**סטיבן ארתור פינקר** (באנגלית: **Steven Arthur Pinker**; נולד ב-18 בספטמבר 1954 במונטריאול, קנדה) הוא פסיכולוג ניסויי יהודי-קנדי, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת הרווארד, מומחה במדעי הקוגניציה, ומחבר ספרי מדע פופולרי. ידוע בתמיכתו בפסיכולוגיה האבולוציונית ובגישה חישובית ליכולות שכליות.

תחומי ההתמחות האקדמיים של פינקר הם קוגניציה חזותית והתפתחות השפה אצל ילדים. הוא ידוע כמפיץ הרעיון שהשפה היא "אינסטינקט", או תכונה ביולוגית שנוצרה על ידי ברירה טבעית. רעיון זה נובע מתורתו של הבלשן נועם חומסקי, אבל גישתו של פינקר שמה דגש רב יותר על השורשים האבולוציוניים של היכולת הלשונית. פינקר הוא כותב פורה של מדע פופולרי וספריו זכו בפרסים רבים והיו בין רבי-המכר של "הניו יורק טיימס".

קורות חייו
----------

### חייו המקצועיים

פינקר נולד במונטריאול וסיים את לימודיו במכללת דוסון בשנת 1973. הוא קיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה ניסויית באוניברסיטת מקגיל בשנת 1976, ודוקטורט באותו תחום, באוניברסיטת הרווארד בשנת 1979. הוא עסק במשך שנה במחקר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). אז היה לחבר סגל באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן באוניברסיטת סטנפורד. מ-1982 עד 2003, פינקר לימד במחלקה למוח ומדעים קוגניטיביים ב-MIT, למעט שנת שבתון אחת (1995-6) שעשה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. הוא היה לראש המרכז למדעי-העצב הקוגניטיביים. נכון לשנת 2008, הוא פרופסור לפסיכולוגיה בהרווארד, מחזיק הקתדרה על שם משפחת ג'וסטון.

פינקר היה אחד מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של המגזין "טיים" בשנת 2004, ואחד מ-100 האינטלקטואלים המובילים של המגזינים "פרוספקט" ו"מדיניות חוץ" בשנת 2005. הוא קיבל תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מקגיל בקנדה, מהאוניברסיטאות של ניוקאסל וסרי בבריטניה, מאוניברסיטת טרמוסו בנורווגיה, וכן מאוניברסיטת תל אביב. הוא היה פעמיים, בשנים 1998 ו-2003, בין המועמדים הסופיים לפרס פוליצר.

בחודש ינואר 2005, פינקר הגן על לורנס סאמרס, נשיא אוניברסיטת הרווארד, שהערותיו על הפער המגדרי במתמטיקה ומדעים הכעיסו רבים מחברי מהסגל בה.

ב-13 במאי 2006, קיבל פינקר את פרס הומניסט השנה של האגודה ההומניסטית האמריקאית על תרומתו להבנה הציבורית של האבולוציה האנושית.

### חייו האישיים

פינקר הוא בן הקהילה היהודית דוברת האנגלית במונטריאול. אביו, עורך דין בהכשרתו, עבד כסוכן נסיעות. אמו הייתה בתחילה עקרת-בית, ואחרי כן יועצת חינוכית וסגנית-מנהל בית ספר תיכון. יש לו שני אחים צעירים. אחיו הוא מנתח מדיניות בממשלת קנדה. אחותו, סוזן פינקר, היא פסיכולוגית חינוכית ומחברת הספר "הפרדוקס המיני". פינקר נשוי בשלישית לרבקה גולדסטיין, סופרת ופרופסור לפילוסופיה. אין לו ילדים.

פינקר הוא אתאיסט ידוע. לדבריו, "מעולם לא הייתי דתי במובן התאולוגי... מעולם לא חזרתי בי מבחירתי באתאיזם בגיל 13, אבל בזמנים מסוימים הייתי יהודי במובן התרבותי". כנער, הוא החשיב את עצמו לאנרכיסט, עד שהיה עד למהומות שהתעוררו בעקבות שביתת המשטרה בשנת 1969.

הגותו המדעית
------------

### תאוריות של השפה והנפש

עבודותיו המפורסמות של פינקר עוסקות בשאלה איך ילדים רוכשים שפה. את העבודות האלה, ואת עבודתו של נועם חומסקי על מולדות השפה, פרסם לקהל הרחב בספרו משנת 1994 אינסטינקט השפה (*The Language Instinct*). פינקר הציע שקיים רכיב מנטלי שאחראי על השפה ושהתפתח באופן אבולוציוני, רעיון שנותר שנוי במחלוקת. ב"אינסטינקט השפה", טוען פינקר שבני האדם נולדים עם יכולת לשונית מולדת. בנוסף, הוא מציג בצורה חיובית את הטענה שבכל השפות האנושיות יש ראיות לדקדוק אוניברסלי. פינקר גם טוען שיכולות מנטליות רבות נוספות של בני אדם נוצרו בצורה אבולוציונית (ובכך הוא בן-בריתם של דניאל דנט וריצ'רד דוקינס בוויכוחים רבים על אבולוציה).

ספריו של פינקר "כיצד פועל המוח" (*How the Mind Works*,‏ 1997) ו"הלוח החלק" (*The Blank Slate*,‏ 2002) שייכים למסורת הפסיכולוגיה האבולוציונית, הרואה במוח "אולר שווייצרי" שמצויד במערך של כלים ייעודיים (או מודולים) להתמודדות עם הבעיות שאיתן התמודדו אימותינו ואבותינו בתקופת הפליסטוקן. פינקר ופסיכולוגים אבולוציוניים אחרים מאמינים שכלים אלה התפתחו באמצעות ברירה טבעית, כמו איברים אחרים. חלוצי התחום של פסיכולוגיה אבולוציונית היו אי. או. וילסון (אנ'), לדה קוסמידס (אנ') וג'ון טובי (אנ'); אחד המתנגדים הבולטים לגישה זו הוא הבלשן ג'פרי סמפסון (אנ'), שכתב את הספר "לחנך את חוה: הוויכוח בדבר 'האינסטינקט הלשוני'".

ספרו של פינקר "המלאכים הטובים של טבענו" (*The Better Angels of Our Nature*,‏ 2011; טרם תורגם לעברית) בא לתת אישוש ולבאר תאוריה בדבר דעיכה מתמשכת של שימוש באלימות פיזית לאורך ההיסטוריה. פינקר קיבץ מאות מחקרים בתחומי אלימות שונים, החל ממעשי רצח, דרך מלחמה וענישה פיזית, וכלה בהכאת ילדים, שכולם מראים מגמה בת אלפי שנים של התמתנות בשימוש באלימות, עם חריגות זמניות. פינקר מבאר זאת מתוך הבנתו למניעי האלימות ומרסני האלימות על פי הפסיכולוגיה האבולוציונית, וניתוח היסטורי שמצביע על מסגרת ה"לווייתן" ההובסיאני כגורם להעדפת המרסנים על פני הגורמים המעודדים אלימות.

בספרו "נאורות עכשיו" (*Enlightenment Now*,‏ 2018) טוען פינקר שמצבו של המין האנושי הולך ומשתפר. בשונה מספריו הקודמים, הוא מאמץ גישה אופטימית, ומדגים בעזרת גרפים וטבלאות את השיפור הדרמטי של החיים שבא לידי ביטוי למשל בהיעלמות מחלות, בירידה בהיקף הפשע, בעלייה ברמת ההשכלה ובצמצום אי שוויון בין נשים לגברים

ספריו בעברית
------------

* **כיצד פועל המוח: מבט חדש על נפלאות החשיבה האנושית**, תרגום: עמוס כרמל, תל אביב: הוצאת מטר, 1999.
* **הלוח החלק: על הכחשת טבעו המולד של האדם בימינו**, תרגום: עמנואל לוטם, עריכה מדעית למהדורה העברית: חמוטל קריינר, תל אביב: הוצאת מטר, 2005.
* **האינסטינקט הלשוני: כיצד המוח יוצר שפה**, תרגום: מאירה טורצקי, ירושלים: הוצאת שלם, 2011.

ראו גם
------

* המלאכים הטובים של טבענו
* תודעה
* בעיית גוף-נפש
* טאבולה ראסה
* ג'רי פודור

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **סטיבן פינקר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סטיבן פינקר** |

* אתר האינטרנט הרשמי של סטיבן פינקר
* סטיבן פינקר, ברשת החברתית פייסבוק

* סטיבן פינקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סטיבן פינקר, ברשת החברתית Goodreads

* סטיבן פינקר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

* סטיבן פינקר, באתר ResearchGate

* סטיבן פינקר, באתר גוגל סקולר

* סטיבן פינקר, באתר Semantic Scholar
* נועה לימונה, החוקר העולמי חושב שהעולם שלנו הופך רגוע מרגע לרגע, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2011
* סטיבן פינקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד  עינב שיף, האופטימיסט, באתר "ידיעות אחרונות", 5 במרץ 2021
* סטיבן פינקר (1954-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עפרי אילני, תחת השמש: העולם שמח, הבעיה היא בעיתונאים, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266671605171
* BIBSYS: 90138839
* BNE: XX915440
* BnF: cb12330385m (data)
* CANTIC: a11607269
* CiNii: DA00121504
* GND: 120137305
* ICCU: MILV074035
* ISNI: 0000 0001 2146 8153
* LCCN: n82245455
* LNB: 000251783
* MGP: 239322
* NDL: 00515552
* NKC: jn20011210189
* NLA: 35127583
* NLG: 341395
* NLK: KAC199621756
* NLP: a0000002907494
* NSK: 000374942
* NTA: 071248404
* ORCID: 0000-0002-2319-4085
* RERO: 02-A003695816
* SUDOC: 032233256
* S2AuthorId: 2693903
* Trove: 834594
* VIAF: 108149508
* WorldCat: lccn-n82245455

 |