recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חסן עבד א-רחמן סלאמה** (בערבית: **حسن عبد الرحمن سلامة**; נולד ב-9 באוגוסט 1971 במחנה הפליטים ח'אן יונס) הוא מחבל פלסטיני מבכירי הזרוע הצבאית של חמאס. מאז שהועמד לדין ב-1997, הוא מרצה 46 מאסרי עולם בישראל.

פעילות
------

סלאמה הצטרף לחמאס בתחילת שנות ה-90, נעצר וריצה מספר חודשי מאסר.

בשנת 1992 הוא גורש ללבנון ועבר הכשרה צבאית אצל פעילים של חזבאללה ושל משמרות המהפכה האסלאמית של איראן. בהכשרתו בלבנון הוא למד, בין היתר, להרכיב מטעני חבלה. עם חזרתו מלבנון, הוא נעצר על ידי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים ושוחרר כעבור שבעה חודשים.

ב-5 בינואר 1996 חיסל שירות הביטחון הכללי את יחיא עיאש בבית לאהיא שברצועת עזה, בתגובה לחיסול החליט חברו של סלאמה ומפקדו מוחמד דף לנקום את מותו של עיאש בסדרת פיגועים. דף מינה את סלאמה כאחראי על ההוצאה לפועל של אותם פיגועים ושלח אותו ליהודה ושומרון.

סלאמה היה מהמתכננים של שני הפיגועים בקו 18 בירושלים שבהם נרצחו 46 בני אדם ושל פיגוע ההתאבדות ב-25 בפברואר 1996 בטרמפיאדה ליד אשקלון שבו נרצחה חיילת צה"ל חופית אייש ו-36 בני אדם נפצעו.

סלאמה נעצר בחברון במאי 1996, לאחר שחיילים של צה"ל, שרדפו אחריו, ירו בו ופצעו אותו. הוא הועמד למשפט צבאי בישראל והורשע ברציחתם של 46 ישראלים. ביולי 1997, אחד השופטים, אלוף-משנה במילואים אילן כץ, דרש להטיל על סלאמה עונש מוות. גם סלאמה עצמו, שלא התחרט על מעשיו, ביקש שיוטל עליו עונש מוות, על אף שהתביעה דרשה להטיל עליו 46 מאסרי עולם מצטברים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מי אתה חסן סלאמה?, כתבה (ערוץ 22)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלירם משה, היום לפני 22 שנה: חופית אייש הי"ד נרצחה בצומת אשקלון, 22 שנים לפיגוע באשקלון, 25 בפברואר 2018
2. ↑  יואב זיתון, גזר דין מוות למחבלים: בידיים של נתניהו וליברמן, באתר ynet, 28 ביולי 2017
בטופולוגיה, **הישר של סוֹרְגֵנְפְרֵיי** (באנגלית: Sorgenfrey Line) הוא מרחב טופולוגי שמוגדר על קבוצת הממשיים {\displaystyle \mathbb {R} }, כך שקבוצה פתוחה במרחב היא איחוד של קטעים חצי-פתוחים בממשיים, מהצורה {\displaystyle [a,b)}. המרחב קרוי על שמו של רוברט סורגנפריי ומסומן לעיתים כ-{\displaystyle \mathbb {R} \_{\ell }}.

פורמלית, טופולוגיית הישר של סורגנפריי מוגדרת באמצעות הבסיס {\displaystyle {\mathcal {B}}\_{\ell }=\{[a,b)\mid -\infty <a<b<\infty \}}, והיא מכונה גם לעיתים **טופולוגיית הגבול התחתון**.

תכונות
------

* טופולוגיה זו מכילה ממש את הטופולוגיה הסטנדרטית על הממשיים. כלומר, כל קבוצה פתוחה לפי המטריקה הסטנדרטית, פתוחה גם לפי הישר של סורגנפריי, ויש קבוצות נוספות שאינן פתוחות בישר הסטנדרטי, כמו כל קטע חצי פתוח {\displaystyle [a,b)}.

* ההתכנסות בטופולוגיה זו שונה מההתכנסות בממשיים. כך למשל, בעוד שהסדרה {\displaystyle \left\{{\frac {1}{n}}\right\}\_{n\in \mathbb {N} }} מתכנסת לאפס, הסדרה {\displaystyle \left\{-{\frac {1}{n}}\right\}\_{n\in \mathbb {N} }} לא מתכנסת לאפס.

* כל קטע מהצורה {\displaystyle [a,b)} או מהצורה {\displaystyle (-\infty ,a)} הוא קבוצה סגורה ופתוחה. לכן, לטופולוגיה זו ממד אפס.

* המרחב הוא בלתי קשיר לחלוטין.

* המרחב מקיים את אקסיומת המנייה הראשונה, אך איננו מקיים את אקסיומת המנייה השנייה.

* כמסקנה מהתכונה האחרונה, המרחב הוא מרחב פרשה-אוריסון, כלומר מרחב בו הסגור הסדרתי מתלכד עם הסגור הרגיל.

* המרחב ספרבילי, למשל הרציונליים צפופים בו.

* המרחב לא מטריזבילי, מפני שכל מרחב מטריזבילי וספרבילי גם מקיים את תכונת מנייה שנייה.

* המרחב מקיים את אקסיומת ההפרדה {\displaystyle {T}\_{6}}.
* המרחב הוא מרחב בייר אשר אינו מקיים את משפט הקטגוריה של בייר.

מרחב מכפלה
----------

על ידי הכפלת מרחב זה בעצמו, ניתן לקבל מרחב מכפלה, ששומר על חלק מהתכונות של המרחב המקורי, אך חלקן גם אובדות או נחלשות.

בפרט, אם מכפילים פעמיים, מקבלים את **המישור של סורגנפריי**. המרחב שמתקבל הוא ספרבילי (כמכפלת שני מרחבים ספרביליים), ומהווה דוגמה למרחב בו ספרביליות לא עוברת בירושה לתתי מרחבים: האלכסון {\displaystyle L=\{(x,-x)\mid x\in \mathbb {R} \}} הוא תת-מרחב לא ספרבילי. מכאן שספרביליות אינה תכונה תורשתית.

מרחב המכפלה {\displaystyle \mathbb {R} \_{\ell }\times \mathbb {R} \_{\ell }} הוא רגולרי, אבל לא נורמלי. זוהי דוגמה לכך שמכפלה סופית של מרחבים נורמליים אינה בהכרח נורמלית (למרות שמכפלה סופית של מרחבים רגולריים היא רגולרית). מכאן נוכל לספק הסבר חלופי להסבר שניתן לעיל באשר לכך ש-{\displaystyle \mathbb {R} \_{\ell }} איננו מרחב מטרי: אילו היה מרחב מטרי, אז גם {\displaystyle \mathbb {R} \_{\ell }\times \mathbb {R} \_{\ell }} היה מטרי ולכן נורמלי, בסתירה.
הרב **נפתלי הירצקא פרנקל** (כ' בתמוז תרצ"ט, יולי 1939 - ה' בטבת תשע"ז, 3 בינואר 2017) היה חבר בד"צ העדה החרדית ורב קהילת חוג חת"ם סופר בירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה מאקווא בהונגריה להינדא ויהושע פרנקל שהיה שוחט ובודק וחזן. בשנת תש"ט (1949) עלה לישראל. למד בישיבת 'בית יוסף צבי' דושינסקיא תחת הנהגתו של הרב ישראל משה דושינסקי. בתשכ"ב התחתן עם מרת חיה שרה, בתו של הרב יששכר דב גולדשטיין, רב קהילת חוג חת"ם סופר בירושלים וראש כולל שומרי החומות.
לאחר נישואיו למד בכולל תרביצ"א של חסידות דושינסקיא וכן למד אצל רבי יצחק יעקב וייס, גאב"ד 'העדה החרדית', והוסמך על ידו להוראה. בתש"ל מונה למו"ץ בעדה החרדית. בסיון תשס"ו התמנה לדיין בבד"ץ העדה החרדית והיה מראשי מערכת הכשרות שלה. הרב פרנקל היה רב קהילת חוג חת"ם סופר בירושלים ורב בית כנסת "אהל ישראל" בשכונת תל ארזה.

נפטר בה' בטבת תשע"ז בגיל 77 בבית חולים לניאדו בנתניה, לאחר אירוע מוחי שעבר כמה חודשים קודם לכן.
הלווייתו התקיימה בהשתתפות אלפים בקריית צאנז שבנתניה ובסמוך לבנין זופניק בירושלים, הספידוהו האדמו"ר מצאנז והרב יצחק טוביה וייס. נטמן בהר המנוחות.

לאחר מותו חתנו, הרב משה מרדכי ווידער, "אב"ד לינז", מילא את מקומו בראשות כולל שומרי החומות, ובנו הרב אהרן שמואל, איש חסידות דושינסקיא, מילא את מקומו בקהילת חוג חתם סופר ירושלים.

משפחתו
------

לרב פרנקל נולדו חמישה בנים ושבע בנות, ביניהם:

* בנו הרב יוסף צבי ראש כולל במאה שערים ומראשי החבורות דישיבת מיר.
* חתנו הרב חיים יחיאל מיכל הלברשטאם, בנו של הרב אברהם שלום ישכר דוב ליפשיץ הלברשטאם, האדמו"ר מסטרופקוב, הוא מנהל רוחני בישיבת צאנז ירושלים ורב חסידי סטראפקוב.
* בנו הרב יהושע, ראש כולל "שערי ניסים".

ספריו
-----

* **שו"ת אמרי בינה**, ירושלים, תשס"ב, באתר אוצר החכמה

לאחר פטירתו הוציא לאור נכדו רבי לייבוש הלברשטאם ספר "פנ"ה הודה" לזכרו

קישורים חיצוניים
----------------

* נפתלי הירצקא פרנקל (1939-2017), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430582705171
* LCCN: nr2006003142
* WorldCat (עם LCCN): nr2006-003142

 |
אגבוס מנבא את סבלו של פאולוס בירושלים (ציור מאת Louis Cheron, סביבות 1700)
**אגבוס** היה נביא או משיח יהודי מיהודה, שפעל בתקופת התגבשות הקהילה היהודית-נוצרית (הקהילה המשיחית). הוא נזכר במעשי השליחים שם מסופר עליו כי הגיע אל קהילת היהודים-נוצרים (הקהילה המשיחית) באנטיוכיה ובפיו הבשורה: "ויאמר כה אמר רוח הקדש ככה יאסרו היהודים בירושלים" שבו הוא מתייחס אל היהודים בגוף שלישי.

רקע
---

קבוצות נבואיות-משיחיות, קטנות וקיצוניות, צמחו בתקופת השלטון הרומי, בעיקר בעידן הנציבות הרומית השנייה (66-44), כשהמצב הכללי ביהודה החמיר והלך. השלטונות הרומיים התייחסו בחומרה רבה לתופעה זו בשל ההקשר הכישופי של אירועי ההתנבאות, ויותר מכך – בשל החשש שהתרכזויות המוניות סביב אותם משיחים ונביאים עלולות לקדם תופעות מרדניות.

אזכורים בכתובים
---------------

> 
> אז הוחל באנטיוכיא לקרא את-התלמידים בשם משיחיים.... ויקם אחד מהם ושמו אגבוס ויגד על-פי הרוח כי רעב גדול יבוא על-כל-ישבי תבל ויהי-כן בימי קלודיוס:
> 
> 
> 
> — מעשי השליחים י"א 26-28
> 
> 

> 
> ויהי בהיותנו שם ימים רבים וירד נביא אחד מיהודה ושמו אגבוס: ויבא אצלנו ויקח את-אזור פולוס ויאסר-בו את-ידיו ואת-רגליו ויאמר כה אמר רוח הקדש ככה יאסרו היהודים בירושלים את-האיש אשר-לו האזור הזה ויסגירהו בידי הגוים
> 
> 
> 
> — מעשי השליחים, פרק כ"א 10-11
> 

לנבואה זו חשיבות רבה בהבנת העובדה שפאולוס ענה להם שהוא גם מוכן להיאסר ולמות עבור ישו.

מסורות מאוחרות יותר משייכות את אגבוס ל-70 השליחים המוזכרים בבשורה על פי לוקאס 10 א. "ואחרי הדברים האלה הבדיל האדון עוד שבעים אחרים וישלחם לפניו שנים שנים אל-כל-עיר ומקום אשר בקש לבוא שמה:" ומונות אותו בין המרטירים של אנטיוכיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגבוס** בוויקישיתוף
* אגבוס באנציקלופדיה הקתולית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו גם פרשנות זו ביסודות האמונה, כרך א באתר ישועה.
2. ↑  לפי תרגומו של פרנץ דליטש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1192542517
* VIAF: 28156563320623240581
* WorldCat (עם VIAF): 28156563320623240581

 |
**האפיפיור ולנטינוס** (בלטינית: **Valentinus**;‏ 780 – 10 באוקטובר 827) היה ההגמון של רומא מ-31 באוגוסט 827 עד מותו באותה שנה.

ביוגרפיה
--------

ולנטינוס נולד בשנת 780, והיה בנו של אציל רומי בשם לאונטיוס. בשל אדיקותו ויושרתו מונה ולנטינוס לסגן הבישוף של רומא על ידי האפיפיור פסקליס הראשון, וב-31 באוגוסט 827 הוא נבחר לאפיפיור, בעקבות מותו של אאוגניוס השני. בחירתו של ולנטינוס הייתה סימן נוסף להשפעה הגוברת של האצולה הרומית בתהליך הבחירות האפיפיורי, אולם ולנטינוס לא הוכתר כאפיפיור באופן רשמי, מאחר שמת ב-10 באוקטובר 827, רק 5 שבועות לאחר בחירתו, לפני שהתקבל אישור לבחירתו מהקיסר הפרנקי, וגרגוריוס הרביעי נבחר לאפיפיור במקומו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולנטינוס** בוויקישיתוף
* ולנטינוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אאוגניוס השני** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**גרגוריוס הרביעי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 100963692
* NKC: kup19980000105500
* VcBA: 495/45920
* VIAF: 47119374
* WorldCat: viaf-47119374

 |
**שרה חתן** (1932 – יולי 2012) הייתה יזמת ישראלית, זוכת פרס ראש הממשלה ליזמות, מדליקת משואת יום העצמאות ה-58.

ביוגרפיה
--------

שרה חתן נולדה בשנת 1932 בכורדיסטן ועלתה לארץ ב-1951.

שרה התייתמה מאמה בגיל 9 וגידלה את אחיה הצעירים. שרה נישאה בגיל צעיר לחתן חתן ונולדו להם 14 ילדים. היא התגוררה במושב אלקוש, שם גידלה טבק, ומכרה ירקות לשכנים.

ב-1969 הוקמו על גבול הצפון חמישה יישובים: שתולה, זרעית, נטועה, דובב ואביבים.

עם הקמת היישוב שתולה, שרה חתן ובני משפחתה הסכימו לעבור ליישוב, בו עיבדו מטעי אפרסקים ותפוחים, וגידלו תרנגולות וכבשים. הם הכינו מהחלב גבינות ולבנה, ומהצמר גרביים וליפות רחצה.

שרה נפטרה ביולי 2012.

מסעדת חמדת הגליל
----------------

ב-1995 הקימה שרה יחד עם בתה, אורה, מסעדה כורדית אותנטית בשם "חמדת הגליל" ומספר חדרי אירוח, וכך הפכו השתיים לחלוצות בתחום התיירות בגליל המערבי ואף זכו בפרס ראש הממשלה ליזמות.
מספר שנים אחרי מותה, חזרו בני משפחתה להפעיל את המסעדה, בהובלתם של בן הזקונים דודו חתן ואשתו, פנינה חתן.

הדלקת המשואה ביום העצמאות ה-58 של מדינת ישראל
---------------------------------------------

בגיל 74, בהיותה רועת צאן, מבשלת אוכל כורדי במסעדה, נבחרה חתן להדליק משואה ביום העצמאות ה-58 למדינת ישראל, על תרומתה לפיתוח הגליל.

לקריאה נוספת
------------

* אורה חתן, **חיי שרה**, סיפור חייה של שרה חתן. תש"ע.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמצע העולם ימינה בהשתתפות שרה חתן- הסרט המלא מחלקת התעודה של הטלוויזיה הישראלית, בעריכת דני כ"ץ, במאי - פרדי גרובר
* אתר מסעדת חמדת הגליל
* הלכה לעולמה שרה חתן, חדשות הצפון, 30 ביולי 2012
* הדלקת המשואות - שרה חתן, יום העצמאות 58, מתוך טקס הדלקת המשואות

הערות שוליים
------------

1. 1 2  גלעד גרוסמן (2 במאי 2006). "לתפארת מדינת ישראל' 14 הישראלים שהדליקו אמש את המשואות תרמו בדרכם לפיתוחו של הנגב והגליל. אלה סיפוריהם". *מקור ראשון*. נבדק ב-28 בדצמבר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "טקס הדלקת המשואות 58, יום העצמאות תשס"ו 2006" (PDF). במאי 2006. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  הספר "חיי שרה", באתר הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007598608005171

 |
**יחיאל** (**חיליק**) **גוּרפינקל** (נולד ב-15 באוגוסט 1965) הוא עיתונאי אוכל, מבקר מסעדות ויין ישראלי המשמש ככתב אוכל בעיתון כלכליסט.

ביוגרפיה
--------

גורפינקל נולד וגדל בצפון הישן של תל אביב, בנו של צלם הקולנוע דוד גורפינקל. אביו יליד הארץ ממוצא פולני ואמו ממוצא סלוניקאי. למד בתיכון עירוני ה'.

תחילה – כשני אחיו הצעירים – הלך בדרכו של אביו והיה עוזר עריכה ועוזר במאי, אולם בגיל 27 החל ללמוד בישול בבית הספר תדמור. את הסטאז' כעוזר טבח עשה במסעדת דֶלידג. כשפתח שאול אברון את מסעדת יועזר בר יין בשנת 1995, הצטרף גורפינקל לצוות כשף הראשון של המסעדה. הוא עבד בה כשנה, ולאחר מכן לא שב לעבוד במקצוע. בעקבות זאת גילה עניין ביין, וכעבור שנה החל ללמוד חקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. עקב הישגים אקדמיים נמוכים הופסקו לימודיו בשנתו הראשונה, אך בזמן זה למד קורסים מתקדמים בנושאי גידול גפן וייננות. לאחר מכן שימש כאסיסטנט של יינים, בהם ברי ססלוב, וניהל חנות יין. בשנת 2000 החל לעבוד בתפקידי ניהול ביקבים גדולים בארץ, ובמרוצת 5 שנים עבד ביקבי סגל, ביקב תבור ולבסוף ביקבי כרמל.

כבר לאחר תקופתו ביועזר בר יין החל גורפינקל לכתוב בנושא אוכל: טורי שוק, מתכונים ומדורי יין. מסביבות שנת 2005 פנה לעסוק בכך באופן בלעדי. כתב בעיתון "מעריב", במגזין "יין וגורמה" ובעיתון "העיר".
חיבר את רב-המכר "מסע קולינרי: מדריך מפה לטיולי אוכל" בהוצאת מפה (2009).
היה אחראי תחום האוכל והיין באתר "מפה" במשך 8 שנים, בחודש אפריל 2011 התמנה לכתב האוכל של "גלובס". החל משנת 2021 משמש ככתב אוכל בעיתון כלכליסט.

חיים אישיים
-----------

גורפינקל מתגורר בשיכון בבלי שבתל אביב. נשוי לענת קירְצ'וּק (ילידת ארגנטינה, עורכת וידאו בכירה בחדשות 13), שאותה הכיר ב-1988, ואב לילדים.

אחיו הצעירים הם יואב גורפינקל, במאי טלוויזיה וצלם, ויונתן גורפינקל, במאי טלוויזיה וקולנוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד רונית ורד, אביר פולני מבשל תרנגולות בתירוש ומקונן על החיים, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2016
* חיליק גורפינקל - על אוכל, יין ומה שביניהם, פרק 45 של הפודקאסט "מוצר צריכה בסיסי", נובמבר 2019
* חיליק גורפינקל, ברשת החברתית פייסבוק

* חיליק גורפינקל, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיליק גורפינקל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית.
2. ↑  חיליק גורפינקל, אקספרס של חצות: 5 הפיצות הכי שוות בתל אביב למשלוחים, rex,‏ 26 ביולי 2020.
3. ↑  חיליק גורפינקל, ‏התקף נוסטלגיה קשה, באתר מעריב אונליין, 11 בפברואר 2015.
4. ↑  אלה ברייר, בתיאבון: חיליק גורפינקל מצטרף לגלובס ככתב החדש של מדור האוכל, באתר ביזפורטל‏, 4 באפריל 2011.
5. ↑  חיליק גורפינקל, ‏הכירו את היין של היינן שקיבל 100 מהמבקר המשפיע בעולם, באתר גלובס, 3 בינואר 2020.
6. ↑  חיליק גורפינקל, תשוקה, זהירות, באתר nrg,‏ 14 בפברואר 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297952405171
* LCCN: n2009075031
* VIAF: 298281272
* WorldCat (עם VIAF): 298281272

 |
**ענת מלמוד** (נולדה ב-19 באוקטובר 1988) היא זמרת יוצרת ופסנתרנית ישראלית. זכתה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה למלחינה לשנת 2015. ב-2016 יצא לאור אלבום הבכורה שלה, "לפני השינה".

ביוגרפיה
--------

נולדה ברמת מגשימים, מושב של תנועת הפועל המזרחי ברמת הגולן. גדלה עם שישה אחים, להורים ויקטור ומיכל שעלו לישראל מארגנטינה. אביה, מהנדס במקצועו, נהג לחשוף אותה ואת אחיה לערבי נגינה ושירה משותפת. קיבלה חינוך קלאסי, תחילה באורגנית ובגיל עשר החלה לנגן בפסנתר. את המעבר ליצירה החלה בבית ספר תיכון בליווי שירים, אלתור וכתיבת שירים למגירה. התנדבה בשירות לאומי במסגרות החינוך המיוחד והוסיפה לעבוד שם כמה שנים, במקביל ללימודים לתואר ראשון בירושלים. בוגרת המסלול להכשרת מורים באקדמיה למוזיקה בירושלים.

מלמוד כותבת ומלחינה את שיריה ובשנת 2013 החלה להופיע איתם בהופעות סולו ביתיות ברחבי הארץ.

זכתה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה למלחינה לשנת 2015.

באפריל 2016 הוציאה את אלבום הבכורה "לפני השינה", בהפקה עצמאית של צח דרורי.

באוגוסט 2017 הוציאה את השיר הראשון מאלבומה השני, השיר נקרא "חי ונושם" בו היא מארחת את היוצר אדם בן אמיתי.

מלמוד רואה בנופי ילדותה, בינות לנחלי הגולן, מקור השפעה על יצירתה. המוזיקה נתפסת בעיניה כשפה המבטאת את הצורך "לספר, להוציא החוצה", רעיון שבא לידי ביטוי בסינגל הראשון שהוציאה בשנת 2013 "ניגון", שפותח במילים: "יש שדיבור ישנה את כיוון הניגון". השיר נכתב לאחר חוויה משמעותית במהלכה חשה תלויה בחסדי מילים ובאמונה של אנשים בה שעזרו לה להאמין בעצמה. הסינגל השני שלה, "מולדת", מביע מחויבות עמוקה לאדמת ארץ ישראל בהחיותו את שירו של אברהם שטרן מ-1934, "הרי את מקודשת לי".

מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי תיאר ברשמיו את מלמוד כבעלת "צניעות אותנטית. התפתלותה של המנגינה, ההרמוניה והעיבוד מעניקים לטקסט יופי ייחודי מפעים". מבקר המוזיקה גיא טנא כתב בביקורת לאלבום הבכורה כי הוא "הפקה עדינת מגע אך עזת מבע, מתפייט וגדוש רגש". בין נקודות התורפה שמצא באלבום, מנה המבקר נטייה לחזרתיות, תחושה של "חלושס" וחוסר כוח ותשוקה לעיתים.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2015 נישאה למתן סטביסקי, והשניים התגרשו ביוני 2020. מנובמבר 2021 מלמוד נמצאת בזוגיות עם תובל שפיר.
באוגוסט 2023 ענת פרסמה באינסטגרם שהם נפרדו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ענת מלמוד, ברשת החברתית פייסבוק
* ענת מלמוד, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ענת מלמוד, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ענת מלמוד, דף שער בספרייה הלאומית
* ענת מלמוד, באתר "שירת נשים"
* הפתעת השנה: קליפ חדש לענת מלמוד בבכורה, באתר nrg‏, 22 במאי 2016
* "לפני השינה": שיר חדש לענת מלמוד, באתר ‏מאקו‏‏, ‏15 בספטמבר 2016‏

הערות שוליים
------------

1. 1 2  לשנות את כיוון הניגון: שיחה עם ענת מלמוד לכבוד צאת אלבום הבכורה שלה
2. ↑  הוכרזו שמות הזוכים בפרס אקו"ם בתחום הזמר העברי לשנת 2015, באתר אקו"ם
3. ↑  nrg תרבות, "מולדת": סינגל חדש לענת מלמוד בבכורה, באתר nrg‏
4. ↑  ענת מלמוד - Anat Malamud (2017-08-13), *ענת מלמוד ואדם בן אמיתי - חי ונושם*, נבדק ב-2017-08-14
5. 1 2  גיא טנא, שיר ערש, באתר "רעש לבן"
6. ↑  ענת מלמוד באתר yosmusic
7. ↑  אריאל שנבל, ‏מיוצרת לזמרת: הדרך המוזיקאלית של ענת מלמוד, בעיתון מקור ראשון, 9 באוגוסט 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007404374305171
* VIAF: 164155104029276202240
* WorldCat (עם VIAF): 164155104029276202240

 |
The Lincolnshire Poacher
**תחנות מספרים** הן תחנות רדיו מסתוריות ששידוריהן כוללים הקראה של מספרים, אותיות (על פי רוב באלפבית צלילי), או מילים. העומדים מאחורי הפעלתן וסיבת פעולתן אינה ברורה ברוב המקרים, אך הסברה הרווחת היא שמדובר באמצעי שמטרתו ליצור קשר עם מרגלים. הסברה היא כי התחנות משדרות באמצעות צופן המכונה "פנקס חד-פעמי", ששבירתו בלתי אפשרית, כל עוד נעשה שימוש יחיד בכל מפתח. 

על פי רוב תחנת המספרים משדרת אותיות באלפבית צלילי באמצעים אוטומטיים, כגון רשמקול או מחשב. בדרך כלל משדרות התחנות בגלים קצרים. 

במקרה אחד לפחות אושרה באופן רשמי זהותה של תחנת מספרים. היה זה בארצות הברית, בעת משפטם של חברי רשת ריגול קובנית, שנתפסו שם בשנת 1998. חברי הרשת הואשמו במשפטם כי קיבלו מסרים באמצעות תחנת מספרים המכונה "**Atención**". במקרה אחר השתמשו חובבים בציוד לאיתור שידורי רדיו, בעזרתו איתרו כי תחנת מספרים משדרת מתוך מתקן צבאי בפלורידה שבארצות הברית.

ידוע גם לפחות על מקרה אחד נוסף של אישור "רשמי" לתחנת מספרים השייכת לאנגליה ומשדריה ככל הנראה ממוקמים בחוות המשדרים הנמצאת באי קפריסין אשר משמשת עד היום באופן חלקי את ה-BBC.

תחנות מספרים ידועות וזהותן המשוערת
----------------------------------

אנשים המתעניינים בתחנות אלה העניקו כינויים לרבות מתחנות המספרים. להלן חלק מהידועות שבהן:

* **The Lincolnshire Poacher** - מזוהה עם ארגון הביון הבריטי, ה-MI6.
* **E10** - מזוהה עם המוסד. שידוריה נקלטו עד מרץ 2011.
* **Atención** - שייכת לקובה.

ראו גם
------

* קריפטוגרפיה, שיטה להעברת מידע סודי באופן גלוי, כך שלא יובן אלא רק על ידי מי שבידו מפתח ההצפנה ואלגוריתם הפענוח
* פנקס חד-פעמי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנות מספרים** בוויקישיתוף
* עמי בן בסט, געגועי למרגלי הרדיו הקטנים, באתר nrg‏, 2 במרץ 2006
* Number Stations (באנגלית)
* אתר העוסק בתחנות מספרים (באנגלית)
* Numbers Stations: Mystery Over The Airwaves, by NPR Staff
* לי-אור אברבך, כאן סקרנים | מסרים סודיים בתוכניות הרדיו של קול ישראל?, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 12 ביוני 2019
* אתר למנויים בלבד גיל דוד, על פי פרסומים זרים | חושבים שאתם יכולים לפצח הודעה מוצפנת של המוסד? אתם מוזמנים לנסות, באתר הארץ, 16 במאי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  E10, Priyom.org
**ג'יי אונגר** (באנגלית: **Jay Ungar**; נולד ב-14 בנובמבר 1946) הוא מוזיקאי ומלחין פולק יהודי-אמריקאי.

קורות חיים
----------

### חיים וקריירה

אונגר נולד בברונקס, ניו יורק. הוא פקד את אולמות המוזיקה של גריניץ' וילג' במהלך התקופה המעצבת שלו בשנות ה-60. בסוף שנות ה-60 הוא הפך לחבר בלהקת Cat Mother and All Night News Boys ומאוחר יותר, בלהקת Putnam String County. הוא הופיע עם דייוויד ברומברג, אך עיקר פרסומו בא בזכות "Ahokan Farewell" משנת 1982, שהלחין בתור נעימת קינה. נעימה זו שימשה מנגינת הנושא לסדרה התיעודית של קן ברנס, "The Civil War" משנת 1990. רבות מיצירותיו האחרות מוכרות כמנגינות קונטרה (Contra dance) (אנ'), בעיקר "הליכת הקוסם" (The Wizard's Walk).

בשנת 1991 נישא אונגר לעמיתתו המוזיקאית מולי מייסון. הם הכירו בשנות ה-70. הם ממשיכים להופיע כצמד, עם הלהקה שלהם, "Swingology", ובלהקה בשם "ההרכב המשפחתי של ג'יי אונגר ומולי מייסון" עם בתו של ג'יי, רות אונגר (אמה היא לין הארדי), כנרת, ובעלה מייקל מרנדה, נגן בנג'ו.

ב-1992 ביצעו אונגר ומייסון את הפסקול לסרט התיעודי "Brother's Keeper" (אנ'), פסקול שיצא כתקליטור מוזיקה בשם "Waltzing with You" בשנת 1998. בשנת 2006, הצמד עמד בראש "פסטיבל חיי הפולק של הצפון-מערב" (Northwest Folklife Festival) בסיאטל.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'יי אונגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'יי אונגר, באתר אייטונס (באנגלית)
* ג'יי אונגר, באתר ספוטיפיי
* ג'יי אונגר, באתר Last.fm (באנגלית)
* ג'יי אונגר, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'יי אונגר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'יי אונגר, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'יי אונגר, באתר Songkick (באנגלית)
* ג'יי אונגר ומולי מייסון
* Folk Alley Sessions: Ashokan Farewell, אוניברסיטת קנט סטייט, אוהיו, 2011.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Jay Ungar". AllMovie Database. 2009. נבדק ב-2009-08-28.
2. ↑  LEAH FALK, The Jew Behind the Famous Civil War Lament, JTA, ‏13 באוקטובר 2015
3. ↑  "Ashokan Farewell FAQ". אורכב מ-המקור ב-2011-02-12. נבדק ב-2011-02-11.
4. ↑  In the composer's words, "*Ashokan Farewell* was written in the style of a Scottish lament." (אורכב 12.02.2011 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 5037058
* BnF: cb139525450 (data)
* GND: 134929012
* ISNI: 0000 0000 5553 6989
* LCCN: n87135449
* MusicBrainz: 8c1992e8-67e4-4f0a-b121-42d737d7c7bf
* NTA: 181764474
* SNAC: w6qk11rv
* VIAF: 65519325
* WorldCat: lccn-n87135449

 |
לצורכי מס יכולה חברה להפוך עצמה לחברת בית. האופן שבו ממסים, חברה שהגדירה עצמה חברת בית שונה מחברה רגילה באופן המזכיר חברה משפחתית וחברה שקופה. דהיינו, אופן מיסויה יהיה כחברת צינור, כאילו הייתה יחיד ולא יהיה כחברה או לעיתים כיחיד ולעיתים כחברה. הבסיס הסטטוטורי לכך הוא סעיף 64 לפקודת מס הכנסה.

התנאים לחברת בית
----------------

1. חברת הבית היא חברת מעטים. לפי סעיף 76 לפקודת מס הכנסה חברת מעטים היא חברה בשליטת 5 בני אדם לכל היותר. בהקשר לחוק זה, "בן אדם" מבחינה משפטית כולל גם אדם וקרובו, אדם ובא כוחו, שותפים בשותפות, חברה וחבר בני אדם. מכאן שבפועל יכול שתהא חברת מעטים שהשליטה המעשית בה נחלקת בין למעלה מ-5 אנשים. סייג להגדרה רחבה זו הוא כי חברה ש-80% מהון מניותיה מוחזק או מצוי בשליטת חברה אחרת שאיננה חברת מעטים או חברה שיש לציבור עניין ממשי בה (שאחד מבעלי מניותיה הוא חברה צבורית לא תחשב לחברת מעטים).
2. חובה להגיש בקשת להיות חברת בית עד שלושה חודשים מיום התאגדותה.
3. כל רכושה ועסקיה הם אחזקת בניינים. הפרשנות המקובלת של רשות המיסים היא שדי כי הפעילות העיקרית היא אחזקת בניינים.

מדיניות דיבידנדים בחברת בית
---------------------------

סעיפים 76 עד 81 קובעים כי אם חברת מעטים לא חילקה דיבידנד לבעלי מניותיה אך מתברר כי יש לה רווחים לחלק, ואי החלוקה גוררת הימנעות ממס, רשאי מנהל רשות המיסים להורות כי יתייחסו לרווחים כאילו חולקו כדיבידנד, וזאת בכפוף להתייעצות עם ועדה מייעצת ומתן זכות שימוע לחברה. מעשית לא הוקמה עד היום ועדה מייעצת וסעיף זה שלו פוטנציאל אנטי-תכנוני רב הוא אות מתה.

המשמעות המעשית של הגדרת חברה כחברת בית
--------------------------------------

חברת בית היא אחת מ"חברות הצינור". חברה המוגדרת חברת בית מקנה לבעלי המניות בה מעמד ייחודי. הכנסות החברה ייוחסו לכל אחד מבעלי המניות במישרין וימוסו לפי שיעור המס השולי המוטל עליו. לכאורה, במרבית המקרים, יעדיף היחיד כי המס שיושת על הכנסות החברה יהיה לפי מס החברות, שנמוך משמעותית מהמס השולי המקסימלי המוטל על יחידים. עם זאת, תכנון מס בסיסי (אך כזה המצוי במחלוקת עזה) יאמר כי כאשר חברה מרוויחה יותיר בעל המניות את החברה במעמדה הרגיל. משעה שהיא מפסידה, יהפכה לחברת בית, וינכה את ההפסד מהכנסותיו האישיות. ראוי להדגיש כי לא יותר לנישום קרי לבעל חברת הבית לקזז הפסדים ברמת האישית בתקופה בה החברה הייתה רגילה, את ההפסדים תוכל החברה לקזז רק כנגד רווחים בעתיד. 
כיום לא ניתן יותר להפוך מחברה רגילה לחברת בית, כך שמרבית תכנוני המס בעניין חברות בית לא רלוונטיים. חברת בית יכולה לחדול מלהיות חברת בית אך משחדלה לא תוכל לשוב ולהיות חברת בית

ראו גם
------

* מיסוי דמי שכירות
גיליון מספר 15
**סטיות של פינגווינים** היה פנזין קומיקס ומוזיקה ישראלי שיצא לאור בין השנים 1991–1998.

היסטוריה
--------

הפנזין הוקם ב-1991 על ידי אייל בן משה ויואב סגל (משנת 1994 הוצא לאור ונערך על ידי ירון ניסקי ואמיתי סנדי מכפר סבא, כששניהם בני 17). הפנזין הגדיר את עצמו כ"מגזין הרוק והקומיקס לנוער ולגיל הזהב".

הפנזין עסק במין, מסרים פוליטיים שנויים במחלוקת, סאטירה, הומור שחור ואף בקצת נקרופיליה. חלק מהגיליונות עסקו באמנים ולהקות שהוציאו שירים פרובוקטיביים (ביניהם סדרני הדשא, שגיליון 17 הוקדש להם ועסק בפירוק הלהקה). סיפורים ידועים[דרוש מקור: ידועים למי?] מ"סטיות" הם למשל "לזקור ולא לשכוח" המספר על נער עם דרכים משונות להרים את אונו הגברי, ועוד גיבורים כגון "הערפד הפאסיבי", סיפור על ערפד עגמומי בשם דור, ונצח, ציידת ערפדים סקסית.

לאחר כשבע שנים של פעילות, בשנת 1998 הופסקה פעילות הפנזין. סך הכל יצאו 20 גיליונות, אך האחרון קוטלג כגיליון מספר 21.

הקשר למופע הארנבות של ד"ר קספר
------------------------------

חברי העיתון הושפעו מלהקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר". חברי הלהקה צוירו במספר גיליונות ואף תוכנן לצייר קומיקס המבוסס על הרעיון של האלבום השני של הקספרים, שהיה אמור להיקרא "סיפורה של שילה". הרעיון היה לספר את סיפורה של נערה הלוקחת סם הזיה ונחטפת למין ארץ פלאות הזויה בתוך ראשה, בה היא מגלה תכונות חדשות בעצמה ומתמודדת פנים מול פנים עם פחדיה. עוד לפני שניסה העיתון ליצור עיבוד קומיקס לסיפור, ניסו הקספרים לעבד אותו לסרט. שני הניסיונות עלו בתוהו, ושי להב, סולן וקלידן הלהקה, הסביר את הסיבה: "כל מי שניסה לספר את הסיפור הזה לא מצליח להבין אותו, לקלוע בול".

קישורים חיצוניים
----------------

* איתמר ב"ז, גסיסת הפנזינים כקדימון לסוף העיתונות המודפסת, באתר הארץ, 29 ביולי 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתמר ב״ז, היום שבו יאזלו חלקי החילוף של מכונות הזירוקס, באתר ערב-רב, 18 ביולי 2014
**חמש נזירות וגבר אחד** (באנגלית: **Lilies of the Field**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1963 בכיכובם של סידני פואטייה וליליה סקלה בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על רומן בשם Lilies of the Field מאת ויליאם אדמונט בארט שיצא לאור ב-1962.

העלילה היא על מפגש בן גבר שחור וחמש נזירות גרמניות החיות בדוחק במקום נידח בנוואדה ומשוכנעות שהוא נשלח בידי אלוהים כדי לבנות להן קפלה.

סידני פואטייה זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס דוב הכסף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין עבור משחקו בסרט זה.

ליליה סקלה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר על הצילום, התסריט והבימוי.

שם הספר והסרט לקוח מהדרשה על ההר ובו משווה הנזירה מריה את הנזירות לשושנים בשדה.

הספר עובד למחזמר בשם Look to the Lilies שהוצג בברודוויי ב-1970 עם שירלי בות' בתפקיד הראשי.

תקציר העלילה
------------

הומר סמית' (סידני פואטייה) הוא חייל משוחרר הנודד עם מכוניתו המרופטת באזורים נידחים של אריזונה ומציע את שירותיו לתיקון ושיפוץ בתים.

יום אחד הוא עוצר בחווה כדי למלא מים במכוניתו. תוך המילוי הוא מבחין בחמש נזירות עובדות בשדה. נזירה אחת המזדהה כמריה (ליליה סקלה) מסתכלת עליו בהערצה ומבקשת ממנו באנגלית עילגת ובמבטא גרמני, כי יעזור להן לתקן את הגג הדולף. הוא מסכים לכך בחוסר רצון, מקווה לתשלום ומסכים להתארח אצלם ללילה.

הן מזמינות אותו לארוחה דלה ומריה מספרת לו שהן ברחו מהמשטר הקומוניסטי במזרח גרמניה דרך חומת ברלין והתגלגלו למקום הנידח הזה כדי לעזור לאנשים העניים שם.

רק מריה מדברת קצת אנגלית במבטא גרמני וקוראת לו שמידט. סמית' מתחיל ללמד את הנזירות אנגלית בסיסית ובסיום השיעור הראשון הוא שר אתם גוספל כשהנזירות מלוות אותו בפזמון במילה אמן.

מריה רואה בסמית' שליח אלוהים שהגיע אליהם כדי לעזור להם לבנות קפלה במקום. הוא מסרב בהתחלה אך מסיע אותן למכוניתו לעיירה הסמוכה. הן מפיצות את השמועה על רצונן לבנות קפלה ולאט לאט האנשים שראו את הנזירות כמוזרות מחליטים לעזור להן. בקשות לתרומות מארגונים שונים נדחות.

האנשים מהעיירה מגיעים לחווה עם רכב עמוס בלבנים. סמית' מתחיל לבנות את הקפלה וכולם מתבוננים בו אך עד מהרה מצטרפים אליו אנשי העיירה והנזירות וסמית' מסיים את העבודה בהצבת צלב על הקפלה.

סמית' חוגג עם הנזירות ומריה מזמינה אותו לבוא למיסה החגיגית למחרת. הם מתחילים לשיר שוב את הגוספל "אמן" אך תוך השירה יוצא סמית', מתניע את מכוניתו ועוזב את החווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חמש נזירות וגבר אחד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חמש נזירות וגבר אחד", באתר נטפליקס
* "חמש נזירות וגבר אחד", באתר AllMovie (באנגלית)
* "חמש נזירות וגבר אחד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "חמש נזירות וגבר אחד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* חמש נזירות וגבר אחד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קדימון לסרט חמש נזירות וגבר, באתר יוטיוב
* סידני פואטייה שר את הגוספל "אמן" עם הנזירות, באתר יוטיוב
* סידני פואטייה מקבל פרס אוסקר על חמש נזירות וגבר, באתר יוטיוב
* חמש נזירות וגבר אחד, באתר TCM
המונח "פרש הברונזה" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו פרש הברונזה (פירושונים).

**פרש הברונזה** או **פרש הנחושת** (ברוסית: **Медный всадник**) הוא פסלו של הצאר פיוטר הגדול המוצב במרכז סנקט פטרבורג.

הפסל נבנה מארד אך קיבל את שמו בעקבות שיר מפורסם של אלכסנדר פושקין. הפסל הוא אחד מסמלי העיר ולימים גם הפך לסמלם של אולפני הקולנוע "לנפילם" שממוקמים בעיר.

היסטוריה
--------

הפסל נוצר בידי הפסל הצרפתי אטיין מוריס פלקונט שעבד עליו בין השנים 1768–1770. ראשו של פיוטר הגדול פוסל על ידי תלמידתו של פלקונט, מארי-אנה קולו. יציקת הפסל מארד הסתיימה בשנת 1778.

היה קושי למצוא את האבן שתהיה בסיס מתאים לפסל הענק. בסופו של דבר נמצאה האבן שמשקלה היה 1,600 טון. בשל משקלה, היה קושי רב בהעברת האבן לעיר, והעברתה נמשכה מנובמבר 1769 עד ספטמבר 1770. לאחר הבאתה בדרך היבשה לשפת המפרץ הפיני, נבנתה אונייה מיוחדת להעברתה לסנקט פטרבורג. בסופו של דבר הגיעה האבן לעיר ב-26 בספטמבר 1770. ככל הנראה זוהי האבן הגדולה ביותר שהועברה בשלמותה בידי אדם לצורך בנייה.[דרוש מקור]

בשנת 1778 התקררו עד מאוד היחסים בין יקטרינה הגדולה לבין פלקונט, והוא נאלץ לעזוב את רוסיה. עבודות בניית הפסל נמשכו ללא הדרכתו, והוא אף לא הוזמן לפתיחה הרשמית של הפסל ב-7 באוגוסט 1782.

תיאור הפסל
----------

הפסל היה הראשון שבו מוצג צאר רוסי כשהוא רוכב על הסוס, וזאת בהתאם לעמדתו של פלקונט לפיו פיוטר הגדול הוא מדינאי ולא מצביא. הפסל מתאר את הצאר בבגדים פשוטים כדי להבליט את האדם שבמרכז הפסל.
גובהו של בסיס הפסל הוא כ-7 מטר, וגובה הפסל עצמו הוא 6 מטרים נוספים.

האבן הענקית שבבסיס הפסל מהווה סמל לקשיים הרבים שהיו לפיוטר הגדול בהגשמת רעיונותיו. רק חרבו של הצאר והזר שעל ראשו מסמלים את ניצחונותיו כמצביא צבאי.

בדיון בדבר מראה הפסל השתתפו, בנוסף ליקטרינה הגדולה, גם וולטר ודני דידרו.

על בסיס הפסל מצויה הכתובת: "יקטרינה השנייה לפיוטר הראשון, קיץ 1782" ( ПЕТРУ перьвому ЕКАТЕРИНА вторая лѣта 1782). המשפט מרמז על המשכיות של שלטון יקטרינה לאחר סיום תקופת פיוטר הגדול.

הפסל בתרבות
-----------

הפסל הפך להיות לנושא מרכזי במספר יצירות ספרותיות. כמו כן הולחן בלט מאת ריינהולד גליאר.

בנוסף נוצרה בעיר מסורת, לפיה העיר לא תיכבש על ידי צבא זר כל הזמן שהפסל עומד על מכונו. ייתכן שזו גם הסיבה שבמלחמת העולם השנייה בזמן המצור על לנינגרד, עת שיצירות אמנות אחרות פונו מן העיר, נשאר הפסל במקומו ורק כוסה על ידי שקי חול להגנתו.

בשנת 2002 התפרסם בעברית ספר שתורגם מאנגלית בשם "פרש הברונזה" מאת פאולינה סיימונס. הספר מתאר את תקופת מלחמת העולם השנייה ואת מתקפת גרמניה הנאצית על לנינגרד. הדמות של פרש הברונזה כפי שהיא מצוטטת משירו של פושקין מהווה השראה לאירועים ולאחד מגיבורי הספר.

בשנת 2019 הופק סרט מוקומנטרי המתאר את העבודות על בניית הפרש, בשם "פרש הנחושת".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרש הנחושת** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספר "פרש הברונזה" באתר "עברית"
**מחלת סירופ מייפל** (באנגלית: Maple Syrup Urine Disease - MSUD) היא מחלה תורשתית רצסיבית קשה שסימניה הם הידרדרות נוירולוגית, חמצת מטבולית ושתן בעל ריח הדומה לסירופ מייפל, או חילבה (חומר הריח הוא סוטולון, sotolon).

רקע ומנגנון
-----------

חומצות אמינו מסועפות שרשרת (Branched-chain amino acid; BCAA) הן חומצות אמינו עם שייר צד אליפטי מסועף (אטום פחמן הקשור ליותר משני אטומי פחמן). בין חומצות האמינו הנפוצות ישנן שלוש חומצות אמינו מסועפות שרשרת: לאוצין, איזולאוצין וואלין.. חומצות אמינו מסועפות שרשרת הן בין חומצות האמינו החיוניות לאדם שאותן הגוף לא מסוגל לסנתז בעצמו והן מושגות על ידי פירוק חלבונים מהמזון (כדוגמת חלב, בשר וביצים).

המחלה נגרמת כתוצאה מפגם גנטי בקומפלקס חלבונים מפרקי חומצות α-קטו מסועפות שרשרת (Branched-chain alpha-keto acid dehydrogenase complex; BCKDC). הפגם הגנטי עשוי להיות באחד מהגנים הבאים:

* BCKDHA ‏(OMIM: 608348)
* BCKDHB‏ (OMIM: 248611)
* DBT‏ (OMIM: 248610)
* DLD‏ (OMIM: 238331)

כאשר קומפלקס מפרקי חומצות α-קטו מסועפות שרשרת לא מתפקד או מתפקד באופן פגום, עשויה להיות הצטברות רעילה של חומצות אמינו מסועפות שרשרת (לאוצין, איזולאוצין, ואלין) בדם ובשתן. ריכוזים גבוהים של חומצות אמינו אלו רעילים ועשויים לפגוע במוח ובאיברים נוספים.

שכיחות ובדיקה
-------------

תורשת מחלת סירופ מייפל היא רצסיבית אוטוזומלית
שכיחות תינוק עם מחלה מסוג זה אחד מ-180,000 לידות. אולם המחלה שכיחה יותר בקרב יהודים, מנוניטים ואמיש, בין היתר בגלל אפקט המייסדים. שכיחות המוטציה הנבדקת היא 1:113 ביהודים ממוצא אשכנזי. יכולה להימצא מוטציה לא אשכנזית אצל אשכנזים. 

ניתן לבצע בדיקת סקר גנטית לבדיקת נשאות סמויה למחלה. בדיקת PKU שמתבצעת ביציאה מבית החולים לתינוק ממפה את המחלה.

סימני המחלה וטיפול
------------------

הידרדרות במצב התינוק יכולה להתרחש כבר בימים הראשונים עקב משטר דיאטה שגוי - האכלה בחלב אם או בתרכובת מזון לתינוקות. 

במקרה של האכלה שגויה מצטברות בגוף התינוק חומצות אמינו מסועפות שרשרת, שגופו אינו מסוגל לפרק. לדבר יכולות להיות השלכות הרות אסון, עד כדי מוות. ללא טיפול, הילדים מתים כבר בגיל חודש. דיאטה דלה בחומצות אמינו מסוימות מצליחה לעצור את התקדמות המחלה, אבל לא לרפא נזק שכבר נגרם.

סימנים למחלה: שתן בעל ריח מייפל או חילבה, הקאות, חוסר רצון לאכול, עייפות, פרכוסים, תרדמת, הידרדרות נוירולוגית ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* מחלת סירופ מייפל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sowers, Strakie. "A Primer On Branched Chain Amino Acids" (PDF). Huntington College of Health Sciences. נבדק ב-22 במרץ 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑     
About.com: Rare diseases - June 2004. *Maple syrup urine disease* by Mary Kugler, R.N.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4217419-3

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלוחם הטאקוונדו. אם התכוונתם למשוררת, ראו גילי חיימוביץ' (משוררת).

**גילי חיימוביץ'** (נולד ב-24 בפברואר 1993) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי, המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 58 ק"ג. הוא נולד ברעננה וגר בגדרה.

ביוגרפיה
--------

חיימוביץ' החל באימוני הטאקוונדו במקרה, לאחר שחוג ההגנה העצמית בו השתתף בוטל עקב מיעוט משתתפים. בגיל 15 החל להשתתף בתחרויות בינלאומיות. הוא הגיע להישג ראשון בשנת 2007 בה זכה במדליית הארד באליפות קרואטיה הפתוחה בקטגוריית המשקל עד 41 ק"ג. שנה לאחר מכן זכה במדליית הזהב באותה אליפות בקטגוריית המשקל עד 45 ק"ג. בשנת 2009 זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 45 ק"ג באליפות אירופה לנוער שנערכה בטרלבורג שבשוודיה. אולם, באותה שנה הוא הפסיד ברבע הגמר באליפות אירופה לצעירים שנערכה בוויגו שבספרד.

בשנת 2010 נחל חיימוביץ הפסדים באליפות העולם בטאקוונדו לנוער. אולם, זכה במדליית ארד באליפות אוסטריה הפתוחה. באולימפיאדת הנוער שנערכה בסינגפור בקטגוריית המשקל של עד 48 ק"ג, זכה חיימוביץ' במדליית הזהב לאחר שהיריב האיראני שהיה אמור להתמודד מולו בקרב הגמר לא התייצב.

בשנת 2011 התגייס חיימוביץ' לצבא הגנה לישראל ושירת כספורטאי מצטיין. החל משנת 2012 מתמודד חיימוביץ' בקטגוריית הבוגרים. באליפות אירופה בטאקוונדו שנערכה באותה שנה במנצ'סטר שבאנגליה הפסיד חיימוביץ' בסיבוב הראשון בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג. אולם, באליפות קרואטיה הפתוחה זכה במדליית ארד. בשנת 2013 זכה במדליית זהב באליפות פולין הפתוחה ובאליפות ישראל הפתוחה. במהלך שנת 2014 הפסיד חיימוביץ' בסיבוב הראשון באליפות אירופה בטאקוונדו. אך, זכה במדליית ארד באליפות בלגיה הפתוחה ושמר על מקומו הראשון באליפות ישראל הפתוחה.

שנת 2015 החלה ברגל ימין כאשר חיימוביץ' זכה במדליית ארד באליפות יוון הפתוחה ובמדליית כסף באליפות בוסניה הפתוחה. אולם בהמשך השנה הפסיד בסיבוב השני באליפות העולם בטאקוונדו. במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו בירת אזרבייג'ן הוא התחרה בקטגוריית משקל עד 58 ק"ג והפסיד בשמינית הגמר. שנת 2016 נפתחה בהפסד בשמינית הגמר באליפות אורפה בטאקוונדו. אולם, לאחר מכן זכה חיימוביץ' במדליית ארד באליפות אוסטריה הפתוחה ובאליפות לוקסמבורג הפתוחה. באליפות ישראל הפתוחה התחרה חיימוביץ בקטגוריית המשקל עד 58 ק"ג וזכה במדליית זהב.

קישורים חיצוניים
----------------

* גילי חיימוביץ', באתר olympedia.org
* גילי חיימוביץ' באתר ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו
* גילי חיימוביץ' באתר taekwando data
* דני בורשבסקי‏, טומרקין, קרויטר וחיימוביץ' יובילו את ישראל באולימפיאדת הנוער, באתר וואלה!‏, 7 באוגוסט 2010
* בן פרידמן, ‏גילי חיימוביץ' מתכונן לקרב: לא אכל ארוחת בוקר, באתר ONE‏, 13 באוגוסט 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  דני בורשבסקי‏, מדליית זהב לישראל באליפות אירופה לנוער בטאקוונדו, באתר וואלה!‏, 29 במאי 2009
2. ↑  דני בורשבסקי‏, "יקח לי זמן לקלוט את זה", באתר וואלה!‏, 15 באוגוסט 2010
3. ↑  אליסף דעואל, ‏אלוף בירוק: גילי חיימוביץ' התגייס לצה"ל, באתר ONE‏, 11 באוגוסט 2011
4. ↑  תומר גנור, טאקוונדו: זהב למיכל זריהן בלוקסמבורג, ארד לגילי וגדי חיימוביץ', באתר ynet, 10 ביולי 2016
5. ↑  תומר גנור, טאקוונדו: זהב וארד לאחים חיימוביץ', כסף לברגינסקי, באתר ynet, 28 בנובמבר 2016
**מכון ספרטוס ללימודי יהדות** (באנגלית: **Spertus Institute of Jewish Studies**) הוא מרכז ללימודי יהדות בשיקגו. במרכז פועל מכון ללימודי יהדות המעניק תארים אקדמיים, ספריה, מוזיאון, תיאטרון ומרכז לילדים.

אודות
-----

בשנת 1924 הוקמה מכללת שיקגו ללימודי יהדות (Chicago’s College of Jewish Studies) אשר הציע לימודי היסטוריה יהודית, עברית ודת. כעבור שנתיים החלה המכללה להכשיר מורי עברית ומורי לבתי ספר יהודיים. בשנות ה-40 התפתח המוסד והחל להעניק תארים אקדמיים בתחומי היהדות. בשנת 1996 שונה שם המוסד ל"Spertus Institute of Jewish Studies". בשנת 2007 עבר המכון לבניינו החדש והמפואר.

פעילות
------

המכללה מעניקה תואר שני בלימודי יהדות, חינוך יהודי וניהול עמותות. כמו כן לימודי דוקטורט בלימודי יהדות. המכללה מפעילה לימודים מרחוק (בסגנון אוניברסיטה פתוחה) המשרתים תלמידים ב-48 מדינות בארצות הברית ובתשע מדינות בעולם.

בנוסף ישנו במכון אירועים וכנסים שונים, הרצאות, ימי עיון, הקרנות סרטים והופעות חיות.

מוזיאון ספרטוס
--------------

במכון פועל מוזיאון ליהדות, הכולל אוסף של 15,000 חפצי אמנות שונים. המוזיאון עורך תערוכות מחלפות בנושאי היסטוריה, זהות ותרבות יהודיים. במוזיאון אגף להנצחת השואה על שם צל (Zell Holocaust Memorial) בו אפשר לשמוע עדויות מוקלטות של ניצולי שואה.

מבנה המכון
----------

מבנה המכון החדש נחנך בנובמבר 2007. הוא נמצא בבית מספר 610 בשדרות מישיגן. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלות "Krueck + Sexton" שמושבו בשיקגו. בחזית הבניין חלון זכוכית בגובה 10 קומות, המורכב מ-726 חלקים שונים של זכוכית ב-556 צורות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכון ספרטוס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכון ספרטוס (באנגלית)
* מכון ספרטוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מכון ספרטוס, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268356505171
* ISNI: 0000 0004 0388 1376
* LCCN: n96123143
* VIAF: 138544124
* WorldCat: lccn-n96123143

 |
**הנרי פול** (באנגלית: **Henry Fool**) הוא סרט קומדיה שחורה-דרמטית משנת 1997 בבימויו של האל הארטלי. בסרט מככבים תומאס ג'יי ראיין, פארקר פוזי, ג'יימס אורבניאק וליאם אייקן. הסרט זכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1998. זהו הסרט הראשון בטרילוגיה של הארטלי.

תקציר העלילה
------------

סיימון גרים (מגולם על ידי ג'יימס אורבניאק) הוא פועל תברואה שקט ומופנם המתיידד עם הנרי פול (מגולם על ידי תומאס ג'יי ראיין) - סופר כושל ושנון. סיימון ממעיט במילים והנרי פותח בפניו את עולם הכתיבה. סיימון נאבק לקבל הכרה על יצירותיו המתוארת כ"פורנוגרפית", "רקובות" ו"צואתיות" אך הנרי ממשיך לעודד אותו לכתוב ולפרסם את עבודתו.

הנרי הוא פדופיל מורשע, אנוכי וחלש אופי הסוחב איתו צרור של מחברות להן הוא קורא "הווידוי" המתארות את השתלשלות האירועים שהובילו למאסרו, כאשר "פותה" על ידי נערה "מניפולטיבית ואכזרית" בת 13 לקיים יחסי מין, בידיעה כי הנרי לא יוכל לסרב. סיימון אסיר תודה למאמציו של הנרי, מבטיח לו כי יעזור לו לפרסם את "הווידוי" אך כאשר מגיעה הצלחה והצעה לחוזה עם הוצאת ספרים, המו"ל מסרב לכך וסיימון מתקפל. סיימון ממשיך להצליח וזוכה בפרס נובל לשירה, ובעודו נוסק לגבהים, הנרי, שנשא את פיי (מגולמת על ידי פארקר פוזי) - אחותו של סיימון לאישה, מתדרדר תהומה. הוא החליף את סיימון בעבודת התברואה ומבלה את זמנו בשתייה בברים זולים ומשמש דוגמה רעה לבנו הקטן נד (מגולם על ידי ליאם אייקן). עברו הפלילי של הנרי שב ומאיים והלה נעזר בסיימון כדי לברוח מן הארץ.

ביקורת
------

הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 89%, המבוססת על ידי 27 מבקרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הנרי פול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הנרי פול", באתר נטפליקס
* "הנרי פול", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הנרי פול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הנרי פול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ג'קוזי באתר סקי בקנדה
נער בג'קוזי, בישראל
ג'קוזי באונייה קראון איריס
**ג'קוזי** (בעברית: **אַמְבַּט עִיסּוּי**) הוא בריכה קטנה, מחוממת לטמפרטורות שבין 30 ל-40 מעלות צלזיוס, ובה משאבות משני סוגים: משאבות מים המפעילות פיות ("ג'טים - Jets") המותקנות בדופן הבריכה, ומפוח אוויר ("Blower") המזרים אוויר דרך חרירים בקרקעית הבריכה.

כאשר מופעלות משאבות המים, המים נדחסים בלחץ גבוה דרך הפיות ומתערבבים בהן עם אוויר באמצעות מנגנון מיוחד. סילון המים והאוויר המוזרק מן הפיות מערבל את המים בבריכה, ומאפשר עיסוי השרירים המופנים אליו. בבריכות ג'קוזי גדולות מותקנות הפיות בגבהים שונים כדי לאפשר עיסוי לכל שרירי הגוף.

כאשר מופעל מפוח האוויר, הוא מזרים אוויר דחוס לקרקעית הבריכה. האוויר משתחרר אל המים מחרירים הנמצאים בקרקעית הבריכה, ויוצר אפקט נוסף של עיסוי.

בריכות אלה מיועדות לשחרור והרפיית שרירים ולהנאה. מספר המשתמשים בג'קוזי משתנה לפי גודלו, ממשתמש בודד במתקן ביתי ועד כעשרה משתמשים במתקן ציבורי. בשל גודלה הקטן של בריכה זו, לא ניתן לשחות בה, והמשתמשים לרוב יושבים על מושבים המותקנים בדפנות הבריכה.

הג'קוזי מצוי לרוב כחלק ממתקני הספא, בבריכת שחייה, ולעיתים כמתקן עצמאי. 

מערכות ג'קוזי ציבוריות משתמשות בכלור או בברום לחיטוי המים. הכלור והברום עלולים להחמיר בעיות עור שאופייניות לסובלים מדלקות פרקים ואף לבעיות נשימתיות. בחלק מהמערכות הביתיות משמש לחיטוי גז אוזון המיוצר בג'קוזי בעזרת מכשיר הנקרא אוזונטור, כתחליף הולם לכלור ולברום.

היסטוריה
--------

ג'קוזי הוא למעשה שמה של החברה ג'קוזי העוסקת בייצור מתקני ג'קוזי - השם הפך באופן לא רשמי ממותג למעין שם גנרי כללי למוצר זה. מקור השם ג'קוזי הוא בשמם של האחים Jacuzzi (יש לקרוא: "יאקוצי") האיטלקיים, אשר היגרו מאיטליה לארצות הברית בתחילת המאה ה-20 והקימו את חברת "ג'קוזי" למשאבות. המצאת בריכת העיסוי מיוחסת לאחד האחים אשר בנו נפצע בתאונת דרכים ונזקק לפיזיותרפיה ממושכת. האב החליט לפתח מערכת עיסוי מבוססת מים בלחץ גבוה, והמציא את המערכת הנקראת עד היום על שם משפחתו. 

בתחילת שנות ה-60, זיהה אחד מבני דור השלישי ממשפחת הג'קוזי את הצורך הצרכני במוצר הבריאותי והחוויתי באותה מידה, לקראת אמצע שנות ה-70 כבר החלו לייצר את בריכות הג'קוזי בצורה שמתאימה לכמות אנשים גדולה יותר ברחצה אחת ומשם נולדה לה מערכת הספא מבין הראשונות בשנות ה-70, משנות ה-80 וה-90 ואילך, מערכות הג'קוזי הפכו להיות מעוצבות ויוקרתיות יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ג'קוזי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'קוזי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4240058-2

 |
מצעד ביום רוסיה, מוסקבה, 2013
אירועי יום רוסיה בככר האדומה, 2009.
**יום רוסיה** (ברוסית: **День России**) הוא החג הלאומי של הפדרציה הרוסית הנחגג כל שנה מאז 1992, ב-12 ביוני. החג מציין את הכרזת הריבונות הממלכתית של הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה, תהליך שהוביל להתפרקות ברית המועצות והיותה של רוסיה מדינה עצמאית. החג מדגיש את המדינתיות של רוסיה, היותה מדינה ריבונית ונערכים בו אירועים המציגים את התרבות וההיסטוריה של העמים השונים של המדינה.

רקע
---

במסגרת תהליך ההתפרקות של ברית המועצות בסוף שנות ה-80 החלו מגמות אירידנטליות גם ברוסיה עצמה. ב-1990, הכריז הסובייט העליון של הרפובליקה הרוסית הסובייטית הסוציאליסטית (RSFSR) על ריבונותה של הרפובליקה הרוסית ועל הכוונה לקיים מדינה חוקתית דמוקרטית בתוך מסגרת פוליטית רופפת יותר שתקום על יסוד ברית המועצות. ההכרזה כללה את העקרונות הבאים: 

* עדיפות לחוקה לחוקים של הרפובליקה הרוסית על פני החקיקה הסובייטית (עיקרון הריבונות).
* הזדמנויות שוות לכל האזרחים, מפלגות פוליטית וארגונים ציבוריים במדינה (עיקרון השוויוניות בפני החוק)
* הצורך להרחיב את הזכויות של המחוזות והרפובליקות בתוך שטחה של רוסיה (עיקרון הפדרליזם).

ההכרזה נחתמה על ידי מי שהיה אז יושב ראש הסובייט העליון של הרפובליקה הרוסית, בוריס ילצין. יום ההכרזה, ה-12 ביוני, נחגג כיום הלאומי ברוסיה מאז 1992.

מנהגים בחג
----------

יום רוסיה הוא יום חופש. צו נשיאותי שהוציא הנשיא ילצין ב-2 ביוני 1994 הגדיר את התאריך שוב כיום לאומי. בצו נשיאותי מ-16 ביוני החג נקרא באופן רשמי "יום רוסיה".

ב-2002 קודקס העמל (קובץ חוקי עבודה) נתן תוקף משנה לשם החג ובכך הוא הפך רשמית ליום חג. ברחבי המדינה נערכים אירועים שונים כגון קונצרטים ומופעי זיקוקי די נור. בארמון הקרמלין הגדול השוכן בקרמלין של מוסקבה בטקס המשודר בטלוויזיה מקבלים אישים בעלי הישגים בתחום הספרות, מדעים וסיוע הומניטארי את הפרס הממלכתי של רוסיה (רוסית: Государственная Премия Российской Федерации).

ברבות השנים נערכו אירועים שונים ברחבי המדינה: במהלך אירועי החג ב-2003 נערך מופע אווירי של "האבירים הרוסיים" בו מטוסי קרב של מיג וסוחוי יצרו שובל עשן בטריקולור של דגל רוסיה. ב-2004 נערך בכיכר האדומה מצעד צבאי היסטורי, המשתתפים בו, חיילים של הצבא הרוסי ונציגי המחוזות השונים במדינה, לבושים בתלבושות הלאומיות, הציגו תאריכי ציון חשובים בהיסטוריה הרוסית. ב-2007, בקראסנויארסק, אנשים הלבושים בטריקולור הרוסי, אדום כחול ולבן, יצרו שרשרת אנושית באורך קילומטר. ב-2008 בעיר טומסק נערך "קרנבל עץ" בו הוצג מטבע רובל רוסי ענק. בעיר סמרה, נערך שחזור של כוחותיהם של מינין ופוז'רסקי שנלחמו נגד הכובשים הפולנים במסגרת מלחמת רוסיה-פולין של 1618-1605. ב-2009 תושבים בעיר וולגוגרד יצרו מפה של המדינה בגודל 35 מטר רבוע. בסבסטופול אזרחים צעדו ברחבי העיר תוך שהם נושאים דגל של המדינה באורך 30 מטר. באותה שנה, במוסקבה, בכיכר המהפכה הותקנה בובת חוחלומה בגובה שני מטר. כמו כן, במגדל אוסטנקינו דגל רוסיה הונף בפעם הראשונה.

רוסיה נוהגת לציין את החג גם בשגרירויותיה ברחבי העולם. ב-15 ביוני 2018 אף נערך לראשונה אירוע חגיגי בחצר סרגיי בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום רוסיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Постановление Верховного Совета Российской Федерации от 11 июня 1992 г. N 2981-I «О праздничном дне 12 июня»
2. ↑  Россияне отмечают главный праздник страны. *Dni*. 12 ביוני 2015. נבדק ב-12 ביוני 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
סמל מזל בתולה
הבתולה
בול ישראלי המוקדש למזל בתולה
**מזל בתולה** הוא אחד המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית. "בן מזל בתולה" הוא מי שנולד בין 23 באוגוסט לבין 22 בספטמבר. במסורת היהודית מתייחס מזל בתולה לחודש אלול. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל בתולה לחודש אב. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת בשמיים בין הכוכבים המייצגים את מזל בתולה האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הבתולה לבין אזור השמיים של מזל בתולה בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.

הבתולה במיתולוגיה
-----------------

לא ידוע בוודאות את מי בדיוק הבתולה אמורה הייתה לסמל. במשך ההיסטוריה היא קושרה כמעט עם כל האלות הבתולות כמו ענת, אישתר, איזיס ואתנה. במיתולוגיה היוונית, בדרך כלל היא מקושרת עם אלת הצדק אסטראה, אשר עזבה את הארץ בגלל סלידתה מרשעותם של בני האדם. מאזני הצדק שלה הפכו למזל הבא, מאזניים.

מזל בתולה באסטרולוגיה
---------------------

### שיוך אסטרולוגי

מזל בתולה הוא אחד משלושת מזלות יסוד האדמה, יחד עם מזל שור ומזל גדי. הוא משתייך לקבוצת המזלות המשתנים, יחד עם מזל תאומים, מזל קשת ומזל דגים. הכוכב השליט של מזל בתולה הוא כוכב חמה (מרקורי).

ראו גם
------

* ארבעת היסודות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מזל בתולה** בוויקישיתוף
* הרב יצחק פנגר - מזל בתולה ביהדות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יצירה פרק ה' משנה י"ב

| גלגל המזלות |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| טלה () • שור () • תאומים () • סרטן () • אריה () • בתולה () 
מאזניים () • עקרב () • קשת () • גדי () • דלי () • דגים () |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph117985

 |
**המספנה הימית של אנטיגואה**, הידועה גם בשם **מספנת נלסון** על-שם הוריישו נלסון, היא אתר מורשת תרבותי ומעגן במפרץ אינגליש הרבור, שבחופו הדרומי של האי אנטיגואה באנטיגואה וברבודה. אינגליש הרבור מורכב מארבעה מפרצים סגורים שאליהם מוביל מיצר ים צר של מים עמוקים. אחד המפרצים נפתח אל הים הפתוח, אך היתר נסתרים מהים ומוגנים היטב. את סדרת המפרצים מקיפות גבעות המגנות עליהם מכיוון היבשה. נתונים טבעיים אלה נוצלו במשך השנים כנמל מסתור מפני סופות הוריקן, כמספנה וכבסיס צבאי. 

המתיישבים הבריטים הראשונים התיישבו באנטיגואה בשנת 1632. באמצע המאה ה-17 החל גידול קנה סוכר שהיקפו גדל במהירות, ואשר הסב רווחים עצומים לבעלי המטעים ולסוחרים. ענף מסחרי חדש זה נדרש להגנה. סגולותיו של אינגליש הרבור, מפרץ בדרום האי השוכן סמוך לדרכי המסחר, הביאו את הסוחרים לעשות בו שימוש כמעגן, ובהמשך גם הצי המלכותי הבריטי הקים בו מאחז. המבנים הראשונים שהוקמו באתר היו מבצר ברקלי ומבצר שרלוט משני צידי הכניסה למפרץ, אך רק בשנת 1725 החלה בנייה מסיבית של המספנה ושל מבני שירות סמוכים לה. ב-1743 החל הצי המלכותי בהקמת מבנים שונים נוספים ששירתו את כוח המצב הצבאי הקבוע במקום, ואשר תפקידו היה להגן על בעלי המטעים, ולבצע פשיטות כנגד המעצמות האירופיות המתחרות שנאחזו באיים סמוכים. כתוצאה מעבודת הפיתוח, הפך המקום למקלט העיקרי לכלי שיט בעת עונת ההוריקנים. תנופת פיתוח נוספת באינגליש הרבור ועל הגבעות הסמוכות לו, החלה ב-1781 וכללה בעיקר מבני הגנה. ב-1814 ביססו הבריטים את ההגמוניה שלהם באיים הקריביים, וחשיבותם המסחרית של האיים האנטילים ליווארד ירדה. עקב כך ירדה גם חשיבותו האסטרטגית של האתר באנטיגואה, המבנים יצאו משימוש והביצורים ננטשו. במאה ה-19 סבל האתר נזקים חמורים בשתי הזדמנויות - ב-1815 עלו באש חלק מהמבנים בעקבות פגיעת ברק, וב-1843 הרסה רעידת אדמה מבנים רבים באתר, והסבה נזקים לאחרים. המספנה נותרה בשימוש עד 1889, ואז נסגרה בשל חוסר יכולתה לטפל באוניות הקיטור הגדלות שהחליפו את ספינות המפרש. ב-1895 ננטש המקום באופן סופי, וב-1906 נמסר הארסנל לממשלה המקומית. במהלך שתי מלחמות העולם שימש המקום לאימונים צבאיים, וכמספנה משנית לטיפול בכלי שיט קטנים יחסים, ששימשו בתעבורה שבין האיים. רק בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוכר הפוטנציאל של המקום כאתר שימור תיירותי וכמעגן (מרינה). ב-1951 הוקמה עמותה ששמה לה למטרה לשמר את המספנות, והחל מסע לגיוס כספים שהשיג את מטרתו בתוך כחמש שנים. ב-1961 הסתיימו עבודות השחזור והמתחם ההיסטורי נפתח מחדש. רוב המבנים משמשים לתיירות או לצורכי המעגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המספנה הימית של אנטיגואה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המספנה הימית של אנטיגואה
* המקום באתר הגנים הלאומיים של אנטיגואה

מראה כללי של אינגליש הרבור

מראה כללי של אינגליש הרבור