנפגעו או רוססו בכוונה בנבגי בוטריטיס (ריקבון אציל).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יין קינוח** בוויקישיתוף

| יין |
| --- |
| סוגי יינות | 

|  |  |
| --- | --- |
| יינות אדומים | קברנה סוביניון • גרנאש • מרלו • פינו נואר • שיראז • דוריף (פטיט סירה) • סנג'ובזה • זינפנדל • קברנה פרנק • פטיט ורדו • מלבק • קונקורד • ארגמן • קריניאן |
| יינות לבנים | שרדונה • גווירצטרמינר • פינו גרי • ריזלינג • סוביניון בלאן • שנין בלאן • פינו בלאן • מוסקט • סמיון |
| יינות מבעבעים | שמפניה • למברוסקו • קאווה • פרוסקו |
| יינות נוספים | יין ממסך • יין מחוזק • יין קרח • יין קש • יין צימוקים • יין כתום • קוקטייל יין • יין קינוח |

 |
| שתייה וביקורת יין | ייננות • ביקורת יין • אוצר יין • טעימת יין • טקס יין • דמי חליצה • חינוך ליין • התאמת יין ואוכל • אפלאסיון • טרואר |
| חפצים | חבית יין • כוס יין • גלגל הריחות • קיליקס • דקנטר |
| תהליך הייצור | כרם • יקב • גת (משטח דריכה) • דריכת ענבים • השריה (יין) • תסיסה (יין) • ריקבון אציל |
| אירועים וארגונים | הארגון הבינלאומי של הגפן והיין • גמברו רוסו • וינאקספו • תחרות יין • דקנטר (כתב עת) • Wine & Spirit Education Trust • המכון הישראלי ליין |
| יין ביהדות | ברכת בורא פרי הגפן • ארבע כוסות • יין נסך • כוס של ברכה • נסכים (קורבן) • סתם יינם • שתיית יין בפורים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4777307-8

 |
**מלחמת רוסיה–פרס (1813–1804)** - התנהלה על ידי הרוסים במקביל למספר מלחמות אחרות. כתוצאה מכך הם לא יכלו להקצות לעימות זה כוח צבאי גדול. למרות זאת, בעקבות יתרון משמעותי בטכנולוגיה צבאית ומיומנות צבאית הרוסים הצליחו להגיע לניצחון במלחמה ולהרחיב באופן משמעותי את השטחים שבשליטתם.

באופן רשמי הסיבה למלחמה הייתה סיפוח של גאורגיה המזרחית לרוסיה שבוצע עוד על ידי פאבל הראשון ב-18 בינואר 1801. ב-12 בספטמבר אלכסנדר הראשון חתם על צו לפיו הממלכה הגאורגית הפכה להיות גוברניה רוסית. בהמשך, במהלך השנים 1803-1802 לאימפריה רוסית התווספו מדינות נוספות באזור שהיו עד כה תחת חסות הממלכה הפרסית. בינואר 1804 גנג'ה נכבשה לאחר מצור וקרבות עזים. חאנות גנג'ה צורפה לאימפריה רוסית.

מפת האזור בתחילת המאה ה-19.

ביוני 1804 מצב מלחמה הוכרז באופן רשמי. ב-8 ביוני 1804 כוח רוסי בפיקוד פאבל ציציאנוב יצאה לכיוון ירוואן. הקרבות סביב המצודה נמשכו כל הקיץ, אך הרוסים לא הצליחו לכבוש אותה. ב-4 בספטמבר 1804 לאור האבדות הגדולות הרוסים הפסיקו את המצור וחזרו לגאורגיה.

בתחילת 1805 הרוסים כבשו את חאנות שורגל. ב-14 במאי 1805 השליט של חאנות קאראבך חתם על הסכם עם הרוסים. לפי ההסכם שטח החאנות עברה לחסות רוסיה. ביוני אותה שנה כוחות של הפרסים כבשו מצודת אסקרן והמשיכו להתקדם צפונה. למרות הניסיונות של הפרסים להביא להכרעה בקרבות הם לא הצליחו בכך. במהלך הקיץ התרחשו מספר קרבות עם הצלחות לשני הצדדים. ב-30 בנובמבר 1805 כוח רוסי בפיקוד פאבל ציציאנוב חצה את נהר קורה ונכנס לשטח חאנות שירוואן. ב-27 בדצמבר 1805 השליט המקומי חתם על הסכם סיפוח לרוסיה.

במקביל, הצי הרוסי בים הכספי התקדם לחופי באקו. השליט המקומי לא הסכים לעבור לחסות רוסית והחל מצור על העיר. למרות ההפגזות מהים והצלחות בנחיתות הכוחות הרוסים לא הצליחו לכבוש את העיר. לקראת 9 בספטמבר 1805 כוחות הצי עזבו את סביבות העיר.

ב-30 בינואר 1806 פאבל ציציאנוב עם כוח יבשתי של 2000 חיילים הגיע לסביבות באקו. גם הצי הרוסי חזר לפעילות בסביבה. לאחר קרבות סביב העיר, סוכם לכאורה על העברת העיר לחסות רוסית. אומנם, ב-8 בפברואר 1806 במהלך פגישה עם שליטי העיר, פאבל ציציאנוב וסגנו נהרגו בהתנקשות. הצי הרוסי החליט לעזוב את העיר ולחזור צפונה.

במהלך קיץ 1806 איוואן גודוביץ' שקיבל פיקוד על הכוחות באזור ניצח את הפרסים במספר קרבות והשלים כיבוש אזור דרבנט, באקו וקובה. בנובמבר 1806 החלה מלחמה עם הטורקים ולכן הרוסים היו מעוניינים בהפסקת הלחימה באזור. במהלך חורף 1806/7 אכן נחתם הסכם אי-לחימה זמנית.

בשנת 1808 הלחימה חודשה. הרוסים הביסו את הפרסים בקרב באזור ימת סוואן וכבשו את עיר נחצ'יבאן. ניסיון חדש לכבוש את ירוואן לא הצליח. בתחילת 1809 איוואן גודוביץ' הוחלף באלכסנד טורמסוב. הוא הצליח לייצב את המצב. ניצחונות של הרוסים במספר קרבות הצליחו למנוע מהפרסים להגיע למגע יבשתי עם הטורקים, דבר שהיה מקשה מאוד על הרוסים להמשיך בלחימה נגד מדינות אלו. 

לאחר שבשנת 1812 הטורקים סיכמו עם הרוסים על סיום המלחמה, גם הפרסים רצו לסיימה. אומנם ידיעות על כך שנפולאון נכנס למוסקבה חיזקו מאוד את רוח הלחימה בחצר הסולטאן הפרסי והוא החליט בהמשך הלחימה.

במהלך אוקטובר 1812 כוח רוסי הצליח להביס את הפרסים למרות העודף המספרי הגדול של הפרסים ולכבוש את סביבת לנצ'ראן.

ב-24 באוקטובר 1813 בגוליסטן נחתם הסכם שלום שסיים את המלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלחמת רוסיה–פרס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16704908d (data)
* LCCN: sh2018003260

 |
**מדינת ישראל נגד קראוז שמואל** (נקרא גם בשם **A Criminal Record**) הוא אלבום הסולו הראשון של שמוליק קראוס. האלבום יצא לראשונה ב-5 במאי 1977 במספר עותקים קטן והפך לפריט-אספנים נדיר מאוד. בשנת 2004 הוא יצא בהוצאה מחודשת של נענע דיסק.

רקע
---

בשנת 1971 נשלח קראוס לכלא בעקבות איום בנשק על חיילים שבאו לפנותו מחלקת אדמה שירש. בזכות הסדר עם הנהלת הכלא, הורשה קראוס להחזיק גיטרה ובעת מאסרו כתב שירים, אותם הקליט עם כמה חברים במהלך יום אחד בחופשת שחרור מהכלא.

השירים יצאו לראשונה לאור בשנת 1976 בגרסה מצומצמת ואוגדו לאלבום **מדינת ישראל נגד קראוז שמואל** שיצא לאור במאי 1977 בהוצאת "התקליט בע"מ". האלבום הופק במספר עותקים קטן, וכעבור זמן קצר נגנז למשך כעשרים ושבע שנים. בשנת 2004 האלבום יצא בהוצאה מחודשת בחברת נענע דיסק.

שירי האלבום
-----------

השיר הפותח את האלבום, "שישי חם", עוסק בחשיש, כאשר התוכן מחויך. השיר כולו הוא למעשה משחקי מילים על המילה "חשיש". השיר נפסל לשידור, והקליפ בצבע סם הזיה (צבעים בהירים שקופים), שביים עידן זעירא, גם נפסל לשידור מפני שקראוס מתועד שם מעשן קנאביס. הקליפ נדיר מאוד ולא שודר מעולם בטלוויזיה. בשנת 1972 זכו שלישיית הטוב הרע והנערה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון כאשר אהוד מנור כתב מילים חדשות ללחן של קראוס והשיר נקרא "טוב לי לשיר". הלחן בשיר "קראוז צינוק" שימש מאוחר יותר כלחן לשיר "יש לי אי" מהאלבום לבד ביחד ולבד לבד, שיצא 4 שנים אחר כך. השיר "יום אחד" הוא קאבר לשיר "אבשלום" ששלום חנוך הלחין לאלבומו של אריק איינשטיין "שבלול", עם טקסט חדש מאת קראוס. השיר החותם את האלבום, "אמא טבע", הוא עיבוד עברי בן 11 דקות לשיר "Mother Nature's Son", מתוך האלבום הלבן של להקת הביטלס. בסיום השיר, גם סיום האלבום, ניתן לשמוע את קראוס מכריז חגיגית: "גמרנו את הצד השני של התקליט, רבותיי!" וכך נחתם האלבום.

רשימת השירים
------------

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שמוליק קראוס (למעט היכן שמצוין אחרת). 

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שישי חם |   |   | 04:19 |
| 2. | מי אנחנו |   |   | 05:08 |
| 3. | יום אחד |   | שלום חנוך | 04:18 |
| 4. | קראוז צינוק |   |   | 06:26 |
| 5. | אל תשימו לב אלי |   |   | 07:04 |
| 6. | אמא טבע | שמוליק קראוס, ע"פ לנון-מקרטני |   | 11:37 |
| **משך כולל:** | **38:52** |

משתתפים
-------

### מוזיקה

* שמוליק קראוס - שירה, גיטרה
* חיים רומנו - גיטרה מובילה
* אהרל'ה קמינסקי - תופים
* שמוליק ארוך - בס

### הפקה

* ניצן זעירא, מידד זכריה - מפיקים
* אסף כרמלי - השבחת סאונד
* הדס ירושלמי - עיצוב גרפי
* התקליט בע"מ - מו"ל מקורי בשנת 1977
* נענע דיסק - מו"ל מחודש בשנת 2004

קישורים חיצוניים
----------------

* האלבום באתר נענע דיסק

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  שגיא בן נון, צר היה כל כך, באתר הארץ, 8 ביוני 2004
2. ↑  *שמוליק קראוס "שישי חם" קליפ נדיר שנפסל לשידור*, נבדק ב-2021-12-22
**פומפארד** הוא בן כלאיים בין פומה לבין נמר. הן זיווג בין זכרי פומה לבין נקבות נמר והן זיווג בין זכרי נמר לנקבות פומה מצליח. הפומפארד, להבדיל מהכלאות אחרות במשפחת החתוליים, נוטה להיות קטן משמעותית מהוריו עקב גמדות.

הכלאות פומפארד ידועות
---------------------

לקראת סוף שנות התשעים של המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, שני חתולי פומפארד נולדו בשיקגו, ארצות הברית, וכעבור שנתיים נולדו 3 זוגות של תאומי פומפארד בגן חיות בהמבורג, גרמניה, כולם היו הכלאות בן אב נמר לבין אם מגזע פומה. גורי הפומפארד הראשונים נולדו ב-24 באפריל 1896 בארצות הברית. ליתר דיוק, צמד גורי הפומפארד הראשונים היו זיווג בין אם מגזע פומת ההרים לבין אב נמר. הגורים זכו לסקירה באמצעי התקשורת ובעקבותיהם ניסו להכליא נמרים ופומות במקומות נוספים בעולם. הצלחת ההכלאה בין הפומה לבין הנמר עוררה עניין מאחר שמבחינה גנטית גזעים אלה שונים במידה גדולה ולכן סברו כי הכלאה כזו לא תתאפשר.

תיאור
-----

לא משנה אם הפומפארד הוא צאצא לאם נמרה ולזכר הפומה, או לאם פומה ולאב נמר, הוא תמיד יהיה קטן יותר מהוריו ויסבול מגמדות. כל הפומפארדים שהוכלאו הגיעו לגודל סופי בבגרותם שאינו עולה על מחצית מגודל הוריהם. זאת בניגוד להכלאה אחרת במשפחת החתוליים, הלייגר, הכלאה בין אריה וטיגריס, שממדי גופו עולים בהרבה על ממדי הוריו ועל כן סובל מענקות. לפומפארד זנב ארוך וגוף ארוך, אך בפרופציה קטנה בהרבה לעומת הוריו ורגליים קצרות. פרוות הפומפארד יכולה לנוע מצבע חום, חום-צהוב ועד לצבע אפור ועליה כתמים מנומרים בגוון דהוי ועד לגוון בולט.

ראו גם
------

* כלאי חתוליים
* לייגר
* טייגון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פומפארד** בוויקישיתוף
**שיאן דונגמיי** (בכתב סיני: **冼东妹**; באנגלית: **Xian Dongmei**;‏ היא אלופה אולימפית מאתונה 2004 ובייג'ינג 2008.

ביוגרפיה
--------

דונגמיי השתתפה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2004 ו-2008. באתונה 2004, דונגמיי זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. היא התחילה בשלב שמינית הגמר שם ניצחה בזכות עונשים את סלימה סואקרי האלג'יראית. ברבע הגמר היא ניצחה בניקוד ווזארי את רפאלה אימבריאני הגרמנייה לאחר תרגיל יוקו-שיהו-גטאמה ובחצי הגמר היא ניצחה באיפון את אנאבל אורני הצרפתייה לאחר תרגיל אורה-נגה מוצלח. בגמר דונגמיי התמודדה מול יוקי יוקוסאווה היפנית וניצחה באיפון כאשר דקה ו-6 שניות לסיום ביצעה תרגיל יוקו-שיהו-גטאמה מוצלח.

בבייג'ינג 2008, דונגמיי שמרה על התואר האולימפי וזכתה שוב בזהב. היא התחילה בשמינית הגמר וניצחה באיפון את אנה קראסקוסה הספרדייה דקה ו-19 שניות לסיום. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את טלמה מונטיירו הפורטוגלית לאחר תרגיל מורוטה-גרי. בחצי הגמר היא ניצחה שוב באיפון את סוראיה חדד האלג'יראית לאחר תרגיל סיאו-נגי מוצלח. בגמר דונגמיי ניצחה בניקוד יוקו את אן קום-א מקוריאה הצפונית.

דונגמיי מחזיקה במדליית כסף ממשחקי אסיה (2002). באליפויות אסיה היא זכתה בשתי מדליות כסף (1995 ו-2004) ומדליית ארד (1993).

הישגים בטורנירים בסבב העולמי
----------------------------

| שנה | טורניר | מקום | קטגוריית משקל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Moscow International Tournament | 3 | עד 52 ק"ג |
| 2004 | Super A-Tournament Tournoi de Paris | 1 | עד 52 ק"ג |
| 2004 | German World Open Hamburg | 1 | עד 52 ק"ג |
| 2008 | Super World Cup Tournoi de Paris | 1 | עד 52 ק"ג |
| 2008 | World Cup Budapest | 1 | עד 52 ק"ג |

קישורים חיצוניים
----------------

* שיאן דונגמיי, באתר olympedia.org
* שיאן דונגמיי, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* שיאן דונגמיי, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
בטופולוגיה אלגברית, **מרחב פשוט-קשר מקומית-למחצה** הוא מרחב טופולוגי, שבו לכל נקודה יש סביבה פשוטת קשר. תכונה זו חלשה יותר מהיות המרחב פשוט-קשר מקומית (שפירושה שקיים בסיס של קבוצות פשוטות קשר), ועם זאת היא מספיקה בכמה משפטים יסודיים בטופולוגיה אלגברית, בהם: קיום מרחב כיסוי אוניברסלי ומשפט הסיווג למרחבי כיסוי.

בקבוק קליין הוא **פשוט-קשר מקומית-למחצה**

הגדרה
-----

מרחב X הוא פשוט-קשר מקומית-למחצה אם לכל נקודה x במרחב קיימת סביבה U כך שכל לולאה ב-U היא נול הומוטופית ב-X (כלומר ניתנת לכיווץ באופן רציף ללולאה הקבועה על הנקודה x).

זהו תנאי חלש יותר מפשוט קשר מקומית שכן על הלולאה להיות נול הומוטופית ב-X ולא ב-U.

דוגמאות
-------

* מרחבי CW הם פשוטי קשר מקומית למחצה, ולכן גם צורות גאומטריות פשוטות כגון: {\displaystyle S^{n}} הספירה ה-n ממדית, טורוס ובקבוק קליין.
* עגיל הוואי (Hawaiian Earring) אינו פשוט קשר מקומית למחצה.
* המשלים של {\displaystyle \mathbb {Q} \times \mathbb {Q} } ב-\mathbb {R} ^{2}, כאשר \mathbb{Q} מציין את קבוצת המספרים הרציונלים ו-\mathbb{R} את קבוצת המספרים הממשיים, אינו פשוט קשר מקומית-למחצה.

| נושאים בטופולוגיה אלגברית |
| --- |
| מושגי יסוד | מרחב CW • סימפלקס • הומיאומורפיזם • הומוטופיה |
| חבורה יסודית | מרחב כיסוי • מרחב פשוט קשר • מרחב פשוט-קשר מקומית-למחצה |
| הומולוגיה | סדרה מדויקת |

קישורים חיצוניים
----------------

* מרחב פשוט-קשר מקומית-למחצה, באתר MathWorld (באנגלית)
**מריו קַסְטֶלנוּאוֹבוֹ-טֶדֶסְקוֹ** (באיטלקית: Mario Castelnuovo-Tedesco; ‏ 3 באפריל 1895 - 16 במרץ 1968) היה מלחין יהודי-איטלקי שחי באיטליה ובארצות הברית. הוא התפרסם ביצירותיו לגיטרה ובמוזיקה שכתב לסרטים הוליוודיים.

חייו
----

קסטלנואובו-טדסקו נולד בפירנצה, נצר למשפחת בנקאים שחיו בעיר זו עוד מגירוש יהודי ספרד ב-1492. הוא נחשף לעולם המוזיקה לראשונה בגיל שש, כאשר אמו לימדה אותו פסנתר. כבר בגיל תשע הוא הלחין את יצירתו הראשונה.

בגיל 19, לאחר שסיים לימודיו באוניברסיטה במגמת פסנתר, החל ללמוד קומפוזיציה אצל המלחין האיטלקי הנודע אילדברנדו פיצטי, והשלים דיפלומה בתחום בשנת 1918, בגיל 23.

בשנת 1926 הועלתה לבמות האופרה הראשונה שלו, "לה מנדרגורה", המבוססת על מחזה של ניקולו מקיאוולי, הייתה זו הראשונה מרבות יצירותיו שלוקחות השראה מהספרות.

קסטלנואובו-טדסקו הושפע רבות ממורשתו היהודית, זאת ניתן לזהות למשל בקונצ'רטו לכינור מספר 2 שלו (1931), אשר אותו כתב לבקשת הכנר יאשה חפץ.

בשנת 1932, פגש לראשונה בגיטריסט אנדרס סגוביה. בעקבות המפגש, הוא כתב את קונצ'רטו לגיטרה מספר 1. יצירה זו הייתה מהראשונות מתוך מאה יצירות שכתב לגיטרה, דבר אשר הקנה לו מוניטין של אחד מהמלחינים לגיטרה החשובים ביותר במאה העשרים.

בעקבות התחזקות חוקי הפאשיזם באיטליה לקראת סוף שנות השלושים, ובפרט קבלת חוקי הגזע ואיסור השמעת יצירותיו ברדיו ובציבור, החליט קסטלנואובו-טדסקו לעזוב את איטליה.
ב-1939 הפליג לארצות הברית, בה חי עד סוף ימיו.

בארצות הברית השתקע בהוליווד, שם כתב מוזיקה ליותר ממאתיים סרטים הוליוודיים. הוא הכחיש שהדבר השפיע על יצירותיו האחרות, אך האמין שזוהי סוג של אמנות אמריקאית, בדומה לאופרות אירופאיות. כמו כן, בארצו החדשה המשיך לעבוד על אופרות, ויצירות המבוססות על שירה אמריקאית, פולחנים יהודיים והתנ"ך.

מריו קסטלנואובו-טדסקו נפטר בבוורלי הילס בגיל 72.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריו קסטלנואובו-טדסקו** בוויקישיתוף

* מריו קסטלנואובו-טדסקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, באתר AllMovie (באנגלית)
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, באתר ספוטיפיי
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, באתר קומפוניסטן דר גנווארט
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, באתר AllMusic (באנגלית)
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, באתר Discogs (באנגלית)
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, דף שער בספרייה הלאומית
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מריו קסטלנואובו-טדסקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259549405171
* BIBSYS: 98044678
* BNC: 000233734
* BNE: XX1005254
* BnF: cb13892257t (data)
* CiNii: DA09140563
* GND: 119088789
* ICCU: RAVV069940
* ISNI: 0000 0001 0896 4259
* LCCN: n79105794
* LNB: 000148223
* MusicBrainz: 2085b44c-f939-41cc-8745-9f7d63868118
* NDL: 01052997
* NKC: jn20000601150
* NLA: 35734558
* NLG: 211784
* NLK: KAC2020L5736
* NLP: A31124537
* NSK: 000426386
* NTA: 073774197
* RERO: 02-A003083088
* SELIBR: 277834
* SNAC: w6jh3k04
* SUDOC: 080786243
* Trove: 1063310
* VIAF: 145145969878232250033
* WorldCat: lccn-n79105794

 |
**יוליוס לאופולד קליין** (או בהונגרית: **ליפוט דיולה קליין**, במקור **דיולה קליין**, בגרמנית: **Julius Leopold Klein**; מישקולץ, 1804 – ברלין, 2 באוגוסט 1876) היה מחזאי יהודי-הונגרי-גרמני משומד, פובליציסט והיסטוריון של הספרות. מ-1869 היה חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים. הוא אחיו הגדול של יאנוש קילני (1805–1889), פובליציסט ומתרגם.

ביוגרפיה
--------

יוליוס לאופולד קליין נולד במשפחה יהודית. בשנים 1817–1819 למד בבית הספר התיכון הפיאריסטי בעיר פשט, ובשנים 1819–1821 במישקולץ. מאוחר יותר נרשם לאוניברסיטת וינה לפקולטה לרפואה, אך עד מהרה יצא למסע לימודי תולדות האמנות באיטליה. בשובו לווינה הוטבל לנצרות ואימץ את השם לאופולד.

הוא התחנך תחילה אצל משפחת הרוזן קולורֵדו-מנספלד ואחר כך אצל משפחתה של הדוכסית לוקזי-פאלי מנאפולי. בתקופה מוקדמת זו של הקריירה שלו, הוא כתב בעיקר ביקורות אמנות בהונגרית ובשפות אחרות, אך הדרמות והשירים הראשונים שלו לא צלחו. הוא חזר לעיר הולדתו מישקולץ לזמן קצר, אבל גם שם לא מצא מקומו המתאים. אמו שבנה היה נטש את אמונתו אבותיו, סבלה (אולי בשל כך) ממחלה מלווה בחום ומתה ב-1830. לאחר מכן באותה השנה נסע לקרוב משפחה בברלין והתיישב שם. תחילה סיים את לימודיו ברפואה, קיבל תואר דוקטור לרפואה, אך מעולם לא התמחה ולא עסק במקצוע. הוא חי באיטליה תקופה קצרה ולאחר מכן במשך שנתיים היה נספח בשגרירות פרוסיה באתונה. היו לא חברים רבים, אבל בשל אופיו הפך למתבודד. בסופו של דבר חזר לברלין, התפרנס מכתיבה עיתונאית ובשנת 1838 ערך את המגזין Baltische Blätter בעיר ויסמר. ניסיונותיו הספרותיים זכו להד במחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-19, ולאחר מכן פרסם והציג את מחזותיו בהצלחה רבה. לקראת סוף חייו היה מעורב עמוקות במחקר על ההיסטוריה של הדרמה, ובשנת 1865 פרסם את המונוגרפיה עטורת הנשמה שלו בהמשכים.

עבודותיו העיקריות
-----------------

* Auf den Tod Meiner Mutter, Barbara Klein, Miskolc, 1830 (סונטות)
* מריה פון מדיצ'י, ברלין, 1848 (מחזה עצוב)
* Die Herzogin, ברלין, 1848 (קומדיה)
* Kavalier und Arbeiter, ברלין, 1850 (טרגדיה)
* Ein Schützling, ברלין, 1850 (קומדיה)
* מריה, ברלין, 1860 (מחזה עצוב)
* סטרפורד, ברלין, 1862 (מחזה עצוב)
* וולטר, ברלין, 1862 (קומדיה)
* ברביאנה, ברלין, 1863
* Geschichte des Drama's I – XV, לייפציג, 1865–1876
* הליודורה, ברלין, 1867 (מחזה עצוב)
* Dramatische Werke I – VII, ברלין, 1871–1872

לקריאה נוספת
------------

* Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái VI. (Kende–Kozocsa). Budapest: Hornyánszky. 1899. (חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים)
* Új magyar életrajzi lexikon III. (H–K). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2002. 978. o. ISBN 963-547-414-8

(לקסיקון ביוגרפי חדש כרך 3)

* גוסטב היינריך: נאום זיכרון לדיולה ליפוט קליין; אקדמיה, בודפשט, 1882 (דיסרטציות בתחום הבלשנות והסיפורת)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוליוס לאופולד קליין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278042905171
* GND: 116212330
* ISNI: 0000 0000 2675 6528
* LCCN: n88126285
* NLG: 145728
* NLP: A24804812
* NTA: 070320519
* SNAC: w6pg2m76
* SUDOC: 132287641
* VcBA: 495/316949
* VIAF: 37661187
* WorldCat: lccn-n88126285

 |
**פרס אובי** (באנגלית: **Obie Award**) הוא פרס התיאטרון של אוף ברודוויי ושל אוף אוף ברודוויי, המוענק מדי שנה בחסות העיתון "וילג' ווייס" למחזות, שחקנים ואנשי צוות. זהו פרס מקביל לפרס טוני, המוענק להפקות של ברודוויי.

היסטוריה
--------

יוזם הפרס היה אדווין (אד) פאנצ'ר, המוציא לאור של העיתון "וילג' ווייס", שטיפל בצד הכספי והעסקי של הפרויקט. הפרס מוענק משנת 1956. בראשית דרכו, רק הפקות של אוף ברודוויי היו זכאיות להגיש מועמדות. החל משנת 1964, מתקבלות גם מועמדויות מטעם הפקות של אוף ברודוויי.

למעט החריגים של פרס על מפעל חיים ופרס למחזה האמריקאי החדש הטוב ביותר, אין קטגוריות קבועות, ומרבית הזוכים מקבלים פרסים בקטגוריה ייחודית וחד-פעמית המוקדשת להם ולהופעתם (דוגמה לקטגוריה כזאת: גלן קלוז על הופעתה במחזה "חייו המיוחדים של אלברט נובס"). כפועל יוצא מכך ובניגוד למקובל בפרסים מסוג זה, אין הכרזה מוקדמת על מועמדים בכל קטגוריה, אלא הכרזה על הזוכים בלבד. פרסים שניתנו בעבר היו על משחק, בימוי, הפקה, עיצוב, ציון לשבח מיוחד ועל הצלחה מתמשכת. לא בכל קטגוריה מוענק פרס מדי שנה. "וילג' ווייס" מחלק מדי שנה גם מענקי אובי לקבוצות תיאטרון נבחרות, בסך כולל של 10,000 דולר. בנוסף, מחולק מדי שנה גם מענק על שם רוס ווטזסטון, הקרוי על שמו של עורך מדור התיאטרון של העיתון לשעבר, בסכום של 2,000 דולר, הניתן לתיאטראות המטפחים מחזות חדשים ומקוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרס אובי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פרס אובי
* פרס אובי, ברשת החברתית פייסבוק

* פרס אובי, ברשת החברתית טוויטר

* פרס אובי, ברשת החברתית אינסטגרם
**מירני** (ברוסית: **Мирный**; ביקוטית: **Мирнэй**) היא עיר ברפובליקת סאחה (יקוטיה) ברוסיה, "בירת היהלומים" של רוסיה. היא נמצאת במערב סאחה לצד נהר אירלח (יובל של וילוי). 1,072 ק"מ מבירת סאחה יקוטסק בכביש וילוי, או 820 ק"מ בקו אווירי.

היסטוריה
--------

מכרה "מיר"
העיר נוסדה הודות לגילוי צינור ההזנה "מיר" ("שלום" ברוסית) בשנת 1955.

ב־1957 החלה כריית יהלומים שנמשכה עד שנת 2001. ב־2001 למכרה היה עומק של 525 מטר ורוחב של יותר מ־1,200 מטר, וכך היה השני בגודלו בעולם אחרי צינור אודצ'ניה (640 מטר).

מ־1957 הכרייה הייתה באחריות המוסד הממלכתי "יקוטאלמז ע"ש לנין". ב־1992 המוסד הומר לחברה מסחרית בשם "אלמזי רוסי סאחה" (אלרוסה, АЛРОСА).

ב־1959 מירני קיבלה מעמד של עיר. בסוף 1950 נסלל כביש לערים אודצ'ני ולנסק ונבנה שדה תעופה.

כלכלה
-----

מירני היא מקום מושבה של חברת אלרוסה, ומבני ציבור ותרבות בעיר ממומנים על ידי החברה. בנוסף לכריית יהלומים בעיר גם פועלת תחנת כוח הידראולית, חברת הגז "אלרוסה גז", ועסקים אחרים.

חינוך
-----

בעיר פועלים 6 בתי ספר, בהם בית ספר עם הוראת אנגלית מורחבת, שקיבל מעמד "בית ספר נשיאותי".

בעיר פועלת גם מכללה להכשרת עובדי אלרוסה, שהגיעה פעמים רבות לדירוג גבוה בין המכללות המקצועיות של רוסיה.

אדריכלות ותכנון
---------------

להבדיל מערי תעשייה רבות במזרחה ובצפונה של רוסיה, מירני לא נבנתה לפי תוכנית אחידה, אלא התפתחה באופן ספונטני יחסית סביב מכרה "מיר", לפי הדרישות התעשייתיות והכלכליות.

העיר מתבלטת במיעוט בתי מגורים מסוג "חרושצ'ובקה" מהסוג שבו נבנו בתי מגורים בכל רחבי ברית המועצות לפי תוכנית הדיור בתקופת ניקיטה חרושצ'וב בשנות החמישים והשישים, משום שרובה נבנתה באופן אוטונומי על ידי מהנדסי מכון מחקר לכריית יהלומים, שהתנגדו לסגנון זה.

נוף על העיר ממכרה "מיר"

ספורט
-----

מועדון הקטרגל אלמאז אלרוסה היה מועדון קטרגל מקצועני שהתקיים בשנים 1992—2019 וייצג את העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מירני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מירני (הקישור אינו פעיל, 21 בספטמבר 2021)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 5a0ce8a6-9474-4380-9b0c-f2a664d7a91e

 |