recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אקדח זיג-210 מתוצרת זיג זאואר שימש את צבא שווייץ בשנים 1949–1975
**זיג זאואר** (בגרמנית: **SIG-Sauer**) היא חברת נשק גרמנית-שווייצרית המייצרת בעיקר נשק קל כגון אקדחים, רובים ומקלעים. לחברה מפיצים בכל רחבי העולם, בין היתר SIGARMS האמריקאית המייצגת את החברה בארצות הברית ובנוסף השיגה אף רישיונות יצור.

היסטוריה
--------

רובה סער SG 550 משמש את צבא צ'ילה
תחילתה של חברת זיג זאואר במפעל כרכרות שהוקם על ידי פרדריך פייאר, היינריך מאוזר וקונרד נהר. לכשזכו השלושה במכרז לייצור 30,000 רובים נטעני קנה הם שינו את שם החברה לחברת Schweizerische Industrie Gesellschaft או בקיצור - SIG - חברת התעשייה השווייצרית. זיג החלו מייצרים בשנת 1949 את מה שנחשב לאקדח החצי-אוטומטי הטוב בעולם בזמנו - סדרת ה־SIG210. למרות איכותו הגבוהה, לא זכה האקדח לנתח שוק גדול עקב מחירו הגבוה. עקב כך, החלה חברת זיג בתכנון אקדח שיהיה מתקדם ועם זאת זול, יחסית לסדרת ה־210.

בשנת 1970 הגיעו בחברת זיג להחלטה (בעיקר משיקולים כספיים) לשתף פעולה עם חברת J.P. Sauer & Sohn. לפיכך, בשנה זו קמה חברת SIG-Sauer שהחלה ביצור אקדחים - החל מסדרת ה־P220 שיצורה החל ב־1975 ונמשך עד ימינו אלו.

חברת זאואר עסקה עד מלחמת העולם השנייה בעיקר ביצור רובי ציד. במהלך מלחמה זו, ייצרה חברת זאואר את אחד האקדחים האיכותיים שיוצרו עד אז - זאואר 38H. אחרי המלחמה נטשה חברת זאואר את תחום האקדחים, עד למיזוגה עם חברת זיג, מיזוג שנתן רוח חדשה לשתי החברות בתחום האקדחים החצי-אוטומטיים.

בשנת 1985 נוסדה בארצות הברית שלוחתה האמריקאית של חברת זיג זאואר - זיג-ארמס (SIGARMS) שהחלה לייבא את האקדחים P220 ו־P230.

מוצריה של חברת זיג-זאואר
------------------------

### אקדחים

* SIG P210
* SIG P220
* SIG P225
* SIG P226
* SIG P228
* SIG P229
* SIG P230
* SIG P232
* SIG P239
* SIG P245
* SIG P250
* זיג זאואר P365 סדרה הכוללת את P365, P365SAS, P365X, P365XL.
* SIG Mosquito
* SIG Pro סדרת ה (כולל את *SP 2009*, *SP 2022* ו *SP 2340*)
* SIG P320 (סדרה הכוללת את הדגמים FULL SIZE, CARRY, COMPACT, SUB-COMPACT). אקדחים הלו הם מסוג STRIKER FIRE ובעלי נוקר פנימי בדומה לאקדחי גלוק. נוסף על כך, הם בעלי גוף פולימרי.
* M-17 - בשנת 2017 זכתה החברה זיג זאואר במכרז של צבא ארצות הברית ונבחרה להחליף את אקדח השירות הקודם (ברטה M-9) לכלל כוחות הצבא. הדגם הנבחר M-17 בגודל מלא וה-M-18 בגודל CARRY הם הגרסה הייעודית של אקדח ה-P320 אשר הותאם לצרכים המיוחדים של הצבא האמריקאי כך שהוספו לו ניצרה מכנית ועוד התאמות נוספות בהתאם לדרישות המכרז.

### רובים

* SIG 510
* Blaser
	+ HKS
	+ K95
	+ Blaser 93 Tactical (רובה צלפים)
	+ LRS2
* SIG MCX (רובה רב-תכליתי)
* XM7 (לשעבר XM5)

Sauer 202
---------

**Sauer 202**

### מכונות ירייה

* MG 710

תמונות
------

P228
Sig Sauer P226

ראו גם
------

* SIG US

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיג זאואר** בוויקישיתוף
* 
* זיג זאואר, ברשת החברתית טוויטר
**פרפרון לבן-מצח** המכונה גם **פרפרון דביבון ים-סופי** (שם מדעי: *Chaetodon fasciatus*) הוא מין של דג ממשפחת הפרפרוניים החי בשוניות אלמוגים בצפון אוקיינוס ההודי, לרבות בים סוף ומפרץ עדן ודרומה עד לקניה.

הדג תואר למדע ב-1775 בידי החוקר פטר פורסקל.

תיאור
-----

פרפרון זה בעל גוף צהוב ומוגבה באורך של 22 ס"מ וצבעו צהוב עז מפוספס בשחור. הוא בעל פסים שחורים ולבנים לאורך עיניו הדומות ל"מסיכת" דביבון, העוזרים לטשטש את מראהו האמיתי כדי להטעות אויבים. הוא בעל סנפירים מעוגלים וקצרים וזנב דק והוא נחשב לשחיין איטי.

הוא שוכן בסביבות אלמוגים וביניהם מחפש חסרי חוליות ימיים כמו זואופלנקטון, מדוזות קטנות או מסרקניות, אותם הוא יונק במהירות עם לסתותיו. לרוב הוא מצוי בבדידות אך עשוי לשחות עם פרפרונים נוספים ודגים קרובים כמו קיסריים, שפתניים ותוכינוניים.

הוא מזכיר מאוד את המין *Chaetodon lunula*, לו פס-עין דומה מאוד שמשמש לאותה מטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרפרון לבן-מצח** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרפרון לבן-מצח באתר הרשימה האדומה של IUCN
ה**טונל** (בטורקית: **Tünel**, מצרפתית: **Tunnel**) הוא קו רכבת תחתית קצר ביותר באיסטנבול שבטורקיה. קו זה הוא פוניקולר, בדומה לכרמלית שבחיפה. לקו הרכבת שתי תחנות בלבד - קאראקוי (**Karaköy**) ובייולו (**Beyoğlu**), ואורכה של המסילה 573 מטרים. הטונל היה לקו הרכבת התחתית השני בעולם והוקמה זמן קצר לאחר הקמתה של הרכבת התחתית של לונדון.

הטונל נפתח ב-7 בינואר 1875 על מנת לקשר בין השכונות פרה וגלאטה, שתיהן נמצאות בחלקה החדש של איסטנבול, על גבעה הנמצאת צפונית לקרן הזהב. המנהרה נבנתה על מנת להקל על הרוצים לעלות את העלייה התלולה של למעלה מ־60 מטרים. השכונות גלטה ופרה נקראות היום קאראקוי ובייאואולו בהתאמה.

משך הנסיעה בקו הרכבת הוא כדקה וחצי. במסילה נוסעת רכבת אחת ולה שני קרונות. מהירות הנסיעה היא כ־25 קמ"ש. כיום מהווה קו הטונל חלק ממערכת התחבורה המסילתית באיסטנבול.

היסטוריה
--------

רעיון הקמת הטונל היה רעיון של המהנדס הצרפתי אנרי גאוואן (Henri Gavand) בשנת 1867. שנתיים לאחר מכן, ב־6 בנובמבר 1869 העניק לו הסולטאן אבדילאזיז את הזיכיון להקים את הרכבת. הבנייה החלה ב־30 ביולי 1871, לאחר שנמצא בעבורה מימון של משקיעים ברחבי העולם. הבניה הסתיימה בדצמבר 1874, והרכבת נפתחה לקהל ב־17 בינואר 1875.

במקור נמשכה הרכבת על ידי סוסים. בשנת 1910 החלה להיות מופעלת על ידי חשמל. בשנת 1939 הולאמה הרכבת והפכה להיות חלק מה־İETT (ראשי תיבות של İstanbul Elektrik Tramvay ve Tünel) - מערכת התחבורה התחתית של איסטנבול.

בשנת 1971 הוחלפו קרונות העץ המקוריים בקרונות מתכת.

גלריה
-----

* קרון המערכתקרון המערכת
* מנהרת המערכתמנהרת המערכת
* הרכבת עוצרת ברציףהרכבת עוצרת ברציף
* תחנת בייולותחנת בייולו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טונל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של טונל
* לוח הזמנים של הטונל (מקבאטש)

| התחבורה הציבורית באיסטנבול |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| החשמלית הנוסטלגית (T3, T5) • טונל (F2) • הרכבת התחתית (M2) • רכבת הפרוורים (B1, B2) • מרמריי • הרכבת הקלה (M1, T4) • החשמלית המודרנית (T1, T2) • פוניקולר קבאטש-טקסים (F1) • נמל התעופה איסטנבול • נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק • נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן • אוטובוס ים • רכבל אייפ-פייר לוטי • רכבל מאצ'קה-טשקישלה • תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול • מטרובוס (MB) | טראם |

 |
אנדרטת מסוק האנפה בתל אביב
**תאונת המסוק בנחל בזק** הייתה התרסקות מסוק מסוג בל 212, "אנפה", שהתרחשה ב-24 בספטמבר 1984, בשעת אימון. בתאונה נהרגו חמישה נוסעים ואנשי צוות, ונפצעו קשה חמשת הנוסעים ששרדו.

התאונה
------

ב-24 בספטמבר 1984 קיימה פלוגת מחזור מאי 1984 של בסיס האימונים החטיבתי של חטיבת גולני בנחל בזק תרגיל מרדף מוסק אחרי מחבלים. בתרגיל השתתפו גששים ומסוק בל 212 ('אנפה') שהיה אמור להטיס כוחות חסימה ומרדף במהלך התרגיל, בהתאם להתפתחויות בשטח. המסוק הגיע מבסיס חיל האוויר בחצרים. מפקד התרגיל היה סא"ל משה גבעתי, שהיה באותו הזמן מפקד בסיס האימונים של החטיבה.

המסוק שמספרו 035 הגיע למקום התרגיל בשעה 09.00 ובו שני טייסים ומכונאי מוטס. עלו עליו משה גבעתי ועוד חמישה לוחמים וקצין.

לאחר תדריך משותף לצוות המסוק ומפקדי התרגיל, המריא המסוק וטס מערבה בערוצו התלול של נחל בזק. לפתע נשמע רעש גריסה מתכתית מהמנוע השמאלי. טייסי המסוק ניסו להתרומם מערוץ הנחל ולחזור לנחות במקום שממנו המריאו עשר דקות קודם לכן. לפתע כבה גם המנוע השני. המסוק איבד גובה במהירות ובניסיון לבצע נחיתת אונס התרסק בערוץ הצר של הנחל. בהתרסקות נהרגו שני הטייסים, המכונאי המוטס ושני לוחמי גולני. גבעתי וארבעה לוחמי גולני נפצעו קשה.

בגלל ליקויים בתקשורת, הן בטייסת המסוקים והן בגולני, ובשל היות מקום ההתרסקות בקניון עמוק שאין אליו קשר עין משום דרך או כביש, לא נערכו אחריו סריקות במשך שעתיים. בשעה 14:00, לאחר ארבע שעות מההתרסקות, הגיע למקום ההתרסקות מסוק בל 212 עם צוות רפואי מיחידה 669.

ועדת חקירה שמינה מפקד חיל האוויר קבעה שסיבת ההתרסקות הייתה כשל במנוע וטעויות הטסה של הטייסים הצעירים.

אנדרטאות
--------

בחצר המתנ"ס בשכונת נווה עופר שבתל אביב, הוקמה אנדרטה לנופלי המסוק על ידי אביו של אחד החללים, שגר בשכונה והיה פעיל במתנ"ס. האנדרטה בנויה מזנב מסוק שנתרם על ידי חיל האוויר והוצב על בסיס אבן שעליו חרותים שמות הנופלים ופרטי האסון. את האנדרטה עיצב הפסל דן רפפורט. היא נחנכה ב-24 בספטמבר 1985 במלאת שנה לאסון. באנדרטה זו שולב הזנב המקורי של מסוק 035. 

אנדרטה בסגנון דומה, הוקמה באחת הכיכרות של העיר דימונה, שם התגורר המכונאי המוטס של המסוק.

לקריאה נוספת
------------

* משה גבעתי, **שלוש לידות בספטמבר**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990.
* משה גבעתי, **הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעיים ממלחמות ישראל**, הוצאת 'רעות', תשע"ג-2013.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיר שגב, ‏תאונת אנפה 035, באתר "מרקיע שחקים"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנדרטה לזכר נופלי המסוק בנחל בזק בתל אביב, באתר "יזכור"
2. ↑  לפי שיחה עם הפסל דן רפפורט
3. ↑  אבינעם מיסניקוב, ‏אנדרטה לזכרו של רס"ל מאיר אסייג ז"ל, באתר "מרקיע שחקים"
**זיגוד וילהלם אדולף ארנולד כריסטוף פרנק פון אילזמן** (בגרמנית: **Sigurd Wilhelm Adolf Arnold Christoph Frank von Ilsemann**‏; 19 בפברואר 1884 – 6 ביוני 1952) היה קצין בצבא הקיסרות הגרמנית אשר התפרסם כשלישו הצבאי של וילהלם השני, קיסר גרמניה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, יצא לגלות בהולנד ביחד עם הקיסר ושימש כמנהל אחוזת דורן.

ביוגרפיה
--------

אילזמן נולד בלינבורג ב-19 בפברואר 1884. הוא היה בנו של הגנרל הפרוסי קרל פון אילזמן ושל אשתו תֵקְלַה לבית פריין פון המרשטיין-אקוורד. אילזמן התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, הוצב במשמר הקיסרי והגיע לדרגת האופטמן. ב-1918 הוא הפך לשלישו הצבאי של וילהלם השני, קיסר גרמניה. ב-10 בנובמבר של אותה שנה, עם סיום מלחמת העולם הראשונה, נאלץ הקיסר לוותר על כסאו ולצאת לגלות בהולנד. אילזמן בחר לפרוש מהצבא ולצאת לגלות יחד עמו.

הקיסר נקלט בתחילה בטירת אמרונכן בידי הרוזן פון בנטינק. הקיסר שהה בטירה במשך שנה וחצי, ובתקופה זו אילזמן התאהב באליזבת פון בנטינק, בתו של הרוזן, שניהלה את משק הבית בטירה לאחר מות אמה. במאי 1920 הם התארסו, ובאוקטובר של אותה שנה הם נישאו. בסוף שנת 1919 רכש הקיסר את אחוזת דורן מידי הברונית המסטרה דה בופור, ולאחר שיפוץ נרחב, עבר לגור בה ב-1920. אליזבת החליטה להישאר באמרונכן ולנהל את משק הבית של אביה. אילזמן החליט לחלק את זמנו בין דורן לאמרונכן, אולם בפועל בילה יותר זמן בדורן.

אילזמן היה האיש הקרוב ביותר לקיסר, ופרט לעבודתו היומיומית גם סייע לו בעבודות הגינה והגיש לו את החדשות החשובות מהעיתונים. הוא היה אחד מהבודדים שיצאו עם הקיסר לגלותו ונשארו עמו עד מותו ב-1941. אילזמן החליט להישאר בהולנד ולבקשתו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, המשיך לנהל את אחוזת דורן. ב-6 ביוני 1952 הוא התאבד בפתח האחוזה.

אילזמן ניהל יומן במשך שנים, אשר חלקים ממנו פורסמו לאחר מותו והוא משמש כמקור חשוב לשנות הגלות של הקיסר. על בסיסו של יומן זה כתב יאן בכמן את הרומן הגרמני "הקיסר בגלות" (Der Kaiser im Exil). בסרט הנשיקה האחרונה של הקיסר גולמה דמותו בידי בן דניאלס.

קישורים חיצוניים
----------------

* Offizielle Webseite Schloss Amerongen Ilsemann lebte hier mit Frau und Kindern.
* Haus Doorn in den Niederlanden – wo Ilsemann von 1920 bis 1952 arbeitete.
* *Der Spiegel*-Rezension der Ausgabe des zweiten Teiles der Ilsemann-Tagebücher.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007359655505171
* BIBSYS: 90598991
* CiNii: DA05057763
* GND: 128550031
* ISNI: 0000 0001 0979 7245
* LCCN: n87130858
* NTA: 06940366X
* RERO: 02-A003398792
* SUDOC: 086077201
* VIAF: 62602901
* WorldCat: lccn-n87130858

 |
מראה בכביש 77, שבו התרחשה התאונה
**תאונת הדרכים בטבריה** התרחשה ב-22 במאי 2012. מכונית ובה תשעה בני משפחה גרעינית אחת, משפחת אטיאס - הידרדרה לתהום במהלך נסיעה בכביש הכניסה המערבי התלול לטבריה, לאחר שבלמיה הפסיקו לפעול. בתאונה נספו שמונה מבני המשפחה, הורים וששת ילדיהם. רק אחת מבנות המשפחה ניצלה.

התאונה
------

התאונה אירעה בכביש 77 בשעה 01:17 לפנות בוקר. בני המשפחה נסעו במכוניתם מדגם מיצובישי גרנדיס (אנ') בכביש ממערב למזרח בכיוון אל טבריה. בתחילת הירידה בכביש אל הכנרת הרגיש אבי המשפחה שנהג במכונית שבלמיה אינם פועלים ומהירותה גוברת והולכת. הוא התקשר בטלפון למשטרה וביקש את עזרתה. ניידת נשלחה לכיוונם אך לא הספיקה להגיע בטרם אירעה התאונה.

ארבע דקות לאחר תחילת השיחה הטלפונית הגיעה מהירות המכונית ל-130 קילומטר לשעה. בעיקול חד של הכביש עברה המכונית מחמת המהירות הרבה מעל גדר ההפרדה שמעברה השני היו הנתיבים הנגדיים. היא פרצה את גדר הבטיחות בשולי הכביש מעברו הנגדי, הדרדרה במדרון שמעבר לגדר ופגעה בסלעים. שם נעצרה תנועתה והיא עלתה באש. רעשי התאונה נשמעו בקו הטלפון שבין המכונית למוקד המשטרה, שנשאר פתוח.

רק ילדה אחת הצליחה להיחלץ מהמכונית כשהיא פצועה. יתר יושביה נלכדו בה ונהרגו – ההורים, בני 42, ושישה ילדים מגיל 4 ועד 17.

שמונת הנספים הובאו לקבורה בצפת.

בעקבות התאונה
-------------

ביוני 2012 נתרמו לארגון "איחוד הצלה" שני אופנועים על שם ההורים שנספו בתאונה.

עקב חומרת התאונה מינו משרד התחבורה והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועדה מקצועית לחקירת נסיבותיה. חוקרי תאונות דרכים של משטרת ישראל וחוקרים מטעם הטכניון שחזרו את נסיעת המכונית פעמים אחדות, בניסיון לגלות את הגורם לתאונה. באוגוסט 2013 פורסם דו"ח חקירת התאונה, ולפיו לא נמצאה עדות לפגם בדגם המכונית שגרם להאצה הבלתי נשלטת של הרכב, אך נמצא כי שימוש ממושך בבלמים, גרם לכשל מוחלט שלהם עקב שחיקה, חימום והתפוררות של הרפידות.

בפברואר 2015 אושרה פשרה בין הילדה שניצלה ובין חברת הביטוח "שומרה", לפיה הילדה תקבל פיצוי בסך 4.5 מיליון ש"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאור בוכניק, דקה אחרי דקה: כך אירעה התאונה הקשה בטבריה, באתר ynet, 22 במאי 2012
* אחיה ראב"ד ומאור בוכניק, השיחה עם מוקד 100: "אלוהים, תציל אותנו", באתר ynet, 22 במאי 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי בן דוד, שנה לטרגדיה • משפחה וחברים עלו לקברי משפחת אטיאס, חדשות JDN, ‏9 במאי 2013.
2. ↑  אתי דור-נחום, נרכשו אופנועי הצלה ע"ש ההורים שנספו בתאונה, באתר mynet‏ העמק, 21 ביוני 2012
3. ↑  קובי ליאני‏, מה גרם לתאונה שקטלה את חיי שמונת בני משפחת אטיאס?, באתר וואלה!‏, 26 ביוני 2012
4. ↑  חקירה טכנית של תאונת דרכים מתאריך 22/05/2012 בכביש מספר 77, מכון המתכות הישראלי, אוקטובר 2012
5. ↑  פורסם דו"ח תאונת משפחת אטיאס: "האצה בלתי נשלטת", באתר בחדרי חרדים, 25 באוגוסט 2013
6. ↑  נעמה כהן פרידמן, 4.5 מיליון ש' לניצולה מתאונה שקטלה משפחה, באתר ynet, 18 בפברואר 2015
**זיגי** (ביוונית: **Ζύγι**) הוא כפר קטן השוכן לחופו הדרומי של קפריסין, בין לימסול ללרנקה. עד 1974 הייתה אוכלוסייתו מעורבת בין תושבים טורקים ליוונים. במהלך הקרבות שניטשו בשנה זו, ברחו תושביו הקפריסאים הטורקים של האי אל חלקו הצפוני ומאז האוכלוסייה בו מורכבת מקפריסאים יוונים בלבד.

זיגי הוא הכפר היחיד בקפריסין הבנוי על החוף בגובה 8 מטרים. רוב כלכלת הכפר מבוססת על תיירות וחקלאות כאשר באזור מגודלים בעיקר ירקות, קטניות, מספוא, עצי לימון ודגנים. בסמוך לכפר, מופעלת תחנת הניסוי של המכון למחקר חקלאי.

הפיצוץ בבסיס חיל הים
--------------------

הפיצוץ בבסיס הצי אוונגלוס פלוראקיס ב-11 ביולי 2011 הסב נזק לכלל הבתים בכפר.

המחלוקת סביב מרכז הפליטים
-------------------------

בשנת 2018, נערכו בכפר הפגנות תמיכה במפלגת החזית העממית הלאומית המתנגדת למהגרים וחברי המועצה המקומית שהתנגדו לבניית מרכז לילדי פליטים ללא הורים. תושבים רבים אחרים התנגדו לתנועת מחאה זו.

מחלוקת זו הובילה לכך שקפריסאים רבים קראו להחרים את הכפר, הידוע בטברנות והמסעדות הרבות שבו ובמרכזי התיירות השוקקים. במקרה אחד למשל, סירבו תלמידים לצאת לטיול בית ספר בכפר מחשש שחבריהם המהגרים לא יתקבלו שם בסבר פנים יפות.

תיירות בכפר
-----------

הודות לקרבת הכפר לערים פופולריות בקרב תיירים (כחצי שעה נסיעה מלרנקה ולימסול) ולמגוון האטרקציות לנופשים ולחובבי שייט, מהווה הכפר מוקד לתיירות שוקקת.

הכפר הידוע מתהדר בנמל דייגים פופולרי ובמרינה מפורסמת שהוקמה לאחרונה וכבר נמצאת בשימוש נרחב על ידי תיירים.

תושבים מפורסמים
---------------

סופר האימה והמסתורין פיבוס קיפריאנו ומשורר הפולקלור שמביס אכניוטי הם תושבי הכפר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיגי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זיגי (ביוונית ובאנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ZYGI". *Internal Displacement in Cyprus*. PRIO Cyprus Centre. נבדק ב-4 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  History – Ζύγι (באנגלית)
3. ↑  "Outraged Zygi residents halt work on unaccompanied minors centre | Cyprus Mail".
4. ↑  Kωσtantinoy, Kωσtaσ. "Τα ορφανά του Ζυγιού και η ανθρωπιά που χάθηκε". *Politis.com*.`{{cite web}}`: תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
5. ↑  "Zygi divided over refugee facility".
6. 1 2  קפריסין, צוות אתר (2023-06-04). "כפר הדייגים ומרינת זיגי | Zygi". *קפריסין 2023*. נבדק ב-2023-07-05.
7. ↑  ""Μαθητές αρνήθηκαν να μεταβούν σε εκδρομή στο Ζύγι" (English: Students refused to go on an excursion to Zygi)". *politis.com* (ביוונית).
8. ↑  "Zygi Marina - Cyprus". *SKIPPERS*. נבדק ב-2023-07-05.
**מלתעות** הוא ספר מותחן או אימה אשר נכתב על ידי פיטר בנצ'לי ובמרכזו מופיע עמלץ לבן התוקף אנשים לאורך עיירת חופים, תוך שמספר אנשים מנסים לצוד אותו. הספר יצא לאור בפברואר 1974 בידי חברת דאבלדיי, אשר הוציאו את הספר בכריכה קשה ובידי ספרי בנטם, אשר הוציאו את הספר בכריכה רכה.

הספר היה לרב-מכר ונמכר במיליוני עותקים בארצות הברית. בנוסף הספר הופק לסרט סרט בעל שם זהה שיצא בידי סטיבן שפילברג ב-1975 כשנה אחת בלבד מאז הוצאת הספר והיה לשובר קופות ייחודי מסוגו, נוסף על זיכיון סרטים באותו השם.

הספר התבסס על אירועי תקיפות הכרישים בניו ג'רזי בהם נהרגו 4 אנשים ואחד נפצע ברגלו. עם זאת הספר והסרטים הובילו לדימוי רווח של כרישים ציידים רחוק מהמציאות ופיטר בנצ'לי התחרט על דרך הצגתו את הכרישים.

עלילה
-----

באמיטי, עיירה בדיונית בלונג איילנד, בחורה בשם כריסי ווטקינס נטרפת בידי עמלץ לבן מסתורי בעודה שוחה. מספר חוקרים מגלים על התקיפה ושריף העירייה, מרטין ברודי לסגור את החופים אך הצעתו מבוטלת בידי ראש העיר לארי ווהן ומועצתו, מאחר שהם מתפרנסים מתיירות חופית באי.

כמה ימים מאוחר יותר נטרפים ילד וקשיש בחופים והעירייה שוכרת את שירותי הדייג בן גרדנר להרוג את הכריש, אך סירתו נעלמת והוא נמצא בידי ברודי וסגנו לאחר שנטרף. ברודי נחוש לסגור את החופים ושוכר את האיכתיולוג מאט הופר שינסה לדבר עם ראש העיר, אשר מנסה להגן על נדל"ן האי הקשור למאפייה. להפתעתו מתברר לו שהופר מתחיל לצאת עם אשתו, שהכירה את אחיו.

לאחר תקיפה נוספת (שנכשלה) מחליט ברודי לסגור את החופים ולהעסיק את הדייג קווינט לצד הופר. לצד הופר הוא עולה על סירתו של קווינט לדיג הכריש, אף שהופר וקווינט לא מסתדרים. בעוד קווינט רואה בהופר נער מפונק, הופר מסתייג לדרכי הדייג שלו כמו להרוג כריש כחול או לפתות כרישים בעוברי דולפינים. גם ברודי נמצא בוויכוח עם הופר על היחסים שלו עם אשתו אלן ולאחר ויכוח הוא אף חונק את הופר למספר שניות. בהמשך הימים הם רואים את הכריש שמגיע לאורך 6 מטרים ומחליטים לחזור. לאחר חזרתו של ברוטי מופיע ראש העיר לארוי ואומר שהוא עוזב עם אשתו את האי ומודה לו על פעילותו לתושבים. ברודי מתקרב לאשתו והיא מתחילה להתחרט על היחסים עם הופר.

לאחר יומיים הופר מגיע לברודי ומציג רעיון של כלוב מוגן כרישים מתוכו יוכל להרוג את הכריש. קווינט מסרב להעלות את הכלוב בתחילה אך מתרצה בהמשך. הכריש מאותר אך קווינט לא מצליח להרוג אותו. אז הופר מתנדב לעלות לכלוב הכרישים ולפגוע בכריש עם מקל, אלא שהכריש מצליח להרוס את הכלוב ולטרוף אותו. הם חוזרים לחוף וברודי מסביר לקווינט שהעירייה כבר לא יכולה לשלם לו עוד אך קווינט מוותר על התשלום בשביל חיסול הכריש.

למחרת קווינט וברודי עולים שוב לסירה וקווינט מחפש את הכריש לפגוע בו עם צלצל אך הכריש גורם לקרע ענק בסירה וגורם לה לשקוע. קווינט מצליח לפגוע בצלצל בבטן הכריש אך נתפס בחבל הצלצל ונגרר אחריו למותו בטביעה. הכריש עולה ומתקרב לברודי המוכן לסופו, אך הכריש מת מפצעי הצלצל ושוקע עם קווינט במעמקים. ברודי המותש אוחז בשרידי הספינה ושוחה לחוף.

בתרבות
------

* בקומיקס פינאטס סנופי הכלב ממחיז בתיאטרון בובות את הספר "שיניים" (פרודיה על מלתעות).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלתעות** בוויקישיתוף
* 
* מלתעות, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: cc8e30ff-52ce-4028-97be-1f7963bc9acc

 |
**תאומטיכתידיים** (שם מדעי: **Thaumatichthyidae**) היא משפחת דגי גרם מסדרת החכאים, אשר חיים רק במצולות הים ברחבי כל האוקיינוסים. משפחה זו כוללת שני סוגים ובהם 8 מינים. משפחה זו קרובה מעט למשפחת החכאים אונירודיים. דגים אלה קטנים יחסית באורך של 7.5 עד 15.5 סנטימטרים וכמו אצל חכאים אחרים הנקבות גדולות יותר מהזכרים.

המאפיין העיקרי שלהם הוא מבנה הלסתות המגושמות והארוכות יחסית שבהן שורות של שיניים מחודדות דמויות ניבים שמיועדות בעיקר לתפיסת טרף של דגים ודיונונים השוחים בקרבתם. כמו שאר החכאים הם מפתים טרף באמצעות איבר זוהר - תוצאה של נהורנות, בקצה "חכה" מאחד מקוצי סנפיר הגב שלהם.

אצל בני הסוג *Thumatichthys* הפיתיון מוצב ממש מתחת ללסת העליונה, כלומר בתוך פיהם. אצל הסוג *Lasiognathus* הפיתיון הקרן של החכה מוצבת מעל הלסתות ומשתלשלת מטה, גם נמוך יותר מטווח הלסתות, אך הם יכולים להרקיד את הפיתיון כדי שיצוף באזור הלסתות.

מיון
----

* סוג *Lasiognathus*
	+ מין *Lasiognathus amphirhamphus*
	+ מין *Lasiognathus beebei*
	+ מין *Lasiognathus dinema*
	+ מין *Lasiognathus intermedius*
	+ מין *Lasiognathus saccostoma*
	+ מין *Lasiognathus waltoni*
* סוג *Thaumatichthys*
	+ מין *Thaumatichthys axeli*
	+ מין *Thaumatichthys binghami*
	+ מין *Thaumatichthys pagidostomus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאומטיכתידיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**ארכף זהוב-גב** או **סנג'י זהוב-גב** (שם מדעי: *Rhynchocyon chrysopygus*) הוא מין של חדף פיל גדול למדי במשפחת חדפי פיל ובסוג ארכף גדול החי במזרח אפריקה.

מאפיינים
--------

ארכף זהוב-גב הוא החדף הגדול ביותר במשפחת חדפי הפיל עד כדי כך שהוא דומה בגודלו לארנב. אורך ראשו וגופו 23-26 ס"מ, אורך זנבו 21-23 ס"מ, ומשקלו עד 540 גרם, פרוותו רכה ובצבע חום אדמדם כהה-שחור ואילו צווארו ובטנו כתמתמים. המאפיין הבולט ביותר שלו הוא כתם זהוב גדול הנמצא על פני חלקו האחורי, וזהו גם המקור שמו. אוזניו קטנות ושחורות, רגליו הדקיקות שחורות והאחוריות ארוכות יותר מהקדמיות. זנבו ארוך וחלק ובצבע לבן באמצעו. חוטמו דק וארוך ומשמש אותו לחיפוש אחר מזון.
  
 בדומה לאיילונים העור בעכוזו של הארכף עבה פי שלושה משאר הגוף, ואצל הזכרים הוא עבה יותר מאשר אצל הנקבות ומספק להם הגנה מנשיכות בקרבות עם זכרים אחרים. 

הארכף זהוב-הגב הוא בעל חיים אנדמי באופן מלא לחופים המזרחיים של קניה. הוא חופף בתפוצתו לזו של צביון אדרס - אף הוא יונק נדיר.

בית גידולו של הארכף כולל: יערות נשירים, שיחים וחופים.

הארכפיים זהובי הגב הם מונגומים (כלומר בני הזוג נמצאים ביחד לאורך חייהם), אם כי ברוב הזמן הם יהיו פעילים בנפרד. במשך היום הארכפיים יחפשו מזון ובלילה ישנו בקן העשוי מפסולת, הם מכינים לעצמם כ-שישה קינים למקרה חרום. 

ההריון נמשך כ-42 ימים לאחריהם נולד ולד אחד, שמסוגל להיות עצמאי לאחר חמישה ימים בלבד, ונגמל אחרי שבועיים. 

תזונתו של הארכף זהוב-הגב כוללת שלשולים, מרבי-רגל, נמלים, חיפושיות, וכדומה.

בין אויביו נמנים נחשים כמו ממבה שחורה, ועופות דורסים כמו זרון. כאשר הארכף מבחין בסכנה הוא יכה בזנבו על האדמה כדי להזהיר ארכפים אחרים שבסביבה, וייתכן כדי להראות לטורף שהוא התגלה. 
  
הארף זהוב-הגב מסוגל לרוץ במהירות של 25 קמ"ש.

הארכף זהוב-הגב מאוים בעיקר על ידי אובדן בתי גידול למטרות חקלאות, כריתת עצים וכדומה, אם כי הוא מקבל הגנה חלקית על ידי "שירות חיות הבר של קניה". מצב שימורו מוגדר על ידי IUCN כמין בסכנת הכחדה (EN).

הארכף זהוב-הגב הוא אחד מעשרת "המינים הפוקליים" שהוכרזו על ידי פרויקט "מינים ייחודיים הנמצאים בסכנת הכחדה גלובלית" (EDGE). הפרויקט מזהה מינים ייחודיים מבחינת מבנה גופם הזקוקים להגנה מפני הכחדה. הארכף נמצא יחד עם ההירולה, היפופוטם גמדי, גמל דו-דבשתי, דולפין נהרות סיני, לוריס שלוח אדום, סולנודון היספניולי, קיפודן חרטומני אטנבורו, עטלף דבורה, וירבוע ארוך אוזניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארכף זהוב-גב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארכף זהוב-גב באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חדפי פיל |
| --- |
| ארכף | ארכף קצר-אף • ארכף הכף • ארכף שחור-רגל • ארכף שחור • ארכף הסבך • ארכף סלע מזרחי • ארכף קארו • ארכף סומלי • ארכף אדמוני • ארכף סלע מערבי |  |
| ארכף צפון-אפריקני | ארכף צפון-אפריקני |
| ארכף עגול-אוזן | ארכף עגול-אוזן נמיבי • ארכף עגול-אוזן קארו • ארכף עגול-אוזן אטנדקה |
| ארכף ארבע אצבעי | ארכף ארבע אצבעי |
| ארכף גדול | ארכף זהוב-גב • ארכף משובץ • ארכף אדום-ראש • ארכף אפור-פנים |
צילום רנטגן המדגים נפיחות של הרקמה הרכה בחלקו האחורי של הלוע
**מורסה של אחורי הלוע** (בלועזית: **אַבְצֶס רֶטרוֹפָרינְגיאלי**) היא מורסה הממוקמת ברקמה הנמצאת בגב הלוע, אחורית לחלל הפרינגיאלי, ונפוצה בעיקר בקרב ילדים. קשה לזהות מורסות של אחורי הלוע בבדיקה פיזיקלית בלבד, מכיוון שהם מופיעים בעיקר ברקמות עמוקות. מחלה זו נדירה יחסית ולכן היא לרוב לא מופיע בראש האבחנות המוקדמות הניתנות לילדים הסובלים מקישיון עורף, אי-שקט, קושי בבליעה וסימפטומים נוספים. אבחנה מוקדמת היא המפתח לטיפול, בעוד שעיכוב באבחון ובמתן הטיפול עלול להוביל למוות. החלל הפראפרינגיאלי מקושר לחלל הרטרופרינגיאלי, לכן זיהום הנמצא בחלל הרטרופרינגיאלי יכול להתקדם מטה מאחורי הוושט ולהגיע לבינה (מדיאסטינום). מורסה של אחורי הלוע יכולה להופיע גם אצל מבוגרים בכל גיל.

מורסה של אחורי הלוע יכולה לגרום לחסימה של דרכי האוויר ולספסיס - שניהם מצבים מסכני חיים. הקושי בזיהוי מוקדם גורם פעמים רבות להתפתחות המחלה עד כדי חנק ומוות.

סימנים וסימפטומים
-----------------

הסימפטומים יכולים לכלול קשיון עורף, כאב בצוואר בעת מישוש (יכול להופיע גם בקדמת הצוואר ובאזור הגרגרת), אי שקט, קושי בבליעה, חום, סטרידור, ריור, שיעול נבחני או בלוטות לימפה נפוחות בצוואר. כל שילוב של הסימפטומים האלו צריך להעלות חשד למורסה של אחורי הלוע.

גורמים
------

מורסה של אחורי הלוע נגרמת לרוב מזיהום חיידקי שמקורו בחלל האף, בחגורה הלימפטית על שם ולדייר, בסינוסים, באדנואיד, או באוזן התיכונה. כל זיהום בדרכי האוויר העליונות יכול להוות גורם. מורסה של אחורי הלוע יכולה גם להיגרם כתוצאה מזיהום ישיר עקב פגיעה חודרת מגוף זר. היא יכול להיות קשור לתחלואה אצל ילדים קטנים שלא שומרים על היגיינת שיניים נאותה.

אבחון
-----

CT היא הבדיקה הדפיניטיבית לאבחון מורסה של אחורי הלוע. צילום רנטגן של הצוואר מראה ב-80% מהמקרים נפיחות של החלל הרטרופרינגיאלי. אם הנפיחות של החלל הרטרופרינגיאלי גדולה ביותר מחצי מגודל חוליה C2, היא יכולה להעיד על מורסה של אחורי הלוע.

טיפול
-----

הטיפול במורסה של אחורי הלוע דורש לרוב התערבות כירורגית. ניתוח שקדים לעיתים הכרחי כדי להגיע למורסה לצורך ניקוז, והתוצאה של הליך זה היא לרוב חיובית. הניתוח אצל מטופלים מבוגרים מתבצע לעיתים בהרדמה לא כללית, מכוון שישנו חשש שהמורסה תיקרע בעת ביצוע אינטובציה למטופל ומוגלה תישאף לריאות. במקרים מסובכים, תתבצע טרכיאוטומיה דחופה כדי להימנע מחסימה של דרכי האוויר העליונות כתוצאה מבצקת בצוואר. מינון גבוה של אנטיביוטיקה ניתן למטופלים דרך הוריד כדי להשתלט על הזיהום ולהקטין את גודל המורסה לפני הניתוח. מורסה של אחורי הלוע כרונית היא לרוב משנית לשחפת והטיפול הדרוש לחולה הוא נגד שחפת בהקדם האפשרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורסה של אחורי הלוע** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ארכף אדום-ראש** (שם מדעי: ***Rhynchocyon petersi***) קרוי גם **סנג'י שחור** הוא מין של חדף פיל במשפחת חדפי פיל (Macroscelididae) ובסוג ארכף גדול החי במזרח אפריקה. זהו הארכף הססגוני ביותר במשפחת חדפי הפיל.

תיאור
-----

הארכף אדום-הראש הוא מהגדולים שבחדפי הפיל: אורך ראשו וגופו 22–27 ס"מ, אורך זנבו 25 ס"מ, ומשקלו 482–595 גרם. רגליו האחוריות ארוכות יותר מהקדמיות. צבע פרוותו שחור, ראשו ופלג גופו הקדמי בצבע חום אדמדם-ערמוני וחוטמו דק וארוך וצבעו כתום. יש לארכף זה עיגול לבן מסביב לעיניו ואילו אוזניו, זנבו וקצה חוטמו בצבע ורדרד-לבן.

כשאר החדפי פיל, הארכף אדום-הראש נמצא רק ביבשת אפריקה, והוא תת-אנדמי (מוגבל לאזור מסוים המצוי בטריטוריה של מספר מדינות) לטנזניה ולדרום מזרח קניה. 

בית גידולו כולל יערות נשירים ויערות טרופים, ולעיתים גם שטחים חקלאיים נטושים. שני בני הזוג מגינים על שטחם המשתרע על 1-1.7 דונם, ובונים עד כ-עשרה קינים המשמשים למקלט.

אף על פי שהארכפיים הם בעלי חיים מונגמיים, בדרך כלל הם יחיו בנפרד והזכר גם אינו משתתף בטיפול הצאצאים. 

הארכף אדום-הראש פעיל בשעות היום ומבלה את זמנו בחיפוש אחר מזון. בעזרת חוטמו הארוך הוא מחטט בפסולת וצמחייה כדי להגיע למזונו האהוב - חיפושיות, נמלים, זבובים וחסרי חוליות אחרים. לארכף חוש ריח טוב, ומדי כמה שניות הוא עוצר ומרחרח את האוויר כדי לוודא שלא נשקפת לו סכנה. בין טורפיו נמנים עופות דורסים ונחשים, ולכן מדי פעם הוא יביט למעלה או למטה כדי לראות אם נשקף לו איום. כאשר הארכף חש בסכנה הוא ימלט במהירות למאורתו או לקן אחר שהכין למקרה חרום, ולעיתות צרה הוא גם מכין מראש רשת שבילים מסועפת על ידי ניקוי פסולת ועלים. 

מצבו של הארכף אדום-הראש מוגדר על ידי IUCN בקטגוריית השימור "**פגיע**" (VU), בשל הרס בית גידול למטרות חקלאיות. באזורים מסוימים בהם יש מחסור באוכל הארכפיים אדומי-הראש עלולים להיות ניצודים לאכילה. עד שנת 2006 מצבו היה מוגדר כמין ב**סכנת הכחדה** (EN). קיימים גרעיני רבייה בגני חיות בצפון אמריקה המשחררים ארכפיים לטבע, וכמו כן קיימים מספר אזורים מוגנים בהם הוא יכול לחיות ללא הפרעה.

תוחלת חייו של הארכף אדום-הראש 4–5 שנים.

גלריה
-----

* ארכף אדום-ראש מחטט באדמה כדי למצוא מזון.ארכף אדום-ראש מחטט באדמה כדי למצוא מזון.
* ארכף אדום-ראש בגן חיות.ארכף אדום-ראש בגן חיות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חדף פיל אדום-ראש** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Rhynchocyon petersi** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארכף אדום-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חדפי פיל |
| --- |
| ארכף | ארכף קצר-אף • ארכף הכף • ארכף שחור-רגל • ארכף שחור • ארכף הסבך • ארכף סלע מזרחי • ארכף קארו • ארכף סומלי • ארכף אדמוני • ארכף סלע מערבי |  |
| ארכף צפון-אפריקני | ארכף צפון-אפריקני |
| ארכף עגול-אוזן | ארכף עגול-אוזן נמיבי • ארכף עגול-אוזן קארו • ארכף עגול-אוזן אטנדקה |
| ארכף ארבע אצבעי | ארכף ארבע אצבעי |
| ארכף גדול | ארכף זהוב-גב • ארכף משובץ • ארכף אדום-ראש • ארכף אפור-פנים |
תותח הצאר.

לחצו כדי להקטין חזרה

לחצו להגדלה

לדף הקובץתמונה אינטראקטיבית (לחצו להסבר)‏

---

מפת הקרמלין במוסקבה. למידע על מקום לחצו עליו

**תותח הצאר** (ברוסית: **Царь-пушка** - "צאר פושקה") הוא תותח-על אשר הוזמן בשנת 1586 ביוזמת הצאר פיודור הראשון וניצוק על ידי אנדרי צ'וחוב. התותח ניצב כיום במרכז הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה.

התותח שוקל 38 טונות, אורכו 5.34 מטרים (17.5 רגל), קוטר קנהו 890 מילימטרים (35 אינץ') וקוטרו החיצוני 1,200 מ"מ. תותח זה הוא תותח הבומברד הגדול ביותר שניצוק אי פעם.

בסמוך לתותח ניצבים כדורי תותח במשקל 2 טונות. כדורים אלה הוצבו לקישוט בלבד בשנת 1835 וקוטרם גדול מקוטרו של התותח (כך שלא ניתן לעשות בהם שימוש).

התותח מעוטר בתגליפים המתארים את הצאר פיודור הראשון כרוכב על סוסו.

כן התותח, שנוצר בראשית המאה ה-19, היה עשוי עץ ונשרף בשנת 1812 בזמן כיבוש העיר מוסקבה על ידי נפוליאון בונפרטה. כן המתכת הנוכחי הוצב לאחר תבוסת נפוליאון.

התותח ממוקם בסמוך לפעמון הצאר - הפעמון הגדול בעולם.

לא ידוע על שימוש מבצעי בתותח זה והוא משמש כמיצג אומנותי, אך בדיקה שנערכה בשנת 1980 באקדמיה הצבאית דז'רז'ינסקי מצאה שרידי אבק שרפה בלוע התותח, דבר המלמד על כך שירו בו לפחות פעם אחת.

ראו גם
------

* פעמון הצאר
* פצצת הצאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תותח הצאר** בוויקישיתוף
* תיאור התותח (ברוסית)
* תיאור התותח באתר מוזיאון הקרמלין (ברוסית)

| **הקרמלין** |
| --- |
| מבנים | ארמון הקרמלין הגדול • ארמון טרם • ארסנל הקרמלין • כנסיית הנחת הגלימה • כנסיית שנים עשר השליחים • מנזר העלייה לשמים • נשקיית הקרמלין • מגדל הפעמונים של איוואן הגדול • קתדרלת הבשורה • קתדרלת העלייה לשמים • קתדרלת המלאך מיכאל • ארמון הסנאט • ארמון הקרמלין הממלכתי • בניין הסגל הנשיאותי של רוסיה | מראה מהאווירמראה מהאוויר |
| החומה | חומת הקרמלין • מגדל ספאסקיה • מגדל טרויצקאיה • מגדל בורוביצקאיה |
| כיכרות וגנים | גן אלכסנדר • קבר החייל האלמוני • כיכר איוואנובסקיה • כיכר הקתדרלות • פעמון הצאר • תותח הצאר • גן טאיניצקי |
| אחזקה ותרבות | המנהל לענייני נשיא רוסיה • פסטיבל מגדל ספאסקאיה |
רבי מרדכי ניימן
כנוס משפחת ניימן בשנת תרפ"ד בעקרון
**מרדכי ניימן** (או **נימן**, 20 באוגוסט 1834 - כ"ט חשון תרע"ז 29 בנובמבר 1916) מאנשי העלייה הראשונה, מחלוצי החקלאות בארץ ישראל וממקימי מזכרת בתיה.

קורות חיים
----------

מרדכי ניימן נולד בט"ו באב תקצ"ד בטולצ'אה, רומניה. הוא התייתם מאמו בגיל צעיר מאוד, ומאביו כשהגיע לבר-מצווה. הוא למד ב"חדר" ומפי מלמדים יודעי תורה, ובעודנו עלם צעיר היה בקי בש"ס ופוסקים ובכל מכמני הספרות העתיקה. השכלתו זו תרמה לכמיהתו לארץ ישראל.

ביוזמת מרדכי ניימן וחבריו נוסד בגאלאץ ועד חובבי ציון.

בן חמישים ושתים שנה היה ניימן בבואו ארצה בא' בתמוז תרמ"ה, 14 ביוני 1885. נוסף לבני ביתו הביא עמו עוד קבוצת צעירים, ששיכנעם לעלות ארצה על-מנת ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל.

כשסיימו את לימודיהם במקוה ישראל נשלחו לשם השתלמות בבית ספר חקלאי גבוה באלג'יר. לאחר מכן 
קנה ניימן נחלה בעקרון (היא מזכרת בתיה) והתיישב בה. בעקבותיו הלכו עוד שש משפחות עולים מרומניה. בהמשך השתלם גם בתהליך גידול טוואי המשי, ענף שהתפתח בראש פינה ובראשון לציון.

בשם מושבתו השתתף מרדכי ניימן ביסוד "התאחדות המושבות" בשנת תר"ס. בשנת תרס"ג (1903) היה נציג מושבתו בכנסייה הארצישראלית בזכרון יעקב.

למרדכי ניימן היו שבעה בנים ושלוש בנות. בתו מינצה פוקס נישאה בשנת 1889 לאיש גדרה בנימין פוקס, חבר תנועת ביל"ו; נכדתו תמר פלר (1888–1937) נישאה למורה יצחק פלר. בתו רחל נישאה למורה והלשונאי יהודה גור, מחבר "מילון גור".
דוד ניימן נישא לברכה קוצ'רסקי והיה מהמייסדים של כפר אהרון, המושבה שהפכה לשכונה בדרום נס ציונה.

על שמו של ניימן נקרא רחוב במזכרת בתיה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרדכי ניימן** |

* דוד תדהר (עורך), "מרדכי ניימן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 319

הערות שוליים
------------

1. ↑  תעשיית המשי של ראש פינה, מתוך "קתדרה", באתר "סנונית".
2. ↑  מרדכי ניימן באתר חברה קדישא ת"א–יפו
3. ↑  מילון הרחובות של מזכרת בתיה
**סבטלנה איוונובנה "אספיר" דולז'נקו-קרצ'בסקאיה** (ברוסית: **Светлана Ивановна "Эсфирь" Долженко-Крачевская**; נולדה ב-23 בנובמבר 1944) הוא אתלטית יהודיה-סובייטית בעבר. היא סגנית אלופה אולימפית בהדיפת כדור ברזל (מוסקבה 1980).

ביוגרפיה
--------

קרצ'בסקאיה נולדה בכפר בקרבת אודסה, אוקראינה למשפחה יהודית. 

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.24 מטר, 11 ס"מ ממדליית ארד.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה 1974 סיימה קרצ'בסקאיה במקום שביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.02 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה ב-2 בספטמבר אותה שנה היא סיימה במקום שמיני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.23 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בקטוביץ שבפולין 1975 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.04 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במינכן שבגרמניה זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 20.06 מטר. באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.36 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בסן סבסטיאן שבספרד 1977 סיימה קרצ'בסקאיה במקום חמישי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.62 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, אז צ'כוסלובקיה ב-30 באוגוסט 1978 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בתוצאה של 20.13 מטר.

### סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 21.42 מטר, אחרי אילונה שלופיאנק ממזרח גרמניה שקבעה שיא אולימפי חדש של 22.41 מטר ולפני מרגיטה פופה אף היא ממזרח גרמניה (21.20 מטר).

שיאים אישיים
------------

### באצטדיון

* הדיפת כדור ברזל: 21.42 מטר (24 ביולי 1980)

### באולם

* הדיפת כדור ברזל: 20.06 מטר (22 בפברואר 1976)

קישורים חיצוניים
----------------

* סבטלנה קרצ'בסקאיה, באתר olympedia.org
* סבטלנה קרצ'בסקאיה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* סבטלנה קרצ'בסקאיה, באתר Track and Field (נשים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 66928

 |
**סטיינגרימור סטיינתורסון** (באיסלנדית: **Steingrímur Steinþórsson**;‏ 12 בפברואר 1893 – 14 בנובמבר 1966) היה ראש ממשלת איסלנד בין השנים 1950 – 1953. במחצית הראשונה של שנת 1952 הוא שימש, יחד עם יושב ראש האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) ועם נשיא בית המשפט העליון, על פי חוקת איסלנד, כממלא מקום נשיא איסלנד, לאחר מותו של סוון ביירנסון ועד לבחירתו של אאוסגייר אאוסגיירסון. סטיינתורסון היה חבר המפלגה הפרוגרסיבית של איסלנד, אך מעולם לא כיהן כמנהיג המפלגה. בנוסף לכהונתו כראש הממשלה הוא שימש במגוון תפקידים כשהבולט ביניהם היה תפקיד שר החקלאות והרווחה.

ראשית חייו
----------

נולד בכפר אלפטגרדי (Álftagerði) שעל חוף אגם מיוואטן שבצפון איסלנד, כבנם של סטיינתור ביורנסון, איכר, וזיגרון זיגורדסון. למד לימודי חקלאות וסיים את לימודיו האקדמאים בתחום זה באוניברסיטת קופנהגן ב-1924.

בשנים 1915–1917 עבד באחוזת הוריו. לאחר מכן ועד לשנת 1920 שימש כאיש הכספים הראשי של בית הספר החקלאי ונרי (Hvanneyri) ובשנים 1924–1928 שימש כמורה בבית הספר. לאחר מכן ועד לשנת 1935 שימש כמנהל בית הספר החקלאי בהולאר (Hólar).

פעילות ציבורית
--------------

בשנים 1934–1937 היה סטיינתורסון חבר בוועדה לתכנון האזורים הארקטיים. לאחר מכן הוא מונה לראש המחלקה למדעי החקלאות באוניברסיטת איסלנד, תפקיד אותו מילא עד 1941. בשנים 1938–1939 הוא שימש כיושב ראש הוועדה הבין ממשלתית לניסויים חקלאיים. במקביל ועד לשנת 1940 הוא ניהל את ביתן התצוגה האיסלנדי בתערוכה העולמית של ניו יורק ב-1939. בשנים הבאות שימש סטיינתורסון בתפקידים שונים בתחומי החקלאות והכלכלה.

קריירה פוליטית
--------------

סטיינתורסון כיהן כחבר האלת'ינגי מטעם המפלגה הפרוגרסיבית ובשנים 1949–1950 שימש כיושב ראש הבית.

במרץ 1950 החליף סטיינתורסון בתפקיד ראש הממשלה את אולאפור תורס, והקים ממשלה קואליציונית בשיתוף מפלגת העצמאות. במסגרת שותפות זו, תורס כיהן בממשלתו של סטיינתורסון (בשנים 1953-1950) כשר הדיג והתעשייה.

במקביל לכהונתו כראש הממשלה הוא שימש גם כשר הרווחה ולאחר סיום כהונתו כראש הממשלה שימש כשר החקלאות והרווחה עד לשנת 1956.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיינגרימור סטיינתורסון** בוויקישיתוף
* מידע אודותיו מתוך אתר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) (באיסלנדית)

| ראשי ממשלת איסלנד |
| --- |
| השר לענייני איסלנד | הנס הפסטין • ביורן יונסון • כריסטיאן יונסון • הנס הפסטין • זיגרדור אגרז • איינר ארנורסון |  |
| ממלכת איסלנד | יון מגנוססון • זיגרדור אגרז • יון מגנוססון • מגנוס גודמונדסון (בפועל) • יון תורלקסון • טריגווי תורהלסון • אאוסגייר אאוסגיירסון • הרמן יונסון • אולאפור תורס • ביורן תורדרסון |
| רפובליקת איסלנד | אולאפור תורס • סטפן יוהאן סטפנסון • אולאפור תורס • סטיינגרימור סטיינתורסון • אולאפור תורס • הרמן יונסון • אמיל יונסון • אולאפור תורס • ביארני בנדיקטסון (13) (בפועל) • אולאפור תורס • ביארני בנדיקטסון (13) • יוהאן הפסטין • אולאפור יוהאנסון • גייר הלגרימסון • אולאפור יוהאנסון • בנדיקט גרונדל • גונאר תורודסן • סטינגרימור הרמנסון • ת'ורסטיין פאלסון • סטינגרימור הרמנסון • דוד אודסון • הלדור אסגרימסון • גייר הארדה • יוהנה סיגורדרדוטיר • סיגמונדור דויד גונלאוגסון • סיגורדור אינגי יוהנסון • ביארני בנדיקטסון (27) • קתרין יקובסדוטיר |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135858755
* ISNI: 0000 0000 5578 7382
* LCCN: n80131769
* VIAF: 80304070
* WorldCat: viaf-80304070

 |
אוניית מטען כבד המסוגלת לשקוע, Blue Marlin, נושאת מערכת הגנה נגד טילים, נכנסת לנמל פרל הארבור בדרכה לאלסקה
האונייה Mighty Servant בעת הטענת אסדת קידוח בנמל רוטרדם. רק המבנה העילי הקדמי והירכתיים נמצאים מעל קו המים
**אוניית מטען כבד** (באנגלית: **Heavy lift ship**) היא אונייה שנועדה לשנע מטענים גדולים מאוד אשר לא ניתן לשנעם באוניות משא רגילות. קיימים שני סוגים של אוניות מטען כבד: אוניות המסוגלות לשקוע במים, להרים מתוכם אוניות ומטענים ימיים גדולים אחרים, ולהעבירם ליעדם; ואוניות המצוידות במנופים כבדים המסוגלות להעביר מטענים גדולים בין נמלים חסרי ציוד פריקה מתאים.

היסטוריה
--------

בשנות ה-20 זיהתה חברת DDG Hansa, מברמן שבגרמניה, צורך גובר בשינוע קטרים שלמים להודו. לצורך זה בנתה את אוניית המטען הכבד הראשונה בעולם, MV Lichtenfels, אשר הייתה מצוידת בעגורן בעל כושר הרמה של 120 טון ארוך. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה חברת DDG Hansa לחברת הספנות הגדולה בעולם המתמחה באוניות מטען כבד. החברה הגיעה לשיאה בשנת 1978, לאחר שהתקינה שני עגורנים על אוניית צובר יפנית, MV Trifels, בעלי כושר הרמה של 320 טון ארוך, כל אחד. בשנת 1980 התפרקה החברה, והותירה אחריה רק שתי חברות ספנות הולנדיות, Jumbo ו-Mammoet, המתמחות בתחום אוניות מטען כבד בעלות עגורנים, אף שקיימות חברות ספנות נוספות המחזיקות באוניות מסוג זה.

אוניות שוקעות
-------------

אוניות המסוגלות לשקוע ולהתרומם במים, מכונות flo/flo (באנגלית: float-on/float-off) הן אוניות ארוכות בעלות סיפון שטוח ונמוך, בעל מפלס אחיד בין מבנה עילי, הנמצא בירכתיים ומכיל מכונות ולעיתים אף את גשר האונייה, לבין חרטום האונייה. במבט ראשון, בעת שהסיפון מעל קו המים, למבנה אוניית מטען כבד מסוג זה קווי דמיון לאוניית צובר או למכלית נפט. באונייה זו ניתן להציף מכלי זבורית כדי להנמיך את הסיפון אל מתחת לקו המים, ובכך לאפשר להציב מעל הסיפון בציפה, אוניות, אסדות קידוח וכל מטען צף אחר, לצורך הטענתו. לאחר הצבת המטען נשאבים המים מתוך מכלי הזבורית, הסיפון מתרומם, ועליו המטען המיועד לשינוע. איזון האונייה לאחר הטענה נעשה אף הוא בעזרת מכלי הזבורית.

הלקוח הגדול ביותר של אוניות מטען כבד שוקעות הוא תעשיית הנפט. אוניות מטען כבד שוקעות משנעות באופן קבוע אסדות נפט מן המספנות אל אתרי הקידוח, ובין אתרי קידוח שונים. מהירות השינוע של אוניית מטען כבד הוא פי שלושה עד ארבעה מן המהירות שבה אסדות המצוידות במנועים מסוגלות לנוע. חיסכון זה בזמן הוא משמעותי ביותר בתעשיית הנפט. אוניות אלה אף משנעות כלי שיט מגדלים שונים.

* אוניית חיל הים האמריקאי MV American Cormorant במצב שקוע להעמסה ופריקת מטעןאוניית חיל הים האמריקאי MV American Cormorant במצב שקוע להעמסה ופריקת מטען
* אוניית מטען כבד Jumbo Vision המצוידת בעגורניםאוניית מטען כבד Jumbo Vision המצוידת בעגורנים
* האונייה HHL Tokyo המצוידת בשלושה עגורניםהאונייה HHL Tokyo המצוידת בשלושה עגורנים
* ה-Blue Marlin מעבירה את המשחתת האמריקאית קול (באורך 154 מטר) לאחר שנפגעה בפיגוע התאבדות באוקטובר 2000ה-Blue Marlin מעבירה את המשחתת האמריקאית קול (באורך 154 מטר) לאחר שנפגעה בפיגוע התאבדות באוקטובר 2000

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אוניית מטען כבד** |

* Lichtenfels ואוניות אחיות לה (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "COLE TO BE PUT ON NORWEGIAN SHIP MONDAY FOR LIFT HOME.(FRONT)." **The Virginian-Pilot** (Norfolk, VA) October 28, 2000. McClatchy-Tribune Information Services. 2000. HighBeam Research. 13 Apr. 2012
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מרדכי ליפסון** (בכתיב יידי: **ליפסאָן**; 1885, ביאליסטוק, פולין – 14 בינואר 1958, כ"ב בטבת תשי"ח, תל אביב) הוא שם העט של **מרדכי יאבורובסקי**, שהיה סופר ומתרגם פורה, ופולקלוריסט דו-לשוני, יידי ועברי.

ביוגרפיה
--------

נולד בביאליסטוק ליום טוב ליפסאן. בילדותו למד ב"חדר מתוקן", והשלים לימודיו בישיבת 'החפץ חיים'. בשנת 1903 הוסמך לרבנות ושימש זמן קצר כרב בפועל. בשנת 1906 היגר לבלגיה, ושהה כשבע שנים באנטוורפן שם למד את מקצוע ליטוש היהלומים, עסק בהוראה וערך עיתוני יידיש.

בשנת 1913 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. בארצות הברית התמסר לעבודת עריכה כתיבה עיתונאית פורה בשתי הלשונות עברית ויידיש. אז גם החל בכתיבתו לילדים, וכפולקלוריסט הרבה לפרסם מעשיות עם מעובדות, משלים עממיים, מימרות ובדיחות והלצות עם. הוא הרבה לתרגם במשך חייו מן העברית אל היידיש ומן היידיש אל העברית.

מרדכי ליפסון עלה לארץ ישראל בשנת 1930, והשתלב מיד בעולם העיתונות וכתבי העת. היה עורך העיתון "העברי", בין השנים 1916 עד 1921. את כתבי העת האמריקאים העבריים "התורן" ו"הדואר" ערך במשך כמה שנים. בארץ ישראל ערך ליפסון את העיתונים "בוסתנאי", "דואר היום", ו"הצופה". וכן היה עורך הוצאת הספרים "אמנות" בתל אביב.

ליפסון התפרסם כמתרגם מוכשר של סופרי היידיש הגדולים: יצחק בשביס-זינגר, יוסף אופטושו, ישראל יהושע זינגר ואחרים. מסופרי העולם הידועים תרגם מיצירות קנוט המסון, והגרמניה אנה זגרס. מרדכי ליפסון פרסם בחייו כשלושים כרכים, רובם בעברית, של תרגומים, אסופות פולקלור ותולדות אנשי השם, גדולי ישראל באורחות חייהם וביצירתם שבעל פה.

ליפסון נפטר ב-14 בינואר 1958 ונטמן בבית העלמין קריית שאול.

מספרי מרדכי ליפסון
------------------

* **מדור דור**, א-ג, תל אביב - ניו יורק, 1929-1928.
* **פרקי לשון**, ירושלים, 1952.
* **מועד: אישי ישראל מדור דור**, מידותיהם, שיחותיהם, הנהגותיהם, הוצאת אמנות, תל אביב, 1945.
* **מדרש זוטא: דברי אגדה**, תל אביב ניו יורק, דורות, 1951.
* **אמשול לך משל**, משלי המגיד מדובנא, ניו יורק, דורות, 1956.

לקריאה נוספת
------------

* נחום אריאלי, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ח; **מרדכי ליפסון**, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך א, עמ' 498–499.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של מרדכי ליפסון, בקטלוג הספרייה הלאומית
* מ. ליפסון, **שחרית** - רשומות של יום, הטור הראשון, "הצופה", 17 בדצמבר 1937

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרדכי ליפסון באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297103405171
* GND: 1053446497
* LCCN: nr97008680
* NTA: 33384792X
* VIAF: 49131629
* WorldCat: lccn-nr97008680

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אלחנן רבינוביץ** (1896–1957) היה רופא ילדים ישראלי, מנהל מרפאות הילדים בבית החולים הדסה, מחבר ספר "האנטומיה והפיזיולוגיה" ספר הרפואה הראשון בארץ ישראל, בעברית

ביוגרפיה
--------

רבינוביץ נולד בשנת תרנ"ו (1896) בבראילה שברומניה לר' מנחם מנדל ולשרה (לבית שלזינגר). רבינוביץ סיים בית-ספר תיכון ברומניה, במקביל היה פעיל בתנועת הנוער הציונית.

בשנת 1919 עלה רבינוביץ לארץ ישראל והתיישב בירושלים.

במאורעות תר"פ, ב-1920 רבינוביץ היה מפעילי הגנת ירושלים, (לקראת חגיגות נבי מוסא). נאסר עם זאב ז'בוטינסקי וחבריו, נשפט בבית-הדין הצבאי וישב בכלא עכו עד לשחרור אסירי ההגנה. ב-1921 יצא לווינה ללמוד רפואה.

בשנת 1923 נשא לאשה את מרים קלרה בת דב ואלדמאן. בשנת 1926 לאחר שסיים את לימודי הרפואה חזר איתה לארץ ישראל.

תחילה התמחה בפתולוגיה אצל הד"ר סופיה גצובה אבל בהמשך יצא לווינה להשתלם בפדיאטריה. רבינוביץ חזר לארץ-ישראל בשנת 1926.

רבינוביץ לימד בבית-הספר לאחיות ע"ש הנרייטה סולד שליד האוניברסיטה, בנוסף לעבודתו כרופא ילדים. כמו כן היה יושב ראש הר"י בירושלים, יושב ראש הסתדרות רופאי הילדים בארץ וחבר האקדמיה ללשון העברית.

בשנים 1927–1942 היוו הרצאותיו את הבסיס לספרו: "ספר האנטומיה והפיזיולוגיה".

ב-13 באפריל 1948 רבינוביץ אמור היה לעלות להר הצופים בשיירת הדסה אך אחות הזעיקה אותו לטפל בתינוק חולה, וכך ניצלו חייו.

רבינוביץ שימש כאחראי תחנות טיפת חלב בירושלים ויישובים בהרי יהודה. רבינוביץ פיתח שיטה חדשנית לטיפול ב"הרעלת תינוקות" (איבוד נוזלים, מלחים והתייבשות עקב שלשול). בשיטתו הוזרקה תמיסה פיזיולוגית לסינוס של הגולגולת של החולה.

רבינוביץ היה מנהל מרפאת הילדים של בית החולים הדסה.

בשנות החמישים של המאה העשרים עבד רבינוביץ באוניברסיטה העברית בירושלים.

רבינוביץ נפטר בשנת 1957 בירושלים, ונקבר בסנהדריה. הניח שני בנים.

מספריו
------

* "ספר האנטומיה והפיזיולוגיה" מאת אלחנן רבינוביץ, (יוסף לכמן, פרק "האוזן", אריה פייגנבאום, פרק "העין") הוצאת ר' מס, ירושלים, 1943
* "הילד הבריא והחולה"

לקריאה נוספת
------------

* "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: רבינוביץ, אלחנן, עמודים 381–382

קישורים חיצוניים
----------------

* רבינוביץ אלחנן - ספריו (אתר הספרייה הלאומית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "אלחנן רבינוביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3491
2. ↑  "ספר האנטומיה והפיזיולוגיה" - אלחנן רבינוביץ אתר סימניה
3. 1 2  "הילד הבריא והחולה" הוצאת יבנה (1953)
4. ↑  "ספר האנטומיה והפיזיולוגיה" מאת אלחנן רבינוביץ, (בהשתתפות: יוסף לכמן, פרק "האוזן" ; אריה פייגנבאום, פרק "העין" הוצאת ר' מס, ירושלים, 1943 (הוצאות נוספות של הספר בשנים : 1947, 1955, 1960, 1964) אתר הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 71148874605649621904
* WorldCat (עם VIAF): 71148874605649621904

 |
**קרל אנטון יוזף רוטמן** (בגרמנית: **Carl Anton Joseph Rottmann**‏; 11 בינואר 1797 – 7 ביולי 1850) היה צייר נוף גרמני והמפורסם ביותר במשפחת הציירים רוטמן. רוטמן השתייך לחוג האמנים סביב לודוויג הראשון מבוואריה, שהזמין ציורי נוף גדולים אך ורק ממנו. הוא ידוע בעיקר בזכות נופים מיתיים והרואיים.

ביוגרפיה
--------

רוטמן נולד בהיידלברג ב־11 בינואר 1797. שם קיבל את שיעורי הרישום הראשונים מאביו, פרידריך רוטמן (גר'), שלימד רישום באוניברסיטה בהיידלברג. הוא התגבש בעיקר באמצעות חקר הטבע ויצירות מופת גדולות. בתקופה האמנותית הראשונה שלו הוא צייר תופעות אטמוספיריות. לאחר שהתבלט עם הציור של היידלברג בשקיעה (צבע מים) וטירת אלץ, התיישב במינכן בשנת 1822 והתמסר לנוף בוואריה. כאן החלה תקופתו השנייה, ובשנת 1824 התחתן עם פרידריקה, בתו של דודו, פרידריך לודוויג פון סקל, ששימש כעובד בחצר המלכות.

באמצעות קשר זה הוא הכיר את המלך לודוויג הראשון מבוואריה, שבשנת 1826/27 מימן את מסעותיו באיטליה במטרה להרחיב את הרפרטואר שלו, שעד אז היה מורכב אך ורק מנופים גרמניים. באיטליה, רוטמן עשה רישומים עבור 28 הנופים האיטלקיים בפרסקו אותם הוזמן לצייר במינכן.

מחזור הציורים האטלקי שהושלם בשנת 1833, נתן ביטוי חזותי לבריתו של לודוויג עם איטליה, והעלה את ז'אנר ציור הנוף לשיא כמו ציור ההיסטוריה - הנושא המועדף עם העמלות הגדולות האחרות של המלך לציור מונומנטלי. לרוע המזל הפרסקו התדרדר בהשפעות מזג האויר. התוכניות עבורם נמצאים בגלריה בדרמשטאדט.

בשנת 1834 נסע רוטמן ליוון כדי להתכונן להזמנה של לודוויג למחזור ציור שני. כאן התחילה התקופה השלישית שלו - 23 הנופים הגדולים שהותקנו בסופו של דבר במוזיאון ניו פינאקוטק במינכן שנבנה בעת ההיא, שם הם קיבלו אולם משלהם.

קרל רוטמן נפטר ב־7 ביולי 1850 במינכן, בן 53 מסיבות שלא פורסמו. הוא קבור באלטר סודריפהוף במינכן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל רוטמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M. eds, Rottmann, Karl, **The New International Encyclopædia**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438951005171
* BNE: XX1742682
* BnF: cb12932335k (data)
* GND: 118603345
* ISNI: 0000 0000 8135 8477
* KulturNav: 5647035d-210c-4250-a442-9ffa233c00ca
* LCCN: n90625465
* MusicBrainz: ccdba47e-f333-4827-b60b-94a441bf537d
* NLG: 295891
* NTA: 071097333
* RKD: 230085
* SELIBR: 206573
* SNAC: w63r4c46
* SUDOC: 031379559
* ULAN: 500000776
* VIAF: 56740311
* WorldCat: lccn-n90625465

 |