recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פדרציית הרוגבי הרוסית** (ברוסית: **Федерация регби России**) הוא הגוף השולט בענף היוניון רוגבי ברוסיה. הוא נוסד בשנת 1936 במקור כאיגוד הרוגבי של ברית המועצות. איגוד הרוגבי של רוסיה הפך לחלק מאיגוד הרוגבי העולמי בשנת 1990.

הפדרציה מנהלת את נבחרות הרוגבי הלאומיות, את הליגה המקצוענית, הליגה הבכירה, הליגה הפדרלית וטורניר הגביע הרוסי ברוגבי.

מטרות
-----

פדרציית הרוגבי של רוסיה שמה לעצמה מטרה לנבחרת רוסיה להעפיל לגביע העולם ברוגבי 2011 בניו זילנד ולהופיע לראשונה בטורניר. הנבחרת הצליחה במסע זה, והעפילה לאירופה 2 בבית C, שם אחת מיריבותיה הייתה אחת היריבויות הספורטיביות העיקריות במדינה, ארצות הברית. בהמשך, הם כיוונו להיות 12 המשתתפים המובילים ברוגבי עד 2015 ולהעפיל לשלב רבע הגמר בגביע העולם ברוגבי ביפן 2019.

יושבי ראש
---------

* ינואר 1991 – מרץ 1999: אנדריי קוקושין
* מרץ 1999 – אוקטובר 2003: יורי ניקולאייב
* אוקטובר 2003 – ספטמבר 2017: ויאצ'סלב קופייה
* ספטמבר 2017 – ואילך: איגור ארטמייב

ראו גם
------

* נבחרת רוסיה ברוגבי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פדרציית הרוגבי הרוסית (ברוסית)
* פדרציית הרוגבי הרוסית, ברשת החברתית פייסבוק

* פדרציית הרוגבי הרוסית, ברשת החברתית טוויטר

* פדרציית הרוגבי הרוסית, ביישום טלגרם

* פדרציית הרוגבי הרוסית, ברשת החברתית אינסטגרם

* פדרציית הרוגבי הרוסית, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Russia target World Cup qualification". *International Rugby Board*. 5 בפברואר 2010. אורכב מ-המקור ב-2012-03-23. נבדק ב-9 בפברואר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**איוואן איוואנוב סטאנצ'וב** (בבולגרית: **Иван Иванов Станчов**;‏ 1 באפריל 1929, סופיה, ממלכת בולגריה - 24 בנובמבר 2021, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת) היה פוליטיקאי, כלכלן, ודיפלומט בולגרי, אשר כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתה של רנטה אינג'ובה. כמו כן כיהן כשגריר בולגריה לממלכה המאוחדת ולאירלנד.

קורות חייו
----------

איוואן סטאנצ'וב נולד בסופיה למשפחה המעורה בחיים הפוליטיים והדיפלומטיים בבולגריה. סבו דימיטר סטאנצ'וב כיהן כשר החוץ וראש ממשלת נסיכות בולגריה, ואביו איוואן דימיטרוב סטאנצ'וב היה דיפלומט אשר גלה מבולגריה ב-1945. איוואן סטאנצ'וב רכש השכלה אקדמית בכלכלה באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בהמשך, שירת בצבא ארצות הברית והוצב במערב גרמניה. ב-1990 לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בבולגריה שב סטאנצ'וב למדינה. בין 1991–1994, כיהן כשגריר בולגריה לבריטניה וכן היה השגריר הראשון של בולגריה באירלנד. באוקטובר 1994 מונה לשר החוץ בממשלתה של רנטה אינג'ובה וכיהן בתפקיד עד ינואר 1995. סטאנצ'וב כיהן כיועץ למדיניות חוץ של נשיאי בולגריה ז'ליו ז'לב ופטר סטויאנוב.

חיים אישיים
-----------

איוואן סטאנצ'וב היה נשוי פעמיים ואב לארבעה ילדים. הוא היה רב לשוני ושלט בבולגרית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, יוונית, ספרדית, ופורטוגזי. התגורר בסקוטלנד עם אשתו השנייה, והלך לעולמו בנובמבר 2021 והוא בן 92.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן סטאנצ'וב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנהיגי בולגריה, באתר zarate.eu (באנגלית).
2. ↑  הודעה על פטירתו, באתר darik.news (באנגלית).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סטניסלאב דסקאלוב** | **שר החוץ של בולגריה** 17 באוקטובר 1994 – 25 בינואר 1995 | **הבא**:**גאורגי פירינסקי** |
**בית חלוצות** הוא אכסניה שנועדה לשכן נשים צעירות, רובן ככולן עולות חדשות, ולסייע להן להיקלט בחברה היישובית וללמוד חקלאות, כלכלת בית ומקצועות נוספים.

בתי חלוצות הוקמו ביוזמת ארגוני נשים פמיניסטיות-ציוניות בארץ ישראל, בהם תנועת הפועלות, ליגת נשים למען ישראל וההסתדרות הציונית הדסה. הם הוקמו במספר אתרים, לצד משקי פועלות.

בית החלוצות הראשון הוא בית החלוצות בחיפה שהוקם ב-1932 ברחוב יל"ג בחיפה. לאחריו הוקם ב-1936 בית החלוצות בתל אביב (ברחוב המלך ג'ורג'), וב-1942 בית החלוצות בירושלים. בתי חלוצות הוקמו גם בנתניה ב-1950, ובאילת ב-1954.

ארגון הפועלות של הפועל המזרחי הקים גם הוא בתי חלוצות. בית חלוצות ראשון של הארגון, בית צעירות מזרחי בתל אביב, נחנך בשנת 1938. אולם במהלך מלחמת העולם השנייה העלייה הייתה מצומצמת, ורוב הבניין הוסב לבית ספר מקצועי. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם בית חלוצות ראשון של הפועל המזרחי בפתח תקווה. באוגוסט 1947 הונח אבן פינה לבית חלוצות שני, בחיפה. ב-1 במאי 1948 הונח אבן פינה לבית חלוצות בבני ברק. 
עד 1949 הארגון הקים שישה בתי חלוצות. אלו כללו את בית החלוצות ברמת גן, ובתי חלוצות בחיפה, ביפו, ובירושלים.

בשנת 1951 הונחה בתל אביב אבן פינה לבית החלוצות השמיני בסיוע כספי של נשי מזרחי מקנדה.

בחיפה הוקם בית חלוצות של פועלות אגודת ישראל ב-1949.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית חלוצות** בוויקישיתוף
* יוסף פטאי, לפתיחת בית החלוצות בתל אביב, הארץ, 15 במאי 1934
* סרטונים בית החלוצות בתל אביב, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1937

הערות שוליים
------------

1. ↑  התחלת הבניה של בית החלוצות, הארץ, 19 בספטמבר 1935
2. ↑  מושב מועצת הפועלות, דבר, 23 בנובמבר 1926  
ועידת הנשים הציוניות, דואר היום, 14 בספטמבר 1925  
"ליגת הנשים למען א"י" ל"דבר- הפועלת", דבר, 18 ביולי 1935
3. ↑  בית החלוצות, דבר, 17 בינואר 1932
4. ↑  נחנך "בית־החלוצות" בתל־אביב, דבר, 31 באוגוסט 1936
5. ↑  בית החלוצות בנתניה נחנך ברוב עם, דבר, 19 במאי 1950
6. ↑  יושלם בית החלוצות באילת, למרחב, 21 בדצמבר 1954
7. ↑  טובה סנהדראי, מעללי הפועלת הדתית, הצופה, 2 בדצמבר 1945
8. ↑  א. בר אוריין, בית החלוצה הדתית, הצופה, 10 באוגוסט 1947
9. ↑  נורתה אבן הפינה לבית החלוצות הפועל המזרחי בבני ברק, הצופה, 2 במאי 1948  
בית לחלוצות דתיות, הצופה, 9 ביוני 1948
10. ↑  מפעלי ארגון הפועלות של הפועל המזרחי, הצופה, 9 בינואר 1948
11. ↑  נפתחה הועידה הראשונה של ארגון הפועלות, הצופה, 6 בספטמבר 1949
12. ↑  מפעולותיו של ארגון הפועלות, הצופה, 17 באפריל 1949
13. ↑  נורתה אבן-פינה לבית חלוצות של פועלות הפועהמ"ז בת"א, הצופה, 27 באוגוסט 1951
14. ↑  נפתח בית החלוצות של פא'י בחיפה, שערים, 11 בינואר 1949
**איוואן מיכאילוביץ' חיסוב** (ברוסית: **Иван Михайлович Чисов**, ‏1911–1986) היה קצין בחיל האוויר הסובייטי ששרד נפילה מגובה של כ-7,000 מטרים (בקירוב 23,000 רגל).

ביוגרפיה
--------

לוטננט איוואן חיסוב היה נווט בחיל האוויר הסובייטי שטס בעיקר במטוס מפציץ מדגם אילושין Il-4 (אנ'). ב-25 בינואר 1942 מטוסי קרב של הלופטוואפה פגעו במטוסו ואילצוהו לנטוש. ניקולאי זוגן, איש צוות שהיה על המטוס הפגוע, סיפר כי חיסוב זינק מן המטוס מגובה של כ-7,000 מטרים, אם כי לפי מקורות אחרים הקפיצה הייתה מגובה של 6,700 מטרים "בלבד" (זוגן עצמו חיכה עד שהמטוס היה בגובה 500 מטרים ורק אז זינק ממנו).

בעוד הקרב האווירי מתנהל, חיסוב לא פתח את המצנח שלו שכן הוא חשש שיהווה מטרה קלה למטוסים הגרמנים החגים סביבו. התוכנית שלו הייתה לצלול מטה עד שיהיה רחוק מספיק מאזור הקרב ורק אז לפתוח את המצנח. מפני שהאוויר בגובה כה רב הוא דליל מאוד, חיסוב איבד את הכרתו ולא משך את חבל פתיחת המצנח.

הוא פגע בערוץ מכוסה בשלג במהירות משוערת שנעה בין 190 ל-240 קילומטרים לשעה, החליק, התגלגל והמשיך ליפול לארץ. את הקרב האווירי ראו מן הארץ יחידת חיל רגלים תחת פיקודו של הקצין פאוול אלכסייביץ' בלוב. כאשר חיסוב הגיע לקרקע אנשי היחידה שעטו לעברו, הם היו המומים כשגילו שהוא חי אף על פי שהמצנח שלצידו לא נפרש. הוא שב להכרתו זמן קצר לאחר מכן.

חיסוב סבל מפגיעות אנושות, בכללם אגן שבור ופגיעות בעמוד השדרה. קצין רפואה רוסי ניתח אותו ובמשך תקופה של חודש מצבו היה קריטי. למרות הנחיתה האלימה והפגיעות הרבות שגופו ספג הוא החלים וחזר לטוס לאחר שלושה חודשים. הוא התעקש להישלח למשימות קרביות, אך מפקדיו סירבו לבקשתו ושלחו אותו להיות מאמן ניווט. תחת שירותו בחיל האוויר הסובייטי חיסוב השתתף ב-70 גיחות מבצעיות.

אותות ועיטורים
--------------

* עיטור הדגל האדום
* עיטור מלחמת המולדת דרגה ראשונה
* מדליה לציון ההגנה על מוסקבה
* מדליה לציון ההגנה על סטלינגרד

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפילות ממטוסים - עובדות מעניינות
2. ↑  איווב חיסוב - מידע נוסף (ברוסית)
**גרד צווה** (בגרמנית: **Gerd Zewe**, נולד ב-13 ביוני 1950 בשטנוויילר שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בפורטונה דיסלדורף בעמדות המגן והקשר.

קריירת מועדונים
---------------

צווה שיחק במועדון הנוער של בורוסיה נוינקירכן, ובשנת 1972 עבר לשחק בקבוצה הבוגרת של פורטונה דיסלדורף, מועדון שהתחיל באותו זמן את תקופת הזוהר שלו. בשתי עונותיו הראשונות של צווה בפורטונה דיסלדורף הקבוצה סיימה במקום השלישי בבונדסליגה, ובאותה תקופה צווה שיחק בעיקר כקשר. בהמשך התייצבה הקבוצה במרכז הטבלה, וצווה מונה לקפטן הקבוצה, והחל לשחק בתפקיד הגנתי יותר. בשנת 1978 הגיעה פורטונה דיסלדורף לגמר הגביע הגרמני מול יריבתה המושבעת פ.צ. קלן, והפסידה בתוצאה 2-0, במשחק בו צווה שיחק 90 דקות. כעבור שנה, בשנת 1979, זכה צווה בגביע הגרמני עם פורטונה דיסלדורף לאחר ניצחון 1-0 בגמר על הרטה ברלין בהארכה. בנוסף, פורטונה דיסלדורף השתתפה באותה עונה בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר הפסדה לפ.צ. קלן בגמר הגביע של 1978, ועקב זכייתה של קלן בדאבל, פורטונה דיסלדורף זכתה בכרטיס למפעל. פורטונה דיסלדורף הגיעה עד לגמר, בו הפסידה בתוצאה 4-3 לברצלונה בהארכה, לאחר 2-2 בתום 90 דקות. צווה שיחק במשחק זה 120 דקות. כעבור שנה, זכה צווה עם פורטונה דיסלדורף בגביע גרמני נוסף, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על היריבה המושבעת פ.צ. קלן, ניצחון שנתפס כנקמה על ההפסד בגמר הגביע שנתיים קודם לכן. צווה נשאר בפורטונה דיסלדורף עד לשנת 1987. בעונה זו ירדה הקבוצה לליגת הבונדסליגה השנייה, לאחר 16 עונות רצופות בבונדסליגה. צווה צבר בסך הכל 440 הופעות במדי פורטונה דיסלדורף בבונדסליגה, והבקיע 42 שערים. צווה מדורג במקום הראשון בדירוג שיאני ההופעות של פורטונה דיסלדורף בבונדסליגה בכל הזמנים, נכון לשנת 2015.
לאחר עזיבתו את פורטונה דיסלדורף, עבר צווה לקבוצת קיקרס וירצבורג, שם שיחק עונה אחת, ופרש מכדורגל בשנת 1988.

קריירה בינלאומית
----------------

לצווה ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. צווה זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 1978, בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים השני, אך לא שותף במשחקים.

תארים
-----

עם פורטונה דיסלדורף:

* הגביע הגרמני (2): 1979, 1980

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  טבלת שיאני ההופעות של פורטונה דיסלדורף בבונדסליגה באתר worldfootball.net

| **נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1978** |
| --- |
| 1 מאייר • 
2 פוגטס • 
3 דיץ • 
4 רוסמן • 
5 קאלץ • 
6 בונהוף • 
7 אברמצ'יק • 
8 צימרמן • 
9 פישר • 
10 פלוהה • 
11 רומניגה • 
12 שוורצנבק •
13 קונופקה • 
14 ד.מילר •
15 ביר •
16 קולמן •
17 הולצנביין •
18 צווה •
19 וורם •
20 ה.מילר •
21 קארגוס •
22 בורדנסקי •
מאמן: שן | מערב גרמניהמערב גרמניה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1217505253
* VIAF: 7403160001848030300000
* WorldCat (עם VIAF): 7403160001848030300000

 |
עמוד הפתיחה של המחזה *El testimonio vengado* של המחזאי לופה דה וגה שכתב מספר רב של מחזות בעלי שלוש מערכות
**מערכה** (בלועזית: **אַקט**) בתיאטרון היא פרק ממחזה. מספר המערכות בהצגה יכול לנוע בין 1–5 ויותר, תלוי במבנה בו בחר המחזאי לתאר את הסיפור. משך זמן המערכה נע לרוב בין 30–90 דקות, אך עשוי להמשך גם זמן קצר יותר של כ-10 דקות.

מערכות מתקיימות גם בתחומי בידור נוספים כדוגמת אופרה, טלוויזיה, קולנוע, קברט, ומופעים מגוונים ומוזיקליים שונים.

היסטוריה
--------

התיאטרון הרומי היה הראשון לחלק את ההצגות למספר מערכות המופרדות ביניהן במרווחים. ניתן לחלק מערכות גם לסצנות, כאשר בתיאטרון קלסי כל התארגנות מחדש של כניסות ויציאות של שחקנים מהבמה היא סצנה, אולם בתיאטרון המודרני ההגדרה פחות מובחנת באופן זה.

במחזות מודרניים, פעמים רבות, יש רק רמה מבנית אחת, אשר יכולה להיות לפי מערכות או סצנות בהתאם להחלטתו של המחזאי. חלק מהמחזאים מוותרים על החלוקה לפרקים שונים. סצנות רצופות בדרך כלל מופרדות אחת מהשנייה בזמן או במקום, אבל החלוקה בין מערכות קשורה למבנה הדרמטי הכולל של יצירה. לעיתים קרובות סיומה של מערכה מגיע יחד עם פעולה או החלטה חשובה שמקבלת על עצמה אחת או יותר מהדמויות במחזה, לרוב מדובר בהחלטה בעלת חשיבות שיש לה השפעה עמוקה על הסיפור.

אופרטות רבות ומרבית מחזות הזמר מחולקים לשתי מערכות, כך שבפועל ההפסקה נתפסת כנקודת החלוקה ביניהן.

מחזה בשלוש מערכות
-----------------

במחזה בן שלוש מערכות, לכל מערכה יש אלמנט וחוויית קורא וצופה אחרת. במבנה הנפוץ ביותר, המערכה הראשונה מציגה את הנושאים, תחילה במצג שלאחריו נכנס הגיבור הראשי, ומוצגת הנחת היסוד הדרמטית ותיאור המצב ובין אמצע לסוף המערכה הראשונה מתרחש תיאור האירוע שמניע את העלילה. המערכה השנייה אפלה יותר ובה הדמות הראשית נתקלת במכשול המונע ממנה מלהשיג את הצרכים הדרמטיים שלה, ולרוב מופיע האנטגוניסט המרחיק אותה מהשגת מטרותיה. במערכה השלישית מתקיימת ההכרעה והגיבור הפרוטגוניסט מנצח וחוזר שיווי המשקל לסיפור.

מחזה בחמש מערכות
----------------

עד המאה ה-18, מרבית המחזות חולקו לחמש מערכות. תבנית זו ידועה כ"מחזה בחמש מערכות", ונותחה על ידי גוסטב פרייטג. חמש המערכות מהוות פונקציות ספציפיות במבנה הכללי של המחזה, אבל בביצועם בהצגה אין, בהכרח, כל הפרדה ברורה ביניהן.

פרייטג מחשיב את העלילה כמבנה נרטיבי שמחלק את הסיפור לחמישה חלקים, כמו מערכות של מחזה. חלקים אלו הם המצג של המצב, פעולה מתגברת באמצעות קונפליקט מרכזי, נקודת שיא (או נקודת מפנה), פעולה שוככת בה הקצוות הפתוחים בעלילה נסגרים ופתרון.

מבנה דומה של חמש מערכות קיים גם בתיאטרון הנו המסורתי ביפן.

לקריאה נוספת
------------

* George, Kathleen (1994). **Playwriting: The First Workshop**. Focal Press. מסת"ב 0240801903.
* Gustav Freytag, **Die Technik des Dramas**, Leipzig: Hirzel 1863. Neudruck Stuttgart: Reclam 1983. מסת"ב 3-15-007922-5

קישורים חיצוניים
----------------

* גוסטב פרייטג, Der pyramidale Bau des Dramas (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4141720-3

 |
אולם הדיונים המרכזי
**ארמון האומות** (בצרפתית: **Palais des Nations**; באנגלית: **Palace of Nations**) הוא מבנה הממוקם בז'נבה שבשווייץ המשמש כבניין משרדים עבור ארגון האומות המאוחדות. 

המבנה נבנה בין השנים 1929–1936 על מנת לשמש את ארגון חבר הלאומים. מאז שנת 1946 משמש המבנה את ארגון האומות המאוחדות, בהתאם לאמנה שנחתמה עם ממשלת שווייץ (עד שנת 2002 לא הייתה שווייץ חברה בארגון האומות המאוחדות).

אורכו של המבנה 600 מטרים, ובו 34 חדרי כנסים וישיבות ו-2,800 חדרי משרדים.

היסטוריה
--------

ארמון האומות הוקם במטרה להכיל את כל הארגונים של חבר הלאומים. המבנה ממוקם בפארק אריאנה על גדת אגם ז'נבה - שטח שנתן גוסטב דה רביליו דה לה ריב (Gustave de Revilliod de la Rive) לעיר ז'נבה בשנת 1890. בעת הענקת השטח דרש לה ריב כי הפארק יישאר פתוח לציבור, כי ייקבר בשטח הפארק, וכי יסתובבו בו טווסים. דרישות אלה מתקיימות.

התכנון הנוכחי של המבנה נבחר בעקבות תחרות אדריכלית שנערכה בשנת 1926. 377 הצעות שהוגשו לתחרות אולם אף הצעה לא נבחרה. האדריכלים שהציעו את חמש ההצעות המובילות בתחרות: קרלו ברוגי מאיטליה, ז'וליין פלגנהיימר משווייץ, קמיל לפברה ואנרי-פול ננו מצרפת ויוזף ואגו מהונגריה נדרשו לשתף פעולה יחדיו ולהציע תוכנית אחת.

אבן הפינה למבנה הונחה ב-7 בספטמבר 1929.

לאחר שהמבנה עבר לידי ארגון האומות המאוחדת, נדרשה הרחבתו. בראשית שנות ה-50 נבנו לאגף K של המבנה שלוש קומות, ונבנו אגף D על מנת לשכן את ארגון הבריאות העולמי. בשנת 1973 הוקם אגף E כמתחם כנסים.

ראו גם
------

* מטה האומות המאוחדות
* כיסא שבור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון האומות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארמון האומות (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4200526-7
* NKC: pna20191045049
* VIAF: 173734435
* WorldCat: viaf-173734435

 |
**רוני וולטר "וולט" קנינגהם** (באנגלית: **Ronnie Walter "Walt" Cunningham**; ‏16 במרץ 1932 – 3 בינואר 2023) היה טייס חיל הנחתים של ארצות הברית, אסטרונאוט שהשתתף במשימת אפולו 7 ואיש עסקים.

ביוגרפיה
--------

נולד בקרסטון, איווה. בוגר בית הספר התיכון "וניס" בווניס, קליפורניה.
הצטרף לצי האמריקאי ב-1951 והחל בלימודי הטיסה ב-1952. ב-1953 הצטרף לטייסת נחתים, ושירת בשירות פעיל בחיל הנחתים עד אוגוסט 1956, ובמילואים עד 1975. הוא מחזיק בדרגת קולונל בחיל הנחתים האמריקני.

### השכלה

קיבל תואר ראשון בפיזיקה ב-1960, ותואר שני ב-1961, מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. השלים את הדרישות לתואר דוקטור בפיזיקה מאותה אוניברסיטה, אך לא השלים את התזה.

למד בתוכנית המתקדמת לניהול בבית הספר לניהול של אוניברסיטת הרווארד ב-1974.

### קריירה מוקדמת

בשנים 1960–1963 עבד כמדען בתאגיד ראנד. בראנד ביצע מחקרים מסווגים בתחום ההגנה, ובעיות עם המגנטוספירה של כדור הארץ.

### שירות בנאס"א

נמנה עם הקבוצה השלישית של אסטרונאוטים שנבחרה על ידי נאס"א באוקטובר 1963. ב-11 באוקטובר 1968 שוגר למשימת אפולו 7 כאיש צוות, יחד עם וולטר שירה ודון אייסלי. במהלך משימה זו בוצע שידור הטלוויזיה החי הראשון מהחלל. לאחר משימת אפולו 7, התפקיד האחרון שלו במרכז החלל על שם ג'ונסון היה ראש ענף סקיילאב של מִנהלת צוות הטיסה. בתפקיד זה, היה אחראי על ניהול חמישה כלי טיס חלליים מאוישים, ושתי רקטות שיגור, שהיוו את פרויקט סקיילאב. בסך הכול, צבר יותר מ-4,500 שעות טיסה, מהן 3,400 במטוסי סילון ו-260 בחלל.

### לאחר נאס"א

בשנים 1969–1970 היה יו"ר קרן הבוגרים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

בין 1971 ל-1974 היה סגן נשיא בכיר בתאגיד סנצ'ורי דבלופמנט, המספק שירותי אבטחה, תחזוקה וחניונים. בין 1974 ל-1976 היה נשיא הידרוטק דבלופמנט, שפיתחה מחברים לצינורות תת-ימיים. היה אחראי לתכנון הראשוני של מערכת תת-ימית לא מאוישת לתיקון צינורות. בין 1976 ל-1979 היה דירקטור וסגן נשיא בכיר בחברת 3D אינטרנשיונל, חברה לארכיטקטורה, הנדסה וניהול פרויקטים, שפעלה רבות במזרח התיכון. בין 1979 ל-1987 היה הבעלים והמייסד של "קבוצת קפיטל", חברת השקעות הממוקמת ביוסטון, טקסס. מאז 1986 היה שותף בקרן ג'נסיס, קרן הון סיכון המשקיעה בחברות טכנולוגיה.

בשנת 1977 פרסם את הספר "הבחורים הכל-אמריקנים" בהוצאת מקמילן, אודות הצד האנושי של תוכנית החלל. הספר הודפס במספר מהדורות מעודכנות החל משנת 2003, הכוללות גם את שיתוף הפעולה בין ארצות הברית לרוסיה לאחר התפרקות ברית המועצות, וביקורת על דרכה של נאס"א בעשורים האחרונים.

בנוסף לעבודתו העסקית, הוא גם הרצה בנושאי מנהיגות, יזמות, חלל ומדע, מרוץ החלל בין ארצות הברית וברית המועצות, ואף על השאלה, האם יש חיים מחוץ לכדור הארץ.

אותות ועיטורים
--------------

* אות השירות יוצא הדופן של נאס"א
* כנפי אסטרונאוט של הצי
* פרס מיוחד של חבר הנאמנים של האקדמיה הלאומית לאומנויות ומדעי הטלוויזיה (פרס אמי) (1969)
* פרס ההישג המקצועי של אגודת הבוגרים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1969)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וולטר קנינגהם** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של וולטר קנינגהם
* וולטר קנינגהם באתר נאס"א (באנגלית)
* וולטר קנינגהם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 14011889
* GND: 132545446
* ISNI: 0000 0000 7878 5224
* LCCN: no94024719
* NARA: 10574616
* NKC: hka20181017550
* PIC: 8796
* SNAC: w6hf8jn4
* VIAF: 75893417
* WorldCat: lccn-no94024719

 |
**ג'ון חיירו קולמה** (בספרדית: **Jhon Jairo Culma**; נולד ב-17 במרץ 1981 בקאלי, קולומביה) הוא כדורגלן עבר קולומביאני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירה
------

קולמה התאמן עם קבוצות הנוער של אמריקה קאלי, מיונאריוס, ודפורטיבו קאלי. בגיל 17 קולמה הגיע להתנסות במועדון מונפלייה, אך לבסוף עבר לארגנטינה כשחתם במדי קבוצת הפאר אינדפנדיינטה.

בשנת 2001 עבר לקרוס אסול המקסיקנית, אך שיחק במשך רוב תקופתו במועדון בקבוצת הבת הידלגו.

בשנת 2005 קולמה זומן לנבחרת הבוגרת של קולומביה, ושותף במשחק אחד. בשנה זו גם עבר לברוחאס מליגת העל של קוסטה ריקה.

ב-20 ביולי 2006 חתם קולמה בקבוצת בני סכנין מהליגה הלאומית, ועזר לקבוצה להעפיל לליגת העל. בעקבות עלייתו לליגה הבכירה עם קבוצתו, נבחר בסיום העונה לנבחרת העונה של הליגה הלאומית. במדי סכנין, קולמה המשיך עונה נוספת, ועזר לקבוצתו להגיע למקום הרביעי בטבלה.

ב-17 ביוני 2008 חתם קולמה על חוזה לשלוש שנים במכבי חיפה, עמה זכה בשתי אליפויות ובמדיה כבש שער בודד. עיקר תרומתו של קולמה הייתה הגנתית והוא נחשב ל"גרזן" - קשר אחורי קשוח. 

בסיום החוזה בתום עונת 2010/11 נתן קולמה בתחילה את הסכמתו להצטרף לעירוני קריית שמונה לפני שחתם לבסוף בברסט מליגת העל הצרפתית. בעונתו הראשונה שותף ב-21 משחקי ליגה, והפך מהר מאוד לשחקן הרכב פותח, לפני שבתחילת דצמבר נפצע בברכו ונעדר מהמגרשים למספר חודשים. בעונתו השנייה במועדון שותף בחמישה משחקים בלבד, לפני שב-12 באפריל 2013 הותר החוזה שלו עד סוף העונה בהסכמת שני הצדדים.

תארים
-----

### מכבי חיפה

* **אליפות ליגת העל: 2** (2008/09, 2010/11)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון קולמה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* דף השחקן באתר ONE
**וילהלם השלישי, רוזן הסן העילית** (בגרמנית: **Wilhelm III. „der Jüngere", Landgraf von Hessen** ; ‏8 בספטמבר 1471–17 בפברואר 1500) היה רוזן הסן העילית בין השנים 1483–1500, ומקום מושבו היה במרבורג.

ביוגרפיה
--------

וילהלם נולד ב-8 בספטמבר 1471, להיינריך השלישי, רוזן הסן העילית ולאנה מקצנלבוגן. בשנת 1483 מת אביו, ווילהלם ירש את נחלותיו, אולם מכיוון שהיה עדיין קטין, שימש דודו, הארכיבישוף הרמן הרביעי מקלן והנס הופמן מדרנברג כאפוטרופסים עד 1489.

בעזרת ההכנסות הרבות של המדינה יכול וילהלם לרכוש בשנת 1492 חצי מהלורדות של אפשטיין (כולל אזור לנדכן) ובשנת 1493 לרכוש גם את החלק העיקרי של קלינגנברג אם מיין.

בשנת 1498 הוא התחתן עם אליזבת מפפאלץ, רוזנת הסן, בתו של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם לא היו לו ילדים ממנה.

וילהלם מת ב-17 בפברואר 1500 בגיל צעיר, לאחר שנפל מסוס בזמן ציד, ומכיוון שלא היו לו ילדים, ירש בן דודו וילהלם השני את נחלותיו, ואיחד שוב את רוזנות הסן.

קישורים חיצוניים
----------------

* וילהלם השלישי, רוזן הסן העילית, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  State Archive in Marburg cartulary 14, No. 5, f. 12-21v and the State Archive in Marburg cartulary 21, No. 34 Bl 153-176V.

|  |
| --- |
| **וילהלם השלישי, רוזן הסן העילית**  בית הסן  נולד:8 בספטמבר 1471 מת:17 בפברואר 1500 |
| **היינריך השלישי** | **רוזנות הסן התחתית  1471–1493** | **וילהלם השני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129236799
* VIAF: 33071267
* WorldCat: viaf-33071267

 |
שער המגזין כוכבים ופסים מ-8 במאי 1945
**מועד זיכרון ופיוס לאלה שאיבדו את חייהם במלחמת העולם השנייה** (באנגלית: **Time of Remembrance and Reconciliation for Those Who Lost Their Lives during the Second World War**) הוא מועד זיכרון בינלאומי שנקבע על ידי העצרת הכללית של האו"ם לזכר קרבנות מלחמת העולם השנייה. תחולת המועד נקבעה לימים 8 ו-9 במאי. בימים אלו הוכרז בשנת 1945 על סיום מלחמת העולם השנייה באירופה. המלחמה תמה גם באוקיינוס השקט ב-2 בספטמבר, עם כניעת יפן.

המועד נקבע בהחלטה מס' 26/59 של העצרת הכללית, שנתקבלה ב-22 בנובמבר 2004, לקראת מלאת 60 שנים לסיומה של מלחמת העולם השנייה. ההחלטה קבעה בין היתר כי העצרת הכללית מודעת לקיומם של ימי זיכרון שונים למלחמה במדינות שונות, וכי היא מזמינה את המדינות חברות האו"ם, ארגונים לא-ממשלתיים ואנשים בכלל לציין בדרך ראויה את אותם ימים או את המועד שנקבע בהחלטה, או את כולם, וזאת כמחווה כלפי כל קרבנות המלחמה.

ראו גם
------

* יום הניצחון באירופה
* יום הניצחון (9 במאי)
* יום הניצחון על יפן

קישורים חיצוניים
----------------

* על המועד, באתר האו"ם
* החלטה 26/59 של העצרת הכללית, באתר האו"ם
**ג'ון קווינטון פרינגל** (באנגלית: **John Quinton Pringle**;‏ 13 בדצמבר 1864 – 25 באפריל 1925) היה צייר סקוטי, שמזוהה עם "נערי גלאזגו".

ביוגרפיה
--------

פרינגל נולד לעובד רכבת בדניסטון, גלאזגו. אף שהמשפחה עברה לזמן קצר (1869 עד 1874) ללנגבנק ברנפרושייר הסמוכה (שם מונה אביו למנהל התחנה), ג'ון קיבל את השכלתו בגלאזגו ואחר כך התגורר זמן מה במאוקינפאולד רואד, טולקרוס.

הוא עזב את בית הספר ב-1876 ולמד אצל אופטיקאי. עשרים שנה מאוחר יותר הוא הקים עסק בעצמו, והציע תיקונים אופטיים וחשמליים בחנות שלו ליד גלאזגו קרוס. זו הייתה חנות מפורסמת בניהול כאוטי, אבל פרינגל החזיק אותה כעסק לצד האהבה שלו לציור במשך יותר מ-20 שנה.

בינתיים, הוא רדף אחרי ייעודיו בציור. פרינגל השתתף בשיעורי ערב ושבת בבוקר (במקביל עם צ'ארלס רני מקינטוש) בין 1883 ל-1888. בשנת 1901 הוא זכה במדליית זהב עבור רישום מהחיים בתחרות הלאומית של דרום קנזינגטון.

יצירה
-----

פרינגל השאיר כ-100 עבודות. רבות מהן בצבעי שמן על בד בקנה מידה קטן, כאשר הנושאים כוללים לעיתים קרובות את משפחתו, חבריו או הסביבה המקומית שלו. הוא לא צייר בשמנים בין השנים 1911 ל-1921. פרינגל ביקר בנורמנדי ב-1910 ובילה כמה קיצים באי השטלנדי וולסיי. בשני המקרים הוא הפיק מגוון של ציורי ים או נופים, ולעיתים קרובות התנסה באפקטים ציוריים. מאוחר יותר הוא הפיק פורטרטים (לעיתים קרובות מיניאטורות) בהזמנה, חלקם נמצאים במוזיאון ויקטוריה ואלברט, לונדון.

פרינגל הושפע מהצייר הצרפתי ז'ול בסטיאן-לפאג', שציוריו הוצגו בגלאזגו, יחד עם ציירים צרפתים אחרים, במהלך שנות ה-80. הוא הושפע בצורה ברורה בטכניקה, אם כי יישם אותה בנושאים מקומיים. בעבודות מאוחרות יותר הוא השתמש בצבע מומס בטרפנטין ומרח אותו בתנועות קצרות באמצעות מברשת מרובעת. לוח הצבעים שלו בכל ציור היה מוגבל אך אינטנסיבי - הטכניקה שלו נתנה לעיתים קרובות אפקט זוהר או מנצנץ.

הוא הציג בתערוכת הזצסיון הווינאי ב-1902 ובגלריה לאמנות וייטצ'אפל, לונדון, ב-1914.

תערוכת מאה התקיימה על ידי גלריה לאמנות קלווינגרוב, גלאזגו ב-1964.

פרינגל נפטר באיסט קילברייד ב-25 באפריל 1925.

גלריה
-----

* נער עם כובענער עם כובע
* רחוב בעיירה ברידג'טאוןרחוב בעיירה ברידג'טאון
* טבע דומםטבע דומם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון קווינטון פרינגל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Dictionary of National Biography*, Oxford, (2004)
2. ↑  *Scottish Arts Council Exhibition Catalogue* (1981) by J Meldrum and D Brown
3. ↑  John Q Pringle 1864-1925-a centenary exhibition (the catalogue) by J Meldrum and A Auld, Glasgow Art Galleries and Museums (1964)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 208345
* ULAN: 500001017
* VIAF: 95686758
* WorldCat: viaf-95686758

 |
כריסטופורו מורו
שלט האצולה של כריסטופורו מורו
**כריסטופורו מורו** (באיטלקית: **Christoforo Moro**;‏ 1390 - 10 בנובמבר 1471) היה הדוכס ה-67 של ונציה. מורו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1462, ועד פטירתו.

מורו היה בן למשפחה שהתיישבה באזור ונציה באמצע המאה ה-12. אחד עשר מבני משפחה זו כיהנו כדוג'ים.

קורות חיים
----------

לאחר סיום לימודיו האוניברסיטאיים, כיהן מורו במספר משרות ציבוריות ובהן, שגריר ונציה אל האפיפיורים אאוגניוס הרביעי וניקולאוס החמישי. 

הקדוש הנוצרי ברנארדינו מסיינה ניבה שמורו יהפוך לדוג'ה, ובעקבות זאת, לאחר עלייתו לשלטון, הורה מורה על הקמת כנסיית סן ג'ובה אשר הוקדשה לזכרו של ברנרדינו.

בראשית כהונתו החלה מלחמה בין לה סרניסימה לאימפריה העות'מאנית. בשנת 1463 פנה האפיפיור פיוס השני למורו ושלח אליו חרב מקודשת במטרה שמורו יקבל את החרב ויצטרף לברית האנטי עות'מאנית. ונציה היססה מלהצטרף לברית (משיקולים מסחריים), אולם באפריל 1463, עשר שנים לאחר כיבוש קונסטנטינופוליס, כבשו כוחות עות'מאנים את המצודה הוונציאנית בארגוס שביוון. הפטריארך הלטיני יוהנס בסאריון הגיע לוונציה לשכנע את תושביה להצטרף ל"הגנה על האמונה", היינו להילחם בעות'מאנים, ובאותה שנה הוקמה ברית בין ונציה, הונגריה ואלבניה כנגד הסולטאן העות'מאני מהמט השני. ברית זו הצליחה להאט את התקדמות הכיבושים של הצבא העות'מאני לזמן מה, אולם לא שחררה שטחים שנכבשו על ידם.

בשנת 1469 כבש הצי הוונציאני בפיקודו של ניקולו קאנאל את אינוס שבתראקיה, אולם כשל בניסיונו להגן על האי אאובויה מפני המתקפה הטורקית (האי שימש באותה עת מרכז גידול תבואה עבור ונציה). האי נכבש על ידי הטורקים, תוך הסבת אבדות כבדות לצי הוונציאני.

בתקופת כהונתו של מורו נאבק ונציה בחזית נוספת - כנגד מלך צרפת לואי ה-11, אשר ניסה להרחיב את שטחי לומברדיה שבשליטתו על חשבון שטחים שבשליטת ונציה בצפונה של איטליה.

מורו נפטר בלא צאצאים, והוריש את כל רכושו למוסדות צדקה שונים ולכנסיות. מורו נקבר בכנסיית סן ג'ובה אשר בנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטופורו מורו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122338499
* ISNI: 0000 0000 1643 0954
* ULAN: 500322873
* VcBA: 495/139209
* VIAF: 40258112
* WorldCat: viaf-40258112

 |
**כריסטופר ואסבאק אייר** (בנורווגית: **Kristoffer Vassbakk Ajer**; נולד ב-17 באפריל 1998 בנורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ברנטפורד מהפרמייר ליג ובנבחרת נורווגיה.

קריירת מועדונים
---------------

### סטארט

אייר נולד בנורווגיה, ובגיל 10 הצטרף למחלקת הנוער של לילסטרום מליגת העל הנורווגית. בשנת 2014 עבר אייר לסטארט, גם היא מליגת העל הנורווגית, בשל מעבר משפחתו לקריסטיאנסנד. ב-19 ביולי 2014 ערך אייר את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 2–1 על בודה/גלימט במסגרת המחזור ה-16 בליגה. ב-28 בספטמבר הבקיע אייר את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-22 בניצחון 3–1 על סרפסבורג 08 במסגרת המחזור ה-25 בליגה. הוא סיים את עונתו הראשונה במועדון עם 13 הופעות ליגה ושער אחד.

ב-7 באפריל 2015, כשהוא מתקרב לגיל 17, ענד אייר את סרט הקפטן במשחק ליגה נגד לילסטרום שהסתיים בתוצאה 1–1, וכך הפך לקפטן הצעיר ביותר בתולדות ליגת העל הנורווגית. את עונתו השנייה במועדון הוא סיים עם 30 הופעות ליגה ו-11 שערים.

### סלטיק

בתחילת חודש ינואר 2016 הגיע אייר לסלטיק מליגת העל הסקוטית לתקופת התרשמות בת שבוע, וב-17 בפברואר 2016 חתם על חוזה ל-4 שנים במועדון שהחל בחודש יוני 2016.

### ברנטפורד

ב־21 ביולי 2021 עבר אייר לברנטפורד האנגלית כשחתם לחמש שנים בסכום של 13.5 מיליון ליש"ט.

ב-7 במאי 2022 כבש שער בכורה בקבוצה, בניצחון 0–3 על סאות'המפטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטופר אייר** בוויקישיתוף
* כריסטופר אייר, ברשת החברתית טוויטר
* כריסטופר אייר, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**אמה אירר** (בגרמנית: **Emma Ihrer**;‏ 3 בינואר 1857, קלודצקו - 8 בינואר 1911 ברלין), נולדה בשם **אמה רוטר**, הייתה פעילה פמיניסטית גרמנייה.

קורות חיים
----------

אמה נולדה בקלודצקו (כיום בפולין, אז חלק של ממלכת פרוסיה). היא קיבלה חינוך קתולי ובגיל צעיר התחתנה עם עמנואל אירר, בעל בית מרקחת. בשנת 1881 המשפחה עברה לברלין.

אמה אירר ראתה את המצב של נשים עובדות והחליטה לפעול לשינוי המצב. בשנת 1883 היא הקימה ארגון Frauen-Hilfsverein für Handarbeiterinnen ("Aid Society for Women Manual Workers"). המטרה הראשית של הארגון הייתה בתמיכה מוראלית לחברי הארגון ומתן עזרה כספית ומשפטית. תוך זמן קצר אמה ראתה שמעורבות הארגון בנעשה בשטח הוא קטן.

בשנת 1885 ביחד עם פעילות נוספות אמה אירר הקימה Verein zur Wahrung der Interessen der Arbeiterinnen ("Society for the Protection of Women Workers' Interests"). הארגון החדש פעל למתן עזרה רפואית ומשפטית ללא תשלום. פעילות הארגון זכתה להד ציבורי רחב. אומנם באפריל 1886 הממשל החליט על הוצאת הארגון מחוץ לחוק ובעלה של אמה איבד רישיון להפעלת עסק.

בשנת 1889 אמה אירר וקלרה צטקין היו נציגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בקונגרס בפריז. בשנת 1891 אמה אירר הקימה עיתון שבמרכזו הייתה אישה עובדת. העיתון לא זכה להצלחה ונסגר תוך זמן קצר.

בשנת 1897 היא תמכה בעמדת לילי בראון, לפיה המפלגה צריכה לשתף פעולה בצורה רחבה יותר עם ארגוני הנשים לא-סוציאליסטיות.

היא נפטרה ב-8 בינואר 1911.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמה אירר** בוויקישיתוף
* קורות חיים (בגרמנית)
* אמה אירר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286866805171
* GND: 123631041
* ISNI: 0000 0004 1619 4815
* LCCN: no98089573
* NKC: skuk0000620
* NTA: 17016778X
* VIAF: 13221878
* WorldCat: lccn-no98089573

 |
**ויליאם אדוארד "ביל" ניקולסון** (באנגלית: Bill Nicholson, ‏26 בינואר 1919 - 23 באוקטובר 2004) OBE היה שחקן כדורגל, סקאוט ומאמן שהקדיש את חייו למועדון טוטנהאם הוטספר מצפון לונדון. ביל ניקולסון היה אחד השחקנים המשמעותיים באליפות הראשונה של הספרס בשנת 1951.

קריירה
------

ביל ניקולסון הצטרף לשורותיה של טוטנהאם הוטספר כשוליה בשנת 1936. במהלך 68 השנים שלאחר מכן הוא שירת את הקבוצה בכל תפקיד מאחראי על הנעליים ועד לנשיא המועדון. במשחקו הראשון כמאמן הקבוצה, ב-11 באוקטובר 1958, התרנגולים ניצחו את אברטון 10-4. זה היה ניצחון השיא של הקבוצה באותו הזמן, וסימן לבאות. הוא הוביל בהצלחה את טוטנהאם לזכייה בתארים שלוש עונות ברצף בראשית שנות ה-60: דאבל בשנת 1961, גביע ה-FA וחצי גמר גביע האלופות ב-1962, וגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1963. שחקני המפתח של הקבוצה באותן השנים היו דני בלנצ'פלוור, ג'ון וייט, דייב מקאי, קליף ג'ונס, ג'ימי גריבס וטרי מדווין.

אחרי שנת 1964, הסגל שקטף את התארים האחרונים בקבוצה החל להתפורר בעקבות פציעות, העברות והזדקנות. ניקולסון בנה מחדש סגל מצליח נוסף לאחר שהביא לטוטנהאם את אלן גילזין, מייק אינגלנד, אלן מולרי, טרי ונבלס, ג'ו קיניאר וסיריל נואלס. הסגל הזה ניצח את צ'לסי בגמר גביע ה-FA בשנת 1967, וסיים במקום השלישי בליגה.

ניקולסון הוסיף את גביע הפוטבול ליג (1971 ו-1973) וגביע אופ"א בעונת 1971/1972 למאזן הזכיות של טוטנהאם, לפני התפטרותו מתפקיד המאמן בתחילת עונת 1974/1975. התפטרותו של ניקולסון ארעה עקב פתיחת עונה נוראית, ולאחר שזועזע מהמהומות שחוללו אוהדי הקבוצה בגמר גביע אופ"א ברוטרדאם, בו טוטנהאם הפסידה לפיינורד.

ניקולסון זכה ב-8 תארים משמעותיים במהלך תקופת 16 השנים בהן אימן את הקבוצה, שכיום התקופה בה אימן נחשבת לתור הזהב בהיסטוריה של המועדון.

בשנת 2003 נכנס ביל ניקולסון להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי בתור מאמן. 

נפטר ב-23 באוקטובר 2004.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביל ניקולסון** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת אנגליה – מונדיאל 1950** |
| --- |
| 1 דיטשברן • 
2 ויליאמס • 
3 אסטון • 
4 אקרסלי • 
5 רמזי • 
6 סקוט • 
7 טיילור • 
8 רייט • 
9 ביילי • 
10 קוקברן • 
11 דיקינסון • 
12 הוגס •
13 ניקולסון • 
14 ווטסון •
15 בנטלי •
16 פיני •
17 מניון •
18 מתיוס •
19 מילברן •
20 מורטנסן •
21 מולן •
מאמן: וינטרבוטום | אנגליהאנגליה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 7084154983556367860005
* WorldCat: viaf-7084154983556367860005

 |
**קאמבק קיד** (באנגלית: **Comeback Kid**) היא להקת הארדקור פאנק מקנדה שהוקמה בשנת 2002. הלהקה הופיעה בישראל בשנת 2013.

היסטוריה
--------

בפברואר 2005 שחררה הלהקה את אלבומה המלא הראשון, Wake the Dead.
לאחר כמה סיבובי הופעות, זמר הלהקה סקוט וייד עזב את הלהקה, והוחלף בזמר אנדרו נויפלד, איתו החלה הלהקה בהקלטת אלבומה השני, Broadcasting. שחרור האלבום נעשה בד בבד עם סיור הופעות יחד עם רייז אגאינסט בצפון אמריקה. 

בסוף 2007 הלהקה לקחה הפסקה קצרה. בזמן זה עזב את הלהקה הבסיסט קווין קול והוחלף במאט קיל.

בשנת 2008 שוחרר הדיסק "Through The Noise", סרט דוקומנטרי על 6 השנים הראשונות של הלהקה. במהלך סיבוב ההופעות הנלווה להוצאת הדיסק בקנדה, נויפלד היה שותף לתאונת ואן שבעקבותיה נכתב השיר "G.M. Vincent and I" מהאלבום של 2010, Symptoms and Cures.

אלבומה החמישי של הלהקה, Die Knowing שוחרר ב-4 במרץ 2014.

ב-4 ביולי 2019 הופיעה הלהקה בישראל במועדון הבארבי בתל אביב, יחד עם הלהקות הישראליות Not on Tour, האחים צברי ו- Kids Insane.

דיסקוגרפיה
----------

| שנה | שם האלבום |
| --- | --- |
| 2002 | *Comeback Kid* (EP) |
| 2003 | *Turn It Around* |
| 2005 | *Wake The Dead* |
| 2007 | *Broadcasting...* |
| 2008 | *Through the Noise* (CD/DVD) |
| 2010 | *Symptoms + Cures* |
| 2014 | *Die Knowing* |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאמבק קיד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קאמבק קיד
* קאמבק קיד, ברשת החברתית פייסבוק

* קאמבק קיד, ברשת החברתית טוויטר

* קאמבק קיד, ברשת החברתית אינסטגרם

* קאמבק קיד, באתר Last.fm (באנגלית)

* קאמבק קיד, באתר AllMusic (באנגלית)

* קאמבק קיד, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קאמבק קיד, באתר Discogs (באנגלית)

* קאמבק קיד, באתר Songkick (באנגלית)

* קאמבק קיד, באתר SecondHandSongs

* קאמבק קיד, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2265 1507
* LCCN: no2006067319
* MusicBrainz: 6d152109-c447-446d-9a06-3621c920bebd
* NKC: xx0057406
* VIAF: 133648061
* WorldCat: lccn-no2006067319

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קאמבק קיד"**.
**מרפאת הפלות** היא מתקן רפואי בו מבצעים הפלה מלאכותית. מרפאה כזו יכולה להיות מרפאה פרטית, מרפאה של עמותה (למשל הורות מתוכננת), או חלק מבית חולים או ממרכז רפואי ציבורי (כמו קופת חולים).

סטטיסטיקה
---------

בשנת 2001 היו בקנדה 197 מרפאות הפלות, מתוכן 167 בבתי חולים.

בשנת 2013 היו בהולנד 14 מרפאות הפלות, בהן בוצעו 92% מההפלות במדינה. 11% מהנשים נסעו להולנד במיוחד לשם כך.

בשנת 2014 היו בארצות הברית 1,671 מרפאות הפלות, כמחציתן במדינות קליפורניה וניו יורק. במדינות מיסיסיפי, מיזורי, דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית וויומינג הייתה רק מרפאה אחת לכל המדינה. ב-90% מהמחוזות בארצות הברית אין אף מרפאת הפלות.

נגישות המרפאות
--------------

### הולנד

בשנת 1911 נאסרו בחוק ההפלות המלאכותיות בהולנד, ונוצר שוק שחור גדול שסיפק הפלות לא-חוקיות. בשנת 1962 בוצעו כ-25,000 הפלות ברחבי הולנד, כולן לא-חוקיות. באותה שנה נשפטו 70 מבצעי הפלות חובבנים על ביצוע הפלות לא-חוקיות. הפלות אלו בוצעו ברובן בשיטות מסוכנות מאוד, והובילו לזיהומים ודימומים פנימיים. כ-20 עד 30 נשים שהפילו מתו מסיבוכים בכל שנה, ועוד רבות אחרות לקו בנכות קשה לכל החיים.

בסוף שנות ה-60 עלה הנושא לדיון ציבורי, ודעת הקהל נטתה להסכים להסדרת הפלות מלאכותיות, מאחר שהפלות מתבצעות ממילא. בשנות ה-70 נפתחו לראשונה מרפאות ייעודיות להפלה מלאכותית. תחילה הן פעלו בהעלמת עין של הרשויות. בשנת 1976 ניסה שר המשפטים, דריס ואן אכט, לסגור מרפאה כזו בצפון הולנד, אך מיד הגיעו אליה מאות פעילים מארגונים לזכויות האישה. לאחר הפגנות שנמשכו שבועיים בית משפט פסק לטובת המרפאה, והיא המשיכה לפעול. בשנת 1984 הפלות מלאכותיות הותרו בחוק על ידי הפרלמנט של הולנד.

### ארצות הברית

משנת 2011 עד 2016 נסגרו 162 מרפאות להפלות בארצות הברית, בעיקר בגלל חוקים שנחחקו בידיי מחוקקים רפובליקנים. חוקים אלו החמירו את דרישות הבטיחות לפעילות מרפאת הפלות. רוב המרפאות לא יכולות לעמוד בתנאים אלה ונאלצות לסגור את שעריהן. מתנגדי הרגולציה טוענים שהיא מיותרת ומכנים אותה TRAP Laws (Targeted Regulation of Abortion Provider, רגולציה ממוקדת של מרפאת הפלות). חלק מהרגולציות בוטלו בידי בית המשפט העליון של ארצות הברית.

זמינות מרפאות ההפלה מוגבלת במיוחד באזורים כפריים ושמרניים. על פי מחקר בנושא זה, 74% מתושבות אזורים אלו שהיו מעוניינות בהפלה נסעו למרפאה במרחק של לפחות 80 קילומטר.

מחאה נגד הפלות
--------------

מרפאות הפלות הן לעיתים קרובות יעד להפגנות של תנועות נגד הפלות. פעילי התנועות מפגינים מחוץ למרפאה ומנסים להזהיר נשים הנכנסות למרפאה מפני סיכונים של הפלות, או מציגים תמונות של עוברים. בשנת 1985, כ-85% מהמרפאות בארצות הברית סבלו מהפגנות, בהן 16% ליד בתי העובדים, ו-19% מהמרפאות קיבלו איומים על הטמנת פצצה במרפאה. במספר מדינות נקבע בחוק אזור חיץ סביב המרפאות בו המחאה אסורה.

אלימות נגד מרפאות הפלות
-----------------------

מרפאות הפלות בארצות הברית חוות לעיתים קרובות אלימות מצד המפגינים נגד הפלות. משנת 1978 עד 1993 היו מעל ל-100 פיגועים נגד מרפאות, באמצעות פצצה או הצתה; מעל ל-300 אירועי פלישה, ומעל ל-400 תקריות של ונדליזם. מאז שנות התשעים נרצחו 11 עובדי מרפאות, בהם ארבעה רופאים. בשנות התשעים אירעו 7 מקרי רצח, בשנת 2009 נרצח רופא בוויצ'יטה, קנזס, ובשנת 2015 נרצחו שלושה בני אדם במרפאה של הורות מתוכננת בקולורדו ספרינגס.

בתגובה למעשי האלימות נחקק בשנת 1994 "חוק חופש הגישה למרפאת הפלות", האוסר על שימוש בכוח או חסימת הדרך לאדם המגיע למרפאת הפלות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרפאת הפלות** בוויקישיתוף
**קאמה** (באסטונית: Kama; בפינית: Talkkuna) היא תערובת של קמח גרוס היטב המהווה חלק מהמטבח האסטוני והפיני. אבקת הקאמה היא תערובת קלויה של שעורה, שיפון, שיבולת-שועל, וקמח אפונה. את שיבולת השועל ניתן להחליף בקמח חיטה, ולעיתים אף מוסיפים שעועית שחורה טחונה לתערובת.

מבחינה היסטורית קאמה הוא מזון שאינו מתכלה במהרה, קל משקל ושניתן להופכו בקלות לחטיף על ידי ערבולו בחמאה או בשומן. כמו כן, התערובת לא הצריכה אפייה מאחר שכל רכיביה קלויים.

בימינו תערובת הקאמה משמשת להכנת קינוחים. בתערובת נעשה שימוש בתור ארוחת בוקר שמוסיפים לה חלב, חובצה או קפיר והתוצר המתקבל הוא דמוי דייסה. לרוב ממתיקים אותה עם סוכר ואוכמניות שחורות, ולעיתים עם פירות או דבש. בקאמה נעשה גם שימוש במוצרי חלב וקינוחים חמוצים, יחד עם פירות יער שמוצאם באסטוניה ובפינלנד.

את הקאמה ניתן לרכוש בתור מזכרת באסטוניה, שכן היא מהווה את אחד המאכלים הייחודים ביותר של המטבח האסטוני.

בשפה האסטונית והפינית המדוברת פירוש המילה "קאמה" הוא דברים או חומר, אך בתור סלנג משמעותה סמים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאמה** בוויקישיתוף
**אדילגֵרֶיי מגומדוביץ' מגומדטאגירוב** (ברוסית: **Адильгерей Магомедович Магомедтагиров**; נולד ב-1 בנובמבר 1956, גונודה, חבל גוניב, דאגסטן - נרצח ב-5 ביוני 2009, במחצ'קלה) היה מדינאי רוסי ממוצא דאגסטני שכיהן כשר הפנים של דאגסטן והגיע לדרגת גנרל-לויטננט במשטרה, גיבור הפדרציה הרוסית (2009), בן ללאום האווארי.

אדילגֵרֶיי מגומדטאגירוב היה האישיות הבכירה ביותר ברוסיה שנרצחה בעשור הראשון של המאה ה-21.

שירותו במשטרה
-------------

אדילגריי שירת במשרד הפנים הסובייטי מ-1978 והיה איש המדור הפלילי וראש מחלקת הבילוש האזורית במחצ'קלה. ב-1988 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה לשוטרים במינסק, בלארוס וב-1992 מונה לסגן ראש מינהל המדור הפלילי הראשי של משרד הפנים בדאגסטן וב-1994 היה למפקד משטרת דרבנט וב-22 במאי 1998 מונה לשר הפנים של דאגסטן, הממונה על כל זרועות השיטור בדגסטן. 

אדילגריי נודע היטב במאבקו היעיל כנגד הווהאביסטים הצ'צ'ניים וארגון ג'מעת שריעת ובאוגוסט 1999 נטל חלק במבצע נגד הפלישה לדגסטאן של כוחות הצבא הפדרליים של רוסיה כנגד ארגוני הטרור האסלאמי הקיצוני, ובעיקר כנגד המחבל הדאגסטני רפאני חאלילוב. הוא זכה בשלל עיטורים ממלכתיים ושלטונות צ'צ'ניה העניקו לו את עיטור אחמט קדירוב, הנחשב לעיטור הממלכתי הגבוה ביותר בצ'צ'ניה.

ההתנקשות בחייו
--------------

מגומדטאגירוב שרד שורת ניסיונות להתנקש בחייו בשל רגישות תפקידו הביטחוני ולחם בסכסוך בצפון הקווקז. הוא נפצע רבות והשתקם לאחר אותם ניסיונות.

ב-5 ביוני 2009, צלף שהוצב מבעוד מועד המתין לשיירת שר הפנים שחלפה בכביש המהיר בכניסה לעיר מחצ'קלה, כשחלפה מכונית השרד של אדילגריי מגומדטאגירוב הוא פתח לעברה באש והרג את שר הפנים, יחד עם שניים ממאבטחיו. כמה ימים לאחר מכן, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב העניק לאדילגריי את עיטור גיבור רוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדילגריי מגומדטאגירוב, באתר גיבור רוסיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  В Дагестане убит министр внутренних дел республики
כיוון בסיסי של דרופ די
**כיוון דרופ די** (באנגלית: **Drop D tuning**) הוא כיוון גיטרה חלופי, בו המיתר השישי (המיתר העבה ביותר, בעל הצליל הנמוך ביותר) בגיטרה, מכוון טון אחד למטה, ומורד לתו רה (D) במקום התו מי (E). צורת כיוון זה, בדומה לכיווני גיטרה נוספים בהם מונמכים הטונים (למשל כיוון דרופ סי), משמשת לרוב בנגינת מוזיקת הבי מטאל בגיטרה חשמלית, ובנגינת סגנונות נוספים כגון בלוז, קאנטרי ופולק בגיטרה אקוסטית או בגיטרה קלאסית.

שימוש
-----

כיוון דרופ די נפוץ בקרב נגני רוק והבי מטאל, מכיוון שבעזרתו ניתן לעשות אקורד כוח, בקלות יחסית. לדוגמה, על ידי נגינה חופשית על שלושת מיתרי הבס, מתקבל האקורד D5. שאר האקורדים בסדרה, ניתנים על ידי חסימת שלושת מיתרי הבס באותו הסריג במקום הדרוש.

מבנה אקורדים ב Drop D
---------------------

 אצבוע האקורד D בכיוון דרופ די
האקורד D5 מנוגן בדרופ די (מידע • עזרה)

אקורדים בכיוון דרופ די, מבוצעים באופן זהה לכיוון הרגיל, למעט המיתר השישי, בו מתקדמת האצבע טון אחד גבוה יותר, מכיוון שצורת הכיוון הנמיכה את המיתר בטון שלם.

| אקורד | אצבוע |
| --- | --- |
| A | `x02220` |
| Am | `x02210` |
| B | `x24442` |
| Bm | `x24432` |
| C | `x32010` |
| D | `000232` |
| Dm | `000231` |
| E | `222100` |
| Em | `222000` |
| F | `333211` |
| #F | `444322` |
| F#m | `444222` |
| G | `520033` |

קישורים חיצוניים
----------------

* כיוון דרופ די - שירים לדוגמה.
* טיונר מקוון לכיוון דרופ די
* Ultimate-Guitar - אקורדים בדרופ די

הערות שוליים
------------

1. ↑  Drop D Tuning, Justinguitar (באנגלית)
קטע מהפפירוס הרפואי של לונדון, דף 8

**הפפירוס הרפואי מלונדון** הוא פפירוס רפואי מצרי עתיק הכתוב בכתב היראטי. הפפירוס נשמר במוזיאון הבריטי בלונדון. הפפירוס הוא שילוב של מתכונים ועצות רפואיות מעשיות ולחשים מאגים. על פי סגנון הכתיבה מתוארך הפפירוס לסוף השושלת ה-18 במחצית המאה ה-14 לפנה"ס, כנראה תקופתו של תות ענח' אמון, והוא מתעד כנראה טקסטים קדומים. הפפירוס ידוע גם בשם BM EA 10059.

הפפירוס, שמקורו לא ידוע, נמסר כתרומה לידי המכון המלכותי של בריטניה הגדולה, ולאחר מכן בשנת 1860 הגיע לידי המוזיאון הבריטי. הפפירוס פורסם לראשונה בשנת 1912 בלייפציג, גרמניה על ידי ולטר ורסינסקי (Walter Wreszinski). הפפירוס הוא אחד מן הפפירוסים הרפואיים המצריים ששימשו לתיעוד שיטות ריפוי שהיו נקוטות במצרים העתיקה.

הפפירוס הוא באורך 2.10 מטר, ו-17 ס"מ רוחב. מצבו הפיזי גרוע. הפפירוס מקוטע, תחילתו וסופו חסרים. הוא כולל 19 עמודים ונכתב משני צידיו. הפפירוס כולל 61 מתכונים, מתוכם 25 מתכונים המתמקדים במרשמים רפואיים. יתרת המתכונים מוגדרים כלחשים. עיקרם של המרשמים עוסק בתלונות הקשורות בבעיות עור, גירויי עיניים ועיוורון, דימומים בעיקר בדרכים למניעת הפלה באמצעות כישוף ולחשים, גידולים וטיפול בכוויות. חלק מהלחשים משמשים בעת מתן תרופה מסוימת, אחרים צריכים להיאמר כדי להרחיק רוחות רעות היכולות להשפיע על המטופל והמטפל. חלק מהלחשים נכתבו בשפות שמיות צפון-מערביות וחלק בשפות מינואיות.

חלק מהחוקרים מעריכים כי שישה מרשמים העוסקים בטיפול בכוויות, מאשרות את המצאות נשורת געשית במצרים הקשורה להתפרצות הר הגעש בסנטוריני בתקופת הברונזה במאות ה-17–16 לפנה"ס לערך, ארבעה מרשמים מתארים את הטיפול בהשפעת האפר על העור, מרשם אחד מתאר את הטיפול במים שזוהמו על ידי אפר, ומרשם אחד מתאר את ההשפעה של גשם חומצי בעקבות הפיזור של אפר באטמוספירה.

ראו גם
------

* פפירוס הרסט
* פפירוס אברס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פפירוס לונדון הרפואי** בוויקישיתוף
* הפפירוס באתר המוזיאון הבריטי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Oldest Medical Books in the World
2. ↑  Richard C. Steiner Northwest Semitic Incantations in an Egyptian Medical Papyrus of the Fourteenth Century B. C. E. pp. 191-200 The University of Chicago Press
3. ↑  Medical Hypotheses Treatments for burns in the London Medical Papyrus
**חואן גוואדלופה סיסקומני השלישי** (באנגלית: **Juan Guadalupe Ciscomani III**; נולד ב-31 באוגוסט 1982) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת אריזונה. סיסקומני, חבר המפלגה הרפובליקנית, שימש טרם היבחרו לקונגרס יועץ למושל אריזונה דאג דוסי וסגן יושב ראש מועצת מקסיקו-אריזונה.

ביוגרפיה
--------

סיסקומני נולד בעיר ארמוסיו שבמדינת סונורה במקסיקו, ובצעירותו היגר לארצות הברית. הוא גדל בטוסון שבאריזונה. תחילה למד במכללה הקהילתית של פימה ולאחר מכן באוניברסיטת אריזונה, והיה לבן משפחתו הראשון שהשלים לימודים גבוהים. בתום לימודיו אלה הוא עבד באוניברסיטת אריזונה כמומחה לפיתוח תוכניות.

בשנת 2008 התמודד סיסקומני ללא הצלחה אל בית הנבחרים של אריזונה. לאחר הפסדו בבחירות אלה הצטרף ללשכת המסחר ההיספנית של טוסון ושימש כסגן נשיא לענייני דיפלומטיה ציבורית. הוא גם כיהן במועצה המייעצת לזכויות האזרח של אריזונה ובמועצת מחוז פימה למינויים משפטיים.

במהלך בחירות 2022 התמודד סיסקומני לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השישי של אריזונה. באוגוסט אותה שנה נבחר למועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות מקדימות, בהן גרף 47.1% מכלל הקולות. בבחירות הכלליות גבר על מועמדת המפלגה הדמוקרטית קריסטין אנגל בפער דחוק של 5,232 קולות (1.4%). הוא החל את כהונתו בראשית ינואר 2023, עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חואן סיסקומני** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של חואן סיסקומני בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* חואן סיסקומני, ברשת החברתית פייסבוק
* חואן סיסקומני באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* חואן סיסקומני, ברשת החברתית טוויטר
* חואן סיסקומני, ברשת החברתית פייסבוק
* חואן סיסקומני, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  לייסי לאטץ', 1st Republican joins southern Arizona congressional race to succeed Ann Kirkpatrick, באתר Arizona Republic‏, 3 באוגוסט 2021 (באנגלית)
2. ↑  בריאן פאוול, Juan Ciscomani carries governor’s message throughout southern Arizona, Mexico, באתר Flinn Foundation‏, 9 במאי 2017 (באנגלית)
3. ↑  Arizona Sixth Congressional District Primary Election Results, באתר הניו יורק טיימס, אוגוסט 2022 (באנגלית)
4. ↑  בוב כריסטי, Republican Juan Ciscomani wins Arizona U.S. House seat, באתר AP‏, 15 בנובמבר 2022 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: C001133

 |
**כידן צהוב** (שם מדעי: *dorylus fulvus*) הוא מין של נמלה, שנפוץ באפריקה ובארץ ישראל. הוא מפורסם בעיקר בזכות הנזק שהוא מסב לכוורות דבורים.

תיאור
-----

הפועלות הן מגוונות בגודלן, בין 3–10 מילימטר. יש להן בטן צהובה, וראש וחזה בצבע חום בהיר. יש להן רגליים ארוכות ומחושים ארוכים, אך הן חסרות עיניים וכנפיים. הזכרים גדולים הרבה יותר. הם מגיעים לגודל של שלושים מילימטר, ויש להם כנפיים, עיניים ולסתות חזקות. לזכרים אין בטן צהובה, והם חומים לגמרי.

המלכה במושבות הכידן הצהוב היא מלכת הנמלים הגדולה ביותר בארץ, ומהגדולות בעולם. היא מגיעה לגודל של חמישה סנטימטרים. גם היא, כמו הפועלות, חסרת כנפיים ועיניים. המלכה נדירה מאוד, ונצפו רק פרטים בודדים. למלכה בטן תפוחה וגדושה בשחלות.

התנהגות
-------

הכידן הצהוב חי במושבות תת-קרקעיות של רבבות פרטים. במושבה יש רק מלכה אחת, ואין בה זכרים כלל, אלא בזמן מעוף הכלולות. הפועלות מתחלקות לפועלות המלקטות אוכל, ו"פועלות חיילות" השומרות עליהן. על אף היותן עיוורות, הנמלים מבצעות את משימותיהן במיומנות.

הכידן הצהוב פעיל במשך הלילה.

לרוב, המושבה משתקעת בקן למשך כמה שבועות, ואז נודדת לתקופה ממושכת, עם עצירות ביניים במקומות שניתן להסתתר בהם. הנמלים נעות בשיירות צפופות מאוד, והחיילות שומרות על הפועלות בצידי השיירה.

בזמן הנדידה, נחיל הנמלים מתנפל על כל מזון הנקרה בדרכן. המזון כולל פירות, פרוקי-רגליים רבים, וגם נמלים אחרות. בנוסף, הכידן הצהוב מפורסם בזכות הנזק שהוא גורם לכוורות מבויתות של דבורת הדבש. אם השיירה נתקלת בכוורת, הנמלים פולשות אליה, הורגות את כל הדבורים וטורפות אותן. העוקץ של הדבורים, שיעיל כל כך בהתמודדות עם חיות גדולות יותר, חסר תועלת נגד הנמלים הקטנות. מושבת כידן מסוגלת לעיתים לחסל בלילה אחד שלוש כוורות. דבוראים שכוורותיהם נפגעו על ידי הכידן הצהוב נאלצים לעיתים להעביר את שאר הכוורות לשדה אחר על מנת למנוע מהנחיל לטרוף דבורים נוספות בלילה הבא.

### מעוף הכלולות של הכידן הצהוב

הזכרים מבצעים את מעוף הכלולות לבדם (המלכה חסרת כנפיים) בלילות חמים של ראשית הקיץ. ניתן לראות אותם מתרכזים במספרים גדולים ליד מקומות מוארים. ההפריה מתרחשת בתוך הקן. ככל הנראה, הפועלות מובילות את הזכר אל המלכה לאחר שהסירו את כנפיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כידן צהוב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |