recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ענת רפאלי** (נולדה ב-31 ביולי 1954) היא חוקרת ישראלית בתחום ההתנהגות הארגונית, פרופסור אמריטה בפקולטה למדעי הנתונים וההחלטות (לשעבר הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול) בטכניון במסגרת המסלול לפסיכולוגיה ארגונית וראש בית הספר הבינלאומי של הטכניון. בשנת 2010 הוכרה רפאלי כעמיתת מחקר של האגודה המרכזית למדעי הפסיכולוגיה (APS).

ביוגרפיה
--------

נולדה בחיפה לשמואל אביטל, פרופסור להוראת המתמטיקה, וברכה אביטל. בילתה חלק מילדותה בטורונטו, רוב לימודיה למדה בבית הספר הריאלי העברי בחיפה והייתה פעילה מאוד בגדוד שדה-יואב של השומר הצעיר. שירתה בצה"ל כמוכ"מת ביחידת יב"א 528 (הצפרא) של חיל האוויר. סיימה תואר ראשון באוניברסיטת חיפה בפסיכולוגיה ומתמטיקה. את הדוקטורט קיבלה מאוניברסיטת מדינת אוהיו בשנת 1985 בפסיכולוגיה ארגונית. את פוסט-הדוקטורט עשתה במחלקה לתעשייה וניהול באוניברסיטת סטנפורד משם עברה להיות חברת סגל בבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

תרומותיה של רפאלי בתחום הרחב של התנהגות ארגונית עוסקות במגוון רחב של נושאים. היא ביצעה מספר מחקרים מרכזיים אשר ערערו את השימוש בגרפולוגיה בתהליכי מיון עובדים, וסדרה של עבודות אשר בחנו את השימוש במודעות דרושים על ידי ארגונים, בהן ערערה על הכדאיות הכלכלית של שימוש במודעות דרושים אולם הציגה תועלות אחרות של מודעות אלה. בנוסף עסקה רפאלי בבחינת מעגלי איכות והשפעתם לחיוב על תחושות של עובדים.

תרומתה המרכזית של רפאלי היא בהגדרת הנושא של רגשות ובעיקר של עבודת רגשות כמרכיב משמעותי בתהליכים ארגוניים. היא פיתחה את נושא הניהול של עבודת הרגשות כתחום עיסוק מרכזי בהתנהגות ארגונית, תוך זיהוי מנגנונים של מיון, הדרכה ותגמול לעובדים אשר מביעים רגשות הנדרשים על ידי עבודתם. כמו כן חקרה את חשיבות הלבוש במקומות עבודה בכלל, ובמערכות שירות בפרט, כחלק מניתוח רחב יותר של סוגיית סמלים וארטיפקטים בסביבת העבודה. מחקריה של רפאלי רלוונטיים לתהליכי שירות לקוחות, ובתחום זה עסקה גם בנושא ניהול תורים והפסיכולוגיה של ההמתנה בתור; כן חקרה הבעות והשפעות של כעס של לקוחות כלפי עובדים.

רפאלי היא חברת הוועד המנהל והוועדה לקשרי קהילה של העמותה להעצמה כלכלית לנשים, אשר מפתחת תוכניות של "עסק משלך": תוכניות המסייעות לקידום העצמה כלכלית לנשים בעלות קשיי הכנסה על ידי קורסי הדרכה, הלוואות זעירות, ותמיכה שוטפת. כמו כן הקימה יחד עם אחיה, יהוא, את קרן אביטל (על שם אביהם) המעניקה את פרס אביטל לעידוד מצוינות בהוראת המתמטיקה באמצעות המחלקה להוראת המדעים בטכניון.

נשואה לפרופסור שיזף רפאלי ואם לשלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ענת רפאלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ענת רפאלי (באנגלית)

* ענת רפאלי, באתר גוגל סקולר
* עמוד הבית של ענת רפאלי באתר הטכניון
* אתר הבית של התוכנית לפסיכולוגיה ארגונית של הטכניון
* אתר הבית של קשרי חוץ אקדמיים של הטכניון אותם מנהלת פרופסור ענת רפאלי
* אתר הבית של עמותת העצמה כלכלית לנשים - עסק משלך
* סרטונים ניהול רגשות בארגונים - הרצאותיהן של ענת רפאלי ויעל בודואן, באתר הערוץ האקדמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427803005171
* BIBSYS: 6039894
* GND: 170318699
* ISNI: 0000 0001 1755 7938
* LCCN: n87104748
* NTA: 316333573
* ORCID: 0000-0002-0300-5806
* RERO: 02-A014176736
* SUDOC: 076332810
* VIAF: 31041542
* WorldCat: lccn-n87104748

 |
קברה של הפסלת אינגבורג הונזינגר בחלקת הקבר של משפחת פרנק, בבית הקברות הישן בוואנזה, ברלין
**אינגבורג הונצינגר** (בגרמנית: **Ingeborg Hunzinger**;‏ 3 בפברואר 1915, ברלין – 19 ביולי 2009, ברלין) הייתה פסלת גרמנייה.

חיים וקריירה
------------

הונצינגר נולדה בשם אינגבורג פרנק (Franck) לאם יהודייה. בשנת 1932 הצטרפה למפלגה הקומוניסטית. היא הייתה חניכה של סתת אבן בווירצבורג מ-1936 עד 1938, ובשנים 1938–1939 הייתה תלמידה של סתת האבן לודוויג קספר (Ludwig Kasper). הנאצים מנעו ממנה המשך רכישת השכלה והוראה, והיא היגרה לאיטליה. שם פגשה את הצייר הגרמני הלמוט רוהמר. ב-1942 הגיעו ליער השחור בגרמניה ונולדו להם שני ילדים. אינגבורג הייתה יהודיה למחצה, ולכן הם לא הורשו להינשא.

רוהמר נהרג בשנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה ואינגבורג נישאה לאדולף הונצינגר באמצע שנות החמישים, וילדה ילד שלישי. היא התגרשה מהונצינגר ונישאה לפסל רוברט ריהל (Riehl) באמצע שנות השישים.

הונצינגר שבה ללמוד אמנות בברלין המזרחית בתחילת שנות החמישים. היא הייתה תלמידה של פריץ קרמר (Fritz Cremer) וגוסטב זייץ (Gustav Seitz). היא לימדה באקדמיה לאמנות ברלין-וייסנזה (Berlin-Weißensee) ועבדה משנת 1953 כאמנית עצמאית. מאוחר יותר הצטרפה למפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי.

בשנת 1995 יצרה את הפסל "Block der Frauen" (בלוק של נשים) באתר בית הכנסת הישן (אנ') שבו התקיימו הפגנות רוזנשטראסה, כדי לכבד את אומץ הלב של הנשים שנלחמו כדי להגן על משפחותיהן.

הונצינגר הייתה סבתה של הסופרת יוליה פרנק.

ספרות
-----

* Christel Wollmann-Fiedler: *Ingeborg Hunzinger. Die Bildhauerin*. Wuppertal: HP Nacke Verlag, 2005. מסת"ב 3-9808059-6-4
* Rengha Rodewill: *Einblicke – Künstlerische – Literarische – Politische.* The sculptor Ingeborg Hunzinger. With letters from Rosa Luxemburg. Karin Kramer Verlag, Berlin 2012, מסת"ב 3-87956-368-3

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינגבורג הונצינגר** בוויקישיתוף

* "Ingeborg Hunzinger gestorben", *Junge Welt* (20 July 2009)
* Short biography and list & B/W photos of her works in Berlin
* Kathrin Hedtke, Skulptur: 93-Jährige formt Denkmal für Rosa Luxemburg, Der Tagesspiegel, ‏15 April 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bildhauerin Ingeborg Hunzinger gestorben". *Die Zeit* (בגרמנית). 20 ביולי 2009. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Steinberg, Stefan (27 בינואר 1999). "'Made to look silly and laughable'--the PDS in Germany reacts to the erection of a statue of Rosa Luxemburg". *World Socialist Web Site* (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-25 בספטמבר 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "*Block of Women*". *Visit Berlin*. Berlin Tourismus & Kongress GmbH. נבדק ב-20 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132291185
* ISNI: 0000 0001 2131 5640
* LCCN: n2011045448
* VIAF: 47918983
* WorldCat: lccn-n2011045448

 |
בניין מכללת אל סנטרו, שלידו התרחש אירוע הירי
**רצח השוטרים בדאלאס** התרחש ב-7 ביולי 2016. תוקף בודד ירה לעבר שוטרים, שאבטחו הפגנה בעיר דאלאס במדינת טקסס שבארצות הברית. הוא הרג חמישה שוטרים ופצע תשעה אנשים נוספים. הייתה זו תקרית הפגיעה בשוטרים החמורה ביותר בארצות הברית מאז פיגועי 11 בספטמבר 2001.

ההתקפה
------

ב-7 ביולי בערב נערכה במרכז העיר דאלאס הפגנת מחאה שארגנה תנועת חיי שחורים חשובים. המפגינים מחו נגד שתי תקריות ב-5 וב-6 ביולי שבהן נהרגו אזרחים אפריקאים אמריקאים על ידי שוטרים בנסיבות שנויות במחלוקת במדינות לואיזיאנה ומינסוטה. הייתה זו אחת מהפגנות רבות שנערכו בערי ארצות הברית בעקבות שתי התקריות. כ-800 איש השתתפו בהפגנה, שהתנהלה ללא אירועים חריגים. כמאה שוטרים התלוו למפגינים. 

אירוע הירי החל בשעה 20:58 מול מכללת אל סנטרו. התוקף, שהיה לבוש באפוד מגן וחמוש ברובה צבאי ובאקדח, החל לירות מן המארב לעבר השוטרים המאבטחים, תוך שהוא נע ומחליף את עמדות הירי שלו. הוא פגע בשנים עשר שוטרים ובשני אזרחים. חמישה מהשוטרים, בגילאים 32 עד 55, נהרגו. כמה מהשוטרים נורו בגבם ולפחות אחד מהשוטרים נורה למוות על ידי התוקף מטווח קצר. 

לאחר ההתקפה הראשונית תפס התוקף עמדה במבנה של חניון. בינו לבין שוטרי העיר התפתח קרב יריות שנמשך עד לשעה 2:30 לפנות בוקר. התוקף נפצע מהיריות אך המשיך להשיב אש, וצעק כי ברצונו להרוג אנשים לבנים ובמיוחד שוטרים וכי הטמין פצצות במקומות שונים במרכז העיר (בחיפושים בעיר לא נתגלו פצצות כלשהן). ניסיון של המשטרה לנהל איתו משא ומתן לא הניב פרי כלשהו. הקרב הסתיים כאשר השוטרים שיגרו לעבר התוקף רובוט חבלה משטרתי שנשא מטען חומר נפץ מסוג C-4 במשקל של כ-300 גרם והפעילו את המטען. בהתפוצצות נהרג התוקף. ככל הנראה הייתה זו הפעם הראשונה שבה כוח משטרה עשה שימוש ברובוט משטרתי על מנת להמית אדם. 

בתחילה סברו השוטרים שבהתקפה השתתפו מספר תוקפים. בהמשך החקירה הגיעה המשטרה למסקנה כי בהתקפה השתתף רק תוקף אחד.

התוקף
-----

התוקף זוהה כמיקה זאוויר ג'ונסון (Micah Xavier Johnson), אפריקאי אמריקאי בן 25, שעבד ערב ההתקפה כמסייע לילדים מוגבלים. הוא שירת בצבא ארצות הברית במשך כחמש שנים כבנאי ונגר. במהלך שירותו עבר אימונים בהפעלת נשק קל והיה מוצב באפגניסטן במשך כשבעה חודשים בשורות יחידת הנדסה. הוענקו לו על שירותו מספר עיטורים הניתנים לכל המשרתים באפגניסטן. שירותו הצבאי הופסק לאחר שהואשם בהטרדה מינית של חיילת. 

החקירה בעניינו של ג'ונסון לא העלתה קשרים בינו לבין ארגוני טרור כלשהם, אך נמצאו ראיות לכך שתמך בארגונים אפריקאים אמריקאים לאומניים. המניע להתקפה שערך היה ככל הנראה הריגת שני האפריקאים אמריקאים על ידי שוטרים בימים שקדמו לה, אם כי נמצא שהוא התכונן להתקפה עוד לפני אירועים אלו, ובין השאר עבר אימונים נוספים בירי טקטי. בחיפוש בביתו נמצא כי אגר שם כלי נשק ותחמושת וכן חומרים כימיים וציוד אלקטרוני הדרושים לשם הרכבת פצצות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רצח השוטרים בדאלאס** בוויקישיתוף
* דיווח על האירוע, באתר הניו יורק טיימס, 7 ביולי 2016
* דיווח על האירוע, באתר חדשות NBC, ‏8 ביולי 2016
* Ynet, זעזוע בארה"ב: 5 שוטרים נרצחו בהפגנת שחורים, באתר ynet, 8 ביולי 2016
מותר ללכת רק בקו ישר
**הדוברמן החברמן** (הסדרה הייתה ידועה גם כ"**דובי דוברמן**") הייתה תוכנית טלוויזיה מקורית של הטלוויזיה החינוכית בת חמישה פרקים ששודרה במקור ב-1981 ולאחר מכן בשידורים חוזרים רבים, וזכתה לפופולריות רבה בקרב ילדי הארץ בשנות השמונים. בשנת 2011 נבחר דובי למקום הרביעי במצעד הדמויות האהובות ביותר של הטלוויזיה החינוכית.

עלילת הסדרה
-----------

התוכנית נועדה לחנך את הילדים בנושא זהירות בכבישים באמצעות כלב דוברמן ידידותי המוצג כדוקטור לחוקי תנועה.
דובי הדוברמן נבח כשמשתתפי הסדרה עשו עברות תנועה והשוטר (דורי בן זאב) נהג להסביר להם את טעותם. בן זאב ומקהלת הילדים שהשתתפו בסדרה שרו שירים שהקלו על זכירת חוקי התנועה. כך הסדרה לימדה את הצופים בה כיצד חוצים כבישים, מה עושים כאשר הרמזור הירוק כבה, שחציית כביש באלכסון היא אסון ועוד.

שיר הפתיחה של התוכנית נכתב על ידי לאה לופנפלד והולחן על ידי רוני וייס.

הפרקים
------

| שם פרק | סלוגן | משתתפים | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| דובי בתפקיד | עצור בטרם תעבור.
עצור התבונן אל תסתכן. | דורי בן זאב | צולם במיוחד עבור תחרות בין לאומית זהירות בדרכים |
| דובי בקומזיץ | אלכסון מזמין אסון, מותר רק בקו ישר!

לחצות בקו ישר - יותר בטוח וקצר. | דורי בן זאב

תיקי דיין |  |
| דובי הולך לקולנוע | אור אדום - עצור!, אור ירוק - עבור! | ספי ריבלין |  |
|  | רק בטור עורפי תצעד! |  |  |

דובי
----

על מנת לבחור כלב לתפקיד, פנתה הטלוויזיה הלימודית דאז אל יהודה נדולני, שהיה מהמומחים הראשונים בישראל לפסיכולוגיה ומחקר של כלבים. נדולני הציע לבחור בכלב מגזע דוברמן פינצ'ר, בשל היותו של הגזע סובל מתדמית שלילית ולשנותה כך שיראו שגם כלב מגזע שכזה מסוגל לעבוד עם ילדים. אילוף הכלב נעשה על ידי נדולני ובנו צבי נדולני, וסייעו להם גבי ומשה טוקטלי. בהיותו בן 14 (בערך), חלה הכלב בשיתוק האגן האחורי ומת.

השחקנים הראשיים
---------------

* דורי בן זאב - בתפקיד השוטר.
* תיקי דיין - בתפקיד הכלה.
* ספי ריבלין - שומר מעבר חצייה

פרק שישי 2007
-------------

בשנת 2007 הוט הוסיפה את קטגורית סדרות הטלוויזיה החינוכית לערוץ ה-VOD שלה ולכבוד העלייה הפיקה פרק חדש לסדרה. כלב הדוברמן המקורי ששיחק את דובי בסדרה מת ומצאו כלב חדש שישחק את דובי: בובוש, דוברמן בן 8 מכפר ויתקין. בגרסה הזאת רק דורי בן זאב נענה לאתגר ושיחק עם קבוצת ילדים חדשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדוברמן החברמן** בוויקישיתוף
* הדוברמן החברמן, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית
* מילות השיר "הדוברמן החברמן", באתר שירונט

* דובי בקומזיץ, פרק, שבמזכים שבסופו מוזכר מאלף הכלב, באתר: ׳יוטיוב׳.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לי-אור אברבך, הפרק האבוד של דובי דוברמן, באתר nrg‏, 18 במאי 2007
2. ↑  כפי שניתן לראות בקרדיטים של אחד הפרקים
3. ↑  א.ב. דן‏, אלכסון הוא אסון?, באתר וואלה!‏, 20 בספטמבר 2010
4. ↑  מירב קריסטל, מי יהיה היורש של דובי דוברמן?, באתר ynet, 4 ביולי 2007
**מסכת עבדים** היא חיבור הנמנה עם המסכתות הקטנות. המסכת מכילה שלושה פרקים העוסקים ברובם בדיני עבד עברי ועבד נרצע, ובסופה מעט מדיני עבד כנעני.

אזכורים בתלמוד ובראשונים
------------------------

מסכת עבדים לא נזכרה כלל בתלמוד ובראשונים.

יש שכתבו שמסכת זו נרמזה כבר במדרש רבה על הפסוק בקהלת "ויתרון ארץ בכל היא":

> 
> ר' נחמיה אומר ויתרון ארץ בכל היא דברים שתראה הן מיותרין בתורה כגון תוספות של בית רבי ותוספות של ר' נתן הלכות גרים ועבדים אף הם נתנו למשה מסיני וכגון הלכות ציצית תפילין ומזוזות בכלל התורה הם
> 
> 
> 
> — קהלת רבה פרשה ה
>

פרקי המסכת
----------

מסכת עבדים מונה שלושה פרקים העוסקים בעניינים שונים בנושאי עבדים ועבדות:

1. פרק ראשון - אופני שחרור עבד עברי
2. פרק שני - דיני עבד עברי שנמכר בגנבתו
3. פרק שלישי - דיני נרצע, ודיני עבד כנעני

מהדורות ופירושים
----------------

מסכת עבדים נדפסה במספר נוסחאות שונות. לראשונה הודפסה על ידי החיד"א בספרו "מראית עין" בשנת תקס"ה בליוורנו, על פי כתב יד שהיה בידו. לאחר מכן מצא החיד"א כתב יד מתוקן יותר והדפיסו בשם 'נוסחא חדתא' (בארמית: נוסח חדש).

בשנת תרי"ט נדפסה המסכת ביחד עם שבע מסכתות קטנות כחלק ממהדורת הש"ס בדפוס זיטומיר. הדפסה זו נעשתה כמעט ללא שינויים מהמהדורה הקודמת. לאחר מכן, בשנת תר"מ, נדפסה המסכת בדפוס וילנא בתוספת מראה מקומות והערות נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **מסכת עבדים** |

**מסכת עבדים**

* הוצאת וגשל, **ש"ס נהרדעא מסכת עבדים**, באתר היברובוקס
* מהודרת היגער, **מסכת עבדים**, באתר היברובוקס
* מהדורת קירכהים, **מסכת עבדים**, באתר היברובוקס

**פירושים**

* רבי חיים קניבסקי, **ברייתא מסכת עבדים עם פירושים קנין הגוף וקנין פירות**, באתר היברובוקס
* נג’אר, יהודה בן יעקב, **חגי יהודה**, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  תורה תמימה קהלת פרק ה הערה מד, וכן כתב היגר בהקדמה למהדורתו.

| **מסכתות קטנות** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אבות דרבי נתן • מסכת סופרים • אבל רבתי • מסכת כלה • מסכת כלה רבתי • דרך ארץ רבה • דרך ארץ זוטא • מסכת עבדים • מסכת גרים • מסכת כותים • מסכת ספר תורה • מסכת מזוזה • מסכת תפילין • מסכת ציצית |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590392805171
* GND: 1088054021
* VIAF: 744145856887422920446
* WorldCat (עם VIAF): 744145856887422920446

 |
**סטיבן ג'וזף סְקָלִיס** (באנגלית: **Stephen Joseph Scalise**, הגייה: /skəˈliːs/; נולד ב-6 באוקטובר 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן כנציג המחוז הראשון של לואיזיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית וכמנהיג סיעת הרוב הרפובליקנית בבית הנבחרים.

ביוגרפיה
--------

סקליס נולד בניו אורלינס שבלואיזיאנה, גדל במחוז ג'פרסון ולמד בתיכון במטרופולין. ב-1989 סיים תואר ראשון במדעי המחשב מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. עבד כמהנדס תוכנה וכמנהל שיווק בחברה טכנולוגית.

בשנים 1996–2008 כיהן כחבר בית הנבחרים של מדינת לואיזיאנה. באוקטובר 2007 נבחר לחבר הסנאט של לואיזיאנה ונכנס לתפקידו בינואר 2008. לאחר התפטרותו של בובי ג'ינדאל מהקונגרס לטובת משרת מושל המדינה, התמודד סקליס בבחירות מיוחדות למושב שהתפנה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה ברוב של מעל 75% מקולות המצביעים ובמאי 2008 הושבע לתפקידו. מאז נבחר עוד שש פעמים לתקופות כהונה מלאות. הוא מכהן כחבר בוועדת המסחר והאנרגיה.

באוגוסט 2014 נבחר למצליף המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים, לאחר פרישתו של אריק קנטור מהמנהיגות הרפובליקנית בעקבות הפסדו וקידומו של קווין מקארתי. בינואר 2023 מונה למנהיג סיעת הרוב בבית הנבחרים.

ב-14 ביוני 2017, במהלך אימונים באלכסנדריה, וירג'יניה לקראת משחק הבייסבול המסורתי בין חברי הקונגרס, נפגע סקליס אנוש מירי שכוון לעבר המשתתפים על ידי ג'יימס הודג'קינסון, פעיל אנטי-טראמפ ואנטי-רפובליקני שתמך בברני סנדרס בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. התוקף נהרג לאחר קרב יריות. סקליס אושפז, נזקק למספר ניתוחים ושוחרר מבית החולים ב-26 ביולי.

ב-11 באוקטובר 2023, לאחר הדחת קווין מקארתי מתפקידו כיו"ר בית הנבחרים, סקליס נבחר על ידי חברי בית הנבחרים הרפולקנים להיות המועמד של המפלגה לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים, לאחר שהתמודד בהצבעה חשאית מול ג'ים ג'ורדן. לאחר יממה, הודיע כי הוא מוותר על המינוי הרפובלקני ולא יתמודד על התפקיד בהצעה במליאת בית הנבחרים מכיוון שלא הצליח להשיג את 217 הקולות הנחוצים לו כדי להיבחר מקרב חברי בית הנבחרים הרפולקנים.

סקליס נשוי לג'ניפר ואב לבן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיב סקליס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטיב סקליס (באנגלית)
* סטיב סקליס, ברשת החברתית פייסבוק

* סטיב סקליס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סטיב סקליס, ברשת החברתית אינסטגרם

* סטיב סקליס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* סטיב סקליס באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* אתר הבחירות של סטיב סקליס

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות, חבר הקונגרס שנורה במצב אנוש, פורסם תיעוד הירי באימון הבייסבול, באתר ynet, 15 ביוני 2017
2. ↑  חדשות (2023-10-13). "ארה"ב: המועמד הרפובליקני לתפקיד יו"ר בית הנבחרים פרש מהמירוץ". *Ynet*. נבדק ב-2023-10-13.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* The GND id 1305080882 is not valid.
* LCCN: no2019014122
* SNAC: w6gc2vv8
* US Congress: S001176
* VIAF: 5078154923749263780002
* WorldCat: lccn-no2019014122

 |
ארז'בט פאיו (בהונגרית: **Fajó Erzsébet**;‏ נולדה ב-1918-???) הייתה מטפלת הונגריה, מחסידי אומות העולם, שהצילה משפחה יהודית במלחמת העולם השנייה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

בשנת 1931, כשהייתה בת 13, החלה ארז'בט לעבוד כמטפלת לילדים סוזאנה ואיוון לבית משפחת אבוניי היהודית. ב-1941 עברה ארז'בט להתגורר עם משפחת אבוניי בבודפשט. סמוך לאחר כיבוש הונגריה בידי גרמניה הנאצית ב-19 במרץ 1944, בני משפחת אבוניי בדומה לכל היהודים במדינה, סומנו בטלאי צהוב. ארזבט המטפלת, המשיכה לבקר את המשפחה מדי יום וסיפקה להם אוכל ותרופות. לאחר הפקודה הנאצית להחרמת רכוש היהודים, בני המשפחה מסרו לה למשמרת את רכושם האישי, על מנת שתעבירו למשמרת בבית דודתה הנוצרייה. ב-15 באוקטובר של אותה שנה, הנאצים השתלטו על הונגריה ולאסלו אבוניי, כמו גברים יהודים רבים, סולק מביתו והועבר לעבוד בעבודות כפייה במחנות צבא נאציים. ארז'בט זייפה מכתב מהצלב האדום, ובזכותו ל הצליחה לשחרר את לאסלו מהמחנות. בעזרת כומר שהכירה, המטפלת המסורה השיגה מכתבים מהוותיקן, והעבירה את המשפחה להתגורר בבניין שנוהל על ידי נזירים נוצריים. כשהנאצים החליטו לערוך חיפוש אחר יהודים בבניין, ארז'בט הצליחה להבריח את בני המשפחה ושוב הצילה את חייהם. היא החביאה אותם במקומות מסתור רבים, וסיפקה להם מסמכים אריים מזויפים, אוכל וכל מה שהיו צריכים. בסופו של דבר היא הצליחה להסתירם בבית חולים, בו שהו עד השחרור של הונגריה בינואר 1945.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה משפחת אבוניי אימצה את ארז'בט כבת משפחתם.

הכרה והנצחה
-----------

ב - 26 ביוני 1986 הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם. הטקס התקיים בבודפשט ושמה הונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם בירושלים ביד ושם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערך מבוסס על תיק חסידי אומות עולם ביד ושם מספר 3449
2. 1 2  Fajó Erzsebet, יד ושם
**אברהרד גודט** (בגרמנית: **Eberhard Godt**;‏ 15 באוגוסט 1900 – 13 בספטמבר 1995) היה קצין בצי הגרמני ששירת במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ובסופו של דבר פיקד על פעולות צי הצוללות.

ביוגרפיה
--------

גודט נולד ב-15 באוגוסט 1900 בליבק, ובקיץ 1918 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני כצוער ושירת על סיפון ה-SMS שלזיין. לאחר המלחמה הוא שירת בבריגדת ארהארדט. במרץ 1920 הוא התקבל לרייכסמרינה, והוסמך לקצין בשנת 1924. הוא שירת על סיפונן של ספינות שטח ומתקנים ימיים עד 1935; לאחר מכן שירת בסיירת הקלה אמדן כסגנו של קפיטן צור זי קרל דניץ, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת קורבטן-קפיטן. לאחר מכן עבר גודט לצי הצוללות שזה עתה הוקם; ופיקד על הצוללת U-25 במהלך מלחמת האזרחים בספרד.

בינואר 1938 הוא מונה לקצין מטה של מפקד כוח הצוללות, אדמירל דניץ. ב-1 באוקטובר 1939 הוא מונה לראש מחלקת המבצעים של צי הצוללות. ככזה, גודט הועלה לדרגת פריגטן-קפיטן ב-1 ביולי 1940 ולקפיטן צור זי ב-1 בספטמבר 1942. הוא המשיך בתפקיד זה עד ינואר 1943, כאשר מונה למפקד מבצעי הצוללות לאחר שדניץ קודם למפקד הקריגסמרינה. ב-1 במרץ 1943 הועלה גודט לדרגת קונטר-אדמירל (אדמירל אחורי) והוצב, בנוסף לתפקידיו בצי הצוללות, למפקד המחלקה השנייה בפיקוד העליון של חיל הים. בשנת 1945 הוא נפל בשבי הצבא הבריטי ונשאר בשבי עד 1947. במהלך תקופה זו הוא העיד גם כעד במשפטי נירנברג.

לאחר המלחמה כתב את ההיסטוריה של פעולות הקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה כחבר בצוות ההיסטורי של הצי.

עם הקמת הבונדסמרינה ניסה גודט להצטרף לשורותיו, אולם בשל יחסיו הטובים עם דניץ הוא לא התקבל. גודט נפטר בגיל 95 ב-13 בספטמבר 1995. בזמן מותו הוא היה האחרון ששרד מבין הקונטר-אדמירלים של הקריגסמרינה, וקצין הדגל האחרון שנותר בחיים של הקריגסמרינה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Eberhard Godt". uboat.net. נבדק ב-16 באוגוסט 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה)
זומבה
**זוּמבה** הוא סימן מסחר של חברת Zumba Fitness LLC, לשיטת אימון גופני אירובי באמצעות ריקוד שפותחה על ידי הכוראוגרף אלברטו פרס בקולומביה בשנות ה-90. השיטה מבוססת על שילוב תנועות ריקוד המושפעות מסגנונות שונים לצלילי מוזיקה לטינית, מערבית ומזרחית, במטרה להפוך את האימון הגופני למהנה.

השיטה נקראה במקור "רומבהסייז". לאחר שפרס היגר למיאמי שבארצות הברית, הוא הקים, ביחד עם אלברטו פרלמן ואלברטו אגיון, את החברה Zumba Fitness LLC שנועדה להפיץ את השיטה החדשה תחת המותג "זומבה". מטה החברה נמצא בהוליווד שבפלורידה.

בשלהי 2010 הועברו שיעורי זומבה בכ-90,000 מרכזי כושר בכ-110 מדינות, והשתתפו בהם יותר מ-10 מיליון אנשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זומבה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זומבה
* זומבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* עדי גבאי לב, ‏זומבה כבר ניסיתם?, באתר onlife,‏ 27.2.2011
* אמיתי גזית על זומבה בנענע 10(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dancing to Success, מגזין Inc.‏, 1.12.2010
2. ↑  Top ten reasons to try Zumba in 2011‏, examiner,‏ 18.11.2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph593225

 |
**מָלְבַה נוֹאֵבְנַה לָנְדַה** (ברוסית: **Ма́льва Но́евна Ла́нда**;‏ 4 באוגוסט 1918 - 3 ביולי 2019) הייתה דיסידנטית סובייטית. היא הייתה בין מתנגדי המשטר הסובייטי, עד שבשנת 1980 נעצרה על ידי הק.ג.ב כחלק מניסיונות המשטר לדכא ארגוני זכויות אדם, החושפים הפרות של זכויות אלו. היא נשלחה לחמש שנות גלות באזור מבודד בברית המועצות.

קורות חייה
----------

מלבה (נואבנה) לנדה נולדה באודסה שבאוקראינה.
היא הייתה גאולוגית במקצועה, בוגרת המכון לחקר גאולוגי על שם סרגו אורדז'וניקידזה (כיום האוניברסיטה הלאומית של רוסיה לסיקור גאולוגי).

בשנת 1950 התמנתה לראש צוות המחקר והסיקור הגאולוגי בהרי קרטאו שבקזחסטן.

פעילות בתקופת ברית המועצות
--------------------------

ראשית מאבקה של לנדה החל בשנת 1976 כאשר התבטאה נגד השלטון הסובייטי לאחר חתימת הסכמי הלסינקי שנה קודם לכן, בטענה שלא ניתן לסמוך על מערכת הממשל הסוציאליסטית הסובייטית, בכך שתכבד את זכויות האדם במלואן או בחלקן. 
היא נענתה להצעה להצטרף לארגון זכויות האדם קבוצת הלסינקי, ופעלה בו עד למעצרה בשנת 1980.
לאורך שנות פעילותה בארגון, פעלה רבות בתמיכה ביהודי ברית המועצות ובדרישתם לעלות לארץ ישראל, ונחשבה לאחת מאסירי ציון.
לאחר שחרורה מן הכלא המשיכה בפעילותה למען שמירת זכויות האדם, ובפרט לאחר נפילת ברית המועצות.

עלייה לארץ ישראל
----------------

ב-29 בדצמבר 2015 עלתה מלבה לישראל בגיל 97.

היא נפטרה ב-3 ביולי 2019. התגוררה עם בנה היחיד וכלתה בחיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עומרי אפרים, אף פעם לא מאוחר: עלתה לישראל בגיל 97, באתר ynet, 30 בדצמבר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302002205171
* ISNI: 0000 0003 9006 7470
* NTA: 189561424
* VIAF: 283579047
* WorldCat: viaf-283579047

 |
רבי **משה אלפלס** (ה'ש' 1540 – ה'ש"ף 1620 בערך) היה דרשן מרוקאי שהסתובב ודרש בקהילות ספרדיות רבות, חיבר ספרי דרשות והגיה מספר ספרים בוונציה.

ביוגרפיה
--------

### במרוקו

נולד כנראה בעיר מרקש שבמרוקו בשנת ה'ש' (1540) בערך, וכשבגר דרש שם מספר פעמים. שימש כדרשן וכמלמד בטיטואן, ובספרו מצויות מספר דרשות שאותן הקדיש כדי ללמד את תלמידיו את מלאכת הדרשנות.

### באימפריה העות'מאנית

הוא נדד וביקר במספר קהילות יהודיות באימפריה העות'מאנית – רגוזה, בילוגרדו וסקופיה ודרש שם מדרשותיו. שהה כמה שנים בסלוניקי ושימש בה כדרשן וכר"מ בקהילת תלמוד תורה.

### בוונציה

מספר שנים שהה בעיר ונציה שבאיטליה ודרש שם. אחת מדרשותיו הייתה בעת ייסוד הישיבה של קהילת לבנטיני. לאחר מכן שב למרוקו ושהה שם תקופה מסוימת וחזר לדרוש בטיטואן. בשנת ה'שנ"ה (1595) השלים שם את ספרו "הואיל משה". בשנת ה'שנ"ז (1597) שב לוונציה והדפיס באותה השנה את שני חיבוריו: "הואיל משה" העוסק במעלות התורה, ו"ויקהל משה" המקבץ את דרשותיו בנושאים שונים. הוא שימש שם כדרשן בקהילת לבנטיני והתוודע לחכמי העיר. בהקדמת הספר "פרשת הכסף" (בכתב יד) מסופר כי מחברו רבי יהודה אריה ממודינה התייעץ איתו בענייני הספר. עסק שם גם בהגהת ספרים ומהם: "קדש ישראל" ו"קהילת משה" (ה'שנ"ט) – ספרי פילוסופיה העוסקים בהגותם של הרמב"ם והרלב"ג מרבי ברוך בן ברוך; "מדרש שמואל" על מסכת אבות (ה'ש"ס), לרבי שמואל אוזידא; "תורת משה" על התורה, לרבי משה אלשיך (ה'ש"ס); "עולת תמיד" לרבי משה אלדבידא (ה'שס"א).

בד' בכסלו ה'שס"ה (1604) השיא את בתו ברוריה (קיארה) עם יהודה בן אליעזר מלאבידיה, ורבי יהודה אריה ממודינה, ידידו, חיבר שיר ליום נישואיהם ובו שיבח את דרשותיו של רבי משה.

לקריאה נוספת
------------

* מאיר בניהו, **היחסים שבין יהודי יוון ליהודי איטליה**, עמודים 120–121, תל אביב, ה'תש"מ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה אלפלס** בוויקישיתוף
* רבי משה אלפלס, ****ויקהל משה**, וונציה, ה' שנ"ז**, באתר היברובוקס.
* רבי משה אלפלס, ****הואיל משה**, וונציה, ה' שנ"ז**, באתר היברובוקס.
* ALPALAS (ALFALAS), MOSES  באנציקלופדיה יודאיקה (באנגלית)

| תקופת חייו של הרב משה אלפלס על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו רבי יהודה אריה ממודינה, ****דיואן**, שיר קעח, פילדלפיה, ה'תרצ"ב**, באתר היברובוקס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309014005171
* GND: 124620957
* ISNI: 0000 0000 6631 3190
* LCCN: n97044368
* NTA: 151559198
* SUDOC: 244165521
* VIAF: 47698934
* WorldCat (עם VIAF): 47698934

 |
**Nellie the Elephant** (בתרגום מילולי לעברית: "נלי הפילה", בתעתיק לעברית: "נלי דה אלפנט") הוא שיר ילדים בריטי משנת 1956, שנכתב על ידי ראלף באלטר ופיטר הארט. השיר בוצע במקור על ידי השחקנית מנדי מילר, והוא מספר על פילה מואנשת בשם נלי שעוזבת את הקרקס בשביל לשוב חזרה לביתה במנדליי.

רקע
---

השיר נכתב בשנת 1956 על ידי ראלף באלטר ופיטר הארט, כאשר הוא הוקלט בלונדון באותה שנה על ידי השחקנית מנדי מילר עם תזמורת בניצוח פיל קרדו. השיר עובד על ידי רון גודווין והופק על ידי ג'ורג' מרטין, ופורסם לראשונה באוקטובר 1956 על ידי חברת התקליטים פרלופון בתקליט. השיר הושמע אין ספור פעמים ב-BBC Radio בבריטניה בשנות החמישים ושנות השישים.

השיר בוצע על ידי להקת הפאנק רוק Toy Dolls בשנת 1982, ומאוחר יותר יצא כחלק מאלבומם "Dig That Groove Baby" בשנת 1983. הביצוע הונפק כסינגל, והגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1984. כמו כן השיר בוצע על ידי להקת הפופ Black Lace.

בהמשך, בהשראת השיר, הופקה סדרה מונפשת בריטית לילדים בשם "נלי הפילה", אשר שודרה במקור בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הסדרה עוקבת אחר נלי הפילה, שבכל פרק פוגשת דמויות חדשות בדרך חזרה לביתה במנדליי, כאשר שיר הפתיחה של הסדרה הוא השיר "Nellie the Elephant". גרסת המקור של הסדרה דובבה על ידי לולו וטוני רובינסון, כאשר לולו ביצעה את שיר הפתיחה והוציאה אותו כסינגל בשנת 1990. הסדרה דובבה לעברית ושודרה בערוץ הילדים בשנת 1995 ומאוחר יותר בשידורים חוזרים בערוץ הופ!, כאשר דיבבו בה טל פרידמן וגיתית שובל, שגם ביצעה את שיר הפתיחה על פי תרגומה לעברית של נוגה אלגום.

באוקטובר 2005, כחלק מתוכנית הרדיו "Desert Island Discs", השיר בביצועו המקורי נבחר על ידי ג'קלין וילסון כאחת ההקלטות שהייתה לוקחת איתה למדבר. בבריטניה הומלץ להאזין לשיר במהלך החייאה, מפני שהוא מחולק ל-105 פעימות (ביטים) בדקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Nellie the Elephant" באתר מיוזיק בריינז

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלה הר-נוי, החייאה מצליל לצליל, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 8bc3bf71-6beb-3955-bfef-f96822349372

 |
**ליתיום הידרוקסיד** היא תרכובת אי אורגנית שנוסחתה LiOH. ליתיום הידרוקסיד הוא בסיס חזק המסיס במים ובמידת מה גם באתנול, החומר הוא מוצק לבן היגרוסקופי.

### הכנה

חומר הגלם להפקת הליתיום הוא ספודומן. ליתיום הידרוקסיד מופק בתעשייה מליתיום פחמתי Li2CO3 בתגובת מֵטָתֵזה עם סידן הידרוקסידי

{\displaystyle Li\_{2}CO\_{3}+Ca(OH)\_{2}\rightarrow 2LiOH+CaCO\_{3}}

בתגובה זו מתקבל תוצר ממויים שניתן לייבש בחימום ל־180°C בריק.

דרך אחרת היא תגובה של נתרן הידרוקסידי עם ליתיום גופרתי

{\displaystyle Li\_{2}SO\_{4}+2NaOH\rightarrow 2LiOH+Na\_{2}SO\_{4}}

### שימושים

השימוש העיקרי בליתיום הידרוקסידי הוא בייצור חומר הקתודה ליתיום קובלט אוקסיד (Lithium cobalt oxide) לסוללות ליתיום-יון.

שימוש נוסף הוא כחומר סופח פחמן דו-חמצני בכלי טיס, צוללות וחלליות. החומר סופח את הפחמן הדו-חמצני ומונע הצטברותו באוויר

{\displaystyle {\ce {2LiOH + CO\_2 -> Li\_2CO\_3 +H\_2O}}}

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליתיום הידרוקסידי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  NIST Chemistry WebBook

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4427540-7

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב הונגרי-אמריקאי. אם התכוונתם לאדם אחר, ראו משה ויינברגר (פירושונים).

הרב **משה ויינברגר** (ל"ג בעומר, י"ח באייר ה'תרי"ב, 7 במאי 1852 – ז' בסיוון ה'ת"ש, 13 ביוני 1940) היה רב, דרשן פובליציסט הונגרי-אמריקאי, ופעיל ציוני.

ביוגרפיה
--------

נולד ליששכר דוב ויינברגר בעיירה זבורוב (שהייתה אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית), בבחרותו למד אצל רבי אלעזר לעוו באונגוואר.

בשנת ה'תר"ם, 1880, היגר לארצות הברית וזמן מה לאחר בואו התמנה כרבם של המהגרים היהודים יוצאי הונגריה בניו יורק, כרב בית המדרש הגדול "אנשי אונגארן" [=הונגריה]. לחוגים מסוימים בין יהודי העיר, נחשב כרב ראשי לניו יורק. ומאוחר יותר כיהן כרב קהילת "אוהב שלום" בפילדלפיה.

בתקופת הקמת ישיבת רבינו יצחק אלחנן, תמך בהקמתה וסבר שעל כל עדות החרדים להתאחד סביבה, הוא עודד בחורים ממוצא הונגרי שלמדו בישיבת רבינו שלמה קלוגר, להמשיך את לימודיהם בישיבה הליטאית. אך לאחר 1915 ומינויו של הרב דב רבל לעמוד בראש הישיבה, התנגד הרב ויינברגר למהלך הכנסת ההשכלה הכללית לתוכנית הלימודים בישיבה, למרות שנעשתה בתחילה בבית ספר שסונף לה ולא בישיבה עצמה; הוא נעשה מתנגד של הישיבה ופעל בקרב תלמידי ישיבת רבינו שלמה קלוגר שלא יבואו ללמוד בה.

ב-1915 התפטר מתפקידיו הרבניים וחזר לניו יורק, הוא הקים מאפיית מצות לפסח ברחוב פיט וממנה התפרנס.

הוא כיהן כמזכיר האגודה הציונית "ציון המצוינת" שבראשה עמד הרב ד"ר הלל קליין, אך בשנת ה'תרפ"ב, 1922, התגלעה ביניהם מחלוקת חריפה על רקע היתר שנתן הרב ויינברגר, שלטעמו של הרב קליין היה שגוי.

בתו נישאה לצבי הירש אייזנשטיין, אחיו של יהודה דוד אייזנשטיין.

כתביו
-----

הרב ויינברגר הדפיס ספרים וקונטרסים:

* ****היהודים והיהדות באמריקא****, (ניו יורק תרמ"ז, 1887), יצא גם בדפוס צילום מצומצם (ברוקלין, תשנ"ג).
* ****הלכה למשה****, (פילדלפיה תרנ"ד, 1894)
* **קונטרס **הואיל משה****, (ניו יורק תרנ"ה, 1895)
* ****דרֹש דרש משה****, (ניו יורק תרע"ד, 1914)
* דברי שלום ואמת, (ניו יורק תרס"ח, 1908)
* גר צדק, סיפור שתורגם על ידי הרב משה ויינברגר (מונקרטש, תרל"ח, 1878)

מלבד ספריו, כתב הרב ויינברגר מאמרים בכתבי עת כמו: המאסף בעריכת הרב בן ציון אברהם קואינקה, "הפסגה" ו"העברי".

קישורים חיצוניים
----------------

* בן-ציון אייזנשטט, וויינבערגער, הרב משה, **דור רבניו וסופריו**, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ה, עמוד 40, באתר היברובוקס
* **מכתב אליו**, מאת הרב אליעזר דייטש, בתוך: שו"ת **פרי השדה**, חלק א', פקש תרס"ו, סימן ס', באתר היברובוקס
* משה בן יששכר בריש וויינבערגער (1852-1940), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  חיים דובער גולבסקי, ****חקר תולדות ישיבת רבינו יצחק אלחנן****, בספרו **דו יובלין**, עמ' מח, באתר אוצר החכמה.
2. ↑  ראו על כך: הרב יהודה אלטמן, **שו"ת **מי יהודה** - או"ח חלק א, סימנים צ"ב-צ"ג**, בלקני תקצ"ד, באתר היברובוקס, וקונטרסו של הרב ויינברגר, "הואיל משה", להלן "ספריו".
3. ↑  יהודה דוד אייזנשטיין, **הוספות (1880)**, בספרו אוצר זכרונותי, עמ' 191, באתר היברובוקס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306059105171
* ISNI: 0000 0000 7038 1209
* LCCN: n81086462
* VIAF: 97519693
* WorldCat: lccn-n81086462

 |
הרב **יוסף ווייסע** (י"ט בכסלו תקע"ג, 23 בנובמבר 1812 – ז' בכסלו תרנ"ח, 2 בדצמבר 1897) היה רב ואיש תנועת ההשכלה יליד מוראביה, מתרגם ספרי תנ"ך לגרמנית.

ביוגרפיה
--------

נולד בפלומנאו (אנ'), כפר סמוך לפרוסניץ, לאביו יצחק שמואל. בין 1832 ל-1838 התגורר בפראג, בה הפך לידיד קרוב של מוריץ שטיינשניידר ושל הרב לאופולד לעף, ולמד אצל יום-טוב ליפמן צונץ. ב-1838 הוזמן לשמש כמנהל בית-הספר המודרני שפתח הרב צבי הירש פאסל בפרוסניץ, וכיהן במשרה עד 1841. כמנהל הקפיד על הקדשת זמן רב ללימוד הדקדוק העברי והמקרא, ולהתקדמות הדרגתית בחומר עם מבואות מסודרים. ווייסע היה מקורב למעגל האינטלקטואלים בעיר שבראשו עמד גדעון ברכר, נציגה הבולט ביותר של תנועת ההשכלה המוראבית, וסייע לשטיינשניידר בכתיבת "האנציקלופדיה הריאלית היהודית" שחיבר הלה ולא הובאה לבסוף לדפוס. ב-1841 קיבלו ברכר, ווייסע והאחרים בהתלהבות את ד"ר אברהם גייגר שביקר בפרוסניץ ונשא מספר דרשות בבית-הכנסת. באותה שנה עבר לנהל את בית-הספר היהודי בפרערויא (אנ'), ולאחר מכן כיהן כרב בקהילת קאסטלץ (אנ'). ב-1845 קיבל את הרבנות בגאיי (אנ') חיבר הקדמה ובה פירוט תולדות המחבר לספר בחינות עולם של הרב ידעיה הפניני שיצא לאור בוורשה.

ב-1855 נתמנה לרבה של ואג-ניישטדטל (עיר חדש) (אנ') שבהונגריה, וכיהן בה עד לפטירתו. ווייעה היה מראשוני הרבנים הנאולוגים; יחד עם בן-דורו ועמיתו משה אריה בלוך, היה אחד מנציגיה האחרונים של תנועת ההשכלה המוראבית, וכתיבתו התאפיינה בשימוש בלעדי בעברית ובזיקה חזקה לסגנון הרבני המסורתי, כמעט ללא שימוש במחקר מודרני השוואתי. ; במהלך הקרע ביהדות הונגריה, בחרה הקהילה להיוותר במעמד סטטוס קוו ולא להצטרף לאף אחד מן המחנות הנצים.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי יוסף ווייסע בפרויקט בן-יהודה
* **Josef Weisse** מתוך: Biographisches Handbuch der Rabbiner: Die Rabbiner der Emanzipationszeit in Den Deutschen, Böhmischen und Großpolnischen Ländern 1781-1871. דה גרויטר, 2009.
* ויסה, יוסף במפעל הביבליוגרפיה העברית
* **תרגומו לספרים יהושע ושופטים**, באתר היברובוקס
* **תרגומו לספר שמואל**, באתר היברובוקס
* ‏תרגומו לספר מלכים, באתר גוגל ספרים
* תרגומו לספר דברי הימים באתר אוניברסיטת פוטסדאם
* יוסף ווייסע (1812-1897), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael L. Miller, ‏Your Loving Uncle: Gideon Brecher, Moritz Steinschneider and the Moravian Haskalah, בתוך: Reimund Leicht, Gad Freudenthal, Studies on Steinschneider, הוצאת בריל, 2011. עמ' 46-48, 51.
2. ↑  **"בחינות עולם" מהדורת וורשה**, תרכ"ד, באתר אוצר החכמה
3. ↑  Tamás Turán, Carsten Wilke‏, Modern Jewish Scholarship in Hungary: The ‚Science of Judaism between East and West. ולטר דה גרויטר, 2016. עמ' 6, 81.
4. ↑  Kinga Frojimovics, Neológ (kongresszusi) és status quo ante rabbik Magyarországon 1869-tö̋l napjainkig, MTA Judaisztikai Kutatócsoport, 2008. עמ' 130.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520917105171
* GND: 137836112
* ISNI: 0000 0001 2017 951X
* LCCN: nr2004022547
* NKC: jx20110628024
* NTA: 304582263
* VIAF: 46713477
* WorldCat: lccn-nr2004022547

 |
**אליעזר משה כלב** (בבולגרית: **Елиезер Моше Калев**; ‏1815, פלובדיב, האימפריה העות'מאנית – 1889, פלובדיב, נסיכות בולגריה) היה איש ציבור, נדבן ובנקאי יהודי, מנכבדי יהדות פלובדיב, חבר מועצת מחוז פלובדיב ותומך בתנועות התחייה הלאומית הבולגרית. כלב תמך כספית במאבק הפטריארכיה של פלובדיב לעצמאות, ובהמשך בעת מרד אפריל הבולגרי והמלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הציל מעלייה לגרדום עשרות אזרחים בולגרים, ראשי הכנסייה, ראש העיר ופרנסיה, וזאת בשל קשריו הטובים עם השלטון העות'מאני.

קורות חיים
----------

### קורות חייו

אליעזר כלב נולד בפלובדיב למשפחת נוֹטָאבֶּלִים ותיקה אשר בניה נודעו כסוחרים ובנקאים אמידים. הוא היה חבר מועצת מחוז פלובדיב ובעל קשרים ענפים עם חברי מנגנון השלטון העות'מאני. במקביל לקשריו הענפים עם העות'מאנים תמך בתנועות התחייה הלאומית הבולגרית. בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-19 ניהל ראש הכנסייה של פלובדיב המטרופוליט פאיסי (בול') מאבק לקבלת עצמאות הלכתית של הפטריארכיה של פלובדיב. אליעזר כלב תמך כספית בראש הכנסייה ובמאבק לעצמאותה וב-1860 היא זכתה למעמד עצמאי. במהלך מרד אפריל הבולגרי והמלחמה העות'מאנית-רוסית (1878-1877) הותקפו ראשי הכנסייה, ראש העיר של פלובדיב ופרנסיה בידי החיילים העות'מאנים, שאיבדו כל רסן. בני הקהילה היהודית נרתמו לעזרתם, אליעזר כלב הגדיל לעשות ובזכות קשריו עם השלטון העות'מאני הציל עשרות רבות של אנשי כנסייה ואזרחים בולגרים מעלייה לגרדום העות'מאני, בטרם נסוגו העות'מאנים מפלובדיב. לאחר המלחמה וכינון נסיכות בולגריה זכה אליעזר כלב להוקרה רבה ונחשב גיבור לאומי בבולגריה. ב-1910 נקרא על שמו רחוב בפלובדיב כאות הוקרה על פועלו.

לימים, בתקופת מלחמת העולם השנייה ניצבה הפטריארכיה של פלובדיב בראש המאבק נגד גירוש יהודי בולגריה למחנה ההשמדה טרבלינקה וראש הכנסייה המטרופוליט קיריל אף זכה לעיטור חסיד אומות העולם מארגון יד ושם.

### משפחתו

דונה, בתו של אליעזר כלב נישאה ליצחק סולומון פאסי שהיה סוחר אמיד מפלובדיב. בניו של יצחק, אליעזר ונסים היו יבואנים והנציגים הראשונים בבולגריה של חברת זינגר(אנ') המייצרת מכונות תפירה. בן נוסף של יצחק פאסי, סולומון פאסי היה עורך דין נודע בפלובדיב אשר כיהן גם כסגן הקונסול הדיפלומטי של ממלכת ספרד בעיר. בנו של סולומון פאסי היה פרופסור איסאק פאסי. איסאק פאסי היה מגדולי הפילוסופים בבולגריה המודרנית, ובנו של פרופסור איסאק פאסי הוא סולומון פאסי אשר כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של סימאון סקסקובורגותסקי בראשית המאה ה-21.

קישורים חיצוניים
----------------

* רחוב אליעזר כלב בפלובדיב, באתר גוגל מפות

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים קשלס, **דורות הראשונים**, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 55-54.
2. ↑  שלמה שאלתיאל, **שני דגלים לציונות, תכלת וגם אדום**, הוצאת "מערכת", קיבוץ דליה, 2015, מסת"ב 9789655181395, עמ' 26.
3. ↑  קהילת יהודי פלובדיב, מאגרי המידע הפתוחים של מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות.
**ליוויה רֵב** (במקור **לילי ראוכוורגר**, בהונגרית: **Rév Lívia**; בודפשט, 5 ביולי 1916 – פריז 28 במרץ 2018) הייתה פסנתרנית יהודייה-הונגרייה, שהיגרה לצרפת.

ביוגרפיה
--------

### קריירה

ליוויה רב החלה את הקריירה שלו כילדת פלא. הופיעה כבר בגיל 9 וקיימה קונצרט תזמורתי עצמאי בגיל 12 (כאחד הסולנים בקונצ'רטו לשני פסנתרים של מוצרט במול מז'ור. היא זכתה בפרסים חשובים עוד בילדותה. ככישרון יוצא דופן, למדה אצל מרגיט וארו וקלרה מאטה, ואחר כך באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. היא הייתה תלמידתם של לאו ויינר וארנולד סקיי, וסיימה את לימודיה בשנת 1938 במבחן בנוכחותם של ברטוק, קודאי ודוהנאניי, אך סיימה גם מסלול של הכשרת מורים. לאחר מכן למדה אצל רוברט טייכמילר בלייפציג ואצל פאול ויינגרטן בווינה. בגלל מוצאה היהודי היא גרה עם אמה ואחותה בשנות מלחמת העולם השנייה באחד הבתים המוגנים עם שוצפס שוודי של ראול ולנברג וכך ניצלה. לאחר המלחמה נתנה סדרת קונצרטים של חצי שנה בבוקרשט.

### צרפת

בשנת 1946 נסעה לפריז לתחרות מוזיקלית ואף על פי שלא דיברה צרפתית התיישבה בבירת צרפת. הקריירה העולמית שלה התחילה במהרה ובהונגריה היא נשכחה. היא הופיעה עם המנצחים המפורסמים ביותר (אדריאן בולט, אנדרה קלויטנס, ולטר זיסקינד, יאשה הורנשטיין, יוג'ן יוכום, יוזף קריפס, רפאל קובליק, הנס שמידט-איזרשטאט, קונסטנטין סילבסטרי ואחרים). לאחר הצלחה גדולה בבריטניה, הופיעה במדינות רבות באירופה, וכן ב- יפן, הונג קונג, אפריקה ובשנת 1963 בניו יורק בקונצרט סולו, בהצלחה רבה גם שם.

היא התחתנה עם פייר אובה בשנת 1949. רק בשנים שלאחר לידת ילדיהם (סילבי, ביאטריס) לקחה הפסקה בקריירה כפסנתרנית. היא לימדה באקדמיה הבינלאומית למוזיקה (Université Musicale Internationale de Paris) וגם ערכה כיתת אמן מצליחה ביותר מדי שנה. היא פירשה את יצירותיהם של שופן, קלוד דביסי, מנדלסון ואנדרה ז'וליבה באופן רגיש במיוחד. מספר ההקלטות המצומצם שלה יכול להציג רק חלקית את איכותה האמנותית.

היא נתנה לראשונה קונצרט בהונגריה בראשית שנות ה-60, אך לא ראתה בהופעתה הצלחה. היא נפטרה ב־28 במרץ 2018 בפריז.

לקריאה נוספת
------------

* ביוגרפיה - נקסוס רקורדס
* ביוגרפיה - Hyperion Records
* אתר רשמי
* הפסנתרנית ליוויה רב, סרט פורטרט - ספריית וידאו של MTV
* הפסנתרנית ליוויה רב - Port.hu
* תוכנית קונצרט באריסנטפטר - ליוויה רב מנגנת בפסנתר
* הפסנתרנית ליוויה רב קיבלה את מסדר הכבוד הצרפתי - Művész-világ.hu
* ליוויה רב הפסנתרנית בביקורה בסגד 2012

קישורים חיצוניים
----------------

* ליוויה רב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ליוויה רב, באתר AllMusic (באנגלית)
* ליוויה רב, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ליוויה רב, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Elhunyt Rév Lívia, a zongora Callasa". delmagyar.hu. 2018-03-28.
2. ↑  La grande pianiste Lívia Rév est morte

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436431405171
* BIBSYS: 3080507
* BnF: cb13927602k (data)
* GND: 129606081
* ISNI: 0000 0001 1065 767X
* LCCN: n87116926
* MusicBrainz: ae1d1f0d-d70f-4cec-8f78-d5557bad8c19
* NLA: 35855294
* NTA: 07327898X
* RERO: 02-A003775581
* SNAC: w62b9v13
* SUDOC: 225857766
* Trove: 1117448
* VIAF: 61734110
* WorldCat: lccn-n87116926

 |
**נאדיה תווייני** (בצרפתית: **Nadia Tueni**, בערבית: **نادية تويني**; תעתיק מדויק: נאדיה תויני; 1935–1983) הייתה משוררת לבנונית אשר כתבה בשפה הצרפתית.

ביוגרפיה
--------

נאדיה תווייני נולדה בכפר בעקלין שבהרי השוף, לבנון, בשם **נאדיה חמאדה** לאב לבנוני דרוזי, מוחמד עלי חמאדה, ולאם צרפתייה נוצרייה. אביה היה דיפלומט וכיהן כשגריר לבנון ביוון. אחיה, מרואן חמאדה, הוא פוליטיקאי וחבר פרלמנט ואחיה השני עלי חמאדה הוא עיתונאי מוכר אשר כותב ביומון "א-נהאר". תווייני התחנכה בבתי ספר צרפתיים בביירות ובאתונה, שם התגוררה בתקופת עבודתו של אביה כשגריר לבנון ביוון. עם תום לימודיה התיכוניים החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת סנט ג'וזף.

בשנת 1954 נישאה לע'סאן תווייני, עורך "א-נהאר" ולעתיד חבר פרלמנט. לשם נישואיה המירה את דתה לנצרות אורתודוקסית ועזבה את לימודי המשפטים. לזוג תווייני נולדו שלושה ילדים – שלושתם מתו בנסיבות טרגיות: בתה הבכורה נאילה (ילידת 1955) נפטרה ממחלת הסרטן בהיותה בת שבע; בנה הצעיר, מכרם, נהרג בתאונת דרכים בפריז ב-1986; ובנה השני, ג'בראן, שהיה עורך "א-נהאר" וחבר פרלמנט אנטי-סורי, נרצח בהתנקשות על רקע דעותיו הפוליטיות ב-12 בדצמבר 2005. נכדתה של תווייני, הנושאת את שם דודתה המנוחה, נאילה תווייני, היא עיתונאית ידועה וחברת פרלמנט.

תווייני זכתה ב"פרס האקדמיה הצרפתית" (בצרפתית: Prix de l'Académie Française), והיא נחשבת לאחת מגדולי המשוררים הלבנוניים במאה העשרים. עם זאת, יחסית למשוררים לבנונים אחרים מתקופתה, יצירות מעטות שלה הודפסו. הראשונה שבהן, "טקסט בלונדיני" (בצרפתית: Les Texts Blonds), יצאה לאור שנה לאחר מות בתה נאילה, בשנת 1963, ונכתבה על תחושות האובדן של המשוררת. מרבית שיריה עוסקים ברגשות ואהבה אך היא כתבה גם על הטבע, נופי העולם ועל לבנון (שיריה על לבנון אוגדו והודפסו בספר בשם "לבנון"). כמו כן, עבדה החל משנת 1967 כעורכת העיתון הלבנוני "Le Jour" אשר יצא לאור בצרפתית.

תווייני התגוררה בביירות, שם גם נפטרה בשנת 1983 ממחלת הסרטן.

יצירותיה
--------

* Les Texts Blonds
* Dreamers of the Earth
* Poems of Love and War
* La Terre Arretee
* Archives Sentimentales D'une Guerre Au Liban
* Jenseits des Blickes

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאדיה תווייני** בוויקישיתוף
* כתבת פרופיל על נאדיה תווייני (בצרפתית)
* כתבת פרופיל על נאדיה תווייני (בצרפתית)
* יצירות של נאדיה תווייני באתר "ג'הת אלעשר" (באנגלית)
* ספריה של נאדיה תווייני באתר BookFinder (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007452457405171
* BnF: cb119272297 (data)
* GND: 122332865
* ISNI: 0000 0000 2382 7116
* LCCN: n80139772
* MusicBrainz: dc464c52-3a6d-4c0b-8262-187298b60643
* SUDOC: 027171116
* VIAF: 18385
* WorldCat: lccn-n80139772

 |
רבי **משה סוקולובסקי** (תרכ"ח, 1868, רוז'ינוי - י"ט בטבת תרצ"א, 2 בינואר 1931, בריסק דליטא) היה ראש ישיבה ליטאי. נודע בעולם הישיבות על שם ספרו ה"**אמרי משה**".

הרב סוקולובסקי כיהן כראש ישיבת תורת חסד בבריסק.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב שמואל סוקולובסקי בעיירה רוז'ינוי, הסמוכה לבריסק דליטא. בילדותו התפרסם בשם "העילוי מרוז'ינוי". בשנת תרנ"א, בהיותו בן 23, נישא למליה בתו של תושב בריסק בנימין חארי, שהיה אדם אמיד.

בשנה הראשונה לנישואיו כתב את ספרו הראשון "מלאכת יום טוב" העוסק בסוגיותיה של מסכת ביצה והלכות יום טוב, אך לא הדפיסו. בשנה שלאחריה הכיר את רבי חיים סולובייצ'יק שהתחיל אז לכהן כרבה של בריסק, ובעקבות היכרותם שינה את שיטת לימודו. מסיבה זו לא רצה להדפיס את ספרו זה שנכתב בתקופת לימודיו המוקדמת. הספר נדפס בידי אלמנתו חמש שנים לאחר פטירתו.

במשך שנים למד בבתי המדרש בבריסק, הייתה לו פינה קבועה לצד ארון הקודש והוא היה יושב ולומד בה עשרים שעות ביממה. הרב איסר יהודה אונטרמן בזכרונותיו, הדגיש את כושר הריכוז שלו, לדבריו היה יכול להתמקד במחשבה אחת במשך זמן רב ברציפות.

בשנת תרנ"ו הוזמן על ידי רבי חיים סולובייצ'יק, בו ראה את רבו המובהק, לעמוד בראשות ישיבת "תורת חסד" בעיר בריסק, אך סירב. כפשרה נקבע שהאחראי לישיבה יהיה הרב שמחה זליג ריגר, מרבני העיר, ואילו אמירת השיעור השבועי, "שיעור כללי", המועבר מסורתית בידי ראשי ישיבות, הופקדה בידי הרב סוקולובסקי.

ספרו השני "אמרי משה" (ורשה תרפ"א), פרסם למעשה את שמו בעולם הישיבות, הספר הפך לאחד מספרי היסוד הישיבתיים בני תקופה זו שבין מלחמות העולם, והוא שימושי בעיקר בעת לימוד מסכת יבמות, שרבים מפרקיו עוסקים בסוגיותיה. הספר הודפס בתחילה ללא כריכה, בחוברות בודדות, בשל בעיות תקציב. בשנים שאחר כך זכה הספר למהדורות רבות.

במהלך שיעור שהעביר בי"ג בטבת תרצ"א, בסוגיות "זיקה" הסבוכות שבמסכת יבמות, לקה בדמם תוך מוחי, ונפטר לאחר שבוע. על מקומו בראשות הישיבה עמד הרב ישראל חיים קפלן.

מתלמידיו
--------

* הרב אברהם נשר (אדלר)
* הרב אריה פומרנצ'יק
* הרב בנימין פאלער
* הרב זאב איידלמן
* הרב יהודה לייב מאשבוים, רבה של טרסטינה ומחבר "ברכת הארץ"
* הרב משה סולובייצ'יק
* הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן

חיבוריו
-------

* ****מלאכת יום טוב****, ירושלים, תשט"ז, באתר היברובוקס
* ****מלאכת יום טוב** - מהדורה חדשה**, ירושלים, תשנ"ח, באתר היברובוקס
* ****אמרי משה****, ורשה, תרפ"א, באתר היברובוקס

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה לייב מאשבוים, ****זיכרון עולם****, מאמר הערכה, בתוך הספר "ברכת הארץ" המוקדש לזכרו של הרב סוקולובסקי, ורשה תרצ"ד, באתר היברובוקס
* אשכול על הרב משה סוקולובסקי, הכולל מקורות ותמונות. פורום אוצר החכמה.
* משה בן שמואל סוקולובסקי (1868-1931), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי י"ל מאשבוים, להלן "קישורים חיצוניים".
2. ↑  הרב איסר יהודה אונטרמן, בתוך: אליעזר שטיינמן (עורך), אנציקלופדיה של גלויות - סדרת פולין, כרך שני: **בריסק-דליטא**, תל אביב תשט"ו, עמ' 165. מ.צ. אילן, **דמויות**, שם, עמ' 216. לפי משה צינוביץ, **עץ חיים**, תל אביב, תשל"ב, עמ' 260, בעת הכנת שיעוריו היה עסוק בעניין שעל הפרק במשך 18 שעות רצופות.
3. ↑  במהלך מלחמת העולם השנייה אבדו באירופה רוב העותקים של הספר, ורק בודדים שרדו. מהעותק שהעניק המחבר לרב יעקב ישראל קניבסקי, נדפסה בישראל מהדורת צילום של הספר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296613605171
* ISNI: 0000 0000 6866 1877
* VIAF: 80918088
* WorldCat: viaf-97474036

 |
רבי **יצחק אייזיק לנגנר** (י"א בשבט ה'תרל"ו, 1876 – כ"ב בתמוז ה'תש"ז, 1947) היה מקובל והאדמו"ר החמישי של חסידות סטרטין.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה סטרטין שבאוקראינה לרבי יהודה צבי לנגנר. נשא את הרבנית רבקה וייזל, בת רבי מרדכי סג"ל לוי, בן רבי משולם פייש סג"ל-לאווי מייסד חסידות טאש. כבר בצעירותו החל ללמוד את תורת הקבלה והיה בקיא בכתבי האריז"ל.

לאחר פטירת אביו בי"ד באייר ה'תרס"ז (1907), מילא את מקומו, והחל להנהיג את קהילת סטרטין. בשנת ה'תר"ע העביר את בית מדרשו לבוברקה, מהאזורים המרכזיים בחסידות, שם הקימו לו מקורביו בית מדרש גדול ורבים היו לחסידיו.

במלחמת העולם הראשונה גלה להונגריה, ובסיום המלחמה חזר למדינת גליציה. בי"ז באלול ה'תר"ף (1920), עבר לניו יורק בעקבות בקשה מראשי "חברה עטרת יהודה צבי מסטרטין", שם ייסד מחדש את בית מדרשו בשכונת איסט סייד שבעיר ניו יורק, שכונה שהתרכזו בה יהודים שומרי תורה ומצוות ממזרח אירופה.

נפטר בכ"ב בתמוז ה'תש"ז (1947) ונקבר בבית העלמין היהודי בסמוך לעיר לייקווד. בנו ממשיך דרכו היה רבי משולם פייביש לנגנר.

ספריו
-----

* **קן ציפור** - ביאור ספר תהילים על פי הקבלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אהרן יעקב ברנדווין, **"כאיל תערוג"**, בתוך: **קן ציפור**, ניו יורק תשע"ג, עמ' 823, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* שופץ ציונו של הרבי מסטרעטין בעל ה"קן ציפור", לקראת יום ההילולא, באתר JDN‏

הערות שוליים
------------

1. ↑  **כאיל תערוג**, עמ' מ"א.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313383705171

 |
רבי **יצחק מאיר קַנַל** (בכתיב יידי: **קַאנַאל**; ה'תרכ"ב – כ"ח באב ה'תש"ב, 11 באוגוסט 1942) היה רב בבלאשקי ובוורשה, סגן יושב ראש אגודת הרבנים בפולין, מהחברים הבולטים בוועד הרבנים בוורשה.

ביוגרפיה
--------

נולד בוורשה בשנת תרכ"ב למשה אהרן, חסיד גור. בצעירותו למד אצל רבי ישראל יהושע מקוטנא, והוסמך על ידו לרבנות. נסע לאדמו"ר רבי יהודה אריה ליב אלתר מגור ואחריו לבנו רבי אברהם מרדכי אלתר. כיהן כרב בליאשקי הסמוכה לקאליש, ובשנת תרפ"ג מונה על ידי נציג אגודת ישראל בקהילת ורשה כחבר ועד הרבנים בוורשה.

הרב קנל היה מהרבנים הפעילים ביותר בוורשה, והיה לאחד ממייצגי הרבנות בעיר בפני השלטונות, התפרסם גם כעסקן ציבורי, וכגומל חסד. ועסק גם בעסקנות. נטל חלק פעיל במיוחד במאבק נגד שחיטה.

כיהן כסגנו של נשיא אגודת הרבנים בפולין (הנשיאים היו: רבי יחזקאל ליבשיץ, רבי אהרן לוין, ורבי מנחם מנדל אלתר).

הרב קנל התגורר ברחוב טוורדה 24, בקרבת בנייני הקהילה היהודית ונחשב לרב האזור. הוא השתתף בכל ישיבות שלטון הקהילה והיה מעורה מאוד בנעשה. נטל חלק פעיל במאבק על השחיטה היהודית בפולין בשנת תרצ"ו.

בזיווג שני נשא את פייגא שיינדל בת רבי אריה לייבוש רוקח בנו של רבי יהושע מבעלז שבעלה רבי שלמה בן רבי דוד טברסקי נרצח בפרעות פטליורה. בנו היה ר' יהושע קנל חתן הרב פנחס פינקלשטיין רבה של פאלניץ.

בימי השואה
----------

באוגוסט 1942 אמר הרב קנל לאלכסנדר זושא פרידמן: "אני לא אתן להסיע אותי מכאן! יבוא עלי מה שיבוא – אבל כאן, במקום! שאבוא לפחות לקבר ישראל...".
לפי עדותו של הלל זיידמן, גילה הרב קנל התנגדות אקטיבית לגירוש אל מחנות המוות. בהיותו בכיכר האומשלאגפלאץ, ניסה לחטוף את נשקו של הגרמני ששמר עליו, ובעקבות כך נורה ונהרג במקום. כך זכה לקבר ישראל.

גרסה נוספת למעשה זה מסר נכדו ישראל קנל שסיפר כי במהלך האקציה, כאשר הגיעו קציני האס-אס לדירתו של הרב קנל וציוו עליו לרדת אל הרחוב בדרך אל האומשלאגפלאץ, סירב הרב קנל לציית. הוא סטר לגרמני בפניו, ובו-במקום נורה ונהרג.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב יצחק מאיר קאנאל הי"ד, סגן נשיא אגודת הרבנים בפולין, באתר "תורתך לא שכחתי".
* רבי יצחק מאיר קנל, באתר "זכור".

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם פוקס, ****השואה במקורות רבניים****, ירושלים תשנ"ה, עמ' 137, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
2. ↑  הלל זיידמן, ****יומן גיטו ווארשה****, תל אביב תש"ו, עמ' 55, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
3. ↑  יקיר יוד, **"עדות משלימה על גורל אחרוני האדמו"רים"**, בתוך: **בית יעקב**, גליון 47, ירושלים תשכ"ג, עמ' 9, באתר אוצר החכמה.