recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**9GAG** הוא אתר באנגלית שיוסד על ידי תושבי הונג קונג ומאוחסן על שרת הממוקם בארצות הברית. האתר עלה לרשת בשנת 2008 ומאז הפך למוקד פופולרי מאוד בתרבות תופעות האינטרנט והממים.

ממשק האתר
---------

האתר מחולק לשש קטגוריות – Hot, ‏Trending, Fresh, Cute, Geeky ו- GIF. כאשר משתמש רשום מעלה תמונה או סרטון, אלה מופיעים באזור ה־Fresh, שם היא מועמדת לשיפוטם של גולשי האתר. כשתמונה מקבלת מספיק הצבעות חיוביות היא עוברת לאגף ה־Trending ואם היא מקבלת מספיק הצבעות גם שם היא עוברת לאזור הראשי – Hot אשר מהווה את ערוץ התוכן המופיע בעמוד הראשי של האתר.

אין חובה להירשם לאתר כדי לגלוש בו, אך הרשמה הכרחית כדי להצביע לתמונות, להגיב עליהן, לסמן אותן כמכילות תוכן פוגעני או כדי לבטל את "מצב בטוח" ("safe mode") אשר מסתיר תמונות בעלות אופי מיני. האתר לא מתיר שימוש מיני בוטה. גולשי האתר הקבועים מכנים את עצמם 9Gaggers.

פופולריות האתר
--------------

לפי מדד אלקסה, 9GAG נמצא בין 400 האתרים הנצפים בעולם. האתר מדורג במקום ה-71 בברזיל, במקום ה-22 בפורטוגל וזוכה לפופולריות גדולה במדינות רבות אחרות כמו גם בישראל. ישראלים אף פתחו אתר דומה הנקרא "10GAG" שלמעשה מתבסס על אותו עיקרון, אך בעברית. 10GAG נסגר ב-2015 עקב אי הצלחתו של האתר.

תכנים
-----

בבסיס האתר תמונות ממקורות חיצוניים שעוברות עריכה על ידי המשתמשים. רובם מתבססים על ממים קיימים באינטרנט, על תרבות הפופ, על סאטירה ועל אירועים שעל סדר היום האקטואלי. חלק גדול מהתכנים עוסק באנשים מפורסמים, כמו גם דמויות בדיוניות כמו ספיידרמן והארי פוטר, על חלק מהדמויות נוהגים לצחוק וחלק נערצים. מאפיין נוסף של האתר הם דמויות ה-Rage Comic, דמויות קבועות המצוירות בקו מרושל במתכוון. לכל דמות אפיון סטריאוטיפי מובהק והן מייצגות צדדים שונים בהתנהלות האנושית באינטרנט או בחיים האמיתיים. שימוש נפוץ נעשה בתמונות Imagebank ותמונות אחרות שמקורן בדרך כלל לא ידוע שמופיעות באופן חוזר כשהן מלוות בציטוט המיוחס לדמות המצולמת (למשל: תמונה של נערת פרחים מודרנית המופיעה בליווי טיעונים לקויים לוגית לתפיסת עולמה הליברלית). האתר שותף למגמה הכוללת של עיסוק מרובה בחתולים, ובמידה פחותה עוסק גם בבע"ח אחרים. ב-rage comics, נהוגה שפה שלא מאפיינת את הדיבור היומיומי ויש בה ציטוטים שחוזרים על עצמם. לדוגמה, כל פעם שמציגים משהו או מישהו בקומיקס, נהוג להגיד קודם "le", ובדרך כלל לדמות הראשית קוראים Derp ולדמות המשנית Herp ולדמויות נשיות Derpina ו- Derpete. בנוסף, לפעמים, חלק מהתכנים כוללים צחוק על אירוע אקטואלי שקרה (לדוגמה: אחרי הבחירות ברוסיה ב-2011, צחקו על כך שכביכול 140% מהאנשים הצביעו בבחירות).

בסוף שנת 2016 החליטה הנהלת האתר לחסום חלק מהתכנים אשר היו מועלים על ידי הגולשים, ונתפסו כפוגעניים בעיני מנהלי האתר. (תכנים אשר נחשבו כ"מסורת" וכ"אייקונים" למשתמשי האתר).
ההחלטה עוררה כעס בקרב רבים מגולשי האתר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **9GAG** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של 9GAG (באנגלית)
* אתר 9GAG

הערות שוליים
------------

* 9GAG, ברשת החברתית פייסבוק
* 9GAG, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* 9GAG, ברשת החברתית אינסטגרם
* 9GAG, באתר פינטרסט
יעקב מרדינגר
**יעקב מרדינגר** (נולד ב-12 בספטמבר 1956) הוא מעצב ואמן ישראלי העוסק בצורפות כלים מכסף, ומשמש כמעצב הראשי ובעליה של חברת "הצורפים".

ביוגרפיה
--------

מרדינגר נולד בן שני לגולדה וליוסף מרדינגר. מגיל 8 בילה יעקב את חופשותיו בבית המלאכה של הצורפים, ובגיל 13 עיצב את כלי הכסף הראשונים שלו, שאחד מהם - קופסת בשמים פרח - נמכר עד היום. אביו היה צורף כלים שלמד את רזי הצורפות באירופה המזרחית והצליח לחמוק מהנאצים ולעלות לישראל עם ארגז הכלים שלו. בארץ התאחד עם שני אחרים, ויחדיו הקימו בשנת 1952 את חברת "הצורפים" במטבח של אחד השותפים. עם ההצלחה והביקוש התרחבה הסדנא ועברה לבית מלאכה קטן בתל אביב.

בשנת 1983 רכשה משפחת מרדינגר את חלקם של שותפיה בחברה. יוסף מרדינגר נפטר בשנת 1984, ואשתו גולדה ובנו יעקב המשיכו בהפעלת העסק. 

בניהולו של יעקב מרדינגר צמחה "הצורפים" מבית מלאכה שהעסיק 20 צורפים לחברה בעלת מוניטין בינלאומי המעסיקה למעלה ממאתיים צורפים ואמנים. בשנת 1994 עברה חברת "הצורפים" למשכנה הנוכחי בכפר דניאל שבחבל מודיעין, ובאותה שנה הקים יעקב את רשת החנויות הנושאות את שם המותג "הצורפים".

ייחודיות העיצוב של יעקב מרדינגר באה לידי ביטוי בעיצוב כלי כסף באוריינטציה ישראלית המשלבת בין סגנונות הגלויות השונות.

בשנת 2010 הורשע בעבירות זיוף ומרמה במטרה להתחמק מתשלום מס, ונגזרו עליו שתיים וחצי שנות מאסר בפועל.

הערות שוליים
------------

1. ↑   יעקב מרדינגר, מבעלי חברת הצורפים, הורשע בעבירות זיוף ומרמה
2. ↑   איש העסקים יעקב מרדינגר הורשע בעבירות זיוף ומרמה
3. ↑   העליון קבע: יעקב מרדינגר מבעלי 'הצורפים' יישלח לכלא
לוטננט גנרל **סר פרדריק ויליאם סטופפורד** KCB KCMG KCVO (באנגלית: **Frederick William Stopford**;‏ 2 בפברואר 1854 – 4 במאי 1929) היה קצין בצבא הבריטי, הזכור בעיקר לאחר שפיקד על הנחיתה הקטסטרופלית במפרץ סובלה באוגוסט 1915, במהלך מערכת גליפולי.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חיים

פרדריק נולד ב-2 בפברואר 1854 בדבלין והיה בנם הצעיר של ג'יימס סטופפורד, הרוזן הרביעי מקורטאון, ושל אשתו השנייה דורה פנפאתר, בתו של אדוארד פנפאתר, הלורד צ'יף השופט של אירלנד. 

### קריירה צבאית

סטופפורד החל את שירותו במשמר הגרנדירים ב-28 באוקטובר 1871. הוא מונה לעוזר של סר ג'ון אדי, ראש המטה של חיל המשלוח המצרי והשתתף בקרב תל אל-כביר ב-1882. הוא המשיך לשמש כשליש למייג'ור גנרל ארתור פרימנטל (אנ'), מפקד משלחת סואקין ב-1885. לאחר מכן מונה לקצין יטה חטיבתי בחטיבת המשמר שהוצבה במצרים.

הוא חזר לאנגליה ומונה לקצין מטה בחטיבת הרגלים השנייה באלדרשוט ב-1886. הוא מונה לעוזר קצין אג"ם ב-Horsguards ב-1892, ועוזר קצין אג"ם באלדרשוט ב-1894. הוא השתתף במלחמה האנגלו-אשנטי הרביעית ב-1895, ומונה שוב לעוזר קצין אג"ם גנרל ב-Horsguards ב-1897.

הוא השתתף במלחמת הבורים השנייה כמזכירו הצבאי של הגנרל סר רדוורס בולר ואחר כך מזכירו הצבאי של הקצין הכללי המפקד על נטאל, בגינה זכה לתואר אבירות ומונה לאביר מפקד מסדר סנט מיכאל וסנט ג'ורג' בנובמבר 1900.

לאחר שובו לבריטניה, הוא מונה לעוזר קצין אג"ם באלדרשוט ב-1901, ולראש מטה הקורפוס ה-1 בדרגה זמנית של בריגדיר, ב-1 באפריל 1902. שנתיים לאחר מכן, הוא מונה למנהל האימונים הצבאיים ב-Horsguards בשנת 1904. הוא הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל ומונה למפקד חטיבת המשמר וקצין כללי במחוז לונדון משנת 1906. ב-5 באוגוסט 1914 הוא מונה לתפקיד בכיר בכוחות הבית, תפקיד אותו מילא עד שקיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-9. 

הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה כמפקד הקורפוס ה-9, אולם הואשם בכישלון התקיפה לאחר הנחיתה במפרץ סובלה באוגוסט 1915, במהלך מערכת גליפולי.  סטופפורד בחר לפקד על הנחיתה מ-HMS ג'ונקוויל, שעגנה בחוף, אבל ישן בזמן הנחיתה. הוא הוחלף במהירות ב-15 באוגוסט על ידי הגנרל סר ג'וליאן בינג.

### אחריתו

הוא פרש מהצבא ב-1920 ומת בביתו ב-4 במאי 1929.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Courtown, Earl of (I, 1762)". Cracrofts Peerage. נבדק ב-10 ביוני 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  "Stopford, Sir Frederick William (1854-1929)". Liddell Hart Centre for Military Archives. אורכב מ-המקור ב-25 בספטמבר 2012. נבדק ב-10 ביוני 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Becke, A.F. (2007). *Order of Battle of Divisions Part 4*. East Sussex: Naval & Military Press. p. 287.
4. ↑  "Who's Who". Gallipoli Association. נבדק ב-9 ביוני 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1281624020
* ISNI: 0000 0003 8033 9399
* LCCN: no2012093769
* VIAF: 259524867
* WorldCat: lccn-no2012093769

 |
**עמית בחובר** (נולד ב-28 ביוני 1979) הוא תסריטאי, שחקן, קומיקאי, עורך ואושיית רשת ישראלי.

בחובר נולד וגדל בעיר חיפה, וכבר בנעוריו החל לשחק בתיאטרון הנוער העירוני. תחום עיסוקו העיקרי היה קומדיה, ועם הקמתו של ערוץ ההומור ביפ הוא הצטרף אליו כשחקן בתכנים שונים. בחובר יצר, כתב וערך תוכניות שונות עבור הערוץ, וגם הוביל מאחורי הקלעים את תוכנית המערכונים "שידורי המהפכה" בערוץ 2 יחד עם אסי כהן וגורי אלפי. בחלוף הזמן, עבר אל עולם הילדים והנוער – הגיש תוכנית יומית בערוץ לוגי, כתב את התסריטים לטקס נבחרי הילדים והצטרף למערכת ערוץ הילדים. בחובר יצר, כתב והנחה את "בית ספר לשטויות" יחד עם אודי ואביעד, וזו נמשכה בהצלחה לאורך שתי עונות.

ב-2020, עם פרוץ מגפת הקורונה בישראל, החל בחובר לתפעל ברשת החברתית אינסטגרם עמוד בנושא טבע, בו הוא ממליץ לעוקביו על מסעות ושבילים, מעיינות ונחלים, ונקודות תצפית על נופים. כמו כן, הוא ממליץ לעוקביו גם על מסעדות באזור גוש דן. נכון ל-20 ביולי 2022, החשבון מונה כ-285 אלף עוקבים. לאור ההצלחה ברשת החברתית, בחובר החל להגיש פינה קבועה בנושא טבע בתוכנית "הצינור" בערוץ רשת 13, ולאחר מכן גם הצטרף אל מהדורות חדשות היום של "חדשות 13" כאורח – ולבסוף הפך לחבר קבוע בסגל החדשות של הערוץ ככתב לענייני טבע. בנוסף, הוא הוזמן להרצות בכנסים בנושאי איכות הסביבה בכנסת.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמית בחובר, ברשת החברתית אינסטגרם
* עמית בחובר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* עמית בחובר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עמית בחובר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
כיכר השוק בעיירה איידנבך בבוואריה
**עיר שוק** או **זכויות שוק** הוא מונח משפטי שמקורו בימי הביניים באירופה, אשר הוענק למקומות יישוב בעלי הזכות לארח ולקיים שוק. ערי השוק היו נבדלות ממקומות יישוב אחרים כמו כפר או עיר בכך שמקום יישוב שהוכר כעיר שוק המשיך להחזיק בתואר ובזכויות הנלוות אליו גם אם בתחומו לא מתקיים שוק בפועל. בדרך כלל לערים אלו היה מקום קבוע עבור שוק או "מבני שוק".

משמעות ההכרזה על יישוב כעיר שוק קשור בעיקר בהיבט החוקי של המסחר המתקיים בו, ואשר בא לידי ביטוי בעיקר בהטבות כלכליות המוענקות לתושביו כמו למשל מונופול על מכירת מוצר מסוים. ערי שוק שימשו כנקודת מסחר ואספקה של חומרי גלם ומוצרים מוגמרים לכל האזור בסביבתן. ערי שוק היו ממוקמות בדרך כלל באזורים המיושבים בדלילות שבהם הערים הגדולות היו מרוחקות מדי לתנועה עבור הכפריים שוכני האזור.

במאות ה-13 וה-14 שכנו ערי השוק בדרך כלל בקרבת טירות או מבצרים אשר שימשו לכן כמקור הגנה מפני מעשי אלימות, ואיפשרו את התנהלותו של מסחר חופשי והוגן, ובתמורה שימשו כמקור אספקה זמין גם לאנשי הטירה.

במספר יישובים השתמרה גם בשמם המודרני המורשת ההיסטורית שלהם כעיר שוק כגון: שוק דרייטון ושוק הרבורו (Market Drayton‏, Market Harborough) באנגליה, צ'יפינג נורטון וצ'יפינג סודברי (Chipping Norton Chipping Sodbury), גם הם באנגליה, כאשר Chipping מבוסס על הפועל הסקסוני "לקנות". בגרמניה ניתן למצוא את העיירות מארקט ברלוצהיים ומארקט-ברגל (Markt Berolzheim, Marktbergel) שהמילה שוק היא חלק משמן.
המילה "שוק, יריד" ממוצא סלאבי trg נכנסה לשמות ערים כמו טרגובישטה בבולגריה וברומניה, טרגו מורש, טרגו ניאמץ- ברומניה, או טורקו בפינלנד. באופן דומה, שם בירת טג'יקיסטן, דושנבה, משמר את קיומו של שוק שהיה פעיל בעיר בכל יום שני (משמעות המילה ״דושנבה״ בשפה הפרסית הוא ״יום שני״).

ערי שוק היו נפוצות במתארי פעילות שונים בכל רחבי העולם, ובארצות העולם השלישי מתקיימות במתכונת דומה גם כיום בהשפעת קשיי הנגישות והתחבורה באזורים מרוחקים.

| גאוגרפיה עירונית |
| --- |
| תחומי מחקר | עירוניות |
| מבנה אזורי | רחוב כפרי |
| מבנה עירוני | רחובות שתי וערב • דגם מעגלי • דגם מגזרי • דגם רב-קוטבי • דגם העיר האנכית • דגם לא סדיר |
| עיר מתמחה | ערי תעופה • ערי נמל • ערי רכבות • ערי מסחר • ערי תעשייה • עיר תיירות • עיר אוניברסיטה • ערי בירה • ערי עולם |
| ראו גם פורטל גאוגרפיה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10675330

 |
**כוח ההגנה של בחריין** (BDF) הוא הכוח הצבאי של ממלכת בחריין. כוח ההגנה של בחריין נמצא תחת פיקוד ישיר והנהגה של מפקד בעל דרגת פילדמרשל. שר הביטחון מטעם הממשלה האחראי על ייצוג ה-BDF בקבינט. החל משנת 2018 בתפקיד זה מכהן עבדאללה בן חסן אל-נעימי.

הוא מונה כ-18,000 איש ומורכב מחיל האוויר המלכותי של בחריין, הצבא המלכותי של בחריין, הצי המלכותי של בחריין והמשמר המלכותי. מלבד ה-BDF, קיימים גם כוחות הביטחון הציבור ומשמר החופים אשר מדווחים למשרד הפנים.

תמיכת GCC
---------

בחריין, ביחד עם שותפיה למועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ (GCC), עברה לשדרג את ההגנה שלה בתגובה לאיום הנשקף ממלחמת איראן–עיראק ומלחמת המפרץ.

תמיכת ארצות הברית
-----------------

לאחר מלחמת המפרץ, בחריין קיבלה תמיכה צבאית נוספת מארצות הברית, כולל מכירת 54 טנקי M60, וכן 12 מטוסי F-16C/D ו-14 מסוקי קוברה. תרגילים משותפים של חיל הים, האוויר והצבא תוכננו ובוצעו כדי להגביר את המוכנות ברחבי המפרץ הפרסי. בחריין וארצות הברית חתמו על הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני באוקטובר 1991, המעניק לכוחות אמריקאים גישה למתקני בחריין ומבטיח את הזכות להציב כלים מראש למשברים עתידיים. בשנת 2003, ג'ורג' בוש קבע את בחריין כבעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו. מאז 2003, בחריין קיבלה למעלה מ-100 מיליון דולר במימון צבאי זר לתשלום עבור מערכות נשק בעלות פרופיל גבוה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוח ההגנה של בחריין** בוויקישיתוף
* כוח ההגנה של בחריין, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bahrain". *The 2011 US Department of State Background Notes*. United States Department of State. נבדק ב-2 במרץ 2012. The Bahrain Defense Force (BDF) numbers about 113,000 personnel. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0368 6060

 |
**אַ-תֻּפַאח** (בערבית: **حي التفاح** – שכונת התפוח) היא שכונה בעיר עזה, צפונית-מזרחית למרכז העיר. מקור השם הוא במספר רב של עצי תפוח שהיו פזורים באזור זה. שטח השכונה כ-3,000 דונם, ובשנת 2011 מנתה אוכלוסייתה 41,500 נפש.

השכונה נחלקת לחצי מערבי וחצי מזרחי. לפני הריסת חומת העיר העתיקה של עזה, הייתה א-תופאח אחד משלושת הרבעים של העיר, לצד א-דרג' וזייתון שהיו מוקפים חומה. א-תופאח תפסה את חלקה הצפון-מזרחי של העיר העתיקה של עזה. ההגייה המקומית של שם השכונה היא אַ-תֻּפֵאן.

בשכונה נמצאת הספרייה הציבורית של עזה, ומספר בתי ספר של הצלב האדום.

היסטוריה
--------

בית הקברות הצבאי הבריטי בשכונה
קיומה של השכונה מתועד מזמן התקופה הממלוכית בארץ ישראל במאה ה-13. חלקה הדרומי נקרא "א-דבאע'ה" ברישומי מס עות'מאניים מהמאה ה-16, בהם תוארה כשכונה קטנה ובה 57 בתי אב. בתקופה זו כללה השכונה בית מטבחיים ובתי בורסקאות. באותו זמן נקרא חלקה הצפוני שכונת "בַּנִי עַמִיר".

בשכונה שני מסגדים עתיקים, הקדום מביניהם הוא מסגד אל-אייבכי, שהוקם בסוף המאה ה-13, והשני הוא מסגד איבן מרוואן, שהקמתו הושלמה בשנת 1324 ובקרבתו קיים בית קברות. סמוך לשכונה הוקם בית הקברות הצבאי הבריטי בעזה שבו טמונים 3,691 מחללי מלחמת העולם הראשונה והשנייה.

באוגוסט 2009, ארגן החמאס חתונה המונית בשכונה, בה חותנו 450 זוגות, לצד 100 נוספים באירוע מקביל במרכז העיר.

במבצע צוק איתן הפציץ צה"ל את ביתו של מפקד משטרת עזה, תייסיר אל-בטש, בשכונה. בהפצצה נהרגו 17 בני משפחת אל-בטש.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חמאס ארגן חתונת ענק עבור 550 זוגות, באתר סוכנות הידיעות מען.

| עזה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
imagemap\_invalid\_title
לחצו על המיקום המתאים במפה לניווט |

 |
**דולורס איברורי גומס** (בספרדית: **Dolores Ibárruri Gómez**‏; 9 בדצמבר 1895 - 12 בנובמבר 1989), הידועה גם בכינוי "לה פסיונרייה" (La Pasionaria), הייתה מנהיגה קומוניסטית ספרדייה, דמות בולטת במלחמת האזרחים של ספרד, המזכירה הכללית של המפלגה הקומוניסטית הספרדית בשנים 1944 - 1960, וחברת בית המחוקקים הספרדי.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב על הנאמר.
דולורס נולדה בגאלארטה, עיירה בנפת ביסקאיה שבחבל הבסקים, בספרד. היא הייתה הילדה השמינית מתוך 11 ילדים במשפחה קתולית ענייה. למרות היותה תלמידה מצטיינת לא המשיכה בלימודיה בגלל עונייה. כבר בצעירותה הייתה מעורבת בפעילות פוליטית. בשנת 1916 התחתנה עם פועל מכרות ופעיל פוליטי בשם Julián Ruiz. לזוג היו שישה ילדים, אך ארבעה מתו בצעירותם בגלל עוני המשפחה. בנה נהרג בגיל 22 בקרב על סטלינגרד ורק בת אחת, אמיה, שרדה אחריה. בשנת 1917 השתתף Julián Ruiz בשביתה כללית ונכלא. איברורי החלה לקרוא בכתבי מרקס ואחרים וכתבה את המאמר הראשון שלה ב-1918 בעיתון הכורים המקומי. המאמר עסק בצביעות דתית וכדי להצניע את זהותה חתמה בשם עט שהפך לכינוי שלה: la pasionaria (ה"פסיפלורה", פרח הייסורים). ב-1920 הצטרפה עם אחרים למפלגה הקומוניסטית של ספרד. אחרי עשר שנים של פעילות מקומית נבחרה לוועדה הארצית של המפלגה ב-1930. בין השנים 1931 ו-1936 חיה במדריד. מונתה לעורכת עיתון המפלגה. נעצרה מספר פעמים ובכל פעם יזמה פעולות לחיזוק האסירים ולהעלאת המודעות הפוליטית שלהם. כתבה עוד שני מאמרים בבית הסוהר. ב-1932 נבחרה למועצה המרכזית של המפלגה בקונגרס הרביעי שנערך בסביליה. ב-1933 יסדה ארגון נשים המתנגד לפאשיזם ולמלחמה ובסוף אותה שנה נסעה למוסקבה, כנציגת המפלגה, לכנס היסוד של האינטרנציונל הקומוניסטי, שם דנו בסכנה הנשקפת מן הפאשיזם ובאיום המלחמה. הוקסמה ממוסקבה ולא חזרה לספרד. ב-1934 נכחה בכנס הראשון של נשים כנגד המלחמה והפשיזם שנערך בפריז וחזרה לספרד. ב-1936 נאסרה שוב ועברה התעללות בכלא. מיד עם שחרורה התגייסה לפעילות למען הבחירות ומפלגתה הצליחה לצבור די קולות למושב אחד בפרלמנט שאותו היא איישה. בשנים 1936–1939 התרחשה מלחמת האזרחים בספרד. איברורי הייתה פעילה בעידוד הכוחות המורדים בסדרת נאומים, אך הבינה כי ללא עזרה מבחוץ לא יוכלו לנצח, וקראה למתנדבים מכל העולם הדוגלים בחופש וקידמה לבוא לספרד ולסייע.

ראו גם
------

* הם לא יעברו!

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דולורס איברורי** בוויקישיתוף
* דולורס איברורי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* דולורס איברורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Luis del Almo, [Dolores Ibárruri. Luis del Olmo con La Pasionaria onYouTube. COPE Radio program Protagonistas. COPE Radio, 1988, seconds 13 to 32. Dolores Ibárruri], ‏1988
2. ↑  Enrico Galavotti: HomoLaicus. . "Storia della Spagna—La Pasionaria.", storia -spania -pasionaria, ‏September 3, 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601571705171
* BIBSYS: 10026413
* BNC: 000203839
* BNE: XX956783
* BnF: cb121308233 (data)
* CANTIC: a10102383
* CiNii: DA01950060
* GND: 118555197
* ISNI: 0000 0001 1479 8736
* LCCN: n79066727
* LNB: 000166738
* NDL: 00444177
* NKC: jn19990210294
* NLA: 35828136
* NLP: a0000002424011
* NSK: 000073440
* NTA: 069322902
* RERO: 02-A003397657
* SELIBR: 63235
* SNAC: w6cz3g6h
* SUDOC: 027765474
* Trove: 1106005
* VIAF: 109366304
* WorldCat: lccn-n79066727

 |
דור דקל מחמם את טייסטו בגני התערוכה 2019
**דור דקל** (נולד ב-8 במאי 1979) הוא מפיק מוזיקלי, תקליטן, עורך מוזיקה ושדרן רדיו ישראלי.
דקל הוא עורך המוזיקה של תחנת הרדיו רדיוס 100FM ומגיש את תוכנית הרדיו האלקטרונית "ליין אאוט". הוא מוכר גם כחצי מהצמד "חובבי ציון" שהתפרסמו ב-2007 בלהיט "רוצה בנות", וכאחראי על העיבוד המחודש לשיר "עוד נגיע" בביצועה של ירדנה ארזי.

ביוגרפיה
--------

דקל התחיל את דרכו כעורך מוזיקה ברשת ג' ב-1995. לאחר מכן עבד בתחנות רדיו שונות כגון רדיו דרום, קול הים האדום וב-2004 התחיל לעבוד ברדיוס. באותן שנים יצר עיבודים אלקטרוניים שונים, המוכר מביניהם הוא עיבוד הרמיקס ללהיט "סופרסטאר", סינגל הבכורה המצליח של הזמרת רוני דואני. בשנת 2006 חבר דקל לנוי אלוש וביחד הקימו את הצמד "חובבי ציון" שהתפרסם בלהיט "רוצה בנות".

בתחילת קיץ 2007 כיכבו "חובבי ציון" בקמפיין פרסומות בטלוויזיה בחסות סלקום. באותה שנה יצר דקל עיבוד מוזיקלי מחודש לשיר "עוד נגיע" בביצועה של ירדנה ארזי, במקור משנת 1985. בעקבות העיבוד המחודש חזרה ארזי לכותרות, הקליטה אלבום חדש ויצאה לסיבוב הופעות. בשנת 2010 נפגשו השניים שוב להפיק גרסה מחודשת ללהיט נוסף של ארזי, "שוב בתמונה", שקידם את אוסף הלהיטיה "שהשמש תעבור עלי".

בין השנים 2008–2012 עבד דקל עם אומנים שונים על עיבודים אלקטרוניים (רימיקסים) ביניהם רמי קלינשטיין, שירי מימון, גלעד שגב, דנה אינטרנשיונל, עופר ניסים, אביהו שבת וכן אומנים בינלאומיים כגון אפרוג'ק, אדי וואטה, וספטמבר. כמו כן ערך והוציא 7 אוספי להיטים בשם "ליין אאוט" (פונוקול).

בשנת 2011 הוציא שני סינגלים. הראשון "נהדרת מדי" עם דור דניאל, חידוש לשיר של להקת יציאת חירום והשני "קיטש" עם לאון שניידרובסקי, כוכב תוכנית הריאליטי "האח הגדול", חידוש לשיר של להקת "אלג'יר".

בשנת 2013 חבר לדוגמנית והשחקנית שרי גבעתי. השניים הוציאו מספר שירים משותפים, בניהם "Always", חידוש לשיר של אירייז'ר שהוחתם בחברת התקליטים Roton.

בין השנים 2019-2014 ניגן בפסטיבלים הבינלאומיים "טומורולנד יונייט" ו"לייפ אין קולור" בישראל. כמו כן חימם אומנים כגון טייסטו, מרטין גאריקס, הצ'יינסמוקרס, קייגו, פלו ריידה, סטיב איוקי, סטיב אנג'לו, קשמיר ועוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסף נבו, ‏אחרי "רוצה בנות" חובבי ציון חוזרים עם "פורנו", באתר ‏מאקו‏, 6 באוגוסט 2009
2. ↑  אסף נבו, ‏הדלת שוב נפתחת, וירדנה כולה חיוכים, באתר ‏מאקו‏, 26 בנובמבר 2010
3. ↑  אסף נבו, ‏שיר הבכורה של לאון שניידרובסקי, באתר ‏מאקו‏, 13 ביולי 2011
דגם הבית
**בית ריטפלד שרדר** (הולנדית **Rietveld Schröderhuis**) נבנה באוטרכט ב-1924 על ידי האדריכל ההולנדי חריט ריטפלד עבור לקוחה בשם טרוס שרדר (Truus Schröder), שהזמינה את הבית עבורה ועבור ילדיה. היא ביקשה שהבית יהיה במידת האפשר ללא קירות פנימיים. בניין זה הוא אחת הדוגמאות המוכרות ביותר של אדריכלות דה סטייל, ונטען כי הוא הבניין היחיד המשתייך לחלוטין לסגנון זה.

המבנה
-----

גם בחיצוניותו וגם בעיצובו הפנימי מהווה בית ריטפלד שרדר מהפך רדיקלי ביחס לאדריכלות שקדמה לו. הבניין בן שתי הקומות בנוי בסופו של טור בתים, ללא כל ניסיון להשתלב או להתכתב עם אדריכלות המבנים שסביבו.

מראה הבית
בתוך הבניין, במקום אוסף סטאטי של חדרים יש חלל פתוח, דינמי ומשתנה. את קומת הקרקע ניתן עדיין לראות כ"מסורתית" - מטבח ושלושה חדרי שינה המסודרים סביב גרם מדרגות מרכזי. אזור המגורים שבקומה השנייה, שנקרא בתוכניות "עליית גג" כדי שלא לעבור על חוקי הבנייה, הוא חלל פתוח גדול, שהאזור היחיד בו המוקף קיר הוא חדר האמבטיה והשירותים. אף כי ריטפלד התכוון להשאיר את הקומה העליונה במצבה המפולש, התעקשה שרדר שתהיה גם אפשרות לחלק אותה. למטרה זו הוקמה מערכת של לוחות נעים ומסתובבים. כאשר כל המחיצות סגורות מתקבלת קומה ובה שלושה חדרי שינה, חדר רחצה וסלון. בין מצב זה לבין המצב הפתוח לחלוטין ישנם צירופי מחיצות שונים רבים מאוד, שלכל אחד מהם חוויית חלל שונה.

חזית המבנה היא קולאז' של מישורים דו־ממדיים וקווים חד־ממדיים המנותקים בכוונה זה מזה ונראים כגולשים זה על פני זה - המטרה היא למנוע תחושה של מסה תלת־ממדית במבנה, ולהגדיר גם את חללי הפנים בעזרת המישורים והקווים בלבד. לכל רכיב כזה, בהתאם למאפייני "דה סטייל", צורה, צבע ומיקום מדויק משלו. כתוצאה מכך התאפשרה יצירתן של כמה מרפסות. הצבעים נבחרו במטרה לחזק את תחושת הפלסטיות של החזיתות - משטחים בלבן ואפור, משקופים ומסגרות בשחור ואלמנטים קוויים שונים בצבעי יסוד.

על אף איכותו האדריכלית של הבית הוא זכה לביקורות נוקבות על יחסו של המבנה עם סביבתו; הבית נבנה במרכז שכונה צנועה עם בתים בסגנון מסורתי ואחיד וחלקו האחורי של צמוד בקיר משותף לאחד מבתים אלו. צורתו של הבית משתלבת באופן חסר הרמוניה ואף צורם, על פי מבקרים רבים, עם השכונה.

טרוס שרדר חיה בבית עד יום מותה ב-1985. הבית עבר שיקום ושימור בידי האדריכל ברטוס מולדר, וכיום משמש כמוזיאון. משנת 2000 אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

ראו גם
------

* כיסא אדום וכחול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ריטפלד שרדר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית ריטפלד שרדר (בהולנדית)

* אתר האינטרנט הרשמי של בית ריטפלד שרדר (בגרמנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של בית ריטפלד שרדר (באנגלית)

| דגל הולנדדגל הולנד סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בהולנד |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בימסטר • בית ריטפלד שרדר • קווי הגנת המים ההולנדיים כולל: קווי ההגנה של אמסטרדם וקו המים ההולנדי החדש • טחנות הרוח בקינדרדייק-אלסהאוט • סכוקלנד • תחנת השאיבה ד. פ. ואודה • ים ואדן (בשיתוף עם גרמניה ודנמרק) • רובע התעלות של אמסטרדם • מפעל ואן נלה • מושבות החסד (יחד עם בלגיה) • גבולות האימפריה הרומית: הלימס של גרמאניה אינפריור (בשיתוף עם גרמניה) • פלנטריום אייסינחה בפרנקר
קוראסאוקוראסאו קוראסאו: המרכז ההיסטורי, העיר הפנימית והנמל בווילמסטאד |

 |
התיאטרון הממלכתי של שטוטגרט, ביתה הקבוע של האופרה של שטוטגרט
**האופרה הממלכתית של שטוטגרט** (בגרמנית: **Staatsoper Stuttgart**) היא להקת אופרה השוכנת בשטוטגרט, גרמניה.

היסטוריה
--------

ביתה הקבוע של הלהקה הוא התיאטרון הממלכתי של שטוטגרט, הידוע בעיר בשם Grosses Haus ("הבית הגדול"), שתוכנן על ידי האדריכל מקס ליטמן ונפתח בשנת 1912 בביצוע של "טוסקה" מאת פוצ'יני. היה זה אחד מבתי האופרה החשובים הבודדים בגרמניה, שלא נהרסו במלחמת העולם השנייה.

שטוטגרט, שהייתה מרכז חשוב לאופרה במאה ה-17, חזרה למלא את תפקידה זה מאז המלחמה, בעיקר ליצירות עכשוויות. שלוש אופרות של קרל אורף זכו שם לביצועי בכורה והאופרה עמדה בקשר עם דמויות כמו וילנד וגנר, גינתר רנרט, הנס ורנר הנצה ופיליפ גלאס.

קלאוס צֵהֶליין ניהל את האופּרה בשנים 1991–2006.
צהליין עבד עם הבמאים רות בּרגהאוס, פטר קונוויטשני ויוסי וִילֶר.
מנהל הליהוק משנת 2000 היה איתן פּסן.
בּניהולו של צהליין זכתה האופּרה בּפּרס "אופּרת השנה" שש פּעמים (בּ־1994, 1998, 1999, 2000, 2002, 2006).
המנהל האמנותי הקודם אחרי אלברכט פולמן (2006–2011) היה יוסי וִילֶר (2011–2018) והנוכחי הוא ויקטור שונר. החל משנת 2018, המנהל המוזיקלי הוא קורנליוס מייסטר. 

בעונת 2005–2006 העלתה הלהקה עשרים ואחת יצירות שונות, ביניהן חמש הפקות חדשות. בין הזמרים שהופיעו עם הלהקה **קתרין נאגלשטאד**, **יונאס קאופמן**, **קורט רידל** ו**יום פרדריק וסט**.

הקלטות
------

הפקות האופרה של שטוטגרט ל"סאטיאגרהא" של פיליפ גלאס, טבעת הניבלונג של ריכרד וגנר ו"אלצ'ינה" של גאורג פרידריך הנדל יצאו לאור על DVD.

מנהלים מוזיקליים
----------------

* פריץ בוש (1918–1922)
* קרל לאונרדט (1918–1922)
* הרברט אלברט (1937–1942)
* פרדיננד לייטנר (1947–1969)
* ואצלב נוימן (1970–1972)
* סילביו וארוויזו (1972–1980)
* דניס ראסל דייוויס (1980–1987)
* לואיס אנטוניו גרסיה נבארו (1987–1991)
* גבּריאֶלה פֶררו (1992–1997)
* לותאר צגרוסק (1997–2006)
* מנפרד הונק (2007–2011)
* סילוון קמברלינג (2012–2018)
* קורנליוס מייסטר (2018–הווה)

לקריאה נוספת
------------

"שטוטגרט" מאת תומאס באומן והורסט קגלר, :"מילון גרוב החדש לאופרה", עורך סטנלי סיידי (לונדון, 1992) ISBN 0-333-73432-7

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האופרה של שטוטגרט** בוויקישיתוף
* 

* Staatsoper Stuttgart website
**קונרד וולף** (20 באוקטובר 1925 – 7 במרץ 1982) היה במאי קולנוע מזרח גרמני, בנו של פרידריך וולף ואחיו של מרקוס וולף.

קורות חיים
----------

משפחת וולף התגוררה בעיר הכטינגן, בפרובינציית הוהנצולרן (כיום בבאדן-וירטמברג). עם עליית אדולף היטלר לשלטון, ותחילת הרדיפות נגד היהודים, עזבה המשפחה לשווייץ ומשם לצרפת ולבסוף למוסקבה. האב, פרידריך, היה חבר במפלגה הקומוניסטית עוד קודם לכן.

בברית המועצות, קונרד גילה התעניינות מרובה בקולנוע, וכבר בן 10 שיחק תפקיד זוטר בסרט *Kämpfer* ("לוחם", בגרמנית), סרט שהופק בקרב הגולים הגרמניים הקומוניסטיים בברית המועצות. 

בגיל 17 הוא התנדב אל צבא האדום. בהתחלה שירת כמתורגמן ומתשאל שבויים. בהמשך שירת ביחידת תעמולה, עמה יצא אל החזית, שם קרא במגפון לחיילים גרמנים להיכנע. בסוף המלחמה שימש תקופה קצרה כמושל צבאי של העיר ברנאו. על תפקידו במלחמה עוטר בעיטור הכוכב האדום. הוא השתחרר מן הצבא בשנת 1948. מאוחר יותר, בשנת 1968, הוא תיאר מאורעות אלו בסרטו "*Ich war neunzehn*" ("הייתי בן תשע-עשרה").

לאחר שחרורו מן הצבא הוא עבר למוסקבה, שם למד קולנוע ב-VGIK. בשנת 1961 סרטו "פרופסור מאמלוק" השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי השני במוסקבה, שם זכה בפרס הזהב. סרטו משנת 1971 "גויה או הדרך הקשה אל ההשכלה" זכה בפסטיבל לפרס מיוחד.

בשנת 1978 היה חבר בוועדת השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, ושנתיים מאוחר יותר, סרטו "סולו סאני" השתתף בפסטיבל.

היה נשוי בין השנים 1960–1978 לשחקנית הגרמנייה קריסטל בודנשטיין.

לאחר מותו ייסדה האקדמיה לאמנויות בברלין פרס על שמו, המחולק מדי שנה עבור "הישגים יוצאי דופן בתחום אמנויות הבמה, הקולנוע והתקשורת".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונרד וולף** בוויקישיתוף

* קונרד וולף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קונרד וולף, באתר AllMovie (באנגלית)
* קונרד וולף, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קונרד וולף, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קונרד וולף (1925-1982), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273989105171
* BnF: cb15083842c (data)
* CANTIC: a11572966
* GND: 118634739
* ISNI: 0000 0000 7848 1802
* LCCN: n82239422
* NKC: pna2010575650
* NLP: a0000002939315
* NTA: 097744409
* SNAC: w6jz3k4d
* SUDOC: 082728070
* Trove: 935244
* VIAF: 66758197
* WorldCat: lccn-n82239422

 |
קברי הרב זבולון ובנו הרב יצחק אליעזר חרל"פ בהר הזיתים
הרב **זבולון חרל"פ** (ת"ר, 1840 בערך – ט' בשבט תרנ"ח, 1898) היה רב ודיין בירושלים, חבר בית דינו של הרב יהושע לייב דיסקין. אביו של הרב יעקב משה חרל"פ.

תולדותיו
--------

נולד בווילקובישק שבליטא לרב יצחק וחיה חרל"פ. בשנת תר"י (1850), בהיותו כבן 10, עלה לארץ ישראל עם משפחתו והם התיישבו בירושלים. למד בישיבת עץ חיים והוסמך לרבנות. היה תלמידו של הרב נחום לעווי משאדיק. 
הוא נישא למרים בת הרב יוסף לויט מאמדור ולאחר פטירתה בשנת תרע"א נשא לאשה את אחותה חיה רייזל, גם היא בת הרב יוסף (לייט) לויט מאמדור. היה בין ראשוני המתיישבים בשכונת משכנות ישראל בירושלים. 

שימש כספרא דדיינא בבית דינו של הרב יהושע לייב דיסקין, ולימים התמנה כדיין בבית הדין. כמו כן היה הממונה של כולל סובאלק בירושלים. 

בנו מאיר חיים נפטר בחייו, ולזכרו הוציא את הספר "מאורי חיים" על ספר משלי. 

נפטר בירושלים, בט' בשבט תרנ"ח, עשרה ימים לאחר פטירת הרב יהושע לייב דיסקין. נקבר בבית העלמין בהר הזיתים. 

לזכרו ייסד בנו, הרב יעקב משה חרל"פ, את בית המדרש "בית זבול" בשכונת "שערי חסד". לאחר פטירת רבי יעקב משה עבר בית המדרש לביתו, בו הוא שוכן עד היום ובו פועל כולל אברכים. 

הרב יעקב משה חרל"פ קרא לסדרת ספריו "בית זבול" על שם אביו, ו"מי מרום" על שם אמו מרים.

לרב זבולון נולדו ארבעה בנים מאשתו הראשונה חיה רייזל: הרב יצחק אליעזר - ממונה כולל סובאלק ומבוני בית הכנסת החורבה, הרב יוסף דוד זאב, הרב ניסן יהודה לייב ובנו מאיר חיים שנפטר בחייו. מאשתו השנייה מרים נולד הרב יעקב משה חרל"פ. 

מתלמידיו: הרב ישעיהו חשין, מחבר הספר "דברי ישעיהו".

ספרו
----

* **מאורי חיים** - על ספר משלי, ירושלים תרנ"א.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "זבולון חרל"פ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1250
* 'חרל"פ, ר' זבולון ב"ר יצחק', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 51 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1249).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007517240605171
* VIAF: 308274126
* WorldCat (עם VIAF): 308274126

 |
**התיאטרון הלאומי של סגד** (בהונגרית: **Szegedi Nemzeti Színház**) הוא תיאטרון לאומי בסגד שבהונגריה, שפועל משנת 1883.

היסטוריה
--------

במהלך המאה ה-19 גדלה העיר סגד באופן משמעותי. מפעם לפעם היו מגיעות לעיר קבוצות שחקנים שהציגו הצגות בגרמנית והונגרית. תחילה להצגות אלו הוקצה בניין שהיה שייך לעירייה, אשר נהרס בשנת 1847 לאור מצבו. בשנת 1878 הוקמה אגודה שמטרתה הייתה לגייס כסף להקמת בניין ייעודי. הבניין, אשר נבנה בסגנון נאו בארוק ואדריכלות אקלקטית, נפתח להצגות בשנת 1883 בנוכחות פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, אולם בשנת 1885 נשרף הבניין. הבניין שוקם תוך זמן קצר והצגה ראשונה נערכה בו בשנת 1886. בשנים 1978–1986 בוצעו עבודות שיקום המבנה.

התיאטרון מציג מופעי אופרה, בלט ודרמה. בין הצגות שהועלו על במה הצגות של מחזאים הונגרים ומחזאים בולטים מחוץ להונגריה. באולם שכולל 680 מקומות ישיבה. בשנת 1977 נפחת עולם משנה שכולל 277 מקומות.

בשנים 1951–1953 ג'רג' באלינט כיהן כמנהל אמנותי של התיאטרון. אוטו אדם היה הבמאי הראשי בשנים 1953–1956.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התיאטרון הלאומי של סגד** בוויקישיתוף
* 
* מידע על התיאטרון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10101770-4

 |
אתר אינטרנט המציג מספר מודעות באנר
ממדים סטנדרטיים של באנרים בדפי אינטרנטבאנר אנכי
דוגמה לבאנר אופקי
**מוֹדָעָת באנר** (באנגלית: **Web banner**, או **banner ad**, בעברית: **מוֹדָעָת פרסום באינטרנט**) היא מודעה בדף באתר אינטרנט, בעיקר מודעות מילוליות או לחלופין ויזואליות-גרפיות; המשמשות לפרסום, ומטרתן פעמים רבות למשוך גולשים מהדף שבו מופיע הבאנר בלחיצה על הקישור שמעביר אותם ישירות לאתר החיצוני של המפרסם.

מודעות באנר מורכבות בדרך כלל מקובצי תמונה או סרטוני פרסומת, וכן מאמצעי מולטימדיה המפעילים טכנולוגיות כמו Java, Microsoft Silverlight, אדובי פלאש ו-shockwave. מודעות המשתמשות באמצעים אלו, כוללות בדרך כלל גם אנימציה, קול, ווידאו, שנועדו למשוך את תשומת לב הגולשים בצורה אפקטיבית יותר למודעה.

התשלום עבור באנר מתבצע בדרך כלל במודל CPM, כלומר, המפרסם משלם למפעילי האתר שבו מופיע הבאנר, על פי כמות החשיפות שהבאנר קיבל. מודלים נוספים לתשלום הם ה-CPC, על פיו המפרסם משלם בהתאם לכמות האנשים שהקליקו על הבאנר, ומודל המקובל פחות, ה-CPL, שלפיו משלם המפרסם לאתר שבו מופיע הבאנר, רק אם הפרסום הניב עסקה. 

יש המותחים ביקורת על האופן בו הבאנרים מפריעים לחוויית הגלישה, וחושפים את הגולשים לתוכן פרסומי ללא הסכמה מראש. עוד קובלים המבקרים על בזבוז רוחב הפס שנגרם מפרסום מודעות הבאנר. ישנן תוכנות המאפשרות מניעה של חלק מהיישומים המופעלים על ידי הבאנרים, ומרבית הדפדפנים הקיימים כיום בשוק, מספקים אפליקציות כאלה כחלק מובנה בדפדפן.

השם באנר נגזר מהעובדה שמודעות אלו בדרך כלל מופיעות ברצועות צרות הדומות בצורתן לפס (Banner באנגלית).

ראו גם
------

* שיווק באינטרנט
* פרסום באינטרנט
* פופ אפ
* עיוורון כרזות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **באנרים** |

* סיני גז, אופן הייצוג של נשים בפרסומות רשת ובאנרים במרחב האינטרנט הישראלי, עבודה סמינריונית, האוניברסיטה הפתוחה
**פתאום, בקיץ האחרון** (באנגלית: **Suddenly, Last Summer**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1959 בבימויו של ג'וזף ל. מנקייביץ'. תסריט הסרט נכתב על ידי גור וידל ומבוסס על מחזה בעל אותו שם של טנסי ויליאמס. בסרט משחקים אליזבת טיילור, קתרין הפבורן ומונטגומרי קליפט.

צוות שחקנים
-----------

* מונטגומרי קליפט - ד"ר קוקרוויזט
* קתרין הפבורן - ויילוט ויינבול
* אליזבת טיילור - קתרין הולי
* אלברט דקר - ד"ר לורנס הוקסטנדר
* מרסדס מקמברידג' - גרייס הולי
* גרי ריימונד - ג'ורג' הולי

הפקה
----

הסרט מבוסס על מחזה בעל אותו שם של טנסי ויליאמס. גור וידל עיבד את המחזה לתסריט, אך הוא לא קיבל קרדיט בסרט.

זהו המחזה השלישי של טנסי שעובד לסרט, אחרי "חשמלית ושמה תשוקה" (1951) ו"חתולה על גג פח לוהט" (1958). כמו האחרונים גם סרט זה עסק בהומוסקסואליות, ואף יותר בגלוי.

זהו סרטה הראשון של אליזבת טיילור אחרי עזיבתה את אולפני "מטרו גולדווין מאייר". טיילור שהייתה השחקנית הרווחית ביותר בזמנו שכנעה את מפיקי הסרט ללהק מונטגומרי קליפט.

קליפט, שהיה מכור לאלכוהול עקב תאונה, התקשה לעמוד בקצב הצילומים, ובעקבות זאת עיכב את צילומי הסרט. במאי הסרט ג'וזף ל. מנקייביץ' ביקש ממפיק הסרט סם שפיגל להחליף את קליפט. אך רוב צוות השחקנים צידד בקליפט. קתרין הפבורן כעסה על התנהגותו של מנקייביץ' ולאחר סיום צילומי הסרט היא ירקה על פרצופו כאות סלידה.

הפקת הסרט נערכה בין מאי לספטמבר 1959. צילומי הסרט נערכו באנגליה, באיים הבלאריים, בקוסטה בראווה ובספרד.

הכרה
----

### הכנסות

הסרט הצליח בקופות עם הכנסות גבוהות של כ-6.4 מיליון דולר בהשוואה לתקציב המוערך בכשלושה מיליון דולר.

### מועמדויות ופרסים

אליזבת טיילור וקתרין הפבורן היו מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, אך הן הפסידו לסימון סיניורה על תפקידה בסרט "מקום בצמרת". הסרט היה גם מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר. טיילור והפבורן היו מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר, והראשונה זכתה בו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתאום, בקיץ האחרון** בוויקישיתוף

* "פתאום, בקיץ האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פתאום, בקיץ האחרון", באתר נטפליקס
* "פתאום, בקיץ האחרון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פתאום, בקיץ האחרון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פתאום, בקיץ האחרון", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "פתאום, בקיץ האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 3022937
* BnF: cb164617274 (data)
* SUDOC: 178137340
* VIAF: 225466871
* WorldCat (עם VIAF): 225466871

 |
**דניאל** (דני) **אטאס** הוא פרופסור בחוג לפילוסופיה ותוכנית פכ"מ, ראש המכון למדעי הלשון, פילוסופיה וקוגניציה, מנהל משותף של המרכז לאתיקה ופילוסופיה פוליטית, ומופקד הקתדרה לפילוסופיה כללית ע״ש אחד העם באוניברסיטה העברית.

אטאס הוא אחד ממייסדי התוכנית המשולבת: פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית, ועמד בראשה.

אטאס היה עמית מחקר במרכז קוגוד שבמכון שלום הרטמן.

בשנת 1996 סיים אטאס את עבודת הדוקטורט שלו, באוניברסיטת אוקספורד בהנחייתו של ג'רלד אלן כהן.

תחומי מחקרו הם: פילוסופיה של הכלכלה, אתיקה, פילוסופיה פוליטית וחברתית תוך התמקדות בשאלות של צדק חלוקתי, זכות הקניין ושוויון.

ספרים בעריכתו
-------------

* **מורה צדק: עיונים בתורתו של ג'ון רולס**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 2007. (יחד עם דוד הד)
* **Liberty, Property and Markets: A Critique of Libertarianism**, London: Routledge, 2005

קישורים חיצוניים
----------------

תבנית:קישור מדענים

* ריאיון וידיאו עם ד"ר דני אטאס, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 31 בדצמבר 2011
* הדס שפר, שני המדענים שמייצרים את כלכלני העתיד, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  דני אטאס עמית מחקר לשעבר, מרכז קוגוד, באתר מכון שלום הרטמן
**רשקוב** (במולדובנית: **Raşcov**, באוקראינית: **Рашків**, ברומנית: **Râşcov** ו-**Raşcu** ) הוא כפר בחבל טרנסניסטריה במחוז המנהלי קאמנקה על גדות נהר הדנייסטר הנמצא דה יורו בשטחה של רפובליקת מולדובה. הכפר כיום הוא שילוב של שני כפרים: יאנטרני (Янтарне) ורשקוב (Raşcov). משמעות שם הכפר הוא מזן פטריות (בלטינית: Lactarius deliciosus) ומקורו בשפה הרומנית.

היסטוריה
--------

הכפר הוקם בשנת 1402 כתחנת סוחרים על נהר הדנייסטר. עיירת רשקוב כך היה שמה היא בעלת חשיבות גבוהה ליהודי העולם. בעיירה שני בתי קברות יהודים ובאחד מהם נמצא קברו של רבי שבתי בעל סידור חסידי ראשון והוא היה סופר ואישיות ידוע ונחשבת במאה ה18 בקרב חסידים אותם זמנים שהשאיר אחריו ושושלת חסידות רשקוב. באזור הכפר נמצאת הכנסייה הקתולית קאטאן (Kaatan) הנחשבת אתר מורשת היסטורי. ברשקוב היה גם מקום מגוריו של הרב יעקב יוסף כ"ץ מפולונאה, צדיק חסידי יהודי תלמידו של הבעש"ט שהוגלה משארוגרוד (Sharogrod), מאבות תנועת החסידות, וסופר ואידאולוג התנועה. באזור המרכזי של הכפר נשתמרו קירות מבנה בית כנסת אשר נבנה באמצע המאה ה-18 לערך, ובמשך זמן רב שימש כמרכז החיים הרוחניים של הקהילה היהודית הגדולה בכפר.כיום ניתן לזהות על קירות המבנה גילופי קישוטים שנשתמרו. בתחילת שנת 1930 נהרסו כל בתי הכנסת באזור רשקוב. בעקבות זאת הועבר המרכז הדתי לכפר ודול-רשקוב (ברוסית: Вадул-Рашков) הנמצא בעברו השני של נהר הדנייסטר שהיה חלק מרומניה באותה תקופה.

גאוגרפיה
--------

רשקוב נמצאת בחלק הדרום מזרחי של מחוז קאמנקה על הגדה השמאלית של נהר הדנייסטר, 16 ק"מ ממרכז מחוז ו -30 ק"מ מתחנת הרכבת ריבניצה (Rybnitsa). הכפר בנוי בקונפיגורציה מורכבת עם שני צירי תכנון עיקריים, האחד לאורך עמק הדנייסטר והיובל השמאלי רשקובי לנהר הדנייסטר, הציר השני הוא הכביש המהיר המחבר בין טירספול לקאמנקה. לאורכם ממוקמים רוב המבנים בכפר. 

הכפר מחולק למספר חלקים היסטוריים: המרכז (ברוסית: Центр), פוקרובקה (ברוסית: Покровка), פודול (ברוסית: Подол), מליני (ברוסית: Млыны). סגנון הבניה בכפר הוא על פי השפעתה של הכנסייה האורתודוקסית והקטולית. האדריכלות באזור משלבת אלמנטים אוקראינים ומולדובים. מחוץ לגבולות הכפר שוכן הגן הלאומי רשקוב עם נוף טבעי נרחב. שטח זה הוא בגדר שמורת טבע מוגנת.

אוכלוסייה
---------

רשקוב הוא אחד הכפרים הגדולים במחוז קאמנסקי אולם אוכלוסיית הכפר פוחתת מדי שנה בשל עיור והגירה שלילית.
בשנת 1959 התגוררו בכפר 3731 תושבים, בשנת 1979 - 3252 תושבים, ב-1989 - 2470 תושבים, וב-2004 - כ-2003 תושבים. שיעור האוכלוסייה המבוגרת בעיר הוא גבוה בעקבות אחוז פריון נמוך, ועזיבתם של תושבים צעירים בין היתר בעקבות מחסור בהזדמנויות תעסוקה.
כ-80% מתושבי הכפר הם אוקראינים, והיתר מולדובים ורוסים. רוב תושבי הכפר הם נוצרים המשתייכים לזרם האורתודוקסי והזרם הקתולי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רשקוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  טבלת אוכלוסיית מולדובה - שנת 2004,מתוך אתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של מולדובה (ברומנית) (ברוסית)
**חייו של כבאי אמריקאי** (באנגלית: **Life of an American Fireman**) הוא סרט קולנוע אמריקאי עלילתי קצר אילם בשחור-לבן, שביים אדווין ס. פורטר עבור חברת ההפקות של תומאס אדיסון. הסרט צולם בסוף שנת 1902 והופץ בתחילת שנת 1903. זהו אחד מסרטי הקולנוע העלילתיים האמריקאים המוקדמים, המציג הצלה של אישה וילד מבניין בוער. עלילת הסרט דומה לזה של הסרט האנגלי "!‏Fire", בבימויו של ג'יימס ויליאמסון.

חשיבות היסטורית
---------------

*חייו של כבאי אמריקאי* הוא סרט המשלב מספר חידושים בטכניקות הקולנוע של סוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20. באופן ספציפי יותר, פורטר בונה סיפור רציף באמצעות שבע סצנות, הכוללות בסך הכל תשעה שוטים:

1. פנים. חדר בתחנת כיבוי אש. כבאי ישן וחולם על אישה וילד.
2. פנים. תחנת כיבוי אש. קלוז אפ על מכשיר אזעקת אש בניו יורק.
3. פנים. חדר המגורים של הכבאים, אשר בקומה השנייה של תחנת כיבוי האש.
4. פנים. החלל שמתחת לחדר המגורים.
5. חוץ. חזית תחנת כיבוי האש. הכבאים עוזבים את התחנה.
6. חוץ. רחובות ניו יורק. הכבאים בדרכם למקום השריפה.
7. חוץ. חזית בניין מגורים. הכבאים מגיעים למקום השריפה.

טכניקת בניית מרחבי חלל וזמן באופן שכזה בקולנוע לא הומצאה על ידי פורטר, אבל הוא זה שלראשונה מיקסם את הטכניקה הזו, ואף פיתח אותה בסרטו המפורסם יותר משנת 1903, "*שוד הרכבת הגדול*".

צ'ארלס מוסר, חוקר קולנוע, מציין כי סרט זה מייצג את השינוי בזמן של תפקידם החברתי של הכבאים.

גרסאות שונות
------------

במשך תקופה ארוכה, סרט זה נחשב לבעל סגנון עריכה יוצא דופן משלו, שנחשב לדוגמה המוקדמת ביותר שיש לעריכה צולבת, בעיקר בסצנות האחרונות של הסרט - ההצלה של האישה והילד שלה. על בסיס זה, פורטר נודע כעורך חדשני. עם זאת, מחקר שנערך בספריית הקונגרס טוען כי גרסת הסרט, הכוללת עריכה צולבת, היא גרסה שנערכה מחדש, במועד לא ידוע שלאחר המועד המקורי של הפצת הסרט בשנת 1903, וכי בגרסתו המקורית, היו מעט, אם בכלל, שימושים בטכניקות עריכה חדשניות. בגרסה המקורית, צילום פנים הבית הבוער מוצג קודם כל, ובשלמותו - כבאים עולים על סולם, נכנסים לחדר בוער דרך החלון, מחלצים אישה ותינוק, ולאחר מכן מכבים את האש עם צינור. בשוט שלאחר מכן ישנה חזרה על אותן הפעולות בדיוק, אך הפעם הן מצולמות בצילום חוץ של חזית הבניין. צ'ארלס מוסר תיעד את ההיסטוריה של מחלוקת זו בתוכנית הטלוויזיה *Before the Nickelodeon*, והגיע למסקנה כי גרסת הסרט, המכילה את הפעולה החוזרת על עצמה, הייתה זו שפורסמה בשנת 1903.‏

ראו גם
------

* שוד הרכבת הגדול

קישורים חיצוניים
----------------

* "חייו של כבאי אמריקאי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חייו של כבאי אמריקאי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "חייו של כבאי אמריקאי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* חייו של כבאי אמריקאי, בביצוע *The Life of an American Fireman*, סרטון באתר יוטיוב
* Scene-by-scene description, with screenshots. Telecommunication and Film Department, the University of Alabama.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Originally in *Edison Films* catalog, February 1903, 2-3; reproduced in Charles Musser, *Before the Nickelodeon: Edwin S. Porter and the Edison Manufacturing Company* (Berkeley: University of California Press, 1991), 216-18.
2. ↑  Musser, *Before the Nickelodeon*, 230-33.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2019072352
* SUDOC: 183352238
* VIAF: 313578001
* WorldCat (עם VIAF): 313578001

 |
תכשיר פתולוגי של לב עם עורקים כליליים נגועים בדלקת רב -עורקית קשרית. נראות ההתרחבויות הקשריות של העורקים.
**דלקת רב-עורקית קשרית** (באנגלית; **Polyarteritis nodosa**) היא דלקת של כלי דם בינוניים וקטנים במהלכה נפגעים דופנות עורקים רבים בכל הגוף באופן בלתי רציף. הרקמה הנפגעת מוחלפת ברקמה צלקתית חלשה היוצרת מפרצת של כלי הדם הנראית כקשרית (Nodule). הממצא הפתולוגי האופייני למחלה הם כלי דם עם מספר קשריות הנראות כמחרוזת.

המחלה שכיחה יותר בגברים. יכולה להופיע בכל גיל אבל בעיקר בגילאים 45 - 65.

סיבת המחלה אינה ברורה אבל חושבים שהגורם לה הוא תצמידים חיסוניים (של אנטיגן ונוגדן) השוקעים בדפנות הדם ומתחילים את התהליך הדלקתי. בחולים רבים של הפטיטיס B והפטיטיס C מתפתחת דלקת רב-עורקית קשרית כנראה בגלל תגובה חיסונית של הגוף. תגובת המחלה לטיפול מדכא חיסון מחזקת את ההשערה של תפקיד המערכת החיסונית במחלה.

תסמיני המחלה
------------

* תסמינים כלליים: חום ממושך, חולשה, עייפות, חוסר תיאבון, ירידה במשקל וכאבי שרירים ומפרקים.
* תסמינים הקשורים בנזק האיסכמי הנגרם לאברים שונים: עור, לב, כליות מערכת העצבים ומערכת העיכול:

* **עור** - ב-40% מופיעה פריחה עדינה בצבע סגול הנקראת Livedo reticularis. היא נגרמת על ידי גודש בורידונים כתוצאה מסתימת הנימים על ידי קרישי דם. כן יכולים להופיע כיבים נמקיים בגלל חסימת כלי דם לעור, בעיקר ברגליים.
* **לב** - תעוקת חזה, אוטם שריר הלב, אי-ספיקת לב, דלקת קרום הלב, הפרעות בקצב הלב.
* **כליות** - פגיעה באספקת דם לכליה גורמת ליתר לחץ דם ולהתפתחות אי ספיקת כליות בדרגות שונות.
* **מערכת העצבים** - נזק למערכת העצבים המרכזית יכול לגרום להתקפים אפילפטיים ולאירוע מוחי. נזק למערכת העצבים הפריפרית יכול לגרום להפרעות מוטוריות ותחושתיות.
* **מערכת העיכול** - הפרעות באספקת דם למערכת העיכול יכולות לגרום לכאבי בטן קשים ולאוטמים במעיים, כבד ולבלב.

אבחנה
-----

### בדיקות מעבדה

אין בדיקה ייחודית למחלה. בדיקות הדם מראות סימנים של תהליך דלקתי כמו שקיעת דם מוחשת ורמות גבוהות של חלבון מגיב C. חשוב לבדוק נוכחות נגיף הפטיטיס B והפטיטיס C. בפגיעה כלייתית יש עליה ברמת הקראטינין בדם והופעת חלבון בשתן. בפגיעה בכבד מודגמת הפרעה בתפקודי כבד. ב-30% יש עליה ברמת הגמא גלובולין.

### ביופסיה

אפשר לקחת ביופסיה מרקמות נגישות כמו עור, עצבים פריפריים, שרירים ואשכים. בהיסטולוגיה רואים תהליך דלקתי שמורכב מתסנין של לויקוציטים ונמק של דופן העורק עם סתימת החלל.

### דימות

יש להדגים את כלי הדם עם הקשריות על ידי הזרקת חומר ניגוד לכלי הדם (אניוגרפיה) או הזרקה תוך ביצוע טומוגרפיה ממוחשבת (CTA - Computerized Tomography Angiography) או דימות תהודה מגנטית (MRA - Magnetic Resonance Angiography).

טיפול
-----

יש צורך באבחון והתחלת טיפול בהקדם. ללא טיפול מתקדמת המחלה עד למוות תוך שבועות או חדשים כתוצאה מסיבוכים בכליות, בלב, במוח ובמערכת העיכול.

מטרת הטיפול הוא לדכא את מערכת החיסון. התרופה הנבחרת היא פרדניזון בשילוב ציקלופוספמיד. כמו כן יש לטפל בתרופות הייחודיות נגד נגיפי הפטיטיס B או C

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלקת רב-עורקית קשרית** בוויקישיתוף
* polyarteritis nodosa באתר Medscape (באנגלית)
* דלקת רב-עורקית קשרית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Poly - רבים, Arteritis - דלקת עורק, Nodule - קשרית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00565647

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**הנסיכה אינגריד אלכסנדרה מנורווגיה** (בנורווגית: **Ingrid Alexandra prinsesse av Norge**; נולדה ב-21 בינואר 2004 באוסלו, נורווגיה) היא בתם של יורש העצר הנורווגי הוקון ואשתו הנסיכה מטה מאריט, והיא מיועדת להיות מלכת נורווגיה לאחר שלטון אביה.

ביוגרפיה
--------

אינגריד נולדה ב-21 בינואר 2004 בבית החולים של אוניברסיטת אוסלו. היא הוטבלה לנצרות בארמון המלכותי ב-17 באפריל על ידי הבישוף של אוסלו, סנדקיה היו יורשי העצר של דנמרק, ספרד ושוודיה, סבה המלך האראלד החמישי, דודתה הנסיכה מרתה לואיז וסבתה מצד אימה מאריט טג'נסן. 

ב-2005 נולד אחיה הנסיך סברה, ובנוסף לו יש לה אח למחצה מנישואיה הראשונים של אמה. מאחר שב-1990 בוטל חוק העדפת הבן הבכור בסדר הירושה הנורווגי נמצאת אינגריד במקום השני בסדר הירושה לאחר אביה. כצאצאית של אדוארד השביעי היא נכללת גם בסדר הירושה לכתר הבריטי אך שם אחיה נמצא לפניה בתור. 

ב-2010 החלה אינגריד את לימודיה בבית הספר, הוריה בחרו לשלוח אותה לבית ספר ציבורי, שלא כמו קודמיה במשפחת המלוכה הנורווגית, מכיוון שהוריה רצו שתהיה לה ילדות רגילה ככל האפשר. באותה שנה שימשה גם כשושבינה בחתונה של הסנדקית שלה ויקטוריה נסיכת שוודיה ואף הוזכרה בפרק בסדרה "משפחת סימפסון". ב-2011 הופיעה אינגריד במהלך קליפ שהוצג באירוויזיון ביחד עם אמה ואחיה למחצה רוקדים לצלילי מוזיקה.

היא מתגוררת עם משפחתה באחוזת סקאוגום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינגריד אלכסנדרה, נסיכת נורווגיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 4051203
* GND: 1286762944
* KulturNav: 6d8cbfa3-302f-4fe6-96a4-b849642602ab
* VIAF: 104149294127780521000
* WorldCat (עם VIAF): 104149294127780521000

 |
**אנדריאה דוידוביץ'** ידועה גם כ**אניה דוידוביץ'** (נולדה ב-24 במרץ 1997) היא מחליקה אמנותית אמריקאית-ישראלית המתחרה בהחלקה על הקרח בתחרויות לזוגות. ייצגה את ישראל באולימפיאדת החורף (סוצ'י 2014).

ביוגרפיה
--------

נולדה במדינת ורמונט, בארצות הברית.

### 2013

בשנת 2013 החלה להתחרות ביחד עם יבגני קרסנופולסקי. הם מתאמנים ב'בית הקרח' בניו ג'רזי בהדרכתו של גנאדי קרסיניצקי, שהיה בעברו פעמיים אלוף העולם לנוער. הכוריאוגרפית שלהם היא גלית חייט, שאף היא ייצגה את ישראל במספר אולימפיאדות

בתחרות גביע העולם שנערכה באוברסדורף שבגרמניה ב-27 באוקטובר 2013 סיימו הצמד בתרגיל הזוגות במקום העשירי, בתרגיל הקצר הם קיבלו 40.83 נקודות ודורגו במקום 15 ובתרגיל החופשי הם קיבלו 93.03 נקודות ובסך הכל 133.86 נקודות. בכך הם קבעו את הקריטריון הבינלאומי להשתתפות באולימפיאדת סוצ'י (2014), ארבעת הזוגות הראשונים מהמדינות שלא זכו בכרטיס באליפות העולם.

### 2014

בפברואר 2014 התחרו קרסנופולסקי ודוידוביץ' באולימפיאדת סוצ'י (2014). הם סיימו את התחרות במקום ה-15 לאחר שהשיגו 94.35 נקודות בתרגיל החופשי, ובסך הכול השיגו בניקוד מצטבר של 147.73 נקודות. בכך היו לזוג הישראלי הראשון בישראל שמגיע לשלב הגמר בתחרות לזוגות ספורטיביים בהחלקה אמנותית.

זמן מה לאחר האולימפיאדה הזוג נפרד, אנדריאה המשיכה להחליק עבור ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריאה דוידוביץ'** בוויקישיתוף

* אנדריאה דוידוביץ', באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורן אהרוני, "רוצים לעלות לגמר באולימפיאדת החורף", באתר ynet, 28 בספטמבר 2013
2. ↑  אורן אהרוני, נציגים ראשונים לישראל באולימפיאדת החורף, באתר ynet, 27 בספטמבר 2013
3. ↑  ניר שועלי, סוצ'י: קרסנופולסקי ודוידוביץ' סיימו במקום ה-15, באתר nrg‏, 12 בפברואר 2014

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סוצ'י (2014)  |
| --- |
| החלקה אומנותית **החלקה אומנותית** | אלכסיי ביצ'נקו • אנדריאה דוידוביץ' • יבגני קרסנופולסקי |
| החלקה מהירה **החלקה מהירה במסלול קצר** | ולדיסלב ביקנוב |
| סקי אלפיני **סקי אלפיני** | וירג'יל ואן דה פוט |
**כריך הצייד** (באנגלית: **Shooter's sandwich**) הוא כריך סטייק המורכב מסטייק צלוי ופטריות שמונחים זה על זה בתוך כיכר לחם חלולה.

 כריך הצייד עם סלט

מאפיינים
--------

הכריך האנגלי הפופולרי הזה משול לבקר וולינגטון באמצעות שימוש בלחם ולא במאפה. כריך הצייד מוכן על ידי מילוי כיכר לחם ארוכה וחלולה בסטייק פילה מיניון מטוגן, פטריות מבושלות, מלח ופלפל. לאחר מכן מניחים משקולות על גבי הכריך כדי לסחוט אותו כלפי מטה. בדרך כלל הכריך נשאר עם המשקולת למשך הלילה, מה שגורם למיצי הבשר להיספג בלחם.

נתחים אחרים של בשר בקר שמשתמשים בהם לכריך הם נתח סטייק סינטה או נתח סטייק ראמפ (באנגלית: Rump steak) נתחי ribeye משמשים כולם להכנת הכריך. לעיתים משתמשים בבצל מבושל או בצלצלי שאלוט, וכך גם בדיקסל, (הכנה מוקפצת של פטריות), בצל או שאלוט ועשבי תיבול שמצומצמים אותם לרוטב סמיך והעיסה נמרחת על הכריך עם חרדל דיז'ון וחזרת שמשמשים גם הם לעיתים כרוטב תיבול נלווה.

היסטוריה
--------

מקורו של הכריך הצייד באנגליה בתקופה האדוארדית. הוא נוצר כדרך לציידים לקחת איתם ארוחת צהריים דשנה. כעת נהנים ממנו הן לארוחות בבית והן כפריט מזון נייד בעת נסיעה.

הסנדוויץ' הפך לתופעת אינטרנט מינורית לאחר שמאמר ב-7 באפריל 2010 שנכתב על ידי טים הייוורד (אנ') ופורסם על ידי הגרדיאן הכריז על כריך הצייד ככריך הטוב בעולם. הכתבה *של* הגרדיאן תיארה גם את הכריך כ"ניצחון של המטבח האדוארדי".

לקריאה נוספת
------------

* רשימת כריכים
* רשימת מנות סטייק
* כריך טוסט

קישורים חיצוניים
----------------

* כריך הצייד. Food.com .