recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**צִיסְטָה** (באנגלית: **Cyst**; על פי האקדמיה ללשון העברית, **כִּיסְתָה**) היא שק סגור בעל קרום חריג (אבנורמלי) שעלול להימצא בכל איבר או רקמה בגוף. לעיתים נראית הציסטה כמו מוגלה. הציסטה מלאה בחומר נוזלי או מוצק למחצה. בדרך כלל הציסטות אינן מסוכנות, אך לעיתים יש להן השפעות שליליות סביב האזור הנגוע, עם השפעות התלויות באיבר:

* ציסטות בריאה - עשויות להתנקז שם ולהפריע לנשימה ולגרום לבעיות רבות.
* ציסטות בשק האשכים - עלולות להיגרם כתוצאה משתן אשר בורח מן השופכה, תופעה שעלולה להופיע כתוצאה מפציעה באזור זה. במקרה זה ניתן להוציא את הציסטה על ידי ניתוח.
* ציסטות בכליות - נפוצות באופן חריג בקרב עולי תימן.
* ציסטות זעירות בשחלה - קיימות אצל עד 25% מהנשים, אצל חלקן כסימפטום של תסמונת השחלות הפוליציסטיות.

ציסטות עשויות להיווצר כתוצאה מבעיה בעובר במהלך היריון או כתוצאה מזיהום, אולם לעיתים הן עשויות לצמוח באופן ספונטני.

ציסטה חלבית היא קשריר מתחת לפני העור המכיל חומר לבן-צהוב המורכב מחלב (בלועזית סֶבּוּם) ושרידי עור. הקשריר בדרך כלל שפיר ואינו מזיק. גם במקרה זה הטיפול הוא ניתוחי. ציסטה חלבית עשויה להיווצר בתקופת ההתבגרות, בה הגוף מפריש שומן רב. השומן עלול לסתום נקודות ניקוז חשובות וכתוצאה מכך יתנקזו שומנים ויצרו ציסטה.

ראו גם
------

* פרונקל
* ציסטה שחלתית
* ציסטת ברטולין
* ציסטה בשד
* כיסת גנגליון
* ציסטה נרתיקית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציסטה** בוויקישיתוף
* ציסטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כִּיסְתָה במילון רפואת שיניים [רפואה] (תשנ"א), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  על-פי לקסיקון כרטא לבריאות המשפחה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538473005171
* BnF: cb11981093k (data)
* LCCN: sh85035220

 |
בקר ברוטב צ'ימיצ'ורי
**צ'ימיצ'ורי** הוא רוטב ומשרה (מרינדה) לבשר צלוי על הגריל. מקור הרוטב במטבח הארגנטינאי, אך הוא מקובל במדינות רבות. ברוטב זה ניכרות השפעות מהמטבח הספרדי והמטבח האיטלקי, כמו במטבח הארגנטינאי ככלל. בפרט, קיימת השפעה של רוטב הפסטו על מרכיבי הצ'ימיצ'ורי ואופן הכנתו.

מקור השם
--------

ישנן מסגוון תאוריות המייחסות את השם צ'ימיצ'ורי לשם ממציאו, קולוניאליסט דובר אנגלית. אך אלו ככל הנראה שגויות. גרסה אחת טוענת כי היה זה אירי בשם ג'ימי מק'קארי, שהיה חייל בצבאו של מנואל בלגראנו במאה ה-19, אשר צידד בעצמאות לארגנטינה. בגרסה שונה מסופר על ג'ימי קארי, יבואן בשר אנגלי. גרסה שלישית מספרת על סקוטי בשם ג'יימס צ. הארי שנדד עם הגאוצ'וס.

התאוריות המבוססות יותר טוענות שהמקור הוא במילה מספרד, חלקן טוענות שבמילה הספרדית "צ'יריבּוּרי" (בספרדית: *chirriburri*) שמשמעותה בקירוב הוא "המולה", או במילה הבסקית טסימיטסורי, שמשמעותה "ערבוב של מרכיבים ללא סדר מיוחד" או "בלגאן".

מרכיבי הרוטב והשימוש בו
-----------------------

מרכיבי הצ'ימיצ'ורי הם פטרוזיליה קצוצה, אורגנו יבש, שום, מלח, פלפל שחור, מים, חומץ, שמן זית (או שמן אחר) ולעיתים בצל או פפריקה (פלפלת טחונה). בארגנטינה מקפידים להשתמש בפלפלת טחונה באופן גס שמכונה "אחי מולידו" (Ají molido).

בארוחת אסאדו ארגנטינאית זהו לרוב הרוטב היחיד לאומצות, לצ'וריסו ולשאר מיני הבשר הצלוי על הגריל. לעיתים הוא משמש כמשרה לבשר לפני צלייתו. קיים גם צ'ימיצ'ורי מוכן בבקבוקים וצנצנות, וכן אבקת צ'ימיצ'ורי, להכנה עם מים ושמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ימיצ'ורי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Steven Raichlen, **Planet Barbecue!: 309 Recipes, 60 Countries**, Workman Publishing, 2010-05-01, מסת"ב 978-0-7611-4801-2. (באנגלית)
**הרולד מייקל אינגלנד** (באנגלית: **Harold Michael England**; נולד ב-2 בדצמבר 1941) ידוע בעיקר בשם **מייק אינגלנד**. אינגלנד היה כדורגלן עבר ולשי ששיחק בעמדת המגן. אינגלנד אף החזיק בתואר הקפטן הצעיר ביותר אי פעם בנבחרת וויילס עד 2011.

קריירה
------

אינגלנד נהג לשחק כבלם או כמגן מרכזי, הוא החל את הקריירה שלו בבלקבורן רוברס ב-1959 לפני שעבר לטוטנהאם הוטספר ביולי 1966, בסופו של דבר אינגלנד זכה בארבעה גביעים.

ב-11 באפריל 1962, בגיל 20, רשם אינגלנד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס בניצחון 0-4 מול נבחרת צפון אירלנד.

אינגלנד רשם 49 הופעות בינלאומיות עבור ויילס במשך שתים עשרה שנים, כשהוא כבש 4 שערים.

ב-1975, הודיע אינגלנד על פרישה ממשחק פעיל, בגיל 33.

קריירת אימון
------------

לאחר פרישתו, אינגלנד אימן את נבחרת ויילס ממרץ 1980 עד פברואר 1988. תקופתו כמאמן התאפיינה בשורה של תסכולים הכוללים כוח אדם מוגבל בצוות, אך עם שחקנים מוכשרים כמו נוויל סאות'ול, איאן ראש, מארק יוז ומיקי תומאס.

אינגלנד פוטר מתפקיד מאמן ויילס ב-3 בפברואר 1988, לאחר שעוד קמפיין מוקדמות הסתיים בכישלון. הנבחרת הייתה הדבר היחיד והאחרון שיצא לו לאמן אי פעם בכדורגל. מאוחר יותר הוא ניהל בית אבות בצפון ויילס, ולאחר מכן ניהל שני בתי אבות ובית עסק משלו לעץ.

תארים
-----

טוטנהאם הוטספר
* **גביע אופ"א**: 1971/1972
* **גביע הפוטבול ליג** (2): 1970/1971, 1972/1973
* **הגביע האנגלי** (1): 1966/1967

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  תקציר המשחק בין ויילס לצפון אירלנד 1962, באתר TRANSFERMARKT
2. ↑  מייק אינגלנד פרש מכדורגל, באתר JPGRESS, ‏4 במרץ 1975
3. ↑  Yesterday's men, BBC SPORT, ‏6 באוקטובר 2004
צ'יליבי מויסה
**צ'יליבי מויסה** (ברומנית: **Cilibi Moise**, בעברית: **אפרים משה הרוכל** (1812–1870) היה רוכל בסדקית יהודי ממולדובה שליקט פתגמים, אמרות ודברי חכמה ופרסם אותם בשפה הרומנית ב-13 או 14 חוברות שזכו לפופולריות רבה.

ביוגרפיה
--------

צ'יליבי מויסה נולד בשם **פרוים מויסה שוורץ** (Froim Moise Schwartz) בפוקשאן, מולדובה, ועבר לבוקרשט בגיל צעיר. הוא היה סוחר נוסע ובמגעיו עם הלקוחות אסף חידודי לשון, ברומנית, פתגמים ודברי חכמה שונים. הוא ליטש את האמרות והקריא אותן באוזני יודעי כתוב רומנית או ישירות לעובדי בית הדפוס.

במהלך השנים פורסמו 13–14 חוברות שזכו לפופולריות רבה והביאו לכך ששמו של צ'יליבי מויסה מופיע באנתולוגיה של הספרות הרומנית בין ראשוני הסופרים הרומנים, אף על פי שלא ידע קרוא וכתוב ברומנית, אלא רק עברית.

צ'יליבי מויסה מת מטיפוס ונקבר בבית העלמין פילנתרופיה בבוקרשט.

אחד מספריו, Practica si apropourile (פרקטיקה ואגבים) הופיע שוב בשנת 2000 בבוקרשט בהוצאת HASEFER ("הספר").

לקריאה נוספת
------------

* Istoria literaturii române - G. Călinescu, עמוד 96.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'יליבי מויסה** בוויקישיתוף
* צ'יליבי מויסה באתר קהילת יהודי פוקשאן ברומנית

הערות שוליים
------------

1. ↑  פ. אלשמון, הרוכל אפרים משה, המליץ, 5 ביולי 1886

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265404005171
* GND: 104215662X
* ISNI: 0000 0000 6957 9234
* LCCN: no2013009013
* SUDOC: 08329418X
* VIAF: 98063395
* WorldCat: lccn-no2013009013

 |
שוליית אופה בימי הביניים. הספרייה הבודליאנית, אוקספורד
**שוליה** הוא אדם (צעיר בדרך כלל), הרוכש מקצוע, אוּמנות, מלאכה או מיומנות מסוימת בדרך של התלמדות אצל בעל מקצוע שהוא אומן מיומן. במסגרת ההתמחות משמש השוליה כעוזר לבעל המלאכה ולעיתים אף כמשרת. 

בעבר נרכשו מיומנויות רבות בדרך זו של הכשרה תוך כדי עבודה. בעולם המערבי החליפה את שיטת השוליות שיטת החניכות, המשלבת לימודים עיוניים וחניכות אצל בעלי מלאכה במסגרת חוקית ומבוקרת. בדרום-מזרח אסיה עדיין נלמדות מיומנויות רבות על ידי התמחות כשוליה.

התפתחות השיטה באירופה
---------------------

שוליה המתמחה בהפעלת מכונה תעשייתית.
התפתחות השיטה קשורה בהתאגדות אמנים בגילדות בימי הביניים. אומנים מומחים ("מאסטרים") הורשו להעסיק וללמד שוליות. השוליה (או האפוטרופוס שלו) שילם עבור לימודיו בכסף או בעבודה וזכה בהכשרה, תרגול ולעיתים גם במגורים. לעיתים נדדו שוליות לעיר מרוחקת ממקום מגוריהם על מנת ללמוד אצל בעל מלאכה נודע. 

בסיום תקופת ההכשרה כשוליה (כשבע שנים בדרך כלל) המליץ בעל המלאכה בפני הגילדה שניתן לבטוח בשוליה כי ישמור על סודות הגילדה. אחרי שביצע עבודת מבחן ראויה, הוא הוסמך לדרגת "אומן יום", אומן שהכשרתו הושלמה ובאפשרותו להתפרנס מעבודתו אך אין באפשרותו עדיין לכונן סדנה או חנות משלו. אומני היום, כשמם, מצאו את פרנסתם בעבודה בשכר יומי אצל אוּמן אחר ובמעברם בין האומנים השונים סייעו להפיץ ידע וטכניקות חדשות באופן בלתי רשמי. אט אט התקדם השוליה למעמד של "אומן" ו"רב-אומן" שביכולתו להכשיר שוליות אחרים. אולם חלק מהשוליות נותרו במעמד של עוזרים בלבד, או נאלצו לנדוד בחיפוש אחר מורה אחר משנכשלו ברכישת המקצוע.

בדרום-מזרח אסיה
---------------

שוליות בדרום-מזרח אסיה נפוצים בלימוד מיומנויות של אמנויות לחימה ומוזיקה. השוליה נותר אצל ה"מאסטר" במשך שנים רבות, כאשר בשנים הראשונות איננו עוסק כלל בתחום אותו הגיע ללמוד אלא עובד כמשרת ולומד להכיר את מנהגי המאסטר, סדר היום וכיוצא בזה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שוליה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שוליה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566024405171
* GND: 4035114-2
* LCCN: sh94002089
* NARA: 10637139

 |
**שולמית טל** (1919–2005) הייתה ציירת, חברה בקבוצת העשרה שנתפשה כקריאת תיגר על האמנות המופשטת של חברי "אופקים חדשים" וניסתה להציב כאלטרנטיבה אמנות בעלת סממנים מקומיים ישראלים.

ביוגרפיה
--------

נולדה בוורשה, פולין, ועלתה ארצה ב-1935. בניגוד לרוב המקורות בתיקי האמן בארכיונים השונים, המציינים את 1919 כשנת הלידה, בטופס שמילאה טל עצמה עבור קרן התרבות אמריקה ישראל המצוי בתיק אמן במוזיאון תל אביב, מצוינים תאריך לידה 1921 ותאריך עלייה 1934. עד 1948 למדה אצל יצחק פרנקל ומאוחר יותר ב"סטודיה" של יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי, ובין השנים 1950–1951 שהתה בפריז ולמדה ב"גרנד שומייר" (Académie de la Grande Chaumière). ב-1953 הצטרפה ל"קבוצת העשרה", והציגה עמם בכל תערוכותיהם. בשנת 1961 למדה קרמיקה בעין-הוד וגם באיטליה. טל גרה ויצרה ביפו העתיקה. במהלך שנות פעילותה השתתפה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה, בנוסף על התערוכות שארגנה "קבוצת העשרה". בין היתר היא הציגה בתערוכת העשור ב-1958 במוזיאון תל אביב (בית דיזנגוף) ובכל התערוכות הכלליות של אמני ישראל. היא זכתה בפרס עיריית עכו (ב-1960, לפי טופס אגודת הציירים והפסלים, או ב-1957, לפי טופס קרן התרבות אמריקה-ישראל). כן זכתה בפרס ההסתדרות ב-1961 (או ב-1960 לפי טופס האגודה).

יצירתה
------

הביקורת מתארת את שולמית טל כאחת ה"הבטחות" הגדולות של הקבוצה בזכות ציורה החופשי והמקצבי, הנוף הקורן בצבעוניות בהירה עם הרבה לבן, קיום עצמאי של קו קליגרפי והמשחק בין קו לכתם. בשלבי יצירתה המאוחרים חזרה טל לציור פיגורטיבי, בחלקו בעל אופי סימבוליסטי.

במניפסט של קבוצת העשרה שנמנתה עליה, כתבו חברי הקבוצה עם עליית התערוכה השמינית, על "הצורך לחפש דרכי ביטוי חדשות לאמנות אשר מקורות יניקתה הנם הנוף והאדם הישראלי. מתוך אחידות החיים בקשנו להגיע לאחידות של צורה וסגנון. שוכנענו כי תלישות מהמציאות הסובבת אותנו ופניה למקורות זרים תביאנו לפורמליזם יבש ונוקשה ולאמנות עקרה."

לקריאה נוספת
------------

* בלס, גילה, **קבוצת העשרה**, רמת גן: המוזיאון לאמנות ישראלית, 1992.
* מרקוס רות (עורכת), **נשים יוצרות באמנות הישראלית 1970-1920**, תל אביב: סדרת מגדרים, הקיבוץ המאוחד, 20

קישורים חיצוניים
----------------

* ציורים של טל בבתי מכירות
* ציור בבית מכירות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295124305171

 |
**בלדווין הראשון**, רוזן פלנדריה המכונה "זרוע הברזל" (מת ב- 879). מייסד שושלת רוזני פלנדריה.

ביוגרפיה
--------

בלדווין היה בנו של אודוקאר, הממונה על היערות מטעם לואי החסיד מלך הפרנקים, וירש תפקיד זה עם מות אביו בשנת 837. הוא נודע כלוחם נועז ובשל כך זכה לכינוי "זרוע הברזל". הוא השתתף בקרב פונטניי ( 25 ביוני 841) לצדו של לותאר, שהפסיד במערכה נגד שני אחיו שארל הקירח ולודוויג הגרמני (כולם בניו של לואי החסיד שנפטר ב-840).

בדצמבר 862 בלדווין ברח עם אהובתו יהודית (שהייתה בתו של שארל הקירח שהפך בינתיים למלך פרנקיה המערבית) ונשא אותה לאישה בסתר. שארל הקירח סירב להכיר בנישואים אלה, ומועצת הבישופים שהתכנסה בעיר סואסון הטילה חרם על בלדווין. יהודית ובלדווין נסעו לרומא לבקש את עזרתו של האפיפיור ניקולאוס הראשון הגדול, שהצליח להשפיע על שארל הקירח להשלים עם נישואיהם.

ב-863 כנדוניית נישואים, העניק שארל הקירח לבלדווין את התואר רוזן פלנדריה. בלדווין הפך ליד ימינו של שארל הקירח ולחם נגד הנורמנים. הוא הרחיב את גבולות רוזנות פלנדריה, שהפכה לרוזנות חשובה של ממלכת פרנקיה המערבית. הוא ביצר את הערים אראס וגנט, ואת העיר ברוז' שהפכה לבירתו ושבה הקים את כנסיית סנט דונה.

ב-877, עם מות שארל הקירח, הפכה רוזנות פלנדריה לנחלה עוברת בירושה לצאצאיו של בלדווין, החל מבלדווין השני. הוא מת ב-879 ונקבר במנזר סן-ברטן שבעיר סנט-אומר. מאוחר יותר עצמותיו הועברו לכנסיית סן-פייר שבעיר גנט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלדווין הראשון, רוזן פלנדריה** בוויקישיתוף
* בלדווין הראשון, רוזן פלנדריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136668798
* ISNI: 0000 0000 5699 7365
* VIAF: 80974551
* WorldCat (עם VIAF): 80974551

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסימון מלאכותי של שפה מדוברת על ידי מחוות גוף. אם התכוונתם לשפת תקשורת בין כבדי שמיעה, ראו שפת סימנים או שפת הסימנים הישראלית.

**שפה מסומנת** או **שפה מסומלת** היא צורת תקשורת שמשמשת בשביל תקשורת בין אנשים שומעים לבין אנשים כבדי שמיעה וחירשים. השפות המסומנות כמו שפת סימנים משתמשות במחוות במקום בקול, אולם הן מלאכותיות, ונוצרו כדי להקל על התקשורת בין דוברי שפות סימנים לדוברי שפות מדוברות. שפה מסומנת היא שפה מתוכננת וככזאת היא שונה גם משפת סימנים וגם משפה מדוברת.

מבנה השפה
---------

השפה המסומנת מחקה את התחביר של השפה המדוברת העיקרית באזור להבדיל משפת סימנים שיש לה תחביר משלה.
בצורת תקשורת זו הדובר מדבר בשפה מדוברת ומלווה את המלל בסימנים מאוצר המילים של שפת סימנים, סדר הסימנים נקבע לפי סדר המילים בשפה המדוברת. היא נוצרה בשביל לשקף מבחינה חזותית את מבנה השפה המדוברת.

השימוש בשפה מסומנת בחינוך
-------------------------

אנשי חינוך חושבים שזו דרך יעילה להקניית שפה מדוברת, משום שהיא מספקת מעין ייצוג חזותי של השפה המדוברת. אנשי חינוך בתחום חינוך מיוחד שעובדים עם תלמידים חירשים משתמשים בשפה מסומנת כדי ללמד אותם את המבנה, הדקדוק והתחביר של השפה המדוברת שאותה הם מעוניינים ללמד, בעיקר בשביל כתיבה וקריאה בשפה מדוברת.

ראו גם
------

* שפת סימנים
* שפה מתוכננת
* שפת הסימנים הישראלית

לקריאה נוספת
------------

* שפה במרחב - אשנב לשפת הסימנים הישראלית, ונדי סנדלר ועירית מאיר, הוצאת ספרים של אוניברסיטת חיפה

קישורים חיצוניים
----------------

* מהי עברית מסומנת
* הבעיות עם שפה מסומנת

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרק 14.1, שפה במרחב - אשנב לשפת הסימנים הישראלית, סנדלר ומאיר
2. ↑  פרק 14.2, שפה במרחב - אשנב לשפת הסימנים הישראלית, סנדלר ומאיר
**עמנואל בר-קדמא** (נולד **עמנואל מזרחי**; 1932 – 21 באפריל 2018) היה עיתונאי, עורך, צייר וסופר ישראלי.
נודע כחבר מערכת של העיתון ידיעות אחרונות, בין השאר כמבקר בתחום התיאטרון ואמנויות אחרות, וכעורך מוספים. כמו כן נודע כצייר בעיקר של רישומים.

קורות חיים
----------

עמנואל מזרחי נולד בבוקרשט, בירת רומניה, כבן הבכור בין ארבעה ילדים של לאון מזרחי (1899–1967), עורך דין ופעיל ציוני, ולאשתו, פאולינה לבית הורטיג.
המשפחה עלתה לארץ ישראל בשנת 1941 בימי הרודנות הצבאית הפרו-נאצית ברומניה והתיישבה תחילה בחיפה. יחד איתם עלה לארץ גם בן דודו של עמנואל, לימים הפסנתרן היהודי-רומני דן מזרחי.
בחיפה האב נאלץ בגלל קשיי שפה, לוותר על קריירה משפטית ולפתוח עסק לעיבוד יהלומים. כעבור זמן הם עברו לגור בתל אביב.
עמנואל, שנודע לימים בשם העט בר-קדמא ובכינוי "יאנוש", חי את רוב שנות חייו בתל אביב. יוצאים מן הכלל היו שנות שירותו בנח"ל ושלוש שנותיו בקיבוץ נתיב הל"ה ומאוחר יותר מספר שנים שבילה כאמן בפריז.

בר-קדמא עבד שנים רבות כחבר מערכת העיתון "ידיעות אחרונות", שבו פעל בתפקידים רבים. בין השאר כתב ביקורות תיאטרון, קולנוע ואמנות, נמנה עם מייסדי המוסף "7 לילות" והיה עורכו הראשי, כמו כן היה עורך של המוסף "7 ימים".

הציג יצירות בתערוכות יחיד ובעיקר בתערוכות קבוצתיות בישראל ובעולם, בעיקר בפריז.
בית היתר הציג בגלריית עמליה ארבל, גלריית ארטא בירושלים, במוזיאון חיפה לאמנות, בגלריה 101 וב"פירמידה" בחיפה.
בשנת 2011 אורגנה תערוכה רטרוספקטיבית עם יצירות שלו בגלריית עמליה הארבל.

נפטר בשנת 2018 בתל אביב. הוא היה רווק. למשך תקופה חברתו לחיים הייתה בעלת הגלריה עמליה ארבל.
הובא לקבורה בקיבוץ גליל ים.

ספריו
-----

* **סודה של לי** – 11 סיפורים, הוצאת מסדה
* **העין השלישית היא העין האישית,** הוצאת מסדה

תסריט
-----

* 1968 – לסרט "הבן האובד" בבימוי יוסף שלחין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמנואל בר-קדמא** בוויקישיתוף
* קטעים אוטוביוגרפיים של הפסנתרן דן מזרחי בריאיון אצל אנקה צ'וצ'ו, באתר centropa, מאי 2005 (באנגלית)
* המוזה העירומה: תערוכת יחיד רטרוספקטיבית של עמנואל בר-קדמא, באתר האמנות artbeat,‏ 2011
* מידע על עמנואל בר-קדמא בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 271962
* NLI: 987007303129005171
* ISNI: 0000 0000 5407 3732
* LCCN: nr90023260
* ULAN: 500483513
* VIAF: 4782119
* WorldCat: lccn-nr90023260

 |
**עמנואל הורביץ** (באנגלית: **Emanuel Hurwitz**‏; 7 במאי 1919 - 19 בנובמבר 2006) היה כנר יהודי-בריטי.

חייו
----

הורביץ נולד בלונדון להורים ממוצא יהודי-רוסי. הוא החל לנגן בכינור בגיל חמש ובהיותו בן 14 קיבל מלגת לימודים באקדמיה המלכותית למוזיקה, שם כיהן לאחר שנים כפרופסור. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגייס לחיל הרפואה והופיע בנגינה לפני החיילים.

בשנת 1946 הקים את רביעיית הורביץ, רביעיית מיתרים שבה היה הכנר הראשון. בשנת 1948 עמד בראש התזמורת הקאמרית האנגלית מיד עם ייסודה. הורביץ היה הכנר הראשי של אנסמבל מלוס בשנים 1956-72. הקלטות האנסמבל למוזיקה קאמרית הן לכלי נשיפה מעץ והן לכלי מיתר יצאו להפצה מחודשת בשנת 2011, בהן היצירות להרכבים גדולים יותר, שהיו הבסיס להחלטתו לייסד את האנסמבל, כגון השביעייה והשמינייה של בטהובן, השמינייה של שוברט ו"מבוא ואלגרו" של ראוול, שבביצועה השתתפו אוסיאן אליס (Osian Ellis)(נבל), ריצ'רד אדני ( Richard Adeney) (חליל), ז'רווז דה פייה (Gervase de Peyer) (קלרינט), אייבור מקמאהון (Ivor McMahon) (כינור), ססיל אהרונוביץ ( Cecil Aronowitz) (ויולה) וטרנס וייל (Terence Weil) (צ'לו). משנת 1959 עמד בראש תזמורת גולדסבורו. משנת 1969 עד 1971 הנהיג את תזמורת פילהרמוניה החדשה ובשנת 1970 היה לכנר הראשון של רביעיית אאוליאן.

במשך רוב שנות הקריירה שלו ניגן הורביץ בכינור מתוצרת משפחת אמאטי משנת 1603.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמנואל הורביץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עמנואל הורביץ, באתר AllMusic (באנגלית)
* עמנואל הורביץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* עמנואל הורביץ, באתר Discogs (באנגלית)
* Melos Ensemble – Music among Friends EMI Records אנסמבל מלוס בחברת התקליטים EMI
* הספד לעמנואל הורביץ בעיתון "גרדיאן" הבריטי 20 בנובמבר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007404266505171
* BnF: cb14188647s (data)
* GND: 134648684
* ISNI: 0000 0000 8188 1217
* LCCN: n83178790
* MusicBrainz: a7ebfbce-d01c-403e-8514-c7648533cf22
* SNAC: w60c8p9z
* VIAF: 119134019
* WorldCat: lccn-n83178790

 |
אדם או בעל חיים נחשב ל**קמע**  כאשר מיוחסת לו יכולת להביא מזל טוב. בשפה מדוברת, קמע כולל כל דבר המשמש לייצוג קבוצה בעלת זהות ציבורית משותפת, כגון בית ספר, קבוצת ספורט, יחידה צבאית, או מותג מסחרי. קמע במובנים האלה נפוץ בעיקר בתרבות המערבית, ובפרט הממלכה המאוחדת וארצות הברית. בישראל התופעה אינה נפוצה.

הקמעות בספורט
-------------

קמע קבוצת ספורט במכללה במקסיקו סיטי
בעולם הספורט, הקמע נוכח על המגרש בעת המשחק ומעודד את השחקנים ואת האוהדים.

לעיתים, דמות הקמע משקפת מטרה לשאוף אליה. דוגמה נפוצה לכך היא "רוח הלחימה" - קמע בעל אופי תחרותי, המגולם בדמות לוחמים או חיות טורפות.
במקרים אחרים, קמעות מסמלים תכונה מקומית או אזורית, כגון הקמיע של אוניברסיטת נברסקה, המיוצג כגרסה מסוגננת של איכר, בשל המסורת החקלאית של השטח שבו האוניברסיטה ממוקמת. דמות הקמע משמשת גם כמוצרי מרצ'נדייז.

בארצות הברית, ישנם קמעות השנויים במחלוקת, בעיקר קמעות דמויי אדם. הדמויות המבוססות על שבטים אינדיאנים מעוררים מחלוקת במיוחד, ורבים טוענים כי השימוש בהן הוא ניצול פוגעני של תרבות שדוכאה. 

לכמה קבוצות ספורט יש קמע לא רשמי: אוהד בודד או מעריץ, שהפך להיות מזוהה עם הקבוצה.
הקמע הקודם של קבוצת הבייסבול טורונטו בלו ג'ייז, BJ הציפור (BJ Birdie), היה לבוש בתלבושות שנוצרו בתחילה על ידי אוהדי הקבוצה, ונשכר בסופו של דבר על ידי הנהלת הקבוצה להופיע במשחקי הבית.
הקמע של קבוצת הרוגבי של נורת' המפטון, "ברני" היה בגילומו של שחקן הרוגבי לשעבר מקנזי לורנס.

בישראל ידוע התרנגול של בני יהודה תל אביב, שהיה קמע לא רשמי של מועדון כדורגל זה.

קמעות צבאיים
------------

העז הקמע של הגדוד המלכותי הוולשי, והחייל האמון על שמירתה
קמעות פופולריים גם ביחידות צבאיות.
כך, לדוגמה, שימש קליגולה, לימים קיסר האימפריה הרומית, כקמע במחנות הצבאיים של אביו גרמניקוס.

בעת המודרנית, משמשת עז כקמע בגדוד המלכותי הוולשי ומוגדרת כחייל מן המניין בדרגת טר"ש.
בגדודים רבים אחרים של הצבא הבריטי משמשים כקמעות סוגים שונים של חיות שמופיעות גם במצעדי הצבא, לדוגמה: האיל של הגדוד ה-95 של דרבישייר, וולפהאונד אירי בגדוד המשמרות האירים ופוני שטלנד בגדוד "ארגיל וסאתרלנד ההיילנדרים". קמעות צבאיים בריטיים אחרים
כוללים סוסים, אנטילופה, וסמור.

המשמר הנורווגי המלכותי אימץ פינגווין קיסרי בשם נילס אולף כקמע, לרגל ביקורה של להקת הגדוד באדינבורו. מפאת גודלו, הושאר הפינגווין בגן החיות באדינבורו וקודם בדרגה בכל הביקורים הרשמיים הבאים של הלהקה, או של פלוגות אחרות של המשמר. לאולף הוענק אות הצבא הנורווגי על שירות ארוך וכן מדליה על התנהגות טובה, בטקס רשמי בשנת 2005. בשנת 2016 הועלה לדרגת תת-אלוף.

ראו גם
------

* טוטם
* קמע
* קמע גביע העולם בכדורגל
* תחפושת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמע** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד אמיר ענבר, מה מסתתר מאחורי המסכה? קמעות, הצד הפרוותי והמיוזע של הספורט, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2015 סרטונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, צפו: מסדר צבאי לפינגווין שקודם לתא"ל, באתר ynet, 22 באוגוסט 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555599505171
* GND: 4488348-1
* LCCN: sh85081795
* NARA: 10675450

 |
**אצטדיון פרטיזן** (בסרבית: **Стадион Партизанa**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בבלגרד שבסרביה, אשר מכיל 32,710 מקומות ישיבה. האצטדיון נמצא בבעלות קבוצת פרטיזן בלגרד, שעושה בו שימוש במשחקיה הביתיים.

מתחם האצטדיון מכיל בתוכו גם פארק עסקים מודרני מלא במלונות, בנייני משרדים, מגרשי טניס ובתי קולנוע רב-תכליתיים.

היסטוריה
--------

בניית האצטדיון החלה לאחר מלחמת העולם השנייה באזור שבו היה אצטדיון BSK ובנייתו מומנה על ידי הצבא העממי היוגוסלבי. ב-9 באוקטובר 1949 נערך המשחק הראשון באצטדיון שהסתיים בתיקו 1-1 בין יוגוסלביה וצרפת, למרות שבניית האצטדיון טרם הושלמה. ב-22 בדצמבר 1951 הסתיימה בניית האצטדיון שנקרא **אצטדיון JNA** והכיל אז 15,924 מקומות ישיבה ו-33,000 מקומות עמידה.

בין השנים 1957 ל-1987 נערך באצטדיון מצעד יום הנוער ב-25 במאי. בין השנים 1960 ל-1963 האצטדיון שימש גם את הכוכב האדום בלגרד, יריבתה השנואה של פרטיזן.

באפריל 1989 רכשה פרטיזן בלגרד את האצטדיון מידי הצבא היוגוסלבי ושמו שונה ל**אצטדיון פרטיזן**. לאחר שאופ"א הכניסה תקנות חדשות בנוגע לאצטדיונים, האצטדיון שופץ בשנת 1998 ומספר המקומות בו הוקטן ל-32,710 מקומות.

לאחר העפלתה של פרטיזן לשלב הבתים של ליגת האלופות, בספטמבר 2010 האצטדיון עבר שיפוץ נוסף כאשר הגדרות בו קוצרו מ-2.25 מ' ל-0.70 מ'. ב-20 בספטמבר 2011 האצטדיון אירח לראשונה בתולדותיו משחק במסגרת ליגת האלופות בו הפסידה פרטיזן 3-1 לארסנל האנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון פרטיזן** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של האצטדיון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 660c3ed2-ee4c-463e-993f-dfc18dd0afa5

 |
**אוסה** הוא קוד דיווח נאט"ו לסדרה של ספינות טילים מתוצרת ברית המועצות שנכנסה לשירות בשנות השישים והייתה לנפוצה בעולם.

פיתוח
-----

האוסה פותחה בראשית שנות השישים ונועדה להוות סדרת ספינות טילים משופרת באופן משמעותי ביחס לספינות הטילים שיוצרו עד אז מסדרת קומאר שנכנסו לשירות בחיל הים הסובייטי ובחילות הים של מדינות ברית ורשה בשנות החמישים. דחי ספינות האוסה הוגדל פי ארבעה ביחס לקומאר, גוף ספינות נבנה ממתכת (בשונה מספינות הקומאר שהיו בנויות עץ), יכולת נשיאת טילי הסטיקס שופרה משמעותית, צוות הספינה מנה כ- 26-30 חיילים (בהשוואה לעשרה בלבד בקומאר), יכולות המכ"ם שופרו, הוכנסה מערכת לזיהוי מכ"ם אויב (מערכת אלינט), הספינה הייתה רחבה יותר והותקנו בה שני צריחי תותחים אחד מלפנים והשני מאחור. מהירות האוסה המרבית 38 קשר.

סטי"לי האוסה יוצרו בשני דגמים עיקריים: אוסה 1 ואוסה 2 שהיה בעל מנועים חזקים יותר ושיפורים בשאר מערכות הנשק.

פעילות מבצעית
-------------

ספינות האוסה השתתפו במלחמת יום הכיפורים בחיל הים הסורי ובחיל הים המצרי. מסטי"לים אלה שוגרו עשרות טילי סטיקס כנגד סטי"לים של חיל הים הישראלי בקרבות טילים כגון קרב לטקיה, קרב דמייט ועוד.
במהלך המלחמה הוטבעו מספר סטי"לים מדגם אוסה בקרבות טילים ובירי תותחים.
ספינות האוסה משרתות עד היום בחיל הים המצרי והסורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספינות הטילים מסדרת אוסה** בוויקישיתוף
**אלכסנדר אולגוביץ' "סאשה" קאון** (ברוסית: **Александр Олегович "Саша" Каун**; נולד ב-8 במאי 1985 בטומסק, ברית המועצות) הוא כדורסלן עבר רוסי. גובהו 2.11 מטר. שיחק בעמדת הסנטר.

תיכון ומכללות
-------------

קאון החל לשחק כדורסל במדי קבוצת בית ספרו התיכון שבמלבורן, פלורידה. בשנתו השלישית קלע 13 נקודות, הוריד 7 כדורים חוזרים וחסם פעמיים בממוצע למשחק. בשנתו הרביעית בתיכון קלע 15.3 נקודות, אסף 12.6 ריבאונדים והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות התיכונים של פלורידה.

לאחר סיום לימודיו, קאון החל את קריירת המכללות בליגת המכללות של ארצות הברית, ה-NCAA, במדיה של אוניברסיטת קנזס. קאון זכה עם קנזס בטורניר ה"ביג 12" של שנת 2008, ונבחר לחמישיית העונה של הביג 12 שלוש פעמים, ב-2006, 2007 ו-2008. בנוסף לכך, סיים את לימודיו באוניברסיטה עם תואר במדעי המחשב.

קריירה מקצועית
--------------

ב-2008 חתם קאון במדיה של צסק"א מוסקבה בחוזה לשלוש שנים המוערך בכ-900,000 אירו, עם סעיף יציאה ל-NBA. לאחר שחתם בצסק"א מוסקבה, קאון נבחר במקום ה-56 בדראפט ה-NBA לשנת 2008 על ידי סיאטל סופרסוניקס, והיה בחירת הדראפט האחרונה בהיסטוריית הסוניקס לפני שעברה לאוקלהומה סיטי. בערב הדראפט הועברו הזכויות עליו לקליבלנד קאבלירס בתמורה להסכם כספי בין הקבוצות. קאון והקאבלירס החליטו כי השחקן ישחק במדי צסק"א מוסקבה ויצבור ניסיון עד שהקאבלירס ימצאו לנכון להעביר אותו למדיה.

בסוף עונת 2014/15 אמר כי לא ישחק עוד באירופה, ובכוונתו לשחק בליגת ה-NBA. ב-9 בספטמבר 2015 חתם בקליבלנד קאבלירס על חוזה לעונה, ובסיומה פרש מכדורסל.

נבחרת לאומית
------------

קאון היה חבר בסגל נבחרת רוסיה, ובאולימפיאדת לונדון אף זכה איתה במדליית הארד.

סטטיסטיקות קריירה ב-NBA
-----------------------

נכון לסוף עונת 2015/2016.

### עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | קליבלנד | 24 | 0 | 4.0 | 0.529 | 0.000 | 0.444 | 1.1 | 0.1 | 0.2 | 0.2 | 0.89 |
| **קריירה** |  | 24 | 0 | 4.0 | 0.529 | 0.000 | 0.444 | 1.1 | 0.1 | 0.2 | 0.2 | 0.9 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאשה קאון** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר היורוליג
* דף השחקן באתר היורוליג
* ראיון באתר sport-express

הערות שוליים
------------

1. ↑  קאון סיכם בצסק"א מוסקבה
2. ↑  קאון חותם בקליבלנד קאבלירס, באתר nba.com
3. ↑  basketball-reference.com, Sasha Kaun Career Stats
4. ↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.

| **נבחרת רוסיה – אולימפיאדת לונדון - 2012 (מדליית ארד)** |
| --- |
| 1  • 
2  • 
3  • 
4 שבד • 
5 מוזגוב • 
6 קראסב • 
7 פרידזון • 
8 קאון • 
9 ורונוב • 
10 חריאפה • 
11 אנטונוב • 
12 מוניה •
13 חבוסטוב • 
14 פונקרשוב •
15 קירילנקו •
מאמן: בלאט | רוסיהרוסיה |
ספינגומיילין: באדום- פוספוריל כולין, בשחור- ספינגוזין, ובכחול- חומצת שומן (R=שייר פחמימני)
**ספינגומיילין** הוא פוספוליפיד שהוא גם ספינגוליפיד, כלומר הוא בעל שלד ספינגוזין, כוהל אמיני שבקצה אחד מכיל שרשרת פחמימנית ארוכה (בדומה לחומצת שומן), ובקצה השני שייר הידרוקסיל. על אחד מהפחמנים של שלד הספינגוזין מצויה קבוצת אמינו (קבוצה המכילה אטום חנקן). אל קבוצת האמינו קשורה בקשר אמידי חומצת שומן ולשייר ההידרוקסיל קשור שייר פוספוריל כולין בקשר אסטרי. הפוספוריל כולין ממלא את תפקיד קבוצת הזרחה והכוהל הנוסף: הוא מורכב מהכוהל כולין, אליו קשורה בקשר אסטרי קבוצת זרחה. קבוצת הזרחה היא זו הנקשרת לספינגוזין.

ספינגומיילין מצוי בממברנות של כל היצורים האיקריוטים, ובעיקר בממברנת התא. ריכוזו גבוה בעיקר במערכת העצבים מכיוון שהוא מרכיב עיקרי במיילין – מעטפת שומנית העוטפת את העצבים, ובכך מסייעת להעברת האות העצבי למרחקים גדולים. טרשת נפוצה היא מחלה המאופיינת בהידלדלות הספינגומיילין והמיילין, דבר הגורם לליקויים בתפקוד העצבי.

מחקר
----

הספינגומיילין תואר לראשונה בספרו של ג‘ורג טודיקום על המוח שהתפרסם בשנת 1884. בספר זה תואר הספינגומיילין כתרכובת שמרכיביו הם ספינגוזין, חומצת שומן וכולין. מבנה הספינגומיילין תואר לראשונה על ידי לודביג פיק ומקס ביאלכובסקי בשנת 1927. בשנת 1930 הוכח שהספינגומיילין הוא בעצם תערובת של מולקולות בעלות חומצות שומן שונות.

בתחילת שנות ה-60 היה ידוע שמחלת נימן פיק קשורה להצטברות ספינגומיילין בגוף ונעשה מחקר מקיף על המבנה המדויק של הספינגומיילין. בשנת 1964 הצליח דוד שפירא לסנתז ספינגומיילין ובעקבות זאת בשנת 1966 ייצרו שפירא ד"ר קנפר ורוסקו בראדי ספינגומיילין מסומן בפחמן 14. בעזרתו הצליח לקדם את המחקר במחלת נימן פיק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  YECHEZKEL BARENHOLZ and SHIMON GATT, Sphingomyelin: metabolism, chemical synthesis, chemical and physical properties, in Phospholipids, Elsevier, 1982, Chapter 4, page 129
2. ↑  Roscoe O. Brady, The concept of Treatment in Lysomal Storage Diseases, in Lysosomal Storage Disorders, Springer Science & Business Media, 2007, pages 37-38
**סֶבְּאַלרָאי** או **β בנושא הנחש** הוא אחד הכוכבים הבולטים בקבוצת הכוכבים נושא הנחש עם בהירות נראית מדרגה 2.75. שמו הוא שיבוש של השם בערבית - **كلب الراعي** "כַּלְבּ אַל-רָאי" שפירושו "הכלב של הרועה".

תכונות
------

סבאלראי הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K2 III, שנמצא במרחק של כ-82 שנות אור ממערכת השמש. מסתו אינה ידועה בוודאות ומוערכת בכ-1.5 מסות שמש, רדיוסו למעלה מ-12 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-4,500 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 45 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה יחסית חלק ניכר של קרינתו היא בתחום התת-אדום כך שעוצמת הארתו הכוללת היא בערך פי 65 מעוצמת ההארה של השמש. גילו של סבאלראי מוערך בכ-3 מיליארד שנים והוא נמצא בשלב התפתחות מתקדם כאשר המימן בליבתו כבר אזל והוא מתיך הליום ליסודות כבדים יותר. בעבר דווח שבהירותו של סבאלראי משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות והוא סווג כחשוד ככוכב משתנה. כמו כן, מהירותו הרדיאלית משתנה מעט באופן מחזורי מורכב הכולל מספר מחזורי משנה. המחזור הראשי הוא באורך של 13 ימים והסיבה לו אינה ידועה, אך לא סביר שמדובר בבן זוג או כוכב לכת שמקיפים אותו בזמן כזה, שכן רדיוס ההקפה במקרה זה יהיה קטן מרדיוס הכוכב עצמו, וככל הנראה זו תוצאה של פעימות פנימיות בכוכב. מחזור נוסף הוא באורך של 142 ימים וגם סיבתו אינה ידועה, אך אם מדובר בכוכב לכת, אז מסתו צריכה להיות סביב 2 מסות צדק ורדיוס ההקפה צריך להיות בין חצי יחידה אסטרונומית ליחידה אסטרונומית אחת. סיבות אפשריות נוספות הן שהשינוי נובע מצורה לא סימטרית של הכוכב עצמו וזמן הסיבוב העצמי שלו הוא 142 ימים או שגם מחזוריות זו נגרמת מפעימות פנימיות בתדר נמוך.

כמעלה ורבע מצפון-צפון-מזרח לסבאלראי נמצא הצביר הפתוח IC 4665, שניתן לצפייה בעין ככתם עמום מאוד וניתן לראות את כוכביו באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים. למרות שהם נראים קרובים זה לזה, הצביר נמצא במרחק גדול בהרבה מעבר לסבאלראי ואין ביניהם שום קשר.

קישורים חיצוניים
----------------

* סבאלראי באתר של ג'ים קלר
* סבאלראי, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  SIMBAD: Cebalrai
2. 1 2  P. Berio, T. Merle, F. Thévenin, D. Bonneau, D. Mourard, O. Chesneau, O. Delaa, R. Ligi, N. Nardetto, K. Perraut, B. Pichon, P. Stee, I. Tallon-Bosc, J. M. Clausse, A. Spang, H. McAlister, T. ten Brummelaar, J. Sturmann, L. Sturmann, N. Turner, C. Farrington & P. J. Goldfinger: Chromosphere of K giant stars. Geometrical extent and spatial structure detection, The Astronomical Journal, Vol. 150, Iss. 3, article id. 88, p. 4 (2015)
3. 1 2 3  R. E. Luck: Abundances in the Local Region. I. G and K Giants, The Astronomical Journal, Vol. 150, Iss. 3, article id. 88 (2015)
4. ↑  General Catalogue of Variable Stars: β Ophiuchi
5. ↑  A. P. Hatzes & W. D. Cochran: The Radial Velocity Variability of the K Giant beta Ophiuchi. II. Long-Period Variations, Astrophysical Journal vol. 468, p. 391 (1996)

| הכוכבים הבהירים בקבוצת נושא הנחש |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (ראס אלהאג) • η (סביק) • ζ‏ • δ (יד פריור) • β (סבאלראי) |  |

 |
**קולנוע** היה שבועון ישראלי שעסק בבידור ובקולנוע ובמיוחד בקולנוע הוליוודי, והופיע משנת 1938 ובמהלך שנות ה-40.

הופעת השבועון החלה בשנת 1938 בתל אביב, ביזמת המוציא לאור גרשום קומרוב אשר ניסה את ידו במספר יוזמות בתחום העיתונות, לרבות הוצאת העיתון ידיעות אחרונות (אשר נקלע לקשיים כספיים, ונמכר למשפחת מוזס בשנת 1939). העורך היה י. קרקובסקי.

השבועון עסק במגוון נושאים הקשורים בקולנוע ובבידור אך במיוחד בהוליווד. השבועון התמקד במיוחד בקולנוע הוליוודי, ופרסם כתבות רכילות על כוכבי הוליווד ותקצירי סרטים שהופקו על ידי האולפנים הגדולים בהוליווד באותה התקופה.

השבועון התבסס על כתבות שהתקבלו ממערכות יחסי הציבור של האולפנים בארצות הברית, וכמעט ולא היה לו צוות כותבים משלו. החומר, תמונות, רכילות, קטעי יחסי ציבור, פורסם במדורים כגון "חוזה בכוכבים" או "שמועות ומעשים מארץ הסרטים". לעיתים היה מפרסם העיתון סיפורים בהמשכים משל אגאתה כריסטי, ואף תשבץ שכונה "חידון מילואים", אך עיקר העיתון הוקדש לכתבות שעסקו בעלילותיהם של סרטים אמריקנים חדשים, כוכבי הבד, ומילות שירים פופולריים שהושמעו בסרטים אלו.

מערכת העיתון קיימה התכתבות קבועה עם קוראיה, ושניים או שלושה עמודים מן החוברת הדקה, בת 16 העמודים, הוקדשו למכתבי קוראים ולתשובות לשאלותיהם. המכתבים עסקו בעיקר בתכני השבועון - קורות הכוכבים ועלילות הסרטים. כך, למשל, "סקר" שערכה המערכת בשנת תש"ג, לפי כמות המכתבים שהגיעו המספרים על אהדתם לכוכבים גילה כי בשנה זו היו הכוכבים האהובים על קוראי המגזין (לפי סדר הפופולריות):

1. טיירון פאואר (52 מכתבים)
2. ויוויאן לי (43 מכתבים)
3. ארול פלין (39 מכתבים)
4. רוברט טיילור (34 מכתבים)
5. בטי גרייבל (32 מכתבים)
6. קלארק גייבל (31 מכתבים)
7. דיאנה דורבין (27 מכתבים)
8. ריטה הייוורת' (19 מכתבים)
9. אליס פיי (17 מכתבים)
10. ספנסר טרייסי (16 מכתבים)

באופן מפתיע תפסו אירועי השעה הרי הגורל, כמלחמת העולם השנייה, מקום קטן מאוד בעולם ששיקף העיתון, וההתייחסות אל האירועים הייתה לרוב בתיאור עלילות סרטים מלחמתיים או בידיעה על כוכב שהתגייס לצבא.

העיתון משך מפרסמים רבים. השער האחורי של העיתון פרסם את תוכניות כל בתי הקולנוע בארץ, וכל התיאטראות, ובין עמודי העיתון נמצאו פרסומות רבות של מוצרים כסיגריות, בגדי נשים ובתי קפה. כפי הנראה זכה העיתון לפופולריות מסוימת שאיפשרה לו להוציא מהדורה שבועית אף בימי המלחמה בהם היה הנייר בקיצוב.

העיתון חדל מלהופיע במהלך שנות ה-40. בשנות ה-50 החל לצאת עיתון דומה בשם "עולם הקולנוע", שהתבסס אף הוא על תוכן שהתקבל ממערכות יחסי הציבור של האולפנים הגדולים, אך הוסיף לו תוכן מקורי, ותכנים מקומיים שחסרו בשבועון "קולנוע". בשנות ה-70 התמזג "עולם הקולנוע" עם להיטון. בסוף שנות ה-80 חדל גם העיתון המאוחד מלהתקיים.
**אצטדיון רובין** הוא אצטדיון בעיר קאזאן, הממוקם בסוצגורוד שברובע התעשייה האווירית בעיר. משמש כמתקן האימונים של מועדון הכדורגל "רובין", שמארח את משחקי הבית באצטדיון המרכזי או בקאזאן ארנה (מאז 2013).

היסטוריה
--------

המשחק הראשון שנערך באצטדיון היה ב-20 במאי 1958. באותו יום אירחה איסקרה קאזאן את אנרגיה וולוז'סקי וניצחה בתוצאה 6:1. נבחרת קאזאן שיחקה את כל משחקיה הביתיים באצטדיון זה עד 1960.

ב-21 באוגוסט 1960 עברה איסקרה לאצטדיון חדש - האצטדיון המרכזי. בסוף 1969 "רובין" חזרה באופן זמני לאצטדיון הישן שלה, בעקבות שיפוץ באצטדיון המרכזי.

בשנת 1970 האצטדיון נסגר לשיפוץ. במקום יציעי עץ הוקמו יציעים מבטון מזוין. דשא האצטדיון הוחלף והותקנה מערכת ניקוז חדשה. ב־19 בספטמבר 1982 נפתח האצטדיון מחדש לאחר השיפוץ.

בסוף שנות ה-90 נערכה מודרניזציה חלקית עם התקנת מושבים אדומים וירוקים בצבעי מועדון "רובין". כדי לשמש כאחד מהאובייקטים של אוניברסיאדת הקיץ 2013 בקאזאן, בוצע שיפוץ ומודרניזציה חלקיים.

במחצית הראשונה של שנות העשרים של המאה העשרים שיחקה רובין כמה ממשחקי הבית של ליגת העל באצטדיון רובין. זהו האצטדיון הביתי של קבוצת הנוער שמשחקת באליפות הנוער וקבוצת הנוער המשתתפת בליגת הכדורגל לנוער. האצטדיון אירח מספר משחקים של הליגה הלאומית והליגה המקצוענית, בפרט, בשנת 2019, כשנפטכימיק אירחה כאן את משחקיה בשל שיפוץ האצטדיון שלה. בינואר 2020, ההתאחדות הרוסית עדכנה את האצטדיון לקטגוריה השלישית בשל מצבו הבלתי מספק של הדשא המלאכותי.

על שטחו של אצטדיון רובין ישנם מספר מגרשים, שבאחד מהם נערכו משחקי הליגה השנייה (קבוצה ביתית – רובין-2) ואליפות הנוער.

כמו כן, אצטדיון רובין מארח את המשחקים באליפות הכדורגל של טטרסטן, שהיא הליגה הרביעית (החמישית בחשיבותה) במערך הליגות הרוסיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון רובין קאזאן** בוויקישיתוף
* מידע על האצטדיון, באתר של רובין
* האצטדיון, באתר מנהלת ליגת העל הרוסית

הערות שוליים
------------

1. ↑  РФС понизил категорию казанского стадиона «Рубин», «Нефтехимик» может переехать в Саранск
2. ↑  Куда податься футбольному туристу в Казани?
3. ↑  Стадион «Рубин» на сайте Федерации футбола Татарстана
**תיאודור שארפ "טד" ליגטי** (באנגלית: **Theodore Sharp "Ted" Ligety**; נולד ב-31 באוגוסט 1984) הוא גולש אלפיני אמריקאי, פעמיים אלוף אולימפי, בעל 5 מדליות זהב מאליפות העולם מהם 3 פעמים ברציפות בסלאלום ענק ו-5 פעמים זכה בגביע העולם בסלאלום ענק (2008, 2010, 2011, 2013 ו-2014) ופעם אחת בגביע העולם בתחרות המשולבת (2014). הוא זכה ב-24 ניצחונות במסגרת הגביע העולם, 23 מהם בסלאלום ענק (2 בכל הזמנים). הוא זכה 6 פעמים באליפות ארצות הברית, אחרי בודי מילר וטייגר שו שזכו 9 פעמים כל אחד.

ליגטי נחשב לאחד מגולשי הסלאלום הענק הגדולים בהיסטוריה.

ביוגרפיה
--------

ליגטי נולד בסולט לייק סיטי שביוטה.

### אלוף אולימפי

באולימפיאדת טורינו (2006) זכה ליגטי במדליית זהב בתחרות משולבת (גלישה במורד וסלאלום).

באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בוואל ד'איזר שבצרפת בשנת 2009 זכה ליגטי במדליית ארד בסלאלום ענק.

באולימפיאדת ונקובר (2010) לא הצליח ליגטי לזכות במדליה. הוא סיים במקום חמישי בתחרות משולבת, במקום תשיעי בסלאלום ענק ובמקום 19 בסופר G.

### אלוף עולם

באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בגרמיש-פרטנקירכן שבגרמניה בשנת 2011 זכה ליגטי במדליית זהב בסלאלום ענק. נוסף לכך, הוא סיים במקום 19 בסלאלום.

באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בשלדמינג שבאוסטריה בשנת 2013 זכה ליגטי ב-3 מדליות זהב, בסלאלום ענק בסופר G ובתחרות משולבת, גלישה במורד וסלאלום והיה לספורטאי המצטיין באליפות.

באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה ליגטי במדליית זהב בסלאלום ענק. נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 בתחרות משולבת ובמקום 24 בסופר G.

באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בביוור קריק שבקולורדו בשנת 2015 זכה ליגטי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בסלאלום ענק בפעם השלישית ברציפות ומדליית ארד בתחרות משולבת. נוסף לכך, הוא סיים במקום 9 בסופר G ובמקום 21 בסלאלום. הוא השתתף בתחרות הקבוצתית והגיע עם נבחרת ארצות הברית לשלב רבע הגמר והפסיד לנבחרת שוודיה.

דירוג עונה בגביע העולם
----------------------

| עונה | גיל | כללי | סלאלום | סלאלום ענק | סופר G | גלישה במורד | משולב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | *19* | 132 | 54 | — | — | — | — |
| 2005 | *20* | 62 | 24 | — | — | — | — |
| 2006 | *21* | 9 | 4 | 12 | — | — | 13 |
| 2007 | *22* | 11 | 15 | 8 | — | 35 | 11 |
| 2008 | *23* | 5 | 9 | 1 | 40 | — | 7 |
| 2009 | *24* | 9 | 22 | 3 | 21 | — | 44 |
| 2010 | *25* | 7 | 24 | 1 | 14 | — | 14 |
| 2011 | *26* | 9 | 24 | 1 | 35 | 58 | 13 |
| 2012 | *27* | 9 | 15 | 2 | 34 | 47 | 13 |
| 2013 | *28* | 3 | 19 | 1 | 7 | 57 | — |
| 2014 | *29* | 4 | 23 | 1 | 20 | 26 | 1 |
| 2015 | *30* | 11 | 39 | 3 | 39 | 58 | 11 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טד ליגטי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טד ליגטי (באנגלית)
* טד ליגטי, ברשת החברתית טוויטר

* טד ליגטי, ברשת החברתית אינסטגרם

* טד ליגטי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* טד ליגטי, באתר olympedia.org
* טד ליגטי, באתר הפדרציה הבינלאומית לסקי (באנגלית)
* טד ליגטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 3917161634378710850006
* WorldCat: viaf-3917161634378710850006

 |
**בית** **פברואר** (באנגלית: **February House**) היה כינויה של קומונת אמנים שהתקיימה בין 1940 ל־1941 בשכונת ברוקלין הייטס, ניו יורק.

תולדותיה
--------

ג'ורג' דייוויס, עורך ספרותי בכתב העת הרפרס בזאר (*Harper's Bazaar*), שכר בניין דירות שלם ברחוב מידה (Middagh) 7 בברוקלין. מסוף 1940 עד 1941, הזמין דייוויס חברים לעבור לגור בו, בבקשו ליצור סביבה יצירתית לאמנים. הדיירים העיקריים בבית פברואר היו ויסטן יו אודן, קארסון מקאלרס, בנג'מין בריטן, פול בולס, וג'יפסי רוז לי. הבניין עצמו היה בנוי מאבן חומה (brownstone) בחיקי לסגנון טיודור, במצב רעוע, עם צנרת פגומה, וללא מנעולים. על האורחים בבית פברואר, שבאו לביקורים בני ימים רצופים, נמנו סלבדור דאלי, גאלה דאלי, אנאיס נין, קלאוס מאן, ג'יין בולס, ריצ'רד רייט ופאבל פצ'ליצ'ב. נין היא שקראה לקומונה "בית פברואר", משום שרבים יחסית מדייריו נולדו בפברואר.

מספר יצירות נוצרו בבית פברואר: מקאלרס החלה לכתוב את "הבלדה על בית הקפה העצוב", ונטלה השראה לדמויות מפאב בשכונה. ג'יפסי רוז לי כתבה ופרסמה את ספר הבלש *The G-String Murders*. אודן פרסם את "האדם הכפול". ג'יין בולס החלה לכתוב את "שתי גברות רציניות".

בסוף 1941, עזבו הדיירים העיקריים של בית פברואר את הבניין, ורק דייוויס נשאר בו. אודן היה מרושש וקיבל משרה באוניברסיטת מישיגן באן ארבור. מקאלרס עברה לגור עם אמה בג'ורג'יה. ג'יפסי רוז לי עברה לשיקגו בחיפוש אחר הזדמנויות. בריטן חזר לאנגליה והפיק את "פיטר גריימס". בשנת 1945 עזב אף דייוויס את הבית. זמן קצר לאחר מכן נהרס הבית כדי לבנות את הכביש המהיר ברוקלין–קווינס.

בשנת 2012 עלה מחזמר בשם "בית פברואר", מאת גבריאל כהנא וסת' בוקלי, בפאבליק ת'יאטר במנהטן, ניו יורק. המחזמר רץ שבועיים.

בשנת 2005 ראתה אור ביוגרפיה קולקטיבית של הקומונה, מאת שריל טיפינז, בכותרת "בית פברואר".

לקריאה נוספת
------------

* *February House: The Story of W. H. Auden, Carson McCullers, Jane and Paul Bowles, Benjamin Britten, and Gypsy Rose Lee, Under One Roof in Brooklyn*, Sherill Tippins, 2016, Mariner Books, מסת"ב 9780618711970

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Pohlig, Molly (2015-05-16). "February House, the Middagh Street home of literary giants". *Brownstoner* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-11-26.`{{cite web}}`: תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
2. 1 2 3 4 5 6  Geselowitz, Gabriela (25 בספטמבר 2014). "The House on Middagh Street". *www.bklynr.com* (באנגלית). נבדק ב-2021-11-26. `{{cite web}}`:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
3. ↑  Lahr, John (2012-05-28). "The Gang's All Here". *The New Yorker* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-11-26.`{{cite web}}`: תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
4. 1 2 3  Vaill, Amanda (2005-02-06). "'February House': Brooklyn Bohemians". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-11-26.
פרשיית **רצח תמר ברז** הייתה פרשיית אונס ורצח שהתרחשה ב-17 בספטמבר 1997 על ידי יגאל אקסלרוד. גופתה של תמר ברז נמצאה מגולגלת בשטיח על גג בניין סניף "ביתילי" ברמת גן עשרה ימים לאחר הרצח.

הרצח
----

תמר ברז שהייתה בת 33, הגיעה ב-17 בספטמבר 1997 לסניף של רשת "ביתילי" לרהיטי בית וגינה על מנת לחפש ריהוט גן. עובד מטעם "קלאסי-גן" שהועסק ברשת "ביתילי", יגאל אקסלרוד, בעל הרשעות פליליות בגין גנבת נשק וניסיונות אונס, עקב אחרי תמר, וכאשר הגיעה ברז לגג החנות כדי לראות ריהוט גן התנפל עליה אקסלרוד וניסה לאנוס אותה, ומשהתנגדה אקסלרוד דקר אותה בחזה והתעלל מינית בגופתה. לאחר שסיים לבצע בגופה את זממו גלגל אקסלרוד את גופתה של ברז בשטיח, וכיבה את הטלפון הסלולרי שהיה ברשותה. בבית המשפט טען "רציתי לעשות לה מה שראיתי בסרטים הכחולים".

משפחת ברז והמשטרה חיפשו אחרי תמר במשך כשבועיים, ובמקביל לאחר הרצח לקוחות ברשת "ביתילי" התלוננו על ריח רע בחנות, וב-27 בספטמבר 1997 אקסלרוד הזמין ריסוס וטען שהריח נגרם מחתול מת, ואותו מרסס שהגיע לסניף מצא את השטיח ובתוכו את גופתה של ברז כשהיא במצב ריקבון מתקדם.

לאחר הרצח
---------

בשנת 1998 הקימה אורה ברז, אמה של תמר ארגון בשם "ארגון משפחות נרצחים ונרצחות", שחבריו הם בני משפחה של קורבנות רצח ללא עבר פלילי. הארגון מסייע למשפחות הנרצחים בליווי וייעוץ משפטי, סיוע נפשי, רפואי וסוציאלי. הארגון הביא לחקיקת "חוק זכויות נפגעי עבירה".

### תביעות אזרחיות

 ערך מורחב – **פסק דין עיזבון תמר ברז**  

לאחר מציאת הגופה, הסכימה המשפחה לניתוח שלאחר המוות; אך ב-2002 כחמש שנים לאחר הרצח התברר למשפחה בעקבות ועדת חקירה שמינה שר הבריאות דאז רוני מילוא לבדיקת פעילות המכון לרפואה משפטית כי מגופתה של תמר הוצאו הלסתות, עצם, שריר, צלעות ורקמות. ב-2003 תבעה משפחת ברז את משרד הבריאות, את המכון לרפואה משפטית ואת מנהל המכון, פרופסור יהודה היס. המשפחה טענה כי האיברים הוצאו ללא ידיעתה, הושארו במכון למשך 4 שנים, ונקברו בבית הקברות בקרית שאול בעוד בתם קבורה בבית העלמין בחולון.

בתביעה אחרת שהוגשה נגד הרוצח, קבע בית המשפט שעל הרוצח שמרצה עונש מאסר עולם, לפצות את המשפחה בכ-6 מיליון ש"ח.

תביעה אחרת הוגשה על ידי המשפחה ב-2004, נגד הגופים הפרטיים והעסקיים שהיו מעורבים במיקום הרצח. ב-7 באפריל 2010 קבע בית המשפט כי "ביתילי", "קלאסי-גן" ו"כרמל החזקות" יפצו את משפחת ברז ב-2.5 מיליון שקל בגין ניהול לקוי, סבל וקיצור תוחלת חיים. עורכות הדין של משפחת ברז טענו כי פסיקתה של השופטת דליה גנות "מהווה אבן דרך בהקשר של הרחבת האחריות הנזיקית על גופים פרטיים ועסקיים, וברעיון של שינוי חברתי באמצעות המשפט הפרטי". בערעור החברות לבית המשפט העליון הוחלט, על דרך הפשרה, להפחית את סכום הפיצוי ב-50%.

קישורים חיצוניים
----------------

* חן קוטס­ בר, הנה מוטלות גופותינו, באתר nrg‏, 18 במאי 2001
* גלעד שלמור, ‏12 שנה אחרי: משפט הפיצויים על רצח תמר ברז ב"ביתילי", באתר ‏מאקו‏‏, ‏23 בדצמבר 2009‏
* סרטונים גלעד גרוסמן‏, העובד הורשע ברצח, הרשת תפצה את המשפחה, באתר וואלה!‏, 7 באפריל 2010
* יגאל אקסלרוד, יגאל אקסלרוד נ. שרות בתי הסוהר, באתר ישראקורט, 1 ביוני 2020

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מרדכי חיימוביץ', אחרי רצח בתה בסניף ביתילי, הפיצוי אינו מקל על אורה ברז, באתר nrg‏, 24 באפריל 2010
2. 1 2  יובל גורן, נרצחה בביתילי, הרשת תפצה ב-2.5 מיליון שקל, באתר nrg‏, 7 באפריל 2010
3. ↑  ע"א 3917/10 ביתילי בע"מ נ' עזבון המנוחה תמר ברז ז"ל
**טד ליואיס** (באנגלית: **Theodore Leopold Friedman** ידוע כ- **Ted Lewis**;‏ 6 ביוני 1890 – 25 באוגוסט 1971 ניו יורק) היה מוזיקאי ג'אז אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

תאודור פרידמן נולד בעיירה באוהיו. הוריו חשבו שהוא ימשיך בעסק המשפחתי, אך כבר בגיל צעיר הוא התחיל לנגן. לאחר סיום בית ספר הוא עזב לימודי קולג' ונסע לניו יורק. הוא היה בין הראשונים שהגיעו מצפון ארצות הברית לניו יורק והחלו לנגן ג'אז בעשור השני של המאה ה-20. את ההקלטה הראשונה הוא עשה עם Earl Fuller's Jazz Band בשנת 1917. הוא ניגן קלרינט ועם הזמן איכות נגינתו השתפרה באופן משמעותי.

בשנת 1919 טד ליואיס הקים להקה וחתם על חוזה עם קולומביה רקורדס. במהלך העשור הוא היה הדמות המובילה בג'אז. להקלטות הוא לקח מוזיקאים ידועים כמו בני גודמן ונוספים. הוא שיתף פעולה עם אימרה דויטש שהיה מנצח תזמורת של קולומביה. יצירתו של דויטש בביצוע של להקת טד ליואיס הגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים. באותה תקופה רק להקה של פול וייטמן הייתה פופולרית יותר. בשנת 1932 הוא הקליט In a Shanty in Old Shanty Town שהיה בראש מצעד הפזמונים במשך 10 שבועות. הוא עזב "קולומביה" בשנת 1933 והחל משנת 1934 היה חתום ב"דקה רקורדס". החוזה היה בתוקף גם במהלך שנות ה-40.

בשנת 1939 הוא הוזמן לנגן בסן פרנסיסקו לחגיגות לפתיחת גשר שער הזהב.

החל משנת 1929 ליואיס ולהקתו הופיעו בסרטים. בשנת 1941 הם הצטלמו יחד עם האחיות אנדרוז בסרט של אבוט וקוסטלו. בשנת 1943 צולם סרט באורך מלא על חייו של ליואיס Is Everybody Happy?.

להקתו של ליואיס המשיכה להתקיים במשך שנות ה-50 של המאה ה-20 ועוד בשנות ה-60 הופיע בטלוויזיה.

טד ליואיס היה נשוי לאדה בקר משנת 1915 ועד מותו. הוא נפטר לאחר מחלה בשנת 1971 בניו יורק. לאחר טקס יהודי, גופתו הועברו לעיירה בה הוא נולד ושם הוטמנה. בשנת 1977 מול הבית בו הוא נולד הוקם מוזיאון לזכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טד ליואיס** בוויקישיתוף

* טד ליואיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* טד ליואיס, באתר AllMovie (באנגלית)
* טד ליואיס, באתר AllMusic (באנגלית)
* טד ליואיס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* טד ליואיס, באתר Discogs (באנגלית)
* ביוגרפיה
* אתר מוזיאון של טד ליואיס
* טד ליואיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb139439663 (data)
* GND: 1089600089
* ISNI: 0000 0001 1558 3577
* LCCN: n93016143
* LNB: 000068462
* MusicBrainz: ae1bba72-7bf8-4d14-ad8f-17f5bcad8d57
* NTA: 240012186
* SNAC: w6z89vnj
* SUDOC: 156479699
* Trove: 1089073
* VIAF: 2661753
* WorldCat: lccn-n93016143

 |
**טחנת אבו רבאח** הוא אתר עתיקות וטחנת קמח שהופעלה כטחנת מים בנחל הירקון ונמצאת על אדמות מושב עדנים שבדרום השרון ובבעלות אגודת מושב עדנים.

היסטוריה
--------

בסקר הבריטי מוזכר המקום כשרידי סכר ומתקני טחנה בשם "טאחונת אל וסטה" שפירושה הטחנה האמצעית (בין טחנת מיר לטחנת פרוחיה). בשנות ה-80 של המאה התשע עשרה שופצה הטחנה על ידי השייח' אברהים אבו רבאח שהיה מהשייחים התקיפים באזור. הוא אסר את השימוש בירקון להשקיה בטענה שזה יפגע בכוח המים בטחנה. הוא שלח שליחים לחבל בטחנות מיר ופרוחיה הסמוכות. אבו רבאח אף "דאג" להגנתם של תושבי פתח תקווה תמורת תשלום דמי חסות גבוהים ("פרוטקשן").

בטחנה פעלו 12 זוגות אבני ריחיים. אבו רבאח גבה עמלה 10%-20% מכמות החיטים שטחן. סמוך למלחמת העולם הראשונה ייבא אבו רבאח מגרמניה שתי טורבינות. אחת שמשה להנעת אבני הריחיים והשנייה לשאיבת מים לפרדסו של אבו רבאח. 
עם ריבוי הטחנות המכניות ירד ערכה של טחנת אבו רבאח. לאחר קום המדינה שונה ייעוד הטחנה וכוח המים הופנה להפעלת משאבה להשקיית פרדסי יכין-חק"ל. בשנת 1959 פסקה פעילות הטחנה עם השאיבה מהירקון במפעל ירקון-נגב וירידת ספיקת מי הירקון.

הטחנה כיום
----------

בשנת 2004 המבנה שוקם ושוחזר.
במתחם הטחנה מתוכננים לעתיד מיזמים תיירותיים המשלבים שימור המקום, בנוסף הטחנה משמשת כאתר צילומים מועדף לחברות הפקה שונות ופעולות לטובת הסביבה והקהילה של מושב עדנים.

מיקום
-----

הטחנה נמצאת בתחום שטח השיפוט של מועצה אזורית דרום השרון על אדמות אגודת מושב עדנים. למקום ניתן להגיע בדרך כורכר הפונה מערבה מכביש 40 מעט דרומה למחלף ירקון.

* שלט הסבר בטחנת אבו רבאחשלט הסבר בטחנת אבו רבאח
* טחנת אבו רבאחטחנת אבו רבאח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טחנת אבו רבאח** בוויקישיתוף
**בגהרפטון** (שם מדעי: ***Bageherpeton***) הוא סוג נכחד של דו-חיים בן לסדרת הטמנוספונדילים שהתקיים באמריקה הדרומית של סוף הפרם, אשר היה קרוב משפחה של הארכגוזאורוס האירופאי ושל הפריונוסוכוס, הגדול שבדו-חיים מעולם.

סוג זה ידוע ממאובנים של לסת תחתונה משומרת חלקית מתצורות ריו דו ראסטו (אנ') שבריו גראנדה דו סול, ברזיל והוא תואר למדע ב-2001 בידי החוקרים דיאז דה-סילבה (Dias-da-Silva) ומריו קוסטה ברברנה (Mário Costa Barberena), אשר קראו לו לכבוד העיר בג'ה (Bagé) לצד הסיומת: "herpeton" - "נע בזחילה", כלומר: "הזוחל של בג'ה". בסוג נכלל מין יחיד - *B. longignathus*, שפירושו מיוונית: "לסת ארוכה".

יצור זה הגיע לפי מבנה הלסת לאורך של 2 מטרים והיה בעל מבנה לסתות ושיניים חרוטיות כשל גאביאל הודי. מבנה הלסתות עזר לו לצוד דגים במים רדודים לאורך הביצות של ברזיל הקדומה.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eliseu V. Dias, Mario C. Barberena, A Temnospondyl amphibian from the Rio do Rasto Formation, Upper Permian of southern Brazil, **Anais da Academia Brasileira de Ciências** 73, 2001-03, עמ' 135–143 doi: 10.1590/S0001-37652001000100011