recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לאו שבכללות** הוא איסור ("לאו"), שכולל בפרטיו כמה איסורים שונים, או שנכללים בו לאווים נוספים. על פי הכלל המקובל בידי חז"ל אין לוקים על לאו שבכללות.

מקור
----

 ערך מורחב – **לא תאכלו על הדם**  

איסור 'אכילה על הדם' כולל בתוכו חמשה לאוין, וכך דורשים בתלמוד את דברי הכתוב: 

> 
> לֹא תֹאכְלוּ עַל הַדָּם, לֹא תְנַחֲשׁוּ וְלֹא תְעוֹנֵנוּ.
> 
> 
> 
> — ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק כ"ו
> 

מפסוק זה ניתן ללמוד כמה איסורים. הגמרא במסכת סנהדרין מונה את האיסורים השונים הנלמדים מכתוב זה:

> 
> ואין לוקין על לאו שבכללות. דתניא מנין לאוכל מן הבהמה קודם שתצא נפשה שהוא בלא תעשה? תלמוד לומר לא תאכלו על הדם; דבר אחר לא תאכלו על הדם לא תאכלו בשר ועדיין דם במזרק; רבי דוסא אומר מניין שאין מברין על הרוגי ב"ד ת"ל לא תאכלו על הדם; ר' עקיבא אומר מנין לסנהדרין שהרגו את הנפש שאין טועמין כלום כל אותו היום ת"ל לא תאכלו על הדם; ר' יוחנן אומר אזהרה לבן סורר ומורה מנין ת"ל לא תאכלו על הדם. וא"ר אבין בר חייא ואיתימא ר' אבין בר כהנא על כולם אינו לוקה משום דהוה ליה לאו שבכללות.
> 
> 
> 
> — מסכת סנהדרין, דף ס"ג, עמוד א'
> 

יוצא שמפסוק זה ניתן ללמוד על מספר איסורים:

1. איסור אבר מן החי, כלומר אכילת הבהמה קודם שתצא נפשה, ואפילו אם נשחטה כדין, אין לאוכלה בעודה מפרכסת.
2. איסור אכילת בשר קורבן טרם זריקת הדם.
3. שאין לקרובי משפחתו של הרוג בית דין לאכול סעודת הבראה.
4. אם סנהדרין הרגו נפש, אסור להם לאכול כל אותו היום.
5. בן סורר ומורה שמחויב במלקות ובמיתה.

סוגים של לאו שבכללות
--------------------

לדעת הרמב"ם ישנם שני סוגים של לאו שבכללות: 

הסוג הראשון הוא לאו שאין לוקים עליו כלל, משום שכמה אזהרות נלמדו מאותו פסוק, כמו הלאו של "לא תאכלו על הדם", שבכל צורותיו אין לוקים. 

הסוג השני הוא כמה איסורים שנאמרו תחת מילת איסור אחת, כגון הלאו של אכילת קרבן הפסח נא ומבושל. על לאו כזה לוקים פעם אחת בלבד. הרמב"ן השיג על שיטה זו של הרמב"ם ביחס לסוג השני. הרמב"ם מציין שאם אחד מהכלולים התפרש בנפרד כאיסור במקום אחר, לוקים על כולם בנפרד. דוגמה לזה היא קבוצת איסורי הכישוף שנאמרה תחת לשון אחת: "לא ימצא בך מעביר בנו ובתו באש קוסם קסמים מעונן ומנחש ומכשף וחובר חבר ושואל אוב וידעוני ודורש אל המתים" (דברים, י"ח, י'–י"א) ונתפרשו גם מעונן ומנחש בנפרד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק י"ח, הלכה ג'.
2. ↑  השגות הרמב"ן לספר המצוות, שורש ט'.
ארתור האניקאט (1953)
**ארתור לי האניקאט** (באנגלית:  **Arthur Lee Hunnicutt** ;‏ 17 בפברואר 1910 – 26 בספטמבר 1979) היה שחקן קולנוע אמריקאי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1952 על הופעתו בסרט "השמיים הגדולים".

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בגרייבלי, ארקנסו ולמד ב"אוניברסיטת מרכז ארקנסו". לאחר שנשר נסע למרתה'ס ויניארד שבמסצ'וסטס, שם הצטרף להרכב משחק מקומי. החל להתעסק באופן מקצועי במשחק ובתיאטרון רק לאחר שעבר להתגורר בניו יורק.
האניקאט החל את דרכו בשנת 1950 במערבונים "חץ שבור" ו"כרטיס לטומהוק". ב-1951 שיחק במערבון של ראול וולש "תופים מרוחקים" בתור הנזיר ובסרט המלחמה של ג'ון יוסטון "אות האומץ האדום".

בשנת 1952 היה האניקאט מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתור זב קלאווי במערבון של הווארד הוקס "השמיים הגדולים". בהמשך שנות ה-50 הופיע האניקאט במערבונים "הפקודה האחרונה" של פרנק לויד בתפקיד דייווי קרוקט, "הטי הגבוה" של באד בוטיצ'ר ו"קט בלו".

בשנת 1966 חזר האניקאט לשתף פעולה עם הווארד הוקס במערבון "אל דוראדו", בו שיחק בתפקיד בול האריס. את תפקידיו האחרונים עשה האניקאט בדרמה "הארי וטונטו" בתור איש המכירות ווייד קרלטון, במערבון "כנופיית ספייק" לצידם של לי מרווין ורון הווארד ובקומדיית "הדיוקס קורעים את האזרד", "רצי הירח" בתור הדוד ג'סי דיוק.

האניקאט נפטר ב-26 בספטמבר 1971 בוודלן הילס שבלוס אנג'לס בגיל 69 מסרטן שהתגלה בלשונו. הוא נקבר בבית הקברות קופ פריירי שבעיר מנספילד, ארקנסו.

פילמוגרפיה
----------

* דן פאטץ' הדגול (1949)
* חץ שבור (1950)
* אות האומץ האדום (1951)
* תופים מרוחקים (1951)
* האיש הבריא (1952)
* השמיים הגדולים (1952)
* הקו הצרפתי (1953)
* שנייה חצויה (1953)
* קניון השטן (1953)
* היא לא יכלה לומר לא (1954)
* הפקודה האחרונה (1955)
* הבקר באוזרקס (1955)
* הטי הגבוה (1958)
* קט בלו (1965)
* אל דוראדו (1966)
* ברווז השווה מיליון (1971)
* כנופיית ספייק (1974)
* הארי וטונטו (1974)
* רצי הירח (1975)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור האניקאט** בוויקישיתוף

* ארתור האניקאט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ארתור האניקאט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427029905171
* BNE: XX1297103
* BnF: cb141885376 (data)
* GND: 141197900
* ISNI: 0000 0001 1696 3360
* LCCN: no93037591
* NKC: xx0179422
* SNAC: w61m29q7
* SUDOC: 058646906
* VIAF: 106986813
* WorldCat: lccn-no93037591

 |
**אנתוני סטיבן אוורס** (באנגלית: **Anthony Steven Evers**; נולד ב-5 בנובמבר 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, אשר מכהן כמושל ויסקונסין ה-46 מאז ינואר 2019.

ביוגרפיה
--------

אוורס נולד ב-5 בנובמבר 1951 במזרח ויסקונסין לאב רופא. למד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ועסק בחינוך. בשנת 1978 סיים את לימודי התואר הראשון ובשנת 1986 סיים דוקטורט. בתחילה עבד אוורס כמורה בבית ספר יסודי, ולאחר מכן עבר ללמד בתיכון ולבסוף עבד כמפקח בכיר במערכת החינוך בוויסקונסין.

ב-23 באוגוסט 2017 הכריז אוורס על מועמדותו לתפקיד המושל. ב-14 באוגוסט ניצח בפריימריז הדמוקרטיים, מבין כעשרה מועמדים, עם כ-41.7% מקולות הבוחרים. ב-6 בנובמבר ניצח אוורס את המושל הרפובליקני המכהן סקוט ווקר עם כ-49.5% תמיכה אל מול-48.4% תמיכה של ווקר. הוא הושבע לתפקידו ב-7 בינואר 2019.

חייו האישיים
------------

אוורס נשוי ואב לשלושה, וסב לשישה. בשנת 2008 החלים מסרטן הוושט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוני אוורס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טוני אוורס (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של טוני אוורס (באנגלית)
* טוני אוורס, ברשת החברתית פייסבוק

* טוני אוורס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* טוני אוורס, ברשת החברתית אינסטגרם

* טוני אוורס, ברשת החברתית LinkedIn

* טוני אוורס, סרטונים בערוץ היוטיוב

* טוני אוורס, באתר פליקר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1191485315
* LCCN: no2019004259
* VIAF: 23154800247956192572
* WorldCat: lccn-no2019004259

 |
**עגילי דמאר** הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי שנכתב כמחווה לזמרת שושנה דמארי לאחר שזכתה בפרס ישראל לזמר עברי בשנת 1988.

כתיבת השיר
----------

השיר "עגילי דמאר" נכתב כמחווה לשושנה דמארי לאחר פרסום דבר זכייתה בפרס ישראל לזמר עברי בשנת 1988.
הזמרת ירדנה ארזי הייתה אז בשיא פופולריותה בישראל ונבחרה שוב ושוב כזמרת השנה. באותם ימים הייתה בעיצומן של הקלטות לאלבומה התשיעי "עוד יום אחד" ובעצת יועצה האמנותי גברי מזור פנתה אל מחברי השיר דודו ברק ויאיר קלינגר והזמינה אותו במיוחד.

השיר בוצע במעמד הטקס בתיאטרון ירושלים, בליווי המוזיקאי יאיר רוזנבלום. הייתה זו הפעם הראשונה בה נערך חלק אמנותי במהלך הטקס.

דמארי קיבלה את השיר בהתרגשות רבה והשתיים אף נפגשו ביוזמת ידיעות אחרונות.
לימים, ביצעה ארזי את השיר לכבוד דמארי בתוכנית מחווה של הערוץ הראשון לכל זוכי פרס ישראל לזמר עברי.
השיר אף בוצע במהלך טקס האשכבה לדמארי שנערך בתיאטרון הקאמרי ב-17 בפברואר 2006, שלושה ימים אחרי פטירתה ובטרם יצא מסע הלוויה.
בהמשך בוצע השיר בשורה של ערבים לזכרה ובהם גם בפארק הירקון בתל אביב ובמופע יום העצמאות ה-59 ששודר בערוץ הראשון.

14 שבועות שהה השיר במצעדי הפזמונים השבועיים מהם שלושה שבועות בפסגה. במצעד הפזמונים העברי השנתי 1988 הגיע השיר למקום ה-3 וארזי נבחרה בפעם הרביעית כזמרת השנה. ארבעה משירי האלבום "עוד יום אחד" הגיעו לעשרת המקומות הראשונים במצעד ו"עגילי דמאר" היה הגבוה מביניהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* "עגילי דמאר" באתר בית לזמר העברי
* ארזי מבצעת את השיר בטקס הענקת פרס ישראל, סרטון באתר יוטיוב
**יורי אנטוליביץ' בויקו** (באוקראינית: **Юрій Анатолійович Бойко**; נולד ב-9 באוקטובר 1958) הוא מדינאי ופוליטיקאי אוקראיני. חבר הראדה העליונה של הכינוס השישי, השמיני והתשיעי (2007 -2010 ומאז 2014). גיבור אוקראינה (2004).

ביוגרפיה
--------

יורי בויקו נולד ב-9 באוקטובר 1958 בהורליבקה. בוגר המכון לטכנולוגיה כימית במוסקבה, מהנדס-כימאי-טכנולוג.

מועמד לתפקיד נשיא אוקראינה בבחירות 2019 (לפי תוצאות הבחירות תפס את המקום הרביעי). ראש הכוח הפוליטי של גוש האופוזיציה (אנ') והסיעה הפרלמנטרית שלו (ספטמבר 2014 - 20 בנובמבר 2018). מייסד ויו"ר משותף של פלטפורמת האופוזיציה - לכל החיים (אנ').

בשנים 2006–2007 בויקו היה שר הדלק והאנרגיה של אוקראינה בממשלתו השנייה של ויקטור ינוקוביץ' (אנ').

מ-24 בדצמבר 2012 עד 27 בפברואר 2014 - סגן ראש ממשלת אוקראינה. בתפקיד זה, הוא הבטיח את מילוי המשימות והסמכויות שהוקצו לקבינט השרים של אוקראינה בתחומי האקולוגיה, משאבי הטבע, האנרגיה, תעשיית הפחם והמדיניות התעשייתית. תחת אחריותו היו גם סוגיות של הבטחת יישום תוכנית הרפורמה הכלכלית לשנים 2010–2014.

משנת 2002–2005 היה יו"ר ההנהלה של החברה הגדולה באוקראינה, נפטוגז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורי בויקו** בוויקישיתוף
* יורי בויקו, ברשת החברתית פייסבוק
* יורי בויקו, ביישום טלגרם
* יורי בויקו, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1253692076
* ISNI: 0000 0000 5429 4156
* LCCN: no2008093950
* VIAF: 49042565
* WorldCat: lccn-no2008093950

 |
**יהודה פריהר (פרידברג)** (18 במרץ 1922 - 20 ביולי 1994) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שירת כנספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה, מפקד בית הספר לפיקוד ומטה.

ביוגרפיה
--------

פריהר, בן לאה וחיים אברהם פרידברג, נולד בפולין, עלה לארץ ישראל ב-1937 ולמד בטכניון. ב-1938 הצטרף לארגון "ההגנה" ועבר קורס מ"כים. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי, עבר קורס קצינים במחנה סרפנד ב-1942. הוצב בגדוד השני של הרגימנט הארץ ישראלי, שלאחר מכן השתייך לבריגדה היהודית, ופיקד על מחלקת מרגמות. יחד עם הגדוד לחם בחזית האיטלקית וזכה לעיטור הצטיינות, השתחרר בדרגת מייג'ור. בתום המלחמה היה פעיל במוסד לעלייה ב', סייע לפליטים יהודים וברכש נשק ברחבי אירופה.

בשובו לארץ ישראל עבד בחברת הנפט העיראקית, התגייס למנגנון הקבע של "ההגנה" ושירת בלשכת ההדרכה. במלחמת העצמאות שירת כמפקד גדוד בחטיבת גבעתי. לאחר הגעת רכש המרגמות הכבדות 120 מ"מ מצרפת, במהלך ההפוגה השנייה, מונה להקים את יחידת המרגמות הכבדות (פעלה כחיל נפרד מחיל התותחנים, ונקראה גם חטיבה 18). היחידה בפיקודו השתתפה בין השאר בקרב לטרון ובמבצע חורב. לאחר המלחמה עבר קורס מפקדי חטיבות ומונה למפקד חטיבת הראל. שימש שליש ראשי ולמד בבית ספר פיקוד ומטה באנגליה. ביולי 1956 מונה למפקד בית הספר לפיקוד ומטה. היה חבר בוועדת הפקת הלקחים של הצה"ל לאחר מלחמת סיני. ב-1960 מונה לנספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה. ב-1963 השתחרר משירות הקבע. בשירות המילואים מונה בסמוך למלחמת ששת הימים לראש ענף קשר לעיתונות בדובר צה"ל, נטל חלק במאמצי ההונאה, ובמלחמה שימש כקצין קישור לתקשורת הזרה ומילא תפקיד זה גם במלחמת יום הכיפורים.

לאחר שחרורו מילא תפקידי ניהול בתעשייה הישראלית, בהם המנהל האדמיניסטרטיבי של יצרנית הרכב ליילנד באשדוד, סמנכ"ל אוטוקרס ומנכ"ל מפעלי נייר מונטנה ("מולט") שבנהריה, בתקופת כהונתו יצאה החברה להנפקה ראשונה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

לאחר מלחמת ששת הימים נמנה עם מייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה. היה חבר בוועד המנהל של מוזיאון תל אביב לאמנות ובבית הדין העליון של התאחדות הכדורגל הישראלית.

היה נשוי לשולמית (שולה) ואב לשתי בנות. נקבר בבית העלמין מורשה ברמת השרון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהודה פריהר** בוויקישיתוף
* מבולוניה - עד בורמה, מעריב, 15 בינואר 1960
* חילופי גברי בפיקוד צה"ל, דבר, 12 בינואר 1960
* קורות החיים של יהודה פריהר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  יואב גלבר, **תולדות ההתנדבות - נושאי הדגל**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, עמ' 708
3. ↑  רפי מן, מברק עם הנחיות להדלפה, באתר העין השביעית, 10 בנובמבר 2013

| מפקדי המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| •אהרן יריב • יהודה פריהר • ישעיהו גביש • אברהם טמיר • מוטה גור • מנחם אבירם • משה פלד • קלמן מגן • מרדכי ציפורי • יעקב עקנין • דב תמרי • עמרם מצנע • אביגדור קהלני • יהודה פלד • עוזי לבצור • עמנואל הרט • יצחקי חן • יוסי רווה • משה צין • יעקב זיגדון • עמוס בן-אברהם • אבי אשכנזי • נעם תיבון • הראל כנפו • הרצי הלוי • רוני נומה • אופק בוכריס • אודי בן-מוחה • רפי מילוא • יניב אלאלוף |

 |
**תריסית ירוקה** (שם מדעי: *Nezara viridula*), הידועה גם בשם **פשפש ירוק** או **חומייני ירוק**, היא מין של פשפש ממשפחת התריסיתיים, בעלת גלגול חסר. המין קל לזיהוי בישראל על פי שלוש היבלות הלבנות בבסיס המגנית.

זהו מין גדול, קוסמופוליטי. אורך הגוף נע בין 12-16 מ"מ. צבעה של התריסית הוא ירוק מבריק ובצד התחתון של הראש יש זוג עיניים פשוטות (ocelli) נוספות על הזוג שמעליהן. יש ואריאציה נפוצה בה הראש וקדמת החזה צהובים. לבטן צורת גג, עם בליטה לבנה במרכז ופתחי בלוטות הריח קצרים.

הנקבות הבוגרות חורפות במסתור (לרוב מתחת לעלי שלכת), וכשהטמפרטורות עולות בסוף החורף הן מטילות מיד. בצורה זו הזחלים זוכים להיות מראשוני הזחלים באביב, ועקב כך, עם הכי מעט מתחרים על מזונם (צמחים).

בארץ מקימה התריסית הירוקה 3 דורות בשנה. הנקבה מטילה את הביצים בקבוצות המונות 12 - 100 בקבוצה בצד התחתון של העלה. לזחל 5 דרגות התפתחות עם צבעים שונים: חום או שחור-חום עם ציורים שחורים ובשלב האחרון ירוק עם ציורים שחורים או שחור עם ציורים צהובים.

התריסית הירוקה היא רב פונדקאית. היא מזיקה לחקלאות עקב יכולתה לתקוף גידולי תרבות רבים ובכך לגרום לנזק ניכר.

הצרעה הטפילית סקליון התריסית (Trisolcus basalis) מטילה את ביציה בתוך ביצי התריסית, וכשזחליה בוקעים הם אוכלים את ביצי התריסית.

תפוצה: באביב, בקיץ ובסתיו, בעיקר בצפון הארץ ומרכזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תריסית ירוקה** בוויקישיתוף
* תריסית ירוקה, באתר ITIS (באנגלית)
* תריסית ירוקה, באתר NCBI (באנגלית)
* תריסית ירוקה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* תריסית ירוקה, באתר GBIF (באנגלית)
* תריסית ירוקה - אגדות ומידע מפורט מתוך האתר טיולי - טיולים מסלולי טיול
* תריסית ירוקה בווידאו - צפו בתריסית הירוקה על שיח עגבניות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541650205171

 |
אזור שקע קוריל-קמצ'טקה באיים הקוריליים ובקמצ'טקה
תצלום לוויין של שקע קוריל-קמצ'טקה
**שקע קוריל-קמצ'טקה** (ברוסית: **Курило-Камчатский жёлоб**) הוא שקע אוקייני שעומקו המרבי 10,542 מטרים. חלקו הצפון-מזרחי של השקע, סמוך לאיי קומנדור, הוא חלק מצומת משולש – מפגש בין שלושה לוחות טקטוניים, במזרח עם השקע האלאוטי המשתרע בין קמצ'טקה ואלסקה לאורך קשת האיים האלאוטיים, ובמערב עם העתק אולחאן (Ulakhan) הנמתח מן הצומת המשולש ועד רכס צ'רסקי (ברוסית: **Черский**) בצפון רפובליקת סאחה-יקוטיה. המשכו הדרומי הוא שקע יפן.

טקטוניקה
--------

השקע הוא חלק מאזור הפחתה בו נוחת הלוח הפסיפי אל מתחת ללוח אוחוצק. תהליך זה החל בקרטיקון עליון, וכתוצאה ממנו נוצרו קשת האיים הקוריליים והקשת הגעשית של קמצ'טקה.

כחלק מטבעת האש וכתוצאה מהפחתה זו מתבטא שקע קוריל-קמצ'טקה בגעשיות נרחבת ובפעילות סייסמית ענפה.

מאז תחילת המאה ה-20 אירעו בו רעידות אדמה רבות, בהן כמה בדרגה 8 ומעלה בסולם מגניטודה לפי מומנט:

| תאריך | מיקום | מגניטודה |
| --- | --- | --- |
| 3 בפברואר 1923 | קמצ'טקה, רוסיה | 8.4 |
| 2 במרץ 1933 | סנריקו-אוקי, יפן | 8.6 |
| 4 בנובמבר 1952 | קמצ'טקה, רוסיה | 9.0 |
| 6 בנובמבר 1958 | איי קוריל, רוסיה | 8.4 |
| 13 באוקטובר 1963 | איי קוריל, רוסיה | 8.5 |
| 4 באוקטובר 1994 | איי קוריל, רוסיה | 8.3 |
| 25 בספטמבר 2003 | הוקאידו, יפן | 8.3 |
| 15 בנובמבר 2006 | איי קוריל, רוסיה | 8.3 |
| 24 במאי 2013 | ים אוחוצק | 8.3 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שקע קוריל-קמצ'טקה** בוויקישיתוף
* Kamchatka & Kuril Islands: Regional Map and Introduction
* שקע קוריל-קמצ'טקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Seismicity of the Earth 1900—2007, Kuril-Kamchatka Arc and Vicinity, באתר USGS
**מכבי הלסינקי** (בפינית: **Urheiluseura Makkabi**, מילולית: "מועדון ספורט מכבי") הוא מועדון ספורט (אנ') יהודי רב-ענפי שהוקם ב-4 בנובמבר 1906 בהלסינקי, פינלנד. הוא אחד ממועדוני הספורט היהודיים הראשונים שהוקמו בעולם, ונשארו לפעול עד היום, ולמעשה מועדון הספורט הוותיק ביותר שפעיל ברציפות. כיום פעילויות הספורט במועדון מתמקדות בבאולינג, קטרגל, כדורסל ופלורבול.

היסטוריה
--------

קבוצת מכבי הלסינקי נוסדה ב-1906 תחת השם **Stjärnan**, והייתה לאחת מקבוצות הספורט היהודיות הראשונות בעולם. המועדון נוסד על ידי יעקב הירשוביץ. ענף ההתעמלות ופירמידות אנושיות היה הענף הראשון של המועדון.

בשנת 1930 שיחקה קבוצת הכדורגל של המועדון בליגה הבכירה של פינלנד, ובשנת 1932 החליף המועדון את שמו לשם הנוכחי, **מכבי הלסינקי**, לאחר קבלה לתנועת מכבי העולמית.

מכבי הלסינקי השתתפה בכל המכביות מהמכביה השנייה ב-1935.

### ספורטאים בולטים

בין הספורטאים המפורסמים שהתאמנו במועדון ניתן לציין את אליאס כץ אלוף אולימפי (פריז 1924) ושיאן עולם, הירש דריסין (אנ') אצן אולימפי (פריז 1924), אברהם טוקזייר סגן אלוף פינלנד (1938) בריצת 100 מטר ושני אחיו, התאום משה טוקזייר והאח הצעיר יעקב טוקזייר אלופי פינלנד בהרמת משקולות ואיסי ברן (אנ') (הלסינקי 1952) בריצת 100 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכבי הלסינקי** בוויקישיתוף
* "מכבי הלסינקי" יקבל את פני נבחרתנו לאולימפיאדה, הַבֹּקֶר, 22 ביוני 1952
* "מכבי הלסינקי" מציין 70 שנה להיווסדו, דבר, 29 באוקטובר 1976
* עולם יהודי - הלסינקי: בית הכנסת ו"מכבי" בני 80, מעריב, 26 בדצמבר 1986
מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, צילום: קובי גדעון/לע"מ
**דוד יהלומי** הוא איש ניהול ישראלי. מכהן כמנכ"ל הקרן לעידוד ופיתוח ענף הבניה בישראל, אשר נוסדה ע"י התאחדות בוני הארץ והסתדרות עובדי הבניין והעץ. כיהן כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה החל בשנים 2020-2021, כיושב ראש הקרן לשמירת הניקיון ויו"ר הקרן למניעת זיהום ים במשרד להגנת הסביבה.

הישגים בולטים במשרד להגנת הסביבה: 

ניהול 650 עובדים, ניהול תקציב שנתי שוטף בהיקף של 4 מיליארד ש״ח, ניהול הקרן לשמירת ניקיון בהיקף של 3.5 מיליארד ש״ח. יו"ר ועדת ההיגוי של אסטרטגיית הפסולת החדשה של ישראל, שהובילה חזון של הפרדה במקור, טיפול בפסולת האורגנית ומחזור בהיקף כספי של 6.5 מיליארד ש"ח. מאבק בתחנות כח מזהמות שהוביל לביטול הקמת תחנות כח לייצור חשמל בגז, בחינה ויישום הכללת הבקבוקים הגדולים בחוק הפקדון, הקמת ועדת מנכ"לים, במסגרת החלטת ממשלה, לפינוי מפרץ חיפה ממפעלים מזהמים פטרוכימיים עד שנת 2031. יו"ר ועדת מנכ"לים לדרכי ההתמודדות עם תרחישי אסון ימיים, פרסום תזכיר חוק האקלים לאיפוס פליטות הפחמן ומעבר ל100% אנרגיות מתחדשות עד לשנת 2025.

ביוגרפיה
--------

בילדותו גדל באור יהודה עד גיל 13, ולאחר מכן עבר לפנימיית הדסים עד גיל 18. שירת בצה"ל בפיקוד הנח"ל כקצין כ"א סדיר, קצין הדרכה וביקורת פיקודי, ושליש גדוד 903. תואר ראשון בחוג למדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת רייכמן.

בשנת 2002 ייסד את פרויקט "נוער חושב מחר" (יחד עם איציק דבש וגילי מזן). פרויקט משותף לסוכנות היהודית, לאוניברסיטת רייכמן ולנציב הדורות הבאים בכנסת (דאז). התכנית כללה תחרות ארצית בקרב יותר מ־1,000 בתי ספר לכתיבת החזון של מדינת ישראל במאה ה-21. פרויקט רב-שנתי לקידום תרבות של חזון, חשיבה לקיימות ולאחריות חברתית.

היה שליח מטעם הסוכנות היהודית בארצות הברית, ועסק בהדרכות בישראל במשלחות של ה- U.J.A.

בשנים 2003–2004 שימש כמשנה למנכ"ל במיזם להב"ה במשרד האוצר ולאחר מכן בין השנים 2004–2009 שימש כיועץ אסטרטגי עסקי וניהולי בכיר במגזר הפרטי.

בין השנים 2009–2018, במקביל להיותו מרצה בבית הספר הגבוה למנהל כספי לרשויות המקומיות בישראל, שימש כגזבר ברשות המקומית גדרה. היה שותף בהקמת תאגיד מים וביוב אזורי והיה חבר בתאגיד.
במהלך 2019–2020 כיהן כראש המטה של השרה במשרד לשוויון חברתי וביוני 2020 מונה לתפקיד מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה.

יהלומי גר ברמת השרון, אב ל-3 ילדים.

| מנכ"לי המשרד להגנת הסביבה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אורי מרינוב • ישראל פלג • אהרון ורדי • נחמה רונן • רוני קומר • יצחק גורן​ • שמואל הרשקוביץ • מיקי הרן • שי אביטל • יוסי ענבר • אלונה שפר-קארו • דוד לפלר • ישראל דנציגר • גיא סמט • דוד יהלומי • גלית כהן • גיא סמט | המשרד להגנת הסביבה |

 |
**טים פייג'** (באנגלית: **Tim Page**; נולד ב-11 באוקטובר 1954) הוא עיתונאי, עורך, מפיק ומבקר מוזיקה אמריקאי. הוא זכה בפרס פוליצר על עבודתו כמבקר מוזיקה בעיתון הוושינגטון פוסט ומילא תפקיד מפתח בחידוש העניין בסופרת האמריקאית דון פאואל.

חייו
----

פייג' נולד בסן דייגו, קליפורניה וגדל בסטורס, קונטיקט. בשנת 1967, נעשה עליו סרט תעודי קצר בשם "יום עם טימי פייג'", שתיעד את ההתעניינות שלו ביצירת סרטים.

הוא עבר לניו יורק בשנת 1975 וסיים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה בשנת 1979. באותה התקופה כבר כתב במספר עיתונים והגיש תוכנית רדיו. במסגרת עבודתו ברדיו הוא ראיין רבים מהמוזיקאים הידועים בארצות הברית.

בשנת 1982, הצטרף פייג' ל"ניו יורק טיימס", שבו שימש ככתב בנושאי תרבות ומוזיקה. בשנת 1987 עבר לעבוד כמבקר המוזיקה הראשי בעיתון נויזדיי ובשנת 1995 עבר לעבוד כמבקר המוזיקה הקלאסית הראשי של הוושינגטון פוסט. בשנת 1997, הוא זכה בפרס פוליצר, עבור מה שוועדת פוליצר כינתה "ביקורת מוזיקה חיה ומאירת עיניים".

בשנת 1991, החל פייג' להתעניין בחייה ובעבודתה של הסופרת דון פאואל. הוא ראיין את קרוביה ומכריה שנותרו בחיים, ערך את יומניה, מכתביה, מחזותיה וסיפוריה הקצרים, והביא להוצאה מחודשת של ספריה. בשנת 1998, הוא פרסם את הביוגרפיה שלה "דון פאואל".

בשנת 2006, הופיע פייג' ברשימת "25 האנשים המשפיעים ביותר בעולם האופרה" של כתב העת "חדשות האופרה".

פייג' גם הפיק מופעים במגוון אולמות בארצות הברית.

בגיליון ה-20 באוגוסט 2007 של הניו יורקר, פרסם פייג' כתבה אוטוביוגרפית אודות היותו אוטיסט.

קישורים חיצוניים
----------------

* טים פייג', ברשת החברתית Goodreads
* משחק מקביל(הקישור אינו פעיל) - כתבה אוטוביוגרפית מאת טים פייג', אודות היותו איש תסמונת אספרגר.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425191705171
* BnF: cb13770383k (data)
* CANTIC: a10858349
* GND: 133633918
* ISNI: 0000 0001 1487 038X
* LCCN: n92050242
* LNB: 000096838
* MusicBrainz: 5a7bf093-7541-4cf5-892b-ce6ff2052a37
* NDL: 00472671
* NKC: jo2012715911
* NTA: 070845697
* SNAC: w6nc8bd2
* SUDOC: 083316760
* VIAF: 1207130
* WorldCat: lccn-n92050242

 |
**ויקטוריה צוקרוביץ (אייכברגר)** (בפולנית: **Wiktoria Cukrowicz**; ‏17 באוגוסט 1923 – 1992), פולנייה קתולית חסידת אומות העולם, שהצילה ביחד עם אחותה אירנה, יהודי בתקופת השואה על ידי החבאתו בבית הספר בו עבדה.

ביוגרפיה
--------

### פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

ויקטוריה נולדה בעיירה וובז'ז'נו (אנ'), מחוז טורון וחיה שם במהלך המלחמה יחד עם אחותה אירנה. בקיץ 1942 הסתירה ויקטוריה יהודי, ידיד של אחותה בשם עקיבא הוכמן, שברח לוובז'ז'נו והתחזה לנוצרי. ויקטוריה ואירנה נענו לפנייתו של הוכמן לעזרה והן החביאו אותו בבניין בית הספר בו עבדה ויקטוריה. הבניין עמד ריק בשל חופשת הקיץ, ולויקטוריה היו המפתחות לבית הספר.

האחיות ויקטוריה ואירינה סיפקו להוכמן מקלט במשך חודשיים עד לתחילת שנת הלימודים.

ויקטוריה ואירנה מעולם לא ביקשו פיצוי או תגמול כלשהו על מעשיהן.

### לאחר המלחמה

עקיבא הוכמן שרד את המלחמה והיגר לארצות הברית. ויקטוריה נישאה ליהודי והיגרה לישראל והתגוררה בחיפה. אחותה אירנה נפטרה בשנת 1985.

ויקטוריה נפטרה בשנת 1992.

### הכרה והנצחה

ב-13 באוקטובר 1988 הכיר הארגון יד ושם בוויקטוריה ובאחותה אירנה כחסידות אומות העולם. הטקס התקיים ביד ושם וניטע לכבודן עץ בגן חסידי אומות העולם ביד ושם שמן נחקק על ונערך לזכרה טקס.

ויקטוריה מונצחת באבן זיכרון בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון בחיפה. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של ויקטוריה. קברה אותר בבית הקברות הלטיני בחיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטוריה צוקרוביץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  [Jenkins, John Philip. "Julius Rosenberg and Ethel Rosenberg". Encyclopedia Britannica, 29 Jan. 2020,. Accessed 16 February 2022. The Righteous Among the Nations Database : Cukrowicz Wiktoria (Echberger)], Yad Vashem
2. 1 2  The Righteous Among The Nations, The Righteous Among The Nations
3. ↑  גדעון רפאל בן מיכאל, חסידי אומות העולם, באתר המכון ללימודי השואה
ע"ש ח. אייבשיץ, ‏פברואר 2007
4. ↑  דף חסיד אומות העולם, באתר יד ושם
5. ↑  חגית הורנשטיין, הסודות של גן חסידי אומות העולם, באתר כלבו – חיפה והקריות, ‏2020-04-20
6. ↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
**אלן כורדי** (בכורדית: **Alan Kurdî**, נולד בשם **אלן שנו**; 2012 – 2 בספטמבר 2015) היה ילד סורי בן שלוש עם רקע אתני כורדי, שתמונתו עלתה לכותרות העולמיות לאחר שטבע ב-2 בספטמבר 2015 בים התיכון יחד עם אמו ואחיו ואביו(שהשיט את הסירה). אלן ומשפחתו היו טורקים שניסו להגיע לאירופה על רקע משבר הפליטים האירופי. צילומי גופתו צולמו על ידי העיתונאי הטורקי נילופר דמיר והפכו במהירות לוויראליות, מה שגרם לתגובות בינלאומיות. מכיוון שלפי הדיווחים משפחת כורדי ניסתה להגיע לקנדה, מותו ומשבר הפליטים הרחב יותר הפכו לנושא בבחירות הפדרליות בקנדה בשנת 2015.

בשנת 2016, קיים העיתונאי הישראלי איתי אנגל ראיון עם אביו, עבדולה כורדי במסגרת פרק של התוכנית "עובדה". בשנת 2018 אמיתית'אל מחמוד פרסמה שירה "Boy in the sand" המוקדשת לכורדי.

התמונה נבחרה לאחת מ-100 התמונות המשפיעות ביותר לשנת 2015, על פי מגזין "טיים".

ראו גם
------

* מלחמת האזרחים בסוריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מותו של אלן כורדי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  TIME Picks the Top 100 Photos of 2015, באתר טיים, תמונה מספר 90, ‏7 בדצמבר 2015 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007402161205171
* BIBSYS: 1630366669652
* LCCN: n2017005929
* VIAF: 1437148705739837080007
* WorldCat: lccn-n2017005929

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מותו של אלן כורדי"**.
**קלטיוד** (בספרדית: **Calatayud**; במקור הערבי (וממנו גם בספרות היהודית): **قلعة أيوب**, **קלעת איוּבּ**) היא עיר באראגון, במזרח ספרד. נכון ל-2014 גרים בה כ-20,658 איש. קלטיוד היא העיר השנייה בגודלה אחרי הבירה, סרגוסה, והגדולה ביותר באראגון מלבד שלושת בירות המחוזות באראגון. אוכלוסייתה של העיר ירדה בשנים האחרונות עקב ההגירה.

היסטוריה
--------

קלטיוד נוסדה בשנת 40 על ידי הרומאים בשם אוגוסטה בילביליס והייתה עיר הולדתו של המשורר הרומי מרטיאליס. העיר הוקמה על יישוב איברי. אתר ההריסות של אוגוסטה בילביליס נמצא כארבעה קילומטרים צפונית לעיר קלטיוד. העיר המודרנית הוקמה בערך בשנת 716 על ידי המורים סביב טירת האיוב.

השם קלטיוד מגיע מערבית: قلعة أيوب - קלעת איוּבּ - "טירת איוב" (גרסה של השם המקראי איוב, הוא שם ערבי נפוץ ביותר). העיר הייתה מקום אסטרטגי בין הרמה המרכזית (Meseta Central) לנהר אברו. העיר שמרה על חשיבותה מאות שנים אחר כך. בשנת 1120, העיר נכבשה מידי המוסלמים על ידי אלפונסו הראשון, מלך אראגון. דוגמאות רבות לאדריכלות כנסיות בסגנון מודחאר ששרדו עד העת המודרנית מראות שההשפעה המורית עדיין חיה בה.

יהדות קלטיוד
------------

העדות הראשונה ליהודים בעיר היא אבן מצבה משנת 919. הקהילה היהודית, שהייתה מרוכזת ברובע יהודי, שגשגה תחת השלטון המוסלמי והמשיכה להתקיים גם לאחר הרקונקיסטה המקומית ב-1120, תוך כדי קבלת זכויות שונות מהשלטון הנוצרי ובהן גם כאלה הקשורות לניהול עצמאי של הקהילה. לפי הערכות בסוף מאה ה-13 חיו בעיר בין 750 ל-900 יהודים שהחזיקו מספר בתי כנסת.

הקהילה סבלה מפרעות בימי המוות השחור בסביבות 1349, וכן מהחרמת רכוש על ידי העירייה של יהודים שמתו במגפה ללא יורשים וממלחמת שני הפדרואים (אנ') בין ממלכת קסטיליה וממלכת אראגון בהמשך המאה ה-14. ככל הנראה לא היו בקהילה פגיעות בנפש בגזירות קנ"א (1391), אך המצב הכלכלי הורע, יהודים רבים היגרו ממנה לנווארה וב-1398 מרטין, מלך אראגון (אנ'), אסר על היהודים לגור מחוץ לרובע שלהם. ב-1397 התגוררו בעיר בין 760 ל-860 יהודים, כ-12% מהאוכלוסייה הכללית. במהלך המאה ה-15 נעשו מספר ניסיונות לנצר את בני הקהילה והם סבלו מגזרות שונות, עד שהקהילה הגיעה אל קצה בגירוש ספרד ב-1492. הרב יצחק עראמה היה רבה האחרון של העיר וניהל בה ישיבה עד הגירוש.

ערים תאומות
-----------

לקלטיוד, יש 4 ערים תאומות:

* איטליהאיטליה דואבילה (אנ'), איטליה
* ספרדספרד גאלדר (אנ'), ספרד
* ארצות הבריתארצות הברית גלן אלין (אנ'), ארצות הברית
* צרפתצרפת אוש, צרפת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלטיוד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קלטיוד
* קהילת יהודי קאלטאיוד באתר בית התפוצות
* קלטיוד, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
* ריצ'רד גוטהייל ומאיר קייזרלינג (אנ'), ‏"קלטיוד", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* קלטיוד (ספרד), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  קלטיוד, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
2. 1 2  קהילת יהודי קאלטאיוד באתר בית התפוצות
3. ↑  ריצ'רד גוטהייל ומאיר קייזרלינג (אנ'), ‏"קלטיוד", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
4. ↑  Ciudades Hermanadas

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552520305171
* BnF: cb12518845m (data)
* GND: 4085119-9
* LCCN: n79119186
* MusicBrainz: 1ff33d93-d88e-45f4-902e-4e38581a4e6b
* NKC: ge1151419
* VIAF: 139545443
* WorldCat: lccn-n79119186

 |
**פרנסואז בטנקור מאיירס** (בצרפתית: **Françoise Bettencourt Meyers**; נולדה ב-10 ביולי 1953) היא מיליארדרית צרפתייה, האישה העשירה בעולם, יורשת ואחת העורכות של הערות לתנ"ך ופעילה בנושא יחסים בין יהודים לנוצרים. היא בתה ויורשתה היחידה של ליליאן בטנקור, ומשפחתה היא הבעלים של חברת לוריאל. היא התחתנה עם ז'אן פייר מאיירס, נכדו של רב שנרצח באושוויץ, והם החליטו לגדל את ילדיהם ז'אן ויקטור (1986) וניקולה (1988) כיהודים. נישואיהם עוררו מחלוקת בגלל משפט שאליו סבה, אז'ן שילר, הועמד בגין שיתוף פעולה עם הממשלה הנאצית ושהיה המייסד של לוריאל.

בנובמבר 2021 העריך "פורבס" את הונה במעל 94 מיליארד דולר.

בינואר 2024 מוקמה ב''בלומברג'' במספר 12 ברשימת עשירי העולם. וכן לראשונה בהיסטוריה חצתה אשה את שווי 100 מיליארד דולר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Les Échos*, December 2009.
2. ↑  "L'Oréal Finance : Share Ownership". *www.loreal-finance.com*. נבדק ב-21 בספטמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  *The Guardian*, July 10, 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304897305171
* BnF: cb135260260 (data)
* GND: 137928793
* ISNI: 0000 0000 7327 6017
* LCCN: n95082875
* RERO: 02-A003001899
* SUDOC: 050354361
* VIAF: 19838281
* WorldCat: lccn-n95082875

 |
**משאבת השרירים** או **משאבת השרירים הוורידית** מתארת מנגנון הפועל להזרמת דם מרקמות הגוף ללב, המבוסס על מערכת שסתומים בוורידים ועל כיווצם של שרירי שלד. למשאבת השרירים חלק חשוב ביצירת החזר ורידי (כמות הדם המגיעה לעליה הימנית) ללב שתפוקתו תלויה בו.

החזר ורידי ולחץ הידרוסטטי בוורידים
----------------------------------

כיווצי החדר השמאלי של לב האדם מזרימים דם דרך העורקים לרקמות. תפוקת הלב, קרי כמות הדם שהוא מזרים ביחידת זמן, תלויה בכמות הדם המגיעה לעליה הימנית של הלב באותה יחידת זמן. כמות הדם המגיעה לעליה הימנית מכונה ההחזר הורידי.

מרבית הלחץ שיוצר הלב בעורקים אובד לאורכם ולאורך הנימים, כך ששאריתו המגיעה לוורידים אין בכוחה להניע את הדם בחזרה ללב. בעיה גדולה במיוחד קיימת בוורידי הגפיים התחתונות, שמשקל עמודת הנוזל המופעל עליהם (מפאת הפרש הגבהים בין הלב לכפות הרגליים בזמן עמידה) יכול ליצור לחץ הידרוסטטי של 90 מילימטר כספית.

מנגנון משאבת השרירים
--------------------

פעולת שסתום חד כיווני בווריד
לאורך הוורידים בגוף, ממוקמים שסתומים חד כיווניים המאפשרים תנועת דם לכיוון הלב בלבד. חלק מהוורידים עצמם, הוורידים העמוקים, נעים לאורכם של שרירי שלד. כאשר שרירי השלד מתכווצים, נסחט הדם מתוך הוורידים העמוקים ונע לכיוון היחידי שמאפשרים לו השסתומים, דהיינו לכיוון הלב. בדרך זו, פעולות יומיומיות כגון הליכה, ריצה ואף כיווצים קלים של שרירי היציבה של הרגליים, מספקות את הכוח המניע את הדם מהגפיים התחתונות (ומיתר רקמות הגוף) בחזרה ללב כנגד הלחץ ההידרוסטטי.

פעולה רציפה של משאבת השרירים, תפחית את הלחץ בוורידי הרגליים ל-25 מילימטר כספית ואף לפחות מזה. בעוד שאי הפעלתה של משאבת השרירים ולו לפרק זמן קצר כדי מחצית דקה, תאפשר ללחץ ההידרוסטטי להעלות את הלחץ בוורידים ל-90 מילימטר כספית.

תת-תפקוד של משאבת השרירים
-------------------------

פעולתה התקינה של משאבת השרירים תלויה בתפקודם של שסתומי הוורידים. הללו עלולים להפסיק לתפקד אם הלחץ הורידי גבוה מדי לאורך זמן. לחץ ורידי גבוה, הנוצר בעת הריון, באנשים העומדים זמן ממושך או באנשים הנמנעים מלכווץ את שרירי הרגליים (למשל אנשים עם גפה תחתונה מגובסת), גורם להתרחבות של הוורידים ולאי ספיקה של השסתומים. הללו חסרים את היכולת להתאים עצמם לרוחב החדש של הוורידים.

עם אובדן התפקוד של משאבת השרירים, גדל עוד יותר הלחץ הוורידי בגפיים התחתונות ונוצרות דליות ורידים ובצקות.

הטיפול הפשוט ביותר במקרה של תת-תפקוד של משאבת השרירים, הוא הרמת הרגליים לגובה הלב. גם הפעלת שרירי הרגליים במצבי סיכון, יכולה להפחית את הלחץ הורידי ברגליים ולמנוע את התרחבות הוורידים.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משאבת השרירים** בוויקישיתוף
אדמירל **סר הנרי רותבן מור** GCB‏, CVO‏, DSO (באנגלית: **Sir Henry Ruthven Moore**;‏ 29 באוגוסט 1886 – 12 במרץ 1978) היה האדמירל הבריטי האחרון שפיקד על צי הבית במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא כיהן בתפקיד זה מ-1944 עד 1945.

קריירה ימית
-----------

מור נולד ב-29 באוגוסט 1886 בפלאמסטיד, קנט והתחנך בשרבורן, מור הצטרף לצי המלכותי בשנת 1902.   הוא שירת במלחמת העולם הראשונה והשתתף בקרב יוטלנד ב-1916.

לאחר המלחמה הצטרף מור לצוות מכללת הצי המלכותי בגריניץ' ולאחר מכן הפך למזכיר הימי של ועדת ההגנה האימפריאלית.  בין 1928 ל-1930 פיקד על הסיירות אה"מ קאראדוק ואה"מ דאונטלס.  הוא מונה לסגן מנהל התוכניות ב-1930 ולאחר מכן קיבל את הפיקוד על הסיירת אה"מ נפטון בשנת 1933.  לאחר מכן הוא מונה לראש המטה של צי הבית ב-1936 וראש המטה של המפקד העליון, פורטסמות' ב-1938. 

הוא שירת במלחמת העולם השנייה בתחילה כמפקד שייטת הסיירות השלישית ולאחר מכן כעוזר ראש המטה הימי משנת 1940.  הוא היה סגן ראש המטה הימי ב-1941, מפקד שייטת אוניות המערכה השנייה ביוני 1943 ומפקד צי הבית ב-1944. 

לאחר המלחמה הוא מונה לראש משלחת הצי הבריטית בוושינגטון הבירה, ולאחר מכן הפך ליושב הראש הראשון של ועדת הסגל הצבאי של מועצת הביטחון של האו"ם ב-1946.  מינויו הסופי היה למפקד העליון של פיקוד נור בשנת 1948.  הוא פרש ב-1951 וב-12 במרץ 1978 מת בביתו בווטרינגבארי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי רותבן מור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "*The Sherborne Register 1550-1950*" (PDF). Old Shirbirnian Society. נבדק ב-16 בפברואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Liddell Hart Centre for Military Archives
3. ↑  "Royal Navy Officers 1939–1945". נבדק ב-2007-02-02.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n96052419
* SNAC: w6qc0rww
* VIAF: 48493224
* WorldCat: lccn-n96052419

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **שמואל שמעלקא פינטר** (י"א באדר תרע"ט 11 בפברואר 1919[דרוש מקור] - י"א בתמוז תשנ"ד, 20 ביוני 1994) היה רב בריטי, מראשי היהדות החרדית בלונדון.

תולדותיו
--------

נולד בווינה בסביבות שנת תר"פ. אביו רבי חיים היה רבה של בוקווסק שבגליציה ובזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה כמו רבים מיהודי גליציה. למד בישיבת צעהלים אצל הרב לוי יצחק גרינוולד. בהיותו בווינה גם קיבל בלימוד מרבי יוסף רוזין "הרוגושטובער" ששהה שם לצורך רפואת העיניים, והיה מקריא לו מספרי לימוד. בזמן מלחמת העולם השנייה הצליח להגר ללונדון שם נישא לבתו של רבי ישראל אריה מרגליות, האדמו"ר מפרמישלאן לונדון. פתח בית מדרש בשם "ישועת חיים". רבני לונדון (בהם רבי שלום מוסקוביץ' האדמו"ר משאץ ורבי יחזקאל אברמסקי) עודדו אותו לקבל הנהגת מוסד "יסודי התורה" (נוסד על ידי הרב ישכר פרדס אב"ד דנקוב) שעשרות שנים היו המוסדות החרדיים המרכזיים בעיר.
היה יושב ראש אגודת ישראל של בריטניה. לאחר פטירת אשתו נישא בשנית לבתו של רבי פנחס שלום מקוסון, אלמנת רבי אברהם אייכנשטיין מזידיטשוב שיקגו. נקבר בבית הקברות עדת ישראל שבאנפילד, לונדון.

משפחתו
------

לרב פינטר ארבעה בנים:

* הרב חיים פינטר זצ"ל מילא את מקומו ברבנות
* הרב אברהם פינטר זצ"ל (אנ') - היה רב ופוליטיקאי בריטי, מנהל מוסדות "יסודי התורה" אחרי אביו, עד מותו בהתפרצות נגיף הקורונה בממלכה המאוחדת ב-2020.
* הרב יששכר פינטר - ראש הכולל "דבר אברהם".
* רבי יצחק פינטר זצ"ל - האדמו"ר מבוקאווסק, וראש כולל אברכים בבני ברק, נפטר תמוז תשפ"ב ומנו"כ בהר הזיתים.

בנותיו נשואות לרב עזריאל זעליג וינברג זצ"ל מסלונים, ולרב יצחק דב ברגר מחסידי צאנז, המכהן כדיין במנצ'סטר ובעבר היה חבר בית הדין של לונדון.

לקריאה נוספת
------------

* אליהו קאופמן, **צדיק כתמר יפרח**, תולדות חייו של רבי שמעלקא, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספד בירחון "בית ויז'ניץ", באתר היברובוקס
* תמונת מצבתו בפורום היידי "אידישע וועלט פארומס".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011084288505171
* ISNI: 0000 0000 8611 6733
* LCCN: no2006081140
* VIAF: 97300728
* WorldCat: lccn-no2006081140

 |
**מייצ'ט** (לעיתים **מייצ'יט**, בבלארוסית: **Мо́ўчадзь**, בפולנית: **Mołczadź**, ביידיש: **מייטשעט**), היא עיירה במחוז משנה ברנוביץ', במחוז ברסט, בבלארוס. העיירה שוכנת באזור בעל נוף הררי, ובעבר שימשה כעיירת קיט. בשנת 1998 התגוררו ביישוב 882 אנשים.

שם העיירה
---------

שמה של העיירה הוא כשמו של הנהר העובר בסמוך לה, שהוא יובל של נהר הניימן. יובל של המייצ'ט הזורם סמוך לעיירה נקרא מולצ'אדקה. לאור ריבוי מקומות יישוב באזור בעלי שורש דומה, קיימת סברה ששמות אלו נובעים משמו של שבט סלאבי קדום בשם מולצ'אן או מילצ'אן שישב באזור זה.

היסטוריה
--------

בשנת 1654 פרצה שרפה גדולה בעיירה והיא נהרסה, כדי לסייע למאמצי השיקום נפטרה העיירה מתשלום מיסים למשך ארבע שנים.
בשנת 1847 היה מספר תושבי העיירה הכללי 1,733 איש, מתוכם היו 1,188 יהודים.
בשרפה שפרצה בשנת 1879, נשרפו שני שלישים של העיירה; לפי תיאור משנת 1889 היו בעיירה 1128 תושבים (524 גברים ו־604 נשים), ומתוכם רק 702 יהודים.

יהודי מייצ'ט
------------

אנדרטה לזכר יהודי מייטשעט (מייצ'ט) ודווארעץ (דבוז'ץ) שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
במייצ'ט התקיימה קהילה יהודית עד לימי מלחמת העולם השנייה. הקהילה מוזכרת ב"פנקס ועד מדינת ליטא", בפרוטוקול משנת שפ"ג (1623) ככפופה, יחד עם עיירות קטנות נוספות, לקהילת סלונים. מספר משלמי המס מבני הקהילה היהודית המקומית בשנת 1765, היה 369 נפש.

בין רבני מייצ'ט: רבי מאיר מארים שאפיט שהתמנה כרבה של העיירה בהיותו בן 15 שנים בלבד. לפני מלחמת העולם השנייה כיהן ברבנות העיר הרב יעקב סנדר גרינברג, אחיו של הרב חיים חייקל גרינברג. מבין יוצאי העיירה, אף שלא נולד בה, נודע "העילוי ממייצ'ט", הרב שלמה פוליצ'ק שכיהן בסוף ימיו כראש ישיבת רבינו יצחק אלחנן בניו יורק.

### בשואה

 ערך מורחב – **גטו מייצ'ט**  

ביולי 1941, הוקם גטו בעיר. במאי 1942, היהודים נאלצו לחפור בורות, בהם, ב-15 ביולי 1942, בקבוצות של 100 עד 120 איש, נורו היהודים בגטו.
סך הכל, בגטו זה נרצחו 3,665 יהודים, בנוסף ל-50 בלארוסים ו-5 או 15 שבויי מלחמה.

עם המלחמה והשואה חדלה הקהילה מלהתקיים.

לקריאה נוספת
------------

* בן ציון חיים אַיָלון-ברניק (עורך), **ספר זיכרון לקהילת מייטשעט**, תל אביב: ארגון יוצאי מייטשעט בישראל ובחוץ לארץ, תשל"ג

* Martin Small and Vic Shayne, *Remember us: my journey from the shtetl through the Holocaust*.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייצ'ט** בוויקישיתוף
* בן ציון ח' אילון, ‏ספר יזכור לקהילת מייצ'ט, בספריית העיר ניו יורק
* "מייצ'ט", באתר JewishGen (באנגלית)
* "מייצ'ט", באתר השטעטל הווירטואלי
* סמואל פישמן ומרטין דין (אנ'), מיורי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1241–1243), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* מואוצ'דז (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  השם נכתב גם מייצ'ד, מייצ'עד, וכן מוציד. במקורות בני המאה ה-17: מוצעט.
2. ↑  תצוגה מקדימה של הספר באתר גוגל ספרים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542716405171
* LCCN: n97049040
* VIAF: 138547444
* WorldCat (עם VIAF): 138547444

 |
**מיילס ג'יימס "דוּס" מקברייד** (באנגלית: **Miles James "Deuce" McBride**; נולד ב-8 בספטמבר 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.

קריירת מכללות
-------------

מקברייד נולד בסינסינטי שבאוהיו. בעת לימודיו בתיכון מולר שיחק בקבוצת התיכון לצד שחקן ה-NBA לעתיד ג'קסון הייז. בין השנים 2019–2021 למד באוניברסיטת וירג'יניה המערבית, ובעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה (2020/2021) רשם ממוצעים של 15.9 נקודות, 4.8 אסיסטים, 3.9 ריבאונדים ו-1.9 חטיפות למשחק.

קריירה מקצועית
--------------

מקברייד נבחר בבחירה ה-36 של דראפט ה-NBA‏ 2021 על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר, ומיד הועבר בטרייד לניו יורק ניקס. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה שותף בכ-10.9 דקות למשחק, וקלע 3.0 נקודות בממוצע למשחק בלבד.

בדצמבר 2023 חתם על הארכת חוזה בניקס ל-3 עונות נוספות (החל מעונת 2024/2025) בסך כ-13 מיליון דולר.

סטטיסטיקות הקריירה
------------------

### בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | ניו יורק | 40 | 2 | 9.3 | 0.296 | 0.250 | 0.667 | 1.1 | 1.0 | 0.4 | 0.0 | 2.2 |
| 2022/2023 | ניו יורק | 64 | 2 | 11.9 | 0.358 | 0.299 | 0.667 | 0.8 | 1.1 | 0.6 | 0.1 | 3.5 |
| **קריירה** |  | 104 | 4 | 10.9 | 0.337 | 0.282 | 0.667 | 0.9 | 1.1 | 0.5 | 0.1 | 3.0 |

### בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022/2023 | ניו יורק | 8 | 0 | 2.5 | 0.250 | 0.333 | 0.000 | 0.3 | 0.1 | 0.0 | 0.1 | 0.4 |
| **קריירה** |  | 8 | 0 | 2.5 | 0.250 | 0.333 | – | 0.3 | 0.1 | 0.0 | 0.1 | 0.4 |

קישורים חיצוניים
----------------
**וייסלב מריאן קוקולה** (בפולנית: **Wiesław Marian Kukuła**‏; נולד ב-16 במרץ 1972) הוא גנרל פולני, המכהן מאז 10 באוקטובר 2023 כראש המטה הכללי הפולני.

ביוגרפיה
--------

קוקולה נולד בצ'נסטוחובה ב-16 במרץ 1972. בספטמבר 1992 הוא התגייס לצבא פולין והחל ללמוד בבית הספר לקצינים בזגרזה. הוא סיים את לימודיו ב-1996 והחל לשרת כלוטננט משנה ביחידת הקומנדו המבצעית של הצבא הפולני. בין השנים 2003-2004 הוא שרת בעיראק. בשנת 2006 הוא מונה לראש מחלקת הפיקוד והתקשורת במטה הפעילויות המיוחדות של המטה הכללי הפולני. 

ב-26 בנובמבר 2012 הוא מונה למפקד יחידת הקומנדו הצבאית. הוא כיהן בתפקיד זה עד 28 באוקטובר 2016 אז מונה לסגן מפקד כוחות ההגנה הטריטוריאליים. בתחילת 2017 הוא מונה למפקד כוחות ההגנה הטריטוריאליים. ב-1 בינואר 2023 הוא מונה לראש מחלקת משאבי אנוש במטה הכללי. ב-6 בפברואר של אותה שנה הוא מונה למפקד חיל החימוש. ב-10 באוקטובר הוא מונה לראש המטה הכללי הפולני. ב-7 בנובמבר הוא הועלה לדרגת גנרל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וייסלב קוקולה** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* 
* וייסלב קוקולה באתר ממשלת פולין
* וייסלב קוקולה באתר נאט"ו
כרישה, חומר הגלם לקציצה
קציצות כרישה עם בשר
קפטיקאס דה פרסה בנוסח יהודי טורקיה בגרסה מוארכת
 **קציצות כרישה** או **קציצות פראסה** (מלאדינו: **Fritas de Prasa**,‏  **Keftikas de Prasa**‏) הן קציצות כרישה מטוגנות מהמטבח הספרדי-יהודי מהמזרח התיכון, אסיה הקטנה והבלקן, השאולות מן המטבח הטורקי-עות'מאני. המאכל מוגש בדרך כלל כתוספת לארוחה המרכזית בחגי ישראל כגון ראש השנה, חג הפסח ולעיתים גם בחג השבועות.

למאכל ישנה גרסה צמחית בצורת לביבה, או בשרית בצורת קציצה מטוגנת. התערובת הבסיסית מורכבת מצמח הכרישה. ללביבה מוסיפים תפוחי אדמה, ביצים, מלח ופלפל שחור, מניחים במקרר ליממה כדי שתצטמג ולפני טיגונה, מצפים בקמח מצה במהלך חג הפסח, או בפרורי לחם בשאר ימות השנה. לקציצה מוסיפים גם בשר טחון מסוגים שונים. יש הנוהגים להוסיף גם לתערובת פרורי לחם או קמח מצה, כדי לקצר את זמן הצטמגותה, אך הדבר פוגם בטעם הדומיננטי של הכרישה. בדרך כלל, הלביבה הצמחית דקה ושטוחה יותר מגרסת הקציצה הבשרית.

הקציצה נחשבת למעדן במטבח הספרדי יהודי, אך הכנתה נחשבת למלאכה ארוכה ומתישה, בעיקר בשל כמויות הכרישה הנדרשות כדי להכין תערובת המספיקה לארוחה רבת משתתפים ומשך הזמן שחולף עד שהתערובת מוכנה לטיגון ולכן בעבר, הוכנו הקציצות רק לארוחות חג. ההקשר לחגים כגון ראש השנה ופסח נבע גם מסימני החגים השונים עליהם ברכו. "הכָּרְתִי" בסדר ליל ראש השנה, ובפסח
כמאכל מן הצומח המקדים את ההגדה. למרות ההקשר המקורי לחגים ומועדים, נוהגים בימינו יוצאי ארצות אסיה הקטנה והבלקן להכין את הקציצות גם לארוחות שבת משפחתיות ואירועים חגיגיים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קציצות כרישה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מטורקית קציצה- Köfte
2. ↑  בלאדינו מבדילים בין קציצה מטוגנת המכונה Frita, Fritika או Keftika לבין כדור בשר מבושל או קציצה מבושלת, המכונה bóndiga.

| חג הפסח |
| --- |
| ערב פסח | קמחא דפסחא • אפיית מצות • שבת הגדול • הגעלת כלים • בדיקת חמץ • ביטול חמץ • ביעור חמץ • מכירת חמץ • תענית בכורות • ערב פסח שחל בשבת |  |
| סיפור יציאת מצרים | שעבוד מצרים • עשר מכות מצרים • יציאת מצרים • קריעת ים סוף • שירת הים |
| ליל הסדר | הלכות ליל הסדר • קערת ליל הסדר • חרוסת • כרפס • מצה • מרור • זרוע • ארבע כוסות • כוס של אליהו • הסבה • אפיקומן |
| סדר ההגדה | סימני הסדר • הא לחמא עניא • מא כ'בר • מה נשתנה • עבדים היינו • ארבעה בנים • והיא שעמדה • דצ"ך עד"ש באח"ב • דיינו • אמונים ערכו שבח • שפוך חמתך • חסל סידור פסח • לשנה הבאה בירושלים • ובכן ויהי בחצי הלילה • ובכן ואמרתם זבח פסח • אדיר במלוכה • אדיר הוא • אחד מי יודע • חד גדיא |
| מצוות החג | איסור חמץ • קורבן פסח • סיפור יציאת מצרים • אכילת מצה • אכילת מרור • ארבע כוסות • מנחת העומר |
| מהלך החג | ערב פסח • ליל הסדר • חול המועד פסח • שביעי של פסח • פסח שני |
| מנהגים | סעודת אסתר • סהרנה • אמירת שירת הים • סעודת משיח • מימונה |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אבוא בחיל להתיצבה • תפילת טל • ליל שמורים אותו אל חצה |
| חמץ ומצה | מצה עשירה • מצה שמורה • שרויה • קטניות בפסח • חמץ נוקשה • חמץ שעבר עליו הפסח |
| שונות | מסכת פסחים • לא בד"ו פסח • מטבח פסח • רומפלנאכט |
| חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים |
**מחנה הפליטים שתילה** (בערבית: **مخيم شاتيلا**; תעתיק מדויק: מח'ים שאתילא) הוא מחנה פליטים בפרוורה הדרומי של ביירות, בירת לבנון. נכון לשנת 2017, רוב הפליטים במחנה הם ממוצא סורי שנמלטו ממלחמת האזרחים בסוריה. 

המחנה הוא אחד המוקדים בו התבצע טבח סברה ושתילה בספטמבר 1982, בזמן מלחמת לבנון הראשונה. המחנה גם מילא תפקיד חשוב במלחמת המחנות בשנים 1985 ו-1987.

היסטוריה
--------

תהלוכת זיכרון לטבח, 2003
המחנה הוקם על ידי סוכנות אונר"א בשנת 1949. 

מאז שהגיע אש"ף לביירות ב-1970, היה המחנה אחד מבסיסי התמיכה בו. בזמן מלחמת לבנון הראשונה ב-1982, כשליש מתושבי סברה ושתילה היו שיעים עניים, שבאו מהכפרים הסמוכים וקנו את דירותיהם מידי פלסטינים שעברו לשכונות טובות יותר בעיר. במהלך המלחמה ספג שתילה הפצצות רבות מידי כוחות צה"ל. בעת התקדמותו של צה"ל למערב העיר, בני הברית הפלנגיסטים של צה"ל ערכו סדרה של התקפות על מחנות סברה ושתילה. כתוצאה מההתקפות נהרגו בין 700 ל-3500 אנשים, רובם לא חמושים. ישראל החלה לעזוב את ביירות מעט לאחר פרסום הטבח. הגנת המחנות הופקדה בידי איטליה, אך אלו עזבו עקב התקפות על כוחות שמירת השלום. כתוצאה מכך, הגנת המחנות הופקדה בידי ארגון אמל השיעי.

שני מעשי טבח נוספים נערכו במחנה לאחר נסיגת ישראל מלבנון.

גאוגרפיה ודמוגרפיה
------------------

מחנה שתילה ממוקם מדרום לביירות. במקור הוא אכלס כמה מאות פליטים שמקורם באזור הגליל וצפון ארץ ישראל. עם השנים גדל לכמות של מעל 12,000 פליטים פלסטינים. רבים מאותם פליטים חיים מחוץ למחנה בפועל, ובמחנה חיים גם תושבים לא-פלסטינים. שטחו של המחנה הוא כקילומטר רבוע, ומשום כך הוא בעל צפיפות אוכלוסין רבה ביותר. נכון לדצמבר 2003 חיו במחנה 12,235 פליטים. על פי מפקד האוכלוסין הלבנוני, נכון ל-2017 מונים הפליטים מסוריה כ-57.7% מתושבי המחנה.

שירותים ציבוריים
----------------

אונר"א מפעילה מרכז בריאות אחד ושני בתי ספר יסודיים בתוך המחנה. ארגונים לא ממשלתיים אחרים פועלים במחנה, כגון הצלב האדום הפלסטיני, ארגון סעד נורווגי ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחנה הפליטים שתילה** בוויקישיתוף
* מחנה הפליטים שתילה באתר אונר"א
* אתר למנויים בלבד אן ברנרד, הניו יורק טיימס, הפליטים הסורים מצאו בית חם בסברה ושתילה, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2014
* דלית הלוי, כמה "פליטים" פלסטינים יש בלבנון?, באתר ערוץ 7, 21 בדצמבר 2017
* אתר למנויים בלבד  פרנצ'סקה בורי, טבח דומם, באתר "ידיעות אחרונות", 13 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תומאס פרידמן, **מביירות לירושלים**, עמ' 141
2. ↑  כמה "פליטים" פלסטינים יש בלבנון?, באתר ערוץ 7

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007526514505171
* LCCN: n2008065120
* VIAF: 143296010
* WorldCat: lccn-n2008065120

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אמנון נויבך** (נולד ב-14 באפריל 1944) הוא מנהל ישראלי בתחום הכלכלה, שכיהן במשך 7 שנים בראש דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב.

ביוגרפיה
--------

נולד לאם ילידת בולגריה ולאב יליד גרמניה. הוריו עלו לארץ ישראל לפני מלחמת העולם השנייה והתיישבו בכפר הדר. בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ומוסמך אוניברסיטה בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן.
בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 היה נויבך הרפרנט לענייני משרד הביטחון של אגף התקציבים במשרד האוצר, היה יועץ כלכלי ליצחק רבין בהיותו ראש ממשלת ישראל, ושל שמעון פרס כאשר היה ראש הממשלה. בתפקידו זה היה שותף בכיר בתכנון ויישום תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985.

היה דירקטור בבזק, הציר הכלכלי של ישראל בוושינגטון ואחר כך יו"ר חברת פלאפון.

משמש כיועץ כלכלי ובעל עסקים פרטיים בתחום העיתונות ועיבוד מתכות, וכן משמש כיו"ר הדירקטוריון של מגו אפק ושל לארוטק, משמש כדירקטור בחברות איי.די. איי. חברה לביטוח, ישיר ניהול קופות גמל, מיינד, אראל נט, דלתא גליל בע"מ, לאומי קארד, אספן בניה ופיתוח וטרנסכלל סחר, והעיתון החרדי "משפחה".

ב-20 במרץ 2014 פורסם דבר מינויו לתפקיד יו"ר דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-29 ביולי 2021 הודיע על פרישתו מהתפקיד. מאז שנת 2018 לומד לקראת תואר שני בהיסטוריה של הפילוסופיה של המדע במכון כהן באוניברסיטת תל אביב.

חיים אישיים
-----------

נויבך, נשוי ואב לשתיים, הוא אביה של העיתונאית קרן נויבך. מתגורר בקריית אונו.

ספרים שחיבר
-----------

* **אתגרי המשק הישראלי**, הוצאת ספריית מעריב, מכון ישראלי בינלאומי לסקר מדיניות כלכלית בינלאומית, 1990, יחד עם אפרים צדקה ואסף רזין
* **צמיחה כלכלית - מבט לשנות התשעים**, הוצאת ספרית מעריב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דיאנה בחור ניר, "אבי חשב שלהתעשר זה לא מוסרי: "אם יש מיטה לישון בה ולבוש הוגן, לא צריך יותר מזה", באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2017
2. ↑  אתר למנויים בלבד שלי אפלברג, אמנון נויבך מונה לתפקיד יו"ר דירקטוריון הבורסה, באתר TheMarker‏, 20 במרץ 2014
3. ↑  יו"ר הבורסה אמנון נויבך פורש לאחר יותר משבע שנים בתפקיד, באתר גלובס, 29 ביוני 2021
דובון מנומר, חיפה
**דובון מנומר** (שם מדעי: *Cymbalophora oertzeni*) הוא מין של עש מתת-משפחת הדובונים במשפחת ה-Erebidae.

את שמו מקנים לו הכתמים השחורים שעל כנפיו הקדמיות שצבען לבן-קרם. מספר הכתמים השחורים הוא בערך תשעה, המופיעים תמיד באותה תבנית, אך עם שינויים קטנים מפרט לפרט. מדי פעם מוצאים שמונה כתמים או פחות עקב כך. ראשו וחזו שחורים ובטנו אדמדמה-כתמתמה עם פסי רוחב שחורים.

הדובון המנומר פעיל בלילה.

* ♂♂
* ♂ △♂ △

כשמטרידים את הדובון המנומר, הוא מטה כנפיו הצדה, על מנת להבליט את בטנו בצבעי האדום-שחור, ומשמיע צליל בעזרת מנגנון הנמצא בחזהו האחורי.

ביצתו עגלגלה-חרוטית עם קודקוד מעוגל, קוטרה הוא כמילימטר אחד בבסיסה, והיא צהובה. הזחלים בוקעים באוקטובר ונמשכים לאור. הם ניזונים בעיקר מעלי דגניים. בחודשים מרץ-אפריל, לאחר שהם גדלים לגודל של כארבעים מילימטרים, הזחלים מתחפרים באדמה וטווים פקעת דלילה, הדומה לקור עכביש. לאחר תקופת דיאפאוזה הנמשכת בערך ארבעה חודשים, הזחלים מתגלמים בתוך הקרקע. שלושה שבועות מאוחר יותר, בין ספטמבר לאוקטובר, הבוגרים מגיחים מהפקעות, לרוב בשעות היום.

תפוצה בישראל: באביב ובקיץ, במרכז וצפון הארץ, נפוץ באזור ירושלים. בעולם – בסוריה ובלבנון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דובון מנומר** בוויקישיתוף
* דובון מנומר, באתר GBIF (באנגלית)