recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מרק (משה) רזומני** (יידיש: **מאַרק ראַזומני**; 1896 זאגר - 1988 ריגה) היה עיתונאי, משורר, דרמטורג וכותב פרוזה יידי.

ביוגרפיה
--------

רזומני נולד בזאגר שבפלך קובנה באימפריה הרוסית, כשהיה בן שנתיים הוא ומשפחתו עברו להתגורר בריגה ושם הוא גדל. הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי ולמד בתלמוד תורה, כמו כן למד בבית ספר בו שפת לימוד הייתה גרמנית. 

ב-1919 הוא גויס לצבא האדום, אך עוד באותה שנה הוא הצליח להגר לגרמניה. הוא התגורר בהמבורג שם עבד בבנק ולמד באוניברסיטה מקומית, בהמבורג הוא פרסם את סיפורו הראשון. הוא גורש מגרמניה ב-1921 בגלל פעילות קומוניסטית וחזר לריגה. לאחר חזרתו לריגה הוא החל לשתף פעולה עם עיתונות יידיש מקומית. הוא עבד בשביל מספר עיתונים סאטיריים, הוא היה מזכירו של העיתון הליברלי דאס פאלק. על דפיו של דאס פאלק הוא פרסם מאמרים, סיפורים, תרגומים וביקורות. לאחר שהעיתון הפך לבחטאונה של אגודת ישראל הוא עזב אותו עם רוב חברי מערכת העיתון. בין 1926–1934 הוא עבד בתור עיתונאי בעיתון פרימארגן, כמו כן הוא כתב בשביל פארווערטס. הוא היה עורך של כתב העת יידישע בילדער מ-1937 ועד תחילתה של מלחמת העולם השנייה.

הוא כתב מספר מחזות שהועלו על הבמות של תיאטראות יהודיים בפולין, ליטא ולטביה. הוא תרגם מגרמנית (בין היתר את חיבוריו של ליון פויכטוונגר) ורוסית. 

עם תחילת מלחמת העולם השנייה הוא התפנה לטשקנט. בין 1946–1948 הוא שימש בתור שליח בריגה של העיתון אייניקייט שיצא לאור במוסקבה. הוא המציא ז'אנר חדש בספרות יידיש, סיפורים קצרים מאוד שלהם קרא נובלטות.

באפריל 1950 הוא נעצר יחד עם סופר יידי אחר, גרשון מובשוביץ' עקב רדיפת חברי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. בינואר 1951 הוא נידון לעשר שנים עבודות כפייה. הוא שוחרר ב-1956. את סיפוריו הוא המשיך לפרסם בסאוועטיש היימלאנד, ביראבידזשאנער שטערן ופאלקסשטימע.

חיבוריו
-------

* **הינטערגעסלעך: דערציילונגען**, ריגע, 1929.
* **מענטשן אין שטויב: נאוועלן וועגן איינזאמע ...**, ריגע, 1935.
* **פאנטאסטישע רעפארטאזשן**, ריגע, 1936.
* **יידישע מלוכה: היסטארישע נאוועלע פון יידיישן לעבן אין XVI יארהונדערט**, ריגא, 1939.
* **מאטקע כאבאד: פאלקסטימלעכע קאמעדיע אין פיר אקטן ...**, ריגע, 1940.
* **צפון-שיין: דראמע אין דריי אקטן ...**, ריגא, 1940.
* **ברייטער די טריט!: דערציילונגען און נאוועלעטן**, מאסקווע, 1975.
* **א וועלט מיט ווונדער: דערציילונגען, נאוועלעטן,מעשאלים**, מאסקווע, 1986.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרק רזומני, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* גנדי אסטרייך, מרק רזומני, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרק רזומני, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308350205171
* GND: 1124718818
* ISNI: 0000 0000 7027 9642
* LCCN: no00097529
* LNB: 000249074
* SUDOC: 127465669
* VIAF: 305292175
* WorldCat (עם VIAF): 305292175

 |
**בית לואיזידיס** הוא מבנה בשכונת קטמון שבירושלים ברחוב רחוב רחל אמנו 39, על כיכר רחה פריאר. המבנה בנוי אבן ירושלמית באדריכלות הסגנון הבין-לאומי, בעוד שער הכניסה והחלונות עוצבו בסגנון האופייני לאר דקו.

היסטוריה
--------

המבנה הוקם כבית דירות פינתי בשנת 1930 עבור הסוחר ואיש העסקים הנוצרי יווני-אורתודוקסי העשיר קמנדוס לואיזיזיס (Louisidis), אשר רכש את השטח במרכזה של כיכר עבדאין בי חושיימי (עד שנת 1948, בהמשך החליפה את שמה לכיכר אחלמה ומאז שנות השמונים נקראת ביזמתו של טדי קולק על שם מייסדת עליית הנוער רחה פריאר). סביב הכיכר המחברת את הציר המזרחי-מערבי של שכונת קטמון הישנה, נבנו עד 1948 חמשה בתים: בית עבדין בי חושיימי ששימש בהמשך כקונסוליה הפולנית, ולאחר מכך כקונסוליה של ונצואלה (עד 1980), הבית ברחוב כובשי קטמון 32 ששימש את הקונסוליה של לבנון, "פנסיון לוירר", בבעלות המשפחה הווינאית-יהודית לוירר, ששימש נופשים יהודיים ובית לואיזידיס. עם הקמתו התגורר לואיזיזיס עם משפחתו בקומת הקרקע, כאשר יתר הדירות במבנה נבנו למטרות השכרה עבור אנשי ממשל בריטים בכירים, בהמשך שימש המבנה את הבולשת הבריטית. בחזית המבנה הוצב תורן בבסיס שיש לתליית דגל האימפריה הבריטית. קומת הממסד מחולקת לשתי דירות, כאשר באמצע המבנה גרם מדרגות פנימי המאפשר גישה לקומה העליונה המחולקת גם היא לשתי דירות.

לאחר מלחמת העצמאות שימש המבנה כבית חולים צבאי אחלמה לשיקום פצועי צה"ל ובהמשך הועבר הבית לידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים והושכר לעולים חדשים, בהם המשורר יחזקאל בר-נחום. כיום, רוב המבנה נשאר כפי שהיה ללא שינויים דרסטיים ונמצא ברשימת המבנים לשימור.

ראו גם
------

* וילה ברחל אמנו
* בית מילקן

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית**, כתר הוצאה לאור, 2002.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיאומטריה אלכסונית בבית לואיזידיס באתר Jerusalem - Multicultural Design Motifs
2. ↑  בית לואיזידיס באתר Jerusalem - Multicultural Design Motifs
3. ↑  תכנית אב למושבות ירושלים
4. ↑  [jerusalem.muni.il/media/24137/attache-e1-preservation-list-update.pdf עדכון רשימת השימור]
**רמת הנדיב**  
ניתן ללחוץ על הקישורים לשמות המקומות.|  |

**יקבי תשבי** הוא יקב בזכרון יעקב, השייך למשפחת תשבי ומנוהל על ידה.

היסטוריה
--------

בשנת 1882, מיכאל חמילצקי הגיע לזכרון יעקב בשליחות הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד במטרה לגדל כרמים. הוא התיישב יחד עם משפחתו במושבה שפיה הסמוכה. בשנת 1925 על פי הצעתו של חיים נחמן ביאליק, הם עברתו את שמם לתשבי, ראשי תיבות של "**ת**ושב **ש**פיה **ב**ארץ **י**שראל".

הגפנים של משפחת תשבי סיפקו ענבים לקואופרטיב היקב כרמל מזרחי עד לשנת 1985. בשנה זו תעשיית היין בישראל נקלעה למשבר ומחיר הענבים צנח. ב-1985 החליט יונתן תשבי, דור רביעי במשפחה הכורמים, לפרוש מכרמל מזרחי ולהקים יקב עצמאי. בתחילה הוא קרא ליקב על שם רוטשילד "יקבי הבארון" אך מאוחר יותר השם התחלף ל"יקבי תשבי", על שם המשפחה.

כיום, עובדים ביקב רבים מבני משפחת תשבי. מייסד היקב, יונתן תשבי, משמש כמנכ"ל ואשתו, נילי, מנהלת את מרכז המבקרים. גולן, בן הדור החמישי למשפחה, משמש בתור יינן ראשי וסמנכ"ל היקב.

היקב מוכר (2010) כמיליון בקבוקי יין בשנה, חלקם במסגרת תוכנית ייחודית בה לקוחות יכולים למלא בקבוקים ריקים מחדש, בנקודות "תדלוק" הפזורות ברחבי הארץ.

סדרות היין הגבוהות של היקב הן: "ספיישל רזרב" - יינות זניים ו"Estate" - יינות זניים. סדרות היין הפשוטות יותר של היקב הן "תשבי" ו"כרמים". לעיתים מייצר היקב גם יין קינוח, ברנדי ויין מבעבע.

לקריאה נוספת
------------

* דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, **מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011**, טובי, 2011, עמ' 12, 24, 440-435, 479
* אליעזר זקס, **יין ישראלי: מבחר יינות ישראל**, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 97-96
* אליעזר זקס וירון גולדפישר, **שביל היין: טיול ביקבי ישראל**, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 129-128
* שלמה פפירבלט, **עולם היין**, כפר סבא: אריה ניר, תשס"ב 2002, עמ' 255-254

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של יקבי תשבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות, באתר יקבי תשבי
**עַבְּד א-רַחִים וַכִּילִי** (בערבית: **عبد الرحيم الوكيلي**; בתעתיק מדויק: עבד אלרחים אלוכילי, 12 בדצמבר 1970 – 18 בדצמבר 2023) היה כדורגלן מרוקאי ששיחק במיינץ 05, מינכן 1860, קרלסרוהה ונבחרת מרוקו בעמדת הקשר ההתקפי.

קריירת מועדונים
---------------

וכילי נולד ברבאט שבמרוקו. הוא החל את הקריירה האירופית שלו במועדון החובבים יונגסהיים מגרמניה. בשנת 1994 החל לשחק במיינץ 05, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק במועדון שלוש עונות וחצי, אך לא הצליח להעפיל עם המועדון לבונדסליגה, וסיים לרוב במרכז הטבלה. בעונתו השלישית בקבוצה, 1996/97, הבקיע וכילי 12 שערים והיה לאחד השחקנים החשובים בקבוצתו. וכילי פתח את עונת 1997/98 במיינץ, ובחצי העונה הראשון הבקיע עשרה שערים. יכולת זו גררה התעניינות מקבוצות הבונדסליגה, ובפגרת החורף של אותה עונה חתם במינכן 1860 מהבונדסליגה, אך הוסיף רק עוד שלושה שערים עד לתום העונה. וכילי נשאר עונה נוספת במינכן 1860, והבקיע שלושה שערים בעונה זו. בתום עונה וחצי במינכן 1860, עזב וכילי את הקבוצה, ועבר לטניס בורוסיה ברלין מהבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק בקבוצה עונה אחת, בה הבקיע שבעה שערים. בקיץ 2000 חזר למיינץ 05, שעדיין הייתה בבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק במועדון עונה אחת, בה מיעט להופיע והבקיע חמישה שערים. לאחר מכן חתם בסקודה קסנתי מליגת העל היוונית, שם היה לשחקן משמעותי בקבוצה, ובעונה וחצי הבקיע 14 שערים, וסייע לקבוצה להתמקם בחלק העליון של הטבלה. בפגרת החורף של עונת 2002/03 חתם וכילי בקרלסרוהה, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק במועדון שתי עונות וחצי, אך לא הצליח להעפיל איתו לבונדסליגה, ומיעט להבקיע. בתום עונת 2004/05 פרש וכילי ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית
----------------

לווכילי היו 11 הופעות במדי נבחרת מרוקו, בהן הבקיע שני שערים. וכילי השתתף עם נבחרת מרוקו בגביע אפריקה לאומות 1998, בו הודחה מרוקו ברבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת דרום אפריקה, ובמונדיאל 1998, בו הודחה מרוקו בשלב הבתים. בטורניר זה וכילי היה חלק מהסגל המרוקאי, אך לא שותף לדקה. לאחר מונדיאל 1998, וכילי לא זומן עוד לנבחרת.

נפטר ב-18 בדצמבר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת מרוקו – מונדיאל 1998** |
| --- |
| 1 אל-בראזי • 
2 סאבר • 
3 אל-חדיראווי • 
4 רוסי • 
5 טריקי • 
6 א-נייבת • 
7 חאג'י • 
8 שיבה • 
9 חאדה • 
10 וכילי • 
11 אל-חטאבי • 
12 בן זכרי •
13 נקרוז • 
14 באסיר •
15 אברמי •
16 עזוזי •
17 אמזין •
18 שיפו •
19 סלאמי •
20 אל-חאלג' •
21 רוקי •
22 שאד'לי •
מאמן: מישל | מרוקומרוקו |
**ראובן עזר** (נולד ב-1967) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל ברומניה.

ביוגרפיה
--------

ראובן עזר נולד ב-1967 בארגנטינה, ועלה עם משפחתו לישראל בגיל 13. שירת בחטיבת הצנחנים מ-1985 עד 1988.

לעזר תואר ראשון ושני מהפקולטה ליחסי חוץ באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1994 עבר קורס צוערים בשירות החוץ, ולאחר מכן החזיק בעיקר במשרות הנוגעות במזרח התיכון, כשהוא מכהן כראש חטיבת הסנקציות האיראניות ומנהל מחקר הכלכלי למזרח התיכון. כיהן כראש המחלקה הכלכלית בשגרירות ישראל בקהיר מ-1996 עד 2000 וכיועץ לעניינים פוליטיים בשגרירות ישראל בוושינגטון מ-2003 עד 2006.

בין 2010 ו-2012 כיהן כסגן ראש המשלחת בשגרירות ישראל בעמאן, ומ-2012 עד 2014 כיהן כראש המחלקה למחקר המזרח התיכון במשרד החוץ. ב-2014 מונה לסגן שגריר ישראל בארצות הברית, תפקיד בו החזיק עד 2018.

לאחר מכן הושאל למשרד ראש הממשלה וכיהן כסגן ראש המל"ל וכיועצו המדיני של לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. בספטמבר 2021 הושב למשרד החוץ ומונה לאחראי על כוח משימה ליחסי ישראל-ארצות הברית-סין.

בינואר 2022 מונה לשגריר ישראל ברומניה, ונכנס לתפקיד באוגוסט אותה שנה.

באוגוסט 2023 נפגש עם ג'ורג' סמיון (אנ'), מועמד מפלגת הברית לאחדות הרומנים (אנ') לנשיאות רומניה, שהכריז כי הוא מכיר בזכותה של ישראל לבנות מעבר לקו הירוק.

בדצמבר 2023 מונה לשגריר ישראל בהודו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראובן עזר** בוויקישיתוף
* ראובן עזר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ראובן עזר, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. 1 2  The Ambassador, Embassy of Israel, bucharest
2. 1 2  Simona Fodor, Reuven Azar takes over as Israel’s ambassador to Romania, Romania Insider, ‏11 באוגוסט 2022
3. ↑  ברוך שפירא, ‏אחרי שהפר את הכללים בארה"ב: יועצו המדיני של רה"מ נתפס יוצא מהבידוד, באתר JDN‏, 21 בספטמבר 2020
4. ↑  מינויים בשירות החוץ ותיקון החלטת ממשלה, החלטה מספר 949 של ממשלת ישראל השלושים ושש, משנת 2022, באתר של משרד ראש הממשלה
5. ↑  שבעה שגרירים חדשים - מתוך משרד החוץ, באתר ערוץ 7, 428 בדצמבר 2021
6. ↑  השגריר החדש של מדינת ישראל הגיע לרומניה, באתר Radio Romania International, ‏11 באוגוסט 2022
7. ↑  ישראל לפקוביץ, המועמד המוביל ברומניה: "מכיר בזכותה של ישראל לבנות ביו"ש", באתר בחדרי חרדים, 28 באוגוסט 2023
8. ↑  השגריר ברומניה סייע לשר כהן - וקיבל מינוי בכיר, באתר ynet, 13 בספטמבר 2023
9. ↑  אושר: הח"כ לשעבר בליכוד ימונה לשגריר באתיופיה, באתר "סרוגים", 17 בדצמבר 2023
10. ↑  מינויים בשירות החוץ, החלטה 1145 של הממשלה ה-37, באתר משרד ראש הממשלה
לה מרידיאן במלבורן
**לה מרידיאן** (בצרפתית: **Le Méridien**) היא רשת מלונות יוקרה בינלאומית. הרשת מונה למעלה מ-150 מלונות בכל רחבי העולם, כשרובם באירופה, אפריקה ובמזרח התיכון.

החברה שייכת לרשת "Starwood Hotels & Resorts Worldwide" העולמית.

היסטוריה
--------

רשת לה מרידיאן נוסדה בשנת 1972 על ידי חברת התעופה הצרפתית, אייר פראנס. המלון הראשון שנבנה הוא 'Le Méridien Etoile'. מלון בן 1,000 חדרים בלב פריז. תוך שנתיים היו לרשת כבר עשרה מלונות באירופה ובאפריקה. עם השנים נבנו ונרכשו מלונות רבים נוספים בכל רחבי העולם. בשנת 1991 הרשת מנתה 58 מלונות. 

בשנת 1994 הרשת נרכשה על ידי רשת המלונות הבריטית 'פורטה גרופ'. שנתיים לאחר מכן, 'פורטה גרופ' הייתה על סף הליך פירוק ונרכשה על ידי חברת תקשורת הבריטית 'גרדנה'. 

בשנת 2001 החברה נרכשה על ידי נומורה גרופ, חברה מסחרית ענקית ביפן בעלות של 1.9 מיליארד אירו. רשת 'לה מרידיאן' התמזגה עם רשת המלונות 'פרינסיפלס' שנרכשה באותה השנה על ידי 'נומורה'. 

בשנת 2004 הבעלות על הרשת הועברה ל'ליהמן ברדרס' 
ב-24 בנובמבר 2005 הרשת נרכשה על ידי 'Starwood Hotels & Resorts' שהיא אחת מרשתות המלונות הגדולות בעולם. בבעלותה מספר רב של רשתות מלונות גדולות ובין היתר רשת מלונות 'שרתון'. 

### בישראל

בישראל הרשת מופעלת על ידי פתאל ניהול מלונות. בישראל שלושה מלונות מרשת 'לה מרדיאן':

* 'מרידיאן ירושלים'
* 'מרידיאן חיפה' ('לאונרדו חיפה') (200 חדרים)
* 'מרידיאן ים המלח' (נרכש על ידי חברת 'דייוויד ריזורט') (557 חדרים)

"מרידיאן אילת" נמכר ונמצא כיום בבעלות רשת מלונות אסטרל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה מרידיאן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לה מרידיאן
* לה מרידיאן, ברשת החברתית פייסבוק

* לה מרידיאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לה מרידיאן, ברשת החברתית אינסטגרם
**לופטהנזה איטליה** (בגרמנית: **Lufthansa Italia**) הייתה חברה בת של חברת התעופה הגרמנית לופטהנזה, ששימשה מעין "סניף איטלקי" של לופטהנזה. החברה פעלה מנמל התעופה מילאנו מלפנסה.

תולדות החברה
------------

החברה נוסדה בשנת 2008 לאחר שחברת אליטליה הודיעה כי היא סוגרת את בסיסה הראשי שבנמל התעופה של מילאנו והופכת אותו לבסיס משני בלבד. הפיכת השדה לבסיס משני עבור אליטליה, הוריד משמעותית את כמות הטיסות היוצאת מנמל התעופה. חברת לופטהנזה הגרמנית זיהתה את הפוטנציאל הכלכלי בנמל התעופה והחליטה להקים חברת בת איטלקית שתבצע טיסות ממילאנו ליעדים מרכזיים באירופה. בתחילה תוכנן כי החברה החדשה תפעיל 6 מטוסי אמבראר 195 שהם חלק מהזמנה קיימת של מטוסים לחברת האם לופטהנזה, אך לבסוף הוחלט כי החברה תשתמש בשישה מטוסי איירבוס A319 שחברת בת אחרת של לופטהנזה- יורווינגס תעביר לשימוש לופטהנזה איטליה.

החברה החדשה קיבלה את מטוסה הראשון בינואר 2009 והחלה לבצע טיסות לפריז וברצלונה. 

ב-24 במאי 2011 הודיעה חברת לופטהנזה, כי פעולת חברת לופטהנזה איטליה תופסק בסוף אוקטובר 2011, וכי מטוסי החברה יופעלו כחלק מצי המטוסים של לופטהנזה ואייר דולומיטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לופטהנזה איטליה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לופטהנזה איטליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lufthansa to Drop Lufthansa Italia Brand
**יוהאן יאקוב אוטו אוגוסט רילה פון ליליינשטרן** (בגרמנית: **Johann Jakob Otto August Rühle von Lilienstern**;‏ 16 באפריל 1780 – 1 ביולי 1847)

ביוגרפיה
--------

ליליינשטרן נולד בברלין ב-16 באפריל 1780. ב-1795 הפך לצוער בצבא הפרוסי. ב-1806 הוא לחם בקרב יינה-אאורשטדט, ולאחריו עזב את הצבא. הוא עקר לממלכת סקסוניה והתגייס לצבא הסקסוני. הוא לחם נגד האוסטרים במלחמת הקואליציה החמישית ב-1809. ב-1811 הוא עזב את הצבא הסקסוני לאחר שבקשתו לעבוד כמורה בבית הספר למלחמה נדחתה.

בפברואר 1813 הוא חזר לצבא הפרוסי. הוא לחם במהלך מלחמת הקואליציה השישית, ולאחר קרב לייפציג הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה למפקח על החימוש. הוא השתתף בקונגרס וינה כחבר במשלחת הפרוסית. ב-1815 הוא מונה למנהל מחלקת ההיסטוריה הצבאית במטה הכללי הפרוסי. ב-1816 הוא מונה לעורך העיתון הצבאי הרשמי. בנובמבר 1819 הוא מונה לראש המטה הכללי. הוא כיהן בתפקיד שנתיים בלבד והוחלף על ידי קרל פון מיפלינג. ב-1835 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט וכעבור שנתיים מונה למפקד בית הספר למלחמה בברלין. ב-1844 הוא מונה למפקח החינוך וההכשרה הצבאית. הוא נפטר ב-1 ביולי 1847 במהלך נסיעה לזלצבורג.

ליליינשטרן היה ידיד קרוב של הסופר הנודע היינריך פון קלייסט. הוא תמך כספית ביצירתו הספרותית של קלייסט, שאף הקדיש לו אחד מחיבוריו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוטו אוגוסט רילה פון ליליינשטרן באתר הספרייה הגרמנית הדיגיטלית
* אוטו אוגוסט רילה פון ליליינשטרן באתר prussian machine

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116675799
* ISNI: 0000 0001 0882 6649
* LCCN: no2002058922
* NLP: a0000002937556
* NTA: 160309476
* SUDOC: 156016451
* VIAF: 27828907
* WorldCat: lccn-no2002058922

 |
**דניאל סילבה** (באנגלית: **Daniel Silva**; נולד בשנת 1960) הוא סופר מתח ובילוש יהודי אמריקאי, שחיבר שבעה עשר ספרים, נכון לסוף 2014, כולם רבי מכר, שתורגמו לפחות ל-25 שפות.

כונה "מחבּר ספרות הריגול הטוב בדורו", "אחד מסופרי הריגול המחוננים ביותר באמריקה", ו"יורשם של גרהם גרין וג'ון לה קארה". ספרו "**המרגל שלא ייאמן**" דורג בשנת 2006 על ידי המגזין פאבלישרס ויקלי במקום השלושה עשר ברשימת "מותחני הריגול הטובים ביותר שנכתבו אי פעם".

קורות חיים
----------

סילבה נולד במישיגן, וגדל בקליפורניה, בבית נוצרי קתולי. עד היום ניכרת בספריו האהדה לדת הקתולית, כאשר בין גיבורי המשנה בספריו נמצאים אישים כמו האפיפיור והמזכיר הפרטי שלו לואיג'י דונאטי.

החל את דרכו המקצועית כעיתונאי בסוכנות הידיעות הבינלאומית UPI, שם התקבל תחילה לעבודה זמנית בעודו סטודנט לתואר שני ביחסים בינלאומיים. נטש את הלימודים לצורך עבודה כעיתונאי במשרה מלאה. מונה בהמשך לכתב UPI בקהיר. תוך כדי סיקור מלחמת עיראק איראן פגש את העיתונאית היהודייה ג'יימי גנגל (*Jamie Gangel*), מ-NBC, וב-1987 הם נישאו. סילבה התגייר, והוא חבר בקהילה היהודית של וושינגטון די. סי. ובבית כנסת שם.

מ-UPI עבר סילבה ל-CNN וב-1995 החל בכתיבת ספרו הראשון, **The Unlikely Spy** (תורגם לעברית: "המרגל שלא ייאמן"), שיצא לאור ב-1996. הספר הפך לרב-מכר מיד עם פרסומו, וסילבה התפטר מ-CNN והחל מאז לכתוב ספרים באופן בלעדי.

עד 2023 פרסם 23 ספרים, כולם מלבד שלושת הראשונים עוסקים בעלילותיו של סוכן ומתנקש "המוסד" **גבריאל אלון**. על-פי סדרת הספרים אלון, יליד עמק יזרעאל ובן לניצולי שואה יוצאי גרמניה, היה בשנת 1972 סטודנט צעיר לאמנות, שזה עתה השתחרר מצה"ל לאחר שירות כלוחם ביחידה מובחרת. בספטמבר אותה שנה, בעקבות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, גויס אלון לשורות "המוסד" על ידי רב המרגלים ארי שומרון (בן דמותם הבדיוני של רפי איתן, איסר הראל ומייק הררי), איש הפלמ"ח בעברו, שהיה מופקד בין היתר על מבצע לכידתו של הפושע הנאצי אדולף אייכמן בארגנטינה בשנת 1960.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל סילבה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דניאל סילבה
* דניאל סילבה, ברשת החברתית Goodreads
* ספריו של דניאל סילבה באתר הוצאת "ידיעות ספרים".
* גבי לוין, מה משותף לסוכני מוסד, CIA, טרוריסטים וסתם רוצחים? שכולם חובבי אמנות, כמובן, באתר הארץ, 04 בספטמבר 2007
* מור אלזון, סילבה, טוב ליהודים, באתר ynet, 4 במרץ 2009
* עמליה תמיר, כחול לבן: על הספר "העריק", באתר nrg‏, 4 ביולי 2011.
* אתר למנויים בלבד עלית קרפ, המציאות כאן מנצחת את הספר הזה במירוץ המתח, באתר הארץ, 5 ביולי 2016.
* דניאל סילבה (1960-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Spy vs. Spy vs. Spy
2. ↑  ריאיון עם דניאל סילבה, 29 ביולי 2008
3. ↑  על דניאל סילבה, באתר The Book Report Network
4. ↑  דניאל סילבה, **העריק**, הוצאת ידיעות ספרים, 2011, עמוד 72, "גבריאל היה צייר צעיר ומבטיח שנטש תפקיד ביחידת צבא מובחרת לטובת לימודים בבצלאל, אקדמיה לאמנות ולעיצוב."

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268222105171
* BIBSYS: 98049434
* BNE: XX873205
* BnF: cb13197062v (data)
* CiNii: DA12762663
* GND: 124718337
* ICCU: REAV095266
* ISNI: 0000 0001 1453 583X
* LCCN: n96056686
* NDL: 00668957
* NKC: xx0001705
* NLA: 35134869
* NTA: 153150769
* SUDOC: 035572213
* Trove: 837324
* VIAF: 101089301
* WorldCat: lccn-n96056686

 |
**ארנסט פון ריכל** (בגרמנית:‏ **Ernst von Rüchel**;‏ 21 ביולי 1754 – 14 בינואר 1823), היה גנרל פרוסי שפיקד על כוחות פרוסיים במהלך המלחמות הנפוליאוניות, אולם נחל מפלה בולטת בקרב ינה-אאורשטדט.

ביוגרפיה
--------

פון ריכל נולד ב-21 ביולי 1754 בציצנף, שהייתה חלק מממלכת פרוסיה, לאדם גאורג פון ריכל שהיה קצין פרוסי, ולאגנס אוגוסטה הדוויג לבית פון שנל.

בשנת 1770 הצטרף ארנסט לצבא הפרוסי, ובשנת 1774 הוסמך כלוטננט ברגימנט הרגלים ה-27. בשנת 1777 מונה פון ריכל לשליש הרגימנט, ובתפקיד זה שימש במהלך מלחמת הירושה הבווארית. בשנת 1782 הוצב פון ריכל תחת חסותו של גנרל פרידריך כריסטוף פון זאלדרן במטהו של פרידריך הגדול, ובתפקיד זה העביר כמה רפורמות חשובות בצבא.

בתקופת מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה איבטח פון ריכל את נסיגת הצבא בשנת 1792 בשמפאן, והוביל את ההסתערות לעבר פרנקפורט. במהלך המצור של מיינץ פיקד על כוח מעורב תחת פיקודם של היינריך פון קלייסט ופרידריך כריסטיאן לאוקהארד, ובמהלך המצור על לנדאו אף היה מפקד הכוח הפרוסי באופן זמני. לאחר מכן התקדם פון ריכל בסולם הדרגות בצבא, ויחד עם חבירו גבהרד לברכט פון בליכר נחשב לאחד הטובים ממפקדי הצבא הפרוסי. בהמשך מילא פון ריכל תפקידים דיפלומטיים במנהיים, קאסל ודרמשטאדט, ולאחר מכן אף שירת בסנקט פטרבורג בחצר אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. לאחר שלום בזל בשנת 1795 הכין פון ריכלתוכניות להקמת צי מלחמתי, ובשנת 1797 מונה על ידי פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה למפקד האקדמיות הצבאיות בצבא הפרוסי.

בשנת 1806 מונה פון ריכל למפקד אחד הכוחות שיועדו להילחם בנפוליאון, והוצב עמו בין ינה לויימאר. ב-14 באוקטובר הותקף כוחו של פרידריך לודוויג, נסיך הוהנלוהה-אינגלפינגן בינה על ידי הצרפתים, אולם הנסיך הוהנלוהה פנה לפון ריכל בבקשת עזרה מאוחר מדי, ובשל כך לא הצליח פון ריכל לשנות את תמונת הקרב, והצבא הפרוסי נחל מפלה כבדה בקרב ינה-אאורשטדט. לאחר הקרב נמלט פון ריכל לשטטין ומשם לקניגסברג, שם מונה לתפקיד המושל הכללי. פון ריכל טיפח יחסים קרובים עם המלכה לואיזה, והיה ממונה על הקמת ה"פרייקור". בשנת 1813 עם פרוץ המערכה בגרמניה כחלק מהקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ביקש פון ריכל מפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה לקבל תפקיד פיקודי, אולם המלך סירב לתת לו כל תפקיד בצבא.

פון ריכל התגורר בפומרניה, ובשנת 1819 היה ממקימי המוזאון הלאומי בברלין, וב-14 בינואר 1823 מת בביתו בהזלאו.

משפחתו
------

בשנת 1786 התחתן פון ריכל עם קרולינה הנרייטה פון ארנשטדט, בתם של כריסטיאן היינריך וילהלם פון ארנשטדט, שהיה אוברסט פרוסי ושרתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, והברונית אלברטינה הנרייטה קרולינה פון גוידר לבית רבנשטיינר, אולם אשתו מתה רק שמונה ימים לאחר חתונתה. לאחר מותה ללא עת, התחתן פון ריכל בשנת 1788 עם פיליפינה יוהנה אליזבת פון ארנסטהאוזן, בתו של ויקטור טוביאס ארנסט פון ארנסטהאוזן ויוהנה אמליה ברייטשפראך. מנישואים אלו נולדו לו שתי בנות:

* אליזבת (1789–1816), התחתנה עם יוליוס פרידריך גוטלוב פון פלמינג.
* אלברטינה (1790–1831), התחתנה עם יקוב פרידריך פון רוחל-קלייסט.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארנסט פון ריכל בביוגרפיה הגרמנית החדשה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb165886154 (data)
* GND: 117598623
* ISNI: 0000 0000 5199 8975
* LCCN: n2007019849
* NKC: ntk20211100942
* NLP: a0000003327142
* SUDOC: 126120587
* VIAF: 77097642
* WorldCat: lccn-n2007019849

 |
**בנימין הובנר** (בגרמנית: **Benjamin Hübner**, נולד ב-4 ביולי 1989 בויסבאדן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

הובנר גדל בויסבאדן, ושיחק במועדון המקומי והן ויסבאדן מגיל ילדות. במאי 2008 ערך הובנר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כאשר היה בן 18. בעונה הבאה, 2008/09, הובנר כבר הפך לשחקן הרכב בקבוצה, ששיחקה בליגת ההבונדסליגה השנייה ונשרה לליגה השלישית בתום העונה. בעונת 2010/11 היו והן ויסבאדן והובנר קרובים להעפלה בחזרה לבונדסליגה השנייה, אך סיימו רק במקום הרביעי. בתום עונת 2011/12 עזב הובנר לראשונה את והן ויסבאדן לאחר 19 שנים במועדון, וחתם בו.פ.ר. אאלן מהבונדסליגה השנייה. הובנר שיחק במועדון שתי עונות, בהן סיימה הקבוצה במרכז הטבלה. בקיץ 2014 חתם הובנר באינגולשטאדט 04 ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. בעונת 2014/15 סייע הובנר לעליית אינגולשטאט לבונדסליגה מהמקום הראשון, כשהוא משתף פעולה עם אלמוג כהן, אלפרדו מוראלס ודנילו סוארס. בעונת 2015/16 המשיך הובנר להציג יכולת טובה, וסייע לאינגולשטאט לסיים במקום ה-11 בבונדסליגה עם 42 ספיגות, ההגנה הרביעית בטיבה בליגה.

בקיץ 2016 עזב הובנר את אינגולשטאט, וחתם בהופנהיים מהבונדסליגה. הובנר השתלב במהרה בקבוצה, ומשתף פעולה בהגנה עם סבסטיאן רודי, ניקלאס זולה, פאבל קדראבק וארמין ביצ'אקצ'יץ'. בעונת 2017/18 סיים הובנר עם הופנהיים במקום השלישי בליגה והבטיח את מקומה של הקבוצה בליגת האלופות. בהמשך, הרבה הובנר לסבול מפציעות, ובאוקטובר 2022 הכריז על פרישה מכדורגל.

חיים אישיים
-----------

שני אחיו של בנימין הובנר, כריסטופר ופלוריאן, אף הם כדורגלנים מקצועיים. אביו, ברונו, מועסק באיינטרכט פרנקפורט כמנהל ספורטיבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנימין הובנר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**פרידה קיט** היא עיתונאית-חוקרת, כתבת מלחמה קריינית רדיו בקול ישראל באנגלית ושחקנית חובבת. זוכת פרס זיו של צדק-מדות-מוסר.

ביוגרפיה
--------

נולדה ברודזיה (זימבבואה של ימינו) ב-8 במאי 1945. עלתה לארץ וחייה בירושלים עד שנת 2009. משנת 2009 חייה בהרצליה. נפטרה ב-25 באוגוסט 2022 בגיל 77.

קריירה
------

שדרנית וכתבת חדשות קול ישראל באנגלית (The Voice of Israel) בין השנים 1963–1985.

היא הייתה אחת מקומץ עיתונאים שקיבלו אישור לנסוע לתעלת סואץ במהלך מלחמת ההתשה (1967–1970) ושוב ב-1973 במהלך מלחמת יום הכיפורים.

לאחר פרישתה, היא המשיכה לעבוד כעיתונאית באתר החדשות דבקה.

עם השנים היא הפכה מודאגת עמוקה מהמשברים הגוברים ביחסי הציבור של ישראל, והמשיכה להרצות בהרחבה - על חשבונה - ברחבי העולם, במיוחד ברחבי ארצות הברית.

לאחר פרישתה היא גם הופיעה כשחקנית. בשנת ה-2000 היא הריצה מופע יחיד בתאטרות בארץ.

פרסים
-----

* 1991 - זוכת פרס זיו לעיתונאות של צדק-מדות-מוסר

חיים אישיים
-----------

בת דודתה של רודה פישר, אשתו של סטנלי פישר, הכירה את משפחת פישר בבולייוו.

קישורים חיצוניים
----------------

* Grapevine: A one-woman show, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2011-06-02 (באנגלית אמריקאית)
* Carole Heckard, "Voice of Israel' To Visit Church, The Oklahoman (באנגלית אמריקאית)
* *Freda Keet*, נבדק ב-2023-12-27
* layoftheland376996452, "WHAT THE WORLD SAYS ABOUT ISRAEL IS UNFAIR, UNTRUE AND UNACCETABLE", Lay Of The Land, ‏2022-08-30 (באנגלית אמריקאית)
* סטנלי פישר: הסיפור המלא, באתר www.makorrishon.co.il
* מודעת אבל, באתר מודעות אבל, ‏2022-10-14
**מאפיית דוידוביץ'** היא אחת המאפיות הגדולות בישראל. המאפייה הוקמה בשנת 1957 על ידי אריה דוידוביץ', שהיה עולה חדש מהונגריה.

היסטוריה
--------

אריה דוידוביץ', שעלה מהונגריה זמן מה קודם לכן, הקים בשנת 1957 מאפיה קטנה שכונתית במעברת עולים באזור הצפון, וחילק את מוצריו לתושבי השכונה על גבי תלת-אופן. הוא העביר את המאפייה לבניו יעקב ושייקה דוידוביץ'.
עם השנים הוקמה במאפייה טחנת קמח הפועלת בתוך המאפיה ומייצרת את כל סוגי הקמחים המלאים בסמוך למועד האפיה מה שלטענת אנשי המאפייה, שומר על הערכים התזונתיים של גרעין החיטה המועברים אל מוצרי המאפה השונים, וזהו ייחודה של המאפייה ביחס למתחרותיה שקונות את הקמח מספק משנה שטוחן את הקמח שמגיע אליהם רק כמה ימים לאחר מכן.

המאפייה התרחבה והפכה לקבוצה במהלך השנים ומחזיקה בכמה מפעלים בתחומי האפייה מלבד המפעל המקורי בקריית אתא:

* מאפיית **אחדות חיפה** (93) הנמצאת בחיפה והחל את דרכה כקואופרטיב בחיפה.
* מאפיית **אלומות חולון** הנמצאת בחולון
* מותג **חטיפים מן הטבע** שהחל דרכו כמפעל בקריית שמונה וכיום הוא מפעל נוסף בקריית אתא.

המאפייה מנוהלת על ידי זאב ושובל דוידוביץ' בני הדודים אשר יחד עם יורשי יעקוב דוידוביץ ויורשי שייקה דוידוביץ מחזיקים גם בחלק מבעלות שותפים על מאפיות קטנות אחרות בארץ בהן מאפיית דגנית עין בר.

באוגוסט 2012 הגישה רשות ההגבלים העסקיים כתב אישום נגד אחד מבעלי המאפייה, ישעיהו (שייקה) דוידוביץ', על חלקו ב"קרטל הלחם" - הסדר כובל לתיאום מחירי הלחם בין ראשי מאפיות אנג'ל, מאפיית ברמן ומאפיית דוידוביץ'. בעקבות הסדר טיעון נדון דוידוביץ' לשנת מאסר בפועל וקנס של 300 אלף ש"ח, ונאסר עליו לכהן כדירקטור בחברה ציבורית במשך 5 שנים. על מאפיית דוידוביץ' הוטל קנס של 700 אלף ש"ח. ב-13 באוקטובר 2020 הלך ישעיהו (שייקה) דוידוביץ' לעולמו.

למאפייה יש כשרות בד"ץ העדה החרדית ובד"ץ 
המאפייה היא בעלת תו תקן איכות בינלאומי 2015:ISO 9001, תקן HACCP,תקן FSSC ותקן אורגני.

בנוסף לדברי מאפה וקונדיטוריה, המאפייה מייצרת גם קרוטונים, חטיפי גרנולה, שקדי מרק, פירורים לציפוי ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מאפיית דוידוביץ'

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורנה יפת, לחם לא אחיד: המאפיות הגדולות מתחרות על הצרכנים, באתר ynet, 26 במאי 2006
2. ↑  יעל פרידסון, קרטל הלחם: שנת מאסר למנכ"לי מאפיות ברמן ודוידוביץ', באתר ynet, 13 בינואר 2016
3. ↑  ישעיהו שייקה דוידוביץ ז"ל | הארץ, טחנות ישראליות, טחנות קמח מפרץ, ידיעות אחרונות, מנוח, סלומון ליפשיץ, קיבוץ עינת, שטיבל | 14.10.20, באתר מודעות אבל, ‏2020-10-14
**יוהאן וילהלם פון קראוזנק** (בגרמנית: **Johann Wilhelm von Krauseneck**;‏ 13 באוקטובר 1774 – 2 בנובמבר 1850) היה גנרל פרוסי אשר כיהן כראש המטה הכללי הפרוסי בין 1840–1848.

ביוגרפיה
--------

קראוזנק נולד בביירוית ב-13 באוקטובר 1774. אביו נפטר כשהיה בן חמש, והוא גדל בתנאים כלכליים קשים. במרץ 1791 הוא התגייס לצבא נסיכות ביירוית ושרת כתותחן במבצר פלנסבורג. בסוף אותה שנה, נמכרה הנסיכות לממלכת פרוסיה, וקראוזנק עבר לשרת בצבא הפרוסי. ב-1794 הוא לחם במלחמת הקואליציה הראשונה. ב-1806 הוא לחם במלחמת הקואליציה הרביעית, וב-21 בפברואר 1807 עוטר בעיטור הפור לה מריט. ב-1808 הוא הועלה לדרגת מאיור. ב-1809 הוא מונה למפקד גדוד. ב-1812 הוא מונה למפקד מצודת גראודנץ. ביוני 1813 הוא הוצב במטהו של הגנרל גבהרד לברכט פון בליכר ולחם עמו במלחמת הקואליציה השישית. ב-1814 הוא מונה למפקד מבצר מיינץ. ב-11 באפריל 1815 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-2 באוקטובר של אותה שנה נוספו עלי אלון לעיטור הפור לה מריט שלו.

ב-29 בינואר 1829 הוא מונה לראש המטה הכללי הפרוסי. ב-18 בינואר 1840 הוענק לו אות מסדר העיט השחור יחד עם תואר אצולה. ב-13 במאי 1848 הוא סיים את תפקידו ופרש מהצבא. הוא נפטר בברלין ב-2 בנובמבר 1850.

קישורים חיצוניים
----------------

* וילהלם פון קראוזנק באתר הספרייה הגרמנית הדיגיטלית
* וילהלם פון קראוזנק באתר prussian machine

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 11640034X
* ISNI: 0000 0000 1062 132X
* LNB: 000213863
* VIAF: 74602235
* WorldCat: viaf-74602235

 |
**כיכר** (ביוונית: ταλαντον, **טַלַנְטוֹן** בלטינית: talentum, **טַלֵנְטוּם**) היא יחידת משקל שהייתה מקובלת בעולם העתיק.

יחידת משקל
----------

### מסופוטמיה

בשומר ולאחר מכן בבבל "כיכר" אחת הייתה שקולה ל-60 מינה שהייתה בעצמה שקולה ל-60 שקלים.

### יוון העתיקה

יחידת משקל זו, ביוון העתיקה, הייתה שקולה לנפח המים באמפורה אחת, היינו לרגל מעוקבת של מים (שמשקלה שקול לכ-28 ק"ג). ברומא העתיקה הכיכר הייתה שקולה ל-2.83 ק"ג. מקור המילה "טאלנט" במילה היוונית "לשאת" בשל העובדה שמשקל זה היה כמות המשקל שחייל יווני או רומי נשא על גבו.

כיכר כמטבע
----------

בנוסף להיותה יחידת משקל, "כיכר" אף שימשה כמטבע בעת העתיקה, כאשר הכוונה הייתה לשני סוגי מטבעות שונים: כיכר זהב וכיכר כסף.

כיכר זהב שקלה כמשקל גופו של אדם (המלומדים חלוקים אם מדובר במשקל של 50 ק"ג או 33 ק"ג)[דרוש מקור].

שימושים רבים במטבע זה מתועדים בעולם העתיק. בתקופת המלחמה הפלופונסית ביוון העתיקה, כיכר כסף הייתה העלות של שכירת ספינה תלת-חתרית אחת על צוותה למשך חודש שלם.

סכומים ניכרים המוזכרים בעת העתיקה הם, לדוגמה, התשלום שתלמי ה-12 העניק ליוליוס קיסר בסך 6,000 כיכרות זהב (סכום עתק במונחי העת העתיקה) על מנת להוכיח שהוא "חבר ובן ברית של העם הרומאי". על הקיסר הביזנטי בסיליוס השני נאמר שצבר בקופתו סכום של 200,000 כיכרות זהב (השווים היום כ-100 מיליארד דולרים) ולכן פטר את האימפריה הביזנטית ממסים במשך השנתיים האחרונות של מלכותו.

כיכר בתנ"ך
----------

הכיכר מוזכרת בתנ"ך כיחידת משקל בעיקר בהקשר למתכות ושווים הכספי. על פי החשבונות בספר שמות, כיכר כסף הייתה שווה ל-3,000 שקלים, ובמונחי ימינו – 48 קילוגרם.

כל נפקד במפקד שנערך לבני ישראל, מגיל עשרים ומעלה, חויב בתשלום של מחצית השקל. נפקדו 603,550, כך שהכסף שנאסף היה 301,775 שקלי כסף. חישוב פשוט מראה כי זה בדיוק שווים של 100 כיכרות ועוד 1,775 שקלי כסף.

"וְכֶסֶף פְּקוּדֵי הָעֵדָה מְאַת כִּכָּר וְאֶלֶף וּשְׁבַע מֵאוֹת וַחֲמִשָּׁה וְשִׁבְעִים שֶׁקֶל בְּשֶׁקֶל הַקֹּדֶשׁ: בֶּקַע לַגֻּלְגֹּלֶת מַחֲצִית הַשֶּׁקֶל בְּשֶׁקֶל הַקֹּדֶשׁ לְכֹל הָעֹבֵר עַל הַפְּקֻדִים מִבֶּן עֶשְׂרִים שָׁנָה וָמַעְלָה לְשֵׁשׁ מֵאוֹת אֶלֶף וּשְׁלֹשֶׁת אֲלָפִים וַחֲמֵשׁ מֵאוֹת וַחֲמִשִּׁים"

בספר שמות נעשה שימוש רב ביחידת משקל זו על מנת לתאר את כלי המשכן - הן כיחידת משקל בזהב והן כיחידת משקל בכסף:

* משקל המנורה: "כִּכָּר זָהָב טָהוֹר" (שמות ל"ז, 24)
* אדני המשכן שקלו 100 כיכרות כסף: "וַיְהִי, מְאַת כִּכַּר הַכֶּסֶף, לָצֶקֶת אֵת אַדְנֵי הַקֹּדֶשׁ, וְאֵת אַדְנֵי הַפָּרֹכֶת: מְאַת אֲדָנִים לִמְאַת הַכִּכָּר, כִּכָּר לָאָדֶן" (שמות ל"ח, 27)

רכישת הר שומרון, מתוארת בספר מלכים א':

"וַיִּקֶן אֶת-הָהָר שֹׁמְרוֹן, מֵאֶת שֶׁמֶר--בְּכִכְּרַיִם כָּסֶף;" (מלכים א', ט"ז, 24).
בספר ירמיהו מצוין שהנביא קיבל לאכול "כיכר" לחם אחת ליום (ירמיהו, ל"ז, 21), אולם ככל הנראה לא היה משקל כיכר הלחם שווה ל"כיכר".

בספר שמואל ב', פרק י"ב: וייקח (דוד) את עטרת מלכם מעל ראשו ומשקלה ככר זהב ואבן יקרה ותהי על ראש דוד.

* **ותהי על ראש דוד** : למעלה מראשו הייתה תלויה כשהוא יושב על הכיסא, כי איך סבל על ראשו משא של ככר (מצודת דוד)

ראו גם
------

* מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה
* רשימת מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה

קישורים חיצוניים
----------------

* science/Hebrew-talent כיכר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------
לחצו כדי להקטין חזרה

לחצו להגדלה

---

**המגדל ע"ש יעקב סוראסקי** בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים, הוא מגדל מים שהפך עם חנוכתו למבנה סמלי בקמפוס הר הצופים.

בניין מגדל המים קיבל את שמו מתפקודו כמגדל ליצירת לחץ מים. המגדל הוא חלק משורת מגדלים הקיימים על קו הרכס של הר הזיתים והמשכם בהר הצופים, ובהם מגדל הפעמונים של כנסיית העלייה הרוסית בשכונת א-טור, מגדל אכסניית אוגוסטה ויקטוריה על אוכף בין הר הזיתים להר הצופים והמגדל המרכזי שעל רכס הר הצופים - מגדל המים של האוניברסיטה העברית.

יוצרי המגדל, האדריכלים בנימין אידלסון וגרשון צפור, ביקשו להקים סמל שישתלב ברצף המגדלים של הרכס והקימו בשנת 1974 מבנה צר וגבוה בעל סגנון פיסולי אלגנטי, המתנשא לגובה של 55 מטרים. המגדל נבנה על ידי הקבלן דניאל בן מנשה, משילוב של בטון גלוי, אבן ואף זכוכית. למעשה הוא נבנה כדי ליצור זרימת מים בגרוויטציה בעת כיבוי שריפות. בראש המגדל הוקמה תצפית לשימוש צה"ל, אך בשנת 2006 עזב צה"ל את הנקודה המשקיפה על נופי מואב וים המלח.

גלריה
-----

* מבט אל המגדל ותיאטרון המעלותמבט אל המגדל ותיאטרון המעלות
*

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **המגדל ע"ש יעקב סוראסקי** |
**תסמונת ראיית מחשב** או **CVS** (באנגלית: **Computer Vision Syndrome**) היא מאמץ עיניים (eyestrain) הנובע משימוש ממושך ורציף במחשב. מנתוני ארגון האופטומטריסטים האמריקאי עולה כי עד 90% ממשתמשי המחשב חווים תופעות CVS.

על פי הידוע כיום, CVS אינה מחלה, ליקוי או הפרעת ראייה בעלת נזק ישיר לטווח ארוך. אין מחקרים המוכיחים נזק לעיניים מצפייה ממושכת במסך. עם זאת, כאשר מקור הבעיה הוא התייבשות העין, לא מן הנמנע כי צפייה מוגזמת והתעלמות מן הכאב תגרום נזק, שכן יובש ממושך בעיניים עלול לגרום לניקוב הקרנית ולפגיעה באיכות החיים. תסמונות CVS נעלמות בטווח זמן קצר כאשר מנוטרל הגורם להיווצרותן.

גורמים
------

התסמונת נובעת מכך שהעין והמוח מגיבים באופן שונה לעבודה מול מסך או מול מסמך מודפס. לעיניים אין כל בעיה להתמקד במסמך מודפס, בו גבולות האות או התמונה ברורים ומוגדרים היטב. מול המחשב המצב שונה: תמונת המסך מוקרנת באמצעות פיקסלים ולא על ידי תמונה רציפה ולכן העין לא מוצאת נקודת מיקוד ברורה. כתוצאה מכך, שריר העין מנסה שוב ושוב להתמקד (פוקוס דינאמי) והעומס עליו הולך וגדל ככל שנמצאים זמן רב יותר מול המחשב.

מאמץ המיקוד גורם בנוסף למצמץ הרבה פחות מהנדרש, מה שגורם לייבוש שכבת הדמעות המגנה על העיניים. עם כל מצמוץ נדרשת העין למקד את עצמה מחדש.
גורמים נוספים הם סביבת עבודה יבשה, מיזוג אוויר ותאורה מלאכותית.

תסמינים
-------

הסימנים המרכזיים של התסמונת נחלקים לשלוש קטגוריות מרכזיות: אי נוחות כללית, בעיות ראייה ובעיות עיניים:

* בעיות העיניים: תחושות צריבה ויובש בעיניים, דמעת, רגישות לאור ועיניים אדומות, דקירות ועייפות עיניים.
* בעיות הראייה: טשטוש ראייה, איבוד מיקוד, ראייה כפולה, בוהק, רגישות לריצוד ועוד.
* אי נוחות כללית: כאבי ראש, כאבי צוואר, גב וחגורת הכתפיים.

בדיקת ראייה רגילה למרחק עבודה מול מחשב אינה מספקת מאחר שאינה לוקחת בחשבון את מאמץ הפוקוס הדינאמי בעבודה מול מחשב. רק סימולציה מלאה של עבודת העיניים מול המחשב יכולה לספק אבחנה נכונה ומדויקת לגבי CVS.

טיפול ומניעה
------------

הפתרון הנכון להקלה על התסמינים או מניעתם מותאם פרטנית לכל אדם, בהתאם לממצאי בדיקה, סביבת העבודה ופרמטרים נוספים. פתרונות אפשריים הם:

* משקפי CVS מותאמים אישית
* תוכנות להפחתת קרינת הספקטרום הכחול במסכי מחשב וסמארטפונים
* סידור נכון של עמדת המחשב ותנוחת הישיבה
* הדרכה אישית לעבודה בסביבת מחשב
* מצמוץ
* הפסקות קצרות בעבודה
* תנועות קטנות כל חצי שעה בערך

ראו גם
------

* תסמונת מנהרת שורש כף היד

קישורים חיצוניים
----------------

* אסופת מאמרים באנגלית בנושא תסמונת ראית מחשב
* AOA - אתר ארגון האופטומטריסטים האמריקאי
* כשהעיניים עושות שעות נוספות מול המחשב - כתבה באתר הכללית
* עידי מצר, תסמונת ראיית המחשב: איך תזהו אם אתם סובלים?, באתר ynet, 8 בינואר 2015
* תומר רינת‏, כל היום מול המסך? זהירות, הראייה שלכם בסכנה, באתר וואלה!‏, 24 בינואר 2019
* ארזה פרוכטר וליאת גנץ, הילד מכור למסכים? תדאגו להפסקות, באתר ynet, 5 בנובמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  רינה זיסמנוביץ, יובש בעיניים: הסיבה המפתיעה והטיפול היעיל, באתר ynet, 16 במאי 2014

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
השיר **I'll Be on My Way** נכתב על ידי פול מקרטני אך נזקף לזכות הצמד לנון-מקרטני. השיר בוצע לראשונה ב-26 באפריל 1963 על ידי בילי ג'יי קרמר והדקוטות כצד B של סינגל הבכורה שלהם Do You Want to Know a Secret, שאף הוא נכתב על ידי לנון-מקרטני. הסינגל הגיע למקום השני במצעד הבריטי בעוד From Me to You של הביטלס החזיק במקום הראשון. הביטלס הקליטו גרסה מוקדמת יותר של השיר ב-4 באפריל 1963 עבור רדיו BBC, אך הוא ראה אור לראשונה רק באלבום האוסף משנת 1994 Live at BBC.

כתיבת השיר
----------

ג'ון לנון סיפר כי השיר נכתב במחצית הראשונה של 1959. ההיסטוריון טוד קומפטון כתב שמקרטני חיבר את השיר על הגיטרה הראשונה שלו, גיטרה אקוסטית של Framus Zenith. בספר The Beatles Anthology, מקרטני אמר שכל השירים הראשונים שלו נכתבו על גיטרה זו; שירים כמו מישל ו-I Saw Her Standing There. על גיטרה זו למד מקרטני את 'Twenty Flight Rock', השיר שלימים חיבר אותו ללהקת The Quarrymen. לאחר מכן הביטלס הוסיפו את השיר להופעות החיות שלהם.

הקלטה
-----

מקרטני הקליט דמו של השיר עוד לפני שבילי ג'יי קרמר והדקוטס הקליטו אותו. הגיטריסט של הדקוטס מייק מקספילד טוען שבבעלותו עדיין סרטי ההקלטה המקוריים של הביטלס המבצעים שיר זה.

ב-4 באפריל 1963 הביטלס הקליטו את השיר בתיאטרון ה-BBC פריז, בלונדון, ושודרו בתוכנית הרדיו של ה-BBC Side by Side ב-24 ביוני 1963.

גרסת בילי ג'יי קרמר
-------------------

קרמר והדקוטס הקליטו את "I'll Be On My Way" ב-14 וב-21 במרץ 1963. גרסתם לשיר הופיעה בתור B-side של סינגל הבכורה שלהם, "Do You Want to Know a Secret" ב-26 באפריל 1963. גרסה זו של השיר נכללת באלבום EMI משנת 1979 The Songs Lennon and McCartney Gave Away.

מבצעים
------

* פול מקרטני - שירה מובילה, קול רקע, גיטרה אקוסטית, גיטרה בס
* ג'ון לנון - קול רקע, גיטרה קלאסית
* ג'ורג' הריסון - קול רקע, גיטרה אקוסטית, גיטרה מובילה
* רינגו סטאר - תופים

ראו גם
------

* הדקוטות
* בריאן אפשטיין

קישורים חיצוניים
----------------

* גרסת הביטלס, מאתר יוטיוב
* גרסת בילי ג'יי קרמר והדקוטות, מאתר יוטיוב
* אודות השיר, מאתר התנ"ך של הביטלס
* מידע על היצירה "I'll Be On My Way" באתר מיוזיק בריינז

* גרסאות נוספות ל"I'll Be On My Way" באתר SecondHandSongs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 31bdf7d6-3bb7-3361-b24d-48e5c3492c7d

 |
נחלות שבטי ישראל
**יִרְאוֹן** הייתה עיר מקראית בנחלת שבט נפתלי, המזוהה בכפר הלבנוני יארוּן.

במקורות
-------

יראון נזכרת פעם אחת בתנ"ך, כעיר מבצר: "וְקֶדֶשׁ וְאֶדְרֶעִי וְעֵין חָצוֹר. וְ**יִרְאוֹן** וּמִגְדַּל אֵל חֳרֵם וּבֵית עֲנָת וּבֵית שָׁמֶשׁ".

ברשימותיו של תגלת פלאסר השלישי, נזכרת עיר בשם "אירו..." עם סוף חסר, בין ערי הגליל העליון שכבש, ועיר זו מזוהה עם יראון.

זיהוי
-----

שמה של העיר הקדומה נשתמר לפי הסברה המקובלת בשמו של הכפר הלבנוני **יארוּן**, השוכן כ-5 ק"מ דרומית לבנת ג'בייל, ובסמוך לגבול ישראל, ממערב לקיבוץ יראון, הקרוי על שם העיר הקדומה. הימצאותו בקרבת תל חצור ותל קדש, המזוהים עם ערים שנמצאות איתה באותה רשימה, מחזקת את הזיהוי.

במרכז הכפר תל עתיק, ברום של כ-800 מטרים מעל פני הים, אשר בו נמצאו חרסים החל מתקופת הברזל.

לקריאה נוספת
------------

* **אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו**, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ג', עמ' 770.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק ל"ז-לח
2. ↑  אנציקלופדיה מקראית, כרך ג', ערך יראון, עמ' 770
3. ↑  יואל אליצור, **מקום בפרשה**, ידיעות ספרים, תשע"ד, עמוד 117
**אשר למלין** (או **לעמלין**, Asher Lämmlein) היה יהודי-גרמני אשר הופיע בשנת 1502 באיסטריה, ליד ונציה וטען (ככל הנראה בהשפעת כתביו של דון יצחק אברבנאל), שהוא מבשר הגאולה. למלין נחשב למשיח שקר ביהדות.

למלין עסק ככל הנראה בקבלה. הוא קרא לחזרה בתשובה והודיע על ביאתו הקרבה של המשיח, במהלך ששת החודשים הקרובים, במידה והיהודים יפגינו תשובה מלאה. קבוצות גדולות של תומכים החלו להפיץ חזונו בקהילות היהודיות בגרמניה ובאיטליה. נטען, כי רבה של יהדות וסטפאליה זעליג גאנז כל כך האמין בביאת המשיח, שהוא פקד לשבור את התנור המיוחד לאפיית מצות, שכן האמין שחג הפסח הבא יחגג בארץ ישראל. למלין נפטר (או נעלם) והתנועה המשיחית באה אל קיצה.

קיימת טענה, כי האכזבה מכישלון נבואת למלין הביאה מספר אינטלקטואלים יהודים בולטים להתנצר, ביניהם ויקטור פון קרבן ויוהנס פפרקורן.

ראו גם
------

* משיח שקר

לקריאה נוספת
------------

* אפרים קופפר, "חזיונותיו של ר' אשר ב"ר מאיר המכונה לעמליין רויטלינגן", **קבץ על יד** ח (תשל"ו), עמ' 385–423.
* בנימין שלמה המבורגר, **משיחי השקר ומתנגדיהם**, מכון מורשת אשכנז תשע"ט, עמ' 239–245.

קישורים חיצוניים
----------------

* משיחי שקר, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Greenstone, Julius Hillel (1906). The Messiah Idea in Jewish History. The Jewish Publication Society of America, 189
.
2. ↑  Graetz, Heinrich; Philipp Bloch (1894). History of the Jews. Jewish Publication Society of America, 482
3. ↑  Gow, Andrew Colin (1995). The Red Jews: Antisemitism in an Apocalyptic Age, 1200-1600. Brill Academic Publishers, 135

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007516499905171
* VIAF: 310737106
* WorldCat (עם VIAF): 310737106

 |
הרב **מזור בהיינה** (נולד ב-12 בספטמבר 1973) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת ה-17 מטעם מפלגת ש"ס.

ביוגרפיה
--------

בהיינה נולד בכפר באזור ולקאית שבמחוז בגמדר שבאתיופיה. אביו נרצח בידי נוצרים באתיופיה. מזור עלה ארצה לבדו וחצה רגלית את הגבול לסודאן. לאחר תקופת המתנה של שנה וחצי לאישור עלייה לישראל, עלה בהיינה עם משפחתו בשנת 1982. תחילה התיישבו באור עקיבא ולאחר מכן בקריית גת.

בהיינה למד בישיבת הדרום ברחובות והוא בוגר ישיבות "תורת חיים" בבני ברק ו"פורת יוסף" בירושלים, בהיינה רואה ברב עובדיה יוסף את רבו.

במסגרת פעילותו המפלגתית מטעם ש"ס מרכז בהיינה פרויקטים שונים למען יהדות אתיופיה. בין פעילויותיו: מנהל המחלקה ליהודי אתיופיה ברשת החינוך "אל המעיין", רכז יהדות במרכזי קליטה ורכז קליטה רוחנית ליהודי אתיופיה במשרד הדתות. לאחר מכן מונה בהיינה לרב קהילת יהודי אתיופיה בבאר שבע ונבחר לחבר מועצת העיר.

עמד בראש עמותת "ראו בנים" הפועלת להפצת מורשת יהודי אתיופיה ולגיורם הרשמי של בני קהילת פלאסמורה.

בהיינה הועמד במקום ה-13 ברשימת ש"ס בבחירות לכנסת ה-17. הוא הושבע כחבר כנסת באפריל 2008, בעקבות הרשעתו בפלילים של חבר הכנסת שלמה בניזרי והשעייתו מחברותו בכנסת. ההחלטה על השבעתו לכנסת ארכה ימים ספורים עד להכרעת היועצת המשפטית של הכנסת על תקינות התמודדותו בבחירות, לאור היותו שכיר של המועצה הדתית בבאר שבע. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-12 ברשימת ש"ס לכנסת, אך נותר מחוץ לכנסת עם זכיית המפלגה ב-11 מושבים.

לאחר פרישתו מהפוליטיקה חזר לשמש כרב העדה האתיופית בבאר שבע.

חיים אישיים
-----------

בהיינה גר בבאר שבע. הוא נשוי ואב לשמונה ילדים.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק שתיל, "רבני באר שבע ומוליכי דרכה", ה'תשע"ב, עמ' 32.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* מזור בהיינה, באתר הכנסת

* מזור בהיינה, באתר כנסת פתוחה
* מעתה יקרא שמו - ח"כ הרב ביינה מזור(הקישור אינו פעיל), בפורטל יופי
* הכנסת ה-17 ויוצאי אתיופיה - כרוניקה של היעדרות, באתר אגודה ישראלית למען יהודי אתיופיה
* דני בלר, המסע מאתיופיה: יציאת מצרים של הרב מזור בהיינה, באתר nrg‏, 11 באפריל 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמעון מירוני, נא להכיר: ח"כ הרב מזור בהיינה, באתר בחדרי חרדים, 27 באפריל 2008
2. ↑  צבי זרחיה, מבוכה בכנסת: מחליפו של בניזרי לא יכול להתמנות לח"כ, באתר הארץ, 28 באפריל 2008
3. ↑  יוסף כץ, אל תראוני שאני שחרחורת: ראיון עם שלושה מרבני הקהילה האתיופית, באתר הידברות, ‏2015-07-02
4. ↑  מיכל אריאלי, הרב מזור בהיינה: "מעדיף לפצח קושיות של המהרש"א ולא לעמוד מול הורים שלא קיבלו את הילד שלהם לבית הספר", באתר הידברות, ‏2016-07-26
**המוזיאון האולימפי בנורווגיה** (בנורווגית: **Olympiske Museum**) הוא מוזיאון, הממוקם בעיר לילהאמר שבנורווגיה.

המוזיאון האולימפי בנורווגיה, מציג את ההיסטוריה של המשחקים האולימפיים בתקופות קדומות ומודרניות, תוך התמקדות באולימפיאדת החורף 1952 באוסלו ובאולימפיאדת החורף 1994 בלילהאמר. נקודות השיא האולימפיות מוצגות באמצעות מתקנים אינטראקטיביים, מצגות מולטימדיה וסיפורים הקשורים לאובייקטים אותנטיים. בנוסף לתערוכת הקבע, המוזיאון מציג גם תערוכות ארעיות עם נושא הקשור לתולדות הספורט ולהישגים אתלטיים. לאולימפיאדת הנכים ולאולימפיאדת הנוער יש חלקים משלהם במוזיאון.

המוזיאון נפתח רשמית על ידי המלך האראלד החמישי, מלך נורווגיה ואשתו, סוניה, מלכת נורווגיה ב-27 בנובמבר 1997, אך נסגר לאחר מכן ונפתח מחדש בשנת 2016.

זהו המוזיאון היחיד בצפון אירופה המציג את כל ההיסטוריה של המשחקים האולימפיים. במוזיאון אוסף של יותר מ-7,000 פריטים אולימפיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון האולימפי בנורווגיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון האולימפי בנורווגיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוזיאונים בנורבגיה, באתר נורבגיה
2. 1 2  Norges Olympiske Museum - Museum, Lillehammer - Se og gjøre, Visit Lillehammer (בנורווגית)
3. ↑  IOC Young Reporters, A majestic opening for the Olympic Museum, a brick in the YOG legacy, Medium, ‏2016-02-12 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 8021715
* VIAF: 112149105995168490033
* WorldCat: viaf-112149105995168490033

 |
האנדרטה
**הכנסייה לזכר רצח העם הארמני** הייתה כנסייה ומתחם זיכרון, שניצבו בעיר דיר א-זור שבמזרח סוריה. הם נחנכו בשנת 1991 והוחרבו במעשה חבלה מכוון בשנת 2014.

הכנסייה
-------

במהלך רצח העם הארמני במלחמת העולם הראשונה הוקמו באזור דיר א-זור מחנות, שאליהם הוצעדו מאות אלפי ארמנים מטורקיה דרך המדבר הסורי. במחנות אלו מתו ונרצחו 150 אלף עד 400 אלף ארמנים.

הכנסייה הוקמה ביוזמת הכנסייה האפוסטולית הארמנית באחד מאתרי ההרג במקומה של כנסייה קטנה שנבנתה שם במועד מוקדם יותר. טקס הקדשת האתר נערך ב-12 במאי 1985. הבנייה בפועל החלה בשלהי 1989 והמתחם נחנך ב-4 במאי 1991. מתכנני המתחם היו סארקיס בלמנוקיאן (Sarkis Balmanoukian) וגארביס טובמסיאן (Garbis Tovmasian).

הכנסייה נבנתה כחלק ממכלול הנצחה. בחצרו ניצבה אנדרטה - לוח אבן שבו חרות צלב, אשר הוצב בתוך גומחה בכותל מקושט. לפניה דלקה אש תמיד. בחצר נבנה גם כותל מעוטר, שסימל את הידידות בין העם הארמני לבין העם הערבי. במרכז מבנה הכנסייה הגבוה הוצב עמוד שהתנשא עד לתקרתה, וסביב תחתיתו, מתחת ללוחות זכוכית, הונחו עצמות של הקרבנות הארמנים שלוקטו מהמדבר הסורי. בתוך אולם הכנסייה הוקם מוזיאון קטן ובו ספרים, מסמכים ותמונות אודות רצח העם הארמני.

מדי שנה, ב-24 באפריל, יום הזיכרון לרצח העם הארמני, ביקרו בכנסייה אלפי עולים לרגל על מנת לציין את זיכרון רצח העם.

החרבת הכנסייה
-------------

ב-21 בספטמבר 2014 פוצצו הכנסייה ומכלול ההנצחה שסביבה והוחרבו במעשה חבלה מכוון. האחריות לחבלה יוחסה לאנשי ארגון המדינה האסלאמית, שהם ששלטו בדיר א-זור באותו זמן. הועלו גם טענות אחרות, שייחסו את החבלה לאנשי ארגון ג'בהת א-נוסרה או לטורקיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הכנסייה לזכר רצח העם הארמני** בוויקישיתוף
* מידע על הכנסייה ותמונות שלה, באתר Armenian Genocide
* תמונת הכנסייה החרבה, באתר גוגל מפות
**החנות הסיטונאית של מרשל פילד** בשיקגו, אילינוי, המכונה לעיתים "חנות המחסן של מרשל פילד", הייתה בניין בעל שבע קומות בתכנונו של הנרי הובסון ריצ'רדסון (אנ'). המבנה נועד לשרת את העסק הסיטונאי של חנות הכלבו פילד'ס ונפתח ב-20 ביוני 1887, והקיף את הבלוק העירוני התחום על ידי רחוב קווינסי, פרנקלין, אדמס ו-וולס, ליד בניין מועצת הסחר של שיקגו.

אדריכלות
--------

הבניין הוזמן בשנת 1885 על ידי הסוחר מרשל פילד (אנ'). ריצ'רדסון היה ידוע בעיצוביו בסגנון התחייה הרומנסקית (אנ'), לו העניק את השם רומנסק ריצ'רדסוניאני (אנ'). מבנה החנות הסיטונאית של מרשל פילד מדגים את יכולתו להתאים את הסגנון הזה למתחם מסחרי מודרני. הבניין נתמך במסגרות פנימיות של עץ וברזל, והוא היה עטוף במראה חיצוני כפרי של עבודות אבן שהעניקו מראה של ארמון (אנ') רומנסקי איטלקי. העיצוב החיצוני, שבו החלונות הונחו בקשתות רומנסקיות מסיביות, עשה רושם של ארבעה מפלסים, אך למעשה היו בו שבע קומות ומרתף שקוע. הקשתות הגדולות אפשרו לבנות את הרכיבים המבניים דקים יותר ומרחב חלונות גדול יותר למבנים שנבנו בשיטות המסורתיות באותה עת.

חברת מרשל פילד (אנ') סגרה את הבניין ב-1930 לאחר פתיחת המרצ'נדייז מארט (אנ'), אז הבניין הגדול בעולם, שאיחד את כל עסקי החברה הסיטונאיים תחת קורת גג אחת. החנות הסיטונאית נהרסה מאוחר יותר באותה שנה.

ראו גם
------

* אדריכלות בארצות הברית
* לואיס סאליבן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החנות הסיטונאית של מרשל פילד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Fabulous Era of Prairie Av. Yields To Time". Chicago Tribune. January 24, 1951.
2. ↑  "The Story of a House". Glessner House Museum. 13 April 2015. Retrieved 18 July 2017.
**גורם גידול** (אנגלית: Growth Factor), או **הורמון גידול** מתייחס לחלבון הממריץ חלוקת תאים והתמיינות תאים. בנוסף, חשובים גורמי גידול לוויסות מגוון תהליכים תאיים בגוף.
גורמי גידול פועלים בדרך כלל כמולקולות אות (סיגנל) בין תאים בדומה לציטוקינים
ולהורמונים, שנקשרים לקולטנים (רצפטורים) ספציפיים על פני תאי המטרה שלהם.
גורמי גידול שונים מזרזים חלוקה והתמיינות של תאים ספציפיים להם. דוגמה לכך הם חלבוני עצם מורפוגנים (Bone Morphogenic Protein) האחראים להמרצת ההתמיינות של תאי עצם וכן לתהליכי התפתחות רבים בעובר ובמערכת החיסון.

דוגמאות לגורמי גידול
--------------------

גורמי גידול שייכים למשפחות שונות של סוגי חלבונים שמתאפיינות בדמיון מבני מסוים. ישנן עשרות סוגי משפחות של גורמי גידול. שתי דוגמאות הן FGF (ראשי תיבות באנגלית: Fibroblast growth factor "גורם גידול של פיברובלסט") ו-NGF (באנגלית: Nerve growth factor, "גורם גדילה עצבי").

שימושים ברפואה
--------------

בשני העשורים האחרונים נעשה שימוש מוגבר בגורמי גידול לשם טיפול במחלות דם ולב וכן במחלת הסרטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גורם גידול** בוויקישיתוף
* גורמי גידול, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543315905171
* LCCN: sh85057532
* NDL: 00576656
* NKC: ph289376

 |