recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חתרוריט** הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) נדיר מאוד שנתגלה תחילה כתוצר מלאכותי עיקרי המכונה אליט בתהליך ייצור צמנט פורטלנד, ואחר כך גם נתגלה בטבע במקום אחד בעולם בלבד (ישראל).

תכונות
------

### הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של החתרוריט היא Ca3SiO5.

החתרוריט מתגבש במערכת הטריגונלית, חבורת סימטריות נקודתית דיטריגונלית פירמידלית {\displaystyle 3\ m} וחבורת סימטריות מרחבית *R3m*. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=7.15 ‏ ו-c=25.56Å.

### תכונות פיזיקליות

הגבישים מיקרוסקופים פסאודו-הקסגונליים עד μm‏50. הקשיות של המינרל בינונית, 6 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 3.02 גרם לסמ"ק.

### תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. גבישי החתרוריט שקופים עד שקופים למחצה, והם חסרי צבע או שצבעם חום אדמדם עד אפור בהיר. בשקף מנוסר החתרוריט חסר צבע.

גילוי ומקור השם
---------------

החתרוריט היה מוכר כתרכובת שנוצרה באופן מלאכותי עוד בסוף המאה ה-19. הוא זוהה כמרכיב מרכזי בצמנט פורטלנד על ידי הגאולוג השוודי אלפרד טורנבוהם (Alfred Elis Törnebohm‏; 1911-1838) ב-1897, והוא כינה אותו אליט. ב-1977 גילתה הגאולוגית שולמית גרוס את המינרל בתצורת חתרורים שבנגב, ולצורה הטבעית של המינרל ניתן השם חתרוריט על שם המקום בו נתגלה.

מקור ותפוצה
-----------

המינרל נוצר בהתמרת מגע בחום מבעירה של חומר ביטומני שבו היה ספוג סלע המשקע הקרבונטי.

נכון ל-2011 נמצא חתרוריט שנוצר באופן טבעי על פני כדור הארץ במקום אחד בלבד בעולם - תצורת חתרורים בבקעת חתרורים מזרחית לערד. בסביבה זו הוא מצוי בחברת מינרלים אחרים שנוצרו בחום גבוה (דוגמת הלרניט והבראונמילריט).

לקריאה נוספת
------------

* Gross, S. 1977. The mineralogy of the Hatrurim formation. Israel. Geol. Surv. Isr. Bull. 70, 80 p. (המאמר של שולמית גרוס על תצורת חתרורים)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר WebMineral
* אתר Mindat
* פרויקט rruff

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Webmineral
2. ↑  השם עדיין מקובל בתעשייה אם כי השם המקובל יותר הוא טריקלציום סיליקט.
**לוטונג פייר** (שם מדעי: *Trachypithecus phayrei*) הוא מין מהסוג לוטונג שבמשפחת קופים בעלי זנב. הוא מצוי ביערות גשם בדרום-מזרח אסיה. הוא קרוי על שם החוקר ארתור פייר (1812-1885).

מאפיינים
--------

אורכו של הלוטונג 51-55 ס"מ ומשקלו 7-9 ק"ג בזכרים ו-5-7 ק"ג בנקבות. הוא בעל פרווה אפורה וגסה לאורך כל הגוף חוץ מהפנים הכהות. השפתיים לבנות ודקות והעיניים מוקפות באזור כחול ולמעלה מעט לבן. הצעירים כתומים וצבע זה עוזר להם לבלוט כדי שלא יאבדו ללהקה. 

הלוטונג מצוי בטבע ביערות של הודו, בנגלדש, מינמאר, סין, תאילנד, לאוס ווייטנאם. הקוף מצוי רוב זמנו בין העצים. הם ניזונים בעיקר מעלים, פרחים ופירות של עצים כמו פיקוס ומגוון עצים נוספים.

הקופים נמצאים בסכנת הכחדה בטבע עקב פגיעה בבתי גידולם וכריתת היערות.

תת-מינים
--------

* *Trachypithecus phayrei crepusculus*
* *Trachypithecus phayrei phayrei*
* *Trachypithecus phayrei shanicus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוטונג פייר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוטונג פייר באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שביט הייל-בופ**, המסומל באופן רשמי כ-**C/1995 O1**, הוא שביט ארוך מחזור מפורסם שנחשב לשביט שנראה על ידי מספר האנשים הרב ביותר במאה ה-20 ואולי אף בהיסטוריה כולה. ניתן היה לצפות בשביט ללא משקפת או טלסקופ במשך כ-18 חודשים. הוא כונה השביט הגדול של 1997.

השביט נקרא על שמם של מגליו אלן הייל ותומאס בופ חובבי אסטרונומיה מארצות הברית, אשר גילו אותו בנפרד זה מזה. מסלולו של השביט מאוד אליפטי ובמרחקו המקסימלי הוא מגיע למרחק הגדול פי 9.25 מהמרחק הממוצע של פלוטו מהשמש. זמן ההקפה המשוער שלו תלוי אם כן במידה רבה בהשפעות גופים בחגורת קויפר ועננת אורט. השביט צפוי לחזור לקרבת השמש בשנת 4385.

39 חברים בכת שער גן עדן, בהם מנהיג הכת, מרשל אפלוויט, התאבדו במרץ 1997 בכוונה לבצע טלפורטציה לחללית שלטענתם טסה מאחורי השביט.

גילוי השביט
-----------

השביט נתגלה במרחק של למעלה משבע יחידות אסטרונומיות מן השמש. זהו המרחק הגדול ביותר בו חובבים גילו שביט. כבר בשלב זה נצפתה הילת השביט אשר לרוב מופיעה רק במרחק של חמש יחידות אסטרונומיות, או פחות. הייל חיפש שביטים זמן רב לפני כן וכאשר צפה בכתם מטושטש באזור בו צפה, וידא תחילה שלא היה בסביבה זו גרם שמים מוכר. לאחר שהבחין שמיקומו של העצם משתנה הבין שמדובר בשביט. בופ צפה בשמי הלילה מבעד לטלסקופ של חבר בגלקסיות וגרמי שמים אחרים כשהבחין בכתם במקום שבו לא סומן גרם שמים במפות אסטרונומיות.

ייתכן שהשביט נצפה על ידי המצרים בתקופת פפי הראשון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שביט הייל-בופ** בוויקישיתוף
* שביט הייל-בופ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "First autopsies completed in cult suicide". CNN. 28 במרץ 2016. נבדק ב-2007-10-06. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549389005171
* GND: 4530121-9
* LCCN: sh97000501
* VIAF: 315137105
* WorldCat: viaf-315137105

 |
השביט, מתאפיין כמו עוד שביטים, בשני זנבות בעת התקרבותו לשמש
שביט **NEOWISE**, ובשמו הרשמי **C/2020 F3**, התגלה ב-27 במרץ 2020 על ידי טלסקופ החלל WISE במשימתו לגלות אסטרואידים ושביטים המגיעים לסביבת כדור הארץ.
בתחילת יולי אותה שנה, הוא היה מספיק קרוב לשמש כדי שניתן היה לראותו בעין בלתי מזוינת בשמי חצי הכדור הצפוני.
קוטר הליבה שלו 5 ק"מ.
אירוע דומה בו ניתן היה לצפות בשביט ללא אמצעים, היה ב-2007, כאשר השביט מקנוט היה לאחד השביטים הבהירים ביותר שנראו ב-100 השנים האחרונות.

הגילוי
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מסלול
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
דיאגרמה המראה שמסלול השביט כמעט פרבולי
אנימציית מסלול השביט בסמוך לשמש
מסלול השביט כמעט פרבולי, ולאחר הפריהליון הוא יתרחק מהשמש ויחזור רק בעוד 6,800 שנה.
הקידומת C בשמו הרשמי, מסמלת את היותו שביט בעל מחזור הקפת שמש ארוך.
ב-5 ביולי 2020 צילם הלוויין Parker Solar Probe את השביט בעודו עובר קרוב לשמש. הלווין מכיל חיישן WISPR ומטרת הצפייה הייתה למדוד את מהירות איבוד האבק מגלעין השביט.
ב-23 ביולי 2020 הוא חלף בנקודה הקרובה ביותר לכדור הארץ – 103 מיליון קילומטרים.

גלריה
-----

יש לציין שחלק מתמונות הסטילס נעשו בזמן חשיפה ארוך. בעין בלתי מצוידת, ניתן בעיקר לראות את השביט באזורים עם מידת זיהום אור נמוכה.

* השביט מעל מינאפוליס מינסוטה שבארצות הבריתהשביט מעל מינאפוליס מינסוטה שבארצות הברית
* השביט בשמי ירושליםהשביט בשמי ירושלים

ראו גם
------

* שביט הייל-בופ
* שביט האלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שביט C/2020 F3** בוויקישיתוף
* גלריית צילומים
* הזדמנות אחרונה: כוכב שביט החל להופיע עם עלות השחר – כך תראו אותו מישראל, באתר סוכנות החלל הישראלית, 12 ביולי 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי בליזובסקי, ‏החל מהשבוע ניתן לצפות בשביט NEOWISE בשעות הערב, באתר "הידען", 14 ביולי 2020
2. ↑  שביט-ורוד, חמה-תכלת, צהוב-נוגה, כחול-כדור הארץ, מאדים-אדום
3. ↑
4. ↑  הגדרת המושג "מחזורי" עבור שביטים הוא רחב יותר, ולעיתים הציון C כולל גם שביטים שהם למעשה חסרי זמן הקפה, כלומר מקיפים את השמש פעם אחת, ומאז מתרחקים ממנה
5. ↑  ד, השביט NEOWISE ייראה בערב. איך ניתן לצפות בו?, באתר ynet, 15 ביולי 2020
6. ↑  משה גלנץ, כוכב שביט החל להופיע עם שחר, באתר ynet, 5 ביולי 2020
סמליל השביל
**שביל חיפה** הוא טרק עירוני מעגלי באורך של 70 ק"מ בתחומי העיר חיפה, אשר נחנך בסוף שנת 2011.

הקמת שביל חיפה היא תוצר של יוזמה אזרחית שהחלה בשנת 2010, והושפעה, בין היתר, מהצלחתו של שביל ישראל. השביל תוכנן על ידי גיא שחר, גאוגרף וסטודנט לאדריכלות, והוא מתבסס על הנוף המגוון של העיר ועל בדיקה שהעלתה כי ניתן ליצור מסלול באורך משמעותי של עשרות קילומטרים בתחומי העיר. המארגנים מקווים שחנוכת השביל תסייע לפיתוח התיירות בעיר.

בשלב הנוכחי, השביל אינו כולל את חלקיה המזרחיים של העיר (משמע, פארק הקישון וקריית חיים), המנותקים מיתר חלקי העיר על ידי אזורי תעשייה ומתקני נמל חיפה.

מקטעי השביל
-----------

מפת השביל
השביל מעגלי ומחולק ל-21 מקטעים: 

1. העיר התחתית
2. הדר הכרמל
3. הדר עליון ורמת הדר
4. מזרח אחוזה ורוממה הישנה
5. נחלי מזרח הכרמל: רמז וזיו
6. נוה שאנן
7. קמפוס הטכניון
8. רמות רמז ורמת אלון
9. קמפוס אוניברסיטת חיפה
10. ציר רכס הכרמל
11. נחל אחוזה ומרכז שכונת אחוזה
12. שמבור וכרמליה
13. נחל שיח
14. כבאביר ומרכז הכרמל
15. גן האם ונחל לוטם
16. פארק הכט ושמורת שקמונה
17. בת גלים
18. סטלה מאריס
19. צפון מזרח רכס הכרמל
20. במורד המדרגות אל ואדי ניסנאס
21. המושבה הגרמנית

|  |
| --- |
| * נחל שיח ושכונת כבאבירנחל שיח ושכונת כבאביר
* שכונת בת גלים מסטלה מאריסשכונת בת גלים מסטלה מאריס
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שביל חיפה
* אודות השביל
* גיא שחר, שביל חיפה: טיול של 70 ק"מ בין טבע ועיר, באתר ynet, 29 במרץ 2013
**שביל באמצע שביל בצד** הייתה תוכנית טיולים ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין 1986 ל-1990.

כל פרק התמקד באתר אחר בישראל. ראשיתו של הפרק בקליפ שצולם באותו אתר, בו הופיעו זמרים מתחלפים. בהמשך, סייר באתר ספי בן-יוסף, ונתן הסברים אודות האתר. לעיתים, נלווה אליו כסייד-קיק יאצק, דמות שגילם שלמה בר-אבא בפינת הטיולים של התוכנית "זהו זה!". בפרקים מאוחרים יותר התלווה ליאצק רובוט בשם פיצי. לעיתים נלוו לבן-יוסף שחקנים ובדרנים נוספים.

בין הזמרים ששרו משיריהם בתוכנית: בני ברמן (בנחל עמוד), סי היימן (בנהר הירדן), עפרה חזה (בעין פשחה), ורדינה כהן (בנחל תנינים), אושיק לוי (בקיסריה), דורון מזר (בעכו), משינה (בממשית) ועוד.

שם התוכנית שאול מהשיר "שיר עם נקי" שכתב אהוד מנור והלחין וביצע מתי כספי. בשיר מתייחס הביטוי "שביל" לתסרוקות, אך בשם התוכנית המילה שביל משמשת במשמעותה המקורית.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שביל באמצע שביל בצד", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* באתר הטלוויזיה החינוכית
* מנדי קוגוסובסקי, עכבר העיר אונליין, געגועים ליאצק: לאן נעלמו תוכניות הטיולים?, באתר הארץ, 18 באפריל 2011
אלבטרוס בולר מעופף מעל צוקים באיי סנארס
**איי סנארס** (אנגלית **The Snares**; מאורית **Tini Heke**) היא קבוצת איים קטנה הממוקמת כ-200 ק"מ מדרום לאי הדרומי והשייכת לניו זילנד.

גאוגרפיה
--------

שטחם הכולל של האיים הוא 3.28 ק"מ בלבד, מהם 2.8 קמ"ר משתרעים בתחומי "האי הצפון-מזרחי" (North East Island). באי זה שוכנת הנקודה הגבוהה באיים הנישאת לגובה של 110 מטר. כ-5 ק"מ מערבית לאי הצפון מזרחי משתרעת קבוצת איים המכונה "השרשרת המערבית" (Western Chain), ואייה נקראים לפי סדר המספרים של השפה המאורית (Tahi - "אחד", Rua - "שתיים", Toru - "שלוש", Wha - "ארבע" ו-Rima - "חמש"). מאז שנת 1998 מוכרזים האיים כאתר מורשת עולמית כחלק מהאיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד. 

האיים היו ידועים למאורים ואלה כינו אחד מהם בשם "טה טניפה" (Te Taniwha), או "מפלצת הים". לראשונה נתגלו איי סנארס לאירופים ב-23 בנובמבר 1791. שמם ניתן להם על ידי ג'ורג' ונקובר שגילה אותם ואשר סבר כי הם מסוכנים לשייט ("Snare" באנגלית הוא סוג של מלכודת). ייתכן שבשל קרבתם היחסית לחופי האי הדרומי והאי סטיוארט, במאה ה-19 היה ציד לווייתנים וצייד טורפים ימיים במקום מפותח ביחס למצב באיים הסאב-אנטארקטיים האחרים של ניו זילנד.

האיים הם ביתם של מספר מיני עופות אנדמיים, שהידוע שבהם הוא המין פינגווין חסון וכן של מספר חסרי חוליות אנדמיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איי סנארס** בוויקישיתוף
* איי סנארס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| Flag of New ZealandFlag of New Zealand סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בניו זילנד |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **האיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד**: איי סנארס, איי באונטי, איי האנטיפודה, איי אוקלנד ואיי קמפבל**הפארק הלאומי טונגרירו****טה ואהיפוונמו**: הפארק הלאומי וסטלנד טאי פאוטיני, הפארק הלאומי פיורדלנד, הפארק הלאומי אאורקי/הר קוק והפארק הלאומי הר אספיירינג |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551053105171
* LCCN: sh85123741
* VIAF: 315530813
* WorldCat (עם VIAF): 315530813

 |
גנרל של ארמייה **אוליבייה שארל ארמנד אדריאן מאזל** (בצרפתית: **Olivier Charles Armand Adrien Mazel**;‏ 16 בספטמבר 1858 ברן, הקיסרות הצרפתית השנייה – 10 במרץ 1940 רן, הרפובליקה הצרפתית השלישית) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

מאזל נולד ב-16 בספטמבר 1858 בעיר רן, שהייתה אז בתחומי הקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1876 התגייס לצבא צרפת ולמד באקדמיה הצבאית סן-סיר. הוא סיים את לימודיו בשנת 1878, ונכנס לחיל הפרשים. ב-11 ביולי 1898 ניתנה לו דרגת אביר בלגיון הכבוד. בשנת 1905 הועלה לדרגת קולונל, ובין אוגוסט של אותה שנה ליוני 1910 ניהל את בית הספר לפרשים בסומיר. ב-15 במרץ של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, וב-12 ביולי 1911 הועלה לדרגת קצין בלגיון הכבוד. 

הוא מונה למפקד הבריגדה השנייה בשנת 1910, ובאמצע 1911 הועבר לפקד על הבריגדה ה-77 עליה פיקד עד 1912, עת הועבר לפקד על בריגדת הפרשים של הקורפוס ה-8 עד 1913, אז הועבר לפקד על בריגדת הדרגונים ה-14. ב-2 באוגוסט 1914 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-8.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה מאזל מפקד דיוויזיית הפרשים ה-8, וב-27 באוגוסט הועבר לפקד על דיוויזיית המילואים ה-66. ב-28 בספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים ה-1, וב-27 באוקטובר הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-10 בפברואר הוא מונה למפקד הקורפוס ה-38, וב-13 ביולי הועלה לדרגת מפקד בלגיון הכבוד. בין 25 ל-31 במרץ הוא קיבל באופן זמני את הפיקוד על הארמייה הראשונה עד שמסר אותו לאוגוסטן ז'ראר. לאחר מכן מונה למפקד הארמייה החמישית, ופיקד עליה במהלך הקרב השני על האן ("מתקפת ניבל"). הוא הודח מפיקודו על הארמייה ב-22 במאי 1917, בין היתר בשל תוצאות הקרב.

### אחריתו

במשך כמה חודשים הוא לא החזיק בשום תפקיד רשמי, וב-26 בינואר 1918 מונה למנהל האזור הצבאי ה-4 עד 10 במאי 1919, עת הועבר לכוחות המילואים. בספטמבר 1920 פרש מהצבא. הוא מת בעיר הולדתו ב-10 במרץ 1940.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוליבייה מאזל** בוויקישיתוף
* מאמר בצרפתית הכולל את תמונתו של מאזל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1068850884
* Léonore: 19800035/235/31195
* VIAF: 315523846
* WorldCat (עם VIAF): 315523846

 |
אוליבול בסיר שמן עמוק
**אוליבול** הוא מאכל מסורתי של המטבח ההולנדי ושל המטבח הבלגי. בהולנד המאכל נקרא אוליבולן ("כדורי שמן") ובבלגיה המאכל נקרא סמאוטנבולן ("כדורי שומן", אם כי השמן בו מבושל המאכל הוא שמן לפתית). באנגלית המאכל מכונה "סופגניות הולנדיות" או "דאצ'יז". בחצי האי איסטריה המתחלק בין קרואטיה, סלובניה ואיטליה המאכל נקרא פריטולה ובלינצי, ובסרביה המאכל נקרא אושטיפצי.

תיאור המנה
----------

אליבולן (צורת הריבוי של אוליבול) הם סוג של כופתאות המיוצרות בעזרת כף גלידה או שתי כפות בהן עורמים בצק ומכניסים למכשיר לטיגון עמוק המלא בשמן חם. עם סיום הטיגון מתקבל כדור בצק חם ועטוף בשמן. נהוג לאכול את האוליבולן בסילבסטר ובירידים. בחורף, מוכרים את המאפים בדוכני רחוב ניידים.

הבצק עשוי מקמח, ביצים, שמרים, מעט מלח בישול, חלב, אבקת אפייה ולרוב מוסיפים לו גם ענבים, דומדמניתיים, צימוקים, קליפות פרי הדר או קליפות מסוכרות. לרוב, האוליבולן מוגשים כשהם מצופים באבקת סוכר.

גרסאות שונות
------------

נער הולנדי זולל אוליבול, 29 בדצמבר 1948
בפלנדריה שבבלגיה האוליבול נקרא סמאוטבול, והוא מטוגן בשמן מן החי ולא בשמן מן הצומח. הבדל נוסף בין הגרסה הבלגית לגרסה ההולנדית של המאכל הוא שהסמאוטבול אינו ממולא בדבר ומכיל בצק בלבד. את בצק האוליבול ההולנדי נהוג למלא בפירות הדר או בקליפותיהם ובאזורים מסוימים בהולנד הבצק ממולא בקצפת.

ניתן למצוא גרסה דומה של האוליבולן בולוניה, בריסל ובצפון צרפת, העונה לשם קראסטילונס (Croustillons). מנה זו היא כדורי בצק שטוגנו והם מוגשים חמים ומכוסים באבקת סוכר. לרוב המנה מוגשת בגביע נייר ועם מזלגות פלסטיק לאכילת הכדורים. המנה נפוצה בירידים שנערכים בבלגיה ובעיר ליל שבצרפת.

מקור המנה
---------

ציור משנת 1652 ובו נראית אישה עם סיר מלא בכדורי אוליבולן
נאמר שהאוליבולן נאכלו כבר על ידי שבטים גרמאניים בהולנד בחג ה"יול", חג שמתחיל ב-26 בדצמבר ומסתיים ב-6 בינואר ובו נהוג לאכול מאפים ולחמים. לפי המסורת, האלה הגרמאנית פרכטה (באנגלית ברטה) חגה בשמיים יחד עם רוחות רעות בשיא החורף. על מנות לרצות את הרוחות הרעות נהגו להגיש מזון כאשר רובו היה בצק מטוגן. פרכטה ניסתה לחתוך את בטנם של כל מי שחלף על פניה, אבל בגלל השומן הרב שבאוליבולן, חרבה הייתה מחליקה מגופם של אלו שאכלו את המאכל.

המתכון הראשון של האוליבולן ראה אור בשנת 1667 בספר בישול הולנדי, דאז המאכל נקרא "עוגיות שמן" (oliekoecken).

במשך מאות שנים ההולנדים אכלו אוליקואק (oliekoek), "עוגיות-שמן", השם הישן של האוליבולן. כדורי האוליבול שנראים בתמונה משנת 1652 דומים מאוד לאוליבולן של ימינו. באותה תקופה, כדורי הבצק טוגנו משומן חזיר או משמן לפתית. במהלך המאה ה-19 השם אוליבולן נהיה פופולרי יותר וגבר על השם אוליקואק.

ראו גם
------

* פריטר
* סופגנייה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוליבול** בוויקישיתוף
כדורי בושה
**בּוֹשֶׁה** או **בּוֹסֶה** (בהולנדית: Bossche bol, "כדור בושה", או **chocoladebol**, "כדור שוקולד") הוא מאפה הולנדי שמקורו בעיר דן בוס. הבושה דומה מאוד לקרמבו, הוא ממולא בקצפת ומצופה בשוקולד אך הוא גדול ממנו. קוטרו של כדור בושה הוא 12 סנטימטרים, כדור הגדול יותר מכדור טניס.

אכילת הבושה
-----------

כדורי הבושה נאכלים כחטיף או כממתק לצד משקה חם כגון כוס קפה או כוס תה, ולא כמנת קינוח נפרדת.

את המאפה נהוג לאכול בהולנד עם הידיים דווקא ולא להשתמש בסכין או במזלג. האכילה מתבצעת לרוב מלמעלה, מהציפוי, מטה אל תחתית הכדור.

היסטוריה
--------

עוד לפני תחילה המאה העשרים, היה קיים מאכל דומה בהולנד. אופה בשם למברמונט פתח קונדיטוריה בשם "דה קאט" (החתול) והחל להכין גרסה של הבושה הממולאת בחביצה מתוקה.

כדור הבושה הראשון נוצר בשנת 1920. אופה מהאג בשם הנרי ואן דר זיידה (van der Zijde) פתח קונדיטוריה ובה הגיש בושה ממולא בקצפת ומצופה בשוקולד. מתחרהו, למברמונט שחנויותיהם היו קרובות יחסית זו לזו, החל לאמץ גם הוא את אופן הכנה זה[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בושה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cultureel Brabant CuBra Koos Manders Recepten Bossche Bol, www.cubra.nl (בהולנדית)
**גומורה: בן האלמוות** (באנגלית: **The Immortal**) הוא סרט פשע איטלקי, שיצא לאקרנים ב-2019. הסרט מהווה פריקוול לסדרת הפשע "גומורה".

הסרט בוים על ידי מרקו דמורה, בסרט מככב מרקו דמורה, בתור צ'ירו, שברח ללטביה כעבור העונה השלישית, הסרט מהווה המשך לאירועים שהתרחשו בסדרה.

עלילה
-----

לאחר שגנ'ארו סבסטאנו ירה בצ'ירו די מרציו על הסירה במפרץ נאפולי, צ'ירו שורד ומקבל טיפול רפואי. כעבור זמן מה דון אניילו פסטורה מציע לו עבודה בלטביה, דון אניילו מקושר למאפיה הרוסית, יורי דובשנקו- הבוס של המאפיה, פוגש את צ'ירו ומכניס אותו לעסקיו, לאחר מכן ארגון לטבי מקומי חוטף את צ'ירו ומאיים עליו שיפסיק את עסקיו עם הרוסים ושיסחור עם הלטבים.

צ'ירו פוגש את ברונו, מי שהדריך אותו לפשע כשהיה בגיל צעיר, ברונו מראה לו את העסקים שדון אניילו שלח לו לפקח עליהם, עסקי בגדים זולים והפיכתם ל"בגדי מותגים",
ברונו מכיר לצ'ירו את שאר העובדים האיטלקיים ומשפחותם ומספק אירוח חם לצ'ירו.

צ'ירו משקר ללטבים שהוא בא לסחור איתם בקוקאין, ומסיע את הסמים לפגישה שלהם. כשהלטבים פותחים את דלת המשאית של הסמים, הרוסים יוצאים מהמשאית והורגים את הלטבים.

לאחר ההצלחה, ברונו מעביר לרוסים את הסמים. הרוסים מחבבים את צ'ירו ומעניקים לו הרבה כסף על עבודתו. צ'ירו מגיע לפגישת המשפחות האיטלקיות ומצהיר שמי שיעבוד איתו ירוויח, וירג'יליו- פועל של ברונו במפעל מספק לצ'ירו על המצב בנאפולי ועל ג'נארו. צ'ירו מספר לו שהוא ביקש מג'נארו לירות בו.

שנה לאחר מכן, ברונו מודיע לצ'ירו כי ברצונו לחזור לנאפולי, יום למחרת, הלטבים פשטו על המפעל ולקחו את הסמים הם פצעו את העובדים האיטלקיים והרגו ארבעה מהם,
ברונו לא התנגד במהלך הפשיטה. הבוס הרוסי לקח את העובדים כבני ארובה וציווה על צ'ירו להחזיר את הסמים, כדי להוכיח את דבריו הבוס ירה בוירג'יליו, ואיים להרוג את כל המשפחות האיטלקיות.

צ'ירו לוקח את ברונו לנהל משא ומתן עם הלטבים, צ'ירו משקר ללטבים שהוא בצד שלהם. הוא חוזר ומייעץ לנשים של העובדים מה לעשות, הוא מבקש את עזרתה של ורה (אשתו של וירג'יליו) צ'ירו שוב לוקח את ברונו להיפגש עם הלטבים, הם נוסעים כולם בשיירת מכוניות; כל המכוניות הלטביות מתפוצצות. צ'ירו אומר לברונו שהוא יודע שברונו גרם לפשיטה הלטבית. ברונו מאשים את צ'ירו שכל החיים צ'ירו נהיה אדם שברונו לא הצליח להיות. צ'ירו מספר על ששנא את ברונו כשהיה קטן בעקבות מה שקרה לסטלה, חברתו של ברונו, אך צ'ירו מסרב להרוג אותו, הרוסים מגיעים עם ורה ומשחררים אותה, וברונו ברח ליער. הבוס הרוסי אומר לצ'ירו שתמיד צריך להרוג אויבים; צ'ירו מסכים ויורה בבוס הרוסי, ואומר לשאר הרוסים שעכשיו הם חופשיים.

בסוף הסרט צ'ירו מקבל משלוח אישי, ומרחוק מגיעה מכונית, ג'נארו יוצא מהמכונית ומביט בצ'ירו.

שחקנים
------

* מרקו דמורה – בתור צ'ירו די מרציו.
* סלבטורה ד'אונופריו – בתור ברונו.
* ג'וזפה איאלו – בתור צ'ירו די מרציו הילד.
* ג'ובאני ווסטארלה – בתור ברונו הצעיר.
* מריאנה רובוסטלי – בתור ורה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "גומורה: בן האלמוות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גומורה: בן האלמוות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "גומורה: בן האלמוות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "גומורה: בן האלמוות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אדריאנה וילאגוש** (בסרבית: **Адриана Вилагош**; נולדה ב-2 בינואר 2004) היא אתלטית סרבית, סגנית אלופת אירופה (מינכן 2022) בהטלת כידון.

ביוגרפיה
--------

### 2021

#### סגנית אלופת אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בחודש יולי בטאלין שבאסטוניה זכתה וילאגוש במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 60.44 מטר, אחרי אלינה צנגקו מיוון (61.18 מטר) ולפני אני-לינאה אלאנן מפינלנד (54.80 מטר).

#### אלופת העולם עד גיל 20

באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בחודש אוגוסט בניירובי שבקניה זכתה וילאגוש במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 61.46 מטר, לפני אלינה צנגקו מיוון (57.91 מטר) ויסלנה רוחאס מקובה (55.48 מטר).

### 2022

#### אלופת העולם עד גיל 20

באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בחודש אוגוסט בקאלי שבקולומביה זכתה וילאגוש במדליית זהב בההטלת כידון בפעם השנייה ברציפות בשיא אליפות חדש ושיא אישי חדש של 63.52 מטר, לפני ולנטינה באריוס מקולומביה (57.84 מטר) ומנואלה רוטונדו מאורוגוואי (55.11 מטר).

#### סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בחודש אוגוסט במינכן שבגרמניה זכתה וילאגוש במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 62.01 מטר, אחרי אלינה צנגקו מיוון (65.81 מטר) ולפני ברבורה שפוטקובה מצ'כיה (60.68 מטר).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדריאנה וילאגוש** בוויקישיתוף

* אדריאנה וילאגוש, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14791117

 |
**אדן מקאי** (במקור **לוונשטיין**, בהונגרית: **Makai Ödön**; נאג'סנטמיקלוש, 27 באוקטובר 1889 – הודמזוושרהיי, 16 בפברואר 1937) היה עורך דין, משפן, גיסו ואפוטרופוסו של אטילה יוז'ף, בעלה של יולאן יוז'ף ולאחר מכן של אטלקה יוז'ף, אחיינו, של המשורר והמחזאי אמיל מקאי.

ביוגרפיה
--------

אדן מקאי נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף לוונשטיין ושל הרמינה פישר (אמו הייתה אחיה של אמיל מקאי). אדן מקאי למד משפטים. לאחר מותה של בורבאלה (ברברה) יוז'ף שנפטרה בדצמבר 1919, מקאי הפך לאפוטרופוס של ילדיה היתומים. הוא זיהה מהר את כישרונו של אחד הילדים אטילה יוז'ף (לימים אחד המשוררים הגדולים של הונגריה בכל הזמנים) ועזר לו לפתח את הקריירה שלו. בשנת 1920 התגורר המשורר בדירתו של אדן מקאי ברחוב לובאג בבודפשט, וגם קיבל ממנו תמיכה כספית.

### שלושת נישואיו

הוא נשא בנישואיו הראשונים את יולאן יוז'ף, איתה התחתן בשם הבדוי ליפה לוסי בבודפשט ב-28 באפריל 1919. לאחר מכן התגרשו בשנת 1928. ב-22 בספטמבר באותה השנה נשא את יולאן יוז'ף בשמו האמיתי, גם כן בבודפשט ואז עברו הוא ואשתו לעיר הודמזוושרהיי. נישואיהם הסתיימו בגירושין כעבור קצת יותר מחודש. עם זאת, בסוף אותה שנה הם נישאו בפעם השלישית, אך שוב התגרשו כעבור שנתיים.

### כעורך דין

לשכת עורכי הדין בסגד רשמה את אדן מקאי לשורותיה החל מ-8 בינואר 1929. תחילה עבד כמפקח הכללי של מחוז טרנס-טיסה של בנק החיסכון במרכז העיר ובמקביל היה היועץ משפטי ב"בנק למסחר" ובהמשך עבד גם כמנכ"ל משותף של הבנק עד מותו. בהודמזוושארהיי התפתחה מערכת יחסים הדוקה יותר בינו לבין המשורר אטילה יוזף, שראה את מקאי כידידו.

בפעם הרביעית התחתן עם אטלקה יוז'ף (אחותה של אשתו הראשונה) בשנת 1931 בבודפשט. על פי ההסכם, שלושת ילדיהם, ובהם (לימים) הבמאי ומעצב התפאורה פטר מקאי (4 בדצמבר 1932–7 בנובמבר 1991) יגדלו על פי דתה הקלוויניסטית של האם.

למשפחת מקאי היו חיי חברה תוססים, שכללו בעיקר עורכי דין יהודים, בנקאים, רופאים ומשוררים מפורסמים, אמנים ושחקנים שהתגוררו בעיר. כתביו של מאקאי על כלכלה הופיעו לעיתים קרובות בעיתונות הודמזוושרהיי והוא התייחס לעיתים קרובות גם לסוגיות ספרותיות. בשנת 1931 פרסם מכתב פתוח בעיתון ואשארהיי (Vásárhelyi) בשם סערת ז'יגמונד מוריץ, בו עמד לצד הסופר כשהותקף בחריפות. בהלווייתו, שהתקיימה בבית הקברות היהודי ברחוב טוהוטום בעיר, נכחו רק אלמנתו ואשתו לשעבר.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* יאנוש סיגטיאטילה יוז'ף וחייו לאחר המוות בוושארהיי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדן מקאי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Budapest VI. ker. polgári házassági akv. 1341/1919. folyószám.
2. ↑  A budapesti kir. törvényszék 1.P.37854/1928. sz. ítélete.
3. ↑  Budapest VI. ker. polgári házassági akv. 1442/1928. folyószám
4. ↑  A budapesti kir. törvényszék 1.P.44514/1928-2 sz. ítélete.
5. ↑  Budapest III. ker. polgári házassági akv. 580/1928. folyószám (1928.12.31.)
6. ↑  A budapesti kir. törvényszék 360.47658/1930-4. sz. végzése (1930.11.13.)
7. ↑  Bejegyezve a Budapest V. ker. polgári házassági akv. 922/1931. folyószáma alatt.
8. ↑  Lengyel György emlékezése Makkai Péter rendező-díszlettervezőre
9. ↑  Budapesti közp. kir. jbíróság P.T.580914-933-2 sz. végzése.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9573 6899
* LCCN: no2017109931
* NTA: 090431251
* VIAF: 290513104
* WorldCat: lccn-no2017109931

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באלקן הפשוט ביותר. אם התכוונתם לאלקאן הפשוט ביותר, ראו אתאן.

**אֶתֶן** (IUPAC: **Ethene**; שם טריוויאלי: **אתילן**, **Ethylene**) הוא תרכובת אורגנית פשוטה.

אתן הוא האלקן (Alken) הפשוט ביותר. זוהי מולקולה סימטרית המורכבת משני אטומי פחמן הקשורים זה לזה בקשר קוולנטי כפול; לכל אחד מאטומי הפחמן קשורים שני אטומי מימן. הנוסחה של אתן היא **C2H4**, והיא נכתבת לעיתים קרובות בצורה מפורטת יותר, המדגישה את קיום הקשר הכפול: **CH2=CH2**.

אתן משמש בתעשייה הכימית כחומר מוצא לתרכובות רבות: פלסטיק, אתנול (באמצעות תגובה עם מים בנוכחות זרז כגון חומצה גופרתית), אלדהידים ועוד. חיבור של יחידות רבות של אתן נותן את הפולימר **פוליאתילן** (קרוי גם פוליאתן או, בבריטניה, פוליתן; מסומן בקיצור כ-**PE**), הפלסטיק הנפוץ ביותר בעולם.

אתן, המהווה גז דליק, שימש בעבר כחומר להרדמה רפואית, אך השימוש בו נזנח לאחר גילויים של חומרי הרדמה דליקים פחות.

הורמון צמחי
-----------

לאתן חשיבות רבה בביולוגיה, והוא מהווה את אחד מחמשת ההורמונים הצמחיים העיקריים, ואת ההורמון הצמחי הגזי היחיד. כשאתן בא במגע עם רקמות שונות בצמח הוא מעודד הבשלה של פירות, פתיחה של פרחים, התפתחות ונשירה של עלים ונביטה של זרעים, והוא מגביר את עמידות הרקמה בפני מחלה או פגיעה פתוגנית. אתן מסונתז בתאי הצמח מחומצת האמינו מתיונין.

ההשפעה של אתן על צמחים ידועה לאדם מזה אלפי שנים, אם כי רק ב-1934 התגלה כי הצמחים עצמם מייצרים אותו. המצרים הקדמונים נהגו לחשוף עצי תאנה לעשן מדורות (אשר מכיל מעט אתן) ולהגביר בכך את קצב הבשלת הפרי. ב-1864 הובחן כי עצים שצמחו בסמוך למנורות רחוב (אשר היו מבוססות באותה העת על שריפת שמן) הראו מורפולוגיה וסימני גדילה בלתי-שגרתיים; במהרה התגלה הקשר לאתן הנפלט מהמנורות. אתן משמש חקלאים כיום כדי לזרז באופן מלאכותי ההבשלה של פירות כגון תמרים, הדרים ובננות שנקטפו בעודם בוסר. תהליך זה נקרא הבחלה. ניתן גם לבצע הבחלה ביתית על ידי שימוש בתפוחים, אגסים או בננות בשלים, הפולטים אתילן רב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתן** בוויקישיתוף
* אתן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתילן, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557798205171
* BNE: XX534539
* BnF: cb12062004j (data)
* GND: 4140264-9
* LCCN: sh85045433
* NDL: 00562060
* NKC: ph669540
* SUDOC: 028875109

 |
**אתנאסיוס הקדוש מאתוס** (ביוונית: **Άγιος Αθανάσιος Αθωνίτης**, בערך 920 - 5 ביולי 1000) המכונה גם "אתנאסיוס מטרביזונד" (כיום טרבזון בצפון טורקיה) היה נזיר ביזנטי אשר ייסד את הקהילה הנזירית בהר אתוס.

אתנאסיוס הקדוש נולד בטרבזון ולמד בקונסטנטינופול שם זכה לשם "אברהם". הוא נודע כמטיף קנאי ורכש השפעה על הקיסר ניקופורוס השני עוד בטרם עלה לשלטון. כשניקופורוס היה לקיסר, שינה אברהם את שמו לאתנאסיוס והצטרף לנזירים בהר קימינס שבביתיניה. בשנת 958 הגיע אתנאסיוס להר אתוס והשתתף בהגנתן של הסקיתות ומקומות הפרישה האחרים בפני הסרצנים. עוד החל אתנאסיוס בארגון הסקיתות לקהילה אחת שהפכה עם הזמן למנזר מייסטי לאורה, אותו הקים בסיוע כספי של ניקופורוס השני. המנזר אשר הוקדש בשנת 963 ממשיך ופועל גם כיום, והוא המנזר הפעיל העתיק ביותר בהר אתוס. עם זאת הקמת המנזר נחשבה לצעד מהפכני ולוותה במחלוקת בין תומכיו של אתנאסיוס לבין גורמים שמרניים אשר סברו כי שינוי זה יפגע באורחות החיים במקום. עם מות ניקופורוס השני, פטרונו של אתנאסיוס, הוא נמלט לקפריסין ונותר שם עד שהקיסר יוחנן הראשון צימיסקס עלה לשלטון וחידש את חסותו על הר אתוס. בשנת 972 אף פרסם יוחנן הראשון צו חתום בבולה שקבע כי הר אתוס הוא מדינה נזירית אוטונומית. בעקבות חזון שפקד את אתנאסיוס הוא חזר מיד להר אתוס, היה לאב המנזר ואימץ לו טיפיקון קוינוביוני.

אתנאסיוס הקדוש מת בשנת 1000 לערך כאשר בול עץ שנשר מכיפת הכנסייה צנח ופגע בו. הוא הוכר כקדוש ויום חגו הוא ה-5 ביולי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתנאסיוס הקדוש מאתוס** בוויקישיתוף
* אתנאסיוס הקדוש מאתוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310641905171
* BnF: cb130925934 (data)
* GND: 100936962
* ISNI: 0000 0000 6634 0009
* LCCN: n86028666
* NTA: 072819855
* SUDOC: 032836899
* VcBA: 495/271940
* VIAF: 37271581
* WorldCat (עם VIAF): 37271581

 |
אוריון באורנומטריה של באייר
**יוהאן באייר** (גרמנית: **Johann Bayer**; ‏ 1572 – 7 במאי 1625) היה אסטרונום ועורך דין גרמני.

ביוגרפיה
--------

יוהאן באייר נולד בריין, בוואריה. בשנת 1592 החל את לימודי הפילוסופיה באינגולשטאדט. מאוחר יותר עבר לאאוגסבורג כדי להתחיל את עבודתו כעורך דין, עד שבסוף הפך להיות היועץ המשפטי של העיר, תפקיד שהחזיק בו עד מותו.

התעניינותו באסטרונומיה החלה בזמן שהותו באאוגסבורג. הוא מפורסם בעיקר בזכות אטלס הכוכבים שלו, "אורנומטריה", אשר פורסם ב-1603, והיה האטלס הראשון לכסות את כל השמיים. מלבד זאת, באייר הכניס לשימוש מערכת חדשה של שמות כוכבים, אשר הפכה להיות מוכרת כ"ציון באייר", וכן הגדיר חלק מקבוצות הכוכבים המודרניות.

מכתש באייר על הירח קרוי על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן באייר** בוויקישיתוף
* יוהאן באייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 10010903
* BnF: cb14061781z (data)
* DSI: 11149
* GND: 128657588
* ICCU: UBOV425884
* ISNI: 0000 0001 0652 9907
* LCCN: n87814610
* NKC: ola2010612137
* NLP: A38119742
* NTA: 322518180
* RERO: 02-A025372558
* SELIBR: 350435
* SUDOC: 076571742
* VcBA: 495/126819
* VIAF: 8444563
* WorldCat: lccn-n87814610

 |
**יוהאן ארנסט גאליארד** (בגרמנית: **Johann Ernst Galliard**;‏ 1687 או 1666 – 18 בפברואר 1747) היה מלחין ואבובן גרמני.

ביוגרפיה
--------

גאליארד נולד בצלה שליד הנובר, בנו של יצרן פאות צרפתי. הוא למד נגינה בחליל ואבוב אצל פייר מארשל, שהיה נגן בתזמורת החצר של צלה, אליה הצטרף גאליארד עצמו בשנת 1698. את הכשרתו כמלחין החל בגיל 15, אצל פארינלי, המנהל המוזיקלי בחצר הנובר, והאב אגוסטינו סטפאני. לאחר שתזמורת צלה התפרקה בשנת 1706, יצא גאליארד ללונדון כנגן בהרכב הקאמרי של גיאורג, נסיך דנמרק, בעלה של המלכה אן. נוסף לכישורי ההלחנה שלו, היה גאליארד גם אבובן ונגן חלילית מחונן ונראה ששלט גם בכלי מקלדת, כי אחרי מות נגן העוגב של בית סומרסט בשנת 1710, התמנה לקאפלמייסטר שם.

גאליארד קידם את הקריירה המוזיקלית שלו כאשר ביצע אחת מיצירותיו המקוריות. הסונאטה שלו לאבוב ושני בסונים בוצעה לראשונה באחד הקונצרטים של פארינלי. קרבתו ונוכחותו התדירה בארמון המלכותי עשוהו לדמות מוכרת בחברה הגבוהה האנגלית. לכבוד ניצחונות במלחמה, חיבר גאליארד **טה דאום**, **יובילאטה** ועוד שלושה מזמורי הודיה, כנראה לקאפלה של בית סומרסט. 

השתתפותו בהקמתה של האקדמיה למוזיקה עתיקה בישרה גדולות וטובות לגאליארד. אף על פי כן, במאבק על מעמד ניהול חובק-מלכות, הפסיד גאליארד את המשרה לאישים רמי מעלה כמו הנדל ובונונצ'יני. הוא כתב את המוזיקה ל"קליפסו וטלמכוס" (מתוך אוסף הפרטיטורות הדיגיטלי של ספריית סיבלי למוזיקה) לבקשת חברו, המשורר ג'ון יוז. על אף שבחי עמיתיו, ההצגה הייתה כישלון. כתוצאה מכך, שב גאליארד להתמקד בנגינת אבוב. הוא הצטרף לאופרה האיטלקית של הנדל ב-1713 כאבובן סולן והנדל חיבר לו קטעי אובליגאטו ב"תזיאוס" שלו. גאליארד חיבר עוד כמה קנטטות לטקסטים מאת יוז וויליאם קונגריב. הוא פרסם אופרה, מוזיקה ל"מזמור בוקר של אדם וחוה" מתוך גן העדן האבוד של ג'ון מילטון ומספר רב של מחזות פנטומימה, שאותם הוציא מתחת ידיו לפי חוזה עם ג'ון ריץ', המנהל רב-התושייה של תיאטרון לינקולן'ס-אין-פילדס, בשנים 1723-1730, שיתוף פעולה עם הסופר לואיס תיאובלד. משנת 1732 הוצגו מחזות הפנטומימה האלה בהצלחה רבה גם בקובנט גארדן, והצלחתם נמשכה עד לפרישתו של ריץ' בשנת 1761. מחזות אלה כללו בדרך כלל שירת אלים ואלות בלוויית מימיקה של בני תמותה. לא היו בהם קטעי דיבור.

יצירות
------

יצירותיו הכליות של גאליארד שיצאו לאור הן:

* שש סונאטות לחליל ובסו קונטינואו
* שישה קטעי סולו לצ'לו
* שש סונאטות לבסון וצ'לו עם בסו קונטינואו לצ'מבלו (מתוך אוסף הפרטיטורות הדיגיטלי של ספריית סיבלי למוזיקה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן ארנסט גאליארד** בוויקישיתוף

* יוהאן ארנסט גאליארד, באתר AllMusic (באנגלית)
* יוהאן ארנסט גאליארד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יוהאן ארנסט גאליארד, באתר Discogs (באנגלית)
* כתבי יוהאן ארנסט גאליארד בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוג'ר פיסק וריצ'רד קינג, "יוהאן ארנסט גאליארד" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  שם
3. ↑  שם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282016305171
* BIBSYS: 2129488
* BNE: XX1757857
* BnF: cb139589028 (data)
* CiNii: DA10151294
* GND: 134380886
* ISNI: 0000 0001 0884 1144
* LCCN: n50083207
* MusicBrainz: a43679b7-af58-410a-ad60-52f616613657
* NDL: 01161503
* NKC: xx0169614
* NLP: A33191761
* NTA: 096502371
* SELIBR: 137897
* SNAC: w628137z
* SUDOC: 161021336
* Trove: 829624
* VIAF: 17414384
* WorldCat: lccn-n50083207

 |
**יוהאן בוהין** (נקרא גם: ז'אן בוהין) (Johann Bauhin) ‏ 12 בדצמבר 1514 - 26 באוקטובר 1613) הוא בוטנאי שווייצרי. יוהאן נולד בבזל לרופא ז'אן בוהין. אביו נולד בצרפת אך עבר לשווייץ לאחר שהמיר את אמונתו מהזרם הקתולי לזרם הפרוטסטנטי בנצרות. גם יוהאן עצמו חילק את חייו בין מדינות שונות באירופה.

אחיו של יוהאן הוא הרופא והבוטנאי גספר בוהין.

קורות חייו
----------

יוהאן למד בוטניקה באוניברסיטת טובינגן שבדרום גרמניה, בהדרכתו של לאונהארט פוקס. לאחר מכן עזב יחד עם קונרד גסנר לבזל, שם החל יוהאן את לימודי הרפואה שלו, ולאחר מכן קיבל תואר פרופסור לרטוריקה בשנת 1566. ארבע שנים לאחר מכן, הוזמן להיות רופאו האישי שלהדוכס נסיכות וירטמברג - פרדריק הראשון. הדוכס התגורר אז במונטבליה (כיום צרפת), שם נשאר יוהאן עד מותו.

יוהאן התמקד בעבודתו בבוטניקה, וחיבורו המרכזי 'Historia plantarum universalis' (תולדות צמחי העולם), שאסף את כל הידוע עד אז על בוטניקה, לא הושלם עד מותו. חרף כך, פורסם החיבור ביוורדון שבשווייץ בשנת 1650. ספר זה נחשב לפלורה הבינלאומית הראשונה, וכולל תיאורים של 5,226 צמחים. 

בידיעותיו הרבות, הזין יוהאן גנים בוטניים אחדים, וגם הרבה לאסוף צמחים במהלך מסעותיו. 

הבוטנאי השוודי קארלוס לינאוס העניק את השם לסוג בוהיניה, לכבודם של האחים בוהין.

* Historia plantarum universalis, 1650*Historia plantarum universalis*, 1650

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן בוהין** בוויקישיתוף

* יוהאן בוהין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* Cincinnati Historical Society - Johann Bauhin

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007452350505171
* BIBSYS: 1052528
* BNE: XX825345
* BnF: cb124627610 (data)
* Botanist: J.Bauhin
* CiNii: DA14116003
* GND: 100027385
* HDS: 014279
* ISNI: 0000 0001 1578 6382
* LCCN: n88600833
* MGP: 129708
* NKC: ola2008459724
* NLP: A12301619
* NTA: 070924929
* RERO: 02-A000017100
* SELIBR: 342213
* SUDOC: 033805466
* VcBA: 495/104040
* VIAF: 95165630
* WorldCat: lccn-n88600833

 |
**דיוקן משפחת בללי** הוא ציור שמן מאת הצייר הצרפתי אדגר דגה. הציור מהווה דוגמה ליצירתו המוקדמת של האמן, לפני אימוץ הסגנון האימפרסיוניסטי. 

הציור מתאר את משפחת דודתו של דגה, לאורה, בעלה הברון בללי (Bellelli) ושתי בנותיהם - ג'וליה וג'יובאנה. המשפחה ניצבת בחדר ביתי. האם, לבושה בשחור לאחר מות אביה, אוחזת באחת מבנותיה, ואילו הבת השנייה יושבת על כיסא במרכז הציור. בצד התיאור, בגבו אל הצופה, מתואר הברון בללי, לבוש בבגד בהיר ומתבונן לכיוון אשתו. על קיר החד מתוארת מראה, הניצבת על גבי אח, שעון מפואר ופמוטים. דרך המראה משתקפים חלון וציור ממוסגר הנמצאים בחדר. 

הציור משקף את התעניינותו של דגה בציור ההולנדי, בעיקר עבודתו של אנתוני ואן דייק. הדבר בא לביטוי בסקאלת הצבעים המאופקת ובקומפוזיציה. מרחב החדר הוא מצומצם, דבר המעצים את תנוחת הדמויות ויוצר מתח פסיכולוגי. בנוסף, משתמש דגה בקיטוע של הסצנה, אלמנט אשר מעניק לקומפוזיציה דינאמיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוקן משפחת בללי** בוויקישיתוף
* דיוקן משפחת בללי, אתר מוזיאון ד'אורסה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Bildindex: 20412250
* BnF: cb11936855d (data)
* Joconde: 000PE003801

 |
**אלכסנדר ואסילביץ' שבצ'נקו** (באוקראינית: **Олександр Васильович Шевченко**;‏ 24 במאי 1882 – 28 באוגוסט 1948 ) היה צייר ופסל מודרניסטי אוקראיני.

ביוגרפיה
--------

מ-1890 עד 1898, הוא לקח שיעורי ציור פרטיים אצל דמיטרו בזפרצ'י והועסק בסדנה שהפיקה תפאורות תיאטרון. לאחר מכן עבר למוסקבה ונכנס לאקדמיה הממלכתית לאמנות ותעשייה סטרוגנוב; סיים את לימודיו בשנת 1907. באותה שנה, הוא התקבל לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם למד אצל ולנטין סרוב וקונסטנטין קורובין. ב־1905-1906, הוא בילה זמן מה בפריז באקדמיה ז'וליאן עם אטיין דינט וז'אן פול לורן. הוא גם עשה היכרות עם מיכאיל לריאונוב וחסידיו. בהשפעתם, הוא עבד בסגנונות הנאו-פרימיטיביסטיים. הוא גורש מבית הספר בשנת 1909.

לאחר 1911, הוא השתתף בתערוכות שערך "איגוד הנוער" (Soyuz Molodyozhi) בסנט פטרסבורג והשתתף בסלון מוסקבה הראשון. בשנת 1912, הוא ערך מופע מרכזי עם קבוצה מודרניסטית רדיקלית. בשנה שלאחר מכן פרסם ספרים על תורת האמנות: נאו-פרימיטיביות - התיאוריה, הישגיו ועקרונות הקוביזם ומגמות אחרות באמנות העולמית של כל הזמנים בעבודות אלה, הוא הגן על הספונטניות של אמנות עממית רוסית וסגנון הדפס פופולרי, וטוען שיש להם שורשים "מזרחיים.

מ-1913 עד 1921 השתתף בתערוכות שארגן כתב העת Mir Iskusstva (עולם האמנות). לתקופה קצרה הוא צייר בסגנון הקובו-פוטוריסטי. הוא נקרא לשירות על ידי הצבא ב-1914, אך לא גויס עד 1917, זמן קצר לפני מהפכת אוקטובר. לאחר מכן, הוא צורף ל"מדור לאמנויות פלסטיות", שהוקם על ידי הקומיסריון העממי החדש לחינוך והוצב לקולג' שלהם במוסקבה, שם עזר להנחות את הסדנה לאמנות עכשווית. מאוחר יותר, לימד ב-Vkhutemas והיה חבר בוועדות ממשלתיות רבות. בשנת 1920 הוא מונה למכון לתרבות אמנותית.

לאורך שנות ה-20 הוא השתתף קבוע בתערוכות בחסות המדינה; במיוחד תערוכת האמנות הרוסית הראשונה בברלין (1922). במהלך שנות ה-30 הוא נסע לאזרבייג'ן, גאורגיה וקזחסטן, יצר יצירות מזרחיות ואסף עדויות לתיאוריה שלו על מקורות האמנות הרוסית. האמן הטטרי, באקי אורמנצ'ה, היה אחד מתלמידיו.

לאחר 1941 עמד בראש המחלקה לציור באוניברסיטה הממלכתית לטקסטיל במוסקבה. 

בשנותיו האחרונות הואשם ב"פורמליזם", אך הצליח להמשיך לצייר.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר שבצ'נקו** בוויקישיתוף
* אלכסנדר שבצ'נקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Valentine Marcadé, Le Renouveau de l'art pictural russe 1863-1914, L'Âge d'homme, Lausanne, 1971

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273110405171
* GND: 17433348X
* ISNI: 0000 0001 1764 3836
* LCCN: n82223617
* RKD: 72886
* SUDOC: 236034324
* ULAN: 500072868
* VIAF: 55509813
* WorldCat: lccn-n82223617

 |
**אלכסנדר פטרוביץ' קלשניקוב** (נולד ב־27 בינואר 1964) הוא מדינאי רוסי, איש שירותי הביטחון שכיהן כמנהל שירות בתי הסוהר הפדרלי (FSIN) מ־8 באוקטובר 2019 עד 25 בנובמבר 2021, דרגת לוטננט גנרל (2018). עמד בראש מנהלות שירות הביטחון הפדרלי ברפובליקה של קומי ובחבל קרסנויארסק (2011–2019).

ביוגרפיה
--------

הוא סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי הגבוה בנובוסיבירסק של חיל הפנים משרד הפנים של ברית המועצות בשנת 1985. בשנים 1985—1987 עמד בראש מחלקה של גדוד 236 במשמר 36 במשרד הפנים של ברית המועצות, משימותיו כללו ליווי עצורים במכוניות.

בשנת 1987 גויס לוועדה לביטחון המדינה של ברית המועצות להמשיך לשרת בגופי ביטחון הפנים לאחר התפרקות ברית המועצות עובד בשירות הביטחון הפדרלי של רוסיה. הוא סיים לימודים בקורסים הגבוהים לסיכול ריגול צבאי בנובוסיבירסק. בשנת 1995 סיים את לימודיו באקדמיה של השירות הביטחון הפדרלי במוסקבה. החל לעבוד כאיש מבצעים, ולאחר מכן הפך לסגן ראש אחת מהחטיבות של המנגנון המרכזי של השירות. לפני כן, הוא הספיק לעבוד במחלקת "M" של הארגון, שם פיקח על גורמי ביטחון אחרים.

ביוני 2011, הוא מונה לראש מנהלת שירות הביטחון הפדרלי ברפובליקת קומי, שם עבד עד מאי 2017. במאי 2017, הוא מונה לראש מנהלת הארגון בחבל קרסנויארסק. על פי צו של נשיא רוסיה מיום 15 ביוני 2012, הוענקה לו הדרגה הצבאית מייג'ור גנרל, בקיץ 2018 קודם לדרגת לוטננט גנרל. ב־8 באוקטובר 2019, נשיא הפדרציה הרוסית מינה אותו לעמוד בראש שירות בתי הסוהר הפדרלי במקום גנאדי קורניינקו. מאז 2021, קלשניקוב נכלל ברשימות הסנקציות של האיחוד האירופי, ארצות הברית וקנדה בגלל מקרה הרעלת אלכסיי נבלני, שכן היה אחראי לפעולות השירות להחלפת המאסר המותנה. עם מאסר בפועל במסגרת גזר הדין בפרשת איב רושה. ב-25 בנובמבר 2021, הודח מתפקידו כמנהל השירות על רקע הביקורת נגד תפקודו של הארגון תחתיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר פטרוביץ' קלשניקוב
* אלכסנדר פטרוביץ' קלשניקוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Путин ставит на ФСИН генерала ФСБ. Если его биографию поскрести, найдешь лейтенанта-конвоира". *47 Новостей Ленинградской области* (ברוסית). 2019-10-04. נבדק ב-2021-05-09.
2. ↑  "ФСИН возглавил экс-начальник УФСБ по Красноярскому краю Калашников" (ברוסית). «Коммерсантъ». 2019-10-08. נבדק ב-2019-10-08.
3. ↑  "Владимир Путин назначает нового главу ФСИН. Президент меняет питерского чекиста на сибирского (фото)". *www.fontanka.ru* (ברוסית). 2019-10-04. נבדק ב-2021-05-09.
4. ↑  "Указ Президента Российской Федерации от 08.10.2019 № 486". kremlin.ru. נבדק ב-2019-10-27.
5. ↑  "ЕС ввел санкции против глав ФСИН, СКР, Генпрокуратуры и Росгвардии из-за Навального". *Коммерсант* (ברוסית). 2021-03-02. נבדק ב-2021-05-09.
**אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג** (בגרמנית: **Alexander Carl, Herzog von Anhalt-Bernburg**;‏ 2 במרץ 1805 - 19 באוגוסט 1863) היה נסיך גרמני מבית אסקניה, אשר היה הדוכס האחרון של דוכסות אנהלט-ברנבורג.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

טירת באלנשטדט - מקום הולדתו של אלכסנדר קרל בשנת 1837
אלכסנדר קרל נולד בבאלנשטדט ב-2 במרץ 1805 לאלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג ולמריה פרדריקה מהסן-קאסל, בתם של וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן ווילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק.

בשנת 1834 מת אביו, ואלכסנדר קרל עלה לשלטון במקומו.

### נישואין

אלכסנדר קרל ואשתו הנסיכה פרדריקה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
ב-30 באוקטובר 1834 התחתן אלכסנדר קרל עם פרדריקה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ולואיזה קרולינה, נסיכת הסן-קאסל, ואחותו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, אולם לא היו להם ילדים.

### שלטונו

בנובמבר 1855 הוגבל הדוכס לטירת הוים, בשל מחלת נפש מתקדמת (כמה מקורות טוענים כי סבל מסכיזופרניה). שם, אלכסנדר קרל בילה את שארית חייו תחת טיפול רפואי בחברת עוזרו, הצייר וילהלם פון קיגלגן.

בשל חוסר היכולת שלו, אשתו פרדריקה שלטה כעוצרת הדוכסות במקומו.

### מותו

ב-19 באוגוסט 1863 אלכסנדר קרל נפטר בהוים, ומכיוון שלא היו לו ילדים ירש אותו קרוב משפחתו, ליאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו-קתן, אשר איחד את הדוכסויות ליצירת דוכסות אנהלט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1053414048
* VIAF: 309627798
* WorldCat: viaf-309627798

 |
**יהודית שוויצר** (1946‏-2001) הייתה כוריאוגרפית ויוצרת מחול ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה בחולון. בגיל ארבע התחילה ללמוד ריקוד. בריאיון לאורה גרנות בשנת 2000 אמרה שוויצר: "רות גרשוני כינתה אותי פנומן ובשלב מסוים היא הודתה שהיא כבר לא מתאימה להיות המורה שלי לריקוד והפנתה אותי למיה ארבטובה בתל אביב. מאוחר יותר למדתי גם אצל גרטרוד קראוס ומורים נוספים מהארץ ומחו"ל".

בהמשך השתלבה בלהקת המחול כרמון של יונתן כרמון ולאחר מכן בלהקת פעמונים. מאוחר יותר למדה באקדמיה למחול ע"ש רובין בירושלים. במקביל עברה עם הוריה לחדרה והקימה בעיר להקת מחול שפעלה במקביל לתזמורת הנוער העירונית בניצוחו של אהרון גרוניך (אביו של שלמה גרוניך).

בתוך זמן קצר החלה ההצלחה להאיר פנים לשוויצר הצעירה. היא שכרה אולם מקומי ופתחה בו סטודיו למחול שהפך ברבות השנים ל"מרכז למחול בהנהלת יהודית שוויצר".

פגישה עם המפיקה רינה כרמלי ב-1980 שינתה את חייה של שוויצר ואת מפת המחול בארץ ובחדרה בפרט. היא הוזמנה ליצור את הכוריאוגרפיה לפסטיבל שירי הילדים מספר 13 (בשנת 1982), בבימויו של הבמאי והשופט צדי צרפתי. שיתוף הפעולה הפורה בין השניים הסתמן כהצלחה ושוויצר וצרפתי המשיכו לעבוד יחד בפסטיבלי הילדים, בפסטיגלים ובמחזות הזמר הכי גדולים בארץ במשך שנים ארוכות ובהשתתפותם של רקדני המרכז למחול-חדרה: פסטיבלי הילדים 13–17 (בין השנים 1982-1987), פסטיבל בצבעים טבעיים (בשנת 1986), פסטיגל בין השנים 1986–1996, מחזות הזמר צבי הנינג'ה (בשנת 1991) ומחסן ההפתעות (בשנת 1995).

שוויצר הייתה אחראית על הכוריאוגפיה בטקסי מלכת היופי בשנות ה-80 ושנות ה-90 ושל טקס פתיחת המכביה. כמו כן הייתה אחראית על הכוריאוגרפיה של מופע טלפורים.

במשך 18 שנה ליוו תלמידיה את תוכנית הטלוויזיה זהו זה! והופיעו בין השאר עם האמנים: ברי סחרוף, שלמה גרוניך, גידי גוב, רמי קלינשטיין, צביקה פיק, ירדנה ארזי ועוד.

בשנת 1967 נולד לה בנה הראשון ניר, ובשנת 1971 נולדה לשוויצר בתה מאיה (מאי). בתה של שוויצר ממשיכה את דרכה בבמות אך לא בריקוד אלא במשחק ודוגמנות.

בשנת 1988 הקימה שוויצר את מגמת המחול בתיכון חדרה, מגמה שבוגריה השתלבו בתפקידי מפתח בעולם המחול הישראלי. חלק מתלמידי המגמה אף התארחו בכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה "מוסיכף" ששודרה בערוץ 2.

נפטרה בשנת 2001 ממחלת הסרטן.
בחדרה נקרא הרחוב בו שכן הסטודיו שלה "סמטת יהודית".

מופעי במה
---------

* פסטיבל הילדים 1982-1985,1987
* המחזמר צבי הנינג'ה 1991
* מחסן ההפתעות 1995
* מופע הפסטיגל 1987–1996
* מופע טלפורים
* טקס מלכת היופי בשנות ה-80 וה-90
* טקס פתיחת המכביה

טלוויזיה
--------

* זהו זה
* שמיניות באוויר
* תופסים ראש
* מוסיכף
**שלישיית פסנתר בסול מינור** של קלרה שומאן, אופוס 17, נכתבה בשנת 1846 בדרזדן לפסנתר, כינור וצ'לו. היא נחשבת להישגה הגדול ביותר. ליצירה ארבעה פרקים: 

1. אלגרו מודראטו בסול מינור.
2. סקרצו וטריו בסי במול מז'ור ומי במול מז'ור בהתאמה.
3. אנדנטה בסול מז'ור.
4. אלגרטו בסול מינור.

זוהי יצירתה הראשונה שנכתבה ליותר מקול ופסנתר. לאחר נישואיה עם רוברט שומאן השניים למדו את המוזיקה הקמארית של היידן, מוצארט ובטהובן. היא ניגנה מוזיקה קמארית מהתקופה הקלאסית וארגנה את אחת מסדרות המוזיקה הקמארית הראשונות בדרזדן. עוד בנובמבר 1834 היא ניגנה את טריו הארכידוכס של בטהובן, אופ. 97, שבאותה תקופה נחשב לבחירה יוצאת דופן לנגן לקהל שהורגל לשמוע יצירות שמציגות לראווה את כישרונו של המבצע.

רוברט שומאן כבר הלחין יצירות קמאריות, כדוגמת חמישיית הפסנתר שלו (1842) שהפכה לאבן פינה ברפרטואר של קלרה שומאן, אך כשהיא כתבה את שלישיית הפסנתר הוא עוד לא כתב להרכב זה. מספר חודשים לאחר שהיא סיימה לכתוב את היצירה הוא כתב בספר משק הבית שלו: "מחשבות על טריו". שלישיית הפסנתר מס. 1 ברה מינור, אופ. 63 שלו בוצעה לראשונה ב-13 בספטמבר 1847, במקביל לפרסום השלישייה שלה בדפוס. רמת היצירה שלו ערערה את ביטחונה העצמי, אף על פי שהוא ואחרים כיבדו ואף העריצו את היצירה שלה. השלישייה שלה נוגנה רבות במהלך המאה ה-19, לעיתים קרובות לצד השלישייה של רוברט.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "שלישיית פסנתר" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "שלישיית פסנתר" באתר AllMusic
* שלישיית פסנתר בסול מינור באתר פרויקט ספריית התווים הבינלאומי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nancy B. Reich, "Schumann, Clara", Grove Music Online, Oxford University Press
2. ↑  Nancy B. Reich, **Clara Schumann: The Artist and the Woman**, Cornell University Press, 2013, p. 231

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13918896b (data)
* GND: 300144385
* LCCN: no96047060
* MusicBrainz work: d866c709-fc3a-4e7d-a3af-3f27145937cd
* VIAF: 180842535
* WorldCat (עם VIAF): 180842535

 |
**נִיבָן עֲנָקִי** (שם מדעי: *Gymnothorax javanicus*) הוא מין של צלופח גדול מהסוג ניבן שבמשפחת המורניים.

זוהי המורנה השנייה בגדולה, לאחר המין ניבן נפיל שאורכו 4 מ', אך היא הכבדה שבמורנות. אורכה של מורנה זו מגיע ל-3 מ' ומשקלה ל-30 ק"ג. צבעה הוא זהוב-אפור עם נקודות שחורות על העור. למורנה לסתות חזקות ורצועת סנפיר מהגב עד הזנב הגדול.

המורנה חיה בשוניות אלמוגים ברחבי האזור האינדו פסיפי מחופי מזרח אפריקה וים סוף (כולל במפרץ אילת) עד לאיי פיטקרן, הוואי ופולינזיה.

המורנה קרניבורית המחכה לטרפה במארב בין סלעים ואלמוגים ותוקפת עם לסתותיה דגים אחרים, תמנונים ושאר חסרי חוליות. מורנה זו היא אחת מהחיות המעטות היודעות לטרוף זהרונים הדורים.

תמונות
------

* עם נקאי אילתיעם נקאי אילתי
* ניבן מחפש טרף במצריםניבן מחפש טרף במצרים
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניבן ענקי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניבן ענקי באתר הרשימה האדומה של IUCN