recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יומנו של חנון - בית ההריסות** (באנגלית: **Diary of a Wimpy Kid: Wrecking Ball**) הוא הספר הארבעה עשר בסדרת הספרים יומנו של חנון של הסופר והמאייר האמריקאי ג'ף קיני. הספר יצא לאור בעברית בשנת 2019 בתרגומו של ארז אשרוב בהוצאת כנרת.

תקציר העלילה
------------

אמו של גרג הפלי מודיעה לו שהוא צריך להיפטר מחלק מהדברים והצעצועים שהוא אגר במהלך השנים. גרג ישר חושב על דרך בה זה ישתלם לו, וחושב על מכירת חצר בה הוא יוכל להרוויח כסף. אך הדברים לא הולכים כמצופה, וגרג מבקש את עזרתו של ראולי ג'פרסון, חברו הטוב ביותר, שישמור על שאר הדברים. בסופו של דבר, מבול הורס את התוכניות של השניים ומאלץ את גרג להכניס את הדברים פנימה ובכך נגמרת מכירת החצר.

בהמשך הספר, דודה רבתא ריבה מתה ומורישה למשפחה סכום כסף מסוים. לגרג, אביו, ואחיו הגדול, רודריק, תוכניות שונות וגדולות מה לעשות עם הכסף, אך אמו של גרג מודיעה שמפני שהיא היחידה שהתייחסה אל הדודה כשהיא הייתה בחיים, היא מחליטה מה לעשות עם הכסף, וזה להרחיב את המטבח בדירה. בהתחלה, המשפחה עצמה מנסה לעשות את ההרחבה, אך לאחר שהם לא מצליחים להתמודד עם זה הם שוכרים את שירותם של פועלים מקצועיים וגרג מנסה לעזור להם, ללא הצלחה. לאחר שההרחבה בעיצומה, מפקח הבנייה מגלה שכל המבנה קרוב מדי בכמעט מטר שלם לשטח של גברת טאטל, השכנה. גברת טאטל לא נותנת את אישורה להקמת המבנה קרוב לשטחה, והמבנה נהרס.

לאחר מכן, ציונים נמוכים של גרג ושל שאר כיתתו עלולים לגרום לכך שבית הספר בו הוא לומד יאבד את המימון, זה מדאיג את אמו של גרג והיא חושבת שהמשפחה תאלץ לעבור דירה על מנת שיוכלו להיות משויכים לבית ספר טוב יותר. הם מוצאים בית שנראה בעיני כולם כחלומי, ולכן מתחילים בניסיונות למכור את ביתם הנוכחי כדי שיוכלו לממן את רכישת הדירה. במקביל, גרג מרגיל את ראולי לרעיון שהם יעזבו, והוא מקבל את זה באופן קשה.
בסופו של דבר, רצף של תאונות בנוסף לביטול המכירה של הדירה הנוכחית, מוביאה לכך שמשפחת הפלי נשארת בביתה הנוכחי.

דמויות
------

 ערך מורחב – **יומנו של חנון - דמויות**  

### דמויות ראשיות

* **גרגורי (גרג) הפלי**: גיבור הספר, נער מתבגר.
* **סוזן הפלי**: אמא של גרג, רודריק ומני.
* **פרנק הפלי**: אביהם של גרג, רודריק ומני.
* **ראולי ג'פרסון**: חברו הטוב ביותר של גרג.

### דמויות משניות

* **רודריק הפלי**: האח הגדול של גרג ומני, בעל להקה.
* **מני הפלי**: האח הקטן של גרג ורודריק.
* **גברת טאטל**: השכנה של משפחת הפלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של יומנו של חנון - בית ההריסות
* קדימון הספר, סרטון באתר יוטיוב

| יומנו של חנון מאת ג'ף קיני |
| --- |
| ספרים | יומנו של חנון (2008) • רודריק שולט (2009) • הקש האחרון (2009) • קיץ קטלני (2010) • עובדות החיים (2011) • מכת קור (2012) • הצלע השלישית (2013) • משחקי מזל (2014) • חופשה על גלגלים (2015) • קולות מהעבר (2016) • הכול או כלום (2016) • יציאת חירום‏ (2017) • המלחמה הקרה‏ (2018) • בית ההריסות (2019) • במים עמוקים (2020) • קליעה גורלית (2021) |
| יומנו של חבר מושלם | יומנו של חבר מושלם (2019) • הרפתקה של חבר מושלם (2020) • סיפורי אימה של חבר מושלם (2021) |
| ספרים מיוחדים | יומנו של סרט (2010) • עשה זאת בעצמך (2008) • יומנו של סרט: רודריק שולט (2011) • עשה זאת בעצמך שוב (2011) • יומנו של סרט: חופשה על גלגלים (2018) |
| סרטים | יומנו של חנון (2010) • רודריק שולט (2011) • קיץ קטלני (2012) • חופשה על גלגלים (2017) |
| סרטי הנפשה | יומנו של חנון (2021) • יומנו של חנון 2: רודריק שולט (2021) |
| דמויות | גרג הפלי |
**Loituma**, מפינית (תעתיק: לויטומה) היא רביעייה פינית, שחבריה משלבים את המוזיקה המסורתית הפינית עם צלילי הקנטלה. לויטומה נבחרה להרכב השנה בפסטיבל המוזיקה העממית בקאוסטינן לשנת 1997.

היסטוריה
--------

גלגולה הראשוני של הלהקה היה בסתיו 1989 כשיבצעו שיר בשם "**Jäykkä Leipä**" ("לחם נוקשה"). ההרכב המקורי כלל את הזמרות סנה קורקי-סוניו וטלו פולאסטו, שעזבו אחר כך לשוודיה כדי להצטרף ללהקת ה"הדנינגרנה".

לאורך השנים, הלהקה החלה להתמיד במסורת הפינית בביצוע שיריה, ושילבה סגנונות מגוונים בשיריה. אחת מאבני היסוד של המוזיקה שביצעה היה הפולקה, באמצעותו מועברים הסיפורים והתחושות המרכיבים את ההיבטים של המורשת הפינית, בעזרת מוזיקאי הליווי מרטי פוקלה וטויבו אלספאה. אבן יסוד נוספה בסגנונה של לייטומה והיא כלי עממי פיני בשם קנטלה, המוצג בדרכים מגוונות בהקלטותיהם.

חברי לייטומה מלחינים או כותבים את המנגינות בעצמם, אך לעיתים קרובות משתמשים באלתור. מילים רבות בשיריהם מגיעות ממקורות רבים, כולל שני מקורות מסורתיים עיקריים: הקאלוואלה, האפוס הלאומי של פינלנד; והקנטלטר. הלהקה שרה אך ורק בפינית.

לויטומה זכתה לפופולריות רבה בשנת 2006, כאשר הופץ סרטון של "נערת הלויטומה" (הידוע גם בשם "Leekspin"), אנימציית פלאש לולאתית של ילדת האנימה "אוריהימה אינאו" מסדרת האנימה "Bleach" המסובבת כרישה בידה, סרטון זה זכה לפופולריות רבה וכשברקע מתנגן השיר "Ievan polkka" מאלבום הבכורה של לויטומה משנת 1995 (Things of Beauty). הסרטון הפך בין לילה לתופעה אינטרנט וקליפ השיר נהנה עד מהרה מפופולריות מוחלטת כרינגטון לטלפון.

חברי הלהקה
----------

* **סארי קאורנן** (Sari Kauranen)
* **אניטה להטלוה** (Anita Lehtola-Tollin)
* **טימו ואננן** (Timo Väänänen)
* **האני-מארי אוטרה** (Hanni-Mari Autere)

דיסקוגרפיה
----------

* "Things of Beauty", (יצא לאור בפינלנד בשנת 1995, בארצות הברית בשנת 1998).
* "In Moonlight", (יצא לאור בפינלנד בשנת 1998, בארצות הברית בשנת 1999).

ראו גם
------

* Ievan polkka
* Säkkijärven polkka

קישורים חיצוניים
----------------

* Loituma, סרטונים בערוץ היוטיוב
* Loituma, באתר אייטונס (באנגלית)
* Loituma, באתר ספוטיפיי
* Loituma, באתר Last.fm (באנגלית)
* Loituma, באתר AllMusic (באנגלית)
* Loituma, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* Loituma, באתר דיזר
* Loituma, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* Loituma, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Web Search interest: Loituma, folk music - Worldwide, 2004 - present". Google Trends. Retrieved 26 June 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10340823-X
* ISNI: 0000 0000 9998 7132
* LCCN: no98056071
* MusicBrainz: 779498bb-07cc-4b02-a48e-04203099aeb4
* VIAF: 151583566
* WorldCat: lccn-no98056071

 |
**סטיבן רייט** (באנגלית: **Steven Alexander Wright**; נולד ב-6 בדצמבר 1955) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט, שחקן ומחבר אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

גדל בעיירה ורלינגטון שבמסצ'וסטס במשפחה קתולית. הוא אח לשלושה, ואביו היה טכנאי ונהג משאית. הוא למד במכללה ציבורית ואחר כך באמרסון קולג'. בשנת 1979 החל להופיע. הוא מציין את ג'ורג' קרלין ואת וודי אלן כקומיקאים אשר השפיעו עליו.

בשנת 1982 הבחין בו מפיק תוכנית הלילה הפופולרית The Tonight Show, והזמין אותו להופיע בה. ההופעה הייתה להצלחה והוא הוזמן פעמים נוספות. בשנת 1985 הוציא אלבום קומי ראשון בשם "I Have a Pony", בהוצאת ורנר ברדרס. האלבום זכה להצלחה ואף היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של אלבום קומי. באותה שנה השתתף בתפקיד קטן בסרט "סוזאן סוזאן". הצלחת האלבום הובילה לכך שקיבל הזדמנות להקליט מופע ברשת HBO. בשנת 1988 זכה הסרט הקצר בו השתתף, The Appointments of Dennis Jennings, בפרס האוסקר לסרט קצר. בשנת 1992 קיבל תפקיד בסדרה הקומית משתגעים מאהבה, ובשנת 1998 דיבב בסרט "בייב בעיר הגדולה" את דמותו של בוב השימפנזה, ושיחק בסרט "1999" לצד ג'ניפר גארנר וטימותי אוליפנט. בשנת 2011 שיחק בסרטו של ג'ייסון אלכסנדר "לטוב או לרע". 

ב-2006 הקליט מופע בשם Steven Wright: When The Leaves Blow Away ברשת קומדי סנטרל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **סטיבן רייט** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סטיבן רייט** |

* אתר האינטרנט הרשמי של סטיבן רייט
* סטיבן רייט, ברשת החברתית טוויטר

* סטיבן רייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סטיבן רייט, באתר AllMovie (באנגלית)

* סטיבן רייט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* סטיבן רייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* סטיבן רייט, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סטיבן רייט, באתר Discogs (באנגלית)

* סטיבן רייט, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007578836405171
* BnF: cb14596408r (data)
* ISNI: 0000 0001 1478 211X
* LCCN: n86025108
* MusicBrainz: af5f3654-49da-4172-beb2-6d0ae1034f88
* NKC: xx0101518
* SUDOC: 127372709
* VIAF: 96948225
* WorldCat: lccn-n86025108

 |
הכנת פאן דה חמון
**פאן דה חמון** (בספרדית: **Pan de jamón**) הוא לחם ממולא חמון (שינקן), מאכל מסורתי לחג המולד בוונצואלה.

בנוסף לחמון מכילה המלית גם בייקון, צימוקים, זיתים (לעיתים זיתים ממולאים ברצועות פלפל אדום).

גרסאות מודרניות עשויות לכלול גם גבינת שמנת או החלפת בצק השמרים בבצק עלים.

היסטוריה
--------

מקור המאכל, על פי העיתונאי מירו פופיק (Miro Popić) המתמחה במטבח הוונצואלי, במאפייה של דון גוסטבו רמייה (don Gustavo Ramella) בקראקס, בדצמבר 1905. באותה עת הכיל המילוי כנראה חמון בלבד. הצלחת המאפה הביאה להעתקתו על ידי מאפיות מפורסמות אחרות, ולהוספת צימוקים למילוי. בשנות ה-20 גרסאות המתכון כללו גם שקדים, אגוזים וצלפים. מאוחר יותר נפוץ המאכל בכל רחבי ונצואלה, בעיקר בתקופת חג המולד.

הכנה
----

את בצק השמרים משטחים באמצעות מערוך, מפזרים עליו את המילוי בצורה אחידה, מגלגלים אותו ומהדקים את קצותיו. דוקרים את הבצק במזלג כדי לחוררו מעט, וכך למנוע התפחה מוגזמת או התפרקותו בעת האפייה. משהים אותו להתפחה שעה-שעתיים, מכוסה במגבת מטבח לחה. אופים כ-40 דקות בטמפרטורה של 180 מעלות צלזיוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאן דה חמון** בוויקישיתוף
* Elabore fácilmente su Pan de Jamón  ב-YouTube - סרטון הדגמה מפורט בספרדית, עם כתוביות תרגום באנגלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hernández, Tulio; Miriam Ardizzone (2005), Atlas de tradiciones venezolanas (בספרדית) Fundación Bigott. מסת"ב 9806428625
2. ↑  Popić, Miro (1986) El libro del pan de jamón-- y otros panes (בספרדית) E. Armitano. מסת"ב 9802160105
**רכבות ימאל**, או רשמית **"חברת הרכבות של ימאל"** (ברוסית: **ОАО «Яма́льская железнодоро́жная компа́ния»**) היא חברת רכבות רוסית שהוקמה בשנת 2003 על ידי ממשלת המחוז האוטונומי ימאלו-ננץ, חברת הרכבת של סברדלובסק וחברת סווטיומנטרנספט.

הפעילות העיקרית היא הפעלת הקווים קורוצ'אייבו - נובי אורנגוי - נאדים ויאמבורג.

פרויקטים
--------

הפרויקטים של חברת הרכבות ימאל כוללים:

* השלמה ושיקום קו הרכבת אובסקאיה - סלחרד - נאדים;
* הקמת קו רכבת חדש פולונצ'נוי - תחנת אובסקאיה-2 (הפרויקט הושעה בפברואר 2012 בשל היעדר נתונים אמינים על זמינות עתודות המינרלים התעשייתיים במדרון המזרחי של הרי אורל);
* השלמת ושיקום קו קורוצ'אייבו - איגרקה.

קו הרכבת וטי אורנגוי - פנגודי - נאדים וטקה הוא חלק מהרכבת הטרנס-קוטבית ששוחזרה בשנות השבעים.

הקו נובי אורנגוי - ימבורג (שנחנך ביולי 1986) בנוי להגנה מפני סחיפות שלג ועובר לאורך סוללה בגובה 8–10 מטרים. לשם השוואה: ברכבת נורילסק, הרכבות נסעו בתעלות מושלגות, מכוסות בלוחות. מאז 2000 תאגיד גזפרום שותף לפיתוח מסילות הברזל בימאל.

מעמד משפטי
----------

הבעלים של התשתית במקטע נובי אורנגוי - ימבורג ופנגודי - נדים הוא תאגיד גזפרום; קטעי המסילה קורוצ'אייבו - נובי אורנגוי - פנגודי - בבעלות חברת הרכבות הרוסית. פרויקטים של בנייה שלא הסתיימו באזורים אלה הועברו לחברת הרכבות של ימאל על בסיס חוזה שכירות.

| שם בעל ניירות ערך | בעל הון מורשה החל מ: |
| --- | --- |
|  | 31/12/2005 | 31/12/2006 | 31/12/2007 | 31/12/2008 | 31/12/2009 | 31/12/2010 |
| המחלקה לענייני רכוש של ימלו-ננץ | 45 | 45 | 45 | 45 | 0 | 0 |
| תאגיד הפיתוח (לשעבר חברת אורל התעשייתית) | 0 | 0 | 0 | 0 | 45 | 45 |
| מסילות הברזל הרוסיות | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 |
| י.ס. קראפט | 10 | 10 | 10 | 10 | 10 | 10 |

פיתוח
-----

החברה מפתחת פרויקט להקמת מסילת הברזל אובסקאיה - פולונוצ'נויה לאורך המדרון המזרחי של הרי אורל. כספי ההשקעה להקמת הרכבת נמסרו על ידי חברה מסנט פטרבורג בשם לנהיפרוטרנס. עלויות הבנייה נאמדות בלפחות 62 מיליארד רובל. החברה מתכוונת גם לשחזר את קטע סלחרד - נאדים של הרכבת הטרנסקוטבית שננטשה בשנת 1953.

לצורך הקמת מסילת הברזל אובסקאיה - פולונוצ'נויה ושיקום מלא של הרכבת הטרנסקוטבית, נדרשת הקמת גשר מעבר לנהר אוב. ההסכם לבניית גשר מסילה וכבישים משולבים ברחבי אוב נחתם בדצמבר 2008 על ידי ממשלת ימאלו-ננץ והסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של רכבות ימאל
* רכבות ימאל, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  Состояние транспортной сети Ямбург, Новый Уренгой, Коротчаево, Пангоды, Надым. 2005 год
2. ↑  добыча Ямбург» — дочерняя компания ОАО «Газпром». История, 28.08.2011
3. ↑  Через Обь построят первый в мире двухэтажный мост
**משפט קניג** (נקרא גם אי-שוויון קניג) הוא משפט מתמטי בתורת הקבוצות. משפט קניג מניח את אקסיומת הבחירה, ולמעשה שקול לה. המשפט הוכח על ידי המתמטיקאי ההונגרי-יהודי דיולה קניג (**Kőnig Gyula**) המשפט מהווה הכללה של משפט קנטור.

נוסח המשפט: לכל קבוצה I, אם לכל i\in I נתונות זוג עוצמות \kappa \_{i} ו-\mu \_{i}, כך שמתקיים \kappa \_{i}<\mu \_{i}, אז:

{\displaystyle \sum \_{i\in I}\kappa \_{i}<\prod \_{i\in I}\mu \_{i}}  

אגף שמאל של המשפט סכום העוצמות \kappa \_{i}, ואילו אגף ימין הוא מכפלת העוצמות \mu \_{i}. אי-השוויון הוא טריוויאלי כאשר העוצמות והקבוצה סופיים, אבל כלל אינו ברור מאליו למקרים אינסופיים. אם למשל תוחלף המכפלה באגף ימין בסכום, עשוי להתקיים שוויון (שאינו נכון כלל במקרה הסופי).

משפט קנטור מתקבל כמקרה פרטי של משפט קניג:   

אם לכל i\in I בוחרים \kappa \_{i}=1 ו-\mu \_{i}=2, אז ממשפט קניג נקבל:

{\displaystyle |I|=\sum \_{i\in I}1<\prod \_{i\in I}2=2^{|I|}}
למעשה, ממשפט קניג נובעת תוצאה חזקה יותר:

{\displaystyle \lambda <\lambda ^{{\mbox{cf}}(\lambda )}=\gimel (\lambda )} כאשר {\displaystyle {\mbox{cf}}(\lambda )} הוא הקופינאליות של המונה האינסופי \lambda , ו-{\displaystyle \gimel } היא פונקציית גימל.
ניתן להוכיח זאת על ידי הבחירה הבאה (בסימונים של תחילת הערך):

{\displaystyle \forall i\,\kappa \_{i}<\lambda \,,\sum \_{i<{\mbox{cf}}(\lambda )}\kappa \_{i}=\lambda \,\,,\forall i\,\mu \_{i}=\lambda }.
מהעובדה הזאת נובע השיפור הבא של משפט קנטור:

{\displaystyle {\mbox{cf}}(2^{\kappa })>\kappa }
ניתן להוכיח אותו על ידי הצבה {\displaystyle \lambda =2^{\kappa }}, ואז אם נניח בשלילה: {\displaystyle {\mbox{cf}}(2^{\kappa })\leq \kappa } נקבל כי {\displaystyle \lambda ^{{\mbox{cf}}(\lambda )}\leq (2^{\kappa })^{\kappa }=2^{\kappa }=\lambda }, בסתירה לטענה הקודמת.

הוכחה
-----

תהי {\displaystyle \textstyle f:\sum \_{i\in I}B\_{i}\rightarrow \prod \_{i\in I}C\_{i}} פונקציה, ונניח כי {\displaystyle |B\_{i}|<|C\_{i}|}, לכל i. נראה כי הפונקציה הזו איננה על.

לכל i\in I, נגדיר את הפונקציה fi על ידי צימצום הפונקציה f לקבוצה Bi בקלט וצמצום הפלט רק לקואורדינטה ה-i שלו. אם נחשוב על איברי המכפלה כפונקציות עם קלט ב- I, אז {\displaystyle f\_{i}(x)=f(x)(i)} עבור {\displaystyle x\in B\_{i}}. הפונקציה הזו, {\displaystyle f\_{i}:B\_{i}\rightarrow C\_{i}}, לא תהיה על בגלל שמתקיים {\displaystyle |B\_{i}|<|C\_{i}|}. לכן, ניתן לבחור {\displaystyle c\_{i}\in C\_{i}} שאינו בתמונה של fi.

נטען כי האיבר {\displaystyle c=\langle c\_{i}|i\in I\rangle \in \prod C\_{i}} לא נמצא בתמונת f, ובכך נסיים את ההוכחה. אחרת, היה לו מקור, {\displaystyle b\in B\_{i},\,i\in I}. אבל אז, הקואורדינטה ה-i של c, הייתה נמצאת בתמונה של fi, וזו סתירה לצורה בה בחרנו את c.

השימוש באקסיומת הבחירה נעשה בשלב האחרון, בו טענו כי c קיים (או באופן שקול, כאשר בחרנו לכל i את ci). ללא אקסיומת הבחירה קיים אוסף של קבוצות לא ריקות שמכפלתו ריקה. אוסף זה יסתור את משפט קניג באופן טריוויאלי.

ראו גם
------

* מונחים בתורת הקבוצות

קישורים חיצוניים
----------------

* משפט קניג באתר PlanetMath
**חדר 13** (באנגלית: **Room 13 International**) הוא שמה של רשת בינלאומית של חדרי סטודיו לאומנות הפועלים בבתי ספר יסודיים, ומופעלים בידי התלמידים בלבד. הרשת נקראת על שם החדר המקורי בו הוקם הסטודיו הראשון, בבית ספר יסודי בסקוטלנד.

בהמשך הוקמו כיתות סטודיו דומות מחוץ לבריטניה. כיום פועלת התוכנית בכ-80 מרכזים ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

בשנת 1994 החל מורה בשם רוב פיירלי (Rob Fairley) ללמד בבית הספר היסודי קאול בפורט ויליאם שבסקוטלנד, כחלק ממעמדו כ"אמן-תושב" (Artist In Residence), מעמד שבו האמן מקבל דמי מחיה ובתמורה משמש כמורה.
הוא נוכח לדעת שתלמידיו, בגילים 9 עד 11, לא האמינו שיש להם יכולת יצירה. על כן חילק אותם לזוגות, ולכל זוג תלמידים ותלמידות נתן מצלמה חד-פעמית. התלמידים שוטטו ברחבי בית הספר במהלך שיעורי האמנות, וצילמו כל דבר שעניין אותם. כעבוד כשבועיים של התנסות, התלמידים הנלהבים יזמו בעצמם את הפיכת אחד הארונות בכיתה לחדר-חושך מאולתר, בו הם יכלו לפתח בעצמם את עבודותיהם, בהדרכתו של פיירלי.

בסוף אותה השנה הודיע המורה לתלמידיו שהוא נאלץ לעזוב את משרתו, מאחר שהתקציב למשכורתו אזל. התלמידים החליטו לגייס כסף על ידי מכירה של עבודות הצילום שלהם להורים, ואת התמורה הציעו לשלם למורה כשכר עבודה. פיירלי החליט להישאר לעבוד בהתנדבות, וביקש מהתלמידים להשתמש בכסף שגייסו כדי לקנות ציוד צילום.

הם ניהלו את הסטודיו כעסק התומך את עצמו לכל דבר, תוך שהם מגייסים את הכסף הדרוש לקניית חומרי יצירה ולהעסקה של אמנים כמדריכים.

### פרסים

בעקבות פיגועי 11 בספטמבר ב-2001, תלמידה בשם ג'ודי יצרה קולאז' המכיל 3,000 גפרורים שרופים, והיצירה הוצגה בבית הספר לאמנות RCA, וזכתה ב**פרס ברבי** לאמנות נוער, המקביל הצעיר לפרס טרנר.

בשנת 2003 זכתה התוכנית בפרס בסך 200 אלף לירות שטרלינג מטעם NESTA, הקרן הבריטית לתמיכה במדעים, טכנולוגיה ואמנות. הפרס נועד להפיץ את השיטה לבתי ספר נוספים, ואכן התוכנית החלה להפוך לרשת. ב-2004 שידר ערוץ 4 הבריטי סרט תיעודי על חדר 13 בשם "באיזה גיל אפשר להתחיל להיות אמן?". צופה בשם רוד רייט התרשם מהסרט, מפני שבבעלותו הייתה חברה העוסקת בתקשורת, והוא שאף כל העת לרתום את משאבי החברה כדי לטפח יצירתיות בקרב ילדים עניים ברחבי העולם. בעקבות הצפייה בסרט, הוא יצר קשר עם מנהלי התוכנית, שהיו תלמידים בעצמם.

### חדר 13 ברחבי העולם

רוב פיירלי, שהיה מטפס הרים נלהב, סיפר לתלמידיו על הרי ההימלאיה, ועורר בהם את החשק לנסוע אתו לראותם במו עיניהם. באחת החופשות מהלימודים, המורה ותלמידיו נסעו לנפאל, נפגשו עם תלמידים וסיפרו להם על רעיונותיהם. בשנת 2005 כבר נמנו 10 "חדרי 13" בבתי ספר ברחבי סקוטלנד, אנגליה, נפאל ודרום אפריקה, בין היתר בסיועה של חברת התקשורת של רייט.

בשנת 2007 נרשמה התוכנית כחברה בשם "Room 13 International", ולהנהלתה הצטרפו אמנים ומורים בוגרים - אירוע שלא עבר ללא ויכוחים, מפני שלדעת אחדים מהתלמידים, הוא עמד בניגוד לרוח המקורית של התוכנית. נכון לשנת 2012, הרשת מונה 80 חדרי סטודיו ברחבי העולם, בהם למדו עד עתה כמה אלפי תלמידים.

שיטת הלימוד
-----------

במקום להורות לתלמידים כיצד לצייר או לצלם, התלמידים מתבקשים לחקור בעצמם את דרכי היצירה, לחשוב ולפתח שיטות משלהם, וכך האחראיות ליצירה, ללימוד ולתרגול עוברת במידה רבה אליהם; המורים מספקים הכוונה ועצה בלבד, ואינם מורים בדרך מחייבת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של חדר 13
**גאונות הניצחון** (באיטלקית: **Genio della Vittoria**) הוא פסל שיש לא גמור של הפסל מיכלאנג'לו, שפוסל בין השנים 1532–1534 ומוצג בפאלאצו וקיו בפירנצה.

היסטוריה
--------

תאריך ביצוע העבודה אינו ברור, אבל ההערכה היא שהוא הוזמן, יחד עם "פסלי העבדים" (ארבעה פסלים בלתי גמורים שנמצאים באקדמיה לאמנות של פירנצה), על ידי יורשי האפיפיור יוליוס השני עבור מצבה מפוארת שאמורה הייתה להיות מוקמת עבורו בבזיליקת פטרוס הקדוש. המצבה לא הוקמה מעולם ובמקומה הוקמה מצבה צנועה יותר (סן פייטרו אין וינקולי) שהפסל לא נכלל בה. תיארוך הפסל מבוסס על מספר מאפיינים סגנוניים אשר קושרים אותו אל "פסלי העבדים": פיתול הגוף והאנטומיה מלאת החיים, כמו גם הפרופורציות הדומות. בנוסף, בראש האיש הצעיר נראה כתר עם עלי אלון המזכירים את סמל שושלת דלה רוברה, משפחתו של ג'וליאנו דלה רוברה, הוא האפיפיור יוליוס השני.

הפסל הושאר במצב לא גמור בסדנתו של מיכלאנג'לו לאחר שעזב את פירנצה ועבר לרומא בשנת 1534. הוא נותר בחזקת אחיינו, לאונרדו בונארוטי, אשר ניסה למכור אותו בשנת 1544 ללא אישור מדודו. לאחר מותו של מיכלאנג'לו בשנת 1564, ניסה האחיין להציב אותו על קברו בבזיליקת סנטה קרוצ'ה אך נתקל בהתנגדות מצידו של ג'ורג'ו וזארי שעיצב את מצבת הקבר. וזארי הציע למסור את הפסל לדוכס קוזימו דה מדיצ'י, כפי שאכן קרה באותה שנה.

בעוד "פסלי העבדים" הועברו לגני בובולי, "גאונות הניצחון" הועבר ל"אולם החמש מאות" של פאלאצו וקיו בפירנצה. בשנת 1868, שלוש שנים לאחר פתיחת המוזיאון הלאומי ברג'לו, נכלל הפסל באוסף הפסלים הפלורנטינים של המוזיאון. הוא הוחזר ל"אולם החמש מאות" של פאלאצו וקיו בשנת 1921.

תיאור היצירה
------------

הפסל אינו מתאר את רגע הלחימה אלא משמש כאלגוריה לניצחון. הוא מראה לוחם צעיר, קלע משתלשל מעבר לכתפו, שמייצג את המנצח אשר שולט במנוצח השבוי במיומנות רבה. האיש הצעיר עומד כאשר אחת מרגליו חוסמת את גופו של השבוי האזוק. הלוחם הצעיר הוא הגאון היפה והאלגנטי, בעוד שהשבוי זקן ומזוקן, גופו רופס ופניו מבטאות השלמה עם מר גורלו. טיפול פני השטח של הפסל מתאר את ההבדל בין שתי הדמויות: הצעיר מלוטש בצורה מושלמת וחצוב מכל הכיוונים, הזקן מחוספס ולא גמור, משמר חלקים מהסלע הכבד ממנו נחצב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאונות הניצחון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  
"Palazzo Vecchio". The Florence Art Guide. (באנגלית)
2. ↑  
"The Genius of Victory". Florence Inferno. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb150672548 (data)

 |
**אוסיאקוב** (בפולנית: **Osjaków**) היא עיירה באזור פרובינציית לודז' בפולין, כ-45 ק"מ מדרום מערב לבירת הפרובינציה, לודז'.

תולדות היישוב
-------------

האזכור הראשון של העיירה במקורות היסטוריים הוא משנת 1299. במועד כלשהו לפני 1446 קיבלה העיירה זכויות של עיר. באזור העיירה היו מכרות ברזל שנוצלו החל מהמאה ה-16. תוצרת העיירה הועברה לחבל שלזיה ולצ'נסטוחובה. עם זאת, העיירה לא התפתחה מעבר לכך ובשנת 1793 (מועד החלוקה השנייה של פולין) איבדה את זכויות העיר. חלק מתושביה השתתפו במרד ינואר – המרד הכושל שנוהל בשנים 1864-1863 במטרה להשיג עצמאות לפולין. עקב השתתפותם במרד הוגלו כמה מתושבי העיירה לסיביר.

בתחילת המאה ה-20 נבנתה במרכז העיירה כנסייה נאו-גותית.

יהודי אוסיאקוב
--------------

תחילת היישוב היהודי בעיירה הוא במחצית הראשונה של המאה ה-18. במאה ה-19 כבר היו בידי רוב יהודי העיירה מגרשים, שדות ובתים. יהודי העיירה השתייכו תחילה לקהילת דז'יאלושין, ובמחצית השנייה של המאה ה-19 היו לקהילה עצמאית. בשלהי המאה ה-19 ישב על כס הרבנות בעיירה הרב אליהו זינגר, ששימש קודם ברבנות בפשיסוחה. ב-1909 שימש כרב הקהילה הרב יצחק בר אברהם ברון, ואת כיסאו ירש חתנו, הרב מנחם טיגר.

בתקופה שבין שתי מלחמות העולם פעלו בעיירה מוסדות תמיכה וסעד של הקהילה היהודית, וכן נתקיימו בה ספרייה ואגודת ספורט יהודית. באותה עת התגוררו בעיירה כ-700 יהודים, כמחצית מסך תושביה.

### בשואה

לאחר שהגרמנים כבשו את העיירה בספטמבר 1939, חלק מיהודיה יצאו ממנה או גורשו למקומות אחרים. בימי הכיבוש הראשונים הגיע רב העיירה לפיוטרקוב טריבונלסקי, ובראש השנה ת"ש, נאסר על ידי השלטונות הגרמנים, בתוך קבוצה של יהודים. לאחר שהתעללו בהם הגרמנים, שלחו אותם במשאית אל יעד לא ידוע.

בפקודת השלטונות הוקם באוסיאקוב יודנרט, ובסוף אוקטובר 1939 היה מספר יהודי העיירה כ-600. ב- 1940 סולקו היהודים בהדרגה מדירותיהם ורוכזו בגטו, ממנו שולחו מקצתם למחנות עבודה.

ביולי 1942 הובאו לגטו שבעיירה כ-500 יהודים שנעקרו מקיילצ'יגלוב הסמוכה. במחצית השנייה של אוגוסט 1942 הועברו יהודי הגטו, יחד עם יתר יהודי הנפה, לוויילון. שם נבחרו הכשירים לעבודה, ונשלחו לגטו לודז', והיתר שולחו למחנה ההשמדה חלמנו.

לאחר מלחמת העולם השנייה
-----------------------

במרכז העיירה עומד כיום אתר הנצחה לקורבנות רצח העם שביצעו הגרמנים בפולנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסיאקוב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוסיאקוב
* אוסיאקוב (Osjaków), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* אושיאקוב במרכז מורשת יהדות פולין
* אוולין צגנהאגן, אוסיאקוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 85–86), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 296875979
* WorldCat (עם VIAF): 296875979

 |
**אלכס קומן** (נולד ב-1956) הוא מרצה בכיר בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב ובמכללה האקדמית תל אביב-יפו. תחום מחקרו הוא מערכות מידע ויצירת ערך כלכלי. קומן אימץ מודלים מתחום מדעי המחשב לניתוח אסטרטגיה עסקית ומערכות תומכות החלטה. נוסף על עיסוקיו האקדמיים, משמש קומן כפרשן כלכלי במספר תוכניות רדיו וטלוויזיה, בהן "24 היום שהיה" בגלי צה"ל.

ביוגרפיה
--------

אלכס קומן נולד בבוקרשט בשנת 1956. משפחתו עלתה לישראל בשנת 1961 והתיישבה בשכונת "מחנה דוד" שבחיפה. במלחמת לבנון הראשונה הוא נלחם בקרב סולטאן יעקוב.

קומן הוא בעל תואר ראשון מהטכניון במדעי המחשב, MBA במסחר בינלאומי מאוניברסיטת NYU ודוקטורט מבית הספר לניהול על שם דרוקר באוניברסיטת קלרמונט, קליפורניה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בקבלת החלטות בקבוצה – יצירתיות וניהול קונפליקטים.

קומן מתמקד במודלים ליצירת ערך בארגונים. הוא פיתח מספר מודלים: מודל Arena למיפוי הזירה העסקית; מודל FAST לדיאגנוסטיקה ארגונית; מודל Intensity-Polarity-Value-Model לניהול קונפליקטים בקבוצה ומודל Xenogamy ליצירתיות טכנולוגית.

בשנים 1989-1993 ריכז את תחום מערכות מידע בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול של הטכניון. בשנים 1994-1997 היה בצוות המקים של המכללה האקדמית עמק יזרעאל, שם הקים וריכז את תחום מערכות מידע.

מאז 2010 הוא חבר בפאנל העורכים של כתבי העת "International Journal of Project Organisation and Management" ו-"International Journal of Information Technology Project Management".

קומן פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת אקדמיים בינלאומיים ולימד בארצות הברית, הולנד ואיטליה. כמו כן, שימש מדען אורח במרכז המחקר "ווטסון" של IBM בארצות הברית. 

קומן מרבה להתראיין בתוכניות טלוויזיה ורדיו בנוגע לנושאים כלכליים אקטואליים. הוא פרשן קבוע בתוכנית "24 היום שהיה" בגלי צה"ל, בהגשתו של אפי בן אברהם,
וכן בתוכניות "לילה כלכלי" בערוץ 10, "העולם הבוקר" ו"מאחורי הכסף" ברשת 13. הוא התארח פעמים רבות גם בתוכנית הבוקר של דן שילון וטלי מורנו בערוץ 2 וב"לונדון את קירשנבאום", וכמו כן גם השתתף ככוכב אורח בסדרת הקומדיה "הקודחים". בנוסף הוא בעל הטור "תמצית מנהלים" בעיתון גלובס ובעל פינה ברדיו חיפה.

מתגורר בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של קומן (באנגלית)
* דף מרצה באתר הפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב
* דף מרצה באתר להב פיתוח מנהלים
**הבחירות לאספת הנבחרים הראשונה** התקיימו ב-19 באפריל 1920, א' באייר ה'תר"ף (מאורעות תר"פ הביאו לדחיית הבחירות בשמונה ימים בירושלים וביפו) ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות באספת הנבחרים הראשונה.
אחדות העבודה בראשות דוד בן-גוריון התייצבה כמפלגה הגדולה ביותר וזכתה ב-70 מתוך 314 המושבים.

בסביבות 22,000 מתוך 26,000 המצביעים הרשומים השתתפו בבחירות הראשונות לאספה הנבחרים (בערך כ-84.62% הצבעה).

רקע
---

לאחר הניצחון של מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה החל הכיבוש הבריטי בפלשתינה (א"י) ב-1917. בנובמבר 1917, נפגשו מנהיגי היישוב היהודי בארץ ישראל כדי לדון באפשרות לאמנה שתייצג את היישוב היהודי. לאחר שהבריטים כבשו את ירושלים החליטו קבוצת המנהיגים להיכנס בשנית, הפעם ביפו ובדיון על הקמת ארגון ליהודי ארץ ישראל. בשלב מסוים הקימו קבוצת המנהיגים היהודים ביחד עם אנשי המנדט הבריטי ועדה משותפת לקראת קיום הבחירות לאספה הנבחרים.

בעוד שצפון ארץ ישראל, עדיין הייתה תחת כיבוש עות'מאני, נערך ביפו כינוס נוסף, עוד ביולי 1918 ובו הוחלט כי עד סוף אותה שנה יתקיימו הבחירות. לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק בנובמבר, נדרשו הנציגים לבחור נציגים לועידת השלום בפריז והוחלט שלוועדה תשלח משלחת של ועד המשלחות היהודיות בראשות חיים ויצמן, ובהשתתפות נחום סוקולוב, מנחם אוסישקין, אהרון אהרנסון, אנדרה ספיר מצרפת, ואחרים והפקידה את מפת דרישותיו הטריטוריאליות של העם היהודי בידי ועידת השלום.

הבחירות נדחו מאז מספר פעמים, בשלב מסוים שנקבעו הבחירות לאוקטובר 1919, ויצמן ביקש לדחות פעם נוספת את הבחירות וזאת לאחר שחשש שהפילוגים הפנימיים ביישוב יחלישו את העמדה היהודית במשא ומתן שנערך בפריז.

בסופו של דבר, הוחלט לקבוע את הבחירות ל-19 באפריל 1920.

מערכת בחירות
------------

בפגישה הראשונה ביפו הוחלט כי הבחירות יתקיימו באמצעות הצבעה חשאית ובשיטת הבחירות הישירות.עם זאת, הצדדים לא הגיעו להסכום בעניין מתן זכות הבחירה לנשים שביישוב. בפגישה השנייה הוחלט כי גברים ונשים מעל גיל 21 יהיו זכאים להצביע, אף כי נושא המועמדות נותר ללא מענה ופתרון מוסכם. הנושא של זכות בחירה לנשים הועלה בכנס השלישי שנערך ביפו ולמרות התנגדותם של הנציגים החרדים, הוחלט כי נשים יורשו לרוץ בבחירות. בשל כך, ערכו החרדים בחירות נפרדות בירושלים ב-3 במאי ושם נאסר על נשים להשתתף.

אחרית דבר
---------

דרישת הוועד הזמני לכנס את האספה לאחר בחירתה נתקלה בהתנגדותם של הבריטים. לאחר הגעתו של הנציב העליון הרברט סמואל הועלו בקשות הכינוס בפניו ואושרו על ידו באוקטובר 1920, שישה חודשים לאחר מועד הבחירות.

תוצאות הבחירות
--------------

|  |
| מפלגה | מושבים |
|  | אחדות העבודה | 70 |
|  | ספרדים ועדות מזרח | 54 |
|  | המפלגה החרדית | 53 |
|  | הפועל הצעיר | 41 |
|  | התאחדות האיכרים | 16 |
|  | מפלגת המתקדמים | 13 |
|  | התאחדות התימנים | 12 |
|  | המזרחי | 9 |
|  | קבוצה ללא שם | 7 |
|  | מרכז בעלי מלאכה | 6 |
|  | אגודת הנשים | 5 |
|  | יהודי בוכרה | 5 |
|  | הסתדרות הפקידים | 5 |
|  | הסתדרות צעירי ישראל | 4 |
|  | הסתדרות האזרח | 3 |
|  | הסתדרות המזרחי הצעיר | 2 |
|  | יהודי גאורגיה | 1 |
|  | הסתדרות המכבי | 1 |
|  | עצמאים | 7 |
| סך הכל | 314 |
|  |

קישורים חיצוניים
----------------

* רפי מן, "אטמוספירה מרעילה ומחניקה", באתר העין השביעית, 20 באפריל 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  הד יפו, דואר היום, 22 באפריל 1920
2. ↑  Zalman Abramov (1976) *Perpetual dilemma: Jewish religion in the Jewish State* Fairleigh Dickinson Univ Press, p 87–88
3. ↑  Abramov, p88
4. ↑  Abramov, p90
**גַאוּלַייטֶר** (בגרמנית: **Gauleiter**) היה תפקיד של מפקד ומושל אזורי ברייך השלישי מטעם המפלגה הנאצית, גאולייטר היה הדרגה הבכירה ביותר במפלגה הנאצית מתחת לרייכסלייטר.

לפני עליית הנאצים לשלטון
------------------------

תפקידי הגאולייטרים התחילו למעשה שנים רבות לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, בשנת 1925 חילקה המפלגה הנאצית את גרמניה ל-32 מחוזות ("גאו" - "Gau") ובכל אחד מהם מינתה הפלגה אחראי מטעמה לפעילות המפלגה באזור בעיקר לצורך ארגון כנסים נאציים עצרות והפגנות, בהמשך עם התפתחות הארגונים הנאציים כמו האס אה (SA) וה"היטלריוגנד" (נוער היטלר), היו אלו בתחומי האחריות של הגאולייטרים המקומיים.

אחרי עליית הנאצים לשלטון
------------------------

עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 הפך תפקידי הגאולייטרים לשליטי המחוזות לכל דבר ועניין, צורת השלטון הטוטליטרית והאוטוריטרית שללה בחירות מקומיות ומינויים דמוקרטיים, ועל כן היה הגאולייטר כמפקד אזורי מטעם המפלגה הנאצית לשליט כל יכול במחוז השליטה שלו. כמו כן היו הגאולייטרים לשדרת מבנה ופיקוד ההנהגה הנאצית.

עד תחילת הסיפוחים והכיבושים הגרמנים ב-1936 כל סניפי המפלגה הנאצית מחוץ לגרמניה נכללו ב"גאו" נפרד ומיוחד לפעילות הנאצית מחוץ לגרמניה, לאחר תחילת הכיבושים הנאציים מינה השלטון גאולייטרים בשטחים שסופחו לשטחי הרייך.

חלוקת הרייך למחוזות פוליטיים (גאו)
כל גאו חולק ליחידות המשנה הבאות:

* נפה (Kreis) - נוהל בידי קרייסלייטר
* קבוצה מקומית (Ortsgruppe) - נוהלה בידי אורתסגרופנלייטר
* תא (Zelle) - נוהל בידי צלנלייטר
* בלוק (Block) - נוהל בידי בלוקלייטר. כל בלוק מנה כ-40 עד 60 בתי-אב.

פעילות הגאולייטרים
------------------

במרבית המקרים היו הגאולייטרים נאצים קנאים ואידאולוגיים, הם הוציאו לפועל את האידאולוגיה הנאצית ככתבה וכלשונה ברוחו של היטלר, הם היו מעורבים ברדיפות ברציחות ובגירושי היהודים במחוזות השליטה שלהם כמו גם ברציחות, בטרור ובהפחדה של האוכלוסיות האחרות, בשטחים הכבושים במזרח היו הגאולייטרים לרוב גם מתאמי הפעילות הכללית בהקמת מחנות השמדה ועבודה ובגירוש יהודים ואחרים אליהם.

בטרמינולוגיה העברית והכללית המילה 'גאולייטר' הפכה כינוי לאיש אכזרי ומרושע מילון 'ספיר מקוון' מביא כמילים נרדפות לגאולייטר גַזלָן, הורֵג, טובֵחַ, קַטלָן, רַב טַבָּחים, רוצֵחַ, רַצחָן, מרַצֵחַ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאולייטר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון ספיר, באתר www.milononline.net

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4132082-7

 |
|  |
| --- |
| **אוגנדה** |
| סמל אוגנדה |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של אוגנדה** |
| * **חוקה**
* **נשיא**
	+ יוורי מוסבני
* **ראש ממשלה**
	+ רוהאקנה רוגונדה
* **פרלמנט**: **האספה הלאומית**
* **מפלגות באוגנדה**
* **מחוזות אוגנדה**
* **יחסי חוץ**
 |

**הבחירות למועצת ההתנגדות הלאומית** התקיימו באוגנדה בין התאריכים 11–28 בפברואר 1989 לבחירת חברים למועצת ההתנגדות הלאומית. 278 נציגים נבחרו למועצה, מתוכם 210 עצמאים.

באותה שנה נאסרו מפלגות פוליטיות, לכן כל המועמדים היו עצמאיים.

רקע
---

מאז עצמאות אוגנדה ממשלות אוגנדה היו במצב של דו ערכיות לגבי עקרון העליונות של הפרלמנט. בתחילה החוקה של 1962 הפכה את ראש הממשלה והקבינט לאחרים על הפרלמנט אך זה השתנה בשנת 1967 בחוקה החדשה שבה הנשיא הוא זה שמעל הפרלמנט. בשנת 1979, בעקבות הפרתו של אידי אמין את החוקה, פתח יוורי מוסווני במלחמת הגרילה נגדו ובמהלכה הודח אמין, והוחזרה החוקה משנת 1967 לשלוט במדינה. מילטון אובוטה, שהיה נשיא בסוף שנות ה-60, חזר לשלטון. גם הפעם פעל יוורי מסווני לביצוע מהפכה נגד המשטר החדש, מה שהוביל למספר ממשלות מעבר בין השנים 1986 עד 1996, בעת שמסווני מחזיק בשלטון בראש התנועה להתנגדות הלאומית. לקראת בחירות 1989 הייתה ביקורת מקומית סביב הלגיטימיות של ממשלתו של מסווני - שקיבלה את השלטון כתוצאה מלחימה ולא מבחירות - ובתגובה לקראת הבחירות חיזקו אנשי מסווני את כוחו של הפרלמנט.

תוצאות
------

| מפלגה | הצבעות | % | מקומות ישיבה |
| --- | --- | --- | --- |
| עצמאיים |  |  | 210 |
| מיוחד |  |  | 68 |
| **סך הכול** |  |  | 278 |
| מקור: |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Elections in Uganda African Elections Database
2. ↑  Uganda - The National Resistance Council, countrystudies.us

| פוליטיקה של אוגנדה |
| --- |
| ממשל | חוקה • נשיא • ראש הממשלה • הפרלמנט • האספה הלאומית • מפלגות אוגנדה • יחסי החוץ של אוגנדה • מחוזות אוגנדה |  |
| בחירות ומשאלים באוגנדה |
| בחירות לנשיאות | 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |
| בחירות פרלמנטריות | 1958 • 1961 • 1962 • 1980 • 1989 • 1994 • 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |
| בחירות למועצות המקומיות | 1964 • 1989 • 1998 • 1998 • 2002 • 2006 • 2018 |
| משאלי עם | 2000 • 2005 |
**דור שלישי** (בערבית: **السكرية** - תעתיק לעברית - **אלסכריה**, תרגום לעברית - **רחוב הממתקים**) הוא רומן מאת הסופר המצרי נגיב מחפוז, שיצא לאור בשנת 1957. רומן זה הוא הכרך השלישי והאחרון מבין שלושת הכרכים, אשר מהווים את הטרילוגיה הקהירית של נגיב מחפוז, אשר נחשבת בידי רבים ליצירתו הספרותית הגדולה והחשובה ביותר של הסופר.

עלילת הספר
----------

עלילת הספר מתחילה בשנת 1935, כ-8 שנים לאחר סופו של הספר השני בסדרה, כמאל (ספר), ומותם של בני משפחתה של עאישה, האחות הצעירה, כתוצאה ממחלה. חרף חלוף הזמן, אירוע זה השאיר חותם בל ימחה על חייה של עאישה, אשר נהפכת מצעירה חייכנית האהובה על הבריות לאישה מזדקנת ומיואשת אשר איבדה את הטעם בחייה. בו בזמן, ובניגוד מוחלט למצבה בספר הראשון בסדרה, הולכים חייה של חדיג'ה, האחות הבכירה, ופורחים, בשעה שהיא מקימה ומבצרת את התא המשפחתי שלה.

עלילת הספר ממשיכה ומתמקדת בחייו של כמאל, הבן הצעיר, אשר הוא כעת מורה והוגה דעות אינטלקטואלי, וזאת חרף רצונו של אביו כי יפנה ללימודי משפטים. עם זאת, רושמם של האירועים אותם עבר בספר הקודם לא פג, וכמאל אינו מרגיש בשל למחויבות וליצירת תא משפחתי משלו, למגינת לבם של הוריו. בסופו של דבר, כמאל בוחר להקדיש את חייו לאידיאלים בהם הוא מאמין, ולא להקמת תא משפחתי משלו.

הספר ממשיך ועוקב אחר אבי המשפחה, עבד אל-ג'ואד, אשר בשלב זה הזדקנותו ניכרת לעין. במהלך הזמן, מכיר לבסוף האב בחלוף הזמן, ובעוד שליטתו הרודנית בבני משפחתו נעלמת בהדרגה, הרי שאת מקומה תופסת חיבה גלויה כלפי בניו ונכדיו. בסופו של הסיפור, האב אשר הוצג במהלך מרבית העלילה כדמות חסונה ועמידה לכל, נפטר במהלכה של הפצצה אווירית, בידיהם של בני משפחתו, מה שמשלים לבסוף את המהפך אותו עובר האב בעיני ילדיו.

הספר מספר עוד את סיפור התבגרותם של ילדיהם של בני המשפחה, אלו הם בני הדור השלישי. הסיפור עוקב אחר התבגרותם של אלו, וכיצד כל אחד מהם בוחר בנתיב אחר לצעוד בו; בעוד שאחד מהבנים בוחר בדרך הבורגנות והפקידות הבכירה, בוחר השני באידיאלים של התנועה הקומוניסטית המצרית, והשלישי בוחר דווקא באידיאלים של האחים המוסלמים במצרים. עלילת הספר מתארת את אופן גיבושן של החלטות אלו, ומהווה למעשה רומן התבגרות, בדומה לספר הקודם בסדרה. כמו כן, הספר מבקש להביא לידי ביטוי את צמיחתן של התנועות האידאולוגיות, אשר השפעתן נפוצה בתקופה המדוברת בכל רחבי העולם הערבי, והשפיעו, בדומה לגיבורי הספר, על צעירים רבים ברחבי המזרח התיכון בפרט ובעולם בכלל.

עלילת הספר נמשכת כעשור ומסתיימת לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה, בעקבות מותה של אמינה, אם המשפחה ואשתו של אחמד עבד אל ג'ואד, אשר נפטר בשלב מוקדם יותר. כמו כן, עלילת הספר מסתיימת עם מעצרם של שניים מבני המשפחה, אשר נעצרים בשל מעורבותם בפעילות פוליטית ונשלחים לכלא המצרי.

תרגום לעברית
------------

הספר תורגם לעברית בידי סמי מיכאל, ויצא לאור בהוצאת "ספרית הפועלים" בשנת 1987.

ראו גם
------

* הטרילוגיה הקהירית
* נגיב מחפוז

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "דור שלישי", באתר "סימניה"
**אצ'פר**
(למפת אתיופיה מוגדלת)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**אצ'פר**אצ'פר**(למפת אתיופיה רגילה)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**אצ'פר**אצ'פר**
**אצ'פר** (געז: አቸፈር) הוא מחוז היסטורי בצפון מערב אתיופיה לחופו הדרום מערבי של אגם טאנה. 

ההשערה היא שתושביו המקורים היו דוברי שפה נילו-סהרית שלאחר מכן נושלו על ידי האגאו. במסורת האתיופית נזכר המחוז כחלק מהשטחים שקיבל השליט הת והיה אזור שיושב בביתא ישראל. בשלהי המאה ה-16 החלה החדירה האתיופית לאזור ובכך הפך לוסאל ומחוז ספר. בעקבות ההתנגדות המקומית הקיסרים האתיופים סרצה דנגל וסוסוניוס ערכו במקום מערכות צבאיות עקובות מדם, השלטון האתיופי במחוז התחזק והמקומיים עברו תהליכי אמהריזציה.

למחוז חשיבות מסחרית בעיני האתיופים ובו עברו דרכי מסחר מאגאו מדר, גוג'ם ומאזורים דרומה מהם לאזורי הצפון לרבות גונדר. במחוז היו וישנם גם שווקים רבים שבהם נמכרים דגים, קפה, כותנה ובעבר גם שנהבים. 

כיום שטח המחוז מחולק לשני נפות אצ'פר הצפונית ואצ'פר הדרומית.

לקריאה נוספת
------------

* BaVerle B. Berry, "Ačäfär" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: A-C**, Harrassowitz, 2003, מסת"ב 3447047461, p. 67
* Taddesse Tamrat, "Process of Ethnic Interaction and Integration in Ethiopian History: The Case of the Agaw", **The Journal of African History**, Vol. 29, No. 1, Special Issue in Honour of Roland Oliver, 1988, pp. 5-18

הערות שוליים
------------

1. ↑  James Arthur Quirin, The **Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania, 1992, מסת"ב 9780812231168, p. 23
המונח "קוקס" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו קוקס (פירושונים).

תנור קוק
**קוק** (אנגלית: **Coke**, ומכונה בעברית אף בשם **קוקס**) הוא חומר פחמני מוצק המופק בתהליך זיקוק הרסני של פחם בעל רמות נמוכות של אפר וגופרית. 

אחד השימושים הבולטים לקוק הוא בתחום יצור הפלדה, שם הוא משמש כדלק לתנור רם. תכונותיו של הקוק איפשרו בניית תנורי רם גדולים יותר, כך שהוא קשור קשר הדוק למהפכה התעשייתית.

תכונות החומר
------------

משקל סגולי אופייני לקוק הוא 0.77. הקוק נקבובי ביותר. כיוון שהחומרים יוצרי העשן הנמצאים באופן טבעי בפחם, מזוקקים בתהליך יצירת הקוק, הקוק יוצר בעירה נקיה יחסית, כמעט ללא עשן, והוא מועדף לשימוש בתנורים שאינם מתאימים לשריפת פחם טבעי.

רק סוגי פחם מסוימים מתאימים ליצירת קוק. על הפחם להיות בעל תכולת נמוכה של לחות, אפר, גופרית, זפת ועוד. הקוק הוא חומר מבודד מצוין לחום כאשר משלבים אותו עם חומרים אחרים. הקוק עצמו מופק לעיתים כתוצר לוואי בתהליך הפקת הגז מן הפחם.

בתהליך יצור הקוק מסולקים מן הפחם חומרים נדיפים כגון, מים, גז-פחם וזפת-פחם, על ידי אפיית הפחם בתנורים אטומים לאוויר ובטמפרטורות המגיעות ל-2,000 מעלות צלזיוס. בתהליך האפיה מותך הפחם יחד עם שיירי אפר. 

קוק היה אחד החומרים אשר שימש לבידוד חלליות תוכנית אפולו של נאס"א ואף ברכב הפאת'פיינדר אשר נחת על כוכב הלכת מאדים בשנת 1997. נאס"א אף התכוונה להמשיך ולהשתמש בקוק כחומר בידוד מפני חום בסדרת החלליות העתידית אוריון.

היסטוריה
--------

השימוש בקוק כדלק החל באנגליה במאה ה-17 כתגובה לכריתה נרחבת של יערות באירופה. עץ כחומר דלק הפך למשאב נדיר ויקר יותר. פליטת העשן הגדולה שבתנורי פחם מנעה את התאמתם לשימושים רבים כגון בישול והיתוך ברזל. 

בשנת 1603 הציע סר הנרי פלאט כי ניתן לאפות פחם באופן דומה לזה שבו מופק פחם עץ מעץ. קוק נכנס לשימוש רק בשנת 1642, כאשר שימש להזנת תנור לקליית לתת בדרבישייר. לא ניתן להשתמש בפחם בתהליך יצור הבירה כיוון שאדים גופריתיים הנפלטים בתהליך השריפה משנים את טעם המשקה. 

בשנת 1709 בנה אברהם דארבי תנור רם להפקת יצקת. תכונותיו של הקוק איפשרו בניית תנורי רם גבוהים וגדולים יותר. תנורים אלה הביאו לירידה במחירי המתכת והיו בין מבשריה של המהפכה התעשייתית.

תהליכים אחרים
-------------

השיירים המוצקים הנותרים בתהליך זיקוק נפט אף הם צורה של קוק. קוק נפט הוא בעל שימושים רבים, נוסף להיותו מוצר דלק. הוא משמש ביצור מצברים, אלקטרודות, ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוק** בוויקישיתוף
* Coke Manufacturing - מסמך המתאר את תהליך יצור הקוק
* קוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283898405171
* BnF: cb11977479c (data)
* GND: 4164619-8
* LCCN: sh85027885
* NDL: 00566464
* NKC: ph281368

 |
ענף עם עלים
**קסטנופסיס דלאוויי** (שם מדעי: *Castanopsis delavayi*; בכתב סיני: 高山栲; בפין-יין: gao shan zhui) הוא מין עץ ירוק-עד אנדמי לסין, השייך לסוג קסטנופסיס במשפחת האלוניים. העץ גדל בגובה 1,500–2,800 מטרים ביערות של עצים רחבי עלים או ביערות מעורבים עם מחטניים במחוז גואנדונג דרום-מערב גוויג'ואו, בדרום-מערב סצ'ואן וביונאן.

תיאור
-----

עץ בגובה עד 20 מטרים וקוטר בגובה חזה 60 סנטימטרים. קליפת הגזע של עצים צעירים חלקה בעוד שקליפת גזע של עצים בוגרים עבה וחרושה בתלמים. העצה בגוון צהוב-חום כבדה, חזקה, עמידה ללחות ומתאימה לשמש כעמודים או לרהיטים. אורך פטוטרת העלים בין 7 ל-15 מילימטרים, העלים גלדניים, מעט קשים ומתפוררים אחרי שהם מתייבשים. צורתם נעה מסגלגלה ועד אליפטית, אורכם בין 5 ל-13 סנטימטרים ורוחבם בין 3 ל-7 סנטימטרים. בסיס הטרף מעוגל וסימטרי ושפתותיו משוננים החל מאמצע הטרף. ראש הטרף חד ומכופף. העורק הראשי של הטרף שטוח ומשני צדדיו יש 6 עורקים משניים דקים מאוד ומעוגלים במקצת. גוון עלים צעירים הוא חום-צהוב, והם מכוסים קשקשים. גוון עלים בוגרים הוא אפור או אפור-כסוף.

העץ הוא צמח חד-ביתי והפריה מבוצעת באמצעות רוח. הפרחים הזכריים בעגיל באורך 10 עד 15 סנטימטרים כשקוטר המוט המרכזי של התפרחת בין 2 ל-3 מילימטרים. בכל פרח בין 10 ל-12 אבקנים. הפרחים הנקביים קצרים מאוד סביב באורך 0.5 מילימטרים, בדרך כלל במקבצים של 2 עד 3 פרחים.

הספלול הוא בתחילה אליפסואיד ואחר כך חצי כדור, לעיתים סגלגל רחב בקוטר בין 1.5 ל-2 סנטימטרים, המתפצל ל-2 או 3 מקטעים. הפרי כמעט כדורי ובו בין אגוז אחד לשלושה. עובי הקליפה בין 2 ל-3.5 מילימטרים והיא מכוסה בקוצים בקוטר 15 עד 20 מילימטרים ובאורך של עד 3 עד 6 מילימטרים כשהם צפופים במיוחד בבסיס הפרי. האגוז סגלגל, אורכו בין 10 ל-15 מילימטרים וקוטרו בין 13 ל-14 מילימטרים כשקצהו מכוסה בדלילות בשערות עדינות.

הפריחה מתרחשת מאפריל עד מאי והפרי מבשיל בין ספטמבר לנובמבר שנה אחר-כך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסטנופסיס דלאוויי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* *Flora of China*: *Castanopsis delavayi*
* 高山锥 Castanopsis delavayi Franch. (אורכב 01.07.2020 בארכיון Wayback Machine) (בסינית)


1. ↑  קסטנופסיס דלאוויי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נורמן מקבת'** (באנגלית: **Norman Macbeth**;‏ 1821 – 27 בפברואר 1888) היה צייר דיוקנאות סקוטי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בגרינוק, שם אביו ג'יימס מקבת' היה פקיד מכס. הוא שירת כחניך במשך שבע שנים אצל חרט בגלאזגו, ולאחר מכן נסע ללונדון, שם למד בבתי הספר של האקדמיה המלכותית, והעתיק יצירות אמנות בגלריה הלאומית. הוא עבר לפריז, שם עבד בלובר ולמד אצל מאסטר.

ב-1845 מקבת' התבסס כצייר דיוקנאות בגרינוק, עבר לגלאזגו ב-1848, ובשנת 1856 שוב חזר לגרינוק. מאז 1845 הוא היה תורם קבוע לתערוכות של האקדמיה המלכותית הסקוטית, ובשנת 1861 נסע לאדינבורו. שם הוא הצליח כצייר דיוקנאות, ונבחר לאקדמיה המלכותית הסקוטית (ARSA) בשנת 1870, ולחבר מן המניין בשנת 1880, מה שזכה אותו להוסיף את האותיות 'RSA' אחרי שמו.

הדיוקנאות של מקבת' נחשבו מדויקות. עבודותיו כוללות את הדיוקנאות של סר ג'ון סטיל, שנרכשו על ידי האקדמיה המלכותית הסקוטית, ושל הכומר ד"ר לינדזי אלכסנדר, על ידי גלריית הדיוקנאות הלאומית של סקוטלנד.

כשנתיים לפני מותו עבר מקבת' ללונדון. שם הוא ייצג את האקדמיה המלכותית הסקוטית כנאמן של קרן המלגות של המוסד הבריטי. הוא נפטר בלונדון ב-27 בפברואר 1888.

### משפחה

מקבת' התחתן עם מרי ווקר, ונולדו להם שישה בנים. שלושה מהם ג'יימס מקבת' (1847–1891), רוברט ווקר מקבת' (1848–1910), והנרי מקבת'-רייבורן (1860–1947) הפכו גם הם לאמנים, ואלן מקבת' למוזיקאי. לבן נוסף שנקרא על שמו, נורמן מקבת', הייתה בת אן מקבת' שהייתה ציירת פעילה באסכולת גלאזגו.

גלריה
-----

* ויליאם דניויליאם דני
* הכומר אלכסנדרהכומר אלכסנדר
* ריצ'רד פראנלריצ'רד פראנל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורמן מקבת'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lee, Sidney, ed. (1893). "Macbeth, Norman". Dictionary of National Biography. Vol. 34. London: Smith, Elder & Co.
2. ↑  Melville, Jennifer. "Macbeth, Robert Walker". Oxford Dictionary of National Biography
3. ↑  Bevan, Michael. "Thomson, Arthur". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* PIC: 284944
* RKD: 51646
* ULAN: 500017368
* VIAF: 95787770
* WorldCat: viaf-95787770

 |
**אמדאו הראשון, רוזן סבויה** (באיטלקית: **Amedeo I di Savoia**; ‏1016 – 1051), היה רוזן סבויה בין השנים 1048 ועד מותו ב-1051.

ביוגרפיה
--------

אמדאו נולד בשנת 1016 לאומברטו הראשון, רוזן סבויה ולאנצ'ילה מלנצבורג. אמדאו כונה "הזנב", לאחר שבעת שנפגש עם היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1046, לא הסכים להיפגש עמו ללא כל הפמליה שסבבה אותו.

בשנת 1048 מת אביו אומברטו הראשון, רוזן סבויה, ואמדאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1051 מת אמדאו, ואחיו אודונה הראשון, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו.

משפחתו
------

אמדאו התחתן עם אדילה ממוריין (או אדלג'ידה או אדליידה), שממנה היו לו שני ילדים:

* אומברטו (לא ידוע–1051)
* איימונה, בישוף בלה (לא ידוע–1060)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמדאו הראשון, רוזן סבויה** בוויקישיתוף

  


|  |
| --- |
| **אמדאו הראשון, רוזן סבויה**  בית סבויה  נולד:1016 מת:1051 |
| **אומברטו הראשון** | **רוזנות סבויה  1048–1051** | **אודונה הראשון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VcBA: 495/115102
* VIAF: 326159474318827662637
* WorldCat (עם VIAF): 326159474318827662637

 |
**אלי טסמן** (נולד בשנת 1949) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, דיפלומט ומנהל ישראלי. בתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כראש מטה יחידה 8200, ולאחר שחרורו שירת כשגריר ישראל בקזחסטן ובקירגיזסטן.

ביוגרפיה
--------

טסמן נולד בעיר מינסק ועלה לארץ ישראל דרך פולין יחד עם הוריו, בוריס והינדה, בשנת 1957.

הוא בוגר בית הספר בסמ"ת בחיפה, התגייס לצה"ל בשנת 1968 לקורס טיס (צה"ל). בשנת 1969 עבר ליחידה 8200, בה עבר מסלול מקצועי ופיקודי, במהלכו פיקד על בסיסים ומרחבים, בצפון, המרכז ובסיני. בשנת 1988 מונה לראש מטה היחידה בדרגת אלוף-משנה.

לאחר שחרורו יצא לשליחות מטעם ארגון נתיב (לשכת הקשר) והסוכנות היהודית במדינות ברית המועצות לשעבר, והיה שותף למבצעי הגדולים של העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90.
בשנות האלפיים עבד במטה "נתיב" בתפקידי ראש חטיבה.

בין השנים 2012–2015 שימש כשגריר ישראל בקזחסטן וכשגריר לא תושב בקירגיזסטן.
בתפקידו זה חיזק את הקשרים בין המדינות ויזם פרויקטים משותפים בין הממשלות.

טסמן בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ובוגר קורס מנהלים בכירים מטעם הטכניון.

חיים אישיים
-----------

אימו, הינדה נחמצ'יק-טסמן, הייתה בתקופת מלחמת העולם השנייה לוחמת בגדוד הפרטיזנים היהודי של שלום זורין, "יחידת זורין (קבוצת התנגדות)", שפעל ביערות ובביצות בלארוס, והצילה עשרות רבות של בני עירה ממוות.

הרומן הביוגרפי "מרק עורב" נכתב על פי יומניה הכתובים של הינדה טסמן ועל פי סיפורו של בוריס טסמן.

לקריאה נוספת
------------

* בוריס זיידמן, "מרק עורב", בהוצאת: נהרייה: האדם הכותב, תשע"ב 2012, (330 עמודים).

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסי מלמן, מועמד לא פוליטי לנתיב, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2005
* עדותה של הינדה טסמן, חברת יחידת הפרטיזנים של זורין, באתר יד ושם.
* יד ושם: מדליקי המשואות תשע"ד (2014): הינדה טסמן

הערות שוליים
------------

1. ↑  הינדה-טסמן, באתר יד ושם
2. ↑  הינדה-טסמן, באתר "הלוחם היהודי"
**הארי קוך** (בגרמנית: **Harry Koch**, נולד ב-15 בנובמבר 1969 בבמברג, שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך רוב הקריירה שלו בקייזרסלאוטרן בעמדת הבלם.

הארי קוך הוא אביו של הכדורגלן רובין קוך.

קריירת מועדונים
---------------

קוך החל לשחק כדורגל ברמות המקצועניות רק בגיל 26, אחרי ששיחק במועדונים SV האלשטאדט ו-TSV וסטנברגסרוית. בשנת 1995 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן, ששיחקה אז בבונדסליגה ונחשבה מועדון צמרת בגרמניה באותם ימים.

כבר בעונת הבכורה שלו בקייזרסלאוטרן, 1995/96, הפך קוך לשחקן הרכב קבוע, אך רשם עם קבוצתו ירידת ליגה מפתיעה, בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון. על אף ירידת הליגה, זכו קוך וקייזרסלאוטרן בגביע הגרמני באותה עונה, כשקוך שיחק 90 דקות בגמר, בו ניצחה קייזרסלאוטרן 0–1 את קרלסרוהה. בעונת 1996/97, קוך וקייזרסלאוטרן השתתפו בגביע אירופה למחזיקות גביע על אף היותם בבונדסליגה השנייה, והודחו בסיבוב הראשון על ידי הכוכב האדום בלגרד. בתום עונה זו, קוך וקייזרסלאוטרן סיימו במקום הראשון בבונדסליגה השנייה והעפילו בחזרה לבונדסליגה. בעונת 1997/98 קוך היה חלק מאליפות היסטורית של קייזרסלאוטרן כבר בעונת החזרה של הקבוצה לבונדסליגה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם מירוסלב קאדלץ, מיכאל שיונברג ואקסל רוס. בעונת 1998/99 סיימו קוך וקייזרסלאוטרן במקום החמישי בבונדסליגה, והגיעו עד לרבע גמר ליגת האלופות, שם הודחו במפגש כפול על ידי באיירן מינכן. בעונת 1999/00 קייזרסלאוטרן וקוך הגיעו לסיבוב השלישי בגביע אופ"א, והודחו שם על ידי לאנס, וסיימו שוב במקום החמישי בבונדסליגה. בעונת 2000/01 הגיעו קוך וקייזרסלאוטרן עד לחצי גמר גביע אופ"א, שם נחלו שתי תבוסות, 5-1 ו-1–4 לדפורטיבו אלאבס, והודחו מהמפעל. קוך הבקיע את השער לקייזרסלאוטרן בתבוסה 1–5. בבונדסליגה סיימו קוך וקייזרסלאוטרן במקום השמיני. בעונת 2001/02 סיימו קוך וקייזרסלאוטרן במקום השביעי בבונדסליגה. עונת 2002/03 הייתה האחרונה של קוך בקייזרסלאוטרן. בעונה זו הודחו קייזרסלאוטרן וקוך מהאינטרטוטו כבר בסיבוב הראשון על ידי טפליצה. בסיום אותה עונה, סיימו קוך וקייזרסלאוטרן במקום ה-14 בבונדסליגה. קוך עזב את הקבוצה בקיץ 2003 לאחר שמונה עונות.

בקיץ 2003, לאחר עזיבתו את קייזרסלאוטרן, עבר קוך לאיינטרכט טריר, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. קוך ואיינטרכט טריר סיימו במקום ה-11 בעונת 2003/04, ונשרו לליגה הגרמנית השלישית בעונת 2004/05. עונת 2005/06 הייתה האחרונה של קוך באיינטרכט טריר ובכלל בכדורגל. בעונה זו טריר וקוך ירדו ליגה בפעם השנייה ברציפות, וקוך פרש מכדורגל בגיל 37.

לאחר הפרישה
-----------

קוך התנסה לאחר פרישתו כמאמן כדורגל, כשאימן החל משנת 2006 ועד לשנת 2011 את SV דורבאך.

תארים
-----

עם קייזרסלאוטרן:

* אליפות הבונדסליגה: 1997/98
* אליפות הבונדסליגה השנייה: 1996/97
* הגביע הגרמני: 1995/96

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net