recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אוסטרומולה** (שם מדעי: *Austromola*; מילולית: "דג שמש דרומי") הוא סוג נכחד של דג גרם מהמשפחה דגי שמש, אשר התקיים במשך תחילת המיוקן שלפני 23.03 עד 20.43 מיליון שנה ולפי מספר חוקרים אולי התקיים גם באוליגוקן.

המאובנים שלו התגלו בתצורות אבלסברג (אנ') שבפוקינג, אוסטריה כשהוא התקיים בים הקדום פרתטיס (אנ'), שבקרבת הים השחור המודרני. הסוג תואר למדע ב-2009 בידי קבוצת החוקרים Gregorova Schultz Harzhauser & Kroh, ונכלל בו מין יחיד - *Austromola angerhoferi*.

דג זה היה דומה במראהו לדג שמש מודרני, הכבד שבדגי הגרם החיים והוא הגיע לאורך 320 ס"מ ולגובה של 400 ס"מ בקירוב. ככל הנראה הוא ניזון כקרוביו בתור אוכל פלנקטון ששחה בים הפתוח. דג זה נכחד עם שאר הפאונה של ים פרתטיס, לאחר התייבשותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסטרומולה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gregorova, Ruzena; Schultz, Ortwin; Harzhauser, Mathias; Kroh, Andreas; Ćorić, Stjepan (12 June 2009). "A giant early Miocene sunfish from the North Alpine Foreland Basin (Austria) and its implication for molid phylogeny". Journal of Vertebrate Paleontology. 29 (2): 359–371. doi:10.1671/039.029.0201.
**תומאס אסטרדה פאלמה** (Tomás Estrada y Palma; ‏9 ביולי 1832 - 4 בנובמבר 1908) היה פוליטיקאי קובני שכיהן כנשיא קובה בשנים 1902–1906.

ביוגרפיה
--------

פאלמה נולד בעיר ביאמו שבקובה. כיהן כגנרל בעל תפקיד מרכזי במהלך מלחמת עשר השנים (1868–1878). במהלך המלחמה נשבה בידי כוחות ספרדים ונשלח לגלות, במהלכה התגורר בניו יורק, קיבל אזרחות אמריקנית ועבד לצד חוסה מארטי (שנחשב לאבי האומה הקובנית). לאחר מותו של מארטי הפך במקומו למנהיג המפלגה המהפכנית הקובנית. נשלח כדיפלומט לוושינגטון, וניסה להציע לספרדים 150 מיליון דולר תמורת ויתור על האי הקובני, אך נכשל. עם זאת, הוא הצליח לשכנע אישים בקונגרס האמריקני לתמוך בעצמאות קובה, דבר שתרם לפרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898, בה ניצחה ארצות הברית. 

לאחר מספר שנים של שלטון צבאי אמריקאי בקובה וכינון תיקון פלאט, נערכו בחירות לנשיאות ב-31 בדצמבר 1901, בהן היה פאלמה המועמד היחיד; יריבו, ברתולומה מאסו, פרש מהמירוץ במחאה על התגייסותה של ארצות הברית לטובת פאלמה, שהתגורר בה מאז מלחמת עשר השנים, והגיע לקובה רק ארבעה חודשים לאחר הבחירות. ב-20 במאי 1902 החלה כהונתו, והשלטון האמריקני באי הסתיים באופן רשמי.

במהלך כהונתו הצליח פאלמה להפחית את דרישת ארצות הברית להמשך שלטונה על חמישה בסיסים צבאיים בקובה, ובהסכם שנחתם ב-1903 נקבע כי היא תמשיך לשלוט רק באחד מהם, הבסיס האמריקני במפרץ גואנטנמו (בו היא פועלת עד היום). במהלך תקופת כהונתו חל שיפור גם ברשתות התקשורת במדינה, ובמערכות החינוך והרווחה, שנפגעו במהלך המלחמה מול ספרד.

פאלמה ניצח שוב בבחירות שנערכו בקובה ב-1906. אך ניצחונו לווה בטענות על שוחד וזיופים, והמדינה הייתה על סף הפיכה צבאית בהנהגתו של הגנרל אנריקה לוינאס דל קאסטיו. פאלמה ביקש את עזרתה של ארצות הברית, וזו שבה לשלוט בקובה בשלוש השנים הבאות, עד 1909, לאחר מותו. ב-1908 שוב נערכו בחירות, בהן נבחר חוסה מיגל גומס מהמפלגה הליברלית לנשיאות קובה.

חיים אישיים
-----------

פאלמה נישא לאחר הגלייתו, ב-1881, לג'נוביבה גוארדיולה ארביזו, בתו של נשיא הונדורס, חוזה סנטוס גוארדיולה. נולדו להם שישה ילדים.

הנצחה
-----

פסלו של פאלמה הוצב בשדרת הנשיאים בהוואנה בירת קובה. לאחר שנים הופל הפסל על ידי תומכיו של פידל קסטרו, בטענה כי פאלמה הביא למגמת המעורבות הרבה מדי של ארצות הברית בענייניה של קובה; כיום נותר במקום רק בסיס הפסל, וזוג הנעליים המפוסלות. 

במחוז קאונטי במדינת ניו יורק, בו התגורר פאלמה שנים רבות מתקופת שהייתו בארצות הברית, נקרא על שמו רחוב בשם "דרך אסטרדה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס אסטרדה פאלמה** בוויקישיתוף
* תומאס אסטרדה פאלמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273473805171
* BNE: XX5366726
* BnF: cb17083425z (data)
* GND: 1163029378
* ISNI: 0000 0001 2212 6892
* LCCN: n85121114
* SNAC: w6n5983h
* SUDOC: 149719388
* VIAF: 75285567
* WorldCat: lccn-n85121114

 |
**רוברט מקגרגור** (באנגלית: **Robert McGregor**;‏ 1847 – נובמבר 1922) היה צייר נוף סקוטי, צייר ז'אנר, פורטרטים וצייר ימי. הז'אנר הנציח אנשים עובדים כדייגים, רועי צאן, כורמים, רוכלים ופועלי חווה. עם זאת, הוא צייר גם את נוף הארץ והחופים של סקוטלנד, צרפת והולנד.

ביוגרפיה
--------

רוברט מקגרגור היה בנו של איש עסקים סקוטי שחי תחילה בברדפורד, יורקשייר, שם נולד רוברט ב-1847, ומאוחר יותר עבר עם משפחתו לדונפרמלין ולאחר מכן לאדינבורו כשרוברט עדיין היה צעיר. אף שבאותה עת לא עבר הכשרה באמנות, הועסק בהוצאות הספרים של נלסון באדינבורו כמאייר ספרים. הוא למד לצייר בבית הספר לאמנות באקדמיה הסקוטית ובמקביל על ידי אמן צרפתי. הוא הציג לראשונה באקדמיה הסקוטית המלכותית ב-1873 ונבחר לחבר שם ב-1889. הוא המשיך להציג ב-RSA עד 1914.

מקגרגור נסע לעיתים קרובות לצרפת, במיוחד לבריטני ונורמנדי ולהולנד. בצרפת הוא הושפע מהציירים ז'אן פרנסואה מילה (1814–1875) ומז'ול בסטיאן-לפאג' (1848–1889). בהולנד הוא הושפע מהציירים אנטון מאוב (1838–1888) ומיוזף ישראלס (1824–1911), ומכאן הסגנונות המשתנים של עבודתו. ג'יימס לואיס קאו (1864–1950), מנהל הגלריה הלאומית של סקוטלנד והגלריה הלאומית לפורטרטים, כתב על מקגרגור שהוא כנראה צייר הז'אנר הסקוטי הראשון שיישם מחקר קפדני של גוונים ביצירתו הצבעונית. אף שהוא למד הרבה מההולנדים המודרניים, תמונותיו היו אינדיבידואליות ובעלות רגש משלהן. אחרים שיבחו אותו על השילוב של גוון עם צבעים שקטים והאור העדין יותר של החוף ההולנדי.

מקגרגור מת באדינבורו ב-1922.

גלריה
-----

* אנשי הכפראנשי הכפר
* ציפיות גדולותציפיות גדולות
* סוחר האמנותסוחר האמנות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט מקגרגור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Dictionary of British Artists 1880–1940 compiled by J.Johnson and A. Greutzner, Antique Collectors Club, 1976, Baron Publishing, Woodbridge, Suffolk
2. ↑  The Directory of Victorian Painters by Christopher Wood, Antique Collector's Club, Woodbridge, Suffolk. England
3. ↑  Art UK | Discover Artworks, artuk.org (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1623 8548
* RKD: 54345
* ULAN: 500023294
* VIAF: 38702189
* WorldCat: viaf-95824826

 |
**תומאזו בנוונוטי** (באיטלקית: **Tommaso Benvenuti**;‏ 4 בפברואר 1838 - 26 בפברואר 1906) היה מלחין איטלקי.

בנוונוטי נולד בקאווארזרה, ונטו. את האופרה הראשונה שלו, "ואלנצה קנדיאנו", כתב בגיל 18. היא לא הוצגה מעולם, אם כי הגיעה לשלב של חזרות במנטובה. האופרות הבאות שלו, שש במספר, עלו על במות מרכזי אופרה חשובים באיטליה, אך לאחר הצלחות ראשוניות, נשמטו מן הרפרטואר, הן בתקופת חייו והן בזמן המודרני. מבין יצירותיו התקבלו בחיוב בעיקר "אדריאנה לקוברר", "גוליילמו שקספיר" ו"ביאטריצ'ה די זווביה".

יצירותיו
--------

"ואלנצה קנדיאנו", 1856, לא בוצעה

* "אדריאנה לקוברר", מילאנו, 26 בנובמבר 1857
* "גוליילמו שקספיר" ("ויליאם שייקספיר"), לברית מאת פרנצ'סקו מריה פיאווה, פארמה, רג'ו, 14 בפברואר 1861
* "כוכב טולדו", לברית מאת גיזלאנצוני, מילאנו, 23 באפריל 1864
* "הבזייר", ונציה, 16 בפברואר 1878
* "ביאטריצ'ה די זווביה" ("באטריקס משוואביה"), ונציה, 20 בפברואר 1890
* "הקטטות בקיוג'ה", (בנוונוטי על פי קארלו גולדוני), פירנצה, 30 בינואר 1895
* "שלושה מיליון", לברית מאת פרנצ'סקו פיאווה, לא בוצעה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאזו בנוונוטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 115457658
* ICCU: MUSV006372
* ISNI: 0000 0000 1047 9204
* LCCN: no2015094187
* VIAF: 67196389
* WorldCat: lccn-no2015094187

 |
**מרי היסטר ריד** (באנגלית: **Mary Hiester Reid**;‏ 10 באפריל 1854 – 4 באוקטובר 1921) הייתה ציירת ומורה קנדית ילידת אמריקה. היא נודעה בעיקר כציירת טבע דומם פרחוני, ובשנת 1890 היא נחשבה לציירת הפרחים החשובה ביותר בקנדה. היא גם ציירה נופים אנושיים, סצינות לילה, חללי פנים של סטודיו ודמויות. עבודתה כציירת קשורה במובן הרחב לטונליזם ואסתטיות או "אמנות למען האמנות".

ביוגרפיה
--------

ריד נולד ברידינג, פנסילבניה ב-10 באפריל 1854. בין השנים 1883–1885 למדה ריד ציור באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה אצל תומאס אייקינס. באקדמיה הכירה את בעלה לעתיד האמן הקנדי ג'ורג' אגניו ריד (1860–1947). בשנים 1888–1889 למדה באקדמיה קולארוסי בפריז. היא למדה שם שוב בשנת 1896.

במהלך המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, בזמן לימודיה, לעיתים נדירות הורשו לנשים להמשיך באמנות כקריירה. אם למדו בבית ספר לאמנות, לרוב לא למדו אותם מקצועות כמו גברים. אף ששניהם למדו בבית ספר לאמנות, מרי הוגבלה לנושאים נשיים באופן מסורתי, ונודעה בזכות ציורי הפרחים שלה. למרות הציפיות שנשים יישארו בבית לטפל בילדים, מרי עלתה לגדולה והפכה לאחת הנשים הראשונות שהעבודות שלה נכללו בגלריה הלאומית של קנדה.

ריד הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי ולתערוכות של איגוד האמנות של מונטריאול, ובאגודה לאמנות נשים בקנדה. היא גם הציגה את עבודותיה בתערוכה הפאן-אמריקאית בבאפלו (1901), ובתערוכת העולמית בסנט לואיס (1904). היא הציגה עם בעלה במוזיאון רויאל אונטריו, בסיוע אגודת הצלב האדום (1915). היא זכתה להערכה רחבה, ולהצלחה כלכלית וזכתה לביקורות משמעותיות בעיתונות בטורונטו.

היא הפכה לחברה באגודת האמנים באונטריו בשנת 1887, ובשנת 1907 הפכה לאישה השנייה בלבד שכיהנה בוועד הפועל של האגודה. היא הייתה גם אחת הנשים הראשונות שנבחרו כעמיתת האקדמיה המלכותית לאמנויות (RCA) בשנת 1893. היא נבחרה להצטרף לאגודה הקנדית לאמנות שימושית בשנת 1904.

מורשת
-----

מופע רטרוספקטיבי של עבודותיה של ריד נערך בשנת 1922 בגלריה לאמנות בטורונטו, לאחר מותה ב -4 באוקטובר 1921. הוא כלל 308 עבודות. היא הייתה האישה הראשונה שקיבלה לאחר מותה תערוכת רטרוספקטיבה במוסד זה.

בשנת 2000, עבודותיה של מרי הייסטר ריד התגלו מחדש כאשר גלריית האמנות של אונטריו ערכה תערוכה מעבודותיה- "שקט והרמוניה: אמנות מרי הייסטר ריד".

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי היסטר ריד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Mary Augusta Catharine Hiester Reid"
2. ↑  Into the New Century: Painting, c.1880-1914, The Visual Arts in Canada: The Twentieth Century
3. ↑  Foss, Brian (2000). Quiet Harmony: The Art of Mary Hiester Reid. Toronto: Art Gallery of Ontario. pp. 21, 55.
4. ↑  REID, Mary Heister
5. ↑  Biography – HIESTER, MARY AUGUSTA CATHARINE (Reid) – Volume XV (1921-1930) – Dictionary of Canadian Biography, www.biographi.ca

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 174368011
* ISNI: 0000 0000 7414 7292
* LCCN: nr2001024445
* VIAF: 26991344
* WorldCat: lccn-nr2001024445

 |
**רני כהנא** (נולד ב-26 בפברואר 1947) הוא מאמן כדורסל ישראלי ותיק שאימן במשך שנים רבות בליגה הראשונה, ואף היה עוזר מאמן נבחרת ישראל בכדורסל. אביו היה אחד ממקימי מועדון הפועל חיפה בכדורסל.

ביוגרפיה
--------

בנערותו שיחק כהנא במדי קבוצת הנוער והבוגרים של הפועל חיפה, אך בשלב מסוים קיבל הצעה לאמן את קבוצת הנשים של המועדון בליגה הלאומית, בנוסף להיותו מאמן נוער במועדון. בעצת מאמנו דאז, מיכה שמבן הוא הבין שעדיף לו להתרכז באימון. כעבור 3 שנים חזר כהנא לאמן את קבוצת הבוגרים שבה שיחק והקבוצה עלתה שוב לליגת העל. ללא הפסד. לאחר מכן אימן כהנא את עפולה ואת הפועל גבת/יגור בליגה הראשונה, ובאביב 1976 היה למאמן הצעיר ביותר שזוכה בתואר בכדורסל הישראלי[דרושה הבהרה], כהנא הוליך את הקבוצה לזכייה בגביע המדינה. זאת הייתה הפעם הראשונה שקבוצה שאינה מכבי תל אביב או הפועל תל אביב זוכה בתואר בכדורסל הישראלי. כהנא אימן בין השאר את הפועל חיפה ומכבי חיפה, הפועל ירושלים, עירוני רמת גן, הפועל גלבוע/עפולה ועירוני נהריה. בשנת 1987 מונה כעוזרו של צביקה שרף בנבחרת ישראל והיה שותף לאליפות אירופה שהתקיימה ביוון. כן אימן כהנא את נבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה בבולגריה בשנת 1982 שנערכה בבולגריה. במשך עשר עונות היה מאמן של נבחרת ישראל לסטודנטים, כולל בשתי אוניברסיטת שפילד ובבפאלו ניו יורק שבה זכתה הקבוצה במקום הרביעי.

ב-1996 פרש כהנא מאימון פעיל, עקב קבלת תפקיד בכיר בחברת החשמל, וכעבור 3 שנים מונה לתפקיד המנג'ר בהפועל חיפה-נשר. בעונת 04/2003 מונה כמנהל מקצועי בהפועל תל אביב, כשתחתיו מאמן אריק שיבק. על אף תקציב גדול שהעמיד הבעלים ולדימיר גוסינסקי, הקבוצה לא שיחקה היטב, ושיבק פוטר ותחתיו מונה ארז אדלשטיין. לקראת עונת 2003/04 כהנא ואדלשטיין, בנו קבוצה שהתחרתה בהצלחה עם מכבי תל אביב, והנחילה לה את התבוסה הגדולה ביותר עד אז בהיסטורית הדרבים - 25 הפרש. בין שאר כוכבי הקבוצה ההיא נמנו ליאור ליובין, מתן נאור, יניב גרין, דרור חג'ג' והזרים מייקל רייט, וירג'יניוס פרצ'קביציוס ויסמין הוקיץ'.

בקיץ 2005 קיבל כהנא הצעה לשמש כג'נרל מנג'ר של אלופת אוקראינה - בי.סי. קייב, שהבעלים שלה, שחקן העבר אלכסנדר (סשה) וולקוב, הוא חבר אישי של כהנא.
כהנא הגיע למועדון עם חוזה לשלוש עונות שבעונה הראשונה הקבוצה הגיעה לראשונה בתולדותיה לפיינל פור של היורו קאפ שנערך בקייב, אך נוצחה בחצי הגמר על ידי חובנטוד בדלונה שזכתה בגביע. כהנא החל בהכנות לעונה השנייה אך עזיבת הספונסר הראשי עקב בעיות פוליטיות פנימיות גרמה לזעזוע במועדון ולקיצוץ מסיבי שאילץ את כהנא לסיים עבודתו במועדון.
כיום כהנא לא עוסק בכדורסל.
מחוץ לכדורסל מילא כהנא במשך שנים תפקיד בכיר באגף משאבי אנוש של חברת החשמל.

קישורים חיצוניים
----------------

* רני כהנא באתר מנהלת ליגת העל
* יואב גורן, רני כהנא, מחיפה, יושב בקייב וחורץ גורלות. פשוט חלום, באתר הארץ, 26 ביוני 2005
**אוסטרוזאורוס** (שם מדעי: *Austrosaurus*; מילולית: "לטאה דרומית") הוא סוג של דינוזאור גדול מקבוצת הטיטאנוזאורים, שהתקיים באוסטרליה במשך הקרטיקון התחתון, לפני 110 עד 105 מיליון שנה מזמננו.

מאפיינים
--------

מאובניו של נתגלו במרכז ומערב קווינסלנד בידי מר ה. ב. ווב, שמסר את הממצאים לאחיו ומשם נשלחו למוזיאון קווינסלנד. הסוג תואר ב-1933 בידי החוקר האוסטרלי אלברט הבר לונגמן (אנ'), כשפירוש השם: "Austro" - דרומי, "Saurus" - זוחל/לטאה, זאת עקב הימצאם ביבשת הדרומית (בהמשך התגלו עוד מאובנים רבים של דינוזאורים).

בדומה לזאורפודים רבים נחשב האוסטרוזאורוס לייצור מימי או מימי למחצה, כדי שיוכל לשאת את משקלו, אך טענה זו נשללה לחלוטין כשנמצאו עקבות זאורופודים שתמכו בגופם על היבשה. האוסטרוזאורוס הגיע לגובה של 3.9 מטרים בירכיים ולגובה 4.1 מטרים בכתפיו, מה שגרם לגבו להיות ישר כמעט לגמרי. החוקר גרגורי ס. פאול העריך שהגיע לאורך 20 מטרים ולמשקל 16 טונות בממוצע.

כיום מייחסים את האוסטרוזאורוס לטיטאנוזאור מוקדם, אך הוא נחשב גם לקרוב של הצטיוזאוריים כמו הפטגוזאורוס והשונוזאורוס הדומים לו במראה. חוקרים נוספים רואים בסוג זה טקסון מוטל בספק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסטרוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**מרי תרזה בארה** (באנגלית: **Mary Teresa Barra**; נולדה ב-24 בדצמבר 1961) היא מנכ"לית חברת הרכב "ג'נרל מוטורס" שבסיסה בארצות הברית. היא מונתה לתפקיד זה ב-15 בינואר 2014, ובכך הייתה לאישה הראשונה בעולם שמונתה למנכ"לית של יצרנית כלי רכב. לפני כן כיהנה כסמנכ"לית פיתוח המוצרים, הרכש ושרשרת האספקה הבינלאומיים של החברה.

באפריל 2014 צוינה ברשימת "100 האנשים המשפיעים בעולם" של מגזין טיים.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם מרי תרזה מקלה. הוריה ממוצא פיני. אביה עבד בחברת המכוניות פונטיאק. היא החלה לעבוד בג'נרל מוטורס בגיל 18 כסטודנטית, ב-1980. למדה הנדסת אלקטרוניקה בבית הספר של ג'נרל מוטורס (כיום אוניברסיטת קטרינג) במישיגן, וקיבלה תואר ראשון במדעים. היא קיבלה מלגה של ג'נרל מוטורס ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד, אותו סיימה ב-1990.

בארה עבדה בג'נרל מוטורס במגוון תפקידי הנדסה ואדמיניסטרציה. ב-2008 מונתה לסמנכ"לית הנדסת הייצור הבינלאומית, וב-2009 עברה לתפקיד סמנכ"לית משאבי האנוש הבינלאומית. החל מ-2011 שונה תפקידה לסמנכ"לית פיתוח המוצרים. במסגרת תפקידה פעלה לייעול ארגוני באמצעות הפחתת פלטפורמות ייצור כלי הרכב בחברה והקטנת הביורוקרטיה הארגונית באמצעות השטחה של המבנה הארגוני. ב-2013 הורחבו הסמכויות בתפקידה, והיא הפכה לאחראית גם על הרכש ושרשרת האספקה הבינלאומיים.

ב-2014 מונתה למחליפתו של דן אקרסון בתפקיד מנכ"לית החברה. במהלך השנה הראשונה לכהונתה, נאלצה החברה להוציא 84 אזהרות בטיחות עבור כ-30 מיליון מכוניות שייצרה, ובארה נקראה להעיד בפני הסנאט של ארצות הברית על אזהרות אלו ומספר מקרי מוות שיוחסו למתג הצתה פגום ברכביה.

ב-2014 דורגה בארה במקום השביעי ברשימת "100 הנשים החזקות בעולם" של פורבס. באותה שנה קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מישיגן.

נשואה לטוני בארה, אותו פגשה כסטודנטית באוניברסיטת קטרינג, ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בנורת'וויל, פרבר של דטרויט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי בארה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרי בארה
* מרי בארה, ברשת החברתית טוויטר

* מרי בארה, ברשת החברתית LinkedIn
* ישראל פישר, מנפצת את תקרת הזכוכית: מארי בארה תהיה המנכ"לית הראשונה של יצרנית רכב, באתר TheMarker‏, 10 בדצמבר 2013
* היסטוריה בג'נרל מוטורס ובענף הרכב: לראשונה אישה תעמוד בראש החברה, באתר גלובס, 11 בדצמבר 2013
* סיכום 2014: ג'נרל מוטורס: השיא של מרי בארה - 30 מיליון ריקולס, באתר "אוטוניוז"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vlasic, Bill (2013-12-10). G.M. Names First Female Chief Executive. The New York Times.
2. ↑  GM reverses openness pledge: Our view. USA Today

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1071075586
* VIAF: 316388713
* WorldCat: viaf-316388713

 |
**אצטדיון שיניק** (ברוסית: **Шинник**) הוא אצטדיון כדורגל בעיר ירוסלבל בככר העמל, המהווה את מגרש הבית של מועדון הכדורגל מועדון "שיניק". האצטדיון מחזיק באישור אופ"א לאירוח משחקים בינלאומיים ושימש כמגרש אימונים בתקופת מונדיאל 2018.

היסטוריה
--------

האצטדיון נפתח בשנת 1957.

בשנת 2002 הוצב באצטדיון מסך וידאו שהיה הגדול ביותר באותו הזמן ברוסיה.

ביוני 2008, תוכנן לבצע שיפוץ, אשר צפוי היה להסתיים ב-2010, עבור חגיגות האלף לעיר ירוסלבל. תוכנית האב כללה תוכנית להוספת גג מעל כל היציעים, כל היציעים תוכננו להיות דו-קומתיים, למעט היציע המזרחי. מסלולי האתלטיקה שסביב לדשא תוכננו להישמר. אך עד סתיו 2010 שופץ רק היציע הדרומי. ב-22 מאי 2011 האצטדיון אירח את גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2011.

בשנת 2012 עיריית יארוסלבל התמודדה על מכרז לארח חלק מהמשחקים בגביע העולם 2018; תוך תכנון להשלמת שיפוץ מחדש של האצטדיון, אך לבסוף יארוסלבל לא נכללה ברשימה הסופית של הערים המארחות.

בקיץ 2017, האצטדיון נסגר לצורך שיפוצים לקראת מונדיאל 2018 על מנת שישמש כבסיס אימונים עבור אחת הנבחרות. עד להשלמת השיפוץ שיניק אירחה את משחקיה באצטדיון "יבולים" שבכפר קרבאייבו שבמחוז קוסטרומה.

ביולי 2020 הועבר האצטדיון לבעלות הקבוצה, לאחר שהיה מצוי קודם בבעלות העירייה.

היציעים
-------

### היציע המערבי

היציע מכיל 9,712 מושבים, בנוסף, הוא כולל:

* תאי יוקרה

* טרקלין VIP (45 מושבים)
* יציע המועדון (67 מושבים)
* יציע אורחים (329 מושבים)
* יציע העיתונאים (69 מושבים)
* תא עבור קבוצות יריבות (20 מקומות)
* הגזרה המרכזית מספר 2 (2868 מושבים)
* גזרה מספר 1 (2333 מושבים)
* גזרת צד מספר 3 (2489 מושבים)

### היציע המזרחי

היציע מכיל 4,573 מקומות, בנוסף, כולל גם:

* גזרה מרכזית מספר 2, (2214 מושבים)
* גזרת צד מספר 1 (1214 מושבים)
* גזרת צד מספר 3 (1145 אנשים)

### היציע הדרומי

היציע מכיל 4,390 מקומות, בנוסף, כולל:

* גזרה מרכזית מספר 2 (עבור בסיס האוהדים של שיניק) (1533 מושבים)
* גזרת צד מספר 1 (1332 אנשים)
* גזרת צד מספר 3 (1525 מושבים)

### היציע הצפוני

היציע מכיל 5195 מקומות, בנוסף גם:

* גזרה 1 (1195 מושבים)
* גזרות 2, 3, 4, 5 (אזור האוהדים של הקבוצה היריבה) (4000 מושבים)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון שיניק** בוויקישיתוף
* עמוד האצטדיון באתר שיניק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Объявлены города-организаторы ЧМ-2018 // Лента.ру
2. ↑  Статья Стадион «Шинник» на сайте shinnik.com  (рус.)
הכרומטופורים של דג הזברה מאפשרים הסוואה והשתלבות ברקע.
סרטון המציג תמנון המשנה הן את צבעו והן את מרקמו
**כרומטופורים** (באנגלית: **Chromatophores**) הם תאים שמכילים פיגמנטים ושמחזירים אור. כרומטופורים מצויים בדו-חיים, דגים, זוחלים, סרטנאים וסילוניות. לתאים אלו חשיבות רבה ביצירת צבע עיניים ועור בבעלי חיים בעלי דם קר והם מיוצרים ברכס עצבי (Neural crest) במהלך ההתפתחות העוברית. כרומטופורים מסווגים לתת קבוצות בהתבסס על צבעם בעת חשיפתם לאור לבן: קסנטופורים (צהובים), אריתרופורים (אדומים), אירידופורים (מחזירי אור/זוהרים), לאוקופורים (לבנים), מלנופורים (חומים ושחורים) וציאנופורים (כחולים). המונח משמש גם כשם לבועיות בעלות צבע שקשורות לממברנה, אשר נמצאות בצורות שונות של חיידקים פוטוסינתטיים.

חלק מהמינים מסוגלים לשנות את צבע עורם באמצעות שינוי מיקום הפיגמנטים ושינוי מיקומם של אזורים מחזירי אור. תהליך זה, שמשמש לרוב לצורך הסוואה, נקרא שינוי צבע פיזיולוגי. לסילוניות כדוגמת תמנונים יש כרומטופורים, אשר נשלטים על ידי שרירים. לעומתם, בעלי חוליות כגון זיקיות משיגים אפקט דומה באמצעות אותות תאיים, למשל באמצעות הורמונים או מוליכים עצביים.

ליונקים ולעופות, בניגוד לבעלי דם קר, יש רק סוג תא אחד הדומה לכרומטופורים, מלנוציט. בבעלי דם קר קיימים מלנופורים, המקבילים למלנוציטים. מחקרים נערכים במלנופורים לשם הבנת מחלות ולגילוי תרופות.

מיון
----

תאים נושאי פיגמנטים בחסרי חוליות תוארו לראשונה כ-*chromoforo* בכתב עת מדעי איטלקי ב-1819. השם *chromatophore* אומץ מאוחר יותר כשם לתאים נושאי פיגמנטים שמקורם מרכס עצבי של דיונונים ובעלי חוליות בעלי דם קר. המילה נגזרת מיוונית שבה "Χρώμα" (כרומה) פירושו "צבע" ו-*phoros* פירושו "נושא". המילה כרומטוציט משמשת לתיאור תאים האחראיים על צבע בעופות וביונקים. רק סוג אחד של תאים כאלו מצוי בבעלי חיים אלו, מלנוציט.

רק בשנות השישים של המאה ה-20 הובנו הצבעוניות והמבנה של הכרומטופורים באופן מספק כדי לאפשר פיתוח מערכת של חלוקת משנה שמבוססת על המראה שלהם. חלוקה זו נמצאת בשימוש גם כיום, אף על פי שמחקרים עדכניים יותר גילו כי היבטים ביוכימיים מסוימים של הפיגמנטים עשויים להיות שימושיים יותר להבנה של דרך פעולת התאים.

ייצור הצבע מתחלק לשתי מחלקות נפרדות: ביוכרומים וסכמוכרומים. ביוכרומים כוללים פיגמנטים אמיתיים, כגון קרוטנואידים ופטרדינים. פיגמנטים אלו בולעים באופן בררני חלקים מספקטרום האור הנראה שיוצר אור לבן, ומאפשרים לאורכי גל אחרים להגיע לעינו של הצופה. סכמוכרומים, שידועים גם כ"צבעים מבניים", מייצרים צבע באמצעות החזרה של חלק מאורכי הגל (חלק מהצבעים) והעברה של אורכי גל אחרים, וזאת באמצעות הפרעה למעבר האור במבנה שלהם או באמצעות פיזור האור הנופל עליהם.

כרומטופורים מכילים פיגמנטים או מבנים מחזירי אור, אך לא כל התאים המכילים פיגמנטים הם כרומטופורים. הם (Heme), למשל, הוא ביוכרום האחראי לצבעו האדום של הדם, ומצוי בעיקר בתאי דם אדומים (אריתרוציטים), אשר נוצרים במח העצם במשך כל חייו של האורגניזם ולא בהתפתחות האמבריולוגית. מסיבה זו, תאי דם אדומים אינם נחשבים כרומטופורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרומטופור** בוויקישיתוף
* כרומטופור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אצטדיון פולידפורטיבו סור** (בספרדית: **Estadio Polideportivo Sur**) הוא אצטדיון כדורגל הנמצא בעיר אנביגאדו שבקולומביה ומשמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת אנביגאדו פוטבול קלוב מהליגה הראשונה.
האצטדיון נפתח בשנת 1992 כאשר הקבוצה עלתה לראשונה לליגה הבכירה ומכיל כ-14,000 מקומות. ממוקם בדרום מערב העיר, שגובל עם הערים הסמוכות איטגווי וסבנטה, באזור המטרופולין של מדיין.

בטורניר הקלאוסורה 2009 שיחקה אנביגאדו באצטדיון אטנאסיו חירארדוט בעקבות שיפוץ ושדרוג שעבר האצטדיון לקראת המשחקים האזוריים שנערכו במדיין ב-2010. במקרה הצורך, גם אתלטיקו נסיונל ואינדפנדיינטה מדיין משתמשות באצטדיון למשחקיהן הביתיים, אם אטנאסיו חירארדוט אינו פנוי. קבוצת איטגווי דיטיירס השתמשה באצטדיון זה כאשר שיחקה בטורניר הקופה סודאמריקנה ב-2013. קבוצות נוספות שלעיתים משתמשות במגרש הן אליאנסה פטרולרה ואיטגווי לאונס, הכל במידת הצורך ובהתאם לזמינות של אצטדיונם הביתי.

אירועים שנערכו באצטדיון
-----------------------

* משחקי הליגה הראשונה
* משחקי הליגה השנייה
* קופה סודאמריקנה 2013
* קופה קולומביה
* המשחקים האזוריים - מדיין 2010
* גביע ליברטדורס לנשים 2015

קישורים חיצוניים
----------------
בית ענת ליד חרם, קרתן ואזנות תבור במפה מהמאה ה-17
צלמית של האלה ענת
**בֵּית עֲנָת** הייתה עיר מקראית בנחלת שבט נפתלי, הנזכרת במספר מקורות היסטוריים, ומיקומה המשוער הוא בגליל העליון המזרחי, בתחום דרום לבנון.

העיר נזכרת תחילה כאחת מערי המבצר שיועדו לשבט נפתלי: "וְיִרְאוֹן וּמִגְדַּל אֵל חֳרֵם וּ**בֵית עֲנָת** וּבֵית שָׁמֶשׁ" (יהושע, י"ט, ל"ח). בהמשך, נזכרת העיר כיישוב שאותו לא הצליחו בני שבט נפתלי לכבוש, אך הטילו מס על יושביו: "נַפְתָּלִי לֹא הוֹרִישׁ אֶת יֹשְׁבֵי בֵית שֶׁמֶשׁ וְאֶת יֹשְׁבֵי **בֵית עֲנָת** וַיֵּשֶׁב בְּקֶרֶב הַכְּנַעֲנִי יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ וְיֹשְׁבֵי בֵית שֶׁמֶשׁ וּ**בֵית עֲנָת** הָיוּ לָהֶם לָמַס" (שופטים, א', ל"ג).

מקור שמו של היישוב הוא כשמה של האלה הכנענית ענת (המוזכרת רבות בכתבי אוגרית, בעיקר בשירה האוגריתית). בתקופה ההלניסטית נזכרת העיר גם בפפירוסים של זנון, לצד קדש. ענת היא אלת המלחמה, הציד והפריון במיתולוגיה הכנענית. אזכור פולחן ענת נעדר לחלוטין מהתנ"ך. עם זאת עיירת הכוהנים ענתות, מצפון לירושלים, היא ריבוי של ענת. שמות מקומות כגון אלה מצביעים על קשר כלשהו עם האלה ענת; ככל הנראה, מייסדיהם קראו להם על שם האלה ולכבודה, בהתאם למנהג לקרוא ליישובים בשמות אלים (לדוגמה בית-אל, בית-בעל, בית-שמש וכו'). 

כיום אין זיהוי מוסכם בקרב החוקרים באשר למיקומה של העיר הקדומה.

לקריאה נוספת
------------

* **אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו**, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ב', עמ' 97-96.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רפאל פטאי, **האלה העבריה**, 1967 פרק ב', עמוד 59
**המהפכה הרומית** (באנגלית: **The Roman Revolution**) הוא ספר מאת סר רונלד סיים אשר מגולל את אחרית ימיה של הרפובליקה הרומית ויצירתה של הקיסרות הרומית בידי אוגוסטוס קיסר. הספר ראה אור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד בקיץ 1939. מסקנתו העיקרית הייתה שהמבנה של הרפובליקה והסנאט לא התאימו לצורכי השלטון הרומי, וכי אוגוסטוס פשוט ניסה לנקוט בצעדים הנחוצים על מנת להשיב את חיי הציבור לתקנם. 

סיים מסתמך במחקרו על חיבורים פרופסורגרפיים, בייחוד על אלו של פרידריך מינצר, על מנת להראות באיזו מידה עלה בידי אוגוסטוס להשיג עצמה שלטונית, לא רשמית אמנם, אבל ללא עוררין, זאת באמצעות בניית מערכות יחסים אישיות בתוך המפלגה "הקיסרית", ואז השתמש בהן על מנת להביס את מתנגדיו, בהכניעו יריב אחד אחר משנהו. התהליך היה איטי, כשאוגוסטוס הצעיר נשען בתחילה רק על היותו שאר בשרו של יוליוס קיסר על מנת לרדוף את רוצחי קיסר, ואז לאורך תקופה של שנים הוא צבר בהדרגה כוח אישי בעודו מחזיר להלכה את הרפובליקה למצבה הקודם. בנוסף לכך, לציורו של סיים את דמותו של אוגוסטוס כדמות אוטוקרטית ומרושעת במידת מה, הייתה השפעה ניכרת על דורות של קלסיקאים.

מסקנתו על כך שמעשיו של אוגוסטוס היו בלתי נמנעים התקבלו פחות מאשר תיאורו את התהליך שבו תפס את השלטון, מאחר שבכל נקודה לאורך הקריירה שלו אנחנו רואים את אוגוסטוס מפעיל את כוח הבחירה החופשית שלו, אף על שהוא סבור שהיה זה לטובתה של רומא. אריך ס. גרואן מציע השקפה הפוכה, בטענו שהגישה המסורתית בדבר דעיכתה של הרפובליקה אינה נסמכת על ממצאים עובדתיים.

מאז הופעתו מודפס הספר המהפכה הרומית במהדורות חדשות מדי כמה שנים בידי הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, האחרונה שבהן הייתה ב-2002. 

ארנאלדו מומיליאנו שיבח את הספר עם יציאתו ומוריץ בורה (Maurice Bowra) כתב ב-1939 על הספר: "עבודתו היא משכנעת ומעניינת באופן יוצא מן הכלל... זהו הספר הטוב ביותר שנכתב אודות ההיסטוריה הרומית מזה שנים רבות.

לקריאה נוספת
------------

* Arnaldo Momigliano, "Introduction to R. Syme, The Roman Revolution", translated and reprinted in A. D. Momigliano: Studies on Modern Scholarship (University of California Press, 1994; מסת"ב 0-520-07001-1)

* גלן בורסוק, "הקיסר של ההיסטוריה הרומית", The New York Review of Books,‏ 12 ביוני 1980

קישורים חיצוניים
----------------

ספר זמין ברשת הספר The Roman Revolution (מהדורת 1939) זמין לקריאה בארכיון האינטרנט (באנגלית)

* הספר The Roman Revolution, בגוגל ספרים (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספרו The Last Generation of the Roman Republic
2. ↑  ראו (מסת"ב 0-19-280320-4)
3. ↑  Folio Prospectus 2009 (Folio Society, August 2008) p. 24

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 1646152451234206650001
* WorldCat (עם VIAF): 1646152451234206650001

 |
**אלכסנדר דמיטרייביץ' ליטובצ'נקו** (ברוסית: **Алекса́ндр Дми́триевич Лито́вченко**, ‏14 במרץ 1835 – 16 ביוני 1890) היה צייר רוסי ממוצא אוקראיני שהתמחה בציור אירועים היסטוריים מהמאה ה-16 והמאה ה-17 בתולדותיה של רוסיה.

ליטובצ'נקו למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות וזכה במדליית זהב על ציורו המתאר את כארון שט על נהר סטיקס. ליטובצ'נקו יצא נגד האסכולה המסורתית של האקדמיה, ובשנת 1863 עזב אותה והצטרף לתנועת הנודדים, אשר העדיפה את הסגנון הריאליסטי.

בין יצירותיו הידועות הן היצירה המתארת את הצאר איוואן האיום מראה את אוצרותיו לג'רום הורסיי, שגריר אנגליה – יצירה המוצגת במוזיאון אלכסנדר השלישי בסנקט פטרבורג, והיצירה הצאר אלכסיס והארכיבישוף ניקון משנת 1886, אשר מוצגת בגלריית טרטייקוב שבמוסקבה.

יצירות נוספות ידועות של ליטובצ'נקו הן שבעה ציורי הקיר שצוירו עבור קתדרלת ישו המושיע שבמוסקבה והציורים על אנדרטת מלחמת קרים בסבסטופול.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אלכסנדר ליטובצ'נקו** |

* יצירותיו של ליטובצ'נקו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 50409
* ULAN: 500068893
* VIAF: 96159711
* WorldCat: viaf-96159711

 |
אשלגן כרומט
אשלגן דיכרומט
יון הכרומט
יון הדיכרומט
**כרומטים** ו**דיכרומטים** (chromate, dichromate) הם מלחים של חומצה כרומית ודיכרומית, בהתאמה. מלחי כרומט מכילים את **יון הכרומט**, 2-CrO4, וצבעם צהוב עז. מלחי דיכרומט מכילים את **יון הדיכרומט**, 2-Cr2O7, וצבעם כתום עז.

תכונות
------

אטומי הכרום מצויים בדרגת חמצון +6 (כרום שש ערכי) בשני המלחים, ועל כן הם מחמצנים חזקים. כרום שש ערכי הוא חומר רעיל ומסרטן.

בתמיסה מימית יוני הכרומט והדיכרומט מצויים בשיווי משקל כימי, על פי התגובה הבאה:

2CrO42− + 2 H3O+ ⇌ Cr2O72− + 3H2O
ניתן להסיט את שיווי המשקל לכיוון הדיכרומט על ידי הורדת ה-pH (העלאת רמת החומציות של התמיסה), או בכיוון ההפוך על ידי הבססת התמיסה. זוהי דוגמה קלאסית לעקרון לה שטליה.

שימושים
-------

* מלחים אלה משמשים באנליזה סביבתית למדידת צריכת החמצן הכימית, שיטה למדידה לא ישירה של כמות התרכובות האורגניות במים.
* כאשר הם משמשים כמחמצנים או בטיטרציה של תגובת חמצון חיזור, הם מתחזרים ליון כרום תלת-ערכי, 3+Cr, לו צבע כחול-ירוק.
* מלחי הכרומט ודיכרומט השימושיים ביותר הם מלחי הנתרן, אשלגן ואמוניום, להם מסיסות גבוהה במים. מלחי מתכות כבדות, לנתנידים ואחרות כמעט ואינם מסיסים, ולכן תועלתם פחותה.
* לעיתים מצפים מתכות בציפוי המרת כרומט (Chromate conversion coating), המגן מפני שיתוך, ומשפר את דבקות הצבע.
* משמש כחומר חיזוק בתעשיית עיבוד עורות ובעיבוד רצועות תפילין.
* השימוש בתרכובות כרומט במוצרים מוגמרים מוגבל באיחוד האירופי, עקב רעילותם הגבוהה, בהוראת הפרלמנט האירופי 2002/95/EC.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרומט** בוויקישיתוף
* מידע אודות כרום שש ערכי (באנגלית)
**טובגו** (אנגלית: **Tobago**) הוא אי שבשליטת מדינת טרינידד וטובגו שנמצאת בין האוקיינוס האטלנטי לבין הים הקריבי. בירת האי היא סקרבורו.

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **היסטוריה של טרינידד וטובגו**  

כריסטופר קולומבוס הגיע לאי ב-1498. בין 1650 ל-1814 החליף האי ידיים 33 פעמים בין מדינות קולוניאליסטיות, בהן הולנד, בריטניה, צרפת, שוודיה וספרד וכן הניסיון הקולוניאליסטי היחיד של דוכסות קורלנד וסמיגליה, ששלטה באי משנת 1654 ועד 1691. הסכם פריז העניק את האי לשלטון בריטי. המושבה איבדה מחשיבותה לאחר שסופת הוריקן החריבה את גידולי הסוכר ב-1867, וב-1889 סופח טובגו למושבה בטרינידד. ב-1963 נפגע האי קשות על ידי הוריקן פלורה.

גאוגרפיה
--------

האי שני בגודלו במדינה גם במספר התושבים וגם בשטח אחרי טרינידד הממוקם דרום מערבית לו. שטח האי הוא כ-300 קמ"ר ומתגוררים בו, נכון לשנת 2011, כ-61,000 איש. בירת האי היא סקרבורו ובה 17,000 איש. בין שנת 1990 לשנת 2000 גדלה אוכלוסיית האי בכ-11.28 אחוז, אחד האזורים הגדלים במהירות הרבה ביותר במדינה מבחינת אוכלוסייה. לעומת טרינידד, שבו חברה רב-אתנית, באי יש רוב של אפריקאים.

בשנת 1963 הוכה האי על ידי הוריקן פלורה ובשנת 2004 נפגע האי על ידי הוריקן איבן שגרם לנזק מועט יותר מההוריקן שבשנת 1963.

* נקודת היונים, טובגו, 2005נקודת היונים, טובגו, 2005
* החוף המערבי של טובגו, 2009החוף המערבי של טובגו, 2009
* קן ציפור טרופית אדומת מקור, 2000קן ציפור טרופית אדומת מקור, 2000

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טובגו** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של טרינידד וטובגו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15558193s (data)
* GND: 4106515-3
* MusicBrainz: 3c432cf3-3ece-4850-94f5-86f5e2d9250c
* NARA: 10044706
* SELIBR: 159431
* SUDOC: 174733836
* VIAF: 315942114
* WorldCat: viaf-315942114

 |
**בית עלמין גני אסתר** (נקרא גם **בית העלמין הישן ראשון לציון**) הוא בית עלמין הנמצא במזרח ראשון לציון.

בבית העלמין גני אסתר נהוגות קבורת שדה, קבורת מכפלה וקבורת על. מספר הנפטרים הקבורים בו עומד על כ-18,000.

היסטוריה
--------

בית העלמין נוסד ב-1884 כאשר תינוקת בת חודשיים בשם אסתר בתו של הפעיל הציוני חיים חיסין נפטרה. היא נקברה ב"גבעת המייסדים" בה התיישבו ראשוני המתיישבים בעיר החדשה. לאחר מכן, נוסד בית עלמין "גני אסתר" על שמה של התינוקת.

ב-1909 קיימו התושבים אספה כללית, ובחרו ועד שיהיה אחראי על הקמת גדר סביב בית העלמין. ב-1935 תרם אשר לוין, אחד מפרדסני המושבה, מכספו לשם בניית חדר טהרה בבית העלמין.

לאחר הקמת מדינת ישראל הוקם בתוך מתחם גני אסתר בית קברות צבאי.

ב-2001 ניתן אישור לבית העלמין להיות "בית עלמין סגור". אישור לבית עלמין סגור, משמעותו שחברה קדישא רשאית לגבות עשרות אלפי שקלים לכל חלקת קבר במכירה פרטית בחלקות הקבר שנותרו. הקריטריון לבית עלמין סגור הוא שרק אם נותר 1% משטח העלמין פנוי (כאשר 99% מהשטח מאוכלס בקברים, בין אם של נפטרים ובין אם של חלקות קבר שנרכשו בחיים).

עם זאת ב-2020 פורסם כי על מנת לקבל את האישור, החברה הגישה תצהיר כזב על מצב בית העלמין. החברה הצהירה כי היו כ-12 אלף חלקות קבר תפוסות (כולל כאלו שנמכרו לאנשים שעדיין בחיים), ונותר להם רק 77 חלקות קבר פנויות למכירה - שהן 0.6% מסך חלקות הקבר. בפועל, על פי דוח של מבקר המדינה המצב היה שונה. במועד ההכרזה על בית העלמין כבית עלמין סגור היו רק 5,800 חלוקות תפוסות (פחות ממחצית ממה שדווח בתצהיר לבית המשפט). מבקר המדינה הסביר כי החברה יכלה למכור רק כ-58 קברים, חרף זאת עד ספטמבר 2018 החברה מכרה למעלה מ-2000 קברים.

בדצמבר 2019 הסתיימו העבודות על בניית קומת "אפס" (כאשר מרבית שטח בית העלמין בקומה "מינוס אחד") שמשתרעת על 6 דונם וכוללת בעיקר קבורת סנהדרין (בקומות). יש בה כ-300 קברים (רובם עדיין ריקים) ולכוהנים מותר להיכנס אליה דרך שביל ייעודי. נכון ל-2021 מתבצעות עבודות נוספות להרחבת בית העלמין.

לאורך השנים עלו טענות של תושבי ראשון לגבי הזנחה של החלקה העתיקה, בה נמצאת גבעת המייסדים. התושבים טענו כי המצבות בחלקה זו שבורות ונרקומנים מסתובבים בה מדי לילה. אחת התוכניות שעלו על מנת לפתור את בעיה זו היא הקמת מנהרה שתחזק את יסודות בית העלמין, כאשר המנהרה תשמש כמוזיאון או לשימושים אחרים.

תמונות
------

* קברי בני הזוג לזרוביץ' ואליהו קירז'נרקברי בני הזוג לזרוביץ' ואליהו קירז'נר
* קבר עולה הגרדום נעמן בלקינדקבר עולה הגרדום נעמן בלקינד
* קבר איתן בלקינדקבר איתן בלקינד
* קבר אוולין דה רוטשילדקבר אוולין דה רוטשילד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית עלמין גני אסתר** בוויקישיתוף
* יובל בגנו, ‏חדש בבית העלמין בראשון לציון: קברים מקלקר, באתר מעריב אונליין, 13 בינואר 2020
* בית העלמין גני אסתר בראשון לציון עומד בפני הרחבה משמעותית | גל גפן, באתר גל גפן, ‏3 בundefined 2020
* שי אלבלינג, תושבים בראשון לציון נגד הרחבת בית העלמין גני אסתר: "כבר עכשיו צפוף פה", באתר mynet‏ ראשון, 18 במרץ 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב יצחק, קברי הכסף בראשון לציון, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 16 במאי 2020
2. ↑  בתי לוין, קומה חדשה בבית העלמין "גני אסתר" תאפשר לכוהנים לבקר את יקיריהם, באתר SchokenGroup, ‏בנובמבר 2019
3. ↑  אבי איצקוביץ', מי יחזיר לבית העלמין "גני אסתר" בראשון לציון את כבודו?, באתר mynet‏ ראשון, 4 בדצמבר 2020
**אלכסנדר ליובימוב** (ברוסית: **Алекса́ндр Люби́мов**; ‏ 25 בפברואר 1879- 1955) היה אמן ומורה לאמנות. הוא היה חבר באיגוד האמנים של לנינגרד ונחשב לאחד המייסדים והנציגים המבריקים של אסכולת הציור של לנינגרד,  התפרסם בעיקר בזכות ציורי הדיוקנאות והרישומים הסאטיריים שלו.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר ליובימוב נולד ב-25 בפברואר 1879 בכפר פלצבו, מחוז קורסק, האימפריה הרוסית. אביו היה אציל, אמו נולדה ממשפחת איכרים.

מאז 1892 הוא חי בסנט פטרסבורג. בשנים 1895–1901 למד אלכסנדר ליובימוב בבית הספר המרכזי לרישום טכני (=האקדמיה הלאומית לאמנות ותעשייה של סנט פטרבורג על שם אלכסנדר פון שטיגליץ), אז בית הספר לציור של החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות.

מאז 1901 עבד אלכסנדר ליובימוב בבית הספר הגבוה לאמנויות באקדמיה האימפריאלית לאמנויות יפות בסטודיו של איליה רפין. לאחר סיום לימודיו ב-1909, נסע אלכסנדר ליובימוב לחרקוב, אוקראינה, שם בהמלצת איליה רפין עמד בראש המכללה לאמנות חרקוב בשנים 1912–1919, שם תלמידו היה אלכסנדר דיינקה.

מאז 1900, אלכסנדר ליובימוב השתתף בתערוכות אמנות. הוא צייר פורטרטים, ציורי ז'אנר, נופים, סקיצות מהחיים. אלכסנדר ליובימוב עבד כצייר, גרפיקאי, מאייר ואמן סאטירי בשחור-לבן. תערוכותיו האישיות היו ב-1949 בלנינגרד, וב-1998 בסנט פטרסבורג.

ב-1927 חזר אלכסנדר ליובימוב ללנינגרד. משנת 1934 עד 1941 הוא לימד במכון לנינגרד לציור, פיסול ואדריכלות, וניהל בשיתוף עם יצחק ברודסקי סדנה אישית וסטודנטים לתארים מתקדמים. הוא היה פרופסור לציור משנת 1939. תלמידיו היו הציירים הרוסים הנודעים אלכסנדר לקצינוב, יורי נפרינצב, אלכסנדר גריצאי, פיוטר בלוסוב, ניקולאי טימקוב, מיכאיל קוזל, אלכסיי מוז'ייב ואחרים.

אלכסנדר ליובימוב היה חבר באיגוד האמנים של לנינגרד מאז 1932.

אלכסנדר מיכאילוביץ' ליובימוב נפטר בלנינגרד בשנת 1955.

ציורים של אלכסנדר ליובימוב נמצאים במוזיאון הרוסי הממלכתי, גלריית טרטיאקוב הממלכתית, במוזיאונים לאמנות ובאוספים פרטיים ברוסיה, צרפת, ארצות הברית, איטליה, אנגליה ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר ליובימוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Sergei V. Ivanov. Unknown Socialist Realism. The Leningrad School.*- Saint Petersburg: NP-Print Edition, 2007. – pp.9, 15, 18, 20, 24, 27, 29, 31, 42, 90, 364, 389–401, 403–406, 414–424, 439.
2. ↑  *Matthew C. Bown. Dictionary of 20th Century Russian and Soviet Painters 1900-1980s*. – London: Izomar 1998
3. ↑  *Alexander Mikhailovich Lubimov. Painting, Drawing, Caricature.* – Moscow: Artist and Book Edition, 2001. – 96 p.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלכסנדר ליובימוב"**.
**אשמן כנף-שקיק זוטר** (שם מדעי: *Saccopteryx leptura*) הוא מין של עטלף ממשפחת האשמניים החי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית במדינות מקסיקו, גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס, ניקרגואה, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, אקוודור, פרו, ונצואלה, בוליביה, ברזיל, גיאנה, סורינאם וגיאנה הצרפתית .

תיאור ואנטומיה
--------------

אורכו של עטלף זה עד 4.5 סנטימטרים והוא בעל פרווה בצבע חום ופסים בצבע לבן. לאשמן השקיק גוף צר, ראש גדול וחרוטי, וחרטום קצר, מחודד ודמוי מקור. האוזניים קצרות, קעורות וצרות ופונות אחרונית. העיניים גדולות ובולטות והפנים כהות ונטולות שיער. האף קטן והנחיריים פתוחים חזיתית ומופרדים בתלם אנכי. הלוע צר והשפה התחתונה עודפת על העליונה. האף והשפה העליונה מאוד גמישים, ויכולים לנוע למעלה במהלך הציד כדי להגדיל את חלל הלוע. הזנב דקיק וארוך וקצהו המחודד בולט החוצה. כנף הזנב גדולה למדי.

אורח חיים
---------

העטלף חי ביערות הגשם של אמריקה הטרופית עד גובה 900 מטר וניזון בעיקר מדבוראים. העטלף חי בקבוצות הכוללות 2 עד 9 עטלפים.

רבייה
-----

הנקבות ממליטות 1 עד 2 צאצאים בשנה. אשמני השקיק מתאפיינים בשקיקי עור גדולים על הכנפיים שאינם מכילים בתוכם בלוטות ריח, והזכר ממלא אותם בהפרשות שונות דוגמת רוק ושתן שעוברים בתוך השקיק תסיסה מיקרוביאלית ויוצרים ריח ייחודי לכל זכר. ההפרשות שמתערבבות בשקיקים מפיקות ריח עז ומשמשות את הזכר לפיתוי נקבות חדשות, לתצוגה בטקס החיזור אחר נקבות וותיקות, ולסימון שטח ההרמון בתוך המושבה.

במהלך החיזור אחר נקבות בהרמון שלו או בפיתוי נקבה שנזדמנה לטריטוריה, הזכר מרחף מול הנקבה תוך כדי פתיחת השקיקים והתזת נוזלים לעברה (פעולה שמכונה על ידי חוקרי הטבע ״המלחה״), והוא משמיע שירי חיזור מורכבים שנשמעים כשילוב בין קרקורי צפרדע לציוצי ציפור. התזת נוזלים והפקת שירים טריטוריאליים עשויה להתרחש בתגובה לכניסת זכר פולש לשטח ההרמון. עימות בין זכרים נפתר בדרך כלל לאחר משחק נביחות קצר. עם זאת, סביב שטח ההרמון מתקבצים לעיתים קרובות מספר זכרים שממתינים להחלפת הזכר השולט, כשלרוב המחליף הוא הזכר עם וותק ההמתנה הארוך ביותר.

שימור
-----

הטורפים של עטלף זה הם דורסי לילה, נחשים גדולים, עכבישאים ממשפחת הפרווניתיים ועטלפים טורפים כגון הסוגים זיזף וערפד צמרירי. העטלף נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש עקב תפוצה רחבה ונוכחות במספר רב של אזורים מוגנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשמן כנף-שקיק זוטר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אשמן כנף-שקיק זוטר באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2  Marcelo R. Nogueira, Adriano L. Peracchi, André Pol, Notes on the lesser white-lined bat, Saccopteryx leptura (Schreber) (Chiroptera, Emballonuridae), from southeastern Brazil, **Revista Brasileira de Zoologia** 19, 2002-12, עמ' 1123–1130 doi: 10.1590/S0101-81752002000400017
**טוארנגיזאורוס** (שם מדעי: ***Tuarangisaurus***; מילולית: "tuarangi" - עתיק במאורית ו-"saurus" - לטאה/זוחל ביוונית) הוא סוג של זוחל ימי ממשפחת האלאסמוזאוריים אשר התקיים במשך הקרטיקון העליון בניו זילנד לפני 72 עד 68 מיליון שנה מימנו.

מאפיינים
--------

הסוג תואר למדע ב-1986 והוא כולל מין יחיד - *Tuarangisaurus keyesi*. מין נוסף - *T. australis* הועבר לסוג ארמנגזאורוס (*Eromangasaurus*) ומין אחר *T. cabazai* נחשב כיום לסוג נפרד ללא שם.

סוג זה הגיע לאורך משוער של שמונה מטרים והוא ידוע משרידים מאובנים של פרט בודד שהתגלה בתצורות טאורה (Tahora Formation), סמוך לנפייר שבהוקס ביי, האי הצפוני. התגליות שלו כללו בעיקר שרידי גולגולת ולסת תחתונה וכן שרידי חוליות צוואר. 

היה זה זוחל ימי בעל צוואר ארוך שהיה קרוב לתלאסומדון והאלברטונקטס וכן לאלאסמוזאורוס. הוא ניזון מדגים אותם חטף בתנועה מהירה של צווארו.

בתרבות
------

זוחל ימי זה נראה בסדרה כוכב פרהיסטורי שם נראים מספר פרטים כולל נקבה בהיריון שמותקפת על ידי קאיקאיפילו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוארנגיזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**דיו לבא מן הדין להיות כנידון** (בקיצור: **"דיו"**) הוא כלל הגבלה על שימוש בכלל קל וחומר ללימוד. הכלל קובע כי אי אפשר ללמוד מהקל אל החמור כך שחלק מהתכונות הנלמדות יהפכו בחמור ליותר חמורות ממה שהן בקל, אלא הן יישארו באותה דרגת חומרה.

הסבר הכלל
---------

אחת מהמידות בהן התורה נדרשת, היא מידת 'קל וחומר', כאשר במקרה 'קל' נאמר דין מסוים, אזי במקרה שחמור ממנו הדין נותן שיהיה את אותו הדין. ועל כך נאמר הכלל 'דיו לבוא מן הדין להיות כנידון', לומר: "דיו" (=די לי לנלמד) "מה הדין" (=מקל וחומר) - "להיות כנידון" (שיהיה כדין מי שלמד ממנו), ולפיכך אין לנו להחמיר בדין החמור יותר ממה שהחמרנו בדין הקל, ודי לנו במה שהחמרנו עליו מכח הקל וחומר.

מקור
----

מקור לדין 'דיו' נלמד בתלמוד מדברי הקב"ה למשה: "ואביה ירוק ירק בפניה הלא תיכלם שבעת ימים". לאחר שמרים מצטרעת, ה' אומר למשה שעליה ל'היסגר' מקל וחומר, שהרי אילו אביה היה יורק בפניה כדי לבזותה, הייתה מסתגרת שבעה ימים, אזי קל וחומר הוא שבמקרה שהשכינה הכלימה אותה, שתצטרך להיסגר שבועיים? והרי היא נסגרה שבעה ימים בלבד, מכאן שדיו לבא מן הדין להיות כנידון, ואין לנו להחמיר להסגירה יותר מאילו הכלימה אביה.

שיטת רבי טרפון והמחלוקת
-----------------------

רבי טרפון סובר, שבמקרה שעל ידי שנדרוש את הכלל "דיו" - הקל וחומר יופרך, כלומר המשמעות היחידה שתהיה לקל וחומר תהיה רק אם לא נשתמש בכלל "דיו", לא נדרוש "דיו". הגמרא במסכת בבא קמא מסבירה שבמקרה של מרים, לא כתוב שתצטרך אפילו שבעה ימים, והקל וחומר יכול היה להוסיף לה שבועיים, ועל כך נאמר "דיו" ומוריד שבעה. אבל במקרה שבו הדין הנלמד בקל וחומר יעלם לגמרי, לא דורשים "דיו".

חכמים סוברים כי הפסוקים סותרים את שיטת רבי טרפון, כי כתוב שבעה כבר בלי הקל וחומר, "תסגר שבעת ימים מחוץ למחנה", ולכן אם תדרוש "דיו" הקל וחומר יופרך ולמרות זאת דורשים בפסוק "דיו", וזו קושיה לרבי טרפון. רבי טרפון עונה על כך שהפסוק נועד ללמד שבאמת תיסגר רק שבעה ימים ולא שבועיים.

חכמים טוענים שיש עוד פסוק, "ותסגר מרים מחוץ למחנה שבעת ימים", ולכן תשובתו של רבי טרפון אינה כלום. רבי טרפון עונה על כך כי הפסוק השני בא ללמד שבכל מקום דורשים "דיו", ולא רק כאן משום כבודו של משה, שהרי מרים הייתה אחותו ואין זה כבודו שתיסגר שבועיים.

הגמרא מביאה את המחלוקת הזו כדי להסביר את המשנה בבבא קמא שבה מדובר על שור המזיק, ומחלוקת התנאים היא האם ישלם נזק שלם ברשות הניזק או רק חצי נזק.

קישורים חיצוניים
----------------

* דיו לבא מן הדין להיות כנדון, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
* הערך "דיו לבא מן הדין להיות כנדון", באתר ויקישיבה
* פרשת השבוע לאור י"ג מידות הדרש (אורכב 10.03.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר אוניברסיטת בר-אילן
* אבידע ינאי, ‏דיו לבא מן הדין להיות כנדון: כלל מרסן מפני עיבוי נורמטיבי, באתר Academia.edu
* הערך "דיו לבא מן הדין להיות כנדון", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר במדבר, פרק י"ב, פסוק י"ד
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף כ"ה, עמוד א'
3. ↑  ספר במדבר, פרק י"ב, פסוק י"ד
4. ↑  ספר במדבר, פרק י"ב, פסוק ט"ו
5. ↑  משנה, מסכת בבא קמא, פרק ב', משנה ה'
**המודיעין הצבאי המצרי**, רשמית **מינהל המודיעין הצבאי** (בערבית: **إدارة المخابرات الحربية والاستطلاع**) הוא אחת המחלקות של משרד ההגנה המצרי, המתמחה במעקב אחר סוגיות הקשורות לביטחון הלאומי מנקודת מבט צבאית. המחלקה עוסקת במעקב, קריאה ובחינה של תנועות אויב, איסוף מידע על יחידות הצבא הזרים והכנות במקרה של שלום ומלחמה, הפעלת מודיעין שדה של פעולות צבאיות כולל מידע גאוגרפי והתאמתם למפות צבאיות מפורטות ומסירת מידע זה למנהיגות הצבאית והפוליטית כדי להעריך את המצב בשטח. עבודתה מכריעה בהערכת העמדה האסטרטגית. הגוף מתכנן ומתאם, יחד עם המשטרה הצבאית, את אבטחתם של מתקנים צבאיים ומפקח על רמת האבטחה במתקנים אלה, כולל אבטחת מסמכים וכלי נשק.

המחלקה הוקמה ב-1952 ומהווה את גוף המודיעין המצרי השני בחשיבותו, אחרי **המנגנון המודיעין הפוליטי** (הביטחון הלאומי) אשר הוקם בשנת 1922. אחריו, במקום השלישי, שירות המודיעין הכללי, אשר הוקם בשנת 1954.

משימות
------

בראש השירות עמדו קציני צבא בכירים רבים, בהם למשל הפילדמרשל עבדל חלים אבו ע'זאלה, שר ההגנה לשעבר, אלוף עומר סולימאן, לשעבר סגן נשיא וראש שירות המודיעין הכללי ואלוף מוראד וואפי, ראש שירות המודיעין הכללי, שמונה להחליף את סולימאן בינואר 2011.

מאז תקופת נאצר, משימות המודיעין הצבאי התרחבו משמעותית והוא מבצע גם מעקב אחר הזרמים האנטי-פוליטיים הקיימים בתוך הצבא ומעקב אחר אזרחים אחרים הנוגעים בעקיפין לביטחון הצבאי והכוחות המזוינים, כמו קבלנים ומגישי שירותים לצבא.

תפקידים
-------

* להגן על המדינה מפני כל התקפה אפשרית מצד האויב ולהכיר את יכולותיו הצבאיות של האויב
* לתכנן ולתאם עם המשטרה הצבאית כדי להבטיח את ביטחונם של מתקנים צבאיים
* לעקוב אחר רמת האבטחה במתקנים צבאיים, כולל אבטחת מסמכים, כוח אדם, כלי נשק ועוד
* סיכול ריגול צבאי
* להשתמש במקורות המידע הזמינים כדי לפקח על פעילותו הצבאית של האויב
* הבטחת משמעת טובה ונאמנות לקצינים ואנשים פרטיים בצבא
* לשתף פעולה עם סוכנויות מודיעין אחרות במדינה כדי להחליף מידע ולהשיג כדי להבטיח את הביטחון הלאומי

ראו גם
------

* המודיעין הכללי המצרי
* איברהים פואד נאסר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המודיעין הצבאי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "جهاز الاستخبارات المصرية". الجزيرة. נבדק ב-2015-01-02.
**דיוגו דיאש** (בפורטוגזית: **Diogo Dias**) הידוע גם בשם דיוגו גומש (Diogo Gomes), היה מגלה ארצות פורטוגלי מהמאה ה-15. הוא היה אחיו של בארתולומיאו דיאש וגילה כמה מאיי כף ורדה יחד עם אנטוניו די נולי.

במסע הראשון להודו ב-1497, שימש דיוגו דיאש כקצין האוניה על סיפונה של ספינת הדגל של ואסקו דה גאמה סאו גבריאל. דיאש היה בין מובילי המשא ומתן בין דה גאמה למלך קוז'יקוד, הוא נלקח בשבי לזמן קצר כאשר המשא והמתן נתקל בקשיים.

בשנת 1500, ליווה דיוגו דיאש את הארמדה השנייה של פדרו קברל כאחד הקפטנים של הצי, עם הסמכה לפתוח את המסחר עם סופלה. דיאש היה אחד הראשונים לרדת לחוף בעת גילוי ברזיל באפריל 1500. על פי הסיפור שבר דיאש את הקרח עם ילידי דרום אמריקה על ידי פתיחת ריקוד שמחה מאולתר על החוף בליווי חלילי הטופי.

במהלך המסע לאורך כף התקווה הטובה (ייתכן שדיאש שקרא במקור למקום זה כף הסופות) עם פדרו קברל ואחיו, נפרדה הספינה של דיאש מהצי הראשי במהלך מעבר כף התקווה הטובה (הספינה של אחיו טבעה במהלך המעבר הזה). מכיוון שבחר במסלול מרוחק יותר מזרחה, היה דיאש לאירופי הראשון שראה את האי מדגסקר. האי מכונה לעיתים קרובות גם כ"האי של סאו לורנסו", בשל גילויו ביומו של הקדוש סאו לורנסו (10 אוגוסט 1500). למרות שהאי לא היה ידוע, שמו הערבי: "אי הירח", דווח כבר על ידי פרו דה קוויליאן בשנת 1490.

ניסיונות מאוחרים של דיאש למצוא את הצי העיקרי גרמו בטעות למעבר כף גוורדפוי אל מפרץ עדן, אזור שלא נכלל עדיין בתחומי ההפלגה של ספינות פורטוגזית. לכוד על ידי רוחות מנוגדות, דיאש שהה במשך חודשים אחדים באזור. מוכה על ידי סערות, הותקפו על ידי הפיראטים נאלץ בסופו של דבר לעלות על שרטון בחוף אריתריאה, בחיפוש נואש אחר מים ומזון לצוות הגווע. כאשר עזב את השרטון, לדיאש היו רק 6 אנשי צוות.

כאשר לא הצליח למצוא את קברל, השיב דיאש את הספינה הביתה לבד. בסופו של דבר הוא נתקל בניקולאו קואליו, שהוביל את חיל החלוץ של הארמדה של קברל בחזרה, בתחנת השקיה של בבזגואיש (מפרץ דקאר, סנגל) ביוני 1501. והם חזרו יחד לליסבון.
**אשמן זנב-נדן מדומה** (שם מדעי: *Paremballonura*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשמניים ובו 2 מינים שאנדמיים לאי מדגסקר. הסוג הוקם בשנת 2012 על ידי קבוצת זואולוגים בעקבות ניתוח גנטי מולקולרי וקודם לכן נחשב לחלק מהסוג אשמן זנב-נדן זקוף שחי באזור ההודו-פסיפי.

תיאור
-----

לאשמן הנדן המדומה גוף דק, ראש משולש וחרטום קצר ומחודד שקצהו פונה מעלה. העיניים בולטות, האף קטנטן וצינורי והשפתיים גדולות ומעוגלות. עצם האף בצורת שעון חול. האוזניים גדולות וארוכות בצורה ניכרת מן הסוגים האחרים ומתקפלות מעט פנימה; הצפירים קטנים וצורתם כגרזן. הזנב מוסתר ברובו בכנף הזנב, להוציא את הקצה שבולט החוצה ודומה לנדן. אורך הראש והגוף של מיני האשמן 40–49 מ״מ, אורך הזרוע 35–41 מ״מ, אורך הזנב 15–20 מ״מ ומשקלו 7.1-2.7 גרם. הוא נבדל מהסוגים האחרים בעיקר במורפולוגיה של השיניים והגולגולת.

הפרווה של אשמן הנדן המדומה קצרה, צפופה וזיפית. צבעה חדגוני ומשתנה בהתאם למין, ונע בין חום אפרורי לחום שוקולד דהוי או חום שחרחר, ולעיתים היא עשויה להיות בצבע חום בהיר או כתמתם. הכנפיים שחורות והפנים שדלילות בשיער צבועות בשחור וורוד מלוכלך. האוזניים שחורות בקצה וורודות בבסיס והזרועות והרגליים בצבע בורדו.

תפוצה וביולוגיה
---------------

מיני האשמן המדומה אנדמיים לקו החוף של מדגסקר; מין אחד מאכלס את קו החוף המזרחי והלח ומין אחד את קו החוף המערבי היבש יותר שמתאפיין בתצורות קרסט גדולות. המינים נעדרים ממרכז ודרום האי, ואין ביניהם חפיפה. המחוז הצפוני סאבה הוא המחוז היחיד שבו נוכחים שני המינים. בית הגידול מורכב מיער גשם טרופי לח, יער גדותיים או מחשופי סלע מיוערים ומשתנה בהתאם למין. האשמנים חיים בשפלות עד רכסים הררים בינוניים ברום 900 מטר מעל פני הים.

המינים בסוג חיים בקבוצות קטנות של עד 20 פרטים במערות, נקיקי סלע וסדקים. הם יוצאים לפעילות בשקיעה ותרים אחר מזון לאורך הלילה. הם ניזונים בעיקר מעשים ומאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד. האשמנים המדומים נוטים לחפש מזון תחת חופת היער או על גדות נחלים. המינים בסוג מסווגים על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC) בשל טווח התפוצה הרחב, אך שניהם מאוימים מצד בירוא יערות שמתרחש בהיקף נרחב על אדמת מדגסקר והאוכלוסייה שלהם במגמת ירידה. כל אחד מהמינים נוכח במספר אזורים מוגנים.

מינים
-----

בסוג זה 2 מינים:

* אשמן זנב-נדן פיטרס (*Paremballonura atrata*) - מצוי באזור השפלתי והטרופי במזרח.
* אשמן זנב-נדן מערבי (*Paremballonura tiavato*) - מצוי באזור הסלעי והיבש במערב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשמן זנב-נדן מדומה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* GBIF
 |