recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דניאל נהרי** (נולד ב-21 ביוני 1987) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש כמפקד מחוז חיפה בפיקוד העורף. שימש בעבר כסגן מפקד חטיבת החילוץ וההדרכה, מפקד בסיס אימונים של חטיבת החילוץ וההדרכה ומפקד גדוד תבור. נהרי מפקד הגדוד הראשון שהתגייס לחטיבת החילוץ וההדרכה.

ביוגרפיה
--------

נהרי גדל ברחובות ובקריית עקרון.

### קריירה צבאית

נהרי התגייס לצה"ל בשנת 2005 לפלוגת החילוץ רותם שבהמשך הפכה לפלוגה כחלק מהקמת גדוד שחר. לאחר מסלול הכשרה שירת כלוחם ובהמשך יצא לקורס מ"כים אותו סיים בהצטיינות. שימש כמפקד כיתה וסמל מחלקה בפלוגת רותם ובהמשך יצא לקורס קציני יבשה ולהשלמה החיילית אותה סיים כצוער למופת. בהמשך נלחם יחד עם גדוד 13 במבצע עופרת יצוקה ככח פריצה וחילוץ במרחב ג'באליה.

נהרי ביצע מספר תפקידי פיקוד בגדוד ובחטיבה שהאחרונים הם סגן מפקד גדוד רם וקצין אג"ם חטיבת החילוץ וההדרכה. בשנת 2018 הועלה לדרגת סגן-אלוף ושימש כמפקד גדוד תבור. בתקופה כהונתו כמפקד גדוד תבור פעל הגדוד בגזרת מנשה. מעט לפני סיום תפקידו כמפקד הגדוד החלה מגפת הקורונה בה נטל הגדוד חלק פעיל בסיוע אזרחי לרשויות ותושבים בגזרת מחוז צפון. כחלק ממבצע גן נעול וחגורה שחורה הגדוד עליו פיקד הוביל את מאמץ הצלת החיים באשקלון תחת מחוז דרום. בשנת 2019 בתקופת כהונתו כמפקד גדוד תבור זכה הגדוד בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות.

ביוני 2020 סיים את תפקידו כמפקד גדוד והחל את תפקידו כסגן מפקד החטיבה. בתקופת כהונתו כסגן מפקד חטיבה הוקמה סיירת אלון והושלם תהליך מעבר החטיבה מצריפין לבסיסה החדש כחלק מתוכנית אופק רחב. את תפקידו כסגן מפקד החטיבה סיים ביוני 2021.

החל מיולי 2021 שימש נהרי כמפקד בסיס אימונים של חטיבת החילוץ וההדרכה. בתקופתו כמפקד בסיס האימונים של חטיבת החילוץ וההדרכה מיסד את מבצוע היחידה ליחידה מבצעית לצד קידום תשתיות היחידה כחלק ממכלול. בסיס האימונים של חטיבת החילוץ וההדרכה הופעל כיחידה מבצעית לראשונה במבצע עלות השחר ובמבצע מגן וחץ. את תפקידו כמפקד בסיס האימונים של חטיבת החילוץ וההדרכה סיים באוגוסט 2023.

החל מספטמבר 2023 משמש נהרי כמפקד מחוז חיפה של פיקוד העורף.

חיים אישיים
-----------

נהרי מתגורר ברחובות, נשוי לרואת חשבון שמרית ואב לשתי בנות. בוגר תואר ראשון בהצטיינות במדעי המדינה ומשאבי אנוש ותואר שני במנהל עסקים ומשאבי אנוש. חובב ים וצלילה חופשית.
אבטים משמשים במלחמה כדי להחזיק את האויב המתקרב תחת אש זמן רב ככל האפשר.
 אבטי אל מול קווי חפירות צבא האיחוד בפיטרסבורג בשנת 1865
**אַבָּטִי** (בצרפתית: **abatis**), או **אַבָּטִיס**, הוא מכשול צבאי העשוי שדרה צפופה של עצים המוטלים על הארץ עם צמרותיהם לכיוון האויב. לרוב העצים קשורים בתיל, ומשמשים יחד עם גדרות תיל לעיכוב מעבר של כלי רכב וכוחות רגלים. 

מקור המונח הוא בשפה הצרפתית במשמעות ערימה של חפצים מושלכים או כרותים. בשפות הסלאביות האבטי מכונה זָסֵקָה.

היסטוריה
--------

 ציור של אבטי מאולתר על ידי חיילים יפנים במהלך מלחמת העולם השנייה
ישנן עדויות לשימוש באבטי למן העת העתיקה ברחבי האימפריה הרומית, ובעת החדשה נעשה בהם שימוש אף במלחמת האזרחים האמריקנית ובמלחמת הזולו.

גרגוריוס מטור מציין מספר פעמים בחיבוריו על ההיסטוריה של הפרנקים המוקדמים את השימוש באבטים. הוא כתב שהפרנקים, בתקופת שלטונו של מגנוס מקסימוס, ארבו לצבא רומי ליד נויס והשמידו אותו תוך שימוש באבטי. הוא גם כתב כי מומולוס, גנרל שלחם עבור בורגונדיה, השתמש בהצלחה באבטי כדי להביס צבא לומברדי ליד אמברן.

שימוש לדוגמה באבטי היה בקרב קרילון במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. 3,600 חיילים צרפתים הביסו צבא של 16,000 חיילים בריטים וקולוניאלים על ידי הצבת אבאטי צפוף במיוחד בחזית עמדות ההגנה שלהם. הבריטים ראו בקווי הגנה אלה כמעט בלתי ניתנים לפריצה ונאלצו לסגת עם כ-2,600 נפגעים. דוגמאות נוספות לשימוש באבטי ניתן למצוא בקרב על השאטוגה במלחמת 1812, עת 1,300 וולטיז'רים קנדים בפיקודו של שארל-מישל דה סלברי הביסו כוחות אמריקניים בני 4,000 איש, או בקרב פלטסבורג, גם הוא חלק ממלחמת 1812.

הקמה
----

יתרונו של האבטי הוא באפשרות להקימו בצורה מאולתרת באזורים מיוערים, וזאת באמצעות כריתת שדרת עצים באופן שצמרותיהם נופלות בכיוון האויב. לחלופין, ניתן לבצע זאת באמצעות חומרי נפץ. מנגד, חיסרון בולט של האבטי, בשונה מגדר תיל, הוא פגיעותו בחשיפה לאש, בפרט אם העצים קשורים בחבלים ולא בתילים.

שימוש בן ימינו
--------------

במאה ה-21 נדיר לראות שימוש באבטים, שכן אלה הוחלפו במכשולים מבוססי תיל. יחד עם זאת, כאשר יש מחסור בתילים, ניתן להשתמש באבטי כדי לעבות מכשולים צבאיים. בנוסף, אף על פי שאבטים אינם בשימוש כמעט בידי צבאות סדירים, צבא ארצות הברית וחיל הנחתים של ארצות הברית עושים בהם שימוש לאימונים.

ראו גם
------

* בזנ"ט

קישורים חיצוניים
----------------

* מערכת JDN, ‏עשה זאת בעצמך: ההדרכה של נאט"ו לעצירת טנקים, באתר JDN‏, 12 בינואר 2017
**עין קדיס** הוא מעיין ואתר ארכאולוגי מדרום לקדש ברנע שבצפון סיני, סמוך לגבול עם מדינת ישראל. האתר נסקר לראשונה על ידי יוחנן אהרוני. הארכאולוג רודולף כהן ערך באתר חפירה בשנת 1976, כאשר חצי האי היה תחת שלטון ישראל.

באתר מצויה מצודה הנמצאת על גבעה שטוחה. צורתה אליפטית וקוטרה כ-50 מטרים. חומת המצודה היא חומת סוגרים המורכבת משני קירות מקבילים כאשר המרחב שבינם מחולק באמצעות קירות רוחב לחדרים, כאשר למצודה זו 20 חדרים, מהם נחשפו חמישה בחפירות. בחפירות נחשף גם שער המצודה. עובי הקירות של המצודה כ-60 ס"מ והם נשתמרו לגבוה מרבי של 1.7 מטרים. בשער המצודה מצויים שני חדרי משמר קטנים.

באתר נמצאו כלים משני סוגים: כלי חרס שנעשו באבניים האופייניים למאה ה-10 לפנה"ס וכלים גסים שהוכנו ביד האופייניים לנגב. מצפון-מערב לגבעה עליה יושבת המצודה נמצאו שרידיו של יישוב קטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עין קדיס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  רודולוף כהן, "**המצודות הישראליות בהר הנגב**", *קדמוניות*, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, חוברת 46–47, 1979, עמ' 40

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008371284505171
* VIAF: 269159032549901180696
* WorldCat (עם VIAF): 269159032549901180696

 |
**אלכסנדר קנולדט** (בגרמנית: **Alexander Kanoldt**‏; 29 בספטמבר 1881 – 24 בינואר 1939) היה צייר גרמני ופרופסור באקדמיה לאמנות בברלין.

ביוגרפיה ויצירה
---------------

במהלך לימודי האמנות שלו באקדמיה בקרלסרוהה הוא היה תלמידם של ארנסט שורט ופרידריך פהר, שכיתת המאסטר שלהם הייתה בין השנים 1906–1909. כאן פגש את וסילי קנדינסקי, אלכסיי פון יובלנסקי, גבריאלה מינטר, מריאן פון ורפקין ואחרים,

הוא ייסד את ה"התאחדות האמנים החדשה" (N.K.V.M.) בשנת 1909, שממנו עלה צוות העריכה של "הפרש הכחול "בשנת 1911. הם ארגנו שלוש תערוכות קבוצתיות גדולות בגלריה המודרנית של היינריך תנהאוזר במינכן.

בנוסף לאלכסיי פון ז'בלנסקי, אדולף ארבסלו, פול קלה וקרל קספר, הוא השתייך גם לקבוצת האמנים החדשים של מינכן שהוקמה בשנת 1913. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מילואים בשנים 1914 עד 1918.

לאחר המלחמה הוא שמר על קשרים הדוקים עם גאורג שרימפף, איתו ייסד קבוצה של "האובייקטיביות החדשה". במהלך שהות ארוכה באיטליה הוא פיתח ציור של נופים ארכיטקטוניים רב פרספקטיביים.

בשנת 1925 הוא השתתף בתערוכת Neue Sachlichkeit (האובייקטיביות החדשה) במנהיים, שם היה מיוצג לצד מקס בקמן עם קבוצת העבודות הגדולה ביותר.

בין השנים 1925 עד 1931 הוא היה פרופסור באקדמיה הממלכתית לאומנויות ומלאכות בברסלאו. בשל סגירתה, עבר קנולדט לגארמיש. דאגות קיומיות פגעו בו, ולכן ניתן לראות שעד 1932 יצר ליטוגרפיות של נוף מולדתו ששימשו אותו כמקור הכנסה.

לאחר 1927 הוא הפך לחבר בזצסיון באדן ומשנת 1932 לחבר בקבוצת האמנים במינכן "קבוצת השבעה".

בשנת 1932 הוא היה בין מתכנני התערוכה הרביעית של ה- N.K.V.M. לשנת 1934 באיגוד האמנות במינכן, לרגל 25 שנה להקמתו. בתערוכה אמורים היו להציג עבודות של חברים לשעבר ממינכן ומהשנים האחרונות. אך רעיון התערוכה לא יכול היה להתממש מכיוון שלאחר העברת השלטון לידי הנאצים, ב־30 בינואר 1933, הציורים של חברי ה- N.K.V.M. סומנו כ"אמנות מנוונת".

קנולדט הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1932.

בשנת 1933 מונה לפרופסור ומנהל בבית הספר לאמנות בברלין וכסנטור באקדמיה הפרוסית לאמנויות. אף על פי כן, עבודותיו נחשבו "מנוונות" בתקופת הנאצים והוסרו מהאוספים הציבוריים בהמבורג ובאסן בשנת 1937.

בשנת 1936 נאלץ לוותר על משרת הפרופסור שלו בברלין מסיבות בריאותיות.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר קנולדט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Deutsche Biographie, Kanoldt, Alexander - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית)
2. ↑  Elke Fegert: Alexander Kanoldt und das Stillleben der Neuen Sachlichkeit. Verlag Dr. Kovač, Hamburg 2008
3. ↑  Michael Koch: Alexander Kanoldt. 1881 - 1939. Werkverzeichnis der Gemälde. Hirmer, München 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509754805171
* AAG: 565
* BnF: cb14975898p (data)
* GND: 118720694
* ISNI: 0000 0000 6659 8966
* LCCN: n88083456
* NLP: a0000003009993
* NTA: 070604266
* RKD: 43444
* SNAC: w6614xq4
* SUDOC: 072237767
* ULAN: 500027904
* VIAF: 2744080
* WorldCat: lccn-n88083456

 |
**איש מצליח** הוא סידור תפילה נפוץ, בהוצאת מכון הרב מצליח שעל יד ישיבת כסא רחמים, בעריכת הרב אדיר עמרוצי ע"פ שיטתו ונוסחאותיו של הרב מאיר מאזוז, אביו הרב מצליח מאזוז, ושיטתו בדקדוק של אחד מזקני רבני ג'רבא, הרב שאול הכהן בספרו לחם הביכורים. הסידור הוא בנוסח עדות המזרח על פי מסורתם של יהודי צפון אפריקה.

מאפיינים
--------

הסידור מתאפיין בטיפוגרפיה פשוטה, הכוללת שימוש בגופן "פרנק-ריהל" באותיות מוגדלות, סימון הבדלים בין שוא נע לשוא נח, בין קמץ קטן לקמץ רחב, הבחנה בין דגש קל לדגש חזק, כוונת שמות ה' ועוד.

בסוף הסידור מופיע קונטרס "לאוקמי גרסה" מאת הרב מאזוז, ובו רשימה של הכרעות הנוסח לפי שיטתם.

בנוסף לסידור הרגיל, יצאו מחזורי תפילה לחגים, ותיקון קוראים.

### שינויים ויחודיות בנוסח התפילה

* שינוי הדקדוק בתפילה על פי לשון המקרא – בנוסח עדות המזרח, הסיומת הדקדוקית ללשון נוכח מנוקדת לרוב - ָךְ, על פי לשון חז"ל. לשיטת הרב מאזוז, צורה זו אינה מתאימה לנוסח התפילה המבוסס ברובו על נוסח המקרא, ולכן בסידור זה שונתה הסיומת לנוכח ל-ךָ, בהתאם ללשון המקרא (מלבד המילים בָּךְ, עִמָּךְ, לָךְ, ואִתָּךְ שגם בתנ"ך מופיעות עם שווא בצורת הפסק). שינוי דומה עשה בסידורי נוסח אשכנז, כמה מאות שנים קודם לכן, ר' שבתי סופר.
* הפיוט ידיד נפש מובא על פי כתב יד המחבר, ר' אלעזר אזכרי.
* ב"עלינו לשבח", נכתב "**ולא** גורלנו ככל המונם" במקום "וגורלנו".

ביקורת
------

מטרת הסידור ביציאתו הייתה ליצור סידור שתואם את שיטת חלק גדול מהראשונים (כדוגמת הבית יוסף), והתקבל בברכה על ידי רבנים חשובים כמו הרב עובדיה יוסף, הרב דב איסר הכהן קוק, הרב שלמה משה עמאר, הרב יצחק ברדא (על אף שרק הרב ברדא תמך בשיטתו). מלבד זאת, הוא גם עורר ביקורת רבה מצד רבנים אחרים שנקטו כשיטת החיד"א שאין לשנות את הנוסחאות המקובלות בתפילה.

קריאה נוספת
-----------

* ר' גפני, פותח סידור: מסע בעולמם של סידורי ארץ ישראל בעת החדשה, אלון שבות תשפ"ב עמ' 90-88.

קישורים חיצוניים
----------------

* אגודת משמר-הקודש, לגדור-פרץ, מאמרים ומכתבים קובץ PDF - טענות נגד הסידור
* מכון "שלהבת יוסף", קונטרס נקדישך ונעריצך - טענות דקדוקיות נגד הסידור
* הרב מרדכי מאזוז, טעות לעולם חוזרת קובץ PDF - טענות בעד הסידור

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב מאיר מאזוז, הרב אדיר עמרוצי, **הסידור המדויק איש מצליח**, בני ברק: מכון הרב מצליח, עמ' 24
2. ↑  החיד"א, **שו"ת יוסף אומץ**
**חורבת רחבה** היא אתר ארכאולוגי בהר הנגב, כקילומטר מדרום לדימונה. האתר נסקר על ידי ג' קירק בין השנים 1937 ו-1938, אז נקרא האתר אום אל-טין. ב-1955 סקר את האתר הארכאולוג האמריקאי-יהודי נלסון גליק וב-1965 נסקר האתר על ידי חוליית הסקר של רודולף כהן, שקיים חפירת הצלה באתר בשנת 1974.

באתר נמצאו שרידי מצודה, שהיא חלק ממצודות הנגב שנבנו לדעת חוקרים על ידי ממלכת ישראל המאוחדת במהלך תקופת הברזל. קוטר המצודה האליפטית נע בין 60 ל-75 מטרים. עובי הקירות 60 ס"מ וגובהם נשתמר לחצי מטר. חומת המצודה היא חומת סוגרים המורכבת משני קירות מקבילים המחולקים לחדרים, מהם נחשפו שמונה. גודל החדרים אינו אחיד ובתוכם נמצאו כלים משני סוגים: כלי חרס עשויים באבניים האופייניים למאה ה-10 לפנה"ס וכלי חרס גסים עשויים ביד, האופייניים לנגב. מספר החדרים כמו מיקום השער של המצודה לא נמצאו ועל גבי חלק חורבת המצודה נבנה מבנה בתקופה הרומית או בתקופה הביזנטית. לא נמצאו שרידי יישוב בסביבת המצודה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רודולוף כהן, "**המצודות הישראליות בהר הנגב**", *קדמוניות*, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, חוברת 46–47, 1979, עמ' 40–41
**סמולטרניג** (בנורווגית: **Smultring**; בתרגום מילולי: **טבעת-שומן**), או בשמה הנוסף **היורטטקאק** (**hjortetakk**) היא הגרסה הנורווגית של הסופגנייה. קוטרן של סופגניות אלו קטן. לא נהוג למלא אותן במילוי או לצפותן בציפוי. לרוב מתבלים אותן בהל.

מידע נוסף
---------

לסופגניית סמולטרינג יש צורה של טורוס. בנורווגיה נמכרות הסופגניות בדוכנים ניידים ובחג המולד בדוכנים נייחים. הסמולטרינג הוא מאכל פופולרי בקרב נורווגים החיים מחוץ לארצם, ובפרט בקרב חברי הקהילה הנורווגית במינסוטה, המוסיפים למאכל גביע גלידה מסורתי וריסקרם (פודינג אורז נורווגי).

היורטבקלס (Hjortebakkels) הן צורה אחרת של הסופגניות, בהן הבצק נקשר בצורה המזכירה בייגלה. נהוג לתבול ולטגן סופגניות אלה בברנדי. 

את הסופגניות מטגנים בשומן חם (לא בשמן רגיל) ועל כן יש לנקוט בזהירות יתרה בעת הכנתן. במקרה שהשומן מתחיל להישרף יש מייד לכסות את המחבת או הסיר במכסה כדי לחנוק את האש. לעולם אין לשפוך מים קרים ישירות לתוך המחבת, שכן המים שוקלים יותר מן השומן ועל כן מיד ישקעו לתחתית המחבת וירתחו. במקרה זה, אם התנאים נוחים דיים, אדי המים יכולים לדחוף את השומן השורף החוצה מן הסיר או המחבת וכך להגביר את סכנת השרפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמולטרינג** בוויקישיתוף
סיכת כנפיים של אלחוטן אוויר בחיל האוויר ישראלי עד 1972
אלחוטנית אוויר סמלת צמחוני אהליה עם סיכת כנפיים של אלחוטני אוויר
**אלחוטן אוויר** היה איש צוות מטוס שהיה אחראי על תפעול מכשירי קשר במטוס.

עם התפתחות התחבורה הימית והאווירית בתחילת המאה ה-20, התעורר גם הצורך בקיום קשר ארוך טווח למרכזי שליטה הן בכלי השיט והן במטוסים. למטרה זו שימשו אנשים בתפקיד "מפעיל רדיו" או "קצין רדיו" (בכלי שיט). אנשי מקצוע אלו הוכשרו במיוחד לתפקידם ועברו מבחני תקשורת ואלקטרוניקה סטנדרטיים על מנת לקבל רישיון.

בתחום התעופה האזרחית בוטל התפקיד בשנת 1960. תפעול מערכות הקשר במטוסים הועבר לתחום אחריותו של הנווט.

בחיל האוויר הישראלי
-------------------

כאשר הוקם חיל האוויר הישראלי שירתו בו אלחוטני אוויר בעלי ניסיון אותו רכשו בצבאות זרים, ביניהם גם אלחוטני אוויר שלחמו במלחמת העולם השנייה.

במהלך השנים הוכשרו בחיל האוויר עשרות בודדות של בעלי מקצוע זה. ההכשרה המקצועית לתפקיד ארכה כשנתיים והתקיימה בבית הספר לטיסה, במסגרת טייסת נמ"א (נווטים, מקלענים\מטילנים, אלחוטנים). בסיום הקורס קיבלו החניכים דרגת סג"ם וכנפי טיסה שבמרכזן - ברק. אלחוטן אוויר או אלחוטן מוטס, היה מקצוע של אנשי צוות אוויר.

באחראיות האלחוטן היה לשמור על קשר רדיו ארוך טווח עם מפקדות הקרקע, קיום קשר באנגלית וצרפתית עם פקחי הטיסה, קליטת תשדורות מורס של תחזיות מטאורולוגיות מתחנות הקרקע וניהול תקשורת מצוקה בערוץ הבינלאומי הן באותות מורס והן בדיבור.

בחיל האוויר, אלחוטני אוויר שירתו במערך התובלה וטסו על מטוסי B-17 פליינג פורטרס, דקוטה, נורד, קטלינה, אנסון וסטרטוקרוזר.

עמדת האלחוטן הייתה ממוקמת לרוב מאחורי הטייסים וכללה מקלט-משדר (מקמ"ש) לתחום התדרים הגבוהים (HF), שליטה על אנטנה נגררת בזנב המטוס (שהופעלה בעת הצורך), הפעלת פנס אלדיס בראדום (זרקור ששימש לקשר עין עם מגדל הפיקוח בהיעדר קשר רדיו) וציוד רזרבי.

התפקיד בוטל בחיל האוויר בשנת 1972, כאשר החל השימוש בטכנולוגיות תקשורת מתקדמות יותר. לאחר מכן חלק מאלחוטני אוויר עברו הסבה לנווטים.

* תעודת סיום קורס אלחוטני אוויר מס' 2 בבית ספר לטיסה מס' 12 בחיל האוויר. התעודה הוענקה לסמלת צמחוני אהליה, 24 באוקטובר 1952תעודת סיום קורס אלחוטני אוויר מס' 2 בבית ספר לטיסה מס' 12 בחיל האוויר. התעודה הוענקה לסמלת צמחוני אהליה, 24 באוקטובר 1952
* תעודת הסמכה למקצוע אלחוטן אוויר בחיל האוויר של סמלת צמחוני אהליה, 24 באוקטובר 1952תעודת הסמכה למקצוע אלחוטן אוויר בחיל האוויר של סמלת צמחוני אהליה, 24 באוקטובר 1952

ראו גם
------

* מפעיל קשר מוטס
* אלחוטאי

קישורים חיצוניים
----------------

* אריאל גולר, ‏הקשר הגורדי, **בטאון חיל האוויר** 142, ספטמבר 1984, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האויר
* נדב ברגר, ‏היה היה, באתר חיל האוויר הישראלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכה אורן, ‏כיצד הועברתי לנווטות קורנס, באתר "מרקיע שחקים", 31 בדצמבר 2020
**בְּרְצְ'קוֹ** (בבוסנית:  **Brčko**, בסרבית בכתב קירילי: **Брчко**) היא עיר ורשות מקומית בצפון-מזרח בוסניה והרצגובינה בירת מחוז ברצ'קו, השוכנת לגדות הנהר סאווה.

היסטוריה
--------

יישוב בשם ברצ'קו ולצידו מצודה מתועד לראשונה בכתובים מראשית המאה ה-16 לאחר כיבוש האזור על ידי סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. בראשית המאה ה-17 תועדו ביישוב כ-200 מבני מגורים. העיר התפתחה כנקודת מעבר לסוחרי דרכים בדרכם לאזורי סלאבוניה, סרם(אנ') והאזורים האוסטריים שנשלטו על ידי ממלכת הבסבורג. במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716-1714) חרב היישוב.

לאחר המלחמה שוקמה העיר והוקם נמל אשר שימש לייצוא סחורות לאוסטריה ובעיר חלה גאות כלכלית. במחצית השנייה של המאה ה-19, עת נשלטה העיר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית חוברה העיר לרשת הטלגרף והוקמו בה בית חולים, בית מלון ובית דפוס. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה העיר לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שהפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה אוכלוסיית העיר כ-9,000 נפשות.

באפריל 1941 כבשה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה ובהמשך נמסר אזור ברצ'קו לחזקת המדינה העצמאית של קרואטיה בשלטון האוסטאשה. בשלהי 1944 שוחרר האזור על ידי הפרטיזנים של טיטו בגיבוי הצבא האדום ובהמשך נכללה העיר בשטחי יוגוסלביה. 
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה ובמסגרתו פרצה מלחמת בוסניה. 

לאחר סיום המלחמה הפך מחוז ברצ'קו ובמרכזו העיר ברצ'קו לקונדומיניום(אנ') בעל זיקה לרפובליקת סרפסקה ולפדרציה של בוסניה והרצגובינה אך לא תחת ריבונותם.

הקהילה היהודית
--------------

בעיר התגוררו משפחות של יהודים ספרדים שהגיעו למקום לאחר הכיבוש העות'מאני. בשלהי המאה ה-19 הגיעו לעיר יהודים אשכנזים וב-1881 הוקם בית כנסת לקהילה. ב-1897 נוסדה בעיר אגודה ציונית. ב-1921 נמנו בברצ'קו 139 יהודים שהיוו כ-2 אחוזים מכלל האוכלוסייה.

בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בברצ'קו 145 יהודים ואליהם הצטרפו בהמשך 286 פליטים מצ'כוסלובקיה, גרמניה ואוסטריה. יהודי העיר נרצחו על ידי האוסטאשה וגופותיהם הושלכו לנהר סאווה. בהמשך, בדצמבר 1941 נרצחו הפליטים על ידי אנשי אס אס בסיוע פולקסדויטשה מקומיים וגופותיהם הושלכו לנהר סאווה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברצ'קו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ברצ'קו (בבוסנית, בקרואטית ובסרבית)
* Welcome to Brčko, Europe’s only free city and a law unto itself, באתר הגרדיאן, אוחזר ב-13 ביולי 2015 (באנגלית)
* רשימת נרצחים בשואה בברצ'קו, במאגר המידע של יד ושם
* קהילת ברצ'קו, באתר jewishgen.org, אוחזר ב-13 ביולי 2015 (באנגלית)
* יהודי ברצ'קו, באתר International Jewish Cemetery Project, אוחזר ב-8 בפברואר 2020 (באנגלית)
* הקהילה היהודית בברצ'קו, בתוך: אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, עמוד 22, באתר heritageabroad.gov, אוחזר ב-13 ביולי 2015 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתוני אוכלוסין במחוז ברצ'קו, citypopulation.de, אוחזר ב-13 ביולי 2015 (באנגלית).
2. ↑  ההיסטוריה של ברצ'קו, באתר ebrcko.net, אוחזר ב-13 ביולי 2015 (בבוסנית).
3. ↑  ההיסטוריה של ברצ'קו, באתר bdturizam.net, אוחזר ב-13 ביולי 2015 (באנגלית).
4. ↑  **הקהילה היהודית בברצ'קו**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, 1988, עמוד 86.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542979105171
* BnF: cb16543500s (data)
* GND: 4399097-6
* LCCN: n97072995
* NKC: ge1095498
* SUDOC: 117461741
* VIAF: 168248899
* WorldCat (עם VIAF): 168248899

 |
**ברייס הול** (באנגלית: **Bryce Hall**; נולד ב-14 באוגוסט 1999) הוא טיקטוקר ויוטיובר אמריקאי. נכון ליולי 2023, ערוץ הטיקטוק של הול מונה 23.9 מיליון עוקבים, בעוד שערוץ היוטיוב שלו מונה 3.63 מיליון רשומים. בנוסף, הול חבר בבית הטיקטוק "סווי האוס" בלוס אנג'לס, ארצות הברית.

קריירה
------

בגיל 15, הול הצטרף לרשת החברתית "YouNow", והחל את קריירתו כאושיית רשת. בשלהי 2014, הול התפרסם ברשתות "Vine", שם צבר כ-30,000 עוקבים, ובמיוזיקלי. בשנת 2015, הול פתח את ערוץ היוטיוב הרשמי שלו. בשנת 2018, הול עבר מביתו במדינת מרילנד ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירתו. בשנת 2019, הול היה אחד מאושיות הרשת שהשתתפו בסרט התיעודי, "Jawline". הסרט הציג את ראשית קריירתו ואת השערוריות המשפטיות שלו עם מנהלו לשעבר, מייקל ויסט.

בינואר 2020, הול וחמישה טיקטוקרים נוספים, הקימו את בית "סווי", שם התגוררו ושיתפו פעולה ביחד. הבית נוהל על ידי חברת הכישרונות "TalentX Entertainment". ביוני 2020, הול תרם כ-30,000 דולר אמריקאי לארגון "NAACP". בנוסף, הול השתתף במחאות "Black Lives Matter" שאירעו בלוס אנג'לס. באותו החודש, הול ספג ביקורות קשות על ציוץ שפרסם בטוויטר. המבקרים טענו כי הציוץ של הול הוא לעג לקהילת הלהט"ב. הול מחק את הציוץ, ופרסם פוסט התנצלות באינסטגרם שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברייס הול, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ברייס הול, ברשת החברתית אינסטגרם
* ברייס הול, ברשת החברתית טיקטוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  TIKTOK: HOW OLD IS BRYCE HALL? AGE, HEIGHT AND DATING HISTORY REVEALED!, אליזה ביין
2. ↑  TikToker Bryce Hall Is Defending Himself Against Claims He Fought A Waiter Who Asked Him Not To Vape, טניה חן, 21 באוקטובר 2020
3. ↑  Everything You Need to Know About Tik Tok Star Bryce Hall, ירין קים, 26 במרץ 2020
4. ↑  Who Is Bryce Hall? Here's What You Need To Know, ללוסינדה אלמן, 9 ביוני 2020
5. ↑  A crew of TikTok stars lives rent-free in a Bel Air mansion, but at Sway House you have to meet your content quota, דן ווטלי, 27 ביוני 2020
6. ↑  Bryce Hall and Addison Rae Attended a Black Lives Matter Protest in LA Together, קרוליין טוורסקי, 4 ביוני 2020
7. ↑  Tiktok star Bryce Hall apologises after backlash over insensitive ‘heterophobia’ comment, אמה מאורייס, 28 ביוני 2020
**לגונת שבעת הימים** (באנגלית: **The Seven Seas Lagoon**) היא אגם המצוי בשטח פארק השעשועים ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה.
האגם מצוי בין מגרשי החניה של ממלכת הקסם לשער הכניסה לפארק, וסביבו מצויים המלונות של פארק השעשועים: אתר הנופש העכשווי של דיסני, אתר הנופש הפלורידיאני הגדול של דיסני ואתר הנופש הפולינזי של דיסני.

זהו אגם מלאכותי שעומקו כארבעה מטרים בלבד. המבקרים מגיעים ממגרשי החנייה אל שערי הפארק באמצעות מונורייל או ספינת קיטור.

על מנת לאפשר דיג באגם למבקרים המתגוררים במלונות שעל חופיו, הוכנסו אליו מספר סוגי דגי מים מתוקים בעת הקמת האגם, בשנת 1973. רק בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הותר הדיג באגם בשל התרבות הדגים בו. 

האגם נבנה משתי סיבות, האחת פונקציונלית - בשל העובדה שהאזור ביצתי מאפשר האגם ניקוז מימי המעיינות בסביבה מחד, ומילוי הקרקע בין מבני ממלכת הקסם מאידך. מסדרונות השירות של ממלכת הקסם, שהיו אמורים להיות תת-קרקעיים, נבנו מעל הקרקע בשל ביצתיותה. האדמה בין המסדרונות מולאה באדמה שנחפרה מהאגם, ופארק השעשועים הפתוח לציבור נמצא למעשה בקומה השנייה. הסיבה השנייה היא ספרותית - דיסני שאף לנתק את ממלכת הקסם ממגרשי החנייה, וסבר כי מסע אל מעבר לאגם אל הממלכה (מסע המופיע בספרות ובאגדות עם) תואם יותר את האופי האגדתי שרצה לשוות לפארק השעשועים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לגונת שבעת הימים** בוויקישיתוף

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל דיסני** |
**ניקול לינקלטר ניית'נסון** (באנגלית: **Nicole Linkletter Nathanson**; נולדה ב-27 בפברואר 1985) היא דוגמנית אופנה אמריקאית, זוכת העונה החמישית של "**הטופ מודל הבאה"**. פרסיה על הזכייה היו חוזה דוגמנות עם הסוכנות "פורד", חוזה בשווי 100,000 דולר עם "קאברגירל" והצגת תמונתה מאחד הצילומים בתוכנית בפרסומת בינלאומית של "Ford Fusion".

ביוגרפיה
--------

לינקלטר סיימה לימודיה התיכוניים ב"רד ריבר" בשנת 2003, ולמדה ב"אוניברסיטה של דקוטה הצפונית" וב"אוניברסיטת סנט קלאוד", בעלת תואר בשיווק. כיום לומדת ב"אוניברסיטת קליפורניה".

הופיעה בעונה החמישית של הטופ מודל הבאה, ובגמר התוכנית נבחרה לזוכה, לאחר שגברה על המתמודדת ניק פייס. טיירה בנקס אמרה על לינקלטר, "יש לה את 'הדבר' של דוגמנית יותר מכל זוכה אחרת שהייתה פה - הגוף, הפנים והגישה (...) היא מזכירה לי את הבנות שדגמנתי איתן כששהיתי באירופה בהיותי בת 17". שופטי התוכנית טוויגי ונייג'ל ברקר תיארו את המראה של לינקלטר כאנגלי. על אף שהיו לה כמה מהתמונות הטובות ביותר לאורך כל התחרות, שאר המתמודדות לא חשו מאוימות ממנה, בטענה שיש לה לכאורה חזות "חמוצה", ושבתמונותיה היא אינה מצליחה להיראות מעבר ל"בחורה יפה".

לינקלטר חתומה בסוכנויות הדוגמנות Nous שבלוס אנג'לס, Diva Models שבסינגפור, Dream Models שבהונג קונג, Agence Presse שבטוקיו, אל איי מודלס, Paragon שבמקסיקו, M and P שבלונדון ו-SMG Models.

לינקלטר הופיעה במגזינים "Elle" (אפריל 2006), "Elle Girl" (פברואר 2006), "Women's Health and Fitness Magazine" (מרץ 2006), "Lemonade" (אפריל 2006), "Vanidades" (יולי 2006), "פיפל", "Jewel", ‏"Us Weekly", ‏"Girlfriend", ‏"Celebrity Living",‏ "Golf For Women", ‏"Grand Forks Herald" ו-"In Touch Weekly", וכן דגמנה לחברת הקוסמטיקה "קאברגירל", ל"פורד פיוז'ן", ל-"Secret Deodorant and Vigoss jeans" (כחלק ממשימה ב"טופ מודל הבאה"), ל-"Yank Clothing", ל-"Sele Clothing", ל-"Milk Boutique", ל-"So Low", ל-"Crystal Rock" ול-"Trovata". כמו כן דגמנה עבור נעלי "סקצ'רס", "Burberry Prorsum", ‏"Alina Jeans", ‏"Volcom", והופיעה על שערי המגזינים "קלאו" ו-"Urban" הסינגפוריים, "מארי קלייר" מלזיה ו"מור". לאחרונה השתתפה בהפקת אופנה עבור המגזין "August". במאי 2009 הייתה עליה כתבה ב"Elle סינגפור" והיא הופיעה על שער המגזין "ניילון" במקסיקו. במאי 2010 החלה לדגמן לליין האינטרנטי של "Forever 21".

עבודות המסלול שלה כוללות דוגמנות עבור ג'אראני סטרוק, "אליס ואוליביה" (סתיו 2006), "Life Benefit"‏ (2006), גאלת "אגודת הפילנתרופים הצעירים" (2006), "Bebe" (אביב 2007), רוזיי ניקולס (אביב 2007), ז'אן קרלוס אובנדו (אביב 2007), "Italian Trade Commission" (אביב 2007), גרימלדי גיארדינה (אביב 2007) ומאריה ביאנקו נרו. בנוסף דגמנה בשבוע האופנה של אל איי באביב 2009.

לינקלטר הייתה אורחת בתוכנית הטוקשואו הרשתית "Covergirl's Talk Model", וכן הנחתה מספר פעמים בערוץ VH1, במסגרת שבוע האופנה. כיכבה בפרסומת ל"PlayStation Portable".

בשנת הייתה שופטת בתחרות "מיס ארצות הברית". כמו כן הופיעה מספר פעמים בתוכנית האירוח של טיירה בנקס.

נשואה לאדם ניית'נסון.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ניקול לינקלטר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ניקול לינקלטר** |

* ניקול לינקלטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**הבחור של שולי** הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1997, המבוסס על סיפור קצר מאת דורית רביניאן. הסרט נעשה בהזמנת שידורי קשת כחלק מסדרה בשם "סיפורים קצרים על אהבה", שיצר חגי לוי. עלילתו מתרחשת באור יהודה, ערב המהפך הפוליטי בישראל בשנת 1977.

עלילה
-----

במשפחתה של שולי באור יהודה מחכים בקוצר רוח לאבנר, "הבחור של שולי", שאמור להגיע כדי להציע לה נישואין. אבל במקומו מגיע לביתם עזרא, שהסתבך עם חבורת אנשים הרודפת אחריו. בני המשפחה בטוחים שמדובר בחבר של שולי, והוא בוחר שלא להעמידם על טעותם. כאשר אבנר מגיע לבסוף, מתחוללת מהומה.

שחקנים ודמויות
--------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
| אסתי ירושלמי | מזל |
| דני שטג | עזרא |
| מרלן בג'אלי | ג'ינה |
| איציק כהן | ניסו |
| אורלי בן גרטי | שולי |
| דורון אברהמי | אבנר |
| אריה אליאס | ציולילו |
| אורי גבריאל | שלום |
| תקווה עזיז | מסעודי |

ביקורת
------

בכתבה בעיתון גלובס משבח ניר קיפניס את הסרט "התסריט הנפלא של דורית רביניאן והבימוי נטול המניירות של דורון צברי, הופכים את "הבחור של שולי" לאחד מסרטי הטלוויזיה הטובים ביותר שנעשו כאן: לא כבד ולא רדוד, אלא פשוט סיפורם של אנשים שחיו במשך 30 שנה בשוליים, עד שניצחו, אחר כך בא דודו טופז וקרא להם "צ'חצ'חים" והיום הם, לטוב ולרע, פרצופה של המדינה".

פרסים
-----

* 1997: זוכה פרס אופיר לדרמת הטלוויזיה הטובה ביותר מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הבחור של שולי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הבחור של שולי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* הבחור של שולי, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 45 דקות)
* "הבחור של שולי", באתר בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש, אוניברסיטת תל אביב
* "הבחור של שולי", באתר "סינמסקופ"
* "הבחור של שולי", באתר "בלוג הקולנוע והטלוויזיה של אלי מורנו", 24 בנובמבר 2011 (הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר קיפניס, ‏פרצופה של המדינה "הבחור של שולי", באתר גלובס, 13 במאי 2007
**הארי תאודור נייקוויסט** (באנגלית: **Harry Theodor Nyqvist**; ‏7 בפברואר 1889 – 4 באפריל 1976), תורם חשוב לפיתוח תורת האינפורמציה.

קורות חייו
----------

נולד בוורמלנד, שוודיה, ללארס נייקוויסט (1847) וקטרינה אריקסדוטר (1857). היגר לארצות הברית ב-1907. למד לתואר ראשון ושני בהנדסת חשמל באוניברסיטת דקוטה הצפונית. קיבל תואר דוקטור בפיזיקה מאוניברסיטת ייל בשנת 1917. עבד במחלקת המחקר של AT&T עד שנת 1934 והמשיך כשזו הפכה למעבדות בל, עד פרישתו בשנת 1954. 

זכה במדליית הכבוד מטעם איגוד מהנדסי החשמל והאלקטרוניקה (IEEE) בזכות "תרומות יסודיות להבנה כמותית של רעש תרמי, שידור מידע, ומשוב שלילי". באוקטובר 1960 קיבל מדליה מטעם מכון פרנקלין עבור "ניתוחיו התאורטיים והמצאותיו הפרקטיות בתחום מערכות תקשורת ב-40 השנים האחרונות, ביניהם, עבודתו המקורית בתאוריות שידור טלגרף, רעש תרמי במולכים חשמליים, ובהיסטוריה של מערכות משוב". בשנת 1960 קיבל את מדליית ה-IEEE וב-1969 קיבל מדליה מטעם האקדמיה הלאומית להנדסה.

לאחר פרישתו התגורר בפאר שבטקסס ונפטר ב-4 באפריל 1976.

תרומותיו למדע
-------------

כמהנדס במעבדות בל, ניקוויסט תרם רבות בנושא רעש תרמי (הקרוי רעש ג'ונסון-ניקוויסט), יציבותם של מגברי משוב, טלגרפיה, פקס, טלוויזיה ובעיות תקשורת אחרות. פיתח יחד עם הרברט איווס את מכשיר הפקס הראשון של AT&T שיצא לציבור ב-1924. ב-1932 פרסם מאמר קלאסי על יציבותם של מגברי משוב. קריטריון היציבות של ניקוויסט מופיע עד היום בכל ספר לימוד על תאוריית איזון משוב. 

עבודתו התאורטית המוקדמת על קביעת רוחב פס מינימלי לשידור אינפורמציה הניחה את היסודות לפיתוחים המאוחרים יותר של קלוד שאנון ולתורת האינפורמציה.

ב-1927 קבע כי מספר הפעימות שניתן לשדר בטלגרף ביחידת זמן מוגבל לפעמיים רוחב הפס. ניקוויסט פרסם את תוצאותיו במאמר "Certain topics in Telegraph Transmission Theory" בשנת 1928. החוק הוא אנלוגי לקריטריון ניקוויסט-שאנון בתורת הדגימה.

ראו גם
------

* תדר נייקוויסט
* דיאגרמת נייקוויסט
* רעש ג'ונסון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארי נייקוויסט** בוויקישיתוף
* הארי נייקוויסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007375835105171
* ISNI: 0000 0001 1140 4076
* LCCN: n80015737
* NKC: stk2008428708
* SNAC: w60h13ff
* VIAF: 85211933
* WorldCat: lccn-n80015737

 |
**פּוֹיקִילוֹתֶרְמִיוּת** היא תכונה המאפיינת יצורים חיים שטמפרטורת גופם מושפעת מטמפרטורת הסביבה.

חרדון מתחמם על סלע. מכאן מקור הביטוי "להתחרדן"
מקור המילה פויקילותרמי מיוונית: פויקילוס (ποικίλος) – מגוון, תרמוס (θερμός*)* – חום. פויקילותרמיות היא ההגדרה העדכנית לתכונתם של יצורים שנקראו בעבר "בעלי דם קר". כל חסרי החוליות הם פוקילותרמיים וכך גם שלוש מחלקות מבין החוליתניים: דגים, דו חיים וזוחלים. ליצורים אלה אין יכולת לווסת את טמפרטורת הגוף באמצעות תהליכים פנימיים. בעלי חיים אלה נקראים גם אקטותרמיים. אקטו= מבחוץ, כלומר חום גופם נובע מחום הנקלט מבחוץ.

טמפרטורת הגוף היא פרמטר בעל משמעות מכרעת עבור בעלי החיים, משום שכל התהליכים המטבוליים המתרחשים בגופם של יצורים חיים תלויים בפעילות האנזימים. התחום האופטימלי לפעילות רוב האנזימים הוא 25 מעלות צלזיוס עד 40 מעלות צלזיוס, וגם בעלי חיים פויקילותרמיים יהיו פעילים כאשר גופם נמצא בסביבה תרמית בטווח זה. לכן, גם הם חייבים לווסת את טמפרטורת גופם, כדי שיוכלו לפעול. תגובה טיפוסית של יצורים פויקילותרמיים לתנודות בטמפרטורה היא שינוי מקום ושינוי תנוחה, כדי למזער את הסכנה בטמפרטורה גבוהה מדי או נמוכה מדי. ויסות החום של יצורים אלה הוא ויסות התנהגותי. הם עושים זאת בעזרת אדפטציות התנהגותיות, כמו חשיפה לשמש (או צל), מים או אוויר. מוכר המושג "התחרדנות" -פועל זה נגזר מהתנהגות החרדון ש"משתזף" בשמש לצורך העלאת חום גופם.

לפי הנאמר לעיל, דמם של האורגניזמים פויקילותרמיים איננו יכול להיות תמיד קר. בראטרורם מצא כי טמפרטורת הגוף של איגואנת המדבר נעה בין 18 מעלות בזמן שנת החורף עד לשיא של 46.4 מעלות בזמן פעילות בשעות החמות, לפני שהיא נאלצת לתפוס מחסה מהשמש ולקרר עצמה.

### יתרונות האקטותרמיות

אצל בע"ח פויקילוטרמיים אין בזבוז אנרגיה על ידי הפניתה לשמירת חום הגוף. לדוגמה, המזון הדרוש ביממה לצפור קטנה, אוכלת חרקים, הומיאותרמית מהיותה שייכת למחלקת העופות, יכול להספיק לזוחל באותו גודל למשך חודש. מסיבה זו, בסביבות מחיה קשות, מעוטות משאבי מזון, נמצא בעיקר יצורים פויקילותרמיים. יצורים אלה, במהלך האבולוציה, לא פיתחו מערכות הצורכות אנרגיה רבה, כגון מח מורכב או כנפיים משוכללות. בנוסף, לחלק מהם יש מספר מערכות אנזימטיות עבור כל אחד מהתהליכים החשובים בגוף. לכל מערכת אנזימטית כזו יש טמפרטורה אופטימלית שונה. תכונה זו מאפשרת להם אקלום (אנ') לתנאי טמפרטורת סביבה משתנים, כאשר שינוי הטמפרטורה הוא הדרגתי. מנגנון זה מופעל עם השתנות העונות, כאשר הטמפרטורה יורדת בהדרגה. אז מיוצרים אנזימים חדשים, הפועלים בטמפרטורה החדשה.

### חסרון האקטותרמיות

פעילות מוגבלת, לרוב בהתאם לטמפרטורת הסביבה. אם טמפרטורת הסביבה משתנה במהירות ואין שהות לאדפטציה, האנזימים מפסיקים לפעול ובעל החיים מת.

ראו גם
------

* בעלי דם קר
* בעלי דם חם
* הומיאותרמיות
* קינטיקה אנזימטית

קישורים חיצוניים
----------------

* פוקילותרמיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ארז גרטי-מהם אנזימים- מכון דוידסון

הערות שוליים
------------

1. ↑  צוות האתר, פעלים הגזורים משמות בעלי חיים, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏נובמבר 2020
2. ↑  Brattstrom 1964, Body Temperatures of Reptiles  The American Midland Naturalist
Vol. 73
3. ↑  ענבר כהן סבר, זוחלים זוחלים, באתר המכללה ללימודים פארא- וטרינריים
4. ↑  י. ברק, על "דם חם", "דם קר", באתר אלון למורי הביולוגיה
5. ↑  ענת פלורנטין, איך נוצר חום גוף ומדוע הוא דווקא 36.5 מעלות ואיך מסתדרות חיות בעלות דם קר ?, באתר מכון דוידסון, ‏מרץ 2010
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**ג'רולד (יורם) קסל** (**Jerrold Kessel**; ‏ 3 במרץ 1944 - 24 בפברואר 2011) היה עיתונאי ישראלי ממוצא דרום אפריקאי, אשר סיקר במשך שנים את ישראל בעבור העיתונות דוברת האנגלית, בין השאר כשליח רשת CNN, במשך 13 שנים, בין השנים 1990 ל-2003.

ביוגרפיה
--------

קסל עלה לישראל מיוהנסבורג כשהיה בן 17. למד ספרות אנגלית וספרנות באוניברסיטה העברית. בשנות השישים החל את הקריירה בעיתונות. הוא עבד בגופי תקשורת רבים בהם הוול סטריט ג'ורנל, האקונומיסט, הגרדיאן, הלונדון ג'ואיש כרוניקל והבי-בי-סי. בשנת 1981 מונה לעורך הספורט בג'רוזלם פוסט ואחר כך קודם לתפקיד עורך חדשות בעיתון. תפקידו המוכר ביותר לציבור היה בין השנים 1990 ל-2003, כאשר שימש שליח רשת CNN לישראל. במהלכו דיווח על מלחמת המפרץ, סיקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני ואת הסכמי השלום וכן את רצח ראש הממשלה יצחק רבין.

לאחר שעזב את משרתו ב-CNN המשיך לעבוד בעיתונות. הוא כתב טור בשם The Sakhnin Diaries, אשר עובד מאוחר יותר לסרט דוקומנטרי וטור ספורט - On the Couch - במהדורה האנגלית של עיתון הארץ. נפטר בשנת 2011 כשהוא בן 66, ממחלת הסרטן והותיר אחריו אישה ובן, עמם התגורר בישראל ונקבר בבית הקברות גבעת השלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סיימון ספנג'ין, מת עיתונאי "הארץ" וסי-אן-אן לשעבר ג'רולד קסל, באתר הארץ, 24 בפברואר 2011

* Jerrold Kessel, journalist, author, filmmaker, dies at 65, Leslie Susser, The Jerusalem Post
**מים מזוקקים** הם מים שעברו תהליך זיקוק: ניקוי מחלקיקים, מינרלים ומלחים.

תהליך הזיקוק
------------

הזיקוק מתבצע על ידי אידוי המים ועיבוי האדים אשר נוצרו בכלי אחר. בתהליך זה חומרים מומסים בעלי נקודת רתיחה גבוהה משל המים (כמו מלחים) נותרים בכלי המקורי, שם הם מתמצקים בהיעדר המים. למרות זאת, אם ישנם במים מומסים בעלי נקודת רתיחה דומה לזו של מים (כמו חלק מהפחמימנים), ייתכן שהזיקוק לא יצליח לנקות את המים, כיוון שהמומסים הללו יתאדו ויתעבו בדומה למים.

במעבדות רבות אין משתמשים במים מזוקקים אלא במים שהוחלפו בהם היונים המומסים בהם (de-ionized). זיקוק המים בתהליך שתואר לעיל יקר ולכן מועברים המים דרך קולונה, שהיא מן מסנן גדול בו מוחלפים היונים שיש במים בהידרוקסיד והידרוניום. עבור ניסויים ספציפיים מרתיחים את כמות המים הנדרשת על מנת לצמצם את כמות הגזים המומסים בהם.

המים הנקיים ביותר הנמצאים בשימוש מעבדתי שוטף נקראים t.d.w. (מאנגלית: triple distilled water, כלומר מים שנוקו שלוש פעמים). במים אלה נעשה שימוש רב במחקר ביולוגי ולכן בנוסף לתהליך הזיקוק הרגיל, המים מוקרנים במנורת על-סגול, שמטרתה הריגת חיידקים, כלומר בנוסף לניקיון המים ממומסים הם גם סטריליים.

תכונות
------

בסביבה נקייה, מי גשם ומי קרחונים נמסים (שמקורם אף הוא גשם) הם מים מזוקקים באופן טבעי, אך בדרך כלל הם סופחים חלקיקים ומזהמים מהאוויר ומהקרקע ובכך מתווספים להם אותם חומרים מומסים.

בניגוד למי ברז, מים מזוקקים הם מבודד חשמלי, כי אין בהם כמעט יונים (פרט להידרוקסיד והידרוניום שמקורם במים עצמם). התנגדותם יורדת כשהם חשופים לאוויר הפתוח וקולטים אבק, מינרלים, מלחים וגזים, בעיקר פחמן דו-חמצני, היוצר חומצה פחמתית שבתורה מתפרקת ליצירת יוני קרבונט המסוגלים להוליך זרם חשמלי. איכותם של מים מזוקקים נקבעת לפי ההתנגדות שלהם: ככל שהתנגדות המים גבוהה יותר, כך הם נקיים יותר.

לשתייה
------

ישנה מחלוקת לגבי הסיכון לעומת הכדאיות שבשתיית מים מזוקקים. המצדדים טוענים שמים מזוקקים הם המים הטהורים ביותר שבנמצא ויש להם יכולת מוגברת לנקות את הגוף מזיהומים. המתנגדים מזהירים שמכיוון שריכוז המלחים במים המזוקקים הוא נמוך מאוד, הם עלולים לגרום לספיחת מים מוגברת בתאי הגוף עקב תהליכים של השוואת ריכוזים דרך אוסמוזה, וכמו כן לספוח מהגוף מלחים ומינרלים שדרושים לו. לשתי הטענות אין גיבוי מדעי ולמעשה שתיהן שגויות, ניתן לשתות מים מזוקקים בבטחה אולם הם חסרים את המינרלים הקיימים במי ברז. בישראל איכות מי השתייה גבוהה ומנוטרת וההמלצה הבריאותית והסביבתית היא לשתות מי ברז.

ראו גם
------

* טיהור שפכים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מים מזקקים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מים מזוקקים** |

* מאיר ברק, האם יש הבדל בין מים מזוקקים ומים מטוהרים?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 ספטמבר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  Drinking water treatment: distillation
2. ↑  How to make triple distilled water from 1932
3. 1 2  מיתוסים על שתיית מים מזוקקים
4. ↑  Can you drink distilled water? Is it safe?
5. ↑  שאלות ותשובות בנושא מי שתייה, משרד הבריאות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX533340
* GND: 7520416-2

 |
**מייקל סאבג'** (באנגלית: **Michael Savage**), נולד ב-31 במרץ 1942, הוא שם העט של **מייקל אלן וינר** (Michael Alan Weiner) שדרן רדיו, סופר ופובליציסט יהודי אמריקאי. בנו הוא המיליארדר ראסל ויינר.

אודות
-----

תוכנית הרדיו של סאבג' משודרת ביותר מ 350 תחנות רדיו ברחבי ארצות הברית עם כ9 מיליון מאזינים בממוצע, והיא השלישית בגודלה. השקפותיו של סאבג' ידועות כשמרניות ולאומיות מאוד, עד כדי כך שכניסתו לאנגליה נאסרה. מלבד בנושאים פוליטיים, תוכניתו עוסקת לעיתים ברפואה אלטרנטיבית, תזונה, מוזיקה, ספרות, הורות מתוכננת, היסטוריה, דת, פילוסופיה, תרבות וסיפורים אישיים במיוחד אוהב לספר על מדינת ישראל וערכים המשותפים לה לארצות הברית כמו גם האויבים המשותפים. סאבג' כתב שלושים ושמונה ספרים בנושאי בריאות, חברה ופוליטיקה, כאשר ארבעה מתוכם הפכו לרבי-מכר. המוטו שלו: "גבולות, שפה, תרבות". מתגורר ומשדר כיום מסן פרנסיסקו, קליפורניה

קריירה
------

מייקל וינר נולד בניו יורק למשפחת מהגרים יהודית מרוסיה. הוא סיים תואר ראשון בהוראה ובסוציולוגיה והיה מורה תיכון מספר שנים. לאחר מכן סיים תואר שני בבוטניקה רפואית ותואר שני נוסף באנתרופולוגיה רפואית באוניברסיטת הוואי, ותואר שלישי בתזונה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. את מחקרו לדוקטורט ערך באיי פיג'י. הוא כתב מספר ספרים על צמחי מרפא והומאופתיה ומאמרים בנושא אפידמיולוגיה. ב-1994, לאחר שמאמר שכתב בנושא הקשר בין מגפות ומהגרים לא פורסם עקב חשש להתססה, הוא הקליט תוכנית רדיו בנושא והפיץ אותה לתחנות רדיו בכוונה לחפש עבודה כשדרן רדיו. הוא קיבל תפקיד כממלא מקום בתחנת רדיו בסן פרנסיסקו ולאחר פחות משנה קיבל תוכנית יומית משלו תחת הסיסמה: "מימין לראש לימבו ומשמאל לאלוהים". תוכניתו (***The Savage Nation***) צברה פופולריות ועברה לשעות השיא. באמצע העשור השני של המאה ה-21, מאזינים לסאבג' בין 8 ל-10 מיליון מאזינים בכל שבוע ובכך הוא בעל מספר המאזינים הרב ביותר לאחר ראש לימבו ושון האנטי. תוכניתו נמשכת שלוש שעות, במהלכן הוא מקבל מספר שיחות ממאזינים ולעיתים הוא מראיין אנשים שונים. העיתונאי אהרון קליין, למשל, מופיע בתוכנית מפעם לפעם עם עדכונים בנושא המזרח התיכון.

השקפותיו
--------

* הידוק הפיקוח על הגבולות למניעת הגירה בלתי חוקית. מתנגד בתוקף להעדפה מתקנת.
* שמירה על מעמד השפה האנגלית ועל התרבות האמריקאית כתרבות ייחודית (בניגוד לגישת הרב-תרבותיות).
* מתנגד למלחמה בהתחממות עולמית.
* מתנגד לחינוך מיני בבתי הספר.
* מתנגד לנישואים חד-מיניים ולהורות הומו-לסבית.
* קורא להפעלת יד קשה במלחמה בטרור ונגד האסלאם הקיצוני.
* מתנגד לטיפול תרופתי בהפרעת קשב וריכוז בקרב ילדים.
* מתנגד להורות מתוכננת.
* תומך בדונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל סאבג'** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מייקל סאבג'
* מייקל סאבג', ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011876372705171
* GND: 1038500974
* ISNI: 0000 0001 2028 1442
* LCCN: n2002102346
* ORCID: 0000-0002-5259-1178
* SNAC: w6q88w0w
* SUDOC: 156500892
* VIAF: 70755085
* WorldCat: lccn-n2002102346

 |
בהלכות טומאה וטהרה, **חולין על טהרת הקודש** הוא כינוי הלכתי לאוכל שאין עליו קדושת תרומה או קודש, אבל בעליו החליט להתייחס אליו כאוכל קדוש, שאסור לטמאו ואסור לאכלו בטומאה, כדי להרגיל את עצמו לשמור את אוכלי הקדשים בטהרה, כך שגם אוכלי הקדשים שברשותו, יישארו בטהרה. 

לרוב, דרך הכוהנים, האוכלים תרומה, להחיל קדושה זו, על מאכלי בשר, שכן קדשי המזבח הם בשר. למרות שקדשי המזבח הם בקר וצאן, נהגו הכוהנים להחיל קדושה זו גם על בשר חיה, שכן כל סוגי הבשר דומים זה לזה בצורתם, וניתן להחליף ביניהם, וכדי להרגיל עצמם באכילת בשר בטהרה, הם הרגילו את עצמם בכל מיני הבשר. לפי הרמב"ם, הכוהנים רצו בכך להבדל ממאכלי העמי הארצות- אנשים שאינם בקיאים בהלכה, שמאכליהם טמאים מכיוון שאינם יודעים לשמור על עצמם בטהרה.

באופן דומה, **חולין על טהרת תרומה** הם חולין שההתייחסות אליהם הם כמו אל תרומה, שקדושתה פחותה מקדשים, למשל בכך שאין בה את דרגת רביעי לטומאה. קדושה זו החילו הכוהנים רק על פירות, שכן תרומה מופרשת רק מפירות הצומחים מהקרקע, ולא מהחי.

כמו כן, **חולין על טהרת פרה** הם חולין שנשמרו אף מטומאת חמישי לטומאה, הקיימת רק בדיני פרה אדומה.

ההלכה
-----

בחולין על טהרת הקודש עצמם, נחלקו התנאים, האם דינם ממש כשל קודש, ובעוד שרבי אליעזר בן צדוק סבור שדינם כשל תרומה ויש בה אף את שלישי לטומאה, סבורים שאר החכמים שדינם פחות מעט משל קודש, ואין בה את דיני שלישי ורביעי לטומאה. לפי רבי אליעזר, קיים בה אף רביעי לטומאה, ממש כשל קודש.

כאשר אדם מחמיר על עצמו שמאכליו יהיו "חולין על טהרת הקודש" או על טהרת תרומה, חל איסור מדרבנן על האוכל ועליו, שעליו לקיים את מנהגו ואינו יכול לטמא את האוכל. דין זה נגזר מדיני נדר וקונם, בהם ניתנה רשות וסמכות הלכתית לאדם לאסור על עצמו את המותר לו[דרוש מקור]. לפי דעה אחת, אין כוח לאדם להתפיס (=להחיל) קדושת קודש על חולין, ורק קדושת תרומה הוא יכול להתפיס.

ראו גם
------

* חבר (הלכה)
* פירות חולין

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ל"ד, עמוד א', ועל פי רש"י בחולין ב' ע"ב ד"ה שנעשו על טהרת קדש.
2. ↑  בפירושו למשניות טהרות פרק ב'.
3. ↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף כ', עמוד א', וסוף מסכת פרה.
4. ↑  מסכת טהרות פרק ב' משנה אחרונה, מובא גם בתלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ל"ה, עמוד ב'.
5. ↑  רש"י, בתלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ב', עמוד א'.
6. ↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ל"ד, עמוד ב'-דף ל"ו, ורש"י שם
**פפירוס ישמעאל** הוא פפירוס עברי בן ארבע שורות מקוטעות מתקופת בית ראשון שהתגלה בבית פרטי במונטנה אשר בארצות הברית. הפפירוס נפתח במילים: "לישמעאל תשל[ח]...".

היסטוריה
--------

תצלום הפפירוס נחקר על ידי הפלאוגרפית, ד"ר עדה ירדני, בשנת 2018 בסמוך לפטירתה. לאחר פטירתה הועבר התצלום לידיו של שמואל אחיטוב. בעקבות חקירה מודיעינית של יחידת מניעת השוד של רשות העתיקות, התגלה כי הפפירוס המקורי נמכר על ידי אוצר מוזיאון רוקפלר בשעתו, יוסף סע'אד ועל ידי חליל איסכנדר קנדו, סוחר עתיקות פלסטיני מבית לחם, שהיה מעורב בעסקאות רבות הקשורות במגילות מדבר יהודה. הפפירוס נרכש בידי אזרחית אמריקאית ב-1965 והוא נשמר בזכוכית בארון ביתה בארצות הברית. עם פטירתה ירש בנה את הפפירוס. לאחר מאמץ מודיעיני הגיעו פקחי רשות העתיקות אל הבן היורש. הבן הוטס לישראל לביקור בהיכל הספר ושם הוצגה בפניו יכולת השימור הגבוהה של מומחי המוזיאון לממצאים עתיקים. בעקבות הביקור הוא הסכים להעביר את הממצא לידי ישראל. הפפירוס שוכן עתה במוזיאון ישראל.

הכתב שבו נכתב הפפירוס תוארך למאות השביעית או השישית לפני הספירה, עת רווחה ידיעת הכתיבה והקריאה בממלכת יהודה. הערכת רשות העתיקות היא שהפפירוס נמצא בחפירות השוד שערך קנדו במערות במדבר יהודה.

הפפירוס פורסם לידיעת הציבור הרחב ב־7 בספטמבר 2022 ונחשף ב"כנס מדבר יהודה" שאירגנה רשות העתיקות במוזיאון ארצות המקרא ירושלים ב-15 בספטמבר 2022.

ראו גם
------

* רשימת כתובות כנעניות וארמיות

קישורים חיצוניים
----------------

* ירון דרוקמן, "פפירוס ישמעאל" מימי בית המקדש הראשון הוחזר לישראל, באתר ynet, 7 בספטמבר 2022
* אתר למנויים בלבד ניר חסון, רשות העתיקות חשפה תעודה נדירה מתקופת בית ראשון עם השם "ישמעאל", באתר הארץ, 7 בספטמבר 2022
**רוברט שו** (באנגלית: **Robert Shaw**;‏
30 באפריל 1916, רד בלאף, קליפורניה - 25 בינואר 1999, ניו הייבן, קונטיקט) היה מנצח, שהתפרסם בעיקר בעבודתו עם המקהלה הנושאת את שמו ועם התזמורת הסימפונית והמקהלה של אטלנטה.

קריירה
------

בשנת 1941 ייסד את **המקהלה הקולגיאלית**, קבוצה שנודעה בשעתה באינטגרציה הבין-גזעית שאפיינה אותה. הקבוצה ביצעה את הסימפוניה התשיעית של בטהובן עם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית בניצוח ארטורו טוסקניני, שאמר על שו, "זה המאסטרו שחיפשתי כל הזמן".

בהמשך דרכו, בשנת 1949 ייסד את **מקהלת רוברט שו** - קבוצה שהקליטה תקליטים רבים וסיירה ב-30 ארצות, במסעות שמימן משרד החוץ האמריקאי. שו התמנה למנהל מוזיקלי של תזמורת סן דייגו בשנת 1953 וכיהן במשרה זו ארבע שנים. רק אחרי תקופת עבודתו עם תזמורת סן דייגו חזר ללימודי הניצוח אצל גיאורג סל ושימש כעוזרו בתזמורת קליבלנד במשך אחת-עשרה עונות. משנת 1967 עד 1988 היה מנהל מוזיקלי ומנצח של התזמורת הסימפונית של אטלנטה. בשנת 1970 ייסד את מקהלת התזמורת הסימפונית של אטלנטה.

אחרי 1988 המשיך לנצח על התזמורת וללמד בסדרת פסטיבלי קיץ וסדנאות בנות שבוע בקרנגי הול, למנצחי מקהלות וזמרים. 

במהלך הקריירה הארוכה שלו היסב שו את תשומת הלב למוזיקה מקהלתית והיה לדיקן מנצחי המקהלות האמריקאים. בתפקידו זה חנך מספר רב של מנצחים צעירים, כמו מרגרט היליס ואצל מהשראתו לאלפי זמרים, שאיתם עבד ברחבי ארצות הברית.

שו קיבל 16 פרסי גראמי ובשנת 1991 ניתן לו פרס מרכז קנדי.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוברט שו, באתר אייטונס (באנגלית)
* רוברט שו, באתר ספוטיפיי
* רוברט שו, באתר AllMusic (באנגלית)
* רוברט שו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רוברט שו, באתר Discogs (באנגלית)
* רוברט שו, באתר Songkick (באנגלית)
* רוברט שו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007594666205171
* BIBSYS: 3088657
* BNE: XX949960
* BnF: cb13939408s (data)
* CiNii: DA08606799
* GND: 12443729X
* ICCU: DDSV030383
* ISNI: 0000 0001 0891 936X
* LCCN: n81058246
* LNB: 000047773
* MusicBrainz: a50d048e-bca0-44c8-99db-c046d73f2213
* NKC: xx0145750
* NLA: 61266243
* NTA: 108435032
* RERO: 02-A012343610
* SNAC: w6251k9m
* SUDOC: 080667384
* VIAF: 42029843
* WorldCat: lccn-n81058246

 |
**רוברט "בינגו" סמית'** (באנגלית: **Robert "Bingo" Smith**;‏ 26 בפברואר 1946 – 26 באוקטובר 2023) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1969–1980. ממוצעיו לאורך הקריירה היו 12.6 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.

בדצמבר 1979 הופרשה גופייתו, עם המספר "7", על ידי קליבלנד קאבלירס.

קריירת מכללות
-------------

סמית' נולד בעיר ממפיס שבטנסי, ובין השנים 1966–1969 למד באוניברסיטת טלסה אשר בטלסה, אוקלהומה. בעונתו השלישית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם סמית' ממוצעים של 24.5 נקודות ו-10.3 ריבאונדים למשחק, וזכה בתואר "שחקן העונה של מחוז ה-MVC".

קריירת משחק
-----------

בדראפט ה-NBA‏ 1969 נלקח סמית' בבחירה השישית, על ידי סן דייגו רוקטס. לאחר עונה אחת עם הרוקטס נבחר בדראפט ההרחבה של שנת 1970 על ידי קליבלנד קאבלירס, לקראת עונת הבכורה של המועדון. ב-9 העונות הבאות היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצד אוסטין קאר, עם ממוצע כולל של 13.3 נקודות למשחק. בעונת 1974/1975 הוביל את קלעי קבוצתו עם 15.9 נקודות למשחק. בעונת 1975/1976 העפיל עם קליבלנד לשלב הפלייאוף, לראשונה בתולדותיה, ואף סייע לה לגבור על וושינגטון בולטס בסיבוב הראשון, בתוצאה 3–4. בעת עזיבתו את הקאבלירס בשנת 1979 הוביל את שחקני המועדון בסך נקודות (9,513), וניצב במקום השני באסיסטים (1,566) ובמקום השלישי בריבאונדים (3,057).

באוקטובר 1979 הועבר סמית' בטרייד לסן דייגו קליפרס, ולאחר עונה אחת במדיה פרש ממשחק.

חייו האישיים
------------

באפריל 2009 סבל סמית' משבץ מוחי, אשר פגע בפלג גופו הימני וגרם לו לשיתוק חלקי.

נפטר ב-26 באוקטובר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות ה-NBA של סמית', באתר basketball-reference.com
2. ↑  ביוגרפיה, באתר הקאבלירס
3. ↑  ממוצעי המכללות של סמית', באתר sports-reference.com
4. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1969, באתר basketball-reference.com
5. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1970, באתר basketball-reference.com
6. ↑  Bingo Smith travels the hard road back from a stroke, באתר cleveland.com,‏ 16 בינואר 2011