recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שמואל זנוויל (גם: זוויל) שפיצר** (ג' באלול ה'תרכ"ג אוגוסט 1863 – י"ח אדר ב' תשי"א 26 במרץ 1951) היה מעסקני היישוב הישן בירושלים, מייסד שכונת בתי נייטין, וממייסדי שכונת שערי חסד בירושלים.

תולדותיו
--------

נולד בפרשבורג לרב חייא דוד הלוי שפיצר, מתלמידי הכתב סופר, ולצערטל. בשנת תרל"ג (1873) עלה לארץ ישראל עם הוריו והם התיישבו בירושלים. בתקופת מגוריו בירושלים חיבר אביו את ספר ה"נברשת" לבירור זמני הנץ החמה וזמני היום, שקיבל את הסכמת מהרי"ל דיסקין.

נשא לאשה את מירל בת הרב דוד יוליס חתן הרב אברהם שאג (נפטרה בתרפ"ה, 1924). בשנת תרס"ב (1902) ייסד את שכונת בתי נייטין בסמוך למאה שערים. הכתובת על שער הכניסה לשכונה קיימת עד היום, ובה נכתב: "שכונת בתי נייטין שבנה הרה"ג שמואל זנוול שפיצר ז"ל". לוח הנצחה לזכרו תלוי בעזרת הנשים בבית הכנסת הגדול הגר"א.

שפיצר היה מגיד השיעור של "מרכז לבעלי מלאכה", שנוסד בירושלים על ידי שמואל לוי עבור בעלי מלאכה שקבעו עתים לתורה.

בשנת תרס"ח (1908) ייסד, יחד עם נפתלי צבי פרוש-גליקמן, את שכונת שערי חסד. כדי להבטיח את רכישת השטח הוא נרשם בטאבו על שם ארבעה חברים נתיני חוץ. אחד מהארבעה היה שפיצר, שהיה נתין אוסטריה. השלושה האחרים היו הרב יוסף חיים זוננפלד, אף הוא נתין אוסטריה, ויואל משה סלומון ונחום ברגמן שהיו נתיני גרמניה.

שפיצר שימש כממונה על בתי שכונת בתי נייטין להשכרתם למגורים. לו עצמו לא הייתה דירה משלו והוא התגורר בחדר קטן במשרדי החברה קדישא שאותה ניהל. היה אחראי על קופת הגמ"ח של החברה קדישא. הקפיד שלא לדרוש מן הלווה ערבים על הלוואתו, כדי לא תתגלה ברבים עובדת היותו נזקק. על אף שבמשך חייו עברו תחת ידו סכומי כסף גדולים, כשנפטר נמצא בעזבונו סכום של שבעים וחמש אגורות בלבד.

נפטר ביום שני י"ח אדר ב' תשי"א ונטמן בבית העלמין שערי צדק, ולאחר מלחמת ששת הימים הועבר להר הזיתים לצד קבר אמו. לאחר מותו נקרא על שמו רחובה הראשי של שכונת בתי נייטין.

משפחתו
------

* בתו לאה אשת ר' יעקב מאיר זוננפלד, בן הרב יוסף חיים. בנם, אברהם דב זוננפלד, נישא לבתו של עמיתו וידידו הקרוב נפתלי צבי פרוש-גליקמן.
* בתו חיה גיטל אשת ר' אברהם יונגרייז, בנו של מזכיר העדה החרדית הרב ברוך ראובן שלמה יונגרייז, ואחיו של ראב"ד העדה החרדית הרב דוד יונגרייז.
* בתו שושנה אשת ר' שלמה כהן.
* בתו הינדה אשת ר' דוד יולס.
* בתו אסתר יענטל אשת ר' מרדכי צובנר.
* בנו יוסף חיים צבי בעלה של חנה מרים שפיצר, מייסדת ומנהלת בית הספר לבנות שפיצר בירושלים.
* בנו הצעיר מרדכי שפיצר התגורר בשכונת שערי חסד והיה קבלן בנין, היה חבר בהגנה ועזר בסלילת דרך בורמה שעקפה את המצור על ירושלים.
* אחיו ר' שמעון שפיצר.
* דודו (אחי אביו) ר' שלמה שפיצר.
* זקניו ר' יוסף הלוי ומלכה שפיצר, ושמואל זוויל ויענטל שווארץ.
* נכדתו שושנה שפיצר, בת בנו מרדכי, נשואה לפרופסור דוד געתון.
* נכדתו שושנה רזיאל, בת בנו יוסף חיים צבי. אלמנתו ומשמרת זכרו של דוד רזיאל, לוחמת האצ"ל ואשת חינוך. יקירת ירושלים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  רשומות יהודיות (אורתודוקסית) של לידה נישואים ומוות בברטיסלבה, ברטיסלבה, סלובקיה. מיקרופילם (של ספריית ה-LDS) מספר 2442169, פריט מספר 6 (קישור).(הקישור אינו פעיל, 5.03.2018)
2. 1 2  ההלויה תצא, מודעת אבל על מותו, באתר הספרייה הלאומית
3. 1 2 3 4 5 6  שפיצר, חיא דוד בן יוסף, הלוי, **נברשת לנץ החמה בציון [ג"ח]**, הקדמה עמ' 15, באתר היברובוקס
4. ↑  ברוך דיין האמת, באתר הספרייה הלאומית, ‏י"ח אדר ב' ה'תשי"א
**רולנדו ויאסון** (בספרדית: **Rolando Villazón**; נולד ב-22 בפברואר 1972), הוא זמר אופרה מקסיקני, שחי ופועל כיום בצרפת.

ביוגרפיה
--------

רולנדו ויאסון נולד במקסיקו סיטי. בגיל 11 החל ללמוד באקדמיה לאמנויות הבמה מוזיקה, משחק, מחול עכשווי ובלט. בשנת 1990 פגש את הבריטון ארטורו ניאטו אשר הכיר לו את עולם האופרה, ואשר החל ללמד אותו פיתוח קול. כעבור שנתיים נכנס לאקדמיה הלאומית למוזיקה, שם שר בתפקידים שונים. לאחר זכייה בשתי תחרויות ארציות במקסיקו ובגואנחואטו, נעשה ויאסון תלמידו של הבריטון גבריאל מיחארס.

בשנת 1998 התקבל כחבר בתוכנית אמנים צעירים באופרה של פיטסבורג, שם הופיע בהפקות אופרה שונות, ביניהן האופרה לוצ'יה די למארמור של גאטנו דוניצטי. מאוחר יותר נכנס לתוכנית באופרה של סן פרנסיסקו, שם קיבל תפקיד ראשי – כאלפרדו באופרה לה טרוויאטה מאת ג'וזפה ורדי, וכן השתתף בכיתות אמן עם הזמרת המפורסמת ג'ואן סאת'רלנד. ויאסון זכה במקום השני, בפרס צרצואלה ובפרס המאזינים, בתחרות operalia של הזמר פלאסידו דומינגו  בשנת 1999.

מספר הופעות באירופה בשנת 2000, הביאו את הזמר לתודעה הבינלאומית. הוא הופיע לראשונה בג'נובה בתפקיד האביר באופרה מנון של מאסנה. לאחר מכן כרודולפו בלה בוהם של פוצ'יני באופרה של ליון וברומא, כאלפרדו בלה טרוויאטה בטריאסטה, וכן נקרא להחליף זמר חולה באותו תפקיד בפריז.

מאז מופיע ויאסון בכל רחבי העולם, משתתף בעשרות הפקות והקלטות, ואף הוציא מספר תקליטי סולו.

בשנת 2006 ויאסון שר בתפקיד אלפרדו בהפקה חדשנית ללה טרוויאטה בפסטיבל זלצבורג, יחד עם הזמרת הכוכבת אנה נטרבקו. באותה שנה הופיע בקונצרט גדול בברלין עם פלאסידו דומינגו ואנה נטרבקו. ב-2007 הוציא יחד עם נטרבקו אלבום דואטים.

ויאסון הופיע לראשונה בישראל בהתנדבות בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים בשנת 2008, ברסיטל מחזור השירים של המלחין רוברט שומאן ושירים לפי פטרארקה של פרנץ ליסט, מלווה בפסנתר בידי המנצח והפסנתרן דניאל בארנבוים.

בשנת 2022 שיחק בסרט המוזיקלי הגרמני-צרפתי "חליל הקסם" המבוסס על האופרה באותו שם מאת וולפגנג אמדאוס מוצרט; שם גילם את דמותו של אנריקו מילאנסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רולנדו ויאסון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של רולנדו ויאסון

* רולנדו ויאסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* רולנדו ויאסון, באתר AllMovie (באנגלית)

* רולנדו ויאסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* רולנדו ויאסון, באתר ספוטיפיי

* רולנדו ויאסון, באתר AllMusic (באנגלית)

* רולנדו ויאסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* רולנדו ויאסון, באתר Discogs (באנגלית)

* רולנדו ויאסון, באתר Songkick (באנגלית)

* רולנדו ויאסון, באתר בילבורד (באנגלית)
* וידאו של האריה "Libiamo ne' lieti calici" מתוך לה טרוויאטה בפסטיבל זלצבורג
* וידאו של "Dein ist mein ganzes Herz" (פרנץ להאר) מתוך הקונצרט של דומינגו, נטרבקו וויאסון בברלין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454055305171
* BNE: XX4715989
* BnF: cb14604261g (data)
* GND: 132830973
* ISNI: 0000 0001 2119 8771
* LCCN: no2003105191
* MusicBrainz: 74e9b4e0-cee6-4959-a535-ec5d07d14c36
* NKC: js20050905025
* NTA: 337038708
* RERO: 02-A010978505
* SUDOC: 084291419
* VIAF: 8558138
* WorldCat: lccn-no2003105191

 |
"השעון האוניברסלי" במוזיאון השעון ב-Zacatlán, מקסיקו
**הורולוגיה** (באנגלית: **Horology** הקשורה למונח בלטינית *horologium* שבא מיוונית ὡρολόγιον, "כלי מדידה שמראה את השעה") הוא מדע העוסק במדידת הזמן. 

שעוני קיר, שעוני יד, שעונים מכניים, שעוני שמש, שעוני חול, שעוני מים, קוצבי זמן (טיימרים), שעוני נוכחות, כרונומטר ימי ושעונים אטומיים הם כולם דוגמאות לכלי מדידה המשמשים לקביעת הזמן. בשימוש הנוכחי, הורולוגיה מתייחסת בעיקר למדע של מכשירים מכניים לשמירת הזמן, בעוד כרונומטריה היא מונח רחב יותר הכולל מכשירים אלקטרוניים, אשר החליפו במידה רבה את השעונים המכניים בזכות דיוקם הטוב יותר בשמירה על הזמן.

מגדל השעון של מורטן
אנשים המתעניינים בהורולוגיה נקראים הורולוגים. מונח זה משמש הן אנשים העוסקים באופן מקצועי עם מנגנון הזמן (שענים) והן חובבי וחוקרי הורולוגיה. להורולוגיה ולהורולוגים יש ארגונים רבים, הן אגודות מקצועיות והן אגודות מדעיות. ארגון ההורולוגיה הגדול ביותר בעולם הוא ה-NAWCC, האיגוד הלאומי של אספני שעונים, שבסיסו בארצות הברית, אך יש לו גם סניפים ושלוחות מקומיות ברחבי העולם.

ראו גם
------

* ההיסטוריה של השעונים
* שעון קיטור
* זמן מערכת

לקריאה נוספת
------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הורולוגיה** בוויקישיתוף

* Beckett, Edmund, *A Rudimentary Treatise on Clocks, Watches and Bells*, 1903, from Project Gutenberg
* Berner, G.A. *Illustrated Professional Dictionary of Horology*, Federation of the Swiss Watch Industry FH 1961 - 2012
* Daniels, George, *Watchmaking*, London: Philip Wilson Publishers, 1981 (reprinted June 15, 2011)
* Grafton, Edward, *Horology, a popular sketch of clock and watch making*, London: Aylett and Jones, 1849
* Perman, Stacy, *A Grand Complication: The Race to Build the World's Most Legendary Watch*, Atria Books (Simon & Schuster), February 2013. ISBN 9781439190081

קישורים חיצוניים
----------------

* שענות, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "horology". Online Etymology Dictionary.
2. ↑  ὡρολόγιον, ὥρα. Liddell, Henry George; Scott, Robert; A Greek–English Lexicon at the Perseus Project.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565303805171
* GND: 4129074-4
* HDS: 013976
* LCCN: sh85062073
* NKC: ph135453

 |
**מטייה נסטאסיץ'** (בסרבית: **Матија Настасић**; נולד ב-28 במרץ 1993) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הבלם במיורקה מהלה ליגה.

קריירת מועדונים
---------------

נסטאסיץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של עיר הולדתו ולייבו ובגיל 15 הצטרף לקבוצת הנוער של פרטיזן בלגרד. בקיץ 2010 הושאל לטלאופטיק מהליגה הסרבית השנייה על מנת לצבור דקות משחק.

בקיץ 2011 חתם בפיורנטינה מהסרייה א' תמורת 4 מיליון אירו. תחילה התאמן עם קבוצת הנוער, אך עקב פציעות בקבוצה הבוגרת, הוא הצטרף אליה. ב-11 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד בולוניה.

בקיץ 2012 חתם במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג תמורת 24.4 מיליון אירו וכרטיס השחקן של סטפן סאביץ' שעשה את הדרך ההפוכה. ב-18 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק במסגרת ליגת האלופות נגד ריאל מדריד. ב-29 בספטמבר נסטאסיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האנגלית בניצחון 1–2 נגד פולהאם. בנובמבר 2012 זכה בתואר שחקן החודש. במאי 2013 נבחר לכדורגלן הצעיר של העונה. למרות זאת, בעונת 2013/2014 חלה ירידה במעמדו ושיחק רק 13 משחקי ליגה.

ב-13 בינואר 2015 הושאל לשאלקה 04 מהבונדסליגה. שבועיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד הנובר 96. ב-11 במרץ 2015 שאלקה רכשה את כרטיס השחקן שלו תמורת 12 מיליון אירו ונסטאסיץ' חתם בקבוצה ל-4 עונות.

ב-1 בספטמבר 2022 חתם במיורקה מליגת העל הספרדית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-29 בפברואר 2012 נסטאסיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה.

תארים
-----

מנצ'סטר סיטי
* אליפות הפרמייר ליג: 2013/2014
* גביע הפוטבול ליג: 2013/2014

אישיים
* שחקן העונה במנצ'סטר סיטי: 2012/2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטייה נסטאסיץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**נמניה מאטיץ'** (בסרבית: **Nemanja Matić**; נולד ב-1 באוגוסט 1988) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אולימפיק ליון.

קריירה
------

בשנת 2004, כשהוא בן 16 בלבד, החל מאטיץ' להופיע במדי קבוצת פ.ק. קולברה הסרבית. הוא הרשים ביכולתו שם במשך שלוש עונות, לפני שנרכש על ידי קושיצה מליגת העל הסלובקית. הוא הפך לשחקן בולט בקבוצה ועזר לה לזכות בגביע הסלובקי בעונת 2008/2009.

יכולותיו הביאו להתעניינות מצדם של מספר מועדונים אנגלים, ובאוגוסט 2009 חתם על חוזה לארבע שנים בקבוצת צ'לסי, תמורת מיליון וחצי אירו. במהלך העונה סבל מפציעות ושותף רק בשני משחקי ליגה ואחד בגביע, בזמן שצ'לסי זכתה בתואר האליפות.

מאטיץ' עבר בהשאלה לוויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית למשך עונת 2010/2011, שם שיחק 27 פעמים וכבש שני שערים. בסיום העונה הצטרף לקבוצת בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגזית, כחלק מעסקת העברתו של דוד לואיז לצ'לסי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בנפיקה במשחק הליגה האירופית מול טרבזונספור, ובסך הכול ערך 65 הופעות במדי הקבוצה, בהן כבש שישה שערים.

ב-15 בינואר 2014 חזר לצ'לסי, ששילמה עבורו 21 מיליון ליש"ט, וחתם על חוזה לחמש וחצי שנים במועדון.

ב-31 ביולי 2017 חתם במנצ'סטר יונייטד לשלוש שנים, ששילמה עליו 40 מיליון ליש"ט.

ב-14 ביוני 2022 חתם ברומא מהסרייה א'.

ב-14 באוגוסט 2023 חתם לשנתיים בסטאד רן.

ב-27 בינואר 2024 חתם באולימפיק ליון לשנתיים וחצי.

### קריירה בינלאומית

עד להצלחתו בליגה הסלובקית היה מאטיץ' שחקן כמעט אלמוני בסרביה. מאמן סרבי שראה אותו בפעולה בקושיצה המליץ עליו לראשי הנבחרת והוא זכה לזימון לנבחרת הצעירה.

מאטיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת ב-14 בדצמבר 2008, במשחק ידידות מול נבחרת פולין.

תארים
-----

מ.פ.ק. קושיצה
* גביע סלובקיה - 2008/2009

צ'לסי
* גביע ה-FA: ‏2009/2010
* גביע הליגה האנגלית: 2014/2015
* אליפות אנגליה: 2014/2015, 2016/2017

בנפיקה ליסבון
* אליפות פורטוגל: 2013/2014
* הגביע הפורטוגלי: 2013/2014
* גביע הליגה הפורטוגזית: 2011/2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמניה מאטיץ'** בוויקישיתוף
* נמניה מאטיץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* נמניה מאטיץ', ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת סרביה – מונדיאל 2018** |
| --- |
| 1 סטויקוביץ' • 
2 רוקאבינה • 
3 טושיץ' • 
4 מיליבוייביץ' • 
5 ספאיץ' • 
6 איוואנוביץ' • 
7 ז'יבקוביץ' • 
8 פריוביץ' • 
9 מיטרוביץ' • 
10 טאדיץ' • 
11 קולארוב • 
12 ראיקוביץ' •
13 וליקוביץ' • 
14 רודיץ' •
15 מילנקוביץ' •
16 גרוייץ' •
17 קוסטיץ' •
18 רדוניץ' •
19 יוביץ' •
20 מילינקוביץ'-סאביץ' •
21 מאטיץ' •
22 לייאיץ' •
23 דמיטרוביץ' •
מאמן: קרסטאיץ' | סרביהסרביה |
**בַּנִי סוּהֵילָה** (בערבית: **بني سهيلا**, תעתיק מדויק: **בני סהילא**) היא עיר בדרום רצועת עזה השייכת לנפת ח'אן יונס והיא שוכנת כ-2 ק"מ מזרחית לח'אן יונס וגובלת בה ברצף טריטוריאלי בנוי. ממזרח לה שוכנת עבסאן א-סע'ירה ומדרום-מזרח לה עבסאן אל-כבירה. כל אלה שייכות למטרופולין של ח'אן יונס.

לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית העיר מונה כ-41,439 תושבים נכון ל-2017. 

המקום קרוי אולי על שם כוכב קאנופוס הנקרא בערבית "סהיל".

היסטוריה
--------

קבוצת עולי רגל נוצרים (1839) הזכירה את המקום **בַּנִי סֻהֵיל**. 

משלחת של יהודי ירושלים, שבראשה עמד יואל משה סלומון, ביקרה בבני סוהילה ב-1910 במסעה לחבל עזה כדי לרכוש קרקע להתיישבות וציינה ששמו **בְּנֵי סֶלַע**.

במפקד האוכלוסין בארץ ישראל בשנת 1922, נמנו בבני סוהילה 1043 תושבים, כולם מוסלמים.

במפקד האוכלוסין בארץ ישראל בשנת 1931 נמנו 2063 תושבים, עדיין כולם מוסלמים, ב-406 בתים. בשנות ה-30 הגיעו עשרות מבני הכפר לאיזור יפו למצוא עבודה, והתגוררו במחנה אוהלים ליד יפו.

לאחר מלחמת העצמאות עברו לגור בכפר פליטים רבים.

בעקבות מלחמת סיני הייתה בני סוהילה נתונה תחת שליטת צה"ל, אשר מינה בה מועצה והעמיד בראשה את חמדאן אבו עמר. ב-1957 נמנו בעיירה 3,600 תושבים קבועים ו-2,500 פליטים.

ביולי 1972 ביקר משה דיין בכפר והוא נתבקש להרחיב את שטח השיפוט של הכפר, לאור צפיפות האוכלוסייה בכפר. באותה עת רבים מתושבי הכפר עבדו בישראל.

לאחר חטיפת האוטובוס מאשקלון באפריל 1984, הרס צה"ל ארבעה בתים של בכפר, של משפחות החוטפים.

לפי מפקד התושבים של שנת 2006 חיו בעיר 32,800 תושבים, כולם מוסלמים. 

ב-7 באוקטובר 2023 השתתפו פעילי חמאס ותושבים במתקפה על אזור עוטף עזה. כתוצאה מכך פשט צה"ל על בני סוהילה במהלך מלחמת חרבות ברזל, כבש את העיירה, והשמיד בה את תשתיות האויב ובתי פעילי הטרור.

קישורים חיצוניים
----------------

עמנואל הראובני, ‏**לקסיקון ארץ ישראל**, עמ' 148‏, באתר "כותר"

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמנואל הראובני, **לקסיקון ארץ ישראל**, משרד החינוך ומטח, 2010
2. ↑  J.b barron, Palestine Report and General Abstract of the Census of 1922, 1922, page 9
3. ↑  Edward Miles, Census of Palestine 1931. Population of villages, towns and administrative areas, 1931, page 2
4. ↑  סילוק מחנה צריפים, דבר, 25 בדצמבר 1936
5. ↑  מועצה כפרית בבני סוהילה, דבר, 5 בפברואר 1957
6. ↑  הכפריים בדרום הרצועה ביקשו מדיין מימון לפיתוח, דבר, 4 ביולי 1972
7. ↑  רונית ורדי, ארבעה בתים הרוסים, חדשות, 15 באפריל 1984  
יצחק רביחיא, הרצחת וגם הרסת, כל העיר, 8 ביוני 1984
**פארק ירוחם** הוא יער אורנים, שניטע על ידי הקק"ל, מסביב לערוצו העילי של נחל רביבים, בסמוך לעיירת הפיתוח ירוחם שבנגב. יער האורנים משתרע על פני כ-500 דונם, משולבים בו גם עצי פרי המושקים במי קולחין, וכן ניתן למצוא בו פינות חמד לפיקניקים. 

במרכז היער שוכן אגם ירוחם, אגם מלאכותי עונתי באפיק נחל רביבים. האגם נוצר לאחר סכירת נחל רביבים בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 והיה אמור לאגור מי שיטפונות לשימוש חקלאי. עד מהרה התברר כי אין די במי השיטפונות באזור כדי למלא את האגם, וכי הוא מתייבש בקיץ. יתר על כן, מי הביוב של ירוחם גלשו מבריכות החמצון הסמוכות והפכו את האגם למפגע אקולוגי. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נעשה ניסיון לפתח תיירות סביב הפארק, וכחלק מהמאמץ הופרד מהאגם אגמון קטן המתקיים כל השנה. עם פתיחת מפעל טיהור השפכים של ירוחם, בשנת 2006, השתפרה איכות המים של שני גופי המים.

נושא שיקום האגם היה מרכזי בקמפיין הבחירות למועצה של ברוך אלמקייס, אך האגם לא שוקם בתקופת כהונתו.

אגם ירוחם, אפריל 2014
אגם ירוחם בליל ירח, אוגוסט 2016

תיירות אקולוגית בפארק
---------------------

הפארק והאגם הם תחנת עצירה לציפורים נודדות, כאשר חלקן אף נשארות באגם למשך העונה. בנוסף הפארק מהווה אזור מחיה למגוון גדול של בעלי חיים וצמחים. בשנת 2009 הוקם מרכז "דוכיפת" לצפרות ואקולוגיה בשטח הפארק. המרכז, אשר אוסף מידע לגבי הציפורים העוברות בשטח הפארק, הוא אחד מארבע תחנות טיבוע ארציות (שלוש האחרות נמצאות בירושלים, החולה ואילת). בשנים 2014 ו-2015 מרכז "דוכיפת", בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב וארגונים רבים נוספים, קיים אירוע "ביו בליץ" (אנ'), שבו מזהים מספר גדול ככל הניתן של מינים שונים של בעלי חיים, צמחים ופטריות. זוהי הפעם הראשונה שבו קויים האירוע בישראל. באירוע בשנת 2014 זוהו 531 מינים.

ראו גם
------

* אגן ירוק
* צפרות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק ירוחם** בוויקישיתוף
* הפארק באתר הרשות המקומית(הקישור אינו פעיל)
* גן לאומי ירוחם באתר iNature
* מרכז "דוכיפת", מרכז לצפרות ואקולוגיה בירוחם
* פארק ויטמין שיא - מרכז האופנים ופעילויות של ויטמין שיא

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלעד כרמלי, ביקור בפארק ירוחם - נווה המדבר הכי יפה שלא הכרתם, באתר ynet, 8 בנובמבר 2019
רועי פישר הוא מנהל מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה והתעשייה ויו"ר המוסד לבטיחות וגהות

רקע
---

פישר הוא בעל ראשון ביחסים בינלאומיים וסוציולוגיה ותואר שני במדיניות ציבורית וניהול ארגוני שירות, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, הוא בוגר תוכנית הבכירים של קרן וקסנר ב-Harvard Kenedy School משנת 2022. טרם מינויו למנהל מינהל סחר חוץ, כיהן רועי בשורה ארוכה של תפקידים במגזר הציבורי בישראל ובעולם, בין היתר כסמנכ"ל בכיר להון אנושי תחת מספר שרים ומנכ"לים של משרד הכלכלה והתעשייה בין השנים 2014-2024, ובמספר תפקידים במינהל סחר חוץ כנספח כלכלי להולנד ודנמרק (2005-2009) ובתפקידי הנהלה שונים במינהל. בין השנים 2010 ל-2012 שהה בבריסל שם כיהן כמנהל אסטרטגיית מימון המו"פ של מזכירות תוכנית יורקה ([Eureka]) של האיחוד האירופי.

מנהל המינהל לסחר חוץ
--------------------

בתפקידו כמנהל המינהל לסחר חוץ של מדינת ישראל, משמש פישר כ-Trade Commissioner של מדינת ישראל, מייצג אותה בפורומים בינלאומיים שונים ואחראי על ניהול מדיניות סחר החוץ הישראלית.

ראו גם
------

* מינהל סחר חוץ

קישורים חיצוניים
----------------

* , באתר משרד הכלכלה והתעשייה
* , באתר אייס

הערות שוליים
------------

{{}, באתר תוכנית Eureka
'גושפנקא דמלכא' (ליוורנו תרכ"א)
הרב **פארוז קרסינטי** (ה'תקמ"ה, 1785 - ה'תר"י, 1850) היה פוסק הלכה מחכמי תלמסאן, לאחר מכן כיהן כראש ישיבה, אב בית הדין ורבה של אוראן באלג'יריה במאה התשע עשרה.

קורותיו
-------

נולד בתלמסאן שבאלג'יריה. נדד לאוראן לא יאוחר משנת תקפ"ב, וכיהן כדיין שלישי (מתוך ארבעה) כשאב בית הדין הוא רבי יהודה מועטי. בשנת תקפ"ט חותם שני כשאב בית הדין הוא רבי יהודה צ'רמון (הראשון). לאחר פטירת האחרון סביב שנת ה'ת"ר, התמנה רבי פארוז לאב בית הדין ורבה של אוראן. במקביל כיהן כראש ישיבה בעיר. נשא ונתן בהלכה עם רבי אהרן בן סידון רבה של מוסתגנאם, וכן עם רבי יהודה אלמליח, ורבי שלמה זוראפא.

#### משפחתו

מבניו ידועים: שלמה, אליהו, יוסף, נסים ודוד. משפחת קרסינטי הינה משפחת חכמים שפעלו באלג'יריה, הבולטים מביניהם היו הרבנים הראשיים של תלמסאן רבי יוסף קרסינטי ורבי שמואל קרסינטי.

חיבורו
------

* **גושפנקא דמלכא -** רבי שלמה זרקא ורבי יהודה צ'רמון (השני), הוציאו לאור את ספרו 'גושפנקא דמלכא' המכיל חידושי הלכה שאלות ותשובות וחידושים על המקרא (ליוורנו תרכ"א). ראשי התיבות גושפנק"א: ג'דול ו'נורא ש'מו פ'ארוז נ'"ע ק'רסינטי א'מן.

* **לקוטי דינים -** כתב יד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיין תקנות חכמי מכנאס ח"ב עמ' תצח. סדר החתימות: רבי יהודה מועטי, רבי יהודה צ'רמון, רבי פארוז קרסינטי, רבי מרדכי בן יצו.
2. 1 2 3  הקדמת רבי שלמה זרקא ורבי יהודה צ'רמון לגושפנקא דמלכא.
3. ↑  ראו גושפנקא דמלכא דף נו.
4. ↑  ראו מן הגנזים חלק י עמוד שעט.
5. ↑  ראו מלכי ישורון בערכם.
6. ↑  ראו מים קדושים סימן כג.
**משה אשכנזי** היה ראש המועצה האזורית יזרעאל (לפני האיחוד עם מועצה אזורית קישון שיצר את מועצה אזורית עמק יזרעאל) בין השנים 1968 - 1974.

ביוגרפיה
--------

נולד בבולגריה ב-13 ביולי 1903 להוריו אברהם ובוקה. עלה עם הוריו בשנת 1929, והתיישבו בקיבוץ מרחביה. ב-1932 נסע לאזור הבלקן לצורך עידוד העלייה. הוא הקים סניף של השומר הצעיר בביטולה (מונסטיר) וכן ייסד שם הכשרה לקראת עלייה לארץ. הוא ארגן עלייה חלוצית של בני המקום והכווין אותם לקיבוצי השומר הצעיר. 

ב-26 באוקטובר 1951 נבחר כסגן ראש המועצה האזורית יזרעאל. ב-17 במאי 1968 נבחר לכהן כראש המועצה. ב-1977 התפטר מתפקידו, במחאה על עיכוב מערכת הבחירות למועצה (שנגרם כתוצאה מהמגעים לאיחודה עם מועצה אזורית הקישון).

נפטר ב-14 בינואר 1985 (כ"א בטבת ה'תשמ"ה), ונטמן בבית הקברות במרחביה.

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לפנינה ואב לשלושה ילדים. 
ב-1969 נפטר בנו רב-סרן אפרים אשכנזי, טייס חיל האוויר וחתן פרס בטחון ישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב קלדרון, העליה ממונסטיר, הד-המזרח, 12 באוקטובר 1945
2. ↑  נבחרה הנהלה למועצת אזור יזרעאל, דבר, 31 באוקטובר 1951
3. ↑  מ. אשכנזי - יו"ר מועצת יזרעאל, על המשמר, 21 במאי 1968
4. ↑  מחאה על עיכוב הבחירות במועצה האזורית יזרעאל, על המשמר, 1 בינואר 1971
5. ↑  קברו באתר BillionGraves
6. ↑  נפטר רב-סרן אפרים אשכנזי, על המשמר, 17 בדצמבר 1969
**LG G7 ThinQ** (ידוע בעיקר בשמו: **LG G7** ובתעתיק לעברית: אל-ג'י ג'י 7) הוא טלפון חכם בעל מסך מגע, מבוסס אנדרואיד, שפותח על ידי חברת LG, כחלק מסדרת ה-LG G. הטלפון הוכרז באופן רשמי ב-2 במאי 2018. הוא היורש של הLG G6, שהוכרז שנה קודם.

תכונות
------

### חומרה

המכשיר LG G7 כולל שלדה מלבנית העשויה מאלומיניום ומסך אחורי העשוי מזכוכית. המכשיר עמיד במים ואבק והוא זמין במסך שחור, לבן וכסוף. כמו כן, הטלפון מציג ברזולוציה מלאה הכוללת איכות של כ-1440p ותצוגת LCD תחת היחס 9:19, בניגוד לרוב הסמארטפונים המציגים ביחס 9:18, כמו סמסונג גלקסי S9. למסך ה-G7 שוליים דקים במיוחד, עם מגרעת בקצה העליון. מערכת העל שבב של ה-G7 היא Qualcomm Snapdragon 845-on-chip בעלת 4GB של RAM. הטלפון מציע זיכרון פנימי של כ-64 ג'יגה בייט הניתן להרחבה באמצעות כרטיס SD. בנוסף, המכשיר תומך בטעינה אלחוטית. בניגוד ל-G6 אשר הגביל את הפצת הממיר דיגיטלי לאנלוגי למכשירי הדגם המשווקים למדינות האסייתיות בלבד, החברה החליטה כי כל מכשירי הדגם בכל המדינות יכללו ממיר זה, על מנת לשפר את איכות הקול והשמע במכשיר.

בצד המכשיר ישנו כפתור אשר דומה מאוד ללחצן Bixby של חברת סמסונג, השוני הוא שהוא מפעיל את Google Assistant, ובנוסף, לחיצה כפולה על הכפתור מאפשרת להפעיל את אפליקציית העדשה של גוגל.

המצלמה האחורית של המכשיר כוללת עדשה נוספת אשר מאפשרת צילום עם זווית רחבה יותר, בגודל של 16 מגה פיקסל. לעומת זאת, המצלמה האחורית מצלמת באיכות של 8 מגה פיקסל בלבד.

### תוכנה

המכשיר הושק עם מערכת ההפעלה אנדרואיד 8.0 אוראו ו-LG UX. ב-29 ביוני 2018, לאחר עדכון התוכנה, המכשיר החל להציג רזולוציה בגודל של 4K. באוגוסט 2019, החברה הפיצה בארצות הברית עדכון למערכת האנדרואיד אוראו 9.0.

ביקורת
------

האתר ג'אג'טס ביקר את המכשיר וציין כי העמידות במים, איכות המצלמה, יציאת האוזניות והאפשרות להרחיב את נפח הזיכרון הם פיצ'רים טובים, אך השם הארוך והלא קליט והשימוש בA1 במצלמה ובין היתר המחיר הם הדברים השליליים במכשיר. כמו כן, מבקר הטלפון ציין כי למכשיר אין טיפה יחוד ומקבלי ההחלטות של החברה ערכו רשימה עם כל התכונות החשובות שצריכות להיות בסמארטפון בשנת 2018, סימנו וי ולא חיפשו איפה לחדש או מה לרענן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **LG G7** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של LG G7 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ה-LG G7 הוא מכשיר טוב, אבל לא בטוח שזה מספיק [סקירה], באתר גיקטיים, ‏2018-06-17
2. ↑  LG G7 ThinQ - מפרט מלא, באתר מגזין גאדג'טים וטכנולוגיה - Gadgety.co.il | גאדג'טי
3. ↑  LG G7 ThinQ - מפרט מכשיר מלא, באתר SpeX
4. ↑  Official Android 9.0 Pie update starts rolling out for US unlocked LG G7 ThinQ, באתר phoneArena
5. ↑  LG G7 | מגזין טכנולוגיה ובידור - Gadgety, באתר מגזין גאדג'טים וטכנולוגיה - Gadgety.co.il | גאדג'טי
**ולס פארגו** (באנגלית: **Wells Fargo & Company**; בראשי תיבות: **WFC**) היא חברת שירותים פיננסיים אמריקאית רב-לאומית עם פעילות ברחבי העולם.

פעילות
------

ולס פארגו הוא הבנק הגדול בארצות הברית על פי שווי השוק והבנק הרביעי בגודלו בארצות הברית לפי שווי נכסים. זהו הבנק השני בגודלו בתחום הפיקדונות, שירותי המשכנתאות למגורים, וכרטיסי האשראי. בשנת 2011, ולס פארגו נחשב לחברה ה-23 בגודלה בארצות הברית.

בשנת 2007 היה הבנק היחיד בארצות הברית שהמשיך להיות מדורג AAA על ידי חברת הדירוג S&P, אם כי הדירוג שלו מאז הורד גם כן ל-AA לאור המשבר הפיננסי של 2007–2011.

הפעילות העיקרית של החברה בארצות הברית היא בנק ולס פארגו אשר קבע את משרדו הראשי בסו פולס, דרום דקוטה.

ולס פארגו במתכונת הנוכחית הוא תוצאה של רכישה בשנת 1998 של "Wells Fargo & Company" מקליפורניה על ידי תאגיד "Norwest", אשר מקורו ממיניאפוליס, וכן של ההשתלטות בשנת 2008 על בנק Wachovia בעיצומו של המשבר הכלכלי שהחל ב-2007.

אף על פי שתאגיד Norwest היה הישות השולטת לאחר המיזוג בשנת 1998, החברה החדשה בחרה לעצמה את השם ולס פארגו, על מנת ליהנות מההיסטוריה בת 150 השנים של הבנק וכן מהמוניטין שלו.

בעקבות הרכישה, החברה העבירה את המטה שלה למטה ולס פארגו בסן פרנסיסקו וכן מיזגה את חברת הבת התפעולית שלה עם חברה בת לתפעול של ולס פארגו שמשרדיה נמצאים בסו פולס.

בשנת 2010 היו לוולס פארגו 6,335 סניפי בנק קמעונאיים וכן 12,000 מכונות כספומט, 280,000 עובדים ולמעלה מ-70 מיליון לקוחות.

ולס פארגו הוא אחד מארבעת הבנקים הגדולים של ארצות הברית עם בנק אוף אמריקה, סיטיגרופ וג'יי פי מורגן צ'ייס.

בדצמבר 2016, ברוקרים אפרו-אמריקאים טענו שהבנק התנהג בגזענות כלפיהם, ולא סיפק להם את אותן הזדמנויות תעסוקתיות שסיפק לעמיתיהם הלבנים. לאחר הסכם פשרה, התחייב הבנק לשלם 35 מיליון דולר ליותר מ-500 יועצים פיננסיים ומתלמדים בתחום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולס פארגו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ולס פארגו
* ולס פארגו, ברשת החברתית פייסבוק
* ולס פארגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ולס פארגו, ברשת החברתית אינסטגרם
* ולס פארגו, ברשת החברתית LinkedIn
* ולס פארגו, באתר פינטרסט
* מידע עסקי על חברת ולס פארגו באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית)
* ולס פארגו, בגוגל פיננסים

* ולס פארגו, באתר Crunchbase (באנגלית)
* ולס פארגו, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טענות לגזענות מצד וולס פארגו: ישלם 35 מיליון דולר במסגרת פשרה, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007459490205171
* ISNI: 0000 0001 2229 8176
* LCCN: n78012771
* VIAF: 132150619
* WorldCat: viaf-132150619

 |
**מיימקאסט** (באנגלית: **Mimecast**) היא חברת אבטחת מידע בריטית, העוסקת בפיתוח תוכנה ומספקת פתרונות להגנה על תיבות דואר אלקטרוני ארגוני.

נכון לשנת 2020 מעסיקה החברה כ-1,700 עובדים, בעלת כ-36,000 לקוחות מכל רחבי העולם ונסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק.

מטה החברה הראשי נמצא בעיר לונדון, בריטניה, מלבדו לחברה 5 נציגויות במדינות שונות: ארצות הברית, דרום אפריקה, הולנד, גרמניה וישראל.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 2003 על ידי פיטר באואר (Peter Bauer) וניל מוריי (Neil Murray) במטרה לספק פתרונות להגנה על תיבות דואר אלקטרוני ארגוני.

משרדי החברה
נתנאל בורנשטיין ממפתחי MIME היה בין מייסדי החברה והמדען הראשי שלה.

בחודש ינואר 2010, גייסה החברה כ-21 מיליון דולר בהובלת אינדקס ונצ'רס (Index Ventures) ודון קפיטל (Dawn Capital). בחודש ספטמבר 2012, גייסה כ-62 מיליון דולר בסבב גיוס נוסף שנערך בניו יורק. בחודש אוקטובר 2015, הונפקה מיימקאסט בבורסה לניירות ערך בניו יורק.

בחודש יולי 2018, רכשה מיימקאסט את חברת אימוני הסייבר אתאאטה (Ataata). בחודש יולי 2018, רכשה את חברת סולביט (Solebit) תמורת כ-88 מיליון דולר. בחודש נובמבר 2019, רכשה את חברת דימרק אנאלייזר (DMARC Analyzer). בחודש ינואר 2020, רכשה את חברת סגאסק (Segasec) המספקת שירותי הגנה מפני התקפות דיוג וגנבת מידע רגיש על ידי התחזות ברשת האינטרנט, תמורת כ-40 מיליון דולר.

במאי 2022 נרכשה החברה על ידי חברת Magnesium Bidco.

מוצרים
------

* **Enterprise Information Archiving** - ארכיון בענן המאפשר לאחסן נתונים בצורה מוצפנת ולשלוף אותם בעת הצורך.
* **Mailbox Continuity** - כלי להמשכיות עסקית המבטיח שמערכת הדואר האלקטרוני תהיינה זמינה לעובדי החברה.
* **Secure Email Gateway** - שירות להגנה על תיבת הדואר האלקטרוני הארגוני מפני דואר זבל אלקטרוני, נוזקות, התקפות דיוג וכמו כן מסייעת במניעת אובדן נתונים, הודעות מוצפנות המרת מסמכים ועוד.

ראו גם
------

* אימפרבה
* Arcsight
* ObserveIT

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Mimecast
* Mimecast, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* Mimecast, באתר Crunchbase (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיימקאסט ישראל בע"מ \ MIMECAST ISRAEL LTD - 515058717, באתר www.checkid.co.il(הקישור אינו פעיל)
2. ↑  הסטארטאפ Solebit נמכר לחברה אמריקאית ב-88 מיליון דולר, באתר גיקטיים, ‏31 ביולי 2018
3. ↑  מאיר אורבך, מיימקאסט הבריטית רוכשת את סגאסק הישראלית בכ-40 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 6 בינואר 2020
4. ↑  יניב הלפרין, מיימקאסט רוכשת את סגאסק הישראלית בעשרות מיליוני דולרים, באתר אנשים ומחשבים, ‏6 בינואר 2020
תמונה מכנס סולווה הראשון, שהתקיים בבריסל ב-1911, והיה הכנס הבינלאומי הראשון שהוקדש לפיזיקה
**כֶּנֶס** (וגם **כינוס**, **קונגרס**, **ועידה**) הוא מפגש, בן שעות אחדות או ימים מעטים, המוקדש לנושא מסוים. במהלך הכנס ניתנות הרצאות בנושא הכנס, ומתקיימים מפגשים אישיים בין משתתפי הכנס. לעיתים כולל הכנס גם חלק בידורי וכיבוד קל.

מאפייני הכנס
------------

כנסים מתקיימים פעמים רבות בעולם האקדמי, בעולם העסקי ובתחומים נוספים. 

כנסים רבים מתקיימים בתדירות קבועה, למשל אחת לשנה, וכן מאורגנים כנסים חד-פעמיים.

ההרצאות הניתנות בכנס הן משני סוגים:

* הרצאות מוזמנות, שניתנות בעקבות פנייה של מארגנים למרצים מבוקשים.
* הרצאות שהוצעו לוועדת התוכנית של הכנס, בעקבות קול קורא לציבור המתעניין בכנס.

ההרצאות ניתנות לעיתים באולם המליאה, כלומר פונות אל כל משתתפי הכנס, ולעיתים בכמה מסלולים מקבילים, כך שכל משתתף נדרש לבחור את ההרצאה שבה ישתתף, מבין הרצאות אחדות הניתנות באותה עת.

בין הכנסים יש כנסים מקומיים, כאלה הפונים לקהל משתתפים המתגורר במדינה מסוימת או באזור מסוים, וכנסים בינלאומיים, הפונים למשתתפים ממדינות רבות. גם בכנסים מקומיים משתתפים לעיתים מרצים מחו"ל. 

כנסים מתקיימים בדרך כלל במקומות הבאים:

* בתי מלון, הכוללים אולמות בגדלים שונים ומסעדות לשירותם של באי הכנס, כחלק ממכלול השירותים של המלון.
* מרכזי כנסים, שהם אתרים שייעודם העיקרי הוא אירוח כנסים.
* אוניברסיטאות, המארחות כנסים אקדמיים באמצעות חדרי ההרצאות שבהן.

למספר המשתתפים בכנס טווח רחב מאוד, החל מעשרות משתתפים בכנס העוסק בנושא הדורש מומחיות ספציפית, וכלה באלפי משתתפים (ואף עשרות אלפים) בכנס בעל מוניטין רב הפונה לקהל רחב מאוד.

טכנולוגיית האינטרנט מאפשרת השתתפות בכנס ללא נוכחות פיזית בו, באמצעות צפייה בשידורים, ישירים או מוקלטים, של הרצאות הכנס. לעיתים מאורגן כנס וירטואלי, שבו אין התכנסות פיזית, אלא התכנסות בשעה שנקבעה מראש באתר אינטרנט שבו ניתן, באמצעות תוכנה מתאימה, לא רק לצפות בהרצאה, אלא אף לשאול שאלות ולהעיר הערות, כמעט כמו בכנס ממשי.

ארגון הכנס
----------

כנס, ובפרט כנס רב משתתפים, מצריך ארגון זמן רב מראש. בארגון הכנס נכללים:

* קביעה כללית של נושא הכנס.
* קביעת מועד הכנס והמקום שבו יתקיים.
* הוצאת קול קורא למתן הרצאות ופנייה למרצים שייתנו הרצאות מוזמנות.
* קביעה מפורטת של ההרצאות שיינתנו בכנס וסדר היום שלו. קביעת ההרצאות נעשית על ידי ועדת הכנס, בהתאם לתקצירים שהוגשו לה. לעיתים נדרש מגיש הרצאה שאושרה להגיש את הנוסח המלא של הרצאתו, לאישור נוסף, ובכלל זה ביקורת עמיתים.
* מימון הכנס, באמצעות פרסומת, נותני חסות ודמי השתתפות.
* גיוס כל האמצעים הטכניים הנחוצים לכנס, כגון ציוד הקרנה, מערכות להגברת קול וכדומה.
* הפקת קובץ ההרצאות של הכנס. קובץ ההרצאות הופק בדרך כלל כספר או כחוברת, אך עם התפתחות המחשוב מקובלת גם הפקה כ-CD-ROM, כ-DVD או כאתר אינטרנט.

כנסים ידידותיים לסביבה
----------------------

על פי המשרד האמריקני לאיכות הסביבה תעשיית הכנסים, אירועים ותערוכות היא במקום השני בכמות הפסולת שהיא מיצרת אחרי תעשיית הבנייה. תשומת לב והעניין בשמירת הסביבה מניעים את מארגני הכנסים ומרכזי הכנסים להתאים עצמם לסטנדרטים חדשים.[דרוש מקור]

ראו גם
------

* כנס חובבים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנס** בוויקישיתוף
* כנס וכינוס, באתר האקדמיה ללשון העברית, 8 במאי 2012
* הרצאות, דף שער בספרייה הלאומית

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560517905171
* GND: 4130470-6
* LCCN: sh85075676
* LNB: 000078809
* NKC: ph121795

 |
**מאיר ברנד** (נולד ב-1970) הוא סגן נשיא בחברת גוגל העולמית, ומנהל השווקים המתעוררים ב-EMEA (רוסיה, המזרח התיכון ואפריקה).

ביוגרפיה
--------

מאיר ברנד נולד בישראל ונקרא על שם סבו מאיר ברנד (אורבן) שעלה מפולין.

מ-1988 עד 1991 שירת ביחידה עילית של חיל האוויר.
מ-1991 עד 1994 למד לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו כיהן כנציג החוג לכלכלה באגודת הסטודנטים וכנשיא מועצת הסטודנטים.
מ-1996 עד 1998 למד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
מ-1998 עד 1999 עבד בחברת הייעוץ העסקי בוז אלן אנד המילטון.
מ-1999 עד 2001 כיהן כמנהל פיתוח עסקי בחברת excite@home, שהייתה ספקית שירותי אינטרנט שהפעילה גם מנוע חיפוש בעל אותו שם.
מ-2001 עד 2002 כיהן כסמנכ"ל שיווק ומכירות בחטיבת ICQ של חברת AOL.
מ-2002 עד 2005 כיהן כמנהל חטיבת העסקים הקטנים במיקרוסופט ישראל.
בספטמבר 2005 מונה למנכ"ל גוגל ישראל והיה אחראי על הקמת החברה בישראל.
בדצמבר 2009 מונה לחבר הנהלת גוגל אירופה ובנוסף החל לכהן כמנהל אזורי לפעילות גוגל בישראל, יוון ואפריקה. ב-2015 מונה למנהל השווקים המתעוררים בגוגל EMEA (רוסיה, המזרח התיכון ואפריקה).

באוקטובר 2016 מונה לסגן נשיא בחברת גוגל העולמית.

ברנד דובר את השפות אנגלית, ספרדית ופורטוגזית בנוסף לעברית. הוא נשוי ואב לשני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מעיין כהן, מאיר ברנד: "אני הכבשה השחורה במשפחה כי הלכתי לביזנס - אצלנו מעריכים בעלי תואר דוקטור, ולי אין", באתר TheMarker‏, 24 ביולי 2008
* מאיר ברנד בפתיחת אירוע Think2013, סרטון באתר יוטיוב
* אתר למנויים בלבד אליחי וידל, מאיר ברנד מנכ"ל גוגל ישראל מונה לסגן נשיא בגוגל העולמית, באתר TheMarker‏, 1 בנובמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  נועה פרג, ‏מנכ"ל גוגל ישראל מאיר ברנד ימונה לחבר הנהלת גוגל אירופה, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2009
פרופ' לורל תאצ'ר אולריך מרצה באוניברסיטת בריגהאם יאנג
**לורל תאצ'ר אולריך** (באנגלית: **Laurel Thatcher Ulrich**; נולדה ב-11 ביולי 1938) היא היסטוריונית אמריקאית, פרופסורית באוניברסיטת הרווארד, המתמחה בחקר אמריקה הקדומה ובהיסטוריה של נשים. גישתה החדשנית ורבת ההשפעה להיסטוריה תוארה כמחווה ל"עבודתם השקטה של אנשים רגילים" — תפישה שתוארה על ידה ככזו שנועדה "להראות את הקשרים בין אירועים ציבוריים וחוויות פרטיות".[דרוש מקור]

אולריך מתארת את עצמה כפמיניסטית אקטיביסטית וכמורמונית, נושאים בהם עסקה גם בכתיבה בהביאה חוויות אישיות מחייה.

ביוגרפיה
--------

אולריך נולדה באיידהו. אביה, ג'ון טאצ'ר היה מורה, איש תחזוקה, מחוקק וחקלאי. אימה אליס שידואיי טאצ'ר הייתה עקרת בית. אולריך סיימה תואר ראשון באוניברסיטת יוטה בהתמחות באנגלית ועיתונות והיא זו שנאמה את נאום הפרידה המסורתי בסיום התואר. שנים רבות אחר כך, היא עשתה תואר שני באנגלית במכללת סימונס (1971) ודוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת ניו המפשייר (1980).

בהיותה סטודנטית נישאה לגייל אולריך, סטודנט להנדסה וילדה חמישה ילדים.

נשים שעשו היסטוריה
------------------

במאמר מ-1976 אולריך כללה את הביטוי *well-behaved women seldom make history* - "נשים שמתנהגות כיאות לעיתים רחוקות עושות היסטוריה". ביטוי זה הפך במהרה לוויראלי, צוטט והודפס ברחבי העולם. את הביטוי ניתן לראות מודפס על כרטיסי ברכה, חולצות, ספלים, לוחות, ומדבקות פגוש.

בראיון באוקטובר 2007 סיפרה אולריך איך הציטוט המפורסם קיבל חיים משלו: "זה היה מוזר למצוא את עצמי בתרבות הפופולרית. קיבלתי ללא הרף מיילים בעניין, וחשבתי שזה מצחיק. ואז התחלתי לבחון מאין מגיעים המיילים. פעם מצאתי את עצמי כדמות ברומן, ופעם ראיתי כוכבת טניס לובשת חולצה עם הכיתוב בתחרות שנערכה בווימבלדון. אז כתבתי ספר תחת הכותרת." 

הספר אותו כתבה אולריך בכותרת זאת בוחן את הדרכים שבהן נשים עיצבו את ההיסטוריה, בהביאו דוגמאות מחייהן של רוזה פארקס, קריסטין דה פיזאן, אליזבת קיידי סטנטון, הארייט טאבמן, וירג'יניה וולף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורל תאצ'ר אולריך** בוויקישיתוף

* Pearsall, Sarah; Sword, Kirsten. "Laurel Thatcher Ulrich Biography". *General Meeting Booklet, 2010 AHA Annual Meeting*. American Historical Association.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gewertz, Ken (2 בפברואר 2006). "Two University Professors appointed". *Harvard Gazette*. אורכב מ-המקור ב-2011-06-29. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Laurel Thatcher Ulrich: Publications: Vertuous Women Found: New England Ministerial Literature, 1668-1735". *scholar.harvard.edu*. Harvard University. נבדק ב-12 באפריל 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Well-Behaved Women? Harvard Historian Laurel Thatcher Ulrich Lectures on March 5
4. ↑  Lythgoe, Dennis (21 באוקטובר 2007). "Ulrich touts women in history". *Deseret Morning News*. p. E10. אורכב מ-המקור ב-2013-09-27. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007319031205171
* BIBSYS: 90256124
* BnF: cb12941153x (data)
* CiNii: DA06927168
* GND: 1055719415
* ISNI: 0000 0001 0925 1875
* LCCN: n81111983
* NKC: xx0304276
* NLK: KAC200801855
* NSK: 000523804
* NTA: 069835071
* RERO: 02-A000165563
* SELIBR: 200181
* SUDOC: 172078369
* VIAF: 309714510
* WorldCat: lccn-n81111983

 |
**האד** (באנגלית: **Hud**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1963 בבימויו של מרטין ריט עם פול ניומן, מלווין דאגלס, פטרישה ניל וברנדון דה ווילד בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס בצורה קלה על הרומן Horseman, Pass By של לארי מקמרטי מ-1961. העלילה מתרכזת בקונפליקט בן הומר בנון, בעל חווה ישר ובין בנו הסורר האד על רקע מחלת הפה והטלפיים הפוגעת בחווה. לוני, נכדו הצעיר מתלבט בין מי להזדהות.

פטרישה ניל זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר אף על פי שהיא משחקת רק 22 דקות. זה התפקיד הקצר ביותר בתולדות הקולנוע עליו הוענק פרס של תפקיד ראשי. היא זכתה גם בפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר.

מלווין דאגלס זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. הצלם ג'יימס וונג האוו זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.

כן היה הסרט מועמד לעוד ארבעה פרסי אוסקר: המשחק (פול ניומן) הבימוי (מרטין ריט), התסריט והעיצוב האמנותי.

מרטין ריט, פטרישה ניל, פול ניומן ומלווין דאגלס היו מועמדים גם לפרס גלובוס הזהב.

תקציר העלילה
------------

בחווה חקלאית לגידול בקר בטקסס גרים בעל החווה הומר בנון (מלווין דאגלס) עם בנו האד (פול ניומן), נכדו הצעיר לוני (ברנדון דה ווילד) ועוזרת הבית אלמה בראון (פטרישה ניל).
אלמה מנהלת את משק הבית והאד נמשך אליה אבל היא משתדלת להתרחק ממנו לאחר ניסיון מר שהיה לה מהגרוש שלה.
האד מבלה את הלילות בשתייה בחיזורים אחרי נשים נשואות ובקטטות בפאב בעיירה. אחיינו לוני בן ה-17 מלווה אותו לפעמים ומעריץ אותו.
בין הומר להאד יש ריב ממושך שמקורו בתאונת דרכים בה נהרג אביו של לוני בשעה שהאד היה הנהג.
כאשר פרה צעירה נמצאת מתה מבקש הומר להזמין וטרינר כדי לברר אם לא מדובר במחלת הפה והטלפיים. האד מתנגד לכך ורוצה למכור את העדר לפני שיתגלה שהוא חולה. הומר מהדור המבוגר מתנגד לכך בתוקף בגלל עקרונות היושר שלו אף על פי שהוא יודע שזה עלול להרוס את החווה. האד מאשים את הומר כי העדר שקנה במקסיקו הוא האשם בהפצת המחלה. הוויכוחים בין הומר להאד מחריפים ובאחד מהם אומר הומר כי הוא לא מאמין שיהיה לו בן כזה. האד מתחיל להשתכר, נכנס לחדרה של אלמה ומתחיל לתקוף אותה מינית במטרה לאונס ורק לוני שמגיע לחדרה, מושך אותו ממנה.
הבדיקות הוטרינריות מאשרות שהעדר נגוע במחלת הפה והטלפיים והומר עם האד, לוני ופועלי החווה יורים בעדר וקוברים אותו.
המשק נהרס, אלמה עוזבת והומר נמצא על ידי האד ולוני בלילה לאחר שנפל מסוס ונפצע. הוא מת בזרועות האד ומילותיו האחרונות הם להאד כי כעת הוא יהיה בעל החווה כפי שרצה תמיד. לוני עוזב את החווה לאחר שנוכח ביחסו של האד להומר ואלמה. האד חוזר לבדו, שותה פחית בירה ומתבונן בחיוך דרך החלון. יש לו תוכניות להחכיר את שטח החווה לקידוחי נפט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האד** בוויקישיתוף
* האד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* "האד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "האד", באתר נטפליקס

* "האד", באתר AllMovie (באנגלית)

* "האד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "האד", באתר Metacritic (באנגלית)

* "האד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* האד, קדימון הסרט באתר יוטיוב
* נעימת הנושא של הסרט האד, סרטון באתר יוטיוב
**בארס M'** (ברוסית:**Барс-М**, נמר משודרג) היא סדרת לווייני צילום.ץ  לצורכי ריגול שפותחה ברוסיה. השיגור הראשון בוצע בשנת 2015.

פיתוח לווייני "בארס" שהיו צריכים להחליך לווייני יאנטר 1KFT החל בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. המערכת האופטית הייתה צריכה להיות מתוכננת על ידי קלבן מבלארוס. בשנת 2005 התוכנית בוטלה על ידי משרד ההגנה של רוסיה.

בשנת 2008 החלו עבודות על התוכנית החדשה תחת שם "בארס M". פיתוח מערכת אופטית הועבר למפעל LOMO בסנקט פטרבורג ואחריות כוללת על פיתוח הלוויין הועברה למרכז הטילים והחלל פרוגרס. הלוויין שנבנה היה במשקל 4,000 ק"ג ומתוכנן לפעילות של כ-5 שנים. הלוויין מצויד במערכת מדחפים זהה לזו שהותקנה בלוויינים אחרים של אותו יצרן.

ממספר סיבות סיום הפיתוח והבנייה נמשכו מעל המתוכנן. השיגור שהיה תחילה מתוכנן לשנת 2012 ונדחה מספר פעמים. בסופו של דבר השיגור בוצע בשנת 2015 מקוסמודרום פלסצק בעזרת משגר מדגם סויוז 2.1A. גם יתר הלוויינים שוגרו באותה צורה.

נכון לפברואר 2024 שוגרו 5 לוויינים.

רשימת שיגורים
-------------

כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת סויוז 2.

|  |  |
| --- | --- |
| תאריך שיגור | לוויין |
| 27 בפברואר 2015 | קוסמוס 2503 |
| 24 במרץ 2016 | קוסמוס 2515 |
| 19 במאי 2022 | קוסמוס 2556 |
| 23 במרץ 2023 | קוסמוס 2567 |
| 21 בדצמבר 2023 | קוסמוס 2573 |

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת שיגורים
* פרויקט בארס
* פרויקט בארס M
**אולג גריגורייביץ' מקארוב** (ברוסית: **Макаров Олег Григорьевич**; ‏6 בינואר 1933 – 28 במאי 2003) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במשימות חלל כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.

חייו
----

אולג מקארוב נולד בעיירה אודומלה במחוז טבר למשפחת פקידים. בשנת 1951 הוא סיים את בית הספר בעיר רובנו ובשנת 1957 סיים תואר בהנדסה מהאוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן. הוא נקלט לעבודה במחלקת תכנון מס' 1.

בשנת 1966 מקארוב נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת החלל. הוא היה אמור להשתתף במשימות לכיוון הירח שבוטלו.

בשנת 1973 מקארוב טס לחלל בחללית סויוז 12 לצד וסילי לאזארב. במסגרת אותו צוות, בשנת 1975 הם שוגרו בחללית "סויוז 1–18" אך השיגור נכשל.

בשנת 1978 אולג מקארוב ביצע את הטיסה השנייה שלו על סיפון חללית סויוז 27 (ולדימיר דז'ניבקוב היה מפקד צוות). החללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 6 בה כבר פעלה משלחת מס' 1. דז'ניבקוב ומקארוב חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז 26.

בשנת 1980 מקארוב ביצע את הטיסה השלישית בחללית סויוז T-3 (לאוניד קיזים היה מפקד צוות). החללית עגנה בתחנת חלל סאליוט 6 וצוות ביצע מספר רב של ניסויים.

בשנת 1986 מקארוב עזב את יחידת הקוסמונאוטים. במשך כל התקופה, הוא המשיך לעבוד בתכנון חלליות והתקדם לתפקידי ניהול בכירים.

בשנת 1980 מקארוב סיים את עבודת הדוקטורט והחל משנת 1983 החל ללמד במכון לפיזיקה והנדסה במוסקבה. זאת במקביל לעבודתו בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה

אולג מקארבו נפטר ממחלת לב בשנת 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולג מקארוב** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית)
* ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)
* אולג מקארוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בטייס מסוקים ששימש כרמ"ט פיקוד העורף וכניצב במשטרה, עם הערך "צבי טסלר (טייס מסוקים)", העוסק בטייס מסוקים שזכה בצל"ש הרמטכ"ל.
טסלר (במרכז) בטקס הענקת דרגת ניצב. מימינו המפכ"ל רוני אלשיך ומשמאלו השר לביטחון הפנים גלעד ארדן
**צבי (צביקי) טסלר** (נולד ב-24 במרץ 1964) הוא קצין בדימוס במשטרת ישראל בדרגת ניצב שכיהן כראש אגף תכנון וארגון. שירת בצה"ל כקצין בדרגת תת-אלוף, היה טייס מסוקים וראש מטה פיקוד העורף. משרת במילואים בעת חרום, כמסביר פיקוד העורף.

כחלק ממסקנות הביניים של ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון מונה טסלר כממונה האחראי על הילולת ל"ג בעומר במירון בשנת 2022 (תשפ"ב).

ביוגרפיה
--------

צבי טסלר נולד וגדל בקבוצת יבנה, בנם של יוסף ושרה טסלר, ניצולי השואה, ואח לארבעה. הוא התגייס לצה"ל ב-1982 ושירת בחיל האוויר הישראלי כטייס מסוקי אנפה, יסעור ועטלף. ב-1996 מונה למפקד טייסת 193, לאחר שמפקדה הקודם נהרג בתאונה יחד עם שני קצינים נוספים. הוא פיקד על הטייסת עד 1998. פיקד על טייסת 118. ב-2004 מונה לראש מחלקת הגנה במטה חיל האוויר. ב-2006 מונה למפקד מחוז דן בפיקוד העורף ושימש במקביל מפקד קורס מפקדי גדודים. ב-2009 מונה לראש מטה פיקוד העורף ושירת בתפקיד עד 2013. 

לאחר שחרורו מצה"ל שירת במילואים כמסביר מטעם פיקוד העורף. הוא נבחר למזכ"ל הקיבוץ הדתי והיה מתוכנן להיכנס לתפקידו בתחילת 2016, אולם בינואר 2016 התגייס למשטרת ישראל בדרגת ניצב ומונה לראש אגף תכנון וארגון. שירת בתפקיד עד פברואר 2019. 

בסוף 2021 מינה אותו השר לשירותי דת מתן כהנא לממונה חגיגות ל"ג בעומר בקבר רבי שמעון בר יוחאי במירון.

טסלר הוא בן קבוצת יבנה ומתגורר בה עד היום. הוא נשוי ואב לחמישה ילדים.

בוגר תואר ראשון בניהול משאבי אנוש ותואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צבי טסלר** בוויקישיתוף
* הערכת מצב המוכנות של פיקוד העורף מול האיומים, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דפנה ליאל, ‏יותר מחצי שנה אחרי האסון: תא"ל (מיל') צביקי טסלר ימונה לפרויקטור מירון, באתר ‏מאקו‏, 27 בדצמבר 2021
2. ↑  יעל ליבנת, אתר צה"ל, "אנחנו טסים גם כשהציפורים הולכות ברגל", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 4 ביוני 2012
3. ↑  אמיר בוחבוט, "לכל כלב יש שם", באתר nrg‏, 15 בספטמבר 2005
4. ↑  נתנאל לייפר, ‏נחמיה רפל מסיים את תפקידו כמזכ"ל תנועת הקיבוץ הדתי, באתר כיפה, 04 בינואר, 2016 14:54
5. ↑  עדו בן פורת, אלשיך יגייס תת-אלוף לסגל המשטרה, באתר ערוץ 7, 4 בינואר 2016

| ראשי אגף תכנון וארגון של משטרת ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גבריאל נגל • שי צ'ילאג • ישראל אפרת • הרצל יוסוב • יעקב בורובסקי • אריק יקואל • דוד קראוזה • דני חן • צבי טסלר • יוסי בכר • דני קריבו |

 |
**מוחמד מחמוד ח'ליל** (בערבית: **محمد محمود خليل**; 1877, קהיר – 27 בדצמבר 1953, פריז) היה משפטן, פוליטיקאי ואספן אמנות מצרי. כיהן כשר החקלאות ונשיא הסנאט המצרי. לאחר מותו הפך ביתו בקהיר למוזיאון מוחמד מחמוד ח'ליל, ובו חלק מאוסף האמנות שלו. לעיתים קרובות מופיע בצמוד לשמו תואר הכבוד ביי.

ביוגרפיה
--------

מחמוד מחמוד ח'ליל נולד בקהיר בשנת 1877 למשפחה מצרית עשירה, שהייתה בעלת אדמות חקלאיות רבות. הוא למד חקלאות. לאחר מכן נסע לפריז ללימודי משפטים בסורבון. בשנת 1903 נשא את אמיליין הקטור לוס, שהיית זמרת ורקדנית. הוא שב עם אשתו לקהיר וחי באחוזתו הפרטית בגיזה. הוא פתח משרד לעריכת דין והחל לשבת בדירקטורים שונים של חברות מצריות גדולות, בהן "בנק החקלאות של מצרים".

בשלבב מסוים בחייו החל לאסוף יצירות אמנות מודרניות. האוסף שלו היה באותה עת אחד היפים במזרח התיכון, והוא כלל יצירות מופת של אמנות צרפתית מהמאה ה-19. בשנת 1924 הקים בקהיר את "אגודת ידידי האמנויות היפות" בקהיר, אשר איגדה את בני משפחתו של הסולטאן, בעלי הון, מהנדסים בריטים, צרפתים ואיטלקים העובדים בקהיר. החל משנת 1925 מארגנת האגודה תערוכה שנתית של ציורים מזרחיים ומערבים.

בשנת 1937 מונה לשר החקלאות במצרים. בשנת 1939 נבחר לנשיא הסנאט המצרי. בפברואר 1942 האשים אותו המלך פארוק בניסיון להקמת ממשלה חדשה, והוא הורחק מהשלטון.

לאחר מלחמת העולם השנייה התמנה לכתב האקדמיה לאמנויות יפות בפריז. בשנת 1949 פיקח על התערוכה צרפת-מצרים שאורגנה בקהיר.

מחמוד ח'ליל בילה שישה חודשים בשנה בצרפת. ב-27 בדצמבר 1953 הוא מת מהתקף לב, ללא ילדים. על פי חוקי הקוראן הוא הוריש לאשתו רבע מהונו. ביתו בגיזה והאוספים שבהם הפכו בשנת 1962 למוזיאון מוחמד מחמוד ח'ליל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Samir Raafat, "The House of Mohammed Mahmoud Khalil and How it became a National Museum," **Cairo Times**, 30 April 1998.
2. ↑  נאדין נור א-דין, "פתיחת מוזיאון מוחמד מחמוד ח'ליל", אתר רסיף, 23.04.2021 [בערבית].

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018108096
* NTA: 165457376
* VIAF: 288327021
* WorldCat: lccn-no2018108096

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אליעזר מרכוס** (12 בפברואר 1933 - 26 ביוני 2010) היה ד"ר לספרות, סופר מורה ומחנך, כיהן כיושב ראש המזכירות הפדגוגית של משרד החינוך, בין השנים 1989–1993

ביוגרפיה
--------

מרכוס נולד בירושלים לחנה ואליהו, בילדותו היה חבר בשבט מודיעין בתנועת הצופים, עד שמשפחתו עברה לתל אביב, ומרכוס סיים את לימודיו בגימנסיה העברית "הרצליה".

בצה"ל שירת מרכוס בנח"ל. בשנת 1951 שובץ בכפר בלום ולימד ב-אל-ח'אלצה (קריית שמונה בראשיתה). בשל מחסור בכוח אדם במערכת החינוך במעברה שובץ מרכוס כמורה לכיתות ז'-ח' במעברה.

בשנת 1952 עבר מרכוס עם גרעין הנח"ל לגונן.

בשנת 1956 ניהל מרכוס בית ספר במושב מסלול במועצה אזורית מרחבים בנגב, והיה למנהל הצעיר ביותר בישראל.

בהמשך למד מרכוס חינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. בסיום לימודיו חזר לנגב לנהל בית ספר במבועים.

ב-1964 הוזמן מרכוס לנהל את הפנימייה בעין כרם, שתיהפך לבית הספר התיכון על שם מיי בויאר.

לאחר שליחות חינוכית באנגליה נקרא מרכוס לנהל את בית הספר הניסויי בירושלים, הראשון מסוגו בארץ, פרי הגות של פרופ' משה כספי, שם העמיד את התלמיד במרכז והשקיע רבות ב"טעוני טיפוח".

בשנות השמונים של המאה ה-20 ניהל מרכוס את "בית ספר גבוה לעובדי הוראה בכירים" בירושלים. (קרוי היום: "המרכז לפיתוח עובדי-הוראה בכירים").

מרכוס קיבל דוקטורט בנושא ספרות עממית. מורו היה הפרופ' דב נוי.

בשנת 1989 השיא משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות.

בין השנים 1989–1993 מונה מרכוס ליושב ראש המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך. המזכירות הפדגוגית עוסקת בחינוך היסודי, בהכשרת מורים והשתלמותם.

מרכוס הקים רשת של בתי ספר ניסויים, ניסח אמנה לשיתוף מורים, הורים ותלמידים, יסד את "הקו הפתוח" לקובלנות הורים ותלמידים, ויזם את הקמת מועצת התלמידים הארצית.

בשנת 2001 מרכוס מונה לחבר בוועדת היגוי של משרד החינוך בנושא: "ערבות ומעורבות - כל ילדה שווה, כל ילד שווה"

עם פרישתו לימד מרכוס חינוך במכללת לוינסקי לחינוך ובמוסדות אחרים.

מרכוס טיפח את נושא החינוך לצפייה בטלוויזיה, וכיהן כיושב ראש אגודת יאנוש קורצ'אק

ב-1999 הוענק למרכוס "פרס החינוך על מפעל חיים אישי", מנשיא המדינה עזר ויצמן.

מרכוס נפטר ב-26 ביוני 2010

מרכוס השאיר את עמית וערן, ילדיו מאשתו הגר, ואת בת זוגו נינה.

מספריו
------

* "מן המבוע" - הוצאת עיריית חיפה, 1966
* "סיפור העממי" - הוצאת מכון מופ"ת 1976
* "צפייה - "על תנאי: ? "דרכים לצפייה מעריכה בקולנוע ובטלוויזיה", יצא לאור על ידי הוצאת משרד החינוך והתרבות, 1988
* "בשביל הילדים"
* "חג לעם" : אנתולוגיה של סיפורי-עם לחגי ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* אליעזר מרכוס, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי דרומי, אחרי מות | בשביל הילדים, באתר הארץ, 9 ביולי 2010
2. ↑  קריית שמונה שלנו - עבר הווה עתיד הקמת מערכת החינוך - עדותו של אליעזר מרכוס
3. ↑  הנושא המרכז "ערבות ומעורבות - כל ילדה שווה, כל ילד שווה" חוזר מנכ"ל תשסא/5, ו' טבת תשס"א, 1 בינואר 2001 - משרד החינוך
4. ↑  "האם משנתו של קורצ'אק רלוונטית לעידן הטלקומוניקציה? אליעזר מרכוס יד ושם
5. ↑  אליעזר מרכוס 12.2.1933-26.6.2010 billiongraves.com/grave
6. ↑  אליעזר מרכוס - ספריו סימניה
7. ↑  "סיפור העממי" - הוצאת מכון מופ"ת 1976 סימניה
8. ↑  בשביל הילדים אליעזר מרכוס
9. ↑  חג לעם: אנתולוגיה של סיפורי-עם לחגי ישראל, אתר סימניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264912505171
* BnF: cb12781830p (data)
* GND: 114833436X
* ISNI: 0000 0000 8105 0042
* LCCN: n84151840
* VIAF: 26010650
* WorldCat: lccn-n84151840

 |