recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דוד וייסמן** (נכתב גם כ"**ויסמן**"; נולד ב-17 בנובמבר 1942) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה.

ביוגרפיה
--------

וייסמן נולד בתל אביב. כשהיה בן 9, עברה משפחתו לרמת גן. התאמן בקבוצת "ברית מכבים עתיד" בהדרכתם של נחום בוך וד"ר אבוני מהונגריה. בשנת 1960 התגייס ויסמן לצה"ל. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת גולני. לאחר השחרור, טס לווינה כדי לעבוד במפעל המשפחתי למברשות. הוא הצטרף למחלקת השחיה של הכח וינה בשחייה.

### קריירת שחייה

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה באוקטובר 1960, זכה וייסמן בכל 3 מדליות הזהב במשחי החופשי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.2 דקות, לפני יצחק לוריא מהפועל גבעת ברנר (1:01.5 דקות) ועוזי בק ממכבי חיפה (1:01.6 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לנוער של 4:52.6 דקות, לפני דניאל פרוכטר מהפועל גוש זבולון (4:56.5 דקות) ולפני אברהם מלמד מהפועל גוש זבולון ודני קרפן חברו לקבוצה (4:58.1 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 20:06.3 דקות, לפני דניאל פרוכטר (20:24.4 דקות) ודני קרפן (20:24.7 דקות). שבוע לאחר מכן, הוא זכה במשחה המסורתי ל-3 ק"מ משבי ציון לנהריה בתוצאה המהירה ביותר למשחה זה של 42:35.0 דקות.

באוקטובר 1961 בשל מחלוקת על השתתפותו באליפות של דייוויד קרצקי, שחיין יהודי אמריקאי, פרשו שחייני הפועל מאליפות ישראל בשחייה. באליפות עצמה זכה וייסמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשחייה איטית מכוונת של 5:21.2 דקות, לפני דני קרפן (5:21.4 דקות) ודוד קרצקי (5:23.6 דקות) ובמדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי, אחרי עוזי בק ממכבי חיפה (1:03.0 דקות).

  

בעשור השני של המאה ה-21 מתגורר וייסמן ברמת גן ומוסיף לשחות מדי יום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד וייסמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  כ. עמוס, קרבות מרתקים בתחרויות השחיה, מעריב, 16 באוקטובר 1960
2. ↑  שלמה מוזר, שחייני הפועל גוש-זבולון זכו באליפות ישראל, דבר, 16 באוקטובר 1960
3. ↑  2 שיאי שחיה לנוער ב-800 ו-1500, דבר, 9 באוקטובר 1960
4. ↑  וייסמן ניצח במשחה ל-1500, למרחב, 9 באוקטובר 1960
5. ↑  שחייני ב.מ.ע זכו במשחה שבי ציון-נהריה, דבר, 23 באוקטובר 1960
6. ↑  במקום אליפות שחיה - שערוריה, מעריב, 15 באוקטובר 1961
**דוד הרץ** (בהונגרית: **Herz Dávid**; אדוני, 9 במרץ 1844 – בודפשט, 7 ביולי 1931) היה צייר יהודי-הונגרי, מורה לציור, מנהל בית ספר. אביו של השופט והיסטוריון הספרות בודוג הלמי.

ביוגרפיה
--------

הרץ נולד במשפחה יהודית שאין עליה פרטים נוספים. משנת 1861 למד באקדמיה לאמנויות יפות (וינה) ומגיל עשרים ושתיים עבד כמורה לציור במכללה הקלוויניסטית של העיר פאפה ובבית הספר הממלכתי חטיבת הביניים לבנות במשך חצי מאה. בשנים 1895 עד 1909 היה מנהל בית הספר למלאכה ותעשייה במקום. הוא היה ידוע כצייר דיוקנאות המשמעותי ביותר בתחילת המאה העשרים, אך הוא צייר גם ציורי מזבח רבים, נופים וטבע. בשנת 1881 עיצב תפאורות ווילונות לתיאטרון של פאפה. ציורי התקרה (פרסקו) של הכנסייה הבנדיקטינית בפאפה הם גם בין יצירותיו. רבים מציורי הקיר שלו עיטרו את בית הלוויות של בית הקברות היהודי הישן בפאפה אך אלה נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה. משנת 1885 הוא השתתף עם ציוריו גם בתערוכות רבות בבודפשט. אשתו הייתה אטלקה גוטליב.

קברו נמצא בבית הקברות היהודי פרקשרט בבודפשט.

יצירותיו (מבחר)
---------------

### דיוקנאות

* ז'ולט באוטי
* אישטוואן בוצ'ור
* הרוזן מוריץ אסטרהאזי
* פאל אסטרהאזי
* פרנץ פניוושי
* שאנדור הגדוש
* לאיוש איהאס
* קארוי יוקאי
* דניאל אושבאט
* קלמן סאל
* אישטוואן טיסה

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון אמנות. בודפשט, 1965–1968
* לקסיקון יהודי הונגרי. פטר אויווארי. 1929. גישה מקוונת
* יוז'ף פלטינוס: חטאי הבונים החופשיים. מהדורה 4. בודפשט, 1938–1939.
* לקסיקון ביוגרפי של מחוז וספרם. עורך ראשי. בלה וארגה. וספרם, האספה הכללית של הרשויות המקומיות של מחוז וספרם, 1998.
פירוש נוסף ערך זה עוסק במלך בספר בראשית. אם התכוונתם לרב-הטבחים של נבוכדנצר בספר דניאל, ראו אריוך (דניאל). למתרגמת ישראלית, ראו ג. אריוך.
אברהם מביס את ארבעת המלכים, איור מאת אנטוניו טמפסטה משנת 1613
**אַרְיוֹךְ** מלך אֶלָּסָר נזכר בתנ"ך בספר בראשית, ספר בראשית, פרק י"ד כאחד ממלכי קואליציית ארבעת המלכים שהוקמה יחד עם אמרפל מלך שנער, כדרלעמר מלך עילם ותדעל מלך גוים, למטרת דיכוי מרד של חמשת מלכי כיכר הירדן, שכרתו ביניהם ברית על מנת למרוד במלכי מסופוטמיה.

במקרא
-----

 ערך מורחב – **מלחמת ארבעת המלכים את החמישה**  

ארבעת המלכים, בהנהגת כדרלעומר, באו לכנען כדי להכניע את מלכי כיכר הירדן שמרדו בכדרלעומר. בדרכם הכו בעמים נוספים: רפאים, זוזים, חורים, עמלקים, ואמורים. במלחמתם כנגד חמשת מלכי כיכר הירדן הכניעו ארבעת המלכים את המורדים, שבו מהם שבי רב ובזזו את כל רכושם. בדרכם צפונה אל ארצותיהם רדף אחריהם אברהם, ובאזור דמשק השיג אותם, הביסם, והשיב את השבויים והרכוש למלכי כיכר הירדן.

במחקר
-----

### מקור שמו

מקור השם אריוך הוא חורי, והוא דומה מבחינה לשונית לשמות הנזכרים בתעודות ממארי. השם אינו שכיח ומופיע פעמים אחדות בכתבי היתדות. השם אריוך מופיע גם בספר דניאל ותפקידו רב הטבחים של נבוכדנצר. יש חוקרים שמזהים את אריוך עם וארד-סין, אחיו של רים-סין הראשון, אשר נודע גם כ**ארי-אקו** (Eri-aku).

לדעת ההיסטוריון רן צדוק, מקור השם הוא פרסי.

### זיהויה של אלסר

יש המזהים את אֶלָּסָר עם לרסה, ממלכה שהתקיימה בעיר זו בתחילת האלף השני לפני הספירה וממוקמת בחלק הדרומי של מסופוטמיה, ויש כאלה המזהים את אלסר עם אל-נצורה הקרובה לחרן.

יוסף בן מתתיהו, בספרו קדמוניות היהודים, גורס כי אריוך היה אחד משרי הצבא של האשורים. בן מתתיהו מתאר כיצד בזזו ארבעה שרי צבא אלה את סוריה והגיעו לאזור סדום כדי להילחם עם מלכי כיכר הירדן אשר מרדו באשור.

בדברי חז"ל
----------

הרמב"ן בפירושו לספר בראשית מביא מדרש, לפיו כל אחד מארבעת המלכים רומז לאחת מהאימפריות הגדולות שיקומו בעולם: לפי מדרש זה, רומזת "אלסר" לממלכת מדי.

האמורא שמואל מוזכר בתלמוד הבבלי בכינוי "אריוך", והתוספות מבארים שם כי כיוון שהיה שמואל נחשב כמלך מחמת בקיאותו ופיקחותו הגדולה, קראוהו "אריוך" שהוא שמו של מלך המוזכר במקרא.

ראו גם
------

* אמרפל
* כדרלעומר
* תדעל

לקריאה נוספת
------------

* צבי אדר, **ספר בראשית: מבוא לעולם המקראי**, תל אביב, ב. צ'יריקובר-מוציא לאור, 1971, עמ' 47 - 44.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנחס ארצי, **עולם התנ"ך: בראשית**, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 103.
2. ↑  ‏*Myths of Babylonia and Assyria - The Golden Age of Babylonia*.
3. ↑  רן צדוק, **עולם התנ"ך: דניאל**, תל אביב, דוידזון עתי, 1997, עמ' 33.
4. ↑  פנחס ארצי, **עולם התנ"ך: בראשית**, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 104.
5. ↑  יוסף בן מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, ירושלים, מוסד ביאליק, 2002, עמ' 19.
6. ↑  פרק י"ד, פסוק א'.
7. ↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ג, עמוד א': "וכן תרגמה אריוך בבבל. אריוך מנו? שמואל".
**שרפת בתי היהודים בבורשה** התרחשה ב-4 ביולי 1930 בעיצומו של מסע אנטישמי שערכה במקום התנועה הלגיונרית. בשרפה נהרס מרכז העיר בורשה ברומניה ונשרפו 128 בתי יהודים, 4 בתי כנסת, בית מרקחת ובית הדואר. השרפה פרצה בו זמנית מחמישה מוקדים שונים וארכה שלוש שעות. היהודים טענו שהשרפה הוצתה על ידי האנטישמיים והאנטישמיים טענו שהיהודים הציתו את בתיהם באמצעות פצצות ורימונים כדי להאשים אותם.

בעקבות השרפה עצרו הז'נדרמים הרומנים 11 לגיונרים ובהם הכומר האורתודוקסי יואן דומיטרסקו, מי שהיה לאחר מכן המזכיר הכללי של התנועה הלגיונרית. העצורים זכו לביקור תמיכה של הנהגת התנועה הלגיונרית ובראשה קורנליו זליה קודריאנו. השרפה והמשפט זכו לסיקור עיתונאי נרחב ברומניה ומחוץ לה, והיהודים טענו שהשלטון מנסה לטשטש את האירוע. למשפט הובאו 250 עדים נוצרים ומאה עדים יהודים. המשפט נערך בסיגט, אך לאחר שהגיעו למקום סטודנטים רבים מתומכי קורנליו זליה קודריאנו, החליט ראש העירייה להעביר את ניהול המשפט לסאטו מארה. הרופא היהודי של העיר הודה בעדותו שהשרפה פרצה מביתו בגלל רשלנות וכל הנאשמים זוכו פרט לאחד שנקנס ב-5,000 לאי.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודי בורשה בלי גג לראשם, דואר היום, 20 באוגוסט 1930
* מזועות רומניה, דואר היום, 24 באוגוסט 1930
* Incendiul din 4 iulie 1930, a cutremurat Borșa (ברומנית)
* Mişcarea Legionară din Maramureş. Cum au incendiat legionarii casele evreilor din Borşa (ברומנית)
**ליונל אינגימאה** (בנאורית: **Lionel Rouwen Aingimea**; נולד ב-2 בספטמבר 1965) הוא פוליטיקאי ועורך דין נאורי, שכיהן כנשיא נאורו בין 27 באוגוסט 2019 ל-28 בספטמבר 2022.

קריירה
------

אינגימאה נולד בנאורו, הוא למד משפטים באוסטרליה ועבד בארגון חוץ ממשלתי אוסטרלי. לאחר מכן הוא עבד בסנגוריה הציבורית באיי מרשל ומשם עבר לעבוד כמרצה למשפטים באוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט.

אינגימאה ניסה להיבחר לפרלמנט הנאורי בשנת 2013 אך כשל לבניסיונו זה. לאחר הבחירות הוא הצטרף לממשלתו של הנשיא המכהן, בארון ואקה, כמזכיר בתחום המשפטים.

בבחירות שהתקיימו לפרלמנט בשנת 2016 נבחר אינגימאה בהצלחה ומונה לסגן שר הצדק והגבולות תחת דייוויד אדנג. הוא נבחר מחדש בשנת 2019 לפרלמנט, בבחירות בהן הנשיא המכהן, בארון ואקה, הפסיד את כיסאו. הפרלמנט בחר את אינגימאה להיות נשיא נאורו החדש ברוב מוחלט של 12:6.

בעקבות הבחירות לנשיאות שנערכו ב-28 בספטמבר 2022, הוחלף אינגימאה על ידי ראס קון (אנ'), ומונה לסגן יו"ר הפרלמנט של נאורו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליונל אינגימאה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nauru Parliament picks lawyer Lionel Aingimea for president, דידאבליו, 2019
2. ↑  Lionel Rouwen Aingimea elected President of Nauru, פסיפיק מדיה נטוורק, 27 באוגוסט 2019
**דיוויזיית הטנקים השלישית** (ביפנית: **戦車第3師団**) הייתה דיוויזיית שריון של הצבא היפני הקיסרי אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה 1942, במונגוליה הפנימית. ונקראה בתחילה בריגדת השריון ה-1, והיא כללה ארבעה רגימנטים משוריינים: ה-1, ה-3, ה-5 וה-9. בהמשך צורף לבריגדה רגימנט נוסף של חיל רגלים ממוכן (ה-1), ולפיכך היא שודרגה למעמד דיוויזיה. הדיוויזיה הוצבה בנינג'אן שבצפון מנצ'וקוו, והיא הייתה כפופה לארמייה האזורית צפון-סין אשר הייתה חלק מחיל המצב במונגוליה. משימתה של הדיוויזיה הייתה אבטחת הגבול עם ברית המועצות. באפריל 1944 השתתפה הדיוויזיה במבצע איצ'י-גו. ביוני הועבר אחד הרגימנטים של הדיוויזיה לארמייה האזורית השמינית ברבאול ורגימנט נוסף הועבר לארמייה האזורית ה-17 בסיאול. יחידות הדיוויזיה נאבקו כנגד הצבא האדום במבצע סערת אוגוסט, והיא פורקה באופן רשמי יחד עם שאר הצבא הקיסרי בספטמבר 1945.

מפקדים
------

* לוטננט גנרל איסאקו נישאירה (1 בדצמבר 1942 - 7 בינואר 1944)
* לוטננט גנרל הידיו יאמאג'י (7 בינואר 1944 - 30 בספטמבר 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוויזיית הטנקים השלישית** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של חיל השריון היפני (באנגלית)
* אתר העוסק בחיל השריון היפני (באנגלית)
תבנית {{אמן}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**איטה ווגמן**, באנגלית: **Ita Wegman** (22 בפברואר 1876 - 4 במרץ 1943) ייסדה את הרפואה האנתרופוסופית יחד עם רודולף שטיינר. ב-1921 היא ייסדה בארלסהיים את המרפאה הרפואית האנתרופוסופית הראשונה, שנקראת בשם ״מרפאת איטה ווגמן״. היא גם פיתחה צורה מיוחדת של טיפול בעיסוי, הנקראת עיסוי קצבי, וטיפולים אחרים.

ביוגרפיה
--------

איטה ווגמן, כפי שכונתה לאורך חייה, נולדה בשם מריה איטה ווגמן בשנת 1876 בקרוואנג, מערב ג׳אווה, בת ראשונה למשפחה קולוניאלית הולנדית. סביב תחילת המאה ה-20, היא חזרה לאירופה ולמדה התעמלות טיפולית ועיסוי. ב-1902, כשהייתה בת 26, פגשה לראשונה את רודולף שטיינר. חמש שנים לאחר מכן, היא החלה ללמוד בבית ספר לרפואה באוניברסיטת ציריך, שם לא הופלו נשים בלימודי רפואה. היא קיבלה דיפלומה כרופאה ב-1911 עם התמחות ברפואת נשים והצטרפה למרפאה קיימת.

### קריירה

בשנת 1917, לאחר שפתחה מרפאה עצמאית, היא פיתחה טיפול בסרטן באמצעות תמצית של דבקון בעקבות אינדיקציות של שטיינר. תרופה ראשונה זו, שאותה כינתה ישקר, פותחה מאוחר יותר לאסקדור והפכה לטיפול משלים לסרטן בגרמניה ובמספר מדינות אחרות,  ועברה ניסויים קליניים בארצות הברית.

עד 1919 הייתה לה מרפאה משותפת יחד עם שני רופאות נוספות. בשנת 1920 היא רכשה קרקע בארלסהיים, שם פתחה מרפאה משלה, ״המכון הקליני-תרפיוטי״. מספר רופאים נוספים הצטרפו למכון, שצמח בהתמדה במהלך השנים הבאות כמרכז ראשון לרפואה אנתרופוסופית. בשנת 1922 היא ייסדה בית טיפולי לילדים נפגעי נפש, Haus Sonnenhof, אף הוא בארלסהיים, והייתה שותפה למעבדה פרמצבטית, Weleda, שהפכה מאז ליצרנית משמעותית של תרופות ומוצרי בריאות.

בשנה שלאחר מכן ביקש רודולף שטיינר מווגמן להצטרף למועצה המנהלת של האגודה האנתרופוסופית בדורנאך, שווייץ. היא גם ניהלה את המדור הרפואי של מרכז המחקר בגיתיאנום. יחד, ווגמן ושטיינר כתבו את מה שהיה אמור להיות ספרו האחרון של שטיינר, Extending Practical Medicine (מהדורות מוקדמות יותר פורסמו בתור Fundamentals of Therapy), שנתן בסיס תאורטי לרפואה החדשה שהם פיתחו. הספר נכתב בחלקו בזמן שווגמן טיפלה בשטיינר, שכבר היה חולה סופני. ווגמן הקימה כתב עת רפואי חדש, Natura.

בשנת 1936 פתחה המרפאה מרכז שני באסקונה, שווייץ. זמן קצר לאחר מכן התגלו חילוקי דעות בין ווגמן לשאר חברי המועצה המנהלת, ווגמן התבקשה לעזוב את המועצה. בנוסף, היא ומספר תומכים ביטלו חברותם באגודה האנתרופוסופית עצמה. אולם העבודה הרפואית פרחה, ווגמן נסעה רבות, והתמיכה בתנועה גדלה במהירות והרחיבת את גבולות הרפואה. היא הייתה פעילה במיוחד בהולנד ובאנגליה בתקופה זו.

ווגמן נפטרה בארלסהיים ב-1943, בגיל 67.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איטה ווגמן** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. ↑  Markus Schmet, Geschichte, www.klinik-arlesheim.ch (ב־)
2. ↑  Kienle, Kiene and Albonico, Anthroposophic Medicine, Schattauer 2006
3. ↑  National Cancer Institute, Mistletoe extracts
**דיוויזיית המילואים ה-16** (בגרמנית: **16. Reserve-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים ה-8 בפיקוד וילהלם פון אגלופשטיין, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות ובקרב הארדנים (1914), ובספטמבר 1914 הועברה תחת פיקוד הארמייה השלישית, ולחמה עימה בקרב שמפאן הראשון ובקרב שמפאן השני. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב על הסום, ובאביב 1917 למה הדיוויזיה בקרב השני על האן. ביולי אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית ולחמה כנגד מתקפת קרנסקי, ולאחר מכן נותרה במזרח עד נובמבר, אז חזרה למערב ונלחמה בקרב קמברה. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-7 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

מפקדים
------

* וילהלם מוץ (2 באוגוסט 1914–1 בינואר 1915)
* קונסטנטין פון אלטרוק (2 בינואר 1915–24 במאי 1915)
* קורט פון דיפורת (25 במאי 1915–13 ביוני 1916)
* לודוויג זייגר (14 ביוני 1916–10 בספטמבר 1917)
* פרידריך פון הרצברג (11 בספטמבר 1917–7 בינואר 1919)

לקריאה נוספת
------------

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
**גומי סינתטי** הוא תחליף לגומי, בעל תכונות משופרות. פולימרים מסוגים אחדים משמשים כגומי סינתטי. 

כפפות גומי
לראשונה נוצר גומי סינתטי בשנת 1910 על ידי הכימאי הרוסי סרגיי לבדב. יישום הטכנולוגיה נולד מתוך מחקרים שפורסמו בשנות ה-30 של המאה ה-20, שנכתבו על ידי קאורותרס והמדען הגרמני הרמן שטודינגר. מחקרים אלו הובילו בשנת 1931 ליצירת אחת הצורות היותר מוצלחות של גומי סינתטי הידוע בתור "נאופרן". נאופרן עמיד מאוד לחום ולכימיקלים כגון נפט ודלק. משתמשים בו בצינורות דלק ובתור חומר בידוד במכונות.

ב-1935 הצליחו המדענים הגרמנים לסנתז את הראשון מתוך סדרה של חומרים סינתטיים הידועים בשם "גומיות בונא". הם היו "קופולימרים", כלומר הפולימר שלהם נוצר לא ממונומר יחיד, אלא משני מונומרים. אחד החומרים האלו, קופולימר של בוטאדיאן וסטירן הידוע כ-"GR-S" (ראשי תיבות של Government Rubber Styrene), הפך לבסיס הייצור של הגומי הסינתטי בארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, שבה היה הגומי הסינתטי קריטי למאמץ המלחמתי, ויוצר במגוון רחב של צורות.

בעיה נוספת הייתה שגומי טבעי הוא נדיר יחסית בטבע, ועד אמצע שנת 1942 עברו לשליטה יפנית מרבית השטחים בהם ניתן להפיק את הגומי הטבעי. כתוצאה מכך יזמה ממשלת ארצות הברית פרויקטים עצומים כדי לזרז את ייצור הגומי הסינתטי, שבמסגרתם המציא הכימאי האנליטי היהודי איזק קולטהוף "תהליך קר" (כלומר ייצור בטמפרטורה נמוכה) לייצור גומי סינתטי. עד סוף 1944 ייצרו את החומר יותר מ-50 מפעלי ענק. תפוקת ארצות הברית לבדה הייתה כפולה מייצור הגומי הטבעי בשנים שלפני המלחמה.

לאחר המלחמה לא שב עוד הגומי הטבעי למעמדו הקודם, במיוחד אחרי שהמדענים גילו דרך לסנתז איזופרן. ה-GR-S הגרמני נשאר כגומי הסינתטי המועדף בייצור גלגלי מכוניות. הגומי הסינתטי שיחק תפקיד חשוב במרוץ לחלל ובמרוץ החימוש הגרעיני.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546251605171
* BnF: cb11958029j (data)
* GND: 4133407-3
* LCCN: sh85115640
* LNB: 000114614
* NKC: ph457486

 |
**מחאת היחידים** פתחה את המחאות כנגד בנימין נתניהו במאי 2016. אזרחים בודדים עמדו עם שלטים בצמתים לאורך כבישי ישראל והתריעו על השיסוי והפילוג שנתניהו זורע בעם.

**תאור המחאה** :

נוסדה ע"י יורם צלנר ממושב חרות שיצא במאי 2016 לצומת דרך הלורד על כביש 4 עם שלט "נתניהו הביתה" במחאה כנגד ראש הממשלה על ההסתה והפילוג המופצים מבלפור ומפוררים את המרקם האזרחי. בעמידה בצומת ספג יורם את ההסתה בכל כיעורה מה שהביא אותו למסקנה שכל עוד נתניהו ראש ממשלה לא תיתכן פעולת שיקום למרקם השבטי העדין בישראל. דרוש לנו ראש ממשלה מאחד. שבוע לאחר מכן הדפיס שלטים "לימין ולשמאל נתניהו אסון" הקים דף פייסבוק מחאת היחידים וגייס חברים לעמידה בצמתים לאורך כביש 4 עד צומת גומא בצפון. אזרחים שראו את ניצני המחאה החלו להצטרף וכך החלה מחאה עממית ובצמתים החלו לצוץ נשים וגברים אמיצים במחאת יחידים כנגד ראש הממשלה המסית(לא היו אז חשדות בפלילים שהבשילו לכתבי אישום בשוחד מרמה והפרת אמונים).הרעיון היה שכל יום שישי בין השעות 12.00ל14.00 יעמדו בצמתים עם שלטים .זאת הפגנת יחיד המצריכה שלט בלבד קרוב למקום המגורים לא פוגעת בעבודה ובחיי היום יום של המפגין ונחשפת לקהל עצום ורב מכל קצוות הקשת הפוליטית. בעומסי התנועה בישראל עוברות בצומת כ-3000 מכוניות בשעה. במקביל וללא תאום ביוני 2016 פתח דוד פלדשטיין בהפגנת יחיד "נתניהו התפטר" לאחר מספר חודשים ראה אותו והצטרף אליו אמיר השכל. בנובמבר 2016 בעקבות פוסט של אמיר על הפגנה ליד האנדרטה של יצחק רבין נפגשו אמיר דוד ויורם והוחלט לפעול יחד תחת השם "מחאת היחידים "שהיתה כבר יותר ממוסדת ואמיר השכל הפך לקטר תחת הרעיון "אין לנו הנהגה יש התמדה" ואכן במחאה אזרחית שאנשים עובדים ומשקיעים ממרצם, כספם וזמנם ההובלה מתחלפת שאת החלק הדומיננטי במחאת היחידים תופסות הנשים כמו שמחה לטמן. אין מקום למנות את כל הלוחמים האמיצים שעמדו לבדם בצמתים וספגו נאצות וכמו כן קריאות הזדהות. העמידה בצמתים פתחה את הדלת למחאות נוספות והדגלים השחורים שיכללו את השיטה והביאו את היחידים להמונים. עם המצור על בלפור שונה שם הדף למחאת היחידים-אין מצב.
**דיק הצלף** (באנגלית: **Deadeye Dick**) הוא רומן מאת קורט וונגוט שפורסם לראשונה בשנת 1982. בספר ישנה חפיפה חלקית עם מספר דמויות מספר אחר של וונגוט - ארוחת בוקר של אלופים.

עלילה
-----

הדמות הראשית בסיפור היא רודי וולץ, המכונה "דיק הצלף". דיק קיבל את כינויו לאחר שבילדותו ירה בטעות למוות באישה בהריון. אביו לקח אחריות על המקרה והמשפחה התרוששה כתוצאה מהמשפט. הטראומה שלו מהאירוע כה עזה, שהוא חי את חייו כאדם חסר מיניות וחסר חיי חברה. 

הוא מספר את סיפור חייו כאדם בגיל העמידה החי בהאיטי. העיר מידלנד סיטי, אוהיו (שגם הופיעה בספרו של וונגוט "ארוחת בוקר של אלופים"), בה רודי גדל, מושמדת על ידי פצצת נייטרון. 

אביו של רודי, קנה בצעירותו ציור מאמן בשם אדולף היטלר ולפי הסיפור, בכך הציל אותו מרעב וכך הוביל בעקיפין למלחמת העולם השנייה ולשואה, מעשה זה של אביו ואירוע הירי גורמים לרודי לחשוב ש"הבטלנות או ליתר דיוק, ההתנגדות הפאסיבית, היא אולי הדרך היחידה לקיום בעולם העכשווי, שבו פצצת ניטרון עשויה בתאונה מקרית להכחיד אוכלוסיית עיר ולזכות בכיסוי עיתונאי של 10 ימים ותו לא." 

בסוף הספר מוצא וונגוט את ההזדמנות העיקרית לביקורת חברתית, למרות שמספר עקיצות מופיעות לאורך העלילה. תימה עיקרית נוספת היא מערכת היחסים בין רודי להוריו. וונגוט מתמקד בניסיון להסביר את פעולותיו וגישתו לחיים של הצאצא (רודי) על ידי אלה של הוריו.

מרבית הסיפור מסופר בגוף ראשון, מנקודת המבט של דיק הצלף. במחצית השנייה של הספר, מספר סצנות מוצגות כמחזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דיק הצלף, באתר OCLC (באנגלית)
* אמנון אחי נעמי, כדור תועה - דיק הצלף - קורט וונגוט, כותרת ראשית, 11 בנובמבר 1987
**אירכבתום** (באמורית בתעתיק אכדי: **ir-kab-tum**, שחזור: **yirkabtum**, במשמעות "(האל) ירכב";‏ מלך בין 1675–1650 לפנה"ס לערך, על פי הכרונולוגיה התיכונה) היה המלך השביעי בשושלת ימחד האמורית, שמרכזה שכן בעיר חלב שבסוריה. הוא ירש את אביו, המלך ניקמי-אפוח.

תקופת מלוכתו
------------

המידע אודות תקופת מלוכתו של אירכבתום מופיע בשני מקורות: בשבר מכתב חתי ובלוחות שנמצאו באללח', שהם המקור העיקרי למידע אודותיו. על פי הטקסטים שנמצאו, הוא היה פעיל, בדרך של רכישת ומכירת קרקעות, בהתאמת הגבול בין ממלכת ימחד והממלכה הואסלית של אללח', יחד עם אמיתכום מלך אללח'. הוא יצא למסע מלחמה באזור נשתרבי (Nashtarbi), ששכנה ממזרח לפרת, בעקבות מרד של נסיך חורי בעקבות עליית כוחן של נסיכויות חוריות בצפון מזרח סוריה. חשיבות המסע באה לידי ביטוי בכך ששימשה לציון תאריך על גבי תעודות משפטיות.

אירכבתום כרת ברית שלום בשמו של מלך אללח' עם סמומה מלך העפירו, שחיו בתחום ממלכת אללח' והיוו מרכיב בולט באוכלוסייה, תוך שהוא מציין את החשיבות והסכנה של המצאות לוחמים עצמאיים באזור.

את אירכבתום ירש ירים-לים השלישי, שהיה אחיו ואולי בנו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mary E. Buck, "Western Amorite Corpus", in: **The Amorite Dynasty of Ugarit**, Brill, 2020 p. 301
2. ↑  Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC מאת William J. Hamblin, הוצאת Routledge‏, 2006, עמ' 253–254
3. ↑  Douglas R. Frayne, **The Royal Inscriptions Of Mesopotamia Early Periods, Volume 4: Old Babylonian Period (2003-1595 BC)**, University of Toronto Press, 1990, עמ' 794, מסת"ב 0-8020-5873-6
4. ↑  Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC מאת William J. Hamblin, הוצאת Routledge,‏ 2006, עמ' 255
5. ↑  Herbert Bardwell Huffmon, Frank A. Spina, Alberto Ravinell Whitney Green, The Quest for the Kingdom of God: Studies in Honor of George E. Mendenhall, Eisenbrauns, 1983, p. 200

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ניקמי-אפוח 1700–1675 לפנה"ס** | **מלך ימחד: אירכבתום  1675–1650 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה התיכונה** | **הבא**:**ירים-לים השלישי 1650–1625 לפנה"ס** |
**המשטרה המשפטית הפדרלית** (בספרדית: **Policía Judicial Federal**, ובקיצור: **PJF**) היא סוכנות אכיפת חוק לשעבר במקסיקו שנאבקה בשחיתות ובפשע המאורגן במדינה ובעשור האחרון לפירוקה התמקדה גם במאבק בסחר בסמים.

המשטרה המשפטית הפדרלית הייתה גוף של התובע הכללי של מקסיקו במהלך המאה ה-20, שהיה אחראי על חקירת פשעים ועבירות, כמו גם איסוף ראיות ואבטחת עצורים לפני משפט.

מאחת מסוכנויות אכיפת החוק הקטנות יותר במקסיקו, המשטרה המשפטית הפדרלית שילשה את גודלה ועד 1984 העסיקה יותר מ-1,500 שוטרים. בשנת 1988 הוקם בה משרד עזר של התובע הכללי לחקירות ולמאבק בסחר בסמים עם 1,500 סוכני המשטרה המשפטית הפדרלית. בשנת 1990 הורחב המשרד וקיבל גם את תפקידי תיאום בין-משרדיים במאבק נגד סמים לא חוקיים. בשנת 2001 הוחלפה המשטרה המשפטית הפדרלית בסוכנות החקירות הפדרלית, עקב בעיות שחיתות. בין דצמבר 1994 לאוגוסט 1996, 1,250 סוכנים, או 22% מהכוח בארגון, נעצרו בגין קשרים לקרטלי סמים. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 דווח גם שלפקידים בכירים ומפקדי משטרה היו בריתות עם קרטל גוודלחרה.

היסטוריה
--------

המשטרה המשפטית (Policía Judicial) הוקמה על ידי הנשיא פורפיריו דיאס ב-27 בנובמבר 1908 כדי לסייע למשרד התובע הכללי במשימות חקירה אכיפת צווים משפטיים.

ב־1 באוקטובר 1934 היא שינתה את שמה למשטרה המשפטית הפדרלית.

בשנת 1984, בתקופת ממשלתו של הנשיא מיגל דה לה מדריד, המשטרה הופרדה מאחריות משרד התובע הכללי ונקבעו קווים מנחים לפעילותה של המשטרה המשפטית הפדרלית, וב-8 במרץ 1984 הוקם המינהל הכללי של המשטרה המשפטית.

ביולי 1991 נובפו למשטרה תפקידי תיאום בתחום המאבק הסחר בסמים לא חוקיים. בעקבות עליית כוחן של הקרטלים הפכה המשטרה בשנת 1993, שוב לחלק ממשרד התובע הכללי, שפיקח על פעילותה באופן רציף מאז 1996.

במהלך המרד בצ'יאפס, סוכני PJF הואשמו על ידי שבויים זאפטיסטים שהם עונו והוכו על ידם בבתי כלא פדרליים.

בתקופת ויסנטה פוקס הוחלט על פירוק המשטרה המשפטית בעקבות פרשיות שחיתות רבות בארגון והקמת סוכנות ממשלתית חדשה בדמות האף בי איי האמריקאי ובמקומה הוקמה סוכנות החקירות הפדרלית. הרקע לפירוק המשטרה המשפטית היה הקשרים ההדוקים בין הסוכנים הפדרליים לסוחרי הסמים בצפון מזרח המדינה ושחיתויות רבות בכוח. רשמית הסוכנות פורקה ב-30 באוקטובר 2001.

ארגון ומבנה
-----------

למשטרה המשפטית הפדרלית היו שלושה עשר אזורים ובהן חמישים ושתיים סניפים. בתיאום התובע הפדרלי המקומי, בראש כל אזור עמד מפקד של המשטרה המשפטית הפדרלית, אשר בתורו מנחה את ראשי הסניף בגזרות המרוחקות. אנשים שנעצרו על ידי המשטרה המשפטית הפדרלית הועמדו לרשות התובע הפדרלי המקומי, אשר מינה עורכי דין בהתאם לתיק.

קישורים חיצוניים
----------------

* כוחות השיטור הפדרליים במקסיקו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mexican Cartels and Their Integration into Mexican Socio-Political Culture
2. ↑  Mexico: Reports of the Federal Judicial Police (PJF) detaining and torturing members of the Zapatista National Liberation Army (EZLN) (1994 to March 2001)
**סין-מובליט** היה מלך אמורי, המלך החמישי בשושלת הראשונה של מלכי בבל שהייתה שושלת אמורית. הוא היה אביו של המלך חמורבי. תקופת מלוכתו נמשכה 19 שנים, בין השנים 1812–1793 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה התיכונה, או 1729-1748  לפי הכרונולוגיה הנמוכה. סין-אומבליט היה השליט הראשון על בבל שהכריז על עצמו כמלך העיר. הוא היה הראשון שהרחיב את שלטונה של בבל על ערי מדינה נוספות בדרום מסופוטמיה. בנו חמורבי הרחיב את גבולות הממלכה והפך אותה לאימפריה.

מלוכה
-----

סין אובליט ירש את אביו אפיל-סין. לא נמצאו במחקר הארכאולוגי כתובות המציינות אותו ואת אביו. בתקופת שלטונו נשלט המרחב המסופוטמי על ידי מספר ממלכות עתיקות ובולטות: אשנונה באזור החידקל העליון, לרסה באזור הדלתה של הפרת והחידקל, ממזרח שכנה ממלכת עילם ובאזור הג'זירה מלך המלך האשורי שמשי אדד הראשון, שהקים ממלכה גדולה. בבל באותה עת הייתה עיר ממלכה מקומית.

בשנה ה-13 למלכותו, הדף את צבא העיר אור שפלשה לתחומה של בבל. בשנה ה-17 למלכותו כבש את העיר איסין, ששכנה מדרום-מזרח לבבל בתקופת מלכותו של דמיק-אילישו מלך איסין, אבל לאחר מכן איבד את שלטונו על איסין. במשך תקופת מלכותו הוא הצליח להתחזק, ביצר מספר ערים בתחום ממלכתו ובנה תעלות.

בעת עליית בנו חמורבי לשלטון, התרבות הבבלית צברה כבר בולטות מסוימת בקרב המעמדות המשכילים על פני תרבויות אחרות באזור. השלטון באזור כבר החל להתבסס תחת הגמוניה בבלית. ערי המדינה בורסיפה כיש, דילבת ו-סיפר היו תחת הגמוניה בבלית.

במקורות העתיקים מופיעה גם דמות אישה בשם אילטני (אנ'), ייתכן והייתה בתו של סין-מובליט ואחותו של חמורבי, או שהייתה בתו של שמשו-אילונה בנו של חמורבי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פירוט האירועים לפי שנים, שנות מלכותו של סין-מובליט

הערות שוליים
------------

1. ↑  Babylonian Empire (Old Babylonian Period) / Dynasty I באתר historyfiles
2. ↑  Iltani באתר Brooklyn Museum

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אפיל-סין 1830–1813 לפנה"ס** | **מלך ממלכי בבל  1793-1812 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה התיכונה** | **הבא**:**חמורבי1792–1750 לפנה"ס** |
**ניקמי-אפוח** (מופיע גם בשם **ניקמפע**; מלך בין השנים 1700–1675 לפנה"ס לערך, על פי הכרונולוגיה התיכונה) היה המלך השישי בממלכת ימחד האמורית, שמרכזה שכן בעיר חלב שבסוריה. הוא ירש את אביו, המלך ירים-לים השני.

תקופת מלכותו
------------

מסמך משפטי שנשלח מניקמי-אפוח למלך אללח', העוסק בירושה של שני מבנים.
המידע על ממלכת ימחד מקורו בלוחות בכתב יתדות שנמצאו בחפירות הארכאולוגיות במארי ואללח'. העיר חלב כמעט ולא נחפרה. בתקופת מלוכתו של ניקמי-אפוח, ממלכת מארי הייתה כבר הרוסה, והמידע מקורו בלוחות שנמצאו באללח' חתומות בחותם שלו.

ירים-לים מלך אללח', דודו של ירים-לים השני ומלך לקוח של ימחד, מת בתקופת שלטונו של ניקמי-אפוח. ירש אותו בנו אמיתכום, שהתחיל לטעון לקבלת עצמאות חלקית של אללח'.

הלוחות מציינים מנחה שהקדיש ניקמי-אפוח לאל הדד, אותה הוא הניח אותה במקדשו. בלוח אחר מסופר שהוא חזר ממקום בשם נישין, שם שלא היה ידוע לפני מציאת הלוח. החוקרים מעריכים שנישין הייתה בתחום ממלכת ימחד, כי הלוח התייחס לנסיעה ולא למסע מלחמה.

בלוח אחר מסופר שהוא כבש את העיר ארזיק, ששכנה ליד כרכמיש. שנת כיבוש העיר שימש כציון שנה במספר מסמכים משפטיים.

החותם של ניקמי-אפוח כולל את שמו כתוב בכתב יתדות, וציור שלו: על ראש המלך כתר, והוא מסתכל לכיוון שתי אלות, אחת בלבוש אשורי והאחרת בלבוש בבלי.

מותו ויורשיו
------------

ניקמי-אפוח מת בשנת 1675 לפנה"ס. היו לו כנראה מספר בנים, ביניהם: אירכבתום שירש אותו, ירים-לים השלישי שמלך על ימחד אחרי אירכבתום, והנסיך אבא-אן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקמי-אפוח** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC מאת William J. Hamblin, הוצאת Routledge‏, 2006, עמ' 253–254
2. ↑  The Ancient Near East: An Anthology of Texts and Pictures, מאת Door James Bennett Pritchard,Daniel E. Fleming, הוצאת Princeton University Press,‏ עמ' 197
3. ↑  Ancient Near Eastern Art מאת Dominique Collon, הוצאת University of California Pr, עמ' 96

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ירים-לים השני 1720–1700 לפנה"ס** | **מלך ימחד: ניקמי-אפוח  1700–1675 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה התיכונה** | **הבא**:**אירכבתום1675–1650 לפנה"ס** |
**ויוה לאס וגאס** (באנגלית: **Viva Las Vegas**) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1964 בבימויו של ג'ורג' סידני, עם אלביס פרסלי ואן-מרגרט בתפקידים הראשיים.

עלילת הסרט היא על שני נהגי מרוץ מכוניות המתחרים על ליבה של בחורה וגם על זכייה בתחרות גרנד פרי בלאס וגאס.

הסרט משובץ בקטעי ריקוד ושירה של אן-מרגרט ואלביס פרסלי. השיר המפורסם ביותר הוא "ויוה לאס וגאס" שמנוגן בתחילת הסרט על רקע האורות הנוצצים של לאס וגאס וכן בתחרות כישרונות במלון בו מנצח לאקי.

אלביס פרסלי ואן-מרגרט היו מועמדים לפרס הביצוע הטוב ביותר בסרט מוזיקלי בתחרות Laurel Awards,‏ (1965).

תקציר העלילה
------------

לאקי ג'קסון (אלביס פרסלי) הוא נהג מרוצים שמגיע ללאס וגאס במכונית מזארטי כדי להשתתף בתחרות הגרנד פרי השנתית בעיר. במוסך הוא פוגש את הרוזן אלמו מנציני (צזארה נבונה), נהג מרוצים איטלקי עשיר שנוהג בפרארי. למקום מזדמנת בחורה צעירה ונאה (אן-מרגרט) שמוצאת חן בעיניהם אך היא עוזבת במהירות ושניהם מתחילים לחפש אחריה בכל מועדוני ההופעות בלאס וגאס.

כדי להצליח בתחרות, על לאקי להחליף את המנוע במנוע חזק יותר. המכונאי שלו, שורטי (ניקי בלייר), מאתר לו מנוע כזה באחד המוסכים.

לאחר שלא מצאו את הבחורה הם שוכרים חדר במלון ומגלים שהבחורה עובדת שם כמדריכת שחייה. אלביס מתחלי לשיר לה אך היא עולה על המקפצה ולבסוף משליכה אותו לבריכה. כל הכסף שהיה בכיסו נשטף ונעלם כדי להמשיך ולחסוך כסף למנוע הוא עובד בתור מלצר במלון. הם קובעים להיפגש באולם הספורט של אוניברסיטת נבדה ושם מתחילים לשיר ולרקוד עם שאר הסטודנטים.

עם הזמן מתהדקת הידידות בין שניהם, הם יוצאים לטיולים בסביבה והיא מכירה לו את אביה (ויליאם דמרסט). ראסטי רוצה שלאקי יפרוש ממרוצי מכוניות לאחר שרכבו התרסק פעם אחת. הוא מסרב והם רבים והיא בוחרת לכן במנציני. לאקי מנסה לחבל ביחסיהם אך נכשל.

במלון נערכת תחרות כישרונות בין העובדים. לאקי זוכה במקום הראשון בשיר "ויוה לאס וגאס" וזוכה במימון לירח דבש, ראסטי זוכה בשולחן ביליארד.

לבסוף מצליח שורטי המכונאי לשכנע את מר מרטין לתת הלוואה לרכישת המנוע. לאקי, שורטי, ראסי ואביה, עובדים מסביב לשעון כדי להתקין את המנוע החדש.

בתחרות מתהפך רכבו של מנציני ולאקי זוכה במקום הראשון וגם בליבה של ראסטי והם מתחתנים בכנסייה בלאס וגאס.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלביס פרסלי | לאקי ג'קסון | נהג מרוצים |
| אן-מרגרט | ראסטי מרטין | מדריכת שחייה |
| צזארה דנובה | הרזן מנציני | נהג מרוצים |
| ויליאם דמרסט | מר מרטין | אביה של ראסטי |
| ניקי בלייר | שורטי | המכונאי של לאקי |
| ג'ק קרטר |  | מנחה תחרות כישרונות |

קישורים חיצוניים
----------------

* "ויוה לאס וגאס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ויוה לאס וגאס", באתר נטפליקס
* "ויוה לאס וגאס", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ויוה לאס וגאס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ויוה לאס וגאס", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "ויוה לאס וגאס", באתר אידיבי
* "ויוה לאס וגאס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לויוה לאס וגאס, באתר יוטיוב
* אלביס שר ויוה לאס וגאס, באתר יוטיוב
* אלביס ואן מרגרט שרים ורוקדים בוויוה לאס וגאס, באתר יוטיוב
* ויוה לאס וגאס, באתר TCM
שבבי קליפת עצים בשימוש לגבבה
**גְּבָבָה** היא שכבת חומר המונחת על פני אדמה. הסיבות לשימוש בגבבה כוללות שימור לחות הקרקע, שיפור הפוריות והבריאות של הקרקע, הפחתת צמיחת עשבים ושיפור הנראות החזותית של האזור.

גבבה היא בדרך כלל, אך לא באופן בלעדי, אורגנית באופיה. גבבה עשויה להיות קבועה (למשל יריעות פלסטיק) או זמנית (למשל שבבי קליפת עץ ). ניתן ליישם אותה על פני אדמה חשופה או סביב צמחים קיימים. גבבות של זבל או קומפוסט ישולבו באופן טבעי באדמה על ידי פעילות של תולעים ואורגניזמים אחרים. התהליך משמש הן בייצור גידולים מסחריים והן בגינון, וכאשר מיושם נכון, יכול לשפר את תפוקת הקרקע. 

יישומים חיים של גבבות כוללים מדשאות אזוב וכיסויי קרקע אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבבה** בוויקישיתוף
* חיפוי קרקע, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  *RHS A–Z encyclopedia of garden plants*. United Kingdom: Dorling Kindersley. 2008. p. 1136. ISBN 978-1405332965.
2. ↑  Spain, David (14 במרץ 2019). "How-To Grow Moss". *Moss and Stone Gardens*. אורכב מ-המקור ב-2019-03-14. `{{cite web}}`:  (עזרה) Moss Myths
3. ↑  Weir-Jimerson, Karen (4 בנובמבר 2019). "Marvelous moss garden". *Garden Gate* (באנגלית). `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550846705171
* BnF: cb11977936g (data)
* LCCN: sh85088311

 |
תבנית {{מדען}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
ווגה ולצידו גולדברג, 1891
**פיטר ווגה** (בנורווגית: **Peter Waage**;‏ 29 ביוני 1833 – 13 בינואר 1900) היה כימאי ופרופסור נורווגי. הוא היה פרופסור לכימיה באוניברסיטת קריסטיאניה. יחד עם גיסו קאטו מקסימיליאן גולדברג, הוא גילה ופיתח את חוק פעולת המסות בין השנים 1864–1879.

ביוגרפיה
--------

ווגה גדל באי הידרה שבמערב אגדר, נורווגיה. הוא היה בנם של פדר פדרסן ווגה (1796–1872) ורגין לוביז ווטה (1802–1872). הוא למד כימיה ומינרולוגיה באוניברסיטת כריסטיאניה (כיום אוניברסיטת אוסלו) בהנהלת אדולף סטרקר. הוא זכה לתואר האקדמאי "Candidatus realium" (מעין תואר דוקטור בנורווגיה) בשנת 1859. לאחר מכן נסע לצרפת וגרמניה, שם למד במשך שנתיים כולל זמן בילוי עם רוברט בונזן בהיידלברג.

בשנת 1861 הוסמך ווגה כפרופסור חבר ובשנת 1866 הוא מונה לפרופסור לכימיה באוניברסיטת כריסטיאניה. הוא נשאר פרופסור באוניברסיטה במשך 30 שנה. הוא היה גם יו"ר האגודה הפוליטכנית הנורווגית בין השנים 1868–1869, והיו"ר הראשון בסניף הנורווגי של ימק"א כשהוקם בשנת 1880.

חיים אישיים
-----------

ווגה התחתן פעמיים. בשנת 1862 הוא התחתן עם ג'והנה כריסטיאן טנדברג רידרוולד (1838–1869), בתם של הנס רידרוולד (1795–1876) ואן מארי בול (1804–1870). לאחר מות אשתו הראשונה הוא התחתן בשנת 1870 עם מתילדה סופי גולדברג (1845–1907), אחותו של קאטו גולדברג.

פרסומים
-------

* Waage, P.; C. M. Guldberg (1864). "Studies Concerning Affinity". *Forhandlinger: Videnskabs - Selskabet I Christinia*: 35.
* Abrash, Henry I.; Gulberg, C. M. (1986). "Studies Concerning Affinity". *Journal of Chemical Education*. **63** (12): 1044–1047. Bibcode:1986JChEd..63.1044W. doi:10.1021/ed063p1044.- English translation of Waage and Guldberg's 1864 paper (above)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטר ווגה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Asimov, *Asimov's Biographical Encyclopedia of Science and Technology* 2nd Revised edition
2. ↑  "Peter Waage". University of Bergen. נבדק ב-1 בפברואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Stud. med. Peter Waage". University of Oslo. נבדק ב-1 בפברואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Bjørn Pedersen (2017-09-14). "Peter Waage". Store norske leksikon. נבדק ב-1 בפברואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Peter Waage & Cato Guldberg". Luminescent. נבדק ב-1 בפברואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Ove Kjølberg. "Peter Waage". Norsk biografisk leksikon. נבדק ב-1 בינואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**חומצה בורית** (מוכרת גם בתור **מי בור**, באנגלית: **Boric acid**) היא חומצת לואיס חלשה על בסיס בור. לרוב משמשת כחומר חיטוי אנטיספטי, חומר הדברה לחרקים, חומר מונע דלקה ובתהליך תפיסת נייטרונים בכורים גרעיניים. מגע של חומצה בורית בלהבות גורם להן להיצבע בירוק.

החומצה B(OH)3 היא אבקה לבנה מסיסה, כמינרל נקראת sassolite. חומצה בורית הוכנה לראשונה על ידי וילהלם הומברג (Wilhelm Homberg) במאה ה-18 על ידי סתירה של בוראקס בחומצה מינרלית. 
B(OH)3 הוא חומצה בשל הימצאות אורביטל p ריק המסוגל לקבל זוג אלקטרונים לא קושר. במים התגובה החומצית תהיה
{\displaystyle B(OH)\_{3}+H\_{2}O\Rightarrow B(OH)\_{4}^{-}+H^{+};pKa=9.24}
בחימום ל-170°C נפלטת מולקולת מים ומתקבלת חומצה מטא-בורית metaboric acid HBO2 שמסיסותה במים קטנה. חומצה מטא-בורית ניתכת ב-236°C וכאשר מחממים מעל 300°C מתקבלת חומצה טטרה-בורית או pyroboric acid, H2B4O7
בתמיסה מיימית בריכוזים הגבוהים מ 0.025M וב pH 7–10 נוצרים אניונים פוליבוראטיים, למשל יון הטטרה-בוראט.

4B(OH)4− + 2H+ -----> B4O72− + 9H2O 

פרט לטטרה-בוראט ניתן לסנתז גם פולי-בוראטים נוספים כדיבוראט, טרי-בוראט פנטהבוראט וכדומה. מוצאים בפולי-בוראטים גם יחידות משולשות BO3 וגם טטראדרים BO4 ככל שעולה המטען השלילי יש יותר טטראדרים כך למשל ל-{\displaystyle KB\_{5}O\_{8}\bullet 4H\_{2}O} יש טטראדר BO4 אחד וארבעה משולשי BO3 ואילו ל-{\displaystyle Ca\_{2}B\_{6}O\_{11}\bullet 7H\_{2}O} יש ארבעה טטראדרים BO4 ושני משולשי BO3.
חומצה בורית מגיבה עם כהלים וחומצה גפרתית לקבלת אסטרים B(OR)3 שהם נוזלים שקופים. מתגובה עם פולי-כהלים (אתילן גליקול למשל) נוצרים קלאטים יציבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומצה בורית** בוויקישיתוף
* חומצה בורית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* חומצת בור, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283387305171
* BnF: cb133323241 (data)
* GND: 4146369-9
* LCCN: sh85015848

 |
*הספרייה הלאומית של שם סצ'ני* בארמון בודה
הספרייה הלאומית על שם סצ'ני בעת ביקורו של אילן מור, שגריר ישראל בהונגריה, נובמבר 2015
**הספרייה הלאומית של שם סצ'ני** (בהונגרית: **Országos Széchényi Könyvtár**) היא ספרייה בבודפשט, אחת משתי ההספריות הלאומיות של הונגריה. השנייה היא ספריית האוניברסיטה של דברצן. הספרייה פתוחה לציבור וניתן לבקר בה כתיירים בסיורים מאורגנים קבועים היוצאים מהכניסה אליה.

הספרייה נוסדה ב 1802 על ידי הרוזן ההונגרי פרנץ סצ'ני, אביו של אישטוון סצ'ני. פרנץ סצ'ני נסע בעולם ורכש ספרים בהונגרית שאותם אסף ותרם לספרייה הלאומית. בעקבותיו נוצר גל של רכישת ותרומת ספרים בהונגרית לספרייה על ידי ציבור רחב. ב-1803 נפתחה הספרייה לציבור בפשט.

ב-1808 הקימה האספה הלאומית ההונגרית, הדיאט, את המוזיאון הלאומי של הונגריה שמטרתו איסוף ושימור נכנסי תרבות היסטוריים, ארכאולוגיים וטבעיים של הונגריה. המוזיאון והספרייה שולבו יחד והופרדו רק ב 1949. הספרייה עברה ב 1985 לארמון בודה שם היא ממוקמת בימינו.

בתי הוצאה לאור ובתי דפוס בהונגריה מחויבים לספק לספרייה העתק מכל דבר דפוס שיוצא לאור במדינה. כמו כן כוללים אוספי הספרייה חומר בהונגרית שמודפס ויוצא לאור מחוץ להונגריה, וחומר שאיננו מודפס (הקלטות, סרטי וידאו וכו'). נכון ל 2014 האוספים כוללים למעלה משמונה מיליון פריטים, בתוכם 2.5 מיליון ספרים, 385,000 כרכים של פרסומים סדרתיים (עיתונים, פרסומים רשמיים), מיליון כתבי יד, כולל מפות עתיקות של הונגריה, 320,000 תמונות ורישומים, למעלה משלושה מיליון פוסטרים ודברי דפוס קטנים ועוד.

לספרייה אוסף מיוחד של ספרים עתיקים הכוללים את:

* הספר הראשון שהודפס בהונגריה ב-1473 "הכרוניקה של ההונגרים".
* 1,814 אינקונבלות, שהודפסו במאה הראשונה לקיום הדפוס
* 8,600 עותקים של ספרים שהודפסו לפני 1711
* הטקסט העתיק ביותר הקיים שכולו בהונגרית - תפילה וטקס אשכבה מהמאה ה-12 (זהו הטקסט הקדום ביותר באיזושהיא שפה אוראלית)
* השיר הראשון בהונגרית (קינה על מרים הבתולה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספרייה הלאומית על שם סצ'ני** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית על שם סצ'ני
* הספרייה הלאומית על שם סצ'ני, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266118705171
* BIBSYS: 90581727
* BNE: XX111202
* BnF: cb11866743k (data)
* CANTIC: a16323476
* CiNii: DA11968925
* GND: 1007496-X
* ISNI: 0000 0001 2167 0554
* LCCN: n79076057
* LNB: 000047484
* NKC: kn20010711352
* NLA: 35722893
* NLG: 88412
* NSK: 000005536
* RERO: 02-A000183150
* SUDOC: 026416425
* ULAN: 500306655
* VcBA: 494/6402
* VIAF: 137912193
* WorldCat: viaf-137912193

 |
**המזרחי** (פירושו - מרכז רוחני) הייתה תנועה פוליטית ומפלגה בישראל, והיא אחת ממפלגות אבותיה של מפלגת הבית היהודי.

היסטוריה
--------

תנועת המזרחי נוסדה בשנת 1902 בווילנה כארגון ציוני דתי ביוזמתו של הרב יצחק יעקב ריינס בתגובה להחלטתו של הקונגרס הציוני העולמי לכלול את החינוך בתחומי פעילותה של ההסתדרות הציונית העולמית, שכן עלה החשש שהרוב החילוני יכתיב את מדיניות החינוך של התנועה הציונית. בנוסף היה לה גם איגוד מקצועי, הפועל המזרחי, אשר ההחל בשנת 1921. במנדט הבריטי, התפתחה התנועה למפלגה, המזרחי.

לבחירות לאספה המכוננת היא התמודדה במסגרת רשימה משותפת בשם החזית הדתית המאוחדת, לצד הפועל המזרחי, אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל. המפלגה זכתה ב-16 מנדטים, מתוכם מפלגת המזרחי היוותה ארבעה, והפכה למפלגה השלישית בגודלה בכנסת, אחרי מפא"י ומפ"ם. היא הוזמנה להצטרף לממשלת הקואליציה על ידי דוד בן-גוריון.

לחזית הדתית המאוחדת היה חלק מרכזי בהפלת הממשלה הראשונה, עקב אי הסכמה עם מפא"י בסוגיות החינוך במחנות העולים החדשים ובמערכת החינוך הדתית וכן דרישותיה לסגור את משרד האספקה והקיצוב ואיש עסקים שמונה לשר המסחר והתעשייה. בן-גוריון התפטר ב-16 באוקטובר 1950. אך קמה הממשלה השנייה, עם אותם שותפים ושרים קואליציוניים כמו קודם.

בבחירות לכנסת השנייה, התמודדה המפלגה לבדה לכנסת וזכו בשני מושבים בלבד. הם הצטרפו לקואליציה שהרכיבה את הממשלה השלישית, ושני חברי הכנסת שלה הפכו לשרים - דוד צבי פנקס הפך לשר התחבורה, ומרדכי נורוק לשר שירותי הדואר. עם זאת, כאשר הממשלה השלישית קרסה, גם פנקס וגם נורוק איבדו את תפקידי השרים שלהם, אף על פי שהמפלגה נשארה בקואליציות של הממשלות הרביעית, החמישית והשישית.

לקראת בחירות 1955 שילבה המפלגה את תאומה האידאולוגית, הפועל המזרחי, והקימה את החזית הדתית לאומית שוב. המפלגה החדשה זכתה ב-11 מושבים (אם כי רק שניים הוחזקו בידי חברי מזרחי), מה שהפך אותה לרביעית בגודלה, ושוב היו שותפות קואליציוניות בשתי ממשלות הכנסת השלישית. בשנת 1956, איחוד שתי המפלגות נעשה קבוע, והשם שונה למפלגה הדתית לאומית (או מפד"ל).

נציגי המפלגה בכנסת
------------------

| הכנסת
מספר חברי הכנסת | חברי כנסת |
| --- | --- |
| הראשונה (1949–1951) (4) | יהודה לייב פישמן מימון, מרדכי נורוק, דוד צבי פנקס, אברהם-חיים שאג |
| השנייה (1951–1955) (2) | מרדכי נורוק, דוד צבי פנקס (הוחלף על ידי ישראל שלמה בן-מאיר) |
| השלישית (1955–1956) (2) | מרדכי נורוק, ישראל שלמה בן-מאיר |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המזרחי** בוויקישיתוף
* היסטוריית המפלגה, באתר הכנסת (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  המזרחי, באתר www.idi.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528093005171
* ISNI: 0000 0001 1482 1131
* VIAF: 1000156012400249700008
* WorldCat (עם VIAF): 1000156012400249700008

 |
**Sleep** (בתעתיק עברי: **סליפ**; בתרגום חופשי: שינה) היא להקת דום מטאל וסטונר מטאל שהוקמה בשנת 1990 בסן חוזה, בקליפורניה שבארצות הברית.

היסטוריה
--------

בשנת 1991 שחררה הלהקה את אלבומה הראשון, *Volume One*. לאחר שחרור האלבום, החלה הלהקה לצבור קהל מעריצים בקרב סצנת הדום מטאל המקומית בקליפורניה. בשנה שלאחר מכן, שחררה הלהקה את אלבומה השני, *Sleep's Holy Mountain.* אלבום זה נחשב לאחד האלבומים שתרמו רבות להתפתחותו של הז'אנר סטונר רוק, אשר חולק אלמנטים מוזיקליים רבים עם דום מטאל. בעקבות הצלחתו של האלבום, הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים האנגלית London Records.

בשנת 1995, החלה הלהקה לעבוד על אלבומה השלישי, *Dopesmoker*. לאכזבתה של חברת התקליטים, האלבום הכיל שיר אחד שאורכו היה למעלה משעה, דבר הגרם לסכסוך בינם לבין חברי הלהקה. חברת התקליטים סירבה לשחרר את האלבום בטענה שלא ניתן לשווק אותו והעדיפה לפצל אותו לשירים בודדים. הלהקה התפרקה בשנת 1998 לאחר שסירבה לשחרר את האלבום.

בשנים שלאחר פירוק הלהקה, האלבום *Dopesmoker* התפרסם במספר גרסאות שונות, תחילה תחת השם *Jerusalem* בשנת 1999 ולאחר מכן בשמו המקורי בשנת 2003.

חברי הלהקה פנו לפיתוח פרויקטים מוזיקליים חדשים והקימו את הלהקות Om ו-High on Fire.

בשנת 2009 התאחדה הלהקה ופעלה לסירוגין במקביל לפעילותן של הלהקות שהקימו.

בשנת 2017 הכריזה הלהקה על אלבום חדש בשם *The Sciences*, השחרור הראשון שלהם מזה כמעט 20 שנים. האלבום שוחרר בשנת 2018 והתקבל באהדה רבה בקרב מעריצים ומבקרי מוזיקה, ואף דורג במקום ה-49 ברשימת בילבורד 200.

ראו גם
------

* דום מטאל
* סטונר רוק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Sleep** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Sleep
* Sleep, ברשת החברתית פייסבוק

* Sleep, ברשת החברתית טוויטר

* Sleep, ברשת החברתית אינסטגרם

* Sleep, באתר ספוטיפיי

* Sleep, באתר Last.fm (באנגלית)

* Sleep, באתר AllMusic (באנגלית)

* Sleep, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Sleep, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)

* Sleep, באתר Discogs (באנגלית)

* Sleep, באתר Songkick (באנגלית)

* Sleep, באתר SecondHandSongs

* Sleep, באתר בנדקמפ

* Sleep, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14260660t (data)
* GND: 10305032-2
* ISNI: 0000 0000 9726 9604
* MusicBrainz: 6fc69ec6-3e59-4ff7-849d-b5da932abe4d
* VIAF: 143863230
* WorldCat: viaf-43145602379301360156

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  "SLEEP Reveals It's Working With NEUROSIS's Keyboardist Via Morse Code". *Metal Injection* (באנגלית אמריקאית). 2017-04-12. נבדק ב-2018-08-18.
2. ↑  "Sleep Chart History". *Billboard*. נבדק ב-2018-08-18.
**שרמולה** (בברברית: **tacermult** או **tacermilt**, בערבית: **شرمولة**) היא סוג של מרינדה או רליש מהמטבח התוניסאי, אלג'יראי, לובי, והמרוקאי הוא משמש באופן מסורתי לתיבול דגים, אך ניתן להשתמש בו על בשרים או ירקות אחרים. דומה במקצת לצ'ימיצ'ורי הדרום אמריקאי.

רכיבים
------

המרכיבים הנפוצים כוללים שום, כמון, כוסברה, שמן, מיץ לימון ומלח. וריאציות אזוריות עשויות לכלול גם לימונים משומרים, בצל, פלפל צ'ילי טחון, פלפל שחור, זעפרן ועשבי תיבול אחרים.

גרסאות
------

מתכוני שרמולה משתנים מאוד לפי אזור. בספקס, תוניסיה, מוגשת שרמולה לעיתים קרובות עם דג מלוח במהלך עיד אל-פיטר. גרסה אזורית זו מורכבת ממחית צימוקים כהים מיובשים מעורבבים עם בצל מבושל בשמן זית ותבלינים כגון ציפורן, כמון, צ'ילי, פלפל שחור וקינמון.

גרסה מרוקאית כוללת פטרוזיליה מיובשת, כמון, פפריקה ומלח ופלפל. הגרסה הלובית לשרמולה מוגשת כתוספת בקיץ; היא מכילה זיתים, טונה ומגוון עשבי תיבול ירוקים.

ראו גם
------

* אריסה
* מטבוחה
* המטבח המרוקאי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרמולה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shulman, M.R. (2014). *The Simple Art of Vegetarian Cooking*. Rodale. p. 144. ISBN 978-1-62336-130-3. נבדק ב-3 בנובמבר 2017. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  "The Art of Moroccan Cuisine | Fes Cooking and Cultural Tours". Fescooking.com. 10 באוקטובר 2007. נבדק ב-2013-11-06. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Poon, Linda (8 באוגוסט 2014). "Chermoula: From North Africa To The White House To Your Table". *NPR*. נבדק ב-31 בינואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Monaghan, Gail (23 במרץ 2012). "Magic-Carpet-Ride Chermoula". *Wall Street Journal*. נבדק ב-31 בינואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Recette de cuisine : La Charmoula Sfaxienne | 🐙 Kerkennah". 14 ביולי 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**הספרייה הלאומית של סרביה** (בסרבית: **Народна библиотека Србије**) היא הספרייה הלאומית של סרביה הממוקמת בבלגרד והספרייה הגדולה במדינה.

היסטוריה
--------

הקמת הספרייה מקושרת לאירוע היסטורי שהתרחש בפברואר 1832 כאשר דמיטרי דוידוביץ' (Dimitrije Davidović), המוציא לאור של העיתון הראשון בסרביה, שלח מכתב אודות הקמת ספרייה לאומית להוכרת כבוד למילוש אוברנוביץ', בנובמבר של אותה שנה הזמין הנסיך קיום ספריית הפקדה בתוך הספרייה הלאומית.

במהלך מלחמת העולם הראשונה בניין הספרייה ואוספיו ניזוקו ומה שנשאר ממנו הועבר לניש ולקרגוייבץ על מנת להגן על להגן עליו. לאחר המלחמה ובעקבות חוק הספרייה הלאומית שחוקק ב-1919 הספרייה קיבלה את הזכות לרכוש עותק מכל יצירה ספרותית שיוצאת לאור בממלכת יוגוסלביה.

התקפת לופטוואפה את הספרייה במלחמת העולם השנייה הרסה לחלוטין את בניין הספרייה ביחד עם 500,000 כרכי ספרים, אוסף של 1424 כתבי יד קריליים, אוסף של 4,000 כתבי עת ו-1,800 עיתונים, ארכיונים של דמויות מפתח בהיסטוריה הסרבית וכמו כן רשימות הניהול והקטלוג של הספרייה.

לאחר שחרור בלגרד ב-1944 הייתה תקופה של שחזור אינטנסיבי של אוספי הספרייה שניזוקו ופיתוח של הספרייה, ב-1947 המקום נפתח לקהל מחדש באופן רשמי, ב-1954 אושרה בניית בניין הספרייה המחודש.

בספרייה ישנו האוסף המיוחד של ספרים נדירים מהמאה ה-18 והמאה ה-19.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספרייה הלאומית של סרביה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית של סרביה (באנגלית)
* הספרייה הלאומית של סרביה, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX96678
* BnF: cb12159302b (data)
* CiNii: DA10142533
* GND: 2143555-8
* ISNI: 0000 0001 2288 6568
* LCCN: n97055301
* LNB: 000206809
* NKC: ko2003184476
* NLA: 35756052
* NSK: 000008100
* SUDOC: 03011182X
* VcBA: 494/6888
* VIAF: 134362762
* WorldCat: lccn-n97055301

 |