recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בּודָאי** (בערבית: **بوداي**) הוא כפר לבנוני בנפת בעלבכ שבמחוז בעלבכ-הרמל. שטחו של הכפר 5,989 דונם. נכון לשנת 2014, מנתה האוכלוסייה 5,130 נפש.

אטימולוגיה
----------

המילה בודאי היא ממקור פיניקי קדום. "דאי" מציין עושר ושפע, ו"בא" נוספה להברה כדי לציין את המקום, כלומר: מקום העושר והשפע. בחלוף הימים שם היישוב "באדאי", השתנה לבּודָאי.

מיקום וגאוגרפי
--------------

הכפר בודאי שוכן במחוז בעלבכ, כ-17 ק"מ מערבית, צפון-מערבית לעיר בעלבכ, על גדות נהר הליטני, בסמוך לכביש המרכזי A-8, למרגלות הר הלבנון, בגובה של כ-1,050 מטר מעל פני הים. הכפר משקיף על בקעת הבקאע לכיוון העיר בעלבכ והרי הלבנון המזרחי, המפרידים בין לבנון לסוריה. הכפר נמצא במרחק של כ-26 ק"מ מגבול לבנון-סוריה.

הכפר גובל מצפון בשליפא (אנ'), מדרום בסעידה (ער'), וממזרח בכפר חוש א-ד'הב.

הגידולים העיקריים הם: עצי משמש, וגידולי שדה, כמו: תפוחי אדמה, דגנים ובצל.

היסטוריה
--------

באדמות הכפר ובסביבתו נמצאו חרסים שבורים, אבנים מסותתות וכתובות חקוקות על הסלעים, ממצאים המעידים על יישוב עתיק במקום. לא נערכו במקום חפירות מסודרות.

אוכלוסייה
---------

רוב אוכלוסיית הכפר הם מוסלמים שיעים, ומיעוטם מוסלמים סונים וכן יש בעיירה גם כמה משפחות נוצריות מזרמים שונים.

כשמונים אחוז מהתושבים עוסקים בחקלאות.

מוסדות העיר
-----------

בשנת 2004 סופח הכפר אל-עלאק לבודאי, והמועצה המקומית נקראת "עיריית בודאי ואל-עלאק" (بلدية بوداي والعلاق).

בכפר יש מסגד ישן, חוסייניה, ומקאם "נבי צאדק" (ממוקם על גבעה ממערב לעיירה, באמצע אזור מיוער).

חינוך: בית ספר יסודי מעורב, חטיבת ביניים מעורבת, בית ספר פרטי שהוקם על ידי חזבאללה בשנת 1986, המשמש תלמידים מהכפר ומהכפרים השכנים.

מלחמת חרבות ברזל
----------------

בתאריך 26 מרץ 2024, תקף חיל האוויר הישראלי מטרות חזבאללה במישור הסמוך לכפר.

אישים מהכפר
-----------

* מוחמד יזבכ: ממייסדי חזבאללה וראש מועצת השריעה של הארגון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  معلومات عن بلدة بوداي - Boudai، قضاء بعلبك في محافظة البقاع، حسب لوائح الناخبين الرسمية الصادرة عن وزارة الداخلية اللبنانية لسنة ٢٠١٤, إعْرَفْ لبنان
2. 1 2 3 4  موسوعة قري ومدن لبنان - אנציקלופדיה לכפרים וערים בלבנון, **بوادي**, עמ' 142-141
3. ↑  REUTERS, Israel raid in Lebanon tests U.N. truce, **CANADA.COM**, 19 אוגוסט 2006
4. ↑  مركز الابحاث والدراسات في المعلوماتية القانونية, ضم قرية العلاق الى بلدية بوداي-قضاء بعلبك وتعديل اسم البلدية ليصبح: "بلدية بوداي والعلاق", **الجامعة اللبنانية**, 14 פברואר 2024
5. ↑  غارات إسرائيلية تستهدف سهل بلدة بوداي غربي مدينة بعلبك شرق لبنان (فيديو), RT Arabic (בערבית)
6. ↑  Mohammad Yazbek, hezbollah.org (באנגלית)
**צוות משא ומתן משטרתי** הוא יחידה או חוליה רשמית, בדרך כלל משטרתית, המיומנת ומופקדת על ניהול משא ומתן עם מפגעים (מחבלים, חוטפים, מתאבדים-בפוטנציה) לשם ניטרול הסכנה או השגת פשרה. היחידה המשטרתית הרשמית הראשונה שהוקמה כצוות משא ומתן הייתה זו של פרנק בולז במשטרת ניו יורק.

יחידת משא ומתן מטפלת במקרי אלימות רבים ובהם אלימות במקום העבודה (אנ'), אלימות במשפחה, אירועי התאבדות וטרור.

רקע
---

ניהול משא ומתן הוא אינטרס מיידי של רשויות החוק והסדר בעת משבר, וזאת לא רק למציאת פתרון מוסכם על המפגע, אלא גם למטרות אלטרנטיביות כמו להרוויח זמן או להשיג מידע נוסף על האירוע, על בני הערובה או על כוונותיו ועל אישיותו של המפגע (לעיתים לשם התשתו או ריכוכו). המשא ומתן המיידי מתנהל בכל דרך אפשרית בשעת האירוע - כמו בשיחה מבעד לדלת סגורה, דרך הטלפון, או אפילו באמצעות כריזה במגפון.

בדרך כלל מעדיף צוות המשא ומתן לנהל את השיחות באמצעות מכשיר טלפון נייד המסופק למפגע על ידי המשטרה, וזאת על מנת לאפשר בלעדיות של שיחה עם המפגע וניתוקו מאמצעי תקשורת עם גורמים אחרים (כמו התקשורת). לשם כך גם מנתקת המשטרה לעיתים את חיבור הטלפון הרגיל אל המתחם או מופעלים אמצעי למיסוך תקשורת במקום.

בשל הסכנה הנשקפת לחיי אדם, העבודה כוללת לחץ רב, אי-ודאות ואחריות גבוהה.

יחידות משא ומתן מפורסמות
------------------------

היחידות הראשונות הוקמו כחלק מצוותי SWAT.
היחידה למשא ומתן של משטרת ישראל היא יחידה מבצעית ארצית ואנשיה עוסקים כל העת במשימות המצריכות את הפעלתה. היא מתאפיינת ברובה בהקפצות לאירועים ברחבי הארץ כאשר קיים סיכון ממשי לחיי אדם. היחידה הוקמה בשנת 1978 לאחר רצף פיגועי מיקוח בהם חטיפת מטוס סבנה ואסון מעלות.
היחידה המורכבת משלד פיקודי ומקצועי קבוע היושב בבסיס הימ"מ ובמחוזות השונים פזורים קצינים אשר, בנוסף על תפקידם בשיגרה, עברו הכשרה ועוברים תרגולים ורענונים והם המגיבים ראשונים לכל אירוע משא ומתן במחוז.

היחידה מספקת הכשרה מקצועית לניהול משא ומתן בארגונים ויחידות מיוחדות אחרות. היחידה מסייעת גם בחקירות מורכבות בהם איתור נעדרים, חקירות רצח באמצעות כלים רבים ובהם בניית פרופיל פסיכולוגי.

יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI, עוסקת בניהול משברים, משא ומתן, מעקב סמוי ותמיכה. היחידה כוללת מומחי משא ומתן, מנתחי התנהגות ועוד.

מקרים מפורסמים בהם היה מעורב צוות משא ומתן עם החוטפים
-----------------------------------------------------

יחידת משא ומתן עוסקת בתחומים רבים ובהם חטיפת בני ערובה, אירוע פעילות חבלנית עוינת, אירועי סחיטה, ואיומי התאבדות.
מקרים מפורסמים הם:

* משבר בני הערובה בבסלאן
* משבר בני הערובה באיראן
* מבצע סבנה
* טבח הספורטאים במינכן
* המתקפה על שגרירות איראן בלונדון
* רצח אורון ירדן

ראו גם
------

* מלחמה בטרור
* יחידת משא ומתן מטכ"לית - יחידה צה"לית
* המתווך (סרט, 1998)

קישורים חיצוניים
----------------

* היחידה למשא ומתן של משטרת ישראל
* שחר סמוחה, ‏הוא הצליח לשכנע חוטפים, רוצחים ומיואשים על סף התאבדות, באתר גלובס, 16 ביולי 2016
* רן פוני, כוחה של מילה: יחידת המשא ומתן של המשטרה נחשפת, באתר ישראל היום, 20 באפריל 2019
* אתר למנויים בלבד איילת שני, "אדם עומד על בניין ורוצה לקפוץ. אני צריך להוריד אותו משם", באתר הארץ, 23 באפריל 2020
* אור רביד, יחידת המשא ומתן של המשטרה, באתר N12‏, 12 באוגוסט 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  Strentz, Thomas (2006). *Psychological aspects of crisis negotiation.* CRC Press, ISBN 978-0-8493-3997-4
2. ↑  Jonathan Greenstein (2011). "Hostage Negotiations for the First Responder (Missouri Police Officers Standards and Training Course)".
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בתרכובת כימית, עם הערך "בורקס", העוסק במאכל.

מבנה של B4O5(OH)42−: אטומי בור - ורוד, אטומי חמצן - אדום, מימנים - לבן. שני אטומי בור (בקצוות) במרכז משולש מישורי ושני אטומי בור (מגשרים) במרכזי טטראדרים
**בוראקס** (Borax) הוא מלח של חומצה בורית המצוי כמינרל טבעי במשקעים של אגמים מלוחים. נוסחתו הכימית {\displaystyle {\ce {Na\_2B\_4O\_7. 10H\_2O}}}. ייתכנו הרכבים שבהם יש פחות מי גביש, כמו Borax pentahydrate שנוסחתו כ{\displaystyle {\ce {Na\_2B\_4O\_7. 5H\_2O}}} כתיבה מדויקת יותר של הנוסחה היא {\displaystyle {\ce {Na\_2[B\_4O\_5(OH)\_4]. 8H2O}}} משום שהבוראקס מכיל את האניון B4O5(OH)42− המורכב משני טטראדרים של {\displaystyle {\ce {BO\_3OH}}} ושתי יחידות של {\displaystyle {\ce {BO\_2OH}}} (משולשים מישוריים) כמודגם באיור.

הבוראקס מסיס במים ומופיע בדרך כלל באבקה לבנה המורכבת מגבישונים רכים חסרי צבע.

שימושים
-------

* דטרגנט טבעי
* בופר לתמיסות מעבדה כימיות וביוכימיות, למשל לאלקטרופורזה בג'ל של DNA
* כחומר גלם בייצור אמייל, זכוכית (למשל פיירקס) וקרמיקה.
* חומר מעכב בעירה
* מונע פטרת
* הורג נמלים
* תוסף מזון שסימונו E285, אסור בשימוש במדינות אחדות ובהן ארצות הברית.
* ייצור סליים מדבק פלסטי ותמיסת בוראקס. משרד הבריאות והמכון הארצי למידע בהרעלות מזהירים להימנע משימוש זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוראקס** בוויקישיתוף
* בוראקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אזהרה מפני הכנת "סליים", באתר משרד הבריאות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283090705171
* BnF: cb135085222 (data)
* GND: 4463401-8
* LCCN: sh85015806
* NDL: 00563508

 |
תחריט של המם על אנדרטת מלחמת העולם השנייה בוושינגטון
**קילרוי היה כאן** (אנגלית: **Kilroy was here**) הוא מם שהפך פופולרי במהלך מלחמת העולם השנייה, בדרך כלל ככתובות גרפיטי. מקורו שנוי במחלוקת, אך הביטוי והשרבוט הייחודי שנלווה לו נקשרו עם דמות החיילים האמריקנים בשנות ה-40: גבר קירח (או בעל שערות בודדות) עם אף בולט, המציץ מעל קיר, כשאצבעותיו לופתות את הקיר.

מקורות משוערים
--------------

חיילים מציירים את דמותו של צ'אד על המדים של חבר עם הכיתוב 'What, no women' (מה, אין נשים?)
חייל ישראלי במלחמת העצמאות לצד דמותו של צ'אד עם הכיתוב 'Wot, no Arabs?' ('מה, אין ערבים?')
העדות הראשונה באשר לשימוש במשפט 'קילרוי היה כאן' נמצאה בסרטון של ערוץ ההיסטוריה האמריקני על הבסיס הצבאי פורט נוקס בקנטקי, בו נראית כתובת המתוארכת ל-13 במאי 1937 (ללא הקריקטורה). המשפט צויר על ידי חיילים אמריקנים במקומות השונים בהם שהו במהלך מלחמת העולם השנייה עד שנות ה-50, פעמים רבות בליווי הקריקטורה של הדמות הקירחת המציצה מעבר לחומה.

ייתכן כי האיור המזוהה עם המשפט, מקורו בקריקטורה בריטית של דמות עם אף גדול המציצה מעבר לחומה, אשר כונתה צ'אד, ושהייתה פופולרית בכתובות גרפיטי בבריטניה בליווי המשפט "Wot, no \_\_\_\_?" (בתרגום: "מה, אין \_\_\_\_?" באנגלית משובשת), כמעין תלונה על חוסר בציוד או באספקה. הדמות הופיעה כקירחת ולעיתים עם שערה בודדת שעוצבה בצורת סימן שאלה. ככל הנראה, הדמות נוצרה על ידי הקריקטוריסט ג'ורג' צ'טרטון (George Chatterton) ב-1938.

יש המעריכים כי למם האמריקאי קדם מם דומה אוסטרלי, ובו נכתב 'פו היה כאן' (באנגלית: Foo was here).

תפוצה
-----

הסרט על הניסוי האטומי באטול ביקיני ובו סצנת הפתיחה עם המשפט.
על פי מודעה במגזין Life מ-1948, חיילים אמריקאים נהגו להעיד ש'לא משנה על איזה חוף הסתערו, תמיד מצאו שם כתובות שקילרוי היה שם'.

המשפט והאיור שהופיעו על קירות ועל ציוד צבאי של חיילי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה הובילו, על פי אחת הטענות, לכך שהיטלר האמין כי "קילרוי" היה שם קוד של מרגל. החוקר צ'ארלס פנטי טען בספרו כי סטלין מצא כתובת 'קילרוי היה כאן' בשירותי ה-VIP בועידת פוטסדאם ב-1945.

סצנת הפתיחה של סרט הניסוי בפצצת האטום באטול ביקיני משנת 1946 נפתחת ביד הרושמת על גבי קיר בספינה את המשפט "קילרוי היה כאן".

במחזה "קמינו ריאל" של טנסי ויליאמס מ-1953 נראה קילרוי משרבט את המשפט 'קילרוי כאן' ("Kilroy is here") על קיר, ולפני עזיבתו הסופית הוא משנה את הכיתוב ל'היה'. קילרוי מתפקד בהצגה כדמות עממית העשויה לייצג כל אדם.

בספרו של סופר המדע הבדיוני אייזק אסימוב 'ההודעה', משנת 1955, מיוחסת הכתובת לדמותו של נוסע בזמן בשם ג'ורג' קילרוי.

ללהקת סטיקס יש אלבום משנת 1983 בשם 'קילרוי היה כאן'.

ב-1997 השיקה ניו זילנד בול דואר ובו מופיע הכיתוב 'קילרוי היה כאן'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קילרוי היה כאן** בוויקישיתוף
* "קילרוי היה כאן": המם הכי ויראלי של מלחמת העולם השנייה | טקסטולוגיה, באתר טקסטולוגיה, ‏19 בינואר 2021
* משה קרון, קילרוי היה שם והגיע לאחרונה לכאן, בבלוג שלו, 23 ביוני 2012
* דוד דובשני, ‏רוח קרב, סנטימנט לאומי וצורך בהנצחה: פריחת הגרפיטי בימי מלחמה, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  MediExcalibur2012 . Kilroy Was Here, Know Your Meme, ‏19 באוגוסט 2012
2. ↑  What's the origin of the phrase 'Kilroy was here'? באתר The phrase finder
3. ↑  כתבה במגזין Life, 18 במרץ 1946
4. ↑  מודעה במגזין Life מה-18 במאי 1948
**הלין ג' קנטור** (באנגלית: **Helene J. Kantor**; ‏15 ביולי 1919 - 13 בינואר 1993) הייתה ארכאולוגית והיסטוריונית של האמנות שעסקה בתרבויות המזרח הקרוב מהעת העתיקה. היא הייתה חברה במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו. היא ידועה בעיקר מחפירותיה באתר צ'וגה מיש באיראן בין השנים 1961–1978.

ראשית חייה והשכלתה
------------------

קנטור נולדה בשיקגו ב-1919, אביה היה ג'ייקוב רוברט קנטור (אנ'), שהיה פסיכולוג, ואמה, הלן ריץ' (Helen Rich). היא נולדה עם מיופתיה, מחלת שרירים נדירה שהגבילה את פעילותה ולבסוף גם הביאה לסיום הקריירה שלה. היא למדה באוניברסיטת אינדיאנה וקיבלה בגיל 19 תואר ראשון בזואולוגיה וביולוגיה. את הדוקטורט שלה היא סיימה ב-1945 באוניברסיטת שיקגו.

קריירת מחקר
-----------

ב-1944, בעודה סטודנטית, היא פרסמה את המאמר "The Final Phase of Predynastic Culture, Gerzean or Semainean", העוסק בשלב האחרון של התרבות הפרה שושלתית במצרים העתיקה שלבים 2 ו-3 בתרבות נקדה, 3500–3000 לפנה"ס). המאמר פורסם בכתב העת "Journal of Near Eastern Studies", כתב עת אקדמי של אוניברסיטת שיקגו. מאמרה המפורסם היה ".The Aegean and the Orient in the Second Millennium B.C" (ההאגאים והמזרח באלף השני לפנה"ס), שפורסם ב-1947. המאמר עסק בהשוואות בין האמנות של התרבויות השונות ובקשרים התרבותיים ביניהן.

בין השנים 1963–1964, היא חפרה ביחד עם פנחס דלוגץ באתר הארכאולוגי תל בית ירח ליד הכנרת. בין השנים 1961–1978 היא חפרה יחד עם דלוגץ באתר צ'וגה מיש באיראן. דלוגץ נפטר באתר ב-1975 והיא המשיכה לנהל את החפירה עד 1978. בנוסף, ערכה חפירות הצלה באתר סמוך, צ'וגה בונוט (Chogha Bonut), שנמצא תחת פיתוח מודרני. היא ערכה שם שתי עונות חפירה בין השנים 1976–1978.

פרסים ואותות כבוד
-----------------

* ב-1984 קיבלה קנטור ממוזיאון ישראל את פרס פרשיה שימל שניתן לה עבור הישג חיים.
* ב-2004 ייסד המכון הארכאולוגי של אמריקה (Archaeological Institute of America) את ההרצאה לזכר הלין ג' קנטור.

לקריאה נוספת
------------

* הלין י' קאנטור ופנחס פ' דלוגאז, המאמר "התגליות בצ'וגה־מיש שבאיראן - עיר בת חמשת אלפים שנה", בתוך **קדמוניות**, שנה ח חוברת 30–31, תשל"ה, 1975, עמ' 94–95

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר על תרבויות עתיקות, מוקדש להלין קנטור (באנגלית)
* Helene Kantor, באתר Women in Old World Archaeology
* Helene J. Kantor 1919-1993
* Abbas Alizadeh: *In Memoriam Helene J. Kantor.* In: *Oriental Institute Annual Report 1991–92*, S. 16–18

הערות שוליים
------------

1. ↑  Helene Kantor Receives Percia Schimmel Award
2. ↑  "The Helene J Kantor Memorial Lecture". Archeological Institute of America. נבדק ב-31 בדצמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293047005171
* BnF: cb131864646 (data)
* GND: 172715229
* ISNI: 0000 0000 5636 2482
* LCCN: nr90011966
* NTA: 071995358
* SUDOC: 171202201
* VIAF: 56751221
* WorldCat: lccn-nr90011966

 |
**קורמורן ממושקף** (שם מדעי: *Phalacrocorax perspicillatus*) הוא מין עוף ימי שנכחד. הקומורן הממושקף חי בקצה המערבי של האיים האלאוטיים שבים ברינג והיה כמעט משולל יכולת תעופה.

מין זה זוהה ב־1741 על ידי חוקר הטבע גאורג שטלר, בשעת מסעו עם ויטוס ברינג לגילוי ולחקר אלסקה. שטלר גילה את העופות לאחר שספינתו נטרפה על אי קטן, שנקרא מאוחר יותר בשם אי ברינג, על שם ברינג וצוותו שמצאו את מותם בשל החורף הקשה שפקד את האיים. בשלהי החורף, כשהרעב והתשישות הכניעוהם, החלו שטלר וחבריו לטבוח בעופות האיטיים והמגושמים. שטלר כתב ביומנו: "הם שקלו 7-6 ק"ג, כך שעוף אחד הספיק ל־3 אנשים מורעבים".

שטלר היה חוקר הטבע היחידי שראה את המין בעודו בחיים. אחרים למדו מספריו ומשרידים שהובאו למוזאונים בשנים 1850-1830. אוכלוסיית העופות התמעטה במהירות בעקבות כניסת ציידי לווייתנים וסוחרי פרוות אל אזורי מחייתם. בשנת 1850, כמאה שנים לאחר שהתגלה, הוכחד סופית הקורמורן הממושקף. כיום, רק מקצת השרידים שאסף שטלר ושני שלדים שלמים הם העדות היחידה למין. יחד עם פרת הים שטלר זהו מין אנדמי נוסף שהוכחד על ידי האדם מאזור ים ברינג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורמורן ממושקף** בוויקישיתוף
* קורמורן ממושקף, באתר ITIS (באנגלית)
* קורמורן ממושקף, באתר GBIF (באנגלית)

* יוגב ישראלי, נחשף סיפורו של הקורמורן הגדול בהיסטוריה, באתר ידיעות אחרונות, 28 במרץ 2024

הערות שוליים
------------
**אבו דוסו** (בצרפתית: **Abou Dosso**; נולד ב-26 במרץ 1996) הוא כדורגלן איווארי המשחק בעמדת המגן השמאלי בסומגאיט.

קריירה
------

דוסו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל ארמי. בקיץ 2020 חתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 לבית"ר תל אביב בת ים במסגרת גביע הטוטו. ב-18 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד מ.ס. כפר קאסם.

באוגוסט 2022 חתם בהפועל תל אביב מליגת העל עד לסיום העונה. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 נגד מ.ס. אשדוד. ב-23 בינואר 2023 שוחרר מהמועדון וחתם בבני סכנין בה שיחק עד לסיום העונה.

בקיץ 2023 חתם בסומגאיט מליגת העל האזרית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדר יעקבי, ‏רכש חדש: אבו דוסו חתם בהפועל תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 2 באוגוסט 2022
2. ↑  איציק כלפי, ‏רשמי: אבו דוסו חתם בבני סכנין עד לסיום העונה, באתר ONE‏, 23 בינואר 2023

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אבו דוסו"**.
פוני הוצול
פוני הוצול לצד אנשים
**פוני הוצול** (באנגלית: **Hucul pony**) הוא גזע סוס פוני של סוס הבית שמקורו בהרי הקרפטים. יש לו מבנה גוף כבד ובעל סיבולת וקשיחות רבה.

"פוני הוצול" מתפקד כסוס רכיבה, וכסוס עבודה, ובין השאר מושך עצים במקומות שאינם נגישים, בהרי הקרפטים.

"פוני הוצול" קרוי על שם ההוצולים אשר התגוררו בקרפטים של אוקראינה ורומניה

היסטוריה
--------

קיים דמיון מסוים בין גזע ה"פוני הוצול" לגזע הטרפן (אנ') שנכחד. מקורו בטווח הרי הקרפטים של מזרח אירופה (אוקראינה, פולין, סלובקיה ורומניה).

במאה התשע עשרה שימש גזע ה"פוני הוצול" בצבא האוסטרי-הונגרי.

בשנת 1922 נשלחו 32 סוסים לצ'כיה כדי לשקם את העדר שהיה בסכנת הכחדה.

מלחמת העולם השנייה גרמה לירידה חדה במספר סוסי "פוני הוצול" בצ'כיה. בתום המלחמה נותרו כ-300 סוסים בלבד

בשנות השבעים הקימו המגדלים של הגזע את ארגון מגדלי ה"פוני הוצול" (Hucul Club) כדי למנוע הכחדה. כיום קיימים יותר מ-1,000 פריטים.

מאפיינים
--------

גובהו של פוני הוצול זכר להרבעה 138-143 סנטימטר ומשקלו 419-459 קילוגרם. גובהה של הנקבה 136-141 סנטימטר ומשקלה 399-444 קילוגרם. ראשם קצר, עיניהם גדולות, צווארם קצר יחסית, חזם רחב, רגליהם קצרות ויציבות, פרוותם גסה. צבעם יכול להיות שחור, חום-אדמדם, חום-אפור; עם פסים דמויי זברה על הגב ועל הרגליים. הם ניחנים בסיבולת גבוהה ובמזג טוב. תזונתם: מספוא כגון שדות מרעה או חציר.

שמות נוספים: "Carpathian pony", "Huculska", "Hutsul", "Huţul", "Huţan", "Huzul"

מרכזי גידול
-----------

 פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. הסיבה היא: לתעתק את שמות הערים.
* אוקראינה
* הונגריה, בעיר "Aggtelek" (אנ')
* סלובקיה, בעיר "Topoľčianky" (אנ')
* פולין, בערים "Gładyszów" (אנ') וב"Odrzechowa" (אנ')
* צ'כיה, בעיר פראג
* רומניה, בעיר "Moldova-Sulița" (אנ')

גלריה
-----

* עדר של "פוני הוצול"עדר של "פוני הוצול"
* "פוני הוצול" "פוני הוצול"
* "פוני הוצול" "פוני הוצול"
* "פוני הוצול" "פוני הוצול"

* "פוני הוצול"

ראו גם
------

* הוצולים
* פוני
* פוני באלי
* פוני ג'אווה
* פוני שטלנד
* סוסים במלחמה

לקריאה נוספת
------------

* ארגון ההוצול הצרפתי (c Association française du Huçul)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוני הוצול** בוויקישיתוף
* Hucul Horses, Breeds of Livestock (באנגלית)
* פוני הוצול, סרטון באתר יוטיוב
* פוני הוצול, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "פוני הוצול" horsebreedspictures.com/hucul-pony
2. ↑  [Hendricks 2007] (en) Bonnie Lou Hendricks, International Encyclopedia of Horse Breeds, Norman, University of Oklahoma Press, 15 août 2007, 2e éd. 486 p. (ISBN 0-8061-3884-X, OCLC 154690199, lire en ligne [archive]), « Carpathian pony », p. 406-407. Voir et modifier les données sur Wikidata "פוני הוצול" מתוך האנציקלופדיה הבינלאומית לגזעי סוסים
3. ↑  "פוני הוצול" ponynhorse.com/breed/Hucul%20Pony
4. ↑  "פוני הוצול" dailymail.co.uk/news/article-2805605/Now-S-real-horse-laugh-Pair-Hucul-ponies-toothy-grins-farmers-eastern-Europe-saved-breed-extinction-Second-World-War.
5. ↑  Jeffery Garfield, Hucul Pony, Horse Breeds Pictures, ‏2018
6. ↑  טייל בפולין ותפגוש "פוני הוצול" news24.com/Green/News/Thriving-in-Poland-meet-a-Hucul-pony

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531298105171
* NKC: ph134812

 |
**כנסיית ניקולאי** (בגרמנית: **Nikolaikirche**) בלייפציג נקראת על שם ניקולאוס הקדוש היא אחת מהכנסיות הלותרניות הגדולות והחשובות במרכז העיר. התפרסמה בגלל שיוהאן סבסטיאן באך ניצח בה על יצירותיו ובעיקר בגלל שבה החל המרי האזרחי במזרח גרמניה שהביא בסופו לקריסת השלטון במדינה זו ולאיחוד גרמניה.

היסטוריה
--------

הכנסייה נבנתה לראשונה ב-1165 בסגנון רומנסקי עם שני מגדלים. במאה ה-16 הורחבה ונבנתה בסגנון גותי. המגדל הנוכחי נבנה ב-1730.

באך ניצח בכנסייה זו על יצירות רבות כמו יוהנס פסיון, אורטוריות, קנטטות שלו בהופעות בכורה עוד לפני שבוצעו בכנסיית תומאס.

אולם הכנסייה הענק מסוגל להכיל בתוכו 1700 איש. ב-2 בספטמבר 1989 נאספו אלפי אזרחים בכנסייה ובכיכר הסמוכה ובעידוד הכנסייה הם דרשו זכויות כמו החופש לטייל בכל מקום ודרישה לבחירת ממשלה דמוקרטית. סיסמת ההמון הייתה: "אנחנו העם" (בגרמנית: Wir sind das Volk). האירוע דווח בתקשורת ואספות דומות החלו להיערך בערי גרמניה המזרחית. 

נקודת השיא הייתה ב-9 באוקטובר 1989. פרט לאנשים שגדשו את הכנסייה התאספו סביבה כ-70.000 (מתוך אוכלוסייה של 500.000). כוחות הביטחון הקיפו אותם אך לא קבלו הוראות לפתוח באש. ההפגנות תפחו והגיעו עד ל-320.000 עד שב-9 בנובמבר 1989 נפלה חומת ברלין.

באחד החדרים בכנסייה יש תערוכה של מסמכים וצילומים על אירועים אלה.

ממשלת גרמניה המזרחית הוציאה בול עם תמונת הכנסייה והסיסמה Wir sind das Volk. 

* האפסיס ובימת ההטפה בכנסיית ניקולאיהאפסיס ובימת ההטפה בכנסיית ניקולאי
* האורגן בכנסיית ניקולאיהאורגן בכנסיית ניקולאי
* מראה חיצוני של הכנסייה עם עמוד ניקולאי, עמוד זיכרון מקושט בכפות דקלים לציון ההפגנות השקטות של ימי ב' בכנסיית ניקולאי למען איחודה של גרמניה מחדשמראה חיצוני של הכנסייה עם עמוד ניקולאי, עמוד זיכרון מקושט בכפות דקלים לציון ההפגנות השקטות של ימי ב' בכנסיית ניקולאי למען איחודה של גרמניה מחדש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנסיית ניקולאי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית ניקולאי
* כנסיית ניקולאי בלייפציג (אורכב 10.09.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר my berlin
* אירועי לייפציג-הסדק האמיתי במסך הברזל, באתר nrg

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604932305171
* GND: 4300889-6
* LCCN: n93076360
* LNB: 000345397
* MusicBrainz: d44e6d6a-72c0-40e8-a9d5-ee7b2d625a20
* NKC: ko2016903353
* SUDOC: 149225776
* VIAF: 152593517
* WorldCat: lccn-n93076360

 |
**אלברט ברנרד גרוסמן** (באנגלית: **Albert Bernard Grossman**;‏ 21 במאי 1926 – 25 בינואר 1986) היה אמרגן יהודי-אמריקאי. ברשימת האמנים שניהל נמנים פיטר, פול ומרי, בוב דילן, הבנד, ג'ניס ג'ופלין, ג'ון לי הוקר, אודטה, גורדון לייטפוט ואמנים אחרים מתחום הפולק והפולק רוק.

קורות חיים
----------

נולד בשיקגו למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה. בשנות החמישים החל להקשיב לאמנים במועדונים והיה בין הראשונים ששמו לב לתחיית סגנון הפולק והצלחתו הראשונית. ב-1956 פתח את ה-*Gate of Horn* במרתף מלון ריץ בשיקגו כמועדון ייעודי לפולק. שם הופיעה בין השאר גם ג'ואן באאז בת ה-18. ב-1959 יזם יחד עם ג'ורג' ויין את פסטיבל הפולק של ניופורט. גרוסמן עבר לניו יורק והחל לבקר במועדונים כ"The Bitter End" ,"The Golden Chords" ו"The Gaslight" על מנת לאתר כישרונות צעירים ולהחתים אותם.

ב-1961, חיבר את פיטר יארו, פול סטוקי ומרי טרוורס ויצר את להקת פיטר, פול ומרי, שהפכה לאחת המצליחות בסצנת הפולק. ב-20 באוגוסט 1962 החתים גרוסמן גם את בוב דילן הצעיר והעניק את שירו *Blowin' in the Wind* ללהקת פיטר, פול ומרי, שהקליטו ופרסמו אותו עוד לפני דילן.

גרוסמן ואשתו סאלי רכשו בית בעיירה וודסטוק שבמדינת ניו יורק ודילן היה בן-בית במקום, עד שרכש לאחר נישואיו לשרה בית לא רחוק משם. ביתם של הזוג גרוסמן מופיע על עטיפת תקליטו של דילן  *Bringing It All Back Home*. מן הביוגרפיות של דילן ומן הסרט *Dont Look Back* המתעד את סיבוב ההופעות של דילן בבריטניה ב-1965 עולה דמותו של גרוסמן כאמרגן אבהי מאוד, קולני ואגרסיבי המגונן על האמנים שלו מפני התקשורת והציבור, לעיתים באופן ברוטלי וגס. דילן ביטל את החוזה עם גרוסמן ביולי 1970, לאחר שהבין כי גרוסמן נטל לעצמו 50% מרווחיו.

באוקטובר 1970 נפטרה ג'ניס ג'ופלין ממנת יתר של הרואין. באותה עת הלקוחות היחידים של גרוסמן היו חברי להקת הבנד. במקביל לעבודה עמם הקדיש גרוסמן את זמנו להנצחתה של ג'ופלין והוצאת התקליט *Janis* שראה אור ב-1973.

ב-1970 ייסד גרוסמן את אולפני Bearsville וחברת תקליטים באותו שם סמוך לביתו בוודסטוק. בחברה זו הקליטו בין השאר פול באטרפילד וגיל אוונס. החברה התקיימה עד 1984.

גרוסמן נפטר מדום לב בגיל 59 בהיותו בטיסת קונקורד על מנת להשתתף בכינוס מקצועי בקאן. הוא נקבר סמוך לביתו בוודסטוק.

בתרבות
------

בסרטם של האחים כהן, "בתוך לואין דייוויס" מגלם פ. מארי אברהם את דמותו של האמרגן באד גרוסמן, שעוצב בדמותו של גרוסמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* רורי או'קונור, הספד, Musician Magazine, June 1987
* Albert B. Grossman, Influential Manager in Pop-Music Field, נקרולוג בניו יורק טיימס, 1986
* ערך באנציקלופדיית בוב דילן
* אלברט גרוסמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* אלברט גרוסמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אלברט גרוסמן, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007391828305171
* BnF: cb170439543 (data)
* GND: 1121537189
* ISNI: 0000 0000 4368 6664
* LCCN: no00064784
* MusicBrainz: 2dd239e5-eecb-4fd8-b132-840933cacd83
* SNAC: w69j0rdm
* SUDOC: 123037867
* VIAF: 38922110
* WorldCat: lccn-no00064784

 |
**שדרות העצמאות** הן מרחובותיה הראשיים של בת ים. השדרות מתחילות בצפון העיר, בגבולה עם יפו, וממשיכות לאורך העיר עד לחוף הסלע במערב.

כיכר המגינים – "המצבה"
האמפיתיאטרון
שדרות העצמאות הן המשכן דרומה של שדרות ירושלים ביפו, לאחר שבשנת 1957 נסלל קטע כביש המחבר בין שתי השדרות, והפך לשער הכניסה העיקרי לעיר מכיוון תל אביב-יפו. חלקן הצפוני של שדרות העצמאות הוא אזור של מגורים ומסחר, הכולל סניפי בנקים, חנויות רבות, מסעדות ואולמות אירועים. מאז שנות ה-60 ועד לסגירתם שכנו בו שניים מבתי הקולנוע של העיר, קולנוע סביון וקולנוע עצמאות (נפתח במרץ 1964). קטע זה של הרחוב מסתיים בכיכר המגינים, שהיא מסימני ההיכר הבולטים של העיר, בזכות האנדרטה לחללי בת ים במלחמת השחרור שהוקמה שם, במקום שבו שכנה במלחמה זו "עמדת המלך ג'ורג'" (כשמן הקודם של שדרות העצמאות). בקטע זה של העיר עובר דנקל – הקו האדום, המגיע משדרות ירושלים ובכיכר המגינים פונה לרחוב רוטשילד.

בשנות ה-60 הוקם בכיכר קומפלקס מגורים ומסחר בשם "מגדל נחום", שהורחב בשנת 2000. בינואר 2023 העניקו משתמשי אתר המדיה החברתית Reddit למגדל את תואר "הבניין המכוער בעולם". בסמוך לכיכר שוכן גם "פסאז' העצמאות", פסאז' קניות ידוע בעיר.

המשך השדרות, עד לחוף הים משמש בעיקר לבנייני מגורים. סמוך לחוף שכן עד לסגירתו קולנוע ריביירה, שהיה קולנוע קיצי (ללא גג). בתחילת שנות ה-60 הוקם בקצה השדרות סמוך לים, אמפיתיאטרון פתוח, שמשמש למופעים עירוניים. בהמשך נבנה גג מטאלי זוהר מעל לבמת האמפיתיאטרון.

רחובות עיקריים שמצטלבים עם השדרות הם רחוב רוטשילד, רחוב ירושלים, רחוב עוזיאל, רחוב בלפור (בקטע שבין שני רחובות אלה מתעקלות השדרות, כך שמכיוון צפון-דרום הן עוברות לכיוון מזרח-מערב), רחוב הרצל ודרך בן-גוריון.

בדצמבר 2020 החל מיזם לשדרוג השדרות בעלות של 20 מיליון ש"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שדרות העצמאות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  סרטונים נחנך כביש חדש מתל אביב לבת ים, מרכז ההסברה, ארכיון שפילברג, **1957** (התחלה 6:29)
2. ↑  פתיחת קולנוע "עצמאות", חרות, 18 במרץ 1964
3. ↑  אתר למנויים בלבד נעמה ריבה, את הבניין שהוכתר למכוער בעולם אפשר למצוא בכל פינה בישראל, באתר הארץ, 9 בינואר 2023
4. ↑  נועם דביר, מה יעלה בגורל פסאז' עצמאות בבת ים?, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2011
5. ↑  החלו עבודות לשדרוג שדרות העצמאות בעלות של 20 מיליון שקל, באתר השקמה בת ים, ‏3 בדצמבר 2020
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

נשות שירות הנשים של הצי (WRNS) נחות בחדר התרבות שלהן שבתוך הצוק במהלך מלחמת העולם השנייה
מפת גיברלטר
**מנהרת האדמירליות** (באנגלית: **Admiralty Tunnel**) היא מנהרה תת-קרקעית הממוקמת בגיברלטר והיחידה החוצה אותה ממזרח למערב. אורכה של המנהרה הוא 1,000 מטר והיא נחצבה בתוך צוק גיברלטר בקו ישר וללא פיתולים.

היסטוריה
--------

מנהרת האדמירליות נבנתה בסוף המאה ה-19 במטרה לאפשר העברת סלעים ועפר מהמחצבות הקיימות בצד המזרחי של צוק גיברלטר אל נמל גיברלטר בצידו המערבי של הצוק. הסלעים נדרשו לשם הקמת הבסיס הימי החדש של הצי הבריטי, ומכאן שמה של המנהרה - מנהרת האדמירליות.

במהלך מלחמת העולם השנייה שופצה המנהרה ושימשה כמטה מבצעים של בעלות הברית. המטה היה מוגן מפני הפצצות אויב על ידי כמות גדולה של סלעים מכל כיוון, ובו תכנן דווייט אייזנהאואר את המבצע לכיבוש צפון אפריקה, מבצע לפיד. לא זאת בלבד שאייזנהאואר היה המפקד של מטה המבצעים מתוקף תפקידו כמפקד העליון של חיל המשלוח של בעלות הברית, אלא בנוסף הוא שימש כמפקד של גיברלטר כולה באותה התקופה. אייזנהאואר היה המפקד הראשון שאיננו בריטי שפיקד על גיברלטר מזה 200 שנים.

במנהרה יש מערכות עצמאיות לטיהור אוויר, לחשמל, לתאורה ולתקשורת עם העולם החיצוני. כיום (2013) משמשת המנהרה כמרכז אחסון ואבטחת מידע שבעבר הייתה בבעלות חברת Vault Technology Services וכיום בבעלות חברת Continent 8. המנהרה אינה פתוחה לציבור הרחב, אך ניתן להביט מצידה האחד ועד לקצה צידה האחר ולהתבונן עד כמה ישרה המנהרה. גישה לצידה המערבי של המנהרה מתאפשרת דרך קווינסווי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנהרת האדמירליות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Gibraltar Tunnels". Siegebattlefieldtours.com. Retrieved 28 April 2013.
2. ↑  "Visit to Secure Data Facility", Gibraltar Group of Professional Engineers. Retrieved 29 April 2013.
3. ↑  Gallagher, Wes (December 1942). "Eisenhower Commanded Gibraltar". The Lewiston Daily Sun. Retrieved 29 April 2013.
4. 1 2  Directions to Continent 8 Technologies - Gibraltar, accessed April 2013
תבליט של דוד אולר בבית לוחמי הגטאות: אם וילדיה על סף תא הגזים. אבן גיר, 1960
**דוד אוֹלֶר** (בצרפתית: **David Olère**;‏ 19 בינואר 1902, ורשה – 21 באוגוסט 1985, פריז) היה צייר ופסל יהודי-צרפתי ממוצא פולני, ניצול השואה, שנודע בעיקר ברישומיו המתארים את תהליך ההשמדה באושוויץ.

קורות חיים
----------

אולר נולד בעיר ורשה שבפולין הרוסית, שם למד באקדמיה לאמנויות יפות בוורשה (אנ'). בגיל 16 עבר לגדנסק, ואחר-כך לברלין, שם הציג חיתוכי עץ.

הוא נשכר על ידי במאי הקולנוע ארנסט לוביץ' לצייר כרזות ולבנות תפאורות לסרטיו.

ב-1923 התיישב בפריז, שם השתלב בתעשיית הקולנוע הצרפתית ויצר כרזות, תלבושות ותפאורות לחברת "סרטי פרמאונט". ב-1930 נישא לז'ולייט ונטורה, והשניים היו הורים לבן, אלכסנדר.

בפרוץ מלחמת העולם השנייה גויס אולר לגדוד 134 של חיל הרגלים הצרפתי. עם תבוסת צרפת חזר לפריז והצליח להתחמק ממספר מצודים על יהודים. ב-2 במרץ 1943 נעצר ונשלח למחנה המעצר דראנסי.
ב-2 במרץ 1943 נשלח משם במשלוח מס' 49 לאושוויץ.
מתוך משלוח זה, שכלל 1,000 יהודים, נבחרו 119 לעבודות, ובהם אולר, אסיר מס' 106144. השאר הומתו בתאי הגזים תוך זמן קצר.

אנשי האס אס השתמשו בכישוריו הקליגרפיים ושליטתו בשפות רבות ומינו אותו לכתיבת מכתבים בכתב יפה ומעוטרים בציורים לבני משפחותיהם.

עבודתו העיקרית בבירקנאו הייתה בזונדרקומנדו בתאי הגזים ובקרמטוריום III, וכך היה עד לזוועות שהתרחשו בתהליך ההשמדה. אולר הוא מהבודדים שנשארו בחיים מהזונדרקומנדו, שכן האס אס היו מוציאים אותם להורג מדי פעם לבל יתגלה סוד ההשמדה.

ב-18 בינואר 1945 החל את צעדת המוות מאושוויץ למטהאוזן. משם עבר למחנות מלק ואבנזה, שם שוחרר על ידי הצבא האמריקאי ב-6 במאי 1945 וחזר לאשתו ובנו.

יצירתו
------

בשנים 1945–1946 רשם אולר כ-70 רישומים המתארים את מה שראה וחווה בתאי הגזים ובקרמטוריום בבירקנאו. רוב הרישומים האלה נמצאים בבית לוחמי הגטאות ובחלקם הוא מופיע.

לרישומים יש ערך תיעודי ממעלה ראשונה, הואיל ותהליך ההשמדה לא תועד חזותית ואולר היה עד יחיד שיכל לתעד זאת ממקור ראשון.

הוא המשיך לצייר עד 1962. יצירותיו-רישומים, ציורים ופסלים הוצגו במוזיאונים רבים כמו המוזיאון היהודי של ניו יורק מוזיאון האנווליד והגראנד פאלה בפריז, מוזיאון ברקלי ועוד.

יצירותיו של אולר שימשו את ההגנה במשפט הדיבה של מכחיש השואה דייוויד אירווינג נגד דבורה ליפשטדט.

קטלוגים של תערוכות מציוריו בישראל
---------------------------------

* דוד אולר, **ממעמקים: עדות מצוירת ממחנה ההשמדה אושוויץ**; אוצרת התערוכה ועורכת הקטלוג: בלה שומר-זייצ'יק; תרגום: מיכל ואדוארד לוין, ירושלים: יד ושם, רשות הזיכרון לשואה ולגבורה (מחלקת המוזיאונים), 1997.
* דוד אולר, **עדות: רישומי אושוויץ**; אוצרת התערוכה: פנינה רוזנברג; תרגום ועריכה לשונית באנגלית: לינדה מילר, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות, תשנ"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* ציורים ורישומים של דוד אולר באתר Florida Center for Instructional Technology
* ציורים וביוגרפיה של דוד אולר (בצרפתית)
* David Olère, artiste et témoin de l'extermination à Auschwitz: ציורים (בצרפתית)
* ביוגרפיה של דוד אולר (באנגלית)
* רישומים של דוד אולר באתר יד ושם
* דוד אולר (1902-1985), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310737105171
* BNE: XX1092738
* BnF: cb135321104 (data)
* GND: 118946625
* ISNI: 0000 0000 8094 3287
* LCCN: n90651982
* NKC: xx0118222
* NLP: a0000003552061
* NTA: 074751964
* RKD: 334333
* SUDOC: 030644372
* VIAF: 14933341
* WorldCat: lccn-n90651982

 |
הרב **משה מאיר הלוי פראג** (י"א בשבט תרפ"ו, 26 בינואר 1926 – י"ב בתמוז תשס"ג, 12 ביולי 2003) היה ראש **כולל שומרי החומות** בירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב שמעון פראג ולרחל לאה בת הרב יצחק אייזיק וחנה ביילא (שניהם נכדי הרב יצחק אייזיק חבר). אביו היה בנו של הרב אברהם אהרן פראג מחבר סדרת הספרים "נרות אהרן", שהיה חתנו של הרב משה נחום ולנשטיין מחבר הספר בני משה וראב"ד בבית הדין של העדה החרדית.

בילדותו למד בתלמוד תורה שומרי החומות שבירושלים. ובבחרותו היה מתלמידיה הראשונים של ישיבת סלבודקה בבני ברק. בתקופה זו למד אצל הרב אברהם ישעיהו קרליץ ה"חזון איש". לאחר מכן חזר ללמוד בירושלים בישיבת עץ חיים אצל הרב איסר זלמן מלצר. כמו כן למד אצל הרב יצחק זאב סולובייצ'יק.

בשנת תשי"ב (1952) זכה בפרס משרד הדתות שחולק ל-18 "עילויי הישיבות". באלול שבאותה שנה נישא לשרה הינדא, בת הרב חיים יהודה לייב וצביה אוירבך. לאחר נישואיו התגורר בבית חמיו בשכונת נחלת צדוק הסמוכה לשכונת שערי חסד בירושלים ולמד בישיבת שער השמים, בתקופה זו זכה (מאי 1956) בפרס לחידושי תורה בכתב של משרד הדתות. בהמשך התמנה כר"מ בישיבת כרם ביבנה ולאחר תקופה עבר ללמד במתיבתא הגדולה בית הראש"ל בירושלים.

בזמן זה ייסד שיעור קבוע באחד מבתי הכנסת בשכונת רחביה, הסמוכה לשכונת נחלת צדוק. הוא המשיך להעביר שיעור גם לאחר שעבר להתגורר בשכונת גבעת שאול. בה התגורר עד לפטירתו. מיד עם הגיעו לשכונת גבעת שאול החל למסור שיעור בתלמוד מידי שבת בשבתו בבית הכנסת נר ישראל - זופניק הסמוך לביתו. בשנת תש"ל (1970) נקרא לכהן כראש כולל שומרי החומות בירושלים, תפקיד אותו נשא עד לפטירתו. בד בבד עם ראשות ה"כולל" החל לעסוק בהוצאה לאור של ספרי אבותיו "נרות אהרון", ושו"ת "בני משה", כמו כן עזר לגיסו הרב ראובן מלמד לערוך את הספר "מליץ יושר" על המסילת ישרים.

בחודש אלול תשמ"ה פרצה האינתיפאדה הראשונה ובדרכו לכותל המערבי נדקר בגבו על ידי מחבל ונשאר משותק עד יומו האחרון, במשך כשמונה עשרה שנה. עקב דקירה זו הוצרך לטיפולים רפואיים בחו"ל ושהה שם מספר חודשים, אז הפסיק למסור את שיעורו הקבוע בשכונת רחביה.

נפטר בשבת י"ב בתמוז תשס"ג והוא בן 77, ומנוחתו בחלקת הרבנים שבהר המנוחות בירושלים. הוכר כחלל פעולות איבה, ומונצח באנדרטה בהר הרצל בלוח מס' 73.

לאחר פטירתו יצאו לאור כתביו בשם **שם מאיר** על התורה ועל התלמוד.

משפחתו
------

אחיו היו רבי בנימין זאב דיין בבד"צ אגודת ישראל ומהדיר תורני, רבי אברהם אהרן, ורבי יצחק אייזיק (חתן הרב אברהם דוד רוזנטל) דיין בבד"צ אגודת ישראל. אחיותיו נישאו לרבי ראובן מלמד מחבר הספר "מליץ יושר" על מסילת ישרים לרמח"ל, לרבי שבתי מינסקי ולרבי לוי מיבסקי. גיסו אחי אשתו הוא הרב שלמה זלמן אוירבך.

ילדיו: רחל לאה אשת הרב דוד יצחק שפירא ראש ישיבת באר יעקב, צביה אשת הרב יעקב דוד אילן מראשי  ישיבת כנסת יצחק בחדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תקציר קורות חייו בקובץ ישורון מתוך אתר היברובוקס
* משה מאיר פראג באתר Geni
* משה מאיר הלוי פרג ז"ל, באתר ההנצחה "לעד"

הערות שוליים
------------

1. ↑  חולקו פרסים לח"י עילויי ישיבות, שערים, 10 ביוני 1952.
2. ↑  היום חלוקת פרסים לתלמידי ישיבות מצטיינים, הצופה, 6 במאי 1956.
3. ↑  29 באוגוסט: סכין בשער שכם, כותרת ראשית, 4 באוגוסט 1985
**Grand Theft Auto: Chinatown Wars** הוא משחק פעולה מסוג עולם פתוח, שפותח על ידי Rockstar Leeds (אנ') בשיתוף עם Rockstar North (אנ'), ושווק על ידי Rockstar Games. המשחק יצא לנינטנדו DS במרץ 2009, ל-PSP באוקטובר 2009, ל-iOS בינואר 2010 ולמכשירי האנדרואיד וה-Fire OS בדצמבר 2014. זהו המשחק ה-13 בסדרת משחקי Grand Theft Auto.

עלילה
-----

הסיפור, שמתרחש בשנת 2009 בעיר ליברטי סיטי הבדיונית (מבוססת על ניו יורק), עוקב אחר חבר טריאדה צעיר בשם הואנג לי, שתוקפים לא ידועים גונבים ממנו ירושה משפחתית: חרב שהעניק אביו המנוח של הואנג. לאחר ששרד, הואנג יוצא למסע למצוא את החרב ולנקום באחראים לגניבה, מה שמוביל אותו להיות מעורב במאבק כוחות בליברטי סיטי ובסופו של דבר לחשוף את האמת על רצח אביו.

משחקיות
-------

המשחק תוכנן באופן בסיסי עבור שחקנים על מנת לקיים אינטראקציות בולטות עם אובייקטים במערכות ה-DS והסמארטפונים באמצעות שליטה במסכי המגע שלהם, תוך שהוא מציע אלמנטים ייחודיים של משחק שלא היו בסדרת Grand Theft Auto. האלמנט הבולט ביותר במשחק הוא היכולת לקנות סמים מספקים ולמכור אותם לסוחרים כדי להרוויח כסף, שהיה שנוי במחלוקת לאחר צאת המשחק. למרות זאת, המשחק קיבל ביקורות חיוביות במידה רבה מצד המבקרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Grand Theft Auto: Chinatown Wars** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Grand Theft Auto: Chinatown Wars (באנגלית)

* "Grand Theft Auto: Chinatown Wars", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

| Grand Theft Auto |
| --- |
| משחקים | Grand Theft Auto • Grand Theft Auto 2 • Grand Theft Auto III • Grand Theft Auto: Vice City • Grand Theft Auto: San Andreas • Grand Theft Auto Advance • Grand Theft Auto: Liberty City Stories • Grand Theft Auto: Vice City Stories • Grand Theft Auto IV • Grand Theft Auto: Chinatown Wars • Grand Theft Auto V (Grand Theft Auto Online) • Grand Theft Auto VI |
| הרחבות | Grand Theft Auto: London 1969 • Grand Theft Auto: London 1961 • GTA IV: The Lost And Damned • Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony |
| מקומות | Liberty City • Vice City • Los Santos |



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16600832v (data)

 |
**ארנסט לנל "ג'יי. אר." ברמר** (באנגלית: **Ernest Lenell "J. R." Bremer**; נולד ב-19 בספטמבר 1980 בקליבלנד, אוהיו, ארצות הברית), הוא כדורסלן עבר אמריקאי-בוסני ששיחק בעמדת הרכז. ברמר התחיל את הקריירה שלו באוניברסיטת סנט בונבנטור. הוא שיחק עד 2004 בליגת ה-NBA, אז עבר לאירופה. ברמר הוא שמאלי ומתנשא לגובה 1.88 מטר. בשנת 2008 היה אחד ממקבלי השכר הגבוהים ביותר מבין הרכזים באירופה.

קריירת ה-NBA
------------

ברמר הוחתם על ידי הבוסטון סלטיקס ב-17 ביולי 2002 לאחר שלא נבחר בדראפט; באותה שנה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. לאחר שנתיים בסלטיקס הועבר ביחד עם ברונו סונדוב, לאחר בחירה בסיבוב השני של הדראפט, לקליבלנד קאבלירס, תמורת גומיין ג'ונס. ב-3 במרץ 2003 הוא שוחרר מקליבלנד וב-11 במרץ חתם בקבוצת גולדן סטייט ווריורס, בה נודע בשל הצלחתו בקליעה מעבר לקשת השלוש נקודות.

בדראפט ההרחבה שהתבצע ב-2004 לאחר צירוף קבוצת השארלוט בובקאטס ל-NBA, הועבר ברמר מגולדן סטייט לשארלוט (יחד עם מרכוס פייזר מקבוצת שיקגו בולס ושחקנים נוספים); עם זאת, הוא שוחרר מהקבוצה מבלי ששיחק בה ולו משחק אחד.

קריירה באירופה
--------------

ב-2004 עבר ברמר באירופה. תחילה שיחק במלאגה מהליגה הספרדית, ולאחר מכן בביילה מהליגה האיטלקית. כן שיחק בפאוק סלוניקי מהליגה היוונית, בבוסנה מהליגה הבוסנית, בספרטק פרימורג', בטריומף ליוברצי ובצסק"א סמרה מהליגה הרוסית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Players in Europe Ponder A N.B.A. Pension". הניו יורק טיימס". 13 בדצמבר 2009. נבדק ב-5 במאי 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**יואב וַסְפִּי** (1940 – 16 באוקטובר 1973) היה מפקד גדוד טנקים בצה"ל שעוטר בעיטור העוז על פעולתו בחזית הצפון במלחמת יום הכיפורים. הוא נהרג בקרב במהלך המלחמה.

ביוגרפיה
--------

יואב וספי נולד בעיר אבאדאן שבאיראן ועלה לישראל בגיל תשע. הוא למד בבית הספר היסודי "הדר יוסף" ובבית הספר התיכון החקלאי בנהלל. היה חבר בתנועת השומר הצעיר. כדי לסייע כלכלית למשפחתו דחה את מועד גיוסו לצה"ל.

וספי התגייס לשירות סדיר ב-1959 ולאחריו התמיד בשירות קבע. הוא התנדב לשרת בחיל הרגלים, עבר קורס צניחה, קורס מ"כים וקורס קצינים. כקצין הוצב בסיירת שקד, שבה התקדם עד לתפקיד סגן המפקד. בהמשך עבר הסבה לשריון. השתתף בקורס למפקדי פלוגות שריון ובקורס קציני סיוע-אוויר ולמד בבית הספר לפיקוד ומטה. הוא הדריך בקורסים בבית הספר לשריון ובקורס מפקדי פלוגות ומילא תפקידי פיקוד בחיל. במלחמת ששת הימים לחם בסיני במסגרת חטיבה 7. הוא שירת כקצין אג"ם וכמפקד גדוד שריון ונחשב לקצין מקצועי ולמצטיין בעבודת מטה. הוא החל בלימודי גאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב.

וספי נשא אשה ונולדו להם שלושה ילדים. הם התגוררו במושבה יסוד המעלה, המקום שבו נולדה אשתו.

### במלחמת יום הכיפורים

כשפרצה מלחמת יום הכיפורים היה וספי מפקד גדוד הטנקים 39, גדוד המילואים של חטיבה 188 שהיה מצויד בטנקי שוט קל. הגדוד התגייס ועלה לרמת הגולן ב-7 באוקטובר. בשלב זה כבר נפגעה שרשרת הפיקוד של חטיבה 188 והגדוד עבר תחת פיקוד חטיבת המילואים 4 שנקראה לבלום את ההתקפה הסורית. בצהרי 7 באוקטובר נע וספי בראש פלוגה מגדודו בציר מעלה גמלא. באזור מעלה גמלא נתקלו בגדוד טנקים סורים, ובקרב שהתפתח השמידו יחד עם חטיבה 4 כ-10–20 טנקים ובלמו את התקדמות הגדוד הסורי.

בימים הבאים הוביל את גדודו בקרבות במסגרת התקפת הנגד של אוגדה 146 בדרום רמת הגולן. ב-9 באוקטובר תקף עם חמישה טנקים את מערך תל עכשה נוכח הפגזה וכבש את יעדו. גדודו השמיד בימי הלחימה 60 עד 70 טנקים סוריים. במהלך הקרבות נפגע הטנק שלו שלוש פעמים.

ב-16 באוקטובר תקף גדוד 39 באזור א-ריחניה (ממזרח להר בני רסן). בעת ההתקפה, בעודו מוביל את הגדוד תחת הפגזת ארטילריה כבדה, נפגע וספי כאשר הוציא את ראשו מצריח הטנק לצורך תצפית ונהרג.

יואב וספי היה בן 33 במותו. לאחר המלחמה הוא הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בראש פינה. הוא היה אחד מ-28 קצינים בדרגת סגן אלוף ומעלה שנהרגו במלחמה.

הנצחה
-----

בשנת 1975 הוענק לוספי לאחר מותו עיטור העוז על פעולתו במהלך המלחמה.

שמו של וספי הונצח בתשע אנדרטאות שונות, וביניהן אנדרטת יד לשריון בלטרון, פארק סיירת שקד שליד אופקים, אנדרטה ביישובו יסוד המעלה ואנדרטה בבית הספר החקלאי בנהלל.

בנו של וספי, ארנון, שירת בחטיבת הצנחנים ונפל במהלך שירותו הצבאי בשנת 1983. נכדו ארנון נהרג ב-2023 במלחמת חרבות ברזל. נכדתו של יואב, שיינא, היא גולשת אלפינית פאראלימפית.

קישורים חיצוניים
----------------

* יואב וספי, באתר יזכור
* יואב וספי, באתר הגבורה
* יואב וספי, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
* פלוגה ו גדוד 39 מלחמת יום הכיפורים פרק 7 מתוך 8, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 42:42)
**ריקְלֶה** (**רות**) **גלֶזֶר-קפלן** (ביידיש: **ריקלע גלעזער-קאַפּלאַן**; 17 בדצמבר 1924 – 12 בינואר 2006) הייתה אסירה בגטו וילנה ופרטיזנית שחיברה בתקופת המלחמה שירים פופולריים העוסקים בשואה.

ביוגרפיה
--------

גלזר נולדה בעיר וילנה שבפולין. בגיל 16, כשנכבשה העיר על ידי הגרמנים, גורשה לגטו וילנה.

בגטו חיברה שירים למנגינות של פזמונים ידועים. בשיר "גטו שלי" ("דו געטאָ מײַן"), שחיברה למנגינת השיר הרוסי "מוסקבה שלי" ("Моя Москва") מאת המלחין הסובייטי איסאק דוּנאיֶיבסקי, מתאר באירוניה לא את יופייה של העיר (כבמקור), כי אם את תלאות הגטו.

כשהייתה בת 18 התפרסם שירה הנודע "היה זה יום קיץ" ("ס'איז געווען אַ זומערטאָג", סִיז גֶווֵן אַ זוּמֶרטוֹג), שאותו כתבה למנגינת הלהיט היידי "פָּפִּירוֹסְן" ("פּאַפּיראָסן", 'סיגריות') מאת הרמן יבלוקוף. השיר עוסק בפּוֹנָאר, הפרוור שבו נרצחו עשרות אלפי יהודים, רובם בני וילנה. (לימים זכה השיר להקלטות, והושר בין היתר על ידי חוה אלברשטיין.)

זמן קצר אחרי כן גורשה מהגטו למחנה. היא הצליחה לקפוץ מהרכבת, יצרה קשר עם אנשי ארגון הפרטיזנים המאוחד (פ.פ.או) והצטרפה לפרטיזנים הליטאים של יערות רודניקי שמדרום לווילנה, כלוחמת בגדוד "מוות לפאשיזם". בין הפעולות הצבאיות הוסיפה לכתוב.

בחודש דצמבר 1948 עלתה לישראל עם משפחתה באונייה "נגבה" והמשפחה השתקעה בחולון.

בשנת 1991 התפרסם בהוצאת טרקלין בתל אביב ספר שיריה, "לידער פון לעבן" (לידֶר פוּן לֶבְּן, 'שירי חיים').

ספר שיריה
---------

* **לידער פון לעבן**, תל אביב: טרקלין, תשנ"א 1991.

לקריאה נוספת
------------

* **לידער פון די געטאָס און לאַגערן**; טעקסטן און מעלאָדיעס געזאַמלט: ש’ קאַטשערגינסקי; רעדאַקטירט: ה' לייוויק, ניו יורק: ציקא, 1948, עמ' 7–8, 364.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקלה גלזר** בוויקישיתוף
* ריקלה גלזר בקטלוג פרידמן, אוניברסיטת פנסילבניה
* רות-ריקלה קפלן (גלזר) באתר ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות
* ריקלה גלזר באתר Music and the Holocaust (באנגלית)
* עדות באתר יוטיוב
* עדות באתר יוטיוב
* ריקלע גלעזער-קאפלאן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  S'iz geven a zumertog באתר Music and the Holocaust (באנגלית).
2. ↑  ריקלה קפצה מהרכבת לפונאר והצטרפה לפרטיזנים. השירים שלה תיעדו הכול - וואלה! תרבות, באתר וואלה!, ‏2023-04-17

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394070805171
* LCCN: nr91037360
* VIAF: 174104819
* WorldCat (עם VIAF): 174104819

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פרויקט תת-קרקעי 131** הוא מערכת מנהרות במחוז הוביי בסין שנבנתה בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים כדי לשמש כמקלט גרעיני עבור מפקדת הפיקוד של צבא השחרור העממי הסיני במקרה של מלחמה גרעינית. המתקן מעולם לא הושלם או הושמש במלואו, והוא פתוח למבקרים כאטרקציה תיירותית.

מקום
----

הפרויקט ממוקם בעיירה Gaoqiao[דרוש תעתוק] שבגזרת Xian'an,[דרוש תעתוק] במחוז הוביי. מדובר על מיקום שנמצא כ-15 ק"מ מזרחית לאזור העירוני של Xianning ו-80 ק"מ דרומית לווהאן.

היסטוריה
--------

 דלתות במנהרה ליד הכניסה
עם התגברות המתח בין סין לברית המועצות בשלהי שנות השישים, מנהיגי סין חשבו כי נכון לבנות מספר מתקנים תת-קרקעיים כדי להגן על האוכלוסייה הצבאית, כמו גם על גופי הפיקוד והבקרה שלה, במקרה של סכסוך גרעיני. הידוע ביותר מבין מתקנים אלה הוא העיר התחתית של בייג'ינג.

ב־31 בינואר 1969 התקבלה החלטה להקים מטה פיקודי מחתרתי לצבא המדינה; שם הקוד "131" לפרויקט נובע מתאריך זה, 01-31. הרמטכ"ל במחלקת המטה הכללי של הצבא לשחרור העם, גנרל הואנג (黄永胜) עצמו היה אחראי על הבנייה.

במסגרת הפרויקט הוקמה מערכת מנהרות עם חדרי ישיבות, משרדים למפקדים הבכירים (כולל המפקד הראשי, מאו דזה-טונג), מרכז תקשורת וכו'. מתחת לגבעות באזור הוקמו המנהרות ומעל פני השטח נבנו וילות עבור מאו דזה-טונג וסגנו. עם זאת, לאחר מותו של לין ביאו ומעצרו של הואנג יונגשנג בספטמבר 1971, הפרויקט נפסק, והוא מעולם לא הושלם. לא מאו ולא לין ביאו ביקרו באתר מעולם.

על פי דיווחי מערכת המנהרות אורכה 456 מטרים, ועלותה מוערכת ב-130 מיליון יואן.

מצב נוכחי
---------

 במנהרה
בשנת 1981, אתר פרויקט 131 הועבר לידי הרשויות האזרחיות בעיר שְׂייֵנִּינְג, בה הוא נמצא. בית-יוקרה ומתקן כנסים הוקם מעל פני האדמה, בעוד מערכת המנהרות הפכה לאטרקציה תיירותית. נכון לקיץ 2008, החדרים התת-קרקעיים חשופים ברובם, מעוטרים בשלטים המתארים את השימוש המיועד לכל חדר, רהיט תקופתיים וכמה מפות העוסקות בהיסטוריה הצבאית של סין. יש גם כמה תערוכות ( תגי מאו, פוסטרים וכו ') בביתנים שעל פני השטח. בניגוד לביתנים והווילות, המנהרה עדיין נחשבת לפרויקט צבאי ולכן סגורה למבקרים שאינם סינים (עדכנית לאפריל 2009).

קברו של הואנג יונגשנג נמצא גם הוא באתר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרויקט תת-קרקעי 131** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  神秘131工程:60年代修建的防核地下指挥部 [Mysterious Project 131: An underground nuclear command headquarters constructed in the 1960s]. *xjqmx.gov.cn* (בסינית פשוטה). אורכב מ-המקור ב-2011-05-21. נבדק ב-2019-09-19.
2. 1 2  The "Underground Project 131" museum handout.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פרויקט תת-קרקעי 131"**.
אבן מעוטרת בשימוש משני כחלק מקשת מבנה באתר 
האפסיס במבנה שמשרים ששימש ככנסייה 
**רַמְתַ'נִיֶה** (בערבית: **ﺍﻟﺭﻣﺜﻨﻴﻪ** ,"מרעה גמלים") הוא כפר נטוש במרכז רמת הגולן, כ-10 קילומטרים ממזרח לקצרין. הכפר היה מיושב לסירוגין בתקופות שונות, ומהמאה ה-19 ישבו בו בני העדה הצ'רקסית, עד עזיבתם במהלך מלחמת ששת הימים. בסוף המאה ה-19 נעשה בו אחד הניסיונות הראשונים להתיישבות יהודית ברמת הגולן.

הכפר נמצא על כיפה שגובהה 831 מטר מעל פני הים, ובתיו בנויים אבני בזלת. מדרום לו נמצאת כיפה נוספת בגובה 826 מ', הקרויה **תל א-רמת'ניה**, וכלולה באדמות הכפר.
באזור הכפר מצויים 11 מקורות מים אולם שניים מהם שימשו את תושבי הכפר - בירכת א-רמתניה למרגלותיו במזרח והמעיין עין א-רמתניה שמצפון לו.

כחצי קילומטר דרומית-מזרחית לכפר נתגלו שרידים ארכאולוגיים רבים המשויכים לתקופה הרומית והביזנטית. חלק מבתי הכפר אף שרדו במקומם מאז התקופה הביזנטית, ואחד מהם שימש כנראה כנסייה. בין הממצאים: כתובת עם המספר 850 בספרות רומיות, אשר לפי הספירה הסלבקית מתייחסת לשנת 538 לספירת הנוצרים; כתובות ביוונית, צלבים ודמויות בעלי חיים. ככל הנראה ננטש היישוב הביזנטי עם הכיבוש המוסלמי של האזור בשנת 636, מאז היישוב יושב וננטש לסירוגין בעיקר על ידי שבטים בדווים נוודים. בשלב כלשהו לפני סוף המאה ה-19, יושב הכפר על ידי צ'רקסים.

בשנת 1885 רכשה אגודת "חברת בית יהודה", שבה פעלו אישים כמשה פעליקסון ושמואל שולמאן, 15 אלף דונם מאדמות הכפר, וכ-35 משפחות יהודיות עלו לכפר והשתכנו בכמה מבתיו. בחורף 1885 זרעו המתיישבים את האדמות יחד עם החקלאים בני הכפר, אך רק מספר קטן של גברים נשאר בכפר כדי לעבד את האדמות, בשל המחסור במבני מגורים. כעבור זמן מה הסתבר שעסקת רכישת הקרקעות אינה חוקית, היא בוטלה בטרם הושלמה, והמתיישבים עזבו את המקום ב-1887. כמה מהם היו בין מקימי המושבה בני יהודה בביר א-שכום שבדרום הגולן. זכרם של מתיישבי רמת'ניה היהודים מונצח כיום בשמו של הר בני צפת שברכס בשנית, כ-3 ק"מ מצפון-מזרח לכפר ושל מאגר בני צפת, כקילומטר ממזרח לכפר.

לקריאה נוספת
------------

* אריה יצחקי, **מדריך ישראל: חרמון, גולן**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1978. (עמ' 154-156)

קישורים חיצוניים
----------------

* קלודין דופין ושמעון גיבסון, ‏יישובים עתיקים וסביבתם בלב הגולן – תוצאותיהן של עשר שנות סקר (1988-1978), **קתדרה** 73, תשרי תשנ"ה, ספטמבר 1994
* תמונות מהאתר טיולי (למטייל).
* אל-רמת'אניה באתר מקומות שהזמן שכח

* ועד החברה "בני יהודה" מחסדי הישוב לעבודת האדמה בגולן ארץ הבשן והגלעד, המגיד, 15 באפריל 1886
* קול קורא לעזרת בני יהודה!, הצבי, 30 באפריל 1886
* נחלת בני יהודה, הצפירה, 15 ביולי 1886
* נחלת בני יהודה (המשך מגליון 73), הצפירה, 16 ביולי 1886
* נחלת בני יהודה (המשך מגליון 74), הצפירה, 18 ביולי 1886
* נחלת בני יהודה (סוף מגליון 76), הצפירה, 25 ביולי 1886

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה יצחקי, עמ' 156
2. ↑  אנציקלופדיה מפה, 2000
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים ריקים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**תעלת אלברט** (בהולנדית: Albertkanaal, בצרפתית: Canal Albert) היא תעלה בצפון מזרח בלגיה הקרויה על שם אלברט הראשון, מלך הבלגים. מחברת את הערים אנטוורפן ולייז' ונהרות המז והסכלדה. עומקה 3.40 מטר, גובהה 6.70 מטר, ואורכה 129.5 ק"מ. התעלה מסוגלת לשמש להובלת ארבה בת עשרת אלפים טון.

התעלה נחפרה בין 1930 ל-1939 והשימוש בה החל בשנת 1940. בשל מלחמת העולם השנייה הניצול המלא של התעלה החל רק בשנת 1946. הבדל הגובה בין אנטוורפן ולייז' הוא 56 מטרים. שישה תאי שיט דרושים על מנת להתגבר על הבדלי הגובה. בחמישה מהתאים יש הפרשי גובה של עשרה מטרים, ובאחד של 5.35 מטרים.

המסע לאורך התעלה ארך שבוע בשנות ה-30. מאז השלמת תעלת מיין-דנובה ב-1992 יכולה אסדה לשוט כיום מאנטוורפן אל הים השחור. במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה התעלה כקו הגנה, היא שמשה להגן הן על אזור בלגיה והן על מחוזותיה הצפון מזרחיים של צרפת. במהלך המערכה על צרפת בשנת 1940 הצליחו הגרמנים לחצות את התעלה עוד ביומה הראשון של המערכה. בספטמבר 1944 חצתה את התעלה הדיוויזיה הקנדית השנייה במהלך שחרור בלגיה והולנד מהכיבוש הנאצי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תעלת אלברט** בוויקישיתוף
* תעלת אלברט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תמונה: שטפון תעלת אלברט, אמר, 17 ביולי 1939

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4383144-8
* NKC: ge132316
* SUDOC: 061073237
* VIAF: 48148570658224311428
* WorldCat (עם VIAF): 48148570658224311428

 |