recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מבנה השמש - כוכב הסדרה הראשית מסוג G:

|  |  |
| --- | --- |
| 
1. ליבת השמש
2. האזור הקרינתי
3. האזור ההסעתי
4. פוטוספירה
5. כרומוספירה | 
6. עטרה
7. כתם שמש
8. גִּרְעוּן
9. התפרצות סולרית |

העטרה בזמן ליקוי חמה
ה**עטרה** או **קורונה** (Corona) היא השכבה העליונה של כוכב, כדוגמת השמש, והיא נקראת גם "הילת השמש". העטרה מכילה בעיקר פלזמה של מימן, ויש נוכחות קטנה מאוד של יסודות נוספים. ניתן לצפות בה יחסית בקלות בזמן ליקוי חמה. עובי ההילה אינו מוגדר והיא מתמזגת עם רוח השמש ועם התפרצויות של הפוטוספירה.

העטרה לא מפוזרת באופן אחיד לרוחב פני השמש. במהלך תקופות השקט של השמש, העטרה מתרכזת פחות או יותר סביב קו המשווה המגנטי, ויש בה חורים באזורי הקטבים. ואולם במהלך תקופות בהן השמש פעילה, העטרה מפוזרת סביב כל השמש, והיא פעילה במיוחד מעל כתמי שמש. בהילה ישנם אזורים שחורים (אזורי-X) הנקראים גם חורים בהילה. חורים אלה גדולים בהרבה מכתם שמש ממוצע, ולכן משך חייהם ארוך יותר. "חורים" אלה "נסגרים" תוך ארבעה חודשים וזורם מתוכם זרם חזק במיוחד של רוח שמש.

טמפרטורה
--------

עטרת השמש חמה בהרבה מפני השטח הנראים של השמש: כ-1-3 מיליון מעלות קלווין (הטמפרטורה הממוצעת של פני השמש היא כ-5,800 מעלות קלווין). העטרה דלילה פי 10^{{12}} מהפוטוספירה, ולפיכך היא מקרינה רק כמיליונית מהאור הנראה של הכרומוספירה (זו הסיבה שרואים אותה רק בליקוי חמה). העטרה נפרדת מהפוטוספירה באמצעות השכבה הדקה יחסית של הכרומוספירה. המנגנון המדויק שגורם לחימום העטרה עדיין שנוי במחלוקת, אך רעיון אפשרי הוא שהשדה המגנטי של השמש והלחץ של גלי הקול מלמטה (תופעה המתרחשת בכוכבים לפני הפיכתם לכוכבים מהסדרה הראשית). הגבולות החיצוניים של עטרת השמש אובדים כל הזמן לחלל, והופכים לרוח השמש.

הטמפרטורה הגבוהה של העטרה מספקת לה תכונות ספקטרליות ייחודיות, שהובילו לרעיונות, במאה ה-19, כי היא כוללת אולי יסוד בלתי ידוע שזכה לכינוי "קורוניום". ואולם תכונות אלה התגלו כתכונות יוצאות דופן של יסודות מוכרים במצבים מתקדמים של יוניזציה.

### עטרה ארעית

"ארעיות קורונלית" נוצרת כתוצאה מפליטת התפרצויות השמש או מבליטות שמש גדולות. מדובר בלולאות ענק של חומר שנע החוצה מהשמש במהירות של למעלה ממיליון קמ"ש, והן בעלות אנרגיה של פי 10 מהאנרגיה של התפרצות השמש שיצרה אותן.

עטרה בכוכבים אחרים
------------------

גם לכוכבים אחרים, מלבד השמש, יש עטרה. ניתן לצפות בעטרת הכוכבים באמצעות טלסקופים הצופים בתחום קרינת X. כמה עטרות כוכביות, במיוחד בכוכבים צעירים, הרבה יותר זוהרות מזו של השמש.

מחקר
----

הגשושית פארקר חוקרת את העטרה ובדצמבר 2021 הגיעה לראשונה אל יעדה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עטרה** |

* אתר החללית סוהו המצלמת את השמש
* עטרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jonathan Amos, Parker Solar Probe makes historic pass through Sun's atmosphere, BBC, December 15, 2021 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548496705171
* BnF: cb11979695n (data)
* LCCN: sh85130465
* NDL: 00566641
* NKC: ph844502

 |
**בסקיאט** (**Basquiat**, בצרפתית יש לבטא "בסקייה", אך השם הנפוץ לסרט הוא "בסקיאט") הוא סרט ביוגרפי אמין למחצה ובדיוני למחצה משנת 1996, המגולל את חייו של הצייר ז'אן-מישל בסקיה שנפטר ב-1988. במאי ותסריטאי הסרט היה ידידו של בסקיה ג'וליאן שנאבל. לדברי מבקרת האמנות מיטל רז, סייע הסרט לבניית "המיתוס על ילד הרחוב חסר הפרוטה שהתנכר למשפחתו, ברח מהבית והפך כמעט בן לילה ליקיר סצנת האמנות ולעשיר כקורח."

את דמותו של בסקיה גילם השחקן ג'פרי רייט, שאף זכה על תפקידו במועמדות לפרס אינדפנדנט ספיריט בעבור הופעת הבכורה הטובה ביותר. עוד מופיעים בסרט דייוויד בואי המגלם את אנדי וורהול, גארי אולדמן בתפקיד אלברט מילו (בן-דמותו של שנאבל הצעיר) ודניס הופר בתפקיד סוחר האמנות ברונו בישופברגר.

עלילה
-----

הסרט נפתח בדמותו של אמן גרפיטי אפרו-אמריקאי חסר בית המגיח כמו ונוס מקופסת קרטון שמשמשת לו בית בפארק טומפקינס סקוור באיסט וילג' במנהטן תחתית. זהו "סאמו" (SAMO), הכינוי בו חותם בסקייה על ציוריו הנפרשים ברחבי ניו יורק של ראשית שנות השמונים. הסרט מגולל את סיפור גילויו ואימוצו של האמן הצעיר על ידי אושיות כמו האמן אנדי וורהול (המגולם בסרט על ידי הזמן דייוויד בואי, שאף הכיר את וורהול אישית), המצרף את בסקיאט ל"מפעל" (factory) שלו, אמנים עמיתים, בעלי גלריות וסוחרי אמנות התופסים אותו ומשווקים אותו כ"הדבר החם הבא". במקביל להתפתחותו כאמן ולהתעשרותו ממכירת ציוריו נפרסת גם מסכת חייו הרומנטיים עם חברתו הלבנה הצעירה ג'ני (קלייר פורלני) בה הוא בוגד עם פאם פאטאל בגילומה של קורטני לאב והתמכרותו להרואין עד מותו בגיל 27.

הסרט מציג את חיי האמנות של ניו יורק בשנות השמונים כגן עדן שהוא בד-בבד גם גיהנום לאמנים יוצרים. מקום שבו סוחרי אמנות ובעלי גלריות מנצלים כישרונות צעירים להתעשרות מהירה, המלווה בהרבה סקס וסמים, ללא תמיכה רגשית וחברית מספקת. התמיכה של החברה הלבנה בבסקיאט האפרו-אמריקאי מוצגת אף היא כדו-פרצופית, מצד אחד התעלות מעל גזענות ומאידך שימוש בדעות קדומות. עם זאת, שנאבל ביקש להציג את אנדי וורהול כחבר שתמך בבסקיה ולגאול אותו מן התדמית שצטיירה לו לאחר מותו של בסקיה, של "ערפד" שהשתמש בבסקיה והשליך אותו. לדברי שנאבל הסרט הוא רקוויאם הן לבסקיה והן לוורהול.

מוזיקה
------

פסקול הסרט מורכב מקטעים ושירים, שהשפיעו והושפעו מסצנת האמנות האוונגרדית בניו יורק של שנות השמונים. בהם "Fairytale of New York" ו-"Summer in Siam" של להקת הפוגס,‏ "Lust for Life" של איגי פופ, "Waiting on a Friend" ו-"Beast of Burden" של האבנים המתגלגלות, "Flamenco Sketches" מתוך Kind of Blue של מיילס דייוויס, "Who Are You This Time" ו-"Tom Traubert's Blues" של טום וייטס, "A Small Plot of Land" של דייוויד בואי, "Ko-Ko" ו-"April in Paris" של צ'רלי פארקר ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "בסקיאט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "בסקיאט", באתר נטפליקס

* "בסקיאט", באתר AllMovie (באנגלית)

* "בסקיאט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "בסקיאט", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "בסקיאט", באתר Metacritic (באנגלית)

* "בסקיאט", באתר אידיבי

* "בסקיאט", באתר Hulu סרטים (באנגלית)

* "בסקיאט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיטל רז,הסרט שמנפץ את האגדה על ההומלס שהפך בן לילה לכוכב, טיים אאוט תל אביב, 20 במרץ 2019
2. ↑  Schnabel Becomes a Director To Film the Life of Basquiat, ניו יורק טיימס, 11 באוגוסט 1996

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7668211-0

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתפילה. אם התכוונתם לאלבום של מאיר אריאל, ראו מודה אני (אלבום).

חציה הראשון של תפילת מודה אני על קיר בנין ברחוב בני ברק בתל אביב
**מוֹדֶה אֲנִי** היא תפילה יהודית קצרה הנאמרת מיד עם השכמת הבוקר, בה מודים לאלוהים על החזרת הנשמה בסיום השינה.

מקור התפילה
-----------

התפילה מקובלת ברוב תפוצות ישראל והיא אחת התפילות המוכרות ביותר, אף על פי שהיא אינה מופיעה בתלמוד ובשולחן ערוך. התפילה מופיעה לראושנה בספר **סדר היום** שחיבר המקובל הצפתי רבי משה בן מכיר: 

> 
> ובקומו יאמר מיד 'מודה אני לפניך מלך חי וקיים שהחזרת בי נשמתי בחמלה רבה אמונתך' ואין צריך לזה נטילת ידים, כי אפילו יהיו ידיו מטונפות אין חשש, כיון שאינו מזכיר לא שם ולא כנוי
> 
> 
> 
> 

יש מי שכתב שתפילת 'מודה אני' נתקנה במקום ברכת "אלוהי נשמה" המוזכרת בתלמוד, שהיתה נאמרת קודם נטילת ידים. אך מכיוון וכיום מברכים אותה רק לאחר הנטילה, תקנו לומר 'מודה אני' שאין בה שם ומלכות ומותר לאומרה קודם נטילה.

בתלמוד הירושלמי ישנה תפילה אחרת שדומה מעט בנוסחה: "מודה אני לפניך ה' אלהי ואלהי אבותי שהוצאתני מאפילה לאורה", ואולם תפילה זו שבירושלמי היא חלק משלוש תפילות שנאמרות בשלושת חלקי היום.

התפילה מסתיימת בביטוי "רבה אמונתך", שמקורו בפסוק במגילת איכה: "חדשים לבקרים - רבה אמונתך". שיבוש רווח בפיסוק התפילה הוא חיבור המילה 'רבה' למילה 'בחמלה' הקודמת לה, במקום חיבורה למילה 'אמונתך' הבאה אחריה.

משמעות התפילה
-------------

עניינה של התפילה קשור לאמונה הדתית, שבשעת השינה מתנתקת הנשמה מהגוף ומופקדת בידי האל, והוא מחזירה בחמלתו בבוקר מחודשת ורעננה. סימוכין לתפיסה זו יש בפסוק "בידך אפקיד רוחי", שעליו מסתמך הפיוט אדון עולם - "בידו אפקיד רוחי, בעת אישן ואעירה." ועל כן נחשבת אצל חז"ל שינה כמיתה קטנה, "שינה אחד מששים במיתה" (מסכת ברכות, דף נ"ז, עמוד ב'), והאדם המאמין שמוצא את עצמו בבוקר שב לחיים ולהכרה, מעלה על שפתיו תפילת הודיה על "תחיית מתים" קטנה זו. 

בביטוי המסיים 'רבה אמונתך' ישנם שני פרושים, האחד שה' אינו מעכב את הפיקדון, ומחזק את האמונה בו, בהחזרת הנשמות המופקדות אצלו (חת"ם סופר). פירוש אחר גורס שלאל יש אמונה רבה בבני אדם שיעשו מעשים טובים וישרים, ולכן הוא מחזיר להם את נשמותיהם. 

בסידורים מסורתיים התפילה מנוקדת בלשון זכר: "מודֶה אני", אך בחלק מהסידורים המודרניים מופיעה גם וריאציה לנשים בלשון נקבה: "מודָה אני".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מודה אני** בוויקישיתוף
* הערך "מודה אני", באתר המכלול
* מודה אני; אלהי נשמה; ברכת גבורות, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
* מאמרים בנושא מודה אני, באתר ספריית אסיף
* קטע קול הפיוט מודה אני, באתר הפיוט והתפילה

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבי מנחם מנדל שניאורסון, קונטרס ענינה של תורת החסידות, סעיף י'.
2. ↑  מסכת ברכות, פרק ד', הלכה א' (דפוס וילנא: דף דף כ"ט, עמוד ב')
3. ↑  פרק ג', פסוק כ"ג
4. ↑  ספר תהלים, פרק ל"א, פסוק ו'
**קוטלובינה** (בקרואטית: **Kotlovina**) היא מאכל בשר קרואטי מטוגן ומבושל מהעיר זאגרב ומסביבת צפון-מערב קרואטיה. זהו מאכל עונתי פופולרי הנאכל במהלך האביב והקיץ ושייך למנות קרואטיות מסורתיות.

מאפיינים
--------

צלעות חזיר ונקניקיות מטוגנות ולאחר מכן מבושלות במיץ של עצמן. מוסיפים לתבשיל יין ותבלינים שונים. התוספות האזוריות הנפוצות להכנת המנה הן בצל, תפוחי אדמה, עגבניות, פלפלים ולתיבול פפריקה.

קוטלובינה מכינים ומגישים באופן היסטורי בחוץ, אך כיום היא מנה נפוצה המוגשת גם במסעדות מקומיות המגישות מאכלים של המטבח הקרואטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* מתכון, באתר coolinarika.com
* מרכיבים והכנה, באתר coolinarika.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Croatian Zagorje "Kotlovina"". *Food* (באנגלית). נבדק ב-2023-09-02.
2. ↑  "Days of tasting Croatian tradition | Things to do in Croatia". *Time Out Croatia* (באנגלית). נבדק ב-2022-05-17.
3. ↑  "Kotlovina". *Podravka* (בקרואטית). נבדק ב-2023-09-02.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קוטלובינה"**.
**עיר הנערים** (באנגלית: **Boys Town**) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1938 בבימויו של נורמן טאורוג, עם ספנסר טרייסי ומיקי רוני בתפקידים הראשיים.

התסריט הבוסס על עבודת חייו של הכומר אדוארד פלאנגן (אנ') שהקים בנברסקה את "עיר הנערים" - מוסד בו התחנכו נערים ממשפחות הרוסות ומעוטות אמצעים. העלילה היא פיקטיבית אך הבסיס הוא אמיתי.

תקציר העלילה
------------

האב פלאנגן (ספנסר טרייסי) מגן על חבורת נערי רחוב שהתפרעו וגרמו נזק לחנותו של דייב מוריס (הנרי האל). הוא מבטיח לשופט לקחת אותם תחת חסותו. פלאנגן משכנע את דייב לתת לו הלוואה ובכסף הוא שוכר בניין באומהה ומקבץ לשם ילדים חסרי בית. המוטו שלו הוא "אין דבר כזה - ילד רע".

בעזרת דייב ובעל עיתון משפיע, הרדגרייב (ג'ונתן הייל), הוא מגייס תרומות ומקים בפאתי אומהה מוסד לילדים ממשפחות הרוסות בשם "עיר הנערים". הנערים לומדים מקצוע ומתחזקים את המוסד בראשם עומד ראש עיר שנבחר מידי שישה חודשים על ידי הנערים.

בין הנערים נמצא גם נער יהודי שמברך ברכת המוציא לפני האוכל.

באחד הימים מתקשר אליו ג'ו מארש (אדוארד נוריס) אסיר על שוד אלים, ומבקש ממנו שייקח למוסד את אחיו וויטי (מיקי רוני) שיצא לתרבות רעה.

וויטי הוא שחצן מתנשא וחסר נימוס. הוא מתחצף לפאלנגן ושאר הנערים. רק הילד הקטן פיווי (בוב מטסון) מעריץ אותו.

בין הילדים בולט טוני פונסה (ג'ין ריינולדס) הסובל מצליעה. פאלגן מעודד אותו בכך שמספר לו על אדם כמוהו שהפך להיות נשיא ארצות הברית.

בראש עיר הנערים עומד פרדי (פרנקי תומאס). עומדות להיערך בחירות והמועמדים הם טום, פרדי וווייטי. טום משתחצן ופלאנגן מארגן תחרות אגרוף בינו לטום שבה הוא מובס. הוא עוזב את המוסד אבל פיווי הקטן רודף אחריו ונדרס.

ווייטי אכול רגשות אשמה מסתובב בלילה באומהה ונקלע לשוד בנק אלים עם יריות. הוא נפגע בטעות מהירי ומסתבר שאחד השודדים הוא אחיו שנמלט מהכלא. אחיו גורר אותו לכנסייה ומתקשר לפלאנגן. ווייטי מאושפז במוסד כשסגן השריף שומר עליו. הוא לא מלשין על אחיו. העיתונים מפרסמים שבגלל זה המוסד עומד בסכנת סגירה.

הוא מצליח להתחמק ולהיפגש בביתן במוסד עם אחיו ושני שותפיו. הנערים עוקבים אחריו ומתפרצים למקום ביחד עם פלאנגן. ווייטי בהסכמת אחיו מודיע בבכי כי הוא לא השתתף בשוד אלא אחיו וחבריו.

לסוף נבחר ווייטי ברוב קולות להיות ראש עיר הנערים והוא מודה בבכי לכולם ובעיקר לפלאנגן.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ספנסר טרייסי | האב פלאנגן |  |
| מיקי רוני | ווייטי מארש | תלמיד |
| ג'ין ריינולדס | טוני פונסה | תלמיד |
| הנרי האל | דייב מוריס | תורם |
| בוב ווטסון | פיווי | תלמיד קטן |
| פרנקי תומאס | פרדי תומאס | ראש עיר הנערים |
| אדוארד נוריס | ג'ו מארש | אחיו של וויטי |
| ג'ונתן הייל | ג'ון הרדגרייב | בעל עיתון |

פרסים
-----

* ספנסר טרייסי זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
* אליאונור גריפין ודור שארי זכו בפרס אוסקר לסיפור הטוב ביותר.
* מועמדות לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* נורמן טאורוג היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
* מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיר הנערים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עיר הנערים (באנגלית)

* "עיר הנערים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "עיר הנערים", באתר נטפליקס

* "עיר הנערים", באתר AllMovie (באנגלית)

* "עיר הנערים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "עיר הנערים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "עיר הנערים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לעיר הנערים, באתר יוטיוב
* עיר הנערים, באתר TCM
**מרתף מתיאש** (בהונגרית: **Mátyás-pince**) הוא אחת המסעדות המפורסמות ביותר בבודפשט שממוקמת ברובע 5 בכתובת "כיכר 15 במרץ" (Március 15. tér), בראש גשר אליזבת בצד של פשט.

היסטוריה
--------

### המייסד

מתיאש בלדאוף (10 בינואר 1873 – 6 באוקטובר 1937) שנולד באוסטריה דהיום (אז בשטח ממלכת הונגריה), היה קצב ומלצר בגראץ ובווינה. בשנת 1896 הוא עבד בבודפשט במסעדות "עץ ירוק" (Zöldfa) בקריסטינה-ווארוש (Kristinaváros) שמשתרעת על חלקי רובע 1 ורובע 12 של בודפשט, ואחר כך במסעדת "קיש פיסקוש" (Kis Piszkos) במרכז העיר העתיקה ברחוב שבשטין (Sebestyén utca). הוא שכר את המסעדה הזו משנת 1900. מרתף מתיאש נפתח בצד הרחוב קמנשפרה, כלומר מנקה ארובות, (Kéményseprő) של בית הדירות ב-30 בינואר 1904 ובשנת 1914 הוסיף לה את בית הבירה ששכן בבית השכן. הוא שכר ליד זה גם את המסעדה של "רכבות הונגריה" בת כמה מאות המקומות (1909–1912), שבאמצעותה גם השיג לקוחות למרתף מתיאש. למשל. את חברי המפעל "חטיבת גלילי הפלדה". עשר שנים לאחר פתיחת המסעדה, הוא חנך במקום את "היכל המוזיקה". במלאת 25 שנה להקמתו, הרחיב את מרתף מתיאש באולמות חדשים: ב"היכל היובל" וב"היכל הדייגים". (בשנת 1934 שינה בלדאוף את שם משפחתו על שם מקום הולדתו). ב-1937 ביצע שיפוץ פנימי כולל לפי הצעת אורחיו הקבועים, הוא בחר קטעים מאירועי חייו של אחד המלכים ההונגריים הפופולריים ביותר, מתיאש הראשון, מלך הונגריה, כמוטיבים נשוא ציורי הקיר היפים וחלונות הוויטראז' שבוצעו בעזרת האדריכל קארוי דוד והצייר ינה הרנגי. (המייסד לא הספיק לראות את השלמת העבודה עקב מותו. שחזור העבודות בוצע בשנת 1971 בניהולו של האדריכל דיולה בוזו. בשנת 1973 הוגדר כל פנים המסעדה כאנדרטה מוגנת.

### אורחי המסעדה המפורסמים

אישים מפורסמים ומוכרים היו אורחים במסעדה במאה וכמה השנים האחרונות לקיומה:

* לפני 1945 יורש העצר הבריטי, הנסיך מוויילס עם ליידי סימפסון. הוא התפטר לאחר הכתרתו מהכס הבריטי (לתקופה קצרה היה אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת).

אחר כך מ-1949:

#### פוליטיקאים

* וילי ברנדט
* יאנוש קאדאר
* אימרה נאג'
* יוסיפ ברוז טיטו,
* אורהו קקונן
* ריצ'רד ניקסון
* פרנסואה מיטראן
* ניקיטה סרגייביץ' חרושצ'וב

#### אמנים ושחקנים

* קלאודיו אבאדו
* לאופולד סטוקובסקי
* אורסון וולס
* זילבר בקו
* טיטו גובי
* גרייס קלי
* אליזבת שוורצקופף
* גיירג' ציפרה,
* יוג'ן אורמנדי
* האנה הונטי
* שאנדור שווד
* זולטאן קוצ'יש
* יאנוש פרנצ'יק
* סביאטוסלב ריכטר
* רקס הריסון
* אלברטו מוראביה
* אנדז'יי ויידה
* גיאורג שולטי
* ליב אולמן
* אלן דלון
* רוג'ר מור
* דיולה צ'ורטוש
* פדריקו פליני

#### סופרים וחוקרים

* אלברט סנט-גיירגי
* פרידייש קארינתי
* גיולה קרודי
* ז'יגמונד מוריץ
* פבלו נרודה

#### ספורטאים

* מארק ספיץ
* פרנץ פושקאש (כדורגלן)
* נבחרת אנגליה בכדורגל שבאו ב-1954 לשבוע אחד והפסידו 1:7 לנבחרת הונגריה בכדורגל

לקריאה נוספת
------------

* מתיאש בורושטיאנקאי ג'וניאור: על מרתף מתיאש מפי אחד הנכדים של המייסד מתיאש בלדאוף. דצמבר 2017
* Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967
* Imre: Százéves a Mátyás. Népszabadság 2004. január 30.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרתף מתיאש"**.

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרתף מתיאש** בוויקישיתוף
**משה וולמן** (19 באוקטובר 1914 - 5 בספטמבר 2009) היה רופא, פתולוג, פרופסור לפתולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל המכון לפתולוגיה בבית החולים שיבא, אבי ההיסטוכימיה במדינת ישראל.
וולמן עסק רבות בנוירופתולוגיה.

קורות חייו
----------

משה וולמן נולד בוורשה, אז חלק מהאימפריה הרוסית (כיום בירת פולין). בשנת 1925 עלה וולמן לארץ ישראל, והתגורר עם משפחתו בתל אביב, שם סיים את הגימנסיה העברית "הרצליה".

בכדי ללמוד רפואה הגיע בשנת 1932 לפירנצה באיטליה. שם פגש את אשתו לעתיד, ביגי (בריגיטה), ילידת גרמניה, אף היא סטודנטית לרפואה. וולמן למד באוניברסיטאות של פירנצה ורומא, ממנה קיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1938. את עבודת הדוקטור הגיש לפרופ' אנריקו פרמי, חתן פרס נובל לפיזיקה.
בשנת 1939 הוא נישא לביגי, ולהם ארבעה ילדים: דן וולמן (במאי קולנוע), רות (פילוסופית) (1944-2005), נעמי (פסיכיאטרית) והפרופ' אמנון וולמן (מלחין).

בשנת 1940 התגייס לצבא הבריטי, תחילה כרופא אזרח. בשנת 1941 נשלח כחלק מקבוצת רופאים מארץ ישראל, וביניהם אריה זסלני, לסייע לכוחותיו של צ'ארלס אורד וינגייט במסגרת המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה. שם פגש בקיסר היילה סלאסי והיה לרופאו האישי. וולמן נתמנה לאחראי על המחלקה הפנימית והמעבדה הקלינית של בית החולים "מגליק" באדיס אבבה, בדרגת קפטן. בין השנים 1945-1946 היה מנהל המעבדה הפתולוגית של "בית חולים 27" בתל אל-כביר במצרים. בשנת 1946 שב לארץ ישראל.

קריירה
------

בין השנים 1946–1956 היה וולמן הפתולוג היחיד שעסק בארץ בהיסטוכימיה.[דרוש מקור]

בשנת 1951 קיבל וולמן את "הפרס על שם מגנס". בעקבות קבלת הפרס יצא להשתלמות בהיסטוכימיה במספר מרכזים עולמיים מובילים בתחום.[דרושה הבהרה]

בשנת 1959 התמנה וולמן למנהל המכון הפתולוגי בבית החולים שיבא.

בשנת 1964 וולמן התמנה לפרופסור וראש המחלקה לפתולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1965 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. 

וולמן נחשב לחלוץ בתחום ההיסטוכימיה, מחלת וולמן שהוא גילה, נקראת על שמו.

וולמן פרסם כ-200 עבודות מחקר. וולמן היה החתן הראשון של פרס "Pearse" מטעם החברה המיקרוסקופית המלכותית.

וולמן נפטר בספטמבר 2009 ונקבר בבית הקברות בקיבוץ כפר מנחם.

כתביו
-----

* Pigments in Pathology
* דמגוגיה ורטוריקה
* **העוקץ והדבש של שגיאות ברפואה**, ספרון

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  ניסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1799-1948", הוצאת איתי בחור, זכרון יעקב, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: וולמן, משה פרופ', עמוד 192
3. ↑  "אחד מ-100 המשפיעים ביותר פרופ' משה וולמן, פתולוג, חלוץ בכימיה של הרקמות, 1914-2009"
הארץ, אורי דרומי, 18 בספטמבר 2009
4. ↑  כמסופר בסרט "מדובר באהבה" שנעשה על ידי דן וולמן בשנת 2007
5. ↑  אברהם עקביה, **עם וינגיט בחבש**, עם עובד – שחרות, תש"ד, עמ' 159.
6. ↑  העלאות ומינויים באוניברסיטת תל אביב, דבר, 11 באוגוסט 1965
7. ↑  אורי דרומי, אחד ממאה המשפיעים ביותר, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2009
8. ↑  מחלת וולמן - קיימת הצטברות של כולסטרול וטריגליצרידים (lysosomal-acid-lipase-deficiency) בתאים והיא שונה ממחלת נימן-פיק
9. ↑  נזכר בסרט "מדובר באהבה" (דן וולמן, 2007)
10. ↑  דמגוגיה ורטוריקה - משה וולמן הוצאת פפירוס, בית ההוצאה באוניברסיטת תל אביב, אתר סימניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297817605171
* BnF: cb12396597v (data)
* GND: 172456916
* ISNI: 0000 0001 0934 3497
* LCCN: n83130930
* NTA: 073923915
* SUDOC: 033061408
* VIAF: 110238494
* WorldCat: lccn-n83130930

 |
**ג'יפרס קריפרס** (באנגלית: **Jeepers Creepers**) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2001 שבוים ונכתב על ידי ויקטור סלבה. מקור שם הסרט הוא משיר משנת 1938 בעל אותו שם המתואר בסרט.

עלילה
-----

פטרישה "טריש" ג'נר ואחיה דארי חוזרים יחדיו הביתה לחופשת האביב. הם מעבירים את הנסיעה הארוכה הביתה בדיבורים וצחוקים, ונהנים מכל רגע. לפתע הם רואים במראה רכב חשוד שדוהר אחריהם וכמעט גורם להם לרדת מהכביש הראשי. לוחית הרכב מראה B-E-A-T-N-G-U, והשניים מפרשים את זה כ"מכה אותך" ('beating you') או "אוכל אותך" ('be eating you'). באותו זמן, דארי נזכר באגדה העירונית על קני ודרלה, שני תלמידי תיכון שנעלמו על אותו הכביש שהם נוסעים עליו לפני 20 שנה.

בהמשך הם מבחינים באותו רכב, החונה ליד כנסייה נטושה. מן המכונית יוצא יצור מוזר, המשליך משהו עטוף בסדין מוכתם בדם לתעלת הניקוז. סקרנותו של דארי מובילה את הצמד אל התעלה, אליה הוא נופל ומגלה למרבה הזוועה, מערת אימים מלאה גופות חסרות איברים וגם את גופותיהם של קני ודרלה. מכאן הופך הסרט למערבולת של זוועות, כאשר האחים נמלטים על חייהם מפני יצור דורסני ורעב לבשר אדם, המתעורר פעם ב-23 שנה, ובמשך עשרים ושלושה ימים ניזון מחלקי גופותיהם של בני אדם מסוימים. השניים מיידעים את המשטרה בממצאים שנמצאו במרתפי הכנסייה הנטושה, ועד מהרה גם תחנת המשטרה הופכת בעצמה לזירת מוות.

לקראת סוף הסרט, הצופים מבינים למה היצור רדף אחר שני האחים, משום שהוא רצה את איבריו של דארי. ובסופו של דבר הוא תופס את דארי כשהוא מוקף על ידי המשטרה ומצליח לברוח ביחד עם דארי ובסוף הסרט מציגים את דארי מת ועיניו נעקרו על ידי היצור.

צוות שחקנים
-----------

* ג'ינה פיליפס - פטרישה "טריש" ג'נר
* ג'סטין לונג - דארי ג'נר
* ג'ונתן ברק - היצור
* פטרישה בלצ'ר - ג'יזל גיי הרטמן
* ברנדון סמית' - סמל דייוויד טאבס
* איילין ברנן - אשת החתולים

המשך
----

בשנת 2003 יצא סרט המשך בעל אותו שם, המתרחש יום לאחר מותו של דארי, היום השני מבין השלושה שבהם היצור ניזון מקורבנות אדם. השחקן ג'סטין לונג מופיע בתפקיד אורח בסרט ההמשך, המספר על חבורת צעירים מהתיכון, שהאוטובוס שלהם נתקע בכביש מבודד. היצור בוחר מביניהם ארבעה נערים שהוא רוצה לאכול ומתחיל במסע הרג.

בשנת 2017 יצא סרט המשך שלישי בסדרה, "ג'יפרס קריפרס 3". הסרט ממשיך את הסיפור של הסרט המקורי המתרחש יום למחרת הסרט הראשון, ויום לפני הסרט השני. 

בשנת 2021 צפוי לצאת הסרט הרביעי של הסדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יפרס קריפרס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יפרס קריפרס

* "ג'יפרס קריפרס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "ג'יפרס קריפרס", באתר נטפליקס

* "ג'יפרס קריפרס", באתר AllMovie (באנגלית)

* "ג'יפרס קריפרס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "ג'יפרס קריפרס", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "ג'יפרס קריפרס", באתר Metacritic (באנגלית)

* "ג'יפרס קריפרס", באתר אידיבי

* "ג'יפרס קריפרס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Jeepers Creepers (2001). *Box Office Mojo*. Retrieved 2010-10-24.
סימני יום מבית ColRegs
 ימאי בצי האמריקני מנמיך סימני יום "כדור, יהלום, כדור", מסמן את סיום התמרון המוגבל
**סימני יום** הם אותות ראש תורן המציינים באופן חזותי את מצבו של כלי שיט מול כלי שיט אחרים במים הנמצאים בטווח ראיה, בשעות היום, בין אם עוקפים, עוגנים או נמצאים על שרטון. האותות הללו מורכבים מקבוצה של צורות גיאומטריות פשוטות – *כדור*, *גליל*, *חרוט* *ויהלום* – המוצגות, תלויות בתורן, באופן קבוע כדי לציין את המצב התפעולי של כלי השיט. חלק מסימני יום הם שילוב של כמה מהצורות האלה ביחד.

המשמעויות של הצורות מוגדרות על ידי התקנות הבינלאומיות למניעת התנגשויות בים (ColRegs).

סימני יום הן בצבע שחור והגדלים שלהן נקבעים על ידי ColRegs; לדוגמה, גודל הכדור אינו קטן מ 0.6 מטרים (2.0 רגל). המרחק האנכי בין צורות הוא לפחות 1.5 מטרים (4.9 רגל). כלי שיט באורך של פחות מ-20 מטרים (66 רגל) עשוי להשתמש בצורות בגודל קטן יותר בהתאם לגודל הכלי. סימני יום בנויים בדרך כלל ממסגרת קלת משקל מכוסה בבד ואפשר לקפל אותם לנוחות האחסון.

סימני יום נועדו להתאים לאורות הניווט השונים הנדרשים להצגה בלילה, ונדרשים לעמוד בהן ביום מהזריחה ועד השקיעה. האורות המתאימים עשויים להיות מוצגים גם במהלך היום בזמנים של ראות מוגבלת או נסיבות הכרחיות אחרות. כלי שיט באורך מתחת ל-7 מטרים אינם נדרשים בדרך כלל להציג סימני יום גם אם הם נדרשים להציג אורות בלילה.

דגל שחור מרובע המוצג מעל הכדור עשוי לשמש כאות מצוקה.

כמה מהאותות הנפוצים ביותר הם כדלקמן:

| מצב ניווט | סימני יום | הַגבָּלָה |
| --- | --- | --- |
| כלי שיט תחת מפרש וממונע | חרוט | > 12 מ' |
| כלי שיט מעוגן | כַּדוּר | > 7 מ' (לא בערוץ) > 20 מ' (במעגן) |
| כלי שיט מוגבל על ידי שוקע שלו | גליל |
| כלי שיט נתקע עַל שִׂרטוֹן | 3 כדורים (קו אנכי) | > 12 מ' |
| כלי שיט ללא שליטה | 2 כדורים (קו אנכי) | > 12 מ' |
| כלי שיט מוגבל ביכולת תמרון | כדור אחד, יהלום אחד, כדור אחד | > 12 מ' (למעט סירות צלילה) |
| כלי שיט לדיג (מסחרי) | 2 חרוטים (קו אפקי) | > 20 מ' (אך חייב להציג *רשתות או מכמורת*) |
| גרירת כלי שיט | יהלום | גרר > 200 מ' |
| כלי שיט נגרר | יהלום | גרר > 200 מ' |
| ניקוי מוקשים | 3 כדורים | שֶׁל הַצִי |

ראו גם
------

* הארגון הימי הבינלאומי
* תקנות בינלאומיות למניעת התנגשויות בים
* אורות ניווט ימיים
* משמר החופים האמריקאי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימני יום** בוויקישיתוף
* **זיהוי סימני יום 75-90**
* **זיהוי סימני יום ואותות קוליים**

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סימני יום"**.
**יהושע פרץ** (נולד ב-12 בדצמבר 1938) הוא מנהיג פועלים ישראלי. הוא היה יו"ר הוועד של עובדי התפעול בנמל אשדוד.

ביוגרפיה
--------

פרץ נולד באסואירה (בעבר מוגדור) שבמרוקו. עלה לישראל לבדו כילד בן 12 ב-1950, עם עלייתו לישראל התחנך בקיבוץ עין השלושה ולאחר מכן בקיבוץ מזרע. פרץ סיפר כי בקיבוצים ספג את רוח השוויון שלאחר מכן הנחתה אותו במאבקיו להשוואת תנאי השכר של עובדי נמל אשדוד לאלו של נמל חיפה. לאחר שירותו הצבאי בחטיבת הצנחנים עבד בדימונה ובסדום כנהג משאית, רתך-מסגר וכעובד בעבודות גובה. לאחר נישואיו עבר לאשדוד והחל לעבוד במפעל "רוגוזין" ולאחר מכן כמלגזן בנמל אשדוד שאך נבנה.

בשנת 1961 היה ממקימי קבוצת הכדורגל של מכבי אשדוד ושיחק בשורותיה כבלם. עלייתו של פרץ למעמד של מנהיג פועלי התפעול הייתה בסוף 1966 בעת שנערכה "שביתת הארבעים". רשות הנמלים סירבה לקלוט לשורותיה כעובדים קבועים 40 פועלי סולל בונה שהועסקו בהקמת הנמל. ההסתדרות, שהייתה הבעלים של סולל בונה, התנגדה גם היא למעבר הפועלים ואלו פתחו בשביתת רעב. פרץ הגיע לעימותים רבים עם ההנהלה ואף הביא להתפטרותו של מנכ"ל רשות הנמלים, חיים לסקוב, שטען כי אינו מקבל גיבוי מהממשלה. 

פרץ התפרסם במחצית השנייה של שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 כמנהיגם המיליטנטי של עובדי התפעול בנמל אשדוד. פרץ הנהיג את פועלי הנמל בשורה של סכסוכי עבודה ושביתות שעוררו את זעם הממסד הכלכלי והפוליטי ושל חלקים נרחבים בציבור בישראל באותן שנים והביאו את עובדי הנמל לשיפור משמעותי בתנאי העבודה שלהם ובשכרם. סכסוכי העבודה, שנעשו פעמים רבות בניגוד לדעתם ולהסכמתם של ההסתדרות ומוסדותיה, העלו במובלע לסדר היום הציבורי גם את הנושא העדתי מאחר שעובדי הנמל שתויגו כמזרחיים (גם בשל הופעותיו וסגנון דיבורו של יהושע פרץ באמצעי התקשורת), קראו תיגר במאבקיהם על מוקדי הכוח המסורתיים במדינה.

ב-9 ביולי 1975 הורה פרץ על סגירת שער הכניסה לנמל אשדוד, לאחר ויכוח עם שוטר משמר הגבול שדרש ממנו להציג אישור כניסה. ב-7 באוקטובר 1975 הוא נידון בבית משפט השלום לעונש מאסר של חודשיים וקנס של 5000 ל"י. לאחר שנדחה ערעורו בבית המשפט המחוזי ובית משפט עליון, ריצה את עונשו בראשית 1977.

ב-1973 עמד בראש רשימת הליכוד למועצת הפועלים בעירו. ב-1977, בבחירות לכנסת התשיעית, היה פרץ מספר שתים ברשימת "חופש" בראשות שלום כהן, אך המפלגה קיבלה רק 2,498 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. 

לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שובץ במקום ה-8 ברשימת הגמלאים. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהושע פרץ** בוויקישיתוף
* דורון רוזנבלום, יש פרץ יש צווחה, דבר, 3 במרץ 1972, המשך, המשך

הערות שוליים
------------

1. ↑  דן מירקין, "תגיד מתי אתה בא, ואתן בשער הוראה להכניס אותך", מעריב, 30 במאי 1969
2. 1 2 3 4  דורון רוזנבלום, יש פרץ יש צווחה, דבר, 3 במרץ 1972
3. 1 2  דרור אסנת, "מחייטים וסנדלרים בנינו פה נמל": פועליות, לאומיות ואתניות בקרב פועלי נמל אשדוד, 1961-1967. 2004, אתר נמל אשדוד
4. ↑  דני צדקוני, תיכף תראה מי זה יהושע פרץ, דבר, 10 ביולי 1975
5. ↑  דני צדקוני, גזר דין וסערת יצרים המונית באשדוד, דבר, 8 באוקטובר 1975
6. ↑  סופר דבר בדרום, יהושע פרץ מתייצב היום לריצוי עונשו, דבר, 2 בינואר 1977
**שם קוד: דג חרב** (באנגלית: Swordfish) הוא סרט פעולה ודרמת מתח אמריקאי, שיצא לאקרנים בשנת 2001. הסרט בוים על ידי דומיניק סינה ומככבים בו ג'ון טרבולטה, יו ג'קמן והאלי בארי.

עלילה
-----

סטנלי גיבסון הוא האקר מחשבים שהחדיר וירוס מחשב למחשבי ה-FBI. בשל פשע זה הוא נעצר על ידי הסוכן רוברט, הורשע בפשעי מחשב ובילה שנתיים בכלא פדרלי. לאחר שהוא משתחרר מהכלא נאסר עליו להשתמש במחשב לכל החיים. לאשתו לשעבר של סטנלי יש חזקה בלעדית על בתם הולי, והיא אוסרת עליו לראות את בתו.

בזמן שסטנלי מתאמן על חבטת הגולף שלו, אישה בשם ג'ינג'ר נולס מגיעה לביתו ומספרת לו שהבוס שלה מתעניין בכישורי המחשב שלו. תמורת 100,000 דולר הוא מסכים לטוס ללוס אנג'לס ולהיפגש עם גבריאל במועדון לילה. גבריאל רוצה לבחון את סטנלי, ומבקש ממנו לפרוץ למערכת ממשלתית תוך שישים שניות, כשאקדח מכוון אליו; סטנלי מצליח לפרוץ למערכת. סטנלי נלקח לביתו של גבריאל, ומוצעים לו עשרה מיליון דולר כדי לכתוב וירוס תולעת שיבצע גנבת כסף מקרן ממשלתית שיש בה 9.5 מיליארד דולר. גבריאל מגלה לסטנלי שהוא עובד בשביל ארגון בשם "התא השחור", שהוקם על ידי אדגר הובר ב-1950, ומטרתו לתקוף ארגוני טרור. בראש הארגון עומד הסנטור ראיסמאן.

ראסימאן מגלה שה-FBI עלה על הניסיונות של גבריאל לגנוב את הכסף. לאחר שגבריאל מסרב להפסיק את המבצע, ראסימאן מנסה לחסל את גבריאל, אך לא מצליח. גבריאל מאתר את הסנטור והורג אותו. גבריאל ממשיך בתוכניתו ומגיע לסניף הבנק. הוא לוקח בני ערובה ומפעיל את וירוס התולעת, גונב את הכסף ומעלה את בני הערובה והצוות שלו על אוטובוס מחוץ לבנק. גבריאל דורש מטוס בשדה תעופה מקומי, אך הסתבר שזו הייתה הסחת דעת - מסוק מרים את האוטובוס ומשחרר אותו על גורד שחקים. גבריאל והצוות שלו נראים כאילו נכנסו למסוק, שמופל על ידי סטנלי. בחדר המתים, סטנלי מבין שגבריאל לא היה על המסוק, ובסוף הסרט נראים גבריאל וג'ינג'ר במונטה קרלו, מעבירים את הכסף לחשבון אחר.

שחקנים
------

* ג'ון טרבולטה מגלם את גבריאל שיר
* יו ג'קמן מגלם את סטנלי גיבסון
* האלי ברי מגלמת את ג'ינג'ר
* דון צ'ידל מגלם את הסוכן רוברט
* סמואל שפרד מגלם את סנטור ג'יימס ראיסמאן
* ויני ג'ונס מגלם את מארקו
* דראה דה מתאו מגלמת את מליסה

ביקורת והכנסות
--------------

הסרט זכה להתעניינות עיתונאית, בין השאר בעקבות הסצנה בה נראית האלי ברי עירומה בפעם הראשונה. נטען כי היא קיבלה תוספת כסף בגין סצנה זו; על פי מספר מבקרים, נראה כי הסצנה מעט מאולצת והיא הוספה כדי למשוך תשומת לב. רק רבע מהמבקרים של האתר Rotten Tomatoes נתנו לסרט ביקורת חיובית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שם קוד: דג חרב

* "שם קוד: דג חרב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "שם קוד: דג חרב", באתר נטפליקס

* "שם קוד: דג חרב", באתר AllMovie (באנגלית)

* "שם קוד: דג חרב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "שם קוד: דג חרב", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "שם קוד: דג חרב", באתר Metacritic (באנגלית)

* "שם קוד: דג חרב", באתר אידיבי

* "שם קוד: דג חרב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**קייט ולאופולד** (באנגלית: **Kate & Leopold**) הוא סרט קולנוע רומנטי משנת 2001.

הסרט בוים על ידי ג'יימס מנגולד וכיכבו בו מג ראיין, לייב שרייבר ויו ג'קמן.

עלילה
-----

במרכז העלילה ניצבת דמותו של לאופולד אלקסיס אלייג'ה ווקר גארת' תומאס מאונטבאטן (Leopold Alexis Elijah Walker Gareth Thomas Mountbatten), דוכס אולבני, (המגולם על ידי יו ג'קמן). לאופולד הוא ממציא ומדען, בין היתר - המציא את המעלית. משפחתו של לאופולד מתנגדת לשגיונותיו, מנשלת אותו מהירושה, ושולחת אותו מהממלכה המאוחדת לארצות הברית בשנת 1876. 

בעיר ניו יורק פוגש לאופולד את סטיוארט בסר, פיזיקאי חובב, בעת האזנתם לנאום של ג'ון אוגוסט רובלינג - מתכנן גשר ברוקלין. לאופולד רואה את בסר עומד להתאבד ומנסה להצילו. בפועל בסר נסע בזמן באמצעות פורטל, ובעוברו לקח עמו את לאופולד.

לאופולד מתעורר בניו יורק, בראשית המאה ה-21. כתוצאה מקפיצת זמן זו שונתה ההיסטוריה, וכל המעליות מפסיקות לפעול. סטיוארט מסביר לו שהוא גילה מתי מתרחשים פורטלים המעברים מסע בזמן, ומבקש מלאופולד להישאר בדירתו במהלך השבוע, עד שיפתח הפורטל הבא.

סטיוארט יוצא עם כלבו לטיול, ובצאתו מדירתו נופל לבור מעלית שהתקלקלה ומאושפז בבית חולים למשוגעים לאחר שבבית החולים שמעו את דבריו על מסע בזמן וחושבים כי הוא חולה נפש.

לאופולד פוגש את קייט מקי (המגולמת על ידי מג ראיין), חברתו לשעבר של סטיוארט המגיעה לדירה. קייט שולחת אותו אל מחוץ לדירה ודורשת שיוציא את הכלב לטיול, ולאופולד נדהם שהוא רואה את גשר ברוקלין ניצב לאחר מאה שנים. לאופולד פוגש את צ'ארלי, אחיה של קייט, החושב שהוא שחקן.

קייט שוכרת את לאופולד לסייע לה בעבודתה בתחום הפרסום, והוא הורס לה פגישה רומנטית עם המעביד שלה, דבר המכעיס את קייט. התנצלותו של לאופולד ודבריו גורמים לה להתאהב בו.

כאשר קייט מקודמת בעבודתה, לאחר הצלחת הפרסומת שלה, היא צריכה לבחור בין הקריירה שלה, לבין חזרה בזמן אל המאה ה-19 עם לאופולד. לבסוף קייט בוחרת לחזור בזמן, דבר המסביר תמונה בה היא מופיעה עם לאופולד בשנת 1876.

פרסים ומועמדויות
----------------

הסרט זכה בשנת 2001 בפרס גלובוס הזהב עבור שיר הנושא הטוב ביותר - השיר "Until" נכתב ובוצע על ידי הזמר סטינג. השחקן יו ג'קמן היה מועמד בשנה זו לפרס גלובוס הזהב עבור השחקן הטוב ביותר בסרט מסוג מחזמר או קומדיה.

הסרט היה מועמד לפרס האוסקר עבור שיר הנושא הטוב ביותר לשנת 2002.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "קייט ולאופולד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "קייט ולאופולד", באתר נטפליקס

* "קייט ולאופולד", באתר AllMovie (באנגלית)

* "קייט ולאופולד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "קייט ולאופולד", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "קייט ולאופולד", באתר Metacritic (באנגלית)

* "קייט ולאופולד", באתר אידיבי

* "קייט ולאופולד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**מסוכנת** הוא סרט קולנוע ישראלי, משנת 1998, בכתיבתו ובבימויו של שמי זרחין, עם גילה אלמגור ומשה איבגי בתפקידים הראשיים.

אודות הסרט
----------

בסרט יש קטעי שירה וריקודים של מחזמר בשם "מסוכנת", בביצוע להקת שחקנים ובראשם גילה אלמגור.

הסרט זכה ב-7 פרסי אופיר לשנת 1998: על הבימוי (שמי זרחין), על הצילום (דוד גורפינקל), על העריכה (עינת גלזר זרחין), על העיצוב האמנותי (אריאל רושקו), על התלבושות (רקפת לוי ודוד מרדכי), על המוזיקה (עדי כהן) ועל הפסקול (אלי ירקוני, ג'ון פורסל, ישראל דוד).

כמו כן, הסרט היה מועמד לעוד 6 פרסי אופיר: לשחקן הראשי (משה איבגי), לשחקנית הראשית (גילה אלמגור), לשחקן המשנה (נתן דטנר), לשחקנית המשנה (שרית וינו אלעד) ולתסריט (שמי זרחין).

תקציר העלילה
------------

צביה ישראלי (גילה אלמגור) היא שחקנית ותיקה ומוערכת, מופיעה כעת במחזה מתח מצליח בשם "מסוכנת" בתור פאם פאטאל למולו של אריק (עמוס לביא). לפני שלוש שנים היא איבדה את בעלה, חתנה ובתה שהייתה בהריון בתאונת דרכים מחרידה, אך התאוששה וחזרה לשחק. המחזה מצליח וכולם סוגדים לה ובעיקר הבמאי מיכה (נתן דטנר) החושק בה למרות הבדל הגילים הגדול ביניהם.

לאחר מסיבת ההצגה האחרונה של המחזה, צביה חוזרת לביתה ומגלה שם את ישראל (משה איבגי) שהיה נהג המשאית שגרם לתאונה, לאחר שהשלים שלוש שנים בבית סוהר וכעת חוזר לצביה ולא מרפה ממנה עד שתסלח לו. היא מסרבת והוא עולה לגג בית סמוך, מבקש סליחה וכשהיא עדיין מסרבת, הוא משליך את עצמו ונפצע קשה.

לאחר מכן צביה משנה את יחסה כלפי ישראל ומתחילה לעזור לסעוד אותו, בתחילה בבית החולים ואחר כך בביתה בעזרת העוזרת שלה אתי (תמרה דיין). ישראל מספר לה על ילדותו העשוקה והיא מרחמת עליו. 

מיכה משכנע אותה לחזור לתיאטרון להפקת המחזמר "מסוכנת" המבוסס על המחזה והיא נענית לו אף על פי שאינה זמרת. היא לוקחת את ישראל להצגה והוא מבקר אותה ואת המחזמר בביקורת קטלנית.

צביה עוקבת אחרי ישראל ומסתבר לה שכלל אינו משותק אבל היא ממשיכה ב"משחק" עד שמתברר שישראל קונה רהיטים בעזרת כרטיס האשראי שלה. בהתקפת זעם היא משליכה אותו עם הכיסא מעל המדרגות, והוא נפצע ומאושפז שנית אך בורח מהאשפוז.

צביה מוצאת את ישראל על במת התיאטרון, חמוש באקדח ומטיח בה אשמה כי היא רצחה את בעלה ובתה בחניקה לאחר שהיו מאושפזים שבועיים ללא הכרה, כמו שניסתה לחנוק אותו. צביה מכחישה את דבריו, והוא אוחז באקדח ובמקום לירות בה, יורה בעצמו.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| גילה אלמגור | צביה ישראלי |
| משה איבגי | ישראל |
| נתן דטנר | מיכה |
| יובל זמיר | שחקן |
| עמוס לביא | שחקן |
| שרית וינו אלעד | שחקנית |
| דרור קרן | שוטר |
| תמרה דיין | אתי |
| אלישבע מיכאלי | לידיה, עובדת במה |
| דודו טופז | מראיין בטלוויזיה |

קישורים חיצוניים
----------------

* "מסוכנת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מסוכנת", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "מסוכנת", באתר אידיבי
* "מסוכנת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מסוכנת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מסוכנת, באתר קרן הקולנוע הישראלי
**אלן נג'ייה** (באנגלית: **Allen Njie**; נולד ב-26 ביולי 1999) הוא כדורגלן ליברי, המשחק בעמדת הקשר בוואדוץ.

קריירה
------

נג'ייה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער "פפר", ממנה עבר לקבוצת LISCR.

בקיץ 2019, נג'ייה חתם בגראסהופרס ציריך מהליגה השווייצרית השנייה. ב-20 ביולי 2019, נג'ייה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לסטאד לוזאן אושי. ב-20 בספטמבר, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד קריאנס.

ב-6 באוקטובר 2020, נג'ייה סיכם בבני סכנין מליגת העל, אך העסקה לא יצאה לפועל.

ב-19 בפברואר 2021, נג'ייה הושאל לסלאבן בלופו מליגת העל הצ'כית.

ב-22 ביולי 2018, נג'ייה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליבריה בתיקו 0-0 נגד סיירה לאון.

ב-20 בדצמבר 2023 חתם בוואדוץ מליגת האתגר השווייצרית.

תארים
-----

LISCR
* ליגת העל הליברית: 2016/2017

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  פטרקינג קוואיה, LIBERIAN PLAYERS ABROADAllen Njie signs for Isreali top side Bnei Sakhnin באתר ליבריה ספורט, 6 באוקטובר 2020 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלן נג'ייה"**.
איור הפסכתר
צורת פסכתר, כלי נפוץ לקירור יין בתרבות היוונית
**פסכתר** (מיוונית, ψυκτήρ פסיקטר – 'כלי לצינון יין'/ בארמית כלי גדול) הוא גיגית נחושת גדולה, ששימשה כאחד מכלי השרת בבית המקדש. הפסכתר מכילה לתך אחד (כ־125 ליטר לדעת ר' חיים נאה), והיא בעלת גלגלים כדי שתוכל לנוע בחופשיות על גבי מזבח העולה מבלי לגרום פגימה באבנים ופסילתם. על מנת למנוע ממנה להתדרדר מהכבש בשעת הסעתו, חיברו אליה שתי שרשראות, בהן אחזו שני כהנים, האחת לגרירת הפסכתר והשנייה לייצובה.

השימוש בפסכתר
-------------

לפסכתר היו שלשה שימושים כפי שמזכירה המשנה במסכת תמיד:

### הסרת הדשן ממזבח העולה

לעיתים התמלא התפוח (ערמת אפר שהצטברה על מזבח העולה והייתה עגולה כתפוח) בדשן והיה צורך להוציא אותו מבית המקדש.
בשלב זה היו מעלים את הפסכתר על המזבח והיו מכניסים לתוכו את הדשן.
לאחר מכן היו מוציאים בעזרת הפסכתר את כל הדשן שהיה בתפוח אל בית הדשן שהיה מחוץ לירושלים.

### שרצים בשבת

כאשר מצאו שרץ בשבת בתוך העזרה, היו מניחים עליו את הפסכתר כדי שהכהנים לא ידרכו על השרץ ויטמאו.

### גחלים בשבת

בכל בוקר היה הכהן שאחראי על הקטרת הקטורת עולה למזבח העולה ובעזרת מחתת כסף היה חותה גחלים ממערכת הקטורת.
לאחר מכן הכהן היה מעביר את הגחלים שעל מחתת הכסף למחתת זהב.
מחתת הזהב הייתה קטנה יותר ממחתת הכסף ולכן התפזרו על רצפת העזרה גחלים.
בכל יום רגיל היו מטאטאים את הגחלים לאמת מים אבל בשבת היה אסור לעשות את זה
ולכן היו מניחים על הגחלים את הפסכתר.

### מגן מפני אש התמיד

מלבד שימושיו של הפסכתר שמוזכרים במשנה, מוזכר שימוש נוסף שהיה תקף רק במשכן העדות. 
מובא בתלמוד: "תניא, **אש תמיד תוקד על המזבח לא תכבה** בשעת מסעות מה היו עושין לה? היו כופין עליה פסכתר, דברי רבי יהודה.
כלומר: אם אש בערה באופן קבוע על המזבח, איך היו מסתדרים עם האש בשעת המסעות? וכיצד לא נשרף הבד המכסה את כלי המשכן. יוצא שלדעת רבי יהודה, בעת המסעות היה לפסכתר שימוש נוסף – סיר מגן מפני אש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסכתר** בוויקישיתוף
* פסכתר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם אבן שושן, **מילון אבן שושן, מחודש ומעודכן לשנות האלפיים**, המילון החדש בע"מ, תשע"ג
2. ↑  תרגום לסיר או סירה "וְעָשִׂיתָ סִירוֹתָיו לְדַשְּׁנוֹ" (ספר שמות, פרק כ"ז, פסוק ג') – תרגום: פְּסַכְתֵּירְוָתֵיהּ.
3. ↑  רמב"ם, הלכות בית הבחירה, פרק ב', הלכה ב'.
4. ↑  מסכת תמיד, פרק ה' משנה ה'.
5. ↑  בעניין הוצאת שרץ מהעזרה בשבת רבי עקיבא אומר כל מקום שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת, משם מוציאים אותו, ושאר כל המקומות כופין עליו פסכתר - תלמוד בבלי,  מסכת עירובין, דף ק"ד, עמוד ב'.
6. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת יומא, פרק ד', משנה ו'.

| מזבח העולה |
| --- |
| מערכות מזבח העולה | המערכה הגדולה • מערכה שנייה של קטורת • מערכת התמיד |  |
| מקומות על מזבח העולה | הכבש • התפוח • השיתין • בית הדשן |
| כלי מזבח העולה | פסכתר • מגרפה • מזרק • מחתה |
| עבודות במזבח העולה | תרומת הדשן |
**הכוחות המזוינים העממיים של וייטנאם** (בוייטנאמית: **Lực lượng Vũ trang nhân dân Việt Nam**) הם הכוחות המזוינים של וייטנאם, תחת פיקוד הוועדה הצבאית המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם. הכוחות מורכבים מ-3 מרכיבים: צבא העם של וייטנאם המהווה את הכוחות הצבאיים של וייטנאם, הביטחון הציבורי של וייטנאם שהיא המשטרה וגוף אכיפת החוק של וייטנאם ומיליצית ההגנה העצמית של וייטנאם שהיא המיליציה של וייטנאם.

צבא העם של וייטנאם
------------------

צבא העם של וייטנאם (וייטנאמית: Quân đội nhân dân Việt Nam) (אנ') הוא צבא וייטנאם. הצבא כולל: צבא היבשה, הצי העממי של וייטנאם (כולל חיל הרגלים הימי), חיל האוויר העממי של וייטנאם, משמר הגבול של וייטנאם ומשמר החופים של וייטנאם.

כוח הביטחון הציבורי של וייטנאם
------------------------------

הביטחון הציבורי של וייטנאם (בווייטנאמית: Công an nhân dân Việt Nam) הוא כוח המשטרה והביטחון הראשי של וייטנאם.

כוחות הביטחון הציבוריים העממיים מהווים את כוח הליבה של הכוחות המזוינים בביצוע המשימה של הגנה על הביטחון הלאומי והבטחת הסדר החברתי והבטיחות, ומניעת פשיעה.

מיליציית וייטנאם
----------------

מיליציית ההגנה העצמית של וייטנאם (וייטנאמית: Dân quân tự vệ) היא המיליציה של וייטנאם.

כוחות המיליציה הם כוחות חמושים המוניים המהווים את הכוח המגן על המפלגה, הממשלה, חיי האנשים ורכושם ורכוש המדינה. האנשים המרכיבים את המליציה מוכנים להילחם, לשרת, להוות את ליבת הלחימה מול האויב כאשר יש מלחמה, להשתתף בבניית ההגנה הלאומית, ההגנה האזרחית ולהבטיח סדר ובטיחות, להילחם בפשיעה. המדינה בונה כוח מיליציה והגנה עצמית חזק ונרחב. הארגון, המשימות והמדיניות של המיליציה וההגנה העצמית של וייטנאם עומדים בהוראות חוק המיליציה וההגנה העצמית וחוקים רלוונטיים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הכוחות המזוינים של וייטנאם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018017814
* WorldCat (עם LCCN): no2018-017814

 |
**האומות האריות** (אנגלית: **Aryan Nations**) הוא ארגון נוצרי אנטישמי המשתייך לקבוצת זהות נוצרית, הדוגלת בעליונות הגזע הלבן. הארגון הוקם בשנות ה-70 על ידי ריצ'רד גירנט באטלר.

מקורות
------

מקור ההשראה של האומות האריות בא מתורתו של ד"ר וסלי סוויפט, אבי תורת "הזהות הנוצרית", אשר יצר גם את Church of Jesus Christ Christian, השייכת כיום לכנסיות האומות האריות. סוויפט ייסד את הכנסייה באמצע שנות ה-40 ואף קיבל תוכנית רדיו בשני העשורים שלאחר מכן. 
כיום, אחרי מותו של באטלר מהתקף לב בספטמבר 2004, מונהג ארגון האומות האריות על ידי ג'ונתן ויליאמס.

תוכניות ודרכי פעולה
-------------------

יש בארגון האומות האריות הדנים בגלוי בתוכנית להשתלט בכוח על חמש מדינות מארצות הברית - איידהו, מונטנה, אורגון, וושינגטון ווויאומינג כדי להקים "מדינה ארית" שתאסור כניסה ליהודים.

כמו קבוצות ימין קיצוני רבות, יצר ארגון האומות האריות קבוצות קטנות ואלימות. בוב מתיוס הקים קבוצה הנקראת "המסדר", שביצעה פעולות טרור רבות, כולל רצח. חברי הקבוצה תכננו לגרום למלחמת גזע. דניס מקגיפן הקים קבוצה שנקראת "הסדר החדש", אך זו נעצרה לפני שהספיקה לפעול. כמו כן קיימת הקבוצה הקיצונית כוהני פנחס שביצעה פשעים שונים, החל משוד בנקים ועד לפעולות שונות שנועדו להטיל אימה על "אויבי הגזע הלבן", אבל נראה שהם פועלים לבדם.

בין מנהיגי האומות האריות נמנה גם דייוויד ליין שמת בכלא בשנת 2007 בגלל מעורבותו ברצח של שדרן רדיו יהודי בשנת 1985.

לארגון האומות האריות יש קשרים עם הקו קלוקס קלאן, האחווה הארית, "האחווה הלאומית" ועוד ארגונים גזעניים ונאו נאצים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע בנושא האומות האריות וזהות נוצרית בכלל
* עוד מידע בסיסי. הזהות הנוצרית מוצגת כפסוודו-תאולוגיה (אורכב 02.10.2006 בארכיון Wayback Machine)
* כנסייתו של ד"ר סוויפט
* מידע משטרתי על האומות האריות
הספר "עופות האיים הקריביים" (Birds of the West Indies) מאת ג'יימס בונד
**ג'יימס בונד** (באנגלית: **James Bond**‏; 4 בינואר 1900 – 14 בפברואר 1989) היה אורניתולוג אמריקאי שהתמחה בעופות מהאיים הקאריביים. הסופר איאן פלמינג קרא לגיבור סדרת ספריו המפורסמת, "ג'יימס בונד", על-פי שמו.

ביוגרפיה
--------

בונד נולד בפילדלפיה. החל להתעניין בגיל 11 בהיסטוריה של הטבע, במהלך שליחות של אביו לאזור נהר האורינוקו בדרום אמריקה. התחנך בקונקורד (ניו המפשייר), ולאחר מות אמו עבר עם אביו לאנגליה, ב-1914. שם למד בבית הספר הארו, ולאחר מכן סיים תואר ראשון ב-1922 באוניברסיטת קיימברידג'.

בהמשך חזר לפילדלפיה ועבד שלוש שנים בחברת בנקאות, אך בשל התעניינותו בטבע התפטר והצטרף למשלחת לנהר האמזונאס מטעם האקדמיה למדעי הטבע של אוניברסיטת דרקסל בעירו. עם השנים הפך למומחה נודע בפילדלפיה בתחום העופות, במיוחד באזור האיים הקריביים. כתב ספר בשם "עופות האיים הקריביים" (Birds of the West Indies), שהופיע לראשונה בשנת 1936, ועדיין מודפס ונמכר עד היום.

בונד קיבל מדליות ועיטורים ממוסדות אקדמאיים שונים, כהוקרה על עבודתו. נפטר בפילדלפיה בגיל 89.

קריאת ספרי "ג'יימס בונד" על שמו
-------------------------------

הסופר איאן פלמינג התגורר בג'מייקה לאחר מלחמת העולם השנייה, עסק גם בצפרות, וכך הכיר את ספרו של ג'יימס בונד. בשנת 1952 החל פלמינג לכתוב את הספר "קזינו רויאל" והחליט לקרוא לגיבור ספרו על פי שמו של ג'יימס בונד, כי חיפש שם "רגיל ככל האפשר". פלמינג כתב לאשתו של בונד מדוע בחר בשם זה: "שם זה - קצר, לא רומנטי, אנגלו-סקסי, ועם זאת גברי - הוא בדיוק השם שהיה נחוץ לי".

בתחילת הסרט ה-20 בסדרת ג'יימס בונד, "למות ביום אחר", נראה השחקן פירס ברוסנן, המגלם את דמותו של הסוכן ג'יימס בונד, מעיין בספר "עופות האיים הקריביים" שנכתב על ידי ג'יימס בונד האמיתי.

לקריאה נוספת
------------

* ג'יימס בונד, **עופות האיים הקריביים** - Bond, James (1936). *Birds of the West Indies*. Houghton Mifflin Company. ISBN 0-618-00210-3. (באנגלית)
* קנת פרקס, **לזכרו של ג'יימס בונד** Kenneth C. Parkes, In Memoriam: James Bond (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס בונד** בוויקישיתוף
* Parkes, Kenneth (1989). In Memoriam: James Bond. The Auk 106 (4): 718–720

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13487423c (data)
* GND: 130348260
* ICCU: UFIV128650
* ISNI: 0000 0000 8183 3207
* LCCN: n80061256
* NKC: xx0202967
* NLA: 36579048
* NTA: 074060163
* SELIBR: 332798
* SNAC: w6fx7dhh
* SUDOC: 035710640
* Trove: 381200
* VIAF: 114930447
* WorldCat: lccn-n80061256

 |
דוגמה למערכת קואורדינטות בריצנטריות במשולש שווה-צלעות
במתמטיקה, מערכת של **קואורדינטות בָּרִיצֶנְטְרִיוֹת** היא מערכת קואורדינטות שבה מתואר מקומה של נקודה ביחס לקודקודי סימפלקס מסוים (למשל משולש). בקואורדינטות אלה השתמש לראשונה אוגוסט פרדיננד מביוס.

במקרה הפשוט, בהינתן משולש {\displaystyle \triangle ABC}, כל נקודה P ניתן לכתוב על ידי
{\displaystyle P={{{\lambda }\_{1}A+{\lambda }\_{2}B+{\lambda }\_{3}C} \over {{\lambda }\_{1}+{\lambda }\_{2}+{\lambda }\_{3}}}} עבור {\displaystyle {\lambda }\_{1},{\lambda }\_{2},{\lambda }\_{3}} סקלרים כלשהם, כאשר מתייחסים לנקודות A,‏ B ו-C כווקטורים. הנקודה תלויה בווקטור הקואורדינטות {\displaystyle (\lambda \_{1},\lambda \_{2},\lambda \_{3})} רק עד כדי כפל בסקלר, ולכן מקובל להניח {\displaystyle {\lambda }\_{1}+{\lambda }\_{2}+{\lambda }\_{3}=1}. הנקודה P נמצאת בתוך המשולש אם ורק אם כל המקדמים חיוביים.

הנקודה P שהקורדינאטות שלה הן {\displaystyle (\lambda \_{1},\lambda \_{2},\lambda \_{3})} היא מרכז המסה של המערכת, אם לנקודות A,B,C יש מסות של {\displaystyle \lambda \_{1},\lambda \_{2},\lambda \_{3}}.

המקרה הכללי
-----------

באופן כללי עבור קודקודי סימפלקס {\displaystyle \mathbf {x} \_{1},\ldots ,\mathbf {x} \_{n}} במרחב אפיני *A* ונקודה {\displaystyle \mathbf {p} } ב-*A*, אם קיימים מקדמים {\displaystyle a\_{1},\ldots ,a\_{n}} שאינם כולם אפסים כך שמתקיים

{\displaystyle (a\_{1}+\cdots +a\_{n})\mathbf {p} =a\_{1}\,\mathbf {x} \_{1}+\cdots +a\_{n}\,\mathbf {x} \_{n}}
אז אומרים שהמקדמים הם קואורדינטות בריצנטריות של {\displaystyle \mathbf {p} } ביחס ל-{\displaystyle \mathbf {x} \_{1},\ldots ,\mathbf {x} \_{n}}. קואורדינטות הקודקודים {\displaystyle \mathbf {x} \_{1}=(1,0,0,\ldots ,0),\mathbf {x} \_{2}=(0,1,0,\ldots ,0),\ldots ,\mathbf {x} \_{n}=(0,0,0,\ldots ,1)}. כאשר הקואורדינטות אינן שליליות, הנקודה {\displaystyle \mathbf {p} } נמצאת בקמור של {\displaystyle \mathbf {x} \_{1},\ldots ,\mathbf {x} \_{n}}, כלומר בתוך הסימפלקס שמוגדר על ידי הקודקודים.

קואורדינטות בריצנטריות כפי שהוגדרו לעיל הן צורה של קואורדינטות הומוגניות. לעיתים מגבילים את ערכי הקואורדינטות כך שיתקיים: {\displaystyle \sum a\_{i}=1}.

ראו גם
------

* קואורדינטות טריליניאריות

קישורים חיצוניים
----------------

* קואורדינטות בריצנטריות, באתר MathWorld (באנגלית)
**פנומן** (באנגלית: **Phenomenon**) הוא סרט דרמה שיצא לאקרנים בשנת 1996 בכיכובו של ג'ון טרבולטה.

בריאיון לתוכנית "סטודיו למשחק" אמר טרבולטה שסרט זה הוא המועדף עליו מבין סרטיו וכשקרא את התסריט שלו אמר שהוא מוכן לשחק בסרט אפילו בחינם.

עלילה
-----

ג'ורג' מאלי (טרבולטה) הוא מכונאי הרכב החביב של העיירה המנהל את חייו על מי מנוחות. ערב אחד לאחר שהוא יוצא מהפאב הוא רואה הבזק אור מהשמים ונופל על הרצפה. כשהוא קם הוא מגלה להפתעתו שיכולותיו השכליות מוגברות באופן משמעותי. כוחותיו מתגלים בהדרגה, הוא מגלה שהוא בעל יכולת טלקינטית, הוא מסוגל לקרוא ולקלוט במהירות לא אנושית, הוא אף מסוגל ללמוד שפה חדשה תוך פחות מיום. הכוחות שלו מפחידים אותו אך הוא מנסה לנצל אותם לטובתו. הוא מפתח דלק אורגני ומפתח שיטה לזיהוי רעידות אדמה מתקרבות בלי שימוש במכשירים. בעזרת נאט, חברו חובב הרדיו, עולה ג'ורג' על שידורי מורס מוצפן של הצבא ומצליח לפענח את הצופן. הוא שולח הודעה מוצפנת כמעשה קונדס אך גורם לבעיות לצבא. הצבא מתחקר אותו אך משחרר אותו בלית ברירה. כדי להתגבר על הפחד של האנשים ממנו מקים ג'ורג' דוכן הכולל את הספרים הרבים שהוא קרא. כשהאנשים מתכנסים ודוחקים אותו הוא מתעלף ומוצא את עצמו יותר מאוחר בבית חולים. הוא מגלה שהבזק האור שראה בתחילת השינוי שעבר עליו נבע מסרטן במוח שבמקביל לגדילתו עורר חלקים רדומים במוח מה שגרם ליכולותיו העל-אנושיות. הוא נשאר בבית חולים, ולבסוף בורח לחברתו (משום שרצו לערוך בו ניסוי) עד לפטירתו והעיירה שבה גדל משמרת את זכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פנומן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פנומן", באתר נטפליקס
* "פנומן", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פנומן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פנומן", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "פנומן", באתר Metacritic (באנגלית)
* "פנומן", באתר אידיבי
* "פנומן", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "פנומן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)