חזיתה של מסעדת קרנגי דלי
**קרנגי דלי** (באנגלית: **Carnegie Deli**) הייתה מסעדה ששכנה בשדרה השביעית במידטאון מנהטן, ניו יורק, בין הרחובות ה-54 ל-55 בבניין הסמוך לקרנגי הול. המסעדה פעלה בין השנים 1937–2016, והייתה אחד היעדים הקולינריים הפופולריים ביותר מסוגם בעיר, כפי שמוסרת לשכת הוועידות והמבקרים של העיר ניו יורק. העיתון USA Today כינה את המסעדה ה"דלי" (קיצור של "דליקטסן", בעברית מעדנייה) "המפורסמת ביותר" בארצות הברית. בשנותיה האחרונות ניהלה אותה סנדי לוין, שבכרטיס הביקור צוין שהיא "בנב" (ראשי תיבות של המשפט: "בתו הנשואה של הבוס"), כלומר מריאן פרקר.

המסעדה הציעה פסטרמה, קורנביף וסנדוויצ'ים אחרים המכילים לפחות פאונד אחד (0.45 ק"ג) של בשר, וכן אוכל יהודי מסורתי כגון מרק קניידלעך,  לביבות, כבד קצוץ וסלמון מעושן. המסעדה הגישה גם מזון שונה, לא-יהודי (או לפחות לא-כשר) כמו נקניק שינקן וקותל חזיר. כמו כן ניתן היה להזמין חתיכת עוגת גבינה של למעלה מ-0.45 ק"ג למנה. המוטו של המסעדה הוא: "אם אתה מסוגל לסיים את הארוחה, אנחנו עושים משהו לא בסדר". בנוסף לכמויות המזון הגדולות המוגשות, ידועה המסעדה בשל מלצריה קצרי הרוח, שלכאורה מנסים להעביר את הסטריאוטיפ המחוספס של ניו יורק כלפי תייריה.

סנדוויץ' רובן האופייני לניו-יורק, עשוי קורנד ביף, המוגש בקרנגי דלי

היסטוריה
--------

חדר האוכל בקרנגי דלי
"קרנגי דלי" היא מקום הבילוי המועדף על הקומיקאי הני יאנגמן; אדם סנדלר התייחס ל"דלי" בשירו The Chanukah Song משנת 1996. את קירות המסעדה כיסו תצלומים חתומים של ידוענים שסעדו בה. תפריט האוכל כולל מאכלים שנקראו על-שמם של לקוחות מפורסמים, בכללם קורנביף וסנדוויץ פסטרמה הנקראים על שמו של וודי אלן; הסיבה לכך היא שהמעדנייה שימשה כאתר הצילום של סרטו של אלן "דני רוז האיש מברודוויי". מספר מנות מהתפריט מתייחסות לנושאים מברודוויי ומתבססות על אוצר המילים של השפה היידית, בכללם תבשילים כמו: "נוש, נוש, נאנט" (ביידיש: "נוש", היא ארוחה קלה או חטיף) ו"דה אג אנד אוי" (הביצה ואני) (The Egg and I), שהוא גם שמו של ספר זכרונות הומוריסטי של הסופרת האמריקאית בטי מקדונלד). בתפריט כלולים גם כמה פריטים הומוריסטיים כמו סנדוויץ הכבד המפורסם המכונה "50 דרכים לאהוב את הכבד שלך" (50 Ways to Love Your Liver), בפרפרזה על להיטו של פול סיימון "50 Ways to Leave Your Lover" ‏(50 דרכים לעזוב את המאהב שלך). אנשי תקשורת רבים נהגו לפקוד את המסעדה, בכללם צוות בניין רשת הטלוויזיה CBS כמו פול סיימון.

סנדוויץ' רובן בקרנגי דלי
הבעלים מילטון פרקר, שהלך לעולמו ב-2009, כתב ספר (ביחד עם אלין פרימן) וקרא לו How to Feed Friends and Influence People: The Carnegie Deli (הדומה לשם הספר: How to Win Friends and Influence People של דייל קרנגי, שגם שמו (של קרנגי) מזכיר את שם המסעדה). הספר מגולל את ההיסטוריה של המעדנייה והוא נמכר בעמדת הקופאי.

ב-30 בדצמבר 2016 נסגרה המסעדה בניו יורק.

סניפים נוספים
-------------

פרוסת עוגת גבינת תות בקרנגי דלי
ה"דלי" פתחה מספר סניפים בשנות ה-80, בכללם שניים בניו ג'רזי, ב-Secaucus ובאטלנטיק סיטי ואחד בפרוור טייסון קורנר של וושינגטון די. סי.; אולם רוב הסניפים הללו נסגרו מאז ואינם פועלים עוד. סניף נוסף בבוורלי הילס, קליפורניה, הוקם במימונו של המיליארדר מרווין דייוויס ועוצב בידי הארכיטקט פט קולטו בעלות של 4 מיליון דולר, במטרה להיות "הדלי הטוב ביותר בעולם", לאחר שדייוויס התלונן שה"דלים" בקליפורניה אינם טובים כמו אלה שבניו יורק.

כיום, ה"דלי" מפעילה סניף שני בלאס וגאס, נבדה, שנפתח במלון "מיראז'" ב-2005. סניף שלישי נפתח ב-2006 בפארק השעשועים Six Flags Great Adventure בניו ג'רזי ומתפקד כ"מסעדה הבריאה" בפארק, אבל, התפריט קטן יותר ומכיל רק את המנות הפופולריות ביותר של המסעדה. סניף רביעי, המוגבל למנות קורנביף וסנדוויצי פסטרמה, שוכן במלון-קזינו "פוקסוודס" בקונטיקט. הסניף החמישי נמצא בקזינו "סנדס" בפנסילבניה ונפתח ב-22 בנובמבר 2009.

בנוסף למסעדות הקמעונאיות, המעדנייה מוכרת גם עוגות גבינה ופריטי לבוש כמו חולצת טי וכובעי בייסבול.

לקריאה נוספת
------------

* שגיא כהן, **מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם**, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 131.

* Parker, Milton & Freeman, Allyn (2004). **How to Feed Friends and Influence People: The Carnegie Deli**. מסת"ב 0-471-68056-7.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרנגי דלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרנגי דלי (באנגלית)
* מסעדת "קרנגי דליקטסן" במלון "מיראז'" בלאס וגאס, נבדה
* מסעדת "קרנגי דלי" במלון-קזינו "סנדס", בפנסילבניה
* סת בראון, "הבעלים של דלי יודע את המתכון להצלחה", באתר USA TODAY,‏ 30 בינואר 2005
* דייוויד ג'ונסטון, "שיחת היום בוושינגטון: חיי הפרוורים; פסטרמה, עם פאר ואדיבות", באתר הניו יורק טיימס, 9 באוקטובר 1987
* דייוויד מרגוליק, "פסטרמה על לחם שיפון, מגיעה לחוף המערבי", באתר הניו יורק טיימס, 16 בנובמבר 1994