recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סלומון ריינאך** (**Salomon Reinach**;‏ 29 באוגוסט 1858 – 4 בנובמבר 1932) היה ארכאולוג והיסטוריון יהודי צרפתי, חבר האקדמיה הצרפתית. מראשי כי"ח וממייסדי יק"א.

קורות חיים
----------

נולד בסנט ז'רמן-אן-לייה. אחיו הם ז'וזף ריינאך, שהיה מראשי המגינים על אלפרד דרייפוס, והארכאולוג והיסטוריון פרופסור תיאודור ריינאך, אביו של המלחין לאון ריינאך.

סלומון ריינבאך התחנך באקדמיה של אקול. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-19 הוא ערך חפירות ארכאולוגיות חשובות במקומות שונים ובהם קרתגו ולסבוס.

בשנת 1902 התמנה לאוצר המוזיאון הלאומי. בשנת 1903 התמנה לעורך משותף של כתב העת "Revue archéologique". באותה שנה קיבל אות של קצין של לגיון הכבוד.

ריינאך התמחה בחקר הדתות וחקר את תרבות יוון והתרבות הגאלית. עבודתו הראשונה הייתה תרגום של "מסה על הרצון החופשי" של ארתור שופנהאואר (1877). חיבורו הגדול הוא "אורפיאוס: היסטוריה כללית של הדתות (Orpheus; histoire générale des religions). בשנת 1936 פורסמה ביבליוגרפיה שלו, הכוללת למעלה משישים עבודות ולמעלה משבעת אלפים מאמרים.

פעילות יהודית וציונית
---------------------

ריינאך היה מראשי הארגון היהודי כי"ח וממייסדי יק"א ופיק"א. נמנה עם שלושת נציגי יהודי צרפת במועצת יק"א, לצד הרב הראשי צדוק כהן. כשהועלתה לראשונה באספה של יק"א ההצעה להשקיע כספים בארץ ישראל, היה ריינאך בין המצדדים. הואיל והחוק העות'מאני אסר לרשום מקרקעין על שם גופים ציבוריים, חלק מהקרקעות שנרכשו על ידי פיק"א בסוריה ובלבנון נרשמו על שם ריינאך, כמיופה כוח של החברה.

בדומה לאחיו ז'וזף, בלט גם סלומון ריינאך בין הפעילים הגדולים לזיכויו של דרייפוס.

בשנת 1901 פרסם מאמר בשם "ההשתחררות הפנימית של היהודים", שבו טען כי היהודים צריכים להתנער מחוקי השבת והכשרות שלהם, המגבילים את חופש הפעולה שלהם, גובים מהם מחיר כלכלי ומבדילים אותם מן החברה הכללית. לדבריו, יהודי המערב אינם צריכים להישאר כבולים כמו היהודים העניים והחשוכים ברוסיה וברומניה. אחד העם הגיב על מאמר זה במאמרו "גואל חדש", שבו טען כי יהודי צרפת, שאיבדו לכאורה את עצמיותם וכל שאיפתם להידמות לסביבתם התרבותית, הם המשועבדים ברוחם ולא מהם ישאבו יהודי המזרח השראה והדרכה, כי אם להפך, עתידים יהודי המזרח לבוא למערב ולשחרר את היהודים שם מ"עבדותם הפנימית".

ריינאך מת בשנת 1932 ונקבר בבית הקברות של מונמארטר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סלומון ריינאך** |

* כתבי סלומון ריינאך בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* סלומון רינך (1858-1932), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אחד העם, גואל חדש, באתר פרויקט בן-יהודה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266933505171
* BIBSYS: 90378251
* BNE: XX922272
* BnF: cb11921429b (data)
* CANTIC: a10459066
* CiNii: DA04062382
* GND: 119227169
* ICCU: RAVV059445
* ISNI: 0000 0001 1064 5759
* LCCN: n86852426
* LNB: 000214479
* Léonore: 316315
* NDL: 00532832
* NKC: js2008439150
* NLA: 35789746
* NLG: 137227
* NSK: 000005773
* NTA: 069221065
* RERO: 02-A003735319
* SNAC: w6s18368
* SUDOC: 088927547
* Trove: 1088834
* VcBA: 495/71038
* VIAF: 59088392
* WorldCat: lccn-n86852426

 |
**דן מור** (נולד ב-5 בנובמבר 1974) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע, שחקן עבר בכדורמים ומאמן איגרוף ישראלי.

חיים אישיים
-----------

נולד בתל אביב לעמי ולדוגמנית פינצ'י מור. שירת בצה"ל כספורטאי מצטיין וכמדריך ירי, והיה שחקן בנבחרת הכדור מים של ישראל. בעל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב במדעי החיים-ביולוגיה. התגורר מספר שנים באוסטרליה שם היה בעל עסק ליהלומים וטבעות אירוסין ובמקביל התפרסם כשחקן טלוויזיה וקולנוע. כיום נשוי ואב לשניים. מתגורר בתל אביב.

בשנת 2019 השתתף בעונה השנייה של נינג'ה ישראל והודח בשלב החצי הגמר.

טלוויזיה וסרטים ישראלים
-----------------------

הופעתו הראשונה בסדרת טלוויזיה בישראל הייתה בשנת 2011, בעונה הראשונה של הסדרה "אחת אפס אפס" ששודרה בערוץ 10, שם שיחק את אפי.

בשנת 2013 יצר עם אחיו את הסרט RENDEZVOUS ("מפגש") בו כיכב בתפקיד ראשי.

בשנת 2016 השתתף בסרט "אבינו" של מני יעיש שם שיחק את רוני היפה לצד מוריס כהן.

בשנת 2017 השתתף בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "להיות איתה" שיצר אסי עזר לקשת, שם גילם את קלייב.

בשנת 2018 שיחק בתפקיד מרכזי בסדרה "בשבילה גיבורים עפים" של קשת, לצד נינט טייב ותומר קאפון. באותה השנה שיחק בסרט "קו 300 - הסיפור האמיתי" של יואב לימור. בסרט גילם את דמותו של עמר בר לב מפקד סיירת מטכ"ל. בהמשך אותה שנה השתתף בעונה הראשונה של נינג'ה ישראל VIP והגיע למקום השלישי.

בשנת 2019 החל לגלם את דמותו של הקטור רמון בסדרה הנוער "פוראבר", ושיחק בסרט הקולנוע "15 שנה", סרט ביכוריו של הבמאי והתסריטאי יובל הדדי. בהמשך אותה שנה השתתף בעונה השנייה של נינג'ה ישראל והגיע עד חצי הגמר.

בשנת 2021 גילם את יחיאל בסדרה "מלכת היופי של ירושלים" בYES, המבוססת על ספר בעל אותו שם של שרית ישי לוי.
בשנת 2022, שיחק בתפקיד אורח בסדרה ״ צומת מילר״ 
,שיחק שם את ניסו הגנן.

טלוויזיה וסרטים בחו"ל
---------------------

בשנת 2009 שיחק בסרט האוסטרלי "Cedar Boys" בתפקיד דני.

בשנת 2010 הצטרף לעונה השלישית של הסדרה האוסטרלית עטורת הפרסים "Underbelly" בתפקיד דני כראם.

בשנת 2014 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הפשע האוסטרלית "Fat Tony & Co". 

בשנת 2015 שיחק במיני-סדרה האוסטרלית "Airlock", ובמיני-סדרה האמריקאית "להרוג את ישו", של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק ומשודרת במספר מדינות בשירות של נטפליקס. במיני-סדרה הוא שיחק לצד קלסי גראמר ורופוס סוול ועמנואל שריקי ולצד שחקנים ישראלים כמו יוסף סוויד וריימונד אמסלם.

בשנת 2016 יצא באוסטרליה הסרט "Arrowhead" שם שיחק בתפקיד הראשי. הסרט גם שודר בנטפליקס האמריקאי תחת השם Alien Arrival וכן היה מועמד לפרס הסרט הטוב בפסטיבל הסרטים הבדיוניים של סידני.

בשנת 2017 שיחק בתור סמל תאצ'ר בסדרה האמריקאית "אקדמיית החממה" של נטפליקס, המבוססת על הסדרה הישראלית המצליחה "החממה" שנוצרה ונכתבה על ידי גיורא חמיצר. בנוסף, שיחק בסרט האוסטרלי "Bad Day in Belgrade". 

בשנת 2023 שיחק בסרט הפעולה האמריקאי "המהנדס" של הבמאי הישראלי דני א. אביכזר.

קישורים חיצוניים
----------------

* דן מור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דן מור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד אלון הדר, נגד כיוון הזיפים, באתר "ידיעות אחרונות", 1 במאי 2018
* מערכת תכניות קשת, ‏דן מור: "התפקיד החזיר אותי אל יפי הבלורית והתואר", באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2018
**איתן בודניוק** (נולד ב-10 בינואר 1958) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם. את כל שנותיו ככדורגלן שיחק בהפועל פתח תקווה, הרבה מהן כקפטן הקבוצה.

קריירה
------

בודניוק גדל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, כאשר בעונת 1975/1976, שבסופה ירדה הקבוצה לליגה השנייה, החל להופיע במדי הקבוצה הבוגרת, עוד לפני שמלאו לו 18. בעונותיו הראשונות הוא עדיין התנדנד בין הספסל להרכב הפותח, אך לאחר עליית ליגה בעונת 1978/1979 בליגה הארצית קיבל מקום בהרכב ולא עזב אותו, במשך למעלה מעשור.
בקיץ 1981 לקח חלק בהחלטה השנויה במחלוקת, לנסוע למשחק ידידות בדרום אפריקה, מה שהיווה עבירה חמורה עקב החרם שהוטל על המדינה בגלל משטר האפרטהייד, והוביל לעונש הרחקה של מספר משחקים לכל השחקנים שיצאו למסע. בעונה זו שוב ירדה הפועל פתח תקווה לליגה השנייה, ועד שעלתה שוב, כעבור שנתיים, הפך בודניוק להיות השחקן הוותיק ביותר בקבוצה, וההגנה תחת חסותו נחשבה לאחת החזקות בליגה.

בהמשך עברה הפועל פתח תקווה שינוי, והפכה לקבוצה בולטת בישראל בתחילת שנות ה-90, שהיוו את סוף הקריירה שלו, אך הוא לא הצליח לזכות בתארים עם המועדון מלבד גביע הטוטו, כאשר בשלוש עונותיו האחרונות סיימה הקבוצה כסגנית האלופה, כשבעונתו האחרונה כשחקן פעיל, ב-1990/1991, היא גם הפסידה בגמר גביע המדינה מול מכבי חיפה, והייתה בנוסף גם סגנית מחזיקת הגביע.

בודניוק השלים 16 עונות במועדון שבו גם החל את הקריירה, בהם צבר 330 הופעות ו-9 שערים במדי הקבוצה, כאשר מבחינת רצף עונות, רק נחום סטלמך מקדים אותו. הוא נמצא במקום הרביעי ברשימת שיאני ההופעות של המועדון בכל הזמנים.

לאחר הפרישה למד בודניוק במכון וינגייט ולאחר מכן ניהל את מחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. הוא ניסה להשתלב בתפקיד רשמי גם בקבוצה הבוגרת, אך כעבור זמן קצר החליט לעזוב.

תארים כשחקן
-----------

**הפועל פתח תקווה**

**גביע הטוטו (3):** 1985/1986, 1989/1990, 1990/1991

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד השחקן, באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה
**מסגד לַרָבַּרְגָה** (אנגלית: **Larabanga Mosque**) הוא מסגד היסטורי הבנוי בסגנון האדריכלות הסודאנית בכפר בעל אותו השם בגאנה. זהו המסגד העתיק במדינה ובין העתיקים בכל מערב אפריקה ומתייחסים אליו כאל "מכה של אפריקה המערבית". הוא שופץ מספר פעמים מאז הקמתו ב-1421 או במאה ה-17, לפי מקורות שונים.

מיקומו
------

המסגד נמצא כ-16 קילומטרים מערבית לדמונגו, עיר ראשית במחוז גונג'ה המערבית של האזור הצפוני בגאנה וכ 8 קילומטרים מן הפארק הלאומי מולה הגדול במדינה.

היסטוריה
--------

לפי האגדה, סוחר בשם אָיוּבָּה הגיע לאזור כשקיבל מסר שעליו לבנות כאן את המסגד. כשהתעורר לאחר שנרדם מצא כי היסודות למבנה כבר קיימים והמשיך בבנייתו. האגדה גם אומרת כי הוא נקבר מתחת לבאובב הנמצא בסמוך לו. כעת המסגד מהווה מקום עלייה לרגל (חאג') כה ידוע עד שזכה לשם "מכה של אפריקה המערבית".

בשנות ה-70 בניסיון למנוע פגיעה במבנה מגשם ורוח המקום נעטף בתערובת חול ומלט אך בעקבות חדירת תערובת ופעילות טרמיטים על יסודות המבנה חלק מן המבנה קרס.

ב-2002 לאחר שסערה גרמה לקריסת מחראב ומינרט, מבנה הכיסוי שנעשה בשנות ה-70 הוסר והמבנה שופץ בעזרת מימון של 50 אלף דולר שנתרמו על ידי אמריקן אקספרס וסכום נוסף מן הקהילה המקומית. החלק העשוי מעץ הוחלף והמחראב שופץ יחד עם המינרט.

מבנה
----

כמו שאר המסגדים בצפון גאנה המסגד נבנה בשיטה אדריכלית סודנית-סאהלית מבוץ וקני סוף. גודלו 8 מטר אורך ורוחב. המבנה בעל שני מגדלים - האחד - מחראב הפונה לכיוון מכה והשני משמש כמינרט. ספר הקוראן שלפי האמונה המקומית ירד מן השמיים ב-1650 לבּרָמָה, אימאם של אותה התקופה, לאחר תפילותיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד לרבנגה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2008021057
* VIAF: 123539719
* WorldCat: lccn-no2008021057

 |
**דוד (דודו) מור** (נולד ב-20 בספטמבר 1946) הוא איש עסקים ויהלומן ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם הליכוד בכנסת ה-11.

ביוגרפיה
--------

החל בפעילות מפלגתית במסגרת תנועת החרות בשנת 1975, בין פעילויותיו המפלגתיות היה מור יו"ר "דור ההמשך". ב-1982, עם פתיחת שגרירות זאיר בישראל, מונה מור לנספח המסחרי שלה. בבחירות לכנסת האחת עשרה בשנת 1984 הוצב במקום ה-43 ברשימת הליכוד, אך הליכוד זכה ב-41 מנדטים והוא לא נכנס לכנסת. באותן שנים שימש כגזבר המפלגה. לכנסת האחת עשרה נכנס, בשנת 1988, כמחליפו של מיכאל רייסר. כניסתו לכנסת נערכה בשבוע שקדם לבחירות לכנסת ה-12 וכהונתו נמשכה כחודש, עד להשבעת הכנסת החדשה.

בשנות השמונים היה מעורב בפרשת רמת קדרון, התנחלות שתוכננה לקום כ-6 ק"מ מזרח לבית לחם בשטח העיירה עובידייה, ביוזמה פרטית של אנשי עסקים שהוביל. לאחר שכ-300 בתים ומגרשים ביישוב נמכרו עוד לפני שהחלה הבנייה, התברר כי הקרקעות לא היו שייכות ליזמים, היוזמה הייתה הונאה והפרויקט בוטל.

אחר כך, ב-1985, מונה ליו"ר החברה הממשלתית "שיכון ופיתוח" על ידי שר השיכון דוד לוי. אך הודח כעבור שנתיים.

לאורך השנים משמש מור יועץ כלכלי לחברות בענף הבנייה. הוא כיהן גם כחבר במועצות המנהלים של חברות "עמידר" ו"אוסיף השקעות ופיתוח" והיה חבר מועצת המנהלים של רשות שדות התעופה, בה שימש יו"ר ועדת הפיתוח בדירקטוריון החברה.

בפרימרייז לקביעת רשימת הליכוד לכנסת ה-14, התמודד במסגרת הרשימה הארצית והגיע למקום ה-39 עם כ-10,000 קולות. בפרימרייז לקביעת רשימת המפלגה לכנסת ה-18 התמודד על המקום המשובץ למחוז דן, אך הגיע שלישי ולא שובץ במקום ריאלי ברשימת המועמדים. בבחירות לכנסת החמש עשרה התמודד מור ברשימת מפלגת המרכז, בה שובץ במקום ה-19.

חיים אישיים
-----------

מור היה נשוי לליאורה יובל, בתו של שלמה יובל, מוותיקי היהלומנים בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד מור** בוויקישיתוף
* 

* דוד מור, באתר הכנסת

* דוד מור, באתר כנסת פתוחה
* עופר פטרסבורג, היהלומן דוד מור מעורב בעסקת אזורים, באתר ynet, 5 במרץ 2002
* יצחק דנון, ‏התראת פשיטת רגל לח"כ לשעבר דוד מור, באתר גלובס, 4 במאי 2005
* גידי ליפקין, ‏הח"כ לשעבר דוד מור במו"מ לרכישת הפועל ר"ג, באתר ONE‏, 22 באוגוסט 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם תירוש, בירור בתנועת החרות על המכתב לסנאטורים, מעריב, 1 באוקטובר 1975
2. ↑  בגין מתפטר מהכנסת, כותרת ראשית, 12 באוקטובר 1983
3. ↑  הם עצבניים הלילה, כותרת ראשית, 18 ביולי 1984
4. ↑  עופר פטרסבורג, היהלומן דוד מור מעורב בעסקת אזורים, באתר ynet, 5 במרץ 2002
5. ↑  אבינועם בר-יוסף, 25 אלף דונמים שנמכרו ביו"ש נשארו במודעות הפרסומת, מעריב, 10 בדצמבר 1985
6. ↑  יהושע ביצור, "העסקות ברמת-קדרון הם הונאה אחת גדולה, מעריב, 5 בספטמבר 1985
7. ↑  לא על קרן הצבי, כותרת ראשית, 27 בנובמבר 1985
8. ↑  יצחק דיש, דוד לו הדיח את צמרת "שיכון ובינוי", מעריב, 23 בינואר 1987
9. ↑  רשימת מפלגת המרכז לכנסת ה-15 באתר הכנסת.
**טוני ריי** (באנגלית: **Tony Ray**; נולד ב-19 באפריל 1949 בקינגסטון, ג'מייקה) הוא מוזיקאי ג'מייקני-ישראלי, מחלוצי מוזיקת הרגאיי בישראל.

בשנת 1963 עבר ריי עם משפחתו מג'מייקה לבריסטול, אנגליה, שם החל להיות מעורב בתחום המוזיקה. הוא שימש כזמר מוביל ונגן גיטרה בס בלהקת "האורבים" (The Lurks), עמה ערך בשנת 1968 סיבוב הופעות באירופה ובמזרח התיכון. לאחר ביקור בישראל עם להקתו, שנקראה אז להקת "הקוקטיילים" (The Cocktails), החליט ריי בשנת 1970 להגר לישראל ולהשתקע בה. בשנת 1981 הוציא את האלבום "בא לי רגאיי" ("I Feel Like Reggae"), שהיה אלבום הרגאיי הראשון באורך מלא שהופק בישראל, והכיל שירים הן בעברית והן באנגלית. בשנים 1981 - 2015 הוציא ריי 8 אלבומים, שכללו מספר להיטים: "שמנמנה" ("בום בום"), "שוק הכרמל", "ילד אתיופי" וכן גרסאות כיסוי לשירים "זר של נרקיסים" (יורם טהרלב / אפי נצר) ו"ככה את רצית אותי" (יהונתן גפן / אריאל זילבר). ב-2018 הוציא את אלבומו התשיעי "אוהב להיות שחור" הכולל קאבר לשירו של אריק איינשטיין "אני ואתה".

ריי התפרסם בתפקידו המוזיקלי בסרט "אלכס חולה אהבה" בשנת 1986 ובמספר הופעות מוזיקליות בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!". 

בשנת 1991 הקים ריי בתל אביב את מועדון הרגאיי "ג'מייקה", שהוקדש למוזיקת רגאיי ולמוזיקה שחורה. בשנת 1998 נסגר המועדון, וריי הקים את מועדון ה"ראסטה". ריי מקיים הופעות רגאיי במועדון זה ובמועדונים אחרים יחד עם להקת עמג'ה. בשנת 1999 השתתף ריי בתפקיד אורח בסדרה שמש.

קישורים חיצוניים
----------------

* טוני ריי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* טוני ריי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* טוני ריי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* טוני ריי, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* טוני ריי, מתוך אתר האינטרנט של קול הקמפוס
* טוני ריי באולפן של יואב קוטנר, באתר ynet, 31 ביולי 2013
* ריאיון עם טוני ריי באתר האינטרנט "TLV Times",‏ 2 בספטמבר 2015
* דודי פטימר, ‏האיש שהביא את הרגאיי לארץ: "קסטה של בוב מרלי - התפנית של חיי", באתר מעריב אונליין, 12 באוגוסט 2017
* הדיסקוגרפיה של טוני ריי
* אתר למנויים בלבד בן שלו, טוני ריי: אני אוהב את החיים. אני מסטול מזה, באתר הארץ, 17 במרץ 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010684501905171
* VIAF: 11164295371008412553
* WorldCat (עם VIAF): 11164295371008412553

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באתר הנצחה. אם התכוונתם לחיבור על התלמוד, ראו אברהם משכיל לאיתן.

נוף פנורמי הנשקף ממצפה איתן לכיוון דרום-מערב
שלט המספר את סיפור חייו של איתן לבב
**מצפה איתן** הוא אתר הנצחה לזכרו של סגן איתן לבב, לוחם ומפקד בגדוד 202 מחטיבת הצנחנים אשר נהרג במלחמת לבנון הראשונה. אתר ההנצחה הוא מצפה הנמצא במעלה הדרך מכביש הצפון אל קיבוץ אדמית, סמוך לגבול הצפון ופארק אדמית.

האתר
----

האתר הוקם על ידי משפחת לבב בסיוע קרן קיימת לישראל. מיקום האתר בנקודה קרובה לגבול הצפון אשר צופה על לבנון ועל הגליל המערבי ונהריה מסמל את מסלול שירותו הצבאי של איתן לבב. באתר אזור תצפית הבנוי ממשטח אבן מקומית אותו תוחמת גדר אבנים וכן גלעד ועליו לוח זיכרון. מנקודה זו ניתן לצפות אל חוף הגליל המערבי ונהריה מן הצד האחד ואל גבול הצפון ולבנון מן הצד האחר. במקום יש אזור המיועד למנוחת אורחים ומטיילים, שביל גישה ומספר שולחנות פיקניק. באתר הותקנו אמצעי נגישות, מעקות ושביל המתאים לכיסא גלגלים.

האתר נחנך ב-12 ביוני 2015. בחנוכת האתר השתתפה משפחת לבב ואיתה בני משפחה וחבריו לנשק של איתן. כמו כן השתתף מפקד חטיבת הצנחנים בימי מלחמת לבנון, אלוף במילואים יורם יאיר, מפקדים מגדוד 202 מימי המלחמה, נציגי קרן קיימת לישראל וחיילים סדירים מגדוד 202. הסרת הלוט מעל הגלעד בוצעה על ידי זהבה לבב, אימו של איתן ואיתה אחיו דורון ומשפחתו.

### הכיתוב על לוח הזיכרון

|  |  |
| --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|           

**מצפה איתן**

על שם
סגן  **איתן לבב** הי"ד 
לוחם ומפקד בחטיבת הצנחנים
שנפל בקרב במערב ביירות
במלחמת לבנון הראשונה
נולד ביום י"ב אלול תש"כ
4.9.1960
נפל כ"ו סיון תשנ"ב
17.6.1982
"בכל מארב הסתכלו אחורה, ראו את אורות היישובים שלנו, ודעו שאורות אלו דולקים רק מפני שאתם שוכבים עכשיו במארב"
                                                          (איתן לבב) |

 |

מסלול הלחימה של איתן לבב
------------------------

ב-6 ביוני 1982 יצא צה"ל למבצע שלום הגליל. משימת האיגוף ונחיתה מן הים הוטלה על חטיבת הצנחנים בפיקודו של יורם יאיר.

סגן איתן לבב הפליג ללבנון יחד עם הכוח העיקרי של גדוד 202 וחטיבת הצנחנים על גבי נחתות של חיל הים. בשעות הלילה נחתה החטיבה בסמוך לשפך של הנהר אל-אוואלי מצפון לעיר צידון. גדוד 202 ירד מן הנחתות ברגל אל המים הרדודים ועלה על החוף. לאחר קרב קצר התמקם הגדוד על "הבוקסתא", גבעה גבוהה מצפון-מזרח לצידון. הגדוד שהה במקום כיומיים, במהלכם התקדמו כוחות צה"ל מגבול הצפון והגיעו לפאתיה הדרומיים של צידון. ביום שלישי, ה-8 ביוני, השתתף הגדוד בקרבות לכיבוש צידון. ביום רביעי, ה-9 ביוני, נע הגדוד לכיוון צפון על ציר החוף והשתתף בכיבוש העיר דאמור. ביום חמישי, ה-10 ביוני, נע הגדוד לכיוון כפר סיל וביצע סריקה של הרכס ממזרח לכפר סיל. ביום שבת, ה-12 ביוני, השתתף הגדוד בקרב על כפר סיל. בהמשך נע הגדוד לכיוון העיר ביירות והשתתף בקרבות לכיבוש העיר. ביום חמישי, ה-17 ביוני, נהרג סגן איתן לבב בקרב במערב ביירות.

לקריאה נוספת
------------

* יורם יאיר, **אתי מלבנון** - סיפורה של חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצפה איתן** בוויקישיתוף
* נחנך מצפה איתן לבב לזכר לוחם הצנחנים שנפל במלחמת לבנון הראשונה - באתר קרן קיימת לישראל, 16 ביוני 2015
* הנחיתה בחוף האוואלי במלחמת לבנון באתר חיל הים
* תמונה של נחיתת טנקים של בית הספר לשריון של צה"ל בשפך האוואלי, יוני 1982
**יואב אברמוביץ'** (נולד בשנת 1978) הוא מפיק סרטים, תסריטאי ומבקר קולנוע ישראלי, סמנכ"ל קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.

ביוגרפיה
--------

סיים את לימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה אשר בירושלים. בין הסרטים אותם הפיק במסגרת לימודיו היו: "סמייל", "ליל גיוס", "צרצרים" ונוספים. בסיום לימודיו, זכה בפרס המפיק המצטיין של המחזור וכן במלגת השתלמות בחברת ההפקה "ndF" הגרמנית, והתקבל כמשתתף ל"Berlinale Talent Campus" של פסטיבל ברלין 2005.

בתום לימודיו כתב כשותף עם טל חכים את התסריט לסרט התיעודי "חוצה את הקווים" אודות טלי פחימה. בהמשך שימש כמנהל ההפקות של חברת עדן הפקות. במסגרת עבודתו בחברה, ניהל את הפקת הסרטים התיעודיים "מלון תשעה כוכבים" (במאי: עידו הר, 2006), זוכה פרס וולג'ין לשנת 2006, "האולפן" (במאי: דוד אופק, 2006) ונוספים. 

אברמוביץ' החל את כתיבתו כמבקר קולנוע בשנת 1999 כמבקר הקולנוע של המקומון "כל הזמן" הירושלמי, והחל משנת 2004 התפרסמו ביקורותיו בסינדיקציה בכל רשת מקומוני מעריב. בשנים 2008-2012 כתב ביקורות קולנוע באתר האינטרנט נענע 10. 

בשנת 2013 מונה לסמנכ"ל קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, קרן הקולנוע הגדולה במדינה. במסגרת עבודתו בקרן, החל מ-2015 משמש אברמוביץ' גם כמנהל האמנותי בתחום סרטים עלילתיים באורך מלא, ואחראי לבחירת הסרטים הנתמכים, ולליווי וייעוץ אמנותי ליוצרים בתחום זה במהלך ההפקה. בין הסרטים שנבחרו לתמיכה בניהולו האמנותי: סיפור על אהבה וחושך, נורמן, סופל חול, מילים נרדפות, לשחרר את שולי, אגדת חורבן, המזח ובחורים טובים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יואב אברמוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**יוסי יבלונקה** (28 ביוני 1946 - ינואר 2006) היה שחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

יבלונקה למד משחק בניסן נתיב.

ב-1975 שיחק בסרט יהיה טוב סלומוניקו וכן גילם את דידי צלם האופנה בסדרה גם אנו שופטים. בתחילת שנות השמונים הופיע בסדרה רגע עם דודלי. ב-1981 שיחק בסרט הפשע סופו של מילטון לוי. ב-1984 שיחק בסרט גרין. ב-1989 גילם את אביתר בסרט הטלוויזיה "כתר בראש" שהופק על ידי רשות השידור ועוסק במלכות דוד.

ב-1990 שיחק בסרט המחצבה את בלקין מנהל המחצבה. ב-1991 שיחק בסדרות הטלוויזיה סיפורים לשעת לילה מאוחרת, שבט כהן. ב-1993 שיחק רב בסרט שלג באוגוסט. ב-1997 שיחק ב-"לויתן בחוף שרתון", מיני סדרה ששודרה בערוץ 2 על במאי שמצלם סרט בחוף שרתון. ב-1999 שיחק בסרט "תסתכל לי בעיניים" העוסק בנהגים שהיו מעורבים בתאונות דרכים.

ב-2001 הופיע בסדרה הבורגנים. ב-2003 שיחק בסרט המבוסס על הספר תיאום כוונות. ב-2007 הופיע בסרט רק כלבים רצים חופשי. ב-2009 שיחק את אבא של החתן בסרט רגליים קרות.

בתיאטרון הופיע בין היתר במחזות האב, שידוכים, תעלולי סקפן, מנהל הבית, עמודי החברה והצילו.

הוא דיבב את פיט בהפקת הדיבוב העברי לסרט צעצוע של סיפור 2 ואת אדמירל בום בסרט מרי פופינס.

היה נשוי להיסטוריונית חנה יבלונקה ולהם שלושה ילדים.

נפטר בינואר 2006 מדום לב.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסי יבלונקה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יוסי יבלונקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מת שחקן התיאטרון יוסי יבלונקה
מרכז העיר (2011)
**באייה** (בצרפתית: **Bayeux**) היא עיר וקומונה במחוז קלבדוס שבנורמנדי, צרפת. העיר נמצאת 7 ק"מ מחוף תעלת למאנש, ו-30 ק"מ צפונית-מערבית מקן, על הדרך המובילה בין פריז-קן-שרבור. בעיר מתגוררים (נכון ל-2011) 13,511 תושבים.

במוזיאון מיוחד (Musée de la Tapisserie de Bayeux), מוצג שטיח מפורסם הקרוי על שם העיר מהמאה ה-11, מתעד את האירועים שהובילו לקרב הייסטינגס שבעקבותיו כבשו הנורמנים את אנגליה מידי הסקסונים. שטיח באייה נחשב לאחת מיצירות האמנות הגדולות של ימי הביניים. השטיח היה מוצג קודם בקתדרלת באייה.

לאורך העיר זורם הנהר אור(אנ') שזרימתו נוצלה להקמת טחנות מים לצרכים שונים. שתיים מהן עדיין פועלות.

היסטוריה
--------

### העת העתיקה

בעת האימפריה הרומית נודעה העיר בשם "אוגוסטודורום" (Augustodurum, כלומר: שער אוגוסטוס קיסר). מאוחר יותר קיבלה העיר את שמה משם שבט קלטי שהתגורר במקום, ה-Baiocasses ("בעלי הצמות הבלונדיניות"). העיר מוזכרת גם בכתבי תלמי, בשם "Noemagus Biducassium" (השוק החדש של ה-Baiocasses).

### ימי הביניים

העיר נהרסה כמעט כליל במהלך פשיטות הויקינגים בשנת 890, אך נבנתה בשנית במאה ה-10. העיר שגשגה תחת שלטון הבישוף אודו מבאייה, אחיו למחצה של ויליאם הראשון, מלך אנגליה. אולם קרנה ירדה ב-1050 כאשר העיר קן הפכה לעיר השלטון של ויליאם. במהלך מלחמת הנרי הראשון, מלך אנגליה באחיו רובר השני, דוכס נורמנדיה, בשנת 1106, שרף הנרי את העיר כדי שתשמש אזהרה לשאר הדוכסות. ב-14 באפריל 1450, במהלך מלחמת מאה השנים נכבשה העיר בידי שארל השביעי, מלך צרפת, אך תושבי העיר לא נפגעו.

### העת החדשה

טנקי M4 שרמן של הצבא הבריטי ברחובות באייה במהלך כיבוש נורמנדי
במהלך מלחמת העולם השנייה העיר הייתה הראשונה מבין ערי צרפת ששוחררו בידי כוחות בעלות הברית במהלך הפלישה לנורמנדי. הגנרל שארל דה גול נשא בעיר נאום מפורסם, הקרוי על שם העיר, בו ביקש את אמון ההמונים להקמת ממשלה צרפתית עצמאית בסיוע ארצות הברית. שנתיים מאוחר יותר, ב-16 ביוני 1946, נשא דה-גול נאום נוסף בו שירטט את דמותה של ממשלת צרפת על-פי חזונו. קווים אלו באו לידי ביטוי בחוקת הרפובליקה הצרפתית החמישית.

ערים תאומות
-----------

לעיר ברית ערים תאומות עם מספר ערים ברחבי העולם:

* הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת דורצ'סטר, הממלכה המאוחדת
* נורדריין-וסטפאליהנורדריין-וסטפאליה ליבקה, גרמניה, נורדריין-וסטפאליה
* פוליןפולין חויניצה, פולין
* יפןיפן סוטומה, יפן
* הולנדהולנד איינדהובן, הולנד
* דנמרקדנמרק ויבורג, דנמרק

ראו גם
------

* בית הקברות הצבאי בבאייה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באייה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של באייה (בצרפתית)
* באייה, ברשת החברתית אינסטגרם

* באייה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* באייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוצאות מפקד האוכלוסין 2011 באתר ה-Institut National de la Statistique et des Études Économiques ‏(INSEE)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552628305171
* BnF: cb15247463q (data)
* GND: 4005054-3
* LCCN: n2005040937
* MusicBrainz: b387db05-47d8-45a4-9269-d23797fee35a
* NKC: ge789481
* SUDOC: 02746072X
* VIAF: 154760386
* WorldCat: lccn-n79114022

 |

* טחנת מים בבאייהטחנת מים בבאייה
* קתדרלת נוטר דאם בבאייהקתדרלת נוטר דאם בבאייה
* מוזיאון השטיח בבאייהמוזיאון השטיח בבאייה
* מוזיאון השטיח בבאיהמוזיאון השטיח בבאיה
**יעל הדר** (נולדה ב-6 בפברואר 1968) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

יעל הדר נולדה לנורית ושמואל הדר וגדלה ברמת גן. היא סיימה לימודיה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בשנת 1993. כמו כן למדה משחק בסטודיו של ביל אספר שבניו יורק, ארצות הברית, בשנת 2002. השתתפה בהצגות התיאטרון "בית המלאכה", "המתחזה", "נוכלים ואוהבים" ו"החטא ועונשו" בתיאטרון באר שבע, "רוחות", "שלוש נשים גבוהות", "אנה וייס", "מחילה", "גן ריקי", "כריש פטיש" ו"זינזאנה" בתיאטרון הבימה, "דודתו של צ'ארלי", "בנות עובדות", "עיר הנפט" ו"השתיקה" בתיאטרון חיפה ו"מגרד לי" בתיאטרון הפרינג'.

בשנת 1989 שיחקה בסרט "הכלוב" של עמית גורן, בשנת 1992 השתתפה בסרט קולנוע "מרק עוף". ב-1994 שיחקה בטלוויזיה ב"ייפוי כוח" של אורי ברבש. ב-1995 שיחקה ב"שבעה" וב"שחקנים". ב-1996 שיחקה ב"קשר דם" ובסדרה "קפה פריז", וב-1997 בסדרת הטלוויזיה "מרחב ירקון", ב"המספרת", ב"גרגר על הריס" וב"את ים שלי".

בשנת 1999 השתתפה בסדרה של אמנון רובינשטיין "מתחם אויב" ובסרט "צומת וולקן".
בשנת 2001 השתתפה ב"מרס תורכי" ובטלנובלה "לחיי האהבה". ב-2003 השתתפה ב"משחק החיים", וב-2006 ב"האלופה". כמו כן, השתתפה בדרמה "החקירה" ובסדרות הטלוויזיה "בת-ים ניו-יורק", "הפוך" ו"האמת העירומה". ב-2007 שיחקה בסרט "נוזהת אל-פואד" ("שוטטות הלב") בבימויו של יהודה ג'אד נאמן. וגם השתתפה ב"סרט של משוטטים" בבימוים של דוד דרזי ומעין רוגל.
בשנת 2009 כיכבה בסדרה "מה שנחוץ לרווק", וכן הופיעה בסרט "אילי ובן".

ב-2008 הוציאה לאור את הסינגל "תעשי קפה חיילת", אותו חיברה והלחינה, ואותו היא מבצעת לצד שלומי שבת בהפקת יוני בלוך. השיר מבטא את תסכולה של חיילת מתפקידה בצה"ל.

באוקטובר 2006, נולד להדר בן.

בשנת 2013 השתתפה בתפקיד משני לפרקים בודדים בסדרה "יומני החופש הגדול" בתור רותם, אמא של עילי - מלחין אשר רוצה להצליח ונעזר בדפי כרמון.

בשנת 2016 שיחקה בתור רופאה בסרט "אבינו" של מני יעיש.

בשנת 2017 לקחה חלק בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "מתים לרגע" שמשודרת ב-HOT, בתור קרוליין, אישה בהריון שנושאת ברחמה תינוק משובט.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **יעל הדר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יעל הדר** |

* יעל הדר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יעל הדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יעל הדר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* יעל הדר, בארכיון הבימה
* הטור של יעל הדר (אורכב 12.04.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר onlife
* ליטל בית-יוסף, לילית? יעל הדר גחלילית, באתר nrg‏, 25 באוקטובר 2008
* יעל הדר, ‏התגרשתי כי אני שונאת לרחוץ כלים, באתר onlife,‏ 10 ביולי 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008208888505171
* ISNI: 0000 0004 0222 0760
* NTA: 314410791
* VIAF: 297357458
* WorldCat: viaf-297357458

 |
**חיי אדם** הוא ספר הלכה שנכתב בסוף המאה ה-18 או בתחילת המאה ה-19 בידי רבי אברהם דנציג.

תוכן ומבנה הספר
---------------

בספר קיצור ההלכות הנהגות ביום-יום ובשבתות וחגים. הספר כולל הסברים רעיוניים ולא רק הלכות (בשונה משולחן ערוך הכולל בעיקרו תמצות ההלכות בלי הרחבה על הסבר טעם ההלכות). רבי אברהם קיבל את הסכמתו של רבי חיים מוולוז'ין על חיבור ספריו, ובטרם הדפסת ספרו חכמת אדם על שולחן ערוך יורה דעה, המליץ לו לסדר את הכללים בספר, במקביל לסימנים בשולחן ערוך על מנת לאפשר ללומדים לעיין בהלכות בהרחבה.

הספר עצמו בנוי בחלוקה לפרקים (הנקראים "כללים"). 69 פרקים בהלכות על סדר היום ועוד 155 פרקים בהלכות שבת וחגים.

הספר נחשב לאחד הספרים היסודיים באחרונים ואף מוזכר פעמים רבות בספר קיצור שולחן ערוך של רבי שלמה גאנצפריד, בספר בן איש חי של רבי יוסף חיים מבגדאד, ובספר משנה ברורה של רבי ישראל מאיר הכהן.

מעמדו של הספר
-------------

היו שערערו על מעמדו וסמכותו של הספר, משכיוון שבזמן כתיבתו המחבר עסק במסחר ולא כיהן בפועל כמורה הוראה.

רבי חיים חזקיהו מדיני בספרו "שדי חמד" דוחה טענה זו ומונה שורה ארוכה של גדולי תורה שראו ברבי אברהם דנציג פוסק בר סמכא. רבי אברהם דנציג עצמו מסביר את עיסוקו במסחר, ומדוע אין זה אומר שהוא לא ראוי, בהקדמתו לספרו "חכמת אדם".

המהדורה הראשונה הודפסה בשנת ה'תק"ע בעילום שמו של המחבר.

המהדורה השנייה הודפסה בשנת תקע"ט, לאחר שמצבו הכלכלי של הרב דנציג הורע והוא נאלץ להתמנות למורה הוראה בווילנה. במהדורה זאת גילה את שמו.

מאז החיבור זכה לעשרות מהדורות, בחלקן המדפיסים הרשו לעצמם לשנות ולהגיה כהבנתם.

הספר היה מספרי לימוד ההלכה המרכזיים של יהדות אשכנז האורתודוקסית במאות ה-19 וה-20.

החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20 ספר ההלכה המרכזי הוא המשנה ברורה שריכז את ספרי ההלכה שנכתבו לפניו וכולל ציטוטים רבים מספר "חיי אדם".

במערכת החינוך הממלכתית-דתית בישראל שימש כספר לימוד מרכזי בהלכה בשנים 1962–1972 ולאחר מכן הוחלף על ידי קיצור שולחן ערוך מקור חיים, קיצור שולחן ערוך והמשנה ברורה, על רקע טענות שהוא ספר קשה ומבלבל עבור בני נוער ואף לא עדכני מספיק ביחס להתפתחות הטכנולוגית.

הרב ברוך הלוי אפשטיין שיצא נגד ספרי קיצורי הלכות אמר בספרו "מקור ברוך" לגבי שם הספר: ״חיי אדם״: המחבר בחר בשם טוב לספרו מכיוון שאף לא אחד יעשה קיצור מספרו, שהרי אף לא אחד יקרא לספרו "קיצור חיי אדם". למעשה, ספר בשם "קצור מספר חיי אדם" יצא לאור כבר בתרי"ד (1854) בדפוס יוסף ראובן ראם שבוילנה.

על שם הספר נקראו רחובות בשכונת נחלת יצחק בתל אביב ובשכונת גאולה בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

- ויקיטקסט חיי אדם, באתר ויקיטקסט

* **חיי אדם**, וילנה תק"ע, באתר היברובוקס
* **חיי אדם**, וילנה תקע"ט, באתר היברובוקס
* **חיי אדם**, וילנא תר"ד, באתר אשובה
* רבי אברהם דנציג, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
* אברהם יהודה גולדראט, על הספר "חיי אדם" ומחברו, **ספר מרגליות**, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשל"ג, עמ' רנה - רעח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* אברהם בן יחיאל מיכל דאנציג (1748-1820.), חיי אדם, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על הקדמה זו מתבסס גם שירו של אהרון רזאל "דעתי עליה"
2. ↑  אורי דסברג, "אל תוסיפו ואל תגרעו" - על התגלגלות המהדורות השונות של הספר, עלון "שבת בשבתו" ואתחנן, תשס"ז. על פי א. י. גולדראט, "על הספר "חיי אדם" ומחברו", **סיני** עא
3. ↑  תוכנית הלימודים בדינים באתר דעת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412287305171
* VIAF: 312529713
* WorldCat (עם VIAF): 312529713

 |
**מרכז הסחר העולמי של בחריין** (בערבית: **مركز البحرين التجاري العالمي**, נקרא גם **WTC בחריין** או **BWTC**) הוא מגדל בגובה 240 מטרים (790 רגל). הוא תוכנן על ידי חברת אטקינס ובנייתו הושלמה בשנת 2008. זהו גורד השחקים הראשון בעולם שמשלב טורבינות רוח בעיצובו. טורבינות הרוח פותחו, נבנו והותקנו על ידי החברה הדנית Norwin A / S.

המבנה בנוי בסמוך לכביש המהיר קינג פייסל, ליד מגדלי המרכז הפיננסי של בחריין. מרכז הסחר הוא הבניין השני בגובהו בבחריין אחרי מגדלי התאומים של המרכז הפיננסי של בחריין.

ארכיטקטורה
----------

המגדלים מקושרים זה לזה באמצעות מדרכות עיליות, כאשר בכל מדרכה טורבינת רוח. הבניינים בנויים בצורת מפרש. אופן הבנייה גרם להיווצרותה של מנהרת רוח בין הבניינים.

בתרבות
------

בסרט מדע בדיוני בשם השמדת כדור הארץ (Annihilation Earth) מתרחשת רעידת אדמה בעיר בחריין שבה קורס המגדל.

גלריה
-----

* מרכז הסחר העולמי של בחריין והמרכז הפיננסי של בחריין נבנו בשנת 2006מרכז הסחר העולמי של בחריין והמרכז הפיננסי של בחריין נבנו בשנת 2006
* מרכז הסחר העולמי של בחריין בשקיעהמרכז הסחר העולמי של בחריין בשקיעה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז הסחר העולמי של בחריין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרכז הסחר העולמי של בחריין
ויליאם ואנשיו על הספינה הלבנה ברגע טביעתה. איור מהמאה ה-12.
**ויליאם אדלין** (באנגלית: **William Adelin** או **Adelinus**, **Adelingus**, **Audelin** או **Ætheling**; ‏5 באוגוסט 1103 - 25 בנובמבר 1120) היה בנם היחיד של הנרי הראשון, מלך אנגליה ושל מטילדה מסקוטלנד. ויליאם היה בנו היחיד החוקי של הנרי הראשון, שנולד במסגרת הנישואים, ובשל כך היה יורש העצר היחיד של ממלכת אנגליה. מותו הביא למשבר ירושה ולתקופה המכונה "האנרכיה".

ביוגרפיה
--------

ויליאם נולד בווינצ'סטר. אביו, הנרי הראשון, היה בנו הצעיר של ויליאם הכובש. ויליאם רופוס, אחיו הבכור של הנרי, ירש את ממלכת אנגליה מאביו, ואילו רובר השני, דוכס נורמנדיה, אחיו השני של הנרי, ירש את ממלכת נורמנדי. בעקבות מותו של ויליאם רופוס בתאונת ציד בשנת 1100, ירש הנרי את כס המלוכה, ובשנת 1105 הדיח את רובר, ומלך על שתי הממלכות.

להנרי היו בנים רבים מחוץ לנישואים מפילגשיו הרבות, אולם מאשתו היה לו רק בן אחד - ויליאם אדלין.

ויליאם קיבל את התואר "דוכס נורמנדי" - אף שתואר זה היה רשמי בלבד, והמלך עצמו שלט בנורמנדי (משמעות התואר היא הכרה בשלטון מלך צרפת בנורמנדי, שכן דוכס נורמנדי צריך היה לשלם למלך צרפת מיסים). רק בעקבות לחץ רב שהפעיל מלך צרפת על הנרי, שילם ויליאם מיסים למלך צרפת בשנת 1120.

ויליאם מת כתוצאה מטביעת "הספינה הלבנה" ב-25 בנובמבר 1120 בעת חציית התעלה האנגלית. ויליאם ואנשיו בילו בשתיית יין עד שעות הערב, בביטחון שהספינה המהירה תפליג במהירות בלילה, אולם בשעות הלילה, במהלך ההפלגה, נתקלה הספינה בשרטון.

הספינה החלה להתמלא מים. משלא הצליחו לשחרר את הספינה מהשרטון בנו אנשי הספינה רפסודת הצלה. בעת שוויליאם, שכבר היה על הרפסודה, שב לספינה הטובעת על מנת להציל את אחותו למחצה - הרוזנת מפרש (Countess of Perche), בשובו לרפסודה עם הרוזנת, כבר היו על הרפסודה יותר מדי אנשים וזו התהפכה וטבעה.

משבר הירושה
-----------

משבר ירושה פרץ בעקבות מותו של ויליאם. להנרי היו ילדים רבים מחוץ לנישואים, וכן מספר אחיינים, והוא העדיף את סטפן מבלואה אחיינו ואת רוברט, רוזן גלוסטר - אחד מבניו מחוץ לנישואים, אולם בשל מוצאו לא יכול היה למלוך. הנרי הורה לאציליו להישבע אמונים לבתו, מתילדה, אולם לאחר מותו חזרו בהם הברונים בטענה שהנרי לחץ עליהם, ובחרו כמלך בסטפן.

סכסוך הירושה החל את התקופה המכונה בהיסטוריה האנגלית "האנרכיה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם אדלין** בוויקישיתוף
* ויליאם אדלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 140043233
* VIAF: 103355498
* WorldCat: viaf-103355498

 |
**מרכז חינוך בנושא השואה** (ביפנית: ホロコースト記念館; באנגלית: Holocaust Education Center), הוא מוזיאון לזכרם של 1.5 מיליון הילדים היהודים בשואה.

המרכז נמצא בעיר פוקויאמה שבמחוז הירושימה ביפן.
הוא הוקם בשנת 1995, על ידי כנסיית ישו הקדושה של אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל (הידועה גם בשם "בית שלום יפן").
בשנת 2007 עבר לביתן חדש שנבנה לזכרו של האב טקג'י אוצוקי, מייסד הקהילה.

זהו המרכז החינוכי הראשון ביפן עבור ילדים בנושא השואה. הוא נועד להעלות את המודעות לחשיבות של קידום השלום העולמי בקרב אנשים צעירים.

חדרים במרכז
-----------

בכניסה למרכז ישנה ספריה המכילה ספרים ומדיה אודות השואה ביפנית ובשפות אחרות. 
במרכז ישנו חדר ילדים, המשמש לפעילות וליצירה. בחדר נמצאים ספרי ילדים אודות השואה, לשימושם החופשי של הילדים. 
כמו כן, ישנו אולם הרצאות המכיל במה קטנה ופסנתר. הוא משמש גם כגלריה לציורים בנושא השואה. 

במרכז התצוגה ישנו חדר זיכרון המכיל נעל של ילד שנספה בתאי הגזים, כסמל ל 1.5 מיליון הילדים שנספו בשואה. החדר משמש להתייחדות ולקיום טקסי זיכרון.

תצוגה
-----

כחלק מהתצוגה במרכז חינוך בנושא השואה נמצאים 6 עמודים שקופים - לזכר 6 מיליון היהודים שנספו בשואה. עמודים אלו מלאים ב-1.5 מיליון חרוזים המסמלים כל אחד מהילדים שנספו בשואה.
במרכז החינוך לשואה מוצגים פריטים שנתרמות על ידי קהילות יהודיות באירופה וישראל, כמו גם פריטים שנתרמו על ידי משפחתה של אנה פרנק.

התצוגה ממוקמת בקומה השנייה של הבניין. היא מכילה מוצגים ותמונות מימי השואה.

לקראת סיום התצוגה במרכז מוצבים שישה עמודים שקופים על רקע מגן דוד עשוי עץ, לזכר שישה מיליון היהודים שנספו בשואה. עמודים אלו מלאים ב-1.5 מיליון חרוזים המסמלים את כל אחד מהילדים שנספו בשואה.

בחצר האחורית של המרכז מוצג פסל של אנה פרנק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז חינוך בנושא השואה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרכז חינוך בנושא השואה (ביפנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מרכז חינוך בנושא השואה (באנגלית)
* מרכז חינוך בנושא השואה, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306087805171
* LCCN: no2005112684
* NDL: 00652274
* VIAF: 121949096
* WorldCat: lccn-no2005112684

 |
**אלינה ברדץ'-יאלוב** (נולדה ב-20 בינואר 1982, כ"ה בטבת ה' תשמ"ב) היא מומחית לתקשורת אסטרטגית ומרצה בתחומה, יועצת תקשורת וחברת כנסת לשעבר מטעם ישראל ביתנו.

ביוגרפיה
--------

אלינה ברדץ'-יאלוב נולדה במוסקבה, אז בברית המועצות, ובשנת 1995 עלתה לישראל עם הוריה. הם התגוררו תקופה קצרה בעיר ראשון לציון ובאר שבע ולאחר מכן התיישבו באשדוד.

ב-2006 קיבלה תואר שני מהמחלקה למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן וב־2009 קיבלה את תואר הדוקטורט שלה מאוניברסיטת לידס שבבריטניה בתחום תקשורת אסטרטגית. עבודות המאסטר (בהנחיית שלמה שפירא) והדוקטורט שלה עסקו בנושא הלוחמה הפסיכולוגית בין רוסיה לצ'צ'ניה, כשהמאסטר עוסק בשנים 1999-2001 והדוקטורט עוסק בזמן שתי המלחמות. משנת 2005 ועד תחילת כהונתה כחברת כנסת שימשה כמרצה בתחום התקשורת בכמה מוסדות לימוד בישראל ומחוצה לה, ובהם אוניברסיטת שפילד הלאם בבריטניה, מכללת דוד ילין, אוניברסיטת בר-אילן, מכללת הדסה ועוד רבים. ב-2011 הצטרפה לצוות התקשורתי של ראש ממשלת ישראל דאז, בנימין נתניהו כיועצת למגזר הרוסי עד 2012. לאחר מכן הייתה הדוברת של יו"ר מפלגת ישראל ביתנו, שר האוצר אביגדור ליברמן, שאז כיהן כחבר כנסת. בתפקידה האחרון בשנת 2020 הוצבה בראש מערך הדוברות של הקונגרס האירו-אסייתי.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע במרץ 2021 היא הוצבה במקום העשירי ברשימת ישראל ביתנו. לאחר השבעת ממשלת ישראל השלושים ושש וההתפטרות של אביגדור ליברמן במסגרת החוק הנורווגי, היא החלה לכהן כחברת הכנסת העשרים וארבע והייתה חברה בוועדת הבריאות, בוועדת העבודה והרווחה, בוועדה המיוחדת לפניות הציבור ובעוד תפקידים. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש שהוקדמו לנובמבר 2022 היא הוצבה במקום ה-11 ברשימת ישראל ביתנו ולא נבחרה לכנסת.

לקראת הבחירות המקומיות ב-2023 היא הוצבה במקום השני ברשימת "אשדוד ביחד" בראשות שמעון כצנלסון.

פעילות פרלמנטרית
----------------

ח"כ אלינה ברדץ'-יאלוב הייתה חברה בוועדת העבודה והרווחה, בוועדת הבריאות ובוועדה לפניות הציבור. בנוסף שמשה כיו"ר השדולה לזהירות בדרכים יחד עם ח"כ בועז טופורובסקי וח"כ יעקב אשר, ושמשה כיו"ר השדולה לקידום נשים בפריפריה יחד עם ח"כ לימור מגן-תלם וכיו"ר השדולה לסטודנטים יחד עם ח"כ מירב בן ארי.

חיים אישיים
-----------

אלינה התחתנה כשהייתה בת 18, ולאחר שבע שנים התגרשה. כיום היא נשואה לליאוניד ברדץ', להם ילד אחד והם מתגוררים באשדוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלינה ברדץ'-יאלוב** בוויקישיתוף
* אלינה ברדץ'-יאלוב, באתר הכנסת
* אלינה ברדץ'-יאלוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אלינה ברדץ'-יאלוב, ברשת החברתית LinkedIn
* אלינה ברדץ'-יאלוב, באתר כנסת פתוחה
* דור גפני, תקרת הזכוכית ואני, באתר כאן דרום אשדוד, ‏2 בינואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאלוב אלינה, **אסטרטגיות וטקטיקות של שימוש מכוון במידע לצורך השגת יעדים צבאיים ופוליטיים בקונפליקט רוסיה-צ’צ’ניה 1999-2001**, אוניברסיטת בר-אילן, 2005
2. ↑  Elina Yalov, **Russia vs. Chechnya : Media management and communication strategies during the two Chechnya-Russian conflicts, (1994-1996, 1999-2006)**, University of Leeds, 2008
3. ↑  תמי אברהמי, נחשפה רשימתו של שמעון כצנלסון למועצת העיר, באתר אשדוד היום, ‏20 בספטמבר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297246305171
* ISNI: 0000 0004 0260 3139
* VIAF: 298346841
* WorldCat: viaf-298346841

 |
**אטיין השני, רוזן בלואה** (בצרפתית: **Étienne II de Blois**;‏ 1045 - 19 במאי 1102) היה אחד ממנהיגי מסע הצלב הראשון.

ביוגרפיה
--------

אטיין השני היה בנם של תאובאלד השלישי, רוזן בלואה (שבעמק הלואר בצרפת) ושל גארסין דו מיין. בערך ב-1080 הוא נשא לאישה בעיר שארטר את אדלה מנורמנדי, בתו של ויליאם הראשון, מלך אנגליה.

עם קריאת האפיפיור אורבנוס השני לאצילי אירופה להתגייס למסע צלב נגד הסלג'וקים (27 בנובמבר 1095), הצטרף אטיין השני לכוחות שיצאו לדרך בסתיו של 1096. הוא פיקד על חלק מהכוח הצרפתי ביחד עם רובר השני, דוכס נורמנדיה, וחנה בחורף בדרום איטליה. ב-14 במאי 1097 הוא נפגש בקונסטנטינופול עם מנהיגי מסע הצלב האחרים.

איש לא היה בטוח איזה תפקיד ימלא אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית במסע הצלב. הצלבנים ציפו כי ייקח לידיו את הפיקוד הראשי, אך הוא התחמק בטענה שעליו להישאר בעיר הבירה. הוא דרש מן הצלבנים שיישבעו לו שבועת אמונים פיאודלית, והבטחה בשבועה שיקבל לידיו כל שעל אדמה שייכבש מידי המוסלמים. אטיין השני, כמו מנהיגים אחרים של מסע הצלב, הסכים לתנאים אלה ונשבע אמונים לקיסר כווסאל, אך אחרים, ובהם גוטפריד מבויון, טנקרד, נסיך הגליל, ורמון הרביעי, רוזן טולוז, הערימו קשיים.

לבסוף, נשלחו הכוחות כל אחד בנפרד באוניות שחצו את מצר הבוספורוס, וביוני 1097 התרכזו מול ניקאה וכבשו אותה מידי הסלג'וקים. אטיין השני היווה חלק מכוח זה, בפיקודו של בוהמון (לימים בוהמון הראשון, נסיך אנטיוכיה), אשר כלל נורמנים מאיטליה ומצרפת ושעליו נמנה גם רובר מפלנדריה.

באביב 1098 נבחר אטיין השני למפקד הראשי של כוחות הצלבנים, אך בגלל קשיי המצור הממושך על אנטיוכיה, ואולי גם בשל מצב בריאותו הרופף, שב לצרפת כדי להימלט ממה שחשב למוות בטוח. לרוע מזלו הצלבנים הצליחו לכבוש את אנטיוכיה (2 ביוני 1098) ואת ירושלים (15 ביולי 1099) - מה שפגע במוניטין שלו.

אשתו אדלה, שנפגעה מהתנהגותו זו, שכנעה אותו לשוב לארץ הקודש. מאוחר יותר ב-1099 האפיפיור פסקליס השני איים לנדות את האצילים שלא מילאו את שבועתם לצאת למסע הצלב ואת אלה ששבו לארצותיהם מבלי להגיע לירושלים, ובהם אטיין השני.

באביב 1101 הוא יצא לארץ ישראל בחברת אצילים אחרים, וב-19 במאי 1102 נהרג בקרב רמלה. אף נפוצו שמועות כי נפל בידי המוסלמים, ואלה ערפו את ראשו. מכתביו מלאי ההתלהבות מארץ ישראל לאשתו אדלה מהווים מקור חשוב בדבר השתלשלות המאורעות של מסע הצלב הראשון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אטיין השני, רוזן בלואה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1185810757
* VIAF: 56155767401127762204
* WorldCat: viaf-56155767401127762204

 |
**נועה לזר** (נולדה ב-6 באוקטובר 1977) היא שחקנית, יוצרת ותסריטאית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

לזר קינן היא בעלת תואר ראשון באמנות רב תחומית, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת תל אביב.
היא הופיעה בסדרות הטלוויזיה: טוב שבאת בערוץ 10, בתפקיד אורח בסדרה פולישוק, החברים של נאור.
היא מופיעה בסדרה "חברות" ששודרה בערוץ 10 בהשתתפותן של: ליטל שוורץ, לירית בלבן ולירון וייסמן.

לזר קינן גם כותבת לסדרות טלוויזיה: בשנת 2008 כתבה לזר קינן לעונה השנייה של דני הוליווד ב-yes.
ולסדרה תנוחי המשודרת בהוט 3.

לזר קינן כותבת גם לתיאטרון. היא כתבה את המחזה עץ לימון על פי הסרט עץ לימון שביים ערן ריקליס.

בשנת 2012 יצא ספרה "תרנגולת וביצה" המיועד כספר מתנה עבור נשים בהיריון ויולדות, אותו כתבה
על הריונה הראשון.

בשנת 2014 השתתפה בסדרת הנעורים "שכונה" בה גילמה את גיתית, מנהלת מסעדה באתר גולף.

בשנת 2016 הוקרן לראשונה סרט אימה ישראלי בהשתתפותה, בשם "ילדי הסתיו". כמו כן, באותה שנה דיבבה את פטרישיה בסרט "ברבי: יחידת הריגול".

### חיים אישיים

נועה לזר קינן נשואה לשחקן, התסריטאי והיוצר רותם קינן והם הורים לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* נועה לזר קינן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נועה לזר קינן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* נועה לזר קינן, בארכיון הבימה
**עונג אפרון** (נולד ב-7 בדצמבר 1992) הוא שחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אפרון נולד וגדל בזכרון יעקב בבית דתי, ובהתבגרותו יצא בשאלה.

בנה של המשוררת חמוטל בן זאב, נכדו של השחקן מרדכי בן זאב, אחיינם של שדרן הרדיו דורי בן זאב והשחקן ערן בן זאב.

תפקידים
-------

### בטלוויזיה

בשנת 2011 שיחק את דמותו של מיכאל בסדרה "2.3 בשבוע".

ב-2012 שיחק את דמותו של "איתי ניסים" ב"יומני החופש הגדול", בערוץ דיסני ב-yes.

ב-2014 שיחק את דמותו של דני בסדרה "מועדון החנונים".

בשנים 2016–2021 שיחק בסדרה "נעלמים", בערוץ ניקלודיאון, את דמותו של אלון קליין.

ב-2020 שיחק בסדרה "בלקספייס" ברשת 13.

ב-2022 שיחק בסדרה "שנות הירח" את רן.

### בקולנוע

בשנת 2013 שיחק בסרטים "בננות" את דמותו של דדי, ובסרט "ערבים רוקדים" את דמותו של שי.

בשנת 2016 השתתף בסרט "מעבר להרים ולגבעות" בתפקיד אלישע, חברה הטוב של יפעת.

### כמפיק מוזיקלי

בנוסף לעבודות המשחק, הפיק אפרון גם את הווידאו קליפים הבין לאומיים של הזמר דניס לויד Never Go Back ו-GFY.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עונג אפרון** בוויקישיתוף
* עונג אפרון, ברשת החברתית אינסטגרם
* עונג אפרון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  משחק החיים | גפן מגזין המושבות, באתר gfn.co.il
2. ↑  עונג אפרון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**אהרן אפרת** (20 במרץ 1911 - 16 במאי 1989) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כמזכיר מפלגות השומר הצעיר ומפ"ם, ראש אגף בהסתדרות העובדים הכללית וחבר הכנסת.

חייו
----

אפרת נולד בלוצק שבאוקראינה בשם אהרן פיקס. בילדותו למד בחדר ובנעוריו בתיכון המקומי. בגיל 16 הצטרף לתנועת השומר הצעיר, מטעמה יצא בשנת 1931 להכשרה. בשנים 1933–1936 היה חבר ההנהגה הראשית של התנועה בפולין ורכז מחלקת העלייה. באותן שנים החל לפעול גם בתנועת "החלוץ" הבלתי לגלית ונבחר להנהגה העליונה העולמית של השומר הצעיר.

בשנת 1936 עלה אפרת ארצה. תקופה קצרה עבד בעבודה חקלאית בחדרה ובשנת 1937 נמנה בין מייסדי קיבוץ עין השופט. פעילותו בתנועה נמשכה ובשנת 1944 נבחר למזכיר מפלגת השומר הצעיר והליגה הסוציאליסטית בחיפה.

עם הקמת מפ"ם התגברה פעילותו המפלגתית. בשנים 1954–1957 שימש אפרת כמזכיר המפלגה, ובשנת 1960 נבחר למזכיר מרכז המפלגה. אפרת שימש גם כנציג התנועה בוועדה המרכזת של ההסתדרות (1964–1974) ושימש בה כראש האגף לביטחון סוציאלי (1964 - 1973). בשנים 1972–1980 כיהן גם כחבר המועצה המייעצת של בנק ישראל.

בשנים 1974–1977 היה אפרת חבר הכנסת השמינית מטעם מפ"ם והמערך. במהלך תקופת כהונתו היה חבר ועדת הכספים והוועדה לענייני ביקורת המדינה. לאחר כהונתו בכנסת היה חבר מועצת המנהלים של חברת "כימיקלים לישראל" (1977 - 1983).

היה נשוי לציפקה אפרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אהרן אפרת, באתר הכנסת

* אהרן אפרת, באתר כנסת פתוחה


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590699905171
* ISNI: 0000 0000 4723 0189
* LCCN: nr92001561
* VIAF: 63868064
* WorldCat (עם VIAF): 63868064

 |
**אבישי כהן** (נולד ב–14 באפריל 1965) הוא פוליטיקאי ישראלי וראש מועצה אזורית מטה יהודה. כיהן כמנכ"ל עיריית טירת כרמל, מנכ"ל חברת יפה-נוף, ומנכ"ל נמל אילת. שימש כמג"ד חי"ר במילואים.

ביוגרפיה
--------

כהן נולד ב־14 באפריל 1965. אביו, בנימין כהן, היה פוליטיקאי ועמד בראשות מועצת מטה יהודה במשך 14 שנים.

במסגרת שירותו הצבאי שירת כהן בחטיבת הצנחנים ואחר כך בחטיבת גבעתי וחטיבת חי"ר נוספת, שם הגיע לדרגת סגן-אלוף, והמשיך בשירות מילואים פעיל עד שנת 2022. תוך כדי שירותו ומיד לאחריו השלים את השכלתו האקדמית.

שימש כמנהל אגף טכנולוגיות, חירום ואבטחה בחברה למשק וכלכלה. לאחר מכן כיהן כמנהל אגף תיאום ובקרה במשרד ראש הממשלה אריאל שרון, ועם סיום תפקידו זה מונה למנהל האגף המוניציפלי של מרכז השלטון המקומי.

בשנת 2010 מונה כהן למנכ"ל נמל אילת וניהל את הפרטת הנמל. הליך ההפרטה החל ב-2011 ובתחילת 2013 הועברו זכויות תפעול נמל אילת לחברת "פפו ספנות" שבבעלות האחים נקש, וכהן סיים את תפקידו בנמל.

במרץ 2014 מונה כהן למנכ"ל חברת יפה נוף, חברה בבעלותה של עיריית חיפה שאחראית לפיתוח עירוני מתקדם בעיר חיפה ובמטרופולין העירוני. כהן הוביל שורת שינויים שאפשרו להתניע מחדש את פעילות החברה ובתקופתו היא השלימה כמה פרויקטים חשובים כגון מחלף אלנבי, מסילת העמק והשלמת דרך נחל הגיבורים במנהרות הכרמל.

במסגרת תפקידו כהן נחקר כחלק מפרשה שבמוקדה עמדו ראש עיריית קריית אתא יעקב פרץ וראש הוועדה הקרואה בתל מונד שמואל סיסו, וזאת בהקשר לקידום הרכבת הקלה לנצרת ופורסם כי התגלתה תשתית ראיתית להעמידו לדין. עם סיום החקירה לא התגלו ממצאים מפלילים כנגד כהן או כנגד מי מהמעורבים, והמשטרה המליצה לסגור את התיק נגדו.

ביולי 2020 מינה ראש עיריית טירת הכרמל אריה טל את כהן לתפקיד מנכ"ל עיריית טירת הכרמל.

על רקע הבחירות לשלטון המקומי באוקטובר 2023, פנו לכהן אנשי סיעה שמונה 24 ראשי מושבים במועצה האזורית מטה יהודה והעניקו לו את תמיכתם בבחירות הקרבות. כהן התפטר מתפקידו בעיריית טירת הכרמל על מנת להתמודד לראשות מטה יהודה. ראש המועצה היוצא, ניב ויזל, הודיע זמן קצר לאחר מכן שלא יתמודד. בבחירות, שנדחו מאוקטובר 2023 לפברואר 2024, ניצח כהן.

חיים אישיים
-----------

כהן הוא בוגר בוגר תואר ראשון מטעם האוניברסיטה העברית במדעי החברה.

כמו כן הוא בוגר תואר שני במגמת המחקר למנהל ציבורי של אוניברסיטת בר-אילן, שבה עבר גם קורס מנכ"לים. בוגר קורס דירקטורים מטעם אוניברסיטת חיפה.

הערות שוליים
------------

| ראשי מועצה אזורית מטה יהודה  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בנימין כהן | יובל אלוני | דוד דוד | מאיר ויזל | משה דדון | ניב ויזל | אבישי כהן |
| מ-1964 | מ-1978 | מ-1981 | מ-1992 | מ-2009 | מ-2018 | מ-2024 ואילך |

 |

1. ↑  עומר כרמון, המנכ"ל החדש של הנמל: "החלטת הפרטה - כבר בחודש הבא", באתר יום יום אילת, ‏3 בנובמבר 2010
2. ↑  אתר למנויים בלבד דניאל שמיל, אבישי כהן, מנכ"ל נמל אילת לשעבר, ינהל את יפה נוף, באתר TheMarker‏, 19 במרץ 2014
3. ↑  אלי סניור, אחיה ראב"ד, המשטרה ממליצה לסגור את התיק נגד ראש העיר קריית אתא, באתר ynet, 16 באוגוסט 2020
4. ↑  Boaz, נסגר תיק החקירה נגד אבישי כהן, לשעבר מנכ"ל יפה נוף וכיום מנכ"ל עיריית טירת כרמל, באתר כלבו – חיפה והקריות, ‏2021-07-28
5. ↑  אבישי כהן מונה למנכ"ל עיריית טירת כרמל, באתר עיריית טירת הכרמל, ‏16/07/2020
6. ↑  בחירות במטה יהודה: מנכ"ל עיריית טירת כרמל יתמודד לראשות, באתר שוס ניוז, ‏2023-07-24
7. ↑  ניב ויזל פרש מהמירוץ לראשות מועצת מטה יהודה, באתר www.m-y-net.co.il
**צבי (קיקי) רוטשטיין** (נולד ב-25 במרץ 1950) הוא זמר, מלחין, מעבד וחבר ההרכבים להקת חיל התותחנים, "אף אוזן גרון" ו"הכל עובר חביבי".

ביוגרפיה
--------

קיקי רוטשטיין שירת בלהקת התותחנים, ובשנת 1971 השתתף בתוכניתה "לה בומבה". מתוכנית זו הצליח השיר "פרחים בקנה". יחד עם חבריו ללהקת התותחנים יובל דור ועמי מנדלמן הצטרף רוטשטיין לשלישיית אף אוזן גרון. השלישייה ליוותה שלושה שירים בפסטיבל הזמר והפזמון 1973: "יעלה ויבוא" של גידי גוב, "ליל חניה" של ירדנה ארזי, חנן יובל ואפרים שמיר ו"שיר בבוקר בבוקר". השיר "שיר בבוקר בבוקר" דורג במקום השלישי במצעד השנתי תשל"ג (1973).

### בהכל עובר חביבי

 ערך מורחב – **הכל עובר חביבי**  

רוטשטיין (מימין) עם חבריו ללהקת הכל עובר חביבי
לאחר מכן חברה השלישייה לשלומית אהרון, וכך נוצרה להקת הכל עובר חביבי. שירה הראשון של הלהקה במצעדים השנתיים היה "החגיגה נגמרת", שאותו שרו חבריה בחגיגת הזמר 1976.

בשנת 1981 זכתה להקת הכל עובר חביבי בתחרות קדם-אירוויזיון 1981 עם השיר "הלילה". השיר הגיע למקום השביעי באירוויזיון 1981, ולמקום החמישי במצעד השנתי תשמ"א (1981). שיר נוסף של הלהקה שהצליח באותה שנה היה "עודני ילד".

בהמשך שנות השמונים דורגו במצעדים השנתיים שני שירים נוספים של הכל עובר חביבי: "תלווי אותי" בשנת 1983 ו"האורח", שדורג במקום השביעי במצעד השנתי תשמ"ד (1984). בשנת 1983 הלחינו חברי הלהקה את השיר "עוד ועוד", שאתו התחרתה אילנה אביטל בקדם אירוויזיון של אותה שנה. השיר האחרון בהשתתפותם של חברי הלהקה במצעדים השנתיים היה שיר הצדקה "עם אחד שיר אחד", בשנת 1985.

היה חבר הלהקה עד שנת 2002, ובנוסף עבד (גם בזמן החברות בלהקה וגם לאחר מכן) כמפיק מוזיקלי וכמנהל האישי של שלומית אהרון.

בעונה 2 של ארץ נהדרת (2004-2005) הופיע מערכון עם חיקוי של להקת הכל עובר חביבי, ובה נטען שכל חברי הלקה נקראים 'קיקי'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיקי רוטשטיין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קיקי רוטשטיין

* קיקי רוטשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

* קיקי רוטשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קיקי רוטשטיין, באתר Discogs (באנגלית)
* קיקי רוטשטיין, באתר "פזמונט"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי אלון, מת המפיק והזמר אמנון ברנזון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 בנובמבר 2018
2. ↑  יעקב בר-און, ‏לא רק חביבי: בגיל 64, שלומית אהרון מוציאה אלבום סולו חדש, באתר מעריב אונליין, 18 במאי 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 34e420f5-a2f6-497c-b230-6ee26fa446e7

 |