recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הבושם "1 Million" לגבר תחת בית האופנה של רבאן.
שמלת מתכת ופלסטיק בעיצובו של רבאן, 1967
**פרנסיסקו "פאקו" רבאנדה קוארבו** (בספרדית: **Francisco** **"Paco" Rabaneda Cuervo**; ידוע בעיקר תחת השם **פאקו רבאן**; 18 בפברואר 1934 – 3 בפברואר 2023) היה מעצב אופנה ספרדי.

ביוגרפיה
--------

רבאן נולד בפסאיה שבמחוז גיפוסקואה בחבל הבסקים. אביו, היה קולונל רפובליקני אשר הוצא להורג על ידי אנשיו של פרנסיסקו פרנקו במהלך מלחמת האזרחים בספרד. לאחר ניצחונו של פרנקו ב-1939 ברחו רבאן ואמו לצרפת ושם למד אדריכלות.

קריירה
------

### אופנה

רבאן החל את דרכו בעולם האופנה כמעצב תכשיטים עבור בתי אופנה כגון ז'יבנשי, כריסטיאן דיור ובלנסיאגה.
רבאן ייסד את בית האופנה הנושא את שמו בשנת 1966. הוא נודע כילד הרע של עולם האופנה הצרפתי בעיקר בגלל שימושו בחומרים לא קונבנציונליים בעיצוביו כגון מתכת, נייר ופלסטיק.

רבאן נודע עבור עיצוב התלבושות לסרט המדע הבדיוני "ברברלה" משנת 1968 בכיכובם של ג'יין פונדה, הוגו טוגנאצי, אניטה פלנברג ומרסל מרסו.

פרנסואז ארדי אהבה את עיצוביו של רבאן במיוחד והזמרת הצרפתייה מילן פארמר הביאה את עיצוביו של רבאן בפני קהל נרחב יותר כאשר לבשה אותם בהופעותיה.

### קוסמטיקה

ב-1968 החל רבאן לשתף פעולה עם בית הבישום הספרדי "Puig" אשר החלו לשווק את בשמיו. ב-1976 החברה הקימה מפעל בצרפת. רבאן חווה בעיות משפטיות עם הפצת בשמים תחת החברה איתה עבד בברזיל בתחילת שנות השמונים ולקראת סוף העשור חזר למכור שם את בשמיו.

עיסוקים אחרים
-------------

בשנת 2005 פתח רבאן במוסקבה שברוסיה תערוכה ראשונה של ציוריו. את התערוכה פתח במילים: "אני בן 72 ורציתי להציג אותם בפני כולם לפני שאיעלם מהעולם. לא הראתי את ציוריי לאף אחד מלבד סלבדור דאלי לפני 30 שנה והוא אמר לי להמשיך לצייר." אחד מהציורים הושפע מתקרית משבר בני הערובה בבסלאן. רבאן רצה שכל הכסף שיכנס ממכירת הציורים יתרם לנשים בבסלאן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאקו רבאן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פאקו רבאן
* פאקו רבאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פאקו רבאן, ברשת החברתית אינסטגרם
* פאקו רבאן הלך לעולמו בגיל 88: המעצב שחלם על עידן החלל, באתר ynet, 3 בפברואר 2023
* עמית אטיאס, ‏מעצב האופנה הספרדי פאקו רבאן הלך לעולמו בגיל 88, באתר ‏מאקו‏, 3 בפברואר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 14055894
* BNE: XX1078617
* BnF: cb12214185f (data)
* CiNii: DA18559720
* GND: 119327031
* ISNI: 0000 0001 2121 548X
* LCCN: n93073733
* LNB: 000030044
* NGV: 8491
* NTA: 097489840
* RERO: 02-A003721792
* SNAC: w64f2w76
* SUDOC: 030799538
* ULAN: 500404166
* VIAF: 14820517
* WorldCat: lccn-n93073733

 |
אליעזר שפר
**אליעזר שפר** (י' בשבט ה'תרצ"ג, 6 בפברואר 1933 - י"ב בחשוון תשע"ט, 21 באוקטובר 2018) היה איש ציבור ישראלי.

ביוגרפיה
--------

שפר נולד בטבריה. הוא היה דור שישי למשפחה של חסידי קרלין, שעלתה לארץ ישראל בשנת תקל"ז-1777 בעליית החסידים. סבו, משה לייב, הקים את מלון שפר - האכסניה היהודית הראשונה בטבריה. אביו, חיים שפר ניהל את חברת "אגד" בטבריה עשרות בשנים. אבי סבו, רבי יהושע ביין, הקים את הבית היהודי הראשון בכפר מירון[דרוש מקור], בית שבו שוכנת כיום ישיבת בני עקיבא במירון.

למד בתלמוד תורה ובישיבת "אור תורה" בטבריה, ולאחר סיום לימודיו במחזור הראשון של הישיבה הטכנולוגית בכפר אברהם המשיך ללמוד בישיבת חברון בירושלים. בשנת 1953 התגייס לצבא ההגנה לישראל. את השירות הצבאי עשה בגדוד הראשון (890) של חטיבת הצנחנים. השתתף במלחמות ישראל. היה נשוי משנת 1958 ועד למותו לאסתר לבית גרוס.

שפר היה מורה ומדריך בכפר בתיה שברעננה. למד באוניברסיטת בר-אילן פסיכולוגיה וחינוך. בתפקידו כיועץ תעסוקה בכיר במשרד הרווחה הקים רשת לייעוץ תעסוקתי והכשרה מקצועית במחוז השרון ובשירות התעסוקה לאוכלוסייה הערבית במזרח ירושלים בשנת 1968[דרוש מקור].

בשנת 1970 יצא בשליחות חינוכית מטעם הסוכנות היהודית לארצות הברית. לאחר שובו מהשליחות בשנת 1973, השתתף בהקמת החטיבה לדור ההמשך ופיתוח מנהיגות בהסתדרות הציונית העולמית. כאשר נבחר לעמוד בראש החטיבה, הקים רשת עולמית של מכונים ללימודי יהדות ולפיתוח מנהיגות קהילתית יהודית ציונית[דרוש מקור].

בתפקיד ראש המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית היה אחראי על תפעול מפעלי חינוך ותרבות תורנית ועל הוצאה לאור של ספרי לימוד, עיון, הגות וערכות הוראה בשפות שונות. בתפקידו כראש המרכז לשירותים רוחניים בתפוצות הפעיל רשת של סמינרים לרבנים וראשי קהילות וייסד את "העצרת העולמית של המנהיגות האורתודוקסית" שהתכנסה בירושלים.

שפר החל את פעילותו הציבורית במשמרת הצעירה של המפד"ל, ובחודש ניסן תש"כ (אפריל 1960) עמד בראש כנס היסוד של "חוגי הצעירים" במפד"ל, שהתארגנו על ידי זבולון המר ודניאל ורמוס.

שפר עמד בראש המועצה העולמית לחינוך תורני, היה יו"ר איחוד בתי הכנסת בישראל, יו"ר הארגון העולמי של בתי הכנסת והקהילות האורתודוקסיות ונשיא לשכת בני ציון של בני ברית בירושלים. כמו כן היה חבר בתוכנית "מלווה מלכה" ששודרה במוצאי שבת ברשת ב'.

משנת 1993 למד בכולל "יום השישי" של ישיבת הכותל.

פרסם מאות מאמרים וסיפורים בעיתון "הצופה". ספרו "סיפורי הזמן והמקום" יצא לאור בהוצאה עצמית.

נפטר בירושלים בי"ב מרחשוון, תשע"ט, 21 באוקטובר 2018.

עיטורים
-------

* "עיטור לוחמי המדינה" של לוחמי חרות ישראל (לח"י)
* יקיר החינוך הדתי תשס"ו-2006
* עיטור הכבוד "יקיר ירושלים" לשנת תשס"ז-2007
* עיטור יקיר הרובע היהודי לשנת תשע"ג - 2013
* פרס ירושלים של בשבע

קישורים חיצוניים
----------------

* איחוד בתי הכנסת בישראל (ששפר עומד בראשו)
* טוריו של אליעזר שפר, באתר דתילי
* מירון של פעם, 80 שנה רצופות, ריאיון עם אליעזר שפר, 25.5.2016, אתר 'קול הזמן'
* דור תש"ח: ריאיון עם אליעזר שפר, סרטון באתר יוטיוב
* אליעזר שפר הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 21 באוקטובר 2018
* אליעזר שפר (1933-2018), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281031905171
* CiNii: DA06359972
* LCCN: n90724663
* NTA: 136472826
* VIAF: 60714722
* WorldCat: lccn-n90724663

 |
**הרטה אוברהויזר** (בגרמנית: **Herta Oberheuser**; ‏15 במאי 1911 – 24 בינואר 1978) הייתה רופאה נאצית ופושעת מלחמה גרמנייה, שהשתתפה בניסויים רפואיים בבני אדם במחנה הריכוז ראוונסבריק בין השנים 1943-1940.

השכלה וחברות במפלגה הנאצית
--------------------------

בשנת 1937, אוברהויזר קיבלה את תעודת הרפואה שלה עם התמחות ברפואת עור. מעט לאחר מכן היא הצטרפה למפלגה הנאצית כמתמחה, ומאוחר יותר שירתה כרופאה באגודת הנערות הגרמניות. ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה היא מונתה לשרת כעוזרת של ד״ר קארל גבהרדט - שהיה אז מנתח בכיר באס אס ורופאו האישי של היינריך הימלר.

פשעי מלחמה
----------

אוברהויזר פעלה תחת השגחתו של ד״ר קארל גבהרדט, עם קבוצת רופאים נוספים ששמה היה "קבוצת הוהנליכן"(Hohenlychen group). מטרת הניסויים הייתה למצוא טיפולים שיתאימו ללוחמים שחזרו פצועים מהקרבות.
86 נשים פולניות השתתפו בניסויים. הנשים חולקו ל-2 קבוצות ניסוי.
בקבוצת ניסוי ראשונה, רצו לבדוק שימוש באנטיביוטיקה מסוג סולפנאמיד כשיטת טיפול בפצעים. היא והצוות שלה פצעו במכוון את הקורבנות וזיהמו את הפצעים באמצעות שימוש בחיידקים ספציפיים והחדרת חפצים שונים כגון זכוכיות, שבבי עץ, נסורת, לכלוך ועוד, על מנת לעורר דלקת וזיהום. במהלך הניסוי הם ניסו לדמות ככל האפשר את פצעי הקרב, ניתחו את הנשים וקשרו את כלי הדם באזורי הגפיים, על מנת לחסום זרימת דם לאזורי הפגיעה. כל זאת על מנת לשחזר את פצעי הקרב שהנפוץ ביותר היה נמק מסוג גנגריאה.
בקבוצת ניסוי שנייה, החוקרים רצו לבדוק את יכולת הרגנרציה של העצמות, השרירים והעצבים. במהלך הניסוי הם שברו לקורבנות עצמות, כרתו גפיים וביצעו השתלות עצם מרגל אחת לשנייה.
לא התקבלו תוצאות מחקר כלשהן כתוצאה מהניסויים. באותה העת, מחקרים ופרסומים מדעיים קודמים כבר הוכיחו כי שימוש בסולפנאמיד אינו יכול לטפל בפצעים נרחבים ובנמקים מסוג גנגריאה.
אוברהויזר הייתה אחראית לטיפול הפוסט אופרטיבי של הקורבנות, אך בפועל לא השגיחה עליהן, לא טיפלה בהן ורק החמירה את הפציעות שלהן.

לאחר מלחמת העולם השנייה
-----------------------

אוברהויזר הייתה האישה היחידה שנתבעה במשפט הרופאים בגרמניה. אוברהויזר הואשמה בביצוע ניסויים רפואיים נתעבים בעלי פוטנציאל קטלני לנחקרים, בנטילת אחראיות והשתתפות בפשעים רפואיים במחנה ראוונסבריק.
עדויות סיפרו על כך שכלל לא טיפלה בפצועות לאחר הפרוצדורות שעברו, לא ניתנו להן משככי כאבים, תרופות או משהו להקלה על מצבן. עדות נוספת מאת סטפניה לוקוטה הייתה על כך שאוברהויזר סירבה לתת מים למטופלות, וכשנתנה ערבבה אותם עם חומץ וגרמה להרעלתן.
היא נידונה לעשרים שנות מאסר בכלא לנדסברג, שוחררה באפריל 1952 בשל התנהגות טובה, ולאחר מכן הועסקה כרופאת משפחה בגרמניה. היא פוטרה ממקום עבודתה ב-1956, ורישיונה לעסוק ברפואה נשלל ב-1958, בעקבות זיהויה על ידי אחד מקורבנותיה. היא נפטרה בגרמניה בבית אבות בשנת 1978.

לקריאה נוספת
------------

**בנות הלילך** מאת מרתה הול קלי. מאנגלית: שאול לוין. כנרת זמורה ביתן, 2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרטה אוברהויזר** בוויקישיתוף


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398884805171
* GND: 121907147
* ISNI: 0000 0000 5340 7876
* LCCN: no2004057608
* NLP: a0000003671344
* VIAF: 881622
* WorldCat: lccn-no2004057608

 |
**דעת – לימודי יהדות ורוח** הוא אתר אינטרנט עברי שעיקרו טקסטים בתחומי היהדות והרוח שלוקטו ממקורות מודפסים מגוונים.

היסטוריה
--------

האתר הוקם בשנת תשנ"ז (1997) בעידודו של הרב יהודה קופרמן, מנהל מכללת ירושלים, ומתתיהו דגן, ראש המנהל לחינוך הדתי במשרד החינוך, ומנוהל מראשיתו בידי פרופסור יהודה איזנברג. האתר פועל כיום בחסות מכללת יעקב הרצוג באלון שבות. בראיון עמו אמר פרופסור איזנברג כי האוריינטציה של האתר היא "חינוכית יהודית ציונית".

האתר מכיל חומרי למידה והוראה בתחומים שונים: תנ"ך, תושב"ע, שבת ומועדים, תולדות עם ישראל, מחשבת ישראל, ספרות, לימודי ארץ ישראל, שמיטה, רפואה והלכה, חינוך, חסידות, לימודי משפחה, משפט עברי, צבא ומלחמה, השואה, ועוד.

האתר כולל מאגרי מידע בהיקף נרחב המכילים ספרים שלמים, טקסט מלא של מאמרים שפורסמו בכ-30 כתבי עת שונים, תמונות ומפות, איורים, צילומים ומצגות. 

האתר כולל מדור בשם "אנציקלופדיה יהודית", שבשנת 2006 היו בה כ-7,000 ערכים. לאנציקלופדיה יש צוות טכני מצומצם וצוות היגוי המורכב מפרופסורים ומומחים בתחומם. כיתר חלקי האתר, גם האנציקלופדיה מתבססת על מקורות מודפסים, כגון "אוצר ישראל" - שערכים שנלקחו ממנו עברו עריכה, שכתוב ועדכון, ובמידה מועטה גם על ויקיפדיה העברית. 

האתר כולל מדור נרחב בשם "בשבילי התנ"ך", הכולל את טקסט המקרא כולו, וטקסט מלא של הפרשנים הקלאסיים ומבחר פרשנים חדשים. כמו כן כולל המדור קישור לכאלפיים מאמרים בתחומי המקרא, הקלטות של פרקי תנ"ך בטעמים, מדרשי הלכה ואגדה, גליונות העיון של נחמה ליבוביץ, איורים ומפות מקראיות ועוד.

המדור "דפי עבודה" כולל עבודות מורים שהועמדו לרשות הציבור, והוא מכיל בשנת 2011 למעלה מ-5,000 עבודות.

האתר כולל כתב עת לענייני ספרות ואומנות, "מעמקים". כתב העת מפרסם גיליון בממוצע אחת לשישה שבועות, ועד לשנת 2011 פורסמו 43 גיליונות.

האתר אינו ממומן מתקציבים ציבוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דעת
* זאב גלילי, בין האנציקלופדיה היהודית והוויקיפדיה, בבלוג שלו "היגיון בשיגעון"

הערות שוליים
------------

1. ↑  זאב גלילי, בין האנציקלופדיה היהודית והוויקיפדיה
תרשים המתאר קולנוע לסרטי ארבע ממדים.
**סרט ארבע-ממד** (באנגלית: **4D film**) הוא מונח שיווקי המתאר סרט תלת-ממד שמוצג יחד עם אפקטים הנתפסים במערכות חישה נוספות מלבד שמיעה וראייה, המתואמים יחד עם הסרט. יש לציין כי סרטי ארבעה ממדים אינם כוללים ממד רביעי כלשהו במובן הגאומטרי של המילה. בשל העלויות של האפקטים הללו, סרטי ארבעה ממדים מוצגים לרוב בבתי קולנוע ייעודיים, שמצויים פעמים רבות בפארקי שעשועים; אולם, ישנם גם אולמות קולנוע בבתי קולנוע רגילים שמתוכננים כך שניתן יהיה להקרין בהם גרסאות ארבעה ממדים לסרטי תלת-ממד פופולריים.

סרטי ארבעה ממדים משווקים לעיתים תחת הכותרת "סרט חמישה ממדים", "סרט שישה ממדים" או "סרט שבעה ממדים", כדי להדגיש את מגוון האפקטים ואת הייחודיות שלהם. אולם, אין סטנדרט אחיד הידוע בין יוצרי הסרטים בנוגע למהות תיוגים אלו.

האפקטים שמשולבים בסרטי ארבעה ממדים כוללים גשם, רוח, הבזקי אורות ורטט. הכיסאות באולם הקולנוע יכולים לרטוט או לזוז כמה סנטימטרים במהלך הסרט. אפקטים נוספים שמשולבים בכיסא באולם הקולנוע, הם פרצי אוויר הנושפים על עורף הצופה, השפרצות מים והתקנים היוצרים תחושת דגדוג ברגליים ובגב. אפקטים שנוצרים ברמת האולם כוללים עשן, גשם, ברקים, בועות סבון וריחות מיוחדים. דוגמאות לריחות כאלו הם ריחות של זיקוקי דינור בסרט "חוויית הלונדון איי" (*London Eye's Experience*,‏ 2009, הוצג בלונדון איי) וריחות מסריחים שהופיעו כאשר חרקי תריסיתיים, המכונים "פשפשים מסריחים", כביכול-מפרישים אותם בסרט קשה להיות חרק! (*It's Tough to Be a Bug*,‏ 1998, הוצג בפארקים של דיסני).

סרט הארבע-ממד הראשון שנוצר הוא *The Sensorium* שהוצג ב-1984 בפארק של "סיקס פלאגס" בבולטימור, מרילנד.

פורמטים נפוצים להוספת "ממד רביעי" לסרטים כוללים את Sensurround,‏ Smell-O Vision ו-4DX.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרט ארבע-ממד** בוויקישיתוף
סמל הסדנה
**סדנת תל אביב למדע, טכנולוגיה וביטחון** (ע"ש יובל נאמן) היא סדרה מתמשכת של כנסים וימי עיון המוקדשים לתחומים שונים של מדע, טכנולוגיה וביטחון - בהקשר הישראלי והמזרח תיכוני.

הסדנה החלה את פעילותה בשנת 2002, והיא יוזמה של פרופסור יצחק בן ישראל, העומד בראש הסדנה מיום הקמתה. הסדנה מאורגנת על ידי בית הספר לממשל ומדיניות, התוכנית ללימודי ביטחון והמכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן, הפועלים במסגרת אוניברסיטת תל אביב.

חשיבות הסדנה
------------

סדנת ת"א למדע, טכנולוגיה וביטחון משמשת כבמה פומבית לליבון בעיות שונות הנוגעות לביטחון ישראל, לשילוב הטכנולוגיה בצבא ובחברה, והיא מעלה סוגיות ראשונות במעלה הקשורות בסדר היום הלאומי של מדינת ישראל. מסמכים שנכתבים בעקבות הכנסים משמשים את קובעי המדיניות ברמות השונות. חסות קבועה לסדנה מוענקת על ידי משרד הביטחון באמצעות מפא"ת, על ידי התעשייה האווירית ורפא"ל. בסדנה נוטלים חלק בכירים מהנהגת המדינה וצה"ל ומומחים בעלי שם מהתחום הציבורי, האקדמי, הביטחוני, הכלכלי והמדעי.

פרסומי הסדנה
------------

בעקבות כנסים נבחרים יוצאים לאור פרסומים, ניירות עמדה ומונוגרפיות של הסדנה המפורסמים באתר הסדנה.

### ספרים

ספר ראשון המרכז נושאים שונים שהועלו בסדנה יצא לאור בהוצאת מערכות, וכותרתו: **מהאדם בקרב עד החלל החיצון**. בספר כלולים מאמרים המבוססים על הרצאות שנישאו בסדנת תל אביב למדע טכנולוגיה וביטחון, בתקופה הראשונה לפעולתה. המאמרים שנבחרו מציגים את מגוון הנושאים שנדונו בסדנה, מגוון הנפרס על כל הספקטרום של החשיבה והעשייה הביטחונית: החל מהרמה הגבוהה ביותר של תורת הביטחון, עבור דרך טכנולוגיות ביטחוניות המיושמות במיזמים בתחום החלל החיצון וכלה בפיזיולוגיה של האדם בקרב. נבחנת השפעת הטכנולוגיה המודרנית על שדה הקרב ונידון מקומה במתארים של עימות בין מדינה לארגוני טרור, ומוצגת תרומתן הייחודית של התעשיות הביטחוניות לביטחון ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סדנת תל אביב למדע, טכנולוגיה וביטחון
* אתר בית הספר לממשל באוניברסיטת ת"א, בו ניתן להוריד את ניירות העמדה של סדנת ת"א, בפורמט PDF
המשחק המלכותי של אור
לוח כללי המשחק משנת 177 לפנה"ס - ספר חוקי משחק הקדום ביותר בעולם
גרפיטי חרוט של לוח משחק שהתגלה בארמונו של סרגון השני מהמאה השמינית לפנה"ס
**המשחק המלכותי של אוּר** (באנגלית: **Royal Game of Ur**) הוא משחק לוח שהתגלה בחפירות הקברים המלכותיים של אוּר שבשומר. לוח המשחק מתוארך לשנת 2600 לפנה"ס.

לוח משחק זה הוא הקדום ביותר אחרי משחק הסנת בן האלף השלישי לפנה"ס שהתגלה במצרים העתיקה.

הלוח מוצג כיום במוזיאון הבריטי בלונדון.

תיאור לוח המשחק
---------------

ללוח המשחק צורה מלבנית, שעליה משבצות. הלוח מורכב משני מלבנים (באחד 3 על 4 משבצות, ובשני 3 על 2 משבצות) המחוברים ביניהם במלבן של 1 על 2 משבצות.
הלוח עצמו היה עשוי עץ וצופה במשבצות ודפנות צבעוניות העשויות צדפה, אבן גיר אדומה ולפיס לזולי. העץ עצמו הרקיב במהלך השנים, אולם הציפויים נותרו במקומם ואיפשרו שחזור של צורת הלוח.
על גבי לוח המשחק הופיעו צורות של רוזטה (פרח) או של חמש נקודות.

כללי המשחק
----------

המשחק המלכותי של אור שוחק עם שתי מערכות כלים - האחת לבנה והאחת שחורה. כל מערכת כלים כללה שבע אבני משחק וארבע קוביות משחק שצורתן ארבעון (היינו קוביות בנות ארבע פאות). כללי המשחק המקורי אינם ידועים, אולם משערים כי לא השתנו במהלך השנים, וכי לוח כללים מבבל שנכתב בשנת 177 לפנה"ס מתאר את חוקי המשחק.

אין מחלוקת כי מדובר במשחק "מירוץ" במסגרתו כל שחקן צריך להעביר את הסמנים שלו דרך מסלול מסוים, בהתאם לתוצאות הקוביה, והראשון שמעביר את כל הסמנים מנצח.

המשחק המלכותי של אור נחשב לאביו הקדמון של משחק השש בש של ימינו.

המשחק המלכותי של אור היה נפוץ במסופוטמיה גם בתקופה שלאחר נפילתה של שומר. עדות לכך היא גרפיטי של לוח משחק חרוט התגלה על גבי אחד מהלמסו (הכרובים שומרי השער) בארמונו של סרגון השני בדור שרוכין. הלמסו מוצג כיום במוזיאון הבריטי.

בסדרת הטלוויזיה "הארכאולוג העירום" בהגשת שמחה יעקובוביץ' מוצעת סברה לפיה הפור אותו מפיל המן על מנת לקבוע את מועד השמדת היהודים (יום חג פורים) בוצע על ידי משחק או הטלת קובייה במשחק זה, אך לסברה זו אין סימוכין משמעותיים ביהדות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המשחק המלכותי של אור** בוויקישיתוף
* המשחק באתר הרשמי של המוזיאון הבריטי
* תיאור המשחק וכללי המשחק
* כללי המשחק
* המשחק המלכותי של אור, סרטון באתר יוטיוב - הדגמה כיצד משחקים את המשחק המלכותי של אור
* פתרון המשחק לפי החוקים של ד"ר פינקל

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסבר באתר המוזיאון הבריטי
**חוק יסוד: הצבא** הוא חוק יסוד הקובע את כפיפותם של צה"ל והרמטכ"ל לממשלה. החוק התקבל על ידי הכנסת השמינית ב-31 במרץ 1976, כ"ט באדר ב' ה'תשל"ו, בעקבות מסקנות ועדת אגרנט שחקרה את נסיבות פריצתה של מלחמת יום הכיפורים.

היסטוריה חקיקתית
----------------

דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את הרקע לחקיקתו:

הבסיס החוקתי והחוקי של צבא ­הגנה ­לישראל היה עד כה פקודת צבא­ הגנה ­לישראל, תש"ח-­1948, מיום י"ז באייר תש"ח (26 במאי 1948), שניתנה לפי סעיף 18 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש"ח- ­1948 ואושרה בסעיף 4 לפקודת סדרי השלטון והמשפט (הוראות נוספות), תש"ח-­1948.
מוצע עתה להביא את עניין הצבא בשורת חוקי­ היסוד הדנים במוסדות ממלכתיים אחרים, כגון הכנסת, נשיא המדינה, הממשלה. החוק המוצע הולך בעקבות הפקודה האמורה מראשית ימי המדינה, אך מוסיף הוראות בעניין כפיפות הצבא לממשלה ומעמדו של הרמטכ"ל והוראות אחרות שוועדת החקירה ­- מלחמת יום הכיפורים (ועדת אגרנט) התריעה על העדרן.
חוק יסוד זה לא עבר כל שינוי מאז שנחקק.

החוק
----

החוק הוא קצר ותמציתי, בעל 6 סעיפים, ו-9 משפטים בלבד:

* מהות: צבא-הגנה-לישראל הוא צבאה של המדינה.
* כפיפות למרות האזרחית:
	+ הצבא נתון למרות הממשלה.
	+ השר הממונה מטעם הממשלה על הצבא הוא שר הביטחון.
* הדרג הפיקודי העליון בצבא הוא ראש המטה הכללי.
	+ ראש המטה הכללי נתון למרות הממשלה וכפוף לשר הביטחון.
	+ ראש המטה הכללי יתמנה בידי הממשלה לפי המלצת שר הביטחון.
* החובה לשרת בצבא והגיוס לצבא יהיו כפי שנקבע בחוק או מכוחו.
* הסמכות להוציא הוראות ופקודות המחייבות בצבא תיקבע בחוק או מכוחו.
* אין להקים או לקיים כוח מזוין מחוץ לצבא-הגנה לישראל אלא על פי חוק.

הסבר
----

לפי חוק יסוד הממשלה, סעיף 4: "אחריות הממשלה אחראית בפני הכנסת אחריות משותפת; שר אחראי בפני ראש הממשלה לתפקידים שעליהם ממונה השר."

לכן באופן טריביאלי ומיידי שר-הבטחון אחראי על צה"ל בפני ראש-הממשלה. לכן ראש-הממשלה הוא האחראי העליון בממשלה בכל נושא ועניין ובכללו ובראשו צה"ל. ביחד עם שאר השרים ראש-הממשלה אחראי בפני הכנסת בה הוא חבר.

הסמכות להפעלת צה"ל, מצויה בידי **כל הממשלה**.
לראש הממשלה אין מעמד מיוחד להפעיל את צה"ל כמו שקיים במדינות אחרות כמו לדוגמא בארצות הברית,
ושר הביטחון צריך להפעיל את הצבא על פי החלטות הממשלה. אם כי ההחלטות מתקבלות בקבינט הבטחוני ולא בפורום כל שרינו.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי קרמניצר, אריאל בנדור, **פירוש לחוקי-היסוד - חוק-יסוד: הצבא**, האוניברסיטה העברית בירושלים, תש"ס
* אורי זילברשייד, **שוויון חברתי? לא בחוקתנו**, הוצאת שוקן, 2015, עמ' 283–287.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק יסוד: הצבא, בספר החוקים הפתוח
* היסטוריית החקיקה של חוק יסוד: הצבא, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* החוק באתר הכנסת
* דרור גרנית,  1975 - ועדת אגרנט וחוק-יסוד: הצבא-עיון מחדש, "שורשים במשפט", באתר משרד המשפטים, 16 באפריל 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרוטוקול הישיבה המאתיים­ ושמונים­ וארבע של הכנסת השמינית, יום רביעי, כ"ט אדר ב' תשל"ו (31 מארס 1976), דברי הכנסת
2. ↑  הצעת חוק יסוד: הצבא, ה"ח 1197 מ-9 ביולי 1975

| ישראלישראל חוקי־יסוד |
| --- |
| חוקי־יסוד משוריינים | הממשלה • חופש העיסוק • ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי • משאל עם |  |
| חוקי־יסוד משוריינים־חלקית | הכנסת • משק המדינה • מקרקעי ישראל • ירושלים בירת ישראל |
| חוקי־יסוד לא־משוריינים | נשיא המדינה • הצבא • השפיטה • מבקר המדינה • כבוד האדם וחירותו |
**ויקטוריו אונמונו** (בספרדית: **Victorio Unamuno Ibarzabal**;‏ בבסקית: **Vitorio Unamuno Ibarzabal**; ‏21 במאי 1909 – 20 במאי 1988) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ.

חיים אישיים
-----------

אונמונו נולד ב-21 במאי 1909 בברגארה, בחבל הבסקים שבספרד. אחיו הצעיר, ויסנטה, היה גם כן כדורגלן, ובזמן מסוים במהלך הקריירה שלהם הם שיחקו יחדיו בעונת 1939/40 באתלטיק בילבאו. שניהם עזרו לקבוצתם לזכות באליפות חבל הבסקים באותה שנה. אונמונו נפטר ב-20 במאי 1988, יום לפני יום הולדתו ה-79.

קריירת משחק
-----------

אונמונו החל את הקריירה בקבוצה דפורטיבו אלאבס, ולאחר שסייע לה להגיע עד לחצי גמר הגביע הספרדי בשנת 1928, הוחתם אונמונו על ידי אתלטיק בילבאו. הוא זכה עם אתלטיק בילבאו בשני תוארי ליגה, ובארבע תוארי גביע רצופים בין השנים 1930–1933. אונמונו היה שם חלק מההתקפה שכללה את באטה, גיירמו גורוסטיסה, צ'יררי השני ולפואנטה.

בקיץ 1933 הצטרף לריאל בטיס שבסביליה. בעונת 1934/35 בלה ליגה כבש עבורה 13 שערים, וסייע לה לזכות בזכייה הראשונה, והיחידה עד היום, בליגה הספרדית. לאחר שעזב את העיר סביליה הקריירה שלו נקטעה עקב מלחמת האזרחים בספרד, ולאחר סיומה חזר לשחק באתלטיקה בילבאו. בעונת 1939/40 זכה אונמונו בתואר הפיצ'יצ'י בכך שכבש 26 שערים באותה עונה, והקבוצה סיימה במקום השלישי.

תארים
-----

אתלטיק בילבאו
* אליפות ספרד (2): 1929/30, 1930/31
* הגביע הספרדי (4): 1930, 1931, 1932, 1933
* אליפות חבל הבסקים (5): 1928/29, 1930/31, 1931/32, 1932/33, 1939/40

ריאל בטיס
* אליפות ספרד: 1934/35

אישיים
* תואר הפיצ'יצ'י: 1939/40

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**מארי דה גורנה** (בצרפתית: ‏**Marie de Gournay**i‏?‏‏; 6 באוקטובר 1565 – 13 ביולי 1645), הייתה הנאמנה הספרותית ובתו המאומצת של מחבר המסות מישל דה מונטן.

ביוגרפיה
--------

דה גורנה נולדה בפריז לגיום לה ז'אר שלפני מותו ב-1578 רכש את טירת גורנה בכפר גורנה-סור-ארונד שהיה בחבל איל-דה-פראנס (כיום בחבל פיקרדיה), ומכאן תואר האצילות דה גורנה. היא הייתה הבת הבכורה מבין שישה ילדים. ב-1583 גילתה את ספר המסות של מישל דה מונטן שעורר בה הערצה והציבה לעצמה כמטרה לפוגשו. אף על פי שקיבלה חינוך מסורתי של בנות אצולה, למדה יוונית ולטינית בכוחות עצמה. ב-1586 אמה החליטה להעביר את מושב המשפחה לטירת גורנה.

ב-1588 כאשר הייתה בפריז עם אמה, שלחה פתק למונטן, שגם הוא היה בפריז לרגל הדפסה חדשה של המסות, שבו ביקשה לפוגשו, והם נפגשו למחרת. במשך החודשים הבאים מונטן ביקר בטירת גורנה מספר פעמים ואימץ אותה לבת. באחד מביקוריו אלה גילתה לו כי כתבה נובלה בשם: "האכסדרה של אדון דה מונטן שעסק באהבה ביצירותיו של פלוטרכוס". ייתכן שהתפתחו ביניהם קשרי אהבה. בסוף המסה "על העמדת פנים" מונטן הוסיף:

> 
> "לעונג רב ייחשב לי הדבר לטפח בציבור את התקווה שאני תולה במארי דה גורנה לה ז'אר, בעלת בריתי שאותה אני אוהב באמת ובתמים יותר מאשר אילו הייתה בתי. היא אופפת אותי כולי בפרישתי ובבדידותי כאחד הדברים הטובים ביותר שנפלו בחלקי. אינני חושב על אודות אדם בעולם יותר מאשר על אודותיה."
> 
> 
> 
> — על העמדת פנים, ספר 2, פרק 17 (יש סבורים כי תוספת זו איננה מקורית)
> 

בתקופה שאחרי 1588 מארי דה גורנה לא פגשה עוד במונטן, אך הם נשארו בקשר מכתבים. ב-1591, אחרי מות אמה, השאירה את הטירה לאחיה ועברה להתגורר בפריז. אחרי מות מונטן ב-1592 אלמנתו, פרנסואז דה מונטן, נתנה לה עותק של המסות כדי שתפקח על הוצאת מהדורה חדשה. במהדורה זו שיצאה לאור ב-1595, כתבה מארי דה גורנה הקדמה ארוכה שבה שיבחה את רעיונותיו של מונטן, ותרגמה מלטינית לצרפתית ציטוטים של חכמי העת העתיקה שבהם מונטן עשה שימוש במסותיו.

דה גורנה שלא נישאה מעולם נתקלה בקשיים כספיים, וב-1608 אחיה נאלץ למכור את הטירה המשפחתית. היא שימשה כשכירת עט בשירותם של מרגריט דה ולואה, אנרי הרביעי, מלך צרפת, מארי דה מדיצ'י, לואי השלושה עשר, מלך צרפת ו הקרדינל רישלייה שהעניק לה קצבה ממלכתית קטנה. היא התעניינה בבעיות מדיניות וחברתיות, נלחמה למען זכויות האישה, וב-1622 פרסמה את חיבורה "שוויון בין גברים לבין נשים". היא הייתה קתולית והתנגדה לפרוטסטנטים, אך שמרה על קשרים עם מלומדים בעלי דעות חופשיות, ועסקה גם בתרגום לצרפתית ובפרסום של שירת ורגיליוס ואובידיוס ושל כתביי ההיסטוריונים סלוסטיוס וטקיטוס.

מארי דה גורנה מתה בפריז ב-1645 ונקברה בכנסיית סנט אסטאש שבעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארי דה גורנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261922505171
* BIBSYS: 90405071
* BNE: XX4669082
* BnF: cb11905573n (data)
* CANTIC: a10094970
* CiNii: DA02799554
* GND: 118964968
* ICCU: IEIV028130
* ISNI: 0000 0001 0874 4096
* LCCN: n85068965
* NKC: ola2010594434
* NLA: 36554357
* NTA: 070171785
* RERO: 02-A000073609
* SELIBR: 209088
* SUDOC: 026899027
* Trove: 1289330
* VcBA: 495/46347
* VIAF: 17223473
* WorldCat: lccn-n85068965

 |
**אצטדיון אחמט ארנה**, הנושא רשמית את השם **מתחם הספורט על שם אחמד קדירוב**, הוא מגרש הבית של מועדון הכדורגל "אחמט" ובדומה לו נקרא עם שם נשיא צצ'ניה לשעבר, אחמט קדירוב.

האצטדיון ממוקם בעיר גרוזני ברחוב עמר סדאייב ובעל תכולה של 30,597 צופים. נבנה בשנים 2006—2011.

היסטוריה
--------

### רעיון ועיצוב

ב-2004, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הקצה מימון לבניית אצטדיון מרכזי על שם אחמט קדירוב. פיתוח רעיון הבנייה החל בשנת 2005.

### בנייה

הבנייה החלה בשנת 2006 ונמשכה כחמש שנים ונערכה על פי תוכנית ייעוד פדרלית. באביב 2011 המרכיב העיקרי של מתחם הספורט נמסר לשימוש וכבר כלל אצטדיון עם 30 אלף מקומות. קומפלקס הספורט הפך לאחד המודרניים ביותר במונחים של פתרון אדריכלי ועיצוב בדרום רוסיה. העבודה נערכה על פי סטנדרטים של אופ"א ופיפ"א.

### פתיחה

האצטדיון נפתח ב-11 במאי 2011 בטקס גדול שכלל מופיע לייזר שנטלו בו חלק אמנים רבים, נשיא צ'צ'ניה רמזן קדירוב וספורטאים שהוזמנו לאירוע כמו דייגו מראדונה, לואיש פיגו, פביאן ברטז, רובי פאולר ואחרים.
משחק הבכורה באצטדיון נערך ב-20 במאי 2011 במסגרת ליגת העל הרוסית בכדורגל כשטרק גרוזני אירחה את אנז'י מחצ'קלה וגברה עליה בתוצאה 1-0.

ב-7 באוגוסט 2011 במשחק שנערך בין טרק לספרטק מוסקבה, התאורה באצטדיון נכבתה לפתע בדקה ה-79. המשחק נעצר וחודש רק לאחר 50 דקות עם חידוש התאורה.

ב-1 ביוני 2013 המשחק אירח את משחק הגמר של הגביע הרוסי בכדורגל שבו צסק"א מוסקבה גברה על אנז'י מחצ'קלה בדו-קרב פנדלים.

האצטדיון הפך למתקן הספורט החשוב בצ'צ'ניה והוא כולל יציע מערבי A ובו 9,000 מושבים ויציע מזרחי B ובו 21,000 מושבים. האצטדיון גם מכיל אזור ישיבה לנכים והותקנה מערכת וידאו מקיפה הכוללת 432 מצלמות, תשעה מהן נשלטות מרחוק.

אירוח משחקי המפעלים האירופיים
-----------------------------

בשנת 2013 אופ"א הטילה איסור על קיום משחקים באחמט ארנה ובצפון הקווקז, לאור המצב הביטחוני. איסור זה הוסר רשמית ביוני 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחמט ארנה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אחמט ארנה
* אחמט ארנה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  И. о. Президента ЧР С. Абрамов придает большое значение развитию спорта в республике
2. ↑  Газета. Ru | В Грозном будет построен стадион европейского уровня
3. ↑  Репортаж об открытии стадиона
4. ↑  «Спартак» одержал волевую победу в Грозном — Спорт-Экспресс, 7 августа 2011, 22:06

| אצטדיוני ליגת העל הרוסית בכדורגל • עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גזפרום ארנה (סנקט פטרבורג) • אוטקריטיה ארנה (מוסקבה) • אצטדיון קלינינגרד (קלינינגרד) • VEB ארנה (מוסקבה) • אחמט ארנה (גרוזני) • RZD ארנה (מוסקבה) • קאזאן ארנה (קאזאן) • האצטדיון המרכזי (וורונז') • VTB ארנה (מוסקבה) • סולידרנוסט ארנה (סמרה) • אצטדיון פישט (סוצ'י) • אצטדיון גזוביק (אורנבורג) • וולגוגרד ארנה (וולגוגרד) • רוסטוב ארנה (רוסטוב על הדון) • המרכזי (יקטרינבורג) • אצטדיון קרסנודאר (קרסנודאר) • אצטדיון ניז'ני נובגורוד (ניז'ני נובגורוד) |

 |
**אפקט וֶרתֶר** (אנגלית: Werther effect) הוא תופעה חברתית שבה התאבדות של אדם גורמת לאנשים נוספים להתאבד, כשהם מחקים לעיתים גם את אופן ההתאבדות. התופעה קרויה על שם גל ההתאבדויות שהתרחש באירופה, בעקבות הפצת הרומן ייסורי ורתר הצעיר מאת הסופר הגרמני גתה, בסוף המאה ה-18.

מקרים בולטים
------------

"ייסורי ורתר הצעיר" הופיע ב-1774. ברומן התאבד הגיבור בעקבות אהבה נכזבת באמצעות ירייה בראשו. לאחר הפצת הספר נודעו מקרים רבים בהם אנשים ניסו להתאבד באותה דרך. במספר מקומות הוחרם הספר כדי למנוע זאת. הכינוי "אפקט ורתר" נטבע מאתיים שנה מאוחר יותר, ב-1974, על ידי החוקר דייוויד פיליפס.

שיעור ההתאבדויות גבר בעקבות התאבדויות של אישים מפורסמים, כגון מרילין מונרו וקורט קוביין. חלק מהקורבנות מתאבדים באותה דרך, באותו מקום או באותו תאריך.

בשנת 2017 בעקבות התאבדות של אוגוסט איימס התאבדו מספר שחקניות פורנו נוספות. 

גם בישראל, על פי דיווחים, עלה מספר ניסיונות ההתאבדות ב-24 אחוז בעקבות התאבדות הבדרן דודו טופז. לאחר אירועי ה-14 ביולי 2012, הפגנות השנה למחאה החברתית, שבהן הצית את עצמו משה סילמן, היו שחיקו אותו בעקבות מצבם הכלכלי הקשה.

הגורמים להתאבדות
----------------

 ערך מורחב – **התאבדות#גורמי סיכון להתאבדות וגורמים מגוננים**  

הגורמים להתאבדות או לניסיונות ההתאבדות המופיעים באפקט ורתר, אינם שונים מהגורמים הידועים להתאבדות באופן כללי. מרבית המתאבדים היו ידועים כלוקים בהפרעות נפשיות מסוגים שונים, בעיקר הפרעות מצב רוח והתמכרות לסמים. קשיים אלו, המשולבים לרוב עם נסיבות חיים קשות כגון בדידות, מחלה, כישלון בתחום האישי או המקצועי, גירושין, התאלמנות ועוד — הם הגורמים העיקריים להתאבדות, גם כשמדובר בהתאבדות במסגרת אפקט ורתר.

החוקר הישראלי פרופ' יעקב רופא, כחלק מהתיאורייה הפסיכו-ביזארית שהגה, טוען כי כל הפרעה נפשית שאינה פתולוגית (כגון OCD לעומת סכיזופרניה) היא נרכשת מתוך ארסנל הפרעות אליהן נחשף החולה. אובדנות אינה שונה, ואפקט ורתר הוא למעשה חלק מרכישת התנהגויות רחבה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* עידו קינן, התאבדויות ברשת, 6 באוגוסט 2003, אתר nana10

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  דן אבן, מד"א: מאז התאבדות טופז עלה ב-24% מספר הדיווחים על ניסיונות התאבדות, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2009
3. ↑  Psychiatric Diagnoses and Suicide: Revisiting the Evidence
**גונזלו חוליאן מלרו מנצנארס** (בספרדית: **Gonzalo Julián Melero Manzanares**; נולד ב-2 בינואר 1994) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר באלמריה.

קריירה
------

מלרו, שנולד במדריד, הצטרף לקבוצת הנוער של ריאל מדריד ב-2004, בגיל עשר, לאחר שהחל את דרכו בזונה נורטה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כבוגר עם הקבוצה השלישית של המועדון של בעונת 2013/14, לאחר שירדה לליגה השלישית בספרד.

ביולי 2014 מלרו עלה לקבוצת המילואים, כעת גם בליגה השלישית. ב-30 בינואר של השנה שלאחר מכן, לאחר שזינדין זידאן, המאמן דאז, בקושי השתמש בו, הוא עבר לפונפרדינה מהליגה השנייה בספרד בחוזה לשנתיים וחצי.

מלרו ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-15 בפברואר 2015, כשנכנס כמחליף במקומו של פאבלו אינפנטה במחצית השנייה בהפסד ביתי 2-1 מול נומנסיה. הוא כבש את שערו המקצועי הראשון ב-27 בפברואר של השנה שלאחר מכן, בהפסד חוץ 4-2 מול בילבאו.

ב-27 ביולי 2016, לאחר ירידת הליגה של פונפה, מלרו חתם על חוזה לשנה עם הואסקה מהליגה השנייה בספרד. ב-10 בדצמבר הוא כבש צמד בניצחון 5-2 ביתי של על מורסיה.

מלרו היה שחקן פותח בלתי מעורער במהלך עונת 2017/18, וכבש 17 שערים, שיא הקריירה שלו לעונה אחת, כאשר קבוצתו העפילה ללה ליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ב-19 באוגוסט 2018, כששיחק את מלוא 90 הדקות בניצחון חוץ 2-1 מול אייבר.

ב-3 ביולי 2019, לאחר שהואסקה ירדה חזרה לליגה השנייה, חתם מלרו על חוזה לארבע שנים עם לבאנטה שעדיין הייתה בליגה הראשונה.

ב-1 בספטמבר 2022, לאחר שלבאנטה ירדה ליגה, חתם מלרו על חוזה לארבע שנים עם אלמריה, אחת העולות החדשות ללה ליגה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גונזלו מלרו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
**אנגלוס עבד א-שאנתי** (ביוונית: **Άγγελος Αμπντλ Χαντί**; בערבית: **انجيلوس عبد الشانتي**) הוא כדורגלן יווני-ירדני המשחק בקבוצת פנצ'איקי מהליגת היוונית השנייה בעמדת הקשר ההתקפי.

קריירת מועדונים
---------------

עבד א-שאנתי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פניליאקוס ובגיל 17 הצטרף לטונגידו ההולנדית.

בינואר 2008 עבד א-שאנתי חתם בטרנצ'ין מליגת העל הסלובקית.

בקיץ 2009 עבד א-שאנתי חתם לעונה אחת באולימפיאקוס חרסוניסוס מהליגה היוונית השלישית.

בקיץ 2010 עבד א-שאנתי חתם לחמש עונות בארגוטליס מליגת העל היוונית. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה, עבד א-שאנתי מיעט לשחק. בעונת 2012/2013 הפך לשחקן הרכב בארגוטליס, ששיחקה באותה עונה בליגת המשנה ביוון. באותה עונה רשם 34 הופעות, כבש 4 שערים ובנוסף ארגוטליס חזרה לליגת העל. בסך הכל, עבד א-שאנתי ערך 102 הופעות בקבוצה וכבש 11 שערים.

ביוני 2015 עבד א-שאנתי חתם לשנתיים באירקליס סלוניקי, אך עזב אותה בינואר 2016.

לאחר שעזב את אירקליס, עבד א-שאנתי חתם ב-OFI כרתים מהליגה השלישית. עבד א-שאנתי הבקיע 4 שערים ב-14 משחקים עד סיום העונה, ועזר ל-OFI לעלות לליגה השנייה ועונה לאחר מכן אף לחזור לליגת העל. בינואר 2018 שוחרר מהקבוצה לבקשתו, לאחר שלא קיבל משכורת מספר חודשים.

ב-29 בינואר 2018 עבד א-שאנתי חתם באריס סלוניקי עד לסיום העונה.

באוגוסט 2018 עבד א-שאנתי חתם באייטיטוס ספטה.

ב-24 בינואר 2019 עבד א-שאנתי חתם בלופטטארי ג'ירוקסטרה מליגת העל האלבנית.

קריירה בינלאומית
----------------

עבד א-שאנתי הוא בן לאב ירדני ואם יוונית ולכן, היה זכאי לייצג את שתי המדינות.

ב-7 בדצמבר 2017 עבד א-שאנתי זומן לנבחרת ירדן. ב-25 בדצמבר, עבד א-שאנתי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד לוב.

תארים
-----

OFI כרתים
* הליגה היוונית השלישית: 2015/2016

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אנגלוס עבד א-שאנתי"**.
**מכון אהבת שלום** הוא מכון מחקר תורני, ההדרה והוצאה לאור של ספרי קודש המופעל על ידי חברת אהבת שלום. 

המכון עוסק בעריכה והוצאה לאור של ספרות רבנית מתקופת הראשונים, האחרונים ועד למחברים בני זמנינו. 

בראשות המכון עומד הרב יעקב משה הלל ראש מוסדות אהבת שלום. המכון מנוהל ע"י כמה מבניו ובראשם בנו הרב אברהם הלל, כאשר כל אחד מבניו אחראי על תחום אחר במכון.

המכון ופעולותיו
---------------

המכון הוציא לאור עם השנים מאות ספרים מספרי הראשונים והאחרונים. רובם הוהדרו לראשונה מתוך כתבי היד עצמם או צילום שלהם. 

חלק גדול מספרי המכון הם ספרים העוסקים בתורת הקבלה. גולת הכותרת שבספרי הקבלה הוא ההוצאה לאור של סט ספרי "עץ חיים" - שמונה שערים של הרב חיים ויטאל - המהרח"ו וכתבי האר"י, מתוך כתבי המהרח"ו עצמו מה שלא ראה אור עולם עד היום. כמו כן ספרי פרשנות בתורת הקבלה שונים יצאו ע"י המכון עם השנים, ביניהם באתי לגני של הרב ששון מזרחי, כרם שלמה של הרב סלמאן אליהו, וכן את ספריו של הרב יעקב משה הלל בתורת הקבלה.

להלן רשימה חלקית שלהם;

### ראשונים

* הלכות פסוקות / רב יהודאי גאון
* המכתם / דוד בן לוי מנרבונה - 7 כרכים
* חידושי הרא"ה - 3 כרכים
* פירוש הרשב"ץ - מסכת ברכות

### אחרונים

* אביר יעקב / רבי יעקב שמשון שבתי סיניגאליא
* אדרת אליהו / רבי אליהו הצרפתי
* אדם ישר / האר"י
* אוצרות חיים / האר"י
* אהל יעקב ואהל משה / רבי יעקב משה טולידאנו - 4 כרכים
* אוצר מנהגי חסידים - דרכי יואל / רבי יואל טייטלבוים
* אוצרות חיים - אישים / רבינו יוסף חיים- 6 כרכים
* אורח צדקה / רבי צדקה חוצין
* אליהו זוטא / רבי אליהו הצרפתי
* אמונת עתך - חסן ישועות - חכמה ודעת / רבינו יוסף חיים
* אמת מאר"ץ / חכמי מדרש המקובלים ארם צובא
* דרושי רבינו משה מאימראן - 2 כר'
* דרך חיים / רבי חיים ויטאל
* דרשות מעבר יבק / רבי אהרן ברכיה מודינה
* הגדת השל"ה / רבי ישעיהו הלוי הורוויץ
* המעלות לשלמה / רבי רפאל לניאדו
* הר המוריה, אוזני ירושלים, ילקוט דוד / האדר"ת
* ויעש ברוך / הרב ברוך אברהם טולידנו
* זבחי צדק / רבי עבדללה סומך

### בני דורנו

מלבד עשרות ספרי הרב יעקב הלל, יצאו לאור ספרים רבים ממחברים בני זמננו:

* אסדר בשבחין / סדר סעודות השבת עם שירים ופיוטים
* אמרי אברהם / הרב אברהם עמאר
* ארח מישור / הרב רחמים חזן
* וזאת ליהודה / הרב יהודה קצין

אליבא דהלכתא
------------

החל מחודש שבט תשס"ו, המכון מוציא לאור את הירחון התורני "אליבא דהלכתא" לבירורי הלכה ומנהג, שנכתב על ידי אברכי רשת כוללי הערב. הירחון מופץ בבתי כנסת ברחבי הארץ.

מקבציאל
-------

 ערך מורחב – **מקבציאל (קובץ תורני)**  

בין השנים תשמ"ד-תשע"ג הוציא המכון קובץ תורני בשם מקבציאל, הקובץ כלל כתבי יד ומאמרים הלכתיים בנושאים שונים.

מן הגנזים
---------

המכון הוציא סדרה של שלושה עשר כרכים המוקדשים אך ורק לכתבי יד של ראשונים ואחרונים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספרי הוצאת אהבת שלום, באתר אוצר החכמה
2. ↑  גיליונות אליבא דהלכתא, באתר גוגל דרייב
הרבה **נעמה קֶלְמן-אזרחי** (נולדה ב-25 בינואר 1955) היא דיקן קמפוס היברו יוניון קולג' בירושלים, מראשי היהדות הרפורמית בישראל. ב-1992 הייתה לאישה הראשונה בישראל שנסמכה לרבנות.

ביוגרפיה
--------

קלמן נולדה בניו יורק. אביה היה הרב וולף קלמן, שכיהן קרוב לשלושה עשורים כסגן נשיא כנסת הרבנים הקונסרבטיבים. כאיש האגף הליברלי, היה מהשותפים למאבק למען סמיכת נשים לרבנות בתנועה. אבות אבותיה משני צדי הוריה היו רבנים: סבה מצד אביה היה רב קהילה בטורונטו שהגיע משושלת של רבני חסידות בפולין; סבה מצד אמה, הרב פליקס אלכסנדר לוי, היה ראש הוועד המרכזי של הרבנים הרפורמים (CCAR) ודחף לקבלת מצע קולומבוס ב-1937, שהחליף את מצע פיטסבורג והציג, בין היתר, גישה אוהדת לציונות. אחיה הוא רב קהילה בירושלים.

היא למדה באוניברסיטת פנסילבניה וסיימה תואר ראשון באמנויות. אחרי שעלתה לישראל ב-1976, השלימה תואר שני באמנויות ובעבודה סוציאלית במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית. ב-23 ביולי 1992 פיקח אלפרד גוטשאלק, נשיא היברו יוניון קולג' על הסמכתה "ההיסטורית והסמלית" של קלמן בקמפוס הירושלמי של המוסד כאשה הראשונה שקיבלה את התואר בישראל.

ב-1 ביולי 2009 מונתה לתפקיד דיקן קמפוס ההיברו יוניון קולג' בירושלים. נכון ל-2009, קלמן לומדת לדוקטורט באוניברסיטת בר-אילן, בנושא: "הבניית הזהות של ישראלים צעירים: בחינת חתונות לא-אורתודוקסיות".

בעלה, ד"ר אילן אזרחי, היה טייס בחיל האוויר הישראלי ועוסק כיום ביחסי ישראל עם הקהילות היהודיות בגולה. יש להם שתי בנות ובן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נעמה קלמן** בוויקישיתוף
**באנגלית**

* דיוקן של נעמה קלמן, אתר היברו יוניון קולג'
* האם נישואי תערובת הם האסון או התקווה של העם היהודי? נעה קלמן באתר בית אבי חי
* ארי גולדמן, "ציוני דרך דתיים", הניו יורק טיימס, 11 ביולי 1992
* "היהדות הרפורמית הסמיכה את האשה הראשונה לרבנות בישראל", 18 ביולי 1992
* מרגרט סטונר, "היהדות מתחברת לצד הנשי שלה", ג'רוזלם פוסט, 27 ביוני 2009
* פגי סידור, "הדי אן איי שלי הוא העם היהודי", ריאיון עם נעמה קלמן, ג'רוזלם פוסט, 22 בינואר 2010

**בעברית:**

* נעמה קלמן, ‏עבור מי יבוא המשיח?, **ארץ אחרת** 31 בדצמבר 2002
* נעמה קלמן, "מחשבות על החירות", אתר הסוכנות היהודית
* נעמה קלמן, "לכל זמן: עת ספוד - ועת רקוד", באתר בית אבי חי
* נעמה קלמן, "ללמוד ממרים ובנות פרעה", באתר "שומרי משפט - רבנים למען זכויות אדם", 2 בינואר 2011
* נעמה קלמן ואילן אזרחי, "גיפורדס אחת משלנו?", באתר הארץ, 8 בפברואר 2011
* הרב נעמה קלמן - ראיון בתוכנית "חוצה ישראל", באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "רבי דוד אלנסון מכריז על מינויה של רבי נעמה קלמן לדיקן קמפוס היברו יוניון קולג' בירושלים", אתר היברו יוניון קולג'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008595074105171
* VIAF: 7159335150412961043
* WorldCat: viaf-7159335150412961043

 |
**לילי מייסקי** (באנגלית: **Lily Maisky**, נולדה ב-28 ביולי 1987) היא פסנתרנית צרפתייה.

ילדות ונעורים
-------------

לילי מייסקי נולדה לצ'לן מישה מייסקי בפריז ואחר עברה לבריסל. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל ארבע, אצל ליל טיימפו ובהמשך למדה אצל חגית קרבל, אולגה מוגילבסקי, ולריה שרוואנסקי, אילנה דווידס ואלאן וייס.

בין 2001 ל-2005 הייתה תלמידה בבית הספר למוזיקה ע"ש פרסל, שם למדה גם נגינת ג'אז.

קריירה
------

מייסקי יצאה לסיורי קונצרטים ברחבי אירופה ובמזרח הרחוק והופיעה בפסטיבלי מוזיקה רבים, בהם פסטיבל ורבייה, "פרוג'טו מרתה ארחריץ'", "שלזוויג הולשטיין", "יוליאן רחלין וידידיו" והפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית באוטרכט, הולנד.

מייסקי הקליטה כמה תקליטורים לדויטשה גרמופון ול-EMT, וביצועיה משודרים לעיתים קרובות בתחנות רדיו באירופה ובאסיה. היא נהנית מנגינת מוזיקה קאמרית כמו גם מנגינת סולו ומופיעה בקביעות בנגינת דואו עם מישה מייסקי.

קבלה
----

> 
> לילי מייסקי ניגנה בחן, בעוצמה וביישוב-דעת, אות ומופת לשלמותה כמוזיקאית (...) בסגנון רוסי לאמיתו ניגנו המייסקים ברגש רב ונגינתם התקבלה בהתלהבות על ידי הקהל של אדינבורו.
> 
> 
> 
> 

 ביקורת מוזיקה, פסטיבל אדינבורו

> 
> לילי מייסקי, שהפגינה בגרות מעבר ל-21 שנותיה, הייתה שותפה שוות-ערך בביצוע בביצוע אמיץ ומרגש.
> 
> 
> 
> 

 "הסקוטסמן"

> 
> הביצוע היחיד שניצת באמת באש היה זה של מישה ולילי מייסקי, בסונאטה לצ'לו ברה מינור של דמיטרי שוסטקוביץ'
> 
> 
> 
> 

 "הסנדיי טיימס"

> 
> מישה ובתו לילי, שהיא בבירור מוזיקאית אמיתית, יצרו מוזיקה באינטימיות הנובעת מרגש עמוק, באחדות-דעים מלאה, ובקסם האידיאלי של צליל, הנישא על כנפי נשימה משותפת. שני רבי-אמן מוזיקליים הראויים להערצה.
> 
> 
> 
> 

 די ולט

> 
> כפסנתרנית צעירה, מנוסה, רגישה אך עצמאית, הציגה עצמה לילי מייסקי בפרינצרגנטנתיאטר כמחוננת ביותר. קשה להעלות על הדעת צמד מתואם יותר. היה זה קשר מוזיקלי עמוק עד תוך-תוכו, השניים היו השראה זה לזה ואף ביתר תכיפות, הסכימו זה עם זה ללא אומר ודברים.
> 
> 
> 
> 

 "זוּדְדוֹיְטֶשה צֵייְטוּנְג"

> 
> ... אבל אפילו היצירות שבהן ארחריץ' איננה מופיעה הן יוצאות מן הכלל, בייחוד שלישיית הפסנתר מס' 1 של שוסטקוביץ' עם הפסנתרנית לילי מייסקי, הכנרת אליסה מרגוליס והצ'לן מישה מייסקי.
> 
> 
> 
> 

 "מדריך למוזיקה", בהתייחס לתקליטור EMI של פרוג'טו מרתה ארחריץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

* לילי מייסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לילי מייסקי, באתר Discogs (באנגלית)

* Mischa Maisky e Lily Maisky (באיטלקית)
* Lily Maisky (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קומפטון מקנזי, כריסטופר סטון, גרמופון, עמ' 107 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007401148305171
* BnF: cb14202207h (data)
* GND: 135507219
* ISNI: 0000 0001 1937 3358
* LCCN: no2011077120
* MusicBrainz: 79ef537c-ee8b-4f3f-9f90-0640e849dd3a
* NKC: xx0229515
* SUDOC: 159347521
* VIAF: 88080689
* WorldCat: lccn-no2011077120

 |
**ניקולאי בוגדנוב-בלסקי** (ברוסית: **Никола́й Богда́нов-Бе́льский**; 1868–1945) היה צייר רוסי.

ביוגרפיה
--------

בוגדנוב-בלסקי נולד בכפר שיטיקי במחוז סמולנסק בשנת 1868. הוא למד אמנות בבית הספר לאמנות יפה סמיון רצ'ינסקי, ציור אייקונים בשנת 1883. בהמשך למד בבית הספר לציור, ופיסול במוסקבה. בהמשך - אדריכלות בשנים 1884 עד 1889, ובאקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג מ-1894 עד 1895. הוא עבד ולמד באולפנים פרטיים בפריז בסוף שנות ה-90.

בוגדנוב-בלסקי היה פעיל בסנט פטרבורג. לאחר 1921 עבד אך ורק בריגה, לטביה. הוא הפך לחבר בכמה אגודות בולטות, כולל הנודדים משנת 1895, ואגודת ארכיפ קוינדז'י משנת 1909 (בה היה חבר מייסד ויושב ראש מ-1913 עד 1918).

בוגדנוב-בלסקי צייר ציורי ז'אנר, בעיקר של חינוך ילדי איכרים, דיוקנאות ונופים אימפרסיוניסטיים. הוא הפך לפדגוג ואקדמאי בשנת 1903. הוא היה חבר פעיל באקדמיה לאמנויות בשנת 1914.

האמנות הריאליסטית נפגעה מאוד על ידי ברית המועצות, מה שאילץ את האמן לעבור לריגה בשנת 1921. במהלך מלחמת העולם השנייה בוגדנוב-בלסקי עבר לברלין בה אושפז בבית חולים.

הוא נהרג ב-19 בפברואר 1945 כתוצאה מהפצצות בעלות הברית. הוא נקבר בבית הקברות הרוסי האורתודוקסי ברלין-טגל.

גלריה
-----

* קוראת מכתבקוראת מכתב
* קריאה בכיתה ביום א׳קריאה בכיתה ביום א׳
* בדלת הכיתהבדלת הכיתה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי בוגדנוב-בלסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Перевышко, Анатолий. Николай Петрович Богданов-Бельский (in Russian). Петербургский художник. Retrieved 9 June 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303275205171
* CiNii: DA15558233
* GND: 128962577
* ISNI: 0000 0000 7103 900X
* LCCN: no2003124599
* RKD: 9935
* ULAN: 500061015
* VIAF: 69995518
* WorldCat: lccn-no2003124599

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניקולאי בוגדנוב-בלסקי"**.
**שביל ג'ון מיור** ( **JMT** ) ( Paiute : Nüümü Poyo, *N-ue-mue Poh-yo* ) הוא טרק ארוך ברכס הרי סיירה נבאדה בקליפורניה, העובר דרך הפארקים הלאומיים יוסמיטי, קניון קינגס וסקויה. הוא נקרא על שמו של הטייל וחוקר הטבע של ג'ון מיור.

photo of John Muir השביל נקרא לכבודו של חוקר הטבע הסקוטי-אמריקאי ג'ון מיור

מסלול
-----

photo of Happy Isles האיים Happy על נהר מרסד בעמק יוסמיטי הוא הקצה הצפוני של שביל ג'ון מיור
southern end of John Muir Trail מטיילים מתקרבים לקצה הדרומי של שביל ג'ון מיור. מרחוק ניתן לראות את רמת פסגת הר וויטני .
אורך ה-JMT הוא 213.7 מיל (343.9 קילומטרים). קצהו הצפוני הוא בעמק יוסמיטי,  וקצהו הדרומי בפסגת הר ויטני. הנקודה הנמוכה ביותר על השביל היא הקצה הצפוני בעמק יוסמיטי, בגובה 1230 מטרים והנקודה הגבוהה ביותר על השביל היא הקצה הדרומי, הר וויטני, בגובה 4421 מטרים רוב השביל הוא מעל 2400 מטרים. השביל חוצה שישה מעברי הרים 3400 מטרים: מצפון לדרום, מעבר דונוהו, מעבר מיור, מעבר מאתר, מעבר פינשוט, מעבר גלן ומעבר פורסטר (3998 מטרים). מעבר פורסטר הוא גם הנקודה הגבוהה ביותר לאורך שביל הרכס הפסיפי.

 גשר עץ על שביל ג'ון מיור שחוצה חלק מאגם אלף האיים. הר דייוויס נראה ברקע.
;

תוואי השביל
-----------

photo of Mount Whitney פסגת הר וויטני היא הקצה הדרומי של שביל ג'ון מיור. תמונה זו צולמה ליד ראש השביל של פורטל ויטני .
עונת הטיולים העיקרית היא מיולי עד ספטמבר. במהלך תקופה זו, רוב השלג מהשנה הקודמת נמס, אך עדיין לא ירד שלג חדש. בתחילת העונה מטיילים הצועדים בשביל נאלצים להתמודד לעיתים לא רק עם שלג ומדרונות קפואים ליד המעברים, אלא עם נחלים שוצפים עקב הפשרת שלגים. בהמשך העונה, לאחר סיום הפשרת השלגים, תנאי השביל משתפרים, ומזג האוויר בדרך כלל נשאר נעים עד ספטמבר. מזג האוויר בעונת הטיולים הוא בדרך כלל שמשי ויבש, אך סופות רעמים אחר הצהריים אינן נדירות. השביל משמש בעיקר תרמילאים ומטיילי יום, אך גם רצים, ורוכבים על סוסים.

נדרש אישור לטיול ב-JMT, אותו ניתן לקבל מהפארק הלאומי בו מתחיל המטייל את הטיול.

בטיולים מרובי ימים נדרשים המטיילים בדרך כלל לשאת את מזונם במכלי אחסון קשיחים, הידועים כמכלי דובים, כדי להגן על האוכל שלהם ופריטים ריחניים אחרים מפני גניבה על ידי דובים שחורים, הנפוצים באזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שביל ג'ון מיור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The JMT Wilderness Conservancy".
2. ↑  Johnson 1971, pp. 160–161
3. 1 2  Outdoor Project (2 בינואר 2017). "The 13 Best Places to Backpack in Northern California". *7x7*. Natalie Wages. נבדק ב-26 בנובמבר 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Aksamit, Inga (4 בינואר 2017). "What you need to know before hiking the John Muir Trail". *The Press Democrat*. נבדק ב-26 בנובמבר 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Elevation profile for John Muir Trail". *SummitPost*. נבדק ב-26 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "John Muir Trail: The History and Significance". *Sierra Trading Post*. 17 ביוני 2013. נבדק ב-3 באוקטובר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  Bond, Morgan (8 בדצמבר 2014). "Hike the John Muir Trail". *Backpacker Magazine*. אורכב מ-המקור ב-25 ביולי 2023. נבדק ב-25 ביולי 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
8. ↑  "Bear canister requirements and protecting your food". *Pacific Crest Trail Association*. נבדק ב-4 באוקטובר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
גלגל הצבעים המקורי של גתה (שנת 1809)
שימוש בטכניקות תאוריית הצבעים בציורו של ויליאם טרנר "שרפת בתי הפרלמנט" (שנת 1834)
"מיזוג אופטי" של פסי צהוב וכחול המתחברים בראייה לירוק
**תאוריית הצבעים של גתה** או **תאוריות הצבע של גתה** היא תאוריה המוצגת בספרו של יוהאן וולפגנג פון גתה "תאוריות הצבע" משנת 1810.

גתה החל לחקור את תופעות הצבע בשנת 1790 בערך, ומטרת מחקרו הייתה, בין היתר, לשמש כחומר תאורטי עליו ציירים יוכלו לבסס את טכניקת הציור שלהם.

תאוריית הצבע חוקרת את דרך הראייה של העין האנושית המאפשרת את ההתאמה בין המוח לעולם.

גתה חילק את הצבעים לפיזיולוגיים, כאלה שנוצרים בתוך העין והם מהווים תנאי הכרחי לראייה. לבין צבעים פיזיקליים, אשר מנוגדים לפיזיולוגיים והם תופעה חיצונית והדרך בה האדם חווה אותם קשורה להשפעתם של תנאים חיצוניים אשר מושפעים מאור וצל. צבעים נוספים הם צבעים כימיים המהווים את הצבע הבסיסי והקבוע של החומר, וכל שנדרש כדי לראותו הוא נוכחות של אור.

בתאוריית הצבעים גתה מיחס לצבעים שחור ולבן את המקור ליצירת שאר הצבעים. כאשר השחור, המייצג את הצל, משאיר את העין במצב מנוחה, ואילו הלבן, מעורר את פעילותה ומייצג את האור. הלבן והשחור המייצגים את האור והעדרו הכרחיים ליצירת הצבע, כשהצבע הצהוב הוא הקרוב ביותר ללבן, והכחול לשחור ובאופן כללי כל הצבעים נוצרים מערבוב מסוים של ניגודים, כך הצהוב והכחול יוצרים ירוק.

גתה התייחס לקבוצות של צבעים ותכונותיהם המשפיעות על הרגש וגורמות לתחושות שונות אצל כל אדם. הצהוב, הצהוב-אדום והכתום הם צבעים חמים המעוררים תחושות של מהירות, חיות וכמיהה ולכן הם מוגדרים כחיוביים, בעוד שהכחול, הסגול והארגמן הם צבעים קרים המבטאים חוסר מנוחה ומלנכוליה ולפיכך הוא הגדיר אותם כחלק מהצד השלילי בגלגל הצבעים.

גתה מבחין בתופעה המכונה "מיזוג אופטי" בה שני פסי צבע צרים בגוונים כחול וצהוב נראים כירוקים במבט מרחוק. הזליגה האופטית של הצבעים והפיכתם למעין משטח אחיד, מהווה חלק מהבסיס לטכניקות הציור האימפרסיוניסטי והדיוויזיוניסטי.

בתאוריית הצבע גתה מתייחס להשפעתו של הצל שמטילים גופים על משטח, וכאשר המשטח בגוון נייטרלי כמו לבן, גוני הצל יהיו בצבעים המשלימים של צבע האור, כך כשהאור בגוונים צהובים, הצללים יהיו סגלגלים.

אחד הציירים הראשונים שעשו שימוש בתאוריה של גתה הוא ויליאם טרנר.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאורית הצבע של גתה GOETHE, באתר מכון מופ"ת
* הספר השלם תאוריית הצבעים (בגרמנית)
* הספר "תאוריית הצבעים" סרוק (באנגלית)
* ניסויי הפריזמה של גתה (בספרדית)
* תורת הצבע, באתר אורייאנית קובץ PPT
* תאוריית הצבעים של גתה, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אליק מישורי, **תולדות האמנות: מבוא כללי**, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 2000, עמ' 113

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4193539-1

 |