recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הפאוור פורוורדים בלייק גריפין (מימין) וזאק רנדולף (באמצע) נאבקים על ריבאונד. משמאל הסנטר מארק גאסול.
**פאוור פורוורד** (באנגלית: **Power Forward**) היא עמדה בכדורסל. מספרה במשחק הוא **4**. הפאוור פורוורד לרוב הוא אחד משני השחקנים הגבוהים בקבוצה לצד הסנטר.

אופי התפקיד
-----------

באופן מסורתי תפקידו של הפאוור פורוורד דומה לתפקידו של הסנטר, שניהם בדרך כלל השחקנים הגבוהים על המגרש (גובהו של הפאוור פורוורד בקבוצות מקצועניות עולה כמעט תמיד על שני מטרים) ועיקר כוחם הוא בקרבת הסל ובמרחק של עד כמה מטרים ממנו, אבל בדרך כלל הפאוור פורוורד מאופיין בתנועה מהירה וזריזה יותר מהסנטר ולעיתים הוא גם מעט יותר נמוך ממנו (אבל לא בהכרח). בהגנה אזורית, נמצא בדרך כלל הפאוור פורוורד בקרבת הסל שם יוכל לנצל את גודלו כדי להתמודד עם השחקנים הגבוהים של הקבוצה היריבה (שלעיתים קרובות לא יצטיינו בקליעה ממרחק ועל כן ינסו לזרוק מקרוב), לחסום ולזכות בריבאונדים. בהגנה אישית ישמור הפאוור פורוורד בדרך כלל על הפאוור פורוורד של הקבוצה היריבה. מהלך התקפי נפוץ אצל הפאוור פורוורדים הוא הפוסט אפ, קבלת הכדור עם הגב לסל ולשומר (שנמצא בין השחקן ובין הסל) וכדרור במטרה להגיע לאפשרות זריקה. הדמיון בין תכונות הפאוור פורוורד לתכונות הסנטר מאפשר לחלק מהפאוור פורוורדים למלא את תפקיד הסנטר ולהפך. לעומת זאת פאוור פורוורדים זריזים, גם אם נמוכים, יכולים לעיתים למלא את תפקיד הסמול פורוורד.

פאוור-פורוורדים שנכנסו לרשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA הם קארל מלון, קווין מקהייל, בוב פטיט, דייב דבושר, טים דאנקן, ג'רי לוקאס, וס אנסלד, צ'ארלס בארקלי ואלווין הייז. בין הפאוור פורוורדים הבולטים האחרים כדאי לציין את בלייק גריפין, אנתוני דייוויס, קריסטפס פורזינגיס ופאו גאסול

סטרץ' פור
---------

קווין לאב, פאוור פורוורד בעל יכולת קליעה מרחוק המשמש כסטרץ' פור. לאב אף זכה בתחרות השלשות של ה-NBA ב-2012
סטרץ' פור (באנגלית: Stretch four) הוא שחקן המשחק בעמדת הפאוור פורוורד המסוגל לקלוע גם ממרחק רב מהסל כולל זריקות ל-3 נקודות. הוא נקרא בשם זה כיוון שהימצאות של שחקן כזה על קשת השלוש מאלצת את השומר שלו להיות בקרבתו במשך ההתקפה ומותחת למעשה את הגנת היריב (Stretch פירושו "למתוח" ו-Four,‏ 4, הוא מספר העמדה של הפאוור פורוורד). אם פאוור פורוורד שמתקשה בקליעה ממרחק, ואינו סטרץ' פור, יימצא במרחק רב מהסל השומר שלו לא ייאלץ להימצא בקרבתו כיוון שאין חשש מכך שאותו פאוור פורוורד ינסה לזרוק לסל מהמקום בו הוא נמצא. העובדה שההגנה מתוחה מונע ממנה לצופף את השטח שסביב הסל ומקל על הקבוצה התוקפת לבצע חדירות מבחוץ לסל או לבודד את הסנטר שלה.

לעיתים, כדי להשיג את אפקט הסטרץ' פור גם ללא שחקן כזה על הפרקט, מאמנים משתמשים בהרכב נמוך שבו על המגרש משחק רק אחד מבין שני הגבוהים (הפאוור פורוורד והסנטר) ושאר ארבעת השחקנים הם בעלי יכולת קליעה ממרחק. במצב כזה סמול פורוורד ממלא את תפקיד הסטרץ' פור.

פאוור פורוורדים בולטים בעמדת סטרץ' פור בליגת ה-NBA: דירק נוביצקי, קווין לאב, ראיין אנדרסון ומירזה טלטוביץ'. בכדורסל האירופי בלט בתפקיד זה דייוויד בלו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיל ברק, ‏שביל הזהב: עד כמה קווין לאב חשוב לקליבלנד, באתר ערוץ הספורט, ‏24 באוגוסט 2014

| עמדות בכדורסל |
| --- |
| גארדים | **1.** רכז • **1 / 2.** קומבו גארד • **2.** קלע |
| פורוורדים | **2 / 3.** סווינגמן • **3.** סמול פורוורד • **4.** פאוור פורוורד • סטרץ' פור • פוינט פורוורד |
| סנטרים | **4 / 5.** פורוורד-סנטר • **5.** סנטר |

‏
**דאוטפול סאונד** (באנגלית: **Doubtful Sound**) הוא פיורד בצידו הדרומי-מערבי של האי הדרומי של ניו זילנד, בשטח הפארק הלאומי פיורדלנד.
הפיורד נמצא בסמוך לפיורד המוכר והנגיש יותר - המילפורד סאונד, ותופס את המקום השני מבין אתרי התיירות המפורסמים בניו זילנד.

מראה אופייני בדאוטפול סאונד
דאוטפול סאונד ביום שמשי
הפיורד נקרא לראשונה בשם מפרץ דאוטפול (*מפרץ מוטל בספק*) על ידי מגלה הארצות ג'יימס קוק, בעקבות החלטתו לא להיכנס עם ספינתו לתוך המפרץ כי היה בספק אם יוכל לנווט בו.

הפיורד מכיל מספר זרועות משנה שהם פיורדים משל עצמם. בשטח הפיורד מספר מפלי מים, המוכר בהם הוא מפלי בראון שגובהו מעל 600 מטר, והוא בין המפלים הגבוהים בניו זילנד. בעונה הגשומה נוצרים בשטח הפיורד מאות מפלי מים עונתיים.
כמו כן, בשטח הפיורד מספר איים.

הגישה לדאוטפול סאונד אפשרית בשיט דרך ים טסמן, או באמצעות כביש המתחיל בתחנת הכוח התת-קרקעית מאנאפורי שעל גדת אגם מאנאפורי (זהו הכביש היחיד בניו זילנד אשר לא מחובר לרשת הכבישים הארצית, והגישה אליו אפשרית רק באמצעות חציית האגם בסירה).
מספר חברות תיירות מפעילות טיולים יומיים ודו-יומיים לפיורד, באמצעות שיט לגדתו הנגדית של אגם מאנאפורי, נסיעה באוטובוס לדאוטפול סאונד דרך מעבר וילמוט ולאחר מכן שיט בדאוטפול סאונד עצמו.

הרכב המים בשטח הפיורד (כמו גם בשטחם של פיורדים אחרים בסביבה) ייחודי בכך שהוא דו-שכבתי. השכבה העליונה היא מי גשם מתוקים המכילים שכבת טאנין מיערות הסביבה. השכבה התחתונה היא מי ים מלוחים. שכבת הטאנין הכהה, החוסמת מעבר חופשי של אור לתוך המים, הביאה לכך שבמי הפיורד התפתחו צורות חיים כדוגמת אלמוגים שחורים, הנמצאים לרוב בעומק של 30-40 מטרים, אך בדאוטפול סאונד ניתן למצוא אותם בעומק של 10 מטרים בלבד.

בנוסף ניתן למצוא בדאוטפול סאונד להקות של דולפיננים (מין נפוץ של דולפין), דובי ים, פינגווינים, מינים רבים של דגים ואף מינים נדירים של לווייתנים.

דיפ קוב (Deep Cove), שהוא אחד מהזרועות היוצאים מדאוטפול סאונד, משמש לקבלת המים המשוחררים מאגם מאנאפורי, שבינו לבין הפיורד יש הפרש גבהים של 230 מטרים, באמצעות צינורות תת-קרקעיים בתהליך ייצור החשמל בתחנת הכוח ההידרואלקטרית התת-קרקעית מאנאפורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאוטפול סאונד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560197505171
* LCCN: sh85039191
* SUDOC: 200262289
* VIAF: 315161845
* WorldCat: viaf-315161845

 |
סטארוברים באורגון, ארצות הברית.   
 צילום: מיכאיל יבסטפייב.
**אדוקי האמונה הישנה** או **תומכי המנהג הישן** (**Старообря́дчество, староверие, старообрядцы**) הם מאמינים פרבוסלאביים שלא קיבלו את הרפורמות הכנסייתיות של הפטריארך ניקון. הרפורמות הונהגו בשנים 1650–1660 ומטרתן הייתה לקרב את הפולחן הפרבוסלאבי למקור היווני-אורתודוקסי, היות שבמאות השנים מאז התנצרותה של רוסיה, הלך הפולחן והתבדל.

חלק ניכר מאנשי הכנסייה והמאמיניה סירבו לקבל את הרפורמות ודבקו בפולחן המוכר להם. ממשלת הצאר צידדה בפטריארך והחלה ברדיפותיהם. המתנגדים מצדם החלו לראות בממסדים הכנסייתי והחילוני את משרתי השטן וסירבו לשתף עמם פעולה. לשם כך, קהילות שלמות העתיקו את מקום מושבן אל אזורי הספר הנידחים. בעוד שמתנגדי הרפורמה הקיפו מנעד רחב מאוד, מאנשי כנסייה בכירים ועד למנזרים מקומיים, רק חלק התגבש ופיתח השקפה דתית מובחנת; אלו האחרונים נעשו לבסוף ל"אדוקי האמונה הישנה". 

במאה ה-18 וה-19, המאבק בין הממסדים ל"פלגנים" הלך והתמתן וקהילותיהם החלו לשוב ולפרוח בערים. בשנת 1800 הסינוד (מועצת הכנסייה הרשמית) נתן היתר לעריכת תפילות לפי הנוהג הישן ובהתאם לצו קיסרי של ניקולאי השני משנת 1905 הוחלט לא לקרוא יותר את תומכי המנהג הישן "מפלגים" לאור הקונוטציה השלילית ולקרוא להם "תומכי המנהג הישן" או "אדוקי האמונה הישנה" (ברוסית: старообрядцы). כמו כן, הותר להקים כנסיות חדשות בהם תפילות יהיו לפי הנוהג הישן. כמו כן הצו ביטל למעשה את ההגבלות החוקיות שכוונו נגד תומכי המנהג הישן.

לפי מפקד האוכלוסין משנת 1897 התגוררו ברוסיה כ-2.2 מיליון תומכי המנהג הישן, כ-1.75% מכלל האוכלוסייה, וכ- 2.4% מכלל הנוצרים האורתודוקסים.

בהתאם להערכה נוכחית, בתחומי רוסיה מתגוררים עתה כמיליון מאדוקי האמונה הישנה[דרוש מקור]. בנוסף לכך, קיימות קהילות באוקראינה ובלארוס וכן מחוץ לגבולות רוסיה ההיסטורית, צאצאי קהילות שנמלטו מרדיפות השלטון הצארי ואחריו הקומוניסטי: רומניה (ליפובנים), ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, פולין, המדינות הבלטיות ואמריקה הלטינית.

הבדלים בפולחן בין אדוקי האמונה הישנה לכנסייה האורתודוקסית
---------------------------------------------------------

* הצטלבות בשתי אצבעות ולא בשלוש
* הקפת הכנסייה נגד כיוון השעון
* השתחוות בתפילה עד הרצפה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוקי האמונה הישנה** בוויקישיתוף
* הכנסייה הפרבוסלבית הרוסית של המאמינים הישנים (ברוסית)
* אדוקי האמונה הישנה (ברוסית)
* Georg Michels,‏ The First Old Believers in Tradition and Historical Reality.‏ Jahrbücher für Geschichte Osteuropas, 1993.
* אדוקי האמונה הישנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11963564f (data)
* GND: 4176972-7
* LCCN: sh85111482
* LNB: 000074478
* NDL: 00577673
* NKC: ph116267

 |
**דאוד עבדאללה ראג'חה** (בערבית: **داود راجحة**; 1947 – 18 ביולי 2012) היה שר ההגנה של סוריה בשנים 2011–2012, וראש המטה הכללי של צבא סוריה בשנים 2009–2011 בדרגת **עמאד** (המקבילה לדרגת רב-אלוף).

ביוגרפיה
--------

ראג'חה נולד בדמשק בשנת 1947 והשתייך לזרם היווני האורתודוקסי בנצרות. הוא סיים קורס קצינים בשנת 1968 בהתמחות ארטילריית שדה. במהלך שירותו סיים קורסים רבים, בהם קורס פיקוד ומטה, וקורס לקציני מטה בכירים. בשנת 1998 קיבל דרגת **לִוָאא'** (המקבילה לדרגת אלוף) ובשנת 2005 דרגת **עִמאד**.

ראג'חה מילא שורת תפקידים בצבא סוריה, ממפקד גדוד עד מפקד חטיבה, ובהמשך ראש מנהלה וראש אגף, ובשנת 2004 מונה לסגן הרמטכ"ל.
ב-6 ביוני 2009 מונה לרמטכ"ל צבא סוריה.

ב-8 באוגוסט 2011 הודיע נשיא סוריה בשאר אל-אסד על מינויו של ראג'חה לשר ההגנה במקומו של עמאד עלי חביב.

ב-18 ביולי 2012 נהרג ראג'חה בפיגוע התאבדות במהלך ישיבה במטה הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי. הפיגוע בוצע בידי גורמים מקרב המתקוממים כנגד משטרו של אסד, כחלק ממלחמת האזרחים בסוריה. בפיגוע נהרגו גם בכירים נוספים מהצמרת הביטחונית והמדינית של סוריה.

ראג'חה היה נשוי ואב לארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* רועי קייס, ראג'יחה: שר ההגנה הנוצרי הראשון של הבעת', באתר ynet, 18 ביולי 2012
* הידיעה על מינויו בתוספת קורות חייו ותמונתו(הקישור אינו פעיל) באתר SANA

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה על המינוי בעיתון הארץ
2. ↑  הידיעה על מינויו מאתר סוכנות הידיעות הסורית
3. ↑  רועי נחמיאס, יממת הלחץ של אסד: החליף שר הגנה, באתר ynet, 8 באוגוסט 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1206249196
* VIAF: 1308158430381206260005
* WorldCat (עם VIAF): 1308158430381206260005

 |
**אדזאורוס** (שם מדעי: ***Adasaurus***; מילולית: "הלטאה של אדה - מין של שד מהמיתולוגיה המונגולית") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים, שחי באסיה במהלך סוף הקרטיקון לפני 68–70 מיליון שנה מהיום. הממצאים שלו כללו את מרבית השלד לרבות רוב הגולגולת, החוליות, עמוד השדרה והאגן, וחסרו רק חלקים מהגפיים והזנב. הם התגלו בתצורת נמגט (אנ') שבמדבר גובי במונגוליה והוגדרו לראשונה ב-1983 בידי החוקר רינצ'ן ברסבולד. הסוג כלל מין אחד - *Adasaurus mongoliensis*, אשר נקרא על הימצאו במונגוליה.

מאפיינים
--------

האדזאורוס היה תרופוד קל רגליים באורך 1.9 מטר ומשקל של 9 עד 22.9 קילוגרם, דומה בגודלו לבונה. דינוזאור זה היה צייד זריז בעל גפיים ארוכות, ראש קטן, אך מוארך ולסתות בולטות שדמו מעט ללסתות ספינוזאורים בבליטתם היחסית. הוא דמה לטסאגן ולולוצירפטור במראה וכן לדיינוניכוס הגדול יותר. בדומה לקרוביו הוא עטה נוצות על חלקי גופו. הגפיים האחוריות הסתיימו בטפרים קטלניים, אך היו קטנים ביחס לקרוביו.

הוא התקיים סביב פאונה נכחדת ממדבר גובי שכללה את הזאורולופוס, הוולוצירפטור, מיני טרודוניים, האנסרימימוס ואת הטרבוזאורוס הטורף. כנראה שהוא צד בחבורות וניזון מטרף של זוחלים או של יונקים קטנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**יקנה מצויה** (שם מדעי: *Jacana jacana*) היא מין של עוף ממשפחת היקאניים החי בביצות, בריכות ויערות גשם באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. היא קרובתה של היקנה האמריקאית.

אורכה של יקנה זו 17–23 ס"מ ומשקלה 90–125 גרם. הנקבות גדולות מהזכרים ומשקלן מגיע עד 150 גרם. היקנה בעלת ראש וחזה שחורים, דלדל ורוד סביב המקור ומקור צהוב. הכנפיים חומות והרגליים אפורות. רגליה של היקנה מותאמות להליכה מעל צמחי מים קלים.

היא נפוצה מפנמה וטרינידד ועד למורדות של מזרח האנדים. היא חיה בין הצמחייה המימית ומותאמת להליכה עליה. היא מחפשת למאכל חרקים, תולעים, חסרי חוליות נוספים וזרעים.

הנקבות במינים אלה גדולות וחזקות מהזכרים ובעלות התנהגות פוליגמית הנדירה אצל נקבות עופות. לעיתים נקבה תשמיד את קינו של זכר על מנת להתרבות איתו.

תת-מינים
--------

* Jacana jacana hypomelaena
* Jacana jacana melanopygia
* Jacana jacana intermedia
* Jacana jacana jacana
* Jacana jacana scapularis
* Jacana jacana peruviana

תמונות
------

* 
* 
* 
* 
* 
* בתעופה בפנטנל, ברזילבתעופה בפנטנל, ברזיל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יקנה מצויה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  יקנה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
רבי **אהרן הכהן רוזנפלד** (ב' בתשרי תרפ"ז, 10 בספטמבר 1926 - כ"ח בניסן תשס"א, 21 באפריל 2001) היה האדמו"ר מפינסק-קרלין.

ביוגרפיה
--------

נולד ליצחק מנשה רוזנפלד, חסיד קרלין. אמו, הדס, היא בתו של הרב יהושע השל הלטובסקי, מזקני חסידי קרלין ומצאצאי רבי אהרן הגדול מקרלין. לאחר נישואיו למד בישיבת בית זבול בירושלים, בהנהגתו של הרב יעקב משה חרל"פ. שימש כמלמד בתלמוד תורה עץ חיים. בגיל 32 התאלמן עם 5 ילדים. בשנת תשל"ז נישא בשנית.
בהמשך שימש כמלמד בתלמוד תורה ערלוי בבני ברק. כמה חודשים לאחר הכתרתו עזב את התפקיד.

בתחילת שנות ה-90, עם פרישתו של רבי שמעון נתן נטע בידרמן מהנהגת חסידי "זקני קרלין" (אחד משני הפלגים בחסידות קרלין שהתפלגה לאחר פטירת רבי יוחנן פרלוב בשנת תשט"ו), ערכו החסידים הצבעה חשאית שבה הוחלט להכתיר את רבי אהרן לאדמו"ר. הוא הסכים בתנאי שיושם קץ לסכסוך עם "צעירי קרלין". לאור זאת, הלכו שני הצדדים לבית דין מוסכם, שבו הוחלט כי "זקני קרלין" יקראו בשם "**פינסק - קרלין**", ואילו "צעירי קרלין יקראו בשם "**קרלין סטולין**".

הנהיג את חסידיו במשך כעשר שנים. נפטר בליל שבת, כ"ח בניסן תשס"א, ונקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות.

את מקומו ירש בנו רבי אריה רוזנפלד.

לאחר פטירתו יצאו לאור שיחותיו בסדרת ספרי **ארחות אהרן**, בהם הספר **משנת החינוך**.

קישורים חיצוניים
----------------

* האדמו"ר מדליק נרות חנוכה- סרטון. (הקישור אינו פעיל, ז' כסלו תשפ"ב)
* גלריה מחייו, באתר JDN
* אהרן בן יצחק מנשה רוזנפלד (1926-2001), הכהן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312796105171
* LCCN: nr2005003574
* VIAF: 97275419
* WorldCat: lccn-nr2005003574

 |
**אדוריאן שטלה** (במקור **שטיין**, בהונגרית: **Stella Adorján**; קזפלק, 30 בינואר 1897 – בודפשט, 26 באוגוסט 1967) היה עיתונאי, סופר, הומוריסטן, מתרגם ספרות, יהודי-הונגרי כותב משותף של יצירות עם אישטוואן בקפי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד במשפחה יהודית. אביו היה ז'יגמונד שטיין ואמו יוזפה גרוס. את לימודיו בבית הספר סיים באוראדיה ובקולוז'וואר. כעיתונאי, עבד תחילה בעיתונים כפריים, משנת 1921 בעיתון אשט, אחר-כך במגזין דליבאב ומשנת 1939 במערכת העורכים של העיתון "הונגריה". אין פרטים מדויקים כיצד עבר את תקופת השואה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא עבד עבור כתבי העת ה"עולם", ה"פה החופשי", "הונגריה העצמאית", ומשנת 1952 היה עמית מערכת הלודאש מתי. כתביו הופיעו גם ביומון אומה ההונגרית (Magyar Nemzet). הוא היה גם מחבר קברטים מצליח.

עבודותיו העיקריות
-----------------

שטלה כתב כמה תסריטים משנות ה-30 של המאה ה-20, בעיקר עם אישטוואן בקפי. בין הקומדיות השיגה את ההצלחה הגדולה ביותר הקומדיה "כבוד הגברת" משנת 1935 שנכתבה יחד עם אישטוואן בקפי. האופרטות שלו שכתב עם אימרה הרמט ועם לאסלו לקאטוש היו גם פופולריות. מיצירתו "יאניקה" הוכן סרט בשנת 1949. הוא תרגם יותר ממאה מחזות להונגרית. בשנת 1962 יצא לאור מבחר ההומורסקות שלו בשם "בואו לא נתבדח!".

קבר אדוריאן שטלה בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
### תסריטים

* הרומן של אידה (1934, עם אישטוואן מיהאי)
* מקום לזקנים (1934, הונגרית-אוסטרית, עם גזה צ'צפרה ומניה לינגל)
* הטירה להשאלה (1937, עם אישטוואן בקפי)
* למען האהבה (1937, עם אישטוואן בקפי)
* תבוא ראשון! (1940, עם אישטוואן בקפי)
* ג'ניקה (1949, עם אישטוואן בקפי)

### ספרים

* אשת החתן; 1936
* אני, ויולה; 1938
* נצחק על ההיטלרים. אוסף של בדיחות אנטי-פשיסטיות; 1945
* בואו לא נתבדח! הומורסקות; 1962

### עבודות אחרות

* נערה מבודפשט (אופרטה, 1926);
* פחד במה (קומדיה, 1931);
* אשת החתן (רומן, 1936);
* הוא יישאר במיטה מחר (קומדיה עם אישטוואן בקפי;1937)
* אני. ויולה (סיפורים קצרים, 1938);
* הבנק האנגלי לא משלם (קומדיה, עם אישטוואן בקפי. 1939);
* בואו נצחק על היטלר. אוסף בדיחות אנטי- פשיסטיות (1945)

הנצחה
-----

קברו נמצא ברובע העשירי בבודפשט בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (5B-8-12).

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* לקסיקון התיאטרון ההונגרי
* אלדאר שפלין: SA (ניוגט, 1939, 1940);
* אדוריאן שטלה (עיתון נפסבדשאג, 27 באוגוסט 1967)
* אדוריאן שטלה (עיתון האומה ההונגרית, 27 באוגוסט 1967)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוריאן שטלה** בוויקישיתוף

* אדוריאן שטלה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397255905171
* BnF: cb110384646 (data)
* ISNI: 0000 0000 7971 7063
* LCCN: nr00034467
* VIAF: 22134730
* WorldCat: lccn-nr00034467

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם לחברת מזון, ראו רושדי תעשיות מזון.

**בארכה** (**Baraka**, המילה "בארכה" משמעותה "ברכה" בשפות רבות) הוא סרט קולנוע שביים רון פריק ב-1992.

הפקה
----

הסרט חסר דיאלוגים, דיבור או עלילה במובן המקובל. הסרט עוסק בחיים ובפרט באמונה האנושית על ידי דימויים ויזואליים הכוללים צילום בטכניקות שונות. הפסקול כולל מוזיקה בהלחנתו של מייקל סטרנס וקטעי קול הלקוחים מתוך תפילות בשפות רבות. הסרט צולם ב-152 אתרי צילום ב-24 מדינות (ביניהן בכותל המערבי ובכנסיית הקבר, כמו גם באושוויץ ובמחנות ריכוז בקמבודיה).

רון פריק היה התסריטאי של הסרט הנבואה, הדומה לבארכה בגישה האמנותית ובעריכה המציבה בזו אחר זו סצנות נפרדות על מנת ליצור אצל הצופה תחושה או גישה מוסרית.

מטרת הסרט להראות את הדמיון בין בני אדם שונים, דרך הצגת דמיון בין תפילות ופרקטיקות דתיות ממסורות שונות ברחבי העולם.

הסרט צולם במשך כ-14 חודשים בשש יבשות, תוך שימוש בפורמט רחב ויוצא דופן (Todd-AO, 70mm). שיטות הצילום כוללות הצבת מצלמה לאורך זמן רב, של שעות וימים, בצילום מתמיד של תהליך והקרנתו במשך דקות ספרות ב"זמן מואץ" (טכניקה הקרויה "time-lapse") וצילום רגיל של סיטואציות מוכרות המוקרן בזמן מואט (slow motion). כן נעשה שימוש בצילום הן ממרחק רב והן בקרבה רבה לאובייקט (Extreme Close Up).

פסקול הסרט מבוצע על ידי מספר אמנים, ביניהם להקת דד קן דאנס (Dead Can Dance) ואמנים מיפן, הודו ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* "בארכה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בארכה", באתר נטפליקס
* "בארכה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "בארכה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "בארכה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "בארכה", באתר אידיבי
* "בארכה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 14a35bba-41cb-49a6-8705-72afd8e1f528

 |
מראה העיר והאגם
**סן קרלוס דה בארילוצ'ה** (בספרדית: **San Carlos de Bariloche**), המכונה בקיצור **בארילוצ'ה**, היא עיר קיט בפרובינציית ריו נגרו בארגנטינה. העיר שוכנת במורדות הרי האנדים, לחופו של אגם נאוול ואפי מוקפת באגמים (אגם גוטיירז, אגם מורנו ואגם מסקרדי) ובהרים (טרונדור, סרו לופז וסרו קטדרל - אחד מאתרי הסקי החשובים בדרום אמריקה). בשנת 2010 התגוררו בה כ-113,000 תושבים.

היסטוריה
--------

מקור שמה של העיר במילה Vuriloche בשפת המפוצ'ה, שפירושה "האנשים שמעבר להרים". אחד מתושביה הראשונים של העיר היה קרלוס וידרהולד, והמתיישבים החליטו לקרוא על שמו את עירם. במכתבים שנשלחו אליו הוא כונה בטעות "סן קרלוס" במקום "דון קרלוס". הטעות השתרשה, והעיר נקראה סן קרלוס דה בארילוצ'ה.

אף שראשוני המתיישבים, מהגרים מאוסטריה ומגרמניה, הקימו את בארילוצ'ה ב-1895, תאריך הייסוד הרשמי שלה על ידי ממשלת ארגנטינה הוא ה-3 במאי 1902. ב-1909 כבר התגוררו בה 1,250 תושבים ונסללה דרך שקישרה אותה עם נאוקן. עם זאת, עד להגעת מסילת הברזל ב-1934, העיר נסמכה בעיקר על שירותים ומוצרים שהגיעו מצ'ילה, שהגישה אליה הייתה קלה יותר.

בין 1935 ל-1940 הוקמו בעיר המבנים המרכזיים: בית העירייה, הספרייה, התיאטרון, הדואר, תחנת המשטרה והקתדרלה.

### נאצים בבארילוצ'ה

ב-1995 התפרסם על ידי ABC כי קציני האס אס אריך פריבקה וריינהרד קופס נמלטו בזהות בדויה ומתגוררים בבארילוצ'ה. פריבקה אף לימד בבית ספר מקומי, הוא נעצר והוסגר לאיטליה. קופס התגורר בבארילוצ'ה עד מותו בשנת 2001.

תיירות
------

כלכלת בארילוצ'ה נשענת בעיקר על תיירות. בסמוך לעיר שוכן אתר הסקי סרו קתדרל שפועל בחורף, ובקיץ מושכים את התיירים חופי האגם.

בהיותה העיר הגדולה ביותר באזור האגמים הארגנטינאי, היא מהווה נקודת מוצא נוחה לטיולים רבים באזור.

בעיר פועלים מספר מפעלים מקומיים לשוקולד, המהווים אף הם מוקד משיכה לתיירים מהרבה מדינות.

מדע ומחקר
---------

בסמוך לעיר שוכן המרכז האטומי של בארילוצ'ה, שהוא מרכז המחקר של הוועדה הלאומית לאנרגיה אטומית. במרכז שוכן אינסטיטוטו באלסיירו, שהוא מוסד חינוך לסטודנטים מצטיינים בפיזיקה ובהנדסה.

תחבורה
------

בבארילוצ'ה פועל נמל התעופה הבין-לאומי טניאנטה לואיס קנדלריה, המקשר את בארילוצ'ה עם ערים שונות ברחבי ארגנטינה, וכן עם המדינות השכנות. חברות אוטובוסים מפעילות קווים סדירים מבארילוצ'ה לערים הגדולות בארגנטינה, וכן למספר יעדים בצ'ילה. בארילוצ'ה היא גם תחנתו האחרונה של קו הרכבת הפטגונית, שמוצאו בעיר ויידמה שלחוף האוקיינוס האטלנטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **בארילוצ'ה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בארילוצ'ה** |
* אתר האינטרנט הרשמי של בארילוצ'ה (בספרדית)
* מידע תיירותי על בארילוצ'ה (בספרדית)
* בית חב"ד בארילוצ'ה (בעברית)
* אתר המרכז האטומי של בארילוצ'ה (בספרדית)
* יעלי כרמלי, ‏תיירות | כך הפכה ברילוצ'ה למעצמת השוקולד, באתר גלובס, 28 באפריל 2018
* בארילוצ'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הדר (הדי) בנדט ארנזון, ‏ברילוצ'ה – הבונבוניירה של ארגנטינה, באתר GoTravel

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564729505171
* GND: 4118321-6
* LCCN: n85147221
* MusicBrainz: b5d7e34b-3ab5-49e2-9816-13d554722fed
* NKC: ge391308
* SUDOC: 144259451
* VIAF: 148989062
* WorldCat: lccn-n85147221

 |
**היינריך יוהאן פון ציגל** (בגרמנית: **Heinrich Johann von Zügel**‏; 22 באוקטובר 1850 – 30 בינואר 1941) היה צייר גרמני שהתמחה בתמונות של חיות משק וחיות בית.

ביוגרפיה
--------

החל משנת 1867, ציגל היה סטודנט בבית הספר לאמנות בשטוטגרט אצל ברנהרד פון נהר והיינריך פון רוסטיג, שם למד ציור בעלי חיים וז'אנר. שנתיים לאחר מכן עבר לאקדמיה לאמנות יפה במינכן, אך לא קיבל השראה משיטות ההוראה של קרל פון פילוטי והחליט לעבוד באופן עצמאי. לאחר מכן בילה זמן מה בווינה ולבסוף התיישב במינכן.

בראשית שנות השמונים של המאה ה-19 הוא נמשך אל הנוף הכפרי במחוז דכאו והחל לצייר בחיק הטבע והציב את דמויותיו בסביבה נוף רחבה יותר. נסיעות שערך לאורך קו החוף ההולנדי והבלגי בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19 הגבירו את משיכתו לאימפרסיוניזם, בו נתקל בתערוכות בפריז. מאותה נקודה ואילך, השתקפויות אטמוספיריות ומשחק האור והצל היו הדאגות העיקריים שלו, בעוד הפרטים היו זניחים. הסגנון הביא אותו להיות אחד החברים המייסדים של הזצסיון במינכן.

הוא השקיע למעלה מארבעים שנה בנושא שכינה "עבודה כבדה" (בעיקר ציורי סוסים וחריש שוורים) והפיק מעל 24 בדים, שנותנים תמונה מפורטת על התפתחותו האמנותית. הוא המשיך לצייר בסגנון קליל ואימפרסיוניסטי עד גיל שמונים.

בשנת 1895 הוא הפך לפרופסור באקדמיה לאמנות יפה במינכן, תפקיד אותו החזיק עד פרישתו בשנת 1922.

מורשת
-----

בוורט אם ריין ישנה גלריית זיכרון המוקדשת ליצירותיו בבית העירייה הישן.

הוא בילה שם הרבה בקיץ, בחופשה או עם תלמידיו. העיר נהנתה מאוד משכר הדוגמנים ומהשכירות ששילם כדי להשתמש בבעלי החיים שלהם, וכן מהכסף שתלמידיו הוציאו על אוכל ולינה. עבודותיו מוצגות גם בגלריה הלאומית בברלין.

גלריה
-----

* דרך היערדרך היער
* כבשיםכבשים
* רועהרועה
* פרות בשדהפרות בשדה
* כריית כבולכריית כבול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך פון ציגל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Heinrich von Zügel | Stadt Murrhardt, www.murrhardt.de
2. ↑  Heinrich von Zügel - Biography and Offers - Buy and Sell, www.kettererkunst.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14523369h (data)
* GND: 118637312
* ISNI: 0000 0000 8083 171X
* LCCN: n85256315
* NTA: 073493252
* RKD: 86599
* SNAC: w6tq6fp4
* SUDOC: 081058993
* ULAN: 500013634
* VcBA: 495/275216
* VIAF: 3263996
* WorldCat: lccn-n85256315

 |
גנרל **אהרנפריד בגה** (בגרמנית: **Ehrenfried Boege**;‏ 11 בנובמבר 1889 – 31 בדצמבר 1965) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

בגה נולד ב-11 בנובמבר 1889 באוסטרובו, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-62 (שלזיה העילית ה-3), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף בגה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1934 הועלה בגה לדרגת מיור, וב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-84. ב-1 במרץ 1937 הועלה בגה לדרגת אוברסט לוטננט, ובנובמבר 1938 מונה למדריך באקדמיה הצבאית בפוטסדאם.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה בגה במטה של היטלר, וב-1 בדצמבר 1939 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-161, וב-1 בפברואר 1940 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך המערכה על צרפת פיקד בגה על הרגימנט כחלק מהדיוויזיה ה-81 במסגרת הקורפוס ה-18, וב-13 ביולי 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-7. במהלך מבצע ברברוסה והקרב על מוסקבה לחם בגה עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-28 במסגרת הקורפוס ה-8, וב-22 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-13 בפברואר 1942 מונה בגה למפקד הדיוויזיה ה-197, שהייתה חלק מהקורפוס ה-7 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. במאי 1942 הועברה הדיוויזיה להקורפוס ה-9 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ולאחר מכן פעלה הדיוויזיה כחלק מקורפוסים שונים במסגרת הארמיות שהשתייכו לקבוצת ארמיות מרכז. ב-1 בינואר 1943 הועלה בגה לדרגת גנרל לוטננט, וב-13 בינואר 1943 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב.

בנובמבר 1943 נשלח בגה לקורס פיקוד ומטה, וב-1 בפברואר 1944 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-41, שהיה חלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-25 במרץ 1944 מונה בגה למפקד הקורפוס ה-43, שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-1 ביוני 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

ב-2 בספטמבר 1944 מונה בגה למפקד הארמייה ה-18, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון, ולאחר מכן חלק מקבוצת ארמיות קורלנד. ב-21 בספטמבר 1944 הוענק לבגה תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובסוף המלחמה נכנע בראש כוחותיו והלך לשבי הרוסי.

### לאחר המלחמה

בגה שוחרר מהשבי באוקטובר 1955. לאחר שחרורו התגורר בגה בהילדסהיים, וב-31 בדצמבר 1965 מת, והוא בן 76 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אהרנפריד בגה** בוויקישיתוף
* אהרנפריד בגה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**סטיבן מוריס טוויטי** (באנגלית: **Stephen Maurice Twitty**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית. בתפיקדו האחרון שירת כסגן מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

טוויטי נולד בספרטנבורג וגדל בצ'סני שבקרוליינה הדרומית. ב-1985 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הדרומית בה למד במסגרת מלגה להכשרת קציני מילואים של הצבא והתגייס לצבא ארצות הברית. 

שירת כמפקד מחלקה רובאית, מפקדת מחלקת סיור וקצין מבצעים בגדוד הראשון של חטיבה 327 בדיוויזיה המוטסת ה-101. במהלך מלחמת המפרץ שירת כקצין מבצעים של הגדוד השלישי בחטיבה השביעית של דיוויזיית החי"ר השלישית. פיקד על פלוגה בגדוד השלישי של חטיבת החי"ר ה-15 בדיוויזיית החי"ר ה-24. מילא תפקידי מטה במטות המשולבים ובמפקדת הקורפוס החמישי ונטל חלק בכוח הייצוב. שימש סגן מפקד הגדוד הראשון בחטיבה 26 של הדיוויזיה המוטסת ה-101, וקצין מבצעים של חטיבה 2 בדיוויזיית החי"ר הראשונה. שימש עוזרו של מפקד כוחות נאט"ו באירופה. 

ביוני 2001 מונה למפקד הגדוד השלישי בחטיבת החי"ר ה-15. הוא פיקד על הגדוד במהלך מלחמת עיראק, על הצטיינותו בלחימה זכה הגדוד בעיטור היחידה הנשיאותי וטוויטי עוטר בכוכב הכסף על גבורתו. ביוני 2003 מונה לקצין אג"ם של דיוויזיית החי"ר השלישית. באוגוסט 2005 מונה למפקד הכוח החטיבתי הרביעי של דיוויזיית הפרשים הראשונה ולחם עמו במלחמת עיראק, בתקופת פיקודו עבר הכוח ב-2008 תחת פיקוד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה. 

שימש עוזרו של סגן מפקד פיקוד צפון של ארצות הברית, ראש מטה כוחות הצבא של פיקוד מרכז, סגן מפקד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה וסגן ראש מטה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. שירת כסגן ראש המטה וקצין אג"ם של פיקוד כוחות צבא ארצות הברית. 

באוגוסט 2014 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה בפורט בליס. ביולי 2016 מונה למפקד הארמייה הראשונה. באוגוסט 2018 מונה לסגן מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית ושירת בתפקיד זה עד פרישתו ב-2020.

טוויטי בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת מרכז מישיגן ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה וביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיבן טוויטי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הארמייה הראשונה
* סטיבן טוויטי באתר valor.militarytimes.com
תרשים האתר
**מאגר ירבאטאן** (טורקית **Yerebatan Sarnıcı** - "מאגר המים השקוע") הוא בור מים תת-קרקעי, הנחשב לגדול מבין מאות מאגרי המים העתיקים שנמצאים מתחת לעיר איסטנבול. האתר שוכן כ-150 מטר מדרום מערב לאיה סופיה ונבנה במאה ה-6. המאגר נבנה מתחת לארמון הקיסרים הביזנטים שלא שרד.

המבנה
-----

המבנה מכונה לעיתים בכינוי "הבזיליקה" על שם בזיליקה שנצבה במקום. לבור המים, קיבולת של כ-100,000 מטר מעוקב מים, וכיום הוא משמש כאתר תיירות. לעיתים מוצגות בו תערוכות ומתקיימים בו קונצרטים, בשל האקוסטיקה המיוחדת במקום.

התקרה, באורך כ-138 מטר, ברוחב כ-65 מטר ובעובי של כ-7.5 מטר, נתמכת על ידי "יער" של 336 עמודי שיש (רובם בשימוש משני ומקורם במבנים קודמים). משקלה של התקרה נתמך באמצעות קמרונות צולבים בין כל ארבעה עמודים. כותרות העמודים הן בעיקר בסגנונות יוניים וקורינתים, למעט בודדים שסגנונם דורי ואחרים שנעדרים עיצוב מוגדר. מבין עמודים אלה בולטים שלושה עמודים מיוחדים: עמוד בעל עיטורים הנראים כדמעות, ואלה מיוחסות למאות העבדים שמתו במהלך בנייתה של הבזיליקה; וכן שני בסיסי עמודים מגולפים בדמות פרצופה של מדוזה השוכנים בפינה הצפון-מערבית של האתר.

מאגר ירבאטאן הופיע בסרט ג'יימס בונד השני, מרוסיה באהבה, בו מתואר כי הוא שוכן מתחת לקונסוליה של ברית המועצות, אם כי בפועל הוא נמצא במרחק ניכר ממנה. האתר מופיע גם בסרט "התופת" משנת 2016, בכיכובו של טום הנקס, המבוסס על ספרו של דן בראון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירבאטאן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ירבאטאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011125503
* VIAF: 182168899
* WorldCat: lccn-no2011125503

 |
**יוהאן היינריך קרל ריינהולד** (בגרמנית: **Johann Heinrich Carl Reinhold**‏; 18 ביולי 1788 – 15 בינואר 1825) היה צייר וחרט גרמני.

ביוגרפיה
--------

כבן של צייר הדיוקנאות והז'אנר יוהאן פרידריך לברכט ריינהולד, היינריך קרל ריינהולד היה אחיו למחצה והצעיר של צייר הנוף פרידריך פיליפ ריינהולד (1779–1840). הוא למד לראשונה בדרזדן באקדמיה לאמנות. בשנת 1806 נסע לאחיו בווינה, שם למד באקדמיה לאמנות.

ריינהולד נסע לפריז בשנת 1809. הוא שהה שם חמש שנים, עבד בזמן מלחמות נפוליאון כחרט נחושת עבור ויוואן דנון. הוא חזר לווינה בשנת 1814 והתמסר באופן אינטנסיבי לציור נוף. הוא למד אצל פרידריך פון אוליבייה ויוליוס שנור פון קרולספלד, שם פגש גם את יוזף אנטון קוך.

יחד עם אחיו פרידריך פיליפ וחבריו הציירים ארנסט וולקר, יוהאן אדם קליין ויוהאן כריסטוף ארהרד, הוא נסע לטיולים לימודיים באזורים שונים. ריינהולד שאב השראה לציוריו בשנים הבאות מטיולים אלה, ומחקריו האינטנסיביים על הטבע שימשו לו תבנית עבור רבים מציוריו.

ריינהולד נסע לאיטליה בשנת 1819 עם הצייר יוהאן כריסטוף ארהרד. הוא חי ועבד ברומא במשך חמש שנים ונסע לאזורים שונים באיטליה בחברתם של ידידי אמנים רבים. הוא תמיד תיעד את רשמיו בציורי נוף. מרבית רישומיו בתקופת יצירה זו נוצרו באולבאנו והסביבה, שם בילה את חודשי הקיץ בחברתם של ציירים גרמנים אחרים כמו קרל וילהלם גוטסלוף או לודוויג ריכטר.

לאחר ששהה בנאפולי, סייר דרך סיציליה בחברתו של הנסיך פרדיננד פון לובקוביץ.

ברומא הוא ניסה להניא את חברו כריסטוף ארהרד מהתאבדות, אך נכשל, והוא בעצמו חלה במחלה קטלנית, ונפטר והוא רק בן 36. קברו מצוי בבית הקברות הפרוטסטנטי ברומא.

בנוסף לעבודתו הגרפית, היינריך ריינהולד היה בעיקר צייר נוף. בהיותו ידוע בווינה בגלל רעיונות הרומנטיקה, הוא היה אחד מהציירים הגרמנים ברומא שהושפעו בעיקר מיוזף אנטון קוך.

ישנה חשיבות מיוחדת ללימודי ציורי השמן שלו, שכן הם פרסמו את חוג האמנים הגרמני ברומא והביאו קונים רבים שהכירו את חשיבות עבודתו הנופית של ריינהולד. אלה כללו את האדריכל קארל פרידריך שינקל, שרכש עשרה רישומי שמן וארבעה רישומי עיפרון מריינהולד, ואת הפסל הדני ברטל תורוולדסן, שהזמין ממנו שלושה ציורים.

גלריה
-----

* נוף באולבנו, איטליהנוף באולבנו, איטליה
* סיציליהסיציליה
* נוף רומאינוף רומאי
* נוף בסורנטונוף בסורנטו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך קרל ריינהולד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  BLKÖ:Reinhold, Heinrich, de.wikisource.org (בגרמנית)
2. ↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, **Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 53**, München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1. 1907, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 286

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454691005171
* DSI: 10208
* GND: 128393580
* ISNI: 0000 0000 6682 6308
* LCCN: nr90020850
* RKD: 66159
* SUDOC: 233630783
* ULAN: 500006351
* VIAF: 47812471
* WorldCat: lccn-nr90020850

 |
**יָקָנָה אַפְרִיקָנִית** (שם מדעי: *Actophilornis africanus*) הוא מין של עוף ביצות ממשפחת היקניים, החי בביצות של מים מתוקים באפריקה שמדרום לסהרה. כמו כל היקנות, ליקנה האפריקנית יש רגליים וציפורניים ארוכות, המאפשרות לה ללכת על צמחייה צפה באגמים רדודים.

תיאור
-----

אורכה של היקנה הוא כ-23-31 ס"מ, בעוד הנקבות גדולות יותר מהזכרים: נקבה שוקלת כ-260 גרם, בעוד זכר שוקל כ-137 גרם. גבן של היקנות בצבע חום-ערמון, בעוד שהצד האחורי של הצוואר, קצוות הכנפיים ורצועת-העיניים שחורות. החלק הקדמי של הצוואר לבן, והמקור כחול. אצל בוגרים גם הבטן חומה-ערמונית, אך אצל יקנות צעירות היא בצבע לבן, עם כתמים בצבע חום-ערמוני. הרגליים אפורות, ובין הבטן העליונה לצוואר יש כתם צהוב.

התנהגות
-------

היקנה ניזונה מחרקים, רכיכות, חלזונות וסרטנים שהיא אוספת מפני המים, או תופסת באוויר. לעיתים היקנה הופכת את העלים הצפים על פני המים ובודקת האם יש מתחתם מזון. היאקנה מצויה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, חוץ מבאזורים צחיחים או מיוערים ולרוב נמצאת בקרבת מים מתוקים רדודים ואיטיי זרימה.

היקנה האפריקנית אינה נודדת, אך היא יכולה לעבור ממקום למקום כשגובה פני המים משתנה.

חיזור ורבייה
------------

אצל היקנה האפריקנית מערכת הרבייה היא הפוכה, כך שהזכרים מקננים ושומרים על האפרוחים בעוד הנקבות שומרות על הטריטוריה מפני נקבות אחרות. החיזור מתבצע על ידי הקפה של הזכר והנקבה אחד מסביב לשני, והרכנת הראש על מנת להדגיש את מגן הראש הכחול-בוהק. הנקבה מתכופפת והזכר מנקר אותה לפני שהוא עולה עליה. סדרת פעולות אלו יכולה לחזור כארבע עד חמש פעמים, אף על פי שקשר מיני ממשי מתקיים רק בחלק קטן מהמקרים. 

הזכר בונה קן על הצמחייה שעל פני המים, בגובה של כשני סנטימטרים מעל המים. אם ישנן סכנות הצפה, הקן מוזז. הנקבה מטילה כארבע-חמש ביצים חומות ומוכתמות בשחור - לא תמיד בקן, ולעיתים ישירות על הצמחייה בלי קן. צבע הביצים מסייע להסוואתן. הזכר דוגר על הביצים במשך כ-20-26 ימים, והוא גם מצל עליהן בשעות החמות של היום. לאחר שהאפרוחים בוקעים, שרידי קליפות הביצים נדחפים למים. האפרוחים בוקעים מפותחים, כך שהזכר לא צריך להאכיל אותם, ורק משגיח עליהם בזמן שהם אוכלים.

לאחר 40-70 ימים מזמן הבקיעה האפרוחים עוזבים את הקן. לאחר כשנה, מתפתחת אצל האפרוחים פלומה של בוגרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יקנה אפריקנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* יקנה אפריקנית באתר אויסואקס-בירדס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יקנה אפריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
**סטיבן מילהאוזר** (באנגלית: **Steven Millhauser**; נולד ב-3 באוגוסט 1943 בעיר ניו יורק) הוא סופר אמריקאי המתמחה בכתיבת סיפורים קצרים ורומנים. בשנת 1997 זכה בפרס פוליצר לספרות על רומן, "מרטין דרסלר" - (Martin Dressler). הזכייה בפרס הביאה להוצאה מחודשת של ספריו הישנים.

מילהאוזר גדל בקונטיקט וקיבל בשנת 1965 תואר B.A מאוניברסיטת קולומביה. לאחר מכן, המשיך ללימודי דוקטורט באנגלית באוניברסיטת בראון, אך לא סיים. הוא החל בכתיבת ספריו - (Edwin Mullhouse) ו-"בניית ממלכת מורפאוס" - (From the Realm of Morpheus) בעת ששהה באוניברסיטת בראון. כתב את ספרו "הדיוקן של הרומנטיקה" - (Portrait of a Romantic) בעת שהותו בבית הוריו שבקונטיקט.

הצלחתו הלא צפויה של ספרו "מרטין דרסר" הביאה להגברת המודעות כלפיו ובעקבות זאת בשנת 2006 סיפורו הקצר "אייזנהיים אמן-האשליות" - (Eisenheim The Illusionist) הופק לסרט המצליח "אמן-האשליות" בבימויו של נייל בורגר.

כיום מילהאוזר מתגורר בניו יורק ומלמד בקולג' סקידמוד.

ספריו
-----

* Edwin Mullhouse 1972
* Portrait of a Romantic 1977
* In the Penny Arcade 1986
* From the Realm of Morpheus 1986
* The Barnum Museum 1990
* Little Kingdoms 1993
* Martin Dressler 1996
* The Knife Thrower 1998
* Enchanted Night 1999
* The King in the Tree 2003
* Dangerous Laughter 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* סטיבן מילהאוזר, ברשת החברתית Goodreads

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279907105171
* BnF: cb11916160n (data)
* CANTIC: a10819642
* CiNii: DA03692410
* GND: 121456757
* ISNI: 0000 0001 0910 1842
* LCCN: n84183444
* NDL: 00471677
* NLK: KAC200005841
* NTA: 072653957
* SUDOC: 027030288
* VIAF: 66471217
* WorldCat: lccn-n84183444

 |
**בארתלמי תימוניה** (באנגלית: **Barthélemy Thimonnier.** נולד ב -19 באוגוסט 1793 - 5 ביולי 1857), היה ממציא צרפתי, שהמצאת מכונת התפירה הנפוצה כיום מיוחסת לו.

ראשית חייו
----------

תימוניה נולד למשפחת איכרים ענייה בעיר לארברסל שמחוז רון שבצרפת. בשנת 1795 עברה משפחתו לעיר אמפלפיס. תימוניה היה הבן הבכור מבין שבעה ילדים. הוא למד זמן מה בעיר ליון, לפני שהלך לעבוד כחייט בעיר פניסייר. תימוניה התחתן עם אשה צרפתייה קתולית בינואר 1822 (בגיל 29). בשנת 1823, הוא התיישב בפרברי העיר ועבד שם כחייט.

המצאת מכונת התפירה
------------------

### תהליך ההמצאה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
### לאחר ההמצאה

דגם של המכונה
בשנת 1830 חתם תימוניה על חוזה עם אוגוסט פרנד, מהנדס גרמני, ובו הוסכם כי השניים ירשמו את ההמצאה שלהם ביחד. הפטנט למכונה שלו הונפק ב־17 ביולי 1830 על שמם של שני הגברים, שנתמך על ידי ממשלת צרפת. באותה שנה הוא פתח (עם שותפים) את החברה הראשונה לייצור בגדים מבוססי מכונות בעולם. מפעלו מיד היה להצלחה ארצית, והצבא הצרפתי סגר איתו על חוזה להנפקת והכנת מדים לצבא. לרוע המזל, המפעל שלו הוצת ונשרף על ידי חייטים שחששו לאבד את עבודתם בעקבות הוצאת הפטנט.

דגם של המכונה מוצג במוזיאון המדע בלונדון. המכונה עשויה עץ ומשתמשת במחט תיל העוברת כלפי מטה דרך הבד כדי לתפוס את החוט ולמשוך אותו למעלה ליצירת לולאה שתינעל על ידי הלולאה הבאה. כך המכונה למעשה יכולה ליצור בגדים שלמים ומסוגננים שלא נפרמים גם לאורך זמן.

* תקריב של מכונת התפירה, משנת 1830 לערך.תקריב של מכונת התפירה, משנת 1830 לערך.
* הנפשת פעולת התפירה המתארת כיצד המכונה תופרת את הבגדיםהנפשת פעולת התפירה המתארת כיצד המכונה תופרת את הבגדים

על מכונת התפירה הקדומה ביותר נרשם למעשה פטנט על ידי תומאס סנט בשנת 1790 - משמע המכונה של תימוניה לא הייתה הראשונה. תרומתו של סנט לא פורסמה עד שנת 1874 כאשר ויליאם ניוטון וילסון, בעצמו יצרן מכונות תפירה, מצא את הרישומים במשרד הפטנטים של לונדון ובנה שחזור מדויק על פי ההוראות שבתרשימים. ובכך הוכח כי בשנת 1790 הומצאה מכונת התפירה המקורית על ידי תומאס סנט. כדי לתקן את העוול, מוזיאון המדע של לונדון מציג את מכונת התפירה של תימוניה לצד רישומי הפטנט המקוריים של סנט. עם זאת, תואר "ממציא מכונת התפירה" לא נלקח מתימוניה.

חייו המאוחרים
-------------

לאחר שמכר דגמים רבים של המכונה וייצא בגדים לצרפת כולה חזר תימוניה לעיר ילדותו אמפלפויס שם המשיך לעסוק כחייט, תוך כדי חיפוש אחר שיפורים במכונה שלו. הוא רשם פטנטים חדשים בשנים 1841, 1845 ו- 1847 עבור דגמים חדשים של מכונת תפירה. עם זאת, אף על פי שזכתה בפרסים בירידים העולמיים, ושזכתה לשבחים מצד העיתונות, השימוש במכונה לא התפשט מאוד. מצבו הכלכלי של תימוניה נותר קשה, והוא מת בעוני בגיל 63. עם זאת, חברת מכונות התפירה 'Thimonnier', שנוצרה לאחר מותו, הייתה קיימת עד המאה העשרים, והייתה לאחת החברות המרוויחות ביותר בצרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בארתלמי תימוניה** בוויקישיתוף
* "בארתלמי תימוניה". מכונות תפירה מהעבר להווה. פורסם ב־24 בינואר 2020.
* "היסטוריה של מכונת התפירה - ברתלמי תימונייה". *textilefabricgarment.com*. העותק המקורי נשמר בארכיון. פורסם ב־2 לאוגוסט 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16927505r (data)
* GND: 1221592181
* ISNI: 0000 0000 5386 8066
* LCCN: no2003123917
* SUDOC: 225564300
* VIAF: 48929025
* WorldCat: lccn-no2003123917

 |
**היינריך שמידטגאל** (בגרמנית: **Heinrich Schmidtgal**, בקזחית: **Генрих Шмидтгаль**; נולד ב-20 בנובמבר 1985) הוא כדורגלן עבר גרמני-קזחי ששיחק בעמדת המגן.

קריירה
------

שמידטגאל נולד בייסיק שבברית המועצות ובגיל שנתיים היגר עם הוריו לגרמניה המערבית (לימים גרמניה). הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצת ילדים מקומית ממנה עבר לוארל מהליגה החמישית בגרמניה. ב-27 באוגוסט 2003 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בתום אותה עונה רשם 10 הופעות בקבוצה הבוגרת כאשר במקביל שיחק בקבוצת הנוער. עונה לאחר מכן סיים את גיל הנוער והפך לשחקן הרכב מרכזי במערך של המועדון ועלה עם המועדון לליגה האזורית (צפון) (הליגה השלישית בחשיבותה באותה העת) בתום עונת 2006/2007. בקיץ 2007 חתם בבוכום מהבונדסליגה, אך שיחק בה עבור קבוצת המילואים ולא זכה לדקות משחק בקבוצה הראשונה. בקיץ 2009 חתם ברוט-וייס אוברהאוזן מהבונדסליגה השנייה. לקראת עונת 2011/2012 חתם בגרויטר פירט עימה העפיל לבונדסליגה לראשונה בתולדותיה. בקיץ 2013 חתם בפורטונה דיסלדורף במדיה מיעט לשחק וביוני 2015 חתם לשנתיים בפ.ס.וו. פרנקפורט, אך לא ערך הופעות ושוחרר מהקבוצה.

בשנת 2008 התחיל מאמן נבחרת קזחסטן ברנד סטרוק לחפש מידע על כדורגלנים גרמנים בעלי מוצא קזחי ולהביאם לנבחרת. שמידטגאל היה מבין השחקנים הללו והוא הסכים לשחק בנבחרת קזחסטן. ב-3 בספטמבר 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במסגרת מוקדמות יורו 2012 נגד טורקיה. אך במשחק שלאחר מיכן, שמידטגאל לא היה זכאי לשחק בנבחרת לפי כללי אופ"א מכיוון שהחזיק בדרכון זמני. כעבור כמה זמן הבעיה נפתרה כאשר קיבל אזרחות קזחית בנוסף לאזרחות הגרמנית. ב-26 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 4-1 לגרמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.

תארים
-----

גרויטר פירט
* הבונדסליגה השנייה: 2011/2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך שמידטגאל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"היינריך שמידטגאל"**.
"**דאון, שני חצבים**" (1998) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי אסף בן צבי.

תיאור
-----

ההדפס "דאון, שני חצבים" הודפס בשנת 1998 בסדנת ההדפס ירושלים על ידי שרון פוליאקין במהדורה של 15 עותקים. ההדפס מתאר שני חצבים הבוקעים מתוך אדמה, המעוצבת כצורות מעגליות פחוסות וסגורות. בין החצבים נמצא דאון. בשנת 1999 יצר בן צבי גרסה נוספת להדפס זה, הפעם בטכניקה של הדפס רשת. הדפס זה כונה "שפיותו של החצב", והוא הודפס בסדנת ההדפס ירושלים על ידי איתן הורוביץ במהדורה של 60 עותקים.

הדאון הוא מוטיב חוזר בעבודתו של בן צבי מן התקופה. בשנת 1994 יצר בן צבי סדרה של הדפסים וציורים בשם "אילם", בהם הופיע מוטיב הדאון. הדאון מופיע כשרטוט קווי, באופן המאזכר גם צורה של צלב. כאן, בהדפס זה נוצרים יחסים מורכבים בין שמיים לאדמה ובין תרבות לטבע, על ידי הקבלה צורנית בין הדאון, שאחת מכנפיו המתארכת כלפי האדמה, לבין החצבים, הצומחים כלפי השמיים. 

ההדפס הוצג בתערוכה קבוצתית של הדפסים ישראלים בקוריאה, בתערוכת תחריטים במוזיאון הנגב לאמנות (2006), בתערוכה "תפרים חיים: אסף בן צבי" (2013) בסדנת ההדפס ירושלים ובתערוכה "זמן הדפס" (2013) במוזיאון הפתוח תפן.

גלריה
-----

* השפיות של החצב1999הדפס רשתגובה 65 ס"מ, רוחב 56 ס"מסדנת ההדפס ירושליםDR.629 (מספר סדנה)השפיות של החצב  
1999  
הדפס רשת  
גובה 65 ס"מ, רוחב 56 ס"מ  
סדנת ההדפס ירושלים  
DR.629 (מספר סדנה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: גורדון, אירנה, **תפרים חיים: אסף בן צבי**, סדנת ההדפס ירושלים, 2013
2. ↑  ראו: **Israeli Conremporary Art - Print Exhibition**, Sungkok Art Museum, Korea, 2000
3. ↑  ראו: **תחריט**, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2006
4. ↑  ראו: גורדון, אירנה, **תפרים חיים: אסף בן צבי**, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2013
5. ↑  ראו: **זמן הדפס**, המוזיאון הפתוח, גן התעשייה תפן, 2013
**היינריך קניר** (בגרמנית: **Heinrich Knirr**‏; 2 בספטמבר 1862 – 26 במאי 1944) היה צייר גרמני יליד אוסטריה, ידוע בסצינות ז'אנר ופורטרטים, אם כי צייר גם נופים וטבע דומם. הוא ידוע בעיקר בזכות יצירת הדיוקן הרשמי של אדולף היטלר משנת 1937 והוא האמן היחיד שידוע שצייר את היטלר במהלך חייו.

ביוגרפיה
--------

היינריך קניר, אדולף היטלר, 1937
הוא נולד בפנצ'ובה (בסרביה של ימינו). הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, אצל כריסטיאן גריפנקרל וקרל ורצינגר, ואז באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, שם למד שיעורים אצל גבריאל פון האקל ולודוויג פון לפץ (אנ'). הוא נשאר במינכן ופתח בית ספר פרטי לאמנות בשנת 1888. בסופו של דבר בית הספר שלו צבר מוניטין טוב ברחבי אירופה. בשנים 1898 עד 1910 הוא לימד גם באקדמיה במינכן. הוא היה גם חבר בזצסיון במינכן, ובהמשך בזצסיון הווינאי.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא ויתר על פעילות ההוראה ועבר לסטארנברג. בשנות העשרים של המאה העשרים הפכה משפחת תנהאוזר לפטרונית שלו. לאחר 1922 התגורר בבוואריה עילית. 

בתקופת השלטון הנאצי הוא נשאר פופולרי ובשנת 1937 יוצג בתערוכת האמנות הגרמנית הגדולה השנתית ב"האוס דר קונסט" במינכן עם אחת מדיוקנאותיו של אדולף היטלר.

במהלך השנים הבאות הוא הציג שם ארבע עשרה עבודות בסך הכל, כולל דיוקנאות של הנהג הפרטי של היטלר, יוליוס שרק, ואמו של היטלר, קלרה. שני הציורים נתלו במשרדו של היטלר בברגהוף בברכטסגאדן. הוא גם עשה את הדיוקן הרשמי של רודולף הס, ואלברט שפר התייחס אליו לעיתים קרובות כ"צייר החצר".

בשנת 1942 הוענק לקניר מדליית גתה לאמנות ומדע. 

בשנת 1944 הוא נפטר בשטאודאך-אגרנדאך (אנ').

תלמידים
-------

* הוגו באר
* פאולה דפה
* אוטו איליס
* אויגן פון קהלר
* פאול קלה
* רודולף לוי
* ארנסט מורגנטלר (אנ')
* ארנסט אופלר
* וילהלם שולקמן
* הרמן שטנר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך קניר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Heinrich Knirr's portraits of Hitler (ארכיון)
2. ↑  Heinrich Knirr, agso.uni-graz.at

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394131205171
* GND: 116254904
* ISNI: 0000 0000 7148 1658
* LCCN: no2018074842
* NKC: xx0154411
* RKD: 128631
* ULAN: 500124698
* VIAF: 57361948
* WorldCat: lccn-no2018074842

 |
מפה המיועדת לטיסת מכשירים באזור נמל התעופה בן-גוריון. נתיבי הטיסה מסומנים בשחור וכוללים את ציון גובה הטיסה בנתיב. הקווים הירוקים מציינים את גבולות אזור בקרת TMA של השדה
טיסה לפי **כללי טיסת מכשירים** (בראשי תיבות: **כט"מ**; באנגלית: Instrument flight rules; בראשי תיבות: **IFR**) היא טיסה שבה הטייס לא צריך להסתמך על תנאי הראות, והוא יכול לנהל את הטיסה גם מבלי לראות את פני השטח כלל.

בזמן טיסת המכשירים הטייס מסתמך על מכשור המטוס כדי לנווט. מכשור זה כולל בדרך כלל מקלטי VOR, NDB ו־GPS. בזמן הנחיתה הוא יכול להשתמש גם במערכת נחיתת מכשירים (ILS).

על מנת לטוס טיסת מכשירים הטייס חייב לעבור הכשרה מיוחדת, ולהחזיק ברישיון מסוג "הגדר מכשירים". כמו כן המטוס גם חייב להיות מצויד במכשור המתאים.

ראו גם
------

* כללי טיסת ראייה
* מערכת נחיתת מכשירים
* רום טיסה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **IFR** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כט"מ** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כללי טיסת מכשירים** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרסום מידע תעופתי פנים ארצי (פמ"ת) המפורסם על ידי מנהל התעופה האזרחית מכח הוראות תקנות הטיס (הפעלת כלי טיס וכללי טיסה), התשמ"ב-1981. מפות נתיבי טיסה (נתיבי התובלה הנמוכים ו־ATS) מהוות חלק בלתי נפרד מהפמ"ת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553255405171
* BnF: cb119788055 (data)
* GND: 4273117-3
* LCCN: sh85066764

 |
רוכב בסגנון דאון היל
**דאון היל** הוא שמו של סגנון רכיבה על אופניים. בסגנון זה מתחרים ברכיבת שטח במורד תלול. סגנון זה מתאפיין בקפיצות מרובות ובאתגרים טכניים וגופניים לרוכבים. הסגנון הזה, ביחד עם סגנון הפרי רייד, משתייכים לקטגוריית האקסטרים בספורט רכיבת האופנים.

לָרוב המִתלים של אופניים אלו ארוכי מהלך והשלדה כבדה וחזקה עם מקום לצמיגי שטח רחבים. משקל האופניים יכול להגיע ל-22 ק"ג, ולכן אופניים אלו אינם מתאימים לרכיבת שבילים.

אביזרי המגן בהם משתמשים רוכבי דאון היל מבוססים על אלו המיועדים לאופנועים, כולל קסדה מלאה לָפנים, חליפת מגן לגוף ומגיני רגליים. עקב המהירויות הגבוהות בצורת רכיבה זו והקושי הטכני של המסלול, תאונות הן תופעה שכיחה.

דאון היל הוא גם תת-ענף בתחום הסקייטבורד, בעזרת סקייטבורד מיוחד המתאפיין בקרש עבה ורחב יותר, גלגלים וצירים גדולים וגריפ מיוחד שמודבק על הקרש ומונע החלקה במהירויות גבוהות יכולים הרוכבים לרדת במדרונות וכבישים במהירויות גבוהות (50–70 קמ"ש בממוצע), דאון היל בסקייטבורד נחשב לספורט אתגרי ומסוכן ויש לבצע זאת עם מיגון מותאם כולל קסדה מיוחדת (דומה לקסדת אופנוע).

לקריאה נוספת
------------

* אופני הרים
* פרי רייד
* כתבות ומדריכים בנושא דאון היל באתר www.sk8r.co.il פורטל הסקייטבורד הישראלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאון היל** בוויקישיתוף
**קארבר 1** (**Carver One**) הוא דגם של מכונית מיקרו, בעל שלושה גלגלי הטיה באמצעות טכנולוגית איזון אוטומטית, כדי לאזן את תא הנוסעים, המיועד ל-2 נוסעים הממוקמים אחד אחרי השני.

היסטוריה קארבר 1
----------------

הופץ על ידי קארבר אירופה משנת 1999–2009. ביולי 2009 חברת קארבר אירופה הכריזה על פשיטת רגל, בגלל חוסר הביקוש לדגם במחיר של כ-30,000 אירו. יוצרו כ- 200 יחידות "קארבר 1" ו-24 יחידות מדגם "ון דן ברינק" ( van den Brink). הקארבר 1 יוצר בהולנד ובגרמניה.

הקארבר 1 משלב היבטים של אופנוע ורכב, בעל פרופיל נמוך דומה לאופנוע. אפשר להטות את הקארבר 1 עד 45 מעלות תוף כדי סיבוב. תאוצה 0-100 קמ"ש ב-8.2 שניות.

משנת 2011 טכנולוגיית הקארבר 1 בבעלות "קארבר טכנולוגיה".

תמונות
------

* קארבר 1קארבר 1
* קארבר 1קארבר 1
* קארבר 1קארבר 1
* לוגו הקארבר 1 על החלק האחורי של הרכב לוגו הקארבר 1 על החלק האחורי של הרכב
* קארבר 1קארבר 1
* קארבר 1 קארבר 1
* קארבר 1קארבר 1

ראו גם
------

* תלת אופן

לקריאה נוספת
------------

* קארבר 1  (9:34 דקות), יו-טיוב
* טכנולוגיית קארבר  (2:54 דקות), יו-טיוב
* קארבר 1  (1:18 דקות), יו-טיוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארבר 1** בוויקישיתוף
* 

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קארבר 1"**.