recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סודו של וילהלם סטוריץ** (בצרפתית: **Le Secret de Wilhelm Storitz** בעברית תורגם **סודו של מדען גרמני**) הוא ספר פנטזיה מאת ז'ול ורן. הספר עוסק בגרמני אשר יורש מאביו האלכימאי סוד המאפשר לו להפוך לרואה ואינו נראה.

עלילה
-----

אנרי וידאל, רווק צרפתי בן 33, מקבל מכתב מאחיו מרק וידאל בן ה-28 העובד כצייר בהונגריה (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). מרק השתדך עם מריה רודריך היפהפייה, בתו של ד"ר רודריך ההונגרי, והוא מזמין את אחיו להשתתף בחתונתו. מסעו של אנרי להונגריה כולל תיאור אזורים וערים שהוא רואה בדרכו, וכאשר הוא מגיע להונגריה הוא זוכה לקבלת פנים חמה אצל משפחת רודריך, ומתוודע לאחיה של מריה, האראלאן. גרמני צעיר בשם וילהלם סטוריץ, אשר בזמנו חיזר אחר מריה, מגיע שוב כד לבקש את ידה, ומשנענה בסירוב מאיים על המשפחה. סטוריץ הוא בנו של האלכימאי אוטו סטוריץ אשר סופרו בו נפלאות. על פי מסורת עתיקה בעיר, הולכים מרק ומריה אל המושל כדי לבקש את אישורו לנישואים. הטקס משובש בידי קול מסתורי אשר שר שיר שנאה בגרמנית. חוזה הנישואים נמצא קרוע לגזרים, וזר פרחים מתרומם באוויר וגורם לבהלה בקרב המוזמנים. מפקד המשטרה היינריך סטיפארק חושד בסטוריץ, אולם חיפוש שנערך בביתו לא מעלה ממצאים חשודים פרט לנוזל צהוב מסתורי. כמה ימים לאחר מכן, לאחר שקיבלו את אישור המושל, מוכנים מרק ומריה להינשא, אולם גם הפעם הורס את הטקס הקול המסתורי. מריה מתעלפת ומוחזרת לביתה. ההמון הזועם בעיר מצית את ביתו של סטוריץ, חרף מאמצי המשטרה למנוע את המעשה. סטוריץ עצמו נעלם. מאוחר יותר, במהלך טיול, שומעים אנרי וסטיפארק שיחה בין סטוריץ למשרתו הרמן. מהשיחה הם מבינים שסטוריץ ירש מאביו סוד להכנת נוזל ההופך אותו לרואה ואינו נראה, ובאמצעות נוזל זה הרס סטוריץ את החתונה. הם מנסים לתפוס את סטוריץ, אך הוא נעלם. 

כאשר הם חוזרים לבית משפחת רודריך, הם מגלים שמריה נעלמה. על בסיס מידע שנאסף מהשיחה ששמעו, הולכים אנרי וחבריו אל ביתו של סטוריץ, ואחיה של מריה הארלאן מנהל דו-קרב נגד סטוריץ הבלתי נראה. אנרי מנסה למנוע ממנו להרוג את סטוריץ כדי שיוכלו לשמוע ממנו היכן מריה, אולם נכשל בכך. סטוריץ נהרג, וגופתו הופכת שוב לנראית. כאשר הם חוזרים הביתה, הם מגלים שמריה כלל לא נחטפה. היא הושארה במיטתה אולם סטוריץ הפך אותה לבלתי נראית. מריה ומרק משלימים עם המצב, ונישאים חרף העובדה שמריה אינה נראית. אנרי חוזר לצרפת, ושם עולה בו המחשבה שאולי דם הוא התרופה להיעלמות, ולכן גופתו של סטוריץ חזרה להיות נראית לאחר שאיבדה הרבה דם. כאשר הוא שומע שמריה בהריון ועומדת ללדת, הוא דואג שבלידה יצא יותר דם מהרגיל, וכך מריה חוזרת להיות נראית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סודו של וילהלם סטוריץ** בוויקישיתוף
* סודו של וילהלם סטוריץ (בצרפתית)
* סודו של וילהלם סטוריץ באתר סימניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 183647198
* WorldCat (עם VIAF): 183647198

 |
התרבות הפרסית העתיקה מתייחסת כחלק הקדום ביותר בהיסטוריה של איראן, אשר ראשיתה בממלכת פרס האחמנית בעת העתיקה (התקיימה במהלך המאה ה-8 ועד המאה ה-4 לפנה"ס). בתקופה זאת פרחה התרבות הפרסית בעקבות כיבושיהם של כורש הראשון ודרוויש, אשר הוביל ליצירתה של אימפריה פרסית אדירה שהייתה לגדולה ביותר עד לתקופתה. תרבות זו השפיעה והושפעה רבות מן התרביות אשר כבשה.

שפה וכתב
--------

 ערך מורחב – **פרסית עתיקה**  

לאורך היסטוריה הקדומה של פרס השפה השלטת הייתה שפתה של תרבות עילם. השפה הפרסית, שהינה הודו-אירופית, החלה לתפוס את מעמדה בעיקר במאה ה-6 לפנה"ס עם עליית כוחם של המלכים הפרסים לשלטון בדרום המישור האיראני. אולם דווקא במאה ה-5 לפנה"ס, כאשר האימפריה הפרסית הייתה בשיא גודלה וכוחה, השפה הארמית מאזור סוריה של היום הפכה לשפת המנהל של האימפריה הפרסית, בעוד שהשפה הפרסית הייתה שפת השלטון אך נותרה שולית. עם זאת השפה הפרסית השפיעה רבות באוצר המילים שלה על שפות מערביות ושמיות בהן עברית. כך למשל המילה פרדס שפרושה בפרסית "גן" חדרה לשפה העברית והערבית וכן גם לשפות המערב אשר שמשמעותה אצלם הנה "גן עדן" (למשל באנגלית: Paradise).

אדריכלות
--------

האדריכלות הפרסית הושפעה מהתרביות אותן כבשה כגון עילם, בבל ויוון העתיקה. בעיר פרספוליס נבנו ארמונות, מקדשים ויצירות אומנות מלאכת מחשבת בידי בנאים וסתתים, חלקם יוונים וחלקם משאר קצות האימפריה.

שלטון
-----

השלטון הפרסי היה תאוקרטי והושפע רבות ממבנה השלטון המצרי הקדום. למלך הפרסי הייתה שליטה בלתי מבוטלת על ממלכתו, ותחתיו היו פקידי שלטון רבים. אחרי כיבוש מצרים העתיקה, מלכי פרס הכתירו את עצמם לפרעוני מצרים.

דת
--

 ערכים מורחבים – **זורואסטריות, מגדלי שתיקה**  

הדת השלטת בתרבות הפרסית בתקופה ההיא, הייתה הדת הזורואסטרית המתבססת על דמותו של זרתוסטרה, האמונה הייתה שהעולם מחולק בין כוחות הטוב וכוחות הרע ועל האדם יש ללכת בעקבות כוחות הטוב כנגד אותן כוחות כאוס המנסים להחריבו. הדת הזוראסטרית פרחה בתקופת האימפריה האחמנית.
**וידוי** הוא רומן היסטורי מאת יוכי ברנדס, המתבסס על אנציקלופדיות, ספרים, מחקרים, ראיונות שערכה ותוספות ליצירת העלילה שרקחה המחברת.
הספר וידוי יצא לאור בשנת 2005.

הרומן וידוי שב לנושאים בהם עסקה המחברת בספרים קודמים, ובהם: מעמד האישה, יכולתן של יצירות אומנות או סיפור (ואפילו סיפורה של אישה אחרת) לגרום לשינוי במהלך חיי האדם ונושא רגשות אשמה וההתמודדות איתן.

הרומן משתרע על תקופה המתחילה בפרעות קישינב בראשית המאה העשרים ועד ימינו במדינת ישראל.

וידוי מספר על תמר, אוצרת במוזיאון, על יחסיה עם אמהּ וסבתה ועל מפגש עם אישה מבוגרת המחזיקה ברשותה ציור. מפגש הפותח סיפור נוסף בתוך העלילה הראשית, סיפורה של בעלת התמונה.

עלילה
-----

אלה, העובדת כמשחזרת במוזיאון בו עובדת תמר, משחזרת ציור ישן מאת אמן בלתי ידוע. ציור זה נותן לתמר, הנאבקת על מעמדה במוזיאון רעיון לאצור תערוכה של ציורים שהקדימו את זמנם.

במהלך חיפושיה אחרי תמונה היא מגיעה לציונה, המחזיקה ברשותה ציור ישן, ומנסה לשכנע אותה להשאיל את הציור למוזיאון.

ציונה מספרת לתמר את סיפור חייה, המתחיל בפרעות קישינב, עובר דרך התבגרותה אצל דודה ודודתה, דרך נסיעה לאודסה לביתו של חיים נחמן ביאליק, קשריה עם התנועה הציונית, אהבתה לצעיר בולשביק, עלייתה ארצה על הרוסלאן, לימודיה בגימנסיה הרצליה.

במקביל, מתוארת מערכת היחסים בין סבתה הדעתנית של תמר, אמהּ המתרכזת בבישולים ובגדים ותמר עצמה, בינן לבין עצמן ובינן לבין הגברים שהיו בחייהן.

כעלילת משנה נוספת מתוארת עלייתה לישראל של רוזה כהן אמו של יצחק רבין כנוסעת סמוייה על הרוסלאן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרק ראשון מהספר

| ספרים מאת יוכי ברנדס |
| --- |
| ספרים | גְמר טוב (1997) • הגר (1998) • לכבות את האהבה (2001) • גרעינים לבנים (2003) • וידוי (2005) • מלכים ג (2008) • שבע אימהות (2010) • הפרדס של עקיבא (2012) • היהדות שלא הכרנו (2014) • אדל (2018) |
מערכת מודולרית מוטסת לכיבוי שרפות מוטענת על מטוס C-130 הרקולס
**מערכת מודולרית מוטסת לכיבוי שרפות** (באנגלית **Modular Airborne FireFighting System** ובראשי תיבות **MAFFS**) היא יחידה עצמאית המשמשת לכבאות אווירית וניתנת להטענה על מטוס C-130 הרקולס. 

המערכת מאפשרת כיבוי שרפות מן האוויר, תכונה החשובה למשל בשרפות יער, שלעיתים קרובות אין גישה אליהן מן הקרקע.
המערכת ניתנת להטענה על כל מטוס הרקולס מדגם E או H המצויד במערכת הטענה מסוג USAF 463L. בשעת הצורך ניתן אפוא להסב לכיבוי שרפות מטוסים צבאיים המשמשים ביומיום למשימות אחרות.

המערכת מורכבת מחמישה מכלי לחץ בעלי קיבולת כוללת של 10,000 ליטר מעכב בעירה נוזלי ובנוסף אוויר דחוס לפליטת הנוזל בלחץ. משקל המערכת כ-5 טון. המערכת ניתנת להטענה על מטוס ההרקולס על ידי צוות מיומן תוך זמן של בין ארבע לשש שעות.

**MAFFS2** הוא דגם משופר של המערכת, המצויד במכל לחץ אחד גדול, קיבולת נוזל גדולה יותר של 13,000 ליטר, וזמן הטענה קצר יותר (עקב דחיסת האוויר שתתבצע באוויר במקום על הקרקע) של בין שעה אחת לארבע שעות.

המערכת פותחה על ידי חברת FMC Corporation בשנת 1970, בעקבות שרפות הענק במחוז סן דייגו, בקליפורניה. טיסת המבחן הראשונה הייתה בשנת 1971. המערכת מיוצרת על ידי חברת Aero Union. הדגם הראשון של MAFFS2 נבנה בשנת 2007, ונכנס לשימוש בשנת 2008.

המערכת נמצאת בשימוש משמר היערות האמריקאי, חיל האוויר הברזילאי וחיל האוויר המלכותי התאילנדי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערכת מודולרית מוטסת לכיבוי שרפות** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראיון (באנגלית) על מערכת ה-MAFFS,‏Colonel Bryan Allen, 146th airlift wing, California air national guard אתר משרד ההגנה של ארצות הברית
**המסע אל ממלכת אורידור** הוא ספר פנטזיה לבני הנעורים מאת הסופרת מיכל אהרוני רגב, שיצא לאור בשנת 2009. זהו ספר הביכורים של אהרוני רגב, אשר נכתב בהשראת חוויותיה כילדה בטורקיה וברמת גן. הספר שעלילתו מתרחשת בישראל, היה מועמד לפרס גפן והוא חלק מסל תרבות ומצעד הספרים.

לדברי יהודה אטלס והסופרת יהודית רותם הספר מייצר מיתולוגיה חדשה. רותם מציינת כי "הצלחתה של רגב להעמיד בעברית עולם משכנע המבוסס על מיתולוגיה בדיונית היא הישג מרשים. היא רוקחת עלילה קולחת המשלבת מפגש עם יצורים פלאיים, כוחות קסם ומאבק בין כוחות האופל לכוחות הטוהר, וממציאה לא שפה דמיונית אחת, אלא שתיים".

עלילת הספר
----------

עלילת הספר נפתחת בתיאור משפחה ישראלית ששלושת ילדיה שירה, עומר ודניאל נזרקים משגרת יומם בבית ובבית הספר ומתוודעים לממלכה בלתי נודעת בשם אורידור, המתקיימת מזה אלפי שנים מתחת לפני האדמה. המפגש עם הממלכה הסודית מתרחש תחילה, כאשר הילדים מטילים יחדיו ב"הר הרוחות", המצוי בקרבת ביתם ורעידת אדמה במקום מובילה אותם לתוך מערה, בה הם פוגשים יצור בשם אשגדון, המוביל אותם לטירה המצויה בממלכה הנסתרת. בהמשך הסיפור, אשגדון מופיע באישון ליל בבית הילדים, ומבקש את עזרתם בחילוץ ממלכת אורידור מהסכנה לה היא נתונה מיד ממלכת דמלוצפר, השוכנת מעבר לנהר הסימבט. הילדים עוברים יחדיו הרפתקאות שונות המעמידות אותם במבחן מול פחדיהם הכמוסים, תוך בחינת מידת יכולתם לשמור על הקשר ביניהם ועל הזיקה שלהם לטוב, מול הפיתוי שמציגים הכוחות האפלים המגולמים באויבי ממלכת אורידור.

הספר מבנה שני עולמות ומייצר שתי שפות, הכוללות עשרות מילים וביטויים: בני ממלכת אורידור מדברים בשפה האורידורית ובני ממלכת דמלוצפר השוכנים מעבר לנהר הסימבט מדברים בשפה הדמלוצפרית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "המסע אל ממלכת אורידור", באתר "סימניה"
* ריאיון עם רגב בתוכנית של דליק ווליניץ
* המסע המופלא של מיכל אהרוני-רגב אל אורידור, באתר של אלי אשד

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציטוט מגב הספר
2. ↑  "גלריה", הארץ, 12.07.09

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"המסע אל ממלכת אורידור"**.
**רוטב אררביאטה**, (באיטלקית: **L'arrabbiata** או **Sugo all'arrabbiata** או רק **Arabbiata** בניב הרומאי), הוא רוטב חריף לפסטה העשוי מ: שום, עגבניות ופלפל צ'ילי אדום מיובש המבושל בשמן זית. מקורו של הרוטב מאזור לאציו, המחוז בו שוכנת רומא ובמיוחד מהעיר רומא.

מקור השם
--------

אררביאטה פירושו המילולי באיטלקית "כועס". בניב הרומאי, התואר arabbiato מציין "מאפיין" כלשהו (במקרה זה חריפות). ברומא, למעשה, כל מזון שבושל במחבת עם הרבה שמן, שום וצ'ילי כדי לעורר צמא עז, נקרא "אררביאטו" (למשל "ברוקולי ארביאטי").

היסטוריה
--------

המצאת המנה החלה בשנות ה-50 ובשנות ה-60, בתקופה שבה אוכל בעל חריפות (הכוונה כאן לחריף ממש או למפולפל) היה באופנה במטבח הרומאי. המנה נחגגה מספר פעמים בסרטים איטלקיים, בעיקר בסרטים "La grande abbuffata" של מרקו פררי (1973) וב"רומא" של פדריקו פליני (1972).

רכיבים
------

המרכיבים העיקריים הם עגבניות קלופות, שום, שפע פלפלי קאיין צ'ילי, מלח ושמן זית כתית מעולה. לפעמים מוסיפים לפסטה פרמזן מגורר וגבינת פקורינו רומנו.

פסטיבל פנה אל'ארביאטה
---------------------

בכפרים פונטה באסו ופונטה אלטו בעיריית קסטל סנטאנג'לו בנפת ריאטי, מתקיים פסטיבל פנה אל'ארביאטה למעלה מחמישים שנה.

לקריאה נוספת
------------

* Carnacina, Luigi; Buonassisi, Vincenzo (1975). *Roma in Cucina* (באיטלקית). Milano: Giunti Martello.
* Ravaro, Fernando (2005). *Dizionario romanesco* (באיטלקית). Roma: Newton Compton. ISBN 9788854117921.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוטב ארביאטה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Ravaro (2005), p.86, *sub voce*
2. 1 2  Silvia, Spagni (2010). *L'arte di cucinare alla romana: ricette tradizionali e curiosi aneddoti per piatti da imperatore* (באיטלקית). Roma: Newton Compton. ISBN 9788854122574. OCLC 955291501.
3. 1 2 3  Carnacina (1975), pg. 81.
4. ↑  Giorgioni, Livio (2002). *La grande abbuffata: percorsi cinematografici fra trame e ricette* (באיטלקית). Pontiggia, Federico, 1978-, Ronconi, Marco, 1972-. Cantalupa (Torino): Effatà. p. 25. ISBN 9788874020225. OCLC 50875311.
**ורוניקה מחליטה למות** (בפורטוגזית: **Verônica Decide Morrer**; תורגם לעברית על ידי יורם מלצר) הוא רומן מאת פאולו קואלו. 

הרומן מגולל את סיפורה של ורוניקה בת ה-24, אשר על אף חייה חסרי-הדאגות והשגרתיים לכאורה, מחליטה להתאבד, מכיוון שהגיעה למסקנה שחייה יהפכו לשגרה מעיקה ואינה רוצה לחיות חיים שכאלו.
בהקשר זה נבחנים נושאים כמו שיגעון, חיפוש עצמי ותחושות הבדידות והניכור שחווה הגיבורה. הספר מבוסס במידה חלקית על חוויותיו של קואלו עצמו במספר מוסדות לחולי נפש. 

המסר העיקרי של הסיפור הוא כי שפיות היא מושג יחסי. החברה היא שמגדירה מושגים של "מטורף" לעומת "שפוי"; אין נורמליות אובייקטיבית.
(ניתנת בספר דוגמת ה"עניבה", אשר אנשים שפויים לובשים אותה למרות שאין היא מועילה, אלא מוסכמה חברתית.)

הספר עובד להצגות תיאטרון מספר פעמים ובשנת 2009 עובד לסרט קולנוע בעל אותו השם.

עלילה
-----

למראית עין יש לוורוניקה חיים מושלמים. היא חיה בליובליאנה שבסלובניה. לאחר שהיא קוראת מאמר הנוגע לסלובניה, מתכננת ורוניקה להתאבד בעזרת מנת יתר של כדורי שינה. תוכניתה נכשלת והיא מתעוררת ב"וילט", בית חולים לחולי נפש, שם היא שומעת כי נותר לה שבוע לחיות.

נוכחותה של ורוניקה בבית החולים משפיעה על כל השוהים בו, במיוחד על זדקה החולָה בדיכאון, על מרי (הסובלת מהתקפי חרדה) ועל אדוארד הסכיזופרן, בו היא מתאהבת.

במהלך שהותה של ורוניקה ב"וילט", היא מבינה שאין לה מה להפסיד, ולכן ביכולתה לעשות או להגיד כל דבר, מבלי לדאוג לגבי מה שאחרים יגידו. מי ימתח ביקורת על מעשיה? הלא היא משוגעת. כתוצאה מהתובנה החדשה והמשחררת הזו, ורוניקה חוֹוה את כל התחושות שמעולם לא הרשתה לעצמה לחוות, כמו אהבה, שנאה ועוררות מינית.

דמות נוספת שלה תפקיד בעלילה היא דמותו של ד"ר איגור – אחד מהרופאים הבכירים ב"וילט". איגור פיתח תאוריה הנוגעת לרעל מנטלי, המכונה "ויטריול". הקורא מתוודע בסוף הסיפור אל הפואנטה, שהיא תפיסתו של ד"ר איגור: הוא מאמין כי חולה הסבור שנותר לו זמן קצוב על פני האדמה, ימצא בתוכו רצון לחיות והערכה כלפי החיים, ולא ינסה להתאבד פעם נוספת.

קישורים חיצוניים
----------------

* ורוניקה מחליטה למות, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb401807398 (data)

 |
**שרפות קטנות בכל מקום** (באנגלית: **Little Fires Everywhere**) היא מיני-סדרת דרמה טלוויזיונית אמריקאית, מבוססת על הספר מאת סלסט אינג הנושא את שם הסדרה, שיצא בשנת 2017.

המיני-סדרה שודרה בבכורה ברשת הטלוויזיה הולו ב-18 במרץ 2020 והיא מורכבת משמונה פרקים. בסדרה מככבות ריס וית'רספון וקרי וושינגטון, שניהם כיהנו כמפיקות בפועל, לצד ליז טיגלאר, לורן נוישטדר ופילאר סאבון. עלילת הסדרה ממוקמת בפרברי העיר קליבלנד, אוהיו בסוף שנות ה-90, ומציג יחסי כוחות בין שתי אמהות מרקע סוציו-אקונומי שונה.

סקירה
-----

הסדרה מגוללת את סיפורן של שתי האימהות מיה וורן ואלנה ריצ'רדסון. מיה נוסעת עם בתה פרל במשך כל חייה מערים שונות על מנת לקדם את האמנות שלה. מאוחר יותר אנו מגלים כי הסיבה האמיתית היא לברוח מההורים הביולוגים של הבת שלה. אלנה היא אמא מהפרוורים אשר משכירה למיה ולפרל את הדירה שלה. כשהן מכירות אלנה מאוד חברותית עם מיה ואפילו מציעה לה לעבוד אצלה בבית בתור העוזרת שלה. מיה מסרבת להצעה ומוצאת עבודה בתור מלצרית במסעדה סינית. מאוחר יותר מיה מסכימה להצעה של אלנה כדי להרוויח עוד כסף. בהמשך הסדרה נכנסת דמות נוספת בשם ביבי שו, אישה אסיאתית בשנות ה-20 לחייה אשר הניחה את הבת של מול תחנת דלק בגלל שלא היה לה כסף לאוכל עבורה. ביבי ומיה מוצאות את הבת שלה ומגלות שהיא אומצה על ידי חברה של אלנה. שתיהן נלחמות על הילדה ואלנה ומיה מגיעות לפיצוץ. הסדרה מסתיימת בכך שאלנה מכריחה את מיה ופרל לעזוב את הדירה, ביבי מפסידה במשפט על ביתה אך חוטפת אותה והבית של משפחת ריצ'רדוסן עולה באש.

שחקנים
------

* ריס וית'רספון - **אלנה ריצ'רדסון**, עיתונאית ואם לארבעה מתבגרים.
* קרי וושינגטון - **מיה וורן**, אמנית מוכשרת שעובדת במשרה חלקית כמלצרית, והיא אמה של פרל.
* ג'ושוע ג'קסון - **ביל ריצ'רדסון**, עורך דין ובעלה של אלנה.
* רוזמרי דה ויט - **לינדה מקאלו**, חברת ילדות של אלנה.
* ג'ייד פיטיג'ון - **לקסי ריצ'רדסון**, בתם הבכורה של אלנה וביל, וסטודנטית שנה א' באוניברסיטה.
* לקסי אנדרווד - **פרל וורן**, בתה של מיה, סטודנטית מחוננת ומשוררת מתחילה.
* ג'ורדן אלסאס - **טריפ ריצ'רדסון**, בנם השני של אלנה וביל, ספורטי פופולרי בתיכון.
* גווין לואיס - **מודי ריצ'רדסון**, בנם השלישי של אילנה וביל, ידיד טוב של פרל.
* מייגן סטוט - **איזי ריצ'רדסון**, בתם הרביעית של אלנה וביל, אמנית והכבשה השחורה של המשפחה בת הזקונים של אלנה וביל.

קישורים חיצוניים
----------------

*

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסדרה החדשה של ריס ווית'רספון תעשה לכם דז'ה וו, באתר ynet, 23 במרץ 2020
"**סיפורי אבו נימר**" (בהרחבה: "סיפורי אבו נימר: לאנשים שלא מפינים ערבית ולא מכירים טוף אל-ערבים") הוא ספר סיפורים עממיים, פתגמים ומשלים מאת דן בן אמוץ. הסיפורים התפרסמו בתחילה כטור במעריב ויצאו בספר לראשונה בשנת 1982, בהוצאת זמורה ביתן מודן. מאז יצאו מספר מהדורות.

לפי דבריו של בן אמוץ בראיון פיקטיבי עם עצמו שפרסם בסוף הספר, מקורם של הסיפורים בשיחות שערך עם מספר סיפורים ערבי זקן מיפו, שאותו הכיר במהלך חתונה ובהמשך רשם את הסיפורים מפיו, בלשונו. בן אמוץ סירב לגלות מיהו "אבו נימר" המקורי והיכן בדיוק הוא מתגורר, ולפיכך הסברה היא שבן אמוץ כתב את הסיפורים מדמיונו לשונם של הסיפורים ציורית, מערבת עברית וערבית ושזורה ניבים והמצאות לשוניות.

בין גיבורי הסיפורים אבו נוואס המחוכם, השופט קרקאש האוויל, "שעושה משפט כמו שכתוב בספר" בלי להתחשב בטיעונים המובאים בפניו, הארמני הקמצן קרוטיאן ועוד גלריה של דמויות שסיפוריהן נטועים בימי האימפריה העות'מאנית ועד ימי ראשית מדינת ישראל. כמו כן משובצים בספר פתגמים עממיים ומשלי חיות. 

הספר מעוטר בדמויות כרכוֹז וחג'יוואת, שני גיבורים עממיים מתוך תיאטרון צלליות שהיה נפוץ באימפריה העות'מאנית.

הסיפורים הועלו על הבמה פעמיים, פעם בהפקת תיאטרון צוותא, עם בסאם זועמוט כמספר, ופעם כמופע יחיד של דודו אלהרר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי קציר, המסמר של אבו נוואס
* 
* סיפורי אבו-נימר, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי ה"אחרית דבר" בספר
**נתיב הפגיונות** הוא הספר השמיני מתוך סדרת הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה המקורית (באנגלית) נקרא הספר **The path of daggers**‏(**PoD**), ובגרסה המתורגמת לעברית הוא מחולק לשני כרכים: נתיב הפגיונות ועת לברזל. בעברית יצא הספר לאור בהוצאת אופוס.

בתמונת הכריכה רואים את רנד מוביל את צבא נאמני הדרקון למערכה השנייה נגד הסינצ'נים, עם קלנדור והחנית הסינצ'נית השבורה.

עלילה
-----

### נתיב הפגיונות

הסינצ'נים משלימים את ההשתלטות על אבו דאר ומנסים להתרחב צפונה באלטרה.

האאס סדאי של סלידר, מוצאות הרוח של אנשי הים ונשות האחווה משתפות פעולה כדי לתעל דרך קערת הרוחות ולסיים את הקיץ הארוך שלא מטבעו.

### עת לברזל

אלאידה מגלה שתפקידה כאמירלין קשה משחשבה כשחברות מועצת המגדל הלבן לא ממש מקשיבות לה, ושומרת הרשומות שלה אלביארין (מהאג'ה הלבנה) רואה בה שליטת בובות. אלביארין מתגלית לקוראים כחברה באג'ה השחורה כשהיא מצייתת לפקודות מארורה (בספר 25 נגלה שזו מסאנה).

רנד מוביל את צבא נאמני הדרקון וחמישים אשאמנים לניצחון על הסינצ'נים והודף אותם דרומה לאבו דאר. הוא מנסה עם קלנדור להמשיך אבל כמעט משמיד את צבאו עד שדבראם באשר עוצר בעדו.

פברה מהאג'ה האדומה מגייסת את סייאין מהאג'ה הלבנה, ובעזרת מוט השבועות שתיהן חוקרות אחיות במגדל כדי למצוא את האג'ה השחורה. זרה מתגלה כמחרחרת ריבים בשם האחיות של סלידר והן משביעות אותה אמונים. הן מצליחות לוודא ששלוש אאס סדאי נוספות, סארין (חומה), יוקירי (אפורה) ודוסיין (צהובה) אינן שחורות, אבל טלינה (מהאג'ה הירוקה) מסרבת להישבע מחדש על המוט. (המשך יבוא)

אליין מגיעה לקאמלין עם בירגיט ונינאב ותובעת את כס האריה מצד אמה ואת כס השמש מצד אביה.

בקאיהריין החכמות האיאליות גורמות לחמש אאס סדאי נוספות של אלאידה, כולל אריאן בוהולריס, אסנה זרמין ואלזה פנפל (שאף אחד לא יודע שהיא מהאג'ה השחורה ולכן לא כפותה לשבועותיה), להישבע לרנד אמונים ככפרה על החטיפה. קורלן דאשיבה ועוד שני אשאמן מנסים לרצוח את רנד בעזרת סאידין והוא בורח.

באבילה, פרין מביא את פקודת רנד ל"נביא" מאסמה דגאר שיבוא אליו. מאסמה מתרגש, אבל מסרב לנסוע בעזרת סאידר או סאידין (לדעתו שימוש בכוח האחד בידי בני אדם הוא חילול הקודש ורק לדרקון עצמו מותר). בהיעדרו, מחוץ לעיר פלוגת שאידו חוטפים את פייל, מורגז ופמלייתן.

קישורים חיצוניים
----------------

* תקציר הספר באנציקלופדיית WoT
* נתיב הפגיונות, באתר OCLC (באנגלית)

| מחזור כישור הזמן |
| --- |
| ספרים | 

|  |  |
| --- | --- |
| מאת רוברט ג'ורדן | עין העולם • המצוד הגדול • שובו של הדרקון • האופל • אש הרקיע • אדון הכאוס • כתר החרבות • נתיב הפגיונות • לב החורף • צמתי הדמדומים • סכין החלומות |
| מאת רוברט ג'ורדן וברנדון סנדרסון | עם בוא הסער • מגדלי חצות • זיכרון האור |

 |
| ספרות אחרת | The World of Robert Jordan's The Wheel of Time • אביב חדש • The Wheel of Time Companion |
| דמויות | רנד אל'תור • פרין אייברה • מאט קוטון • נינאב אל'מארה • אגווין אל'וור • אליין טרקנד • אביינדה • מין (אלמינדרדרה) פארשו • מוריין דמודרד • בירגיט "קשת-כסף" טרהליון • דמויות משנה • הארורים |
| שונות | מקומות • מושגים • אאס סדאי • הכוח האחד • טל'אראנ'ריוד (עולם החלומות) • סדרת טלוויזיה |
**המרגל שאהב אותי** (באנגלית: **The Spy Who Loved Me**) הוא ספר מאת איאן פלמינג משנת 1962, העשירי בסדרת ספרי ג'יימס בונד. בספר זה, בונד מציל את חייה של צעירה קנדית בשם ויוויאן מישל, שהספר מסופר מנקודת מבטה.

בניגוד לשאר הספרים בסדרה, המרגל שאהב אותי לא זכה להצלחה בבריטניה ומחוצה לה. פלמינג עצמו תיעב את הספר ועשה ככל יכולתו כדי לעצור את הפצתו. הוא סירב לאשר מהדורה של הספר בכריכה רכה (שיצאה בסופו של דבר לאחר מותו). ב-1977 יצא לאקרנים הסרט "המרגלת שאהבה אותי" בו כיכב רוג'ר מור בתפקיד ג'יימס בונד. פרט לשם הספר, אין קשר בין עלילת הספר לעלילת הסרט. עם זאת, אחת הדמויות בסרט "מלתעות" (שגם הופיעה בסרטים הבאים), מבוססת באופן רופף על דמות בספר.

עלילה
-----

הספר מסופר מנקודת מבטה של צעירה ילידת קנדה בשם ויוויאן "ויו" מישל. הספר מחולקת לשלושה חלקים: "אני", "הם" ו"הוא".

בחלק הראשון, מספרת מישל על ילדותה ועל הרומנים הראשונים שלה, תחילה עם סטודנט בריטי בשם דרק מלאבי שנאלץ לעזוב אותה לאחר שהוריו הכריחו אותו להתחתן עם אשה אחרת. לאחר מכן היא ניהלה רומן עם הבוס הגרמני שלה קורט ריינר. הרומן הסתיים כאשר מישל נכנסה להריון. ריינר נפרד ממנה והעניק לה כסף כדי לעבור הפלה בשווייץ. לאחר התהליך, החליטה מישל לחזור לקנדה מולדתה, ובדרך עברה בארצות הברית. בהרי אדירונדק היא התאכסנה במוטל ששייך לאדון מסתורי בשם סנגווינטי. את המוטל בפועל מנהלים בני הזוג ג'ד ומילדרד פאנסי, ומישל מחליטה להישאר ולעבוד עבורם.

בחלק השני, הזוג פאנסי עוזב את המוטל לקראת תחילת החורף וסוף עונת החופשות. הם מותירים את מישל לנקות ולסגור את המקום. במהלך הלילה מופיעים במקום שני מאפיונרים "סלאגסי" מורנט וסול "אימה" הורוביץ. הם נשלחו בידי סנגווינטי לשרוף את המוטל כדי שסנגווינטי יוכל לגבות את כספי הביטוח. הם מתכננים לגרום לאירוע להיראות כאילו מישל שרפה את המוטל ונהרגה במהלך השריפה. המאפיונרים מטרידים מינית את מישל ורוצים לאנוס אותה. בנקודה זו מסתיים החלק השני.

בחלק השלישי, נכנס לפתע אל המוטל ג'יימס בונד ומבקש חדר ללילה. בונד מבין מיד שסלאגסי ואימה הם מאפיונרים מסוכנים ומישל נמצאת בסכנה. הוא מצליח לשכנע אותם לתת לו חדר ללילה, וקושר שיחה עם מישל. הוא חושף בפניה שהוא סוכן MI6 והוא בדרכו לטורונטו כדי להגן על מדען רוסי שערק למערב. שני המאפיונרים מנסים להצית את המוטל ולהרוג את בונד ומישל, אולם בונד הורג אותם לאחר קרב יריות. בונד ומישל מבלים את הלילה ביחד, אולם למחרת בבוקר מישל מתעוררת ומגלה שבונד איננו. היא מוצאת פתק שבו בונד מבטיח לשלוח לה סיוע משטרתי ומייעץ לה להמשיך בחייה הלאה. השוטרים מגיעים למוטל במהירות וגובים עדות ממישל. הקצין החוקר מזהיר אותה שכל הגברים העוסקים בריגול, ולא משנה באיזה צד הם, מסוכנים מאוד. מישל מסכימה אתו, אולם בכל זאת, מקדישה את הספר ל"מרגל שאהב אותי".

קישורים חיצוניים
----------------

* המרגל שאהב אותי, באתר איאן פלמינג

הערות שוליים
------------

1. ↑  המילה Spy מתפרשת באנגלית גם כ"מרגל" וגם כ"מרגלת". בספר דמות המרגל היחידה היא של בונד. עם זאת, בסרט ישנה גם דמות של מרגלת סובייטית המנהלת רומן עם בונד, ולפיכך בעברית הסרט נודע בתור "המרגלת שאהבה אותי".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 657aba63-bcfc-4cfe-9296-a0df7c15087f

 |
**דורימון: תמיד לצידך** (ביפנית: **STAND BY ME ドラえもん**) הוא סרט אנימה יפני משנת 2014 המבוסס על סדרת המאנגה דורימון ואשר בוים על ידי ריויצ'י יאגי וטקאשי ימאזאקי. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-8 באוגוסט 2014. זהו הסרט הרווחי ביותר מכל הסרטים בזיכיון דורימון. גרסה של הסרט עם דיבוב באנגלית הוקרנה לראשונה ב-24 באוקטובר 2014 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טוקיו.

זה היה סרט ההנפשה הראשון של דורימון ב-CGI, והראשון שיצא לאקרנים גם בבתי קולנוע מחוץ ליפן.

הסרט זכה להצלחה מסחרית ביפן והוא היה הסרט הנצפה ביותר ביפן במשך חמישה שבועות רצופים ובשנת 2014 הסרט דורג במקום השני ברשימה סרטי ההנפשה הרווחים ביותר באותה השנה ביפן (הסרט הראשון באותה הרשימה היה הסרט לשבור את הקרח של דיסני), כאשר באותה השנה הסרט גרף 183.4 מיליון דולרים. בפברואר 2015 הסרט זכה בפרס האקדמיה היפנית לקולנוע בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר של השנה בטקס פרסי האקדמיה היפנית לקולנוע.

ב-20 בנובמבר 2020 יצא לאקרנים ביפן סרט המשך לסרט זה.

תקציר העלילה
------------

עלילת הסרט מתמקדת בנער היפני הצעיר נוביטה נובי בן ה-10. נוביטה הוא נער עצלן למדיי, מגושם, ובעיקר חסר מזל. נוביטה מקבל ציונים נמוכים למדיי בבית הספר ויש לו בעיות חברתיות שונות. על מנת לסייע לנוביטה לשפר את מצבו הנין של נובי מהמאה ה-22 מחליט לשלוח חזרה בזמן את החתול הרובוטי דורימון על מנת שיסייע לנובי להתגבר על אתגרים שונים. משימתו של דורימון היא לוודא שלנוביטה לא יהיה עתיד מלא בכישלונות ונישואים אומללים. לדורימון יש גאדג'טים עתידניים רבים בהם הוא משתמש על מנת לסייע לנוביטה להתגבר על מכשולים שונים בחיי היומיום. הסרט מציג שלבים שונים בחייו של נוביטה, מילדותו ועד בגרותו, ומראה עד כמה הייתה לדורימון השפעה על חייו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דורימון: תמיד לצידך** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דורימון: תמיד לצידך (ביפנית)

* "דורימון: תמיד לצידך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "דורימון: תמיד לצידך", באתר AllMovie (באנגלית)

* "דורימון: תמיד לצידך", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "דורימון: תמיד לצידך", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)

* "דורימון: תמיד לצידך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5582338
* VIAF: 1146029521935822027
* WorldCat (עם VIAF): 1146029521935822027

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבנו ורוצחו של המלך האשורי סנחריב. אם התכוונתם לאליל מסופוטמי, ראו אדרמלך (אליל).
מפת מסופוטמיה
סרגון השני מלך אשור ואיש נכבד
**אַדְרַמֶּלֶךְ** (בשמו האשורי: **אַרְדַ-מוּלִיסִי**, או **אַרְדַ-מוּלִיסוּ**) היה בנו של מלך אשור סנחריב, אשר רצח יחד עם אחיו שראצר את אביהם סנחריב בבית האל נסרוך בנינוה. על פי חוקרים בוצע הרצח בכ' בטבת בשנת 681 לפנה"ס. לאחר הרצח ברחו אדרמלך ושראצר אל ארץ אררט. מאורע זה מוזכר גם בתנ"ך, וכפי שמסופר בספר מלכים ב':

"וַיִּסַּע וַיֵּלֶךְ וַיָּשָׁב סַנְחֵרִיב מֶלֶךְ אַשּׁוּר וַיֵּשֶׁב בְּנִינְוֵה: וַיְהִי הוּא מִשְׁתַּחֲוֶה בֵּית נִסְרֹךְ אֱלֹהָיו, וְאַדְרַמֶּלֶךְ וְשַׂרְאֶצֶר [בָּנָיו] הִכֻּהוּ בַחֶרֶב, וְהֵמָּה נִמְלְטוּ אֶרֶץ אֲרָרָט. וַיִּמְלֹךְ אֵסַר חַדֹּן בְּנוֹ תַּחְתָּיו."

על פי ספרות המחקר, המסופר בתנ"ך באשר לרצח סנחריב בידי שראצר ואדרמלך תואם באופן כללי את המסופר במקורות אשוריים ובבליים. המקורות הללו מספרים כי סנחריב ייעד ליורשו את בנו הצעיר יותר, אסרחדון, כנראה בשל השפעתה של אשתו נקיה-זכותו שהייתה אמו של אסרחדון ולא של אחיו האחרים. מינוי זה, שנישל למעשה את ארד-מוליסי (אדרמלך) ונבו-שרו-אוסור (שראצר) מכס המלוכה, הביא לרציחתו של סנחריב על ידי השניים. מקץ הרצח פרצו מלחמות ירושה על כס מלך אשור, ולאחר שישה שבועות הביס אסרחדון את מתחריו וזכה במלוכה.

בילקוט מעם לועז נאמר: "והקרי 'בניו' ולא כתיב, כיון שבאמת לא היו דומים לסנחריב, שמבני בניהם למדו תורה ברבים, והם שמעיה ואבטליון. והאחד נקרא אדר-מלך, שהיה לו הדר מלכות, ונכתב בא' רמז לאבטליון; והשני שר-אצר, שר באוצר התורה, ומתחיל שמו בש' רמז לשמעיה."

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערך: אדרמלך, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 822.
2. ↑  ספר מלכים ב', פרק י"ט, פסוקים ל"ו–ל"ז, ספר ישעיהו, פרק ל"ז, פסוק ל"ח.
3. ↑  מלכים ב', עמ' רכ"ג.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122532100X
* VIAF: 5986161152506035190009
* WorldCat (עם VIAF): 5986161152506035190009

 |
**חדוה ואני: ופרשת קורותינו בעיר תל-אביב** הוא ספרו השני של אהרן מגד, שפורסם בשנת תשי"ד–1953 בהוצאת הקיבוץ המאוחד (ספרית ילקוט) וועדת התרבות של מועצת פועלי חיפה. הספר זיכה את מגד בפרס אוסישקין. 

העלילה סטירית ומתארת זוג, חדוה ושלומיק, אשר עובר מן הקיבוץ לעיר. בעלילה, מגד מקביל בין חיי הקיבוץ האידיאליסטיים והשקטים לבין העיר, המוצגת כמסואבת. חדוה מוצגת כבעלת מוטיבציה רבה מאוד להצליח בעיר, בכל מחיר, בעוד ששלומיק מעוניין לשוב לקיבוץ (אליו הזוג שב). בראיון שהעניק מגד בספטמבר 2008 למוסף "שבעה לילות" של ידיעות אחרונות אמר מגד כי הוא מתחרט על כתיבת "חדוה ואני": 

> 
> יש ספרים שאני מתחרט שכתבתי. למשל 'חדוה ואני', למרות שהוא הצליח מאוד והפך למחזה ולסדרת טלוויזיה. השפה הזאת שבה הוא נכתב, זה יותר מדי. קצת שלום עליכם, קצת מנדלי מוכר ספרים, קצת הזז ואחרים – זה לא בדיוק אני
> 
> 
> 
> — 
> 

עיבודו הנודע ביותר של הספר הוא לסדרת הטלוויזיה החלוצית "חדווה ושלומיק" ב-1971. השינויים הרבים שנעשו לסיפור הבסיס הובילו את מגד לבקש לשנות את שם הסדרה. הספר אף עובד למחזה (אשר הוצג בתיאטרון הבימה ב-1954, בבימוי ישראל בקר). במאמר "דמות האישה במחזות ישראלים" מנתחים משה צימרמן ואורית מס את אופן הצגת הנשים במחזה: 

> 
> חדווה היא האנוכיות בהתגלמותה, ההפך הגמור משלומיק, הקיבוצניק הטיפוסי, זה שחושב תמיד על טובת הכלל ורואה בחברה העירונית רק את המסואב. שלומיק נגרר לעיר אחרי חדווה, ושם היא השלטת. רק לקראת סוף המחזה רואים מי הוא הגבר. {[...]} בסופו של המחזה היא מטיחה בשלומיק דברים, שבהקשר אחר היו יכולים להישמע פחות קטנוניים: "האם חטא כל-כך גדול הוא לרצות ליהנות קצת מהחיים ומן הדברים הפעוטים? כן, כלום לא אהבת בעיר הזאת, לא את הבית ולא את הרחוב, לא את החול ולא את החג...". היא אינה מעלה, את הטענה העיקרית כלפיו, מדוע הוא לא נתן להם כל הזדמנות לבנות לעצמם חיים חדשים בעיר. הדברים בכלל אינם באים לכדי דיון.
> 
> 
> 
> — 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* חדוה ואני, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוני ליבנה, "רוח ימים, באתר ynet
2. ↑  משה צימרמן ואורית מס, "דמות האישה במחזות ישראלים", נגה, חורף 1987, גיליון 13
**סנדל הזכוכית** (באנגלית: **The Glass Slipper**) הוא רומן לנוער של הסופרת הבריטית אלינור פרג'ן, משנת 1955. זהו עיבוד לאגדה סינדרלה של האחים גרים. בשנת היציאה של הספר יצא גם סרט באותו שם המבוסס על המחזה, עם לסלי קארון בתפקיד הראשי.

עלילה
-----

אלה חיה עם אמה החורגת ושתי אחיותיה החורגות, הרואות בה משרתת שלהן ורודות בה בכל הזדמנות. אביה הביולוגי של אלה מתואר כאדם זקן וחלש שאינו נמצא הרבה בבית, ולא מסוגל להתנגד לאשתו גם כך. אלה מתוארת כמי שמקבלת את תפקידה הנחות בבית, וחולקת את לחמה עם בעלי חיים ומי שזקוק לכך יותר ממנה. יום אחד מגיע אל הבית שליח מטעם הנסיך ומזמין את המשפחה לנשף בארמון, שבו יבחר הנסיך את אשתו מבין כל הנשים הלא נשואות בממלכה. גם אלה מקבלת הזמנה, אך האם החורגת לא מאפשרת לה לצאת מהבית. אחרי שהמשפחה יוצאת לארמון, נכנסת אל הבית פייה טובה שאלה פגשה קודם לכן בדמות אישה זקנה. היא הופכת אותה ליפה ונקייה, ושולחת אותה לארמון עם אזהרה שהקסם יפוג בשעה שתים עשרה בדיוק. אלה מגיעה לנשף ומקסימה את כל הנוכחים, כולל הנסיך שמתאהב בה מיד. הם רוקדים ומשוחחים, ובחצות היא בורחת במהירות מהארמון, ומשאירה אחריה את אחד מסנדלי הזכוכית שלה. למחרת מצווה המשפחה להגיע שוב אל הארמון, לאחר שהנסיך הכריז שהאישה שהסנדל יתאים לה תהיה אשתו. האם החורגת שוב לא מאפשרת לאלה להגיע לארמון, ושוב היא מגיעה בכוחות עצמה, מוכיחה שהסנדל שייך לה, ומתחתנת עם הנסיך.

תרגומים לעברית
--------------

* תרגום דליה רביקוביץ', צייר ארנסט ה' שפרד, מחברות לספרות תל אביב, 208 עמודים, 1959
* תרגום מיכל סנונית, איורי פנים קרן אסף, הוצאות מודן ואוקיינוס, 197 עמודים, 2011
**סיפור חלום** (בגרמנית: **Traumnovelle**) הוא נובלה מאת ארתור שניצלר. הנובלה התפרסמה תחילה בהמשכים בשנת 1925 במגזין הנשים הברלינאי "די דאמה", וראתה אור כספר בשנת 1926 בהוצאת פישר בברלין. לנובלה מאפיינים פסיכולוגיים מובהקים, בהם ממלא החלום תפקיד מרכזי. הנובלה זכתה להתייחסות נרחבת מאת ידידו ובן-עירו של שניצלר, זיגמונד פרויד.

בשנת 1999 עיבד אותה הבמאי סטנלי קובריק לסרט "עיניים עצומות לרווחה" בכיכובם של ניקול קידמן וטום קרוז.

בשנת 2008 תורגמה הנובלה לראשונה לעברית על ידי ניצה בן-ארי ואורי בן ארי ויצאה אור בהוצאת גוונים. לספר מצורף מכתב של זיגמונד פרויד לארתור שניצלר.

עלילה
-----

גיבורי הנובלה הם בני הזוג פְרִידוֹלִין ואַלְבֵּרְטִינֶה, זוג וינאי אמיד והורים לילדה, שמשבר פתאומי מטריד את נישואיהם השלווים לכאורה בעקבות בילוי בנשף מסכות. הבילוי הזה, התמים לכאורה, מביא אותם לעיון מחודש בדחפיהם המיניים המודחקים, ולהתוודות הדדית על פנטזיות מיניות ישנות.

מתוך שיחתם הרגועה נקלעים שניהם למצוקה פסיכולוגית שמרחיקה אותם זה מזה ושולחת אותם - את פרידולין הרופא להרפתקאות לילה ביזאריות ואילו את אלברטינה בחלומות רווי סמלים ומתחים - למסע של בירור הקשר המתוח בין אהבה מונוגמית לדחף מיני ושל מחיר הדחקת הדחפים הכרוכה בנישואין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיפור חלום** בוויקישיתוף
* הנובלה במלואה, באתר ויקיטקסט הגרמני (בגרמנית)
* בועז כהן, ‏לראשונה בעברית: הספר "סיפור חלום" שעלילתו הייתה הבסיס לסרט "עיניים עצומות לרווחה", באתר גלובס, 1 בספטמבר 2008
* אורית אילן, רבדים של כאב ועונג ב"סיפור חלום", באתר nrg‏, 15 באוקטובר 2008
* שירי צור, עכשיו אנחנו ערים לגמרי, באתר הארץ, 8 באפריל 2009
* רות אלמוג, שום חלום אינו כולו חלום, באתר הארץ, 13 במרץ 2009
* איל מגד, שבוע הספר, ספרים מומלצים: חלום אנושי מדי, באתר הארץ, 9 ביוני 2009
* רונית מטלון, לבן בחלום שחור, באתר ynet, 20 באוגוסט 2009
* ארתור שניצלר, מגרמנית: ניצה בן-ארי ואורי בן-ארי, פרק שלישי מתוך "סיפור חלום", באתר nrg‏, 15 באוקטובר 2008
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4390209-1

 |
**הניחו את הנשק!** או **הניחו את נשקכם!** (בגרמנית: **!Die Waffen nieder**) הוא ספר שכתבה הסופרת ופעילת השלום האוסטרית ברטה פון זוטנר. הספר מתאר את חייה של בת אצולה אוסטרית (כפי שזוטנר עצמה הייתה), דרך קורותיהן של ארבע מלחמות.

עלילה
-----

גיבורת הספר היא הרוזנת האוסטרית מרתה אלטהאוס. בגיל 19, אלטהאוס מאבדת את בעלה הראשון הרוזן ארנו דוצקי, אשר נלחם בצבא האוסטרי במלחמת אוסטריה-סרדיניה. בעקבות כך, היא הופכת לפציפיסטית. היא נישאת פעם נוספת לברון פרידריך טילינג, אשר חרף היותו קצין בצבא האוסטרי שותף לדעותיה הפציפיסטיות. הוא נלחם בצבא האוסטרי במלחמת שלזוויג השנייה ולאחר מכן במלחמת אוסטריה–פרוסיה. אחיה ואחיותיה של אלטהאוס נפטרים מכולרה שבאה בגלל המלחמה, ואביה מת מצער לאחר שאיבד את בניו. היא עצמה פושטת את הרגל, ונחשפת לתנאים המזעזעים של פצועי המלחמה. פרידריך פורש מהצבא כדי לתמוך בפעילות השלום של אשתו. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה הוא נתקע בפריז, ואלטהאוס נוסעת כדי להציל אותו. עם זאת, היא מאחרת את המועד והוא נורה למוות בידי הקומונה הפריזאית בחשד שהוא מרגל פרוסי. רודולף, בנה של אלטהאוס מנישואיה הראשונים, ממשיך את דרכה של אמו בפעילות פציפיסטית.

התקבלות הספר
------------

זוטנר כתבה את הספר לאחר שבעצמה חוותה את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כאשר שהתה בבלקן, הוציאה את הספר לאור בדרזדן, הקיסרות הגרמנית, לא רק כדי להביע את דעותיה הפציפיסטיות, אלא גם כדי לפרנס את משפחתה. הביקורות על הספר לא היו חיוביות במיוחד. לב טולסטוי סיכם אותו כ"אמונות עמוקות, אך בלי כישרון". עם זאת, הספר נחל הצלחה אדירה. בגרמנית הוא הודפס ב-37 מהדורות לפני 1905, ותורגם לשש עשרה שפות. 

זוטנר כתבה מאמר בעיתון "העיתונות החופשית החדשה" (Neue Freie Presse) בו קראה להקמת ארגון שלום אוסטרי (Gesellschaft der Friedensfreunde). שנה לאחר פרסום הספר, זוטנר ייסדה את אגודת השלום הגרמנית (Deutsche Friedensgesellschaft) ונתמנה ליושבת ראש האגודה. בין השנים 1892-1899. זוטנר זכתה למוניטין בינלאומי כעורכת הירחון הפציפיסטי "הניחו את הנשק!", שנקרא על שם הספר. ב-1903 היא פרסמה ספר המשך בשם "Marthas Kinder" שלא זכה להצלחה רבה ומעולם לא התפרסם. ב-1905 היא הפכה לאשה הראשונה שזכתה בפרס נובל לשלום. על בסיס הספר נעשו שני סרטים. האחד ב-1914 והשני ב-1952.

קישורים חיצוניים
----------------

* הניחו את הנשק! (בגרמנית)
* הניחו את הנשק! בפרויקט גוטנברג
* גרסת שמע של הספר

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרגרט מקמילן, **המלחמה ששמה קץ לשלום**, הוצאת עם עובד, 2013. עמ' 277.
**סעודה אצל המלכה** הוא ספר קומיקס ישראלי לילדים מאת רותו מודן, אשר יצא בשנת 2010. הסיפור נפתח בארוחה משפחתית, בה הילדה נינה מפגינה נימוסי שולחן בעייתיים. אביה שואל אותה: "מה תעשי אם מלכת אנגליה תזמין אותך לסעודה בארמון בקינגהאם?" ולפתע נשמע צלצול בדלת, ובפתח עמד שליח מטעם המלכה, שהזמין את נינה לסעודה אצל המלכה. גם אצל המלכה נינה התקשתה לשמור על נימוסי שולחן ראויים, וזכתה למבטי תדהמה של הנוכחים, אך בסופו של דבר - הם אלה שאימצו את הרגליה, ולא להפך. הספר קיבל ביקורות טובות, ובין השאר, צוינו לטובה העובדות כי הספר אינו נוקט בגישה חינוכית פדגוגית. הספר גם קיבל ביקורת חיובית על כך שהוא אינו מתיילד ושהסופרת כתבה קומיקס אשר עונה על חוקי הז'אנר ופשוט מכוון לילדים אך גם מבוגרים יוכלו להנות ממנו.

הפקה בימתית של הספר
-------------------

הספר עובד לתיאטרון בובות על ידי הילה פלשקס ובוים על ידי נעה בקר.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה אטלס, "סעודה אצל המלכה" מאת רותו מודן - מלווה מלכה, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maya Makes a Mess, באתר "goodreads.com"
2. ↑  "סעודה אצל המלכה": ספר כיפי שלא מנסה לחנך, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2010
3. ↑
4. ↑
**סיפורי איש היער** הוא אסופה של מעשיות צמחים ארצישראליים מאת הסופר והתסריטאי ינץ לוי ובאיורה של ליאורה גרוסמן. באסופה, שהתפרסמה בשנת 2010, תשעה סיפורים שסופרו מחדש בידי לוי. כל אחד מהסיפורים עוסק בצמח אחד או שניים הנפוצים בישראל כמו כלנית הדס ועוד כמה. באסופה סיפורים שמקורם במיתולוגיה היוונית, במקרא, בסיפורי מדריכים ואף סיפור בהשראת סב סביון מאת לוין קיפניס. בכתיבת האסופה לקח לעצמו לוי יד חופשית בעיבודם של הסיפורים תוך נאמנות לערכים הסיפוריים היסודיים המצויים בגרסאות הקודמות. 
בסוף כל סיפור מופיע דף מידע בוטאני על הצמח שבו עסק הסיפור. בספר מעשיות על הצמחים הבאים: רקפת וכלנית, הדס, זית, אלון, סרפד, קנה, חיטה, נרקיס וסביון. 
הספר מלווה באתר אינטרנט שכולל מערך שיעור המציע פעילות יצירתית לתלמידי בתי הספר היסודיים. הספר הוא רב מכר. בשנת 2013 התפרסמה מהדורת טיולים של הספר "סיפורי איש היער" בשם "סיפורי איש היער - אגדות לטיולים". בשונה מהספר בצורתו המקורית, מהודרת הטיולים קטנה יותר ובכריכה רכה והיא נועדה למטיילים בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של "סיפורי איש היער".
* מאמר מאת ינץ לוי על תהליך יצירת סיפורי איש היער, הפנקס.
* מעשיה מתוך סיפורי איש היער.
* רותה קופפר, "סיפורי איש היער, מבחר אגדות מהטבע הישראלי" מאת ינץ לוי, אלוהים הוא אמא פולנייה, באתר הארץ, 19 בינואר 2011.
* מבחר ביקורות על סיפורי איש היער(הקישור אינו פעיל).
* 
* סיפורי איש היער, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ינץ לוי על תהליך כתיבת סיפורי איש היער, .
**קמפרי** (באיטלקית: **Campari**) הוא השם המסחרי של ליקר העשוי מתערובת של עשבים, צבעו אדום וטעמו מר-מתוק בעל 20.5-28 אחוזי אלכוהול. 

הקמפרי מיוצר במילאנו מאז שנת 1862, שנה שבה הכין אותו לראשונה גאספרה קמפרי, בעל בית הקפה "קפה קמפרינו" בעיר. המתכון המדויק להכנת הליקר לא שונה מעולם והוא מהווה סוד משפחתי של משפחת קמפרי. הצלחת המשקה הביא להקמת קבוצת קמפרי, יצרנית המשקה. על פי נתוני הקבוצה משמשים בהכנת המשקה 86 סוגים של שורשי צמחים, עשבים, תבלינים ופירות. 

רכיבי הליקר מרוככים במים מזוקקים ואחר כך מעורבבים באתנול. במקור, צבעו הייחודי של המשקה ניתן לו מצבע המאכל הטבעי כרמין (E 120), המופק מכנימות מגן מהמינים *Dactylopius coccus* ו-*Coccus cactus*, שיובשו בשמש ונטחנו. משנת 2006 החליטו לחדול מהשימוש בכנימות וכיום הצבע נוצר מקליפות רימון וצבע מאכל אדום. לאחר כמה ימים מסננים את התערובת ממשקעים שונים ומאחסנים אותה במכלים גדולים שהפנים שלהם מזוגג, בהם התערובת תדולל במים ובתמיסת סוכר לרמת שתייה (תכולת אלכוהול של 25 אחוז). לאחר 30 ימי השהייה נוספים מסננים שוב את הנוזל ומוזגים אותו לבקבוקים. 

הקמפרי הוא אפריטיף המעורר את התיאבון. ניתן להשתמש בו גם בקוקטיילים ובלונגדרינקס. בין הקוקטיילים הקלאסיים המשתמשים בקמפרי ניתן למנות את הנגרוני, הקמפרי-סודה, קמפרי-אורנג', קמפרי-טוניק ואמריקנו. 

באיטליה, בישראל, וכן במדינות אחרות נמכרות תערובות מוכנות של "קמפרי סודה" בבקבוקים קטנים דמויי חרוט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמפרי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קמפרי
* קמפרי, ברשת החברתית פייסבוק
* קמפארי - אלכופדיה, אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית, מאורכב באתר  (באנגלית)
**חיה ותן למות** (באנגלית: **Live and Let Die**) הוא ספר מאת איאן פלמינג משנת 1954, השני בסדרת ספרי ג'יימס בונד. בספר זה, מתמודד בונד מול ברון פשע אמריקאי בעל קשרים עם המודיעין הסובייטי.

פלמינג כתב את הספר עוד לפני שכתב את הספר הראשון בסדרה, קזינו רויאל, אולם החליט להוציא אותו כשני בסדרה. הספר זכה להצלחה רבה בבריטניה, ועוד באותה שנה אזלה המהדורה הראשונה בת ה-7,500 עותקים, ומהדורה שנייה הוזמנה. שנה לאחר מכן יצא הספר גם בארצות הברית אולם זכה להצלחה פחותה.

ב-1973 עובד הספר לסרט באותו השם, השמיני בסדרת הסרטים, והראשון בו גילם רוג'ר מור את ג'יימס בונד.

עלילה
-----

M מורה לג'יימס בונד לצאת לניו יורק במטרה לחקור קשרים אפשריים בין ברון פשיעה אמריקני הידוע בכינוי "מיסטר ביג", לבין ארגון הביון הסובייטי - הסמרש. הבריטים חושדים שמיסטר ביג גילה את מטמון הזהב האגדי של הפיראט הנרי מורגן, ומשתמש בו כדי לממן מגוון פעולות פשיעה וריגול. בניו יורק, פוגש בונד את ידידו איש ה-CIA פליקס לייטר ויחד הם הולכים למועדון לילה השייך למיסטר ביג. הם נלכדים בידי אנשיו של מיסטר ביג, שמשתמש במגדת עתידות בשם סוליטר כדי שתגיד לו אם בונד ולייטר דוברים אמת או משקרים. סוליטר רואה שהם משקרים, אולם בוגדת במיסטר ביג ואומרת לו שהם דוברים אמת. בעקבות כך, מיסטר ביג משחרר את שניהם.

מאוחר יותר, סוליטר נמלטת ממיסטר ביג וחוברת לבונד. שלושתם נוסעים לסיינט פיטרסברג, פלורידה. שם מיסטר ביג מחזיק מחסן של דגים אקזוטיים שבאמצעותו הוא מסתיר את אוצר הזהב שלו. אנשיו של מיסטר ביג לוכדים את סוליטר ואת פליקס, אולם בונד מצליח להימלט. מיסטר ביג מכניס את פליקס למיכל עם כריש בתוכו. הוא שורד אולם מאבד יד ורגל. אנשיו של מיסטר ביג מחזירים אותו לדירת המסתור שלו ושל בונד, ומצמידים אליו פתק: "הוא התמודד עם משהו שאכל אותו".

בונד מגלה שהיאכטה של מיסטר ביג עוגנת ליד ג'מייקה, וטס לשם במטרה ללכוד אותו. הוא נפגש עם הסוכן הבריטי באי, ג'ון סטרנגווייז, ועם דייג מקומי בשם קוורל אשר משתף פעולה עם המודיעין הבריטי. בעזרת קוורל, בונד שוחה אל היאכטה של מיסטר ביג מצמיד אליה פצצה. הוא נלכד בידי אנשיו של מיסטר ביג שכולאים אותו יחד עם סוליטר. הם קושרים את שניהם לירכתי היאכטה כדי שהכרישים יאכלו אותם. הפצצה מתפוצצת והורסת את היאכטה. מיסטר ביג ניצל מהפיצוץ אולם נאכל בידי כרישים, לא כן בונד וסוליטר שמצליחים לשחות אל שונית אלמוגים ולהינצל.

קישורים חיצוניים
----------------

* חיה ותן למות, באתר איאן פלמינג

הערות שוליים
------------

1. ↑  סצנה זו הושמטה בסרט "חיה ותן למות", אולם הופיעה בסרט ה-16 בסדרה "רישיון להרוג".
2. ↑  דמויותיהם של סטרנגווייז וקוורל מופיעות גם בספר השישי בסדרה ד"ר נו, שבו שניהם נהרגים. מכיוון שבסדרת הסרטים, ד"ר נו הופיע לפני חיה ותן למות, דמויותיהם של סטרנגווייז וקוורל הופיעו בד"ר נו אבל לא הופיעו בחיה ותן למות
3. ↑  סצנה זו הופיעה בסרט ה-12 בסדרה "לעינייך בלבד"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 8ed370ee-1341-423d-ad90-17d87501b287
* VIAF: 182225274
* WorldCat (עם VIAF): 182225274

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בספר מ-1915, עם הערך "הנסיך האבוד", העוסק בסדרת טלוויזיה מ-2003.

**הנסיך האובד** (באנגלית: **The Lost Prince**) הוא ספר לילדים ונוער מאת פרנסס הודג'סון ברנט. הספר עוסק בשושלת אצולה אשר מנסה לשוב לשלטון בממלכה דמיונית ממנה גורשה לפני שנים רבות.

עלילה
-----

מרקו לוריסטן הצעיר, יחד עם אביו סטפן לוריסטן החכם והנאה ומשרתם לזרוס, נודדים ברחבי אירופה וחיים בעניות. סטפן לוריסטן הוא מנהיג תנועה חשאית אשר שואפת להחזיר את הסדר והצדק לממלכת סמביה (ממלכה דמיונית) אשר קרועה במלחמות אחים. סטפן פועל בשמו של בית אצולה אגדי למחצה, אשר סולק מסמביה לפני שנים רבות, ואשר בעקבות סילוקו החלו הצרות בסמביה. כאשר הם שוהים בלונדון, מרקו מתיידד עם נער נכה ועני המכונה "העכבר". בהמשך אביו השיכור של העכבר נפטר, ומשפחת לוריסטן מאמצת אותו. סטפן מחליט לשלוח את מרקו והעכבר למסע ברחבי אירופה, במטרה ליצור קשר עם אנשי מפתח ולהודיע להם על התחלת המהפכה בסמביה. במהלך המסע הם פוגשים בין היתר בקנצלר גרמניה ובפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, וכאשר הם חוזרים ללונדון, הם מגלים שסטפן כבר יצא לסמביה כדי להחזיר לשלטון את המלך החוקי. לאחר המתנה מיוסרת, הם מתבשרים שאכן המהפכה הצליחה והמלך החוקי שב לארצו. מרקו והעכבר מוזמנים לסמביה, שם הם מגלים שסטפן הוא למעשה המלך האובד. 

הספר עוסק רבות בערכים של שליטה עצמית, פטריוטיות ולאומיות.

תרגומים לעברית
--------------

* **הנסיך האובד**, תרגמה שרה זילברברג, הוצאת זמורה ביתן, 1979.

קישורים חיצוניים
----------------

* הנסיך האובד בפרויקט גוטנברג
* גרסת שמע של הספר
* הנסיך האובד באתר סימניה
שגיאות פרמטריות בתבנית:ספר   
פרמטרים [ עורכים ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**הסוד של פלוריאן** הוא ספר ילדים שנכתב על ידי חוה ניסימוב, ומתאר סיפור מנקודת מבט של ילד פולני שמשפחתו מסתירה ילדה יהודייה בביתם. הספר יצא לאור בשנת 2017 על ידי הוצאת טל מאי ספרי ילדים, ואוייר על ידי מריאנה רסקין.

עלילה
-----

מסופר על ילד שובב בשם פלוריאן. לקראת חג המולד, חוזר אביו של פלוריאן בערב עם שק וממנו יוצאת ילדה. הוריו של פלוריאן לוקחים אותו לשיחה ומסבירים לו שזוהי אווה, בת 5, והיא יהודייה. הם מסבירים לו שהם הולכים להחביא אותה בביתם תמורת הכסף שאמה משלמת להם ושזהו סוד כמוס ביותר. לאט לאט פלוריאן מתחבר אל אווה והם משחקים ועוברים ביחד הרפתקאות קטנות בביתם, בעודם מקווים שלא יסתבכו בצרות.

דמויות עיקריות בספר
-------------------

* **פלוריאן** (פורק) - ילד פולני נוצרי שובב שגר עם הוריו ואחיו יורק מגויס לצבא. עולמו של פלוריאן משתנה לגמרי עם תחילת המלחמה.
* **אווה** - ילדה יהודייה שהוריו של פלוריאן הביאו הביתה כדי להסתירה מפני הנאצים. אווה היא ילדה תמימה וקצת פחדנית והיא אוהבת לשחק עם פלוריאן.
* **אמא של פלוריאן** - אמא של פלוריאן נמצאת בבית ובחלק מהימים יוצאת למכור מצרכים בשוק. היא אישה נחמדה והיא אוהבת את פלוריאן ואת אווה.
* **אבא של פלוריאן** - עבודתו לא מוזכרת. הוא נמצא בעבודה וחוזר רק בערב. לפעמים כשפלוריאן משתובב יותר מדי הוא מכה אותו בחגורה.
* **קמילה** - הילדה שפלוריאן מאוהב בה. היא ברחה לכפר של פלוריאן מוורשה משום שסבה הוא יהודי.

רקע
---

הסיפור מבוסס על חייה של הסופרת עצמה, חוה ניסימוב, שהתחבאה אצל איכרה פולנית בילדותה במהלך השואה. היא התחבאה בבית של מכרה של אחותה של אמא שלה ביחד עם עוד ילדה יהודייה במשך שלוש שנים עד שדודה ודודתה אספו אותה בתום המלחמה.

ביקורות
-------

הביקורות שיבחו את סגנונה הייחודי, הישיר והפיוטי של חוה ניסימוב, ואת כשרונה להציג את עולמם הפנימי של ילדים: הספר מציג חוויות יומיומיות בעת המלחמה ומצייר הזדהות אותנטית עם גיבוריו. כמו כן, ציינו את נקודת המבט הייחודית של ילד פולני, ואת הצגתו של עולמם האנושי, המורכב והקשה, של חסידי אומות העולם.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  חוה ניסימוב, **הסוד של פלוריאן**, טל מאי, 2017
2. ↑  הסוד של פלוריאן, באתר e-vrit
3. ↑  הסוד של פלוריאן, באתר המגדלור
4. ↑  שי רודין, הסוד של פלוריאן מאת חוה ניסימוב
**חלום קדחת** (באנגלית: **Fevre Dream**) הוא סיפור ערפדים שנכתב בידי ג'ורג' ר. ר. מרטין ופורסם ב-1982. הסיפור מתרחש במיסיסיפי שלפני מלחמת האזרחים ומתחיל ב-1857. הסיפור תואר כ"ברם סטוקר פוגש את מארק טוויין".

עלילה
-----

אבנר מארש הוא קפטן של ספינת קיטור, אשר סבל מצרות כלכליות כאשר הוא פוגש את ג'ושוע יורק, ג'נטלמן עשיר. הם הופכים להיות שותפים בעסקים, כאשר ג'ושוע זוכה באמונו של אבנר בהבטחה של ספינת קיטור אדירה.
ספינת הקיטור נקראת חלום קדחת, הקרויה על שם החברה הכושלת של אבנר. ג'ושוע ואבנר, מחליטים להיות שותפים כקפטנים של הסירה. 

למרות הכל, שאלות רבות מועלות בידי הצוות והנוסעים בנוגע לג'ושוע יורק וחבריו, אשר כמעט לעולם לא יוצאים מהתאים שלהם באור יום.

חשדו של אבנר בנוגע לשותפו המסתורי מתגבר, כאשר הוא מגלה בתאו של ג'ושוע גזירי עיתון המתארים מיתות מסתוריות. הוא מתעמת עם ג'ושוע, שאומר לאבנר שהוא וחבריו הם צידי ערפדים, המשתמשים בחלום קדחת כבסיס המבצעים שלהם.

אחרי מספר אירועים, חשדו של אבנר מתעורר שוב. לבסוף, ג'ושוע אומר לאבנר את האמת, שהוא וחבריו הם ערפדים. ג'ושוע גילה מרקחת אשר עוזרת לו לשלוט בקדחת הדם, הגואלת ערפדים אחרים מהצורך להתקיים מדם. ערפדים אחרים מחשיבים אותו כמלך החיוור, אדון הדם של כל הערפדים.

דאימון ג'וליאן, אדון דם אחר, שומע על מאמציו של ג'ושוע. הוא מחליט לעלות על סיפונה של חלום קדחת עם ערפדים אחרים, ומצליח להתגבר על ג'ושוע. כאדון הדם של כל הערפדים שעל הספינה, הוא מגרש את אבנר מהספינה ומשתלט עליה.

מאמציו של אבנר לכבוש שוב את חלום קדחת עולים בתוהו, ואחרי שהוא מכלה את עושרו בניסיון למצוא את הספינה האובדת הוא נכנע ומחליט להתיישב בעיר הולדתו.

לאחר שהוא מקבל מכתב מג'ושוע, אבנר המבוגר יותר יוצא לעזור לג'ושוע לחסל אחת ולתמיד את ג'וליאן. ג'ושוע נאבק בג'וליאן, ולבסוף מצליח לנצח אותו. ג'ושוע נהיה לבסוף, אדון הדם של כל הערפדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבית של ג'ורג' ר. ר. מרטין
* חלום קדחת, באתר OCLC (באנגלית)
רבי **יוסף בלוך** (ה'תפ"ג – כ"ב באדר ה'תקמ"ט) היה מתלמידי המגיד ממזריטש, מגיד בעיירה סטאנוב ומחבר הספר גנזי יוסף.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת תפ"ג לרבי אברהם בלוך, נשא לאשה את בת רבי יהודה אריה לייב ראב"ד סלוצק, לאחר נישואיו עבר מליטא לגליציה, שם למד אצל רבי דוב בער ממעזריטש ורבי יחיאל מיכל מזלאטשוב, כמו כן עמד בקשרים גם עם רבי חיים טירר מחבר הספר באר מים חיים.
כיהן כאב"ד בעיר האלשיץ ולאחר מכן כראב"ד העיר אלעסק, בשנת תקמ"ו נתקבל לרב ומגיד מישרים בקהילת סטאנוב, נפטר ונקבר בסטאנוב ביום כ"ב באדר שנת תקמ"ט.

צאצאיו
------

* בנו רבי חיים גבריאל, מחבר הספרים **יפה נוף** על הגדה של פסח ו**אמירה נעימה** על המדרשים, נולד בשנת תקי"ד, נפטר בשנת תקפ"ד.
* בנו רבי צבי, מגיד בקהילת סאלקא, חתן גיסו רבי יצחק, נולד בשנת תק"כ ונפטר בשנת תק"ס.
* חתנו רבי יצחק בן רבי זאב וולף מאניפולי.

ספריו
-----

ספרו **גנזי יוסף** הנחשב לאחד מספרי היסוד בחסידות נדפס לראשונה בשנת תקנ"ב ומאז נדפס עוד פעמים רבות, כתב גם חידושים על הש"ס שלא נדפסו ברובם.

לקריאה נוספת
------------

* **גנזי יוסף - תולדות המחבר** נדפס בסוף הספר גנזי יוסף מהדורת אלול תש"פ.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשכול אודותיו בפורום אוצר החכמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוצר לחכמי גליציה חלק ג עמוד 166
2. ↑  בלוך, יוסף, **גנזי יוסף**, לבוב, תקנ"ב, באתר היברובוקס
3. ↑  הקדמת בנו לספר גנזי יוסף
**הערים הסמויות מעין** (באיטלקית: *Le città invisibili*) הוא ספר סוריאליסטי מאת הסופר האיטלקי איטאלו קאלווינו. הספר פורסם לראשונה בשנת 1972 בהוצאת ג'וליו אינאודי.

הספר תורגם לעברית על ידי גאיו שילוני בשנת 1975 ויצא לאור בהוצאת ספרית פועלים.

תקציר
-----

הספר חוקר את גבולות הדמיון האנושי באמצעות תיאורי ערים הנמסרים ממגלה הארצות מארקו פולו לקיסר הסיני קובלאי חאן. התיאורים כתובים כשירה בפרוזה והם ממוסגרים כשיחה מתמשכת בין השניים, שהדיבור בה נסוב על הרעיונות שהועלו בתיאורים, וכן על מחשבות כלליות בנוגע לטבע האדם, שפות, וכו'. חלקי השיחה מופיעים בין קבוצות תיאורי ערים הדומים מבחינה תמטית.

קאלווינו חושף בפני הקורא כי קובלאי ופולו אינם דוברים את אותה שפה, ופולו משתמש בחפצים שהביא מן הערים כדי לספר את סיפורן, מה שמותיר מרחב רב לפרשנות מצד הקורא.

בזכות עיסוקו רב ההשראה והייחודי בערים, היווצרותן, התפתחותן ושקיעתן, הספר מומלץ לעיתים קרובות לסטודנטים לאדריכלות, על מנת שיוכלו לחשוב על ערים מחוץ למגבלות חוקי הפיזיקה והתאוריה האורבנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערים הסמויות מעין, באתר OCLC (באנגלית)
* הערים הסמויות מעין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הרשת במתאר הכוכבים, רשימה על הספר מאת יפתח גולדמן, אוקטובר 2009
* בעקבות הערים הסמויות מן העין, מאמר מאת צבי ינאי, מחשבות אפריל 1988

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל אלירז, אל ונציה של מעלה, כותרת ראשית, 20 ביוני 1984

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1908387
* BnF: cb13514802h (data)

 |