recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מגדל הפסגה בפסגת ויקטוריה, הונג קונג
**מאדאם טוסו הונג קונג** (באנגלית: **Madame Tussauds Hong Kong**; בסינית: 香港杜莎夫人蜡像馆) הוא סניף של רשת מוזיאוני השעווה של מאדאם טוסו. הסניף ממוקם במגדל הפסגה שעל פסגת ויקטוריה באי הונג קונג שבהונג קונג.

המוזיאון הוא אחד משלושת סניפי הרשת באסיה, לצד שאנגחאי ובבנגקוק.

במוזיאון מוצגות 100 בובות שעווה של דמויות היסטוריות וידוענים. כשליש מהבובות הן בובות של דמויות אסייתיות ו-16 מבובות השעווה הן של דמויות הונג קונגיות.

היסטוריה
--------

בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמו מספר סניפים של מוזיאון מאדאם טוסו הלונדוני באירופה (אמסטרדם) ובארצות הברית (בניו יורק ובלאס וגאס). באסיה הוצגה תערוכה נודדת שעברה בין סינגפור ואוסטרליה וזכתה להצלחה רבה.

בעקבות הצלחה זו הוחלט להקים מוזיאון קבוע בדרום מזרח אסיה, והונג קונג נבחרה בשל מיקומה. המוזיאון נפתח במגדל הפסגה בשנת 2000.

המוזיאון שופץ בספטמבר 2005 בעלות של 20 מיליון דולרים הונג קונגים ונפתח מחדש ב-18 במאי 2006.

במוזיאון מוצג פסל השעווה של מירים יאונג הייחודי בכך שפסל שעווה זה מצחקק כאשר המבקרים מתקרבים אליו, באמצעות חיישנים המהווים חלק מהפסל. כמו כן פסלו של אנדי לאו הוא פסל אנימטרוניקה העשוי סיליקון ולא שעווה.

במוזיאון מוצגים בין היתר פסליהם של ג'קי צ'אן, ברוס לי, בראד פיט, שר, אדי מרפי, אל מקפירסון, ז'ראר דפארדיה, יו גרנט, מל גיבסון, נעמי קמפבל, מריל סטריפ, ססיליה צ'ונג, ארון קווק, אנג'לינה ג'ולי, דייוויד בקהאם, מוחמד עלי, טייגר וודס, רונאלדיניו, הנסיכה דיאנה, לוצ'אנו פבארוטי, מהטמה גאנדי, נלסון מנדלה, ביל קלינטון, ג'ורג' ווקר בוש, ברק אובמה, מיכאיל גורבצ'וב, סדאם חוסיין, הנסיך פיליפ, אליזבת השנייה, הנסיך צ'ארלס, הנסיכה אן, הנסיך ויליאם, אדולף היטלר, וינסטון צ'רצ'יל, רמברנדט, פבלו פיקאסו, וולפגנג אמדאוס מוצרט, דנג שיאופינג, ג'יאנג דזה-מין, לי קא-שינג, לי קואן יו, שיגרו יושידה, חו ג'ינטאו, אלברט איינשטיין, ג'ון הווארד, מאדאם טוסו, סון יאט-סן, מאו דזה-דונג, אליזבת טיילור, בני היל, פירס ברוסנן, אנתוני הופקינס, ג'ודי פוסטר, האריסון פורד, המפרי בוגרט, מקולי קאלקין, מרילין מונרו, אלפרד היצ'קוק, אלביס פרסלי, פרדי מרקיורי, מדונה, מייקל ג'קסון, מיק ג'אגר, הביטלס וטינה טרנר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאדאם טוסו הונג קונג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מאדאם טוסו הונג קונג
* מאדאם טוסו הונג קונג, ברשת החברתית פייסבוק

* מאדאם טוסו הונג קונג, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
מגדל הגמל על בול של קק"ל - 1939
**מגדל הגמל** הוא מגדל שמירה ותצפית שנבנה בשנות ה-30 למטרות ביטחוניות על מורדות הרי נצרת מעל קיבוץ גניגר. המגדל, שנבנה בסגנון הבאוהאוס, שימש לייעודו עד קום המדינה. ב-2003 עבר תהליך שיפוץ ושימור והוכרז כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

רקע
---

שנות ה-30 של המאה ה-20 התאפיינו בחוסר שקט ביטחוני שתחילתו במאורעות תרפ"ט (1929) ושיאו במרד הערבי הגדול ב-1936. במהלך אותן שנים הותקפו רבים מהישובים העבריים בארץ ישראל ונאלצו להתגונן בדרכים שונות. בניית מערכות תצפית והגנה מבוצרות הייתה הדרך העיקרית בה נקטו היישובים כשבמסגרת זו הוקמו מבני בטון, נבנו חומות הגנה ומגדלי שמירה וירי ונחפרו מקלטים, תעלות ובונקרים. המגדל בגניגר היה אחד מאותם מבנים שהוקמו כחלק מהתבצרות היישוב היהודי.

ההיסטוריה של המגדל
------------------

### הקמת המגדל

היוזמה להקמת המגדל הייתה של קק"ל שרצתה לצפות על הדרך מנצרת לחיפה וכן לשמור על יער בלפור שניטע על מורדות הרי נצרת זמן קצר לפני כן. תכנון המגדל נמסר לאדריכלים יוחנן רטנר ועמנואל ילן שהיו פעילים באזור הצפון ושילבו אדריכלות ופעילות ביטחונית. אדריכלים אלו, שהושפעו מעבודותיו של אריך מנדלסון, תכננו מבנה צבוע לבן בסגנון הבאוהאוס. הבנייה של המגדל החלה ב-1932 והסתיימה ב-1935. רוב המימון לפרויקט נתרם לקק"ל על ידי "התאחדות בתי הכנסיות של חברת בני ישראל בלונדון".

כיאה למבנה ביטחוני, נבנה המגדל כולו מבטון וכלל חדר תחתון, מעלה מדרגות לולייני וחדר שמירה עליון ובו פתחי חלונות. בראשו של המגדל, מעל חדר השמירה, הותקן זרקור לשירות השומרים. בגלל צורת המבנה הדומה לגמל כורע נקרא המגדל "מגדל הגמל".

לאחר סיום הבנייה אוייש המקום על ידי כיתת שמירה שגרה בחלק התחתון כשהשומר התורן ישב בחדר העליון. מכיוון שיער בלפוריה היה צעיר בלט המגדל מעל צמרות העצים והיווה סימן הכר של הקיבוץ. כחלק מההערכות הביטחונית הותקן במקום סליק לשירות חברי ארגון ההגנה.

### לאחר קום המדינה

לאחר קום המדינה לא היה בו יותר צורך ביטחוני והמגדל ננעל כשבחדר התחתון הוקם חדר טבע עבור תלמידי בית הספר. בשנות ה-60 נפתחה בריכת שחיה בצמוד למגדל והחדר התחתון הפך לחדר השירות של הבריכה, חדר המציל, ותחנת העזרה ראשונה שלה. עם השנים גדלו העצים ביער בלפוריה והמגדל נעלם ביער.

### תהליך השימור

ב-2003 יזם חבר גניגר, האדריכל אהרן בן-אפרים (ממשרד א"ב מתכננים), את שיפוץ ושימור המגדל. בן-אפרים גייס 150,000 ש"ח לטובת שיפוץ המגדל.

על אף תוכניות שהוגשו להפוך את האתר לנקודת תיירות פתוחה לביקורים נכון ל-2022 המגדל עדיין סגור ולא נגיש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל הגמל** בוויקישיתוף
* מיכאל יעקובסון, יופיו אינו ידוע: מגדל הגמל של קיבוץ גניגר, באתר Xnet‏, 22 בדצמבר 2011
* מירב גולדוין, מגדל עם יחסי ציבור, 23 במאי 2021
* מגדל הגמל, באתר הושבילים
* מגדל הגמל, באתר קק"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוח המאורעות והמעשים, באתר קיבוץ גניגר
2. ↑  הפתחים בראש המגדל נשארו פתוחים וכוסו בחלונות רק לאחר קום המדינה
3. ↑  הכסף גויס ממועצה אזורית עמק יזרעאל, מהמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומהקרן הקיימת לישראל
**בית הכנסת מאור חכמי המערב** הוא בית כנסת השוכן ביישוב קריית יערים, ונודע בשל מבנהו הייחודי המושך אליו חובבי ארכיטקטורה. מאז הקמתו ב-1989, פועלים במקום כולל אברכים ומניני תפילה בנוסח עדות המזרח.

היסטוריה
--------

בית הכנסת החל את דרכו בכיתת לימוד בבית ספר מקומי ביישוב. לאחר שמספר המתפללים והלומדים הלך וגדל, הוחלט על הקמת מבנה בתכנונו של האדריכל אהרון צורף. בשנת 1989 החלה בניית הקומה הראשונה של מבנה בית הכנסת, שנועד לשמש כבית תפילה ולימוד לאברכים, על שטח שנרכש מבעוד מועד. בשנת 2004 הושלמה בניית הקומה השנייה, המשמשת כיום לתפילה, יחד עם השלד של הקומה השלישית. בשנת 2010 הושלמה בניית הקומה השלישית, שמשמשת את ישיבת "ישרי לב" המיועדת לצעירים מארצות הברית.

השם "מאור חכמי המערב" ניתן לבית הכנסת על שמו של פרשן התלמוד הרי"ף, שהיה מחכמי המערב.

מבנה
----

לבד מהאדריכל שתכנן את הבניין, ליווה את התהליך משה בן זקרי, מייסד בית הכנסת, שביקש לשלב במבנה מוטיבים ממבני דת יהודיים עתיקים, כשלכל פרט ישנה משמעות.

### מבנה חיצוני

כלפי חוץ, מבנה בית הכנסת כולל מראה של חומת אבן בקומתו העליונה, בהשראת חומות העיר העתיקה ובית המקדש, כשבמרכז ניצבת צורת לוחות הברית מאבן בממדים גדולים. סביב מבנה בית הכנסת נמצאים איורים גדולים שנעשו בידי אמנים מחברון באמצעות חריטה וסיתות, המציגים את כלי המשכן, לוחות הברית מעל לדלתות הכניסה, וכן מספר סמלים יהודיים מוכרים. מתחת לאיורים נמצאים חלונות זכוכית בצבע כחול.

מדרגות בית הכנסת החיצוניות נבנו בצורה רחבה בתחילתן, וצרות בסופן, כהשראה מחלונות בית המקדש שנבנו בצורה זו. בתחילת גרם המדרגות ניצבים שני עמודי אבן, הרומזים על עמודי הנחושת יכין ובועז, שהציב שלמה המלך בפתח בית המקדש הראשון.

### מבנה פנימי

הנברשות בקומה השנייה בבית הכנסת
מבנהו הפנימי בקומה הראשונה כלל עד שנת 2010 מוטיבים מבתי הכנסת העתיקים של צפת, עם שילוב של צבע התכלת בקירותיו. בשנה זו שופץ המקום, ואף חולק למספר חדרי שיעורים.

מבנהו הפנימי בקומה השנייה כולל שילוב של אבנים עתיקות ושיש בעיקר בקירות ובעמודים. המבנה מתאפיין בקשתות בשלל וריאציות, כהשראה ממבני דת עתיקים. בעצת האמן אורי רווח, צורת הישיבה קיבלה השראה מבתי כנסת עתיקים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות, הכוללים ישיבה בסמוך לקירות בית הכנסת בצורה מרובעת, ללא כיסאות במרכז.

במרכז בית הכנסת שוכנים שני עמודי שיש המחופים באבנים עתיקות עם קשת המתנוססת מעליהם, ומתחתם ממוקמת תיבת החזן. היכל בית הכנסת עשוי לוחות שיש, בצורת שני חצאי עיגולים, בהשראת ספר תורה ספרדי פתוח, ובמרכזם משולבים אלמנטים של זכוכית ומתכת. בתקרת הקומה האמצעית תלויות תריסר נברשות בינוניות כנגד שנים עשר השבטים, ועוד שתי נוספות גדולות במרכזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאור חכמי המערב** בוויקישיתוף
* מאור חכמי המערב ע"ש הריף (ע"ר) - עמותה באתר גיידסטאר של משרד המשפטים
* מוסדות דת, במועצה המקומית קריית יערים

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאור חכמי המערב ע"ש הריף (ע"ר) באתר מפתח תקציב
**מגדל מטרופוליטן** (באנגלית: **Metropolitan Tower**), במקור **בניין שטראוס** (באנגלית: **Straus Building**), הוא גורד שחקים הממוקם בשדרת מישיגן 310, שיקגו, אילינוי, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 144.78 מטרים והוא בעל 37 קומות. הוא תוכנן בידי משרד האדריכלים גראהם, אנדרסון, פרובסט ווויט, ונבנה בין השנים 1924-1923.

היסטוריה
--------

כשהושלמה בנייתו של הבניין בשנת 1924 הוא נקרא בניין שטראוס (Straus Building). למרות שהיה הבניין הראשון בשיקגו בעל יותר מ-30 קומות, הוא מעולם לא היה גורד השחקים הגבוה בעיר. באותה עת נבנה ה-Chicago Temple Building, שהיה גבוה ממנו ב-28 מטרים וגבוה ממנו ב-7 קומות. שני בניינים אלו היו הראשונים להיבנות תחת תוכנית בניין עיר של 1923 (לפני כן אף בניין בשיקגו לא יכל להיבנות מעל גובה של 79 מטרים).

בין השנים 1980-2004 היה מוכר בשם בניין בריטניקה, על שם האנציקלופדיה ששכרה בו משרדים.

ראו גם
------

* גורדי שחקים מוקדמים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל מטרופוליטן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בניין ריגלי באתר Emporis
2. ↑  בניין Chicago Temple באתר Emporis
3. ↑  Wolfe, Gerard R. (2004). Chicago In and Around the Loop; Walking Tours of Architecture and History (Second Edition ed.). McGraw-Hill.
**Piña Colada Boy** (בעברית: **נער פינה קולדה**) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת היורודאנס השוודית בייבי אליס. השיר יצא לאור בשנת 2010, על ידי חברת התקליטים אול אראונד דה וורלד, כסינגל שלא מתוך אלבום וכשיר הראשון של הלהקה מזה שנה. בסמוך לצאתו, הופצו חמישה רמיקסים שלו.

השיר דורג במקום השני במצעד הרבעון השלישי של המדינות דוברות הרוסית.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב על ידי מרטי וורין, מרטין האנזן וג'ימי ג'וקר והופק על ידי מרטין האנזן וג'ימי ג'וקר. השיר מבוסס על הקוקטייל, פינה קולדה, אותו מגישים בכוס פוקו גראנדה כשהוא מקושט באננס ובדובדבן מרסקינו (בדומה לכוס הפינה קולדה המופיעה בעטיפת הסינגל עצמו). חמישה רמיקסים רשמיים הופצו בסמוך לצאתו.

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9.5 מיליון השמעות.

וידאו קליפ
----------

הקונספט של הקליפ הוא תחרות יופי, במסגרתה שופטים שלושת חברי הלהקה. התחרות מחולקת לשלושה שלבים: "ההליכה", "הריקוד" ו"החלום". בשני השלבים הראשונים, מופיעות דוגמניות בלבוש מינימלי, אך בשלב השלישי ("החלום"), מתחלפת הסצנה לגבר ללא חולצה, שגורם לשופטת להעניק לו ציון 12.

נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-31 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדי רבעונים (2010)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  רוסיה | טופ-היט | 2 |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | גרסה | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 2010 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | רגילה | אול אראונד דה וורלד |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "Piña Colada Boy" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  *Baby Alice – Pina Colada Boy*, נבדק ב-2021-09-04
2. ↑  *Baby Alice - Hurricane [OFFICIAL VIDEO]*, נבדק ב-2021-09-04
3. 1 2 3  *Pina Colada Song*, נבדק ב-2021-09-04
4. ↑  Топ-10 RBT российских и зарубежных операторов сотовой связи в 3 квартале 2010 года
5. 1 2  *Baby Alice - Piña Colada Boy*, נבדק ב-2021-09-04
6. ↑  *Baby Alice - Piña Colada Boy [OFFICIAL VIDEO]*, נבדק ב-2021-09-04
**מגדל המים של שיקגו** הוא מגדל מים היסטורי שתוכנן בשנת 1869 בידי האדריכל ויליאם וורן בוינגטון. זהו מגדל המים השני שהוקם בארצות הברית, כשקדם לו מגדל המים בלואיוויל שבקנטקי (1856). גובהו של המגדל 47 מטרים, צורתו החיצונית מזכירה טירה בסגנון נאו-גותי והוא עשוי מלבני גיר שנכרו בעיר ג'ולייט, דרומית-מערבית לשיקגו. המגדל הוא מטיפוס פשוט, ללא מיכל לאגירת מים בראשו: בסמוך לו ניצבה תחנת השאיבה בשדרת שיקגו, שקיבלה את אספקתה במנהרה מעריסת מים בימת מישיגן. בתוכו התנשא לגובה של 42 מטרים צינור מים אנכי שדרכו הוזרמו המים למערכת. המגדל סייע בכיבוי שריפות אש ובוויסות לחץ המים.

המגדל ותחנת השאיבה הסמוכה לו היו מהמבנים הבודדים ברובע ששרדו את השרפה הגדולה של שיקגו שהתרחשה ב-1871. בשנים העוקבות לשריפה סימל המגדל את שיקגו הישנה ואת תהליך התחדשותה של העיר אחרי השריפה. המגדל זכה לשיקום ראשון בשנים 1913–1916, במסגרתו הוחלפו חלק מלבני הגיר של המבנה, ולשיקום נוסף שהתמקד בפנים המבנה בשנת 1978. נכון לראשית העשור השני של המאה ה-21 פועלת במבנה גלריה לאמנות של לשכת התיירות בשיקגו.

ב-1969 זכה המבנה לתואר "ציון דרך במשק המים האמריקאי" (American Water Landmark) מטעם איגוד מקצועות המים האמריקאי (AWWA).

באפריל 1975 נוספו המגדל ותחנת השאיבה למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (NRHP).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל המים של שיקגו** בוויקישיתוף
* מגדל המים של שיקגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**מגדלי YOO** או **YOO Tel Aviv** הם שני מגדלי מגורים הנמצאים בשכונת פארק צמרת בתל אביב שנבנו על ידי קבוצת חבס. המגדלים מעוצבים כגלילים המסתירים ליבה מרובעת, והם בני 37 ו-41 קומות, בשטח בנייה כולל של כ-100 אלף מטר רבוע (70 אלף מ"ר עילי וכ-30 אלף מ"ר תת-קרקעי) ובהיקף של כ-300 דירות. המגדלים נבנו על קרקע בשטח של כ-9 דונם בצידה הצפון מערבי של שכונת פארק צמרת. המגדל המערבי היה בניין המגורים הגבוה בישראל מ-2008 עד 2010 עת הסתיימה בנייתו של מגדל W השוכן באותו מתחם.

אדריכלות ושיווק
---------------

את התכנון הכללי של הבניינים הגה המעצב פיליפ סטארק ביחד עם משרד יסקי מור סיון שתכננו בפועל את הבניינים. חדשנותו של הפרויקט היא באופן שבו תוכננו החללים הציבוריים (לובי כניסה, מועדון דיירים, ספא ובריכת שחייה) וכן באופן בו תוכננו ושווקו הדירות. חללי המגורים נטולי העמודים אפשרו חופש עיצובי בתכנון הדירה הפנימי ובגודלי דירה הנעים בין 88 מ"ר לדירות על קומה שלמה בשטח של כ-800 מ"ר.

עיצובם החיצוני של המגדלים הוא גליל גבוה. המעטפת העגולה עשויה מקטעי רצועות לבנות המושלמות על ידי העין לכדי צורת גליל שלם המודגש גם על ידי כותרת הבניין שמעטפתה שלמה. על אף המראה החיצוני העגול, התכנון הפנימי כולו אורתוגונלי (מבוסס על קווים בזויות ישרות בלבד) והצורה המעוגלת מתקבלת ממרפסות חיצוניות בעלות דופן עגולה ורווחים מרובעים בין דירות שכנות התחומות על ידי קורות מרחפות.

בניית המגדלים החלה בשנת 2004 ואכלוסם החל בשנת 2007. קבלן הבנייה היה חברת "יילמזלר" הטורקית.

* רחבת הכניסהרחבת הכניסה
* לובילובי

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל האדריכלות** |
|  | **פורטל ישראל** |
|  | **פורטל תל אביב-יפו** |

* גורדי שחקים בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדלי YOO** בוויקישיתוף
* מגדל YOO 1 - המזרחי, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית)
* מגדל YOO 2 - המערבי, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית)
* אורי חודי, הצצה ראשונה למסתתר מאחורי הזכוכית במגדלי YOO‏, באתר כלכליסט, 17 באוגוסט 2009
**מגדלי הבירה** הם זוג בניינים רבי קומות ברחוב ירמיהו 39 בירושלים (מאחורי התחנה המרכזית של ירושלים), בגובה 14 ו-16 קומות ובשטח בנוי כולל של 34,000 מ"ר, המושכרים למשרדי הממשלה של ממשלת ישראל. במגדלים, שאוכלסו החל מ-2013, רוכזו יחידות רבות של משרדי הממשלה שהיו פזורות לפני כן ברחבי ירושלים. בכלל זה מטה משרד הבריאות, לשכת שר הבריאות ורוב יחידות המשרד, מטה משרד הרווחה והשירותים החברתיים, לשכת הקשר נתיב, יחידות-סמך של משרד המשפטים (רשות התאגידים, רשות האכיפה והגבייה, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות) ועוד. הבניינים ממוקמים בכניסה לעיר הבירה, באחת הנקודות הגבוהות בה ובסמוך למוקד תחבורה ראשי הכולל את התחנה המרכזית, תחנת הרכבת הקלה ותחנת הרכבת ירושלים יצחק נבון של רכבת ישראל.

הפרויקט הוקם על ידי קבוצת עופר וקרסו נדל"ן בתכנון משרד האדריכלים קולקר קולקר אפשטיין והושכר לממשלה לתקופה של 25 שנים. הבניינים כוללים גם חניון תת-קרקעי בשטח של כ-30,000 מ"ר ושטחי מסחר והסעדה בשטח 1,400 מ"ר.

לפני בניית המגדלים שימשה הקרקע את "א.ת.י (אחים תופיק ירושלים) חברה לרכב", סוכני צ'מפיון מוטורס בירושלים, שהפעילו במקום סוכנות מכירות ומוסך לרכבי פולקסווגן ואאודי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדלי הבירה** בוויקישיתוף
* על הפרויקט באתר משרד האדריכלים קולקר-קולקר-אפשטיין

הערות שוליים
------------

1. ↑  רנית נחום הלוי, הממשלה תשכור בניין מעופר נכסים ל-25 שנה ב-30 מיליון שקל לשנה, באתר TheMarker‏, 1 בפברואר 2010
2. ↑  על הפרויקט באתר קבוצת עופר
3. ↑  אביו ודודיו של דן תופיק
4. ↑  מודעות וברכות להקמת המוסך מעריב, יום ו', 2 ביוני 1967, עמוד 26
**מֶסֶהטוּרְם** (בגרמנית: **Messeturm**, או בעברית: **מגדל יריד הסחר**), הוא גורד שחקים בן 63 קומות, 257 מ', ברובע וסטאנד סוד בפרנקפורט, גרמניה. זהו המגדל השני בגובהו בפרנקפורט, השני בגובהו בגרמניה והשלישי בגובהו באיחוד האירופי. המגדל היה הגבוה ביותר באירופה מאז השלמת בנייתו ב-1990 ועד 1997, אז עבר אותו מגדל קומרצבנק, שנמצא גם הוא בפרנקפורט.

המגדל ממוקם ליד מתחם יריד הסחר של פרנקפורט. הלמוט יאן עיצב את המסהטורם בסגנון אדריכלי פוסט-מודרני. זה נחשב לאחת מקלאסיקות העיצוב בקרב גורדי שחקים אירופאים. למרות שמו, המסהטורם אינו משמש לתערוכות ירידים אלא כבניין משרדים. זהו אחד הבניינים הבודדים בגרמניה עם מיקוד משלהם (60308), עוד אחד כזה הוא מגדל אופרנטורם, עוד גורד שחקים בפרנקפורט.

עיצוב
-----

המסהטורם דומה בעיצובו למגדלים של אדריכלים אחרים כולל בנק אוף אמריקה פלאזה באטלנטה, ג'ורג'יה ומגדל קי בקליבלנד, אוהיו. תושבי פרנקפורט קוראים למגדל לעיתים קרובות עיפרון ("*Bleistift*") בשל צורתו. בניית יסוד הבניין קבעה שיא עולמי ליציקת הבטון הרציפה הארוכה ביותר. תשעים משאיות יצקו בטון במשך 78 שעות לתוך הבסיס בעומק 6 מטר. שטח קומת הקרקע שלו הוא רק 1,681 מ"ר (18,090 רגל רבוע), וכולל פירמידה של 36.3 מ' (119.1 רגל) בחלק העליון.

המגדל משתמש במספר צורות גיאומטריות בעיצובו כגון טביעת הרגל המרובעת שהיא הצורה העיקרית המשמשת בכל המגדל. לאחר מכן הוא עולה לצורה גלילית אשר מסתיימת לבסוף בפירמידה.

יש 900 מקומות חניה בחניון ציבורי וחיבור ישיר לרכבת התחתית.

גלריה
-----

* המגדל בשקיעההמגדל בשקיעה
* המגדל בלילההמגדל בלילה
* המגדל מנקודת תצפית של הרחוב שמתחתיוהמגדל מנקודת תצפית של הרחוב שמתחתיו
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל יריד הסחר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4302128-1
* VIAF: 240475847
* WorldCat (עם VIAF): 240475847

 |
**מוזיאון האוויר והחלל בטלסה ופלנטריום** (באנגלית: **Tulsa Air and Space Museum & Planetarium**, בראשי תיבות: **TASM**) הוא מוזיאון תעופה וחלל בטלסה, אוקלהומה, ארצות הברית. הוא ממוקם בפינה הצפון מערבית של נמל התעופה הבינלאומי טלסה (אנ'). יש בו 1,800 מ"ר של תערוכות היסטוריות, פעילויות מעשיות ומטוסי וינטאג'. בשנת 2006 נוסף למוזיאון פלנטריום בעל כיפה מלאה.

תערוכות במוזיאון
----------------

בהאנגר 1 מוצגת היסטוריה כרונולוגית של התעופה בטלסה. תערוכת "הסנוניות הראשונות" מציגה את תחילתה של התעופה בטלסה, תוך התמקדות מיוחדת בחלוץ התעופה של טלסה, דאנקן מקינטייר (אנ'). התערוכה הבאה היא בעיקרה העתק בקנה מידה של מסוף נמל התעופה בסגנון הארט דקו המקורי של טלסה, כל זאת ועוד, יחד עם מסמכים ותצלומים היסטוריים. תערוכת הניצולים של פרל הארבור מציגה מסך מגע אינטראקטיבי המאפשר למבקרים להאזין לניצולי אוניית המערכה אוקלהומה (אנ') מההתקפה על פרל הארבור, המשתפים בחוויותיהם מאותו יום גורלי.

תערוכה במוזיאון האוויר והחלל של טלסה, המציגה את סיפור הכשרתם של 42 אנשי צוות טכני של חיל האוויר הישראלי, מיד לאחר קום המדינה.
התערוכה ממלחמת העולם השנייה מדגישה את תרומתה של טלסה למלחמה, עם מצגות על חברת המטוסים ספרטן (אנ'), ספרטן קולג' לאווירונאוטיקה וטכנולוגיה (אנ') ומפעל הפצצות דאגלס. תערוכת תעופה מסחרית מציגה מדים היסטוריים, מסמכים ותמונות של אמריקן איירליינס, טראנס וורלד איירליינס וחברות מסחריות אחרות. אמריקן איירליינס זוכה לתשומת לב מיוחדת בשל נוכחותו בטלסה של בסיס תחזוקת המטוסים הפרטיים הגדולה בעולם, בבעלות אמריקה האמריקאית. תערוכת החלל מציגה מידע על השתתפותה של טלסה בתוכניות החלל המאוישות והבלתי מאוישות, החל בכנס לשימושים שלווים בחלל שהתקיים בטלסה ב-26 במאי 1961. לאסטרונאוטים מאוקלהומה ניתן שם כבוד, בעוד שלמבקרים יש הזדמנות להפעיל דגם של הזרוע הרובוטית של מעבורת החלל. 

תערוכה לא שגרתית, מיוחדת לסיפור הכשרתם של 42 אנשי צוות טכני של חיל האוויר הישראלי הצעיר, שבשנת 1949 הגיעו לספרטן קולג' לתעופה וטכנולוגיה בטלסה, להכשרה בת 9 חודשים. הם "אומצו" למשך שהייתם שם על ידי משפחות הקהילה היהודית של טלסה. עם סיום הכשרתם, חזרו לישראל כמכונאי מטוסים מוסמכים.

בשנת 2006, נפתח פלנטריום לצדו של המוזיאון, וכחלק בלתי נפרד ממנו. וכרטיס הכניסה למוזיאון כולל בתוכו כניסה לסרט אחד מתוך הסרטים המוצגים על כיפת הפלנטריום.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון האוויר והחלל של טלסה ופלנטריום (באנגלית)
* אוקלהומה ומלחמת העולם העולם השנייה, החברה ההיסטורית של אוקלהומה (OHS).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Plan your visit, TASM
2. ↑  The Early Birds, TASM, July 23, 2012
3. ↑  The Golden Age, TASM, August 8, 2012
4. ↑  World War II, TASM, August 8, 2012
5. ↑  The Jet Age, TASM, 8 August, 2012
6. ↑  The Space Age, TASM, August 8, 2012
7. ↑  Staff Reports, Lecture series focuses on 'The Spartan Boys', Tulsa World, February 24, 2019
8. ↑  Tim Stanley, Bob Golan, Tulsa Jewish community Figure and One of the 'Spartan Boys,' Dies at 88, Tulsa World, February 20, 2016
9. ↑  James E. Bertelsmeyer Planetarium, TASM, August 8, 2012
**מוזיאון החלל של הונג קונג** (באנגלית: **Hong Kong Space Museum**; בסינית: 香港太空館) הוא מוזיאון חלל ואסטרונומיה הממוקם ברחוב סאלסבורי בצים שא צוי שבדרום קאולון בהונג קונג והוא מנוהל וממומן על ידי מחלקת הפנאי והתרבות של הממשל המקומי.

פעילות
------

הרעיון להקים בהונג קונג פלנטריום הוצע לראשונה בשנת 1961 על ידי המועצה העירונית של הונג קונג. ממשלת הונג קונג החליטה להקים את הפלנטריום בצים שא צוי במטרה שישמש בסיס למוזיאון חלל. בשנת 1974 נרכש פלנטריום מחברת קארל זיס (Carl Zeiss AG) במחיר של 3,050,000 דולר הונג קונגי. הקמת המבנה החלה בשנת 1977 והמבנה נפתח ב-8 באוקטובר 1980.

למוזיאון שני אגפים. באגף המזרחי מצוי הפלנטריום וכן אולם תצוגה בנושא החלל ומשרדים. האגף המערבי נבנה בשלב מאוחר יותר ובו אולם תצוגה בנושא אסטרונומיה, חדר הרצאות וחנות.

שטחו של הפלנטריום 8,000 מ"ר, ולו כיפה דמוית ביצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון החלל של הונג קונג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון החלל של הונג קונג
* מוזיאון החלל של הונג קונג, ברשת החברתית פייסבוק

* מוזיאון החלל של הונג קונג, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n83166632
* VIAF: 155978848
* WorldCat: lccn-n83166632

 |
תצוגה בתוך המוזיאון
**מוזיאון "אוצרות"** בקיבוץ גבעת ברנר במקורו היה מחסן שנבנה בשנת 1936 וכיום הוא משמש כמוזיאון לקהל הרחב.

הוא מייצג את ימיו הראשונים של הקיבוץ ואת הסיפורים של המייסדים. במוזיאון יש אוצרות שהם כלי עבודה וחפצי יום יום מאותה התקופה.

מבנה המוזיאון
-------------

במרכז קיבוץ גבעת ברנר נמצא מבנה המשמש כמוזיאון. על קיר המבנה רשום "גבעת ברנר 1928". בצידו השמאלי תלוי שלט הסבר על המחסן המרכזי. לצד המוזיאון ניצב "הליפט הישן" מצופה נייר זפת ומראה את התנאים הקשים שהיו אז לחברי הקיבוץ בשנותיו הראשונות. בכניסה למבנה הוצב פסל שנקרא "הלוחם הפצוע" שנוצר על ידי יעקב לוצ'אנסקי. האנגר הוא גדול וישן ומשתרע על פני כ-300 מ"ר ובו יש פריטים המדגימים את סיפורם של המייסדים: חפצים, כלים מקוריים, ריהוט, מכונות, כלי עבודה ותמונות.

היסטוריה
--------

המחסן נבנה ב-1936 ושמר על צורתו המקורית. במחסן זה נערכה גם ועידת הקיבוץ המאוחד בשנת 1943, שבה הופיעו פליטי השואה שהביאו בפעם הראשונה את ידיעות השואה היהודית באירופה וגרמו לתושבים זעזוע עמוק. המחסן שימש גם לאחסון סחורות שהובאו לתחומי המשק, מרכזי קניות וענפי תחבורה .

המוזיאון הוקם על ידי קבוצת חברים שביקשו להנציח את המורשת ההיסטורית של גבעת ברנר דרך כלים חקלאיים שמציגים את החיים בקיבוצים.

### הפעילויות במוזיאון

במוזיאון מתקיימים סיורים מודרכים הוא מציע גם סיור "מונולוג של חלוצה" המבוצע על ידי שחקנית, מארוחת צהריים בחדר האוכל של הקיבוץ. כמו כן, המוזיאון מציע הדרכות המיועדות לילדים בעזרת למידה מגוונת ולמידה חווייתית בנוסח הקיבוץ של פעם. במוזיאון מתקיימים גם הפעלות ליחידים, לבתי ספר, לקבוצות ואפילו גם למשפחות.

בשנים האחרונות שימש המבנה כספרייה ואולם מופעים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון אוצרות גבעת ברנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אור יקרות
2. 1 2  המועצה לשימור אתרי מורשת ישראל
3. 1 2  היסטוריה על המפה (ארכיון)
4. 1 2  תפוז אנשים
5. ↑  פיקיוויקי -מאגר התמונות של ישראל
מגדל הזכוכית במוזיאון, הכולל 600 קערות זכוכית
**מוזיאון הזכוכית** (באנגלית: **Corning Museum of Glass**) הוא מוזיאון המוקדש לזכוכית וממוקם בקורנינג שבמדינת ניו יורק. המוזיאון מציג פנים שונות של התחום, כגון אמנות בזכוכית, היסטוריה, תרבות, עיצוב, מדע וטכנולוגיה. הוא נחשב למוזיאון המקיף ביותר בתחום הזכוכית, הכולל 45 אלף מוצגי זכוכית, לאורך 3,500 שנות היסטוריה של ייצור זכוכית. הוא מאפשר למידה בתחום זה, והמבקרים בו יכולים להתנסות בעצמם בסדנאות ייצור זכוכית. במוזיאון מבקרים כ-300 אלף איש מדי שנה.

היסטוריה
--------

המוזיאון נוסד ב-1950 על ידי חברת ייצור הזכוכית הידועה "קורנינג" (מפתחת המותג פיירקס); עם זאת, החברה לא השתמשה במוזיאון כחלון ראווה למוצריה, אלא יסדה אותו כדי לאפשר למידה ושימור של אמנות, היסטוריה וטכנולוגיה של זכוכית. ב-1951 נפתח לציבור מבנה המוזיאון, בניין נמוך קומה בעל קירות זכוכית, שכלל תחילה אלפיים מוצגי זכוכית וכן ספרים ומסמכים העוסקים בנושא בספריית המוזיאון. לאורך השנים רכשה הספרייה ספרים רבים בנושא, חלקם נדירים. 

ב-1972 נפגע המוזיאון, התלכלכו מוצגיו וכ-500 מוצגים (מתוך 13 אלף) נהרסו כליל בהצפות הקשות שפקדו את האזור במהלך ההוריקן "אגנס"; עובדי המוזיאון עסקו במשך יותר מחודש בשחזור מוצגי הזכוכית וייבוש דף אחר דף בספרי הספרייה. ב-1978 הוקם מבנה חדש למוזיאון, מוגבה מעט מעל פני הקרקע (למניעת פגיעות דומות כפי שהיה בהצפות ההוריקן), שחובר אל המבנה הישן באמצעות רמפה; המבנה נפתח לציבור ב-1980. בשנות ה-90 שופץ המוזיאון - ב-1996 נפתח מבנה סדנת הזכוכית "הסטודיו", וב-2001 הושלם השיפוץ לאחר הקמת תוספות למבנה הישן, מרכז מבקרים, גלריית פסלים, במה להופעות של עבודה בזכוכית חמה, חנות גדולה למוצרי זכוכית ועוד, וקישוט כלל המבנים באלמנטים מזכוכית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון הזכוכית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הזכוכית (באנגלית)
* מוזיאון הזכוכית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260173505171
* BIBSYS: 90052466
* BnF: cb121644765 (data)
* CANTIC: a11031797
* CiNii: DA05493095
* GND: 1007940-3
* ISNI: 0000 0004 0623 4609
* LCCN: n79079588
* LNB: 000226825
* NKC: kn20051007007
* NLA: 36119980
* SUDOC: 030174295
* Trove: 1215428
* VIAF: 154490710
* WorldCat: lccn-n79079588

 |
**מוזיאון הרכב של מיאמי** (באנגלית: **Miami Auto Museum at the Dezer Collection**) הוא מוזיאון רכב בצפון מיאמי המציג רכבים שונים מהאוסף הפרטי של מיכאל דזר.

המוזיאון מורכב משני מבנים גדולים. האחד לטובת האוסף ההוליוודי והשני לטובת האוסף הקלאסי. באוסף ההוליוודי נמצאות מכוניות שהופיעו בסרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה או שהיו בשימוש הכוכבים. במוזיאון נמצאות מגוון מכוניות מסדרת סרטי ג'יימס בונד ובאטמן. באוסף הקלאסי נמצאות מכוניות מארצות הברית, מאירופה, רכבים צבאיים, אופנועים, קטנועים, אופניים ומזכרות שונות הקשורות לעולם הרכב. שטח התצוגה מתפרש על פני למעלה מ-23,000 מטר מרובע בהם נמצאים כ-1,000 מוצגים.

במוזיאון ניתן למצוא פורד מודל 1948 מהסרט גריז, קאדילק מודל 1959 מהסרט מכסחי השדים (רפליקה), דלוריאן מודל 1981 מהסרט בחזרה לעתיד, באטמוביל, לנד רובר מהסרט סקייפול וטנק T 55 מהסרט גולדן איי.

המוזיאון נפתח בשנת 2012 על ידי מיכאל דזר, יזם נדל"ן ישראלי-אמריקאי ואספן מכוניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון הרכב של מיאמי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הרכב של מיאמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Dezer Collection Museum Motors in, Oceandrive.com, 23 January 2012
2. ↑  מבונד ועד באטמן: המכוניות המדהימות של טייקון הנדל"ן, פורבס, 25 במאי 2013
תצוגת מטוס הקונקורד והטופולב 144 הרוסי, על גג אחד המבנים במוזיאון
**מוזיאון הרכב והטכנולוגיה** (בגרמנית: **Auto- und Technikmuseum Sinsheim**) בזינסהיים, מדינת באדן-וירטמברג, גרמניה, הוא מוזיאון המתמקד בהיסטוריית הרכב, המנועים ומכיל מוצגים מעולם התעופה, הרכבות וההתפתחויות הטכנולוגיות. המוזיאון נפתח בשנת 1981 והוא נחשב למוזיאון הפרטי הגדול באירופה.

המוזיאון מכיל למעלה מ-3,000 מוצגים ושטחו הוא כ- 50,000 מטרים רבועים. המוזיאון פתוח 365 ימים בשנה ומבקרים בו כמיליון איש כל שנה.

בין תצוגותיו הבולטות ניתן למנות את מטוס העל קולי המסחרי קונקורד, ששירת בעברו באייר פראנס, וכן את הדגם היחיד של המטוס העל-קולי הרוסי טופולב 144 הנמצא בתצוגה ציבורית ונגיש לקהל הרחב. דגם הטופולב נרכש על ידי המוזיאון בשנת 2001 והועבר בחלקים למוזיאון, שם הורכב מחדש על גבי סטנד ייעודי, לצד הקונקורד. זהו המקום היחיד בעולם בו מוצגים הקונקורד והטופולב זה לצד זה. בנוסף לשני מטוסים אלה, מוצגים במוזיאון דגמים בולטים נוספים של מטוסים אזרחיים וצבאיים.

במוזיאון שלל מוצגים מהיסטוריית הרכב, החל מהדגמים הראשונים שיוצרו על ידי קרל בנץ וגוטליב דיימלר במאה ה-19. בין האוספים הבולטים במוזיאון קיים אוסף מכוניות קלאסיות מתוצרת מרצדס ומייבאך, אוסף מכוניות מרוץ ופורמולה 1, אשר גולת הכותרת שלו היא הדגם היחיד של המכונית הרקטית Blue Flame (להבה כחולה) אשר החזיקה בשיא מהירות של 1001 קמ"ש בין השנים 1970-1983. אולם ייעודי מוקדש במוזיאון לתעשיית הרכב האמריקנית של שנות ה-50, וכן תצוגה של כלי רכב צבאיים משתי מלחמות העולם.

בנוסף מכיל המוזיאון אולם מוצגים המוקדש לקטרים, שלל אופנועים, טרקטורים, מכונות תעשייה, תצוגות של מכונות אורקסטריון ותיבות מוזיקליות הפועלות על קיטור ופזורות ברחבי המוזיאון וכן מוצגים ייחודיים נוספים.

ב-1996 הוקם בשטח המוזיאון אולם ה-IMAX הראשון בגרמניה, וכשנתיים לאחר מכן הופק סרט תלת מימד המוצג מאז למבקרים.

כ-40 קילומטרים מהמוזיאון בזינסהיים, הוקם ב-1991 מוזיאון משנה בעיר שפייר, מדינת ריינלנד-פפאלץ, אשר קיבל את השם המוזיאון הטכני בשפייר. שני המוזיאונים מנוהלים על ידי גוף יחיד.

ראו גם
------

* המוזיאון הטכני בשפייר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים
* מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים, ברשת החברתית פייסבוק

* מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 2113796-1
* NKC: xx0186803
* RERO: 02-A012519911
* VIAF: 236005174
* WorldCat: viaf-236005174

 |


אחד מאולמות התצוגה במוזיאון
מפת נתיב הרכבל
סימטת "נתיב הרכבל" בירושלים - לזכרו של אוריאל חפץ מקים הרכבל בהר ציון
**מוזיאון הרַכֶּבֶל** הוא אתר בירושלים המנציח את הרכבל שקישר בין מבנה מלון הר ציון ממערב ובין הר ציון ממזרח, משני צידי גיא בן הינום בירושלים, דרומית לבריכת הסולטן. הרכבל היה חלק ממערך הלחימה וההגנה על הר ציון במלחמת העצמאות ב-1948, אך נותר שמיש ומוכן לפעולה עד מלחמת ששת הימים.

רקע
---

ב-18 במאי 1948 השתלטו על פסגת הר ציון כוחות מחטיבת הראל של הפלמ"ח, במסגרת ניסיון להגיע אל הרובע היהודי הנצור. בלילה שלאחריו פרצו לוחמי הפלמ"ח אל העיר העתיקה דרך שער ציון. אולם, בסופו של דבר נפל הרובע היהודי ב-28 במאי בידי הלגיון של עבר הירדן. אזור הר ציון שמחוץ לחומות נשאר בידיים ישראליות אך ההגעה אליו לוותה בסכנה. הקשר בין הכוחות שבהר לבין יתר חלקי העיר היה באמצעות מנהרה צרה (מנהרת הר ציון), מקורה באופן חלקי, שנחצבה במורד ההר ובמורד גיא בן הינום. המנהרה אפשרה העברת אספקה והוצאת פצועים מן ההר אולם המעבר בה היה איטי ביותר וקשה בשל רדידותה של המנהרה ונמשך שעות רבות.

בדצמבר 1948 יושמה תוכניתו של אוריאל חפץ להקמת רכבל המקשר את העיר המערבית אל ההר. תוכנית זו זכתה לשם הקוד "דרך אבשלום". במסגרת התוכנית הותקן כבל פלדה שאורכו כ-200 מטרים אשר חיבר בין מוצב שנמצא על ההר לבין בניין בית החולים סנט ג'ון (מלון הר ציון של ימינו). הכבל לא היה מתוח, וגובהו מעל גיא בן הינום הגיע לגובה מרבי של 50 מטרים. כבל זה היה מסוגל לשאת בקרוניתו משקל כולל של 250 ק"ג. משך נסיעת הקרונית לאורך הכבל מצד אל צד היה כשתי דקות. הרכבל הופעל על ידי שלושה חיילים בכל עמדה, אשר הפעילו את גלגלת הרכבל.

במשך שעות היום הורד הכבל לתחתית הגיא ובכך הוסתר מחיילי הלגיון הערבי שעמדותיהם היו על חומת העיר העתיקה.

הרכבל שימש באופן סדיר כחצי שנה, עד החתימה על הסכמי שביתת הנשק. לאחר מכן היווה הרכבל סוד צבאי, ונותר שמיש עד מלחמת ששת הימים, עת התייתר עם איחוד שני חלקי העיר.

הקמת המוזיאון
-------------

דבר קיומו של הרכבל נותר בסוד מפני הציבור עד שנת 1972, ואז הוחלט להנציחו במוזיאון. לצורך כך אומץ החדר ממנו נשלחה הקרונית במלון הר ציון ובו מוצגים הקרונית, מתקן הגלגלת שהסיעה את הקרונית, וכן תצלומים ומסמכים הנוגעים להקמת הרכבל ולתפעולו. הכניסה למוזיאון הרכבל היא בתיאום מראש עם מחלקת הביטחון של המלון.

בפסטיבל ישראל בשנת 1987 הילך הלוליין הצרפתי פיליפ פטי על כבל שנמתח במקביל לכבל הרכבל כ"גשר השלום" בין מזרח למערב.

במהלך שנות ה-2000 נחנכה סימטה במדרחוב בן-יהודה בעיר בשם "סימטת הרכבל" לזכר אוריאל חפץ.

גלריה
-----

* קרונית הרכבלקרונית הרכבל
* תפעול הרכבלתפעול הרכבל
* הוראה לאספקת הכבל לאוריאל חפץ לצורך בניית הרכבלהוראה לאספקת הכבל לאוריאל חפץ לצורך בניית הרכבל
* אוריאל חפץ בסמוך לקרוניתאוריאל חפץ בסמוך לקרונית
* בשעות היום הוחבאה הקרונית בתוך מבנה בית החוליםבשעות היום הוחבאה הקרונית בתוך מבנה בית החולים

מבט על הרכבל מגיא בן הינום

לקריאה נוספת
------------

* ישי חדד, **קוסם המלחמות - אוריאל חפץ**, דיוקן, 2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רכבל הר ציון** בוויקישיתוף
**מוזיאון השואה ביוסטון** (באנגלית: **Holocaust Museum Houston**) הוא מוזיאון ביוסטון שנחנך ב-1996. המוזיאון מוקדש לזיכרון לששת מיליון היהודים שנספו בשואה ולקורבנות נוספים של השואה, בנוסף גם הוא עוסק גם בהוקרת מורשתם של הניצולים.

המוזיאון בא לקדם את המודעות הכללית בקרב האוכלוסייה את החשיבות של השואה כאירוע מכונן הבא ללמד את הסכנות של שנאה, דעה קדומה ואדישות, הוא מכיל ומשמר עדויות של ניצולי שואה המתגוררים ביוסטון.

בין האגפים במוזיאון נמנית גם ספריית בוניוק המכילה בין היתר מאגר מידע גנאלוגי ומהווה אחד ממקורות המידע הגדולים בארצות הברית אודות קהילות שנספו בשואה.

המוזיאון עובד בשיתוף עם הליגה נגד השמצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון השואה ביוסטון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון השואה ביוסטון (באנגלית)
* מוזיאון השואה ביוסטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262598805171
* ISNI: 0000 0001 2110 398X
* LCCN: no00090967
* SUDOC: 158796950
* VIAF: 136315307
* WorldCat: lccn-no00090967

 |
תצוגה במוזיאון, 2014
**מוזיאון יהודים בלטביה** (בלטבית: **"Muzejs "Ebreji Latvijā**) הוא מוזיאון בריגה, בירת לטביה העוסק בחקר ושימור של כל העדויות אשר מספרות על קהילת יהודי לטביה מתחילת קיומה ועד ימינו. המוזיאון נמצא בבניין ההיסטורי של הקהילה היהודית של ריגה, שבעבר שכנו בו התיאטרון והמועדון היהודי.

היסטוריה
--------

המוזיאון נוסד בשנת 1989 על ידי קבוצת יהודי לטביה ניצולי השואה, שבראשה עמד ההיסטוריון מָרְגֶר וסטרמן (אנ'). תחילה המוזיאון פעל כמרכז התיעוד; התצוגה הראשונה הקטנה הקבועה, שגרמה לעניין הגדול של הציבור, הוצגה בשנת 1996. כעת המוזיאון ממוקם בשלושה אולמות ומציג את תולדות יהדות לטביה מהמאה ה-16 ועד ימינו. במוזיאון מתקיימים קונצרטים, הרצאות, תוכניות הלימוד וכו'.

הבניין
------

בניין הקהילה היהודית, שבו ממוקם המוזיאון, נמצא ברחוב סְקוֹלָס 6. הבניין הוקם בשנים 1913–1914 לפי תוכנית של האדריכלים אדמונד טרוֹמפּוֹבסקי ופּאול מנדלשטם. בשנת 1926 החל את פעילותו התיאטרון היהודי בבניין, לפי צרכיו הבניין נבנה מחדש. בבניין נמצאו גם ארגוני הציבור היהודים השונים והספרייה, התקיימו חתונות, הרצאות, קונצרטים וטקסים. בזמן הכיבוש הגרמני היה בבניין מועדון קציני ורמכט. בתקופת השלטון הסובייטי היה בו בית ההשכלה הפוליטית, שבו התקיימו אירועים אידאולוגיים, כולל כנסי המפלגה הקומוניסטית של לטביה, שהייתה חלק מהמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
אחרי נפילת ברית המועצות והקמת הרפובליקה הלטבית הוחזר הבניין לקהילה היהודית. הוא קיבל מעמד אתר היסטורי.

אוסף המוזיאון
-------------

אוסף המוזיאון הוא הבסיס לארגון התצוגות ועבודת מחקר ופיתוח. אוצר המוזיאון כולל כ-14,000 יחידות, יותר מ-5,000 מהן מהוות את האוצר היסודי, אשר נכלל באוצר המוזיאונים הלאומי הלטבי. באוצר נמצאים מסמכים, צילומים, ספרים וחפצים. במיוחד כדאי לשים לב לאוסף הזכרונות מהמאות ה-19 וה-20, האוסף הגדול של התמונות המשפחתיות וחומרי הארגונים היהודים השונים.

ראו גם
------

* יהדות לטביה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון יהודים בלטביה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון יהודים בלטביה

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון יהודים בלטביה
* המוזיאון באתר הקהילה היהודית בלטביה (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296987005171
* GND: 3062661-4
* ISNI: 0000 0001 1008 7443
* LCCN: no2003123089
* NKC: ko2016919990
* VIAF: 121974676
* WorldCat: lccn-no2003123089

 |
**מוזיאון ירדן** (בערבית: **متحف الأردن**) הוא המוזיאון הגדול ביותר בירדן, המציג את אוצרותיה הארכאולוגיים החשובים ביותר. המוזיאון, שנחנך ב-2014, ממוקם באזור ראס אלעין שבבירה עמאן, בסמיכות לבניין העירייה ובמרחק רחוב אחד מאתרים ארכאולוגיים חשובים בעיר כדוגמת המצודה והתיאטרון הרומי.

המוזיאון מציג מוצגים מאתרים ארכאולוגיים שונים בירדן, ובכללם פסלי עין ע'זאל שנחשבים בין פסלי האדם העתיקים ביותר שנוצרו על ידי בני אדם.

הרקע להקמתו
-----------

המוזיאון לארכאולוגיה של ירדן שנוסד ב-1951 הכיל את האוצרות הארכאולוגיים החשובים ביותר של ירדן, אולם עם השנים מוזיאון זה הפך לקטן מדי. לפיכך ב-2005 עלה הרעיון להקים מוזיאון חדש ומודרני, כשעל פיתוח הרעיון למוזיאון מודרני בסטנדרטים בינלאומיים אחראית ועדה משותפת בראשות המלכה ראניה, אשר משמשת כיום כנשיאת חבר הנאמנים של המוזיאון. הבנייה החלה ב-2009, והמוזיאון, המתפרס על שטח של למעלה מ-10,000 מ"ר, נפתח רשמית בשנת 2014.

המוצגים העיקריים
----------------

המוזיאון מכיל עצמות בעלי חיים המתוארכות ללפני 1.5 מיליון שנים, ואת פסלי עין ע'זאל, פסלי טיח בדמות אדם המתוארכים ל-7000 לפנה"ס ונחשבים בין העתיקים מסוגם. כמו כן נמצאת במוזיאון מגילת הנחושת, אחת ממגילות מדבר יהודה שהועברה אליו ב-2013 מהמוזיאון לארכאולוגיה של ירדן, וכן העתק של מצבת מישע, כשהמקור מוצג במוזיאון הלובר וירדן דורשת בקביעות את החזרתו.

פסלי עין ע'זאל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון ירדן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון ירדן (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007399133105171
* GND: 1200365534
* LCCN: n90666723
* VIAF: 147878422
* WorldCat (עם VIAF): 147878422

 |
**מוזיאון מיכאל סי. קרלוס** (באנגלית: **Michael C. Carlos Museum**; בקצרה **מוזיאון קרלוס**) ממוקם בקמפוס של אוניברסיטת אמורי במחוז דקאלב (DeKalb), ליד אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית, ומנוהל בידי האוניברסיטה.

פעילות
------

בידי מוזיאון קרלוס נמצא האוסף הגדול ביותר בדרום מזרח ארצות הברית של פריטים ממצרים העתיקה, יוון, רומא, המזרח הקרוב והאמריקות. אוספי המוזיאון פתוחים לקהל הרחב ללא תשלום.

המוזיאון נקרא על שמו של מיכאל סי. קרלוס, נדבן מאטלנטה, יושב ראש חברת ההפצה הלאומית. קרלוס תרם כמעט 20 מיליון דולרים למוזיאון במרוצת שני עשורים. קרלוס נפטר בדצמבר 2002 בגיל 75.

בשנת 1999 רכש המוזיאון מומיה בלתי מזוהה שאחדים סברו שיכולה להיות פרעה של ממלכה חדשה. לאחר מחקר ושיתוף פעולה עם מומחים לרפואה מהאוניברסיטה, זיהו מוזואולוגים את המומיה כרעמסס הראשון. המוזיאון החזיר את המומיה למצרים בשנת 2003 כמתנת רצון טוב ושיתוף פעולה תרבותי בינלאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון מיכאל סי. קרלוס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון מיכאל סי. קרלוס (באנגלית)
* Remembering Museum Benefactor Michael C. Carlos מאתר Emory Magazine, חורף 2003 (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007570741305171
* ISNI: 0000 0001 2172 5690
* LCCN: nr94001590
* NKC: xx0209495
* SUDOC: 12749104X
* VIAF: 142407460
* WorldCat: lccn-nr94001590

 |
**Replay** הוא סינגל הבכורה של הזמר איאז. זהו הסינגל הראשון שיצא מאלבום הבכורה של הזמר באותו השם, שיצא בשנת 2009. הסינגל זכה להצלחה רבה. הרמיקס הרשמי כולל את הראפר האמריקאי פלו ריידה.

ביוני 2020, 11 שנים אחרי שיצא, השיר הפך שוב לוויראלי באינטרנט, ויצאו ממים רבים.

רקע כתיבה
---------

השיר נכתב על ידי איאז, ג'יי. אר. רותם, שון קינגסטון, ג'ייסון דירולו וצמד כותבי השירים R. City (אנ'). זה היה השיר השני שדירולו, קינגסטון ורותם כתבו ביחד, הראשון היה סינגל הבכורה של דירולו עצמו, "Whatcha Say".

השיר הופק על ידי ג'יי. אר. רותם.

וידאו קליפ
----------

הקליפ הרשמי מציג את איאז עם אוזניות ומאזין למוזיקה על חוף הים. סצנות שונות אחרות מציגות את איאז שר על רקע דגל איי הבתולה הבריטיים, וחוגג על החוף במהלך הלילה. את הקליפ ביים רוק ג'ייקובס. כמו כן צולם קליפ נוסף, המציג את סצינות החוף באורך מלא עם איאז, בגילומה של הדוגמנית הפנמית אסטליטה קינטרו.

מיקומי שיא
----------

הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל גם היה בראש המצעדים באוסטרליה, ישראל ושווייץ והגיע לשיא ב-10 מצעדים במדינות רבות, כולל פינלנד, צרפת וארצות הברית. השיר היה לראשונה בבריטניה במקום הראשון ב-10 בינואר 2010, ונמכר ביותר מ-106,000 עותקים בשבוע הראשון שלו, המכירה הגבוהה ביותר בכל מהדורת שנה חדשה מאז מישל מקמאנוס שמכרה 118,000 עותקים של "All This Time" בשבוע המקביל בינואר 2004. זה היה גם הסינגל הראשון של שנות ה-2010 שהגיע למקום הראשון בבריטניה (לא כולל את "Bad Romance" של ליידי גאגא, שהגיע למקום הראשון גם ב-2009). לאחר שבועיים במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ושישה שבועות בראש מצעד ה-R&B בבריטניה, "Replay" הוחלף ב-"Fireflies" של Owl City ו-"Rude Boy" של ריהאנה.

בארצות הברית, "Replay" הגיע למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 למשך שבוע אחד, אחרי "Tik Tok" של קשה. נכון לדצמבר 2012, "Replay" מכר למעלה מארבעה מיליון עותקים דיגיטליים.

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2009–2010)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 3 |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 4 |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 2 |
| מצעד 40 השירים למבוגרים | 26 |
| מצעד 40 שירי המיינסטרים | 1 |
| מצעד השירים הקצביים | 1 |
|  בריטניה | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 7 |
|  דנמרק | היטליסטן | 20 |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 2 |
| סינגל טופ 100 | 8 |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |
|  נורווגיה | VG-lista | 12 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 1 |
|  צרפת | SNEP | 7 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 23 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Replay" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "Replay" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Gen Z has created its own version of Rick Rolling on TikTok with this classic 2000s banger". *Insider*.
2. ↑  Paul Grein (28 בדצמבר 2012). "Week Ending Dec. 23, 2012. Songs: Phillips Makes Idol History". *Chart Watch*. Yahoo Music. נבדק ב-28 בדצמבר 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: f4b3b233-90e5-4eaa-b4fa-937a514d8cfe

 |
שחזור קבר מאתר אלג'היויוק
קנקן מהתקופה החתית הקדומה עם תגליפים, נמצא באתר הוסיאנדד טפה (Hüseyindede Tepe)
אסטלה מחתושש, הכתובת בשפה הלווית.
**מוזיאון צ'ורום** (בטורקית: **Çorum Müzesi**) הוא מוזיאון לארכאולוגיה בעיר צ'ורום (אנ') במחוז הים השחור בטורקיה. המוזיאון הוקם ב-1968 ומציג ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו באתרים: אלג'הויוק, בואזקיי (אתר העיר חתושש), אורטהקיי (אנ') (האתר של העיר ספינואה (Sapinuwa)), אסקיאפאר, פזארלי, קוסאריי ואלישרהויוק (Alişar Höyük).

מבנה המוזיאון
-------------

המבנה בו שוכן המוזיאון נבנה בשנת 1914 בסגנון אדריכלי של המאה ה-19. בתחילתו שימש כבית חולים, ובהמשך כבית ספר לחקלאות, בית ספר לרפואה, בית ספר לאמנות, בית ספר למסחר, אקדמיה למכונאות, ובית ספר תיכון. בשנת 1988 נפגע המבנה בעקבות שרפה. עבודות השיקום החלו בשנת 1989 במטרה להפוך אותו כמבנה למוזיאון. המבנה נפתח לקהל הרחב ב-11 במרץ 2003.

מבנה זה שוכן כ-400 מטר ממזרח למבנה הקודם של המוזיאון שנבנה בשנת 1332.

היסטוריה
--------

המוזיאון התחיל ב-1937 כיוזמה מקומית למחקר ואיסוף ממצאים שנמצאו באזור. אחד הגורמים החשובים שהביאו לעניין בנושא, הן החפירות הארכאולוגיות שאתר אלג'הויוק שנעשו על פי הוראתו של נשיא טורקיה אתאטורק. מוזיאון צ'ורום משמש כיחידה מינהלית הכוללת שני מוזאונים במרכז ושלושה נוספים במקומות אחרים הקשורים באתרים הארכאולוגים. המשך החפירות באלג'הויוק הגביר את הצורך בהקמת מוזיאון מקומי באתר, והוא נוסד ב-1940. בשנת 1966 נחנך "מוזיאון בואזקיי" באתר של העיר חתושש. ב-13 באוקטובר נחנך מוזיאון צ'ורום.

אוסף המוזיאון
-------------

גודלו של האוסף הוערך בשנת 1997 מעל 12,000 פריטים. האוסף מחולק לארבעה אזורי תצוגה. האולם הראשון והמסדרון כוללים ממצאים מהתקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית. התצוגה כוללת מטבעות, כלי קרמיקה, כלי בישום מזכוכית, צלמיות ופסלים, ספלי מנחה, אסטלות, סרקופגים, כותרות עמודים ותכשיטים.

באולם השני מוצגים ממצאים מהתקופה החתית והפריגית: קנקנים גדולים, פכים, כורי התכה, דיסקים וחותמות.

האולם השלישי והאולם הרביעי מכילים פריטים מהתקופה הסלג'וקית והעות'מאנית: שטיחים, תכשיטים, בגדים ואריגים, כלי נשק, חפצי עץ ומתכת.

בחצר הגן מוצגים מזרקות ופסלי שוורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון צ'ורום** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון צ'ורום
* מוזיאון צ'ורום באתר משרד התיירות הטורקי
מיצג של טכנולוגיית הכרייה בקוריאה הצפונית
**מוזיאון שלוש המהפכות** (בקוריאנית: **3대혁명전시관**) הוא מוזיאון הממוקם בקוריאה הצפונית ושוכן באזור ריונמוט-דונג שמצפון לפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית.

פעילות
------

מטרת המוזיאון היא להציג ולהאדיר את שלוש המהפכות להן אחראי המייסד והמנהיג העליון של קוריאה הצפונית, קים איל-סונג: המהפכה האידאולוגית, המהפכה הטכנולוגית והמהפכה התרבותית.

מתחם המוזיאון כולל שש תערוכות המפרטות את הישגיה של קוריאה הצפונית בתחומי האלקטרוניקה, התעשייה הכבדה, החקלאות, החינוך והטכנולוגיה. המוזיאון מפאר בין היתר את הישגי *אידאולוגיית ג'וצ'ה*, ואת הפיתוח התעשייתי והחקלאי שקוריאה הצפונית השיגה במרוצת השנים, וכולל גם תצוגה חיצונית של כלי רכב המיוצרים בקוריאה הצפונית.

מבנה המוזיאון עצמו מוכר הודות לעיצובו החיצוני בצורת כוכב לכת עם טבעות, בדומה לכוכב שבתאי. בכיפת המוזיאון ממוקם גם פלנטריום.

המוזיאון, שמקורו בתערוכה תעשייתית-חקלאית זמנית בשנת 1946, הפך באופן רשמי למוזיאון קבע בשנת 1983.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון שלוש המהפכות** בוויקישיתוף
* Three Revolutions Exhibition | North Korea Travel Guide

הערות שוליים
------------

1. ↑
**מוזיאון תכנון העיר של שאנגחאי** (סינית: **上海 城市 规划 展览馆**; פין-יין: **Shànghǎi Chéngshì Guīhuà Zhǎnlǎn Guǎn**). הוא מרכז תערוכות בן 6 קומות עם 2 קומות מרתף הממוקם בכיכר העם בשאנגחאי סמוך לבניין הממשל העירוני ומציג את הפיתוח והתכנון העירוני. המוזיאון מציג בין השאר דגמים בהתפתחות ההיסטורית של העיר שאנגחאי.

המבנה
-----

הבניין תוכנן על ידי האדריכל לינג בנלי מהמכון לעצוב אדריכלות ומחקר של מזרח סין (ECADI). המבנה הוקם בדמות תיאטרון גדול ומצופה באלומיניום. גג המבנה הוקם בדמות סמלית של ממברנה. גובהו של המבנה הוא 43 מטר.

המוזיאון
--------

האולם המרכזי של המוזיאון הוא דגם גדול של העיר שאנגחאי ובו מצויים כל מבני העיר כולל מבנים שעדיין לא הוקמו ונמצאים בתהליכי הקמה. המבקרים באולם יכולים לראות את דגם העיר מן הצד או לעלות קומה ולצפות בו מלמעלה.

הדגם נועד לייצג את שאנגחאי ולכלול את כל ההתפתחויות המתוכננות של העיר. עם זאת עקב גודלו של הדגם עוברים בו כמה עמודים המסתירים את תצוגת המבנים בו.

לצד האולם המרכזי ישנו אולם קטן בו מוקרנים סרטים ב-360 מעלות. בנוסף לכך הצופים באולם מרגישים כמו בבית קולנוע תלת־ממדי עם כיסאות זזים ובו מוקרנים גם סרטים על העיר שאנגחאי כולל סרטון על תערוכת אקספו 2010.

גלריה
-----

* דגם מוקטן של גורדי שחקים בשאנגחאי המוצב בכניסה למוזיאוןדגם מוקטן של גורדי שחקים בשאנגחאי המוצב בכניסה למוזיאון
* דגם מתוכנן של איים באזור שאנגחאידגם מתוכנן של איים באזור שאנגחאי
* דגם של העיר שאנגחאידגם של העיר שאנגחאי

ראו גם
------

* מוזיאון תכנון העיר של בייג'ינג

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מוזיאון תכנון העיר של שאנגחאי** |

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון תכנון העיר של שאנגחאי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 125344031

 |
**מוזיאון הראשונים** הממוקם ב**בית יחיאל** הוא מוזיאון באבן יהודה המתעד את הקמתה והתפתחותה של המושבה. הוא נמצא ברחוב איילת השחר, סמוך לרחוב המייסדים במרכז המושבה.

היסטוריה
--------

במבנה המקורי שכנו תחילה משרדי חברת ההתיישבות "הנוטע", ובהמשך משרדי אגודת "החקלאי". אחר כך שכן בה הבנק "קופת מלווה". ב-1962 החלה אגודת "החקלאי", בעלת הקרקע, להרחיב את החלק הדרומי של המבנה ולהוסיף אולם, כך שישמש בית תרבות. בתקופה זו נפטר יחיאל זלינגר, שכיהן כראש המועצה השני של אבן יהודה בשנים 1963-1955; האגודה החליטה לקרוא למבנה על שמו. המבנה נחנך כשנה לאחר מותו, ב-1964. בתקופה זו התארגנה "אגודת בית יחיאל", שנועדה להפעיל את בית התרבות ולארגן בו אירועי תרבות וחינוך. בשנות ה-60 וה-70 התקיימו בבית התרבות חוגים לילדים, הרצאות, מופעים ומסיבות, תפילות בימים הנוראים, טקסים וישיבות מועצה חגיגיות. בשנות ה-80, עם הגידול באוכלוסיית המושבה, עברו רוב הפעילויות לבית הספר ולרחבה שלפני מבנה המועצה. בעקבות חילוקי דעות בין המועצה המקומית לאגודת "החקלאי", נעזב המבנה.

לאחר מכן תרמה אגודת "החקלאי" את המבנה לקהילה, והוא שופץ כדי להפוך למוזיאון. החומרים למוזיאון נאספו וסודרו החל מ-1986, אז התקיים כינוס ראשון של ותיקי המושבה לקראת הקמת המוזיאון. התקיימו מספר אירועים בהם הוזמנו אנשי המושבה לתרום חפצים ועדויות מהעבר, שיסייעו להמחשת חיי המושבה במוזיאון שיוקם. במסגרת התיעוד ואיסוף העדויות למוזיאון גם יצא לאור ספר על ההיסטוריה של אבן יהודה, "אבן יהודה - בראשית היו חולות" (1988). המוזיאון נחנך באוקטובר 2008. 

המוזיאון כולל תצוגות בנושא ההיסטוריה של היישוב, ההדרים והלול שמהם התפרנסו תושביו בעשורים הראשונים, כלים ורהיטים שאפיינו כל אחת מהתקופות בהיסטוריה של היישוב, שחזור של צריף המתיישבים הראשון, שחזור האוטובוס שחיבר את המושבה לתל אביב בשנות ה-30, ועוד. 

המוזיאון מאפשר כיום כניסת מבקרים, ומקיים גם פעילויות חינוך והעשרה לתלמידי מערכת החינוך. המוזיאון כמו גם המבנה **בית יחיאל** נחשב כיום אתר מורשת לאומית, הפועל תחת חסות המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

בחלקו האחר של **בית יחיאל** חזרו להתקיים פעילויות לרווחת התושבים דוגמת הרקדות, הרצאות וכנסים. המבנה הנטוש משנות ה-80, חזר לפעילות ענפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר המוזיאון
* דף הפייסבוק של המוזיאון
* מוזיאון הראשונים (אורכב 08.11.2014 בארכיון Wayback Machine) באתר המועצה לשימור אתרים

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית יחיאל, באתר המוזיאון
2. ↑  בית הראשונים - העמותה