recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קלאודיה הירטגן** (בגרמנית: **Claudia Hürtgen**, נולדה ב-10 בספטמבר 1971 באאכן) היא נהגת מרוצים גרמניה המתחרה במרוצי סיבלות. זכתה פעמיים באליפות גרמניה למכוניות תיור (DTC).

קריירת מרוצים
-------------

הירטגן החלה את קריירת המרוצים בקארטינג ולאחר מכן עברה להתחרות בפורמולה 3. בשנת 1993, במהלך הגרנד פרי במונקו, התהפכה עם רכבה. בעקבות ההתהפכות נפגעה בידה, פגיעה שהובילה לסיום דרכה במרוצי מכוניות חד-מושביות.

בשנת 1995, לאחר ששבה מהפציעה, עברה להתחרות באליפות אוסטריה למכוניות תיור וזכתה באליפות. במקביל החלה להתחרות גם בקטגוריית מכוניות הספורט והשתתפה במספר תחרויות. בשנת 1997 השתתפה לראשונה בעונה מלאה של סבב אליפות ה-GT. היא השיגה 3 ניצחונות וחמש פעמים נוספות הגיעה לפודיום. את העונה סיימה במקום החמישי. באותה שנה השתתפה לראשונה במרוץ 24 השעות של לה מאן אותו סיימה במקום ה-13. בעונתה השנייה באליפות הרחיבה הקבוצה את הפעילות גם לארצות הברית והירטגן לקחה חלק גם בסבב הלה מאן האמריקאי.

בשנת 2000 התמקדה פעילותה בתחרויות בארצות הברית. ההישג הבולט באותה עונה היה ניצחון בקטגוריית ה-GT2 במרוץ 12 השעות של סברינג. בסיום השנה חזרה לגרמניה והתחרתה עבור ב.מ.וו בקטגוריית הסופרטיורינג. במהלך שנת 2001 השתתפה בחמישה מרוצים בסבב הלה מאן האמריקאי. יחד עם כריס גליסון וריק פיירבנקס הייתה חלק מהצוות שהשתתף במרוץ 24 השעות של לה מאן, אך בהקפה ה-93 התחמם רכבם והם נאלצו לפרוש.

בשנת 2002 חזרה להתמקד בקטגוריית הטורינג. היא נהגה עבור קבוצת KnightHawk במספר מרוצים בסבב הלה מאן האמריקאי והייתה שותפה לזכייה של הקבוצה בקטגוריית ה-LMP675. במקביל שבה להתחרות באליפות גרמניה למכוניות תיור (Deutsche Tourenwagen Challenge) והשיגה שלושה ניצחונות. שנה לאחר מכן זכתה באליפות, הישג עליו חזרה שוב בשנת 2004. בשנת 2005 עברה להתחרות בסבב ה-VLN שנערך במסלול הנורבורגרינג, באותה השנה זכתה באליפות. האישה השנייה שזוכה באליפות אחרי סבינה שמיץ. הירטגן המשיכה להשתתף באליפות עד לשנת 2008.

בשנת 2009 הוחתמה בקבוצת אלפינה והתחרתה עם דגם ה-ב.מ.וו-אלפינה B6 החדש באליפות אירופה בקטגוריית GT3. באותה שנה השתתפה כאורחת בשני מרוצים בסבב ה-ACAD GT Masters וניצחה בשניהם. אלפינה פרשה מהתחרות בסוף העונה, אך מכרה את המכוניות לקבוצת S-Berg. הירטגן עברה להתחרות עבור הקבוצה והשתתפה כמתחרה מן המניין בעונות הבאות של האליפות.

בנוסף, בשנת 2009 השתתפה במרוץ 24 השעות של דובאי, כשהיא נוהגת בב.מ.וו Z4 עבור קבוצת אל פייסל. היא סיימה את המרוץ במקום השני בדירוג הכולל ובמקום הראשון בקטגוריית A5. שנה לאחר מכן הגיעה למקום השלישי ובשנת 2011 סיימה כמנצחת, הפעם כחלק מקבוצת שוברט הגרמנית. היא המשיכה להתחרות בדובאי עבור ב.מ.וו עד שנת 2014. בשנת 2016 השתתפה בתחרות, הפעם כנהגת באאודי R8.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאודיה הירטגן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קלאודיה הירטגן
* תוצאות מרוצים באתר Driver Data Base

* קלאודיה הירטגן, באתר DriverDB לנהגי מרוצים
מגרסה אוטומטית
**סחיטה** היא פעולה, שבה מחולצים נוזלים מן הצומח, ממאכלים כגון ירקות ופירות. הסחיטה עשויה להתבצע לכיוונו של כלי קיבולת מסוים, כגון כוס או בקבוק או קערה, והצטברות הנוזל בכלי הקיבולת יכולה להיקרא מיץ. סחיטה היא תולדה של דש, אחת מל"ט המלאכות האסורות בשבת ולכן היא אסורה בשבת.

באופן כללי
----------

ישנן שיטות רבות, שבהן ניתן לסחוט נוזלים מצמח מסוים, החל מסחיטת פירות באופן ידני ועד לסחיטה באמצעות ציוד תעשייתי. סחיטה היא בדרך כלל השיטה המועדפת לצריכת כמויות גדולות של תוצרת מיצים במהירות, ולעיתים קרובות היא נעשית באופן יעיל יותר באמצעות מכשיר ביתי, הנקרא מסחטה, שבה שמים את הפרי בחרוט, ואותו מועכים בעזרת ידית המסחטה. לאחר מכן, יש להוציא את שאריות הקליפה. בנוסף למסחטות ידניות, ישנן מסחטות אוטומטיות, שפעולתן מבוססת על שימוש בחשמל.

שיטות
-----

לאורך ההיסטוריה, פותחו שיטות שונות של סחיטת פירות וירקות מן הצומח, כגון: כלים ידניים בצורת חבית, מטחנות המופעלות בעזרת יד וקונוסים הפוכים בהם אפשר למעוך את הפרי. אולם, בסחטנים של היום ניתן להשתמש בעזרת ידית, ואף קיימים סחטנים אלקטרונים, שפעולתם החשמלית מתבססת על 200 עד 1000 או יותר וואט. ישנם מספר סוגים של סחטנים אלקטרונים, וכל אחד מהם מתאפיין בצורה שונה של פעולת הסחיטה.

* **לועס (באנגלית: Masticating)** משתמש בהילוך יחיד המנוע בצורה ידנית; פעולה איטית יותר; לישה וטוחנת פריטים המונחים בחרוט
* **צנטריפוגלי (באנגלית: Centrifugal)** משתמש בלהב מסתובב בדומה לסל מגורד; טוחן במהירות פריטים וזורק עיסה בכלי קיבול
* **רוטט (באנגלית: Triturating)** משתמש בהילוכים תאומים; פועל באופן איטי יותר; לעיתים קרובות יש מספר שימושים

ראו גם
------

* דריכת ענבים
**צ'ארלס טיילור** (באנגלית: **Charles Taylor**;‏ 24 במאי 1840 – 12 באוגוסט 1908) היה הבראיסט (נוצרי מלומד בעברית וספרות תורנית) אנגלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בלונדון ולמד בבית הספר של קינגס קולג' ובסנט ג'ונס קולג' באוניברסיטת קיימברידג'.

ב-1874 פרסם תרגום מבואר לקהלת וב-1877 פרסם את הספר *Sayings of the Jewish Fathers*, תרגום מבואר של פרקי אבות. במהדורת 1899 צורפה גם רשימת מקורות וכתבי יד של פרקי אבות.

ב-1886 פרסם את מה שהאמין שהוא המקור העברי הקדום של הדידכה (תורת שנים-עשר השליחים), אחד מכתבי הנצרות הקדומה. ב-1889 פרסם מסה על התאולוגיה של הדידכה (Essay on the Theology of the Didache).

טיילור שיתף פעולה עם שניאור זלמן שכטר בגילוי הגניזה הקהירית ומימן חלק ממסעו של שכטר ועבודת המחקר שלו על קטעי הגניזה. יחד פרסמו את החיבור על מקורו העברי של ספר בן סירא (The Wisdom of Ben Sira, 1899) ופרסם מחקר משלו על קטעי גניזה (Cairo Genizah Palimpsests, 1900). המרכז לחקר הגניזה באוניברסיטת קיימברידג', בה מרוכזים רוב קטעי הגניזה, נקרא על שמם, מרכז שכטר-טיילור.

בנוסף לעניינו בכתבים עבריים, עסק טיילור גם במתמטיקה ונמנה עם מייסדי ועורכי כתב העת *Messenger of Mathematics*.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה זלמן שכטר, Christianity’s Greatest Rabbinic Scholar: Obituary for Charles Taylor, **The Jewish Comment** 28, 1908, עמ' 357-258

קישורים חיצוניים
----------------

* צ'ארלס טיילור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* צ'רלס טילור (1840-1908), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תאריכי לידה ומוות לפי Find a Grave
2. ↑  Sayings of the Jewish Fathers
3. ↑  הגיליון הראשון של Messenger of Mathematics

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268839805171
* BnF: cb12163132g (data)
* CANTIC: a11010265
* CiNii: DA11553205
* GND: 119152215
* ISNI: 0000 0001 1641 4820
* LCCN: n84805063
* NKC: zmp20221150334
* NLA: 46719999
* NTA: 075152401
* RERO: 02-A014205332
* SNAC: w6kb4093
* SUDOC: 030158737
* Trove: 1474817
* VcBA: 495/121645
* VIAF: 51729236
* WorldCat: lccn-n84805063

 |
**סחלב סורי** (שם מדעי: ***Anacamptis morio subsp. syriaca***) הוא אחד המינים הנדירים ביותר במשפחת הסחלביים בסוג בן-סחלב. בעבר שויך לסוג סחלב. בישראל הוא בסכנת הכחדה. הוא נצפה גדל ברמת הגולן ובחרמון הנמוך ברום של 1,000–1,100 מטר בהר קטע סמוך ליישוב נמרוד.

אזורי תפוצה
-----------

אזורי התפוצה של הסחלב הסורי בדרך כלל בבתות של סירה קוצנית בקרקעות שאינן מלוחות. מרמת הגולן וצפונה, סוריה, טורקיה וקפריסין. כאשר החרמון הוא הגבול הדרומי של תפוצתו. חבלי צמחייה ים תוכני והחרמון.

תיאור הצמח
----------

הסחלב הסורי הוא צמח ממשפחת הסחלביים, גאופיט עדין וקטן בגובה 10–20 ס"מ. העלים מוארכים-דמויי איזמל, רובם בשושנת בבסיס הצמח, 3-1 עלים עוטפים את הגבעול בחלקו התחתון. שפת העלה תמיתה ללא עלי לוואי. הגבעול זקוף ירוק בחלקו התחתון, ארגמני בחלקו העליון. ברוב חודשי השנה נוף הצמח נעלם.

הפריחה והפרי
------------

פורח בחודש מרס עד תחילת אפריל. התפרחת היא אשכול קצר, בקצה הגבעול, בעל פרחים לא רבים ולא צפופים. הפרח ורוד-לבן. עלי העטיף העליונים ורודים, מפוספסים ויוצרים קסדה מעל לפרח. השפית לבנה חלקה דמוית ביצה מוארכת או מחולקת לשלוש אונות לא ברורות. שתי האונות הצדדיות קצרות וגדולות מהאונה המרכזית. השוליים הצדדיים של השפית נוטים מטה. כל פרח נושא בחלקו האחורי דורבן דמוי גליל אופקי, או מתעקל מעט כלפי מעלה. הפרח כולו עדין ומאורך יותר ממינים אחרים.

בהשוואה לסחלב הפרפרני הפרח של הסחלב הסורי דומה לפרח של הסחלב הפרפרני אבל קטן יותר (בערך 1/3 גודל), השפית שלו חלקה וחסרת ציורים עם נטייה לבהירות עד לבן. הדורבן שלו ישר או מתרומם כלפי מעלה - שלא כמו בסחלב הפרפרני. כמו כן השפית של הסחלב הסורי, מחולקת ל-3 בניגוד לפרפרני שהשפית שלו בצורת מניפה.

הפרי הוא הלקט מוארך בעל זרעים זעירים.

גלריית צילומים
--------------

* סחלב סורי, צולם בטורקיה סחלב סורי, צולם בטורקיה
* סחלב סורי, צולם בטורקיהסחלב סורי, צולם בטורקיה
* Anacamptis moriosubsp. syriaca*Anacamptis morio*  
subsp. *syriaca*
* Anacamptis moriosubsp. syriaca*Anacamptis morio*  
subsp. *syriaca*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סחלב סורי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* מפת התצפיות שבהן נצפה הסחלב הסורי בישראל
* אתר הצמחים בסכנת הכחדה בישראל
* פרופסור אבינועם דנין ודר'אורי פרגמן-ספיר:- צמחיית ישראל ברשת
* סחלב סורי, באתר צמח השדה

הערות שוליים
------------

1. ↑  סחלב סורי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2  סחלב סורי – Orchis syriaca Boiss. ex Baumann & Kuenkele, באתר צמחיית ישראל ברשת
3. 1 2  אתר הצמחים בסכנת הכחדה בישראל: סחלב סורי, באתר redlist.parks.org.il
4. ↑  אתר הצמחים בסכנת הכחדה בישראל: סחלב סורי, באתר redlist.parks.org.il
5. ↑  מחבר ע נ נ ת, ה י ד ד !!!! סחלב סורי!!! Orchis syriaca !!!!, באתר פרחים, פרפרים וכל מיני, ‏2009-04-04
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
לוחית זיכרון ליהודה ובת-ציון רובינשטיין
**יהודה רובינשטיין** (16 בדצמבר 1890 - 7 במרץ 1968) היה מראשוני השחקנים בתיאטרון הבימה.

קורות חיים
----------

נולד ב-1890 ברוסיה. ב-1912 החל לשחק ברוסית ויידיש. מ-1917 החל לשחק בעברית וביים באגודה הדרמטית בניקולייב ואודסה. עם תלמידיו נמנה מאיר תאומי.

בהשפעת שחקנית הבימה שושנה אביבית נסע למוסקבה וב-1920 התקבל לקולקטיב הבימה. הוא נישא לחברת הקולקטיב השחקנית בת-ציון רובינשטיין (1895–1982), שפרשה ממשחק ב-1933.

תפקידים
-------

רובינשטיין שיחק בתפקידים קטנים, בהם אוסקר הרוקח ב"מעשה בנסיך", מוכר גזוז ב"שמו הולך לפניו" של אפרים קישון ומיקיטה, "הגוי הבוגדני", בפנדרי הגיבור. רובינשטיין אף היה מנהלם של פועלי הבמה של הבימה. הוא גם הופיע במספר סרטים, בהם סאלח שבתי וארבינקא, בתפקידים משניים.

בנם אמון ברוך ("בובי"), נולד ב-1927 כשהיו במסע הבימה בארצות הברית. הוא נהרג במלחמת העצמאות בקרב חירבת אבו לאחם.

הנצחה
-----

במסגרת הנצחת אמנים ואנשי במה בתל אביב, הונחה לוחית זיכרון על ביתם של יהודה ובת-ציון רובינשטיין ברחוב דב הוז 30.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה רובינשטיין, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* יהודה רובינשטיין, בארכיון הבימה
* יהודה רובינשטיין, באתר הבימה
* יהודה רובינשטיין (שחקן), בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראשיתה של "הבימה", קול העם, 17 באוקטובר 1958
2. 1 2  פרסומת חסרת טעם, מעריב, 30 במרץ 1967
3. ↑  אשר נהור, מעשה בנסיך ב"הבימה", חרות, 30 בינואר 1953
4. ↑  אשר נהור, שמו הולך לפניו ב"הבימה", חרות, 21 באוגוסט 1953
5. ↑  מיכאל הרסגור, "אתם - עגלונים, טבחים סבלים, בנאים...", קול העם, 9 בדצמבר 1955
**קלאודיו בוויו** (בצרפתית: **Claudio Beauvue**; נולד ב-16 באפריל 1988) הוא כדורגלן גוואדלופי המשחק בבולון בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

בוויו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נאנט וכאשר סיים את גיל הנוער הצטרף לטרואה מהליגה השנייה. ב-24 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד בסטיה. ב-23 במרץ 2011 הושאל לשאטורו עד לסיום העונה עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן שלו בסיום העונה, והעסקה יצא לפועל בסיום עונת 2010/2011. ב-37 משחקים בוויו כבש 10 שערים והיה מלך השערים של הקבוצה באותה עונה ובסיום העונה רכשה שאטורו את כרטיס השחקן שלו. ב-19 באוקטובר 2012 כבש שלושער ראשון בקריירה בניצחון 1-3 נגד אז'אקסיו.

לאחר שגילה יכולת טובה, אולימפיק מרסיי הביע עניין בשחקן, אך ב-29 בינואר 2013 הושאל לבסטיה מהליגה הראשונה לעד לסיום העונה. בסיום העונה החליטה בסטיה לא לממש עליו את האופציה מאחר שלא עלה על הציפיות. ב-20 ביוני 2013 חתם בגנגאן. בעונתו הראשונה במועדון זכה בקופה דה פראנס שהיה התואר הראשון שלו בקריירה. בוויו היה שותף לכל משחקי הקבוצה בליגה האירופית אלייה העפילה אוטומטית אחרי הזכייה בגביע והיה שותף להישג השיא של המועדון שהעפיל לשלב 32 הגדולות של המפעל בו הודח על ידי דינמו קייב. את העונה סיים כמלך השערים של המועדון עם 17 שערים בליגה ורק אלכסנדר לאקזט, אנדרה פייר ז'יניאק, זלאטן איברהימוביץ' ואדינסון קבאני כבשו יותר ממנו בליגה.

ב-27 ביוני 2015 חתם באולימפיק ליון ל-4 שנים תמורת 4.5 מיליון אירו. את שער הבכורה שלו במועדון הבקיע נגד גנגאן, קבוצתו הקודמת. בוויו בחר שלא לחגוג את השער כדי לכבד את קבוצתו הקודמת. ב-16 בינואר 2016 חתם בסלטה ויגו מהליגה הספרדית ל-5 שנים תמורת 5 מיליון אירו. סלטה היא הקבוצה הראשונה של בוויו מחוץ לצרפת.

ב-29 באוגוסט 2017 הושאל ללגנס מליגת העל הספרדית.

ב-30 באוגוסט 2018 הושאל לקן מליגת העל הצרפתית.

ב-18 בינואר 2020, חתם בדפורטיבו לה קורוניה מליגת העל הספרדית.

ב-18 באוגוסט 2021 בוויו חזר לצרפת וחתם בבולון.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-23 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גוואדלופ בתיקו 0-0 נגד סורינאם במסגרת פלייאוף מוקדמות הגביע הקריבי 2017. 6 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 3-2 בגומלין נגד סורינאם שהעפילה לגמר המפעל על חשבונה של גוואדלופ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאודיו בוויו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**יהודה קישון (קושינסקי)** (1 בינואר 1914 – 2 באוקטובר 1996) היה לוחם בארגון הפרטיזנים המאוחד (פֿאַראײַניקטע פאַרטיזאַנער אָרגאַניזאַציע, פ-פ-או, FPO) בגטו וילנה, פעיל בתנועת הבריחה במסגרת קבוצת הבית"רים, פעיל בארגון יוצאי פיוטרקוב, חבר "המועצה להנצחה" וחבר פעיל במזכירות ארגון הפרטיזנים ומורדי הגטאות.

קורות חייו
----------

קישון נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי שבפולין. התחנך לאור היהדות המסורתית, אך ספג מהוריו גם רעיונות ציוניים. בהיותו נער הצטרף לתנועת בית"ר, ועד מהרה היה לאחד מחברי התנועה הפעילים בעיר.

בפרוץ מלחמת העולם השנייה הגיע עם זרם הפליטים מפולין לווילנה, תוך תקווה שמעיר זו, אף שהייתה כבר תחת שלטון סובייטי, יצליח להגשים את חלום נעוריו ולעלות לישראל.

בין הפליטים שהגיעו לווילנה, היו גם חברי "בית"ר" רבים. באותה תקופה עסק קישון בריכוז חברי התנועה שהגיעו לווילנה, אך חלומם ותקוותם לעלות לארץ ישראל התנפצו עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-22 ביוני 1941.

### פעילותו בגטו

לאחר העברתו לגטו, הצליח קישון לשרוד למרות ה"אקציות" בהן הושמדו רוב יהודי גטו וילנה.

כאשר החליט הארגון שחבריו יעזבו את הגטו ויצטרפו ללחימה הפרטיזנית ביערות, הוטל על קישון להיות עוזר לקברן הגטו, ובמסווה של הוצאת גופות, להבריח נשק שהמחתרת צברה בגטו. בזכות פעולה זו הצטיידו חברי המחתרת בנשק ובתחמושת כאשר יצאו ליערות. לאחר מכן הצטרף קישון לפרטיזנים שבסיסם היה ביערות נארוץ' ולחם נגד האויב הנאצי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהודה קישון** בוויקישיתוף
* יהודה קישון באתר ארגון הפרטיזנים לוחמי המחתרת והגטאות (הקישור אינו פעיל, 22 בדצמבר 2022)
* יהודה קישון, י"א באדר ביער, חרות, 5 במאי 1959
* יהודה קישון באתר GRAVEZ
כרזת הסרט "זה קרה לילה אחד"
כרזת הסרט "חמים וטעים"
**קומדיה מטורפת** (באנגלית: **Screwball comedy**) היא סוגה קולנועית שראשיתה בשנות ה-30 של המאה ה-20, ואשר ממנה התפתח ז'אנר הקומדיה הרומנטית.

היסטוריה
--------

"זה קרה לילה אחד", סרטו של הבמאי פרנק קפרה משנת 1934 בכיכובו של קלארק גייבל, נחשב לסרט הקומדיה המטורפת הראשון. חוקרי קולנוע מסכימים כי התקופה הקלאסית של ז'אנר זה הסתיימה בשנות ה-40 המוקדמות, אך אלמנטים של הז'אנר שרדו, והם זוכים למחוות גם בקולנוע בן זמננו.

מאפיינים
--------

על אף שאין רשימה מוסכמת של מאפיינים, החייבים להופיע בסרט מז'אנר זה, סרטים הנחשבים כמשתייכים לז'אנר כוללים, בדרך כלל, מצבים פארסיים, שילוב של סלפסטיק עם דיאלוגים הכוללים תגובות מהירות ושנונות, ועלילה הכוללת בתוכה סיפור של חיזור או של חתונה. מבקר הקולנוע אנדרו סאריס הגדיר את הקומדיה המטורפת כמו "קומדיית סקס, בלי הסקס".

כמו בפארסה, קומדיות מטורפות לעיתים קרובות כוללות עלילה הכרוכה בטעויות בזיהוי, או נסיבות אחרות שבהן דמות אחת, או יותר, מנסה לשמור בסוד את זהותה האמיתית, או עובדות חשובות אחרות. לפעמים, במרכז העלילה תופיע דמות של גבר בבגדי נשים (למשל: "צער גידול חיות", "חמים וטעים").

הדמויות הראשיות בקומדיה המטורפת הן לרוב של גבר ואישה, אשר בתחילת הסרט נראים כמי שאינם מתאימים זה לזה, או אפילו יריבים, אויבים מרים או זוג שהיו נשואים בעבר והתגרשו (למשל: "נערתו ששת"). חוסר ההתאמה מתבטא, לעיתים, בכך שהגבר הוא ממעמד חברתי נמוך יותר. אולם, בסופו של דבר, מתפתח סיפור רומנטי בין השניים, אשר מסתיים בחתונה.

מעמדות חברתיים הם מרכיב משמעותי בקומדיות המטורפות: אנשי המעמד העליון נוטים להיות מיוצגים בסרטים אלו כבטלנים מפונקים, אשר מתקשים להתנהל בעולם האמיתי.

מאפיין נוסף ושכיח בסרטים מסוג זה הוא הדיבור המהיר – דיאלוגים בין דמויות הכוללים תגובות מהירות ושנונות. מקורו של מאפיין זה איננו בקומדיות המטורפות, וניתן למצוא אותו בז'אנרים הוליוודיים קלאסיים אחרים כגון סרטי גנגסטרים.

קומדיות מטורפות נוטות גם להכיל מצבים פארסיים ומגוחכים. למשל, בסרט "צער גידול חיות", זוג גיבורי הסרט צריכים לדאוג לנמר המוחזק כחיית מחמד (סיטואציה שזכתה למחווה במספר סרטים מהז'אנר שנעשו לאחר מכן, כמו "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס").

| סוגות קולנועיות וסוגי סרטים |
| --- |
| סוגות | 

|  |  |
| --- | --- |
| כללי | רומנטיקה • בורקס • בנות • דרמה (היסטורית • מלודרמה • תקופתית) • חבר'ה • מוזיקלי • ספורט • קומדיה (מטורפת • מתיחות • פעולה • רומנטית • שחורה) • אימה (אונס ונקמה • אימת-חג • גור • זומבים • מפלצות • סלאשר) • אסונות • גיבורי-על • הרים • הרפתקאות • התבגרות (מסע • נעורים) • מדע בדיוני • מותחן • מלחמה • מערבון (מערבון חלל • מערבון ספגטי) • פנטזיה • פעולה (אמנויות לחימה) • פשע (בלשי • גנגסטר • פילם נואר) • ריגול • טריקים |
| שונות | אילם • אנתלוגיה • ביוגרפיה • להט"ב • לכל המשפחה • מוקומנטרי • ניצול (בלאקספלויטיישן) • סיבוב הופעות • פורנוגרפי • תיעודי (טבע) |

 |
| סוגים שאינם סוגות | בי מובי • הנפשה • טלוויזיה • ניסיוני • סטודנטים • סנאף • עצמאי • פולחן • קצר • תלת-ממד • תעמולה |
| שונות | עיבוד קולנועי • סיקוול • פריקוול • ריבוט • רימייק • סרט אבוד |

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556135005171
* GND: 4382429-8
* LCCN: sh91002185

 |
אראו בשנת 1929 (הארכיון הלאומי של בולגריה)
**קלאודיו אראו לאון** (בספרדית: **Claudio Arrau León**;‏ 6 בפברואר 1903 – 9 ביוני 1991) היה פסנתרן צ'יליאני, שזכה לפרסום עולמי הודות לפרשנויות שנתן לרפרטואר אדיר ממדים, החל בבארוק וכלה במלחינים בני המאה ה-20. הוא נחשב לאחד מגדולי הפסנתרנים של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

אראו נולד בצ'ייאן, בן לרופא העיניים קרלוס אראו ולוקרציה לאון. הוא היה ילד פלא, שנתן את הקונצרט הראשון שלו בגיל 5. בגיל 7 נשלח, במלגת לימודים מממשלת צ'ילה, ללמוד בגרמניה אצל מרטין קראוזה, שהיה תלמידו של פרנץ ליסט. בגיל 11 היה מסוגל לנגן את "האטיודים הטרנסצנדנטאליים" של ליסט, מן היצירות הקשות ביותר שנכתבו אי פעם לפסנתר, ואת "וריאציות פגניני" של ברהמס. 

אראו העמיד במשך השנים תלמידים רבים, שעשו להם שם בעולם הפסנתר, ביניהם אינה ברונשטיין, פאול קיס, דניאל בארנבוים ואחרים. בתמיכתו החלה הקריירה הבינלאומית של הפסנתרנית הברזילאית יארה ברנט.

קלאודיו אראו הקליט את מכלול המוזיקה לפסנתר של רוברט שומאן וערך את יצירותיו להוצאה לאור, כמו גם את כל הסונאטות של בטהובן. הוא נודע גם בהקלטות בטהובן, מוצרט, ברהמס, ליסט, שופן, שוברט ודביסי, בין השאר. 
נגינתו הייתה מסוגננת, נלהבת ורבת הבעה, והצטיינה בטכניקה יוצאת דופן באיכותה. הוא תואר כאדם חם מטבעו, והדבר אכן בא לביטוי בנגינתו. צלילו העשיר והכבד, שיש המדמים אותו ליין בורגונדי עתיק ומשובח, משווה לפרשנויותיו קול יחיד ומיוחד. צליל ייחודי זה שנוי במחלוקת. יש הטוענים שהוא נשמע סמיך ובוצני, בעוד אחרים מהללים את אופיו המעוגל, הנשמע, לדבריהם, כמעט כנגינת עוגב, או כאילו נענים המנענעים לכפותיו כחומר ביד היוצר. מאז הגיעו לגיל העמידה הייתה אומנם נגינתו של אראו איטית ומתונה יותר, אבל בשלב מוקדם יותר בקריירה שלו יצא לו שם וירטואוז מבריק. מבקרי מוזיקה רבים סבורים, שגישתו, באופן כללי, נעשתה פחות ספונטנית, מסויגת ומופנמת יותר, לאחר מות אמו, שאליה היה קרוב ביותר.

בעת מותו במירצושלאג, אוסטריה, עבד אראו על הקלטת תקליטור של מכלול יצירות הפסנתר של באך.

בשנת 1937 נשא אראו לאישה את זמרת המצו סופרן הגרמנייה-יהודייה רות שניידר ונולדו להם שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאודיו אראו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קלאודיו אראו

* קלאודיו אראו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קלאודיו אראו, באתר AllMovie (באנגלית)

* קלאודיו אראו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* קלאודיו אראו, באתר ספוטיפיי

* קלאודיו אראו, באתר AllMusic (באנגלית)

* קלאודיו אראו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קלאודיו אראו, באתר Discogs (באנגלית)
* קלאודיו אראו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קלאודיו אראו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436433305171
* BIBSYS: 98055249
* BNC: 000037483
* BNE: XX850047
* BnF: cb13890903b (data)
* CiNii: DA01500723
* GND: 118504428
* ICCU: CFIV054348
* ISNI: 0000 0001 2135 8851
* LCCN: n81084040
* LNB: 000056735
* MusicBrainz: 3905011f-ac59-4d50-9095-1545a9944de8
* NDL: 00620285
* NKC: jn20000700078
* NLA: 36542470
* NLK: KAC2020J5032
* NLP: A2745275X
* NSK: 000671909
* NTA: 069476438
* RERO: 02-A016729865
* SELIBR: 213526
* SNAC: w6k64t0m
* SUDOC: 028011740
* Trove: 1282508
* VIAF: 61730908
* WorldCat: lccn-n81084040

 |
**קומונה** (בספרדית: **comuna**) היא הדרגה השלישית, הנמוכה ביותר מבין דרגות החלוקה המנהלית של צ'ילה, ומקביל למועצה אזורית או מועצה מקומית בישראל, אם כי קומונה יכולה לכלול ערים שלמות. באזורים מאוכלסים בצפיפות, דוגמה סנטיאגו דה צ'ילה, ולפראיסו וקונספסיון מחולק אגד הערים למספר קומונות. ולהפך, באזורים דלילי אוכלוסין יכולה הקומונה להשתרע על שטח כפרי נרחב יחד עם כמה יישובים שגודלם יכול לנוע מכפרים לעיירות ועד ערים.

קומונה נשלטת על ידי גוף הנבחר בבחירות ישירות הקרוי מועצה מוניציפלית (*concejo municipal*), הכולל ראש עירייה (*alcalde*) וחברי מועצת העיר (*concejales*), לתקופה של ארבע שנים. מנהלת השירותים של הקומונה קרויה רשות מקומית (*municipalidad*) ושוכנת במשרדים של ראש העירייה (*alcaldía*). על פי חוק הצ'יליאני יכולה רשות מקומית אחת לנהל יותר מקומונה אחת, אף שבפועל קיימת רשות מקומית אחת בלבד, זו של הקומונה קאבו דה אורנוס (Cabo de Hornos) שמנהלת גם את הקומונה של אנטארקטיקה (comuna de la Antártica). שתיהן ביחד מהוות את הפרובינציה אנטארקטיקה צ'ילנה.

346 הקומונות של צ'ילה מקובצות ל-56 פרובינציות (*provincias*), שבתורן מקובצות ל-16 מחוזות צ'ילה (*regiones*).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קומונה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוק מספר 19,726
**קלאו קרקעי** ו**קָלָאוֹ הַקַּרְקַע** (שם מדעי: *Bucorvus abyssinicus*) הוא מין של קלאו, שמצוי בצפון אפריקה הטרופית. אחד משני המינים שבסוג קלאו קרקע. השני הוא קלאו אדום-פנים. בתי הגידול המועדף עליו הם סוואנות, אזורי צמחייה נמוכה סוב-מדבריים, אזורים סלעיים וככלל מקומות בהם ניתן לחפש בהם מזון בקלות. הגובה בה הקלאו הקרקעי חי הוא כ-3250 מ' מעל גובה פני הים. מין זה שוכן במקומות יבשים יותר מאלה שבהם נמצא בדרך כלל הקלאו אדום הפנים.

מאפיינים
--------

רגליו של הקלאו הקרקעי מתאימות להליכות ארוכות וריסיו עבים, מה שמסייע לו בחיפוש אחר מזון ומונע מחול ואבק להיכנס לעיניו. הוא ניזון מבעלי חוליות וחסרי חוליות, בין השאר צבים, לטאות, עכבישים, חיפושיות, זחלים, פגרים, פירות, זרעים ואגוזים. 

אורכו כ-78 עד 106 ס"מ, ומשקלו כ-4 ק"ג, בעוד אורך מוטת כנפיו הוא כ-495 עד 595 ס"מ. כל גופו שחור, מלבד כתם ורוד על לסתו התחתונה, נוצות לבנות בכנפיו ועור חשוף מתחת לצוואר, שצבעו כחול אצל הנקבות ואדום אצל הזכרים. לקלאויים צעירים יש נוצות חומות, וצבע העור החשוף שעל גרונם דהוי יותר מזה של הבוגרים.

הקלאויים הקרקעיים מבלים את רוב זמנם על הקרקע, למרות שהם עשויים לעוף במהלך חיפושיהם אחר מזון או בהגנה על הטריטוריה. הם ישנים על עצים, כנראה על מנת למנוע סכנת טריפה. קלאויים צעירים נצפו משחקים ונאבקים בעזרת מקורם, כנראה כהכנה לחייהם כבוגרים. תצוגות החיזור של הזכר והנקבה כוללות השמעת קולות הרעמה.

הקלאויים הקרקעיים הם מונוגמיים, ומתרבים כל 3 שנים, בין ינואר לנובמבר. הקן נבנה על עצים, מענפים של עצי באובב ודקלים. הנקבה מטילה כ-2 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 37 עד 41 יום. הגוזלים פורחים מהקן 85 ימים לאחר הבקיעה, ונהיים עצמאיים בגיל 3.

תוחלת חייו של הקלאו הקרקעי בשבי היא 35-40 שנים.

גלריה
-----

* נקבת קלאו קרקעינקבת קלאו קרקעי
* זכר קלאו קרקעיזכר קלאו קרקעי
* נקבת קלאו קרקעינקבת קלאו קרקעי
* זכר קלאו קרקעי עףזכר קלאו קרקעי עף
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאו קרקעי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קלאו קרקעי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  השם בעברית על פי אייבי ארז ונדב לוי, קלאו אדום הפנים: העוף המוזר בעל קרני הפר, "מסע אחר" 67
3. ↑  ע"פ האקדמיה ללשון
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר ולר.

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה, עם הערך "הר ולר (ארץ אנדרבי)", העוסק בהר בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.

**הר ולר** (באנגלית: **Mount Weller**) הוא פסגה בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

ההר מתנשא ממערב לעמק ביקון; 7 קילומטרים דרומית - מערבית להר פירמיד, שבהרי קווטרמיין.

גובהה של הפסגה 2,420 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר מופיע לראשונה במפה של מחלקת הסקרים של ניו זילנד משנת 1961, שנערכה בהתבסס על סקרים על הקרקע שבוצעו על ידי סוקרים ניו זילנדיים, בין השנים 1957 – 1960, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית באותן שנים.

### מקור השם

ההר נקרא על שמו של ויליאם ג'יי. ולר (William J. Weller), מהצי המלכותי, אשר השתתף, לצד הארטלי ט. פראר בסקר הגאולוגי הראשון של הרי קווטרמיין.

קישורים חיצוניים
----------------

* הר ולר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר ולר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
**Rutube** הוא שירות הזרמת וידאו באינטרנט המיועד לדוברי רוסית. אתר האינטרנט כולל סרטונים שנוצרו על ידי אנשים פרטיים ותוכן וידאו מורשה שהופק על ידי חברות בידור המאפשרות ל-Rutube לשדר את התוכן וסרטונים שנצפו בפייסבוק. נכון לאפריל 2012, פחות מ-14.5 מיליון משתמשים בחודש צפו בקטעי וידאו באתר Rutube (מתוך תת-קבוצה של משתמשים רוסים בגילאי 12-54). התנועה הגלובלית הכוללת של Rutube, כפי שדווחו על ידי נציגי Rutube, מורכבת מ-30 מיליון מבקרים שצפו ביותר מ-168 מיליון קטעי וידאו.

משתמשים לא רשומים ב-Rutube, יכולים לצפות, לשתף ולחפש סרטונים. משתמשים רשומים באמצעות פייסבוק יכולים לבצע פונקציות נוספות כמו גילוי סרטונים שחבריהם צפו בפייסבוק, העלאת סרטונים, כתיבת תגובות ולסמן סרטונים כאהובים.

היסטוריה
--------

השירות הושק בשנת 2006 על ידי אולג וולובוב ומיכאיל פוקין, שניהם מהעיר הרוסית אוריול.

בנובמבר 2008 נרכש פורטל הווידאו על ידי גזפרום מדיה אחזקות שבשליטת ממשלת רוסיה. מחיר הרכישה לא נחשף, אולם במרץ 2009 העריכו מומחים את פורטל הווידאו בסכום של 15 מיליון דולר. לאחר הרכישה הוחלפה הנהלת השירות, משרדי החברה הועברו למוסקבה ומונה מנכ"ל חדש, מיכאיל איליצ'וב. בעבר היה איליצ'ב מנהל מחלקת הניהול של תחנות טלוויזיה בבעלות רשת הטלוויזיה הרוסית TNT.

ראו גם
------

* יוטיוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Rutube** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Rutube
* Rutube, ברשת החברתית פייסבוק

* Rutube, ברשת החברתית טוויטר

* Rutube, ביישום טלגרם

* Rutube, ברשת החברתית אינסטגרם

* Rutube, ברשת החברתית טיקטוק

* Rutube, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  "TNS Web Index Reports (See File Zip Web Index, апрель 2012 г.)". TNS. אורכב מ-המקור ב-2011-11-02.
2. ↑  ""Газпром-медиа" меняет стратегию и дизайн видеопортала Rutube". RIA Novosti.
3. ↑  "Rutube". Обещания. אורכב מ-המקור ב-2019-10-09. נבדק ב-2019-10-09.
4. ↑  "Holding "Gazprom-media" bought RuTube". Kommersant. 3 באוגוסט 2008. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "GazProm Media Completes $15 Million Acquisition RuTube, The YouTube Of Russia". Techcrunch. 18 נוב' 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**מפרץ סרסוטה** (באנגלית: **Sarasota Bay**) הוא מפרץ הממוקם בחופה המערבי של מדינת פלורידה שבארצות הברית.

גאוגרפיה
--------

המפרץ, השוכן לחוף מפרץ מקסיקו הוא שפך נהר. המפרץ ממוקם בין איי הקיז ואת המפרץ מקיפים קי לונגבואוט, קי לידו, קי סייסטה, וקי קייסי.

גובה פני המים הממוצע במפרץ סרסוטה בשנים 1960–1978 היה גבוה ב-12.8 ס"מ מגובה פני הים הממוצע של ארצות הברית בשנת 1929. הגובה הממוצע של פני המים בעת גאות במפרץ היה 31.8 ס"מ מעל הגובה הממוצע. גובה פני הים במפרץ סרגוסה נמצא בעליה בקצב ממוצע של 2.1 מ"מ לשנה. על פי הערכות שנעשו, עתיד גובה פני המים במפרץ סרגוסה להגיע ל 0.84-1.05 מטר מעל רמתו הנוכחית. 

מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 נפגעו כ-18,000 דונם של מרבצי עולם החי בקרקעית מפרץ סרסוטה בגלל פעילות של חפירה ימית. בשנת 1996 הוחל ביצירת אזורים של ריף מלאכותי באזור המפרץ על מנת לעודד יצירת מרבצים חדשים. 

עד שנות ה-50 של המאה ה-20 נחשב המפרץ לאתר טבע בראשיתי עם מים נקיים ודגה רבה. מאז נפגעו כ-40% משטח הביצה שלה וסבל מזיהום.

היסטוריה
--------

המפרץ מוזכר לראשונה במפות מראשית המאה ה-18 בכתיב: **Zarazote**. המתיישבים הספרדים שהגיעו לפלורידה וחקרו את אזור המפרץ בשנת 1513 גילו כי לחופי המפרץ מתגוררים שבטים אינדיאנים. מחקר ארכאולוגי מאוחר גילה כי אזור המפרץ היה מיושב מאז המאה השמינית לפנה"ס. 

בין השנים 1834–1835 היה המפרץ בתחום מחוז הילסבורו, ולאחר חלוקת המחוז, בין השנים 1855–1921 היה המפרץ בתחום מחוז מאנאטי ומאז שנת 1921 מחולק המפרץ בין מחוז סרסוטה ומחוז מאנאטי.

קונגרס ארצות הברית הכריז על המפרץ כ"שפך נהר בעל חשיבות לאומית" (אחד מ-28 שפכי נהרות שקיבלו תואר זה).

לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקנית הפליג ג'ודה בנג'מין, מזכיר המדינה של הקונפדרציה ממפרץ סרסוטה במהלך בריחתו המוצלחת לאנגליה, בברחו מפני כוחות ארצות הברית שבקשו לעצרו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מפרץ סרסוטה

הערות שוליים
------------

1. ↑  E.D. Estevez, Sea Level Rise in Saragosa Bay, November 6, 1991
2. ↑  Creating an Artificial Reef, EPA
3. ↑  The ecological condition of estuaries in the Gulf of Mexico, page 65
4. ↑  Gene M. Burnett, Florida's Past: People and Events That Shaped the State, page 194

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556077105171
* LCCN: sh85117487
* VIAF: 315126909
* WorldCat (עם VIAF): 315126909

 |
**צפע פיאה** (שם מדעי: **Azemiops**) הוא סוג יחיד בתת-משפחת צפעי פיאה (Azemiopinae), של נחשים ממשפחת הצפעיים ושונים משאר מיני המשפחה. בסוג ישנם 2 מינים.

נחשים ארסיים אלה חיים רק ביערות בדרום-מזרח אסיה, סין, טיבט, מינמאר ווייטנאם. הם מגיעים לאורך 70-78 ס"מ ובעלי קשקשים אפורים עם ראש צהוב גדול ובולט ועיניים קטנות. 

נחשים אלה מסוגלים לתנאים הרריים קשים עד לגובה 1,000 מ' ומעדיפים להימצא בשדות אורז או אזורים פתוחים. הם הורגים את טרפם הכולל בעיקר יונים קטנות על ידי הכשה ארסית, אך הם לא קטלניים לאדם.

מיון
----

* תת-משפחת **צפעי פיאה** (Azemiopinae)
	+ סוג צפע פיאה (Azemiops)
		- מין Azemiops feae
		- מין Azemiops kharini - התגלה ב-2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפע פיאה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפע פיאה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282440505171

 |
**צפע שיחים מערבי** (שם מדעי: *Atheris chlorechis*) הוא מין של נחש מהסוג צפעוני ההרים שבמשפחת הצפעיים החי ביערות מערב אפריקה. לנחש אין תת-מינים.

אורכו הממוצע עד 50 ס"מ ומגיע לאורך מרבי של 70 ס"מ. הוא בעל גוף עם זנב ארוך, ראש קטן עם נחיריים רחבים וקשקשים "קרניים" מעל העיניים השחורות. נחש זה בעל צבע ירוק מובהק ומסתווה בקלות בין עצי היערות של מערב אפריקה. מעט מאוד פסים צהובים חוצים את הגב. תנועתו של הנחש היא "פיתולית", כשהוא זוחל ומתפתל כלפי מעלה. לצעירים צבעים כהים יותר שנעלמים בשלב מוקדם בהתפתחותם.

הנחש הוא מין תוקפני המסתווה בין עצי היער וניזון מדוחיים שונים, לטאות, נחשים אחרים ויונקים קטנים. הטרף מוכש ומומת במהירות על ידי שיני הארס. הארס לא מיועד להגנה והנחש ישתמש בו רק כמוצא אחרון. הוא מעדיף להסתמך על הסוואתו כדי לחמוק מטורפים.

הנחש חי, כמשתמע משמו, במערב אפריקה ב:גינאה ביסאו, גינאה, סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב, גאנה, טוגו, בנין ובמקומות מבודדים בגבון, קמרון, גינאה המשוונית וניגריה. תפוצתו בטבע מוגדרת: "ללא חשש".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפע שיחים מערבי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפע שיחים מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
הריכוז הקוונטי (נקרא גם לפעמים הצפיפות הקוונטית ומסומן ב nQ) הוא צפיפות החלקיקים במערכת (היחס בין כמות החלקיקים לנפח המערכת) שבה המרחק הבין חלקיקי הוא אורך הגל התרמי של דה ברולי. הריכוז הקוונטי מחושב לפי:

  

{\displaystyle n\_{Q}=[{\frac {M\tau }{2\pi \hbar ^{2}}}]^{\frac {3}{2}}}

  

כאשר - 
  

M מסת כל החלקיקים במערכת.
  

\hbar  קבוע פלאנק המצומצם.  

\tau הטמפרטורה היסודית של המערכת, מחושבת על ידי הכפלת הטמפרטורה ביחידות הסטנדרטיות בקבוע בולצמן ({\displaystyle \tau =k\_{B}T}).
  

על מערכות בהן ריכוז החלקיקים גדול או שווה לריכוז הקוונטי נגיד כי הן נמצאות בתחום הקוונטי ובהן נוכל לצפות בתופעות המתוארות על ידי מכניקת הקוונטים, על יתר המערכות נגיד כי הן נמצאת בגבול הקלאסי.  
 לדוגמה עבור מערכת המורכבת מגז פרוטונים בטמפרטורות החדר הריכוז הקוונטי הוא בסדר גודל של חלקיק אחד לאנגסטרם מקובה.
  

הריכוז הקוונטי תלוי בטמפרטורה. כיוצא מכך עבור טמפרטורות גבוהות רוב המערכות יהיו בגבול הקלאסי, למעט אלו שצפיפות החלקיקים בהן גבוהה מאוד (למשל ננס לבן).
  

עבור גז אידיאלי ניתן לכתוב את משוואת סקאר-טטרוד במונחים של הריכוז הקוונטי:  

{\displaystyle \sigma =N[{\frac {5}{2}}+\ln({\frac {n\_{Q}}{n}})]}  

  

כאשר -   

N מספר החלקיקים במערכת.  

n צפיפות החלקיקים.  

\sigma  האנטרופיה היסודית של המערכת, מחושבת על ידי חילוק האנטרופיה הקונבנציונלית בקבוע בולצמן ({\displaystyle \sigma ={\frac {S}{k\_{B}}}})  

בנוסף, גבול הקלאסי ניתן לחשב את פונקציית החלוקה של גז אידיאלי מונואטומי המורכב מ N חלקיקים בעלי ספין 0 בנפח V כ - {\displaystyle Z\_{N}={\frac {(n\_{Q}V)^{N}}{N!}}}

לקריאה נוספת
------------

הרחבה על אורך גל דה ברולי -

הערות שוליים
------------

1. ↑  פיזיקה תרמית מאת צארלס קיטל והרברט קרומר - קישור לספר
**הלגיון הרביעי פלביה פליקס** (בלטינית: **Legio IIII Flavia Felix**) היה לגיון רומאי.

היסטוריה
--------

בשנת 70 לספירה החליט הקיסר אספסיאנוס כי אינו יכול לבטוח בנאמנותו של הלגיון הרביעי מקדוניקה אשר במהלך שנת ארבעת הקיסרים תמך ביריבו ויטליוס, ולפיכך הוא הורה לפרק אותו. על בסיס יחידות הלגיון הורה אספסיאנוס להקים את הלגיון הרביעי פלביה פליקס. ללגיון החדש צורפו יחידות מגויסים חדשים מצפון איטליה ודרום גאליה. על הקמת הלגיון החדש פיקח גנאיוס יוליוס אגריקולה (חותנו של טקיטוס). הלגיון הועבר מגרמאניה סופריור לדלמטיה, ובסיסו היה בעיר ברנום. הלגיון האחד עשר קלאודיה מילא את מקומו בגרמאניה. לא ברור אם מלכתחילה נקרא הלגיון בשם "פלביה פליקס", או שמא בתחילה הוא נקרא רק "פלביה" (על שמו של אספסיאנוס ששם משפחתו היה פלביוס) ולאחר ניצחון כלשהו הוסף לו התואר "פליקס" (המאושר).

משימתו העיקרית של הלגיון הייתה להגן על גבולות האימפריה מפני השבטים הדאקים. בשנת 86 הקיסר דומיטיאנוס ארגן מחדש את הפרובינקיות באזור, והציב את הלגיון הרביעי פלביה פליקס במוזיה סופריור. בסיסו באותה תקופה היה בעיר סיגידונום, אם כי ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שיחידות משנה של הלגיון השתמשו גם במחנה של הלגיון השביעי קלאודיה בווימאנציום. בשנת 88 השתתף הלגיון בפלישת ענק בסדר גודל של תשעה לגיונות לשטחי השבטים הדאקים. הפלישה זכתה להצלחה, אולם בשנה שלאחר מכן נאלץ הקיסר להורות ללגיונות לחזור כדי לדכא מרד שפרץ בגרמאניה סופריור.

בשנים שלאחר מכן השתרר שקט יחסי בגזרה, וחיילי הלגיון הועסקו בעיקר בסלילת כבישים ובניית ערים. בשנת 103 השתתף הלגיון במסע המלחמה של טיראנוס לשטחי דאקיה. מסע המלחמה זכה להצלחה, ודאקיוס סיפח שטחים ענקיים באזור וקבע כעיר בירתם את סרמיזגטוסה. הלגיון הוצב בעיר זו לזמן קצר, אולם יורשו של טריאנוס, אדריאנוס, החליט לוותר על הכיבושים בדאקיה והחזיר את הלגיון הרביעי בחזרה לסיגידונום. יחידות משנה של הלגיון היו מפוזרות במוצבים נוספים בכל רחבי האזור. בתקופת שלטונו של הקיסר אנטונינוס פיוס הגזרה הייתה שקטה, ויחידות משנה של הלגיון נשלחו למאוריטניה כדי להילחם בשבטים המקומיים. 

כתובות של הלגיון שנמצאו בבודפשט מצביעות על כך שהלגיון הוצב בעיר זו לזמן מה. על פי ההשערות, כאשר בשנת 162 יצא הלגיון השני אדיוטריקס למסע מלחמה כנגד האימפריה הפרתית, הורה הקיסר לוקיוס ורוס ללגיון הרביעי פלביה פליקס להחליף אותו בגזרה זו. לאחר מכן הוחזר הלגיון לדאקיה והשתתף במסעות המלחמה של הקיסר מרקוס אורליוס באזור. בשנת 193 פרצה באימפריה מלחמת אזרחים בין שלושה מועמדים לכתר. הלגיון הרביעי פלביה פליקס, יחד עם שאר הלגיונות באזור הדנובה, תמך במועמדותו של ספטימיוס סוורוס. ייתכן כי הלגיון הועבר לאנטוליה כדי לסייע לסוורוס במלחמתו כנגד יריבו פסקיניוס ניגר, אולם הדבר אינו ודאי. לאחר שסוורוס הפך לקיסר, הוא יצא שוב למסע מלחמה כנגד האימפריה הפרתית, ולשם כך נאלץ שוב להעביר את הלגיון הרביעי פלביה פליקס לפאנוניה כדי למלא את מקומם של הלגיונת שיצאו למסע. גורל הלגיון לאחר מכן אינו ידוע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלגיון הרביעי פלביה פליקס** בוויקישיתוף
* הלגיון הרביעי פלביה פליקס, באתר livius.org (באנגלית)
* הלגיון הרביעי פלביה פליקס, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)
**צפלספיס** (שם מדעי: *Cephalaspis*; מילולית: "שריון ראש") הוא סוג של דג חסר לסתות מתקופת הדבון, שחי לפני 398–415 מיליון שנה.

מאפיינים
--------

הצפלספיס הגיע לאורך 45–60 ס"מ והיה חסר לסתות. היה לו ראש גדול בעל "קסדה" עם חורי עיניים בקדמתו ובקצהו היו חיישנים בהם היה נעזר על מנת לאתר יצורי קרקעית כמו תולעים ויצורים אורגניים נוספים שהיו חבויים בבוץ. יצור זה רחרח את הקרקעית בדומה לשפמנון או חדקן ולכד טרף קטן על ידי תנועה מצד לצד. לא היו לו שיניים או לסתות אך היה לו פתח פה דמוי שפתיים.

מאובניו של הדג נמצאו באירופה (כולל בסקוטלנד ואוקראינה), קנדה וארצות הברית, וממבנה הסלעים נראה שהדג חי בימים לצד שפכי נהרות ועלה אליהם בדומה לדגי סלמון כדי להטיל ביצים ואז לחזור לים.

טורפיו העיקריים של הצפלספיס היו עקרבי מים גדולים ודגים בעלי שריון וכן העקרב (האמיתי) הימי ברונטוסקורפיו. מבנה ראשו דמוי הקסדה הגן עליו מטורפים שהתקשו לבלוע אותו. ייתכן שהקסדה עזרה לו גם לתפקד במים מתוקים דלים בסידן.

בתרבות
------

הצפלספיס מופיע בסדרה ללכת עם מפלצות שם נראית להקה שנודדת למים מתוקים כדי להתרבות אך חלק מהדגים נהרגים על ידי עקרבי ברונטוסקורפיו.

גלריה
-----

* מאובןמאובן
* מאובן של צפלספיסמאובן של צפלספיס
* Cephalaspis lyellii.*Cephalaspis lyellii*.
* איוראיור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפלספיס** בוויקישיתוף
* צפלספיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
שחזור של גליפטודון
**גליפטודון** (שם מדעי: *Glyptodon* או **גליפטודונט**; מילולית: "שן מחורצת") הוא סוג של יונק פרהיסטורי אשר חי באמריקה הדרומית ואמריקה הצפונית בתקופת הפליסטוקן וככל הנראה גם בתחילת ההולוקן.

מאפיינים
--------

פירוש שמו של הגליפטודון מיוונית עתיקה הוא: "שן מחורצת" והוא מתייחס לשיניו העגולות. הגליפטודון דמה לארמדיל ענק והוא שייך לסדרת הארמדילאים ולמשפחת הארמדיליים, כשבעבר קבוצת הגליפטידוניים נחשבה למשפחה עצמאית.

אורכו של הגליפטודון עמד על שלושה מטרים. נהוג להניח כי הגליפטודון היה צמחוני והתקיים על ליקוט עשב וצמחייה אחרת אשר גדלה בסמוך לנהרות וגופי מים. הגליפטודון, יונק גדול וכבד, היה מסוגל לנוע במהירות מרבית של שלושה ורבע קילומטרים לשעה.

הגליפטודונים כוסו בשריון גרמי שהורכב מלמעלה מ־1,000 לוחות עצם בעובי 2.5 סנטימטרים. האוֹסטֶאוֹדֶרמִים, לוחות מגן אלו, שנו ממין למין של הגליפטודון בדוגמתם וסוגם. לוחות המגן ספקו לגליפטודון הגנה דומה לזאת של הצב, אולם נבצר ממנו להכניס את ראשו לתוך השריון, ולכן הוא פיתח כיפה עצמתית על חלקה העליון של גולגולתו. זנב הגליפטודון היה ענוד טבעות שריון וכמה דורבנות בקצהו.

שרירים שמטרתם לא ידועה הקטינו את חלל האף. אחדים שיערו כי השרירים נועדו לחדק כזה של הטפיר או הפיל. אף על פי כן, ברוב בעלי החדק מצויות עצמות אף המתארכות מהגולגולת, מאפיין שאיננו מתקיים בקרב הגליפטודונים. הלסת התחתונה של הגליפטודון הייתה עמוקה ותמכה בשרירי הלעיסה הגדולים. תמיכה זאת סייעה בלעיסת הצמחייה המחוספסת והסיבית המצויה לגדות נהרות ואגמים.

טורפי הגליפטודון יכלו לכלול את הטיגריס השנחרבי ושנחרבים אחרים ואולי את עופות האימה, אולם טורפים אלו יאלצו להיאבק כדי להפוך את הגליפטודון (השוקל בין טונה לשתי טונות) על גבו, כדי להגיע לאזוריו הבלתי מוגנים.

מקור הגליפטודונים באמריקה הדרומית והם היגרו לדרום־מערב אמריקה הצפונית, במהלך אירוע ההגירה המכונה ההחלפה האמריקנית הגדולה, ואירע לאחר חיבור צפון ודרום אמריקה בפנמה, לפני כ־3 מיליון שנים. הגליפטודוניים נכחדו לפני כ־10,000 שנים.

המאובנים של הגליפטודון התגלו בין היתר בגואטמלה, ארגנטינה וברזיל ותוארו על ידי החוקר ריצ'רד אוון ב-1839.

בתרבות
------

יונק זה הופיע בסדרות העולם החדש הפראי, פלאווורלד וענקי עידן הקרח ובמשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גליפטודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |

* גליפטודון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* באתר BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאמר על הגליפטודון
**הלגיון הראשון מקריאנה ליבראטריקס** (בלטינית: **Legio I Macriana liberatrix**) היה לגיון רומאי קצר ימים אשר השתתף במלחמת האזרחים הידועה כשנת ארבעת הקיסרים.

היסטוריה
--------

בשנת 68 התגבר חוסר שביעות הרצון שחשו המוני העם והסנאט הרומי משלטונו העריץ של הקיסר נירון, ומספר מושלים, ביניהם גאיוס יוליוס וינדקס מושל גאליה, וגלבה מושל היספניה טארקוננסיס התמרדו כנגד שלטונו. לוקיוס קלאודיוס מאקר, מושל אפריקה ומפקד הלגיון השלישי אוגוסטה החליט להצטרף למרד של גלבה, ולשם כך הקים את הלגיון הראשון מקריאנה ליבראטריקס. משמעות השם היא "המשחרר של מאקר". 

זמן קצר לאחר פרוץ המרד עלה גלבה על רומא עם לגיונותיו ונירון התאבד. היה זה לכאורה ניצחון עבור מאקר, אולם גלבה לא בטח באלו שהעלו אותו לשלטון, והורה לרצוח את מאקר בחשאי ולפרק את הלגיון הראשון מקריאנה ליבראטריקס. חיילי הלגיון שולבו בלגיונות אחרים. יש הסבורים שהקיסר ויטליוס ניסה להקים את הלגיון פעם נוספת כשעלה לשלטון ולהשתמש בו למטרותיו, אולם אספסיאנוס פירק אותו מחדש.

קישורים חיצוניים
----------------

* הלגיון הראשון מקריאנה ליבראטריקס, באתר livius.org (באנגלית)
* הלגיון הראשון מקריאנה ליבראטריקס, באתר Romanarmy.com (באנגלית)
* הלגיון הראשון מקריאנה ליבראטריקס, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 30144814248073605866
* WorldCat (עם VIAF): 30144814248073605866

 |
**הלגיון הרביעי מקדוניקה** (בלטינית: **Legio IIII Macedonica**) היה לגיון רומאי.

היסטוריה
--------

הלגיון הוקם ככל הנראה בשנת 48 לפנה"ס בידי יוליוס קיסר, במהלך מלחמתו כנגד פומפיוס מגנוס. הלגיון השתתף בקרב דיראכיום (באותה שנה) ולאחר מכן נשלח למוקדון וקיבל את הכינוי "מקדוניקה". קיסר תכנן להשתמש בלגיון בפלישתו המתוכננת אל האימפריה הפרתית, אולם עם רציחתו באידו של מארס בשנת 44 לפנה"ס, נגנזו תוכניות הפלישה. עם מותו של קיסר פרצה ברומא מלחמת אזרחים חדשה בין סיעתו של מרקוס אנטוניוס אשר חפצה לשמר את מורשתו של קיסר, לבין סיעת רוצחיו של קיסר שהונהגה בידי גאיוס קסיוס לונגינוס ומרקוס יוניוס ברוטוס. אנטוניוס זימן את הלגיון הרביעי לאיטליה כדי להילחם בקסיוס וברוטוס, אולם אז הצטרף למלחמה גורם חדש ומפתיע: אחיינו של קיסר אוקטביאנוס אשר הכריז על עצמו כיורש הליגיטימי של דודו. כמה לגיונות, ובתוכם הלגיון הרביעי, הצטרפו אל אוקטביאנוס והנחילו לאנטוניוס תבוסה ניצחת בקרב מוטינה.

בשנת 42 לפנה"ס החליט אוקטביאנוס לכרות ברית עם אנטוניוס במטרה להביס את אויביהם המשותפים, היינו רוצחיו של קיסר. הלגיונות הנאמנים להם, ובתוכם הלגיון הרביעי, הפליגו בחזרה למוקדון ושם הביסו את צבאם של רוצחי קיסר בקרב פיליפי. לאחר הקרב חזר הלגיון עם אוקטביאנוס לאיטליה, שם סייע בדיכוי המרד של לוקיוס אנטוניוס. בשנת 31 לפנה"ס הפר אוקטביאנוס את בריתו עם מרקוס אנטוניוס ותקף את נחלותיו במצרים. הלגיון הרביעי השתתף בפלישה זו, ובין היתר נכח בקרב אקטיום. לאחר ניצחונו במלחמה, הציב אוקטביאנוס (שכעת קיבל את התואר אוגוסטוס) את הלגיון הרביעי בהיספניה טארקוננסיס והשתמש בו כדי לדכא מרידות של שבטים מקומיות. החל משנת 13 לפנה"ס הגזרה הייתה שקטה, ובמשך קרוב לחמישים הבאות הועסקו חיילי הלגיון בעיקר בעבודות תחזוקה שונות.

לאחר מכן הועבר הלגיון לגרמאניה סופריור והוצב באזור שהוא כיום מיינץ. על פי השערה אחת הקיסר קליגולה היה זה שהעביר את הלגיון מהיספניה לגרמאניה מכיוון שנזקק לתגבורת במלחמתו כנגד שבט הקאטים. השערה אחרת גורסת שהלגיון הועבר רק בשנת 41 בידי הקיסר קלאודיוס. הסיבה להעברה הייתה ככל הנראה מכיוון שקלאודיוס נאלץ להוציא הלגיון הארבעה עשר גמינה למלחמתו בבריטניה וחיפש לגיון חדש שימלא את מקומו. על כל פנים, בגרמאניה נאלצו חיילי הלגיון לחלוק את המחנה שלהם עם חיילי הלגיון העשרים ושניים פרימגיניה. חיילי הלגיון הרביעי קיבלו את הצד הימני המכובד יותר של המחנה, בעוד החיילים הוותיקים של הלגיון העשרים ושניים נאלצו לעבור לחלק השמאלי.

בשנת 68 התאבד הקיסר נירון, ובכך נפתחה מלחמת האזרחים אשר נודעה בתור "שנת ארבעת הקיסרים". הלגיון הרביעי והלגיון העשרים ושניים הכריזו על תמיכה בטוען לכתר ויטליוס והצטרפו אליו בצעדתו מגרמאניה לאיטליה. הם הביסו את אנשיו של הטוען לכתר אותו בקרב קרמונה, והשתלטו על רומא. חלק מהחיילים תוגמלו על נאמנותם בכך שהועברו למשמר הפרטוריאני. אולם באותה שנה צעד אספסיאנוס עם לגיונותיו מארץ ישראל והביס את צבאותיו של ויטליוס. הלגיון הרביעי הוחזר בחזרה למיינץ ובמשך כמה שנים המשיך להגן על גבולות האימפריה מפני השבטים. בשלב מסוים החליט אספסיאנוס כי הלגיון איננו אמין, ולפיכך פרק אותו והקים משרידיו את הלגיון הרביעי פלביה פליקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלגיון הרביעי מקדוניקה** בוויקישיתוף
* הלגיון הרביעי מקדוניקה, באתר livius.org (באנגלית)
* הלגיון הרביעי מקדוניקה, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)
**קונסטנטינוס מקרידאס** (ביוונית: **Κωνσταντίνος Μακρίδης**; נולד ב-13 בינואר 1982) הוא כדורגלן עבר קפריסאי ששיחק בעמדת הקשר תוקף.

קריירת מועדונים
---------------

מקרידאס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אפולון לימסול ובגיל 19 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2002 הושאל לאתניקוס אסיה על מנת לצבור דקות משחק. עונה לאחר מכן חזר לאפולון והשתלב במועדון עד מהרה וסיים את עונת 2002/2003 עם 25 הופעות. עונה לאחר מכן הגיע מאמן חדש, ומקרידאס לא זכה לדקות משחק רבות.

בינואר 2004 מקרידאס חתם באפואל ניקוסיה. עד מהרה השתלב במועדון וזכה באליפות כבר בעונתו הראשונה במועדון. ב-25 באוגוסט 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו באירופה במסגרת מוקדמות גביע אופ"א נגד מכבי תל אביב בתיקו 2-2 לאחר הארכה.

בקיץ 2008 החליט לעבור למטאלורג דונצק האוקראינית. כבר בעונתו הראשונה השתלב ועזר למועדון לסיים במקום ה-4 בליגה שמוביל למוקדמות הליגה האירופית.

כעבור עונה אחת הוא החליט לחזור לקפריסין, ובאוגוסט 2009 חתם ל-4 שנים באומוניה ניקוסיה. בעונת 2009/2010 זכה עם המועדון באליפות ראשונה לאחר 7 שנים. בעונת 2011/2012 הפך לקפטן הקבוצה.

ב-23 ביוני 2012 חזר למטאלורג דונצק. ב-18 ביוני 2015 חזר לאפואל ניקוסיה, אך כעבור חצי עונה בלבד שוחרר מהמועדון. זמן קצר לאחר מכן חתם באפולון לימסול.

בקיץ 2018 הודיע על פרישה מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

מקרידאס שחקן פעיל בנבחרת קפריסין משנת 2004.

תארים
-----

אפואל ניקוסיה
* אליפות קפריסין: 2003/2004, 2006/2007
* הגביע הקפריסאי: 2005/2006, 2007/2008
* הסופר קאפ הקפריסאי: 2004

אומוניה ניקוסיה
* אליפות קפריסין: 2009/2010
* הגביע הקפריסאי: 2010/2011, 2011/2012
* הסופר קאפ הקפריסאי: 2010

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**מרתון קאזבגי** היה תחרות ריצת מרתון שנערכה בגאורגיה (נפת קאזבגי) ועוברת בהרי הקווקז בצפון המדינה. תחרות המרתון הייתה יוזמה של גולן לובנוב מישראל והתקיימה פעם בשנה, בחודש ספטמבר בשנים 2010-2016.
המסלול מתחיל ומסתיים בעיר קאזבגי היושבת למרגלות הר קזבק על הדרך הצבאית ההיסטורית. 

תחרות הריצה כוללת 3 מקצים: מרתון, חצי מרתון ומרוץ 8 ק"מ. 

התחרות אורגנה על ידי חברות מסחריות, משרד התיירות ואיגוד האתלטיקה הגאורגים. ויועד לרצים מכל העולם. איגוד האתלטיקה של גאורגיה חילק פרסים כספיים לרצי האיגוד.

זהו מרתון ההרים הראשון שהתקיים בגאורגיה בפרט ובהרי הקווקז בכלל.

מסלול
-----

הזינוק לתחרות הוא בעיר סטפנצמינדה. המסלול כולל ריצה חצי קילומטר צפונה ופונה דרומה על הגשר העובר מעל נהר טרגי. המשך ריצה דרומה לאורך הרכס עד לכפר סיאוני. בכנסיית הכפר פונים צפונה אל עמק סנו ואל הכפר סנו. רצים בחזרה אל סטפנצמינדה וממשיכים אל 8 הק"מ האחרונים - טיפוס אל כנסיית השילוש הקדוש-גרגטי. נקודת הסיום היא נקודת ההתחלה – קזבגי. רוב רובו של המסלול עובר בדרכי עפר ורק חלקו הקטן עובר על גבי כביש.

היסטוריה
--------

המרתון הוא יוזמה של גולן לובנוב מישראל והפרויקט הושק בחודש פברואר 2010. 
ב-4 בספטמבר 2010 התקיימה תחרות המרתון הראשונה ובה השתתפו כ-150 רצים מכל העולם. 
ב-10 בספטמבר 2011 התקיימה תחרות המרתון השנייה ובה השתתפו כ-300 רצים. במרתון קזבגי השני השתתפו שגרירי אנגליה ושווייץ בגאורגיה. 

המרתון התקיים מדי שנה עד המרתון השביעי והאחרון בשנת 2016, במסגרתו השתתפו 456 משתתפים.

מאז לא התקיים מרתון נוסף עקב קושי במימון המרתון.

תמונות
------

* האזור שבו נערך המרתוןהאזור שבו נערך המרתון
* נקודת הזינוק של המירוץנקודת הזינוק של המירוץ
* המירוץהמירוץ
* המירוץהמירוץ
* המירוץהמירוץ
* זוכיםזוכים
* הר קזבקהר קזבק
* כנסיית השילוש הקדוש גרגטיכנסיית השילוש הקדוש גרגטי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרתון קזבגי