recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הדוגמה הראשונה של מפת אורביס טרארום מודפסת, מעשה ידי גינתר ציינר (Günther Zainer) משנת 1472. מפה זו עיטרה את העמוד הראשון של פרק XIV מתוך ה"אטימולוגיאה" מאת איזידור מסביליה. המפה מחלקת את העולם לשלושה חלקים בהתאם ליבשות, ומחלקת את היבשות בין בני נח: שם באסיה, חם באפריקה ויפת באירופה
מפת הרפורד משנת 1300 לערך, קתדרלת הרפורד, אנגליה
מפת עולם בת ימינו, בשיטת הצגה של מפות אורביס טרארום
**מפת אורביס טרארום** (בלטינית: **Orbis Terrarum**; מילולית: "עיגול הארצות") או **מפת T-O** היא סוגה של מפות עולם (מפה מונדי) אשר צוירו בימי הביניים כדי לתאר את מראהו של העולם הידוע באותה עת. לעיתים מפות אלה נקראות "מפות ביאטיניות" על שם מפת ביאטוס - אחת הדוגמאות הראשונות של מפה מסוג זה, אשר צוירה על ידי ביאטוס מליבאנה, נזיר ספרדי בן המאה השמינית.

השקפת העולם בבסיס המפות
-----------------------

העולם המוכר בימי הביניים, כפי שהוא מתואר בכתביו של המלומד הספרדי איזידור מסביליה, בן המאה השביעית, בפרק 14 של ספרו "אטימולוגיאה", היה מחולק לשלוש יבשות:

> 
> העולם המיושב עגול, כמו מעגל עגול, כמו גלגל... ומסיבה זו האוקיינוס המקיף אותו אף הוא עגול. העולם מחולק לשלושה חלקים: האחד נקרא אסיה, השני אירופה והשלישי אפריקה.
> 
> 
> 
> — פרק 14, **אטימולוגיאה**
> 

בכתביו של אריסטו מחולק העולם למספר אזורי אקלים. מפות אורביס טרארום מתייחסות רק למחצית העליונה של הארץ, לאזור האקלים הממוזג הצפוני לפי השקפה זו. חלקים אחרים של הארץ נחשבו בלתי אפשריים למגורי אדם, ולכן לא צוירו.

בין היבשות מפרידים ימות ונהרות בצורת האות T - כאשר רגל האות היא הים התיכון, ושתי זרועותיה של האות הן הנהרות הנילוס והדון (המכונה גם טאנאיס). במפות מופיעה אסיה בראש המפה (היינו המפה פונה לכיוון מזרח, ולא לכיוון צפון), אירופה בצדה השמאלי התחתון של המפה ואפריקה בצדה הימני התחתון. ירושלים מופיעה במרכז המפות ונחשבת למרכז העולם.

מרבית מפות אלה היו סכמטיות, ולא מפורטות, אולם צוירו מפות מפורטות בשיטה זו, המציגים אתרים, ערים ואירועים היסטוריים שונים.

* מפת עולם מתוך ביאטוס סן-סוור, שנת 1050 לערך.מפת עולם מתוך ביאטוס סן-סוור, שנת 1050 לערך.
* מפה מהמאה ה-12מפה מהמאה ה-12
* מפה מתוך La Fleur des Histoires שצוירה בין השנים 1459–1463.מפה מתוך *La Fleur des Histoires* שצוירה בין השנים 1459–1463.
* מפת בונטינג, מציגה את העולם כתלתן ואת ירושלים במרכזו. שנת 1581, המבורג.מפת בונטינג, מציגה את העולם כתלתן ואת ירושלים במרכזו. שנת 1581, המבורג.

ראו גם
------

* מפה מונדי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפת אורביס טרארום** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Orbis a rotunditate circuli dictus, quia sicut rota est [...] Undique enim Oceanus circumfluens eius in circulo ambit fines. Divisus est autem trifarie: e quibus una pars Asia, altera Europa, tertia Africa nuncupatur.*
**דייב "ג'אם" הול** (באנגלית: **Dave "Jam" Hall**) הוא מפיק מוזיקלי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות העבודה על אלבום הבכורה של מרי ג'יי בלייג', *What's the 411?* (כולל הלהיט "You Remind Me"); כתיבה והפקה משותפת עם מדונה של מספר רצועות מאלבומה מ-1994 *Bedtime Stories*, כולל הסינגל "Human Nature"; ועל ההפקה המשותפת של שניים מהלהיטים של מריה קארי, "Dreamlover" ו-"Fantasy". הוא גם הפיק מוזיקה עבור אשר, דונל ג'ונס (אנ') וג'ו (אנ') בתחילת הקריירה המוזיקלית שלהם.

הוא גם רמיקסר שאחראי לרמיקסים של "Scream"‏ (1995) של מייקל וג'נט ג'קסון ו-"GoldenEye" (1995) של טינה טרנר.

חיים אישיים
-----------

הוא היה נשוי לקומיקאית ונדה סייקס מ-1991 עד 1998.

קישורים חיצוניים
----------------

* דייב הול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דייב הול, באתר AllMusic (באנגלית)
* דייב הול, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דייב הול, באתר Discogs (באנגלית)
* דייב הול, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Mary J. Blige - What's the 411? Album Reviews, Songs & More | AllMusic* (באנגלית), נבדק ב-2023-01-22
2. ↑  Issue Number 1024 | Black and Gay Like Me | Advocate.com, web.archive.org, ‏2009-02-07

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: a4103168-a041-4008-aee2-fa64096d9d47

 |
"מפת אילש - ירושלים ממעוף הציפור", אוסף המפות ע"ש ערן לאור
**מפת אילש - ירושלים ממעוף הציפור** (בגרמנית: **Jerusalem aus der Vogelschau**) היא מפה היסטורית או תרשים דו-ממדי, שצויר בפרספקטיבה אלכסונית "ממעוף הציפור" מדרום-מערב לצפון-מזרח (זווית הסתכלות בלתי שגרתית על ירושלים בתיאורים מהתקופה כיוון שאין נקודת מבט מקיפה על העיר מזווית זו). 

המפה הוכנה על ידי סטפן אילש בעקבות הכנת דגם ירושלים על ידו. המפה צוירה בתאריך לא ידוע לאחר שנת 1872 ולפני שנת 1879.

גודל המפה 33 על 45 סנטימטרים. המפה הודפסה על ידי גוברנר והיירהאמל בווינה, בשמו של סטפן אילש מירושלים. הציור מפורט ומדויק ביותר.

היסטוריה
--------

המפה הייתה ידועה עוד לפני שהתגלה הדגם התלת-ממדי של אילש. 

החוקרים מוטי יאיר וריכב רובין ביססו את ההשערה שהמפה נוצרה לפי הדגם ולא לפי תצפית ישירה על העיר, הן מבחינת התיארוך (למשל, הופעתה של כיפת בית הכנסת תפארת ישראל שנשלמה ב-1872 ואי-הופעת מבני המתחם הצרפתי בירושלים שנבנו החל מ-1879) והן מבחינת הזווית הבלתי שגרתית ונפילת האור הבלתי-אפשרית (צל המבנים במפה פונה לכיון דרום, דבר שאינו אפשרי שכן השמש אינה מאירה על העיר ירושלים מכיוון צפון). יאיר ורובין אף סוברים שייתכן מאוד כי המפה המודפסת ליוותה את הצגת הדגם והופצה בעת הצגתו כמזכרת למבקרים. 

עותק מהמפה נמצא כיום באוסף הקרטוגרפיה ע"ש לאור באתר הספרייה הלאומית בספרייה הלאומית.

תיאור המפה
----------

המפה מתארת את העיר העתיקה של ירושלים מכיוון אלכסוני - דרום מערב לצפון מזרח. המפה מתמקדת בעיר העתיקה שכן רק מבנים מועטים נבנו בתקופה זו מחוץ לחומות ירושלים. יחד עם זאת ניתן לראות את הסימנים הראשונים של השפעת העת החדשה על העיר ירושלים - כך לדוגמה בצידה הצפון מערבי של העיר (הפינה השמאלית התחתונה של המפה) ניתן לראות את קו הטלגרף לירושלים, הנכנס אל העיר מבעד לשער יפו ומגיע לבית הדואר האוסטרי.

בין המבנים שניתן לראות מחוץ לחומות העיר - מגרש הרוסים, בית הספר גובאט על הר ציון.

בתוך חומות העיר העתיקה ניתן לזהות מבנים בולטים ובהם מבני הר הבית, כנסיית הקבר, בית הכנסת החורבה, בית הכנסת תפארת ישראל שברובע היהודי, וכן ההוספיס האוסטרי ברובע המוסלמי ובית הדואר האוסטרי.

ראו גם
------

* דגם ירושלים של סטפן אילש

לקריאה נוספת
------------

* **טמיר ונדיר - מבחר מאוצרות הספרייה הלאומית**, הספרייה הלאומית, 2011
* ריכב רובין ומוטי יאיר, ‏מפותיו של סטפן אילש – כרטוגרף ירושלמי מן המאה הי"ט, **קתדרה** 36, יוני 1985, עמ' 72-63

קישורים חיצוניים
----------------

* המפה באתר הספרייה הלאומית
* *ירושלים ממעוף הציפור* ברזולוציה גבוהה
* ריכב רובין ומוטי יאיר, מפותיו של סטפן אילש – כרטוגרף ירושלמי מן המאה הי"ט, קתדרה 36, יוני 1985
* שלוש מפות של ירושלים, סרטון באתר החינוך של הספרייה הלאומית
**מֻחַמַּד סַבְּרִי אַבּוּ עַלַם** (בערבית: **محمد صبري أبو علم**, תעתיק מדויק: מחמד צברי אבו עלם; 31 במרץ 1893–13 באפריל 1947) היה פוליטיקאי ועורך דין מצרי, שר המשפטים המצרי בממשלות מוסטפא א-נחאס פאשה וחבר פרלמנט מטעם מפלגת אל-ופד.

נולד באל-מנופיה. למד משפטים בבית הספר למשפטים בקהיר. כחלק מפעילותו בתנועה הלאומית המצרית נעצר מספר פעמים בעת שהיה סטודנט. עסק בעריכת דין והשתתף במהומות 1919.

היה מקורב לראשי מפלגת אל-ופד, סעד זע'לול ומוסטפא א-נחאס. כיהן כעורך ביטאון המפלגה, "אל-בלאע'" ובשנות ה-40 של המאה ה-20 כיהן כמזכיר המפלגה. ב-1924 נבחר לראשונה לבית הנבחרים וב-1942 נבחר לראשונה לסנאט. 

אבו עלם מונה לשר המשפטים בממשלותיו של מוסטפא א-נחאס. לכהונתו הראשונה מונה ב-9 במאי 1936, וכיהן בתפקיד עד 29 בדצמבר 1937. בתקופה זו היה ממנסחי אמנת מונטרה שביטלה את משטר הקפיטולציות במצרים. כמו כן, דרש כי התכתובת עם בתי הדין המעורבים במצרים, כמו גם עם משרד המשפטים, תתנהל בערבית בצירוף תרגום צרפתי. כהונתו השנייה נמשכה מ-6 בפברואר 1942 עד 10 באוקטובר 1944. בין השנים 1945–1947 היה מנהיג האופוזיציה בסנאט. ייצג את מצרים בוועידות בין-לאומיות והיה נשיא לשכת עורכי הדין המצרית.

נפטר ב-13 באפריל 1947. על שמו נקרא רחוב בקהיר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רויטרס, שעה אחרונה, הארץ, 6 באוגוסט 1942
**מפת אתר ('sitemap')** היא הצגה גרפית של הארכיטקטורה של אתר אינטרנט מסוים - חלוקתו לדפים והקישור בין הדפים.

מפת אתר של העמוד הראשי של ויקיפדיה באנגלית
מפת האתר יכולה להיות מסמך (בכל תצורה סטנדרטית שהיא) אשר משמש ככלי תכנוני לבניית אתרים או כדף אינטרנט המתאר את הדפים הנכללים באתר אינטרנט ספציפי. מפת האתר בדרך כלל מתארת את האתר בתצורה הירארכית ובכך עוזרת למנועי חיפוש למפות את עמודי האינטרנט באתר באופן קל ופשוט יותר.

בעוד שמספר מפתחים גורסים שהמושג **אינדקס אתר** מדויק יותר לתאר את תפקיד **מפת האתר**, הרי שרוב גולשי האינטרנט מתייחסים לשני המושגים כמושג זהה פרט לעובדה ש**אינדקס אתר** בדרך כלל ממוין בסדר אלפאביתי בעוד ש**מפת האתר** ממוינת באופן הירארכי.

יתרונות מפת האתר
----------------

מפת האתר משפרת את אלגוריתמי החיפוש של מנועי חיפוש בכך שהיא מבטיחה שכל העמודים אשר נכללים באתר מסוים ימצאו. תכונה זו חשובה במיוחד כאשר העמוד משתמש ב- Macromedia Flash או בתפריטי JavaScript שאינם מכילים קישור HTML.

רוב מנועי החיפוש ימצאו אך ורק מספר מסוים של עמודים באתר מסוים ומכאן כאשר האתר גדול מאוד ומכיל כמות גדולה של דפים - מפת האתר מחויבת אם ברצון מנהל האתר לאפשר למבקרים למצוא את כל עמודי האתר כאשר הם משתמשים במנועי חיפוש.

יתרונות מפת אתר
---------------

היתרון בהוספת מפת אתר לאתר ספציפי יבואו לידי ביטוי באופן אופטימלי במקרים הבאים:

* האתר מכיל תוכן דינמי.
* האתר מכיל תכנים שאינם גלויים בקלות על ידי מנועי חיפוש (כפי שהוזכר קודם דפים המכילים FLASH או AJAX).
* האתר חדש וישנם מעט קישורים אליו - רוב מנועי החיפוש מגיעים לאתרים בעזרת קישורים מאתרים אחרים.
* האתר מכיל כמות גדולה של דפים שאינם מקושרים כלל אחד לשני או שהקשר בינם רופף.

מפת אתר בפורמט XML
------------------

google הציגה את אתר מפות האתר, המכיל את המפות בפורמט XML כדי שמפתחי אתרי אינטרנט יוכלו לפרסם את רשימת הקישורים מהאתרים אותם הם בונים. ההנחה הבסיסית היא שישנם אתרים בעלי מספר גדול של דפי אינטרנט דינמיים אשר ניתן לגשת אליהם אך ורק דרך כניסה דרך טפסים/משתמשים ספציפיים.
בעזרת שימוש בקובצי מפת האתר ניתן ללמד מנוע חיפוש איך למצוא את אותם הדפים.
מנועי החיפוש Google,MSN,Yahoo ו - Ask, תומכים באופן משותף בפרוטוקול מפת האתר.

מפני שמנועי החיפוש Google‏, MSN‏, Yahoo ו-Ask משתמשים באותו הפרוטוקול, אתר אשר מכיל מפת אתר מאפשר לארבעת מנועי החיפוש הגדולים ביותר גישה עדכנית לכלל הדפים שבאותו האתר.

מפת אתר XML אינה מבטיחה במאת האחוזים שמנועי החיפוש אכן ימפו את כל הדפים באתר זהו מנגנון ספציפי לכל מנוע חיפוש אף זוהי הדרך הטובה ביותר להגדיל את הסיכויים שכל הדפים באתר ספציפי ימצאו כאשר נחפש אותם בעזרת מנוע חיפוש.

ניתן להוסיף פרטי מידע במפת האתר על מנת להקל על מנועי החיפוש וכדי לוודא שהמידע עדכני. להלן מספר פרטי מידע שניתן להוסיף במפת האתר:

* תדירות שינוי המידע באתר ביחס לעמוד ספציפי - כל עמוד באתר עשוי להתעדכן ברמת תדירות שונה.
* תאריך עדכון אחרון של כל עמוד באתר.
* מידרג החשיבות של כל עמוד באופן יחסי לשאר העמודים באותו האתר.

לקריאה נוספת
------------

* Peter Morville, *Information Architecture on the World Wide Web*, Feb 1998. pp:58.

קישורים חיצוניים
----------------

* Major Search Engines Unite to Support a Common Mechanism for Website Submission, November 16, 2006.
**דייבי קורמן** (בצרפתית: **Davy Cooreman**; נולד ב-21 באוקטובר 1971) הוא כדורגלן עבר בלגי, ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

קורמן התחיל את הקריירה שלו בגנט. ב-10 במרץ 1990, קורמן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת המשחק הליגה נגד ורכם.

בקיץ 1992, קורמן חתם בסקרל ברוז'. אחרי שנתיים עבר לוורכם וכעבור שנה חזר לסרקל. בקיץ 1998 חתם באנדרכט אוילסט.

בקיץ 2000, קורמן עזב לראשונה את בלגיה וחתם בהפועל באר שבע ששיחקה אז בליגה הלאומית. ב-10 באפריל 2001, כבש בהפסד 1–2 למכבי חיפה במסגרת רבע גמר גביע המדינה. בסיום העונה, עלתה באר שבע לליגת העל.

בקיץ 2002 שוחרר מבאר שבע מסיבות אישיות, וחתם בלה לובייר. קורמן, היה שותף לזכייה הראשונה של המועדון אי פעם בגביע בעונתו היחידה.

בהמשך הקריירה, שיחק קורמן בברינגן-הוסדן-זולדר, זומרגם וקרקסקן-מרה.

באוגוסט 2009, מונה לאימון קבוצת דה פינטה, אותה אימן עד נובמבר של אותה עונה. בפברואר 2011, חתם באודגם, אותה אימן עד סיום העונה.

תארים
-----

ורכם
* הליגה הבלגית השנייה: 1994/1995

הפועל באר שבע
* ליגה לאומית: 2000/2001

לה לובייר
* הגביע הבלגי: 2002/2003

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה גוגזל וגור מוטולה, ב"ש: קורמן שוחרר; אבו-לאבן סיכם לעונה הבאה, באתר ynet, 2 ביולי 2002

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דייבי קורמן"**.
**דלתתרידיום** (שם מדעי: *Deltatheridium*; משמעות השם: "בהמה משולשת או בהמת דלתא") הוא סוג של יונק קדום שחי בסוף הקרטיקון והיה שייך לקבוצת המטאתריה, אליה משתייכים יונקי הכיס המודרניים.

מאפיינים
--------

הדלתתרידיום היה יונק קטן שהתגלה במונגוליה ב-1926 ותואר בידי החוקרים גרגורי וסימפסון. הוא חי לפני 84.9-70.6 מיליון שנה מזמננו.

הוא הגיע לאורך 15 ס"מ, ועל פי מבנה שיניו היה טורף קדום. הוא היה מאבותיהם של הכיסאים המודרניים כמו הקנגורו והקואלה, אך הוא חי לצידם של דינוזאורים כמו הפרוטוצרטופס והוולוצירפטור באזור היערות הקדומים של מונגוליה.ב-2022 פורסם שיונק זה הוא כנראה חיית כיס הקדומה ביותר.

בתרבות
------

הדלתתרידיום מופיע בפרק הראשון של הסדרה האמריקאית "כוכב הדינוזאורים".

ראו גם
------

* אלפדון - יונק דומה שחי בקרטיקון בצפון אמריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלתתרידיום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* דלתתרידיום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Velazco, Paúl M; Buczek, Alexandra J; Hoffman, Eva; Hoffman, Devin K; O’Leary, Maureen A; Novacek, Michael J (30 January 2022). "Combined data analysis of fossil and living mammals: a Paleogene sister taxon of Placentalia and the antiquity of Marsupialia". Cladistics. doi:10.1111/cla.12499
**הרברט ג'יי סולומון** (באנגלית: **Herbert Jay Solomon**; ‏16 באפריל 1930 - 1 ביולי 2003) הידוע בשם הבמה **הרבי מאן** (**Herbie Mann**) היה חלילן ג'אז יהודי אמריקאי בולט בשנות ה-60 של המאה ה-20. עירב במוזיקת הג'אז שלו גם מוזיקה אתנית כולל מוזיקה לטינית ומזרח אירופית.

קריירה
------

מאן נולד להורים יהודים בברוקלין, ניו יורק, ובתיכון נכשל בשיעורי המוזיקה. הוא הופיע לראשונה בגיל 15. בשנות ה-50 עסק רבות במוזיקה ברזילאית, בסוף שנות ה-60 עבר לסגנונות הפאנק והנשמה ובאמצע שנות ה-70 הוציא להיטי דיסקו.

### מוזיקה עולמית

מאן היה חלוץ בחיבור הג'אז למוזיקה עולמית. הוא הוסיף יסודות של מוזיקה אפריקאית לאחר סיור ביבשת, צירף נגן קונגאס ללהקתו והקליט את האלבום "פלאוטיסטה", ובו ג'אז אפרו קובאני. ב-1961 סייר בברזיל ובחזרו לארצות הברית הקליט עם אומנים ברזילאים כמו אנטוניו קרלוס ג'ובים והגיטריסט באדן פאואל. תקליטים אלה תרמו רבות להפצת הבוסה נובה, ומאן חזר פעמים רבות להקליט נושאים ברזילאיים. הוא הקליט רגאיי בלונדון ב-1974, מוזיקה מזרח תיכונית (ב-1966 ו-1967 עם עוד ודרבוקה), וכמו כן מוזיקה מזרח אירופאית.

באמצע שנות ה-60 הוא צירף את צ'יק קוריאה הצעיר לנגן בלהקותיו, בטעם לטיני, ועבודתו עם אמן זה כונסה באוסף "כל המפגשים של הלהקה הלטינית". בסביבת שנת 1980 ניגן דואטים בניו יורק עם נגן הסארוד (כלי הודי) ואסאנט ראי.

### הקשר למוזיקת פופ

לאחר אלבום הלהיט שלו מ-1969 "Memphis Underground" הוא הוציא כמה אלבומים נוספים של ג'אז "רך" בשנות ה - 70, כך שהוא ספג ביקורת מאוהדי ג'אז טהור, אך התאפשר לו להיות פעיל בתקופה בה העניין בג'אז דעך. הוא ניגן עם הרבה מוזיקאי ג'אז ונשמה ידועים, ואיתם יצר קטעים שהעפילו למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים. ב-1983 הקליט גרסה אינסטרומנטלית לשיר "נואיבה" של שלמה גרוניך.

### קריירה מאוחרת

מאן הקים חברת תקליטים.

בשנת 2003 הופיע בפעם האחרונה בפסטיבל הג'אז של ניו אורלינס. באותה השנה מת מאן ממחלת הסרטן. בסך הכל, הקליט כ-100 תקליטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרבי מאן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הרבי מאן

* הרבי מאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* הרבי מאן, באתר אייטונס (באנגלית)

* הרבי מאן, באתר ספוטיפיי

* הרבי מאן, באתר Last.fm (באנגלית)

* הרבי מאן, באתר AllMusic (באנגלית)

* הרבי מאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* הרבי מאן, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* הרבי מאן, באתר Discogs (באנגלית)

* הרבי מאן, באתר Songkick (באנגלית)
* קורות חיים ונתונים נוספים
* הרבי מאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007337135605171
* BNE: XX875977
* BnF: cb138970413 (data)
* GND: 128374268
* ICCU: UBOV515597
* ISNI: 0000 0000 7359 9430
* LCCN: n82019972
* MusicBrainz: 04271c28-b9a7-4724-b7fd-022409fbce60
* NKC: ola2002157493
* NTA: 099651394
* SNAC: w64b650v
* SUDOC: 067218601
* VIAF: 51875940
* WorldCat: lccn-n82019972

 |
מפת דה פייר
**מפת דה פייר** (בצרפתית: **De-Pierre**), או, בשמה המלא: **מתווה אמיתי ומקיף של עיר הקודש הנודעת בעולם ירושלים**, היא מפה עתיקה של העיר ירושלים שצוירה על ידי הצליין האוסטרי דה פייר, בווינה, בשנת 1728.

המפה מצויה כיום באוסף המפות ע"ש ערן לאור שבספרייה הלאומית בירושלים.

תיאור המפה
----------

המפה מתארת בצורה מפורטת את העיר העתיקה של ירושלים תוך דיוק בתיאור חומת העיר העתיקה שנבנתה על ידי הסולטאן סולימאן המפואר, מבני הר הבית ומגדל דוד, אולם תוך ציור חופשי של המבנים המקיפים את העיר העתיקה ומיקום רחובות העיר העתיקה.

המבט על העיר העתיקה הוא מבט מכיוון הר הזיתים לעבר העיר (היינו מכיוון מזרח למערב). בתחתית המפה מופיעים נהר הירדן ובצידה השמאלי מופיע אזור ים המלח.

על המפה מתוארים אירועים היסטוריים ואירועים המוזכרים בתנ"ך, כך ניתן לראות את העץ עליו תלוי אבשלום, וכן שנים משנים עשר המרגלים כשהם אוחזים אשכול ענבים, דוד כשהוא נלחם בגוליית, אברהם ושלושת המלאכים, וכוכב בית לחם.

המפה הוקדשה לקיסרית אליזבטה - כריסטינה, אשתו של קארל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

גודלה של המפה 84.3 ס"מ על 53.4 ס"מ.

לקריאה נוספת
------------

* ריכב רובין, **ירושלים במפות ובמראות, מן התקופה הביזנטית ועד המאה הי"ט**, נהר הוצאה לאור וכנרת בית הוצאה לאור, 1987

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על המפה באתר אוסף ערן לאור, הספרייה הלאומית
**דם חטאת** הוא כינוי לדם של קרבן חטאת, שעדיין לא נעשית בו מצוות ההקרבה, ולכן עדיין קדושת הקרבן על הדם, דבר הגורם לסטסוסים שונים, המשפיעים בהלכות פיגול, נותר ועוד.

מצוות כיבוס
-----------

בתורה נאמר כי דם החטאת הוא קדוש, ואם הוא נזרק על בגד - יש לכבסו במקום קדוש, אם נזרק על אוכל -יש לאוכלו בקדושה במקום קדוש, וכן הלאה: 

> 
> יז וַיְדַבֵּר ה' אֶל מֹשֶׁה לֵּאמֹר. דַּבֵּר אֶל אַהֲרֹן וְאֶל בָּנָיו לֵאמֹר זֹאת תּוֹרַת הַחַטָּאת... כֹּל אֲשֶׁר יִגַּע בִּבְשָׂרָהּ יִקְדָּשׁ וַאֲשֶׁר יִזֶּה מִדָּמָהּ עַל הַבֶּגֶד אֲשֶׁר יִזֶּה עָלֶיהָ תְּכַבֵּס בְּמָקוֹם קָדֹשׁ. וּכְלִי חֶרֶשׂ אֲשֶׁר תְּבֻשַּׁל בּוֹ יִשָּׁבֵר וְאִם בִּכְלִי נְחֹשֶׁת בֻּשָּׁלָה וּמֹרַק וְשֻׁטַּף בַּמָּיִם.
> 
> 
> 
> — ספר ויקרא, פרק ו', פסוק י"ז - כ"א
>

סוגי הדמים
----------

דם החטאת מתחלק למספר סוגים. קדושת הדם היא לפי המצוות הקשורות בו ושעדיין לא נעשו בו אלא עתידים להיעשות בו. לכן:

### לפני זריקת הדם על המזבח

* דם כל קרבנות החטאת, לפני שנעשו מצוותם - זריקת הדם, חל על הדם כל הדינים התלויים בדם חטאת, ובהם פיגול, מצוות כיבוס, הזורק אותו מחוץ למקומו (במזיד) חייב כרת, ועוד.

### לאחר זריקת הדם על המזבח

לאחר שהזריקה התבצעה, חלוקה ההלכה בין החטאות למיניהם:

* + דם חטאת פנימית היא בדרגת קדושה גבוהה יותר, שכן הוא נזרק בתוך ההיכל על מזבח הקטורת, ועל הפרוכת ולכן קיימת דעה שאם דמם לא נזרק אחרי תום מצוותם אל יסוד המזבח, אין הקרבן מכפר. לפי דעה זו, מכיוון שעדיין מוטלת על הדם מצווה, אם נזרק ממנו על בגד, הבגד חייב כיבוס, ואם אדם זרק אותו במחשבה לא ראויה - הוא פוסל אותה.

* + דם חטאות החיצוניות. ההלכה היא, שלמרות שבקרבן חטאת המצווה היא לזרוק את הדם על ארבע קרנות המזבח, אין הכפרה תלויה בכל ארבע הזריקות, אלא אחת (לפי בית הלל) או שתים (לפי בית שמאי) מהן מספיקים כדי שמביא הקרבן יתכפר.

מסיבה זו, לאחר שנזרק הדם בפעם הראשונה (לפי בית הלל), שכבר נעשית מצות הכפרה, הדם נמצא במצב אמצעי. בעוד שאם נזרק דמו על בגד הוא טעון כיבוס - ככל דם חטאת, הרי שלא ניתן לפגל אותו על ידי מחשבה לא רצויה, מכיוון שדיני פיגול הם רק בדם המכפר ולא בדם כזה, שאין הכפרה תלויה בו.

לאחר שכבר נזרקו גם שלוש הזריקות האחרות ונעשית מצוותו לחלוטין, אין חלה עליו יותר קדושה, למרות שישנה עדיין מצווה לשפוך את השיירים לתוך יסוד המזבח. רבי נחמיה חלוק בדבר, וסבור שגם במצב זה, יש על הדם קדושה עדיין, והזורק אותו בחוץ חייב, וניתן לפגל אותו על ידי מחשבה לא רצויה.
נוהל **מפת"ח** (ראשי תיבות של מתודולוגית פיתוח ותחזוקה) הוא מתודולוגיה לניהול פרויקטי תוכנה, הנדסת תוכנה, ניתוח מערכות וניהול איכות תוכנה בישראל. הנוהל הוא פרי פיתוח של משרד האוצר.

מפת"ח הוא שילוב של מתודולוגיה, מאגר ידע וגלופות עבודה לניהול מכלול הפעילויות המתבצעות בתחום המחשוב בארגון, הן ברמת הפרויקט והן ברמת הארגון.

מפת"ח נמצא בשימוש בכל מגזרי המשק בישראל: משרדי ממשלה, מערכת הביטחון וארגונים רבים בסקטור הציבורי, בנקים, חברות ביטוח, חברות תעשייה ובתי תוכנה. ארגונים רבים עברו הסמכה ל- ISO 9000 על בסיס מפת"ח. מפת"ח משובץ דרך קבע בתוכניות הלימודים של אוניברסיטאות ומכללות בארץ ומשמש שיטה להגשת פרויקטים ועבודות גמר. קורסי ניתוח מערכות וניהול פרויקטים בארץ מבוססים דרך קבע על מפת"ח.
  
 המהדורה העדכנית של הנוהל, נכון לתחילת שנת 2013, היא מהדורה 10. 
  

במהדורה זו התווספה תפיסה מתודולוגית חדשה הנקראת MyIT. מטרתה היא התאמת הנוהל באופן אקטיבי לצרכים המשתנים של כל ארגון. המתודולוגיה החדשה היא בנוסף למתודולוגיה הקלאסית השיטתית בה נבנה נוהל שיטתי המיועד לכל הארגונים.

בהחלטת ממשלת ישראל מאוקטובר 2014 בוטל נוהל מפת"ח כנוהל מחייב.

מרכיבי הנוהל
------------

### ברמת הפרויקט

ברמת הפרויקט מגדיר מפת"ח כיצד לנהל, לפתח ולתחזק מערכות ממוחשבות בכל היקף ומכל סוג שהוא: מערכות מידע, מערכות תשתית, מערכות בפיתוח עצמי, מוצרי מדף וכו'. Buy or Build. מפת"ח מגדיר את השלבים ואת התוצרים לאורך כל מחזור החיים של הפרויקט - החל בייזום ואפיון המערכת, דרך עיצוב ובנייה (או רכש והתאמות), המשך בבדיקות מערכת (טסטים) וכלה בהתקנה, תפעול ותחזוקה. שלב נוסף חשוב הוא תחקור והערכת מערכת. מפת"ח מספק גם כלים תומכים לאורך כל מחזור החיים, כגון: ניהול סיכונים, ניהול סקרים (Reviews), בניית תוכניות עבודה (גאנט), חישוב ואומדן עלויות, ניתוח חלופות, ניהול התיעוד, ניהול תצורה, ממשק אדם-מחשב, אבטחת מידע, ניהול זמן, מדדים ועוד.

### ברמת הארגון

ברמת הארגון מכיל מפת"ח מגוון שיטות וכלים המיועדים לדרג הניהולי האחראי לראייה ארגונית כוללת - הנהלת יחידת המחשוב והנהלת הארגון כולו. לדוגמה: תוכנית עבודה שנתית, תוכנית אב למחשוב, מבנה ארגוני, איכות כוללת, מיקור חוץ של טכנולוגיות מידע, ניהול תשתיות, ניהול הייצור ועוד. מפת"ח מסייע לארגון (ולפרויקט) לעמוד ולהיבדק לדרישות תקינה ורגולציה, כגון: תקן ISO 9000, ולידציות (FPA, IQNet) ועוד, ולעמידה בדרישות מודל CMMI.

מאפיינים טכניים
---------------

מפת"ח הוא מוצר תוכנה ממוחשב הפועל בטכנולוגיית WEB במספר תצורות בסיסיות: רשת אינטראנט ארגונית, תחנת עבודה עצמאית, רשת האינטרנט. בכל התצורות, משמש מפת"ח הן כ"נוהל" ומאגר ידע והן ככלי עבודה, תוך ניצול מלא של יכולות טכנולוגיית WEB ועבודה בשיתוף. התוכנה מאפשרת איתור נושאים לפי מילון מונחים ומילות מפתח, הדרכה מקוונת, הדפסה והעתקה סלקטיבית של קטעים נדרשים וכן הפעלה ישירה של גלופות עבודה או הורדתן למחשב המשתמש. התוכנה נותנת מענה לעבודה בתיקיות פרויקטליות מסודרות. הכלי מיועד הן למשתמש מתחיל בגישה של למד והתחל לעבוד (Study & Work) והן למשתמש מנוסה בגישה של עבוד והיעזר במאגר הידע לפי הצורך (Work & Help). בשוק קיימים כבר מספר שילובים של מפת"ח עם כלים של יצרנים אחרים לניהול פרויקטים וניהול תכנים.

מפת"ח מתעדכן באופן שוטף בהתאם להתפתחויות הטכנולוגיות והכלכליות בעולם המחשבים, בהתאמה לשיטות ותקני איכות בינלאומיים ולפי צורכי המשתמשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* תקציר נוהל מפת"ח, באתר של אגף החשב הכללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  ממשלת ישראל, החלטת ממשלה חכ/41 (עמ' 10)
**הנצחה** היא פעולה שמטרתה לשמר את זכרם של אירוע, אישיות או קבוצת אנשים. ישנן דרכים רבות ומגוונות להנציח, אך המכנה המשותף הוא שפעולת ההנצחה מתבצעת על ידי תווך שנתפש כנצחי.

הצורך האנושי בהנצחה נובע משילוב של מספר גורמים: עובדת היותנו בני תמותה וההכרה העמוקה בכך, העובדה כי הצער על האובדן והזיכרון הם אישיים ותחושת הצורך לחלוק אותם ולהעבירם גם לאנשים אחרים, בדרך כלל לדורות הבאים.

הנצחה נעשית על ידי משפחתו של המונצח, ועל ידי ארגונים, רשויות מקומיות ומדינות.

בדרך כלל נעשית הנצחה לאדם או לחפץ שחלפו מהעולם, אך לעיתים מושא ההנצחה עדיין קיים (או חי, במקרה של אדם) ואף קיימים מקרים לא מעטים של הנצחה עצמית. בדרך כלל נעשית ההנצחה לדמות או אירוע שאינם שנויים במחלוקת, אך לעיתים פורצת מחלוקת על כך. בישראל נוצרה התנגדות עזה לקריאת מוזיאון תל אביב לאמנות על שמו של סמי עופר, שתרם 20 מיליון דולר למוזיאון, וההנצחה והתרומה בוטלו עקב התנגדות זו.

אמצעי הנצחה
-----------

ההנצחה יכולה להיות באמצעים מוחשיים, כגון: מונומנטים, אנדרטאות, מצבות (שהן אמצעי ההנצחה הנפוץ ביותר), מבנים, פסלים, מזרקות, פארקים, פינות הנצחה ועוד. אמצעי הנצחה מוחשיים נוספים יכולים להיות גם קטנים וניידים יותר, כיצירות אמנות, מדליות, בולי דואר, לוחית זיכרון ואף שטרות ומטבעות. אמצעי הנצחה נפוץ ברשויות המקומיות הוא קריאת שמם של רחוב או כיכר או אתר עירוני על שמו של אדם אירוע. באוניברסיטאות מקובל להנציח תורמים ומדענים באמצעות קריאת שמם על קתדרה (אקדמיה), פקולטה ואף האוניברסיטה כולה.

אמצעי הנצחה שאינם מוחשיים נפוצים לא פחות: שירים, יצירות ספרותיות. אמצעים שמשלבים בין השניים הם טקסים, חגים, ימי זיכרון, אירועים מסוגים שונים - בעיקר כאלה שמתקיימים על בסיס תקופתי קבוע - כגון חלוקת פרסים, מלגות, תחרויות שונות ועוד.

במגזרים מסורתיים נהוג להנציח על ידי מסגרות לימוד (בעיקר לימוד משניות) ותפילות (בעיקר קדיש ותהילים) הנושאים את שם הנפטר והנצחה על גבי תשמישי קדושה.

גם טכנולוגיה מתקדמת גויסה למען פעולות הנצחה, וכיום ניתן למצוא אתרי אינטרנט שמטרתם הנצחה, וכן קידוד של מתקני הנצחה שונים לצורך הנגשת הידע למבקרים במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנצחה** בוויקישיתוף
* הנצחה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דנה גילרמן‏, סמי עופר ביטל את תרומתו למוזיאון תל אביב, באתר וואלה!‏, 31 בינואר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549418705171
* BnF: cb133199150 (data)
* GND: 4138973-6
* LCCN: sh2004004747
* LNB: 000206868

 |
עמנואל קנר, 1997.
**עמנואל קנר** (1927 – 2009) היה אדריכל ואמן ישראלי יליד פולין.

עמנואל קנר נולד בשנת 1927 בקרקוב שבפולין ונפטר בשנת 2009 בישראל. כשפרצה מלחמת העולם השנייה הוגלה לסיביר ומשם לאוזבקיסטן. אחרי המלחמה למד אדריכלות במינכן ועלה לישראל עם הוריו ואחותו בשנת 1951.

הוא עבד כאדריכל במשרדיהם של האדריכלים אבא אלחנני ואריה שרון, ואחרי כן הקים משרד עצמאי בחיפה ובתל אביב.

**קנר** היה שותף מרכזי בתכנון בית החולים רמב"ם בחיפה וכאדריכל עצמאי תכנן, בין השאר את האגף המערבי במרכז רפואי בני ציון בחיפה (בית חולים רוטשילד) ואת בית הספר לבני מיעוטים, אל מותנבי בחיפה. ב-2016 הופקד אוספו המקצועי בארכיון אדריכלות ישראל.

עבודות נבחרות
-------------

* בית החולים רמב"ם, חיפה כאדריכל מבצע במשרדו של אריה שרון.
* מרכז רפואי בני ציון, חיפה.
* בית הספר אל מותנבי בחיפה.
* אגף היולדות מרכז רפואי הלל יפה חדרה

בית חולים רמב"ם, חיפה
מרכז רפואי בני ציון, חיפה

כאמן פלסטי
----------

**קנר** משלב בין מקצועו כאדריכל ותחביבו כצייר.
סגנונו של **קנר** שואב ממקורות מגוונים. ניכרות בו בעיקר השפעות של זרמים שונים של אמנות החצי הראשון של המאה העשרים, בעיקר פוסט אימפרסיוניזם, אקספרסיוניזם ופוביזם.

* 
* 
* 
* 
* 
*
**כמעיין המתגבר** (באנגלית: **The Fountainhead**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1949 עם גרי קופר, פטרישה ניל וריימונד מאסי בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי איין ראנד והוא מבוסס על רב המכר שלה באותו שם.

תקציר העלילה
------------

הווארד רוארק (גרי קופר) הוא ארכיטקט אינדיבידואליסט שפועל לפי הרגש הפנימי שלו ומסרב להיות מושפע מדעת ההמונים. בגלל דעותיו הוא מתקשה למצוא עבודה. לבסוף שוכר אותו הארכיטקט הנרי קמרון (הנרי האל) המכיר בכישרונו אך משרדו לא מקבל עבודות והוא נאלץ לפטר את רוארק ולבסוף לוקה בהתקף לב בגלל אכזבתו. רוארק המובטל מוצא עבודה במחצבה.

העיתון "הכרזה" הוא בעל השפעה גדולה בניו יורק. בעל העיתון הוא גייל ואיינאנד (ריימונד מאסי). אלסוורת' טוהי (רוברט דגלאס) הוא מבקר אמנות והארכיטקטורה של העיתון והוא מתנגד ארסי לעבודותיו של רוארק.

דומיניק פרנקון (פטרישה ניל) היא עיתונאית בכירה ב"הכרזה" ומעריצה את עבודותיו למרות שאינה מכירה אותו אישית. היא מאורסת לארכיטקט פיטר קיטינג (קנת סמית'), בן כיתתו של רוארק שמצליח מאוד כי הוא "הולך בתלם" של דעת הקהל. לאחר שהיא מנתקת את יחסיה עם קיטינג היא נוסעת למחצבה השייכת לאביה, שם היא פוגשת את רוארק ומתאהבת בו למרות שאינה יודעת מי הוא.

רוארק מקבל הזמה לתכנן מגדל מגורים גדול "בניין אנרייט" ומשלים אותו בהצלחה. בקבלת הפנים פוגשת דומיניק את רוארק ואהבתה ניצתת שוב. היא מבקשת שיינשא לה בתנאי שיוותר על הארכיטקטורה שבגללה בזים לו כולם אך הוא מסרב. לבסוף היא נישאת לוואיינאנד למרות שאינה אוהבת אותו. ואיינאנד מכיר בכישרונו של רוארק ומזמין אותו לתכנן את ביתם.

קיטינג מקבל הזמנה לתכנן בית דירות גדול ומתקשה בתכנון. הוא מבקש מרוארק לתכנן בשמו. רוארק מסכים לעשות זאת חינם בתנאי שלא יהיו שום סטיות מתוכניתו. כשרוארק רואה שנעשו סטיות גסות בתוכנית, הוא מפוצץ את הבניין בעזרתה של דומיניק.

טוהי סוחט הודאה מקיטינג כי אכן רוארק תכנן את הבניין. רוארק נעצר ועומד למשפט. בינתיים יוצאים כל העיתונים נגדו פרט ל"הכרזה" כי ואיינאנד מכיר בערכו. הקהל מחרים את העיתון ומפגינים מתפרצים למערכת וזורעים הרס. ואיינאנד נכנע ומשנה את דעת העיתון אבל לא יכול לעמוד בהשפלה. הוא מזמן את רוארק, מטיל עליו לבנות גורד שחקים על שמו ומתאבד בירייה.

רוארק מייצג את עצמו במשפט ומשכנע את המושבעים בצדקת האינדיבידואליזם שהיא דרך חייו ובזכותה יש קידמה בעולם והם מזכים אותו.

לבסוף רואים את דומיניק המציגה את עצמה כגברת רוארק, עולה במעלית חיצונית על בית ויינאנד כשעל הגג ממתין לה הווארד רוארק בעמדת ניצחון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כמעיין המתגבר** בוויקישיתוף

* "כמעיין המתגבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "כמעיין המתגבר", באתר נטפליקס
* "כמעיין המתגבר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "כמעיין המתגבר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "כמעיין המתגבר", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "כמעיין המתגבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט כמעיין המתגבר, באתר יוטיוב
* כמעיין המתגבר, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14665458m (data)
* GND: 4741799-7
* SUDOC: 085926604
* VIAF: 205796327
* WorldCat (עם VIAF): 205796327

 |
**מדליית השירות המצוין של חיל האוויר** (באנגלית: **Air Force Distinguished Service Medal**) היא עיטור של חיל האוויר של ארצות הברית עבור חיילים שהתבלטו בשירות מצוין תחת אחריות גדולה. העיטור מוענק בדרך כלל לקצינים בדרגות גבוהות, או לסמל הראשי של חיל האוויר, בתום כהונתם. יוצאי דופן היו האסטרונאוטים באז אולדרין ודייוויד סקוט (שניהם עוטרו פעמיים) שסיימו את שירותם בחיל האוויר בדרגת קולונל. 

הענקת העיטור אושרה בקונגרס של ארצות הברית ב-6 ביולי 1960. העיטור הראשון ניתן ב-1965 למייג'ור גנרל אוסמונד ריטלנד בתום שירותו.

תיאור העיטור
------------

חזית העיטור כוללת במרכזה אבן כחולה עגולה (המסמלת את כיפת השמים) עם 13 קרני שמש מוזהבות (השמש מסמלת את התהילה בהישגים והקרניים מסמלות את שאיפת האדם לאור וידע), שביניהן 13 כוכבים לבנים מאמייל (המסמלים את שלוש עשרה המושבות שייסדו את ארצות הברית). המדליה תלויה על פס מתכת עם כנפיים מסוגננות המסמלות את חיל האוויר. גב המדליה חלק ומתאים לחריתת שם מקבל העיטור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדליית השירות המצוין של חיל האוויר** בוויקישיתוף
* על העיטור באתר המכון להרלדיקה
* עיטורי הכוחות המזוינים של ארצות הברית בספר החוקים של הקונגרס
מדליית כסף מאולימפיאדת אתונה ב-1896
בספורט ובתחומים דומים אחרים הכוללים תחרות, **מדליית כסף** היא מדליה העשויה מכסף או מצופה בו. מדליה זו מוענקת אל המעפיל למקום השני בתחרויות ספורט כמו המשחקים האולימפיים או משחקי חבר העמים הבריטי. לצד מדליית הכסף, מוענקות גם מדליית זהב למסיים במקום הראשון ומדליית ארד למסיים במקום השלישי. באופן כללי יותר, כסף הוא באופן מסורתי מתכת המשמשת לעיתים לכל סוגי המדליות האיכותיות, כולל כאלה בתחום האמנות.

בענפי ספורט רבים הכוללים הדחה של קבוצות יריבות, כולל אלה עם פלייאוף במקום השלישי (כמו הוקי קרח וכדורגל אולימפיים או גביע העולם בכדורגל), מדליית כסף היא היחידה שניתנת לקבוצה המפסידה, ואילו הקבוצות האחרות זוכות בזהב ובארד. 

ספורטאים בולטים כמו ג'וסלין לארוק (אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)) השמיטו מצווארם את מדליית הכסף שלהם, כמחאה מיד לאחר שקיבלו אותן; מאוחר יותר הורתה פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית ללארוק להשיב מיד את מדליית הכסף לצווארה.

במשחקים האולימפיים
------------------

במהלך האירוע האולימפי הראשון בשנת 1896, המדליות שהוענקו לזוכים במקום הראשון היו עשויות למעשה ממתכת כסף. המנהג של זהב-כסף-ארד לשלושת המקומות הראשונים מתוארך לאולימפיאדת סנט לואיס ב-1904, ובמרוצת הזמן הועתק המנהג לאירועי ספורט רבים אחרים. הטבעת המדליות היא באחריות העיר המארחת.

משנת 1928 ועד 1968 העיצוב תמיד היה זהה: על הצד הקדמי נטבע עיצוב גנרי של האמן ג'וזפה קסיולי (אנ') מפירנצה, ועליו תמליל שניסחה העיר המארחת. על הצד ההפוך נטבע עיצוב גנרי נוסף של אלוף אולימפי מסוים. בין השנים 1972–2000, העיצוב של קסיולי (או עיבוד קל מחדש של יצירתו) נותר בצד הקדמי ועיצוב מותאם אישית של העיר המארחת הוטבע מאחור. כאשר ניתנה תשומת לב לכך שהעיצוב של קסיולי כלל אמפיתיאטרון רומאי בשעה שהמשחקים האולימפיים במקור בכלל חלק מתרבות יוון העתיקה, הוזמן עיצוב חדש למדליות האולימפיות.

מדליות משחקי החורף האולימפיים עוצבו בצורה מגוונת יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדליית כסף** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'יימס דאטור, Jocelyne Larocque removed her silver medal after losing to USA, and it’s understandable, באתר bnation.com‏, 22 בפברואר 2018 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10647335

 |
**עמנואל פהו** (בצרפתית: **Emmanuel Pahud**; נולד ב-27 בינואר 1970) הוא חלילן סולן שווייצרי בעל שם עולמי.

החלילן עמנואל פהו מתארח בפסטיבל אופוס 2016

קורות חייו
----------

פהו נולד בז'נבה שבשווייץ, למשפחה שלא עסקה במוזיקה, והעביר את ילדותו באיטליה. הוא החל את לימודי החליל שלו בגיל ארבע. הוא למד אצל חלילנים ידועי-שם, בהם קרלו ברונל ואורל ניקולה, וקיבל את הכשרתו המוזיקלית המקצועית בקונסרבטואר של פריז. את הקריירה התזמורתית המשמעותית והסולנית שלו החל בשנת 1992, אז התקבל למשרת החלילן הסולן באחת מן התזמורת הידועות בעולם — הפילהרמונית של ברלין (אף כי באופן רשמי הוא המשנה לסולן). הוא מרבה להופיע עם תזמורות ולנגן בקונצרטים קאמריים ברחבי העולם. כמו כן, לפהו חוזה בלעדי עם חברת התקליטים EMI (כיום Warner), והוא החלילן המוקלט ביותר בשנים האחרונות (הוציא כ-30 אלבומים, נכון ל-2009). 

עמנואל פהו מפגין יכולת מרשימה בהתמחותו בכל סגנון וז'אנר, בין שבמוזיקת בארוק או ג'אז ובין שבמוזיקה קלאסית, רומנטית או מוזיקה בת זמננו — הן מוזיקה קונצ'רטנטית והן מוזיקה קאמרית. הוא מנגן על כמה דגמים של חליל מודרני — חליל מצופה כסף של ימאהה, חליל מורמצו, ובעיקר חליל של חברת ברנן-קופר.

לפהו שני בנים מנישואים קודמים, גרגואר, ואחיו הצעיר טריסטן.

### הופעותיו

עמנואל פהו החל בקריירה בת 50 קונצרטים בשנה, אך מספר זה עלה לכ-160 קונצרטים מאמצע שנות ה-90. הוא הופיע כסולן בין היתר עם הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, תזמורת רדיו באווריה, תזמורת הרדיו של צרפת ותזמורות רבות נוספות. הוא מופיע גם עם נגנים ידועי-שם בקונצרטים של מוזיקה קאמרית ברחבי העולם. 

בשנים האחרונות, עמנואל פהו הוא אורח כמעט קבוע בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, והוא מנגן בו במסגרת אנסמבלים וכן ביצירות סולניות לחליל. בהיותו אורח כבוד של הפסטיבל, הוא גם מעביר כיתות אמן לחלילנים במרכז למוזיקה בירושלים במשכנות שאננים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמנואל פהו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עמנואל פהו (באנגלית)

* עמנואל פהו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* עמנואל פהו, באתר אייטונס (באנגלית)

* עמנואל פהו, באתר ספוטיפיי

* עמנואל פהו, באתר AllMusic (באנגלית)

* עמנואל פהו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* עמנואל פהו, באתר Discogs (באנגלית)

* עמנואל פהו, באתר Songkick (באנגלית)
* ריאיון עם עמנואל פהו במגזין אופוס(הקישור אינו פעיל), פרופ' עודד זהבי
* הקונצ'רטו לחליל מאת ויואלדי בביצוע עמנואל פהו והפילהרמונית של ברלין(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432808905171
* BIBSYS: 2014937
* BnF: cb13958161k (data)
* CiNii: DA1101055X
* GND: 128581662
* ICCU: LO1V332000
* ISNI: 0000 0001 0867 5166
* LCCN: n94052824
* LNB: 000246287
* MusicBrainz: e9678a8c-4fcd-46ad-8f4e-3d17f6e3943f
* NDL: 01117863
* NKC: xx0121210
* NLK: KAC2020Q2150
* NLP: A26386732
* NTA: 237375001
* RERO: 02-A003665341
* SUDOC: 086231707
* VIAF: 7580639
* WorldCat: lccn-n94052824

 |
משלחת הפרלמנט העות'מאני אל הסולטאן עבדול חמיד השני ב-1909.  
קרסו שני משמאל
**עמנואל קָרָסוֹ** (1862, סלוניקי, האימפריה העות'מאנית - 1934, טריאסט, ממלכת איטליה), צאצא משפחה יהודית ספרדית בסלוניקי (כעת ביוון), היה עורך דין וחבר בטורקים הצעירים.

קרסו היה חבר ולפי חלק מן המקורות אף מייסדה ולאחר מכן נשיאה של לשכת הבונים החופשיים "תחיית מקדוניה" ("Macedonian Risorta") בעיר סלוניקי והוא שהתחיל עם תנועת הבונים החופשיים באימפריה העות'מאנית. הלשכות וקבוצות סתר אחרות היו למקום מפגש אוהדי הטורקים הצעירים כולל טלעת פאשה. קרסו גם היה בין ראשוני החברים הלא מוסלמיים באיגוד החופש העות'מאני שלאחר מכן נהיה חלק של מועצת האיחוד והקידמה ונהיה לנציג סלוניקי מטעמה בפרלמנט העות'מאני. הוא סירב להתמנות לממשלה העות'מאנית אך היה אחד משלושת האנשים שהודיעו לסולטאן עבדול חמיד השני ב-27 באפריל 1909 על הדחתו מן הכס.

הוא שיתף פעולה עם ארגונים יהודיים שונים באימפריה וראה ביהודים טורקיים קודם כל טורקים ורק לאחר מכן יהודים. לאחר המלחמה האיטלקית-עות'מאנית השתתף בכתיבת החלטת ועידת שלום על העברת סלוניקי תחת פיקוח בינלאומי.

לאחר עלייתו של אטאטורק לשלטון גלה לאיטליה.

נפטר ב-1934 ונקבר בבית הקברות היהודי בארנאוטקוי, פרבר איסטמבול.

עמנואל הוא דוד של יצחק קרסו, מייסד דנונה.

לקריאה נוספת
------------

אסתר בנבסה, "היהדות העות'מאנית בין התמערבות לציונות 1908 - 1920", פרק שביעי, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, 1996

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמנואל קרסו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The History of Freemasonry in Turkey
2. ↑  Marc David Baer, *The Dönme: Jewish converts, Muslim revolutionaries, and secular Turks*, p. 94 full text
3. ↑  Stella Salem, ‘Portraits of famous Jewish lawyers and jurists in Greece’, *Justice (Special issue: Remembering Salonika)* (Spring 1999), 17.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289262705171
* BnF: cb17104627z (data)
* ISNI: 0000 0000 5420 2864
* LCCN: no2008072159
* VIAF: 19489355
* WorldCat: lccn-no2008072159

 |
**מייקל מיפסוד** (**Michael Mifsud**; נולד ב-17 באפריל 1981) הוא כדורגלן עבר מלטזי. מיפסוד היה קפטן נבחרת מלטה והוא מלך השערים שלה בכל הזמנים עם 42 שערים ושיאן ההופעות (142).

קריירת מועדונים
---------------

מיפסוד התחיל את הקריירה שלו בסלימה ונדררס ובעונת 1997/1998 עלה לקבוצה הבוגרת. באותה עונה הבקיע שער אחד ב-6 משחקי ליגה וסיים עם קבוצתו במקום השלישי. בעונת 1998/1999 הפך לשחקן הרכב ראשון בקבוצה. ביולי 1999 מנצ'סטר יונייטד הביעה עניין בשחקן אך בסופו של דבר הוא נשאר במלטה. בעונת 1999/2000 הבקיע 21 שערים ב-28 שערים.

בקיץ 2001 חתם בקייזרסלאוטרן. בקייזרלסאוטרן שיחק בעיקר בקבוצת המילואים וסיים כמלך השערים של הליגה, ובמדי הקבוצה הראשונה הבקיע 2 שערים. בחורף 2004 חזר מיפסוד לסלימה ונדררס וזכה עם המועדון באליפות.

בקיץ 2005, עבר ללילסטרום בנורווגית, בעונת 2006 סיים כמלך השערים של המועדון עם 11 שערים.

ב-10 בינואר 2007 חתם מיפסוד בקובנטרי סיטי מליגת המשנה באנגליה. ב-13 בינואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד קריסטל פאלאס. ב-22 בינואר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד פלימות' ארגייל. ב-26 בספטמבר 2007 מיפסוד הבקיע שני שערים בניצחון 0-2 של קבוצתו נגד מנצ'סטר יונייטד במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה האנגלי. ב-12 בנובמבר 2007 מיפסוד קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה אחרי שנתן מרפק לקרל הופקנס במשחק נגד וסט ברומיץ' אלביון. ב-23 באפריל 2008 נבחר מיפסוד לשחקן השני הכי אהוב בסקר שנערך באתר הרשמי של המועדון.

ב-2 בפברואר 2009 הושאל לבארנסלי. ב-10 במרץ 2009, מיפסוד הבקיע את שערו הראשון בתיקו 1-1 נגד ברמינגהאם סיטי. בינואר 2010 הפך לשחקן חופשי ולאחר שלא קיבל הצעות, החליט לחזור למלטה וחתם בוולטה עד לסיום העונה. ב-19 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ולטה בניצחון 0-3 נגד אורמי. את העונה הוא סיים עם 13 שערים ב-12 משחקים. בסיום העונה מיפסוד הפך שוב לשחקן חופשי ולפי דיווחים קיבל הצעות משיקגו פייר, בנפיקה ליסבון, א.א.ק. לרנקה ומועדונים שונים מהסרייה ב'.

במהלך עונת 2010/2011 חתם באורמי. ב-5 ביולי 2011, מיפסוד חזר לוולטה כאשר חתם על חוזה ל-4 שנים. בעונת 2011/2012 זכה עם המועדון באליפות כאשר הוא הבקיע 12 שערים ב-24 הופעות. ב-3 ביולי 2012, הוא הבקיע רביעייה בניצחון 0-8 נגד לוסיטאנוס האנדורית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.

ב-18 בספטמבר 2013, מיפסוד חתם במלבורן הארט האוסטרלית לשנה אחת. מיפסוד הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון במחזור ה-10 בהפסד 2-1 נגד סידני. ב-21 במרץ 2014 שוחרר רשמית מהמועדון בעקבות געגועים למשפחתו. בקיץ 2014 חתם לקדנציה שלישית בסלימה ונדררס.

ב-10 בפברואר 2000 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת מלטה נגד אלבניה. ב-27 במרץ 2008, מיפסוד כבש חמישייה בניצחון 1-7 של נבחרתו נגד ליכטנשטיין. ב-3 במרץ 2010, הבקיע את שערו ה-24 בנבחרת בהפסד 2-1 נגד פינלנד ובכך הפך למלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים לאחר ששבר את שיאו של כרמל בוסוטיל. ב-7 ביוני 2013 הבקיע את שער הניצחון בניצחון 0-1 נגד ארמניה. ב-11 באוקטובר 2013, מיפסוד ערך את הופעתו ה-100 בנבחרת במשחק בהפסד 4-1 נגד צ'כיה כאשר מיפסוד הבקיע את השער עבור מלטה.

תארים
-----

סלימה ונדררס
* אליפות מלטה: 2003/2004
* הגביע המלטזי: 2000

ולטה
* אליפות מלטה: 2011/2012, 2015/2016
* הגביע המלטזי: 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל מיפסוד** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**יוליוס קלינגר** (בגרמנית: **Julius Klinger** ‏: 22 במאי 1876–1942) היה צייר, שרטט, מאייר, גרפיקאי מסחרי, טיפוגרף וסופר אוסטרי.

ראשית דרכו
----------

קלינגר נולד בדורנבאך ליד וינה. בשנת 1895 הוא מצא את עבודתו הראשונה במגזין האופנה של וינה "וינר מוד". כאן הכיר את קולומן מוזר, שלימים יהיה המורה שלו .

בשנת 1896 הוא עבר למינכן, שם עבד כמאייר עבור מגנדורפר-בלאטרים ואחרים.

בשנת 1897 עבר להתגורר בברלין, שם עבד כגרפיקאי מסחרי עד 1915. יחד עם בית הדפוס הולברבאום ושמידט, פיתח צורה חדשה של עיצוב כרזות שזכתה במהרה למוניטין בינלאומי. 

בשנת 1912 עיצב את הכרזה לתערוכת האוויר בברלין, וכן תרם איורים וציורים גם למגזינים שונים.

בשנת 1918 תכנן קלינגר קמפיין מקיף לקידום מכירת נייר גלגול הסיגריות "טאבו" אשר פורסם בווינה. קלינגר תכנן את אסטרטגיית קידום המכירות, בפרסומות בעיתונים קטנים אך גם בשלטי חוצות ועל פני גדרות אתרי בנייה ועוד.

הערכה
-----

לפני מלחמת העולם הראשונה היה קלינגר אחד האמנים המשפיעים ביותר ביצירת הכרזות הגרמנית ואחרי 1916 אחד המחדשים החשובים באמנות הכרזות האוסטרית. יוליוס קלינגר מצא שפה עצמאית מאוד בפרסום.

הוא היה בעל כושר המצאה, יצירתי והיה בעל משמעת אמנותית. הוא קרא למודרניזציה של האמנויות - על הצייר להגדיר את עצמו כ"משרת של רפרודוקציה פוטו-מכנית", הוא ראה בגורדי שחקים, ספינות ים ואוויר נושאים לאמנות טהורה של זמנו.

בתחילת המאה העשרים הכרזה הייתה צורת אמנות צעירה שבניגוד לסוגי אמנות חזותית אחרות, לא יכלה להביט לאחור וללמוד מהעבר. לכן קלינגר ראה צורך שהאמנים עצמם ישתתפו באופן פעיל בשיח התאורטי האמנותי. הוא עשה זאת באמצעות הרצאות ופרסומים רבים, בהן קרא להפרדה ברורה בין כרזה לציור.

רדיפת הנאצים
------------

בהיותו יהודי, סבל מהטרדות נאציות. על פי רישומי המשטרה בווינה, הוא נרשם כמי שגורש לגטו מינסק ב-2 ביוני 1942, וכנראה מת באותה שנה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוליוס קלינגר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Julius Klinger (Wien 22. 5. 1976-1942?) (ארכיון)
2. ↑  Plakat: Julius Klinger: Tabu, 1919
3. ↑  David Ciarlo (January 2011). *Advertising Empire*. Harvard University Press. p. 292

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007499280205171
* BnF: cb13181397p (data)
* GND: 119494566
* ISNI: 0000 0001 2128 4434
* KulturNav: 1e72ec0c-52d0-4914-8819-19c601560886
* LCCN: n84042490
* NKC: xx0080993
* NTA: 074050605
* RKD: 298738
* SNAC: w6vd8w0h
* SUDOC: 098831879
* ULAN: 500150092
* VIAF: 37191605
* WorldCat: lccn-n84042490

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יוליוס קלינגר"**.
"**אליעזר ורבקה**" הוא תבליט מפליז שיצר האמן הישראלי משה מורו, על פי רישום של זאב רבן, בין השנים 1912–1929, שנמצא באוסף מוזיאון ישראל.

תיאור
-----

התבליט נוצר בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות על פי רישום של זאב רבן. הוא מתאר תמונה מהסיפור המקראי על מציאת אישה ליצחק, בקטע בו רבקה עושה חסד עם אליעזר עבד אברהם ומשקה אותו מכד מים. הדמויות מתוארות במרכז התבליט, וסביבן תיאור הכולל גמלים, דקלים, דמות השואבת מים מן הבאר ושיח צבר. בתחתית נמצא כיתוב "ותאמר שתה אדני ותמהר ותורד כדה על ידה ותשקהו" (בראשית, כ"ד, י"ח). במישור האחורי של התבליט מתוארת עיר מזרחית ודמות נשית נוספת, המתרחקת מן הבאר, כשכד על ראשה. מורו הפיק מן התבליט מספר לא ידוע של העתקים. בנוסף, נוצרו מן הדימוי גם חפצים אחרים, כגון סיכות ותליונים מכסף, הכוללים רק את מרכזו של התבליט.

העתקים מנחושת של התבליט יוצרו על ידי בצלאל ושימשו בתור עיטור לאלבומי תמונות. כמו כן הופקו תבליטים מברונזה.

גדעון עפרת מציין שבבצלאל זוהו דימויי מים בעיקר עם הבאר מסיפור רבקה ועם כד המים של רחל מסיפור פגישתה עם יעקב ליד הבאר כדוגמת לוחית הפליז "אליעזר ורבקה".

קישורים חיצוניים
----------------

* לוחית אליעזר ורבקה באתר מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  כריכת אלבום תמונות מעור במרכזה ריקוע נחושת של "אליעזר ורבקה", בקטלוג בצלאל.
2. ↑  אלבום תמונות משנות ה-40, באתר המכירות קדם.
3. ↑  תבליט אליעזר ורבקה מברונזה על רקע לוח עץ, באתר ivantiques.
4. ↑  מים חיים, באר אטומה, גדעון עפרת, 23 בדצמבר 2010.
**המינהל הראשי לחקירות פליליות** (ברוסית: **Главное управление уголовного розыска МВД РФ**) היא יחידה מבנית עצמאית במנגנון המרכזי של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית הממונה על ניהול חקירות וחשיפת עבירות פליליות. זוהי זרוע הבילוש המרכזית של משטרת הפדרציה הרוסית.

היסטוריה
--------

ההיסטוריה של החקירה הפלילית ברוסיה מתחילה עם כינונה של לשכת הבילוש בשנת 1619 בתקופת רוסיה הצארית, שהתקיימה עד 1722 והקמת האימפריה הרוסית, באותה שנה הפכה הלשכה למשלחת החקירות. 

במשך כל תקופת קיומה היחידה שינתה את שמה מספר פעמים, עד שבשנת 1886 הוסבה ליחידת הבלשים של מחלקת המשטרה במשרד הפנים של האימפריה הרוסית, בצורה זו היא התקיימה עד למהפכת אוקטובר 1917 ובוטלה, ובמקום זה, ב-5 באוקטובר 1918, הוקם המדור המרכזי לחקירות פליליות של הנ.ק.ו.ד. אחר כך הוחלף בקצרה על ידי המשרד המינהלי המרכזי ובדצמבר 1927 התגבשה מחלקת החקירות הפליליות מחדש. אחת מיחידות הבילוש הטובות מאז הקמתה הייתה המחלק הפלילי המוסקבאי ומשטרת הבילוש הפטרבורגית.

מבנה
----

### מחלקות

* ניהול ארגוני-אנליטי;
* משרד ארגון פעילויות חקירה מבצעיות;
* משרד ארגון המאבק בפשעים נגד בני אדם;
* משרד ארגון מאבק בפשעי רכוש;
* המשרד לחשיפת פשע ותמיכה בתיקים פליליים שגרמו לתהודה ציבורית רבה;
* המשרד למאבק בפשיעה מאורגנת .

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המינהל הראשי לחקירות פליליות

הערות שוליים
------------

1. ↑  "День образования службы уголовного розыска России" (ברוסית). РИА Новости. 2013-10-05. נבדק ב-2019-08-13.
2. ↑  "Главное управление уголовного розыска". xn--b1aew.xn--p1ai. נבדק ב-2019-08-13.
**אליעזר דב (הלוי) אטינגר** (אתינגר), (13 ביולי 1904, ט"ו בתמוז ה'תרס"ד - 25 ביולי 1988, י"א באב ה'תשמ"ה) היה צייר ישראלי.

נולד בירושלים בשנת 1904. אטינגר זכה לחינוך מסורתי בחדר ואחר כך למד בישיבת "חיי עולם" ובבית הספר תחכמוני בירושלים. במחצית הראשונה של שנות העשרים של המאה ה-20 למד ב"בצלאל". 

בשנת 1927 הצטרף לארגון "ההגנה" והיה בוגר קורס מדריכים השני בירושלים (1928). לחם בעיר העתיקה בירושלים בזמן מאורעות תרפ"ט. בין השנים 1930–1932 שהה בברלין שבגרמניה, שם היה פעיל במסגרת ארגון "המכבי הצעיר", ותרם לארגון המכביה הראשונה בארץ ישראל. עם שובו לארץ ישראל שימש בתפקידי פיקוד והדרכה במסגרת "ההגנה", בירושלים, חיפה ותל אביב.

בשנת 1938 שימש כסגן מפקד העיר ירושלים מטעם ההגנה והיה ממארגני ההפגנות בירושלים נגד הספר הלבן. במלחמת השחרור לחם בקרבות השחרור של העיר טבריה כמפקד העיר מטעם ההגנה.

שירת בצה"ל, בדרגת סרן ובתפקיד קצין העיר במרחב נתניה.

בשנת 1941 נשא לאשה את אורה בת דב גוברמן מטבריה. בשנת 1957 מכרו בני הזוג את חלקם בבעלות במלונות המשפחתיים בטבריה.

כמה מעבודותיו של אטינגר מצויות באוסף מוזיאון ישראל שבירושלים, וביניהן רישום "דיוקן גבר ומתווה של אבל פן בחזית ובצדודית" (1924).

השכלה
-----

* 1920–1925 בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, ירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

* אליעזר דב אטינגר, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* דוד תדהר (עורך), "אליעזר דב אטינגר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2794

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אליעזר דב הלוי (אטינגר)". *BillionGraves*. נבדק ב-2017-08-23.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 527219

 |
**צפרדע שעירה** (שם מדעי: ***Trichobatrachus robustus***) היא מין של צפרדע מוזרה ממשפחת הארטרולפתיים ותת-משפחת האסטילוסטרניים, החיה בטבע במרכז אפריקה והיא המין היחיד בסוגה.

מאפיינים
--------

הצפרדע מגיעה לאורך של 10 עד 13 ס"מ בזכרים, בעוד הנקבות מגיעות לאורך 8 עד 11 ס"מ. הצפרדע בעלת ראש עבה ועיניים גדולות והחוטם קצר. היא בעלת רגליים עבות עליהם גדל ציפוי על עור הדרמיס, בעל דמיון לשיער של יונקים, אם כי שונה במבנהו. שערות אלה גדלים החל משלב הראשן לאורך הירכיים והרגליים. למרות שלא ברור לחלוטין מה תפקידם ייתכן שהם משמשים כזימים חיצוניים, המגדילים את שטח הפנים של הצפרדע לצורך ספיגת חמצן מומס במים, דבר שימושי שכן הזכר שומר על הביצים במשך תקופה ממושכת מתחת למים.

הצפרדע חיה לרוב על היבשה למעט בעונת הרבייה והראשנים גדלים בין סלעים בנחלים. הראשנים שריריים יחסית וטורפים מגיל צעיר, כשמתפתחות להם שורות שיניים מחודדות. בעודם צעירים הם ניזונים מחסרי חוליות מימיים שונים והמבוגרים ניזונים מחשופיות, רבי-רגליים, עכבישים, חיפושיות וחגבים שהם תופסים בלשונם הדביקה.

לצפרדע ישנם טפרים נשלפות הנשלפות דרך העור, אותם היא יכולה לשלוף להגנה אם היא נתפסת. עם זאת בדיקה של המבנה שלהם מברר שהם אינם טפרים אמיתיים והם עשויות מעצם ולא מקרטין, כך שכנראה הצפרדע שוברת את עצמות הבוהן לשליפתם. בנוסף בכפות הצפרדע ישנו גוש עצמות גרמי עשוי ברקמה, אשר מעוגן לטופר וגם הוא יכול להישבר ולחדור החוצה, מה שגורם לצפרדע להרתיע בכאב טורפים האוחזים בה. חוקרים מעריכים שיש לצפרדע גם רגנרציה לאותם עצמות שנפגעות בדרך התגוננות מוזרה זו שאין לה אח ורע בעולם החי. חוקרים אחרים סוברים שמבנה זה עוזר לצפרדע להיאחז בסלעים כדי לטפס.

תפוצה ושימור
------------

הצפרדע מצויה בטבע במרכז אפריקה שבקמרון, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גינאה המשוונית, גבון, ניגריה ואנגולה, סביב נהרות מהירים בקרבת יערות ובשטחים חקלאיים לחים.

מצב שימור הצפרדע הוא "ללא חשש", אף שהיא יכולה להיפגע מאובדן בתי גידול, זיהום, ציד אנושי למזון ולמטרות נוספות (כששבט הבנטו של אנשי בקוסי (אנ') מאמינים שהצפרדע יכולה לגרום לפוריות של זוגות עקרים) ולעיתים גם לסחר בחיות מחמד ואולי היא נפגעת גם מפטריית הכיטרידיומיקוסיס הטפילה. מספר אוכלוסיות שלה מצטמצמות בטבע, אך היא אינה נחשבת למאוימת באופן כללי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפרדע שעירה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפרדע שעירה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  צְפַרְדֵּעַ-שְׂעִירָה במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית