recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשם למספר תרבויות אינדיאניות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אפאצ'י (פירושונים).
קבוצה מבני השבט
**אפאצ'י** (באנגלית: **Apache**) הוא שם קיבוצי למספר תרבויות נהנה בננה חננה של אילונה בתחתתת בקרב שבטים אינדיאנים המתגוררים באזור דרום-מערב ארצות הברית, בעיקר באזורי אריזונה, ניו מקסיקו, אוקלהומה ואזורים אחרים בסביבה.

אוכלוסייה
---------

העם האפאצ'י, לפי ספירת השבטים המובילים, מנה ב-1990 כ-50,000 ילידים. ישנם אמריקאים רבים ממוצא אפאצ'י שמתערבבים באוכלוסייה הכללית, והם לא נכללים בספירה זו. נכון למפקד האוכלוסין של 2010 חיים בארצות הברית כ-111,000 בני אפאצ'י.

באוכלוסייה המסורתית מדוברות בעיקר שפות אינדיאניות, כגון: צ'יריקואה, חיקרייה, ליפאן, מסקלרו ואפאצ'ית מערבית. לבני האפאצ'י מספר דתות, כולל הכנסייה הילידית, נצרות, ושמאניזם מסורתי.

מקור השם
--------

השם "אפאצ'י" הגיע לאנגלית ממקור ספרדי, אך מקורו המדויק אינו ידוע. 
השם כנראה בא מן המילה הספרדית לדביבון "Mapache".

היסטוריה
--------

לפי עדויות ארכאולוגיות, נראה כי האפאצ'י הגיעו לצפון אמריקה בסביבות שנת 1000 לספירה.
רובם היו נוודים ולא הקימו יישובי קבע כמו קבוצות דרום-מערביות אחרות. 
ראיות אחרות מצביעות על כך שהיו נוודים שעברו מן הצפון לדרום, וצדו ביזונים במישורים הגדולים. 
בתחילת 1500 גרו באוהלים (טיפי) עד שעברו לאזור הקניונים.
באפריל 1541, הכובש הספרדי פרנסיסקו וסקס דה קורונדו אשר נדד במישורי המזרח של אזור פואבלו, קרא להם "נוודי הכלבים". וכך כתב:

> 
> לאחר 17 ימי מסע פגשתי קבוצת אינדיאנים שהלכו בעקבות הבקר הזה. הילידים האלה נקראים קרצ'וס. הם לא מעבדים את האדמה, אלא אוכלים בשר ושותים את הדם של הבקר שהם הורגים. הם לובשים את עורות הבקר שאותם לובשים כל אנשי הארץ הזו עצמם, ויש להם אוהלים בנויים היטב עשויים מעור בקר מושחם ומשומן. בהם הם חיים ולוקחים איתם כאשר הם הולכים בעקבות הבקר. יש להם כלבים שעליהם הם מעמיסים את האוהלים והמוטות, ואת מיטלטליהם."
> 
> 
> 
> 

.

החיים המסורתיים
---------------

כל בני השבט חיו במשפחות מורחבות, שחיו באזור מסוים אך בנפרד.
המשפחה המורחבת הכילה בדרך כלל בעל, אישה, ילדים לא-נשואים וילדות הנשואות יחד עם בעליהן וילדיהן. משפחה יכלה לעבוד עם משפחה אחרת עמה הייתה מתחלקת בכסף והייתה שותפה לה. 
בני שבט האפאצ'י היו ידועים כלוחמים נאמנים למולדתם.

מלחמות האפאצ'י
--------------

במשך המאה ה-19 נלחמו בכוחות האמריקאיים בדרום-מערב ארצות הברית. לעיתים קרובות 
האדם הלבן או החוקים הפדרליים הכעיסו אותם. מנהיגם הידוע והעיקרי של לוחמי האפאצ'י היה ג'רונימו (Geronimo) אשר התנגד לכוחות האמריקאיים עד אשר נתפסו לוחמי השבט ב-1886 ונכנעו.

ראו גם
------

* המערב הישן של אמריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפאצ'י** בוויקישיתוף
* אפאצ'י (שבט אינדיאני), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דירוג אוכלוסיית שבטים אינדיאנים בעלי יותר מאלף חברים
2. ↑  Census CPH-T-6. American Indian and Alaska Native Tribes in the United States and Puerto Rico: 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294041605171
* LCCN: sh85005883
* NKC: ph338518

 |
**אנרגיית קול** היא צורת אנרגיה הנובעת מרטיטת גוף מסוים, הגורמת בכך תנועה במולקולות של מדיום בלתי-קשיח, כגון אוויר. אוזן האדם מסוגלת לשמוע צלילים שתדירותם 20,000-20 מחזורים (רטיטות)בשנייה. צלילים שתדירותם עולה על 20,000 הרץ קרויים "על-שמעיים". עוצמת הקול נמדדת בדציבלים, אנרגיית הקול היא אנרגיה חלשה מאוד. היא תמיד מתלוות להמרות אנרגיה מהירות כגון התפשטות הגזים באוויר לאחר פיצוץ והיא יכולה להתקיים רק במקומות בהם יש חומר בעל תנועה.

אנרגיית קול בדציבלים
--------------------

עוצמת הקול נמדדת בדציבלים, עוצמת הצליל של רשרוש עלים, לדוגמה, הוא 0–20 דציבל, עוצמת צליליה של תנועה בעיר היא 70–100 דציבל.

מהירות הקול
-----------

מהירות הקול היא המהירות שבה נעים גלי הקול. מהירות הקול תלויה בקשיחות החומר ובצפיפות שלו. בתנאים מסוימים מושפעת מהירות הקול גם מהטמפרטורה והלחץ.

בדרך כלל, משתמשים במונח "מהירות הקול" כשמתכוונים למהירות הקול באוויר, שהיא 343 מטר לשנייה או 1234.8 קמ"ש, בטמפרטורה של 20 מעלות צלזיוס באוויר יבש. בברזל, למשל, מהירות הקול היא אלפי מטרים בשנייה, ובמים מהירות הקול גבוהה פי 4.3 מהמהירות באוויר. לעומת זאת, בריק מוחלט או בחלל החיצון (שהצפיפות בו היא כאטום אחד למטר מעוקב), גלי הקול אינם יכולים לנוע כלל ולכן לא ניתן להעביר קול בחלל החיצון.

באופן כללי מהירות הקול ניתנת בנוסחה:

{\displaystyle c={\sqrt {\tfrac {c}{\rho }}}}

אפקט דופלר
----------

**ערך מורחב: אפקט דופלר**

גלי אור וקול משנים את אורך הגל או תדירותו, לפי תנועת המקור שלהם: אם מקור הגלים מתקרב לצופה, אורך הגל קטן ותדירותו עולה. אם הוא מתרחק, אורך הגל גדל ותדירותו קטנה. אפקט דופלר או תוצא דופלר הוא תופעת שינוי התדירות הנצפית של גל, כתוצאה מתנועה יחסית בין מקור הגל לצופה. האפקט קרוי על שמו של הפיזיקאי האוסטרי כריסטיאן אנדראס דופלר, שחזה את קיומו.

כריסטיאן אנדראס דופלר
דוגמה יומיומית להיווצרות אפקט דופלר: כאשר מכונית המשמיעה צליל (סירנה או רעש מנוע) נעה יחסית לאדם העומד בצד הכביש. הצליל שנשמע לאוזני האדם גבוה מהצליל האמיתי כאשר המכונית מתקרבת, ונמוך מהצליל האמיתי כאשר המכונית מתרחקת. לאפקט דופלר בגלים אלקטרומגנטיים יש שימושים בתחום הצבאי ובחיזוי מזג אוויר (מכ"ם מזג אוויר) וכן באסטרונומיה, ברפואה, במדידות מהירות זרימה ובפיזיקה אטומית.

לקריאה נוספת
------------

* החלל וכוכבי הלכת-טיים-לייף לנוער (1996)
* אאוריקה!-מייקל רון
* לקסיקון המדע המודרני-ריצ'רד פ' ברנן (1995)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Joshua Gomeh, P.O. Box 39, Tel Mond 4065001, Israel, קול וגלי קול, באתר www.gomeh.com
2. 1 2  אנרגית קול - פיזיקה - כיתות ט', באתר sites.google.com
3. ↑  **המפץ הגדול**, ספרי עליית הגג, 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4380094-4

 |
**נמל התעופה המבורג פולסביטל** (בגרמנית: **Flughafen Hamburg-Fuhlsbüttel**) הוא נמל תעופה בינלאומי בהמבורג שבגרמניה. במקור, כשנבנה הנמל, הוא כיסה שטח של 440,000 מ"ר אך מאז הורחב וכיום מכסה שטח של 5.7 קמ"ר.

בנמל מבני טרמינל וביניהם ניצב "בניין הפלזה", הכולל בתוכו את הבידוק הביטחוני המרכזי, חנויות, מסעדות, אולמות אחרים ומתקני שירות. בכל הטרמינלים קומה 1 מיועדת לנוסעים היוצאים וקומה 0 משמשת את הנכנסים.

בשנת 2008 שימש שדה התעופה של המבורג כ-12,840,000 נוסעים בכ-173,500 טיסות. הוא ממוקם במקום החמישי בהיקף התנועה העוברת בו מבין 16 שדות התעופה המסחריים בגרמניה.

היסטוריה
--------

נמל התעופה בהמבורג נפתח בינואר 1911, והוא שדה התעופה הוותיק ביותר בגרמניה הנמצא עדיין בפעולה. בשנת 1970 התקיימו דיונים על העברת שדה התעופה של המבורג צפונה לאתר ליד קלטנקירכן (Kaltenkirchen), אך תוכנית זו נזנחה.

ב-4 בנובמבר 2023 נסגר נמל התעופה עקב תקרית של החזקת בני ערובה של שני ילדים ברכבו.

חברות תעופה שהנמל משמש כבסיס עבורם
----------------------------------

ישנם מספר חברות שנמל התעופה בהמבורג משמש להם כבסיס פעולה מרכזי או משני והן: קונדור איירליינס, ג'רמנווינגס, המבורג אינטרנשיונל, לופטהנזה, לופטהנזה סיטי ליין, TUI איירליינס, XL איירווייז גרמניה ותל אביב אייר.

תחבורה לנמל
-----------

רשת התחבורה הציבורית של המבורג (HVV), מפעילה קו אס באן (רכבת פרוורים) המחבר את שדה התעופה ישירות אל מרכז העיר. נמל התעופה מקושר לכמה קווי אוטובוס באזורים הסמוכים, כמו גם שירותי נסיעות קבוע אל ערים בצפון גרמניה, דוגמת קיל, נוימינסטר וליבק. ישנו שרות מוניות קבוע בנמל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה המבורג פולסביטל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה המבורג פולסביטל
* נמל התעופה המבורג פולסביטל, ברשת החברתית פייסבוק

* נמל התעופה המבורג פולסביטל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* נמל התעופה המבורג פולסביטל, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4352486-2
* LCCN: n96016891
* VIAF: 263212441
* WorldCat: lccn-n96016891

 |

1. ↑  נמל התעופה של המבורג נסגר עקב תקרית בני ערובה, באתר www.maariv.co.il
אבו עלי אל-חסן א-טוסי (**ابو علي ابن حسن طوسي**; 1018-12 באוקטובר 1092) המוכר בתואר הכבוד שלו **ניזאם אל-מולכ** (**نظام الملك**, בתעתיק מדויק: **נט'אם אלמלכ**) היה מלומד פרסי ווזיר גדול בשושלת הסלג'וקית. 

נולד בשנת 1018 בעיר טוס שבפרס (היום משהד). הוא עלה לגדולה תחת הע'זנים ועד שנת 1059 הספיק להפוך לשליט מחוז ח'וראסאן כולו, מטעמם. למן שנת 1063 כיהן כווזיר גדול תחת אלפ ארסלאן (1063-1072) ובנו מאלכ שאה הראשון (1072-1092). הוא השאיר חותם גדול על הארגון והאדמיניסטרציה של האימפריה הסלג'וקית ומוסדותיה, ועל כן זכה לכינויו שמשמעותו "**מארגן המדינה**". הוא היה חוליה מקשרת בין הח'ליפים העבאסיים והסולטאנים הסלג'וקים לבין יריביהם השונים ובהם הפאטמים והבויהים. 

מעבר להשפעתו יוצאת הדופן כווזיר שהחזיק בכוח עליון, נודע ניזאם אל-מולכ בבניית מדרסות רבות בערים המרכזיות של הממלכה. המדרסה, בית מדרשה ללימודי דת אסלאמיים, החל את דרכו בעשורים הראשונים של המאה ה-11. עם המדרסות הראשונות שנבנו נמנית מדרסת הניזאמיה בבגדאד. מוסדות אלה היוו[דרוש מקור] את המודל לצמיחתן של אוניברסיטאות מקבילות באירופה במאות הבאות.

ניזאם אל-מולכ כתב ספר עב כרס בפרסית תחת השם "סיאסה אלנזא" (ספר הממשל). הוא כתב גם ספר אחר מסוגת "מראות למלכים" - ספר ייעוץ והדרכה לבעלי שררה לעתיד - בשם "דוסתור אל-ווזארא" (תעתיק מדויק: דסתור אלוזראא') במטרה להכשיר את בנו לווזירות.

מותו
----

ניזאם אל-מולכ נרצח בדרך מאספהאן לבגדאד ב-12 באוקטובר 1092. הוא נדקר למוות בידי מרצח מכת החשישיון שנשלח על ידי מייסד הכת חסן-י סבאח. המרצח התחפש לעני וניגש לאפריון שבו נישא ניזאם אל-מולכ באותה העת, התנפל עליו ודקר אותו.

סביב מותו של ניזאם אל-מולכ נתחברו אגדות רבות. לפי גרסה אחת בצעירותו הוא חתם על ברית עם עומר ח'יאם וחסן-י סבאח שבמידה ואחד מהם יעלה לגדולה הוא יסייע לשני האחרים לעשות גם כן. כשעלה לוזירות תחת אלפ ארסלאן הוא הציע לשני רעיו משרות רמות דרג בחצר. עומר ח'יאם סירב וביקש תחת זאת שיועמדו לרשותו כספים מספיקים על מנת להמשיך את לימודיו ללא הפסקה וניזאם אל-מולכ עשה כן ואף בנה בשבילו מצפה כוכבים. חסן-י סבאח הסכים ומונה לתפקיד פקידותי בחצר. לאחר שהתגלה שקשר נגד ניזאם כדי להחליפו כוזיר הוא ברח מהחצר ויחד עם חבורת תומכיו כבש בערמומיות את מבצר אלמות באיראן. כנקמה בניזאם אל-מולכ הוא הורה על רציחתו.

לפי גרסה אחרת חיסולו הוזמן בידי מאלכ שאה הראשון מתוך מאבק כוח פנימי בחצר או לחלופין לאחר פולמוס דתי בין סונים ושיעים שערך בחצר ולאחריו המיר מאלכ שאה את דתו לשיעה. לאחר מכן הזמינו מלומדים מהניזאמיה את ההתנקשות בו כדי לנקום על רצח פטרונם. גרסה זו נותרה שנויה במחלוקת לאור יחסי הידידות הארוכים בין השניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניזאם אל-מולכ** בוויקישיתוף
* ניזאם אל-מולכ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274634705171
* BNE: XX1676353
* BnF: cb12016940t (data)
* GND: 118588222
* ISNI: 0000 0001 0857 1631
* LCCN: n85181862
* NDL: 001216740
* NKC: jo20000085706
* NLG: 146938
* NLP: a0000002878919
* NTA: 073689807
* SUDOC: 028306260
* TDVİA: nizamulmulk
* VcBA: 495/233677
* VIAF: 46772622
* WorldCat: lccn-n85181862

 |
**תפסת מרובה לא תפסת** (במלואו "תפסת מרובה לא תפסת - תפסת מועט תפסת") הוא פתגם שמשמעותו שמי שמנסה לקחת כמות לא סבירה (או להשיג יותר מדי) עלול שלא להצליח, או לאבד את מה שהשיג, ולהישאר בלי כלום.

מקור הביטוי
-----------

מקור הביטוי הוא בדברי רבי עקיבא בספרא:
"ימים שנים, יכול לימים הרבה, אמר רבי עקיבא: כל ששמועו מרובה ושמועו מועט, תפשתה המרובה לא תפשתה תפשתה המועט תפשתה.", כלומר כתוב בפסוק ימים והכוונה לשני שנים, והשאלה היא אולי הכוונה להרבה שנים, אומר רבי עקיבא כל דבר שאפשר ללמוד ממנו כמות גדולה וכמות קטנה, תעדיף תמיד את הפחות ולא את היותר.

כלל זה מובא בכמה מקומות בתלמוד בהם הוא מבאר מדוע דרשת חז"ל נפסקה כמות קטנה ולא כמות גדולה. למשל, במסכת ראש השנה מבארת הגמרא שאת קרבן הראיה של חג השבועות אפשר להביא במשך ששת הימים שלאחר החג, בדומה לחג הפסח, ולא במשך שבעת הימים שלאחר החג, כפי הדין בחג הסוכות.

הגמרא משתמשת בכלל זה כדי להסיק שהגודל המינימלי של אוכל המקבל טומאה הוא בגודל ביצת תרנגולת דווקא ולא ביצה יותר גדולה.

בתלמוד הבבלי כתוב המקור המלא: "תפשת מרובה לא תפשת, תפשת מועט תפשת". הכלל מובא בעניין רוחב הכפורת שהתלמוד מסתפק בה ומביא את הכלל שהכפורת צריכה להיות בעובי של הכלי המועט ובכך קבעו חכמים שעוביו של הכפורת היא טפח.

יש ראשונים שכתבו שהכלל מתקיים רק כאשר לדבר המרובה אין קצבה, או כאשר הדבר המועט הוא החומרא. ויש שכתבו שהכלל נלמד ממקום שאין לו קצבה, אבל הוא חל גם במקומות שיש קצבה וגם לקולא.

ראו גם
------

* התרנגולת שהטילה ביצי זהב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספרא פרשת מצורע פרשת זבים ה, סוף פרק ז.
2. ↑  דף ד ע"ב
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ', עמוד א'
4. ↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ה', עמוד א'
5. ↑  תוספות לתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ע"ב, עמוד א' דיבור המתחיל נעביד.
6. ↑  ראו חידושי הרא"ה לתלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ה'.


| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **תפסת מרבה לא תפסת** |
**זאב פול הרטל** (**Paul Hartal**; נולד ב-1936) הוא צייר, משורר ופילוסוף, מייסד זרם "ליריקה קונספטואלית" באומנות.

קורות חיים
----------

הרטל נולד בסגד, הונגריה, ניצול שואה, עלה לישראל בשנת 1957, סיים את הלימודים באוניברסיטה העברית בירושלים, השתתף במלחמת ששת הימים ועבר לקנדה בשנת 1973. בשנת 1986 הרטל השלים תואר Ph.D במסלול הוראה ואומנות באוניברסיטה בסן פרנסיסקו.

ספריו בעברית כוללים את "רמת הגולן" (1967), ו"תולדות האדריכלות" (1972). להרטל למעלה מעשרים פרסומים באנגלית. נכון ל-2015 הרטל עובד על ספר שירי שואה (מספר שירים פורסמו באינטרנט), המבוסס על זכרונותיו וכן על מסמכים היסטוריים.

הרטל עוסק בחיבור האמנות עם המדע וניתוח ההפריה ההדדית ביניהם. בשנת 1975 הוא פרסם את הספר A Manifesto onLyrical
Conceptualism שמפרטת את הגישה שלו לאמנות. תיאורית ה"ליריקל קונספטואליזם" שלו תרמה להבנת ההיסטוריה של הרעיונות. היא מתמקדת ביסודות האוניברסליים של היצירתיות האנושית ומזהה את התפקיד המרכזי של האמנות ככלי חשוב בכל תחומי החיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של זאב הרטל, (באנגלית)
* **תגלית מסר אזוטרי במשולש פסקל.**
* סקירת **תולדות האדריכלות**, (באנגלית)
* מתמטיקה ומציאות, מאמר מאת זאב הרטל, (באנגלית)
* ראיון עבור Poetic Mind, (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטלוג הגלריה הלאומית של קנדה, ‏נדלה 12 ינואר 2015. (באנגלית)
2. ↑  איגוד הסופרים הקנדים - פרופיל. ‏נדלה 12 ינואר 2015. (באנגלית)
3. ↑  Anne Frank Website - The Chestnut Tree
4. ↑  The Nizkor Project Website - 'MEETING IN BELSEN '(הקישור אינו פעיל)
5. ↑  Chabad.org Website - ' Irena Sendler'
6. ↑  פסקא 20 - באתר PoeticMind.co.uk, ‏נדלה 12 ינואר 2015. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312731705171
* ISNI: 0000 0000 7896 5153
* LCCN: n86813859
* SNAC: w6642cdr
* ULAN: 500202510
* VIAF: 96706046
* WorldCat: lccn-n86813859

 |
עמוד השער לסדרה הראשונה של ה*מחולות הסלאביים* עם הקדשה של דבוז'אק
**מחולות סלאביים** הם סט של 16 נעימות מחולות שהולחנו על ידי אנטונין דבוז'אק ב-1878 (אופוס 46) וב-1886 (אופוס 72). הלחנים נכתבו במקור עבור פסנתר בארבע ידיים, המחולות הסלאבים הושפעו מהמחולות ההונגריים של יוהנס ברהמס וכן ממאפיינים לאומיים סלאבים, ותוזמרו לתזמורת לבקשת המוציא לאור של דבוז'אק זמן קצר לאחר ההלחנה. 
המחולות התקבלו היטב בזמן פרסומם וגם היום הם נחשבים לאחת היצירות המפורסמות ביותר של המלחין.  

ביצוע מלא של כל אחד מהחלקים נמשך כ-40 דקות.

הלחנה
-----

לפני פרסום המחולות הסלאביים (אופוס 46), לא היה דבוז'אק מלחין ידוע במיוחד. בשל כך הוא הגיש מועמדות למלגה (Austrian State Music Prize) כדי לממן את עבודת ההלחנה שלו. אחרי זכייתו במלגה שלוש פעמים במשך ארבע שנים (1874, 1876-77), הפנה ברהמס (אחד מחברי וועדת המלגה) את דבוז'אק למוציא לאור שלו. היצירה הראשונה שפורסמה הייתה ה*דואטים המוראבים*, שזכה להצלחה עולמית. מעודד מההצלחה ביקש המוציא לאור מדבוז'אק כי ילחין משהו בעל אופי ריקודי יותר. 

במהלך ההלחנה נעזר דבוז'אק במחולות הונגריים של בראמס והם שימשו לו כמודל. למרות זאת ישנם מספר הבדלים בין שתי היצירות. לדוגמה, בראמס השתמש בלחנים עממים הונגריים נפוצים ודבוז'אק לעומתו השתמש רק במאפיינים המקצביים של לחנים עממיים סלאביים, המנגינה חוברה כולה בידי דבוזאק. המוציא לאור התרשם מהמוזיקה שחיבר דבוז'אק (במקור לפסנתר בארבע ידיים), וביקש ממנו לתזמר גרסה לתזמורת של היצירה. שתי הגרסאות פורסמו באותה שנה, והמוניטין העולמי של דבוז'אק בוסס. ההצלחה הכבירה של אופוס 46 הוביל את המוציא לאור לבקש ב-1886 מדבוז'אק כי ילחין סט נוסף של מחולות סלאביים. דבוז'אק נענה לבקשה והלחין את אופוס 72 במתכונת דומה.

אינסטרומנטציה
-------------

הרכב הכלים למחולות הסלאביים כולל (בשינויים קטנים בכל חלק):

**כלי נשיפה מעץ**:
פיקולו, 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים ו2 בסונים.

**כלי נשיפה ממתכת**:
4 קרנות יער, 2 חצוצרות ו3 טרומבונים.

**כלי הקשה**:
תוף דוד, מצילתיים, תוף בס ומשולש.

**כלי קשת**:
כינור ראשון, כינור שני, ויולות, צ'לים וקונטרבסים.

קישורים חיצוניים
----------------

* המחולות הסלאביים אופוס 46, אופוס 72 באתר פרויקט ספריית התווים הבינלאומי (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: a8e4b15d-f051-4cfa-a8e5-2929bd877ac8

 |
הצד האחורי של פרס לנין לשלום
**הפרס הבינלאומי על שם לנין לחיזוק השלום בין העמים** (ברוסית: **«Международная Ленинская премия «За укрепление мира между народами**) היה פרס על שם ולדמיר לנין בברית המועצות. הפרס הוענק על ידי חברי ועדה בינלאומית שמונתה על ידי ברית המועצות, לאישים בולטים, שנמצאו ראויים לקבלו כמקדמי שלום ואחווה בין מדינות ועמים. שלא כמו פרס נובל לשלום, הפרס ניתן בכל שנה למספר אנשים. הפרס הוענק בעיקר לקומוניסטים ותומכים בולטים של ברית המועצות שלא היו אזרחים סובייטים.

הפרס היה פרס חלופי לפרס נובל לשלום.[דרוש מקור]

כינון הפרס
----------

הפרס כונן על פי החלטת הסובייט העליון של ברית המועצות מיום 21 בדצמבר 1949, ונקרא תחילה על שמו של סטלין וזאת במסגרת טיפוח פולחן האישיות שלו. בשנת 1956, שונה שמו של הפרס מפרס סטלין לשלום ל**פרס לנין לשלום**, בעקבות תהליך הדה-סטליניזציה בו החל ניקיטה חרושצ'וב. הזוכים בפרס כשעוד נקרא פרס סטלין התבקשו להחזיר את המדליות והתעודות, שהוחלפו במדליות ותעודות עם שמו החדש של הפרס. הענקת פרס לנין לשלום נמשכה עד שנת 1990, עת חדלה ברית המועצות מלהתקיים באופן רשמי.

מקבלי הפרס
----------

בין מקבלי הפרס היו פרדריק ז'וליו-קירי (1951), פייטרו נני (1951) ג'ון דזמונד ברנל (1953) לואי אראגון (1957), ארנולד צווייג (1958), ניקיטה חרושצ'וב (1959), ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז (1959), פידל קסטרו (1961), אחמד סקו טורה, נשיא גינאה (1961), מיכאיל סדוביאנו (1961), אוסקר נימאייר (1963), אחמד בן-בלה, ארונה אסף עלי (1964), לינוס פאולינג (1968–1969), חכמת אבו זיד (1970-71), כמאל ג'ונבלאט (1972), ז'אן מרטין סיסה (1975), אורהו קקונן (1979), מחמוד דרוויש (1983) ודורותי קרופוט הודג'קין (1985-6).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרס לנין לשלום** בוויקישיתוף
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**סטנלי לוין** (1921–1991) היה רופא ילדים ישראלי, פרופסור לרפואת ילדים, מנהל מחלקת ילדים בבית החולים על שם שוויצר, מנהל מחלקת ילדים בבית החולים פוריה, מנהל מחלקת ילדים בבית החולים קפלן (1958–1985).

קורות חיים
----------

לוין נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. לוין בוגר בית הספר לרפואה באוניברסיטת וויט ווטר סטרנד (White Water Strand) ביוהנסבורג בשנת 1945. בתום לימודיו, לוין התחיל להתמחות בכירורגיית ילדים.

בתחילת שנת 1948 גויס לוין בחשאי לארגון ההגנה בארץ על ידי השליח יואל פלגי. ב-5 במאי 1948 קיבל לוין הודעה שתוך שבוע יוטסו לארץ ישראל הוא, ד"ר ג'ק מדלי רופא פנימי, ומהנדס הרדאר ראובן יופה, במטוס מדגם ססנה השייך לבלגיה. ב-15 במאי 1948, ביום שלאחר הכרזת העצמאות, בתום המנדט הבריטי בשעה שאחרון החיילים האנגלים עזב את חופי חיפה, נחתו השלושה בשדה התעופה של חיפה שם המתין להם ד"ר חיים שיבא.

במלחמת העצמאות לוין נשלח מיד כרופא צבאי לחזית הדרום לחטיבת גבעתי שלחמה נגד המצרים. הוטל על לוין לפתוח בית חולים חטיבתי של 10 מיטות במושבה גדרה. לרשותו העמידו אחות ו-10 סניטרים שלא היו כשרים להילחם וללא ידע בסיעוד. בסיפרו של יהושע בר יוסף, "**בכל מאודם**", מתואר אירוע בו הגיעו ביום אחד עשרות פצועים מהקרבות, ד"ר לוין ביצע באופן רצוף 28 ניתוחים, במשך 36 שעות, מבלי לעזוב את חדר הניתוח. כעבור כחודש, בעזרת תושבי גדרה הפך בית החולים של 10 מיטות לבית חולים שדה של 100 מיטות. ב-23 בנובמבר 1948 התחתן לוין עם האחות יוכי (יוכבד) אשכנזי מיסוד המעלה.

בסיום מלחמת העצמאות התחיל לוין לעבוד במחלקת הילדים בחיפה. בתחילת 1951 פתח לוין את מחלקת הילדים בבית החולים על שם שוויצר בטבריה. באותה תקופה פרצה מגפת שיתוק ילדים בארץ ולוין נשלח על ידי משרד הבריאות לדנור, קולורדו, בארצות הברית להתמחות בנושא. בתחילת 1953 חזר לוין ארצה, והתמנה למנהל מחלקת הילדים בבית החולים ע"ש שוויצר. כשבית החולים שוויצר נסגר, המשיך לוין בתפקידו כמנהל מחלקת הילדים בבית החולים פוריה.

בשנת 1956 נשלח לוין שנית להשתלמות במחלות ילדים ומחקר אימונולוגי לבית החולים האוניברסיטאי ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד, בארצות הברית. בסוף שהותו של לוין בבולטימור הוצע לו מהנהלת קופת חולים כללית לחזור לארץ, להקים ולנהל מחלקה שנייה לילדים בבית החולים קפלן ברחובות. את המחלקה הראשונה ניהל ד"ר יונס.

משנת 1958 ועד צאתו לגמלאות ב-1985 ניהל מחלקת ילדים, בנוסף הקים בבית החולים מכון מחקר למחלות ילדים. לוין עסק באבחון המחלה התורשתית אטקסיה טלנגיאקטזיה

לוין כיהן כראש אגודת רופאי הילדים בארץ ונבחר כיושב ראש "המכון למחקר הפידאטרי האירופאי". לאחר צאתו לגמלאות בשנת 1985, יצא לוין ללונג איילנד, ניו יורק, וכיהן כסגן מנהל "בית החולים לילדים ע"ש שניידר" בלונג איילנד שם גם הקים וניהל את מחלקת "האתיקה הרפואית לילדים".

לוין נפטר ב-1991.

לקריאה נוספת
------------

* פרופ' לוין סטנלי (אתר הר"י, ההסתדרות הרפואית בישראל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרית סלוין. המחלה היתומה, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007443334105171
* VIAF: 50148874667349622548
* WorldCat (עם VIAF): 50148874667349622548

 |
**רחוב סנטרל** או **רחוב ג'ונְגְיָאנְג** (בסינית: **中央大街**) הוא מדרחוב במרכז חרבין בסין. ארכו 1,450 מטר ורחבו 21.34 מטרים, ובעל ריצוף ריבועי ייחודי בחרבין. הרחוב נבנה בשנת 1898 על ידי הרוסים בתקופת ההשפעה הרוסית על העיר. הרחוב ידוע בריבוי הסגנונות הארכיטכטונים של המבנים שלאורכו, אשר נבנו בסגנונות אקלקטיות, בארוקיות, רנסאנסיות, מודרניות ועוד.

היסטוריה
--------

הרחוב נבנה בשנת 1898 בעת שחרבין הפכה למרכז רכבות ועיר משגשגת בעקבות בניתה של רכבת מזרח סין, חוצת מנצ'וריה, העוברת בעיר. בשנת 1925 רוצף הרחוב בעלות גבוהה כדי להפחית שחיקה שנגרמה מנהר הסונְגְחְווָה העובר בקרבת מקום. בשנות ה-20 הרחוב הפך לרחוב בינלאומי ופעלו בו למעלה ממאה חנויות. באותה תקופה גרו ברחוב רוסים, יהודים, סינים, יפנים ועוד אנשים ממדינות אחרות.

בתחילה הרחוב נקרא רחוב סין (ברוסית: Китайская Улица) ובשנת 1928 שונה שם הרחוב לשמו הנוכחי.

במהלך מהפכת התרבות שונה שם הרחוב לרחוב פָאנְג שְׂיוֹ' (מניעת תיקון).

בשנת 1986, הרחוב נרשם כאתר לשימור על ידי השלטון המקומי של חרבין. ביוני 1997 הרחוב הפך למדרחוב.

גלריה
-----

* רחוב סנטרל בשנות הארבעיםרחוב סנטרל בשנות הארבעים
* המדרחוב בלילההמדרחוב בלילה
* שער הכניסה למדרחובשער הכניסה למדרחוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב סנטרל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2   中央大街 בתאריך 17 באפריל 2013, בארכיון האינטרנט
2. ↑   哈尔滨市"特色街路"评选候选街路简介 בתאריך 10 במרץ 2016, בארכיון האינטרנט
**פהרי קורוטירק** (בטורקית: **Fahri Korutürk**;‏ 3 באוגוסט 1903 – 12 באוקטובר 1987) היה איש צבא טורקי, דיפלומט ונשיא טורקיה השישי.

קורוטירק נולד באיסטנבול והתחנך עד 1923 בבית הספר של הצי העות'מאני. ב-1933 הוסמך באקדמיית הצי הטורקי ושירת במסגרת הצי, גם כנספח לענייני ימייה בשגרירויות טורקיה ברומא, ברלין וסטוקהולם. בתוקף תפקידו השתתף ב-1936 בוועידת מונטרה בשווייץ בעניין עתידם של מצרי הים של הדרדנלים והבוספורוס. ב-12 בספטמבר 1957 מונה קורוטירק למפקד הצי הטורקי ונשא בתפקיד זה עד 2 ביולי 1960 עת השתחרר משורות הצי. בעת ההפיכה הצבאית בסוף מאי 1960 הוכרז כי קורוטירק ימונה לשר החוץ, אולם לאחר כשעתיים מונה אחר לתפקיד, לאחר שקורוטירק סירב לקבל את התפקיד.

לאחר שחרורו שימש קורוטירק כשגריר טורקיה בברית המועצות ובספרד, וב-1968 מינה אותו הנשיא ג'וודט סונאי לחבר הסנאט הטורקי.

עם סיום כהונתו של סונאי דרש הצבא שהפרלמנט יבחר ברמטכ"ל היוצא, פארוק גורלר, לנשיא. המפלגה השלטת סירבה והעמידה לבחורה מועמד משלה, טקין אריבורון. לאחר שאף אחד מהמועדים לא השיג רוב בפרלמנט, בחרה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה את קורוטירק לנשיאה השישי של המדינה ב-6 באפריל 1973, בתמיכת שלוש המפלגות הגדולות בפרלמנט ובניגוד לדרישת הצבא. הוא כיהן בתפקיד משך שבע שנים עד 6 באפריל 1980. קורוטירק נפטר באיסטנבול ונקבר בבית העלמין הממלכתי של טורקיה באנקרה.

קורוטירק פרסם את הספר "İskajerak Deniz Muharebesi hakkında bir konferans" (עיון בקרב הימי ביוטלנד).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פהרי קורוטירק** בוויקישיתוף
* פהרי קורוטירק באתר נשיאי טורקיה
* פהרי קורוטירק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בריה"מ: יובטח חופש השיט בדרדנלים, על המשמר, 7 במאי 1959
2. ↑  שקט בטורקיה לאחר ההפיכה הצבאית, הצופה, 29 במאי 1960
3. ↑  מפקד הצי התורכי שגריר למוסקבה, קול העם, 22 ביוני 1960
4. ↑  ש. כהן, מוסקבה מחזרת אחר גירסל, מעריב, 24 באוגוסט 1960; המשך
5. ↑  ישראל נוימן, תיקו בין הגנרלים והפרלמנט, דבר, 21 במרץ 1973
6. ↑  קורותורק - נשיא תורכיה, דבר, 8 באפריל 1973
7. ↑  נשיא חדש לתורכיה, דבר, 8 באפריל 1973

| נשיאי טורקיה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| מוסטפא כמאל אטאטורק • איסמט אינני • ג'לל באייר • ג'מל גירסל • ג'וודט סונאי • פהרי קורוטירק • קנן אוורן • טורגוט אזאל • סוליימאן דמירל • אהמט נג'דט סזר • עבדוללה גול • רג'פ טאיפ ארדואן | נס נשיאי טורקיהנס נשיאי טורקיה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130303194
* ISNI: 0000 0001 0973 1860
* LCCN: nr94012794
* TDVİA: koruturk-fahri-sabit
* VIAF: 54029311
* WorldCat: lccn-nr94012794

 |
**נורודום סוראמאריט** (6 במרץ 1896 – 3 באפריל 1960) היה מלך קמבודיה משנת 1955 ועד מותו.

חייו
----

סוראמאריט היה אביו של המלך נורודום סיהאנוק וסבו של המלך הנוכחי נורודום סיהאמוני. הוא נולד בפנום פן, בנו היחיד של הנסיך נורודום סות'ארוט (Norodom Sutharot) ונכדו של המלך נורודום. הוא היה אחיינו של המלך סיסוואת' מוניוונג (Sisowath Monivong). הוא היה לחתנו כאשר נשא לאשה את בתו סיסוואת' קוסאמאק ב-1920. נולדו להם שלושה בנים ובת. שימש כשלישו וכמזכירו של סיסוואת' מוניוונג (1918-‏1925) ואחר כך כראש לשכת הארמון המלכותי (1927-‏1929), כשר (1929-‏1938, 1939-‏1941) וכן כשליח מיוחד לצרפת ב-1939.

כאשר מת סיסוואת' מוניוונג ב-1941 נבחר כמלך תחתיו נורודום סיהאנוק, בנו בן ה-18 של סוראמאריט. ב-1955 ויתר סיהאנוק על כתרו לטובת אביו סוראמאריט. סוראמאריט מת ב-1960 בגיל 64. אז ירש אותו בנו כראש המדינה (הוא קיבל שנית את תואר המלוכה רק ב-1993). אשתו של סוראמאריט נותרה המלכה האם עד מותה ב-1975.

ב-1941 הוענק לסוראמאריט עיטור צלב האבירות הגדול של המסדר המלכותי של קמבודיה. הוא עוטר גם בעיטורים של צרפת, יפן, מיאנמר (בורמה), תאילנד, וייטנאם ולאוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורודום סוראמאריט, מלך קמבודיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נורודום סוראמאריט, מלך קמבודיה
* נורודום סוראמאריט, באתר Royalark

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1024426742
* ISNI: 0000 0003 7244 6346
* MusicBrainz: 70f6a762-9f17-4e6a-b3c2-71cb96d7b24e
* VIAF: 254307508
* WorldCat: viaf-254307508

 |
**ורדימוס זיילר** (מוכר בשם החיבה: **ורדי זיילר**; 28 באוגוסט 1933 – 2 באפריל 2013) היה שופט ונשיא בית המשפט המחוזי בירושלים ועמד בראשן של מספר ועדות חקירה.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1933 ליצחק זיילר, שהיה בלשן ורופא. הוא רצה להעניק לו את השם "ורדינון", אולם בהמלצת הסנדק, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בחר בשם "ורדימוס" המופיע בתלמוד. בנערותו למד זיילר בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה העברית. הוא פנה ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים בשנת 1957. לאחר מכן התמחה בעריכת דין בפרקליטות המדינה בירושלים ואצל עורכת הדין תמר הופמן. ב-1960 מונה ליועץ משפטי לרשם החברות, ובהמשך מונה לשמש כסגן רשם החברות. בשנים 1962–1965 שימש כיועץ משפטי למפעלי ים המלח, ולאחר מכן, בשנים 1965–1971, עבד כעורך דין פרטי.

במאי 1971 מונה לכהן כשופט בבית משפט השלום בירושלים, וכעבור שש שנים, במאי 1977, מונה לכהן כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. בנובמבר 1989 מונה לכהן כנשיא בית המשפט המחוזי בירושלים, תפקיד בו שימש עד לפרישתו באוגוסט 2003.

מונה ליושב ראש הראשון של הוועדה לחיוב אישי בשלטון המקומי.

זיילר היה פעיל בתחומים ציבוריים שונים, ובתוך כך עמד בראשות כמה ועדות חקירה:

* בשנים 1985–1986 כיהן זיילר כחבר ב"וועדת בייסקי", ועדת החקירה לעניין ויסות מניות הבנקים.
* ביולי 2001, בעקבות אסון ורסאי, נבחר זיילר לעמוד בראשות ועדת חקירה לעניין מבנים ומקומות המשמשים מבני ציבור. הדוח המסכם של הוועדה הוגש בדצמבר 2003.
* בדצמבר 2005 נבחר זיילר לעמוד בראש ועדת בדיקה לאירועי פרשת האחים פריניאן.
* ב-2007 התמנה זיילר לבדוק את פרשת האזנות הסתר הקשורות למשפט חיים רמון. הוא הגיש את מסקנותיו לשר המשפטים דניאל פרידמן ב-6 בפברואר 2008.

בשנת 2009 זכה בתואר אביר איכות השלטון בקטגוריית הרשות השופטת, מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל.

נפטר ב-2 באפריל 2013 והובא לקבורה בהר המנוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ורדימוס זילר, באתר הרשות השופטת
* ראיון באתר הארץ
* ירון דרוקמן ואביאל מגנזי, הלך לעולמו השופט בדימוס ורדי זיילר, באתר ynet, 2 באפריל 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף פ"א ע"א: "איסי בר יהודה לא אתא למתיבתא דר' יוסי תלתא יומי. אשכחיה ורדימוס בר' יוסי א"ל מאי טעמא לא אתי מר לבי מדרשא דאבא הא תלתא יומין? ..."
2. ↑  גלעד גרוסמן‏, השופט בדימוס ורדי זיילר הלך לעולמו בגיל 79, באתר וואלה!‏, 2 באפריל 2013
3. ↑  ורדימוס זיילר באתר GRAVEZ
**אמן** (אנגלית: .Amen) הוא סרטו של הבמאי היווני קוסטה גברס, שיצא בהפקה גרמנית, צרפתית ורומנית בשנת 2002, ומבוסס על המחזה ממלא המקום. הסרט עוסק בניסיונם של קצין נאצי וכומר - לחשוף את המתרחש במחנות ההשמדה הנאציים בפני הוותיקן והעולם, ובמיוחד בהקשר לגז הציקלון B, אשר שימש לרצח המוני של יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה. כמו כן, הסרט בוחן את הקשר שבין הותיקן לבין גרמניה הנאצית, בכל הנוגע ליחס כלפי היהודים בזמן מלחמת העולם השנייה. 

הסרט זכה בפרס לומייר ב-2003.

עלילת הסרט
----------

עלילת הסרט מבוססת על סיפורו האמיתי של קורט גרשטיין, אשר היה קצין במכון ההיגיינה של הואפן אס אס.
גרשטיין, שבתוקף תפקידו זה עסק בפיתוח תוכניות עיצוב לטיהור מים ולהשמדת מזיקים בריאותיים, מגלה כי תוכניות פיתוח אלו משמשות לרציחתם של יהודים במחנות ההשמדה השונים. הוא בעיקר מזועזע לגלות שתהליך מסוים שהוא פיתח למיגור מחלת הטיפוס - ואשר מכיל תערובת מימן ציאנידי, או בשמו האחר ציקלון B - נמצא כעת בשימוש רצחני בתאי הגזים. עם הזמן הוא מנסה ליידע את האפיפיור פיוס השנים עשר אודות השימוש בגז בפעולות רצחניות אלו, אך הוא מופתע כשנתקל באדישות והיעדר התגובה מצד ההיררכיה הקתולית. האדם היחיד אשר מגלה הבנה והזדהות עמו הוא הכומר ריקרדו פונטנה, אשר היה כומר ישועי צעיר.

האירועים על פי המציאות
----------------------

בעוד שדמותו של קורט גרשטיין היא היסטורית, הרי דמותו של הכומר הצעיר ושאר עלילת הסרט - הן בדיוניות.
במציאות, לפי עדותו של קורט גרשטיין, הוא נפגש עם הדיפלומט השוודי הברון פון אוטר וביקשו להעביר לגורמים מחוץ לגרמניה מידע על הנעשה במחנות. לאחר מכן, הוא ניסה להיפגש עם נציג הוותיקן בברלין על מנת לדווח גם לו על ההשמדה ההמונית במחנות. בשל היותו חייל הוא נדחה, הפגישה לא נערכה, ואז פנה גרשטיין ליועץ המשפטי של הבישוף של ברלין, ד"ר וינטר, וביקשו מפורשות להעביר את המידע שבידיו לכס הקדוש בוותיקן.

רשימת שחקנים חלקית
------------------

* אולריך מיהה בתפקיד קורט גרשטיין
* מתייה קסוביץ בתפקיד הכומר ריקרדו פונטנה
* מישל דושוסואה
* מרסל לורס בתפקיד פיוס השנים עשר

קישורים חיצוניים
----------------

* "אמן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אמן", באתר נטפליקס
* "אמן", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אמן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אמן", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "אמן", באתר Metacritic (באנגלית)
* "אמן", באתר אידיבי
* "אמן", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "אמן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7517002-4

 |
**אנתרופולוגיה יישומית** - המונח מתייחס לשימוש בתאוריות ובשיטות המחקר של האנתרופולוגיה לצורך ניתוח ופתרון בעיות ממשיות בתחומים שונים. באופן מסורתי האנתרופולוגיה מתחלקת ל 4 ענפים מרכזיים: אנתרופולוגיה תרבותית-חברתית, אנתרופולוגיה פיזית-ביולוגית, ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה בלשנית. יישום בכל אחד משדות המחקר הללו יחשב אנתרופולוגיה יישומית. יש המכנים את האנתרופולוגיה היישומית בשם "הענף החמישי של האנתרופולוגיה". 
אנתרופולוגים יישומיים עובדים לרוב עבור גופים שאינם אקדמיים כגון ממשלות, סוכנויות פיתוח, גופים לא ממשלתיים, תאגידים ועוד. אנתרופולוגים יישומיים עוסקים בתחומים שונים החל משיווק חברתי, הערכת פרויקטים, אנתרופולוגיה עסקית, קביעת מדיניות, אנתרופולוגיה רפואית, אנתרופולוגיה משפטית, אנתרופולוגיה של סייברספייס וכן בתחומי עיצוב רבים כגון אדריכלות, תעשייתי, אופנה, ועוד. לרוב, משתמשים האנתרופולוגים היישומיים בשיטות מחקר איכותניות כגון תצפית משתתפת, קבוצת מיקוד וראיונות עומק. כמו כן, הם משתמשים גם בשיטות כגון ניתוח תוכן, סקר ושיטות אמפיריות נוספות.

אנתרופולוגיה יישומית בישראל
---------------------------

בישראל פועלים כיום מספר לא מבוטל של אנתרופולוגים יישומיים, אשר פועלים בשדות שונים. תחום זה אף נלמד כתחום התמחות בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה במכללה האקדמית עמק יזרעאל וגם באוניברסיטת בן-גוריון. 

בנוסף החוג לעיצוב תעשייתי מכליל במכללת הדסה שם דגש על גישה זו של אנתרופולוגיה יישומית בעיצוב, לדוגמה אחד ממרצי החוג הוא האנתרופולוג פרופ' יונתו ונטורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  לימודי אנתרופולוגיה כללית ויישומית באתר המכללה האקדמית עמק יזרעאל
2. ↑  המכללה האקדמית הדסה, על החוג לעיצוב תעשייתי בהדסה
3. ↑  יונתן ונטורה על אנתרופולוגיה יישומית, אדריכלות ועיצוב – בחברת האדם, באתר behevrat-haadam.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294017005171
* LCCN: sh85006167
* NKC: ph250765

 |
**יחידה 1855** הייתה יחידה לניסויים בבני אדם, שהייתה שייכת למחלקה המרכזית למניעת מגיפות וניקוי מים של צבא סין הצפוני של הצבא היפני הקיסרי, שפעלה בבייג'ינג בין השנים 1938–1945.

יחידה 1855 הוקמה על ידי צבא סין הצפוני בשנת 1938. היחידה הייתה ממוקמת לא רחוק ממקדש השמים בבייג'ינג, והכילה צוות של כ-2000 איש. על היחידה פיקד המנתח אל"ם נישימורה ייני, שדיווחה ישירות לשירו אישיאי שביחידה 731.

על פי דבריו של צ'ואי היונג שי הקוריאני, שעבד כמתורגמן ביחידה 1855 משנת 1942 עד שנת 1943, היחידה ערכה ניסויים בדבר, כולרה וטיפוס. "כשהגעתי לשם לראשונה, כמה מאות אסירים כבר היו בתאים. בכל פעם שהרופאים היפנים יצרו קשר עם האנשים שנבדקו, הם תמיד עשו זאת באמצעות מתורגמן. הנבדקים נדבקו בדבר, כולרה וטיפוס. אלה שטרם נדבקו הוחזקו בחדרים שונים. היו מראות גדולות בחדרים עם הנבדקים כך שניתן יהיה לצפות טוב יותר באלו שעוברים את הבדיקה. דיברתי עם האסירים באמצעות מיקרופון והבטתי בהם דרך לוח הזכוכית, ופירשתי את שאלות הרופאים: "יש לך שלשולים? כואב לך הראש? קר לך?" הרופאים רשמו את כל התשובות בקפידה. עם בדיקת האסיר, עשרה אסירים נאלצו לשתות תערובת של החיידקים, וחמישה מהם קיבלו את החיסון. שתי הקבוצות הופרדו זו מזו. החיסון הוכיח את עצמו כיעיל עם כל החמישה שאליו הוא ניתן, וחמשת האחרים סבלו נורא. בבדיקות המגפה, האסירים סבלו מצמרמורת וחום, ונאנקו מכאבים עד שמתו. ממה שראיתי, אדם אחד נהרג כל יום".

ההערכה היא כי יחידה 1855 הרגה כ־1000 בני אדם בין השנים 1938–1945.

היחידה פינתה את הבניינים בבייג'ינג במהלך התבוסה היפנית בשנת 1945, והסינים נכנסו לבניין. הבניין עמד עד שנת 1996.

ענפים
-----

ליחידה 1855 היה סניף בסין, שהיה שילוב של בית סוהר ומרכז ניסויים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Sheldon H. Harris: *Factories of Death: Japanese Biological Warfare, 1932-1945, and the American cover-up*
2. 1 2  Hal Gold, *Unit 731 Testimony*, Yenbooks: Singapore, 1996
**רות מוניקה פרסול** (באנגלית: **Ruth Monicka Parasol**; נולדה בשנת 1967) היא עורכת דין ואשת עסקים אמריקאית, שהקימה את חברת ההימורים המקוונים PartyGaming בשנת 1997 והחזיקה ברוב מניות החברה. בשנת 2010 דורגה על ידי האקונומיסט במקום ה-15 ברשימת הנשים העשירות בזכות עצמן.

קורות חייה
----------

פרסול נולדה בשנת 1967 בסן פרנסיסקו, קליפורניה. אמה היא גונה פרסול, ממוצא שוודי, ואביה הוא ריצ'רד פרסול, ניצול השואה יהודי-פולני שעלה לישראל ושירת בצה"ל. לאחר שהשתחרר מצה"ל השתקע בקליפורניה, למד הנדסת מכונות באוניברסיטה הפוליטכנית, עבד כמהנדס במשך כמה שנים ואז הפך לסוכן נדל"ן.

רות פרסול גדלה בעיר מיל ואלי בקליפורניה. בשנת 1988 קיבלה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת סן פרנסיסקו, ובשנת 1992 סיימה תואר במשפטים ובחינות הסמכה לעורכת דין ב- Western State College of Law.

עם סיום לימודיה השתלבה בעסקי הנדל"ן של אביה, וכמו כן ניהלה עסק רווחי של שיחות ארוטיות ואתרי פורנוגרפיה באינטרנט.

בשנת 2003 נישאה ליזם רוס דה-ליאון. הם עברו עם ילדיהם לגיברלטר בשנת 2004. הם נפרדו בשנת 2010, וסיימו את הליכי הגירושים ב-2014. פרסול ממשיכה להתגורר בגיברלטר, ונוסעת לעיתים קרובות לישראל, לונדון וספרד.

עסקי ההימורים
-------------

בשנת 1997 פרסול הקימה אתר להימורים מקוונים בשם Starluck Casino Online באיים הקריביים. לאחר מכן חברה לאנשי טכנולוגיה שפיתחו את העסק, בהם בן זוגה רוס דה-ליאון. האתר שינה את שמו ל-Party Gaming ובנוסף לו הקימה החברה אתר למשחקי פוקר מקוונים. אתרים אלו הניבו רווחים גבוהים, מעל ל-500 מיליון דולר בשנת 2005.

בשנת 2006 נסגרו האתרים לגישה מארצות הברית עקב חוקים שאסרו על הימורים באינטרנט. בדצמבר 2006 פרסול ובעלה הפסיקו את פעילותם בחברה, ובשנת 2015 מכרו את חלקם בחברה.

פעילויות צדקה
-------------

פרסול הקימה בשנת 2004 קרן למטרות צדקה בשם The Parasol Foundation Trust הפועלת מגיברלטר. הקרן העניקה עד שנת 2013 מעל 20 מיליון ליש"ט לעמותות העוסקות בתחומי הבריאות, איכות הסביבה ושימור המורשת התרבותית, וכן בפיתוח כלים טכנולוגיים לשיפור הסיוע החברתי. הקרן שיתפה פעולה, בין השאר, עם ארגון הצלב האדום, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת תל אביב, הטכניון, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, וארגון סיוע לנוער במצוקה של הנסיך צ'ארלס.

קישורים חיצוניים
----------------

* הניו יורק טיימס, האימפריה של רות פרסול: ממכוני עיסוי עד להנפקת הענק של אתר ההימורים פארטי גיימינג, באתר TheMarker‏, 28 ביוני 2005
* אלינור פוקס, ‏המיליארדרית הסודית של ישראל, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2015
**ג'ון ויטצ'ל** (באנגלית: **John Witchell**) הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר. אלוף המשחקים הפאן אמריקאיים (אינדיאנפוליס 1987), אלוף משחקי הרצון הטוב (מוסקבה 1986), שיאן ארצות הברית (בריכת 25 מטר) במשחה ל-200 מטר חופשי ואלוף המכללות (1988) במשחה ל-500 יארד חופשי.

ביוגרפיה
--------

ויטצ'ל למד באוניברסיטת סטנפורד.

### 1986

במשחקי הרצון הטוב שנערכו במוסקבה, ברית המועצות ביולי 1986 זכה ויטצ'ל במדליית זהב בתוצאה של 1:50.17 דקות. נוסך לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:55.31 דקות.

### 1987

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה באוגוסט 1987 זכה ויטצ'ל בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.90 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.29 דקות.

### 1988

באליפות המכללות שנערכה ב-9 באפריל 1988 זכה ויטצ'ל במדליית זהב במשחה ל-500 יארד חופשי בתוצאה של 4:15.67 דקות.

### 1989

בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי 1989 זכה ויטצ'ל ב-3 דליות, אחת מכל סוג. מדלייתז הב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.68 דקות, אחרי ריק ארונברג מארצות הברית (1:52.51 דקות) ולפני יואב ברוק מישראל (1:54.78 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:22.50 דקות, אחרי ריק ארונברג שקבע שיא מכביה חדש של 15:37.66 דקות ורז דר מישראל (16:11.87 דקות).

חייו האישיים
------------

ויטצ'ל בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת סטנפורד ותואר שני מאוניברסיטת סן פרנסיסקו.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* Metropolitan Swimming Hall of Fame, (באנגלית)
* ג'ון ויטצ'ל, באתר *Linkedin* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Goodwill Games 1986 - Swimming, (באנגלית)
2. ↑  PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING
**אלברט גוסטב בדיין** (1893, אנז'ה, צרפת – 1980, ג'רזי, בריטניה) (**Albert Gustave Bedane**) היה אזרח ג'רזי חסיד אומות העולם וגיבור שואה בריטי שהסתיר אישה יהודיה הולנדית ומספר פליטים בביתו בזמן מלחמת העולם השנייה.

קורות חייו
----------

בדיין נולד באנז'ה (Angers) בצרפת ב-1893 ומשפחתו עברה לג'רזי (Jersey) ב - 1894.

בדיין שירת בצבא האנגלי ב-1/9 גדוד המפשייר (1/9th Hampshire Regiment).

לאחר סיום לימודיו, היה פיזיותרפיסט וייסד מרפאה בביתו, ברחוב רוזוויל סנט הלייר (Roseville Street, Saint Helier), שם נולדה בתו ולרי (Valerie).

לאחר מלחמת העולם הראשונה בדיין נישא לאשתו קלרה (Clara).

בדיין נהפך לאזרח בריטי ב-1921.

בזמן מלחמת העולם השנייה
-----------------------

רוב האוכלוסייה היהודית בג'רזי ברחה מהאזור לפני פלישת הגרמנים ב-1940, אבל 12 מתושבי האי שזוהו כיהודים, נשלחו למחנות השמדה. בדיין סייע לאישה יהודיה ממוצא הולנדי בשם מארי אריקה ריצ'רדסון (Mary Erica Richardson) החל מ-25 ביוני 1943. מארי גרה עם בעלה קפטן אדמונד ריצ'רדסון, שלא היה יהודי, בסיינט הלייר. לפי דברי בדיין, יום אחד תוחקרה ריצ'רדסון על ידי הFeldkommandantur (יחידת העניינים האזרחיים הגרמנית) והורשתה ללכת לביתה על מנת לאסוף את חפציה עמם תשלח ל"מחנה נחמד ומיוחד". בדיין לקח את ריצ'רדסון לביתו, שם התחבאה חודשים במרתף אבן קטן לפני שהועברה לחדר עם ווילונות בקומה העליונה של הבית. היא שהתה בביתו במשך כשנתיים וחצי למרות הסכנה בדבר. בדיין האכילה בזכות אוכל שקבל מלקוחותיו החוואים בתמורה לטפולי הפיזיותרפיה שהעניק להם.
במהלך המלחמה, בדיין החביא בביתו גם עובדי כפייה רוסיים, אסיר מלחמה צרפתי שברח, ופרנסיס לה סאור (Francis Le Sueur), איש מג'רזי שברח מהגרמנים.

ספרו של פרנסיס לה סאור "Shadow of the Swastika" שפורסם ב-1990 הוא עדות למעשיו של בדיין.

לאחר המלחמה
-----------

בריאיון לעיתון עם "Jersey Evening Post" ב-1970 סיפר בדיין כי גברת ריצ'רדסון שינתה במהלך השנים ששהתה בביתו את סגנון שערה, כי היא נהגה להרכיב משקפיים כהים וכי לעיתים היא ישבה בחוץ בגינה. בכל פעם שהגרמנים חיפשו את הבית, היא חזרה להתסתתר במרתף הסודי.

לאחר המלחמה, בדיין אושפז ואובחן עם ההשפעות מאוחרת של לחץ כרוני. הזוג ריצ'דרסון עזבו את האי מיד לאחר המלחמה.

הנצחות
------

פרדריק כהן, נשיא הקהילה היהודית בג'רזי כתב על סיפורו של בדיין בספרו "The Jews in the Channel Islands during the German Occupation 1940- 1945"

בדיין הוזכר בספרה של מדליין באנטינג "The Model Occupation – The Channel Islands under German Rule 1940-1945" שפורסם ב-1996.

בדיין הוכר בקבוצה של 20 אזרחי האי על ידי האיחוד הסובייטי ב-1965 על זה שהחביא וסייע לעובדי כפייה רוסיים.

ב-21 בדצמבר 1999, אלברט בדיין הוכר כחסיד אומות העולם. המדליה ניתנה לנכדו בלונדון וכיום נמצאת בתצוגת קבע במוזיאון הימי בסיינט הלייר.

לוחית אשר מסמנת את ביתו ברחוב רוזוויל 45 הוקמה על ידי Vingtaine de la Ville.

ב-2010, בדיין קיבל את אות גיבור השואה הבריטי מהממשלה הבריטית

ראו גם
------

* הצלת יהודים במהלך השואה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלברט גוסטב בדיין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lyn Smith, **Heroes Of The Holocaust**, Ebury Press, 2012
2. 1 2 3  The Righteous Among The Nations: Bedane FAMILY, Yad Vashem
3. ↑  Louis Bulow, Albert Bedane, auschwitz.dk
4. ↑  Robin Dodkins, Roseville Street, www.vingtaine.org
5. ↑  Britons honoured for holocaust heroism, עיתון הטלגרף 2010, באתר www.webcitation.org (באנגלית)
**זאב פלדמן** (נולד ב-7 באפריל 1957) הוא נוירוכירורג ישראלי. הקים ומנהל את היחידה לנוירוכירורגיה של הילדים במרכז הרפואי תל השומר, יו"ר האיגוד הישראלי לנוירוכירורגיה, יו"ר ארגון הרופאים עובדי המדינה (אר"מ) ומ"מ יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י).

ביוגרפיה
--------

פלדמן נולד בתל אביב להורים ניצולי שואה. הוא גדל והתחנך בבית ספר היובל ובתיכון עירוני א' בעיר תל אביב. בשנת 1976 התגייס ושירת בחיל הרפואה. בשנת 2014, שוחרר משרות ביטחון בדרגת רב-סרן.

את לימודי הרפואה סיים בשנת 1986 בבית הספר לרפואה על שם סאקלר באוניברסיטת ת"א, כשהוא מתמחה בנוירוכירוגיה. את התמחותו ערך בשנים 1987–1993 בבית החולים סורוקה בבאר שבע ובמרכז הרפואי רבין.

בשנים 1990–1991, עבר השתלמות בתחום חבלות הראש ב-Baylor College of Medicine ובין השנים 1995–1997 השתלם בניתוחי אפילפסיה וניתוחי מוח בילדים ב-Baylor College of Medicine בעיר יוסטון, טקסס, ארצות הברית.

עם חזרתו לארץ בשנת 1997, נבחר פלדמן להקים את היחידה לנוירוכירורגיה של הילדים בבית החולים תל השומר.

בספטמבר 2016, נמנה פלדמן עם הצוות הרפואי שטיפל בנשיא המדינה לשעבר שמעון פרס.

פלדמן שימש כיו"ר האיגוד הנוירוכירוגי הישראלי בין השנים 2009–2017. הוא חבר בוועדות הבחינות והאתיקה של האיגוד האירופאי הנוירוכירורגי ובוועדת האתיקה של האיגוד העולמי לנוירוכירוגיה (WFNS).

מאז שנת 2010 משמש ד"ר פלדמן כנציג העמיתים בדירקטוריון ארם גמולים בע"מ ומשנת 2013 הוא ממלא את תפקיד יו"ר הדירקטוריון. בין השנים 2009–2013 שימש כיו"ר ועד רופאי המרכז הרפואי שיבא, ובשנת 2017 נבחר שוב לתפקיד.

החל משנת 2016 משמש פלדמן כיו"ר הדירקטוריון של מכון המחקר הכלכלי "שורש". מאז שנת 2017 משמש כיו"ר משותף של ועדת תחום הנויורוכירוגיה ילדים של האיגוד העולמי לנוירוכירוגיה.

בשנת 2018 נבחר פלדמן לכהן כיו"ר ארגון הרופאים עובדי המדינה (אר"מ).

החל מ-2018 משמש פלדמן כסגן ומ"מ יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י).

חיים אישיים
-----------

פלדמן מתגורר בהוד השרון. הוא נשוי ולו 4 ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מהפך בארגון רופאי המדינה: ד"ר זאב פלדמן הדיח את רחמימוב ונבחר ליו"ר (אורכב 31.05.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר העיתון

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר זאב פלדמן, באתר המרכז הרפואי תל השומר
2. ↑  מפתח הרופאים הגדול והמקצועי, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
3. ↑  בעלי תפקידים בהר"י, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
4. ↑  קרין לויט פרידריך ורינה זיסמנוביץ, הכירו: נבחרת הרופאים שמטפלת בשמעון פרס, באתר ynet, 14 בספטמבר 2016
**אמריקאים מלטזים** הם אמריקאים ממוצא אתני במלטה.

היסטוריה
--------

המהגרים הראשונים ממלטה לארצות הברית הגיעו באמצע המאה ה-18 לעיר ניו אורלינס, שבלואיזיאנה הצרפתית. אמריקנים רבים הניחו שמלטה היא חלק מאיטליה. במקרים מסוימים המשפט "נולד במלטה, איטליה" נחקק על מצבות של מלטזים בעקבות הבלבול.

בתקופה זו ובמאה התשע-עשרה היו המלטזים שהיגרו לארצות-הברית עדיין נדירים. למעשה, בשנות השישים של המאה ה-19, רק בין 5 ל-10 מלטזים היגרו לארצות הברית מדי שנה. רובם היו פועלים חקלאיים, ובמקרה של ניו אורלינס, גננים בשוק וסוחרי ירקות.

### המאה ה-20

לאחר מלחמת העולם הראשונה, ברבעון הראשון של 1920 היגרו לארצות הברית יותר מ-1,300 מלטזים. מקומות העבודה בתעשיית הרכב אשר בדטרויט, מישיגן, משכו את חלקם הגדול ביותר של מהגרים.

אחוז ניכר מהמהגרים המלטזים הראשונים התכוון להישאר רק באופן זמני לעבודה, אך רבים התיישבו בארצות הברית לצמיתות. בנוסף לדטרויט, ערים תעשייתיות אחרות כגון ניו יורק, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו, קליפורניה, משכו את המהגרים המלטזים.

לאחר מלחמת העולם השנייה התחייבה הממשלת המלטזית לשלם את עלויות המעבר למלטזים שרצו להגר ולחיות לפחות שנתיים בחו"ל. תוכנית זו הובילה להגירה גוברת על ידי אנשי האי וגרמה לכ-8,000 מלטזים להגיע לארצות הברית בין השנים 1947 ו-1977 ממשלת מלטה קידמה הגירה מלטזית משום שמלטה הייתה מאוכלסת יתר על המידה.

דמוגרפיה
--------

רוב המהגרים המלטזים הגיעו במחצית הראשונה של המאה העשרים, והתיישבו בערים כמו דטרויט, ניו יורק, סן פרנסיסקו, יוסטון ושיקגו. רוב האמריקאים ממוצא מלטזי מתגוררים כיום בחמש הערים הללו, ובמיוחד בדטרויט (כ-44,000 מלטזים) וניו יורק (יותר מ-20,000 מלטזים), שבסופו של דבר, רוב התושבים המלטזים מרוכזים בשכונת אסטוריה, שבקווינס.

קהילה מלטזית משגשגת ממוקמת בסאן פדרו ובלונג ביץ'.

גודל האוכלוסייה
---------------

סקר הקהילה האמריקאית 2010 העריך כי ישנם במדינה 35,103 אמריקאים ממוצא מלטזי. מבין אלה, ל-24,202, המוצא הראשון הוא מלטזי. הנתון כולל עולים מלטזים לארצות הברית, צאצאיהם אשר נולדו באמריקה, וכן עולים רבים ממדינות אחרות ממוצא מלטזי.

דת
--

כמו בארץ המוצא שלהם, האמריקאים המלטזים מציגים בעיקר את הקתוליות הרומית כדתם.

ראו גם
------

* יחסי ארצות הברית-מלטה
* אמריקאים ממוקפים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Every Culture Page
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545946205171
* LCCN: sh85080217

 |
**אשר בן-אבו** (נולד בט"ו תשרי ה'תשמ"ד, 22 בספטמבר 1983) הוא קומיקאי, שחקן, במאי ומוזיקאי ישראלי. ידוע בעיקר כחבר בהרכב הקומי אנדרדוס.

ביוגרפיה
--------

נולד באשדוד, ליצחק ושולה בן-אבו.
בשנות הילדות עבר עם הוריו לגבעת שמואל. למד בבית הספר היסודי ממ"ד 'שילה' בקריית אונו. בשנות התיכון למד בישיבת גבעת שמואל ובישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה.

לאחר לימודי התיכון למד בישיבת ההסדר במעלות. את שירותו הצבאי עשה כמדריך בפנימייה הצבאית אור עציון, לצד חברו העתידי להרכב יאיר יעקבי. לאחר שנות הצבא והישיבה הלך לבית הספר רימון שברמת השרון, למגמות מוזיקה וקולנוע.

### קריירה

ב-2011 פנו אליו נדב נוה ויאיר יעקבי, והציעו לו להצטרף להרכב דתי-קומי שהם מקימים יחד עם מתן צור. בן-אבו הצטרף להרכב והרביעייה הקימה את הרכב אנדרדוס. ההרכב התחיל את דרכו בסרטוני רשת קצרים ביוטיוב, שתוך זמן קצר הפכו לוויראליים וזכו לעשרות מיליוני צפיות.

במקביל, סיים לימודי תואר ראשון באקדמיה למוזיקה, ופתח בקריירה מוזיקלית עצמאית. בפברואר 2019 הופיע בגולה, ומיד אחר כך הוציא את סינגל הבכורה שלו 'בכל בוקר'.

וכן הוא העביר 2 סדרות בערוץ מאיר לילדים- "טוק טוק" ו"משחקי טוק טוק", וכמו כן השתתף בכמה פרקים אחרים בערוץ.

ב-2022 העלה בן אבו מופע סטנדאפ אישי הנקרא "על ספת הפסיכולוג". 

כמו כן, בן-אבו מלמד במגמת מוזיקה באולפנת שירת הים ובאמי"ת מודיעין.

בעבר היה בעל טור קבוע בעיתון "עולם קטן".

הוא בעל ערוץ יוטיוב עם למעלה מ240 אלף צפיות.

חיים אישיים
-----------

ב-2016 התחתן עם נריה ארנון, בתו של נעם ארנון. הזוג גר ביישוב מצפה דני ולהם שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר בן-אבו, ברשת החברתית פייסבוק
* אשר בן-אבו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אשר בן-אבו, ברשת החברתית אינסטגרם
* אשר בן-אבו, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אשר בן-אבו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אשר בן-אבו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבקי גולדפינגר, עניין אישי והפעם עם אשר בן אבו, באתר ערוץ 7, 8 בפברואר 2019
2. ↑
3. ↑
4. ↑  אשר בן אבו: "כשאני צריך להגיד דבר תורה בבית כנסת אני נלחץ", באתר TOV אקטואליה יהודית, ‏02 בינואר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 542bbf60-8595-4d0c-ba75-0acb7ae03362

 |