recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מחיר השוק** הוא המחיר שיקבע בשוק החופשי בין מוכר מרצון לבין קונה מרצון, שאינם קשורים זה בזה, במכירה בתום לב המשקפת את ערכו הריאלי של מוצר, זכות או שירות המועברים במסגרת העסקה. 

השימוש במונח מתבצע בהקשרים פיסקאליים בעיקר ככל הנוגע למיסוי ולמחירי העברה, וכן בהקשרים חוזיים שונים.
עיקרון תנאי השוק נועד לנטרל את השפעת היחסים המיוחדים בעסקאות בין צדדים קשורים, ולהבטיח מיסוי היחידות העסקיות השונות בצורה נאותה. במהותו העיקרון קובע כי, בהיעדר נסיבות מיוחדות, אמור כל צד לעסקה בין צדדים קשורים להפיק רווח אשר ישקף באופן הוגן את הפעולות העסקיות אשר הוא מבצע, את סיכוניו העסקיים ואת הנכסים בהם הוא עושה שימוש לצורך עסקיו.

כך לדוגמה, חברה המוכרת לחברת הבת שלה טובין מסוימים צריכה להוכיח כי ביצעה המכירה במחיר השוק (אותו המחיר בו היא הייתה מוכרת הטובין לגורם חיצוני שאינו קשור אליה) וזאת כדי לעמוד בתנאי הוראות מס הכנסה הקובעות כי גם אם המכירה לא בוצעה במחיר השוק, מסיבות פנימיות שונות, עדיין תחול על החברה חובת תשלום מיסים כאילו העסקה נעשתה במחיר השוק.

שימוש במושג זה נעשה בהקשרי ביטוח - במקרים רבות מחיר השוק של הרכב אינו בהכרח מחיר המחירון שלו ועל כן פיצויים בגין גנבת רכב עשויים להיות נמוכים מהנקוב במחירון.

דוגמה
-----

ניקח מצב של חברת אם גדולה אשר לה שתי חברות בנות: חברה לייצור מכוניות וחברת משלוחים.
חברת ייצור המכוניות העבירה לחברת המשלוחים רכב בעלות של 2 ש"ח בלבד. 
מהו מחיר השוק? בעסקה קודמת נמכר לגורם חיצוני רכב זהה בעלות של 30,000 ש"ח, היות שזהו מחיר המשקף עסקה בין קונה מרצון למוכר מרצון שאינם קשורים זה לזה ונעשה בתום לב כפי הנראה זהו מחיר השוק (זהו כמובן חישוב כוללני לצורכי המחשה בלבד).
בשל כך, חברת המכוניות תצטרך לשלם מס הכנסה כאילו ההכנסות ממכירת הרכב עומדות על 30,000 ש"ח, על אף שההכנסות בפועל עמדו על שני שקלים חדשים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558881705171
* LCCN: sh94000577

 |
**אאודי A6 אי-טרון קונספט** (בגרמנית: **Audi A6 e-tron Concept**) היא מכונית קונספט חשמלית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שהוצגה על ידי אאודי בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי ב-19 באפריל 2021. היא מבוססת על האאודי A6, ומתוכננת להגיע לייצור בסוף 2022 והראשונה שמתשמשת בפלטפורמת פרימיום חשמלית של אאודי ופורשה.

מעבר לעובדה שהקונספט מספקת הצצה ראשונה לדגם עתידי, הוא מציג מספר טכנולוגיות שיושמו בדגמי אאודי הבכירים יותר ודגמי הקרוסאובר של פורשה, זה כולל כאמור את פלטפורמת PPE אך גם את מערך המתלים המתקדם שישרת את הדגמים, טכנולוגיית התאורה המתקדמת, הסוללה המאפשרת טווח נסיעה ארוך לצד טעינה אולטרה מהירה ועוד.

עיצוב
-----

העיצוב החיצוני מרהיב למדי אך דגם הייצור יהיה שונה יותר, הגג משתלב עם מכסה המנוע ועם הבגאז' בצורה שמעניקה לדגם מראה קופה. יחידות התאורה החיצוניות מעוצבות בפס ארוך לרוחב התא מטען ועם "עיני נץ" בקדמת הרכב. פנים המכונית לא נחשף.

מפרט טכני
---------

דגם הקונספט כולל שתי מנועים חשמליים המספקים יחד 470 כ"ס ומומנט מרבי של 81.5 קג"מ. אאודי מציינת כי לגרסה הגבוהה (ככל הנראה דגם RS) יהיה נתון תאוצה של פחות מ-4 שניות. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 100 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של מעל 700 ק"מ בתקן WLTP האירופאי.

טעינה אולטרה מהירה בהספק של 270 קילוואט, לפי אודי בזמן של 10 דקות טעינה ניתן להוסיף כ-300 ק"מ לטווח הנסיעה וטעינה של 10% עד 80% דורשת המתנה של 25 דקות.

אאודי A6 אי-טרון אוונט קונספט
-----------------------------

היא גרסת הסטיישן ל-A6 אי-טרון קונספט שתיוצר בגרסת ייצור משנת 2024. היא בנויה על אותה פלטפורמה עם אותה מערכת הנעה, ואותו עיצוב למעט שינויים קטנים על המעבר למרכב סטיישן. היא נחשפה ב-17 במרץ 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאודי A6 אי-טרון קונספט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  cartube, מתחרה למודל S: אודי חושפת את הקונספט A6 e-tron, באתר cartube
2. ↑  Jonathan M. Gitlin, This electric fastback is the next Audi A6 e-tron, due in late 2022, Ars Technica, ‏2021-04-19 (ב־American English)
3. ↑  Audi A6 E-Tron EV Spied Showing Design Tweaks Versus The Concept, Motor1.com (באנגלית)
4. ↑  Audi A6 E-Tron Rendered To Imagine Production Version Of Upcoming EV, Motor1.com (באנגלית)
5. ↑  Audi A6 E-Tron Concept Revealed: EV Sportback With 435-Mile Range, Motor1.com (באנגלית)
6. ↑  Audi A6 Avant E-Tron Concept Debuts As 469-HP Electric Station Wagon, Motor1.com (באנגלית)
7. ↑  cartube, סטיישן חשמלית: אודי A6 e-tron סטיישן קונספט, באתר cartube
**אאודי RS7 ספורטבק** (באנגלית: **Audi RS7 Sportback**) היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אאודי ספורט משנת 2013. היא הוצגה בתערוכת הרכב של דטרויט בינואר 2013, והגיעה לישראל בפברואר 2015.

היא מהווה כגרסת "הביצועים הגבוהים" לאאודי A7.

דור ראשון
---------

הדור הראשון הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של דטרויט בינואר 2013.

הדור הראשון כלל מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.0 ליטר טווין טורבו המספק כ-560 כ"ס בין 5,700 ל-6,700 סל"ד ומומנט מרבי של 71.3 קג"מ בין 1,750 ל-5,500 סל"ד. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.9 שניות והמהירות מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש או 280 קמ"ש עם חבילת 'דיינמיק' או 305 קמ"ש עם חבילת 'דיינמיק פלוס'. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 10.2 ק"מ לליטר.

### מתיחת פנים שנת 2014

ביוני 2014 הציגה אאודי מתיחת פנים ל-RS7, שכללה עיצוב חדש לפגוש הקדמי והוספת תאורת לד כסטנדרט. המנוע נותר ללא שינוי.

### אאודי RS7 פלוס

באוקטובר 2015 הציגה אאודי את הגרסה החזקה ביותר של ה-RS7, הכוללת את אותו מנוע אך כאן הוא מספק כ-605 כ"ס בין 6,100-6,800 סל"ד. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.7 שניות במקום 3.9 שניות, צריכת הדלק המשולבת עומדת על 10.5 ק"מ לליטר. שאר הנתונים נותרו ללא שינוי.

דור שני
-------

הדור השני הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של פרנקפורט בספטמבר 2019. הדור השני כולל עיצוב ספורטיבי יותר מהדור הקודם.

הדור השני כולל מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.0 ליטר טווין טורבו המספק כ-600 כ"ס בין 6,000 ל-6,250 סל"ד ומומנט מרבי של 81.6 קג"מ בין 2,050 ל-4,500 סל"ד. למנוע מחובר מערכת מיקרו-היברידית המסייעת בצריכת הדלק. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.6 שניות והמהירות מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש או 280 קמ"ש עם חבילת 'דיינמיק' או 306 קמ"ש עם חבילת 'דיינמיק פלוס'. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 11.5 ק"מ לליטר.

### חבילת "חצי יובל"

בדצמבר 2019 הציגה אאודי ספורט את חבילת "חצי יובל", בכדי לציין 25 שנה של אאודי RS, החבילה הזאת מציגה את הדגמים בצבע כחול כמו האאודי RS הראשונה, אאודי RS2 אוונט, וסמל של 25 שמוטבע על שטיחי הרצפה.

גלריה
-----

* דור ראשוןדור ראשון
* מתיחת פנים שנת 2014מתיחת פנים שנת 2014
* דור שנידור שני

ראו גם
------

* אאודי RS6
* אאודי RS5

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאודי RS7** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אאודי RS7 (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  2013 אודי RS7 - נחשפת רשמית, באתר קארטיוב, ‏14 בינואר 2013
2. ↑  אלי שאולי, אודי ממשיכה בדרך הספורטיבית, באתר אוטו, ‏25 בפברואר 2015
3. ↑  אודי RS7 ספורטבק: לא נשארת מאחור (וידאו), באתר אוטו, ‏17 בינואר 2013
4. ↑  אודי RS7 ספורטבק החדשה 2014 – מתיחת פנים, באתר קארטיוב, ‏02 ביוני 2014
5. ↑  תוספת כוח: אודי מציגה RS6 ו-RS7 פלוס, באתר קארטיוב, ‏22 באוקטובר 2015
6. ↑  2020 אודי RS7 החדשה נחשפת, באתר קארטיוב, ‏10בספטמבר 2019
7. ↑  אודי חוגגת 25 שנות RS עם חבילת חצי יובל מיוחדת, באתר קארטיוב, ‏14 בדצמבר 2019
**אוריקטודרומאוס** (שם מדעי: ***Oryctodromeus***; מילולית: "חופר אצני") הוא סוג של דינוזאור אורניתופוד בן למשפחת הפארקוזאוריים שחי באמריקה הצפונית בתור הקרטיקון במשך הקנומן לפני 95 מיליון שנה בקירוב. זהו הדינוזאור דמוי העוף הראשון שפורסם שחי במחילות בדומה למכרסמים.

סוג זה תואר ב-2007 והוא הכיל מין אחד, *Oryctodromeus cubicularis*. המאובנים שלו התגלו בתצורות בלאקליף (אנ') בדרום מונטנה ובתצורות ויין (אנ') בדרום איידהו. נמצאו מספר שלדים במצב טוב שכללו צעירים ובוגרים שונים.

הדינוזאור היה קרובו של האורודרומיאוס והוא הגיע בבגרותו לאורך של 2.1 מטרים ולמשקל 22 עד 32 ק"ג. הוא היה דו-רגלי בעל גפיים ארוכות וזנב ארוך. מבנה שיניו התאים לאכילת צמחייה.

עדויות על כך שחי במחילות נראות מממצאים של אבן חול בצורת מחילה, בהם השתמרו שלדים של צעירים ובוגרים יחדיו ובתוכה היה משקע של בוץ וחול רך. המחילה גם התאימה לפרופורציות הגוף של הדינוזאור ומעידה על התנהגות של דינוזאור ששכן מחילות, אולי דומות לאלה של צבועון הרעמה או לתוכי ים מודרניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוריקטודרומאוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
"פסיכה נותנת מתנות לאחיותיה" (1700 ל-1720) במוזיאון ויקטוריה ואלברט.
**לואי לגֶר** (בצרפתית: **Louis Laguerre**;‏ 1663 – 20 באפריל 1721) היה צייר צרפתי שעבד בעיקר באנגליה.

ביוגרפיה
--------

לגר נולד בוורסאי ולמד באקדמיה של פריז תחת הדרכתו של שארל לה ברון. ב-1684, לאחר תום לימודיו, הגיע לאנגליה ועבד במשך תקופה קצרה עם אנטוניו וריו לפני שהחל לעבוד לבדו. הוא התמודד מול סר ג'יימס ת'ורנהיל בתחום הציור של סצנות היסטוריות, וקישט בעיקר את בתי משפחות האצולה. ציורי הקיר שלו מצויים בארמון בלנהיים, בית מרלבורו, בית פטוורת' ובית צ'אטסוורת'. אחד מהנושאים העיקריים של הציורים הללו היו הניצחונות האנגליים בשדה הקרב על צבאותיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.

לגר צייר אלמנטים דתיים בכנסיית סנט לורנס שבווייטצ'רץ', לונדון, וב-1731 כתב על כך המשורר אלכסנדר פופ:

> 
> On painted ceilings you devoutly stare   
>  ... Where sprawl the saints of Verrio or Laguerre
> 
> 
> 
> — Epistles to Several Persons: Epistle IV  לריצ'רד בויל, רוזן ברלינגטון
> 

ובעברית היא:

> 
> על תקרות מצוירות אתה מביט באמונה   
>  היכן שמשתרעים הקדושים של וריו או לגר.
> 
> 
> 
> 

השורות הללו מתוך שירו של פופ קשורות, ככל הנראה, לעבודתו של לגר עבור הדוכס הראשון מקאנדוס בכנסייה זו ובבית קאנונס הסמוך.

לגר כיהן גם כדירקטור באקדמיה לציור של לונדון, שהוקמה על ידי גודפרי נלר בסתיו 1711.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי לגר** בוויקישיתוף
* מידע על יצירות לגר המוצגות במוזיאון ויקטוריה ואלברט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1618297
* BnF: cb154336774 (data)
* GND: 1125380101
* ISNI: 0000 0000 6687 3729
* LCCN: n87861448
* RKD: 47433
* SNAC: w68b55z8
* SUDOC: 157123200
* ULAN: 500012289
* VIAF: 43365572
* WorldCat: lccn-n87861448

 |
שמלה, פוליאסטר (1988)
**יוז'י ימאמוטו** (ביפנית: **山 本 耀 司**), יליד 1943, הוא מעצב אופנה יפני עטור פרסים ורב השפעה הפועל בטוקיו ובפריז. הוא נחשב לחייט אומן, לצד מדלן ויונה וידוע בסגנון חייטות אוונגרדי המציע אסתטיקת עיצוב יפנית.

בין הפרסים היוקרתיים בהם זכה על תרומתו לאופנה נמנים מפקד במסדר האמנויות והספרות, מדליית כבוד עם סרט סגול (Medal of Honor with Purple Ribbon), אות המסדר הלאומי לאמנויות (The Ordre national du Mérite), המעצב התעשייתי המלכותי (The Royal Designer for Industry) ופרס אומן העיצוב מטעם קבוצת האופנה הבינלאומית (Master of Design award by Fashion Group International).

מעצב
----

נולד בטוקיו, ימאמוטו בוגר אוניברסיטת קיו בעל תואר במשפטים מ 1966. לימודי עיצוב אופנה נוספים שלו בבית הספר לעיצוב אופנה בבונקה היקנו לו תואר בתחום ב 1969.

ימאמוטו הופיע לראשונה בפריז ב 1981. הקולקציות המסחריות המוצלחות שלו, יוז'י ימאמוטו (נשים וגברים) ו Y's, פופולריות במיוחד בטוקיו. שתי קולקציות אלו זמינות גם בחנויות הדגל שלו בניו יורק, פריז ואנטוורפן ובמחלקות אופנה עילית בחנויות כלבו ברחבי העולם. קולקציות עיקריות נוספות כוללות Pour Homme, Costume d'Homme ו Diffusion line. חברת יוז'י ימאמוטו דווחה ב 2007 שהמכירות משתי הקולקציות העיקריות הניבו הכנסה שנתית של מעל מאה מיליון דולר. ימאמוטו נודע ברוח החדשנות בעיצוביו שלרוב רחוקים מהמגמות הרווחות. עיצוביו מתאפיינים בצלליות שחורות וגדולות ומכילים לרוב וילונות במגוון מרקמים. יצירותיו הפכו למוכרות בקרב הצרכנים באמצעות שיתופי הפעולה שלו עם מעצבי אופנה אחרים ובהם אדידס (Y-3), הרמס, מיקימוטו ומנדרינה דאק וכן עם אמנים מסוגות שונות כמו טינה טרנר, סר אלטון ג'ון, פלאסבו, טקאשי קיטאנו, פינה באוש והיינר מילר. יוז'י ימאמוטו הוזמן לעצב את הגיליון השני של מגזין העיצוב ב 2005. ניהול כלכלי כושל הוביל את המותג לחובות של מעל 65 מיליון דולר ב 2009. כישלון כלכלי זה הכעיס את ימאמוטו והוביל לארגון מחדש של החברה ב 2010. חברת ההחזקות היפנית Integral Corp ארגנה מחדש את חברת האופנה ובנובמבר 2010 יצאה מחובות ומאיום של פשיטת רגל.

חיי משפחה
---------

ביתו של ימאמוטו, לימי ימאמוטו, הולכת בעקבותיו. היא התגלתה כמעצבת אופנה בשבוע האופנה בטוקיו בשנת 2000, הציגה בטוקיו מ 2000 על 2007, אז הופיעה בפריז תחת שם המותג לימי פאו (LIMI feu). בשלהי שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90, ימאמוטו היה בקשר עם עמיתה יפנית, מעצבת אופנית אוונגרדית בשם ריי קאווקובו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוז'י ימאמוטו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יוז'י ימאמוטו
* יוז'י ימאמוטו, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290884305171
* BNE: XX4818086
* BnF: cb13545251x (data)
* DAAO: yohji-yamamoto
* GND: 119116502
* ISNI: 0000 0000 8396 9124
* LCCN: n2004021083
* MusicBrainz: 4c9f1e61-664e-4f00-ac96-1802d98b1f10
* NDL: 00681545
* NGV: 12850
* NKC: js20020930015
* NTA: 166129704
* RKD: 229132
* SNAC: w65b17dg
* SUDOC: 079995381
* ULAN: 500330305
* VIAF: 79154212
* WorldCat: lccn-n2004021083

 |
מטוס תובלה מותיר שובלי פליטה מעל אנטארקטיקה
**ההשפעות הסביבתיות של תעופה** מתרחשות בעיקר ממנועי מטוסים (אנ') הפולטים רעש, חלקיקים וגזי חממה שתורמים לשינויי האקלים, התחממות עולמית וזיהום האוקיינוסים. בנוסף, קיימת טביעת רגל אקולוגית של שדות תעופה, תעשיית התעופה ותעשיות הנלוות אליה כמו תיירות, מסעדנות, ומלונאות.

שינוי אקלים
-----------

כמו כל הפעילות האנושית הכרוכות בבעירה, רוב הצורות של תעופה משחררות פחמן דו-חמצני (CO2) וגזי חממה אחרים לאטמוספירה של כדור הארץ, דבר התורם להאצת התחממות כדור הארץ ובמקרה של פחמן, זיהום והחמצת האוקיינוסים. חששות מפני אלה מודגשים בשל הנפח הנוכחי של תעופה מסחרית וקצב הצמיחה שלה. בשנת 2014 בעולם כ-8.3 מיליון אנשים טסו ביום, 3 מילארד מושבים בשנה, לעומת שניים בסך הכל בשנת 1999.
בנוסף לגזי הפחמן שנפלטים על ידי רוב כלי הטיס בטיסה דרך שריפת דלקים, כגון מטוסי טורבינה (Jet –A) או מטוסי בוכנה (Avgas), תעשיית התעופה תורמת גם את פליטת גזי החממה מכלי רכב שדה התעופה הנעים על הקרקע ואלה המשמשים את הנוסעים והצוות לשדות תעופה, גם באמצעות שימוש בקרקע, באנרגיה ופליטות גזי חממה בבנייני שדה תעופה, הייצור של מטוסים והבנייה של תשתיות שדה התעופה. 

בעוד פליטת גזי חממה העיקרית מכלי טיס ממונעים בטיסה היא פחמן, פליטות אחרות עשויות לכלול תחמוצות חנקן וחנקן דו-חמצני, אדי מים, גופרית דו-חמצנית, פחמן חד-חמצני, פחמימנים נשרפים באופן חלקי, ורדיקלים כגון הידרוקסיל, תלוי בסוג של כלי הטיס. 

על מנת לאמוד את נפח פליטת גזי חממה האחרים שאינם פחמן דו-חמצני נהוג להשתמש בגורם ניפוח פליטות (EWFs) כלומר, גורם שבאמצעותו יש להכפיל את פליטות גזי החממה כדי לקבל פליטת פחמן שוות ערך להשפעה הסביבתית השלילית.

התרומה של מטוסים בתעופה אזרחית לפליטות הפחמן העולמית נאמדה בכ-2%. עם זאת, במקרה של מטוסים בגובה רב אשר לעיתים קרובות טסים ליד או בסטרטוספרה, אפקט גובה רגיש שאינו פחמן עלול להגביר את ההשפעה הכוללת על שינוי האקלים מעשה ידי אדם באופן משמעותי.

ראו גם
------

* שינוי אקלים
* פחמן דו-חמצני
* גזי חממה
* טביעת רגל אקולוגית
* דלק ביולוגי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השפעות סביבתיות של תעופה** בוויקישיתוף
* אסף אוני, ‏המראה שחורה: למה השבדים הפסיקו לטוס ומאיימים לסחוף אחריהם רבים באירופה, באתר גלובס, 7 ביוני 2019

* Air travel, climate change, and green consumerism
* Commercial aviation industry environmental initiatives
* European Federation for Transport and Environment (T&E) 'Clearing the Air: The Myth and Reality of Aviation and Climate Change'
* Flight Emission Calculator
* MIT Laboratory for Aviation and the Environment
* Partnership for AiR Transportation Noise and Emissions Reduction
* Sustainable Aviation

הערות שוליים
------------

1. ↑  Enviro.aero. "What is the impact of flying?".
2. ↑  International Civil Aviation Organization, Air Transport Bureau (ATB). "Aircraft Engine Emissions".
**בֵּית גִנְזַיָּא** (עברית: **בית גנזים**) הוא שמה הארמי של רשות לאגירת אוצרות ומסמכים של ממלכות, כגון ממלכת פרס בעת העתיקה. 
בית גנזיא הכיל את אוצרות הממלכה שהיו שייכים על פי החוק למלך; והרשות הייתה כפופה ישירות למלך או למדינאי אשר עמד בראשן. בתי גנזים כללו, בדרך כלל, חפצים סחירים, בצעי מתכת יקרה: זהב, כסף ונחושת, שחלקם הותכו ליחידות משקל נהוגות, אבני חן בעלות ערך, וכן תעודות חשובות. 

במגילת אסתר מסופר על הצעתו של המן להביא לגנזי המלך כיכרות כסף (כִּכַּר הייתה יחידת משקל נהוגה באזור הסהר הפורה בעת העתיקה), בתמורה להסכמתו להכחדת היהודים מהממלכה:

"וַיֹּאמֶר הָמָן לַמֶּלֶךְ אֲחַשְׁוֵרוֹשׁ יֶשְׁנוֹ עַם אֶחָד מְפֻזָּר וּמְפֹרָד בֵּין הָעַמִּים בְּכֹל מְדִינוֹת מַלְכוּתֶךָ וְדָתֵיהֶם שֹׁנוֹת מִכָּל עָם וְאֶת דָּתֵי הַמֶּלֶךְ אֵינָם עֹשִׂים וְלַמֶּלֶךְ אֵין שֹׁוֶה לְהַנִּיחָם: אִם עַל הַמֶּלֶךְ טוֹב יִכָּתֵב לְאַבְּדָם וַעֲשֶׂרֶת אֲלָפִים כִּכַּר כֶּסֶף אֶשְׁקוֹל עַל יְדֵי עֹשֵׂי הַמְּלָאכָה לְהָבִיא אֶל **גִּנְזֵי הַמֶּלֶךְ**:"

בספר עזרא מסופר על "בית גנזיא" בעיר אחמתא, שבו הופקדו תעודות הרישיון שניתן ליהודי שבי ציון לחזור לארץ ישראל ולהקים את בית המקדש השני, והתוכניות והכללים לבנייתו.

"בֵּאדַיִן דָּרְיָוֶשׁ מַלְכָּא שָׂם טְעֵם וּבַקַּרוּ **בְּבֵית סִפְרַיָּא דִּי גִנְזַיָּא** מְהַחֲתִין תַּמָּה בְּבָבֶל: וְהִשְׁתְּכַח בְּאַחְמְתָא בְּבִירְתָא דִּי בְּמָדַי מְדִינְתָּה מְגִלָּה חֲדָה וְכֵן כְּתִיב בְּגַוַּהּ דִּכְרוֹנָה:"

ראו גם
------

* הכרזת כורש

לקריאה נוספת
------------

* הערך: בית גנזיא, בית גנזים, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 153.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגילת אסתר, פרק ג', פסוקים ח'–ט'.
2. ↑  ספר עזרא, פרק ו', פסוקים א'–ב'.
מבוך תמונה לא פתור נראה כמו מבוך רגיל
**מבוך תמונה** היא סוג של חידת מבוך, שפתרונה יוצר תמונה או ציור כלשהו.

חוקים
-----

* לצייר מעבר בין הכניסה למבוך ליציאה ממנו תוך כדי הימנעות ממבוי סתום.
* למלא את הריבועים לאורך המסלול על מנת לחשוף את התמונה.

היסטוריה
--------

במבוך תמונה פתור אפשר לראות תמונה או ציור
החלוץ בהכנת מבוכי תמונה היה פרנצ'סקו סגלה, ארכיטקט בן המאה ה-15 מפדובה אשר באיטליה. הוא עיצב חידות מבוכים בצורות דמויות אדם ובעלי חיים.

בשנת 1975, מעצב המבוכים האנגלי רנדול קוט החל במפעל חייו של יצירת מבוכים "סמליים" רבים, ששילבו תמונה חיצונית ייחודית עם סמלים פנימיים ותמונות נוספות. יצירותיו הראשונות, נבנו כמבוכי גדר חיה בנוף, ביניהם את ה"חותם" (עקב ענקית) בגינה פרטית באוקספורדשייר אשר באנגליה בשנת 1975; "יצירה" (בצורת ביצה, הכוללת מינוטאורוס, ועל גבי זה סיפור גן עדן) בורמלנדס שבשוודיה בשנת 1977; ו"פירמידה" שנמצאת בשאטו דה בלואיל שבבלגיה בשנת 1979. קוט המשיך ליצור ולעצב עשרות של מבוכים סמליים נוספים, 15 מהם בשיתוף פעולה עם עמיתו אדריאן פישר.

מבוכי תמונה נוצרו גם ביפן כבר לפני 1986. מאז, יצירת מבוכי תמונה על נייר נהיו פופולריים בכתבי עת יפנים לחידות שפורסמו על ידי גקן, ניקולי, סאן והוצאות לאור נוספות ביפן.

מבוך התירס הראשון בעולם היה מבוך תמונה שיצר צורה של סטגוזאורוס (בשנה זו יצא הסרט פארק היורה לאקרנים). מבוך זה נבנה ב-1993 בקולג' עמק הלבנון שנמצא באנוויל שבפנסילבניה, ארצות הברית. מבוך זה היה הראשון מבין שישה מבוכי תירס שעוצבו בידי אדריאן פישר, ששבר שיאי גינס בבניית מבוכי תירס גדולים יותר ויותר, שכל אחד מהם היה מבוך תמונה.

אלגוריתם
--------

 ערך מורחב – **אלגוריתמים לייצור מבוכים**  

בשימוש באלגוריתמים שונים במדעי המחשב למבוכי תמונה, אפשר ליצור מבוכים בגדלים שונים וכן ברמות קושי שונות על ידי שינוי אורך וצפיפות המעברים שללא מוצא.

לקריאה נוספת
------------

* אדריאן פישר, **Secrets of the maze**, Grange, 2008, מסת"ב 978-1-84804-016-8
**אאודי Q2** (באנגלית: **Audi Q2**) היא קרוסאובר (SUV) יוקרתית, בעלת חמישה מקומות שמיוצרת על ידי אאודי משנת 2016. ה-Q2 הוצגה לראשונה בתערוכת ז'נבה בשנת 2016, והגיעה לישראל בשנת 2016. ה-Q2 הוא הרביעי במשפחת Q של אאודי.

מפרט טכני
---------

האאודי Q2 כוללת מנוע I4 צילינדרים בנפח 1,395 סמ"ק המספק כ-150 כוחות סוס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 212 קילומטרים לשעה.

דגמים
-----

לאאודי Q2 שני דגמים: אאודי Q2 וה"אאודי SQ2". ה-SQ2 היא הגרסה הסורטיבית ל-Q2 הכוללת מנוע בנזין I4 צילנדרים טורבו בנפח 1,984 סמ"ק המספק כ-300 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 4.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 250 קילומטרים לשעה. ה-SQ2 נחשפה בתערוכת רכב בפריז ב-28 בספטמבר 2018.

### מתיחת הפנים ב-2021

מתיחת פנים 2021
בשנת 2021 עברה האאודי Q2 מתיחת פנים שהוסיפה מנוע וביצועים משופרים לגרסת הייצור ומתיחת פנים ל-SQ2.

המנוע החדש לQ2 הוא מנוע בנזין I4 צילנדרים טורבו בנפח 1,395 סמ"ק המספק כ-150 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שבעה הילוכים. המנוע מספק תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 8.5 שניות ולמהירות מרבית של 212 קמ"ש. ה-Q2 הגיעה לישראל בשנת 2021.

אאודי Q2L אי-טרון
-----------------

 ערך מורחב – **אאודי Q2L אי-טרון**  

היא הגרסה החשמלית של ה-Q2 בעלת בסיס גלגלים יותר ארוך. היא מיועדת לשוק הסיני בלבד. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2019.

גלריה
-----

* אאודי Q2אאודי Q2
* אאודי SQ2אאודי SQ2

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאודי Q2** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אאודי Q2 באתר אאודי ישראל
* מפרט מלא מאת אאודי באתר קארטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אאודי חושפת את האאודי Q2, באתר קארטיוב, ‏01 במרס 2016
2. ↑  אאודי Q2 נחת בישראל - מחיר החל מ- 179,900 שקל, באתר קארטיוב, ‏11 בדצמבר 2016
3. ↑  קטן ומהיר: אודי SQ2 נחשף, באתר קארטיוב, ‏28 בספטמבר 2018
4. ↑  מתיחת פנים: 2021 אודי Q2 החדש, באתר קארטיוב, ‏01 בספטמבר 2020
5. ↑  אאודי Q2 החדש בישראל - מחיר החל מ-190,000 שקל, באתר קארטיוב, ‏16 בפברואר 2021
6. ↑  אאודי חושפת בתערוכת הרכב של שנגחאי את ה Q2 L E-Tron המיועד לשוק הסיני, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏2019-04-29
צילום קבוצתי אחרון של חיילי הדיוויזיה עם השלט מגשר לודנדורף
**דיוויזיית השריון ה-9 של צבא ארצות הברית** (באנגלית: **9th Armored Division**) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-15 ביולי 1942 לאחר הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. כמפקדה הראשון מונה ג'פרי קיז, אשר בספטמבר של אותה שנה הוחלף בידי ג'ון לאונרד. הדיוויזיה הוצבה בפורט ריילי, קנזס והעבירה למעלה משנתיים באימונים. הדיוויזיה השתתפה במבצע פורטיטיוד - מבצע דגל כוזב שנועד לשטות בגרמנים ולגרום להם להאמין שבעלות הברית מתכננות נחיתה בפה-דה-קאלה, בעוד שהנחיתה האמיתית התבצע בנורמנדי. הדיוויזיה הייתה אחת הדיוויזיות האמתיות היחידות שהשתתפו במבצע - רובן היו מומצאות. בספטמבר 1944 נשלחה הדיוויזיה לבריטניה ואז נחתה בנורמנדי, לאחר שהנחיתות העיקריות כבר הסתיימו. הדיוויזיה נכללה במסגרת הקורפוס ה-8 של טרוי מידלטון, אשר היה חלק מהארמייה הראשונה של קורטני הודג'ס. הדיוויזיה שימשה בתחילה ככוח סיור בגבול גרמניה-לוקסמבורג, וכאשר בדצמבר 1944 פתחו הגרמנים במתקפת הארדנים, מצאו עצמם חייליו של לאונרד חסרי כל ניסיון קרבי. הדיוויזיה לחמה באומץ במהלך המצור על בסטון וקרב סן וית. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה.

ב-7 במרץ גילו אנשיו כי למרות הניסיונות לפוצץ אותו בידי הגרמנים (בין היתר באמצעות V-2), גשר לודנדורף על הריין באזור רמאגן עדיין עומד על תלו. הגשר אפשר לבעלות הברית לחצות את הריין אל תוך גרמניה עצמה במהירות. בעיני בעלות הברית, המאורע הזה נקרא "הנס של רמאגן". גנרל דווייט אייזנהאואר אמר על הגשר כי "הוא שווה את משקלו בזהב". שלט גדול נתלה על אחד ממגדלי האבן ונכתב בו "חצה את נהר הריין ברגליים יבשות באדיבות הדיוויזיה המשוריינת ה-9". היטלר זעם על המחדל שאפשר את לכידת הגשר, דן להורג חמישה קצינים והחליף את גרד פון רונדשטט באלברט קסלרינג בתפקיד האוברבפסלהאבר ווסט (המפקד העליון במערב). ב-15 במרץ התמוטט הגשר לפתע, אך עד אז כבר הפעילו האמריקנים על הנהר מספר גשרים צפים, וראש גשר מעבר לו. הדיוויזיה השתתפה בהצטיינות בקרב רמאגן, ועל חלקה בו קיבלו כל יחידותיה עיטור גבורה נשיאותי (Presidential Unit Citation). לאחר מכן הדיוויזיה נעה דרומה ומזרחה בתוך גרמניה מעבר לנהר לאהן, כבשה את לימבורג, לייפציג ופרנקפורט וסייעה בכיבוש כיס הרוהר. הדיוויזיה הוסטה לכיוון צ'כוסלובקיה כשהמלחמה הסתיימה ב-8 במאי 1945.

עם סיום המלחמה הוחזרה הדיוויזיה לארצות הברית. ב-13 באוקטובר 1945 פורקה הדיוויזיה. באותו היום הצטלמו חיילי הדיוויזיה עם השלט המקורי שהוצב על גשר לודנדורף. השלט נמצא כיום בתצוגה במוזיאון פטון לחיל השריון והפרשים בפורט נוקס, קנטקי, מעל טנק M26 פרשינג.

מפקדים
------

* ג'פרי קיז (יולי 1942 - ספטמבר 1942)
* ג'ון לאונרד (ספטמבר 1942 - אוגוסט 1945)
* תומאס לאונרד הרולד (אוגוסט 1945 - אוקטובר 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוויזיית השריון התשיעית** בוויקישיתוף
* דיוויזיית השריון ה-9 (באנגלית)
**השיר הפטריוטי** (ברוסית: **Патриотическая песня**) מאת המלחין מיכאיל גלינקה, היה המנון הפדרציה הרוסית בעשור הראשון לקיומה (1991–2001), עד שהוחלף בהוראת נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין בהמנון הפדרציה הרוסית. השיר היה להמנון המדינה מה-23 בנובמבר 1990 ועד ל-25 בדצמבר 2000.

היסטוריה
--------

השיר הפטריוטי הולחן ב-1833 וכהמנונה הרשמי של רוסיה, הוא נוגן ללא מילים.

השיר נכתב לכבוד תחרות להמנון הלאומי של רוסיה ב-1833 אך לא התקבל. בשנת 1990 הצבעה במועצת נבחרי העם של רוסיה החליטה לאמץ את השיר כהמנונה הלאומי של הפדרציה הרוסית.

ההמנון בוצע ללא מילים במשך עשור, אף שהיו לו מילים לא רשמיות בשנת 1999, בשל תחרות להוספת מילים להמנון, אולם הטקסט מעולם לא הפך לרשמי כאמור, היות שהנשיא החדש של רוסיה, ולדימיר פוטין, ביקש לשנות את ההמנון שוב.

הטקסט הלא רשמי ברוסית
---------------------

להלן המילים הלא רשמיות משנת 1999:

Славься, славься, родина — Россия!
Сквозь века и грозы ты прошла
И сияет солнце над тобою
И судьба твоя светла.
Над старинным московским Кремлём
Вьется знамя с двуглавым орлом
И звучат священные слова:
Славься, Русь — Отчизна моя!

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השיר הפטריוטי** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**המנון ברית המועצות** | **המנוני רוסיה וברית המועצות  23 בנובמבר 1990-27 בדצמבר 2000** | **הבא**:**המנון הפדרציה הרוסית** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: dcba345c-cb25-455a-8523-89ba72f7f52d

 |
נקודות הדיקור באוזן
**אוריקולותרפיה** (באנגלית: **Auriculotherapy**) היא שיטה טיפולית מתחום הרפואה האלטרנטיבית אשר פותחה בצרפת בשנות ה-50 על ידי רופאים העוסקת בדיקור אפרכסת האוזן. **אוריקולותרפיה** גזורה מהמילה האנגלית *auricle* שמשמעותה "אפרכסת". השיטה מבוססת על תאוריה הגורסת כי האוזן מייצגת את שאר הגוף בתוכה. ההנחה כי איבר או אזור אחד בגוף מייצג את הגוף כולו נפוצה ברפואה הסינית, בדומה לאירידיולוגיה ורפלקסולוגיה, אולם טענה זו לא נתמכת על ידי ראיות מדעיות כלשהן.

על פי השיטה, ניתן באמצעות גירוי האוזן ודיקורה לאבחן ולטפל בכאבים ולרפאות שיבושים ביוכימיים בגוף. 

שיטת טיפול זו הייתה נפוצה בסין לפני 2500 שנה ומשם התפשטה לשאר מדינות המזרח, לארצות הברית ולאירופה. בשנת 1953 בליון דר' פול נוג'יה ראה סימנים כהים על אוזני מטופלים שהגיעו למרפאתו ואלו סיפרו לו שהיו אצל הגברת מרי שנחשבה למכשפה מפורסמת באותה תקופה שהייתה צורבת את האוזן עם ברזל חם, משם החל במחקר רפואי מעמיק עד שהסינים בשנת 1984 אימצו את הנקודות שהוא מיפה וזיהה. לפני טיפול אוריקולותרפיה יש לזהות את 313 הנקודות באפרכסת האוזן - שמייצגות, את כל אברי גוף האדם, הורמונים, וכן נקודות פונקציונליות, כל אוזן מטופלת בנפרד.

לטענת המטפלים בשיטה זו, האוריקולותרפיה יכולה לטפל במגוון בעיות רפואיות להבדיל מרפלקסולוגיה ניתן לטפל גם במחלות פנימיות כגון: מערכת השתן, בעיות עיכול, טחורים, בעיות עור, גמגום, הפסקת עישון, נשימה, חרדות, בעיות נפשיות, כאבי גב ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אוריקולותרפיה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אוריקולותרפיה** |

* מרפאה אוריקולרית בישראל
* איגוד הרפואה האוריקולרי

הערות שוליים
------------

1. ↑  acuwatch - The Skeptical Guide to Acupuncture History, Theories, and Practices
2. ↑  acupuncture - The Skeptic's Dictionary - Skepdic.com
3. ↑  "Battlefield acupuncture revisited".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph249397

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**רוסלן איברהים אבישוב** (באזרית: **Ruslan Abışov**; נולד ב-10 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן עבר אזרי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

אבישוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נפטצ'י באקו ובגיל 19 עלה לקבוצה הבוגרת. לאחר שבשלוש העונות הראשונות שלו שיחק בעיקר כמחליף, בעונת 2009/2010 הפך לשחק הרכב. ב-28 בנובמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-1 נגד קרבאך. אבישוב זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות בעונות 2010/2011 ו-2011/2012. בקיץ 2012 סיים חוזה בנפטצ'י וחתם בחזר לנצ'ראן לחצי עונה. ב-26 בפברואר 2013 עזב לראשונה את אזרבייג'ן וחתם ברובין קאזאן הרוסית לשנתיים וחצי. בקאזאן לא זכה לדקות משחק ולכן בקיץ 2014 הושאל לגבאלה עד לאמצע העונה. לאחר שהשתלב בגבאלה, החליט המועדון לרכוש את כרטיס השחקן של אבישוב. בקיץ 2015 חזר לקדנציה שנייה בחזר לנצ'ראן. ב-29 ביוני 2016 חתם באינטר באקו לעונה אחת. ב-12 בינואר 2017 חתם בנפטצ'י באקו עד לסיום העונה. ב-13 ביוני 2019 חתם לשנתיים בסבאך.

קריירה בינלאומית
----------------

לאחר שהציג יכולת טובה במדי נפטצ'י, אבישוב זומן לראשונה לסגל נבחרת אזרבייג'ן בסוף אוגוסט 2009. ב-5 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד פינלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ב-18 בנובמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד צ'כיה.

תארים
-----

נפטצ'י באקו
* אליפות אזרבייג'ן: 2010/2011, 2011/2012

אישיים
* השחקן האזרי של השנה: 2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוסלן אבישוב** בוויקישיתוף
* רוסלן אבישוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רוסלן אבישוב"**.
שלוש עיניות במרכז הראש של הפלכית, בין שתי עיניה
**עינית** (**ocellus** ברבים **ocelli**) או **עין פשוטה** היא איבר חוש הקולט אור וקיים לרוב בפרוקי-רגליים.

העינית מסוגלת להבחין בין אור לחושך אך איננה מסוגלת ליצור תמונה של המתרחש סביבה או אפילו להבחין בעצמים או בכיוון האור. לזחלים מסוימים יש איבר דומה בצידי הראש הנקרא Stemma. איבר חוש זה מתריע על סכנה בשל שוני גדול בכמות האור או מגלה מתי מתחלף היום בלילה לצורך ויסות הפעולה ההורמונלית של הגוף.

כיתמי עין
---------

מדוזות, כוכבי ים, ותולעים שטוחות נושאות את העיניים הפשוטות ביותר, כיתמי עין, בהם יש פיגמנט המפוזר אקראית, ללא מבנה נוסף כגון קרנית או עדשה. צבע האזור בבעלי חיים אלו הוא אדום או שחור.

לחלזונות וחשופיות רבים יש גם כן כיתמי עין, בקצה או בבסיס המשושים. אולם לכמה חלזונות ממשפחת Strombidae (אנ'), יש עיניים מורכבות בהרבה. 
לצדפות ענק ישנם כיתמי עין שמאפשרים לאור לחדור אל חלל הגלימה.

עינית גבית
----------

עינית גבית היא עינית רגישה לאור הנמצאת על צידו העליון של הראש. לרבות קיימים שלוש עיניות היוצרות משולש. הן מכיליות כמה תאים קולטי אור ומכוסות בקרנית. העינית הגבית לא מחליפה את העיניים המורכבות והיא קיימת בנוסף בכל החרקים בעלי עינית זו כגון חגבאים, דבוראים (נמלים, דבורים, צרעות), בחלק מהפשפשאים ועוד.

עינית צידית (Stemmata)
----------------------

בעבר המונח עינית (ocellus) כלל את כל סוג העיניים הפשוטות, היום נהוג להבדיל בין "עינית גבית" ocellus, מבנה הנמצא אצל חרקים בוגרים ונימפות ו"עינית צידית" (Stemmata ביחיד Stemma) אשר קיימות אצל זחלים בעלי גלגול מלא. אצל זחלים בעלי עיניות צידיות הן לרוב מופיעות בצידי הראש בקבוצה של 1-7 עיניות. מספר העיניות בקבוצה והסידור שלהן משמשות לעיתים לזיהוי טקסונומי.
עיניות צדדיות עשויות מתאים קולטי אור ומדוכים ונמצאות בצידי הראש. עיניות צידיות הן אמצעי הראייה היחידי בזחלים מסוימים של כמה מחלקות חרקים (פרעושים, דגיגי כסף, מניפתיים ועוד).

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Eye (invertebrate)". McGraw-Hill Encyclopedia of Science & Technology. 6. 2007. p. 790
2. ↑  Murphy, Richard C. (2002). Coral Reefs: Cities Under The Seas. The Darwin Press, Inc.. מסת"ב 0-87850-138-X.
3. ↑  Chapter 184 - Ocelli and Stemmata
**עינפזיים** (שם מדעי: *Chrysopidae*) היא משפחת חרקים מסדרת ארינמלאים, אחידים מאוד בצורתם. בעלי גלגול מלא. המשפחה מונה כ-1,350 מינים. הם נקראים גם ארינמלאים ירוקים. תפוצתם כלל עולמים. בארץ ישראל מצויים כ-20 מינים, חלקם שכיחים מאוד.

הבוגרים ירוקים או חומים, ולהם עיניים מבריקות מוזהבות. אורך גופם 6–30 מ"מ. המחושים חוטיים, ולרוב ארוכים מן הכנפיים הקדמיות. הגוף והכנפיים אינם שעירים.

העינפזיים ניזונים מצוף ומטל דבש שמפרישות כנימות וציקדות. מינים אחדים הם טורפים.

הנקבות מטילות את ביציהן יחידות או בצברים. הביצים נישאות על זירים מוארכים. הזירים נוצרים מהתקרשות טיפת ריר המופרשות עם כל ביצה, לאחר שהנקבה נגעה בקצה בטנה במצע ההטלה (עלה, ענף או אבן) ומשכה את בטנה כלפי מעלה.

הזחלים שונים מאוד זה מזה בצבעיהם. מבנה גופם מוארך תמיד ותנועתם זריזה. לזחלים של מינים רבים נודעת חשיבות כלכלית חיובית (עינפז ירוק לדוגמה), שכן הם טורפים יעילים של מזיקי חקלאות, כגון: כנימות עלים, כנימות עש, ציקדות, פסילות, תריפסאים ואקריות.

זחל עינפז טורף כנימה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עינפזיים** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Chrysopidae** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286320105171
* GND: 4154663-5
* LCCN: sh85025448

 |
**עט חלל** (באנגלית space pen) הוא עט המסוגל לכתוב בתנאי חוסר כבידה וטמפרטורה קיצוניים ביותר. לכתוב במהופך, בחלל, ומתחת למים.

היסטוריה
--------

במהלך המשימות הראשונות שלהם, נאס"א השתמשה בעפרונות מכניים (הקרויים גם עפרונות חודים), לדוגמה פרויקט ג'מיני, שבו נאס"א הזמינה 34 עפרונות, במחיר של 4382.50$ (128.89$ ליחידה). אנשים תמהו על המחיר העצום, וגם נאס"א החליטה שזה יקר מידי. באותו זמן אדם בשם פאול פישר החליט לבנות עט כדורי שיכול לכתוב בחלל, מתחת למים, ולשרוד בטמפרטורות קיצוניות. הפרויקט היה ללא מימון נאס"א, החברה של פישר השקיעה מיליון דולר בפיתוח העט, ולאחר מכן החברה רשמה פטנט ופנתה לשוק. בשנת 1965 ניסה פישר למכור את העטים שלו לנאס"א אך רק בשנת 1967 נאס"א קיבלה את ההצעה.

עט החלל פישר הוא עט כדורי במרקם ג'ל ובלחץ גז שהופך לדיו רק במגע עם נייר. הוא עובד במגוון רחב של תנאים כמו ללא כוח הכבידה, בוואקום ובטמפרטורות קיצוניות. הדיו הטיקסוטרופי שלו לא משחרר כמות גבוהה של אדים בטמפרטורות רגילות או בלחץ נמוך. הדיו נלחץ החוצה על ידי חנקן דחוס בלחץ של כמעט PSI 35. הוא עובד בגובה של עד 3,800 מטר ובטמפרטורות של בין 35- ל-120 מעלות צלזיוס. הוא היה בשימוש של אסטרונאוטים רוסים ואמריקאים באפולו ובתוכנית מיר ומעבורות החלל.

ישנו מיתוס שמספר שבמרוץ לחלל בין רוסיה לארצות הברית, ארצות הברית השקיעה מיליון דולר כדי לפתח עט שכותב בחלל, ואילו הרוסים השתמשו בעיפרון. למעשה, הכתיבה בעיפרון יצרה מגוון בעיות טכניות כגון: זיהום אוויר משבבי העץ ואבקת הגרפיט שאף היו עלולים לגרום קצר חשמלי ברכיבים לו חדרו אליהם. לכן שני הצדדים עמלו קשות על פיתוח כלי כתיבה ללא הבעיות האלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עט חלל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עט חלל (באנגלית)
* העיפרון שלא היה שם: האמת על עט החלל שפותח לתוכנית אפולו. באתר סוכנות החלל הישראלית
* ניצן סדן, פאדיחה בין כוכבים: אגדת עט החלל והסנדוויץ' הכי יקר בהיסטוריה, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2018
* NASA's 'Astronaut Pen'
* The Fisher Space Pen
* Fisher Space Pen, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:22)
* The Truth About the Million-Dollar Space Pen, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:34)
* Fisher Space Pen a Closer Look, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 13:20)
* The Fisher Space Pen, an EDC standard: The Full Nick Shabazz Review, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:57)
* Space Pen - The Animation Movie, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:37)
**גילמורוזאורוס** (שם מדעי: *Gilmoreosaurus*; מילולית: "הלטאה של צ'ארלס ו. גילמור (אנ')") הוא סוג של דינוזאור אורניתופוד הקרוב להדרוזאוריים שחי באסיה של הקרטיקון לפני 96 מיליון שנה מזמננו במשך הקנומן.

המאובנים של הגילמורוזאורוס התגלו במונגוליה הפנימית שבסין בתצורת אירן דבאסו (אנ') וממצאים נוספים התגלו באוזבקיסטן. במראהו הדינוזאור מזכיר את הבקטרוזאורוס ממונגוליה ושניהם, למרות דמיונם להדרוזאורים, השתייכו לקבוצה קרובה - דמויי הדרוזאורים.

סוג זה שתואר ב-1979 בידי מייקל ברט-סורמן הגיע לאורך של 6.2 מטרים ולמשקל מוערך של 1.2 עד 3.6 טונות בקירוב. פיו היה שטוח ורחב כמו מקור ברווז והיה חסר שיניים קדמיות אלא שורת שיניים טוחנות מאחורי הלחיים. ייתכן שהיה בעל איבר תהודה כלשהו מעל הלסת העליונה. הוא הילך על ארבע רגליים, אך היה יכול לנוע על שתיים כדי לרוץ מהר, משתמש בזנבו הארוך ליציבה. על חלק מהמאובנים התגלו גידולים סרטניים, מהם כנראה מתו בעליהם.

הוא התקיים לפני 96 מיליון שנה במזרח אסיה במישורי הצפה שכיסו את מונגוליה ואוזבקיסטן. לצידו נמצאו דינוזאורים כמו הבקטרוזאורוס ומספר תרופודים כמו גיגנטורפטור, תריזינוזאוריים והטורף הגדול אלקטרוזאורוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גילמורוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**וישטספה** (**Vishtaspa**; נולד סביב 570 לפנה"ס) הידוע בשמו היווני **היסטספס** (Ὑστάσπης / Hystaspes) היה אחשדרפן פרסי האחראי על באקטריה (Bactria) ועל פרסיס (Persis), ואביו של דריווש הראשון (מלך פרס לאחר כנבוזי השני).

כבנו של ארסמס (אנ'), היה היסטספס חבר בית המלוכה האחמני. הוא היה הנציב של פרסיס תחת שלטונו של כנבוזי השני וכנראה גם תחת שלטונו של כורש הגדול. הוא ליווה את כורש במסעו נגד מסגתה (Massagetae), אך נשלח חזרה לפרסיס. שם נדרש להשגיח על דריווש בכורו, שכורש חשש כי הוא עומד למרוד בו בעקבות חלום שחלם.

חוץ מדריווש, היו להיסטספס שלושה בנים נוספים, ארטבנוס (Artabanus), ארטנס (Artanes), וארטפרנס (Artaphernes), ובת.

ההיסטוריון הרומי אמיאנוס מארקלינוס הכתיר אותו כראש המאגים שהיו מאמיני הזורואסטריות. הוא גם תיאר כיצד למד בהודו תחת הברהמינים.

שמו של היסטספס אף מופיע בכתובות בפרספוליס.

לקריאה נוספת
------------

* היסטפס במילון הביוגרפיות והמיתולוגיות היווניות והרומיות של ויליאם סמית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 99005722
* GND: 124741940
* ISNI: 0000 0004 9115 678X
* VIAF: 402149106378168492915
* WorldCat (עם VIAF): 402149106378168492915

 |
**הרכבת התחתית של ריו דה ז'ניירו** (בפורטוגזית: **MetrôRio**), היא רשת תחבורה מהירה המשרתת את העיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל.

הקו נחנך ב-5 במרץ 1979, והורכב מחמש תחנות הפועלות בקו אחד. המערכת מכסה כיום סך של 58 קילומטרים, משרתת 41 תחנות, ומחולקת לשלושה קווים. לרכבת יש את נפח הנוסעים השני בגודלו מבין מערכות המטרו בברזיל, אחרי הרכבת התחתית של סאו פאולו.

היסטוריה
--------

ריו דה ז'ניירו היא העיר השנייה בגודלה בברזיל ואטרקציית התיירות הפופולרית ביותר במדינה. לאחר 1950 גדל באופן דרמטי מספר כלי הרכב המנועיים בכבישים. ריו דה ז'ניירו שוכנת באזור הררי, בין ההרים והאוקיינוס האטלנטי. הנוף של העיר הוא מאוד לא אחיד, מה שהופך את הנסיעה ברכב או באוטובוס למשימה שלוקחת זמן רב ברחובות הצרים. בתחילת שנות ה-60, פקקי תנועה, זיהום וערפיח הפכו לבעיה רצינית בעיר. כדי להתגבר על הבעיות הללו, החליטו רשויות התחבורה המקומיות לבנות את הרכבת התחתית.

ב-14 בדצמבר 1968 הוקמה חברת המטרו של ריו דה ז'ניירו. ב-23 ביוני 1970 החלו עבודות הבנייה. מ-1971 עד 1974, עקב מחסור במשאבים, הופסקו עבודות הבנייה והתחדשו רק שנה לאחר מכן. המטרו של ריו דה ז'ניירו החל לפעול במרץ 1979, כאשר בתחילה היו רק חמש תחנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרכבת התחתית של ריו דה ז'ניירו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של ריו דה ז'ניירו
**הרכבת התחתית של צ'ליאבינסק** (ברוסית: **Челябинский Метрополитен**) היא מערכת של רכבת תחתית עתידית בעיר צ'ליאבינסק, הנמצאת ברוסיה. נחזתה בשנות ה-60 של המאה ה-20. בנייתו של הקו הראשון החלה ב-1992. בשנת 2021 הוחלט לבטל את הפרויקט.

אחרי שהפרויקט סבל ממספר בעיות פיננסיות בשנות ה-90 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, שלוש התחנות הראשונות תוכננו להיפתח בשנת 2007. אחר כך, הפתיחה נדחתה ל-2010. ב-2007, הוחלט כי הקו הראשון ייפתח בשנת 2014, וכעת מתוכננות 4 תחנות במקום שלוש. מפני שבעיות המימון התמשכו, תאריך הפתיחה נדחה שוב. נכון ל-2020, תאריך פתיחה מדויק לא ייתכן לפני 2025.

בפברואר 2010, נבנו 3.6 קילומטרים של מנהרות, מתוך תכנון כולל של 5.7 קילומטרים. ב-2017, ראש חברת הבנייה של הפרויקט דיווח כי תחנה אחת, טורוגובי צנטר כ-70% מוכנה ושלוש התחנות האחרות עוד לא נבנו.

קווים ותחנות
------------

התוכניות הנוכחיות כוללות את פתיחתן של ארבע תחנות מטרו ודפו.

רשימת התחנות המתוכננות:

* קומסומולסקאיה פלושאד (כיכר קומסומולסקאיה)
* פלושאד רבולוציי (כיכר המהפכה)
* טורוגובי צנטר (מרכז סחר)
* פרוספקט פובדי (שדרות הניצחון)

אורכן הכולל של המנהרות יהיה 5.7 קילומטרים, עם תוספת של מסילה באורך קילומטר לדפו.

בנובמבר 2011 הסתיימה בניית המבנה של התחנה הראשונה (של תחנת כיכר קומסומולסקאיה).

### תוכניות עתידיות

התוכניות העתידיות כוללות הרחבת הקו הראשון מזרחה, למפעל הטרקטורים של צ'ליאבינסק (תחנה אחת) והרחבת הקו מערבה (שלוש תחנות).

שני קווים נוספים מתוכננים להיבנות מצפון לכיוון דרום-מזרח ומצפון-מזרח העיר לדרום-מערב. תאריך התחלת הבנייה וההוצאה לפועל של התוכניות הללו לא הוגדר.

מימון הפרויקט
-------------

במרץ 1998 לפני משבר הרובל (1998), פיוטר סומין, מושל מחוז צ'ליאבינסק בזמנו, קרא לפרויקט הרכבת התחתית בצ'ליאבינסק כאחד החשובים ביותר במחוז. חברות בנייה לקו בפיגורים בתשלומים וחובות מיסים לממשלה, הציעו לה לבנות את הרכבת התחתית כתחליף לחוב. לכן, הפרויקט בעצם מומן על ידי חובות המיסים של חברות הבנייה לממשלה. כיום, הפרויקט ממומן ביחד על ידי חברות הבנייה והממשלה, ועל ידי עיריית צ'ליאבינסק, העלות המשוערת של הפרויקט היא 40 מיליון דולר לשנה.

ב-2018, הממשלה שיערה שכדי להשלים את הפרויקט יידרש סכום של 80 מיליון רובל, בנוסף על 11 מיליון רובל שהרשויות השקיעו כבר.

גלריה
-----

  

* אתר בנייה של הפרויקטאתר בנייה של הפרויקט
* מפה של הרכבת התחתית המתוכננת, הקו הראשון שנמצא בבנייה מסומל בצבע האדום, שאר הקווים רק נמצאים בתוכניות עתידיות.מפה של הרכבת התחתית המתוכננת, הקו הראשון שנמצא בבנייה מסומל בצבע האדום, שאר הקווים רק נמצאים בתוכניות עתידיות.
* הדמיית התחנותהדמיית התחנות
* מכונת הכרייה של הקומכונת הכרייה של הקו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרכבת התחתית של צ'ליאבינסק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של צ'ליאבינסק
**ארמן גטי** (בצרפתית: **Armand Gatti**;‏ 26 בינואר 1924, מונטה קרלו – 6 באפריל 2017, סן מדנה ליד פריז) היה במאי, משורר, תסריטאי ועיתונאי צרפתי.

קורות חייו
----------

ארמן גטי נולד במונטה קרלו למשפחה ממוצא איטלקי.

בשנת 1941 הוא עזב את בית הספר בה למד לאחר שכתב סאטירה על המורה. ב-2 במרץ 1942 נפטר אביו אוגוסט כתוצאה ממכות במהלך שביתה של אספני האשפה.

בשנת 1943 ארמן גטי נעצר בטרנאק ונידון למוות. לאור גילו הצעיר הוא קיבל חנינה והועבר לבורדו שם היה עובד כפייה בבניית בסיס הצוללות. הוא הועבר להמבורג ונמלט. בשנת 1944 ו-1945, הוא היה צנחן בשירות האווירי המיוחד (SAS) והשתתף בקרב על הולנד. בנובמבר 1945 ארמן גטי השתחרר מהצבא.

בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 ארמן גטי התגורר בקומונה של אמנים צרפתים שכללה בין היתר איוואן אודואר, ג'ורג' ארנו ומישל טורניה. 

הוא עבד כעיתונאי, כתב את המחזה הראשון שלו ובשנת 1961 ביים את סרטו הראשון L'Enclos. הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן.

בשנת 1957 ארמן גטי קיבל פרס על המחזה Le Poisson noir.

בשנת 1961 סרטו הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה וזכה לפרס הכסף על הבימוי. בשנת 1963 סרטו היה מועמד לפרס ראשון בפסטיבל הקולנוע בקאן.

הוא המשיך לביים עד לשנות ה-80 של המאה ה-20.

בשנת 1999 הוענק לארמן גטי אות לגיון הכבוד ובשנת 2004 הוא התקבל למסדר האמנויות והספרות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ארמן גטי

* ארמן גטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ארמן גטי, באתר AllMovie (באנגלית)

* ארמן גטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* ארמן גטי, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007314079205171
* BIBSYS: 90233606
* BNE: XX1281752
* BnF: cb11904288m (data)
* CiNii: DA04989506
* GND: 11853775X
* ISNI: 0000 0001 2276 0658
* LCCN: n50016009
* NKC: ola2003193671
* NLA: 35115244
* NTA: 070492743
* RERO: 02-A003282567
* RKD: 281246
* SNAC: w6vm5qr7
* SUDOC: 026883694
* VIAF: 7390545
* WorldCat: lccn-n50016009

 |
**דייזי דאורה** (בגרמנית: **Daisy D'ora**; ‏26 בפברואר 1913 – 12 ביוני 2010) הייתה שחקנית גרמנייה.

ביוגרפיה
--------

דאורה נולדה בפוטסדאם למשפחה אריסטוקרטית (Daisy Freiin von Freyberg zu Eisenberg), באותם זמנים לא היה מקובל שבני אצולה לוקחים חלק בתעשיית הבידור ולכן אימצה את שם הבמה דאורההיא התחילה את הקריירה הקולנועית שלה ב-1929 ששיחקה בסרט "תיבת פנדורה" המבוסס על מחזה מאת פרנק ודקינד שזכה להצלחה רבה ובאותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "הנעורים" ותפקיד קטן בסרט "לילה הונגרי", ב-1930 שיחקה בקומדייה "רק בריין".

ב-1931 נבחרה למיס גרמניה בטקס שנערך בבית מלון בברלין, היא ייצגה את גרמניה בתחרות היופי הבינלאומית, שם הגיעה לאחד המקומות הראשונים.

היא נישאה לפוליטיקאי חבר המפלגה הנאצית אוסקר שליטר, היא הרבתה להתלוות אליו במהלך ביקוריו הדיפלומטיים, לזוג נולדו שני ילדים, בן, אלכסנדר ובת, מריון שליטר פון קראם (1933-1984).

ב-1955 גרמה דאורה לתקרית דיפלומטית בעת ששימש בעלה כשגריר בפועל בלונדון, כאשר במהלך קבלת פנים אותה ניהלה בשגרירות התייחסה לבריטניה כאל ארץ אויב של מדינתה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דייזי דאורה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דייזי דאורה, באתר AllMovie (באנגלית)
* דייזי דאורה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דייזי דאורה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* Dominik Bardow, "Hitler war kein guter Klavierspieler". *Tagesspiegel*. 14.2.2010
* "Great Britain: Just Daisy". *Time Magazine*. January 17, 1955

הערות שוליים
------------

1. ↑  דייזי דאורה-אצולה בתחפושת, באתר www.dw.com (באנגלית)
2. ↑  כשמלכת יופי עוסקת בדיפלומטיה. *חרות*, 5 בינואר 1955

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 139584056
* LCCN: no2008107876
* VIAF: 21959634
* WorldCat: lccn-no2008107876

 |
הגדרה היסטורית של מיל ימי
השוואה ויזואלית בין קילומטר, מיל יבשתי ומיל ימי
**מיל ימי** או **מייל ימי** הוא יחידת מידה לאורך הנמצאת בשימוש נרחב למטרות ספנות ותעופה.

המיל הימי הבינלאומי מוגדר כשווה ערך ל-1,852 מטרים (מיל יבשתי הוא כ-1,609 מטר).

הגדרה זו התקבלה ב-1929 על ידי הכנס הבינלאומי המיוחד להידרוגרפיה שנערך במונקו. 

ב-1954 אומצה ההגדרה גם על ידי ארצות הברית, שעד אז גם בה וגם בממלכה המאוחדת (שם נקבעה היחידה לראשונה) היה ערכו של המיל הימי 6,080 רגל, או 1,853.184 מטר.

מיל ימי הוא חלק הדקה של זווית מהיקף כדור הארץ, וכך הוגדר בעבר. כדור הארץ איננו כדור מושלם, ולכן בקרבת הקטבים עשוי ערך זה להשתנות בכמה מטרים.

למטרות ניווט, ההגדרה הקודמת עדיין בשימוש נרחב. אורך דקה של זווית של קשת של קו רוחב נמצאת בכל המפות הימיות וניתן להשתמש בה כמייצגת מיל ימי אחד באותה מפה.

מקובל להשתמש עבור מיל ימי בקיצור nm, שבא מן הביטוי האנגלי למיל ימי (nautical mile), אם כי לקיצור זה יש גם משמעות אחרת (ננומטר). על אף שהקיצור nm שייך לשתי יחידות אורך שונות, יש בלבול מועט ביניהן, כיוון שמשתמשים בהן בהקשרים שונים לגמרי, ומפרידים ביניהן 12 סדרי גודל (מיל ימי = 1,852 מיליארד ננומטר).

עשירית מיל ימי היא כבל.

קשר הוא יחידת מהירות המבטאת מיל ימי אחד בשעה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מיל יבשתי** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מיל ימי** |

* מיל ימי מהאתר "שער לים"
**מיכלישקי** (בבלארוסית: **Міхалішкі**, בפולנית: **Michaliszki**, ביידיש: **מיכאַלישאָק**, בליטאית: **Mikailiškės**, מיקאילישקס) היא עיירה קטנה במחוז גרודנו שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. הסופר אבא גורדין נולד במיכלישקי ובילה בה את ילדותו המוקדמת.

תולדות היישוב
-------------

מיכלישקי נזכרת לראשונה בשנת 1518, ובמשך שנים רבות הייתה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1922 נכללה בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי מיכלישקי
--------------

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-140 משפחות יהודיות, רוב תושביה, והתקיימו בה פעילות ציונית ובית ספר עברי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

ב-24 ביוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו עד מהרה גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה וגיוס לעבודות כפייה.

בסוף אוקטובר 1941 ריכזו הליטאים את כ-1,500 יהודי העיירה וסביבתה בגטו מגודר וסגור שהוקם בה, בו נצטוו היהודים להעביר לשלטונות סכומי כופר גבוהים. כתוצאה מרעב ומגיפות ששררו בגטו, מתו רבים מיושביו.

במרץ ובאפריל 1943 חוסל גטו מיכלשקי. חלק מיושביו שולחו לגטו וילנה, חלקם למחנות עבודה ליד קובנה, וחלקם הועברו ישירות לפונאר. מספר מיושבי הגטו שהצליחו להימלט ליערות הצטרפו לפרטיזנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכלישקי** בוויקישיתוף
* מיכלישקי (Michaliszki), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "מיכלישקי", באתר השטעטל הווירטואלי
* "מיכלישקי", באתר JewishGen (באנגלית)
* אלז'בייטה רויובסקה ומרטין דין (אנ'), מיכלישקי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1092–1094), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011911571805171

 |
**הבנק המרכזי של הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה** (בקוריאנית: **조선민주주의인민공화국중앙은행**) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של קוריאה הצפונית, האחראי על הנפקת המטבע של המדינה, וון צפון-קוריאני.

הבנק הוקם בתאריך 6 בדצמבר 1947, והוא כפוף להוראות הקבינט של קוריאה הצפונית.

הבנק המרכזי מפעיל למעלה מ-220 סניפים ברחבי קוריאה הצפונית, וכן מנפיק כרטיס חיוב עצמאי בשם **צ'ונסונג** (Chŏnsŏng).

נשיא הבנק החל משנת 2014 הוא קים צ'ון ג'יון, אשר החליף את פאק ריונג-צ'ון.

היסטוריה
--------

ב-15 בפברואר 1946, בתקופת הכיבוש הצבאי הסובייטי בקוריאה (לאחר תום מלחמת העולם השנייה ותום תקופת הכיבוש היפני בקוריאה), הכריזו השלטונות הסובייטים על הקמת הבנק המרכזי של קוריאה הצפונית, שאמור היה להיות תחת שליטת הצבא הסובייטי. עם זאת, הבנק נכשל בהשגת מטרותיו בתקופה זו, כאשר ועדת המעבר הצפון-קוריאנית (שנועדה לקבל את השליטה במדינה עם תום תקופת הכיבוש הסובייטי) בחרה שלא לשתף פעולה עם הבנק, ובמקום זאת להשתמש בשירותיו של בנק החקלאים, שפעל במדינה בתקופה זו.

ב-6 בדצמבר 1947, ובמסגרת רפורמה כלכלית מקיפה, אוחד בנק החקלאים עם הבנק המרכזי, במטרה להבטיח פיקוח צמוד יותר מטעם ועדת המעבר הצפון-קוריאנית על המצב המוניטרי במדינה.

ראו גם
------

* כלכלת קוריאה הצפונית
* וון צפון-קוריאני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבנק המרכזי של קוריאה הצפונית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frank, Ruediger (6 באפריל 2017). "Consumerism in North Korea: The Kwangbok Area Shopping Center". *38 North*. U.S.-Korea Institute, Johns Hopkins University School of Advanced International Studies. נבדק ב-10 באפריל 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "State leadership bodies elected". *The Pyongyang Times*. 12 באפריל 2014. נבדק ב-3 בדצמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "North Korean Economy Watch & Central Bank".
4. ↑  McCune, George M. (2007). *Korea Today*. READ BOOKS. p. 193. ISBN 978-1-4067-2764-7.
5. ↑  McCune, 2007, p. 195.