recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**איגנאטי** (**אידל**) **גרנאט** (ברוסית: **Игнатий Гранат**;‏ 31 ביולי 1863 – 29 בדצמבר 1941) היה מו"ל יהודי רוסי, מייסד (יחד עם אחיו הבכור אלכסנדר) הוצאת הספרים "גרנאט", פרופסור מן המניין באוניברסיטת מוסקבה.

ביוגרפיה
--------

נולד במוגילב ב-31 ביולי לפי הלוח היוליאני (12 באוגוסט) 1863 במשפחתו של הסוחר אודסה נאום (נחים) בן קיבוב גרנאט.

סיים את לימודיו בגימנסיית פולטבה (1883) ופקולטה למשפטים של אוניברסיטת מוסקבה (1887) עם תואר מועמד לדוקטורט (היום היה מקביל לתואר דוקטור למשפטים). הושאר בהמלצת אלכסנדר צ'ופרוב בחוג לכלכלה פוליטית לקראת פרופסורה.

ב-1892, יחד עם אחיו אלכסנדר, ייסד במוסקבה את הוצאת הספרים הפרטית "שותפות האחים א' ו-אי. גרנאט ושות' ", אשר רכשה את הזכויות על "מילון אנציקלופדי לשולחן", שפורסם מאז 1891 על ידי "שותפות של א. גבריאל ושות' ". בשנת 1910 החל לפרסם את "המילון האנציקלופדי גרנאט", תוך שימוש באנציקלופדיה בריטניקה כמודל (33 כרכים ממנו פורסמו עד סוף אוקטובר 1917 אז התרחשה מהפכת אוקטובר). הוא הזמין מספר רב של פרופסורים מאוניברסיטת מוסקבה כעורכים למערכת. פרסומים נוספים של אגודת האחים א. ואי. גרנאט ושות' כללו: "תולדות המאה ה-19" (ב-8 כרכים, 1905 - 1907), "תולדות רוסיה במאה ה-19" (ב-9 כרכים, 1907 - 1911), "תולדות זמננו" (ב 8 כרכים, 1910 - 1917) .

ב-1917 הפכה השותפות לחברת המניות "המכון הביוגרפי הרוסי של האחים א' ואי. גרנאט", שב-1939 התמזגה עם המכון "האנציקלופדיה הסובייטית".

בנוסף לפעילות ההוצאה לאור, עסק איגנטי גרנאט בעבודה מחקרית ופדגוגית. הוא מחברם של מספר ספרים בעלי אופי פוליטי כלכלי ומשפטי - למשל, *"שאלת העבודה ורפורמת הקרקע"* (1906, תחת השם הבדוי אי. גריי) *ו"על שאלת נישול האיכרים באנגליה "* (1908), עליה גם הגן כעבודת המוסמך שלו באותה השנה.

היה פרופסור במחלקה למדיניות כלכלית של הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת מוסקבה (1921 - 1925); לימד את הקורס "מדיניות כלכלית".

נפטר במוסקבה ב-29 בדצמבר 1941 ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה. על פי צוואתו הועברה ספרייתו האישית לאוניברסיטת מוסקבה ואז התגלו בה מכתבים מאת ולדימיר לנין לעורכי המילון האנציקלופדי.

אחיין (בן של אחות) - כלכלן, מהפכן ודמות כלכלית יורי לרין. האחיין דרך סבא - הארכאולוג והאתנוגרף מיכאיל רבינוביץ' (1916 - 2000), חתן פרס המדינה של הפדרציה הרוסית (1993).

לקריאה נוספת
------------

* Белов С. В. Братья Гранат. — М. : Книга, 1982. — 96 с.
* Волков В. А. Куликова М. В. Логинов В. С. Московские профессора XVIII — начала XX веков. Гуманитарные и общественные науки. — М.: Янус-К, 2006. — С. 79. — 2000 экз. — ISBN 5-8037-0318-4.
* Левандовский А. А. ГРАНАТ Игнатий Наумович // Императорский Московский университет: 1755—1917: энциклопедический словарь / составители А. Ю. Андреев, Д. А. Цыганков. — М.: Российская политическая энциклопедия (РОССПЭН), 2010. — С. 187. — 2000 экз. — ISBN 978-5-8243-1429-8.
* "Гранат Игнатий Наумович". *Летопись Московского университета*. נבדק ב-2017-12-30.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תאריך לידה על פי הלוח היוליאני, או 12 באוגוסט
2. ↑  Императорский Московский университет 2010.
3. ↑  יחד עם זאת מחברי הספר "פרופסורים של מוסקבה במאות 18 - 20" (ברוסית) ציינו שלא מצאו את המסמכים התומכים בכך בארכיון הממשלתי המרכזי של העיר מוסקבה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 97104099
* WorldCat: viaf-97104099

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמות ספרותית ב**סיפורי אלף לילה ולילה**. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו שחרזאדה (פירושונים).

שחרזדה והסולטאן שאהריאר, ציור משנת 1880
**שַׁהְרַזָאד** (מפרסית: **شهرزاد**, מוכרת גם כ"שחרזאדה", לפי ההגייה הרוסית) היא הדמות העיקרית ומספרת הסיפורים מהספרות המזרח-תיכונית של "סיפורי אלף לילה ולילה".

ביוגרפיה
--------

לפי סיפור המסגרת, המלך שאהריאר, שמלך בסמרקנד על ארצות המזרח, גילה שאשתו בגדה בו, ובעקבות סיפורים דומים ששמע הגיע למסקנה כי כל הנשים הן בוגדניות. בעקבות זאת החליט להוציאה להורג. המלך דרש מהווזיר שלו להביא לו בכל ערב נערה בתולה כדי להיות לו לאישה, ובבוקר למחרת היה מצווה להוציאה להורג. 3,000 ימים לאחר-מכן, בעוד הממלכה אחוזת אימה ממעשי המלך, הווזיר לא הצליח למצוא בתולות נוספות, ובייאושו גילה את הסיפור לשהרזאד, בתו החכמה והמשכילה. כאשר שמעה מהווזיר על משימתו וגורל הנערות, החליטה שהרזאד להיות הבאה בתור, בכוונה להציל את שאר נערות הממלכה - למרות כל הפצרותיו של הווזיר. היא שיתפה בתוכניתה את אחותה הצעירה ממנה, **דוניאזאד** (בתרגומים אחדים - דינאזאד).

בליל כלולותיה ביקשה שהרזאד מהמלך להביא את אחותה כדי שתוכל להיפרד ממנה. דוניאזאד ביקשה משהרזאד לספר לה ולמלך אחד מסיפוריה, כדי לשמח את רוחם לפני שנת הלילה. המלך הסכים, ושהרזאד פתחה בסיפור, אך עד עלות השחר לא סיימה שהרזאד את הסיפור, ואמרה למלך שלצערה הרב היא תצטרך להפסיקו באמצע. המלך, שרצה לשמוע את סוף הסיפור, החליט להשאיר אותה בחיים עד ללילה הבא. בלילה זה המשיכה שהרזאד בסיפור, שהסתעף לסיפור נוסף, ונעצרה באמצעו. באופן הזה, בעודו מצפה בכיליון עיניים להשלמת הסיפור הקודם מדי לילה בלילה, השאיר המלך את שהרזאד בחיים, עד שלאחר 1,001 לילות של סיפורי הרפתקאות ושלושה בנים שנולדו לו, החליט לחדול ממנהגו ושהרזאד ניצלה.

הסיפורים נכתבו במתכונת ספר פרסי עתיק הקרוי "הזר אפסאנה" או "אלף מיתוסים".

המלחין הרוסי ניקולאי רימסקי-קורסקוב חיבר את "שחרזאדה", סוויטה סימפונית לפי סיפור המעשה, שעודה פופולרית עד היום. הכוראוגרף מיכאל פוקין חיבר בלט למוזיקה של רימסקי-קורסקוב ללהקת הבלט רוס של סרגיי דיאגילב ובמיוחד עבור הרקדן המהולל ואצלב ניז'ינסקי. 

הבלט עלה בהצגת בכורה לאחר מות המלחין ולמורת רוחה של אלמנתו, נדז'דה רימסקאיה-קורסקובה, שהתנגדה לשימוש שנעשה ביצירה של בעלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שהרזאד** בוויקישיתוף
* **אלף לילה ולילה** בתרגום יוסף יואל ריבלין, באתר פרויקט בן-יהודה
* יוסף סדן, שהראזאד, באורח פמיניסטי, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119507714
* VIAF: 30988988999988564244
* WorldCat (עם VIAF): 30988988999988564244

 |
לוח שנה של שנת 1930. רואים צבעים של ימי השבוע אך גם מספרי ימים בחודש רגיל וסידור לפי שבועות רגילים
**הלוח המהפכני הסובייטי** הוא לוח שנה שהונהג בברית המועצות בשנים 1930–1931. הנהגת הלוח החלה ב-1 באוקטובר 1929.

שינוי החלוקה לשבועות
--------------------

החלוקה לשבועות הוחלפה, תחילה ב"שבוע" בן חמישה ימים, כשלכל עובד היה יום פגרה אחר. כל יום בשבוע נקרא בשם של צבע - צהוב, ורוד, אדום, סגול וירוק - והעובדים חולקו לקבוצות של "צבעים", למשל "עובד צהוב" הוא עובד שנח ביום ה"צהוב" ועבד בארבעת ימי השבוע האחרים. זאת במטרה ליצור משק פעיל ללא יום פגרה שבועי, כשהעובדים יוצאים ליום מנוחה שבועי בתורנות. יישום הרעיון היה בעייתי מאוד - קשה היה לתאם את יום המנוחה השבועי בין בני משפחה אחת, וקשה היה לארגן פעילות קהילתית ביום המנוחה. כמו כן, הנתונים הראו שהשיטה החדשה אינה מייעלת את העבודה ואינה מגבירה את פריון העבודה. בנוסף, לא תמיד הצליחו לאכוף את השינוי, בייחוד באזורים הכפריים.

החגים
-----

חמישה ימי חג הוגדרו בלוח כימי מנוחה כלליים שקוטעים את רצף הצבעים:

1. יום לנין - 22 בינואר.
2. חג הפועלים - 1 במאי ו-2 במאי.
3. חג התעשייה - 7 בנובמבר ו-8 בנובמבר.

ביטול הלוח
----------

ב-1 בדצמבר 1931 הוחלט לבטל את שיטת התורנות ביום המנוחה השבועי. אורך ה"שבוע" נקבע לשישה ימים, כשיום המנוחה הוא כללי. ימי המנוחה היו ה-6, ה-12, ה-18, ה-24 וה-30 בכל חודש. בחודשים שבהם 31 יום היה ה-31 בחודש יום עבודה רגיל. כיוון שבחודש פברואר יש 28–29 ימים בלבד, נקבע ה-1 במרץ כיום מנוחה. גם השיטה הזאת החזיקה מעמד שנים ספורות בלבד, והיא בוטלה ב-1940 כשהתחוור לשלטונות שהם אינם מצליחים לאכוף את השינויים. גם הצורך בתיאום זמנים טוב יותר עם יתר מדינות אירופה הביא למסקנה כי יש לחזור לשיטה המסורתית ובעקבות כך רוסיה חזרה לשבוע המקובל.

| לוחות שנה |
| --- |
| מערכות | ירחי • שמשי • ירחי-שמשי |  |
| לוחות בשימוש | עברי • גרגוריאני • מוסלמי • הינדי • קופטי • אתיופי • סיני • פרסי • בהאי • צפון קוריאני • שומרוני • קראי • הולוקני |
| לוחות היסטוריים | בבלי • אטי • ביזנטי • יוליאני • מאיה • מהפכני סובייטי • מהפכני צרפתי • רומי • שוודי • אצטקי • קומראני • ערבי טרום-אסלאמי • מצרי |
**חורבת שחאדה** היא חורבה במערב השומרון, ליד היישוב חוות יאיר, של יישוב יהודי קדום המתוארך לתקופת בית המקדש השני. היישוב נחשב לאחד היישובים הצפוניים ביותר של ממלכת החשמונאים.

גאוגרפיה
--------

חורבת שחאדה נמצאת בראש גבעה הסמוכה ליישובים חוות יאיר ונופים. מהחורבה נשקף נוף ממנו ניתן לראות ביום עם ראות טובה את כל השטח שבין גדרה לחדרה במערב, את רכס חומש בצפון, את הר חורשה בדרום, ואת רכסי יצהר ואריאל במזרח.

היסטוריה
--------

בחורבת שחאדה נמצאו שרידים לחווה חקלאית מימי בית שני, כמו מקווה טהרה. באתר נמצאו גם שרידים רבים של בתי בד, בורות מים ומתקנים חקלאיים שמתוארכים לתקופות הרומית והביזנטית, אז, על פי ההערכה, היה שם מרכז אזורי לייצור שמן זית.

במרכז הגבעה נמצא בית בד גדול ושרידי מקווה המתוארכים לתקופה הביזנטית, ועל פי ההשערה שימשו את השומרונים לאחר שהקהילה היהודית ביישוב חרבה סביב מרד בר כוכבא.

מעת לעת שודדי עתיקות פלסטינים פוגעים בממצאים הארכאולוגיים באתר.

בראשית שנות האלפיים ערכו נפתלי אייזיק ועוזי גרינפלד מטעם קמ"ט ארכאולוגיה איו"ש, חפירה בה נחשפו בין השאר משקוף שלם ושבר משקוף נוסף מעוטרים בזרים ובוורדות, המתוארכים לשלהי ימי הבית השני. בסיור באתר שנערך ב־2008 זוהו המשקופים סמוך למבנה גזית ולבית הבד שנחשפו בראש האתר.

קישורים חיצוניים
----------------

* חירבת שחאדה עם כתוביות, סרטון בערוץ "יוזביץ' - ערוץ השיעורים", באתר יוטיוב (אורך: 00:46)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  חורבת שחאדה - המלצה למסלול טיול בשמורת טבע נחל קנה - רשות הטבע והגנים, באתר רשות הטבע והגנים, ‏28 במרץ 2019
2. ↑  רעות הדר, ערבים שדדו עתיקות מימי בית שני, באתר ערוץ 7, 17 בפברואר 2017
3. ↑  במעבה ההר קובץ תשיעי, תשע"ט
רבי **אליהו קפשאלי** בן אלקנה (1490, הרקליון, כרתים - נפטר בסביבות 1555), היה החכם האחרון במשפחת קפשאלי, והנודע שבהם. 

נותרו ממנו כתבים רבים; אחד מהם הוא 'סדר אליהו זוטא', שבו הוא מתאר את הלכי הרוח באזור בו חי לאורך מספר שנים. רבי אליהו חתום גם על חלק מתקנות קנדיאה, ונמנה עם עורכי התקנות.

קורות חייו
----------

נולד בקנדיה שבאי כרתים לר' אלקנה, שהיה מתלמידי מהר"י מינץ בפדובה.

בכתביו לא נזכרה שנת הולדתו במפורש, אך מתוך כתביו ניתן לשער זאת: בספרו "סדר אליהו זוטא" נכתב על אירוח אנשים שגורשו מספרד על ידי אביו ושם כותב הרב קפשאלי: "וזה היה בערב ט' באב משנת הרנ"ג"; בהתייחס לכך שיצא ללמוד בפדובה בגיל 25, יוצא שנולד בשנת רמ"ה בערך.

בילדותו למד תורה מפי אביו, ואחר כך נשלח ללמוד בישיבת פדובה המפורסמת, אליה הגיע ביום כ"ז בכסלו ה'רס"ט. מספר ימים לאחר הגעתו נפטר ראש הישיבה מהר"י מינץ, ובנו רבי אברהם מונה לכהן תחתיו. את עיקר תורתו קיבל מפי רבי ישראל מפירושא (רבי ישראל ב"ר יחיאל אשכנזי), שהיה תלמיד חבר של מהר"י מינץ.

בשלב מסוים עבר לוונציה, שם המשיך ללמוד מפי רבי ישראל מפירושא, ומפי אחי אמו, רבי מנחם בן שמואל דלמדיגו. בשנת רע"ד עזב את ונציה וחזר למקום הולדתו קנדיה, שם התמנה לראש הקהל. בשנת רפ"ח מונה לכהן כרב הכולל של כל קהילות קנדיה, ותיקן תקנות חשובות. הרב קשפאלי לא היה נוטל שכר עבור משרתו, והיה מחלק מכספו למטרות צדקה ולפדיון שבויים.

רבי אליהו קפשאלי היה בעל השכלה כללית רחבה, והוא החזיק ברשותו ספרייה גדולה וענפה בה היו בין השאר כתבי יד יהודיים נדירים. במהלך השנים הכתבים התגלגלו, וכיום הם מצויים בספריית הוותיקן ברומא, ומהווים את אחד האוספים החשובים ביותר של כתבי יד יהודיים. בין השאר מצוי שם כתב יד עתיק ומפורסם של הספרא עם ניקוד בבלי.

חיבוריו
-------

* **סדר אליהו זוטא** (מהדירים: אריה שמואלביץ', מאיר בניהו, שלמה סימונסון), יד בן-צבי והאוניברסיטה העברית והמכון לחקר התפוצות באוניברסיטת תל אביב, תשל"ו.
* אברהם שושנה, **מאה שערים** לרבינו אליהו ב״ר אלקנה קפשאלי, יוצא לאור לראשונה מכתב יד יחיד בצירוף הערות וביאורים, מבוא ומפתחות ותולדות
* **נועם וחובלים** - תשובה על חיבורו שלרבי דוד ויטאל 'הצלת הרועה מיד הזאב' נדפסה על ידי מאיר בניהו בספר **זאבים טורפים את בנימין**, להגנה על רבי בנימין זאב מארטה (ה'בנימין זאב'), אוניברסיטת תל אביב, תש"נ.

לקריאה נוספת
------------

* מאיר בניהו, **רבי אליהו קפשאלי איש קנדיאה**: רב מנהיג והיסטוריון, ירושלים, תשמ"ג. (צפייה חלקית באתר אוצר החכמה)
* מאמר על משפחת קפשאלי, באתר אנציקלופדיה יודאיקה (באנגלית).

קישורים חיצוניים
----------------

* אליהו בן אלקנה קפשאלי (1500-1555), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו עליו: אברהם יערי, **אגרות ארץ ישראל**, באתר היברובוקס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259291105171
* BnF: cb12414106n (data)
* GND: 115484809
* ISNI: 0000 0000 8115 700X
* LCCN: n84036815
* NTA: 155824317
* RERO: 02-A003075767
* SUDOC: 03325639X
* VIAF: 37005942
* WorldCat: lccn-n84036815

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג במשפחת נציים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו דיה (פירושונים).

**דַּיָּה**, או **דַּיָּה אֲמִתִּית** (שם מדעי: ***Milvus***), היא סוג עוף דורס במשפחת הנציים בעל גודל בינוני-קטן.

גזרון
-----

שם העוף דיה, מצוי בשפה אוגריתית ("diy"-דִיְ) במשמעות "עוף דורס", בדרך כלל נץ. בערבית -סורית (הֶדָאֳי - "hedâye").

מינים
-----

* דיה מצויה (דיה שחורה) (*Milvus migrans*)
	+ תת-מין דיה שחורת-אוזן (*Milvus migrans lineatus*)
* דיה אדומה (*Milvus milvus*)
	+ תת-מין דית כף ורדה (*Milvus milvus fasciicauda*) - אנדמית לאיי כף ורדה - נכחדה.
* דיה צהובת-מקור (*Milvus parasitus*)

בישראל דיה מצויה חולפת וחורפת מצויה לעומת דיה אדומה שהיא מזדמנת נדירה ביותר. שמן העברי של העופות בסוג ניתן להן בשל יכולתן לדאות במעגלים במשך זמן רב, בחיפושן אחר מזון.

הדיות האמיתיות הן אחד הסוגים המוצלחים והנפוצים ביותר בין דורסי "העולם הישן". ידוע כי הסוג עתיק ביותר, ומשערים כי האב הקדמון של הנציים, היה בעל מראה והתנהגות דומה לשל הדיות.

תזונת הדיות משתנה בהתאם למזון הנמצא באזור. הן ידועות כאוכלות פגרים וימצאו תדיר בקרבת מזבלות. התזונה מורכבת אף מחרקים, יונקים קטנים, צפרדעים, עופות קטנים ודגים. לעיתים קרובות יתעופפו בלהקות של מספרים רבים, בעת נדידה או בעת חיפוש אחר מזון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיה** בוויקישיתוף
* דיה, באתר ITIS (באנגלית)
* דיה, באתר NCBI (באנגלית)
* דיה, באתר GBIF (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554003805171

 |
**לבנית קטנה** (שם מדעי: *Egretta garzetta*) היא עוף לבן ממשפחת האנפתיים. גופה עדין, רגליה וצווארה ארוכים, כנפיה רחבות וזנבה קצר.
בישראל יציבה ומקננת מצויה למדי, וחולפת וחורפת שכיחה.

תיאור
-----

אורך גופה של הלבנית הקטנה נע בין 52 ל-67 ס"מ, מוטת כנפיה כ-90 ס"מ ומשקלה 380 עד 600 גרם. כל גופה לבן חוץ מהמקור השחור והרגלים השחורות, המסתיימות באצבעות צהובות. היא נפוצה בכל היבשות בסמוך למקורות מים. ללבנית הקטנה יש אוכלוסיות יציבות ואוכלוסיות נודדות, שמקייצות באירופה וחורפות באפריקה.

התנהגות
-------

הלבנית הקטנה ניזונה מדגיגים קטנים, מדו-חיים, מסרטנים, מחרקים ומיונקים קטנים. היא צדה במים רדודים. לעיתים היא נוהגת לבחוש ברגליה את הבוץ, ולהניס טרף מסתתר אותו היא תופסת במקורה החזק. אורך חייה עשוי לעלות על 22 שנים. לקראת עונת הקינון, החל מראשית חודש מרץ, חל חילוף נוצות חלקי אצל הפרטים הבוגרים. נוצות הקישוט בחזה, בגב ובכתפיים מתארכות. בנוסף גדלות גם נוצות חוטיות באורך של כ-16 סנטימטר באזור העורף. באותה תקופה מתקיימים טקסי חיזור ואז פונים הזוגות לבניית קיניהם, העשויים מענפים ומזרדים.

הלבנית הקטנה מקננות בשיחים ובעצים צפופים. הקינון ממשיך בחודש אפריל. הלבנית הקטנה מטילה ארבע עד חמש ביצים. הביצים סגלגלות וצבע הקליפה ירקרק אפרפר בהיר. גודל הביצה 34x46 מילימטר ומשקלה 28.5 גרם. משך הדגירה על הביצים נע בין 20 עד 22 ימים, ושני ההורים השומרים על קשר קבוע בעונת הקינון משתתפים בדגירה. הלבנית הקטנה דוגרת במושבות ולעיתים עם מיני אנפות אחרים. הגוזלים בוקעים עם עיניים פקוחות ופלומת נוצות. שני ההורים מאכילים את הגוזלים ממקור למקור. הגוזלים עוזבים את הקן 35 יום לאחר שבקעו מהביצים וזאת לאחר מספר ימים בהם נופפו בכנפיהם ותירגלו את שרירי התעופה שלהם.

שימור המין
----------

בסוף המאה ה-19 הייתה אופנה של שימוש בנוצות לקישוט. מאות אלפי לבניות קטנות נקטלו לשם שימוש בנוצותיהן. בשנת 1899 אסרה המלכה ויקטוריה בצו את השימוש בנוצות קישוט בצבא. לאחר מכן אסר הפרלמנט הבריטי על ייבוא נוצות לבריטניה, והאופנה דעכה לאטה עקב ההתנגדות של שומרי הטבע.

גלריה
-----

* לבנית קטנה בתנוחת ציידלבנית קטנה בתנוחת צייד
* לבנית קטנה בפארק הירקון בתל אביבלבנית קטנה בפארק הירקון בתל אביב
* לבנית קטנה בחוף תל אביבלבנית קטנה בחוף תל אביב
* לבנית קטנה בפארק לכיש באשדודלבנית קטנה בפארק לכיש באשדוד
* ליבנית קטנה בחוף פלמחיםליבנית קטנה בחוף פלמחים
* ליבנית קטנה בתעופה בחוף פלמחיםליבנית קטנה בתעופה בחוף פלמחים
* ביצת לבנית קטנה, אוסף מוזיאון טולוזביצת לבנית קטנה, אוסף מוזיאון טולוז

לקריאה נוספת
------------

* עזריה אלון, **החי והצומח של ארץ ישראל**, כרך 6 - עופות. משרד הביטחון ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, 1986, ISBN 9650500685
* הינצל פיטר, פרסלאי, **הציפורים מגדיר שדה שלם**, נוסח עברי יצחק כפכפי, הוצאת הקיבוץ המאוחד תשמ"א 1981

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לבנית קטנה** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **לבנית קטנה** |

* לבנית קטנה, באתר ITIS (באנגלית)
* לבנית קטנה, באתר NCBI (באנגלית)
* לבנית קטנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* לבנית קטנה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* לבנית קטנה, באתר GBIF (באנגלית)
* דף מידע מאתר מט"ח

הערות שוליים
------------

1. ↑  לבנית קטנה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536697305171
* LCCN: sh88002285

 |
**סנט אן** (באנגלית: **St Anne** או **Saint Anne**, מבטאים seynt AN) היא בירת אולדרני והעיר המרכזית באי שהוא חלק מאיי התעלה, בערך 15 ק"מ מחוף העיירה אודרביל במחוז מאנש בצרפת. בשנת 2010 הוערכה אוכלוסיית העיר בכ-2,000 תושבים, אולם אוכלוסיית האי במגמת ירידה ובסקר שנערך באולדרני ב-28 באפריל 2013 נמצאו באי כולו 1,903 תושבים בלבד העיירה סנט אן דומה באופייה לעיירות צרפתיות עם רחובות מרוצפים באבן, בתים ציוריים, מסעדות ובתי מרזח. היא שוכנת על כמעט מחצית משטח האי ובה אף הנמל העיקרי של אולדרני. מרכזה של העיירה על גבעה במרכז האי. 

רחוב ויקטוריה, אשר נחנך בשנת 1836 הוא הרחוב הראשי בעיירה ובו עיקר חיי המסחר. בשנות מלחמת העולם השנייה זכו העיירה והאי לכינוי "גיברלטר של התעלה". מן העיירה ניתן לראות את חוף צרפת, במרחק של כ-13 ק"מ. עיתון העיירה הוא אולדרני ג'ורנל.

בתקופת מלחמת העולם השנייה שכנו בעיירה בונקר פיקוד ומגדל פיקוח של הלופטוואפה וכן מטה מבצעים אזורי של חיל הים הגרמני.

העיירה כולה מהווה רובע כנסייתי אחד בכנסייה האנגליקנית ומוקד פעילותו בכנסייה עתיקה המוקדשת למרים, אם ישו. הכנסייה שכנה בחלקו הנמוך של רחובה הראשי של העיירה, אולם לאחר שהוזנחה, היא הוחלפה במבנה כנסייה אחר שנבנה בשנת 1580 ושופץ בשנת 1850. לאחר מלחמת העולם השנייה שופץ המבנה שוב.

היסטוריה
--------

סנט אן נוסדה במאה ה-15. בתקופת מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1940 עד 1945, כבשו כוחות גרמניה הנאצית את האי ומיקמו את מטה הכוחות בעיר סנט אן. בשנת 1940, בטרם הפלישה הגרמנית, פונו כל תושבי האי. על האי הקימו הגרמנים מחנה ריכוז ובו שהו כ-6,000 אסירי עבודה בתנאים קשים. האי כולו הפך מבצר צבאי גרמני, אשר כלל מנהרות קשר בין המתקנים הצבאיים השונים, אשר נחפרו בעומק האדמה והיו עמידות להפצצות אוויריות. בעת הפלישה הגרמנית הושמדו רוב המסמכים ההיסטוריים המתארים את תולדות העיר והאי, בהם ספרי לידות ופטירות וכן רישומי קרקעות. חלק מן המסמכים המתעדים את משפחות האי שוחזרו.

תחבורה
------

אל העיר והאי ניתן להגיע בדרך האוויר ובים. נמל בריי, הנמצא בשוליה צפוניים של העיר, משמש לאוניות נוסעים ומטען. נמל התעופה אולדרני, אשר נבנה בשנת 1938, נמצא כ-1.9 ק"מ מהעיר והוא נמל התעופה היחיד באי. חברת Aurigny Air Services היא חברת התעופה הטסה באופן סדיר לאי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Population in Alderney down 17% from 2001. Guernsey Press, June 20, 2013
2. ↑  St. Anne
3. ↑  The Journal
4. ↑  Airport - History and Information
**ירונים אובורביץ'** (ברוסית: **Иероним Петрович Уборевич**; בליטאית: **Jeronimas Uborevičius**;‏ 14 בינואר 1896 - 12 ביוני 1937) קצין מראשי הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ואחריה, הוצא להורג בשנת 1937 במהלך הטיהורים הגדולים.

ירונים אובורביץ' נולד למשפחת איכר ממוצא ליטאי באושפול, כפר בסביבת קובנו. בשנים 1909–1914 למד בבית ספר הריאלי בעיר דאוגבפילס וסיים אותו בהצטיינות. ב-1916 סיים את לימודיו בבית ספר לקציני חיל התותחנים בסנקט פטרבורג ונשלח לחזית מלחמת העולם הראשונה. במרץ 1917 הצטרף לשורות הבולשביקים.

מלחמת האזרחים ברוסיה
--------------------

בינואר 1918 לחם אובורביץ' נגד הרומנים בשטח בסרביה, נפצע ונלקח בשבי. באוגוסט 1918 הצליח לברוח מהשבי והועבר לחזית הצפונית. בגזרה זו פיקד אובורביץ' על הדיוויזיה ה-18 שלחמה באזור ארכנגלסק. באוקטובר 1919 מונה אובורביץ' למפקד הארמייה ה-14 שלחמה נגד אנטון דניקין באזור אוריול. בעקבות מתקפות מוצלחות, התפצל צבא המתנדבים ל-2 חלקים שנסוגו לכיוון חצי האי קרים וקובאן. היחידה בפיקוד אובורביץ' הגיעה לחופי הים השחור באזור אודסה וניקולייב. ב-29 בפברואר 1920 מונה אובורביץ' למפקד הארמייה ה-9 שכבשה מידי צבא המתנדבים את קרסנודר ונובורוסיסק.

במהלך המלחמה הסובייטית-פולנית פיקד אובורביץ' על הארמייה ה-14. לאחר סיום הלחימה בגזרה הוא מונה למפקד הארמייה ה-13 שלחמה נגד פיוטר וראנגל בדרום אוקראינה, ולאחר מכן מונה למפקד הארמייה ה-14 בגזרת חצי האי קרים.

במהלך 1921 השתתף אובורביץ' לצידו של מיכאיל טוכאצ'בסקי בדיכוי מרד האיכרים נגד השלטון הסובייטי במחוז טמבוב, בלארוס.

בשנת 1922 הועבר אובורביץ' למזרח הרחוק הרוסי ומונה למפקד הארמייה ה-5, עימה פיקד על הלחימה באזור שהסתיימה בכיבוש ולדיווסטוק ב-25 באוקטובר 1922. אובורביץ' היה מפקד הצבא באזור עד לשנת 1924.

לאחר מלחמת האזרחים
------------------

במהלך העשור אובורביץ' היה מפקד פיקודים שונים. בשנים 1927–1928 הוא היה בשליחות בגרמניה ולמד באקדמיה צבאית. בשנת 1930 הוא נשלח לגרמניה פעם נוספת.

בשנת 1931 הוא מונה למפקד פיקוד הצבאי בבלארוס וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1937. עם הכנסת הדרגות החדשות, ב-20 בנובמבר 1935 הוא קיבל דרגת מפקד ארמייה (קומנדארם) דרגה ראשונה.

אובורביץ' היווה חלק מקבוצת קצינים בכירים המקורבים למיכאיל טוכאצ'בסקי שמתחה ביקורת על פעילותו של קלימנט וורושילוב בתפקיד שר הביטחון.

ב-20 במאי 1937 קיבל אובורביץ' מינוי חדש - מפקד הפיקוד הצבאי של אסיה המרכזית. במהלך המעבר למקום שרותו החדש, ב-29 במאי הוא נעצר והועבר למוסקבה. ב-11 ביוני 1937 הוא נשפט יחד עם עוד 7 קצינים בכירים והוצא להורג באותו יום. ב-31 בינואר 1957 הוא טוהר מכל אשמה. במהלך שנות ה-60 פורסמו ספרי זכרונות של מפקדים בכירים בהם ניתנה הערכה גבוהה לידע, לניסיון המבצעי ולמנהיגותו של אובורביץ'.

אשתו נעצרה והוצאה להורג בשנת 1941. בתו גדלה בבית יתומים ובשנת 1944 נשפטה ל-5 שנים במחנה עבודה. היא שוחררה בשנת 1947 וטוהרה מכל אשמה בשנת 1955. בוריס אובורביץ' בורובסקי הוא בנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירונים אובורביץ'** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1051680069
* ISNI: 0000 0000 5367 099X
* LCCN: n81094896
* NTA: 328885398
* SELIBR: 236781
* VIAF: 18548723
* WorldCat: lccn-n81094896

 |
**סנטנדר** (בספרדית: **Santander**) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במרכז קולומביה והוא גובל במחוזות ססאר בצפון, נורטה דה סנטנדר בצפון-מזרח, בויאקה בדרום, אנטיוקיה במערב ובוליבר בצפון-מערב.

המחוז משתרע על שטח של 30,537 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-2.1 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא בוקרמנגה.

היסטוריה
--------

בתקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום מספר שבטי ילידים כמו בני הגואנה (אנ') והמואיסקה (אנ'). היישוב הספרדי של האזור החל במאה ה-16.

לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציות אל סוקורו וולס, שבירותיהן היו אל סוקורו וולס בהתאמה. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והוקמה מדינת סנטנדר, שכללה את שטחי מחוזות סנטנדר ונורטה דה סנטנדר העתידיים ונקראה על שמו של פרנסיסקו דה פאולה סנטנדר (אנ'), מגיבורי העצמאות של קולומביה. תחילה בירת המדינה הייתה פמפלונה (בשטחי מחוז נורטה דה סטנטדר העתידי), כעבור זמן קצר היא הועברה לבוקרמנגה וב-1861 היא הועברה לאל סוקורו. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים.

ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית, המדינה הפכה למחוז סנטנדר והבירה הועברה לבוקרמנגה. בתקופה הזו האזור התפתח מאוד מבחינת תעשייה ומסחר והוא משך אליו מהגרים רבים מאירופה. ב-1910 פוצלו מהמחוז שטחים שהפכו למחוז נורטה דה סנטנדר (שמשמעותו המילולית היא "צפון סנטנדר").

כלכלה
-----

הכלכלה המקומית מסתמכת על תעשייה, תיירות, חקלאות, הכוללת בין היתר גידול טבק, קקאו, לימון ומניהוט, גידול מקנה ועיבוד מוצריו, כרייה והפקת נפט.

חלוקה מנהלית
------------

חלוקת המחוז לפרובינציות.
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק ל-6 פרובינציות (Provincias) כדלהלן:

| שם | שם בספרדית | עיר בירה | מספר רשויות מקומיות |
| --- | --- | --- | --- |
| קומונרה | Comunera | אל סוקורו | 16 |
| גרסיה רובירה | García Rovira | מאלגה | 13 |
| גואננטה | Guanentá | סן חיל | 18 |
| מארֵס | Mares | ברנקברמחה | 7 |
| סוטו | Soto | בוקרמנגה | 15 |
| ולס | Vélez | ולס | 19 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנטנדר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סנטנדר

הערות שוליים
------------

1. ↑  סנטנדר באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).

| מחוזות קולומביה |
| --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה | מפת מחוזות קולומביה |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531799105171
* BNE: XX453081
* GND: 4051653-2
* LCCN: n81084493
* MusicBrainz: 4bb35881-5913-4709-9674-c1b44aa74188
* VIAF: 125500173
* WorldCat: lccn-n81084493

 |
**בגידת האינטלקטואלים** (**La Trahison des Clercs**), היא ספר מאת המסאי הצרפתי ז'יליין בנדה שפורסם לראשונה ב-1927 ומבקר אינטלקטואלים בתחילת המאה העשרים בטענה שאלו נכנעים לאינטרסים של מעמד, דעת הקהל, המדינה וקבוצות בעלות כוח, במקום לדבוק באמת ובמוסר אוניברסלי.

הספר תורגם לאנגלית ב-1928 על ידי המשורר והסופר האנגלי ריצ'רד אלדינגטון. המהדורה האמריקאית נקראה *"***בגידת האינטלקטואלים***"*, ואילו המהדורה הבריטית נקראה *"***הבגידה הגדולה***".* הספר פורסם מחדש ב-1946 עם הקדמה ארוכה מאת המחבר, ופורסם מחדש מאז כמה פעמים ובכמה שפות. מהדורה חדשה יצאה ב-1975 עם ההקדמה מאת המיקרוביולוג זוכה פרס נובל לרפואה אנדרה לווף. תרגומו של אלדינגטון לאנגלית פורסם מחדש ב-2006 עם הקדמה חדשה מאת רוג'ר קימבל (אנ'). הספר תורגם לעברית בשנת 2020 בידי ניר רצ'קובסקי בהוצאת כרמל.

החיבור הפולמוסי תקף את האינטלקטואלים האירופים במאות התשע עשרה והעשרים על שפנו לפוליטיקה ואידאולוגיות. בנדה מבקר אותם על כך שהם התרחקו מערכים אוניברסליים, כלומר החיפוש אחר יופי, אמת וצדק, ערכים שהוא מגדיר סטטיים ורציונליים. בנדה מבקר אותם על שהפכו למגיני הלאומנות, המיליטריזם והגזענות.

בנדה כתב "אפשר לומר שהודות לאינטלקטואלים האנושות עשתה את הרע במשך אלפיים שנים, אבל כיבדה את הטוב. סתירה זאת הייתה אות כבוד למין האנושי, והיוותה את הסדק שדרכו יכלה הציוויליזציה לעבור ולבוא לעולם". לעומת זאת הוא גינה בחריפות את ״האינטלקטואלים המודרניים״, בעידן עליית הלאומים. לדעתו בתקופה זו האמת נגזרה לראשונה רק מאינטרסים כמו האינטרס הלאומי, מעמדי, גזעני או מתועלת הקשורה במולדת, באומה, באינטרס כלכלי, והצדק נחשב כראוי, רק כל עוד הוא כפוף לנסיבות הלאומיות ומשרת את עניינם של בעלי הכוח.

בנדה טען את הביקורות הקשות ביותר שלו כלפי חבריו הצרפתים שארל מוראס מוריס בארס. בנדה הגן על ההשקפה המדודה והחסרת תשוקה של הציוויליזציה הקלאסית ועל האינטרנציונליזם של הנצרות המסורתית.

בסוף הספר, בנדה חוזה בקדרות שהגברת הדחף ה"ריאליסטי" לשליטה בעולם החומר, המוצדק על ידי אינטלקטואלים ל"ריאליזם אינטגרלי", עלולה להוביל ליצירת ציוויליזציה חובקת-כל שתפסיק לחלוטין "למקם את הטוב שמחוץ לעולם האמיתי." שאיפות אנושיות, במיוחד מרדף אחרי כוח, יהפכו למטרה הבלעדית של החברה. לסיום, הוא מסכם במרירות, "וההיסטוריה תחייך לחשוב שזה המין שעבורו מתו סוקרטס וישו".

ראו גם
------

* מחוץ לכוכב השקט
* המלחמה על המערב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  בגידת האינטלקטואלים באתר כרמל-ירושלים
2. ↑  Benda, Julien (1956). *The Treason of the Intellectuals*, W. W. Norton and Co. pp. 202–203.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **בגידת האינטלקטואלים** |

* בגידת האינטלקטואלים, הספר באתר הוצאת כרמל-ירושלים
* ישעיהו ליבוביץ ואביעזר רביצקי, בגידת האינטלקטואלים, מתוך הספר ויכוחים על אמונה ופילוסופיה.
* אתר למנויים בלבד יהודה שנהב, "בגידת האינטלקטואלים" מאפשרת לאנשי הרוח לשבת על הגדר ולשתוק, גם כשאין להם פריבילגיה כזאת, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2020
* אריק גלסנר, "בגידת האינטלקטואלים": גם 100 שנה אחרי הספר הזה רלוונטי, באתר ynet, 5 באוקטובר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012540676805171
* GND: 1189101556
* VcBA: 492/65052
* VIAF: 1432145424663486830159
* WorldCat (עם VIAF): 1432145424663486830159

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "סרוואן".

**סראוואק** (במלאית: **Sarawak**, מבוטא סראווא) היא מדינה במלזיה. סראוואק נמצאת בחלקה המזרחי של מלזיה, על האי בורנאו. היא גובלת במדינה המלזית סבה במזרח, באינדונזיה בדרום, בים סין הדרומי בצפון וכן היא מקיפה את שני החלקים של ברוניי מדרום, ממזרח וממערב להם. סראוואק משתרעת על שטח של 124,450 קילומטרים רבועים, מה שהופך אותה לגדולה ביותר מבחינת שטח במלזיה. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא קוצ'ינג.

היסטוריה
--------

האזור של סראוואק נשלט על ידי האימפריה הברוניית עד המאה ה-19. חלק מהאזור הושכר לפורטוגל כבר במאה ה-16, אך לא הוקמו בו התיישבויות שלהם.

בזמן שהשלטון של אנשי ברוניי בסראוואק החל להתערער בסביבות 1839 הגיע אליו ההרפתקן הבריטי ג'יימס ברוק. לאחר מספר שכנועים שלהם הוא הסכים לעזור להם להשליט בסראוואק סדר ב-1841. כאות הוקרה לפעולותיו הסולטאן של ברוניי העניק לו את סראוואק שהפכה להיות ממלכת סראוואק העצמאית וברוק הוכרז כרג'ה של הממלכה ב-1842. ברוק ייסד בכך את שושלת הרג'ות הלבנים ושלט עד מותו ב-1868. לאחר מותו השלטון הועבר לאחיין שלו צ'ארלס ברוק.

ב-1888 צ'ארלס הפך את הממלכה למדינת חסות של בריטניה, אך הרג'ות הלבנים המשיכו לשלוט בה.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, כוחות האימפריה היפנית כבשו את סראוואק והיא שוחררה על ידי בעלות הברית ב-1945. כשנה לאחר המלחמה, ב-1946, הבריטים שכנעו את הרג'ה צ'ארלס ויינר ברוק (Charles Vyner Brooke) לוותר על זכויותיו ולהעביר את השלטון בסראוואק ישירות אליהם. בעקבות כך הוקמה מושבת הכתר של סראוואק.

ב-22 ביולי 1963 סראוואק קיבלה עצמאות מבריטניה. תוך זמן קצר סראוואק ביחד עם מושבת הכתר של צפון בורנאו, סינגפור ופדרציית מלאיה התאחדו לתוך פדרציית מלזיה. בשטחי סראוואק הוקמה מדינת סראוואק.

כלכלה
-----

כלכלת סראוואק מסתמכת בעיקר על ייצוא משאבים שמופקים בה, כמו נפט, גז טבעי נוזלי ועץ. גם התיירות מהווה חלק חשוב בכלכלה המקומית, כשהאתרי התיירות המרכזיים הם העיר קוצ'ינג והפארק הלאומי גונונג מולו.

תרבות
-----

למטבח הסראוואקי שנחשב חלק מהמטבח המלזי), יש מאפיינים משלו, ומאכלים המזוהים איתו, כגון העוגה קק לאפיס סראוואק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סראוואק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סראוואק
* סראוואק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סרווק, דף שער בספרייה הלאומית

| מדינות מלזיה |
| --- |
| מדינות | מלאקהמלאקה מלאקה • סבהסבה סבה • סראוואקסראוואק סראוואק • פננגפננג פננג | מפת מדינות מלזיה |
| סולטנויות | ג'והור (מלזיה)ג'והור (מלזיה) ג'והור • טרנגנוטרנגנו טרנגנו • סלנגורסלנגור סלנגור • פהנגפהנג פהנג • פרקפרק פרק • קדהקדה קדה • קלנטןקלנטן קלנטן |
| ממלכות | נגרי סמבילןנגרי סמבילן נגרי סמבילן • פרליספרליס פרליס |
| טריטוריות פדרליות | לבואןלבואן לבואן • פוטרג'איהפוטרג'איה פוטרג'איה • קואלה לומפורקואלה לומפור קואלה לומפור |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559833205171
* BNE: XX457149
* BnF: cb11883336w (data)
* CiNii: DA05382662
* GND: 4051682-9
* ISNI: 0000 0001 0674 0286
* LCCN: n2014031833
* MusicBrainz: 05fa380d-3ced-4ff7-a005-ff2e7f4d05b0
* NARA: 10036739
* NDL: 01051408
* NLA: 35475807
* SELIBR: 164761
* SUDOC: 026620952
* VIAF: 155354442
* WorldCat: lccn-n83165495

 |
**ויקטור פאצ'ו** (באלבנית: **Viktor Paço**; כונה בישראל **ויקטור פאצ'ה**; נולד ב-14 בפברואר 1974) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירת משחק
-----------

פאצ'ו החל את הקריירה בקבוצת פלמורטרי מהעיר ולורה שבאלבניה. בגיל צעיר עבר לאתלטיקו מדריד וצורף לסגל קבוצת המילואים של המועדון. כשהיה בן 18 עבר ליוון וחתם בקבוצת א.א.ק. אתונה, אך לא שיחק במדי הקבוצה, וכעבור שנה עבר לקפריסין ושיחק בא.א.ק. לרנקה. בשנת 1995 שב לקבוצת נעוריו ואת עונתו האחרונה במדיה, 1996/1997, סיים כמלך השערים. ביצועיו בקבוצה צדו את עיניו של מאמן נבחרת אלבניה והוא זומן לסגל הנבחרת ובה רשם ארבע הופעות. בתום העונה המוצלחת עבר למריבור וזכה עמה באליפות סלובניה ומשם עבר להיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית.

בתחילת עונת 1998/1999 הגיע פאצ'ו לישראל וחתם בקבוצת הפועל ירושלים ששיחקה אז בליגה הבכירה. לאחר חצי עונה מוצלחת בה כבש תשעה שערים ב-13 משחקים הושאל למכבי חיפה שהתמודדה על תואר האליפות ועברה את שלב שמינית הגמר בגביע אירופה למחזיקות גביע, וזאת בעקבות מכירתו של חלוץ הקבוצה אלון מזרחי לניס. במכבי חיפה נאלץ פאצ'ו להתמודד על מקום בהרכב עם חלוץ הרכש רונן חרזי, וכבש ארבעה שערים עד תום העונה. הקבוצה לא הצליחה לזכות באליפות ונשרה מהטורניר האירופאי לאחר שהפסידה בשלב רבע הגמר ללוקומוטיב מוסקבה. במשחקה של חיפה נגד עירוני אשדוד באותה עונה זרק פאצ'ו בכעס את אחת מנעליו על ראשו של שוער אשדוד לאחר שהחטיא בעיטה לשער.

לקראת עונת 1999/2000 עבר פאצ'ו לבית"ר ירושלים, במדיה כבש 13 שערי ליגה כאשר הקבוצה סיימה במקום החמישי, ובגביע המדינה הגיעה עד לשלב הגמר. במשחק הגמר מול הפועל תל אביב השווה פאצ'ו ל-1–1 סמוך לשריקת הסיום של המשחק, והשווה את התוצאה ל-2–2 בדקה ה-119 בהארכה, אך בית"ר הפסידה את הגביע בדו-קרב פנדלים. 

בעונת 2000/2001 עבר פאצ'ו להפועל חיפה כשאת הדרך ההפוכה עושה כוכב הקבוצה ג'ובאני רוסו. חיפה סיימה את העונה במקום השלישי כשפאצ'ו כובש שלושה שערים. בתקופה זו נקלע בעלי המועדון רובי שפירא לקשיים כלכליים ונאלץ לשחרר שחקנים רבים, וכך פאצ'ו מצא את דרכו חזרה לבית"ר ירושלים. בעונה הבאה כבש פאצ'ו שמונה שערים ובית"ר ניצלה מירידה לליגה השנייה במחזורי הסיום. במהלך הקדנציה השנייה בבית"ר הושעה פאצ'ו מאימוני הקבוצה בעקבות התבטאות נגד מאמן הקבוצה אלי כהן. פאצ'ו אף שלח מכתב תלונה לאופ"א וביקש סיוע בהתנהלות מול המועדון, ושב לאימוני הקבוצה לאחר כחודש.

את עונת 2002/2003 פתח פאצ'ו בקוצ'ליספור מליגת העל הטורקית שנשרה בתום העונה לליגה השנייה. פאצ'ו עבר לארצות הברית לקבוצת רוצ'סטר ריינוס, וב-2006 פרש ממשחק פעיל. לאחר פרישתו נשאר פאצ'ו בעיר רוצ'סטר והקים בית ספר לכדורגל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהונתן כהן, ‏פאצ'ה: "המוסלמי הראשון בבית"ר? אני בכלל נוצרי", באתר ערוץ הספורט, 12 בנובמבר 2016
2. ↑  Albanian Superliga top scorers
3. ↑  רועי שילינג, ‏‏שליימה נגד אברם, פאצ'ה נלחם והחגיגה במגזר, באתר ספורט1, 20 במאי 2015
4. ↑  פרץ סופר וגולן בר יוסף, סופית: רוסו בירושלים, פאצ'ה בחיפה, באתר ynet, 28 ביוני 2000
5. ↑  שלמה חסיד, בית"ר ירושלים: ויקטור פאצ'ה לדין משמעתי, באתר ynet, 16 במרץ 2002
**אליס ארמל בקאי** (באלבנית: **Elis Ermal Bakaj**; נולד ב-25 ביוני 1987) הוא כדורגלן אלבני המשחק ברוך ברסט בעמדת הקשר התוקף ולעיתים גם כחלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

בקאי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרטיזן טירנה ובגיל 15 בלבד עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2003 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד מכבי נתניה במסגרת גביע האינטרטוטו. למרות זאת, את העונה הוא התחיל בקבוצת המילואים של המועדון ששיחקה בליגה השנייה ובינואר של אותה עונה חזר לקבוצה הראשונה. ב-24 במרץ 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה ברבע גמר הגביע האלבני נגד אלבסני. בינואר 2009 חתם בדינמו טירנה עימה זכה באליפות המדינה בעונת 2009/2010.

בינואר 2011 חתם בדינמו בוקרשט הרומנית ל-5 שנים תמורת 200 אלף אירו. ב-26 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוקרשט. וב-12 באפריל 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה נגד אוניראה אורזיצ'ני. במהלך משחק הסופר קאפ הרומני נגד סטיאווה בוקרשט, הצליח בקאי להתחמק מחזיז שהושלך לכיוונו מאוהד סטיאווה. בפברואר 2012 הצטרף לצ'רנומורץ אודסה האוקראינית.

בפברואר 2014 ביקש לעזוב את המועדון בגלל המתיכות שהחלה במדינה ונענה בחיוב. לאחר שהיה קרוב לחתום בסקנדרבו קורצ'ה, אך בסופו של דבר ביוני של אותה עונה חתם בקיי אף טירנה. במאי 2015 סיכם בהפועל רעננה מליגת העל הישראלית, אך כבר באוגוסט השתחרר מהקבוצה לפי בקשתו וחזר לקיי אף טירנה.

ב-9 ביוני 2016 חתם בספליט מליגת העל הקרואטית. בנובמבר 2016 שוחרר מהקבוצה.

ב-29 בינואר 2017 חזר לאלבניה בולנזיה שקודרה בה שיחק עד סיום העונה.

ב-9 באוגוסט 2017 חתם בקוקסי.

ב-4 במרץ 2018 חתם בשחטיור סליהורסק מליגת העל הבלארוסית ששילמה עליו 120 אלף אירו.

בינואר 2020, בקאי חתם בדינמו ברסט.

בינואר 2021, בקאי חתם ברוך ברסט.

קריירה בינלאומית
----------------

בקאי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה ב-21 בנובמבר 2007 נגד רומניה במסגרת מוקדמות יורו 2008. ב-22 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד קטר.

תארים
-----

פרטיזני טירנה
* הגביע האלבני: 2003/2004
* הסופר קאפ האלבני: 2004

דינמו טירנה
* אליפות אלבניה: 2009/2010

אישיים
* כדורגלן השנה בליגה האלבנית: 2009, 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליס בקאי** בוויקישיתוף
* אליס בקאי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ואלון אחמדי** (באלבנית: **Valon Ahmedi**; נולד ב-7 באוקטובר 1994) הוא כדורגלן אלבני המשחק בשחטיור סליהורסק בעמדת הקשר ההתקפי.

קריירת מועדונים
---------------

אחמדי נולד במקדוניה להורים ממוצא אלבני ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לאיטליה. אחמדי התחיל לשחק כדורגל בגיל צעיר בקבוצה קסטלבל, ובגיל 17 הצטרף לסודטירול. ב-22 בדצמבר 2012 אחמדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד טריטיום.

ביולי 2014 אחמדי חתם בצליה מליגת העל הסלובנית. אחמדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הפתיחה של העונה נגד זאברץ. ב-1 באוגוסט 2014 אחמדי הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-3 את קרקה. בפברואר 2015 אחמדי נפצע ונעדר כשלושה חודשים מהמגרשים.

בינואר 2016 אחמדי חתם במריבור. ב-20 באפריל 2016 אחמדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-5 בהארכה נגד זבראץ, במסגרת חצי גמר הגביע הסלובני.

ב-13 בספטמבר 2018 אחמדי חתם בעירוני קריית שמונה כמחליפו של נייג'ל האסלביינק שעבר להפועל באר שבע.

את עונת 2019/2020 התחיל כשחקן חופשי. ב-1 באוקטובר 2019 חתם באינטר זאפרשיץ' מליגת העל הקרואטית.

בינואר 2020 אחמדי חתם בשקנדייה מליגת העל המקדונית.

ב-9 בינואר 2021 חתם אחמדי בשחטיור סליהורסק הבלארוסית.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, אחמדי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אלבניה. לאחר שמריבור העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2017/2018, אחמדי משך את תשומת ליבו של כריסטיאן פאנוצ'י, מאמן נבחרת אלבניה. ב-2 בספטמבר 2017 אחמדי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד ליכטנשטיין.

תארים
-----

מריבור
* ליגת העל הסלובנית: 2016/2017
* הגביע הסלובני: 2015/2016

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלום אלבז, ‏האסלביינק הבא? ואלון אחמדי חתם בעירוני ק"ש, באתר ONE‏, 13 בספטמבר 2018
**אמר יוקאן** (בסלובנית: **Amer Jukan**; נולד ב-28 בנובמבר 1978) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת הקשר בדלאך/דראו.

קריירה
------

יוקאן נולד בגראצ'ניצה שבבוסניה והרצגובינה, אז חלק מיוגוסלביה. יוקאן, התחיל את הקריירה שלו במרסוניה המקומית. לאחר פרוץ מלחמת יוגוסלביה, ברחה משפחתו לסלובניה והצטרף לקופר. בקיץ 2001 חתם במורה, בה שיחק 19 משחקי ליגה. בקיץ 2002 חזר לברטסטבו גרצ'אניצה, קבוצת נעוריו. בקיץ 2003, יוקאן חתם במרסוניה.

בקיץ 2004, יוקאן חתם בהפועל פתח תקווה מליגת העל. ב-22 באוגוסט 2004, יוקאן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד הפועל תל אביב, בו בישל את שער הניצחון של קבוצתו. בעונתו היחידה בפתח תקווה, רשם 32 הופעות בליגה וכבש שער אחד ואף זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו.

בקיץ 2005, שוחרר מפתח תקווה וחתם באנוסיס נאון פראלימני מליגת העל הקפריסאית. בינואר 2006, יוקאן חזר לקרואטיה וחתם בציבאליה.

בקיץ 2007, חזר לקדנציה שנייה בקופר, בה רשם את עונת השיא בקריירה שלו, בה כבש 8 שערים ב-27 משחקים. בסיום העונה, יוקאן חתם באינטרבלוק ליובליאנה, עמה זכה בגביע הסלובני בסיום העונה. בינואר 2010 חזר לקדנציה שלישית בקופר.

בהמשך הקריירה שיחק בפרימוריה, קרקה, איזולה, בויה, אומאג, אוברדראובורג, דלאך/דראו ודלאך/גאיל.

לזכותו של יוקאן, שתי הופעות בנבחרת סלובניה.

תארים
-----

הפועל פתח תקווה
* גביע הטוטו: 2004/2005

אינטרבלוק
* הגביע הסלובני: 2008/2009

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אמר יוקאן"**.
"ביכורי העתים", כרך תקצ"א-1830
**ביכורי העתים** (בכתיב המקורי: **בִּכּוּרֵי הָעִתִּים**) היה כתב עת של תנועת ההשכלה היהודית בתקופת פעולתה באוסטריה ובגליציה, שיצא לאור בווינה בשנים תקפ"א-תקצ"ב (1820–1831).

מייסד "ביכורי העתים" היה המשורר שלום הכהן. הוא ניסה בשנים 1809–1811 לחדש את הופעתו של הירחון המשכילי "המאסף", אך הניסיון לא האריך ימים. כשהחל לעבוד כעורך וכמגיה בבית הדפוס של אנטון שמיד בווינה, יזמו הוא ושמיד את הוצאתו לאור של שנתון ובו מאמרים, כתבות וחומר ספרותי בעברית ובגרמנית. בתחילה יצא "ביכורי העתים" כנספח ללוח שנה עברי, אך במהרה הפך לשנתון עצמאי. שלום הכהן ערך את כתב העת בשלוש השנים הראשונות, תקפ"א-תקפ"ג (1821–1823). בשנים תקפ"ד-תקפ"ה ערך אותו משה סג"ל לנדא, ממשכילי פראג ונכדו של "הנודע ביהודה", ר' יחזקאל לנדא. בשנים תקפ"ו-תקפ"ח היו העורכים שלמה פרגמנטר ויששכר דוב שלזינגר; בשנים תקפ"ט-תק"ץ יצחק שמואל רג'יו (יש"ר מגוריציה); ובשנתיים האחרונות, תקצ"א-תקצ"ב (1830–1831), היה העורך יהודה ייטלס. בכל השנים יצא לאור בבית הדפוס של אנטון שמיד.

אופיו של כתב העת השתנה במשך השנים. בכרכים שבעריכת שלום הכהן יש חומר ספרותי ומשלים בעברית ושירים מתורגמים מגרמנית, וכן חלק גרמני רחב היקף ובו מאמרי מדע בגרמנית (באותיות עבריות). בנוסף צורף לכתב העת "מבחר המאסף" – הדפסות חוזרות של חומר מ"המאסף". במשך הזמן הלך ופחת היקפם של החלק הגרמני של השנתון ושל "מבחר המאסף", ובכרכים האחרונים הוקדש כתב העת בעיקר למאמרים בעברית בנושאים של חכמת ישראל. כתב העת הפך לבמה המרכזית של חשובי המשכילים באוסטריה, בגליציה ובאיטליה לפרסום חיבוריהם ויצירותיהם בעברית. המאמרים והכתבות עסקו בנושאי חינוך, השפה העברית, מקרא ותלמוד, היסטוריה של עם ישראל, ובמידה מועטה גם עיסוק באירועים חדשותיים בני הזמן. בין המשכילים ואנשי חכמת ישראל שפרסמו את מאמריהם ב"ביכורי העתים" היו שי"ר, שד"ל, יש"ר מגוריציה, יצחק ארטר, שניאור זק"ש, מאיר הלוי לטריס, יעקב שמואל ביק ואחרים.

הוצאתו לאור של "ביכורי העתים" נפסקה ב-1831, כנראה בגלל קשיים כלכליים, אולם היו ניסיונות לחדש את הופעתו. ב-1844 הוציא לאור מנדל שטרן בווינה חוברת בשם "ביכורי העתים", אבל כשהמשיך להוציא אותה בשנים הבאות ככתב עת ספרותי קרא לו "כוכבי יצחק". ב-1845 הוציא יש"ר מגוריציה בווינה את "ביכורי העתים החדשים", אך הצליח להוציא רק כרך אחד, ובו שירים ומאמרים בעברית ובגרמנית. את מקומו של "ביכורי העתים" ככתב העת המרכזי של חכמת ישראל תפס כתב העת "כרם חמד".

לקריאה נוספת
------------

* יוסף קלוזנר, **היסטוריה של הספרות העברית החדשה**, כרך ב, ירושלים: תשי"ב, עמ' 30–37.
* משה פלאי, **בכורי העתים – ביכורי ההשכלה**, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשס"ה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביכורי העתים, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* משה פלאי, כתבי-העת העבריים הראשונים של ההשכלה העברית: המעבר מהמאסף לבכורי העתים, קשר 34, 2006.

גליונות בכורי העתים מאתר Internet Archive:

* גיליון 1; גיליון 2; גיליון 3; גיליון 4; גיליון 5; גיליון 6; גיליון 7; גיליון 8; גיליון 9-10; גיליון 11; גיליון 12.
**עַלֵיקָה** הוא כפר סורי עזוב הממוקם במרכז רמת הגולן, לצד כביש קוניטרה - גשר בנות יעקב (כביש 91), בסמוך לתחילתו של נחל גילבון. בכפר התגוררו בעיקר תושבים ממוצא טורקמני בדומה לכפרים נוספים באזור (בהם כפר נפח). השם "עליקה" משמעו בערבית מין של שיח הפטל, הנפוץ באזור הכפר משום הנחלים והמעיין באזור.

גאוגרפיה
--------

הכפר התחלק לשני חלקים; **עליקה ג'נוביה** (הדרומית), אשר בשנת 1960 כללה 193 תושבים, ו**עליקה שמאליה** (הצפונית) אשר בשנה זו כלל 559 תושבים. עליקה ג'נוביה שכנה לצד הכביש הראשי ובקרבתה היה מעיין עין אל-עלק, עליקה שמאליה הגדולה יותר שכנה כקילומטר צפונית-מערבית משם. לצד ומדרום לעליקה שאליה (ממערב לג'נוביה), שכן עד לשנת 1967 בסיס של הצבא הסורי. לאחר כיבוש רמת הגולן, שימשו מבני הבסיס את גרעין המתיישבים הראשון של קיבוץ מרום גולן, טרם החליטה הממשלה ליישב את הגולן. באופן רשמי ההתיישבות הראשונית נקראה "אתר לאיסוף בקר" ומספר חודשים לאחר מכן הצטרפו מתיישבים נוספים וגרעין ההתיישבות עבר לקוניטרה, משם המשיך במשך השנים להתיישבות הקבע בקיבוץ מרום גולן.

כקילומטר מדרום-מערב לכפר עליקה הנטוש, נמצא קברו של השיח' מרזוּק, מבנה מלבני בעל כיפה על גגו. באזור זה בעונת האביב ישנה פריחה של מרבדי אירוס החרמון.

כיום מבני הבסיס הסורי הנטוש משמשים את מפקדת חטיבה 188 וגדוד שריון נוסף (בסבב רוטציה). לצד הכביש בצמוד לבסיס, נמצאה כיום חניון חטיבת ברק ובו אתר הנצחה לזכר נופלי חטיבה 188.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריית ההתיישבות של קיבוץ מרום גולן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יגאל קיפניס, **המפה הישובית של הגולן ערב מלחמת ששת הימים**, קתדרה 116, 2000.
2. ↑  זאב וילנאי, **גולן וחרמון**, הוצאת 'המקור', 1970.
**קורטני סטיוארט** (באנגלית: **Courtney Stewart**; נולדה ב-2 בפברואר 1994), הידועה יותר בשם הבמה שלה, **איילה דאון** היא מתאבקת סקוטית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.

קריירת היאבקות מקצועית
----------------------

### WWE

#### NXT UK‏ (2018–2022)

ב-18 ביוני 2018, דאון ערכה את קרב הבכורה שלה ב-WWE בערב הראשון של טורניר אליפות בריטניה 2018 במסגרת קרב משולש נגד טוני סטורם וקילר קלי אשר קבע את זהות הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT, שבסופו סטורם ניצחה. ב-8 באוגוסט 2018, דאון הודחה מטורניר הנשים לזכר מאי יאנג לשנת 2018 על ידי ניקול מת'יוס כבר בסיבוב הראשון. באותו החודש, דאון השתתפה בטורניר להכתרת אלופת הנשים הראשונה של NXT UK ובו היא הודחה מהטורניר בסיבוב הראשון על ידי טוני סטורם. ב-20 ביולי 2019 בפרק של התוכנית *NXT UK*, היא הפסידה לנינה סמואלס, אך היא הצליחה לגבור עליה ב-17 בינואר 2020. ב-17 בספטמבר 2020, דאון שבה לתחרות בתוכנית *NXT UK* לאחר למעלה מחצי שנה, כשהפסידה לאיף ואלקירי. ב-15 באוקטובר וב-26 בנובמבר, דאון נחלה הפסדים נוספים, לפייפר ניבן וג'יני, בהתאמה. עם זאת, היא הצליחה לרשום ניצחון על זאיה ברוקסייד ב-10 בדצמבר. ב-11 בפברואר 2021, דאון הפסידה למייקו סאטומורה. ב-15 באפריל, דאון גברה על אמיליה מקנזי. לעומת זאת, היא נחלה הפסד לאותה מקנזי ב-1 ביולי. ב-19 באוגוסט בפרק של התוכנית *NXT UK*, דאון הפסידה לדני לונה. ב-23 בספטמבר בפרק של התוכנית *NXT UK*, דאון נחלה הפסד לג'יני. ב-24 במרץ 2022, דאון כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של NXT UK לאחר שהפסידה לאלופה, מייקו סאטומורה. ב-5 במאי, דאון הפסידה פעם נוספת בקרב על התואר מול אותה סאטומורה, הפעם במסגרת קרב ללא חוקים.

#### NXT‏ (2022–היום)

ב-15 בנובמבר בפרק של התוכנית *NXT*, דאון ערכה את הופעת הבכורה שלה במותג האמריקאי כאשר הפריעה במהלך קרב "מי שעומדת אחרונה" על אליפות הנשים של NXT, כשירקה את הנוזל השחור בפרצופה של אלבה פייר ואז השליכה אותה ממעלה הסולם אל שולחן השדרנים, דבר שאיפשר למנדי רוז להגן על תוארה בהצלחה. קרב הבכורה שלה במותג התקיים ב-6 בדצמבר לאחר שגברה על תיה הייל. לאחר הקרב, דאון הותקפה על ידי אותה פייר. ארבעה ימים לאחר מכן באירוע Deadline, השתיים נאבקו זו מול זו בקרב שבו דאון יצאה עם ידה על העליונה.

אליפויות והישגים
----------------

* **הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI**
	+ PWI דירג אותה במקום ה-96 מתוך 100 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2019
* **הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment – WWE**
	+ אליפות זוגות הנשים של NXT (פעם אחת, אחרונות)  - עם אלבה פייר

קישורים חיצוניים
----------------

* איילה דאון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* איילה דאון, ברשת החברתית אינסטגרם
* איילה דאון, באתר WWE.com להיאבקות מקצועית
* איילה דאון, באתר Online World of Wrestling

| אלופות זוגות הנשים של NXT |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דקוטה קאי וראקל גונזלס • אמבר מון ושוטצי בלאקהארט • The Way (קנדיס לאריי ואינדי הארטוול) • איאו שיראי וזואי סטארק • טוקסיק אטרקשן (ג'יג'י דולין וג'ייסי ג'יין) • קורה ג'ייד ורוקסן פרז • קטאנה צ'אנס וקיידן קרטר • פלון הנלי וקיאנה ג'יימס • אלבה פייר ואיילה דאון |

 |
**יוסף בן אהרן, מלך הכוזרים** נודע בעיקר בשל איגרת חסדאי אבן שפרוט אל מלך הכוזרים. הוא מוזכר גם במכתב שכטר. שמו אינו מופיע כלל במקורות אחרים, יהודיים, מוסלמיים, ביזנטים או רוסיים. לדעת חוקרים התומכים באותנטיות של המכתבים ובמהימנות של סיפור ההתגיירות במכתבים הכוזריים יוסף היה כגן או כגן בק של ממלכת הכוזרים באחרית ימיה, וכיהן לכל המוקדם מ-932 ועד 961 לכל המאוחר.

קורות חייו
----------

לפי התכתובת הכוזרית יוסף היה בנו של אהרון השני בן בנימין שליט הכוזרים משושלת בולאן. קורותיו מתועדים באופן ישיר או כחלק מכרוניקות המצויות במכתב שכטר ובחליפת המכתבים עם חסדאי אבן שפרוט. בתקופתו נתונה הייתה הממלכה הכוזרית בעימות צבאי עם אולג מנובגורוד נסיך רוס של קייב והפצ'נגים מחד ומול האימפריה הביזנטית תחת הקיסר רומאנוס הראשון לקאפנוס.

לפי מקור זה יוסף יצר קשרים עם יהודי העולם באמצעות חליפת המכתבים ובה מתוארים, מוצאם ותהליך התגיירותם של הכוזרים. בהמשך מתועד כי חבר למדינות מוסלמיות באזור כנגד פשיטות הוורנגים. מעט מאוחר יותר הוכרע צבא הכוזרים על ידי סוויאטוסלב, נסיך קייב ובירתם איטיל נכבשה והוחרבה. אין תיעוד לגבי גורלו של יוסף.

על פי מכתב שכטר נתן לו מלך האלאנים את בתו לאשה. חוקרים מתארכים את הדבר לשנת 932 ומסיקים שכתוצאה מכך זנחה הישות האלאנית את הנצרות האורתודוקסית והקאסטה השלטת שם התגיירה. על פי מסמך זה בתקופת שלטונו הייתה הגירת יהודים משטחי האימפריה הביזנטית לממלכת הכוזרים, בשל רדיפתם על ידי הביזנטים.

ראו גם
------

ממלכת הכוזרים

סיפור ההתגיירות במכתבים הכוזריים

קישורים חיצוניים
----------------

* ארנון סגל, ממלכת הכוזרים – ההיית או חלמתי חלום? כל מה שרציתם לדעת, באתר hidabroot.org
* יוסף, מלך הכוזרים ואבותיו האם נשאו את התואר כגן או כגן בק?, באתר zlatalvova.narod.ru (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכתב שכטר, באתר revolvy.com (באנגלית).
2. ↑  רבקה שפק ליסק, כוזרים: אימפריה יהודית בימי הביניים, באתר אימגו.

| ממלכת הכוזרים |
| --- |
| עדויות | סיפור ההתגיירות במכתבים הכוזריים • מכתב שכטר • מכתב קייב | כיתוב=מפת הממלכה |
| אישים (אנ') | חסדאי אבן שפרוט • יוסף, מלך הכוזרים • בולאן |
| ספרות בנושא | הכוזרי • השבט השלושה עשר • מטה דן • מילון הכוזרים • אבירי הדרך • ממלכה במבחן • (איסתרק • מהללאל • יוזבד • פדהאל) • עם נסוך תרדמה • מקום קטן עם דבי • אל הרקיע השביעי • כזריה – תולדות ממלכה יהודית באירופה |
| שונות | תאוריות הקשר על הכוזרים והיהודים • איטיל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270155605171
* VIAF: 250489996
* WorldCat: viaf-250489996

 |