recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'ון קרואו רנסום** (באנגלית: **John Crowe Ransom**; ‏30 באפריל 1888 - 3 ביולי 1974) היה משורר, מסאי ופרשן חברתי אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

רנסום נולד בפולסקי, בנו של כומר מתודיסט. בגיל 15 נכנס רנסום לאוניברסיטת ואנדרבילט בנאשוויל, טנסי, וסיים את לימודיו במוסד זה בגיל 21 (1909).

בשנים 1910 עד 1913 למד באוניברסיטת אוקספורד באנגליה במסגרת מלגת רודז.

ב-1914 החל רנסום לעבוד במחלקה האנגלית בוואנדרבילט. הקריירה שלו נקטעה לזמן מה על ידי מלחמת העולם הראשונה, והוא שרת כקצין ארטילריה בצרפת. לאחר המלחמה חזר רנסום לוואנדרבילט, והפך לחבר במחלקה האנגלית באוניברסיטה זו.

ב-1930 הצטרף רנסום, יחד עם עוד 11 אגררים דרומיים (*Southern Agrarians*), לפרסום המניפסט האגררי, שנדמה כי סחף עמו את התרבות האמריקאית הדרומית המסורתית. בשנות השלושים פרסם רנסום מאמרים שונים, שהושפעו מהאמונות האגרריות, אך עד ל-1945 הוא הפנה את גבו לתנועה זו.

אוסף המסות שלו, "God Without Thunder", פורסם ב-1938, השנה בה הוא פרסם גם את "The World's Body". ב-1941 הוא פרסם את "The New Criticism" (הביקורת החדשה).

ב-1937 עזב רנסום את וואנדרבילט, וקיבל משרה בקניון קולג' באוהיו. ב-1945 פורם ספרו "Selected Poems". לאחר שהגיע לקניון, הוא נעשה העורך של ה-"*Kenyon Review*", ונשא במשרה זו עד ל-1959.

ב-1966 הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לספרות ולאמנויות. ב-1972 פורסם אוסף מסות נוסף שלו, שפורסמו קודם ב-"Kenyon Review".

רנסום מת בגמבייר, אוהיו ב-3 ביולי 1974. קברו נמצא מאחורי ספריית צ'למרס של הקניון קולג'.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון קרואו רנסום, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ג'ון קרואו רנסום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277667605171
* BIBSYS: 90052379
* BNE: XX5434737
* BnF: cb11984640c (data)
* CiNii: DA03334137
* GND: 118787845
* ICCU: DDSV221355
* ISNI: 0000 0001 0866 5355
* LCCN: n50053936
* NKC: mub2015868033
* NLA: 35796370
* NTA: 069633088
* RERO: 02-A003727103
* SNAC: w6rv0nc2
* SUDOC: 027904814
* Trove: 1091568
* VcBA: 495/251467
* VIAF: 7399505
* WorldCat: lccn-n50053936

 |
**גנרל סר ריצ'רד סיריל ביירן הייקינג** (באנגלית: **Sir Richard Cyril Byrne Haking**;‏ 24 בינואר 1862 – 9 ביוני 1945) היה גנרל בריטי אשר פיקד על הקורפוס ה-11 במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן היה הנציב העליון בעיר החופשית דנציג.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

הייקינג נולד ב-24 בינואר 1862 בהליפקס, מערב יורקשייר, לכומר ריצ'רד הייקינג. הוא למד באקדמיה הצבאית סנדהרסט ובשנת 1881 התגייס לצבא הבריטי והצטרף לרגימנט 67 (דרום המפשייר) של פוט, שבאותה שנה נהיה חלק מרגימנט המפשייר. בשנת 1885 הוא הפך לשליש הגדוד ה-2, ובין השנים 1885–1887 הוא לחם במלחמה האנגלו-בורמזית השלישית ואף אוזכר בשדרים. בשנת 1889 הועלה לדרגת קפטן. הוא נשא לאישה את רייצ'ל ביופורד הנקוק בספטמבר 1891. לזוג לא היו ילדים.

הייקינג למד במכללה לפיקוד ומטה (Staff College) של הצבא הבריטי. בשנת 1899 הועלה לדרגת מייג'ור. הוא היה סגן קצין האג"ם במטה הפיקוד במלחמת הבורים השנייה ושוב אוזכר בשדרים. בשנת 1901 התמנה לפרופסור במכללה לפיקוד ומטה עד 1904, ובין 1904–1906 מונה לסגן עוזר גנרל (DAAG) ובשנת 1905 הועלה לדרגת קולונל. לאחר מכן שירת במטה פיקוד דרום וקיבל את הפיקוד על חטיבת הרגלים החמישית בשנת 1911.

### מלחמת העולם הראשונה

בתחילת מלחמת העולם הראשונה לחם הייקינג בחזית המערבית. בספטמבר 1914 הוא לחם עם החטיבה ה-5 במהלך הקרב הראשון על המארן והקרב הראשון על האן, וב-21 בדצמבר 1914 הוא מונה למפקד דיוויזיית חיל הרגלים הראשונה בפלנדריה. בסוף 1914, הדיוויזיה שלו עברה לחזית בלה באסה והייתה מעורבת בקרב ארטואה השני החל מה-9 במאי 1915.

באוגוסט 1915 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11 הבריטי, ולחם עמו במהלך קרב לוס בחודש שלאחר מכן. ב-1 בינואר 1916 הוא קיבל את תואר אביר מפקד של מסדר האמבט (KCB). בשנת 1916 הוא לחם עם הקורפוס במהלך הקרב על הסום וספג אבדות כבדות, ובנובמבר 1917 נשלח הקורפוס לאיטליה, שם לחם בקרבות חזית האיטלקית. ב-1 בינואר 1918 הוא קיבל את תואר אביר מפקד של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, ובמרץ 1918 חזר הקורפוס שבפיקודו לצרפת והשתתף במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה החמישית, ואף השתתף בשחרור ליל.

### לאחר המלחמה

בשנת 1919 מונה הייקינג למפקד המשלחת הצבאית הבריטית ברוסיה ובמדינות הבלטיות. ובתחילת 1920 הוא התמנה למפקד הבריטי של צבאות בעלות הברית בדנציג עבור קיום משאלי העם בעקבות חוזה ורסאי בפרובינציית פרוסיה המזרחית וחלקים מפרובינציית פרוסיה המערבית.

ב-1 בינואר 1921 הוא קיבל את תואר אביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית, ובין השנים 1921–1923 הוא שימש כנציב העליון של חבר הלאומים לעיר החופשית דנציג. לאחר מכן הוא פיקד על הכוחות הבריטיים בממלכת מצרים עד לשנת 1927, ולאחר מכן הוא פרש מהצבא. הייקינג מת בביתו ב-9 ביוני 1945, זמן קצר לאחר סיום מלחמת העולם השנייה באירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד הייקינג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Ian F. W. Beckett & Steven J. Corvi, **Haig's Generals**, Pen and Sword Military Publishing, 2007
2. 1 2  Colin Matthew, **Dictionary of National Biography. 24 - Essay on Haking by A.Simpson**, אוניברסיטת אוקספורד, 2004, ISBN 978-0198614111
3. ↑  **Travers**, 1987, עמ' 286-7

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1023112418
* ISNI: 0000 0003 8120 9238
* LCCN: n2013044618
* NARA: 10599070
* SNAC: w6x5108w
* VIAF: 260342586
* WorldCat: lccn-n2013044618

 |
**ריצ'רד אנדרו "דיק" גפהארדט** (באנגלית: **Richard Andrew "Dick" Gephardt**; נולד ב 31 בינואר 1941) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שירת כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מיזורי וכיהן כמנהיג הרוב הדמוקרטי.

ביוגרפיה
--------

דיק גפהארדט נולד ב 31 בינואר 1941, בעיר סנט לואיס אשר במדינת מיזורי. הוא בוגר אוניברסיטת נורת'ווסטרן ובית הספר למשפט של מישיגן. גפהארדט נשוי לג'יין ואב לשלושה ילדים.

ב-1976, נבחר לייצג את המחוז ה-3 של מיזורי, אשר כולל חלק מהעיר סנט לואיס, בבית הנבחרים אשר בוושינגטון. מאז נבחר ברציפות עד לבחירות 2002. במהלך 2003 הכריז כי לא ירוץ לכהונה נוספת ב-2004.

ב-1984 נבחר כיו"ר הוועידה הדמוקרטית בבית הנבחרים התפקיד הרביעי בחשיבותו בבית הנבחרים אם מפלגתו של המכהן היא מפלגת הרוב.

ב-1988 ניסה כוחו בהתמודדות למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית והפתיע רבים כאשר ניצח במדינת איווה השכנה למדינתו מיזורי ואולם בהמשך יצא מהמירוץ בעיקר בשל בעיות מימון, פריימריס אשר סופו היה ניצחון של מושל מסצ'וסטס מייקל דוקאקיס.

ב-1989 נבחר על ידי עמיתיו הדמוקרטים בבית הנבחרים לכהונת מנהיג הרוב, עמדה השנייה בחשיבותה רק ליושב ראש בית הנבחרים. גפהארדט הפך ממנהיג הרוב הדמוקרטי בבית הנבחרים למנהיג הדמוקרטי בבית הנבחרים בשנת 1994 כאשר לראשונה מזה 40 שנה הפסידו הדמוקרטים את השלטון בבית הנבחרים לידי הרפובליקנים בניצוחו של חבר בית הנבחרים הרפובליקן השמרן מג'ורג'יה ניוט גינגריץ'. ב-2002 התפטר מתפקידו זה כמנהיג הדמוקרטי בבית הנבחרים על רקע ביקורת משורות המפלגה הדמוקרטית לפיה מכהן גפהארדט כממנהיג הדמוקרטי ומפסיד 5 בחירות רצופות (מאז 1994) בהן לא הצליחו הדמוקרטים להשיג שליטה בבית הנבחרים. ואכן בשנת 2002 נבחרה ננסי פלוסי אשר מייצגת את סן פרנסיסקו או את המחוז ה-8 של קליפורניה בקונגרס, לכהונת המנהיגה הדמוקרטית בבית הנבחרים ועשתה בכך היסטוריה, שכן לראשונה בחרה מפלגה מרכזית בארצות הברית אישה לכהונה זאת.

גפהארדט הכריז על התמודדותו למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004. אולם לאחר שהגיע רק למקום הרביעי באיווה, מקום בו חזו כי ינצח או יגיע למקום השני, היה לראשון המתמודדים שהודיעו על פרישתם לאחר תחילת הפריימריס.

גפהארדט נמנה ברשימת המועמדים לסגנות נשיא שגיבש הסנאטור ג'ון קרי ואולם בסופו של דבר הועדף ג'ון אדוארדס הצעיר והפוטוגני על פני גפהארדט וניסיונו העשיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיק גפהארדט** בוויקישיתוף
* דיק גפהארדט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* דיק גפהארדט באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007453582505171
* GND: 124425836
* ISNI: 0000 0000 3199 4731
* LCCN: n93055881
* NARA: 10574503
* NTA: 169219615
* SNAC: w68059pw
* SUDOC: 235182133
* US Congress: G000132
* VIAF: 70603608
* WorldCat: lccn-n93055881

 |
**אָלֶכְּסַנְדְּרוֹס מָבְרוֹקוֹרדַאטוֹס** (ביוונית: **Αλέξανδρος Μαυροκορδάτος**;‏ 11 בפברואר 1791 – 18 באוגוסט 1865) היה מדינאי יווני וממנהיגי מלחמת העצמאות היוונית נגד שלטון האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה שימש כראש ממשלת יוון מספר פעמים תחת שלטון אותון, מלך יוון. המדינאי חרילאוס טריקופיס היה אחיינו.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדרוס היה יליד של בית אצולת פנרים היווני (בית אצולה אשר התגורר ברובע היווני של קונסטנטינופול), אשר זה זמן רב במובהק שימש לשירות הפאדישאה (סולטאן עות'מאני) הטורקי.

משנת 1812 היה אלכסנדרוס מזכיר במשרדו של יואן גאורגה קאראג'ה, שליט נסיכות ולאכיה אשר הייתה מדינת חסות לעות'מאנים, ומאוחר יותר יצא לגלות עם אדונו אשר ברח ממכווני החודים לכיסאו (בהם הרוסים אשר רצו להפילו ולהחליפו בשליט הנאמן לחסותם) אל פיזה.

### מרד בטורקים

בשנת 1821 הצטרף אלכסנדרוס לארגון פיליקי אטריה של מהפכנים ביוון שזה עתה מרדו בטורקים והחלו את מלחמת העצמאות היוונית; למרות החשדות של המורדים להימצאות מרגל בין בני משפחת פנרים (אשר כאמור רובם שמרו על אמון הטורקים), הוא התבסס במהרה כראש ממשלה אזורית במיסולונגי, במערב יוון. במהלך דצמבר 1821 ועד ינואר 1822 אלכסנדרוס עמד בראש האספה הלאומית הראשונה, באפידאורוס, והוביל את עריכת החוקה.

אלכסנדרוס, לאחר שהשיג את אמון המורדים נבחר לנשיא הראשון של הרפובליקה ההלנית הראשונה.

הממשלה החדשה הפעילה מעט כוח של ממש, ואלכסנדרוס חזר במהרה למיסולונגי, שם ניהל הגנה מוצלחת נגד הטורקים (נובמבר 1822 - ינואר 1823). הוא ייצג את השלטון הלאומי כמושל כללי (1823-1825) במיסולונגי, וקיבל שם את ביקורו של לורד ביירון, המשורר-פרטיזן האנגלי המפורסם שתמך בעניין העצמאות היוונית.

מאוחר יותר אלכסנדרוס הפך למנהיג הראשי של המפלגה הפרו-אנגלית, אף שלא אישר את דרישת יוון להפוך למדינת חסות של האימפריה הבריטית.

### ברפובליקה ובממלכה

לאחר שעבר התעלמות במהלך נשיאותו של הרוזן יואניס אנטוניוס קפודיסטריאס בין 1827-1831), מונה אלכסנדרוס לשר האוצר (1832) ולאחר מכן לראש ממשלת יוון (1833) תחת אותון, המלך הראשון של יוון.

בהמשך שימש כשליח יווני במינכן, ברלין, לונדון ולבסוף בקונסטנטינופול. לאחר שנקרא בשנת 1841 בידי המלך אותון לשוב ולהנהיג את משרד החוץ, הוטל על אלכסנדרוס להקים ממשלה חדשה מתוך משבר פוליטי שהביא לקריסת הממשלה הקודמת. הממשל הרפורמיסטי שלו התברר כחסר השפעה במהירות לנוכח האבסולוטיזם המלכותי, וב-20 באוגוסט 1841 הוא נאלץ להתפטר.

לאחר המהפכה של 1843 אשר דרשה את סיום ההשפעה של ממלכת בוואריה על הממשל של המלך אותון, חוקה, מונרכיה פרלמנטרית וזכות בחירה אוניברסלית אלכסנדרוס שוב שירת בתור ראש ממשלה בשנת 1844 ומאוחר יותר בין 1854 ל-1855, לאחר מכן יצא לגמלאות ונפטר באגינה בשנת 1865, בעודו בן 74. אלכסנדרוס דבר 8 שפות מבחינה שוטפת, בהם אנגלית, צרפתית וטורקית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדרוס מברוקורדאטוס** בוויקישיתוף
* אלכסנדרוס מברוקורדאטוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אילן יוחסין של אלכסנדרוס
* אלכסנדרוס מברוקורדאטוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278434805171
* BnF: cb16921978m (data)
* GND: 118952439
* ISNI: 0000 0000 9111 7087
* LCCN: n82079070
* NLG: 45411
* NTA: 339627522
* SNAC: w62242w4
* SUDOC: 179891014
* Trove: 820344
* VIAF: 42600021
* WorldCat: lccn-n82079070

 |
**אונל לזארו הרננדס מאייאה** (בספרדית: **Onel Lázaro Hernández Mayea**; נולד ב-1 בפברואר 1993) הוא כדורגלן קובני המשחק בעמדת הקיצוני בנוריץ' סיטי.

קריירת מועדונים
---------------

הרננדס נולד במורון שבקובה ובגיל צעיר היגר לגרמניה. הרננדס התחיל לשחק במחלקות נוער מקומיות עד שבגיל 17 הצטרף לארמיניה בילפלד. ב-1 באוקטובר 2010 הרננדס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד פאדרבורן 07.

בקיץ 2012 הצטרף לקבוצת המילואים של ורדר ברמן וב-10 בינואר 2014 לזו של וולפסבורג.

ב-2 ביוני 2016, הרננדס חתם באיינטרכט בראונשווייג מהבונדסליגה השנייה.

ב-25 בינואר 2018, הרננדס חתם לשלוש וחצי שנים בנוריץ' סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-3 בפברואר הרננדס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד מידלסברו. ב-4 באוגוסט 2018, כבש צמד בתיקו 2-2 נגד ברמינגהאם סיטי. ב-9 באוגוסט 2019 נכנס כמחליף במשחק הפרמייר ליג נגד ליברפול והפך לכדורגלן הקובני הראשון בליגה זו.

באוגוסט 2021 הושאל למידלסברו בהשאלה.

בינואר 2022 הרננדס חתם ברמינגהאם סיטי.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, הרננדס שיחק בנבחרת הנוער של גרמניה.

בנובמבר 2018 הרננדס זומן לראשונה לסגל נבחרת קובה, אך לא הצטרף לסגל הנבחרת עקב חוקים נגד שחקנים שעזבו את המדינה. במרץ 2021 הוא זכה לערוך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–1 לגואטמלה. 4 ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–2 לקוראסאו.

תארים
-----

נוריץ' סיטי
* פוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2018/2019, 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

* אונל הרננדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**יואב רבינוביץ'** (נולד ב-10 במרץ 1987) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט ותסריטאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

יואב רבינוביץ' נולד ברחובות וגדל בנס ציונה. לרבינוביץ' תואר ראשון במשפטים ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית.

רבינוביץ' הופיע בעבר כסטנדאפיסט, ובמשך תקופה היה חבר בצוות הכותבים של התוכנית "גב האומה".

ב-2009 השתתף בתוכנית הרדיו "ץ סופית", ששודרה ברדיו תל אביב, וגילם בה דמויות שונות.

ב-2016 השתתף בתוכנית "עוד כותרות" בערוץ 2 - תחילה ככותב ולאחר מכן כשחקן בתפקיד עצמו. מלבד זה, כתב ושיחק בתוכנית "לילה טוב עם אסף הראל" ששודרה בערוץ 10, והשתתף בתוכנית האקטואליה "היום שהיה" בפינת "המועדון", כחלק מצוות בדרנים המביעים את דעתם על ענייני היום באופן סאטירי. בנוסף, הגיש פינה בתוכנית בשם "קיר הברזל", בה סקר באופן סאטירי את פעילותם של פוליטיקאים ישראלים ברשתות החברתיות.

ביולי 2017 יצר, כתב והגיש יחד עם אריאל ויסמן וניב מג'ר את התוכנית "טלוויזיה מהעתיד" ששודרה ברשת 13.

באפריל 2018 החל להגיש את תוכנית הריאלטי "אף פעם לא מאוחר", בהשתתפות שלמה בראבא, הפרופסור רפי קרסו, מפקד חיל האוויר לשעבר איתן בן אליהו ומאמן הכדורסל פיני גרשון. בהמשך לכך הוא גם הגיש את העונה השנייה, עונת הבנות בכיכובן של ציפי פינס, שרה'לה שרון, רבקה מיכאלי ונורית גפן.

משנת 2019 עורך רבינוביץ' את התוכנית "מהצד השני עם גיא זהר" בהגשת גיא זהר בערוץ כאן 11 ואף שימש מספר פעמים כמגיש מחליף לגיא, בין היתר לאחר מותו של אביו, אלי זהר.

מפברואר 2020 מגיש רבינוביץ' את הפודקאסט "יואב על החדשות" עם קומיקאים אורחים בערוץ כאן 11.

קישורים חיצוניים
----------------

* יואב רבינוביץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* יואב רבינוביץ', במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יואב רבינוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יהודה נוריאל, צחוק בצד באתר ידיעות אחרונות, 18 ביולי 2017
* קטע קול דורון ניר וראם שרמן, ראיון עם יואב רבינוביץ', בפודקאסט geekonomy,‏ 1 באוגוסט 2017
* אתר למנויים בלבד יואב בירנברג, "לפני שאני ישראלי, לפני שאני יהודי, אני שמן", באתר "ידיעות אחרונות", מוסף 24 שעות, 8 באוגוסט 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  עבודה מצחוק: הסטנדאפיסטים הם הרוקסטארים החדשים, באתר Time Out תל אביב, 15 בספטמבר 2016
**אַנְדְּרֵאָס מָטַאקְסְס** (ביוונית: **Ανδρέας Μεταξάς**;‏ 1790 – 19 בספטמבר 1860) היה פוליטיקאי, לוחם ודיפלומט יווני, אשר לחם במלחמת העצמאות היוונית וכיהן כראש ממשלת יוון בין 1843 ל-1844. מטאקסס היה ראש הממשלה היווני הראשון בתקופת המונרכיה החוקתית שהחלה לאחר מהפכת ה-3 בספטמבר 1843, במהלכה חתם אותון, מלך יוון, על חוקה שהגבילה את סמכויותיו והביאה את המונרכיה האבסולוטית לסופה.

ביוגרפיה
--------

מטאקסס נולד באיים היוניים ב-1790, עת היו חלק מהרפובליקה של ונציה. משפחת מטאקסס הייתה משפחה אמידה ומוכרת שהיגרה מקונסטנטינופול במהלך המאה ה-15. על אף שלא ניתן לו חינוך מיוחד, מטאקסס ידע לדבר באופן שותף באיטלקית וצרפתית נוסף על יוונית שהייתה שפת האם שלו והיה למומחה בהיסטוריה של יוון העתיקה. מטאקסס היה חלק מאחוות פיליקי אטריה ובפרוץ מלחמת העצמאות היוונית גייס מיליציה בת 350 איש לפלופונסוס. מטאקסס נשלח עם כוחותיו, בהצעת דימיטריוס איפסילנטי, לכבוש את פטרס מידי האימפריה העות'מאנית. עקב פציעתו של מטאקסס במהלך קרב לאלס, הוא היה מעורב רק במנהל הפוליטי להמשך מלחמת העצמאות. במסגרת הפוליטית של הרפובליקה ההלנית הראשונה, מטאקסס צידד עם הרוזן יואניס קפודיסטריאס.

בסיומה של מלחמת העצמאות נותר מטאקסס חבר בממשלה היוונית הזמנית עד להגעתו של אותון, מלך יוון, זאת למרות מאבקים עם הפוליטיקאי רב ההשפעה יואניס קולטיס. הממשל של אותון הונהג בידי עוצרות של פוליטיקאים מממלכת בוואריה אשר דגלו במונרכיה אבסולוטית. מטאקסס היה מעורב במספר תפקידי מנהל משניים בפלופונסוס עד שהוגלה למרסיי, המונרכיה של יולי, בידי משטר העוצרות עקב דעותיו הליברליות. בהמשך נקרא לשוב ליוון ושירת כשגריר יוון בממלכת ספרד והיה לשר לענייני הצבא בממשלתו של אלכסנדרוס מברוקורדאטוס. במותו של המצביא והפוליטיקאי תיאודורוס קולוקוטרוניס הפך מטאקסס למנהיג 'המפלגה הרוסית' השמרנית, מלוכנית מתונה, אשר תמכה בחיזוק הקשרים של יוון עם האימפריה הרוסית. מטאקסס היה מעורב, ביחד עם דמטריוס קאלרגיס (אנ'), בהוצאה לפועל של מהפכת ה-3 בספטמבר 1843, שהביאה את המלך אותון לחתום על חוקה אשר הביאה לסיום שלטון העוצרות והסדירה מונרכיה פרלמנטרית.

עם המהפכה וביטול העוצרות הגיע הממשל הבווארי ביוון לסיומו, ומטאקסס מונה לראש ממשלת יוון החדש. מטאקסס היה הראשון מבין ראשי השרים היוונים שנקרא בתואר 'ראש ממשלה'. ממשלתו של מטאקסס הייתה ממשלה זמנית והוטל עליה לפקח על ניקיון הבחירות הכלליות לאספה המחוקקת לפי חוק זכות הבחירה החדש שנקבע לפי החוקה. לאחר מכן המשיך מטאקסס לפעול במספר תפקידי מפתח בממשלות שונות ונותר פוליטיקאי רב השפעה. הוא כיהן בתור שר האוצר בממשלתו החדשה של יואניס קולטיס בין 1844 ל-1847. ב-1850 הועלה לדרגת לוטננט גנרל על פועלו והוענק לו עיטור מסדר הגואל מידי המלך אותון. באותה השנה נשלח מטאקסס לקונסטנטינופול לשמש כשגריר יוון באימפריה העות'מאנית. בפרוץ מלחמת קרים התפטר ממשרת השגריר בזעם ופרש מהפוליטיקה.

בשנותיו האחרונות היה מטאקסס מעורב בניהול ארגונים שונים לקידום חינוך ביוון. הוא נותר בעל תדמית ציבורית של אדם כן, חזק, אמיץ ופטריוטי עם פטירתו באתונה ב-1860.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראס מטאקסס** בוויקישיתוף
* אנדראס מטאקסס, העולם ההלני
* אנדראס מטאקסס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 11694403X
* NLG: 222183
* VIAF: 8152647
* WorldCat: viaf-8152647

 |
**סוסלן טוטראזוביץ' ג'אנאייב** (ברוסית: **Сосла́н Тотра́зович Джана́ев) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת השוער.**

סוסלן נולד ב-13 במרץ 1987 באורדז'וניקידזה שברוסיה הסובייטית

קריירת מועדוניי כדורגל
----------------------

סוסלן טוטראזוביץ' ג'אנאייב החל לשחק כדורגל באקדמיה של ספרטק ולדיקווקז. ב-1996 עבר למוסקבה והצטרף לבית הספר לספורט של צסק"א, בה הוא לא הצליח לקבל מקום בהרכב הקבוצה הבוגרת, כאשר השתתף רק ב-6 משחקי קבוצת הנוער וספג 6 שערים. ב-2007 עבר לקאמאז שם שיחק על בסיס קבוע: בליגה הלאומית – 28 משחקים עם 17 ספיגות, בגביע – 2 משחקים ו-3 ספיגות. ב-2008 עבר לספרטק מוסקבה שם ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 באוגוסט במשחק גביע נגד דינמו בריאנסק. לרוב שיחק בקבוצת הנוער (18 הופעות - 17 ספיגות, רק 2 הופעות בקבוצה הבוגרת), איתה לקח אליפות רוסיה. בעונת 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הראשונה ב-18 באפריל במשחק ליגה מול טרק גרוזני ולא ספג שער. לאחר מכן שימש כשוער הראשון של הקבוצה לאחר שהחליף את סטיפה פלטיקוסה. ב-7 בנובמבר ספרטק, אשר נלחם על האליפות הפסיד לקריליה סובייטוב כתוצאה מטעות של ג'אנאייב. במשחק הבא מול צסק"א סוסלן שוב ביצע אותה טעות גורלית, כאשר ניסה לתפוס את הכדור והדף אותו אל תוך השער, גם אז ספרטק הפסידה. אחרי המשחק ג'אנאייב ביקש סליחה מחבריו לקבוצה ומהאוהדים. כתוצאה מ-2 טעויותיו הואשם בכך, שלא ניצח את פלטיקוסה בתחרות על מקום בהרכב, אלא זכה בו בגלל חוק הגבלת הזרים. במחזור השני של עונת 2010 מול זניט סנקט פטרבורג ג'אנאייב נבחר לשחקן המפגש לאחר מספר הצלות טובות. ב-4 באפריל במשחק מול טום טומסק סוסלן ביצע טעות שבגללה היריבה זכתה בכדור עונשין מ-11 מטרים והמשחק נגמר 2:2. ב-10 במאי במשחק מול אלניה ג'אנאייב ספג 5 שערים. ב-21 ביולי במשחק מול סיביר, לאחר שביצע טעות שהשפיעה על תוצאת המשחק הקודם, ג'אנאייב נשאר על הספסל ואת מקומו תפס סרגיי פסיאקוב.

ב-27 באוגוסט ג'אנאייב עבר לטרק תמורת הגעת השוער אנדריי דיקאן לספרטק. הוא היה מושאל לטרק במשך שנתיים וחצי. ב-23 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטרק במשחק נגד סאטורן ראמנסקו שנגמר בניצחון 0:1.

ב-20 בדצמבר 2012 הושאל לאלניה עם אופציה לרכישה. ב-2 בספטמבר 2013 חזר לספרטק.

בחורף 2014 עזב את ספרטק והתחיל להתאמן ברוסטוב, ב-2 ביולי הוא חתם חוזה ל-3 שנים עם הצהובים-כחולים. הופעת בכורה הוא רשם ב-24 בספטמבר 2014 בהפסד גביע 3:0 לסיזראן-2003. ב-18 ביולי 2015 ג'אנאייב הופיע לראשונה במדי רוסטוב במשחק ליגה מול טרק שנגמר 1:1.

נבחרת לאומית
------------

ב-25 בספטמבר 2009 קיבל זימון לנבחרת הבוגרת למשחקי מוקדמות המונדיאל מול גרמניה ואזרבייג'ן. כמו כן הוזמן למשחקים של הנבחרת השנייה והשתתף ב-3.

תארים
-----

קבוצתיים
* רוסיהרוסיה **ספרטק מוסקבה**
	+ מקום 2 בליגה הרוסית - 2009
* רוסיהרוסיה **רוסטוב**
	+ מקום שני בליגת העל הרוסית: 2015/16

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוסלן ג'אנאייב** בוויקישיתוף
* סוסלן ג'אנאייב, ברשת החברתית פייסבוק
* סוסלן ג'אנאייב, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית)
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
**קרן ברגר** (נולדה ב-2 בספטמבר 1980) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי באודסה בשנת 2011.

ביוגרפיה
--------

נולדה בפתח תקווה לאב רופא שיניים ולאם המשמשת אוצרת במוזיאונים ברחבי העולם, בגיל עשר עברה המשפחה לתל אביב.

ברגר למדה בבית הספר לביטוי בימתי "הדרך" ומשחק מול מצלמה אצל רות דייכס.
בעלת תואר ראשון בתיאטרון ותולדות האמנות בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב.
דוברת עברית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית שוטפת בנוסף לקצת רומנית ויידיש.

בשנת 2003, בזמן לימודיה, השתתפה בסרט טלוויזיה של אורי ענבר, "שתיקת הצופרים".
עם סיום הלימודים, בשנת 2005, החלה לשחק בתיאטרון "יידישפיל". בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה "ילדות רעות" ב"ערוץ 24", שם גילמה את דמותה של בטי - זמרת וגיטריסטית לסבית המתמודדת עם שאלות של זהות מינית. בשנת 2007 שיחקה בסדרה "אולי הפעם" ב-Yes. באותה שנה שיחקה בעונה השנייה של הטלנובלה "האלופה" בערוץ הוט 3.

בשנת 2012 השתתפה בסדרת הדרמה "קטמנדו" ושיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקצר "העיוורת" של יואב לוסטיג שהתבסס על הסיפור הקצר העיוורת מאת יעקב שטיינברג. השתתפה גם בסדרות "יחפים" ו"אדמה". הופיעה במחזה "מחילה", בעיבוד לתיאטרון של הרומן "סיפור פשוט" ובעיבוד לתיאטרון של "פרידות", ושיחקה בתפקיד ראשי בסרטו של איתן פוקס, "בננות" משנת 2013.

השתתפה בשני סרטי קולנוע עצמאיים שצולמו באותה עת: "אף פעם לא מאוחר מדי" של עדו פלוק (2012) ו"2 בלילה" של רועי ורנר וירון ברובינסקי (2012). בראיון אמרה על צילומים אלה, כי "היו חוויה מאוד אינטנסיבית, על סף הסכיזופרנית... סיימנו לצלם בתל אביב את **2 בלילה** בארבע לפנות בוקר, וב-12 בצהריים באו לקחת אותי לחיפה לצילומים של **אף פעם לא מאוחר מדי**. לא ישנתי במשך שלושה שבועות, זאת הייתה חוויית אקסטרים".

בשנת 2014 שיחקה בסרט הדרמה "מקום בגן עדן" בבימויו של יוסי מדמוני לצד מיכאל אלוני, רותם זיסמן-כהן, אלון אבוטבול ואחרים.

ב-7 בינואר 2015 שידר ערוץ 1 את התוכנית "איסור ונגיעה" ובה הוצג הסרט "ההפך" בבימויו של עמיחי גרינברג המבוסס על הספר "ההפך" מאת יהושע גרינברג. סיפור על אהבה בין בחור ישיבה בגילומו של איתמר רוטשילד לבין נערה חולה בסרטן בגילומה של קרן ברגר.

בשנת 2016 שיחקה בסרטו של ארז תדמור "ארץ פצועה" שזכה ב-3 פרסי אופיר. באותה שנה החלה לשחק בעונה השנייה של סדרת הנוער "כוכב הצפון" בערוץ דיסני למנויי Yes.

ב-2017 שיחקה בסרטו של מתן יאיר, "פיגומים".

בשנת 2020 שיחקה בסדרת הדרמה "הטבח".

קישורים חיצוניים
----------------

* קרן ברגר, ברשת החברתית פייסבוק
* קרן ברגר, ברשת החברתית אינסטגרם
* קרן ברגר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קרן ברגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קרן ברגר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* קרן ברגר, באתר ספר הקולנוע הישראלי

* חגית גינזבורג, ברגר קווין: קרן ברגר מפחדת מחשיפה, באתר nrg‏, 26 בדצמבר 2011
* שגיא בן נון, חד קרן: קרן ברגר עושה מה שבא לה, באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2012
* טלי קיים‏, קרן השקעות: ריאיון עם קרן ברגר על הסרט "ארץ פצועה", באתר וואלה!‏, 11 בפברואר 2016 סרטונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  שגיא בן נון, חד קרן: קרן ברגר עושה מה שבא לה, באתר nrg, ‏1/9/2012
2. ↑  שגיא בן נון, חד קרן: קרן ברגר עושה מה שבא לה, באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2012
3. ↑  גילי איזיקוביץ, אהבה מהססת, באתר הארץ, 7 בינואר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007452820605171
* ISNI: 0000 0004 4761 6558
* LCCN: no2016116362
* SUDOC: 184145171
* VIAF: 315248363
* WorldCat: lccn-no2016116362

 |
הרב חיים שאול הכהן דוויק, מייסד הישיבה
**ישיבת רחובות הנהר** היא ישיבה השכונת בשכונת הבוכרים בירושלים, ששימשה ללימודי קבלה בעיקר למקובלים יוצאי יהדות סוריה, ארם צובא, דמשק וקהילת אורפה הסמוכה לסוריה.

שם הישיבה לקוח מהפסוק "וַיָּ֖מׇת שַׂמְלָ֑ה וַיִּמְלֹ֣ךְ תַּחְתָּ֔יו שָׁא֖וּל מֵרְחֹב֥וֹת הַנָּהָֽר" (ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוק ל"ז), כאשר בפסוק נרמז גם שמו של ראש הישיבה רבי חיים שאול הכהן דוויק. וכן רומז לשמה המקורי של שכונת הבוכרים – 'שכונת רחובות' – על השם הפסוק "וַיִּקְרָ֤א שְׁמָהּ֙ רְחֹב֔וֹת" (ספר בראשית, פרק כ"ו, פסוק כ"ב).

היסטוריה
--------

הישיבה נוסדה בשנת התרנ"ו (1896) על ידי המקובל חיים שאול הכהן דוויק, יליד חאלב, לאחר שעלה לירושלים, יחד עם המקובל הרב אברהם חיים עדס.

הקמת הישיבה התאפשרה על ידי סיוע של סיניור נסים נחום, נדבן ופילנתרופ יליד טריפולי שהחזיק ישיבות ללימוד קבלה ברחבי העולם בארצות הברית ובישראל, תלמיד הרב יעקב חי מונסא-רופא.

הישיבה התפלגה מישיבת המקובלים בית אל שבעיר העתיקה בישיבה למדו באותה העת כ-60 חכמי קבלה. התפילות בישיבה נעשו על פי כוונות הרש"ש, כשראש הישיבה רבי חיים שאול עובר לפני התפילה מדי יום. תפילות אלו שהיו בעלי אופי מיסטי כונו בפי אנשי ירושלים "מניין המכוונים".

החל משנת ה'תרצ"ג עמד בראש הישיבה הרב אליהו דוויךּ הכהן.

ראו גם
------

* רחובות הנהר

לקריאה נוספת
------------

* ספר **פדה את אברהם** - מאת הרב אברהם מונסא ירושלים, כולל תיאור מפורט על הישיבה והנהגותיה
* **ספר פאת השולחן** - בהקדמה הספר בהוצאת ישיבת חברת אהבת שלום, ירושלים ה'תשס"ו
* **תולדות חכמי ירושלים חלק ב** - מאת אברהם אליעזר סופר, ירושלים ה'תש"ע 2010.
* יונתן מאיר, רחובות הנהר: קבלה ואקזוטריות בירושלים (תרנ"ו-תש"ח), הוצאת יד יצחק בן צבי, בשיתוף עם המכון למדעי היהדות, האוניברסיטה העברית בירושלים, ירושלים תשע"א.

הערות שוליים
------------

1. ↑  המכונה הרב ה"שד"ה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 508149066488465600427
* WorldCat (עם VIAF): 508149066488465600427

 |
**אֵפָּמִינוֹנְדָאס דְּלִיגֵאוֹרְגִיס** (ביוונית: **Επαμεινώνδας Δεληγεώργης**;‏ 10 בינואר 1829 – 14 במאי 1879) היה עורך דין, מוציא לאור, עיתונאי ופוליטיקאי יווני אשר כיהן כראש ממשלת יוון בשש קדנציות שונות במאה ה-19 המאוחרת בתקופת ממלכת יוון.

דליגאורגיס היה בנו של מהפכן יווני שהיה מעורב במלחמת העצמאות היוונית מידי שליטתה של האימפריה העות'מאנית. דליגאורגיס במקור למד משפטים באוניברסיטת אתונה ובהמשך נכנס לפוליטיקה ב-1854. בשונה מפוליטיקאים רבים בני התקופה, דליגאורגיס לא תמך ברעיון יוון הגדולה שקרא לכיבוש כלל השטחים אשר בהם התגוררו יוונים בידי ממלכת יוון ואיחוד כלל העם היווני תחת דגל לאומי אחיד. במקום זאת דליגאורגיס הביע תמיכה בשיפור היחסים הדיפלומטיים עם האימפריה העות'מאנית במטרה לשפר את אורח חייהם של היוונים החיים במקדוניה, אפירוס, תראקיה ואסיה הקטנה דרך הליברליזציה של האימפריה העות'מאנית.

דליגאורגיס היה האדם שהכריז, בשם ההפיכה השלטונית, על הדחתו של אותון, מלך יוון מהכס ב-10 באוקטובר 1862. דליגאורגיס כיהן כראש ממשלה ב-1865 (שתי קדנציות לא רציפות), 1870, 1872 עד 1874, 1876 ו-1877. דליגאורגיס היה ראש הממשלה הצעיר ביותר של יוון, ונכנס לתפקיד בפעם הראשונה בגיל 36.

דליגאורגיס נפטר ב-1879 באתונה, בגיל 50.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפמינונדאס דליגאורגיס** בוויקישיתוף
* אפמינונדאס דליגאורגיס, הבשורה היוונית (באנגלית)
* אפמינונדאס דליגאורגיס, באתר PeoplePill (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1028493207
* ISNI: 0000 0000 4641 1201
* LCCN: no2002066181
* NLG: 229389
* VIAF: 39046406
* WorldCat: lccn-no2002066181

 |
חכלילית עצים מתרחצת
*Phoenicurus phoenicurus phoenicurus*
**חכלילית עצים** (שם מדעי: *Phoenicurus phoenicurus*) היא מין של ציפור קטנה ממשפחת החטפיתיים. אורכה 14-13 ס"מ. ותפוצתה משתרעת על פני כל אירופה, מערב ומרכז אסיה.

תיאור המין
----------

השם בערבית: חומיירא. פירוש השם המדעי - Phoenicurus - "חכלילית זנב": Phoinix - אדום, ארגמני. ouros - זנב.

חכלילית עצים היא ציפור קטנה למדיי עד בינונית ודקת גזרה. אורכה 13 -14 ס"מ, משקלה 14- 19 גרם ומוטת כנפיה 22- 27 ס"מ. 
במין זה קיימת דו צורתיות זוויגית בולטת: לזכר גרון ופרצוף בגוון שחור (לצעירים עשוי להיות מעורב לבן). גם המקור והרגליים שחורים. החזה והבטן כתומים בוהקים. החלקים העליונים בגוון אפור-כחלחל. מצחו לבן וזנבו אדום ערמוני.
הנקבה חומה כולה. בהירה יותר, בגוון בז', בחלקים התחתונים, ולעיתים מנומרת קלות בצדי הגוף ובחזה. גם לנקבה יש נוצות זנב ערמוניות וכן טבעת עין בהירה. היא נוהגת להרטיט את זנבה מעלה מטה, בתנועה אופיינית לשאר החכליליות.

תפוצתה של חכלילית העצים נרחבת ביותר ומשתרעת על פני כל אירופה, מערב ומרכז אסיה. בישראל מצויה בעיקר בגליל, ברמת הגולן ובירושלים.

תת-מינים
--------

קיימים ומוכרים ארבעים וארבעה תת-מינים.

בישראל מופיעים שני תת-מינים:

* תת-מין אירופי, phoenicurus, דוגר באירופה. כנפיו שחורות לגמרי ואזור תפוצתו בעת הקינון בכל אירופה. תת-מין זה חסר את כתם הכנף הבהיר, הבולט בתת-המין השני, ולכן נקרא "שחור כנף".
* תת-מין מזרחי, samamisicus, דוגר בדרום- מזרח אירופה, בטורקיה, בקווקז, ומרכז אסיה. תת-מין זה ניכר בקצוות לבנים לאברות בזכר, ובקצוות חוליים בהירים בנקבה, שיוצרים כתם כנף בהיר ובולט ולכן נקרא "לבן כנף". מוצאו טורקי מזרחי. אזור תפוצתו משתרע בבלקן ויוון טורקמניטסטן, אוזבקיסטן ואירן, במזרח טורקיה ובמזרח התיכון.

מזון
----

מזון החכלילית מבוסס בעיקר על חרקים כגון: זבובים, פרפרים, חיפושיות, עכבישים וזחלים, ולעיתים גם גרגרים שונים. היא נוהגת לרוב לעמוד בתוך שיחים, להגיח במהירות אל המזון ואז לשוב למסתורה. לאחר מכן תרטיט את זנבה.

זמני נדידה
----------

בישראל נצפות חכליליות עצים רבות נודדות בסתיו ובאביב. החל מתחילת אוגוסט ועד אמצע ספטמבר נודד חולף תת-המין "לבן הכנף". החל מאמצע ספטמבר ועד נובמבר נודד תת-המין השכיח phoenicurus שדוגר באירופה. באביב נודד ראשון תת-המין "לבן הכנף". בנדידת האביב מקדימים הזכרים את הנקבות במספר ימים.

מקום חיות וקינון
----------------

בתי הגידול מגוונים וכוללים יער פתוח וחורשים, שולי יערות בהם הצמחייה פתוחה למחצה, מטעים, פארקים וגינות נוי וכן לאורך נחלים ותעלות.

הקינון באירופה, מסוף אפריל עד אמצע יולי, בצפון פינלנד מסוף מאי עד סוף יוני ובמרוקו בין מאי ליולי. הקן בנוי בצורת סלסילה מעשבים, שורשים ואזוב ומרופד בשיער ונוצות. היא מקננת בחורים בעצים או בקירות, בגובה של 1- 6 מטרים. בכל הטלה 5- 7 ביצים בצבע כחול בהיר עד כחול ירקרק. הדגירה נמשכת 12- 14 ימים. 

חלק מהקינים מאוימים על ידי קוקיה אירופית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חכלילית עצים** בוויקישיתוף
* חכלילית עצים, באתר ITIS (באנגלית)
* חכלילית עצים, באתר NCBI (באנגלית)
* חכלילית עצים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חכלילית עצים, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חכלילית עצים באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3 4 5  חכלילית העצים, באתר הצפרות הישראלי
3. 1 2 3 4 5 6  המרכז לטיפוח ציפורי הבר והגינה, באתר yard birds
4. ↑  ליאור כסלו, תצפית לעולם הטבע, באתר תצפית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4155982-4

 |
בקבוק חם
**בקבוק חם** הוא מכל ממולא מים חמים ופקוק, המיועד לחימום במיטה או לחימום איבר גוף מסוים.

בעבר השתמשו במדינות קרות ב"מחממי מיטה", מכלים שצורתם דמוית מחבת, ממולאים בשרידי פחם מהאח, שהושמו במיטה תחת השמיכות כדי לחממה מראש, לפני שנכנסו אליה. וכן נעשה שימוש בבעלי חיים מבויתים (כגון חתולים, כלבים, תרנגולות) לשם ניצול חום גופם לחימום, בעיקר של כפות הרגליים.

גרסאות מוקדמות של בקבוק חם ידועות מהמאה ה-16. למכלים ממולאי מים היה יתרון על פני מחממי המיטה הממולאים פחם - ניתן היה להשאירם במיטה גם בעת ששכבו בה. הבקבוקים החמים שקדמו להמצאת הגומי היו עשויים מגוון חומרים כגון אבץ, נחושת, זכוכית, חרס ועץ. בקבוקים אלו הוכנסו לרוב למעטפת בד רכה, כדי למנוע כוויות.

בקבוקים חמים בני-ימינו עשויים גומי או חומרים דומים, בעיצוב שהפטנט שלו הומצא בידי הממציא הקרואטי אדוארד פנקלה (Eduard Penkala). כיום הם לרוב מצופים אריג, לעיתים מעוצבים בעיצוב חדשני. בין השאר קיימים עיצובים המיועדים לילדים, בדמות בובות פרווה.

במאה ה-20 השימוש בבקבוקים חמים הלך ופחת, הן בשל חימום טוב יותר של הבתים והן בשל אמצעים מודרניים יותר לחימום המיטה כגון סדין חשמלי. למרות זאת הוא עדיין אופנתי במקומות מסוימים, בהם הממלכה המאוחדת וצ'ילה וכן במדינות מתפתחות ובאזורים כפריים.

במאה ה-21 ישנם החוזרים להשתמש בו מנימוקים של איכות הסביבה וחיסכון בחשמל, למשל ביפן. תחליפים מודרניים לבקבוק חם הם כריות חימום, הניתנות לחימום בתנור מיקרוגל ונחשבות בטיחותיות יותר.

שימוש נוסף של בקבוקים חמים הוא לחימום מקומי של איברי גוף למטרות רפואיות כגון הקלת כאבי שרירים ומפרקים. ברפואה העממית בקבוק חם מקובל כ"תרופת סבתא" למגוון תסמינים - כאבי בטן, כאבי וסת ותסמונת קדם וסתית, הצטננות, שפעת, כאבי גב בהריון, צירי לידה, שרירים מכווצים ("תפוסים"). התוויות דומות ניתנות גם ברפואה הסינית.

גם לשימושים הרפואיים קיימים כיום תחליפים כגון פד חימום.

בהלכה נדונה שאלת השימוש בבקבוק חם בשבת, שכן הוא עלול לגרום חילול שבת עקב ביצוע מלאכות האסורות בשבת: אם ישפך עלול לגרום לסחיטת הבגד - ביצוע מלאכת מלבן; אם נשארו בדפנותיו מים קרים והוא ממולא במים חמים תיגרם מלאכת מבשל.

גלריה
-----

* "בקבוק" מים חמים ממתכת, 1925"בקבוק" מים חמים ממתכת, 1925
* מחמם מיטה, נועד למילוי בפחםמחמם מיטה, נועד למילוי בפחם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בקבוק חם** בוויקישיתוף
* צילום בקבוק חם ישן, עם נרתיק בד, באתר אוניברסיטת Dundee, סקוטלנד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Japan's thrifty find the hot water bottle to survive the chill, באתר הטיימס
2. ↑  קרן בית און, הטיפ היומי: איך לטפל בצוואר תפוס לפי הרפואה הסינית, באתר ynet, 23 במרץ 2008
3. ↑  מהלכות שבת/שימוש בבקבוק חם בשבת, באתר "ישיבה"
4. ↑  בקבוק חם בשבת, באתר כיפה
5. ↑  נלמד הלכות שבת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4623704-5
* NDL: 001093911

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברחוב בירושלים. אם התכוונתם לקטע מכביש 1 הנקרא בשם זה, ראו כביש 1.

**דרך יריחו**, בסימון הארצי **כביש 417** הוא רחוב המהווה ציר תנועה ראשי במזרחה של ירושלים. הדרך מובילה ממוזיאון רוקפלר ורחוב סולטאן סולימאן לעבר הר הזיתים, ואדי קדום, אבו דיס, אלעיזריה. הוא עובר בכניסה למעלה אדומים ומסתיים במחלף אדומים, בו הוא מתמזג עם כביש 1 לכיוון מדבר יהודה וים המלח. הכביש סלול על הדרך ההיסטורית מירושלים ליריחו ("דרך יריחו"). החל מסלילתו של כביש 1 דרך צומת הגבעה הצרפתית עד למחלף אדומים החל לשמש כביש 1 כדרך ליריחו וים המלח.

כיום אבו דיס ואלעיזריה נמצאות בשליטת הרשות הפלסטינית והדרך סגורה למעבר ישראלים.

דרך יריחו היא אחת מכמה דרכים עתיקות מירושלים לערים אחרות אשר כיום נמנות עם רחובות העיר. השם "דרך יריחו" ניתן לה בדומה לדרכים אחרות שיצאו מירושלים ונקראו על שם היעד אליהן הובילו, וכיום מהווים חלק ממארג רחובות ירושלים החדשה: דרך שכם, רחוב יפו, דרך עזה, דרך בית לחם ודרך חברון.

היסטוריה
--------

נתיב ההולכים מהעיר העתיקה לכיוון מדבר יהודה הוא בן אלפי שנים, כאשר עוד בימי בית המקדש הראשון ואף לפניו, נמלטו תושבי ירושלים מהעיר בתוואי הדרך ליריחו. כך על פי המסורת, נמלט דוד המלך מפני בנו אבשלום דרך התוואי היורד לאורך נחל קדרון למדבר יהודה. גם בימי בית המקדש השני שימשה הדרך כנתיב מילוט של תושבי ירושלים מפני עריצות השליטים השונים. כך נעשה שימוש בדרך בימי החשמונאים וגם הכתות היהודיות השונות ובהם כת האיסיים, עשו שימוש בדרך בעלותם לירושלים ובחזרתם למגוריהם במדבר. התוואי שימש גם עולי רגל נוצרים שבאו לירושלים מנהר הירדן וקישר בין הכנסיות שעל הר הזיתים לעיר העתיקה.

בימי העות'מאנים והמנדט הבריטי החלה הדרך לקבל צביון עירוני יותר, בעיקר כשנוסדה שכונת א-טור על הר הזיתים ואוכלוסיית העיר גדלה. הדרך שימשה כנתיב ראשי לים המלח, ליריחו וכן ליישוב העברי בית הערבה. לשיאה הגיעה דרך יריחו בתקופת השלטון הירדני על מזרח ירושלים. הדרך שימשה עורק תחבורה ראשי ממרכז העסקים בסביבות שער הפרחים ורחוב צלאח א-דין, לעבר גשר אלנבי ומרכז הממלכה הירדנית בעמאן. הדרך מוזכרת בשיר ירושלים של זהב אשר נכתב באותה תקופה, כדרך אשר שממה מנוסעיה היהודים, אשר היו מנועים לנסוע בה בדרכם לים המלח במשך 19 שנים. לאחר איחוד שני חלקי ירושלים במלחמת ששת הימים, חזרה הדרך לשמש ישראלים רבים בדרכם לים המלח ואילת והמשיכה גם לשמש פלסטינים ועולי רגל נוצרים, לכיוון יריחו וגשר אלנבי.

עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה ב-1987, יחד עם סלילת תוואי כביש 1 מהגבעה הצרפתית למעלה אדומים, ירדה בצורה חדה כמות הישראלים אשר השתמשו בדרך יריחו כנתיב תחבורה לים המלח. סלילת **מנהרת הר הצופים** ובניית גדר ההפרדה מסביב לירושלים, צמצמו עוד יותר את חשיבותה של דרך יריחו, הן ליהודים והן לפלסטינים, כנתיב תחבורה לכיוון מזרח. יחד עם זאת, גידולן של השכונות ראס אל עמוד וא-טור ובנייתה של השכונה היהודית מעלה הזיתים וקדמת ציון, יחד עם תנועת המבקרים לכנסיות בהר הזיתים ובית הקברות היהודי שם, העצימו את תהליך השינוי של דרך יריחו, מכביש בינעירוני המקשר את העיר עם ירדן, לדרך עירונית ירושלמית המשמשת ערבים ויהודים כאחד.

נעמי שמר ציינה בשירה ירושלים של זהב את תוואי כביש זה בשורה "נשוב נרד אל ים המלח בדרך יריחו".

אתרים ברחוב
-----------

* כנסיית גת שמנים
* מרכז המידע של הר הזיתים מטעם עמותת אלע"ד
* תחנת המשטרה של מחוז ש"י

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דרך יריחו** |

* חברת האחים ברדריאן תסלול את דרך יריחו, גלובס, יוני 2002
מראה כללי בתערוכה "החלום של אבא תות ובנו בגלריה רוזנפלד
**אלעד רוזן** (נולד ב-1980) הוא אמן ישראלי זוכה הפרס לציור ע"ש אסנת מוזס לאמן צעיר לשנת 2010.

ביוגרפיה
--------

רוזן נולד בשנת 1980 בהוד השרון ובשנת 2009 סיים את הלימודים במחלקה לאמנות בבצלאל. לאחר סיום לימודיו הציג במספר תערוכות קבוצתיות. ביניהן בגלריה אלפרד ("אלפרד ושות'", 2009. "אלפרד ושות' 2", 2010), גלריה דולינגר ("מנועי חיפוש", 2009), גלריה P8 ("בארט ארט", 2009), וגלריה מנשר ("לחם ושושנים", 2010). בשנת 2010 בעקבות זכייתו בפרס לציור לאמן צעיר ע"ש אסנת מוזס הציג תערוכת יחיד ראשונה בבית האמנים בירושלים שלוותה בקטלוג "אלעד רוזן, ציורים 2010-2007" (מאמר פתיחה מאת דרורית גור אריה). בהמשך אותה שנה הציג במשותף עם האמנית נעמי לב בגלריה אלפרד את התערוכה "ציור על ציור" שכללה גם עבודת קיר משותפת לשני האמנים. בשנת 2015 הצטרף לתוכנית הרזידנסי של ארטפורט תל אביב. באותה שנה אצר את התערוכה "מיני גולף בת ים" במוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית, שהפכה לאחת התערוכות הייחודיות והמוצלחות באותה שנה. במסגרת התערוכה, הזמין רוזן אמנים כמו דרורה דומיני, רותי דה פריס, גבי קריכלי וגבריאל קלזמר ליצור מגרשי מיני גולף. ב-2016 הציג תערוכת יחיד בגלריה רוזנפלד וב-2018 חזר והציג בה תערוכה נוספת.

רוזן מתגורר ופועל בתל אביב, בת זוגו היא המשוררת נעם פרתום.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלעד רוזן
* אלעד רוזן, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* הודעה על הזכייה בפרס מוזס באתר ערב רב, יוני 2010.
* ביקור בסטודיו של אלעד רוזן בתל אביב באתר 'חלון אחורי', ינואר 2011.
* אתר למנויים בלבד ליזה רוזובסקי, "גלידת פלטות הגבינות באמת מטורללת. מאיפה זה מגיע? שלגון בטעם רוקפור!", באתר הארץ, 3 במאי 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 399111
* NLI: 987007306444805171
* ISNI: 0000 0001 2334 5237
* LCCN: no2011115339
* VIAF: 173088976
* WorldCat: lccn-no2011115339

 |
**המפלגה הסוציאל-דמוקרטית** (בפורטוגזית: **Partido Social Democrata**) היא מפלגת המרכז-ימין הגדולה בפורטוגל. בתחילה היא אכן הייתה מפלגת שמאל, לצד המפלגה הסוציאליסטית, אולם החל משנות ה-80 היא נטתה בעמדותיה ימינה.

המפלגה נוסדה ב-6 במאי 1974, מיד אחרי מהפכת הציפורנים, בשם "המפלגה העממית הדמוקרטית" ("Partido Popular Democrático"), אבל תוך זמן קצר שינתה את שמה לשם הנוכחי.

מייסד המפלגה ומנהיגה הראשון היה פרנסישקו סה קרניירו. בשנים שבין המהפכה לבחירות החופשיות הראשונות הייתה המפלגה במקצת הקואליציות ששלטו במדינה. אחרי הבחירות הראשונות ב-1976, שבהן ניצחה המפלגה הסוציאליסטית בראשות מריו סוארש, הייתה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית מפלגת האופוזיציה הראשית. בבחירות של 1979 עמדה המפלגה בראש "הברית הדמוקרטית" ("Aliança Democrática") של מפלגות מרכז-ימין שניצחה בבחירות וסה קרניירו היה לראש הממשלה, עד שנהרג בתאונת מטוס בסוף 1980. פרנסישקו פינטו בלסמאו, מחליפו בראשות המפלגה, עמד בראש הממשלה עד הבחירות ב-1983 שלפניהן פורקה "הברית הדמוקרטית".

בבחירות ניצחו הסוציאליסטים בראשות סוארש, אולם לאחריהן קמה ממשלת אחדות בין המפלגה הסוציאליסטית והסוציאל-דמוקרטית. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית חזרה לשלטון ב-1985 בראשות אניבל קבאקו סילבה. קבאקו סילבה שלט במשך עשור, אולם לא רץ שוב בבחירות של 1995, שבהן הפסידה המפלגה. היא חזרה לשלטון בשנים 2002–2005 עם ראש הממשלה ז'וזה מנואל ברוזו, שאחרי בחירתו לנשיא הנציבות האירופית הוחלף על ידי פדרו סנטנה לופש. ב-2006 זכה לראשונה מועמד של המפלגה, ראש הממשלה לשעבר אניבל קבאקו סילבה, בבחירות לנשיאות פורטוגל. אחרי 6 שנים באופוזיציה ניצחה המפלגה בראשות פדרו פאסוש קואליו בבחירות ב-2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המפלגה הסוציאל-דמוקרטית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית
* המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12251320h (data)
* GND: 219817-4
* ISNI: 0000 0001 2271 3501
* LCCN: n80017669
* SUDOC: 06677120X
* VIAF: 129954561
* WorldCat: lccn-n80017669

 |
**מז** (צרפתית: **Meuse**; הולנדית וגרמנית: **Maas**; ולונית: **Mouze**, נהגה מוּז) הוא נהר חשוב בצפון אירופה, הנובע בצרפת, חוצה את בלגיה ונשפך לים הצפוני בהולנד. אורכו הכולל של המז 925 קילומטר.

מקור הנהר נמצא ברמת לָאנְגְר (Langres) בצרפת, ומשם הוא זורם צפונה על פני העיירה סדאן וחוצה את הגבול הבלגי. הוא עובר בערים דינאן ונאמור, שם הוא מתמזג עם הסאמבר. אחרי נאמור עובר הנהר בשולי הארדנים וחוצה את לייז', שם הוא מתמזג עם הנהר אורת. לאחר מכן מהווה הנהר חלק מן הגבול בין בלגיה והולנד, וחוצה את העיר מאסטריכט (שם העיר פירושו "חציית המז" - "טריכט" נגזר מהמילה הלטינית traiectum, חצייה). בהולנד ממשיך הנהר צפונה דרך פנלו ופונה מערבה, ומתאחד עם הריין למערכת גדולה של דלתה. הנהר ההיסטורי נסתם בסחף (והיום הוא פלג קטן הנקרא Oude Maasje, "המז הקטן והישָן"), והמים מוטים לשני נהרות מעשה ידי אדם: ה-afgedamde Maas (המז הסכור) וה-Bergse Maas ("המז של בֶּרְך", על שם העיירה חֶרְטְראוּדֶנבֶּרְך שבקרבת מקום). הבֶּרְכְסֶה מָאס מתמזג עם כמה נהרות נוספים ונשפך לים הצפוני.

רוב אורכו של הנהר עביר לכלי שיט: בהולנד ובבלגיה הנהר הוא חלק מתשתית ענקית של נתיבי שיט ותעלות, המחברת את נמלי אנטוורפן, אמסטרדם ורוטרדם עם ערי התעשייה במעלה הנהר: דן בוס, פנלו, מאסטריכט, לייז' ונאמור. דרומית לנאמור יכולים לעבור רק כלי שיט קטנים יותר, אבל דוברה באורך 100 מטר עדיין יכולה לשוט עד לעיר הגבול הצרפתית ז'יבֶה (Givet). משם ואילך יכולות אסדות קטנות יותר לשוט בתעלה הנקראת **תעלת המז** לאורך 272 קילומטר. 

על שם המז נקרא זוחל ימי מתקופת הקרטיקון, מוזאזאורוס. המאובנים הראשונים שלו נתגלו מחוץ למאסטריכט ב-1780.

המז בתרבות
----------

המשורר שארל פגי שם בפי ז'אן ד'ארק, שנולדה בדומרמי שעל שפת המז, את השורות הבאות:

> 
> 
> Adieu Meuse endormeuse et douce à mon enfance  
> 
> Toi qui demeures aux prés où tu coules tout bas  
> 
> Adieu Meuse! j'ai déjà commencé ma partance  
> 
> Vers des pays nouveaux où tu ne coules pas.
> 
> 
> 
> הֱיֶה שָלוֹם, מֶז מְזוּגָג וְזָךְ, נָהָר  
> שֶל יַלְדּוּתִי, אֲשֶר בֵּין אֲפָרִים רוֹדֵם.  
> הֱיֶה שָלוֹם, מֶז! הֵן אֲנִי שוֹאֶפֶת כְּבָר  
> אֶל-אֶרֶץ לֹא נוֹדָעַת, בָּהּ אֵינְךָ זוֹרֵם.
> 
> 

בשירו של ז'אק ברל "שלג יורד בלייז'" מוזכר המז מספר פעמים. בין השאר מופיעה בו השורה Croissant noir de la Meuse sur le front d'un clown blanc ("המז סהר שחור על מצחו של ליצן לבן"). 

בהמנון גרמניה הישן מופיעה השורה השנויה במחלוקת "מן המאס ועד הממל", לפיה משתמע כי שטח גרמניה משתרע מהנהר מז במערב ועד ליטא במזרח. בית זה אינו מושר עוד היום ונחשב כפוגעני.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מז** |

* מז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

המז באזור הארדנים בצרפת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529308605171
* BnF: cb11963865m (data)
* GND: 4074410-3
* LCCN: sh85084469
* NARA: 10045177
* NKC: ge129924
* VIAF: 315125104
* WorldCat (עם VIAF): 315125104

 |
**"Face to Face"** הוא שיר של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק, הכולל שירה והפקה משותפת של מפיק מוזיקת ההאוס האמריקאי טוד אדוארדס. השיר יצא לאור כסינגל החמישי מתוך האלבום Discovery מ-2001. סינגלים שיווקיים בגודל 12 אינץ' שוחררו עבור אלה שהזמינו מראש את אלבום הרמיקס Daft Club משנת 2003, וסינגל CD שהכיל רמיקס של השיר על ידי המפיק הצרפתי Demon שוחרר מסחרית. כחלק מ-Discovery, השיר מופיע בסרט אינטרסטלה 5555, והחלק בסרט בו מופיע השיר משמש כקליפ שלו. השיר הגיע לראש מצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד בשנת 2004.

רקע
---

"Face to Face" הופק במשותף, נכתב במשותף וכולל ביצוע ווקאלי של מפיק מוזיקת ההאוס האמריקאי טוד אדוארדס. דאפט פאנק החשיבו את אדוארדס כאחת ההשפעות הגדולות ביותר על עבודתם, ושמחו על ההזדמנות לשתף איתו פעולה. הצמד רצה בתחילה לעבוד איתו על אלבום הבכורה שלהם, Homework, אך התקשו לשכנע את אדוארדס מכיוון שהשניים לא היו ידועים באותה תקופה.

ההפקה התקיימה בניו יורק ובניו ג'רזי וכן בפריז. כשהגיע הזמן להקליט את השירה, הצמד הנחה את אדוארדס "לשיר קצת יותר ראספייר, כמו פורינר". השיר שהושלם מכיל את שני הטייקים הקוליים הראשונים של אדוארדס, מרובדים ליצירת אפקט הכפלה. תומא בנגלטר אמר: "טוד אדוארדס שר לפעמים אבל לא ככה. אני חושב שכולנו מאוד התרגשנו והופתענו מהדרך שבה הוא יכול היה לשיר את השיר הזה".

הצמד הביע הכרת תודה על העבודה עם אדוארדס, והצהיר כי לאחר שעשו זאת, "אנחנו חופשיים לחקור תחומים אחרים. יהיה מעניין לראות מה נעשה הלאה. עכשיו אנחנו יכולים לעבוד עם אנשים אחרים". דאפט פאנק התאחדו מאוחר יותר עם אדוארדס לשיר "Fragments of Time", מתוך אלבומם Random Access Memories משנת 2013. אדוארדס גם ציין כי למרות הצלחתו בסצנת הגראז' האוס, הוא מתקבל מדי פעם בהפתעה ובשבחים על היותו הזמר בשיר "Face to Face".

קליפ
----

"Face to Face" מופיע בסרט האנימה משנת 2003, אינטרסטלה 5555, הפועל כמימוש חזותי של Discovery. הקטע של "Face to Face" עוקב אחר תוצאותיה של להקת הפופ החוצנית The Crescendolls שלכאורה מכניעה את הנבל, ארל דה דארקווד, באחוזה שלו. צוותי בנייה חושפים את ספינת החלל שהוטסה על ידי שפ, הוא הציל את הלהקה משעבוד ושטיפת מוח על ידי דארקווד, שלקח על עצמו את המסווה של המנהל שלהם. המשטרה חוקרת את חברת התקליטים שבה הוחתמה הלהקה, ועורכת חיפוש בכל חלקי אחוזת דארקווד. דיווח חדשותי מתאר סצנות מונטאז' של מבצע לשליחת The Crescendolls בחזרה לכוכב הבית שלהם באמצעות ספינתו של שפ. הדו"ח גם מסביר את המצב ומראה כי The Crescendolls לא היו הקבוצה היחידה שזה קרה להם. אחד מחברי הלהקה, אוקטבה, נראה בבית חולים לאחר שהתאושש מעימות מוקדם יותר עם מאבטחים בחברת התקליטים. בזמן שהלהקה מתכוננת לעזוב את כדור הארץ, אנשים מנופפים לשלום ללהקה מכל רחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Face to Face" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "Face to Face" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ROBOPOP, web.archive.org, ‏2008-05-03
2. ↑  Daft Punk: The Birth of The Robots | Thump, web.archive.org, ‏2014-01-13
3. 1 2  Condé Nast, Daft Punk: Cover Story Outtakes, Pitchfork, ‏2013-05-15 (באנגלית אמריקאית)
4. ↑  Twitch, Twitch
5. ↑  Todd Edwards, www.redbullmusicacademy.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: a549442d-ef86-31ad-b912-a33bad71b01d

 |
**ולדיסלב ריכלביץ ואירנה נוסקוביץ (ריכלביץ)** (בלועזית: **Władysław Rychlewic** ‏1946-1900;‏ **Irena Noskowicz**; ‏ 1990-1923) הם אב ובתו מפולין שהצילו יהודים בשואה והוכרו כחסידי אומות העולם.

פעילותם בתקופת השואה להצלת יהודים
---------------------------------

פרופסור ולדיסלב ריכלביץ היה מרצה לכלכלה ולימד במכון הטכנולוגי של וואוולברג בוורשה. הוא התגורר עם בתו היחידה אירנה.

עם פרוץ המלחמה וכיבוש פולין על ידי גרמניה נסגר המכון בו לימד ולדיסלב.

ב-12 באוקטובר 1940 הוקם גטו ורשה שבו רוכזו יהודי העיר, עם סגירת הגטו ולדיסלב התגייס לעזרת מכריו היהודים וסייע להם בהברחת מזון לגטו. הוא השיג אישור כניסה לגטו והחל למכור אוכל וסחורות בגטו. לאחר חיסול הגטו הגיעו לביתו של ולדיסלב שבעה יהודים, פרופסור הירש סווירסקי, שלושת בני משפחת פינקלשטיין ושלושת בני משפחת הניגמן שביקשו מחסה. שניים מהם היו ילדים. למרות מצבו הבריאותי הרופף והמצוקה הכלכלית ממנה סבל בנה להם ולדיסלב מקום מסתור בתוך ביתו ודאג לכל צורכיהם.

בתו אירנה הייתה מודעת לסכנה הכרוכה בהסתרת יהודים ולמרות בקשת אביה שתעזוב ולא תסכן את עצמה, החליטה להישאר ולעזור. אירנה הביאה מזון רב שרכשה בשוק השחור עבור אביה והיהודים שהסתיר. כאשר עלה חשד לגבי כמות המזון הגדולה אירנה הסבירה שהוא מיועד כמזון לארנבות. בעת חיפוש שביצעו אנשי אס אס בביתו של ולדיסלב הסתתרו היהודים בעליית הגג שבנה עבורם. במהלך מרד ורשה הפולני באוגוסט 1944 המשיכו היהודים להסתתר בביתו והתפזרו רק לאחר פינוי הפולנים מהאזור.

לאחר המלחמה
-----------

כל שבעת היהודים שרדו את המלחמה אך הקשר בינם לבין אירנה ואביה ולדיסלב נותק. בתום המלחמה, הניצולים מבני משפחת פינקלשטיין היגרו לארצות הברית וסבירסקי לאוסטרליה.

בינואר 1946 ולדיסלב הלך לעולמו בטרם עת כשהוא בן 45 בלבד. אירנה הכירה לאחר המלחמה יהודי בשם שמעון נוסקוביץ, בן העיר לודז', ונישאה לו בשנת 1956. בשנת 1957 עלו בני הזוג לישראל וקבעו את ביתם ברמת גן. אירנה הסבירה מדוע בחרה לקשור את גורלה עם מדינת ישראל: "החלטתי לאחר גמר המלחמה לעלות ארצה, לראות את היהודים במדינתם, וליטול חלק בשמחתם – שמחת אנשים חופשיים, בארצם שלהם". במרץ 1990 אירנה הלכה לעולמה והובאה למנוחות בבית הקברות של קיבוץ דגניה א'. שנה לאחר מכן נפטר בעלה שמעון שנקבר לצידה.

הכרה והנצחה
-----------

ב-18 בפברואר 1975 הכיר יד ושם בפרופסור ולדיסלב ריכלביץ כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים ב-1976 וניטע עץ לכבודו בגן חסידי אומות העולם. כ-10 שנים אחריו הוכרה גם בתו אירנה נוסקוביץ-ריכלביץ כחסידת אומות העולם ושמותיהם נחקקו בקיר הכבוד.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב). אותר קברה של אירנה בבית הקברות של קיבוץ דגניה א.

לקריאה נוספת
------------

פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 112.

קישורים חיצוניים
----------------

* Polish Center fpr Holocaust research: First name: Irena Surname: Rychlewicz-Noskowicz
* Given name: Władysław Family name: Rychlewicz
* קרן אור באפילה - סיפוריהם של חסידי אומות עולם החיים בארץ , מנהל חברה ונוער

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ולדיסלב ריכלביץ ואירנה נוסקוביץ, באתר יד ושם
2. 1 2 3 4  מתוך "חסד אחרון" - סיפורם של חסידי אומות העולם שחיו ונקברו במדינת ישראל, באתר יד ושם
3. ↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, ‏7 באפריל 2021