דיוקנו של אברהם זקוטו
אלמנך פרפטום (באנגלית Almanach perpetuum , בלטינית Almanach perpetuum celestium motuum  ובספרדית Almanaque permanente de los movimientos celestes) השם בו יצא לאור בשנת 1496 תרגומו של יוסף ויזינו לחיבורו של אברהם זכות "החיבור הגדול".

החיבור הגדול

החיבור הגדול (הידוע גם בשם "לוחות זכות") נכתב על ידי האסטרונום היהודי ספרדי אברהם זכות בשפה העברית בין השנים 1473 – 1478 בסלמנקה שבספרד, עיר בה התגורר ועבד אברהם זכות. 

"הלוחות של זכות" חוללו מהפכה בתחום הניווט בים הפתוח ובמקומות לא מוכרים בכך הציעו לראשונה את האפשרות לקבוע את מיקומה המדויק של הספינה על סמך מיקום השמש. יחד עם פיתוח הטבלאות, אברהם זכותו בנה אצטרולב מתכת חדשני שביטל את הצורך בצפייה ישירה בשמש.

החיבור הגדול הוא אוסף של 65 טבלאות אסטרונומיות יומיות (אֶפֶמֶרִיס) הארוך בצורת אלמנך. הטבלאות מתארות את מיקומם של השמש, הירח, וכוכבי הלכת נוגה, מאדים, צדק, שבתאי וכוכב חמה. תאריך ייחוס (date radix ) לצורך ביצוע החישובים הוא שנת 1473, וקו האורך לייחוס הוא קן אורך דמיוני שעובר דרך העיר סלמנקה, שם בוצעו בפועל המדידות.

הטבלאות מלוות בהסברים מפורטים על האופן בו יש לבצע את החישובים (canon). הטבלאות ושיטת החישוב התבססו על עקרונות שפותחו בטבלאות האסטרונומיות שנערכו בחסותו של המלך אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה ולאון, במאה ה-13 ובמידה מסוימת על עקרונות שפותחו על ידי האסכולה של מיורקה, קבוצת הקרטוגרפים, הקוסמוגרפים ובוני מכשירי הניווט היהודים שפעלה במיורקה ובקטלוניה במאות 13 עד 15. 

בזכות הטבלאות והאצסטרולב החדש אפשר היה לנווט לפי קווי רוחב ולהשתחרר מהתלות בכוכב הצפון שאורו דואך בהדרגה ככל שמפליגים דרומה מקו המשווה. הם היוו את מערכת האיכון של כל מגלי הארצות והימאים הספרדים והפורטוגזים החל מקריסטופר קולומבוס במסעו הראשון לגילוי יבשת אמריקה בשנת 1492 וואסקו דה גמה במסעו סביב כף התקווה הטובה בדרכו להודו בשנת 1497.

תרגומים
-------

תרגומים

התרגום ללטינית, פרי עבודתו של יוסף ויזינו, תלמידו של אברהם זכות, יצא לאור בשנת 1496 בבית הדפוס של  שמואל ד'אוֹרטָס (Samuel D'Ortas) ובנו  אברהם בלייריה שבפורטוגל, בשם *Tabulae tabularum Celestium motuum sive almanach perpetuum*,

מלבד המהדורה הלטינית הודפסה באותו בית דפוס ובאותה השנה מהדורה בה כותרות הטבלאות נשארו בלטינית אך הוראות החישוב ניתנו בספרדית.

בנוסף לתרגום, יוסף ויזינו עדכן את הטבלאות ואת השיטה למדידת גובה השמש באמצעות האסטרולב על סמך העבודה שביצע במפרץ גינאה בשנת 1483 בשליחותו של מלך פורטוגל ז'וּאָאוּ השני. עבודתו כללה ביצוע מדידות וניסוח ובדיקת חוקים חדשים לקביעת קו הרוחב עבור כל המקומות בהם עברו הימאים הפורטוגזים בחצי כדור הארץ הדרומי.

תרגום לוונציאנית

  

התרגום לוונציאנית בוצע על ידי אלפונסו דה קורדובה בשנת 1502 על סמך המהדורה האחרונה של האמנך שפורסמה בשנת 1499. הוא הוסיף הערות, רשימה של 53 כוכבים, שלא הופיעו במהדורת 1499, עם שמותיהם והתייחסות למערכת הקואורדינטות המשוונית

https://dbe.rah.es/biografias/19201/alfonso-de-cordoba

תרגום לערבית

התרגום הראשון של אלמנך פרפטום לערבית בוצע בשנת 1505 באיסטנבול על ידי  מוסא ג'לינוס אבן יהודה אל-טביב אלישרעילי או בשמו העברי משה גליאנו בן יהודה. משה גליאנו פרסם עבודות שונות בתחומי הרפואה והאסטרונומיה, ביניהן ספר על מאפיינים והרכבים של תרופות שונות, מסה בנושא תנועות ומסלולי הכוכבים, ותרגום לעברית של כמה חיבורים ערביים על אסטרונומיה. המהדורה הערבית של האלמנך בתרגומו כוללת תרגום מילולי של חלק מהטבלאות והוראות החישוב שהופיעו במהדורה הלטינית של יוסף ויזינו לצד תרגום הוראות חישוב מתוך המהדורה העברית המקורית של אברהם זכות, החיבור הגדול.

התרגום השני בוצע על ידי אחמד אבן אחמד אבן אל-פאקי קאסים אבן אל-סאיג' אל-חג'ארי אל אנדלוסי בתחילת המאה ה-17 במרקש. אל-חג'ארי היה יהודי מומר ששמו העברי דיאגו בז'רנו, אחד מאנוסי ספרד הרבים שמצאו מקלט בצפון אפריקה, כפי שהוא מספר בספרו ""Kitab Nasir al-Din ala l-qawm al-kafirin.  הוא עזב את אנדלוסיה בשנת 1598 והתיישב במרקש שם הועסק כמתרגם בחצרו של הסולטן זידאן אבו מאלי בנו של הסולטן אחמד אל-מנסור. הודות לידיעותיו בשפה הספרדית נשלח על ידי הסולטן למשימות דיפלומטיות בצרפת ובהולנד.

תרגומו נשמר בחמישה כתבי יד באזורים שונים בעולם הערבי דבר המעיד על חשיבות עבודתו.