recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצביר כדורי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו M2 (פירושונים).

**M2** (מ-**Messier 2**, נקרא גם **NGC 7089**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים דלי הנמצא במרחק של כ-37,500 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-150,000 כוכבים. זהו אחד מהצבירים הכדוריים הגדולים ביותר שמוכרים כיום.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה בשנת 1746 על ידי האסטרונום הצרפתי ממוצא איטלקי ג'ובאני דומניקו מראלדי, שגילה גם את הצביר M15, במהלך תצפיות שערך בכוכב שביט יחד עם ז'אק קאסיני (בנו של ג'ובאני דומניקו קאסיני). מראלדי תיאר את שני הצבירים כ"כוכבים ערפיליים", אך לא זיהה שמדובר בצבירים של כוכבים. בשנת 1760 התגלה הצביר על ידי שארל מסיה, שגם כן לא הבחין בכוכבי הצביר וסיווג אותו בקטלוג מסיה כערפילית. רק בשנת 1783 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שמדובר למעשה בצביר המורכב מכוכבים רבים.

הצביר ניתן לצפייה בעין רק בחשיכה מוחלטת ובתנאי תצפית מיטביים, כ-5 מעלות מצפון לכוכב β בדלי. במשקפת או בטלסקופ חובבים ניתן להבחין שמדובר בגרם שמיים שאינו כוכב ורק בטלסקופ מקצועי ניתן להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים ביותר מביניהם הם בעלי דרגת בהירות נראית 13.1.

מאפייני הצביר
-------------

M2 הוא אחד הצבירים הגדולים ביותר שמוכרים כיום - קוטרו כ-175 שנות אור, כך שלמרות מרחקו הגדול - כ-37,500 שנות אור גודלו הזוויתי הוא כ-16 דקות קשת - כרבע מעלה. צורתו אליפטית והוא צפוף למדי - חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-10 שנות אור בלבד. מבין 150,000 הכוכבים שבו זוהו 21 כוכבים משתנים. הכוכבים הבהירים ביותר שבו הם ענקים אדומים וצהובים. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F4. גילו של הצביר מוערך בכ-13 מיליארדי שנים, כך שזהו אחד הצבירים ה"זקנים" בגלקסיית שביל החלב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M2** בוויקישיתוף
* M2 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M2, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  W. H. Finlay: Concise catalog of deep-sky objects p. 7

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
**אן מרי ניוטון** (באנגלית: **Ann Mary Newton** ‏; 29 ביוני 1832 – 2 בינואר 1866) הייתה ציירת אנגלית. היא התמחתה בפורטרטים של ילדים ועבדה בעפרונות, בגיר, בפסטל ובצבעי מים. ניוטון למדה באנגליה אצל ג'ורג' ריצ'מונד ובפריז אצל ארי שפר. עבודותיה הוצגו באקדמיה המלכותית לאמנות בין השנים 1852 ו-1865.

ביוגרפיה
--------

אן מרי ניוטון נולדה ברומא, שם אביה ג'וזף סברן היה הקונסול הבריטי. ג'וזף סברן היה אמן וחבר של המשורר ג'ון קיטס. ניוטון למדה לצייר על ידי אביה, ולאחר מכן, בשובה של משפחת סברן לאנגליה ב-1841, למדה אצל ג'ורג' ריצ'מונד, שהעסיק אותה כדי לייצר עותקים של דיוקנאות שצייר.

ב-1857 קיבלה שיעורים מארי שפר בפריז. בפריז היא ציירה דיוקן של מרי ברוס, רוזנת אלגין שקיבל הערכה טובה והוביל להזמנות נוספות בבריטניה. היא התמחתה בפורטרטים של ילדים ועבדה בעפרונות, גיר, פסטל ואקוורל.

באמצע שנות ה-50 היא תמכה במשפחתה במספר עבודות, ונסעה לבתים של פטרונים עשירים. התמונה הראשונה שלה שהוצגה באקדמיה המלכותית לאמנויות הייתה "התאומים" ב-1852, דיוקן של אחיה ואחותה הצעירים. בתקופה זו היא גם ציירה דיוקנאות של אחיינה של המלכה ויקטוריה וילדיה.

ב-1861 היא נישאה לארכאולוג צ'ארלס תומאס ניוטון, שהפך לאוצר העתיקות היווניות והרומיות במוזיאון הבריטי. היא יצרה רישומים של פיסול יווני להרצאותיו הפומביות וכן עיצבה איורים עבור הספר תולדות התגליות בהליקרנסוס, קנידוס וברנצ'ידה (שני כרכים, 1862) ומסעות ותגליות בלבנט (שני כרכים, 1865). מספר ספרי הסקיצות שלה, המהווים יומן תמונות חשוב של מסעותיה במזרח הים התיכון, מכילים קריקטורות שנונות של המשפחה, נמצאים ברשותם של צאצאי משפחת סברן.

בשנות ה-60 היא החלה לעבוד בשמנים והציגה מספר תמונות בתערוכות של האקדמיה המלכותית, בעיקר דיוקן עצמי.

היא מתה מחצבת בשנת 1866 בביתה בבלומסברי, לונדון בגיל שלושים ושלוש, ללא ילדים.

המלכה ויקטוריה מזכירה את מותה המוקדם הטראגי ב-7 בינואר 1866: "המומה מאוד ממותה של גברת ניוטון, (מיס סברן) אמנית צעירה יפה וחכמה, שציירה כמה מבני המשפחה ועשתה עותקים יפים של פסלים עתיקים".

עבודותיה נכללות באוספים של הגלריה הלאומית לפורטרטים, לונדון וגלריית טייט, לונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן מרי ניוטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brian Stewart & Mervyn Cutten (1997). The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920. Antique Collectors' Club
2. ↑  Smith, Cecil Harcourt (1901). "Newton, Sir Charles Thomas". Dictionary of National Biography (1st supplement). London: Smith, Elder & Co.
3. ↑  Queen Victoria's Journals". www.QueenVictoriasJournals.org. 7 January 1866

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6708 852X
* LCCN: nr93044757
* RKD: 59298
* SNAC: w6042q7s
* ULAN: 500125554
* VIAF: 76192922
* WorldCat: lccn-nr93044757

 |
**אן גיבסון נסמית'** (באנגלית: **Anne Gibson Nasmyth**;‏ 13 בנובמבר 1798 – 28 בינואר 1874) הייתה מורה וציירת ממשפחת נסמית' מאדינבורו. היא לא הייתה הבת המוצגת ביותר אבל נחשבה ל"ציירת הטובה ביותר במשפחה המוכשרת הזו". לאחר מות הוריה הפך ביתה בפוטני למרכז משפחת נסמית' המורחבת.

ביוגרפיה
--------

אן נסמית' נולדה ב-13 בנובמבר 1798 לאלכסנדר נסמית' וברברה באדינבורו. אביה היה מהנדס ואמן מצליח מאוד שלקח על עצמו הזמנות לא רק בציור אלא גם תפאורות תיאטרון באדינבורו ובלונדון. המשפחה הפעילה בית ספר לציור באדינבורו ועם הזמן בית ספר בלונדון. היא הייתה אחת מאחד עשר ילדים שאביהם לימד לצייר. אלכסנדר היה להוט שבנותיו תוכלנה לתרום לעסק המשפחתי ולהיות עצמאיות. שניים מאחיה, פטריק נסמית' וג'יימס נסמית' ציירו אבל ג'יימס היה גם ממציא ומהנדס מפורסם. אן וחמש מאחיותיה הפכו לציירות. בית הספר לציור שלהם באדינבורו נוהל על ידי שש האחיות, כאשר הבכורה, ג'יין, הובילה. בית הספר משך נשים צעירות והן לימדו לצייר והן היו נלקחות למסעות רישום בטבע.

אחותה אליזבת נסמית' הייתה נשואה לשחקן דניאל טרי והוא מת בשנת 1829. באותה שנה החלה אן לעזור בשיעורים בלונדון בבית אחותה, ביתה של אליזבת בפורטלנד פלייס. בשנת 1831 בילתה אן עם אחיה, ג'יימס וג'ורג', כשהם התחילו בקריירה שלהם כמהנדסים במנצ'סטר. כאן היא פגשה מהנדס בשם ויליאם בנט.

אן לא הייתה פרודוקטיבית בהצגת עבודותיה כמו אחיותיה האחרות, אבל היא כן הציגה ציור באקדמיה המלכותית, החברה המלכותית של האמנים הבריטיים, האקדמיה המלכותית היברניאן, האקדמיה המלכותית הסקוטית והמוסד הבריטי.

הציורים שלה היו של האזור הכפרי הסקוטי, כולל תיעוד מזג האוויר הקשה. עבודותיה כללו גם תמונות של פרחים וגנים. היא המשיכה ללמד בביתה של אליזבת עד 1838 כאשר נישאה לוויליאם בנט בכנסיית סנט פנקראס. הם נסעו לאיטליה לירח הדבש והקימו את ביתם בסלפורד.

ויליאם בנט הבטיח השקעה מהונו לאחיה של אן, כאשר הלווה לו כסף להוצאת פטנט על פטיש הקיטור שלו. בשנת 1840 נפטר אביה, ואמה ואחיותיה הרווקות עזבו. בשנת 1851 אן ויליאם עברו לפוטני בלונדון.

ויליאם מת ב-1866 והוא נקבר בבית קברות בפוטני. היא נקברה לצידו ב-28 בינואר 1874.

גלריה
-----

* נהר, מצודה ועירנהר, מצודה ועיר
* מצודת וינדז'ורמצודת וינדז'ור
* דיוקן אביה - אלכסנדר נסמית'דיוקן אביה - אלכסנדר נסמית'
* נוף נהר בסקולטלנדנוף נהר בסקולטלנד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן נסמית'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Germaine Greer (1979). The Obstacle Race: The Fortunes of Women Painters and Their Work. Tauris Parke Paperbacks. p. 20.
2. ↑  J. C. B. Cooksey, ‘Nasmyth, Alexander (1758–1840)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
3. ↑  J. C. B. Cooksey, ‘Nasmyth family (per. 1788–1884)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
4. ↑  Sara Gray (2009). The Dictionary of British Women Artists. Casemate Publishers. pp. 194
5. ↑  Samuel Smiles (20 February 2015). Industrial Biography - Iron Workers and Tool Makers. Read Books Limited. pp. 229

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 58882
* ULAN: 500023717
* VIAF: 95827463
* WorldCat: viaf-95827463

 |
המונח "Far" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו Far (פירושונים).**תקינת רכש פדרלית** (באנגלית: **Federal Acquisition Regulation**, בראשי תיבות: **FAR**) היא מערכת הכללים העיקרית בנוגע לרכש ממשלתי בארצות הברית, והיא מפורטת בפרק 1 של "Title 48" של אסופת התקינה הפדרלית (CFR). הוא מכסה רבים מהחוזים שהונפקו על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית ונאס"א, כמו גם סוכנויות פדרליות אזרחיות אמריקאיות.

החלק הגדול ביותר של FAR הוא "Part 52", המכיל תנאים קדם-חוזיים סטנדרטיים וסעיפי חוזה. תנאים קדם-חוזיים (solicitation provisions) הן דרישות הסמכה, הודעות והוראות שהופנו כלפי חברות שעשויות להיות מעוניינות להתמודד על חוזה ספציפי. הוראות וסעיפים אלה הם משישה סוגים:

* הוראות שידול נדרשות
* הוראות שידול נדרשות מתי חלות
* הוראות שידול אופציונליות
* סעיפי חוזה נדרשים
* סעיפי חוזה נדרשים מתי חלים
* סעיפי חוזה אופציונליים

אם ה-FAR מחייב לכלול סעיף בחוזה ממשלתי, אך סעיף זה הושמט, הפסיקה עשויה לקבוע כי הסעיף החסר ייחשב כלול. זו ידועה בשם "הדוקטרינה הנוצרית", המבוססת על העיקרון הבסיסי שלתקנות ממשלתיות מסוימות יש תוקף ותוצאה של החוק, ואנשי ממשל אינם רשאים לחרוג מהחוק ללא אישור מתאים. יש להניח כי קבלנים עתידיים מכירים את החוק, כולל גבולות סמכותם של אנשי הממשלה. לפיכך, סעיף חובה המבטא חלק משמעותי או מושרש עמוק של מדיניות הרכש הציבורי, ישולב בחוזה ממשלתי מכוח החוק, גם אם הצדדים השמיטו אותו בכוונה.

ניתן לערער על זכייה בחוזה ולבטלו אם טוען כנגדו יכול להוכיח כי הסוכנות הקבלנית או מקבל החוזה לא עמדו בדרישות הקדם חוזיות. טענה מוצלחת יכולה לגרום לבחינה מחודשת של ההחלטה להעניק את החוזה או להעניק את החוזה לטוען במקום הזוכה המקורי. למרות שמפגין מצליח לא יקבל בסופו של דבר את החוזה, ייתכן שהסוכנות הממשלתית תצטרך לשלם את הצעת הטוען ואת עלויות ההצעה.

ביקורת
------

יש שהציעו כי המורכבות הגדולה של עמידה בדרישות FAR מרתיעה את התחרות, במיוחד מצד חברות קטנות. ראה, למשל, משרד האחריות הממשלתי, *ניהול בסיס הספקים במאה ה-21*.

קישורים חיצוניים
----------------

* Acquisition.gov - Federal Acquisition Regulations (אורכב 21.07.2011 בארכיון Wayback Machine)
* Defense FAR Supplement
* NASA FAR Supplement (אורכב 28.06.2017 בארכיון Wayback Machine)
* FARSite
* eCFR

הערות שוליים
------------

1. ↑  Report GAO-06-533SP
מדים של ציידי האלפים
**ציידי האלפים** (באיטלקית: **Cacciatori delle Alpi**) הייתה יחידה צבאית של מתנדבים איטלקים שהוקמה על ידי ג'וזפה גריבלדי בקונאו ב-20 בפברואר 1859, חודשיים לפני שפרצה מלחמת העצמאות האיטלקית השנייה, על מנת לסייע בידי הצבא הסדיר של ממלכת סרדיניה לשחרר את חלקה הצפוני של איטליה משלטונה של האימפריה האוסטרית.

מרבית המתנדבים ליחידה הגיעו מהשטחים שבשליטה אוסטרית בממלכת לומברדיה-ונציה לטורינו בירתה של ממלכת סרדיניה, תוך שהם גונבים את הגבול לקנטון טיצ'ינו בשווייץ שממשלתה שיתפה פעולה בסתר עם ממלכת איטליה. את הנשק והמדים ספקה ממלכת סרדיניה. כפי ששמה מרמז פעלה היחידה בהרי האלפים. בין הניצחונות שנחלה במלחמה על האוסטרים היו בקרב וארזה ובקרב סן פרמו באזור קומו.

היחידה פעלה גם במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית השלישית בשנת 1866, שעה שצבא ממלכת איטליה (שמה של ממלכת סרדיניה מ-1861) ניסה לכבוש את ונציה מידי האוסטרים. במקרה זה הצליחו 40,000 המתנדבים להשיג את הניצחון האיטלקי היחיד במלחמה בקרב בזקה שנערך ב-21 ביוני 1866 והתקרבו לעיר טרנטו, שאותה לא כבשו לבסוף בשל הסכם שביתת הנשק שסיים את המלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציידי האלפים** בוויקישיתוף
אוח מנומר בתעופה בשבי, דרום אפריקה.
**אוח מנומר** או **אוח אפריקני** (שם מדעי: ***Bubo africanus***) הוא מין של אוח, החי באפריקה שמדרום לסהרה.

תיאור
-----

אוח זה הוא אחד מהקטנים שבאוחים, אך עדיין הוא דורס לילה בינוני עד גדול. הוא מגיע לאורך 45 סנטימטרים, בעל מוטת כנפיים של 100 עד 140 סנטימטרים, ומשקלו כ-454 עד 907 גרם בממוצע. האוח בעל פלג גוף עליון בצבע חום כהה עם פרצוף שמע בהיר עד לבן וציצות ראש שחורות, העיניים צהובות והמקור כהה. פלג הגוף התחתון בהיר עד חום בהיר ומכוסה בנקודות. אורך חיי האוח עד 10 שנים בטבע ועד 20 שנים בשבי.

האוח מצוי בטבע לאורך אפריקה מסוואנות וערבות עשב, יערות פתוחים ושיחיות, אך מתרחק ממדבריות או מיערות סבוכים. הוא נפוץ לעיתים גם בערים גדולות, בייחוד בדרום אפריקה, שם אוכלוסייתו גדולה במיוחד.

האוח הוא עוף לילי הצד יונקים קטנים כמו מכרסמים, עופות אחרים וזוחלים וגם טרף קטן יותר. הטרף נבלע בחתיכה אחת או נקרע לפיסות גדולות, אותם האוח פולט כעבור 24 שעות. במשך היום האוח נחבא אל הכלים ומצוי בנקרות עצים, בין סלעים או במאורות נטושות. זוג אוחים שולטים בטריטוריה קטנה ומגוננים בחירוף מול כל מסיג גבול, לעיתים תוך קרבות עזים בין יריבים.

לאוח לא נשקפת סכנה, אך הוא נפגע בעיקר מהרעלות של חומרי הדברה נגד מזיקים, אותם אוכלים החיות שהוא צד כמו מכרסמים או חרקים. הוא נפגע גם מרדיפות, טפילים ומחלות, התחשמלות ומפגיעת כלי רכב שהם הגורמים העיקריים למותם של אוחים צעירים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוח מנומר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוח מנומר באתר הרשימה האדומה של IUCN
**תומאס סטיוארט טרייל** (אנגלית: **Thomas Stewart Traill**; ‏29 באוקטובר 1781 - 30 ביולי 1862) היה פרופסור לרפואה משפטית באוניברסיטת אדינבורו.

ביוגרפיה
--------

טרייל נולד בקירקוול שבמיינלנד, אורקני, ולמד באוניברסיטת אדינבורו. במשך כ-30 שנה שימש כרופא בליברפול, ונמנה עם מייסדי המכון המלכותי, מכון המכניקה של ליברפול והאגודה הפילוסופית והספרותית של ליברפול. הוא הכיר את חוקר הקוטב ויליאם סקורסבי, וכתב רשימה של בעלי חיים שנצפו בגרינלנד המזרחית בעבור "יומן-המסע של ציד הלווייתנים הצפוני" של סקורסבי (1823). סקורסבי קרא על שמו את האי טרייל בגרינלנד.

כאשר ג'ון ג'יימס אודובון הגיע לליברפול ביולי 1826, טרייל סייע בידו במציאת מוציא לאור לספרו "הציפורים של אמריקה". אודובון קרא על-שמו את ה-Traill's Flycatcher, סוג של ציפור-שיר ממשפחת הטיראניים, שבשעתו התייחס למין שכלל הן את ה-Empidonax traillii והן את ה-Empidonax alnorum.

טרייל שב לאוניברסיטת אדינבורו בשנת 1833 כפרופסור לרפואה משפטית. הוא ערך את המהדורה השמינית של האנציקלופדיה בריטניקה (בשנים 1852-1861), שנשלמה שנה בטרם מותו.

לקריאה נוספת
------------

* **Audubon to Xánthus**, Barbara and Richard Mearns מסת"ב 0-12-487423-1

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס סטיוארט טרייל** בוויקישיתוף
* תומאס סטיוארט טרייל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007381454705171
* GND: 117634522
* ISNI: 0000 0000 3154 0764
* LCCN: n88088854
* NLG: 222909
* SNAC: w65x2wbp
* VIAF: 54930740
* WorldCat: lccn-n88088854

 |
**טמרין גב-אוכף** (שם מדעי: ***Leontocebus***) הוא סוג של פרימטים ממשפחת המרמוסטיים החיים ביערות אמריקה הדרומית. בעבר סיווגו את מיני הסוג כשייכים לסוג טמרין, אך הם הופרדו, תוך שמינים נוספים פוצלו.

בסוג זה ישנם 10 מינים קטני ממדים החיים בינות ענפי היערות, לרוב באזורים נמוכים יותר משל הטמרינים האמיתיים. הם ניזונים מחרקים וממזונות שהם מוצאים בין העלים והברומליים ביער. גפיהם ארוכות ודקות יחסית והם בעלי פרווה שחורה ולעיתים מעט כתומה בחלקה.

מינים אלה חברתיים מאוד ועקב טורפיהם הרבים מקימים "קואליציות" הפולטות קריאת אזעקה משותפת כשהם רואים איום מתקרב.

חלק ממינים אלה מצויים בטבע בסכנת הכחדה.

מינים
-----

* *Leontocebus cruzlimai*
* טמרין חום-ראש (*Leontocebus fuscicollis*)
* *Leontocebus fuscus*
* *Leontocebus illigeri*
* *Leontocebus lagonotus*
* *Leontocebus leucogenys*
* טמרין שחור-אדרת (*Leontocebus nigricollis*)
* *Leontocebus nigrifrons*
* טמרין זהוב-אדרת (*Leontocebus tripartitus*)
* *Leontocebus weddelli*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טמרין גב-אוכף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "בית הכנסת הראשי הישן (מינכן)".

**בית הכנסת אוהל יעקב** היה בית הכנסת של הקהילה האורתודוקסית במינכן בגרמניה. הוא שכן ברחוב הרצוג-רודולף שטראסה. בפרעות נובמבר 1938, הועלה המבנה באש על ידי הנאצים.

המבנה תוכנן על ידי אוגוסט הקסטר, בסגנון נאו-רומנסקי עם חזית ומידות צנועות יחסית לבית הכנסת המרכזי במינכן ברחוב הרצוג-מקס שטראסה (16 מטר אורך על 19 מטר גובה). אולם התפילה הכיל 150 מקומות ישיבה.

היסטוריה
--------

לאחר ההריסה בנובמבר 1938
אגודת אוהל יעקב הוקמה על ידי הקהילה החרדית במינכן, שהתפצלה מיתר הקהילה לאחר שזו החלה לאמץ סממני דת ליברליים כגון סידור תפילה מחודש שיצא בשנת 1876, ושילוב שירת מקהלות ועוגב בתפילה. למרות הפילוג, מפאת החוק הבווארי שלא אפשר הפרדת קהילות רשמית, פעלה הקהילה כתת-קהילה במסגרת הקהילה המרכזית בעיר ולא כקהילה עצמאית. בשנת 1887 בנתה הקהילה המרכזית בית כנסת חדש, והאורתודוקסים ביקשו לשכור את בית הכנסת הקודם שהתפנה, אך בין אם מסיבות כלכליות או מתוך חוסר רצון להעמיק את הפילוג, הבקשה נדחתה והמבנה נמכר.

לבסוף נבנה בית הכנסת ברחוב הרצוג-רודולף במימון מקורות פרטיים. בשנת 1891 הונחה בו אבן הפינה ושנה מאוחר יותר הבניין נחנך רשמית. בשנת 1924 הקימה הקהילה בית ספר ששימש כבית ספר דתי ציבורי, שנרכש בשנת 1933 על ידי הקהילה הכללית. בשלהי המאה ה-19 כיהן כרב הקהילה האורתודקסית במינכן הרב שלמה פישר. לאחריו כיהן הרב ד"ר חנוך ארנטרוי שימש כרב הקהילה האורתודוקסית ובית הכנסת במשך כארבעים שנה, עד למותו בראשית שנת 1927.

ב-ליל 9 בנובמבר ב-1938, השתתפה צמרת השלטון הנאצי בארוחה חגיגית בבית העירייה במינכן, לציון 15 שנה לפוטש מרתף הבירה. בין הסועדים נמנו חיילי פלוגות הסער שהשתתפו בפוטש, ושישה מהם סעדו ליד שולחנו של היטלר. לקראת השעה 10:30 בערב הם קמו ויצאו להשתולל בעיר. בית הכנסת נשרף על כליו, ספרי התורה ותשמישי הקדושה שבו, ועימו נשרפו גם בית המדרש והספרייה. השר גבלס הבחין בלהבות שאחזו באוהל יעקב וניסה להזעיק מכבי אש (ייתכן מתוך חשש של פגיעה ברכוש לא יהודי) ללא הצלחה. ככל הנראה רק סיבה אחת יכלה להביא לכך שבקשת השר לא בוצעה: המציתים פעלו בהוראה אישית מפורשת או מרומזת שקיבלו כמה שעות קודם לכן מהיטלר. עלויות פינוי ההריסות הוטלו על הקהילה היהודית, ובית הספר נסגר. כיום יש במקום שלט הנצחה בבית מס' 1 ברחוב.

ב-9 בנובמבר 2006, 68 שנים בדיוק לאחר שריפת בית הכנסת, נחנך בית הכנסת המרכזי החדש במינכן, הנושא את אותו שם.

גלריה
-----

* לוח זמנים ופירוט סדר הסליחות של יום כיפור לוח זמנים ופירוט סדר הסליחות של יום כיפור
* פנים בית הכנסתפנים בית הכנסת
* בית הכנסת החרבבית הכנסת החרב
* לוחית זיכרוןלוחית זיכרון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת הישן אוהל יעקב** בוויקישיתוף
* אברהם פרנקל (נינו של הרב ארנטרוי), על אמירת סליחות בבית הכנסת ביום הכיפורים, באתר "טיפיוט", בארכיון האינטרנט
* בית הכנסת, באתר *alemannia-judaica* (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי יומנו
2. ↑  תום שגב, שיעור היסטוריה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2008
3. ↑  ראו הרחבה לגבי משמעות התאריך 9 בנובמבר בגרמניה
4. ↑  AP, ‏68 שנה לליל הבדולח: נחנך בית הכנסת במינכן, באתר ynet, 9 בנובמבר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007600134305171
* GND: 103472682X
* VIAF: 124145304381978570652
* WorldCat: viaf-124145304381978570652

 |
הרב **אברהם דוד אטיק** (ט"ז באייר תש"ד, 9 במאי 1944 - ליל י' בשבט תשע"ה, 29 בינואר 2015) היה ראש ישיבה חרדי-ירושלמי.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר העתיקה להרב שלמה צבי, חסיד קרלין, ולחיה לאה לבית וינגרטן. היה מחברי השיעור הראשון בישיבת בריסק, והיה לתלמידו של הרב יוסף דב סולובייצ'יק. נישא ללאה בתו של הרב אפרים פישל גרובער. לאחר נישואיו החל לכהן כראש הישיבה הירושלמית "לפלגות ראובן", לצד דוד אשתו הרב חיים אורי פריינד. בהמשך היה ר"מ בישיבת טשיבין ובהמשך ראש ישיבת סאטמר במונסי. 

באמצע שנות ה-80 חזר לישראל וכיהן כר"מ בישיבה הירושלמית "אבן יהושע" של הרב משה ברלין. בשנת תש"ן פרש עם חלק מהצוות ופתח את "ישיבת באר שלמה" ברחוב ירמיהו ובהמשך בבניין ישיבת בית התלמוד בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים. באמצע שנות ה-2000 נסגרה הישיבה והוא החל לכהן כראש כולל במאה שערים. התגורר בבתי נייטין.
היה מפורסם במיוחד בשיעורים למדניים עמוקים בסוגיות הגמרא שנאמרו מתוך התלהבות רבה. היה ידוע לאיש חביב חם ופשוט למרות גאונותו המפורסמת.

היה פעיל במערכות נגד חפירת קברים, ונאם והשתתף בהפגנות רבות. נהג לנסוע פעמים רבות לשבתות במירון ולומר שם את כל ספר תהילים.

בשנת תשע"ה חלה. במהלך מחלתו הוסיפו לשמו את השם "חיים". נפטר בליל י' בשבט תשע"ה, 29 בינואר 2015.

הרב אטיק השתייך לקהילת קהל חסידי ירושלים. אחיו היה הרב מנדל אטיק. גיסו (חתן חמיו) הוא הרב חיים רבינוביץ האדמו"ר ממשכנות הרועים. היו לו ארבעה בנים ושתי בנות. אחד מבניו הוא חתנו של הרב מנדל סבוביץ', רב קהל חרדים בית יחזקאל וראש ישיבת אור ישראל איסר. בתו אלטע ריבה היא אשתו של רבי פנחס בידרמן, האדמו"ר מלעלוב ניקלשבורג.

ספריו
-----

בשנת תשע"ו הוציאו תלמידיו סדרת ספרים משיעוריו:

* **שיעורי מרן הגאון רבי אברהם אטיק זצוקללה"ה** - על מסכתות נדרים, גיטין, פסחים, סוכה, בבא מציעא, בבא בתרא, קידושין, כתובות, בבא קמא. חמישה כרכים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הגאון רבי אברהם דוד אטיק זצ"ל ר"י 'באר שלמה', באתר בחדרי חרדים, 29 בינואר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפטר בחנוכה התשפ"ג. ראו כאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012098475405171

 |
**תומאס נורת'** (באנגלית **Thomas North**; ‏1535–1601) היה מתרגם אנגלי.

תולדות חייו
-----------

נורת' נולד בלונדון בשנת 1535, את חוק לימודיו עשה בקולג' "פטרהאוס" שבאוניברסיטת קיימברידג', לאחר סיום לימודיו הצטרף לאכסניית המשפט לינקולן אין שם התעניין לראשונה בתרגום.

נורת' התגייס לצבא האנגלי ונלחם כקצין באירלנד בשנת 1582, השתתף בהגנת הולנד מפני התקפתה של ספרד בשנים 1585–1587 והיה ממונה בשנת 1588 על אימון מיליציה שיועדה להילחם בספרדים במקרה שההארמדה הספרדית תפלוש לאיים הבריטיים. בשנים 1596–1597 נלחם שוב באירלנד ובאותן שנים הוענק לו תואר אבירות על ידי אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה.

עבודתו כמתרגם
-------------

נורת' תרגם את ספרו הראשון בשנת 1557, היה זה ספרו של המורליסט הספרדי אנטוניו דה גווארה שנורת' תרגמו מן התרגום הצרפתי ופרסמו בשם "The Diall of Princes". ספר זה עוסק בהגותו של הקיסר הרומי מרקוס אורליוס שנודע כפילוסוף. בשנת 1570 תרגם אוסף איטלקי של משלים מתוך החיבור ההודי משלי בידבה.

נורת' היה הראשון שתרגם את "החיים המקבילים" של פלוטרכוס לאנגלית, מכיוון שלא ידע יוונית הוא השתמש בתרגום בצרפתי מאת ז'אק אמיו. בתרגום זה הוא העביר את סגנונו של פלוטרכוס, שכבר זכה לסגנון רנסאנסי בתרגומו של אמיו, לסגנון אנגלי כאילו החיבור נכתב על ידי סופר אנגלי בן העידן האליזבתני. תרגום זה נחשב כאחת מיצירות המופת של הפרוזה האנגלית באותה תקופה ונודעת לו השפעה רבה על ויליאם שייקספיר שלא רק שספר זה שימש לו כהשראה בעת כתיבת המחזות "יוליוס קיסר", "אנטוניוס וקלאופטרה" ו"קוריולנוס" אלא שהוא אף עשה שימוש בקטעים שלמים מן התרגומים במחזותיו בלא שינוי.

קישורים חיצוניים
----------------

* תומאס נורת', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272214005171
* BNE: XX1416932
* GND: 11878644X
* ISNI: 0000 0001 0977 7789
* LCCN: n50036731
* NKC: mub2014833226
* NLA: 35390754
* NTA: 14316239X
* SNAC: w6fj57jb
* SUDOC: 093668155
* Trove: 935975
* VIAF: 59880234
* WorldCat: lccn-n50036731

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשדה כוכבים בקבוצת הכוכבים קשת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו M24 (פירושונים).

**M24** (מ-**Messier 24**, נקרא גם **שדה הכוכבים של קשת**) הוא אזור עשיר בכוכבים בקבוצת הכוכבים קשת. זהו איננו גרם שמים עמוק אלא אזור נקי יחסית מחומר בין-כוכבי, שמאפשר צפייה דרך זרוע קשת של שביל החלב בכיוון מרכז הגלקסיה. העדרו של אבק החוסם את אור הכוכבים מאפשר לצפות בשדה כוכבים עשיר במיוחד.

היסטוריה
--------

שארל מסיה זיהה את שדה הכוכבים ב-20 ביוני 1764 ותיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית גדולה בקוטר של כ-מעלה וחצי ובה מספר כוכבים בדרגות בהירות נראית שונות". ויליאם הרשל ציין בשנת 1783 כי מדובר במספר גדול של כוכבים וג'ון הרשל כתב בשנת 1830 כי מדובר באזור מרוכז במיוחד של שביל החלב המכיל כוכבים בדרגות בהירות 14-15, במספר דומה לצביר כדורי.

בהירותו של שדה הכוכבים היא מדרגה 4.6 וניתן להבחין בו בעין לא מצוידת בתנאי תצפית טובים. באמצעות משקפת ניתן כבר להבחין שמדובר בשדה כוכבים עשיר וצפוף. שדה הכוכבים נמצא כ-2.5 מעלות מצפון לכוכב μ (מו) בקשת, באמצע הקו המחבר בינו ובין ערפילית אומגה.

מאפיינים
--------

כאמור, M24 איננו גרם שמים עמוק אלא מעין "חלון" בין ענני האבק והגז של דיסקת הגלקסיה, שמאפשר לראות למרחק גדול יחסית. בדומה לרוב הכוכבים וגרמי השמים שמסביב ל-M24, כוכבי השדה הם חלק מזרוע קשת של שביל החלב. העדרם של אבק וגז לאורך קו הראייה מאפשר לראות את כוכבי הזרוע לעומק של כ-6,000 שנות אור, בעוד שבדרך כלל בתוך זרוע של הגלקסיה, קו הראייה יפגוש בענן אבק שיחסום את שדה הראיה תוך 500-1000 שנות אור בלבד, ויאפשר לראות רק את הכוכבים הקרובים יותר.

בתוך שדה הכוכבים ומסביבו נמצאים מספר גרמי שמים עמוקים. ניתן לראותם באמצעות טלסקופ בלבד:

* NGC 6603 הוא צביר פתוח הנמצא בחזית שדה הכוכבים ומכיל כ-30 כוכבים ברדיוס של כ-14 שנות אור.
* NGC 6567 היא ערפילית פלנטרית בשוליו המערביים של שדה הכוכבים. בהירותה היא מדרגה 12 והיא נמצאת פחות ממחצית המרחק אל שדה הכוכבים.
* Barnard 92 ו-Barnard 93 הן שתי ערפיליות בליעה סמוכות בחלקו הצפוני של שדה הכוכבים.
* M18 נמצא כחצי מעלה מצפון לשדה הכוכבים.
* NGC 6595 הוא צביר פתוח הנמצא כמעלה מדרום לשדה הכוכבים. הצביר מוקף בערפילית ההחזרה NGC 6590 וכ-6 דקות קשת מצפון מערב לו נמצאת ערפילית החזרה נוספת, NGC 6589.

למעשה ברדיוס של 7 מעלות מסביב ל-M24 נמצאים עוד 9 עצמי מסיה (M16, M17, M18, M20, M21, M22, M23, M25 ו-M8).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M24** בוויקישיתוף
* M24 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M24, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
ריצוף חלבונים בשיטת אדמן
**ריצוף חלבונים בשיטת אדמן** (באנגלית: Edman degradation) הוא שיטה בביוכימיה לקביעת רצף חומצות האמינו בחלבון. השיטה פותחה על ידי פהר ויקטור אדמן בשנת 1950.

תיאור השיטה
-----------

### שלב ראשון: חיתוך השרשרת הפוליפפטידית לפפטידים קצרים

בשיטת אדמן לא ניתן להשתמש עם פפטידים בעלי למעלה מ-50 חומצות אמיניות, מכיוון שכל מחזור מגדיל את כמות הפפטידים שלא עברו את כל הריאקציות בצורה מושלמת, ואיכות הריצוף הולכת וקטנה עם מספר המחזורים. לכן, יש לחתוך את השרשרת הפוליפפטידית לפפטידים קצרים המכילים עד 20 חומצות אמיניות. את הפפטידים הקצרים מפרידים בכרומטוגרפיה על מחליפי יונים או אלקטרופורזה ואז ניתן לרצף אותם בשיטת אדמן. החיתוכים מתבצעים על ידי חומרים שונים (שיטות כימיות או אנזימטיות) ובלבד שיהיו ספציפיים (שוברים קשרים רק אחרי חומצות אמיניות מסוימות). למשל האנזים טריפסין מבצע הידרוליזה רק לקשרים פפטידיים אחרי ליזין או ארגינין.

### שלב שני: ריצוף הפפטידים הקצרים

* חומצת האמינו הראשונה בפפטיד (הממוקמת בקצה האמיני) מסומנת על ידי קישור קוולנטי של הריאגנט פנילאיזותיוציאנט (Phenylisothiocyanate) המגיב עם קבוצות אלפא אמיניות.
* בחשיפה לתנאים חומציים מתונים, משתחררת נגזרת מעגלית של החומצה האמינית הראשונה (נגזרת של phenylthiohydantoin), בעוד שאר הקשרים הפפטידיים נשארים שלמים.
* הנגזרת המעגלית מופרדת ומזוהה על ידי כרומטוגרפיה או אלקטרופורזה.

מחזור הפעולות מבוצע שוב על הפפטיד ה"מקוצר". בדרך זו, של הסרה עוקבת וזיהוי של החומצה האמינית בקצה האמיני, אפשר לקבוע את הרצף השלם של הפפטיד.

### שלב שלישי: מציאת הרצף השלם

לאחר שנקבע רצף כל אחד מהפפטידים, נותר לקבוע את סדר הפפטידים הקצרים שיתן את רצף השרשרת הפוליפפטידית המקורית. הדרך היא שילוב המידע שנאסף על רצפי מספר סדרות של פפטידים קצרים שהוכנו מאותה שרשרת בשיטות ביקוע שונות, הנבדלות זו מזו באתרי החיתוך הספציפיים. בעזרת איתור רצפים חופפים מתאפשר פענוח הסידור הרציף בשרשרת הפוליפפטידית המקורית. לדוגמה (בהפשטה), הרצף AAHCCAKK חופף בסופו לרצף CAKKGGEE ולכן ניתן לקבוע כי הרצף השלם הוא AAHCCAKKGGEE.

ראו גם
------

* ריצוף DNA

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצוף חלבונים בשיטת אדמן** בוויקישיתוף
**M28** (מ-**Messier 28**, נקרא גם **NGC 6626**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-18,300 שנות אור ממערכת השמש. יחסית לצביר הכדורי המרשים M22 שנמצא בסמוך אליו, זהו צביר כדורי קטן יותר, עמום יותר ורחוק יותר, אך דחוס הרבה יותר.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית חסרת כוכבים, עגולה וקשה לצפייה". ובשנת 1799 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר וציין שמרכזו צפוף בהרבה משוליו וגם ג'ון הרשל ציין שלמרות שהצביר אינו בהיר במיוחד, הוא צפוף מאוד.

בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.8 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת. נחוץ טלסקופ בינוני כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14. הצביר נמצא מעט פחות ממעלה מצפון-מערב לכוכב קאוס בוראליס (λ בקשת) ופחות מ-3 מעלות ממערב-דרום-מערב ל-M22.

מאפייני הצביר
-------------

צורתו של M28 היא קצת אליפטית, קוטרו כ-60 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-18,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-11 דקות קשת - כשליש מקוטרו של הירח המלא. צפיפותו של M28 גבוהה מאוד יחסית לצבירים אחרים והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F8. עד היום התגלו בו 18 כוכבים משתנים מסוג משתני RR בנבל וכן משתנה קפאידי מסוג II בעל זמן מחזור של 17 ימים. בשנת 1987 התגלה בצביר פולסר בעל זמן מחזור של 11 מילישניות. זו הייתה הפעם השנייה שפולסר כזה התגלה בצביר כדורי, מעט אחרי שפולסר דומה התגלה בצביר הכדורי M4.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M28** בוויקישיתוף
* M28 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* M28, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
**אנדוציטוזה** או **בליעה תאית** (endo=בתוך, cytos=תא) היא קליטת חומר אל תוך התא על ידי כליאתו בהתקפלות של קרום התא כלפי פנים, וסגירת ההתקפלות כשלפוחית. האנדוציטוזה נחלקת לבליעת חלקיקים המכונה בולענות (פגוציטוזה) ולגמיעת נוזלים המכונה גמענות (פינוציטוזה). התהליך ההפוך נקרא פליטה תאית או אקסוציטוזה.

אנדוציטוזה בתאים איקריוטיים. בכחול: גרעין התא, בירוק: חלבון G המשתתף בתהליך, באדום: סוכר שהוכנס לתא בתהליך האנדוציטוזה.
תופעות ביולוגיות רבות מתרחשות הודות לאנדוציטוזה, ובעיקר: מעבר של חומרים דרך ממברנת התא. מעבר זה של חומרים אחראי לקיומו של תהליך הנשימה התאית, להעברת אותות עצביים בנוירונים, להפרשה של פסולת מהתאים ולקליטת חומרים חיוניים מהסביבה, כגון גלוקוז, חומצות אמינו, ליפידים ובמקרה הצורך - תרופות. אחת מהדרכים לחדירה של וירוסים לתא היא באמצעות אנדוציטוזה. כמו כן, אף הועלתה, על ידי לין מרגוליס התאוריה המוכרת כתאוריה האנדוסימביוטית, לפיה המיטוכונדריה היא חיידק שחדר באנדוציטוזה לתוך תא והפך בו לסמביונט.

בבלענות (פגוציטוזה) נבלעים לרוב חלקיקים גדולים כמו חלבונים ועמילן (אצל תאים המשתמשים בהם למטרת מזון כמו אמבה או סנדלית). התאים בגוף האדם משתמשים בפגוציטוזה על מנת לנטרל וירוסים וחיידקים המצויים בקרבת התא, או כל גוף זר, למעשה.

התא שולח זרועות לכיוון הגוף הזר עד שנוצרת מעין בועית העוטפת אותו. התא שולח אל תוך הבועית אברונים מעכלים (ליזוזומים).

בתגובה של המערכת החיסונית הנרכשת, כאשר נשארים חלקיקים קטנים דיים, התא "שותל" בממברנה שלו את סימני הזיהוי של הגוף הזר, תוך כדי שחרור הורמונים שמתחילים שרשרת של תהליכים בתא עצמו ובתאים מסביב, ובסופו התא מפורק על ידי הגוף יחד עם הגורם הזר שבתוכו.

בגמענות (פינוציטוזה) נגמע נוזל חוץ תאי (הנוזל המצוי בין כל תא ותא), בדרך כלל כאשר התא מצוי בעקה עקב מחסור בנוזלים.

ראו גם
------

* אקסוציטוזה
* פגוציט
* אימונוטוקסין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדוציטוזה** בוויקישיתוף
**בית הכנסת היכל יהודה**, הידוע גם כ**בית הכנסת רקנאטי** או **הקונכייה**, הוא בית כנסת הממוקם ברחוב מנחם בן סרוק 13 בתל אביב, בסמוך למגדל המאה ובשטחו של הכפר ההיסטורי סומייל. הוא מזוהה עם קהילת יהודי סלוניקי בעיר.

הקמה
----

בין הוגי הרעיון להקמת בית תפילה לשארית הפליטה של יהדות סלוניקי שעלו לישראל לאחר השואה, היה יו"ר ועד הקהילה בארץ, איש העסקים אברהם שמואל רקנאטי, שהיה בעבר סגן ראש העיר סלוניקי. לאחר כמה עשורים בהם התפללו אנשי הקהילה בתל אביב במספר בתי כנסת, בהם "שמחה הדר קודש", ובית הכנסת "ר' שלמה אבן גבירול", הקצתה עיריית תל אביב לוועד הקהילה את המתחם ברחוב בן סרוק.

ב-1975 התקיים טקס הנחת אבן הפינה במעמד ראש העיר שלמה להט. רקנאטי השיג מימון ותרומות לבניית בית הכנסת, בעיקר מבני משפחת רקנאטי וממשפחתו של משה קרסו. המבנה נחנך בשנת 1979, זמן קצר לאחר מותם של אברהם שמואל רקנאטי ושל אדריכל המבנה יצחק טולדנו (אדריכל נוסף היה אהרון חיים רוסו). בית הכנסת נקרא על שם אחיו וגיסתו של רקנאטי, יהודה ליאון רקנאטי ורעייתו מטילדה.

בבית הכנסת כ-600 מושבים, מהם 200 בעזרת הנשים. הוא מעוצב בסגנון ייחודי, הנראה כצדפה, ומסמל צדפים מחופיה של סלוניקי. הבחירה בצדף נעשתה כיוון שהוא העצם היחיד בטבע שכל צלעותיו מתכנסות למקום אחד, כאשר בבית הכנסת הצלעות מתכנסות אל עבר ארון הקודש. החזית הצפונית של המבנה עשויה מבטון חשוף, שהגה ועיצב הצייר יחזקאל קמחי, ובשיטה מיוחדת שפיתח שילב בתבליט פסוקים וסמלים יהודים דוגמת המנורה ומגן דוד. בחלונות הותקנו ויטראז'ים צבעוניים המתארים את השבת ואת חגי ישראל.

בבית הכנסת מתקיימת כיום פעילות קבועה של תפילות, הרצאות, חוגים ושיעורים. התפילות הן בנוסח הספרדים, וקהל המתפללים כולל בנוסף למתפללים יוצאי סלוניקי גם יהודים ספרדים מקהילות אחרות ואף מעט אשכנזים. בית הכנסת היה פעיל בהוצאת מחזורים בנוסח יהודי סלוניקי וכן בהוצאת האלבום המוזיקלי מחזור סלוניקי.

גלריה
-----

* בית הכנסת היכל יהודהבית הכנסת היכל יהודה
* חזית בית הכנסת היכל יהודהחזית בית הכנסת היכל יהודה
* חזית בית הכנסת (דגם במיני ישראל)חזית בית הכנסת (דגם במיני ישראל)
* בניית תבליט הבטון על ידי האמן יחזקאל קמחיבניית תבליט הבטון על ידי האמן יחזקאל קמחי

לקריאה נוספת
------------

* בית הכנסת "היכל יהודה" ברח' סרוק (על חנוכת הבית + תמונה), הליכות : בטאון המועצה הדתית בתל אביב יפו, גיליון 88-9, תשרי תשמ"א, עמ' 25.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת היכל יהודה** בוויקישיתוף
* בית הכנסת היכל יהודה - היסטוריה
* כתבה ותמונות של בית הכנסת
* תמונות המבנה
* תמונות המבנה
* בית הכנסת באתר אמפוריס

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר אמפוריס
**הנרי ריק בירמן** (1930 - 25 בדצמבר 2003) היה פסנתרן ג'אז ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בירמן נולד כהנרי בירמן להורים יהודים מרומניה - אלכסנדרו ופרידה בירמן. בשנת 1930. בימי מלחמת העולם השנייה או אולי אחריה הגיע לצרפת ומשם עלה בשנות ה-1950 לישראל. הוא היה מראשוני נגני הג'אז בישראל באותה תקופה. משרתו העיקרית הייתה כעובד משרד ממשלתי, ולא הייתה לו השכלה מוזיקלית רשמית. הוא הופיע רבות כמלווהו של ג'ימי לויד, ונהג להצטרף להופעות של רבים אחרים באופן ספונטני. הוא הציג בפני המוזיקאים בארץ את מוזיקת הג'אז בתקופה שעדיין לא הייתה ידועה כל כך, ונהג לעזור ולהדריך נגנים וזמרים צעירים בתחילת דרכם, בהם מארינה מקסימיליאן בלומין. 

היא מספרת:

> 
> כל לילה הוא לקח אותי למועדון ג'אז והכיר לי את הסצנה... בגיל 16 כבר העליתי מופע סולו... באחת ההופעות הוא סיים לנגן, ואז נפטר ליד הפסנתר. הוא היה מלאך.
> 
> 
> 
> 

עם הנגנים שניגן איתם נמנים מל רוזנברג, אהרל'ה קמינסקי, אלי מגן, ג'ס קורן, עדנה גורן ואחרים. 

בירמן לא הקליט אלבום משלו, אך קיימות הקלטות שלו כמלווה של ג'ימי לויד. 

הוא נפטר מדום לב תוך כדי נגינה בפסנתר.

ראו גם
------

* ג'אז ישראלי

קישורים חיצוניים
----------------

* בן שלו, הידיים נשארו על הפסנתר, באתר הארץ, 6 בינואר 2004
* ג'ימי לויד שר "שלום" מלווה על ידי ריק בירמן
* אלון הדר, הפנים האחרות של מרינה מקסימיליאן בלומין, באתר nrg‏, 14 באוקטובר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "נשמה"
**תומאס רוזינגרייב** (באנגלית: **Thomas Roseingrave**, ‏ 1688 - 23 ביוני 1766) היה מוזיקאי ונגן עוגב אנגלי-אירי.

חייו
----

### המחצית הראשונה

רוזינגרייב נולד בווינצ'סטר, אך שנותיו הראשונות עברו עליו בדבלין, שם למד מוזיקה אצל אביו, דניאל רוזינגרייב. ב-1707 נכנס לטריניטי קולג' אך לא השלים את לימודי התואר. ב-1709 נשלח לאיטליה בתמיכתה הכספית של קתדרלת סנט פול כדי "לשפר את עצמו באמנות המוזיקה". בוונציה פגש את דומניקו סקרלטי והתרשם מאוד מנגינתו בצ'מבלו. הוא נסע בעקבותיו לנאפולי ולרומא ובהמשך חייו, הוציא לאור מהדורה של סונאטות מאת סקרלטי לצ'מבלו, שהביאה להתפתחות "פולחן סקרלטי" באנגליה.

רוזינגרייב הלחין יצירות אחדות באיטליה, בהן מזמור תפילה וקנטטה וכנראה חזר לאנגליה ב-1714. ב-1720 הפיק את האופרה של סקרלטי, Amor d'un'ombra e Gelosia d'un'aura, תחת השם "נרצ'יזו", בתיאטרון היימרקט, בתוספת שתי אריות ושני דואטים משלו. בשנת 1725 התמנה לנגן העוגב של כנסיית סנט ג'ורג' בכיכר הנובר. יצא לו שם של מאלתר מוכשר, בעיקר בפוגות. רוזינגרייב רחש כבוד רב למוזיקה של פלסטרינה והיה מיומן מאוד בכתיבה קונטרפונקטית. לדברי המוזיקולוג צ'ארלס ברני, הוא היה מסוגל לנגן את המוזיקה הקשה ביותר בקריאה ראשונה.

### המחצית השנייה

בשנות ה-30' של המאה ה-18 הגיע רוזינגרייב לשיאו, בטכניקה ובמיומנות. ואולם, הקריירה המצליחה שלו באה אל קצה כשבקשתו לשאת לאישה גברת צעירה ששבתה את לבו נדחתה. אביה סירב להרשות לה להינשא למוזיקאי. לאכזבה הייתה השפעה פסיכולוגית על רוזינגרייב; דווח שהתנהגותו חרגה לעיתים מן הרציונלי, והוא הזניח את חובותיו. לבסוף פרש ממשרתו ויצא לדבלין. הוא מת ב-Dún Laoghaire בשנת 1766 ונקבר בחלקת משפחתו בחצר של קתדרלת סנט פטריק בדבלין.

הערכה
-----

יצירותיו הטובות ביותר של רוזינגרייב נכתבו לכלי מקלדת והשפעתם של מלחינים אירופאים עליהן קטנה במיוחד. יצירות הצ'מבלו שלו משקפות פה ושם את השפעת סקרלטי, אבל היצירות לעוגב קרובות יותר לסגנון האנגלי של פרסל ובלואו. לעיתים הן כרומטיות מאוד, משקפות את הגישה הדיסוננטית של המוזיקה האנגלית, כמו בפנטזיות לוויול של פרסל. מתגלה בהן אי-סימטריות של פיסוק וצורה, שממנה עולה האפשרות של ביצועים מאולתרים, שבהם התפרסם. עוד כתב יצירות סולו לחליל וקנטטות איטלקיות. בני תקופתו מתחו לא פעם ביקורת על "ההרמוניה האכזרית, כפוית הטובה 
והמודולציות האקסטרווגנטיות והמופקרות שלו". רוב המלחינים האנגלים במאה ה-18 אימצו להם את הסגנון האיטלקי בנוסח הנדל, ואוהבי המוזיקה האנגלים התרגלו לנינוחות ההרמונית והצורנית של סגנון הגאלאנט. סביר אפוא שהמוזיקה של רוזינגרייב נשמעה לרבים אינטלקטואלית ומיושנת מדי.

מקור
----

פיטר הולמן: הערך "תומאס רוזינגרייב" מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

קישורים חיצוניים
----------------

* תומאס רוזינגרייב, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* תומאס רוזינגרייב, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285257205171
* BIBSYS: 6090415
* BNE: XX4953067
* BnF: cb139579470 (data)
* CiNii: DA01760178
* GND: 128779195
* ISNI: 0000 0000 8089 4091
* LCCN: n85198942
* LNB: 000037033
* MusicBrainz: ca8a24ed-27a5-47df-a0db-a6ac06a8715a
* NKC: xx0158521
* NLA: 35140704
* NTA: 107759454
* RERO: 02-A003759930
* SELIBR: 296111
* SNAC: w6gh9mr2
* SUDOC: 193356724
* Trove: 839893
* VIAF: 10040063
* WorldCat: lccn-n85198942

 |
**לפטולפיס** (שם מדעי: ***Leptolepis***; מילולית: "קשקש עדין") הוא סוג של דג גרם נכחד שחי במים מתוקים ובימים בין הטריאס לתחילת הקרטיקון לפני 242–112.6 מיליון שנה. סוג זה נחקר לראשונה כבר ב-1943 וקיבל שם בידי החוקר השווייצרי-אמריקאי לואי אגאסי והיה מראשוני דגי הגרם שתוארו. הם נמצאו בכל היבשות וככל הנראה חיו גם הרחק מהיבשה.

דגים אלה הגיעו עד לאורך 30 סנטימטר ודמו בצורתם לסרדיניים, אף שאין להם קרבה משפחתית. הדג היה מראשוני הכליל גרמיים שהיו בעלי קשקשים ובעלי שלד עשוי מעצם בלבד. דגים קדומים יותר מהסדרה פכיקורמאים שבקבוצה תמים גרמיים היו בעלי סחוס בתוך גופם לצד עצמות גרמיות. מבנה העצם והקשקשים עזר לדגים אלה לנוע במהירות במים.

בדומה לסרדינים המודרניים דג זה ניזון בנחילים גדולים מפלנקטון צף והתגונן מטורפים באמצעות נחיל גדול שהסתחרר ובילבל את טורפיו. בין טורפים אלו נמנים דמויי-תנינאים קדומים, מוזאזאוריים ופליוזאורים שונים ואולי גם עופות ימיים ופטרוזאורים. במאובן של פלגוזאורוס (*Pelagosaurus*) נמצאו עצמות של דג זה, מה שמרמז על כך שצד אותם דרך קבע.

מיני הסוג
---------

* *Leptolepis africana*
* *Leptolepis autissiodorensis*
* *Leptolepis brodiei*
* *Leptolepis concentricus*
* *Leptolepis coryphaenoides*
* *Leptolepis disjectus*
* *Leptolepis gregarius*
* *Leptolepis jaegeri*
* *Leptolepis knorri*
* *Leptolepis lowei*
* *Leptolepis macrophthalmus*
* *Leptolepis neumayri*
* *Leptolepis nevadensis*
* *Leptolepis normandica*
* *Leptolepis saltviciensis*
* *Leptolepis toyei*
* *Leptolepis wealdensis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לפטולפיס** בוויקישיתוף
* לפטולפיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**תומאס ראתסאק** (בדנית: **Thomas Rathsack**;‏ נולד ב-4 במרץ 1967) הוא חייל לשעבר בקורפוס היגר של הצבא המלכותי הדני, סופר ופרשן צבאי.

ביוגרפיה
--------

ראתסאק נולד בקופנהגן ב-4 במרץ 1967. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה ב-1985, ושנה לאחר מכן התגייס לצבא המלכותי הדני והוצב במשמר המלכותי. ב-1990 התקבל לקורפוס היגר - יחידת הכוחות המיוחדים של הצבא המלכותי. ב-1994 הוא עזב את הצבא. בין השנים 1995–1997 עבד כצלם בדרום אמריקה. בשנת 2000 הוא חזר לצבא והשתתף במשימות סודיות בקווקז, אפגניסטן ועיראק. ב-2008 הוא עזב את הכוחות המיוחדים והצטרף כקצין הדרכה במשמר המולדת הדני.

ב-2009 עזב ראתסאק את הצבא וכתב ספר אוטוביוגרפי על חייו בשם "Jæger – i krig med eliten" (צייד - במלחמה עם הכוחות המיוחדים). הצנזורה הצבאית ניסתה למנוע את פרסום הספר בטענה שהוא כולל מידע מסווג אודות הכוחות המיוחדים של דנמרק, אולם העיתון פוליטיקן (Politiken) פרסם אותו בספטמבר 2009. פרסום הספר גרר סערה במערכת הצבאית בדנמרק. הסערה התגברה כאשר התגלה כי באינטרנט התפרסם תרגום מחתרתי של הספר לערבית, מה שהגדיל את החשש שגורמי טרור יחשפו למידע המסווג שבספר. בעקבות הסערה נאלץ ראש ההגנה טים ירנסן להתפטר.

מאז 2011 ראתסאק כתב מספר רומנים בדיוניים, והוא מוכר בדנמרק כפרשן צבאי שמופיע רבות בכלי התקשורת.

קישורים חיצוניים
----------------

* Politikens gratis upload af Thomas Rathsacks *Jæger – i krig med eliten* (אורכב 09.10.2010 בארכיון Wayback Machine) (PDF)
* Jæger – i krig med eliten som *plain text* hos Wikileaks.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1012164128
* ISNI: 0000 0001 1954 3919
* LCCN: n2010020122
* VIAF: 120426052
* WorldCat: lccn-n2010020122

 |
**לענת המדבר** (שם מדעי: *Artemisia herba-alba*), המכונה גם **מלך עשבי המרפא**, הוא בן שיח נפוץ המצטיין בריחו החריף. מקור השם המדעי משויך לאלת הצייד ארטמיס. ללענת המדבר שני סוגי עלים: עלי חורף גדולים, ועלי קיץ קטנים. לענת המדבר היא ממשפחת המורכבים, מסוג לענה.

תפוצה
-----

לענת המדבר מצויה בהר הנגב, במדבר יהודה ובדרום סיני. היא גדלה על קרקעות שנוצרו מבליית סלעי גיר, דולומיט וגרניט, ובקרקעות של חול לס.

מבנה הצמח
---------

לענת המדבר הוא בן שיח ריחני ונמוך שגובהו 20–50 ס"מ. עלי הצמח מכוסים שערות לבנות, המפחיתות את פגיעת קרינת השמש בשכבות הפנימיות של העלים. בין השערות יש שערות בלוטיות, המכילות שמנים אתריים שריחם עז וחריף.

בעונת החורף עלי הלענה גדולים וגזורים לאונות רבות. לקראת הקיץ נושרים העלים הללו ומתחלפים בעלי קיץ קטנים. החלפת העלים הגדולים לעלים קטנים יותר, בעלי שטח פנים קטן יותר, מאפשרת צמצום איבוד הנוזלים דרך העלים.
פרחי לענת המדבר פורחים על הענפים העליוניים, וצבעם צהוב-לבנבן. הפירות הם זרעונים נטולי ציצית.

התאמה למחסור במים
-----------------

לענת המדבר מותאמת לתנאי החיים במדבר, וביכולתו של הצמח לשרוד בתקופות קשות במיוחד. כאשר חלק מהשורשים יבשים, מתייבשים גם הענפים הקשורים אליהם, ורק מעט שורשים הממשיכים לתפקד מקיימים ענפים חיים. כשהתנאים נעשים נוחים יותר, החלק שנותר חי מתפתח ומצמיח ענפים חדשים.

שימושים
-------

לענת המדבר משמשת לטיפול בנזלת, בכאבי בטן, בקלקולי קיבה, בתולעים בבטן אצל תינוקות וילדים, בהקאות, בהכשות נחשים ובעקיצות עקרבים, בלחץ דם גבוה, במחלות לב, בשיעול ובמחלות דרכי הנשימה, בסוכרת, בדלקות עיניים, להורדת חום ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לענת המדבר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |
הרב מנחם נתן נטע אוירבך
הרב **מנחם נתן נטע אוירבך** (תרי"ח, 1858 – ה' באלול ה'תר"ץ, 1930) היה רב שכונה בירושלים, ממייסדי הרבנות הראשית ומחבר ספרים תורניים.

חייו
----

נולד בעיר לונטשיץ, לרבי שלמה אוירבך, רב העיר. סבו היה רבי מאיר אוירבך, ששימש כאב בית דין בקהילה האשכנזית בירושלים. 

עלה בצעירותו לארץ ישראל בשנת תרל"ב (1872). נשא לאשה את צירל יאכט, שהייתה קרובת משפחתו. 

נסמך להוראה מהרב ישראל יהושע מקוטנא, ומחתנו הרב חיים אלעזר וקס. שימש כרבה של שכונת רוחמה בירושלים, והיה מקובל על הציבורים השונים, גם החילונים. היה מרבה לערוך חופה וקידושין לחלוצים בוני הארץ, והיה מקרבם זה לזה.[דרושה הבהרה]

הרב אוירבך היה ממקימי הרבנות הראשית בתרפ"א. בנוסף לכך כיהן כדובר אגודת הרבנים ומורי הצדק בירושלים, בין השנים תרפ"א - תר"צ (1921-1930).

היה מידידיו הקרובים ומבאי ביתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב הראשי הראשון. בהשקפתו היה משויך לתנועת המזרחי, ואף הצטרף לשורותיה והשתתף באסיפות המזרחי ובמועצותיה, אך היה מקובל גם בקרב החרדים באגודת ישראל, והיה אף מחותנו של הרב יוסף חיים זוננפלד, רבה של העדה החרדית בירושלים.

הרב אוירבך נפטר בבית החולים שערי צדק ביום שישי ה' אלול ה'תר"צ ונקבר במוצאי השבת בהלוויה בהשתתפות אלפים.

צאצאיו
------

בנו הוא הרב יצחק אוירבך, שמילא את מקומו כרב ומו"ץ של שכונת רוחמה ועסק בהדפסת ספריו. בתו שפרה הייתה אשת אברהם ברנט, בנו של זרח ברנט. בתו הנדל הייתה אשת מרדכי זוננפלד, בנו של הרב יוסף חיים זוננפלד.

נכדו הקרוי על שמו הוא פרופ' מנחם ברינקר

חיבוריו
-------

חיבר כחמישים וארבעה חיבורים, אשר מרביתם עדיין בכתב יד. מתוך הספרים שיצאו לאור, ניתן למנות את: 

* **זכות אבות** ו**ענף אבות** על מסכת אבות, ירושלים, ה'תרנ"ד - כולל הספד על הראשון לציון רפאל מאיר פאניז'יל.
* **אורח נאמן** על השולחן ערוך חלק אורח חיים. בתוך ספר זה נדפס חיבורו של הרב קוק "מצות ראיה". הספר מכיל ארבעה חלקים והוא נדפס בירושלים בשנים ה'תרפ"ד עד ה'תרצ"א:
	+ אורח נאמן חלק ראשון
	+ אורח נאמן חלק שני
	+ אורח נאמן חלק שלישי
	+ אורח נאמן חלק רביעי

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "הרב מנחם נתן (נטע) אויערבאך", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3277
* שרשור אודות הרב אויערבאך בפורום ספרים וסופרים באתר בחדרי חרדים.
* על הרב אויערבאך - חלק ראשון, חלק שני, חלק שלישי, מתוך עלון שבת הראיה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב שמואל ברוך שולמן, 'הרב מנחם נתן אוירבך איננו', דואר היום, 31 באוגוסט 1930, עמ' 4
2. ↑  חיים באר [ הספרות והחיים (ספר היובל לכבודו של ברינקר), הוצאת כרמל, תשע"א, עמ' 15–18. בבלוג עונג שבת
**הילד על הסלעים** (בצרפתית: **Garçon sur les rochers**) הוא ציור של אנרי רוסו.

אודות הציור
-----------

הילד על הסלעים צויר על ידי רוסו בין השנים 1895 ל-1897.

בהמשך, נרכש הציור על ידי אספן האמנות צ'סטר דייל (אנ') בשנת 1927. לאחר מכן, בשנת 1963, הורש הציור לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון.

הציור קיבל ביקורות טובות ותואר כ"שירה מסתורית" ו"כוח חלומי". על פי הערותיו של ניקולס פיוך (אנ') על הציור:

> 
> "רק ילד יכול להרים את העולם בכזו קלות,
> 
> 
> ורק אמן ילדותי עם פשטות וחזון נאיבי יכול להבין את הרוממות ולגרום לנו לראות את העולם כמשהו מציאותי".
> 
> 
> 
> 

במאי 1999, הציור שימש ככריכה של גיליון ה-19 של כתב העת של האיגוד הרפואי האמריקאי (אנ') (JAMA).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הילד על הסלעים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Boy on the Rocks". *National Gallery of Art*. נבדק ב-15 בדצמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Nicolas Pioch (16 ביולי 2002). "Rousseau, Henri". *WebMuseum*. ibiblio. נבדק ב-25 במאי 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Cover: Journal of the American Medical Association, Vol. 281 No. 19, May 19, 1999". Journal of the American Medical Association. 19 במאי 1999. נבדק ב-25 במאי 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**תומאס קריין (האב)** (באנגלית: **Thomas Crane**;‏ 1808 – 1859) היה אמן וצייר פורטרטים אנגלי.

ביוגרפיה
--------

קריין נולד בצ'סטר בשנת 1808 לתומאס קריין, מוכר ספרים. תומאס הצעיר היה במשפחה עם שש אחיות ושלושה בנים. בשנת 1824, לאחר שהראה נטייה לאמנות, נסע ללונדון והצטרף לבית הספר של האקדמיה המלכותית. שם הוא נשאר שנתיים וקיבל בשנת 1825 מדליה לרישומים שהכין.

כשחזר לצ'סטר, החל את מקצועו כצייר מיניאטורות, ולא הרבה זמן לאחר מכן פרסם, יחד עם אחיו, כמה איורים של דמויות מפורסמות מצפון ויילס, כולל ליידי אלינור באטלר ומיס פונסונבי, האקסצנטרית. בשנת 1832 הציג בפעם הראשונה באקדמיה של ליברפול, והמשיך להציג שם שנים רבות. בשנת 1835 נבחר לעמית האקדמיה, ובשנת 1838 כחבר מן המניין. בשנה שלאחר מכן התחתן, וחזר ללונדון, שם התגורר זמן מה, אך מצא את הבירה לא מתאימה לו, בשל נטייתו למחלות ריאה. לאחר שניסה את לימינגטון ומקומות אחרים, עבר לליברפול, ובשנת 1841 נבחר לגזבר האקדמיה שם.

מצב בריאותו השברירי גרם לו לעבור שוב, לטורקווי, שם התגורר שנים עשר שנים, ולפעמים חזר לצפון מערב אנגליה, כדי לקבל עבודות משתלמות יותר. בריאותו השתפרה ככל הנראה, הוא עבר לבייסווטר בלונדון בשנת 1857. אולם מחלתו חזרה והוא מת ביולי 1859 והותיר אלמנה וארבעה ילדים.

ההספד שלו תיאר אותו כ"צייר פורטרטים של אנשים מפורסמים פרובינציאליים, שלא היה ידוע ולא מוערך בלונדון."

בתו לוסי קריין הייתה סופרת ומבקרת אמנות, בעוד שבנו הבכור, ששמו גם הוא תומאס קריין, היה מאייר ומנהל אמנותי במרקוס וורד ושות' בנו השני וולטר קריין, היה אחד המאיירים הפוריים והמשפיעים ביותר בתקופתו.

יצירה
-----

קריין, על פי הספד שלו, "התמחה בדיוקנאות של נשים וילדים, הן בצבעי שמן והן בצבעי מים; ההתייחסות שלו לנושאים האלה הייתה אלגנטית ומלאת הדר עד שכמעט הפכה אותם ליצירות אידיאליות."

בנוסף לעבודה כצייר פורטרטים, הוא צייר גם נושאים עלילתיים כגון "לחישת האהבה הראשונה", "הכפר המדברי", "הסנדלר", "הרומנטיקה הישנה", שרובם הוצגו באקדמיה המלכותית.

הוא אייר מספר ספרים, כולל ספר חרוזי ילדים בשם "ההיסטוריה של מר חזיר ומיס קריין", שיצא לאור בשנת 1836.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס קריין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Walter Crane, **An artist's reminiscences**, New York : Macmillan, 1907
2. ↑  "Obituary: Mr Thomas Crane", books.google.com
3. ↑  James Silk Buckingham, John Sterling, Frederick Denison Maurice, Henry Stebbing, **The Athenaeum**, W. Lewer, 1903. (באנגלית)
4. ↑  "Biography: The Wonderful World of Walter Crane"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6705 2420
* LCCN: no2008172835
* RKD: 18984
* ULAN: 500031710
* VIAF: 29363329
* WorldCat: lccn-no2008172835

 |