ראש הממשלה ה-8, שמעון פרס, מברך את אסיר ציון המשוחרר, אנטולי שרנסקי, בהגיעו לישראל, פברואר 1986
**נתן שרנסקי** (ברוסית: **Анато́лий Щара́нский**; באוקראינית: **Анатолій Щаранський**, "אנטולי שְׁצָ'רָנסקי"; נולד ב-20 בינואר 1948 ט' בשבט ה'תש"ח) הוא פוליטיקאי, סופר, מתמטיקאי, ופעיל זכויות אדם. כיהן בעבר כיושב ראש הסוכנות היהודית, חבר הכנסת, ושר בממשלות ישראל. לפני עלייתו ארצה נודע בעיקר בשל היותו אסיר ציון ומסורב עלייה סובייטי. חתן פרס ישראל בקליטת עלייה לשנת תשע"ח. הישראלי הראשון שקיבל את מדליית החירות הנשיאותית וכן את מדליית הזהב של הקונגרס.

קורות חיים
----------

נולד בשם אנטולי בוריסוביץ' שצ'רנסקי (**Анато́лий Бори́сович Щара́нский**) בדונצק שבאוקראינה (אז בברית המועצות) למשפחה יהודית. הוא גילה כישרון במדעים מדויקים ובשחמט וסיים תואר במתמטיקה שימושית במכון הטכנולוגי של מוסקבה. היה ציוני נלהב ועודד יהודים לעלות למדינת ישראל.

כאסיר ציון
----------

בשנת 1973, אחרי שבקשתו לקבל ויזת יציאה לישראל נדחתה בגלל סיבות שהוגדרו "ביטחוניות", החל שרנסקי לעבוד כמתרגם עבור הפיזיקאי הנודע אנדריי סחרוב. בשנת 1974 נשא לאישה את אביטל (נטליה) שטיגליץ בבית הכנסת במוסקבה. בני הזוג לא קיבלו אישור עלייה, ואביטל עלתה לישראל לבדה מיד אחרי נישואיהם בתקווה שבעלה יקבל אישור לעלות בהמשך. שרנסקי הצטרף לארגון זכויות האדם קבוצת הלסינקי בראשותו של יורי אורלוב. הארגון, שהוקם בשנת 1976, נועד לפקח על יישום ולדווח על הפרות של הסכמי הלסינקי עליהם חתמה ברית המועצות ב-1975, ובהם סעיף המחייב שמירה על זכויות האדם. באותה העת, שרנסקי גם הפך לדובר העיקרי עבור אסירי ציון ומסורבי העלייה היהודים.

במרץ 1977 נעצר והוגש נגדו כתב אישום לפיו העביר למערב רשימה שמותיהם של 1,300 מסורבי עלייה, שחלקם סורבו בשל החזקה בסודות מדינה, כפי שפורסם בניו יורק טיימס ב-1976. ביולי 1978 הרשיע אותו בית המשפט בבגידה, ריגול למען ארצות הברית, הסתה ותעמולה אנטי-סובייטית וגזר עליו 13 שנות מאסר. הוא ריצה 16 חודשים בכלא לֶפוֹרְטוֹבוֹ. על פי ספרו האוטוביוגרפי על התקופה "לא אירא רע", הצליח שרנסקי לשרוד את מחנות המעצר כיוון שבזכות דבקותו בזהותו היהודית ותשוקתו לעלות לישראל נשאר חופשי בנפשו. מסופר על כך שפעם ישב עם מספר סוהרים בחדר ואמר להם שהם כולם עבדים, והוא האדם החופשי היחיד בחדר. שכן, כל הסוהרים נתונים לפקודותיהם של מפקדם ואין להם רצון חופשי כלל. ואילו לו יש חירות נפשית ומחשבתית. הוא יהודי ובנפשו הוא לא משועבד לאף אחד.

את שנות הישיבה בכלא העביר בין השאר באמצעות משחק ואימונים בשחמט, גם ללא לוח שחמט. גם במאסר הוא לא הפסיק למחות, ונוספה לזה מחאה על תנאי מאסרו הקשים. הוא שבת רעב, במצטבר, כ-200 ימים.

במהלך שנותיו בכלא הפך שרנסקי לסמל המאבק על זכויות האדם בברית המועצות ומאבקה של היהדות שם.

שחרורו ועלייתו לישראל
---------------------

נתן שרנסקי נועד עם הנשיא ה-40 של ארצות הברית, רונלד רייגן, 1986
נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' בוש ושרנסקי בטקס קבלת מדליית החירות הנשיאותית, 2006
כבר בשנת 1978 התפרסמו ידיעות על כוונה להחליף את שרנסקי במרגלים סובייטיים, אך הדבר לא יצא אל הפועל.

בעקבות המאבק לשחרורו שאותו הובילו אשתו אביטל ומטה "שלח את עמי" של תלמידי הרצי"ה קוק, שיצרו לחץ דיפלומטי כבד מצד המערב, החליטה הכנסת לתבוע את שחרורו. ב-11 בפברואר 1986, לאחר שישב במאסר תשע שנים, שוחרר לבסוף שרנסקי במסגרת עסקה שבה נמסרו לברית המועצות חמישה מרגלים תמורת שלושה מרגלים מערביים, ביניהם שרנסקי. הסובייטים שיפרו מאוד את תנאי מאסרו בתקופה שלפני השחרור. הוא הבין שהוא עומד להשתחרר כשלראשונה, נתנו לו פירות טריים.

נשיא ארצות הברית רונלד רייגן דרש ששרנסקי ישוחרר שעה אחת לפני שני המרגלים האחרים בעסקה כדי להבדיל ביניהם, שהרי שרנסקי הואשם לשווא בריגול. דרישתו התקבלה, ושרנסקי שוחרר ראשון. החילופים בוצעו בגשר גליניקה שקישר בין גרמניה המזרחית למערבית. אפילו שם, שרנסקי התעקש לזלזל בברית המועצות ובניגוד להוראה שקיבל מהחייל ששחררו, לצעוד ישר - הוא חצה את הגשר בזיגזג. מיד לאחר חציית הגשר העניק לו שגריר ישראל בגרמניה את דרכונו הישראלי. בנמל התעופה בן-גוריון זכה לקבלת פנים נלהבת בהשתתפות ראש הממשלה שמעון פרס ושר החוץ יצחק שמיר.

בהגיעו לישראל ביקש שרנסקי להימנע מלקרוא לו אנטולי, אלא לכנותו בשמו העברי נתן, שבו הקפיד להשתמש בשנותיו הארוכות בכלא.
בשנת 1988 נבחר לעמוד בראש "הפורום הציוני", ארגון גג של מסורבי עלייה מברית המועצות. בנוסף, היה חבר מועצה של ארגון Peace Watch ועורך בג'רוזלם ריפורט.

בפוליטיקה הישראלית
------------------

בעקבות העלייה הרוסית הגדולה בשנות ה-90 של המאה ה-20, הקים שרנסקי את מפלגת "ישראל בעלייה" שמטרתה הייתה לתת ביטוי לצורכיהם ומצוקותיהם של ציבור העולים מברית המועצות לשעבר. בבחירות לכנסת ה-14 (1996) התמודדה מפלגתו לראשונה, זכתה בשבעה מנדטים ושרנסקי כיהן כשר התעשייה והמסחר בממשלת נתניהו הראשונה. במסגרת תפקידו, חייב לסמן את מחיר המוצרים על ידי הדבקת מחיר עליהם. התקנה באה לבטל פטור שניתן לבתי עסק שלפיו מוצרים רבים היו פטורים מחובת הסימון. הצו שתוקן ביולי 1998 ביטל את רוב הפטורים.

בבחירות לכנסת ה-15 (1999) החליטה מפלגתו להתמקד בנושאים שהפריעו לציבור העולים (בעיקר קושי להינשא ברבנות והכרה ביהדותם של עולים חדשים). היעד שהציבו לעצמם היה לקבל את משרד הפנים שהיה בשליטת מפלגת ש"ס. הססמה שנבחרה הייתה - "מ.וו.ד. פאד ש"ס קונטרול? ניאט. מ.וו.ד. פאד נאש קונטרול!" שתרגומה לעברית הוא "משרד הפנים בשליטת ש"ס? לא. משרד הפנים בשליטתנו!". סיסמה זו (שקוצרה לרוב ל"נאש קונטרול") הייתה סיסמת הבחירות המובילה של המפלגה וזכתה להדים רבים. בבחירות זכתה ישראל בעליה בשישה מנדטים ושרנסקי הצטרף לממשלת ברק כשר הפנים.

שרנסקי התפטר מתפקידו זה ביולי 2000 לפני ועידת קמפ דייוויד. בעקבות הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה בהן נבחר אריאל שרון, הוא הצטרף לממשלתו וכיהן כסגן ראש הממשלה ושר הבינוי והשיכון.

בבחירות לכנסת ה-16 (2003) זכתה ישראל בעלייה בשני מנדטים בלבד (שרנסקי ויולי אדלשטיין). בעקבות הכישלון בבחירות (ירידה מ-6–7 מנדטים ל-2 בלבד) וקשיים כלכליים התמזגה המפלגה בתוך הליכוד. שרנסקי התפטר מהרשימה עוד בטרם הושבעה הכנסת ומונה לשר לענייני ירושלים, התפוצות והמאבק באנטישמיות.

ב-2 במאי 2005 התפטר מן הממשלה במחאה על תוכנית ההתנתקות.

בבחירות לכנסת ה-17 (2006) התמודד ברשימת הליכוד, בה הוצב במקום ה-11, ונכנס לכנסת.

ב-11 באוקטובר 2006 הודיע על כוונה לפרוש מהחיים הפוליטיים. התפטרותו מהכנסת נכנסה לתוקף ב-21 בנובמבר ולאחר טקס פרידה בהשתתפות ראש הממשלה אהוד אולמרט.

פעילות ציבורית
--------------

לאחר התפטרותו מהכנסת, עמד שרנסקי בראש מכון אדלסון למחקרים אסטרטגיים שבמרכז שלם בירושלים.

שימש כעמית במכון לאסטרטגיה ציונית וכחבר בפורום האסטרטגי בו.

ב-25 ביוני 2009 נבחר שרנסקי ליושב ראש הסוכנות היהודית כמועמד של ראש הממשלה בנימין נתניהו, הוא כיהן בתפקיד זה תשע שנים והוחלף בקיץ 2018 על ידי יצחק הרצוג.

פרסים והוקרה
------------

* במאי 1986 נסע שרנסקי עם אשתו לארצות הברית שם הוענקה לשניהם מדליית הזהב של הקונגרס, העיטור השני בחשיבותו בארצות-הברית כהוקרה על מאבקם למען זכויות האדם.
* ב-15 בדצמבר 2006 קיבל שרנסקי את מדליית החירות הנשיאותית של ארצות הברית מידי ג'ורג' בוש, והיה לישראלי הראשון ולאדם הלא-אמריקני הרביעי (אחרי נלסון מנדלה, האפיפיור יוחנן פאולוס השני, והאם תרזה) שקיבל את שני העיטורים האמריקניים החשובים ביותר של הנשיא והקונגרס - מדליית הזהב של הקונגרס ומדליית החירות הנשיאותית.

* בשנת 2019 זכה בפרס שומר ציון.
* 2018 תשע"ח פרס ישראל למפעל חיים
* בשנת 2020 זכה בפרס בראשית, המכונה ה"נובל היהודי".

דעותיו וספריו
-------------

### הסכסוך הישראלי-פלסטיני

שרנסקי תומך במתן מדינה לפלסטינים על חלק משטחי יהודה, שומרון ועזה[דרוש מקור][מפני ש...], אך רק בתנאי שהמדינה שיקימו תהיה מדינה חופשית עם שלטון דמוקרטי שתפסיק את ההסתה כנגד ישראל ותפרק את ארגוני הטרור. להסכמי אוסלו, שלטענתו נתנו לרשות הפלסטינית וליאסר ערפאת סמכויות ושטחים בלי לדרוש מהם מחויבות לדמוקרטיה, מלחמה בטרור ושמירה על זכויות אדם, הוא קרא "בגידה בעקרונות הדמוקרטיה".

לטענתו, לא יהיה שלום אמיתי עם מדינות ערב כי כל עוד כל עוד מדינות ערב הן דיקטטורות, יוכלו לעשות איתן שלום רק על בסיס של כוח.

בשנת 2010 פרסם נשיא ארצות הברית לשעבר, ביל קלינטון, את דעתו על המכשולים להסדר בישראל, ובראשם: העולים מברית המועצות. ייתכן שתרמה לדעתו זו שיחה שקיים עם נתן שרנסקי בשנת 2000, בזמן השיחות בקמפ דייוויד, שבה הוא שאל אותו מדוע הוא היה השר היחיד שהתנגד להסכם, ושרנסקי ענה: "אני לא יכול לתמוך בזה. אני רוסי. הגעתי מאחת המדינות הגדולות בעולם לאחת מהקטנות ביותר. אתה רוצה שאני אחלק אותה לשתיים? לא תודה!".

### ישראליות

שרנסקי אמר פעם: "קשה לי לדבר לא רק בגלל העברית שלי... אלא משום שיש בחיי אדם רגעים של התרגשות שלא ניתן להעביר בשום שפה... מה שמאחד את כולנו זו ארצנו החזקה והעצמאית. אין לנו, פעילי העלייה ברוסיה, שום דבר נגד המשטר הסובייטי, אבל יש לנו קשר רוחני עם ארץ המולדת שלנו".

### על הדמוקרטיה בעולם

שרנסקי פרסם ארבעה ספרים פרי עטו:

* "**לא אירא רע**", בהוצאת ספרית מעריב. ספר אוטוביוגרפי זה מתאר את מאבקו ושנותיו בברית המועצות.
* "**The Case for Democracy: The Power of Freedom to Overcome Tyranny and Terror"** (טיעון בזכות הדמוקרטיה: כוחה של החירות לגבור על עריצות וטרור).
* "**Defending Identity: Its Indispensable Role in Protecting Democracy**" (ביחד עם שירה וולוסקי) - פורסם ביוני 2008 ועוסק בחשיבותן של זהויות לאומיות, דתיות ואתניות לשמירת אופיין הדמוקרטי של מדינות, בתקופה בה ישנה נטייה גוברת במערב לראות בזהות כמכשול לשלום ודו-קיום. תורגם לעברית בידי שאול לוין וראה אור תחת הכותר "בזכות הזהות: תפקידה החיוני בהגנה על הדמוקרטיה", בהוצאת מרכז שלם בשנת 2011.
* נתן שרנסקי וגיל טרוי (2023) **"לא לבד", בכלא, בפוליטיקה ובין בני עמי,** ידיעות ספרים, 450 עמודים על הקשר בין ישראל לעם היהודי

בספרו השני "טיעון בזכות הדמוקרטיה: כוחה של החירות לגבור על עריצות וטרור", שכתב עם רון דרמר ויצא ב-2004, מנסח שרנסקי את האידאולוגיה שלו בדבר חיוניותה של הדמוקרטיה לרווחתה, התקדמותה ושגשוגה של האנושות ואת הכרחיותה ליציבות, ביטחון וחירות ברחבי העולם. שרנסקי מחלק את העולם לחברות חופשיות ("free societies") וחברות-פחד ("fear societies"). בחברות חופשיות, (בתקופתנו - מדינות חופשיות) האדם חופשי ליזום ולבטא את היצירתיות שלו, וכך משיגה המדינה שגשוג כלכלי והתקדמות טכנולוגית, כמו כן - החירות מבטיחה שמירה על זכויות האדם, מניעת דיכוי ובקרה עצמית. לעומת זאת, בחברות הפחד, האזרחים מפחדים להביע את דעתם ומבצעים את מצוות השלטון בחוסר רצון, דבר הגורם להתפתחות איטית של הכלכלה, עוני ונחשלות טכנולוגית. משטר הפחד מפני השלטון מדכא יוזמה חופשית וביקורת על השלטון, ובכך פותח פתח לעריצות ושחיתות שמרקיבים את מנגנון המדינה.

כדי להבדיל בין חברת-פחד לבין חברה-חופשית שרנסקי מציע את "מבחן כיכר העיר"- אם אדם יכול לצעוד לכיכר העיר, ולבטא את דעותיו בלי שיחשוש ממעצר, מאסר או פגיעה, הרי שאדם זה חי בחברה חופשית, ולא בחברת פחד.

שרנסקי מסרב להגביל את הדמוקרטיה רק למערב וטוען שהיא חייבת להיות מנת חלקן של כל אומות העולם. לטענתו, הערבים, הסינים, הקובנים והאפריקנים ראויים לדמוקרטיה לא פחות מאשר אמריקנים, צרפתים ובריטים. שרנסקי טוען שיציבות בעולם תתאפשר רק כאשר כל אומות העולם יחיו במדינות חופשיות ולא בדיקטטורות עריצות. לכן הוא תומך בקו תקיף כנגד מדינות טוטליטריות שמטרתו להפיל את העריצים ולהעניק חירות לעמים המדוכאים באמצעות הקמת משטרים דמוקרטיים המחויבים לחירות ושמירה על זכויות אדם.

הספר זכה לתגובות נלהבות מבכירים בממשל האמריקני, ביניהם נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש. אחת מעמדותיו של שרנסקי, כי על הרשות הפלסטינית להיהפך לדמוקרטיה קודם הישיבה איתה למשא ומתן, אומצה על ידי מזכירת המדינה האמריקנית קונדוליזה רייס כעמדתו הרשמית של הממשל. ג'ורג' בוש הזמינו לפגישה בת שעה בבית הלבן, ואף המליץ בריאיון ל-CNN לכל אמריקני לקרוא את הספר:

> 
> "אם ברצונך להציץ לאופן המחשבה שלי בנושאי מדיניות חוץ, קרא את ספרו של שרנסקי 'טיעון בעד דמוקרטיה'. הייתי שם את הספר ברשימת המומלצים עבור אנשי ממשל, ובמיוחד עבור הוגי דעות. הספר תמציתי וטוב. הבחור הוא דמות הירואית, אתה יודע? זה ספר מצוין."
> 
> 
> 
> 

### על העם היהודי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
לאחר סיום תפקידו כיו"ר הסוכנות היהודית, הביע שרנסקי את עמדתו על הצורך לייסד את "מועצת העם היהודי" - שתורכב תחילה מח"כים לצד נציגי התפוצות, ושתהיה "וולונטרית באופיה וייעוצית בפעילותה, ורוחה תהיה רוח של ברית".

חיים אישיים
-----------

בני הזוג שרנסקי מתגוררים בשכונת קטמון הישנה ירושלים ולהם שתי בנות.

אחיה של אביטל שרנסקי, אל"ם מיכאל שטיגליץ, שימש כנספח צה"ל ברוסיה בין השנים 1992–1996 ונפל תוך כדי שירותו, קבור בהר הרצל.

חגג בר מצווה רק בגיל שישים וחמש.

שרנסקי הפקיד את ארכיונו האישי בספרייה הלאומית.

לקריאה נוספת
------------

### כתביו

* נתן שרנסקי, **מדינת היהודים: היובל הבא**. תכלת 6, חורף ה'תשנ"ט/ 1999.
* שרנסקי, נתן (2004). **מקורות האנטישמיות החדשה: הרהורים על השנאה שמסרבת לדעוך**, בתוך תכלת 17, קיץ ה'תשס"ד
* נתן שרנסקי עם רון דרמר, **יתרון הדמוקרטיה: על כוחו של החופש לגבור על הרודנות והטרור**, ירושלים, הוצאת שלם, 2005. (הספר בקטלוג ULI)
* **להיות ישראלי**, **70 לישראל**, ידיעות ספרים, עמ' 249
* נתן שרנסקי וגיל טרוי (2023) **"לא לבד", בכלא, בפוליטיקה ובין בני עמי,** ידיעות ספרים, 450 עמודים

### נכתב עליו

* מרטין גילברט, **שצ'רנסקי: סיפורו של ניצחון**, תרגם אביעזר גולן, הוצאת עידנים, תשמ"ז/ 1987.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **נתן שרנסקי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **נתן שרנסקי** |

* 

* נתן שרנסקי, באתר הכנסת

* נתן שרנסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* נתן שרנסקי, באתר כנסת פתוחה
* מידע על נתן שרנסקי בקטלוג הספרייה הלאומית
* חיפוש נתן שרנסקי בעיתונות יהודית היסטורית
* נתן שרנסקי באתר משרד החוץ
* ביוגרפיה של נתן שרנסקי
* נתן שרנסקי, באתר פרס ישראל
* ריאיון עם נתן שרנסקי על תקופת מאסרו בגולאג
* שלמה אבינרי, "בזכות הזהות: תפקידה החיוני בהגנה על דמוקרטיה" מאת נתן שרנסקי, המדינה ואני, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2011
* יורי ילון, "בכלא, שיחקתי בראשי אלפי משחקי שחמט", באתר ישראל היום, 28 בינואר 2016
* סרטונים אהרן ברנע מראיין את נתן שרנסקי בתוכנית "היו ימים" של ערוץ הכנסת, באתר YouTube, ‏6 ביולי 2016
* סרטונים חיים שכאלה עם נתן שרנסקי, הערוץ הראשון, 1997
* סרטונים שיחות עם שרנסקי, בהפקת ההסתדרות הציונית העולמית, ארכיון שפילברג, 1986
* נתי גבאי, ספר התהילים שהציל את נתן שרנסקי בכלא הסובייטי, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 11.02.2018
* אריק בנדר, ‏"32 שנה שאני בגן עדן": נתן שרנסקי בשיחה על ציונות והזכייה בפרס ישראל, באתר מעריב אונליין, 20 במרץ 2018
* צביקה קליין, ‏נתן שרנסקי: "מדינת ישראל צריכה להוכיח שהיא בית לכל יהודי", בעיתון מקור ראשון, 31 במרץ 2018
* אריאל בולשטיין, "לאנשים יש רצון לשייכות ולחופש; ישראל מממשת עבורם את שניהם", באתר ישראל היום, 4 באפריל 2018
* פרס ישראל תשע"ח - נתן שרנסקי, ערוץ הכנסת, 19 באפריל 2018
* קריקטורה של אסיר ציון המשוחרר נתן שרנסקי ורעייתו אביטל יום לאחר הנחיתה בארץ, אתר חינוך בספרייה הלאומית.
* כיכר גלובל, ‏נתן שרנסקי מגולל את סיפורו: כך ניצלתי מהק.ג.ב. ברוסיה, באתר כיכר השבת, 6 במאי 2020
* רן פוני, נתן שרנסקי: "בקורונה נפתחו יותר תיקי עלייה. אנשים נזכרו בחשיבות המשפחה והבית, וישראל היא הכתובת לכך", באתר ישראל היום, 24 בדצמבר 2020
* נתן שרנסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

**מכּתביו**:

* הפסיפס של הרצל, **תכלת** 20, קיץ התשס"ה
* רק בצינוק הגולג, נתן שרנסקי הרגיש חופש, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2008
* אתר למנויים בלבד אלה לא פעילי זכויות אדם, באתר הארץ, 30 בינואר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעל אודם, ‏פרס ישראל לעלייה לנתן שרנסקי, באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2018
2. ↑  בון חוזרת: לא נסכים לחילופי גויים – שצ'ראנסקי, מעריב, 3 באוגוסט 1978
3. ↑  ריאיון עם נתן שרנסקי, באתר מקור ראשון, ‏ט"ז בטבת תשפ"ג
4. ↑  יובל לישראל מאת חיים יבין, 12 ינואר 1983
5. ↑  הסיפור המטלטל של נתן שרנסקי, באתר רדיו קול חי, ‏ג' באדר א' תשע"ו
6. ↑  אטילה שומפלבי, השר שרנסקי התפטר מהממשלה בגלל ההתנתקות, באתר ynet, 2 במאי 2005
7. ↑  אלי ברדנשטיין, מעריב, סוף עידן שרנסקי בכנסת, באתר nrg‏, 11 באוקטובר 2006
8. ↑  נתן שרנסקי נבחר ליושב ראש הסוכנות היהודית, באתר ynet, 25 ביוני 2009
9. ↑  אתר פרס ישראל
10. 1 2 3 4  מהכלא הסובייטי ועד הפוליטיקה הישראלית: נתן שרנסקי בספר חדש, באתר ynet, 26 ביולי 2023
11. ↑  נתן שרנסקי, חתן פרס בראשית 2020, באתר פרס בראשית
12. ↑  עדי גרסיאל, "השלום יחכה עד שהערבים יהיו דמוקרטיים", באתר ערוץ 7, 11 בספטמבר 2003
13. ↑  ynet, ביל קלינטון: העולים מרוסיה - מכשול לשלום, באתר ynet, 22 בספטמבר 2010
14. ↑  יתרון הדמוקרטיה: על כוחו של החופש לגבור על הרודנות והטרור, הוצאת שלם
15. ↑  Honoring Democracy, מאמר על פגישת בוש-שרנסקי בשנת 2005(הקישור אינו פעיל, 24.5.2020)
16. ↑  מה קורא הנשיא בוש, כתבה ב-CNN משנת 2005
17. ↑  דוד וינברג, ‏"אז מה לעשות? לדבר", **השילוח**, 11, ספטמבר 2018
18. ↑  ארכיון **נתן שרנסקי**, בספרייה הלאומית
19. ↑  אלי אייל, אם העולם היה פשוט כמו שמציג שרנסקי, הדיפלומטיה היתה מדע ולא אמנות, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2005

  


| נתן שרנסקי - תבניות ניווט |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| שרי הפנים בממשלות ישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| יצחק גרינבוים • חיים משה שפירא • ישראל רוקח • ישראל בר-יהודה • גולדה מאיר • יוסף בורג • שלמה הלל • שמעון פרס • יצחק חיים פרץ • יצחק שמיר • אריה דרעי • יצחק רבין • עוזי ברעם • דוד ליבאי • אהוד ברק • חיים רמון • אליהו סויסה • נתן שרנסקי • אלי ישי • אריאל שרון • אברהם פורז • אופיר פינס-פז • רוני בר-און • מאיר שטרית • אלי ישי • גדעון סער • גלעד ארדן • סילבן שלום • אריה דרעי • איילת שקד • אריה דרעי • משה ארבל | סמל מדינת ישראל |

 |

| שרי הכלכלה והתעשייה בממשלות ישראל |
| --- |
| שרי התעשייה והמסחר (1948–2003): | פרץ ברנשטיין • אליעזר קפלן • יעקב גרי • דב יוסף • פרץ נפתלי • פנחס ספיר • חיים יוסף צדוק • זאב שרף • יוסף ספיר • חיים בר-לב • יגאל הורביץ • גדעון פת • אריאל שרון • משה נסים • מיכה חריש • נתן שרנסקי • רן כהן • אהוד ברק • דליה איציק • דני נוה |  |
| שרי התעשייה, המסחר והתעסוקה (2003–2013): | אהוד אולמרט • אלי ישי • בנימין בן אליעזר • שלום שמחון |
| שרי הכלכלה (2013–2016): | נפתלי בנט • אריה דרעי • בנימין נתניהו |
| שרי הכלכלה והתעשייה (2016 ואילך): | בנימין נתניהו • משה כחלון • אלי כהן • עמיר פרץ • אורנה ברביבאי • ניר ברקת |

| **שרי הבינוי והשיכון** ב**ממשלות ישראל** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גיורא יוספטל • יוסף אלמוגי • לוי אשכול • מרדכי בנטוב • זאב שרף • יהושע רבינוביץ • אברהם עופר • שלמה רוזן • גדעון פת • דוד לוי • אריאל שרון • בנימין בן אליעזר • בנימין נתניהו • יצחק לוי • נתן שרנסקי • אפי איתם • ציפי לבני • יצחק הרצוג • זאב בוים • מאיר שטרית • אריאל אטיאס • אורי אריאל • יואב גלנט • יפעת שאשא-ביטון • יעקב ליצמן • יצחק כהן • יעקב ליצמן • זאב אלקין • יצחק גולדקנופף | לוגו המשרד |

 |

 

| שרי התפוצות בממשלות ישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| מיכאל מלכיאור • נתן שרנסקי • יצחק הרצוג • יולי אדלשטיין • נפתלי בנט • בנימין נתניהו • ציפי חוטובלי • עומר ינקלביץ' • נחמן שי • עמיחי שיקלי | סמל מדינת ישראל |

 |

| השרים לענייני ירושלים ומורשת בממשלות ישראל |
| --- |
| השרים לענייני ירושלים (1990–2005) | יצחק שמיר • יצחק רבין • שמעון פרס • בנימין נתניהו • חיים רמון • אליהו סויסה • אריאל שרון • אליהו סויסה • נתן שרנסקי |  |
| השרים לענייני ירושלים רבתי (2005–2013) | צחי הנגבי • יעקב אדרי • רפי איתן • בנימין נתניהו |
| השרים לירושלים והתפוצות (2013–2015) | נפתלי בנט |
| השרים לירושלים ומורשת (2015–2023) | זאב אלקין • רפי פרץ • זאב אלקין • עמיחי אליהו |
| השרים לירושלים ומסורת ישראל (2023 ואילך) | מאיר פרוש |
| השרים למורשת (2023 ואילך) | עמיחי אליהו |

| יושבי ראש הנהלת הסוכנות היהודית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ארתור רופין • דוד בן-גוריון • ברל לוקר • זלמן שזר • משה שרת • לואי אריה פינקוס • פנחס ספיר • יוסף אלמוגי • אריה דולצ'ין • שמחה דיניץ • אברהם בורג • סלי מרידור • זאב בילסקי • נתן שרנסקי • יצחק הרצוג • יעקב חגואל (בפועל) • דורון אלמוג |  |

 |

 |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267935905171
* BIBSYS: 90351818
* BnF: cb150897834 (data)
* CiNii: DA04715136
* GND: 118833669
* ISNI: 0000 0001 1495 8138
* LCCN: n79085408
* NARA: 10580806
* NDL: 01002073
* NKC: js20050815005
* NLK: KAC202111169
* NTA: 071186417
* RERO: 02-A003106008
* SELIBR: 347097
* SNAC: w6pk1bjk
* SUDOC: 144903512
* VIAF: 97284810
* WorldCat: lccn-n79085408

 |