recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שחרור של דאון חופשי מסוג ד-2
**טיסנאות חופשית** היא תחום ספורט בינלאומי במסגרת ענף הטיסנאות, שבו מטרת המתחרה לגרום לטיסן חופשי, הטס ללא התערבות המטיס או חיבור כלשהו לקרקע, לשהות זמן מקסימלי באוויר.

ספורט זה משלב את הצורך ברמת דיוק גבוהה בבניית הטיסנים ואיזונם מראש, כמו גם הבנה ושימוש בטכנולוגיות מתקדמות, ידע והבנה באווירודינמיקה, היכרות והבנה בנושאי מזג אוויר וזרמי אוויר, כושר גופני ויכולת הטסה גבוהה.

טיסנים חופשיים
--------------

השלכת דאון חופשי מסוג ג-2
תת-מחלקות של קבוצה זו הם:

* טיסני דאון-חופשי, ד-1 (F1H) וד-2 (F1A), המשוגרים מהקרקע באמצעות כבל ולאחר מכן גולשים לקרקע.
* טיסני מנוע-גומי, ג-1 (F1G) וג-2 (F1B), המונעים על ידי רצועות אלסטיות המסובבות מדחף אשר מעלה את הטיסן לגובה שממנו הוא גולש לקרקע.
* טיסני מנוע-חופשי, מ-1 (F1J) ומ-2 (F1C), המונעים באמצעות מנוע בוכנה הפועל מספר שניות בודדות ומעלה את הטיסן לגובה שממנו הוא גולש לקרקע.
* P-30 - טיסני מנוע-גומי למתחילים. הטיסנים דומים לטיסני הג-1 והג-2, אך קטנים ופשוטים יותר.
* גילשונים - טיסנים קטנים יחסית המשוגרים מהקרקע על ידי השלכה ידנית או באמצעות מקלע רצועות אלסטיות.
* טיסני פנים, פ-1 (F1L) ופ-2 (F1D) - טיסני מנוע-גומי ששוקלים גרמים בודדים ומוטסים באולמות סגורים בלבד.
* )שיגור טיסן חופשי עם מנוע חשמלי (F1Qטיסני מנוע חשמלי (F1Q),המונעים באמצעות מנוע חשמלי הפועל מספר שניות בודדות ומעלה את הטיסן לגובה שממנו הוא גולש לקרקע.
* טיסני מנוע פחמן דו-חמצני (F1K)-טיסנים הממונעים על ידי מנוע פחמן דו-חמצני הפועל עד אשר מכל הגז נגמר ובזמן זה מעלה את הטיסן לגובה שממנו הוא גולש. (מחלקה זו אינה קיימת בארץ ועדיין חדשה יחסית בעולם)
* טיסני מדרון (F1E) - טיסנים המושלכים לאוויר ממדרון (מחלקה שלא פעילה בארץ).

טיסנאות חופשית בישראל
---------------------

בישראל כ-21 מועדונים (סניפים) של קלוב התעופה לישראל, הפזורים בכל רחבי הארץ, מנהריה שבצפון ועד באר שבע בדרום.

הפעילות הטיסנאית מתאפיינת בבניית טיסנים, תוך שימוש בטכנולוגיות מתקדמות כגון חומרים מרוכבים וכדומה, איזון והטסת הטיסנים כשלב אימון והשתתפות בתחרויות השונות.

התחרויות הארציות והבינלאומיות, נפרדות על פי סוגי הטיסנים כמובן, מתקיימות לרוב בדרום הארץ, בשטחים חקלאיים מישוריים פתוחים, כמו אלה שליד היישובים אורים, צאלים ואשלים, בשטחי הטסה קטנים יותר ליד פלמחים, מגידו ובני ציון ובאולמות ספורט שונים.

במהלך השנה מתקיימות כ-8 תחרויות עיקריות, במחלקות הבינלאומיות, שבהן מתחרים הטיסנאים על הזכות לייצג את נבחרות ישראל באליפויות אירופה והעולם, כמו גם תחרויות רבות נוספות במחלקות הפנים ארציות, תחרויות אזוריות וכדומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיסנאות חופשית** בוויקישיתוף
* קלוב התעופה לישראל- ארגון הגג הרשמי של הטיסנאות החופשית בישראל
* קלוב התעופה חדרה- עמותה הפועלת תחת ארגון קלוב התעופה לישראל
**הנס ייספר הלסו** (בדנית: **Hans Jesper Helsø**;‏ נולד ב-9 ביולי 1948) הוא גנרל דני בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 2002–2008.

ביוגרפיה
--------

הלסו נולד ב-9 ביולי 1948 בקופנהגן. הוא נכנס לאקדמיה הצבאית הדנית המלכותית בשנת 1982 וסיים את לימודיו בשנת 1984. ב-1986 הוא התגייס לצבא המלכותי הדני, וב-1974 הוצב ברגימנט הארטילריה המלכותי ושרת בו במשך ארבע השנים הבאות. ב-1979 הוא נשלח לקפריסין כחלק מ-UNFICYP. בין השנים 1982–1983 למד בארצות הברית. ב-1990 הוא חזר לדנמרק, הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד מחלקה. בין השנים 1994–1996 הוא שימש כמפקד רגימנט הארטילריה המלכותי, וב-1995 שרת עמו במלחמות יוגוסלביה. בשנת 2000 הוא מונה למפקד פיקוד המבצעים של הצבא. הוא סומן כמחליפו של ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) המכהן כריסטיאן האוויט, שנועד לפרוש במהלך שנת 2002. הוא נאלץ להיכנס לתפקיד מוקדם מהצפוי, לאחר שהאוויט יצא לפנסיה מוקדמת.

תקופת כהונתו של הלסו כראש ההגנה אופיינה בשינויים מרחיקי לכת בצבא הדני. השינוי המרכזי היה הפיכתו של הצבא מצבא המבוסס על גיוס חובה לצבא מקצועי. ב-31 ביולי 2008 פרש הלסו מהצבא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס הלסו** בוויקישיתוף
* הנס הלסו באתר הצבא הדני
* הנס הלסו באתר נאט"ו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1137875992
* VIAF: 2631150264371905860007
* WorldCat: viaf-2631150264371905860007

 |
**הנס גדה** (בגרמנית **Hans Gaede**;‏ 19 בפברואר 1852 – 16 בספטמבר 1916) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוס ואחר כך על פלגת ארמייה בחזית המערבית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

גדה נולד ב-19 בפברואר 1852 לאביו אלכסנדר ולאשתו אליזבת אמילי לבית פרנקה, בקולברג שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1870 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה צרפת, וקיבל על כך את צלב הברזל. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1900 מונה למפקד החטיבה ה-84, ובשנת 1904 מונה למפקד הדיוויזיה ה-33.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה גדה סגן מפקד הקורפוס ה-14 (באדן) שהיה חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. ונטל חלק בקרב מילוז, ולאחר מכן השתתף בקרב לורן שבה נבלמה המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש. ב-19 בספטמבר 1914 מונה גדה למפקד פלגת הארמייה B - גדה שתפסה את מקום הארמייה השביעית שעברה להילחם בצפון. על הצלחתו בקרבות קיבל גדה ב-25 באוגוסט 1915 את העיטור פור לה מריט. 

ב-3 בספטמבר 1916 פרש גדה מתפקידו עקב מחלה קשה, וב-16 בספטמבר 1916 מת בפרייבורג, בן 64.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס גדה** בוויקישיתוף
* Hans Gaede na stranici Prussian Machine באנגלית
* Hans Gaede na stranici Deutschland14-18.de בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116329165
* SNAC: w69f2644
* VIAF: 315524509
* WorldCat: viaf-315524509

 |
**דקוזאורוס** (שם מדעי: ***Dakosaurus***; משמעות השם: "לטאה נשכנית") הוא סוג של זוחל נכחד שהיה קרוב לתנינאים המודרניים אך היה זוחל ימי מובהק. הוא חי בתור היורה המאוחר עד לתחילת הקרטיקון.

טקסונומיה
---------

זוחל ימי זה נמצא ב-1856 בגרמניה, ושיניו נראו כמו שיני מגלוזאורוס שחי באותו אזור. בהמשך התברר שהיו שייכות לתנינאי בעל לסת רחבה מלאת שיניים חדות. הוא קיבל את שמו עקב מלתעותיו המאיימות. המאובנים שלו הגיעו מרחבי אירופה, רוסיה, ארגנטינה ומקסיקו. כיום מסווגים שני מינים תחת הסוג אך בעבר היו יותר שחלקם עברו לסוגים אחרים כמו הגיאוזאורוס.

מאפיינים
--------

יצור זה היה טורף-על מפיל אימה על היצורים הימיים באזור מחייתו. לא ברור אם התרבה במים או יצא בדומה לצבים ימיים להטיל ביצים ביבשה.

אורכו של הדקוזאורוס הגיע לאורך 4–5 מטר וזנבו הארוך שימש להיגוי במים ביעילות גדולה בהרבה מאלה של התניניים המודרניים. הוא היה צייד אימתני שהזכיר את האורקה המודרנית, אך רוב טרפו הורכב מדגים. עם זאת מבנה שיניו נועד לחתוך ולשסע גם טרף גדול יותר כמו מיני איכתיוזאוריים, פליוזאורים שונים, פטרוזאורים שעפו מעל ואף תניני ים אחרים.

בתרבות
------

זוחל ימי זה מופיע בסרט Sea Rex 3D ובמשחק עולם היורה: המשחק.

גלריה
-----

* איור של דקוזאורוס וזוחלים ימיים נוספיםאיור של דקוזאורוס וזוחלים ימיים נוספים
* Dakosaurus maximus*Dakosaurus maximus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דקוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**דקל** (ברוסית: **Пальма**) הוא סרט קולנוע מותחן דרמה-קומית רוסי משנת 2021, המבוסס על מקרה אמיתי. השחקנים הראשיים בסרט הם כלבת רועה גרמני בשם "ליליה" המגלמת את הכלב "דקל" והילד לאוניד באסוב. משתתפים בו בין היתר השחקנים ויקטור דוברונראבוב, ולדימיר אילין, ולריה פיודורוביץ', יאן צפניק ועוד. הסרט צולם ברוסיה.

הסרט שהיה אמור לצאת לאקרנים ב-4 ביוני 2020, הוקרן לבסוף במרץ 2021, לאחר שיציאתו נדחתה בעקבות השפעות מגפת הקורונה ברוסיה.

רקע
---

הסרט מבוסס על מקרה אמיתי של כלבת רועה גרמני בשם "דקל" שנשכח בשדה התעופה דמודדובו. הטייס שגילה את הכלב ונקשר אליו - ויאצ'סלב אלכסנדרוביץ' ולנטיי בשנת 1967 היה בן 44. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה טייס קרב, הופל בשנת 1943 והגיע למחנה הריכוז דכאו, ממנו נמלט. לאחר המלחמה הוא עבר את כל הבדיקות וחזר לטוס בטייסת המחלקה הגאולוגית הלשכה הממשלתית ייניסיי-סטרוי, אך בשנת 1950 נעצר ונידון לעשר שנים במושבת עונשין בגין תסיסה אנטי-סובייטית. בשנת 1961 מעמדו שוקם והוא וחזר לתפקיד.

לאחר פרסום כתבה בקומסומולסקאיה פרבדה נמצא גם הבעלים לשעבר של הכלבה, אך הוא לא חזר לכלבה. בנורילסק נמסרה לטייס ולנטיי פיסת נייר מכוסה באותיות חסומות ללא חתימה. בהערה נכתב כי לפני שנה ושמונה חודשים, מי שכתב אותה טס ממוסקבה ליניסיי דרך נורילסק. סימני הכלבה: אוזן שמאל קרועה ועין שמאל חולה. פרט זה נתן סיבה להניח כי הבעלים לשעבר של הכלבה באמת כתב את הפתק: בכתבה לא נאמר כי עינה של הרועה הגרמנייה נפצעה. הטייס ויאצ'סלב ולנטיי לא יכול היה לקחת את הכלבה לעצמו בגלל הנסיעות המתמידות שלו. לכן דיילת בשם ורה קוטליארבסקאיה לקחת חסות על הכלבה.

הכלבה נהגה לעמוד ליד המטוסים, בכל רגע מוכנה לברוח. בידיעה על חוסר האמון של הכלבה, ורה קוטליארבסקאיה לקחה חופשה והתיישבה בוונוקובו למשך חודש. האישה זכתה באמון הכלבה, שבילתה את הטיסה ממוסקבה לקייב בהשפעת כדורי שינה בחברת בעלים חדש וטרינר. כשהתעוררה הכלבה בדירת קוטליארבסקאיה, היא לא גילתה תוקפנות, אלא ניסתה כל הזמן לברוח. הבעלים החדש הייתה צריכה לשמור על מרפסת וחלונות סגורים. כעבור חצי שנה הכלבה התרגלה לבית החדש. מאוחר יותר היא ילדה והפסיקה לנסות להימלט.

עלילה
-----

ברית המועצות, שנת 1977. איגור פולסקי טס במסגרת עבודתו ממוסקבה לירוואן ונאלץ להשאיר את הכלבה הרועה גרמנית שלו בשם "דקל" על המסלול: בשל אי הבנה, לכלבה אין אישור רפואי. דקל מסתתרת בשדה התעופה ופוגשת מטוסים בכל יום על המסלול בתקווה שהבעלים שלה יחזור באחד מהם. אך הזמן עובר ... הכלבה הופכת לקמע של שדה התעופה ומוצאת את עצמה במרכז כל האירועים החשובים בחיי הנוסעים ועובדי שדה התעופה. קוליה בן ה-9, שאחרי מות אמו מגיע לאביו, הטייס ויאצ'סלב לזרב שפוגש את דקל והופך לחברה הטוב ביותר. לזרב יצטרך להרוויח את אמונו של בנו בכך שהוא יבחר בחירה קשה בין קריירה למשפחה ויחליט מה לעשות כשבעליה האמיתיים של דקל יחזור.

שחקנים ודמויות
--------------

* ליליה - דקל
* לאוניד באסוב - קוליה
* ויקטור דוברונראבוב - אביו של קוליה
* ולדימיר אילין - עובד שדה התעופה
* יאן צפניק - איגור פולסקי, בעליו המקוריים של דקל
* ולריה פיודורוביץ'

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דקל (ביפנית)

* "דקל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "דקל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "דקל", באתר kinopoisk.ru
* "דקל", בפורטל הקולנוע kino-teatr.ru

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דקל
2. ↑  "Это не русский "Хатико": чем интересен фильм "Пальма"
גנרל **הנס דר** (בגרמנית **Hans Doerr**;‏ 14 בספטמבר 1897 – 9 בספטמבר 1960), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

דר נולד ב-14 בספטמבר 1897 בוילהלמסהאפן, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. ב-8 באפריל 1915 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה של המשמר ה-1, עמו לחם במהלך הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף דר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1937 מונה דר לקצין הדרכה בברלין-מואביט, ושימש בתפקיד זה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.

### מלחמת העולם השנייה

בדצמבר 1939 מונה דר לקצין אג"ם של הדיוויזיה ה-44, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת. ב-20 בספטמבר 1940 הוא מונה לקצין אג"ם של הקורפוס ה-52, ולחם עמו במהלך מבצע ברברוסה, וב-8 באוקטובר 1942 אף קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. לאחר מכן הוא שימש כקצין קישור אל הארמייה הרומנית הרביעית בקרב סטלינגרד, וב-16 בינואר 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-384 בסטלינגרד. ב-10 באוגוסט 1943 הוא מונה לנספח הצבאי בשגרירות גרמניה במדריד, וכיהן בתפקיד זה עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה סייע דר לשחרור גרמנים שהיו כלואים בספרד, ולאחר מכן שימש כדובר הראשון של שירות המודיעין המערב-גרמני. לאחר מכן התיישב דר בגרוס קרוליננפלד, שם חי עד מותו ב-9 בספטמבר 1960.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1024303721
* ISNI: 0000 0003 9762 468X
* LCCN: no2015128864
* NTA: 111795338
* VIAF: 39836648
* WorldCat: lccn-no2015128864

 |
**פקונדו אקסל מדינה** (בספרדית: **Facundo Axel Medina**; נולד ב-28 במאי 1999 בויז'ה פיוריטו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לאנס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת ארגנטינה.

קריירת מועדונים
---------------

מדינה גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית. בעונת 2016/2017 ישב לראשונה על ספסל הקבוצה הבוגרת.

ב-30 בינואר 2018 חתם מדינה בטאז'רס מליגת העל הארגנטינאית. הוא ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-2 ביולי 2020 חתם מדינה בלאנס מליגת העל הצרפתית. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לניס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. ב-13 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על לוריאן במסגרת המחזור השלישי בליגה. בשתי עונותיו הראשונות במועדון ערך 55 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-13 באוקטובר 2020 ערך מדינה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בניצחון 2-1 על נבחרת בוליביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

הוא היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פקונדו מדינה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Facundo Medina refuerza la defensa de Talleres para la Superliga באתר הרשמי של טאז'רס, 30 בינואר 2018 (בספרדית)
2. ↑  Facundo Medina rejoint le RC Lens באתר הרשמי של לאנס, 2 ביולי 2020 (בצרפתית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פקונדו מדינה"**.
**הרמן פון קאולבך** (בגרמנית: **Hermann von Kaulbach**‏; 26 ביולי 1846 - 9 בדצמבר 1909) היה צייר גרמני של בית הספר במינכן.

חיים
----

קולבך היה בנו של הצייר וילהלם פון קולבאך. במקור היה סטודנט לרפואה באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן, אך, בהשראת אביו, עזב את בית הספר כדי ללמוד ציור. בשנת 1867 הוא הפך לתלמידו של קרל פון פילוטי. בהשפעתו התמסר קאולבך כמעט לחלוטין לנושאים היסטוריים. בסופו של דבר, הוא התפרסם בעיקר בזכות דיוקנאות הילדים שלו. הוא ערך שני מסעות לימוד לרומא, ב-1880 וב-1891.

בשנת 1886 מונה לפרופסור לציור היסטוריה באקדמיה לאמנות יפה במינכן. בשנת 1906 פרסם ספר תמונות, עם ילדים כמוטיב, שנמכר ב-135,000 עותקים.

הוא היה נשוי לסופי שרול, בתו של חרט, ונולדו להם שלושה ילדים.  רבות מיצירותיו מוצגות במוזיאון בבאד ארולסן (מקום הולדתו של אביו). מכתביו וניירותיו נמצאים באוסף ארכיון הספרות הגרמני (חלק מהמוזיאון לספרות מודרנית) במרבאך אם נקאר.

הוא קבור בבית הקברות הדרומי הישן במינכן.

ביקורת
------

אף שעבודתו התקבלה בדרך כלל בצורה טובה, הוא ספג מדי פעם ביקורת על כך שהעניק יותר מדי תשומת לב לפרטים, תוך שהוא מפספס את משמעות הנושא העיקרי של הציור.

דיוקנו של לוקרציה בורג'ה יצר מחלוקת משום שהוא נחשב לבוטה מדי, וגרסתו להכתרת סנט אליזבת על ידי הקיסר פרידריך השני נדחתה על ידי כמה מבקרים כ"ציור תלבושות".

גלריה
-----

* מותו של מוצרטמותו של מוצרט
* תיאטרון בובותתיאטרון בובות
* הפתעההפתעה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן פון קאולבך** בוויקישיתוף
* הרמן פון קאולבך, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  retro|bib - Seite aus Meyers Konversationslexikon: Kaulbach, www.retrobibliothek.de
2. ↑  Quast-Benesch, Gertrude. **Anton Bruckner in München**, Tutzing: H. Schneider, 2006, מסת"ב 3-7952-1194-8
3. ↑  Ingrid Kussmaul: *Die Nachlässe und Sammlungen des Deutschen Literaturarchivs Marbach*. Verzeichnisse, Berichte, Informationen, Bd. 23. Deutsche Schillergesellschaft, Marbach am Neckar 1999

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb160418755 (data)
* GND: 11952239X
* ISNI: 0000 0000 6665 8017
* LCCN: nr2006032250
* NKC: jo20181002358
* NLP: A36334819
* NTA: 124843395
* RKD: 43649
* SUDOC: 13694079X
* ULAN: 500032905
* VIAF: 18033705
* WorldCat: lccn-nr2006032250

 |
המדינות המייסדות באדום (+ טוגו בצהוב)
**קונסיי דה ל'אנטאנט** (בצרפתית: **Conseil de l'Entente**; תרגום מילולי: **מועצת מדינות ההסכמה**) הוא קואופרטיב פיננסי אזורי של מערב אפריקה שנוסד במאי 1959.

המדינות המייסדות הן דהומיי (כיום בנין), וולטה עילית (כיום בורקינה פאסו), חוף השנהב וניז'ר, ואליהן הצטרפה טוגו בשנת 1966.

הארגון הוקם על ידי צרפת במטרה להוות משקל מערבי כנגד צעדי ההקמה של הפדרציה של מאלי בעלת האוריינטציה המרקסיסטית-פאן-אפריקאית. צרפת הציעה למדינות המצטרפות שלטון ריבוני מיידי והעניקה להן עצמאות מלאה באוגוסט 1960.

הארגון עצמו הוקם על בסיס איחוד סאהל-בנין, אשר הוקם על ידי ארבע המדינות המייסדות כיורשה של הפדרציה האזורית של אפריקה המערבית הצרפתית. איחוד המכס של אפריקה המערבית, אשר נוסד על ידי ארבע המדינות המייסדות של הקונסיי דה ל'אנטאנט, בנוסף למאלי, הפך לבסיס של הקהילה הכלכלית של מדינות אפריקה המערבית.

משנת 1966, למועצה מיקום אדמיניסטרטיבי קבוע באביג'אן שבחוף השנהב. למועצה קרן רווחה המיועדת לרווחת החברות העניות ביותר בארגון.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קונסיי דה ל'אנטאנט
* קונסיי דה ל'אנטאנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007585560705171
* BnF: cb13177634v (data)
* GND: 505019-4
* ISNI: 0000 0001 2179 9884
* LCCN: n79095384
* SUDOC: 204183421
* VIAF: 147232816
* WorldCat: lccn-n79095384

 |
**דקל אי הפסחא** או **דקל רפה נוי** (שם מדעי: ***Paschalococos disperta*** בעבר ***Jubaea disperta***) הוא מין של דקל נכחד שהיה אנדמי לאי הפסחא. העץ נעלם מדגימות האבקה סביב שנת 1650. כמה חוקרים משייכים אותו לסוג *Jubaea*, אליו משתייך דקל היין הצ'יליאני (*Jubaea chilensis*) אך ישנה מחלוקת על שיוכו כיוון שהרקמות הרכות שבהן משתמשים לזיהוי סוג הדקל לא נשמרו.

מחקר
----

שרידיו של הדקל ידועים מגרגירי אבקה מקרקעית האגמים, קליפת הפרי (אגוזים) שנמצאו במערה, וטביעות של שורשים שנשמרו בקרקע. בחלקו במטרה להימנע מההשערה המקובלת אבל הספקולטיבית שהדקלים היו *Jubaea chilensis*, ושהשתמשו בהם כגלילים לשנע את פסלי המואי של אי הפסחא, הקצה ג'ון דרנזפילד (John Dransfield) את המין לסוג חדש. הקצאה זו אינה מקובלת על World Checklist of Selected Plant Families, מיזם מקובל שנועד להגדיר את מיני הצמחים, שאיננו מכיר בסוג Paschalococos, כמו גם על המיזם המקביל "The Plant List".

התפוצצות אוכלוסין בתקופה שבין 800 ל-1600 לספירה הובילה להכחדה של דקל רפה נוי. מייקל הוגן (Hogan) משער שההיכחדות של דקל רפה נוי יחד עם צמחים נוספים תרמה להתמוטטות החברה של אי הפסחא. דרנזפילד משער שהעצים נכחדו כיוון שהם נכרתו על מנת להגיע אל לבבות הדקל האכילים כאשר מקורות המזון האחרים באי התדלדלו בשל התפוצצות האוכלוסין. השערה נוספת מקובלת, אך שגויה, שהעצים נכרתו לבניית סירות ולשם דיג, משום שגזע דקל אינו מתאים למטרה זו. אפשרות נוספת שהחולדה הפולינזית, שהגיעה לאי יחד עם המתיישבים הראשונים בין שנת 800 לשנת 1000, כרסמה את האגוזים של הדקל, ובכך מנעה התחדשות של העץ.

למרות היכחדותו, ככל הנראה מופיע העץ כ-200 שנים לאחר שנעלם בכתב הרונגו-רונגו של אי הפסחא בסימן rongorongo glyph 67, בו הוא מסמל את המספר 67.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דקל אי הפסחא** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chilean Wine Palm
**הרמן קורץ** (בגרמנית: **Hermann Kurz**;‏ 20 בספטמבר 1897, ביל – 23 ביולי 1980, ביל) היה פוליטיקאי שווייצרי.

ביוגרפיה
--------

### קריירה קדם פוליטית

אביו של הרמן קורץ, יעקב קורץ, עבד כנגר ועובד סניפי דואר. קורס סיים את לימודיו בבית הספר המסחרי בביל לפני שנכנס לתפקיד בבנק קנטונל נויכאטל בלה שו דה-פונד בשנת 1916. בשנת 1920 עבר לתפקיד רואה חשבון ראשי בחברת השעונים Tavannes Watch Co. בשנת 1928 חזר הרמן קורץ לביל, שם הועסק כמורה לעסקים בבית הספר לעסקים ביל. בנוסף, הוא קיבל את תעודת רואה החשבון הפדרלית ובשנת 1932 רישיון למדעי המסחר באוניברסיטת נויכאטל.

קורץ, שהיה נשוי לחולדה ברטה, בתו של המנעולן אדולף רופ, נפטר בשנת 1980 ממש לפני גיל 83 בעיר הולדתו.

### קריירה פוליטית

הרמן קורץ, שהצטרף לשירות Parti socialiste romand bienne (PSR), לשעבר רובע עצמאי, היום חלק ממפלגה כולה (SP-PS Biel / Bienne), כיהן כחבר מועצת העיר ביל בין השנים 1933 ל-1940 ומשנת 1945 עד 1947, וב-1946 כיהן כנשיא. בשנת 1948 נבחר למועצת עיריית ביל, שם כיהן במשרה מלאה כמנהל כספים עד שעזב ב-1960. בשנת 1951 העם בחר בו למועצה הלאומית, בה היה חבר עד 1955.

הרמן קורץ שימש גם כנשיא גוף הפיקוח. בנוסף, הוא היה חבר בוועד המנהל של ברנישה קראפטוורקה AG ומשנת 1931 עד 1974 היה נשיא דירקטוריון חברת הדפוס השיתופית ביל.

מחויבותו הפוליטית התמקדה במיוחד בהכשרה מקצועית מסחרית ובניית דיור שיתופי.

קורץ, שהיה נשוי לחולדה ברטה, בתו של המנעולן אדולף רופ, נפטר בשנת 1980 ממש לפני גיל 83 בעיר הולדתו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kurz, Hermann, hls-dhs-dss.ch (בגרמנית)
2. ↑  Ratsmitglied ansehen, www.parlament.ch

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1052361129
* HDS: 033542
* VIAF: 309585347
* WorldCat (עם VIAF): 309585347

 |
**הרמן שטנר** (בגרמנית: **Hermann Stenner**‏; 12 במרץ 1891 – 5 בדצמבר 1914) היה צייר וגרפיקאי גרמני.

שטנר הוא אחד האמנים המצטיינים של תחילת המאה ה-20, אם כי מותו המוקדם במלחמת העולם הראשונה אפשר לו רק שלב יצירתי קצר של חמש שנים. לאחר תחילת האימפרסיוניזם בסביבות 1909, סגנון הציור של שטנר נעשה אקספרסיבי יותר. תפנית זו לאקספרסיוניזם התרחשה בהשפעת וסילי קנדינסקי.

ביוגרפיה ועבודה
---------------

שטנר, בנו של הצייר הוגו שטנר, הכין העתקים של ציורים ישנים עוד כשהיה בתיכון. משנת 1908 למד בבית הספר למלאכות ואומנויות בבילפלד. באפריל 1909 התקבל לבחינת הקבלה לאקדמיה לאמנות במינכן ונכנס לשיעור הרישום של היינריך קניר. שטנר בילה את קיץ 1909 עם הנס פון האייק בבית הספר לציור בדכאו, שם התקדם משמעותית בציורו. פון האייק וקניר המליצו על כריסטיאן לנדנברגר, שלימד בשטוטגרט.

בסוף מרץ 1910 עבר הרמן שטנר לשטוטגרט, שם התקבל לחוג הציור של לנדנברגר באקדמיה המלכותית לאמנויות. באוקטובר 1911 עבר לשיעור של אדולף הלצל, שהרצאותיו היו שונות לחלוטין מאלה של לנדנברגר ושל האייק. בהתחלה שטנר עקב אחריהם בהתלהבות רבה, כאשר הם פתחו בפניו עולם חדש וקירבו את הציור כסוג של מדע. מאוחר יותר הוא התנתק מההשפעה החזקה מדי של ההרצאות ופיתח עוד יותר את הסגנון האישי שלו. לאחר סמסטר אחד בלבד, הלצל הציע להעביר את הרמן שטנר לאחת מכיתות אמן הנחשקות באונטרה אנלגן, דבר שעשה בהנאה רבה במרץ 1912. במהלך סמסטר הקיץ השתתף שטנר בנסיעה ארוכה יותר למונשאו עם הלצל, במהלכו יצר כמה ציורים ומספר רב של רישומים.

באוגוסט 1912 בילה ארבעה שבועות בפריז עם חברו הנס הילדברנדט, היסטוריון אמנות, ואשתו לילי.

בשנת 1913 הוא הוזמן לתערוכת האקספרסיוניסטית הגרמנית הראשונה בדרזדן. באותה שנה אדולף הלצל הזמין את שטנר, אוסקר שלמר ווילי באומייסטר לבצע את ציורי הקיר למבואת הבניין הראשי של תערוכת ורקבונד (אנ') בקלן בשנת 1914. אפריז הקיר עורר תחושה ועורר מגוון רחב של תגובות, מהתלהבות נלהבת ועד דחייה קטגורית. באותה שנה הוצגו עבודותיו גם בתערוכה הגדולה של איגוד ידידי האמנות במדינות הריין בעיר שטוטגרט עם שתי עבודות במה שנקרא "היכל האקספרסיוניזם", שהקים הלצל מטעם האגודה.

ב־7 באוגוסט 1914 התנדב שטנר לצבא עם אוסקר שלמר. לאחר חודשיים בחזית המערבית הוא הועבר לחזית המזרחית עם גדודו בסוף נובמבר.

שם נהרג בשעות המוקדמות של 5 בדצמבר 1914 בפולין במהלך תקיפה על העיר אילוב.

גלריה
-----

* עירוםעירום
* תקומהתקומה
* בית קפהבית קפה
* אשה עם כובע צהובאשה עם כובע צהוב
* אשה עם מסיכותאשה עם מסיכות
* אגרטל פרחים אגרטל פרחים
* כנסייהכנסייה
* ארבע נשים ביערארבע נשים ביער

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן שטנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stenner, Hermann. In: Ulrich Thieme, Felix Becker et al.: *Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart*. Vol.31, E. A. Seemann, Leipzig 1937, pg.593.
2. ↑  Hermann Stenner Haus Bielefeld: Refugium für Expressionisten, www.handelsblatt.com (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12805180s (data)
* GND: 118617710
* ISNI: 0000 0000 6650 7956
* LCCN: n50022424
* NTA: 071320504
* RKD: 75046
* SUDOC: 074531832
* ULAN: 500011003
* VIAF: 43145857782623020569
* WorldCat: lccn-n50022424

 |
**קונסטנס פנימור וולסון** (באנגלית: **Constance Fenimore Woolson**;‏ 5 במרץ 1840, ניו המפשייר - 24 בינואר 1894, ונציה) הייתה סופרת אמריקאית. היא הייתה קרובת משפחה של ג'יימס פנימור קופר.

ביוגרפיה
--------

קונסטנס פנימור וולסון נולדה בעיירה בניו המפשיר ותוך זמן קצר המשפחה עברה לקליבלנד. לאחר סיום בית ספר לבנות, קונסטנס עברה להמשך הלימודים לניו יורק. באתה תקופה היא טיילה רבות במערב התיכון וצפון-מזרח של ארצות הברית.

בשנת 1870 קונסטנס פנימור וולסון פרסמה את הסיפורים הראשונים שלה בירחונים וגם הוציאה ספר לילדים בשנת 1873. בשנת 1875 היא פרסמה אוסף סיפורים קצרים על אזור האגמים הגדולים.

בשנים 1873–1879 היא טיילה רבות בדרום ואספה חומר ליצירות חדשות. בשנת 1879 קונסטנס פנימור וולסון נסעה לאירופה.

בשנת 1880 קונסטנס פנימור וולסון פרסמה את הרומן הראשון שלה "Anne". בהמשך היא הוציאה יצירות נוספות.

בשנים 1889–1890 היא נסעה ליוון ומצרים ביחד עם קרובת משפחה קלייר בנדיקט.

בשנת 1893 הן הגיעו לוונציה ושכרו חדר בבית מלון מפואר ליד התעלה הגדולה. בינואר 1894 בעקבות הדפרסיה היא קפצה מהחלון ונפטרה תוך זמן קצר.

יצירות שלה לצד ביוגרפיה משפחתית הודפסו מספר פעמים על ידי קלייר בנדיקט. בשנת 1932 היא גם פרסמה לראשונה חלק מיצירות חדשות של קונסטנס פנימור וולסון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנס פנימור וולסון** בוויקישיתוף
* נתונים ביוגרפיים
* קונסטנס פנימור וולסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי קונסטנס פנימור וולסון בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* קונסטנס פנימור וולסון (1840-1894), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276421505171
* BNE: XX1496609
* BnF: cb12187495k (data)
* GND: 119014734
* ICCU: RAVV036730
* ISNI: 0000 0000 8137 9024
* LCCN: n50048509
* NLA: 35619440
* NTA: 07149099X
* SNAC: w66d5vtt
* SUDOC: 060856920
* Trove: 1016972
* VcBA: 495/126037
* VIAF: 59128203
* WorldCat: lccn-n50048509

 |
**הרמן קרל ברונו פון פרנסואה** (בגרמנית: **Hermann Karl Bruno von François**;‏ 31 בינואר 1856 – 15 במאי 1933) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוסים ועל ארמייה במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון פרנסואה נולד בלוקסמבורג למשפחה עם רקע צבאי ממוצא הוגנוטי. אביו ברונו פון פרנסואה היה גנרל בצבא הפרוסי שפיקד על הבריגדה ה-27 במלחמת פרוסיה צרפת ונהרג בקרב שפיכרן בתחילת המלחמה. בשנת 1875 התגייס פון פרנסואה לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1901 עברה אמו מארי עם המשפחה לדרום-מערב אפריקה הגרמנית, שם שירת הבן הצעיר הוגו בצבא הקולוניאלי. בשנת 1911 מונה פון פרנסואה למפקד הדיוויזיה ה-13, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-1.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון פרנסואה מפקד הקורפוס ה-1, שהיה חלק מהארמייה השמינית ולחם בחזית המזרחית. הקורפוס בפיקודו השתתף בבלימת הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית בקרבות שטלופנן וגומבינן, ובהשמדת הארמייה הרוסית השנייה בקרב טננברג.

ב-18 בספטמבר 1914 נשלח פאול פון הינדנבורג להקים את הארמייה התשיעית ובמקומו מונה ריכרד פון שוברט. ב-9 באוקטובר 1914 הודח פון שוברט עקב החלטתו על נסיגה, ופון פרנסואה מונה במקומו למפקד הארמייה השמינית בחזית המזרחית. אך הוא לא פיקד על הארמייה הרבה זמן, בתחילת נובמבר התבקש פון פרנסואה להעביר את הקורפוס ה-1 לארמייה התשיעית לצורך מתקפת הנגד בפולין, אך פון פרנסואה שלח במקומו את קורפוס המילואים ה-25, ועקב כך הודח מהפיקוד על הארמייה ב-7 בנובמבר 1914. ב-24 בדצמבר 1915 נקרא פון פרנסואה לפקד על קורפוס המילואים ה-41, לאחר שהות קצרה בחזית המערבית, הועבר פון פרנסואה עם הקורפוס שבפיקודו לחזית המזרחית והוצב תחת פיקוד הארמייה ה-11. ב-14 במאי 1915 לחם הקורפוס בפיקודו במתקפת גורליצה-טרנוב, ובהמשך כבש את למברג. על הצלחתו בקרב קיבל את העיטור פור לה מריט. ב-29 ביוני 1915 חזר פון פרנסואה לחזית המערבית ומונה למפקד הקורפוס ה-7 בצרפת. ב-יולי 1916 הועבר פון פרנסואה עם הקורפוס שבפיקודו לגזרת ורדן והשתתף בקרב ורדן. על הצלחתו בקרב זה קיבל פון פרנסואה ביולי 1917 תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. בסוף מאי 1918 לקח הקורפוס שבפיקודו חלק במתקפה של הארמייה השביעית בקטע שבין סואסון לריימס, אך נאלץ לסגת מחמת מתקפת נגד של מדינות ההסכמה. עם זאת על אף הצלחותיו לא קודם פון פרנסואה, ומשום כך פרש מתפקידו ביולי 1918. פון פרנסואה נשאר בצבא עד לאוקטובר 1918, אז פרש לביתו.

לאחר המלחמה התגורר פון פרנסואה בברלין וכתב כמה ספרי היסטוריה צבאית, שם התגורר עד מותו ב-15 במאי 1933.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגנרל הרמן פון פרנסואה** בוויקישיתוף
* הרמן פון פרנסואה באתר firstworldwar.com (באנגלית)
* הרמן פון פרנסואה באתר tannenberg 1914 (בגרמנית)
* הרמן פון פרנסואה באתר Weapons and Warfare (באנגלית)
* הרמן פון פרנסואה באתר The Prussian Machine (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 15015333
* GND: 116698993
* ISNI: 0000 0001 0868 0352
* NLG: 232105
* NLP: A20016700
* NTA: 155670409
* RERO: 02-A017366815
* VIAF: 8146358
* WorldCat: viaf-8146358

 |
**סלמיס גלורי** (**Salamis Glory**) הייתה אוניית נוסעים רשומה בלימסול שבקפריסין, שהפליגה בין נמלי האגן המזרחי של הים התיכון (איי יוון, סוריה לבנון, ישראל ומצרים). האונייה נשאה לפנים את השמות "אנה נרי", "דנאוס", "קונסטליישן", "מורנינג סטאר" ו"ריג'נסי ספיריט". אורכה 150 מטר, רוחבה 18 מטר ותפוסתה ברוטו 10,392 טונות. בעת בנייתה היו בה 222 תאים ל-600 נוסעים, שמונה סיפוני נוסעים, מסעדה, קזינו, שני אולמות שעשועים, בריכת שחייה ועוד.

תולדותיה
--------

האונייה נבנתה ב-1962 עבור חברת הספנות הברזילאית Companhia de Navegação Costeira, ונשאה את השם "אנה נרי". שנה אחר כך ניזוקה בהתנגשות עם המכלית "פרזידנטה דאודורו" (Presidente Deodoro). בין השנים 1965 ו-1968 פעלה בקו שבין ריו דה ז'ניירו וסנטוס. אחר כך הובילה "אנה נרי" נוסעים בקווים חופיים וטרנס-אטלנטיים ושימשה כאוניית נוסעים לעינוגים (cruise ship) בחודשי הקיץ.

בעקבות השפל בענף אוניות הנוסעים נמכרה האונייה ב-1978 לחברת האוניות היוונית Hellenic Cruises. במהלך השיפוצים והתיקונים שונה שם האונייה ב-1979 ל"דנאוס" (Danaos) ושוב ב-1982 ל-"קונסטליישן" (Constllation). חברת הספנות שהפעילה את האונייה פשטה את הרגל ב-1987, והאונייה הוצאה משירות למשך ארבע שנים.

ב-1992 נקנתה האונייה על ידי בעלים יווניים אחרים ושוב שונה שמה, הפעם ל"מורנינג סטאר" (Morning Star), והופעלה כאוניית נוסעים לעינוגים באוקיינוס השקט. שם האונייה הוחלף פעם נוספת ל"ריג'נסי ספיריט" (Regency Spirit), היא נרשמה בבהאמה והועברה לבעלות חברת האוניות האמריקנית Regency Cruise, שהפעילה אותה לאורך חופי מקסיקו בחודשי החורף ובים התיכון בחודשי הקיץ. ב-1995 הוכרזו בעלי האוניות כפושטי רגל והאונייה נתפסה בנמל ניס שבצרפת. היא נמכרה במכירה פומבית לחברת האוניות הקפריסאית Cypriot Salamis Cruises ב-1996, ושמה הוחלף ל-"סלמיס גלורי" (Salamis Glory).

האונייה עברה שיפוצים נרחבים בשנת 2000.

ב-30 באוגוסט 2007 התנגשה "סלמיס גלורי" ב"שלי", אוניית משא קטנה בבעלות ישראלית ובעלת צוות זר, שהובילה גבס. התאונה הימית ארעה סמוך מאוד לנמל חיפה. אוניית המשא טבעה, שניים מאנשי צוותה נספו ואחד עשר הנותרים ניצלו על ידי צוות אוניית הנוסעים וספינות חיל הים.

ב-24 בנובמבר 2009 נמכרה האוניה תמורת 530,000 יורו לסוחרי גרוטאות. בפברואר 2010 נגרטה האוניה באלאנג, הודו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלמיס גלורי** בוויקישיתוף
* Salamis tours ship page
**הכוחות המזוינים של צ'ילה** (בספרדית: **Fuerzas Armadas de Chile**) הם הארגון הצבאי המאוחד הכולל את צבא צ'ילה, חיל האוויר והצי. נשיא צ'ילה הוא המפקד העליון של הצבא, ומגבש מדיניות באמצעות שר ההגנה. בשנים האחרונות ואחרי מספר תוכניות ציוד מחדש, הפכו הכוחות המזוינים של צ'ילה לאחד מהכוחות המזוינים המתקדמים והמקצועיים ביותר מבחינה טכנולוגית באמריקה הלטינית. לצבא צ'ילה מסופק בעיקר בציוד מגרמניה, ארצות הברית, ישראל, צרפת וספרד.

מבנה
----

### צבא

רונדל חיל האוויר הצ'יליאני
הצבא מונה 46,350 איש ומאורגן תחת שישה אזורים מנהליים צבאיים ושש מפקדות. הכוחות כוללים חטיבה אחת של כוחות מיוחדים, ארבע חטיבות שריון, שלוש חטיבות ממונעות, ארבע חטיבות הרים וחטיבת תעופה אחת. הצבא מפעיל את טנקי לאופרד הגרמניים 1 ו-2 כטנקי הקרב העיקריים שלו. לצבא יש כ-40,000 חיילי מילואים.

### חיל הים

הצי הצ'יליאני מכיל 19,800 איש, כולל 3,600 נחתים. מתוך הצי שמונה 66 ספינות שטח, 8 הן ספינות לוחמות גדולות ובסיסן בוולפראיסו. חיל הים מפעיל מטוס משלו לתחבורה ולסיור ובנוסף יש לחיל מסוקי תקיפה. חיל הים גם מפעיל ארבע צוללות.

### חיל האוויר

חיל האוויר הצ'יליאני מכיל 11,050 חיילים. הכוח האווירי מחולק בין חמש חטיבות אוויריות שבסיסן באיקיקה, אנטופגסטה, סנטיאגו, פוארטו מונט ופונטה ארנס. חיל האוויר גם מפעיל בסיס אווירי באי המלך ג'ורג' שבאנטארקטיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הכוחות המזוינים של צ'ילה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007582822805171
* LCCN: no2023077632
* WorldCat (עם LCCN): no2023-077632

 |
**סוזן קולידג'** (באנגלית: **Susan Coolidge**; ‏29 בינואר 1835 – 9 באפריל 1905) הוא שם העט של סופרת הילדים האמריקאית **שרה צ'ונסי וולסי** (Sarah Chauncey Woolsey)

ביוגרפיה
--------

וולסי נולדה בקליבלנד שבאוהיו למשפחה עשירה ובעלת השפעה, משפחת דווייט מניו אינגלנד. אביה היה ג'ון ממפורד וולסי ואמה ג'יין אנדרוז. ב-1852 עברה עם משפחתה להתגורר בניו הייבן שבקונטיקט. היא הייתה אחייניתו של המשורר והסופר גאמל וולסי. היא לא התחתנה וחיה עד מותה בבית המשפחה בניופורט, רוד איילנד.

בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית (1861–1865) עבדה וולסי כאחות, ואחר כך החלה לעסוק בכתיבה. ערכה את "האוטוביוגרפיה ומכתביה של גברת דילייני" (The Autobiography and Correspondence of Mrs. Delaney) ‏(1887) ואת "יומנה ומכתביה של פרנסס ברני" (The Diary and Letters of Frances Burney) ‏(1880).

היא ידועה בעיקר בזכות ספר הילדים הקלאסי שכתבה "מה עשתה קייטי" (1872). משפחתה של וולסי עצמה שימשה כמודל למשפחת קאר הבדיונית שבספר, כאשר סוזן (שרה) עצמה היוותה השראה לקייטי, וארבעת אחיה ואחיותיה שימשו כמודל לילדים הקטנים במשפחת קאר. היא כתבה מספר ספרי המשך בסדרה בהם "מה עשתה קייטי בבית הספר" ו"כך אירע לקלובר".

בנוסף לסדרת ספרי קייטי כתבה ופרסמה ספרי ילדים נוספים, סיפורים קצרים ושירים.

ספריה שתורגמו לעברית
--------------------

* מה עשתה קייטי
* מה קייטי עשתה עוד
* מה עשתה קייטי בבית הספר
* כך אירע לקלובר : <חוויות אחותה הצעירה של קייטי>

כל הספרים תורגמו בידי אברהם בירמן ויצאו לאור בהוצאת י' צ'צ'יק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוזן קולידג'** בוויקישיתוף
* כתבי סוזן קולידג' בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* רשימת הפרסומים של סוזן קולידג', בקטלוג הספרייה הלאומית
* סוזן קולידג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סוזן קולידג', דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279265305171
* BnF: cb10727057f (data)
* GND: 124885209
* ICCU: CUBV046752
* ISNI: 0000 0001 0916 6160
* LCCN: n82085471
* NKC: mzk2012714487
* NLA: 36334015
* NLK: KAC201771715
* NTA: 072048603
* SELIBR: 182179
* SNAC: w6fr14qw
* SUDOC: 132712970
* Trove: 1247628
* VcBA: 495/41462
* VIAF: 74797220
* WorldCat: lccn-n82085471

 |
**לאסלו שבש** (במקור **שפט - Spät**, בהונגרית: **Sebes László**; סגהאלום, 9 במאי 1905 – מחנה הריכוז דכאו, מאי 1945) היה קומוניסט יהודי-הונגרי, שנידון מספר פעמים לשנים של מאסר, גורש ונספה במחנה הריכוז דכאו.

ביוגרפיה
--------

לאסלו שפאט נולד במשפחה יהודית אינטלקטואלית ענייה עם שמונה ילדים. אביו ברנאט בלה שבש (שפאט) היה מורה יליד סרווש, ואמו הייתה ברתה דיאמנט. כמו אחד מאחיו, אישטוואן שבש, הוא הפך לחבר ב"ברית הפועלים הצעירים הקומוניסטים של הונגריה" (KIMSZ) בשנת 1926, ואחר כך בשנה שלאחר מכן הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאליסטים של הונגריה (MSZMP). הוא נעצר בשנת 1928 ונידון לשנתיים מאסר. שוחרר בשנת 1930, אך לא יכול היה ליהנות מתענוגות החופש זמן רב, ונעצר שוב. הוא קיבל אז שנה וחצי מאסר נוסף. לאחר שחרורו נסע לברית המועצות בשנת 1931 והיה תלמיד בית הספר לנין. מאוחר יותר (בשנת 1933) גם אחיו אישטוואן בא אחריו. הוא חזר להונגריה במחתרת בשנת 1933 ונעצר שוב בשנה שלאחר מכן.

לאחר שחרורו, בהתאם להוראות המפלגה, נסע לצרפת לפעילות אנטי-נאצית ולאחר מכן לגרמניה לעבודת מפלגה. הוא חזר להונגריה בשנת 1941 ועבד כפועל במפעל (כיהודי כמעט לא ניתן היה למצוא עבודה). עם כניסת הכוחות הגרמניים להונגריה (מבצע מרגרטה) במרץ 1944 הוא נעצר וגורש מייד כיהודי וכקומוניסט למחנה הריכוז דכאו במרץ 1944 ונרצח חודש לפני שחרור המחנה.

משפחתו
------

אֶחַיו: אימרה שבש, פאל שבש, ג'רג' שבש, שאנדור שבש ואישטוואן שבש.

עבודות העיקריות
---------------

* F. m.: Vadász Ferenc: Lerida magyar hőse. (Népszabadság, 1963. febr. 3.)
* Kiss Máté: A Kőröstől Leridáig. (Békés megyei Népújság, 1963. ápr. 11.)

* Példaképeink: S. Gy. (Viharsarok ifjúsága, 1963. máj.)

ספרות
-----

* מסמכים מההיסטוריה של תנועת הפועלים המהפכנים ההונגרים 1929–1935. בודפשט, 1964.

לקריאה נוספת
------------

* לאסלו שבש. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי פטפי.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. 1981
* לאסלו שבש ב-Unionpedia

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Belügyminisztérium 1899. évi 28484. sz. rendelete. MNL-OL 30804. mikrofilm 685. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1899. év 60. oldal 21. sor.
2. ↑  Testvére, Sebes Sándor születése bejegyezve Szeghalom állami akv. 332/1902. folyószám alatt.
3. ↑  Sebes György. Névpont. Hozzáférés ideje: 2016. január 24.
4. ↑  HU BFL VII.5.c 2136 I 0124136/1928
5. ↑  HU BFL VII.5.c 11699 I 0125476/1930
6. ↑  HU BFL VII.5.c 9598 I 0126443/1934
7. ↑  Sebes György. Névpont. Hozzáférés ideje: 2016. január 24.
8. ↑  HU BFL - VII.5.c - 5145 - 1935
**ויורל טנסה** (ברומנית: **Viorel Tănase**; נולד ב-7 באוקטובר 1970) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הקשר וכיום מאמן כדורגל.

קריירה
------

טנסה החל את קריירת במשחק שלו בקבוצת הנוער של אוצלול גאלאץ הרומנית ועלה לשחק בקבוצת הבוגרים בעונת 1992/93. במשך כל השנים שיחק טנסה בקבוצת אוצלול גאלאץ עד שבעונת 1999/00 הובא לישראל על ידי המאמן אורי מלמיליאן לקבוצת מכבי נתניה כאשר בעונתו הראשונה הוא הבקיע 5 שערים בלבד אך בעונה שלאחר מכן, עונת 2000/01 כבש 14 שערים והיה למלך השערים של הקבוצה בצוותא עם לירון וילנר ואיציק זוהר. בעונת 2001/02 חזר טנסה לרומניה, לקבוצת אוצלול גאלאץ, וחזר להיות יקיר הקהל המקומי, כפי שהיה לפני עזיבתו. בסוף עונת 2006/07 החליט טנסה לפרוש ממשחק פעיל בהיותו בן 35. 

טנסה, לאורך שנותיו בקבוצות אוצלול גאלאץ ומכבי נתניה נחשב בכל אחת מהשתיים ליקיר הקהל ובייחוד בגלאטי, בה היה לשחקן בית. טנסה היה בעל יכולת טכנית גבוהה ובעל בעיטות חופשיות מדויקות, דבר שזיכה אותו בתואר "בועט הבעיטות החופשיות הטוב ביותר של הליגה הרומנית" בעונת 2006/07.

לאחר פרישתו החל לאמן, ובשנת 2012 מונה למאמן קבוצת נעוריו, אוצלול גאלאץ, אך סיים את תפקידו לאחר מספר חודשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**הונוריה אקוסטה סיסון** (באנגלית: **Honoria Acosta-Sison**‏; 30 בדצמבר 1888, פנגסינאן (אנ'), הפיליפינים – 1970) הייתה האישה הרופאה הפיליפינית הראשונה. מומחית לגינקולוגיה ומיילדות באוניברסיטת הפיליפינים.

ביוגרפיה
--------

אקוסטה סיסון נולדה בקלאשו (אנ') במחוז פנגסינאן (אנ'), הפיליפינים. בגיל שנתיים, אמה נפטרה ואביה, סבתה וסבה גידלו אותה בדאגופון (אנ'). היא התחנכה לתקופה קצרה במנזר Santissimo Rosario Convent (אנ') שבלינגיאן (אנ') ולאחר מכן עברה ללמוד בבית ספר אמריקאי. בתיכון נכללה בין עשרת התלמידים היחידים (מבין 375 תלמידים) שעברו את בחינת הבגרות הממשלתית בהצלחה, ולכן נשלחה בשנת 1904 ללמוד בארצות הברית. בפילדלפיה למדה במכינת בראון ובאוניברסיטת דרקסל (אנ'). לאחר מכן נרשמה לבית הספר לרפואה לנשים של פנסילבניה (אנ'), והשלימה בו לימודי רפואה בשנת 1909. בתקופת לימודיה בארצות הברית נפטר אביה.

ב-7 בפברואר 1910, לאחר שהשלימה את לימודי הרפואה, חזרה אקוסטה סיסון לפיליפינים ועסקה במיילדות בבית החולים סנט פול שבמנילה. ב-1912 החלה לעבוד באוניברסיטת הפיליפינים בחוג למיילדות ולגינקולוגיה. בשנת 1942, קיבלה פרופסורה, הייתה לראש החוג ופרסמה מאמרים רבים בנושא גינקולוגיה ומיילדות. סיסון לימדה באוניברסיטה עד 1955. אקוסטה סיסון זכתה לאורך השנים באותות ותוארי הוקרה רבים, לרבות המדליה הנשיאותית של הפיליפינים (אנ') ובול עם דמותה הונפק על ידי הממשל הפיליפיני לאחר מותה.

חיים אישיים
-----------

אקוסטה סיסון הייתה נשואה לאנטוניו סיסון (Antonio Sison), דיקאן בית הספר לרפואה ויו"ר בית החולים הפיליפיני הכללי (אנ'). שניים מתוך שלושת ילדיה היו לרופאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הונוריה אקוסטה סיסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Acosta Sison, Honoria, Windsor, L. L. (2002). Women in medicine: an encyclopedia. ABC-CLIO. P. 3
2. 1 2 3  Biographies of Early Scientists in the Philippines

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8808 3041
* NTA: 072365358
* VIAF: 281164345
* WorldCat: viaf-281164345

 |
**הדרך** הוא בית-ספר פרטי למשחק הפועל בעיר גבעתיים.

היסטוריה
--------

בית הספר נוסד בשנת 1999 על ידי השחקן איל כהן. בית הספר מקנה לתלמידיו מסגרת תומכת ומלאה ללימודי מיומנויות בימתיות שונות: משחק, שירה, תנועה, ריקוד, כתיבה וכן משחק מול המצלמה. במסגרת הלימודים, לומדים התלמידים כתיבה לבמה, תסריטאות ושיעורים נוספים, אשר מטרתם לעודד את השחקן ליצירה עצמאית. על לימודי המשחק מול המצלמה אחראית רות דייכס, מבכירות המורות למשחק מול מצלמה בישראל, שהיא גם חברת הנהלת בית הספר. החל משנת 2003 פועל בית הספר כסטודיו ללימודי משחק במסלול תלת שנתי להכשרת שחקנים מקצועיים, והוא מופיע ברשימת משרד התרבות כאחד מבתי הספר למשחק המוכרים ללימודי הסבה לתואר B.A להוראת תיאטרון ובימוי (בסמינר הקיבוצים). כמו כן מציע בית הספר מכינה שנתית הנותנת מענה להכנה לאודישנים, מונולוגים, אימפרוביזציה ופיתוח קול.

צוות ההוראה של בית הספר כולל בין היתר את חוה אורטמן, שגיב פרידמן, ריקי דסקל, דורית ראובני, שי בר יעקב ובמאי הטלוויזיה אריק לובצקי.

בית הספר הדרך נתמך על ידי מחלקת התרבות של עיריית גבעתיים ומקיים שיתופי פעולה והתנדבות רבים עם הקהילה. פעילות בית הספר מתקיימת במרכז הקהילתי ברחוב שדה בוקר בעיר. 

חלק נכבד מבוגרי בית הספר מככבים בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון הישראלי. בהם מיכל גבריאלוב, גאלה קוגן, מאור שוויצר, ליאור כהן, עופר חיון, מעיין מלכה, עדי חבשוש, קארין סרויה, יהודה נהרי, ישראל אטיאס ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הדרך - בית הספר לביטוי בימתי
* הדרך - בית הספר לביטוי בימתי, ברשת החברתית פייסבוק
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**קטע אמצעים** (midsegment) במשולש הוא קו המחבר את נקודות האמצע של שתי צלעות. קטע האמצעים מקביל בהכרח לצלע השלישית ושווה למחציתה. אותה הגדרה חלה גם בטרפז, בו קטע האמצעים מחבר את אמצעי השוקיים, והוא מקביל לשני הבסיסים, אך כאן שווה למחצית סכום בסיסי הטרפז.

קטע האמצעים במשולש
------------------

קטע אמצעים במשולשקטע אמצעים במשולש
יהי ABC משולש. קטע המחבר נקודות על הצלעות AB ו-AC הוא קטע אמצעים אם הוא מקיים שתיים מבין שלוש התכונות הבאות, הגוררות יחד את השלישית:

* הקטע עובר באמצע הצלע AB,
* הקטע עובר באמצע הצלע AC,
* הקטע מקביל לצלע השלישית BC.

העובדה שקטע המחבר את אמצעי שתי צלעות הוא מקביל לצלע השלישית נובעת מדמיון משולשים (בשרטוט משמאל, המשולשים ABC ו-ADE דומים משום שהזווית A משותפת, והיחסים AD:AB ו-AE:AC שווים ל-2 לפי ההנחה ולכן זה לזה; מכאן שהזוויות B ו-D שוות, ולכן הישרים BC ו-DE מקבילים). גם להפך, קטע העובר באמצעה של הצלע AB ומקביל ל-BC מוכרח לפגוש את AC באמצעה, משום שהקטע המחבר את אמצעה של AB לאמצעה של AC מקביל ל-BC, ואם כך מתלכד עם הקטע הנתון.

קטע האמצעים בטרפז
-----------------

קטע אמצעים בטרפזקטע אמצעים בטרפז
קטע האמצעים בטרפז ABCD, שבסיסיו AB ו-CD, מוגדר באותו אופן. הוא מקיים שתיים מהתכונות הבאות, הגוררות יחד את השלישית:

* הקטע עובר באמצע השוק BC,
* הקטע עובר באמצע השוק AD,
* הקטע מקביל לבסיסים AB ו-CD.

במקרה של הטרפז המנוון, שבו C=D, מתקבל קטע האמצעים במשולש. הוכחת התכונות של קטע האמצעים בטרפז דומה, ונעשית על ידי השלמת הטרפז למשולש ABE, כאשר E הוא מפגש השוקיים BC ו-AD.
בניין מוסקי בו שוכן המרכז
**המרכז הפרנציסקני ללימודי הנצרות במזרח** (באיטלקית: **Centro Francescano di Studi Orientali Cristiani**) הוא מוסד מחקר פרנציסקני אשר נוסד על ידי משמורת ארץ הקודש ב-16 בספטמבר 1954 בקהיר. המרכז שוכן בבנין ששימש כשגרירות הרפובליקה של ונציה בעיר, ו-1632 הפך למנזר מוסקי הפרנציסקני ולכנסיית הרובע הקתולית בעיר, המוקדשת לעליית מרים המקום התרוקן מתושביו לאחר מהפכת הקצינים החופשיים במצרים ב-1952. 

מטרותיו של המרכז הן לעסוק במחקר היסטורי של ארץ הקודש ושל העדות הנוצריות במזרח התיכון, בעיקר הנצרות הקופטית, הארמנית והערבים הנוצרים. המרכז מפרסם פרסומים שונים אודות נושאי מחקרו ומקיים מגע תרבותי עם העולם הנוצרי והלא-נוצרי. 

ספריית המוסד החלה את דרכה בספרים שנאספו ממנזרי משמורת ארץ הקודש, וכיום היא מונה למעלה מ-50,000 ספרים וכ-1,000 כתבי עת וכתבי יד ערבים-נוצרים ומערביים. הספרייה נחלקת לשני אגפים - אגף כללי בתחומי תאולוגיה, היסטוריה, גאוגרפיה ואמנות; ואגף שבו מרוכז חומר בנושא המורשת התרבותית של הקהילות הנוצריות במזרח. המרכז מוציא לאור מאז 1956 את כתב העת "Studia Orientalia Christiana Collectanea" ובו טקסטים באיטלקית, צרפתית, ערבית וקופטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* המוסד באתר משמורת ארץ הקודש
* אודות המרכז
מבנה שתכנן ברטון בריג'נטס פארק
**דסימוס ברטון** (באנגלית: **Decimus Burton**;‏ 30 בספטמבר 1800 – 14 בדצמבר 1881) היה אדריכל ומעצב גנים אנגלי, אשר ידוע בעיקר בשל מעורבותו במיזמי פארקים בסגנון הקלאסי בלונדון, ובכלל זאת בניינים בגני קיו ובגן החיות של לונדון ובתכנון הערים ואתרי הנופש פליטווד, סיינט לאונרד וטאנברידג' וולס. ברטון תכנן פארקים רבים בתפישה של "גן אנגלי" שהתפתחה במאה ה-18. דסימוס נקרא בשם זה, שמשמעותו "עשירי" בלטינית מכיוון שהיה הילד העשירי להוריו.

קריירה
------

ברטון החל את הכשרתו כאדריכל בחברת תכנון ובנייה בניהול אביו, ג'יימס ברטון (1761–1837) ולאחר מכן עבד תחת חסותו של ג'ון נאש, עבורו הוא פיתח את תכנון "מרפסת קרונוול", ממול לריג'נטס פארק. המיזם הרציני הראשון שלו (1823) היה תכנון אולם תערוכות גדול, הקוליסאום, בקרבת הפארק (הבניין נהרס ב-1875 ובמקום קיים כיום בניין הקולג' המלכותי לרופאים). לאחר מכן, הוא הוזמן לתכנן את הגנים והבניינים של גן החיות של לונדון, הצמוד לפארק (בניין הלאמות, 1828, עם מגדל השעון - אינו משמש כיום לשיכון בעלי חיים, אלא כחנות; וכך גם בית הג'יראפות המאוחר יותר, 1834). 

מאוחר יותר החל עבודה בת כשלושה עשורים על גני קיו, בתחילה עבד על תכנון הגנים והשבילים ומאוחר יותר על הבניינים. החממה אשר תוכננה על ידו בשיתוף עם ריצ'רד טרנר הייתה בזמנו הגדולה בעולם, באורך 110 מטר, ברוחב 30 מטר ובגובה של כ-20 מטר. 

ברטון התמקד גם בתכנון העיר ואתר הנופש פליטווד בלנקשייר, אחרי שעבד עם אביו על אתר הנופש סיינט לאונרד באיסט סאסקס והרשים את יזם אתר הנופש בפליטווד. ברטון גם התגורר תקופת מה בפליטווד, בבית שתכנן בעיר. 

אתרים אחרים שתכנן: 

* בנייני החברה הגאולוגית בבית סומרסט
* בית החולים בצ'רינג קרוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דסימוס ברטון** בוויקישיתוף
* דסימוס ברטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007442302705171
* BnF: cb122209042 (data)
* CANTIC: a12206908
* GND: 121458121
* ISNI: 0000 0000 6681 3021
* LCCN: nr91018238
* NTA: 069352135
* RKD: 14339
* SNAC: w6pv7c4n
* SUDOC: 174383134
* ULAN: 500003874
* VIAF: 25149366386485602691
* WorldCat (עם VIAF): 25149366386485602691

 |
**מרגרט קלארק** RHA ‏ (באנגלית: **Margaret Clarke**;‏ 1 באוגוסט 1884, ניורי, מחוז דאון, אירלנד הצפונית - 31 באוקטובר 1961, דבלין, אירלנד) הייתה ציירת דיוקנאות אירית.

ביוגרפיה
--------

קלארק נולדה כמרגרט קרילי, אחת משישה ילדים, לפטריק קרילי. תאריך הלידה שלה נזכר לא פעם כ-29 ביולי 1888, אך הרשומות המקומיות קובעות אחרת. היא למדה בבית הספר הטכני בניורי, והתעתדה לעסוק בהוראה,, אך בשנת 1905 זכתה במלגת לימודים בבית הספר המטרופוליטן לאמנות של דבלין. שם למדה אצל ויליאם אורפן, אשר החשיב אותה לאחת המבטיחות שבתלמידיו. היא השלימה את לימודיה בשנת 1911 והוענקה לה תעודת מורה לאמנות, והחלה לעבוד כעוזרת לאורפן.

בשנת 1914 נישאה לחברה לספסל הלימודים, הארי קלארק. לזוג נולדו שלושה ילדים: מייקל, אן, ודייוויד. לאחר מות בעלה בשנת 1931, הפכה קלארק למנהלת הסטודיו לויטראז'ים על שם הארי קלארק.

קלארק הלכה לעולמה בדבלין, ב-31 באוקטובר 1961, ונקברה בבית העלמין רדפורד, בגרייסטונס, מחוז ויקלו. במקום הולדתה בניורי הוצב לוח מורשת ממשלתי.

יצירתה
------

"חמאה, ביצים, וקותלי חזיר מאירלנד החופשית, לארוחת הבוקר"
קלארק השתתפה בתערוכה ראשונה באקדמיה ההיברנית המלכותית בשנת 1913, והציגה כ-60 יצירות, רובן דיוקנאות, בארבעים השנים שלאחר מכן, עד 1953.

בין הדיוקנאות שהוזמנו מקלארק היו אלו של דרמוד אובריין, איימון דה ואלירה, הארכיהגמון ג'ון צ'ארלס מקווייד, ולנוקס רובינסון.

קלארק בילתה זמן רב באיי אראן עם בעלה ועם האמן שון קיטינג, וציירה שם מספר ציורי נוף וסקיצות.

בשנת 1939, העיר מבקר כי קלארק ציירה "ציורים מרשימים שלוכדים אינדיבידואליות בקווים מועטים וחסכוניים".

קלארק זכתה בפרסים שונים, לרבות מדליית טיילטן (זהב, כסף, וארד) בשנת 1924, ומדליות טיילטן (ארד) נוספות בשנת 1928 ו-1932. בשנת 1926 נבחרה להצטרף לאקדמיה ההיברנית המלכותית, והועלתה לדרגת חברה מלאה (RHA) בשנת 1927. עם ייסוד התערוכה האירית לאמנות חיה בשנת 1943, נתמנתה קלארק לוועד המנהל.

יצירתה מוצגת באוספי הגלריה הלאומית של אירלנד, הגלריה העירונית של דבלין ב-Hugh Lane, גלריית קרופורד לאמנות, מוזיאון אלסטר, הגלריה העירונית לאמנות של לימריק, האוסף הלאומי של דיוקנאות עצמיים באוניברסיטת לימריק והמכללה האירית ברומא.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  פרנסס קלארק, *Dictionary of Irish Biography*, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2009.
2. 1 2 3  הילרי פייל, Margaret Clarke RHA באתר *Hidden Gems and Forgotten People*.
3. 1 2 3 4  הילרי פייל, Darling Margaret: A Look at Orphen's Favourite Pupil בכתב העת *Irish Arts Review*, אביב 2007.
4. 1 2 3  דף על קלארק (אנגלית) בגלריה הלאומית של אירלנד.
5. ↑  לוסי קוסטיגן, דף ביוגרפי (אנגלית) באתר המוקדש להארי קלארק.
6. ↑  "Margaret Clarke blue plaque in Newry" באתר ממשלת הממלכה המאוחדת ללוחות מורשת.
7. 1 2  פטריק דבלין, ערך על קלארק (אנגלית) באתר המילון הביוגרפי של אלסטר.
8. 1 2 3 4 5  ערך על קלארק (אנגלית) בתוך *Encyclopedia of Visual Artists in Ireland*, בהוצאת Visual Arts Cork.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6707 5403
* LCCN: nr2005008419
* RKD: 17072
* ULAN: 500005194
* VIAF: 59037704
* WorldCat: lccn-nr2005008419

 |
**לאסלו שלגו** (בהונגרית: **Salgó László**; בודפשט, 23 באפריל 1910 - בודפשט, 24 ביולי 1985) היה רב, חבר הפרלמנט ההונגרי.

קורות חיים
----------

לאסלו שלגו קיבל סמיכה לרבנות בשנת 1935, לאחר מכן עבד כסגן רב ומורה לדת בבית הכנסת ברחוב נאג' פוברוש בבודפשט ברובע 8. אחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 הפך לרב בית הכנסת. באותו בית הכנסת פעל כחזן ראשי לאסלו שטרן אחיו הגדול של החזן משה שטרן. משנת 1959 עבד שלגו גם כמנהל הרבנות של בודפשט (כמפקח ראשי) וכמורה בבית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא היה חבר במועצת הרבנות הלאומית. משנת 1971 ועד מותו היה סגן רב ראשי ארצי והרב הראשי של בית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. מ-8 ביוני 1980 עד 16 במרץ 1985 היה חבר האספה הלאומית של הונגריה (חבר פרלמנט). לאסלו שלגו הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

עבודותיו העיקריות
-----------------

* ברייתא (1932); חיי דת של יהודי בודפשט הבירה (לוח שנה של "אוי אלט", 1959)
* זיכרונות מהעשור הראשון של הגימנסיה היהודית (MIOK 1970)
* מזכרונותי (MIOK Yearbook, 1983-84 )

לקריאה נוספת
------------

* לאסלו שלגו - לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1000-1990
* לאסלו שלגו (tortenelmitar.hu)
* קרן הרב לאסלו שלגו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאסלו שלגו** בוויקישיתוף