recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ויליאם ארמפילד הובדיי** (באנגלית: **William Armfield Hobday**‏; 1771 – 17 בפברואר 1831) היה צייר פורטרטים ומיניאטוריות אנגלי, שבקהל לקוחותיו נכללו בני המלוכה ומשפחת רוטשילד.

ביוגרפיה
--------

הובדיי נולד בבירמינגהם, הבכור מבין 4 בניו של סמואל הובדיי (1746–1816), יצרן כלי אוכל עשיר בבירמינגהם. כשהוא הראה יכולת ציור, הוא נשלח ללונדון כשהיה עדיין ילד, אל חרט בשם ויליאם בארני, שאיתו שהה שש שנים, ולמד במקביל בבית הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות. לאחר מכן התבסס ברחוב צ'ארלס, ליד בית החולים מידלסקס, כצייר מיניאטורות ודיוקנאות בצבעי מים, והחל להציג באקדמיה המלכותית בשנת 1794. הוא היה בר מזל שמשך במהרה קהל לקוחות אופנתי.

הוא התחתן עם אליזבת' אייבורי (מווסטר) ובשנת 1800 עבר לכיכר קוונדיש, שם, בתמיכת אביו בעיקר, הוא חי תקופה קצרה בצורה בזבזנית וראוותנית.

בשנת 1804 הוא עזב את לונדון לבריסטול, שם עבד במשך כמה שנים בעיקר בציור דיוקנאות של קצינים שיצאו למלחמות בתקופת נפוליאון בספרד. אף שהובדיי הרוויח סכומים גדולים, הוא המשיך לחיות בצורה בזבזנית ונקלע לקשיים כלכליים. בשנת 1817, לאחר סיום המלחמה, חזר הובדיי ללונדון וקנה בית גדול ברחוב ברוד בתקווה לחדש את קשריו האמנותיים והחברתיים הקודמים.

אבל הוא התאכזב אף שנתמך על ידי רוטשילד, שעבורו צייר תמונה משפחתית במחיר של אלף גינאות (אנ').

בשנת 1821 הוא פתח מיזם ספקולטיבי בתערוכה פנורמית, שנקראה "פואסילורמה". אף על פי שנתמך על ידי אמנים אנגלים וצרפתים מובילים רבים, המיזם נכשל באופן מוחלט, ובשנת 1820 הובדיי פשט את הרגל.

בשנת 1831 התחתן הובדיי עם מריה פירס אוסטונסון (נולדה כמריה פירס באקסטר בשנת 1784).
הובדיי נפטר ב־17 בפברואר באותה שנה.

אחד מבניו של הובדיי היה ג'ורג' ארמפילד סמית' (1808–1893) שהפך לצייר כלבים מהולל. בתו, הרייט אליזה, נישאה למלחין האנגלי רוברט לוקאס דה פירסאל (1795–1856).

יצירתו
------

לאורך הקריירה המגוונת שלו הובדיי היה מציג באופן קבוע באקדמיה המלכותית, ותרם תמונות לעיתים קרובות אפילו במהלך מגוריו בבריסטול. בשנת 1819 הציג דיוקן של הדוכס מסאסקס. יצירתו הטובה ביותר הייתה תמונה של "קרולוס הנזיר מטונג" - שמקום הימצאה לא ידוע. דיוקנו של ריצ'רד ריינולדס, הפילנתרופ של בריסטול, נחקק על ידי ויליאם שארפ.

הובדיי תמיד בלט היטב, והשיג מחירים טובים ליצירותיו, אך איכות עבודותיו סבלה מאוד מהרגליו חסרי המנוחה ואורח חייו הסוער.

הלקוחות החשובים ביותר של הובדי כללו את ד"ר אדוארד ג'נר (מפתח החיסון), המלך ג'ורג' הרביעי ומשפחת רוטשילד.

הובדיי היה גם חבר קרוב של האמן ג'ורג' מורלנד, וצייר את דיוקנו.

גלריה
-----

* אדוארד קלייפילדאדוארד קלייפילד
* מרי אינגליש מרי אינגליש
* אן מתיוס אן מתיוס
* קפטן ויליאם היי קפטן ויליאם היי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם ארמפילד הובדיי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Freeman Marius O'Donoghue, Hobday William Armfield, **Dictionary of National Biography, 1885-1900** Volume 27
2. ↑  Arnold, M. *Memoir of William Armfield Hobday* (from No. 11, volume 2 of Arnold's library of the fine arts, 1831) pp. 384–91.
3. ↑  Hobday's paintings in the Rothschild archive(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb149692247 (data)
* ISNI: 0000 0000 6664 1071
* LCCN: nr93000675
* RKD: 38631
* SNAC: w64w0g35
* ULAN: 500006829
* VIAF: 74124565
* WorldCat: lccn-nr93000675

 |
**ויליאם בֶּבֵּל** (באנגלית: **William Babell**;‏ 1690 - 23 בספטמבר 1723) היה מוזיקאי אנגלי, מלחין ומעבד פורה של מוזיקה קולית לצ'מבלו.

קורות חיים
----------

את חינוכו המוזיקלי קיבל מאביו, צ'ארלס בבל, נגן בסון בתזמורת דרורי ליין, מיוהאן כריסטוף פפוש וייתכן גם מהנדל. היה כנר בתזמורת הפרטית של ג'ורג' ה-I וכצ'מבליסט מ-1711, בחברת ויליאם קורבט, ג'יימס פייסיביל ומאוחר יותר מת'יו דובורג. עמד בקשרים עם תיאטרון לינקולן ין. בנובמבר 1718 קיבל את משרת נגן עוגב ב"כנסיית כל הקדושים" שברחוב ברד (All Hallows, Bread Street). לימים ירשו ג'ון סטנלי.

כתב מספר עיבודים למקלדת של אריות אהובות בזמנו. אלה יצאו לאור בצרפת, הולנד וגרמניה כמו גם באנגליה, והיו נדבך המוניטין המוזיקלי שיצא לו. סגננו הושפע עמוקות מזה של הנדל בשל היכרותו הקרובה עם עבודתו, עם שיטותיו ואיתו. מאתזון, בן זמנו של בבל, חשב כי זה עלה על הנדל בנגינה בעוגב, לעומתו היסטוריון המוזיקה, ברני, ביקר את נוהגו לבצע עיבודים בטענה, כי בבל:

> 
> רכש תהילה ברבים על ידי עיבוד ארכני ללא צורך של השירים האהובים מהאופרה רינאלדו (מאת הנדל) ומאחרות, בנות התקופה, לתרגילי אצבעות ראוותניים ומבריקים, שאפשרו לו להדהים את קהל שומעיו הנבער מדעת בנגינת צלילים בודדים בזריזות אצבעות בלבד, ללא טעם, הבעה, הרמוניה או מודולציה, ולזכות במוניטין של מבצע דגול בהשקעה מועטה ... מר בבל... מפגין הן בטלנות והן שחצנות כאחת.
> 
> 
> 
> 

למעט הביקורת של ברני, היסטוריון המוזיקה וחברו, ג'ון הוקינס, ציין, "בבל עשה חיל... כשעיבד את האריות לספר תרגילי נגינה, שבודדים מלבדו יוכלו לבצע כראוי, ומזה זמן רב הם מהוללים בצדק'. בין העתקי בבל לאריות, 'Vo' far guerra', מרינאלדו, שהנדל ייעד כקטע ראווה לנגינתו בצ'מבלו ומצטיין בווירטואוזיות. ההעתק של בבל נעשה מן הזיכרון, לאחר ששמע את הנדל מאלתר אותו במהלך ביצוע היצירה. ב-1894 הוציא לאור המו"ל פרידריך קריזנדר את עיבוד רינאלדו של בבל לכלי מקלדת בכרך ה-48 של "חברת הנדל הגרמנית" (ההוצאה כללה 105 כרכים).
בנוסף הלחין בבל סונאטות לכינור או אבוב וקונטינואו, קונצ'רטי ומגוון יצירות אחרות. הפרקים האיטיים שהלחין מאירים מסורות ביצוע, קישוט ואלתור במאה ה-18, ומהווים דוגמה חשובה עבור מוזיקולוגים ומבצעים באסכולת הביצוע ההיסטורי. מותו המוקדם יוחס לאופיו הדקדנטי, בדומה לתיאורים של הנדל, ידידו. הוא נקבר בכנסיית "כל הקדושים" בקננברי, איזלינגטון.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויליאם בבל, באתר ספוטיפיי
* ויליאם בבל, באתר AllMusic (באנגלית)
* ויליאם בבל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ויליאם בבל, באתר Discogs (באנגלית)
* מיצירותיו של בבל
* עיבוד ליצירות תזמורתיות של הנדל למקלדת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007352118805171
* BIBSYS: 6080484
* BNE: XX999455
* BnF: cb13891017s (data)
* GND: 132570602
* ISNI: 0000 0001 0876 9955
* LCCN: n81084030
* LNB: 000039100
* MusicBrainz: cc1ab072-8b0b-4e62-a261-8bfa6ed25a19
* NKC: mzk2003186075
* NTA: 073659878
* SNAC: w6709wgf
* SUDOC: 172152313
* Trove: 1058419
* VIAF: 19864495
* WorldCat: lccn-n81084030

 |
מייג'ר ג'נרל **ויליאם ארצ'יבלד קנת' פרייזר** (באנגלית: **William Archibald Kenneth Fraser**; ‏19 בדצמבר 1886 - 9 בפברואר 1969) היה קצין בכיר בצבא הודו הבריטית בתקופת מלחמת העולם השנייה, ומפקד דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-10 בתקופת המלחמה האנגלו-עיראקית.

חייו
----

פרייזר נולד ב-1886, התחנך במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט (אנ') וב-1905 התגייס לצבא הודו הבריטית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת בחזית המערב. לאחר המלחמה נשאר בשירות קבע, ובין השנים 1919–1921 היה למפקד "רובאי דרום פרס" (South Persia Rifles), יחידה צבאית שהוקמה בדרום איראן בתקופת המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה. במקביל שימש בתפקידי מטה שונים. בין 1922 ל-1924 שימש פרייזר כנספח צבאי בקאבול. בין 1924 ל-1948 שימש כנספח צבאי בטהראן. בין 1930 ל-1932 היה מזכירו הצבאי של מושל בנגאל.

במהלך מלחמת העולם השנייה נשא פרייזר דרגת מייג'ר ג'נרל, וקיבל פיקוד על כוחות של צבא הודו הבריטית שהיו אמורים להישלח למלאיה מקראצ'י. עם פרוץ מרד רשיד עאלי אל-כילאני, החליט מפקד צבא הודו הבריטית, הגנרל קלוד אוקינלק, להעביר כוחות אלו לעיראק, לשם הגנה על בצרה. בתחילה מנה הכוח סדר גודל של חטיבה מתוגברת, דהיינו חטיבת רגלים, גדוד ארטילריה, וחילות עזר, אך במהלך מבצע הנחיתה בבצרה, שכונה "מבצע סבין" (Sabine) תוגבר הכוח לסדר גודל של דיוויזיה והתגבש לעוצבה שנקראה דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-10. כוח זה, כשצורף לכוחות נוספים, נקרא במהלך המלחמה כוח עיראק.

ב-18 באפריל נחת פרייזר בבצרה בראש כוחותיו, וקיבל את הפיקוד על כל כוחות הקרקע בעיראק. לאחר הנחיתה. ב-8 במאי, כאשר סדר הגודל של הכוחות גדל, עקב צורכי הלחימה והזרמת כוחות נוספים, החליף את פרייזר בתור מפקד "כוח עיראק", לייטננט ג'נרל אדוארד קינאן. ב-16 במאי חלה פרייזר, והוחלף בתפקיד מפקד הדיוויזיה ה-10 על ידי הגנרל ויליאם סלים. בין 1941 ל-1945 שימש כנספח צבאי בטהראן, ולאחר מכן פרש.

פרייזר עוטר בעיטורים רבים, ובהם מסדר האמבט, מסדר האימפריה הבריטית, אות השירות המצוין, המסדר הוויקטוריאני המלכותי ו"הצלב הצבאי". ב-1948 עוטר בעיטור הצלב הצבאי הבלגי על ידי ממשלת בלגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויליאם ארצ'יבלד קנת' פרייזר אתר "הגנרלים של מלחמת העולם השנייה".
* פרטים בנוגע לארכיונו של פרייזר מרכז לידל הארט לארכיונים צבאיים.
דיאגרמת QAPF לסלעים פלוטוניים
דיאגרמת QAPF לסלעים געשיים
**דיאגרמת QAPF** היא תרשים בצורת מעוין המשמש לסיווג סלעי יסוד על פי המינרלים היוצרים אותם. האותיות Q, A, P ו-F מייצגות את המינרלים קוורץ, פצלת שדה אלקלית, פלגיוקלז ופלדשפטואידים בהתאמה. התרשים בנוי באופן המייצג את האחוז היחסי של המינרל בסלע.

בראשית המחקר הפטרולוגי תוארו סלעים על ידי גאולוגים כבעלי מאפיינים שונים מאלה של סלעים שתוארו בעבר, כך שניתן היה לתת להם שם ייחודי. מאחר שסלעים זהים במוצאם ובהרכבם עשויים להראות סימני בליה שונים, היה נחוץ לבנות מערכת קריטריונים שתאפשר סיווג חד-משמעי של סלעי יסוד. אחת הדרכים היא מיונם על-פי הרכבם המינרלוגי, ודיאגרמות QAPF מציגות אותם באופן ברור ואחיד. דיאגרמות QAPF למיון סלעי יסוד נוצרו על ידי האיגוד הבינלאומי למדעי הגאולוגיה (IUGS – International Union of the Geological Sciences), והפכו למקובלות בקרב גאולוגים בעולם, בעיקר למיון של סלעים פלוטוניים אך גם של סלעים געשיים. באמצעות תרשימים אלה ניתן לתת שם לסלעים בעלי הרכב מינרלוגי ידוע.

ראו גם
------

* פטרולוגיה
* סלע יסוד

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דיאגרמות QAPF** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר IUGS – האיגוד הבינלאומי למדעי הגאולוגיה
2. ↑  מערכת למיון סלעים פלוטוניים לפי IUGS
תחרות ריצה ביוון העתיקה. מוצג במוזיאון הלובר
**דיאולוס** (ביוונית עתיקה: **Δίαυλος** תרגום מילולי "מרוץ כפול") הייתה תחרות ריצה שהייתה חלק מהמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.

ביוון העתיקה, תחרות הריצה הפופולרית ביותר נקראה "סטאדיון". אורכו של הסטאדיון לא היה קבוע, והיה תלוי באורך המתחם שבו התרחש. כך באולימפיה אורך הסטאדיון היה 192.27 מטרים בעוד בדלפי אורכו היה 177.5 מטרים. הדיאולוס היה למעשה סטאדיון כפול. המתחרים רצו לכל אורכו של הסטאדיון, ומיד לאחר מכן סבו על עקביהם ורצו חזרה אל נקודת ההתחלה. 

הסטאדיון היה נפתח בתקיעת חצוצרה של פקידים מיוחדים שניצבו בקו הזינוק, כדי לוודא שכל המתחרים מתחילים מאותה נקודה. פקידים נוספים נעמדו בסוף המסלול, כדי להחליט על הזוכה ולוודא שאיש לא מרמה. במקרה שלא הגיעו להכרעה, המירוץ היה מתחיל מחדש. לרוב נקודת הסיום של המרוץ הייתה נקודה בולטת ובעלת ממד דתי-פולחני, כמו מצבה או מקדש. בתחילה היו כל הרצים חוזרים לאחור אל אותו עמוד, אולם הדבר גרם לבלבול רב, וכן להיתקלויות וחבלות, ולפיכך, וכן כדי ליצור מקדם הגינות אחיד, נקבעו בהדרגה עמודים כמספר הרצים.

ראו גם
------

* ספורט ביוון העתיקה

קישורים חיצוניים
----------------
**דיאב עוואנה אחמד חוסיין אל-מסעבי** (בערבית: **ذياب عوانة أحمد حسين المصعبي**, בתעתיק מדויק: **ד'יאב עואנה אחמד חסין אלמצעבי**;‏ 8 באפריל 1990 – 25 בספטמבר 2011) היה כדורגלן אמירותי ששיחק בעמדת קשר הכנף בנבחרת איחוד האמירויות.

קריירת מועדונים
---------------

דיאב גדל במחלקת הנוער של בניאס מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 2007/2008, ובעונת הבכורה שלו ערך עשר הופעות ליגה. בסך הכל שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 62 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-15 בנובמבר 2009 ערך עוואנה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בתיקו 0-0 נגד נבחרת צ'כיה במשחק ידידות. ב-7 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת כווית במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות בטורניר גביע אסיה 2011, אך לא שיחק בטורניר.

ב-17 ביולי 2011, בדקה ה-78 של משחק הידידות נגד נבחרת לבנון, בעת שנבחרתו הובילה בתוצאה 5-2, נבחר עוואנה לבעוט פנדל, אותו הבקיע באמצעות עקבו הימני. מאמנו ראה זאת בעין לא טובה, והחליף אותו מיד לאחר הבעיטה. סרטון הבעיטה הפך ויראלי. המשחק הסתיים בניצחון 6-2 של נבחרת איחוד האמירויות הערביות.

ב-23 ביולי 2011 הוא ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת הודו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. בסך הכל הוא ערך שמונה הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע שלושה שערים.

מותו
----

ב-25 בספטמבר 2011 מת עוואנה בתאונת דרכים באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות. לפי הדיווחים, תאונת הדרכים התרחשה בגשר שייח' זייד, כאשר עוואנה חזר מאבו דאבי לאל-עין לאחר שסיים אימון עם נבחרת איחוד האמירויות הערביות. דיווחים נוספים טוענים כי השתמש במכשיר הטלפון שלו בעת התאונה. עוואנה מת במקום. עוואנה נקבר יום לאחר מכן בבית הקברות בניאס שבאבו דאבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיאב עוואנה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Theyab Awana scores backheel - Penalty kick באתר יוטיוב,‏ 18 ביולי 2011 (בערבית)
2. ↑  כובש הפנדל בעקב נהרג בתאונת דרכים באתר ynet,‏ 26 בספטמבר 2011 (בעברית)
3. ↑  UAE AND BANI YAS PLAYER THEYAB AWANA DIES AFTER CAR ACCIDENT באתר Sport 360,‏ 26 בספטמבר 2011 (באנגלית)
4. ↑  Theyab Awana dies in car accident near Abu Dhabi באתר The National, ‏ 26 בספטמבר 2011 (באנגלית)
5. ↑  Theyab Awana mourned by thousands at funeral באתר The National,‏ 27 בספטמבר 2011 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דיאב עוואנה"**.
**ליים פרסי** (שם מדעי: *Citrus* × *latifolia*), "לימו" (ליים בפרסית), ידוע גם כ**טהיטי ליים** (Tahiti lime) וכ**בארס ליים** (Bearss lime), הוא פרי הדר הקשור לליים הרגיל. יש לו ריח מיוחד וארומה מיוחדת. הפרי הוא בקוטר של 6 ס"מ, עם פיטם קצר, ובדרך כלל נמכר כאשר צבעו ירוק. השם של הפרי נבחר להיקרא ליים פרסי, מכיוון שהוא גדל לראשונה בפרס ובעיראק.

היתרונות של הליים הפרסי בחקלאות המסחרית בהשוואה לקי ליים הם: הליים הפרסי הוא חסר גרעינים, יש לו כושר עמידה לתנאי אקלים שונים ולתנאי גידול שונים, יש קוצים מעטים על העץ וחיי המדף של הפרי ארוכים יותר. הוא פחות חמוץ מהקי ליים, אין לו מרירות כמו הקי ליים ונותן טעם מיוחד וארומטי לאוכל ובפרט לסלט ולמאכלים אשר לא דורשים בישול.

גידול ליים הפרסי בפלורידה החל בעקבות הרס של מטעי עצי הקי ליים על ידי הוריקן שהתרחש באזור בשנת 1926, אך בשנת 1992 נהרסו מטעי עצי הליים הפרסי על ידי הוריקן אנדרו. כמות גדולה של ליים פרסי גדלה ומיובאת ממקסיקו לשווקים אמריקאים, אירופאים ואסיאתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליים פרסי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* טהיטי ליים בוטניקה, חקלאות והיסטוריה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563647005171

 |
**ליין** (**LINE**) היא אפליקציה להעברת מסרים מיידיים, על ידי טלפונים חכמים, מחשבי לוח ומחשבים אישיים. משתמשי האפליקציה יכולים לשלוח דרכה טקסט, תמונות, וקטעי וידאו וקול, וכן לקיים שיחות תוך שימוש בטכנולוגיית VoIP.

היסטוריה
--------

האפליקציה פותחה ועוצבה תחילה על ידי 15 עובדים בחברת NHN, חברת בת של חברת Naver הקוריאנית. מאוחר יותר כשהאפליקציה התבססה, הקימה Naver חברה בת ייעודית בשם ליין שמאז אחראית לפיתוח ולתפעול האפליקציה.

ליין יצאה לראשונה ביפן בשנת 2011, והגיעה תוך שנה וחצי ל-100 מיליון משתמשים ול-200 מיליון משתמשים תוך חצי שנה נוספת. בשנת 2013 הפכה ליין לרשת החברתית הגדולה ביותר ביפן. באוקטובר 2014 היו לאפליקציה כ-560 מיליון משתמשים, מתוכם כ-170 מיליון פעילים ברמה חודשית. בפברואר 2015 הגיעה החברה ל-600 מיליון משתמשים.

ליין תוכננה בתחילה עבור מכשירי סמארטפון בעלי מערכות הפעלה iOS ואנדרואיד. מאז יציאתה הורחבה ההתאמה שלה כך שתתאים גם ל-BlackBerry OS (אוגוסט 2012), ל-Nokia Asha (מרץ 2013), ל-Windows Phone (יולי 2013), ל-Firefox OS (פברואר 2014), לטאבלטי iOS (אוקטובר 2014), וכאפליקציה לדפדפן גוגל כרום. בשלב מסוים ניתן היה להשתמש בשירות ההודעות של ליין במחשב ישירות דרך אתר אינטרנט ללא צורך באפליקציה, אך שירות זה הופסק. לאפליקציה קיימות גרסאות המאפשרות להשתמש באפליקציה דרך מחשבים עם מערכות הפעלה Mac OS או Windows.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ליין (באנגלית)
* ליין, ברשת החברתית פייסבוק

* ליין, ברשת החברתית טוויטר

* ליין, ברשת החברתית אינסטגרם

* ליין, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר חברת LINE
* חן אידן, ליין בקרב צמוד מול ווטסאפ, חוגגת 200 מיליון משתמשים, בלוג Geektime,‏ 24 ביולי 2013
* נמרוד צוק, במזרח פיצחו איך עושים כסף מצ'ט, באתר כלכליסט, 13 ביולי 2016

| תוכנות מסרים מיידיים |
| --- |
| פעילות | ICQ • Pidgin • Trillian • Viber • וואטסאפ • Google Hangouts • מירנדה IM • סקייפ • הודעות (iOS) • טלגרם • Facebook Messenger • WeChat • fring • סנאפצ'ט • Tango • LINE‏ • Kik Messenger • סיגנל |
| אחרות | אודיגו • Windows Live Messenger • גוגל טוק • Google Allo |
המועמדות לתואר "מיס איטליה" 1971
**מיס איטליה** (באיטלקית: **Miss Italia**) היא תחרות יופי באיטליה.

המהדורה הראשונה של התחרות נערכה בשנת 1939 ונקראה "Miss Sorriso" (מיס חיוך) ואורגנה בחסות מותג של משחת שיניים, בתחילה המתמודדות בתחרות נשפטו אך ורק על פי תצלומי דוגמנות ולא התקיים הקריטריון של הליכה על המסלול והופעה בימתית.

בין השנים 1942–1945 לא התקיימה התחרות.

בשנת 1946 לאחר מלחמת העולם השנייה החלה להיערך מחדש ואמצה את השם חדשני של "מיס איטליה", התחרות נערכה בשנים הראשונות בעיירה סטרזה, לאחר מכן גם נערכה במספר מקומות נוספות עד שב-1960 נקבע שהקומונה סלסומאג'ורה טרמה היא המארחת הקבועה של התחרות.

בשנת 1950 שודרה התחרות לראשונה ברדיו ומ-1987 היא משודרת בשידור חי בטלוויזיה.

מ-1951 ועד 1999 בדרך כלל הזוכה בתחרות הייתה ייצגה את איטליה בתחרות מיס תבל, בשנים מסוימות הסגנית הראשונה הייתה מייצגת את איטליה במיס עולם.

הזוכות
------

| שנה | הזוכה |
| --- | --- |
| 1977 | אנה קנאקיס |
| 1979 | צ'ינציה דה פונטי |
| 1982 | פדריקה מורו |
| 1996 | דני מנדס |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיס איטליה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיס איטליה
* מיס איטליה, ברשת החברתית טוויטר

* מיס איטליה, ברשת החברתית אינסטגרם

* מיס איטליה, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 125903255
* WorldCat: lccn-no2009163029

 |
קייק אלומה, המנצחת השנייה בתחרות.
**מיס אולימפיה** (באנגלית: **Ms. Olympia**) היא תחרות מקצועית לפיתוח גוף לנשים שנערכת על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). 

התחרות נערכה לראשונה בשנת 1980, ומאז שנת 2000 היא נערכת באותו זמן שנערכת תחרות מר אולימפיה כחלק מ-"Olympia Weekend" (סוף שבוע אולימפיה).

משנת 2000 החלו להבחין בתחרות בין גם קבוצות משקל שונות. בשנת 2000 לא היו זכיות כוללות אך חג.אוריתבשנת 2001 זכתה מתמודדת אחת בקבוצות משקל שונות וזכתה בתואר הכולל. בשנת 2005 חזרה התחרות לפורמט הפתוח שבו אין קבוצות משקל.

הזוכות הגדולות ביותר מכל הזמנים הן לנדה מארי (8 זכיות), קורי אוורסון (6 זכיות),וקים צ'יזבסקי ואייריס קייל (4 זכיות).

זוכות התחרות
------------

| שנה | זוכה כללית |
| --- | --- |
| 1980 | רייצ'ל מקליש |
| 1981 | קייק אלומה |
| 1982 | רייצ'ל מקליש |
| 1983 | קרלה דונלאפ |
| 1984 | קורי אוורסון |
| 1985 |
| 1986 |
| 1987 |
| 1988 |
| 1989 |
| 1990 | לנדה מארי |
| 1991 |
| 1992 |
| 1993 |
| 1994 |
| 1995 |
| 1996 | קים צ'יזבסקי |
| 1997 |
| 1998 |
| 1999 |
| 2000 | אנדרולה בלנצ'יט

ולנטינה צ'פיגה |
| 2001 | ג'ולייט ברגמן |
| 2002 | לנדה מארי |
| 2003 | לנדה מארי |
| 2004 | אייריס קייל |
| 2005 | יאקסני אוריקן |
| 2006 | אייריס קייל |
| 2007 |
| 2008 |
| 2009 |
| 2010 |
| 2011 |
| 2012 |
| 2013 |
| 2014 |

עד שנת 1999 נבחרה זוכה כללית בלבד.

בשנת 2000 נבחרו שתי זוכות בקטגוריות משקל. משקל קל: אנדרולה בלנצ'יט, משקל כבד: ולנטינה צ'פיגה.

משנת 2001 נבחרו זוכות בקטגוריות המשקל וגם זוכה כללית מבין השתיים.

ראו גם
------

* מר אולימפיה
* פיגר אולימפיה
* פיטנס אולימפיה
* הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיס אולימפיה
* תחרות מיס אולימפיה, פיתוח גוף חטוב, 2016, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 22:09)
**קלאוס וסטרמן** (בגרמנית: **Claus Westermann**;‏ 7 באוקטובר 1909 בברלין – 11 ביוני 2000 בהיידלברג) היה תאולוג וכומר פרוטסטנטי (לותרני) גרמני, מומחה לברית הישנה.

ביוגרפיה
--------

קלאוס וסטרמן למד תאולוגיה באוניברסיטאות טובינגן, מרבורג וברלין. בשנת 1933 עבר את הבחינה התאולוגית הראשונה לפני קבלתו לכנסייה האוונגלית בברלין.

לאחר מכן היה לויקאר בארנסוואלדה (אנ'). בברלין הוא נכנס לסמינר של הכנסייה המתוודה (אנ') תחת מרטין נימלר. עם ויקארים אחרים הוא עבר מאוחר יותר לסמינר המטיפים בנאומבורג (אנ') תחת גרהרד גלוג (גר'). הוא נעצר מספר פעמים על ידי הגסטאפו. בשנים 1940–1945 הוא שירת בצבא ובשנים 1945–1946 היה בשבי ברית המועצות, ובמהלכו החל את לימודיו על הברית הישנה בתנ"ך לותר.

בשנים 1946–1952 היה וסטרמן כומר בברלין, ומ-1949 בכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם.

בציריך, בשנת 1949 הוענק לו דוקטורט בתאולוגיה על ידי וולטר צימרלי (אנ') על עבודתו *שבח האל בתהילים*. אז היה למרצה באוניברסיטת הכנסייה בברלין (אנ'), ומשנת 1954 פרופסור. בשנים 1958–1978 היה פרופסור מן המניין לתאולוגיה של הברית הישנה באוניברסיטת היידלברג עד לפירשתו ב-1978.

תארים והוקרה
------------

* חבר כבוד בחברה האנגלית למדעי הברית הישנה (אנ').
* חבר כבוד בחברה האמריקאית לספרות תנ"כית (אנ') ב-1979.
* מדליית בורקיט (אנ') לשירות מיוחד ללימודי המקרא, הוענק על ידי החברה המלכותית.
* דוקטורט כבוד לתאולוגיה מאוניברסיטת גטינגן.

לקריאה נוספת
------------

* עבודותיו של קלאוס וסטרמן (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269726305171
* BIBSYS: 90160370
* BnF: cb11929097n (data)
* CiNii: DA01194842
* GND: 11863187X
* ISNI: 0000 0001 0858 6809
* LCCN: n79064574
* LNB: 000126552
* NDL: 00460660
* NKC: kup19930000111006
* NLK: KAC199639224
* NLP: A10458098
* NTA: 068845405
* SNAC: w6vv5jb6
* SUDOC: 027195708
* VIAF: 76324382
* WorldCat: lccn-n79064574

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קלאוס וסטרמן"**.
**בבון ירוק** או **בבון גינאה** (שם מדעי: *Papio papio*) הוא מין של קוף בעל זנב מהסוג בבון החי במערב אפריקה

מאפיינים
--------

הבבון חי במערב אפריקה ביערות בגינאה, סנגל, גמביה, דרום מאורטניה ומערב מאלי. הוא חי ביערות לחים וגם יבשים ולעיתים בסוואנות וערבות עשב שיחיות. 

משקלו 13–26 ק"ג. הוא בעל שיער אדמדם ומעט חום וכן רעמה חומה-זהובה עם פנים כהות בעלי חוטם מוארך. הוא חי על הקרקע וישן על העצים בלילה. הבבונים חיים בלהקות היכולות להכיל עד 200 פרטים ובראשם בבון זכר דומיננטי, סביבו זכרים חזקים וכן נקבות עם צאצאים. המלחמות הפנימיות ביניהם עלולים להסתיים בפצעים חמורים בגלל ניביהם הארוכים.

הבבונים הם אוכלי כל וניזונים מפירות, ירקות, עשבים, זרעים, פטריות, חרקים, ביצים חולייתנים קטנים ולמעשה כל מה שהם משיגים בשטח. 

מצב השימור של בבונים אלה מוגדר קרוב לסיכון עקב צמצום היערות בהם חיה אוכלוסייתם הקטנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בבון ירוק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  בבון ירוק באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537106905171
* LCCN: sh96000424

 |
קניאז וסילי בבוטוב
**בבוטוב** (ברוסית: **Бебутовы**) או **בֶּבּוּתוֹבי** (בגאורגית: ბებუთოვი) או בֶּבּוּתָשווילי (ბებუთაშვილი) הייתה משפחת אצולה גאורגית ממוצא ארמני שמילאה תפקיד חשוב בחיים הכלכליים והתרבותיים של העיר טביליסי במאות ה-17 וה-18, ומאוחר יותר, במאה ה-19, שירתה בצבא האימפריה הרוסית. 

המשפחה מוכרת מתחילת המאה ה-17, כאשר היגרו מן העיר אני שבארמניה לכפר פירשאווי שליד טביליסי גאורגיה, לאחר שהפרסים הרסו את בתיהם. באמצע אותה מאה הם התגלו כאחת ממשפחות הסוחרים העשירות בממלכת כארתלי. הם רכשו נכסים וגנים ובנו בתי מרחצאות. במאה ה-18 הם שירתו כאתנארך של הארמנים בטביליסי ונשאו בתואר מליק-מאמאסאחליסי, ומאוחר יותר כראש אבירי הציד ("מישקרבש") בחצר המלוכה הגאורגית. 

בשנת 1783 העלה ארקלה השני את מעמד המשפחה לתואר "נסיכי בבוטוב", והכליל אותה ברשימת האצולה הגאורגית שצורפה לחוזה גאורגייבסק שנערך עם האימפריה הרוסית. לאחר סיפוח ממלכת כארתלי-קאחתי לאימפריה הרוסית של 1801, התקבלה משפחת בבוטוב כחלק מאצולת הנסיכים של האימפריה, בשנת 1826, וקיבלה את התואר "קניאז".

מקורות
------

* יואנה בגרטיוני, מקור הנסיכים: בבותובי, באתר שמות משפחה גאורגיים, (באנגלית)
* בבוטוב, הלקסיקון הביוגרפי הרוסי, ברוסית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בבוטוב** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  **אתנארך** (Εθνάρχης) - הנהגה פוליטית על קבוצה אתנית. המילה מורכבת מן המילים היווניות "לאום" (έθνος) ו"ארכון" (άρχων).
2. ↑  **מליק** (Մելիք) - תואר אצולה ארמני העובר בירושה במספר נסיכויות מזרח-ארמניות (ירוואן, קארס, נחיצ'יבאן, לורי, תבריז ועוד).
**The Tears Of My Soul** הוא ספרה האוטוביוגרפי של קים היון-ווי, מרגלת וסוכנת מקוריאה הצפונית (הידועה בעקבות הפצצת טיסה 858 של קוריאן אייר) ופעילת שלום, מבקרת ופרשנית פוליטית, אזרחית קוריאה הדרומית. הספר מתאר את אחת מפעולות הטרור הגדולות ביותר באחריות קוריאה הצפונית ב-40 השנים האחרונות.

קים היון-ווי מספרת בספר על כל מהלך חייה. המשימה שניתנה לה על ידי קים איל-סונג וקים ג'ונג-איל ללכת ולפוצץ את המטוס הדרום קוריאני. הספר מפרט ביתר דיוק את חייה של קים, החל מחייה המוקדמים, דרך האימונים המוקדמים (תוך הסתוות ל"ילדת מסיבות") במקאו, האינאן, ובכל אירופה, הפעולה הטרוריסטית שלה, המשפט שלה, החנינה ועד להצטרפות וקליטה בחברה הדרום קוריאנית.

הספר תורגם למספר שפות, בהן השפה הגרמנית.

בעמוד 3 של הספר הקדישה קים את הספר למשפחות הקורבנות:

> 
> "הספר מוקדש למשפחות של 115 הקורבנות בטיסה 858, כל ההכנסות ממכירת הספר ייתרמו להן"
> 
> 
> 
> 

סופרים אחרים ניסו להטיל ספק באמינותו של הספר (דוגמת רמי קופלר ב-1997 בספרו "The Black Book Of Communism"), אך הדעה הרווחת כי הספר נכון לחלוטין.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Die Tränen meiner Seele, Brunnen-Verlag GmbH; 1999
2. ↑  The Tears of My Soul, עמוד 3
3. ↑  רמי קופלר, "Communism and Terrorism"
**אברהם נפתלי הירץ שייאר** (בגרמנית: **Abraham Naftali Herz Scheuer**;‏ 1753 – 1822) היה רב ומקובל גרמני שכיהן כאב בית דין וריש מתיבתא במיינץ, ומחבר ספר "תורי זהב" על שיר השירים.

ביוגרפיה
--------

נולד בפרנקפורט דמיין בשנת 1753 לרבי דוד טבלי שייאר ואשתו השנייה (בתו של רבי נתן אוטיץ, רבה של במברג).

משנת 1778 עד 1782 הנהיג את ישיבת אביו במיינץ כראש הישיבה. בשנת 1811 התמנה לרבה של העיר, שם נפטר ב-10 באוקטובר שנת 1822.

הספד עליו נדפס בספר "אלון בכות" מהרב וולף המבורג.

מפסקיו
------

במסגרת ריב ההיכל, פסק נגד השימוש בעוגב בבתי כנסת בשבתות וימים טובים (אפילו על ידי נוכרי). פסק ההלכה התפרסם על ידי בית דין הצדק של קהילת המבורג בספר "אלה דברי הברית" (נדפס באלטונה, 1819).

חיבורו
------

ספרו "תורי זהב" נדפס אחרי פטירתו על ידי נכדו ותלמידו, שמואל באנדי (בן חתנו הרב משה יונה באנדי). בסוף הספר נדפס מאמר על מגילת אסתר תחת השם "שקל הקדש", ועוד דרשות ושו"ת מהמחבר.

מתלמידיו
--------

* הרב איציק אופנהיים
* הרב יצחק ברנייס
* ליב וורמסר, בנו של רבי יצחק אריה וורמסר
* הרב יעקב לוונשטיין

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם נפתלי הרץ בן דוד טבל משה יעקב שייאר (1753-1822), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשער ספרו "תורי זהב" מתואר בין השאר כ"מקובל אלקי".
2. ↑  בית דין צדק דקהילה קדושה המבורג, **אלה דברי הברית**, באתר היברובוקס
3. ↑  ראו משה סמט, **השינויים בסדרי בית הכנסת**, אסופות 5, ירושלים 1991, 345-404: עמ' 377.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307864905171
* GND: 1019716401
* ISNI: 0000 0000 4589 1397
* LCCN: no2003037023
* NTA: 300923473
* VIAF: 24286909
* WorldCat: lccn-no2003037023

 |
**אנרי גסטו** (בצרפתית: **Henri Gastaut**;‏ 15 באפריל 1915, מונקו - אפריל 1995), מרסיי היה נוירולוג צרפתי.

אנרי גסטו למד נוירולוגיה ונוירואנטומיה באוניברסיטת מרסיי. הוא סיים את לימודי הרפואה ב-1945 וב-1953 התמנה להיות מנהל המעבדות הנוירוביולוגיות. הוא מונה לפרופסור לפתולוגיה אנטומית ב-1954 ולמנהל המרכז האזורי לילדים אפילפטיים ב-1960. ב- 1967 מונה לדיקן בית הספר לרפואה באוניברסיטת מרסיי. ב-1973 הוקמה עבורו הקתדרה לנוירופיזיולוגיה קלינית, משרה בה החזיק עד פרישתו ב-1984. מ-1957 עד 1968 הוא היה המזכיר הכללי של הליגה הבינלאומית נגד אפילפסיה

תחומי מחקר
----------

תחומי המחקר העיקריים שלו היו האלקטרואנצפלוגרם ותפקודי המוח באפילפסיה. גסטו התעניין מאוד בסמיולוגיה של פרכוסים. התעניינות זו הביאה אותו לעסוק במיון סוגי הפרכוסים שהתפרסם על ידי הליגה נגד אפילפסיה ב- 1981. הוא עסק רבות באפילפסיה פוטוסנסיטיבית. וגם בפרכוסים אפילפטיים שנגרמים על ידי הפחדה.
במחקריו הוא הסתמך על בסיס רחב באנטומיה וכך, כשהומצא מכשיר הטומוגרפיה ממוחשבת, הוא ניצל אותו מייד לצורך המחקרים שלו.
גסטו יסד את הקולוקיום של מרסיי שנעשה לפורום מרכזי בחקר האפילפסיה.

פרסים ותארים
------------

קיבל את פרס מונתיון של האקדמיה למדעים הצרפתית (Prix Monthyon) ודוקטורטים לשם כבוד מאוניברסיטאות בולוניה, לייז', אוטווה, ושאנגחאי. היה חבר של כבוד באקדמיה האמריקאית לנוירולוגיה, חבר באקדמיה המלכותית הבלגית לרפואה ובאקדמיה הלאומית הרפואית בבואנוס איירס

מונחים רפואיים שקשורים בו:

* תסמונת גסטו: אפילפסיה פוטוסנסיטיבית
* תסמונת לנוקס-גסטו: תסמונת אפילפטית שמתחילה בילדות שבה בולטים במיוחד פרכוסים מיוקלוניים בלילה, הנדת ראש ואירועי נפילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנרי גסטו - לזכרו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007429702205171
* BNE: XX1281677
* BnF: cb11904267n (data)
* CiNii: DA02197926
* GND: 108387216
* ISNI: 0000 0001 0803 8407
* LCCN: n85822781
* NDL: 00521893
* NKC: xx0217315
* NTA: 069390185
* RERO: 02-A003282196
* SUDOC: 026883430
* VIAF: 99808562
* WorldCat: lccn-n85822781

 |
**שארל גודישו-בופרה** (בצרפתית: **Charles Gaudichaud-Beaupré**; ‏4 בספטמבר 1789 -16 בינואר 1854) היה בוטנאי צרפתי בן המאה ה-19 שתיאר מינים רבים מאמריקה הדרומית. קיצור שמו בנומנקלטורה בוטנית הוא Gaudich.

ביוגרפיה
--------

גודישו-בופרה למד רוקחות וכימיה בקוניאק ובאנגולם. בשנת 1817 נשלח כבוטנאי מטעם המוזיאון לטבע בפריז למסע סביב העולם, בו קנה את שמו כבוטנאי חשוב. בשנים 1831 ו-1836 נשלח למסעות נוספים בדרום אמריקה, שם אסף מינים רבים שעדיין לא היו מוכרים למדע ותיארם; כן תיאר את הפלורה של איי פוקלנד. עם שובו לפריז ממסעותיו מונה לפרופסור לרוקחות בבית הספר לרפואה של פריז והיה חבר בחברה הבוטאנית הצרפתית מיום היווסדה.

בשנת 1837 גודישו-בופרה נבחר לחבר מלא באקדמיה הצרפתית למדעים.

גודישו-בופרה הלך לעולמו ב-1854 בפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארל גודישו-בופרה** בוויקישיתוף
* הספר "מסע סביב העולם" מאת גודישו, פאריס 1844-1846 (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb133268632 (data)
* Botanist: Gaudich.
* DSI: 7060
* GND: 1013519345
* ISNI: 0000 0001 2283 5023
* LCCN: n88644776
* NLA: 36554206
* NTA: 244203954
* SUDOC: 035645792
* Trove: 1289264
* VIAF: 100383107
* WorldCat: lccn-n88644776

 |
**משטרת פרימוריה**, רשמית מינהל **פרימוריה לענייני פנים** (ברוסית: **Управления МВД России по Приморскому краю**), היא מחלקת המשטרה של פרימוריה במזרח רוסיה.

המשטרה משרתת אוכלוסייה של 1.9 מיליון, כולל אוכלוסייה מקומית ואלפי התיירים והמבקרים האחרים. מטה המחלקה ממוקם בעיר הגדולה ביותר באזור: ולדיווסטוק. בעיר עצמה פועל כוח המשטרה העירוני, המדווח למשטרת פרימוריה.

היסטוריה
--------

משטרת פרימוריה הוקמה לראשונה ב-8 באפריל 1880 מתוך הנהלת משטרת העיר ולדיווסטוק (Владивостокское городское полицейское управление). לפני כן, בעיר החל משנת 1876 הופעל צוות של 12 שוטרים בראשות מפקד המשטרה - סרן שסטינסקי.

בשנת 1891 המשטרה העירונית הופעלה על ידי חיל הז'נדרמים ונולדה מחלקת המשטרה של הרכבת. בשנת 1898, בוולדיווסטוק נוצר פיקוד מצודת ולדיווסטוק. בשנת 1907, נוצרה מחלקת הבילוש הראשונה שהוקמה כמחלקה של האוכרנה שהייתה הרשות המקומית לחקירה פוליטית. באוגוסט 1909 הוקמה המחלקה לחקירות פליליות. בשנת 1910, במסגרת מחלקת משטרת העיר ולדיווסטוק, הוקמה משטרה סינית, לאסירים סיניים.

בשנת 1918, המשטרה הצארית התפרקה ובמקומה נוצר קומיסריון הפנים העממי תחת נ.ק.ו.ד. והמשטרה האזורית נודעה כמיליציה המקומית. בנובמבר 1922, נוצרה המשטרה המחוזית הימית, שהייתה כפופה לממשלת העיר, המחוזות והעיירות. בשנת 1946, משרד קומיסריון הפנים העממי המקומי הפך למינהל האזורי של משרד הפנים של ברית המועצות. באוגוסט 1950 אורגנה המשטרה מחדש והוקמו שלוש מחלקות חדשות: כמה שירותי משטרה, המחלקה נגד גנבת רכוש סוציאליסטי ונוצר אגף מודרני לחקירות פליליות.

המיליציה האזורית המשיכה לעבוד עד לפיזור ברית המועצות, ואחריה. בשנת 2011 המיליציה האזורית הפכה לחלק מהמשטרה הפדרלית, עם השבת השם הצארי הישן של המשטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של משטרת פרימוריה (ברוסית)
* משטרת פרימוריה, ברשת החברתית טוויטר
**קרן דור לדור** היא קרן שהוקמה על ידי ההסתדרות בשנת 1943 על מנת להבטיח מקורות קיום לחברי הסתדרות קשישים שלא יכלו לקיים את עצמם. מקור המימון של הקרן (בנוסף לרווחים מהשקעת ההון שנצבר בקרן) היה אחוז אחד מהכנסות המס האחיד ששילמו חברי ההסתדרות.

הזכות לקבל מענק חודשי מן הקרן ניתנה לכל חבר הסתדרות שהגיע לגיל 70 שנה (נשים - 65 שנה) והפסיק את עבודתו, לאחר 12 שנים של חברות ותשלום מס אחיד להסתדרות (לעולים חדשים לאחר 10 שנות חברות).

תשלום קיצבה זעומה זו נעשה על מנת להבטיח קיום מינימלי לקשישים, בתקופה בה טרם נוסד הביטוח הלאומי (1954) וטרם הוקמו קרנות הפנסיה ההסתדרותיות. גיל הפרישה שנקבע בתקנון "דור לדור" נחשב גבוה, לאור תוחלת החיים הנמוכה שנצפתה באותה תקופה ובהתחשב בהרכב הצעיר של אוכלוסיית העובדים ומיעוט הקשישים באותה עת.

לאחר זמן לא רב, לא הספיקו המקורות הדלים שעמדו לרשות הקרן להבטיח אף קיצבה זעומה לחברי ההסתדרות והקרן התחסלה בהדרגה (אולי סימן לעתיד לגבי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות, שהוקמו אף הן ללא מחשבה מספקת לגבי העתיד). לאחר התחלת פעולתו של המוסד לביטוח לאומי, סיפקה הקרן סיוע כספי סמלי לקשישים שהכנסתם היחידה היא קיצבת הזיקנה של הביטוח הלאומי. 

לאור התמעטות האמצעים שעמדו לרשות דור לדור ולנוכח הצרכים המתרחבים, הפכה הקרן למעשה להיות קרן עזרה סוציאלית לחבר ההסתדרות הנזקק, אשר ניתנה בהתאם לאפשרויותיה הכלכליות. רוב חברי ההסתדרות היו חברים גם בקרנות הפנסיה שלה או שנהנו מפנסיה תקציבית, דבר אשר שימש גם הסבר לחיסול פעולת הקרן. בשנת 1967 החליטה ההסתדרות לצרף את קרן "דור לדור" יחד עם קרן "מציב" לאחריות משען.

קישורים חיצוניים
----------------

* דור לדור, באתר תנועת העבודה הישראלית
***The Stage*** הוא שבועון ואתר בריטי המסקר את תעשיית הבידור, ובמיוחד את עולם התיאטרון. העיתון נוסד בשנת 1880, והוא כולל חדשות, ביקורות, דעות ופרסומות, המכוונים בעיקר לעוסקים בתיאטרון ובאמנויות הבמה.

היסטוריה
--------

המהדורה הראשונה של *The Stage* פורסמה (תחת השם *The Stage Directory – a London and Provincial Theatre Advertiser*) ב-1 בפברואר 1880, בעלות של שלושה פני ישנים עבור שנים עשר עמודים. המהדורות פורסמו מדי חודש עד ל-25 במרץ 1881, אז הופקה המהדורה השבועית הראשונה. במקביל, קוצר השם ל-*The Stage* ומספור המהדורות אותחל.

העיתון היה מיזם משותף בין העורך והמייסד צ'ארלס ליונל קרסון ומנהל העסקים מוריס קומרפורד. משרדי המטה של העיתון היו מול תיאטרון דרורי ליין. קרסון, ששמו האמיתי היה ליונל קורטייר-דוטון, צוין כמייסד העיתון.

העיתון נשאר בבעלות המשפחה. עם מותו של ליונל, בנו של קרסון ב-1937, ששימש כמנהל ועורך, השליטה על העיתון עברה למשפחת קומרפורד.

הכל משנת 1995, מעניק העיתון את פרסי Stage למצוינות במשחק באדינבורו פרינג' פסטיבל.

בשנת 2004, הכותב סיימון בלומנפלד בן ה-96, הוכר על ידי גינס שיאי עולם ככותב העיתון השבועי הוותיק ביותר בעולם. כתיבתו בעיתון נמשכה עד זמן קצר לפני מותו ב-2005.

בשנת 2010, החל העיתון להעניק את פרסי *The Stage*. הפרסים מוענקים מדי שנה ומכירים בארגונים מצטיינים הפועלים בתיאטרון ומחוצה לו.

במאי 2019, שיתף העיתון פעולה עם קרן אנדרו לויד ובר ותיאטרון בריטניה על מנת להשיק את "Get Into Theatre", אתר המוקדש לקריירות תיאטרון.

עורכים
------

* 1880–1901 – צ'ארלס קרסון
* 1901–1904 – מוריס קומפורד
* 1904–1937 – ליונל קרסון
* 1937–1943 – ברנרד ולר
* 1943–1952 – ס. ר. ליטלווד
* 1952–1972 – ארק ג'ונס
* 1972–1992 – פטר הפל
* 1992–1994 – ג'רמי ג'הו
* 1994–2014 – בריאן אטווד
* 2014–2017 – אליסטייר סמית' (הדפסה) ופדי סמית' (אונליין)
* 2017–הווה – אליסטייר סמית'

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של The Stage (באנגלית)
* The Stage, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Stage celebrates Blumenfeld's Guinness World Record". *The Stage*. 21 במאי 2004. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-8 בפברואר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Brian Attwood (18 באפריל 2005). "Simon Blumenfeld: Farewell to an old friend". *The Stage*. אורכב מ-המקור ב-30 בדצמבר 2016. נבדק ב-8 בפברואר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Get Into Theatre". *getintotheatre.org*. נבדק ב-8 בפברואר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**קרן ברטלסמן** (בגרמנית: **Bertelsmann Stiftung**) היא ארגון ללא כוונת רווח הגדול מסוגו בגרמניה. הקרן מחזיקה ב-76.9% ממניות תאגיד התקשורת וההוצאה לאור "ברטלסמן" שרווחיו מהווים את מקור הכנסתה היחיד.

היסטוריה
--------

הקרן הוקמה על ידי בעלי ברטלסמן, ריינהארד מוהר, ב-1977 והיא נשלטת על ידי משפחת מוהר.

מטרות הקרן
----------

מטרות הקרן הן לקדם רפורמות ודמוקרטיזציה תוך מעורבות פעילה בפוליטיקה, בכלכלה, בחברה ובחינוך.

דרכי פעולה
----------

הקרן מממנת רק מיזמים שטיפחה בעצמה ולא מהווה גוף מימון או תמיכה במיזמים פעילים אחרים. פעילויותיה כוללות מחקר, פרסום ועידוד דיון ציבורי בנושאים שונים שבתחום התעניינותה על ידי פרסום ניירות עמדה, עריכת כנסים וימי עיון והסברה וכדומה.

הקרן משפיעה על נושאי כלכלה, עבודה וחינוך גבוה ברוח הליברליזם, למשל בדרישה לגבות שכר לימוד באוניברסיטאות על מנת לשפר את יכולתן להתנהלות עצמאית ולהגביר את התחרות החופשית בין המוסדות להשכלה גבוהה בגרמניה.

### בקורת

הביקורת כלפי הקרן כוללת טענות על מעורבות פעילה מדי של גוף כלכלי פרטי בעולם הפוליטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרן ברטלסמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן ברטלסמן

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן ברטלסמן (בגרמנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן ברטלסמן (באנגלית)
* קרן ברטלסמן, ברשת החברתית פייסבוק

* קרן ברטלסמן, ברשת החברתית טוויטר

* קרן ברטלסמן, ברשת החברתית LinkedIn

* קרן ברטלסמן, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר הבית (באנגלית) ו(בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258492205171
* BnF: cb12102780h (data)
* GND: 2071070-7
* ISNI: 0000 0001 2337 3617
* LCCN: n86009473
* NKC: kn20020423026
* SUDOC: 029390249
* VIAF: 147827086
* WorldCat: lccn-n86009473

 |
**נגירסו**
(למפת עיראק מוגדלת)בגדאדבגדאד
מוסולמוסול
בצרהבצרה
ארבילארביל
כירכוככירכוכ
פלוג'הפלוג'ה
סולימאניהסולימאניה
כרבלאכרבלא
נג'ףנג'ף
רמאדירמאדי
**טורקיה**
**סוריה**
**יר.**
**ערב הסעודית**
**כווית**
**איראן**
**המ.  
הפ.**נגירסו**נגירסו**(למפת עיראק רגילה)בגדאדבגדאד
מוסולמוסול
בצרהבצרה
ארבילארביל
כירכוככירכוכ
פלוג'הפלוג'ה
סולימאניהסולימאניה
כרבלאכרבלא
נג'ףנג'ף
רמאדירמאדי
**טורקיה**
**סוריה**
**יר.**
**ערב הסעודית**
**כווית**
**איראן**
**המ.  
הפ.**נגירסו**נגירסו**שבר מאסטלת הנשרים שנמצאה בנגירסו
מפת שומר
**נגירסו**, או **גירסו**, הייתה עיר שומרית קדומה ששכנה במרחק של 25 קילומטר צפון-מערבית לעיר לגש. כיום העיר נמצאת בתחומי ד'י קאר שבעיראק.

היסטוריה
--------

ייתכן כי נגירסו יושבה עוד בתקופת עובייד, אך פעילות משמעותית בה החלה בתקופת השושלות הקדומה. בתקופת שלטונו של גודאה הפכה נגירסו לעיר הבירה של ממלכת לגש, והיא נשארה מרכז פולחני של הממלכה גם אחרי שהעיר לגש החליפה אותה כעיר בירה.

בתקופת אור 3 הייתה נגירסו מרכז מנהלי עיקרי בשומר. אחרי נפילתה של אור, ירדה חשיבותה של נגירסו, אך היא נשארה מיושבת עד המאה ה-2 לפנה"ס.

ארכאולוגיה
----------

נגירסו הייתה האתר השומרי הראשון שנחפר בהרחבה, ראשית על ידי ארנסט דה סרזק בשנים 1877–1900, ולאחר מכן, בעקבות הצלחתו, על ידי גסטון קרו בשנים 1903–1909. החפירות חודשו בהנהלתו של האב אנרי דה ז'נוייק בשנים 1929–1931 ותחת הנהלתו של אנדרה פארו בשנים 1931–1933. בנגירסו נמצאו שברי אסטלת הנשרים.

במשך השנים סבל האתר מנהלי חפירות לא נאותים ושודדי עתיקות. עד היום נתגלו בו כ-50,000 לוחות טין נושאי כתב יתדות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נגירסו** בוויקישיתוף
* נגירסו באתר המוזיאון הבריטי
* תמונות של נגירסו באתר מכון לחקר המזרח באוניברסיטת שיקגו
* אסטלת הנשרים באתר מוזיאון הלובר

| מסופוטמיה |
| --- |
| ממלכות בתקופת הברונזה |
| שומר | אומה • אור • ארידו • ארך • אשנונה • באד-טיבירה • בורסיפה • דיר • לגש • מלגיום • נגירסו • ניפור • סיפר • כיש • שדופום • שורופק |  |
| עילם | שושן • אנשאן |
| אכד | אכד • מארי • גותים |
| אמורים | איסין • לרסה • בבל • מארי • תרקה • ימח'ד • אמר • אכלתום |
| בבל | התקופה הבבלית הקדומה • כשים • האימפריה הבבלית החדשה • כשדים • דור-כוריגלזו |
| אשור | אשור • כלח • דור שרוכין • נינוה • חרן • אימגור-אנליל • האימפריה האשורית החדשה |
| חור | מיתני • אורקש • נוזי • אוררטו |
| נושאים מרכזיים |
| ממשל | מלכי שומר • מלכי אשור • מלכי בבל |
| מיתולוגיה | מיתולוגיה מסופוטמית • הוראות שורופק • אנומה אליש • עלילות גילגמש • מרדוך • קינת ניפור • הדת הבבלית אשורית |
| שפה | כתב יתדות • אלפבית ארמי • שומרית • אכדית • אמורית • עילמית • חורית • ארמית |
| נהרות | פרת • חידקל • חבור • בליח • דיאלא • הזב הגדול • הזב הקטן |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529107305171
* BnF: cb12232429q (data)
* GND: 4266149-3
* NKC: ge759204
* SUDOC: 031026907
* VIAF: 235140566
* WorldCat: viaf-235140566

 |
**כתר פרידריק, נסיך ויילס** (באנגלית: **Crown of Frederick, Prince of Wales**) הוא הכתר שיוצר בשנת 1728 עבור פרידריק, נסיך ויילס, יורשו של המלך ג'ורג' השני.

היסטוריה
--------

הכתר יוצר בשנת 1728 עבור יורש העצר, בנו של המלך ג'ורג' השני. הכתר עשוי זהב ולו קשת אחת. ככל הנראה יוצר הכתר על ידי הצורף המלכותי סמיואל שיילס בעלות של 140 ליש"ט.

לא ידוע אם הנסיך פרידריק לבש את הכתר, וככל הנראה מעולם לא עשה בו שימוש, מאחר שנפטר לפני אביו. בכתר עשו שימוש בנו, ג'ורג' השלישי ונכדו ג'ורג' הרביעי כאשר הן היו יורשי העצר ונשאו בתואר נסיך ויילס, אולם החל מראשית המאה ה-19 הכתר לא הולבש על הראש אלא נישא לפני הנסיך על כרית. יורש העצר האחרון שעשה בכתר שימוש היה אדוארד, נסיך ויילס (לימים, המלך אדוארד השביעי).

בשנת 1902 פסק השימוש בכתר זה והוא הוחלף בכתר ג'ורג', נסיך ויילס, אשר הוכן עבור יורש העצר, לימים ג'ורג' החמישי.


| תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת |
| --- |
| כתרים | כתר אדוארד הקדוש • כתר האימפריה הממלכתי • הכתר האימפריאלי של הודו • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הרביעי • כתר סקוטלנד • כתר מרי ממודנה • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון • כתר פרידריק, נסיך ויילס • כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי • כתר המלכה אדלייד • כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה • כתר המלכה אלכסנדרה • כתר ג'ורג', נסיך ויילס • כתר המלכה מרי • כתר המלכה אליזבת • כתר צ'ארלס, נסיך ויילס |  |
| שרביטים | שרביט אדוארד הקדוש • שרביט היושר והרחמים • שרביט סקוטלנד |
| חרבות | חרב המתת • חרב הרחמים • חרב סקוטלנד |
| אחרים | אבן הגורל • סמל מסדר פטריק הקדוש • אודם הנסיך השחור • גלובוס הריבון |
**שארל לאון קלמאן הונציגר** (בצרפתית: **Charles Léon Clément Huntziger**; ‏25 ביוני 1880 – 1 בנובמבר 1941) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

הונציגר נולד בלסנוון, ברטאן ב-25 ביוני 1880. הוא למד באקדמיה הצבאית סן-סיר, וב-1900 הצטרף לחיל הרגלים של המושבות. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בזירת המזרח התיכון כראש המטה לחיל המשלוח של מעצמות ההסכמה. ב-1918 השתתף בתכנון המערכה במקדוניה בה תקפו כוחותיו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה את הכוחות הבולגרים והגרמנים בבלקן, והובילו לחתימת הסכם שביתת הנשק במודרוס עם האימפריה העות'מאנית באוקטובר 1918.

ב-1933 מונה הונציגר למפקד כוחות הצבא הצרפתי במזרח התיכון. הוא השתתף במשא ומתן שהוביל למסירת הפרובינציה של אלכסנדרטה מסוריה (אז בשליטת צרפת) לטורקיה. ב-1938 צורף למועצת המלחמה העליונה של צרפת.

### מלחמת העולם השנייה

לקראת המערכה על צרפת במלחמת העולם השנייה ב-1940 מונה הונציגר למפקד הארמייה הצרפתית השנייה, שהייתה חלק מקבוצת הארמיות הראשונה, שלחמה באזור שלא היה מוגן על ידי קו מאז'ינו דרומית לגבול עם בלגיה. הארמייה השנייה, שהייתה מוצבת במגננה ליד סדאן, ספגה את עיקר המתקפה הגרמנית וקרסה, תוך שהיא מאפשרת את המבקע מסדאן ועד תעלת למאנש, שהיווה את עיקר התוכנית הגרמנית, והביא לכיתור מבחר הצבא הצרפתי וחיל המשלוח הבריטי על אדמת בלגיה. לאחר נסיגת הבריטים מדנקרק במבצע דינמו פיקד הונציגר על קבוצת ארמיות מרכז, שהייתה חלק מ"תוכנית וייגאן" שנועדה לעצור את הגרמנים מלכבוש את צרפת. גם קבוצת ארמיות זו הוכתה על ידי הגרמנים הפולשים בחבל שמפאן, לקראת התמוטטותו הסופית של הצבא הצרפתי.

ב-10 ביוני 1940 נדבר שארל דה גול, שמונה לסגן שר ההגנה, עם פול ריינו, ראש הממשלה, כי הונציגר יחליף את וייגאן בתפקיד מפקד הצבא, על מנת שימשיך את המלחמה ממושבות צרפת באפריקה. דה גול נפגש עם הונציגר בעמדת הפיקוד של קבוצת הארמיות בארסיס-סיר-אוב, והודיע לו על כך, אך בסופו של דבר נרתע ריינו מלהורות על החילופין.

לאחר התמוטטות הצבא הצרפתי, נשלח הונציגר על ידי ראש הממשלה הצרפתי המרשל אנרי פיליפ פטן לדון על תנאי שביתת הנשק עם הגרמנים והאיטלקים. חתימתו של הונציגר באה על מסמך הכניעה הצרפתי שנחתם בקרון רכבת ביער קומפיין סמוך לקומפיין, מצפון-מזרח לפריז, ב-22 ביוני 1940.

לאחר שביתת הנשק היה הונציגר לשר המלחמה של צרפת של וישי ובספטמבר 1941 למפקד כוחות היבשה של צרפת של וישי. חתימתו של הונציגר, לצד חתימתם של אחרים, באה על החוקים האנטישמיים מאוקטובר 1940, המכונים "חוק מעמד היהודים", שהיוו שלב חשוב בדרך להשמדת יהודי צרפת בשואה.

הונציגר נהרג בתאונת מטוס בנובמבר 1941, עת חזר מביקור בן שלושה שבועות במושבות צרפת באפריקה.

חיים אישיים
-----------

בנו, הדיפלומט ז'אק הונציגר, שימש כשגריר צרפת בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארל הונציגר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12472389g (data)
* GND: 124428401
* ISNI: 0000 0000 6307 3363
* LCCN: nb2016022956
* The Léonore id LH//1327/5 is not valid.
* SUDOC: 033915431
* VIAF: 42771027
* WorldCat: lccn-nb2016022956

 |
**נגיף אבעבועות הקוף** (MPV, MPXV, hMPXV) הוא זן של נגיף DNA דו-גדילי שגורם לאבעבועות הקוף בבני אדם ובחיות אחרות. הנגיף הוא מסוג Orthopoxvirus ממשפחת נגיפי האבעבועות. נגיף אבעבועות הקוף הוא אחד מנגיפי הOrthopoxvirus האנושיים יחד עם הנגיפים שגורמים לאבעבועות שחורות, אבעבועות הפרות ווקסיניה. הנגיף הוא לא אב קדמון ישיר או צאצא ישיר של וירוס הVariola שגורם לאבעבועות שחורות. אבעבועות הקוף דומה לאבעבועות שחורות אך הוא גורם לפריחה קלה יותר ושיעור התמותה ממנו נמוך יותר.

מאגר
----

 ערך מורחב – **מאגר (אפידמיולוגיה)**  

נגיף אבעבועות הקוף נישא על ידי בעלי חיים כולל פרימטים. הנגיף זוהה לראשונה על ידי פרבן פון מגנוס בקופנהגן, דנמרק ב-1958 בקופים מסוג מקוק הסרטנים שישמשו כחיות מעבדה. בהתפרצות הנגיף בארצות הברית ב-2003 המקור לנגיף היה חולדות אוגרות גמביאניות שיובאו מאקרה, בירת גאנה. הנגיף זוהה לראשונה אצל בני אדם ב-1970.

נגיף אבעבועות הקוף גורם למחלה גם אצל פרימטים וגם אצל אחרים. הנגיף נמצא בעיקר באזורי יערות הגשם הטרופיים של מרכז ומערב אפריקה.

הדבקה
-----

הנגיף מדבק גם מבעלי חיים וגם מאנשים. הדבקה של אדם על ידי בעל חיים יכולה להתרחש בנשיכה או במגע ישיר עם נוזלי גוף של בעל חיים נגוע. הנגיף יכול לעבור מאדם לאדם על ידי מגע ישיר עם הפריחה המדבקת הנגרמת ממנו, נוזלי גוף, בעקיפין על ידי נגיעה בחפצים (כגון בגדים) שבאו במגע עם הפריחה של אדם חולה או עם נוזלי גוף של אדם חולה. נשים בהריון יכולות להעביר את הנגיף לעובר שלהן דרך השליה. 

תקופת הדגירה של הנגיף היא בין 10 ל-14 ימים. תסמינים מקדימים למחלה כוללים נפיחות של בלוטות הלימפה, כאבי שרירים, כאבי ראש, וחום שמופיעים עוד לפני הופעת הפריחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נגיף אבעבועות הקוף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  July 15, 2003, Medscape (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541631805171

 |
**עינפז ירוק** (שם מדעי: *Chrysoperla carnea*), הידוע גם כ**ארינמל ירוק**, הוא חרק ממשפחת עינפזיים המשתייך לסדרת ארינמלאים, בעלי גלגול מלא.

זהו המין השכיח ביותר בישראל, וקרוב מאוד למין עינפז רקום כנף. בוגרים וזחלים מצויים בכל ימות השנה בכל חלקי ישראל. בחורף מתקיימים הבוגרים באוכלוסיות קטנות במטעים ירוקי עד כגון אבוקדו, זיתים, חורשות אורנים וכן בשדות בור ובגינות נוי.

הבוגרים מופיעים באביב ובקיץ באוכלוסיות גדולות ממדים על גידולי שדה, כגון: אספסת, כותנה וירקות לא מרוססים. הם מעמידים שם דורות אחדים. להבשלת הביצים זקוקות הנקבות למזון חלבוני. הן מקבלות אותו מאכילת טל דבש ואבקת פרחים.

הביצים מוטלות בקבוצות, בדרך כלל ליד חלקי צמח הנגועים בריכוזי כנימות. הזחלים הבוקעים מסוגלים לסבול רעב ימים אחדים עד למציאת טרף. עד להשלמת גידולו עשוי זחל אחד להיזון מ־300–400 כנימות עלים או מעשרות זחלי עשים צעירים, לכן הזחלים משמשים גם בהדברה ביולוגית.

כל דרגות ההתפתחות נפגעות על ידי צרעות טפיליות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עינפז ירוק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עמיר וינשטיין, חלון פתוח לחרקים - עינפז ירוק.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286320305171

 |
המשא ומתן לאמנת בזל בסוף המלחמה השוואבית. השליח של מילאנו מציג את התנאים שלו למקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
**אמנת בזל** שנחתמה ב-22 בספטמבר 1499 הייתה הסכם שביתת נשק שהחלה אחרי קרב דורנאך שנערך כחלק מהמלחמה השוואבית בין הברית השוואבית לבין הקונפדרציה השווייצרית הישנה.

ההסכם
-----

ההסכם השיב את הסטטוס קוו הטריטוריאלי על כנו. שמונה מתוך עשרת החברים בליגת עשרת תחומי השיפוט אושרו ככפופים למינוי מבית הבסבורג, אך חברותם בליגה והברית עם הקונפדרציה השווייצרית נועדו להמשיך להתקיים.

סמכות השיפוט בתורגאו, קנטון בשווייץ של ימינו, הועברה לרשות הקונפדרציה השווייצרית.

מורשת
-----

בהיסטוריוגרפיה השווייצרית מהמאה ה-19 הוצגה האמנה כצעד חשוב לעצמאות דה פקטו של הקונפדרציה השווייצרית מהאימפריה הרומית הקדושה. לפי וילהלם אושלי (1890), האמנה ייצגה את "הכרת העצמאות של שווייץ מגרמניה". תפיסה זו נעלמה במאה ה-20 שכן לא הייתה כל אינדיקציה לכך שמנהיגי הקונפדרציה באותה עת היו מעוניינים בהתרחקות מהאימפריה. עם זאת, בעקבות האמנה הקונפדרציה התחזקה מאוד כמדינה בתוך האימפריה, ובהמשך התרחבה משמונה קנטונים לשלושה עשר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמנת בזל באנציקלופדיה בריטניקה
* אמנת בזל, History Today

הערות שוליים
------------

1. ↑  History of Switzerland, 1499-1914, וילהלם אושלי, 1922, The University Press

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1256043079
* HDS: 008892

 |