recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פלוגת עונשין** (בגרמנית: **Bewährungsbataillon**) הייתה פלוגת אסירים בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, שהורכבה מאזרחים וחיילים עבריינים ואשר נשלחה תחת פיקודה וניהולה של המשטרה הצבאית הגרמנית "פלדז'נדרמרי" (בגרמנית: Feldgendarmerie) למשימות שבהן רמת הסיכון והסיכוי להיהרג גבוהים, ללא ציוד מספיק.

לקראת שנת 1943 התהפך מהלך הלחימה במלחמת העולם השנייה לרעת גרמניה הנאצית. בשל כך, ובעקבות האבדות שספג הוורמאכט והצורך לשמור על משמעת ומורל, הורה הפיקוד העליון של הוורמאכט כי פלוגות עונשין נוספות תוקמנה מאלפי האסירים בוורמאכט השוהים בבתי המעצר ותצורפנה למאמץ המלחמתי. המשימות שהוטלו על פלוגות אלו היו מסוכנות ולעיתים כונו משימות התאבדות, לדוגמה: נטרול שדה מוקשים, התקפת מטרות המוגדרות כקשות והגנה על יעדים כאשר במיעוט. כמו כן, חיילי פלוגות אלו נשלחו ככוח עבודה פיזי בחזית למטרת עבודות בניין, תיקון תשתיות צבאיות וביצורים.

אסירים ששרדו משימות אלו קוטלגו כ"ראויים להילחם" ונשלחו חזרה לשדה הקרב, הפעם כלוחמים מן המניין עם זכויות מלאות. השימוש בפלוגות העונשין היה בעיקר בחזית המזרחית, אף על פי שמספר פלוגות נשלחו לחזית המערבית לאזור הארדנים כחלק מניסיון המתקפה הגרמני האחרון בקרב על הבליטה בדצמבר 1944.

### בתרבות

בספר והסרט הנשר נחת נשלחים צנחני ורמאכט ליחידה זו בעקבות עימות עם האס.אס. בסרט הגרמני "סטלינגרד" מ-1993 נשלחים גיבורי הסרט ליחידה זו, שם הם מנטרלים מוקשים ונלחמים בטנקים סובייטים. במיני סדרה הגרמנית "דור מלחמה" נשלחת אחת מהדמויות, וילהלם, אל יחידה כזו לאחר שערק.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחבלה התקפית צבאית. אם התכוונתם לניטרול מטעני חבלה, ראו חבלה וסילוק פצצות.
פסל מחלקת החבלה בפלמ"ח במערת הפלמ"ח במשמר העמק
**חבלה** כפעולה צבאית היא פגיעה במתקני אויב, בהם כלי רכב, מבנים, מוצבים, תשתיות וכו'. מטרת הפעולה היא פגיעה בתפקוד האויב, על ידי השמדה, שיתוק או שיבוש התפקוד של מטרות ונכסים של האויב. מאחר שהמונח "חבלה" בעברית מתייחס לכלל העיסוק בחומרי נפץ, חבלה קרבית למטרות הריסת תשתיות אויב מכונה לעיתים "**חבלה התקפית**" על מנת להבדילה מחבלה וסילוק פצצות.

בצה"ל, חיל הרגלים וחיל ההנדסה הקרבית הם אלו שמתעסקים בחבלה כפעולות צבאיות, באימונים, מבצעים, מערכות שונות ובשדה הקרב.

תחת השם "חבלה" מאוגדים בעיקר פעולות קומנדו הנעשות בחשאי, בשיטות לוחמה זעירה, בה יש התמקדות ספציפית במטרה טקטית ופגיעה בה, לרוב באמצעות מטעני נפץ. החבלה נבדלת מהפצצת או הפגזת מבנה תוך כדי קרב בשיטות הפעולה ובפרופיל שלה. לעיתים, גם הריסת מבנים תוך כדי לחימה באמצעות חוליות פלסים המבצעות את ההריסה באמצעות חומר נפץ משויכת לתחום החבלה.

לעיתים, גם הריסת דברים באזרחות באמצעות חומרי נפץ, כגון הריסת מבנים וכריית סלעים באמצעות פיצוצים, מכונה "חבלה".

חבלה בצה"ל
----------

בפלמ"ח הייתה מחלקת חבלה ובה הוכשרו חבלנים למשימות שונות כמו פיצוץ גשרים ומסילות רכבת. בצה"ל היו וישנם גופים שונים שהוכשרו לביצוע חבלה. כבר בשנות ה-50 של המאה ה-20 היה פרק החבלה פרק משמעותי בקורס קציני הקומנדו והנושא מודגש בסיכת הקורס, כן הוכשרו לכך חיילי יחידות עלית. יחידה 101 הייתה הראשונה שביצעה חבלה בשטח האויב, בין היתר בפעולות התגמול.

כיום הגוף שאחראי על החבלה בצה"ל הוא **חיל ההנדסה הקרבית**, שמופקד הן על החבלה ההתקפית (פיצוץ תשתיות אויב) והן על החבלה ההגנתית (חבלה וסילוק פצצות). קורסי החבלה בצה"ל וההכשרות בתחום מועברות בבית הספר להנדסה צבאית (בהל"ץ) ובבסיס ההדרכה של יהל"ם).

היחידה האחראית על החבלה ההתקפית, בעיקר בפעולות קומנדו, היא סיירת יעל של יהל"ם (יחידת העילית של חיל ההנדסה הקרבית), שהוקמה אחרי מבצע שלום הגליל, כדי להילחם בארגוני הטרור שקמו בדרום לבנון באמצעות שיטות של חבלה, קומנדו ולוחמה זעירה. סיירת יעל מאומנת לפעול בחשאיות גם מאחורי קווי האויב ופעילותה לרוב מסווגת וממודרת. היחידה האחראית על החבלה ההגנתית (חבלה וסילוק פצצות) אך גם על פיתוח אמצעי חבלה ופריצה חמה היא יהל"ם באמצעות פלגות הס"פ (סילוק פצצות, לשעבר היחס"פ).

בנוסף כל לוחמי הגדחה"ן (גדודי חיל ההנדסה הקרבית) ביצעו בכל מלחמות ישראל פעולות חבלניות הכוללות פיצוץ מבנים, בונקרים ופשיטות חבלה מעבר לקווי האויב. לוחמי ההנדסה הקרבית מתעסקים בפעולות חבלה גם כיום, במלחמה ובשגרה. בנוסף בכל חטיבות החי"ר (מלבד כפיר) קיימת פלוגת חבלה והנדסה (**פלחה"ן**) המתמחה במשימות הנדסה קרבית, חבלה ומיקוש במסגרת גדוד הסיור החטיבתי וכפופה לו פיקודית. בצה"ל, חיל הרגלים הישראלי וחיל ההנדסה הקרבית הישראלי, לצד יחידת יהל"ם וכוחות מיוחדים אחרים נוספים, הם היחידים אשר מתעסקים ומוכשרים בחבלה, כאשר פלגת ס"פ היא הסמכות הגבוהה ביותר בתחום החבלה בצה"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* מירב בראל, מערכת אתר צה"ל, איך הורסים מבנה צבאי ב-60 שניות?, באתר צה"ל, 5 באוגוסט 2019
**פְלוּאִידִּיקָה** (**Fluidics**) או **לוגיקת הזורמים** (**Fluidic Logic**) היא תחום העוסק בשימוש בנוזלים או בגזים זורמים או מדיה דחוסה אחרת כדי לבצע פעולות תקביליות או ספרתיות בצורה הדומה לנעשה באלקטרוניקה. הבסיס המדעי לפלואידיקה הוא פנאומטיקה והידראוליקה המבוססות על תאוריות בהידרודינמיקה.
המונח פלואידיקה מתאר בדרך כלל התקנים ללא חלקים נעים, כך שמרכיבים הידראוליים רגילים, כמו בוכנה הידראולית ושסתומים גליליים, אינם נחשבים להתקנים "פלואידיים". העיסוק בתחום החל בשנות ה-60 ביישומים למערכות בקרה ואחד היישומים הראשונים היה מגבר בפלואידיקה.

מגבר
----

מגבר בפלואידיקה
הרעיון הבסיסי של מגבר פלואידי מודגם באיור. למגבר מסופק זורם (אוויר, מים או נוזל הידראולי) שנכנס בתחתית. לחץ המופעל בכניסות הבקרה C1 ו C2 מסיט את הזורם כך שהוא יוצא מיציאה O1 או מ O2. הזרם הנכנס לכניסות הבקרה הוא חלש בהרבה מהזרם המוסט כך שלהתקן יש הגבר. לפי אותו עיקרון ניתן גם לבנות התקנים כמו דלגלג והתקנים לוגיים פלואידיים אחרים. ניתן לבנות מערכות פשוטות של לוגיקה ספרתית. למגברים פלואידיים בדרך כלל רוחב פס עד כמה קילוהרץ כך שמערכות המבוססות עליהם הן איטיות מאוד יחסית להתקנים אלקטרוניים.

טריודה
------

טריודה פלואידית היא התקן הגברה המשתמש בזורמים להעברת אותות. למרות שעד כה שימשו רק במעבדות, יש להן כמה שימושים פרקטיים. רבים מצפים כי יהיה להם שימוש נרחב בננוטכנולוגיה.

מערכות
------

רכיבים פלואידיים הופיעו בכמה מערכות הידראוליות ופנאומטיות, בהן בתעשיית הרכב בתמסורות אוטומטיות. ככל שלוגיקה ספרתית החלה להתפתח בתעשיית הבקרה, הלך ופחת תפקיד הפלואידיקה בבקרה תעשייתית.
הזרקה פלואידית נמצאת בפיתוח עבור זרבובים למנועי סילון, למטוסים ועבור ספינות.

ראו גם
------

* מיקרופלואידיקה
* ננו-פלואידיקה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לוגיקת הזורמים** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פלואידיקה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פלואידיקה** |

* פלואידיקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**תומאס גוטשאלק** (בגרמנית: **Thomas Gottschalk**; נולד ב-18 במאי 1950) הוא מנחה ושחקן גרמני.

ביוגרפיה
--------

גוטשאלק נולד בבמברג. לאחר בית הספר הוא למד היסטוריה ופילולוגיה גרמנית. הוא ניגש למבחני הסמכה על מנת להיות מורה אך לבסוף פנה לתחום הבידור.

ב-1971 החל לעבוד באופן עצמאי בתוכנית נוער ב-Bayerischer Rundfunk, רשת שידור ציבורית בבוואריה. ב-1973 החל להגיש מהדורת חדשות.

ב-1978 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "Summer Night Fever" לצד באה פידלר.

ב-1979 ו-1980 הנחה את המשדרים לבחירת נציגות גרמניה לאירוויזיון.

הוא פרשן את אירוויזיון 1989 עבור הטלוויזיה הגרמנית.

ב-1990 שיחק בסרט ההרפתקאות האמריקאי "Think Big".

ב-1991 גילם ממציא מזרח גרמני הנוסע לארצות הברית על מנת למכור מוצר מהפכני בסרט "Driving Me Crazy".

ב-1993 שיחק בסרט המוזיקלי "Sister Act 2: Back in the Habit".

מ-1992 ועד 1995 הגיש את תוכנית האירוח "Gottschalk Late Night". במסגרת התוכנית אורגנה תחרות הדוגמנות "מודל 92" בה זכתה היידי קלום.

ב-2008 שיחק מלך בסרט "1½ Knights: In Search of the Ravishing Princess Herzelinde" בבימויו של טיל שווייגר.

ב-2008 הרוויח מיליון יורו בפרק של הגרסה הגרמנית של "מי רוצה להיות מיליונר?", בו השתתפו ידוענים. את הכסף הוא תרם לצדקה.

ב-2011 הופיע בסרט שומר גן החיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס גוטשאלק** בוויקישיתוף
* תומאס גוטשאלק, ברשת החברתית טוויטר
* תומאס גוטשאלק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* תומאס גוטשאלק, באתר AllMovie (באנגלית)
* תומאס גוטשאלק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* תומאס גוטשאלק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* תומאס גוטשאלק, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* תומאס גוטשאלק, באתר Discogs (באנגלית)
* אודות תומאס גוטשאלק

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4940244
* GND: 119082241
* ISNI: 0000 0000 7827 2074
* LCCN: no2004112665
* MusicBrainz: 977d8c68-3a67-4c62-ba5d-990c25cb64a2
* NLP: A34228792
* SUDOC: 089050770
* VIAF: 120166661
* WorldCat: lccn-no2004112665

 |
*Pancratium maritimum*
חבצלת החוף על בול משנת 1960 שיצא לכבוד יום העצמאות ה-12, בעיצובו של צבי נרקיס
**חבצלת החוף** (שם מדעי: *Pancratium maritimum*) היא צמח חוף ממשפחת הנרקיסיים, הפורח בקיץ לאורך חופי הים התיכון.

פריחת החבצלת גדולה ומרשימה, בייחוד כיוון שהיא פורחת בשלהי הקיץ (יולי עד אוקטובר), כאשר רוב הצמחייה התייבשה כבר. היא עושה זאת בזכות בצלה, שאגר מים ומזון בחורף הקודם. זרעיה מצופים בשכבת שעם המאפשרת הפצת הזרעים דרך הים.

גובהה מגיעה עד ל-60 סנטימטר ועל כל גבעול בין שניים לעשרה פרחים. הפרי דומה לביצה, בכל פרי שלושה חדרים שבכל אחד מהם יש 20 זרעים.

חבצלת החוף נפוצה לחופי הים התיכון, אך היא מופיעה גם בחופי האוקיינוס האטלנטי ובאזור האירו-סיבירי.

בישראל חבצלת החוף היא פרח שכיח, אך עם זאת היא צמח מוגן. חבצלת החוף מופיעה בסמל העיר נתניה.

החבצלת במקרא
------------

החבצלת נזכר פעמיים במקרא כצמח הגדל בשרון: "אני חבצלת השרון שושנת העמקים" (שיר השירים ב א). הוא משמש גם סמל להפרחת השממה: "ותגל ערבה ותפרח כחבצלת" (ישעיהו לה א).
אין למילה 'חבצלת' זיהוי מוסכם בקרב התרגומים והפרשנים הקדומים. ייתכן שמדובר בשם כללי לצמחים או שם נרדף לוורד (שלעיתים נקראת בטעות 'שושנה') וגם כשם צמח ספציפי בישעיהו. רוב הזיהויים המוצעים הם לצמחים גאופיטים בעלי פרחים גדולים ממשפחת השושניים (לִילִי) או הנרקיסיים. הצמח הקרוי בימינו חבצלת החוף הוא רק הצעה אחת מני רבים לזיהוי החבצלת המקראית. בתרגום התנ"ך לאנגלית חבצלת השרון נקראת Rose of Sharon ("ורד השרון" או "שושנת השרון").

חבצלת החוף

שימושים רפואיים
---------------

היוונים השתמשו בבצל חבצלת החוף להכנת תרופות להמרצת פעילות הלב ולהשפעה על דרכי הנשימה. לפני קום המדינה הפיקו הערבים מבצל החבצלת תרופות נגד נזלת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חבצלת החוף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* חבצלת החוף, באתר המשרד להגנת הסביבה

חבצלת החוף שצולמה במהלך טיול עמותת אתגרים בשמורת גדור

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהר עמר, **צמחי המקרא**, ירושלים תשע"ב, עמ' 200-199
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**חמשת הקאנונים** היו עקרונות ששימשו את הרטוריקן לפי הרטוריקה הקלאסית. חמשת הקאנונים הם: המצאה (Inventio), ארגון (Dispositio), סגנון (Elocutio), זכירה (Memoria), מסירה (Pronuntiatio).

המצאה
-----

**ההמצאה**, או ה'גילוי', עניינה מציאה וגילוי של טיעונים שבכוחם לשכנע. מדובר בחקר השיטות הרטוריות שניתן להכניסן לתוך נאום, או להשתמש בהן במהלך ויכוח. לא מדובר על התוכן של הטענות אלא על המבנה של הטענות, בהתקבצן יחד ליצירת טיעון. אחת המטרות של ההמצאה היא גילוי של אתרי-טיעון.

ארגון
-----

לאחר שהנואם יודע על מה הוא מתכוון לנאום, ולאחר שהוא מצא את הטיעונים שישמשו אותו בנאומו, הוא עובר לשלב הארגון של החומר. רטוריקנים קלאסיים, כמו קיקרו וקווינטיליאנוס, כתבו רבות על הארגון היעיל של הנאום, באופן בו תגבר יכולתו לשכנע. מבנה הנאום המקובל על-פי-רוב בכתביהם מחלק את הנאום לשישה חלקים:

1. מבוא (Prooimion). על הנאום לפתוח בהצגת הנושא. חלק זה איננו חלק מהנאום גופו, הוא משמש כמבוא המכין את הקהל להמשך הדברים שיבואו. בפתיחה מקבל הקהל מידע על מטרות הנואם. לדוגמה: "בכוונתי לדבר על ליגליזציה של סמים קלים."
2. פתיח. בשלב זה הנואם מסביר מעט על נושא הנאום, מראה על חשיבותו ויוצר קשר ראשוני עם הקהל.
3. הצגה של הטיעונים שיבואו בגוף הנאום. בשלב זה הנואם לא טוען את הטיעונים גופם אלא רק מאזכר את הטיעונים שיבואו בהמשך הנאום. לדוגמה: "בכוונתי לטעון בעד השימוש בסמים קלים, ואביא לכך מספר טיעונים: טיעון חוקי, טיעון מוסרי וטיעון חברתי."
4. גוף הנאום. שלב זה מחולק אף הוא לשני חלקים:
	1. הבאת נימוקים המצדדים בעמדת הנואם. בשלב זה הנואם מביא ראיות, סיפורים ודוגמאות בעד או נגד הנושא עליו הוא מדבר.
	2. הפרכות אפשריות שיכולים לטעון כנגד טיעוניו שהובאו בנאום.
5. שלב המסקנות.
6. סיכום. בשלב זה הנואם חוזר על ראשי הפרקים של הדברים שבאו בגוף הנאום. יתרונות הסיכום הן לחזק את ההבנה של הדברים שנאמרו בגוף הנאום, לאלו שלא הבינו את הכל במהלכו ולאפשר את זכירת הדברים.

סגנון
-----

הסגנון דן על הצגת הנושא באופן שיהיה נכון לפי כללי הדקדוק, בחירת המשלב הלשוני של הנאום, בהתאם לקהל-היעד, הקישוטים הלשוניים והאמצעים הפיגורטיביים.

זכירה
-----

הזכירה שימשה לזיכרון של אתרי-טיעון, כך שבשעת נאום או ויכוח יוכל הנואם לשלוף מבנה טיעוני לצרכיו.

מסירה
-----

כלל זה קשור לאופן המסירה של הדברים. לעיקרון הזה יש נגיעה לאינטונציה והמצלול, שפת גוף ועוצמת הקול, כשמדובר בנאום חי, ולכללי הפיסוק כשמדובר בנאום כתוב.
**חן אסטרוגו** (נולדה ב-25 בפברואר 1990 בחולון) היא טניסאית עבר ישראלית, שדורגה בשיאה במקום ה-468 בדירוג העולמי. אסטרוגו זכתה בארבעה תוארי זוגות בסבב ה-ITF והופיעה פעם אחת במדי נבחרת הפדרציה של ישראל.

קריירה מקצועית
--------------

אסטרוגו החלה לשחק טניס בגיל 8. היא השתתפה בפעם הראשונה בטורניר מסבב הבוגרות בשנת 2004. מאזן המשחקים שלה בסבב הבוגרות עמד נכון ליום פרישתה על 60 ניצחונות ו-51 הפסדים ביחידות ו-53 ניצחונות ו-39 הפסדים בזוגות.
בחודש אפריל 2008 הודיעה טניסאית העבר אנה סמשנובה שהיא תאמן את אסטרוגו. באותו חודש נכללה אסטרוגו בפעם הראשונה בסגל נבחרת הפדרציה, במשחקים שנערכו בישראל מול הנבחרת הצ'כית. בפברואר 2009 אסטרוגו התגייסה לצה"ל כספורטאית מצטיינת.
אסטרוגו פרשה ממשחקי הטניס המקצועיים וכיום היא מעבירה שיעורים פרטיים של לימוד טניס בתל אביב ומאמנת ברמהש 

### גביע הפדרציה

ההופעה היחידה של אסטרוגו בגביע הפדרציה הייתה בפברואר 2010, אז היא הפסידה במשחק זוגות בצוותא עם קרן שלמה לזוג הולנדי במסגרת משחקי הבית האירופאי-אפריקני מספר 1.

הישגים בולטים
-------------

הישגי השיא של אסטרוגו בקריירה היו הגעה לגמר וארבעה חצאי גמר בטורנירים מסבב ה-ITF. הגמר היה בבאלס שברומניה ביולי 2008, וחצאי הגמר היו ברמת השרון בפברואר 2006, באנטליה באפריל 2008, בגזיאנטפ במאי 2008 ובתל אביב ביוני 2009. חמשת הטורנירים היו על סך 10,000 דולרים, כאשר להגרלה הראשית של הטורניר באנטליה העפילה אסטרוגו מהמוקדמות. כמו כן זכתה אסטרוגו בארבעה תוארי זוגות בטורנירים מסבב ה-ITF באיסטנבול, רמלה, תל אביב ומיטילנה, ארבעתם על סך 10,000 דולרים.

### זוגות

#### זכיות (4)

| מקרא |
| --- |
| גראנד סלאם (0) |
| אליפות סבב ה-WTA (0) |
| הקטגוריה העליונה - טורנירים מנדטוריים (0) |
| הקטגוריה העליונה - פרמייר 5 (0) |
| הקטגוריה העליונה (0) |
| הקטגוריה הבינלאומית (0) |
| סבב ה-ITF‏ (4) |

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **מס'** | **תאריך** | **טורניר** | **משטח** | **שותפה** | **יריבות בגמר** | **תוצאה** |
| 1. | 14 ביוני 2008 | טורקיהטורקיה איסטנבול, טורקיה | קשה | בלארוסבלארוס וולחה דוקו | בולגריהבולגריה דסיסלבה מלדנובהטורקיהטורקיהפמרה אוזגן | 5-7, 6-1, [5-10] |
| 2. | 1 בנובמבר 2008 | ישראלישראל רמלה, ישראל | קשה | רוסיהרוסיה אנה רפופורט | ישראלישראל אנג'ליקה עלייבגרמניהגרמניהקסניה זובורובה | 6-3, 2-6, [2-10] |
| 3. | 31 באוקטובר 2009 | ישראלישראל תל אביב, ישראל | קשה | ישראלישראל קרן שלמה | רוסיהרוסיה אנה רפופורטרוסיהרוסיהמאיה גאברובה | (5)7-6, 4-6, [7-10] |
| 4. | 18 בספטמבר 2010 | יווןיוון מיטילנה, יוון | קשה | ישראלישראל קרן שלמה | טורקיהטורקיה באשאק אריידין רוסיהרוסיה דיאנה איסאבה | 1-6, 3-6 |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חן אסטרוגו** |

* חן אסטרוגו, באתר ה-WTA
* חן אסטרוגו, באתר ה-ITF
* חן אסטרוגו, באתר גביע הפדרציה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלמוג שריד, סמאשנובה מאמנת את חן אסטרוגו בת ה-18, באתר nrg‏, 28 באפריל 2008
2. ↑  ניר וולף, פתאום נהיה קיץ, באתר הארץ, 25 באפריל 2008
בולומטר "קורי עכביש" של JPL
**בולומטר** הוא מכשיר למדידת הספק של קרינה אלקטרומגנטית פוגעת בעזרת מדידת החימום של החומר על ידי תלות ההתנגדות החשמלית בטמפרטורה. המכשיר הומצא בשנת 1878 על ידי האסטרונום סמואל לנגלי.

עקרון פעולה
-----------

בולומטר מורכב מחומר בולע, כגון שכבה דקה של מתכת, שמחובר למקור חום (גוף בעל טמפרטורה קבועה) דרך קישור תרמי. התוצאה היא שכל קרינה שפוגעת בחומר הבולע מעלה את הטמפרטורה מעל הטמפ' של מקור החום - ככל שההספק הנבלע גדול יותר, כך הטמפרטורה גבוהה יותר. קבוע הזמן התרמי, קובע את המהירות של הגלאי, שווה ליחס בין קיבול החום למוליכות החום בין החומר הבולע לבין מקור החום. השינוי בטמפרטורה יכול להימדד בצורה ישירה בעזרת נגד נוסף, או ישירות בעזרת הניגודיות של החומר הבולע עצמו. בולומטרים מתכתיים עובדים לרוב ללא קירור. הם מיוצרים משכבות דקות. כיום, רוב הבולומטרים משתמשים במוליכים למחצה או מוליכי על בתור חומרים בולעים במקום במתכות. מכשירים אלו יכולים לפעול בטמפרטורות מאוד נמוכות, שמאפשרות רגישות גבוהה מאוד.

בולומטרים רגישים באופן ישיר לאנרגיה שנקלטת בתור החומר הבולע. מהסיבה הזאת הם יכולים לשמש לא רק לחלקיקים מיוננים או לפוטונים, אלא גם לחלקיקים לא מיוננים, ולכל סוג של קרינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בולומטר** בוויקישיתוף
* בולומטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282530805171
* GND: 4146260-9
* LCCN: sh85015445

 |
**הקרן לחיפה** היא עמותה שנוסדה בשנת 1983 על ידי אנשי ציבור במטרה "ליזום, לארגן, להקים, לבצע, להחזיק ולנהל בחיפה ובנותיה מפעלי תרבות, חברה, חינוך בריאות, חינוך גופני, מדע, ספרות, צדקה, סעד ומפעלי פיתוח אחרים וכן לתמוך ולהשתתף במפעלים כאלה".

פעילות
------

מייסדי הקרן היו ראש העירייה אריה גוראל, אנשי העסקים ג'רלד פרדמן, וילי אפטוביצר, דויד אדרס, ויוסי גלוזמן. עמרם מצנע, שכיהן כראש העיר אחרי אריה גוראל, שימש אף הוא כיו"ר הקרן ונתן תנופה גדולה לפיתוחה. יו"ר הקרן הנוכחי, יונה יהב, ממשיך גם כן בגיוס נרחב של תרומות למען העיר.

פעילות הקרן בחיפה מתפרשת על תחומים שונים, כגון: דו-קיום, חינוך, תרבות, קהילה, ספורט, סביבה ורווחה. פעילויות בולטות: סיוע לבית הגפן (הקמת ספרייה רב-לשונית ומרכז תרבותי), סיוע למועדוניות של ילדים ונוער בסיכון, הקמת מרכזים לקידום למידה, הקמת מרכזי ספורט, שיפוץ תיאטרון חיפה והמרכז לתרבות ולאמנות, תמיכה במרכזי יום לקשישים, שיפוץ גן החיות הלימודי חיפה, הקמת גני משחקים וגנים ציבוריים בעיר, שיפוץ בית העם הטמפלרי במושבה הגרמנית, הקמת 'דרך נוף חיפה', התקנת מתקני כושר באוויר הפתוח בחוף הים, מעבדות טכנולוגיות בבתי ספר תיכוניים, ספסלי הנצחה בגנים ציבוריים, ועוד. 

בשנת 2009 הקימה הקרן אגודת ידידים בגרמניה בנוסף לאגודות ידידי הקרן הקיימות בארצות הברית, קנדה ובריטניה.

מנכ"ל הקרן הוא ד"ר אמנון לשם, היו"ר הוא יונה יהב, ראש העיר חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקרן לחיפה
* סרטון תדמית, סרטון באתר יוטיוב
* הקרן לחיפה, באתר "גיידסטאר ישראל"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308479605171

 |
פסל מברונזה סרדינית (Capo tribù) מהמוזיאון הארכאולוגי הלאומי של קליארי
**התרבות הנוראגית** (באיטלקית: **Civiltà Nuragica**) היא תרבות שנוסדה בסרדיניה והתפשטה לאי השכן קורסיקה. היא מקיפה תקופה המתחילה לפני המאה ה-17 לפנה"ס, היא ראשית תקופת הברונזה, עד המאה ה-2, בתקופת הקיסרות הרומית. היא נחשבת לתרבות פרהיסטורית, מאחר שלא התגלו ממצאים בכתב שלה.

שמה של התרבות נובע מהמגדלים הנוראגיים הגולמיים האופייניים לה, פרי התפתחות של התרבות המגליתית, שבה נבנו מבנים מאבנים גדולות ללא חומרי מילוי ביניהם. בתקופה זו נבנו הדולמנים והמנהירים. מספרם של מבנים אלה לסוגיהם מגיע לכ-7,000.

המגדלים הנוראגיים בסרדיניה נחשבים בין המבנים המגליתיים השמורים ביותר באירופה. ישנן מספר השערות בנוגע לתפקידם, לפיהן הם שימשו מצבות, מצודות לשמירה ולהגנה, כבשנים להתכת מתכות, בתי סוהר ומקדשים לאל השמש.

יורדי-ים ומהגרים מארצות הים התיכון החדירו לתרבות הנוראגית יסודות זרים, כמו פולחן המים הקדושים, מצבות של ענקים ופסלים מברונזה. התרבות המשיכה להתקיים במקביל לתרבויות אחרות שהגיעו לאי, דוגמת התרבויות הפיניקית, הקרתגית והרומית, אך לא נטמעה בהן.

התרבות הקדם נוראגית
-------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התרבות הנוראגית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11949760n (data)

 |
צליית בשר במסעדת קרניבור בניירובי
**קרניבור** (באנגלית: **Carnivore**; מילולי: אוכל בשר) היא מסעדה תחת כיפת השמים בלנגטה (Langata), פרוור של ניירובי שבקניה. היא מתמחה בבשר, ומאופיינת בבופה בשר של אכול כפי יכולתך. היא מגישה מגוון סוגי בשר ומפורסמת בבשר ציד. המסעדה מהווה יעד תיירותי פופולרי בקניה.

ב-1999 היו במסעדה 350 מקומות ישיבה ו-330 עובדי המסעדה שירתו מעל 1,000 אנשים ביום. בשר הציד המוגש כולל ג'ירפה, גנו, ותנין, מגודל בחוות הופקרט, כ-40 ק"מ מחוץ לניירובי; בנוסף להם מגישים זברה, אימפלה, אנטילופה, אריה, וגם חיות מתורבתות כמו טלה, בקר וחזיר. הבשר מבושל על גריל פחמים פתוח וענק מסתובבים שיפודים ועליהם שלל היום, הבשר מוגש על צלחות יצוקות ברזל. המסעדה דורגה במקום ה-47 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2002 של המגזין רסטורנט.
המסעדה דורגה במקום ה-50 בטיבה בעולם לשנת 2003.

בסמוך למסעדה שוכן מועדון הלילה "סלון סימבה" שמסוגל להכיל 2,500 אנשים, כמו גם אינטרנט קפה, מגרש משחקים ושישה ברים. המסעדה מקיימת קונצרטים בהם מופיעים אמנים מקומיים.

קרניבור היא בבעלותו של מרטין דנפורד מקבוצת תמרינד. היא פתחה את שעריה ב-1980 בידי דנפורד, אשתו וקבוצת שותפים. קבוצת תרמינד מפעילה מסעדות פירות ים תמרינד במומבסה וניירובי. למסעדה סניף נוסף, ששמו אף הוא קרניבור, הנמצא בפאתי העיר יוהנסבורג, דרום אפריקה והוא בבעלות קבוצת תמרינד.

לקריאה נוספת
------------

* שגיא כהן, **מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם**, הוצאת מפה, תל אביב, תשס"ג 2003, עמ' 227

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרניבור
* אתר מסעדת קרניבור בניירובי
* קרניבור, ניירובי, קניה, סקירה באתר BBC
* ראבי נסמן, "חיי בר על ברביקיו: זוהי 'הבהמה של הסעודה' במסעדה האפריקנית", Associated Press
* "סטייקים מעולים במסעדה האפריקנית", 30 באפריל 2003, חדשות ה־BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסעדת קרניבור במקום ה-47 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם של כתב העת רסטורנט לשנת 2002
2. ↑  מסעדת קרניבור במקום ה-50 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם של כתב העת רסטורנט לשנת 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1009 9081
* VIAF: 125415780
* WorldCat: lccn-no98027482

 |
**הקרן הממשלתית לסיוע ליצואנים** היא כלי סיוע של ממשלת ישראל לעסקים יצואנים. 

מטרת הקרן היא לסייע ליצואנים בעלי פוטנציאל התפתחות ויצירת מקומות עבודה חדשים לישראלים בישראל. הקרן מעמידה הלוואות בסכום של עד מיליון דולר אמריקני, בערבות מדינה של 70%, באמצעות שני בנקים מסחריים: בנק אוצר החייל ובנק מרכנתיל דיסקונט. תהליך קבלת ההלוואה כרוך בבדיקה כלכלית של גוף כלכלי מקצועי, והחלטת ועדת אשראי המשותפת עם נציגי הבנק, משרד התמ"ת והחשב הכללי.

היסטוריה
--------

הקרן הוקמה במהלך 2006 ועד נובמבר 2008 נתנה מענה לעסקים יצואנים רק עבור ביצוע תוכנית שיווקית להשקעות בייצוא. מאז, מעמידה הקרן הלוואות למגוון צרכים שונים בהם: הון חוזר, השקעות בציוד, פעולות שיווק בחו"ל, תוך הקלה בביטחונות הנדרשים מהיצואנים לצורך קבלת ההלוואה.

עד תחילת 2010 אושרו בקרן הלוואות בסך של מעל 80 מיליון ש"ח.

תנאי הקרן
---------

סכום הלוואה מקסימלי:

* מדרגה ראשונה- עסקים עם מחזור מכירות עד 500,000 דולר זכאים לקבל הלוואה עד 100,000 דולר
* מדרגה שנייה- עסקים עם מחזור מכירות העולה על 500,000 דולר אך נמוך מ-15 מיליון דולר זכאים לקבל הלוואה עד מיליון דולר או 20% ממחזור המכירות (הנמוך מביניהם).

תקופת ההלוואה: עד חמש שנים, מתוכן עד שנת גרייס (דחיית תשלומים) על תשלומי הקרן.

ריבית: בתנאי השוק
ביטחונות: 70% ערבות המדינה. 30% ביטחונות על ידי הלווים. בעלי החברה נדרשים לתת ערבות אישית.
יצואנים אשר חברים בהתאחדות התעשיינים זכאים להעמדת ביטחונות מלאים על ידי ההתאחדות ואינם נדרשים להעמיד ביטחונות נוספים. 

עלויות: אגרה בסך 500 ש"ח למשרד האוצר ועמלה בסך 250 ש"ח לבנק.

תהליך קבלת ההלוואה
------------------

תהליך קבלת ההלוואה מורכב משלושה שלבים עיקריים: 

1. מילוי השאלון ומסירתו בצירוף הנספחים לחברת 'תבור', פגישה של הכלכלן הלקוחות והעברת חוות הדעת לוועדת האשראי.
2. הבנק מבצע בדיקה כלכלית ללקוחות.
3. הבקשה נידונה בוועדת האשראי ונקבע האם לאשרה ובאילו תנאים.

קישורים חיצוניים
----------------

* על הקרן באתר החשב הכללי
* אתר חברת תבור המרכזת את הפניות
**היינץ הרמל** (בגרמנית: **Heinz Harmel**,‏ 29 ביוני 1906 – 2 בספטמבר 2000), קצין בוואפן אס אס בדרגת בריגדפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית האס אס ה-10 במהלך מבצע מרקט גארדן.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

היינץ הרמל נולד ב-29 ביוני 1906 במץ. בשנת 1926 ניסה הרמל להצטרף לרייכסווהר, אך נדחה עקב בעיות רפואיות. בשנת 1935 הצטרף הרמל לואפן אס אס, וצורף לרגימנט "דר פיהרר".

### מלחמת העולם השנייה

הרמל לחם עם רגימנט "דר פיהרר" במהלך המערכה על צרפת, המערכה בבלקן ומבצע ברברוסה, ובדצמבר 1941 מונה למפקד גדוד ברגימנט "דויטשלנד". ב-15 במרץ 1943 השתתף הרמל בקרב חרקוב השלישי, וב-31 במרץ קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-7 בספטמבר 1943 קיבל הרמל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-27 באפריל 1944 מונה למפקד דיוויזיית האס אס ה-10.

בקיץ 1944 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו לצרפת, שם השתתפה הדיוויזיה בקרב על קן, ולאחר מכן בקרב פאלז. בתחילת ספטמבר הועברה הדיוויזיה להולנד לצורך מנוחה ושיקום, אך נאלצה להילחם סביב ניימכן במהלך מבצע מרקט גארדן, ועל כך קיבל ב-15 בדצמבר 1944 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בינואר 1945 לחם הרמל עם הדיוויזיה שבפיקודו במהלך מבצע נורדווינד וניסה לחבור לכוחות הלכודים בכיס קולמר, ולאחר מכן הועבר עם הדיוויזיה שבפיקודו לחזית המזרחית, שם לחמה הדיוויזיה בתחילה בפומרניה ובברנדנבורג.

ב-28 באפריל 1945 הצטווה הרמל על ידי גנרלפלדמרשל פרדיננד שרנר לתקוף את כוחות החזית האוקראינית הראשונה, אולם סירב והודח מתפקידו. לאחר מכן פיקד הרמל על צוות קרב שהורכב משרידי יחידות של הדיוויזיה ההררית אס אס ה-24 ובית הספר לקצינים של האס אס, וב-8 במאי 1945 נכנע בראש כוחותיו לצבא הבריטי.

### אחרי מלחמת העולם השנייה

בשנת 1947 שוחרר הרמל מהשבי. לאחר שחרורו התגורר הרמל בעיר קרפלד, עד למותו ב-2 בספטמבר 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינץ הרמל** בוויקישיתוף
**חמסין** הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1982, בבימויו של דניאל וקסמן, על פי תסריט מאת דניאל וקסמן, יעקב ליפשין ודני ורטה (נוקיו). הסרט צולם על ידי הצלם דוד גורפינקל, ואת המוזיקה כתב רביב גזית.

עלילת הסרט, שנוצר בסיוע הקרן לעידוד סרטי איכות, מתרחשת בגליל ועוסקת ביחסים המתוחים שבין יושביו הערביים לאלו היהודיים, מתחים המגולמים במאבק על אדמה. גדליה (שלמה תרשיש), אשר מעוניין לרכוש משכניו הערביים את אדמתם, לפני שהמדינה גם כך תחרימה, מגלה שחאלד (יאסין שוואף), הפועל הנאמן שלו, מנהל רומן עם אחותו חוה (חמדה לוי), ומכאן הדרך קצרה לסיום טראגי.

חדשנותו וחשיבותו של הסרט
------------------------

הסרט נחשב לסרט הראשון שהתעמת עם הסכסוך הישראלי-ערבי מנקודת מבט ביקורתית (אם כי לעיתים מצוין סרט הטלוויזיה חרבת חזעה כסרט שהקדים אותו בכך). בהתאם, חוקרת הקולנוע אלה שוחט סבורה שהוא החל את מה שהיא מכנה במחקרה החלוצי "הגל הפלסטיני" בקולנוע הישראלי (שקדמו לו הקולנוע האישי והקולנוע הלאומי-ההרואי).

הסרט הקדים סרטים רבים וידועים בני הקולנוע הפוליטי של שנות ה-80 ובהם מאחורי הסורגים ואוונטי פופולו, אשר כמוהו הציבו את היחסים בין יהודים לערבים במרכז העלילה, הציגו דמויות פלסטיניות ראשיות חיוביות ובעלות עומק, בחרו בשחקנים פלסטינים לגילומן ולפיכך השמיעו את הניב הפלסטיני בחלק ניכר מן הסרט.

התקבלות, פרסים וביקורות
-----------------------

הסרט הוקרן במספר ארצות באירופה, זכה בפרס השני בפסטיבל לוקרנו, בפרס זכויות האדם בפסטיבל שטרסבורג ובפרסי הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר מאת מרכז הסרט הישראלי של משרד המסחר והתעשייה (שקדם לפרס אופיר).

בישראל צפו בסרט כמאה אלף צופים בבתי הקולנוע, והוא זכה לשבחי הביקורת. הסרט עורר ויכוח ציבורי סוער למדי. הוויכוח נסוב בין היתר סביב החלטת המועצה לביקורת סרטים ומחזות לאפשר את הצפייה בו מגיל 18 בלבד. לאחר ערעור היוצרים על החלטת המועצה, זו שקלה שנית את החלטתה והורידה את גיל הצפייה לגיל 16.

הסרט זכה בפרס הסרט הישראלי המצטיין לשנת 1982, בתחרות הסרט הישראלי.

בדצמבר 1989 נבחר "חמסין" כסרט העשור, על ידי פורום מבקרי הקולנוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חמסין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חמסין", באתר AllMovie (באנגלית)
* "חמסין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "חמסין", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "חמסין", באתר אידיבי
* "חמסין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "חמסין", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* "חמסין" באתר קרן הקולנוע הישראלי
* עירית שמגר, ארץ ללא מוצא, מעריב, 14 באוקטובר 1982 - ריאיון עם דניאל וקסמן על הפקת הסרט
* אורי קליין, 30 שנה אחרי שהופק, האלגוריה הפוליטית במרכז סרטו של דני וקסמן ממשיכה להדהד והופכת אותו לאחד הסרטים המשמעותיים בקולנוע הישראלי, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shohat, Ella (2010 [1989]). Israeli Cinema: East/ West and the Politics of Representation. New York: I.B. Tauris.
2. ↑  Kronish, Amy (2003). Israeli Film: a Reference Guide. Westport: Praeger.
3. ↑  גרץ, נורית (1993). סיפור מהסרטים: סיפורת ישראלית ועיבודה לקולנוע. תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה.
4. ↑  עירית שמגר, חמסין \*\*\*\*, מעריב, 7 בינואר 1983  
אהרון דולב, מודעות כואבת, מעריב, 17 באוקטובר 1982  
רחל נאמן, הם עשו השנה, כותרת ראשית, 7 בספטמבר 1983
5. ↑  אורן, עמוס (1982ב'). "גם מפיקי 'חמסין' יוצאים נגד הצנזורה." ידיעות אחרונות, נובמבר 5.
6. ↑  "חמסין" הסרט הישראלי המצטיין לשנת 1982, דבר, 21 בפברואר 1983
7. ↑  רינת פרימו, "חמסין", סרט העשור. מתחמם, חדשות, 19 בדצמבר 1989
**חן דילמוני** (נולד ב-7 במאי 1989) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי.

קריירה
------

דילמוני התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל רמת גן, וב-2 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו. ב-8 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל עכו. בקיץ 2010 הושאל להכח עמידר רמת גן, במדיה שותף רק בשני משחקים במסגרת גביע הטוטו. בקיץ 2011 חתם בבית"ר תל אביב רמלה. בעונתו הראשונה בקבוצה רשם 9 הופעות בליגה, אך בעונת 2012/2013 הפך לשחקן הרכב קבוע וערך 28 הופעות בליגה הלאומית.

לקראת עונת 2013/2014 הצטרף לעירוני קריית שמונה, ולאחר שפתח את העונה על הספסל ערך ב-30 בנובמבר 2013 את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 2–2 נגד הפועל תל אביב. בהמשך הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וב-26 באפריל 2014 בישל לדויד מנגה את שער הניצחון נגד הפועל באר שבע במסגרת חצי גמר גביע המדינה, בו זכה עם הקבוצה בתום העונה לאחר ניצחון 1-0 במשחק הגמר על מכבי נתניה. בעונת 2014/2015 איבד את מקומו בהרכב לטוברנו פינאס, אך בסיום העונה עזב פינאס את המועדון ודילמוני חזר להרכב הקבוצה בתחילת עונת 2015/2016.

ב-2 בפברואר 2016 הצטרף דילמוני להפועל כפר סבא בהשאלה, ולקראת עונת 2016/2017 האריך את חוזהו במועדון. ב-30 בינואר 2017 חתם בבית"ר ירושלים עד לתום העונה עם אופציה לעונה נוספת. ב-1 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 לעירוני קריית שמונה במשחק הגומלין בשלב רבע גמר גביע המדינה, ובליגה ערך שמונה הופעות עד תום העונה. בעונת 2017/2018 שותף בשבעה משחקי ליגה.

ב-25 ביוני 2018 חתם דילמוני לשנתיים בהפועל חיפה. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך במשחק בו זכתה הקבוצה בתואר אלוף האלופים מול הפועל באר שבע.

ב-16 באוקטובר 2019 חתם דילמוני בהפועל עפולה מהליגה הלאומית.

ב-12 בפברואר 2020, דילמוני חתם במכבי הרצליה מליגה א'.

תארים
-----

עירוני קריית שמונה
* גביע המדינה: 2013/2014

הפועל חיפה
* אלוף האלופים: 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
**חוף אינגליש** (באנגלית: **English Coast**) הוא אזור חוף בצד המערבי של ארץ פאלמר שבאנטארקטיקה.

חוף אינגליש ממוקם בין הקצה הצפוני של חצי האי ריידברג לבין נונאטאקי באטרס.

ממערב לחוף אינגליש מצוי חוף בריאן, ומצפון לחוף אנגליש מצוי חוף ריימיל.

חוף אנגליש מצוי למול האי אלכסנדר, שנמצא מעברו של מצר ג'ורג' השישי.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי החוף

החוף התגלה ונסקר על הקרקע בשנת 1940, על ידי פין רון וקארל ר. אקלאנד.

לאחר מכן החוף נחקר מהאוויר על ידי צוות בסיס איסט (East Base) של השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941.

החוף צולם מהאוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון ב-27 בדצמבר 1948.

### מקור השם

שמו המקורי של החוף היה "חוף רוברט אינגליש" (Robert English Coast), על שמו של רוברט א. ג'י. אינגליש (Robert A.J. English), קפטן בצי ארצות הברית, ומזכיר ההנהלה של השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941; כמו כן היה רב החובל של אוניית צי ארצות הברית בר (USS *Bear*) במהלך מסע החקר האנטארקטי של ריצ'רד בירד בין השנים 1933–1935.

לימים קוצר שם החוף לשמו הנוכחי, למען הנוחות.

לקריאה נוספת
------------

• Laudon, T. S.; Lidke, D. J.; Delevoryas, T.; Gee, C. T. **Sedimentary rocks of the English Coast, eastern Ellsworth Land, Antarctica**, Gondwana Six: Structure, Tectonics, and Geophysics. (1987), Geophys. Monogr. Ser. vol. 40, edited by G. D. McKenzie, pp. 183-189, AGU, Washington, D. C.
• Walter R. Vennum & Jeffrey W. Nejedly (1990), **Clay mineralogy of soils developed on weathered igneous rocks, West Antarctica**, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 33:4, 579-584,

קישורים חיצוניים
----------------

* חוף אינגליש באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חוף אינגליש באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלומי לוויין של חוף אינגליש באתר נאס"א

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע היסטורי
**מֵגָלוֹפּוֹלִיס**, או **מגלופולי** (ביוונית: **Μεγαλόπολη** - עיר גדולה), היא עיר יוונית ביחידה האזורית ארקאדיה שבחצי האי פלופונסוס. זהו גם שמה של בירתה הקדומה של ארקאדיה מתקופת יוון העתיקה, שעל חורבותיה בנויה העיר החדשה.

העיר נמצאת כ-30 קילומטר מטריפוליס, וממוקמת ליד הר טאיגטוס ואחד מאפיקי נהר האלפיוס. אוכלוסייתה מנתה ב-2011 כ-10,000 איש, והיא הקהילה היחידה במערב ארקאדיה שממשיכה לגדול.

היסטוריה
--------

העיר נוסדה ב-369 לפנה"ס, לאחר קרב לאוקטרה ביוזמתו של המצביא אפמינונדס איש תבאי. אפמינונדס הקים אותה כעיר בירה לברית הארקאדית, במטרה ליצור משקל נגד לספרטה בפלופונסוס, כאשר העיר הורכבה מאיחוד של כ40 יישובים, וישובה בכוח בארקאדים מרחבי החבל. בשטחה נבנו מוסדות הברית, שהחשוב בהם היה התרסליון, בית מועצת העיר. העיר התחרתה בערים מנטיניאה וטאגה, ומעמדה כבירת הארקאדים היה חלש וזמני.

לאחר תבוסת תבאי ליד מנטיניאה ב-362 לפנה"ס, ושבירת כוחה, פרצו מהומות במגלופוליס. בסוף המאה הרביעית לפנה"ס מנתה העיר כ-60,000 נפש. ב-235 לפנה"ס הצטרפה העיר לברית האכאית, וב-223 לפנה"ס נכבשה ונהרסה על ידי קלאומנס השלישי מלך ספרטה.

לא ברור מה שרד מהעיר לאחר הכיבוש הספרטני אולם ידוע שלאחר תבוסת הספרטנים על ידי אלכסנדר מוקדון והברית האכאית, השתררה בעיר מתיחות בין התושבים ובין הגולים שחזרו אליה.

עם ניצחון הרומאים ב-146 לפנה"ס על הברית האכאית עברה מגלופוליס, יחד עם כל הערים האכאיות לשליטתה. בן תקופתו של אוגוסטוס, סטרבו מתאר את העיר כ"שממה גדולה".

העיר איבדה כמעט כל חשיבות ועברה, יחד עם כל ארקאדיה, לידי האימפריה הביזנטית עם פיצול הקיסרות הרומית. בין השנים 1205–1429 נכללה בנסיכות אכיאיה הפרנקית, מ-1458 הייתה תחת שלטון טורקי, ומ-1832 נכללה במדינה המודרנית של יוון.

העיר הייתה ידועה גם בשם סינאנאו עד המאה ה-19, וישנה אפשרות שהעיר המודרנית של מגלופוליס אינה קשורה למגלופוליס העתיקה.

ב-1993 הרסה שרפה חלקים נרחבים ממזרח העיר, וסביבתה, מעריכים ש-5000–6000 קמ"ר של אדמה נשרפו.

ההיסטוריון פוליביוס נולד במגלופוליס.

העיר המודרנית
-------------

בעיר המודרנית, המהווה גם את בירתה המנהלית של נפה בשם זו, קיימים 3 בתי ספר, אולם קונצרטים ציבורי, מלונות, בנקים, משרד דואר, כנסיות, ומספר כיכרות, שאחת מהם נמצאת בלב העיר.

חורבות מגלופוליס הישנה, ובפרט הריסות התיאטראות שם, הנמצאות מצפון מזרח לעיר, מהוות אתר משיכה תיירותי וארכאולוגי גדול לעיר.

ישנה תחנת רכבת בעיר שמחברת אותה עם ארגוס וטריפוליס וקלמטה, כביש מהיר העובר מדרום מערב לעיר, וכביש מהיר חדש, המחבר בין אתונה וקלמטה, עוקף את העיר החל מ-2002.

האזורים סביב העיר הם בין אזוריה החקלאים המובהקים של ארקאדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלופוליס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מגלופוליס (ביוונית)
* מגלופוליס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרק ז: *"פוליביוס איש מגלופוליס"*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555130905171
* BnF: cb153155601 (data)
* GND: 4100750-5
* LCCN: n82211139
* NLG: 8165
* SUDOC: 127110356
* VIAF: 127871892
* WorldCat (עם VIAF): 127871892

 |
**מגלמפריס** (שם מדעי: *Megalampris*; מילולית: "ירחוני ענקי") הוא סוג של דג גרם נכחד מסדרת הלמפיריים, אשר התקיים במשך סוף האוליגוקן של דרום ניו זילנד לפני 26 מיליון שנה מזמננו. הסוג הכיל מין יחיד - *Megalampris keyesi*, הקרוי לכבוד החוקר הניו זילנדי איאן וורוויק קיז (Ian Warwick Keyes).

המאובנים של דג גדול זה התגלו באוטגו, דרום האי הדרומי, כשהם נחפרו בידי צוותו של הפלאונטולוג איאן פורדיך (Ewan Fordyce) מטעם אוניברסיטת אוטגו ואלה נמצאים כיום שמורים במוזיאון אוטגו שבעיר דנידין. הסוג תואר ב-2006 בידי פורדיך ואנשיו והוא נחשב לקרוב לירחוניים ואחד מהגדולים שבבני קבוצתו.

דג זה היה דומה מעט לירחוני מלכותי, החי כיום והיה גדול בהרבה. מעריכים לפי ממצאי חוליות בקוטר 90 מ"מ שאורכו השלם של פרט שנמצא הגיע לאורך 4 מטרים, מה שהופך אותו לכבד בהרבה מהמין ירחוני מלכותי, הכבד שבלמפיריים החיים שמגיע לאורך 2 מטרים ומשקל של 270 ק"ג. מבנה הסנפירים שלו רמז שחי בצורה דומה וכמותו היה אוכל פלנקטון או דיונונים החי בים הפתוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלמפריס** בוויקישיתוף
**מגלוצרוס** (שם מדעי: ***Megaloceros***; מילולית: "קרניים ענקיות") הוא סוג נכחד של אייל גדול שחי בסוף הפליוקן עד להולוקן. בעבר המין נחשב המין אייל אירי (*Megaloceros giganteus*) ליחיד בסוג זה, אך נמצאו עוד כמה מינים באתרי חפירות באירואסיה.

איילים אלה היו בעלי קרניים מסועפות גדולות שהזכירו את האייל קורא מאמריקה הצפונית וצפון אירואסיה, אך היו כבדים וארוכים יותר. לפי מראה השלד היה המגלוצרוס קרוב יותר לאיילי העולם הישן, כמו אייל אציל או ואפיטי, מאשר לאייל קורא.

מבנה הקרניים הכבדות נועד לסמן לנקבות שהזכרים חזקים וקשוחים מספיק, וכן כדי להילחם בזכרים יריבים חסונים, דבר התואם את עקרון ההכבדה של החוקר אמוץ זהבי. אפשרות נוספת היא שהקרניים שימשו כנשק משני להגנה מטורפים, אף שמשקלן עלול היה לגרום לטריפת בעליהם האיטי יותר במקרה והיה מסתבך בעטיין בצמחייה.

מינים
-----

* *Megaloceros stavropolensis*
* *Megaloceros luochuanensis*
* *Megaloceros antecedens*
* *Megaloceros pachyosteus*
* *Megaloceros savini*
* אייל אירי (*Megaloceros giganteus*)

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלוצרוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |
**מגלוגרפטוס** (שם מדעי: **Megalograptus**) הוא סוג של עקרב ימי מתור האורדוביק שחי לפני 449-433.8 מיליון שנה. מאובניו נמצאו באוהיו, למעט המין *Megalograptus alveolatus* שנמצא בווירג'יניה. המגלוגרפטוס היה מעקרבי המים המוקדמים ביותר שנמצאו. הוא תואר ב-1874 ומשמעות שמו הוא: "גרפוליט ענק", מאחר שסברו שמדובר על מאובני גרפטוליטים (Graptolithina).

יצור זה היה טורף אימתני שהיה קרוב רחוק של העכבישים והעקרבים המודרניים. הוא הגיע לאורך 1.2 מטרים והיה בעל צבתות גדולות בעלות דוקרנים רבים. הוא שט במים עם גפי השחייה הארוכים שבצידי גופו והיה מסוגל להלך על קרקעית הים. היה לו זנב שטוח וגוף שדמה לגוף הלובסטר.

מבנה הצבתות שלו היה משונה מאוד ונועד למנוע מטרף שלכד לברוח וכן לפצוע את הטרף. הוא ניזון מחסרי חוליות ימיים שונים כמו רכיכות, קווצי עור, תולעים ואלמוגים ואולי גם מחולייתנים פרימיטיביים. לא ברור אם הוא שחה לעבר טרפו או המתין לו במארב.

בתרבות
------

קבוצה של יצורים אלה הופיעה בסדרה מפלצות ים שם הם נמשכים לנבלה של איסוטלוס אך אחד מהם נטרף על ידי קמרוצרס.

ראו גם
------

* פנטקופטרוס - סוג קרוב וגדול בהרבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלוגרפטוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

השוואה של מגלוגרפטוס לאדם
**ארנסט נורמנד** (באנגלית: **Ernest Normand**‏; 1857 – 1923) היה צייר אנגלי, שהתפרסם בזכות הסצנות ההיסטוריות והתנ"כיות וכן יצירות אוריינטליות.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

ארנסט נורמנד נולד בלונדון ב-30 בדצמבר 1857.

בשנת 1884 התחתן עם הציירת הנרייטה ריי (1859–1928) אותה הכיר באקדמיה המלכותית לאמנויות. שניהם ציירו דמויות עירום על רקע עשיר וצבעוני. בימיהם, נמתחה עליהם ביקורת על נטייה לעודף חושניות בכמה מציוריהם.

בני הזוג התבססו בלונדון משנת 1885, שם לארנסט היה סטודיו וקיבל תמיכה מהמעגל החברתי סביב לורד פרדריק לייטון. הם גרו בהולנד פארק, אזור מגורים של אמנים רבים באותם ימים. מבקרים שכיחים בביתם כללו את מיליי, פרינספ ווטס. אמנים בכירים אלה אימצו את בני הזוג, אך לא תמיד ביקורתם הייתה מבורכת. בזיכרונותיה, הנרייטה תיארה את עמדותיהם והתנהגותם של כמה מהאמנים הבכירים האלה.

בשנת 1890 נסעו בני הזוג לפריז ללמוד באקדמיה ז'וליאן אצל ז'ול ג'וזף לפבר וז'אן ג'וזף בנימין-קונסטנט. בשנת 1893, עברו לאפר נורווד במזרח לונדון, לסטודיו שהוקם עבורם על ידי אביו של נורמנד. לזוג נולדו שני ילדים, בן (יליד 1886) ובת (ילידת 1893).

עבודות
------

הוא צייר ציורים היסטוריים ואוריינטליסטים, וצייר גם דיוקנאות. יצירתו הושפעה מהאחווה הפרה-רפאליטית.

נורמנד צייר את הפרסקו "המלך ג'ון מעניק את המגנה כרטה" בבורסה המלכותית בלונדון (צויר ב־1900, שוחזר 2001).

גלריה
-----

* שפחה לבנה שפחה לבנה
* פיגמליון וגלטהפיגמליון וגלטה
* אסתר והמן אסתר והמן
* עבדותעבדות
* פנדורהפנדורה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט נורמנד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peintres orientalistes britanniques, orientaliste.free.fr
2. ↑  Henrietta Rae (Mrs. Ernest Normand) : Fish, Arthur : Free Download, Borrow, and Streaming, Internet Archive (באנגלית)
3. ↑  Caroline Dakers, *The Holland Park Circle: Artists and Victorian Society*, New Haven, Yale University Press, 1999.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 59965
* SNAC: w6b86jdz
* ULAN: 500010880
* VIAF: 95747158
* WorldCat: viaf-95747158

 |
**ארנסט קלימט** (בגרמנית:**Ernst Klimt**‏:  3 בינואר 1864 – 9 בדצמבר 1892) היה צייר היסטוריה באוסטריה. הוא אחיו הצעיר של הצייר גוסטב קלימט.

ביוגרפיה
--------

ארנסט קלימט נולד ב־3 בינואר 1864 כילד שלישי מתוך שבעה ילדים של הצורף וחרט זהב הבוהמי ארנסט קלימט האב (1834–1892) ואנה רוזליה קלימט לבית פינסטר (1836–1915) הוא נולד בפרבר המערבי של באומגרטן ליד וינה.

משנת 1877 ארנסט קלימט למד בבית הספר לאמנות שימושית בווינה של המוזיאון האוסטרי לאמנות ותעשייה כמו אחיו הבכור גוסטב קלימט. ארנסט וגוסטב היו תלמידיו של פרדיננד לאופברגר (1829–1881), צייר ומעצב בשנות ה-70 של המאה ה-19, שהיה מאוד מחויב לתלמידיו. הוא יצר קשר בין האחים קלימט להנס מקארט ובכך עזר לשניהם להשתתף בביצוע התהלוכה לכבוד יום נישואי הכסף של הזוג הקיסרי.

בשנת 1881 האחים קלימט (ארנסט וגוסטב) וחברם לבית הספר פרנץ מאטש (1861-1942) הקימו עם אמנים נוספים את "חבורת האומנים" (Künstlerkompagnie) ושנתיים לאחר מכן הם ניהלו סטודיו משלהם בווינה.

החברה שלהם עיצבה בין היתר ציורי קירות ותקרות עבור התיאטראות ברייכנברג, קרלסבאד ובשנת 1885 בפיום, 1885 ציורי תקרה בהרמסווילה בווינה, 1886–1888 ציורי קיר ותקרה בשני גרמי המדרגות של התיאטרון הממלכתי ובשנת 1891 / 1892 תמונות בין העמודים בגרם המדרגות של מוזיאון לתולדות האמנות בווינה.

העבודות הגדולות ביותר של ארנסט קלימט כללו גם חמישה ציורי תקרה בטירת מונדזי ועבודות בארמון המלוכה הרומני.

בשנת 1891 ארנסט קלימט התחתן עם הלן פלוגה, אשר זמן קצר לאחר מכן ילדה בת בשם הלן.

ביולי 1892 אביו ארנסט קלימט נפטר בגיל 59. חודשים ספורים אחרי מות אביו, גם בנו הצייר ארנסט קלימט, נפטר באופן בלתי צפוי ב-9 בדצמבר 1892 מדלקת קרום הלב.

לאחר מות אחיו, גוסטב קלימט לקח על עצמו את פרנסת גיסתו האלמנה הלן ואת אחייניתו הלן. הוא השלים את הציורים הלא גמורים של אחיו.

החברה שלהם התפרקה לאחר מותו של ארנסט קלימט וסכסוך שהתגלה בין גוסטב קלימנט עם פרנץ מאטש.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט קלימט** בוויקישיתוף
* ארנסט קלימט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Klimt Ernst (Ernest)". In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Vol. 3, Austrian Academy of Sciences, Vienna 1965, p. 408 f. (Direct links to "p. 408", "p. 409")
2. ↑  Alfred Weidinger, Agnes Husslein-Arco: Gustav Klimt und die Künstler-Compagnie. Belvedere, Wien 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133256294
* ISNI: 0000 0000 6688 2430
* LCCN: no2008020748
* NKC: mzk2014830685
* NSK: 000769136
* RKD: 44814
* SUDOC: 125184395
* ULAN: 500029055
* VIAF: 60265260
* WorldCat: lccn-no2008020748

 |
גנרל של דיוויזיה **אוגוסטן גרגואר ארתור ז'ראר** (בצרפתית: **Augustin Grégoire Arthur Gérard**;‏ 2 בנובמבר 1857 – 2 בנובמבר 1926) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

ז'ראר נולד ב-2 בנובמבר 1857 בעיר דנקרק, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1875 התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1895 השתתף במשלחת השנייה למדגסקר. ב-23 במרץ 1909 כבר החזיק בדרגת גנרל של בריגדה, וב-23 בדצמבר של אותה שנה מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-13. ב-14 במאי 1912 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-41, וב-21 בדצמבר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-31 בינואר 1914 הועבר לפקד על הקורפוס ה-2.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היה ז'ראר מפקד הקורפוס ה-2, ופיקד עליו במהלך הקרב הראשון על המארן. הוא פיקד על הקורפוס עד 24 ביולי 1915, עת מונה למפקד פלגת הארמייה לוריין. ב-31 במרץ 1916 עבר לפקד על הארמייה הראשונה, ופיקד עליה עד 31 בדצמבר של אותה שנה עת חזר לפקד על פלגת הארמייה לוריין. ב-2 בינואר 1917 שונה שמה של פלגת הארמייה לארמייה השמינית. ז'ראר הוביל את הארמייה שלו בבלימת מתקפת מאה הימים ופיקד עליה עד לסיום המלחמה. לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הייתה הארמייה שלו חלק מצבא הכיבוש הצרפתי בריינלנד. ב-21 באוקטובר 1919 פורקה הארמייה והתמזגה יחד עם הארמייה העשירית לארמיית הריין הצרפתית.

### אחריתו

לאחר המלחמה חי ז'ראר בשאטו-גונטייר עד מותו ב-2 בנובמבר 1926 בגיל 69.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגוסטן ז'ראר** בוויקישיתוף
* אוגוסטן ז'ראר (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb110120469 (data)
* GND: 124327133
* ISNI: 0000 0000 0003 2281
* The Léonore id LH//1117/51 is not valid.
* VIAF: 51681921
* WorldCat: viaf-51681921

 |
**היינץ הלמיך** (בגרמנית: **Heinz Hellmich**‏; 9 ביוני 1890 – 17 ביוני 1944), היה גנרל גרמני בזמן מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

הלמיך נולד ב-9 ביוני 1890 בקרלסרוהה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-22 במרץ 1910 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-136, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר הלמיך ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט.

### מלחמת העולם השנייה

ב-1 בספטמבר 1939 הוא מונה לקצין האג"ם של הארמייה השביעית, וב-1 באוקטובר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-2 באוקטובר הוא מונה לקצין האג"ם של קבוצת ארמיות B, עמה לחם במהלך השלב הראשון של המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. ב-1 ביוני 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-23 ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה ומבצע טייפון לחם עמה כחלק מהקורפוס ה-7 במסרת הארמייה הרביעית. ב-1 באפריל 1942, הלמיך מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-141. ב-1943, הוא מונה למפקד כוחות האוסטטרופן, ופעל עם העריק הסובייטי, הצבא האדום גנרל אנדריי ולאסוב.

ב-10 בינואר 1944, הלמיך הועבר לצרפת וקיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-243, שהוצבה על חצי האי קוטנטן. החטיבה הגנה על החוף המערבי של חצי האי כאשר מבצע אוברלורד, החל ב-6 ביוני 1944. הלמיך נהרג במהלך התקפה אווירית ליד שרבור ב-17 ביוני 1944.

קישורים חיצוניים
----------------

* היינץ הלמיך באתר feldgrau

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fellgiebel 2000, p. 221.
2. ↑  Strikt-Strikfeldt (1973), pg 118
3. ↑  Citino, Robert M. "Danger Zone," *World War II History*, July–August 2016, p. 26.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1025334353
* VIAF: 260398346
* WorldCat (עם VIAF): 260398346

 |
איור של היינוזאורוס צד דיונון
**היינוזאורוס** (שם מדעי: ***Hainosaurus***; קרוי על שם נהר היין (אנ') בבלגיה, שם התגלה לראשונה) הוא סוג זוחל ימי קדום מתקופת הקרטיקון שהיה אחד הגדולים שבזוחלים הימיים בכל הזמנים. כמו כן הוא היה אחד מהגדולים שבמוזאזאוריים לצד המוזאזאורוס והטילוזאורוס. בסוג נמצא מין אחד - *Hainosaurus bernardi*, על שם בעל המכרה הבלגי בו נמצא - ליאופולד ברנרד.

מאפיינים
--------

סוג זה שויך בעבר לסוג טילוזאורוס, אך נבדל ממנו בכמה מאפיינים. למרות זאת כמה חוקרים סוברים שהוא מין של טילוזאורוס.

ההיינוזאורוס היה זוחל עצום באורך של 15 מטר. בעבר סברו שאורכו היה 17 מטר אך ירדו ל-15 מטר. חוקרים מסוימים סוברים שהיה קטן עוד יותר, 12.2 מטר. הוא היה בעל לסתות צרות מלאות שיניים חדות וזנב רחב בעל הרבה חוליות. המאובנים שלו נמצאו בקנדה בשנת 1885 וגם בבלגיה.

ככל הנראה הוא היה אחד מטורפי-העל של סוף הקרטיקון והוא ניזון מטרף של כרישים, צבי ים, דגים גדולים, סילוניות, עופות ימיים ופטרוזאורים, פליוזאוריים ואף מוזאזאורים קטנים יותר. לסתותיו נועדו לרסק טרף קטן יותר בעוצמה רבה.

בתרבות
------

יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**חמניתיים** (שם מדעי: **Elassomatidae**) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים בתוכה סוג יחיד - **חַמָּנִית** (*Elassoma*) ובו 7 מינים. בני המשפחה היו בעבר שייכים למשפחת החמנוניים הדומים להם, אך הופרדו מהם. דגים אלה חיים בנהרות, אגמים ובריכות טבעיות באמריקה הצפונית מצפון קרוליינה ואילינוי לפלורידה ומזרחה עד טקסס.

אלו דגים קטנים מאוד באורך 3–4 סנטימטרים ובעלי סנפירי גב ושת מוגבהים המזכירים במראם את בני משפחת החמנוניים או דגי בס דומים. עם זאת מחקרים הראו שהם אינם קרובים אליהם ואולי קרובים יותר לסדרת האבובנאים. כיום הם נחשבים לתת-סדרה עצמאית - **Elassomatoidei**

הדגים הקטנים מסתתרים סביב צמחי מים להגנה מטורפים (שביניהם גם חמנוניים), והם בעלי צבעי הסוואה טבעיים. הם ניזונים מטרף של דגים קטנים יותר וכן תולעים וסרטנים שוחים. דגים אלה מגודלים לעיתים כדגי נוי אך נדירים כדגי מאכל.

מינים
-----

* *Elassoma alabamae*
* *Elassoma boehlkei*
* חַמָּנִית גַּמָּדִית (*Elassoma evergladei*)
* *Elassoma gilberti*
* *Elassoma okatie*
* *Elassoma okefenokee*
* חַמָּנִית אֲזוּרָה (*Elassoma zonatum*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חמניתיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |