recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רעיה ברונשטיין** (1 באוקטובר 1929 – 4 במאי 2023) הייתה ספורטאית ישראלית, אלופה ושיאנית ישראל בריצות קצרות, הדיפת כדור ברזל, זריקת דיסקוס, הטלת כידון, קפיצה לגובה וכדורסלנית נבחרת ישראל והפועל חיפה. אלופת המכביה, מורה לחינוך גופני, מארגנת אירועים גדולים בישראל ומחוצה לה וחברת הוועד המנהל של מכון וינגייט.

קורות חיים
----------

ברונשטיין נולדה בגרמניה, שנה וחצי אחרי אחיה, דוד, בתם של ליפא (יליד רוסיה) ושל מרגריטה (ילידת גרמניה). היא עלתה לארץ ישראל עם משפחתה בשנת 1938. למדה בבית הספר היסודי תל נורדאו בתל אביב ובגימנסיה בלפור.

ברונשטיין ופרידה ליכטבלאו היו הספורטאיות היחידות שנבחרו לייצג את ישראל באולימפיאדת לונדון (1948), אך הוועד האולימפי הבינלאומי דחה את הבקשה בנימוק שפלסתינה הפסיקה להיות ישות קיימת עם סיום המנדט ולכן איננה רשאית להשתתף במשחקים.

היא בוגרת הקורס השלישי למורי התעמלות, שהתקיים בשנת 1950. אותה שנה, היא השתתפה במכביה השלישית וזכתה בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל ובהטלת כידון.

שחקנית הנבחרת הלאומית הראשונה של ישראל בכדורסל נשים 1950. הנבחרת יצגה את ישראל באליפות אירופה כדורסל נשים שהתקיימה בבודפשט - הונגריה. שיחקה כדורסל מגיל 13 בהפועל תל אביב (1942 – 1950), ובהפועל חיפה (1950/1951). גובהה: 1.67מ', הצטיינה בקליעות, זריזות ובחטיפת כדורים.

בתחרות שנערכה בתל אביב ב-19 באפריל 1952 קבעה ברונשטיין בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 12.03 מטר. באליפות ישראל שנערכה ביוני 1952 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 33.95 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.35 מטר..

ברונשטיין עבדה 13 שנה כמורה לאתלטיקה קלה במדרשה לחנ"ג במכון וינגייט וכמורה לחינוך גופני בתיכון עירוני ד'.

ברונשטיין זכתה באותות הצטיינות והוקרה: מממשלת צ'אד (עיטור האבירות) על ארגון יום העצמאות של צ'אד בשנת 1963. ממשלת סנגאל קיבלה מדליה על ארגון מפגן הפתיחה של משחקי אפריקה – (האולימפיאדה האפריקאית 1964)

ברונשטיין זכתה בפרס עובדת ישראל מטעם עיריית תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רעיה ברונשטיין** |

* רעיה נכנסה להיכל התהילה - כדורסל נשים ישראל
* זוכי פרס עובד ישראל, מעריב, 25 בינואר 1984, כתבה על זוכי פרס עובד ישראל, כולל תמונה של רעיה ברונשטיין.
* החלוצים האולימפיים שלנו, מעריב, 22 ביולי 1984
* הרכב המשלחת האולימפית מישראל, חרות, 23 ביוני 1952
* 50 הטובים בכל הזמנים באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* רון עמיקם, מה שעשינו ב-48: חוויות מלונדון, באתר nrg‏, 10 באוגוסט 2012
* אור וייל, רעיה ברונשטיין משחקת על כל המגרש, באתר mynet‏ כפר סבא, 22 במאי 2018
* יעקב בר-און, ‏מאתלטיקה ועד שחמט: המורה המיתולוגית שעסקה בכל ענף ספורט אפשרי, באתר מעריב אונליין, 13 במאי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  הפועל חיפה, עמוד 14, כולל תמונה קבוצתית
2. ↑  2 ספורטאיות + 5 מלווים לאולימפיאדה, מעריב, 11 ביולי 1948
3. ↑  כמה שורות מאלפות על הקורס השלישי
4. ↑  על סף האולימפיאדה, דבר, 22 ביוני 1952
פגישה אחרונה של חברי המטה הגדול לאחר שביתת הנשק ב-1918
**המטה הגדול של הקיסר והמלך** (בגרמנית: **Großes Hauptquartier Seiner Majestät des Kaisers und Königs** או בראשי תיבות: **GrHQu**) הידוע יותר בכינוי המקוצר "**המטה הגדול**" היה המטה האסטרטגי הנייד של הצבא הקיסרי הגרמני במלחמת העולם הראשונה. למטה זה לא היו סמכויות בפועל, והוא שימש רק כמקום מפגש והתייעצות של נציגי הצבאות השונים שהרכיבו את הצבא.

הרכב
----

הקיסרות הגרמנית הייתה בפועל אוסף של נסיכויות ודוכסויות שלכל אחת מהן היה צבא נפרד ומטה נפרד. בעתות מלחמה היו הצבאות כולם מתאחדים להקמת צבא משותף (פרט לצבא הבווארי שנהנה ממעמד עצמאי מיוחד בתוך הצבא). המטה הגדול נועד להוות מקום מפגש של נציגים מכל המטות ומשאר משרדי הצבא והממשלה כדי לתאם אסטרטגיה אחידה. קיסר גרמניה שימש כמפקד העליון של הצבא וכראש המטה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 חברי המטה היו:

* וילהלם השני, קיסר גרמניה - ראש המטה
* מפקד המטה בפועל גנרל-אוברסט הנס פון פליסן
* ראש הפיקוד העליון, גנרל פלדמרשל הלמוט פון מולטקה הצעיר
* מפקד הצי הקיסרי אדמירל אלפרד פון טירפיץ
* הרייכסקנצלר תאובלד פון בתמן-הולווג
* ראש הקבינט הצבאי גנרל חיל הרגלים מוריץ פון לינקר
* ראש קבינט הצי אדמירל גאורג אלכסנדר פון מילר
* ראש הקבינט האזרחי הסודי רודולף פון ולנטיני
* שר המלחמה הפרוסי אריך פון פאלקנהיין
* נציג של משרד הצי הקיסרי
* מזכיר המדינה לענייני חוץ גוטליב פון יאקוב
* נציגים ממשרדי המלחמה של ממלכות בוואריה, וירטמברג וסקסוניה
* נציגי מפעלי הנשק
* שלישיו הצבאיים של הקיסר

בהמשך המלחמה צורף למטה גם נציג מהצבא האוסטרו-הונגרי. הנציג הראשון היה יוזף גראף סטורגך, שהוחלף במאי 1915 בידי אלויס ריטר קלפש-קלות פון רודן. בהמשך צורפו גם נציגים מממלכת בולגריה והאימפריה העות'מאנית. בהמשך צורפו למטה נציגים נוספים מרשויות שונות, בין היתר ממשרד החוץ, אשר כולל עובדי המטה כללו בסוף המלחמה 5,000 איש.

ככל שהתקדמה המלחמה הן הרייכסקנצלר והן הקיסר נעדרו מהמטה ושלחו אליו את נציגיהם. הקיסר עצמו איבד בהדרגה את כל כוחו המעשי ושימש כדמות סמלית בלבד. גם תפקידו של המטה הגדול אבד בהדרגה ומרכז הכובד של הצבא עבר לידי הפיקוד העליון שנוהל בידי פאול פון הינדנבורג ואריך לודנדורף.

מיקום
-----

מיקומו של המטה הגדול השתנה מספר פעמים במהלך המלחמה. בימי המלחמה הראשונים הוא היה בברלין, וב-16 באוגוסט הוא הועבר לגימנסיה הריאלית הקיסר וילהלם בקובלנץ. ב-30 באוגוסט הוא הועבר שוב למבנה שגרירות גרמניה בלוקסמבורג. ב-25 בספטמבר הוא הועבר לשרלוויל-מזייר שבצרפת קרוב לחזית המערבית. באפריל 1915 הוא הועבר לטירת פלס שבשלזיה עילית כדי לנהל את המתקפה בחזית המזרחית. בפברואר 1916 חזר המטה לשרלוויל-מזייר ובאוגוסט חזר לטירת פלס כדי לשמור על תקשורת עם הפיקוד העליון האוסטרו-הונגרי. בין 2 בינואר 1917 ל-8 במרץ 1918 שכן המטה במלון פארקהוטל בבאד קרויצנאך. כהכנה לקראת מתקפת האביב הועבר המטה למלון בריטניקה בעיר ספא שבבלגיה. לאחר שביתת הנשק של קומפיין עבר המטה לקאסל-וילהלמשהה ובהמשך לקולברג. מלון בריטניקה הפך למטה ועדת שביתת הנשק הבינלאומית. ב-3 ביולי 1919 פורק המטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המטה הגדול** בוויקישיתוף
* מידע באתר הספרייה הלאומית הגרמנית
* Kritische Online-Edition der Nuntiaturberichte Eugenio Pacellis (1917–1929)
* Sächsischer Militärbevollmächtigter

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 83296-0

 |
הסירקס
**הסירקס** (אנגלית: **The Circus**) הוא רחוב ג'ורג'יאני בעיר באת' שבסאמרסט, אנגליה. בניית הרחוב החלה ב-1754, והסתיימה כעבור 14 שנים. שמו של הרחוב נובע מהמילה הלטינית קירקוס, שמשמעותה טבעת, אליפסה או מעגל. חלקים מהרחוב הוכרזו כבניינים רשומים מדרגה I.

הרחוב מחולק לשלושה קטעים שווי אורך, וצורתו היא מרחב מעגלי המוקף על ידי בתים עירוניים גדולים. בכל אחד משלושת הקטעים יש כניסה מעוצבת, כך שבכל דרך דרכה ייכנס המבקר במקום הוא יראה מיד חזית מעוצבת.

היסטוריה
--------

הרחוב נודע בעבר כקינגס סירקס, והוא תוכנן על ידי האדריכל ג'ון ווד האב, שלא זכה לראות את יישום תוכניותיו מאחר שמת שלושה חודשים לאחר הנחת אבן הפינה. עבודתו הושלמה על ידי בנו, ג'ון ווד הבן. הסירקס היה חלק מחזונו של ג'ון ווד האב ליצור נוף אדריכלי קלאסי-פלדיאני בבאת'. הפרויקטים האחרים היו כיכר המלכה והפורום, שמעולם לא נבנה.

ההשראה של ווד הייתה הקולוסיאום ברומא, אך הסירקס פונה כלפי פנים, בניגוד לקולוסיאום שפנה כלפי חוץ. השראה נוספת למבנה הכיכר הייתה האתרים המגליתיים של סטונהנג' וסטנטון דרו, שווד האמין שהיו שרידים של מקדשים דרואידים. ווד היה משוכנע כי באת' הייתה מרכז ראשי לפעילות הדרואידים בבריטניה. הוא סקר את סטונהנג' שקוטר הסוללה החיצונית שלו הוא 99 מטרים ותכנן את הסירקס בקוטר של 97 מטרים על מנת לחקות זאת. שלושת הסדרים הקלאסיים (הסדר הדורי, הסדר המשולב והסדר הקורינתי) שימשו אותו לעיצוב חזית הרחוב בשלוש שכבות הנמצאות זו מעל זו. האפריז של האנטבלטורה הדורית מקושט במגוון טריגליפים וב-525 תמונות הכוללות נחשים, סמלי טבע, מכשירים המייצגים את המדעים והאמנויות, וסמלים של הבונים החופשיים. טיילת החומה (Parapet) מקושטת בסיומות אבן מחודדות. החלק המרכזי של הסירקס רוצף בסטים של אבנים, שכיסו את מאגר המים ששכן במרכז ושימש את הבתים.

חוזי החכירה הראשונים של המקטע הדרום-מערבי נחתמו בין 1755 ל-1767, במקטע הדרום-מזרחי בין 1762 ל-1766, ובמקטע הצפוני בין 1764 ל-1766. ב-1800 סגרו תושבי הסירקס את החלק המרכזי של החלל הפתוח באמצעות גן נוי. כיום מכוסה האזור המרכזי בדשא, ויש בו גם עצי דולב. במהלך הבליץ על באת' ב-1942 נהרסו בניינים אחדים בסירקס, ולאחר תום מלחמת העולם השנייה הם שוקמו ושוחזרו לצורתם המקורית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסירקס** בוויקישיתוף
* הסירקס באתר Building History‏
* הסירקס באתר Images of Engalnd
* דן קרוקשנק, הסירקס, אתר ה-BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Circus
2. ↑  Conway, Hazel; Roenisch, Rowan (2006). *Understanding Architecture: An Introduction to Architecture and Architectural History*. p. 35.
סמל הקבוצה עד לפירוק קבוצת המילואים.
**מועדון הכדורגל שַחְטָאר-2 דוֹנֵצְק** (באוקראינית: **Футбольний клуб «Шахтар-2» Донецьк**) הוא מועדון כדורגל מקצועני שמשמש כקבוצת מילואים של שחטאר דונצק. הקבוצה הוקמה בשנת 1949 והתמודדה בליגות המשניות באוקראינה עד שפורקה בתום עונת 2006.

הקבוצה השתתפה במשך 41 עונות רצופות בטורנירי הנוער של ברית המועצות לאחר שהוקמה בשנת 1949. ב-1992 אורגנה מחדש כ"שחטאר-2" והתמודדה בליגה האוקראינית הראשונה בה סיימה במקום 12 האחרון. בעונות 1992/93 עד 1997/98 השתתפה בליגה השנייה וחזרה לליגת המשנה האוקראינית ב-1998. לפני עונת 2006/07 ירדה מהליגה הראשונה

לקראת עונת 2008 הוקמה הקבוצה מחדש כקבוצת הנוער של שחטאר והיא מתמודדת באליפות אוקראינה לנוער. משנת 2008 נקראת בשם "שחטאר U-21"‏ (Шахтёр U-21).

שמות הקבוצה
-----------

* 1949—1991 — **שחטאר-ד' דונצק**
* 1991—1992 — **שחטאר-2 דונצק**
* 1992—1994 — **מטאלורג קונסטנטינובקה**
* 1994—1995 — **גראנט דונצק**
* 1995—2006 — **שחטאר-2 דונצק**
* 2006—2008 — **שחטאר-ד' דונצק**
* 2008 — ואילך — **שחטאר U-21 דונצק**

תארים
-----

* אליפות ברית המועצות לנוער (2): 1967, 1969
* אליפות אוקראינה לנוער (4): 2008/09, 2010/11, 2011/12, 2017/18

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שחטאר-2 דונצק
* הקבוצה באתר שחטאר
הסמל הישן
**מועדון הכדוריד דונבאס** הוא שמו הרשמי של מועדון **שחטאר דונצק**, שהיה ידוע בעבר בשם **שחטאר-אקדמיה** (באוקראינית: **Шахтар-Академія**). זהו מועדון כדוריד אוקראיני מקצועני מהעיר דונצק שמתמודד בליגת העל האוקראינית בכדוריד. מאז 2017 נקרא רשמית בשם **דונבאס מחוז דונצק**

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1983 כקבוצת שחטאר דונצק על בסיס מועדון קודם בשם "ספרטק דונצק". ב-1996 שמה שונה ל"שחטאר-אקדמיה". הקבוצה הייתה אחת הקבוצות המובילות בליגה האוקראינית והיא זכתה 3 פעמים באליפות הלאומית בשנים 1994/95-2005/06 ותמיד סיימה באחד משלושת המקומות הגבוהים בטבלת האליפות. בדומה לקבוצת הכדורגל, קבוצת הכדוריד זכתה להישגים נאים בזירה הבינלאומית והיא העפילה לגמר גביע פדרציית הכדוריד האירופית בעונת 1995/1996. לאחר עונת 2005/06, הקבוצה סבלה מקשיים פיננסיים רבים ובעונת 2011/12 אף ירדה לליגה השנייה ושנה לאחר מכן, בעונת 2012/13, הקבוצה הצליחה לחזור לליגה הבכירה.

בשנת 2017 אורגנה מחדש תחת השם "דונבאס" אך בעקבות משבר אוקראינה אינה מארחת משחקים בדונצק אלא בעיר מריופול. בעונת 2018/2019 חזרה לזירה האירופית כשהתמודדה בגביע האתגר.

תארים
-----

* אליפות אוקראינה
	+ **אלופה (3):** 1996, 1997, 2002
	+ **סגנית (1):** 2004
* גביע פדרציית הכדוריד האירופית
	+ **גמר (1):** 1995/96

ראו גם
------

* דונבאס (הוקי קרח)

קישורים חיצוניים
----------------

 אתר האינטרנט הרשמי של מועדון הכדוריד דונבאס

* אתר רשמי ישן

הערות שוליים
------------

1. ↑  HC Donbas. Ukrainian Super League
2. ↑
**פיני עדן** (נולד ב-19 באוגוסט 1945) הוא מוזיקאי, תסריטאי ובמאי ומפיק קולנוע ישראלי.

קורות חייו
----------

עדן החל את דרכו כזמר בלהקת "שבעת המינים" של מועדון החמאם בהנהלת חיים חפר ודן בן אמוץ. עמו השתתפו בלהקה גבי ברלין, אמנון נדב ושרה'לה שוב. לאחר מכן החל לחבר תסריטים, בין השאר לסרטים "אבא גנוב" (יחד עם חיים מרין) ו"אבא גנוב 2" (יחד עם שלמה משיח). בשנת 1993 חיבר את התסריט לסרט "מנת יתר", בבימויו של שמואל אימברמן. בשנת 1997 כתב תסריט לסרט "דנה לא רוקדת", אף הוא בבימויו של אימברמן. בין השנים 1998–2000 שימש כתסריטאי הסדרה "בעקבות הסיפורים הקסומים" ובמקביל חיבר תסריטים לסדרה הקומית "משפחת עזאני", בבימויו של ארנון צדוק. בשנת 1999 כתב את התסריט לסרט "תסתכל לי בעיניים" בבימוים של צדוק. בשנת 2001 חיבר את התסריט לסרט "אינג'יל" בבימויו של צדוק ובהפקתו של ערן ושימש כמפיק שותף בסרט. ב-2003 יצר את הסדרה "צימרים" ששודרה בערוץ 1. כתב, ביים והפיק את הסרט "קמטי צחוק", בהשתתפות ליא קניג, יוסף כרמון ואפרת לביא. כמו כן הלחין את פסקול הסרט, במשותף עם רפי תורן.

בעבר, היה ממשתתפיה הקבועים של תוכנית הרדיו "לצון נופל על לצון" וכתב טור הומוריסטי שבועי בעיתון "ידיעות אחרונות". הטור נקרא "סיפורים שנפלו לי". בנוסף שימש שנתיים כמרצה לתסריטאות, עריכת תוכן וכתיבה יוצרת בבית הספר לקולנוע של המכללה למינהל וכתב וביים כעשרים הצגות, בהן: "לא סמים עליכם", "הצבע זהב", "הולכים לאיבוד לדעת", "זה עובר עם עגיל" ו"בירה ודי".

קישורים חיצוניים
----------------

* פיני עדן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* פיני עדן, דף שער בספרייה הלאומית
* אתרו האישי של עדן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310620505171
* ISNI: 0000 0004 0251 4582
* VIAF: 298260240
* WorldCat (עם VIAF): 298260240

 |
פיני וינברג
**פנחס (פיני) ישעיהו וינברג** (22 בפברואר 1936 - 26 באוגוסט 2017) היה פסל ישראלי.

קורות חייו
----------

נולד בחיפה. למד אצל יצחק דנציגר ורודי להמן. הלימודים אצל דנציגר היו בעיקר תאורטיים וכללו טיולים ברחבי הארץ, כדי ללמוד על הקשר בין האדם למקום, אהבת הטבע ואהבת האדם.

קריירה
------

### הוראה

לימד שחזור עתיקות ברשות העתיקות הישראלית.

### פיסול

פיסל בעיקר באבן. היה חבר באגודת הציירים והפסלים הישראלית משנת 1977. כיהן כחבר בחבר השופטים של האגודה.

#### תערוכות

וינברג השתתף בתערוכות שונות בישראל ובעולם, ובהן: המרכז הבינלאומי לאמנות בפריז, בית האמנים בירושלים, גלריות בתל אביב (בהן גלריה הדסה קלצ'קין, גלריה שרה קישון, גלריה דל ארטה, גלריה מלמד וגלריה המגדל), גלריות בחיפה (גלריה האודיטוריום, גלריית בית הגפן, גלריית בית שגאל (במסגרת תערוכות קבוצתיות) והיכל העירייה), ולובי המרכז הרפואי סורוקה בבאר שבע.

### כתיבת ספר

בשנת 1991 הוציא פיני את ספרו "ליצן מת מצחוק" בהוצאת טרקלין, הספר מאגד בתוכו שירים וצילומי פסלים.

חיים אישיים
-----------

התגורר בשכונת בת גלים בחיפה, במבנה הראשון שהוקם בשכונה - טחנת הרוח הטמפלרית.

עבודות סביבתיות
---------------

* פסל אבן מגן דוד אדום בלוד – אב עם ילדיו
* פסל בזלת בגן קריניצי ברמת גן – רעות (ידיים)
* פסל בזלת בגן קופת חולים ברמת גן (רח' הרצל) – אמהות
* פסל אבן בגן כהנא (רח' אבא הלל סילבר) ברמת גן – אשה עם שמש (הבריאה)
* אתר ההנצחה לימאי צי הסוחר שמקום קבורתם לא נודע ברמת הדר בחיפה
* תבליט ממלט לבן בלובי בניין בלוס אנג'לס (רח' ברטון וויי)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיני וינברג** בוויקישיתוף
* דף אמן באתר פייסבוק
* האיש שגר בטחנת הרוח, על ביתו המיוחד של פיני וינברג, באתר "haifacity"
* דף אמן באתר Twitter
* *Pini Wineberg the Sculpture פיני וינברג הפסל*, נבדק ב-2022-06-30כתבה מצולמת על פיני וינברג (מתוך "מהדורה מקומית")
* *פיני ויינברג (1998)י*, נבדק ב-2022-06-30כתבה מצולמת מתוך "זמן חיפה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  *The sculptor who lived in a windmill הפסל שגר בטחנת רוח*, נבדק ב-2022-11-12

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007433368905171

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **אברהם קרויזר** (א' באייר תרצ"א, 18 באפריל 1931 - כ"ז באייר תשס"ח, 1 ביוני 2008) היה רבה של יבנה במשך כ-50 שנה.

ביוגרפיה
--------

בנם של הרב חיים יוסף וליבא בית ר' יעקב מרדכי זילברמן. אביו היה מתלמידי החכמים של שכונת שערי חסד, והיה מראשי החותמים על הכתרתו של הרב יוסף חיים זוננפלד לרבנות ירושלים.

למד בעץ חיים. חברו לספסל הלימודים היה הרב שמואל אוירבך, אשר עמד עמו בידידות ותיקה. בהשפעתו התקרב לאביו הרב שלמה זלמן אוירבך ולסבו הרב חיים לייב אוירבך. בהמשך למד בישיבת אוהל משה, בישיבת מיר ובישיבת סלבודקה. בבחרותו השקיע בלימוד הלכה, ואף ראש ישיבת סלובודקה, הרב מרדכי שולמן, נהג להפנות אליו בחורים בשאלות הלכתיות.

נישא למרים בת הרב יצחק יוסף וולפא. קיבל סמיכה מהרב יוסף שלום אלישיב. תקופה קצרה לאחר נישואיו החל לכהן ברבנות יבנה. הוא פעל בעיר בתחומי הכשרות, עירובין, שיעורי תורה ומקוואות. כמו כן היה ממייסדי בית הספר של החינוך העצמאי בעיר.

אחיו היה הרב שמואל קרויזר. בין גיסיו היו הרב משה אהרן שטרן והרב מאיר דב הלפרין, מחבר הספרים "אמרי כהן".

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי ברנשטיין, **למשפחותם**, קהילות המבשר 277, כ"ה בכסלו תשע"ה.
**תעלולים ארקטיים** (באנגלית: **Arctic Antics**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי שהופץ לראשונה ב-26 ביוני 1930. הסרט הוא העשירי בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".

הבמאי של הסרט הקצר לא ידוע בוודאות. שמו של אב אייוורקס מופיע בטיוטה, אבל אייוורקס עזב את אולפני ההנפשה של וולט דיסני ארבעה חודשים לפני שהאנימטורים התחילו להפיק את ההנפשה. ב"סימפוניות טיפשיות: לוויה לסדרה המצוירת הקלאסית" של וולט דיסני, ראסל מריט וג'יי.בי. קאופמן אומרים ש"סביר, אבל לא בטוח" שברט ג'ילט ביים את הסרט הקצר, והוסיפו: "ראיות נסיבתיות מצביעות על ג'ילט כבמאי. לאחר שאיוורקס עזב, ג'ילט ביים את כל סימפוניות טיפשיות שלאחר מכן משנת 1930, מלבד אחד. יתרה מכך, הסצנות של הוולרוס המזמר והחותמות המחיאות מורמים ישירות מתוך גלים פראיים, סרט קצר של מיקי מאוס שביים ג'ילט בסוף שנת 1929.

עלילה
-----

בקוטב הצפוני, חיות נהנות לרקוד: הסרט הקצר מתחיל עם דוב קוטב מאונש קטן הרוקד על דוב קוטב גדול בים. בכל פעם שדוב הקוטב נתקל בפיסת קרח, הוא צולל מתחת לים והדוב המאונש קופץ אל פיסת הקרח. לאחר שהותיר אותו מאחור, הדוב המאונש חוזר אל גבו של הדוב, אם כי בסופו של דבר הוא בולע את זנבו של הדוב. דובי קוטב רבים אחרים וכמה ניבתנים רוקדים גם הם על פיסות קרח. ניבתן מנסה לתפוס דג שובב על הקוטב, בעוד ניבתנים רבים אחרים רוקדים. כלב ים מציג מופע עם דג (שבסופו של דבר הוא אוכל את הדג) סביב חבריו, שמתפעלים מהמחזה. לאחר מכן, כלב הים "משחק" עם הניבתן הנ"ל. כלב הים עושה מוזיקה עם קורות הניבתן וניביו, אבל הניבתן מפחיד אותו. והוא מגלם דמות מול כלבי הים. חבורת פינגווינים רוקדת בקו ישר, והולכת בתיק בודד, שניים-שניים.

ביקורות
-------

הסרט היומי (21 בספטמבר 1930): "בידור מצויר של כלב ים הוא הנושא הזה של וולט דיסני, אחת מסרטי סימפוניות טיפשיות. דברים מטופשים להפליא. על רקע ארקטי, חיות קטנות מצוירות עוברות את המחוות של שירה וריקוד. הדמויות נעות בסינכרון עם המוזיקה. זה עמוס בצחוק לכולם משש עד שישים, ועוד קצת."

וראייטי (30 ביוני 1930): "טוב כמו כל סרט בסדרה זו, שהיא די טובה. ציור וסנכרון נעשה בקפידה ללא אף אחד מהטריקים המפוצצים שמקלקלים כל כך הרבה סרטים מצוירים. מצעד של פינגווינים לצלילי "חייל העץ" הוא צחוק בטוח בכל מקום עם ריקוד כלבי הים לא הרחק מאחור."

מדיה ביתית
----------

הסרט הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.

קישורים חיצוניים
----------------

* "תעלולים ארקטיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "תעלולים ארקטיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Appraisals of New Short Subjects". *The Film Daily*. 21 בספטמבר 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Talking Shorts". *Variety*: 15. 30 ביוני 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
מפת השביל משנת 1907 בידי עזרא מיקר
אבן דרך משנת 1906 באחד מקטעי השביל בויומינג
**שביל אורגון** (באנגלית: **Oregon Trail**) הוא דרך היסטורית בת 3,200 קילומטר המשתרעת בין נהר המיזורי ועמקי מדינת אורגון שבארצות הברית. הדרך משתרעת על מה שכיום הן מדינות ארצות הברית (ממזרח למערב): מיזורי, קנזס, נברסקה, ויומינג, איידהו ואורגון.

ראשיתו של השביל במשלחת לואיס וקלארק שחצתה את אמריקה הצפונית עד חוף האוקיינוס השקט. המשלחת, שנתמכה על ידי ממשלת ארצות הברית, גרמה לפריצת דרך היסטורית בכל הקשור לידע האירופאי על מערב ארצות הברית, והוכיחה כי הדרך אפשרית וקיים פוטנציאל להתיישבות באזור. הבהלה לזהב בקליפורניה תרמה אף היא נתח מכריע לחשיבות והתפתחות השביל. הצורך בדרך מהירה, בטוחה ומוכרת מערבה, הפכה את השביל לפופולרי.

השביל נוצר על ידי סוחרי פרוות וציידים במהלך ראשית ההתיישבות האירופאית במערב היבשת. בתחילה השביל היה עביר רק ברגל או על גב סוסים. אולם ב-1836 יצאה מערבה שיירת עגלות של מתיישבים מאינדפנדנס, מיזורי והגיעה באמצעות השביל עד לפורט האל באיידהו. מאוחר יותר השביל הפך לעביר בעגלות עד סופו בעמק וילאמט (Willamette Valley) באורגון. מוערך כי בין השנים 1846–1869 עברו בשביל כ-400,000 אנשים בדרכם מערבה.

למעשה, נתיבו של השביל היה גמיש והשתנה מעת לעת בעקבות גשרים, נתיבים חדשים והרחבת הידע על גאוגרפיית האזור. לדוגמה: ג'ים ברידג'ר, אחד מגדולי הסיירים ומורי הדרך באותה תקופה, גילה מעבר חדש בהרי הרוקי, מעבר ברידג'ר, במקום נקודת החצייה המקובלת, ובכך קיצר את מסלול השביל בכ-90 ק"מ. אולם, נתיבו הכללי של השביל נשמר במרוצת השנים ושימש חיבור בין קצוות היבשת, ובשל כך חשיבותו הרבה להתיישבות האדם הלבן במערב ארצות הברית.

השימוש בשביל נזנח עם השלמת קו הרכבת חוצה היבשת הראשון בשנת 1869 על ידי חברת יוניון פסיפיק, שהפך את הדרך מערבה לקצרה, מהירה, בטוחה וזולה הרבה יותר. כבישים כמו כביש בין-מדינתי 80 (מניו יורק לסן פרנסיסקו) עוקבים אחרי מסלולו של השביל ההיסטורי, וחוצים עיירות שנבנו במקור לאורך השביל ובגללו.

### בתרבות הפופולרית

סיפורו של השביל והשפעתו המכרעת על התיישבות האדם הלבן במערב אמריקה, היווה השראה ליוצרים רבים. בין השאר ניתן למנות את משחק הווידאו בעל השם הזהה שנוצר בשנת 1974, והיה פופולרי מאוד בארצות הברית ובעולם כולו באותה תקופה, ומספר משחקי המשך ("שביל אורגון 2", "שביל יוקון" ו"שביל האמזונס") יצאו לו. חברת משחקי הווידאו Gameloft הוציאה בשנת 2008 גרסאות עדכניות לטלפונים חכמים.

סדרת טלוויזיה בעלת שם זהה עלתה לאוויר בשנת 1977 ברשת NBC, אולם בוטלה אחר שישה פרקים. הסדרה כולה (כולל שבעה פרקים שלא שודרו) יצאה ב-DVD בשנת 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שביל אורגון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שביל אורגון (באנגלית)
* שביל אורגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סקירה על גרסאות הטלפון (אנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556492905171
* LCCN: sh99013734
* NARA: 10044445
* NKC: xx0148180
* VIAF: 233764982
* WorldCat (עם VIAF): 233764982

 |
האיים היוניים
**הסכם לונדון משנת 1864** היה הסכם שסיים את שליטתה של האימפריה הבריטית על ארצות הברית של האיים היוניים והעברתם ליוון.

האיים היוניים היו בחסות בריטניה מאז 1815 כחלק מההסכמות של קונגרס וינה וחוזה פריז.

ארצות הברית של האיים היוניים כללו שבעה איים בסמוך לפלופונסוס. שישה מתוכם שוכנים בים האיוני, בחופה המערבי של יוון: קורפו, קפלוניה, איתקה, פקסי, לפקדה וזקינתוס. האי השביעי, קיתירה היה אף הוא בפדרציה, למרות שהוא ממוקם מדרום לפלופונסוס.

מאז יוון השיגה עצמאות בשנת 1832, תושבי האיים היוניים הביעו את התנגדותם לשלטון זר וחפצו בהסתפחות למדינה החדשה שהוקמה. בישיבת ממשלה בשנת 1862, הודיע שר החוץ הבריטי פלמרסטון, כי הכתר הבריטי החליט לוותר על האיים לטובת יוון וכי מדיניות זו מקובלת גם על המלכה ויקטוריה. החשיבה המעשית מאחרי החלטה זו הייתה העלות הגבוהה של החזקת השליטה באיים לעומת החשיבות האסטרטגית הנמוכה שלהם שהלכה וירדה ככל שאוניות התרחקו בהפלגתן ללב ים, הרחק מהחופים. כחלק מההסכם בריטניה המשיכה לשמור על נוכחות אסטרטגית בים התיכון על ידי שימוש בנמל קורפו, וזה בנוסף לשליטתה על האי מלטה.

לאחר משא ומתן ארוך עם יוון, הסכם לונדון נחתם על ידי הנציג היווני חרילאוס טריקופיס (Χαρίλαος Τρικούπης) ב-29 במרץ 1864. ב-2 במאי 1864 יצאו הבריטים והאיים היוניים הפכו לשלושה מחוזות של ממלכת יוון.

הסכם זה היה הפעם הראשונה בה בריטניה נקטה במדיניות של דה-קולוניזציה מרצון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסכם לונדון** בוויקישיתוף
**תעלומות ברוקנווד** (באנגלית: **The Brokenwood Mysteries**) היא סדרת דרמה משטרתית-קומית ניו זילנדית ששודרה ברשת Prime בשנת 2014. החל מהעונה השביעית הסדרה משודרת ברשת TVNZ וברשת Acorn TV בקנדה ובארצות הברית. הדמות הראשית בסדרה היא דמותו של הבלש מייק שפרד ושותפתו החוקרת קריסטין סימס. העלילה מתרחשת בעיירה הפיקטיבית ברוקנווד שבניו זילנד, כאשר חוקרי המשטרה המקומית עוסקים בפענוח מקרי פשע שמתרחשים בעיר. צילומי הסדרה נערכו בחבל אוקלנד. את הסדרה יצר טים באלמה שהוא גם הכותב הראשי לצד פיליפ דלקין, ג'יימס גריפין וגרג מקגי. הסדרה שווקה בתור התשובה המקומית לרציחות במידסומר.

צוות השחקנים כולל את ניל רי בתור הבלש הבכיר סמל מייק שפרד, פרן סאתרלנד בתור הבלשית קריסטין סימס, ניק סמפסון בתור הבלש סם ברין, כריסטינה איונדה בתור ד"ר ג'ינה קדינסקי המנתחת הפתולוגית.

עלילה
-----

הבלש מייק שפרד נשלח מאוקלנד לברוקנווד כדי לחקור שוטר מקומי, עם חקירת רצח אפשרית שעשויה לקשר בין השניים, שפרד לוקח אחריות. לאחר החקירה, שפרד מעריך מחדש את חייו ומחליט להישאר בעיירה, למרות שזה אומר הורדה בדרגה. ברוקנווד היא עיירה כפרית שקטה לכאורה שבה שפרד, בעל גישה לא שגרתית לעבודת המשטרה, נעזר בבלשית המקומית קריסטין סימס, שמדויקת ויעילה בעבודתה, כדי לפתור רציחות. ככל שהסדרה מתקדמת, יחסי העבודה בין השניים עוברים מהיכרות שטחית גרידא לקרובה יותר כשהם מתחילים להעריך אחד את הכישרונות של זו.

דמויות ושחקנים
--------------

| דמות | שחקן / שחקנית | הערות |
| --- | --- | --- |
| המפקח מייק שפרד | ניל רי | בלש שעובר לברוקנווד שהיה נשוי מספר פעמים ואוהב מוזיקת קאנטרי ואת רכב ההולדן קינגסווד שלו. שיטות החקירה נתפסות כ"מוזרות" על ידי שותפיו |
| סמלת קריסטין סימס | פרן סאתרלנד | חוקרת צעירה אינטליגנטית וצינית שאינה מקבלת בתחילה את שיטות החקירה של מייק |
| סם ברין | ניק סמפסון | קצין צעיר |
| דניאל צ'מלרס | ג'רוד ראווירי | קצין שמחליף את ברין, אחרי שזה עובר לאיי שלמה. |
| ד"ר ג'ינה קדינסקי | כריסטינה יונדה | פתולוגית רוסייה במוצאה, בעלת אופי אקצנטרי, שמדברת רבות על חייה ברוסיה ואינה מצליחה להבין את "ההומור האנגלי". נמשכת למייק. |
| קאהו טיילור | ראווירי ג'וב | בן דוד של ג'רוד. עובד כאינסטלטור עצמאי |

מקום ההתרחשות
-------------

בעיירה הבדיונית ברוקנווד יש אוכלוסייה של כ-5,000 תושבים והיא ממוקמת כ-20 קילומטרים (12 מייל) מהחוף. היא נמצאת באזור חקלאי, עם יבולים הנעים מחיטה ועד יין מקומי, והאזור שמסביב הוא ביתם של אנשים רבים שנמלטו מחיי העיר (מגמלאים ועד למחפשי חיים אלטרנטיביים). למרות שהמיקום המדויק של ברוקנווד לא מצוין, הוא נכתב ברובו וצולם בעיירות קטנות מצפון לאוקלנד. העיירה האמיתית וורקוורת' (Warkworth) משמשת כברוקנווד ותחנת המשטרה של ברוקנווד היא בניין משנת 1911 שהיה משרד הדואר של העיר הלנסוויל. באחד הפרקים, נראים שפרד וסימס נוסעים לאוקלנד מעבר לגשר נמל אוקלנד, מה שמאשר שברוקנווד ממוקמת גם צפונית לעיר. באותו פרק מוזכר שלוקח שעתיים וחצי ברכב להגיע מברוקנווד לאוקלנד. מה שמציב את ברוקנווד הרבה יותר צפונה מאשר וורקוורת' או הלנסוויל.

הפקה
----

צילומי הסדרה החלו בשנת 2013. הפרק הראשון שודר ב-2014. נתוני הצפייה היו טובים והסדרה משודרת כבר במשך 8 עונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תעלומות ברוקנווד (באנגלית)

* "תעלומות ברוקנווד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "תעלומות ברוקנווד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
***Clouds*** הוא אלבומה השני של המוזיקאית הקנדית ג'וני מיטשל, שיצא בשנת 1969. האלבום הוא אלבום פולק סטנדרטי הכולל את ניגנת הגיטרה ושירתה של מיטשל בכל.

שני שירי הסמל של האלבום הם *Both Sides Now*, אשר זכה לביצועים ידועים עוד לפני כן על ידי אמנים כמו ג'ודי קולינס ואחרים, והשני הוא *Chelsea Morning*, כתיאור על חייה של מיטשל בתקופה גרה ברובע צ'לסי במנהטן. מלבד שני השירים האלה, קיימים שירים נוספים שהפכו לשיר היכר בקרב מעריצי מיטשל, כמו השיר הקלטי *Roses Blue* המספר על אישה מיסטיקנית, *The Fiddle and the Drum*, שיר אנטי מלחמתי שנכתב בתקופת מלחמת וייטנאם ושירים בעלי מסר פשטני ואישי כמו *The Gallery* ו- *I Don't Know Where I Stand*.

עטיפת האלבום היא ציור דיוקן עצמי שצויר בידי מיטשל, כשהיא עומדת על רקע עיר מגוריה, ססקטון, לגדות נהר ססקצ'ואן, כשבצד נמצא מלון "בסבורוו", אתר היסטורי לצד פסי רכבת שנבנה בתקופה שלפני סלילת הכבישים. בתמונה, נראית מיטשל אחוזת בידה את פרח "השושן האדום המערבי", הפרח האזורי של ססקצ'ואן.

בשנת 1970 זיכה האלבום את מיטשל בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפולק לשנת 1969".

רשימת השירים
------------

### צד ראשון


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Tin Angel | 4:09 |
| 2. | Chelsea Morning | 2:35 |
| 3. | I Don't Know Where I Stand | 3:13 |
| 4. | That Song About the Midway | 4:38 |
| 5. | Roses Blue | 3:52 |

### צד שני


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 6. | The Gallery | 4:12 |
| 7. | I Think I Understand | 4:28 |
| 8. | Songs to Aging Children Come | 3:10 |
| 9. | The Fiddle and the Drum | 2:50 |
| 10. | Both Sides Now | 4:32 |

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Clouds באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Clouds באתר MusicBrainz
* Discogs Clouds באתר Discogs
* AllMusic Clouds באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: e0f5f627-ce00-3ed1-a3d4-8e19440b7acf

 |
**חולדת נפץ** (באנגלית: **Explosive rat**)‏, הידועה גם כ**פצצת חולדה** (**Rat bomb**)‏, הייתה כלי נשק שפותח על ידי מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית (SOE) במלחמת העולם השנייה לשימוש נגד גרמניה. את פגרי החולדות היו ממלאים בחומרי נפץ פלסטיים ומפזרים ליד חדרי הדוד הגרמניים, בתקווה כי הגרמנים יפנו את הפגרים בשריפה, שתוביל לפיצוץ הדוד.

מעולם לא נעשה שימוש מבצעי בחולדות הנפץ מכיוון שהמשלוח הראשון שלהם יורט על ידי הגרמנים; עם זאת, המשאבים שהוקדשו על ידי הגרמנים לאיתור חולדות נפץ נוספות נחשבו על ידי ה-SOE כהצלחה.

התפתחות
-------

במהלך מלחמת העולם השנייה, רכשה מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית כמאה מכרסמים לניסויים רפואיים. המכרסמים הומתו וחומר נפץ פלסטי נתפר לגופם.

הרעיון, שפותח בשנת 1941, היה שכאשר החולדה המתה תתגלה בחדר הדוד של קטר רכבת, מפעל, תחנת כוח, או מתקן דומה, המסיק שמטפל בדוד ישליך את הגופה לתוך הכבשן, ויגרום לה להתפוצץ. חולדה יכולה אמנם להכיל רק כמות קטנה של חומר נפץ; עם זאת, ביחד עם חדירתו של דוד אדים בלחץ גבוה הפיצוץ היה יכול להוביל לפיצוץ חדר הדוד. ניתן היה להציב פצצת חולדה גם עם פתיל השהיה.

היסטוריה מבצעית
---------------

המשלוח הראשון של הפגרים יורט על ידי הגרמנים, וה-SOE הזניחו את תוכניתם. הגרמנים הציגו את החולדות בבתי הספר הצבאיים הבכירים וערכו חיפושים אחר חולדות מתפוצצות נוספות. ארגון ה-SOE סיכם: "הצרה שנגרמה להם הייתה עבורנו הצלחה גדולה בהרבה מאשר אם היינו משתמשים בחולדות בפועל."

ראו גם
------

* פצצת עטלף
* כלב נגד טנקים
* בעלי חיים בשימוש צבאי

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Stephen Bull (1 October 2009). *Special Ops, 1939–1945: A Manual of Covert Warfare and Training*. MBI Publishing Company. p. 160. ISBN 978-0-7603-3751-6. Retrieved 24 July 2012.
2. ↑  Military History Matters, Back to the Drawing Board — EXPLODING RATS!, Military History Matters, ‏2012-02-15 (באנגלית)
3. 1 2 3  Norton-Taylor, Richard (1999-10-27). "How exploding rats went down a bomb - and helped British boffins win the second world war". *The Guardian* (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-09-02.
4. ↑  BBC - History - World Wars: British Special Operations Executive (SOE): Tools and Gadgets Gallery, www.bbc.co.uk (באנגלית)
5. ↑  Ian Carter, **Railways and Culture in Britain: The Epitome of Modernity**, Manchester University Press, 2001, עמ' 233. (באנגלית)
6. ↑  Military History Matters, Back to the Drawing Board — EXPLODING RATS!, Military History Matters, ‏2012-02-15 (באנגלית)
**סונדרה גוטורמסן** (בנורווגית: **Sondre Guttormsen**; נולד ב-1 ביוני 1999) הוא אתלט נורווגי אלוף אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה במוט.

ביוגרפיה
--------

גוטורמסן נולד בנורווגיה אחד משלושה ילדיהם של קריסטין ואטלי. את שנתו האחרונה בתיכון עשה בדייוויס שבקליפורניה שם אביו היה בשנת שבתון.

באליפות אירופה עד גיל 18 ב-2018 זכה במדליית ארד בתוצאה של 5.05 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 סיים שישי בשיא נורווגיה של 5.75 מטר. ב-2019 החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וב-2021 עבר לאוניברסיטת פרינסטון. ב-2022 זכה באליפות המכללות באצטדיון ובאולם באותה עונה בתוצאה של 5.75 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2022 סיים שישי בתוצאה של 5.75 מטר ובאליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 סיים שמיני בתוצאה של 5.75 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023 זכה במדליית זהב בתוצאה של 5.80 מטר. ב-10 במרץ 2023 זכה באליפות המכללות באולם שנערכה באלבקרקי וקבע שיא אישי של 6.00 מטר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* קפיצה במוט: 5.86 מטר (2022), שיא נורווגיה

### אולם

* קפיצה במוט: 6.00 מטר (2023), שיא נורווגיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סונדרה גוטורמסן** בוויקישיתוף

* סונדרה גוטורמסן, באתר olympedia.org
* סונדרה גוטורמסן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* סונדרה גוטורמסן באתר אוניברסיטת פרינסטון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Making Unique Journey from Norway to PU Track Team, Guttormsen Flies to NCAA Indoor Men’s Pole Vault Titl

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 312533

 |
**אלברכט גֶצֶה** (בגרמנית: **Albrecht Goetze**;‏ 11 בינואר 1897 – 15 באוגוסט 1971) היה חִתיתולוג ואשורולוג גרמני-אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

אלברכט גצה נולד ב-11 בינואר 1897 בלייפציג שבגרמניה, וגדל בדרמשטאדט. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה ונפצע שלוש פעמים בקרב. החל בלימודי בלשנות באוניברסיטת היידלברג בשנת 1918, ובשנת 1922 קיבל תואר דוקטור על דיסרטציה שכותרתה "הכרונולוגיה היחסית של אפקטים קוליים". הוא החל להרצות שם בשנת 1927, ובשנת 1930 התמנה לפרופסור לשפות שמיות עתיקות וללימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת מרבורג, עד עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933.

בשנת 1933 הושם גצה תחת השגחה של המשטר ופוטר מן האוניברסיטה מפני שנחשב "בלתי מהימן מבחינה פוליטית", מכיוון שהפיץ עלונים נגד הנאצים בטרם עלייתם לשלטון. לאחר מכן הוא עבד בהוראה בקופנהגן ואוסלו, בעוד משפחתו נשארה בגרמניה. בשנת 1934 הוזמן לאוניברסיטת ייל, שם פיתח את המחקר החתיתולוגי והאשורולוגי. בשנת 1951 הוא זכה במלגת גוגנהיים. הוא פרש כפרופסור אמריטוס בשנת 1965.

גצה שילב את ידיעותיו בשפות השמיות ושפות הודו-אירופיות כדי להכיל את מקצוע החתיתולוגיה שהחל להתפתח לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה.

נפטר בגרמיש שבבוואריה בשנת 1971.

קישורים חיצוניים
----------------

* מדריך לכתביו של גצה באוניברסיטת ייל (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313645405171
* BIBSYS: 90283218
* BNE: XX1157054
* BnF: cb12483692n (data)
* GND: 116740256
* ISNI: 0000 0001 0909 4224
* LCCN: n80104697
* NKC: mub2017959899
* NLA: 35785742
* NLG: 139116
* NLP: A22828242
* NTA: 068688563
* RERO: 02-A003304646
* SELIBR: 307496
* SNAC: w6gx8f37
* SUDOC: 050726455
* Trove: 1086970
* VcBA: 495/93548
* VIAF: 64168430
* WorldCat: lccn-n80104697

 |
**חולדת קנים קטנה** (שם מדעי: *Thryonomys gregorianus*) היא מין של דמוי קביה גדול החי ברחבי דרום מזרח אפריקה. זהו מכרסם גדול ואיטי והוא שייך למשפחת חולדות קנים לצד המין חולדת קנים ענקית הגדולה ממנה.

מאפיינים
--------

חולדת הקנים הקטנה היא קטנה מחברתה לסוג אך עדיין גדולה מאוד, מגיע לאורך של 38 ס"מ ולמשקל של עד 7.5 ק"ג. הם בעלי פרווה חומה וזנב עוגל ובעלי ראש גדול מאוד בעל אוזניים שחורות וקטנות. הזכרים גדולים וחזקים מהנקבות.

מכרסמים אלה חיים באזורים טרופיים סובטרופיים באזורי שיחים, ביצות וסוואנות לחות בקמרון, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, קניה, מלאווי, דרום סודאן, טנזניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה וכנראה גם במוזמביק. חולדת הקנים הקטנה יותר שורה למקווי מים מקרובתה והיא נמלטת לשם בעת סכנה.

חולדות אלה חיים במחילות בקבוצה קטנה ממנה הם יוצאים בלילות והם מתקשרים באמצעות צעקות אחד לשני או בתיפוף להשמעת סכנה. הם ניזונים בעיקר מעשב אך גם מזרעים, דגניים שונים, פירות, אגוזי אדמה, ירקות וכו'. הצמח העיקרי שהם אוהבים הוא עשב הפיל (Pennisetum purpureum).

החולדה הזו נפוצה פחות מקרובתה וכמעט לא נצפית בטבע. מצב שימורה הוא "ללא חשש".

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* חולדת קנים קטנה (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר forumspain

הערות שוליים
------------

1. ↑  חולדת קנים קטנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אלברטו פאלוסקי** (באיטלקית: **Alberto Paloschi**; נולד ב-4 בינואר 1990 בקיארי) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בספאל.

קריירת המועדונים
----------------

פאלוסקי החל את קריירת הנוער שלו במילאן. בעונת 2007/2008 הוא עלה לקבוצה הבוגרת, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-20 בדצמבר 2007, במשחק הראשון מול קטאניה בשמינית גמר הגביע האיטלקי, בו הפסידה מילאן 1-2. במשחק הגומלין פאלוסקי כבש שער, אך המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ומילאן הודחה מהגביע.

את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' פאלוסקי ערך ב-10 בפברואר 2008 במשחק מול סיינה במסגרת המחזור ה-21. פאלוסקי הבקיע במשחק זה את שער הניצחון של קבוצתו, 20 שניות לאחר שנכנס כמחליף. שער זה נרשם כשער המהיר ביותר בהיסטוריה של שחקן בהופעת הבכורה שלו בליגה. את הופעתו הבאה בליגה ערך כעבור שלושה ימים במשחק מול ליבורנו.

את שערו השני בליגה הבקיע פאלוסקי במהלך הפסד קבוצתו 1-2 לסמפדוריה ב-19 בפברואר 2008.

בקיץ 2008 פאלוסקי זכה עם מילאן בטורניר TIM, טורניר מסורתי המתקיים בטורינו ומפגיש את מילאן, אינטר ויובנטוס לשלושה משחקים בני 45 דקות. במהלך הטורניר פאלוסקי כבש את הפנדל המכריע בקרב הפנדלים מול יובנטוס.

ב-27 באוגוסט הושאל פאלוסקי בעקבות חתימת רונאלדיניו במילאן לפארמה מהסרייה ב', שתחזיק במחצית כרטיס שחקנו. ביוני 2009 הוסכם על הארכת החוזה של בעלות משותפת על כרטיס השחקן, ועל הישארותו של פאלוסקי עונה נוספת בפארמה, שעלתה לסרייה א'.

ב-30 בינואר 2016 חתם בסוונסי סיטי מהפרמייר ליג עבור 10.5 מיליון יורו. ב-17 ביוני 2016 חזר לאיטליה וחתם באטאלנטה.

נבחרת לאומית
------------

מ-2006 עד 2007 פאלוסקי שיחק במדי נבחרת איטליה עד גיל 17, במדיה שיחק ב-9 משחקים וכבש 4 שערים.

במהלך שנת 2007 פאלוסקי התקדם לנבחרת איטליה עד גיל 19. הוא שיחק במדיה ב-11 משחקים וכבש 4 שערים. בקיץ 2008 פאלוסקי השתתף עם נבחרתו באליפות אירופה עד גיל 19, וב-14 ביולי כבש שער שוויון בדקה ה-90 במשחק במסגרת הטורניר מול נבחרת יוון. היה זה אחד משני שערים שכבש בטורניר.

בהמשך 2008 התקדם לנבחרת איטליה עד גיל 20 ולנבחרת עד גיל 21.

תארים
-----

מילאן
* הסופר קאפ האיטלקי: 2011

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלברטו פאלוסקי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* דף השחקן באתר Gazetta.it
* סטטיסטיקות באתר FIGC
**הוקו לילי** (שם מדעי: *Nothocrax urumutum*) הוא מין של עוף יער אמריקאי ממשפחת ההוקיים והמין היחיד בסוגו. מין זה פעיל בלילות ומכאן שמו.

מאפיינים
--------

ההוקו הוא עוף בינוני הדומה לתרנגול שחור ובעל ציצות נוצות שחורות וראש גדול. הוא מצוי באמריקה הדרומית בברזיל, פרו, קולומביה, אקוודור וונצואלה ביער האמזונאס ובכמה ביצות טרופיות וסובטרופיות.

אורכו של ההוקו 66 ס"מ. הוא גבוה ובעל רגליים ארוכות ונוצות חומות עם נוצות כנפיים חומות-אפורות ובטן אדומה. הזנב ארוך וכחול. הראש שחור סביב העיניים ישנו עור כחול והגבות צהובות. להוקו ישנו מקור מעט מעוקל בצבע אדום. עיניו של ההוקו גדולות כדי לקלוט הרבה אור בשעות הלילה.

ההוקו חי ביערות ומסוגל לעופף ולחיות על ענפים נמוכים, אך יעדיף להיות על הקרקע. הוא מחפש מזון קטן כמו פירות, זרעים ויצורים קטנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוקו לילי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוקו לילי באתר הרשימה האדומה של IUCN
"זורק הדיסקוס", העתק פסלו המפורסם של מירון בגן בוטאני בקופנהגן
**מירון** (ביוונית: **Μύρων**) היה פַסָּל יווני, אשר חי במאה ה-5 לפנה"ס. הוא נולד באליותראי אשר בגבול בין בויאוטיה לאטיקה. ייתכן כי היה תלמידו של אגלדס.

מירון פיסל בעיקר בברונזה ועל אף שיצר פסלים רבים של אלים וגיבורים מהמיתולוגיה היוונית, התפרסם בעיקר בפסלי ברונזה של אתלטים. פסלי האתלטים של מירון היו הישג מרשים במיוחד בתקופתו ואחת מנקודות הציון החשובות ביותר בהתפתחות הפיסול היווני. מירון הציג בתעוזה אתלטים בפוזות מקוריות אשר לכדו את ההוויה הספורטיבית של יוון העתיקה, דינמיות וקצביות מושלמים, דיוק אנטומי של גוף האדם ורמה אסתטית בלתי רגילה.

על פי ספריו של פליניוס הזקן, רומאי אשר כתב בין השאר על מירון, עבודותיו החשובות והידועות ביותר בזמנו היו פסל פרה, פסל האצן לאדאס ופסל זורק הדיסקוס. על שני הפסלים הראשונים כמעט ולא ידוע לנו דבר היום ופסל זורק הדיסקוס התפרסם מאוד בזכות העתקי שיש רומיים שנעשו לו לפני היעלמות פסל הברונזה המקורי. זורק הדיסקוס הועתק בכמה גרסאות כאשר חלקן נאמנות למקור וחלקן אינן מדויקות. העותק שנחשב לטוב ביותר, שהועתק מתוך פסלו המקורי של מירון, הוא פסל שיש רומאי עתיק המוצג היום במוזיאון ברומא.

מבקרי אמנותו של מירון מהעת העתיקה גרסו שלמרות הצלחתו האדירה בלכידת תנועה בפסל, לא הצליח מירון להביע מחשבות ורגשות עמוקים כפי שעלה בידם של אמנים ספורים אחרים להביע.

מירון התפרסם מאוד בזכות כתבים רבים ששרדו מהעת העתיקה על-אודות כישרונו ופסליו הרבים ולא בזכות פסלים שנשארו עד עצם היום הזה. פפירוס אשר נמצא במצרים בתקופה האחרונה מעיד שמירון פיסל גם פסלים אחדים של האתלט טימאנתס, מנצח התחרויות האולימפיות באמצע המאה ה-5 לפנה"ס.

ראו גם
------

* זורק הדיסקוס
* מירון - מכתש פגיעה שקרוי על שמו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מירון** בוויקישיתוף
* מירון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273355405171
* ISNI: 0000 0000 9863 5127
* LCCN: n85116992
* NKC: jo20191050863
* SUDOC: 166592749
* ULAN: 500120889
* VIAF: 146218593
* WorldCat: lccn-n85116992

 |
**נהר אייזק** (באנגלית: **Isaac River**) הוא נהר הזורם במרכז קווינסלנד שבאוסטרליה.

מיקום ונתיב
-----------

נהר אייזק שוכן בבקעת פיצרוי (Fitzroy basin) שמרכז קווינסלנד, שאקלימו יבש-למחצה.
מקורו של הנהר נובע בסמוך למכרה הפחם מורנבה הממוקם ברכס החוצה הגדול (Great Dividing Range), זורם בכיוון דרומי-מזרחי וחוצה את הכביש המהיר פיק דונס (Peak Downs Highway) במורנבה. במהלך זרימתו בכיוון מזרח מתפצל הנהר לסדרה של אפיקי משנה קטנים, פונה דרומה פעם נוספת, חולף דרך חלקו המזרחי של היער המדינתי ג'וני ( Junee State Forest) ונשפך לבסוף אל תוך נהר מקנזי, לו הוא משמש יובל.

שטח אגן הניקוז של נהר אייזק הוא 22,364 קמ"ר, כאשר 474 קמ"ר מתוכם מורכב מאפיקי משנה היוצרים ביצות.

היסטוריה
--------

יטימארלה היא השפה אבוריג'ינית של מרכז קווינסלנד. השטח המסורתי בו דיברו האבוריג'ינים בשפה זו היה במחוז הרמה המרכזית, בשטחי רכסי ההרים של בומר וברודסאונד, בנהר פיצרוי, תחנת קילרניי והנהרות מקנזי ואייזק.

הנהר נקרא על שמו של הפסטורליסט פרדריק נוויל אייזק על ידי החוקר הגרמני לודוויג לייכהרדט אשר הגיע לנהר במהלך מסע משלחתו ב-1845 לעבר פורט אסינגטון (באזור דרווין של ימינו). אייזק היה בעליה של תחנת גויירי שבמחוז דארלינג דונס, והיה תומך נלהב של לייכהרדט.

אזור אגן ההיקוות של הנהר מיושב בדלילות, אך מתקיימת בו פעילות כלכלית מגוונת, כגון כרייה, רעייה, חקלאות ויערנות.

ב-2016 פורסם מחקר שעסק בהשפעות שינוי האקלים על יכולת אגירת המים של הנהר. באמצעות שימוש במודלים לחיזוי, העריכו כותבי המחקר שמשטר זרימת המים של הנהר, המצוי באזור רגיש לשינויים אקלימיים, ייפגע, ויהיה נתון לתקופות של בצורת ושיטפונות בשנים הבאות, אשר יפגעו בפעילות הכלכלית באזור. על פי המחקר, תגרום העלייה בכמות הסחף שיישא הנהר אל האוקיינוס עקב התגברות אירועי השיטפונות להחמיר את בהלבנת האלמוגים שבשונית המחסום הגדולה.

לקריאה נוספת
------------

* Nahlah Abbas, Saleh A. Wasimi, Nadhir Al-Ansari. "Model-Based Assessment of Climate Change Impact on Isaac River Catchment, Queensland". *Engineering*, 08 ,460-470. 2016

קישורים חיצוניים
----------------

* Isaac River drainage sub-basin, *Wetland Info*
* High Water along the Isaac River, *Earth Observatory*. March 29, 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Map of Isaac River, QLD". *Bonzle Digital Atlas of Australia*
2. ↑  Yetimarala, *State Library of Queensland*
3. ↑  "Isaac River (entry 16856)". *Queensland Place Names*. *Queensland Government*
**נורברט ביסקי** (גרמנית: **Norbert Bisky**; נולד ב-10 באוקטובר 1970) הוא צייר גרמני המתגורר בברלין. ידוע בעיקר בזכות ציורי הפרסקו שלו המתארים נערים.

ביוגרפיה
--------

ביסקי נולד בלייפציג שבגרמניה המזרחית. כבנו של הפוליטיקאי הקומוניסט לותאר ביסקי, מראשי מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי ו"די לינקה", ביסקי גדל בבית שבו הקומוניזם תפס מקום של דת. בשנים 1994–1995 למד באקדמיית הקיץ של זלצבורג בכיתתו של ג'ים דיין, ובשנים 1994–1999 – בבית הספר הגבוה לאמנויות בברלין, שם היה סטודנט לתואר שני של גאורג בזליץ (אנ').

עבודתו הושפעה רבות מהריאליזם סוציאליסטי שזו הייתה האומנות הרשמית של גרמניה המזרחית. אך עבודתו השתנתה והיא מציגה נושאים כמו: אסונות, מחלות ועריפת ראשים.
בו בעת ממשיך ביסקי לשמר את קווי הציור המציאותיים שלו שהם סימן ההיכר שלו. הדמויות שלו לרוב נופלות, מרחפות, רועדות ללא צירי כבידה.

ההמולה הסובבת את הדמויות בציוריו של ביסקי מוקפת ברמיזות לאידאולוגיה הנוצרית, תולדות האמנות, התרבות הגאה, פורנוגרפיה וחזיונות אפוקליפטיים. ביסקי מעביר רושם של אי-יציבות על בד הציור שמדגיש באופן שונה את הלך תקופתו.

במהלך הקריירה שלו הראה ביסקי התעניינות בישראל, והשתתף בשתי תערוכות בארץ:

* "נורברט ביסקי: ציורים", מוזיאון חיפה לאמנות (24 בינואר – 20 ביוני 2009).
* "אני ברלינאי", מוזיאון תל אביב לאמנות (21 בינואר – 24 במרץ 2012).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של נורברט ביסקי

הערות שוליים
------------

1. ↑  נורברט ביסקי: ציורים, מוזיאון חיפה לאמנות.
2. ↑  אני ברלינאי, מוזיאון תל אביב לאמנות.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007373458005171
* BnF: cb15048370m (data)
* GND: 123316715
* ISNI: 0000 0000 7845 6156
* LCCN: n2002016401
* LNB: 000214999
* RKD: 244894
* SNAC: w6kd38s0
* SUDOC: 127195890
* ULAN: 500343650
* VIAF: 15056151
* WorldCat: lccn-n2002016401

 |
**נור א-דין א-נייבת** (ערבית: **نور الدين النبيت**; נולד ב-10 בפברואר 1970) הוא כדורגלן עבר מרוקאי. הוא שיחק כבלם במרבית הקריירה שלו, ובתקופה מסוימת אף נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר שמשחקים באירופה. מרבית הקריירה שלו שיחק במועדון הספרדי דפורטיבו לה קורוניה, אשר בו זכה גם באליפות הלה ליגה, גביע המלך הספרדי ופעמיים בסופרקאפ הספרדי. א-נייבת היה גם שחקן הרכב קבוע במדי נבחרת מרוקו, אשר בה רשם סך הכל 115 הופעות בינלאומיות, בהן כבש 2 שערים.

קריירה
------

א-נייבת החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון המרוקאי המצליח, וידאד קזבלנקה, בו שיחק בין השנים 1989–1993. משם, עבר לשחק במועדון הצרפתי נאנט, בו שיחק עונה אחת בלבד, 1993/1994.

אחרי ששיחק עונה אחת בצרפת עבר א-נייבת לפורטוגל, שם שיחק שנתיים במדי ספורטינג ליסבון. ב-1996 חתם א-נייבת במועדון בו שיחק במרבית הקריירה שלו, דפורטיבו לה קורוניה. באוגוסט 1999, לאחר כמה עונות טובות בכדורגל האירופאי, א-נייבת קיבל הצעה ממנצ'סטר יונייטד, שזכתה באותה תקופה בטרבל המפורסם, אולם בשל בעיה בקרסולו של א-נייבת החליטה הנהלת מנצ'סטר יונייטד להחתים במקומו את הצרפתי מיקאל סילבסטרה.

למרות כל זאת, א-נייבת שיחק בפרמייר ליג האנגלית, כאשר עבר לשורותיה של טוטנהאם הוטספר ב-13 באוגוסט 2004, כאשר היה בן 34. למרות שבעונתו הראשונה בקבוצה, 2005/2005, הוא נכלל כשחקן הרכב לכל דבר במועדון, בעונה שלאחריה תחת המאמן החדש מרטין יול, הוא שיחק משחק אחד בלבד במהלך כל העונה נגד צ'רלטון אתלטיק. הניסיון הרב שצבר, והשפעתו החיובית במרכז ההגנה, היו הגורמים העיקריים לכך ששיתוף הפעולה בהגנת טוטנהאם בינו לבלמים לדלי קינג ומייקל דוסון הביא להצלחות רבות, וספיגת שערים קטנה באופן משמעותי.

בינואר 2006 הוא שיחק עבור הנבחרת המרוקנית במסגרת גביע אפריקה לאומות 2006, ואחרי הטורניר הכריז רשמית על פרישתו מכדורגל בינלאומי. הוא שוחרר מטוטנהאם ב-26 במאי 2006, ובאוגוסט 2007 מונה לתפקיד עוזר המאמן של נבחרת מרוקו, תחת אימונו של הנרי מישל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת מרוקו – מונדיאל 1994** |
| --- |
| 1 עזמי • 
2 עבדאללה • 
3 אל-חדיראווי • 
4 אל-חאלג' • 
5 טריקי • 
6 א-נייבת • 
7 חאג'י • 
8 עזוזי • 
9 שאוש • 
10 אל-חדאווי • 
11 דאודי • 
12 דעאיי •
13 בהג'ה • 
14 מסבחי •
15 חבאבי •
16 נאדר •
17 לגריסי •
18 נקרוז •
19 בויבוד •
20 כחלול •
21 סאמאדי •
22 עלאווי •
מאמן: בלינדה | מרוקומרוקו |

| **נבחרת מרוקו – מונדיאל 1998** |
| --- |
| 1 אל-בראזי • 
2 סאבר • 
3 אל-חדיראווי • 
4 רוסי • 
5 טריקי • 
6 א-נייבת • 
7 חאג'י • 
8 שיבה • 
9 חאדה • 
10 וכילי • 
11 אל-חטאבי • 
12 בן זכרי •
13 נקרוז • 
14 באסיר •
15 אברמי •
16 עזוזי •
17 אמזין •
18 שיפו •
19 סלאמי •
20 אל-חאלג' •
21 רוקי •
22 שאד'לי •
מאמן: מישל | מרוקומרוקו |
**ערפילית הסליל** (ידועה גם בשם **NGC 7293**) היא ערפילית פלנטרית הנמצאת במרחק 650 שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים דלי. היא אחת מהערפיליות הקרובות ביותר לכדור הארץ. קארל לודוויג הרדינג גילה אותה זמן קצר לפני 1824. המראה שלה דומה מאוד לערפילית הטבעת. כמו כן קיים בינה לבין ערפילית המשקולת דמיון רב בגודל, גיל ומאפיינים פיזיקליים, עם הבדל משמעותי דווקא במראה מפני שסך כל חלקיה נראה שלם יותר ומזווית הראייה שלנו היא נראית משוונית יותר מערפילית המשקולת. הערפילית כונתה מספר פעמים, בין היתר גם בתרבות הפופולרית, גם בשמות **עין האלוהים** ו**העין של סאורון**. היא הופיעה גם בטלוויזיה בשנת 2004 בסדרת המדע הבדיוני "באטלסטאר גלקטיקה".

מידע כללי
---------

**ערפילית הסליל** היא דוגמה טובה לערפילית פלנטרית שנוצרה בסוף חייו של כוכב דמוי השמש. הגזים החיצוניים של הכוכב נראים כאילו הם התפזרו לחלל מנקודת הראות שלנו וצורתה מזכירה סליל כפי שהוא נראה מלמעלה. הליבה הכוכבית שנותרה נראית כעת כמו ננס אדום והיא עתידה להפוך לננס לבן בוהקת בינתיים באור כל כך חזק הגורם גם לגזים החיצוניים לזרוח.

קווי הסליל נמצאים במרחק 650 שנות אור בכיוונה של קבוצת הכוכבים דלי ואורכה בערך 2.5 שנות אור. תמונות עדכניות של הערפילית הושגו בזכות מערכת צילום מתקדמת על טלסקופ החלל האבל הקרויה ACS וצילום של מצלמת מוזאיק בעדשה רחבה של 0.9 מטר של איגוד WIYN שנמצא באוניברסיטה הלאומית קיט פיק.

גילה מוערך ב-10,600 שנים, עם טווח טעות של 2,300 שנים, בהתאם למהירות שבה היא מתרחבת, כ-31 קילומטר לשנייה.

מבנה
----

צורת הערפילית נחשבת דומה לספרואיד קוטבי (צורה אליפטית שהיקפה סביב קוטביה גדול מההיקף סביב קו המשווה) שריכוז הצפיפות שלה חזק במיוחד לכיוון המישור המשווני של הדיסק שלה. זווית הנטייה היא בין 21° ל-37° במבט מכדור הארץ. היא מורכבת מדיסק פנימי בהיקף 0.52 פארסק, טורוס בהיקף 0.77 פארסק וטבעת חיצונית בהיקף 1.76 פארסק. הטבעת החיצונית ביותר משוטחת לצד אחד בגלל ההתנגשות שלה עם גזים המקיפים את כולה מצידה השני. ההערכות אומרות שהערפילית הפלנטרית התרחבה במשך 6,560 שנים לממדים של הדיסק הפנימי ובמשך 12,100 שנים לטבעת החיצונית שלה במהירויות 40 ו-32 קילומטר לשנייה בהתאמה. חשוב לציין שנתונים אלה סותרים במידה מסוימת את הנתונים על גילה של הערפילית ומדובר בחישובים על סמך השערות ולא במספרים מדויקים.

תמונה של ערפילית הסליל באור תת-אדום שהופקה על ידי טלסקופ החלל שפיצר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ערפילית הסליל** בוויקישיתוף
* ערפילית הסליל, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  The 'Eye of God' Photographed by Hubble Space Telescope, Snopes.com (ב־American English)
2. ↑  The Eye of Sauron (aka NGC7293) | Paulo Lobao, Sky & Telescope (ב־American English)