recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לטסיל טבוגו** (באנגלית: **Letsile Tebogo**; נולד ב-7 ביוני 2003 בקניה שבבוטסואנה) הוא אתלט בוטסואני, סגן אלוף העולם (בודפשט 2023) ופעמיים ברציפות אלוף העולם לנוער (2021 ו-2022) בריצת 100 מטר, וזוכה מדליית ארד באליפות העולם (בודפשט 2023), פעמיים ברציפות סגן אלוף העולם לנוער (2021 ו-2022), אלוף אפריקה (2022) ושיאן אפריקה (19.50 שניות) בריצת 200 מטר.

ביוגרפיה
--------

### 2021

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בניירובי שבקניה זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.19 שניות ומדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.38 שניות.

### 2022

באליפות אפריקה שנערכה בסנט פייר שבמאוריציוס טבוגו זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.26 שניות.

באליפות בוטסואנה שנערכה ב-19 בפברואר קבע בריצת 100 מטר שיא לאומי חדש של 10.08 שניות. חודשיים לאחר מכן, קבע שיא עולם חדש שלנוער עד גיל 20 של 9.96 שניות.

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בסנטיאגו דה קאלי שבקולומביה זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש עד גיל 20 של 9.91 שניות ומדליית כסף בריצת 200 מטר בשיא אישי ובשיא אליפות חדש של 19.96 שניות, אחרי בלסינג אפריפה מישראל (19.96 שניות) ולפני קאלב לו מאוסטרליה (20.48 שניות).

### 2023

#### שיאן אפריקה

במסגרת ליגת היהלום שנערכה בלונדון ב-23 ביולי 2023 זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר בשיא אפריקה חדש של 19.50 שניות, אחרי נואה ליילס מארצות הברית שקבע שיא תחרות ואת תוצאת השנה בעולם של 19.47 שניות ולפני ז'ארנל יוז מהממלכה המאוחדת שקבע שיא לאומי חדש של 19.73 שניות.

#### סגן אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט, הונגריה באוגוסט הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 100 מטר בשיא לאומי חדש של 9.88 שניות, אחרי נואה ליילס מארצות הברית (9.83 שניות) ולפני ז'ארנל יוז מהממלכה המאוחדת (9.88 שניות) ומדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.81 שניות, אחרי האמריקאים נואה ליילס (19.52 שניות) ואריון נייטון (19.75 שניות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 100 מטר: 9.88 שניות (2023), **שיא בוטסואנה**
* ריצת 200 מטר: 19.50 שניות (2023), **שיא אפריקה**
* ריצת 300 מטר: 30.69 שניות (2024), **שיא עולם**

קישורים חיצוניים
----------------

* לטסיל טבוגו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14883897

 |
**שלומי בן מוחה** (נולד ב-23 באוקטובר 1978) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, אשר היה מפקד מפקדת אלון. קודם לכן שימש מפקד מחוז ירושלים והמרכז בפיקוד העורף ומפקד חטיבת החילוץ.

כיום עומד בראש מפקדת אלון אשר תחתיה פעל מרכז השליטה הלאומי לטיפול במשפחות החטופים, הנעדרים והשבים.

ביוגרפיה
--------

בן מוחה נולד וגדל במטע. התגייס לצה"ל בשנת 1996, ושובץ בחטיבת הנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שירת כמפקד פלוגה מסייעת בחטיבה. על פועלו כמפקד הפלוגה קיבל תעודת הצטיינות מהרמטכ"ל. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כסגן מפקד גדס"ר נח"ל בין השנים 2007–2008. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת אפרים בין השנים 2008–2009. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם.

בשנת 2010 עבר לפיקוד העורף, הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שחר, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. בהמשך שירת כסגן מפקד מחוז דרום בין השנים 2012–2013. בשנת 2013 מונה למפקד בא"ח העורף, תפקיד אותו מילא עד שנת 2015. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת החילוץ בין השנים 2015–2017. ב-24 באוקטובר 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד מחוז ירושלים והמרכז בפיקוד העורף, הוא שירת בתפקיד עד 1 בספטמבר 2019. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ז (2019–2020). ב-9 ביוני 2020 מונה למפקד חטיבת החילוץ. ב-2 בדצמבר 2021 הועלה לדרגת תא"ל וב-22 בדצמבר נכנס לתפקיד מפקד מפקדת אלון, במקביל לתפקידו כמפקד חטיבת החילוץ. בן מוחה כיהן בתפקידו בגל החמישי של מגפת הקורונה. ב-5 במאי סיים את תפקידו כמפקד חטיבת החילוץ.

חיים אישיים
-----------

בן מוחה מתגורר בקריית אתא, נשוי לגל ואב לחמישה. בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלומי בן מוחה** בוויקישיתוף
* אל"ם שלומי בן מוחה מונה למפקד מחוז ירושלים והמרכז, באתר צה"ל, 24 באוקטובר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוברות משרד ראש הממשלה, נפתח מרכז השליטה הלאומי לטיפול במשפחות החטופים והנעדרים, ‏12/10/2023
2. ↑   אל"ם שלומי בן מוחה מונה למפקד מחוז ירושלים והמרכז, באתר צה"ל, 24 באוקטובר 2017
3. ↑   מירב בראל, טקס חילופי מפקד מחוז ירושלים והמרכז, באתר צה"ל, 2 בספטמבר 2019
4. ↑   אל"ם שלומי בן מוחה נכנס לתפקיד מפקד חטיבת החילוץ וההדרכה, באתר צה"ל, 10 ביוני 2020
5. ↑  שינויים במפקדת אלון: תא"ל רלי מרגלית מסיים את תפקידו, באתר מקור ראשון, ‏22 בנובמבר 2021

| מפקדי חטיבת החילוץ וההדרכה  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יורם לרדו • יאיר ברקת • יוסי פינטו • שלומי בן מוחה • אלעד אדרי |

 |

| מפקדי מפקדת "אלון"  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ניסן דוידי • רלי מרגלית • שלומי בן מוחה |

 |
**אהוד פדרמן** (נולד ב-1936 בתל אביב יפו) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן והקשר בקבוצת בית"ר ירושלים במשך כ-9 עונות, לאחר מכן היה גם יו"ר הקבוצה לתקופה מסוימת והיה מעורב בניהול של מספר ארגונים.

ביוגרפיה
--------

### קריירה ככדורגלן

אהוד פדרמן נולד בתל אביב. בילדותו למד בבית הספר העממי (חביב) בראשון לציון ומאוחר יותר – בתלמוד תורה במושבה, בהמשך, למד בפתח תקווה, בתל אביב ולאחר מכן בירושלים. עוד בנערותו שיחק בקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים, וב-1954 עלה לשחק בבוגרים, בעמדת הקשר והמגן. נודע בעיקר בזכות יכולת הכדרור הטובה שלו. במשך תקופה שיחק לצד אחיו, שגם היה שחקן בית"ר, עמי פדרמן (רם). אביו, דוד פדרמן היה שליח מטעם בית"ר ובמסגרת תפקידו העלה ארצה שני כדורגלנים שהפכו לבולטים בהיסטוריה של המועדון: סמואל רזניק הארגנטינאי וראול גלר הפרואני. לאחר מכן פרש בשנת 1963, כשבאמתחתו 155 הופעות ו-8 שערים, ב-9 עונות בהם שיחק במועדון, כאשר תקופה לא קצרה כיהן גם כקפטן המועדון. פדרמן אף הוזמן לסגל נבחרת ישראל אך לא שיחק בה.

### לאחר הפרישה

את שירותו הצבאי פדרמן עשה עשה בנח"ל, בגרעין בית"ר "תגר". עוד בהיותו שחקן פדרמן למד וסיים תואר ראשון במדעי המדינה וכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים והמשיך גם לימודים לתואר שני. השתלם בהוראת עברית בשיטה אורקולית בטכניון בחיפה ובקורס מחשוב במכללת "קדם" למחשבים ולמערכות מידע בירושלים. לאחר מכן עבד בנציבות מס הכנסה בירושלים.

לאחר פרישתו מכדורגל ב-1963 היה שליח בית"ר מטעם הסוכנות היהודית לרודזיה שבאפריקה, ומאוחר יותר – מנהל אולפן ללימודי עברית בשיטה אורקולית בדרום אפריקה, ובהמשך היה נציג בארץ של חברת תמרוקים ותרופות דרום אפריקאית, וכיהן כמנכ"ל תעשיות ירושלים מאוחדות בע"מ, כמזכ"ל לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים בירושלים. ב-1967 כיהן כיו"ר מחלקת הנוער של קבוצת בית"ר ירושלים בה שיחק בעבר. ב-1983 ועד 1986 כיהן פדרמן כיו"ר התאגיד. ב-1987 ניהל את סניף ירושלים והדרום של התאחדות התעשיינים, וב-1988 היה כמנכ"ל המרכז לטניס ברמת השרון.

בפוליטיקה המקומית כיהן פדרמן כחבר מועצת סניף הליכוד ויו"ר ועדות שעוסקות באיכות הסביבה, מתאם המועצה הכלכלית לירושלים, מרכז הלובי של חברי הכנסת למען ירושלים ופעיל בהקמת הרשות לפיתוח ירושלים ופיתוח התעשייה והכלכלה בעיר. חבר הנהלת התאחדות התעשיינים בירושלים. כמו כן זכה פדרמן בפרס הניהול לשנת 1998 מטעם פורום המנהלים הישראלי.

בשנת 2000 מונה פדרמן להיות נציגה של בית"ר ירושלים בהתאחדות לכדורגל עד 2010, וכאחראי מחלקת הנוער של המועדון עד 2012.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אהוד פדרמן באלבום משפחות של המרכז הגנאלוגי, ראשון לציון
2. ↑  שלמה חסיד, פדרמן החליף את דדש, באתר ynet, 20 בנובמבר 2000
**דניאל דניאלי** (9 במרץ 1945 – 16 באוקטובר 1977) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני בהפועל תל אביב ובהפועל באר שבע, וכן שיחק בליגה הבכירה בדרום אפריקה ולזכותו הופעה אחת במדי נבחרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

דניאלי נולד בתל אביב, למד שנתיים בבית הספר "נווה צדק", וסיים את לימודי בבית הספר "ביאליק" בעיר. כשהיה בן 12 החל דניאלי לשחק כדורגל, ובגיל 16 הצטרף להפועל תל אביב. בעונת 1961/1962 צורף דניאלי לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובסופה זומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן גיולה מאנדי. ב-16 במאי 1962, חודשיים אחרי יום הולדתו ה-17, ערך את הופעתו היחידה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת טורקיה, והפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בנבחרת ישראל, שיא שנשבר כעבור 46 שנים על ידי גיא אסולין.

בפברואר 1963 התגייס דניאלי לצה"ל, ושירת כנהג משאית בחיל התותחנים. במקביל לשירותו הצבאי המשיך לשחק כדורגל, ואף נסע עם נבחרת חיל האוויר למשחקים מחוץ לישראל. באפריל 1964 זומן דניאלי לסגל נבחרת הנוער של ישראל שהשתתפה לראשונה באליפות אסיה לנוער שנערכה בסייגון, לצידם של מרדכי שפיגלר, דרור קשטן, צביקה רוזן ויצחק ויסוקר. דניאלי היה ממצטייני הנבחרת בטורניר, ובמשחק הפתיחה כבש שער בניצחון 4–0 על נבחרת תאילנד.

דניאלי שיחק בהפועל תל אביב עד תחילת שנת 1966, ואז עבר לשחק כמקצוען בליגה הבכירה של דרום אפריקה. כעבור שלוש שנים חזר לישראל והצטרף לקבוצת הפועל באר שבע בעונת 1969/1970, אך לא הצליח לסייע לה להימנע מירידה לליגת המשנה. בעונה זו ספגה הקבוצה את ההפסד הגדול בתולדותיה, 0–8 להפועל תל אביב, אך דניאלי לא שותף במשחק עקב הסכם בין האגודות. בעונה שלאחר מכן כבש דניאלי 20 שערים והעפיל עם הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה. בעונת 1971/1972 הצליחה הקבוצה להישאר בליגה, ובסופה פרש דניאלי ממשחק פעיל.

לאחר פרישתו שימש דניאלי כמנהל הפועל באר שבע, ובבעלותו הייתה סוכנות למכירת כלי רכב. אחיו הצעיר יהושע דניאלי היה גם הוא כדורגלן, ושיחק בהפועל מרמורק.

ב-16 באוקטובר 1977, בעת שהיה בשירות מילואים, נהרג דניאלי בתאונת דרכים בגיל 32. דניאלי הותיר אחריו אישה ושני ילדים, והוא נטמן בבית העלמין הצבאי בבאר שבע. דניאלי הוא הכדורגלן היחיד ששיחק בנבחרת ישראל ונפל בעת שירותו הצבאי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שי מוגילבסקי, תישאר צעיר לנצח: סיפורו של דניאל דניאלי, באתר ynet, 8 במאי 2019
2. 1 2  קורות החיים של דניאל דניאלי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
3. ↑  חלל צה"ל שכיכב והתאהב בהפועל באר-שבע, באתר שבע, 5 במאי 2014
שלטי רחובות על שמם של בני ברמן ואריק לביא
**בני ברמן** (18 בנובמבר 1938 – 8 באפריל 2002) היה זמר ויוצר שירי עם ישראליים, מהבולטים בזמרי סוף שנות ה-50.

ביוגרפיה
--------

נולד בנתניה למשפחה דתית. בנעוריו למד בבית הספר הימי במכמורת, משם נולד הקשר שלו לשירי ים. את הקריירה האומנותית שלו החל בצה"ל כחבר במספר להקות צבאיות, החל בצוות הווי הנח"ל, אחר כך שימש כאקורדיוניסט בלהקת פיקוד הצפון, ולקראת סוף השירות הצבאי בשנת 1958 כחבר צוות הווי פיקוד דרום.

שיריו עסקו בעיקר בים ובבני אדם. הוא הלחין את מנגינות השיר בעצמו, לרוב שיריו אף כתב את המלים, וליווה את עצמו בגיטרה. בהמשך ערך מסעות בים ביאכטה שלו, והם שנתנו לו השראה לשיריו. כאשר סיים את מסעותיו הימיים, בשנת 1988, המשיך בהקלטות, אך אלבומיו לא זכו להצלחה מסחרית. הוא המשיך להופיע במועדוני זמר, ובמקביל החל לעבוד כצלם עיתונות.

בשנותיו האחרונות חלה בסרטן ונתן פומבי לעובדה זו במספר ראיונות לעיתונות.

לפני מותו התקיים ברדיו מצעד הצדעה למורשתו. הוא נפטר בשנת 2002, ונטמן בבית העלמין שיכון ותיקים בנתניה. על מצבתו נכתב - "זמר ויוצר, מחלוצי הזמר העברי".

על שמו קרוי רחוב בשכונת עיר ימים בעיר נתניה.

בין שיריו הידועים
-----------------

* "שיר הליצן". קיים גם בגרסה ביידיש דאָס ליד פֿונעם לץ. תרגום יניב גולדברג, ביצוע יוני אילת. 15 במרץ 2022
* "בפונדק קטן", משתתף בשיר גם אריק מחקה החיות, שהיה אז אחד האמנים הפופולריים במדינה בקולות נץ, אופנוע וים.
* "חיי אדם"
* "שני קבצנים וחמורון אחד"
* "לא כל יום פורים" ("מלך ליום")
* "יש כוח יש עבודה"
* "פרידת המלח"
* "כמה טוב"
* "נערה מאיי יוון"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בני ברמן** בוויקישיתוף

* בני ברמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* בני ברמן, באתר שירונט
* בני ברמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* בני ברמן, באתר Discogs (באנגלית)
* בני ברמן, דף שער בספרייה הלאומית
* בני ברמן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* נורית אבן, הפונדק הקטן של בני, מעריב, 12 ביוני 1969

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, הזמר בני ברמן הלך לעולמו, באתר ynet, 8 באפריל 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310781105171
* BnF: cb16548316t (data)
* ISNI: 0000 0000 6855 6292
* MusicBrainz: 07c067b4-1d6e-4987-b61c-dff3d5ced3d8
* VIAF: 97297246
* WorldCat: viaf-97297246

 |
**סולידר ס.א.ל** (בצרפתית: **Solidere S.A.L**) היא קרן הון משותפת, האחראית על תכנון ושיקום מרכז ביירות מאז סוף מלחמת האזרחים השנייה במדינה בשנת 1990. על פי ההסכם עם הממשלה, סולידר נהנית מסמכויות מיוחדות וסמכויות רגולציה מסוימות המוסדרות בחוק, שהופכות אותה לחברה בבעלות פרטית-ציבורית מיוחדת.

סולידר הוקמה ב-5 במאי 1994 על ידי ראש הממשלה דאז, רפיק אל-חרירי, והוגדרה כחברה פרטית הנסחרת בשוק המניות. שמה של הקרן הוא ראשי תיבות של Société libanaise pour le développement et la reconstruction de Beyrouth – "החברה הלבנונית לפיתוח ושיקום ביירות". מעניין לדעת מהי זיקתו של חיזבאללה לקרן זו.

פרויקטים
--------

סולידר נחשבת לכוח העיקרי מאחורי עלייתה של ביירות בשנים האחרונות כמרכז אורבני משגשג בעל סיכוי לחזור לימיה הגדולים כ"פריז של המזרח התיכון". מלבד ההשקעה בפיתוח תשתיות, הבנייה החדשה, שיקום המבנים שנפגעו כתוצאה מלחימה והתכנון העירוני, משכה סולידר למרכז ביירות קמעונאים עולמיים כמו וירג'ין מגהסטורס. הפרויקט המרכזי של החברה הוא פרויקט ה"סוקס": 100,000 מ"ר של שטח מסחר קמעונאי, שנפתח בשנת 2009. השקעות אחרות כוללות את "חדיקת א-סמאח" (גן הרשות), "מגדל הפלטינה" וקומפלקס המגורים היוקרתי "מגדלי המרינה", וכיום בעיקר "שער ביירות" ו"הכפר הפיניקי" שמתוכננים לעתיד הקרוב.

פיננסים
-------

מניות סולידר נסחרות בבורסות של ביירות ושל כווית. החזקותיה הבינ"ל נסחרות בבורסות לונדון, פרנקפורט ולוקסמבורג. מחיר המניה בבורסת ביירות עלה רבות בשנים האחרונות, מכ-5$ למניה בשנת 2004 עד לכ-26$ למניה בפברואר 2006. באותה שנה הכריזה החברה על דיווידנדים בשיעור של 100 מיליון דולר לבעלי המניות שלה. 

רוב משקיעיה של סולידר הם חברות השקעה אירופאיות וצפון אמריקאיות, וכן משקיעים פרטיים מהמפרץ. רפיק אל-חרירי עצמו החזיק ברוב מניות החברה לפני רציחתו ב-2005, ומשפחת אל-חרירי ממשיכה להחזיק ברוב מניות החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סולידר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 6036147-5

 |
**סבסטיאן סימרוטיץ'** (בסלובנית: **Sebastjan Cimirotič**; נולד ב-14 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת החלוץ. סימרוטיץ' היה חלק מנבחרת סלובניה ושיחק איתה במונדיאל 2002, וכן זכה עם הפועל תל אביב באליפות ישראל בשנת 2000.

קריירה
------

סימרוטיץ' החל את הקריירה במועדון המקומי ND סלובן, משם עבר בשנת 1994 לאולימפיה ליובליאנה, אחד ממועדוני הפאר הסלובנים, ובו שיחק סימרוטיץ' במשך רוב הקריירה, בארבע קדנציות שונות, כשביניהן הוא נדד בין קבוצות רבות.

בינואר 1998 הגיע סימרוטיץ' לישראל כשהמאמן אלי כהן החתימו בהפועל תל אביב. כבר במשחקו הראשון בקבוצה כבש צמד שערים בניצחון 4–1 על מכבי יפו במסגרת גביע המדינה, ועד תום עונת 1997/1998 במדי הקבוצה כבש חמישה שערי ליגה ובישל שלושה שערים נוספים בתוך ארבעה חודשים. בעונת 1998/1999 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, כבש את השער הראשון של הקבוצה אי פעם בגביע אופ"א במשחק מול פינפה הלסינקי והוסיף עוד שמונה שערי ליגה. בעונת 1999/2000 זכה עם הקבוצה בדאבל תחת הדרכתו של המאמן דרור קשטן, כשבעונה זו הוא כובש שבעה שערים.

בעונת 2000/2001 חזר סימרוטיץ' לאולימפיה ליובליאנה ואחרי עונה מצוינת בה כבש 19 שערים הוחתם בלצ'ה האיטלקית. אחרי שנתיים חזר שוב לאולימפיה לובליאנה והחל משנת 2005 הושאל למספר קבוצות, כולל גיחה קצרה לקוריאה הדרומית. בעונת 2006/2007 שיחק במדי דומז'אלה מול הפועל תל אביב במסגרת מוקדמות גביע אופ"א. במשחק הראשון סימרוטיץ' החמיץ בעיטת עונשין מ-11 מטר ובסיכום שני המשחקים הפועל הדיחה את דומז'אלה מהטורניר. בתום העונה סימרוטיץ' זכה עם דומז'אלה באליפות שלישית בקריירה. לאחר מכן חזר לאולימפיה ליובליאנה ובשנת 2011 עזב סופית את המועדון ועבר לפ.צ.ליובליאנה. בשנת 2012 עבר לשחק בקבוצה האוסטרית נספלד הרמגור, במדיה שיחק עד שנת 2015. לאחר יותר משנתיים שלא שיחק, בקיץ 2017 חתם בקבוצת סט. ויט מהליגה השלישית באוסטריה ולאחר תקופה קצרה פרש ממשחק פעיל.

סימרוטיץ' הוא שחקנה לשעבר של נבחרת סלובניה. את הופעתו הראשונה בנבחרת רשם ב-25 במרץ 1998 נגד פולין. בסך הכל רשם 33 הופעות בנבחרת, בהן כבש 6 שערים, כולל שער אחד במונדיאל 2002, בהפסד הנבחרת 1–3 לספרד, השער הראשון אי פעם של סלובניה במונדיאל.

תארים
-----

אולימפיה ליובליאנה
* אליפות סלובניה: 1994/1995
* הגביע הסלובני: 1995/1996

הפועל תל אביב
* אליפות: 1999/2000
* גביע המדינה: 1998/1999, 1999/2000

דומז'אלה
* אליפות סלובניה: 2006/2007

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* אופיר סער, סבי הכי טוב, באתר ערוץ הספורט, 9 באוגוסט 2006
* אופיר סער‏, ההחתמות הכי טובות של ינואר, באתר וואלה!‏, 14 בינואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  סבסטיאן סימרוטיץ' חתם בלצ'ה, באתר ynet, 9 ביולי 2001
2. ↑  עוזי דן, סימרוטיץ' חוזר לבלומפילד, באתר הארץ, 30 ביולי 2006
3. ↑  סלובניה נלחמה, אבל ספרד ניצחה 1:3, באתר ynet, 2 ביוני 2002

| **נבחרת סלובניה – מונדיאל 2002** |
| --- |
| 1 סימאונוביץ' • 
2 סנקוביץ' • 
3 מילינוביץ' • 
4 ווגדליץ' • 
5 גאליץ' • 
6 קנאבס • 
7 נובאק • 
8 א. צ'ך • 
9 אוסטרץ • 
10 זחוביץ' • 
11 פאבלין • 
12 דאבאנוביץ' •
13 רודוניה • 
14 גייזר •
15 טבצ'אר •
16 טיגאני •
17 פבלוביץ' •
18 אצ'ימוביץ' •
19 קאריץ' •
20 נ. צ'ך •
21 סימרוטיץ' •
22 נמץ •
23 בולאייץ' •
מאמן: קטאנץ | סלובניהסלובניה |
**האמיש קר** (באנגלית: **Hamish Kerr**; נולד ב-17 באוגוסט 1996) הוא אתלט ניו זילנדי, אלוף עולם באולם (גלאזגו 2024) ואלוף חבר העמים הבריטי (ברמינגהאם 2022) בקפיצה לגובה.

ביוגרפיה
--------

קר נולד בדנידין שבניו זילנד.

### 2019

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים במקום 22 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום עשירי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.30 מטר.

### 2022

#### מדליית ארד באליפות עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.31 מטר, יחד עם ג'אנמרקו טאמברי מאיטליה, ואחרי וו סאנג-הייוק מקוריאה הדרומית (2.34 מטר) ולואיק גאש משווייץ (2.31 מטר).

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.25 מטר.

#### אלוף חבר העמים הבריטי

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוגוסט בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.25 מטר.

### 2023

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום 19 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר.

### 2024

#### אלוף עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אוקיאניה חדש של 2.36 מטר, לפני שלבי מקיואן מארצות הברית (2.28 מטר) ו-וו סאנג-הייוק (2.28 מטר).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* קפיצה לגובה: 2.33 מטר (2023), **שיא ניו זילנד**

### אולם

* קפיצה לגובה: 2.36 מטר (2024), **שיא אוקיאניה**

קישורים חיצוניים
----------------

* האמיש קר, באתר olympedia.org
* האמיש קר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* האמיש קר, באתר ליגת היהלום
**מִשְׁפַּחַת אַבּוּקַארַא** (בספרות ובעיתונות העברית שמה נכתב גם: **אבוקרא**, **אבוקארה**, **אבוקרה**, **א-בוקרה** ו**בוקארה**) הייתה משפחת רבנים, דיינים ותלמידי חכמים מקהילת הגראנה שבקרב יהדות תוניסיה.

אישים בולטים
------------

### אברהם אבוקארא הראשון (הגדול)

רב ודיין, שימש אב בית הדין הגורני בתוניס. ב"פנקס הקהילה היהודית הפורטוגיזית בתוניס" מצוין כי אברהם אבוקארא חתום על מספר רב של תעודות ותקנות, ובכלל זה התחייבות לתמיכה בכולל טבריה ותקנות בדבר עסקאות מכר ומשכונות. נפטר בכ"ד בתשרי ה'תקע"ח, 1817.

### אברהם בן חיים אבוקארא

רב ודיין בבית הדין הגורני בתוניס, בן דורו של דניאל קרטוזו. נפטר בשנת ה'תרל"ב, 1872.

### אברהם בן משה אבוקארא

 ערך מורחב – **אברהם אבוקרא**  

רב, דיין ומקובל, נכדו של אברהם אבוקארא הראשון ובן דורו של אברהם (בן חיים) אבוקארא. שימש אף הוא דיין בבית הדין הגורני בתוניס, ולאחר פטירתו של דניאל קרטוזו, מונה לאב בית הדין. חיבר את הספר "ביאורים וחידושי דינים בשולחן ערוך יורה דעה" בארבעה כרכים: "בית הספקות" על כללי הספקות, "בית האסירים" על דיני מאכלים אסורים, "בית המשתה" על דיני יין נסך ו"בית המטבחיים" על דיני שחיטה. מן הספר שרד רק הכרך הראשון, שיצא לאור תחת השם "בן אברהם" בהוצאת יעקב בוקארה שנתיים לאחר פטירתו בי' בכסלו ה'תר"ם, 25 בנובמבר 1879.

### גבריאל אבוקארא

רב ומלמד. נפטר בכ"א בכסלו ה'תקי"א, 1751

### יעקב אבוקארא

 ערך מורחב – **יעקב בוקארה**  

רב ומנהיג ציוני בתוניסיה, נכד דודתו של אברהם (בן משה) אבוקארא. שימש דיין בית הדין של יהודי תוניסיה ומשנת 1914 ועד פטירתו שימש הרב הראשי של קהילת הגראנה. ייצג את יהדות תוניסיה בקונגרס הציוני העולמי העשירי וייסד את האגודות הציוניות "אגודת ציון" ו"יושבת ציון".

### שמשון אבוקארא הראשון

תלמיד חכם ודיין בבית הדין הגורני, בן דורו של מסעוד רפאל אלפסי. למד בבית המדרש של יצחק לומברוזו, וכאשר האחרון נפטר הוצע לו להתמנות לרב הראשי של יהדות תוניסיה, אלא שהוא סירב להצעה. נפטר בשנת ה'תקכ"ט, 1769.

### שמשון אבוקארא השני

סופר סת"ם ותלמיד חכם. חותנו של אברהם (בן משה) אבוקארא. כתב את הספר "עת לדבר", שיצא לאור בשנת ה'תר"ך, 1860, ובו פרשנות להגדה של פסח על דרך המדרש.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אברהמי (מהדיר), פנקס הקהילה היהודית הפורטוגיזית בתוניס, לוד, אורות יהדות המגרב, תשנ"ז

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסי פרי, משפחת אבוקארא-בוקארה, באתר תוניסיה מורשת, ‏22 בנובמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "אבוקארא", **האנציקלופדיה העברית** (כרך א, עמ' 111), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294473605171

 |
**הוגו ירדן** (נולד בשם **הוגו ז'רדנובסקי** ב-6 במרץ 1936) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי. חבר קיבוץ "ברור חיל".

ביוגרפיה
--------

ב-1958, כשהיה בן 22, עלה לישראל מברזיל. בשנת 1963 סיים שלוש שנות לימודי משחק במחזור הראשון של בית הספר "בית צבי", לצד זאב רווח ויוסף שילוח.

### בתיאטרון

ירדן החל את דרכו בתיאטרון "האהל". בהמשך, שיחק בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון הקאמרי.

בין ההצגות בהן השתתף:
בשנת 1982 השתתף בהצגה "יונו והטווס" מאת שון או'קייסי לצד זהרירה חריפאי ומרק חסמן, וב-2002 גילם את ג'וקסר בהעלאה המחודשת של ההצגה, הפעם לצד לאורה ריבלין ומוטי כץ. "רופא בעל כורחו", "סיפור גן החיות", "הלילה השנים עשר", "יונו והטווס", "השטן במוסקבה", "כותרת ראשית", "חלום ליל קיץ", "אותו ואת בנו", "הספר מסביליה", "אילוף הסוררת", "רק ביום ראשון", "דודתו של צ`ארלי", "קומדיה של טעויות", "הביצה", "מפיסטו", "מהומה רבה על לא דבר", "מירנדולינה", "הנסיכה והרועה", "אנה פרנק", "סיפור סתיו", "זינגר", "אם הבית", "כסף קל", "אשת האופה", "פילדלפיה אני בא", "המלאך הכחול", "פרלוד לנשיקה" ו"חשבון פתוח" (בשיתוף עם תיאטרון יובל). ב-2010 השתתף בהצגה מאת מולייר "החולה המדומה" בבימויו של מיטקו בוזקוב.

בתיאטרון בית ליסין: ב-1998 גילם את גונקל בהצגה "מלאכת החיים" מאת חנוך לוין. שיחק בהצגות "פילומנה", "התאומים מוונציה" ו"על עכברים ואנשים".

ב-1988 גילם אחד משלושת האלים בהצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן" שהייתה שיתוף פעולה בין הבימה לתיאטרון באר שבע.

ב-2002 ביים ושיחק בהצגה "סיפור סתיו" לצד תקוה עזיז ושמואל שילה.

ב-2008 גילם סבא בהצגה שהייתה שיתוף בין תיאטרון הבימה והתיאטרון הקאמרי, "החגיגה", מאת תומאס וינטרברג, מוגנס רוקוב ובו הר הנסן ובבימויו של חנן שניר.

### בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1987 השתתף בסרטו של נדב לויתן "ילדי סטלין" לצד שמואל שילה, עזרא דגן ודודיק סמדר. ב-1999 גילם את סרג'יו בסרטו של דרור שאול "מבצע סבתא". ב-2004 גילם מזכיר קיבוץ בסרטו של איתן פוקס "ללכת על המים". בין השנים 2000–2004 גילם את אביו של ישראל (דב נבון) בסדרת הטלוויזיה "הבורגנים" שביים איתן צור. ב-2005 גילם את אפרים בסדרת הטלוויזיה "טלנובלה בע"מ". ב-2007 גילם את אהרל'ה פוזננסקי בסדרת הטלוויזיה "האלופה" שביים שי קפון. ב-2007 גילם את רזניק בסרטו של יונתן פז "אסקימוסים בגליל". ב-2008 גילם את צ'רסקי בסדרת הטלוויזיה "רמזור" שביים רני סער, וגילם את דוד רפאל בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות".

ב-2010 החל לגלם את משה ירחמיאל בסדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" לצד עודד קוטלר. ב-2011 גילם את נחצ'ה בסדרת הטלוויזיה "השנים הכי יפות" שביים עופר ויצמן, גילם את יוליוס בסדרת הטלוויזיה "החולמים" וגילם את מר אביגדור בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב". ב-2012 שיחק בסרטו של טומי לנג "זוג או פרד". ב-2016 גילם את המורה יאנוש וילדמן בעונה החמישית של הקומדיה "הקלמרים". ב-2017 גילם את משה בסרט "המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוגו ירדן** בוויקישיתוף

* הוגו ירדן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* הוגו ירדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הוגו ירדן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* הוגו ירדן, באתר AllMovie (באנגלית)
* הוגו ירדן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הוגו ירדן, בארכיון הבימה
* הדס בשן, חבורה שכזו, באתר ynet, 28 בספטמבר 2010
**אמבלה אנזולה** (בצרפתית: **M'Bala Nzola**; נולד ב-18 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת החלוץ בפיורנטינה מהסרייה א'.

קריירת מועדונים
---------------

אנזולה נולד בכפר בוקו-זאו שנמצא במובלעת קבינדה ובילדותו היגר עם משפחתו לצרפת. הוא התחיל לשחק כדורגל בגיל 14 בקבוצת הנערים של טרואה וכעבור 4 שנים עבר לקבוצת הנוער של אקדמיקה דה קוימברה. ב-28 בינואר 2015 אנזולה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת גביע הליגה הפורטוגלי בהפסד 4-1 נגד פורטו. בסיום העונה חתם בסרטננסה מהליגות הנמוכות בפורטוגל וב-7 באוגוסט 2016 חתם בוירטוס פרנקווילה.

ב-7 באוגוסט 2017 חתם לארבע שנים בקארפי.

ב-16 באוגוסט 2018 הושאל לטרפאני מהסרייה ג' עד לסיום העונה. לאחר שטרפאני הצליחה לעלות בסיום העונה לסרייה ב', החליטו ראשי המועדון לרכוש את כרטיס השחקן שלו.

ב-13 בינואר 2020 הושאל לספציה עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה. ב-7 באוקטובר של אותה שנה חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון לאחר שעונה לאחר מכן המועדון עלה לסרייה א'.

ב-9 באוגוסט 2023 חתם בפיורנטינה.

קריירה בינלאומית
----------------

מאחר שאנזולה נולד באנגולה וגדל בצרפת, הוא היה זכאי לשחק עבור שני הנבחרות.

במרץ 2021 זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגולה. ב-25 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד גמביה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021. ב-12 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד מצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**הלמה של יונדה** היא תוצאה יסודית בתורת הקטגוריות המראה כיצד אובייקט בקטגוריה נקבע לפי המורפיזמים ממנו לשאר האובייקטים בקטגוריה.

פונקטורים יציגים וניסוח לא פורמלי
---------------------------------

תהא {\displaystyle {\mathcal {C}}} קטגוריה ויהא {\displaystyle c} אובייקט ב-{\displaystyle {\mathcal {C}}}. ההעתקה 

{\displaystyle h\_{c}:{\mathcal {C}}\rightarrow (Sets)}

המוגדרת על ידי {\displaystyle h\_{c}(d)=Hom\_{\mathcal {C}}(c,d)} מגדירה פונקטור בין {\displaystyle {\mathcal {C}}} לבין הקטגוריה של קבוצות. גרסה חלקית של הלמה של יונדה אומרת שכל המידע שיש על האובייקט {\displaystyle c} נמצא בפונקטור {\displaystyle h\_{c}}. בניסוח מדוייק יותר, הטענה היא שההעתקה {\displaystyle c\mapsto h\_{c}} מהקטגוריה {\displaystyle {\mathcal {C}}} לקטגוריה {\displaystyle Func({\mathcal {C}},(Sets))} של פונקטורים מ-{\displaystyle {\mathcal {C}}} לקטגורית הקבוצות היא שיכון (פונקטור מלא ונאמן), כלומר שההעתקה

{\displaystyle Hom\_{\mathcal {C}}(c,d)\rightarrow Nat(h\_{c},h\_{d})}

היא חד חד ערכית ועל. 

הניסוח המלא מאפשר להחליף את הפונקטור {\displaystyle h\_{d}} בפונקטור כללי.

ניסוח פורמלי
------------

תהא {\displaystyle {\mathcal {C}}} קטגוריה, יהא {\displaystyle c} אובייקט של {\displaystyle {\mathcal {C}}}, ויהא {\displaystyle F} פונקטור מ-{\displaystyle {\mathcal {C}}} לקטגורית הקבוצות. אזי יש איזומורפיזם טבעי

{\displaystyle Nat(h\_{c},F)\cong F(c)}

קישורים חיצוניים
----------------
מבט על בקעת גינוסר, מימין הר ארבל משמאל הר ניתאי
**בקעת גינוסר** היא בקעה הנמצאת צפונית-מערבית לכנרת.

מיקום גאוגרפי
-------------

הבקעה גובלת בחלקה הדרום-מזרחי בכנרת (שבעבר כונתה גם **ים גינוסר** על שם הבקעה), בסמיכות לטבריה, בדרום בהר ארבל, במערב בהר רביד, בצפון בשמורת נחל עמוד ובצפון מזרח בהר האושר.

אל בקעת גינוסר זורמים נחל ארבל ונחל עמוד.

היסטוריה
--------

בבקעה עברה דרך הים שקישרה בין ארם נהריים למצרים ויש בה שרידים מכל התקופות החל מהתקופה הכנענית, עבור ביישובים יהודיים מתקופת בית שני ומהתקופה הביזנטית וכלה בתקופה הערבית.

בכתבים של יוספוס פלביוס ובכתבי חז"ל מוזכרת הבקעה כאזור פורה וטוב למגורים.
ולדוגמא אמרו בתלמוד בבלי שנקרא שמה 'כינרת'  על שם שפירותיה מתוקים כעריבות קול הכינור .

ההתיישבות
---------

במקום קיימים שלושה יישובים יהודיים מגדל, קיבוץ גינוסר וליבנים והישוב הבדואי ואדי אל-חמאם.

במקום קיים גם כפר נחום וכן יש מספר כנסיות במקום כמו כנסיית הלחם והדגים וכן בתי כנסת עתיקים.

בתחילת המאה ה-20 ניסו להתיישב במקום נוצרים גרמנים אך נכשלו בגלל מחלת הקדחת שהייתה נפוצה במקום.

בשנת 1910 הוקמה המושבה מגדל על ידי עולים מרוסיה ובכך החלה ההתיישבות היהודית המחודשת בבקעת גינוסר. הקיבוץ גינוסר הוקם במקום בשנת 1937 והישוב הקהילתי ליבנים הוקם בשנת 1981. היישוב הבדואי ואדי אל-חמאם הוקם ב-1948 עבור הבדואים משבט ערב אל-ע'וארנה, ששכנו עד מלחמת העצמאות בצפון עמק החולה.

אזכורים בשירה
-------------

בשיר "ירדה השבת" שכתב יהושע רבינוב והלחין דוד זהבי מוזכרת הבקעה במילים:

> 
> יָרְדָה הַשַּׁבָּת אֶל בִּקְעַת גִּנּוֹסָר,  
> 
> וְנִיחוֹחַ עַתִּיק בְּשׁוּלֶיהָ.  
> 
> וַיַּעַמְדוּ מִסָּבִיב הֲרָרִים שׁוֹשְׁבִינִים  
> 
> לָשֵׂאת אַדַּרְתָּהּ הַזּוֹהֶבֶת.  
> 
> תַּעֲלֶינָה יוֹנִים מִכִּנֶּרֶת הַיָּם,  
> 
> קַבֵּל אֶת רוּחָהּ הַלּוֹהֶבֶת.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* דב גינזבורג, הכנרת וסביבותיה בספרות חכמי ישראל, ניב המדרשיה כ"ד-כ"ה, תשנ"ג-תשנ"ד; עמ' 135–144, במקור, באתר "דעת"; כעת, מתוך ארכיון האינטרנט "archive.is"
* יותם יעקבסון, ‏כינרת עם ערך מוסף: היסטוריה וארכיאולוגיה בבקעת גינוסר, באתר גלובס, 15 ביוני 2019



1. ↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק ל"ה
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ו', עמוד א'
**זומביט** היה ירחון מחשבים לנוער שפורסם מסוף 1994 עד סוף 1999. המו"ל היה "כולנו עיתונות ותקשורת" שהיה גם המו"ל של עיתון הילדים "כולנו" ובשיתוף תוכנית הטלוויזיה זומביט. בסך הכל יצאו כ- 58 גיליונות.

הכותבים
-------

העורכת הייתה נאורה שם-שאול (סופרת, עיתונאית, מתכנתת ופעילת אינטרנט מאז שנות השמונים), העורך האחראי: אורן ציבלין, עיצוב ממוחשב: משה אלחנתי, שעיצב את כל הדפים בסגנון מסכים וסגן עורך טכנולוגי: נמרוד קרת (האקר ומתכנת אבטחה, פעיל קוד פתוח וכתב קבוע). בין הכותבים הקבועים בעיתון: סיון רהב, יואב בן דב, משה פרסטר, מאיר (מייק) רונן, ערן פיין, עידו אמין, קורן שדמי ועמוס אלנבוגן. הכתבים הרבו להשתתף בתוכנית הטלוויזיה.

אודות כתב העת
-------------

כל גיליון הודפס בצבע מלא והתמקד בנושא מסוים והקשרו לתרבות דיגיטלית בישראל ובעולם; למשל גיליון מס' 3 עסק בקולנוע, גיליון מס' 7 עסק בכסף, גיליון מס' 9 עסק בקומיקס, גיליון 11 (בו כתב גם אמנון דנקנר) עסק בדת, גיליון מס' 17 עסק בחלל, וגיליון 23 על פסיכולוגיה וטכנולוגיה.

הירחון כלל כתבות מקוריות על משחקי מחשב, חידושי טכנולוגיה, תוכנות ולומדות, טיפים ומגוון נושאי תרבות דיגיטלית כמו משחק תפקידים, ראיונות עם דמויות מעולם זה. זומביט כלל מדורים קבועים, כמו: "הקיר של נאורה" (דבר העורכת), "הקיר שלכם" (קוראים כותבים) ו"הדף השחור של אנטי" שסיפק מבט ביקורתי על כתבות באותו הגיליון, נכתב על ידי נמרוד קרת. עמודי האמצע בכל גיליון הוקדשו לקומיקס.

בשנה השנייה, סמוך לחוק בזק 1994 שהתיר לספקי אינטרנט לספק קוים לאזרחי ישראל, התחיל לצאת מוסף אינטרנט. היו בו הסברים למתחילים את דרכם בשיטוט באינטרנט, איך להיכנס לקהילות ואיך ליצור קהילות, ומושגי יסוד בחיים שמקבלים משמעות חדשה מבנייתה של רשת האינטרנט.

לכל מנוי שהיה לו מחשב עם מודם הייתה אפשרות להתקשר ללוח ההודעות (BBS), לשלוח ולקבל מידע, לשוחח עם הכתבים ועם קוראים אחרים ולשאול שאלות. דודי גולדמן כתב בידיעות אחרונות ש"בכך הופך זומביט למגזין העברי הראשון, המיועד באמת ל"פריקים של מחשבים" ומשחקים, הפותח גם גיליון אלקטרוני, בנוסף לגיליון הנייר המהודר." יבשם עזגד כתב בהארץ ש"כבוד לקורא ואמונה אמיתית באינטליגנציה שלו היא הנחת העבודה הבולטת ביותר של עורכי ועושי כתב העת המדהים הזה. ההנחה הזאת היא הנשק הסודי שעתיד להביא להם את הניצחון בקרב נגד כל מי שמוריד את המכנסיים בניסיון למשוך עוד מעט תשומת לב. בשורה התחתונה, זומביט הוא כתב עת עתידני שמתרחש עכשיו. הוא נדבק לך ליד עם דבק אפוקסי ולא יוצא לך מהראש שבוע." דוד גורדון כתב במעריב שהוא "מגזין המחשבים הטוב בסביבה".

לעיון נוסף
----------

* דודי גולדמן, אינטראקטיבי, ידיעות אחרונות, 2 בפברואר 1995, עמ' 8.
* יבשם עזגד, אפילו סבתא שלי דפקה רייס, מוסף ספרים, הארץ, 10 במאי 1995, עמ' 9.
* דוד גורדון, גם עיתון וגם אתר, ב"המדור לנופלים ברשת", מעריב, 17 בינואר 1996, עמ' 9.
* שי שטיינברג, קח אתר ובנה לך עסק, דבר, 16 בפברואר 1996.

ראו גם
------

* פריק (מגזין)
* WIZ
* מחשבים וכיף

קישורים חיצוניים
----------------

* מספר גיליונות זומביט סרוקים, במאגר המגזינים הישנים

הערות שוליים
------------

1. ↑  זומביט כתב עת : עיתון מחשבים לנוער בשיתוף תוכנית הטלוויזיה, באתר הספרייה הלאומית
2. ↑  שי שטיינברג, דבר
3. ↑  רומן דיגיטלי מאת נאורה שם-שאול, באתר הספרייה הלאומית
4. ↑  עידו קינן, ‏גאווה ישראלית, באתר גלובס, 8 במאי 2011
5. ↑  למשל: הפרלמנט של זומביט - פרק 293: חוק המחשבים וכן נמרוד קרת בזומביט - פרק 218
**עומארי ג'אהי פאלמר** (באנגלית: **Omari Jahi Palmer**; נולד ב-17 במאי 1994) הידוע יותר בשם הבמה שלו, **אודיסי ג'ונס** הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.

ביוגרפיה
--------

פאלמר נולד ב-17 במאי 1994 בניו יורק. בתקופת שהותו בתיכון לונגווד, הוא לקח חלק בענפי ספורט כמו פוטבול, כדורסל, לקרוס והיאבקות. פאלמר למד באוניברסיטת סירקיוז, שבו סיים תואר ראשון בסוציולוגיה. במהלך שהותו באוניברסיטה זו, הוא היה חלק מקבוצת הפוטבול של הסירקיוז אורנג', בה תיפקד בעמדת קו ההתקפה עד שספג פציעה ברגלו בשנה האחרונה.

קריירת היאבקות מקצועית
----------------------

### WWE‏ (2019–היום)

ביוני 2018, פאלמר נבחן במבחן קבלה של ארגון ההיאבקות ה-WWE. בפברואר של השנה שבא לאחר מכן, הוא הוחתם על ידי הארגון ונשלח למתחם האימונים של ה-WWE Performance Center. בחודש מאי של שנת 2019, פאלמר קבע שיא דדליפט של 800 פאונד במתחם האימונים של ה-Performance Center, שיא ששבר את השיא הקודם של 775 פאונד אשר נקבע על ידי אוטיס. קרב הבכורה שלו בארגון הגיע ב-7 בנובמבר, כשהפסיד לדקסטר לומיס במהלך מופע שלא הועבר לטלוויזיה.

לאחר היעדרות של למעלה משנה, פאלמר חזר ביולי 2021 תחת שם במה חדש, **אודיסי ג'ונס**, כשהתאבק לרוב בקרבות חושך (קרבות שלא שודרו בטלוויזיה) כחלק מהתוכנית *סמאקדאון*. הקרב הטלוויזיוני הראשון שלו התקיים ב-6 ביולי בפרק של התוכנית *205 לייב*, בו הוא גבר על גרייסון וולר. ב-20 ביולי, הוא ערך את קרב הבכורה שלו בתוכנית *NXT*, כשרשם ניצחון על אנדרה צ'ייס במסגרת טורניר הפריצה של NXT לשנת 2021. ב-10 באוגוסט, הוא ניצח את טריי בקסטר בשלב חצי הגמר והעפיל לשלב הגמר בו הוא הפסיד לכרמלו הייס שבועיים לאחר מכן. ב-5 באוקטובר בפרק של התוכנית *NXT 2.0*, ג'ונס נחל הפסד לאל. איי. נייט. שבועיים לאחר מכן, ג'ונס גבר על אנדרה צ'ייס. בפרק הספיישל NXT Halloween Havoc, שנערך ב-26 באוקטובר, ג'ונס הפסיד לרודריק סטרונג בקרב שאינו היה על אליפות ה-NXT במשקל קל של האחרון. את יתר אותה השנה, ג'ונס העביר בפיודים מול דמויות לא חביבות על הקהל כמו אנדרה צ'ייס ודיאמונד מיין.

בינואר 2022, פאלמר קרע את גיד פיקת הברך; הוא עבר ניתוח בהמשך אותו החודש. ב-1 בנובמבר, ג'ונס רשם את קרב החזרה שלו, כשניצח את חאבייר ברנל. ב-13 בדצמבר, ג'ונס רשם ניצחון נוסף בקרב יחידים, על ון וגנר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אודיסי ג'ונס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אודיסי ג'ונס, ברשת החברתית אינסטגרם
* אודיסי ג'ונס, באתר WWE.com להיאבקות מקצועית
* אודיסי ג'ונס, באתר Online World of Wrestling

הערות שוליים
------------

1. ↑  שידור מלא ממתחם האימונים של ה-WWE יועבר בשידור חי ברשתות היוטיוב, הפייסבוק והטוויטר
2. ↑  דיווח מיוחד: דו"ח מתחם האימונים של ה-WWE PC
3. ↑  אודיסי ג'ונס עבר ניתוח מוצלח, צפוי לחזור בסתיו 2022
**ג'ון וולינגטון קנט**, (באנגלית: **John Wellington Kent**;‏ 10 במרץ 1920 - 18 באוקטובר 1985) הידוע יותר בשם העט **ג'ק קנט** (**Jack Kent**), היה קריקטוריסט אמריקאי ומחבר-מאייר פורה של 40 ספרי ילדים. הוא ידוע בארצות הברית בעיקר בתור היוצר של King Aroo. בנוסף לספריו שלו, הוא גם אייר 22 ספרים של סופרים אחרים

קנט נולד בברלינגטון שבאיווה. בגיל 15 נשר קנט מבית הספר התיכון והחל קריירה כאמן מסחרי עצמאי, שעבד בתחום זה עד שהצטרף לצבא ארצות הברית ב-1941.

חיים אישיים
-----------

קנט התחתן עם ג'ולייט ברידג'מן בספטמבר 1952, אך בני הזוג התגרשו שמונה חודשים לאחר מכן. במרץ 1954, קנט התחתן שוב, הפעם עם ג'ון קילסטופטה, כתבת שראיינה אותו למאמר מגזין. הם נשארו נשואים עד מותו של קנט. ביולי 1955 נולד בנם היחיד ג'ון וולינגטון "ג'ק" קנט ג'וניור.

קנט ואשתו ג'ון, גרו על גדות נהר סן אנטוניו, קראו לביתם טירת המלך ארו. קנט מת ב-1985 מלוקמיה.

פרסים
-----

ספרו של ג'ק קנט "רק ג'ון" (Just Only John) קיבל פרסים מ־Chicago Graphics Associates. הניו יורק טיימס הכתיר את ספרו מר מיבלס לספר התמונות המצטיין של שנת 1970.

ספריו שיצאו בעברית
------------------

### הספר דרקון- אין דבר כזה

הספר דרקון - אין דבר כזה יצא לאור לראשונה בישראל בשנת 1987 בהוצאת עם עובד. בין השנים 2011–2012 הספר חולק לילדי הגנים במסגרת פרויקט ספריית פיג'מה והוא הודפס ב־60,000 עותקים.

במסגרת תיאטרון רחוק הופקה הצגת ילדים המבוססת על ספר הילדים בשם הזה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Just only Jack, San Antonio Current (באנגלית)
2. ↑  דרקון אין דבר כזה, באתר e-vrit
3. ↑  דרקון- אין דבר כזה, באתר ספריית פיג׳מה
4. ↑  דרקון? אין דבר כזה - המרכז לאמנות הצלליות, ‏2017-04-12

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007494145805171
* BNE: XX914283
* BnF: cb11909591j (data)
* GND: 1011573024
* ISNI: 0000 0001 1938 4962
* LCCN: n78095376
* NKC: xx0250313
* NLK: KAC200504962
* NTA: 070444102
* SELIBR: 304483
* SNAC: w6jm2fp3
* SUDOC: 026947609
* VIAF: 104220171
* WorldCat: lccn-n78095376

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ק קנט"**.
**אייריס אפּפל** (באנגלית **Iris Apfel**;‏ 29 באוגוסט 1921 - 1 במרץ 2024) הייתה אשת עסקים, מעצבת פנים ואייקון אופנה יהודיה אמריקאית.

שנות חייה המוקדמות
------------------

נולדה בשם אייריס ברל (**Barrel**) באסטוריה, קווינס, ניו-יורק, בתם היחידה של סמואל ברל, שמשפחתו הייתה בעלת עסק לזכוכיות ומראות, וסדיה, מהגרת מרוסיה, שהייתה בעלת בוטיק אופנה. שניהם היו ממוצא יהודי. למדה תולדות האמנות באוניברסיטת ניו יורק וכן בבית הספר לאומנות באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.

קריירה
------

בצעירותה עבדה במגזין Women's Wear Daily, וכן עבור מעצבת הפנים אלינור ג'ונסון. בנוסף שימשה כעוזרת של המאייר רוברט גודמן.

ב-22 בפברואר 1948 נישאה לקרל אפפל (4 באוגוסט 1914 – 1 באוגוסט 2015). שנתיים לאחר מכן הם השיקו את חברת הטקסטיל Old World Weavers אותה ניהלו עד לפרישתם בשנת 1992. במהלך שנים אלו לקחה חלק בפרויקטים לעיצוב ושיקום מבנים, ביניהם הבית הלבן בתקופות כהונתם של תשעה נשיאים.

ב-2016 הופיעה בתוכניות ופרסומות טלוויזיה לרכב הצרפתי DS 3, והייתה "הפנים" של Australian brand Blue Illusion. במרץ 2016, הכריזה אפפל על שיתוף פעולה עם חברת הטכנולוגיה WiseWear בקו השיווקי Smart Jewelry.

מורשת - תרומות משמעותיות
------------------------

### מוזיאון רטרוספקטיבי

ב-13 בספטמבר 2005 ערך מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק תערוכה אודות הסגנון הייחודי שיצרה אפפל בשם Rara Avis (Rare Bird): The Irreverent Iris Apfel.

### תארים ותפקידים אקדמיים

בשנת 2012, בגיל 90, הוענק לאפפל התואר פרופסור אורח באוניברסיטת טקסס באוסטין.

היא שימשה כיועצת, מומחית ומרצה אודות סגנון וענייני אופנה נוספים. בשנת 2013, בגיל 91, נכללה ברשימת "50 הנשים מעל גיל 50 הלבושות הטוב ביותר בעולם" של עיתון הגרדיאן.

### סרטים דוקומנטריים

אפפל כיכבה בסרט התיעודי אודות חייה "אייריס", שביים אלברט מייזלס. הסרט יצא לאקרנים באוקטובר 2014 בפסטיבל הסרטים של ניו יורק ובהמשך נקנה על ידי חברת ההפקה Magnolia Pictures לשם יצירת גרסה לתיאטרון.

אפפל כיכבה גם בסרט הדוקומנטרי *If You’re Not In the Obit, Eat Breakfast* אשר יצא לאקרנים ב-2017 כסרט טלוויזיה.

### פרסים

* 2016 - פרס Women Together Special Award of the Year.

חיים אישיים
-----------

בעלה, קארל אפפל, לו הייתה נשואה 67 שנים, נפטר ב-2015, שלושה ימים בטרם מלאו לו 101 שנים. השניים בחרו שלא להביא ילדים לעולם מתוך העדפה להתמקד בקריירה של אפפל.

נפטרה ב-1 במרץ 2024.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייריס אפפל** בוויקישיתוף
* אייריס אפפל, ברשת החברתית אינסטגרם
* אתר למנויים בלבד אופיר חובב, אייריס אפפל, "הסבתא של האופנה האמריקאית", מתה בגיל 102, באתר הארץ, 2 במרץ 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד Heather Hodson, ‏Anything goes, The Telegraph, 3 March 2007
2. ↑  Jess Cartner-Morley, The 50 best-dressed over-50s – in pictures, theguardian, ‏29 במרץ , 2013
3. ↑  איתי יעקב, כוכבת האופנה המבוגרת בעולם: איריס אפפל חוגגת יום הולדת 100, באתר ynet, 29 באוגוסט 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 7054526
* BnF: cb159977137 (data)
* CANTIC: a12295632
* CiNii: DA09406820
* GND: 119126818
* ISNI: 0000 0001 1006 4188
* LCCN: n92093738
* NKC: xx0089780
* NTA: 303914076
* RERO: 02-A024718085
* SUDOC: 146119444
* VIAF: 114594431
* WorldCat: lccn-n92093738

 |
**פרננדו סרנה** (בספרדית: **Fernando Serena**; ‏28 בינואר 1941 – 15 באוקטובר 2018) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת הכנף הימני.

קריירה
------

סרנה יליד מדריד, החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת המילואים של ריאל מדריד, פלוס אולטרה. לאחר מכן הושאל לשנתיים במועדון אוססונה שם ערך את הופעת הבכורה בלה ליגה ב-3 בספטמבר 1961 בתיקו 2–2 ביתי מול אספניול. כעבור שבועיים כבש סרנה שער בכורה בניצחון 1–3 על אתלטיקו מדריד. כשחזר לריאל מדריד, סרנה לקח חלק בזכייתה ב-4 אליפויות ספרד ובגביע אירופה לאלופות בעונת 1965/1966. בגמר נגד פרטיזן בלגרד שנערך בבריסל, ריאל ניצחה 1–2 הודות לשער ניצחון של סרנה בדקה ה-76'. היה זה שער יפייפה שבו השתלט על הכדור עם הכתף ושיגר בעיטה מחוץ לרחבה אל חיבורי השער. בשנת 1968 עבר לאלצ'ה שבה העביר עוד שתי עונות בליגה הבכירה והגיע לגמר גביע המלך בשנת 1969. את סיום הקריירה עשה במועדון סאנט אנדראו מליגת המשנה בספרד ופרש בגיל 35.

במדי נבחרת ספרד ערך סרנה הופעה אחת נגד צרפת ב-9 בינואר 1963, לאחר שעלה במחצית השנייה של תיקו מאופס. הוא היה מחליף לאנריקה קויאר.

סרנה נפטר ב-15 באוקטובר 2018 בעיר פמפלונה שבספרד בגיל 77. הוא השתקע בעיר לאחר פרישתו, התחתן עם מריה אנגלס גסטון ולהם שני ילדים.

תארים
-----

ריאל מדריד
* אליפות ספרד (4): 1963/1964, 1964/1965, 1966/1967, 1967/1968
* גביע אירופה לאלופות: 1965/1966

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרננדו סרנה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ג'וזף מתיו מרטין** (באנגלית: **Joseph Matthew Martin**) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל, בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש מטה צבא ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

מרטין סיים ב-1986 את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא.

שירת כמפקד מחלקת טנקים, מפקדת מחלקת סיור וסגן מפקד פלוגה בגדוד הראשון של רגימנט השריון ה-37 בדיוויזיה המשוריינת הראשונה. לאחר קורס קציני שריון מתקדם שירת כמפקד פלוגה בגדוד הרביעי של רגימנט השריון ה-37 בדיוויזיית חיל הרגלים הראשונה, ולחם עמה במלחמת המפרץ. שירת כמדריך במרכז הלאומי לאימונים בפורט אירווין, עוזר מפקד מרכז השריון בפורט נוקס, עוזר מפקד הקורפוס השלישי, וקצין מבצעים חטיבתי.

פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט השריון ה-67 שבדיוויזיית החי"ר הרביעית. הוא הוביל את הגדוד במלחמת עיראק בו השתתף בקרבות בעיר בעקובה במחוז דיאלא. שירת כראש מטה הקורפוס השלישי בפורט הוד. שימש ראש ענף שריון וראש מחלקת תמרון ואש בפיקוד כוח האדם של הצבא. שימש ראש מטה במפקדת כוחות ארצות הברית בעיראק ושל פיקוד הכוחות השלובים.

פיקד על החטיבה השנייה של דיוויזיית החי"ר הראשונה שהוצבה צפונית-מערבית לבגדאד.

ביוני 2012 מונה למפקד פיקוד הניסויים המבצעיים של הצבא. שימש סגן מפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה ומפקד המרכז הלאומי לאימונים בפורט אירווין שבקליפורניה.

באוקטובר 2016 מונה למפקד דיוויזיית חיל הרגלים הראשונה ובמסגרת זו שירת גם כמפקד כוחות היבשה של הקואליציה הבינלאומית נגד ארגון המדינה האסלאמית בעיראק ובסוריה. הוא שירת בתפקיד עד יוני 2018. ביולי 2018 מונה למנהל מטה הצבא והועלה לדרגת לוטננט גנרל. ביולי 2019 הועלה לדרגת גנרל ומונה לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית, תפקיד אותו מילא עד אוגוסט 2022.

מרטין בעל תואר שני בחינוך מאוניברסיטת לואיוויל, בוגר המכללה לפיקוד ומטה ומכללת המלחמה של הצבא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וזף מרטין** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר צבא ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר מבצע נחישות טבועה
**ואדים סרגייביץ' דמידוב** (בנורווגית: **Vadim Sergeievich Demidov** ברוסית: **Вадим Серге́евич Демидов**; נולד ב-10 באוקטובר 1986) הוא כדורגלן עבר נורווגי ממוצא רוסי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

דמידוב נולד בריגה למשפחה ממוצא רוסי. אביו היה מאמן כדוריד וכשוואדים היה בן 3 היגר עם משפחתו לנורווגיה לעיר סנדפיורד, בה אימן אביו קבוצת כדוריד מקומית. דמידוב, בדומה לאביו התחיל לשחק כדוריד ובגיל מאוחר יותר התחיל לשחק כדורגל כאשר הצטרף לקבוצת הכדורגל המקומית רונאר.

בשנת 2004 דמידוב חתם בסנדפיורד. במשחק הפתיחה של העונה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד הוד. בעונת 2006 הושאל למאנגלורד סטאר עד לסיום העונה.

דמידוב הצטרף להונפוס מהליגה הנורווגית השנייה, למרות שעורר עניין גם בסטרומסגודסט מהליגה הבכירה. כעבור עונה אחת חתם ברוזנבורג עמה זכה בשני אליפויות בעונות 2009, 2010.

ביולי 2010 חתם לשלוש שנים בריאל סוסיאדד מהלה ליגה והחוזה נכנס לתוקפו בינואר 2011. ב-29 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד אלמריה.

ביולי 2012 דמידוב חתם לשלוש שנים באיינטרכט פרנקפורט. ב-7 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 לבורוסיה מנשנגלדבאך. בינואר 2013 חזר לספרד כאשר הושאל לסלטה ויגו.

בספטמבר 2013 הצטרף לאנז'י מחצ'קלה מליגת העל הרוסית ובינואר 2014 חתם לשלוש שנים בבראן.

ב-10 בינואר 2017 חתם במינסוטה יונייטד מה-MLS, שהתכוננה לעונתה הראשונה בליגה. ב-28 בפברואר מונה לקפטן.

בעונת 2018 הצטרף לסטאבק. בסיום העונה הודיע על פרישה וכיום משמש כסוכן שחקנים.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-28 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה במשחק ידידות נגד אורוגוואי. באוקטובר של אותה שנה קיבל הצעה לייצג את רוסיה אבל לבסוף דחה את ההצעה. ב-3 במרץ 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד סלובקיה.

תארים
-----

רוזנבורג
* ליגת העל הנורווגית: 2009, 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואדים דמידוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ואדים דמידוב"**.
**דושקו ג'ורישיץ'** (בסרבית: **Душко Ђуришић**; נולד ב-20 בדצמבר 1977) הוא כדורגלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

ג'ורישיץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מורנר בר ובגיל 17 הצטרף ל-OFK בלגרד במדיה שיחק 6 עונות.

בינואר 2001 ג'ורישיץ' חתם בפ.צ. סיון מליגת העל השווייצרית. ב-25 בפברואר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לוגאנו.

בשנת 2002 חתם בסדאן הצרפתית. בינואר 2004 הצטרף ללוקרן מליגת העל הבלגית.

בקיץ 2004 הצטרף להפועל פתח תקווה מליגת העל. ב-22 באוגוסט 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד הפועל תל אביב. ב-6 במאי 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 להפועל נוף הגליל.

בקיץ 2005 ג'ורישיץ' חתם בפאדרבורן 07 מהבונדסליגה השנייה, בה שיחק שלוש שנים. בקיץ 2008 חתם באפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית.

בינואר 2010 חתם בוויבודינה נובי סאד מליגת העל הסרבית. בסיום העונה פרש מכדורגל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**תורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי** הוא בית ספר מקצועי ללימודי קולנוע, כתיבה ומשחק. בית הספר הוקם בשנת תשס"ז ביד בנימין על ידי הרב שמואל טל, במטרה לקדם את השימוש בכלי המדיה הקולנועית ככלי לקידום ערכי היהדות והפצתם, ברמה מקצועית גבוהה. על יד בית הספר פועל בית הפקות שהתפרסם בעיקר בזכות שני סרטים שהפיק: זוהר הרקיע וקשר חופשי.

פעילות
------

בית הספר מפעיל תוכניות לימודים בהפרדה לגברים ולנשים ביישוב יד בנימין.
התחומים הנלמדים בבית הספר הם בימוי, צילום, תסריטאות, הפקה ועריכה, במסלול קולנוע, וכן כתיבה ומשחק במסלולים ייעודיים.
הלימודים בבית הספר (כמו גם פעילות בית ההפקות) מתקיימים תוך הקפדה על גדרי הצניעות וערכי התורה, בליווי רוחני והלכתי של ראש המוסדות הרב שמואל טל.

בבית הספר מלמדים, בין השאר, גם אנשים שהתפרסמו בתחום הקולנוע: אריאל כהן, אורי גרודר (יוצר הסדרה "עוד ניפגש" ומי שהיה ממונה על מחלקת מורשת ישראל ויהדות בתאגיד השידור הישראלי) וכן השחקנים מיכאל וייגל, שלמה צים ודני שטג. בעבר לימדו בבית הספר השחקנים שרון רג'יניאנו, יהודה בארקן, שולי רנד ואביתר לזר. במסלול כתיבה לנשים מלמדת הסופרת שרי וולך. 

לבית הספר כ-300 בוגרים. ביניהם היוצרים זאביק הראל, יואב לנדאו ומני וקשטוק. בוגרי בית הספר השתלבו בתעשיית הקולנוע היהודי, ובין השאר עובדים בערוץ מאיר, ערוץ אורות, ערוץ 14 וערוץ הידברות (- נוהל בעבר על ידי בוגר בית הספר, זאביק הראל).

כמה מסרטי הגמר של הסטודנטים זכו בפרסים, ביניהם הסרט "בחמימותה של אש קודש" על האדמו"ר מפיאסצ'נה, מאת הרב זאביק הראל, זכה בתחרות הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2008; והסרט "בין כתום לשחור" מאת יעקב גרינשטיין, זכה בפרס פיתוח לסרט התיעודי בפסטיבל קולנוע דרום לשנת 2016.

### מבנה

בשנת תשע"ה עבר בית הספר לקמפוס חדש ומאובזר ביד בנימין, הקרוי על שמו של הפילנתרופ צבי מיתר. 

טקס חנוכת בית צבי מיתר

בית ההפקות
----------

בשנת תש"ע הקים בית הספר בית הפקות. בית ההפקות הפיק עד כה עשרות סרטים וסרטונים, ועובד בשיתוף פעולה עם גופים וארגונים שונים, כמו הרמב"ם היומי, מדרשות ועוד.
בית ההפקות התפרסם בעיקר בזכות שני סרטים באורך מלא שהפיק, וזכו לפרסום רב בכל הארץ: זוהר הרקיע, שנכתב ובוים על ידי בוגר בית הספר, אליהו בנימין; וקשר חופשי, שנכתב ובוים על ידי כמה מבוגרי בית הספר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר לקולנוע יהודי
* בית הספר לקולנוע יהודי, ברשת החברתית פייסבוק
* סרטונים הערוץ של בית הספר לקולנוע יהודי 'תורת החיים' באתר YouTube
* קולנוע יהודי תורת החיים (ע"ר), באתר גיידסטאר ישראל
* שיחה בבית הספר ביום פתוח תשע"ב - מאת הרב זאביק הראל
* דינה אברמסון, קולנוע בטוהר, באתר ערוץ 7, 20 ביולי 2006
* שגב כהן מדבר על יהדות וקולנוע, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2011
* הקולנוע - חלק מעבודת ה', באתר ערוץ 7, 21 באוגוסט 2012
* בני טוקר, 'במשך שנים הכוח היה אצל השמאל', באתר ערוץ 7, 29 ביוני 2015
* יוני קמפינסקי, קולנוע יהודי - למה צריך את זה בכלל?, באתר ערוץ 7, 11 בפברואר 2016
* כתבת וידאו על בית הספר באתר "מענה", כ״ג באייר תשע״ו, 31 במאי 2016
* "תורת החיים" בערב של קולנוע יהודי ייחודי, באתר כיפה, ב' בניסן תשע"ח, 03 באפריל, 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחזרה לעולם הקולנוע, באתר ערוץ 7, 16 במאי 2013
2. ↑  דף זוכי תחרות הסרט הקצר, כולל נימוקי השופטים, באתר סינמטק ירושלים  
יואל יעקובי, אש קודש בסינמטק, באתר ערוץ 7, 1 בינואר 2009, ה' בטבת תשס"ט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2023122135
* VIAF: 308257989
* WorldCat (עם VIAF): 308257989

 |