recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אליקים בגלי צה"ל, 2021
**ערן אליקים** (נולד ב-30 ביוני 1969) הוא איש רדיו, שדרן, מגיש חדשות וקריין בגלי צה"ל ובגלגלצ, ראש מחלקת השידורים וסגן העורכת הראשית בגלי צה"ל.

ביוגרפיה
--------

אליקים נולד בפתח תקווה, בן שלישי מתוך ארבעה ליהודה וסימה, עולים מעיראק. בגיל 17 עבר עם משפחתו למיאמי שבארצות הברית, שם סיים את לימודיו התיכוניים בעיר פורט לודרדייל.

כעבור כשנתיים שב ארצה, והתגייס לצה"ל. הוא שירת בבסיס משמר הנגב בתפקיד מחסנאי תחמושת בחיל החימוש, ובהמשך עבר לבסיס ענתות סמוך לירושלים, הוסב לרס"פ סדנת הרכב, ובשנת 1992 השתחרר בדרגת סמל.

לאחר שחרורו, אליקים חזר לארצות הברית לטובת לימודי תקשורת, במהלכם התנסה בתחום המעשי של שידור הרדיו והטלוויזיה, וזכה בתעודות הצטיינות אקדמיות. בסיום לימודיו שב ארצה, והחל לעבוד בגלגלצ כמפיק.

עד מהרה החל למלא תפקידים נוספים, ביניהם עורך שידור, שדרן דיווחי התנועה של גלגלצ מהמסוק, עורך מוזיקלי ועורך חדשות. כעבור זמן קצר החל לשמש גם כקריין ומגיש, בנוסף לתפקידיו מאחורי הקלעים.

קריירה מקצועית
--------------

בתחילת שנות האלפיים מונה ערן אליקים לתפקידי ניהול בגלי צה"ל, ושימש כראש מחלקת הקדימונים, ראש מחלקת חיילים וצבא וכעורך התנועה הראשי בגלגלצ. לתפקיד זה קיבל בהמשך את בני כבודי, הממלא אותו כיום.

בשנת 2005, עם עזיבתו של אלדד קובלנץ את תפקיד מנהל גלגלצ, התמודד אליקים לתפקיד, בו שימש ממלא מקום בשנה בה למד קובלנץ בארצות הברית. לבסוף מונה לסגנה של דלית עופר, שנבחרה למשרה.

ב-2005–2006 שימש אליקים כקריין הראשי לתשדירי השירות של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

בין השנים 2007–2015 הגיש את תוכנית המוזיקה המואזנת בישראל, "מדינה בדרך", ששודרה בגלגלצ מ-6:00 עד 9:00 בבוקר. במקביל סיפק שירותי קריינות לתשדירי שירות, חסויות ופרסומות למגוון גופים.

בשנת 2013 החל למלא את תפקיד הממונה על פניות הציבור של גלי צה"ל וגלגלצ, האחראי לקשר עם הציבור ועל ביקורת פנימית בתחנה הצבאית. אליקים כיהן בתפקיד עד שנת 2020.

בשנת 2015, לאחר 8 שנים בהן הגיש את "מדינה בדרך", ביקש אליקים לסיים את תפקידו כמגיש הרצועה, ונכנס מיד לאחר מכן לשידור תוכנית הדגל "ארבע אחרי הצהריים" בגלי צה"ל. שנתיים אחר כך, הוא חזר לשדר רצועה קבועה בגלגלצ - התכנית "עשורים", ואת שתי התוכניות הוא מגיש בקביעות עד היום. לצידן, אליקים ממלא שורת תפקידים מקצועיים בגלי צה"ל: ראש מחלקת השידורים (החל בשנת 2015), במסגרתה בין היתר הוא מכשיר את הקריינים החיילים בתחנה, וסגן העורכת הראשית (החל בשנת 2021) אשר מעורב בענייני תוכן ועיצוב לוח השידורים של גלי צה"ל.

הכשרות נוספות
-------------

אליקים סיים בהצטיינות תואר ראשון במדעי המדינה, יחסים בינלאומיים ותקשורת באוניברסיטה הפתוחה בשנת 2013. בעבר הנחה סדנאות רדיו שונות במכללות ברחבי הארץ. בנוסף, אליקים הוא בוגר קורס מדריכי חדר כושר וספינינג באוניברסיטת תל אביב והדריך סדנאות באופן עצמאי. בהשבעת הכנסת ה-21 וה-22 לקח חלק בטקס והקריא פרקי תהילים.

חיים אישיים
-----------

אליקים מתגורר בתל אביב, חובב ספורט מוטורי, אוהד טניס וסנוקר. חובב גדול של שנות השמונים במוזיקה.
רבי חיים סגל-ליברמן (תר"ם, - כ"ה באדר תש"ב) היה בנו של רבי ישכר דוב סגל-ליברמן אבד"ק טאפרוב, וחתנו של רבי אהרן הורוביץ מבייטש, רבי חיים היה מייסד שושלת חסידות דאברא והאדמו"ר הראשון בשושלת.

ביוגרפיה
--------

רבי חיים נולד בסביבות שנת תר"ם. בעיר טאפרוב שבגליציה לרבי ישכר דוב סגל-ליברמן מטאפרוב, ורייזיל בתו של רבי אברהם יהושע העשיל רובין מיאסלא, בן רבי אלימלך רובין מסוקולוב, בן רבי אשר ישעיה רובין מראפשיץ.

בהגיעו לפרקו נשא את תרצה בתו של רבי אהרן הורוביץ מבייטש.

היה תלמידם של רבי יצחק מאלעסק, רבי ישכר דוב מבעלז, ולאביו חורגו רבי ליבוש מברז'אן, ולדודו האהבת ישראל מויז'ניץ.

לפני תרס"ח החל לשמש ברבנות העיר דאברא. שם פתח ישיבה. לאחר פטירת חותנו מינו אותו ראשי הקהילה בבייטש למלא מקום חמיו ברבנות ואדמו"רות, אך ויתר לגיסו רבי בעריש הלפרין וחזר לעירו דאברא, שם החל לכהן גם כאדמו"ר.

בשנת תרצ"ו עבר לגור בעיר צאנז. ומינה את חתנו רבי אברהם אנגלרד למלא את מקומו ברבנות, במלחמת העולם השניה גלה לרוסיה ונפטר בבוכרה בכ"ה באדר תש"ב. דברי תורתו הודפסו על ידי חתנו וממשיך דרכו רבי אברהם אנגלרד בספר "אמרי חיים".

צאצאיו
------

### בניו

* רבי יצחק סגל-ליברמן כיהן כאב"ד רופשיץ ונרצח בתחילת מלחמת העולם השניה ביום השני של ראש השנה ב' בתשרי ת"ש, יחד עם אשתו בילא בת רבי מנשה מרילוס מראפשיץ  ובנם היחיד אשר ישעיה סגל-ליברמן.
* הרב אברהם יהושע העשיל לבני, חתן מנחם מענדל מושעל מסאניק. עלה לארץ ישראל וגר בתל אביב, נפטר בי"ח תשרי תשס"א, וקבור בהר הזיתים.
* רבי אלתר ישכר דוב ליברמן, נשא את מרת רבקה ליס בת רבי חיים מאיר ליס משפיע בישיבת תומכי תמימים בורשה ובאוטבוצק. נפטר כ"ט חשון תשע"ב.

### חתניו

* שינדל אנגלרד אשת רבי אברהם אנגלרד, בן רבי מאיר צבי מסאניק. כיהן כממלא מקומו בעיר דאברא, ולאחר השואה מונה לרב קריית באבוב בארץ ישראל, דברי תורתו הודפסו בספר "אמרי אברהם".
* רעכיל דבורה טייטלבוים אשת רבי אהרן טייטילבוים מקרעניץ, בן רבי אברהם חיים טייטלבוים אבד"ק קרעניץ, נכד רבי ישראל יעקב טייטלבוים מוואלאווא, חתן רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט. נרצחו ברומניה יחד עם בנם הערש יוסף.
* מרים פלדמן אשת רבי צבי הירש פלדמן, בן רבי אברהם שמואל פלדמן. משגיח בישיבת מיר. נפטר י"ד אלול תשל"ז, וקבור בהר הזיתים. דברי תורתו הודפסו בספר "תפארת צבי".

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה על פטירתו .
2. ↑  הספר בספרית אוצר החכמה.
**ניקולאי פלטונוביץ' פטרושב** (רוסית: **Патрушев, Николай Платонович**; נולד ב-11 ביולי 1951 בלנינגרד ברית המועצות) הוא המזכיר ה-13 של מועצת הביטחון הרוסית, המועצה לביטחון לאומי של הפדרציה הרוסית. הוא כיהן בעבר כמנהלהּ החמישי של שירות הביטחון הפדרלי.

ביוגרפיה
--------

פטרושב נולד במשפחתו של מלח צבאי. האב, פלטון איגנאטייביץ' פטרושב שירת במלחמת העולם השנייה, בצי הסובייטי, בסוף שנת 1944 סייע לכוחות הימיים בצפון המדינה. אמו, אנטונינה ניקולאייבנה היא כימאית בהשכלתה, במהלך המצור על לנינגרד שירתה כאחות רפואית, לאחר המלחמה עבדה בחברת בנייה.

פטרושב למד בבית הספר תיכון בלנינגרד והיה בן כיתה של בוריס גריזלוב. פטרושב הוסמך כמהנדס ספינות ב-1974 לאחר סיום קורס לימודים במכון לבניית ספינות בלנינגרד (כיום האוניברסיטה הטכנו-ימית הממלכתית של סנקט פטרבורג).

ב-1974 הצטרף לקג"ב הסובייטי ומאז הוא משרת בשירותי ביטחון המדינה. בשנים 1974–1975, הוא עבר קורסי הכשרה של הקג"ב. ב-1975 החל לעבוד במחלקה לסיכול ריגול של הקג"ב במחוז לנינגרד, כעבור זמן התמנה לראש השירות למאבק בהברחות ושחיתות

מיוני 1992 עד 1994 כיהן כשר לביטחון המדינה של רפובליקת קרליה בצפון רוסיה. ב-1994, מנהל השירות הפדרלי לסיכול ריגול, סרגיי סטפאשין מינה אותו לראש המינהל לביטחון פנים של שירות הביטחון. לאחר פיטוריו של סטפאשין ב-30 ביוני 1995, פטרושב מונה לתפקיד סגן ראש מחלקת הפיקוח והארגון של שירות הביטחון הפדרלי. 

במאי-אוגוסט 1998 פטרושב היה ראש מינהל השליטה של האדמיניסטרציה הנשיאותית הרוסית. באוקטובר 1998 פטרושב מונה לסגן מנהל שירות הביטחון הפדרלי וראש מינהל הביטחון הכלכלי.

ב-9 באוגוסט 1999 פטרושב מונה על ידי בוריס ילצין לתפקיד מנהל שירות הביטחון הפדרלי. הוא שימש בתפקיד זה במשך 9 שנים. בתקופה זו ברוסיה התרחש מספר גדול יחסית של פעולות טרור והיו קולות שדרשו את החלפתו של פטרושב בתפקיד. למרות הכל הוא הצליח להישאר בתפקיד ואף דיווח על הצלחות רבות בסיכול פעולות טרור ולכידת מתכנני ומבצעי פעולות טרור. בשנת 2001 קודם לדרגת "גנרל ארמייה" - הדרגה השנייה בסדר הדרגות בצבא רוסי. בשנת 2003 הוענק לו תואר גיבור הפדרציה הרוסית עבור שירותו למען ביטחון המדינה. בנוסף במהלך השירות הוענקו לו עיטורים נוספים. פטרושב ידוע כחובב כדורעף מושבע, ובשנים 2004–2009 כיהן במקביל גם כנשיא התאחדות הכדורעף הרוסית.

ב-12 במאי 2008 מינה אותו הנשיא דמיטרי מדבדב לראש מועצת הביטחון, ארגון ייעוץ נשיאותי בתחומי ביטחון לאומי. בתקופת כהונתו של פטרושב בתפקיד, הורחבו סמכויות הארגון באופן משמעותי. לפי דיווח ב"וול סטריט ג'ורנל".

ב-23 בדצמבר 2023 דווח בוול סטריט ג'ורנל כי פטרושב עומד מאחורי חיסולו של ראש קבוצת וגנר יבגני פריגוז'ין.

### חיים אישיים

פטרושב נשוי ואב ל-2 בנים. אחד מהם, דמיטרי פטרושב, משמש כשר החקלאות הרוסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי פטרושב** בוויקישיתוף
* הביוגרפיה באתר לנטה-פדיה (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  N12 - דיווח: כך יד ימינו של פוטין חיסל את פריגוז'ין, באתר N12, ‏2023-12-23

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ולדימיר פוטין** | **ראשי שירות הביטחון הפדרלידגל מנהל הפס"ב9 באוגוסט 1999 - 12 במאי 2008** | **הבא**:**אלכסנדר בורטניקוב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA13615256
* GND: 1263344852
* ISNI: 0000 0000 5170 9301
* LCCN: nr2006016971
* VIAF: 51653215
* WorldCat: lccn-nr2006016971

 |
קמח חומוס
משולשי פאינה
פקורה
**קמח חומוס** הוא קמח העשוי מגרגרי חמצה (חומוס) מיובשים או קלויים, וטחונים.

בכמה מדינות באסיה מכונה קמח זה "גראם". זהו מוצר יסוד במטבח ההודי, והבנגלי, פקיסטני והוא נפוץ גם במטבח הפרסי.

לקמח חומוס ערך קלורי גבוה יותר משל קמחים אחרים ושיעור חלבון רב יותר.

שימושים
-------

במטבח הטבעוני משמשת בלילת קמח חומוס ומים בין השאר כתחליף ביצה בתבשילים שונים, למשל להכנת חביתה טבעונית והכנת ציפוי לשניצל טופו.

במטבחי  דרום אסיה קמח החומוס פופולרי מאוד ומשמש במאכלים רבים כגון סב, בונדה, צ'ילה (חביתית מקמח חומוס המשמשת כמאכל רחוב בהודו), לאדו, פקורה, פאפאדומס, פטרה ועוד.

באנדרה פרדש משמש קמח חומוס במאכלי קארי הנאכלים לרוב בארוחות בוקר חורפיות יחד עם צ'פאטי או פורי. 

לאורך חופי הים הליגורי משמש קמח חומוס להכנת חביתית אפויה הנקראת "פארינטה" באיטליה, "פאינה" בג'נובה ו"סוקה" בצרפת. 

במטבח הסיציליאני משמש קמח חומוס להכנת פריטר "פנאלה". במטבח הספרדי הוא משמש להכנת פריטר חסילונים. 

במטבח היווני והקפריסאי הוא משמש כעיטור לקוליבה - מאכל טקסי בלוויות בכנסייה האורתודוקסית המזרחית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קמח חומוס, באתר "מילון האוכל של ישראל"
**נורמן ויטקר** (באנגלית: **Norman Tweed Whitaker)**;‏ 9 באפריל 1890, פילדלפיה – 20 במאי 1975, פיניקס) היה שחמטאי אמריקאי בדרגת אמן בינלאומי.

אביו של ויטקר לימד אותו לשחק בהיותו בן 14, ולאחר מכן התקדם על ידי צפייה במשחקיו של הרי נלסון פילסבורי בשנת 1905. בשנת 1918 היה ויטקר אחד מטובי השחמטאים בארצות הברית והיה אמור לקיים דו-קרב על תואר אליפות ארצות הברית מול פרנק מרשל, אך הוא לא התייצב לתחרות. בשנת 1927 ניצח בתחרות בינלאומית שהתקיימה במישיגן בהשתתפות 12 שחמטאים, ובהקדימו את שמואל רשבסקי. ויטקר הוכרז כאלוף ארצות הברית על ידי National Chess Federation, הגוף שקדם לאיגוד השחמט האמריקאי United States Chess Federation (USCF).

בשנת 1928, במהלך ירח הדבש שלו הגיע ויטקר להאג לשחק באליפות העולם לחובבים (תחרות שהתקיימה מול 15 אלופי ארצות שונות). למרות שהיה מעורב בתאונת רכבות קשה שבה נהרגו תשעה אנשים ואשתו נפצעה קשה, סיים בתוצאה 9.5-5.5 וזכה בפרס. מנצח התחרות היה מקס אויבה, שהפך לאלוף העולם שבע שנים מאוחר יותר.

ויטקר סיים את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה ואת לימודי המשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. הוא עבד תקופה מסוימת בממשלת ארצות הברית כעוזר שר הפנים, בשנת 1922. זמן קצר לאחר מכן נשלל רישיון עריכת הדין שלו והוא הורשע במספר פשעים כולל גנבת מכונית, משלוח מורפיום בדואר והתעללות מינית בקטין. ויטקר הגיש מספר תביעות נגד מעצר השוא, לטענתו.

בשנת 1932 זכה ויטקר לפרסום בזמן חטיפתו של בנו של צ'ארלס לינדברג. סוכן לשעבר ב-FBI בשם גזטון מינס תכנן להונות בסכום של 104,000 דולר יורשת עשירה בטענה שהוא בקשר עם החוטפים. מינס תכנן להשתמש בוויטקר לצורך איסוף הסכום, אך שניהם נעצרו ונשפטו. ויטקר הורשע בניסיון לסחיטה, שהה בבית הסוהר 18 חודשים, שוחרר ונעצר פעם נוספת. הוא שהה תקופות בבתי סוהר שונים, כולל אלקטרז שם התחבר לפושע אל קפונה.

לאחר שחרורו, חזר ויטקר לפעילות כשחמטאי במשרה מלאה. במשך שנים אחדות היה מהשחקנים הפעילים ביותר באמריקה ובאירופה. הוא השתתף באליפויות הפתוחות של ארצות הברית עם תוצאות טובות, כאשר בשנים 1923 ו-1930 חלק מקום ראשון. בשנת 1948 הצליח להגיע למקום ה-16 בלבד באליפות ארצות הברית. בשנותיו האחרונות השתתף בעיקר בתחרויות חלשות בהן היה יכול לזכות והמשיך בכך עד מותו בשנת 1975.

ספר שכתב
--------

* *365 Ausgewahlte Endspiele: Eines Fur Jeden Tag Im Jahr* Schach-Chess (Deutsch) *365 Selected Endings: One For Each Day of the Year*, English by Norman T. Whitaker and Glenn E. Hartleb (1960) ISBN 0-923891-84-6

לקריאה נוספת
------------

* Hilbert, John Samuel (2000), Shady Side: The Life and Crimes of Norman Tweed Whitaker, Chess Master, Cassia, ISBN 0-939433-57-5
* Whitaker, Norman (December 1969), "Sixty-five Years in American Chess", Chess Life: 502-4

קישורים חיצוניים
----------------

* נורמן ויטקר, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* SHADY SIDE THE LIFE AND CRIMES OF NORMAN TWEED WHITAKER, CHESSMASTER
* מידע כללי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4158 8286
* LCCN: no2001015295
* NTA: 162018630
* SNAC: w6hq8dvx
* VIAF: 56257313
* WorldCat: lccn-no2001015295

 |
ברניקי אשת אריסטובולוס; הדפס עץ ב"ספר דברי הימים מנירנברג" (אנ'), 1493
**ברניקי** הייתה בתם של שלומית, אחות הורדוס, מלך יהודה, ושל בעלה השני, קוסטובר.

היא נישאה לבן דודה אריסטובולוס, בנו של המלך הורדוס ממרים החשמונאית. מאריסטובולוס נולדו לה אגריפס הראשון, הורדוס (מלך כלקיס), הרודיאס, מרים ואריסטובולוס הצעיר. הורדוס היה גדול מאגריפס בשנים, נראה שגם הרודיאס נולדה לפני אגריפס, וסביר שאריסטובולוס היה צעיר מהם.

יוסף בן מתתיהו מספר שאריסטובולוס היה מזלזל בברניקי ומטיח בה שמוצאה ממשפחה פשוטה, שאינה משפחת מלוכה. גם גלפירה, אשתו של אלכסנדר, גיסה, ובעצמה בתו של מלך, בזה לברניקי והייתה ממורמרת על כך ששתיהן משתייכות לאותו מעמד. ברניקי בכתה על עלבונה בפני אמה, ושלומית, מתוך שנאתה לבני מרים, לא הרשתה לבתה להפגין חיבה לאריסטובולוס בעלה, אלא פיתתה אותה לדווח לה כל מה שנאמר ביניהם. כך הפכה את ברניקי לאויבת לבעלה, וכדי לגרום לאמה קורת-רוח, סיפרה לה שגיסה, אלכסנדר, ומקורביו, מתרברבים ומבטיחים שכאשר אריסטובולוס ואלכסנדר יתפסו את המלוכה, ישלחו את אחיהם לעבוד כמזכירים בכפרים ואת אמותיהם לעבוד ליד הנול עם השפחות. שלומית דיווחה על כך להורדוס, ובשנת 7 לפנה"ס, כאשר שלושת בניו היו עדיין תינוקות, הוצא אריסטובולוס להורג על ידי אביו.

לאחר שהוציא את אריסטובולוס להורג, השיא הורדוס את ברניקי לתאודיון, אחיה של דוריס, אשתו הראשונה. מאוחר יותר הוצא גם תאודיון להורג באשמת קשירת קשר נגד הורדוס. בעקבות זאת, עברה ברניקי לרומא, שם נהנתה מחסדי בית המלוכה הקיסרי.
ברומא, הייתה ברניקי מקורבת לאנטוניה הצעירה, אשתו של דרוסוס, ובעזרתה הפך גם בנה, אגריפס, לידידה של אנטוניה. יוספוס מספר שכל עוד הייתה ברניקי בחיים, נמנע אגריפס מלנהוג על פי טבעו כ"מפזר מתנות", כדי לא להכעיס אותה, ורק לאחר מותה כילה את כספו.
על שמה קרוי רחוב ברניקי בירושלים[דרוש מקור], אשר באחד מגני הילדים שבשנת 2015 נתגלה בו מקווה בן 2,000 שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברניקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף בן מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, ספר 18, פרק ה, פסקה ד, סעיף 133.
2. ↑  יוסף בן מתתיהו, **מלחמת היהודים**, ספר א, פרק כג, פסקה א, סעיף 446; **קדמוניות היהודים**, ספר 16, פרק ד, פסקה א, סעיף 98-97; ספר 17, פרק א, פסקה א, סעיף 9.
3. ↑  יוסף בן מתתיהו, **מלחמת היהודים**, ספר א, פרק כח, פסקה א, סעיף 552; **קדמוניות היהודים**, ספר 17, פרק א, פסקה ב, סעיף 12; ספר 18, פרק ה, פסקה ד, סעיף 136.
4. ↑  דניאל שוורץ, **אגריפס הראשון**, עמ' 47–48.
5. ↑  יוסף בן מתתיהו, **מלחמת היהודים**, ספר א, פרק כד, פסקה ג, סעיף 478.
6. ↑  יוסף בן מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, ספר 16, פרק ז, פסקה ב, סעיף 193.
7. ↑  יוסף בן מתתיהו, **מלחמת היהודים**, ספר א, פרק כד, פסקה ג, סעיף 479; **קדמוניות היהודים**, ספר 16, פרק ז, פסקה ג, סעיפים 205-201.
8. ↑  יוסף בן מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, ספר 18, פרק ה, פסקה ד, סעיף 134.
9. ↑  יוסף בן מתתיהו, **מלחמת היהודים**, ספר א, פרק כח, פסקה א, סעיף 553; פרק ל, פסקה ה, סעיף 592; **קדמוניות היהודים**, ספר 17, פרק ד, פסקה ב, סעיף 70.
10. ↑  יוסף בן מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, ספר 18, פרק ו, פסקה א, סעיפים 145-143.
**קרל בנג'מין "בן" אילסון** (באנגלית: **Carl Benjamin "Ben" Eielson**; ‏20 ביולי 1897 - 9 בנובמבר 1929) היה טייס ומגלה ארצות אמריקאי.

שנים ראשונות
------------

אילסון נולד בהאטון, דקוטה הצפונית, להורים שהיגרו לארצות הברית מנורווגיה. למד באוניברסיטת דקוטה הצפונית ואוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. ב-1917 ניצל את כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה והתנדב ל"שירות האוויר הצבאי", בהמשך עבר אימוני טיסה בכנף שהוקמה עבור חיל הקשר האמריקאי. עם תום המלחמה שוחרר אך היה נחוש להמשיך בקריירה של טיס.

אילסון עבר לוושינגטון די. סי. ולמד משפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון, כאשר פגש בשליח אלסקה (שלא הייתה עוד מדינה) לקונגרס, דניאל סתרלנד, שהזמינו לאלסקה.

קריירת הטיס
-----------

ב-1923 הפעיל לראשונה טיסות מסחריות באלסקה למטרות מסחר ותיירות כמו גם להטסת רופאים, חילוץ כורים והובלת ציוד ואספקה למחנות מרוחקים. ב-1924 החל להפעיל שירות דואר אוויר באלסקה בין פיירבנקס למקגרת במטוס דה הבילנד Airco DH.4, הטיסה ארכה ארבע שעות, בעוד המסלול החליפי, באמצעות מזחלת רתומה לכלבים, נמשכה 20 יום. ב-1926 ערך טיסת דואר מאלסקה לג'קסונוויל, פלורידה.

ב-1927 יצא, יחד עם החוקר האוסטרלי יוברט וילקינס, למשטחי הקרח של צפון אלסקה. במסגרת מסע זה נחת מטוסם על הקרח, בנחיתה הראשונה של מטוס על קרח. ב-15 באפריל 1928, שנה לאחר טיסתו של צ'ארלס לינדברג, ערכו וילקינס ואילסון טיסה טרנס-אטלנטית חוצת-קוטב מפוינט בארו שצפון אלסקה לשפיצברגן שבצפון נורווגיה, עם נחיתת ביניים באי אלסמיר. הטיסה לאורך 3,540 ק"מ ארכה 20 שעות.

בקיץ האנטארקטי של 1928–1929 יצא עם וילקינס לטיסות בשמי אנטארקטיקה, במסגרת זו גילו השניים איים שלא נודעו קודם לכן.

עם שובו התבקש אילסון לייסד את חברת התעופה של אלסקה, אולם הוא נהרג לפני שעלה בידו להשלים את המשימה. הוא נהרג ב-9 בנובמבר 1929 בהתרסקות מטוסו בסיביר, במהלך ניסיונות לחלץ את צוות הספינה "נאנוק" שנלכדה בקרח.

הנצחתו
------

על שמו של אילסון נקראו ספינת ליברטי *SS Carl B. Eielson*, בסיס חיל האוויר האמריקאי Eielson Air Force Base באלסקה, בניין בקמפוס אוניברסיטת אלסקה בפיירבנקס, בית הספר היסודי בבסיס חיל האוויר גרנד פורקס בדקוטה הצפונית ובית ספר תיכון בפארגו.

לאחר מותו זכה במספר פרסים בדקוטה הצפונית ואלסקה. ב-1985 נכלל בהיכל התהילה הלאומי לתעופה של המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית ליד דייטון, אוהיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל בן אילסון** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר היכל התהילה הלאומי לתעופה
* קרל בן אילסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* מוזיאון אילסון בהאטון
* תמונות בן אילסון בארכיון המצולם של אוניברסיטת אלסקה בפיירבנקס
* קרל בן אילסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמונת ביתו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007597733705171
* GND: 1050466713
* ISNI: 0000 0003 8538 2097
* LCCN: n81149654
* SNAC: w6nc6d2n
* VIAF: 226597877
* WorldCat: lccn-n81149654

 |
**אליפות וימבלדון 1877** הייתה תחרות טניס ראשונה שנערכה באצטדיוני הטניס בווימבלדון ובמרוצת השנים היא התפתחה לתחרות טניס חשובה.

בתחרות השתתפו 22 ספורטאים בריטים שהתחרו בהתאם לכללים שפורסמו על ידי מועדון קרוקט של לונדון (Marylebone Cricket Club).

רקע והכנות
----------

המועדון הכלל אנגלי לקרוקט (All England Croquet Club) הוקם ב-23 ביולי 1868 על ידי שישה אנשים במשרדי עיתון "פילד" (The Field). לאחר כשנה המועדון שכר שטח באזור וימבלדון. בשנת 1870 הסתיימה הקמת מתקנים והתקיימה האליפות הראשונה בקרוקט. לאור הבעיות התקציביות בפברואר 1875 הוחלט להתאים אחד המגרשים למגרש טניס דשא. לאחר בניית מגרש טניס מספר החברים במועדון גדל ובהתאם לכך הוחלט להתאים לטניס מגרשים נוספים. לאור הפופולריות של המשחק החדש, ב-14 באפריל 1877 השם "טניס" נכלל בשם המועדון -(All England Croquet and Lawn Tennis Club AEC&LTC).

ב-2 ביוני 1877 וועד המועדון החליט לארגן תחרות שהרווחים ממנה היו צריכים לאפשר להחליף ציוד תחזוקה. ב-9 ביוני בעיתון ספורט לונדוני "פילד" פורסמה מודעה על התחרות הצפויה שהייתה פתוחה לחובבי טניס. צוין שמשתתף צריך לשלם לירה שטרלינג כדמי השתתפות ויהיו פרסים עבור הניצחון בתחרות ועבור הזכייה במקום השני. גודל הפרס יהיה תלוי במספר המשתתפים.

הגרלה בה השתתפו 22 ספורטאים נערכה ב-7 ביולי 1877.

התחרות
------

ספנסר גור, אלוף וימבלדון הראשון
התחרות החלה ב-9 ביולי 1877 וביום זה נערכו 10 משחקים של הסבב הראשון. אחד הנרשמים לא הופיע ולכן בתחרות השתתפו 21 ספורטאים. משחק הגמר נדחה בגלל הגשם ל-19 ביולי. במשחק זה ניצח ספנסר גור (מודד קרקעות במקצועו). הוא קיבל פרס כספי בגובה 12 גינאות וגביע מכסף. כ-200 צופים הגיעו לראות את משחק הגמר. במקום השני היה ויליאם מרשל (שזכה במקום השלישי בתחרות של שנת 1879). גם זוכים במקום השני והשלישי זכו בפרס כספי.

הרווח מהתחרות היה 10 לירה שטרלינג. בעקבות הניסיון החיובי הוחלט לארגן בשנת 1878 אליפות נוספת.

לאחר התחרות סוכם על שינוי הכללים תוך קיצור המגרש מ-7.92 מ' ל-6.71 מ' והורדת גובה הרשת ל-1.45 מ' בקצוות ול-0.91 מ' במרכז. כללים אלו היו בתוקף עד לשנת 1882.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליפות וימבלדון 1877** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של תחרות וימבלדון
* אליפות 1877

| אליפות וימבלדון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • ~~1915~~ • ~~1916~~ • ~~1917~~ • ~~1918~~ • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • ~~1940~~ • ~~1941~~ • ~~1942~~ • ~~1943~~ • ~~1944~~ • ~~1945~~ • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • ~~2020~~ • 2021 • 2022 • 2023 |

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**רננה גוטמן** (1924 – 17 בספטמבר 2016) הייתה מנכ״לית משרד מבקר המדינה. האישה הראשונה שהתמנתה למנכ״לית של משרד ממשלתי.

קורות חיים אישיים
-----------------

רננה גוטמן נולדה בשנת 1924 בלבוב שבגליציה המזרחית, לקופא וגזילה שוורץ.
בשנת 1940 עלתה משפחתה לישראל. היא למדה בתל אביב בתיכון בלפור (הגימנסיה הריאלית).
למדה משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים בין השנים 1942 ועד 1946, ובאוניברסיטה העברית פילוסופיה, היסטוריה וסוציולוגיה של התרבות.
את ההתמחות במשפטים עשתה במשרד עורכי הדין רווה קאופמן.

הייתה נשואה לד״ר אהרון גוטמן ממנהלי בית החולים המאיר בכפר סבא, עד פטירתו בשנת 1981. לזוג שני ילדים תמר ועמוס. בתה תמר מכהנת כמשנה ליועץ המשפטי במשרד מבקר המדינה. ב-17 בספטמבר 2016, בגיל 92 היא נפטרה.

קריירה צבאית מקצועית
--------------------

רננה גוטמן התגייסה לצבא בשנת 1948, שם ביצעה תפקידים רבים. את עבודתה החלה במשרד התובע הצבאי. היא נטלה חלק בצוות שהתאים את חוקת השיפוט מתקופת ההגנה לצרכים של צה״ל. היא שימשה כתובעת הכללית של חיל הנשים. היא נמנתה עם צוות ההקמה של בית הספר פיקוד ומטה, והייתה העוזרת של שמעון פרס בעת שהיה מנכ״ל משרד הביטחון. בשנת 1956 השתחררה מצה״ל בדרגת סגן-אלוף.

קריירה אזרחית מקצועית
---------------------

לאחר שחרורה מהצבא בשנת 1958 הצטרפה למשרד מבקר המדינה. לאורך כל תקופת העסקתה נחשבה פורצת דרך. תחום עיסוקה המרכזי היה ביקורת של מערכת הביטחון, ועשר שנים לאחר שהצטרפה למשרד היא מונתה לממונה על התחום. בשנת 1972 מונתה לכהן כמנכ״לית משרד מבקר המדינה, והייתה לאשה הראשונה שמונתה לתפקיד מנכ״ל משרד ממשלתי. בתפקיד זה כיהנה עד 1977.

לאחר שסיימה את עבודתה במשרד מבקר המדינה כיהנה בתפקידים שונים בקופת חולים כללית, בסוכנות היהודית ובהסתדרות הציונית. בנוסף, כיהנה מאוקטובר 1995 ועד 2004 כדירקטורית בבנק לאומי, וכחברה בוועדת הכספים בבנק.

לקריאה נוספת
------------

* איל כתבן, ״נשים בטוגה של גבר - נתיב השתלבותן של הנשים בפרופסיה המשפטית בארץ ישראל ובמדינת ישראל״, אוניברסיטת בן-גוריון.
* מאת יואב יצחק, ‏חוות דעת שהוגשה לנאמן: יש להימנע מהדחת מבקרת הפנים של מס הכנסה, באתר גלובס, 30 בספטמבר 1997

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עופר אדרת, הישראלית שעשתה היסטוריה ב-1972, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2016
2. ↑  משרד מבקר המדינה אבל על פטירתה של רננה גוטמן ז״ל
**הרבלוק** (אנגלית: **Herblock**) היה השם בו נודע **הרברט לורנס בלוק** (13 באוקטובר 1909 - 7 באוקטובר 2001) קריקטוריסט יהודי אמריקאי מחשובי הקריקטוריסטים הפוליטיים בארצות הברית.

חיייו
-----

הרברט בלוק נולד בשיקגו. בשנת 1929, כשהיה בן 20, החל לפרסם קריקטורות פוליטיות בעיתון בשיקגו בעל השקפה ימנית, דבר שהשתקף בציוריו של הרבלוק, אך השפל הגדול שהחל באותה עת גרם להקצנתו לביקורת מחריפה והולכת נגד מדיניותו של הנשיא הרברט הובר. בין השנים 1933 ל-1943 פרסם קריקטורות ברשת עיתונים. במהלך שנות השלושים התרכזו ציוריו בהרתעה מפני סכנתו של היטלר. כן שלל בציוריו את מדיניות הבדלנות האמריקאית.

הרבלוק היה מתומכיו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט ומדיניות הניו דיל שלו.

בשנת 1946 הצטרף הרבלוק לעיתון וושינגטון פוסט בו המשיך לעבוד כל חייו.

בשנות החמישים היה הסנטור ג'וזף מקארתי הנושא לביקורתו של הרבלוק, והוא הוא שטבע את הביטוי "מקארתיזם". מקארתי הגיב וכינה את הוושינגטון פוסט כ"המהדורה הוושינגטונית של הדיילי וורקר" (עיתונה של המפלגה הקומוניסטית האמריקאית). מקארתי הפעיל לחצים על העיתון לפטר את הרבלוק אך הרבלוק נשאר בתפקידו.

בימי כהונתו של הנשיא ריצ'רד ניקסון היה הרבלוק ממבקריו החריפים. הנשיא הגיב בכך שביטל את המינוי שלו על הוושינגטון פוסט. הקריקטורות של הרבלוק מילאו גם תפקיד חשוב בחשיפת פרשת ווטרגייט.

הרבלוק זכה בפרס פוליצר שלוש פעמים: בשנת 1942, בשנת 1954 ובשנת 1979. בשנת 1994 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית.

בשנת 2013 יצא לאור סרט תיעודי על חייו של הרבלוק שנקרא **הקריקטורות של הרבלוק: השחור והלבן**. הסרט היה מועמד לפרס התסריט הדוקומנטרי הטוב ביותר של פרסי איגוד התסריטאים.

הרברט בלוק נפטר בשנת 2001 מדלקת ריאות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסף מעבודותיו של הרבלוק בספריית הקונגרס
* הרבלוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258879205171
* BnF: cb161327486 (data)
* GND: 119236060
* ISNI: 0000 0001 1491 2869
* LCCN: n50017560
* NARA: 142787946
* NTA: 069881855
* RKD: 236858
* SNAC: w60z7g9z
* SUDOC: 060831561
* ULAN: 500082499
* VIAF: 47566931
* WorldCat: lccn-n50017560

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבית כנסת בזכרון יעקב. אם התכוונתם לבתי כנסת בגרמניה, ראו אוהל יעקב.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבית כנסת בזכרון יעקב. אם התכוונתם לבתי כנסת אהל יעקב, ראו בית כנסת אהל יעקב (פירושונים).

**בית הכנסת אוהל יעקב** הוא בית הכנסת המרכזי של זכרון יעקב, מועצה מקומית בחוטם הכרמל. הוא נבנה בשנת 1886 על ידי אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, לזכר אביו ג'יימס יעקב רוטשילד (על שמו נקרא גם היישוב).

בית הכנסת "אוהל יעקב" היה בית הכנסת המפואר ביותר מכל בתי הכנסת שהקים הברון רוטשילד, והיה גם בית הכנסת המועדף עליו מכל היישובים שתמך בהם. בבית הכנסת היה נוהג הברון לשוחח עם בני זכרון יעקב.

בניית בית הכנסת
---------------

בית הכנסת נבנה בתקופת שלטונה של האימפריה העות'מאנית בארץ. לעותמאנים היה חוק בנוגע להריסת בתים: אסור להרוס את הבניין אם הגג בנוי. בוני בית הכנסת ניצלו את החוק הזה, ובאמצע הלילה יצאו כל בני המושבה לבנות בשקט את בית הכנסת, וחיזו אותו בבקרים לאורווה. כל פעם שבאו הפקידים הטורקים לשאול מה הם בונים במקום השיבו בני המושבה שהם בונים במקום אורווה. לבסוף, תוך לילה אחד בנו את גג בית הכנסת ולמחרת בבוקר הופתעו הפקידים לראות שבמקום האורווה קם בית כנסת.

סיפור נוסף הקשור לתחילת הקמתו של בית הכנסת ידוע ממסע הרבנים למושבות. כאשר הגיעו לבית הכנסת בזכרון יעקב, גילו שהבמה נמצאת בקדמת האולם סמוך לארון הקודש, כמקובל אצל הרפורמים. הרבנים בראשות הרב קוק הודיעו שלא יכנסו לבית הכנסת עד שיבטיחו להם כי הבמה תוזז למרכז האולם כמנהג היהדות המסורתית. אנשי המושבה ניהלו משא ומתן עם אנשי הברון רוטשילד, שהיו אחראים על בנין בית הכנסת ומימונו, ובנו את הבמה בקדמת האולם, לבין הרבנים. בליל שבת התפללו הרבנים יחד עם אנשי המושבה במקום בו לנו. רק בבוקר השבת, כאשר הובטח להם כי מיד עם צאת השבת הבמה תועבר למרכז, הסכימו להתפלל תפילת שחרית בבית הכנסת.

תיאור בית הכנסת
---------------

בכניסה לבית הכנסת יש אולם כניסה צר, ושתי דלתות גדולות המובילות אל פנים בית הכנסת. אולם התפילה הוא גדול, הכולל שני טורי עמודים, התומכים בקומה העליונה ובגג. מעקה העץ בעזרת הנשים גולף על ידי אחד ממייסדי המושבה, משה הירש הרשקוביץ, אשר היה נגר אומן. כמו כן יש שני חלונות ויטראז', כך שעל כל חלון יש את הסמלים של 6 מתוך 12 השבטים. גג בית הכנסת מעוטר בכוכבים, ועל הקירות כתובים שלוש אמרות: "שמע ישראל ה' אלוקינו ה' אחד", "ואהבת לרעך כמוך", ו"דע לפני מי אתה עומד".
בחזית בית הכנסת הוצב גם שעון אותיות, שכיום כבר לא עובד. גם שעון זה נתרם על ידי הברון כמתנה למושבה.
בשנות השמונים הוזמן מהזגג המומחה אדלר זולטן חלון עגול עם מגן דויד במרכזו, החלון בנוי מאלומיניום וזכוכיות צבעוניות שהורכב מעל ארון הקודש. בחגיגות המאה למושבה (בשנת 1982) נוספה על גג בית הכנסת מנורה. בחלקו האחורי של בית הכנסת קיים לוח זיכרון מפואר שבראשו הכיתוב "זיכרון עולם למשפחת רוטשילד ז"ל".

לאחרונה גם נוסף על ארון הקודש עיטור של שבעת המינים. כמו כן, כל הריהוט והספסלים בבית הכנסת הוחלפו.

קישורים חיצוניים
----------------

* טליה אברמוביץ ונעמי כרמון, דת, עיצוב והתיישבות, **עת־מול** 218, אוגוסט 2011
* בית הכנסת אוהל יעקב, מתוך הספר "פעמון סדוק" - איתי בחור(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב אליעזר מלמד, מסע הרבנים ותוצאותיו, באתר ערוץ 7, 1 בדצמבר 2011
2. ↑  במקור, נכתבה כתובת זו בצרפתית, אך בהמשך הוחלפה לכתובת עברית.
גנרל **פאול פון האזה** (בגרמנית: **Paul von Hase**; 24 ביולי 1885 – 8 באוגוסט 1944) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ומתנגד לנאציזם שלקח חלק בקשר העשרים ביולי.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון האזה נולד ב-24 ביולי 1885 בהנובר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס פון האזה לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-1 (אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה), ובשנת 1913 הועבר לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-5. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם פון האזה עם יחידתו, וב-18 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל פון האזה את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון האזה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1933 הועלה פון האזה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1934 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-5. ב-1 בפברואר 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-50. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-24 בנובמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-46.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה פון האזה מפקד הדיוויזיה ה-46, ולחם עמה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת לחם פון האזה עם הדיוויזיה שבפיקודו בשלב השני כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-24 ביולי 1940 מונה פון האזה למפקד הדיוויזיה ה-56, וב-25 בנובמבר אותה שנה מונה למפקד ברלין.

### קשר ה-20 ביולי ואחריתו

פון האזה שיתף פעולה עם תנועת ההתנגדות להיטלר, ואף נטל חלק בתכנון ההתנקשות בהיטלר. לאחר הניסיון שנעשה לרצוח את היטלר, הורה פון האזה לאוטו רמר לעצור את שר התעמולה יוזף גבלס. רמר הגיע למשרדו של גבלס עם אקדח במטרה לעוצרו, אך גבלס שכנע את רמר לא לעשות זאת, והתעקש כי היטלר עדיין בחיים. כאשר רמר ביקש הוכחה לכך, ביקש גבלס שיקשרו אותו להיטלר. תוך פחות מדקה היטלר ענה לטלפון, וגבלס העביר את השפופרת לרמר. בטלפון הורה היטלר לרמר לעצור את הבוגדים בו. לאחריה הורה רמר לחייליו לעצור מידית את הקושרים. פון האזה נעצר ונשפט בבית הדין העממי, וב-8 באוגוסט 1944 הוצא להורג בתלייה בכלא פלצנזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאול פון האזה** בוויקישיתוף
* פאול פון האזה באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007449163705171
* GND: 123433479
* ISNI: 0000 0000 3723 7790
* LCCN: n2002022805
* VIAF: 5840502
* WorldCat: lccn-n2002022805

 |
**מרים בת-יוסף** (נולדה ב-31 בינואר 1931, ברלין בשם מאריון הלרמן) היא ציירת ופסלת יהודיה אשר התגוררה בישראל, בצרפת ובאיסלנד. בת-יוסף נשואה לארו, מבכירי האמנים באיסלנד ומתגוררת כיום בפריז.

אודות
-----

נולדה למשפחה יהודית ממוצא ליטאי בברלין. בשנת 1933 המשפחה ברחה לארץ ישראל והתגוררה ביפו. בשנת 1936 השתתף אביה בהגנה בעת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, נפצע וכעבור 9 חודשים נפטר בבית חולים. בשנת 1936 עברה עם אמה להתגורר בפריז. בשנת 1939, עם עליית הנאצים, המשפחה חזרה לישראל והתגוררה בתל אביב. היא החלה ללמוד אמנות בגיל צעיר ואימצה את השם מרים בת-יוסף כמחווה לאביה יוסף.

בשנת 1952 החלה ללמוד אמנות בפריז ובשנת 1956 החלה ללמוד אמנות בפירנצה. הציגה במוזיאונים ברחבי העולם, ובישראל הציגה במוזיאון תל אביב, מוזיאון ישראל ובמוזיאון רמת גן.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרים בת-יוסף, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 272256
* NLI: 987007506586305171
* GND: 118653598
* LCCN: no95040764
* RKD: 216047
* SUDOC: 115979549
* ULAN: 500385828
* VIAF: 29812102
* WorldCat: lccn-no95040764

 |
**מריה אלכסנדרובנה פטרובה** (ברוסית: **Мария Александровна Петрова**; נולדה ב־15 במאי 1978) היא רוצחת רוסייה שביצעה 2 מקרי רצח ומספר ניסיונות רצח של גברים. פשעיה ייחודיים במקצת לפרקטיקה הפלילית הרוסית.

מריה פטרובה הייתה ידועה בכינוי "זיוזינסקאיה מניאצ'קה" משום שפעלה בראיון זיוזינו שבמוסקבה.

ביוגרפיה
--------

מריה פטרובה התעסקה בשחייה מילדות. היא הייתה לא תקשורתית, סגורה. פעם אחת, על פי הצהרתה עצמה, היא נאנסה. האנס, לדברי פטרובה, היה בחור צעיר. לאחר שפטרובה, כפי שהיא טענה, הוטרדה על ידי עמית קשיש בעבודה, היא התחילה לשנוא את כל הגברים.
היא לימדה חינוך גופני במכללה הטכנולוגית האלקטרונית במוסקבה.

פטרובה הייתה תחת הסתכלות פסיכיאטרית. היה לה מראה גברי: דמות שרירית, כתפיים רחבות, גובה.
ב־1 במרץ 2002 הרגה פטרובה את סרגיי מקרייב בן ה־20 בשתי נעיצות סכין. בהמשך, היא הסבירה זאת בהטרדה מצידו, אך העדים לא ראו זאת. הרצח התרחש בתחנת תיאטרון שלום ליד תחנת המטרו ורשבסקאיה. ב־27 במרץ, ברחוב סיבאשסקאיה, הרגה פטרובה את הגמלאי ניקולאי ז'בין בן ה־60 על ידי חיתוך גרונו. בהמשך, פטרובה ביצעה 3 תקיפות נוספות בכוונה לרצח (כל הקורבנות שרדו), היא נחשדה בתקיפה נוספת, אך לא הואשמה בחוסר ראיות. כל ההתקפות בוצעו באותה הדרך – פצעי דקירה בצפק ובצוואר.

פטרובה לא חששה להיתפס. היא ביצעה פשעים מול עשרות אנשים. בעלת מקצוע הוראה שהוא מקצוע ציבורי למדי וביצוע פשעים באזור אחד, היא נחשפה במהרה ונעצרה. המעצר בוצע בלילה של 23 באפריל 2002. פטרובה התוודה במהרה על הכל. היא הואשמה ברצח שניים ובניסיון רצח של שלושה אנשים. בדיקה פסיכיאטרית משפטית מצאה שפטרובה לא שפויה ונשלחה לטיפול חובה.

מריה פטרובה נכללה ברשימה של פורבס רוסיה בין 12 רוצחות סדרתיות המסוכנות בהיסטוריה.

בדצמבר 2023 פורסם שמריה פטרובה, מתכוננת לצאת לחופשי מבית חולים פסיכיאטרי.

קישורים חיצוניים
----------------

* חמושה ומאוד מסוכנת, סרטון באתר יוטיוב מתוך תוכנית הטלוויזיה "דוקומינטלניי דטקטיב"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maria Aleksandrovna Petrova, "The Zyuzino Maniac" Serial Killer – Russia, 2002, ‏18 במאי 2020 (באנגלית [תרגום אוטומטי מרוסית])
2. ↑
3. ↑
**חומצה איזופתלית** (Isophthalic acid) או חומצה מטא-פתלית היא חומצה קרבוקסילית ארומטית שנוסחתה C8H6O4. המולקולה בנויה מטבעת בנזן אליה קשורות שתי קבוצות חומציות בעמדה מטה (על שני פחמנים בעמדות 1 ו3) זהו איזומר של חומצה פתלית וחומצה טרפתלית. החומר משמש לייצור פולימר כדוגמת נומקס ובתערובת עם חומצה טרפתלית לסינתזת הפולימר לייצור בקבוקי משקה.
חומצה איזופתלית מיוצרת מחמצון של מטא-קסילן על ידי חמצן בקטליזה של קובלט-מנגן. במעבדה ניתן גם להשתמש בחומצה כרומית כמחמצן.
מלח הבריום של חומצה איזופתלית מסיס מאוד בניגוד למלח הבריום של האיזומרים האחרים של חומצה פתלית.

איזומרים
--------

חומצה איזופתלית היא אחת משלושה איזומרים של בנזן די-קרבוקסיל שני האיזומרים האחרים הם חומצה פתלית בה תופסות החומצות הקרבוקסיליות את עמדות 1 ו 2בטבעת הבנזן וחומצה טרפתלית בה מצויות החומצות בעמדת פרה כלומר על פחמנים 1 ו 4.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |
| חומצה פתלית | חומצה איזופתלית | חומצה טר-פתלית (מטה-פתלית) |
| (*ortho*-phthalic acid) | (*meta*-phthalic acid) | (*para*-phthalic acid) |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומצה איזופתלית** בוויקישיתוף
* MSDS (גיליון בטיחות חומרים) של חומצה איזופתלית (אנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4411627-5

 |
הכניסה למתקן סוארין
**סוארין** (באנגלית: **Soarin'**; מילולית, דואים") הוא מתקן מסוג סימולטור בביתן האדמה בפארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה. המתקן מבוסס על מתקן דואים מעל קליפורניה המצוי בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני באתר הנופש דיסנילנד שבקליפורניה.

תיאור המתקן באפקוט
------------------

המתקן מדמה דאייה בדאון מעל מקומות שונים בעולם. המבקרים במתקן נכנסים לכיסאותיהם בדאון, מורמים אל תוך מסך כדורי המוקף סביבם, וצופים באתרים רבים בעולם כגון האוורסט, אפריקה, מצרים, הקריביים, 
מדבר סהרה, פריז, החומה הגדולה של סין, הודו ולבסוף פארק השעשועים אפקוט.
המתקן הוא אחד המתקנים הפופולריים בפארק.

על מנת להגביר את ההרגשה של התעופה מוטים כיסאות המבקרים בסינכרון עם הסרט ומאווררים משיבים רוח על המבקרים. כמו כן, ריחות מוזרמים לעבר המבקרים בהתאמה לסרט - וכאשר עוברים המבקרים מעל שדות (בסרט) הם מריחים ריחות של דשא, ומעל חופי הים של הקריביים מריחים את הים.

בעבר המתקן דימה דאייה מעל מדינת קליפורניה, אך שונה ב 17 ביוני 2016 כדי להתאימו לקונספט של תצוגת העולם, אזור באפקוט.

תיאור המתקן בהרפתקאה הקליפורנית של דיסני
----------------------------------------

המתקן מדמה דאייה בדאון מעל מדינת קליפורניה. המבקרים במתקן נכנסים לכיסאותיהם בדאון, מורמים אל תוך מסך כדורי המוקף סביבם, וצופים באתרים רבים בקליפורניה כגון עמק נאפה, סן פרנסיסקו, סן דייגו, לייק טאהו, 
מונטריי, מאליבו, הפארק הלאומי יוסמיטי, לוס אנג'לס ולבסוף פארק השעשועים דיסנילנד.

על מנת להגביר את ההרגשה של התעופה מוטים כיסאות המבקרים בסינכרון עם הסרט ומאווררים משיבים רוח על המבקרים. כמו כן, ריחות מוזרמים לעבר המבקרים בהתאמה לסרט - וכאשר עוברים המבקרים מעל שדות (בסרט) הם מריחים ריחות של דשא, ומעל חופי ים מריחים את הים.

נתוני המתקן
-----------

* **פתיחה:** 5 במאי 2005
* **מתכנן:** וולט דיסני אימג'ינרינג
* **גובה:** 13 מטרים
* **סוג המתקן:** מתקן דאייה
* **מספר נוסעים:** 87
* **אורך הסרט:** 4:51
* **מממן:** נסטלה

טריוויה
-------

* הפסקול של המתקן סוארין, ודואים מעל קליפורניה הולחן על ידי ג'רי גולדסמית'.
* בסוף הסרט רואים המבקרים במעופם מעל פארק דיסנילנד בעת חג המולד ורואים את תהלוכת חג המולד של הפארק עוברת ברחוב הראשי של ארצות הברית, וקישוטי טירת היפהפייה הנרדמת. מבקרים רבים הסבורים שמדובר בממלכת הקסם הסמוכה שואלים מדוע טירת סינדרלה נראית כל כך נמוכה מהאוויר.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל דיסני** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוארין** בוויקישיתוף

| אפקוט |
| --- |
| עולם העתיד | ספינת החלל כדור הארץ • אינובנשונס • עולם האנרגיה • המשימה: חלל • סוארין • טסט טרק • דמיון! • האדמה • הימים החיים |  |
| גלריית מדינות העולם | מקסיקו • נורווגיה • סין • גרמניה • איטליה • ההרפתקה האמריקאית • יפן • מרוקו • צרפת • הממלכה המאוחדת • קנדה |
| מתקנים שאינם פעילים | הורייזונז • פלאי החיים • כפר המילניום • עולם התנועה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 52a18da9-4c30-458f-96ee-3c17e6bf2d8f

 |
**ואטסים** (באנגלית: **V**irtual **A**ir **T**raffic **Sim**ulation Network בקיצור: **VATSIM)** הוא ארגון בין-לאומי ללא מטרות רווח המפעיל קהילה מקוונת העוסקת בסימולציית טיסה. חברים בקהילה יכולים לטוס בתור טייסים ברשת או לפקח על תנועות אוויריות בתור פקחי טיסה.

נכון לשנת 2021, בארגון חברים כ-700,000 משתתפים מכל רחבי העולם ומתוכם כ-100,000 פעילים.

המטרה העיקרית של הארגון היא ליצור סימולציה הפועלת על פי תהליכי תעופה ואותות אמיתיים ומאפשרת לטייסים ובקרי תעופה להתאמן ולהתנסות בפעילות שדומה למציאות.

משתמשי המערכת נדרשים לעבוד מבחן אימות שיאשר את בקיאותם בתחום הנבחר ורק לאחר מכן יוכלו להשתמש בסימולציה.

תמונה מתוך סימולטור הטיסהתמונה מתוך תוכנת המכ"ם

הקמה ופעילות
------------

ארגון VATSIM הוקם בשנת 2001 על ידי הארווי שטיין (Harvey Stein) לאחר פירוק ארגון מבקרי התנועה האווירית המדומה (SATCO).

בשנת 2018, הודיע הארגון שהגיע ל-80,000 חברים פעילים.

בשנת 2020, הודיע הארגון שהגיע ל-100,000 חברים פעילים.

בחודש ספטמבר 2020, הכריז הארגון על מערכת חדשה שתלמד את משתמשי המערכת כיצד להשתמש בה נכון ולצמצם עומסים.

ב-14 במרץ 2022 הוציא לאור הארגון את תוסף הVelocity, אשר שיפר את זמני הסנכרון בין התנועה האווירית ברשת, לבין הסימולטור

##### מוקדי פעילות

* **VATIL** - אזור ישראל.
* **VATPAC** - אזור אוסטרליה.
* **VATEMEA** - אירופה, המזרח התיכון ואסיה פסיפיק.

סימולטורים
----------

צוות הלמידה באזורים השונים מפעילים סימולטורים מרובי משתתפים בגרסאות שונות:

| שם סימולטור | יצרן | תיאור |
| --- | --- | --- |
| Flight Simulator | מיקרוסופט | סימולטור טיסה |
| X-Plane | Aerosoft | סימולטור טיסה |
| Prepar3D | לוקהיד מרטין | סימולטור טיסה |
| SquawkBox | Flyaway | סימולטור טיסה |
| VRC | MetaCraft | סימולטור מכ"ם |
| ASRC | AVSIM | סימולטור מכ"ם |

פעילות בישראל
-------------

ואטיל (באנגלית: VATIL) היא המחלקה הישראלית של ארגון VATSIM, אשר הוקמה בשנת 2003, המחלקה מפעילה בית ספר לטיסה וירטואלית, מבצעת אירועי טיסה משותפת ברשת העולמית בשיתוף פעולה מול מחלקות נוספות ברחבי העולם ומבצעת הדרכות רבות למשתמשים באמצעות תוכנת הDiscord.

הסימולציות הישראליות משלבות את כל מגדלי הפיקוח והבקרות האוויריות הקיימות בארץ, יחד עם כל חברות התעופה הישראלית: ארקיע, ישראייר ואלעל ובפורום של הקבוצה ניתן למצוא תחקירי טיסות ואירועי בטיחות ברשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **VATSIM** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של VATSIM
* אתר האינטרנט של הארגון בישראל
* VATSIM, ברשת החברתית פייסבוק

* VATSIM, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* VATSIM, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Changes to VATSIM's Leadership | VATSIM.net, www.vatsim.net
2. ↑  VATSIM Achieves membership milestone | VATSIM.net, www.vatsim.net
3. ↑  An Incredible Milestone for VATSIM | VATSIM.net, www.vatsim.net
4. ↑  VATSIM Announces Velocity | VATSIM.net, www.vatsim.net
**קרי קיטלס** (באנגלית: **Kerry Kittles**; נולד ב-12 ביוני 1974) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1996–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 14.1 נקודות, 3.9 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק. מאז שנת 2016 משמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פרינסטון.

קריירת משחק
-----------

### אוניברסיטת וילאנובה

קיטלס נולד בדייטון שבאוהיו, גדל בניו אורלינס, ובין השנים 1992–1996 למד באוניברסיטת וילאנובה אשר בפנסילבניה. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 20.4 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצד אלן אייברסון, ריי אלן, טים דאנקן ומרכוס קמבי. מאז עזיבתו את וילאנובה מחזיק קיטלס בשיאי הקבוצה בסך נקודות (2,243) וסך חטיפות (277) בקריירה.

### ניו ג'רזי נטס

בדראפט ה-NBA‏ 1996 נלקח קיטלס בבחירה השמינית, על ידי ניו ג'רזי נטס. בעונתו הראשונה ב-NBA הציג יכולת מצוינת עם 16.4 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בעונה העוקבת קלע 17.2 נקודות למשחק, אשר בדיעבד היו שיא הקריירה שלו. בשל ניתוח בברכו הימנית הושבת קיטלס לכל אורך עונת 2000/2001.

בעונת 2001/2002 חזר קיטלס למשחק פעיל, ולצד ג'ייסון קיד, קית' ואן הורן וקניון מרטין הוביל את הנטס למאזן העונה הסדירה הטוב ביותר במזרח, 52–30. בפלייאוף 2002 גברה ניו ג'רזי על אינדיאנה פייסרס, שארלוט הורנטס ובוסטון סלטיקס בדרך להעפלתה הראשונה אי פעם לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר הפסידה הקבוצה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 0–4. בעונה הבאה שמר קיטלס על יכולת סולידית (13.0 נקודות למשחק) והשתתף עם הנטס בשנית בגמר ה-NBA, בו הפסידו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 2–4. בעונתו האחרונה עם הנטס, 2003/2004, הודחה הקבוצה בחצי גמר האזור המזרחי, לאחר שהפסידה מול דטרויט פיסטונס (3–4).

### לוס אנג'לס קליפרס

ביולי 2004, לאחר 8 עונות בניו ג'רזי, הועבר קיטלס בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בעונתו היחידה עם הקליפרס שותף ב-11 משחקים בלבד בשל פציעות שונות, ובסיום העונה פרש ממשחק, בגיל 30.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות ה-NBA של קיטלס, באתר basketball-reference.com
2. ↑  פרופיל של קיטלס, באתר קבוצת פרינסטון
3. ↑  סטטיסטיקות המכללות של קיטלס, באתר sports-reference.com
4. ↑  חברי היכל התהילה של ספורטאי אוניברסיטת וילאנובה לשנת 2011, באתר האוניברסיטה, 15 בנובמבר 2011
5. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1996, באתר basketball-reference.com
6. ↑  קיטלס עובר ניתוח בברכו, באתר הניו יורק טיימס, 17 ביוני 2000
7. ↑  הקבוצה זכתה בעבר באליפויות ליגת ה-ABA, בטרם הצטרפה ל-NBA בשנת 1976.
8. ↑  הקליפרס מצרפים את קיטלס, באתר הקבוצה, 12 באוגוסט 2004
**בית הקברות הצבאי בחיפה** שוכן ליד הכניסה המערבית לעיר. הוא השלישי בגודלו בישראל מבחינת מספר החללים הטמונים בו – 1,763.

בית הקברות
----------

בית הקברות ממוקם בפאה הצפון-מערבית של מתחם בתי הקברות של חיפה בחוף הכרמל, ממערב לרכס הכרמל.

ראשיתו של בית הקברות הייתה בחלקה שהוקצתה בתחילת 1948 בשולי בית הקברות האזרחי של העיר לקבורת הנופלים במערכה החדשה שהחלה אז – מלחמת העצמאות. קבורים בה במעורב אזרחים וחללים שהוכרו כחיילים לאחר מותם. על קברי האזרחים מונחות כריות מצבה בתבנית צבאית, שעליהן חרותים שמותיהם בלבד.

מתחם בית הקברות הוא צר וארוך, ומשתרע לאורך של כ-380 מטר מצפון לדרום וכ-45 עד 100 מטר ממזרח למערב. מעבר סלול להולכי רגל במרכז וכביש פנימי במערב מתמשכים לכל אורכו.

חלקת מלחמת העצמאות ממוקמת כיום בעברו המזרחי של האתר, ובה טמונים כ-280 חללים (לא כולל אזרחים). החלקות האחרות בבית הקברות הוקמו מצפון, ממערב ומדרום-מערב לה.

בפינה הצפון-מזרחית של האתר ממוקמת חלקה שבה נקברו בקבר אחים חללים מאסון המשחתת אילת באוקטובר 1967. לידה מוצבת מצבת זיכרון לצוללת דקר, שאבדה בים התיכון בינואר 1968.

רחבת הטקס בבית הקברות ממוקמת מעט מצפון למרכזו, ליד חלקת תש"ח. על פי המסורת מנהל חיל הים את טקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל המתקיים בבית הקברות ומציב את חייליו למשמר הכבוד בטקס.

עשרות מהחללים הקבורים בבית הקברות עוטרו בעיטורי מערכת הביטחון.

גלריה
-----

* חלקת תש"חחלקת תש"ח
* חלקת חללי המשחתת אילתחלקת חללי המשחתת אילת
* המעבר המרכזי בבית הקברותהמעבר המרכזי בבית הקברות
* רחבת הטקסיםרחבת הטקסים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות הצבאי בחיפה** בוויקישיתוף
* בית הקברות, באתר יזכור

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנתון מעודכן לחודש אפריל 2023.
2. ↑  רמי יזרעאל, "לתולדותיהם ולאופיים של בתי הקברות הצבאיים בישראל", **אריאל**, מס' 171-‏172, אוקטובר 2005, עמ' 83–94, בעמ' 88-89.
3. ↑  ראו רשימה מלאה של המעוטרים באתר יזכור.

| בתי הקברות הצבאיים של מדינת ישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אופקים • אילת • אשדוד • אשקלון • באר טוביה • באר שבע • בית ג'ן • בנימינה • דגניה א' • דימונה • הר הזיתים • הר הרצל • הרצליה • חדרה • חולון • חורפיש • חיפה • טבריה • כפר ורבורג • כפר סבא • לוד • מגדל העמק • נגבה • נהריה • נחלת יצחק • נס ציונה • נוף הגליל • נתניה • עספיא • עפולה • פרדס חנה • צפת • קריית גת • קריית ענבים • קריית שאול • קריית שמונה • ראש פינה • ראשון לציון • רביבים • רחובות • רמלה • רעננה |  |

 |
**תערוכת הרכב של פריז** (בצרפתית: Le **Mondial de l'automobile de Paris**; באנגלית: The **Paris Motor Show**) היא תערוכת רכב דו־שנתית המתקיימת בפריז. התערוכה מאורגנת על ידי הארגון הבינלאומי של יצרני הרכב (אנ')‏ (OICA) ונחשבת לאחד האירועים המרכזיים של עולם הרכב.

התערוכה התקיימה לראשונה בשנת 1898. עד לשנת 1976 האירוע היה שנתי, מאז עבר להתקיים אחת לשנתיים. האירוע מתקיים בשטח אקספו פריז פורט דה ורסאי (אנ') ומתפרס על פני שטח בגדול 125,000 מ"ר. בשנת 2016 ביקרו בתערוכה 1,253,513 איש, שיא מבקרים לתערוכות רכב.

היסטוריה
--------

תערוכת הרכב של פריז 2018
ז'ול-אלבר די דיון (אנ'), מחלוצי תעשיית הרכב באירופה, יזם את התערוכה הראשונה בשנת 1898. תערוכה זאת הייתה תערוכת הרכב הראשונה בעולם. המציגים נדרשו להוכיח את יכולותיהם של הרכבים על ידי כך שינהגו מורסאי לפריז. בשנת 1910 עברה התערוכה למוזיאון הגרנד פלה (אנ') בשדרות שאנז אליזה. מלחמת העולם הראשונה הביאה להשעיית התערוכה, שחודשה שוב רק באוקטובר 1919. בשנת 1925 לא התקיימה התערוכה עקב התנגשות עם התערוכה הבינלאומית לאמנויות דקורטיביות ותעשייתיות מודרניות שהתקיימה באותו המקום. מלחמת העולם השנייה הובילה לביטול התערוכה בשנת 1939, זמן קצר לפני קיומה. התערוכה שבה והתחדשה בשנת 1946.

בינואר 1977 הוכרז כי עקב "המצב הכלכלי הקשה" התערוכה לא תתקיים באותה השנה, אך הוכרז כי היא תתקיים שוב בשנת 1978. מאז הפכה התערוכה לאירוע המתקיים פעם בשנתיים. מיקום התערוכה החל משנת 1978 הוא באקספו פריז פורט דה ורסאי. עד לשנת 1986 נקראה התערוכה "סלון הרכב" (Salon de l'Automobile), מאז שונה שמה ל"תערוכת הרכב" (Mondial de l'Automobile).

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל תחבורה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תערוכת הרכב של פריז** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של תערוכת הרכב של פריז (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Auto Shows: A Timeline, HistoricVehicle.org, 17 January 2013

| **תערוכות רכב בין-לאומיות** |
| --- |
| שנתי | ארצות הבריתארצות הברית שיקגו (פברואר) • קנדהקנדה טורונטו (פברואר) • שווייץשווייץ ז'נבה (מרץ) • ארצות הבריתארצות הברית ניו יורק (מרץ/אפריל) • אינדונזיהאינדונזיה ג'קרטה (אפריל/מאי) • הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת לונדון (מאי) • ארצות הבריתארצות הברית דטרויט (יוני) • אינדונזיהאינדונזיה דרום טנגרנג (יולי/אוגוסט) • אוסטרליהאוסטרליה מלבורן/סידני (יולי/אוקטובר) • ארצות הבריתארצות הברית לוס אנג'לס (נובמבר/דצמבר) |
| דו־שנתי | 

|  |  |
| --- | --- |
| שנה זוגית | הודוהודו ניו דלהי (ינואר) • הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין בייג'ינג (אפריל/מאי) • רוסיהרוסיה מוסקבה (אוגוסט/ספטמבר) • גרמניהגרמניה הנובר (ספטמבר/אוקטובר) • צרפתצרפת פריז (ספטמבר/אוקטובר) • ברזילברזיל סאו פאולו (אוקטובר/נובמבר) |
| שנה אי־זוגית | קוריאה הדרומיתקוריאה הדרומית סיאול (אפריל) • הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין שאנגחאי (אפריל) • גרמניהגרמניה פרנקפורט (ספטמבר/אוקטובר) • יפןיפן טוקיו (נובמבר/דצמבר) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 181677520
* VIAF: 151023281
* WorldCat: lccn-no2018071913

 |