recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מערת הורדוס** (או **בית קבר הורדוס,** ובשמה האחר **ניקיפוריה**) היא מערת קבורה שמיוחסת למשפחת הורדוס, הנמצאת בגן בלומפילד ירושלים, ליד מערת ימין משה, מדרום למלון המלך דוד.

היסטוריה
--------

המערה התגלתה בשנת 1892. לפי תיאורו של יוסף בן מתתיהו, עבר במקום זה קו הדייק הרומי בזמן המרד הגדול. בחזית הקבר - חצר חצובה, ולידה שרידי בניין שהיה מבנה ה"נפש"- בניין המצבה. פתח המערה נסגר באבן גולל עגולה גדולה, שנחשבת לאבן היפה ביותר בישראל, וקירותיה מצופים באבני גזית משובחות.
המערה כוללת ארבעה חדרים, הנפתחים אל חדר מרכזי קטן, כך שצורת המערה היא צורת צלב. בחדר הדרומי של המערה התגלו שני סרקופגים, אשר עשויים מאבן וחטובים יפה, ועליהם עיטורי תבליט בדגמים מעולם הצומח, מן היפים שהתגלו בירושלים. הארונות שמורים היום במוזיאון הפטריארכיה היוונית ברובע הנוצרי.

למערה עצמה אין אפשרות להיכנס כיוון שהיא נעולה. ניתן לראות קשר ישיר בין בית קבר הורדוס לתקופה שאליה היא משויכת עקב קבורת בני המשפחה במערה שהייתה תופעה רווחת בתקופה ההורדיאנית.החוקרים בעבר שיערו החוקרים כי המערה היא מקום קבורתם של בני משפחת הורדוס ואולי אף של הורדוס עצמו. אולם, בעקבות גילוי מערות הקבורה המיוחסות לבני משפחת הורדוס וחשיפת קבר הורדוס בהרודיון, משערים כיום שהמערה היא מקום קבורת אמו של הורדוס ואולי גם של אשתו החשמונאית מרים. מראשית המאה נזכרת המערה בפעם הראשונה בשם "מצבת הורדוס" בספר "מלחמות היהודים" מאת יוסף בן מתתיהו הכוהן (פלביוס).

שימור
-----

מצב שימור האתר הוא טוב, ובוצעו בו עבודות שימור בשנת 1995, שכללו הסרת צמחייה, ניקוי פסולת והשלמת נדבך אבנים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יוחנן זליגמן, שחר פוני, מערת הורדוס, באתר רשות העתיקות, ‏חורף 2002
2. ↑  אלונה ורדי, **מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלול טיול כרך 12: ירושלים**, 2001
3. 1 2  זאב וילנאי, **ירושלים בירת ישראל העיר החדשה וסביבת ד**, 1976
4. ↑  איל רגב, **הקבורה המשפחתית והחוץ-משפחתית בירושלים ובסביבתה בתקופת בית הורדוס.**, 1970
5. ↑  מערת קבורת משפחת הורדוס האגדה בימין משה, באתר  (ארכיון)
**Digital Extremes** היא חברה לפיתוח משחקי משחב שהוקמה בשנת 1993 על ידי ג'יימס שמלץ. היא שיתפה פעולה עם Epic Games ביצירת סדרת משחקים Unreal. בשנת 2014 61% מהחברה נמכר לתאגיד סיני Leyou תמורת 73 מיליון דולר. המייסד ו-2 שותפים שלו נותרו עם 39% וממשיכים לנהל את החברה.

בשנת 1993 ג'יימס שמלץ יצר את Epic Pinball. לאור ההצלחה ופיתוח טכנולוגיה של משחקי מחשב במיוחד בתחום גרפיקת תלת-ממד הוא הקים חברה חדשה. בתחילת דרכה הוא המשיך שיתוף פעולה עם Epic Games ויצר סדרת משחקים Unreal.

לאחר שנים של שיתוף פעולה עם Epic Games הוחלט בחברה לצאת לשוק ים סדרה עצמאית וכך התחיל פיתוח של Dark Sector. בשנת 2000 התחיל פיתוח של Warframe. המשחק שוחרר בשנת 2013 עבור פלייסטיישן 4, בשנת 2014 ל-Xbox One ובהמשך לנינטנדו סוויץ'.

בשנת 2018 החברה זכתה בפרס ובי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Digital Extremes
* Digital Extremes, ברשת החברתית פייסבוק

* Digital Extremes, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb140405289 (data)
* LCCN: no2016127271
* VIAF: 140942923
* WorldCat: lccn-no2016127271

 |
**DR2** הוא ערוץ הטלוויזיה השני המשודר בידי (Danish Broadcasting Corporation (DR, תאגיד השידור הדני בדנמרק. הערוץ משדר מגוון רחב של נושאים, אך נוטה יותר לכיוון של שידור תוכניות אינטלקטואליות, יותר מאשר אלו המשודרות בערוץ DR1 הפופולרי. כמו ערוצי הטלוויזיה והרדיו האחרים של DR, הוא ממומן מכספי מיסים, ולכן הוא פטור מפרסום.

הערוץ הושק ב-1996 כערוץ כבלים/לוויין בלבד, דבר שהיה שנוי במחלוקת באותה עת, כיוון שהוא הפר את עקרונות השידור הציבורי, שצריך להיות זמין לכולם, והתחנה החדשה לא הייתה זמינה לכל הצופים. לביקורת התווספה העובדה של-DR אכן הייתה יכולת לשדר שידורים יבשתיים חופשיים, אך היא השתמשה בה לצורך בדיקת קליטת השידורים.

הערוץ הוא הדומה ביותר לערוץ הבריטי BBC Four, מבחינת התוכן שהוא משדר, הכולל קומדיות, תוכניות תעודה וחדשות. הוא זכה לשבחים רבים עבור תוכניות איכותיות, עם סדרות רבות ומגוונות. הערוץ גם משדר סדרות בריטיות רבות.

עקב תחילת שידורי הטלוויזיה הדיגיטלית (והפסקת כל השידורים האנלוגיים בטלוויזיה למעט בטלוויזיה בכבלים) בדנמרק ב-1 בנובמבר 2009, הערוץ משודר ללא תשלום במערכת DVB-T ו-MPEG-4.

בשנת 2013 הערוץ עבר שינוי והחל לשדר 24 שעות ביממה עם שידור חדשות בכל שעה ותוכניות העוסקות בענייני היום.

הערוץ הפסיק לשדר בשיטת SDTV ועבר לשדר בפורמט תמונה HD 720p ב-28 בפברואר 2017.

תוכניות
-------

### תוכניות מקוריות

* Deadline - חדשות
* So ein Ding - תוכנית על חידושים טכנולוגיים
* Filmpeler - סרטי איכות מכל המדינות
* TV TV TV - תוכנית העוסקת בטלוויזיה
* Rytteriet - קומדיה דנית
* Bonderøven  - עברה לערוץ DR1 לאחר הצלחה גדולה

### תוכניות רכש

* קולומבו
* להעיר את המתים
* חשד
* המיש מקבת
* ווייקליף
* ספוקס
* חוות הגוף
* אוני לינדל
* הדוקטורים המעופפים
* הדיילי שואו

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של DR2 (בדנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  DR2 opgraderer kvaliteten på antenne-tv, tvnyt.com (ארכיון)
2. ↑  "Alle DR kanaler i HD hos Stofa fra i dag". *DIGITALT.TV* (בדנית). 2017-01-30. נבדק ב-2017-12-15.
3. ↑  "Waoo tilføjer DR kanaler i HD 28. februar". *DIGITALT.TV* (בדנית). 2017-02-21. נבדק ב-2017-12-15.
4. ↑  "Alle DR kanaler på vej i HD hos YouSee". *DIGITALT.TV* (בדנית). 2017-01-17. נבדק ב-2017-12-15.
**טוקן כתום-מקור** (שם מדעי: *Pteroglossus frantzii*) הוא מין טוקן מהסוג טוקן ארקרי, שמצוי רק במדרונות הסמוכים לאוקיינוס השקט של דרום קוסטה ריקה ומזרח פנמה. אורכו של הטוקן כתום-המקור כ-43 ס"מ, ומשקלו כ-250 גרם (לזכר בוגר ממוצע). שמו המדעי הוא על שם חוקר הטבע הגרמני אלכסנדר פון פרנציוס.

מאפיינים
--------

הזכר והנקבה דומים במראם: הראש שחור, הגב ירקרק-זיתי כהה, העכוז וחלקו העליון של הזנב אדומים. על חלקו האחורי של הצוואר מתמשך פס אדום. הבטן צהובה בהירה, עם פס אדום במרכזה וכתם שחור במרכז החזה. הירכיים חומות. העין צהובה, והעור החשוף הסמוך לה אדום. הלסת העליונה של המקור כתמתמה, הלסת התחתונה שחורה והרגליים ירוקות. צבעי גופם של פרטים צעירים דהויים הרבה יותר: הראש שחור כולו, הגב חום-ירקרק; נקודת החזה השחורה והפס האדום בולטים פחות.

מין זה דומה מאוד לטוקן מוכתם-החזה, אך נבדל ממנו בצבע לסתו העליונה, בפס הבטן התיכונה, ובנקודת החזה השחורה. הצליל האופייני למין זה הוא *פסיייק* או *קייסייק*, שדומה לקריאתו של הטוקן מוכתם-החזה, אך נבדל ממנו בכך שהוא מורכב משני צלילים.

מין זה נע ביער בקבוצות קטנות הכוללות כעשרה פרטים. הוא ניזון בעיקר מפירות, אך גם מחרקים, לטאות, ביצים וטרף קטן אחר.

הנקבה מטילה שתי ביצים בקן ישן של נקר, בגובה 6-30 מטר מעל הקרקע. שני בני הזוג דוגרים על הביצים במשך כ-16 ימים, הגוזלים נותרים בקן לאחר הבקיעה; הם עיוורים וערומים, ועל רגליהם ישנם "פדים" מיוחדים שמגנים עליהם מרצפתו של הקן. שני ההורים מאכילים את הגוזלים. הם פורחים מהקן 6 שבועות לאחר הבקיעה, אך הוריהם ממשיכים להאכיל אותם במשך כמה שבועות לאחר מכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוקן כתום-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טוקן כתום-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
הרב **אליהו ילוז** (ה'תר"ך, 1860 – כ"ב באלול ה'תרפ"ט, 27 בספטמבר 1929) היה רב, פוסק הלכה, אב בית דין בטבריה ושד"ר.

קורות חיים
----------

הרב **ילוז** במרכז מימין, לצד הרב יעקב חי זריהן
נולד בשנת ה'תר"ך (1860) בעיירה מזגידה שבמחוז תאפילאלת שבמרוקו לרב אברהם ולחנה ילוז.

בשנת ה'תרל"ג (1873) החלה משפחתו במסע עלייה לארץ ישראל. לאחר מסע שארך כשנה וכלל עצירות בעיר פאס, טנג'יר ואלכסנדריה, התיישבה המשפחה בטבריה. בשנת ה'תרל"ה (1875) נשא לאישה את שמחה, בתו של הרב דוד א-סודרי. את השנים הבאות הקדיש ללימוד תורה והתעמק בהלכה. בשנת ה'תרמ"ב החל לדרוש בבית הכנסת הגדול שבעיר טבריה לבקשת רבני העיר.

בשנת ה'תר"ן (1890) יצא כשד"ר לשליחות בערי מרוקו מטעם קהילת טבריה. במסעו שארך כשלוש שנים עבר בערים הגדולות פאס, מקנס, צפרו וטנג'יר, ולמד עם חכמי ורבני הקהילות. כשחזר משליחותו בשנת ה'תרנ"ג (1893) מונה כחבר בית הדין של טבריה, ולאחר מספר שנים מונה לאב בית הדין, תפקיד בו שימש עד סוף חייו.

בשנת ה'תרנ"ט יצא לשליחות נוספת לערי צפון אפריקה. למסע זה התלווה אליו בנו, הרב יוסף חיים ילוז.

בתחילת שנת ה'תרס"ג פרצה בטבריה מגפה, והוא עבר עם משפחתו לכפר פקיעין והתגורר שם כשנה.

כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, נעצר עם משפחתו על ידי הממשל הטורקי, מכיוון שהיו בעלי אזרחות בריטית. המשפחה נשלחה לאי כרתים יחד עם יהודים רבים, שם מונה הרב ילוז למנהיג הגולים. כאשר נכבשה ארץ ישראל על ידי הבריטים, חזרה המשפחה לטבריה.

לאחר מאורעות תרפ"ט (1929), נחלש וחלה, ובכ"ב באלול ה'תרפ"ט נפטר.

לאחר מותו, בשנת ה'תרצ"ג, הוציא לאור בנו הרב יוסף חיים ילוז את הספר "תולדות אליהו" על חיי אביו.

חיבוריו
-------

הרב אליהו ילוז היה דרשן, פוסק הלכה ומפרש. הוא כתב ספרים רבים וחלקם אף הספיק להדפיס בימי חייו.

מספריו:

* אליהו ילוז, **פתח אליהו - חלק א'**, מהדורת ירושלים, תרנ"ו, באתר היברובוקס
* אליהו ילוז, **פתח אליהו - חלק ב'**, מהדורת ירושלים, תר"צ, באתר היברובוקס
* אליהו ילוז, **יש מאין (שו"ת) ב' חלקים**, מהדורת ירושלים, תרס"ט, באתר היברובוקס
* אליהו ילוז, **מעשה אליהו - דיני קידושין**, מהדורת ירושלים, תרצ"ב, באתר היברובוקס
* אליהו ילוז, **הלכות אישות (שו"ת)**, מהדורת ירושלים, תרצ"ד, באתר היברובוקס
* **זמירות ישראל** – פירוש על ספר תהילים
* **תורה ומצווה** - חיבור מקיף על תרי"ג מצוות (על הרמב"ם הסמ"ג ועוד) בענייני דרוש והלכה, הספר מעולם לא הודפס בעקבות אבידת כתב היד

קישורים חיצוניים
----------------

* אליהו ילוז, באתר "החכם היומי"
* הרב אליהו ילוז, באתר Geni
* אליהו בן אברהם ילוז (1860-1929), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301451005171
* ISNI: 0000 0000 6788 012X
* LCCN: nr92026764
* VIAF: 34320895
* WorldCat: lccn-nr92026764

 |
**האי סקוט** הוא אי געשי קטן ולא-נושב בים רוס, האוקיינוס הדרומי, 505 ק"מ צפונית-מזרחית לכף אדייר, הקצה הצפוני-מזרחי של ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. אורכו 565 מטרים מצפון לדרום, ורוחבו בין 130 ל-340 מטרים. גובהו מגיע ל-54 מטרים מעל פני הים והוא מקיף שטח של 40 דונם. עמוד האגיטס, סטאק בגובה 62 מטרים מעל פני הים ובקוטר 50 מטרים, ששטחו פחות משני דונם, נמצא 250 מטרים מערבית לאי. באי יש שני מפרצונים עם כברת ארץ פתוחה כשפת-ים ושאר האי מוקף צוקים גבוהים. אחד המפרצונים נמצא על החוף הצפוני-מזרחי והשני מול עמוד האגיטס על חופו המערבי של האי.

רב החובל ויליאם קולבק, מפקד האונייה "מורנינג", ספינת האספקה והחילוץ של משלחת דיסקברי בפיקודו של רוברט פלקון סקוט, גילה את האי ב-25 בדצמבר 1902 וירד אליו. תחילה התכוון קולבק לקרוא לאי בשם "אי מרקהם", על שמו של סר קלמנטס מרקהם, אבל לאחר זמן החליט לקרוא לו על שם סקוט. עמוד האגיטס נקרא על שם אמו של קולבק לפני נישואיה, האגיט. ב-2006 מצאה משלחת מיפוי אל ים רוס את האיים 2.3 ק"מ צפונית למיקום שנקבע להם תחילה.

האי סקוט הוא חלק משטח חסות רוס, שנמצא בחזקתה של ניו זילנד.

מדצמבר 1987 עד מרץ 1999 הייתה על האי תחנת מזג אוויר אוטומטית. הרישומים מראים טמפרטורה ממוצעת של כמה מעלות צלזיוס מתחת ל-0 בקיץ, ועד 40°- בחורף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האי סקוט** בוויקישיתוף

* Birds observed at Scott Island, Ross Sea, Antarctica
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  ="NIWAR200717">The changing map of Antarctica, המכון הלאומי לחקר מים ואטמוספירה, חופים ואוקיינוסים, עדכון מס' 17, 2007
**אליאס אליהו וינשטיין** (1888, סירט, בוקובינה, האימפריה האוסטרית – 28 בפברואר 1965, פרנקפורט על מיין, גרמניה) היה פובליציסט ופעיל ציוני ברומניה בין 1918 ל-1940.

קורות חיים
----------

למד בבית הספר התיכון בסירט, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. היה חבר בתקופת לימודיו באגודת סתרים ציונית. למד משפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ, שם יסד אגודה יהודית-אקדמית לסטודנטים בשם "חשמונה". בשנות מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית. 

לאחר המלחמה הוא שב לצ'רנוביץ שהפכה אותה עת לחלק מרומניה ושם ביחד עם עמיתו, העיתונאי יוליוס וובר, הוא ייסד את העיתון היהודי הליברלי בשפה הגרמנית Czernowitzer Morgenblatt. לאחר כניסתו של הצבא האדום לצ'רנוביץ, ב-28 ביוני 1940, העיתון הפסיק להופיע .

וינשטיין עבד לזמן מה בבית ההוצאה שלום-עליכם במוסקבה תחת פיקוחם של הסובייטים. הוא הוציא לאור וערך ספרים רבים ואף כרכים של שירה ביידיש.

בשנת 1941, בעקבות הפלישה הנאצית לברית המועצות וכיבוש מערבה הוא נעצר, גורש ונכלא במחנה המעבר של אדינט, על ידי הרומנים בני בריתם של הנאצים. ברגע האחרון לפני הוצאתו להורג הוא הצליח להימלט מהמחנה, במשאית של הצבא הרומני, מוסתר בתוך חבית ריקה.

בחודש מרץ 1944 הוא הצליח לברוח לארץ ישראל על ספינה בולגרית. לאחר הגעתו לישראל, הוא המשיך את הפעילות של הפובליציסטיקה בתל אביב, בעיקר בעיתון ויאצה נואסטרה (Viaţa Noastră), לעולי רומניה.

ארגן את ניצולי בוקובינה בישראל והיה ממיסדי "ארגון עולי מרכז אירופה בישראל" אשר שאף לאגד את כל העולים דוברי הגרמנית. כעיתונאי, חידש את הופעת כתב העת בגרמנית של יוצאי בוקובינה "Die Stimme" (הקול).

בתור נציג ניצולי השואה מבוקובינה, וינשטיין יצא במשלחת לגרמניה ביחד עם יצחק ארצי ויהודה שערי במטרה לשכנע את השלטונות הגרמנים לקחת אחריות במסגרת הסכם השילומים על שואת יהודי בוקובינה. גרמניה מצידה טענה כי רומניה מעולם לא נכבשה על ידה וכי המעשים בוצעו באחריות רומנית בלעדית, ללא אחריות גרמנית. ליבו של ויינשטיין לא עמד בציניות הגרמנית ובקשיי המשא ומתן, וב-28 בפברואר 1965 נפטר מהתקף לב בחדר המלון שלו שבפרנקפורט על מיין.

גופתו הועברה לישראל והוא נקבר ב-9 במרץ 1965 בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

לקריאה נוספת
------------

* אישים בבוקובינה ד"ר אליאס אליהו וינשטיין(הקישור אינו פעיל) (ברומנית)
* (הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  העיתונות היהודית ב בוקובינה
**קטלינה פונור** (ברומנית: **Cătălina Ponor**; ‏20 באוגוסט 1987) היא מתעמלת רומניה בעבר, היא אלופה אולימפית בעלת 5 מדליות מהן 3 זהב (אתונה 2004), סגנית אלופת עולם בעלת 5 מדליות מהן 3 כסף (2003 - 2007) ואלופת אירופה בעלת 13 מדליות מהן 8 זהב, 5 מהן בתרגיל על הקורה (2004 - 2017).

ביוגרפיה
--------

פונור נולדה בקונסטנצה. היא החלה להתאמן בגיל 4.

### 2003

#### סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה באנהיים, קליפורניה, ארצות הברית בשנת 2003 זכתה פונור ב-3 מדליות כסף, בתחרות הקבוצתית בתרגיל קורה ובתרגיל קרקע.

### 2004

#### אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם הולנד אפריל 2004 זכתה פונור ב-3 מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית, בתרגיל קורה ובתרגיל קרקע.

#### אלופה אולימפית

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה פונור ב-3 מדליות זהב, יותר מכל מתעמל או מתעמלת באולימפיאדה. מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית (114.283 נק') לפני ארצות הברית (113.584 נק') ורוסיה (113.235 נק'), בתרגיל קורה בתוצאה של 9.787 נק', לפני קרלי פטרסון מארצות הברית (9.775 נק') ובת ארצה אלכסנדרה ארמייה (9.700 נק') ובתרגיל קרקע בתוצאה של 9.750 נק', לפני בת ארצה ניקולטה דניילה (9.562 נק') ופטריסיה מורנו מספרד (9.487 נק'). בשלב המוקדמות היא סיימה במקום חמישי בתרגיל קפיצות בתוצאה של 9.500 נק', תוצאה שיכלה להעניק לה את המקום השני בגמר.

### 2005

באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2005 זכתה פונור במדליית ארד, בתרגיל קורה.

### 2007

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 2007 זכתה פונור במדליית ארד, בתחרות הקבוצתית.

### עד 2011

בדצמבר 2007 פרשה פונור מהתעמלות תחרותית, בשל פציעות חוזרות ובשנת 2011 חזרה להתחרות.

### 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה פונור בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתרגיל קרקע בתוצאה של 15.200 נק', אחרי אלי רייזמן מארצות הברית (15.600 נק') ולפני אליה מוסטפינה מרוסיה (14.900 נק') ומדליית ארד, בתחרות הקבוצתית (176.414 נק'), אחרי ארצות הברית (183.596 נק') ורוסיה (178.530 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל החזק שלה על הקורה בתוצאה של 15.066 נק', כמו זו של מדליית הארד.

### 2016

באליפות אירופה שנערכה בברן שווייץ ב-2016 זכתה פונור בשתי מדליות ארד, בתרגיל קורה בתוצאה של 14.266 נקודות ובתרגיל קרקע בתוצאה של 14.466 נקודות.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה פונור במקום שביעי בתרגיל על הקורה בתוצאה של 14.000 נקודות, במקודמות היא עלתה מהמקום החמישי בתוצאה של 14.900 נקודות ובמקום 14 בתרגיל קרקע בתוצאה של 14.200 נקודות.

### 2017

באליפות אירופה שנערכה בקלוז' רומניה באפריל 2017 זכתה פונור במדליית זהב בתרגיל קורה בתוצאה של 14.566 נקודות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטלינה פונור** בוויקישיתוף

* קטלינה פונור, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* קטלינה פונור, באתר olympedia.org
* קטלינה פונור, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1266720308
* VIAF: 3274166237098196380008
* WorldCat (עם VIAF): 3274166237098196380008

 |
**אליהו ויוּר** (באנגלית: **Ellis Vure**‏; 17 במרץ 1916 – 10 במאי 2000) היה רופא ישראלי, יהודי יליד אנגליה, מראשוני הרופאים בצה"ל ובמדינת ישראל וחייל בריטי, שעוטר בשני צל"שים[דרוש מקור].

ביוגרפיה
--------

נולד בלידס, אנגליה. סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת לידס ב-1941, עם תעודה של ה Royal College of Surgeons of England. באותה שנה גם קיבל רישיון לעסוק בכירורגיה ומיילדות.

### שירות בצבא הבריטי

ויור שירת כרופאם של שני גדודי קומנדו במהלך מלחמת העולם השנייה - The City of London Rough Riders ו- Black Watch (גדוד קומנדו סקוטי). 

השתתף בפלישה הבריטית לתוניסיה, ולאחר מכן בפלישה לסיציליה ולאיטליה, כולל בקרב המפורסם מונטה קאסינו.

במסגרת שירותו הצבאי, טיפל ויור במאות פצועים בעת פלישת בנות הברית לצרפת.

ויור היה בעל שני ציונים לשבח, שהוענקו לו במסגרת שירותו על ידי המלך ג'ורג' השישי.

### שירות בצה"ל

ויור עלה לישראל ביוני 1948. קיבל יחד עם אשתו את אשרות הכניסה לישראל מספר 3 ו-4, כאשר את השתיים הראשונות קיבל הנשיא חיים ויצמן.

עם פרוץ קרבות מלחמת העצמאות חש ויור חובה לתרום מניסיונו כרופא צבאי בעל ותק וניסיון. ויור שימש כרופא הגדודי של גדוד 54 של חטיבת גבעתי, ושל סיירת "שועלי שמשון". 

במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948, בו הובקעה הדרך לנגב, פעל בתחנת איסוף הפצועים בכאוכבה, מתוך בקתת חמר שהוסבה למרפאת-שטח. בלילות עבר מגבעה לגבעה בשדה הקרב וטיפל בפצועים תחת אש. שם הצליח להציל בין היתר את חייהם של שני פצועי ראש קשים ביותר שסיכויהם להנצל היה קלושים ביותר. 

במבצע קדש (1956) שמש כקצין פינוי חזית דרום, ולאחר מכן מונה למפקד בית חולים שדה 544 במצודה ליד אילת.

במלחמת ששת הימים הועבר לתפקיד מפקד חדר המיון בבית החולים אסף הרופא.

### קריירה רפואית

ב-1949 ייסד את מחלקת הילדים בביה"ח תל השומר ע"ש שיבא[דרוש מקור]. ניהל את מחלקת הילדים בבית החולים אסף הרופא במשך שלושים שנה. 

במהלך שנות ה-50 היה מהמומחים היחידים בארץ לטיפול במחלת הפוליו[דרוש מקור], לאחר שעבר התמחות באנגליה, משם הביא איתו שני מומחים כירורגים נוספים למחלת הפוליו. הקים וניהל את מרכז השיקום לחולי פוליו בבית החולים אסף הרופא. 

ויור שימש כיושב ראש ועדות חקירה במשרד הבריאות, ושיתף פעולה עם מכון ויצמן למדע בפיתוח התרופה אלפא די 3.

ראו גם
------

* מאיר מייקין

קישורים חיצוניים
----------------

* אליס ויור (Ellis Vure), באתר Unit Histories
* רשימת מאמרים של ויור, באתר PubMed

* תעודת סיום לימודיו של ויורתעודת סיום לימודיו של ויור
* ויור במדים בריטיים ביום נישואיוויור במדים בריטיים ביום נישואיו
* אשרת הכניסה לישראל של ויוראשרת הכניסה לישראל של ויור
* אשרת הכניסה לישראל של אשתו של ויוראשרת הכניסה לישראל של אשתו של ויור
* אליהו ויור בצעירותואליהו ויור בצעירותו
* ויור עם דוד בן-גוריוןויור עם דוד בן-גוריון




]
**טוקטה** (toccata, באיטלקית: 'מנוגנת') היא יצירה קלאסית, בדרך כלל לכלי מקלדת, המדגישה את יכולותיו של הנגן. לעיתים השם ניתן ליצירות למספר כלים (למשל הפתיחה של האופרה 'אורפיאו' של קלאודיו מונטוורדי).

הטוקטה המפורסמת ביותר מופיעה בטוקטה ופוגה ברה מינור לעוגב, BWV 565, של יוהאן סבסטיאן באך.

תקופת הרנסאנס - איטליה
----------------------

טוקטות הופיעו לראשונה בסוף תקופת הרנסאנס. לעיתים נקראו היצירות בשם Tastar de corde (לנסות את המיתרים), פרלוד, אינטונציה, ריצ'רקר, טיינטו (בספרד) וכן בשמות אחרים. המשותף ליצירות תחת שמות שונים אלה הוא האופי האלתורי, שהושתת על פסג'ים וירטואוזיים מול אקורדים בחילופין בין הידיים. יצירות כאלה נכתבו לעוגב, או כלי מקלדת אחרים וכן גם ללאוטה או לנבל. מקור הסגנון היה בעיקר בצפון איטליה ומספר פרסומים משנות ה-90' של המאה ה-16 כוללים טוקטות שכבר נקראו כך. טוקטות הולחנו, בין היתר, על ידי ג'ובאני דירוטה, אדריאנו בנקיירי (שכתבו ספרי לימוד חשובים על נגינה בכלי מקלדת), קלאודיו מרולו (שכלל בטוקטות שלו קטעים פוגליים), אנדריאה וג'ובאני גבריאלי ואחרים. מלחין חשוב אחר של טוקטות היה ג'ירולאמו פרסקובלדי, שהעשיר את סגנון הטוקטה בשינויי מפעם ומרקם פתאומיים, דיסוננטים נועזים וכרומטיקה. את אלה למד מקודמיו הנפוליטניים: ז'אן דה מק, ג'ובני מריה טרבצ'י, אסקניו מיונה ואחרים וכן ממלחיני המדריגל החדשניים לתקופתם כמו הנסיך קרלו ג'זואלדו דה ונוזה. בתקופת הברוק המשיכו באיטליה לכתוב טוקטות כמו למשל אלה של ברנרדו פאסקוויני או אלסנדרו סקרלטי, שכמעט אינן מבוצעות כיום. בתקופת הבארוק המאוחר נזנחה מעט הכתיבה לכלי מקלדת באיטליה ובכלל זה הטוקטה (פרט לדומניקו סקרלטי) לטובת מוזיקה לתזמורת, הרכבים קאמריים ומוזיקה ווקאלית.

תקופת הבארוק - גרמניה
---------------------

בין המלחינים אשר שהו בוונציה בסוף תקופת הרנסאנס היה הנס ליאו האסלר, אשר בצעירותו למד אצל אנדראה וג'ובני גבריאלי וייבא את הסגנון לגרמניה. מלחין שהביא את סגנון הטוקטה להולנד היה יאן פיטרסזון סוולינק, שבטוקטות שלו בולטת הווירטואוזיות וכן קטעים בהם חוזרים מוטיבים כמו הד ואמורים להיות מבוצעים בשינוי דינמי מחזק לחלש כמו חיקוי להד. דבר זה למד סוולינק מג'ובני גבריאלי ודרך תלמידיו הגרמניים כמו סמואל שיידט, היינריך שיידמן, מלכיור שילדט (אנ') ואחרים הגיע סגנון הטוקטה לגרמניה. 

לפני באך התפתחה הטוקטה בגרמניה, כמו למשל ביצירות יוהאן פכלבל (אצלו הטוקטות היו בנויות בעיקר על ריצות וירטואוזיות מעל נקודות עוגב ארוכות), ביצירות דיטריך בוקסטהודה (שקרא ליצירות "טוקטה" אך לעיתים היו אלה יצירות המורכבות מקטעים בסגנון אלתורי, כולל קטעי סולו מרשימים לפדלים אשר התחלפו בפוגות). הטוקטות הגיעו לשיא התפתחותן בבארוק בגרמניה, ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך. בטוקטות שלו לעוגב הבאות בצמד עם פוגה גוברת הווירטואוזיות בכתיבה לעוגב, כולל קטעי סולו קשים ומרשימים לפדל, וכתיבה עשירה ומרשימה לידיים, כולל שינויי רגיסטרציה וניגודים.

המאה העשרים
-----------

במאה העשרים קיבלה המילה טוקטה משמעות ספציפית יותר, של יצירה לפסנתר הכתובה כולה בצלילים מהירים בעלי ערך ריתמי יחיד ("פרפטואום מובילה"). טוקטות מוכרות יותר בסגנון זה כתבו סרגיי פרוקופייב, קלוד דביסי, אראם חאצ'טוריאן
ואף מלחינים ישראלים, כמו פאול בן-חיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* טוקטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* טוקטות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537055005171
* BnF: cb125284164 (data)
* LCCN: sh93006216
* NKC: ph126674

 |
**Fraps** היא תוכנה המשמשת ללכידת מסך המחשב כקובץ תמונה או כסרטון וידאו. תוכנה זו פועלת על ממשק OpenGL בהתאם לסביבת DirectX, ונתמכת על ידי מערכת חלונות כאשר הממשק הגרפי Windows Aero מוגדר כברירת מחדל.

התוכנה מסוגלת להקליט וידאו ברזולוציה גבוהה בהתאם למפרט המחשב, כאשר הרזולוציה הנתמכת המקסימלית היא 4800×7680.

התוכנה מנצלת את התקן הקידוד המיוחד שלה אשר עבר אופטימיזציה לדחיסה. על מנת לנגן את קובצי הווידאו המוכנים, יש להתקינה מראש על המחשב. בעקבות הדחיסה הנמוכה המובילה לנפח קבצים גדול, התוכנה דוחסת את הקבצים לפורמטים שונים, בהם H.264, וזאת על מנת שהקבצים יפעלו בכל נגן וידאו סטנדרטי.

מאז גרסה 3.5.0, Fraps כוללת את האפשרות להתאים קטעי וידאו לקובץ פיזי אחד גדול. עד לפני עדכון זה, גודלו של קובץ היה תלוי במד התוכנה וניתן היה ליצור קובץ וידאו בגודל של עד 4 גיגה-בייט בלבד. עם עדכון זה ניתן שלא להגביל את גודלו של הקובץ כמו בעבר. אולם, התוכנה מתאימה עצמה למשתמש ומאפשרת הגבלה של גודל קובץ גם כיום.

Fraps החלה לתמוך גם בסביבת Direct3D ובמערכת ההפעלה חלונות 7.

גרסתה החינמית מאפשרת צילום וידאו של עד כ-30 שניות בלבד, ומאפשרת למשתמש לצלם תמונת מסך בפורמט BMP בלבד.

אחת הבעיות הגדולות ב-Fraps היא איבוד ביצועים גדול בזמן ההקלטה, דבר שלא מאפשר לבעלי מחשבים חלשים להקליט עם התוכנה בצורה טובה. אחת האלטרנטיבות לתוכנה היא Nvidia Shadowplay, אשר משתמשת בכרטיס הגרפי להקלטה ואחוז איבוד הביצועים בה הוא נמוך מאוד בהשוואה ל-Fraps.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של התוכנה (באנגלית)
**פילוקרפין** (בלועזית **pilocarpine**) היא תרופה המשמשת לטיפול בגלאוקומה ויובש בפה. זהו אלקלואיד פרסימפטומימטי שמופק מעלים של שיח אמריקאי טרופי בשם פילוקרפוס. זהו אגוניסט מוסקריני לא סלקטיבי במערכת העצבים הפאראסימפטטית שפועל על הקולטן המוסקרני M3. 

תרופה זו נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי. בטאניכול היא תרופה דומה אך עם משך השפעה ארוכה יותר.

שימוש רפואי
-----------

פילוקרפין מגרה הפרשת כמויות גדולות של רוק וזיעה. הוא משמש לטיפול ביובש בפה (קסרוסטומיה), בעיקר בתסמונת סיוגרן, אך גם כטיפול בתופעת לוואי של טיפול בהקרנות לסרטן הראש והצוואר. 

כמו כן, תרופה זו משמשת לטיפול בגלאוקומה פתוחת זווית כרונית וגלאוקומה סגורת זווית חריפה כבר מאה שנה. התרופה פועלת על תת-סוג של רצפטור מוסקריני (M3), שנמצא על שריר הסגר שבקשתית העין וגורם לכיווץ השרירים וכתוצאה מכך להתכווצות האישון. 

פילוקרפין משמש גם כדי לעורר את בלוטות הזיעה במבחן זיעה שנועד למדוד את הריכוז של הכלוריד והנתרן שמופרשים בה. מבחן זה משמש לאבחון סיסטיק פיברוזיס.

תופעות לוואי
------------

תופעות הלוואי של תרופה זו קשורות ברובן לפעולתה כאגוניסט מוסקריני. פילוקרפין יכול לגרום להפרשת רוק מוגברת, הזעה, הפרשת ריר בסימפונות, ברדיקרדיה, הרחבת כלי דם ושילשולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פילוקרפין** בוויקישיתוף
* הערך "פילוקרפין - Pilocarpine", באתר "ויקיתרופות"

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**Framework for Integrated Test** (בקיצור **FIT**), כלי פתוח וחופשי לבדיקות קבלה ממוכנות של תוכנה. הכלי פותח על ידי וורד קנינגהם בשנת 2002, וגרסתו הראשונה הייתה לשפת התכנות Java. הכלי הורחב בהמשך לשפות תכנות רבות נוספות, ונמצא בשימוש רב בפרויקטים לפיתוח תוכנה המתנהלים במתודולוגית פיתוח זריזה. FIT משמש גם ככלי ההנחיה העיקרי עבור פיתוח מונחה-בדיקות.

באמצעות FIT, המשתמש בכלי מספק דוגמאות המתארות כיצד התוכנה נדרשת לעבוד. הדוגמאות מקושרות לתוכנה המפותחת באמצעות "Fixtures" - תוכניות קטנות שתפקידן להוציא לפועל את הבדיקה בתוך התוכנה עצמה. בזמן הבדיקה, התנהגות התוכנה מושווית באופן ממוכן כנגד הדוגמאות, והכלי נותן חיווי גרפי על התוצאה - ירוק (הצלחה) או אדום (כישלון). הדוגמאות עצמן נגזרות מתרחישי השימוש של המערכת ונכתבות כמספר טבלאות פשוטות. הטבלאות נשמרות בפורמט HTML ומשמשות כקלט ל-FIT בזמן הבדיקה.

השימוש ב-FIT הוא חלק ממגמה בענף הנדסת התוכנה להגברת דיוק מפרטי התוכנה על ידי שימוש בשיטות פורמליות ופורמליות-למחצה. בהשוואה לשיטות אחרות, רף הכניסה לשימוש ב-FIT הוא נמוך יחסית, והתשואה גבוהה.

ראו גם
------

* בדיקות תוכנה
* JUnit

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבית של FIT
* כלי משולב FIT וויקי - FitNesse
**קַטְלָן עַב-צְבָתוֹת** או **קטלן עב-זנב** (שם מדעי: *Androctonus crassicauda*; משמעות שמו באה מפאת זנבו העבה במיוחד) הוא מין של עקרב.

מאפיינים
--------

גודלו מגיע לכדי 10 סנטימטרים, וצבעו נע בין גוני השחור, דרך החום הכהה. ההבדל בינו לבין הקטלן הדו גוני הוא בעיקר אורך ועובי הצבתות - לקטלן עב הזנב צבתות עבות וקצרות יותר, בעוד שאצל הקטלן הדו גוני הן ארוכות ודקות יותר. צבתות הקטלן עב-הזנב רחבות במקצת מרוחב היד. הקטלן עב הזנב מתגורר בעיקר מתחת לסלעים כבדים ואבנים גדולות - בסביבת אדמה תחוחה. כמו כן הוא נמצא לעיתים במחילותיהם של מכרסמים (המתעלמים לגמרי מנוכחותו), במערות, בחורבות וכו'. לעיתים ניתן למוצאו משוטט בחולות שפת הים.

קטלן עב-זנב נחשב לקטלני, בניגוד לדעה הרווחת שרק העקצן הצהוב מסוכן, וארסם מסוכן כמעט באותה המידה [דרוש מקור]. בארץ היו מקרי מוות בעבר כתוצאה מעקיצתו [דרוש מקור]. הקטלן נפוץ בישראל מהחרמון והגולן ועד לערבה הדרומית ולאילת. הקטלן ניתן לזיהוי ודאי על ידי הסתכלות בזנבו - הזנב עבה מאוד ביחס לעקרבים אחרים, וישנן מגרעות בצורת קילוף בשניים מפרקי זנבו (השני והשלישי, מכיוון העוקץ), מאפיין שלא קיים בשחרן יהודה, שגם קטן ממנו, וגם זנבו אינו עבה. בניגוד לשחרן, הקטלן לא יימצא על עצים (בין הקליפה לעץ), אלא בעיקר מתחת לאבנים גדולות וסלעים.

אטימולוגיה
----------

בעבר נקרא קטלן עב-זנב אך שם זה שונה לפי החלטה של הוועדה הזואולוגית באקדמיה ללשון העברית לקטלן עב-צבתות, מאחר שזה סימן היכר טוב יותר לזיהוי מבין מיני הקטלנים בארץ. לקטלן זה צבת עבה יותר מרוחב פרק "היד" אליו היא מחוברת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטלן עב-צבתות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ARKive
* NCBI
* GBIF
 |

* תצפית בקטלן עב זנב באתר עמותת מן השדה

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטלן עב-צבתות במילון בעלי חיים: עכבישנים (תשע"ט), 2019, באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  יש להם שם: הכירו את קְטַן-רֶגֶל מְנֻמְנָם ובַּרְדָּסוֹן באתר ynet

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552090005171
* LCCN: sh2006002828

 |
**טומס (טומי) לייטרסדורף** (31 ביולי 1937 – 11 באוקטובר 2022) היה אדריכל ומתכנן ערים ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בישראל לאדריכל אנדריי לייטרסדורף ולאופנאית אדולפינה (פיני) לייטרסדורף.

בשנות ה-60 ולאחר שנשא לאשה את בת משפחת מאייר (מבעלי מגדל שלום), החל לייטרסדורף לעבוד מחוץ לישראל בפרויקטים של תכנון עירוני בערים שונות בהזמנת משפחת מאייר, בין השאר בפלורידה ובחוף השנהב, שם תכנן את הכפלת שטחה של עיר הבירה אביג'אן. בשנות ה-70 חזר לישראל, פתח משרד בתל אביב ומאז ועד לפטירתו ב-2022 עבד על מגוון רחב של פרויקטים. בשנות ה-80 תכנן משרדו תוכניות מתאר ומבנים רבים בהתנחלויות. 

### פרויקטים נבחרים שתכנן בישראל

* תוכנית מתאר למעלה אדומים
* תוכנית מתאר לעמנואל
* ניצנית (יישוב עתידי) שבחולות חלוצה
* תוכנית מתאר לשכונת עיר ימים בנתניה
* רבעים באשדוד, בראשון לציון ובחדרה
* מלון אשל השומרון
* מתקן כליאה חולות
* תוכנית אב ארצית לתיירות
* תוכנית אב ארצית לגולף

משפחתו
------

היה נשוי לרינה מאיר, בתו של משה מאיר, מקים מגדל שלום. בנם הוא האדריכל ואיש העסקים יונתן לייטרסדורף. בתם היא המסעדנית ואשת העסקים אנדריאה "דושי" לייטרסדורף (נשואה לשחקן אנחל בונני), בעלת מתחם "דלאל" בנווה צדק. טומי נישא בשנית לגיל, בנם הוא איש העסקים גיא לייטרסדורף ( נשוי לצלם ההולנדי רובן ואן שחלם). אחיו הם פרופ' ערן לייטרסדורף, דקאן הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית, ואיש העסקים גיורא לייטרסדורף.

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294197705171
* ISNI: 0000 0003 7932 8975
* VIAF: 257699628
* WorldCat: viaf-257699628

 |
**האופטמן** (בגרמנית: **Hauptmann**) היא מילה בגרמנית המתורגמת בדרך כלל כקפטן בצבאות הגרמני, האוסטרי, והשווייצרי.
הדרגה היא שוות ערך לדרגת קפטן בצבא הבריטי ובצבא ארצות הברית, והיא מדורגת כ-OF-2 בנאט"ו.

היסטוריה
--------

כיום *Haupt* משמעותה 'ראשית', אולם במקור משמעותה הייתה 'ראש', כלומר *Hauptmann* מילולית פירושה "האדם הראש", שהוא גם השורש האטימולוגי של *קפטן* (מלטינית *caput*, 'ראש'). באופן כללי יותר, המילה יכולה לשמש לציון ראש של כל קבוצת אנשים באופן היררכי, על פי רוב, כמילה מורכבת. לדוגמה, *Feuerwehrhauptmann* משמעותה הקפטן של מכבי אש, ואילו *Räuberhauptmann* מציין מנהיג של כנופיית שודדים.

תארים אוסטריים וגרמניים רשמיים המשלבים את המילה כוללים *Landeshauptmann*, *Bezirkshauptmann*, *Burghauptmann* ו*Berghauptmann*. בסקסוניה במהלך רפובליקת ויימאר, את התארים *Kreishauptmann* ו-*Amtshauptmann* נשאו עובדי מדינה בכירים.

*Hauptmann* (מגרמנית גבוהה מוקדמת *Heubtmann*) מזוהה עם המילה השוודית *hövitsman*, אשר גם משמעותה במקור הייתה "האדם הראש" או "האדם בראש", והיא קשורה קשר הדוק ל*hövding*, כלומר "מנהיג". מאז ימי הביניים, שני התארים שימשו למנהיגי מדינה, יותר מאשר אנשי צבא. *Heubtmann* יכול להיות גם מקורו האטימולוגי של התואר "הֶטמן", המשמש במרכז ובמזרח אירופה.

סימני הדרגה
-----------

על דרגות הכתף (צבא היבשה, חיל האוויר) יש שלושה כוכבי כסף.

| צבא היבשה | חיל האוויר |
| --- | --- |
| * האופטמן(קציני המטה הכללי)האופטמן(קציני המטה הכללי)
* האופטמן(יחידות חיל הרגלים הממונע)האופטמן(יחידות חיל הרגלים הממונע)
* האופטמן(יחידות מילואים חיל הרגלים הממונע)האופטמן(יחידות מילואים חיל הרגלים הממונע)
 | * האופטמן(מדי שדה)האופטמן(מדי שדה)
 |

דרגות מקבילות
-------------

הדרגה מקבילה לדרגת קפיטן-לויטננט בדויטשה מרינה, ובמהלך מלחמת העולם השנייה דרגת אס אס האופטשטורמפיהרר הייתה שוות ערך להאופטמן.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **דרגה זוטרה**:**אובר-לויטננט** |  **דרגות הבונדסוור** האופטמן | **דרגה בכירה**:**מיור** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האופטמן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* HDS: 008610

 |
**Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim** הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-49 של סינטרה וה-22 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1967.

בשנות ה-60 צבר סגנון הבוסה נובה מעריצים בקרב קהל אוהבי הג'אז והפופ. אך סינטרה לא ניסה להקליט מוזיקה בסגנון זה שהושפע מהמוזיקה הברזילאית. בשנת 1967 החליט סינטרה לנסות ולהקליט אלבום בסגנון עם המלחין הידוע ביותר של סגנון הבוסה נובה, אנטוניו קרלוס ז'ובים. האלבום שאורגן בידי קלאוס אוגרמן הציג את ז'ובים שניגן על גיטרה והוסיף קולות רקע. את הלחנים המקוריים כתב ז'ובים בעצמו.

באלבום מופיעים שלושה שירים ממה שמוגדר כספר השירים האמריקאי הגדול. השירים אורגנו כך שיתאימו לסגנון הבוסה נובה. התוצאה הייתה אלבום עדין ושקט, שהשתמש במקצב הלטיני כבסיס אך לא כנקודת המיקוד של האלבום. ארגונו הרגוע של אוגרמן שכלל כלי נשיפה שקטים, כלי הקשה מתונים ושאינם פורצים את המסגרת השלווה של האלבום.

מבקרים מוזיקליים רבים טענו כי הופעתו של סינטרה באלבום בולטת בהשוואה לאלבומיו האחרים, הייתה זו הופעתו העדינה ביותר, מדגיש כל שורה בשירים ומביא את יכולתו הווקאלית לשיאים חדשים.

לאחר הצלחת אלבום זה הוציאו סינטרה וז'ובים אלבום משותף נוסף, Sinatra & Company שיצא בשנת 1971.

האלבום היה מועמד לגראמי בקטגוריית אלבום השנה. אך בטקס גראמי שהתקיים בשנת 1968 זכה האלבום, Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band של להקת הביטלס.

משתתפים
-------

* פרנק סינטרה - קולות
* אנטוניו קרלוס ז'ובים - פסנתר, גיטרה, קולות רקע
* קלאוס אוגרמן - מארגן, מנצח

רשימת שירים
-----------

1. The Girl from Ipanema
2. Dindi
3. Change Partners
4. Quiet Nights of Quiet Stars
5. Meditation
6. If You Never Come to Me
7. How Insensitive
8. I Concentrate on You
9. Baubles, Bangles and Beads
10. Once I Loved

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim באתר MusicBrainz
* Discogs Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim באתר Discogs
* AllMusic Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 943461cc-377c-3f96-9d89-4d3ff5b03d25

 |
טונאטיאו
במיתולוגיה האצטקית, **טונאטיאו** (Ōllin Tōnatiuh "**תנועת השמש**") היה אל שמש. העם האצטקי ראה בו כמנהיג של טולן, העולם הבא. אל זה היה ידוע כשמש החמישית, משום שהאצטקים האמינו כי הוא היה השמש שהחליפה את השמש הרביעית לאחר שזו גורשה מהשמים.

תיאור
-----

על פי המיתולוגיה האצטקית כל שמש היא אל עם עידן קוסמי משלו, האצטקים האמינו שהם עדיין בעידן של טונאטיאו. לפי מיתוס הבריאה האצטקית, האל דרש קורבנות אדם כמחווה ובלעדיה יסרבו להעביר דרך השמים. הוא אמר כי 20,000 בני אדם הוקרבו בכל שנה לטונאטיאו ואלים אחרים, אם כי הוא חשב שמספר זה מנופח על ידי האצטקים, שרצו לעורר פחד באויביהם, או על ידי הספרדים, שרצו להכפיש את האצטקים. האצטקים היו מוקסמים מהשמש וצפו בה בזהירות, והיה להם לוח שנת שמשי דומה לזה של המאיה. ברבים מהמונומנטים האצטקים שנותרו היום יש מבנים מיושרים עם השמש.

על פי המיתולוגיה האצטקית, טונאטיאו נודע בשם "השמש החמישית". טונאטיאו מתואר כאל עז ולוחמני, הוא נראה לראשונה באמנות הפוסט-קלאסית הקדומה של הציוויליזציה הפרה-קולומביאנית המכונה טולטק (אנ'). הקשר הסימבולי של טונאטיאו עם הנשר רומז לאמונה האצטקית במסעו כשמש הנוכחית, הנוסע על פני השמים בכל יום, שם ירד במערב ועלה במזרח. האצטקים סברו כי מסעו מתקיים על ידי הקרבה יומיומית של בני אדם. טונאטיאו נחשב לאל המרכזי באבן לוח השנה האצטקי. בתרבות הטולטקית, טונאטיאו מזוהה לעיתים קרובות עם כוכב הלכת ונוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טונאטיאו** בוויקישיתוף
* טונאטיאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* טונאטיאו, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  An illustrated dictionary of the gods and symbols of ancient Mexico and the Maya by Miller, Mary Ellen; Taube, Karl A
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמות במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם למחזה, ראו פילוקטטס (סופוקלס).
פילוקטטס מתענה על פצעו. ציור מאת אברהם אבילדגורד
**פילוקטטס** (ביוונית: **Φιλοκτήτης**, פירוש אפשרי - "אהבת הקניין") הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מגיבורי שירת הומרוס וגיבורם של מחזות דרמה שנכתבו בעת הקלאסית ביוון העתיקה. דמותו נכרכת בשירה היוונית עם שהות על אי בודד ועם מאבק ממושך בכוחות פנימיים וחיצוניים; בכך, היא נקשרת עם נושא ראשיתה של התרבות, ראשית הציוויליזציה האנושית.

פילוקטטס הוא בנו של המלך פּוֹיַס מחבל תסליה, גיבור עבור היוונים, מלוחמי טרויה שנודע מעל לכל ביכולת הקשתוּת הנדירה שלו.

בספרות
------

לבד מאזכורים באיליאדה, עלילותיו של פילוקטטס על האי תוארו במחזות שנשאו את שמו, שאותם חיברו סופוקלס, אייסכילוס ואאוריפידס; ואולם, מחזהו של סופוקלס הוא היחיד ששרד. כמו כן הוא מוזכר במטמורפוזות של אובידיוס.

ישנם לפחות ארבעה סיפורים נפרדים המתארים את השתלשלות האירועים שקרו לפילוקטטס במסעו לטרויה כאשר כולם מעידים לכך שהוא נחבל ברגלו. לפי גרסה אחת, פילוקטטס ננשך על ידי נחש שהרה שלחה כדי להעניש את פילוקטטס על שירות שלו או של אביו להרקלס. מסורת אחרת מספרת כי הוא אולץ בידי היוונים להראות היכן מופק אפרו של הרקלס וכאשר הוא מגיע אל האתר, נפצע ברגלו שנגעה באדמת האפר. גרסה אחרת מתאר את הגעת האכאים, בדרך לטרויה בתחילת המלחמה, לאי טנדוס. מאחר שאכילס הכעיס את אפולו בשל רציחת מלך טנס, כביכול בנו של האל, הציעו האכאים כפיצוי קורבן לאפולו, יצא נחש מן המזבח ונשך את פילוקטטס. הגרסה האחרונה מציעה כי פילוקטטס הוכש באי של כריס, נימפנה כפי שמוצג במחזה של סופוקלס.

בגרסאות מודרנית לעיתים מוצג כי סיבת הפציעה נבעה משריטה בחץ מורעל.

### פילוקטטס אצל סופוקלס

 ערך מורחב – **פילוקטטס (סופוקלס)**  

הדרמה המחורזת של סופוקלס הועלתה לראשונה ב-409 לפנה"ס כחלק מאירועי הדיוניסיאה המסורתיים, וזכתה בפרס ראשון. היא ממוקמת על ציר הזמן בנקודה שלאחר השלכתו של הקַשָת המוכשר, פילוקטטס מהעיר מַליס, מהאונייה שבה הפליג עם המלחים במסע לכיבוש טרויה, לאחר שהוכש ברגלו על ידי נחש וייסורי פציעתו מאיימים על הצוות שעימו על הסיפון. הוא נעזב על ידי חבריו על האי לֵמְנוס כשהוא סובל מפצע וברשותו קשתו בלבד. למעשה, העלילה מתרחשת מתום עשר שנים מאותו נידוי, והיא מגוללת את המפגש בין הגיבור המתענה, השוהה בגלות נוראה ובודדה על האי, לבין שליחי צבא יוון הבאים להשיב אותו אל החזית, ובתוך כך מביאה את הקונפליקט העוצמתי בין מייצגי הציוויליזציה (התרבות) לאדם שנמצא מחוץ לה.

לקריאה נוספת
------------

* סופוקלס, **פילוקטטס**: הוצאת שוקן, בתרגום אהרן שבתאי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פילוקטטס** בוויקישיתוף
* פילוקטטס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011339851805171
* GND: 118742256
* LCCN: no2014084714
* SUDOC: 027572560
* VIAF: 37711691
* WorldCat: viaf-37711691

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באי בקולומביה הבריטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו האי קאלוורט.

**האי קאלוורט** (באנגלית: **Calvert Island**) הוא אי בחופה המערבית של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. 

האי ממוקם ממזרח למפרץ המלכה שארלוט באזור החוף של קולומביה הבריטית (החוף המערבי של קנדה) כמאה קילומטרים צפונית לעיר פורט הארדי שבקצהו הצפוני של האי ונקובר.

גאוגרפיה
--------

אורכו של האי קאלוורט 32 קילומטרים, ורוחבו 3 קילומטרים (בחלקו הצר ביותר) או 16 קילומטרים (בחלקו הרחב ביותר). שטחו הכולל של האי 334.27 קמ"ר. הנקודה הגבוהה באי מגיעה לגובה של 1,045 מטרים מעל פני הים.

מצפון לאי קאלוורט מצויים מספר איים קטנים, מעבר לתעלת קוואקשואה. הגדול באיים אלה הוא האי הקאטה.

היסטוריה
--------

האי קאלוורט היה שטח מגורים של שבט היילצוק משבטי האומות הראשונות. 

מחקרים ארכאולוגיים מצביעים על התיישבות אנושית באזור של אלפי שנים. חוקרי אוניברסיטת ויקטוריה גילו בשנת 2015 עקבות של גבר, אישה וילד המעידים על התיישבות באזור לפני 13,200 שנים (העקבות הקדומים ביותר שהתגלו בצפון אמריקה).

ביולי 1788, סוחר הפרווה הבריטי צ'ארלס דאנקן הגיע בספינת הסחר בפרוות "פרינסס רויאל" לאי, וסחר עם שבט ההיילצוק. לאחר שהייה קצרה באי קאלוורט הפליג דרומה לעבר האי ונקובר.

### מקור השם

שמו של האי קאלוורט ניתן לו בשנת 1788 על ידי צ'ארלס דאנקן, ככל הנראה על שם לורד ססיל קאלוורט, הבארון השני מבולטימור. השם אומץ על ידי ג'ורג' ונקובר, ומופיע במפות שפרסם. השם אומץ רשמית ב-10 באוגוסט 1944.

שמורת טבע
---------

חלקו הצפוני של האי קאלוורט מהווה חלק משמורת הטבע הפרובינציאלית האקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האי קאלוורט** בוויקישיתוף
* האי קאלוורט באתר ממשלת קולומביה הבריטית
* האי קאלוורט, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של שבט ההיילצוק
2. ↑  כתבה ברשת CBC על גילוי העקבות
3. ↑  ההיסטוריה של שם האי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529710705171
* LCCN: sh86007311
* VIAF: 315129103
* WorldCat (עם VIAF): 315129103

 |
מרכז המילניום הוולשי בקארדיף, ביתה של האופרה הוולשית הלאומית
**האופרה הוולשית הלאומית** היא להקת אופרה נודדת, שנוסדה בקארדיף, ויילס בשנת 1943. האופרה הוולשית מרבה בסיורים בוויילס, בממלכה המאוחדת ובשאר ארצות העולם. היא מעלה יותר מ-120 אופרות חשובות בשנה ומופיעה בערים שונות בוויילס ובאנגליה לפני יותר מ-150,000 איש. מדי שנתיים מגישה להקת האופרה עונת אופרה גדולה בלונדון.

בתחילת דרכה ביצעה האופרה הוולשית אופרות בתרגום לאנגלית, אך משנות ה-70 ואילך גוברת הנטייה לשיר אופרות בשפות המקור; לא רק באיטלקית, גרמנית וצרפתית אלא גם ברוסית ובצ'כית. כתוביות באנגלית מוקרנות תוך כדי ההופעה.

רפרטואר הלהקה כולל, מראשית דרכה, תערובת של אופרות מן המקובלות ביותר ומאלה שאינן מוכרות כל כך, ביניהן מיצירותיהם של אלבן ברג, ריכרד שטראוס, לאוש יאנאצ'ק ובנג'מין בריטן. בשנת 2004 קיבלה להקת האופרה את בית הקבע הראשון בקיומה, במרכז המילניום הוולשי בקארדיף, מרכז חדש לאמנויות הבימה. להקת האופרה כוללת תזמורת ומקהלה מקצועיות (התזמורת והמקהלה של האופרה הוולשית הלאומית). התזמורת והמקהלה מופיעות מדי פעם כל אחת בפני עצמה באירועים שונים ברחבי ויילס.

מנהלים מוזיקליים
----------------

* סר צ'ארלס גרובס (1961–1963)
* סר ריצ'רד ארמסטרונג (1973–1986)
* סר צ'ארלס מקקראס (1987–1990)
* קרלו ריצי (1992–2001)
* טוגאן סוחייב (2003–2004)
* קרלו ריצי - (2004 - )

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האופרה הוולשית הלאומית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האופרה הוולשית הלאומית
* האופרה הוולשית הלאומית, ברשת החברתית טוויטר

* האופרה הוולשית הלאומית, ברשת החברתית אינסטגרם

* האופרה הוולשית הלאומית, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* האופרה הוולשית הלאומית, באתר AllMusic (באנגלית)

* האופרה הוולשית הלאומית, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* האופרה הוולשית הלאומית, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605220805171
* BnF: cb12407568t (data)
* GND: 16294338-6
* ISNI: 0000 0001 0941 6721
* LCCN: n81139886
* MusicBrainz: 887573e3-6507-4147-9117-5b7073f5432c
* NKC: xx0069114
* SUDOC: 078615844
* VIAF: 133576732
* WorldCat: viaf-133576732

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מקטפה** הוא מכשיר לקטיפת פירות ומשמש בין השאר לקטיף הדרים, מלונים ובציר ענבים. המקטפה הקלאסית היא מכשיר דמוי מספריים ששתי ידיותיו מחוברות בקפיץ הפותח חזרה את להבי החיתוך לאחר פעולת החיתוך. 

לרוב, קטיפת כל פרי דרש שתי פעולות חיתוך, אחת לניתוק הפרי מהעץ והשני להסרת שיירי הענף המחוברים לפרי, על מנת למנוע פגיעה בפירות אחרים.

במשך שנים רבות היה נהוג לחייב שימוש במקטפה בעת קטיף הדרים ומלונים, מחשש לפגיעה בפרי בתלישה ידנית. בעונות הקטיף 1969/1970 ו-1970/1971 נעשו בישראל ניסויים לבדוק האם אכן יש צורך בשימוש במקטפה לצורך עמידות הפרי. בניסויים לא נמצא הבדל בין פירות שנתלשו ידנית ובין פירות שנקטפו במקטפה ובעקבות זאת התירה המועצה לשיווק פרי הדר שיווק אשכוליות שנתלשו, אך לא תפוזים שנתלשו. הקטיף ללא מקטפה היה לנושא לוויכוח בין גורמים שונים בישראל במשך מספר שנים. 

כיוון נוסף לייעול הקטיף הייתה הצעת מקטפות יעילות יותר. חברת יחיעם הציעה למכירה מקטפה טלסקופית עם שרוול התופס את הפרי בעת הורדתו לקוטף. כן הוצעו מקטפות אחרות.

השימוש במקטפה היה סמל לעבודה בחקלאות. כאשר יצחק בן אהרן בקש לבקר את הנהגת ההסתדרות אשר אינה קרובה אל העובדים, כתב: 

> 
> לא יתואר בשנות ה־70 שמפלגה פועלית סוציאליסטית תקיים הסתדרות שבכל הנהגתה, בועד הפועל של ההסתדרות, בועדה המרכזת לא ישב אדם שלפחות היה ליד מחרטה, ליד מקטפה, על הפיגום למעלה מ־15 שנים.
> 
> 
> 
> — יצחק בן אהרון, במאבק על התמורה, 1972
>

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוריה פלדמן, ימי בציר ומסיק בארצינו, בתוך: **ספר המועדים, כרך ו', ימי מועד וזיכרון**, תשט"ו, עמוד 528
2. ↑  הרווי אורנג' קליפר, דבר, 10 בנובמבר 1930
3. ↑  US patent 2,068,024
4. 1 2  US patent 4,707,918, col. 1
5. ↑  השדה, כרך נ"ו (1975), עמ' 1352-1354
6. ↑  דוד סדובסקי, הקטיף ללא מקטפה, דבר, 18 במאי 1972
7. ↑  א. סדומי, מחר מתחילה עונת ההדרים, דבר, 5 בספטמבר 1972  
ארגון מגדלי ההדרים תובע קטיף תפוזים ללא מקטפה, דבר, 3 בנובמבר 1972  
תובעים להתיר קטיפת תפוזים בלי מקטפה, דבר, 4 בדצמבר 1973
8. ↑  יחיעם, דבר, 18 באוקטובר 1966
**האי מקין** (באנגלית: **McKean Island**) הוא אי קטן בלתי מיושב באיי הפניקס המהווים חלק מקיריבטי שבאוקיינוס השקט. שטח האי כ-0.057 קמ"ר.

היסטוריה
--------

האי התגלה על ידי רב החובל צ'ארלס וילקס אשר נתן לו את שמו ב-19 באוגוסט 1840. במרץ 1859 הוכרז האי על ידי ארצות הברית כשטח בריבונותה מכוח חוק איי הגואנו. בין השנים 1859–1870 נכרה באי גואנו על ידי חברות אמריקאיות. ביוני 1938 הוכרז האי כשמורת טבע על מנת להגן על הציפורים המקננות בו. באוקטובר 1989 נעשה באי חיפוש אחר שרידי מטוסה של אמיליה ארהארט שהתרסק בשנת 1939 במקום לא ידוע, אולם השרידים לא נתגלו.

גאוגרפיה
--------

צורתו של האי מקין סגלגלה, וקוטרו פחות מקילומטר. סביב האי שוניות אלמוגים המגיעות לגובה של 5 מטרים מעל פני הים. במרכז האי אזור שקוע, ובו אגם מלא גואנו. אגם זה עתיד להפוך ללאגונה, כאשר יישחק האי ויהפוך לאטול.

### צמחייה ובעלי חיים

באי אין עצים, והוא משמש כאתר הקינון המרכזי בעולם לציפורי הפריגטה הקטנה (*Fregata ariel*) כ־85,000 פרטים של ציפור זו מקננות באי מדי שנה. היונק היחידי הגדל באי הוא העכבר הפולינזי - דבר המעיד על כך שבתקופה קדומה הייתה התיישבות פולינזית באי. באי אין מקורות מים מתוקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקין** בוויקישיתוף
"**קופסת קבר רחל**" או "**קופסה מעוצבת בצורת קבר רחל**" היא קופסה מעוטרת בדימויים הקשורים לקבר רחל, שעוצבה על ידי אברהם בר-אדון בשנת 1915. הקופסה נמצאת היום באוסף מוזיאון ארץ ישראל.

תיאור הקופסה
------------

אברהם בר-אדון יצר את הקופסה בתקופת כהונתו כמנהל מחלקת "מלאכת-דמשק" בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. היא עשויה פליז ומשובצים בה כסף ונחושת בטכניקות מסורתיות של פליגרין ושיבוץ. בצורתה מהווה הקופסה מעין דגם מוקטן של מבנה קבר רחל. כל אחד מפאות הקופסה מעוטר אף הוא בדימוי הקשור לאיקונוגרפיה של דמות רחל בתרבות היהודית. 

בפאה ובה הכניסה לקבר מתוארת דמות אישה ישובה על סלע. זו היא דמותה של רחל, המתוארת מרכינה את ראשה. לצידה מתואר שיח פרחים, הדומה לחבצלת. בכך מתקרבת האיקונוגרפיה לתיאור מרים, אם ישו באמנות האירופית. בפאת הקופסה המנוגדת מופיע הטקסט "רָחֵל מְבַכָּה עַל בָּנֶיהָ מֵאֲנָה לְהִנָּחֵם עַל בָּנֶיהָ כִּי אֵינֶנּוּ. כֹּה אָמַר יְהוָה מִנְעִי קוֹלֵךְ מִבֶּכִי וְעֵינַיִךְ מִדִּמְעָה כִּי יֵשׁ שָׂכָר לִפְעֻלָּתֵךְ נְאֻם יְהוָה וְשָׁבוּ מֵאֶרֶץ אוֹיֵב", הלקוח ספר ירמיהו (לא, יד-ט"ו).בפאה נוספות מופיע תיאור של סמלי 12 שבטי ישראל. בגג הדגם מופיע הטקסט "אִם אֶשְׁכָּחֵךְ יְרוּשָׁלָ‍ִם תִּשְׁכַּח יְמִינִי" (תהילים, קלז, ה) ולצדו תיאור של שופר, אתרוג וכד בדמות אמפורה.

השילוב בין האלמנטים הנטורליסטים, השואבים מצורתו הממשית של הדגם, לבין תיאור אסכטולוגי, המדגיש את הגאולה הצפויה לעם ישראל, אופייניים לחלק מן היצירות שנוצרו בארץ-ישראל בתקופה זו, וב"בצלאל" בפרט, שבה נעשה שימוש רב בדמותה של רחל.

קישורים חיצוניים
----------------

* קופסה מעוצבת בצורת קבר רחל, באתר פורטל המוזיאונים
**התאומות ג'מאל** הוא שם במה של שתי אחיות שנודעו כרקדניות בטן במצרים בשנות ה-50 ובשנות ה-60 של המאה העשרים. שמן האמיתי של האחיות היה הלנה וברטה אלפרט, והן הסתירו את מוצאן היהודי. הן נודעו כתאומות אף שהלנה הייתה מבוגרת בשנתיים מברטה.

קורות חיים
----------

פישל אלפרט, אביהן של האחיות, היה מוזיקאי מצ'רנוביץ שבבוקובינה, אוסטרו-הונגריה, שעבר לבירה וינה, שם היה כנר בתזמורת הסימפונית של וינה. בסוף שנות ה-20 היגר לאלכסנדריה שבמצרים, שם נישא לז'ני (ג'אנין), זמרת אופרה, בת למהגרים יהודים מאירופה. בתם הלנה נולדה ב-1930 ובתם ברטה נולדה ב-1932. במלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לקהיר. בילדותן למדו האחיות בלט וריקודים מזרחיים. הן החלו להופיע בסרטים, בין השאר לצד מוחמד עבד אל-והאב ותחיה כאריוכא. הן הופיעו בשמות במה: לילה ולאמְיָה – וגם ליז ולין ג'מאל. בכל הופעותיהן הקפידה אמן להשגיח עליהן.

בנוסף למצרים הן הופיעו במדינות רבות, בהן סינגפור, הודו, סין, יפן, הפיליפינים, טורקיה, תאילנד, קמבודיה וסרי לנקה. הן הופיעו גם בסרט ההודי "בת היהודי" (Yahudi Ki Ladki).

בסוף 1957, כשהאחיות היו יחד עם אמן בהופעות במזרח הרחוק, קיבלו מאביהן מברק ובו נתבקשו שלא לשוב למצרים, משום שהן חשודות בריגול. הן עברו לארצות הברית, שם המשיכו להופיע עד לנישואיהן. לאחר שנישאו עסקו בהוראת ריקודי בטן.

הלנה נפטרה בלונג איילנד ב–1992. ברטה נפטרה בקונטיקט ב–2016.

ארכיון התאומות ג'מאל שמור בספרייה הלאומית

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, הסוד המפתיע של שתי רקדניות הבטן המצריות, באתר הארץ, 27 ביוני 2018
* גיל וייסבלאי, התאומות ג'מאל במרתפי הספרייה הלאומית, "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, יוני 2018
* תיאור פעילות אחיות ג'מאל

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארכיון **אוסף האחיות ג'מאל.**, בספרייה הלאומית

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"התאומות ג'מאל"**.