recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בית הכנסת בבורגס** היה בית כנסת אשר פעל בעיר בורגס בבולגריה מ-1909 ועד 1949.

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית בבורגס**  

### ייסוד הקהילה

תיעוד ראשון בכתב לקהילה יהודית בבורגס מצוי מ-1828. ב-1900 נכללה קהילת בורגס ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית ומנתה 800 נפשות. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית בעיר כ-3,000 נפשות. במהלך מלחמת העולם השנייה גורשו מקצת מיהודי בורגס אל מחוץ לבולגריה בשל היותם "נתינים זרים", וכן לערי שדה ברחבי בולגריה. לאחר המלחמה נמנו בבורגס 1,100 יהודים, רובם המוחלט עלו לישראל לאחר הקמתה. ב-1949 נמנו בעיר 175 יהודים. בראשית המאה ה-21 התגוררו בבורגס כמה עשרות יהודים.

המבנה
-----

בית הכנסת נבנה בין השנים 1905–1909 ובנייתו מומנה על ידי הנדבן יצחק פְּרֶזֶנְטִי, בן הקהילה, שאף רכש את חלקת הקרקע עליו נבנה בית הכנסת. חזית המבנה נבנתה בסגנון אדריכלי מורי, ובתוכו אולם תפילה גדול, אשר משני צידיו מרפסות פנימיות. מאחר שהתוכניות האדריכליות המקוריות אבדו, קיימת מחלוקת בין חוקרים לגבי זהות האדריכל שתכנן את המבנה. מרבית החוקרים, ובעיקר חוקרים בני זמננו, סבורים שמדובר בפרידריך גרינאנגר, ומקצתם סוברים שמדובר באדריכל ריקרדו טוסקאני (בול'), אשר תכנן מבני ציבור רבים בבורגס. בשלט הנצחה בעברית על קיר המבנה מצוין שהוא תוכנן על ידי טוסקאני. ב-1949, לאחר העלייה ההמונית לישראל, נזנח המבנה והפך למחסן. בהמשך, באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, שוכנה בו גלריה לאמנות, והמבנה עבר שיקום וחידוש. ב-2000 בוצעו במקום עבודות שיפוץ, ובמסגרתן נוקה הטיח מן הקירות ומתקרת המבנה, ונתגלו כתובות בעברית וסמלי יודאיקה כגון מגן דוד ומנורת שבעת הקנים, והוחלט לשמרם ולחדשם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת בבורגס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים קשלס, **היהודים בבולגריה בימי השלטון העותומני**, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 52.
2. ↑  חיים קשלס, **היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898)**, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, עמוד 65.
3. 1 2  צבי קרן, הקהילה היהודית בבורגס, באתר "כולנו בולגרים".
4. ↑  חיים קשלס, **קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל**, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
5. ↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, **A Guide to Jewish Bulgaria**, Vagabond Media Ltd, 2011, ISBN 9549230635, pages 112-115.
**בית הכנסת בטראווניק** (בבוסנית: **Sinagoge u Travniku**) היה בית כנסת, אשר פעל בעיר טראווניק במרכז בוסניה והרצגובינה בין השנים 1860–1941, לאחר מלחמת העולם השנייה נמכר המבנה ושימש סדנא לעבודות מתכת. ב-2008 נהרס המבנה על ידי הרשות המקומיות, למרות מחאות חריפות של הקהילה היהודית בבוסניה והרצגובינה.

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית בטראווניק**  

בשלהי המאה ה-17, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר סרייבו על ידי צבא ממלכת הבסבורג בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה והועלתה באש. פליטים יהודים הגיעו לטראווניק מסרייבו ובהמשך התיישבו בה במגורי קבע. רבים מהם היו חלפני כספים עבור הממשל העות'מאני. באמצע המאה ה-19 מנתה הקהילה כ-250 נפשות. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) סיפחה בפועל האימפריה האוסטרו-הונגרית את בוסניה. בשלהי המאה ה-19 היגרו לעיר משפחות של יהודים אשכנזים וראשיהן השתלבו במנגנון הממשל המקומי, או שהיו בעלי מקצועות חופשיים. ב-1910 נמנו בטראווניק 472 יהודים שהיוו כ-10 אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, עזבו היהודים האשכנזים ברובם את טראווניק. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בטראווניק 261 יהודים ורובם נספו בשואת יהודי יוגוסלביה. הקהילה לא חודשה לאחר המלחמה.

המבנה
-----

ב-1760 הוקם בית הכנסת הקהילתי שנקרא "El Kal Santo" או "Esnoga" והקהילה הייתה ברובה של יהודים פורטוגזים. ב-1860 חרב בית הכנסת בשריפה שפרצה בעיר העתיקה של טראווניק, ובני הקהילה התגייסו לבנייתו מחדש. בשלהי אותה השנה הוקם בית הכנסת החדש ולצידו מקווה ומֶלְדָארִי בו למדו ילדי הקהילה. לאחר מלחמת העולם השנייה נמכר המבנה ולאורך שנים שימש כסדנא לעבודות מתכת. ב-2008 נהרס המבנה לצורך הקמת מרכז קניות. קדמו להריסה מחאות נמרצות מראשי הקהילה היהודית בבוסניה והרצגובינה וכן מתושבים מקומיים, אך ללא הועיל.

קישורים חיצוניים
----------------

* בית הכנסת בטראווניק, באתר המרכז לאמנות יהודית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yet More on Travnik Synagogue, באתר jewish-heritage-travel.blogspot.com (באנגלית).
2. 1 2  **הקהילה היהודית בטראווניק**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 165-162.
3. ↑  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, עמוד 9, באתר אוניברסיטת סירקיוז (באנגלית).
4. ↑  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).
5. ↑  Zaustavimo rušenje Sinagoge u Travniku, בעברית: "לעצור את הריסת בית הכנסת בטראווניק", באתר klix.ba (בבוסנית).
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבית כנסת בעיר ימבול בבולגריה. אם התכוונתם לבית כנסת בשכ' באלאט באיסטנבול, טורקיה, ראו בית הכנסת קהל ימבול (איסטנבול).

**בית הכנסת בימבול** היה בית כנסת אשר פעל בעיר ימבול בדרום-מזרח בולגריה בין השנים 1896–1948.

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית בימבול**  

תיעוד לקהילה יהודית בימבול קיים מהמאה ה-14. במקום התגוררו יהודים רומניוטים. בהמשך, בשלהי המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17 הגיעו לעיר מגורשי ספרד ופורטוגל. בראשית המאה ה-20 נכללה קהילת ימבול ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות בולגריה ומנתה כ-1,000 נפשות. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נמנו בימבול 1,600 יהודים שהתגוררו בשכונה יהודית ובה בית כנסת, בית ספר יסודי ובית מרחץ. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בימבול 1,193 יהודים, רובם עלו לישראל לאחר המלחמה במסגרת העלייה ההמונית. ב-1952 התגוררו בימבול 333 יהודים ובראשית המאה ה-21 נמנו בעיר 90 יהודים.

המבנה
-----

בית הכנסת הספרדי בימבול נחנך ב-1896 במרכז השכונה היהודית. לצידו שכן בית מרחץ ובו מקווה, ובסמוך אליו בית הספר היהודי. המבנה היה בן 2 קומות והכיל מקום לכמה מאות מתפללים. הקומה השנייה שימשה לעזרת נשים. ב-1948 נמכר מבנה בית הכנסת לצבא בולגריה ושימש מחסן תחמושת עבור יח' ברית ורשה. ב-1971 רכשה עיריית ימבול את המבנה ושיכנה בו גלריה לאמנות. בחפירה ארכאולוגית שבוצעה במקום, נתגלו מתחת למבנה הקיים שרידי בית כנסת קדום. החפירה כוסתה והשרידים לא נחקרו מסיבות תקציביות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת בימבול** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  צבי קרן, הקהילה היהודית בימבול, באתר "כולנו בולגרים".
2. ↑  חיים קשלס, **דורות הראשונים**, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 65.
3. ↑  חיים קשלס, **קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל**, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
4. ↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, **A Guide to Jewish Bulgaria**, Vagabond Media Ltd, 2011, ISBN 9549230635, pages 154-155.
5. ↑  ART GALLERY GEORGE PAPAZOV - YAMBOL, באתר museology.bg (באנגלית).
הכניסה לספריית המורשת היהודית, הצמודה לבית הכנסת בן עזרא
דגם הגניזה הקהירית, מוצב בבית התפוצות
**בית הכנסת בן עזרא** (בערבית: معبد بن عزرا) הנקרא גם **בית כנסת הגניזה**, הוא בית כנסת המצוי ברובע הקופטי שבפוסטאט, בעיר קהיר שבמצרים, ובו נמצאה הגניזה הקהירית.

היסטוריה
--------

בית הכנסת נבנה על חורבות בסיליקה של כנסייה קופטית, ואדמותיה נקנו בשנת 882 לספירה על ידי אברהם בן עזרא מירושלים, עבור 20,000 דינרים. בתקופה זו, התפללה בבית הכנסת הקהילה הירושלמית ("אלשאמיין"), שכללה יהודים שמוצאם מארץ ישראל וסוריה, ונוסח התפילה בבית הכנסת היה נוסח ארץ ישראל.

על פי המסורת המקומית, בית הכנסת נבנה במקום שבו נמצא משה רבנו כתינוק. בית הכנסת נקרא במקור "בית הכנסת של אנשי ישראל". מאוחר יותר נודע בשם "בית הכנסת של אליהו הנביא", ואחר כך בית הכנסת "בן עזרא". רבי משה בן מימון, הרמב"ם, התפלל בבית כנסת זה, ולכן הוא גם נקרא לעיתים בשם בית הכנסת הרמב"ם.[דרוש מקור]

בעבר היו לבית הכנסת דלתות עץ מרשימות, עם 16 לוחות עץ מהוקצעים, כנראה מן המאה ה-11, אשר נמצאות כיום במוזיאון ישראל בירושלים.

בעת שיפוץ שנערך בשנות ה-90 של המאה ה-19, במהלכו נהרס רוב המבנה הישן, התגלה בעליית הגג של בית הכנסת חדר גניזה עתיק, ובו מאות אלפי דפים ומסמכים מקוריים. בגניזה, שכונתה בשם "הגניזה הקהירית", נמצאו שלמים למעלה מ-100,000 דפים, מרביתם מן האלף הראשון לספירה, ובהם לא רק דפים מכתבי הקודש, אלא גם ספרים, מכתבים ומסמכים שונים שנכתבו בעברית, ארמית, ערבית, פרסית, יידיש ולטינית - בדרך-כלל באותיות עבריות. פרסום המסמכים שהתגלו הביא למהפכה בחקר ההיסטוריה היהודית וההיסטוריה הכללית של ימי הביניים. מסמכי הגניזה הועברו לספריות ברחבי העולם, ומדענים רבים בארצות שונות שוקדים מזה עשרות שנים על חקירתם.

החל משנות ה-80 של המאה ה-20 נערכו במקום עבודות שיפוץ ושימור, ונבנתה בה ספרייה למורשת יהדות מצרים. בית הכנסת משמש מוקד עלייה לרגל לתיירים רבים.

ראו גם
------

* בית הכנסת שער השמים (קהיר)
* יהדות מצרים
* גניזת קהיר (הגניזה הקהירית)
* ידותון הלוי החבר

לקריאה נוספת
------------

* יורם מיטל, **אתרים יהודיים במצרים**, יד בן-צבי והאוניברסיטה העברית, תשנ"ה - 1995, עמ' 20 - 30.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת בן עזרא** בוויקישיתוף
* בית הכנסת בן עזרא(הקישור אינו פעיל), באתר בית התפוצות.
* בית כנסת בן עזרא (קהיר), דף שער בספרייה הלאומית
* כתבה בישראל היום

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוד המערה, באתר ישראל היום

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258461705171
* GND: 4225631-8
* LCCN: nr96002874
* VIAF: 125948575
* WorldCat: lccn-nr96002874

 |
**בית הכנסת רבי יוסי בנאה** המוכר גם כ**בית הכנסת הצדיק הלבן** הוא בית כנסת קדום, שנוסד במאה ה-15 על ידי עולים מצפון ספרד בעיר העתיקה של צפת.

שמותיו
------

לבית הכנסת שני כינויים: "בית הכנסת בנאה" ו"בית הכנסת הצדיק הלבן". מסורות שונות וסותרות המתייחסות לדמויות שונות נקשרו בשמות אלו.

מסורת אחת טוענת כי "הצדיק הלבן" הוא ראש חכמי צפת ומנהיגו של קהל אראגון, רבי יוסף סרגוסי, בשל האגדה המסופרת עליו כי פעם אחת נצטוו יהודי העיר לתת לפחה תרנגול לבן, שהיה נדיר, ומשלא מצאו פנו לרבי יוסף לעזרה. רבי יוסף הורה להביא לו תרנגולים שאינם לבנים, ובזכות תפילתו הם הלבינו.

מסורות אחרות מציינות במקום את קברו של אבא יוסף הבנאי שכינו אותו "רבי יוסי הבנאי" (או בנאה). הקבר מצוין שם עד היום. מסורות אלו קושרות את אגדת התרנגול הלבן למקום, משום שכדי להלבין את התרנגולים הביאום לקברו של אבא יוסף הבנאי.

תולדות בית הכנסת
----------------

בית הכנסת נבנה במאה ה-15 על ידי יהודים ספרדים שעלו מאראגון, עוד לפני גירוש ספרד, ושימש את "קהל אראגון".

בית הכנסת נפגע מספר פעמים ברעידות האדמה הרבות שפקדו את צפת, ונחרב לחלוטין (למעט מתחם הקבר) ברעידת האדמה הגדולה ב-1759. שיקומו החל בראשית המאה ה-19, עת משפחת עבו ובראשה רבי שמואל עבו התיישבה בצפת וקבעה את מקום תפילתה בבית הכנסת. גם הקהילות היהודיות בסמרקנד ובבוכרה תרמו הון רב לשיפוץ בית הכנסת. כתובות בבית הכנסת מציינות שני תאריכים משמעותיים בשיקום הית הכנסת: 1873 ו-1905.

כיום עדיין מצוי בבית הכנסת ספר התורה של משפחת עבו, ומבית הכנסת יוצאת התהלוכה המרכזית של המשפחה מצפת לקבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון מדי שנה בל"ג בעומר.

ספרי התורה בבית הכנסת, 1964.

לקריאה נוספת
------------

* מנחם מיכלסון, יהודה סלומון, משה מילנר, **מקומות קדושים וקברי צדיקים בארץ ישראל**, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1996, עמ' 153.
* אייל מירון, **צפת וכל נתיבותיה**, יד יצחק בן צבי, 2006, עמ' 101 - 103.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב חיים הורוויץ, חבת ירושלים סימן לב
**My Story** (בעברית: **הסיפור שלי**) הוא שיר שהוקלט על ידי הטיקטוקרית והזמרת האמריקאית לורן גריי. השיר יצא לאור ב-10 באוגוסט 2018, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, כסינגל שלא מתוך אלבום וכסינגל הבכורה של גריי.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב על ידי דני שאה, פליסיטי בירט, בלייר דרייאן ולורן גריי והופק על ידי סקיי אדמס. את השיר הוציאה גריי לאחר שזכתה להצלחה רבה ברשת החברתית מיוזיקלי, שהייתה אפליקציית רשת חברתית סינית שאיפשרה יצירה ושיתוף של סרטוני וידאו ולשידור חי. בהמשך, הפכה לטיקטוק.

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8.5 מיליון השמעות.

וידאו קליפ
----------

קליפ המילים הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של לורן גריי ב-14 באוגוסט 2018, ארבעה ימים לאחר צאתו של השיר כסינגל. קליפ המילים זכה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-9.2 מיליון צפיות בסך הכול. במהלך קליפ המילים ניתן לראות את גריי מבצעת תנועות שונות, תוך שמופיעות מילותיו על המסך עצמו.

בנוסף לקליפ המילים, הוציאה גריי קליפ אנכי שזכה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-1.4 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2018)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 10 באוגוסט 2018 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | יוניברסל |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "My Story" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דני שאה, פליסיטי בירט, בלייר דרייאן, לורן גריי
2. 1 2 3 4  *Loren Gray – My Story*, נבדק ב-2021-05-14
3. ↑  Live Tv (@livetv) TikTok | Watch Live Tv's Newest TikTok Videos, TikTok
4. ↑  TikTok - Make Your Day, TikTok
5. ↑  *My Story*, נבדק ב-2021-05-14
6. 1 2 3  *Loren Gray - My Story (Lyric Video)*, נבדק ב-2021-05-14
7. ↑  *Loren Gray - My Story (Vertical Video)*, נבדק ב-2021-05-14
**בית הפרחים** (בסרבו-קרואטית: **Kuća cveća**) הוא מאוזוליאום בעיר בלגרד שבסרביה, המשמש כמקום קבורתו של נשיא יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו.

הקמה
----

המבנה, בשטח כולל של 902 מטרים מרובעים, הוקם בשנת 1975. הוא הוקם בקרבת בית המגורים של טיטו כדי לשמש לו כמקום עבודה ומנוחה נוסף. 

במבנה יש שלושה אגפים: אגף מרכזי שבו גינת צמחים ומעליו גג זכוכית, ומשני צידיו שני אגפים מקבילים ובהם מסדרונות רחבים. בצד המבנה הנגדי לכניסה נמצאת מרפסת פתוחה, המשקיפה על העיר. טיטו נקבר באגף המרכזי של המבנה, על פי בקשתו.

במשך כעשור לאחר התפרקות יוגוסלביה היה המבנה סגור לקהל הרחב. לאחר מכן שב המבנה ונפתח למבקרים. 

כיום נמצא המבנה בשטחו של המוזיאון להיסטוריה של יוגוסלביה. במבנה עצמו מצויה תצוגה של חפצים ומסמכים מימי שלטונו של טיטו.

מבקרים רבים מגיעים אל המבנה ב-25 במאי - יום הולדתו של טיטו, שהיה גם "יום הנוער" ביוגוסלביה הקומוניסטית. ב-2004 ביקרו בו 11 אלף איש, ומאז 1982 - 17 מיליון.

בשנת 2013 נפטרה ונקברה במבנה יובאנקה ברוז, אשתו השלישית ואלמנתו של טיטו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הפרחים** בוויקישיתוף
אולם בית הכנסת המשמש בראשית המאה ה-21 ככנסייה
**בית הכנסת הספרדי "קהל גדול שלום" ברוסה** היה בית כנסת, אשר פעל בעיר רוסה בבולגריה מ-1863 ועד 1952 ומ-1997 משמש ככנסיית "אלוהי הנבואה".

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **יהדות רוסה**  

קהילה יהודית ספרדית מתועדת ברוסה החל מהמחצית השנייה של המאה ה-18. הקהילה הספרדית התגוררה ברובה בשכונת חצר במרכז העיר. בראשית המאה ה-20 נכללה קהילת רוסה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בממלכת בולגריה, מנתה 4,300 נפשות וכ-75% מהם היו ספרדים. בתקופת בין המלחמות היו ראשי הקהל הספרדי יצחק חסון, נסים דניאל, רחמים אשרוב ויעקב משיח. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו ברוסה 3,000 יהודים. מרבית יהודי רוסה עלו לישראל לאחר הקמתה. ב-1949 נמנו ברוסה 452 יהודים וב-2004 מנתה הקהילה 200 נפשות.

המבנה
-----

בניית בית הכנסת החלה ב-1862 והסתיימה שנה מאוחר יותר. המבנה שכן במרכז שכונת החצר היהודית, הוא היה בן שתי קומות והקיפה אותו חצר גדולה. הקומה השנייה שימשה לעזרת נשים. בית הכנסת היה מהודר, שמעו יצא אל מחוץ לבולגריה ובעיתון החבצלת נכתב אודותיו: "עצמת תפארתו אין לתאר בחרט אנוש". בית הכנסת הפך למרכז תרבותי וחברתי לקהילה הספרדדית של רוסה, ובו התקיימו גם טקסי חתונה של בני ובנות הקהילה והתכנסויות קהילתיות לרגל חגים ומועדים. לאחר העלייה ההמונית לישראל נמכר המבנה ושימש כנגרייה, ובהמשך שימש כסטודיו של צייר. ב-1997 נמכר האתר לכנסיית "אלוהי הנבואה" (באנגלית: Church of God of Prophecy).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת הספרדי ברוסה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים קשלס, **היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898)**, בתוך: אנציקלופדיה גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 65.
2. ↑  אלברט רומנו, **תקנון הקהילות והקונסיסטוריון**, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 439.
3. ↑  הקהילה היהודית ברוסה, באתר jewishvirtuallibrary (באנגלית).
4. 1 2 3  צבי קרן, הקהילה היהודית ברוסה, באתר "כולנו בולגרים".
5. ↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, **A Guide to Jewish Bulgaria**, Vagabond Media Ltd, 2011, ISBN 9549230635, pages 88-89.
6. ↑  מסע ישראל - רוסטשוק, חבצלת, 7 ביוני 1872
7. ↑  הקהילה היהודית ברוסה - בית הכנסת באחד החגים (1933), באתר centropa.org (באנגלית).
**בית הראשונים** (בית צ'ודקוב) בבנימינה הוא מוזיאון המציג את חיי המתיישבים הראשונים במושבה.

היסטוריה
--------

הבית הוא בית פשוט מימיה הראשונים של בנימינה, ביתה של משפחת צ’ודקוב, שעלתה ארצה עם הצהרת בלפור והתיישבה בבנימינה כמשפחת איכרים מייסדים. מנחם מנדל צ’ודקוב היה תעשיין סבון שעלה מרוסיה ולא מצא בארץ דורשים למרכולתו. לפיכך רכש נחלה וזכות לאיכרות בבנימינה, שנוסדה באותם הימים בידי הברון רוטשילד.

לאחר מותו תרמה המשפחה את הבית, על מנת להנציח את ראשית ההתיישבות. בית הראשונים נחנך במסגרת חגיגות ה–70 למושבה ב–1992. כיום הבית מתפקד כמוזיאון. ניתן לראות בו כלי חקלאות (מחרשות, דיסקוס, מפזרת דשן, משדדה ועגלת ראשונים), כלי בית (קערת כביסה, מעגילה, כדי חלב, מגפרים ועוד) ומכשירים נוספים אשר שימשו את האיכרים שייסדו את המושבה בשנות ה-20 של המאה העשרים. החדר הראשון מוקדש למייסדי בנימינה, במסדרון מוצגות תמונות מייבוש ביצות כבארה, החדר השני מציג את המשך תולדות המושבה, ובמטבח ניתן לראות כלים שהיו בשימוש: ארגז רוח ששימש כעין מקרר, מחבצה, תנור נפט מפואר, מטאטא זרדים ומעגילה.

הבית שופץ ומתוחזק על ידי "העמותה לשימור ושחזור עבר המושבה בנימינה", המפעילה במקום פעילויות של הדרכה והסברה למבוגרים ולתלמידים, כולל מילוי דפי הפעלה ופעילויות של פעם, כביסה, פעילות מהחיטה עד הלחם כולל הכנת פיתות ועוד.

כל המוצגים בבית אותנטיים, ונתרמו על ידי תושבי בנימינה. רוב הסיורים במקום מועברים על ידי עמיצור כהן, כוורן במקצועו וחבר העמותה לשימור ושיחזור עבר המושבה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית הראשונים בבנימינה** |

* בית הראשונים בבנימינה, באתר האינטרנט של "העמותה לשימור ושחזור עבר המושבה בנימינה"
**בית הכנסת ח'וראסאניה** הוא בית כנסת הממוקם ברחוב ואליאסר בטהראן, איראן.

היסטוריה
--------

בשל הגידול הרב באוכלוסיית יהודי יוצאי משהד, הוחלט בשנת 1969, בפגישת אגודת הצדקה קילימיאן ח'וראסאניה שהתקיימה בבית הכנסת ליביאן בטהראן, על הקמת מתחם תרבות ובו בית כנסת גדול, אולם קבלת פנים, משרדי העמותה ובית ספר. לצורך הבנייה נאספו תחילה לשלוש מאות וחמישים אלף טומאן. בהמשך נתרמו שני מיליון ריאל איראני על ידי בית הכנסת רפי ניא, מיליון ריאל מקרן בית הכנסת ליביאן, ומיליון ריאל ממכירת בית הכנסת יוסופזאדה במשהד.

בשנת 1970, החלה בנייתו של בית הכנסת ח'וראסאניה על קרקע שנרכשה ברחוב ואליאסר 96 מערב זורואסטר, טהראן, איראן. המתחם בן ארבע הקומות התחיל לשמש כמרכז תרבות בשנת 1974.

בקומה הראשונה (תת קרקעית) היו חצר וחניה, דירתו של השוער, מטבח חדיש ומאובזר, מקרר, מערכת כיריים, מחסן, וחדר מכונות (מרכז מערכת חימום וקירור).

בקומה השנייה, היה אולם קבלת הפנים, ששימש כמסעדה לארוחות צוהריים ולאירועים משפחתיים, וחלק נוסף שהוקדש לפעילות התרבותית של צעירי משהד.

בקומה השלישית היה אולם לעריכת שמחות והתכנסויות עם קיבולת של כחמש מאות איש (בשנות הפעילות הראשונות, עקב ריבוי המתפללים, בעיקר בראש השנה וביום כיפור, אולם זה שימש גם כבית כנסת).

בקומה הרביעית נבנה בית הכנסת ח'וראסאניה המשתרע על שטח של 800 מ"ר ויכול להכיל כ-400 איש (300 גברים ו-100 נשים) עם ארכיטקטורה חדשה בהשראת בתי הכנסת המודרניים, תקרה מעוצבת, חלל פנימי מסודר ומעוצב יפה, וויטרז'ים עם מוטיבים של שנים עשר השבטים.

רבי אליהו בן חיים שימש כרב בית הכנסת ושליח ציבור מאז תחילת פעילותו. נכון ל-2020, אף על פי שרוב יהודי משהד היגרו, מתקיימות בו עדיין תפילות בשבתות ובחגים, ואולם קבלת הפנים ממשיך לפעול בניהולו של המהנדס רחמני בסיועם של אנשי דת נוספים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Khorasaniha Synagogue, Research Studies Center of Iranian Jews, ‏11 בנובמבר 2020
**בית הכנסת קהל ישן** (בסרבית בכתב לטיני: **Stara Sinagoga** וכן **Il Kal Vježu**, בלאדינו: **Il Kal Viejo**) היה בית הכנסת הספרדי המרכזי של יהודי בלגרד ופעל מ-1690 ועד הפלישה ליוגוסלביה במלחמת העולם השנייה. ב-1908 נחנך בית הכנסת בית ישראל אשר החליף את "קהל ישן" כבית הכנסת המרכזי.

היסטוריה
--------

ב-1688 במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה בלגרד על ידי צבא ממלכת הבסבורג. יהודי העיר גורשו ובית הכנסת המרכזי נבזז והועלה באש. ב-1690 עלה בידי הצבא העות'מאני לכבוש מחדש את העיר. מקצת מיהודים שגורשו שבו לשכונה היהודית דורצ'ול והקימו מבנה בית כנסת מרכזי חדש אשר לימים נקרא "קהל ישן". ב-1717, במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718) נפגע שוב מבנה בית הכנסת ושוקם, וכך גם ב-1739 במהלך המלחמה האוסטרית-עות'מאנית. בשנים: 1752, 1790, 1795 ניזוק בית הכנסת קשות מדליקות שפרצו בו. המבנה שוקם וחזר לפעילות בזכות תרומות שהעבירו יהודי מנטובה.

עם עלייתו לשלטון של מילוש אוברנוביץ' בנסיכות סרביה חלה הטבה משמעותית ביחס השלטונות ליהודי בלגרד. הנסיך ביקר בבית הכנסת והעביר תקציבים לשיקומו ולרכישה וכתיבת ספרי תורה חדשים. בספטמבר 1819 נחנך מחדש בית הכנסת המשוקם בטקס חגיגי בהשתתפות הנסיך אוברנוביץ'. הבניין היה חד קומתי ובנוי בצורת מלבן. ארון הקודש פנה לכיוון מזרח. בכל אחד מצידי המבנה היו 9 חלונות. לעזרת הנשים הוביל גרם מדרגות שמוקם בסמוך לכניסה לאולם התפילה. ב-1820 נערך בבית העלמין היהודי בבלגרד טקס גניזה לספרי התורה ותשמישי הקדושה שנפגעו במלחמות השונות.

ב-1862 הפגיזו העות'מאנים את בלגרד מעמדותיהם במצודת בלגרד ובית הכנסת נפגע שוב. ב-1864 ערכה הקהילה מגבית לצורך שיקום המבנה וכן מכרה "מקומות מסומנים" לצמיתות ל-60 מעשירי הקהילה לצורך כך. ב-1888, לאחר שהוענקה ליהודי בלגרד הזכות להתיישב בכל חלקי העיר, עזבו רבים מאמידי הקהילה את השכונה התחתית של דורצ'ול, יָאלִייָה (בסרבית: Jalija) ועברו להתגורר בשכונה העילית זֶרֶק (בסרבית: Zerek) וכן באזורים שמחוץ לדורצ'ול. מספר המתפללים הלך והתמעט. ב-1908 נחנך בשכונה העילית בית הכנסת בית ישראל שהיה למרכזי עבור הקהילה הספרדית בבלגרד. במהלך מלחמת העולם השנייה נותר מבנה בית הכנסת "קהל ישן" על תילו. לאחר כינון הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה יושמה תוכנית בניין עיר חדשה בבלגרד ובמהלכה ב-1952 נהרס מבנה בית הכנסת והוקמה שכונת מגורים, וזאת על אף פניות רבות מראשי יהדות יוגוסלביה ותושבים מקומיים לשקם ולשמר את הבניין לזכר תושבי השכונה היהודית שנרצחו בשואה.

ב-2018 נערכו באזור בו שכן בית הכנסת חפירות ארכאולוגיות במימון הקהילה היהודית בבלגרד, נתגלו ונוקו שרידו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פנים בית הכנסת, באתר המרכז לאמנות יהודית
* Hidden Belgrade (23): Jalija, Belgrade’s lost Jewish neighbourhood, באתר thenutshelltimes.com (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  **הקהילה היהודית בבלגרד**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 62-60.
2. ↑  **אמנות יהודית**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 325.
3. ↑  בחפירות ארכאולוגיות בעיר העתיקה נתגלו שרידי בית כנסת מהמאה ה-16, באתר novosti.rs (בסרבית).
**בית וויגאליק** הוא מבנה בית דירות בשכונת רחביה שבירושלים ברחוב הקרן הקיימת 20, פינת רחוב אוסישקין בגבולה הצפוני של השכונת. הבית הוא מפואר ויוצא דופן בנוף הבנייה של רחביה ומתאפיין בסגנון לקטני.

היסטוריה
--------

הבניין תוכנן עבור יעקב פסח וחנה וויגאליק על ידי האדריכל נתן ברין ובנייתו הסתיימה  בסיוון תרצ"ו 1936. יעקב פסח וויגאליק היה  מתרים מקצועי של בית היתומים דיסקין והבניין נבנה מראש כבית דירות להשכרה. הזוג וויגאליק היו חשוכי ילדים והתגוררו בקומה השנייה משמאל. 

הבניין בנוי אבן אדמדמה (מיזי אחמר), נבנה בסגנון הלקטני וכך כולל אלמנטים קלאסיים כמו גם מרכיבים הלקוחים מעולם הצורות של הסגנון הבינלאומי ואף מסגנון האר-דקו. חזיתו של הבניין מעוטרת בקשתות, מרפסות בהן עמודים בעלי כותרות מסוגננות וקשתות נאו-מזרחיות – כאשר כל אלו רכיבים אופיינים לסגנון הקלאסי. החלונות האנכיים בצידי הבניין המהווים המשך של  חדר המדרגות עשויים על פי הסגנון בינלאומי. החלונות נמשכים לאורך כמה קומות, מזכירים בצורתם תרמומטר ומכניסים אור לתוך חדרי המדרגות.  סבכות גדר הברזל סביב הבית מעוצבות בסגנון האר-דקו וכמו כך גם עיצוב האותיות בשער הכניסה הראשי – בהן מופיעה שנת סיום הבנייה (תרצ"ו). על שלט הכניסה לבניין מופיעים שמות הבעלים של הבית – יעקב פסח וחנה וויגאליק, וכך גם במרכז הכניסה המעוגלת. 

הבניין הוגדר כבניין לשימור ומופיע ברשימת אתרי המורשת בישראל.

גלריה
-----

* כתובת שער הכניסהכתובת שער הכניסה
* פרט מן החזית האקלקטית פרט מן החזית האקלקטית

לקריאה נוספת
------------

* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  רפי כפיר, בית וויגאליק, באתר אהבת ירושלים
2. ↑  דוד קרויאנקר, **אדריכלות בירושלים - הבנייה בתקופת המנדט הבריטי**, ישראל: כתר, 1989, עמ' 343-344
**בית הכנסת קהל ישן** (בבוסנית: **Stara Sinagoga** וכן **Il Kal Vježu**, בלאדינו: **Il Kal Viejo**) הוא בית הכנסת הספרדי הראשון שהוקם עבור יהודי סרייבו, ופועל מ-1581.

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **יהדות סרייבו**  

קהילה יהודית ספרדית התקיימה בסרייבו החל מאמצע המאה ה-16. ב-1566 התיר קאניילי סייאווש פאשה(אנ') הוואלי של איילט בוסניה ליהודי סרייבו, להקים בעיר שכונה יהודית ולהתגורר בה במגורי קבע. ב-1581 נחנך "בית הכנסת קהל ישן" אשר מוקם בתוך שכונת החצר היהודית בעיר שנקראה "אֶל קוֹרְטִיז'וֹ" (El Cortijo, מלאדינו: החצר). המבנה נבנה מלבנים והוא בן 3 קומות.

ב-1697, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1699-1683) נכבשה סרייבו על ידי צבא ממלכת הבסבורג בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה. בית הכנסת הועלה באש וניזוק קשות. ב-1788 נחרב שוב בדליקה שפרצה במקום. ב-1794 אישר הוואלי העות'מאני לבני הקהילה לשקם את בית הכנסת. העבודות התמשכו לאורך שנים ארוכות ולפי כתובת המצויה על תקרת המבנה, עולה כי הן הסתיימו ב-1827.

במהלך מלחמת העולם השנייה הושחת בית הכנסת, נבזז והופקע. הוא שימש בית מעצר ובהמשך מחסן ומאוחר יותר ננטש. לאחר המלחמה שופץ הבניין וב-15 באוקטובר 1966 נחנך בו "המוזיאון היהודי של בוסניה והרצגובינה". המוזיאון התמקד בהצגת תולדות יהדות סרייבו והיו בו 3 מפלסים. במוזיאון הוצגו דגם בית הכנסת העתיק וכן תשמישי קדושה ופרטי לבוש מהמאה ה-18 שהובאו מקהילות בוסניה ורקע כללי על הקהילות, מנהיגיהן וכן אישי מדע ורוח בולטים. מפלס אחד הוקדש לשואת יהודי בוסניה. במהלך מלחמת בוסניה נסגר המוזיאון היהודי. ב-2004 נחנך מחדש תחת המוזיאון ההיסטורי של סרייבו וקיים בו גם חדר תפילה. בבית הכנסת מתקיימת תפילה אחת בשנה, ערבית של יום א' של ראש השנה.

ראו גם
------

* בית הכנסת קהל גדול בסרייבו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת קהל ישן בסרייבו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת קהל ישן בסרייבו
* בית הכנסת קהל ישן בסרייבו, בערוץ visitbosniaorg באתר יוטיוב (בבוסנית)
* אברהם מילגרם, Pre-Modern Synagogue Architecture and Interior Design, באתר myjewishlearning.com (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקהילה היהודית בבוסניה, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
2. ↑  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר אוניברסיטת סירקיוז (באנגלית).
3. ↑  כרוניקה של יהודי סרייבו, באתר elmundosefarad (בבוסנית).
4. 1 2  זוסיה עפרון, **אמנות יהודית ביוגוסלאוויה**, בתוך פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, 1988 עמודים 323–324, 341-340.
5. ↑  הקהילה היהודית בסרייבו, באתר הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית).
**בית התנ"ך** היה מוזיאון ממצאים ארכאולוגיים, עבודות אמנות, מזכרות ואספנות הקשורים למורשת התנ"ך ולימודה, ששכן בבית דיזנגוף.

היסטוריה
--------

בבית דיזנגוף פעל במשך שנים מוזיאון תל אביב לאמנות. זמן מה לאחר חנוכת המשכן החדש של המוזיאון, באפריל 1971, עוד המשיך המוזיאון להציג בבית דיזנגוף, אולם במהרה הבניין הועבר לממשלה ונזנח. לאחר שעמד מספר שנים בשממונו הוא הועבר לידי עמותת התנ"ך שפתחה בו את בית התנ"ך.

"בית התנ"ך" נוסד בשנת 1974 בשתי הקומות העליונות של בית דיזנגוף (מעל היכל העצמאות) ביוזמתו של ראש ממשלת ישראל לשעבר דוד בן-גוריון תחת השם "מוזיאון בית התנ"ך", בשיתוף עם החברה לחקר המקרא, שעל שכמה הוטלה הנהלתו המדעית. הוצגו בו ממצאים ארכאולוגיים ועבודות אמנות שונים אשר סיפרו את סיפורו של התנ"ך ותולדות עם ישראל בתקופתו. בין המוצגים שהוצגו בתערוכות היו ספרי תנ"ך בשפות שונות (בהן אמהרית, שפת יורובה מניגריה, קוריאנית, יפנית קלאסית, פרסית, קיקויו מקניה, וארצות נוספות, ספרי תנ"ך עתיקים, ביניהם דוגמאות מכתר ארם צובא - כתב היד העתיק ביותר (המאה ה-10) של תנ"ך שלם, התנ"ך הקטן ביותר בעולם, יצירות אמנות הקשורות לתנ"ך, מכתבים מבוילים וחתומים מערים בארצות תבל ששמן מוזכר בספר הספרים, פריטים ארכאולוגיים הנוגעים למקרא ודגם בית המקדש השני. כמו כן התקיימו במקום תערוכות מתחלפות בנושאי יודאיקה ומקרא, ונערכים הרצאות וסיורים בנושאי מקרא. במקום היו כמה ספריות שעניינן התנ"ך וארץ ישראל.

המוזיאון הופעל על ידי חברי "העמותה לחקר התנ"ך", בהם דני אופיר, בלהה הלפרין, דליה אגמון ואלחנן אבידור, על ידי מתנדבים, ללא תמיכה עירונית. גופים שונים כגון עיריית תל אביב ומינהל מקרקעי ישראל, הטילו את האחריות לתפעול הבית על זולתם. תחזוקת הבית הייתה מצומצמת, ובמפת העיר ואתריה ההיסטוריים שפרסמה העירייה ב-2006 לא הופיע בית דיזנגוף והמוזיאונים שבו. עם זאת, הוא נחשב מבנה לשימור של המועצה לשימור אתרים.  
 בחורף 2012, עם כניסתו לפועל של "חוק בית העצמאות", יצא "בית התנ"ך" מבית דיזנגוף. חלק מפריטיו הועברו אל שטחה של אוניברסיטת בר-אילן, חלק אל "היכל שלמה" בירושלים וחלק אל מחסנים.

בית התנ"ך העולמי – תוכנית בת כחצי מאה, שמעולם לא מומשה – מתוכנן לקום בעתיד בירושלים.

ראו גם
------

* היכל העצמאות (ישראל)

קישורים חיצוניים
----------------

* בית התנ"ך באתר מדריך למוזיאונים בישראל
* חזקי עזרא, הסוף להזנחת בית התנ"ך, ערוץ 7, 23 בספטמבר 2008
* אלי אשד, מדוד בן ישי ועד דוד בן-גוריון - 40 שנות בית התנ"ך, בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד", 21 באפריל 2010
* צופיה הירשפלד, האם בית התנ"ך בתל-אביב ייסגר?, באתר ynet, 30 ביוני 2011
* בית התנ"ך (תל אביב), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפתח המוזיאון החדש בתל אביב, דבר, 20 באפריל 1971
2. ↑  תל אביב, בית דיזנגוף, דבר, 25 ביוני 1971
3. ↑  שלמה שבא, מה פתאם בית התנ"ך?, דבר, 1 במרץ 1974
4. ↑  היכל העצמאות, באתר המועצה לשימור אתרים.
5. ↑  ניר חסון, הממשלה אישרה לעמותה פרטית להקים מוזיאון תנ"ך בי-ם, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303331605171
* LCCN: n2010041907
* VIAF: 131891587
* WorldCat: lccn-n2010041907

 |
"**The Streets Where I Belong**" (בעברית: "**הָרְחוֹבוֹת בָּהֶם אֲנִי שַׁיֶּכֶת**") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הנורווגית אנני, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, *Dark Hearts* (2020). השיר יצא לאור ב-25 בספטמבר 2020, בהוצאת חברת התקליטים אנני מלודי רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.

כאשר "The Streets Where I Belong" יצא לאור, הופנו כלפיו שבחים ביקורתיים רבים מטעם אתרי המוזיקה, כולל בפיצ'פורק וב-*MuuMuse* (אנ').

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב על ידי אנני, יונאס פטרסון וסטפן סטורם והופק על ידי סטורם גם כן. בדומה לסינגלים הקודמים מ-*Dark Hearts*, "The Streets Where I Belong" הוא שיר ג'אם-סינת'-פופ עם אווירה שתוארה כלקוחה מסרטים שיצאו בשנות ה-80, שבו אנני מגוללת סיפורים על ימי קיץ ליד המפרץ, מסיבות בני-נוער בלילה וכמיהות רומנטיות "צעירות".

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-1.5 מיליון השמעות.

ביקורת
------

"The Streets Where I Belong" זכה לשבחים ביקורתיים רבים מטעם מבקרי המוזיקה השונים כאשר יצא. בביקורת שפורסמה ב-*MuuMuse* נכתב כי:

> 
> אנני נזכרת בימי ההתבגרות שלה בברגן, נורווגיה, שם התאהבה בטור קרוקנס, הידוע גם בתור די ג'יי אירוט. השניים עבדו יחד על הופעת הבכורה שלה ב-1999 עם "Greatest Hit", להיט מועדוני המחתרת של מדונה שבסופו של דבר התחיל את הקריירה שלה. למרבה הצער, החבר שלה – שנולד עם מחלת לב – חלה, ונפטר זמן קצר לאחר מכן בגיל 23 בלבד.
> 
> 
> 
> — חלק מביקורת שנדלתה מ-*MuuMuse*
> 

גם בפיצ'פורק סקרו את השיר כאשר יצא, וזאת בנוסף לכך שאתרים ומגזינים כמו סלנט סקרו אותו בחיוב.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ הנלווה של "The Streets Where I Belong" פורסם ב-25 בספטמבר 2020.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2020)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 25 בספטמבר 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | אנני מלודי |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "The Streets Where I Belong" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  *Annie – The Streets Where I Belong*, נבדק ב-2023-09-02
2. 1 2  Condé Nast, Annie: Dark Hearts, Pitchfork (באנגלית אמריקאית)
3. ↑  "The Streets Where I Belong": Annie Captures the Feeling of Moving Back Home, MuuMuse, ‏2020-09-30 (באנגלית אמריקאית)
4. ↑  *The Streets Where I Belong*, 2020-09-25, נבדק ב-2023-09-02
5. ↑  Sal Cinquemani, Annie ‘Dark Hearts’ Review: A Deep Dive Into the Past, Slant Magazine, ‏2020-10-11 (באנגלית אמריקאית)
6. ↑  *Annie - The Streets Where I Belong*, נבדק ב-2023-09-02
7. ↑  *Annie – Dark Hearts*, נבדק ב-2023-09-02
**תחנת הנוטרים** בבנימינה, היא תחנת נוטרים אזורית שריכזה פעולות ביטחוניות שונות החל משנת 1938, עם הקמת משטרת הנוטרים בארץ ישראל בידי שלטונות המנדט הבריטי. התחנה נבנתה בין עמודיו של מגדל המים הקיים בבנימינה שהוקם בשנת 1922 בנקודה הגבוהה ביישוב, במימון הברון רוטשילד. תחנת הנוטרים ממוקמת ברחוב קרן היסוד בסמוך לבית הכנסת "תפארת בנימין".

המבנה החליף את התחנה הראשונה אשר שכנה במרתף מלון הולץ. 

בין השנים 1946-1936 מפקד התחנה היה מאיר פולק (2018-1910)
. גג התחנה שימש כעמדת תצפית וממנו התקיים קשר עם יישובי הסביבה באמצעות איתות מורס בלילה, ואיתות שמש ביום. 

המבנה הוסב למוזיאון בשנת 1996, בידי העמותה לשימור ושחזור עבר המושבה בנימינה. בקומה השנייה של המבנה מוצגים כיום מקלעים, פנס איתות שהיה בשימוש בתחנה ותחנת שידור מחתרתית אשר הייתה בשימוש ההגנה. במקום מוצבת כיום גם דמותו של קפטן דרקפורד, מפקד בריטי אשר העלים עין מפעילויות בלתי חוקיות של אנשי ההגנה בבנימינה. מחוץ למבנה מוצב סליק חבית של ארגון ההגנה אשר התגלה ריק מתוכן בבית הקברות של בנימינה במאי 1995.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הנוטרים** בוויקישיתוף
* תחנת הנוטרים באתר בנימינה
חזיתו הצפונית של הבית וכנסיית עמנואל
**בית ידידות מיין** (אנגלית **Maine Friendship House**) הוא מבנה היסטורי עשוי עץ ואבן במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, הניצב כיום ברחוב אורבך 10 פינת רחוב בר הופמן בתל אביב. המבנה ידוע גם בשם "בית פרנק" והוא משמש כ"מוזיאון המושבה האמריקאית". ממערב למבנה שוכנת כנסיית עמנואל שהוקמה בין השנים 1898–1904.

היסטוריה
--------

ב-22 בספטמבר 1866 הגיעה לארץ ישראל קבוצה בת 157 איכרים, נגרים ובעלי מלאכה שונים ממדינת מיין שבארצות הברית, כדי להתיישב בארץ ולהכשיר את הקרקע לשיבת היהודים אליה, דבר שלאמונתם יביא לשיבת ישו ולבוא הגאולה. הבית הוקם בידי מרק וונטוורת' (Mark Wentworth), וכמו רוב בתי המושבה הטרומיים האחרים, הוא נבנה מעץ שהובא מארצות הברית. המבנה הוקם בסגנון הקוטג' שהיה מקובל באותה עת בניו אינגלנד: הוא התנשא לגובה של שתי קומות ומתחתיו נחפר מרתף. קשיים בירוקרטיים, סכסוכים אישיים בין המתיישבים ומחלות גרמו למרבית האמריקאים לעזוב את הארץ בין השנים 1867–1868.

החל בשנת 1868 רכשו חברי כת הטמפלרים את בתי המושבה כדי להקים בה מושבה משל עצמם. בית וונטוורת' נרכש בידי משפחת פרנק, ובשנת 1892 נוסף לו אגף דרומי בנוי אבן, ששימש כ"מלון פרנק". פרנק הוסיף למבנה גג רעפים משופע, והוא רכש את מראהו הנוכחי. המושבה הגרמנית ביפו שגשגה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, עת גורשו יושביה מהארץ על ידי שלטונות המנדט הבריטי.

בשנת 1948 שוכנו בבית עולים חדשים, ובמסגרת הסכם השילומים עם גרמניה המערבית, רכשה מדינת ישראל את הבעלות בו. המבנה היה בשימוש עד שנת 1970, ולאחר מכן ננטש ומצבו התדרדר. בסופו של דבר, בשנת 2001, יועד המבנה להריסה, אך בשנת 2002 רכשו אותו בני הזוג ג'יין וריד הולמס (Jean and Reed Holmes) ממיין, אשר שחזרו ושימרו אותו. בשנת 2005 פתחו בני הזוג את בית הידידות של מדינת מיין ובו מוזיאון העוסק בתולדות המושבה האמריקאית ביפו. בשנת 2004 העניק ארגון השימור של מיין (Maine Preservation) תעודת הוקרה לבני הזוג הולמס על פועלם, והבית הוכר כמבנה לשימור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ידידות מיין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בית ידידות מיין

**המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו**  
ניתן ללחוץ על הקישורים לשמות המקומות.| 

**רחוב אורבך**: (1) בית הבולשת הבריטית • (4) בית אקלי נורטון • (6) מלון ירושלים (מלון הפארק) • (8) בית עמנואל • (10) בית ידידות מיין**רחוב בר הופמן**: (9) בית אוסטינוב • (11) בית הרוס • (15) כנסיית עמנואל • (17) בית רולה פלויד (בית תיאודור זנדל) • (19) בית עץ |
**Jiggle Jiggle** הוא סינגל בריטי-אמריקאי משנת 2022 של העיתונאי ויוצר הדוקו לואי ת'רו. השיר הופק על ידי צמד הדיג'יים Duke & Jones ממנצ'סטר. השיר נוצר בעקבות קליפ שבו ת'רו שר בראפ בתוכנית Weird Weekends (אנ').

רקע
---

בשנת 2000 בזמן צילומים לעונה השלישית של Louis Theroux's Weird Weekends, ת'רו ניסה לעשות ראפ, כשראפרים מתחנת הרדיו WQUE-FM (אנ') מניו אורלינס עוזרים לו עם קצב המנגינה. הראפ כולל קטעים מהשיר "Red Red Wine" (אנ'), שבמקור נכתב על ידי ניל דיימונד.

### תופעת אינטרנט

הצמד ממנצ'סטר, Duke & Jones, אשר יצרו מיקסים לקטעי אודיו אקראיים של העיתונאי לואי ת'רו, פרסמו את הקליפ שלהם ב-16 במרץ 2022. הקליפ הפך במהירות לוויראלי באפליקציה טיקטוק וברשתות חברתיות אחרות, והקליפ זכה ל-65 מיליון צפיות בטיקטוק נכון ל-7 ביוני. בסופו של דבר נחשפו קטעים נוספים שבו לואי ת'רו שר בראפ, מה שהוביל לכך שה-BBC כינו אותו "גאון היפ-הופ ענק".

אנשים רבים באפליקציה טיקטוק שרו למנגינת הקליפ "My money don't jiggle jiggle, it folds...". נכון ל-17 במאי 2022, השיר התנגן ברקע של 5.4 מיליון סרטוני טיקטוק.

הוצאה כסינגל
------------

ב-13 באפריל 2022, Duke & Jones הוציאו גרסה ארוכה יותר שבו ט'רו שר בראפ, נכון ל-7 ביוני 2022, לסינגל יש 11 מיליון צפיות ביוטיוב.

ב-12 במאי 2022, Duke & Jones העלו פוסט באינסטגרם עם סרטון של ט'רו מקליט את עצמו שר את השיר "Jiggle Jiggle" בסטודיו, ובכך הם רמזו שהם הולכים להוציא ביחד סינגל רשמי חדש. הסינגל "Jiggle Jiggle" בסופו של דבר יצא ב-13 במאי באותה שנה.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2022)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 29 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "Jiggle Jiggle" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Louis Theroux's viral 'Jiggle Jiggle' sound becomes full song amid TikTok fame, Dexerto, ‏2022-05-14 (באנגלית)
2. ↑  TokCount.com - My money don’t jiggle jiggle, it folds 💯💰 #louistheroux #ameliadimoldenberg #chickenshopdate #autotune #remix #fyp Realtime TikTok Live Video View Counter ⚡️, tokcount.com
3. ↑  BBC - 7 times Louis Theroux proved he was a massive hip hop head, BBC (באנגלית בריטית)
4. ↑  'Jiggle Jiggle': How documentarian Louis Theroux took over TikTok with a novelty rap song, Los Angeles Times, ‏2022-05-06 (באנגלית אמריקאית)
5. ↑  Duke & Jones & Louis Theroux, Jiggle Jiggle created by Duke & Jones & Louis Theroux | Popular songs on TikTok, TikTok
**Jigsaw** (בעברית: **פאזל**) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האמריקאי קונאן גריי, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השני שלו, *Superache*. את השיר כתב גריי יחד עם דן ניגרו, שגם הפיק אותו. השיר יצא לאור ב-21 בינואר 2022 על ידי חברת ההקלטות ריפבליק רקורדס.

רקע וכתיבה
----------

ב-16 בינואר 2022, פרסם גריי סרטון שלו מבצע את הבית הראשון של השיר עם גיטרה. יומיים לאחר מכן, הכריז גריי רשימת על השיר וצירף את עטיפתו.

"Jigsaw" הוא שיר פופ בסגנון בלדה ובעל אלמנטים של מוזיקת רוק הנשמעים במהלך הפזמון ובהמשך השיר. מבחינה מילית, השיר עוסק בלשנות את עצמך על מנת להשביע את רצונם של המאהב/ת שלך ולעשות הכל למענם. המונח "Jigsaw" (פאזל) מרמז על כך שהדברים אינם במצבם הרגיל. במספר תיאוריות נטען כי גריי כתב את השיר על מערכת היחסים של הוריו, שכן בבית הראשון נכתב "'Then I'd be more like my sister; Say, 'Thank you Ma'am and Mister" ("אז אהיה יותר כמו אחותי, ואומר 'תודה לכם מר וגברת'"). גריי הסביר על השיר: 

> 
> במקור, כתבתי ביומן שלי את "Jigsaw" לעצמי. ביליתי את כל חיי בלשנות את מה שהייתי פעם כדי לשמח את כולם. הייתי כל כך רגיל לנסות לרצות את כולם, שכשזה הגיע לאהבה, התחלתי לעשות את אותו הדבר. חשבתי שאולי אם אתלבש בצורה מסוימת, אתנהג בצורה מסוימת, אסדר את השיער שלי כמו שאוהבים, אז אולי סוף סוף יאהבו אותי. זה לא עבד, כמובן. בסוף כל זה הסתכלתי במראה ובקושי זיהיתי את ההשתקפות המפותלת והלא ברורה שלי שלי. אני מקווה ש-"Jigsaw" מהווה אזהרה לאנשים. להרוס את עצמך כדי לזכות באהבתו של מישהו ישאיר אותך לבד, כי בסופו של דבר, האדם הזה לא יאהב אותך, אלא רק את הגרסה שלך שיצרת עבורו. במקום זאת בחר להפוך למישהו שאתה אוהב.
> 
> 
> 
> 

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-33 מיליון השמעות.

הצלחה מסחרית
------------

השיר אמנם לא נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, אך דורג במקום ה-27 במצעד הרוק & אלטרנטיבי של בילבורד.

וידאו קליפ
----------

ב-26 בינואר 2022 פורסם קליפ המילים הרשמי של השיר. נכון למאי 2022, צבר הקליפ למעלה ממיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |
| מצעד הרוק & אלטרנטיבי | 27 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  *Conan Gray – Jigsaw* (באנגלית), נבדק ב-2022-05-25
2. ↑  "Conan Gray on Instagram". *Instagram*. 16 בינואר 2022. נבדק ב-25 במאי 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Conan Gray on Instagram: JIGSAW. FRIDAY". *Instagram*. 18 בינואר 2022. נבדק ב-25 במאי 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  *Jigsaw*, נבדק ב-2022-05-25
5. 1 2  "Conan Gray Chart History: Hot Rock & Alternative Songs". *Billboard*. נבדק ב-19 במאי 2022. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
6. 1 2  "Conan Gray - Jigsaw (Official Lyric Video)". YouTube. נבדק ב-25 במאי 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| קונאן גריי |
| --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |
| אלבומי אולפן | *Kid Krow* • *Superache* |
| מיני-אלבומים | *Sunset Season* |
| סינגלים | "Idle Town" • "Crush Culture" • "Generation Why" • "Checkmate" • "Comfort Crowd" • "Maniac" • "The Story" • "Wish You Were Sober" • "Heather" • "Fake" • "Overdrive" • "Astronomy" • "People Watching" • "Telepath" • "Jigsaw" • "Memories" • "Yours" |
| סיבובי הופעות | The Comfort Crowd Tour (2019) • The Kid Krow Tour (2020) |
בית ישע בגבעת ברנר
בית ישע בגבעת ברנר
בית ישע בגבעת ברנר
**בית ישע** הוא מבנה בקיבוץ גבעת ברנר שהוקם כבית הבראה צמחוני והפך, לאחר מלחמת העצמאות, לבית הבראה כללי פופולרי. בית ההבראה נסגר בשנות ה-80 של המאה ה-20, והמבנה מוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

עקרונות הקמת בית ההבראה
-----------------------

בית ישע הוקם בגבעת ברנר כבית הבראה צמחוני ביוזמתה של ישע סמפטר, תושבת רחובות. ישע תכננה בית הבראה בהסתכלות בריאותית כוללנית שיציע אירוח מבוסס צמחונות, שקט ושלווה, תרבות וחינוך לדרך חיים בריאה.

ההיסטוריה של האתר
-----------------

בית ישע הוקם בשנות ה-30 של המאה ה-20 ונחנך ב-1935. הקמת הבית מומנה על ידי ישע והתכנון נעשה על ידי יוחנן רטנר בסגנון הבינלאומי.

בית ההבראה נוהל על ידי לאה ברלין, חברתה של ישע ואירח מגוון של אורחים שכלל תושבי ארץ ישראל, תיירים, מבריאים וחיילים בריטים.

ב-1938 נפטרה ישע ולאה שהמשיכה לנהל את המקום שינתה את שמו ל"בית ישע" והשתדלה לשמר את רוח המקום.

בתקופת מלחמת העצמאות שימש המקום כבית הבראה לפצועי צה"ל ובהתאם לכך שונה תפריט שהוגש למבריאים. 

בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד עברה לאה לקיבוץ נצר סרני וניהול המקום עבר לידי חברי גבעת ברנר. בעקבות שינוי ההנהלה הפך המטבח לרב גוני והמקום הפך לפופולרי (במיוחד לחברי ההסתדרות). ב-1982 נסגר בית ההבראה ולאחר סגירתו הושכרו חלקים ממנו לחיילים, סטודנטים ומתנדבים וחלקים אחרים הוזנחו. גם הגינה המפוארת שהקיפה את הבית הוזנחה.

בין השנים 2014–2017 בוצעו במקום צילומים לסדרת הטלוויזיה "שכונה". המבנים המתפוררים שימשו בסדרה כמגוריהן של משפחות המוצגות כעניות.

תיאור המבנה
-----------

בית ההבראה כולל מספר אגפים והוא נבנה והוגדל לאורך מספר שנים:

* האגף הראשון נבנה ב-1934, נחנך ב-1935 וכלל מבנה אחד, חד קומתי, ובו 6 חדרים.
* ב-1936 נבנה אגף נוסף ובו 21 חדרים.
* ב-1941 נבנה אגף נוסף בן 10 חדרים.
* ב-1943 נבנתה קומה שנייה על המבנה המקורי (תוספת זו התאפשרה מאחר שנבנה מבטון יצוק).

ליד בית ההבראה נבנה ב-1942 בית עבור הרופא של המקום.

מסביב לבית ההבראה הוקם גן ובו בריכה (כחלק מהתפיסה הבריאותית של המקום). לאחר סגירת בית ההבראה הוזנחה הגינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ישע** בוויקישיתוף
* נטע מעין סמולר, בין שני בתים: בית סרני, בית ישע (הקישור אינו פעיל), באתר הקיבוצים
* מיכאל יעקובסון, זוהר בדשא, באתר Xnet‏, 21 ביולי 2011
* סיבוב באתר הצילומים הנטוש של הסדרה "שכונה", באתר של מיכאל יעקובסון
* בית ישע, באתר "גבעת ברנר"
* בית ישע וה'יציקה' הראשונה של גג רציני.. באתר "גבעת ברנר"
* בית ישע, באתר "ארגון היקים"
* 40 שנה ל"בית ישע" בגבעת ברנר, דבר, 4 בינואר 1977
* "בית ישע" בית ההבראה והנופש בגבעת ברנר, דבר, 26 ביוני 1979

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכסף הגיע ממכירת ביתה של ישע ברחובות לחיים ויצמן.
2. ↑  בהמשך נבנו אגפים בסגנון מודרני יותר.
3. ↑  במסגרת ההסכם עם הקיבוץ הוסכם ששתי הנשים יגורו בבית ההארחה.
4. ↑  "בית ישע", דבר, 3 בינואר 1939
5. ↑  תקוה וינשטוק, סיר הבשר ניצח, מעריב, 1 ביוני 1953
6. ↑  קיימות מספר סיבות לסגירת המקום: רעש הטיסות מנמל התעופה בן-גוריון, חוסר אטרקציות ותחרות מבתי הארחה אחרים.
**בית משה מיכאל ב׳זרנו** הוא וילת מגורים ברחוב מקדונלד 14 בשכונת תל בנימין ברמת גן, המשמש כמעונו של שגריר שווייץ בישראל. הבית הוכרז כמבנה לשימור על ידי עיריית רמת גן והמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

תיאור הבית
----------

הבית הוא וילה דו קומתית המשתרעת על שטח בנוי של 400 מ״ר ששוכן במגרש בגודל 1.4 דונם שבו מדרון משופע מסלע כורכר. הבית, שתוכנן על ידי האדריכל דב כרמי, עוצב בסגנון הבין לאומי מינימליסטי, אחד מהמאפיינים המוכרים ביותר שלו זו דלת החזית השקועה בקיר העמוק ומסתיימת בחלקה העליון בקשת.

היסטוריה
--------

עם הקמת שכונת תל בנימין, הקצה מקים השכונה יצחק לייב גולדברג, שהיה הבעלים של פרדס גדול סמוך, מגרשים בשכונה ליזמים שהקימו את מפעל "עסיס", מסחטת מיצים שהעסיקה עובדים יהודים בלבד. מהיזמים קנו את המפעל והמגרשים אנשי העסקים משה מיכאל בז'רנו ואחיו, שמעון בז'רנו, שבחרו לעבור ולהתגורר בשכונה. הבית הוקם בשנות ה-40 עבור בני הזוג מלי ומשה בז׳רנו, שהיו מהמשפחות החזקות במשק בארץ ישראל באותה תקופה עם מספר נכסים בבעלותיהם, כגון מפעל "עסיס" וחברת "סיגריות אחים בז'רנו".

הזוג הזמין את האדריכל דב כרמי לעצב את הבית. בניית הבית הסתיימה ב-1947, אז עברה להתגורר בו משפחת בז׳רנו. המשפחה התגוררה בו שנה בלבד, עד קום המדינה, אז מונה בז׳רנו לנספח המסחרי במוסקבה. הבית נמסר לשימוש של משה שרת, מי שהיה לשר החוץ הראשון של המדינה, והתגורר בו עד שעבר לבית כהן-שרת הסמוך שנרכש עבורו על ידי המדינה ב-1949. משפחת בז'רנו שבה לגור בבית אחרי שחזרה מרוסיה.

ב-1960 שכרה לראשונה שגרירות שווייץ את הבית עבור מגורי השגריר. ב-1974 ביקשה השגרירות לערוך שיפוץ בבית מסיבות ביטחוניות והטילה את התשלום על בעלי הבית, שהעדיפו למכור לשגרירות את הבית במקום. מאז הבית משמש כמעון שגריר שווייץ.

בבית הותקנו מזגנים שהיו בין המזגנים הראשונים שהותקנו במדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית משה מיכאל בז'רנו** בוויקישיתוף
* מיכל שאול, ארבעה בתים וגעגוע: בתי השגרירים(הקישור אינו פעיל), מאקו, 28 בספטמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר טוכלר וננה שנקר, כשנדל"ן פוגש פיסת היסטוריה, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
2. 1 2 3 4 5  מיכאל יעקובסון, נוח ואלגנטי כמו שעון שווייצרי: ביקור במעון השגריר ברמת גן, באתר Xnet‏, 21 באוקטובר 2017
**בית קרול גבהארדט** (בלועזית: **Karola Gebhardta**) הוא אחוזה ומבנה ברחוב פומורסקה 18 בלודז', פולין. המבנה מוגדר כמבנה לשימור. כיום המבנה משמש כמרכזה של הקהילה היהודית בלודז' ושוכנים במתחם גם בית כנסת, מלון ומספר משרדים.

היסטוריה
--------

המבואה בקומת הכניסה
בשנת 1856 קיבל איש עסקים מוורוצלב, קרול גבהארדט, חלקת אדמה ברחוב Niarednia, כיום רחוב פומורסקה (בפולנית: Pomorska). בארבע השנים שלאחר מכן הוא בנה ארמון רב קומות עם שני מבנים חיצוניים על צדיו, בית דפוס, בית צבע, אורווה עם בית קרונות ולול.

בשנת 1861 מכר גבהארדט את האחוזה שלו לוודיסלב קוחנובסקי. הקונה לא יכול היה לשלם את כל הסכום והתיק הסתיים בהוצאה לפועל. על הארמון והבניינים השתלט הצבא הרוסי, שהוצב במקום במהלך מרד ינואר. בשנת 1866 הועמד הנכס שוב למכירה פומבית, והפעם הוא נקנה על ידי סוחר יהודי מוורשה, ישראל גינזברג. חמש שנים לאחר מכן, הוא מכר אותו לבנק הנדלובי, שהוקם על ידי יצרנים מובילים של לודז'. לאחר מכן נבנה הארמון מחדש לסגנון נאו-רנסאנס, ויצר משרדי חילופי דברים עבור לקוחות בקומת הקרקע, ומשרדים וחדר ניהול בקומה הראשונה. הגידול במספר הפעולות הבנקאיות הוביל לשיפוץ נוסף שביצע קז'ימייז 'פומיאן-סוקולובסקי. הבנקאים התארחו שם עד שנת 1913, אז עברו למטה החדש בצומת הרחובות של ימינו קושצ'יושקי (Kosciuszki) ורחוב 6 באוגוסט (6 Sierpnia). בשנת 1918 נקנה הארמון מבנק האנדלובי על ידי הזוג הנשוי אדלה והרמן גרינשפן. הרמן נפטר בשנת 1932 והרכוש החוב הוחזר במכירה פומבית. במשך כמה שנים לא היו קונים, ורק בשנת 1936 האחוזה נרכשה על ידי הקהילה היהודית בלודז' וכך הפך הארמון למושב הרבנות והוועד של הקהילה היהודית. בנוסף, היה בו אולם חתונות.

במהלך מלחמת העולם השנייה, הגרמנים השתלטו על הרכוש, ולאחר שחרור העיר לודז' על ידי הצבא הסובייטי והקמת הרפובליקה העממית של פולין, נמסר המבנה לאוניברסיטת לודז' שמיקמה בו את הפקולטה לכימיה ופיזיקה שלה. בשנת 1997 הוחזר הנכס לקהילה היהודית.

בקומה הראשונה של הארמון יש בית כנסת, המורכב מחדר תפילה, עזרת נשים ומטבח. במקום מתקיימות תפילות והרצאות על יהדות, היסטוריה ומסורת. בקומת הקרקע ישנם מטבח ואולם הרצאות. לארגונים יהודיים אחרים יש מטה בבניין הקהילה: הקרן מונומנטום יודאיקום לודז', האיגוד החברתי והתרבותי של היהודים, הקרן להגנה ומורשת של התרבות היהודית "שורשים משותפים". בקומת הקרקע נמצא גם בית מעון יום, הפתוח לחברי הקהילה. בית המלון "לינת אורחים" פועל גם הוא מאז 2005 בקומה השנייה, המציע אירוח לתיירים. בשנת 2008 הוקם בארמון מקווה עם חדרים נפרדים לגברים ונשים. מתקנים אחרים מספר משרדים ומרפאה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית קרול גבהארדט** בוויקישיתוף