recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קורט מינצר** (בגרמנית **Kurt Münzer**, נולד ב-18 באפריל 1879 בגלייוויץ, כיום גליוויצה בפולין; מת ב-27 באפריל 1944 בציריך) היה סופר יהודי-גרמני.

קורות חיים
----------

על פי עדותו שלו, הייתה לו "ילדות של זהב": הוא היה בנם של מאייר ("מוריץ") מינצר (1824-1908), סוחר יהודי-דתי, וקלרה לבית לוויזון (1846-1922), בתו של הרב אברהם לוויזון, שקורט היה קשור אליו במיוחד. ב-1887 עברה המשפחה לברלין, שם השלים מינצר את לימודיו התיכוניים ולמד משפטים, פילוסופיה ותולדות האמנות. מ-1904 ואילך הוא המשיך את לימודיו בציריך, בלי להתמקד במקצוע ספציפי, שם הוא גר עם המחזאי קרל פייגל. באותה התקופה מתועדת גם היכרותו של מינצר עם אריך מיהזם וידידו יוהנס נול (שהיה תקופה מסוימת גם בן-זוגו של מיהזם). בעקבות ניסיון סחיטה תחת איום לחשוף גילויים אישיים נגד מגנוס הירשפלד ובנדיקט פרידלנדר ריצה מינצר עונש מאסר. מיד לאחר עלייתם של הנאצים לשלטון ב-1933 היגר מינצר לשווייץ, שם התגורר בעיקר בברן.

כתיבתו
------

כבר ברומן הראשון שלו, "אמנותו של האמן" (1905), הצליח מינצר למצוא לו מו"ל. בשמונה-עשרה השנים הבאות הופיעו יותר מעשרים רומנים, נובלות, מחזות וסיפורים קצרים, שחלקם הודפסו בתפוצה רחבה למדי ורובם עסקו בנושאים הומוסקסואליים. מינצר קידם את פניה של מלחמת העולם הראשונה באסופת שירים פטריוטית ("מעשים וזֵרים, שירים לעת מלחמה", 1914). הרומן "יהודי על הצלב" (1928) חזה מראש את רדיפת היהודים תחת השלטון הנאצי. הצלחתו הגדולה ביותר היה הרומן "אני רעב" (1929) שפורסם בשם העט "גיאורג פינק" ועסק בחברותם של בן עניים יהודי למחצה וחברו לספסל הלימודים, בנו של מנהל בית הספר. אחרי "אני רעב" הוא לא נהנה עוד מהצלחות ספרותיות משמעותיות.

ספריו
-----

* *Das verlorene Lied*, Vier Einakter, Berlin (Harmonie-GmbH) o. J. 1907
* *Der Weg nach Zion*, Roman (1910)
* *Taten und Kränze. Lieder zum Kriege*, Berlin (Axel Juncker) 1914
* *Der weiße Knabe. Die Geschichte einer seltsamen Liebe*, Hannover/Berlin (Paul Steegemann) 1921
* *Dichter und Bürger*, Schwedt (Beccards) 1922
* *Das kalte Herz*, München (Rösl & Cie.) 1922
* *Mamuschka. Der Roman meiner Mutter*, Freiburg im Breisgau (Walter Heinrich) 1923
* *Jude ans Kreuz*, Roman (Wien & Leipzig 1928: R. Löwit)
* *Mich hungert* (als „Georg Fink"), Berlin (Bruno Cassirer) 1929

לקריאה נוספת
------------

* גיאורג פינק, **אני רעב**, הוצאת זמורה-ביתן, מגרמנית: צבי ארד (תשמ"ד)
* גיאורג פינק, **אני רעב**, הוצאת שטיבל, תל אביב-ברלין, מגרמנית: י' פישמן (תרצ"א)

קישורים חיצוניים
----------------

* קורט מינצר (1879-1944), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265869705171
* BIBSYS: 90881434
* GND: 117179183
* ISNI: 0000 0001 0960 081X
* LCCN: n99016304
* LNB: 000045339
* NKC: mzk2011619899
* NLP: A27396654
* NTA: 067693997
* SUDOC: 079953107
* VcBA: 495/335180
* VIAF: 42608471
* WorldCat: lccn-n87934993

 |
חרוזים אנאלים מסיליקון

 **שימוש בחרוזים אנאליים**
 חרוזים אנאליים נמשכים מפי הטבעת של אשההגדלהclass=notpageimage|הצגה

**חרוזים אנאליים** הוא אביזר מין העשוי ממספר חרוזים מחוברים ביניהם כשרשרת ונועדו להכנסתם לתוך פתח פי הטבעת ומשיכתם החוצה לצורך עינוג מיני (לרוב בזמן אורגזמה לשם העצמתה).

חרוזים אנאליים מעוצבים בצורות רבות. קוטר כדור בודד הוא בין 25 מ"מ עד ל-125 מ"מ ויותר. הגודל הנפוץ הוא כ-45 מ"מ אך לרוב המשתמשים בחרוזים נוהגים להחליף מדי פעם את החרוזים לקוטר גדול יותר כדי להעצים את התחושה. החרוזים עשויים ממגוון חומרים כגון סיליקון, פלסטיק, גומי, לטקס, זכוכית או מתכת ומחוברים ביניהם בחוט, מוט קשיח או גמיש. בסופה של השרשרת קיימת לרוב ידית המאפשר אחיזה נוחה בזמן המשיכה או ההכנסה אם החיבור של הכדורים קשיח או קשיח למחצה. אם הכדורים מחוברים בחוט או חומר גמיש לחלוטין הכנסתם אפשרית רק בצורה בודדת כדור אחר כדור.

שרירי פי הטבעת בעלי עצבים רבים והשימוש בחרוזים גורם להנאה מינית אצל אילו אשר נהנים ממין אנאלי, נשים וגברים כאחד. ההנאה נגרמת בזמן ההכנסה של הכדור ובעיקר בזמן המשיכה כאשר היא נועדה להעצים את האורגזמה. אצל נשים השימוש בכדורים מגביר את ההנאה בקיום יחסי מין נרתיקים מאחר שככל שמכניסים מספר רב יותר של כדורים לפי הטבעת רוחב הנרתיק צר יותר ותחושת הכדורים מורגשת דרך דפנות הנרתיק ויוצרת חיספוס נוסף לגבר והאישה.

סכנות
-----

כמו בכל פעילות אנאלית חייבים לשמן היטב את האביזר ופי הטבעת כדי למנוע נזק לרקטום שעלול להיפצע. גם לאחר השימון אין למשוך את הכדורים החוצה במהירות או בחוזקה מאחר שפעולה זו עלולה לקרוע את הרקטום. יש לרחוץ היטב את האביזר לאחר השימוש בסבון ומים ולאפשר לו להתייבש לפני שימוש נוסף כדי למנוע מעבר של חיידקים. ניתן גם להכניס את החרוזים לתוך קונדום כדי למנוע מחלות. לפני השימוש יש לוודא שהחרוזים מחוברים היטב ואינם יכולים להתנתק מהשרשרת ולהישאר בגוף. אם חרוז נתקע יש לפנות לרופא כדי להוציא אותו בפעילות כירורגית.

ראו גם
------

* כדורים סיניים (אביזר מין)
* פקק אנאלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרוזים אנאליים** בוויקישיתוף
**המשרד למלחמה בסמים** הוא משרד ממשלתי אפגני הממונה למאבק בסמים ובסחר לא חוקי בהם.

המשרד מוביל את התיאום, קביעת המדיניות, הניטור וההערכה של כל הפעילויות והמאמצים נגד סחור לא חוקי בסמים. כל הפעילויות מתבצעות בהתאם לחוקת אפגניסטן, חוק הסמים האפגני והאסטרטגיה הלאומית לבקרת סמים.

תפקידו של השר האפגני למלחמה בסמים הוגדר בתור המשרה הקשה ביותר בעולם.

משימות
------

ייצור האופיום באפגניסטן עולה בהרבה על האופיום המיוצר בשאר העולם. המשרד אחראי לתיאום יישומו של חוק הסמים האפגני.

למשרד מספר ענפי פעילות:

* בניית מוסדות למאבק בסמים

שרים
----

* זראר אחמד אוסמאני 2009–2013
* מובארז ראשידי 2013–2015
* סלמת אזימי 2015–2021

קישורים חיצוניים
----------------

* mcn.gov.af, אתר רשמי
* נחנך כלא לסוחרי סמים, כתבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zabriskie, Phil (30 בספטמבר 2009). "Afghanistan's drug czar - world's toughest job". *CNN*. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2006131044
* VIAF: 128215129
* WorldCat: lccn-no2006131044

 |
תג יחידה של המשרד
סמל המשרד לביטחון הציבור
משטרת התנועה בפיונגיאנג.
**המשרד לביטחון חברתי** (בקוריאנית: **인민 보안부**; בעבר היה ידוע כסוכנות לביטחון העם) הוא הארגון הממשלתי בקוריאה הצפונית המופקד על כל זרועות השיטור ואחראי על כוח המשטרה הלאומית. הוא מבצע תפקידי אכיפה וחקירת פשעים כלכליים, ומפעיל לשכות חקירה בתחומי פשיעה שונים, יחידות אבטח אישים ואת שירות בתי הסוהר.

הארגון הוא חלק מקהילת המודיעין של קוריאה הצפונית ואחראי גם על משמר הגבול של קוריאה הצפונית ובמסגרתו גם מפעיל את משמר החופים הצפון קוריאני ואחראי לאבטחת גבולותיה של המדינה.

היסטוריה
--------

הארגון הוקם ב-1950 כמחלקת ביטחון הציבור והיה מופקד על כל תפקידי ביטחון פנים במדינה, החל מאכיפת חוק ושמירה על הסדר וכלה במבצעי מודיעין פנימיים וביצוע מעקב אחר מתנגדי המשטר.

בדצמבר 1972, עם שינוי החזון בחוקת קוריאה הצפונית, הארגון נקרא מחלקת ביטחון הציבור עד ספטמבר 1998 כאשר החל לשאת את השם המשרד לביטחון הציבור. בכל מקרה, עד מהרה ספג הארגון שינוי שם נוסף והוא נקרא בשמו הנוכחי "סוכנות ביטחון העם".

עד שנת 1973, הארגון היה אחראי לכל פעילויות החקירה במדינה וביצע חקירות על כל פעיל שהתנגד למפלגת השלטון - מפלגת הפועלים וכל מי שנחשד בפעילות "אנטי-ממסדית", או בעלת אידאולוגיה השונה מזו של המשטר בקוריאה הצפונית, עבר תחקורים ותשאולים, כחלק מן החובה לביטחון הציבור.

במאי 1973, הוקם המשרד לביטחון המדינה של קוריאה הצפונית, כארגון ביטחון פנים ומודיעין נפרד, וכל מבצעי החקירות האמורים הועברו לידי הארגון החדש, כאשר תפקידי הסוכנות צומצמו לתפקידי שיטור בלבד, מבלי להתערב בענייני ביטחון המדינה.

במאי 2020, שונה שמו למשרד לביטחון חברתי.

ראו גם
------

* הסוכנות למודיעין פיננסי (קוריאה הצפונית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "North Korea likely renames Ministry of People's Security | NK News".
**חַרְחֲבִינָה מַכְחִילָה** (שם מדעי: *Eryngium creticum*) היא מין במשפחת הסוככיים. זהו עשב רב-שנתי הגדל בעיקר בבתות ובשדות נטושים בחבל הים-תיכוני. תפוצתו מגיעה גם לחבל האירנו טורני, ושם הוא צומח בהר הנגב בנחלים בעלי קרקע לס.

החרחבינה המכחילה עוברת שינוי בולט במשך עונות השנה. בתחילת החורף מפתח הצמח שושנת עלים רכים הראויים למאכל אדם. באביב מתפתח גבעול תפרחת, שעליו מצויים עלים קטנים וקוצניים. בשלב זה משתנה צבעו של הצמח לכחול-סגול והוא נשאר כך במשך כל חודשי הקיץ.

לכל פרח גביע בן חמישה עלים זעירים, כותרת בת חמישה עלים זקופים ומופרדים, חמישה אבקנים ושני עמודי-עלי. הפרי בעל שתי פרודות חד זרעיות, ובעת ההבשלה הוא מתפרק לשני זרעונים.
הפירות אינם מתפזרים בהבשלתם אלא נשארים על הצמח. כאשר מתייבשים הגבעולים בסוף הקיץ, הרוח שוברת אותם ונושאת אותם על פני השדות. בדרך זו נפוצה החרחבינה המכחילה.

השם העברי חרחבינה מכחילה נגזר מהשורש ח-ר-ב, מלשון יובש, ואילו שמו הערבי שוכּ אל-עקרבאני (=קוץ העקרבים או עשב העקרבים).

הצמח היה ידוע כירק, ונמנה עם חמשת הצמחים הנזכרים במשנה שאדם יוצא בהם ידי חובת מרור בפסח: "ואלו ירקות שאדם יוצא בהן ידי חובתו בפסח. בחזרת בעלשין ובתמכה ובחרחבינה ובמרור" (מסכת פסחים, פרק ב', משנה ו'). יש המזהים את ה"מתיק" כמיץ המתוק שנמצא בעלים הצעירים של החרחבינה או בשורש שלה: "המלקט עשבים לחים עד שיבש המתיק" (מסכת שביעית, פרק ט', משנה ו').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרחבינה מכחילה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
 |
**לפני סטונוול: הקמת קהילה הומולסבית** (אנגלית: Before Stonewall) הוא סרט תיעודי משנת 1984 על הקהילה הלהט"בית בשנים שלפני מהומות סטונוול ב-1969. את הסרט קריינה הסופרת הלהט"בית האקטיביסטית ריטה מיי בראון, הבמאית הייתה גרטה שילר, יחד עם רוברט רוזנברג, שגם השתתף בהפקת הסרט יחד עם שילר וג'ון סקגליוטי. פרימיירת הסרט הייתה בפסטיבל הקולנוע בטורונטו. ב-1999 הפיק סקגליוטי סרט המשך בשם אחרי סטונוול, אשר תיעד אקטיביזם להט"בי בעשורים שלאחר המהומות.

משתתפים
-------

בין הדמויות המתועדות בסרט:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * אן באנון
* ליסה בן
* גלדיס בנטלי
* ג'ורג' ביוס
* קרול דייוויס
 | * מרטין דוברמן
* אלן גינסברג
* ברברה גיטינגס
* ברברה גריר
* מייבל המפטון
 | * הארי היי
* אוולין הוקר
* ג'ים קפנר
* אודרי לורד
* ברוס נוג'נט
 |

פרסים
-----

הסרט היה מועמד לפרס השופטים בפסטיבל סאנדנס 1985. זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ביוסטון, ובפרס הסרט הדוקומנטרי המצטיין בפסטיבל FILMEX בלוס אנג'לס, וכן במקום ראשון בפסטיבל הקולנוע החינוכי, וציון לשבח בפסטיבל הכפר הגלובלי לסרטים תיעודיים.

ב-1987 זכה הסרט בפרס אמי לתוכנית ההיסטורית או תרבותית המצטיינת ועבור המחקר הטוב ביותר. ב-1989 זכה בפרס הפלטה בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה בטורינו.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל להט"ב** |
|  | **פורטל קולנוע** |

* 1984 בקולנוע
* סטונוול (סרט)
* אחרי סטונוול

קישורים חיצוניים
----------------

* "לפני סטונוול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לפני סטונוול", באתר נטפליקס
* "לפני סטונוול", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לפני סטונוול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לפני סטונוול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n91008419
* VIAF: 175058739
* WorldCat (עם VIAF): 175058739

 |
**המשרד להגנת המדינה** (בפולנית: **Urząd Ochrony Państwa**) הייתה סוכנות הביון של פולין בשנים 1990–2002, כאשר היא פוצלה לבסוף לשתי סוכנויות חדשות.

הקמה
----

ה-UOP נוסד ב-6 באפריל 1990, כמחלקה של משרד הפנים. קשישטוף קוזלובסקי שימש כראש הראשון של ה-UOP בשנים 1990-1992.

בשנת 1996 הפך UOP לסוכנות ממשלתית נפרדת בפיקוח ראש הממשלה, האחראית על הערכת מודיעין, מודיעין נגדי וביטחון אלקטרוני ממשלתי, כולל ציתות לטלפונים.

סיבות להיווצרות
---------------

ה-UOP החליף את שירות הביטחון (Służba Bezpieczeństwa ,SB), שבתקופה הקומוניסטית היה חלק ממשרד הפנים של הרפובליקה העממית של פולין והיה אחראי למודיעין נגדי, שתפקידו כלל גם את דיכוי האופוזיציה לממשלה לפני 1989.

פיצול הסוכנות
-------------

ביוני 2002 פוצלה הסוכנות לשתי ישויות נפרדות: הסוכנות לביטחון פנים, העוסקת בביטחון הפנים של המדינה, וסוכנות הביון, העוסקת במודיעין זר.

ראשי UOP
--------

* קשישטוף קוזלובסקי (1990 – 1990)
* אנדז'יי מילצ'נובסקי (1990 – 1992)
* פיוטר ניימסקי (1992)
* אנדז'יי מילצ'נובסקי (1992)
* ג'רזי קוניצ'ני (1992 – 1993)
* גרומוסלב צ'מפינסקי (1993 – 1996)
* אנדז'יי קפקובסקי (1996 – 1997)
* יירז'יי נוז'קה (1997 – 1998)
* זביגנייב נובק (1998 – 2001)
* זביגנייב סיימיאטקובסקי (2001 – 2002)
* אנדז'יי ברקיקובסקי (2002)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות ביטחון הפנים (בפולנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Krzysztof Kozłowski nie żyje. Rozwiązał służbę bezpieczeństwa, milicję zmienił w policję". *Gazeta Wyborcza*. 2013-03-26. נבדק ב-2013-04-01.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 9488 4010
* LCCN: no2017166822
* VIAF: 135417806
* WorldCat: lccn-no2017166822

 |
**נטליה רודריגס מרטינס** (בספרדית: **Natalia Rodríguez Martínez**; נולדה ב-2 ביוני 1979 בטרגונה) היא אתלטית ספרדייה, המתחרה בריצת 1500 מטר.

ביוגרפיה
--------

רודריגס החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות בסוף שנות ה-90. היא השתתפה באולימפיאדת סידני (2000), אך סיימה במקום ה-37 ולא עברה את שלב המוקדמות. באליפות העולם שנערכה באדמונטון רשמה הופעה מוצלחת יותר, וסיימה במקום השישי. גם באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ב-2002 במינכן סיימה במקום השישי. באליפות העולם שנערכה ב-2003 בפריז לא הצליחה להעפיל לגמר, ובאולימפיאדת אתונה (2004) סיימה במקום העשירי.

בשנת 2005 רשמה את תוצאת השיא שלה, 3:59.51 דקות, במהלך תחרות ברייטי שבאיטליה. באותה שנה סיימה במקום השישי באליפות העולם שנערכה בהלסינקי. לאחר היעדרות ממושכת מתחרויות גדולות, שבה רודריגס והשתתפה באולימפיאדת בייג'ינג (2008). בשנת 2009 זכתה במדליית הכסף באליפות אירופה באולם, שנערכה בטורינו. 

באליפות העולם שנערכה בברלין ב-2009 סיימה במקום הראשון, אך דקות ספורות לאחר סיום המירוץ הודיעו השופטים על פסילתה, מאחר שכ-200 מטרים לפני סיום המירוץ חסמה את הרצה האתיופית גלטה בורקה, שמעדה עקב כך וסיימה במקום האחרון.

בשנת 2010 זכתה במדליית הכסף באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחה ובמדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בברצלונה. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 זכתה במדליית ארד נוספת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נטליה רודריגס** בוויקישיתוף

* נטליה רודריגס, באתר olympedia.org
* נטליה רודריגס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* נטליה רודריגס באתר האולימפי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 115638

 |
**הסכסוך באיטורי** (בצרפתית: **Guerre d'Ituri**) הוא סכסוך מתמשך בין הקבוצה האתנית החקלאית לנדו לבין הקבוצה האתנית הפסטורליסטית חמה במחוז איטורי (אנ') שבצפון-מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בעוד ששתי הקבוצות נלחמו מאז 1972, השם 'סכסוך איטורי' מתייחס לתקופת האלימות העזה בין 1999 ל-2003. הסכסוך המזוין נמשך עד היום.

הסכסוך החל בתחילת מלחמת קונגו השנייה, שהובילה להגברת התודעה האתנית, אספקה גדולה של נשק קל והיווצרותן של קבוצות חמושות שונות. גורמים ארוכי טווח יותר כוללים סכסוכי קרקע, מיצוי משאבי טבע, והמתחים האתניים הקיימים ברחבי האזור. בני לנדו היו מיוצגים בעיקר על ידי החזית הלאומית והאינטגרציוניסטית (FNI) בעוד שאיגוד הפטריוטים של קונגו (UPC) טען כי הם נלחמים למען בני החמה.

הסכסוך היה אלים ביותר. מעשי טבח בקנה מידה גדול בוצעו על ידי חברי שני הפלגים האתניים. בשנת 2006 דיווח ה-BBC כי עד 60,000 בני אדם נהרגו באיטורי מאז 1998. ארגון רופאים ללא גבולות טען ש"הסכסוך המתמשך באיטורי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הוביל ליותר מ-50,000 הרוגים, יותר מ-500,000 אזרחים עקורים ולתמותה מתמשכת, גבוהה באופן בלתי מתקבל, מאז 1999". מאות אלפי אנשים נאלצו לעזוב את בתיהם והפכו לפליטים.

ביוני 2003 החל האיחוד האירופי ב"מבצע ארטמיס", במסגרתו שלח כוח שמירת שלום בהנהגת צרפת לאיטורי. כוח האיחוד האירופי הצליח להשתלט על בירת מחוז איתורי בוניה. למרות זאת, הלחימה ומעשי הטבח נמשכו באזורים הכפריים. החל מדצמבר 2003 הלחימה פחתה באופן משמעותי.

סכסוכי קרקע בין רועי חמה וחקלאי לנדו התחדשו בדצמבר 2017, וכתוצאה מכך החל גל מעשי טבח ובעקבותיו כפרים שלמים של בני החמה נהרסו ולמעלה ממאה בני אדם נרצחו. עשרות אלפים נמלטו לאוגנדה. בעוד שמעשי הטבח על ידי מיליציות הלנדו פסקו באמצע מרץ 2018, השמדת היבול, החטיפות וההרג נמשכו. האו"ם העריך כי עד 120 כפרי בני החמה הותקפו על ידי מיליציות הלנדו מדצמבר 2017 ועד אוגוסט 2018. ביוני 2023, לפחות 46 בני אדם נהרגו על ידי CODECO במחנה עקורים במחוז בהמה באדג'רה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסכסוך באיטורי** בוויקישיתוף
**הצבעה טלפונית** או **טלווטינג** (מאנגלית: **Televoting**) היא שיטת קבלת החלטות וסיקור דעת קהל שמתבצעת באמצעות הטלפון. ההצבעה הטלפונית יכולה גם להרחיב את ההצבעה באמצעות הצבעה על ידי מסרון דרך טלפון סלולרי. חלק מהשימושים המוכרים בשיטת ההצבעה הטלפונית הם בשידור תחרויות, ובמיוחד בתחרות האירוויזיון, ובדיונים דמוקרטיים.

הצבעה טלפונית בשידור תחרויות
----------------------------

בהצבעה טלפונית מעורבים שדרנים המספקים לקהל מספרי טלפון שונים הקשורים למשתתפים; התוצאה נקבעת על ידי מספר השיחות לכל שורה. בדרך כלל משתמשים בטלוויזיות לקביעת תוצאות שבועיות בתחרויות ריאליטי בחו"ל, כמו האח הגדול, רוקדים עם כוכבים, The Voice, Idol, ו־The X Factor. 

בשנת 1997 החלה תחרות אירוויזיון לשלב הצבעה טלפונית ציבורית כדי לקבוע את הזוכה, עם הפעלה המונית שהתחילה בשנת 1998. בתחילה, ההצבעה הטלפונית החליפה לחלוטין את המערכת הקודמת, שבה המשתתפים דורגו על ידי חבר השופטים האזוריים. שינויים אלה הביאו לגדילה של "הצבעת גוש" – שבה דפוס ההצבעה של המדינה יועדף לרוב על מדינות שכנות, לדוגמה, המדינות הסקנדינביות, הבלטיות, הבלקן ומדינות חבר המדינות העצמאיות, ומדינות עם תרבויות דומות, למשל הממלכה המאוחדת ואירלנד. בין השנים 2009–2015, מרבית המדינות השתמשו בפיצול 50-50 בין תוצאות חבר השופטים לתוצאות ההצבעה הטלפונית. מאז 2016, רוב המדינות עדיין משתמשות בתהליך ההצבעה הטלפונית וחבר מושבעים כדי לקבוע את התוצאות, וההצבעות כבר לא משולבות לכל המדינות ובמקום זאת מטופלות בנפרד.

הצבעה טלפונית בדמוקרטיה דיונית
------------------------------

הצבעה טלפונית יזומה על ידי דגימה אקראית של אוכלוסייה באמצעות חיוג ספרתי אקראי.[דרוש מקור] מי שפנו אליהם מתבקש להתנדב לקבל חומרי תדריך בכתב על רקע בנושא מסוים, שהוכנו על ידי צוות נציגים של קבוצות בעלי עניין שונים שהושפעו מאותה סוגיה ושילבו דעות או נקודות מבט שונות.[דרוש מקור] המתנדבים מתבקשים לדון בנושא בין משפחותיהם וחבריהם עד שהם קיבלו החלטה.[דרוש מקור] בתום זמן זה הם משתתפים בסקר שוב בטלפון כדי לקבוע את עמדותיהם.[דרוש מקור]

### יתרונות ההצבעה הטלפונית

הצבעה טלפונית היא שיטה חסכונית יותר לדיון דמוקרטי ציבורי מאשר אלטרנטיבות רבות כמו סקרי דעת קהל, מכיוון שהיא אינה מחייבת את המשתתפים להיפגש באופן אישי.[דרוש מקור] המשותף לטכניקות קבלות החלטה דמוקרטיות אחרות הוא שהן גם נוטות לקבל החלטות מנומקות יותר מאשר סקרי דעת "גולמיים", מכיוון שהמשתתפים נחשפים לפרספקטיבות שונות שאינן שלהם בחומרי התדריך שהם מקבלים.[דרוש מקור]

### חסרונות ההצבעה הטלפונית

הצבעה טלפונית עשויה להיות פחות אפקטיבית משיטות אחרות של דיונים דמוקרטיים ציבוריים, שבהן מפקח או מסייע מיומן זמין באופן אישי כדי להבטיח שהקבוצות דנות ברצינות בנושא העומד בפניהן.[דרוש מקור]

ראו גם
------

* דמוקרטיה דיונית

לקריאה נוספת
------------

* Carson, L: "Innovative consultation processes and the changing role of activism", *Third Sector Review*, 7(1):7, 2001.
* Slaton, C D. (1992), *Televote: Expanding Citizen Participation in the Quantum Age*, Oxford: Praeger.
גבר לובש חגורת הצלה
**חגורת הצלה** או **אפודת הצלה** או **אפוד הצלה** הוא מתקן לבוש אשר נועד למנוע את טביעתו של לובש החגורה או האפודה, גם במקרה בו הוא חסר הכרה. מטרת החגורה - לשמור את ראשו ופניו של לובשה מעל פני המים ובכך למנוע את טביעתו.

מתקן הצלה זה משמש יורדי ים, ומותקן על ספינות וכן מותקן על מטוסים למקרה של נחיתת חירום על-פני המים.

חגורות הצלה מודרניות יכולות לכלול מתקני הצלה כגון נורות תאורה ומתקני רדיו לסייע למחלצים לאתר את האדם הנמצא במים.

סוגי חגורות הצלה
----------------

### חליפות הצלה קשיחות

חגורות אלה מכילים תאי ציפה העשויים חומר סינתטי כלשהו ובו תאי אוויר רבים המאפשרים את ציפת החגורה. חגורות אלה אינן דורשות מילוי התאים, וניתן להשתמש בהם בכל עת אולם הן מגושמות, ולכן, קשה לעבוד כאשר הן נלבשות. מאידך - ניתן לזרוק חגורת הצלה מסוג זה למים ולהשתמש בה כגלגל הצלה.

### חליפות הצלה מתנפחות

חגורות הצלה מסוג זה כוללות שני תאי ציפה המתמלאים באוויר הננשף לתוך התאים באמצעות פיה על ידי לובש החגורה, או באמצעות גז פחמן דו-חמצני הנמצא במיכל המחובר אל החגורה.

חגורות מסוג זה מצויות באוניות וכן במטוסי נוסעים. יתרונן של חגורות הצלה אלה הוא באופן קיפולן, המאפשר אריזתן באריזות קטנות התופסות נפח מועט וגם משקלן קטן. בשל כך, יכולים יורדי ים ללבוש את החגורה סביב מותניהם בכל עת שהם מצויים על סיפון כלי השייט כאשר החגורה מקופלת, ובכך החגורה אינה מפריעה לעבודתם השוטפת.

סיבה נוספת לשימוש בחליפות הצלה מסוג זה במטוסים היא העובדה שבמקרה בו מטוס נאלץ לנחות נחיתת חירום ומתחיל להתמלא מים, חליפות הצלה קשיחות היו צפות בתוך המטוס, ובכך מונעות על יציאת הנוסעים מבעד פתחים נמוכים הנמצאים מתחת לפני המים. מאותה סיבה ניתנת הנחיה לנוסעים לנפח את חליפות ההצלה אך ורק לאחר צאתם מהמטוס, שכן ניפוח החליפה בתוך המטוס עלולה להביל לתוצאה דומה בה לא יוכל הנוסע המשתמש בחליפה לצאת מהמטוס.

היסטוריה
--------

השימוש הראשון המתועד בחגורות הצלה היה שימוש שעשו חייליו של המלך אשורנצירפל השני בשנת 870 לפנה"ס בעורות של חיות שנתפרו ומולאו אוויר, ובאמצעותם חצו החיילים את החפיר מלא המים על מנת להגיע לחומת העיר ולכובשה.

עד ראשית העת החדשה לא היו חליפות הצלה ייעודיות. אמנם מרבית יורדי הים לא ידעו לשחות, אולם במקרה בו טבעה ספינה עשו יורדי הים שימוש בקרשי הספינות שהיו עשויות עץ על מנת לצוף.

בשנת 1757 הומצא בצרפת מתקן ציפה עשוי שעם. מתקן זה פותח בשנת 1851 על ידי חוקר הקוטב הבריטי ג'ון רוס וורד והפך למעשה לחגורת ההצלה הראשונה, והחל משנת 1861 שימש השעם כמרכיב המרכזי בייצור חגורות הצלה.

בשנת 1852 נחקק חוק בקונגרס ארצות הברית המורה לספינות המפליגות במימי ובנהרות ארצות הברית להחזיק חגורות הצלה או גלגלי הצלה.

בשנת 1869 נעשו ניסיונות לייצר חגורות הצלה מקפוק.

עיצוב חגורת ההצלה שונה בשנת 1912 על מנת שיכלול טבעת אשר תשמור את ראשו של המשתמש בחגורה מעל המים, ובכך נוצר יתרונה של החליפה על גלגל ההצלה. 

בשנת 1928 המציא פיטר מרקוס (Peter Markus) את חליפת ההצלהאשר זכתה לכנוי "מיי וסט" (Mae West) על שום דמיונה לחזה של השחקנית מיי וסט. חליפה זו עברה מספר שינויים בשנים 1930 ו-1931 ונעשה בה שימוש רב על ידי חיל האוויר של ארצות הברית וחיל האוויר המלכותי בשנות מלחמת העולם השנייה.

ראו גם
------

* גלגל הצלה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חגורת הצלה** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של חגורות ההצלה

הערות שוליים
------------

1. ↑  פטנט ארצות הברית 1694714
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "יד ביד (שיר של עפרה חזה)".

**יד ביד** הוא פזמון ישראלי שנכתב על ידי תלמה אליגון-רוז והולחן על ידי רוני וייס. השיר הוקלט לראשונה לפסטיגל בשנת 1984 והיה נהוג לסיים בקביעות את מופעי הפסטיגל הראשונים בתחילת דרכו של המופע. השיר הושמע במופע 11 פעמים בשנים: 1984, 1985, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1998, 2010 ו-2020.

במהלך השנים "יד ביד" הושר על ידי עשרות זמרות וזמרים ישראלים.

תוכן
----

השיר מדגיש את העוצמה שנוצרת על ידי חיבורים ואחדות שבאה לידי ביטוי לא רק בעבודה משותפת אלא בקשר אישי. השימוש במטבעות הלשון יד ביד ולב אל לב מחזקת התחושה של תקשורת ויחס בין-אישי. השיר גם מדבר על תקווה לדברים טובים ובלהאמין שהכל יכול לקרות ושכל האנשים בעולם מיוחדים שביחד תמיד טוב מלבד.

שורות נוספות בשיר
-----------------

החל משנת 1998 נוספו לשיר השורות: "כל אחד ישא קולו יחד לעולם כולו" ו"כל אחד יתן מעט, כל אחד יושיט רק יד, יחד יחד לא לבד. אל האור נצעד!". זאת לאחר שהשיר לא הושמע במופע מספר שנים. בשנת 1987 עפרה חזה ביצעה בפסטיגל לפני השיר שיר דומה שגם הוא עונה לאותו השם. שיר נוסף שסגר את המופע ושיר ההמשך של השיר הוא "אני מאמין" (אהוד מנור/עובד אפרת) שגם כן נכתב לכבוד המופע.

בשנת 2020, לרגל חגיגות ה-40 למופע הפסטיגל, נכתב בית חדש לשיר: "יד ביד ולב אל לב, יחד כל דבר הולך. יד ביד כך בשרשרת. כבר אלפי שנים בדרך ונזכור מה שעבר ונחייך אל המחר. כי כולנו לב אחד. יחד יד ביד!".

בתרבות פופולרית
---------------

* השיר בוצע בספיישל הטלוויזיה "מאז ועד זאפ" בשנת 1998.
* השיר בוצע על ידי משתתפי המופע מותק של פסטיבל בשנת 2014.
* השיר בוצע על ידי מופע HOT VOD Young שנערך בשנת 2017.
* השיר בוצע על ידי משתתפי התכנית "גב האומה".
* השיר בוצע על ידי משתתפי הסדרה "בחצר של פופיק".
* השיר גם מושמע במסיבות סוף שנה של כיתות שונות במערכת החינוך בגנים ובתי הספר.

קישורים חיצוניים
----------------

* יד ביד באתר שירונט
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  **זמר לך לגיל הרך: שירים לקטנים ולגדולים**, ירושלים: משרד החינוך, 1994, עמ' 10
**צ'רלי ויקרס** (באנגלית: **Charlie Vickers**; נולד ב-30 באוקטובר 1992) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי. ידוע בשל תפקידיו בסדרות "מדיצ'י" ו"שר הטבעות: טבעות הכוח".

ביוגרפיה
--------

ויקרס נולד בסנט קילדה, בפרברי מלבורן שבמדינת ויקטוריה, באוסטרליה, באוקטובר 1992. הוא גדל בגילונג ולמד לתואר באמנות באוניברסיטת RMIT במלבורן ולאחר מכן למד בבית הספר המרכזי לנאום ודרמה בסידני. בהמשך, עבר לאנגליה בה למד בבית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון, עד 2017.

### קריירה

ב-2018, גילם את הדמות גוליילמו די פאצי, הבן הצעיר למשפחת פאצי בסדרה מבית נטפליקס, מדיצ'י. בשנת 2019, ויקרס כיכב בסרט הקומדיה שביימה רייצ'ל וורד, פאלם ביץ', שם גילם את דן, לצד סם ניל, מתילדה בראון, גרטה סקאצ'י וריצ'רד אי. גרנט. ב-2020 הופיע ויקרס בסרט המותחן של דאגלס ריי, Death in Shoreditch, בו גילם את תפקידו של אנדרוז בסרט לצד קאריל תומאס.

בשנת 2022, ויקרס גילם את הלברנד בסדרת הטלוויזיה של אמזון המבוססת על עולמו של טולקין, "שר הטבעות: טבעות הכוח", כשהופיע לראשונה בפרק 2 לצד מורוויד קלארק. לצורך התפקיד, ויקרס יצא לטייל במשך 5 ימים בפארק הלאומי טונגרירו, ניו זילנד. הוא הופיע בסדרה כשמשך את גלדריאל מהמים. כדי לבצע את הסצנות התת-ימיות, ויקרס היה צריך ללמוד לצלול חופשי. ויקרס הוא רץ נלהב, לאחר שהשלים מספר טריאתלונים ורץ באופן קבוע בין 5 ל-10 אלף ריצות מספר פעמים בשבוע.

ב-2022, ויקרס לוהק לככב בעיבוד הטלוויזיוני לרומן של הולי רינגלנד, הפרחים האבודים של אליס הארט (The Lost Flowers of Alice Hart).

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2019 | פאלם ביץ' | דן |
| 2020 | Death in Shoreditch | אנדרו |
|

### טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | מדיצ'י | גוליילמו די פאצי | סדרה מבית נטפליקס |
| 2022 | שר הטבעות | הלברנד/אנאטאר/סאורון | סדרת טלוויזיה מבוססת על סדרת סרטי שר הטבעות |
| 2022 | The Lost Flowers of Alice Hart | קלם הארט | מיני-סדרת טלוויזיה |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'רלי ויקרס** בוויקישיתוף
* צ'רלי ויקרס, ברשת החברתית אינסטגרם
* צ'רלי ויקרס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* צ'רלי ויקרס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "They scan your eyeballs just to get on set! Charlie Vickers on The Rings of Power". *theguardian.com*.
2. ↑  "Charlie Vickers: Everything About Rising British Actor". *celebsgaze.com*.
3. ↑  "How Charlie Vickers trained for Rings of Power: Free-diving, surfing and deadlifts". gq-magazine.co.uk.
4. ↑  "Charlie Vickers in Amazon series Lord of the Rings: The Rings of Power". contentmode.com.
רחוב פלורנטין בשכונת פלורנטין
**"דרום תל אביב"** הוא מונח המתייחס לאזורה הדרומי של העיר תל אביב. הגדרת האזור אינה חד משמעית, ובדומה ל"צפון תל אביב" נתונה לפרשנויות שהשתנו עם הזמן.

ההגדרות הרשמיות של דרום תל אביב, על פי חלוקת הרבעים המוניציפלית הוא רובע 8 (דרום) רוב שכונות רובע 9 (דרום מזרח) ורובע 7 בלי יפו. על אף שיפו נמצאת בדרומה של "תל אביב-יפו" – לא נהוג להתייחס אליה כ"דרום תל אביב". מבחינה זו, הגבול בין מרכז תל אביב ולבין דרומה הוא קו רחוב הרכבת, רחוב יהודה הלוי ודרך יפו-תל אביב, ועל פי גבול זה כוללת דרום תל אביב את שכונות נווה שאנן, פלורנטין, קריית שלום, שכונת שפירא, נווה עופר, גבעת הרצל, שכונת התקווה, כפר שלם, יד אליהו, תל חיים, נווה צה"ל, ונווה צדק.

אזורים מסוימים ושכונות מסוימות הנכללות ברבעים 5 ו-6 (מרכז תל אביב) נתפשים בציבור באופן סובייקטיבי ומוגדרים אף הן כדרום. רחוב אלנבי לדוגמה, הנחשב על ידי תושבי מרכז תל אביב כרחוב מרכזי בליבה של העיר, נתפש מבחינות רבות, ועל ידי תושביה הצפוניים יותר של העיר, כגבולו הצפוני של דרום תל אביב. כך גם סביבת רחוב המסגר ואזור מתחם הרכבת. הסיבה לכך שאזורים בלתי דרומיים נכנסים תחת ההגדרה "דרום תל אביב" היא הזיהוי של דרום תל אביב עם האזורים העניים והמוזנחים יותר של העיר, אך עם תנופת השיפוצים בעשור האחרון, הגבולות הולכים ומטשטשים, ורחובות תעשייתיים כמו רחוב הארבעה הופכים לאזורי בילוי מטופחים.

מסיבה זו ובדומה ל"צפון תל אביב", המושג "דרום תל אביב" הוא מושג סוציו-אקונומי הרבה יותר מאשר הגדרה גאוגרפית. שנים רבות נחשב אזור דרום תל אביב לאזור החלש ביותר של העיר מבחינה כלכלית, ואזורים רבים בו סובלים מהזנחה ממושכת. בנוסף, מוקדי הפשיעה העיקריים של העיר וכן אזורי המגורים של אוכלוסיות שוליים, מהגרים מאפריקה ועובדים זרים אחרים המרוכזות בשכונות דרום העיר.

רחוב המפעל בדרום תל אביב

ראו גם
------

* ג'נטריפיקציה
* יפו
* צפון תל אביב

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **דרום תל אביב** |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **דרום תל אביב** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דרום תל אביב** |

* האתר הקהילתי של שכונות דרום תל אביב
* שרון רוטברד, "עיר לבנה, עיר שחורה", הוצאת בבל 2005
* מוקי צור ושרון רוטברד (עורכים), לא ביפו ולא בתל אביב: סיפורים, עדויות ותעודות משכונת שפירא, בינ"ה והוצאת בבל, 2009
* שחר סמוחה‏, אלימות, סמים וגניבות: מסע בדרום תל אביב, באתר וואלה!‏, 12 בינואר 2013
* צבי גיל, היי דרומה - תל אביב, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 8 בפברואר 2013
* אתר למנויים בלבד מאיה לקר, אזעקת אמת - פי ארבעה יותר בלבול, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2013
* ארי ליבסקר, 48 שעות עם תושבי דרום תל אביב, שמדברים על האשמים האמיתיים במצב השכונות, באתר כלכליסט, 8 בפברואר 2018
* אתר למנויים בלבד  דנה ספקטור, בין הפטיש לסודן, באתר "ידיעות אחרונות", 9 במאי 2018
* שחר סמוחה, ‏היום שאחרי ביטול המתווה: הכאוס חזר לרחובות דרום תל אביב, באתר גלובס, 19 במאי 2018
מפת הרכס הדרום-מערב התת-מימי שבאוקיינוס ההודי
רשת הרכסים המרכז-אוקייניים
**רכס תת-מימי** או **רמה תת-מימית** (באנגלית: **Undersea mountain ranges**) הוא רכס הרים או רמה המצויים לחלוטין מתחת לפני הים, ובמיוחד מתחת לפני השטח של אוקיינוס.

חלק מרכסים נוצרים על פי רוב עקב פעילות טקטונית. דוגמה ידועה לרכס תת-מימי - הוא הרכס המרכז-אוקייני - אזור הררי תת-ימי, שבמרכזו מצוי בקע ממנו עולה מאגמה ויוצרת קרום אוקייני חדש.

רכסים אחרים נוצרים עקב פעילות וולקנית תת-מימית. רכסים אלה מכונים הרי מצולה. רכס הרי המצולה הידוע ביותר הוא - הרכס המרכז-אטלנטי.

התמוטטות רמה תת-מימית, או רכס תת-מימי יכול לגרום לצונאמי.

לקריאה נוספת
------------

• Martha Henriques, **Beneath the frozen wastes of the Arctic, a three-way geopolitical tug-of-war is taking place over which country owns a ridge of undersea mountains. The winner will change maps forever**,
23rd July 2020, BBC website
• Greg Young, **Plate Tectonics**, P 11

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רכסים תת-מימיים** |

* טקטוניקת הלוחות באתר נשיונל ג'יאוגרפיק

הערות שוליים
------------

1. 1 2  היווצרות רכסים תת-מימיים
2. ↑  גורמי צונאמי
**נוף העיר דלפט** (הולנדית: **Gezicht op Delft**) הוא ציור מעשה ידי הצייר ההולנדי יאן ורמיר, אשר הושלם בשנת 1660 או 1661. הציור מוצג כיום בגלריה המלכותית מאוריצהאוס בעיר האג שבהולנד.

הנוהג לצייר נוף עירוני על דקויותיו כבר השתרש בזמן שוורמיר עמל על ציורו המפורסם. הנדריק ורום כבר השלים שני ציורים כאלו המתארים את דלפט, אבל סגנונם ארכאי יותר: הם מיישמים את הגישה הפנורמית המסורתית, כפי שזו מיוצגת בשני ציורי הנוף העירוני של הרקולס סֵיחרס התלויים בגמלדגלרי בברלין. סיחרס היה בין הראשונים שהשתמש בטלסקופ של גלילאו על מנת להעביר את רישומי הטיוטה והפרופורציות שלהם (גובהם היה יותר מפי שניים מרוחבם) לפורמט המקובל בציוריו.

ורמיר צייר את נוף העיר דלפט במקום, אבל המכשיר האופטי שכיוון לעבר העיר, ואשר בו השתמש על מנת להעביר את המראֶה אל הקנבס (מראה בעל מודעות וסטרוקטורה ראויים להתפעלות) לא היה הקמרה אובסקורה, אלא הטלסקופ ההפוך. רק מכשיר זה מסוגל לצמצם את הנוף הפנורמי של מקטע מסוים, להעביר את הדמויות בקדמת הבד לקנה מידה קטן מהרגיל, להדגיש את החלק הקדמי של הציור, ובה בעת לגרום ליתר הקומפוזיציה להתמזג אל המרחב. התמונה הנוצרת באופן זה כוללת אפקטים אופטיים אשר - אף על פי שאינם ייחודיים לה בשיטת הציור ההולנדית של המאה ה-17 כפי שנטען לעיתים - משרטטים נוף עירוני בעל קומפוזיציה אחידה ואווירה העטופה באור בוהק.

הציור של העיר אינו צדודית עירונית רגילה, אלא ייצוג אידיאלי של דלפט: תוויה העיקריים מופשטים, והם ניבטים אלינו מתוך המערכת הכפולה שיוצרת השתקפותם במי הנמל, בעוד חשרת העבים רבת ההוד, הכבדה והמלאה, מרחפת מעליהם.

נוף העיר דלפט הוא הציור האחרון של ורמיר שבו נעשה שימוש בצבעוניות עשירה ומלאה, וגווני צבע שהועברו אל הבד באמצעות משיכות מכחול עזות. האמן התעלה על עצמו באופן שבו שיקף את עיר הולדתו, שיקוף אשר נחשב על ידי מבקרים כפרשנות נעלה של הטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נוף העיר דלפט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4440057-3
* LCCN: no2003025989
* RKDimages ID: 52503
* VIAF: 180478765
* WorldCat (עם VIAF): 180478765

 |
דילבת והערים השכנות בתקופת עובייד
**דילבת** הייתה עיר שומרית עתיקה קטנה, ששכנה מדרום-מזרח לבבל, על הגדה המזרחית של הזרוע המערבית של הפרת. מקומה של העיר זוהה באתר תל א(ל)-דַּיְלַם (Tell al-Deylam) במחוז אל-קאדסיה בעיראק, כ-25 ק"מ מבבל. בחפירות הארכאולוגיות בעיר זוהה הזיגוראת של אוראש, אלת האדמה השומרית, המופיע בעלילות גילגמש. האלה אוראש הייתה האלה הפטרונית של העיר.

היסטוריה
--------

דילבת נוסדה בשומר בתקופת השושלת הקדומה בשנת 2700 לפנה"ס לערך. העיר הייתה מיושבת בתקופה האכדית, בתקופה הבבלית הקדומה, בתקופה הכשית, בתקופת האימפריה הסאסאנית ובתקופה האסלאמית הקדומה. העיר שימשה כמרכז חקלאי קדום שטיפח את חיטת איינקורן (einkorn wheat) וייצור מוצרים מסוף. העיר שכנה לגדות תעלת ארחתום (Arahtum).

ההיסטוריה של העיר הייתה משולבת בהיסטוריה של הישויות המדיניות הגדולות יותר שהתקיימו בסביבתה. המלך הבבלי שומו-אבו, שייסד את השושלת הראשונה של בבל ומלך במאה ה-19 לפנה"ס, טען שהוא שלט על העיר. אבל עד שלטונו של בנו שומו-ל-אל, היא נשלטה כנראה על ידי כאזאלו, עיר מדינה שומרית שבדרום מסופוטמיה. בכתובות שנשארו מהמלך הבבלי שומו-ל-אל, הוא ציין שהוא בנה את חומות העיר. הוא העבירה לתחום השפעתו בשנה ה-12 למלכותו.

ארכאולוגיה
----------

האתר כולל שתי תלוליות. בתלולית המערבית הקטנה נמצאו שרידים מהאלף הראשון לפנה"ס והתקופה האיסלאמית הקדומה. בתלולית המזרחית הגדולה, שהיקפה הכולל הוא כ-500 מטר, נמצאו שרידים מהאלף השלישי ועד האלף הראשון לפנה"ס. האתר נחפר לתקופה קצרה על ידי הארכאולוג האשורי הורמוזד רסאם. הוא גילה באתר מספר לוחות בכתב יתדות בעיקר מהתקופה הנאו-בבלית. האתר נחפר ב-1989 על ידי ג'. א. ארמסטרונג (J. A. Armstrong) מהמכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו. למרות שהאתר נחפר מעט, הגיעו לאורך השנים לשוק העתיקות לוחות בכתב יתדות שהגיעו לשם כתוצאה משוד עתיקות. הלוחות שנחפרו באתר שוכנים באוסף מוזיאון אשמוליאן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דילבת** בוויקישיתוף
* Dulaim (ancient: Dilbat) (אורכב 24.03.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר הצבא האמריקאי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Old Babylonian Tablets from Dilbat in the Ashmolean Museum באתר המכון הבריטי ללימודי עיראק
שחזור
גודל של פקיצטוס בהשוואה לגודל של אדם בוגר. זה המין הגדול במשפחת הפקיצטיים
**פקיצטוס** (שם מדעי: ***Pakicetus***) הוא סוג נכחד של יונק טורף ממשפחת הפקיצטיים. הפקיצטוס היה אנדמי ליבשת אסיה, והוא חי בתקופת האאוקן, לפני כ-52 עד 48 מיליוני שנים. בעבר שויך למשפחת הפרוטוצטיים, אולם כיום משויך למשפחה נפרדת, פקיצטיים.

מאובני הפקיצטוס הראשונים התגלו בפקיסטן, ומכאן שמו. הם נמצאו באזורים שהיו בעבר (בזמן שהפקיצטוס חי) אזורי החוף של ים טתיס. בתחילה חשבו כי המאובן הראשון, גולגולת בודדה, היה של מזוניכיד, אולם שני החוקרים גינגריץ' וראסל זיהו אותו כלווייתן קדום לפי מאפייני האוזן הפנימית שלו, שהיו ייחודיים ללווייתנים. שלדים שלמים של פקיצטוס התגלו ב-2001, והם חשפו כי הפקיצטוס היה כנראה חיה יבשתית שגודלה כגודל זאב.

בסוג פקיצטוס ארבעה מינים:

* *P. inachus*
* *P. attocki*
* *P. calcis*
* *P. chittas*

תיאור
-----

בהתבסס על גודל הגולגולת ועל חלקי השלד של הפרטים שנמצאו מקובל לחשוב שפרטים של פקיצטוס נעו באורך שבין מטר לשניים.

הפקיצטוס נראה שונה מאוד מהלווייתנאים המודרניים וצורת גופו דמתה יותר לשל יונקים שוכני קרקע. להבדיל מהלווייתנאים המאוחרים יותר היו לו ארבע רגליים ארוכות ומתפקדות. לפקיצטוס היה אף ארוך, שיניים האופייניות לטורף, צוואר ארוך ומובחן וזנב ארוך. כמו ברוב היונקים היבשתיים האף היה ממוקם בקצה החוטם.

ניסיונות שחזור שונים שנעשו בעקבות גילויים של שלדים מורכבים מתארים את הפקציטוס בדרך כלל כמכוסה בפרווה אך ככל הנראה בגלל קרבתם האבולוציונית להיפופוטמים סביר יותר להניח כי גופם היה מכוסה בפרווה דלילה יחסית.

המאובן הראשון שהתגלה היה מורכב מגולגולת לא שלמה שכללה את עצם הקודקוד וחלקים מהלסת התחתונה וכמה שיניים. בהתבסס על הפרטים בשיניים הטוחנות שוער שהפקיציטוס ידע לקרוע בשר. שחיקה בצורת חריצים על הטוחנות הראתה שהפקיצטוס חיכך את שיניו בעת שאכל. בגלל שיניו, משערים שהפקיצטוס אכל דגים וחיות קטנות אחרות, השיניים גם מרמזות שלפקיצטוס היו גם אבות אבולוציוניים אוכלי-בשר וגם כאלה צמחוניים.

בתרבות
------

יונק זה הופיע בסדרה פלאווורלד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פקיצטוס** בוויקישיתוף
* פקיצטוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* פקיצטוס באתר The Paleobiology Database

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Pakicetus Spp. | College of Osteopathic Medicine | NYIT, www.nyit.edu (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבעיית בחירה. אם התכוונתם לשיר, ראו Dilemma.
**דִּילֵמָה** (מיוונית δί-λημμα, "טענה כפולה" או "קביעה כפולה") הוא מונח מתחום הרטוריקה והלוגיקה; במקורו התייחס המונח למצב בו קיימות שתי חלופות, אטרקטיביות באותה מידה, שיש לבחור ביניהן. כיום התרחב השימוש במונח, ולעיתים קרובות הוא משמש במשמעות של בעיה או התלבטות גרידא.

הסיבות לדילמה
-------------

אף על פי שכל דילמה משקפת ניגוד פנימי בין רצונותיו של אדם, קיימות סיבות שונות לניגודים אלו:

* **דילמה מוסרית** - בדילמה מוסרית, ההתלבטות נובעת ממניעים הקשורים למצפון המתלבט, ולקשיים בתפיסת המעשה הנכון בעיניו. הדילמה מתרחשת כאשר המתלבט מתקשה להחליט איזה חלופה מוסרית יותר.
* **דילמת רווח או הפסד** - במצב של "רווח או הפסד" ההתלבטות היא בין אפשרויות שונות, כאשר על האדם להחליט מהי השיטה המשתלמת יותר.
* **ברירת מחדל** - אי בחירה באחת החלופות מהווה ברירת מחדל, כלומר הבחירה שלא לבחור.

ברירה כוזבת
-----------

 ערך מורחב – **ברירה כוזבת**  

דילמה יכולה להתפרש כברירה בין מספר אפשריות, לרוב שתיים, אך תיתכן אפשרות נוספת שלא נלקחה בחשבון. אי הצגת האפשרות הנוספת והצגת האפשריות האחרות כברירת בלבדיות ידועה בשם דילמה כוזבת, דהיינו או תרחיש א' או תרחיש ב', כאשר הימנעות מבחירה בתרחיש א' מהווה בחירה אוטומטית (ברירת מחדל) בתרחיש ב', למעשה אין הדבר נכון, כיוון שייתכן מצב שאינו תרחיש א' או תרחיש ב'.

דילמת האסיר
-----------

 ערך מורחב – **דילמת האסיר**  

סוג אחר של דילמה מורכב מדילמה כפולה, כאשר הדילמה היא לא רק של אדם אחד, אלא דילמה התלויה גם בדרך פעולתו של אדם אחר. הדילמה הזאת ידועה כדילמת האסיר. חישובי ההעדפה של דילמה כזאת נידונים בתורת המשחקים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דילמה** |

* דילמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מהי דילמה? רחל ארהרד, ראש יחידת הפיתוח והמחקר, שפ"י
* סרטון שעוזר להמחיש מה היא דילמה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555404705171
* GND: 4201195-4
* LCCN: sh85038010

 |
**דיל נהואד** היה קיסר אקסום האחרון לפני עליית שושלת זאגווה, ובנו הצעיר ביותר של דאגנה דג'אן. הוא חי במאה התשיעית או העשירית. ירש את הכתר מאחיו אנבאסה וואדאם. לפי וואליס באדג' "תקופת שלטונו של דיל נהואד הייתה מאוד קצרה, אולי 10 שנים". אולם, ג'יימס ברוס תיעד מסורת אחרת, על פיה דיל נהואד היה פעוט בזמן שיהודית המלכה טבחה בנסיכים הכלואים בדברה דאמו (אמב), קרוביו, ואילצה חלק מבני האצולה שלו לקחתו מחוץ לממלכה כדי להציל את חייו. 

דיל נהואד מתועד כמי שיצא לקמפיינים ברמה האתיופית דרומה מאקסום ושליחת מיסיונרים לאזור וכן סייע לאבונה סלאמה הראשון בבניית כנסיית דברה אגזיבהר שמשקיפה על אגם חייאק.

הוא הובס על ידי מארה תקלה היימנות נסיך מחוז לסתה שנשא את בתו לאישה. לפי האגדה צאצאיו של דיל נהואד מצאו מחסה בשוואה ובשנת 1270 בהנהגת יקונו אמלאק הם חזרו לשלטון באתיופיה (השושלת הסולומונית).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 55 n.3.
2. ↑  E. A. Walis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, 1928 (Oosterhout, the Netherlands: Anthropological Publications, 1970), p. 276.
3. ↑  Bruce, Travels to Discover the Source of the Nile 2, 1805, עמ' 451–53

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אנבאסה וואדאם** | **קיסר אקסום** 918–928 | **הבא**:**מארה תקלה היימנות** |
**טיבדאר פֶקֶטֶה** (בהונגרית: **Fekete Tivadar**; פץ', 2 בנובמבר 1894 – סיגישוארה, 4 בנובמבר 1940) היה סופר, עיתונאי, מתרגם יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

טיבדאר פקטה נולד במשפחה יהודית, השלים את לימודיו בעיר הולדתו לרבות בחינות הבגרות והמשיך בלימודי משפטים בבודפשט. הוא קטע את לימודי המשפטים והפך לעיתונאי. תחילה עבד ב"פצ'י נפלו" (יומן פץ' - Pécsi Napló) בשנים 1912–1916 וב"סגדי היראדו" (חדשות סגד - Szegedi Híradó) בשנת 1914, ולאחר מכן התיישב בארד, שם הפך לכתב של כמה עיתונים טרנסילבניים בשפה ההונגרית בין שתי מלחמות העולם, כולל כתב העת "טול" (עט - Toll), ז'ידו יבה. הוא ערך ופרסם את כתב העת "פקטה מאצ'קה" (חתול שחור - Fekete Macska) בשנים 1922–1923, בעיתון זה זה הגרפיקה הכותרות ועמוד השער אויירו על ידי שאנדור לוראנט-לאסנר.

יצירתו
------

פקטה כתב שירה, סיפורים קצרים, לבריות של אופרטות ולהיטים, אבל הוא היה עסוק ביותר כמתרגם. הוא הציג שירה רומנית של אותה עת בהונגרית באנתולוגיה שלו בשם "גן האהבה" (ארד, 1924) ובכרך נוסף בתוספת יצירות מפורסמות של ליריקה רומנית קלאסית בשם "גן קלאסי" (קלוז', 1930). בכך הוא התקדם מהמשוררים בני משפחת ואקרסקו (Văcărescu) עד אנגֶל (Anghel), ומהמודרניים הוא העדיף את שירתם של בלגה (Blaga), קראיניק (Crainic), אפטימיו (Eftimiu), מינולסקו (Minulescu).

לאחר תרגום גולמי, הוא תרגם את השירה מרומנית להונגרית תוך ידיעה דלה של השפה הרומנית, על פי דבריו, והשתדל יותר לבטא ל"נשמת השיר". בתרגומיו, רגישותו למודרניות מעורבת במיוחד עם ספרות סלון קלה. השפעת הפיתוי של הספרות מורגשתה במיוחד בכרך המכיל את תיק העבודות שלו (עורה של הנסיכה ג'נובווה, טימישוארה, 1923), שבו הביא לחיים את דמויות העולם התחתון היוקרתי של ערי העולם, תוך שהוא שואב מחוויות הטיולים שלו בשווייץ, איטליה וצרפת. הוא בנה את הסיפורים שלו שנכתבו בעיקר על תחושה מינית קלה, מעין השבחה של הסדרה שבה הופיעה (פאן-ספרייה). כרך השירה שלו: שיר על שתי מסכות מוות (ארד, 1925).

מאמרים קשורים
-------------

* קשרי ספרות רומנית-הונגרית

ראו גם
------

* דניאל נאג' : גן מאוהב. הוצאת גניוס, 1924
* טיבדאר פקטה: גן האהבה ב-Moly
* אופרטה של טיבדאר פקטה (לברית) מיס מונטה קרלו
* טיבדאר פקטה ספר שירה: שתי מסיכות מוות

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה : סיפורת, כתיבה ציבורית, ספרות מדעית, תרבות 1981
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. טיבדאר פקטה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7932 4198
* VIAF: 121532409
* WorldCat: viaf-121532409

 |
**יהדות קירגיזסטן** היא אחת הקהילות היהודיות במרכז אסיה ומקום מושבה הוא באזור קירגיזסטן של היום.

יהודים ראשונים ישבו באזור קירגיזסטן במהלך המאה ה-4 והיו אלו יהודים כוזרים או יהודים מאוזבקיסטן השכנה ומאיראן. יהודים סוחרים ישבו בקירגיזסטן משום שדרכה עבר אחד מנתיבי המסחר בין איראן ואוזבקיסטן למזרח אסיה ומרקו פולו אף מספר על קהילות יהודיות באזור זה.

היהודים הראשונים היו יהודים מבוכרה אשר נקראו בפי המתיישבים המקומיים "האנשים בעלי העיניים הצבעוניות". לאחר חקירה של מספר חוקרים עולה כי בתקופת המאה ה-10 היו ברוב אזורי קירגיזסטן יותר יהודים מאשר נוצרים. היהודים היו באותה התקופה פרסיים ולא היו באזור זה יהודים אשכנזים או ספרדים.

בסוף המאה ה-18 הורשו יהודים מהאימפריה הרוסית לשבת באזורי קירגיזסטן, שהייתה תחת שליטת רוסיה. לאחר כיבוש מרכז אסיה על ידי רוסיה במאה ה-19 הגיעו יהודים אשכנזים לשטחים אלו, גם לקירגיזסטן בעיקר בגלל המחסור במקצועות רבים בהם עבדו יהודים רבים.

בקירגיזסטן לא התערבבו קהילות האשכנזים והמזרחים ובעת שהמזרחים גרו ברובעי העיר הישנים והעניים גרו האשכנזים ברובעי העיר ה"אירופיים" ביחד עם הרוסים והטטרים. בשנת 1898 חיו רוב יהודי קירגיזסטן באוש שכן הרוסים הטילו צו על כל היהודים שגרו בכפרים בקרבת העיר לעבור אליה.

בשנת 1905 הרשו הרוסים ללא-נוצרים לשבת בכמה אזורים משטחי רוסיה, ביניהם גם בקירגיזסטן, ולכן יהודים רבים מליטא, פולין, איראן ועיראק היגרו לאזור זה. הקהילה גדלה עם השנים וכן גדלה הקהילה היהודית בבישקק שעתידה להיות גדולה עוד יותר מקהילת אוש.

בשנת 1910 מנה הנציב הראשי על אזור קירגיזסטן כ-800 יהודים באוש וכ-250 בבישקק, בכך כמעט ומתמצה ישיבת היהודים במדינה, למעט מספרים מועטים בעיירות קטנות וכפרים.

בזמן מלחמת העולם הראשונה החלו גלי הגירה גדולים מאירופה לקירגיזסטן ואז היה מספר האשכנזים בקהילה גדול ממספר המזרחים. יהודים רבים, שחששו מפני הפגיעה בהם על ידי הרוסים במהלך המלחמה נמלטו לאפגניסטן השכנה. באותה התקופה גם נשלחו יהודים רבים משטחי האימפריה הרוסית לאזורי קירגיזסטן לעבודות כפייה לשירות הממשל.

הקהילות היהודית לאחר מלחמת העולם הראשונה התרכזו בעיקר באוש, בישקק וג'לאל-אבאד. בתקופת מלחמת העולם השנייה ישבו בקירגיזסטן כ-20,000 יהודים שנמלטו מאזורי הכיבוש של גרמניה הנאצית.

הקהילה היהודית בבישקק קיבלה הכרה אך ורק בשנת 1945. בבישקק פעל בעיקר בעיקרון רק בית כנסת אחד, אשכנזי, אך בשנות ה-90 החל לשרת גם את יושבי בישקק המזרחים.

לאחר התפרקות ברית המועצות היגרו יהודים רבים מקירגיזסטן וכיום יש בה כ-950 יהודים בלבד, רובם בבישקק הבירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליהו בירנבוים, ‏הנידחים בדרך המשי: בעקבות השבטים האבודים, בעיתון מקור ראשון, 17 באוקטובר 2018

| יהדות אסיה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות • אינדונזיה • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בירוביג'אן • בוכרה • בחריין • גאורגיה • יהודי ההרים • הודו • בני מנשה • הונג קונג • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • טג'יקיסטן • טורקיה • יפן • ירדן • ישראל • כווית • כורדיסטן • לבנון • מונגוליה • מיאנמר • סוריה • סין • סינגפור • סרי לנקה • מלזיה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • חצי האי ערב • פקיסטן • קוצ'ין • קוריאה הדרומית • קזחסטן • קירגיזסטן • רוסיה • תאילנד • תימן (וצפון תימן) | ילדים יהודים עם המורה שלהם בסמרקנדילדים יהודים עם המורה שלהם בסמרקנד |

 |
**יהדות קלדוניה** היא הקהילה היהודית בקלדוניה החדשה, קבוצת איים בדרום מערב האוקיינוס השקט, אחת מחמש הטריטוריות של צרפת מעבר לים. בשנת 1987, הוקמה הקהילה היהודית לראשונה כשהיא מנתה כ-50 חברים.

מרבית יהודי קלדוניה גרים בעיר הבירה נומאה. שם גם ממוקם בית הכנסת ומרכז קהילתי יהודי, "האגודה לתרבות ישראלית בקלדוניה החדשה". כמעט כל היהודים בקלדוניה החדשה הם יהודים ספרדים ממוצא צרפתי ופליטים יהודיים שהתיישבו בצרפת שעודדה את הגירתם לקלדוניה החדשה בשל שתי סיבות, הרחקתם של היהודים ואחיזה על ידי התיישבות של צרפתים בקלדוניה החדשה שתחת שליטתה. מרבית חברי הקהילה הם אנשי עסקים ועובדי ממשל.

אוכל כשר מיובא מאוסטרליה.

בשנת 2017 נפתח בית חב"ד בנומיה. באותה השנה מנתה האוכלוסייה יהודית של קלדוניה החדשה כ-250 חברים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  קלדוניה החדשה, באתר הספרייה היהודית המקוונת
2. ↑  צרפת מתכננת יישוב של 25,000-40,000 פליטים במדגסקר, קלדוניה החדשה
3. ↑  "בית חב"ד נפתח בארכיפלג השקט של קלדוניה החדשה". סוכנות הידיעות היהודית.

| יהדות אוקיאניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוסטרליה • איי מרשל • גואם • טובאלו • ניו זילנד • פולינזיה הצרפתית • פיג'י • פלאו • קלדוניה החדשה |

 |
**קוסטה פרוטיץ'** (בסרבית:  **Kosta Protić**; ‏29 בספטמבר 1831, פוז'ארוואץ האימפריה העות'מאנית - 4 ביוני 1892 בְּרֶסְטוֹבָאצְ'קָה בָּאנְיָה, ממלכת סרביה) היה שר צבא נסיכות סרביה, גנרל ומפקד החזית של צבא הנסיכות במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ראש הממשלה ועוצר המלוכה ב-1889.

פרוטיץ' נולד למשפחת אצולה סרבית אשר הייתה מעורה בחיים הפוליטיים. אביו מלוסאב, היה שר הצבא בנסיכות ואימו הייתה ביתו של דוכס מחוז הומוליה אשר בצפון סרביה.

פרוטיץ' כיהן כשר הצבא בנסיכות מ-1873 ועד אוגוסט 1875. עם פרוץ המלחמה העות'מאנית רוסית (1877–1878), ולאור הכישלון החרוץ שנחלו הסרבים במלחמתם נגד העות'מאנים שנה קודם לכן, מינה הנסיך מילאן הרביעי את פרוטיץ' להיות מפקד החזית, בדרגת גנרל.

במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), לחצו נציגי האימפריה הרוסית על הסרבים לפתוח חזית שנייה אל מול העות'מאנים, תוך הבטחה לסיוע כלכלי נדיב לאחריה. בספטמבר 1877 תקפו הכוחות הסרבים את העות'מאנים, אשר כוחותיהם היו מדוללים בשל המתקפה הרוסית והצליחו לכבוש את הערים ניש, פירוט, בלה פלאנקה ווראניה. רק איום מפורש של האימפריה האוסטרו-הונגרית אשר חששה מיצירת קשר יבשתי למונטנגרו, הפסיק את המתקפה הסרבית.

עיקר הכוחות אשר נלחמו כנגד הסרבים במלחמה זו, היו אלבנים, אשר יושבו לאורך השנים על ידי העות'מאנים במטרה ליצור איזון אתני מול הנוצרים מחד ולגייס עתודות כוח לוחם להתערבות מהירה, מאידך. הכוח האלבני מנה כ-40,000 לוחמים שאורגנו ב-72 גדודים.
פרוטיץ' היה גורם מרכזי לטיהור האתני שבוצע כלפי האוכלוסייה המוסלמית בחבל קוסובו ובמקדוניה לאחר הניצחון במלחמה וקבלת העצמאות. פרוטיץ' צוטט כאומר, שאין בכוונת הסרבים לאפשר יצירת קווקז משלהם בשטחי הממלכה החדשה.

בין ה-31 בינואר ועד ה-6 במרץ 1889, כיהן פרוטיץ' כראש ממשלת הנסיכות. במועד זה ויתר המלך מילאן על המלוכה ומאחר ובנו אלכסנדר היה רק בן 13, מונתה מועצת עוצרים ביחד עם המלך הצעיר בראשות אימו נטליה אוברנוביץ' ופרוטיץ' היה אחד מארבעת חברי המועצה וכיהן בתפקיד עד יום מותו.

קוסטיץ' הלך לעולמו מהתקף לב ב-4 ביוני 1892 בעת ששהה בכפר הנופש בְּרֶסְטוֹבָאצְ'קָה בָּאנְיָה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוסטה פרוטיץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ממלכת סרביה "רשימת עוצרי הממלכה", באתר www.info-regenten.de (באנגלית).
2. ↑  כרונולוגית שליטי מדינות,"בתי המלוכה הסרביים", באתר rulers.org (באנגלית).
3. ↑  Radoš Ljušić, Ljubavi srpskih vladara i političara, Beograd 2006, str. 220
4. ↑  מילוש ג'אגודיץ', "הגירת מוסלמים משטחי ממלכת סרביה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית 1877-1878", באתר balkanologie.revues.org (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: js2016901450
* VIAF: 1417145857149222922649
* WorldCat: viaf-1417145857149222922649

 |