recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מליכה בלביי** (בערבית: **مليكة بلباي**, בתעתיק מדויק: **מליכה בלבאי**; נולדה ב-15 ביוני 1974) היא שחקנית אלג'יראית ששיחקה בסרטים ובסדרות טלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

בלביי נולדה בתיארת במערב אלג'יריה. היא למדה בבית ספר האלג'יראי לאומנויות הבמה והתחילה את הקריירה שלה בתיאטרון בהפקה של "נג'מה" שהותאם מהספר של כאתב יאסין ובבימויו של זיאני עיאד. היא שיחקה לראשונה בסדרת טלוויזיה בשנת 2004 בסדרה השחקן. היא הופיעה לראשונה בקולנוע בשנת 2006 בסרט ברכאת. בשנת 2007, היא שיחקה בסרט "מוריטורי",[דרושה הבהרה] המבוסס על ספר של יסמינה חדרה ומספר על שוטר שחוקר קבוצת טרוריסטים בזמן מלחמת האזרחים האלג'יראית. בלביי גם הופיעה בסדרות הטלוויזיה "משפחת ג'מעי" בשנת 2008 ו"א-ד'יכרא אל-אח'ירה" בשנים 2010–2011.

במרץ 2014, בלביי כובדה בפסטיבל הרדיו והטלוויזיה של המפרץ ה-13 שהתקיים בבחריין. בשנת 2019, היא שיחקה שני תפקידים בסרט "Reconnaissance" של סלים חמדי וזכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל סרטי מגרב שהתקיים באוג'דה במרוקו. בשנת 2020, היא כיכבה בתפקיד של נבילה בסדרת הטלוויזיה "ימא". היא תיארה את הדמות כאישה שסבלה מחוסר צדק רב, אבל הצליחה לבנות מחדש את החיים שלה ולבנות בית למרות שהותה בכלא למשך 10 שנים. לאחר קריאת התסריט, בלביי פחדה שהתפקיד יהיה דומה לאופרות סבון ועבדה עם הבמאי מדיח באלעיד לבסס את הדמות.

פילמוגרפיה
----------

### סרטים

* ברכאת (2006)
* מוריטורי (2007)
* *Le dernier passager* (2008)
* *Point final 1er novembre 1954* (2009)
* *Reconnaissance* (2019)

### טלוויזיה

* השחקן (2004)
* *Le printemps noir* (2006)
* *Rendezvous with Destiny* (2008)
* משפחת ג'מעי (2008)
* א-ד'יכרא אל-אח'ירה (2010-2011)
* וליד מאמא (2015)
* ללה זינב (2018)
* ראיס קורסו (2019)
* וולאד לחלאל[דרושה הבהרה] (2019)
* אחוואל א-נאס (2020)
* ימא (2020)

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Biographie Malika Belbey". *Cineserie.com* (בצרפתית). נבדק ב-9 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  "Algerian actress Malika Belbey to be honoured at Gulf Radio, TV Festival in Bahrain". *Arab Today*. 12 במרץ 2014. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. 1 2 3  "«Le temps n'était plus en notre faveur»". *L'Expression* (בצרפתית). 14 במאי 2020. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Mitchell, Wendy (22 במאי 2007). "Cinexport starts sales for Algerian story Morituri". *Screen Daily*. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "«Reconnaissance» de Salim Hamdi sélectionné". *Medias-dz.com* (בצרפתית). 12 ביוני 2020. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "« Yema » le feuilleton dramatique qui dominera le ramadhan 2020 sur EL Djazairia One". *DIA* (בצרפתית). 17 באפריל 2020. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מליכה בלביי"**.
**תגובה מבוקרת דיפוזיה** בכימיה פיזיקלית היא תגובה בה הגורם הקובע את קצב התגובה הוא תנועת הצורונים המגיבים. תנועה זו ממושטרת על פי כללי הדיפוזיה.
ישנם כמה גורמים המשפיעים על קצב תגובה כימית:

כמות האנרגיה במערכת, זאת מכונה גם (תרמודינמיקה). ההסתברות להיווצרות תגובה ממפגש עתיר אנרגיה בין המגיבים, מכונה גם קינטיקה. וקצב שינוע הצורונים.
קצב שינוע הצורונים נשלט אף הוא על ידי כמה גורמים:
ערבוב, מיגרציה (הגירה בהשפעת פוטנציאל חשמלי למשל), ודיפוזיה.
כאשר ישנה אנרגיה בכמות מספקת במערכת, קינטיקה מהירה דיה, ואין השפעה של ערבוב ומגרציה, מתרחשת תגובה מבוקרת דיפוזיה.

תגובה מבוקרות דיפוזיה באלקטרוכימיה
----------------------------------

בשיטות אלקטרוכימיות ניתן לעקוב אחרי הגורמים המשפיעים על קצב התגובה: בפוטנציאלים הקרובים לפוטנציאל המנוחה של המערכת, הפוטנציאל המופעל על המערכת, המייצג את כמות האנרגיה, הוא הקבוע את קצב התגובה.
בפוטנציאלים מרוחקים מה מפוטנציאל המנוחה, הקינטיקה היא הקובעת את קצב התגובה.
תגובה מבוקרת דיפוזיה, אם כן, מתרחשת בפוטנציאלים המרוחקים ביותר מפוטנציאל המנוחה של המערכת. מכיוון שהדיפוזיה היא זו הקובעת את קצב התגובה, הזרם הנמדד במערכת אינו תלוי בפוטנציאל המופעל. מבחינה גרפית תיוצג תגובה זו על ידי ישר המקביל לציר הפוטנציאל.
בבדיקות אלקטרוכימיות מסוג מדידות עכבה חשמלית ממודלת תגובה מבוקרת דיפוזיה בעזרת עכבת וארבורג. ניתן לדלות ממנה מידע על מקדם הדיפוזיה של הצורונים, שטח הפנים של האלקטרודה ועוד. ייצוגה הגרפי של תוגבה מבוקרת דיפוזיה בסוג מדידות זה הוא ישר בשיפוע 45 בדיאגרמת נייקוויסט.
**הספורט האהוב על הגבר** (באנגלית: **‏?Man's Favorite Sport**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1964, בבימויו של הווארד הוקס, עם רוק הדסון ופאולה פרנטיס (אנ') בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על סיפור של פט פרנק ועיקרו גבר נאה שחייב להדגים את כישוריו בדיג אף על פי שלא דג מעולם.

תקציר העלילה
------------

רוג'ר וילובי (רוק הדסון) הוא גבר נאה העובד כמוכר ציוד דיג בחנות השייכת לרשת אברקרומבי אנד פיץ' בסן פרנסיסקו. הוא ידוע כבר סמכא בדיג ואף פרסם ספרי הדרכה בנושא זה. הלקוחות מעריצים אותו אך אינם יודעים שלא דג מעולם וכי את כל העצות שפרסם שמע מלקוחותיו. רוג'ר מאורס לטקס (שרלין הולט).

איזי מילר (מריה פרשי) היא בתו של בעל בית מלון באגם וקפוג'י (שם פיקטיבי). אשת יחסי הציבור שלה, אביגייל פייג' (פאולה פרנטיס) יוזמת תחרות דיג גדולה באגם למטרת פרסומת. כדי להגדיל את ההתעניינות בתחרות הם פונים למנהל החנות מר קדוואלדר (ג'ון מקגוייר) כדי שיורה לרוג'ר להשתתף בתחרות.

רוג'ר מסרב כי אינו יודע לדוג ואומר לקדוואלאדר כי אינו רוצה להתחרות בלקוחותיו ובעיקר נגד מייג'ור פיפס (רוסקו קרנס) שמעריץ אותו. טענתו לא מתקבלת. הוא נכנס לחנות תקליטים, עם איזי ואביגייל, מפעיל את כל התקליטים וברעש הוא צועק לעומתן כי יודע לדוג...

אביגייל מתאהבת בו ומחליטה ללמד אותו לדוג. הוא מגיע לאגם עם ציוד קמפינג ולא מסוגל להקים אוהל. נופל מדי פעם לאגם לקול צחוקן של אביגייל ואיזי. אביגייל מנסה להתחיל אתו ואז מגיעה טקס ותופסת אותו במצבים מביכים עם אביגייל ואיזי ומבטלת את הקשר אתו.

בשלושת ימי התחרות מצליח רוג'ר לדוג את הדגים הגדולים ביותר לא מפני שהוא יודע לדוג אלא בגלל מזל. כל פעם הוא נופל לאגם. הוא זוכה במקום הראשון בתחרות אך אביגייל כועסת עליו ודורשת ממנו שיתוודה שהוא "מזויף".

לאחר מחשבה שנייה מתוודה רוג'ר בפני קדוואלדר כי אינו יודע לדוג והוא מפוטר במקום. הוא מחפש את אביגייל ומוצא אותה מתבודדת ביער. בינתיים משכנע מייג'ור פיפס את קדוואלדר לבטל את פיטוריו של רוג'ר במחשבה פרסומית שגם אדם בלתי מנוסה יכול לזכות בתחרות אם הוא משתמש בציוד שלהם. קדוואלדר יוצא בסירה לאגם ומוצא את רוג'ר ואביגייל שנשטפו בגשם ומבשר להם זאת והם מתחבקים באושר.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רוק הדסון | רוג'ר וילובי | מוכר ציוד דיג |
| פאולה פרנטיס | אביגייל פייג' | אשת יחסי ציבור |
| מריה פרשי | איסולדה "איזי" מילר | בתו של בעל מלון |
| שרלין הולט | טקס | ארוסתו של רוג'ר |
| ג'ון מקגיוור | קדוואלדר | הבוס של רוג'ר |
| רוסקו קרנס | מייג'ור פיפס | חובב בדיג |

קישורים חיצוניים
----------------

* "הספורט האהוב על הגבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הספורט האהוב על הגבר", באתר נטפליקס
* "הספורט האהוב על הגבר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הספורט האהוב על הגבר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הספורט האהוב על הגבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הספורט האהוב על הגבר, באתר ארכיון המדינה
* הספורט האהוב על הגבר, באתר TCM
* קדימון לספורט האהוב על הגבר, באתר יוטיוב
* השיר הספורט האהוב על הגבר, באתר יוטיוב
גרף המתאר תגובה לכניסת אות. תגובת היתר מסומנת ב-Δh
**תגובת יתר** (באנגלית: **Overshoot**) בעיבוד אותות, תורת הבקרה ומתמטיקה היא נוכחות של אות או פונקציה מעבר לסף רצוי. חציית הסף נובעת ממאמץ יתר כמו תאוצה, אנרגיה למערכות בעלות רוחב פס חסום. לרוב לאחר תגובת יתר תתרחש תנודתיות.

בתורת הבקרה
-----------

הכוונה לפלט של אות מעל הערך הרצוי במצב מתמיד. עבור כניסת מדרגה תגובת היתר נמדדת באחוזים ומחושבת כערך המקסימלי של האות חלקי ערך כניסת המדרגה.

עבור כניסת מדרגה יחידה ערך תגובת היתר הוא הערך המקסימלי פחות 1.

עבור מערכת מסדר שני, ערך תגובת היתר (peak magnitude {\displaystyle M\_{p}}) היא פונקציה של מקדם הריסון ζ וניתן לחשבה באמצעות:

{\displaystyle M\_{p}=e^{\left({\frac {-\zeta \pi }{\sqrt {1-\zeta ^{2}}}}\right)}}
עבור מקדמי ריסון קטנים נקבל בקירוב כי:{\displaystyle \ M\_{p}\approx 1-{\zeta \over 0.6}}

הזמן בו מתרחשת תגובת היתר מסומן כ-t\_{p}

לחלופין ניתן לחלץ את מקדם הריסון של מערכת כפונקציה של תגובת היתר לכניסת מדרגה

{\displaystyle \zeta ={\sqrt {\frac {\left(\ln {M\_{p}}\right)^{2}}{\pi ^{2}+\left(\ln {M\_{p}}\right)^{2}}}}}

דוגמאות
-------

* רחפן נוסק לגובה ומעוניין להגיע לגובה מסוים. הוא פוקד על המנועים לספק דחף במטרה להאיץ כלפי מעלה עד אשר הוא מגיע לגובה הרצוי. לאחר שמגיע לגובה הרצוי הוא מפסיק את פקודת המנועים אך כיוון שצבר מהירות הוא ממשיך לטפס ומגיע בפועל לגובה רב יותר שמהווה תגובת יתר של המערכת. כדי להימנע ממצב כזה על הרחפן היה נדרש לשנות את פרופיל התאוצה שלו ולהאט עוד טרם הגעה לגובה הרצוי כך שתאוצתו ומהירותו תתאפס עם הגעה.
* פיצוץ אוכלוסין - באקולוגיה, תגובת יתר מתייחסת לרוב לגידול אוכלוסין מהיר מידי של מין בעל חיים, מעבר ליכולת הנשיאה של המערכת האקולוגית התומכת בו. בעקבות הגידול תיתכן ירידה מתונה של האוכלוסייה עקב מחסור במזון או במשאבים אחרים.

ראו גם
------

* זמן התייצבות (אנ')
* זמן עלייה (אנ')
**בן (בארנד) בריל** (בהולנדית: **Barend (Ben) Bril**‏, 16 ביולי 1912 - 11 בספטמבר 2003), היה מתאגרף יהודי הולנדי, 9 פעמים ברציפות אלוף הולנד, אלוף המכביה השנייה ובמלחמת העולם השנייה ניצול שואה בזכות יכולות האיגרוף שלו.

קורות חיים
----------

בריל - 1965
בן בריל נולד ברובע היהודי באמסטרדם, רובע Valkenburgstraat, הולנד, אחד מששת ילדיהם של זוג יהודים, אברהם בריל, דייג במקצועו וקלרתי (לבית מופי). בילדותו התאמן באיגרוף במועדון מכבי המקומי.

לאחר שזכה באליפות הולנד באגרוף ולמרות גילו הצעיר הורשה בריל להשתתף באולימפיאדת אמסטרדם (1928). במשחקים עצמם הוא היה הספורטאי הצעיר במשלחת ההולנדית, 16 שנים ו-23 ימים וסיים במקום חמישי במשקל זבוב עד 51 ק"ג, לאחר שהגיע לסבוב רבע הגמר. 

לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) לא נשלח, בעקבות החלטתו של יושב ראש הוועד האולימפי ההולנדי, שהיה חבר במפלגה הנאצית ההולנדית. 

במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה בריל במדליית זהב ומאז החל לענוד את מגן הדוד על מכנסיו בכל תחרות איגרוף בה השתתף. את אולימפיאדת ברלין (1936) החרים בגלל השלטון הנאצי בגרמניה הנאצית. 

במלחמת העולם השנייה הסתתרה משפחת בריל הקטנה (בריל, אשתו ובנם) בדירת מסתור, אך כעבור כשנה נשלחו בריל ומשפחתו לברגן-בלזן בעקבות הלשנה של מי שהיה נושא הדגל ההולנדי במצעד הפתיחה של המשחקים האולימפיים באמסטרדם, 1928, סאם אולי. אולי עצמו הורשע לאחר תום המלחמה, נידון למאסר ומת בכלא ב-1975. 

שלושה מארבעת אחיו ואחותו של בריל, שהיו נשואים עם ילדים, לא שרדו את השואה. מכל משפחתו ניצלו רק הוא ואחיו הצעיר, הארי (נפטר ב-6 באוגוסט 1966). בריל ניצל תודות ליכולת האיגרוף שלו, ששעשעה את הנאצים ומנעה מהם להרגו.

לאחר המלחמה והחל מ-1963 הפך בריל לשופט איגרוף ידוע, ששפט בין השאר גם במשחקיהם האולימפיים של ג'ו פרייז'ר (אולימפיאדת טוקיו (1964)), ג'ורג' פורמן (אולימפיאדת מקסיקו (1968)) ועוד. 

הוא נפטר בשנת 2003 באמסטרדם, בגיל 91. היה נשוי לסיליה ואב לבן.

בשנת 2006 פורסמה הביוגרפיה שלו, **Ben Bril - Davidsster als Ereteken**, מאת Ed van Opzeeland.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בן בריל** בוויקישיתוף

* בן בריל, באתר olympedia.org
* "Ben Bril: The Dutch Jewish boxing champion sent to Nazi camps by Olympic team-mate", אוקטובר 2022, BBC
* על בן בריל באתר ww2gravestone

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 25522021
* GND: 132892022
* ISNI: 0000 0000 2276 6219
* NTA: 298042789
* VIAF: 30711440
* WorldCat: viaf-30711440

 |
**הגברה (אוגמנטציה) של מערכת ניווט לוויינית** (באנגלית: **GNSS Augmentation**) היא מערכת הפועלת מעל מערכת ניווט לוויינית ותפקידה לשפר את ביצועי מערכת הניווט במונחים של דיוק מקלטים, אמינות וזמינות באמצעות אינטגרציה של מידע מאלמנטים חיצוניים לה בהליך החישוב במקלטים. 

ישנן מערכות אוגמנטציה רבות אשר כבר פרושות ומתפקדות ברחבי העולם. המערכות משדרות מידע על מקור טעויות כגון אפמריס, סחיפת שעון והשפעות השהייה של היונוספירה ועוד.

SBAS - מערכות אוגמנטציה מבוססות לוויינים
----------------------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

GBAS - מערכות אוגמנטציה קרקעיות
-------------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 

  


| מערכות ניווט לווייניות |
| --- |
| סוגי מערכות ניווט לווייניות | ארצות הבריתארצות הברית **טרנזיט** • ארצות הבריתארצות הברית **GPS**‏ • רוסיהרוסיה **גלונאס** • האיחוד האירופיהאיחוד האירופי **גלילאו** • הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין **BeiDou** ‏ • הודוהודו **IRNSS** ‏ |
| אוגמנטציה (תוספות) | ארצות הבריתארצות הברית **WAAS**‏ • ארצות הבריתארצות הברית **LAAS**‏ • ארצות הבריתארצות הברית **JPALS**‏ • האיחוד האירופיהאיחוד האירופי **EGNOS**‏ • הודוהודו **GAGAN**‏ • יפןיפן **MSAS**‏ • יפןיפן **QZSS**‏ |
סר **פרדריק צ'ארלס בארטלט** (אנגלית: **Frederic Charles Bartlett**;‏ 20 באוקטובר 1886 – 30 בספטמבר 1969) היה פסיכולוג אנגלי, מחלוצי הפסיכולוגיה הקוגניטיבית, ידוע בעיקר בעקבות מחקריו החלוציים שחקרו את הזיכרון בשיטה היצירתית, הגורסת כי יש לחקור זיכרון באמצעות מילים בעלות משמעות.

חייו
----

ב-1909 הפך למרצה באוניברסיטת קיימברידג'. בארטלט דרש חזור ושוב להקים מעבדה בקיימברידג' לחקר בתחומי הפסיכולוגיה היישומית, בקשה אשר התממשה ב-1912. ב-1924 היה לעורך של כתב העת הבריטי על הפסיכולוגיה, תפקיד בו החזיק במשך 24 שנים. ב-1931 הפך לפרופסור הראשון בפסיכולוגיה ניסויית בקיימברידג' – תואר שבו החזיק עד התפטרותו ב-1951.

ב-1932 פרסם את ספרו הקלאסי "זכירה" (*Remembering*), שבו העלה טענות רבות נגד שיטתם של הביהייביוריסטים, ובראשם הרמן אבינגהאוס, לחקר הזיכרון. אחת הטענות העיקריות שהעלה נגד שיטה זו הייתה נטייתם של בני האדם למצוא משמעות גם בהברות תפל, שבהן השתמש אבינגהאוס. בספר זה גם הציג את אחת מעבודותיו המפורסמות ביותר על תהליכים קוגניטיביים וחברתיים של הזיכרון. לצורך עבודות אלה חיבר בארטלט קטע קצר הידוע בשם "מלחמת הרוחות" (War of the Ghosts), שבו כלל רצף אירועים הנראה במבט ראשון הגיוני, אך למעשה לא היה הגיוני כלל ועיקר. במהלך הניסוי המתואר בעבודה זו, סיפר בארטלט לנבדקיו את הסיפור ומאוחר יותר ביקש מהם לדלות מזיכרונם כמה שיותר פרטי מידע. ממצאיו הראו כי אנשים התקשו לזכור את הסיפור במדויק, גם לאחר קריאות חוזרות של הסיפור. הוא העלה השערה כי כאשר הפרטים אינם תואמים לסכמה של אנשים לאירועים, הם נוטים לעוותם, לשכחם או להתאימם לסכמה זו.

בארטלט בדק בניסוייו גם זכירה של צורות. במהלך מחקריו ניתנו לנבדקים צורות שונות לזכור, והיה עליהם לצייר את הצורות, בהתאם לזיכרונם. הוא מצא בניסויים אלה כי מבחינים בקלות בחלקים חסרים או בתכונות לא מוכרות, וכי הבלתי-מוכר מושך את תשומת לבנו. כמו כן מצא בארטלט כי השמות שניתנו לצורות מילאו תפקיד משמעותי לגיבוש הדימוי של הצורות, בזכירתן ובשחזורן. הוא הסביר זאת בתכונה אותה כינה מאמץ למצוא משמעות. זוהי התכונה לחפש משמעות גם בגירויים מעורפלים, ואשר אינם עונים בבירור ובדיוק על הסכמה לאותו דימוי.

ב-1932 נבחר להיות חלק מהחברה המלכותית, וב-1948 הוענק לו תואר אביר על שרותו לחיל האוויר המלכותי בגלל עבודתו על היסודות של עתות מלחמה בפסיכולוגיה יישומית. ב-1944 הקים יחד עם עמיתו קנת קרייק סניף של מועצת המחקר הרפואי, והפך למנהלו לאחר מותו של קרייק ב-1945.

קישורים חיצוניים
----------------

* הארכיונים של פרדריק בארטלט (באנגלית)
* על פרדריק בארטלט באתר bookrags (באנגלית)
* המאמר "בין זיכרון, זהות והיסטוריה" באייל הקורא
* תמונות של פרדריק בארטלט
* פרדריק בארטלט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462710005171
* BIBSYS: 90076429
* BNC: 000153640
* BNE: XX1034059
* BnF: cb169750931 (data)
* GND: 121745104
* ICCU: CFIV054156
* ISNI: 0000 0001 1036 6020
* LCCN: n50023810
* LNB: 000205390
* NDL: 00432448
* NKC: jo2002101567
* NLA: 36562655
* NLP: A27686103
* NTA: 073540005
* SNAC: w6fr2w4r
* SUDOC: 089481054
* Trove: 1294157
* ULAN: 500444620
* VIAF: 306433791
* WorldCat: viaf-5795910

 |
**מקס פרדיננד שלר** (בגרמנית: **Max Scheler**;‏ 22 באוגוסט 1874 – 19 במאי 1928) היה פילוסוף יהודי-גרמני שעסק בתחומים של פנומנולוגיה, אתיקה ופילוסופיה אנתרופולוגית.

ביוגרפיה
--------

שלר נולד במינכן שבקיסרות הגרמנית דאז, לאם יהודייה-אורתודוקסית ולאב נוצרי-לותרני. ב-1899 המיר שלר את דתו לקתולית. עד 1921 היה שלר מחויב מאוד לנצרות הקתולית ואף קרא לתנועת התחדשות קתולית. אך מ-1921 והלאה ניתק את עצמו שלר באופן פומבי מאמונה באלוהות היהודית-נוצרית.

שלר למד במינכן וברלין רפואה, פסיכולוגיה ופילוסופיה. מבין מוריו לפילוסופיה באותה תקופה היו וילהלם דילתיי וגאורג זימל. ב-1896 עבר ליינה והשלים את לימודיו בהדרכתו של רודולף אויקן. במהלך לימודיו ביינה פגש ב-1901 את אדמונד הוסרל והתוודע לפנומנולוגיה שלו, ולאחר מכן קרא את ספרו "חקירות לוגיות". בנוסף, קרא שלר את הפילוסופיה של אנרי ברגסון, והיה גורם משמעותי בהבאתה בפני החוגים האינטלקטואליים בגרמניה..

פילוסופיה
---------

בניגוד להוסרל, שראה בפנומנולוגיה מתודה במובן החמור של המילה, ראה בה שלר "גישה לראיה רוחנית... של משהו שאחרת היה נשאר חבוי". הפנומנולוגיה לדעתו היא שיטה לחקירת מהויות וקשרים מהותיים. שלר שלל את הגישה הקאנטיינית והנאו-קאנטיינית הטוענת שההתנסות בדברים כשהם-לעצמם היא מתווכת. לדעתו, הפילוסופיה הקאנטיינית והנאו-קאנטיאנית סובלת מיחס של אי-אמון וחשדנות בסיסית כלפי העולם. לעומת זאת הפנומנולוגיה מתייחסת אל העולם באהבה בוטחת, שדרכה העולם מתמסר ומגלה את עצמו. חוזקה של פילוסופיה מיוסד על האהבה. על ידי יחס האהבה ו"הראיה הרוחנית" ניתן להתנסות באופן ישיר במהויות, "לראות" אותן ולחוש בהן באופן אינטואיטיבי. השקפה זו סוללת לשלר את הדרך לביסוס אובייקטיבי של ערכי המוסר, אשר גם אותם ניתן לחוש ובשל כך יש להם תוקף כללי. שלר הבחין ב-4 סוגי ערכים שחשיבותם עולה לפי סדר זה: ערכי החושים (הנאה גופנית), ערכי החיים (אצילות), ערכי הרוח (יופי, צדק) וערכי הדת (קדושה). אף על פי שלערכים ישנו תוקף מוחלט, טען שלר שישנו רלטיביזם ביחס להכרתם: התנאים החברתיים משפיעים על אופן ההכרה שלהם.

לאחר מותו בפרנקפורט ב-1928, והוא בן 54, אמר עליו היידגר ששלר היה "הכח הפילוסופי החזק ביותר בגרמניה המודרנית, לא, באירופה המודרנית ואף בפילוסופיה בת זמננו כולה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס שלר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מקס שלר
* שלר באנציקלופדיית סטנפורד
* מקס שלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי מקס שלר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* מקס שלר (1874-1928), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Schneck, Stephen Frederick (2002) Max Scheler's acting persons: new perspectives
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Heidegger, Metaphysische Anfangsgruende (s.anm 1), 62

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267511005171
* BNE: XX1158853
* BnF: cb11923940q (data)
* CANTIC: a10433661
* CiNii: DA00486478
* GND: 118606964
* ICCU: CFIV022110
* ISNI: 0000 0001 0780 1861
* LCCN: n80035787
* LNB: 000005029
* NDL: 00455507
* NKC: jn19990007559
* NLA: 35293374
* NLG: 158360
* NLK: KAC199624302
* NLP: A11802625
* NSK: 000009723
* NTA: 068441827
* SELIBR: 207648
* SNAC: w6zk9k52
* SUDOC: 027125815
* Trove: 900685
* VcBA: 495/20106
* VIAF: 41846336
* WorldCat: lccn-n80035787

 |
**ארנסט אמיל היינריך ביברשטיין** (16 בפברואר 1899 – 8 בדצמבר 1986). כומר פרוטסטנטי, קצין אס אס ועוצבות המבצע בדרגת "אוברשטומבנפיהרר", פושע מלחמה נאצי.

ביוגרפיה
--------

ביברשטיין נולד בעיר הילכנבאך שבגרמניה בשם ארנסט זימנובסקי, הוא שירת כחייל בצבא הקיסר הגרמני במלחמת העולם הראשונה. אחרי שחרורו, החל ללמוד תאולוגיה וב-1924 מונה לכמורה בכנסייה הפרוטסטנטית.

ב-1926 הצטרף ביברשטיין (אז עדיין ארנסט זימנובסקי) לשורותיה של המפלגה הנאצית. ב-1936 התנדב לאס אס. ב-1941 שינה את שם משפחתו לביברשטיין.

במהלך ממלחמת העולם השנייה שירת כקצין בעוצבות המבצע ("איינזצגרופן"), שתפקידן העיקרי היה התלוות לחיילי הוורמאכט בכיבוש מזרח אירופה, איסוף היהודים באזורים שנתפסו, ורציחתם. לאחר ההתנקשות בחייו של ריינהרד היידריך, מראשי האס.אס, על ידי פרטיזנים צ'כים, מונה ביברשטיין, ביוני 1942, למפקד עוצבה "C" ב"איינזצגרופן".

היה אחראי לרציחתם של קרוב לשלושת אלפים יהודים. בין היתר, הובאו עדויות ראייה להשתתפותו האקטיבית ברציחתם של כשישים יהודים בעיר רוסטוב על הדון (בברית המועצות של אז), ובנוכחותו ופיקודו על הוצאות נוספות להורג. העדויות קשרו אותו לרציחות המוניות באמצעות גז ובורות ההריגה (בהם נורו הקורבנות על סיפם של בורות, שהיו לקברי אחים).

### אחרי מלחמת העולם השנייה

ביברשטיין הועמד לדין, יחד עם פושעי מלחמה נאצים אחרים ב"משפט האיינזצגרופן", שהיה חלק ממשפטי נירנברג. ביברשטיין כפר בכל האישומים נגדו.

ביברשטיין הורשע במשפטי נירנברג ונידון למוות, אך עונשו הומתק, והוא יצא לחופשי ב-1958 (כ-10 שנים בלבד לאחר מעצרו). ביברשטיין חזר לעסוק בכמורה ומת בגיל 87 בעיירה נימונסטר שבגרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט ביברשטיין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 128951249
* ISNI: 0000 0000 7870 3911
* LCCN: no2010079865
* VIAF: 20748913
* WorldCat: lccn-no2010079865

 |
קרחון **אובראלטש** (**Oberaletsch Glacier**) הוא קרחון יבשתי באורך 9 קילומטר ברכס האלפים הברניים בקנטון ואלה שבשווייץ.

לקרחון יש שתי זרועות, הזרוע המזרחית הנקראת קרחון אובראלטש, מתחילה בגובה של 3,700 מטר בהרים אלטשהורן זאטלהורן ושינהורן וזורמת בין ההרים וייסהורן (ממערב) וגייסהורן (ממזרח) עד למרגלות הגרוס פוסהורן שם מתחברת עם הזרוע המערבית שנקראת קרחון בייך (Beichgletscher), המתחילה בהרים לונזהורנר ונסטהורן וזורמת בין ההרים וייסהורן (מצפון) ואונטרבכהורן (מדרום) עד לנקודת החיבור עם הזרוע המזרחית, שם הן מתחברות וזורמות יחדיו, בין ההרים גרוס פוסהורן (מצפון) וההרים הושטוק ושפארהורן (מדרום) עד סמוך לסופו של קרחון אלטש, משם זורמים מי הפשרת השלגים של הקרחון יחד עם מי הפשרת השלגים של קרחון אלטש בנהר מסה עד לנהר הרון.

בתקופת עידן הקרח הקטן היה הקרחון חלק מקרחון אלטש.

שטחו הכולל של הקרחון הוא 22 קמ"ר.

מעל נקודת החיבור בין שתי זרועות הקרחון בגובה 2640 מטר מעל פני הים, נמצאת בקתת אובראלטש של המועדון האלפיני השווייצרי, ומשנת 2005 היא נגישה למטיילים על ידי שביל רגלי העולה מהכפר בלאלפ (Belalp).

מאז שנת 2001 הקרחון הוא חלק מאתר המורשת העולמית יונגפראו-אלטש-ביטשהורן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אובראלטש** בוויקישיתוף
* קרחון אובראלטש במנטר הקרחונים השווייצרי
* קרחון אובראלטש באתר Glaciers online
**מקס רוז** (באנגלית: **Max Rose**; נולד ב-28 בנובמבר 1986) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית שכיהן כנציג המחוז ה-11 של מדינת ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 2021-2019. רוז הוא קצין בצבא ארצות הברית, שנפצע במהלך שירותו הצבאי במלחמת אפגניסטן.

ביוגרפיה
--------

רוז נולד בברוקלין בן למשפחה יהודייה. ב-2008 סיים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת וסליין במהלך לימודיו היה מתמחה בלשכתו של ראש עיריית ניוארק קורי בוקר. ב-2009 סיים תואר שני בפילוסופיה ומדיניות ציבורית מבית הספר לכלכלה של לונדון.

ב-2010 התגייס רוז לצבא ארצות הברית הוא שירת כקצין בדיוויזיית השריון הראשונה, במהלך הלחימה באפגניסטן נפצע ממטען צד. הוא עוטר בלב הארגמן ובכוכב הארד. הוא סיים הכשרה בבית הספר של הריינג'רס ומשרת כמפקד פלוגה בגדוד של המשמר הלאומי של ניו יורק.

לאחר שחרורו מהשירות הסדיר שירת במטה התובע המחוזי של ברוקלין וכמנהל במרפאות "Brightpoint Health".

בבחירות 2018 נבחר רוז כחבר המפלגה הדמוקרטית לנציג מחוז הקונגרס ה-11 של מדינת ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא גבר על חבר הקונגרס המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית דן דונובן ברוב של 53%. לאחר הפסדו בבחירות 2020, מונה רוז על ידי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן לעוזר לענייני מגפת הקורונה של מזכיר ההגנה של ארצות הברית.

בבחירות 2022 הפסיד שוב בבחירות לניקול מליוטאקיס בבחירות לבית הנבחרים..

רוז מתגורר עם אשתו לי ובנם בסטטן איילנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס רוז** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מקס רוז (באנגלית)
* מקס רוז, ברשת החברתית פייסבוק

* מקס רוז, ברשת החברתית טוויטר

* מקס רוז, ברשת החברתית אינסטגרם
* מקס רוז באתר בית הנבחרים (אורכב 04.08.2020 בארכיון Wayback Machine)
* מקס רוז באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קייטי גלוק, Max Rose to Run for House in Likely Rematch Against Malliotakis, באתר הניו יורק טיימס, 6 בדצמבר 2021 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6fk37mt
* SUDOC: 080716504
* US Congress: R000613
* VIAF: 15014936
* WorldCat: lccn-no2006064862

 |
הרב **פרדריק דה סולה מנדס** (באנגלית:  **Frederick de Sola Mendes**; ‏ 8 ביולי 1850 – 28 באוקטובר 1927). היה רב, סופר ועורך אמריקני.

חייו
----

נולד במונטגו ביי, ג'מייקה, בנו של אברהם פררה מנדס. למד בקולג' נורת'וויק (Northwick), בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובאוניברסיטת לונדון. אחרי שקיבל את התואר הראשון ב-1869 נסע לברסלאו גרמניה שם למד לרבנות בבית המדרש לרבנים בברסלאו. מנדס קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ינה ב-1871. כשחזר לאנגליה הייתה לו הסמכה לרבנות מאת חכם בנימין ארטום, שהיה רבה הספרדי של אנגליה, בלונדון 1873. באותה שנה הוא מונה כמטיף בלונדון אבל בסוף השנה עזב לניו יורק. קהילת "שערי תפילה" ביקשה ממנו לבוא אליהם. הוא התחיל בכהונתו שם ב-1 בינואר 1874. מנדס היה אחד המייסדים של העיתון *The American Hebrew*. ב-1888 הוא נטל חלק במחלוקת בין האגנוסטי אינגרסול לכומר הנרי פילד כשכתב בעיתון North American Review מאמר בשם "להגנת ה'".

ב-1900 הצטרף מנדס לצוות הכותבים באנציקלופדיה היהודית כאחראי על ההגהה ועל מחלקת התרגומים. מתפקידים אלה הוא התפטר בספטמבר 1902. בזכות קשריו עם ד"ר מרקוס יסטרוב וד"ר קאופמן קוהלר היה אחד המגיהים של הוצאת התנ"ך בהוצאת החברה היהודית להוצאה לאור. כמו כן הוא תרגם את Jewish Family Papers: Letters of a Missionary מאת גוסטב מיינהרדט (Gustav Meinhardt) (ד"ר ויליאם הרצברג).

תחת הנהגתו הצטרפה "שערי תפילה" לאיחוד הקהילות העבריות האמריקניות הרפורמי ב-1902. סולה מנדס הנהיג במקום את סידור התפילה הרפורמי האחיד "סדר תפילות ישראל" (Union Prayer Book) ושינה את הסדרים בהיבטים אחרים. בין היתר, טלית וכיסוי ראש נעשו עניין לבחירה. ב-1920 פרש והרב נתן שטרן החליפו.

חיבוריו
-------

יש להזכיר את ספר הלימוד Child's First Bible, הספר Outlines of Bible History ו- Defense not Defiance.
כמו כן הוא כתב מאמרים על יהודים ל- Johnson's Encyclopedia. ב-1903 הוא היה, לזמן מה, העורך של הירחון The Menorah.

יחד עם אחיו הנרי פררה מנדס ואחרים הוא היה אחד המייסדים של העיתון The American Hebrew (1879) הוא כתב מאמרים לעיתון זה לעיתים תכופות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kerry M. Olitzky, The American Synagogue: A Historical Dictionary and Sourcebook, Greenwood Publishing Group, 1996, עמ' 295.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302421105171
* ISNI: 0000 0000 6702 0066
* LCCN: n98021637
* NTA: 175421846
* SNAC: w64q8h5s
* VIAF: 33769203
* WorldCat: lccn-n98021637

 |
**יונתן (יוני) הִללי** (נולד ב-25 במאי 1960) הוא עיתונאי ופרשן ספורט ישראלי.

ביוגרפיה
--------

מרבית שנותיו כעיתונאי, מ-1981 ועד העברת הבעלות על העיתון בראשית העשור השני של המאה ה-21, עבד כעיתונאי בעיתון "מעריב" שבו שימש כתב בבצפון. בתפקידו זה סיקר את תחום המשפט, תחום הבריאות ואת הרשויות המקומיות באזור. בנוסף, סיקר עבור מוסף הספורט של העיתון את קבוצות הכדורגל בצפון ובמשך שני עשורים גם את נבחרת ישראל בכדורגל. במסגרת תפקידו זה חשף בשנת 1999 את פרשת נערות הליווי, ביחד עם העיתונאי אביב הברון.
בשנת 1994 הקים את איגוד עיתנאי הספורט ועמד בראשו במשך שני עשורים.  

בשנת 2013 החל הללי לעבוד בערוץ הספורט והוא משמש כפרשן בתוכניות המגזין של הערוץ, כשהבולטות שבהן הן התוכניות "יציע העיתונות" ותוכנית הבת שלה, "שבת ביציע". בשנת 2014 הצטרף הללי לצוות המגישים של תוכנית הספורט ברדיו 103FM לצד מאיר איינשטיין ורון קופמן. אף על פי שחדל מלסקר את קבוצות הכדורגל מהעיר חיפה הוא ממשיך להפגין בתוכניות שבהן הוא משתתף מידיעותיו על הנעשה בקבוצות.

במרוצת השנים זכה הללי במספר פרסים: בשנת 2000 זכה בפרס נשיא המדינה, לאחר שנבחר לעיתונאי מצטיין מטעם העיתון מעריב. בשנת 2007 זכה ב"פרס ביאנו לתקשורת" על התמדתו בסיקור העיר חיפה, בשנת 2010 נבחר לעיתונאי הספורט של העשור על ידי אגודת העיתונאים בחיפה והצפון וב-2015 זכה בפרס מפעל חיים מטעם תא כתבי חיפה.

הללי הוא אביה של העיתונאית יפעת הללי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונתן הללי** בוויקישיתוף
* האזנה לתוכנית הספורט של רדיו 103FM בה משדר יוני הללי
* אסף כרמל, פרס ביאנו לתקשורת יוענק לעיתונאים יונתן הללי וגלית גולדמן, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2007
* פרס מפעל חיים הוענק לעיתונאי יוני הללי, באתר קפה TheMarker, 5 בפברואר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309724305171
* ISNI: 0000 0000 7694 1545
* LCCN: n95107950
* VIAF: 23852719
* WorldCat: lccn-n95107950

 |
**החזית הבלארוסית הראשונה** הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש פולין וגרמניה, תוך שהיא כובשת לבסוף את ברלין.

היסטוריה
--------

ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של החזית הבלארוסית לחזית הבלארוסית הראשונה, ולמפקדה מונה קונסטנטין רוקוסובסקי.

החזית לחמה במבצע רגושב-זלובין, ולאחר מכן השתתפה במבצע בגרטיון שבו השמידה את הארמייה הגרמנית התשיעית, ובהמשך השתתפה החזית במבצע לובלין-ברסט. בנובמבר 1944 החליף גאורגי ז'וקוב את רוקוסובסקי בפיקוד על החזית, ובינואר 1945 השתתפה החזית במבצע ויסלה-אודר שבו התקדמה בזינוק אחד מהויסלה אל האודר.

ב-16 באפריל 1945 פתחה החזית יחד עם החזית האוקראינית הראשונה בקרב על ברלין. בתחילה הסתבכה החזית בקרב על רמת זלו, אך לבסוף פרצו כוחות החזית והגיעו לברלין, שם ניהלו קרבות קשים עד לכניעת העיר ב-2 במאי.

לאחר סיום המלחמה, הפכה החזית למפקדת הכוחות הסובייטיים בגרמניה.

מפקדים
------

* קונסטנטין רוקוסובסקי (אוקטובר 1943 - נובמבר 1944)
* גאורגי ז'וקוב (נובמבר 1944 - יוני 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

* החזית הבלארוסית הראשונה

הערות שוליים
------------

1. ↑  שהוקמה על בסיס החזית המרכזית
**תגיד אמן** הוא סרט תעודה ישראלי בבימוי דוד דרעי ובהפקת דרעי ורות לב ארי, בתמיכת ערוץ 8 וקרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה.

תיעוד אישי-משפחתי בן חמש שנים במשפחתו של במאי הסרט, דוד דרעי, בן זקונים למשפחה דתית מהיישוב ירוחם. הסרט מתעד את סיפור יציאתו מהארון, משלב הניחושים, דרך הזעזוע עם פרוץ הבשורה לחיי המשפחה, ועד שלב ההתמודדות עם חששות ההורים והאחים, כל אחד מתוך אמונתו, בשאלת קבלת החריג בתוך המשפחה. 

הסרט היה מועמד לפרס אופיר לשנת 2005 בקטגוריית הסרט התיעודי וזכה להצלחה גדולה כשהוצג בעשרות פסטיבלי קולנוע בינלאומיים בעולם - בין היתר הוצג הסרט בהודו, אירלנד, בריטניה, פורטוגל, איטליה, פראג, צרפת, גרמניה, קנדה, ארצות הברית ועוד. יהודה פוליקר הלחין וביצע עבור הסרט את שיר הנושא "אם אחזור". את המוזיקה לסרט הלחין וביצע יונתן בר גיורא.

דוד, הרווק האחרון והבן הצעיר במשפחת דרעי המורחבת, לא מוצא מנוח. אחיו והוריו מבקשים לדעת מדוע הוא לא מגיע לארוחות השבת עם חברה, בחורה, ידידה, מישהי. כשהתירוצים אוזלים והשיחות מאחורי גבו הולכות ותוכפות הוא מואס בשתיקה ובהתחמקויות. הוא ניצב באומץ מול הוריו המבוגרים ומול אחיו ואחיותיו ומבקש לשפוך מולם את האמת שרובצת על לבו. "אני לא יכול לאהוב אישה", הוא אומר לאמו באחת הסצינות המרגשות בסרט. "אם תגיד אמן", היא מפצירה, "תראה איך הכול יעבור". "תגיד אמן" מתעד עימות חזיתי ואמת שמתפרצת מול דעות קדומות בתוך מסע אישי-משפחתי-גאוגרפי אשר מוביל לסדרה של התרחשויות ושחרור מסודות. אלה מקפלים בתוכם ייסורי התבגרות וכאב התפכחות, שמגיעים יחד עם ניסיונות הידברות וגישור, אשר מביאים לבסוף לתזוזה במשפחה, כל אחד במשבצת שלו וכולם ביחד.

מלבד הצלחתו בתחרות האקדמיה בישראל, זכה הסרט לביקורות חיוביות. "סיפור יציאתו מהארון", נכתב ב-"Time Out תל אביב", "מסופר באופן ששובר כמעט כל סטריאוטיפ מוכר. זה סרט מופלא. רגיש ונוגע ללב. חובה לצפייה, לא רק לכל אלה שנתלים בהוריהם כתירוץ לאי יציאה מהארון"[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל להט"ב** |

* "תגיד אמן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "תגיד אמן", באתר אידיבי
* "תגיד אמן", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* "תגיד אמן" בפסטיבל ONE WOLD לזכויות אדם בפראג
* "תגיד אמן" - על הסרט באתר ההמלצה היומית (הקישור אינו פעיל, 20 בדצמבר 2016)
* מרב יודילוביץ', הסרט על היציאה מהארון לא יוקרן ב"דוקאביב", באתר ynet, 21 במרץ 2005
* נעימת הנושא של הסרט מתוך האלבום "Middle Eastern Soul" של מלחין הסרט יונתן בר גיורא
**החותם הגדול של קנדה** (באנגלית: **Great Seal of Canada**, בצרפתית: **Grand Sceau du Canada**) הוא חותם המשמש את הפרלמנט הקנדי לאישור העובדה שחוק שנחקק בקנדה קיבל את הסכמת המונרך הקנדי - הסכמה הנדרשת על מנת שהחוק יכנס לתוקפו.

היסטוריה
--------

החותם הגדול הראשון של קנדה נחרט בממלכה המאוחדת בשנת 1869 ונשלח לקנדה על מנת להחליף את החותם הזמני בו נעשה שימוש מאז הקמת קונפדרציית קנדה בשנת 1867. החותם מתאר את המלכה ויקטוריה.

עם עלייתו לשלטון של כל מונרך חדש נוצר חותם חדש לכבודו. החותם הנוכחי נוצר על ידי המטבעה הקנדית המלכותית, עם עלייתה לשלטון של מלכת קנדה אליזבת השנייה בשנת 1952. השימוש הראשון שנעשה בחותם היה בשנת 1955.

תיאור החותם
-----------

החותם עשוי פלדה מעובדת, משקלו 3.75 ק"ג וקוטרו 127 מילימטרים. החותם מציג את התמונה של המלכה, יושבת על כס המלכות ולראשה כתר. המלכה לובשת גלימת מלכות ואוחזת בגלובוס המלכותי ובשרביט אדוארד הקדוש. בתחתית החותם מופיע הסמל המלכותי של קנדה משנת 1957, ותחתיו הכיתוב "מלכת קנדה - אליזבת השנייה" באנגלית ובצרפתית: "**Reine du Canada - Elizabeth II - Queen of Canada**".

חותם זה הוא הראשון המשתמש באנגלית ובצרפתית - כאשר בחותמות הקודמים הכיתוב נעשה בלטינית.

שימוש
-----

החותם הגדול מוחזק בידיו של המושל הכללי של קנדה כנציג המונרך בהיעדרו. החותם מוחזק במשרדי הרשם הכללי של קנדה.

חותמות פרובינציאליים וטריטוריאליים
----------------------------------

לכל אחת מפרובינציות וטריטוריות קנדה ישנה חותם משלהן, המוחזק על ידי המשנה למושל של הטריטוריה, ומשמש לסמל את הסכמת המונרך לחוקי הפרובינציה והטריטוריה.

הגנה חוקית
----------

חוק שמירת המידע (**Security of Information Act**) קובע בסעיף 5 (2) (e) כי כל מי שמזייף, מוכר את החותם צפוי לעונש מאסר של עד 14 שנים ולקנס של עד 2,000 דולרים.

ראו גם
------

* המלוכה הקנדית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החותם הגדול של קנדה** בוויקישיתוף
* החותם הגדול של קנדה באתר מורשת קנדה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוק שמירת המידע
מבט מהיציע המזרחי בעת משחק כדורגל. ניתן להבחין בגבעה הנישאת של בית הקברות, השוכנת כקילומטר אחד מערבית מהאצטדיון.
**אצטדיון ויקינג** (בנורווגית: **Viking Stadion**) או **אצטדיון SR-Bank**, הוא אצטדיון כדורגל בסטוונגר שבדרום נורווגיה. האצטדיון נפתח ב-1 במאי 2004 בעלות של 160 מיליון כתרים נורווגים (כ-115 מיליון שקלים), אשר 50 מיליון מתוכם נתרמו על ידי מועצת הקומין. ויקינג הוא אצטדיונה הביתי של מועדון הכדורגל ויקינג. בנוסף, באצטדיון מתקיימות הופעות מוזיקה, וביניהן של האמנים הבאים: בריאן אדמס, אר.אי.אם. רוג'ר ווטרס, בוב דילן, סיסל שירשבה, פלאסידו דומינגו, האיגלס, קיס, רובי ויליאמס ובון ג'ובי.

היסטוריה
--------

בשנת 2006 גדלה תכולת האצטדיון מ-15,300 מושבים ל-16,600, אך לבסוף קטנה ב-2018 ל-15,900 מושבים בעקבות הקצאת מקום לשני מסכי ענק. ב-24 ביוני 2007 נשבר שיא כמות האוהדים שהגיעו למשחק, כאשר 16,600 צופים הגיעו למשחק הביתי של ויקינג נגד בראן. בסמוך לאצטדיון נבנתה תחנת הרכבת יוטווגן (אנ').

ויקינג שימש כמגרשה הביתי של נבחרת נורווגיה בכדורגל עד גיל 21 בארבעה משחקים: ניצחון 0–1 נגד נבחרת ספרד ב-31 במאי 2006, ובשלושה תוצאות תיקו נגד נבחרות בוסניה והרצגובינה, סלובקיה ובלגיה ב-2006, 2009 וב-2011 בהתאמה.

ב-2012 ויקינג נבחר כאצטדיון הרביעי בטיבו על ידי קפטני קבוצות החוץ ששיחקו באצטדיון בסקר שערך איגוד השחקנים הנורווגים (אנ') עם הציון 4.27 מתוך 5.

בשנת 2015 הוחלט להחליף את הדשא באצטדיון לדשא סינתטי, והמהלך הושלם במרץ 2018. באפריל 2018 האצטדיון שינה את שמו ל"היכל SR-Bank" על שם אחד הבנקים המקומיים (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון ויקינג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  The history of the stadium, מתוך אתר vikingfotball.no (באנגלית)
2. ↑  HER ER ALT DU MÅ VITE OM BON JOVI KONSERTEN, מתוך אתר vikingfotball.no (בנורווגית)
3. ↑  Norge Menn U21 - Norges Fotballforbund, מתוך אתר fotball.no (ארכיון) (בנורווגית)
4. ↑  Lerkendal nest beste fotballbane, מתוך אתר NRK (ארכיון) (בנורווגית)
5. ↑  Se, her er kunstgresset på plass på Viking stadion, מתוך אתר aftenbladet.no (בנורווגית)
6. ↑  Viking stadion skifter navn, מתוך אתר aftenbladet.no (בנורווגית)

1. ↑  לפי חישוב שער יציג משוער של בין 0.66 ל-0.71 שקלים לכל כתר, כפי שהיה נכון לשנת 2004. ערך ההמרה ב-2022 השתנה ועומד על כ-0.33 שקלים לכל כתר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: cd9778bb-6523-4cef-b4f2-78d4eae5cfa1

 |
**טקס פרסי נשר הזהב ה־20** עבור הישגים בתחום הקולנוע והטלוויזיה הרוסיים לשנת 2021 התקיים ב־28 בינואר 2022 בביתן הראשון של מתחם קונצרן הסרטים מוספילם. מועמדים ראשוניים הוכרזו ב-18 בנובמבר 2021, אך ב־28 בדצמבר פורסמה רשימת המועמדים הסופית.

החל משנת 2022 יוענק פרס "הסדרה הטובה ביותר בשירות סטרימינג" וקטגוריית "סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר" לא תעשה הפרדה בין מיני-סדרה לסדרה ארוכה יותר. בנוסף, תופסק חלוקת הפרס לסרט הזר הטוב ביותר. בנוסף, לראש מועצת המומחים של הפרס מונה העיתונאי איוואן קודריאבצב, מנחה התכנית "תעשיית הקולנוע" ברשת רוסיה-1.

ועדת הפרס בוחנת הענקת פרסים לשנת 2021, לסרטים רוסיים שהוצגו לראשונה ברוסיה מ-1 בדצמבר 2020 עד 30 בנובמבר 2021 (כמו גם כל הסרטים של השנה הקודמת שמסיבה זו או אחרת לא נשקלו לפרס בסוף 2020); בקטגוריית הטלוויזיה הוועדה בוחנת סרטי טלוויזיה וסדרות, ששידורם הראשון הסתיים בין 1 בדצמבר 2020 ל-30 בנובמבר 2021.

האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הקולנוע של רוסיה הכריזה על המועמדים לפרס נשר הזהב בדצמבר 2021, ברשימה הופיעו סרטים כמו "איוואן דניסוביץ'", "מחליקיים של כסף", "אש", "שיעורים פרסיים, "קפטן וולקונוגוב ברח" ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-20
* רשימת המועמדים הנרחבת, נובמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  Объявлен лонг-лист премии «Золотой орел»
2. ↑  «Золотой орел» объявил лонг-лист номинантов

| פרס נשר הזהב |
| --- |
| פרסים כלליים | 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022  |
| אחר | האקדמיה הלאומית למדעי ואמנויות הקולנוע |
"בתל אביב נפתחה תערוכת רודן", קריקטורה מאת אדר דריאן, מעריב, 13.2.1967
**תוספת יוקר** היא תוספת שכר שנועדה להעלות את השכר האפקטיבי של שכירים, כתוצאה מאינפלציה, הגורמת לירידת כח הקניה של שכרם. ישנם שני סוגים של הסכמי תוספת יוקר:

הסכם חד פעמי לתוספת יוקר, הכולל את המרכיבים הבאים:

* שיעור תוספת היוקר
* רכיבי השכר שעליהם מקבל העובד תוספת
* תקרת שכר לפיו תחושב התוספת

הסכם מסגרת לתקופה ארוכה (שנה או שנתיים), שבו נקבעים הגורמים הבאים:

* המדד לפיו מתבצעת ההצמדה של השכר
* תנאים שהפרתם גורמים לתשלום תוספת היוקר
* שינוי שיעור תוספת היוקר כתוצאה משינוי ערך הכסף בשנים שקדמו להסכם (השינויים באים לידי ביטוי בעליה במדד)

במקרים רבים נחתם הסכם תוספת היוקר במסגרת "עסקת חבילה", הכוללת שינוי מועד תשלום התוספת ולעיתים אף הקטנה של שיעור התוספת.

### תוספת יוקר בישראל

בישראל נחתם, בעת הצורך, הסכם תוספת יוקר בין ההסתדרות הכללית ובין לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים. להסכם מוצא צו הרחבה המחיל אותו על כל המעסיקים וכל השכירים במשק.

צו הרחבה על כלל המועסקים במשק לעניין תוספת יוקר הוצא בשנת 2003, בעקבות האינפלציה הגבוהה יחסית בשנת 2002 (6.5%).
בהסכם שנחתם נקבע, שתוספת יוקר נוספת תשולם אם שיעור האינפלציה השנתית יגדל ביותר מ-8 אחוזים.; בעבר, בשנות ה-80 וה- 90, תוספות יוקר ניתנו כדבר שבשגרה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תני גולדשטיין, המחירים עולים, האם נקבל תוספת יוקר?, באתר ynet, 4 במרץ 2011
2. ↑  קישור להסכמים וצווים משנות ה-80 וה-90.
**איילורופודים** (שם מדעי: **Ailuropodinae**) היא תת-משפחה פרימיטיבית של יונקים דמויי כלב ממשפחת הדוביים המכילים כיום רק מין אחד - פנדה ענקית (*Ailuropoda melanoleuca*).

תת-משפחה זו התפתחה במהלך המיוקן בחצי הכדור הצפוני ברחבי אירואסיה ובאמריקה הצפונית, שם התפתחו מינים גדולים כמו האינדרקטוס שהזכיר יותר את דוב הבולדוג במראהו מאשר את הפנדות הקיימות. רוב המינים של הקבוצה היו אוכלי כל עד לסוף הפליוקן לפני 2.4 מיליון שנה, אז הופיעו הפנדות הצמחוניות שתזונתם בעיקר מחזרן. עם זאת הם השתמשו בשיניהם בעלות המלתעות והחותכות הגבוהות שהתפתחו מאכילת בשר.

טקסונומיה ומיון
---------------

בעבר נחשבו הפנדות וקרוביהם לבני משפחת הראקוניים, בני משפחת הפנדות האדומות ואף בני משפחה עצמאית (Ailuropodidae). מאפיין מקביל של הפנדה הענקית והפנדה הזנובה (שלמרות שמה איננה קרובה לפנדות) הוא "אגודל" נגדי שנוסף לחמש האצבעות הרגילות ועוזר להם לכופף את קני הבמבוק במטרה להגיע לעליהם המזינים יחסית. עם זאת מאפיין זה ידוע גם ממצאים של קרוביו של דוב המשקפיים מתת-המשפחה טרמרקטיים שהתפתחה באמריקה, לאחר שהתרחקו מקבוצת הדובים העיקרית. שאר מבנה השלד שלהם מזכיר את הדובים הרגילים.

**מיון האיילורופודים:**

* שבט Indarctini - נכחד
	+ סוג *Miomaci*
	+ סוג אינדרקטוס (*Indarctos*)
* שבט Ailuropodini
	+ סוג קרטזויארקטוס (*Kretzoiarctos*) - נכחד
	+ סוג *Agriarctos* - נכחד
	+ סוג אילורארקטוס (*Ailurarctos*) - נכחד
	+ סוג פנדה (*Ailuropoda*)
		- מין פנדה ענקית (*Ailuropoda melanoleuca*)
		- מין פנדה מיקרוטה (*Ailuropoda microta*) - נכחד
		- מין *Ailuropoda wulingshanensis* - נכחד
		- מין *Ailuropoda baconi* - נכחד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איילורופודים** בוויקישיתוף
**ולנטינה פריימן** (בלטבית: **Valentīna Freimane**) לבית לוונשטיין (Loewenstein; ‏ 18 בפברואר 1922, ריגה - 16 בפברואר 2018, ברלין) הייתה אשת תיאטרון וקולנוע לטבית ממוצא יהודי.

חייה
----

אביה של פריימן, לאופולד, היה במוצאו ממשפחה יהודייה דוברת גרמנית בקורלנד. אמה, אווה לבית לולב (Lulaf), הייתה נצר למשפחת סוחרים יהודים דוברי רוסית מסנט פטרבורג שעברה לפני מלחמת העולם הראשונה ללייפאיה. ב-1923 עברה המשפחה לפריז וב-1926 עברה לברלין, עקב עיסוקיו המקצועיים של האב שהיה יועץ משפטי של אולפני הקולנוע UFA. שם זכתה פריימן להכיר כוכבי קולנוע ידועים, בהם אני אונדרה (אנ') וקרל למץ' (אנ'). פריימן למדה בבית ספר בברלין, וב-1931 עברה לגור עם סבה בריגה, שם למדה בבית ספר גרמני. ב-1935, לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, עברו גם הוריה לריגה.

עם כיבוש לטביה על ידי ברית המועצות, בשנת 1940, אולצו בני המשפחה לקבל לדירתם קצין סובייטי בתור דייר. פריימן נישאה לסטודנט יהודי בשם דיטריך פיינמן (Dietrich Feinmanis) אך בשל טעות בירוקרטית קיבלה את השם "פריימן".

### בתקופת השואה

עם הכיבוש הגרמני של לטביה גורשה פריימן עם קרובי משפחתה לגטו ריגה. רוב קרוביה נרצחו לאחר מכן. בעלה נאסר ומת בכלא בריגה. 

בתקופת השואה, בין השנים 1941-1944, שרדה פריימן במסתורים שונים בריגה, בין היתר בעזרת פאול שימן, לימים חסיד אומות העולם. לאחר מותו ב-1944 הסתתרה בדירה ברובע הישן של ריגה, שם הייתה עדה לכניסת הצבא האדום ולשחרור העיר ב-13 באוקטובר 1944.

### לאחר השואה

בתקופת הכיבוש הסובייטי סבלה פריימן עקב העובדה שמשפחתה הייתה מהמעמד הבינוני-גבוה וכן עקב מוצאה היהודי. עם זאת, בשנת 1949 סיימה את לימודיה לתואר בהיסטוריה באוניברסיטת לטביה. בין השנים 1950-1963 עבדה בלייפאיה בתור מחנכת ובתור עורכת עיתון יומי בשם "Komunists". בין השנים 1962-1965 למדה באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במוסקבה. בין השנים 1968-1980 למדה באקדמיה הלטבית למדעים (אנ'). לאחר מכן ועד 1989 לימדה היסטוריה של התיאטרון באקדמיה הלטבית למוזיקה על שם יאזפס ויטולס (אנ'). קשריה אפשרו לה להביא לריגה סרטים מערביים שנאסרו להפצה בברית המועצות. אחד מתלמידיה היה השחקן והבמאי אלביס הרמניס (אנ'). ב-2001 קיבלה פריימן את עיטור שלושת הכוכבים (אנ') הלטבי כאות הערכה על יצירתה. 

לאחר הכרזת העצמאות של לטביה, ב-1991, החלה פריימן לשהות בעיקר בברלין, במחיצת חבריה, איש התיאטרון הנינג רישביטר (אנ') והפילוסוף והסופר מיכאיל קוסמיץ' ריקלין (אנ'). מאמצע שנות התשעים עבדה בתחנת הרדיו הגרמנית Deutschlandradio והרצתה באוניברסיטה החופשית של ברלין.

בשנת 2010 פורסמה האוטוביוגרפיה של פריימן, "Ardievu, Atlantīda!'" ("להתראות, אטלנטיס!"). האוטוביוגרפיה כללה את תיאור חייה עד 1944. האוטוביוגרפיה הפכה לרב-מכר בלטביה ותורגמה לגרמנית. על בסיס האוטוביוגרפיה כתב המלחין הליטאי ארטורס מסקץ (אנ') את האופרה "ולנטינה". כתיבתו של ספר ההמשך - חייה של פריימן בין השנים 1944-1962 - לא הושלמה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007581122105171
* BnF: cb17016193w (data)
* GND: 1020170379
* ISNI: 0000 0003 5678 8610
* LCCN: no2011162363
* LNB: 000140328
* VIAF: 186813091
* WorldCat: lccn-no2011162363

 |
תופי בונגו
**תופי בונגוס** הם כלי נגינה קובני שמקורו ככל הנראה במרכז אפריקה. הבונגוס הם זוג תופי ידיים קטנים, עגולים המחוברים בדופן על ידי מוט קשיח (לרוב הקטן בקוטר 20 סנטימטר, הגדול 25 סנטימטר). הבונגוס פתוחים מלמטה.

בימינו, בונגוס עשויים מעץ או מפיברגלס, עם עור עגל מעובד, עץ או חומר סינתטי בתור ממברנת התנודות. הנגינה בבונגוס מתבצעת לרוב על ידי אחיזתם בין ברכי הנגן (כך שהשוקיים מקבעות אותם משני הצדדים, והתחתית שלהם נשענת על השרפרף עליו יושבים), והטייתם קדימה כך שלנגן נוח לתת מכות קצה (slap) ומכות עם עקב היד (backhand).

המקצב הנפוץ לנגינה על תופי בונגוס הוא קצב פשוט הנקרא מרטילו. בלהקות סון וטימבה, הבונגוסרו (נגן בונגוס) מאלתר עליהם במהלך הקטעים השקטים בשיר (הבתים), ועובר לנגן על קאמפאנה במהלך הקטעים היותר אנרגטיים (ה"קורו"- הפזמון).

בשל הקומפקטיות הרבה שלהם, נוחות ההובלה וקלות הנגינה, הבונגוס הפכו לכלי פופולרי גם מחוץ לעולם הלטיני. בליווי גיטרה או מפוחית, הבנוגוס מאפשרים נגינה בחיק הטבע בלי לוותר על בסיס קצבי. כיום, להקות רבות משתמשות בבונגוס בקטעים מסוימים.

ראו גם
------

* תופי קונגה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תופי בונגו** בוויקישיתוף
* תופי בונגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283102205171
* BnF: cb12471054r (data)
* GND: 4716320-3
* LCCN: sh85015558
* MusicBrainz: af593522-6dc8-45b3-8419-35f22adb5c03

 |
**BelAZ** (ראשי התיבות בבלארוסית של: **Беларускі аўтамабільны завод**, מפעל הרכבים של בלארוס) היא יצרנית ציוד מכני הנדסי ומשאיות ענק שבסיסה בז'ודזינה בבלארוס. המפעל הוקם בשנת 1948, בתקופת ברית המועצות.

משאית הכרייה 75710 BelAZ
------------------------

משאית 75710 BelAZ
אחד הדגמים הידועים ביותר של החברה הוא משאית המכרות 75710 BelAZ שנחשב למשאית הגדולה ביותר בעולם. מדובר במשאית המכרות הגדולה בייצור כיום עם יכולת העמסה של 450 טון בארגז המטען, ומשקל כולל של 810 טון. לשם ההשוואה – המשאית הגדולה עד כה הייתה ה-MT 6300AC מתוצרת טרקס, שמסוגלת לשאת מטען מרבי בן 400 טון.

כיחידת כוח משמשים צמד מנועי דיזל עצומים מתוצרת סימנס הגרמנית (מדגם MMT 500), כל אחד בנפח 65 ליטר (65,000 סמ"ק) הבנויים מ-16 צילינדרים והמייצרים כל אחד 2,300 כ"ס. הצמיגים הם מתוצרת מישלן ומערכות הבטיחות, הבלימה וההרתעה בפני שיפועים והעמסות יתר עומדות בסטנדרט המתקדם ביותר כיום.

### ממדי המשאית

ממדי המשאית הם: האורך הוא 20.6 מ', הרוחב 9.87 מ' והגובה 8.16 מ'. למרות התצורה הקונבנציונלית הנשענת על צמד סרנים, בשל הממדים כאן כל ארבעת הגלגלים מצוידים בצמיגים כפולים (בסה"כ שמונה, במידה 59/80 R63) כאשר מנוע חשמלי מניע כל גלגל בנפרד. חריג בדגם זה הוא גם ההיגוי, המתבצע על ארבעת הגלגלים ולא רק על הקדמיים. כפועל יוצא מוצע כאן רדיוס סיבוב מינימלי ביחס לממדי הכלי, בן כ-20 מ'. תא המפעיל מתיימר להציע את התנאים הטובים ביותר לשהייה ממושכת, וכולל בין השאר בקרת אקלים, מסכי LCD המעבירים תמונה של הנעשה מסביב למשאית, כיסא מפעיל מתקדם ומתכוונן ורמת רעש מרבית של 80 דציבלים באזור ראש המפעיל. משאית ראשונה כבר נמסרה לאתר כריית הפחם הגדול בעולם בקוזבס שבסיביר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **BelAZ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של BelAZ (בבלארוסית, ברוסית, באנגלית ובשפות סיניות)
* BelAZ, ברשת החברתית פייסבוק

* BelAZ, ביישום טלגרם

* BelAZ, ברשת החברתית אינסטגרם

* BelAZ, ברשת החברתית LinkedIn

* BelAZ, סרטונים בערוץ היוטיוב
גנרל **אלכסנדר אדלר פון דניאלס** (בגרמנית **Alexander Edler von Daniels**;‏ 17 במרץ 1891 – 6 בינואר 1960), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונפל בשבי במהלך קרב סטלינגרד.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון דניאלס נולד ב-17 במרץ 1891 בטריר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-143 (אלזס התחתית ה-4), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון דניאלס לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1932 הועלה פון דניאלס לדרגת מיור, וב-1 ביוני 1935 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-18.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון דניאלס מפקד רגימנט הרגלים ה-18, אשר היה חלק מהדיוויזיה ה-6, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין, שבה הייתה הדיוויזיה חלק מהארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-40 במסגרת הארמייה ה-16, ולאחר מכן הועמד בכוננות למבצע ארי הים שבסוף בוטל. ב-10 בדצמבר 1940 מונה פון דניאלס למפקד רגימנט הרגלים ה-239, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמו כחלק מהדיוויזיה ה-106, אשר לחמה כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, והשתתף עמו בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק ובקרב מוסקבה, ועל פעולותיו הוא קיבל ב-15 בדצמבר 1941 את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-21 במרץ 1942 מונה פון דניאלס למפקד הדיוויזיה ה-376, עמה לחם במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוסים ה-11, ה-8 וה-4 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית. ב-18 בדצמבר 1942 קיבל פון דניאלס על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-28 בינואר 1943 הוא נכנע בראש כוחותיו לכוחות הצבא האדום ונלקח בשבי.

במהלך שהותו בשבי הצטרף פון דניאלס לוועד הלאומי למען גרמניה החופשית ולאיחוד הקצינים הגרמנים, ובשל כך סולק ב-23 בדצמבר 1944 מהוורמאכט. בשל הבושה והחרפה שהמיט על משפחתו, נשלח אחיו הרברט פון דניאלס, שהיה חבר בוואפן אס אס לשירות בחזית, אולם הוא שרד את המלחמה.

### לאחר המלחמה

ב-12 באוקטובר 1955 שוחרר פון דניאלס מהשבי, ולאחר מכן התגורר בבילפלד, שם חי עד מותו ב-6 בינואר 1960.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר אדלר פון דניאלס (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1050457714
* VIAF: 308694712
* WorldCat: viaf-308694712

 |