recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'יזל סילבר** (נולדה ב־22 במאי 1976) היא שחקנית ישראלית.

השכלה
-----

נולדה בשם **אסנת חכים** בשדה נחום לאחר מכן עברה לכרמיאל, וב-1990 בגיל 14 עברה לתל אביב. למדה במגמת המחול בבית הספר לאמנויות תלמה ילין. למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.

קריירת משחק
-----------

ב-1996 שיחקה בתפקיד מרכזי בתור ליאת לנקרי בסדרה "הפוך". ב-1997 גילמה את מיצי בסרט הטלוויזיה של גל אוחובסקי ואיתן פוקס "בעל בעל לב" לצד צק ברקמן וסמי הורי, ובסרט הטלוויזיה של איתן גרין "אישה מרציפן" לצד דורית לב ארי. ב-2001 גילמה את שירלי בסרטו של עודד דוידוף "מרס תורכי" לצד אלון אבוטבול, דלית קהן, גל זייד וצחי גראד; והשתתפה בסרטו של איתן ענר "פרצוף של פוקר" לצד סנדרה שדה וששון גבאי כחלק מסדרת סרטי הדרמה עטורת פרסים "שיעור מולדת" שהופקה עבור זכיינית ערוץ 2 רשת. 

ב-2002 שיחקה בתפקיד מרכזי בתור נילי (היא) בסדרה הקומית "הוא והיא" לצד אמנון וולף. ב-2002 גילמה את חווה בסרטו של אורי ענבר "בית"ר פרובנס" לצד זאב רווח ואיתי תורג'מן. ב-2004 גילמה את אורית תמיר בטלנובלה "אהבה מעבר לפינה", וגילמה את נגה בסרטו של שי כנות "אהבה קולומביאנית" לצד מילי אביטל ושמיל בן ארי. ב-2005 גילמה תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "עולם מושלם"; השתתפה בסדרת הטלוויזיה "כתב פלילי"; ובסרטי הקולנוע "החשוד האחרון" (לצד שמיל בן ארי); וגילמה את תמי גל, בחורה המקבלת תפקיד ראשי בסרט אך חייה דומים יותר מדי לסרט, בסרטם של נמרוד עציון-קורן וסער לחמי "דמיונות". 

בשנת 2007 החלה לקריין בתוכנית "סייד קיק" של שלישיית הפיג'מות ברדיו 99. באותה שנה נבחרה להוביל את הקמפיין של חברת האיפור "קרליין".

בשנת 2017 שיחקה בפרק סיום העונה הרביעית של הסדרה "החברים של נאור".

שיחקה בעונה 8 של הסדרה "החיים זה לא הכול".[דרוש מקור]

חייה האישיים
------------

נולדה וגדלה בקיבוץ שדה נחום. בשנת 2007 החליטה להפוך לטבעונית. בשנת 2008 שינתה רשמית את שמה ל**ג'יזל סילבר**. ב 2011 עזבה את ישראל ללוס אנג'לס שם בגיל 36 נישאה לרונן ארמוני, איש עסקים בתחום הנדל"ן ובגיל 37 נולד בנם רפאל בניגוד לצפי הרופאים שכמעט ולא נתנו לה סיכוי ללדת. בשנת 2017 נטען במאמר ב"ידיעות אחרונות" כי חכים הייתה חברה בכת מייסודה של חוה גואז, והיא שייעצה לה לשנות את שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יזל סילבר** בוויקישיתוף

* ג'יזל סילבר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ג'יזל סילבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'יזל סילבר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* יובל אברמוביץ', סרטה של ג'יזל סילבר - ראיון מחכים עם אסנת חכים, באתר nrg‏, 16 באוגוסט 2008
* גבי בר חיים, או מיי גוד: ג'יזל סילבר (לשעבר אסנת חכים) חזרה ארצה עם מנטרה חדשה, באתר nrg‏, 10 ביולי 2009
* גבי בר־חיים, בעזרת השם, באתר ynet, 19 באוגוסט 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  יובל אברמוביץ', סרטה של ג'יזל סילבר - ראיון מחכים עם אסנת חכים, באתר nrg‏, 16 באוגוסט 2008
2. ↑  גבי בר-חיים, תחקיר: הכת הסודית של המפורסמים נחשפת, באתר ynet, 25 בינואר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298407205171
* ISNI: 0000 0004 1846 0232
* LCCN: n2013051840
* VIAF: 305194824
* WorldCat: lccn-n2013051840

 |
**AliOS** (נקראה בעבר, **YunOS** וגם **Aliyun OS**) היא מערכת הפעלה המבוססת על ליבת לינוקס, שפותחה על-ידי "קבוצת עליבאבא" הסינית, ומיועדת לשימוש במכוניות אוטונומיות ובמכשירי האינטרנט של הדברים.

ההפצה היא תוכנה קניינית אך בעלת גרסת קוד פתוח שנקרא AliOS Things.

היסטוריה
--------

ההפצה שוחררה לראשונה בתאריך 28 ביולי 2011, תחת השם **YunOS** ופותחה במטרה להיות מערכת הפעלה הראשית במכשירים הסלולריים המיוצרים על ידי קבוצת עליבאבא הסינית.

בשנת 2011, YunOS הייתה למערכת ההפעלה הראשית במכשיר הסלולר K-Touch W700.

בחודש מאי 2012, הודיעה קבוצת עליבאבא שנמכרו כמיליון טלפונים חכמים המריצים את מערכת ההפעלה שלה.

בחודש דצמבר 2015, שחררה החברה את הגרסה האחרונה של מערכת ההפעלה YunOS 5, שהתבססה על אנדרואיד 6.0.

בחודש אוקטובר 2017, כחלק משינוי אסטרטגי ומיתוג מחדש, הוחלף שמה של מערכת ההפעלה ל-**AliOS**.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של AliOS (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Osawa, Juro (2012-09-09). "Alibaba's New Goal: Taking On Android". *Wall Street Journal* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2021-02-17.
2. ↑  Alibaba announces 'cloud-powered' Aliyun OS, K-Touch W700 phone, Engadget (באנגלית אמריקאית)
**ריבאל פהד עדל דהאמשה** (בערבית: **ريبال فهد عدل الدهامشة**; נולד ב-8 ביוני 2002) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת החלוץ בהפועל רעננה. במקביל, דהאמשה משחק בנבחרת פלסטין.

קריירה
------

דהאמשה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של בית"ר טוברוק. בשנת 2016, הצטרף לקבוצת הנערים של צעירי כפר כנא, במדיה כבש 51 שערים בכל המסגרות. שנה לאחר מכן, הצטרף לקבוצת הנוער של הפועל נוף הגליל. בגיל 18, הצטרף לבית"ר כפר כנא.

בקיץ 2021 דהאמשה חתם בהילאל אל-קודס מליגת העל הפלסטינית. בפברואר 2022 חזר לליגות הישראליות וחתם בהפועל בני זלפה מליגה א' צפון.

באוגוסט 2023 חתם בהפועל רעננה.

בינואר 2020, דהאמשה זומן לראשונה לסגל נבחרת פלסטין. ב-15 בינואר 2020, דהאמשה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 נגד בנגלדש. דהאמשה, נכלל בסגל הנבחרת לקראת הגביע הערבי בכדורגל 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ריבאל דהאמשה"**.
מבנה הזמנה לשקט במוזיאון הילדים חולון
**הזמנה לשקט** היא תערוכה בינלאומית בנושא לקות שמיעה ומוגבלויות. מטרת התערוכה היא העלאת המודעות לגבי חייהם של החרשים ובעלי לקוית שמיעה, על ידי הדמיה של התמודדות בחיי היומיום ללא חוש השמיעה. מלבד התערוכה, "הזמנה לשקט "כמו "דיאלוג בחשכה" העוסק בעיוורים הוא גם עסק חברתי יוצר מקומות עבודה עבור בעלי לקות שמיעה רחבי העולם. בשנת 2004 נפתחה תערוכה גם בישראל, במוזיאון הילדים בחולון.

היסטוריה
--------

הוגי הרעיון הוא ד"ר אנדריאס היינקה הוגה "דיאלוג בחשיכה" והגב' ארנה כהן.
בשנת 2003 נחנכה התערוכה הראשונה בפריז במוזיאון המדע לה וילט. תערוכה זו קצרה שבחים רבים בקרב מבקריה והוכתרה כתערוכה המוצלחת ביותר מזה 20 השנה האחרונות במוזיאון לה וילט.

התערוכה
-------

המסלול הוא בהדרכת מדריכים חירשים, במהלכו מרכיבים המשתתפים אוזניות המעמעמות כמעט לחלוטין את יכולת השמיעה. נאסר עליהם לשוחח זה עם זה, אלא באמצעות תנועות ידיים, הבעות פנים ומחוות גופניות. במהלך התערוכה מודרכים המשתתפים בפעילויות במספר חדרים ומתקשרים ללא מילים עם המדריך ושאר חברי הקבוצה. הפעילויות ברובן הן שגרתיות - תחרות קבוצות של משחק הזיכרון, הצגת רגש בצורת פנטומימה, רכישת מזון ושתייה ועוד. במוזיאון הילדים בחולון, ניתנת למשתתפים האפשרות לשאול את המדריך או המדריכה אודות חייו האישיים באמצעות מתורגמן לשפת הסימנים בסוף המסלול.

ראו גם
------

* דיאלוג עם הזמן
* דיאלוג בחשכה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הזמנה לשקט
* האתר הישראלי של התערוכה
* "הזמנה לשקט" בישראל - כתבה ששודרה בערוץ 2, אתר YouTube,‏ 28 ביוני 2007
**סו ליון** (באנגלית: **Sue Lyon**;‏ 10 ביולי 1946 – 26 בדצמבר 2019) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.

קורות חיים
----------

ליון נולדה בשם סואלין ליון בעיר דבנפורט, איווה, הייתה הצעירה מבין חמישה אחים. אמה נקראה גם סו ליון (לבית קאר) ואביה היה ג'יימס ליון.

סו קאר ליון הייתה בת 42 כשהתאלמנה, כשסואלין הייתה רק בת 10 חודשים. אמה עבדה בבית חולים כדי לפרנס את ילדיה. לאחר מכן עברה המשפחה לדאלאס ואחר כך ללוס אנג'לס בתקווה שסואלין תוכל לעזור לפרנסת המשפחה.

הייתה לה קריירת קולנוע וטלוויזיה שנמשכה שני עשורים, כשהתפקיד המוכר ביותר שלה היה בסרטו של סטנלי קובריק משנת 1962, "לוליטה". היא הייתה בת 14 כאשר לוהקה לתפקיד הראשי, שהתבסס על הרומן של ולדימיר נבוקוב על גבר בגיל העמידה שהופך לאובססיבי לילדה בת 12. לצידה שיחק ג'יימס מייסון שהיה בן 53. עבור משחקה בסרט זה זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית חדשה מבטיחה ביותר.

קובריק נאלץ לבחור מתבגרת בת 14 ולא ילדה בת 12 כפי שמופיעה ברומן המקורי, כדי לעמוד בהגבלות קוד הייז.

לאחר מכן שיחקה ב"ליל האיגואנה" לצידו של ריצ'רד ברטון גם כן בתור מתבגרת שמנסה לפתות גבר מבוגר.

ב-1966 שיחקה בסרט "שבע נשים" בתור מסיונרית צעירה במנזר בסין.

ב-1967 שיחקה בסרט "טוני רום" לצידו של פרנק סינטרה.

ב-1971 שיחקה בסרט איוול קניוול על חייו של להטוטן אופנועים מפורסם לצידו של ג'ורג' המילטון.

סרטה האחרון היה "האליגטור" (1980).

היא גם הופיעה במספר סדרות בטלוויזיה כמו "אהבה נוסח אמריקה", "אי המשאלות" ו"גלריית הלילה".

משפחה
-----

ליון הייתה נשואה חמש פעמים והייתה לה בת יחידה, נונה הריסון שנולדה ב-1972 מבעלה השני, רולנד הריסון.

היא מתה בגיל 73 מבריאות שהלכה והתרופפה ללא סיבה ברורה.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* לוליטה (1962)
* ליל האיגואנה ((1964)
* שבע נשים (1966)
* טוני רום (1967)
* איוול קניוול (1971)
* קראש (1977)
* סוף העולם (1977)
* אליגטור (1980)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סו ליון** בוויקישיתוף

* סו ליון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סו ליון, באתר AllMovie (באנגלית)
* סו ליון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* סו ליון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סו ליון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* סו ליון, באתר Discogs (באנגלית)
* סו ליון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007426903505171
* BNE: XX1305896
* BnF: cb138968950 (data)
* GND: 173569188
* ISNI: 0000 0001 0598 0966
* LCCN: no97058568
* MusicBrainz: 362f62b3-8ebc-40be-9310-04ef354596bd
* NKC: xx0181793
* SNAC: w6001khz
* SUDOC: 063240939
* VIAF: 41448058
* WorldCat: lccn-no97058568

 |
**ג'יימי בת' גרץ** (באנגלית: **Jami Beth Gertz**; נולדה ב-28 באוקטובר 1965) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודייה-אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

גרץ נולדה בשיקגו למשפחה יהודית-קונסרבטיבית ולמדה בסטודיו למשחק בניו יורק.

קריירה
------

בשנת 1981 שיחקה לראשונה בתפקידים קטנים בסרטים "בכיוון הנכון" לצד גארי קולמן, ו-"אהבת בוסר", של הבמאי פרנקו זפירלי. בשנת 1982 החל לגלם את הדמות הראשית של מאפי טפרמן לצידה של שרה ג'סיקה פרקר בסדרה "המרובעים", ששודרה ב-CBS. בשנת 1983 קיבלה תפקיד אורח בסדרה "על טעם ועל ריח". בשנת 1985 קיבלה את תפקידה המשמעותי הראשון בסרט הנעורים "מיסצ'יפ" לצידה של קלי פרסטון. בשנת 1986 שיחקה לצד קווין בייקון ולורנס פישבורן בסרט "קוויקסילבר". בשנת 1989 שיחקה בסרט הפשע "עריקים" בכיכובו של קיפר סאת'רלנד. 

בשנת 1990 שיחקה בקומדיה "בגידה נעימה" לצדה של קירסטי אלי.

בשנת 1992 שיחקה בסרט "ג'רזי גירל". בשנת 1994 היא שיחקה בפרק של הסדרה "סיינפלד", ובסרט הטלוויזיה "זה לא יכול להיות אהבה" לצדה של קתרין הפבורן. 

בשנת 2000 היא שיחקה במספר פרקים של "אלי מקביל" כמושא אהבתו של ג'ון קייג', היא הייתה אחת המועמדות לתפקיד רייצ'ל בקומדיית המצבים "חברים", היא שיחקה במספר רב של סרטי קולנוע ובין היתר בסרט הדרמה "הבנים האבודים" לצד דיאן ויסט. ב-2006 שיחקה בקומדיה "ראש בראש עם משפחת שטיין" לצד ג'רמי פיבן. בשנת 2009 היא השתתפה בתפקיד אורח בסדרה הדרמה "הפמליה" של רשת HBO.

חיים אישיים
-----------

מאז 1988 היא נשואה למיליארדר האמריקאי-יהודי אנתוני "טוני" רסלר, ולהם שלושה בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימי גרץ** בוויקישיתוף

* ג'יימי גרץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'יימי גרץ, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'יימי גרץ, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* ג'יימי גרץ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ג'יימי גרץ, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסור לפספס‏, השתתפה בפרק של סיינפלד והפכה להיות "השחקנית העשירה בעולם", באתר וואלה!‏, 27 בנובמבר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1260883
* BnF: cb14028504t (data)
* GND: 135726964
* ISNI: 0000 0001 1947 7077
* LCCN: no98014462
* NLK: KAC201306297
* NLP: a0000001762530
* SNAC: w6rp65mz
* SUDOC: 163976368
* Trove: 1533889
* VIAF: 24801137
* WorldCat: lccn-no98014462

 |
תיק רחצה
**תיק רחצה** הוא תיק קטן, לרוב עשוי פלסטיק המשמש לאחסון כלים ותכשירים המיועדים לרחצה עבור נוסע. מטרת התיק להכיל את הכילים והתכשירים הנדרשים כאשר אדם אינו נמצא בביתו ואינו יכול להגיע לתכשירים המצויים בחדר הרחצה שלו. לרוב תיק הרחצה לא יכיל תכשירים המצויים במלון או באכסניה בו מתכוון הנוסע לשהות. 

תיק הרחצה הוא חלק מכבודת הנוסע, מאוחסן במזוודה או בתיק היד שלו. בחלק משדות התעופה נאסר לשאת בכבודת היד המועלית אל המטוס נוזלים, ג'ל וקרמים בנפח שמעל 100 מיליליטר, ומכיוון שתכולת תיק הרחצה מכילה לעיתים מכלים בעלי תכולה כזו, רבים אורזים מלכתחילה את תיק הרחצה בכבודה הנשלחת לבטן המטוס, כדי להימנע מעיכוב בעת הבידוק הביטחוני.

התיק יכלול מוצרי היגיינה ורחצה כגון:

* מברשת שיניים
* משחת שיניים
* חוט דנטלי
* מי פה
* סכין גילוח
* קצף גילוח
* מסרק או מברשת
* קרם הגנה מפני שמש
* אפטרשייב
* מוצרי קוסמטיקה כגון קרם לחות, קרם גוף, קרם ידיים

ולעיתים:

* קוצץ ציפורניים
* טמפונים או תחבושות היגייניות
* קונדומים

לרוב תיק הרחצה של נוסע השוהה במלון או אכסניה לא יכלול סבון ושמפו משאלה מסופקים על ידי מקום הלינה.

יש והתיק כולל מוצרי איפור, אולם לעיתים הם מאוכסנים בנפרד, בתיק איפור. 

תיק רחצה עשוי להכיל גם תרופות (כדורים, סירופים, משאפים) ואמצעי עזרה ראשונה (כגון תחבושת, פלסטרים וחומרי חיטוי כגון פולידין).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיק רחצה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוית נאור, ארה"ב מקשיחה הנחיות: נוזלים בטיסות נכנסות - עד 100 מ"ל, באתר nrg‏, 14 בספטמבר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4671801-1

 |
**מאטס סלס** (בצרפתית: **Matz Sels**; נולד ב-26 בפברואר 1992) הוא כדורגלן בלגי, המשחק בעמדת השוער בשטרסבורג.

קריירת מועדונים
---------------

סלס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של ליירסה, אליה הצטרף בגיל 7. בשנת 2010, הצטרף לקבוצה הבוגרת וכעבור שנתיים הפך לשוער הראשון של המועדון, לאחר עזיבתו של אייג'י קוואשימה. ב-29 ביולי 2012, סלס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד גנט, בו הוא הציל פנדל. בקיץ 2013, סירב לחתום על חוזה חדש במועדון, והודח מהרכב המועדון.

ב-31 בדצמבר 2013, סלס חתם בגנט. כעבור שבועיים, סלס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגביע נגד קורטרייק. בעונת 2014/2015, סלס הפך לשוער הראשון של המועדון ועזר לקבוצה לזכות באליפות הראשונה בתולדותיה. סלס, נבחר לשוער השנה בבלגיה לשנת 2015.

ב-29 ביוני 2016, סלס חתם לחמש שנים בניוקאסל יונייטד תמורת 6.5 מיליון פאונד. ב-5 באוקטובר, סלס ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד פולהאם. סלס, רשם 9 הופעות בתחילת העונה, אך לאחר מכן איבד את מקומו בהרכב.

ב-22 ביוני 2017, סלס הושאל לאנדרלכט עד לסיום העונה.

ב-27 ביולי 2018, סלס חתם בשטרסבורג מליגת העל הצרפתית תמורת 3.5 מיליון פאונד.

קריירה בינלאומית
----------------

באוקטובר 2015, סלס זומן לראשונה לסגל נבחרת הבוגרת לקראת המשחקים נגד ישראל ואנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2020.

סלס, זומן לסגל הרחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, אך לא נכלל בסגל הסופי. לעומת זאת, הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020.

ב-3 ביוני 2021, סלס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק הידידות נגד יוון.

תארים
-----

גנט
* ליגת העל הבלגית: 2014/2015

ניוקאסל יונייטד
* פוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2016/2017

אנדרלכט
* הסופר ליג הבלגי: 2017

שטרסבורג
* גביע הליגה הצרפתית: 2018/2019

אישיים
* השוער הבלגי של השנה: 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאטס סלס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

| **נבחרת בלגיה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 קורטואה • 
2 אלדרווירלד • 
3 ורמאלן • 
4 בויאטה • 
5 ורטונגן • 
6 ויטסל • 
7 דה בראונה • 
8 טילמנס • 
9 לוקאקו • 
10 א. אזאר • 
11 קרסקו • 
12 מיניולה/קמינסקי •
13 סלס • 
14 מרטנס •
15 מנייה •
16 ת. אזאר •
17 פנאקן •
18 דנאייר •
19 דנדונקר •
20 בנטקה •
21 קסטאן •
22 שאד'לי •
23 בטשואיי •
24 טרוסארד •
25 דוקו •
26 פראט •
מאמן: מרטינס | בלגיהבלגיה |
**מקלט חיות הבר של מפרץ ג'מייקה** (באנגלית: **Jamaica Bay Wildlife Refuge**) הוא שמורת טבע בניו יורק המנוהל בידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. האתר מחולק בין הרבעים של ברוקלין ממערב וקווינס ממזרח.

תיאור
-----

האתר מורכב ממספר איים במפרץ ג'מייקה, הממוקמים גם בברוקלין ובקווינס. בקווינס האתר ממוקם ליד נמל התעופה הבין-לאומי ג'ון פ. קנדי, שנבנה על חלק משטחי הביצות במפרץ ג'מייקה. בשל העובדה שנמל התעופה הבין-לאומי ג'ון פ. קנדי הוא כעת שדה התעופה השישי העמוס ביותר בארצות הברית, זה עשוי להוות רעשים חמורים לסביבה החיה באתר.

האתר הוא "מקלט חיות הבר" היחיד במערכת הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. הוא נוצר ונוהל במקור על ידי ניו יורק כמקום מקלט לחיות בר. בדרך כלל, מקלטי חיות בר פדרליים מנוהלים על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.

פאונה
-----

האתר מספק בית גידול למגוון רחב של פלורה ופאונה, יצורים ימיים ויבשתיים. המקום מהווה מיקום טוב לצפרות בעיר ניו יורק. שלכים, שהיו בעבר בסכנת הכחדה עקב חומר ההדברה די-די-טי, מקננים בקביעות באתר מאז 1991. אך כיום הם נלכדים, מוטבעים ונחקרים באתר כדי לעזור למדענים להבין טוב יותר את הרגליהם. גם יונקים קטנים כמו סנאיים אפורים ודביבונים נמצאים באתר.

היסטוריה
--------

תכנון האתר החל כבר ב-1938 על ידי רוברט מוזס, שביקש לשנות את האזור סביב מפרץ ג'מייקה כדי למנוע בניית תעשיות נוספות סביבו. עד 1941, תכנן מוזס להמיר את מפרץ ג'מייקה למרכז בילוי בעל שטח של 18,000 אקר. לאחר כ-12 שנים של תכנון, פרץ מוזס את הדרך לפארק בשנת 1950. למען פיתוח הפארק הועסקו כ-84,000 עובדים.

השלב הראשון של הפרויקט הושלם ב-1953, והרברט ג'ונסון מונה למפקח הראשון של האתר. האתר הפך במהירות למקלט לעופות מים וציפורים אחרות; 208 מיני ציפורים זוהו בחמש השנים הראשונות לקיומו של הפארק. האתר משך אליו מינים כמו גזרנים אמריקנים ואנפות השלג, מינים אשר לא נראו באזור ניו יורק במשך כמה עשורים. במהלך שנותיו הראשונות ניתן היה למצוא בפארק חיות בר אחרות כמו דובים שחורים אמריקנים, זאבי ערבות, איילים קנדים ואף זאבים. צפרים רבים החלו לבקר בפארק עד סוף שנות ה-50.

משנת 1972 מנוהל האתר על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.

### המאה ה-21

כתוצאה משינויי האקלים, אזור מפרץ ג'מייקה מתמודד עם אירועים כמו עליית מפלס הים והצפות.

בשנת 2016 יצא סרט תיעודי אודות האתר, בכיכובה של סוזן סרנדון. הסרט מתאר את ההיסטוריה של האתר ואת המאמצים לשמר את נופו הטבעי וחיות הבר החיות בו.

בשנת 2018 הוערך כי זוהו בפארק 365 מינים. מתוך 417 פארקים לאומיים בארצות הברית, האתר נמצא במקום השני מבחינת אוכלוסיית הציפורים שבו.

פרויקט שיקום בסך 400 מיליון דולר החל בשנת 2018 על מנת לטהר את האתר מפסולת ימית ולנקות נזקי סערה שנגרמו מהוריקן סנדי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Jamaica Bay Plan Pushed by Moses; He Says He Will Ask Planning Commission Within 2 Weeks to Rezone the Area". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). 1938-07-26. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-03-11.
2. ↑  Sigal, David (17 במרץ 2016), *Saving Jamaica Bay* (Documentary), Susan Sarandon, Grounded Truth Productions, נבדק ב-29 באפריל 2021 `{{citation}}`:  (עזרה)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מקלט חיות הבר של מפרץ ג'מייקה (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקלט חיות הבר של מפרץ ג'מייקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 409144783017326405098
* WorldCat (עם VIAF): 409144783017326405098

 |
**יהונתן רוזנהק** (נולד ב-27 באוקטובר 1985) הוא שחקן, מנחה, במאי ויוצר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רוזנהק נולד וגדל בנתניה. בצעירותו שיחק בתיאטרון הילדים והנוער "אלמוג", ולאחר מכן כנער למד (בין השנים 2000–2003) בתיכון לאמנויות ע"ש "תלמה ילין" אותו סיים בהצטיינות. בצה"ל שירת כקצין בגדוד דרקון של חיל התותחנים והשתתף במלחמת לבנון השנייה. לאחר שחרורו מצה"ל ייסד עם המורה לתיאטרון אברהם דנא את בית הספר למשחק "תיאטרון דאטא", ובו למד בשנים 2007–2010. במהלך שנים אלה הופיע ברחבי אירופה במופעי רחוב שונים.

עם סיום לימודיו הצטרף לתיאטרון נוצר, שם היה חבר להקה ושיחק במספר הפקות, במקביל להצגות נוספות בתיאטראות ילדים אחרים.

### בטלוויזיה ובאינטרנט

בשנת 2012 הנחה רוזנהק את השעשועון "המחנה" בערוץ מאיר לילדים, ומאז ועד היום יצר בערוץ מספר תוכניות שונות פרי עטו.

משנת 2012 הוא יוצר, מנחה ומביים את "ניידת החלומות", תוכנית הגשמת חלומות לילדים. סדרה דוקו עלילתית ובה בכל פרק מגשים יהונתן את חלומו של ילד או ילדה מרחבי הארץ. התוכנית זכתה להצלחה גדולה: 78 פרקים, 5 עונות, והייתה מועמדת בקטגוריית הסדרה הטובה לגיל הרך לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בשנים 2016 ו-2017.

ב-2013 יצר וערך את "סוכני המדע" - תוכנית אולפן מדעית לילדים.

ב-2016 יצר וערך את משחקי טוק-טוק - תוכנית אולפן מבוססת משחקי אלתור לכבוד חגי ומועדי ישראל.

משנת 2017 יוצר, מביים ומנחה את שעשועון הנתינה "הכל בחסד" - משחק נתינה שבו המשתתפים בוחרים לאיזה ארגון חסד לתרום, עונים על שאלות, מבצעים משימות ויכולים לזכות בסכום כסף שייתרם בשמם.

ב-2018–2019 שיחק בסדרה "הרפתקאות נוצות הזהב" לצד יוסף אלבלק.

ב-2020 נוצרה הסדרה "אסי ויהונתן" בערוץ מאיר לילדים שם הוא משחק לצד אסי צובל.

### על הבמה

רוזנהק (מימין) בהצגה "הלילה המטורף של מר-ציפן" עם אסי צובל ואריאל קרן (לוד, 2019)
ב-2014 שיחק במופע "בית הספר למגשימי חלומות" - מופע מוזיקלי ערכי לילדים העוסק בהגשמת חלומות, אותו גם כתב וביים.

ב-2015 זכה לצל"ש על משחקו בהצגה "אבא בורח עם הקרקס", במסגרת פסטיבל חיפה להצגות ילדים שנערך באותה השנה.

ב-2016 שיחק לצד אסי צובל בהצגה "אוצר נוצות הזהב" העוסקת בחברות, אחריות, והאומץ לומר את האמת. את ההצגה גם כתב וביים.

ב-2017 שיחק לצד אסי צובל ואריאל קרן בהצגה "הלילה המטורף של מרציפן" העוסקת בקשר שבין כשרות לחברות ודרך ארץ, אותה כתבו צובל ויהונתן.

ב-2018 שיחק לצד אסי צובל וינון שאזו בהצגה "שומרי הזמן", העוסקת באהבת הארץ ובכוח הטמון בכל אחד מאיתנו.

### כתיבה

רוזנהק כותב טור אישי בעיתון הילדים "אותיות וילדים". ב-2021 יצא לאור ספרו "בראש של יהונתן", וב- 2023 יצא לאור ספרו "מועדון ה101".

חיים אישיים
-----------

רוזנהק נשוי לשחקנית הילה גולדנברג, ואב לשניים.

מתגורר בהוד השרון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהונתן רוזנהק** בוויקישיתוף
* יהונתן רוזנהק, ברשת החברתית פייסבוק
* יהונתן רוזנהק, ברשת החברתית LinkedIn
* יהונתן רוזנהק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יוני קמפינסקי, ילדים רוצים יותר מ"וואו" על הבמה, באתר ערוץ 7, 26 בנובמבר 2015
* אתר למנויים בלבד נבו זיו, יובל המבולבל של המתנחלים, באתר "ידיעות אחרונות", 16 בינואר 2017
* העמוד של ניידת החלומות בערוץ מאיר
* כתבה בישראל היום על חלום שהוגשם על ידי ניידת החלומות

הערות שוליים
------------

1. ↑  עפרה לקס, לא לילדים בלבד, בשבע, 4 בנובמבר 2021

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011296116905171
* LCCN: n2022058215
* VIAF: 9974165709995449380004
* WorldCat (עם VIAF): 9974165709995449380004

 |
**שבע נשים** (באנגלית: **Women ‏7**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1966 בבימויו של ג'ון פורד. זה היה סרטו העלילתי האחרון של פורד לאחר קריירה של 53 שנים.

התסריט מבוסס על הסיפור הקצר "Chinese Finale" של נורה פלוט (אנ'). הוא מתאר את מאבקן הנואש של שבע נשים בתוך מוסד מיסיונרי באזור מבודד בסין שבו מתחוללים קרבות בין שליטים מקומיים עם צבא פרטי ומורדים מקומיים פראיים שלא מהססים לפגוע באזרחים.

בתפקידים הראשיים - אן בנקרופט, מרגרט לייטון, אדי אלברט, בטי פילד, מילדרד דאנוק סיו ליון.

תקציר העלילה
------------

שנת 1935, בצפון סין ליד הגבול עם מונגוליה נמצא מוסד של המיסיון. מנהלת המוסד היא מיס אנדרוס (מרגרט לייטון). היא נעזרת במזכירתה הצנועה והכנועה מיס אג'נט (מילדרד דאנוק) ובמיסיונרית הצעירה, מיס קלרק (סו ליון).

כן נמצאים במוסד המורה מר צ'ארלס פטר (אדי אלברט) ואשתו ההריונית פלורי (בטי פילד). צ'ארלס הגיע למקום כחלק מהכשרתו להיות כומר.

כולם מחכים לבואו של רופא גבר אבל במקום זה מופיעה אישה, ד"ר קלטרידג' (אן בנקרופט). מיס אנדרוס לא סובלת אותה מההתחלה - היא מעשנת, לובשת מכנסיים הדוקים, שותה אלכוהול, מסתפרת קצר, לא עומדת לפני "ברכת המזון" ושונאת את הדת. דווקא הצעירה מיס קלרק מעריכה אותה לדאבונה של המנהלת שרואה בה בת טיפוחיה ומזהירה אותה מההשפעה הרעה של הרופאה.

הרופאה בודקת את פלורי וממליצה להעבירה לבית חולים פרטי בגלל הריון בגיל מבוגר אך מיס אנדרוס מסרבת לממן טיפול פרטי בכספי המיסיון.

כנפיית בנדיטים מונגולים בראשות טונגה חאן (מייק מזורקי) משתוללת באזור. הם הורסים מיסיון בריטי סמוך וחלק מהפליטים מגיעים למיסיון של מיס אנדרוס שמסכימה לקלוט אותם לזמן קצר. בין הפליטים שתי מסיונריות, מיס בינס (פלורה רובסון) ומיס (אנה לי).

מגפת כולרה פורצת במקום והרופאה נרתמת לחסן את כולם. היא מצילה את מיס קלרק והיחסים שלה עם מיס אנדרוס משתפרים עד שהיא מביאה בקבוק אלכוהול בעת הסעודה.

החיילים הסינים נוטשים את המקום. צ'ארלס הולך לברר מה קורה ונרצח. טונגה חאן ואנשיו פורצים למיסיון זורעים הרס, מוציאים להורג את האזרחים ואת הנשים כולאים במחסן. פלורי כורעת ללדת והרופאה הולכת לטונגה לבקש את תיק העזרה ראשונה שלה. הוא מסכים תמורת יחסי מין. הלידה עוברת בהצלחה והרופאה הולכת לטונגה למלא את חלקה בהסכם. כולם מבינים אותה חוץ ממיס אנדרוס הטהרנית, שמכנה אותה "הזונה מבבל".

המונגולים מארגנים תחרות האבקות שבראשה יושבים טונגה ולצידו שפחת המין החדשה שלו, ד"ר קלטרייט. טונגה מתחרה לבסוף במנצח (וודי סטרוד) ושובר את מפרקתו.

ד"ר קלטרייט מקריבה את עצמה למען הנשים. היא לובשת בגדי גיישה ומשכנעת את טונגה לשחרר את הנשים. יש לה אבקת רעל בכיסה. לאחר שהנשים עזבו היא נכנסת לחדרו של טונגה ושופכת את האבקה לגביעי שתייה. הוא שותה ראשון ומת והיא אחריו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אן בנקרופט | ד"ר קלטרייט | רופאה |
| מרגרט לייטון | אגאתה אנדרוז | מנהלת המיסיון |
| מילדרד דאנוק | ג'יין ארג'נט | עוזרת של גב' אנדרוז |
| אדי אלברט | צ'ארלס פטר | מורה במיסיון |
| בטי פילד | פלורי פטר | אשתו של צ'ארלס |
| סו ליון | אמה קלרק | מיסיונרית צעירה |
| פלורה רובסון | מיס בינס | מיסיונרית |
| אנה לי | מיס בליס | מיסיונרית |
| מייק מזורקי | טונגה חאן | מנהיג מקומי |

קישורים חיצוניים
----------------

* "שבע נשים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שבע נשים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שבע נשים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לשבע נשים, באתר יוטיוב
* שבע נשים, באתר TCM
לייטס עם צוות הסרט "רוז'ה" ("הוורד") יושב בשורה הראשונה, שני משמאל, 1936
**יוסף לייטס** (בפולנית: **Józef Lejtes**, ‏22 בנובמבר 1901, ורשה – 27 במאי 1983, קליפורניה) היה מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה יהודי-פולני.

קורות חיים
----------

לייטס היה בנם של יהודים מתבוללים, שעברו מרוסיה לפולין בסוף המאה ה-19. מילדותו גילה תחומי עניין אמנותיים - הוא למד בבית ספר למוזיקה, התבלט בציור והיה אורח תדיר בבתי הראינוע. למרות שהתנדב ב-1920 ולחם במלחמה הפולנית-סובייטית בקרב על ורשה נכלא במחנה המעצר יבלונה בשל יהדותו. בתום המלחמה החל בלימודי פילוסופיה באוניברסיטה היגלונית ולאחר שנתיים עבר ללימודי כימיה. עקב התעניינותו הגוברת בקולנוע, נסע לווינה, שם הפך לעוזרו של מיכאי קרטש (לימים, מייקל קורטיז, במאי הסרט המצליח "קזבלנקה")

לייטס היה במאי מרכזי בהיסטוריה הקולנועית של פולין לפני מלחמת העולם השנייה. בשנת 1924, כשהוא רק בן 23, הקים לייטס חברה להפקת סרטים דוקומנטריים. סרטיו בפולין עסקו לרוב בקטעים מההיסטוריה הפולנית הלאומית. סרטו העלילתי המלא הראשון, "הוריקן", נעשה בשנת 1928, עסק ב"מרד ינואר" שהתרחש ב-1863, שבו הפולנים התקוממו נגד הרוסים.

לייטס הצטרף לצבא אנדרס והגיע בעזרתו לארץ ישראל. בשנת 1943 יצר במסגרת צוות הצילום הצבאי את הסרט "מלטרון לעזה" שלא שרד עד ימינו. בשנים 1944 ל-1947 ביים את "דמעת הנחמה הגדולה", המספר על שלושה לוחמי בריגדה המנסים לשכנע ניצול שואה מיואש כי צופן לו עתיד בארץ ישראל. בסוף 1946 החל בעבודה על סרט הקולנוע "בית אבי", לפי תסריט של מאיר לוין, בבימויו של הרברט קליין ובצילומו של זוכה פרס אוסקר, פלויד קרוסבי. הסרט דובר האנגלית הופק במימון הקק"ל במטרה לשמש כסרט הסברה ליהודי ארצות הברית. מטרתו הייתה להעלות את בעיית ניצולי השואה הנקלטים בארץ ישראל ובאותה הזדמנות להראות את נופי הארץ.
בשנת 1949 יצר את סרט הדרמה התיעודי "אין ברירה". בסרט השתתף מיכאל גור והמספר היה תיאודור ביקל.
בשנת 1952 היה הבמאי של הסרט "קריה נאמנה". זהו אחד מהסרטים העלילתיים הראשונים שנעשו בארץ. סיפור אודות קבוצת ילדים ניצולי השואה המגיעים לפנימיית כפר הנוער הציוני בירושלים ערב מלחמת העצמאות, ועל יחסם עם מדריכיהם על רקע המלחמה והמצור על ירושלים.

בתחילת שנות ה-50 היגר לבריטניה, בה יצר זמן קצר ומשם המשיך לארצות הברית, שם המשיך בקריירה כבמאי. התמקד בעיקר בהפקות לטלוויזיה, כגון הסדרה בוננזה והסדרה "אלפרד היצ'קוק מגיש".

לקריאה נוספת
------------

* נורית גרץ, **מקהלה אחרת: ניצולי שואה, זרים ואחרים בקולנוע ובספרות הישראליים**, תל אביב: עם עובד (אפקים) והאוניברסיטה הפתוחה, תשס"ד – 2004, עמ' 22, 28–29, 34 ועל פי המפתח, מסת"ב 9651316985 - על הסרט "דמעת הנחמה הגדולה"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף לייטס** בוויקישיתוף

* יוסף לייטס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יוסף לייטס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יוסף לייטס, באתר AllMovie (באנגלית)
* יוסף לייטס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007424692805171
* BNE: XX5011481
* BnF: cb14688425s (data)
* GND: 1130791998
* ISNI: 0000 0000 8365 5897
* LCCN: nr2002039204
* SUDOC: 139279482
* VIAF: 24864315
* WorldCat: lccn-nr2002039204

 |
**ילנה סרגייבנה ברקובה** (ברוסית: **Елена Сергеевна Беркова**; נולדה ב-11 במרץ 1985) היא זמרת, שחקנית, מנחת טלוויזיה, ושחקנית פורנוגרפיה רוסייה ואוקראינית.

ביוגרפיה
--------

ברקובה נולדה ב-11 במרץ 1985 במורמנסק. בילדותה עברה עם משפחתה למיקולאייב.

ברקובה החלה את קריירת הפורנו שלה בסוף 2003 בסטודיו Sinsational / Sineplex, המתמקד בקהל המערבי. העבודות הראשונות היו סרטים מסדרת Brittney's Perversions עם בריטני סקיי (רו'), שהיא הבמאית של הסדרה. הסרט דום 2, או איך לעשות אהבה עם ילנה ברקובה (2004, חברת SP) קיבל את הפופולריות הגדולה ביותר בשוק הרוסי.

בשנת 2004 הגיעה ברקובה לאחותה בסנקט פטרבורג ממיקולאייב. עבדה באולפן מצלמת אינטרנט. במשך 56 ימים הייתה משתתפת בתוכנית הריאליטי "בית-2".

ברקובה השתתפה בצילומי קליפים מסוגים שונים, לרוב בעלי אופי אירוטי ומיני. שיחקה בסדרת טלוויזיה פטרבורג העבריינית. סרט 7. חלוקה מחודשת משנת 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ילנה ברקובה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ילנה ברקובה (ברוסית)
* ילנה ברקובה, ברשת החברתית פייסבוק

* ילנה ברקובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ילנה ברקובה, ביישום טלגרם

* ילנה ברקובה, ברשת החברתית אינסטגרם

* ילנה ברקובה, ברשת החברתית טיקטוק

* ילנה ברקובה, ברשת החברתית VK

* ילנה ברקובה, סרטונים בערוץ היוטיוב

* ילנה ברקובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ילנה ברקובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* ילנה ברקובה, באתר אייטונס (באנגלית)

* ילנה ברקובה, באתר ספוטיפיי

* ילנה ברקובה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* ילנה ברקובה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ילנה ברקובה, באתר Yandex.Music (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biography of Elena Berkova ❤️ | Essay, en.home-task.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 8fc67427-0cc0-4da4-8c1b-606f97a22bc5

 |
**הארי לוקווד וסט** (באנגלית: **Harry Lockwood West**;‏ 28 ביולי 1905 - 28 במרץ 1989) היה שחקן אנגלי. וסט היה אביו של השחקן טימותי וסט וסבו של השחקן סמואל וסט.

ביוגרפיה
--------

וסט נולד בבירקנהד שבמחוז צ'שייר באנגליה בשנת 1905. הוא בנם של מילדרד (שם נעורים הרטלי) והנרי קופ וסט. מצד אמו הוא בן-דוד מדרגה רביעית של השחקנית מרגרט לוקווד (אנ').

הופעת הבכורה של וסט בתיאטרון הייתה ב-1926 בתפקיד לוטננט אלן במחזה "Alf's Button" שהועלה בתיאטרון היפודרום במרגייט שבמחוז קנט. ב-1931 הופיע לראשונה בלונדון בתפקיד הנרי ביבאן במחזה "The Barretts of Wimpole Street" בתיאטרון המלכה (אנ').

בטלוויזיה הופיע וסט בסדרה לילדים "Just William" (מ-1962), בסדרת הדרמה "Dr. Finlay's Casebook" (מ-1964) בסדרה "No Hiding Place" (מ-1965), בסדרת הטלוויזיה "האסיר" (1968), בסדרה הקומית "Doctor at Large" (מ-1971), בסיטקום "Please Sir" (מ-1972), בדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים" (1972), במיני-סדרה "משפחת פאליסר" (1974), בסדרה ההיסטורית "אני, קלאודיוס", בעיבוד לרומן "Porterhouse Blue" (מ-1987) ובסדרה "Specials" ששודרה אחרי מותו.

בקולנוע השתתף וסט בסרטים: "A Song for Tomorrow" (מ-1948), "Bedazzled" (מ-1967), "Up the Junction" (מ-1968), "ג'יין אייר" (1970), "הטקסים השטניים של דרקולה" (1973), "שרלוק הולמס הצעיר" (1985) ובתפקיד גודפרי בסרט "המלביש" (1983).

### חיים אישיים

וסט נשא לאשה את השחקנית אוליב קרלטון-קראו (נפטרה ב-1985) ולבני הזוג היו שני ילדים, בנם השחקן טימותי וסט, CBE ובתם פטרישה.

וסט נפטר ממחלת הסרטן ב-28 במרץ 1989 בברייטון.

פילמוגרפיה
----------

* (1959) The Man Who Could Cheat Death
* (1960) Tunes of Glory
* (1963) The Running Man
* (1964) The Leather Boys
* (1967) Bedazzled
* (1968) A Dandy in Aspic
* (1968) Up the Junction
* (1970) One Brief Summer
* ג'יין אייר (1970) Jane Eyre
* (1973) The Satanic Rites of Dracula
* אני, קלאודיוס (1976) I, Claudius
* המלביש (1983) The Dresser
* (1985) The Shooting Party
* שרלוק הולמס הצעיר (1985) Young Sherlock Holmes

קישורים חיצוניים
----------------

* לוקווד וסט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לוקווד וסט, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לוקווד וסט, באתר Discogs (באנגלית)
* לוקווד וסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  West on the British Film Institute website
2. ↑  Ward R. D. (2014) Wealth and Notability: the Lockwood, Day and Metcalfe families of Yorkshire and London ISBN 9781291679403
3. ↑  West on filmreference.com
4. 1 2  West on the Internet Movie Database

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICCU: DDSV098425
* LCCN: no2011094307
* MusicBrainz: 0785b831-54ca-4b78-9c60-d57aada89ec9
* VIAF: 171423679
* WorldCat: lccn-no2011094307

 |
צילום אווירי של פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
**פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין** (באנגלית: **Research Park at the University of Illinois at Urbana-Champaign**) הוא מתחם מחקר ופיתוח בחלקה הדרום-מערבי של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בעיר שמפיין, אילינוי בארצות הברית. הפארק מהווה מרכז מחקרי לטכנולוגיה עילית וכולל חברות הזנק ומחקר ופיתוח של חברות ממוסדות. למעלה מ-90 חברות פועלות בפארק וביניהן אנהאוזר-בוש, קטרפילר, ג'ון דיר ועוד. 

פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי משלב אלמנטים עסקיים ואלמנטים מחקריים מתוך אוניברסיטת אילינוי. חוקרים מהאוניברסיטה נעזרים בפארק המחקר כדי לפתח, לייצר ולמסחר פטנטים מדעיים פרי מחקרם. חברות פרטיות מקבלות גישה לכוח העבודה הסטודנטיאלי והמחקרי של האוניברסיטה. מאז הקמתו של הפארק למעלה מ-202 חברות פעלו בשטח המתחם והעסיקו למעלה מ-1,500 עובדים ומתוכם כ-450 סטודנטים מתמחים. תפוקת כח האדם והפעילות המסחרית של הפארק מהווה נדבך חשוב בפיתוח הכלכלה של מרכז אילינוי. תפוקתו הכלכלית של הפארק עומדת על קרוב ל-170 מיליון $.

חממת אנטרפרייז וורקס
--------------------

בניין חממת אנטרפרייז וורקס בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
**אינקובטור אנטרפרייז וורקס** (באנגלית **Enterprise Works Incubator**) הוא חממה לפיתוח מיזמי הזנק עבור חוקרים, סטודנטים וחברי פקולטה של אוניברסיטת אילינוי. המרכז מנוהל על ידי אוניברסיטת אילינוי ומציע שטח למיזמים שונים הכולל מעבדות, משרדים ושטחי מחקר ופיתוח. בנוסף המרכז מציע למפתחים שירותי ייעוץ שונים הכוללים את תוכנית "יזם הבית" של החממה הכוללת שבעה יזמים מנוסים המאמנים ומדריכים יזמים חדשים. בנוסף מציעה החממה שטח ציבורי המאפשר ליזמים השונים הזדמנויות להתרשת, לשתף רעיונות ולשפר את מוצריהם ביחד.

היסטוריה
--------

בניין חברת ג'ון דיר בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
הקמת הפארק אושרה על ידי חבר הנאמנים של אוניברסיטת אילינוי בנובמבר 1999 והנהלתו הורכבה רשמית בחודש מרץ של שנת 2000. אוניברסיטת אילינוי חברה לחברת ההחזקות פוקס\אטקינס אשר חכרה את השטח החקלאי שעליו יועד הפארק מהאוניברסיטה והיא החברה הבונה ומתחזקת את מבני הפארק מאז. הפארק פתח את שערי הבניין הראשון במתחם בשנת 2001 וכיום חולש על שטח של 800 דונם. בשנת 2003 העניקה מדינת אילינוי מענק לאוניברסיטה להקמת חממת אנטרפרייז וורקס לקידום יוזמות הזנק במסגרת פעילות הפארק. הבניין נחנך והחל את פעילותו בשנת 2004. פיתוח הפארק תורם לתקציב מדינת אילינוי 4.1 מיליון$ בכספי מיסים מדי שנה והכנסות המיסים מעלויות הבנייה מאז הקמת הבניין הראשון מוערכת בכ-7.2 מיליון$ נוספים. מספר החברות הפעילות בפארק עלה בהדרגה. בשנת 2013 פתחו אנהאוזר-בוש ודאו כימיקלים מעבדות בפארק. בשנת 2015 קטרפילר, אבווי ואמראן, חברת החשמל המקומית של המערב התיכון, פתחו מעבדות בפארק.

קישורים חיצוניים
----------------

* פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אתר פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באנגלית
בימה עשויה מאבן מתכת וזכוכית, בהיכל ישיבת איתמר, יצירת האמן אסף קדרון
**בימה** היא מבנה או שולחן שנמצא בבית כנסת. הבימה משמשת בעיקר להנחת ספר התורה עליה בשעת קריאת התורה. בקרב עדות המזרח משמשת הבימה גם כעמוד התפילה, ולפיכך מכונה גם "**תיבה**", המונח התלמודי לעמוד התפילה.

הבימה עשויה בדרך כלל מעץ או משיש.

מקורות
------

הבימה מופיעה בספר נחמיה, כ"מגדל עץ" שנעשה לצורך קריאת התורה. בתלמוד מופיע תיאור של בית הכנסת באלכסנדריה שבימה של עץ הייתה במרכזו. הרמב"ם פוסק שיש להניח בימה במרכז בית הכנסת לצורך קריאת התורה ודרשות מוסר.

צורה
----

בבתי כנסת רבים כיום, הבימה היא שולחן עץ מרובע. בעבר בדרך כלל הבימה הייתה בנויה משיש, מוגבהת מרצפת בית הכנסת. בקהילות רבות היה נהוג לעשות שלוש מדרגות לבימה. בספר הזוהר נאמר שאין לעשות יותר מ-6 מדרגות לבימה.

שימושים
-------

השימוש העיקרי בבימה הוא להנחת ספר התורה בשעת קריאת התורה. שימושים נוספים הם עמידת ה"בעל תוקע" בראש השנה, הקפתה בחג הסוכות בשעת אמירת ההושענות והקפתה עם ספרי תורה בחג שמחת תורה.

פולמוס מיקום הבימה
------------------

בראשית המאה ה-19 שינו הרפורמים את מקום הבימה לחזית בית הכנסת, בסמוך לארון הקודש, כחלק מסדרת שינויים שערכו בסדרי בית הכנסת. רבנים רבים תקפו את ההנהגה הזו, מכיוון שהיא נעשתה במטרה לחקות את הכנסיות. כך למשל רבי יחזקאל לנדא כתב: "המשנים מנהגים ישנים בשביל שרוצים להדמות לבתי הגויים, קורא אני עליהם שכח ישראל עושהו ויבן היכלות". דבריו הועתקו גם בביאור הלכה ובערוך השולחן. החתם סופר התנגד גם בנימוק שהנהגה זו תבטל את מנהגי ההקפות בסוכות ושמחת תורה.

הנצי"ב כתב שארון הקודש הוא זכר לארון הברית, והבימה היא זכר למזבח הפנימי שעמד במרכז ההיכל. כך גם כתב החתם סופר.

גלריה
-----

* בימה ישנה מבית הכנסת בושאייף בזליתן שבלובבימה ישנה מבית הכנסת בושאייף בזליתן שבלוב
* הבימה של בית הכנסת בושאייף המועתק ברובו בזיתן שבישראל כאן הבימה היא משיש מעוצב ויקר יותר כפי המקובל אצל רוב קהילות יהודי לוב שלא היו תחת מגבלה כספיתהבימה של בית הכנסת בושאייף המועתק ברובו בזיתן שבישראל כאן הבימה היא משיש מעוצב ויקר יותר כפי המקובל אצל רוב קהילות יהודי לוב שלא היו תחת מגבלה כספית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בימה** בוויקישיתוף
* הערך "בימה", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ח, ד.
2. ↑  יד החזקה, אהבה, תפילה פרק י"א הלכה ג'.
3. ↑  נודע ביהודה, אורח חיים כ"ה.
4. ↑  סימן ק"נ.
5. ↑  שם.
6. ↑  שו"ת אורח חיים, סימן כ"ח.
7. ↑  משיב דבר חלק א' סימן ט"ו.
**שריקה במורד הרוח** (באנגלית: **Whistle Down the Wind**) הוא סרט קולנוע בריטי בשחור-לבן משנת 1961, בבימויו של בריאן פורבס, עם היילי מילס, ברנרד לי ואלן בייטס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על ספר בשם זה משנת 1959 מאת מרי היילי בל (אנ'), אמה של היילי מילס.

רוב המשתתפים בסרט הם ילדים והסרט מראה איך את רואים את עולם המבוגרים בעיניים שלהם. הם מגלים פושע נמלט וחושבים שהוא ישו.

הסרט צולם באזור כפרי ביורקשייר.

ב-1996 הלחין אנדרו לויד ובר מחזמר בשם זה (אנ') המתבסס על עלילת הספר.

תקציר העלילה
------------

קאתי בוסטוק (היילי מילס) גרה בכפר במחוז יורקשייר ביחד עם אחותה נאן ואחיה הקטן צ'ארלס. אימם מתה והאבא, מר בוסטוק (ברנרד לי) הביא את אחותו דורותי כדי שתטפל בהם.

יום אחד הם ראו שעובד החווה, אדי, זרק לאגם תיק. קאתי משתה את התיק שבו היו שלושה גורי חתולים אותם ילדה החתולה בחווה. הם מחביאים את הגורים בבגדיהם ובדרך לחווה הם נפגשים בקבוצה עם מטיפה דתית. צ'ארלס שואל אותה מה לעשות עם הגורים והיא משיבה "ישו יטפל בהם". הילדים מחביאים את הגורים באסם.

בלילה מתגנבת קאתי עם החתולה לאסם כדי שתיניק אותם ומוצאת שם אדם מזוקן שלוחש "ישו" וממשיך לישון. קאתי בטוחה שהמדובר בישו. למעשה זה ארתור בלייקלי (אלן בייטס), רוצח שנמלט מבית הסוהר. קאתי בטוחה שזה ישו, רצה הביתה, מעירה את אחותה נאן ומספרת לה. היא מספקת לבלייקי יין ולחם כמו שקיבל ישו. גם אחיהם הקטן צ'ארלס משותף בסוד אך כילד קטן אינו מסוגל לשמרו וכעבור זמן קצר זה נודע לכל ילדי העיירה שבאים לבקר את "ישו" באסם ומסתירים זאת בינתיים מהמבוגרים.

"ישו" מבטיח לשמור על הגורים אבל כאשר אחד מהם מת, צ'ארלס הקטן מעלה ספק ב"ישו" ואומר כי הוא "סתם בן אדם".

קאתי נשארת באמונתה כי זה ישו והיחסים בין השניים מתהדקים (דומה למצב בסרט עד ראייה, בו הגנה על רוצח). הוא מדריך אותה להביא לו את האקדח שהטמין מתחת למסילה והיא עושה זאת.

הסוד מתגלה למבוגרים והם מזעיקים את המשטרה השוטרים עומדים לפרוץ בכוח לאסם אך בלייקלי מחליט לבסוף לזרוק את האקדח ולהיכנע כדי לא לגרום לנפגעים. הוא נאזק ומובל למכונית המשטרה ובדרך עובר ליד קאתי שמסתכלת עליו במבט של חמלה ורחמים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| היילי מילס | קאתי בוסטוק |  |
| אלן בייטס | ארתור בלייקי | אסיר נמלט |
| ברנרד לי | מר בוסטוק | האב |
| דיאן הולגט | נאן בוסטוק |  |
| אלן ברנס | צ'ארלס בוסטוק |  |
| אלסי וגסטף | הדודה דורותי |  |
| נורמן בירד | אדי | עובד בחווה |

פרסים
-----

הסרט היה מועמד לארבעה פרסי באפט"א לקולנוע

* פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב היותר - ריצ'רד אטנבורו
* פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר מכל מקור - בריאן פורבס
* פרס באפט"א לתסריט הבריטי הטוב ביותר
* פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי - היילי מילס

קישורים חיצוניים
----------------

* "שריקה במורד הרוח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שריקה במורד הרוח", באתר נטפליקס
* "שריקה במורד הרוח", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שריקה במורד הרוח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* שריקה במורד הרוח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קדימון לשריקה במורד הרוח, באתר יוטיוב
* שריקה במורד הרוח, באתר TCM
**אאוחניו סייר** (בספרדית: **Eugenio Siller Margain**; נולד ב-5 באפריל 1981) הוא שחקן, דוגמן וזמר מקסיקני הידוע בעיקר בהשתתפותו בטלנובלות "Rebelde" "יופי זה לא הכל" "ים של סודות", רבלדה, "אורורה" ו-"מלכת הלבבות".

קריירה
------

אאוחניו סייר החל את הקריירה שלו בשנת 1998 כשהופיע בפרסומות רבות ובהפקות תיאטרון. באותה שנה הקים עם אחיו הבכור ושני חברים נוספים את להקת "קלישה" (Klishé). מאוחר החל לפתח את קריירת הדוגמנות שלו באיטליה ובשנת 2005 סיים את קורס ה-CEA בבית הספר במקסיקו.

בשנת 2006 החל לשחק בגרסה המקסיקנית של "המורדים" בתפקיד לוסיאנו. בשנת 2007 שיחק בסדרת הנוער "המיקוד" (Código Postal), בתפקיד רפאל רוחאס אלונסו, ובאותה שנה שיחק בסדרה "יופי זה לא הכל" (Al Diablo con los Guapos) בתפקיד אלחנדרו בלמונטה ארנגו. בשנת 2009 שיחק בסדרה "החטא שלי" (Mi Pecado) בתפקיד ג'וליאן הוארטה אלדמה. בשנת 2010 שיחק בטלנובלה מבית טלמונדו, "אורורה" בתפקיד מרטין לובוס. בשנים 2011–2012 שיחק בטלנובלה "היפה ממהנטן" בתפקיד כריסטובל פרקר. בשנת 2014 כיכב בטלנובלה "מלכת הלבבות" לצד פאולה נונייז, לאורה פלורס, קתרין סיאצ'וקה וחואן סולר בתפקיד ניקולס נונייס\חוויאר בוליבר. בשנים 2015–2016 שיחק בסדרה "מי זה מי?" לצד דנה פאולה בתפקיד פדרו "פריקו" פרז/לאונרדו פונטמאיור.

פילמוגרפיה
----------

| שנה | טלנובלה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Rebelde | לוסיאנו | תפקיד חוזר |
| 2006-2007 | ים של סודות | רפאל רוחאס אלונסו | תפקיד מוביל |
| 2007-2008 | יופי זה לא הכל | אלחנדרו בלמונטה ארגנו | תפקיד ראשי |
| 2009 | החטא שלי | חוליאן הוארטה אלדמה | תפקיד ראשי |
| 2011-2010 | אורורה | מרטין לובוס | תפקיד ראשי |
| 2011-2012 | היפה ממהנטן | כריסטובל פרקר | תפקיד ראשי |
| 2014 | מלכת הלבבות | ניקולס נונייס\חוויאר בוליבר דה רוסס | תפקיד ראשי |
| 2015-2016 | מי זה מי? | פדרו "פריקו" פרז / לאונרדו פונטמאיור | תפקיד ראשי |
| 2021–2022 | מי הרג את שרה? | חוזה מריה | תפקיד ראשי (3 עונות); 24 פרקים |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אאוחניו סייר
* אאוחניו סייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אאוחניו סייר, ברשת החברתית אינסטגרם

* אאוחניו סייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011056793
* VIAF: 170374646
* WorldCat: lccn-no2011056793

 |
**אדרונקה אדניי אסתר** (באנגלית: **Aderonke Adeniyi Esther**; נולדה ב-15 בנובמבר 1983) היא שחקנית ומפיקה ניגרית. היא ידועה בזכות הסרטים שלה בשפת היורובה.

ראשית דרכה
----------

אדרונקה אדני אסתר נולדה ב-15 בנובמבר 1983 במדינת אויו (אנ') שבניגריה. היא הילדה השנייה במשפחה מתוך שש נפשות. היא למדה בגן בשם "Kinder Land" ובבית ספר יסודי עם אותו שם. בתיכון היא קיבלה תואר עבור קורס דרמה שהיא עברה בנושא אומנויות הבמה, ומאז החלה ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה בלאגוס.

קריירה
------

לאחר שהיא קיבלה תואר עבור קורס דרמה שהיא עברה בנושא אומניות הבמה, אדניי נכנסה לתעשיית הקולנוע בשנת 2007. בשנת 2007 היא הופיעה בהופעת הבכורה שלה בסרט "Ebure" (בתרגום חופשי לעברית: אבורה), ובשנת 2014 היא הפיקה את הסרט הראשון שלה, "Sikemi" (בתרגום חופשי לעברית: סיקמי). הסרט האחרון שהיא הפיקה היה "Twisted" (בתרגום חופשי לעברית: מעוות). היא הופיעה בסרטים נוספים רבים, כמו: Fool's Paradise (בתרגום חופשי לעברית: גן עדן של שוטים), Jemiriye (בתרגום חופשי לעברית: ג'מיריה), "Woto" (בתרגום חופשי לעברית: ווטו) ועוד.

חיים אישיים
-----------

אדניי היא אם חד הורית לשני ילדים.

פרסים ומועמדויות
----------------

* 2017: השחקנית האופנתית ביותר בטקס הטלוויזיה היבשתית (זכייה).
* 2018: תגלית השנה בטקס פרסי נוליווד (זכייה).

פילמוגרפיה
----------

* Ebure‏ (2008)
* Iku Ewa‏ (2009)
* Oyenusi‏ (2009)
* Ogede Dudu‏ (2009)
* Jemiriye‏ (2011)
* Sikemi‏ (2014)
* Fool's Paradise‏ (2015)
* Atori‏ (2015)
* Iboju‏ (2015)
* Woto‏ (2016)
* Ajaga‏ (2016)
* Orisirisi‏ (2016)
* Iranran‏ (2016)
* Aya Wa‏ (2017)
* Twisted‏ (2018)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדרונקה אדניי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  My Storylines Are Always Unique" -Nollywood Actress/Producer, Aderonke Adeniyi,‏ Peoples Post,‏ 12 באפריל 2018
2. ↑  The way I handle advances from men –Ronke Adeniyi,‏ Correspondents, באתר "The Telegraph" ‏, 29 באפריל 2018
**ליאוניד יופיטר** (1 באפריל 1941 – 25 באפריל 1987) היה שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי יליד ברית המועצות.

ביוגרפיה
--------

יופיטר נולד בשם ליאוניד אופיטר בעיר רוסטוב, מחוז ירוסלבסק, רוסיה (ברית המועצות). אביו היה לב אופיטר, רופא וקצין רפואה במלחמת העולם השנייה. יופיטר לא הלך בדרכו של אביו, במהלך שנות השישים החל ללמוד משחק, ושיחק בתיאטרון טרם עלה לישראל. בשנת 1967 שיחק בתיאטרון הקומי הנודד של מוסקבה, ובין השנים 1967-1970 בתיאטרון ארמיטז', התיאטרון המיניאטורי של מוסקבה.

יופיטר עלה לישראל באמצע שנות השבעים, והתגורר בתל אביב. בישראל החל לשחק בתיאטרון בעיקר בהצגות ברוסית. בשנת 1978, שיחק בהצגה "האדרת" בבימויו של שמואל בונים (המבוססת על סיפורו של ניקולאי וו. גוגול), יחד עם אברהם חלפי, ושורת שחקנים עולים חדשים יוצאי ברית המועצות.

במהלך שנות השמונים החל להופיע בסרטי בורקס ישראלים. בשנת 1982, שיחק בסרטו של בועז דוידזון "ספיחס" (אסקימו לימון 4) שם גילם את דמות הרופא הרוסי, שנה לאחר מכן שיחק בסרט ההמשך ל"ספיחס" בסרטו של צבי שיסל "סבבה", לצידם של יוסף שילוח וצחי נוי. בשנת 1986 שיחק בסרטו של בועז דוידזון "אלכס חולה אהבה", שם גילם את המורה של אלכס, ליאוניד, ובעיקר היה זכור בשל המשפט: "בחורות ערומים זה חולירע".

בשנת 1987 נפטר בפתאומיות ממחלת שחמת הכבד, וזאת לאחר שהיה ידוע כשותה אלכוהול באופן קבוע, ולבעיות בכבד מהם סבל. נמצא מספר ימים לאחר מותו בביתו, כשהיה בן 46 בלבד. היה ערירי, וללא משפחה בישראל, נקבר בבית העלמין דרום. בשנת 2022, קבלן מצבות שגילה כי המצבה של יופיטר סובלת מהזנחה ארוכת שנים התגייס לשיקומה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ליאוניד יופיטר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ליאוניד יופיטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ליאוניד יופיטר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* ליאוניד יופיטר, באתר ספר הקולנוע הישראלי

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Леонид Упитер, Кино-Театр.Ру
2. 1 2  ⁨'"האדרת"? של גוגול-ברוםית ⁩ | ⁨דבר⁩ | 8 פברואר 1978 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
3. ↑  ⁨בצל עם שמפניה ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 7 פברואר 1978 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
4. ↑  ⁨ואילה תולדות ה "רוו יזור "בישראל ⁩ | ⁨דבר⁩ | 6 נובמבר 1978 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
5. ↑  פאולה וליאון, קבלן המצבות ששיקם את קברו של שחקן "אלכס חולה אהבה", באתר מאקו, 21 בנובמבר 2022
6. ↑  אביעד גילה שהמצבה של השחקן מ"אלכס חולה אהבה" זקוקה לשיקום - והתגייס למשימה (וידאו), באתר mynetholon, ‏2022-11-15
7. ↑  קבלן המצבות ששיקם את קברו של שחקן "אלכס חולה אהבה", באתר mako, ‏2022-11-21
**ג'יימס גורדון מקארתור** (**James Gordon MacArthur**‏; 8 בדצמבר 1937 – 28 באוקטובר 2010) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי שהתפרסם בעיקר בתפקיד "דאנו" בסדרה הוואי חמש-אפס.

קורות חיים
----------

מקארתור היה בנם המאומץ של המחזאי צ'ארלס מקארתור ואשתו השחקנית הלן הייז. להם הייתה גם בת ביולוגית מרי, שמתה בגיל 19 מפוליו. הוא גדל באווירה תרבותית וספרותית. הסנדקית שלו הייתה השחקנית ליליאן גיש ובביתם בקרו ג'ון סטיינבק, הארפו מרקס, בן הכט, ג'ון ברימור ועוד.

הופעתו הראשונה הייתה על הבמה עם אחותו מרי.

ב-1955 החל להופיע בקולנוע ובטלוויזיה. הוא הוחתם על ידי וולט דיסני ושיחק שם ב-"האור ביער" (1958),  משפחת רובינסון השווייצרית (1960), "חטוף" (1960), "אדם שלישי על ההר" (1959), הרופאים הצעירים (1962) ועוד.

ב-1965 שיחק בסרט יום לפני הכניעה המתאר את הקרב על הבליטה במלחמת העולם השנייה.

הוא הופיע בסרטים בעיקר בתפקידי משנה. בטלוויזיה הופיע בסדרות בוננזה, ספינת האהבה, "אי הפנטזיה", ידיד לעת צרה, "אלקטרז" ועוד.

מקארתור היה נשוי שלוש פעמים והיו לו שני בנים ושתי בנות.

הוא מת בנסיבות טבעיות ב-28 באוקטובר 2010 ב-ג'קסונוויל, פלורידה בגיל 72.

### הוואי 5-0

מכל הופעותיו הרבות הוא זכור בעיקר בזכות הופעתו בסדרה הוואי חמש-אפס ששודרה בשנים 1968–1980. הוא שיחק בתור דני "דאנו" ויליאמס, סגנו הנאמן של סטיב מקגארט (ג'ק לורד).

המשפט "דאנו, עצור אותם" ("Book 'em, Danno") הפך לאחד המשפטים הזכורים ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס מקארתור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימס מקארתור (באנגלית)

* ג'יימס מקארתור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* האתר של ג'יימס מקארתור
* צילומים של ג'יימס מקארתור מתקופות שונות בחייו, באתר יוטיוב
* ג'יימס מקארתור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007381516205171
* BIBSYS: 12015972
* BNE: XX1535646
* BnF: cb14025160g (data)
* GND: 1144561310
* ISNI: 0000 0000 8387 6630
* LCCN: n96056629
* NLA: 35229247
* NTA: 216576458
* SNAC: w6319wh0
* VIAF: 61745431
* WorldCat: lccn-n96056629

 |