recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נמל התעופה הבינלאומי של דונצק סרגיי פרוקופייב** (באוקראינית: **Міжнародний аеропорт Донецьк**) הוא נמל תעופה בלתי פעיל, השוכן בקרבת העיר דונצק שבאוקראינה, בירת המדינה הבלתי מוכרת הרפובליקה העממית של דונצק. הוא נסגר בשנת 2014, לאחר פרוץ המלחמה בדונבאס, ומתקניו חרבו בקרבות.

היסטוריה
--------

מבנים הרוסים בנמל התעופה (צילום משנת 2014)
ראשיתו של נמל התעופה הייתה בשנות ה-30 ומאז הורחב ושופץ מספר פעמים. הוא נקרא על שמו של המלחין סרגיי פרוקופייב, שהיה יליד מחוז דונצק.

בשנת 2012 נחנך בנמל טרמינל חדש, שהוקם לקראת טורניר יורו 2012. הטרמינל הוקם על ידי חברה קבלנית אוקראינית בסיוע מומחים מקרואטיה.

חברות תעופה שונות הפעילו טיסות אל נמל התעופה וממנו, וביניהן לופטהנזה, לוט, אירופלוט, אייר ברלין, פליי דובאי ודונבאסאירו. בשנת 2009 עברו בנמל 488,100 נוסעים ומספרם עלה בשנים הבאות עד לשיא של 1,110,400 בשנת 2013.

ב-3 בנובמבר 1996 התנקשו בנמל רוצחים שכירים שהתחפשו לאנשי ביטחון בחייו של איש עסקים מקומי בעת שירד ממטוס. ארבעה נהרגו בתקרית זו, לרבות איש העסקים ואשתו.

ב-13 בפברואר 2013 החטיא מטוס נוסעים את המסלול בנמל בעת שניסה לערוך בו נחיתת חירום והתרסק. חמישה מתוך 52 יושבי המטוס נספו בתאונה.

### הקרבות על נמל התעופה

ב-26 במאי 2014, בחודש השני של המלחמה בדונבאס, נתפס נמל התעופה על ידי הבדלנים שביקשו להקים את הרפובליקה העממית של דונצק. צבא אוקראינה פתח בקרב נגדם ולמחרת הצליח לתפוס את נמל התעופה בחזרה. עשרות מהבדלנים נהרגו בקרב זה.

ב-28 בספטמבר פרץ קרב שני על השליטה בנמל התעופה, שנמצא בין קווי החזית של הצדדים היריבים. ב-21 בינואר 2015, לאחר כארבעה חודשי לחימה. הצליחו הבדלנים לכבוש את הנמל מידי הצבא האוקראיני. הצדדים הלוחמים ספגו אבדות כבדות (230 עד 1,000 הרוגים לשני הצדדים יחד, לפי גרסאות שונות, ומספר גדול של פצועים).

במהלך שני הקרבות שניטשו בנמל נגרם נזק כבד ביותר למתקניו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבין-לאומי של דונצק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי של דונצק (באנגלית וברוסית)
* Donetsk airport damage captured by drone, באתר חדשות ה-BBC, ‏19 בינואר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2016039325
* VIAF: 9147121677726390619
* WorldCat (עם VIAF): 9147121677726390619

 |
**משה גרשון פלדשטיין** (כ"ט בחשוון ה'תרל"ט, 25 בנובמבר 1878, בריסק – י"ט באייר ה'תרצ"ג, 15 במאי 1933, ורשה), שנודע בשם העט **ר' משה**, היה עיתונאי, פיליטוניסט, משורר, ופעיל ציוני יהודי-פולני. בעל המדור "בקרן זווית" בעיתון "הצפירה" ממייסדי אוצר התיישבות היהודים.

ביוגרפיה
--------

משה גרשון פלדשטיין נולד בבריסק (ברסט) שבליטא (האימפריה הרוסית) בכ"ט בחשוון ה'תרל"ט (25 בנובמבר 1878), למשפחה יהודית שומרת מצוות. הוא לא התחנך ב"חדר" אלא בביתו עם מורים שבאו ללמדו. כבר בצעירותו נתפס לרעיון התחייה הלאומית, שלאורו הלך כל ימי חייו. בגיל 18, לאחר שנפטרה אמו, עזב את בריסק ועבר לגור בסוסנוביץ (בעקבות קבלת משרה בבנק) ובנוסף לכך שם הכיר את חיים נחמן ביאליק ואף גרו ביחד. 
לאחר מכן, עבר לעיר ורשה בעקבות משרה חדשה בבנק, שם התגורר עד למותו - בורשה הקים בית ספר, יסד את בית הכנסת "שערי ציון" בעיר ועד יום מותו היה ראש הוועד בבית כנסת זה, כתב לעיתון הצפירה, היה פעיל ציוני משמעותי בעיר, ייסד והיה חבר דירקטוריון של "אוצר התיישבות היהודים". הוא נפטר בי"ט באייר ה'תרצ"ג (15 במאי 1933) ונקבר בחלקת הסופרים בבית הקברות היהודי בעיר.

ארכיונו שמור במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.

### פעילות ציונית

בבגרותו היה פעיל ציוני בפולין, השתתף בקונגרס הציוני הפולני השלישי ואף הוצב במקום ה-30 של הרשימה המאוחדת של ציוני ורשה.
בנוסף לכך, הקים את גימנסיית "חינוך" בוורשה שחרתה על דגלה לימודים בשפה העברית.
נמנה עם מייסדי "אוצר התיישבות היהודים", ארגון של הקונגרס הציוני העולמי.

### כתבי עת

תחילה פרסם משה גרשון את יצירותיו בעיתון פליוטונים. בנוסף לכך ר' משה היה בעל המדור "בקרן זווית" שבעיתון הצפירה. במדור הביע את תמיכתו ברעיון הציוני ואף כתבי העת שלו זכו להיות על גבי העמוד הראשי בגיליונות "הצפירה":

> 
> על הנסיעות. אל נא תתנו אותי לאיש יושב אהל, אשר לא יצא מפתח ביתו החוצה. הרבה ארצות כבר ראיתי, במדינות רבות כבר עברתי, ראיתי דברים, אשר לא ראו אותם הנוסעים, והתיירים המפורסמים ואני עודני אז נער. על אחת מנסיעותיי אלה אספר לכם הפעם : בכל שנה היינו נוסעים לזמן קצר לארץ פרס. היינו נוסעים לא בקרון, ולא בעגלה, ולא במסילת ברזל, ולא באונייה, לא על גביי גמלים, ולא על גביי חמורים, כי אם באופן פשוט ונוח מאוד.
> ליל פורים בית המדרש בעל הקריאה מתחיל : "ויהי בימי אחשורוש" ואנחנו תיכף מרגישים שהננו יוצאים לארץ רחוקה. נשאים על גביי כנפי הרוח. ה"לנדשאפט" משתנה מן הקצה אל הקצה. עירנו, שבה אנחנו מבלים את כל ימי השנה, הולכת ונעלמת מן העין. ואנחנו ביעף מעוף, עוברים לארץ אחרת. כל אשר מסביב משתנה וגם מצב רוחנו בקרבנו נהיה אחר.
> הנר חצר גינת הביתן, והנה המשתה ויין מלכות וכלי זהב, כלים מכלים שונים... ויושבים אנחנו על מיטות זהב וכסף, והרצפה היא של בהט וששת ידר ומחרת. מסביב "חור כפרס ותכלת אחוז בחבלי בוץ וארגמן על גלילי כסף ועמודי שיש...
> 
> 
> 
> — ר' משה, בקרן זווית: על הנסיעות, הצפירה, 18 במרץ 1927
>

חיים אישיים
-----------

משה גרשון פלדשטיין עם בנו חיים פלדשטיין
בשנת 1903, כאשר היה בן 26, נישא לאסתר לבית יפה והזוג היו הורים לשלושה: בנימין פלדשטיין, חיים פלדשטיין ועזרא פלדשטיין. בתו של בנימין, ורדה אלשיך, היא שופטת ישראלית בדימוס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארכיון **אוסף משה פלדשטין.**, בספרייה הלאומית
במתמטיקה, בקבוצה סדורה ליניארית, נאמר שטענה P "מתקיימת לכל x **גדול מספיק**" אם קיים איבר \ r כך שלכל {\displaystyle \ x>r} הטענה P מתקיימת. האיבר r לא בהכרח ידוע, די בכך שידוע שהוא קיים. המושג הזה מאפשר לנסח טענות בצורה נוחה וקלה להבנה, תוך השמטת הפרטים שאינם מהותיים. לדוגמה, כל פולינום שהמקדם המוביל שלו חיובי הוא חיובי כאשר הארגומנט גדול מספיק.

במספרים הטבעיים, הטענה כי P מתקיים לכל x גדול מספיק שקולה לטענה כי יש רק מספר סופי של מספרים שלא מקיימים את P. כלומר כמעט כל המספרים מקיימים את P. לדוגמה, הוכח כי הגרסה החלשה של השערת גולדבך נכונה לכל n גדול מספיק, אולם בתחילה לא היה ידוע חסם אפקטיבי על n. בהמשך היה הערך שמעליו ההשערה נכונה גדול כל כך, עד שלא ניתן היה לבדוק את ההשערה למספר הסופי של יוצאי הדופן האפשריים, ולכן הטענה לא הוכחה במלואה. פער זה נסגר ב-2013.

דוגמה של שימוש במושג להגדרת בעיה היא גרסה קשה של בעיית וארינג העוסקת במציאת הערכים של {\displaystyle \ G(k)} שהוא המספר המינימלי של חזקות k-יות הנדרשות כדי להציג כל מספר טבעי גדול מספיק.

הביטוי **קטן מספיק** מתייחס למספרים ממשיים קרובים לאפס. אומרים שטענה P מתקיימת לכל x קטן מספיק אם קיים {\displaystyle 0<\epsilon } כך שלכל {\displaystyle |x|<\epsilon }, הטענה P מתקיימת.
**פיסטוזאורוס** (שם מדעי: ***Pistosaurus***; מילולית: "לטאה נוזלית") הוא סוג של זוחל ימי קדום מקבוצת הזאורופטריגיים מקרובי הפליוזאורים, אשר חי בימים שלאורך אירופה בתור הטריאס לפני 230 מיליון שנה.

מאפיינים
--------

המאובנים של יצור זה התגלו בגרמניה וצרפת ב-1839 בידי החוקר הגרמני כריסטאן מאייר.

מבנה גופו הזרים ובעל הצוואר הארוך הזכיר את זה של הפלסיוזאורודים אך הוא היה קרב יותר לנותוזאורוס. הוא הגיע לאורך 3 מטרים והיה בעל לסת מלאה בשיניים חדות ובעלת חוטם מחודד. היצור נע במים במהירות בעזרת גפיו הארוכים וניווט עם זנבו. ככל הנראה הראש היה מכוסה בסחוס שעזר להוריד את הלחץ מעל הגוף, כאשר הוא רדף אחרי דגים ורכיכות במים. הוא היה יכול גם לעלות ליבשה לנוח כמו כלבי ים. מחקרים מוכיחים שהוא היה מסוגל לשחות גם בלב הים הפתוח.

הפיסטוזאורוס לצד קרוביו כמו הבובוזאורוס (Bobosaurus), היונגואיזאורוס (Yunguisaurus) והאוגוסטזאורוס (Augustasaurus) היו דומים במראם לפליוזאורים קטנים והיו מאבותיהם הראשונים, אשר התפתחו בסופו של הטריאס.

בתרבות
------

זוחל ימי זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיסטוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באי בקנדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סייבל (פירושונים).

**האי סייבל** (באנגלית: Sable Island, בצרפתית: île de Sable) הוא אי קנדי קטן הממוקם 180 ק"מ דרום מזרחה מנובה סקוטיה שבאוקיינוס האטלנטי. באי מתגוררים תושבים אחדים.

אין להתבלבל בין האי סייבל ובין האי קייפ סייבל, אשר שוכן בדרום מערב נובה סקוטיה.

גאוגרפיה
--------

סייבל הוא אי צר בצורת סהר, ברוחב של לא יותר משני ק"מ בחלקו הרחב ביותר, ובאורך של 38 ק"מ, בקירוב. הוא שוכן בסביבת מים רדודים מאוד, על מדף יבשתי, הסובל רבות מערפל כבד ומסופות פתאומיות, כגון הוריקנים. כמו כן, האי גרם להרס ספינות רבות אשר לא הבחינו בו בשל ממדיו הזעירים והאנונימיות היחסית שלו, וכתוצאה מכך התנגשו בו.
בשל הנזק הרב שהוא גורם לספינות, מכונה האי פעמים רבות "בית הקברות של האוקיינוס האטלנטי".
האי יושב על המעגל הגדול, שבין חופה המזרחי של צפון אמריקה ובין אירופה.

האי סייבל קרוי בשמו בשל החול הרב שבו - המילה "Sable" בצרפתית משמעותה "חול". האי מכוסה בדשא ובסוגי צמחייה נמוכים אחרים.
מדענים משערים, כי סייבל נוצר מכמויות גדולות של חול ושל חצץ אשר שקעו באזור המדף היבשתי, בתקופה שלקראת סוף עידן הקרח. האי ממשיך לשנות את צורתו במהלך השנים, כתוצאה מרוחות חזקות וסערות ים אימתניות אשר פוקדות את האי לעיתים קרובות.

הממשל הפדרלי שתל באי למעלה מ-80,000 עצים בשנת 1901, במטרה לייצב אקולוגית את האדמה באי. כל העצים מתו.

בעלי החיים באי
--------------

### סוסי הפרא

האי משמש בית למאות אחדות של סוסי פרא, אשר מוגנים על ידי התערבות אנושית מצומצמת. תאוריה אחת המתייחסת למקור אוכלוסיית סוסי הפרא באי, טוענת שהם צאצאים של סוסים שהובאו לאי באמצע המאה השמונה-עשרה על ידי הסוחר מבוסטון תומאס הנקוק, דודו של ג'ון הנקוק, אחרי שהוחרמו מאקדים במהלך גירושם ללואיזיאנה. 

בעבר היה עודף של סוסים שהסתובבו באי, ואלה נמכרו לשימוש במחנות פחם באי קייפ ברטון. חלק מהסוסים נמכרו לסוחרים שונים שהגיעו לאי, או שהומתו על ידי יושבי האי ותושביו הארעיים.
אף על פי שמושבות סוסי הפרא שבאי לא זכו לרוב ליחס כלשהו מבני אדם, בעשורים האחרונים היו תריסר מקרים שהממשל הפדרלי הצניח מהאוויר חבילות חציר גדולות, ששימשו כמזון עבור סוסי הפרא במהלך חודשי החורף. בשנים האחרונות הנוהג הופסק, על מנת לאפשר לסוסי הפרא שבאי להתייצב באופן טבעי, ולהתפתח שם ללא התערבות אנושית. 

ישנם מדענים ואקולוגים התומכים בהוצאתם של הסוסים מהאי, על מנת להחזיר את טבע האי למצבו המקורי (לפני שהגיעו לשם סוסי הפרא).

### בעלי חיים נוספים

קיימות באי מושבות של תריסר מיני ציפורים גדולות: טרן ארקטי ו-Ipswich Sparrows הם תת-מין של ה-Savannah Sparrows, והם ייחודיים לאי סייבל.
מינים שונים של כלבי ים שוכנים על חופו של האי. קיים גם מין של ספוג (Heteromeyenia Macouni), אשר ייחודי למים המתוקים הנמצאים תחת האי סייבל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סייבל** בוויקישיתוף
* Sable Island Green Horse Society
* Sable Island Preservation Trust
* Sable Island: A Story of Survival
* סייבל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315526536
* WorldCat: viaf-315526536

 |
מוסיה ארד
**מוסיה ארד** (נולדה בשנת 1945) היא משפטנית ישראלית. ארד כיהנה כנשיאת בית המשפט המחוזי בירושלים משנת 2005 ועד פרישתה ב-2012.

ביוגרפיה
--------

נולדה בישראל לאליהו מני ולצפורה גמזו, אחותו של ד"ר חיים גמזו. למדה בגימנסיה העברית בירושלים. בשנות ה-60 למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן הוסמכה כעורכת דין. בשנת 1970 החלה לעבוד במשרד המשפטים בתפקידים שונים, בין השאר הייתה עוזרת בכירה ליועצים המשפטיים מאיר שמגר ואהרן ברק. בסוף שנות ה-70 החלה לעבוד בפרקליטות המדינה והתמנתה כעוזרת בכירה לפרקליט המדינה גבריאל בך.

בשנת 1982 מונתה לשופטת בית משפט השלום בירושלים, וב-1990 מונתה לשופטת של בית המשפט המחוזי בירושלים. בשנת 2001 מונתה לסגן נשיא של בית המשפט המחוזי בירושלים, וכעבור ארבע שנים, ביולי 2005, מונתה לנשיאתו וכיהנה בתפקיד זה עד נובמבר 2012. פרשה לגמלאות ב-3 ביוני 2013. 

נשואה לפרופ' אילן ארד, מנהל מחלקת ילודים ופגים בבית החולים הדסה הר הצופים בירושלים. למוסיה ולאילן ארד שלושה בנים, והם מתגוררים בשכונת רמות בירושלים.

משפטים בולטים
-------------

בשנת 1999 ישבה ארד בהרכב שהרשיע את אריה דרעי בקבלת שוחד. 

בשנת 2002 פרסמה פסק דין תקדימי שבו הורתה למדינה לשחרר 35 סינים שנכלאו והוצאו נגדם צווי גירוש, ודרשה לעשות מאמץ למצוא להם מקומות עבודה ולאפשר להם לעבוד בישראל לפחות למספר חודשים. 

בשנת 2007 ישבה בהרכב בית הדין למשמעת של שופטים שדן בעניינה של שופטת בית המשפט לעניינים מקומיים בחיפה הילה כהן, שהואשמה שערכה פרוטוקולים של דיונים שכלל לא התקיימו. ארד הייתה בדעת מיעוט וסברה שעל כהן לסיים את תפקידה כשופטת. 

באותה שנה עלה שמה של ארד לכותרות לאחר שהתערבה בשחרורה של עובדת זרה מן הפיליפינים שטיפלה בעבר בהוריה ונעצרה בידי משטרת ההגירה. במשטרה טענו שארד ניצלה את מעמדה כדי להגן על העובדת ואף הטיחה בנציג משטרת ההגירה דברים שאינם הולמים את תפקידה. ארד טענה כי מילאה את חובתה להגן על החלש והכחישה את הטענה על התבטאויות שאינן הולמות.

ארד הייתה שופטת בהרכב שזיכה את אהוד אולמרט בפרשת מעטפות הכסף, אבל בית המשפט העליון הרשיע את אולמרט בפרשה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוסיה ארד, באתר הרשות השופטת
האברציה הכוכבית נוצרת בגלל היחס בין מהירות האור ומהירות התנועה של הצופה בכדור הארץ. כאשר כדור הארץ נע בכיוון המקור (תנועת כדור הארץ מיוצגת בחצים כחולים) מיקומו של הכוכב מוסט. כשכיוון התנועה היחסי של כדור הארץ יתהפך מיקומו הנראה של הכוכב יתהפך ביחס למיקומו האמיתי. הגלים האדומים באיור מייצגים התקדמות של אלומת אור מכוכב מרוחק אל הצופה. כיוון שמהירות האור סופית אלומה שתעבור בפתחו של טלסקופ תוסט ולכן יש להפנות את כיוון התצפית מעט בכיוון התנועה.
**אברציה כוכבית**, או **האברציה של האור** היא תופעה אסטרונומית הנובעת מתנועתו של צופה יחסית לעצם נצפה כאשר מהירות התנועה כוללת רכיב בכיוון ניצב לישר המחבר בין מיקום הצופה לבין מיקום העצם. תנועת כדור הארץ גורמת לכך שהכוכבים בשמים נראים לצופה ארצי במיקום שונה מעט ממקומם האמיתי. תופעת האברציה הכוכבית נתגלתה ב-1725 והוסברה לאחר מכן על ידי האסטרונום המלכותי ג'יימס בראדלי אשר הבין שמקורה ביחס שבין מהירות האור ומהירות תנועתו של כדור הארץ, בראדלי השתמש בתגלית זו על מנת למדוד את מהירות האור בדיוק טוב מקודמיו.
עיקר האברציה הכוכבית נגרם מתנועת כדור הארץ סביב השמש, אברציה זו מכונה אברציה שנתית. האברציה הכוכבית אינה תלויה במרחק מכדור הארץ אל מקור האור, אלא בזווית שבין המהירות הניצבת של כדור הארץ לכיוון האמיתי אל מקור האור. בניגוד לתופעת הפרלקסה בה כוכבים קרובים נראים כמשנים את מיקומם ביחס לכוכבים רחוקים, האברציה הכוכבית משפיעה על כל הכוכבים הסמוכים זה לזה באופן דומה. האברציה הכוכבית מגיעה ל-{\displaystyle 20.5''} (20.5 שניות קשת) בממוצע שנתי, אולם ישנן השפעות נוספות המסתכמות לאברציה הכוללת. השפעות אלו קטנות יותר בגלל התלות במהירות היחסית הנוצרת.

מקור האברציה הכוכבית
--------------------

מכיוון שמהירות האור סופית נדרש זמן מה לאור הנפלט ממקור עד להגעתו לצופה. כוכב המרוחק כך שהפרלקסה שלו לא תורגש ישנה את מיקומו בגלל תנועתו המשיקית של כדור הארץ לפי היחס

{\displaystyle \tan \theta ={\frac {c}{V\_{t}}}}

כאשר \theta  היא זווית האברציה, {\displaystyle V\_{t}} הוא רכיב המהירות המשיקית של כדור הארץ ביחס לכוכב. במצב שכזה יהיה על צופה להטות את הטלסקופ בזווית \theta  ביחס למיקומו האמיתי בשמיים. קל לראות מהגדרה זו כי הזווית נוצרת מחיבור וקטורי המהירות של האור הנפלט מהכוכב ומהירותו המשיקית של כדור הארץ. גודל האברציה הוא כאחוז מגודל הירח המלא, גודל הקטן מיכולת הראיה האנושית אך גדול מספיק למדידה בטלסקופים.

בשנת 1905 פרסם אלברט איינשטיין גרסה יחסותית לחישוב זווית האברציה, שבה נשמרת אינווריאנטיות מהירות האור.

סוגי אברציה
-----------

מכוון שתנועתו של כדור הארץ סביב השמש אינה התנועה היחידה במרחב ישנן תרומות נוספות לאברציה הכוללת.

* האברציה הכוכבית השנתית תלויה בקו הרוחב האקליפטי של הכוכב וגודלה מגיע לכ-20.5 שניות קשת לכל כיוון.
* האברציה הכוכבית היומית הנגרמת מסיבוב כדור הארץ סביב צירו תלויה בקו הרוחב של הצופה ומגיעה בקו המשווה לכ-0.35 שניות קשת.
* אברציה פלנטרית נוצרת בגלל התנועה היחסית שבין כדור הארץ וכוכבי הלכת.
* אברציה כוכבית מוחלטת נוצרת מתנועת השמש סביב מרכז הגלקסיה, אברציה זו בעלת השפעה קטנה עד שנהוג להתייחס אליה כקבועה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברציה כוכבית** בוויקישיתוף
* הערך "האברציה של האור", באתר אסטרופדיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292972105171
* BNE: XX5241153
* BnF: cb122694338 (data)
* LCCN: sh85000138
* SUDOC: 031488862

 |
הרב **חיים אוירבך** (? – י"ב באלול תקצ"ט, 1839) היה הרב של לונטשיץ שבפולין, מחבר הספר **דברי משפט**.

חייו
----

נולד בליסא. אביו היה הרב יצחק איצק, מדייני העיר, בנו של רבי מנחם, רבה של פוזנה. הרב אוירבך נמנה עם קבוצת תלמידי החכמים המפורסמים בליסא, ובראשם רבי יעקב לורברבוים, בעל "נתיבות המשפט", רבי עקיבא איגר ורבי אברהם טיקטין, בעל "פתח הבית" ורבה של לונטשיץ, שעמו למד בחברותא.

לאחר שרבי אברהם טיקטין עבר לכהן כרב בעיר גלוגא, הוא המליץ לבחור תחתיו את רבי חיים אוירבך, שעבר מליסא ללונטשיץ וכיהן בה כרב במשך מספר שנים. בט' באלול תקצ"ט הלך לבית המשפט להמליץ על שחרור אסיר יהודי ובדרך לקה בשיתוק ונפל למשכב. בני משפחתו ובראשם רבי יצחק איציק אוירבך, שכיהן אז כרב בפלוצק, ונכדו הרב מאיר אוירבך, שכיהן אז כרב בקובל, הובהלו לעיר. כעבור שלושה ימים, בי"ב באלול תקצ"ט, נפטר. 

מתלמידיו המובהקים הוא הרב נפתלי הרץ קלצקין (אביו של הרב אליהו קלצקין). 

לפני פטירתו ציווה שעל כס הרבנות בלונטשיץ יישב בנו, רבי יצחק איצק, שכיהן אז כרב בפלוצק. הוא עזב את משרתו, שנחשבה משרה רבנית מכובדת, כדי למלא את מקום אביו כרבה של לונטשיץ. 

בשנת תרט"ו (1855) נפטר בקאליש בגיל שלושים ושתיים צעיר בניו של הרב חיים אוירבך, הרב אליעזר. אחיינו, הרב מאיר אוירבך, בא לקאליש כדי להספידו. אנשי הקהילה שהתרשמו מאישיותו הציעו לו את משרת הרבנות שנחשבה אחת הנכבדות בפולין.

בן נוסף היה הרב מנחם, אב"ד אוסטרובה ומוציא הספר "דברי משפט". מתלמידיו: רבי אהרן יחיאל, אב"ד איז'ביצה.

ספרו
----

* **דברי משפט**, באתר היברובוקס
**צרוולציס** (שם מדעי: ***Cervalces***) הוא סוג נכחד של אייל שחי באמריקה הצפונית בתקופת הפליסטוקן. אייל זה היה דומה במראהו לאייל קורא - הגדול שבאיילים החיים. בסוג היו 4 מינים שמרביתם חיו בצפון אירופה וצפון אסיה, אך מין אחד - *Cervalces scotti* חי באמריקה הצפונית. אחרוני איילים אלה נכחדו לפני 11,000 שנה, בסופו של עידן הקרח.

אייל זה היה גדול בהרבה מרוב האיילים שחיו פעם. הוא הגיע לאורך 3 מטר ולמשקל של מעל 705 ק"ג. מוטת קרניו הענקיות הגיע לאורך 2 מטר, אך היו קטנות יותר מאייל אחר מאותה תקופה - המגלוצרוס שקרניו הגיעו לאורך 2.5 מטר. לאייל היו קרניים כפופות מעט שפנו לצדדים ואחורה והיו שפלות מעט. בצורתם הם דמו לקרני אייל הקורא הרחבות יותר משאר האיילים. ואולם מבנה גופו היה דומה יותר למראה אייל אציל מאשר לאייל קורא. הקרניים נועדו לעזור לאייל להילחם עם יריביו ולהבליט את נוכחותו בעיני הנקבות, בהתאם לעקרון ההכבדה.

האייל חי לאורך אירואסיה ואמריקה הצפונית ביערות, ערבות, ביצות וגדות נהר וכנראה ניזון מצמחי מים ומעשבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צרוולציס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברבי חיים אבואלעפיא הראשון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו חיים אבולעפיה (פירושונים).

קברו של ר' חיים אבואלעפיא בהר הזיתים
רבי **חיים בן יעקב אבואלעפיא הראשון** (נפטר ב- ת"ל 1670) היה רב בארץ ישראל. ומגדולי התורה בדורו.

תולדותיו
--------

נולד לר' יעקב אבולעפיה דמות מרכזית בצפת ובדמשק, נצר למשפחה יהודית ענפה של רבנים ועסקני ציבור ממגורשי ספרד, שמוצאה מן האזור ההיסטורי קסטיליה שבספרד, נמנה בין תלמידיו של מהרי"ט יחד עם חבריו ר׳ חיים בנבנישתי מחבר הספר כנסת הגדולה, ור' יהושע בנבנשתי מחבר ספר שדה יהושע, ור' אברהם בן חנניה. 

עלה לארץ ישראל ושימש כדיין בצפת, כרבה של טבריה, עבר לחברון בזמנו של הרב אברהם אזולאי ולבסוף התיישב בירושלים. היה ראש משלחת הרבנים שיצאה ב-1662 לתהות על טיבו של נתן העזתי ולפי דברי השבתאים, הוא זה שהביא לגירושו של שבתי צבי מארץ ישראל. נכדו ר' יעקב אבולעפיה היה רבה של טבריה לפני חורבנה, ונינו, ר' משה אבולעפיה, היה אביו של ר' חיים אבולעפיה (השני) מחדש היישוב היהודי בטבריה.

קבר רבי חיים אבולעפיה
---------------------

ר' חיים אבולעפיה נפטר בשנת ת"ל (1670) ונטמן בחלקת הקברים הסמוכה לקבר זכריה שבבית הקברות הר הזיתים. בשנת 1960 חפרה במקום משלחת ארכאולוגית ירדנית-בריטית לחפור סביב קבר זכריה, וזו השליכה את כל הקברים והמצבות היהודיים, שגורלם לא נודע מאז. כעבור 50 שנה התגלתה מצבתו של ר' חיים אבולעפיה מוטלת בקרבת מקום, ובשיתוף פעולה של אתרא קדישא, החברה קדישא הספרדית ומרכז המידע של הר הזיתים, אותר מקומו המקורי של הקבר, והמצבה הושבה למקומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיים אבולעפיה** בוויקישיתוף
* כרטיס הקבר של חיים אבולעפיה, באתר הר הזיתים
* חיים בן יעקב אבולעפיה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  פירוש השם **אבו אל-עפיא** בערבית הוא: "אבי הבריאות".
שלד של קרינולינה, שנת 1868 לערך, מוזיאון ויקטוריה ואלברט
תרשים של קרינולינה, מגזין פאנץ' אוגוסט 1856
**קרינולינה** היא חצאית תפוחה אשר החל מ-1850 לערך הפכה לחצאית תחתית פופולרית באירופה. על מנת ליצור את מבנה החצאית התחתית הקשיח נעשה שימוש בבד קשה או בשלד עשוי פלדה.

מקור השם
--------

מקור שמה של השמלה בשם הבד הקשיח. שמו של הבד מבוסס על המילה הלטינית *crinis* שמשמעה "שיער" והמילה *lin* שמשמעה פשתן. ישנה פרשנות לפיה מקור השם במילה הצרפתית: *crin* שמשמעה שיער סוס ו-lin שפירושו בד לינן. השתמשו בשם לשמלת תחתית, דהיינו שמלה מתחת לשמלה החיצונית שמוחזקת בברזל.

היסטוריה
--------

חצאיות רחבות היו פופולריות בספרד החל מהמאה ה-15. הן הפכו לפופולריות ונלבשו על ידי נשות האצולה והחברה הגבוהה.

חצאיות אלו הוכנסו לאנגליה על ידי קתרין מארגון כשנישאה לארתור הנסיך מוולש.

בעקבות המהפיכה הצרפתית ירדה השמלה המנופחת מגדולתה, ורק בשנות ה-50 של המאה ה-19 שבו נשות האצולה והחברה הגבוהה ללבוש חצאיות מנופחות כאשר הראשונות בסגנון זה היו מבד קשיח. בהמשך עם גדילת היקף השמלות וגודלן לא יכל הבד הקשיח לשאת את משקלן ונדרש שלד מתכת על מנת לשמור על צורתה של השמלה. שלדים אלה היו בתחילת הדרך עשויים חישוק עץ או עצמות לוויתן גמישות. חצאית החישוק הראשונה נרשמה כפטנט בארצות הברית בשנת 1846. בשנת 1858 נרשם פטנט על שמלה ששלדה היה עשוי רשת של קפיצים וחישוקים.
שלד הפלדה הראשון הומצא עם ידי ו.ס. תומסון ונרשם כפטנט בשנת 1858; תומסון רשם פטנט גם בצרפת ובבריטניה.

תפוצת העיתונים והמגזינים ומדורי האופנה הביאו לכך שקרינולינות הפכו פופולריות לא רק בקרב החברה הגדולה, אלא גם בקרב מעמדות הביניים, ובעקבות ייצור תעשייתי, גם בקרב מעמדות נמוכים.

קרינולט אנגלי, 1872 – 1875, המוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס.
איור של אישה המנסה לשבת כשהיא לובשת קרינולינה
גודלן של הקרינוליות הגיע לשיאו בשנות ה-60 של המאה ה-19, וצורתן התפתחה בשנים שלאחר מכן כאשר במקום חישוק עגול נוצרה שמלת הקרינולט לה חלק מנופח רק בחלקה האחורי של השמלה.

כיום קרינולינות נלבשות לעיתים נדירות ביותר, לפעמים כחלק משמלת כלה.

ביקורות
-------

שמלת הקרינולינה ספגה ביקורת כבר בשנות ה-50 של המאה ה-19. הקושי ללבוש את השמלה והקושי להתנייד עימה (לעבור מבעד לדלתות או להיכנס ולצאת מכירכרות) והקושי לשבת עימה היוו מקור לביקורת ולעג. הפוריטנים באנגליה מתחו ביקורת על השמלה הכולאת את האישה מחד, והבלתי צנועה מאידך (כאשר האישה ישבה או נפלה השמלה המנופחת הראתה את תחתוניותיה).

נאמר על המלכה ויקטוריה שהיא תיעבה קרינולינות.

עשרות נשים מתו כתוצאה משריפה בחצאית התחתית שלהן

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קרינולינות** |

* פנייר

קישורים חיצוניים
----------------

* מחוכים וקרינולינות בתקופה הוויקטוריאנית אתר מוזיאון ויקטוריה ואלברט
* גל סלונימסקי‏, הכלא הנשי" חוזר? הבגד האנטי-פמיניסטי מהמאה ה-19, באתר וואלה!‏, 14 במרץ 2019
* קרינולינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  היסטוריה של אופנה: מילון, באתר
2. 1 2 3  סיכוני הקרינולינה
3. ↑  פטנט מספר 4,584 שנרשם על ידי דייוויד יו הבן (David Hough, Jr)
4. ↑  פטנט מספר 20,681 שנרדם על ידי IRJ Mann
5. ↑  פטנט מספר 21,581
6. ↑  פטנט מספר 41,193
7. ↑  פטנט מספר 1204/1859
**מוסכורינוס** (שם מדעי: *Moschorhinus*) הוא סוג של תראפסיד מקבוצת התרוצפליה שהתקיים במשך הפרם עד לטריאס התחתון לפני 254 עד 247 מיליון שנה מזמננו. הסוג הכיל מין אחד - *Moschorhinus kitchingi*. עם זאת לפי מספר חוקרים ייתכן שמשויך לו גם המין  *Moschorhinus warreni*, אשר נחשב רשמית לסכימנוזאורוס.

המוסכורינוס ידוע מתצורות בדרום אפריקה של הקארו כשהוא אחד התראפסידים המוכרים בה ביותר, והוא תואר ב-1920 בידי החוקר הדרום-אפריקאי רוברט בלום. משמעות שמו מיוונית עתיקה היא: "μόσχος" (נהגה: moschos) - עגל ו-"rhin/rhino" - חוטם, כלומר: חוטם עגל. שם המין מתאר את מגלה הדגימות, ג'יימס קיצ'ינג (James Kitching).

טורף זה הגיע כנראה לאורך של 2 מטרים והתקיים בדומה לגורגונופסיים מתחילת הפרם באופן דומה. מבנה הלסתות הזכיר מעט שנחרבים בעיקר עם מבנה הניבים המעוקלים מעט נוסף לחוטם ארוך, חותכות מעוצבות מאחורי הניבים ושרירי לסתות חזקות שעזרו להפעיל עוצמת נשיכה חזקה. ייתכן שהוא כוסה בפרווה ושיטות הציד שלו דמו מעט לחתולים גדולים מודרניים.

תראפסיד זה היה מהבודדים ששרדו את הכחדת הפרם לפני 252 מיליון שנה, אם כי הוא נפגע מעט והממצאים של תחילת הטריאס מראות ירידה בגודל ואף עיוותים של השלדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוסכורינוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**קרינגורס ממיטילנה** (ביוונית: Κριναγόρας ὁ Μυτιληναῖος, גם: **קרינגורסיס**; 70 לפנה"ס - 18 לספירה) היה כותב מכתמים ושגריר יווני, שחי ברומא כמשורר חצר.

חייו
----

קרינגורס נולד למשפחה חשובה בעיר מיטילנה, בירת האי לסבוס. ידוע כי היה לו לפחות אח אחד ששמו אאוקלידס.
הוא היה בן זמנו של הגאוגרף היווני סטראבון וסטראבון מזכיר את קרינגורס כאדם בעל שם. על פי כתובות שנמצאו במיטילנה, קרינגורס נשלח לרומא כשגריר מטעם עיר הבירה בשנת 45 לפנה"ס ובשנת 26 לפנה"ס.

בזמן שלטונו של אוגוסטוס קיסר, הוא חי בחצר הקיסר כמשורר. בזמן היותו ברומא, הוא כתב מספר מכתמים, המתייחסים לשלטונו של אוגוסטוס. הוא גם כתב שירים המוקדשים לאלים הרומיים.
קרינגורס מוערך כבעל רוח פואטית בשירתו.

יצירותיו
--------

קרינגורס היה מחברם של 51 מכתמים. מספר מכתמים הם מתנות קטנות לילדי חבריו האצילים הרומיים. הוא שלח מכתם הממוען אל אחיינו של אוגוסטוס, מרקוס קלאודיוס מרקלוס (המאוחר) ומכתם אל הקיסר לעתיד טיבריוס, בו ברך אותו על ניצחונותיו הצבאיים בארמניה וגרמניה, ואל אחייניתו של אוגוסטוס, אנטוניה הצעירה. במכתם אחר קרינגורס מדבר על מסע בים שיצא אליו מאסיה לאיטליה, במהלכו ביקר באיים הקיקלאדיים ובקורפו.
אולם המכתם הידוע ביותר שקרינגורס כתב הוא המכתם הנחשב להספד של הנסיכה מבית תלמי והמלכה הקליינטית של מאוריטניה, קלאופטרה סלנה השנייה.

אחד המכתמים עוסק בגורלו של אדם בשם "פילוסטראטוס", שהיה בעל מעמד "בין אם על הנילוס או בתוך גבולות יהודה", אך ירד מגדולתו וככל הנראה גורש ל"אוסטרקינה (אנ') החולית". פילוסטראטוס זה מזוהה לרוב עם הפילוסוף שהשתייך לחוג הפנימי של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה ושאוגוסטוס חס על חייו לאחר כיבושו את מצרים בשנת 30 לפנה"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרינגורס: מכתמים (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגיית השם ביוונית: קרינ**גוֹ**רס, במלעיל (ההטעמה בהברה השנייה מהסוף).
2. 1 2 3  Smith, William, **Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology**, Crinagoras, Vol I, p. 890
3. ↑  סטראבון, **גאוגרפיקה**, ספר 13, פרק 2, פסקה 3 (617).
4. ↑  המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, כרך 7, עמ' 466: **קרינגורס**.
5. ↑  King Juba II of Numidia and Queen Cleopatra Selene of Mauretania
6. ↑  מנחם שטרן - M. Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Jerusalem, 1976, Vol. I, XXXVIII. Crinagoras of Mytilene, pp. 217-219

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007396110605171
* BIBSYS: 95000942
* BnF: cb13475231r (data)
* GND: 102386021
* ISNI: 0000 0000 7731 4930
* LCCN: n88055358
* NLG: 94589
* NTA: 135414709
* RERO: 02-A027489009
* SUDOC: 067067204
* VIAF: 545149294303180521443
* WorldCat: lccn-n88055358

 |
**יוטירנוס** (שם מדעי: ***Yutyrannus***; מילולית: "טיראן מנוצה") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הפרוצרטוזאוריים שחי בקרטיקון התחתון. מאובניו נמצאו בתצורת יישיין שבמחוז ליאונינג, סין. ידוע רק מין אחד מהסוג: *Yutyrannus huali* שהתגלה בידי שו שינג ב-2012 בשלושה ממצאים. מאובנים אלה הם הדוגמה העיקרית להוכחה לדינוזאורים מנוצים. עם זאת מרבית המאובנים מקוטעים. חלקם היה שייך לצעירים.

היוטירנוס הבוגר הגיע לאורך 9 מטרים ומשקל של 1,400 ק"ג. החוקר גרגורי פאול סובר שהוא היה קטן יותר - הגיע לאורך 7.5 מ' ושקל 1.1 טון. אורך הגולגולת הגיע ל-905 מ"מ והיא הייתה מוארכת, בעלת חוטם מוגבה וארוך ושקע עיניים גדול. מאפיינים אלה מרמזים על קרבה אפשרית לטירנוזאוריים הגדולים. היוטירנוס היה בעל לשון שטוחה. הוא ידוע שהיה בעל כסות נוצות עקב ממצאים נוצות משומרות. עם זאת הנוצות לא נועדו לעזור לעוף אלא שימשו ככסות נוצות.

הוא חי בסין הקדומה ושם ניזון ממינים קטנים יותר. היוטירנוס כנראה תקף גם זאורופודים קטני ממדים מסוג דונגבייטיטאן וייתכן שאף התבסס עליהם. בנוסף הוא צד מיני דינוזאורים קטנים כמו הפסיטקוזאורוס, הסינוזאורופטריקס או הקאודיפטריקס.

### בתרבות

היוטירנוס מופיע במספר סרטים ומשחקים פופולרים:

* מספר יוטירנוסים נראים באחד מסרטי המסע לעמק החלומות בתור אנטגוניסטים הצדים בקבוצה.
* במיני-סדרה "Ancient Earth" נראים יוטירנוסים בציד של מיקרורפטור ובהמשך של סינוזאורופטריקס, אף שהם לא חיו באותם אזורים.
* הוא מופיע גם בתוכנית של ג'יימס גורני "TYRANNOSAURUS: Behind the Art".
* היוטירנוס מופיע במשחקים: עולם היורה: המשחק, Jurassic Park Builder, "Fossil Fighters Frontier" ,"Prehistoric Kingdom" ו-ARK: Survival Evolved.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוטירנוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**יוכבד מכנס איכילוב** (12 בדצמבר 1909, כ"ט בכסלו ה'תר"ע - 10 בדצמבר 1996, כ"ט בכסלו ה'תשנ"ז), הייתה אתלטית ישראלית. זוכת מדליית ארד במכביה הראשונה (1932) בהטלת כידון.

ביוגרפיה
--------

מכנס נולדה וגדלה בפתח תקווה. בתם של אהרן לייב מכנס וחיה שרה מכנס, אחת מתוך 14 אחים ואחיות.

בתחרות מבחן למכביה הראשונה שנערכה בפתח תקווה בדצמבר 1931 זכתה מכנס במקומות הראשונים בזריקת דיסקוס בתוצאה של 25.78 מטר ובהטלת כידון בתוצאה של 18.46 מטר.

במכביה הראשונה שנערכה בסוף מרץ 1932 זכתה מכנס במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 19.50 מטר, אחרי אווה לוי מגרמניה (29.52 מטר) ואורה מזרחי ממכבי ירושלים (20.45 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 21.12 מטר.

חייה האישיים
------------

מכנס נישאה לנחמיה איכילוב. לזוג נולדו שלושה ילדים, אריה איכילוב, ליהו איכילוב ושרה ירון. היא נפטרה בדצמבר 1996 ונקברה בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* איכילוב (מכנס) יוכבד, באתר אלבום המשפחות - עדת ראשון לציון
* Yocheved Ichilov, באתר *Geni*, (באנגלית)
* וולטר פרנקל, מדור האספורט - התחרויות הסופיות לפני הנסיעה לצ'רנוביץ', דואר היום, 7 ביולי 1933

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקבר של יוכבד איחילוב, בבית הקברות סגולה, באתר BillionGraves.
2. ↑  מדור הספורט - בארצנו - תוצאות הכינוס המחוזי של המכבי בפתח תקווה, דואר היום, 18 בדצמבר 1931
3. ↑  היום נגמרת המכביה בטקס סיום נהדר, דואר היום, 31 במרץ 1932
4. ↑  שרה ירון ז"ל, מודעת אבל
**חַלְבִּיב רָתְמִי** (שם מדעי: *Periploca aphylla*) הוא שיח רב שנתי ממשפחת האסקלפיים. הוא אופייני לחבל הצומח הסודאני.
גדל בייחוד בבתי גידול סלעיים.

מורפולוגיה
----------

החלביב הרותמי הוא שיח גבוה, מתנשא לגובה של עד שני מטרים, שגבעוליו וענפיו רותמיים - כלומר, צבעם ירוק, והם מבצעים פוטוסינתזה. מכאן תואר המין. 

בתנאי משק מים משופרים, הצמח בעל עלים מנוגדים, שגודלם קטן. עלים מנוגדים אופייניים למשפחת האסקלפיים.
בתנאי משק מים גרועים, הצמח חסר עלים, וכך הוא מפחית את אידוי המים ממנו. 

גודל כותרת הפרח 1 עד 1.5 ס"מ. הפרחים נאים: צבע חמשת עלי הכותרת הוא אדום כהה, ובקצותיה שערות לבנות דקות. צבע האבקנים כצבע הכותרת.

תפוצה בארץ ישראל
----------------

תפוצתו של המין היא בתחום חבל החדירה הסודאני בארץ ישראל, כלומר לאורך בקע ים המלח, עד לאזור בקעת כנרות. הפרטים הצפוניים ביותר, בישראל ובעולם, נמצאים בתל שחרית. 

דגם תפוצה זה אופייני למיני צמחים מן החבל הסודאני הגדלים כצמחי בר בארץ ישראל, משום שהם רגישים לטמפרטורות קרות, ולכן תפוצתם באזור חם כדוגמת בקע ים המלח. 

לעומת זאת, צפיפות הפרטים שלו באזור תפוצתו אינה אופיינית: באזורים יבשים, הוא נדיר ביותר, וידועים פרטים ספורים שלו, כדוגמת כביש 90 סמוך לכניסה לשמורת הרי אילת, לרגלי מצדה, צומת מצוקי דרגות, וכן הוא גדל בעבר בשמורת עין גדי, אך נכחד משם. כיום לא ידועים פרטים טבעיים של מין זה בשמורת עין גדי. מין זה הושב לשמורה על ידי רשות שמורות הטבע והגנים. חלביב רותמי הוא צמח מוגן בישראל.

באזורים יבשים למחצה, הוא הופך לנפוץ יותר, כדוגמת המורדות המזרחיים של צפון השומרון. באזור זה הוא נהנה משילוב של גשמי חורף קבועים ורבים יחסית, ומשרעת טמפרטורות שהוא עמיד לה. 

נתון זה הוא לכאורה פרדוקסלי: סמוך לקצה גבול התפוצה שלו, מספר הפרטים מתרבה. ניתן להסביר נתון זה, באמצעות השוואה לתנאים באזור הצומח הסודאני באזור מזרח אפריקה. שם הטמפרטורות חמות, וכמות המשקעים נעה בין 300–500 מ"מ לשנה, כאשר תפרוסת המשקעים היא לאורך כל השנה - כלומר, אופייני לאזורים טרופיים (משווניים)
כך שהחלביב מוצא במורדות המזרחיים של צפון השומרון, בייחוד בוואדיות ונישות הנהנות מתוספת מי נגר, תנאים הדומים לתנאים שבמזרח אפריקה. 

חלק ניכר מהמינים הסודאניים בארץ ישראל 'נעצרים' דרומה מאזור זה, בשל רגישות לטמפרטורות קרות. לעומתם, החלביב הרותמי אשר עמיד יחסית לטמפרטורות קרירות, נהנה מהתנאים השוררים במורדות המזרחיים של צפון השומרון, וכאמור - אף הצפיפות של פרטיו עולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חלביב רותמי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ARKive
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חלביב רותמי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
**האיסור להחמיץ את שיירי המנחות** היא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה אסור לעשות חמץ משיירי המנחות שמיועדים לכהנים.

מקור המצווה
-----------

בפרשת ויקרא נאסר על הבאת קורבן מנחה מחמץ:

> 
> כָּל הַמִּנְחָה אֲשֶׁר תַּקְרִיבוּ לה' לֹא תֵעָשֶׂה חָמֵץ, כִּי כָל שְׂאֹר וְכָל דְּבַשׁ לֹא תַקְטִירוּ מִמֶּנּוּ אִשֶּׁה לה'.
> 
> 
> 
> — ספר ויקרא, פרק ב', פסוק י"א
> 

בפרשת צו אומר ה' למשה לצוות את אהרון ובניו על אופן הקרבת ואכילת קורבן מנחה:

> 
> וְזֹאת תּוֹרַת הַמִּנְחָה: הַקְרֵב אֹתָהּ בְּנֵי אַהֲרֹן לִפְנֵי ה' אֶל פְּנֵי הַמִּזְבֵּחַ... וְהַנּוֹתֶרֶת מִמֶּנָּה יֹאכְלוּ אַהֲרֹן וּבָנָיו, מַצּוֹת תֵּאָכֵל בְּמָקוֹם קָדֹשׁ, בַּחֲצַר אֹהֶל מוֹעֵד יֹאכְלוּהָ. לֹא תֵאָפֶה חָמֵץ, חֶלְקָם נָתַתִּי אֹתָהּ מֵאִשָּׁי קֹדֶשׁ קָדָשִׁים הִוא כַּחַטָּאת וְכָאָשָׁם.
> 
> 
> 
> — ספר ויקרא, פרק ו', פסוקים ז'–י'
> 

חז"ל דרשו מהסמכת המילים "לֹא תֵאָפֶה חָמֵץ" למילה "חֶלְקָם" שגם **שיירי המנחות**, שהם החלק שהכהנים מקבלים מהמנחה - צריכים להיאכל כמצה ואסור לעשות מהם חמץ.

טעמי המצווה
-----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

דיני המצווה
-----------

למעט החלות שבקורבן תודה ובשתי הלחם, כל המנחות מוקרבות כשהן מצה, כלומר כשהן לא הוחמצו.

מרוב המנחות יש להקטיר קומץ על המזבח ולאחר מכן לתת לכהנים את **שיירי המנחה**. את שיירי המנחה הכהנים לשים, אופים ואוכלים בעזרה כשהיא מצה, ונזהרים שלא להחמיץ את הבצק:

> 
> כל המנחות נלושות בפושרין, ומשמרן שלא יחמיצו. ואם החמיצו שיריה - עובר בלא תעשה, שנאמר "כָּל הַמִּנְחָה אֲשֶׁר תַּקְרִיבוּ לַה' לֹא תֵעָשֶׂה חָמֵץ" (ויקרא, ב', י"א). וחייבים על לישתה, ועל עריכתה, ועל אפייתה.
> 
> 
> 
> — משנה, מסכת מנחות, פרק ה', משנה ב'
> 

למרות שבהכנת מצות לפסח יש ללוש את הבצק דווקא במים קרים ולא בפושרים, בשיירי מנחה הקלו חכמים כיוון ש"כהנים זריזים הם" ואפשר לסמוך על כך שימנעו מהבצק להחמיץ.

מהכפילות של הפוסקים שאוסרים על עשיית חמץ מהמנחות דרשו חכמים גם אם עשו מהמנחה חמץ - אסור מהתורה להחמיץ אותה בשנית:

> 
> כיצד? לשה חמץ; או ערכה חמץ; או קטפה חמץ; או אפאה חמץ - לוקה. שנאמר "לֹא תֵעָשֶׂה חָמֵץ" (ויקרא, ב', י"א), ונאמר "לֹא תֵאָפֶה חָמֵץ" (ויקרא, ו', י') - לחייב על כל מעשה יחידי שבה. עשה חמץ מתחלה ועד סוף - לוקה על כל מעשה מהן.
> 
> 
> 
> — משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ב, הלכה ט"ו
> 

האיסור מהתורה הוא דווקא על מנחה הכשרה להקרבה, אבל המחמיץ מנחה שנפסלה מהקרבה - אינו לוקה. בתלמוד הבבלי הסתפקו האמוראים האם איסור התורה חל במקרה של החמצה נוספת של מנחה שכבר הוחמצה כשהיא כשרה ולאחר מכן נפסלה, וכן במקרה של החמצת המנחה בראש המזבח כשהיא כבר הוקרבה. הרמב"ם הכריע בשני ספקות אלו לקולא, שאינו לוקה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משנה, מסכת מנחות, פרק ה', משנה א'
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"ו, עמוד א'
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף נ"ו, עמוד ב'
4. 1 2  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף נ"ז, עמוד א'; משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה,  הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ב, הלכה י"ח
ציור של טיפי מאת ג'ורג קאטלין
טיפי.
**טִיפִּי** (משפת בני הסו - בית/מעון) הוא אוהל בצורת חרוט, עשוי עור של ביזון, אשר היו מכינים האינדיאנים בני המישורים הגדולים באמריקה הצפונית.

בניית הטיפי מתבצעת על ידי השענת 3 מוטות עץ ארוכים זה על זה ליצירת ארבעון, שאורך כל מקצוע בבסיסו כשלושה מטר. אחר כך משעינים מוטות קטנים יותר על שלושת הראשיים ליצירת חרוט. את החרוט עוטפים ביריעות עור או בד. בדרך כלל משאירים בקודקוד הטיפי פתח ביריעה (הניתן לסגירה לפי הצורך) המאפשר אוורור דרכו יוצא האוויר החם ומהווה גם ארובה אם רוצים להדליק מדורה בתוך האוהל.

בימינו, ניתן למצוא אוהלי טיפי בשמורות של אינדיאנים כאטרקציה תיירותית יותר מאשר כמקום מגורים. כמו כן, נפוצים אוהלי הטיפי בפסטיבלים עם תוכני ניו-אייג'.

אוהלי טיפי אינדיאנים מהווים דוגמה לסוג של בנייה ורנקולרית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיפי** בוויקישיתוף
* טיפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543589205171
* GND: 4236345-7
* LCCN: sh85065036
* NARA: 10646696
* NKC: ph702411

 |
**יוכבד סגל** (7 בנובמבר 1910 - 8 בספטמבר 2006) הייתה סופרת וגננת, מחברת סדרת הספרים "כה עשו חכמינו".

ביוגרפיה
--------

סגל נולדה בדיסלדורף להורים יוצאי גליציה, למדה בסמינר לגננות בברלין וחייתה בגרמניה עד 1933, אז עלתה לארץ בעקבות עליית היטלר לשלטון בגרמניה.

סגל התיישבה בירושלים, שם הקימה עם חברותיה את גן "אהל יעקב". אחר כך עברה לחיפה, שם עבדה כגננת. במשך שנים התגוררה בקריית אתא. בשנותיה האחרונות השתקעה בירושלים.

בשנת 1937 נישאה ליהושע סגל, ונולדו להם ארבעה ילדים.

חיבורה העיקרי של סגל הוא סדרת הספרים "כה עשו חכמינו", קובץ של אגדות חז"ל שעובדו ללשון קלה לילדים, ונכתבו, לדברי המחברת, במטרה "להוסיף לילדינו ידיעות על מעשי חז"ל ולעודדם לשאוף למידותיהם הטובות". הסדרה זכתה להצלחה רבה, ואף תורגמה למספר שפות, בהן יפנית וגרמנית.

בשנת 1973 סיימה בהצטיינות לימודים לתואר ראשון בספרות וחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. 

בשנת 1990 זכתה בפרס "יקיר החינוך הדתי" אך נעדרה מטקס הענקת הפרס בעקבות בריאותה הלקויה ובשל אבל על מותו של נכדה ישי לוי, שנהרג במהלך קרב למרגלות הבופור בלבנון.

סגל הלכה לעולמה בט"ו באלול ה'תשס"ו (8 בספטמבר 2006). אחד מנכדיה הוא הבמאי חגי לוי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אפרים אורן ועפרה לקס, האישה והאגדה, באתר ערוץ 7, 21 בספטמבר 2006
* רינת פרימו, סיפורי צדיקים - לא רק לילדים דתיים, באתר ynet, 14 בינואר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך הקדמת המחברת לספר "כה עשו חכמינו" מספר 3, הוצאת מורשת 1976

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297558505171
* GND: 12473779X
* LCCN: n87806128
* NDL: 00474799
* VIAF: 255356002
* WorldCat: lccn-n87806128

 |
**זאב (וולף) ברנדה** (1848–1918) היה מחלוצי היישוב ומראשוני מתיישבי פתח תקווה. ברנדה היה פעיל מאוד בנושא הצדקה וכיהן כראש ועד פתח תקווה בין השנים 1890 -1900.

ביוגרפיה
--------

ברנדה נולד ב-1848 בעיר ביאליסטוק שבפולין. בילדותו התחנך בחדר, ולאחר מכן התמחה במלאכת האריגה.

ב-1882 עלה לארץ ישראל בעליית הביאליסטוקאים (יהודים מהעיר ביאליסטוק שקנו אדמות בארץ ישראל) והתיישב במושבה יהודיה שבה התיישבו פליטי הקדחת מפתח תקווה והלכו מדי יום מרחק שעתיים הליכה כדי לעבוד את אדמתם.

ב-1885 התיישב ברנדה בפתח תקווה ברחוב חובבי ציון מול רחוב פינסקר יחד עם שאר השבים למושבה. מהגעתו למושבה התמסר כולו לחקלאות, והקדיש מזמנו גם לפעילות ציבורית.

בעקבות מצבם הכלכלי הקשה של חלק מבני המושבה התגייס לשיפור מצבם. ברנדה ייצר בחצר ביתו מטבעות צדקה מיוחדים עליהם הוטבע ערך. בזכות קשריו הרבים הצליח שהמטבעות יהיו סחירים בכל חנויות המושבה ושכנע את בעלי החנויות לתת חלק מהעודף במטבעות אלו - אותם שלשלו בני המושבה מייד לקופות הצדקה. ברנדה הקים גם ארגון צדקה בשם "זיכרון מנחם" ובית תמחוי לעניי המושבה.

ברנדה היה חבר בוועד פתח תקווה שנים רבות, וכיהן בראש הוועד בין השנים 1890–1900. בשנים בהן כיהן כראש הוועד הקדיש חדר מביתו לצורכי הוועד.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה סייע ברנדה לפליטים מיפו ותל אביב, וסיפק להם אוכל ומקום לינה. מאוחר יותר נאלץ ברנדה בעצמו לעזוב את המושב בגלל הקרבות בין האימפריה העות'מאנית לבריטים, ועבר לזכרון יעקב.

ברנדה נפטר בזכרון יעקב בי"א באב תרנ"ח (1918) ונקבר בבית העלמין.

### משפחה

ברנדה התחתן עם אשתו הניה שנפטרה ב-1940. לזוג נולדו שבעה ילדים, מתוכם שלושה מתו מקדחת בזמן שהותם בפתח תקווה. אחת מהילדות, חמדה, המשיכה את מפעל הצדקה המשפחתי והקימה ארגון צדקה בפתח תקווה בשם "בנות תקווה" ועמדה בראשו 40 שנה.

### הנצחה

רחוב על שמו של ברנדה נקרא במרכז העיר פתח תקווה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מרכז פסג"ה פתח תקווה, עלון מידע - זאב ברנדה, 2003
2. 1 2 3 4  זאב וולף ברנדה ז"ל, באתר ראשונים - מדריך הרחובות פתח תקווה (ארכיון)
3. 1 2 3  "זאב ברנדה ומטבע הצדקה". *הארכיון לתולדות פתח תקוה ע"ש עודד ירקוני*. 2014-06-23. נבדק ב-2018-03-25.
4. ↑  זאב וולף ברנדה, באתר petah-tikva.rishonim.org.il
5. ↑  הניה ברנדה, באתר billiongraves
**רוברט פיירפאקס** (באנגלית: **Robert Fayrfax**;‏ 23 באפריל 1464 - 24 באוקטובר 1521) היה מלחין אנגלי מתקופת הרנסאנס, הנחשב לבולט ולמשפיע ביותר בתקופות המלוכה של הנרי השביעי והנרי השמיני, מלכי אנגליה.

חייו
----

פיירפאקס נולד בדיפינג גייט, לינקולנשייר. הוא נהנה מחסותה של הדמות החשובה ביותר בתחום התרבות בחצרו של הנרי השביעי, אם המלך ליידי מרגרט בופורט. במהלך השנים כיהן בתפקידים רשמיים שונים מטעם החצר. בשנים 1498 עד 1502 היה נגן העוגב ואחראי על המוזיקה במנזר סנט אלבנס. פיירפאקס למד באוניברסיטת קיימברידג' וקיבל תואר ראשון במוזיקה בשנת 1501 ותואר שני בשנת 1504. בשנת 1511 קיבל דוקטורט במוזיקה מאוניברסיטת אוקספורד.

משנת 1516, במשך ארבע שנים רצופות, הגיש פיירפאקס למלך הנרי השמיני קבצים של יצירותיו ועל כך קיבל תגמולים כספיים. בשנת 1520 הנהיג את הקאפלה המלכותית בביקור ממלכתי בצרפת.

רוברט פיירפאקס מת בשנת 1521, אולי בסנט אלבנס, שם נקבר.

יצירות והשפעה
-------------

מיצירותיו של פיירפאקס שרדו שש מיסות, שני מגניפיקאטים, שלושה-עשר מוטטים, שירים בתשעה קולות ושתי יצירות אינסטרומנטליות. המיסות שלו כוללות את ה"תרגיל" שהגיש כעבודת הדוקטורט שלו, המיסה Oh quam glorifica. אחת המיסות, Regali ex progenie, הועתקה בקולג' המלכותי למוזיקה בקיימברידג' ושלוש מיסות (Salve regina,‏Regali Magnificat ומיסה לא גמורה, Ave lumen gratiae נמצאות ב"ספר המקהלה של אטון". אחת המיסות שלו, O bone Jesu, שנכתבה בהזמנת ליידי מרגרט בופורט, נחשבת למיסה הפרודית הראשונה.

פיירפאקס תואר כדמות ראשונה במעלה בממסד המוזיקלי של זמנו וכמלחין נערץ בדורו. ליצירתו הייתה השפעה רבה על מלחינים מאוחרים יותר, בהם ג'ון טאוורנר ותומאס טאליס.

הקלטות
------

* The Masses (*Missa O Quam Glorifica*, *Missa Tecum Principium*, *Missa Albanus*, *Missa O Bone Jhesu*, *Missa Regali Ex Progenie*). Andrew Carwood/David Skinner: The Cardinall's Musick. ASV Records|ASV's Gaudeamus label: 3 CDs CDGAX353.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוברט פיירפאקס, באתר AllMusic (באנגלית)
* רוברט פיירפאקס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רוברט פיירפאקס, באתר Discogs (באנגלית)
* רוברט פיירפאקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* רוברט פיירפאקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* Robert Fayrfax biography on hoasm.org
* Robert Fayrfax biography on Answers.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניקולאס סאנדון, הערך "רוברט פייראקס" 1 במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  סאנדון, שם
3. ↑  סאנדון, שם
4. ↑  סאנדון,2,שם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277215305171
* BNE: XX1666685
* BnF: cb14834701z (data)
* GND: 119055473
* ISNI: 0000 0001 0887 1386
* LCCN: n84041992
* MusicBrainz: 33e7a293-5f17-4253-a85d-dfd690bc8b56
* NKC: xx0081517
* NTA: 096417498
* SNAC: w60z7z15
* SUDOC: 077861396
* Trove: 837912
* VIAF: 34722466
* WorldCat: lccn-n84041992

 |
**אלייז'ה שרמן גראמר** (באנגלית: **Elijah Sherman Grammer**‏; 3 באפריל 1868 – 19 בנובמבר 1936) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן לקצרה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת וושינגטון מנובמבר 1932 עד מרץ 1933.

ביוגרפיה
--------

גראמר נולד ביישוב הכפרי קווינסי שבמיזורי בראשית אפריל 1868. הוא התחנך במיזורי ובמכללת בנטונוויל שבארקנסו. כשהיה בן 19 בשנת 1887 עבר לוושינגטון, שם עבד כחוטב עצים ולאחר מכן כמנהל במחנות לכריתת עצים סמוך לטאקומה. לאחר שהשלים קורסים נוספים במכללת בנטונוויל בשנת 1892, המשיך לעבוד בתעשיית העץ. ב-1897 עבר לאלסקה.

בשנת 1901 שב לוושינגטון והתיישב בסיאטל, שהפכה לעיר המרכזית במדינה. לגראמר היו זכויות בעלוּת במספר ארגונים שעסקו בכריתת עצים ובמיזמים עסקיים אחרים. מ-1916 עד 1917 היה נשיא איגוד המעסיקים של וושינגטון. במהלך מלחמת העולם הראשונה סופח גראמר לצבא ארצות הברית וקודם לדרגת מייג'ור. בצבא הוטל עליו לפקח על ייצור עצי אשוח בבתי חרושת בנמלי וילאפה וגרייז.

ב-22 בנובמבר 1932 מונה גראמר – חבר המפלגה הרפובליקנית – לסנאט של ארצות הברית בידי מושל וושינגטון רונלד הארטלי (אנ'). הוא מילא את מקומו של וסלי ג'ונס שנפטר במהלך כהונתו. טרם מותו הפסיד ג'ונס בבחירות לתקופת כהונה נוספת למועמד המפלגה הדמוקרטית הומר בון (אנ'), לכן כהונתו של גראמר נקצבה עד ל-4 במרץ 1933, יום השבעתו לתפקיד של בון. מינויו של גראמר הבטיח את שמירת הרוב של הרפובליקנים במהלך מושב הסנאט שהתכנס מדצמבר 1932 עד מרץ 1933.

לאחר שתמה כהונתו בגבעת הקפיטול, חידש גראמר את עיסוקו בתעשיית העץ. הוא שימש כמנהל חברת "Admiralty Loging Company" ונשיא חברת ההשקעות גראמר. הוא נפטר בסיאטל ב-19 בנובמבר 1936, ונטמן בבית העלמין לייקוויו שבעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלייז'ה גראמר** בוויקישיתוף
* אלייז'ה גראמר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* אלייז'ה גראמר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלייז'ה גראמר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: G000366

 |
הקרן למחקר יהלומי פנסי קולור
**הקרן למחקר יהלומי פנסי קולור (FCRF)** הוא ארגון ללא מטרות רווח אשר הוקם במטרה לקדם שקיפות, סחר הוגן וסטנדרטים אתיים בתעשיית היהלומים הצבעוניים. הקרן הוקמה רשמית בנובמבר 2014.

הארגון עורך מחקרים בתחומי היהלומים צבעוניים ומפרסם עדכונים רבעוניים שמשקפים שינויים במחיר הקנייה הסיטונאי. 

מאז הקמתה, הקרן פיתחה כלים ושירותים נוספים עבור תעשיית היהלומים כגון:

תעודת הנדירות המאפשרת לקבוע את נדירותם של יהלומים צבעוניים, סקירות של יהלומים צבעוניים המוצעים למכירה במכירות פומביות לפני מועד המכירה; הערכות מחיר לאבנים ספציפיות לפי שוויים בשוק.

המשרדים הראשיים של החברה ממוקמים בבורסה ליהלומים ברמת גן, עם סניפים בארצות הברית ובאנגליה.

היסטוריה
--------

הקרן למחקר יהלומי פנסי קולור החלה בפעילותה בשנת 2005, כאשר הארגון החל לאסוף נתונים של מחירי שוק יהלומי פנסי קולור. הנתונים נאספו כמעט עשר שנים לפני העדכון הרבעוני הראשון של אינדקס מחירי היהלומים הצבעוניים (The Fancy Color Diamond Price Index) בינואר 2015. בנוסף לאינדקס הקרן מפרסמת מאמרי מחקר מקצועיים ומפתחת כלים דיגיטליים לשוק יהלומי הפנסי קולור.

פעילות
------

**אינדקס מחירי היהלומים הצבעוניים (The Fancy Color Diamond Price Index)** – הנתונים מתקבלים מיצרנים וסוחרי יהלומים צבעוניים ברחבי העולם ומשקפים את מחירי הקנייה המשתנים בשוק היהלומים. מחירים אלו עוברים ניתוח ומתפרסמים פעם ברבעון בתקשורת המקצועית. 

**תעודת הנדירות (The Rarity Report) -** הכלי מבוסס על מסד נתונים, המגיע ממקורות מקצועיים כגון מכרות יהלומים, מאגרי נתונים ברשת, וסקרים תקופתיים בקרב סוחרים על תדירות הופעת היהלומים הצבעוניים בשוק הסיטונאי. 

**סקירה מוקדמת של מכירה פומבית (Pre-Auction Analysis)** - מאמרים המציגים תיאור שמבוסס על שיטת הערכה הלקוחה מתוך הספר "Fancy Color Diamonds The Pricing Architecture" מאת אדן רחמינוב. 

הניתוח מתפרסם לפני מכירות פומביות של תכשיטים ויהלומים בהונג קונג, ז'נבה וניו-יורק כדי לתת תיאור אמין לציבור הקונים.

מחקר
----

הקרן למחקר יהלומי פנסי קולור מפרסמת מאמרי מחקר בתחום היהלומים הצבעוניים הטבעיים, כגון סקירות מוקדמות של מכירות פומביות, מחקרי שוק וכן מגוון מאמרים בנושאים מקצועיים הספציפיים לתעשייה. בין השנים 2005 עד 2014 הקרן אישרה כי יהלומי פנסי קולור הציגו עליית מחיר ממוצעת של 154.7%. Financial Times דיווח כי דניאלה מסקטי, מומחית בכירה במחלקת התכשיטים הבינלאומית בסותביס', הביעה עניין בנתוני הקרן, מכיוון ש"קטגוריית יהלומי פנסי קולור בעלת ניואנסים ומאוד וסובייקטיבית".

תרומה לקהילה
------------

מרבית ההכנסות של הקרן למחקר יהלומי פנסי קולור מושקעות מחדש במחקר ולמידה, וחלק מהרווחים נתרמים לעמותת Make A Wish.[דרוש מקור]

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Diamonds.net - Fancy Color Investment Analysis". *diamonds.net*. נבדק ב-13 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Focus on coloured diamonds for new research body". *professionaljeweller.com*. נבדק ב-13 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Luxury Spending in 2015 & 2016 - The Wealth Report". *knightfrank.com*. נבדק ב-13 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Michelle Yuan (5 בפברואר 2015). "Colored Diamonds: Asia's New Fancy Best Friend". *Forbes*. נבדק ב-13 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "How to set a value on the world's rarest gems". *Financial Times*. נבדק ב-13 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)