recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סמליל החברה בעת שנקראה "אמניר מיחזור"
מתקן לאיסוף נייר של חברת אינפיניה
**אינפיניה מיחזור בע"מ**, שעד פברואר 2022 נקראה **אמניר תעשיות מיחזור בע"מ**, היא חברה ישראלית העוסקת באיסוף נייר, קרטון, פלסטיק (בעיקר מסוג פוליאתילן) וחומרים אחרים לצורך מיחזור, ונמצאת בבעלות מלאה של חברת אינפיניה (שנקראה בעבר "נייר חדרה"), הנשלטת על ידי קבוצת קרן פימי. לחברה שני מפעלים, הראשון באזור התעשייה של מודיעין-מכבים-רעות, והשני באזור התעשייה הצפוני של חדרה. החברה מעסיקה כ-400 עובדים.

בארץ פרוסות יותר מ-15,000 נקודות איסוף של החברה. בכל נקודה ישנם כלי אצירה ייעודיים (כגון כלובים, דחסנים ומכבשים) לסוג החומר הנאסף. בתהליך האיסוף של הנייר, הוא נאסף מנקודות האיסוף השונות באמצעות משאיות דחס אל המפעל של החברה שבו הוא ממויין לסוגיו, מנוקה מחומרים זרים, ונדחס באמצעות מכבש ענק לקוביות (באלות) במשקל של כ-700 קילוגרם. הקוביות הדחוסות מועברות למפעל של נייר חדרה בחדרה שבו מייצרים מהן נייר וקרטון. את הפלסטיק שהחברה אוספת היא מעבירה לחברה נוספת בשם "אמניר פלסטיק", הנמצאת במתחם מפעל אינפיניה, לצורך מיחזורו.

החברה אוספת את החומרים למיחזור מרשויות מקומיות והתעשייה (מפעלים, משרדים, בתי עסק שונים). מרשויות מקומיות החברה אוספת פסולת נייר וקרטון ומהתעשייה היא אוספת נייר משרדי לבן, קרטון ופלסטיק.

כמו כן, מאז שנת 2013 החברה אוספת פסולת אריזות זכוכית ממתקני איסוף בצבע סגול שפרסה ברשויות מקומיות ברחבי הארץ בעבור תאגיד תמיר.

בחודש פברואר 2022 הודיעה נייר חדרה כי היא משנה את שמה ל"אינפיניה" ושמה של "אמניר מיחזור" שונה ל"אינפיניה מיחזור".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אינפיניה מיחזור
* 

* אינפיניה מיחזור, ברשת החברתית פייסבוק

* אינפיניה מיחזור, ברשת החברתית אינסטגרם

* אינפיניה מיחזור, ברשת החברתית LinkedIn
* מורן ראדה, גלגולו של נייר, באתר ynet, 16 בנובמבר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏מנייר חדרה ל"אינפיניה": החברה הוותיקה יוצאת במיתוג מחודש | בלעדי, באתר גלובס, 23 בפברואר 2022
**מאריה בנת שמעון אלקבטיה**, הידועה כ**מאריה אל-קבטיה** (בערבית: **مارية القبطية**) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, ילדה לו את אבראהים. משמעות שמה הוא "מאריה הקופטית".

חייה
----

מאריה אל-קבטיה נולדה במשפחה מבוססת ואמידה. אביה היה מצרי, ואמה הייתה אישה ממוצא יווני אשר התגוררה במצרים.

בשנת 628, מוחמד שלח מכתב לשליט מצרים הביזנטי, והזמין אותו לקבל את האסלאם. השליט לא הסכים לקבל את האסלאם, אך הוא שלח למוחמד מתנות, שביניהם כללו את מאריה ואת אחותה סירין בנת שמעון. בדרך לאל-מדינה, החליטו מאריה ואחותה להתאסלם. לאחר שהגיע לאל-מדינה והכירה את מוחמד, היא התחתנה איתו.

לפי המקורות האיסלמיים, מריה התגוררה אצל אשתו של מוחמד, חפסה. מוחמד אמר לחפסה שאביה רוצה להיפגש איתה, וכשזו הלכה לבקר את אביה, מוחמד שכב עם מריה. חפסה חזרה לביתה, נתגלה לה מה שאירע, והיא כעסה על מוחמד. מוחמד ביקש מחפסה שלא לספר ברבים את שאירע, אולם היא סיפרה את המעשה לעיישה. מוחמד נשבע לשתי נשותיו שלא ישכב יותר עם מריה. אולם לאחר מכן, ג'בריל נתגלה למוחמד ואמר לו את הפסוק הקוראני 66.1 שאומר "מדוע אתה הנביא מונע מעצמך את אשר האל ייעד לך?". פסוק זה אישר למוחמד להפר את שבועתו לנשותיו, והוא המשיך את הקשר עם מריה.

### אבראהים

בשנת 629, מאריה הביאה לעולם את אבראהים. 18 חודשים לאחר מכן, בשנת 631, אבראהים נפטר. על פי המסורת האסלאמית, מוחמד שקע בעצבות עמוקה בעקבות המקרה, ואף אמר "הצער הזה גורם לדמעות לזלוג מעיני וגורם ללבי להתעצב".

פטירה
-----

מאריה נפטרה בינואר 637, כ-5 שנים לאחר פטירתו של מוחמד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאריה אל-קבטיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maria al-Qibtiyya - Wikiwand, www.wikiwand.com
2. ↑  Maria al-Qibtiyya: Mothers of the Faithful, IslamicFinder (באנגלית)
3. ↑  Mariya al-QibtiyyaWife of the ProphetFull Name Mariya bt Sham'unWell-known As Umm al-Mu'mininReligious Affiliation IslamWell-known Relatives The ProphetPlace of Birth EgyptPlace of Residence Egypt, MedinaDeath/Martyrdom 5 years after the demise of the Prophetin Muharram 16/January 637Burial Place Al-Baqi'Era Early IslamKnown for Wife of the Prophet, Mariya al-Qibtiyya, WikiShia (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 128677327X
* ISNI: 0000 0004 1751 637X
* LCCN: n84074285
* SUDOC: 170844781
* TDVİA: mariye
* VIAF: 305139441
* WorldCat: lccn-n84074285

 |
**מיכאל כהן** (ידוע בעיקר בשם משפחתו **כהן**; נולד ב-5 באוקטובר 1986) הוא ראפר, די ג'יי ומפיק מוזיקלי ישראלי, יוצר עצמאי, וכמו כן חלק מהרכב ההיפ-הופ כהן@מושון. בחו"ל פועל תחת שם הבמה **כהןביטס** (**CohenBeats**).

ביוגרפיה
--------

כהן נולד וגדל במרכז תל אביב ולמד במגמת הקולנוע של עירוני א'. בצה"ל שירת ביחידת ההסרטה של חיל החינוך.

קריירה
------

כהן החל את דרכו המוזיקלית בשיתוף פעולה עם מיכאל מושונוב, כאשר בימי שישי במקום לצאת היו יושבים בבית עם חברים ויוצרים שירים. תחילה נהג רק ליצור את הביטים והמלודיות ולאחר עצתו של מושון התחיל בעצמו לרפרפ. השניים הקימו את ההרכב כהן@מושון, ולאחר שהפיקו קליפים לשיריהם התעניינה בהם חברת התקליטים הד ארצי ושחררה את אלבומם הראשון "כושר גופני", בשנת 2008. 

לאחר 3 שנים הוציאו את אלבומם השני, "מחשב לכל ילד", אשר קיבל תשבחות רבות. 

לאחר מכן הוציאו מיקסטייפ מחתרתי ששמו היה "חרוימלה מכוכב משה". בו בזמן, הפיק כהן מספר רב של אלבומים וסינגלים לאמנים אחרים, לדוגמה את האלבום "משלוח מיוחד" של הצמד פלד ואורטגה.

לאחר שחרור האלבום השני החליט כהן לטוס לארצות הברית, בתחילה התגורר בניו יורק ולאחר מכן עבר לסצנת ההיפ הופ והביטים של לוס אנג'לס. שם פעל תחת שם הבמה CohenBeats, בעיקר כמפיק וכדי ג'יי. כהן בילה שם כ-3 שנים, במהלכן שחרר מספר רב של הפקות מקוריות יחד עם אמנים אמריקאיים וביניהם The Alchemist, והופיע פעמיים באתר המוזיקה Boiler Room, פעם אחת בלוס אנג'לס ובפעם השנייה בתל אביב.

בשנת 2014 חזר כהן לישראל, ושחרר את המיני-אלבום הראשון שלו, "ראפ", בהשקה במועדון התדר בתל אביב.

בשנת 2016 הוציא יחד עם מיכאל מושונוב את האלבום השלישי של כהן@מושון, "ימים ארוכים"

בשנת 2021 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו בעברית, "מה שאפשר עם מה שנשאר".

חיים אישיים
-----------

כהן, בנם של במאי הקולנוע אבי כהן והשחקנית מירב גרי ונכדה של אשת התיאטרון פנינה גרי. אחיו הוא התסריטאי והעורך מולי שגב.

נשוי לעדי שמולביץ' ולהם 2 בנות, לאחרונה נולדה לזוג בת נוספת בשם נינה.

דיסקוגרפיה
----------

 ערך מורחב – **כהן@מושון#דיסקוגרפיה**  

### אלבומי אולפן

* 2017: *Daily Affirmations* (בתור CohenBeats)
* 2021: מה שאפשר עם מה שנשאר

### אלבומים משותפים

* 2016: סרנדות FM (ביחד עם אייטולה)

### מיני-אלבומים

* 2014: ראפ
* 2014: *Pennis* (בתור CohenBeats, ביחד עם ג'רמאיה ג'יאה)
* 2014: *The Weight* (בתור CohenBeats)
* 2018: חצי אפוי
* 2019: גלישה בסתר (ביחד עם מיכאל סוויסה)
* 2024: בדרך הביתה

### מיקסטייפים

* 2012: *Milk & Honey Vol. 1* (בתור CohenBeats)
* 2021: שיגסטייפ

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל כהן, באתר אייטונס (באנגלית)
* מיכאל כהן, באתר ספוטיפיי
* מיכאל כהן, באתר Discogs (באנגלית)
* מיכאל כהן, באתר Genius
* מיכאל כהן, דף שער בספרייה הלאומית
* מיכאל כהן, באתר בנדקמפ
* קול הקמפוס, היפ הופ, סול וג'אז: פסקול השבת של מיכאל כהן, באתר הארץ, 27 ביוני 2014
* ינון מגל‏, היפ הופ בעברית זה פשוט דינאמיט, באתר וואלה!‏, 25 ביוני 2014
* אורי זהר אביב, אני פאקינג ראפר ישראלי, בטח שאני חדשן, באתר Time Out תל אביב, 01 ביולי 2014
* אתר למנויים בלבד בן שלו, מיכאל כהן ויתר על החלום האמריקאי כדי להפיק היפ-הופ בעברית, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304725305171
* ISNI: 0000 0004 0224 6741
* VIAF: 297932983
* WorldCat: viaf-297932983

 |
**גל סינואני** (נולד ב-20 בספטמבר 1986) הוא זמר, כותב ומלחין ישראלי.

ביוגרפיה
--------

גל סינואני נולד ברמת גן, בנו של הזמר אבי סינואני ורעייתו גולדי.

בשנת 2003, בעודו בן 16, השתתף באלבומו של אביו אבי סינואני במחרוזת המוכרת "כוכבי מרום" כשביצע את השיר "מי המציא את המילה".

בשנת 2004 השתתף באלבום האוסף המוצלח "שניים סוכר" בשיר "כאבך הוא כאבי".

שירת בצה"ל כסולן בלהקת "פיקוד מזרח". לאחר שחרורו החל להפיק את אלבום הבכורה שלו.

ב-21 בספטמבר 2007 הוציא סינגל ראשון בשם "ים של אהבה" שאותו כתב והלחין גלעד מסמי.

ב-14- בינואר 2009 הוציא סינגל שני בשם "את כמו חלום" שאותו כתב והלחין.

בשנת 2010 לקח חלק בפרויקט "עבודה עברית שרים עוזי חיטמן" כשביצע את השיר "שירי ילדות" .

בשנת 2014 יצא אלבום הבכורה שלו "המתנה שלי", מהאלבום בלטו השירים "הכח שבלב", "המתנה שלי" שכתב והלחין גל עם אחיו נאור סינואני, "שבועיים בלעדייך" שכתב והלחין הזמר דודו אהרון,

"בואי אליי", "חוזר לאהבתך" ,"את מוותרת" ו"אין אחד שלא נפגע" דואט עם הזמר חמי רודנר.

בשנת 2015 הוציא את הסינגל "יגוני", אשר היה לסינגל הראשון מתוך האלבום החדש, באותה השנה לכבוד יום הזיכרון לחללי צה"ל הוציא את השיר "חזור" כחלק מפרויקט שירי זיכרון.

בשנת 2016 הוציא את הסינגל "ככה את אוהבת" שכתב אבי אוחיון ללחן של דודו אהרון.

בשנת 2017 הוציא את הסינגל "כמו שיר במזרחית" שכתב עדי כבירי ללחן של נאור סינואני, בשיר אירח את אביו אבי סינואני השיר זכה לאהדה רבה, וביוטיוב הגיע למעל שני מיליון צפיות.

בשנת 2018 הוציא את השיר "פתאום" שאת הקליפ שלו צילם בלוס אנג'לס שבארצות הברית, בעודו במסע הופעות שם צילם גם קליפ נוסף לשיר שיצא מאוחר יותר באותה השנה "ואולי" בלאס וגאס.

בשנת 2019 השתתף באלבום משותף "בטברנה" עם אביו, אלבום המבוסס על קאברים לשירים ישראלים מכל הזמנים.

בשנת 2020 הוציא את אלבומו השני "פתאום", מן האלבום יצא הסינגל "ילדה קטנה" בשיתוף פעולה עם בוגרת בית ספר למוסיקה עדי ביטי, השיר "ואולי", והשיר "שייך לך" שבו אירח זמרת רומניה בשם "ליה".

דיסקוגרפיה
----------

* 2009: המתנה שלי
* 2019: בטברנה
* 2020: פתאום

חיים אישיים
-----------

סינואני רווק, מתגורר ברמת גן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גל סינואני** בוויקישיתוף
* גל סינואני, ברשת החברתית פייסבוק
* גל סינואני, ברשת החברתית אינסטגרם
* גל סינואני, סרטונים בערוץ היוטיוב
* גל סינואני, באתר אייטונס (באנגלית)
* גל סינואני, באתר ספוטיפיי
* גל סינואני באלבום חדש, אסף נבו, מאקו 2014
* גל סינואני בדואט עם יוצאת "בית ספר למוסיקה" עדי ביטי
* "מי יהיה הכוכב הבא של המזרחית?" אבי כאכון, מאקו 2017
* "גל סינואני מגשים את החלום של האבא אבי" באתר וינט
* "בלי תהילה בלי שיווק, עם כסף ועם פחד" רן בוקר ידיעות אחרונות

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אסף נבו, ‏גל סינואני: "רוצה קריירה כמו של הזמרים הכי מצליחים, אבל שזה יהיה שלי", באתר ‏מאקו‏, 25 באפריל 2014
2. 1 2  אסף נבו, ‏עדי ביטי היא "ילדה קטנה" עם גל סינואני, באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2012
3. ↑  אבי כאכון, ‏מי יהיה הכוכב הבא של המזרחית?, באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2017
4. ↑  אבי שושן, סוד ההצלחה של שלומי סרנגה, באתר ynet, 18 באוגוסט 2013
5. ↑  רן בוקר, בלי תהילה, בלי שיווק, עם כסף - ועם פחד, באתר ynet, 6 בינואר 2015
**הוראס וולפול** (באנגלית: **Horace Walpole**;‏ 24 בספטמבר 1717 – 2 במרץ 1797) היה סופר ומדינאי אנגלי. נחשב כמבשר הגותיקה בספרות האנגלית ואחד מראשוני התחייה הגותית באדריכלות הבריטית.

חייו
----

וולפול נולד ב-1717 בלונדון, כבנו הצעיר של רוברט וולפול, ראש ממשלתה הראשון של בריטניה. בהיותו בן עשר שנים נשלח לבית הספר היוקרתי איטון, שם למד לטינית וצרפתית. ב-1734 החל ללמוד איטלקית בקינגס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג', שם ספג לתוכו את הדאיזם. ב-1739, לפני שסיים את חוק לימודיו, יצא למסע באיטליה עם ידידו תומאס גריי (אנ'). הם התגוררו בפירנצה כאורחיו של הוראס מאן (אנ'), מיופה הכוח של בריטניה, שאִתו ניהל וולפול חליפת מכתבים שנמשכה 45 שנה.

ב-12 בספטמבר 1741, לפני שובו לאנגליה, נבחר וולפול לחבר הפרלמנט, משרה שאליה נבחר שוב ושוב במרוצת 26 שנה. בנאומיו בפרלמנט התנגד לעבדות, תמך בעצמאות ארצות הברית וחזה כי תגיע לשיאה של הציוויליזציה.

ב-1745 נפטר אביו, ווולפול זכה בכספי הירושה. ב-1747 שכר אחוזה שאותה קנה ב-1749 והפך לטירה בסגנון נאו גותי של ימי הביניים שנודעה בשם "סטרוברי היל (אנ')", שבה התקין מכונת דפוס. שם הדפיס את ספריו, ומשם שלח את 3601 מכתביו ששרדו עד ימינו אלה.

החל ב-1762 פרסם את זיכרונותיו המהווים מקור חשוב להיסטוריונים של המאה השמונה עשרה. ב-1765 פרסם את הרומן "טירת אוטרנטו (אנ')", ששימש כדוגמה לאלפי סיפורים דומים של מחברים אחרים. ב-1766 פגש בפריז את מאדאם דו דפאנד, שניהלה חוג ספרותי בביתה, ומאז התקיימה ביניהם ידידות והתכתבות שנמשכה עד מותה ב-1780.

וולפול היה שוחר שלום שהזהיר מפני השימוש בכדור פורח (שהומצא על ידי האחים מונגולפייה ב-1783) לצורכי מלחמה וכתב: "אני תקווה שמכונות אלה תשמשנה כשעשוע להולכי בטל ולמלומדים, ולא תהפוכנה לכלי מלחמה שיביאו להרס המין האנושי, כפי שקורה בדרך כלל עם תגליות מדעיות."

וולפול, שסבל ממחלת השיגרון כל ימיו, הפך בזקנתו לנכה רגליים, אך המשיך לכתוב ולשוחח עם אורחיו שבאו לראותו בטירתו. הוא נפטר בביתו בלונדון ב-1797.

בתו הייתה מרי ג'ורג'יאנה אשר נישאה למיסיונר הנודד יוסף וולף (אנ'), בנו של וולף היה הנרי דראמונד וולף (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוראס וולפול** בוויקישיתוף
* הוראס וולפול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי הוראס וולפול בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* הוראס וולפול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* הוראס וולפול (1717-1797), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצא לאור בעברית בהוצאת סיאל, 2014, תרגום: עמנואל לוטם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269517205171
* BIBSYS: 90833617
* BNE: XX994130
* BnF: cb11985448t (data)
* CANTIC: a10177577
* CiNii: DA02908853
* GND: 118628844
* ICCU: CFIV000461
* ISNI: 0000 0001 0874 4758
* LCCN: n80126297
* NDL: 00460120
* NKC: xx0002958
* NLA: 35950998
* NLG: 168653
* NLK: KAC2018O1423
* NLP: a0000001373155
* NSK: 000189339
* NTA: 068298293
* RERO: 02-A000174770
* RKD: 295259
* SELIBR: 312925
* SNAC: w6s187m9
* SUDOC: 027573427
* Trove: 1159757
* ULAN: 500126172
* VcBA: 495/6339
* VIAF: 17231985
* WorldCat: lccn-n80126297

 |
**אל-מצבאח** (בערבית: **المصباح**; "המנורה") הוא עיתון ספרותי, מדעי וחברתי יהודי עיראקי בשפה הערבית, שהחל להופיע ב-10 באפריל 1924. העיתון התפרסם באופן סדיר עד ספטמבר 1926 (112 גליונות); לאחר מכן הופיעו באופן לא-סדיר עוד 15 גיליונות – האחרון שבהם, מספר 127, יצא לאור ב-6 ביוני 1929. עורך העיתון היה אנואר שאול (שהשתמש בשם העט "אבן אל-סמואל") והמנהל האחראי של העיתון היה סלמאן שינה.

רקע
---

אל-מצבאח דגל ביצירת מכנה תרבותי ערבי-עיראקי משותף לבני שלוש הדתות המונותאיסטיות כפי שהדבר משתקף במאמר הפותח את הגיליון הראשון, הקורא להרחבת אופקי האזרח כאמצעי לקידומה של האומה, תיקון הפגמים החברתיים והמוסריים, עידוד הנוער לפעילות ספרותית ומדעית, חיזוק הקשר הרוחני בין אנשי הספרות היהודים לאנשי הספרות בני כל הדתות ואיחוד הכוחות למען קידומה של המולדת, יחד עם הדגשתה של תרומת הספרות לתחיית האומה העיראקית.

העיתון היה ציוני באוריינטציה שלו ובדיווחיו האוהדים המרובים על בניין היישוב היהודי בארץ ישראל ובקריאתו לחיזוק לימודי השפה העברית בקרב יהודי עיראק. שינה ציין כי יעדו העיקרי של העיתון היה להפיץ את הרעיון הציוני, במגבלות הצנזורה העיראקית.

העיתון שימש במה לרבים מן הכותבים היהודים ולטיפוח מגמת ה"עיראקיזציה" של ההנהגה היהודית ושל בכירי הסופרים היהודים. הופעת העיתון ביטאה את הדואליות שבין נטיית הלב של היהודים אחר הציונות לבין בחירתם באימוץ האוריינטציה העיראקית, שרובם המכריע של האינטלקטואלים והסופרים היהודים היו חסידיה. העיתון עסק בכל נושאי ההתעניינות של הקהילה היהודית: חברה, כלכלה, פוליטיקה, חינוך ותרבות, קשרים עם ארץ ישראל, מאבקים פנימיים בתוך הקהילה היהודית, ותגובות על גילויים אנטי-יהודיים בקרב הציבור הערבי.

שיתוף הפעולה בין שינה ושאול החזיק מעמד רק כשנה. בשל חילוקי דעות על הקו המערכתי, ככל הנראה, נפרדו דרכיהם, ושאול ייסד מאוחר יותר, הפעם כמוציא לאור ועורך, את "אל חאצד" (הקוצר).

לקריאה נוספת
------------

* ראובן שניר, **ערביות, יהדות, ציונות: מאבק זהויות ביצירתם של יהודי עיראק**, ירושלים: יד יצחק בן-צבי – מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח; האוניברסיטה העברית בירושלים, תשס"ה 2005.
* אורית בשקין, **אלמצבאח (1924–1929): עיתון יהודי עיראקי**; עבודת גמר לתואר מוסמך בהדרכת עמי אילון, אוניברסיטת תל אביב, 1998.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **זמן יהודי חדש: תרבות יהודית בעידן חילוני**, עמוד 200
2. ↑  חגי ארליך, **המזרח התיכון בין מלחמות העולם**, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ב, יחידה 3, עמ' 158–159.
3. ↑  יהודים כערבים: מצב המחקר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012289456705171

 |
**גבעת הרדיו** (באנגלית: **Wireless Hill**) היא גבעה תלולת מדרונות ובפסגתה רמה מישורית, התופסת את רוב הכף הצפוני בקצה הצפוני של האי התת-אנטארקטי מקווארי שבאוקיינוס הדרומי, בערך בחצי הדרך בין אוסטרליה לאנטארקטיקה. הנקודה הגבוהה ביותר שלה מתנשאת כ-100 מטר מעל גובה הים והיא מתחברת אל האי הראשי באמצעות לשון יבשה נמוכה וצרה, המוצפת מדי פעם בגלי הים בסערות עזות. תחנת האי מקווארי, שמפעילה התחנה האנטארקטית של אוסטרליה והיא המקום היחיד המיושב דרך קבע על האי, שוכנת בקצה הצפוני של לשון היבשה למרגלות גבעת הרדיו. הגבעה קרויה כך משום ששם הוצבה בראשית הדברים תחנת ממסר אלחוטית, כחלק מקשר הרדיו הראשון לאנטארקטיקה.

תחנת השידור בגבעת הרדיו
-----------------------

תחנת הרדיו, בראשותו של המטאורולוג ג'ורג' איינסוורת', הוקמה כחלק ממשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה בהנהגת דאגלס מוסון, במטרה לספק קשר רדיו בין הבסיס העיקרי של המשלחת באנטארקטיקה בכף דניסון, מפרץ קומונוולת', לבין הובארט, טסמניה. היא כללה צריף רדיו, חדר מנוע ואנטנות שידור, שהוקמו בראש הגבעה. הציוד במקום כלל משדר ניצוץ של 1.5 קילוואט מתוצרת חברת טלפונקן הגרמנית את הכוח לשידורי הרדיו סיפק גנרטור שהונע על ידי מנוע מתוצרת דה דיון-בוטון.

אנשי הטלגרף על האי מקווארי, ארתור סוייר וצ'ארלס סאנדל, השתמשו בקוד מורס בתדר גבוה. השידור הראשון של התחנה נעשה אל מקלט אחר על האי ב-17 בינואר 1912. התקשורת הראשונה בין האי לבין העולם החיצון התקיימה ב-13 בפברואר 1912, עם רדיו סידני ועם אוניות. לאחר מכן שלחה התחנה דיווחי מזג אוויר יומיים לוולינגטון (ניו זילנד). הקשר עם מפרץ קומונוולת' הוקם לבסוף באפריל 1913. ב-1913 נמסרה השליטה בתחנה לשירות המטאורולוגי של אוסטרליה, שהמשיך לתפעל אותה עד 1948, כשהמשלחות החקר הלאומית של אוסטרליה לאנטראקטיקה הסדירו נוכחות קבועה על האי.

הערות שוליים
------------

1. ↑   מלוויל סיטי 2017, הכבל: תולדות צופן המורס, הופק לצורך תערוכה בשם זה במוזיאון גבעת הרדיו בשנת 2017
2. ↑  [photography-and-film/telecommunications המדור לקיימות, סביבה, מים, אוכלוסייה וקהילות, המחלקה האנטארקטית של אוסטרליה: היסטוריה של אנטארקטיקה, תקשורות 1985-1911 11 ביוני 2002
**ג'ורג' פרדריק איינסוורת** (באנגלית: **George Frederick Ainsworth** ‏ 20 ביוני 1878 - 11 באוקטובר 1950) היה מטאורולוג אוסטרלי, עובד השירות הציבורי ואיש עסקים, שעמד בראש אחת הקבוצות שהרכיבו את משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה של דאגלס מוסון (1914-1911).

חייו
----

איינסוורת' נולד בלאמטון, פרבר של ניוקאסל, ניו סאות' ויילס. בגיל 15 הצטרף למחלקת החינוך והכשרת הציבור של ניו סאות' ויילס
כעוזר למורה, אך בשנת 1910 הועבר לסניף המטאורולוגי של משרד הפנים בשירות הציבורי האוסטרלי. בהמשך נספח למשלחת של מוסון לאנטארקטיקה ובמהלכה היה ממונה על קבוצת האי מקווארי במשך קרוב לשנתיים - מדצמבר 1911 עד נובמבר 1913. תחומי אחריותו במקווארי כללו הקמת תחנה מטאורולוגית לצד תחנת רדיו ותחנת ממסר אלחוטי על גבעת הרדיו, שהייתה חלוצה ביצירת קשר הרדיו הראשון בין אנטארקטיקה לשאר העולם.

משרת ציבור
----------

בשנת 1915 גויס איינסוורת' לבטליון הרגלים ה-62 של אוסטרליה. ב-1917 נכנס למשרד הריגול הנגדי ומונה לקפטן של כבוד. באותה שנה נשא לאישה את מרי קתרין סטאתאם במורווילאומבה שבדרום ויילס. לאחר השחרור בשנת 1918 היה למפקח במשטרת חבר העמים הבריטי בקווינסלנד, אוסטרליה. אחרי העברתו למשרד ראש הממשלה של אוסטרליה בשנת 1921, שירת כממונה על ענייני חוץ במשלחת האוסטרלית לוועידה הכלכלית האימפריאלית של 1923 בלונדון, נוסף להיותו הנציג האוסטרלי היחיד בכנס של ארגון העבודה הבינלאומי בז'נבה באותה שנה.

איש עסקים
---------

איינסוורת' חב את עלייתו המהירה בשירות הציבורי, לפחות בחלקה, להיותו בן-חסותו של בילי יוז, שהיה ראש ממשלת אוסטרליה מ-1915 עד 1923 ואשר לו רחש כבוד והוקרה. הוא התפטר מן השירות הציבורי בסוף שנת 1924 כדי להיכנס למגזר הפרטי כמנהל עסקים, תחילה בחברת קלו-פלקינר לייצור חלקי מכונות מלבורן, אחר כמנכ"ל בתאגיד קרייזלר בניו זילנד, ולבסוף בחברת בארנט גלאס בקווינסלנד, ממנה פרש בשנת 1935. לאחר זאת התמנה למארגן מדיני במפלגת אוסטרליה המאוחדת, שבילי יוז היה בין מקימיה.

בעקבות הפסדים כספיים ניכרים בהימורים על מרוצי סוסים, עבר איינסוורת' לסידני בסביבות 1937. הוא ניהל שם מעדנייה והגיש שיחות רדיו על חוויותיו באנטארקטיקה. בזמן מלחמת העולם השנייה הועסק לתקופה קצרה שוב כמטאורולוג.

מוות
----

איינסוורת' מת בבית החולים רויאל פרינס אלפרד בסידני ממחלת כליות. הותיר אחריו אישה ובת; היה לו גם בן, שמת לפניו.

מורשתו
------

מפרץ איינסוורת' בארץ ג'ורג' החמישי שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של ג'ורג' איינסוורת'.

לקריאה נוספת
------------

* Gibbney, H.J. (1979). *Ainsworth, George Frederick (1878 - 1950)*. Australian Dictionary of Biography, Volume 7. Melbourne: Melbourne University Press. pp. 21–22.
* Mawson, Sir Douglas (1930). *The Home of the Blizzard*. London: Hodder and Stoughton. George F. Ainsworth’s narrative, an account of his two years on Macquarie Island, takes up pages 334-398 in Mawson’s book.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפרץ אינזוורת' באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: ainsworth-george-frederick-4982
* TePapa: 27765
* Trove: 1469777

 |
**גבעת התנ"ך** היא גבעה חשופה, אתר טבע עירוני וארכאולוגי סמוך לעיר העתיקה של ירושלים. במורד הצפוני של הגבעה נמצאים כנסיית סנט אנדרוז עם מצודת אייל הצמודה (קאצר אל ע'זאל) וכן מתחם מערות קבורה מימי בית ראשון.

טבע
---

הגבעה ממוקמת על קו פרשת המים של ירושלים - עמק רפאים הזורם לים התיכון מצד אחד וגיא בן הינום ונחל קדרון הזורמים לים המלח מצד שני. מראש הגבעה נשקף נוף מרהיב למדבר יהודה, הר הזיתים, הר ציון והעיר העתיקה.

הגבעה מהווה אתר טבע עירוני (מס' 11) ובעונות המעבר מתמלאת בפריחה צפופה. בספטמבר פורח בה חצב מצוי, לאחר היורה סתוונית היורה, בפברואר כלנית מצויה וסביון אביבי ובמרץ צהרון מצוי. בקיץ, הגבעה מצהיבה ומתמלאת קוצים כשהבולט שבהם הוא הקיפודן הכחול. הגבעה מושכת אליה מגוון בעלי חיים כגון פרפרים וציפורי שיר ביניהן סנוניות וחוגלות ההרים.

היסטוריה
--------

הארכאולוג, גבריאל ברקאי גילה את לוחיות ברכת כהנים במתחם מערות הקבורה מתקופת בית ראשון שלמרגלות הגבעה. ברקאי הוא שנתן לאתר את השם "כתף הינום" על פי הפסוק בספר יהושע (טו ח) בהקשר לגבולות נחלת שבט יהודה: "וְעָלָה הַגְּבוּל גֵּי בֶן-הִנֹּם, אֶל-כֶּתֶף הַיְבוּסִי מִנֶּגֶב--הִיא, יְרוּשָׁלִָם; וְעָלָה הַגְּבוּל אֶל-רֹאשׁ הָהָר, אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי גֵי-הִנֹּם יָמָּה, אֲשֶׁר בִּקְצֵה עֵמֶק-רְפָאִים, צָפוֹנָה."

בראש הגבעה מספר שרידי מבנים ששימשו כנראה את תחנת הרכבת הסמוכה בתקופת המנדט הבריטי.

השם גבעת התנ"ך הופיע לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20 לאחר שהחברה לחקר המקרא בישראל והחברה היהודית העולמית לתנ"ך בתמיכתו של דוד בן-גוריון, תכננו להקים על הגבעה מרכז בינלאומי לתנ"ך. האדריכלים היינריך ארדרייך וגרט גוטמן הציעו להקים את המבנה בצורת גלילי ענק שיסמלו את נצחיות התנ"ך ובאוקטובר 1970 אף נערכה על הגבעה טקס נחת אבן פינה. לבסוף התוכניות להקמת מרכז לתנ"ך לא מומשו בשל קשיי מימון. מבחינה תכנונית חלקה הדרומי של הגבעה הוגדר אתר טבע עירוני ושטחי הגן המיוערים המקיפים את הכנסייה הוגדרו כשטחי ציבור המיועדים לבנייה.

תוכניות בניה על הגבעה
---------------------

בשנת 2009, הכנסייה היוונית האורתודוקסית, בעלת הקרקע, יזמה לבנות בשטח הגבעה מלון גדול, אך התוכנית נדחתה על ידי רשויות התכנון. בשנת 2011, חברה בשם קרונטי אינבסטמנטס הולדינגס רכשה את הקרקע במחיר 7 מיליון ש"ח בלבד. בשנת 2023 החברה הגישה הצעה לשנות את יעוד הקרקע מ"ציבורי", ל"מסחר, תיירות ומיבני ציבור" ולהקים עליה מלון בן 6 קומות ומבנה מסחרי בשטח של כ-20,000 מ"ר. התוכנית עוררה התנגדויות רבות כולל של השגרירות הבריטית, תיאטרון החאן, המועצה לשימור אתרים, התאחדות האדריכלים, ארגון "עמק שווה", החברה להגנת הטבע, מינהלים קהילתיים, חוקרים ירושלמים וכמאה תושבים.

לקריאה נוספת
------------

* מלון במקום טבע עירוני: התכנית שמאיימת להרוס את גבעת התנ"ך בירושלים, יהיה בסדר, גל"צ 10.3.2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  ⁨אושרה התכנית להקמת! בית ה תני ד העולמי י ⁩ - ⁨⁨מעריב⁩ 20 מרץ 1972⁩ - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il
2. 1 2  מלון חדש מתוכנן באחת הגבעות הירוקות האחרונות בירושלים, באתר Haaretz הארץ, ‏2024-03-03
3. ↑  גיא נרדי, עיריית ירושלים רוצה להקים מלון בגבעת התנ"ך; "הרס המורשת לטובת רווח כלכלי", באתר כלכליסט, 26 בנובמבר 2023
4. ↑  בריטניה מתגייסת להצלת גבעת התנ"ך בירושלים, באתר רשויות, ‏01/02/2024
5. ↑  התנגדות התאחדות האדריכלים לתכנית שימור מצודת אייל וחשיפתה לציבור והקמת מלון, גבעת התנ"ך – כתף הינום, בירושלים | התאחדות האדריכלים, באתר www.isra-arch.org.il, ‏2024-01-04
**אלי כהן (אליקו)** (נולד ב-6 במאי 1977) הוא שדרן רדיו ומנחה ישראלי, המשדר ברדיו לב המדינה.

ביוגרפיה
--------

אלי כהן (אליקו) נולד וגדל בבת ים, בבית מסורתי, לרפי ולמרים חיה. למד בתיכון "אורט הבונים" בעיר בת ים.

מהיותו בגיל 6 עד היותו נער כבן 16 שיחק אליקו טניס, ובעקבות פטירת אביו ממחלה קשה באותה שנה, שינה אז את תחביבו לטובת תחום ה-D.J, ובמקביל החל לשדר בתחנת הרדיו הפיראטית "גלי הים התיכון" במקביל ללימודים בתיכון. לאחר שירותו בצה"ל, החל לעבוד בתחנת "רדיו לב המדינה", תחילה כמפיק ותחקירן, ולאחר מכן, בגיל 22, החל להגיש תוכנית אישית.[דרוש מקור]

כיום הוא מגיש ברדיו לב המדינה את התוכנית "ערב ים תיכוני", המשודרת בימים ראשון עד חמישי, מהשעה 16:00 כשעתיים, המלווה בחשיפת זמרים בתחילת דרכם כולל משה פרץ, דודו אהרון ואחרים. תוכניתו משודרת ב"אווירת סלון" בה אוכלים במהלך האירוח בתוכנית ובה הוא מדבר ונוהג בחופשיות עם אומנים ומאזינים עולים. במסגרת התוכנית מתקיימים אירועי זמר, ערבי שירה, סופי שבוע בבתי מלון ובהפלגות, אשר מונחים על ידו.

בשנת 2011 השתתף במספר פרקים, בסדרה "חי ב-LA LA לנד".

בשנת 2015 זכתה תוכניתו ב"פרס תוכנית המוזיקה הטובה ביותר בישראל" מטעם אגודת העיתונאים בתל אביב. הוא נחשב לבעל השפעה רבה במוזיקה המזרחית בישראל.[דרושה הבהרה]

אליקו הוציא מספר דיסקים של אוספי להיטים, ביניהם מתוכניות הרדיו "ערב ים תיכוני" וב-"רדיו לב המדינה". דמותו זכתה לחיקוי בתוכנית "ארץ נהדרת" בדמות מומי, שגולמה על ידי אלי פיניש וב-14 בפברואר 2024 גילם את דמותו יניב ביטון.

חיים אישיים
-----------

גרוש ואב לשלושה ילדים. היה מאורס ללירז ארז ולהם בן משותף. מתגורר בראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליקו, ברשת החברתית פייסבוק
* אליקו, ברשת החברתית אינסטגרם
* אליקו, ברשת החברתית טיקטוק
* גיל ריבה, אליקו, באתר רשת 13, 22 ביולי 2010
* אתר למנויים בלבד עומר שוברט, שדרן הרדיו אליקו יוצא לחפש את עומר אדם הבא, באתר הארץ, 7 בפברואר 2018
* אילן לוקאץ', ‏אליקו מלך המוזיקה הים-תיכונית, באתר ‏מאקו‏, 30 באוקטובר 2009
* שגיא בן נון‏, לא מוחא כפיים למירי רגב: שדרן הרדיו אליקו יורה לכל הכיוונים, באתר וואלה!‏, 5 בנובמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  לי-אור אברבך, ‏זוכי פרס הרדיו: אליקו, אסתי פרז ושי ודרור, באתר גלובס, 28 באוקטובר 2015
2. ↑  אתר למנויים בלבד עומר שוברט, שדרן הרדיו אליקו יוצא לחפש את עומר אדם הבא, באתר הארץ, 7 בפברואר 2018
3. ↑   המוזיקה המזרחית הצליחה לפרוץ גבולות גם בזכות האיש הזה, בעמוד הפייסבוק של שישי עם טלי מורנו ואלון בן דוד, 15 בנובמבר 2015 (אורך: 12:44)
4. ↑  אליקו אוסף הלהיטים מתוכנית הרדיו /ערב ים תיכוני/ ברדיו לב המדינה, בקטלוג הספרייה הלאומית
5. ↑  לירז לוי, ראשון לציון חוגגת מימונה, באתר השקמה ראשון לציון, 5 באפריל 2018
**אלה ואויה** (בערבית: **إيلا واوية**; נולדה ב-16 באוקטובר 1989), הידועה כ"**קפטן אלה**" (**كابتن إيلا**), היא קצינה בצה"ל בדרגת רב-סרן, המכהנת, נכון ל-2021, כסגנית ראש תחום תקשורת ערבית בחטיבת דובר צה"ל.

ביוגרפיה
--------

אלה ואויה נולדה בקלנסווה למשפחה מוסלמית. היא התחנכה בבית ספר עתיד, שם סיימה גם את לימודיה התיכוניים. היא בוגרת תואר ראשון בהצטיינות בתקשורת במכללה האקדמית נתניה, ובוגרת תואר שני בהצטיינות בממשל ושיווק פוליטי במרכז הבינתחומי הרצליה.

בשנת 2010 הקימה את מיזם "חיים משותפים" – קבוצה שמפגישה בין ערבים ויהודים על מנת ליצור הבנה בין-תרבותית ודו-קיום.

עוד לפני שירותה הצבאי עסקה בתחום התקשורת והייתה שדרנית ברדיו קול נתניה (השייך למכללה הארצית נתניה) למשך שנתיים, בתוכנית "בלערבי אחלה". היא שימשה כיזמת ומפיקת הקמפיין "סליחה, לא גלשנו קצת?", שמטרתו לעורר מודעות לסכנות ברשת, וזכתה במלגת בנק הפועלים.

הייתה פעילה ברשתות החברתיות לעולם הערבי (זוכה לחשיפה בפייסבוק, בטיקטוק ובאינסטגרם), לצד התקשורת המסורתית והחדשותית.

### שירות צבאי

היא התנדבה לשנת שירות לאומי בבית חולים מאיר בכפר סבא בשנת 2011. לאחר מכן, בשנת 2013, התנדבה לשירות בצה"ל, כחיילת הראשונה בצה"ל מאזור "המשולש". לאור רגישות העניין, היא הסתירה את שירותה בצה"ל מבני משפחתה והסובבים אותה.

היא סיימה את הטירונות כחיילת למופת פלוגתית והחלה את שירותה כמש"קית ניו-מדיה בחטיבת דובר צה"ל תחת סגן-אלוף אביחי אדרעי. במהלך שירותה השתתפה במבצעים רבים, בהם "צוק איתן",אינתיפאדת היחידים,"חגורה שחורה", "מגן צפוני", "שובו אחים" ומלחמת חרבות ברזל.

היא החלה את קורס הקצינים בבה"ד 1 ב-2015, ובמהלכו קיבלה את אות מצטיין הנשיא. לאחר קבלת דרגות הקצונה, חזרה למדור ערבית בחטיבת דובר צה"ל, בו החלה את תפקידה כסגן ראש מדור תקשורת ערבית. ב-2018 קיבלה את אות מצטיין ראש אגף המבצעים, אלוף אהרון חליוה. בסוף 2019 הפכה את שירותה הצבאי לפומבי, והחלה ליצור את "קפטן אלה" – סדרת סרטוני הסברה על ישראל וצה"ל לחברה הערבית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קפטן אלה** |

* קפטן אלה, ברשת החברתית פייסבוק
* קפטן אלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קפטן אלה, ביישום טלגרם
* קפטן אלה, ברשת החברתית אינסטגרם
* קפטן אלה, ברשת החברתית טיקטוק
* אוהד חמו, ‏אני ערבייה, מוסלמית, ובחרתי להיות קצינה בצה"ל, באתר ‏מאקו‏, 27 במרץ 2021
* סרטון אודות פועלה של אלה ואויה בערוץ היוטיוב Step News Agency (בערבית)
* קפטן אלה: דוברת צה"ל בערבית שחושפת לעולם הערבי את השקרים של חמאס, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אוהד חמו, ‏אני ערבייה, מוסלמית, ובחרתי להיות קצינה בצה"ל, באתר ‏מאקו‏, 27 במרץ 2021
2. ↑  סרטון מסדרת הסרטונים "קפטן אלה" בנושא התנדבות ערבים לצה"ל, באתר www.facebook.com (בערבית)
3. ↑  סרטון מסדרת הסרטונים "קפטן אלה" בנושא יום השואה והגבורה, באתר facebook.com (בערבית)
**ארתור נֶבֶּה** (בגרמנית: ‏**Arthur Nebe**ⓘ‏?‏; 13 בנובמבר 1894 – 21 במרץ 1945) היה קצין אס אס בכיר בדרגת גרופנפיהרר, שפיקד על איינזצגרופה-B במהלך השואה והיה אחראי לרציחת עשרות אלפי יהודים. נבה היה איש משטרה מקצועי, ושימש כמפקד משטרת ברלין ובכיר בגרמניה בגוף שהפך עם הזמן לאינטרפול של ימינו. הסבך הפוליטי הפנימי בזרועות השלטון של הרייך השלישי קירב את נבה לשורות קושרי קשר ה-20 ביולי. לאחר כישלון הקשר נבה נכלא, והוצא להורג בימיה האחרונים של המלחמה.

ביוגרפיה
--------

נבה נולד בברלין ב-1894, כבנו של מורה בבית ספר יסודי. הוא שירת שירות קרבי במלחמת העולם הראשונה ונפצע פעמיים בלוחמת גז.

בתום המלחמה הצטרף נבה למשטרה הפלילית (KRIPO - KRIminalPOlizei), ואף הגיע לדרגת מפקד ה-KRIPO בברלין ב-1924. הוא הצטרף לשורות המפלגה הנאצית ב-1931, עוד בטרם עלתה המפלגה לשלטון. נבה יצר קשרים בארגון ה-SS, ובין היתר התיידד עם קורט דליגה, קצין בכיר באס.אס.; באפריל 1933, עם עליית אדולף היטלר לשלטון, מונה נבה למפקד משטרת המדינה. באותה שנה הכיר את הנס ברנד גיזביוס, בכיר בגסטפו בעל קשרים מגוונים, שהכיר לו בהמשך את הנס אוסטר, גנרל שהיה מראשי המתנגדים לנאציזם. אוסטר וגיזביוס קירבו את נבה לחוגי המתנגדים לשלטון הנאצי.

ב-1936 הפכה ה-KRIPO למחלקה ב"משרד לביטחון המדינה" RSHA, אגף במסגרת ה-SS שאיחד תחת גג אחד מחלקות שונות, כגון ה-SD וה-KRIPO, ליצירת כוח אכיפה שיטפל בכל הגורמים הפליליים והפוליטיים. האיחוד הביא לנבה דרגת "גרופנפיהרר" ב-SS. ב-1937 נוצר כוח משטרה ממלכתי אחיד לרייך כולו, כשבעבר הייתה המשטרה בסמכות המדינות השונות; נבה הועמד בראש הכוח, והוכפף ישירות לריינהרד היידריך. במקביל היה נבה מעורב בפעילות של חוגי הקושרים נגד היטלר, לרבות הניסיון של אוסטר ב-1938 להדיח את היטלר, ניסיון שכשל בשל כניעת מדינות המערב בוועידת מינכן. באותה שנה עמד בראש חקירת ניסיון ההתנקשות בהיטלר במינכן, והצליח לקשור בין ההתנקשות לבין מבצעה, גאורג אלזר.

ב-1941 התייצב נבה בראש "איינזצגרופה B", כוח יעודי של ה-SS שפעל במקביל לכוחות הלוחמים, מאחורי הקווים, להשמדת היהודים במרחבי רוסיה שנכבשו. "איינזצגרופה B" פעלה בגזרת "קבוצת ארמיות המרכז", שהבקיעה בחזית המרכז במבצע ברברוסה, ועסקה בפעילות השמדת היהודים בעיקר בבלארוס. נבה הודה כי הוא אחראי למותם של 45,000 יהודים.

בסוף 1942 דיווח נבה לקושרים על הפתרון הסופי, ועל הפעולות הננקטות להשמדת היהודים.

נבה שימש בתפקיד חשוב בקשר ה-20 ביולי להתנקש בחיי אדולף היטלר. תפקידו היה להוביל קבוצה שתתפוס ותהרוג את היינריך הימלר, ואולם בשל בלבול ומבוכה ששררו בשורות הקושרים באותו יום, לא יצאה התוכנית לפועל. לאחר כישלון הקשר ניסה להימלט, אך הוסגר על ידי פילגש מאוכזבת. הוא נידון למוות על ידי בית הדין העממי שדן את הקושרים במשפטי ראווה. ב-21 במרץ 1945 הוצא להורג בכלא פלצנזה בברלין, בשיטה שננקטה נגד קושרי ה-20 ביולי: תלייה באמצעות מיתרי פסנתר על אנקוליות לתליית בשר בקר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור נבה** בוויקישיתוף
* על ארתור נבה, באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281946005171
* BnF: cb145769913 (data)
* GND: 118999672
* ISNI: 0000 0000 4161 4333
* LCCN: no2002091904
* NTA: 070835268
* SUDOC: 074744046
* VIAF: 57415209
* WorldCat: lccn-no2002091904

 |
סמל השינמוך מבוסס על סמל המיחזור. בעוד שסמל המחזור החצים יוצרים משלוש, בסמל המזור החץ השלישי פונה כלפי מטה כסימן להורדת האיכות של המוצר 
**שינמוך** (באנגלית: **Downcycling**), הוא תהליך פירוק פסולת, שמוביל לייצר של חומר ממוחזר באיכות, חוזק או פונקציונליות נמוכה יותר מהחומר המקורי.

מקור והשפעה
-----------

המונח *שינמוך* שימש לראשונה על ידי ריינר פילץ, מהנדס גרמני בראיון שערך אדריכל שעוסק בשיקום ת'ורנטון קיי ב- SalvoNEWS בשנת 1994.

שינמוך מאריך את השימוש בחומרים ומוצרים, מפחית את צריכת חומרי גלם מצמצם את צריכת האנרגיה, פליטת גזי חממה, זיהום באוויר וזיהום המים בבאמצעות הפחתת הייצור הראשוני ומיצוי משאבים.

יתרון נוסף של שינמוך מנקודת מבט של היצרן הוא שפריטים עם משונמכים לא חייבים להיות ממוינים. שלא כמו מיחזור, כשישנו תמריץ כספי על מיון בקבוקי פלסטיק לפי חומר וצבע כדי להבטיח את ה-PCR הטוב ביותר לייצור בקבוקים ממוחזרים, בשינמוך ניתן להפוך חומרים מסוגים שונים למוצר אחיד ויציב.

דוגמאות
-------

במתכות שינמוך קורה כאשר מצטברים חומרים על מתכות (העשויות בחלקן או מרביתן מגרוטאות מתכת) שלא ניתן להסיר בהתכה. לדוגמה, פלדה מרכבים ישנים שמשולבת בה חוטי נחושת או ציפוי פח. מתכות אלו מניבות פלדה באיכות ירודה שאינה עומדת במפרט הפלדה לרכב ולכן היא נמצאת בשימוש בעיקר בענף הבנייה.
  
סוגים מסוימים של פלסטיק מעובדים לשימוש חוזר ושניתן ייצור מהם פריטים באיכות פחותה כמו פליס או חיפוי מבנים. בעוד שאיכות הפלסטיק פחותה ממה שהייתה במקור, היא עדיין מפחיתה את הצורך לשימוש חומרי גלם חדשים. מוצרים נוספים שמשתמשים בהם בפלסטיק משונמך הם ספסלים, אדני רכבת, צינורות ניקוז ועוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ana Pires (2018). *Sustainable Solid Waste Collection and Management*. Springer. ISBN 978-3-319-93200-2.
2. ↑  William, McDonough; Michael Braungart (2002). North Point Press (ed.). *Cradle to Cradle: Remaking the Way We Make Things*. North Point Pr. pp. 56–57. ISBN 978-0-86547-587-8.
3. ↑  Thornton Kay, Salvo in Germany - Reiner Pilz, p14 SalvoNEWS No99 11 October 1994
4. 1 2  What is Downcycling?, www.buschsystems.com
5. ↑  Savov, L.; Volkova, E.; Janke, D. (2003). "Copper and tin in steel scrap recycling" (PDF). *RMZ - Mater. Geoenviron*. **50** (3): 627–640.
6. ↑  Igarashi, Y.; Daigo, I.; Matsuno, Y.; Adachi, Y. (2007). "Estimation of the Change in Quality of Domestic Steel Production Affected by Steel Scrap Exports". *ISIJ Int*. **47** (5): 753–757. doi:10.2355/isijinternational.47.753.
7. ↑  
Pauliuk, Stefan; Wang, Tao; Müller, Daniel B. (2012-01-03). "Moving Toward the Circular Economy: The Role of Stocks in the Chinese Steel Cycle" (PDF). *Environmental Science & Technology*. **46** (1): 148–154. doi:10.1021/es201904c. ISSN 0013-936X. PMID 22091699.
8. ↑  Cullen, J.M.; Allwood, J.M.; Bambach, M.D. (2012). "Mapping the global flow of steel: from steel making to end-use goods". *Environmental Science & Technology*. **46** (24): 13048–13055. doi:10.1021/es302433p. ISSN 0013-936X. PMID 23167601.
9. ↑  What is Downcycling?
**איגור ג'וזלוב** (במקדונית: **Игор Ѓузелов**; נולד ב-2 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר מקדוניה ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

ג'וזלוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של בלסיצה, אליה הצטרף בגיל 17. כעבור שנתיים חתם בסילקס, עמה זכה בשלוש אליפויות וגביע.

בקיץ 1999 ג'וזלוב חתם בהיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית.

בקיץ 2001 ג'וזלוב חתם בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית. ב-7 ביולי 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-5 נגד זקארפטיה. ג'וזלוב שיחק בשחטאר עונה אחת, בה זכה עם הקבוצה בדאבל.

בקיץ 2002 ג'וזלוב הצטרף ליריבה העירונית מטאלורג. בינואר 2006 הושאל להפועל פתח תקווה מליגת העל.

בקיץ 2006 חתם בסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית, בה שיחק עד לפרישתו בשנת 2011.

ב-25 במרץ 1998 ג'וזלוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקדוניה הצפונית בניצחון 0-1 נגד בולגריה. ב-18 באפריל 1998 הבקיע את שערו היחיד בנבחרת בתיקו 2-2 נגד קוריאה הדרומית.

תארים
-----

סילקס
* ליגת העל המקדונית: 1995/1996, 1996/1997, 1997/1998
* הגביע המקדוני: 1996/1997

היידוק ספליט
* ליגת העל הקרואטית: 2000/2001
* הגביע הקרואטי: 1999/2000

שחטאר דונצק
* ליגת העל האוקראינית: 2001/2002
* הגביע האוקראיני: 2001/2002

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"איגור ג'וזלוב"**.
**טים מטאבז'** (סלובנית: **Tim Matavž**; נולד ב-13 בינואר 1989) הוא כדורגלן סלובני המשחק בה.נ.ק. גוריצה בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

מטאבז' החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ביליה, בשנת 2004 הוא עבר למחלקת הנוער של גוריצה. בעונת 2006/2007 עלה לקבוצה הבוגרת והבקיע 11 שערים ב-30 משחקים. ב-30 באוגוסט 2007 חתם ל-5 שנים בחרונינגן. ב-26 בספטמבר 2007 הוא הבקיע ארבעה שערים בגביע במשחק נגד איסמירבוגלס. בקיץ 2008 הושאל לאמן. ב-13 במרץ 2009 מטאבז' הבקיע את השער הראשון שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד רודה. ב-24 בפברואר 2010 מטאבז' האריך את החוזה שלו עם מועדון עד 2013. ב-6 בפברואר 2011 מטאבז' הבקיע את השלושער הראשון שלו נגד ווילם II. ב-31 באוגוסט 2011 חתם בפ.ס.ו. איינדהובן. ב-4 ביולי 2014 חתם באאוגסבורג תמורת 4 מיליון אירו, ממנה הושאל לגנואה האיטלקית בפגרת החורף של עונת 2015/16.

לאחר שסיים את ההשאלה בגנואה, מטאבז' הושאל שוב, והפעם לנירנברג מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק עונה אחת והבקיע חמישה שערי ליגה, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.

בקיץ 2017 חתם מטאבז' בויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית על חוזה לשלוש עונות.

ב-19 ביולי 2020, מטאבז' חתם באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.

ב-14 באוגוסט 2021 חתם מטאבז' בבורסאספור הטורקית.

ב-30 בינואר 2022 חתם מטבאז' לשנה וחצי באומוניה ניקוסיה הקפריסאית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-4 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במשחק ידידות שנגמר בניצחון 1-3 נגד ניו זילנד. ב-13 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד אלג'יריה במסגרת מונדיאל 2010. ב-8 באוקטובר 2010 הבקיע את שלושת שעריו הראשונים בנבחרת בניצחון 1-5 נגד איי פארו במסגרת מוקדמות יורו 2012 כאשר מטאבז' חתום על שלושת השערים הראשונים, ובכך הפך לכובש הצעיר ביותר בנבחרת כאשר הוא בן 21.

תארים
-----

**פ.ס.ו. איינדהובן**

* הגביע ההולנדי: 2011/2012
* הסופר קאפ ההולנדי: 2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טים מטאבז'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טים מטאבז'

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת סלובניה – מונדיאל 2010** |
| --- |
| 1 ס. הנדנוביץ' • 
2 ברצ'קו • 
3 דז'יניץ' • 
4 שולר • 
5 צסאר • 
6 איליץ' • 
7 פצ'ניק • 
8 קורן • 
9 לובליאנקיץ' • 
10 בירסה • 
11 נובאקוביץ' • 
12 י. הנדנוביץ' •
13 יוקיץ' • 
14 דדיץ' •
15 קרהין •
16 שליגה •
17 קירם •
18 רדוסבלייביץ' •
19 פילקוביץ' •
20 קומאץ •
21 סטבנוביץ' •
22 מאבריץ' •
23 מטאבז' •
מאמן: קק | סלובניהסלובניה |
**המרמנו** (מכונה גם: **אמרניני** באיטלקית: **Cane da pastore Maremmano-Abruzzese**) הוא גזע כלב שמקורו באיטליה. הוא משמש לרעיית צאן. למרמנו פרווה עשירה, עצמות חזקות ושרירים מפותחים המסייעים לו להרתיע גנבים נחושים ולהבריח זאבים רעבים.

היסטוריה של הגזע
----------------

המרמנו הוא תוצר של איחוד שני גזעי כלבים - מרמנו ואברוצו - לגזע אחד ב- 1958. עד 1958 פסטור מרמנו, או כלב הרועים של המרמה, והפסטור אברוזה, או כלב הרועים של האברוצי, נחשבו כגזעים נפרדים. ב-1 בינואר 1958 הגזעים אוחדו על ידי איגוד הכלבים הלאומי של איטליה. ההסבר שניתן הוא ש"התמזגות טבעית" של שני הגזעים התרחשה כתוצאה מתנועה של הכלבים עקב מעבר של עדרי כבשים מאזור אחד למשנהו, במיוחד לאחר איחוד איטליה.

המרמנו משמש כלב רועים לעדרי צאן באזור טוסקאנה ההררי שבמרכז איטליה.

מבנה כללי
---------

גובהו בין 73-60 ס"מ. משקלו בין 45-30 ק"ג. פרוותו עבה וצפופה וצבעה הוא לבן. תוחלת חיים - 13-11 שנים.

אופי
----

המרמנו נחשב כלב אמיץ, נאמן, נחוש, חברותי וקל לאילוף. המרמנו ניחן באינטליגנציה גבוהה אך עלול להיות עקשן.
המרמנו נוטה להגן על בעליו כאשר מתעוררת סכנה, הוא נכנס לפעילות מיידית במטרה להבריח את הסכנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרמנו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wayback Machine, web.archive.org
2. ↑  Raymond Coppinger, Lorna Coppinger, **Dogs: a startling new understanding of canine origin, behavior, and evolution**, New York: Scribner, 2001, ISBN 978-0-684-85530-1

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532092005171

 |
**סודות ההצפנה**: תולדות המצפינים והמפענחים ממצרים העתיקה ועד פיזיקת הקוונטים (באנגלית: **The Code Book**: The Science of Secrecy from Ancient Egypt to Quantum Cryptography) הוא ספרו השני של סופר המדע הפופולרי סיימון סינג. הספר יצא לאור באנגלית בשנת 1999. הוא תורגם לעברית על ידי זוהר בר-אור ויצא לאור בישראל בשנת 2003 בהוצאת ידיעות אחרונות.

סקירת הספר
----------

"סודות ההצפנה" מכסה נושאים היסטוריים מגוונים כולל: האיש במסכת הברזל, קריפטוגרפיה ערבית, צ'ארלס באבג', המיכון של ההצפנה, מכונת האניגמה והפענוח של כתב ליניארי ב' וסוגי שפות עתיקות אחרות.

בפרקי הספר האחרונים סוקר סינג את התפתחות ההצפנה המודרנית בעידן המחשבים, את המרדף אחר פתרון בעיית הפצת המפתחות על ידי פיתוח אלגוריתם של הצפנת מפתח ציבורי והצפנת RSA. חלק מהחומר מבוסס על ראיונות עם האנשים עצמם כמו ויטפילד דיפי ומרטין הלמן, מנסחי פרוטוקול דיפי-הלמן, שהוביל ליצירת הצפנת RSA על ידי ריבסט, שמיר ואדלמן. כמו כן, ראיין סינג אנשים שעבדו בסתר ב-GCHQ ורק שנים רבות לאחר מכן הותרה עבודתם לפרסום.

הספר מסתיים בדיון על המאבק של פיל צימרמן למען המיזם שלו – "פרטיות טובה למדי" (PGP), על ההיבטים של הצורך והזכות הבסיסית לפרטיות מול היכולת של גורמי טרור ופשיעה לנצל את הטכנולוגיה הזו לפעילותם, וכן בסקירה של בניית מחשבים קוונטיים והצפנה קוונטית.

לסיום, יצר סיימון סינג "אתגר צופן" – סדרה של עשרה צפנים בעלי דרגות קושי הולכות ועולות על פי פרקי הספר, מהצפנה בסיסית עד הצפנה מודרנית, כשלאתגר צורף פרס כספי של 10,000 ליש"ט, אשר הוענק לאחר עשרה חודשים לקבוצת מפענחי צפנים סקנדינבית.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של סיימון סינג (באנגלית)
* סודות ההצפנה, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  באתר Simon Singh, Cipher Challenge
**ישראל (סולה) פרדקין** (1933 – 5 בנובמבר 2019) היה איש שב"כ, וכיהן כראש מועצה אזורית משנת 1977 עד שנת 1986; עד 1980 הוא היה ראש מועצת "יזרעאל", ומשנה זו, הוא היה ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל - לאחר שהמועצה שהיה בראשה אוחדה עם המועצה האזורית קישון.

קורותיו
-------

ישראל (סולה) פרדקין נולד לנתן ורבקה פרדקין, בתל עדשים, שבעמק יזרעאל. הוא בוגר בית הספר החקלאי כדורי. במסגרת שירותו הצבאי, הוא שירת באגף המבצעים של השב"כ.

פרדקין התחתן עם רות ב-1953 וניהל איתה משק ביישוב הולדתו. בהמשך הם עברו למושב ניר משה שבנגב ועסקו שם בהדרכה, תוך הקמת משק משלהם שם.

לאחר מלחמת יום כיפור, ב-10 במרץ 1974, נבחר פרדקין לתפקיד סגן יו"ר במועצה אזורית יזרעאל, במקומו של גדעון צימל, שנפטר. במקביל שימש כמנהל מפעלי יזרעאל. בשנת 1977 הוא נבחר לראשות המועצה. פרדקין תמך באיחוד המועצה עם המועצה האזורית השכנה - מועצה אזורית קישון. מועצת קישון הייתה אז בראשות חיים ראם, שגם הוא תמך באיחוד. האיחוד התרחש בשנת 1980 ומיד אחריו קיבל ראם את ראשות המועצה המאוחדת למשך חודשים ספורים ואחריהם פרש מהחיים הפוליטיים. פרדקין נבחר ב-1980 לעמוד בראש המועצה המאוחדת, "המועצה האזורית עמק יזרעאל" והחזיק בתפקיד עד 1986.

בתקופת כהונתו נוסדו היישובים: אלון הגליל, הושעיה, הרדוף, עדי, גבעת אלה, חנתון ותמרת. כמו כן הוקמו בתחום המועצה מוסדות רבים.

פרדקין שימש גם בתפקידים אזוריים נוספים, כמו ממלא מקום יושב ראש הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה וחבר ועדה למינוי משקמים חקלאיים.

נפטר ב-5 בנובמבר 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראל פרדקין (סולה) ראש המועצה, באתר המועצה
* ישראל (סולה) פרדקין, אלבום יזרעאל

הערות שוליים
------------

1. ↑  ילקוט הפרסומים, עמודים 1,625, 1,974
2. ↑  הבחירות המסודרות לראשות המועצות המקומיות, בהן הוא ניצח, היו ב-1983. ראו ילקוט הפרסומים, עמוד 1,185
3. ↑  הודעת שר הפנים בעניין הפסקת מינויו של פרדקין כממלא מקום ראש הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה
4. ↑  ילקוט הפרסומים, דף 1,358, שנת 1993

| ראשי המועצה האזורית עמק יזרעאל והמועצות שאוחדו ליצירתה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **קישון** ו/או **נהלל**: שמואל שורש • עקיבא גולדשטיין • ישראל בלוך • חיים ראם • אריה לובין • צבי עופר • חיים ראם **יזרעאל**: • אליהו כרמיאלי • נתן בר שמעון • יעקב אגוזי • משה אשכנזי • ישראל (סולה) פרדקין**אחרי האיחוד**: חיים ראם • ישראל (סולה) פרדקין • שמואל (מולה) כהן • איתן ברושי • אייל בצר • שלומית שיחור רייכמן |

 |



.
תעודת נאמנות
**העברה** הייתה חברה להעברת הון יהודי מגרמניה הנאצית לארץ ישראל. החברה פעלה במסגרת "הסכמי ההעברה" להעברת רכוש יהודי גרמניה לארץ ישראל.

הסכמי ההעברה נוצרו כתוצאה ממפגש אינטרסים בין השלטון הנאצי שהיה מעוניין להיפטר מהיהודים, המוסדות הציוניים שרצו גידול בכמות היהודים בארץ, יהודי גרמניה שרצו להציל חלק מרכושם, ושלטונות המנדט הבריטי שרצו השקעות הון בארץ ישראל.  

הסכם ההעברה הראשון נחתם בין חברת הנוטע (חברה-בת של בני בנימין) לבין הגרמנים. ההסכם השני שיתף את חברת אנגלו-פלשתינה. בהסכם השלישי סוכם שבנק אנגלו-פלשתינה והסוכנות היהודית יקימו חברת נאמנות שתשמש כגוף מתווך בעסקות ההעברה. 

חברת "העברה", אשר הוקמה בשנת 1933 על סמך ההסכם, קיבלה בלעדיות הן על פעולת התיווך בין היבואנים בארץ ישראל ליצואנים הגרמנים, הן על הייבוא עצמו, הן על גביית כסף מהיבואנים בארץ בגין הסחורות שהזמינו והן על העברת התשלומים לעולים. 

משנת 1935 פעלה ההעברה בפיקוח הסוכנות היהודית, אם כי הון המניות שלה היה רשום על שם קרן היסוד כפי שהיה מקובל לגבי נכסי הסוכנות היהודית.

אלו מיהודי גרמניה שרצו לעלות לארץ ישראל היו צריכים להפקיד בגרמניה את כספם (במרקים גרמניים) בחברת "העברה" או אחת המקבילות לה.  

גוף התיווך היה רוכש במרקים אלו מכונות, ציוד וסחורות על פי הזמנות שקיבל מחברות ומתווכים בארץ ישראל, הטובין היו נשלחים לישראל (חלק מהם נמכר הלאה על ידי מתווכים).  

היהודים הגרמנים היו מקבלים אישור הפקדה, כך שיכלו להוכיח שהם בעלי הון, וכשהגיעו לארץ היו מקבלים כשני שלישים מהסכום המקורי שהפקידו. 

פעילות ההעברה עוררה מחלוקת ביישוב, בשל הצורך במגע עם שלטונות גרמניה הנאצית שהיו מוקצים בעיני אנשי היישוב באותה תקופה.

פעולתה של חברת העברה נסתיימה ב-1939, מספר חודשים אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה, בגלל סגר כלכלי מוחלט שהוטל על גרמניה, לאחר שכ-50,000 נפש ניצלו בזכותה ועלו לארץ בעלייה החמישית, ולאחר שהצליחה להעביר רכוש בשווי כ-12 מיליון מרק גרמני מגרמניה לארץ ישראל.

חשבונות רדומים
--------------



מכתב של הסניף התל אביבי של חברת "העברה" מחודש פברואר 1938
חלק מהיהודים שהעבירו את רכושם דרך חברת "העברה" לא הצליחו להציל את גופם, ונספו בשואה.

הכספים שהעבירו קורבנות אלו לא חולקו ליורשיהם. בשנת 1939 נחקקה "פקודת המסחר עם האויב" ועל פי פקודה זו הועברו בתחילת שנות ה-40 חשבונות חברת "העברה" לניהולו של הממונה הבריטי על נכסי אויב, בשל שייכותם לאזרחי גרמניה, אויבת בריטניה. בשלב ראשון הוא הורה להקפיא את החשבונות (איסור ביצוע כל פעולה ללא אישורו). בשלב מאוחר יותר דרש להעביר אליו את הכספים. עם הקמת המדינה עברו רוב הנכסים לניהול "הממונה על רכוש האויב", וב-18 ביולי 1968 לידי האפוטרופוס הכללי. 

רק בשנת 1985 החליט האפוטרופוס לפרק סופית את חברת "העברה", וניהול החשבונות אוחד עם 376 החשבונות שנוהלו בבנק לאומי כממשיך "חברת אנגלו-פלשתינה". לעיתים נמצא שחסר היה מידע על בעלי החשבון מאחר שרק ליד חלק מהחשבונות מופיע מספר השובר של חברת "העברה".

כאשר הוקמה ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא איתור והשבת נכסים של נספי השואה, היא בדקה גם את גורלם של חשבונות אלו.

ראו גם
------

* הסכם העברה

קישורים חיצוניים
----------------

* 

הצלת הון יהודי גרמניה - חובת אחים היא, דבר, 13 באוגוסט 1934

הערות שוליים
------------

1. ↑  נוסח הפקודה באתר משרד המשפטים
אחת מהתצוגות האפשריות של ראייה כפולה
**ראייה כפולה** (באנגלית: **Diplopia**, **דיפלופיה**) היא ראייה בו-זמנית של שתי תמונות של אובייקט בודד, העשויות להופיע אחת ליד השנייה אופקית או אנכית ביחס זו לזו. ראייה כפולה נגרמת עקב אובדן מיקוד חזותי ועשויה להתבצע באופן רצוני או לא רצוני. כאשר היא מתרחשת באופן לא רצוני, היא נגרמת כתוצאה מפגיעה בתפקוד של השרירים החוץ-עיניים, כאשר שתי העיניים עדיין מתפקדות, אך הן אינן יכולות לפנות לכוון את האובייקט הרצוי. ראייה כפולה יכולה להיות אחד הסימנים הראשונים למחלה מערכתית, במיוחד לתהליך שרירי או נוירולוגי, והיא עלולה לשבש את שיווי המשקל, התנועה או יכולות הקריאה של האדם. לראייה כפולה מגוון רחב של סיבות אופטלמולוגיות, זיהומיות, אוטואימוניות, נוירולוגיות, נוירואופטלמולוגיות וסרטניות, כשהנפוצות שבהן קשורות לבעיות מכניות בשרירים, הפרעות בצומת עצב-שריר, הפרעות של עצבי הגולגולת (III, IV ו-VI) המעצבבים את שרירי העין, ולעיתים הפרעות הקשורות במסלולים התנועתיים של גלגל העין העל-גרעיניים או בליעת רעלים.

ראייה כפולה מאובחנת בעיקר בעזרת מידע שהמטופל מספק לרופא המאבחן. על מנת לברר את הסיבה לראייה כפולה הרופא המטפל עשוי לשלוח את הנבדק לבדיקות דם, טומוגרפיה ממוחשבת (CT) או הדמיית תהודה מגנטית (MRI). את הראייה הכפולה נהוג לסווג לפי ראייה כפולה חד עינית או דו עינית, סיווג הניתן לבירור על ידי עצימת עין אחת ובדיקה האם יש הבדל בראייה. הטיפול בראייה כפולה הוא בראש ובראשונה בגורם למצב הגורם לתסמינים. למעט טיפול במצב הבסיס, אפשרויות הטיפול כוללות תרגילי עיניים פיזיותרפיים, חבישת רטייה על העיניים, תיקון פריזמה, ובמצבים קיצוניים יותר - ניתוח או טיפול בבוטולינום טוקסין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראייה כפולה** בוויקישיתוף
* ראייה כפולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Najem K, Margolin E (2021-07-18). "Diplopia". *National Center for Biotechnology Information*. PMID 28722934. נבדק ב-2021-08-22 – via StatPearls.
2. 1 2 3  O'Sullivan SB, Schmitz TJ (2007). *Physical Rehabilitation*. Philadelphia, PA: Davis. ISBN 978-0-8036-1247-1.
3. ↑  Rucker JC (ביולי 2007). "Oculomotor disorders". *Seminars in Neurology*. **27** (3): 244–256. doi:10.1055/s-2007-979682. PMID 17577866. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
4. ↑  Kernich CA (ביולי 2006). "Patient and family fact sheet. Diplopia". *The Neurologist*. **12** (4): 229–230. doi:10.1097/01.nrl.0000231927.93645.34. PMID 16832242. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
5. ↑  Blumenfeld H (2010). *Neuroanatomy through Clinical Cases*. Sunderland MA: Sinauer. ISBN 978-0-87893-058-6.
6. ↑  Seltman W (30 במרץ 2020). "An Overview of Double Vision". *WebMD* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-23. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  Karmel M (בנובמבר 2009). "Deciphering Diplopia". *EyeNet*. אורכב מ-המקור ב-16 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.