recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גיליה שטרן** (נולדה ב-10 באוקטובר 1960) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה, קריינית ומדבבת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

שטרן נולדה בארצות הברית לזוג הורים ישראלים, אמה היא הקריינית עדי חרלף, בוגרת בית הספר "תלמה ילין" ולימודי משחק באוניברסיטת ניו יורק (בהצטיינות).

היא החלה את קריירת המשחק בסרט "שלוש אחיות ואח", שביימה והפיקה הדרה לוין ארדי בשנת 1987.

בשנת 1988 שיחקה במחזה "סטיות מיניות בשיקגו" של דייוויד מאמט בתיאטרון הסימטה, שתרגם וביים יורם לוי פורת.

הייתה המנחה הראשונה בערוץ הילדים, בו הגישה תוכניות שונות בשנים 1991–1993.

ב-1990 שיחקה בסדרת לימוד שפת האנגלית "Candy can do it" ומיד לאחר מכן שיחקה בסרט "רצח בשבת בבוקר". באותה שנה הופיעה גם בפינה הסאטירית 'האגף הסגור' במסגרת התוכנית "סופשבוע".

ב-1992 שיחקה את מיה - מדריכת החוג לדרמה לאסירים בבית הסוהר, בסרטו של אורי ברבש, "מאחורי הסורגים 2".

ב-1994 שיחקה בסדרה קומית ללימוד אנגלית "Seven in Heaven" ובסרט "אחרי החגים". ב-1999 שימשה כמספרת בדיבוב העברי של הסדרה "טלטאביז".

ב-2001 שיחקה בסדרת הדרמה "משפחה וחצי".

בשנים 2002–2003 הנחתה את תוכנית הבוקר "בית פתוח" בערוץ 2.

בשנים 2002–2004 שיחקה בתפקיד האם של עידו בסדרה "הילדים מגבעת נפוליאון", וב-2004 שיחקה גם בסדרה "ראש גדול" את ריטה אגמי (אמה של טלי).

ב-2005 שיחקה בסדרה "השיר שלנו" בתור ג'יל (רופאה גינקולוגית) וקריינית. באותה השנה שיחקה גם בסרט "איזה מקום נפלא".

ב-2007 שיחקה בסרט "הבוגד הקטן".

בשנת 2008 שיחקה בסרט "הכל מתחיל בים" בתור רופאה.

ב-2009 שיחקה בסדרה "עוד משפחה וחצי", סדרת ההמשך של "משפחה וחצי". בשנים 2009–2010 שיחקה בסדרה "תיכון השיר שלנו".

ב-2018 שיחקה בסדרת הרשת הקומית "הבר מצווה".

שטרן משמשת כקריינית של ישראכרט, אופיס דיפו, 012 סמייל, וכמו כן, קריינית המוקדים הטלפוניים של לאומית ומנורה מבטחים וקריינית הכריזה של רכבת ישראל. שימשה כקריינית של חברת התחבורה דן עד מאי 2022.

חיים אישיים
-----------

שטרן היא אחותה הגדולה של השחקנית והבמאית שירלי שטרן.

שטרן נשואה לערן נחמד ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גיליה שטרן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* גיליה שטרן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גיליה שטרן, בארכיון הבימה

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלוש אחיות ואח, חדשות, 13 באוקטובר 1989
2. ↑  שוש אביגל, אומרים "פאק" במקום לנשום, חדשות, 19 באוקטובר 1988
3. ↑  עכבר העיר, כשיעל ויהודה עוד היו זוג, באתר הארץ, 25 במרץ 2007
4. ↑  גיורא יהלום, ‏מבית טוב, באתר גלובס, 18 במרץ 2002  
רותי זוארץ, תחלופת בוקר, באתר ynet, 15 באוקטובר 2003
5. ↑  רותה קופפר, ארגנטינה זה כאן, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2002
6. ↑  רותה קופפר, גרסה חדשה לסדרה משפחה וחצי, באתר הארץ, 14 בינואר 2009
7. ↑  איתי שטרן, אילן פלד יככב בסדרת רשת חדשה שיצר עם גל אוחובסקי, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2016
8. ↑  ורד שרון-ריבלין, ‏טבע מעבירה את יתרת תקציבה מהרבסט לקשר-בראל, באתר גלובס, 24 ביולי 1997
9. ↑  ספיישל: הרגעים הקטנים ביותר ברשת השנה, באתר וואלה!‏, 24 בספטמבר 2014
**לאונרדו דה דאוס סנטוס** (פורטוגזית: **Leonardo de Deus Santos**;‏ נולד ב-18 באפריל 1978), המכונה **דדה**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

קריירה
------

דדה נולד בבלו הוריזונטה, וכבר בהיותו ילד שיחק כדורגל עם ששת אחיו. את קריירת המועדונים שלו הוא החל בקבוצת הנוער של המועדון המקומי, אתלטיקו מיניירו. בסיום תקופת הנוער צורף לסגל הבוגר של הקבוצה. ב-1997 נבחר לשחקן העונה בליגת העל הברזילאית על ידי המגזין Placer. 

ביולי 1998 חתם בבורוסיה דורטמונד, הפך לאחד השחקנים המרכזיים בקבוצה והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הבונדסליגה בעונת 2001/2002. בשנת 2002 צורף לקבוצה אחיו של דדה, לאנדרו, והשניים שיתפו פעולה לסירוגין עד 2004. באותה שנה (2002) העפיל עם דורטמונד לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה הקבוצה לפיינורד ההולנדית בתוצאה 2:3. לאחר תקופה קצרה בסגל הנבחרת האולימפית, שנקטעה בשל פציעה בברך, הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ברזיל בניצחון 1:4 על נבחרת הונגריה באפריל 2004. 

ב-18 באוגוסט 2007 הפך דדה לשחקן הדרום אמריקני עם הכי הרבה הופעות בבונדסליגה, לאחר שעבר את בן ארצו ג'ובאני אלבר. הוא גם השחקן הוותיק ביותר בדורטמונד, ומאז ה-23 באוקטובר 2007 הוא מחזיק באזרחות גרמנית.

במשחק הפתיחה של עונת 2008/2009, שהסתיים בניצחון 2:3 על באייר לברקוזן, נפצע דדה ברצועה הצולבת הקדמית. פציעה זו התבררה כקשה, והוא חזר לשחק רק בהפסד 2:1 לשטוטגרט ב-7 במרץ 2009.

בשנת 2011 עבר דדה לקבוצת אסקישהירספור הטורקית שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2014, ומונה לעוזר מאמן הקבוצה.

אחיו, לוקאס ולאנדרו גם הם כדורגלנים מקצועיים.

תארים
-----

* גביע אופ"א: סגנות (2002)
* בונדסליגה: אליפות (2002, 2011)
* הגביע הגרמני: סגנות (2008)
* גביע הליגה הגרמני: סגנות (2003)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דדה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
העתק של סוסי מרקוס הקדוש.
**סוסי מרקוס הקדוש** הם פסל ברונזה מסוג קוודריגה (ארבעה סוסים) שנוצרו ביוון העתיקה או ברומא העתיקה.

היסטוריה
--------

מקורם של הסוסים בעת העתיקה, והם, ככל הנראה, מעשה ידי ליסיפוס – פסל יווני בן המאה הרביעית לפנה"ס.

הפסלים עשויים בעיקרם נחושת (96.67%) ולכן ניתן לראות בהם פסלי נחושת לא נקייה (ולא פסלי ברונזה) אף שהרכב הפסלים מתאים להגדרה של "ברונזה". הפסים ניצוקו בטמפרטורות גבוהות (1200 - 1300 מעלות צלזיוס) וצופו זהב. האיכות הטכנולוגית של היציקה מביאה חלק מהחוקרים לטעון כי מדובר בפסלים רומיים ולא בפסלים הלניסטיים.

אף שמוצא הפסל לא ידוע, ידוע בוודאות כי הפסלים הוצבו בראש שער ההיפודרום של קונסטנטינופול וניצבו בראש שער זה עד שנת 1204 עת כוחות הרפובליקה של ונציה בזזו את קונסטנטינופול במהלך מסע הצלב הרביעי.

הדוג'ה שלח את הסוסים לוונציה והם הוצבו במרפסת בחזית בזיליקת מרקוס הקדוש בשנת 1254.

בשנת 1797, לאחר שכבש את ונציה, שלח נפוליאון בונפרטה את הסוסים לפריז והם הוצבו בראש שער הניצחון של קרוסל בכיכר קרוסל שבסמוך לארמון הלובר. בשנת 1815, בעקבות תבוסת נפוליאון, הושבו הסוסים לוונציה והוחזרו לחזית הכנסייה.

בשנות ה-80 של המאה ה-20, בשל הזיהום הרב בעיר ונציה, הוסרו הסוסים והועברו לתוך הבזיליקה, כאשר בחזיתה הוצב העתק של הסוסים.

רסטורציה של סוסי מרקוס הקדוש.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סוסי מרקוס הקדוש** |

* שיחזור מיקומם המקורי של הסוסים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289809605171
* BnF: cb159628083 (data)
* GND: 4219679-6
* LCCN: n99250555
* SUDOC: 134566580
* VIAF: 175363601
* WorldCat (עם VIAF): 175363601

 |
**מדרכות מפיקות חשמל** הוא אלבום הכולל ביצועים של אמנים שונים לשיריו של רוני סומק, אותם הלחין והפיק חיים רחמני. ברשימת האומנים המבצעים נכללים אומנים מפורסמים ובהם ברי סחרוף, אלון אולארצ'יק ושאנן סטריט, לצד אמנים מסצנת האינדי הישראלית, בהם קוסטה קפלן וטליה אליאב.

הפקה
----

חיים רחמני, חבר בלהקת "קטב מרירי", הלחין את השירים והפיק את האלבום המורכב משיריו של המשורר רוני סומק. הרעיון להפקת האלבום הועלה על ידי רחמני בשנת 2009, אז הציג לסומק 10 סקיצות לשירים. באותה שנה הוציאה הלהקה ביצוע לשירו של סומק "שבע שורות על פלא הירקון". רחמני העביר את הסקיצות לאומנים, שהוסיפו את הפרשנות שלהם לשירים.

הסינגל הראשון שיצא מתוך האלבום הוא השיר "*יסמין. שיר על נייר זכוכית*" בביצועו של ברי סחרוף. השיר עוסק במציאות פוליטית של שני עמים מסוכסכים החיים ביחד. יציאת השיר לוותה בוידאו קליפ.

השיר "*עכשיו שיני הזאבים בבטן האיילה*" המבוצע על ידי טל גורדון הוא שיר שנכתב כתגובה לשירו של אמיר גלבע "*אילה אשלח אותך*" שנכתב בשנת 1972. השיר מתאר את ההתרחשות לאחר שהזאבים פוגשים את האיילה ומסתיים בתיאור סצנת אונס. השיר "*דימונה בלוז*", שנכתב בשנת 1989 כחלק מספר השירה החמישי של סומק "ברדלס", מבוצע על ידי שאנן סטריט. אלון אולארצ'יק הוא האמן היחיד באלבום המבצע 2 שירים ("*סולו*", "*טבלת יאוש. כלא באר שבע*"). החיבור שלו לפרויקט היה מקרי לאחר שרחמני ושמעון אדף, המבצע גם הוא שיר באלבום, פגשו בו במקרה באולפן ההקלטות.

רשימת השירים באלבום
-------------------

| מספר | שם השיר | מבצע | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | יסמין. שיר על נייר זכוכית | ברי סחרוף | 4:46 |
| 2 | שיר חרטה | קוסטה קפלן | 5:24 |
| 3 | עכשיו שיני הזאבים בבטן האיילה | טל גורדון | 4:16 |
| 4 | דימונה בלוז | שאנן סטריט | 2:40 |
| 5 | סולו | אלון אולארצ'יק | 6:21 |
| 6 | עכשיו סוסי מלחמה | תמר פילסוף | 3:42 |
| 7 | טרף הלב | אבטה בריהון | 3:47 |
| 8 | שבע שורות על פלא הירקון | טליה אליאב | 2:58 |
| 9 | כלב אחר כלב | שמעון אדף | 5:59 |
| 10 | טבלת יאוש. כלא באר שבע | אלון אולארצ'יק | 3:46 |
| 11 | ניבה | עוזי רמירז | 2:20 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מאחורי השירים עם רוני סומק, כאן - תאגיד השידור הישראלי, 27 במרץ 2019.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ניצן פינקו, "מדרכות מפיקות חשמל": אלבום הביצועים לשירת רוני סומק הוא קלאסיקה מיידית, באתר כלכליסט, 23 באפריל 2019
2. ↑  ברי סחרוף, יסמין – שיר על נייר זכוכית, באתר יוסמיוזיק
3. ↑   יסמין. שיר על נייר זכוכית, סרטון באתר יוטיוב
4. ↑  מילים נטרפות בעצב /// עומר אסייס ותום יוגב על האלבום "מדרכות מפיקות חשמל", קולומבוס - מגזין לאוהבי מוזיקה, 3 במאי 2019
ולנטינה ויסקונטי מתאבלת על מות בעלה, לואי הראשון. ציור של פרנסואה פלורי-רישאר, מוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג
**ולנטינה ויסקונטי, דוכסית אורליאן** (צרפתית: **Valentina Visconti**; ‏1371 - 4 בדצמבר 1408) הייתה סבתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת.

ביוגרפיה
--------

נולדה במילאנו, בתם של ג'אן גָלֵאָצוֹ הראשון, דוכס מילאנו ושל איזבל לבית ולואה (בתו של ז'אן השני, מלך צרפת). ב-17 באוגוסט 1389 נישאה לבן דודה לואי הראשון, דוכס אורליאן שהיה בנו של שארל החמישי, מלך צרפת ואחיו של שארל השישי, מלך צרפת, ועברה להתגורר בחצר המלכות הצרפתי.

אחרי שהסתכסכה עם המלכה איזבו מבוואריה, גורשה ויסקונטי מחצר המלכות ונאלצה לעזוב את פריז. נפוצו שמועות כי לואי הראשון, דוכס אורליאן תינה אהבים עם המלכה איזבו מבוואריה אשת אחיו שארל השישי, וכי ולנטינה עצמה הייתה קשורה מאוד עם שארל השישי שסבל מהתקפים חוזרים ונשנים של שיגעון.

ולנטינה ויסקונטי הייתה אמו של שארל הראשון, דוכס אורליאן שהיה אביו של לואי השנים עשר (מלך צרפת לעתיד) ואחד ממשורריה המפורסמים של צרפת. היא הייתה גם פטרוניתו של המשורר הצרפתי אסטאש דשאן שכתב לכבודה שירי הלל.

ב-20 בנובמבר 1407 לואי הראשון, דוכס אורליאן נרצח בידי עושי דברו של בן דודו ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה. ולנטינה ויסקונטי מתה בבלואה שנה אחרי רצח בעלה.

משפחתה
------

בשנת 1389 התחתנה ולנטינה עם לואי הראשון, דוכס אורליאן, ממנו נולדו לה 8 ילדים:

* בן מת (1390)
* לואי מאורליאן (1391–1395)
* ז'אן מאורליאן (1393)
* שארל הראשון, דוכס אורליאן (1394–1465)
* פיליפ, רוזן ורטוס (1396–1420)
* ז'אן, רוזן אנגולם (1399–1467)
* מארי מאורליאן (1401)
* מרגריט, רוזנת ורטוס (1406–1466), התחתנה עם רישאר, רוזן אטאמפ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולנטינה ויסקונטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432252005171
* BnF: cb13325890q (data)
* GND: 133638502
* ISNI: 0000 0001 2127 077X
* LCCN: n2005051143
* NTA: 139259082
* SUDOC: 08802931X
* VIAF: 33193579
* WorldCat: lccn-n2005051143

 |
**עידית צור** (נולדה ב-2 בספטמבר 1942) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה בישראל, למדה בתיכון חדש בתל אביב והייתה חברה בתנועת השומר הצעיר. בשנים 1960–1975 הייתה חברת קיבוץ דביר. בשנים 1967–1973 שיחקה בסדנת הנגב של בימת הקיבוץ.

למדה משחק באוניברסיטת תל אביב, בסמינר הקיבוצים ובפרויקט השחקנים בעין הוד.

בין ההצגות שבהן הופיעה: נחמה בליל העשרים; קיבוצניקית בקריזה; מולי המוצצת במאלון הולך למות; האם בשש דמויות מחפשות מחבר בתיאטרון חיפה. ציפי בפאולה; אוליטה בהיער בתיאטרון הקאמרי. פולינה בשחף בתיאטרון באר שבע. אלינור בקדיש לנעמי; דודה שושנה בתמרה בתיאטרון הבימה. אנפיסה בשלוש אחיות באנסמבל עיתים. אילנה בפגישה בסופר בתיאטרון הסימטה. כמו כן, הופיעה בהצגות פרינג': אחות אנדרסון בשל מי החיים האלה לעזאזל; לאה בסוסי שוקולדה; קאטרינה בקאטרינה; האומנת בשלוש נשים מחכות.

צור הופיעה גם בקולנוע במספר סרטים ובהם, נועה בת 17; לא שם זין; זמן אמת; כרוניקה של אהבה; לא בת 17; אדמה משוגעת ובסרטים הקצרים קשר הדבש, ועיניה פקוחות, ובטלוויזיה – בדרמה ליל העשרים ובסדרה הסודות של כנרת.

צור גרה ביפו. היא אם לשתי בנות. היא לימדה משחק במגמה לבגרות בגמנסיה הרצוג בחולון ומשמשת עורכת לשונית ביחידת הב"ט בצה"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עידית צור** בוויקישיתוף

* עידית צור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עידית צור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* עידית צור, דף שער בספרייה הלאומית
* עידית צור, באתר "הבמה"
* יעקב בר-און, ‏איפה הם היום: עידית צור מתרפקת על זכרונותיה מהבמאית האגדית נולה צ'לטון, באתר מעריב אונליין, 11 בספטמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי הספר קאטרינה מאת אהרן אפלפלד. הועלתה בפסטיבל עכו ב-1997.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289993805171
* BnF: cb170787849 (data)
* GND: 1062250222
* ISNI: 0000 0004 0242 5686
* VIAF: 297971560
* WorldCat: viaf-297971560

 |
**יער חורשים** הוא יער בשרון השוכן בין אורנית ממזרח, נירית, ירחיב ומתן מצפון, חורשים ממערב וכפר ברא מדרום.

גאוגרפיה
--------

שטחו של יער חורשים כ-2,000 דונם והוא שוכן בגבהים של 50 עד 147 מטרים מעל פני הים. היער משתרע על פני שני טורי גבעות שכיוונם ממזרח למערב, מצפונו ומדרומו של נחל קנה, אחד מיובליו הצפוניים של הירקון, המחלק את היער לשניים. 

חלק מהיער טבעי וחלקו ניטע בשנות ה-50 של המאה ה-20 בידי הקרן הקיימת לישראל, ובו עצי אורן וברוש וכן עצים רחבי עלים. בעקבות מאבק ציבורי יועד היער בתוכניות מחוזיות וארציות כשטח לשימור. ביער מפוזרים מספר חניונים ופינות לעריכת פיקניקים, והוא פופולרי מאוד בקרב רוכבי אופני הרים בזכות ה"סינגלים" הטכניים הרבים היורדים מהגבעות אל נחל קנה. 

בראש גבעה בצפונו של היער שוכנת חורבת זכור שנחפרה בחפירת הצלה בשנת 1968. במקום נמצאו שרידים החל מתקופת הברזל (המאות ה-13 עד ה-11 לפנה"ס) ועד התקופה העות'מאנית. בתקופת ממלכת ישראל שכן במקום יישוב של שבט מנשה ולאחר חורבן בית המקדש הראשון התגוררו בו שומרונים. כחצי קילומטר מצפון לחורבה נמצאו שתי מערות קבורה ובהן שרידים מתקופת הברונזה, תקופת הורדוס ומהתקופה הביזנטית. השרידים כוללים שברי עצמות אדם וממצאים קרמיים שונים. סביב חלקה המזרחי של החורבה נסללה דרך עפר היקפית, הוקם חניון והוכשרה מרפסת תצפית בצידה המזרחי של הגבעה, המאפשרת תצפית פנורמית על השומרון. בחלקה המערבי של חורבת זכור הוקם בתחילת שנות ה-90 מגדל תצפית אש, שממנו נשקפים נופים פנורמיים של מישור החוף וגוש דן. 

נחל קנה זורם דרך היער ממזרח למערב בעמק הנמוך משיאי הגבעות בכ-50 עד 70 מטרים. רוחב קרקעית העמק מגיע עד 200 מטרים, ולאורכו חורשות עצי אקליפטוס. בעמק שוכן חניון ובו שולחנות לעריכת פיקניקים. בצידו המערבי של היער, סמוך למוצאו של הנחל אל מישור החוף, מתרחב אפיק הנחל ובו שטחים חקלאיים. 

בצידו הדרומי של היער, בין נחל קנה לכפר ברא, מבותר טור הגבעות על ידי שני ערוצים המעניקים למקום מראה פראי יחסית. חלק זה של היער מיוער בצפיפות יחסית, ובדרומו, סמוך לכפר ברא גדלים מטעי עצי זית.

גלריה
-----

* מגדל התצפית בחורבת זכור המערביתמגדל התצפית בחורבת זכור המערבית
* ערוץ בחלקו הדרומי של היער. חורבת זכור שוכנת על הרכס הצפוני שבמרכז התמונהערוץ בחלקו הדרומי של היער. חורבת זכור שוכנת על הרכס הצפוני שבמרכז התמונה
* אפיק נחל קנהאפיק נחל קנה
* חורבת זכורחורבת זכור
* ים - חלקו התחתו של בית בדים - חלקו התחתו של בית בד
* מבט על היער לכיוון מערב. תוואי נחל קנה בוואדי במרכז התמונה.מבט על היער לכיוון מערב. תוואי נחל קנה בוואדי במרכז התמונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יער חורשים** בוויקישיתוף
* יער חורשים באתר קק"ל
* יער חורשים באתר e-ירוק
* יער חורשים באתר Syt
* יער חורשים באתר Bike zone
* גדי חגאי, קק"ל, רקפות, שקדיות וסינגלים ביער חורשים, באתר ynet, 18 בפברואר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  חורבת זכור, אתר רשות העתיקות
2. ↑  מגדלי תצפית אש ביערות קק"ל (עמ' 83), ‏2014
**כריסטינה דניאל ולנצואלה** (באנגלית: **Cristina Danielle Valenzuela**), הידועה בשם הבמה **כריסטינה וי** (באנגלית: **Cristina Vee**;‏ נולדה ב-11 ביולי 1987, לוס אנג'לס) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בשל תפקידה כמדבבת במספר סרטי הנפשה ובמשחקי מחשב.

ביוגרפיה
--------

כריסטינה נולדה בלוס אנג'לס וגדלה בנורווק. היא ציינה שיש לה שורשים של יוצאי מקסיקו, לבנון ואינדיאנים. בצעירותה רצתה לעבוד בתחום הנפשה, אך בהמשך החליטה לעסוק בדיבוב.

קריירה
------

העבודה המשמעותית הראשונה שלה הייתה בסדרה Rozen Maiden. בשנת 2007 היא סיימה לימודי אוניברסיטה בתחום התיאטרון.

בשנת 2008 כריסטינה וי דיבבה תפקיד ראשי ב Aika R-16: Virgin Mission וב The Familiar of Zero. בשנת 2012 היא הייתה מנהלת קול של פרויקט משחק מחשב וסדרת רשת Skullgirls. פרויקט היה מועד לקבלת פרס אנני.

החל משנת 2014 היא דיבבה בסדרה "סיילור מון". בשנת 2015 כריסטינה וי דיבבה את דמותה של מרינט דופן צ'אנג (החיפושית) בסדרה "המופלאה: הרפתקאות ליידי באג". בשנת 2016 היא דיבבה ב"האנטר האנטר". בשנת 2017 היא דיבבה ב"אשמה!". בשנת 2023 דיבבה בסרט "המופלאה: הרפתקאות ליידי באג וחתול שחור", את דמותה של מרינט.

בנוסף להשתתפותה בסדרות הנפשה, כריסטינה וי נתנה את קולה במספר משחקי מחשב כמו League of Legends ורבים נוספים. היא הייתה מנחה במספר תוכניות של IGN.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטינה וי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריסטינה וי (באנגלית)
* כריסטינה וי, ברשת החברתית פייסבוק

* כריסטינה וי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* כריסטינה וי, ברשת החברתית אינסטגרם

* כריסטינה וי, ברשת החברתית LinkedIn

* כריסטינה וי, סרטונים בערוץ היוטיוב

* כריסטינה וי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* כריסטינה וי, באתר AllMovie (באנגלית)

* כריסטינה וי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* כריסטינה וי, באתר Metacritic (באנגלית)

* כריסטינה וי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* כריסטינה וי, באתר אייטונס (באנגלית)

* כריסטינה וי, באתר ספוטיפיי

* כריסטינה וי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* כריסטינה וי, באתר Last.fm (באנגלית)

* כריסטינה וי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* כריסטינה וי, באתר דיזר

* כריסטינה וי, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* כריסטינה וי, באתר Discogs (באנגלית)

* כריסטינה וי, באתר Genius

* כריסטינה וי, באתר טיידל (באנגלית)

* כריסטינה וי, באתר אמזון מיוזיק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 8283 717X
* MusicBrainz: 9fac1f69-0044-4b51-ad1c-6bee4c749b91

 |
**ניר ונגר** (נולד ב-2 בינואר 1966) הוא ראש המועצה האזורית תמר מאז נובמבר 2019. חבר קיבוץ עין גדי.

ביוגרפיה
--------

ונגר נולד ב-1966. נולד בניר אליהו ובהמשך עבר עם משפחתו לעין גדי בה גדל מגיל שנתיים. בצבא שירת בחטיבת הצנחנים.

בשנים 2000–2003 עבד בהקמה ותפעול יחידת משאבי אנוש של קיבוץ עין גדי.

בשנים 2003–2005 עבד כמנהל משאבי אנוש של מלון "גולדן-טוליפ" ים המלח מרשת מלונות פתאל.

בשנים 2005–2011 שימש מנכ"ל ומנהל שיווק עין גדי תיירות אגש"ח.

מינואר 2011 - אוקטובר 2012 שימש סמנכ"ל עין גדי SEA OF SPA.

מדצמבר 2015 עד אוקטובר 2017 שימש מזכיר ועד מקומי ומנהל קהילה בהר עמשא כפר שיתופי חקלאי.

כיהן בעברו כראש אגף תיירות וכראש אגף הקהילה במועצה האזורית. בנוסף על כך, ונגר משמש כסגן מפקד יחידת החילוץ עין גדי ומתנדב בה שנים רבות.
הוא השתתף כחובש במשלחת סיוע לפיליפינים בנובמבר 2013 אחרי סופת הטייפון יולנדה. מתנדב במד"א כחובש ונהג אמבולנס. משמש חבר וגזבר בעמותת "מלח הארץ" המפעילה מכינות קדם צבאיות.

הוא נבחר לתפקידו ב-27 בנובמבר 2019 בבחירות מיוחדות לאחר שקודמו, דב ליטבינוף, הורשע בפלילים. ונגר קיבל כ-47% מהקולות לעומת נועה גורדון מנאות הכיכר (39%) ועל אורי פרי־גל מנאות הכיכר (14%). ונגר הוא ראש המועצה החמישי מקרב חברי עין גדי.

לקראת בחירות 2023, ונגר נתמך על ידי המחנה הממלכתי.

ונגר נשוי אב לארבעה ומתגורר בקיבוץ עין גדי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר ונגר נבחר לראש מועצת תמר, באתר התנועה הקיבוצית
2. ↑  אתר למנויים בלבד נעה שפיגל, אלמוג בן זכרי ובר פלג, בחירות מקומיות נערכו בארבע רשויות, בבאקה אל-גרבייה אין עדיין הכרעה, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2019
3. ↑  נחמן גלבוע, ראש חדש: הקיבוצניק מעין גדי נבחר להוביל את המועצה האזורית תמר, באתר mynet‏ קיבוץ, 6 בדצמבר 2019
**יואל ליבה (יואל לי)** (נולד ב-1952) הוא שחקן ומפיק ישראלי, בוגר להקת גייסות השריון.

ביוגרפיה
--------

בגיל 12 שיחק כאוליבר טוויסט בהבימה. היה חבר במקהלת צדיקוב ובלהקת הנוער העובד. בלהקת גייסות השריון השתתף בתוכנית דיסקוטנק, שבה היו חברים בין השאר דורון נשר ויעקב נווה, ובתוכנית שיר יון הרצל. למד בבית ספר למשחק 3 שנים בלונדון ו- 3 שנים בארה"ב. שיחק בסקאלה דה מילנו באיטליה. לאחר מכן שיחק בהצגות "שלכם בפאניקה" בתיאטרון של תיאטרון אברהם דשא (פשנל), "עסק משפחתי" בתיאטרון הבימה, והמחזמר "כמו ציפורים" מאת יוסי בנאי. השתתף גם בהצגה עוץ לי גוץ לי בהפקתו של אברהם דשא (פשנל). השתתף בסרטים פנטזיה על נושא רומנטי, מקום ליד הים, הקרב על הוועד, חמש חמש, יוצאים קבוע, מסע אלונקות, מניו יורק באהבה ועוד. 

בשנת 1999 גילם בתוכנית בשידור חוקר את דמות הנוכל רונן בר שירה, נוכל המתפרנס מביצוע תרגילי עוקץ על נשים, בתי עסקים, מוסדות ציבור ובתי ספר. במהלך השנים גילם ליבה מספר רב של דמויות בשחזורים המלווים את התוכנית, עד לירידתה משידור בשנת 2004.

בשנים האחרונות עובד ליבה בארגון האמנים אמ"י. יזם והפיק עשרות אירועי הצדעה, בהם לזמרת המנוחה דינה גולן, יוסי גרבר, אורנה פורת ואברהם מור, וכן אירועי אמי להצדעה לאמן הוותיק, המתקיימים מדי שנה בהיכל התרבות של פתח תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יואל ליבה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יואל ליבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יואל ליבה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יואל ליבה, בארכיון הבימה
* יואל ליבה במאגר השחקנים הבמה
* יואל ליבה וראובן ארז בקטע וידאו, סרטון באתר יוטיוב

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: c55b1431-23c5-4738-848b-f62b22f046a9

 |
**USS קולורדו (SSN-788)** היא צוללת תקיפה גרעינית של צי ארצות הברית מסדרת וירג'יניה, שנקראת על שם מדינת קולורדו. היא הצוללת החמש עשרה בסדרה שלה והחמישית מבלוק III שעוצב מחדש באופן משמעותי, כולל חרטום מתוקן וטכנולוגיית VLS של הצוללות הגרעיניות מסדרת אוהיו.  היא נבנתה על ידי Huntington Ingalls Industries בשיתוף עם חטיבת אלקטריק בוט של General Dynamics בניופורט ניוז, וירג'יניה, עם החוזה הראשוני שניתן ב-22 בדצמבר 2008.

 מלח המשתמש בבקר Xbox 360 כדי לשלוט על התרנים הפוטונים של USS קולורדו (SSN-788) בשנת 2018. זוהי הצוללת הראשונה שמשתמשת בבקר זה שעולה עשרות דולרים במקום בג'ויסטיק של לוקהיד מרטין שמחירו 38,000 דולר.
טקס נתינת השם הרשמי נערך ב-25 ביוני 2012.  השדרית שלה הונחה ב-7 במרץ 2015 והיא הוטבלה והושקה ב-3 בדצמבר 2016. נותנת החסות שלה היא אנני מאבוס, בתו של מזכיר הצי לשעבר ריי מאבוס. היא נכנסה לשירות ב-17 במרץ 2018.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Virginia Block III: The Revised Bow". נבדק ב-20 במאי 2008. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Navy Secretary to Host USS Colorado Naming Ceremony". United States Navy. 21 ביוני 2012. נבדק ב-10 באוקטובר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
בית בלגיה (מאחור)
**בית בלגיה** הוא בית הארחה ומועדון לסגל האקדמי בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם. במקום גינה משובצת פסלים, מסעדה, חדרי אירוח וישיבות, ומתקיימים בו אירועים שונים, תערוכות והרצאות וקורסים שאינם חלק מתוכנית אקדמית רשמית של האוניברסיטה. המבנה קרוי על שמה של דונה פביולה מלכת בלגיה.

תיאור המבנה
-----------

המבנה הוקם בשנת 1967 על ידי הקבלן דניאל בן מנשה, על פי תוכנית של האדריכל זאב רבינא, והוא בנוי בסגנון השונה מיתר מבני גבעת רם - בניגוד למבנים הבנויים בסגנון בינלאומי בעלי קירות אנכיים ישרים, מבנה זה הוא מבנה המורכב משני מבנים מעגליים המחוברים זה לזה.

המבנה תוכנן בהתייחס לשני גורמים שעמדו במקום:

האחד, מאגר מים עגול ששימש את האוניברסיטה והפך להיות הבסיס של המבנה המעגלי הקטן - על מאגר המים נבנה חדר האוכל. מבנה חדר האוכל נבנה תוך התייחסות למבנים מסורתיים ירושלמיים וחלונותיו הצרים נבנו בסגנון של חרירי הירי של חומות ירושלים.

השני, עץ גדול שסביבו נבנה המבנה העיקרי. המבנה העיקרי הוא בניין מעגלי, ובמרכזו חצר גדולה שבמרכזה העץ. ארקדה המכוסה קשתות מאפשרת כניסה לחצר המבנה.

ביוני 2012, נפתח הבניין מחדש, לאחר ששופץ במשך שנה. ב-2019 הוסב המבנה באופן זמני לאכלוס חברת לייטריקס שנזקקה לשטח נוסף, והוא אמור לחזור לרשות האוניברסיטה העברית בשנת 2024.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית בלגיה
* בית בלגיה (מתוך האתר הרשמי של האוניברסיטה העברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסלים של האמנים יעל שביט, רמי אטר, Max Turner
2. ↑  גיא נרדי, ‏היוניקורן שכובש את המבנים ההיסטוריים של האוני' העברית, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2021
**ז'קלין רוז דריסקול טובוני** (באנגלית: **Jacqueline Rose Driscoll Toboni** ; נולדה ב-18 בפברואר 1992) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית המוכרת בעיקר מתפקידה בסדרת הטלוויזיה "גרים" של רשת NBC,

ראשית חייה
----------

בשנת 2010 סיימה טובוני את לימודיה במכללת "סנט איגנטיוס" בהצטיינות, ובשנת 2014 סיימה באוניברסיטת מישיגן. בנוסף למדה טובוני במה ותיאטרון במספר מקומות, בהם פסטיבל תיאטרון ויליאמסטאון, סטודיו לתיאטרון התנועה בניו יורק והאקדמיה המלכותית לאמנות דרמטית בלונדון.
טובוני היא הצעירה מבין חמישה אחים.

קריירה
------

בין השנים 2014–2017 שיחקה תפקיד משנה בעונות 6-3 של סדרת הטלוויזיה "גרים" בתור תרזה "טראבל" רובל - צעירה עבריינית הנחשפת להיותה גרים.

בשנת 2015 הופיעה בפרק אחד בסדרה "המפענחת: פשעים חמורים". בשנת 2016 החלה לשחק בתפקיד חוזר בסדרה "Easy" של חברת נטפליקס.

בשנת 2017 השתתפה בתוכנית הריאליטי "מטבחי הגיהנום".

בשנת 2019 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "ישנן בנות: הדור הבא", המהווה סיקוול ל"ישנן בנות" בתפקיד של שרה פינלי, שהגיעה מבית קתולי. באותה שנה שיחקה בסרטה הראשון, "העברון", דרמת מסתורין על ילדה קטנה שנעלמת. 

השתתפה באירוע הצדקה ה-16 של קרן Stand Up to Cancer למען חולי סרטן.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

* העברון (2019)
* הדוכן במחוז פקסטון (2021)
* נתיבי ירח (2021)

### טלוויזיה

* גרים (2017-2014)
* המפענחת: פשעים חמורים (2015)
* איזי (2019-2016)
* ישנן בנות: הדור הבא (2019-הווה)

קישורים חיצוניים
----------------

* ז'קלין טובוני, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ז'קלין טובוני, ברשת החברתית אינסטגרם
* ז'קלין טובוני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**החוג למדיניות ציבורית** נוסד בשנת 1985 כחלק מהפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב. מטרת ה**חוג למדיניות ציבורית** היא להקנות ידע תאורטי, ידע מקצועי וכלים מתודולוגיים להבנת ההיבטים המדיניים, הכלכליים והמשפטיים המעצבים את המדיניות הציבורית ויחסי הגומלין שביניהם. הלימודים מיועדים לפתח יכולת מחקרית, הערכה וניתוח לקביעת מדיניות, ולהכשיר סטודנטים במילוי תפקידי מטה בכירים במגזר הציבורי, במגזר המלכ"ר ובמגזר הפרטי. החל משנת 2005, מקיים החוג שיתוף פעולה עם בית הספר למדיניות ציבורית ע"ש האריס באוניברסיטת שיקגו; החל משנת 2012 מתקיים שיתוף פעולה עם בית הספר למדיניות ציבורית ע"ש וגנר באוניברסיטת ניו יורק, שיתוף הפעולה כולל סדנאות וקורסים משותפים.

לימודי תואר שני בחוג למדיניות ציבורית
-------------------------------------

ה**חוג למדיניות ציבורית** מציע לימודים לתואר שני במספר מסלולים:

* מסלול דו שנתי ללא עבודת גמר (4 סמסטרים)
* מסלול דו שנתי עם עבודת גמר (4 סמסטרים)
* מסלול מובילי מדיניות, חד שנתי (סמסטר א, ב וקיץ) **לבעלי ניסיון ניהולי**
* לימודים במסלול צבירה

תוכנית הלימודים בחוג בנויה על פי דגם של תוכניות לימודים המוסמך באוניברסיטאות יוקרתיות בארצות הברית. החוג למדיניות ציבורית שם לו למטרה לספק הכשרה איכותית ברמה הגבוהה ביותר למועמדים לסקטור הציבורי כדי לקדם את המדיניות הציבורית בישראל.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305729705171

 |
קבוצת הכוכבים **הרקולס** היא קבוצה גדולה בחלק הצפוני של השמים. למרות גודלה ומרכזיות הדמות אותה היא מייצגת במיתולוגיה היוונית, אין בה כוכבים בהירים במיוחד. הקבוצה היא אחת מ-48 הקבוצות שהוגדרו על ידי תלמי.

ב-29 באוגוסט 2016 דיווח פרויקט סט"י על קליטה של גלי רדיו בלתי-שגרתיים מכיוון כוכב HD164595 שבקבוצה זו. בשלב מאוחר יותר הודיעו מפרויקט סט"י כי לא מדובר בישויות של חוצנים.

כוכבים חשובים
-------------

**ראסאלגד'י** (**α בהרקולס**) הוא ענק אדום לא יציב שבהירות נראיתו הנראית משתנה באופן לא סדיר בין דרגה 3 לדרגה 4. בטלסקופ קטן ניתן להבחין שזהו כוכב כפול עם בן זוג כחול-ירקרק עם בהירות מדרגה 5.

**קורנפורוס** (**β בהרקולס**) הוא ענק צהוב במרחק של כ-140 שנות אור. זהו הכוכב הבהיר בקבוצה.

**ζ בהרקולס** הוא כוכב כפול במרחק של כ-35 שנות אור המורכב מתת-ענק צהוב וכוכב הסדרה הראשית כתום. עם בהירות כוללת מדרגה 2.8 זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.

**ϱ בהרקולס** הוא כוכב כפול - שני הכוכבים הם בצבע כחול - לבן ובדרגות בהירות 4 ו-5.

**κ בהרקולס** הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים בדרגות בהירות 5 ו-6.

גרמי שמים נוספים
----------------

בקבוצה נמצא אחד מהצבירים הכדוריים הבהירים ביותר - **M13**, שנקרא גם "הצביר הגדול בהרקולס", ומכיל למעלה מ-300,000 כוכבים ונמצא במרחק של 22,500 שנות אור. בתנאי צפייה מיטביים ניתן לראותו בעין ככתם מעורפל אך עדיף לצפות בו במשקפת. טלסקופ מאפשר להבחין בכוכבים שבצביר.

M92 הוא צביר נוסף, פחות בהיר וגדול מ-M13, אך ניתן לצפות בו במשקפת.

קבוצת כוכבים כולל שני אסטריזימים: "הפרפר" ו"אבן בוחן".

מיתולוגיה
---------

הקבוצה מייצגת את הגיבור מהמיתולוגיה היוונית, הרקולס בנו של זאוס, שלאחר שהרג בהתקף טירוף את אשתו ואת ילדיו נענש ב-12 משימות, שחלקן מיוצגות גם כן בקבוצות הכוכבים.

קבוצת כוכבים זו מכונה בתלמוד הירושלמי "גדייה (מזלו של) דארקליס", ונאמר שסגדו לה רומאים.

| 88 קבוצות הכוכבים המודרניות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוקטנט • אוריון • אינדיאני • אנדרומדה • ארידנוס • אריה • אריה קטן • ארנבת • ברבור • בתולה • גביע • גדי • ג'ירף • דג דרומי • דג זהב • דג מעופף • דגים • הדובה הגדולה • הדובה הקטנה • דולפין • דלי • דרקון • הר השולחן • הרקולס • זאב • זבוב • זיקית • חד קרן • חץ • טווס • טוקאן • טלה • טלסקופ • יונה • ירכתי הספינה • כלב גדול • כלב קטן • כלבי ציד • כן ציור • כתר דרומי • כתר צפוני • לווייתן • לטאה • לינקס • מאזניים • מגן • מזבח • מחוגה • מיקרוסקופ • מפסלת • מפרש • מצפן • משאבה • משולש • משולש דרומי • נבל • נושא הנחש • נחש • נחש מים • נחש מים קטן • נשר • סוסון • סקסטנט • סרגל • סרטן • עגור • עגלון • עוף החול • עורב • עקרב • פגסוס • פסל • פרסאוס • ציפור גן עדן • הצלב הדרומי • קנטאור • קסיופאה • קפאוס • קשת • רשת • שדרית • רועה דובים • שועלון • שור • שעון מטוטלת • שערות ברניקי • תאומים • תנור |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרקולס** בוויקישיתוף
* הרקולס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, אותות מסתוריים מגיעים מהכוכב HD164595, באתר ynet, 30 באוגוסט 2016
2. ↑  אבי בליזובסקי, ‏ET התקשר? שוב טעות במספר – אות מהחלל התברר שוב כרעש רקע, באתר "הידען", 31 באוגוסט 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007581402905171
* GND: 108565558X
* LCCN: sh2014000885
* VIAF: 105145003283461301008
* WorldCat (עם VIAF): 105145003283461301008

 |
פוקאס פסקואל (בפורטוגזית: **Pocas Pascoal**; נולדה ב-1963) היא במאית אנגולית.

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה בלואנדה, אנגולה. בגיל 16 עזבה את מלחמת האזרחים באנגולה ועברה עם אחותה לליסבון, פורטוגל. לאחר שנתיים חזרה לאנגולה והפכה לצלמת הטלוויזיה הראשונה בלואנדה. בצרפת היא למדה עריכת סרטים בקונסרבטוריון החופשי לקולנוע הצרפתי (Conservatoire Libre du Cinema Francais או בקיצור CLCF, צרפתית). ב-2002 סיימה את לימודיה והצטרפה לקבוצת אמנים בשם Cité. במסגרת הקבוצה היא השתתפה במספר תערוכות אומנות עכשווית.

פסקואל מחלקת את חייה בין פריז לליסבון, שם היא יוצרת סרט.

בשנת 1998 היא ביימה בהודו את הסרט הקצר הבדיוני הראשון שלה, שנקרא "For us" וגם שני סרטים דוקומנטריים בשם *Childhood Memories* בשנת 2000 ו-*There is always somebody who loves you* בשנת 2004.

ב-2011 יצא סרטה הראשון באורך מלא *Over here everything is fine* אשר מבוסס על גלותה מפורטוגל. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בלוס אנג'לס.

סרטיה הוצגו במעל 20 פסטיבלים ברחבי העולם.

פילמוגרפיה
----------

* *Childhood Memory ‏(2000)*
* *There is always somebody who loves you* ‏(2003)
* *Tomorrow will be different* ‏(2009)
* *Por Aqui Tudo Bem / "Alda and Maria"* ‏(2011)
* *Girlie* ‏(2017)

פרסים
-----

* פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בלוס אנג'לס
* פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל לואנדה אנגולה (FIC)
* פרס האיחוד האירופי בפסטיבל FESPACO
* הסרט הטוב ביותר בתחרות הלאומית בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע עצמאי IndieLisboa Lisbon בליסבון
* פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הדוקומנטריים של חוריבגה
* פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בקרתגו
* פרס הסרט העלילתי הפורטוגזי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע העצמאי הבינלאומי
* פרס לעיבוד הקולי הטוב ביותר בפסטיבל הצבעים באתיופיה

קישורים חיצוניים
----------------

* פוקאס פסקואל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1100923616
* VIAF: 355146462726227772440
* WorldCat: viaf-355146462726227772440

 |
**אה"מ ספיטפייר** הייתה משחתת מסדרת אקסטה של הצי המלכותי. ספיטפייר השתתפה בקרב יוטלנד ב-1916.

תכנון ובנייה
------------

המשחתות מסדרת אקסטה היו גדולות וחזקות יותר מהמשחתות מסדרת אקורן שהוזמנו במסגרת התוכנית של השנה הקודמת. נדרשה מהירות גבוהה יותר כדי להתאים למשחתות מהירות גדולות שנבנו עבור ציים זרים, בעוד שמאידך נדרש רדיוס פעולה גדול יותר. המשחתות שנבנו לפי התכנון הסטנדרטי של אדמירליות היו באורך כולל של 267 רגל 6 אינץ' (81.5 מטרים) ואורך בין הניצבים של 260 רגל 0 אינץ' (79.2 מטרים), עם רוחב של 27 רגל 0 אינץ' (8.2 מטרים) ושוקע של 10 רגל 5 אינץ' (3.2 מטרים). הדחק האוניות היה 892 טונות ארוכות (906 טונות) רגיל ו-1,072 טונות ארוכות (1,089 טונות) במעמס מלא. ארבעה דוודי Yarrow הזינו קיטור להנעה ישירה של טורבינות הקיטור של פארסונס בדירוג של 24,500 כוחות סוס (18,300 קילוואט) והניעו שני צילינדרים. זה העניק לאוניות מהירות של 29 קשרים (54 קמ"ש). באוניות הותקנו שלוש ארובות. טווח השיוט של האוניות היה 1,540 מיילים ימיים (2,850 ק"מ) במהירות 15 קשרים (28 קמ"ש).

חימוש האוניות כלל שלושה תותחי 4 אינץ' (102 מילימטרים) מותקנים על קו מרכז הספינה, עם אחד קדימה ושניים מאחור, עם 120 פגזים שנישאו לכל תותח, יחד עם שני צינורות טורפדו 21 אינץ' (533 מילימטרים). שני טורפדות לטעינה מחדש נישאו על האוניות. באוניות היו צוות של 73 קצינים ומלחים.

האונייה הושקה ב-23 בדצמבר 1912 במספנת Wallsend של Swan, Hunter & Wigham Richardson והצטרפה לשייטת המשחתות הרביעית.

שירות במהלך מלחמת העולם הראשונה
-------------------------------

מתחילת מלחמת העולם הראשונה, ספיטפייר והשייטת שלה צורפו לצי הגדול.

### קרב יוטלנד

בין הקרבות הקטנים שאירעו בלילה שבין 31 במאי – 1 ביוני 1916 במהלך קרב יוטלנד, הייתה אחת בין ספיטפייר לאוניית המערכה הגרמנית נסאו. ספיטפייר התחמקה מניסיון של נסאו לנגוח אותה, אך לא הצליחה להתרחק מהר מספיק, ושתי האוניות התנגשו. נסאו ירתה בתותחי ה-11 אינץ' קדימה לעבר המשחתת, אבל הם לא הצליחו להנמיך מספיק בשביל שנסאו תצליח לפגוע בה. למרות זאת, הפיצוץ מהתותחים הרס את הגשר של ספיטפייר. בשלב זה, ספיטפייר הצליחה להתנתק מנסאו, ולקחה איתה חלק באורך 20 רגל (6 מטר) של ציפוי הצד של נסאו. ההתנגשות השביתה את אחד מתותחי ה-5.9 אינץ' שלה, והותירה 11.5 רגל (3.5 מטר) שקע מעל קו המים. שתי האוניות שרדו כדי לחזור לנמל. 

### סיוע לספינת בית החולים Rhodesia

ספיטפייר סייעה בחילוץ ניצולים מספינת בית החולים/ספינת הפינוי *Rhodesia* (לשעבר אוניית ה-Union Castle Galway Castle) שטורפדה במרחק של 160 מייל מפאסטנט על ידי הצוללת הגרמנית U-82 ב-12 בספטמבר 1918.

אחריתה
------

ספיטפייר נמכרה ל-Thos. W. Ward גורטי ספינות לגריטה ב-9 במאי 1921.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "Destroyers before 1918 at Battleships-Cruisers website". נבדק ב-2011-03-18.
2. ↑  *The Grand Fleet; Warship Design and Development 1906-1922*, D K Brown, 1999, Chatham Publishing, מסת"ב 1-86176-099-X
3. ↑  "*"Arrowsmith" List*: Royal Navy WWI Destroyer Pendant Numbers". נבדק ב-2008-07-01.
הרב **משה חי אהרוני** (תרנ"ו - י"ג תשרי תשי"ח, 1957-1896) היה רב, סופר ומתרגם, איש ציבור ופעיל ציוני בקהילה היהודית בכרמאנשאה שבכורדיסטן האיראנית.

נולד בשנת 1896 למרים וליצחק אשר היו בתהליך עלייה מיזד לארץ ישראל ושהתמקמו בכרמאנשאה. בשנת 1904 היה אהרוני לאחד התלמידים הראשונים שלמדו בבית הספר של "כל ישראל חברים" בעיר. בצעירותו הוסמך לרבנות והפך למקורב למנהיג המקומי, הרב הרופא חכים אגא ג'אן. במקביל לעיסוק בתורה, אהרוני התפרנס ממסחר סיטונאי ובניהול חשבונות. בשלב מסוים אף עבדו תחתיו כעשרות עובדים. למד ושלט בשפות רבות, ובהן פרסית, ערבית, אנגלית, צרפתית וגרמנית. השכלתו כללה גם זיקה ציונית, והוא היה מנוי לשבועון העולם של ההסתדרות הציונית העולמית. הוא אף החל לעסוק בהנהגה ציבורית ודתית, והוביל את וועד הקהילה היהודית בעיר. בשנת 1934 פורסם בירושלים ספר הדרשות שלו "פרדס הדת".

בשנת 1922 התחתן עם מאהי חכימזאדה, צאצאית למשפחת אנוסי משהד.

ב-9 בינואר 1953 עלה לארץ והתיישב עם משפחתו בתל אביב-יפו ובחולון. בשנותיו האחרונות היה פעיל בקהילת עולי פרס, אך התקשה למצוא פרנסה. במקביל, עבד על כתיבת מילון עברי-פרסי אך לא זכה לסיים את כתיבת המילון. הוא נפטר בשנת 1957, ונקבר בבית העלמין קריית שאול שבתל אביב.

הארכיון האישי של אהרוני כולל כתבי יד, תצלומים אישיים וקהילתיים, מפת הקהילה, פנקסים וכתובות, ומכתבים אישיים. הארכיון שמור בספרייה הלאומית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חכם משה חי כהן יזדי אהרוני: החכם היומי, באתר www.hyomi.org.il
2. ↑  קורות חייו של משה חי כהן-יזדי, באתר כרמאנשאה
3. ↑  ארכיון משה חי כהן יזדי אהרוני | פריט NNL\_ARCHIVE\_AL990044015400205171 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
**סהר רפאל** (נולד ב-15 בפברואר 1977) הוא שף, מסעדן, יועץ קולינארי ומחבר ספרי בישול ישראלי. התפרסם לראשונה לאחר שזכה בתוכנית המציאות "המטבח".

ביוגרפיה
--------

רפאל נולד, גדל והתחנך בשכונת ז'בוטינסקי בקריית מלאכי, הוא אב לארבעה ותושב יד נתן.

בגיל 16 החל את דרכו במטבח בתור שוטף כלים במסעדת שרי בקריית מלאכי ואחרי השירות הצבאי החל לעבוד במלון הנסיכה באילת.
בהמשך טס רפאל ללמוד בארצות הברית ב-1999–2000, השתלב במסעדות איטלקיות והתמחה בפסטות ורטבים במשך שנה. כשחזר לארץ החל לעבוד באשדוד במסעדת "אידי", במשך שלוש שנים.
עם השנים התמחה רפאל ולמד קולינריה בבתי ספר הנחשבים בעולם, ביניהם, בית הספר לנוטרה בצרפת אצל השף רובישון והתמחה בבשרים ועופות.

בגיל 25 פתח יחד עם דני פרץ ויפרח ארצי את מסעדת כרמים, בשנת 2002. שש שנים לאחר מכן, בשנת 2008 פתחו יחד מסעדה נוספת בשם כדיתא.
רפאל לקח חלק מספר פעמים בתוכניות טלוויזיה, השתתף בתוכנית הטלוויזיה "המטבח", ששודרה בערוץ 2 עם השף עזרא קדם, וזכה במקום הראשון. בהמשך התארח בתוכנית "קרב סכינים" ששודרה בערוץ 10 עם השף סטפן פרואה דה וו.

רפאל הוציא לאור את ספרו הראשון לבישול "המטבח של סהר" בשנת 2009, בו הוא מציג 60 מתכונים אישיים.
בינואר 2014 ייצא ספרו השני של רפאל 'ספר הדגים של סהר רפאל'.
רפאל חבר באיגוד השפים הישראלי ועבר הכשרה לשיפוט מזון.

ספרי בישול
----------

* **המטבח של סהר**, הוצאת קוראים, 2009.
* **ספר הדגים של סהר רפאל**, הוצאת קוראים, 2014.

קישורים חיצוניים
----------------

* לפי מזג האוויר - טור קולינרי של סהר רפאל, באתר נענע10
* מעריב, רב מטבחים: השנה המופלאה של סהר רפאל, באתר nrg‏, 17 באוגוסט 2009
* מתכונים של סהר רפאל, באתר mako
* בין כרמים ושדות, באתר כלכליסט
* מתכונים של סהר רפאל, באתר food page
* אצל ארז בגליל: ארז מבשל עם סהר רפאל, באתר נענע10
* ביוגרפיה, באתר "שפים"
* כבוד השף: שף סהר רפאל, באתר מזון
* בוחרים את שף השנה 2010, באתר וואלה
* מתכונים של סהר רפאל, באתר וואלה
* ארוחת האח הגדול - שף סהר רפאל, באתר mako
* מתכונים של סהר רפאל, באתר נענע10
פירוש נוסף ערך זה עוסק במעיל דק. אם התכוונתם למערכת הגנה אקטיבית, ראו מעיל רוח (מערכת נשק).
מעיל רוח
**מעיל רוח** הוא מעיל דק שמגן מפני קירור הרוח ומפני גשם דק. הוא עשוי לרוב מבד סינתטי עמיד למים ובמקרים רבים הוא יכלול גם כובע. חלקים שונים (כגון קצות השרוולים) יכולים להיות גמישים כדי לעזור מההגנה מהרוח.

M1943 - מעיל של צבא ארצות הברית מימי מלחמת העולם השנייה
מעילי הרוח הראשונים יוצרו מכותנה. לדוגמה, המעיל התקני של הצבא האמריקאי במלחמת העולם השנייה שתוכנן כמעיל דק אשר מתחתיו, במידת הצורך, ילבשו שכבות נוספות. תכנונו התבסס במקור על מעילים אזרחיים קיימים, כגון המותג Windbreaker.[דרוש מקור]

בתחום הספורט החל שימוש באריגים חדשניים. לדוגמה, בשנת 1952 הציגה חברת קולמר האיטלקית מעיל ניילון עבור גולשי סקי באולימפיאדת החורף באוסלו. החל משנות השבעים הפך לבוש הספורט למקובל יותר והחל להיכנס לשימוש מעיל רוח שבנוי מניילון או חומרים דומים.

בארצות הברית ומספר ארצות שונות נקרא המעיל לרוב windbreaker, כשמו של המותג. החברה נסגרה מאז והמותג הפך לשם גנרי. שם אחר הוא אנוראק שהוא לרוב שם למעיל חורפי כבד יותר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  על מעיל השדה M1943 המקורי
2. ↑  ההיסטוריה של חברת קולמר - מתוך אתר חברת קולמר.
3. 1 2  ההיסטוריה של מעיל הרוח - מתוך אתר Love to Know - Fashion History
**האוניברסיטה הרוסית לטכנולוגיה כימית ע"ש מנדלייב** (ברוסית:Российский химико-технологический университет имени Д. И. Менделеева) הוא מוסד להשכלה גבוהה, מרכז החינוך והמחקר הרוסי הגדול ביותר בתחום הטכנולוגיה הכימית. ממוקם במוסקבה, יש לו שני סניפים - בנובומוסקובסק ובטשקנט.

תחומי הכשרה באוניברסיטה קשורים לתעשייה הכימית בתחומים שונים, לרבות פטרוכימיה, ביוטכנולוגיה, הנדסה כימית, טכנולוגיות כימיות-פרמצבטיות, אקולוגיה תעשייתית, אנרגיה מודרנית, ננוטכנולוגיה ועוד.

בשנת 2020 למדו באוניברסיטה כמעט 9,000 איש, מתוכם כמעט 800 זרים ממדינות חבר העמים, מיאנמר, עיראק, הודו, סין, ארה"ב, אירופה ואפריקה.

האוניברסיטה לטכנולוגיה כימית בעלת הסכמי שותפות עם חברות מובילות בתעשייה הכימית ויותר מ-120 הסכמי שיתוף פעולה עם אוניברסיטאות וארגונים ב-35 מדינות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האוניברסיטה הרוסית לטכנולוגיה כימית ע"ש מנדלייב** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה הרוסית לטכנולוגיה כימית ע"ש מנדלייב

הערות שוליים
------------

1. ↑
מגרש כדורגל הישן בתל חנן ליד רחוב ישורון בשכונת תל חנן שנהרס עם השנים. שולחן המועצה במרכז נשען קדימה ישראל קלרטג שני משמאלו שמואל רייניש. 5 במאי 1976
**שמואל ריניש** (25 במאי 1938 – 29 בספטמבר 2009) היה ראש המועצה החמישי של המועצה המקומית נשר בין השנים 1978‏-1989.

חייו
----

ריניש נולד בעיר צ'רנוביץ שברומניה (היום באוקראינה). במלחמת העולם השנייה חי חלק מהזמן בגטו, ולאחר סיום המלחמה עבר ביחד עם הוריו לרומניה.

ב-1 באוקטובר 1950 עלה ביחד עם משפחתו לישראל. המשפחה שוכנה במעברת בת גלים שבחיפה. בתחילה למד בבית הספר הדתי ברכסים ולאחר ששליטתו בשפה העברית השתפרה עבר ללמוד בבית הספר היסודי בבת גלים. ריניש סיים את בית הספר התיכון "גמנסיה ביאליק" בחיפה ואת שירותו הצבאי עשה בהנדסה קרבית. לאחר פציעתו בפעולה הועבר לשירות ביחידה עורפית.

לאחר שירותו הצבאי עבד כתמחירן בחברת מקורות ובמקביל היה חבר המועצה המקומית נשר כנציג מפלגת מפא"י. בפברואר 1974 נבחר לסגן ראש מועצת נשר.

בשנת 1978 גבר על ישראל קולס בבחירות אישיות לראשות מועצת נשר. ריניש היה ראש המועצה מטעם מפלגת העבודה עד 1989. בבחירות בתחילת 1989 הפסיד ריניש לדוד עמר מהליכוד. לאחר מכן שימש במשך שנתיים כנציב תלונות הציבור בהסתדרות ולאחר מכן שימש כמזכיר המועצה המקומית עתלית.

בנוסף לתפקידיו מונה כחבר בוועדות שונות כגון: ועדת לקביעת מעמד עירוני ביישובים שונים, חבר הוועדה הקרואה של ירכא, וכן נציג ציבור (מעסיקים) בבית הדין לעבודה בחיפה.

בשנותיו האחרונות פעל במסגרת המאבק לסיוע לנזקקים ולניצולי שואה, וכחבר בצוות המשא ומתן עם הממשלה להשגת זכויות לניצולי שואה. הוא מונה גם להיות סגן יו"ר "הקרן לרווחת נפגעי שואה". בנוסף לתפקידו זה שימש גם כיו"ר התאחדות עולי רומניה בחיפה.

בספטמבר 2013 לאחר שיפוץ ושיקום "פארק גבעת עמוס", השוכן בין שכונת "גבעת עמוס" ושכונת בן דור, הסבה עיריית נשר את שם הפארק לשם "פארק שמואל", על שמו של שמואל ריניש, שעבר להתגורר בשכונה בשנת 1973 בימיה הראשונים.

היה אב לשני ילדים, וסב לשישה נכדים.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * פארק שמואלפארק שמואל
* פינה בפארק עם ציור שהלקח מהערך תל חנן בוויקיפדיה העבריתפינה בפארק עם ציור שהלקח מהערך תל חנן בוויקיפדיה העברית
* קברו של שמואל רינישקברו של שמואל ריניש
* המצבה של ריניש על קברוהמצבה של ריניש על קברו
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמואל ריניש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ילקוט הפרסומים 1578, 17 בנובמבר 1969, עמוד 589
2. ↑  נבחר ליו"ר מועצת נשר - תל־חנן, מעריב, 13 בפברואר 1974
3. ↑  ילקוט הפרסומים 1985, 29 בינואר 1974, עמוד 772
4. ↑  שמואל ריניש הביס את ישראל קולס, מעריב, 8 בנובמבר 1978
5. ↑  הודעה בדבר תוצאות הבחירות לראשות המועצה המקומית נשר, ילקוט הפרסומים 3630, עמודים 1934-1936

| ראשי עיריית נשר  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **כמועצה מקומית** | יהודה שומרוני | יצחק רוט | ישראל קלרטג | ישראל קולס | שמואל ריניש | דוד עמר |
| 1952–1957 | 1957–1972 | 1972–1977 | 1977–1978 | 1978–1989 | 1989–1995 |
| **כעיר** | דוד עמר | אבי בינמו | רועי לוי |
| 1995–2013 | 2013–2018 | 2018 ואילך |

 |
**שמואל גלינקא** (4 ביולי 1927 - 11 בנובמבר 1956) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה שנפל במלחמת סיני בה פיקד על חטיבה 37 המשוריינת.

קורות חייו
----------

### ראשית חייו

שמואל גלינקא נולד ב-4 ביולי 1927 בעיירה אוסטרוב-מזוביצקי שבפולין. אביו, חיים, היה פעיל ציוני ואמו, לאה, הייתה מחנכת עברית. בילדותו התחנך גלינקא בגן ילדים ובבית ספר עברי ציוני. בגיל 11 עלה עם משפחתו לארץ, שהתיישבה בכפר יהושע. למד בבית ספר החקלאי הראשון בארץ, מקוה ישראל.

### קריירה צבאית

לאחר לימודיו במקווה ישראל הצטרף להגנה ובמסגרתה הדריך ילדים צעירים. בשנת 1946 התנדב לפלמ"ח בפלוגה הימית ולמד קורס ימאות שנועד להכשירו כימאי על מנת לסייע בהעפלה ארצה. בשבת השחורה, 29 ביוני 1946, נעצר גלינקא יחד עם רבים מחברי ההגנה והועבר למחנה המעצר בעתלית ולאחר מכן לרפיח ולאחר שישה שבועות שוחרר ושב לפעילות.

במלחמת העצמאות שירת כמ"פ בגדוד החמישי של חטיבת הראל, ובקרב על הראדאר נפגע קל אך המשיך בלחימה. לאחר המלחמה הצטרף לשירות קבע ונשלח לקורס מג"דים ומיד לאחר מכן מונה למפקד ענף-נשק בבית הספר לחיל הרגלים. בשנת 1950 קודם לדרגת סגן-אלוף ופיקד על גדוד בחטיבת גבעתי. בשנת 1955 שימש כקצין האג"ם של פיקוד הדרום ובשנת 1956 שימש כראש ענף המבצעים במטכ"ל. בשנת 1956 הקים את חטיבה 37 המשוריינת וכמה חדשים לאחר מכן הוביל אותה למלחמת סיני, בקרב על משלטי אבו עגילה בליל ה-31 באוקטובר נפצע קשה ותוך שהוא קורא קריאות עידוד לפקודיו פונה לבית חולים שדה שם נפטר מפצעיו, הוא נקבר בבית קברות לשעת חירום וב-7 בנובמבר 1957 הובא למנוחות ביישובו כפר יהושע.

היה נשוי לשרה ואב לשלושה ילדים. אחד מילדיו הוא תת-אלוף רן גלינקא שהיה מפקד שייטת 13 וקצין חינוך ראשי.

לקריאה נוספת
------------

* בר יוסף, **אחרי! שמואל גלינקא: חייו ומותו**, הוצאת דבר, 1960

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל גלינקא באתר יזכור

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמואל גלינקא, באתר BillionGraves

| מפקדי עוצבת ראם  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שמואל גלינקא • אריה שחר • עמוס בנין • יששכר (ישכה) שדמי • אורי רום (רוזנבלום) • משה (מוסה) פלד • דן שומרון • רן שריג • יאיר נפשי • עמרם מצנע • גיורא קופל • מאיר דגן • שמואל בן שחר • בני לידור • זיו הלוי • משה קינן • דורון מיינרט • תמיר הימן • רועי אלקבץ • אבי פרסטנפלד • תומר יפרח • יואב טילן • איתי ברין • אוהד מאור • ניסים חזן • איציק אלפסי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303820805171
* ISNI: 0000 0000 6826 2665
* VIAF: 97566320
* WorldCat: viaf-97566320

 |
**קוויטֶייה** (בנורווגית: **Kvitøya,** "אי לבן") הוא אי בארכיפלג סבאלברד באוקיינוס הארקטי, בשטח של 682 קילומטרים רבועים (263 מילים רבועים). זהו החלק המזרחי ביותר של ממלכת נורווגיה. הנחלה הארקטית הרוסית הקרובה ביותר, האי ויקטוריה, נמצאת במרחק 62 קילומטרים (39 מיל) מזרחה .

האי מכוסה כמעט לחלוטין על ידי קוויטייקולן, כיפת קרח בשטח של 705 קילומטרים רבועים (272 מילים רבועים) עם כיפה קלאסית בצורת שעון חול, שהעניקה לו את שמו. שטחי היבשה המעטים נטולי הקרח כוללים כל אחד מהם רק כמה קילומטרים רבועים גדולים ועקרים מאוד וסלעיים, הגדול ביותר הוא Andréeneset בפינה הדרום־מערבית של האי. קוויטֶייה הוא חלק משמורת הטבע נורדאוסט-סבאלברד.

אטימולוגיה
----------

השם הנוכחי ניתן על ידי צייד הלווייתנים יוהאן קילסן מטרומסה ב-1876. האיות המקורי של השם משנת 1876 היה Hvidøen (דנית-נורווגית). בשנת 1927, הוא שונה ל -Kvitøya. כמו שמות אחרים באיים ובאזורים הארקטיים והאנטארקטיים הנורווגיים, הצורה הנינורסקית של נורווגית נורווגית ספרותית הייתה Hvitøyen או Hvitøya .

קוויטייה - האי הלבן

היסטוריה
--------

האי קוויטֶייה התגלה על ידי ההולנדי קורנליס גילס בשנת 1707, ונקראה בתחילה 'ארץ גילס' או 'ארץ גיליס'  במפות בצורות, בגדלים ובמיקומים שונים לאורך מאות השנים.  

### משלחת הבלונים הארקטית של אנדרה

 אנדרטה למסע הבלונים הארקטי של אנדרה
האי היה מקום המנוחה של משלחת הבלונים הארקטית של אנדרה משנת 1897, שאורגנה על ידי סלומון אוגוסט אנדרה. המשלחת ניסתה לטוס מעל הקוטב הצפוני בכדור פורח, אך נאלצה לרדת על הקרח כ-300 קילומטרים (190 מיל) מצפון לקוויטֶייה ב-14 ביולי, פחות משלושה ימים לאחר שיגורם. הם הגיעו לאי ברגל ב-6 באוקטובר והתיישבו בחלק נטול הקרח היחיד באי, במה שנקרא כיום Andréeneset.

גורל המשלחת במשך שנים רבות היה אחת התעלומות הגדולות של הקוטב הצפוני, עד ששרידיה התגלו על ידי הספינה ברטוואג ב-1930, למעלה משלושים שנה לאחר מכן, ויומנים, יומנים של תצפיות מדעיות ותצלומים - לוחות שליליים מזכוכית, אשר הוקפאו עמוק וניתן היה לפתח אותם - נמצאו באתר. חוקרים מודרניים גורסים ששלושת חברי המשלחת מתו תוך שבועיים מהגעתם לאי, ככל הנראה על ידי דב קוטב.

אנדרטה לזכר שלושת הגברים, נילס סטנדברג, סלומון אוגוסט אנדרה וקנוט פרנקל הוקמה על האי. אנדרטה נוספת, שהוצבה שם על ידי "משלחת סטוקהולם" ב-1997 לציון 100 שנים לאירוע הטראגי, נהרסה מאוחר יותר בכוונה על ידי רשות סבאלברד, בטענה שהוקמה באופן בלתי חוקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוויטייה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *The Polar Question* - Lieutenant John W. Danenhower, U. S. N.
2. ↑  Giles Land—a mystery for S.A. Andrée and other early Arctic explorers
3. ↑  NO GILLIS LAND (Chap. XXXIII) - *A Thousand Days in the Arctic*, Frederick G. Jackson

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge1022789

 |
**עדני תריסר החוטים** (שם מדעי: *Seleucidis melanoleucus*) הוא מין של עדני מסדרת ציפורי השיר.

מאפיינים
--------

גודלו של העדני הוא בינוני, והוא מגיע לאורך של כ-33 ס"מ. צבעיו הם שחור וצהוב. קשתית עינו של הזכר אדומה. בצדי גופו נוצות צהובות. מחלקן האחורי של נוצות אלו, משתלשלות תריסר נוצות זנב, הדומות לחוטים, והן שהעניקו לעדני זה את שמו. הנקבה חומה עם גחון שחור. הרגליים חזקות, ובעלות טפרים ארוכים. צבען ורוד.

העדני הוא מין יחיד בסוג *Seleucidis.* הוא חי ביערות שפלה. תצוגת החיזור של העדני מתבצעת על ענף, ובמהלכה העדני מרחיב את חזהו החשוף. העדני ניזון מפירות ומפרוקי-רגליים.

תפוצתו של העדני משתרעת על פני גינאה החדשה ובאי סלוואטי באינדונזיה. העדני נמצא במצב השימור ללא חשש ברשימה האדומה של ארגון IUCN, ונמצא בנספח 2 של אמנת וושינגטון (CITES). למרות זאת, קשה להרבות את העדני בשבייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עדני תריסר החוטים** בוויקישיתוף
* עדני תריסר החוטים, באתר ITIS (באנגלית)
* עדני תריסר החוטים, באתר NCBI (באנגלית)
* עדני תריסר החוטים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עדני תריסר החוטים, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדני תריסר החוטים באתר הרשימה האדומה של IUCN