recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דויד קוסטס קורדל** (בספרדית: **David Costas Cordal**; נולד ב-26 במרץ 1995 בוויגו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ריאל אוביידו מהליגה הספרדית השנייה.

קריירת מועדונים
---------------

קוסטס נולד בוויגו שבספרד, וגדל במחלקת הנוער של סלטה ויגו המקומית. ב-25 באוגוסט 2013 ערך קוסטס בן ה-18 את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2-1 על ריאל בטיס במסגרת המחזור השני בלה ליגה לעונת 2013/2014.

ב-31 באוגוסט 2015 חידש קוסטס את חוזהו בסלטה ויגו עד לשנת 2019, והושאל למיורקה מהליגה הספרדית השנייה. ב-14 בינואר 2017 הושאל ריאל אוביידו, ששיחקה גם היא בליגה הספרדית השנייה.

ב-31 באוגוסט 2017 האריך קוסטס את חוזהו בסלטה ויגו עד לשנת 2020, והושאל למשך עונה אחת לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה. הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים, וב-29 בנובמבר ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הבכירה של המועדון, כשהחליף את ג'רארד פיקה בניצחון 5-0 על ריאל מורסיה בגביע המלך הספרדי, בו זכתה ברצלונה בתום העונה.

ב-25 בינואר 2020 הושאל קוסטס לאלמריה מהליגה הספרדית השנייה למשך חצי עונה. הוא חזר לסלטה ויגו לקראת עונת 2020/2021, אך לא זכה לדקות משחק בעונה זו.

ב-12 ביולי 2021 חתם קוסטס על חוזה לשלוש עונות בריאל אוביידו מהליגה הספרדית השנייה.

תארים
-----

ברצלונה
* גביע המלך הספרדי (1): 2017/2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דויד קוסטס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  David Costas, un central de presente y futuro באתר La Voz de Galicia, ‏ 28 באוגוסט 2013 (בספרדית)
2. ↑  Charles and Nolito on target in Celta success באתר ESPN, ‏ 25 באוגוסט 2013 (באנגלית)
3. ↑  David Costas, celeste hasta 2019 באתר הרשמי של סלטה ויגו, 31 באוגוסט 2015 (בספרדית)
4. ↑  David Costas, nuevo jugador del Real Oviedo באתר הרשמי של ריאל אוביידו, 14 בינואר 2017 (בספרדית)
5. ↑  Costas renueva con el Celta hasta 2020 y jugará cedido una temporada en el Barcelona B באתר הרשמי של סלטה ויגו, 31 באוגוסט 2017 (בספרדית)
6. ↑  DAVID COSTAS TO PLAY ON LOAN FOR ALMERIA באתר הרשמי של סלטה ויגו, 25 בינואר 2020 (באנגלית)
7. ↑  David Costas, nuevo jugador del Real Oviedo באתר הרשמי של ריאל אוביידו, 12 ביולי 2021 (בספרדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דויד קוסטס"**.
שפות בנטו עיקריות (בכתום)
16 הקבוצות השייכות למשפחת שפות הבנטו
**שפות בַּנְטוּ** או **ניז'ר-קונגו B** או **"בנטו צר"** היא משפחה גדולה של שפות השייכות לשפות ניז'ר-קונגו. שפות הבנטו מונות 522 שפות מתוך 1,532 שפות במשפחת ניז'ר-קונגו בסך הכל, ודובריהן יושבים כמעט בכל שטחה של אפריקה שמדרום לקו המשווה (למעט חלקים מאפריקה הדרומית, בבוצואנה ובנמיביה).

מחקר וחלוקה
-----------

חקר שפות הבנטו וסיווגן החל רק במאה ה-19 והמשיך במאה ה-20. המושג "בנטו צר" נטבע כדי להבדיל את שפות הבנטו ממשפחה רחבה יותר המכונה "בנטואיד", ואשר בה 691 שפות בסך הכל. לשפות הבנטו לא נוסח אילן יוחסין, והחלוקה המקובלת מחלקת אותן ל-16 קבוצות על בסיס גאוגרפי, ולא על בסיס קרבה לשונית. הקבוצות הן A עד S (למעט I, O ו-Q), ונהוג לקבצן על בסיס מיפוי תופעת הטונאליות לשפות בנטו צפון-מערביות (A עד C) ושפות בנטו מרכזיות (כל היתר). הקבוצה הצפון-מערבית נחשפה מסיבות של קרבה גאוגרפית להשפעות של שפות ניז'ר-קונגו האחרות (דהיינו מענף A, לא שפות בנטו) ולכן היא מפגינה שינויים רבים יחסית בין השפות הכלולות בה. שפות בנטו המרכזיות מגלות דמיון רב יותר ביניהן.

גם כיום קיימות מחלוקות על אופן החלוקה המדויק של שפות ניז'ר-קונגו בכלל, ושל שפות בנטו בפרט; ויש המתנגדים למושג "בנטו צר" כלל ועיקר. גם 16 הקבוצות של שפות הבנטו הצר עצמן אינן סטטיות, ובהתאם למחקרים ולדעות השונות, שפות מועברות מקבוצה לקבוצה, או מוחרגות ממשפחת שפות הבנטו כלל ועיקר; קבוצה J היא קבוצה חדשה יחסית, אשר ירשה שפות מקבוצות שכנות, וקיימות שפות המוגדרות כשפות בנטו לא-מסווגות.

שפת הבנטו המדוברת ביותר היא סוואהילי אך מאחר שמעמדה במזרח אפריקה הוא של לינגואה פרנקה, רוב דובריה אינם דוברים אותה כשפת אם אלא כשפה שנייה או שלישית. שפות הבנטו בעלות מספר הדוברים הילידים הגדול ביותר הן זולו, שונה, קוסה, קיקויו, וקונגו.

מאפיינים עיקריים
----------------

* שפות צירופיות העושות שימוש נרחב במוספיות, בייחוד בתחיליות.
* חלוקת השם למספר גדול של קבוצות, המזכירות מבחינה רעיונית את המין הדקדוקי בשפות שמיות או הודו-אירופיות. כל קבוצה מזוהה על ידי תחילית אופיינית, המשתנה כאשר השם נוטה בריבוי, וחייבת להיות התאמה בין השם לבין יתר חלקי המשפט (ראו הסבר והרחבה בערך סוואהילי).
* רוב שפות הבנטו מתאפיינות בטונאליות, אם כי יש שפות שאיבדו את התכונה.
* מבחינה פונולוגית, ברוב שפות הבנטו יש רק הברות פתוחות, וכמעט כל המילים מסתיימות בתנועה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפות בנטו** בוויקישיתוף
* שפות בנטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* שפות בנטו צר באתר אתנולוג
* שפות בנטו, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנתונים מאתר אתנולוג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283000605171
* BNE: XX4576477
* BnF: cb13318498w (data)
* GND: 4112668-3
* LCCN: sh85011693
* NKC: ph285139
* SUDOC: 027307905

 |
הרב **בצלאל שטרן** (ה'תרע"א, 1911 – כ"א בחשוון ה'תשמ"ט, 1 בנובמבר 1988) היה רב ופוסק הלכה, רבן של כמה קהילות, ראש כולל אברכים ומחבר ספר השו"ת **בצל החכמה**.

ביוגרפיה
--------

נולד בנייהייזל שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום סלובקיה) לרב אברהם שטרן ולגיטל בת הרב יוסף מאיר טיגרמן רבה של נייהייזל.

למד בכמה ישיבות בין היתר בישיבת פרשבורג. מגיל צעיר הוכר כתלמיד חכם. נשא את פייגא בתו של הרב צבי קינסטליכר רבה של סעבען (נפטרה בשנת תשנ"ח). בשנת ה'תרצ"ח בהיותו בן 27 החל להשיב תשובות בהלכה, ואחר כך כיהן כרב בכמה קהילות. בזמן מלחמת העולם השנייה כיהן כרבה של הרמנשטאט שברומניה.

בשנת ה'תש"ח עבר להונגריה, שם כיהן שנה אחת כרבה של קהילת פאפה, ואחרי כן עבר לרומא, שם פתח ישיבה וסייע בשיקומם הרוחני של פליטי המחנות. בסוף שנת ה'תשי"א עלה לישראל ולימד בישיבה בירושלים. בשנת ה'תשי"ד התמנה לרב הקהילה החרדית במלבורן, גם שם הקים ישיבה ופיתח מאוד את כל מוסדות הקהילה. ומאוחר יותר שימש כנשיא התאחדות הרבנים החרדים באוסטרליה.

בשנת ה'תשכ"ח עבר לאוסטריה והתמנה לרבה של קהילת מחזיקי הדת בווינה. בשנת ה'תשמ"ב שב לירושלים, שם שימש כראש כולל "אהבת ציון" עד לפטירתו בשנת ה'תשמ"ט.

נקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות.

משפחתו
------

* אחיו הרב מרדכי שטרן היה חתנו של הרב שאול בראך
* אחיו הצעיר הרב משה שטרן רבה של דברצן בהונגריה ולאחר מכן מגדולי הפוסקים והמשיבים בארצות הברית. מחבר שו"ת באר משה
* בנו הרב יצחק אריה שטרן
* בנו הרב חיים (תרצ"ט-תשס"ז), לאחר עלייתו של אביו לישראל, התמנה לרב קהילת מחזיקי הדת בווינה עד לפטירתו
* בנו ברוך מרדכי, נפטר בשנת תשפ"א
* בנו פנחס אליהו
* חתנו הרב אברהם יפה שלזינגר, רב קהילת מחזיקי הדת בז'נבה.
* חתנו הרב שמחה שרייבר-סופר ראש מוסדות פרשבורג בירושלים. בנו של הרב אברהם שמואל בנימין סופר בעל "חשב סופר", נפטר בתשע"ז
* חתנו הרב יהושע בלאו

ספריו
-----

* **שו"ת **בצל החכמה** חלקים א-ב**, באתר היברובוקס
* **שו"ת **בצל החכמה** חלקים ג-ד**, באתר היברובוקס
* **שו"ת **בצל החכמה** חלקים ה-ו**, באתר היברובוקס
* **אהלך באמיתך** - אוצר הלכות ומנהגים בעניין היוצא לדרך

לקריאה נוספת
------------

* 'ר' בצלאל ב"ר אברהם שטרן', בתוך: יצחק יוסף כהן, **חכמי טראנסילוואניה**, ירושלים תשמ"ט, עמ' 249

קישורים חיצוניים
----------------

* בצלאל בן אברהם שטרן (1911-1988), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304850405171
* ISNI: 0000 0000 6695 5281
* LCCN: n86146192
* VIAF: 297946309
* WorldCat: lccn-n86146192

 |
**סוֹא** הוא שם המוזכר בספר מלכים ב' פרק י"ז כשם של מלך מצרי איתו ניסה הושע בן אלה לקשור קשר במטרה למרוד בשלמנאסר החמישי מלך אשור, לפני עליית האימפריה האשורית על שומרון והחרבתה של ממלכת ישראל בשנת 722 לפנה"ס.

זיהוי דמותו ההיסטורית
---------------------

כיום לא ברורה זהותו של אותו "סוא" מכיוון שלא ידוע על שליט מצרי בשם זה. הדעות חלוקות בנוגע לזהותו ההיסטורית של סוא, חוקרים מסוימים (שמסתמכים על התיקון של הפסוק שמופיע ב"תנ"ך האנגלי החדש") מציעים כי השם סוא איננו שמו של אחד הפרעונים, ונראה שיש כאן שיבוש מסוים והכוונה היא לשמה של עיר מושבו של תפנחת מייסד השושלת ה-24 (סאו במצרית, Sa-a-a באשורית, סאיס ביוונית). באותה עת נחלקה מצרים לשתי מלכויות ומסתבר שהמורדים בישראל ביקשו סיוע מממלכת מצרים הצפונית, זו שבאזור הדלתא של הנילוס. לעומתם יש חוקרים שטוענים שהמרכז הניהולי של מצרים באותה התקופה היה בכלל בעיר טאניס ושהתיקון של "התנ"ך האנגלי החדש" לפסוק זה לא היה הכרחי, מכיוון שלטענתם הצעתו של האגיפטולוג קנת קיצ'ן (Kenneth Kitchen) לזהות את סוא המקראי עם אוסורקון הרביעי בן השושלת ה-22 הוא הנכון יותר.

פרשני המקרא הידועים משה דוד קאסוטו ואליה שמואל הרטום מציעים בפירושם לספר מלכים בהתייחסותם לסוא מלך מצרים כך: "זיהוי של מלך זה מוטל בספק, ובין החוקרים החדשים יש סוברים, על יסוד מה שנמצא בכתובת אשורית, כי אין סוא שם פרטי, אלא הכוונה לשר מלך מצרים שישב במצרים התחתונה.
"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר מלכים ב', פרק י"ז, פסוק ד'
2. ↑  זיהוי דמותו של סוא מתוך הערך "הושע בן אלה" מוויקיפדיה האנגלית
3. ↑  הערך על "אוסורקון השישי" מוויקיפדיה האנגלית הדן גם בנושא סוא
4. ↑  "תורה נביאים כתובים: מלכים (פירושים, תמונות ומפות)" מפורש על ידי א.ש. הרטום, הוצאת ספרים "יבנה" (1981)
**נל פידליה מרסר** (באנגלית: **Nell Fidelia Mercer**;‏ 13 באוגוסט 1893 – 30 בספטמבר 1979) הייתה סופרג'יסטית אמריקאית וחברה במשמר הדומם, קבוצת מחאה אמריקאית למען זכות הבחירה לנשים.

ביוגרפיה
--------

מרסר נולד בנורת' לנדינג, וירג'יניה, ב-13 באוגוסט 1893. היא גדלה בנורפוק, וירג'יניה, שם הפכה לחברה בסניף של מפלגת הנשים הלאומית.

כחברה במשמר הדומם הפגינה מול הבית הלבן למען זכות הבחירה לנשים בארצות הברית, היא נעצרה בפברואר 1919 בגין השתתפותה בהפגנה ונידונה לחמישה ימי מאסר. מרסר זכתה לכבוד על הקרבתה ובשנת 1926 הפכה לנציגת בקונגרס העשירי של ברית הנשים הבין-לאומית בפריז, צרפת.

בשנת 1929, היא נישאה לקליפטון נ. פיליפס, חייל במלחמת העולם הראשונה שהיה מבוגר ממנה בתשע שנים.

בנוסף לפעילותה האקטיביסטית מרסר סיירה באירופה במשך שנתיים, ועם שובה לארצות הברית, שהתה במלון ברונסוויק בכיכר קופלי בבוסטון. מאוחר יותר היא תרכוש את המלון ותנהל אותו עד מכירתו לחברת IBM. המבנה ישמש את מטה החברה.

מרסר מתה באנדובר, מסצ'וסטס ב-30 בספטמבר 1979.

בשנת 2021, פורסם כי מרסר אמור להיות נושא לסרט תיעודי של היוצרת טארה פרייס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נל מרסר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Thompson, Taylor. "Biographical Sketch of Nell Mercer". *Online Biographical Dictionary of Militant Woman Suffragists, 1913-1920*. Alexander Street Documents. נבדק ב-11 ביולי 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Photographs from the Records of the National Woman's Party: Nell Mercer". Library of Congress. נבדק ב-22 ביולי 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Adams, Katherine H.; Keene, Michael L.; Koella, Jennifer C. (12 בדצמבר 2011). *Seeing the American Woman, 1880–1920: The Social Impact of the Visual Media Explosion* (באנגלית). McFarland. ISBN 9780786489039. `{{cite book}}`:  (עזרה)
4. ↑  Black, Emilie (30 במרץ 2021). "INTERVIEW WITH FILMMAKER TARA PRICE [WOMEN IN HORROR MONTH 2021]". *Cinema Crazed*. נבדק ב-13 באוגוסט 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נל מרסר"**.
בתורת המשחקים, במשחק מיקוח בו ישנם יותר משני שחקנים, פתרון מקיים את **עקרון האנונימיות** אם כאשר משנים את שמות השחקנים הפתרון המוצע על ידי בורר משתנה בהתאם לשינוי השמות. כלומר, הפתרון אינו מפלה שחקן בגלל שמו.

ניסוח פורמלי
------------

נסמן משחק מיקוח ב-{\displaystyle \left(S,d\right)} כאשר יש \ n שחקנים במשחק (יותר משניים).
פתרון היא פונקציה המתאימה לכל משחק מיקוח נקודה {\displaystyle \phi (S,d)\in S}.
נקודה זו היא תוצאת המשא ומתן רק כאשר כל השחקנים החליטו לשתף פעולה. לא נלקחת בחשבון האפשרות שקואליציה של שחקנים תשתף פעולה ותשיג לעצמה תוצאה שעדיפה לה על פני \ d - נקודת אי-הסכמה.

### הגדרה

פתרון \ \phi מקיים את **עקרון האנונימיות** אם לכל משחק מיקוח {\displaystyle \left(S,d\right)} ולכל פרמוטציה
{\displaystyle \pi \,\!} על השחקנים, {\displaystyle \phi \_{i}(S,d)\ =\phi \_{\pi }(\pi (S),\pi (d))}

הערה
----

כל פתרון המקיים את **עקרון האנונימיות** מקיים את עקרון הסימטריה. על עקרון הסימטריה מדברים כאשר במשחק מיקוח יש שני שחקנים.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, **תורת המשחקים**, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
**פוש** היא עמותה שמטרתה לצמצם פערים בחינוך באמצעות קידום תלמידים מרקע כלכלי-חברתי מוחלש.

פוש נוסדה בשנת 2002 על ידי אודליה שפיטלני, המכהנת בהתנדבות כיושבת ראש העמותה. בוועד המנהל של העמותה מכהנים נושאי תפקידים בכירים במשק, בהם אלוף (מיל') אליעזר שקדי.

בעבור הקמת וניהול המיזם החינוכי של עמותת פוש, הוענקו ליו"ר פוש אות הנשיא למתנדב, מגן שר הרווחה והשירותים החברתיים, תעודת תושב מצטיין מטעם היישוב סביון ואות יקיר החינוך מטעם העיר אור יהודה.

תחומי פעילות
------------

עמותת פוש מתמקדת בהפעלת מערך מתנדבים, המעניקים סיוע לימודי ללא תשלום לתלמידים בכיתות א'-י"ב, שנבחרו על ידי צוות המוסד בו הם מתחנכים. המתנדבים מקבלים הכוונה מצוות בית הספר והכשרה מטעם העמותה. במסגרת הפעילות מלמדים המתנדבים שיעורי עזר במקצועות אנגלית, מתמטיקה, עברית ומקצועות נוספים, בהתאם לצורכי התלמידים והמוסדות החינוכיים. הסיוע הלימודי ניתן ברמות שונות - מהקניית קריאה וכתיבה ועד הכנה לבגרות. המתנדבים מגיעים למוסדות החינוכיים מדי שבוע לשעתיים לפחות ומלמדים תלמידים קבועים באופן אישי או בקבוצות קטנות.

בפוש פעילים כ-1,900 מתנדבים המסייעים לכ-4,000 תלמידים ב-400 מוסדות חינוך ברחבי הארץ. עמותת פוש מוסיפה למערכת החינוך כ-150,000 שעות סיוע לימודי בשנה.

לצד פעילות הליבה של המתנדבים, מעניקה פוש במספר בתי ספר יסודיים סיוע מקצועי לילדים לקויי למידה מרקע סוציו-אקונומי נמוך. הסיוע ניתן על ידי מורות להוראה מתקנת בשכר, להקניית מיומנויות הקריאה והכתיבה.

בנוסף, פוש מקיימת פרויקט לחינוך פיננסי לבתי ספר יסודיים וכן הרצאות לתלמידי תיכון באמצעות מתנדביה, לעידוד מוטיבציה אישית ופיתוח יוזמות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פוש
* פוש, ברשת החברתית פייסבוק

* פוש, ברשת החברתית LinkedIn

* פוש, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מכתב שר החינוך לשעבר, הרב שי פירון, על פעילות פוש
* יו"ר עמותת פוש מתראיינת בפרויקט "ישראלים 10", בחדשות ערוץ 10, 2010.
* פוש, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברי הנהלת פוש
2. ↑  אות הנשיא למתנדב מוענק לגב' אודליה שפיטלני
3. ↑  פרוייקט הוראה מתקנת
**ברק טל** (נולד ב-1 ביוני 1975) הוא מנצח, כנר ומורה למוזיקה ישראלי, המייסד והמנהל המוזיקלי של אנסמבל סולני תל אביב, והחל מחודש יולי 2018 גם מנכ"ל האנסמבל.

ביוגרפיה
--------

טל החל הקריירה המוזיקלית שלו ככנר בתזמורות הנוער בחיפה, בהרכבים מוזיקליים במגמת המוזיקה של בית הספר רעות לאמנויות בחיפה ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה.

בהמשך למד ניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, והיה תלמידו של יבגני צירלין. השתלם בחו"ל אצל המנצחים קורט מאזור (גרמניה), נמה ירווי (אסטוניה), יורמה פאנולה (פינלנד), ולדימיר פונקין (רוסיה), ז'ולט נאג' (הונגריה-גרמניה), ומנדי רודן.

הופיע על בימות מרכזיות בעולם, בהן אולם קרנגי הול בניו יורק, ה"קונצרטהאוס" בווינה, היכל התרבות בתל אביב והאמפיתיאטרון "מרגיטזיגט" בבודפשט.

כמנהל מוזיקלי של אנסמבל סולני תל אביב שיתף פעולה עם גדולי הסולנים הבינלאומיים, בהם הכנרים מקסים ונגרוב, אידה הנדל ואיליה גרינגולץ, הויולנית טבאה צימרמן, זמר הקונטרה-טנור אנדריאס שול, זמר הבס קלאוס מרטנס, הפסנתרנים איתמר גולן, בוריס ברמן ואיאן פאונטיין, הקלרניתנים גיורא פיידמן וחן הלוי, נגן הבסון סרג'יו אזוליני, ועוד.

כמנצח אורח הופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית של מוסקבה והתזמורת הסימפונית של קובאן ברוסיה, הסינפונייטה של קרקוב והתזמורת הפילהרמונית של ורוצלב בפולין, התזמורת הפילהרמונית החדשה וסטפאליה בגרמניה, התזמורת הסימפונית של פרנו באסטוניה, תזמורת העיר ואזה בפינלנד, ועוד.
כיהן כמנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה וכמנצח הבית של התזמורת הסימפונית חיפה.

בעבר שימש גם כמנהל מוזיקלי של מתא"ן (מפעל תרבות ואמנות לנוער) ובשנים 2013–2014 שימש כמנהל מוזיקלי של מקהלת זמרי קולגיום.

כיום הוא מקדיש הרבה מזמנו לעבודה עם מוזיקאים צעירים ולחינוך מוזיקלי – כמנצח תזמורת כלי הקשת הייצוגית של הקונסרבטוריון העירוני גבעתיים. 

בין השנים 2016-2007 שימש כמרכז הוראת מוזיקה קאמרית בבית הספר לאומניות "רעות" בחיפה. 

במהלך ינואר 2017 שימש ברק טל כמנצח ומנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית הצעירה חיפה ע"ש אליעזר החתי (שהלך לעולמו ביוני 2016).

החל בשנת 2017 מדריך טל גם הרכבים קאמריים בקונסרבטוריון העירוני באר שבע.

פרסים ומענקים
-------------

* הפרס ע"ש עדן פרטוש מטעם משרד התרבות, המדע והספורט לשנת 2005
* מענק למנצח צעיר מטעם מועצת הפיס לתרבות ואמנות לשנת 2006
* פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב לשנת 2007
* זכה במלגות השתלמות ובמענקים מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ברק טל

* ברק טל, דף שער בספרייה הלאומית
* אתר למנויים בלבד אמיר מנדל, לאתגר את הקהל הקלאסי עם עירבוב של רוק עם סימפוניה, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  קלאסי - ברק טל ינצח על הסימפונית הצעירה חיפה, באתר www.habama.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303648905171
* ISNI: 0000 0000 6936 6044
* VIAF: 97449307
* WorldCat: viaf-97449307

 |
**הדסה באו** (נולדה ב-18 ביוני 1947) היא ציירת, זמרת ופזמונאית ישראלית. אחת מצמד "האחיות באו", עם אחותה צלילה, שהתפרסמו בתוכנית "רק בישראל".

ביוגרפיה
--------

נולדה בפולין לאמן יוסף באו. עלתה לארץ ב-1950.

פרסמה קובץ שירי הילדים בשם "ענן למכירה", שביצעה הזמרת מיכל טל.

ציוריה של באו הוצגו בתערוכות שונות ברחבי הארץ ובעולם. היא שיחקה גם בסרטים ישראלים וכן הופיעה בתוכניות העוסקות בסיפור ההצלה של הוריה, יוסף ורבקה באו, בהקשר לסרט "רשימת שינדלר".

### הצמד באו

בטקס הענקת "אות התקומה": האחיות צלילה והדסה באו, עמנואל בן סבו (משמאל) ויצחק גנוז
האחיות באו נתגלו לראשונה בתוכניתה של צופית גרנט "מילקשייק" בערוץ 2, ואחר כך הפכו לדמויות מרכזיות בתוכנית "רק בישראל", אותה הנחו אורנה בנאי וארז טל.

המניע הראשי להופעותיהן ולחשיפתן היה לשמר את פועלו של אביהם ואת מוזיאון האנימציה שהוא הותיר אחריו - בית יוסף באו. שלא בכוונה, הן הפכו לצמד בדרניות של תוכנית בידור ושירן, "Be Happy now", הפך ללהיט. בתוכניתן נוצר שעטנז שבו משתלבים גם סיפורים על הישרדות הוריהם בשואה ועל אהבתם, יחד עם קטעי סקס במלל ובזמר.

האחיות באו מרבות להופיע במסגרות חינוכיות רבות ובאירועי הסברה על הציונות בהקשר לשואה. הן מספרות את סיפור הישרדות הוריהן ותוך כדי כך, מנסות לגייס תרומות למוזיאון האנימציה במסגרת הנצחת אביהן.

לרגל יום העצמאות ה-71 הוענק לאחיות באו "אות התקומה" בטקס שנערך במוזיאון חצר היישוב הישן בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדסה באו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אות התקומה" הוענק לרגל יום העצמאות למפקד בספינת המעפילים "אקסודוס" יצחק גנוז, למשורר והמחנך עמנואל בן סבו, וליוצרות ומנציחות השואה האחיות צלילה והדסה באו, מקומונט - קול הגליל, 7 במאי 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007416843005171
* VIAF: 54152501124910681473
* WorldCat: viaf-54152501124910681473

 |
**עקרב הודי אדום**[דרוש מקור] (שם מדעי: ***Hottentotta tamulus***) הוא מין עקרב ממשפחת העקצניים החי בטבע בהודו, מזרח פקיסטן, השפלה של מזרח נפאל וגם בסרי לנקה ונחשב לעקרב המסוכן ביותר בעולם. שם המין ניתן עקב הימצאותו בסביבת הטמילים, עם הינדי.

בעבר סוג זה שויך לסוגים *Buthus* ו-*Mesobuthus*. ב-1914 הוא הופרד מהם לסוג *Hottentotta*. לעקרב יש ישנם מופעים שונים, אשר בעבר גרמו לחוקרים לחשוב שמדובר בתת-מינים נפרדים.

מאפיינים
--------

אורכו של העקרב 50–90 מ"מ וצבעו כתום כהה עד לאדום-חום בהיר עם "שריון" גוף אפור מתכתי. הרגליים של העקרב מוגבהות וצבעם צהוב והזנב צהוב עם 5 כפלים. בקצה הזנב עוקץ שחור. המצבטים של העקרב קטנים יחסית ואצל הזכרים הם יותר גדולים משל הנקבות.

מין זה משוטט בינות לצמחייה טרופית וסובטרופית ובקרקעות לחות ועד לאזורים יבשים ובינות למרבצי סלעים שונים. הוא מצוי גם ביישובים ואתרים חקלאיים, שם הוא בסיכוי גבוה להיתקלות עם אנשים. העקרב הוא פעיל לילה, אז הוא יוצא לשוטט ולחפש חרקים ופרוקי-רגליים נוספים ואף לחולייתנים קטנים כמו לטאות. העקרב יכול להיתקל באנשים ישנים או ליפול מתקרות.

ארס
---

עקרב זה הוא אחד מהקטלניים שבעקרבים והוא גורם לתמותה של 8-40% מהנעקצים ממנו.

הארס פועל לקרישת דם מהירה, גורם להזעה, נפיחות, כאבים מקומיים, בחילות והקאות, כיחלון, הלם, נשימה איטית, עילפון וללחץ דם גבוה מהרגיל. הוא יכול לגרום לקצב לב גבוה או איטי מדי ואם הוא מגיע לריאות הוא גורם לבצקת ריאות, מה שיכול להסתיים במוות. נוגדן לארס לא תמיד יהיה יעיל אך התרופה מסוג פרזוסין (prazosin) יכולה להוריד את הסיכוי למוות ל-4%. במקרים נדירים, הנוגדן עלול לחולל אנפילקסיס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עקרב הודי אדום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |
**חואן הוהברג** (בספרדית: **Juan Hohberg**;‏ 19 ביוני 1926 – 30 באפריל 1996) היה כדורגלן ומאמן יהודי אורוגוואי, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

הוהברג נולד בקורדובה שבארגנטינה. הוא החל לשחק כדורגל בשנת 1946 עבור סנטראל קורדובה (רוסאריו) לפני שעבר לשחק שנה לאחר מכן ברוסאריו סנטראל. בשנת 1948 עבר לאורוגוואי שם שיחק עבור פניארול, עימה זכה בשש אליפויות. לקראת סוף הקריירה שיחק בקבוצה ראסינג מונטווידאו, ובקוקוטה דפורטיבו הקולומביאנית.

בנבחרת אורוגוואי כבש 3 שערים, אשר כולם נכבשו במסגרת מונדיאל 1954 שנערך בשווייץ. הוהברג כבש צמד נגד הונגריה בשלב חצי הגמר, בו ניצחה הונגריה בתוצאה 4–2 בהארכה מצמד שערים של שנדור קוצ'יש. במשחק על המקום השלישי פגשה אורוגוואי את אוסטריה והוהברג כבש גם במשחק הזה, אך אוסטריה ניצחה בסיום 3–1 ואורוגוואי סיימה את הטורניר במקום הרביעי.

לאחר פרישתו פנה הוהברג לקריירת אימון, והדריך את נבחרת אורוגוואי במונדיאל 1970 שנערך במקסיקו, וסיים עימה פעם נוספת במקום הרביעי. הוא אימן את הקבוצות הפרואניות אוניברסיטריו דה דפורטס ואליאנסה לימה, וזכה פעם אחת באליפות פרו עם אוניברסיטריו בשנת 1974, ופעמיים עם אליאנסה לימה בשנים 1977 ו-1978.

הוהברג נפטר ב-30 באפריל 1996, בלימה שבפרו, בגיל 69. נכדו, אלחנדרו הוהברג, הוא כדורגלן בהווה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חואן הוהברג** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  דבר, יהודים בכדורגל העולמי, ‏30.07.1954
בכדורגל, **בישול**, או **אסיסט** (מאנגלית: **Assist**), הוא העברת הכדור, על ידי מסירה או הגבהה, לשחקן אחר שמיד מבקיע שער. גם הפעולות הבאות נחשבות לעיתים כבישול: בעיטה הנהדפת על ידי השוער או שחקן הגנה של היריבה, שמיד לאחריה מובקע שער על ידי שחקן אחר; סחיטת בעיטת עונשין שאותה מבקיע שחקן אחר; או גרימה לשער עצמי של שחקן הקבוצה היריבה. לרוב, רק שחקן אחד נחשב כ"מבשל" של השער. סטטיסטיקות על אודות מספר הבישולים ששחקנים תרמו מתועדות לעיתים באופן רשמי על ידי מארגני התחרות, ולעיתים על ידי גופים עיתונאיים. הבישולים אינם חלק מחוקי הכדורגל שנקבעו על ידי IFAB, והקריטריונים להגדרתם הם גמישים.

אף ששחקנים זכו לקרדיט על כך ש"בישלו" שערים (אתר Planet World Cup תיעד באופן רטרוספקטיבי את כמות הבישולים בגביע העולם מ-1966), מדד זה לא נספר באופן ממוסד עד לסוף המאה העשרים. הוועדה הטכנית של פיפ"א ספרה לראשונה בישולים באופן מסודר במונדיאל 1986, על פי הקריטריונים הבאים:

1. בישול יוכר לשחקן שמסר את המסירה האחרונה בטרם הובקע השער.
2. לשחקן האחרון שהחזיק בכדור בטרם שזה הגיע למבקיע השער, יוכר בישול בתנאי שלפעולה שביצע הייתה השפעה מכרעת על הבקעת השער.
3. יוכר בישול לשחקנים שבועטים למסגרת השער בטרם שחקן אחר מבקיע מהכדור החוזר.
4. לאחר שערים שמובקעים מבעיטת עונשין או מבעיטה חופשית, לשחקן שסחט את העבירה יוכר בישול.
5. במקרה שמבקיע השער יצר לעצמו את מצב ההבקעה, למשל על ידי כדרור ממושך, לא יוכר בישול.
6. לא יוכר בישול במקרה שמבקיע השער ניצל מסירה לא-מוצלחת של שחקן יריב.

במונדיאל 1990 המשיכה הוועדה הטכנית לספור את הבישולים על פי קריטריונים דומים, אך שינתה את הקריטריון לבעיטות חופשיות ולפנדלים: במקרה שסוחט העבירה גם הבקיע בעצמו את כדור העונשין, לא יוכר לו בישול. פיפ"א הפכה לראשונה את הבישולים לאחד ממדדי המשחק הרשמיים במונדיאל 1994. באותו טורניר הבישולים החלו לשמש בתור שובר-שוויון לקביעת הזוכה בפרס נעל הזהב. הוועדה הטכנית של פיפ"א קובעת אלו פעולות נחשבות כבישולים ואלו לא.

כיום מוענקים פרסים במספר מדינות הקשורים לבישולים, לדוגמת "פרס המוסר המצטיין" בליגה הצרפתית המוענק לשחקן עם מספר הבישולים הגבוה ביותר בתום העונה. שיטת הענקת הנקודות על פיה מחולק פרס "נעל הזהב" ב-MLS האמריקאית, התבססה בעבר על שערים ועל בישולים במקביל. בממלכה המאוחדת נספרים באופן רשמי כל מדדי המשחק, ובכללם בישולים, בתחרויות כמו הפרמייר ליג, הפוטבול ליג וליגת העל הסקוטית. גם בתחרויות היבשתיות הנערכות על ידי אופ"א, כגון ליגת האלופות והליגה האירופית, נספרים הבישולים באופן רשמי.

ראו גם
------

* אסיסט - בכדורסל

קישורים חיצוניים
----------------

* עוזי דן, מה יותר נדיר - לכבוש רביעייה או לבשל רביעייה?, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2017
* מיכאל יוכין‏, עושים סדר במטבח: מהו בישול, והאם ההגדרה הנוכחית שלו הוגנת?, באתר וואלה!‏, 4 באוקטובר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑
**ברק יחזקאלי** (נולד ב-28 בדצמבר 1972) הוא שף, מסעדן, ומנחה טלוויזיה ישראלי, מגיש את התוכנית אנחנו על המפית בערוץ כאן 11.

ביוגרפיה
--------

יחזקאלי נולד וגדל בחיפה לאם יוצאת ליטא ולאב יוצא כורדיסטן.

לאחר שירותו הצבאי החל את דרכו הקולינרית בהודו, שם חי כשנה, ולאחריה עבר לעבוד במסעדה צרפתית בבוסטון שבארצות הברית.

### מסעדות

בישראל, בישל במספר מסעדות, בהן מסעדת "בועז מבשל" במצפה הילה, שם עבד עם השף בועז קוינטר, ובהמשך ניהל את המקום בעצמו; ב"יועזר בר-יין", ב"פסטיס", ב"וינס ותמר" וב"רפאל". בשנת 2007 הקים ברחוב דיזנגוף בתל אביב, ביחד עם אוהד פלג, מסעדה ספרדית בשם פאייה.

בנוסף ניהל קייטרינג לאירועים ובית קפה בתל אביב.

בשנת 2018 הקים את "בורק", חלל סטודיו-מטבח בתל אביב אשר פתוח רק פעם בשבוע ונועד "ליצור חוויות קולינריות ייחודיות ובלתי מחייבות, בארוחות שף אינטימיות".

### בטלוויזיה

מאז 2015 הגיש ברק יחזקאלי בערוץ 2 בזכיינית קשת את תוכניות הבישול "אוכל עם ברק", ו"במהירות הברק". הן משודרות גם בשידורים חוזרים בערוץ קשת 12.

ב-2018 עלתה תוכנית דוקו-טיולים בכיכובו בשם "אנחנו על המפית" בכאן 11, שבה הוא יוצא למסע קולינרי בחו"ל בעקבות שפים ישראלים שזכו להצלחה בינלאומית כדי להבין איך נראית ההצלחה ומה מחירה. בנוסף עלתה עמה תוכנית נלווית, "ליד המפית", שבה יחזקאלי עושה סיור מזורז במסעדות ובמאפיות בעיר מסוימת בחו"ל ומנסה להספיק כמה שיותר טעמים ביום אחד.

ביולי 2019 עלתה העונה השנייה של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים שעושים מטבח ישראלי בחו"ל.

בספטמבר 2020 עלתה העונה השלישית של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל.

ב-2020 מנחה את תוכנית הבישול "ארוחת ארבע" בכאן 11, בה הוא מארח שף ישראלי בכל פרק לשיחה עמוקה.
ב-2022 יחזקאלי שימש שופט אורח בתוכנית הבישול "המסעדה הבאה" לצד השפים יוסי שטרית, אסף גרניט ומושיק רוט.

במאי 2022 עלתה העונה הרביעית של "אנחנו על המפית", שבדומה לעונה השלישית, יחזקאלי נפגש עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל.

חיים אישיים
-----------

נשוי ואב לשלושה ילדים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "לאכול עם ברק בעיניים" (באנגלית אמריקאית). 2018-04-16. אורכב מ-המקור ב-2018-08-17. נבדק ב-2018-08-17.
2. ↑  רעות סהר‏, מטבח-סטודיו חדש של ברק יחזקאלי, באתר וואלה!‏, 1 במרץ 2017
3. ↑  *הכירו את אוכל עם ברק - mako*, 2015-08-09, נבדק ב-2018-08-17
4. ↑  במהירות הברק - עונה 2 לצפייה ישירה | makoTV, באתר mako
5. ↑  אמיר קמינר, למנה ראשונה במנהטן: כרובית עם טחינה ובמבה, באתר ynet, 18 ביולי 2018
6. ↑  , אנחנו על המפית, עונה 3 פרק 4
**עקעק-כחול סרי לנקה** (שם מדעי: ***Urocissa ornataur***, נקרא בעבר **עקעק ציילון**) הוא מין של ציפור שיר צבעונית ממשפחת העורביים, החי רק ביערות הגשם באי סרי לנקה שמדרום להודו. אף על פי שהוא הסתגל לנוכחות בני אדם, הוא נמצא במצב שימור פגיע, בשל הרס בית הגידול העיקרי שלו, יער ראשוני באזור הלח שבדרום סרי לנקה.

מאפיינים
--------

העקעק מגיע לאורך של עד 47 סנטימטרים, הוא גדול יותר ממיינה מצויה אך קטן מעורב שחור. כפי ששמו מזכיר הוא בעל נוצות כחולות בוהקות. ראשו, צווארו וכנפיו אדומים-חומים או ערמוניים וקצה זנבו לבן. הרגלים וטבעת העין אדומים. לצעירים נוצות דומות לבוגרים אך בצבע עמום יותר. טבעת העין של הצעירים חומה והנוצות בחלק התחתון אפורות.

בית גידול
---------

מין זה אנדמי לסרי לנקה, בה הוא נמצא ביערות הרריים, במורדות ההרים ובשפלות רטובות. הוא נמצא בגבהים של 150 עד 2200 מטר מעל לגובה פני הים. הוא לא נראה בבתי גידול מופרעים כמו גנים או מטעים. בסקרים שנערכו בין השנים 2004 ו־2006 נמצאו בוגרים ממין זה ב־38 חלקי יער נפרדים הכלולים בתוך 6 מתחמי יער בדרום הרטוב של סרי לנקה.

יחסים עם בני אדם
----------------

אף על פי שהם נמנעים מאזורים מופרעים בידי בני אדם, מחקרים שבוצעו הראו שהמין נמשך לנוכחותם של בני אדם ברמות נמוכות ובינוניות של הפרעות וקבוצות קטנות עד בינוניות של אנשים. מספר העקעקים גדל, בניגוד לעופות אחרים שנכללו במחקר. לעיתים קרובות נצפתה קבוצה של עקעקים המחכים ליד שבילים ומצפים להאכלה בידי מבקרים אנושיים.

תזונה
-----

העקעק הסרי לנקי הוא אוכל בשר וניזון בעיקר מחרקים, לטאות ודו-חיים. בנוסף, נצפו פריטים הניזונים מפירות וגם ביצים וגוזלים של עופות אחרים. עקעקים נצפו משפשפים זחלים שעירים על עצים כדי להסיר את השערות הרעילות לפני אכילתן.

רבייה
-----

העקעקים הם מונוגמיים. הם חיים בקבוצות קטנות של עד 7 פרטים, כאשר לכל אחד שטח משלו. עונת הרבייה היא מינואר ועד מרץ והנקבה מטילה 3–5 ביצים לבנות עם כתמים חומים. שני המינים בונים את הקן ומאכילים את הגוזלים אך רק הנקבה דוגרת על הביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עקעק-כחול סרי לנקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עקעק-כחול סרי לנקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Alwis NS, Perera P, Dayawansa NP. 2016. Response of tropical avifauna to visitor recreational disturbances: a case study from the Sinharaja World Heritage Forest, Sri Lanka. Avian Research 7(15).
**אולאשקובצה** (באוקראינית: **Улашківці**, נהגה: "אולאשקיבצי"; בפולנית: **Ułaszkowce**) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, הסמוכה לעיר צ'ורטקוב, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.

העיירה, היושבת על שתי גדותיו של נהר סרט (Seret), נזכרת לראשונה במסמך משנת 1464. העיירה השתייכה בתחילה למחוז קמניץ-פודולסקי, ונודעה בסחר הפרוות שנעשה בה. בראשית המאה ה-18 הוקם בה מנזר של מסדר הבזיליאנים.

יהודי העיר
----------

ראשיתו של היישוב היהודי באולאשקובצה היא כנראה בימים שנוסד בה יריד הסחורות השנתי שלה, אשר היהודים שימשו חלק מרכזי בהפעלתו. היישוב היהודי בעיירה התפתח במאה ה-19, ובשנות גידולו מנה כ- 100 משפחות. בעיירה התיישב בראשית המאה ה-19 הרב יוסף-יוסקא הלר ב"ר שמשון, חתנו של רבי מאיר מפרמישלאן, והלה כיהן כרב הקהילה, וייסד שושלת אדמו"רים.

בשלהי המאה ה-19 הצטמצמה הקהילה היהודית בעיירה, בשל ההגירה לערים הגדולות ולארצות שמעבר לים. לאחר ההרס שנגרם לעיירה בזמן הכיבוש הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה כמעט שנתרוקן היישוב היהודי בה.

בקהילת העיירה היו שני בתי עלמין, בית מדרש וקלויז של האדמו"ר. באמצע המאה ה-19 הוחל בבניין בית כנסת בעיירה, ובנייתו נסתיימה לקראת סוף המאה. בשמה "לשקוביץ" מופיעה אולאשקובצה היהודית בסיפוריו של ש"י עגנון.

### בשואה

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, נכבשה העיירה על ידי הצבא האדום. באותה עת חיו בעיירה 138 יהודים. כאשר נסוג הצבא האדום מהעיירה ביוני 1941 ערכו האוקראינים תושבי המקום פוגרום אכזרי ביהודים שבה, בעידוד הכומר המקומי, ושדדו את רכושם. 68 איש נרצחו, ובהם נשים וילדים. היהודים שנותרו בחיים קיבלו מכתבי איום מהאוקראינים, שציוו עליהם לנטוש את העיירה.

יהודי העיירה הנותרים התפזרו בעיירות הסביבה, ורובם נספו בשואה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אולאשקובצה במרכז מורשת יהדות פולין
* Ulashkivtsi באתר JewishGen
* עדות על הפוגרום באולאשקובצה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 1543155919068739730004
* WorldCat (עם VIAF): 1543155919068739730004

 |
**הר חזקיהו** הוא הר ברכס הרי אילת וגובהו נאמד ב־838 מטר. במפות הישנות סומן ההר כנקודת גובה 833, אך מדידות חדשות הראו אחרת.

ההר נקרא על שמו של חזקיהו מלך ממלכת יהודה, אשר דיכא את מרד האדומים במקום והחזיר לממלכת יהודה את גבולה עד מפרץ אילת כפי שהיה בעבר, עוד מימי שלמה המלך.

תצפית מהר חזקיהו
----------------

מהר חזקיהו רואים בקעות גבוהות מגובה 400 מ' (שזפון), בקעת הירח, מהבקעות להרי אילת. קיימת תלילות גבוהה מאוד (הר שחורת וכו'), הערבה – מרזב שטוח תוצאה של בקע הסורי אפריקני
הנוף שטוח כי בעבר התנקז לים התיכון. הנחלים היו מתונים וגדולים. מערבה נחל פארן, ואדי אל-עריש. קיימים אגנים שנסתמים בגלל התמתנות שלהם ובחוסר ניקוז החוצה.

הגבול עם מצרים
--------------

הגבול נקבע בתקופה העות'מאנית ב- 1906 בין הבריטים ששלטו במצרים לבין הטורקים, ששלטו בארץ ישראל. הבריטים מתחזקים והטורקים נחלשים ומתקבלת החלטה באימפריה הבריטית היכן יעבור הגבול. למעשה מי שקבע שהגבול יעבור פה סופית היה קצין טורקי שקבע שהגבול יעבור מטאבה לאל עריש. כמו כן ניתן לציין שמקורות המים באזור היו באימפריה הבריטית.
פלס מתכת – סימון לגבול ישן שהיה בעבר מעמוד עץ שנלקח לבעירה על ידי הבדווים. מאוחר יותר הוחלף לפלס מתכת ובשלב מאוחר יותר סומן הגבול באבני מייל יצוקים בבטון. לאחר הסכם השלום עם מצרים ב-1981 חזרו לגבול הישן מ-1906, רק הוסיפו לו עמודי גבול חדשים.

חיים גורי על המקום והתצפית
--------------------------

"כאן נתגלה הנוף הקרוי בפי הסיירים בשם המסתורין והיפעה: "בקעת הירח". האנשים ישבו וצפו. הנוף חרג מממשות החושים, טיפס נטרף ובלתי נתפס בסולמות הדמיון, הגיע נשגב מבינתנו לתחום ההזיה; רכסי גרניט שחורים-סגולים, המקיפים בקעה, המאכלסת בתוכה קונוסים של אבן שחם אפילה כמותם. משחק גוונים כהה, פני קרקע קדמונית. דומה, זה עתה יצאו מתחת ידי הבורא. תיגע בהם- תשיב ידך נחרד ; עדיין לוהטים הם. חתימת שיח או אילן בבל ייראו. נוף צחיח, עקר. נוף המכסה על עצמו, הבז לבני-אדם. מיליוני שנים התבזבז יופי זה מבלי שאיש כינהו בשמו, מבלי שהעיר עליו משורר בסערת מילים נפתלות וגדולות. בקעת הירח, נוף הסהר הרחוק, ארץ הכתמים האפלים. כאן חבויים האוצרות הגנוזים. כאן מצויים העושר וההפתעה. כאן, קילומטרים אחדים צפונה מהים. צוקי השחם, בני האנרכיה הנשגבת ביותר שעלול ליצור דמיונו המתעתע של האלוהים, היוו מכשול עצום לתחבורה ולסיורים".

לקריאה נוספת
------------

* ספי בן-יוסף, **מדריך ישראל החדש**, כרך 15 בעריכת מנחם מרכוס. הוצאת ידיעות אחרונות, משרד הביטחון וכתר. עמודים 186, 258-260.
* **כל מקום ואתר**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, 1978. עמוד 123.
* זאב וילנאי, **אריאל - אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל**, הוצאת עם עובד 1986. עמודים 1313, 6690.
* חיים גורי, **בטרם עלות השחר**, 1950

קישורים חיצוניים
----------------

* תצפית הר חזקיהו באתר נלך
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "עכשובאים", העוסק בסדרה של פרוקי-רגליים במחלקת העכבישנים, שמכונים בשם העממי "עקרבּוּת" או "עקרבּוּט".

Damon diadema
עקרביש במערה בפנמה
**עקרבישאים** (שם מדעי: Amblypygi) היא סדרה של בעלי חיים ממחלקת העכבישנים הדומה לעכבישים אך בעלי רגל-מחוש פדיפלפי ורגלי מחוש ארוכות. ידועים בעולם כ-100 מינים לערך. בישראל חי המין indosiella ioannitica ממשפחת harontidae. העקרבישאים הם בעלי חיים נסתרים החבויים בסדקים ופעילים בעיקר בלילה.

עקרבישים אינם בעלי חיים ארסיים והם לוכדים את טרפם באמצעות רגלי בחנין (פדיפלפי) שהם מעין "צבתות". 

בסדרת העקרבישאים זו 5 משפחות:

* Paracharontidae
* עקרבישיים (Charinidae)
* Charontidae
* Phrynichidae
* Phrynidae

אין לבלבל עם עכשובאים (עקרבוטים) השייכים לסדרה אחרת במחלקת העכבישנים.

תיאור
-----

העקרבישים דומים לעכבישים. יש להם ארבעה זוגות רגליים והראשונות הן רגלי מחוש (מין שרוכים ארוכים דקיקים) רגישות ביותר. את טרפם הם תופסים באמצעות "ידיים", הבנויות משני פרקים, וכל "יד" (רגלבחנין) מצוידת לכל אורכה בחודים קטנים וזיפים שנועדו לתפיסת הטרף. יש להם ראש-חזה (צפאלוטוראקס) בצורת חצי עיגול, שבחזיתו ישנן שתי עיניים ובכל צד יש עוד שלוש עיניים קטנות (כמו אצל העקרבים). הבטן אליפטית ומחולקת לשבעה פרקים. העקרבישים נושמים דרך שני זוגות של ריאות בעלות שכבות (ריאות ספר) שממוקמות בתוך בטנם. 

צבע העקרבישים בישראל נע בין חום כהה לצהבהב. רוב המינים נעים בין חום לאפור ואדום, אך יש גם מינים שצבעם ירוק. גוף העקרביש הוא דק מאוד ומאפשר לו לחיות בסדקים, תנועתו איטית והוא מסוגל לנוע גם לצדדים.

תפוצה
-----

העקרבישים חיים באזורים טרופיים וסוב טרופיים, הם שוכנים תחת אבנים וסדקים, במערות לחות ואפילו בבתים. רוב העקרבישים שוכנים בקרבת מקור מים. הם חיות ליליות ואין כמעט סיכוי לפגוש אותם ביום.

חיזור ורבייה
------------

הזדווגות העקרבישים דומה לזו של עכבישים ועקרבים: כאשר זכר ונקבה נפגשים הם בוחנים זה את זה עם רגלי המחוש, ולאחר מכן הזכר מסתובב ומפריש נרתיק זרע (ספרמטופור) שנצמד לאדמה. 

לאחר מכן הזכר מסתובב, פוער בעזרת הקליצרות שלו פתח בנרתיק הזרע ואז מוביל את הנקבה עם רגלי המחוש אל הנרתיק והיא מכניסה את הזרע לגופה. 

העקרבישות מטילות את ביציהן לכיס צמוד לגחונן. לאחר כחודשיים-שלושה בוקעים כ-20–40 צאצאים, ועולים על גב האם. בשלב זה הם עדיין לא מסוגלים לאכול, ורק לאחר ההתנשלות הם עוזבים את האם ומתפזרים ומתחילים באורח חיים עצמאי.

עקרבישות יכולות להטיל פעמיים בשנה ולעיתים נדירות אפילו שלוש.

התנשלות
-------

כמו העקרבים והעכבישים, העקרבישים נולדים עם שכבת עור לבנבנה עבה. תוך כשבוע-שבועיים העקרבישים הצעירים מתנשלים. עקרביש מתנשל בבין שש לשמונה פעמים בשנה עד לבגרותו ופעם-פעמיים בשנה בבגרותו. 

בזמן ההתנשלות נזהר העקרביש מאוד בהוצאת רגלי המחוש כי הן מתנתקות בקלות. מוכרת אצלם תופעת ניתוק הרגליים (אוטוטומיה) והתחדשותן (רגנרציה). 

עקרבישים חיים שנים אחדות בשבי אך מינים מסוימים יכולים לחיות למעלה משבע שנים (לדוגמה הטנזני הענק).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עקרבישאים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עקרבישאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Ben Koren, עקרביש באתר סנייקס, באתר סנייקס - קהילת מגדלי חיות אקזוטיות + חיות בית | חיות מחמד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541921405171

 |
**אולג ולריביץ' ליאשקו** (באוקראינית: **Олег Валерійович Ляшко**; נולד ב-3 בדצמבר 1972) הוא 
פוליטיקאי אוקראיני. חבר הראדה העליונה מ-25 במאי 2006 עד 29 באוגוסט 2019. מנהיג המפלגה הרדיקלית של אולג ליאשקו (אנ').

ביוגרפיה
--------

אולג ליאשקו נולד ב-3 בדצמבר 1972 בצ'רניהיב. כשליאשקו היה בן שנתיים, הוריו נפרדו, ואמו שלחה אותו לבית יתומים.

בשנת 1998 קיבל תעודה מהפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של חרקוב.

קריירה פוליטית
--------------

משנת 2006 עד 2007 חבר הראדה העליונה של הכינוס החמישי מגוש יוליה טימושנקו (אנ') (מס' 26 ברשימת הבחירות). ראש ועדת המשנה לארגון עבודתה של הראדה העליונה ועדה לכללים, ואתיקה פרלמנטרית.

ב-25 במאי 2014 ליאשקו תפס את המקום ה-3 בבחירות לנשיאות (אנ'), וקיבל 8.32% מהקולות.

ב-21 בינואר 2019, המפלגה הרדיקלית מינתה את אולג ליאשקו כמועמד לנשיאות אוקראינה. על פי תוצאות הסיבוב הראשון, הוא תפס את המקום השביעי, וקיבל 5.48% (1,036,003 קולות). בסיבוב השני הוא לא תמך לא בוולודימיר זלנסקי ולא בפטרו פורושנקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולג ליאשקו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אולג ליאשקו
* אולג ליאשקו, ברשת החברתית פייסבוק

* אולג ליאשקו, ברשת החברתית טוויטר

* אולג ליאשקו, ברשת החברתית אינסטגרם

* אולג ליאשקו, ברשת החברתית טיקטוק

* אולג ליאשקו, ברשת החברתית VK

* אולג ליאשקו, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2013056997
* VIAF: 305275759
* WorldCat: lccn-n2013056997

 |
**סמלטים** (שם מדעי: **Osmeridae**) היא משפחה של מקריני סנפיר החיים באוקיינוסים השקט והאטלנטי. הם קיבלו את שמם על שם ריחם החזק. הם קרובי משפחה רחוקים של דגי הסלמון אך מזכירים אותם במראה.

אורכם יכול להגיע מ-20 ס"מ ל-70 ס"מ. הם שקופים עם גוון ירקרק ובעלי מספר סנפירים זקופים. כמו הסלמוניים הם חיים בים אך נודדים לנהרות ומים מתוקים או לחופים כדי להתרבות, כולם למעט המין Hypomesus pretiosus.

דגים אלה מתקהלים בלהקות גדולות המחפשות פלנקטון במים ומזינות טורפים ימיים רבים, ביניהם כרישים, כלבי ים, דגי בקלה, עופות ים רבות ולווייתנים. כמו כן הם דגי מאכל חשובים.

מיון
----

* משפחה **סמלטים** (Osmeridae)
	+ סוג ומין יחיד Allosmerus elongatus
	+ סוג Hypomesus
	+ סוג ומין יחיד טרוטנית (Mallotus villosus)
	+ סוג Osmerus
	+ סוג Spirinchus
	+ סוג ומין יחיד Thaleichthys pacificus

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמלטים** בוויקישיתוף
* |  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 

	+ EOL
	+ ADW
	+ ITIS
	+ NCBI
	+ GBIF |
* סמלטים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סת' גיליאם בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2017
**סת' גיליאם** (באנגלית: **Seth Gilliam**; ‏ נולד ב-5 בנובמבר 1968) הוא שחקן אמריקאי שהתפרסם בזכות תפקידיו בסדרות "הסמויה", "אוז" ו"זאב צעיר".

קורות חייו
----------

גיליאם בוגר תואר ראשון באוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרצ'ס. 

הוא התגלה באמצע ולקראת סוף שנות ה-90 לאחר שהשתתף בדרמות "ג'פרסון בפריס" של ג'יימס אייבורי בתפקיד ג'יימס המינגס, בסרט "אומץ תחת אש" משנת 1996 של אדוארד זוויק בתור החייל הגוסס סמל סטיבן אלטמייר ובסרט הפעולה הבדיוני של פול ורהובן "גברים בחלל" משנת 1997 בתור ווטקינס חייל ביחידת החי"ר של ג'ון ריקו (קספר ואן דיין). ב-1999 שיחק גיליאם בעונה השלישית של סדרת הכלא המצליחה "אוז" בתפקיד הסוהר קלייטון היוז.

לרוב הפרסום בקריירת המשחק שלו זכה גיליאם בעיקר בזכות תפקיד משני בסדרת הפשע המהוללת "הסמויה" בתור בלש משטרת בולטימור אליס קארבר.

בשנת 2009 שיחק בקומדיה הרומנטית "על הזוג מורגן שמעתם?"; הסרט אשר כשל בקופות קיבל ביקורות שליליות לרוב. 

בשנת 2011 הצטרף גיליאם לצוות שחקני סדרת הנעורים "זאב צעיר" בתפקיד ד"ר דיטון.
החל משנת 2014, גיליאם מגלם את דמותו של גבריאל סטוקס בסדרת האימה "המתים המהלכים".

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* ג'ואי בריקר (1993)
* ג'פרסון בפריס (1995)
* בדרך הביתה (1995)
* אומץ תחת אש (1996)
* גברים בחלל (1997)
* על הזוג מורגן שמעתם? (2009)

סדרות טלוויזיה בהן הופיע
------------------------

* משפחת קוסבי (1990–1991)
* אוז (1999–2001)
* הסמויה (2002–2008)
* זאב צעיר (2011–2014)
* הומלנד (2012)
* המתים המהלכים (2014-הווה)
* אלמנטרי (2016)
* בול (2020)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סת' גיליאם** בוויקישיתוף
* סת' גיליאם, ברשת החברתית פייסבוק
* סת' גיליאם, ברשת החברתית טוויטר
* סת' גיליאם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סת' גיליאם, באתר AllMovie (באנגלית)
* סת' גיליאם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007337055405171
* BNE: XX5647997
* ISNI: 0000 0000 4184 9693
* LCCN: no2001034136
* SUDOC: 235483346
* VIAF: 63657205
* WorldCat: lccn-no2001034136

 |
**בקאוף, או בקאופה** (בצרפתית : **baeckeoff** או **baeckeoffa** ולפעמים **baekhoffe**) הוא תבשיל מאלזס שבצרפת. למרות שבעולם שוקרוט גארני מוכר כמאכל הלאומי של אלזס, הרי שבאלזס עצמה התבשיל הנפוץ ביותר הוא בקאוף.

בניב האלזסי, משמעותו של בקאוף הוא "תנורו של האופה". המאכל מורכב מתערובת של תפוחי אדמה חתוכים, פלחי בצלים, בשר בקר ובשר חזיר שמושרים במרינדה של יין לבן אלזסי וגרגרי ערער למשך הלילה ומתבשלים באיטיות בקסרול מקרמיקה המכוסה במכסה. מרבים להשתמש בהכנת המנה בכרישה, קורנית, פטרוזיליה, שום, גזר ואזובית לצורך טעם וצבע. הבקאוף מוגש בדרך-כלל עם סלט ירוק.

לפי הסיפור המקובל, באופן מסורתי, נהגו הנשים להכין את התבשיל בשבת בערב ולהשאיר אותו אצל האופה שיבשלו בתנור ביום ראשון כשהן השתתפו בטקס הארוך בכנסייה הלותרנית שאפיינו בעבר תרבות זו. האופה נהג לחתום את התבשיל בפיסת בצק, לשים אותו בכלי גדול וכבד מקסרול ולאטום אותו במכסה, כך שהוא ישמור על לחותו בתוך הכלי. בדרכן בחזרה מהכנסייה, אספו הנשים את הקסרול ורכשו כיכר לחם. הדבר איפשר לארוחה האלזסית את המכובדות של השמירה על הכללים הלותרנים הנוקשים של השבת הנוצרית. חלק מהטקס היה שבירת הקרום שנוצר מהבצק.

גרסה שונה של הסיפור מספרת שמקורו של התבשיל בנשות צרפת שנהגו לעשות כביסה ביום שני, מה שלא הותיר להן זמן לבשל. הן נהגו להשאיר את הסירים אצל האופה בבוקרו של יום שני ולכבס את הבגדים. כשהילדים שבו מבית הספר הן אספו את הסיר מהאופה לביתן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בקאוף** בוויקישיתוף
**סמל קרינתיה** הוא סמלה הרשמי של מדינת קרינתיה שבאוסטריה.

עיצוב
-----

הסמל מעוצב כמגן מעוגל בתחתיתו שמחולק בניצב. בחצי הימני (מכיוון נושא השלט) שדה זהב שבו מוטענים שלושה אריות שחורים שלשונותיהם, טפריהם ועינם אדומות, פוסעים. בחצי השמאלי שדה אדום עם פֶס לבן. הסמל שימש בתחילה כסמלו של אולריך השלישי דוכס קרינתיה (1220 - 1269) ולאחר מכן כסמלה של דוכסות קרינתיה שהתקיימה עד 1335 במסגרת האימפריה הרומית הקדושה. הסמל המשיך לשמש את השלטון המקומי ללא שינוי כמעט, והוא מופיע גם בציור מהמאה ה-16 של מרגרטה מאולטש שהייתה דוכסית טירול, אליה אוחדה קרינתיה. השינויים שנעשו בסמל במשך השנים לא היו במגן אלא בשאר התקני הסמל כמו הקסדה שלעיתים הוחלפה בכתר.  

מעל המגן קסדה כסופה בעלת סורגים מוכתרת בכתר זהב ומעטה אדום וזהב. הציצה היא שתי קרני תאו זהובות שמכל אחת מהן יוצאים חמישה מקלות ועליהם תלויים שלושה עלי טיליה, שחורים מימין ואדומים משמאל.

לסמל קיימת גם גרסה מוקטנת שמורכבת מהמגן לבדו והוא מופיע בדגל המדינה.

הסמל נקבע בחוק המדינה ב-1996.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל קרינתיה** בוויקישיתוף
* היסטוריית הסמל (בגרמנית)
* הסמל באתר סמלי העולם

| סמלי אוסטריה |
| --- |
| סמלים לאומיים | הסמל הלאומי |  |
| מדינות אוסטריה | אוסטריה עילית • אוסטריה תחתית • בורגנלנד • וינה • זלצבורג • טירול • פורארלברג • קרינתיה • שטיריה |
בצק שמרים תופח
**בצק שמרים** (בצרפתית: **Pâte à pain**) הוא בצק המשמש להכנת מאפים רבים, כגון לחמים שונים, פיצה ועוד. כל מוצרי בצק השמרים דורשים התפחה מבוקרת לשם התעוררות השמרים לפני אפייתם. בצק השמרים לרידוד בו משתמשים בתחום המגדנאות מכונה בשפה המקצועית "יסודי 20%" (כדי להעיד על אחוז החמאה או המרגרינה לקיפול מתוך הבצק) או "פלוּנדר". הוא משמש להכנת דנישים, קרואסונים, "עוגת שושנים", "רוגלך" וכדומה.

  

ישנם מספר סוגים של בצקי שמרים, ביניהם: בצק שמרים כרוך (משמש בדרך כלל להכנת קרואסונים) ובצק בריוש (עשיר בחמאה ועימו מכינים את מאפי הבריוש המוכרים).

בצק שמרים יסודי 20%
-------------------

בצק זה מכיל כמות גדולה יותר של שומן מאשר בצקי השמרים המשמשים לשם הכנת לחמים, פיצות וכדומה, ואופן הכנתו מורכב יותר. הבצק מרודד, מקופל ומותפח לסירוגין בתהליך הנקרא "קיפול 3, 4, 3, 4". הקיפול האחרון מבוצע ביום המחרת לאחר התפחה של לילה אחד במקרר. המרגרינה לקיפול בה משתמשים אנשי המקצוע נקראת "לוקולוס". בשימוש במרגרינה מסוג אחר או בחמאה יש לעטוף אותה ב-10% מכמות הקמח שבמתכון. הבצק העדין יותר המשמש לשם הכנת הקרואסון דומה אך דורש שלושה "קיפולי 3" בלבד.

### ראש עיסה

הטיפול בשמרים זהיר ביותר, בשל החשש שהשמרים ייצרו מגע ישיר עם המלח וכתוצאה מכך יאבדו את האפקט שלהם. השימוש בשמרים לחים כולל יצירת "ראש עיסה", שהוא מעין בצק ראשוני המורכב מ-10% מן הקמח, מן הסוכר ומן הנוזלים ומכל השמרים שמותפח עד להכפלה בגודלו. ראש העיסה מוסף לשאר מרכיבי הבצק למעט המלח, שמצורף אל הבצק רק בשלב מעט מאוחר יותר של הלישה.

ראו גם
------

* מוצרי בצק שמרים
* מחמצת שאור
* בצק כרוך

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בצק שמרים** |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **בצק שמרים יסודי 20%** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בצק שמרים** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282646905171
* GND: 4402654-7
* LCCN: sh85016654
* NKC: ph207157

 |
יונה לבנה ובפיה ענף של עץ זית
**סמל השלום** הוא כינויָם של מספר סמלים המסמלים את מושג השלום וההתנגדות למלחמה. יונה ובפיה עלה של זית הייתה באופן מסורתי סמל המסמל את השלום. במחצית השנייה של המאה ה-20 הפך סמלה של התנועה לפירוק הנשק הגרעיני לסמל נפוץ המזוהה עם השלום.

יונת השלום וענף עץ הזית
-----------------------

אחד הסמלים הידועים של מושג השלום היא היונה הלבנה, לעיתים כשהיא מחזיקה בפיה עלה או ענף של עץ זית. מקורו של סמל זה בתיאור המופיע בספר בראשית בו מתוארת היונה שנשלחה על ידי נח בתום המבול למצוא יבשה. היונה שבה אל תיבת נח ובפיה עלה זית שסימל את תום המבול.

גם במסורת היוונית העתיקה סימל עץ הזית את השלום. הזית היה אחד מסמליה של האלה אתנה מהמיתולוגיה היוונית – אלת החכמה ואלת מלחמת המגן.

בעת העתיקה נהגו חיילי האימפריה הרומית להיכנע כשהם מניפים ענפי עץ זית כסימן של כניעה[דרוש מקור] (בדומה לדגל לבן בימינו). בעקבות מנהג זה התפתח בעת העתיקה מנהג לפיו מושיטים ענף עץ זית כסימן לשלום.

הצייר פבלו פיקאסו תרם להפצת סמל זה בציור שצייר לקונגרס השלום שנערך בפריז באפריל 1949.

סמל התנועה לפירוק הנשק הגרעיני
------------------------------

סמל התנועה לפירוק נשק גרעיני, שעוצב על ידי ג'רלד הולטום ב־1958 והפך לסמל שלום ברחבי העולם
בפברואר 1958 עיצב ג'רלד הולטום סמל, אותו הוא הסביר כאדם מיואש שידיו מושטות כלפי חוץ וכלפי מטה מוקף בעיגול, ואמר שהשראתו היא איכר לפני כיתת יורים. בחג הפסחא (4 באפריל) באותה השנה נערך מצעד מחאה מכיכר טרפלגר שבלונדון אל מפעל הנשק האטומי (אנ') בברקשייר, ובו הוצג הסמל לראשונה. בהקשר זה הוסבר הסמל גם כשילוב של האות "N" עם האות "D" באיתות סמפור, ראשי תיבות של "**N**uclear **D**isarmament" – "פירוז גרעיני", ולימים הוא אומץ בידי התנועה לפירוק הנשק הגרעיני.

* סמפור האות Nסמפור האות N
* סמפור האות Dסמפור האות D

הסמל הובא לארצות הברית בראשית שנות ה-60 והפך פופולרי בקרב תנועות שהתנגדו למלחמת וייטנאם.

דגל קשת בענן
------------

דגל קשת בענן ועליו המילה "שלום" באיטלקית
סמל נוסף המסמל את השלום הוא דגל שעליו שבעת צבעי הקשת בענן ובמרכזו המילה "PACE" ("שלום" באיטלקית) או "Peace" ("שלום" באנגלית). מקורו של דגל זה באיטליה ונעשה בו שימוש לראשונה בהפגנה שנערכה ב-24 בספטמבר 1961.

סמלים נוספים
------------

סמל המשלב את המילה "שלום" בעברית, בערבית ובאנגלית
עגור אדום כתר, מסמלי השלום ביפן
במהלך השנים התפתחו סמלים נוספים לשלום, בהם סמל המורכב מהמילה "שלום" בעברית, בערבית ובאנגלית, המסמל את השאיפה לשלום ישראלי–פלסטיני.

סימן V משמש סמל לשלום מאז אימוצו על ידי תרבות הנגד של ילדי הפרחים בשנות ה-60.

ביפן נפוץ השימוש בעגור אדום כתר כסמל שלום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמלי השלום** בוויקישיתוף
* ריצ'רד לאקיו, ההיסטוריה של סמל השלום, מגזין טיימס, 27 במרץ 2008
* 50 שנה לסמל השלום, כתבת רשת ה-BBC
* לוגו התנועה לפירוק הנשק הגרעני – אתר רשמי

ביאורים
-------

1. ↑  "הייתי בייאוש, ייאוש עמוק. ציירתי את עצמי: הייצוג של אדם מיואש, כפות ידיו מושטות כלפי חוץ וכלפי מטה, כמו האיכר של גויה לפני כיתת היורים. הפשטתי את הציור לקו וציירתי מעגל מסביבו."

הערות שוליים
------------

1. ↑  דן אלמגור ודוד אסף, 'מבקשי השלום': האם העתיק פיקאסו את יונת השלום של נחום גוטמן?, בבלוג "עונג שבת", 18 בנובמבר 2011