recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שתל תת-עורי** הוא שינוי גוף אשר במהלכו מוכנס גוף תלת־ממדי מתחת לפני העור אשר מאפשר לגוף להחלים ובמהלך תהליך זה מתחת לעור נוצרות בליטות בצורה המבוקשת אשר נתפסות כאסתטיות בעיני המבצע. שתלים אלה עשויים פעמים רבות מסיליקון אשר מקבל את הצורה הרצוייה ביציקה או בגילוף. אנשים רבים אשר ביצעו הליך זה מצרפים את השתל לשינויי גוף נוספים על מנת ליצור אפקט דרמטי רצוי. ההליך מכונה גם שתל תלת־ממדי או באנגלית "pocketing".

היסטוריה
--------

שתל תת-עורי ראשון הושתל ב-1994. מקובל כי חלוץ תחום ההשתלות הוא Steve Haworth. בסטודיו הפירסינג שלו HTC Body Piercing, בפיניקס אריזונה. הוא ביצע לראשונה את ההליך כשביקשו ממנו צמיד. הוא הגיע למסקנה שהוא יכול לשים שרשרת של חרוזים מתחת לעור של הלקוחה שלו ליצור את האפקט שהיא חפצה בו. בהמשך, בשנת 1998המדען קווין ווריק ניסה להשתיל שבב RFID וכמו כן, השתלה של מערך אלקטרודות. מאז השתלות אלה, אומנים רבים ביצעו סוגים מגוונים של השתלות. בין אומנים אלה ניתן לציין בין השאר את סטלארק אשר לו אוזן מושתלת בזרועו.

סוגים
-----

קיימים שני סוגים עיקריים לשתלים, תת-עורי ועורי. סוג נוסף אשר קיים הוא שתל מגנטי תת-עורי.

### תת-עורי

שתלים אשר באופן כולל טמונים בתוך הדרמיס. שתלים אלה מיועדים הן לצרכים אסתטים והן לצרכים רפואיים. בין השימושים הרפואיים שהשתל מסייע בהן הוא שחרור תרופות במשך זמן ארוך מתוך אמופלה אשר מושתלת תחת העור. מתן תרופה בצורה זו משמש בין השאר לשחרור תרופות למניעת הריון בפרקי זמן ארוכים. בגרסה האסתטית של השתלים, ניתן לעצב אותם לכל צורה רצויה. לרוב הם עשויים מסיליקון. עם כי קיימות גם גרסאות טפלון.

הליך הביצוע
-----------

על מנת להתקין את אחד משני סוגי השתלים, מבצעים חתך עד לשכבה התת עורית, מעלית עורית, מכשיר רפואי, מפריד את תת-העור והחיתולית ויוצר את הכיס בו יוכנס השתל. לאחר הנחת השתל, החתך נתפר. סרט דביק רפואי מודבק לעתים קרובות כדי למזער את התנועה בזמן שהעור חוזר לצורתו המקורית סביב השתל.

שתל תת-עורי בזרוע
מכשיר לביצוע שתל תת-עורי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שתל תת-עורי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Norton, Quinn (8 מרץ 2006). "Body Artists Customize Your Flesh". *Wired Magazine*. נבדק ב-15 דצמ' 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Berry, Richard. "Seen my knuckle-duster, anywhere?". *Herald Sun*.
3. ↑  Warwick, K.; Gasson, M.; Hutt, B.; Goodhew, I.; Kyberd, P.; Andrews, B.; Teddy, P.; Shad, A. (2003). "The Application of Implant Technology for Cybernetic Systems". *Archives of Neurology*. **60** (10): 1369–73. doi:10.1001/archneur.60.10.1369. PMID 14568806.
4. ↑  Klintron (21 במאי 2007). "Third ear open". *Technoccult*. אורכב מ-המקור ב-20 באוגוסט 2007. נבדק ב-15 דצמ' 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Implant Aftercare". The Church of Body Modification. אורכב מ-המקור ב-2007-12-10. נבדק ב-15 דצמ' 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Harrison,I. Warwick,K. and Ruiz,V. (2018), "Subdermal Magnetic Implants: An Experimental Study", Cybernetics and Systems, 49(2), 122-150.
7. ↑  Sirvin, Irving; Diaz, Soledad; Holma, Pentti; Alvarez-Sanchez, Francisco; Robertson, Dale N. (1983). "A Four-Year Clinical Study of NORPLANT Implants". *Studies in Family Planning*. **14** (6–7): 184–191. doi:10.2307/1965499. JSTOR 1965499. PMID 6414121.
הרב **יצחק יהודה שמלקיש** (תקפ"ח-י' בתשרי תרס"ו, 1905-1827) היה מרבני גליציה ונחשב לאחד מגדולי הפוסקים בדורו. ראב"ד לבוב ומחבר שו"ת **בית יצחק**.

קורות חייו
----------

נולד לרב חיים שמואל בלבוב והתפרסם בכשרונותיו הגדולים כבר כילד. רבו המובהק היה הרב יעקב משולם אורנשטיין, אב בית הדין של לבוב ומחבר ספר "ישועות יעקב" על ארבע חלקי השולחן ערוך. נישא בשנית לבתו של הרב חיים שמואל בירנבוים בעל ה"רחש לבב" וחתנו של רבי עקיבא איגר.

נכדו היה הרב אהרן לוין מרישא, מראשי אגודת ישראל. אחיינו ותלמידו היה הרב גדליה שמלקיש, מראשי תנועת המזרחי, שאף מילא את מקומו ברבנות פרמישלא.

שימש ברבנות בכמה קהילות בגליציה, ובהן בברעזאן בפשמישל, ובתרנ"ד (1894) מונה לרבה של לבוב (למברג). התכתב בהלכה עם רבני דורו, כדוגמת הרב ישראל הכהן רפפורט.

חיבורו, שו"ת בית יצחק, הכולל שישה חלקים ובתוספת חידושים פרסם אותו כאחד מגדולי הדור. בישיבות החשיבו מאוד את דרך הניתוח שלו להבנת סוגיות התלמוד, דרך הפסיקה שלו וחידושיו. בתשובותיו עסק גם בחידושי העולם המודרני של תקופתו: טלגרף, טלפון, הדלקת חשמל בשבת, קרונות חשמליות, וכדומה.

בסוגיית קבלת מצוות בגיור שהתעוררה בעת החדשה, הוא נחשב לאבי השיטה המחמירה לפיה אם מתברר שגר אינו מתכוון לשמור מצוות - גיורו בטל.

ספריו
-----

* **שאלות ותשובות בית יצחק**.
* **בית יצחק על התורה**

לקריאה נוספת
------------

* אריה מנצ'ר (עורך), **ספר פשמישל**, תל אביב: ארגון יוצאי פשמישל בישראל, תשכ"ד 1964, עמ' 65.
* מאיר וונדר, **אנציקלופדיה לחכמי גליציה**, ח"ה, עמ' 334–341 (וביבליוגרפיה שם).

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי יצחק יהודה שמלקיש, בלקסיקון הרבני 'אישי ישראל'
* יצחק יהודה בן חיים שמואל שמלקיש (1828-1905), דף שער בספרייה הלאומית

ספריו
* שו"ת בית יצחק באתר HebrewBooks:
	+ חלק אורח חיים
	+ חלק יורה דעה
	+ חלק אבן העזר
	+ וחלק חושן משפט

הערות שוליים
------------

1. ↑  שו"ת "אגרות משה" יורה דעה חלק ב סימן יד ("מגדולי גליציה"), "מנחת יצחק" חלק ה סימן צג ("מגדולי האחרונים"), "ציץ אליעזר" חלק טז סימן כט, "יחוה דעת" חלק א סימן צא.
2. ↑  הרב משה לייטר, **דיוקנאות רבני עיר אחת**, הדרום, כרך י, עמ' 51.
3. ↑  שו"ת מהר"י הכהן ח"א יו"ד י.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506103105171
* ISNI: 0000 0000 6697 0174
* LCCN: n96091464
* VIAF: 261296200
* WorldCat: lccn-n96091464

 |
טרנס היל ובאד ספנסר בשנות ה-80
טרנס היל, 2018
**מריו ג'ירוטי** (באיטלקית: **Mario Girotti**, שנודע בשם הבמה שלו, **טרנס היל** (באנגלית: **Terence Hill**)‏; נולד ב-29 במרץ 1939), הוא שחקן קולנוע ממוצא איטלקי, שהתפרסם בשנות ה-70 ככוכב סדרת "מערבוני הספגטי", **טריניטי**.

קורות חייו
----------

טרנס היל נולד בשנת 1939 בוונציה בשם מריו ג'ירוטי, לאב איטלקי מן העיר גוביו ואם גרמניה מן העיר דרזדן, למשפחה בת שלושה ילדים.
בשנת 1943 עבר עם משפחתו לעיירה בקרבת דרזדן, בה עבד האב ככימאי. בילדותו דיבר גרמנית.
בשנת 1947 שבה המשפחה לאיטליה, לעיר אמליה שבאומבריה, שם סיים את לימודיו התיכוניים. הוא התגלה כשחקן מוכשר כבר בהיותו ילד, ושיחק בסרטים איטלקיים רבים תפקידי ילדים. בגיל 15 למד שלוש שנים בבית ספר למשחק. משם המשיך בלימודי ספרות באוניברסיטת רומא.
הוא השתתף במספר סרטים איטלקיים, ביניהם של הבמאי לוקינו ויסקונטי. לאחר מכן השתתף ב-4 מערבונים של "וינטו", המבוססים על ספריו של קרל מאי.

בשנת 1967 השתתף במערבון שצולם בדרום ספרד. המפיקים ביקשו שיופיע תחת פסאודונים בעל צליל אמריקאי ולכן החליט להסב את שמו האיטלקי לשם "טרנס היל".
בסרט זה הכיר את אשתו לעתיד, לורי צוויקלבאואר, אמריקאית ממוצא בווארי. השניים נישאו לאחר היכרות של חודשיים.

### טריניטי

היל הופיע במשותף לראשונה ב-1959 בסרט "חניבעל" עם השחקן באד ספנסר.
השניים כיכבו החל משנת 1970 בסדרת סרטי "טריניטי ובמבינו". היל גילם את "טריניטי" ואילו באד ספנסר גילם את "במבינו".
הסרט הראשון נקרא "קוראים לי טריניטי", ואחריו הסרטים "עדיין קוראים לי טריניטי", "שמי הוא עדיין טריניטי" ו"טריניטי ובמבינו". זה הפך לסרט האיטלקי המצליח ביותר. מאז הכינויים דבקו בהם.

### בסרטי אריה להולה

היל הופיע בכמה מערבונים בבימויו של אריה להולה בתחילת שנות השישים. אחד מסרטים אלו, "דו-קרב בשמש (1965)" (אנ'), הוא מערבון בהפקה גרמנית-איטלקית שהופץ ב-1965 ובו שיחק טרנס היל באחד התפקידים הראשיים.
התסריט היה של להולה בשיתוף עם מארק חלאסקו.

### חיים אישיים

טרנס היל נשוי לשחקנית לורי צוויקלבאואר. יש להם שני ילדים משותפים: ג'ס (נולד 1969) ורוס (בן מאומץ, נולד 1973). רוס נהרג בתאונת דרכים ב-1990.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרנס היל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טרנס היל
* טרנס היל, ברשת החברתית פייסבוק

* טרנס היל, ברשת החברתית אינסטגרם

* טרנס היל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* טרנס היל, באתר AllMovie (באנגלית)

* טרנס היל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* טרנס היל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* טרנס היל, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007407658005171
* BNE: XX1224585
* BnF: cb13895224k (data)
* GND: 118551078
* ICCU: UBOV496381
* ISNI: 0000 0001 0914 9379
* LCCN: n82022224
* NKC: xx0033907
* NLA: 35552908
* NLP: A17881766
* NTA: 074091271
* SNAC: w6bh6mb9
* SUDOC: 091994896
* Trove: 993642
* VIAF: 72730087
* WorldCat: lccn-n82022224

 |
**מיזומלה מיקרונזית** (שם מדעי: ***Myzomela rubratra***) הוא מין של עוף ממשפחת הדבשניים הנפוץ בטבע באיי מיקרונזיה.

ציפור זו מצויה במספר איים לאורך האוקיינוס השקט, ביניהם באיי מריאנה הצפוניים כמו רוטה, טיניאן וסאיפאן, כמו גם יאפ, איי צ'וק, פונפיי וקוסראי שבמיקרונזיה ובפלאו. בעבר הייתה אוכלוסייה שלה גם בגואם, אך היא נכחדה.

מאפיינים
--------

המיזומלה מגיעה לאורך של 13 ס"מ בקירוב ובמראה מזכירה צופית והיא בעלת מקור מכופף דומה, המותאם ליניקת צוף מפתחי פרחים. היא בעלת נוצות אדומות ופנים, כנפיים וזנב שחורים ומקור שצבעו אפור כהה עד צהוב בבסיסו ולעיתים על כולו בעוד הרגליים אפורות.

היא מעופפת ביערות, ביצות מנגרובים, שיחיות, סוואנות, ואזורים מיושבים חקלאיים ועירוניים, בהם היא מחפשת צוף מפרחים אף שהיא ניזונה גם מחרקים וחסרי חוליות דומים. היא יכולה להימצא גם בהרים אך אלה נדירים במיקרונזיה.

לעיתים זוגות או קבוצות קטנות יאכלו יחד באותה טריטוריה אך לרוב בני המין הם טריטוריאליים ותוקפניים ויגנו על מקומם מעופות אחרים, בני אותו המין או בני מינים אחרים כמו לבן-עין מרוסן.

השפעתה של המיזומלה חשובה לפרחים המואבקים ובהיעדרה, כמו בגואם פרחים רבים נותרו ללא מאביקים ואיבדו מהפצתם, מה שגרר שינויים בערכת האקולוגית.

תת-מינים
--------

* M. r. asuncionis
* M. r. dichromata
* M. r. kobayashii
* M. r. kurodai
* M. r. major
* M. r. rubratra
* M. r. saffordi

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיזומלה מיקרונזית** בוויקישיתוף
* מיזומלה מיקרונזית, באתר ITIS (באנגלית)
* מיזומלה מיקרונזית, באתר NCBI (באנגלית)
* מיזומלה מיקרונזית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיזומלה מיקרונזית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קיבוע חנקן** הוא תגובה כימית שבה חנקן גזי מן האטמוספירה (N2) מומר לתרכובות חנקן מקובע (fixed) כגון אמוניה (NH3) וניטראט (NO3). התהליך מתייחס גם להמרה של חנקן גזי לצורות אחרות, כגון NO2. החנקן האטמוספירי מהווה כשמונים אחוזים מן האוויר, ואחוז גבוה מאוד מהחנקן באוקיינוס, אך הוא אינו זמין לצמחים כגז, אלא לאחר קיבועו בלבד. החנקן המקובע (בעיקר בצורת אמוניה NH3), דרוש ליצירת הנוקלאוטידים וחומצות האמינו. מכאן שהחנקן המקובע הוא נוטריינט בסיסי לכל צורות החיים ועל כן תהליך הקיבוע משמעותי לחיים בים וביבשה.

מחזור החנקן ופרופיל החנקן באוקיינוס
-----------------------------------

מחזור החנקן בטבע הוא תהליך בו נעשים חילופים מתמידים בין חנקן אטמוספירי לחנקן הספוח בקרקע. מחזור החנקן מושפע באופן משמעותי מתהליכים ביולוגיים. חנקן מן האוויר מקובע על ידי אורגניזמים שונים, העיקרי שבהם הוא כחוליות, בשכבות נמוכות של האוקיינוס ובמים חמים בלבד. המולקולות שנוצרו (ניטריט ואמוניום) נקלטות לתוך חומר אורגני בתהליך שנקרא אסימילציה. בתהליך הפוך, ניטריפיקציה, מפורק החומר האורגני ל-NO3. המחזור נשלם בחזרת החנקן לאטמוספירה בצורת גז, בתהליך שנקרא דניטריפיקציה, תוצאה של נשימה אנאירובית של חיידקים במעמקי האוקיינוס. עקב תהליכים אלו, פרופיל החנקן המקובע הוא כשל נוטריינטים רבים – חסר בפני השטח ומצטבר בעומק. זאת לעומת חנקן גזי שרמתו קבועה בעומקים שונים. לא ברור האם קיים איזון בין תהליך הדניטריפיקציה לתהליך הקיבוע, וקיימים מחקרים הטוענים כי הדניטריפיקציה גוברת והאוקיינוס מאבד חנקן זמין.

קיבוע חנקן בתהליכים א-ביוטים
----------------------------

חנקן נקשר באטמוספירה על ידי סערות ברקים. תרכובות חנקן נוצרות גם תוך כדי תהליכי שרפת דלק, במנועי רכב ובתחנות הכוח. בתחילת המאה העשרים, החלו בייצור דשנים חנקניים בתהליך אשר נקרא הבר בוש (Haber-Bosch) על שם ממציאיו. עקב תהליכים תעשייתיים אלו, ניתן לראות עלייה בכמות החנקן המקובע באוקיינוס. מאמצים גדולים נעשים במשך העשורים האחרונים על מנת להבין כיצד הברזל מבצע את משימתו, וכיצד ניתן לקבע חנקן לשימוש מסחרי, בעיקר לצורכי חקלאות.

פריץ הבר, ממציא תהליך קיבוע חנקן לאמוניה

קיבוע חנקן ביולוגי
------------------

למולקולת החנקן שמונה מצבי חמצון-חיזור שונים, ועל כן היא יכולה לשמש כקולט אלקטרונים בתהליכים ביולוגיים. קיבוע נעשה על ידי חיידקים שונים, באמצעות האנזים ניטרוגנאז, המחזר חנקן לאמוניה, בתהליך שניתן לסכמו במשוואה:

N2 + 8H+ + 8e− → 2NH3 + H2.

מיקרואורגניזמים אלו יכולים להיות אירוביים (הקיבוע נעשה באמצעות חמצן), או אנאירוביים. במקרה של החיידקים האירוביים, יש צורך בהגנה על פעילות האנזים מפני החמצן[דרושה הבהרה].
בים התהליך נעשה בעיקר באמצעות ציאנובקטריות, אשר חלקן נמצאות בסימביוזה עם שרכים. תהליך זה מוגבל על ידי כמות הזרחן והברזל הזמין באוקיינוס. הברזל מגביל עקב תפקידו הקריטי במערכת הפוטוסינתטית, הוא מאפשר הגנה על האנזים ניטרוגנאז מחמצון וחשוב להפקת אנרגיה. בנוסף, הברזל חשוב לפעולה יעילה של האנזים ניטרוגנאז עצמו.

ציאנובקטריה (כחוליות), האורגניזם העיקרי בקיבוע חנקן ימי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיבוע חנקן ימי** בוויקישיתוף
* קיבוע חנקן ימי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531393005171
* BnF: cb11971040s (data)
* GND: 4183273-5
* LCCN: sh85092063
* NDL: 00573102

 |
פרי הקשיו
אגוזי קשיו מעובדים

**קשיו** (שם מדעי: *Anacardium occidentale*) הוא מין של עץ בעל פרחים ממשפחת האלתיים, קרוב משפחה של אלת הבטנה המניבה את הפיסטוק. הוא מגודל באופן מסחרי למטרת שיווק של גרעיניו ופירותיו.

תפוצה
-----

עץ הקשיו גדל באזור אמריקה הדרומית, ומוצאו בצפון מזרח ברזיל. מברזיל, הביאו הפורטוגזים את עץ הקשיו לאפריקה ולדרום מזרח אסיה. כיום הוא מגודל מסחרית ב-32 מדינות שונות, בעלות אקלים טרופי וסובטרופי. מגדלות הקשיו הבולטות (למטרות ייצוא) הן וייטנאם, ניגריה, גאנה, חוף השנהב, הודו, ברזיל ואינדונזיה.

מקור השם
--------

השם "קשיו" (Cashew) מקורו בשם הפורטוגזי "קאז'ו" (Caju) שהוא בתורו מבוסס על השם בטופי עתיקה "אקאג'יו" (acajú).

ועד הלשון העברית קבע ב-1930 כי העץ יקרא בעברית תולענה, ככל הנראה בגלל בלבול בוטני עם העץ המשמש לחרושת עץ הקרוי מהגוני.

מאפיינים
--------

עץ הקשיו הוא עץ בגובה נמוך-בינוני (כ-12 מטרים), ירוק עד, בעל גזע מפותל.

עליו בשרניים וגדולים (לעיתים עד גודל של 22 על 14 ס"מ), צורתם אגסית והם מסודרים בספירלה סביב הענפים. הפרחים מסודרים בתפרחת מרובת פרחים מקובצים ובעלת צורה חרוטית, כאשר כל פרח בעל חמישה עלי כותרת קצרים (7 מ"מ לערך).

מתוך עלי הגביע של הפרח מתפתח פרי מדומה גדול ובעל צורת אגס, הקרוי לרוב "תפוח קשיו". הוא אכיל ובעל בשר רך ומתוק, המוקף קליפה עדינה, ואינו מכיל גרעינים. על אף שהוא נחשב כמעדן באזור ברזיל, הוא אינו מגודל לייצוא היות שאינו משתמר היטב במסע - כעבור 24 שעות מרגע הקטיף מתחיל תפוח הקשיו לתסוס. מיץ הקשיו נמכר לרוב בברזיל ופופולרי מאוד (כמו מיץ תפוזים בישראל למשל).

מפימת הפרי, במקום שבו היה הפרח, מתפתח הפרי האמיתי של העץ - בית גלעין דמוי אגוז. זהו אגוז הקשיו, שמבחינה בוטנית אינו נחשב כאגוז, אלא כפרי הדומה לשקד. ללא עיבוד, אגוז הקשיו אינו אכיל.

רעילות
------

אגוזי הקשיו הנמכרים בשווקים כלא מעובדים למעשה עברו תהליכי חימום וקילוף לפני ששווקו. אגוז הקשיו הטרי, כאשר נקטף מעל תפוח הקשיו, מכיל קליפה כפולה הרוויה שרף. שרף זה מכיל חומר בשם Urushiol‏, חומר דומה לזה המצוי באוג רעיל. מגע שלו עם העור יכול להביא לגירוי, ובבליעה לתגובת הרעלה. כל אגוז קשיו צריך לעבור טיפול מדויק על מנת להסיר את קליפתו בלי להגיר מהשרף על האגוז. לרוב הקליפה מוסרת בחימום עז, כגון אידוי או טיגון, והזרע מחולץ ממנה ומנוקה, ונבדק פרטנית. טיפול זה יקר יחסית לטיפול באגוזים אחרים, ומגולם במחיר אגוזי הקשיו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קשיו** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Anacardium occidentale** |

* קשיו, באתר ITIS (באנגלית)
* קשיו, באתר NCBI (באנגלית)
* קשיו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קשיו, באתר Tropicos (באנגלית)
* קשיו, באתר GBIF (באנגלית)
* קשיו, באתר The Plant List (באנגלית)
* קשיו, באתר IPNI (באנגלית)
* קשיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מידע תזונתי מפורט על אגוז הקשיו
* שלמה פפירבלט, פרי העונה: רעיל, מדומה, וטעים מאד(הקישור אינו פעיל), בבלוג "כתוב בלטינית" באתר הארץ, 13.3.2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  קשיו באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  John Kohler,‏ Raw Cashew Nuts - Are they Really Raw?‎, באתר Living and Raw Foods
3. ↑  Are Raw Cashews Really Poisonous?‎, באתר wiseGEEK

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284722005171
* GND: 4240091-0
* LCCN: sh85020588
* LNB: 000330495

 |
**הצל ליבו של ילד** (אנגלית: **Save a Child's Heart**) היא עמותה המטפלת בילדים חולי לב ממדינות מתפתחות, בהן אין אמצעים וידע לטפל בבעיות לב. העמותה חברה בקואליציית ישראייד.

רקע ופעילות
-----------

עמותת הצל ליבו של ילד היא ארגון הומניטרי ישראלי, הפועל במישור הבינלאומי להצלת חייהם של ילדים חולי לב ממדינות בהן הנגישות לרפואת לב ילדים איננה קיימת או מוגבלת.

עמותת הצל ליבו של ילד הוקמה על ידי ד"ר עמרם "עמי" כהן בשנת 1995 במרכז הרפואי ע"ש וולפסון בחולון. העמותה פועלת היום בבית החולים לילדים ע"ש סילבן אדמס שבוולפסון. מאז הקמתו הציל הארגון כ-6,000 ילדים מ-62 מדינות והביא לישראל למעלה מ-140 אנשי צוות רפואי כדי לעבור הכשרה ולקבל את הכלים הדרושים לטפל בילדים באופן עצמאי ולהקים מרכזי מצוינות במדינות המוצא שלהם.

הארגון זכה לתמיכה מארגונים שונים, ביניהם האיחוד האירופי, זרעים של שלום והמשרד לשיתוף פעולה אזורי, וכך מסייע להצלת חיים של ילדים רבים. בנוסף למשרד הראשי, הפועל בישראל, יש לעמותה שלוחות בארצות הברית, בריטניה, קנדה, הולנד, שווייץ ואוסטרליה אשר מסייעות בגיוס תרומות והעלאת מודעות לפעילות הארגון.

הלוגו של העמותה
---------------

לפני כעשרים שנים, ילדה בשם קטיה, שהייתה אז בת ארבע, הגיעה ממולדובה עם מומי לב רציניים מאוד והייתה קרובה למוות. לאחר כחמישה חודשים וארבעה ניתוחים מסובכים מאוד ועבודת צוות מסורה, קטיה הייתה מוכנה לשוב הביתה. כמה ימים לפני עזיבתה, היא ציירה תמונה, יד אוחזת ילדה קטנה עם לב. כשהתבקשה להסביר את הציור שלה, היא סיפרה את הסיפור הבא: "היה לי חלום, היו הרבה צבעים מעל המיטה שלי, ופתאום יד גדולה מאוד הגיעה באמצע הלילה. ואז טסנו לארץ רחוקה ושם נתנו לי לב חדש, ואני יכולה עכשיו לרוץ ולרקוד".

מתנדבים והעמותה
---------------

לפרויקט 'הצל לב של ילד' יש מגוון רחב של מתנדבים החל ממתבגרים ועד לקשישים, המגיעים להעביר פעילויות פנאי לילדים, הן בבית החולים והן בבית ההחלמה של הפרויקט. המתנדבים עוזרים גם בתחומי האחזקה, התמיכה וההפעלה.

בית החולים לילדים ע"ש סילבן אדמס והעמותה
----------------------------------------

פעילות עמותת "הצל לב של ילד" בישראל מרוכזת בבית החולים לילידם ע"ש סילבן אדמס שבמרכז הרפואי וולפסון בחולון. בית החולים לילדים ע"ש סילבן אדמס החל לפעול בשנת 2021 לאחר 4 שנות הקמה. בית החולים החדש ישפר בצורה משמעותית את הטיפול הרפואי עבור ילדי חולון ובת ים, דרום תל אביב ויפו ויהיה מרכז בינלאומי לרפואת לב ילדים. המבנה החדש, בן 11,000 מ"ר, כולל את כל התשתיות והציוד החדיש ביותר עבור ניתוחי לב וצנתור של ילדים, ועבור הטיפול המלא לפני ואחרי ההליך הרפואי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הצל ליבו של ילד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הצל ליבו של ילד (באנגלית)
* הצל ליבו של ילד, ברשת החברתית פייסבוק

* הצל ליבו של ילד, ברשת החברתית טוויטר

* הצל ליבו של ילד, ברשת החברתית אינסטגרם

* הצל ליבו של ילד, סרטונים בערוץ היוטיוב
* הצל ליבו של ילד, באתר "גיידסטאר ישראל"
* עינב ברזני, הצד הלבבי של ישראל: "הצל ליבו של ילד", באתר ynet, 15 באוגוסט 2008
* עמליה רוזנבלום, מועדון הלבבות השבורים: להציל לבבות של ילדים פלסטינים, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2012
* על הפרויקט במכתב למערכת כתב העת לנסט (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Our Logo, אתר הצל לב של ילד (באנגלית)
2. ↑   ערוץ הכנסת - מחוץ לזמן עם פרופ' אריה שכנר, 1.1.17, סרטון בערוץ "ערוץ כנסת", באתר יוטיוב (אורך: 27:09)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312872805171
* VIAF: 240155518
* WorldCat: viaf-240155518

 |
המונח "Go West" מפנה לכאן. לערך העוסק בהרכב מוזיקלי, ראו גו וסט.
**Go West** (בעברית: **נלך מערבה**) הוא שיר משנת 1979 שבוצע על ידי הרכב הדיסקו וילג' פיפל. השיר זכה בסופו של דבר להצלחה גדולה בהרבה יותר כאשר זכה בשנת 1993 לגרסת כיסוי שבוצעה על ידי להקת הפט שופ בויז.

הגרסה המקורית של וילג' פיפל
---------------------------


הגרסה המקורית יצאה לשווקים כסינגל במהלך שנת 1979. השיר לא זכה לפופולריות רבה בדומה לסינגלים האחרים של הלהקה מאותה התקופה כגון "Y.M.C.A." ו-"In the Navy". השיר נכתב על ידי ויקטור ויליס (הסולן המקורי של להקת אנשי הכפר) וז'אק מוראלי.

מילות השיר מתייחסות לציטוט מהמאה ה-19 "Go West, young man" (לך מערבה, איש צעיר) אשר בדרך כלל מיוחס למו"ל האמריקני הוראס גרילי, אשר קרא להתרחבות של ארצות הברית מערבה תוך התיישבות באדמות החדשות. אף על פי שוויקטור ויליס הכחיש כי הוא כתב את השיר באופן מכוון עם תמה הומוסקסואלית, השיר נחשב על ידי רבים כביטוי לתפיסה לפיה סן פרנסיסקו הייתה האוטופיה של התנועה ההומוסקסואלית בארצות הברית במהלך שנות השבעים.

גרסת הכיסוי של להקת פט שופ בויז
-------------------------------


גרסת הכיסוי של השיר בביצוע להקת הפט שופ בויז יצאה לשווקים במהלך 1993. הסינגל החדש זכה להצלחה ענקית בכל העולם, ובישראל בפרט, כשקטף את תואר "שיר השנה" לשנה זו במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של רשת ג'.

### וידאו קליפ

הקליפ אשר בוים על ידי הווארד גרינהול השתמש באופן ניכר באנימציית מחשב בדומה לשאר הקליפים לסינגלים של להקת פט שופ בויס מתוך האלבום Very.

בתחילת הקליפ מוצג פסל החירות אשר צבוע בצבע אדום, ולאחר מכן מוצגת עיר עתידנית בה ניכר כי השלטון הוא קומוניסטי בשל השימוש באלמנטים ויזואליים סובייטים רבים (כגון כוכבים אדומים ודגלים אדומים, אנדרטת יורי גגארין ואנדרטת כובשי החלל).

בהמשך מוצגים קבוצה גדולה של גברים במדים אשר צועדים במעלה גרם מדרגות לעבר העננים, לכאורה, לכיוון החברה המערבית.

ניל טננט וכריס לואו מופיעים בחלקים רבים לאורך הקליפ לבושים בסרבלים וקסדות עתידניות בצבעים כחול וצהוב בהתאמה. במהלך הקליפ טננט ולאו נראים אף חוצים את הכיכר האדומה במוסקבה.

הווידאו קליפ היה מועמד לפרס גראמי בשנת 1995 אך הפסיד לבסוף לווידאו קליפ לשירם של להקת הרולינג סטונז "Love Is Strong".

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Go West" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Go West" באתר SecondHandSongs
* לפעמים תקווה היא כל מה שצריך: פט שופ בויז- Go West באתר מועדון תרבות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 8d00dcb2-7145-3bf1-a114-acc3063aa082

 |
**איגוד הכדוריד בישראל** הוא עמותה ציבורית רשומה המרכזת והמייצגת את ענף הכדוריד בישראל, הליגות המקצועניות השונות בראשן "ליגת העל בכדוריד" לגברים ונבחרות ישראל השונות מנערים עד נבחרת הבוגרים, גברים ונשים כאחד.

האיגוד הוקם בשנת 1956 ומורכב מ**אספה כללית** שבה יושבים היו"ר וחברי הנהלה. האספה הכללית אחראית על **איגוד השופטים** ועל 12 **ועדות משנה** שמנהלות את הענף בשטח.

איגוד הכדוריד מנהל את פרויקט 2024, במסגרת פרויקט ענף כדור מועדף ברמה הלאומית, שכולל גם את סגל הזהב של נבחרת ישראל, האקדמיה למצוינות בכדוריד במכון וינגייט, והפרויקט לקידום הכדוריד בו שוהה נבחרת הנוער בעונת משחקים באירופה. הפרויקט הלאומי זוכה לתמיכה מצד מינהל הספורט והוועד האולימפי, בנוסף לנותני חסות שגייס איגוד הכדוריד.

משרדי האיגוד ממוקמים כיום במרכז הספורט הדר יוסף רח' שטרית 6, תל אביב.

תחומי אחריות
------------

* נבחרת ישראל בכדוריד
* ליגת העל בכדוריד
* הליגה הלאומית בכדוריד
* הליגה הארצית בכדוריד
* הליגה הלאומית בכדוריד נשים
* גביע המדינה בכדוריד
* גביע המדינה בכדוריד נשים

בעלי תפקידים
------------

* יושב ראש - דורון גלפנד
* מ"מ יו"ר - אבי כחלון, דודי פלח
* מנכ"ל - שי סימון
* יו"ר איגוד השופטים - אלי חכמון
* דובר - אלון סגל

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איגוד הכדוריד בישראל (בעברית (מודרנית) ישראלית)

| כדוריד בישראל ישראלישראל |
| --- |
| ליגות וגביעי גברים | ליגת העל • הליגה הלאומית • הליגה הארצית • גביע המדינה • גביע איגוד השופטים |
| ליגות וגביעי נשים | ליגת אתנה • גביע המדינה לנשים |
פסל זיכרון לקושרים העומד בחצר בנדלרבלוק, במקום בו הוצאו שטאופנברג ואנשיו להורג
לוחית זיכרון בחצר בנדלרבלוק
**בנדלרבלוק** (בגרמנית: **Bendlerblock**) הוא מבנה גדול ברובע טירגרטן, לאורך תעלת לנדוור בברלין. במלחמת העולם השנייה הייתה בו מפקדת קשר ה-20 ביולי ובסיומה - המפקדה של גנרל הלמוט ויידלינג, המפקד האחרון של ברלין במלחמה זו.

היסטוריה
--------

הוא נבנה בשנים 1911–1914 בסגנון ניאו קלאסי ושימש כמפקדת הצי הקיסרי הגרמני. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא שימש כמפקדת הרייכסווהר.

בתקופה הנאצית נוספו אגפים למבנה ושוכנו בו משרדים של ה-OKH, OKW והאבווהר. במקום הייתה גם מפקדת "צבא המילואים" בפיקודו של גנרל פרידריך פרום שסביבו התארגנה קבוצת קצינים בפיקודו של קלאוס שנק פון שטאופנברג במטרה לחסל את אדולף היטלר כדי לסיים את המלחמה.

בבנדרבלוק הייתה זירת הדרמה העיקרית של כישלון קשר העשרים ביולי. בחצר המבנה הוצאו להורג שטאופנברג, סרן ורנר פון האפטן, גנרל פרידריך אולבריכט ו-אוברסט אלברכט מרץ פון קירנהיים. בתוך המבנה הוצא להורג קודם לכן גנרל לודוויג בק לאחר שנכשל בשני ניסיונות להתאבד על ידי ירייה בראשו.

בימים האחרונים של הקרב על ברלין בחר מפקד ברלין האחרון גנרל הלמוט ויידלינג בבנדלרבלוק בגלל חוזק הבית והמרתפים התת-קרקעיים המוגנים שבו וגם בגלל קרבתו ללשכת קנצלר הרייך שם יצא ב-2 במאי 1945 לפגישה עם גנרל וסילי צ'ויקוב וחתם על כניעת ברלין ללא תנאי.

כיום נמצאים בבניין משרדי משרד ההגנה הפדרלי של גרמניה. ב-יולי 1955 שונה שם הרחוב בו נמצא הבניין מ-בנדלרשטראסה ל-שטאופנברגשטראסה.

בחצר המבנה הוסרטה סצנת ההוצאה להורג בסרט מבצע ואלקירי. במקום נערכים טקסי אזכרה ממלכתיים מדי ה-20 ביולי ומונחים זרי פרחים ליד לוחית הזיכרון.

ב-1980 נפתח בבנין "**מוזיאון ההתנגדות הגרמנית לנאציזם**" ובו פרטים על קבוצות גרמנים שהתנגדו לנאצים כמו קבוצת הוורד הלבן, קבוצת קשר ה-20 ביולי, הכומר מרטין נימלר וקבוצת "הכנסייה המוֹדָה" ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנדלרבלוק** בוויקישיתוף
* בנדלרבלוק ומוזיאון ההתנגדות הגרמנית, באתר יוטיוב
* אדריכלות של טרור
* חגי חיטרון, ברלין, ביקור במוזיאון ההתנגדות ברחוב שטאופנברג בברלין, באתר הארץ, 20 ביולי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7728255-3
* VIAF: 236182171
* WorldCat (עם VIAF): 236182171

 |
**טאקויה מורייאמה** (ביפנית: **村山拓哉**; נולד ב-8 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירה
------

מורייאמה החל לשחק כדורגל במועדוני הנוער של קיוטו סאנגה ובשנים 2007 עד 2012 שיחק בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת האנן ליד אוסקה שביפן. בשנת 2012 עבר לפולין ולאחר ששיחק חצי עונה בגווארדיה קוסזאלין, הוא חתם בפוגון שצ'צ'ין מליגת העל הפולנית שם שיחק ארבע עונות. בשנת 2016 עבר לשחק בקבוצה התאילנדית רצ'אבורי מיטר פול, עמה זכה בגביע התאילנדי. בקיץ 2018 הוא חזר לשחק באירופה וחתם בפ.ק. זמון מליגת העל הסרבית.

בינואר 2019 מורייאמה חתם בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית והפך לכדורגלן היפני הראשון ששיחק בישראל. ב-8 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 0-0 נגד בית"ר תל אביב רמלה. ב-17 במאי, במחזור האחרון של עונת 2018/19, כבש את שער הבכורה שלו בניצחון החוץ 5-2 על הפועל אכסאל.

ב-2 בפברואר 2020 חתם מורייאמה עד לסיום העונה בהפועל עכו מהליגה הלאומית.

תארים
-----

**רצ'אבורי מיטר פול**
* הגביע התאילנדי (1): 2016

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* אור מינץ, "טאקו חם", אתר ערוץ הספורט, 25 באפריל 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאור רחמני, ‏רכש להפועל פתח תקווה: טאקויה מורייאמה היפני, באתר ONE‏, 29 בינואר 2019
2. ↑  אבוחצירה: יש הצעות מליגת העל, לא מתעסק בזה, באתר ONE‏, 2 בפברואר 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"טאקויה מורייאמה"**.
**קוליברי סגול-צווארון** (שם מדעי: *Myrtis fanny*) הוא מין עוף טרופי בן למשפחת הקוליבריים המצוי בטבע ביערות של פרו ואקוודור. זהו מין יחיד בסוגו הקשור טקסונומית למין *Calliphlox amethystina*.

קוליברי זה מגיע לאורך של 7.5 עד 8 ס"מ ולמשקל של 2.3 עד 2.5 גרם בקירוב. שני הזוויגים דומים ובעלי מקור ארוך ושחור המעוקל מטה. הוא בעל נוצות גב בגווני ירוק-ברונזה עם בטן אפורה עד ערמונית בהירה והזנב קצר יחסית וצבעו חום כהה עם נוצות ירוקות וכחולות ועוד נוצות שחורות עם קצוות לבנים ביניהם. הזכרים בעלי "סינר" סגול מבריק והנקבות בעלות בטן צהבהבה וכתמים רחבים לבנים על החזה, הגרון והבטן.

הקוליבריים חיים בצפון-מערב אקוודור ובמערב פרו לאורך הרי האנדים באזורי שיחיות וחורשים פתוחים וגבוהים וכן בגנים בגבהים של 1,000 עד 3,000 מטר מפני הים. קוליברי זה מותאם למזג אוויר ממוזג וקר המתאים לגבהים בהם הוא חי ובהם הוא מבקר מספר פרחים קבועים ויונק מהם צוף וכן לוכד חרקים במעופו.

הקוליבריים מקננים סמוך לצמחייה נמוכה בקן עשוי מסיבי צמחים ועטוף קורי עכביש ובהם מטילה הנקבה 2 ביצים במשך 15 עד 16 יום ולאחר הבקיעה הגוזלים עוזבים לאחר 19 עד 22 יום מהבקיעה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוליברי סגול-צווארון** בוויקישיתוף
* קוליברי סגול-צווארון, באתר ITIS (באנגלית)
* קוליברי סגול-צווארון, באתר NCBI (באנגלית)
* קוליברי סגול-צווארון, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוליברי סגול-צווארון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**היינריך פון קיטליץ** (באנגלית: **Heinrich von Kittlitz** ‏ 16 בפברואר 1799 – 10 באפריל 1874) היה אמן, קצין ימי, וחוקר טבע פרוסי. הוא היה צאצא למשפחה של אצולה פרוסית ותיקה. הוא אסף דגימות והכין איורים במשלחות ימיות גדולות וכתב כמה ספרים על מסעותיו. כמה מינים חדשים הוגדרו על בסיס דגימות שנאספו על ידו.

ביוגרפיה
--------

קיטליץ נולד בברסלאו לקפטן הפרוסי פרידריך (1769–1825) ולהנרייט ארנפריד פון דיביטש (1771–1835). הוא למד בבית ספר תיכון באולס והצטרף לגדוד של אביו כמתנדב בשנת 1813. הוא הפך לסגן שני בגדוד חיל הרגלים ה-16 של שלזיה. הוא נסע לפריז ב-1815 והיה בחיל מצב במיינץ כאשר גדודי לנדווה פורקו. באותה תקופה, הוא התחיל להתעניין בטבע לאחר שפגש את אדוארד רופל. באמצעות השפעתו של דודו מצד אמו, הנס קארל פון דיביטש, פילדמרשל ברוסיה, הוא הצטרף לקורבטה הרוסית סנאבין במסע הקפה של כדור הארץ בין 1826 ל-1829 בהנהגתו של קפטן פיודור ליטקה (1797–1882), ואסף דגימות וצייר לצד אלכסנדר פוסטלס.

הוא נסע יחד עם הנסיך קארל מפרוסיה לסנקט פטרבורג והמשלחת יצאו להפלגה ב-1 בספטמבר. הוא הכין אוספים גדולים במשלחת זו עבור המוזיאון של האקדמיה האימפריאלית למדעים בסנקט פטרבורג. הוא הביא איתו 754 דגימות של 314 מיני ציפורים, כולל מינים שנכחדו לאחר מכן. ביניהם ניתן למנות את המינים המיקרונזיים, המוכרים רק מהדגימות שלו. הוא פרסם עשרים וארבע תצפיות על הצמחייה של החופים והאיים באוקיינוס השקט (1844).

קיטליץ נסע לצפון אפריקה ב-1831 עם חברו אדוארד רופל, אך נאלץ לחזור לגרמניה עקב בריאות לקויה. במהלך שהותו במצרים בזמן שהמתין לסירה הוא אסף דגימות של הציפור שזכתה לכינוי הפלובר של קיטליץ.

שמו של קיטליץ, מונצח בכמה ציפורים וצמחים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך פון קיטליץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007457104405171
* BnF: cb10681575c (data)
* Botanist: Kittlitz
* DSI: 2673
* GND: 124789056
* ISNI: 0000 0001 2029 290X
* LCCN: nr99012310
* NKC: jx20110520010
* NLG: 140369
* NLP: A29554342
* NTA: 073903019
* SNAC: w6qn6fjq
* SUDOC: 165242833
* VIAF: 79504674
* WorldCat: lccn-nr99012310

 |

חוקר טבע
מגלה ארצות
**נקר שחור-שת** (שם מדעי: ***Dinopium benghalense***) הוא מין עוף ממשפחת הנקריים החי בתת-היבשת ההודית.

מאפיינים
--------

אורכו של נקר של הוא 26 עד 29 ס"מ והוא בעל נוצות לבנות מוקפות בפסים שחורים בחלק העליון והכנפיים ירוקות-זהובות כשהכיפה הגדולה אדומה. הפנים בעלות פסים שחורים-לבנים לסירוגין והמקור עבה וכהה. הנקבות בעלות ציצה שחורה מנומרת בלבן והחלק האחורי אדום. זהו המין היחיד בסוגו לו סנטר ושת שחורים. נמצאו גם כמה פרטים לבקנים. בדומה לנקרים אחרים הוא בעל מקור נוקשה המשמש לחבטת עצים וכן בעל זנב קשיח המספק יציבה מול גזעי עצים ורגליים חזקות מפוצלות, איתם הנקר יכול לטפס בין הענפים.

נקר זה נפוץ סביב יערות, מישורים עד לגובה 1,200 מטרים לאורך דרום ההימלאיה בפקיסטן, נפאל והדו וכן מצוי בבנגלש וסרי לנקה באזורי יערות וביצות והוא נפוץ לא פחות גם בערים ויישובים עירוניים, אך בעלי עצים בולטים. הוא נדיר יחסית באזור המדברי של ראג'סטאן וגוג'ראט.

הנקר הוא אוכל חרקים אותם הוא מלקט בלשונו מהעצים והוא לעיתים מצוי בחבורות של עופות שונים המלקטים חרקים יחד. הוא גם מקנן בחורים בגזעים ובקן הנקבה מטילה עד 3 ביצים.

תת-מינים
--------

ישנם 5 תת-מינים לנקר: 

* D. b. benghalense
* D. b. dilutum
* D. b. puncticolle
* D. b. tehminae
* D. b. jaffnense

הנקר הסרי-לנקי *D. psarodes* נחשב בעבר לתת-מין שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקר שחור-שת** בוויקישיתוף
* נקר שחור-שת, באתר ITIS (באנגלית)
* נקר שחור-שת, באתר NCBI (באנגלית)
* נקר שחור-שת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* נקר שחור-שת, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקר שחור-שת באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ג'רי רובן פטרסן לוסנה** (בדנית: **Jerry Ruben Petersen Lucena**; נולד ב-11 באוגוסט 1980) הוא כדורגלן עבר דני-פיליפיני ששיחק בעמדת המגן.

כיום מאמן את קבוצת הנוער של אסביירג.

קריירת מועדונים
---------------

לוסנה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסביירג. בשנת 1999 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במדי הליגה הדנית הראשונה. היה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל הדנית בשנת 2001. ב-14 באוגוסט 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0-5 נגד סנטה קולומה במסגרת מוקדמות גביע אופ"א.

בשנת 2007 הצטרף לאורהוס. באורהוס, לוסנה שיחק לעיתים גם כקשר אחורי. היה שותף לירידה של המועדון לליגה השנייה בתום עונת 2009/2010 אך עזר לה לחזור לליגה הבכירה כעבור עונה אחת.

ביוני 2012 חוזהו בקבוצה בוטל ולוסנה חזר לאסביירג במדיה שיחק ארבע עונות.

קריירה בינלאומית
----------------

לוסנה נולד לאב פיליפיני ולאם דנית, ולכן היה זכאי לייצג את שני הלאומים. בצעירותו, לוסנה שיחק בנבחרת הצעירה של דנמרק. בשנת 2006 זומן לסגל נבחרת דנמרק שהורכבה רק משחקנים מקומיים.

במרץ 2011 החליט לייצג את נבחרת הפיליפינים. אחת הסיבות המרכזיות לכך הייתה הרצון להתחבר לשורשיו של אביו לאחר שנפטר. ב-23 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הפיליפינים נגד בתיקו 0-0 נגד נבחרת פלסטין. בנובמבר 2012 נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע סוזוקי.

ב-15 במרץ 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת בשל פציעות חוזרות. הוא היה משחק בשני משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 של הפיליפינים נגד צפון קוריאה ואוזבקיסטן. לוסנה בילה את זמנו בנבחרת הפיליפינים כאמצעי להתחבר למולדתו השנייה במיוחד לאחר מותו של אביו הפיליפיני.

תארים
-----

אסביירג
* הגביע הדני: 2013

נבחרת הפיליפינים
* גביע השלום הפיליפיני: 2013

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**נקר מוצץ אדום-עורף** (שם מדעי: *Sphyrapicus nuchalis*) הוא מין ממשפחת הנקריים החי ביערות קנדה ואמריקה הצפונית. נקר זה ניזון בעיקר מלשד עצים והוא קרוב למין נקר מוצץ צהוב-בטן, כשבעבר גם נחשב לתת-מין שלו.

תיאור
-----

נקר זה בינוני בגודלו באורך של 19 עד 21 ס"מ ובמשקל של 32 עד 66 גרם בקירוב. הוא בעל פלג וגף שחור מסורטט בלבן והראש שחור עם פסים שחורים-לבנים לאורכם כשהמצח והעורף אדומים והסנטר בעל פס אדום מוקף בפסים לבנים, והצוואר והחזה לבנים. לאורך הכנפיים ישנו פס לבן עבה לאורכם ושאר הכנפיים והזנב שחורים. בדומה לשאר הנקרים הוא בעל זנב נוקשה וכן רגליים חזקות מפוצלות העוזרות לו לטפס. הנקבות דומות לזכרים אך להם גרון עם פס אדום ותחתיו פס לבן.

נקר זה מצוי בסביבות מרכזה של אמריקה הצפונית בקנדה וארצות הברית לאורך האגן הגדול והרי הרוקי ביערות מחטניים ורחבי עלים. עם זאת בחורף הם נודדים דרומה עד למקסיקו וחוזרים צפונה באביב.

הנקרים ניזונים מלשד העצים אותו הם מנקרים מהקליפה ואוספים בלשונם וכן מלקטים חרקים שנמשכים לאותם חורים. הם מגוונים גם בפירות ובזרעים. הנקרים מקננים בעצים והנקבות מטילות לרוב 3 עד 7 ביצים לבנות, עליהם דוגרים במשך 12 עד 13 ימים. הצעירים מגיעים לבגרות קרוב לחודש מבקיעתם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקר מוצץ אדום-עורף** בוויקישיתוף
* נקר מוצץ אדום-עורף, באתר ITIS (באנגלית)
* נקר מוצץ אדום-עורף, באתר NCBI (באנגלית)
* נקר מוצץ אדום-עורף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* נקר מוצץ אדום-עורף, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* נקר מוצץ אדום-עורף, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקר מוצץ אדום-עורף באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542250405171

 |
**ויליאם ג'יימס מולר** (באנגלית: **William James Muller**‏; 28 ביוני 1812 – 8 בספטמבר 1845) היה צייר נוף ודיוקנאות בריטי, האמן הידוע ביותר של אסכולת בריסטול.

ביוגרפיה
--------

מולר נולד בבריסטול, בנו של ג'. ס. מולר, פרוסי מדנציג, שהיה אוצֵר מוזיאון בבריסטול. תחילה למד ציור אצל ג'יימס בייקר פיין. תמונותיו המוקדמות היו בעיקר מהנוף של גלוסטרשייר בויילס, והוא למד הרבה ממחקרו על קלוד לוריין וציירי נוף קודמים. הוא היה עד לפרעות בבריסטול בשנת 1831 והנציח כמה מהסצנות בסדרת "רישומי שמן ואקוורל גולמיים ומבריקים". בשנת 1833 הציג לראשונה באקדמיה המלכותית לאמנויות והציג את הרס גשר לונדון העתיק. בשנה שלאחר מכן ערך סיור דרך צרפת, שווייץ ואיטליה.

הוא ביקר פעמיים במזרח התיכון. הביקור הראשון היה בשנים 1838–1839 כאשר ביקר באתונה ונסע הלאה לאלכסנדריה ולקהיר, שם בילה שבועיים לפני שהמשיך במעלה הנילוס ללוקסור, שם עשה ציורים של ההריסות והנופים לפני שחזר לקהיר באמצע ינואר.

זמן קצר לאחר שובו, עזב את בריסטול והתיישב בלונדון, שם הציג באופן קבוע. סצנותיו ברחובות ובשוק המצרי היו פופולריות במיוחד. ביקורו השני היה בליקיה שבדרום מערב טורקיה בשנים 1843–1844. המסע שלו היה לפי בקשתו של הארכאולוג צ'ארלס פאלו. מולר ותלמידו הארי ג'ונסון ליוו את המשלחת הממשלתית לליקיה.

הוא בילה שלושה חודשים בשרטוט הנוף ואנשים מקומיים סביב קסנתוס, פינארה ותלוס. לאחר חזרתו לאנגליה הוא צייר בעיקר בצבעי מים וכמה ציורי שמן של מסעו בטורקיה. העבודות שביצע בליקיה נחשבות לטובות ביותר שלו.

בשנת 1840 ביקר שוב בצרפת, שם ביצע סדרת רישומים של אדריכלות הרנסאנס, שעשרים וחמישה מהם נחרטו בליטוגרפיה ופורסמו בשנת 1841 בעיתון בצרפת.

מולר נפטר בבריסטול ב־8 בספטמבר 1845, בגיל צעיר מאוד.
הוא קבור בבית העלמין ברונסוויק, בריסטול. קברו מסומן על ידי לוח אבן שחור מלוטש ופשוט כתוב עליו "לזכרו של ויליאם ג'יימס מולר שמת 8 בספטמבר 1845 בן 35 שנים".

לאחר מותו היה ביקוש גדול מאוד לעבודתו, מה שהוביל ליצירת מספר לא מבוטל של זיופים.

ביוגרפיות של מולר נכתבו על ידי נתנאל ניל סולי (בשנת 1875), באנט (1948) וגרינאקר וסטודארד (1991).

פסל חזה של הצייר ממוקם בכניסה למנזר בקתדרלת בריסטול.

המוזיאון הבריטי ירש מג'ון הנדרסון אוסף עשיר של רישומי מולר.

גלריה
-----

* המהומות בבריסטול המהומות בבריסטול
* שריפת בית הבישוף בבריסטול שריפת בית הבישוף בבריסטול
* הכניסה לוונציה הכניסה לוונציה
* גשר רילטו ונציה גשר רילטו ונציה
* ונציה ונציה
* ילדים בדייג ילדים בדייג
* מפל מים ודייג מפל מים ודייג
* צעיר טורקי צעיר טורקי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם ג'יימס מולר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Encyclopædia Britannica, Ninth Edition/William James Müller, ויקיטקסט
2. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Müller, William James". Encyclopædia Britannica. 18 (11th ed.). Cambridge University Press. pp. 963–964.
3. ↑  Mathew, James Charles (1894). "Müller, William John". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 39. London: Smith, Elder & Co.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AAG: 561
* AGSA: 2496
* BnF: cb14917615v (data)
* GND: 121866475
* ISNI: 0000 0000 6681 4868
* LCCN: nr94000670
* NLA: 35693621
* NTA: 074560360
* RKD: 58409
* SNAC: w6q838t9
* SUDOC: 117904821
* TePapa: 1636
* Trove: 1045512
* ULAN: 500006297
* VIAF: 30404265
* WorldCat: lccn-nr94000670

 |
**קרנף צר-שפה דרום-מרכזי** הוא תת-מין של קרנף צר-שפה (הקרוי גם קרנף שחור). אף שזהו תת-המין הנפוץ ביותר הוא מוגדר בסכנת הכחדה חמורה על ידי הIUCN. למין זה שפה מחודדת המשמשת אותו לתפוס ענפים ועלים והוא חי בסוואנות.

תפוצה
-----

תת מין זה היה נפוץ בעבר ממערב וצפון טנזניה דרך מלאווי, זמביה, זימבבואה, מוזמביק והחלקים הצפוניים והמזרחיים של צפון אפריקה. נראה שפרטים חיו גם ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, צפון אנגולה ומזרח בוטסואנה. כיום, מעוז תת-המין הוא בדרום אפריקה ובמידה פחותה גם בזימבבואה כאשר חיים מספרים קטנים בסווזילנד וצפון טנזניה. הקרנף צר-השפה הדרום-מרכזי נכחד במלאווי, בוצואנה וזמביה אך הושב לשם. מצב המין בזימבבואה אינו ידוע אך לפחות פרט אחד זוהה שם מאז 2008.

אוכלוסייה ואיומים
-----------------

בשנת 1980 חיו 9,090 פרטים מתת מין זה אך בשל גלים של ציד בלתי חוקי לשם השגת קרנם, המשמשת לצורכי רפואה מסורתית באסיה, מספרם התדרדר לכ-1,300 ב-1995. בשנת 2001 אוכלוסיית הקרנף צר-השפה הדרום-מרכזי עמדה על 1,651 פרטים, מספר זה עלה לכ-2,200 בשנת 2010 עם 1,684 פרטים בדרום אפריקה, 431 פרטים בזימבבואה, ומספר פרטים בשאר המדינות. בחמישים השנה האחרונות תת-המין סבל מצניחה של כ-90% במספריו. כיום המספרים המקיפים עולים על אף ירידה אזורית בזימבבואה. האיום העיקרי לתת המין הוא ציד בלתי חוקי, שהיקפו עולה בשנים האחרונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרנף צר-שפה דרום-מרכזי, באתר ITIS (באנגלית)
* קרנף צר-שפה דרום-מרכזי, באתר NCBI (באנגלית)
* קרנף צר-שפה דרום-מרכזי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קרנף צר-שפה דרום-מרכזי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרנף צר-שפה דרום-מרכזי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ג'יי פיליפ אוברנולטי** (באנגלית: **Jay Phillip Obernolte**; נולד ב-18 באוגוסט 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת קליפורניה. טרם כהונתו היה חבר האספה המדינתית של קליפורניה, הבית התחתון בבית המחוקקים של המדינה. כמו כן, הוא הבעלים, הנשיא והמנהל הטכני של "FarSight Studios", חברה לפיתוח משחקי וידאו.

ביוגרפיה
--------

אוברנולטי נולד בשיקגו, הגדולה שבערי אילינוי, וגדל בפרזנו שבקליפורניה. בשנת 1988 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון אדיסון/קומפיוטק שבפרזנו. ב-1992 קיבל תואר ראשון בהנדסה ומדע שימושי מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, ובשנת 1997 השלים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לימודי תואר שני בבינה מלאכותית. אוברנולטי השיק ב-1990 את "אולפני FarSight", חברה עצמאית לפיתוח משחקי וידאו למגוון קונסולות משחקים, בהן אקס בוקס 360, Wii, פלייסטיישן 3, נינטנדו DS ועוד.

בשנת 2005 נבחר אוברנולטי למועצת נמל התעופה של העיר ביג בר סיטי, שם כיהן במשך חמש שנים. לאחר מכן כיהן כנשיא מועצת מנהלים זו במשך שלוש שנים, וכסגן נשיא שנה אחת לאחר מכן. ב-2010 נבחרה אל מועצת העירייה, ובהמשך כיהן כראש העיר. בבחירות 2014 כיהן כחבר האספה המדינתית של קליפורניה מטעם מחוז הבחירה ה-33, לאחר שנבחר לתפקיד עם כ-66% מקולות הבוחרים. בבחירות 2016 נבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה, וגם בבחירות אמצע הכהונה ב-2018.

בספטמבר 2019, אחרי שפול קוק הכריז על פרישתו מהקונגרס של ארצות הברית, הודיע אוברנולטי על כוונתו להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של קליפורניה. במהלך מסע הבחירות, שם אוברנולטי פעמיו אל טיפול בחיילים משוחררים, אבטחת גבול ארצות הברית–מקסיקו בקליפורניה ומאבק בסחר בבני אדם ובסחר בסמים. ב-12 בפברואר 2020 הביע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את תמיכתו הרשמית באוברנולטי, באמצעות ציוץ ברשת החברתית "טוויטר".

בבחירות 2020 ניצב בפני כריסטין באבסר, מהנדסת ויועצת ביולוגית, אשר זכתה לתמיכת אישים בקליפורניה בהם קמלה האריס, ג'וליה בראונלי, גיל סיסנרוס, לינדה סנצ'ז ומייק לוין. בבחירות הראשוניות סיים אוברנולטי במקום הראשון עם 35% מקולות הבוחרים, ואחריו באבסר עם 28.7% בלבד. השניים העפילו ליום הבחירות הכלליות, ושם גבר עליה אוברנולטי כשגרף 56.1% מהקולות. עם ניצחונו נבחר אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, וכהונתו החלה בראשית ינואר 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יי אוברנולטי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יי אוברנולטי בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* ג'יי אוברנולטי, ברשת החברתית טוויטר
* ג'יי אוברנולטי באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שאה ג'ונסון, Big Bear mayor joins crowded race, באתר דיילי פרס, 11 בפברואר 2014 (באנגלית)
2. ↑  סם מץ, President Trump endorses Jay Obernolte, snubs Tim Donnelly in race to succeed Rep. Paul Cook, באתר דזרט סאן, 12 בפברואר 2020 (באנגלית)
3. ↑  ג'ינצאיל הרננדז, Video games and partisanship: A conversation with new member Jay Obernolte, באתר Roll Call‏, 15 בדצמבר 2020 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6k46krn
* US Congress: O000019

 |
**פעמונית חשופת-גרון** (שם מדעי: *Procnias nudicollis*) היא מין של ציפור ממשפחת הקוטינגיים והסוג פעמונית החיה באמריקה הדרומית ביערות הלחים של ארגנטינה, פרגוואי וברזיל והיא ידועה בקולה העז.

תיאור
-----

הפעמונית מגיעה לאורך של 27 ס"מ בקירוב ולזכרים ישנם נוצות לבנות בולטות כשעור הפנים והגרון חשוף-מנוצות, מה שנתן למין את שמו. הפנים בעלות עור כחלחל-שחור לאורכם והנקבות בעלות גוון של חום-זית עם ראשים אפורים ובטן צהבהבה מפוספסת בירוק זית.

זוהי אחת מהציפורים הקולניות ביותר, אשר קולה דומה לרעש של פטיש המכה סדן או לפעמון קולני. הקול נוצר דרך שקי אוויר מלאים דרך קנה הנשימה והיא נלמדת, כפי שנראה מפרט שחי בשבי ונאלץ ללמוד 10 חודשים איך לשיר כך.

הפעמונית מצויה ביערות העבותים של ברזיל, פרגוואי ןארגנטינה והיא בעלת סיכון לאוכלוסייתה הן עקב בירוא יערות לחקלאות ולבנייה והן עקב ציד לטובת סחר בחיות מחמד. היא ניזונה בטבע מפירות ומחרקים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פעמונית חשופת-גרון** בוויקישיתוף
* פעמונית חשופת-גרון, באתר ITIS (באנגלית)
* פעמונית חשופת-גרון, באתר NCBI (באנגלית)
* פעמונית חשופת-גרון, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* פעמונית חשופת-גרון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פעמונית חשופת-גרון, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פעמונית חשופת-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541908305171

 |
**טום פורבס** (באנגלית: **Tom Forbes** ‏ נולד; 10 בינואר 1993)   הוא שחקן אמריקאי .

קריירה
------

בשנת 2013 הופיע לראשונה בסדרת הטלוויזיה יומני הרופא הצעיר. בשנת 2015 הופיע בפרק במיני סדרת הטלוויזיה וולף הול. בסדרה גילם פורבס את ויליאם סטאפורד (אנ'), בעלה של מרי בולין. באותה שנה שיחק במיני סדרה הבריטית "The Bastard Executioner". 

בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשון בסרט העלילתי "And Then I Was French" והשאיל את קולו למשחק המחשב "Steep". 

מ-2016 עד 2017 שיחק בסדרת הטלוויזיה "The Royals".

בשנת 2018 הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה זואי ורייבן. 

בשנת 2019, הוא גילם את הנסיך לואי בשמונה פרקים של העונה השנייה בסדרת הטלוויזיה *אבירי הלילה*. פורבס הופיע בסדרות הטלוויזיה רבות בהן פיסטול, ואגדות המחר. בשנת 2022 שיחק בתפקיד משנה בסרט העלילתי מורביוס .

בשנת 2023 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Champion".

קישורים חיצוניים
----------------

* טום פורבס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tom Forbes auf Music Liberia, abgerufen am 22. September 2022. (Englisch)
2. ↑  Tom Forbes auf Entertainment Zone, abgerufen am 22. September 2022. (Englisch)
3. ↑  Daily Mail: Knightfall EXCLUSIVE: Tom Cullen says it was 'pretty cool' to get 'the crap kicked out of you by Luke Skywalker' as he gushes about working with co-star Mark Hamill in season two von Roxy Simons vom 25. Juni 2019, abgerufen am 22. September 2022. (Englisch)
4. ↑  Knightfall Season 2 Trailer: His Redemption May Be Their Downfall, ComingSoon.net, ‏11 בפברואר 2019
5. ↑  Max Goldbart, Deadline, Deadline, ‏25 ביולי 2022
צלוב-מקור על ענף אורן.
**צלוב-מקור התוכי** (שם מדעי: **Loxia pytyopsittacus**) הוא מין של צלוב מקור ממשפחת הפרושיים החי בצפון אירופה וצפון-מזרחה. למין זה אין תת-מינים מסווגים.

תיאור
-----

צלוב-המקור הוא בעל מבנה מקור כפוף בחלקו העליון ופונה מעלה בחלק התחתון העבה כמו מקור תוכי ומכאן שמו. הוא דומה למין צלוב-מקור מצוי או צלוב-מקור סקוטי ופלומת נוצותיו דומה מאוד, אף שהוא גדול יותר מהם.

אורכו של צלוב-המקור מגיע לאורך של 16 עד 18 ס"מ ובעל מוטת כנפיים של 27 עד 31 ס"מ ומשקלו 44 עד 58.2 גרם בקירוב, כאשר הזכרים גדולים יותר מהנקבות במעט. הזכרים בעלי גוני אדום או כתום בעוד הנקבות בעלות גוני ירוק עד צהוב. מקורו חזק יחסית ומבנהו עוזר לחלץ זרעים אורנים מהאצטרובלים.

תפוצתו היא ביערות מחטניים, לרוב של אורנים או אשוחים בצפון אירופה וצפון-מזרחה (לאורך הצפון של מרכז ומזרח אירופה) וכן במערב רוסיה. ישנם גם אוכלוסיות שלו החיות בסקוטלנד, מה שמבלבל עם המין הסקוטי. לרוב הוא יימצא באותו אזור אך הוא עשוי לנדוד דרומה בהיעדר מספיק מזון והוא עושה זאת בלהקות קטנות.

תפוצתו רחבה בטבע והוא איננו בסכנה בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צלוב-מקור התוכי** בוויקישיתוף
* צלוב-מקור התוכי, באתר ITIS (באנגלית)
* צלוב-מקור התוכי, באתר NCBI (באנגלית)
* צלוב-מקור התוכי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* צלוב-מקור התוכי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צלוב-מקור התוכי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלקלדה (כורע, שני משמאל) עם נבחרת פרו באולימפיאדת 1936
**חורחה "קמפולו" אלקלדה** (בספרדית: **Jorge Alcalde**;‏ 5 בדצמבר 1916 – 25 ביוני 1990) היה כדורגלן פרואני, ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

אלקלדה נחשב לאחד החלוצים הגדולים בהיסטוריה של הכדורגל הפרואני, אם כי בוודאי נשכח על ידי השחקנים של הדורות האחרונים.[דרוש מקור] הוא היה חלוץ בעל איכות טכנית נהדרת ואלגנטי בתנועותיו, רבים תיארו אותו כשילוב בין המשחק השובב של אלחנדרו וילאנואבה לבין הסקורר העוצמתי תאודורו פרננדס.[דרוש מקור] אלקלדה אף היה מועמד על פרס כדור הזהב העולמי של פיפ"א בשנת 1939.[דרוש מקור]

אחיו הבוגר, תאודורו אלקלדה, היה גם כן כדורגלן. אלקלדה התחיל את הקריירה בספורט בויז מעיר הולדתו קייאו, שם נחשב לאליל וזכה עמה פעמיים בליגה הפרואנית בשנים 1935 ו-1937. הוא היגר לארגנטינה בשנת 1939 שם שיחק בריבר פלייט, וניתנה לו האפשרות לשחק לצד שחקנים ידועים כמו חוסה מנואל מורנו, אדולפו פדרנרה, קרלוס פאוצ'לה ואנחל לברונה. אלקלדה כבש בה 12 שערים ב-25 הופעות, לפני שהמשיך את הקריירה שלו בארגנטינה עם באנפילד ולאחר מכן בטאלרס. עד היום מחזיק בשיא השערים לשחקן פרואני בליגה הארגנטינאית עם 50 שערים.

אלקלדה עבר בשנת 1946 למועדון האורוגוואי ליברפול (מונטווידאו) בו שיחק מעט, ושנה לאחר מכן עבר לדפרוטיבו מוניסיפאל. אלקלדה שיתף פעולה עם תאודורו פרננדס גם ברמת המועדונים באוניברסיטריו דה דפורטס ושניהם זכו בליגה הפרואנית ב-1949. הוא סיים את הקריירה בשנת 1950 בספורט בויז היכן שהתחיל.

### נבחרת פרו

במדי נבחרת פרו השתתף באולימפיאדת ברלין 1936, וכבש בניצחון רבע הגמר 2–4 על "נבחרת הפלא" האוסטרית. במשחקים הבוליבריים של 1938 פרו זכתה ואלקלדה סיים ככובש המצטיין עם שישה שערים, כולל רביעייה בניצחון 1–9 נגד אקוודור. אלקלדה לקח חלק חשוב בזכייתה של פרו בקופה אמריקה 1939 כששיחק בהתקפה לצד תאודורו פרננדס. הוא כבש בכל משחקי הטורניר וסיים כסגן מלך השערים (אחרי פרננדס) לצד סברינו וארלה האורוגוואי. משחקו האחרון במדיה הגיע באותו הטורניר בניצחון 1–2 על אורוגוואי, מאחר שלאחר מכן היגר לארגנטינה.

תארים
-----

ספורט בויז
* אליפות פרו (2): 1935, 1937

ריבר פלייט
* אליפות ארגנטינה (2): 1941, 1942

אוניברסיטריו דה דפורטס
* אליפות פרו: 1949

נבחרת פרו
* קופה אמריקה: 1939
* המשחקים הבוליבריים: 1938

אישיים
* מלך השערים בליגה הפרואנית (2): 1935, 1938
* מלך השערים במשחקים הבוליבריים: 1938

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חורחה אלקלדה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams