recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ליאו הרמן** (1888, בלנדסקרון, אוסטריה-הונגריה – 1951, בירושלים) היה מנהיג ציוני ועיתונאי יהודי צ'כי.

ביוגרפיה
--------

ליאו למד משפטים באוניברסיטת קארל בפראג, בשנת 1906 הפך הרמן לחבר באגודת הסטודנטים היהודים באוניברסיטה בפראג, אגודת "בר כוכבא", והיה יושב הראש שלה בשנים 1908–1909, באותה התקופה הזמין את מרטין בובר לפראג, לשאת שם את שלושת נאומיו על היהדות. הרמן היה עורך השבועון הציוני "סלבסטווהר" בין השנים 1910–1913. הוא כתב גם עבור ה־"Jüdische Volksstimme" בברנו ו־"Jüdische Zeitung" בווינה.

ליאו הרמן היה בן דודו של הסופר הוגו הרמן. בשנת 1913 עבר לברלין, שם עבד כמזכיר ההסתדרות הציונית העולמית. כיורשו של הוגו הרמן, הפך ליאו לעורך הראשי של העיתון "Jüdische Rundschau". ב־1914 פרסם הרמן קונטרס על נתן בירנבאום ואת החוברת "במערכה על השפה העברית". אוסף המאמרים שלו, "Die Treue", פורסם ב-1916. הוא נתן חסות למגזין "Der Jude" של מרטין בובר, שהופיע לראשונה ב־1916. לאחר תום המלחמה השתייך הרמן למשלחת הצ'כוסלובקית בועידת השלום בפריז.

בשנת 1920, חבר לאו הרמן לברתולד פייבל, בייסודה של קרן היסוד הציונית, והפך למזכירה הכללי של הקרן, תחילה בלונדון, ומאז שנת 1926 בירושלים המנדטורית. ליאו הרמן היה אחראי להפקתם של כמה סרטי תעמולה על היישוב היהודי בארץ ישראל המנדטורית, ביניהם הסרט "לחיים חדשים".

היות שרוב רובו של המחנה הציוני דחה ואף החרים את רעיון המדינה הדו-לאומית בו תמך (האידאולוגיה של תנועת ברית שלום), איים ליאו הרמן ב־1929 להתפטר מניהולה של קרן היסוד, אך בסופו של דבר נשאר במשרתו.

מחיבוריו
--------

* "Nathan Birnbaum: sein Werk und seine Wandlung", (תרגום מילולי: נתן בירנבאום: פועלו ושינויו). ברלין: הוצאת ספרים יהודית, 1914.
* "ההון הלאומי בבניין הבית הלאומי היהודי: תעודתה ומפעלה של קרן היסוד". ירושלים: קרן היסוד, 1941 תש"א.

ראו גם
------

* קרן היסוד
* הקולנוע הארץ ישראלי

קישורים חיצוניים
----------------

* לאו הרמן (1888-1951), דף שער בספרייה הלאומית
* ראשיתו של ליאו הרמן, הארץ, 15 במרץ 1938
* יהודה־ליאו הרמן בן חמשים, הארץ, 15 במרץ 1938

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262689805171
* GND: 124360998
* LCCN: nr99027475
* VIAF: 61467960
* WorldCat: lccn-nr99027475

 |
**ירוסלב פרוחזקה** (בצ'כית: **Jaroslav Procházka**‏; 26 ביוני 1897 – 7 באוגוסט 1980) היה איש צבא, בלשן והיסטוריון צ'כוסלובקי. שימש כראש המטה הכללי של צבא צ'כוסלובקיה בין השנים 1950–1952, ולאחר מכן שימש כפרופסור לכלכלה ולמדע המדינה באוניברסיטת קארל בפראג, וכרקטור האוניברסיטה 1958–1966.

ביוגרפיה
--------

פרוחזקה נולד בפלזן ב-26 ביוני 1897. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם במסגרת הלגיונות הצ'כוסלובקיים הן בחזית המזרחית והן בחזית המערבית. ב-1925 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה. ב-1931 הוא היגר לברית המועצות, שם תרגם לצ'כית את כתביהם של קרל מרקס וולדימיר איליץ' לנין. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא שימש כקצין חינוך ביחידות הצ'כוסלובקיות שלחמו לצד הצבא האדום. עם סיום המלחמה, הוא חזר למולדתו ומונה לראש מינהל החינוך וההשכלה הצבאית. שלוש שנים לאחר מכן, הוא עבר לשמש כיועצו הפוליטי והמשפטי של הרמטכ"ל דאז לודביק סבובודה.

בפברואר 1948 השתלטו הקומוניסטים על צ'כוסלובקיה. ב-26 באפריל 1950 מונה פרוחזקה לרמטכ"ל החדש. במהלך כהונתו, עבר הצבא הצ'כוסלובקי ארגון מחדש על פי המודל של הצבא האדום. קצינים שלא היו נאמנים דיים למשטר החדש סולקו מהצבא, ולפעמים אף הואשמו בבגידה ונידונו למאסר או למוות. ב-31 בינואר 1952 הוא פרש מהתפקיד ועזב את הצבא.

פרוחזקה הפך לפרופסור לכלכלה ולמדע והמדינה באוניברסיטת קארל בפראג. תחומי המחקר שלו היו תולדות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, תנועת העבודה הבינלאומית, ותולדות היחידות הצ'כוסלובקיות במהלך מלחמת העולם השנייה. בין השנים 1958–1966 שימש כרקטור האוניברסיטה. 

הוא נפטר בפראג ב-7 באוגוסט 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

* ירוסלב פרוחזקה באתר valka

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb115367156 (data)
* NKC: jk01101156
* VIAF: 83871752
* WorldCat: viaf-83871752

 |
**משה "מושיק" גורליק** (כ"ב בחשוון ה'תש"ב, 11 בנובמבר 1941 - י"א בחשוון ה'תשס"ב, 28 באוקטובר 2001) היה איש ציבור ופעיל התיישבות ישראלי, ממייסדי מושב רמת מגשימים, ומועצה אזורית גולן וראש המועצה הראשון.

ביוגרפיה
--------

נולד בנתניה לחיים ורחל גורליק. ב-1968 נמנה עם הגרעין המייסד של מושב רמת מגשימים ברמת הגולן. זמן קצר לאחר העלייה לקרקע, נולד בנו הבכור חיים, שהיה הילד הראשון ברמת מגשימים. מושיק הפך למרכז המשק במושב. היה מיוזמי הקמת ישיבת הגולן במשכנה הראשון ברמת מגשימים. היה מיוזמי הקמת מאגר המים חיתל המשותף לרמת מגשימים, נוב ואבני איתן.

בשנת 1978 נבחר ליו"ר המינהל האזורי ברמת הגולן, אז תחת מועצה אזורית עמק הירדן. הוא פעל לייסוד מועצה אזורית עצמאית ליישובי הגולן. ב-1 באפריל 1979 הוכרזה מועצה אזורית גולן, ומושיק נבחר לעמוד בראשה. ב-12 ביוני 1979 התפטר מראשות המועצה, אך המשיך לכהן בהתנדבות כסגן יו"ר המועצה האחראי על נושא הכספים. לאחר מכן היה מנהל מדור תכנון ופיתוח במחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית, ומראשית שנות ה-80 היה מנהל חבל גליל גולן במחלקה. כמו כן, היה חבר בהנהלת תאגיד המים מי גולן, אתר החרמון, יקבי רמת הגולן, ויו"ר המנהלים של "החברה לפיתוח מפרץ אמנון".

היה פעיל במפד"ל, והיה מאנשי מחנה ארץ ישראל השלמה במפלגה שדגלו בקו יותר ניצי ואיימו לפרוש מהמפלגה ולהקים את סיעת "איתנים" יחד עם הרב חיים דרוקמן.

נפטר ב־28 באוקטובר 2001 (י"א בחשוון ה'תשס"ב), ונקבר בבית הקברות האזורי בחיספין.

היה נשוי למאירה ואב לשישה. שמו הונצח באולם כינוסים במדרשת הגולן בחיספין.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישי בן-פזי, ההתארגנות האזורית ברמת –הגולן: אגודת "מי-גולן" בהשוואה להתארגנויות אזוריות נוספות

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפעמים שמו נכתב בטעות "גרליק"
2. ↑  דוד שליו, תוקם חברה לפיתוח הגולן במפעלים ותיירות, דבר (עיתון), 17 בנובמבר 1978.
3. ↑  רויטל גורן, [ חבל הגליל והגולן במחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית - ייהוד ופיתוח הצפון, מעריב, 9 ביוני 1987.
4. ↑  עמית דובקין, על שפת ים כנרת, מעריב, 31 במאי 1988
5. ↑  אבי בטלהיים, אתם אתם פורשים, זהו רצח של תנועת המפד"ל, מעריב, 13 בפברואר 1981
6. ↑  קברו באתר BillionGraves

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012289428405171
* VIAF: 970168049023938410007
* WorldCat (עם VIAF): 970168049023938410007

 |
**גרסדורפיט** הוא מינרל סולפידי המכיל ניקל וארסן המשמש כמקור משני להפקת ניקל.

תכונות
------

### כימיה וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של הגרסדורפיט היא NiAsS.

הגרסדורפיט יוצר תמיסה מוצקה עם המינרל קובלטיט (CoAsS), והוא משתייך לקבוצת הקרויה על שם הקובלטיט, קבוצה שמרבית חבריה, למעט הקובלטיט והגרסדורפיט, הם מינרלים נדירים. אנטימון יכול להחליף בקלות את הארסן על מנת ליצור את המינרל אולמניט (NiSbS), אף הוא חבר בקבוצת הקובלטיט. 
הגרסדורפיט מתמוסס בחומצה חנקתית תוך פליטת גופרית.

הגרסדורפיט מתגבש במערכת הקובייתית, חבורת סימטריות נקודתית "דיפלודיאלית" {\displaystyle 2/m\ {\bar {3}}}, וחבורת סימטריות מרחבית P213. הפרמטר של תא היחידה הוא: Å‏a=5.72-5.60‏.

### תכונות פיזיקליות

הגבישים של הגרסדורפיט קובייתיים, תמניונים, ארבעונים, לעיתים לוחיים שאורכם עד 4 ס"מ. פאות הגבישים יכולות להיות מקווקוות. כמו כן כמקבץ חסר צורה או גרגרי. לגרסדורפיט יש פצילות טובה בשלושה כיוונים היוצרים קובייה. הקשיות של המינרל בינונית, 5.5-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע גבוה יחסית, 6.1 גרם לסמ"ק. כאשר מחממים גרסדורפיט הוא פולט אדים רעילים בריח שום אופייני.

### תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי (תופעה אופטית שבה נראה כאילו המינרל משנה את צבעו תוך כדי סיבובו כאשר הוא מואר באור מקוטב מוצלב) בצורה בולטת בלבן. גבישי הגרסדורפיט אטומים. צבעם אפור פלדה עד לבן כסוף. צבע המינרל בדגימה מלוטשת הוא לבן, והברק שלו מתכתי. בבליה מקבל המינרל גוון אפור או שחור אפרפר.

גילוי ומקור השם
---------------

המינרל נתגלה לראשונה ב-1845 במכרה ניקל ליד שלדמינג (Schladming) במחוז שטיריה באוסטריה וקרוי על שמו של יוהאן רודולף ריטר פון גרסדורף (Johann Rudolf Ritter von Gersdorff‏; 1849-1781) שהיה בעל המכרה ומומחה לכרייה.

שימושים
-------

הגרסדורפיט משמש כמקור זוטר להפקת ניקל ועבור אספני מינרלים.

מקור ותפוצה
-----------

הגרסדורפיט נוצר בעורקים הידרותרמיים בטמפרטורות בינוניות יחד עם סולפידים של ניקל אחרים.

הגרסדורפיט הוא מינרל נפוץ. מקומות בעולם בו ניתן למצוא את המינרל כוללים את שלדמינג (Schladming) במחוז שטיריה (המקום בו נמצא המינרל לראשונה), ובאולסה (Olsa) שליד העיירה פרייזאך (Friesach) במחוז קרינתיה באוסטריה; מוויסן (Wissen) ורמסבק (Ramsbeck) במדינת נורדריין-וסטפאליה ומכרה רמלסברג (Rammelsberg) בסמך לגוסלאר (Goslar) בהרי הרץ שבגרמניה; במכרה קרייגנור (Craignure) ליד אינוורארי (Inverary) במחוז ארגייל וביוט (Argyll and Bute) בסקוטלנד; באתר המינרלים של פרנקלין בניו ג'רזי, גבישים גדולים במיוחד מצויים במכרה סנוברד (Snowbird mine) מחוז מינרל, במונטנה שבארצות הברית; בהר סנט-אילר שבדרום הפרובינציה של קוויבק שבקנדה; ובהר אוגילווי (Ogilvie) ברכס פלינדרס (Flinders) באוסטרליה הדרומית.

לקריאה נוספת
------------

* Hurlbut, C. S.; Klein, C. 1985, *Manual of Mineralogy*, 20th ed. מסת"ב 0-471-80580-7.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גרסדורפיט** |

* אתר WebMineral
* אתר Mindat
* אתר Mineral Galleries
* פרויקט rruff

הערות שוליים
------------

1. ↑  Walter Schumann,  *Minerals of the World* עמ' 176
2. ↑  Webmineral
3. ↑  אתר Mindat
4. ↑  אתר Mindat
5. ↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
**רסאן ח'טיב** (בערבית: **غسان الخطيب**, תעתיק מדויק: **ע'סאן אל-ח'טיב**) הוא פוליטיקאי פלסטיני. נולד בשכם וחבר במפלגת העם הפלסטינית. אל-חטיב נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא היה גם חבר במשלחת השלום בועידת מדריד בשנת 1991 והשתתף במשא ומתן בוושינגטון בין השנים 1991 ל-1993. בשנת 2002 מונה לשר העבודה ברשות הפלסטינית ולאחר מכן לשר לתכנון ופיתוח מינהלי בין השנים 2005–2006.

ח'טיב הוא מרצה ללימודי ערבית עכשווית ולימודים בינלאומיים באוניברסיטת ביר זית. הוא כיהן בתפקיד מנהל מרכז התקשורת הממשלתי בין השנים 2009–2012, שר העבודה הפלסטיני 2002–2004, ושר התכנון 2004–2006. ח'טיב היה סגן נשיא למען הקהילה בקהילה בשנים 2006–2009 וסגן נשיא לקידום בשנים 2012–2016 באוניברסיטת ביר-זית. אל-חטיב הוא בעל תואר דוקטור בפוליטיקה של המזרח התיכון מאוניברסיטת דורהאם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רסאן ח'טיב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12511147p (data)
* GND: 1058156500
* ISNI: 0000 0000 8454 3299
* NKC: jo2012695904
* NTA: 147137764
* SELIBR: 251871
* SUDOC: 034346953
* VIAF: 90443592
* WorldCat: viaf-90443592

 |
**ישראל פולק** (1910 – 1993) היה תעשיין איש עסקים ישראלי, מייסד "פולגת", חתן פרס ישראל.

חייו
----

פולק נולד ב-1910 בעיירה בורשה שבמרמורש (טרנסילבניה) למשפחה שהיו בה אחד עשר ילדים. כשהיה בן 15 עברה משפחתו לגורה הומורולוי שבבוקובינה מסיבות כלכליות. לאחר מכן פולק למד בבית הספר לטקסטיל שבצ'רנוביץ ועבד לפרנסתו במפעל סריגה. בשנת 1935 הקים בצ'רנוביץ מפעל לטקסטיל וב-1937 נשא לאישה את אדית צורף בת גורה הומורה.

לאחר מלחמת העולם השנייה היגר לצ'ילה והצטרף לאחיו, מרכוס, שהיגר לשם לפני המלחמה. יחד עם הגיס הקימו שם מפעל טקסטיל גדול. היה פעיל בקהילה היהודית בצ'ילה, במיוחד בתחום החינוך (הקים בי"ס יהודי) ואף שימש כנשיא הפדרציה הציונית בצ'ילה. אחיו, מנחם פולק, עלה לישראל, ממניעים ציוניים והתיישב עם משפחתו בחיפה.

בשנת 1960 הציע פנחס ספיר, אז שר התעשייה, לישראל פולק להקים מפעל טקסטיל בקריית גת. פולק נענה להצעה והקים את "פולגת", תשלובת הטקסטיל הגדולה ביותר במדינת ישראל. 
בסוף 1960 הוחלט להקים את פולגת טקסטיל ודב פולק, אחיינו של ישראל ובנו של מנחם, אז בן 26, יצא לגרמניה לצורך רכישת ציוד טכני מתקדם. במאי 1961 החלה בניית המפעל וב-1962 נפתחה פעילותה של פולגת טקסטיל.
תחילה תרם ישראל פולק לתשלובת כמשקיע חוץ, אך לאחר שעלה לישראל ב-1966 שימש כמנכ"ל התשלובת. התשלובת נקראה "פולגת" על שמו ועל שם קריית גת.

לאחר עלייתו לישראל היה פעיל בתחומים רבים והיה ממייסדי חברת "כלל תעשיות". בשנת 1970 הקים את חברת "בגיר" לייצור בגדי גברים.
בסוף שנות השמונים החליט ישראל פולק למכור את פולגת לחברת כלל תעשיות.

בשנת 1977 זכה פולק בפרס התעשייה בקטגוריית הטקסטיל.
בשנת 1979 הוענק לו פרס הרצל מטעם עיריית הרצליה, על תרומתו הבולטת בתחום הציונות. בשנת 1990 קיבל את פרס ישראל על תרומתו לחברה ולמדינה.
זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב (1983), מאוניברסיטת בר-אילן (1988) ומן האוניברסיטה העברית (1992).

ישראל פולק נפטר בשנת 1993 והותיר אחריו את רעייתו, רחל, לה נישא בשנת 1980, לאחר שאשתו אדית נפטרה בשנת 1975. 

המכללה לאמנות בשכונת כרם ישראל בתל אביב נפתחה ב-1997 ונקראה על שמו.
על שמו נקראה שדרה בעיר קריית גת.
קרן על שמו מחלקת מלגות לדוקטורנטים מן הפריפריה באוניברסיטת בר-אילן.

ספרו
----

* **בתקופה סוערת**, אוטוביוגרפיה, הוצאת כתר, 1988

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטים, באתר מוזיאון ישראל
* ביוגרפיה, באתר קרן ההרצאות של הטכניון
* תום שגב, פולק חושב על מאה אלף מובטלים, כותרת ראשית, 21 בנובמבר 1984

הערות שוליים
------------

1. ↑  מייסד פולגת, דב פולק, הלך לעולמו, באתר NEWS1, ‏ 24 באפריל 2022
2. ↑  פרס התעשייה, באתר התאחדות התעשיינים בישראל
3. ↑  והם נשואים באושר ובעושר, מעריב, 28 במרץ 1990

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 275907
* NLI: 987007294325705171
* BnF: cb13187046d (data)
* GND: 173455808
* ISNI: 0000 0000 2580 1497
* LCCN: n87874919
* ULAN: 500479955
* VIAF: 151912
* WorldCat: lccn-n87874919

 |
יהודי עם מטבעות (בשמאל). חנות מזכרות בכניסה לאייזיק שול
**יהודי עם מטבעות** (בפולנית: **Żyd z pieniążkiem**) הוא פסלון, ולעיתים תמונה, הקיים בפולין המודרנית. התמונה או הפסלון הם של אדם יהודי מבוגר הסופר מטבעות. תמונות אלה של היהודי הזקן עם המטבעות שכיחות בפולין המודרנית, הן נמכרות בחנויות רבות ונחשבות בקרב הפולנים כקמע שמביא להצלחה פיננסית.

מאפיינים
--------

יהודי עם מטבעות מציג לרוב אדם יהודי מבוגר, מזוקן, המבטא דמות סטריאוטיפית של היהודים שהם בעלי עושר רב, זקן, פאות, כיפה וקפוטה. יתר על כן, ניתן להבחין גם בתמונות שבהן נראה יהודי עם ספר חשבונות, כמו גם עם ארנק המלא בזהב, כשלצידו נר או מנורה, כאשר לעיתים התמונה ממוסגרת במסגרת זהב.

תמונה זו החלה לצבור פופולריות בתחילת המאה העשרים, וכבר הפכה להיות חלק מהתרבות העממית הפולנית. התמונה, מייצגת דעות קדומות על יהודים, לפיהן היהודים מצליחים כלכלית ויש באמתחתם כסף רב.

ישנן אמונות טפלות שלפיהן צריך לתלות את התמונה במבואה או במסדרון, משמאל לדלת הראשית של הבית. אמונה טפלה נוספת, גורסת שיש להפוך את התמונה בשבת.

משמעות תרבותית
--------------

ערב מלחמת העולם השנייה (1939) מנתה יהדות פולין יותר מ-3 מיליון בני אדם, שהיוו קרוב ל-10% מכלל האוכלוסייה. דעות אנטישמיות היו נפוצות בקרב פולנים. בשואה נרצחו מרבית יהודי פולין, ורבים אחרים ברחו והיגרו מהמדינה במהלך המלחמה ובשנים שלאחריה. כיום מוערך מספרם של היהודים בפולין בעשרות אלפים לכל היותר, ושיעורם באוכלוסייה זניח; אך למרות זאת, אנטישמיות ודעות קדומות כלפי יהודים עודם קיימים כיום בזרם המרכזי ובקרב הכמורה.

על פי האנתרופולוגית יוהנה טוקרסקה-בקיר, התמונה של היהודי מהווה חלק מהתרבות העממית הפולנית. השילוב של יהודי וכסף מקושר לסטריאוטיפ האנטישמי המאשים את היהודים בניצול והונאה של הציבור הנוצרי. הדמות השלילית של היהודי המוצגת בתמונה הופכת, על פי אמונות תפלות, להיות מקור של "כוח" לבעליו, אם נוהגים בה כראוי (תלייה של התמונה במקום הנכון, הנחת מטבע על מסגרתה וכו').

פעולות אלה הן גם חלק מאמונה סלאבית המאמינה בכך שטיפול נכון בגמדים ושדים, יגרום לשגשוג, אך יכול גם להביא לאסון.

עצם קיומם של אמונות טפלות גורם לטיפוח הסטריאוטיפים השליליים, והתמונה של יהודי עם מטבעות היא חלק ממסורת אנטישמית שהביאה לדה-הומניזציה של הזהות היהודית.

ישנם אנתרופולוגים המקשרים את התמונה לאמונות הטפלות הקשורות לתקופת השואה, בה היהודים היו צריכים למסור את רכושם לפולנים כדי להסתתר מהנאצים.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהודי עם מטבעות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Poland," *Antisemitism Worldwide* 2000/1, 194 ff; רומן פריסטר, פולין: האנטישמיות שמתחת לפני השטח, באתר הארץ, 20 בינואר 2010; רן דגוני, ‏סקר חדש: רמות אנטישמיות גבוהות ב-10 מדינות באירופה, באתר גלובס, 21 במרץ 2012.
**סימאון איוואנוביץ' "הגאה", נסיך מוסקבה** (ברוסית: **Симеон Иванович Гордый**; ‏ 1317 - 27 באפריל 1353) בנו של איוואן הראשון, נסיך מוסקבה היה נסיך ולדימיר ונסיך מוסקבה. המשיך את מדיניות אביו בשמירת יחסים טובים עם אורדת הזהב וחיזוק נסיכות מוסקבה מול הנסיכויות האחרות ובמיוחד רפובליקת נובגורוד.

בשנת 1333, לאחר מערכה נגד נובגורוד, איוואן הראשון, נסיך מוסקבה כרת ברית עם נסיך ליטא ואור לך וחיתן את בנו סימאון עם בתו של נסיך ליטא. מיד לאחר פטירת איוואן הראשון יצאו מספר נסיכים רוסים לחצר החאן באורדת הזהב במטרה לקבל מינוי כשליט נסיכות ולדימיר. במהלך כהונתו פגע איוואן הראשון ברוב הנסיכים וכתגובה התאגדו הנסיכים סביב נסיך סוזדל וביקשו מהחאן שהוא ימנה את נסיך סוזדל כשליט ולדימיר. לאחר מספר חודשים החאן מינה את סימאון לנסיך ולדימיר. סימאון ערך הסכם עם האחים שלו על תמיכה הדדית וחזר למוסקבה. מיד עם חזרתו למוסקבה הוא התארגן להמשך פעילות צבאית נגד נובגורוד. המערכה הייתה מוצלחת מבחינתו ובשנת 1346 הוא התמנה לנסיך נובגורוד.

נסיכי ליטא פחדו מחיזוק נסיכות מוסקבה וניסו לשכנע את החאן של אורדת הזהב להפסיק את תמיכתו בנסיכות מוסקבה. ניסיונות אלו לא עלו יפה והחאן אף הסגיר את האח של נסיך ליטא לידיו של סימאון.

סימאון, אחיו ושני בניו נפטרו בשנת 1353 כתוצאה ממחלת הדבר ונטמנו בקתדרלת המלאך מיכאל במוסקבה.

היה נשוי 3 פעמים, כל ילדיו נפטרו בגיל צעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימאון, נסיך מוסקבה** בוויקישיתוף

| **שליטי רוסיה** |
| --- |
| נסיכי קייב | נסיכי ולדימיר | **נסיכי מוסקבה** | צארים של רוסיה | קיסרי רוסיה | שליטי ברית המועצות | נשיאי הפדרציה הרוסית |
| דניאל | יורי | איוואן הראשון "שק הכסף" | סמיון איוואנוביץ' | איוואן השני "האדום" | דמיטרי דונסקוי | וסילי הראשון | וסילי השני | איוואן השלישי "הגדול" | וסילי השלישי | איוואן הרביעי "האיום" |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n96116999
* VIAF: 73129935
* WorldCat: lccn-n96116999

 |
**הנרי מוסקוביץ** (**Henry Moskowitz**;‏ 1905 - 7 בספטמבר 2008) היה ניצול השואה, איש נדל"ן יהודי מניו יורק, מייסד רשת מלונות פרימה בישראל ונדבן.

חייו
----

מוסקוביץ נולד בכפר קיילצה שבפולין. בתקופת השואה איבד את הוריו, אחיו, אשתו ובתו. בדצמבר 1944 נכלא במחנה הריכוז זקסנהאוזן. בשנת 1948 נישא שנית בגרמניה ונולדו לו שני ילדים.

בשנת 1951 היגר לארצות הברית עם משפחתו והתיישב באזור אפר איסט סייד בניו יורק שם נולדו לו שני ילדים נוספים.
בשנת 1952 יסד חברת השקעות בשם ארגו (The Argo Corporation), מכספים שגייס מכ-100 משקיעים רובם ניצולי שואה, והחל להשקיע בניהול נדל"ן להשכרה בעיר. בשנת 1955 רכשה החברה קומפלקס נדל"ן גדול למגורים בניוארק שבניו ג'רזי. בשנות ה-60 וה-70 פעלה החברה לשינוי הבעלות על נכסיה, לבעלות קואופרטיבית, ובעצמה נשארה כמנהלת הנכסים בשנות ה-80 הרחיבה החברה את פעילותה גם לניהול מבנים עבור צדדים שלישיים.

בשנת 1997 יסד בישראל את רשת מלונות פרימה באמצעות רכישה ומיתוג מחדש של בתי מלון קיימים באתרי התיירות העיקריים בישראל.

בשנת 2013 מוסקוביץ נחשב לאחד מגדולי מנהלי הנדל"ן הפרטי בעיר ניו יורק. החברה החזיקה בבעלותה 5,500 יחידות דיור וניהלה 6,500 נוספים עבור אחרים. במשך השנים נודעה החברה כמי שמנהלת מדיניות של "לעולם לא למכור".

פילנתרופיה והוקרה
-----------------

מוסקוביץ הרבה לתרום למוסדות וארגונים שונים בישראל ובעולם להנצחת השואה ולקירוב לבבות.

בשנת 1998 הוענק למוסקוביץ פרס היובל למשקיעים זרים על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו  

בשנת 2005 הוענק לו עיטור המלונאות על ידי ראש הממשלה אריאל שרון עבור היותו "אחד היזמים הפרטיים הבולטים בענף המלונאות בישראל. משך 45 שנות פעילותו הוכיח מוסקוביץ את גודל אמונתו בעתיד תעשיית המלונאות והתיירות הישראלית. במרוצת השנים בנה ורכש כ-9 מלונות בארץ, פעל בקרב גורמים בארץ ובחו"ל לקידום תנועת התיירות לישראל והשקיע משאבים בשדרוג ושיפוץ מלונות גם בתקופות המשבר הקשות של הענף"   

בשנת 2008 הוקדש לכבודו קניון בעיר ניו יורק על ידי אגודת הקניונים של ברודוויי.  

בשנת 2010 נקרא על שמו כיכר התקווה בגן חסידי אומות העולם שביד ושם.

קישורים חיצוניים
----------------

* זוכה "עיטור המלונאות"
* מוסקוביץ באתר הפייסבוק של רשת מלונות פרימה
מחבצה שולחנית מהולנד, הומצאה בשנת 1912
**חיבוץ** הוא תהליך שבו חלב גולמי או שמנת מעובדים לחמאה. בתהליך זה מטולטל החלב בחוזקה עד להפרדת השומנים מהנוזל. ככל הנראה, תהליך זה היה מוכר לאדם עוד מתקופות פרה-היסטוריות והוא אף מוזכר במקרא מספר פעמים.

התהליך
------

מפעל מודרני להכנת חמאה
חלב ושמנת גולמיים מכילים זבדה, שהיא טיפות מיקרוסקופיות של שומן רווי המורחפות בנוזל בזכות ממברנות של פוספוליפידים וחלבונים המקיפות אותן. ממברנות אלו מאפשרות את המסת השומן בחלב ומונעות ממנו להיקוות לשכבה שומנית נפרדת. החמאה מיוצרת על ידי נענוע השמנת הגולמית עד קריעת הממברנות הפוספוליפדיות, כך ששומני השמנת מתאחדים ויוצרים שכבה נפרדת של זבדה. בימינו נעשה החיבוץ במחבצת סיבוב, אמצעי ממוכן, אשר מאפשר טלטול מבוקר של חומרי הגלם. שינויים קלים באופן ההכנה מובילים ליצירת חמאות בהרכבים שונים, בעיקר בשל שוני בהרכב הזבדה וכמותה במוצר הסופי. החמאה מכילה שומן בשלושה מופעים נפרדים: שומן חופשי, שומן גבישי וזבדה גולמית. במוצר הסופי, הבדלים בהרכבם ובריכוזם של שלושה מופעים אלו, גורמים למרקם שונה של החמאה. חמאות המכילות גבישי שומן רבים יותר קשות יותר מחמאות המולעטות בשומנים חופשיים.

במהלך תהליך החיבוץ נוצרים גרגרי חמאה זעירים הצפים על פני השכבה המימית של השמנת. הנוזל המימי נקרא **חובצה**, חלב-חמאה; החובצה, שהיא תוצר-לוואי של ייצור החמאה, משמשת כיום כחלב דל-שומן. בשלב הבא החובצה מופרדת מהחמאה על ידי שפיית המים מן הגרגרים או על ידי ייבושם בחימום. או-אז, הגרגרים "מעובדים": נלחצים ונילושים יחדו. בהכנה ידנית מסורתית, תהליך זה נעשה בעזרת לוחות-עץ המכונים מחבטי-חמאה. תהליך זה מצמק את החמאה למסה מוצקה ומפרק כיסים נסתרים של חובצה או מים לטיפות זערוריות.

החמאה המסחרית מכילה כ-80% שומן ו-15% מים; חמאה הנעשית בצורה מסורתית עשויה להכיל אף 65% שומן ו-30% מים. החמאה נעשית מעופשת כאשר מולקולות השומן מפורקות על ידי חיידקים לחומצות קרבוקסיליות ולקרבונילים, כגון חומצה בוטירית ודיאצטיל. צפיפות החמאה היא 0.911 גרם לסמ"ק (דומה לצפיפותו של קרח).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חבוץ** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חיבוץ** |
**יוז'ף קלאובר** (בהונגרית: **Klauber József**; סולנוק, 29 באוגוסט 1894 – ספרד, 15 ביולי 1937) היה קומוניסט יהודי-הונגרי, השתתף ונפל במלחמת האזרחים בספרד.

ביוגרפיה
--------

יוז'ף קלאובר נולד במשפחה יהודית כבנם של רודולף קלאובר ושל בטי גֶלדמן. הוא סיים רק 8 כיתות בבית הספר. הוא התחיל לעבוד כמתלמד לאופה והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית וגם לאיגוד המקצועי בשנת 1913. הוא נכלא בשל התססה ותעמולה אנטי-מלחמתית במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה ב-1919, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה מפקד גדוד של הצבא האדום ההונגרי. הוא נתפס לאחר נפילת הרפובליקה ונידון ל-13 שנות מאסר. במסגרת חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי הוא שוחרר למעבר לברית המועצות בשנת 1924, שם עבד עבור "הסיוע האדום הבינלאומי" עד 1927, כאשר הוא עבר לאודסה. שם שימש כמזכיר המפלגה. במהלך תקופה זו סיים את לימודיו באקדמיה חקלאית ולאחר מכן היה מנהל חווה ממלכתית. הוא יצא בהתנדבות להילחם במלחמת האזרחים בספרד לצד הרפובליקנים נהרג ליד וילפרנקה דל קסטיו (Villafranca del Castillo).

ראו גם
------

* Munkásmozgalom-történeti lexikon.
* HU BFL - VII.102.a - אסיר - 1923 - 3026

לקריאה נוספת
------------

* Magyar életrajzi lexikon II. (L – Z) (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש 1969)
* HU BFL - VII.102.a - אסיר - 1923 - 3026 רישום השבוי של יוז'ף קלאובר)

קישורים חיצוניים
----------------

* יוז'ף קלאובר-ביוגרפיה ב-Arcanum
* יוז'ף קלאובר ב-Uniopedia
**מוזיאון השואה ומרכז החינוך קאנדלס** (באנגלית: **CANDLES Holocaust Museum and Education Center**) הוא מוזיאון ומרכז חינוך בנושא השואה בטרה הוט (אנ'), אינדיאנה. שם המוזיאון "CANDLES" הוא ראשי תיבות של "ילדי אושוויץ ניצולי מעבדות הניסוי" (Children of Auschwitz Nazi Deadly Lab Experiments Survivors). זהו המרכז היחיד העוסק בשואה במדינת אינדיאנה.

המרכז הוקם בשנת 1995 על ידי אווה מוזס קור, ניצולת שואה, שיחד עם אחותה התאונה עברה ניסויים בבני אדם שבוצעו על ידי יוזף מנגלה במחנה הריכוז אושוויץ. המוזיאון מספר את סיפור רצח העם מנקודת מבטה של קור, שהחזיקה בתפיסה שיש לסלוח לנאצים על פשעי השואה כדרך להשתחרר מתחושת הקורבנות של היהודים.

בשנת 2003 הוצת המוזיאון. הוא שב ונפתח שנתיים לאחר מכן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון השואה ומרכז החינוך קאנדלס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עופר אדרת, אווה מוזס קור, ניצולת השואה שסלחה למנגלה, מתה בגיל 85, באתר הארץ, 4 ביולי 2019
2. ↑  אי.פי, מי הצית את מוזיאון השואה באינדיאנה?, באתר ynet, 18 בנובמבר 2003
**לוגלין סנטוס** (בספרדית: **Luguelín Santos**; נולד ב-12 בנובמבר 1993 בבאיאגואנה) הוא אצן דומיניקני. הוא סגן האלוף האולימפי (לונדון 2012) ובעל מדליית ארד מאליפות העולם (מוסקבה 2013) בריצת 400 מטר.

הישגים
------

סנטוס רשם את הישגיו המשמעותיים הראשונים בגילאי נוער בשנת 2010, כשהשתתף באליפות מרכז אמריקה והקריביים לנוער שנערכה בסנטו דומינגו. הוא זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר, והיה שותף לזכייה של הנבחרת הדומיניקנית במדליית ארד בריצת 400X4 מטר. באליפות העולם לנוער באתלטיקה שנערכה במונקטון שבקנדה ב-2010 סיים במקום השישי, אך חודש מאוחר יותר, באולימפיאדת הנוער שנערכה בסינגפור, זכה בשתי מדליות זהב, הן בריצת 400 מטר והן עם נבחרת אמריקה במירוץ השליחים ל-400X4 מטר. באליפות העולם לנוער באתלטיקה שנערכה בברצלונה ב-2012, במדליית זהב נוספת בריצת 400 מטר.

בתחרויות הבוגרים החל סנטוס להשתתף בשנת 2011. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באותה שנה בגואדלחרה, זכה במדליית הכסף בריצת 400 מטר, עם שיא אישי חדש - 44.71 שניות. בנוסף, זכה במדליית כסף גם עם נבחרת השליחים הדומיניקנית בריצת 400X4 מטרים. באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול ב-2012 סיים במקום התשיעי, ולא העפיל לגמר. בתחרות שנערכה בהנגלו שבהולנד בהמשך השנה, שיפר סנטוס את שיאו והעמידו על 44.45 שניות.

### מדליית כסף אולימפית

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה סנטוס במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.46 שניות, אחרי קיראני ג'יימס מגרנדה שקבע שיא אישי חדש של 43.94 שניות ולפני לאלונד גורדון מטרינידד וטובגו (44.52 שניות).

### מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכת במוסקבה ב-2013 זכה סנטוס במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.52 שניות, אחרי לאשון מריט שקבע שיא אישי חדש של 43.74 שניות וטוני מק'קוויי (44.40 שניות) שניהם מארצות הברית. נוסף לכך, הוא סיים במקום 38 בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.13 שניות ובמקום 14 בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:03.61 דקות.

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג ב-2015 קבע שיא אישי ולאומי חדש בריצת 400 מטר - 44.11 שניות, אך סיים במקום הרביעי.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 200 מטר: 20.55 שניות (2013)
* ריצת 300 מטר: 32.56 שניות (2012)
* ריצת 400 מטר: 44.11 שניות (2015) **שיא הרפובליקה הדומיניקנית**

### אולם

* ריצת 400 מטר: 46.83 שניות (2012)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לוגלין סנטוס** |

* לוגלין סנטוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* לוגלין סנטוס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* לוגלין סנטוס, באתר olympedia.org
* לוגלין סנטוס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* לוגלין סנטוס, באתר ליגת היהלום

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14370985

 |
**סוויאטוסלאב השלישי** ( 27 במרץ 1196 - 3 בפברואר 1252) (ברוסית: Святослав) בנו של וסבולוד הקן הגדול היה נסיך ולדימיר במשך שנתיים.

בגיל 4 נשלח להיות נסיך נובגורוד. עם פטירת אביו בשנת 1212 קיבל נסיכות בעיר יורייב-פולסקי לא רחוק מעיר ולדימיר. בתקופתו בעיר זו נבנתה קתדרלת גאורגי שקיימת עד היום. בשנת 1238 השתתף בקרב על סיט בו הכוחות הרוסים הובסו על ידי הכוחות הפולשים של המונגולים. באותה שנה קיבל מאחיו יארוסלאב השני נסיכות סוזדל. עם פטירת ירוסלאב בשנת 1246 קיבל נסיכות ולדימיר בהתאם לחוקי הירושה. אומנם בני יארוסלאב לא קיבלו אותו כנסיך ובהנהגת מיכאל חורובריט ובתמיכת המונגולים גירשו את סוויאטוסלאב מהעיר. למרות שכבר באותה שנה מיכאל נהרג בקרב, בהתאם להחלטת גויוק ח'אן כס נסיכות ולדימיר הועבר לבן אחר של יארוסלאב - אנדרי השני ולא חזר לסוויאטוסלאב. בשנת 1250 הוא ובנו נסעו לבירת אורדת הזהב. ככל הנראה מטרת הנסיעה הייתה לחזור לנסיכות ולדימיר, אך המטרה זו לא הושגה.

עם חזרה לרוסיה, הוא התיישב ביורייב-פולסקי והתמסר לדת. אשתו יבדוקיה הפכה להיות נזירה עוד בשנת 1228. הוא נפטר ב-3 בפברואר 1252 ונקבר בקתדרלה שבנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוויאטוסלאב השלישי, נסיך ולדימיר** בוויקישיתוף
הנסיכויות הרוסיות בשנת 1237 - נסיכות ולדימיר בסגול בצפון-מזרח
הרב בני נכטיילר (צילום : גילי צרפתי)
הרב **בנימין (בני) נכטיילר** (נולד ב-1963) הוא איש חינוך, שימש מנכ"ל מרכז ישיבות בני עקיבא בשנים 2013–2015, ומזכ"ל תנועת הנוער בני עקיבא בשנים 2006–2011. כיום משמש כמפקח ומרכז על הפנימיות הדתיות במשרד החינוך וחבר בהנהלת המינהל לחינוך ההתיישבותי במשרד החינוך ועמד בראשות עמותת בת עמי. עד מאי 2022

קורות חייו
----------

בנימין נכטיילר נולד בשנת 1963 וגדל בפתח תקווה. הרב נכטיילר נשוי להילה ואב לעשרה. ומתגורר בפדואל. למד בישיבת בני עקיבא נחלים, ולאחר מכן בישיבת ההסדר בחיספין. את שירותו הצבאי עשה במסגרת ההסדר בחטיבת גולני. את דרכו התחיל כר"מ בישיבה התיכונית בחיספין ולאחר מכן כיהן כראש ישיבת בני עקיבא פרחי אהרון בקריית שמואל. בשנת 2000 (שנת הלימודים תשס"א) מונה לראש ישיבת בני עקיבא ברעננה ובשנת 2006 מונה להיות מזכ"ל תנועת בני עקיבא וכעבור 5 שנים עם סיום תפקידו מונה כמנהל מחוז מרכז וסגן ראש מינהל החינוך במרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא. ביולי 2013 מונה למנכ"ל הרשת, במקומו של אלחנן גלט שמונה למנכ"ל משרד הדתות, תפקיד שביצע עד לסוף קיץ 2015. בינואר 2018 מונה לעמוד בראש עמותת בת עמי.

בני עקיבא
---------

בנערותו היה חבר בסניף "מלאבס" של בני עקיבא בפתח תקווה, בוגר שבט אריאל. הצטרף למליאה של בני עקיבא. בשנת 2006 מונה להיות מזכ"ל התנועה, ובשנת 2011 סיים כהונה של 5 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* נשאר בתנועה, אפרת רוט הלוי, כיפה
* קובי נחשוני, מזכ"ל בני עקיבא: "מה קדוש בשירת נשים?", באתר ynet, 21 בינואר 2010
* רבקי גולדפינגר, יש מקום לכולם, באתר ערוץ 7, 4 בנובמבר 2010
* ישי קרוב, המנכ"ל החדש של מרכז יב"ע: הרב בני נכטיילר, באתר ערוץ 7, 7 ביולי 2013
* מערכת כיפה, הרב בני נכטיילר מונה למנכ"ל ארגון "בת עמי", באתר כיפה, 16 בינואר 2018.

| בני עקיבא |
| --- |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא בישראל | מתתיהו רוטנברג • יעקב דרורי • אברהם שטרן • ליפא אהרוני • ידידיה כהן • שלמה סמסון • אמנון שפירא • יוחנן בן-יעקב • יהושע (שייע) אלטמן • אברהם ליפשיץ • אלחנן גלט • יונה גודמן • מרדכי (מוטי) יוגב • איתן מור-יוסף • הרב בני נכטיילר • דני הירשברג • יאיר שחל • יגאל קליין |  |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא העולמית | יוסקה שפירא • אברהם דובדבני • יצחק שטיגליץ • גאל גרינוולד • זאב שוורץ • הרב נעם פרל • רועי אביקסיס • אוהד טל • צבי אלון |
| מושגים | תורה ועבודה • שבט יובל • של"פ • צוותי נחשון • גרעין נח"ל • פרויקט השחר • שבט איתנים |
| אישים מרכזיים | יחיאל אליאש • הרב משה צבי נריה • הרב חיים דרוקמן |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכלב. אם התכוונתם לאי, ראו פאג (אי).

**פאג** הוא כלב בעל פרצוף פחוס וגוף קטן. הפאג מוגדר ככלב לוויה. המילה "פאג" מגיעה כנראה מן המילה האנגלית Pugg, במובן של חיבה, שפירושה "קופיף" או "שדון קטן" (פוק). שמות נוספים לכלב הפאג הם מופס, פוגו, קארלי, בולדוג הולנדי ומיני-מסטיף.

לכלבי הפאג מבנה גוף קטן יחסית, עיניים גדולות ובולטות וזנבם מסולסל. פרוותו קצרה וצבעה שחור או חום בהיר עם פנים שחורות. רבים מהם סובלים מבעיות נשימה בגלל המבנה הפחוס של פניהם, בעיות עור בשל הקפלים בעורם ובפרוותם ומנשירה במהלך כל עונות השנה. הפאג הוא כלב ידידותי ומלא שמחה ואופיו נוח וידידותי למבוגרים ולילדים כאחד.

היסטוריה
--------

מקורו של הגזע בסין, שם פותח לפני מאות שנים, ככלב שעשועים לקיסרים משושלת צ'אנג, והוכר כגזע בשנת 400 לפני הספירה. לאחר מכן הגיע לאירופה בערך במאה ה-15 והפופולריות שלו רק עלתה. רבים מבני האצולה ואף אנשים ידועים כמו מארי אנטואנט, וז'וזפין דה בוארנה, אשתו של נפוליאון, גידלו להנאתם פאג.

טיפול בפאג
----------

ועיועייכיעחחפרוותו של הפאג קצרה ועורו מלא בקמטים וקפלים ולכן יש לנקות פעם בשבוע את הקפלים בעזרת צמר גפן. ללא טיפול זה, הפאג יסבול מבעיות עור ובעיות עיניים. לפאג יש עיניים בולטות, מה שגורם לדלקות ומחלות עיניים שונות.

הטיולים עם הפאג צריכים להיות קצרים במיוחד בימים חמים ויש לשים לב לקצב הנשימה של הפאג. אם הפאג מתנשם במהירות יש להאט את קצב ההליכה. הפאג מתקשה להוציא את הלשון החוצה ולנשום מהר, ולכן חייב מקום מוצל וקריר בימים חמים.

הפאג אף ידוע בנטייתו לעודף משקל ולהשמנה. על מנת לשמור על בריאות הפאג יש להקציב לו מנת אוכל קבועה ולא לחרוג ממנה על מנת לשמור על בריאותו ולמנוע מחלות.

ראו גם
------

* קבוצות הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאג** בוויקישיתוף
* פאג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

ביאורים
-------

1. ↑  שצורתו אינה מושלמת, כאילו נמעך. בדר"כ עיגול הדומה לאליפסה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548667105171
* GND: 4114633-5
* LCCN: sh85108967
* NKC: ph323322

 |
**גָ'לְגִילְיָא** (בערבית: **جلجيليا**, וכן: ג'לג'וּליא) הוא כפר פלסטיני קטן בנפת רמאללה ואל-בירה, הממוקם כ 15 ק"מ צפונית לרמאללה וליד הכביש בין עבוין לסינג'יל, בגובה של כ-775 מ' מעל פני הים.

לאחר הסכמי אוסלו בשנת 1995, סווגו 99.3% מאדמות הכפר כשטח A, ורק 0.7% הנותרים סווגו כשטח B.

מקור השם
--------

על פי וילנאי, ייתכן שזה היה מיקומה של גלגל הנזכרת במקרא. אם כי יש כמה מקומות אפשריים לאתר המקראי.

היסטוריה
--------

בכפר ובסביבתו הקרובה נמצאו שברי חרסים מתקופות הברזל, הרומית, הביזנטית ומהתקופה הצלבנית.

ברישומי המס העות'מאניים משנת 1596 הכפר נרשם כ**ג'ינג'יליה**, שהיה חלק ממחוז ירושלים (אל-קודס) והיו בו 8 בתי אב, כולם מוסלמים, ששילמו מס קבוע של 33.3% על מוצרי חקלאות בסך של 2,600 אקצ'ה.

בשנת 1838 אדוארד רובינסון הזכיר את היישוב ג'ילג'יליה ככפר מוסלמי, השוכן במחוז בני זייד, מצפון לירושלים והוא קישר אותו לגִלגל העתיקה.

בשנת 1870 מצא ויקטור גרן בכפר Djildjilia (בצרפתית) 200 תושבים. באותה עת לערך, כתב הנוסע אלברט סוצין שהוא מצא ב Dschildschilia (בגרמנית) אוכלוסייה של 49 גברים (בלבד) ב-14 בתים.

בשנת 1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, חנה הגדוד העברי ליד הכפר, בדרך לקרבות בבקעת הירדן.

אוכלוסייה
---------

על פי מפקד הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הרש"פ (PCBS) בשנת 2007, חיו בג'לג'יליא 697 תושבים, מתוכם 330 גברים ו-367 נשים, ב-222 יחידות דיור בכפר.

אדמה, חקלאות
------------

שטח האדמה של ג'יליליא הוא 7,499 דונם, מתוכם מעובדים 2,198 דונם והכפר עצמו בנוי על 329 דונם.

כאמור, לאחר הסכמי אוסלו בשנת 1995, סווגו 99.3% מאדמות הכפר (7,443 דונם) כשטח A, ורק 0.7% (56 דונם) הנותרים, סווגו כשטח B.

תשתיות
------

**חשמל**: מאז 1986 הכפר מחובר לחברת חשמל ירושלים והוא מרושת. עם זאת, בשנת 2011, רק כ-85% מהבתים בכפר היו מחוברים לרשת.

**מים**: מאז 1986, הכפר מחובר לחברת המים הירושלמית. עם זאת, בשנת 2011, רק כ-75% מהבתים היו מחוברים לרשת. היתר נסמכו על 80 בורות לאיסוף מי גשם ומים משני מעיינות.

**ביוב**: אין רשת ביוב בכפר והרוב משתמשים בבורות ספיגה. השפכים הנאספים בבורות ספיגה, מוזרמים על ידי מכליות שפכים, ישירות לשטחים פתוחים, או לעמקים סמוכים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'לג'יליא** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  The Applied Research Institute – Jerusalem - ARIJ, **Jilijliya Village Profile**, 2012
2. 1 2  זאב וילנאי, **אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י**, 1976, עמ' 1539
3. ↑  Robinson, E.; Smith, E. כרך 3, **Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the year 1838..**, Boston: Crocker & Brewster, 1841, עמ' 125, 82
4. ↑  Guérin, V. **Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine Vol. 2: Samarie, pt. 2. .**, Paris: L'Imprimerie Nationale, 1875, עמ' 168-167
5. ↑  Socin, A. **"Alphabetisches Verzeichniss von Ortschaften des Paschalik Jerusalem". in: Zeitschrift des Deutschen Palästina-Vereins**, 1879, עמ' 153

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007584245205171

 |
**דייוויד דל טרדיצ'י** (באנגלית: **David Del Tredici**, נולד ב-16 במרץ 1937) הוא מלחין אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

דל טרדיצ'י, יליד קלוברדייל, קליפורניה, הופיע לראשונה כפסנתרן עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו בגיל 17. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר שני בשנת 1964 מאוניברסיטת פרינסטון, שם למד אצל המלחינים **ארל קים**, **סיימור שיפרין** ורוג'ר סשנס.

את ההשראה ליצירותיו המוקדמות שאב מספרו של לואיס קרול, אליס בארץ הפלאות. הוא כתב במגוון סגנונות וצורות מוזיקליים. בשנת 1980 זכה בפרס פוליצר על "לזכר יום קיץ", החלק הראשון של "אליס הילדה" נושאי יצירותיו המאוחרות כוללים ספרות - יצירות ויקטוריאניות, משוררים בני ימינו ויצירות של ג'יימס ג'ויס, אלן גינסברג, רומי, פדריקו גארסיה לורקה, תום גאן, פול מונה, קולט אינז ובראם סטוקר - סיפורים אישיים משלו וחייו כהומוסקסואל.

אף כי הכשרתו כללה את טכניקה סריאלית, יצירותיו של דל טרדיצ'י מבוססות על טונאליות; הוא אחד התומכים הנלהבים ביותר בנאו-רומנטיות, בשאיפה להשיב לחיות את הטונאליות במוזיקה בת זמננו.

דל טרידיצ'י קיבל, נוסף לפרס פוליצר, גם את מלגות גוגנהיים ווודרו וילסון, פרס ברנדייס לאמנויות יוצרות, פרס פרידהיים ומענקים מקרן לאומית לאמנויות. כמו כן, נבחר לאקדמיה האמריקאית ולמכון לאמנויות ולספרות. תזמורות חשובות בארצות הברית ובארצות אחרות מזמינות אצלו יצירות כדבר של קבע. יצירתו "על כנפי השיר" נוגנה בביצוע בכורה בניו יורק בשנת 2004 במסגרת קונצרט חגיגות העשרים של אנסמבל האופרה של ריברסייד.

יצירותיו החשובות
----------------

* שישה שירים לקול ופסנתר (לטקסט של ג'יימס ג'ויס) (1959)
* סימפוניית אליס (1969)
* "הילדה אליס" ("לזכר יום קיץ", "קולות מאושרים", "בשעות המנחה הזהובות", "אירועים מוזרים") לסופרן ותזמורת (1980-1981)
* חיי גאים (1996-2000)
* "העכביש והזבוב" לסופרן גבוה, בריטון גבוה, ותזמורת (1998)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד דל טרדיצ'י
* דייוויד דל טרדיצ'י, ברשת החברתית פייסבוק

* דייוויד דל טרדיצ'י, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* דייוויד דל טרדיצ'י, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* דייוויד דל טרדיצ'י, באתר Discogs (באנגלית)

* Boosey & Hawkes biography
* American Mavericks interview
* NewMusicBox: David Del Tredici in conversation with Frank J. Oteri, 2003


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436800905171
* BIBSYS: 6029268
* BnF: cb13939413c (data)
* CiNii: DA10355738
* GND: 119295377
* ISNI: 0000 0001 1462 2255
* LCCN: n80158798
* MusicBrainz: 18911882-7ad6-46c3-94dd-ec0a973bcac6
* NKC: xx0030981
* NLP: a0000001863958
* NTA: 089156951
* SNAC: w61r6pdn
* SUDOC: 083866027
* VIAF: 85490561
* WorldCat: lccn-n80158798

 |
תחזית הורוסקופ שהוכנה למילניום 2000
**הורוסקופ** (מיוונית: *ὡρόσκοπος*, "מבט לזמן") הוא מושג באסטרולוגיה, אשר במקור שימש להתייחסות ל**מפת לידה** אסטרולוגית, אך בהמשך התקשר בשפה השוטפת לתחזיות אסטרולוגיות בעיתונות, המבוססות על מיקומי השמש במזלות האסטרולוגיים. למרות שהאסטרולוגיה נעדרת בסיס מדעי, לעיתים קרובות אנשים הקוראים הורוסקופים טוענים שהנאמר בהורסקופ נכון עבורם, בשל אפקט פורר. 

השיטה מתבססת על מיקומי הכוכבים האקטואליים בגלגל, והזוויות הנוצרות ביניהם לבין המזל בו נמצאה השמש בעת הלידה של הקורא. כדי להכליל ציבור רחב, אין התייחסות למעלה המדויקת בה נמצאה השמש, דבר אשר בדרך כלל אינו מקובל באסטרולוגיה. הביאור נעשה לפי כראות עיניו של האסטרולוג הספציפי, וזוהי אחת הסיבות לסתירות בין הורוסקופים שונים המתפרסמים עבור אותו תאריך.

מבחינת האסטרולוגיה, השמש משקפת רק חלק מהמבנה האישיותי, ובהורוסקופ אין כל התייחסות למיקומים של שאר הכוכבים החשובים. בנוסף, הבדיקה שנעשית בהורוסקופ אינה מתייחסת לקידומים אסטרולוגיים (Progressions) ולמפות חזרה (Return charts), אשר בדרך כלל נחשבים קריטיים לניתוח דפוסים עתידיים.

תחילת המחשבה על השיטה התחילה בתור האמונה שכמו שהירח משפיע על המים בגאות ושפל, כך גם כוכבי השמיים יכולים להשפיע על חיינו.

רבים מהעיתונים היומיים בישראל ובעולם כולו מפרסמים הורוסקופ, יומי או שבועי, מחולק לפי גלגל המזלות. דוגמה לטקסט כזה:

> 
> תשובה לשאלה הרת גורל מגיעה אליכם. אתם מבינים שהנחות היסוד שלכם לא היו מדויקות ומן הסתם עשיתם לא מעט שגיאות. במהלך היום תגלו שאתם מתפקדים לפחות חלק מהזמן בסגנון "טייס אוטומטי".
> 
> 
> 
> — ישראל היום, 4.9.07
>

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הורוסקופ** בוויקישיתוף
* מילות השיר "הורוסקופ", באתר שירונט
* חן מלול, ההורוסקופ העברי הראשון, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, דצמבר 2019
* הורוסקופ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הורוסקופ, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565303705171
* LCCN: sh85062074
* NKC: ph114697

 |
**גריגורי (גרישה) פייגין**(ברוסית: **Григорий Исаакович Фейгин**; (1926–2016) היה קצין בכוחות המזוינים של ברית המועצות. הוא היה במשך 15 שנה מסורב עלייה. בשנת 1971 עלה לישראל.

ביוגרפיה
--------

הירש פייגין נולד בדאוגבפילס, לטביה בדצמבר 1926. לאחר פלישת הצבא הנאצי לברית המועצות ביוני 1941 הצליח להימלט מזרחה. התיישב בעיר זאינסק שבטטרסטן.

### בשירות הצבא האדום

בשנת 1943, והוא בן 16, התגייס פייגין לצבא האדום. הוא עבר קורס מפקדי כיתות ויצא לחזית הגרמנית. במהלך המלחמה השתתף בשחרור ורשה ובכיבוש ברלין. לאחר פציעתו ב-1945 עבר הכשרה בקשרות-תעופה ושירת ביחידת נ"מ. בנובמבר 1954 שוחרר פייגין מהצבא בדרגת סרן עקב דעותיו ושאיפותיו הציוניות, כשבאמתחתו שבעה עיטורי הצטיינות.

### מאבקו למען עלייה לישראל

לאחר שחרורו פנה פייגין לשלטונות ברית המועצות בבקשה להתיר לו לעלות לישראל. במשך 15 שנה נענה בשלילה 24 פעמים. באותה תקופה סבל התנכלויות מצד הקג"ב. עשרות פעמים הוא נעצר ונערכו חיפושים בביתו. בדצמבר 1970 עדיין היה בלתי מוכר לרוב הציבור בישראל. אז התרחש המקרה שפרסם אותו באחת. באקט של מחאה, החזיר פייגין את המדליות לממשלה הסובייטית. משהוחזרו אליו, חילק פייגין את המדליות לילדים ברחובות ריגה. המעשה הקיצוני גרר את אשפוזו בכפייה של פייגין בבית חולים פסיכיאטרי בריגה. פייגין שהה בבית החולים מספר 14 במשך כשלושה שבועות עד ששוחרר. ב-30 בינואר 1971 קיבל פייגין סוף סוף אישור יציאה מברית המועצות.

### בישראל

ב-11 בפברואר 1971 נחת פייגין בנמל התעופה בלוד והתקבל על ידי פעילי עלייה שעלו לפניו, בהם דוד חבקין, חברים לעט ישראלים ונוער של בני עקיבא. ההתרגשות הייתה רבה. פייגין שלא ידע עברית נרתם מיד לעשייה ציבורית.
עוד באותו חודש השתתף בוועידה היהודית העולמית על מצב יהודי ברית המועצות שהתקיימה בבריסל.
במרץ 1971 הצטרף פייגין למפלגת העבודה. הוא התמנה למרכז ענייני הקליטה בסולל בונה. במשך שנים רבות שימש יושב ראש התאחדות עולי ברית המועצות.
פייגין הוא אחד מסמלי העלייה מברית המועצות. במערכון "העולה המיליון" של הגשש החיוור (1971), נשאל העולה האם זה נכון שהוא החזיר להם את המדליות. במרץ 1971, הפגינו הפנתרים השחורים בירושלים. על אחד השלטים שהונפו בהפגנה נכתב "מתי אבוטבול יהיה פייגין?", במחאה על הפער בין התמיכה לה זוכים עולים חדשים לבין הזנחת העולים הוותיקים.

### חיים פרטיים

ב-1956 נישא פייגין ליהודיה מפולין מתוך תקווה שהדבר יסייע בידו לצאת מברית המועצות, אך השניים התגרשו.
לאחר עלייתו, באוקטובר 1971, נישא פייגין ליפה רייך, צברית שהייתה סגנית מלכת היופי כעשור קודם לכן. את החופה ערך הרב שלמה גורן.

קישורים חיצוניים
----------------

* רות אלכסנדרוביץ וגרישא פייגין, שנה אחרי הרעש, דבר, 25 בפברואר 1972
* מסמכים מתיק השרות של גרישה פייגין באתר "זיכרון העם" (רוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  , מסמכים מתיק השירות של גרישה פייגין
2. ↑  , מסמכים מתיק השירות של גרישה פייגין
|  |
| --- |
| 
בערך זהנעשה שימושבסימנים מוסכמיםמתחום המתמטיקה.להבהרת הסימניםראו סימון מתמטי. |

באנליזה מתמטית, **זהות אוילר**, הקרויה על שמו של המתמטיקאי השווייצרי לאונרד אוילר, היא השוויון הבא:

זהות אוילר
e^{i \pi} + 1 = 0 \,\!
כל איברי הזהות הם מספרים קבועים:

* **e** הוא בסיס הלוגריתם הטבעי.
* **π** הוא היחס בין היקף המעגל לקוטרו.
* **i** הוא היחידה המדומה שמקיימת: {\displaystyle i^{2}=-1\;\!}

זהות אוילר בניסוח זה מעולם לא פורסמה על ידי אוילר עצמו, והיא קרויה על שמו שכן היא תוצאה ישירה של נוסחת אוילר (ראו להלן).

הוכחה
-----

ניתן להוכיח את הזהות על ידי הצבת {\displaystyle \ x=\pi } בנוסחת אוילר:  

{\displaystyle e^{i\pi }=\cos \pi +i\sin \pi }  

{\displaystyle e^{i\pi }=-1}  
{\displaystyle e^{i\pi }+1=0}
כלומר, לאחר ההבנה כי הסינוס של פאי שווה לאפס, וכי הקוסינוס של פאי שווה למינוס אחת, מתקבלת זהות אוילר.

יופי מתמטי
----------

זהות אוילר נחשבת בעיני רבים כזהות יוצאת דופן בשל יופייה המתמטי, הנובע מהפעולות הבסיסיות שהיא משלבת בתוכה (חיבור, כפל והעלאה בחזקה) ומהקבועים המתמטיים הבסיסיים שהיא מקשרת ביניהם:

* *e* הוא מספר אי רציונלי (ואף טרנסצנדנטי) המופיע באינספור הקשרים שונים באנליזה מתמטית ובתחומים משיקים. ספרותיו הראשונות בבסיס עשרוני הן ...2.71828
* π הוא מספר אי רציונלי (ואף טרנסצנדנטי) המופיע גם הוא באינספור הקשרים בגאומטריה, אנליזה מתמטית ותחומים משיקים. ספרותיו הראשונות בבסיס עשרוני הן ...3.14159
* i הוא היחידה המדומה, הוא אחד משני השורשים הריבועיים של הפולינום {\displaystyle x^{2}+1=0} (השני הוא -*i*).
* 1 הוא מספר טבעי המשמש כאיבר היחידה של כפל מספרים.
* 0 הוא מספר טבעי המשמש כאיבר האפס של חיבור מספרים.

עדות ליופי שרבים מייחסים לזהות ניתן לראות בכך שבמשאל קוראים שערך כתב העת "Physics World" בין קוראיו היא הגיעה למקום הראשון, יחד עם משוואות מקסוול.

הכללות
------

מנוסחת אוילר נובע ששורשי היחידה מסדר n הם המספרים מהצורה {\displaystyle e^{2\pi ik/n}} לכל {\displaystyle k=0,\ldots ,n-1}. סכום שורשי היחידה הוא תמיד 0:

{\displaystyle \sum \_{k=0}^{n-1}e^{2\pi ik/n}=0}
טענה זו ניתן להוכיח בדרכים רבות, למשל דרך ההבחנה שסכום שורשי היחידה הוא המקדם של {\displaystyle x^{n-1}} בפולינום:

{\displaystyle x^{n}-1=\prod \_{k=0}^{n-1}(x-e^{2\pi ik/n})}
הצבה של n=2 בסכום נותנת את זהות אוילר.

את נוסחת אוילר ניתן להכליל גם לקווטרניונים, אז מקבלים זהות אוילר מוכללת:

{\displaystyle e^{(a\_{1}i+a\_{2}j+a\_{3}k)\pi }+1=0}
לכל {\displaystyle a\_{1},a\_{2},a\_{3}} ממשיים המקיימים {\displaystyle {a\_{1}}^{2}+{a\_{2}}^{2}+{a\_{3}}^{2}=1}.

ראו גם
------

* זהויות טריגונומטריות

לקריאה נוספת
------------

* רוברט פ' קריז, **המשוואות הגדולות - פריצות דרך במדע מפיתגורס עד הייזנברג**, כתר ספרים, 2008, עמ' 91–112.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זהות אוילר** בוויקישיתוף
* גדי אלכסנדרוביץ', נוסחת אוילר, ואיך היא קשורה למתנד הרמוני, באתר "לא מדויק", 6 באפריל 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרדיאן‏, ובמקום השמיני: 2=1+1, באתר וואלה!‏, 11 באוקטובר 2004
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשפה רומאנית מדוברת. אם התכוונתם לשפה איטלית עתיקה, ראו ונטית (שפה איטלית).

**ונטית** (בוונטית: **Vèneto** או **Łéngua vèneta**; באיטלקית: **Veneto**) היא שפה המדוברת בפי כ-2,200,000 איש בצפון איטליה, בעיקר במחוז ונטו, ובפי כ-100,000 דוברים נוספים בסלובניה ובקרואטיה. למרות השוני המשמעותי ביניהן, נחשבת הוונטית פעמים רבות לניב של איטלקית.

הוונטית היא שפה שונה מהשפה הוונטית שדוברה בוונטו לפני 2000 שנה ואשר אינה קשורה אליה. בנוסף יש להבחין בין ונטית לבין ניב השפה האיטלקית המדובר בוונטו, שנותר בגדר ניב של איטלקית אף שהושפע רבות מהוונטית.

היסטוריה
--------

מוצאה של הוונטית מלטינית וולגארית (עממית), וככל הנראה היא הושפעה מלשון שדוברה באזור קודם לכן (Substratum), אולי הוונטית האיטלית, ומשפות גרמאניות שהובאו על ידי שבטים גרמאניים כגון הגותים והלומברדים במאה ה-5. הכתבים הראשונים בוונטית הם מהמאה ה-13, ולשפה נודע מעמד יוקרתי בתקופת הרפובליקה של ונציה, אז שימשה כשפה רשמית ברפובליקה וכלינגואה פרנקה ברחבי הים התיכון.

"כאן מדברים גם ונטית"
בשפה זו נכתבו מחזות של הקומדיה דל'ארטה, שירה, ואפילו האיליאדה תורגמה לוונטית. למרות זאת, הוונטית הכתובה הלכה ונסוגה מפני הניב הטוסקני ומפני שפות רומאניות אחרות. עם חלוקתה של רפובליקת ונציה בסוף המאה ה-18, חדלה הוונטית בהדרגה מלשמש כשפה רשמית, ועם איחוד איטליה במאה ה-19 הונהג הניב הטוסקני כבסיס לאיטלקית המודרנית. מאז נמצאת הוונטית בנסיגה מתמדת וכל דובריה באיטליה דוברים גם איטלקית. מאידך, מהגרים מוונטו במחצית השנייה של המאה ה-19 הקימו קהילות דוברות ונטית באמריקה הלטינית וברומניה. ב-28 במרץ 2007 הכירה האספה האזורית של מחוז ונטו בוונטית כשפת המחוז, עם קבלת חוק "החסות והשימור של השפה והתרבות הוונטית" (Tutela e valorizzazione della lingua e della cultura veneta).

שפות איטליה - ונטית בסגול למעלה
שלט רחוב המשתמש במילה הוונטית ל"רחוב" (Calle) ולא במילה המקבילה באיטלקית (Via)

תפוצה
-----

ונטית מדוברת בעיקר במחוזות ונטו ופריולי-ונציה ג'וליה בצפון-מזרח איטליה וכן באיסטריה, ובחופי מפרץ קוורנר ודלמטיה בסלובניה ובקרואטיה. קהילות קטנות יותר מצויות ברחבי איטליה גם במחוזות לאציו, לומברדיה, אמיליה-רומאניה ובטרנטינו. מחוץ לדרום אירופה יש קהילות דוברות ונטית בעיר טולצ'אה (Tulcea) ברומניה, במקסיקו ובמדינות ריו גראנדה דו סול וסנטה קטרינה בברזיל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיפדיה ויקיפדיה בשפה זו: **ונטית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ונטית** |

* מילון מקוון אנגלית-ונטית (וובסטר)
* ונטית באתר אתנולוג
* מילון ונטית-איטלקית (PDF)
* סקירה רחבה באנגלית אודות דקדוק השפה
* סקירה על השפה הוונטית (אנגלית ושפות אחרות)
* ונטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר אתנולוג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4187484-5
* NDL: 00560589

 |
**אייזיאה רובי** (באנגלית: **Isaiah Roby**; נולד ב-3 בפברואר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.

קריירת מכללות
-------------

רובי נולד וגדל בעיר דיקסון שבאילינוי, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת נברסקה. לאורך 3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הציג שיפור הדרגתי, עד שבעונת 2018/2019 רשם ממוצעים של 11.8 נקודות, 6.9 ריבאונדים, 1.9 אסיסטים, 1.9 חסימות ו-1.3 חטיפות למשחק. בסיום עונתו השלישית בנברסקה עזב את האוניברסיטה, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.

קריירת משחק מקצועית
-------------------

### דאלאס מאבריקס

בדראפט ה-NBA‏ 2019 נבחר רובי בבחירה ה-45 על ידי דטרויט פיסטונס, ומיד הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס. לאורך תקופתו עם המאבריקס לא שותף באף משחק NBA, אולם שיחק ב-8 משחקים עם קבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח של ה-NBA – טקסס לג'נדס.

### אוקלהומה סיטי ת'אנדר

בינואר 2020 הועבר רובי בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, תמורת ג'סטין פטון. בעונתו השנייה בקבוצה, 2020/2021, שימש כשחקן רוטציה קבוע, והעמיד ממוצעים של 8.7 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.

### סן אנטוניו ספרס

ב-6 ביולי 2022 עבר לסן אנטוניו ספרס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייזיאה רובי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסטטיסטיקות של רובי בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
2. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2019, באתר basketball-reference.com
3. ↑  דאלאס מצרפת את רובי, באתר הקבוצה, 26 ביוני 2019
4. ↑  אוקלהומה סיטי מצרפת את רובי, באתר הקבוצה, 24 בינואר 2020
מכונת רוטציה בדפוס "דבר, 1937
**דפוס רוטציה** או **מכונת רוטציה** הוא מכונת דפוס שבה הגלופה להדפסה מונחת מסביב לגליל. ההדפסה נעשית על גבי מצעים שונים, כגון נייר, קרטון ופלסטיק. המצע להדפסה מוזן בגיליונות בודדים או בגליל רציף, שממנו נחתכים הגיליונות לאחר ההדפסה. מכונות רוטציה גדולות נפוצות בהדפסתם של עיתונים.

היסטוריה
--------

בשנת 1790 הגיש ויליאם ניקולסון בקשה לפטנט לדפוס רוטציה. ריצ'רד מארש הו (אנ') המציא בשנת 1843 הדפסה באמצעות תוף מסתובב, ולאחר שכלולים אחדים נוצרה מכונת רוטציה בשנת 1846, ונרשם פטנט עליה בשנת 1847. בשנת 1853 הותקנה מכונת רוטציה בעיתון "הטיימס" בלונדון. בארצות הברית הותקנה מכונת רוטציה לראשונה בעיתון "בלטימור סאן" (אנ').

כיום מקובלות שלושה שיטות דפוס במכונות רוטציה: אופסט, צילינדר (רוטוגרבורה) ופלקסוגרפיה (פלקסו).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דפוס רוטציה** בוויקישיתוף
* דפוס רוטציה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546161805171
* BnF: cb12098286b (data)
* GND: 4178489-3
* LCCN: sh85115484

 |