recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אנסון בון** (באנגלית: **Anson Boon**, נולד 15 בפברואר 2000) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, מוכר בשל השתתפותו בסרט "מלתעות האימה", בסרט המלחמה של סם מנדס "1917" ובסדרה של נטפליקס "המובסים".

ביוגרפיה
--------

אנסון בון נולד ב קיימברידג'שייר.

קריירה
------

בתחילה שיחק בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה כגון "All at Sea", "המפקח מורס" ובתפקידי משנה בסרט האימה מלתעות האימה, ו1917 שבוים על ידי סם מנדס, שיצאו בשנת 2019. בגיל 19 ערך בון את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הלאומי המלכותי בלונדון בתפקיד מאסטר הרולד בהצגה "מאסטר הרולד ... והבנים", בבימויו של רוי אלכסנדר וייס.  הוא קיבל את התפקיד לאחר אודישן ללא הכשרת תיאטרון או משחק קודם.

בדרמה הקולנועית של ג'וליאן ג'ראולד "Sulphur And White", שיצאה בתחילת מרץ 2020, גילם את הגיבור דייוויד טייט כנער. באותה שנה שיחק גם בסרט "The Winter Lake".

המגזין Screen International, בחר בבון כאחד מ"כוכבי המחר "בבריטניה ובאירלנד לשנת 2019.

בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "המובסים", בהפקת נטפליקס. בון גילם את מוריץ הצעיר, אותו מגלם בבגרותו לוגאן מרשל-גרין.

בשנת 2021 לוהק לתפקיד ג'וני רוטן סולן להקת סקס פיסטולס לשעבר, במיני סדרה העתידית פיסטול.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | מלתעות האימה | סטן |  |
| לב שקט | ג'ונתן |  |
| 1917 | טוראי קוק |  |
| 2020 | *Sulphur And White* | דייוויד טייט הצעיר |  |
| *The Winter Lake* | טום |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | *All at Sea* | טרוי | פרק: "Wreath" |
| 2018 | אנדוור | ברט נרו | פרק: "Icarus" |
| רצח אופי | ילד באולם | שני פרקים |
| 2019 | *Living the Dream* | לואיס | פרק: "Visa Tambien" |
| *The Feed* | אנטון גארין | 4 פרקים |
| 2020 | המובסים | מוריץ מקלפלין הצעיר | 6 פרקים |
| 2022 | פיסטול | ג'וני רוטן | מיני-סדרה |

קישורים חיצוניים
----------------

* אנסון בון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Ben Dalton: *Stars of Tomorrow 2019: Anson Boon (actor).* In: screendaily.com, 8. Juli 2019.
2. 1 2  *Spurs, Susan Sarandon and me – dreams coming true for Anson.* In: tottenhamhotspur.com, 16. Oktober 2019.
3. ↑  *Hammed Animashuan, Anson Boon and Lucian Msamati on 'Master Harold'... and the boys.* In: nationaltheatre.org.uk, 18. November 2019.
4. ↑  David Newton: *The Wylde Interview: Anson Boon.* In: wyldemag.com, 12. September 2019.
5. ↑  Len Read, Actor Anson Boon holds a can of beer as he plays Sex Pistols icon Johnny Rotten in new film... The Sun, ‏בפברואר 2021
**אננקוב** (**Annenkov Island**) הוא אי במרחק 13 ק"מ ממערב לאי ג'ורג'יה הדרומית באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים. צורת האי בלתי סדירה, אורכו 6 ק"מ וגובהו המרבי 650 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

האי התגלה לראשונה בינואר 1775 על ידי משלחתו של ג'יימס קוק שקרא לו האי פיקרסגילס (Pickersgills Island) על שמו של מפקד אחת מספינותיו, אה"מ רזולושן (HMS Resolution). האי נראה בפעם הבאה ב-1819 על ידי משלחת רוסית בפיקודו של פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן אשר סבר שהוא גילה את האי לראשונה וקרא לו אננקוב על שם מיכאיל אננקוב שהיה קצין בספינתו. השם פיקרסגילס ניתן לקבוצה של איים 24 ק"מ מדרום-מזרח לאי אננקוב.

בעלי חיים וצמחייה
-----------------

כאתר בעל עניין מדעי מיוחד, אננקוב הוא אחד האיים המעטים בדרום ג'ורג'יה שאין בו כלל חולדות. בלינסהאוזן ציין שאין באי צמחייה כלל. 500 זוגות של אלבטרוס נודד מקננים באי. העלייה לאי מותרת באישור מיוחד בלבד.

גאולוגיה
--------

הנקודה הגבוהה ביותר באי היא פסגת אולסטד (Olstad Peak), בגובה 650 מטרים. הפסגה נסקרה בסקר של ג'ורג'יה הדרומית בשנים 1951-1957 ונקראה על שם הזואולוג הנורווגי אולה אולסטד (Ola Olstad). זהו אחד המקומות המעטים באי שבו ניתן לראות מאובנים.

### אגם החדירה

אגם החדירה (Intrusion Lake) הוא אגם באורך 300 מטרים מצפון-מזרח לפסגה. האגם מופה בסקר הבריטי של 1972-1973 ונקרא כך בשל צורתו הלא רגילה שנוצרה עקב חדירות של סלעי אנדזיט למימיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אננקוב** בוויקישיתוף
* Antarctica Detail
**חוק הסיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, ה'תשס"ח-2008**, הוא חוק הקובע את הזכויות של כל קטין שעבר מקרה של תקיפה מינית או אלימות.

מטרת החוק היא לתת סיוע, מחסה, והגנה לכל האזרחים הקטינים בישראל, ללא אפליה על רקע עדתי, כלכלי וכיוצא בכך. על פי החוק, כל קטין שנפגע זכאי לאבחון וטיפול במקרים רפואיים ונפשיים כאחד, מילוי צרכיו הגופניים וזכאות לפגישה עם חוקר ילדים, עובד סוציאלי או גורם מוסמך אחר בנוסף לקבלת שירותי סיוע (גם מגורמים לא ממשלתיים).

עיקרי החוק
----------

המשמעות המעשית של החוק היא שכל קטין שנפגע מינית או נתקף פיזית זכאי לסיוע חינם מטעם המדינה, בנוסף, מרכזי הסיוע המוזכרים בחוק ימומנו מתקציב המדינה, ושר הרווחה והשירותים הציבוריים המכהן יהיה אחראי לקביעת הכללים והתקנות לחוק זה.

כמו כן, החוק מחייב בניית מרכזי סיוע נוספים במדינת ישראל, והעברת תקציבים אליהם. בנוסף, החוק מצהיר כי הניהול הממשלתי של מרכזי הרווחה ינוהל על ידי משרד הרווחה והשירותים הציבוריים.

התפתחות היסטורית של החוק
------------------------

החוק הונח על שולחן הדיונים לראשונה על ידי ח"כ לשעבר מיכאל מלכיאור בשנת 2006, ועבר ברוב קולות בקריאה השלישית בשנת 2008, החוק התפתח בעיקר בישיבות הוועדה לזכויות הילד.

החוק היה משאלת ליבו של מלכיאור, והוא ניסה להעלות אותו על שולחן הדיונים כבר מספר שנים לפני הקריאה הראשונה, החוק היה למעשה היחיד שמלכיאור ניסה להעביר ללא הצלחה. בקריאתו הראשונה של החוק, שר האוצר היה היחיד שהתנגד לו, ואף הוגש ערעור על החוק ממשרדו. לאחר שהערעור לא התקבל, בהצבעה השלישית ההסתייגות הוסרה מהחוק והוא התקבל ברוב קולות. החוק פורסם לראשונה ברשומות בחודש אפריל של שנת 2008, בספר החוקים 2149.

לפי דוח מבקר המדינה של שנת 2014, הוקמו רק 5 מרכזי סיוע, בעוד שבתכנון של שנת 2013 תוכננו כ-8.

חוקים משלימים
-------------

חוק זה מוזכר גם בתיקון מספר תשע לחוק זכויות החולה מאז שנת 2016.

בנוסף, חוק הזכויות לנפגעי עבירה משלים חוק זה ונלקחו ממנו סעיפים מסוימים כדי לוודא שהחוק תקף רק במקרים להם כוון הסיוע.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, באתר אתר כנסת ישראל הרשמי
2. ↑  היבטים בטיפול בקטינים נפגעי תקיפה מינית או אלימות, באתר משרד הרווחה והשירותים החברתיים
3. ↑  מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית, באתר 1202
4. ↑  הגדרת נפגע עבירה, באתר משרד העבודה והרווחה
**חנקן צהוב-מקור** (שם מדעי: ***Corvinella corvina***; מכונה גם **חנקן ארך זנב**, אך אין להתבלבל עם המין *Lanius schach* שגם מכונה כך) הוא מין ציפור אפריקנית השייכת למשפחת החנקניים שבסדרת ציפורי השיר ומהווה  מין יחיד בסוגו.

מאפיינים
--------

החנקן מגיע לאורך 30 ס"מ, עם הזנב, ולמשקל 65 גרם בממוצע והוא בעל נוצות חומות בהירות עם זנב ארוך ושחור וכנפיים קצרות. הראש חום כהה ועל העיניים הגדולות יש "מסיכה" שחורה. המקור גדול ומעוקל מעט וכפי שמשתמע מהשם הוא צהוב. העיניים צהובות ונוצות העורף פרועות מעט. הכנפיים חומות ומעט מנומרות עם חלק בהיר בתחילתם. החזה אפור מנומר מעט והבטן לבנה.

החנקנים הם עופות בולטים החיים בחבורות קטנות ורוב זמנם מתצפתים על הסביבה מענפים או עמודים. הם חיים בעיקר באזורים מיוערים ובעלי עצים רבים באזור הטרופי מסנגל עד אוגנדה, כשאוכלוסייה אחת נצפתה גם במערב קניה. הם מקננים בחבורה שרק נקבה אחת מטילה ביצים - 4 או 5, והשאר עוזרים לגדל את הגוזלים, להאכילם ולהגן עליהם מטורפים.

כמו שאר בני משפחת החנקניים, חנקן זה הוא אוכל בשר הניזון בעיקר מחרקים גדולים ומשלשולים שהוא מאתר מגבוה. הוא עט על החרקים, תופס אותם במקורו הגדול ומשפד אותו על צמח קוצני או על גדר תיל ושם המזון נשמר. הם גם יגוונו ביצורים גדולים יותר כמו לטאות, דו-חיים וגוזלי עופות אחרים, אותם הם הורגים באותה דרך.

לחנקן צהוב-המקור לא נשקפת סכנה בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חנקן צהוב-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------
סמל קנדה עליו מופיע המוטו "מים עד ים" בתחתיתו
**מים עד ים** (מלטינית: **A Mari Usque Ad Mare**, באנגלית: **From Sea to Sea**, בצרפתית:  **D'un ocean à l'autre**) הוא המוטו הלאומי של קנדה ומופיע על סמלה. המוטו מתאר את מיקומה של קנדה בין שני האוקיינוסים האטלנטי והשקט, מקורו הוא בגרסה הלטינית של ספר תהלים, פרק ע"ב, פסוק ח': "Et dominabitur **a mari usque ad mare**, et a flumine usque ad terminos terrae" (בעברית: "וירד **מים עד ים**, ומנהר עד אפסי ארץ").

השימוש הראשון במשפט על מנת לתאר את קנדה היה בספרו של ג'ורג' מונרו גרנט "מאוקיינוס לאוקיינוס" משנת 1877. גרנט, איש ציבור קנדי, כומר ומטיף פרסביטרי, השתמש במשפט לתיאורה של קנדה בדרשותיו. השימוש הרשמי הראשון היה על בעת כינוסה של האספה המחוקקת של ססקצ'ואן בשנת 1906, הוצע כמוטו הלאומי בעבור סמלה החדש של קנדה על ידי ג'ון פופ, סמל אשר אושר וניתן בשנת 1921. העיצוב המקורי לא כלל מוטו, אולם לאחר כינוסה של ועדה לבחינת עיצובו המחודש של הסמל, בהשתתפותו של פופ אושר העיצוב החדש, ואושרר על ידי דבר המלך במועצה ב-21 באפריל 1921, וניתן רשמית על ידי המלך ג'ורג' החמישי ב-21 בנובמבר באותה השנה.

כחלק מהסמל הלאומי, המוטו משמש כסימן רשמי של שררה על ידי ארגונים ממשלתיים קנדיים, על שטרות כסף קנדיים וכן על דרכונים ותעודות מסע רשמיות. כמוטיב נפרד מופיע המוטו על כל הפרסומים הרשמיים של משרדי הממשל הפדרלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מים עד ים** בוויקישיתוף
* "מים עד ים" באתר האנציקלופדיה הקנדית
* סמל קנדה באתר המכון למורשת קנדית
**מישל קיקואין** (31 במאי 1892 – 4 בנובמבר 1968) היה צייר צרפתי, ליטאי ממוצא יהודי מ"אסכולת פריז".

ביוגרפיה
--------

קיקואין נולד ברצ'יצה, עיירה קטנה בדרום מזרח מחוז גומל, היום בבלארוס. בנו של בנקאי יהודי. בתחילת גיל העשרה התחיל ללמוד ב"בית הספר לציור של קרוגר" במינסק. שם פגש את חיים סוטין, עמו היה מיודד כל חיו. בגיל 16 למדו הוא וסוטין באקדמיה לאמנות בוילנה, וב-1911 עבר לפריז במטרה להשתלב בקהילה האמנותית ההולכת וגדלה ברובע מונפרנאס. קהילה אמנותית זו כללה את חברו סוטין וכן את הצייר הבלארוסי, פנחס קרמגנה, שגם למד באקדמיה לאמנות בווילנה.

במשך תקופה מסוימת התגורר באכסניית האמנים "לה רושה", בזמן שלמד בבית הספר הגבוה לאמנות (École des Beaux-Arts). בשנת 1914 נישא לגברת צעירה מוילניה, ונולדו להם בת ובן. בנם, ז'אק יאנקל, יליד צרפת בשנת 1920, הפך גם הוא לצייר. באותה בה התחתן, התנדב קיקואין להילחם בצבא הצרפתי, ושירת עד תום מלחמת העולם הראשונה.

היה חבר של הצייר יצחק פרנקל, עבד באותה תקופה שבה עבד חיים סוטין, ז'ול פסקין וציירים יהודים אחרים של אסכולת פריז.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, וכיבוש צרפת לאחר מכן על ידי הגרמנים, עמדו קיקואין ומשפחתו בפני גירוש למחנות ההשמדה הנאציים. עד סוף המלחמה הם שהו ליד טולוז. לאחר שחרור צרפת על ידי בעלות הברית, הוא חזר לפריז. בשנת 1958, עבר לקאן שבחוף הים התיכון, וגר עד מותו ב-4 בנובמבר 1968.

הנצחה
-----

בשנת 2001, הוקם אגף חדש בגלריה האוניברסיטאית בתל אביב, ששטחו כ-800 מ"ר, בו מוצגים 40 ציורי שמן של קיקואין. בתו, קלייר מראטייה, תרמה את הכסף להקמת האגף, שנקרא על שם אביה. והיא קיבלה על כך מהאוניברסיטה תואר דוקטור לשם כבוד.

בשנת 2008, נוסד "פרס מישל קיקואין" תרומת בתו קלייר מאראטייה. הפרס, בסך 10 אלף דולר, נועד לעודד ולתגמל אמן ישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מישל קיקואין** בוויקישיתוף
* ציורי מישל קיקואין בגלריה האוניברסיטאית בתל אביב, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:39)
* מישל קיקואין (1892-1968), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  artnet Galleries: A House in Safed by Yitzhak Frenkel-Frenel from Jordan-Delhaise Gallery, web.archive.org, ‏2013-12-03
2. ↑  אגף חדש לגלריה האוניברסיטאית בתל אביב, באתר הארץ, 2 במאי 2001
3. ↑  דנה גילרמן, פרסים לאמניות ורד נסים ומאיה כהן לוי, באתר הארץ, 20 במאי 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263698905171
* BnF: cb14967508b (data)
* GND: 1014334934
* ISNI: 0000 0000 6628 8888
* LCCN: n94081037
* Léonore: 19800035/909/6182
* NGV: 1060
* RKD: 44328
* SNAC: w6d58hvq
* SUDOC: 029277418
* ULAN: 500050098
* VcBA: 495/171459
* VIAF: 37188786
* WorldCat: lccn-n94081037

 |
**סרגיי סיליביץ' ריאחובסקי** (ברוסית: **Сергей Васильевич Ряховский**;‏ 29 בדצמבר 1962 – 12 בנובמבר 2007) היה רוצח סדרתי סובייטי-רוסי, שהורשע בביצוע 18 מעשי רצח בין השנים 1988–1993.

סדרת רציחות
-----------

בכלא הגיע ריאחובסקי, שעבר את תהליך "ההורדה" ("מורד" אדם בעמדה הנמוכה ביותר בהיררכיה של הכלא) על אונס, למסקנה כי אין להשאיר קורבנות בחיים, ויש להרוג תחילה הומוסקסואלים. הרצח הראשון שביצע ב-19 ביוני 1988 בביטצה שבמחוז מוסקבה, הוא רצח את ההומוסקסואל וילקין, אותו פגש כמה ימים קודם לכן. ריאחובסקי נכנס עם הקורבן ליער, והסכים להצעה לקיים יחסי מין עם הקורבן תמורת כסף, אך אז נתן לו מספר מכות עם מברג. לאחר מכן הוא חילק את גופתו של וילקין והניח אותו על גדם עץ במצב מגונה; כפי שאמר בהמשך ריאחובסקי, הדבר נעשה כך שכאשר תתגלה הגופה, כולם יבינו שהקורבן הוא הומוסקסואל.

ב-4 ביולי 1988 תקף ריאחובסקי במחוז פודולסקי באזור מוסקבה את קלאודיה חוחלובה בת ה-70 מאחור, הכה 14 מכות עם מברג בחזה, בגב ובכתפיים, לאחר מכן גנב תעודת פנסיה ו-45 רובל. חוחלובה התגלתה במהירות על ידי עוברי אורח אקראיים ונלקחה לבית החולים, אך לא הצליחה לתאר את התוקף, מכיוון שתקף אותה מאחור. למחרת הלכה האישה לעולמה. לאחר הרצח הזה ריאחובסקי "ירד למחתרת" כמעט ל-6 חודשים. ב-2 בינואר 1989, הוא ביצע את הרצח השלישי, הקורבן היה ויטאלי זייצב בן ה-16, ריאחובסקי חנק אותו באזור תחנת האוטובוס "11 ק"מ מכביש הטבעת של מוסקבה", לאחר מכן קיים יחסי מין עם גופתו ותקע מקל סקי בפי הטבעת שלו. ריאחובסקי לקחת איתו את מגלשות הסקי של ההרוג, אך לאחר מכן השליך אותם במרחק של 500 ו-800 מטר מזירת הפשע. ביולי 1990, בפארק איזמאילובסקי, הוא הרג את שומקובה בת ה-45, לאחר מכן ערף את ראשה והשאיר אותו ליד הגופה. הרצח הבא בוצע ב-22 בפברואר 1991, הקורבן הייתה טטיאנה נורקינה בת ה-48.

בספטמבר 1992 הרג ריאחובסקי בפארק איזמאילובסקי בדקירת סכין את ניקולאי בלקין ההומוסקסואל בן ה-60, באמצע אוקטובר, 20 מטרים מזירת הפשע הקודם, חנק את אולג בולדין ההומוסקסואל בן ה-38, ואחרי קיים יחסי מין עם גופתו. שתי ההתקפות הבאות לא צלחו עבור ריאחובסקי: בדצמבר 1992 הוא תקף את המוחינה בת ה-60, אולם ההתנגדות הפעילה וזעקות הקורבן הפחידו את הרוצח והוא נמלט מזירת הפשע. בתחילת ינואר 1993 תקף ריאחובסקי ללא הצלחה קשישה שהצליחה להימלט ולזכור את פניו של התוקף. על פי תיאורה, המשטרה הצליחה להרכיב תמונה מדויקת למדי של התוקף. באותו חודש, ביער ליד מוסקבה, הרג ריאחובסקי את אוסיפוב, 73, שקצץ עץ מת; ואז אנס את גופתו וכרת את ראשו וזרועו, וזרק ליער.

ריאחובסקי האמין שעליו "להילחם בזונות והומוסקסואלים על ידי הריגתם וגלגול נשמות לאחר מכן". בסך הכל, הוא הרג 19 בני אדם וביצע שני ניסיונות רצח. לרוב, קורבנותיו היו נשים קשישות, אם כי הוא גם הרג 5 גברים ו-2 בני נוער, המדגים אופי האופייני לרוצחים סדרתיים אסוציאליים לא מאורגנים שלא מאבחנים בין הקורבנות. לאחר המוות הוא גרם נזק לגופות הרוגים, ובמעשיו חלה עלייה באכזריות במהלך סדרת מקרי רצח. שיטות ההרג האהובות על ריאחובסקי היו דקירות מרובות או חנק בידיים חשופות.

בשל הנהגת מורטוריום לעונש מוות, הוחלף עונשו של ריחובסקי במאסר עולם.

ריאחובסקי נפטר בכלא משחפת ריאתית מתקדמת.

ראו גם
------

* המרטש מאטלנטה
* המפלצת מפירנצה

קישורים חיצוניים
----------------

* תיק ריאחובסקי. שתיקת הכבשים, סרטון באתר יוטיוב מתוך תוכנית הטלוויזיה רוסיה הקרימינלית
* ריאיון עם ריאחובסקי, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**מקס פיין 2: נפילתו של מקס פיין** (באנגלית: **Max Payne 2: The Fall of Max Payne**) משחק וידאו מסוגת יריות בגוף שלישי והשני בסדרת המשחקים מקס פיין אשר פותח על ידי Remedy Entertainment והופץ על ידי Rockstar Games ב-14 באוקטובר 2003 למערכת ההפעלה Microsoft Windows, ב-25 בנובמבר 2003 לקונסולת המשחקים Xbox, ב-2 בדצמבר 2003 לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 2 וב-27 באפריל 2009 לקונסולת המשחקים Xbox 360. המשחק מהווה המשך ישיר לקודמו ומתרחש שנתיים לאחר אירועי המשחק הקודם. כמו קודמו, גם משחק זה מתמקד במקס פיין, אשר חזר לעבודתו כבלש במשטרת העיר ניו יורק.

עלילה
-----

שנתיים לאחר מאורעות המשחק הראשון, מקס פיין הוא בלש במשטרת ניו יורק. תוך חקירת שורה של רציחות בידי קבוצת מתנקשים הידועים בשם "המנקים", הוא נתקל במונה סאקס - אותה חשב למתה. בחוזרו למטה המשטרה, הוא שומע שיחת טלפון המתבצעת בין שותפתו, ואלרי וינטרסון, לבין גורם לא ידוע בעניין מונה. זמן קצר לאחר מכן, אל המקום מסתננים מתנקשים המחפשים את מונה. לאחר שמקס עוצר אותם, הוא מחליט לחקור בנושא המתקפה הפתאומית.

החקירה מובילה אותו לאתר בניה, שבו הוא ומונה נלחמים במתנקשים נוספים. וינטרסון מגיעה למקום ומחזיקה את מונה באיומי אקדח. מונה טוענת שוינטרסון רוצה להרגה, ומקס יורה בשותפתו ונותן למונה לברוח. בטרם מותה, וינטרסון מצליחה לירות במקס וגורמת לאשפוזו.

לאחר שחרורו מבית החולים, מקס מוצא את מונה ושניהם מתחילים לחפש אחר תשובות. מקס נלכד בידי ולדימיר לם, ראש המאפיה הרוסית. מקס מגלה שהמנקים עובדים עבור לם, ושהוא חבר "המעגל הפנימי" יחד עם אלפרד וודן, שהיה אחראי לזיכויו של מקס בסוף המשחק הקודם. לם מעוניין להרוג את וודן ולהשיג שליטה במעגל הפנימי. עוד הוא מגלה שמונה היא מתנקשת שכירה שנשלחה על ידי וודן, ואשר מטרתה להרוג את לם ואת מקס. לבסוף, כי וינטרסון הייתה המאהבת של לם, דבר שבעטיו מקס נורה ונותר למות בבניין בוער. מונה מצילה אותו בטרם עת, ושניהם שמים פעמיהם לאחוזתו של וודן במטרה להצילו מידיו של לם.

באחוזה, מונה עוצרת את מקס ומנסה להורגו אך מגלה שהתאהבה בו. לם מופיע ויורה במונה. וודן מנסה לעצור את המתרחש ונורה בעצמו. מקס מנסה לעצור את לם, וכתוצאה מכך מפיל את אקדחו. לם לוחץ על כפתור הפיצוץ, הרצפה נשברת ומקס ולם נופלים לתוכה. מקס רודף אחר לם, ולבסוף הורג אותו. רגע לפני שלם מת, הרצפה קורסת והוא נופל את מותו בזמן שהאחוזה עולה בלהבות. כאשר המשטרה מגיעה, מקס נמצא לצידה של מונה, שמתה בזרועותיו. אם מסיימים את המשחק בדרגת הקושי הגבוהה ביותר, מונה שורדת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס פיין 2: נפילתו של מקס פיין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מקס פיין 2: נפילתו של מקס פיין (באנגלית)

* "מקס פיין 2: נפילתו של מקס פיין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "מקס פיין 2: נפילתו של מקס פיין", באתר Metacritic (באנגלית)
* מקס פיין 2: נפילתו של מקס פיין, באתר PCGamingWiki (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Max Payne 2: The Fall of Max Payne for Windows PC, PlayStation 2, Xbox, Xbox 360 Rating, אתר ESRB (באנגלית)
2. ↑  Max Payne 2: The Fall of Max Payne Rating, אתר PEGI (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb166276839 (data)

 |
**מקס פביאן** (בגרמנית: **Max Fabian**‏; 3 במרץ 1873 – 26 במרץ 1926) היה צייר וגרפיקאי יהודי-גרמני.

ביוגרפיה
--------

על פי הצעתו של צייר ההיסטוריה אנטון פון ורנר, למד בשנים 1891 עד 1900 באקדמיה לאמנות בברלין בהנהלת פרנץ סקרבינה, פאול מאירהיים ויוזף שוירנברג. במהלך לימודיו קיבל מספר מלגות ופרסים.

בין השנים 1900 ל־1904/05 היה סטודנט לתואר שני אצל ארתור פון קמפף. משנת 1898 הציג מקס פביאן באופן קבוע בתערוכות האמנות הגדולות בברלין, במינכן, בדרזדן ובדיסלדורף. משנת 1903 ניהל בית ספר משלו לציור בברלין.

בשנת 1914 הגיע לפולין ולרוסיה כצייר מלחמה מתנדב, שם נקשר עם יהדות מזרח אירופה, ונפתח עבורו עולם חדש של מראות לציור. במהלך תקופה זו עשה את רישום הרובע היהודי של לודז'. משנת 1915 הועבר לחזית הצרפתית כחייל. הוא תיעד את חוויות המלחמה שלו בציורים רבים.

בשנת 1918 חזר פצוע מהמלחמה לברלין, שם לימד בין השנים 1919–1922 כמורה בבית הספר לציור ורישום של התאחדות האומניות בברלין.

מקס פביאן, לחוף הים
מבחינה סגנונית ניתן לייחס אותו לנציגי האימפרסיוניזם הגרמני. למרות זיקה מסוימת למגמות מודרניות, פביאן שמר על מרחק מסוים מקיצוניות של המודרניזם והיה חבר בעמותות שמרניות יותר.

הוא צייר שכמעט נשכח, של האימפרסיוניזם הברלינאי, שהיה בקשר עם אמנים כגון מקס ליברמן, ודומה לו בתפיסתו המודרנית. הוא הציג עם הזצסיון הברלינאי, אף שמעולם לא הצטרף אליו. אמן, ללא ספק, שנשכח בטעות, שנמחק ביסודיות מהזיכרון בתקופת השלטון הנאצי בשל מוצאו היהודי.

אלמנתו של פביאן, בהיותה יהודייה, נאלצה להגר מגרמניה בשנת 1939. היא לקחה איתה את הציורים של בעלה ללונדון, שם האוסף נהרס בהפצצות גרמניות ב 1940/41. מסיבה זו שרדו רק יצירות בודדות של האמן.

בשנת 2000 הקדישה קרן Stadtmuseum Berlin תערוכה לצייר מקס פביאן ובנו, שעבד גם כאמן, הפסל האוסטרלי ארווין פביאן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס פביאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  kuenstlerbund.de: Ordentliche Mitglieder des Deutschen Künstlerbundes seit der Gründung 1903 / Fabian, Max, web.archive.org, ‏2016-03-04
2. ↑  Andreas Conrad: *Max und Erwin Fabian: Der Sturzflug des Ikarus.* In: *Der Tagesspiegel.* 8. November 2000

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502405905171
* GND: 12278085X
* ISNI: 0000 0000 5463 9687
* LCCN: nr2002013587
* RKD: 98616
* ULAN: 500137824
* VIAF: 40269217
* WorldCat: lccn-nr2002013587

 |
מכשיר Samsung Galaxy Note 10.1 (משמאל)
**Samsung Galaxy Note 10.1 גרסת 2014** הוא מחשב לוח מבוסס מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסת 4.3 (ג'לי בין) עם ממשק הטאצ'וויז של החברה. המכשיר מיוצר ומשווק על ידי חברת סמסונג. הוא שייך לדור החדש של מחשבי הלוח המיוצרים על ידי סמסונג הכולל את ה-Galaxy note 8.0. הוא הוכרז ב-4 בספטמבר 2013 והושק ברחבי העולם באוקטובר 2013. הוא היורש של ה-Samsung Galaxy Note 10.1 הראשון.

היסטוריה
--------

Samsung Galaxy Note 10.1 הוכרז ב-4 בספטמבר 2013. הוא הוצג יחד עם ה-Galaxy note 3 וה-Galaxy Gear בתערוכת IFA 2013 ובניו יורק בו זמנית. סמסונג הודיעה שהמכשיר יושק בחודש אוקטובר ברחבי העולם, במחיר של החל מ-549 דולר.

תכונות
------

רוב התכונות הייחודיות למכשיר הם עבור עט הסטילוס ה-S Pen שמגיע עם המכשיר. זה כולל: חלונות "צפים", חיפוש במכשיר, כתיבה על המסך, מחברת, זיהוי כתב יד (עובד גם בעברית) ועוד. למכשיר יש את מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסת 4.3 (ג'לי בין) וכולל את ממשק
ה-TouchWiz UX מבית סמסונג. הוא כולל יישומים של סמסונג, חלקם לקוחים ממכשיר הטאבלט שהוצג יחד איתו ה-Galaxy note 3 ומכשיר הדגל ה-Galaxy S4 ביניהם גם מחוות שונות (לא כולל את כל המחוות שכלולות במכשירים סלולרים לשוק הגבוה מבית סמסונג) כמו: my magzin, ה-s voice. המכשיר כולל גם יישומים של Google הכלולים במערכת ההפעלה אנדרואיד: Google Play ,YouTube ,Gmail ועוד.

המכשיר זמין ב-WIFI בלבד, WIFI/3G, WIFI/ 4G. למכשיר יש שני סוגים של מעבדים בגרסאות ה-WIFI בלבד וה-WIFI/3G הוא כולל מעבד מבית סמסונג הכוללת את פלטפורמת ה-Exynos 5420 הכולל 4 ליבות לביצועים כבדים במהירות 1.9GHz ו-4 ליבות לביצועים חלשים במהירות 1.3GHz ומאיץ גרפי ARM Mali-T628MP6. גרסת ה-4G כוללת מעבד מרובע ליבות ופלטפורמת ה-Snapdragon 800 במהירות 2.3GHz. למכשיר יש חיישן אינפרה אדום לשליטה עבור מכשירים שונים. יש לו מסך בגודל 10.1 אינץ' WQXGA TFT עם רזולוציה של 2560X1600 הנותן צפיפות פיקסלים (PPI) של 300 פיקסלים לאינץ' (רזולוציה וצפיפות פיקסלים הגבוהה ביותר למחשב לוח בהשקתו, הרזולוציה וצפיפות הפיקסלים זהה לזה שבמכשיר ה-Nexus 10) הוא כולל מצלמה אחורית 8MP הכוללת פלאש LED יחיד ומצלמה קדמית 2.1MP, שניהם יכולים לצלם וידאו ב-1080P HD. למכשיר יש סוללה בנפח 8,220mAh וחריץ הרחבה לכרטיס micro SD עד 64GB. הזיכרון מגיע בשלושה נפחי אחסון: 32GB,16GB ו-64GB (בפועל מקום האחסון יהיה פחות). המכשיר מגיע בשני צבעים: כחול ולבן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמסונג גלקסי נוט 10.1** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סמסונג גלקסי נוט 10.1
* הוכרז: טאבלט Samsung Galaxy Note 10.1 מודל 2014 עם מסך ברזולוציית WQXGA ועט S-Pen משודרג באתר Gadgety
* הוכרז: טאבלט Samsung Galaxy Note 10.1 מודל 2014 בפורום FXP
סמסונג גלקסי סמארט טאג
**סמסונג גלקסי סמארט טאג** (באנגלית: **Samsung Galaxy SmartTag**) הוא אביזר לאיתור מפתחות, אשר מיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה. המכשיר משתמש ב-Bluetooth LE כדי לאפשר למשתמש לאתר את האובייקט אליו הוא מחובר באמצעות אפליקציה. המכשיר הוכרז באירוע Galaxy Unpacked של סמסונג ב-14 בינואר 2021.

המכשיר
------

מד קליטה המתחזק עם ההתקרבות לתג. במרכז כפתור הגורם לתג לצפצף.מיקום התג על המפה מתקבל עם התקרבות למכשירי גלקסי
הסמארט טאג הוא מכשיר מעקב קטן אשר ניתן להצמיד לכל חפץ על מנת לאתר אותו באופן מידי. ניתן לחברו בעזרת רצועה קטנה הנמכרת בנפרד, או באמצעים אחרים. הוא מיועד בעיקר למציאת מפתחות, מזוודות וארנקים. לאחר מכן ניתן לאתר את המכשיר באמצעות אפליקציה המשתמשת ב-Bluetooth LE. גרסה אחרת, הגלקסי סמארט טאג פלוס, תשתמש בפס רחב על מנת לאתר את המכשיר ותופץ במהלך 2021. בעוד שהמכשיר נמצא בטווח הבלוטות' (120 מטר), הוא יכול לנגן רינגטון כדי להתריע בפני המשתמש על מיקומו המדויק. אם המכשיר נמצא מחוץ לטווח, עדיין ניתן לאתר את המכשיר באמצעות רשת ה-"Galaxy Find" של סמסונג, המשתמשת בטלפונים של סמסונג גלקסי באזור כדי לאתר את מיקום המכשיר. למכשיר יש גם כפתור לתכנות SmartThings שיכול לשמש לשליטה על מוצרי בית חכם.

כדי לכייל אותו נדרש לחבר אותו פעם אחת למכשיר אותן יש לבצע באמצעות ה-SmartThings. ישנן מספר הוראות ראשוניות. במהלך הכיול יש ללחוץ לחיצה ארוכה על הכפתור במרכז התג החכם, לאחר מכן נדרש לשדך לו שם ולכן להתקין את התוסף SmartThings Find. לאחר מכן, ניתן למצוא אותו באמצעות גלי בלוטות' בתדר נמוך שהמכשיר מפיץ, עד שמתקרבים מספיק עם המכשיר והוא מתחבר לטלפון. ניתן להשתמש בו גם באופן הפוך. כלומר, באמצעות הסמארט טאג לאתר את הטלפון, על ידי לחיצה בלחצן שבמרכז התג. התגית מתקשרת עם סאמרטפונים של סמסונג בלבד, באמצעות בלוטות׳ במרחק של עד 120 מטר. היא מאפשרת מציאה של הפריט אליו היא מוצמדת על ידי הצגת מיקומו על מפה – כולל המרחק ממנו, הצגת הכיוון בו נמצא החפץ במציאות רבודה על מסך המכשיר או באמצעות כפתור באפליקציה הגורם לתגית להשמיע צליל. התגית בעלת חור ייעודי דרכו ניתן להצמידה למחזיק מפתחות. לגלקסי סמארט טאג סוללת כפתור (אנ') בלתי נטענת וניתנת להחלפה. את מצב הסוללה ניתן לראות באפליקציית ה-SmartThings.

ניתן למצוא את התג בכמה דרכים. יש לו מד קליטה שהולך ומתחזק ככל שמתקרבים לתג. בנוסף, ניתן ללחוץ על אייקון הצלצול שיגרום לתג לצפצף. עוצמת הצליל ניתנת לוויסות בהגדרות. כמו כן מיקום התגית מוצג גם על מפת הסמארטפון. לפי סמסונג המיקום מדויק, אך במקרים מסוימים עלול להיות סטייה במרחק של כמה קילומטרים מהמקום המדויק. במקרים אלו, ניתן לעיין בהיסטוריית המיקומים של התגית כדי לאתר אותו, אפילו במצב לא מקוון. כל העת מכשירי גלקסי אחרים מעדכנים את שרתי סמסונג במיקומה של כל תגית אשר נמצאת בסביבתם ובכך מסייעת באיתור מיקומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמסונג גלקסי סמארט טאג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אור אליעז, ‏סמסונג חשפה את סדרת גלקסי S21, באתר ‏מאקו‏‏, ‏14 בינואר 2021‏
**הר באבה** (בבולגרית ובמקדונית: **Баба планина**) הוא הר בשטח מקדוניה הצפונית, החולש על העיר ביטולה, ופסגתו הגבוהה ביותר, **פֶּלִיסְטֶר**, (המכונה גם: "הקיר האדום"), היא השלישית בגובהה במדינה. תצורת המסיב של הר זה הופכת אותו לקו פרשת מים לזרימת הנהרות באזור בין הים האדריאטי לים האגאי.

גאוגרפיה
--------

בשטח ההר שוכן הפארק הלאומי פליסטר, שהוא השני בגודלו במקדוניה הצפונית, המיוער בעצים מחטניים ובו מגוון בעלי חיים כגון דובים, איילי בר, זאבים, חזירי בר ומספר מיני נשרים, קוראים וקאקים. בנחלים הזורמים במקום ישנם דגי טרוטה, המכונים "טרוטת אוחריד". בעונת החורף מהווה האזור אתר לתיירות סקי.

פסגת הפליסטר היא אחת מפסגות ההרים הדרומיות ביותר בבלקנים, שיש לה מאפייני אקלים אלפיניים. באזור קיימים שני אגמים, המכונים "עיני פליסטר", בשל צורתם. הגדול מביניהם ממוקם בגובה של 2,218 מטרים, אורכו 233 מטרים, רוחבו 162 מטרים ועומקו 14 מטרים והשני, בגובה של 2,180 מטרים, אורכו 79 מטרים, רוחבו 162 מטרים ועומקו 3 מטרים.

היסטוריה
--------

מיקומו האסטרטגי של ההר הפך אותו לזירת קרבות לאורך ההיסטוריה. כך, בעת מלחמת הבלקן הראשונה הביסו באזור זה, כוחות סרביים בראשות הגנרל (ולימים וויווד) פטר בויוביץ' את הצבא העותמ'אני, המשיכו וכבשו את ביטולה ושחררו את מקדוניה מעול 500 שנות שלטון האימפריה העות'מאנית. בעת מלחמת העולם הראשונה, ב-18 במאי 1917, התחולל על פסגת הפליסטר קרב הר באבה, שנודע גם כ"קרב מונסטיר השני" ו"קרב הצוק האדום". הצבא הצרפתי ניסה לכבוש את הפסגה, שעליו הגנה אוגדת הרגלים השישית הבולגרית בפיקודו של מאיור גנרל בוריס דראנגוב, תוך שימוש בהפגזה כבדה על הפסגה. הצרפתים נהדפו תוך שהם מותירים אלפי נפגעים. בנרטיב ההיסטורי הבולגרי כונתה הפסגה לאחר הקרב **שיפקה המקדונית**, על שם קרב הגבורה שניהלו כוחות רוסים ומתנדבים בולגרים במעבר שיפקה, במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית.

ראו גם
------

* החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר באבה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 110640517X
* VIAF: 16146937792413831922
* WorldCat (עם VIAF): 16146937792413831922

 |
**לאלש** (בכורדית: **لالش**, **Laliş**) הוא כפר קטן הממוקם במחוז שייח'אן שבצפון עיראק. בכפר נמצא מקדש לאלש, המקום המקודש ביותר ליזידים המשמש כמוקד עלייה לרגל. הכפר ממוקם סמוך לעיר שייח'אן.

היסטוריה
--------

בראשית המאה ה-12 התיישב שייח' עדי אבן מסאפר, מייסד הדת היזדית, בלאלש. אבן מסאפר נפטר ב-1162 ונקבר בלאלש.

מקדש לאלש, בתוכו נמצא קברו של אבן מסאפר, הוא מבנה הכולל 48 צלעות המסמלות את קרני השמש, שנחשבת לסמל דתי בדת היזידית. בתוך המקדש קיים מעיין. המקדש הוא המקום הקדוש ביותר ליזידים ומשמש כמוקד בטקסים דתיים רבים. אחד הטקסים החשובים הוא עלייה לרגל למקום הקבר, אותו מצופה מהיזידים להשלים לפחות פעם אחת במהלך חייהם.

החל מאוגוסט 2014 נמלטו ללאלש יזידים רבים מהרי סינג'אר (המקום השני בחשיבותו הדתית ליזידים), לאחר שארגון המדינה האסלאמית הטיל מצור על האזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאלש** בוויקישיתוף
* Lalish: The Yezidi Spiritual Heartland I (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עפרה בנג'ו, אחרונים על הרכס, אודיסאה, ינואר 2015 (הקישור אינו פעיל, 13 בספטמבר 2019)
**פלום** (בנורווגית: **Flåm**) הוא כפר מתויר במחוז סוגן והפיורדים אשר במערב נורווגיה. הכפר ממוקם בעמק פלומסדאלן אשר נמצא בקצה הפיורד נרייפיורד.

בשנת 2014 מנתה אוכלוסיית הכפר 350 תושבים.

היסטוריה
--------

בשנת 1670 נבנתה כנסיית פלום, שהחליפה כנסיית לוחות עתיקה.

בשנת 1923 החליט הפרלמנט הנורווגי לממן את הקמת מסילת קו פלום. בשנת 1942 החלה הפעלה סדירה של רכבות (מונעות קיטור) בקו פלום.

תחבורה
------

שדה התעופה הקרוב ביותר לכפר הוא שדה התעופה סוגנדאל שממוקם במרחק 70 קילומטרים מפלום.

כביש E16 בין אוסלו לברגן עובר בפלום.

תיירות
------

החל מסוף המאה ה-19 הכפר מהווה יעד תיירותי פופולרי. כיום מגיעים לכפר קרוב ל-450,000 מבקרים בשנה. רובם מגיעים לכפר באמצעות רכבת בקו פלום (שאורכו 20 קילומטרים) העובר בין פלום למירדאל אשר היא אחת ממסילות הרכבת התלולות ביותר בעולם. בבניין תחנת הרכבת הישן של פלום נמצא כיום מוזיאון המוקדש לקו פלום.

בנמל של פלום עוגנות כ-160 אוניות שייט בשנה.

גלריה
-----

* מפל שוספוס אשר נמצא בפאתי הכפר בו עוצרות הרכבות בקו רכבת פלום בדרכן ליישובמפל שוספוס אשר נמצא בפאתי הכפר בו עוצרות הרכבות בקו רכבת פלום בדרכן ליישוב
* תיירים בתחנת הרכבת בפלוםתיירים בתחנת הרכבת בפלום
* נמל פלוםנמל פלום
* מבט על פלום מהר סמוךמבט על פלום מהר סמוך
* MSC Fantasia עוגנת בפלוםMSC Fantasia עוגנת בפלום
* P&O MV Britannia עוגנת בפלוםP&O MV Britannia עוגנת בפלום

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **פלום ואזור נרייפיורד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פלום** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פלום
* מצלמת רשת בפלום
**דוֹרבָּן עב-זנב אסייתי** (שם מדעי: ***Atherurus macrourus***) הוא מין של דורבן, החי בדרום-מזרח אסיה והוא קרוב משפחתו של דורבן עב-זנב אפריקני.

דורבן זה חי במדינות: סין, הודו, לאוס, מלזיה, תאילנד, מיאנמר ווייטנאם.

אורכו של הדורבן 34–52 ס"מ ומשקלו 2–4 קילוגרם. הוא בעל שערות אפורות-חומות, פנים ורדרדות וזנב ארוך הסתיים בציצה לבנה. הקוצים נוקשים ולבנים בחלקם העליון, אך לא בולטים וגבוהים כמו אצל בני הסוג דורבן.

הדורבן פעיל לילה ויוצא לשוטט ביערות טרופיים וביערות הרריים. הוא ניזון בעיקר מצמחייה כמו במבוק ומפקעות. הוא נח במאורות שהוא מכין או במאורות מוכנות, בהם יכולים להימצא עד שלושה דורבנים. הנקבות ממליטות 2 גורים שנגמלים לאחר שבוע.

הדורבן לא מצוי בסכנת הכחדה בטבע אך נחשב למין מוגן ברחבי דרום-מזרח אסיה ובשמורות בהודו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דורבן עב-זנב אסייתי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורבן עב-זנב אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| דורבניים |
| --- |
| דורבן | דורבן מצוי • דורבן הכף • דורבן מלאי • דורבן ג'אווה • דורבן מצויץ • דורבן עב-קוצים • דורבן פיליפיני • דורבן סומטרי |  |
| דורבן עב-זנב | דורבן עב-זנב אסייתי • דורבן עב-זנב אפריקני |
| דורבן ארוך-זנב (סוג ומין יחיד) | דורבן ארוך-זנב |
**כאב מתפרץ** (באנגלית: **Breakthrough Pain**) הוא כאב המופיע בפתאומיות לפרקי זמן קצרים ושאינו מטופל באמצעות משככי הכאבים הרגילים הניתנים לחולים. כאב מתפרץ נפוץ בקרב חולי סרטן, שסובלים מכאב כרוני שמטופל כדרך שיגרה, אולם חווים מחזורים קבועים של "התפרצות" כאב מבעד לתרופות. 
מאפייני הכאב המתפרץ משתנים מחולה לחולה.

סוגי כאב מתפרץ
--------------

כאב מתפרץ נחלק לשלושה תת-סוגים:

* Incident pain - כאב הנובע מגורמים שונים כגון שינוי תנוחה
* Spontaneous pain - כאב שמופיע ללא קשר לפעילות
* End of dose failure - כאב הנובע מנטילת מינון לא מספיק או מרווחים גדולים מדי בין מנות.

טיפול בכאב מתפרץ
----------------

בגלל שכאב מתפרץ שונה מהותית מכאב כרוני, הטיפול בו נפרד משגרת הטיפול הרגילה. בעוד שהטיפול בכאב כרוני מתבסס על שחרור מושהה או אופיואידים הפועלים לאורך זמן, כאב מתפרץ מטופל בתרופות שנותנות מענה מיידי ומפיגות או מפחיתות את הכאב תוך דקות ספורות. תרופות לכאב מתפרץ ניתנות בזריקה, תחת הלשון, דרך פי הטבעת או טרנס-מוקוזלית, כלומר נספגות בריריות הלחי.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
*Glycyrrhiza glabra*
**שוש קירח** (שם מדעי: *Glycyrrhiza glabra*; מכונה גם **אקסוס, ליקוריץ**) הוא צמח עשבוני רב שנתי בעל פרח פרפרני, ופרי תרמיל שטוח המכיל עד שבעה זרעים. הצמח מתפשט באמצעות מערכת של קני שורש המסתעפים בקרקע.

שמו המדעי מגיע מהמילים היווניות מתוק - glykys ושורש - rhiza. מקור השם העברי הוא בארמית, ומוזכר בתלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף י"ב, עמוד ב'.[דרושה הבהרה]

חלקי הצמח
---------

* חלקי הענףחלקי הענף
* הפרחהפרח
* הגזעהגזע
* חלקי הגזע לצורך הכנת מקלות שושחלקי הגזע לצורך הכנת מקלות שוש
* שורשי הגזע לאחר שנטחנו להכנת התבליןשורשי הגזע לאחר שנטחנו להכנת התבלין

שימושים
-------

מתמצית השורשים המתוקים של הצמח מכינים באגן הים התיכון משקה קר ומתוק הקרוי בערבית: "**שראב ערק סוס شراب عرق السوس**", בעבר היו נוהגים ערביי ארץ ישראל להסתובב עם קנקן ובתוכו המשקה בעיקר לאחר סוף צום הרמדאן. בארצות רבות ובעיקר במדינות אנגלו-סקסיות מקובל להכין ממנו סוכריות ליקריץ הנקראות גם: "**במבליק**". בארץ ישראל גדל הצמח בבתי גידול לחים בשפלת החוף ובגולן.

לשורש שוש קירח מגוון שימושים נוספים, בעיקר בתעשיית הטבק ובתעשיית התרופות. לאחר מיצוי השורש משתמשים בשארית כמייצב קצף עבור חומרים לכיבוי אש. גבעול מיובש של שוש קירח, הקרוי "מקל שוש", משמש במטבח בתור תבלין לתיבול משקאות. אצל יהודי מרוקו נהוג להכניס את המקלות המיובשים לתוך משקה הערק בתוספת של פלחי אתרוגים, ובכך להטעים אותו.

* סוכריות ליקריץסוכריות ליקריץ

זהירות במינון
-------------

גליצריזין יכול לגרום לרמות האשלגן בגוף לצנוח. כשזה מתרחש, חלק מהאנשים עלולים לחוות עלייה בלחץ הדם, הפרעות קצב לב, בצקות ואי ספיקת לב. לכן, מוצרים משורש הליקוריץ המכילים גליצריזין - לרבות ממתקי ליקוריץ שחור ותה ליקוריץ - עלולים להיות מסוכנים בצריכה גבוהה ובמיוחד לאנשים עם רקע של מחלות לב או יתר לחץ דם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שוש קירח** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* שוש קירח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* Licorice, אתר MedilinePlus (באנגלית)
* Licorice Root May Keep Mental Skills Sharp, אתר WebMd (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שוש באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  שוש קירח, באתר "צמח השדה"
3. ↑  "איך הפך שוש קירח לצמח מרפא". יום חמישי, 30 בינואר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529235005171
* BnF: cb121636634 (data)
* GND: 4183987-0
* LCCN: sh85076776
* NKC: ph579343

 |
**מגלן האנדים** (שם מדעי: *Theristicus branickii*) הוא מין של עוף מתת-משפחת המגלנים החי לאורך מישורים גבוהים באמריקה הדרומית בבוליביה, פרו ואקוודור ובעבר גם בצ'ילה (בתוך הפארק הלאומי לאוקה) שסביב הרי האנדים, ומכאן שמו. חלק מהחוקרים רואים במין זה תת-מין של מגלן שחור-פנים. מין זה מצוי בקרבה לסיכון עקב הפגיעה במקומות חיותו.

מגלן זה חי רק לאורך הרי האנדים ברום של 3 עד 5 ק"מ. הוא מגיע לאורך 75 ס"מ והוא בעל נוצות חומות-אפורות בעלות גוון מתכתי ורגליים אדומות. הצוואר והפנים כהות מעט כשהכיפה חומה-אדומה. המקור עבה מעט ושחור והעיניים שחורות. המגלן נוטה לנוע על הקרקע ולא לעוף הרבה, אם כי יעוף בעת הצורך. בהשוואה למגלן שחור-הפנים הוא בעל בטן וחזה חיוורים יותר, דלדל קטן יותר וכנפיים אפורות בהירות יותר.

המגלן שוכן לרוב בערבות או בביצות רדודות ובהם מחטט עם מקורו בחיפוש מזון מהחי ומהצומח. הוא נע ביחידות, בזוג או בקבוצה קטנה. ולעיתים נודד בלהקות גדולות, העשויות לכלול כ-100 פרטים ומסודרות בצורת שורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלן האנדים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגלן האנדים באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מגלן הפונה** (שם מדעי: *Plegadis ridgwayi*) הוא מין של מגלן החי בדרומה של אמריקה הדרומית בביצות וערבות עשב גבוהות בארגנטינה, צ'ילה, בוליביה ופרו בגובה 3,100 עד 4,800 מטר, כשלעיתים נדירות הוא מצוי עד לגובה פני הים.

המגלן תואר בידי ג'ואל אלן (אנ') ב-1876 והוא שויך לסוג מגלן בוהק, לצד המגלן החום, החי בישראל. הוא נקרא על שם ערבות הפונה (אנ'), שלמורדות הרי האנדים בהם הוא חי. השם המדעי ניתן לכבוד החוקר האמריקאי רוברט ריג'ווי (אנ')

מגלן זה מגיע לאורך 56 ס"מ בממוצע והוא בעל נוצות סגולות-כהות עם גוון ירוק בכנפיים, צוואר קצר ועבה יחסית ומקור אפור ורוד הכפוף מטה. המגלן הוא אוכל כל לרבות דגים, חרקים, פירות, סרטנים וביצים.

מין זה נפוץ יחסית ואיננו בסכנת הכחדה והוא אף מגודל בשביה בידי שבט האורו למטרות בשר. הוא מתרבה למורדות האנדים בחבורות קטנות או זוגות, כשהזכר בעת החיזור קורא קריאות רמות לזוגתו. הנקבה מטילה על הקרקע 2 ביצים ושני ההורים מטפלים בהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלן הפונה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגלן הפונה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ארנסט פון לייזר** (בגרמנית: **Ernst von Leyser**;‏ 18 בנובמבר 1889 – 23 בספטמבר 1962), היה מפקד בכיר בורמאכט במלחמת העולם השנייה. היה בין המורשעים במשפט בני הערובה על פשעי מלחמה שביצע במהלך המלחמה נגד הפרטיזנים ביוגוסלביה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון לייזר נולד ב-18 בנובמבר 1889 בשטגליץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית (כיום חלק מברלין). בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי והצטרף לרגימנט המשמר ה-5, ולאחר מכן הועבר לרגימנט המילואים של המשמר ה-1, עמו לחם בתחילת מלחמת העולם הראשונה. בהמשך מילא פון לייזר תפקידים שונים בחטיבת המילואים של המשמר ה-1, וב-15 ביולי 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון לייזר לרייכסווהר, ובשנת 1921 פרש מהצבא, התגייס למשטרה, ומילא בה תפקידים שונים, ובשנת 1922 הועלה לדרגת מיור. באביב 1935 הצטרף פון לייזר לורמאכט, והועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל 1936 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-77. ב-6 באוקטובר 1936 מונה פון לייזר למפקד גדוד הנ"ט ה-2, וב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה מונה פון לייזר למפקד רגימנט התחלופה ה-6, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-6 בעתודת הארמייה הראשונה, וב-25 באוקטובר 1939 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-169. במהלך המערכה על צרפת לחם פון לייזר עם הרגימנט שבפיקודו, כחלק מהדיוויזיה ה-68 במסגרת הקורפוס ה-7, וב-1 בפברואר 1941 הועלה לדרגת גנרל מיור.

ב-1 באפריל 1941 מונה פון לייזר למפקד הדיוויזיה ה-269, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. ב-18 בספטמבר 1941 קיבל פון לייזר את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הקורפוס ה-26, שהיה חלק מהארמייה ה-11, ולאחר מכן חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-1 בדצמבר 1942 הועלה פון לייזר לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-14 באפריל 1943 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב.

ב-1 בנובמבר 1943 מונה פון לייזר למפקד הקורפוס ההררי ה-15, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות F, ונלחם נגד הפרטיזנים ביוגוסלביה. ב-20 ביולי 1944 מונה למפקד הקורפוס ההררי ה-21. ב-29 באפריל 1945 פרש פון לייזר מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נשפט פון לייזר במשפט בני הערובה על פשעי מלחמה ביוגוסלביה: רצח שבויי מלחמה ואזרחים. ב-1947 נדון ל-10 שנות מאסר, אך לבסוף שוחרר בשנת 1951. לאחר שחרורו התגורר פון לייזר בגארשטדט עד למותו ב-23 בספטמבר 1962.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט פון לייזר** בוויקישיתוף
* ארנסט פון לייזר באתר Lexikon der Wehrmacht בגרמנית
**ארנסט פרוקטר** (באנגלית: **Ernest Procter**‏; 22 במרץ 1885 – 21 באוקטובר 1935) היה מעצב, מאייר וצייר אנגלי, ובעלה של האמנית דוד פרוקטר. הוא היה מעורב באופן פעיל באסכולת ניולין, שותף לבית הספר הארווי-פרוקטר ומדריך בבית הספר לאמנות בגלאזגו.

ביוגרפיה
--------

ארנסט פרוקטר, הזודיאק, 1925
ארנסט פרוקטר נולד למשפחה של קווייקרים בטיינמאות', נורת'מברלנד. אביו, הנרי ריצ'רדסון פרוקטר, היה מדען בולט ופרופסור באוניברסיטת לידס שהתמחה בכימיה. הוא היה גם עמית של החברה המלכותית. 

פרוקטר, כמו אביו, למד בבית הספר ביורק בבית הספר של הקווייקרים. בין השנים 1907–1910 היה תלמידו של סטנהופ פורבס בבית הספר לציור של פורבס בניולין, קורנוול. ב-1908 וב-1909 היה עוזרם של סטנהופ ואליזבת פורבס והיה תלמיד מצליח ומכובד. בבית הספר בניולין פגש פרוקטר את אשתו לעתיד דוריס "דוד" שו והם היו "בין התלמידים המצטיינים של בית הספר". 

ב־1910 וב־1911 פרוקטר ואשתו לעתיד למדו בפריז באטלייה קולארוסי. ארנסט ודוריס הושפעו שניהם מהאימפרסיוניזם ומהפוסט-אימפרסיוניזם ומהאמנים שפגשו בצרפת, כמו פייר-אוגוסט רנואר ופול סזאן. בשנת 1912 התחתן ארנסט פרוקטר עם דוריס בכנסיית סן וינסנט דה פול, פריז. נולד להם בן בשם ביל והם נשארו בפריז עד 1918.

במהלך מלחמת העולם הראשונה פרוקטר היה סרבן מצפון, ושירת עם יחידת אמבולנסים בדנקירק. בזמן המלחמה הוא צייר מספר ציורים הנמצאים במוזיאון המלחמה האימפריאלי בלונדון.

ארנסט פרוקטר, ביקתות ניסן, בסנט הומר, מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1918 פרוקר ואשתו חזרו לניולין, שם התגוררו בהמשך חייהם.

ב־21 באוקטובר 1935, לאחר שנים של לחץ דם גבוה, נפטר פרוקטר מדימום מוחי בדורהאם, בעת שהיה בנסיעה.

קריירה
------

לאחר המלחמה חזרו דוד וארנסט פרוקטר לניולין, שם היה ארנסט חבר באגודת האמנים המקומית.

בינתיים, הוא ואשתו קיבלו עבודה לקשט את ארמון קוקין, רנגון, בשנים 1919 ו-1920. הם ביצעו את העבודה, אך מזמין העבודה הסיני סירב לשלם להם את שכרם, ואחרי שנה הם חזרו לאנגליה.

בשנת 1920 הקימו ארנסט פרוקטר והרולד הארווי את בית הספר לציור הארווי-פרוקטר. הם לימדו ציור של טבע דומם, דמויות ונופים בצבעי מים ושמן.

בית הספר לאמנות בגלאזגו מינה אותו למנהל לימודי עיצוב ומלאכה בשנת 1934.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט פרוקטר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Ernest PROCTER | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית)
2. ↑  Ernest Procter (ארכיון)
3. ↑  Tate, ‘The Zodiac’, Ernest Procter, 1925, Tate

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 2623
* ISNI: 0000 0000 6706 3373
* LCCN: no92019138
* RKD: 64937
* ULAN: 500016676
* VIAF: 43866084
* WorldCat: lccn-no92019138

 |
**אוגנדה** הפכה למדינה ריבונית עצמאית ב-9 באוקטובר 1962. המלכה הבריטית, אליזבת השנייה, נותרה ראש מדינה כמלכת אוגנדה עד שהקשר למלוכה הבריטית נותק ב-9 באוקטובר 1963 וקבקה (מלך) בוגנדה, סר אדוארד מוטסה השני, הפך לנשיא הראשון של אוגנדה.

היסטוריה
--------

השלטון הבריטי הישיר של פרוטקטורט אוגנדה הסתיים בשנת 1962 עם חוק העצמאות באוגנדה, שהעניק את עצמאותו של הפרוטקטורט בשם "אוגנדה" אך שמר על המלכה הבריטית, אליזבת השנייה, כראש המדינה הרשמית ומלכת אוגנדה. תפקידיה החוקתיים כראש מדינה הוקצו בעיקר למושל הכללי של אוגנדה, סר וולטר קוטס, שהיה המחזיק היחיד בתפקיד.

מילטון אובוטה כיהן בתפקיד ראש הממשלה.

בשנת 1963 אימצה אוגנדה חוקה חדשה שניתקה את הקשרים עם המלוכה הבריטית. אוגנדה הפכה לרפובליקה בחבר העמים הבריטי. עם זאת, המדינה האוגנדית החדשה כונתה בכוונה מדינה ולא רפובליקה, וממלכות הילידים המרכיבות אותה (כמו בוגנדה) המשיכו להתקיים.  בתיאור "מדינה" נרמז שהמדינה אינה רפובליקה אלא פדרציה של ממלכות שבטיות. לאחר הכרזת מדינת אוגנדה ב-9 באוקטובר 1963, קבקה (מלך) אוגנדה, אדוארד מוטסה השני, הפך לנשיא הראשון של אוגנדה. אוגנדה לא הפכה לרפובליקה דה יורה עד 1966 עם הסכסוך של אובוטה עם הנשיא אדוארד מוטסה השני.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "THE CONSTITUTION OF UGANDA, 1962". *Buganda.com*. נבדק ב-2017-01-26.
**קוֹאִיצִ'י טוׂהֵיי** (藤平光一, Tōhei Kōichi;‏ 20 בינואר 1920 – 19 במאי 2011) היה אייקידוקא בעל דרגת דאן עשר, הדרגה הגבוהה ביותר באייקידו. בשל שליטתו בשפה האנגלית הוא נחשב לאדם שיבא את האייקידו לעולם המערבי. טוהיי הוא גם המקים של חברת הקי וסגנון האייקידו שין שין אייקידו (מילולית אייקידו עם גוף ונפש מאוחדים).

טוהיי ואייקידו
--------------

טוהיי נולד בטוקיו בשנת 1920, הוא היה ילד חולני וחלש, ולכן אביו שלח אותו כנער ללמוד ג'ודו. אמנם אימוני הג'ודו חיזקו את גופו, אך כשהחל ללמוד לקראת הקולג' הוא חלה בדלקת קרום הריאה והחל לסבול מכאבי חזה קשים ונאלץ לקחת חופשה של שנה.

כדי לא להחזיר את גופו למצב החלוש בו היה קודם לכן, טוהיי החל לעסוק במדיטציה ובתרגילי מיסוגי. במקביל הוא הצטיין בפן הרוחני של הג'ודו, ולמד את התאוריה של הנפש והמח בהקשר של אמנויות לחימה. לאחר שהוא התאושש ממחלתו לחלוטין, הוא הסיק שאימוני התודעה שלו הם שריפאו אותו, והוא החל לעסוק בקיאצו, שיטה שבה לוחצים על נקודות בגוף של המטופל ובכך מאריכים את הקי שלו. טוהיי מגדיר את השיטה כדרך לתת למטופל לרפא את עצמו.

לאחר המאבק בדלקת קרום הריאה, טוהיי שב לאימוני הג'ודו, אך אלה לא סיפקו אותו. הוא רצה אימונים שאינם רק פיזיים, והוא חש שבג'ודו הוא לא יוכל לקבל את זה, עם זאת הוא המשיך להתאמן. בשנת 1940 כשהיה בן 19, המליץ לו המאמן שלו ללכת לפגוש את מוריהי אואשיבה, מייסד האייקידו. בתקופה הזו למרות שאואשיבה עוד לא הכריז על האייקידו כאמנות חדשה, היה ברור שהוא עוסק בדבר שונה מכל שאר אמני הלחימה.

על פי עדותו של טוהיי, כשרק הגיע לדוג'ו והחל ללמוד אצל המורים שהיו תלמידיו של אואשיבה הוא לא השתכנע שאייקידו היא האמנות בשבילו. אך כשאואשיבה עלה למזרן והחל להדגים את הטכניקות על המורים הוא החל להשתכנע. לטענתו הוא הבין את הכח של האייקידו רק לאחר שאואשיבה ביקש ממנו לנסות ללפות אותו וטוהיי לא הצליח אפילו לתפוס את המורה. מאותו רגע החל טוהיי ללמוד אייקידו, לצד כך שהמשיך לעסוק בדיטציה ומיסוגי.

לאחר חצי שנה שבה למד עם אואשיבה, הוא נשלח ללמד אייקידו באקדמיה המשטרתית. זה היה לפני שקיבל כל דירוג שהוא באייקידו, לבסוף בזמן שירותו הצבאי אואשיבה העניק לו דאן חמש.

בשנת 1942 טוהיי גויס לצבא היפני והוצב בסין כמפקד יחידה. טוהיי התייחס לחייליו יפה, וכן (יחסית לקציני אחרים בכוח הכיבוש) לאסירים הסינים.

לאחר המלחמה
-----------

בשנת 1953 טוהיי נשלח להוואי ללמד שם אייקידו. כעבור זמן מה הוואי הפכה למרכז האמריקאי של אייקידו, ובכלל מרכז עולמי גדול מאוד. שם טוהיי ייסד את השיטה שלו.

הוא קיבל מאואשיבה דרגת דאן עשר, הדרגה הגבוהה ביותר באייקידו בשנת 1969, לאחר שסירב לאותה ההצעה כמה שנים קודם לכן.

במשך השנים טוהיי פיתח שיטה ייחודית לאייקידו ששמה דגש גדול יותר על עבודה עם הקי ופחות על טכניקות. טוהיי גם כתב הגות רבה בנושאים של הפילוסופיה של האייקידו וארבעת העקרונות שלו, שהם: נקודת המרכז, הזרמת הקי, רגיעה בשליטה ושמירה על משקל כלפי מטה, משמשים זרמים שונים של האייקידו דוגמת הסיידוקאן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb126980217 (data)
* CiNii: DA04209378
* GND: 108957217
* ISNI: 0000 0000 8398 1190
* LCCN: n85805482
* NDL: 00084466
* NKC: mzk2005266595
* NLA: 35551811
* NLG: 203051
* NLK: KAC200100443
* NSK: 000221730
* NTA: 071986707
* SUDOC: 118225286
* VIAF: 84603989
* WorldCat: lccn-n85805482

 |
עטיפת הספר בתרגום עברי
**פלוטוס** (ביוונית: "עושר") היא קומדיה יוונית מאת המחזאי אריסטופאנס. הקומדיה הוצגה לראשונה בשנת 388 לפנה"ס באתונה, ומציגה האנשה של אל העושר פלוטוס.

תקציר עלילה
-----------

מחזה זה עוסק בשאלה של "צדיק ורע לו" או - מדוע העושר אינו מוחלק לצדיקים (או לרשעים), אלא מחולק באופן אקראי. 

הדמויות המרכזיות של המחזה הם האתונאי הקשיש חְרֶמִילוֹס והעבד שלו קאריו. חרמילוס רואה את עצמו ואת משפחתו כאנשים צדיקים אך עניים, ופונה לשמוע את עצתו של האורקל, הממליץ לו לעקוב אחרי האיש הראשון שהוא רואה ולהזמין אותו לביתו.

האיש הראשון שפוגש חרמילוס, לאחר ששמע את עצת האורקל הוא אדם עיוור שחוצה את דרכו, בהגיעו לביתו מגלה חרמילוס כי האיש הוא אל העושר פלוטוס. חרמילוס סבור כי אם תושב לו ראייתו, יחולק העושר בעולם בצורה שונה, כל העוולות יתוקנו והעולם יהיה טוב יותר.

בהמשך המחזה מגיעה אל חרמילוס אלת העוני, המסבירה לחרמילוס שאין זה עדיף להיות עשיר, כי בלי עוני לא יוכלו להיות עבדים (כל עבד יוכל לקנות את חירותו), ולא יהיו מוצרי מותרות או מזון גורמה (כיוון שאף אחד לא ירצה לעבוד אם כולם יהיו עשירים).

חרמילוס מביא את פלוטוס למקדש אסקלפיוס שם מושבת לו ראייתו, והוא מבטיח לחלק את העושר בצורה שונה, בהתאם לצדיקותו של האדם, על ידי לקיחת העושר מהפחות צדיקים והעברתם לצדיקים. פעולה זו גוררת ביקורת רבה מעשירים שאיבדו את עושרם.

בסוף המחזה מגיע הרמס ומבשר על כעסם של האלים, מאחר שהעשירים שאיבדו את עושרם הפסיקו להקריב קורבנות והאלים אינם מקבלים יותר קורבנות מאחר שכל העניים שהתעשרו החלו להקריב רק לפלוטוס.

תרגומים
-------

### תרגומים לעברית

* דבורה גילולה, הוצאת מאגנס, 1991.
* אהרן שבתאי, הוצאת שוקן, 2019. שבתאי תרגם את שם המחזה: "עושר".

### תרגומים לאנגלית

* ויליאם צ'ארלס גרין, 1892: טקסט מלא.
* בנג'מין ב. רוג'רס, 1924.
* ארתור ס. ויי, 1934.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלוטוס** בוויקישיתוף
* פלוטוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

| **מחזות אריסטופאנס** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| האכארנים • הפרשים • העננים • הצרעות • השלום • הציפורים • ליסיסטרטה • חג הנשים • הצפרדעים • מהפכת הנשים • פלוטוס |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520579305171
* BNE: XX2282813
* BnF: cb12262300b (data)
* GND: 4342994-4
* LCCN: no97059472
* NLA: 35850449
* SUDOC: 027714675
* VcBA: 492/19450
* VIAF: 310258480
* WorldCat (עם VIAF): 310258480

 |