recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הפארק הלאומי ווד באפאלו** (באנגלית: **Wood Buffalo National Park**) הוא הפארק הלאומי הגדול בקנדה ומשתרע על פני 44,807 קמ"ר. הפארק נמצא בצפון מזרח אלברטה ובדרום הטריטוריות הצפון מערביות. הפארק הוקם ב-1922 במטרה לשמור על העדר הגדול בעולם של ביזון היערות, שאוכלוסייתו נאמדת כיום ביותר מ-5,000 פרטים. הפארק משמש גם כאתר הקינון היחיד של העגור האמריקאי, המצוי בסכנת הכחדה.

גאוגרפיה
--------

הנקודה הנמוכה ביותר של הפארק נמצאת בנהר הבאפלו הקטן בגובה של 183 מטר, ואילו הנקודה הגבוהה ביותר היא בהרי הקאריבו ברום של 945 מטר. מטה הפארק נמצא בפורט סמית', ומשרד נוסף של הפארק נמצא בפורט צ'יפויאן, אלברטה. בפארק נמצאת דלתה של מים מתוקים מן הגדולות בעולם הנוצרת על ידי הנהר פיס (נהר) (Peace River), הנהר אתבסקה (Athabasca River) והנהר סלב (Slave River). הפארק ידוע גם בשל בולעני הקרסט שבו הנמצאים בצד של הטריטוריה הצפון מערבית. הפארק נמצא צפונה מחולות הזפת של אלברטה.

ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיומה של אוכלוסייה אנושית באזור כבר לפני כ-8,000 שנה. ב-1922 הוקם הפארק במטרה לשמור על שארית האוכלוסייה של ביזון היערות (*Bison bison athabascae*) בצפון קנדה. בין השנים 1925 ל-1928 הובאו לפארק ביזונים אשר הרחיבו את תחום מחייתם גם דרומה מהנהר פיס, ובעקבות זאת הורחבו גבולותיו של הפארק ב-1926.

בפארק הלאומי ווד באפאלו חיים מגוון מינים של בעלי חיים בהם אייל קורא, דוב שחור אמריקני, זאב מצוי, שונר, דוב חום, ארנבת השלג, עגור קנדי, ביזון היערות, שכווי הצווארון ונחש בירית.

ב-1982 הכיר איגוד השימור העולמי באתר הקינון הקיצי של העגור האמריקאי ובדלתה פיס-אתבסקה כאתרים בעלי חשיבות בינלאומית במסגרת אמנת רמסאר. ב-1983 הכיר אונסק"ו בפארק כאתר מורשת עולמית. בין הסיבות שהובילו להחלטה זו: המגוון הביולוגי העשיר בדלתה של נהרות אתבסקה ופיס, שהיא הדלתה הפנים יבשתית הגדולה בעולם, האוכלוסייה הגדולה של ביזון היערות החיה במקום ואתר הקינון האחרון של העגור האמריקאי המצוי בסכנת הכחדה.

גלריה
-----

* שקנאים אמריקאיםשקנאים אמריקאים
* מרמיטה צפון אמריקאיתמרמיטה צפון אמריקאית
* ביזון היערותביזון היערות
* אגם גרוסביקאגם גרוסביק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי ווד באפלו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי ווד באפלו (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי ווד באפלו (בצרפתית)
* פארקים בקנדה
* הפארק הלאומי ווד באפאלו, קנדה באתר IUCN
* הפארק הלאומי ווד באפלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| Flag of CanadaFlag of Canada סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בקנדה |
| --- |
| הפארקים בהרי הרוקי הקנדיים | באנף, ג'ספר, קוטניי, יוהו (פצלי ברג'ס), האמבר, הפארק הפרובינציאלי הר אסיניבוין והפארק הפרובינציאלי הר רובסון |
| בשיתוף עם ארצות הברית | קלואן, הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס, הפארק הלאומי גליישר ביי, טאטשנשיני-אלסק • פארק השלום הבין-לאומי ווטרטון-גליישר |
| פארקים לאומיים ופרובינציאליים | דינוזאור • גרוס מורן • מיגואשה • נאהאני • ווד באפלו • מיסטייקן פוינט • רייטינג-און-סטון/אייסינאיפי |
| אתרי טבע | צוקי מאובני ג'וגינס |
| אתרי תרבות | ל'אנס או מדוז • המרכז ההיסטורי בקוויבק סיטי • הד סמאשד אין • לוננבורג • תעלת רידו • נינסטינטס • גראן פרה • תחנת ציידי הלווייתנים הבאסקים ברד ביי |
| אתרים מעורבים | פימצ'יואין אקי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532067405171
* GND: 4535183-1
* ISNI: 0000 0004 0517 0455
* LCCN: sh87002592
* VIAF: 146500056
* WorldCat: viaf-146500056

 |
**אנג'ליקה אלכסנדרובנה סידורובה** (ברוסית: **Анжелика Александровна Сидорова**; נולדה ב-28 ביוני 1991) היא אתלטית רוסייה, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020), אלופת העולם (דוחה 2019) ואלופת אירופה (ציריך 2014) בקפיצה במוט.

ביוגרפיה
--------

### 2014

#### סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בסופוט, פולין במרץ 2014 זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט ביחד עם ייז'ינה פטאצ'ניקובה מצ'כיה בתוצאה של 4.70 מטר, אחרי יאריסלי סילבה מקובה (4.70 מטר).

#### אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.65 מטר, לפני קטרינה סטפנידי מיוון (4.60 מטר) ובת ארצה אנג'לינה ז'וק-קרסנובה (4.60 מטר).

### 2015

אליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 סיימה סידורובה במקום 13 לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב הגמר.

### 2017

אליפות העולם שנערכה בלונדון, באוגוסט 2015 סיימה סידורובה במקום 25 לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב המוקדמות.

### 2018

באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.90 מטר, אחרי סנדי מוריס מארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 4.95 מטר ולפני קטרינה סטפנידי(4.80 מטר).

באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.70 מטר.

### 2019

#### אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכתה סידורובה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 4.95 מטר, לפני סנדי מוריס (4.90 מטר) וקטרינה סטפנידי (4.85 מטר).

### 2021

#### סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.85 מטר, אחרי קייטי מון מארצות הברית (4.90 מטר) ולפני הולי בראדשו מבריטניה (4.85 מטר)

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* קפיצה במוט: 5.01 מטר (2021)

### אולם

* קפיצה במוט: 4.95 מטר (2020)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנג'ליקה סידורובה** בוויקישיתוף
* אנג'ליקה סידורובה, ברשת החברתית טוויטר
* אנג'ליקה סידורובה, ברשת החברתית אינסטגרם
* אנג'ליקה סידורובה, באתר olympedia.org
* אנג'ליקה סידורובה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* אנג'ליקה סידורובה, באתר ליגת היהלום
* אנג'ליקה סידורובה, באתר Track and Field (נשים)

| אלופות עולם באתלטיקה – קפיצה במוט (נשים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1999: סטייסי דרגילה ארצות הבריתארצות הברית • 2001: סטייסי דרגילה ארצות הבריתארצות הברית • 2003: סווטלנה פאופנובה רוסיהרוסיה • 2005: ילנה איסינבייבה רוסיהרוסיה • 2007: ילנה איסינבייבה רוסיהרוסיה • 2009: אנה רוגובסקה פוליןפולין • 2011: פביאנה מורר ברזילברזיל • 2013: ילנה איסינבייבה רוסיהרוסיה • 2015: יאריסלי סילבה קובהקובה • 2017: קטרינה סטפנידי יווןיוון • 2019: אנג'ליקה סידורובה  • 2022: קייטי מון ארצות הבריתארצות הברית |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 242178

 |
עקבות דינוזאורים בפארק
**הפארק הלאומי טורוטורו** (בספרדית: Parque Nacional Torotoro), פארק לאומי קטן בבוליביה, הנמצא באזור הרכסים המזרחיים של הרי האנדים.

הפארק הלאומי ממוקם בצפונו של מחוז פוטוסי, 140 קילומטרים מדרום לעיר קוצ'במבה, ממנה ניתן להגיע אליו בדרכי חצץ. בעונה הגשומה הדרך אליו לעיתים בלתי עבירה. שטחו של הפארק 165 קילומטרים רבועים, והוא ממוקם באזור צחיח למחצה ובגבהים של 2,000 עד 3,500 מטרים. בשטחו נמצאים קניונים שעומקם כ-300 עד 350 מטרים.

הצמחייה בפארק נמוכה וכוללת בעיקר שיחים ובני שיח. בשטח הפארק ניתן לצפות בדררות (סוג של תוכי) ובארה אדומת-חזה. בפארק מצוי גם נוף דמוי-קרסטי כמו מערות ובולענים, מרבצים קלציטיים מתקופות הפלאוזואיקון והקרטיקון המכילים מאובנים, וכן נופים שנוצרו בשל בליה כתוצאה מנסיגת קרחונים, מרוח וממים.

בשטח הפארק שוכנת מערת אומחלנטה (Humajalanta), שאורכה 4,600 מטרים ועומקה 164 מטרים, והיא אחת מן המערכות הארוכות והעמוקות בבוליביה. בתוכה ניתן למצוא נטיפים וזקיפים, דגים עיוורים ומפלים קטנים. בנוסף מצויים בפארק שברי עצמות דינוזאורים ויותר מ-2,500 עקבות שלהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי טורוטורו** בוויקישיתוף
* גליה גוטמן, ‏טבוע בסלע, באתר גלובס, 1 במרץ 2012
התקליטור שצורף לספר
**רומן דיגיטלי** הוא ספר מאת נאורה שם שאול, שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד במאי 1993, בעריכת תרצה יובל ויצא לאור בשתי מהדורות. הספר לווה בתקליטון, בו הספר הסרוק, תוכנה להתחברות ל-BBS (רשת מקומית) שהיה מותקן על מחשבה האישי של מחברת הספר ומשחק טטריס. הוא נחשב לספר העברי הראשון בסוגת הסייברפאנק בעברית. מכיוון שעסק בנושאים שלא היו רווחים באותה עת, ביטויים שונים מתחום המחשבים והאינטרנט שחדרו מאוחר יותר לשפה הפופולרית עדיין לא היו מוכרים, לכן בסיומו של הספר יש מילון מונחים. רק ב-1994 יצא התיקון לחוק התקשורת (בזק ושידורים) שאיפשר לציבור להתחבר לאינטרנט בישראל.

עלילה
-----

JJ היא האקרית תל אביבית צעירה המכורה למשחק הטטריס והסבירה באמצעותו שאלות קיומיות. היא טסה לחוף המערבי של ארצות הברית, שם היא פוגשת ב-NN, מנהל הייטק צעיר ממוצא לטינו-אמריקאי, בין השניים מתפתח סיפור אהבה. הם מגיעים לישראל ובשלב מסוים הצעיר נעלם. הגיבורה מסתגרת בביתה ובעזרת מחשבה הפרטי מחפשת את אהובה בכל העולם. באותה עת עוברת הצעירה טיפול פסיכולוגי מרחוק באמצעות המחשב עם הפסיכיאטר הגרמני ד"ר קרנל.

סגנון ספרותי
------------

בספר ניתן להבחין במשלבים שונים: לשון גבוהה, עגה, פתגמים בערבית, אנגלית, מושגים מהמיתולוגיה היוונית ומונחי מחשבים. הסיבה לשילוב שפות שונות היא שהשפה בה אנשים מתכתבים ברשתות היא משהו בין שפה כתובה למדוברת, כפי שמציין זאת ד"ר קרנל. הגיבורה היא ציירת שהזמינה את הקהל לערוך ולצייר בתמונות שלה, מה שלא היה מקובל אז, וגם טיפול פסיכולוגי ברשת היה דבר נדיר שקשה לדמיינו באותה עת.

אורי רבין, גלובס:

> 
> 'במסווה של רומן למשרתות, כתבה נאורה שם-שאול את אחת מהנבואות החשובות ביותר של עידן התרבות הדיגיטלית. אין דרך אחרת לתאר את הספר "רומן דיגיטלי", שיצא לאור בשנת 1993, וחזה, פחות או יותר, את כל מה שקרה מאז ועד היום, בעקבות חדירתו המסיבית של האינטרנט לחיינו.'
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* רומן דיגיטלי בגרסתו המקוונת
* אבירמה גולן, מראיינת את נאורה שם-שאול על "רומן דיגיטלי" - בתכנית "בקריאה ראשונה", הטלוויזיה החינוכית הישראלית, 1994.
* אריה רייכמן, "החיים כטטריס", מעריב, 1993.
* אורה לב-רון, "תוכנת אהבה מתקדמת", מעריב, 1993.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידו אמין, "עם גיבסון וסטרלינג בשדות הסייברספייס", עיתון תל אביב.
2. ↑  דודי גולדמן, "סם הזיה אלקטרוני", ידיעות אחרונות, 5 ביוני 1993.
3. ↑  צבי ינאי, "אהבה דיגיטלית", 7 ימים, ידיעות אחרונות, 14 במאי 1993, עמ 65–66, 100.
4. ↑  דודי גולדמן, "שליטי הרשת" כתבת שער במוסף ממון, ידיעות אחרונות, 18 באפריל 2000, עמ' 1, 8-6. "נאורה שם-שאול: מעצבת התרבות הדיגיטלית", עמ' 8.
5. ↑  הדה בושס, "רשומון ממעלה שנייה", מדור 'משקפי קריאה', הארץ, 1993.
6. ↑  "קרנל" הוא התרגום העברי לביטוי האנגלי Kernel שמשמעו ליבה (מערכות הפעלה)
7. ↑  נעם אורדן, "רומן דיגיטלי: מה אריסטו היה אומר", העולם הזה, 1993.
8. ↑  שוש אביגל, "מקלדת ושמה תשוקה", מוסף חדשות, 4 ביוני 1993, עמ' 69-68.
9. ↑  אורי רבין, "רומן דיגיטלי / נאורה שם-שאול", גלובס, 27 בדצמבר 2000.
**שיק** (**Schick**) היא חברה המייצרת מוצרי גילוח השייכת לחברת אנרג'יזר החזקות (Energizer Holdings). החברה משווקת באירופה תחת המותג וילקינסון סורד (Wilkinson Sword) ותופסת את המקום השני בעולם במוצרי גילוח לאחר ג'ילט (Gillette). לעומת זאת ביפן חברה זאת היא המובילה.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה על ידי קולונל ג'יקוב שיק (1887-1937), ממציא מכונת גילוח יבשה, אשר שווקה בארצות הברית ב-1926. ב-1927 מכר ג'יקוב שיק את מניות החברה לחברת American Chain & Cable Company. ב-1929 "מכונת הגילוח החשמלית היבשה" נכנסה לשוק תחת השם Schick Dry Shaver, Inc.

ג'יקוב פתח מפעל בסטמפורד, קונטיקט, מפעל אשר העסיק בראשית דרכו כ-100 עובדים. העסק גדל בהרחבה תוך שיפור המוצרים. לאחר מותו של מייסד החברה, נמכרה החברה לחברת Rainbow, Inc ב-1940 ושמה של החברה שונה ל**שיק**, Schick Inc.

ב-1979 סגר המפעל את שעריו, המפעל וזכויות השיווק הועברו ל- Philips DAP.

### בישראל

מוצרי המותג שיק מיובאים לישראל על ידי קבוצת שסטוביץ.

ראו גם
------

* ג'ילט
* וילקינסון סורד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שיק
* שיק, ברשת החברתית טוויטר
* מגוון מוצרי "שיק"(הקישור אינו פעיל)
* קולונל ג'יקוב שיק (באנגלית)
**הפארק הלאומי ואטנאיוקול** (באיסלנדית: **Vatnajökulsþjóðgarður**) הוא אחד משלושת הפארקים הלאומיים באיסלנד. הוא מכיל את כיפת הקרח ואטנאיוקול.

ההכרזה על הפארק הלאומי הייתה ב-7 ביוני 2008, וב-5 ביולי 2018 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית.

מאפיינים
--------

שטחו של הפארק 14,141 קמ"ר המהווה כ־14% משטחה של איסלנד כולה והופכת אותו לפארק הלאומי השני בגודלו באירופה ביחס לשטח המדינה, לאחר הפארק הלאומי יוגיד-וה ברוסיה.

ייחודיותו של הפארק במגוון הרחב של תצורות נוף שנוצרו משילוב של נהרות, קרחונים, ופעילות געשית וגיאותרמית.

האזור הצפוני של השמורה מתאפיין ברמה מישורית המחולקת על ידי נהרות קרח, שזרימתם חזקה בקיץ. במזרח ישנן ביצות רחבות ידיים שמהוות בתי גידול לאיילי צפון ואווזים ורודי-רגל. דרום השמורה מתאפיינת בהרים גבוהים כולל הר הגעש Öræfajökull, והפסגה הגבוהה ביותר באיסלנד קוואנאדאלסניוקור. באזור המערבי של השמורה היו זירה של פעילויות געשיות משמעותיות. בפרט, ההתפרצות של הר הגעש Eldgjá בשנת 934 והתפרצות הר הגעש לאקי בשנים 1783–1784 נחשבות לשתיים מבין ההתפרצויות הגדולות ביותר שתועדו בהיסטוריה.

ניהול הפארק הלאומי
------------------

מטפסי הרים בדרכם לפסגת קוואנאדאלסניוקור
הפארק מחולק ל-4 טריטוריות שכל אחת מהן מנוהלת באופן נפרד ובעלת מרכז מבקרים עצמאי. פקחי השמורה מסיירים בשטחה באופן קבוע ובעונת הקיץ מציעים סיורים מודרכים לתיירים.

צילום פנורמי של הפארק הלאומי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי ואטנאיוקול** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי ואטנאיוקול (באיסלנדית)

| דגל איסלנדדגל איסלנד סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית באיסלנד |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ת'ינגווליר • סירטסיי • הפארק הלאומי ואטנאיוקול |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7619113-8
* VIAF: 241252945
* WorldCat (עם VIAF): 241252945

 |
בית הכנסת בקמפוס הר הצופים הקרוי על שמו
**מאיר יעקב (שיק) הכט** (באנגלית: **Mayer Jacob "Chic" Hecht**;‏ 30 בנובמבר 1928 – 15 במאי 2006) היה סנאטור, שגריר ארצות הברית באיי בהמה ופעיל ציוני למען יהודי ברית המועצות.

חייו ופועלו
-----------

הכט נולד למשפחה יהודית בקייפ ג'ררדו, מיזורי. היה בעל תואר ראשון במדעים בקמעונאות מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס שאותו קיבל ב-1949.

הכט למד בבית ספר למודיעין צבאי בפורט הולברד ושימש כסוכן מודיעין עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת קוריאה מ-1951 ועד 1953, היה האגודה האמריקאית הלאומית למודיעין ונכנס אל היכל תהילה של האגודה האמריקאית הלאומית למודיעין בשנת 1988.

אחרי שעזב את שירותו הצבאי עבר אל מדינת נבדה בארצות הברית והחל לעסוק בעסק בנקאי ומלונאות. לאחר מכן נשא לאישה את גייל קהן בשנת 1959.

קריירה פוליטית
--------------

בשנת 1966 נבחר לסנאטור של מדינת נבדה והיה הרפובליקני הראשון המייצג את מחוז לאס וגאס למעלה מ-25 שנים. כיהן בתור סנאטור בין השנים 1975-1967 ובתור מנהיג מיעוט בסנאט בין השנים 1970-1969.

בשנת 1982 נבחר לסנאט האמריקאי לאחר ארבע הדחות והמשיך לשרת בתפקיד זה בין השנים 1989-1983, הובס בבחירות 1988 על ידי הסנאטור הדמוקרטי ריצ'רד בריאן. לאחר הפסדו בבחירות התמנה לתפקיד שגריר ארצות הברית באיי בהמה על ידי הנשיא ג'ורג' בוש בשנת 1989 לאחר התנגדות של כמה סנאטורים דמוקרטים בעניין.

שליח למען יהודי ברית המועצות
----------------------------

לפני פסגת רייקיאוויק בשנת 1986 נפגש עם הנשיא רונלד רייגן והפציר בו לשאול את מנהיג הסובייטי דאז מיכאיל גורבצ'וב בדרישה להקל על הגירת יהודי ברית המועצות לישראל, כולל את אלה ברשימה השחורה שהוכנה על ידי השלטון בברית המועצות. הכט דיווח לנשיא רייגן כי המאמץ שלו מוצלח וסיפר לרייגן כי אמר לו אחר כך שהוא נתן רשימת יהודים למנהיג הסובייטי בתחילת הפסגה כאשר נפגשו השניים לבד. לאחר מכן הודיע לתקשורת האמריקאית ש"יהודים ברשימה ישוחררו בשקט ללא הודעות לתקשורת". הכט הודה גם ל**רבי מלובביץ'**, הרב מנחם מנדל שניאורסון שגרם לו לבצע את המאמץ להעלאת יהודי ברית המועצות לישראל.

חייו לאחר הפוליטיקה
-------------------

לאחר שסיים את שירותו כשגריר באיי בהאמה בשנת 1994 חזר הביתה ללאס וגאס כדי להתמקד בפעילות העסקית שלו. הוא אובחן כחולה בסרטן הערמונית בשנת 2005 ונפטר מהמחלה שנה לאחר מכן, ב-15 במאי 2006, בגיל 77. הוא הותיר אחריו אישה ושתי בנות, לורי ולסלי.

הנצחה
-----

במהלך חייו החליטה משפחתו להקים את בית הכנסת הר הצופים בקמפוס קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בשנת 1981 שהיה הראשון בקמפוס הר הצופים, שנים רבות לאחר שהוקם בית הכנסת הראשון של האוניברסיטה בקמפוס גבעת רם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיק הכט** בוויקישיתוף
* שיק הכט באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2012111090
* NARA: 10611779
* US Congress: H000439
* VIAF: 258937334
* WorldCat: lccn-no2012111090

 |
**אנטוניו לוטי** (איטלקית: Antonio Lotti;‏ 1667 - 5 בינואר 1740) היה מלחין איטלקי.

לימודים וקריירה
---------------

לוטי נולד בוונציה או בהאנובר (שם כיהן אביו מתאו כמנצח תזמורת). אחרי תקופת לימודים אצל ג'ובאני לגרנצי, החל לוטי בקריירה מוזיקלית בבזיליקת סן מרקו בוונציה, תחילה כזמר אלט, אחר כך כעוזר לנגן העוגב השני, משם התקדם לנגן עוגב שני בעצמו ובהמשך (משנת 1704) לנגן עוגב ראשון. בשנת 1736 התמנה למאסטרו די קאפלה, משרה בה התמיד עד מותו. כמו כן חיבר מוזיקה עבור "אוספדאלה דליי אינקוראבילי" (בית החולים לחשוכי המרפא), שם גם עסק בהוראה. בשנת 1717 נסע לדרזדן, שם הופקו כמה מהאופרות שכתב. הוא חזר לוונציה בשנת 1719 ונשאר שם עד מותו בשנת 1740.

יצירתו המוזיקלית
----------------

לוטי כתב יצירות במגוון צורות מוזיקליות, ביניהן מיסות, קנטטות, מדריגלים, כשלושים אופרות, ויצירות לכלים שונים. יצירות הקודש הכוראליות שלו נכתבו במקרים רבים למקהלה ללא ליווי (אקאפלה). סגנון יצירתו נחשב לגשר בין סגנון הבארוק הממוסד לניצני הסגנונות הקלאסיים.

לוטי היה מורה בעל שם. עם תלמידיו נמנו דומניקו אלברטי, בנדטו מרצ'לו, בלדאסארה גאלופי, ג'וזפה סאראטלי ויאן דיסמאס זלנקה. אשתו הייתה זמרת הסופרן הנודעת סנטה סטלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוניו לוטי** בוויקישיתוף

* אנטוניו לוטי, באתר AllMusic (באנגלית)
* אנטוניו לוטי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אנטוניו לוטי, באתר Discogs (באנגלית)
* תווים ליצירותיו של לוטי, icking-music-archive.org
* אפשרות להאזין או לקרוא תווים ליצירותיו,www.cipoo.net
* מלחניו של לוטי, תווים וקטעי שמע
* אנטוניו לוטי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264736405171
* BIBSYS: 90292184
* BNE: XX1618564
* BnF: cb13896806j (data)
* GND: 117227498
* ICCU: CFIV047028
* ISNI: 0000 0001 1850 7668
* LCCN: n83020584
* LNB: 000038027
* MusicBrainz: 552a563a-a3b7-4a4a-b074-75723c5246bc
* NKC: jn20000603799
* NLA: 35367803
* NLK: KAC199617045
* NLP: A22523297
* NSK: 000087053
* NTA: 09140455X
* RERO: 02-A003532120
* SNAC: w6tb1h9b
* SUDOC: 07790723X
* Trove: 927694
* VcBA: 495/210573
* VIAF: 100314273
* WorldCat: lccn-n83020584

 |
אריות בפארק
**הפארק הלאומי יער גיר** (באנגלית: **Gir National Park**) הוא פארק לאומי גדול השוכן במדינה גוג'ראט שבצפון-מערב הודו והוא אתר מורשת עולמית הידוע בחיות הבר הייחודיות שלו. זהו האזור היחיד בו חיים אריות בטבע מחוץ לאפריקה.

הפארק הוקם בשנת 1965 והוא מאכלס שטח של 1,412 ק"מ, מתוכם 258 ק"מ הם פארק לאומי 1,153 ק"מ הם אזור שימור של יערות נשירים יבשים בהם משגשגים בעיקר עצי הטיק. פארק זה היה ידוע לשליטים ההודים והבריטים ששלטו בהודו החל מהמאה ה-19 כאזור של ציד אריות ורבים באו לצוד אותם ולשמר אותם כגביע ציד. עד לסוף המאה ה-19 נראה נותר רק אריות מעטים באזור ולאחר מסע של לחצים מהשגרירים הבריטים על ממלכות פנימיות ובעזרת פעילי שימור ומחלקת היערות הממשלתית הוקמה לבסוף שמורה ייחודית בה האריות האסייתים היחידים בטבע לצד מגוון בעלי חיים אחרים.

בנוסף ישנם באזור פעילויות חינוך, הסברה, אתרי אטרקציות שונות וערוגות של מעל מיליון ק"ג דגניים לקציר. היער מספק גם מעל 123,000 טון של עצי הסקה.

באזור מספר סכרים לאורך נהר גודאבארי (אנ') הזורם בפארק. הסכרים הגדולים יכולים לגרום לפגיעה בעת הקיץ ובעתות בצורת בחיים בפארק, משימה ייחודית עבור צוות מחלקת היערות הממשלתי.

נוף הפארק מכוסה ביערות נשירים יבשים של עצי טיק ובאזורים מסוימים גם נוף סוואנה יבשה. באזור מעל 400 צמחים לרבות עצי פיקוס, שיזף, אפרסמון ייחודיים והעץ ההודי *Syzygium cumini*. לאורך החופים ניטעו גם עצי קזוארינה ו-*Prosopis*.

פאונה
-----

בפארק מעל 2,375 מיני חיות, מהם 2,000 מיני חרקים, 300 מיני עופות, 38 מיני יונקים ו-37 מיני זוחלים. הפארק ידוע בעיקר באריות שלו, שהוא טורף-העל באזור (טיגריסים לא חיים בשמורה). כמות האריות גדלה מ-411 אריות ב-2010 ל-630 אריות בשנת 2015. חלק מהאריות נשלחים לגני חיות בהודו ומחוצה לה. האריות חיים במרכז גידול מיוחד וסופרים אותם מומחים בכל שנה כדי לוודא כמה מהם מצויים. למרות שהשמורה מוגנת לעיתים נכנסים אליה ציידים לא-חוקיים. כמו כן כמה אריות הורעלו אחרי תקיפת חיות בית. בנוסף הם בסכנה משיטפונות, שריפות, בצורות, מגפות ואסונות טבע אך עדיין זו השמורה המוגנת להם ביותר.

בנוסף לאריות ישנם טורפים גדולים אחרים כמו: נמר הודי, חתול ביצות, צבוע מפוספס ותן זהוב, גירית הדבש, נמיית רודי ונמייה הודית אפורה. גם חתול בר מתת-המין Felis silvestris ornata וחתול נמרי כהה, חיים בשמורה אך הם נראים רק לעיתים נדירות.

מהיונקים האחרים נראים בשמורה: חזיר בר הודי, צבי הודי, אנטילופה הודית, ארבע קרן, נילגאי, אייל נקוד ואייל סמבר. נראים בה גם דרבנים, ארנבות ולעיתים גם פנגולין הודי. מבין הזוחלים נראים בשמורה ביערות ובין השיחים מספר פיתוניים, צבי יבשה, לטאות כוח ותניני ביצות, אשר ב-1977 צוות היערות שחרר 1,000 תנינים לאגמי השמורה.

מבין העופות נראים בשמורה מינים רבים ביניהם: 6 מיני עופות דורסים חלקם בסכנה, עיט נחשים מצויץ, עיט נצי מצויץ, עיט ניצי, קטופה מצויה ואוח הודי וכן קלאו אפור הודי, טווס הודי, שליו בוש הסלע, סיס מצוייץ מהמין *Hemiprocne coronata*, הנקר *Yungipicus nanus*, מיני זהבניים, פיטיים וציפורי שיר שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי יער גיר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי יער גיר (באנגלית)
* הפארק הלאומי יער גיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315528394
* WorldCat: viaf-315528394

 |
**20 שנה בלי ברית המועצות** היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית בת 14 פרקים ששודרה בשנת 2011 בערוץ yes רדוגה, ערוץ דובר רוסית של yes הטלוויזיה בלוויין. 

הסדרה עלתה לציון 20 שנה להתפרקות ברית המועצות. נפילתה של האימפריה הסובייטית השפיעה על העולם אפילו יותר מאשר הקמתה בתחילת המאה ה-20. הסדרה מספקת מבט אישי על האירועים המכוננים ועל מה שהתרחש ברוסיה בעקבותיהם, דרך עיניו של המספר, ישראלי ממוצא רוסי שחווה את המאורעות בזמן התרחשותם. כעת, בהיותו מחוץ לגבולות רוסיה, הוא מצליח לראות יותר מאשר חבריו שעדיין חיים בה. מבט אותנטי וחי על מציאות שהשתנתה.

בסדרה, שמתבססת על עדויות חיות: ראיונות מקוריים עם המשתתפים הבכירים במאורעות הנסקרים, מסופר לראשונה הסיפור האמיתי של רוסיה, והמודל הייחודי של הקפיטליזם הרוסי שהתפתח בעשור האחרון, ומוצגים באור הנכון תהליכים שכתוצאה מהם התרחשה העלייה הרוסית.

מלבד חומר ארכיוני, תועדו ותוחקרו לאורך שנים רבות, החל מ-1995 ועד היום, פוליטיקאים, אנשי עסקים, מדינאים, בכירי כוחות הביטחון ועיתונאים. הם צולמו מיד לאחר ההתרחשויות, וגם כעבור תקופה, דבר המאפשר לראות כיצד הם ודעותיהם השתנו לאורך הזמן.

היוצרים
-------

**אלכסנדר גנטלב** – במאי סרטי תעודה רבים, ביניהם: **כנרים** (2011), **גנבים בחוק** (2010), **כמו בבית** (2009), **מבצע יורש** (2008), **יולקי פאלקי** (2007).

**ולדימיר ביידר** – מנחה ועורך הטקסט לסדרה. עיתונאי ישראלי, סופר, מחזאי, כתב המגזין **אוגוניוק** בישראל. עלה לארץ בשנת 1995. 

**סשה קליין** – קולנוען, מפיק, מרצה לבימוי ויצירה קולנועית וטלוויזיונית בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, יוצר סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה רבות. עלה לארץ בשנת 1974.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גילי איזיקוביץ, תשודר בערוץ יס רדוגה דובר הרוסית, המשודר בלוויין בלבד, תשודר הסדרה הדוקומנטרית "20 שנה בלי ברית המועצות, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2011
**אנטוניו גיזלנצוני** (באיטלקית: **Antonio Ghislanzoni**; ‏25 בנובמבר 1824 – 16 ביולי 1893) היה עיתונאי, משורר וסופר איטלקי, שכתב לבריות בשביל ורדי ובשביל מלחינים אחרים. הידועות ביותר ביניהן הן אאידה והגרסה המתוקנת של כוחו של גורל.

ביוגרפיה
--------

גיזלנצוני נולד בלקו, לומברדיה ולמד זמן קצר בסמינר לכמרים, אך סולק משם בגלל התנהגות לא-נאותה ב-1841. הוא החליט ללמוד רפואה בפאוויה. אבל ויתר על כך כעבור זמן קצר והחל בקריירה של זמר בריטון ובטיפוח נטיותיו הספרותיות. 

בשנת 1848, בהשראת רעיונותיו הלאומיים של ג'וזפה מציני, ייסד גיזלנצוני כמה עיתונים רפובליקאים במילאנו, אבל בסופו של דבר נאלץ למצוא מקלט בשווייץ. כאשר נסע לרומא להשתתף בהגנה על הרפובליקה בהתהוותה, נעצר גיזלנצוני בידי הצרפתים ונכלא לזמן קצר בקורסיקה.

באמצע שנות ה-50' של המאה ה-19 הסתלק גיזלנצוני מן הבימה והשקיע את מרצו בפעילות עיתונאית בחוגי הבוהמה של מילאנו, בניהול "איטליה מוזיקלה" ובעריכת "גאזטה מוזיקלה די מילאנו". כן ייסד את המגזין Rivista minima בשיתוף פעולה עם אריגו בויטו, בין היתר.

ב-1869 פרש גיזלנצוני מעיתונאות וחזר ללומברדיה, מחוז ילדותו, שם הקדיש את זמנו לספרות ולכתיבת לבריות לאופרות. הוא הרבה לכתוב סיפורים קצרים בחרוזים וחיבר רומנים שונים, ביניהם, Angioli nelle tenebre (1865), La contessa di Karolystria (1883), AbracadabraUn suicidio a fior d'acqua (1864) ו-Storia dell'avvenire (1884). הרומן שלו בנושא החיים בתיאטרון, Gli artisti da teatro משנת 1865 יצא לאור מחדש במאה ה-20. כמו כן הוציא לאור מסות מוזיקליות, שהחשובה בהן היא Reminiscenze artistiche

גיזלנצוני כתב כשמונים וחמש לבריות, בהן "אדמה" בשביל קאטאלאני (1866), "פוסקה" (1873) ו"סלבטור רוזה" (1874) בשביל גומז, "הליטאים" בשביל פונקיילי והגרסה השנייה של "כוחו של גורל, (1869). כמו כן תרם כמה בתי שיר לתרגום המחודש לאיטלקית של "דון קרלוס" מאת ורדי.

גיזלנצוני מת בקפרינו, ברגמו בשנת 1893, בן 69.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוניו גיזלנצוני** בוויקישיתוף

* אנטוניו גיזלנצוני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אנטוניו גיזלנצוני, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אנטוניו גיזלנצוני, באתר Discogs (באנגלית)
* כתבי אנטוניו גיזלנצוני בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* אנטוניו גיזלנציוני, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261615805171
* BIBSYS: 90752689
* BNE: XX914826
* BnF: cb12051250t (data)
* CANTIC: a12130229
* CiNii: DA04047210
* GND: 119310082
* ICCU: CFIV031015
* ISNI: 0000 0001 2138 0370
* LCCN: n80067196
* LNB: 000156520
* MusicBrainz: 386bed51-c40f-4e6c-b82d-7e55d51429f8
* NDL: 00881020
* NKC: jn19990002654
* NLA: 36546953
* NLG: 167992
* NSK: 000134964
* NTA: 068284497
* SELIBR: 290896
* SNAC: w67085kq
* SUDOC: 033605424
* Trove: 1284975
* VcBA: 495/156795
* VIAF: 68948123
* WorldCat: lccn-n80067196

 |
"**אנו מצדיעים לך מולדתנו**" הוא ההמנון הלאומי של אקוודור. הוא נכתב על ידי המשורר חואן לאון מרה (Juan León Mera, שלימים היה לנשיא בית הנבחרים של אקוודור) והולחן על ידי אנטוניו נאומנה (Antonio Neumane) לבקשת בית הנבחרים האקוודורי. 

ההמנון לא אומץ באופן רשמי על ידי המדינה עד 29 בספטמבר 1948. ההמנון כולל שש פסקאות. בצורה העממית שרים רק את הפסקה השנייה ואת הפזמון לפניה ואחריה.

הטקסט
-----

**פזמון** (בא לפני ואחרי כל פסקה):

> 
> ¡Salve, Oh Patria, mil veces! ¡Oh Patria,  
> 
> gloria a ti! Y a tu pecho rebosa  
> 
> gozo y paz, y tu frente radiosa  
> 
> más que el sol contemplamos lucir.
> 
> 
> 
> 

פסקאות ההמנון:

> 
> Indignados tus hijos del yugo  
> 
> que te impuso la ibérica audacia,  
> 
> de la injusta y horrenda desgracia  
> 
> que pesaba fatal sobre ti,  
> 
> santa voz a los cielos alzaron,  
> 
> voz de noble y sin par juramento,  
> 
> de vengarte del monstruo sangriento,  
> 
> de romper ese yugo servil.  
> 
>   
> 
> Los primeros los hijos del suelo  
> 
> que, soberbio, el Pichincha decora  
> 
> te aclamaron por siempre señora  
> 
> y vertieron su sangre por ti.  
> 
> Dios miró y aceptó el holocausto,  
> 
> y esa sangre fue germen fecundo  
> 
> de otros héroes que, atónito, el mundo  
> 
> vio en tu torno a millares surgir.  
> 
>   
> 
> Cedió al fin la fiereza española,  
> 
> y hoy, oh Patria, tu libre existencia  
> 
> es la noble y magnífica herencia  
> 
> que nos dio el heroísmo feliz:  
> 
> de las manos paternas la hubimos,  
> 
> nadie intente arrancárnosla ahora,  
> 
> ni nuestra ira excitar vengadora  
> 
> quiera, necio o audaz, contra si.  
> 
>   
> 
> Cedió al fin la fiereza española,  
> 
> y hoy, oh Patria, tu libre existencia  
> 
> es la noble y magnífica herencia  
> 
> que nos dio el heroísmo feliz:  
> 
> de las manos paternas la hubimos,  
> 
> nadie intente arrancárnosla ahora,  
> 
> ni nuestra ira excitar vengadora  
> 
> quiera, necio o audaz, contra si.  
> 
>   
> 
> Nadie, oh Patria, lo intente. Las sombras  
> 
> de tus héroes gloriosos nos miran  
> 
> y el valor y el orgullo que inspiran  
> 
> son augurios de triunfos por ti.  
> 
> Venga el hierro y el plomo fulmíneo,  
> 
> que a la idea de guerra y venganza  
> 
> se despierta la heroica pujanza  
> 
> que hizo al fiero español sucumbir.  
> 
>   
> 
> Y si nuevas cadenas prepara  
> 
> la injusticia de bárbara suerte,  
> 
> ¡gran Pichincha! prevén tú la muerte  
> 
> de la Patria y sus hijos al fin;  
> 
> hunde al punto en tus hondas entrañas  
> 
> cuando existe en tu tierra; el tirano  
> 
> huelle solo cenizas y en vano  
> 
> busque rastro de ser junto a ti.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המנון אקוודור** בוויקישיתוף
* מידע על היצירה "המנון אקוודור" באתר מיוזיק בריינז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 4919c776-e2e8-32b4-83de-0ed63fff912e

 |
**יליזבטה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה** (ברוסית: **Елизавета Михайловна**; ‏26 במאי 1826 - 28 בינואר 1845) הייתה בתו של מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואשתו של אדולף, דוכס נסאו.

ביוגרפיה
--------

יליזבטה, שכונתה "לילי", נולדה בקרמלין ב-26 במאי 1826, למיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ולשרלוטה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ונקראה על שם דודתה שמתה מוקדם יותר באותו חודש, הקיסרית יליזבטה, אשתו של הקיסר אלכסנדר הראשון וחברה הקרובה של אמה. דרך אביה הייתה אליזבת נכדתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה ואחייניתם של שני הקיסרים הרוסיים אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. היא גדלה עם אחיה האחרים בארמון מיכאילובסקי בסנקט פטרבורג. על יליזבטה נאמר שהייתה היפה ביותר מבין אחיותיה, וכמו אמה הייתה חיננית בנימוסים ובהשכלה. בסוף 1843, אדולף, דוכס נסאו ביקר בסנקט פטרבורג ופגש את יליזבטה בפעם הראשונה. אמו החורגת של אדולף הייתה פאולינה, נסיכת וירטמברג, דודתה של אליזבת, ולכן היה קשור לרוסים בדרך כלשהי. אדולף ויליזבטה התאהבו, וב-31 בינואר 1844 התחתנו השניים בסנקט פטרבורג.

לאחר החתונה, בני הזוג נשארו ברוסיה למשך זמן מה, עד שהם עברו לגרמניה והשתכנו בטירת ביבריך בוויסבאדן. יליזבטה הייתה פופולרית בקרב האנשים. היא ואדולף היו נשואים באושר, והחדשות שהיא כבר בהיריון עם ילדם הראשון הביאו שמחה גדולה לבני הזוג. אחרי שנה בלבד מתה יליזבטה ב-28 בינואר 1845, בעת שילדה בת, שאף היא לא שרדה.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פיוטר השלישי, קיסר רוסיה |   | יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה |   | פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג |   | פרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט |   | פרידריך הראשון, מלך וירטמברג |   | אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל |   | פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג |   | שרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | פאבל הראשון, קיסר רוסיה |   |   |   |   |   | סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג |   |   |   |   |   | פאול, נסיך וירטמברג |   |   |   |   |   | שרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | שרלוטה, נסיכת וירטמברג |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **יליזבטה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יליזבטה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1050464451
* NLP: A37017068
* NTA: 399555196
* VIAF: 308203915
* WorldCat: viaf-308203915

 |
**מארק כריס נולנד** (באנגלית: **Mark Chris Nowland**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולנד סיים ב-1985 תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. סיים קורס טיס ושירת כמדריך טיסה בבסיס חיל האוויר ויליאמס באריזונה ובבסיס רנדולף בטקסס. הוכשר כטייס F-15 איגל ושירת בטייסת הקרב 71 ובכנף 85 שהוצבה באיסלנד. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר שירת במטה כוחות האוויר של פיקוד אירופה בבסיס רמשטיין שבגרמניה. ב-2001 מונה לעוזר קצין המבצעים של טייסת הקרב 94 וב-2002 לקצין המבצעים של טייסת הקרב 71. 

בשנים 2003–2004 פיקד על טייסת תעופה בכנף הקרב הראשונה. בשנים 2005–2007 שירת באגף המבצעים של המטות המשולבים. ביולי 2007 מונה לסגן מפקד כנף הקרב 48 בבסיס חיל האוויר המלכותי לייקהית' באנגליה. ביולי 2008 מונה למפקד כנף האימונים 71 בבסיס חיל האוויר ואנס שבאוקלהומה. במאי 2010 מונה לראש מחלקת תכנון, דרישות וההערכה בפיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר. ביולי 2012 מונה לראש אגף אסטרטגיה, מדיניות ותכנון במטה פיקוד דרום של ארצות הברית וביולי 2013 מונה לראש מטה הפיקוד. 

בדצמבר 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-12 בפיקוד הקרב ולמפקד כוחות האוויר של פיקוד דרום. באוקטובר 2016 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר ושירת בתפקיד עד פרישתו באוקטובר 2018.

במהלך שירותו צבר למעלה מ-3,600 שעות טיסה על מטוסי T-6 טקסאן II,‏ T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15 איגל ו-A-10 ת'נדרבולט II. 

נולנד בעל תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת האווירונאוטיקה אמבר-רידל בפלורידה. הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה ומכללת המלחמה של חיל האוויר, ובוגר קורס הפסגה של האוניברסיטה לביטחון לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארק נולנד** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
**אינשי נוֹ היה** (ביפנית: **因子の部屋**; "חדרים של מחלקים") היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.

חוקים
-----

טבלת *אינשי נו היה* לא פתורה
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת ללא גודל מוגדר, המחולקת ל"חדרים" על ידי גבולות עבים. אחד מכל ממדי החדר יהיה בגודל תא אחד (או שורה או טור); האורך והרוחב של כל חדר משתנה בין חדר לחדר.

כל חדר יכול להופיע בטבלה או במאונך או במאוזן, ויש בו מספר קטן בפינתו השמאלית-עליונה.

החידה מתחילה כאשר כל התאים ריקים.
המטרה היא למלא את כל התאים עם ספרות בין 1 ל-9 כך ש:

* כאשר מכפילים את כל הספרות בחדר, התוצאה תהיה שווה למספר הקטן שבפינת החדר.
* שלא יופיע אותו מספר פעמיים בשורה או בטור.

שיטות פתרון
-----------

טבלת *אינשי נו היה* פתורה
* המקום הקל ביותר להתחלת הפתרון הוא חדר המורכב מתא אחד בלבד; במקרה הזה הספרה שבתא תהיה זהה לספרה הקטנה הנמצאת בפינת החדר.
* חיפוש תאים המשלימים את מכפלת חדרם לסכום השווה למספר הקטן שבפינת החדר.
* כמו בסודוקו, אפשר לגלות את המספרים בתאים בעזרת שלילת המספרים המופיעים באותו טור או אותה שורה.

היסטוריה
--------

החידה הופיעה לראשונה בכתב העת *Puzzle Communication Nikoli* מספר 92. אף על פי שהממציא קרא לחידה "אינסו בונקאי", שפירושה הוא פירוק לגורמים, העורך החליף את השם ב*אינשי נו היה*, שנשמע פחות טכני. החידה מופיעה באופן לא סדיר בכתב העת מאז גיליון מספר 109.

ראו גם
------

* רשימת החידות של ניקולי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינשי נו היה** בוויקישיתוף
* הדף ביפנית של ניקולי על "אינשי נו היה"
הנהר **ילוסטון** הוא יובל של נהר המיזורי הזורם במערב ארצות הברית. אורכו 1,080 ק"מ. הנהר ויובליו מנקזים אגן נרחב, מהרי הרוקי הסמוכים לפארק הלאומי ילוסטון עד הרמות של המישורים הגדולים בדרום מונטנה ובצפון ויומינג.

הנהר נובע במחוז פארק, שבצפון מערב ויומינג, בסמוך לקו פרשת המים של אמריקה החוצה את אמריקה הצפונית מצפון לדרום. הנהר זורם צפונה לתוך הפארק הלאומי ילוסטון ונשפך לאגם ילוסטון. משם הוא נופל דרך מפלי ילוסטון אל הקניון הגדול של ילוסטון. לאחר מכן הוא חוצה את הקניון השחור של ילוסטון ופונה צפונה לתוככי עמק פרדייז שבמונטנה, בין רכס גאלאטין לרכס אבסרוקה. ליד העיר קולומבוס נשפך לנהר נהר הסטילווטר. ליד העיר ליווינגסטון שב הנהר ופונה מזרחה לעבר צפון המישורים הגדולים, לאחר העיר בילינגס.

מזרחית לבילינגס מתאחד הנהר עם הנהר ביגהורן. הנהר המאוחד מתאחד בהמשך עם הנהר טונג (Tongue), בסמוך למיילס סיטי ולאחר מכן הם מתאחדים עם הנהר פאודר (Powder) במזרח מונטנה. הנהר נשפך לאגם סקאקאווה (Sakakawea), מאגר מים ענק המזין את נהר המיזורי.

הנהר נחקר לראשונה ב-1806 על ידי ויליאם קלארק בעת חזרתו ממסעו המפורסם עם מריווד'ר לואיס. פלג של הנהר אף נקרא על שמו.

בעבר שימש ילוסטון נתיב תחבורה ראשי עבור האינדיאנים ילידי היבשת. לאחר מכן, במהלך המאה התשע עשרה השתמשו בו רבות המתיישבים הלבנים. כיום משמש הנהר את תושבי מונטנה להשקאה ולדיג, עקב היותו אחד מבתי הגידול הגדולים ביותר לדגי טרוטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ילוסטון** בוויקישיתוף
* ילוסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4280716-5
* NARA: 10046854
* NKC: ge206796
* SUDOC: 132054787
* VIAF: 246209323
* WorldCat (עם VIAF): 246209323

 |
**הארמייה הרביעית של ארצות הברית** (באנגלית: **Fourth United States Army**) הייתה ארמיית שדה של צבא ארצות הברית.

היסטוריה
--------

הארמייה הוקמה בקיץ 1932 ומפקדתה הייתה באומהה, נברסקה. ב-18 ביוני 1936 הועבר מטה הארמייה לסן פרנסיסקו. ב-1940 הוגדרו תחומי האחריות של הארמייה, אשר נפרסה בקליפורניה, וושינגטון, אורגון, איידהו, מונטנה, נבדה, יוטה ובהמשך גם אריזונה. הארמייה לא לחמה במהלך מלחמת העולם השנייה, והייתה אחראית על הגנת החוף המערבי ואימון יחידות שנשלחו מאוחר יותר לחזית. במהלך המלחמה פיקדו על הארמייה בזה אחר זה: ג'ון דוויט, ויליאם סימפסון וג'ון לוקאס. במהלך המלחמה הייתה הארמייה אחראית על המבצע השנוי במחלוקת של כליאת היפנים בארצות הברית. ב-7 בינואר 1944 הועבר מטה הארמייה לפורט סם יוסטון שבסן אנטוניו, טקסס. מטרת ההעברה הייתה שהארמייה הרביעית תוכל למלא את תפקידי הארמייה השלישית אשר נשלחה לחזית המערבית. לאחר המלחמה הייתה הארמייה אחראית על גיוס והכשרה של הכוחות ממדינות מערב ארצות הברית. ביולי 1971 אוחדה הארמייה הרביעית עם הארמייה החמישית. ב-1984 הוקמה הארמייה מחדש בפורט שרידן, אילינוי. ב-1988 נסגר פורט שרידן ומטה הארמייה הועבר לפורט בנג'מין הריסון, אינדיאנה. הארמייה פורקה סופית ב-1992.

קישורים חיצוניים
----------------

* הארמייה הרביעית באתר "ביטחון גלובלי" (באנגלית)
* סרטון העוסק בארמייה הרביעית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הארמייה הרביעית באתר "ביטחון גלובלי"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007354594705171
* LCCN: n86074774
* VIAF: 138459314
* WorldCat: lccn-n86074774

 |
**ראול אנדריי רוססקו** (ברומנית: **Raul Andrei Rusescu**, נולד ב-9 ביולי 1988) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת החלוץ בקונקורדיה קיאז'נה.

קריירת מועדונים
---------------

רוססקו נולד ברמניקו ולצ'ה והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית. בשנת 2005 חתם באוניראה אורזיצ'ן ששיחקה אז בליגת המשנה ורוססקו היה שותף לעלייה שלה לליגת העל. בסיום העונה הושאל לדונראה ג'יורג'יו במדיה כבש 13 שערים. עונה לאחר מכן הושאל שוב הפעם לאוטופן עימה רשם עליית ליגה שנייה בקריירה. שנה לאחר מכן לאוניראה עימה זכה באליפות הראשונה בתולדות המועדון שהבטיחה גם עלייה אוטומטית לשלב הבתים של ליגת האלופות.

ב-4 במאי 2011 הכריז בעלי סטיאווה בוקרשט בתוכנית טלוויזיה שרוססקו חתם במועדון. ב-31 ביולי 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מיובני בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בסטיאווה. ב-1 בדצמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית בהפסד 2-1 נגד שאלקה 04 במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. ב-5 בדצמבר הבקיע צמד בדרבי נגד דינמו בוקרשט שנתן ניצחון דרבי ראשון בחוץ מזה 7 שנים לסטיאווה.

ב-13 ביוני 2013 חתם ל-5 שנים בסביליה הספרדית עם סעיף שחרור בסה"כ 40 מיליון אירו. בעונת הבכורה שלו בסביליה מיעט לשחק ובדצמבר 2013 הושאל ספורטינג בראגה לעד לסיום העונה עם אופציה לרכישה בסיום העונה. ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לסטיאווה בוקרשט עימה זכה בטרבל.

בקיץ 2015 שוחרר מסביליה וחתם באוסמנליספור הטורקית.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו רוססקו שיחק עבור הנבחרת הצעירה של רומניה. ב-11 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. ב-11 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד הונגריה במסגרת מוקדמות יורו 2016.

תארים
-----

אוניראה אורזיצ'ן
* אליפות רומניה: 2008/2009

סטיאווה בוקרשט
* אליפות רומניה: 2012/2013, 2014/2015
* הגביע הרומני: 2014/2015
* גביע הליגה הרומני: 2014/2015

אישיים
* הכדורגלן הרומני של השנה: 2012
* נעל הזהב של הליגה הרומנית: 2012/2013

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ראול רוססקו** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**הארמייה הראשונה** (ביוונית: **1η Στρατιά**) היא הארמייה היחידה בצבא יוון. היא מוצבת בלאריסה ואמונה על הגנת צפון הארץ ומזרחה.

היסטוריה
--------

מקורות שונים מזכירים בטעות את קיומה של הארמייה כבר במהלך מלחמת איטליה-יוון, אולם מדובר בטעות. באותה העת ליוון לא היו ארמיות, והקורפוסים היו כפופים ישירות לפיקוד המרכזי. הארמייה הוקמה ב-1947, במהלך מלחמת האזרחים היוונית, ובסיסה הראשון היה בוולוס. היא כללה באותה תקופה את הקורפוסים השני והשלישי. היא פורקה ב-1948, אולם הוקמה מחדש ב-1951, והוצבה בלאריסה. הארמייה אמונה על הגנת צפון הארץ ומזרחה, והמפקד עליה הוא בדרגת אנטיסטרטגוס (מקביל ללוטננט גנרל).

הארמייה כוללת כיום את הקורפוס הרביעי, הדיוויזיה הראשונה ודיוויזיית חיל הרגלים הממוכן השנייה.

המוטו של הארמייה הוא "כל עוד השמש תמשיך במהלכה" (ביוונית מודרנית: εφόσον πορεύεται τον ίδιο δρόμο). מימרה זו מבוססת על סיפור המובא בהיסטוריות של הרודוטוס, על פיו לפני קרב פלטאיה הציע המצביא הפרסי מרדוניוס ליוונים להיכנע, ותשובתם הייתה שכל עוד השמש תמשיך במהלכה (ביוונית עתיקה: ΕΣΤ' ΑΝ ΤΗΝ ΑΥΤΗΝ ΟΔΟΝ ΙΗ) הם לא יכנעו.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון ביוטיוב על פעילות הארמייה
* דף הפייסבוק הרשמי של הארמייה
* Οπλίτες 1ης Στρατιάς για κορωνοϊό: Από πότε ο Ελληνικός Στρατός παίζει με μια υγειονομική βόμβα;

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבנה הצבא היווני במלחמת העולם השנייה
המקווה והמדרגות המובילים אליו
המקווה היהודי בבישהיים 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**מוזיאון המקווה היהודי בבישהיים** (באנגלית: **Bischheim Musée du bain rituel juif**) הוא מוזיאון בעיירה בישהיים (צר'), הנמצאת במטרופולין של העיר שטרסבורג, בצפון מזרח צרפת. בשנת 1650 רכש הבנקאי היהודי ברוך לוי את הבניין, והקים במרתף שלו מקווה טהרה. בשנת 1977 סווג הבניין על ידי שלטונות צרפת כאנדרטה היסטורית לאומית.

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **יהדות שטרסבורג, יהדות אלזס**  

הבניין נבנה על ידי סטטמייסטר ז'אק פרדריק בוקלין דה בוקלינסאו, בנו השני של ז'אן-פיליפ בוקלין, כשמחצית ממנו עשוי עץ. בשנת 1650 הבנקאי היהודי ברוך לוי רכש אותו במהלך המהפכה הצרפתית. הוא בנה במרתף הבניין מקווה, על בסיס מעיין תת-קרקעי טבעי שנבע במקום שספק מים זכים למקווה. מקווה בישהיים מהווה דוגמה יוצאת דופן למקוואות. יש המייחסים להיטהרות במקווה חשיבות רבה יותר מבית כנסת בגלל הלכות הטבילה והטהרה במסורת היהודית הקשורות להיגיינה ובמיוחד להיטהרות הנידה החודשית של הנשים.

ב-17 במאי 1977 סווג המקווה כאנדרטה היסטורית. לאחר הוא שוחזר בקפידה. הבניין משמש גם כספרייה העירונית.

תיאור
-----

גרם מדרגות לולייניות עם 48 מדרגות, מוביל אל הקמרון, שנבנה בסגנון רנסאנס, המתוארך לרבע האחרון של המאה ה-16. גרם המדרגות שופץ לחלוטין. גובהו כ-7.5 מטרים, באמצע הדרך בירידה למקווה נמצאת מלתחה בשטח של כ-7 מטרים רבועים. בקיר ישנן גומחות להצבת נרות או מנורות שמן. בור הטבילה עצמו נחפר באדמת סחף בעומק שמעל ל־8.5 מטרים מתחת לפני הקרקע, שניזון ממי תהום. בתקופות של גשמים עזים סופקו מים צלולים לבור הטבילה. בתקרת הבור המקומרת ישנם שני פתחים המאפשרים להוסיף מים חמים כדי לחמם מעט את 500 הליטרים של מים שהיו בבור הטבילה. גובה המקווה מעל בור הטבילה כ-4 מטרים משפת בור הטבילה.

במוזיאון
--------

חדר דוד זינצהיים (על שם הרב יוסף דוד זינצהיים) של המוזיאון בקומת הקרקע מציג אוסף של חפצי דת ומסמכים יהודיים הקשורים לתולדות יהדות בישהיים. החפצים כוללים ספרי תורה, כד יין לקידוש וחנוכייה. חלק מהחלל משמש להצגת מסמכים וחפצים הקשורים לחייו של אמיל ולדטויפל (1837–1915), יליד בישהיים שנחשב לאבי הוואלס הצרפתי, ומי שמונה למנהל מוזיקת המחול של נפוליאון השלישי ב-1865.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון המקווה היהודי בבישהיים
* מוזיאון המקווה היהודי בבישהיים באתר גוגל Street View - ינואר 2023
* אודות מוזיאון המקווה, באתר visit.alsace (בצרפתית)
* המקווה בשטרסבורג, 1986 כתב Robert WEYL (בצרפתית)
* המקווה היהודי בבישהיים, 1977, כתב Robert WEYL (בצרפתית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Cour des Boecklin.
2. 1 2 3 4 5  המקווה
3. 1 2  Della Meyers, Kiera Tchelistcheff, **Images of Alsace**, The Bookworm, 2005, מסת"ב 978-2-9524377-0-7. (באנגלית)
4. ↑  Musée du bain rituel juif - Bischheim (67), Musées Grand-Est (בצרפתית)
5. ↑  Le musée du bain rituel juif, courdesboecklin.ville-bischheim.fr (בצרפתית)
6. ↑  Bischheim - patrimoine juif, histoire juive, synagogues, musées, quartiers et sites juifs, JGuide Europe (בצרפתית)
**פדרו גסטון אלברס סוסה** (בספרדית: **Pedro Gastón Álvarez Sosa**; נולד ב-24 במרץ 2000 במלו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת חטאפה מלה ליגה, בהשאלה מבוסטון ריבר.

קריירת מועדונים
---------------

אלברס גדל במחלקות הנוער של בוקה ג'וניורס מלו, סרו לארגו ודפנסור ספורטינג. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של דפנסור ספורטינג במסגרת ליגת העל האורוגוואית. הוא ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-7 באפריל 2021 חתם אלברס בבוסטון ריבר מליגת העל האורוגוואית.

ב-28 בינואר 2022 הושאל אלברס למשך עונה וחצי לחטאפה מלה ליגה. בחצי העונה הראשונה של ההשאלה לא ערך הופעות במדי המועדון. ב-28 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד ויאריאל במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2022/2023. ב-4 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-1 לוולנסיה במסגרת המחזור הרביעי בליגה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gastón Álvarez no seguirá en Defensor Sporting באתר הרשמי של דפנסור ספורטינג, 7 באפריל 2021 (בספרדית)
2. ↑  COMUNICADO OFICIAL Gastón Álvarez באתר הרשמי של חטאפה, 28 בינואר 2022 (בספרדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גסטון אלברס"**.
**מילי ברייט** (באנגלית: **Millie Bright**; נולדה ב-21 באוגוסט 1993), היא כדורגלנית אנגלייה, המשחקת בעמדת מגנה בצ'לסי שבסופר ליג האנגלית ובנבחרת אנגליה. זכתה 6 פעמים באליפות הסופר ליג האנגלית ו-5 פעמים בגביע האנגלי. בשנים 2020 ו-2021 נבחרה להרכב השנה של הכדורגלניות בעולם.

קריירה
------

### קריירת מועדונים

ברייט נולדה בצ'סטרפילד, מחוז דרבישייר והחלה לשחק כדורגל בגיל 9 בקבוצת קילאמארש דינאמוס המקומית. בשלב מוקדם התגלתה על ידי סקאוטרים של שפילד יונייטד ועברה לשחק באקדמיה שלה עד גיל 16. בשנת 2009 עברה לשחק בקבוצת הבוגרות של דונקסטר בלס ליידיס ששיחקה בליגה הראשונה באנגליה. 

בסוף שנת 2014 חתמה בצ'לסי לקראת עונת 2015. כבר בשנתה הראשונה במועדון הובילה אותו לזכייה היסטורית בדאבל. בשנת 2016 נבחרה כשחקנית הצעירה הטובה באנגליה. הפכה להיות שחקנית הרכב קבועה וזכתה עם הקבוצה בדאבל נוסף בעונת 2017/2018 ובאליפות בעונת 2019/2020. בעונת 2020/2021 זכתה עם צ'לסי בארבעת התארים המקומיים שחולקו באנגליה - אליפות, גביע, גביע הליגה ומגן הקהילה. הייתה זו הפעם הראשונה שקבוצה בריטית משיגה הישג זה. בנוסף, הגיעה צ'לסי בעונה זו לגמר ליגת האלופות לנשים שם הפסידה לברצלונה. גם בעונות 2021/2022 ו-2022/2023 זכתה עם צ'לסי בדאבל.

בשנים 2020 ו-2021 נבחרה להרכב השנה העולמי של הכדורגלניות FIFA FIFPRO Women's World 11 שנקבע על ידי ארגון שחקני הכדורגל העולמי.

### בנבחרת

ברייט שיחקה בנבחרות אנגליה הצעירות עד גיל 19 ועד גיל 23.

ב-2016 ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת במשחק מול בלגיה. הייתה חלק מהסגל באליפויות העולם ב-2019 והשתתפה עם נבחרת בריטניה באולימפיאדות טוקיו.

ביורו 2022 הייתה בהרכב הפותח בכל משחקי הנבחרת תחת המאמנת סרינה ויכמן בדרך לזכייה היסטורית בתואר.

הישגים ותארים
-------------

### במועדונים

צ'לסי
* אליפות הסופר ליג האנגלית לנשים: 2015, 2017/2018, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023
* הגביע האנגלי: 2014/2015, 2017/2018, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023
* גביע הליגה: 2019/2020, 2020/2021
* מגן הקהילה: 2020

### עם הנבחרת

* אליפות אירופה: 2022
* גביע ארנולד קלארק ב-2022

### תארים והישגים אישיים

* השחקנית הצעירה הטובה של השנה באנגליה - 2016.
* FIFA FIFPRO Women's World 11 בשנים 2020, 2021.
* נעל הזהב בגביע ארנולד קלארק - 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילי ברייט** בוויקישיתוף
* מילי ברייט, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu