recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **מיהאי מרצאלי** (במקור **מורגנשטרן**, בהונגרית: **Marczali Mihály**; וארושסלונאק (בגרמנית: **Stadtschlaining**; יוני 1824 – מרצאלי, 5 באוקטובר 1889) היה רב, אביהם של ההיסטוריון הנריק מרצאלי והרופא פאל מרצאלי וסבא רבא של ההיסטוריון הספרותי אישטוואן מאי.

ביוגרפיה
--------

אבותיו מצד אביו וגם מצד אימו היו רבנים במשך חמישה דורות. בילדותו למד מאביו, שהיה תלמודיסט מפורסם, ואחר כך למד בישיבה במטרסבורג ובברטיסלבה. בברטיסלבה פגש והכיר גם סופרים חילוניים. בגיל עשרים נסע לעיר פאפה וסיים בארבע שנים את הגימנסיה. לאחר מכן הפך לסטודנט באוניברסיטת פראג. משם הוזמן למרצאלי כרב בשנת 1852, שם עבד למען הקהילה והיה תומך המפלגה הפרוגרסיבית. הוא היה גם נציג בולט בקונגרס היהודי הלאומי בשנת 1868. שינה את שם משפחתו ממורגנשטרן למרצאלי בשנת 1875. הוא נפטר ב-5 באוקטובר 1889, בשנה ה-37 לפעילותו כרב במרצאלי, והובא למנוחות אחר הצהריים של ה-7 באוקטובר 1889 בבית הקברות היהודי במרצאלי. אשתו הייתה רוזליה פרייר, ילידת גיור, שמתה ב-25 במרץ 1906 בגיל 75.

הרב מיהאי מרצאלי כתב מאמרים עבור כתבי העת "היהודי ההונגרי", "בן חנניה" של פשט, "הידיעון היהודי" (1868-1870) ולכמה עיתונים זרים.

עבודותיו
--------

* Beruf, Kampf und Lohn der Rabbiner. Antritts-Rede,Nagykanizsa, 1852.
* נאום אבל לזכרו של הרוזן אישטוון סצ'ני, נג'קניז'ה, 1860.
* נאום בבית הכנסת. נג'קניז'ה, 1869.
* הכבוד האחרון. נאום הספד מעל קברו של הרב שמואל לוי. נג'קניז'ה, 1875.
* המלאך השומר, דרשת שבת. נג'קניז'ה, 1875.
* נאום זיכרון לפרנץ דיאק. נג'קניז'ה, 1876.
* נשקינו נגד הרוצים ברעתנו. בודפשט, 1882.

### בכתב יד

* האבנגליון והתלמוד, בעברית 150 דפים.

לקריאה נוספת
------------

* יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרי. 1891–1914
* לקסיקון יהודי הונגרי. מיהאי מרצאלי
* יוז'ף בוקור (עורך): מרצאלי, הלקסיקון הגדול של פאלאס. (1893–1897, 1998). מסת"ב 963 85923 2 X
* שומוג' הליקון. לקסיקון של משוררים, סופרים ואמנים ילידי מחוז שומוג' 1928. עמ' 131.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009277388705171
* VIAF: 10160975598617281764
* WorldCat (עם VIAF): 10160975598617281764

 |
צ'רקסים מכפר כמא
**אדיגה חאבזה** (באדיגית: **Адыгэ Хабзэ**) הוא הקוד המכונן של הצ'רקסים. האדיגה חאבזה מורה על שמירה על האומה, על הארץ, על הכבוד העצמי ועל כבוד המבוגרים והזקנים, ומלמד משמעת, אומץ, נדיבות, נאמנות, הכנסת אורחים ועוד. האדיגה חאבזה הוא קוד נוקשה, וסטיות ממנו נחשבות לחמורות.
האדיגה חאבזה מועבר בעיקר דרך סיפורים ושירים אודות הנארתים, גיבורי המיתולוגיה הצ'רקסית.

חינאפ
-----

**חינאפ** (באדיגית: **Хьэинап**, בושה) והוא הניגוד של אדיגה חאבזה. המונח חינאפ מיוחס למי שעובר על חוקי החאבזה ובכך מבייש את עצמו בקרב החברה בקווקז. רדיפה אחרי כסף, עושר וראוותנות מנוגדים לו ונחשבים בתרבות הקווקזית לחרפה גדולה.

חאבזה בעולם המודרני
-------------------

בעידן המודרני התפתחו באדיגיה רשויות ומוסדות כגון בתי משפט ובתי ספר. במוסדות הללו קיימים חוקים ועל כן בשפה האדיגית מצאו לנכון להשתמש במונח **חאבזה** כדי לתאר חוק. על מנת לתאר חוק או קוד אתי של מוסד כלשהו בשפה האדיגית יש לצרף את המילה חאבזה אל שם המוסד.

ראו גם
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **ספר: העם הצ'רקסי** |
| אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד. |

* צ'רקסים
* צ'רקסית
* אדיגיה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צ'רקסים** |

* המוזיאון הצ'רקסי בכפר כמא
* אתר התיירות בכפרים הצ'רקסים בישראל (הקישור אינו פעיל, 1.12.2022)
השוואה בין אות רצוי (הגרף העליון, מסומן באות A) לבין אות שהצטרף אליו רעש מועט (הגרף התחתון, מסומן באות B).
**יחס אות לרעש** (בראשי התיבות הנפוצים באנגלית: **SNR**, או בעברית **יאל"ר**) הוא היחס בין עוצמת האות הרצוי או בעל המשמעות, לבין עוצמת הרעש הכולל.
היחס מתאר את המידה שבה הרעש הבלתי רצוי הוא משמעותי או חזק, היחס מהווה אינדקציה עבור שימוש באות וניתוחו.

חוק שאנון-הארטלי מציג את הקשר בין יחס אות לרעש, לבין רוחב סרט והקיבולת של ערוץ תקשורת.

הגדרה
-----

**יחס אות לרעש** מוגדר מתמטית כיחס בין ממוצע עוצמת האות וממוצע עוצמת הרעש, בתחום תדרים מוגדר:

{\displaystyle \mathrm {SNR} ={P\_{\mathrm {signal} } \over P\_{\mathrm {noise} }}=\left({A\_{\mathrm {signal} } \over A\_{\mathrm {noise} }}\right)^{2}}
כאשר *P* הוא ממוצע ההספק של האות / הרעש, ו-*A* הוא שורש ממוצע הריבועים של האות / הרעש.

על מנת להקל על ביצוע החישובים, נהוג לבצע אותם בדציבלים על סקלה לוגריתמית באמצעות הנוסחא:

{\displaystyle \mathrm {SNR(dB)} =10\log \_{10}\left({P\_{\mathrm {signal} } \over P\_{\mathrm {noise} }}\right)=20\log \_{10}\left({A\_{\mathrm {signal} } \over A\_{\mathrm {noise} }}\right)}

שיפור SNR בפועל
---------------

כל המדידות האמתיות מופרעות מרעש. הרעשים כוללים רעש אלקטרוני ואירועים חיצוניים המשפיעים על התופעה הנמדדת - רוח, כוח המשיכה של הירח, שינויי טמפרטורה וכדומה, תלוי במה שנמדד וברגישות של המכשיר המודד. לעיתים קרובות ניתן להפחית את הרעש על ידי שליטה על הסביבה. אם לא, כאשר תיאורו של הרעש מוכר ושונה מהאות אותו רוצים להעביר, ניתן לסנן את הרעש או לעבד את האות לאות הרצוי (כלומר לרוחב פס).

לדוגמה, לפעמים ניתן להשתמש במגבר נעילה (אנ') כדי לווסת ולהגביל את האות בתוך רוחב פס צר מאוד ולאחר מכן לסנן את האות המתקבל לרוחב הפס הצר שבה הוא נמצא, ובכך לחסל את רוב הרעש שברוחב פס.

כאשר האות הוא קבוע או מחזורי ואות הרעש הוא אקראי, ניתן לשפר את ה-SNR על ידי ממוצע של מדידות. במקרה זה הרעש פוחת ביחס ישר לשורש הריבועי של מספר דגימות ממוצעים.

בנוסף, רעש פנימי של מערכות אלקטרוניות יכול להיות מופחת על ידי מגברי רעש נמוך.

שימושים בתקשורת
---------------

### בתקשורת אנלוגית

מדד זה הוא כלי חשוב אשר באמצעותו נבדק טיב האות בנקודות שונות בשרשרת RF המעבירה אות ממקום מסוים ליעדו; במוצא המשדר, אנטנת השידור, באנטנה הקולטת, בגלאי ועוד.

**רעש** נוצר בתווך השידור שבין כל אחד מהרכיבים (אוויר, כבל קואקסיאלי ועוד), כל רכיב יוצר בעצמו רעש ובנוסף עשוי להיות רעש נלווה לאות (למשל רעש שוט).

### בתקשורת הדיגיטלית

עבור אותות דיגיטליים מוגדרים מספר מדדים מקבילים אשר בעזרתם ניתן לאפיין את טיב האות:

1. "יחס אות לרעש דיגיטלי":

{\displaystyle Q={\frac {I\_{1}-I\_{0}}{\sigma \_{1}+\sigma \_{0}}}}.

1. יחס אות לרעש קוונטיזציה (SQNR)
2. יחס סיביות שגויות (BER)

בתקשורת האופטית
---------------

המונח "יחס אות לרעש" משמש בתחום גלאי האור לתיאור כמותי של הרעש שהגלאי קולט.

ראו גם
------

* PSNR
* NEP
* אור תועה
* ספרת רחש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יחס אות לרעש** בוויקישיתוף
* יחס אות לרעש באתר אסטרופדיה
**שאהיד ח'אקאן עבאסי** (באורדו: **شاہد خاقان عباسی**, נולד ב-27 בדצמבר 1958) הוא פוליטיקאי פקיסטני ששימש כראש הממשלה הזמני של פקיסטן מאז אוגוסט 2017. הוא מכהן גם כחבר האספה הלאומית של פקיסטן מאז שנת 2008, בה כיהן גם בשנים 1988–2002.

קורות חיים
----------

עבאסי נולד בשנת 1958 בקראצ'י ושם גדל. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ותואר שני מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. לפני כניסתו לפוליטיקה עבד עבאסי כמהנדס מקצועי בפרויקטים שונים בארצות הברית ובמזרח התיכון (במיוחד בערב הסעודית). עבאסי החל את הקריירה הפוליטית שלו לאחר מותו של אביו בשנת 1988. הוא נבחר לפרלמנט מטעם אחד ממחוזות הבחירה של העיר רוואלפינדי כמועמד עצמאי. הוא נבחר שוב בשנים 1990, 1993 ו-1997. בשנים 1997–1999 כיהן כיושב ראש פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס. בשנת 2002 ניסה להיבחר עוד פעם לפרלמנט אך נכשל. בשנת 2008 כיהן לזמן קצר כשר המסחר ובשנים 2013–2017 כיהן כשר הנפט והמשאבים הטבעיים.

בתחילת אוגוסט 2017 נבחר עבאסי לראשות ממשלת פקיסטן על ידי האספה הלאומית ברוב של כ-221 קולות. ב-23 באוגוסט עבאסי נסע לראשונה במסגרת תפקידו מחוץ למדינה, וביקר בערב הסעודית. בסעודיה הוא נפגש עם הנסיך מוחמד בן סלמאן אאל סעוד, זאת זמן קצר לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ האשים את פקיסטן בתמיכה בטרור, דבר שהביא את היחסים בין המדינות לכדי מתיחות רבה. כמספר שבועות לאחר מכן הוא נסע לארצות הברית על מנת להשתתף במליאת האומות המאוחדות שבמהלכה נפגש עם סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס.

ב-31 במאי 2018, ממשלת הליגה המוסלמית הפקיסטנית המכהנת השלימה את כהונתה בת החמש שנים והפכה לממשלה האזרחית השנייה בתולדות פקיסטן שתסיים כהונה בת חמש שנים עבאסי הוחלף על ידי ראש הממשלה הזמני השופט נסירול מולכ ב-1 ביוני 2018 עד שהמדינה בחרה את הממשלה החדשה בבחירות הכלליות של 2018 שנערכו ב-25 ביולי 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאהיד ח'אקאן עבאסי** בוויקישיתוף
* שאהיד ח'אקאן עבאסי, ברשת החברתית טוויטר
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**ליאון לויטה** (1878, ורשה - 17 בדצמבר 1944, ארץ ישראל) היה ממנהיגיה של התנועה הציונית בפולין.

קורות חיים
----------

הוא הצטרף ל"קדימה", אגודת סטודנטים ציונית בוורשה. הוא פעל למען אוצר התיישבות היהודים. בעקבות מהפכת הטורקים הצעירים והדחת סולטאן עבדול חמיד השני פעל לויטה מול השלטונות הטורקים החדשים כדי לשכנע אותם להגביר את ההתיישבות היהודית בארץ ישראל, אך הצעותיו נדחו. עם תחילתה של מלחמת העולם הראשונה הוא עבר למוסקבה, אך עם הקמתה של הרפובליקה הפולנית השנייה ב-1918 הוא חזר לוורשה והצטרף אל ההנהגה של התנועה הציונית בפולין.

לעומת מנהיגי ציונות פולין רבים אחרים שהתמקדו בעיקר בפוליטיקה יהודית בפולין, לויטה התמקד בעיקר בעניין העלייה. ב-1919 הוא השתתף עם מספר נציגי יהדות פולין בוועד המשלחות היהודיות בועידת ורסאי. הוא השתתף בוועידה של התנועה הציונית בלונדון ב-1919 ונבחר לוועד הפועל הציוני. ב-1925 הוא ייסד את לשכת המסחר פולין-ארץ ישראל ועמד בראשה עד 1939. בעקבות המשבר הכלכלי של העלייה הרביעית הוא ריכז את פעילותו באיסוף תרומות ושליחתן לארץ.

לויטה עלה לארץ ישראל ב-1939, אך בעיות רפואיות מנעו ממנו להמשיך בפעילות ציבורית. הוא נפטר ב-1944, בגיל 66, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

לויטה היה קרוב של נחום סוקולוב.

לקריאה נוספת
------------

* משה לנדא, **מיעוט לאומי לוחם מאבק יהודי פולין 1928-1918**, מרכז זלמן שזר, 1986, עמ' 56 - 61.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה נצר, ליאון לויטה, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* ליאון לויטה, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
* מת ליאון לויטה, המשקיף, 17 בדצמבר 1944
* ש. ב. שיחות | על קברו של יהודי יקר, מעריב, 26 בדצמבר 1954

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ליאון לויטה באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
2. ↑  שלמה נצר, ליאון לויטה, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
3. ↑  שלמה נצר, ליאון לויטה, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
4. ↑  מת ליאון לויטה, המשקיף, 17 בדצמבר 1944.
**CICS** (מבוטא בישראל "סִי-אַיי-סִי-אֶס") הוא שרת יישומים לניהול תנועות הפועל בעיקר על מחשבים מרכזיים של חברת IBM תחת מערכות ההפעלה z/OS ו-z/VSE לדורותיהן. השם CICS הוא ראשי תיבות של Customer Information Control System, אך השם המלא כמעט שאינו בשימוש. שרת היישומים CICS פועל גם על גבי פלטפורמות חומרה ומערכות הפעלה אחרות, בגרסה הנקראת TXSeries. הגרסה למערכת ההפעלה z/OS היא הפופולרית ביותר מבין גרסאות המוצר.

CICS מאפשר פיתוח יישומים במגוון שפות תכנות: 
COBOL,
PL/I, 
C,
C++, 
‏אסמבלר‏ 
ו-Java.
שפת COBOL היא השפה הנפוצה ביותר לפיתוח תוכנה במערכת זו. CICS נחשב לאחת ממערכות התוכנה הוותיקות בעולם - גרסתו הראשונה של המוצר הוצגה ב-8 ביולי 1969 ופיתוח המוצר נמשך גם כיום (2013), עם גרסה חדשה פעם בשנתיים בממוצע. מחזורי הפיתוח הרבים שעבר המוצר הפכו אותו עם השנים לאחד ממוצרי התוכנה היציבים בעולם, ואמינותו היא שם דבר בתעשיית התוכנה. חידושים רבים בתחום הנדסת תוכנה וארכיטקטורת התוכנה נוסו לראשונה בקנה מידה גדול ב-CICS, ופעמים רבות הצלחתם שימשה לעידוד מגמות אלה בתעשייה. בין החידושים הבולטים ניתן למנות את השימוש בשיטות פורמליות לאימות תוכנה ובמיוחד השימוש הרחב בשפת המפרט ‏Z‏.

אנליסטים מעריכים שיותר מ-90% מחברות Fortune 500 עושות שימוש במוצר. בישראל, המוצר משמש כפלטפורמה העיקרית של כל הבנקים הגדולים, חלק מחברות הביטוח, חברות תעשייתיות גדולות, וחלק ממשרדי הממשלה.

מאפייני התוכנה
--------------

CICS הוא שרת יישומים לניהול תנועות ונחשב כתווכה. כשרת יישומים, המוצר מתוכנן לשפעול והרצת תוכניות קצרות במקוון ובמקביל, ולניהול משאבי עיבוד ביעילות. כמערכת לניהול תנועות, המוצר מתוכנן להריץ תנועות בדרך אטומית ומבודדת בהתאם לעקרונות ACID, ולנהל משאבי קלט/פלט (I/O) ביעילות. ייחודו של CICS הוא במיזוג שני ההיבטים השונים לכדי מערכת ממוטבת אחת בעלת ממשק תכנות יישומים נוח ופשוט לשימוש.

* ממשק תכנות היישומים מבוסס על הרחבת שפת התכנות בערכת פקודות המפורשות, קודם להידור, על ידי מפרש-מקדים הממיר אותן לתחביר תקני בשפת התכנות. לדוגמה, בשפת COBOL תראה קריאה לשירות של CICS כך:

```
EXEC CICS
    SEND MAPSET(MPS1) MAP(MP1)
END-EXEC.
```

הגייה
-----

השם CICS מבוטא באופן שונה במדינות שונות:

* בישראל ובארצות הברית השם מבוטא כרצף האותיות המרכיבות אותו: "סִי-אַיי-סִי-אֶס" (C-I-C-S).
* בבריטניה, קנדה, אוסטרליה, צרפת, בלגיה ומדינות נוספות השם מבוטא "קיקס" (Kicks).
* בגרמניה השם מבוטא "זיקס" (Zicks).
* בספרד השם מבוטא "ת'יקס" (Thicks).
* בברזיל, פרו ומקסיקו השם מבוטא "סיקס" (Sicks).

ראו גם
------

* z/OS
* IMS/DC
* שרת יישומים
* תווכה מוכוונת מסרים
* Tuxedo

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **CICS** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של CICS
* אתר חגיגות ה-35 ל-CICS
* אתר בנושא CICS

* Dr Geoff Sharman, "Why is CICS Still Alive?", July 2005
* "CICS Overview", July 2005,ZOIS's Home

הערות שוליים
------------

1. ↑  I. Houston, S. King, CICS project report, experiences and results from the use of Z in IBM, volume 551 of LNCS, Springer-Verlag, 1991
**מיה קוך** (6 באוגוסט 1946 – 3 במרץ 2007) הייתה לוחמת בשחיתות. ממייסדי עמותת עוגן, זוכת אות אביר איכות השלטון של התנועה למען איכות השלטון.

ביוגרפיה
--------

קוך נולדה בשנת 1946 בעיר חיפה. בשנת 1974 החלה לעבוד בחברת תנובה, אשר ישבה במתחם השוק הסיטונאי בתל אביב, בתפקיד מזכירת גזבר החברה, קוך ידועה בעקבות חשיפת פרשת השחיתות בחברת תנובה.

קוך נפטרה בשנת 2007 ממחלת הסרטן, בגיל 60.

חשיפת פרשת השחיתות בתנובה
-------------------------

בשנת 1977 חשפה שחיתות במקום עבודתה ב'תנובה', כשזו עוד הייתה קשורה באופן עמוק בריכוזיות השלטון בישראל. קוך דיווחה למשטרה על היעלמותן של המחאות רבות מהחשבונות הציבוריים של תנובה והראיות שהיא סיפקה הביאו להרשעתם של שלושה בכירים בתנובה בגנבת עשרות אלפי דולרים. כתגובה קיבלה מכתב פיטורין מתנובה.

קוך נאבקה בפיטוריה ותנובה פנתה לפסיכיאטר, ד"ר משה אבנון שלא בדק אותה אישית וכתב חוות דעת, שעל פיה קוך אינה שפויה כביכול וכי עליה להתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי. כחלק מתוצאותיו של המאבק תוקן חוק טיפול בחולי נפש[דרוש מקור], ונקבע שאסור לאשפז אדם בכפייה ללא בדיקת פסיכיאטר מחוזי. ד"ר אבנון הושעה מתפקידו. במהלך הפרשה רואיינה קוך לכ-200 כתבות בתקשורת.

הקמת עמותת עוגן
---------------

בשנת 1989 הייתה קוך בין מייסדי עמותת עוגן לסיוע לעובדי ציבור הרוצים לחשוף שחיתות וחוששים לפגיעה אישית בהם או במקום עבודתם.

זכייה באות אביר איכות השלטון
----------------------------

בשנת 2006 זכתה קוך באות אביר איכות השלטון של התנועה למען איכות השלטון.

ראו גם
------

* עמותת עוגן
* התנועה למען איכות השלטון

לקריאה נוספת
------------

* דן מרגלית, **התפכחות**, זמורה ביתן, 2009, עמ' 111

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר עמותת עוגן
	+ גב' מיה קוך ז"ל
	+ ניצחון השפיות
* הדס מגן, ‏פסיכיאטר חוייב לשלם 100 אלף שקל למיה קוך, שחשפה שחיתויות בתנובה, באתר גלובס, 29 בספטמבר 1997
* טלי חרותי-סובר, "חשוב שתהיה תמיכה בכל מי שנתקל בשחיתות", באתר ynet, 11 במאי 2006
**ליאון רייך** (11 ביוני 1879, דרוהוביץ', לפי נתונים אחרים נולד בלבוב – 1 בדצמבר 1929, ורשה) היה מנהיגה של התנועה הציונית במזרח גליציה ואחד ממנהיגיה של הפוליטיקה היהודית בפולין.

ביוגרפיה
--------

הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת לבוב, במשך שנתיים למד מדעי המדינה בפריז. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת במחלקה המשפטית של הצבא האוסטרו-הונגרי.

הוא הצטרף אל התנועה הציונית ב-1897. בזמן לימודיו בלבוב הוא ייסד ארגון של סטודנטים ציונים הראשון בגליציה בשם "אמונה". לאחר חזרתו מפריז ללבוב הוא עמד בראש התנועה הציונית בגליציה, בין 1907–1914 הוא היה עורך ראשי של שבועון "וסחוד" (בפולנית: Wschód), ביטאונם של ציוני גליציה בשפה הפולנית. הוא השתתף במספר קונגרסים ציונים (כחלק מציונים כלליים), וב-1913 הוא נבחר לוועד המנהל של ההסתדרות הציונית. הוא היה מנהיגה של התנועה הציונית של מזרח גליציה בין השנים 1920–1929.

הוא ניסה להיבחר לפרלמנט האוסטרו-הונגרי ב-1911, אך ללא הצלחה. לאחר פירוקה של האימפריה האוסטרו-הונגרית הוא נבחר ליושב ראש של הוועד הלאומי היהודי של מזרח גליציה. בזמן מלחמת פולין-אוקראינה הוא נאסר על ידי השלטון הפולני ושוחרר אחר השתדלותם של נחום סוקולוב, יוזף פילסודסקי ואישים אחרים. רייך היה אחד המנהיגים היהודים שפעלו למען מתן זכויות אזרחיות ופוליטיות ליהודי פולין. ב-1919 הוא השתתף עם מספר נציגי יהדות פולין בוועד המשלחות היהודיות בוועידת ורסאי.

ב-1922 נבחר רייך לסיים הפולני מטעם אזור הבחירה של העיר לבוב, בה היה חבר עד מותו. בשנים 1924–1926 היה יושב ראש המועדון היהודי ("'קולו") בסיים.

ביולי 1925 רייך יחד עם יהושע טהון הגיעו להסכם אוגודה עם ממשלת פולין לפיו נבחרי הציבור היהודים יתמכו בפעולותיה של הממשלה ובתמורה יזכו יהודי פולין לזכויות נוספות. הסכם זה זכה לביקורות הן מקרב הציבור היהודי, והן מצד הלאומנים היהודים.

ב-1934 הוצאו עצמותיו של רייך מקברן ונטמנו מחדש בתל אביב.

לקריאה נוספת
------------

* משה לנדא, **מיעוט לאומי לוחם מאבק יהודי פולין 1928-1918**, מרכז זלמן שזר, 1986

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאון רייך** בוויקישיתוף
* ליאון רייך, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* אנטוני פולונסקי, ליאון רייך, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* הספרייה היהודית הווירטואלית (באנגלית)
* ביוגרפיה של ליאון רייך (בגרמנית)
* לאון ריך (1879-1929), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאון רייך, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
2. 1 2  הספרייה היהודית הווירטואלית
3. ↑  ליאון רייך, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
4. ↑  אנטוני פולונסקי, ליאון רייך, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267064705171
* GND: 140432027
* ISNI: 0000 0000 7696 2303
* VIAF: 98144126
* WorldCat: viaf-98144126

 |
**CLS** (קיצור של **Continuous Linked Settlement**) הוא מסלקת מטבע חוץ בינלאומית הפועלת משנת 2002. החל משנת 2008 המסלקה פועלת גם בישראל.

CLS הוא בנק לסליקת עסקאות במטבע חוץ של שני צדדים המעוניינים להימנע ככל הניתן מסיכוני סליקה ואשראי. הייחוד של CLS הוא בהיותו נקודת אמצע, מתווך, של שני צדדים, נייטרלי ובעל מנגנוני סליקה המפחיתים סיכונים באופן מרבי. שני צדדים המעוניינים להשתמש בשירותי CLS מעבירים אליו את תשלומיהם. רק ברגע ש-CLS מקבל את תשלומי שני הצדדים במטבע אחד הוא מעביר הלאה את הכספים במטבע השני אליהם. חוסר יכולת של אחד הצדדים להעביר את מחויבותו בעסקה מאפשרת ל-CLS לבטל את העסקה ולהשיב למי מהצדדים שכן ביצע, חזרה את כספו.

לדוגמה בנק א' סיכם כי יעביר לבנק ב' 100 דולר תמורת 200 שקלים ביום T. בנק CLS מקבל את המידע על העסקה משני הצדדים וממתין ליום T. ביום T בנק א' מעביר ל- CLS את 100 הדולרים. בנק ב' מעביר ל- CLS את 200 השקלים. מנגנון CLS עודכן כי שני הצדדים העבירו אליו את הכספים (דבר המוכיח כי אין להם בעיות נזילות או כל קושי לעשות כן). ברגע זה CLS מעביר הלאה לבנק א' 200 שקלים ולבנק ב' 100 דולר. ללא CLS, בנק א' או בנק ב' עלולים היו להעביר כספים לבנק כושל שקיבל את כספם אך אינו מסוגל להעביר אליהם את מחויבותו.

אירועי כשל אלו מתרחשים במקרה של שווקים מעורערים (ראו המשבר הכלכלי העולמי (2008)) כאשר בנקים נפלו בין לילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של CLS Group (באנגלית, בשפות סיניות וביפנית)
* CLS Group, ברשת החברתית טוויטר
* אתר הבנק
* חוקי CLS
* CLS, באתר בנק ישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2014008949
* VIAF: 308235578
* WorldCat: lccn-nb2014008949

 |
**ליאון ואן מינדן** (בהולנדית: **Lion van Minden**;‏ 10 ביוני 1880 – 6 בספטמבר 1944) היה סייף (חרב) אולימפי יהודי-הולנדי באולימפיאדת לונדון (1908). נספה באושוויץ.

ביוגרפיה
--------

ואן לינדן נולד וגדל באמסטרדם, בן למשפחה יהודית, בנם של ברנקה זייקנופסר (1855–1943) ואברהם ואן מינדן (1850–1915). 

באולימפיאדת לונדון (1908) בשלב המוקדמות ניצח ואן מינדן שני קרבות והפסיד בשלושה בטורניר חרב אישי. הוא דורג במקום שלישי בבית ביחד עם רוברט בדמן מבריטניה. בקרב העלייה לשלב הבא, הוא הפסיד בקרב לבדמן.

באליפות הולנד שנערכה בשנת 1909 זכה ואן מינדן במדליית זהב בדקר אישי.

### חייו האישיים

ואן מינדן שעסק במסחר, נישא ב-6 בספטמבר 1911 לאסתר מינה שלוסברך (7 בפברואר 1893 – 3 במאי 1945) נספתה בברגן בלזן. הם התגרשו ב-17 בספטמבר 1942. לזוג נולדה בת, גרטרוד (16 באוגוסט 1918 – 24 בספטמבר 1943) שנרצחה באושוויץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* ליאון ואן מינדן, באתר olympedia.org
* ליאון ואן מינדן, באתר The Geneanet (באנגלית)
* ליאון ואן מינדן, באתר Joods Monument (באנגלית)
* ליאון ואן מינדן, באתר Olympisch (בהולנדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ליאון ואן מינדן"**.
**דודג' סדרה DP** (באנגלית : **Dodge Serie DP**) - היא מכונית סלון, מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר אשר יוצרה בארצות הברית במספר תצורות בשנת 1933

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **דודג'**  

חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T
(35 כוחות סוס לעומת 20).
בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916.
באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה.
בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה ל-קבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר.
בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות).

ממאפייני "דודג' סדרה DK"
------------------------

* "דודג' סדרה DK" הצטיידה במנוע 6 צילינדרים בטור, שפיתח 75 כ"ס ו-81 כ"ס.
* יחידת הכוח הייתה קדמית, ההנעה היה אחורית (4x2).
* תיבת ההילוכים - 3 מהירויות.
* מצמד - היה יבש עם צלחת אחת.
* בסיס הגלגלים היה במקור 2,826 מ"מ ומאפריל 1933 הוגדל ל-2,921 מ"מ.
* המכונית הייתה זמינה גם עם שלדה חשופה, ללא עבודות גוף, על מנת לתת לקונה את האפשרות להשלים את המכונית.

### דגמים

* 4 דלתות - סלון
* 2 דלתות - קופה
* 2 דלתות - קבריולה

גלריה
-----

* "דודג' סדרה DP" "דודג' סדרה DP"
* "דודג' סדרה DP" "דודג' סדרה DP"
* "דודג' סדרה DP" "דודג' סדרה DP"

ראו גם
------

* דודג'
* דודג' סדרה D5
* דודג' סדרה DH
* דודג' סדרה DK

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דודג' סדרה DP** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Beverly Kimes, Henry Clark, Standard Catalog of American Cars 1805-1942, Iola, Krause Publications Inc, 1996, מסת"ב 978-08-73414-28-9.
2. ↑  דגם האחים דודג' 1920 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Dodge/1920\_Dodge\_Brothers
3. ↑  "דודג' סדרה DP", בתצורה 4 דלתות סלון - תמונה pinterest.com/pin/564287028289150123
4. ↑  "דודג' סדרה DP, קבריולה - תמונה flickr.com/photos/photiste/20705476829
המונח "אדמונית" מפנה לכאן. לערך העוסק בשיער אדמוני, ראו ג'ינג'י.

**אדמוניתיים** (שם מדעי: Paeoniaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים, ובה סוג יחיד, **אדמונית** (שם מדעי: *Paeonia*) המונה מינים רבים.

תפוצה
-----

המינים בסוג זה נפוצים באמריקה הצפונית, דרום אירופה (כולל ישראל, בתפוצה הדרומית ביותר) ואסיה. קיימים כמה עשרות מינים של אדמונית, מתוכם רק מין אחד פורח בארץ ישראל - אדמונית החורש.

מאפיינים
--------

מרבית מיני האדמונית הם צמחים עשבוניים רב-שנתיים, בעלי עלים מפולגים לאונות ומורכבים. הם נוטים לפרוח באביב ובתחילת הקיץ, בפריחה גדולה ובולטת בצבעים בהירים - ורוד, צהוב, אדום ולבן.

גידול מסחרי בארץ
----------------

מבין כלל מיני האדמונית, מגודל באופן מסחרי בארץ המין אדמונית עשבונית (P.lactiflora), באזורים גבוהים - רמת הגולן, הר חברון ובגליל המערבי. 

המין הוצג לראשונה בארץ למטרות גידול מסחרי בשנות התשעים, ככל הנראה על ידי פרופסור אברהם הלוי. קיימים למעלה מתריסר זנים שונים, הנפרדים בצבע, אופי עלי הכותרת, עמידות ועוד. 

הפרחים נקטפים בחודש אפריל או מאי ומיוצאים רובם ככולם לשוקי חוץ, בתחרות עם הולנד. בשנת 1999 נשקל לגדל מספר זנים חדשים, כגון השירלי טמפל (ורוד) והצ'ארלי ווייט (לבן), אף על פי שחיי המדף שלהם קצרים. עוד על גידול האדמונית בארץ.

תחרות מסחרית
------------

בעוד שבהולנד נמכרים מעל 40 מיליון פרחי אדמונית בשנה (נכון ל-2006), בישראל ייצוא הפרח לא עבר את סף מיליון היחידות לשנה. 

סביר כי מצב השוק הנוכחי נוצר כתגובת שוק ליוזמה ישראלית. במטרה להביס את ההולנדים, ניסו הישראלים לגדל את הפרחים בחממות מבוקרות וכך להקדים את מועד הפריחה (בדרך כלל החל ממאי) במספר שבועות ואף חודשים. לפרק זמן קצר השיטה הניבה פרי, אך כשקרבו המגדלים הישראלים להפקת רווח משמעותי החלו ההולנדים מגדלים אדמוניות בשיטה דומה, והציפו את השוק באפריל. עם ירידת המחיר לפרח מ-85 יורוסנט ל-60 יורוסנט, ירדה מעט הרווחיות למגדל הישראלי, ועימה פחת האיום למגדל ההולנדי.

חשיבות בתרבויות שונות
---------------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אדמונית** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Paeoniaceae** |

* האדמונית היא פרח חשוב לאומית בסין, שם פעמים ספורות ניסו להפכו רשמית לפרח הלאומי. יחד עם פריחת השזיף, האדמונית היא מהפרחים הסמליים החשובים בתרבות הסינית.
* ביפן משתמשים בו ברפואה משלימה כתרופה לפרכוסים ועוויתות.
* באינדיאנה, ארצות הברית הפרח נבחר ב-1957 כפרח המייצג הרשמי של המדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדמוניתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע מתוך אתר משרד החקלאות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532638705171
* LNB: 000307090
* NKC: ph269140

 |
כדורים סיניים מוזהבים
**כדורים סיניים** הם כדורים, לרוב חלולים עם משקולת קטנה מתגלגלת בתוכם, אשר משמשים לגירוי מיני על ידי החדרתם לנרתיק או פי הטבעת. בזמן תזוזה המשקולות נעות בתוך הכדור ויוצרות רטט אשר גורם לגירוי. לעיתים המשקולות משמשות גם כענבל ומשמיעות צלצול או מוצקות לחלוטין. הכדורים המוצקים כבדים יותר ומשמשים גם לביצוע תרגילי קיגל לחיזוק שרירי רצפת האגן.

ההיסטוריה של הכדורים הסיניים עתיקה אך קיימות כמה גרסאות שונות ולכן מקורם אינו ברור. כפי הנראה בעבר נהגו לכניס כדור בודד לנרתיק כדי להעצים את ההנאה בקיום יחסי מין והמתקן שוכלל עד מהרה לשני כדורים המחוברים בחוט משי או שרשרת כדי לאפשר את הוצאתם בקלות. השימוש בכדורים הסינגים אינו אמור להביא את המשתמש לאורגזמה אלא ליצור קנטור מיני. ניתן למשל להשאיר את הכדורים בתוך הנרתיק במשך כל היום ובכך לגרום לעוררות מינית מתמשכת. תורות כגון טנטרה או טאואיזם מאמינות ששימוש בכדורים סיניים הוא כלי יעיל לאימון שליטה וחקירת הנאות החושים של האדם.

כדורים סיניים בצורתם המלאה נקראים גם משקולות נרתיקיות, מומלצים על ידי גינקולוגים לחיזוק גמישות הנרתיק ושליטה על שלפוחית השתן. משקולות כבדות קצת יותר משמשות לחיזוק שרירי רצפת האגן ומגבירות את ההנאה והתפקוד המיני.

ראו גם
------

* חרוזים אנאליים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כדורים סיניים** בוויקישיתוף
**Conjunctive Normal Form** או **הצורה הנורמלית הקוניוקטיבית** הוא ביטוי המורכב מאוסף "פסוקיות" המחוברות ביניהן על ידי קוניונקציה, כלומר, פעולות וגם. כל פסוקית היא אוסף של ליטרלים (משתנים ושלילות משתנים) המחוברים ביניהם על ידי פעולות או (דיסיונקציה).

**דוגמה**:

נוסחת CNF במשתנים {\displaystyle \ x\_{1},\ldots ,x\_{n}} בעלת צורה כגון



(

x

1

∨

x

3

¯

)
∧
(

x

2

)
∧
(

x

2

∨

x

5

∨

x

6

¯

∨

x

n

)

{\displaystyle (x\_{1}\lor {\overline {x\_{3}}})\land (x\_{2})\land (x\_{2}\lor x\_{5}\lor {\overline {x\_{6}}}\lor x\_{n})}

{\displaystyle (x_{1}\lor {\overline {x_{3}}})\land (x_{2})\land (x_{2}\lor x_{5}\lor {\overline {x_{6}}}\lor x_{n})}

העברת נוסחה לצורת CNF
---------------------

כל נוסחה בתחשיב הפסוקים ניתנת להצגה כנוסחת CNF כך:

1. מציאת כל השמות ערכי האמת שאינן מספקות את הנוסחה.
2. עבור כל השמה כזו, בניית פסוקית אשר מכילה את כל המשתנים שערכם "שקר", ואת שלילת כל המשתנים המקבלים שערכם "אמת", וביניהם פעולות "או".
3. הנוסחה הרצויה היא קוניונקציה של כל הפסוקיות שנמצאו.

ספיקות נוסחה בצורת CNF
----------------------

 ערך מורחב – **בעיית הספיקות**  

בהינתן נוסחה בצורת CNF המורכבת מהפסוקיות {\displaystyle \ C\_{1},...C\_{m}}, ניתן לשאול האם קיימת השמת ערכי אמת המספקת אותה. מתברר שבעיה זו (המכונה בעיית הספיקות בתחשיב הפסוקים) היא NP-שלמה, ולכן נראה שלא ניתן לענות עליה באופן אוטומטי בזמן סביר (פולינומי ביחס לגודל הקלט במקום אלגוריתם מעריכי שיש כיום לפתרון בעיות כאלה).

ראו גם
------

* DNF (צורה נורמלית דיסיונקטיבית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעכביש ממשפחת הכדורניים. אם התכוונתם למרכיב בדם, ראו תא דם אדום.

**כדורית אדומה** (שם מדעי: *Steatoda paykulliana*) היא מין של עכביש ממשפחת הכדורניים.
הסוג כדורית מונה 122 מינים, מהם 11 נפוצים בישראל. למין תפוצה בכל ארצות אגן הים התיכון, דרום אירופה ומערב אסיה. בישראל המין נפוץ בבתי גידול חוליים (מדיונות מישור החוף ועד ספר המדבר) וים תיכוניים (חורשות, עשבים), וכן באזורי מגורים, מדשאות, גנים ציבוריים ושטחים חקלאיים.

תיאור
-----

גודלה של נקבת הכדורית האדומה הוא בין 0.8 ל-1.3 ס"מ, והיא מאופיינת בשני פסים אדומים (אורכי ורוחבי) לא חופפים (כפי שניתן לראות בתמונות). בפרט בוגר צבעם של פסים אלו הוא אדום ואילו בפרט צעיר – צהוב-כתום. הזכר קטן בהרבה מהנקבה (כחצי מגודלה) ופחות מרשים ממנה.

רבים מתבלבלים בין הכדורית האדומה לבין המין אלמנה שחורה. אף על פי ששני המינים משתייכים לאותה משפחה ומצויים באותם בתי גידול יש ביניהם הבדלים בגודל ובמאפיינים פיזיולוגיים והתנהגותיים נוספים. נוסף על כך, הכדורית האדומה הרבה פחות מסוכנת מהאלמנה השחורה: הארס הנוירוטוקסי שלה כמעט לא מזיק לאדם והשפעותיו דומות לעקיצת צרעה (נפיחות, אדמומיות וכאב באזור הנשוך).

התנהגות
-------

נקבה שומרת על פקעות ביצים
הכדורית היא מין טורף הניזון בעיקר מחרקים ופרוקי-רגליים אחרים הנעים על הקרקע. לעיתים עשוי העכביש גם לנסות לטרוף לטאות קטנות.

בכל הנוגע לרבייה, הזכרים לרוב מתים זמן קצר לאחר ההזדווגות, הנקבה אחראית לטוויית ושמירת פקעות הביצים (כ-200 ביצים בפקעת) ולטיפול באבקועים הצעירים בדומה לעכבישאים אחרים. ידוע כי חלק מהמינים במשפחת הכדורניים נוהגים בקניבליזם ועשויים לטרוף עכבישים אחרים.

כמו מיני עכבישים רבים, המין נוטה להתמקם בקרבת מחסות: גזעי עץ, סלעים וסדקים, צמחים ועוד.

הכדורית טווה את הקורים בסמוך לקרקע (כדי לתפוס טרף הולך ולא מעופף) וממתינה בסמוך לקורים במחסה. לאחר שהטרף נלכד בקורים הכדורית מרגישה את הרטט וניגשת להמית את הטרף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כדורית אדומה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* כדורית אדומה ב"חרקים - עולם קטן בגדול"
* סרטון יוטיוב המציג את הכדורית האדומה בפעולה ואת המטווה
**האי למר** (באנגלית: **Lemaire Island**) הוא אי המצוי ממערב לנקודת דות'ייר, בארכיפלג פאלמר, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. 

אורכו של האי 7.2 קילומטרים, ורוחבו 2.4 קילומטרים. 

האי נמצא 2 קילומטרים ממערב לחוף ארץ גרהאם. מעבר אגירה מפריד בין האי לבין חוף דאנקו. 

גובהן של פסגות האי 650 ו-600 מטרים מעל פני הים.

סלע סייברט
----------

הנקודה הדרומית ביותר באי היא **סלע סייברט** (Siebert Rock), בפתח תעלת ליאנטור. 

הסלע מופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הצ'יליאנית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר 1951–1950. 

הסלע נקרא על שמו של קפטן קורבטה אנרסטו סייברט (Corbeta Ernesto Siebert) - קצין המכונות באונייה אנגאמוס (Angamos) אשר הובילה את המשלחת.

היסטוריה
--------

### גילוי האי

האי התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1899–1897 תחת פיקודו של אדריאן דה ז'רלאש. 

### מקור השם

ז'רלאש קרא לאי על שמו של שארל אנטואן למר (Charles Antoine Lemaire).

לקריאה נוספת
------------

• Damien Gildea, **Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide**
• Thomas Waytt Bagshowe, **Two Men in the Antarctic - an expedition to graham Land 1920- 1922**, Cambridge University Press, 1939

קישורים חיצוניים
----------------

* האי למר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* האי למר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* האי למר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור האי למר
* תיאור ותצלומי טיפוס על פסגות האי למר

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  מידע היסטורי וגאוגרפי
2. ↑  מידע גאוגרפי על מעבר אגירה
3. ↑  מידע גאוגרפי על פסגות באזור האי
4. 1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי על סלע סייברט
הקונגרס האחד עשר
**סיא"ם (הקונגרס הבינלאומי לאדריכלות מודרנית CIAM - Congrès International d'Architecture Moderne)** היה ארגון אדריכלים שקם בשנת 1928 ופעל עד 1959. הארגון נוסד ביוזמת 28 אדריכלים אירופאים שבראשם האדריכל השווייצרי לה קורבוזיה. הארגון פעל לקדם את האדריכלות המודרנית לטובת החברה, הסוציאליסטית בתפיסתה, וניסח את המניפסט של תנועת המודרניזם באדריכלות. הארגון פעל במקביל וכהמשך לאסכולת הבאוהאוס והייתה לו השפעה רבה על התפתחות האדריכלות של המאה ה-20.

עקרונותיו הראשונים של CIAM היו ברובם אימוץ מניפסט הסגנון הבינלאומי אשר נוסחו על ידי לודוויג מיס ואן-דר-רוהה בשנת 1927. בקונגרסים שהתקיימו ביוזמת הארגון נדונו רעיונות חדשים לגבי תפישת האדריכלות המודרנית והתכנון העירוני במאה ה-20. אחת הבעיות הקשות שעמדו על הפרק בתקופה זו הייתה בעיית השיכון של מיליוני בני האדם שהיגרו מן הכפר אל העיר בתחילת המאה. בעיה זו החריפה לאחר ההרס הרב שגרמה מלחמת העולם השנייה לאירופה. לאחר המלחמה, אדריכלים רבים במדינות שניסו לשקם עצמן אימצו את עקרונות הארגון בכל ההיבטים של התכנון העירוני המחודש וסוג בנייה המתאים לאכלוס מהיר של ההמונים.

קונגרסים
--------

אחד עשר קונגרסים נערכו על ידי CIAM:

* 1928, CIAM I, לה סאראז, שווייץ, יסוד הארגון
* 1929, CIAM II, פרנקפורט, גרמניה, התמקדות בפרויקט השיכון של ארנסט מיי.
* 1930, CIAM III, בריסל, בלגיה
* 1933, CIAM IV, אתונה, יוון
* 1937, CIAM V, פריז, צרפת
* 1947, CIAM VI, ברידג'ווטר, אנגליה, החלטה מחודשת על עקרונות הארגון
* 1949, CIAM VII, ברגמו, איטליה
* 1951, CIAM VIII, הודסדון, אנגליה
* 1953, CIAM IX, אקס-אן-פרובנס, צרפת
* 1956, CIAM X, דוברובניק, יוגוסלביה
* 1959, CIAM XI, אוטרלו, הולנד

חברים מפורסמים
--------------

* לה קורבוזיה, מייסד הארגון
* אלבר אלטו, אדריכל פיני בולט
* הנדריק פטרוס ברלחה, אדריכל הולנדי
* פייר ז'נרה, אדריכל שווייצרי, בן דודו של לה קורבוזיה
* האנס מאייר, ממנהלי בית הספר הבאוהאוס
* חרית ריטבלד, אדריכל הולנדי, ממובילי הדה-סטיל

ראו גם
------

* אדריכלות מודרנית
* הסגנון הבינלאומי
* באוהאוס
* וורקבונד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **CIAM** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007390505805171
* BnF: cb144917891 (data)
* GND: 4710741-8
* ISNI: 0000 0001 2175 9575
* LCCN: n79089248
* SUDOC: 086058797
* VIAF: 144549394
* WorldCat: viaf-144549394

 |
שלושת שבטי הלנאפי במושבם המקורי (בצהוב - אזור יישוב אפשרי)
**לנאפי** (באנגלית: **Lenape**) היא קבוצה מאורגנת של מספר עמים ילידים אמריקאים (אינדיאנים) שחלקו מאפיינים תרבותיים ולשוניים. השם "לנאפי" הוא הכינוי בו כינו את עצמם, ופירושו "האנשים". הם לעיתים גם קראו לעצמם "לני לנאפי" ("האנשים האמיתיים") ולעיתים ידועים גם כ"אינדיאני דלאוור", מכיוון שבמהלך המאה ה-17 הם היו תושבי עמק נהר דלאוור (כפי שהאנגלים קראו לו) בצפון-מזרח ארצות הברית. המתיישבים האנגלים קראו לנהר על שם לורד דה-לה-וור, שליט מושבת ג'יימסטאון. הלנאפי היו מחולקים לשלושה עממים עיקריים המונסי, האונאמי והאונלאצ'טיגו.

בתקופת המפגש הראשון עם האירופים, הלנאפי התגוררו באזור שנקרא לנאפיהוקינג, הקטע בין הדלאוור ונהר ההאדסון. שטח זה כולל כיום שטחים במדינות ניו ג'רזי, מזרח פנסילבניה, צפון חוף דלאוור ודרום-מזרח מדינת ניו-יורק. שתי לשונות היו שגורות בקרב בני הלנאפי, שתיהן ממשפחת הלשונות האלגונקיניות, הידועות כשפות דלאוור: אונאמי ומונסי. 

הכיבוש הקולוניאלי ולאחר מכן ארצות הברית דחקו את הלנאפי לאזורי הספר. העממים נאלצו לעקור ממקומם למעלה מ-20 פעמים מפני המתיישבים ממוצא אירופי. רבים היו קורבנות הסכסוכים השונים באזור - מלחמות קולוניאליות, מלחמות נגד עממים ילידיים ומלחמת העצמאות האמריקאית. נכון ל-2005 חיים בשבע מדינות שבצפון ארצות הברית ובאחת הפרובינציות של קנדה כ-13,500 מצאצאי הלנאפי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לנאפי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לנאפי (באנגלית)
* לנאפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545592805171
* GND: 4090978-5
* LCCN: sh85036546
* NARA: 10642961
* NKC: ph726342

 |
סמל המשפחה
**משפחת אלדוברנדיני** (באיטלקית: **Aldobrandini**) היא משפחת אצולה איטלקית. מקורה של המשפחה בפירנצה, אך היא עברה לרומא עם בחירתו של בן המשפחה איפוליטו לאפיפיור קלמנס השמיני ב-1592. חמישה מבני המשפחה כיהנו כקרדינלים. ארמון המשפחה, פלאצו אלדוברנדיני, הוקם על גבעת הקווירינאליס ברומא. כן מוכרת וילת אלדוברנדיני בפרסקטי שבלאציו, אותה העניק קלמנס השמיני לאחיינו הקרדינל פייטרו אלדוברנדיני ב-1598.

המשפחה נקשרה בקשרי נישואין עם משפחות פארנזה (רנוצ'יו הראשון פארנזה, דוכס פארמה ופיאצ'נצה נשא לאשה את מרגרטה אלדוברנדיני ב-1600) ובורגזה (פאולו בורגזה נשא לאשה את אולימפיה אלדוברנדיני ב-1638). 

המשפחה ממשיכה להתקיים כנצר לאולימפיה בורגזה-אלדוברנדיני ותואר הבכיר בבניה הוא "נסיך אלדוברנדיני". כך למשל דון קאמילו בורגזה, נסיך אלדוברנדיני (1816-1902) היה מראשי "האצולה השחורה" ("nobiltà nera" או "aristocrazia nera"), קבוצה של משפחות אצולה רומאיות (בהן גם משפחת אורסיני ומשפחת קולונה) שתמכה באופן מסורתי במדינת האפיפיור ולא בשלטון החילוני ששלט ברומא, בעיקר לאחר כינון ממלכת איטליה ב-1870. יורש התואר כיום הוא הנסיך קאמילו אלדוברנדיני (יליד 1945) ובנו דון קלמנטה אלדוברנדיני (יליד 1982)‏.

בת המשפחה, הנסיכה אולימפיה-אנה אלדוברנדיני (ילידת 1955), נישאה ב-1974 לדוד רנה דה-רוטשילד (מן הענף הצרפתי של המשפחה, יו"ר דה בירס לשעבר). 

אוסף האמנות של המשפחה כולל ציור של המדונה והילד מאת רפאל, הנקראת "המדונה של אלדוברנדיני".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **משפחת אלדוברנדיני** |

* Papal Genealogy: The Families And Descendants Of The Popes עמ' 95-96

הערות שוליים
------------

1. ↑  גנגאולוגייה בורגזה-אלדוברנדיני
2. ↑  גנאלוגיה של משפחת רוטשילד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119146444
* VIAF: 88637110
* WorldCat: viaf-67269458

 |
האולם הגדול
**הקונצרטהאוס** (**בית הקונצרטים**) **של וינה** (בגרמנית: **Wiener Konzerthaus**) הוא אולם קונצרטים שנחנך בווינה בשנת 1913. הבניין נמצא ברובע השלישי, ממש בשולי הרובע הראשון בווינה. מאז הקמתו משתדל הקונצרטהאוס לשים דגש הן על מסורת והן על סגנונות מוזיקה חדשניים.

ב-1890 עלה לראשונה הרעיון להקים "משכן לפסטיבלי מוזיקה". בבסיס המחשבה על בניין חדש רב-תכליתי הייתה הכוונה למשוך קהל רחב יותר מזה של המוזיקפראיין של וינה המסורתית. נוסף לאולם קונצרטים, השרטוטים הראשונים של לודוויג באומן ל"אולימפיון" כללו גם זירת החלקה על הקרח ומועדון אופניים. באזור פתוח לצד הבניין, היו 40,000 מבקרים יכולים לצפות באירועים. השרטוטים לא התקבלו. אף על פי כן, כיום יש זירת החלקה על הקרח ממש ליד הבניין.

הקונצרטהאוס נבנה לבסוף בין 1911 ל-1913. האדריכלים היו פרדיננד פלנר והרמן הלמר; העבודה התבצעה בשיתוף עם לודוויג באומן.

מתקני הופעות
------------

שטח הבניין הוא כ-2,800 מ"ר (40x70 מ"ר) ובמקור הכיל שלושה אולמות, שבהם אפשר לקיים קונצרטים בו-זמניים, הודות לאיטום המשוכלל. הבניין המקורי בסגנון אר נובו נהרס בחלקו במהלך שיפוצים ושינויים, אבל הבניין שוחזר מרישומים מקוריים בשנות ה-70' של המאה ה-20. בוני העוגבים, חברת ריגר האוסטרית, התקינה עוגב צינורות היסטורי בקונצרטהאוס בשנת 1913. בין 1997 ל-2000 עבר הבניין כולו שיפוץ מלא.

* האולם הגדול, מכיל 1,840 מושבים
* אולם מוצרט, מכיל 704 מושבים
* אולם שוברט, מכיל 336 מושבים
* אולם בריו נוסף במהלך השיפוצים האחרונים ויכול להכיל עד 400 איש.

* אולם מוצרטאולם מוצרט
* אולם שוברטאולם שוברט
* אולם בריואולם בריו

תוכנית
------

הקונצרטהאוס מהווה אכסניה לתזמורת הסימפונית של וינה, לתזמורת הקאמרית של וינה, לאקדמיה לזמרה של וינה ול-Klangforum Wien. כמה מנויים כוללים גם קונצרטים של הפילהרמונית של וינה וארגונים אחרים.

"עמותת הקונצרטהאוס הווינאי" מקיימת גם כמה פסטיבלים במשך השנה:

* פסטיבל מוזיקה עתיקה *Resonanzen* בינואר
* פסטיבל האביב *Wiener Frühlingsfestival*
* "פסטיבל המוזיקה הבינלאומי" במאי ויוני
* Wien Modern *"מודרני בווינה" בסתיו*

מנהלים
------

* אגון זפהלנר (1946 - 1961)
* פטר וייזר (1961 - 1977)
* הנס לנדסמן (1978 - 1984)
* אלכסנדר פריירה (1984 - 1991)
* קארסטן ויט (1991 - 1996)
* כריסטוף ליבן-זויטר (1996 - 2007)
* ברנרד קרס (2007 - 2013)
* מתיאס נסקה (מאז יולי 2013)

לקריאה נוספת
------------

* Barta, Erwin, *Das Wiener Konzerthaus zwischen 1945 und 1961. Eine vereinsgeschichtliche und musikwirtschaftliche Studie*. Schneider, Tutzing 2001 מסת"ב 3-7952-1037-2

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקונצרטהאוס של וינה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקונצרטהאוס של וינה (בגרמנית ובאנגלית)
* הקונצרטהאוס של וינה, ברשת החברתית אינסטגרם

  

* Wiener Konzerthaus
* Wien Modern Festival


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007418915505171
* GND: 10181032-5
* LCCN: n85000792
* MusicBrainz: ef054a65-b992-48c0-9bd6-04c0cf9a77ea
* VIAF: 131201426
* WorldCat: lccn-n85000792

 |
**פונקציה ממעלה שלישית** היא פונקציה ממשית (בדרך כלל), המתוארת על ידי משוואה מהצורה \ y=f(x), כאשר f הוא פולינום ממעלה שלישית;  
דהיינו: 

{\displaystyle \ f(x)=ax^{3}+bx^{2}+cx+d}

נקודות הקיצון של הגרף נמצאות בפתרונות של המשוואה (התאפסות נגזרת הפונקציה): {\displaystyle \ f'(x)=3ax^{2}+2bx+c=0}. לכן, יש נקודות קיצון אם ורק אם {\displaystyle \ b^{2}>3ac}. לגרף יש נקודת פיתול אחת, בנקודה {\displaystyle \ x=-{\frac {b}{3a}}}; נקודות הקיצון, אם הן קיימות, נמצאות במרחק שווה משני צידיה של נקודת הפיתול. גם העקמומיות של הגרף שווה בשתי נקודות הקיצון, וערכה {\displaystyle \ 2{\sqrt {b^{2}-3ac}}}. את נקודות החיתוך עם ציר ה-x אפשר למצוא על ידי פתרון משוואה ממעלה שלישית: \ f(x)=0.

צורתו הסכימטית של גרף הפונקציה תלויה בשני גורמים: הסימן של המקדם המוביל a, וקיומן או היעדרן של נקודות קיצון. על ידי החלפת משתנים ליניארית של x ושל y (כלומר הצבת ביטוי מהצורה {\displaystyle \ Ax+B} במקום x וביטוי מהצורה {\displaystyle \ Cy+D} במקום y), אפשר להביא (מעל הממשיים) כל פונקציה ממעלה שלישית לאחת הצורות {\displaystyle y=x^{3}+x} (אין נקודות קיצון), {\displaystyle y=x^{3}-x} (שתי נקודות קיצון) ו־{\displaystyle y=x^{3}} (נקודת קיצון אחת, המתלכדת עם נקודת הפיתול).

ראו גם
------

* משוואה ממעלה שלישית
* עקום אליפטי (מתקבל מן המשוואה: {\displaystyle \ f^{2}(x)=ax^{3}+bx^{2}+cx+d}; כלומר, השורש של פונקציה ממעלה שלישית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פונקציה ממעלה שלישית** בוויקישיתוף
* פונקציה ממעלה שלישית, באתר MathWorld (באנגלית)
**מייטקיינה** (בבורמזית: **မြစ်ကြီးနားမြို့း**) היא עיר בצפון מיאנמר המהווה את עיר הבירה של מדינת קצ'ין (אנ'). העיר שוכנת 1,480 ק"מ מיאנגון, ו-785 ק"מ ממנדליי. משמעו של השם בבורמזית "ליד הנהר הגדול", ומייטקיינה נמצאת על הגדה המערבית של נהר איירוואדי. לעיר נמל נהר ותחנת הרכבת שלה מהווה את מסוף הרכבת הצפוני ביותר במיאנמר. את העיר משרת נמל תעופה ופועלת בה אוניברסיטת מייטקיינה (אנ').

היסטוריה
--------

מייטקיינה הייתה עיירת מסחר חשובה בין סין למיאנמר מאז ימי קדם.

המיסיונר הבפטיסטי האמריקאי ג'ורג' ג'יי גייס ואשתו הגיעו למייטקיינה בסוף שנות ה-90 ובשנת 1900 הם ביקשו רשות לבנות אחוזה בעיירה. המבנה קיבל את השם כנסיית הזיכרון של גייס (Geis Memorial Church) ומשמש כיום ככנסייה בפטיסטית.

כוחות יפניים כבשו את העיירה ואת בסיס הטיסה הסמוך במהלך מלחמת העולם השנייה בשנת 1942. במאי עד אוגוסט 1944 נערך על העיר מצור. באוגוסט 1944 נכבשה מייטקיינה מחדש על ידי כוחות בעלות הברית תחת גנרל ג'וזף סטילוול לאחר מצור ממושך וקרבות קשים בין דיוויזיות סיניות לאומניות, צ'ינדיטים ויחידת הפשיטה 5307 פיקוד אזור הלחימה הצפוני (אנ') והגורמים הנצורים של הארמייה ה-33 של הצבא היפני הקיסרי בפיקודו של גנרל מאסאקי הונדה (אנ'). העיר הייתה חשובה מבחינה אסטרטגית לא רק בגלל חיבורי הרכבת והמים שלה לשאר חלקי בורמה, אלא גם עקב היותה על התוואי המתוכנן של דרך לדו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייטקיינה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Population in World Population Review
2. ↑  "Myitkyina, Myanmar". *Encyclopædia Britannica Online*. נבדק ב-2009-03-29.
3. ↑  "Myitkyina University on-campus accommodation to reopen in 2013". *Weekly Eleven*. 21 באוקטובר 2012. אורכב מהמקור ב-23 באוקטובר 2012. נבדק ב-22 באוקטובר 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: unfit URL (link)
4. ↑  Jaques, Tony (2007) Dictionary of Battles and Sieges: F-O (p.700)

* מייטקיינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4754275-5
* NARA: 10037643

 |
**זלמן רוזנטל** (ביידיש: **זלמן ראָזענטאַל**; 1889, טלנשטי – 19 במרץ 1959, קישינב) היה סופר יידי ועברי ופעיל ציוני בסרבי.

קורות חייו
----------

רוזנטל נולד בבסרביה, אחד מעשרת ילדיו של חוכר, במשפחה שהתייחסה לרבי צבי הירש אשכנזי ולרבי יעקב עמדן. הוא למד בתלמוד תורה, היה אוטודידקט, למד בגימנסיה באודסה ויותר מאוחר התקבל לאוניברסיטה המקומית. שם גם הצטרף לפועלי ציון.

ב-1914 ייסד בית ספר יהודי בטלנשטי, שם גם לימד. ב-1919 עבר לקישינב, בין 1920–1922 היה עורכו של היומון היידי "דער ייד". החל מ-1923 ועד איסור פרסום עיתונות יידיש ברומניה ב-1938 הוא היה עורכו של היומון "אונדזער צייט". הוא הוציא לאור ירחון יידי לילדים בשם "פאר יידישן קינד" (יצא בתור מוסף ל"אונדזער צייט" בשנים 1925–1928, 1936). היה עורך משנה של כתב העת העברי לילדים "אשכולות". בשנות העשרים ביקר שלוש פעמים בארץ ישראל, ופרסם רשומות מביקורים אלו בעיתונים וכתבי עת שיותר מאוחר יצאו לאור בקובץ אחד בשם "אונדזער לאנד" (קישינב 1938). הוא שיתף פעולה עם קרן היסוד, קק"ל ותרבות.

את הסיפור הראשון פרסם בהמלצתו של יהושע חנא רבניצקי בכתב העת היידי "אונדזער לעבן" של מרדכי ספקטור.

בשנים 1926–1927 הוא סיקר את משפטו של שלום שוורצבארד, שהתנהל בפריז, וב-1927 ראה אור בקישינב ספרו שחובר על פי סיקורים אלו.

לאחר סיפוח בסרביה לברית המועצות הוא נעצר ב-12 ביולי 1940 ונשפט ב-18 בינואר 1941 לארבע עשרה שנים בגולאג בארכנגלסק בגלל פעילות ציונית. אשתו ושתי בנותיו גורשו מהעיר. הוא שוחרר ב-1954 וחזר לקישינב. לאחר שחרורו עבד בבית חרושת לטקסטיל. חמש שנים מאוחר יותר הוא נפטר ונקבר בבית הקברות היהודי של העיר. שמו טוהר בהחלטת הפרקליטות של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית ב-5 ביוני 1989.

חיבוריו
-------

ביידיש:

* **לידעלעך**, אודסה, 1918.
* **דאָס װוּנדער-ציגל**, אודסה, 1919.
* **אונטער אליהוס בױם**, אודסה, 1919.
* **דאָס נײַע לעבן**, אודסה, 1919.
* **דער שװאַרצבאָרד-פּראָצעס: פּאַריז 1926 — אָקטאָבער 1927**, קישינב, 1927.
* **פֿון מײַן הײם**, קישינב, 1936.
* **אונדזער לאַנד: רעפּאָרטאַזשן**, קישינב, 1938.
* **געקליבענע װערק**(קובץ חיבורים נבחרים ביידיש ועברית), תל אביב, 1997.

בעברית:

* **הרשלי וחלומו**, קישינב, 1939.
* **חליפה למתנה**, קישינב, 1939.
* **נחום בורח**, ירושלים, 1940.
* **אנשים ורגבים**, תל אביב, 1949.
* **גדי הפלאות** (סיפורים נבחרים בתרגומו של יצחק ספיבק), תל אביב, 1960.

דו-לשוני:

* **מבחר כתבים/געקליבענע ווערק**, ירושלים, תשנ"ז-1997.

קישורים חיצוניים
----------------

* זלמן רוזנטל, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304247805171
* ISNI: 0000 0000 4913 8941
* LCCN: nr96000953
* VIAF: 44194108
* WorldCat: lccn-nr96000953

 |
**סדרת בראונשוייג K130** היא הסדרה החדשה ביותר של קורבטות המסוגלות לצאת לאוקיינוס בדויטשה מרינה. הן נועדו להחליף את ספינות התקיפה המהירות מסוג גפארד שנמצאות כרגע בשירות.

בחודש מאי 2015 הזמינה ממשלת ישראל 4 ספינות סער 6, ספינות אלו התבססו על קורבטות בראונשוייג.

מידע טכני
---------

הספינות יכללו חתימות רדאר ואינפרא אדום מופחתות ("חמקנות" טובה מבאשר פריגטות מסוג סקסון) וגם יצוידו בשני מסוקים בלתי מאוישים לחישה מרחוק. לאחרונה, הזמין הצי הגרמני קבוצה ראשונה של 6 קאמקופטר S-100 לשימוש בספינות ה*בראונשוייג*. ההאנגר אומנם קטן מדי עבור מסוק סטנדרטי, אך המנחת גדול דיו עבור הסי קינג, הלינקס וה-NH90 המסוקים שנמצאים בשירות כעת בצי הגרמני.

במקור הייתה ה-K130 אמורה להיות מצוידת בגרסה הימית של הפוליפם, טיל העל סיב אופטי וטווח של 60 ק"מ, שבזמן פיתוח הספינה היה אף הוא בפיתוח. אבל בשנת 2003 בוטל פרויקט פוליפם ועל כן המתכננים החליטו לצייד את ה**בראונשוייג** בטילים מסוג RBS-15, שלמרות טווחם העדיף (250 ק"מ בגרסה 3 הנוכחית) נעדרת מהם כל סוג של אמצעי מניעה ללוחמה אלקטרונית. כתשובה לבעיה זו הזמין הצי הגרמני RBS-15 גרסה 4, שיפותח מגרסה 3 ויכלול טווח משופר של 400 ק"מ ואמצעי מניעה ללוחמה אלקטרונית.

ספינות בסדרה
------------

הספינות לא נבנו במספנה אחת אלא במקטעים. כל מקטע נבנה במספנה אחרת בו זמנית ומאוחר יותר חוברו המקטעים השונים ליצירת הספינה המלאה. הטבלה מציינת היכן נערך הטקס לתחילת הבנייה של הספינה המדוברת.

| מספר גוף | שם | מספנה | תחילת בנייה | השקה | כניסה לשירות | מצב נוכחי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **קבוצה 1** |
| F260 | בראונשוייג | Blohm + Voss | 3 בדצמבר 2004 | 19 באפריל 2006 | 16 באפריל 2008 | בשירות פעיל |
| F261 | מגדבורג | Lürssen-Werft | 19 במאי 2005 | 6 בספטמבר 2006 | 22 בספטמבר 2008 | בשירות פעיל |
| F262 | ארפורט | Nordseewerke | 22 בספטמבר 2005 | 29 במרץ 2007 | 28 בפברואר 2013 | בשירות פעיל |
| F263 | אולדנבורג | Blohm + Voss | 19 בינואר 2006 | 28 ביוני 2007 | 21 בינואר 2013 | בשירות פעיל |
| F264 | לודויגשפן אם ריין | Lürssen-Werft | 14 באפריל 2006 | 26 בספטמבר 2007 | 21 במרץ 2013 | בשירות פעיל |
| **קבוצה 2** |
| F265 | קלן | Lürssen-Werft ‏ Blohm + Voss ‏ | 25 באפריל 2019 | 30 באוקטובר 2020 | 2025 | בהתאמות |
| F266 | אמדן | 30 בינואר 2020 |  |  | בבנייה |
| F267 | קרלסרוהה | מספנות הצי הגרמני קיל | 6 באוקטובר 2020 |  |  | בבנייה |
| F268 | אאוגסבורג | 13 ביולי 2021 |  |  | בבנייה |
| F269 | ליבק | 15 במרץ 2022 |  | 2025 (מתוכנן) | בבנייה |

גלריה
-----

* בראונשוייגבראונשוייג
* מגדבורגמגדבורג
* אולדנבורגאולדנבורג
* לודויגשפן אם רייןלודויגשפן אם ריין

ראו גם
------

* קורבטה
* דויטשה מרינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורבטות מסדרת בראונשווייג** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של הצי הגרמני