recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מרסיאל סליסטין** (בצרפתית ובקריאולית האיטית: **Martial Célestin**;‏ 4 באוקטובר 1913 – 4 בפברואר 2011) היה פוליטיקאי ועורך דין מהאיטי, שכיהן כראש ממשלתה הראשון בשנת 1988. דבר 6 שפות: קריאולית האיטית, צרפתית, אנגלית, איטלקית, גרמנית וספרדית.

ביוגרפיה
--------

סליסטין נולד בשנת 1913 בגאנטייה. הוא למד בפקולטה למשפטים וכלכלה של אוניברסיטת פורט-או-פרנס, ובשנת 1936 סיים את לימודי התואר הראשון והחל לעבוד כעורך כדין.

בין אוקטובר 1946 לאוגוסט 1950 שימש כמזכיר המכון לקרימינולוגיה של האיטי. בשנת 1950 החל לעבוד כדיפלומט של האיטי בפריז, ובד בבד למד בסורבון. בשנת 1953 החל לעבוד בתפקיד במשרד החוץ, וב-1956 מונה למזכ"ל המשרד. ב-1977 הצטרף ללשכת עורכי הדין של פורט-או-פרנס, ובשנת 1978 נבחר לנשיא הלשכה. בין השנים 1978–1986 עבד כמרצה למשפטים באוניברסיטה הממלכתית של האיטי, כיום אוניברסיטת האיטי.

בין 1986 ל-2005 שימש כמרצה באוניברסיטת ז'אן-פרייס-מארס, באקדמיה הצבאית של האיטי, באקדמיה הדיפלומטית הקונסולרית ובפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פורט-או-פרנס.

ב-9 בפברואר 1988 הוא נבחר לכהן כראש הממשלה הראשון, על ידי הנשיא, לסלי מניגט. בממשלתו, מינה עצמו לשר המשפטים. ב-20 ביוני 1988, ממשלתו הופלה ותפקיד ראש הממשלה בוטל.

הוא נפטר ממחלה בשנת 2011 בפורט-או-פרנס, בגיל 97.

פרסים ועיטורים
--------------

* דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'אן-פרייס-מארס
* דוקטור לשם כבוד מאיגוד האוניברסיטאות הפרטיות של האיטי
* אות לגיון הכבוד של צרפת בדרגת קצין
* אות המסדר הבינלאומי פסיון ובוליבר בדרגת מפקד
* אות מסדר הכבוד וההצטיינות הלאומי של האיטי בדרגת מפקד
* מדליית ורמיל מחברת "אמנויות, מדעים ואותיות" בפריז

חיים אישיים
-----------

סליסטין הוא דודו של בוניפאס אלכסנדר, נשיא האיטי בין השנים 2004–2006.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Décès de l'ancien Premier ministre Martial Célestin, 97 ans, www.radiokiskeya.com (בצרפתית)
2. 1 2 3  Message du CED ; programme de gouvernement du premier ministre Martial Célestin / Radio Haiti Archive / Duke Digital Repository, Duke Digital Collections (באנגלית)
3. ↑  February 2011, www.rulers.org
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  TNH Profil du mois: -Martial Célestin, archive.wikiwix.com
5. 1 2  Haiti-Reference: Histoire - Premiers Ministres, archive.wikiwix.com
**נתי אורנן** (נולד ב-26 בנובמבר 1975 בגבול רמת גן גבעתיים) הוא יוצר בין תחומי, מדריך מדיטציה ושליח.

גוטל בוטל
---------

לאחר סיום לימודיו בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין יצר אורנן את הדמות "גוטל בוטל", גיבור הקברט "מופע החיים של גוטל בוטל". בין השנים 2000–2008 העלתה קבוצת "גוטל בוטל" את הקברט במסגרת הפרינג' בתיאטרון תמונע, במועדון הבארבי בתל אביב, במרתף 10 בחיפה, ועוד.

הנראטיב של "מופע החיים של גוטל בוטל" הוא סיפור ביוגרפי למחצה המבוסס על עימות בין שתי דמויות, נתי אורנן עצמו, והאלטר אגו שלו, מר גוטל בוטל, דמות שתלטנית ויצרית.

המופע הקאלטי צבר קהילת מעריצים שפקדה בקביעות את הופעות הקבוצה, עד שב-2009 יצא לאור סרט עלילתי באורך מלא, "מופע החיים של גוטל בוטל", בבימויו של דניאל סיוון, ובהפקת יריב מוזר, שי אברמוב ואריק ברנשטיין. הסרט, שזכה בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי ובציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה וקולנוע בשיקגו "Glam Rock Award", הוא גם הסרט הישראלי הראשון שהופץ רק דרך האינטרנט.

בפסקול הסרט, שזורים גם שירים שהעלתה קבוצת "גוטל בוטל" ב-2003–2004 במסגרת "מופע החיים של מוטי פנאן", אופרת רוק אפוקליפטית אודות ישראל בתחילת האלף השלישי, שהוקלטה בתמיכת משרד התרבות, ויצאה לאור כאלבום ב-1 בינואר 2008.

תישארו בבית
-----------

בשנת 2010 עבר אורנן לברלין, שם הקים את קבוצת "התיאטרון העליון" - das Übertheater. הוא הוזמן על ידי "הזירה הבין תחומית" על מנת להציג בפסטיבל "קולה של המילה", והעלה בה את "תישארו בבית", מופע יחיד המשלב תיאטרון דוקומנטרי עם סרטי וידאו שיצר בישראל ובגרמניה. העבודה תורגמה לגרמנית על ידי האמן סטפן הרץ ועלתה בברלין ובדרזדן בשם zuhause bleiben.

תיאטרון
-------

בשנת 2007 חבר אורנן לשחקנית היוצרת הילה גולן, וביחד העלו בפסטיבל עכו את המופע "גם טריאקי זה כואב". בפסטיבל עכו 2010 השתתף נתי כשחקן יוצר וכמוזיקאי ביצירה "השולחן המשפחתי" בבימויו של דודי מעיין. בשנים 2018/19 השתתף כשחקן-יוצר ומוזיקאי ביצירה "חוני'לה מה יהיה", בבימויו של דודי מעיין ב"מרכז חוני ליצירה מתמדת" בתל אביב. ב-2019/20 שיחק במופע "שפת ים כנרת" בבימויה של שירי ג'ורנו בתיאטרון הידית.

עבודות נוספות
-------------

בין השנים 2005–2009 שימש אורנן ככתב תרבות בעכבר העיר תל אביב.

במהלך 2008 החל לשמש כמאמן בימתי (Performance Trainer), ללהקות ואמנים שונים, ובמקביל הקליט את אלבומו השני, שהוא אלבום הסולו הראשון שלו, "עבודת בית", שיצא לאור באפריל 2009.

בין השנים 2010–2012 אימן אמנים גרמנים וישראלים בגרמניה.

בשנת 2012 שב לישראל ועבד כמקרין סרטים בסינמטק תל אביב עד שנת 2016. כמו כן הוא עובד עם בעלי צרכים מיוחדים עימם הוא מעלה את יצירותיהם האישיות בפורמט "תיאטרון דוקומנטרי".

מוזיקה לסרטים
-------------

* אי נוחות זמנית, 2004
* 50 52 ,OFFSIDE, 2005
* המלחמה של גיורי, יחד עם טל וגנר, 2006
* מופע החיים של גוטל בוטל, ביחד עם טל וגנר וקבוצת גוטל בוטל, 2009

דיסקוגרפיה
----------

* מופע החיים של מוטי פנאן, 2008
* עבודת בית / נתי אורנן, 2009
* דואר נא / אלבום רשת עם רפי פרח
* העולם הזה / ep בהפקת גיל סמטנה, 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* נתי אורנן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* נתי אורנן, באתר בנדקמפ
* קבוצת גוטל בוטל, האתר הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  מופע החיים של גוטל בוטל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**מרסל ירמיהו דאדי** (צרפתית: Marcel Dadi; ‏20 באוגוסט 1951 – 17 ביולי 1996) היה גיטריסט צרפתי ממוצא יהודי, אשר התפרסם בזכות טכניקת נגינה וירטואוזית בסגנון Finger Picking ונספה בנסיבות טרגיות באסון התרסקות טיסת TWA 800.

חייו
----

דאדי נולד בעיר סוסה שבתוניסיה והיגר עם הוריו לפריז בגיל 3. בגיל 10 החל לנגן בגיטרה ולמרות שההשפעות המוזיקליות הראשונות על נגינתו היו מהרוקנרול של שנות החמישים ותחילת שנות השישים הרי שעם הזמן החל לגלות משיכה רבה יותר למוזיקת פולק (בעיקר פולק אמריקאי).

דאדי הושפע מגיטריסטים אמריקאים כמו מרל טראוויס ודוק ווטסון הנחשבים לאבות סגנון ה-Finger Picking, כמו גם ג'רי ריד אשר דאדי הקליט רבות מיצירותיו וכן צ'ט אטקינס אשר הפך את הסגנון לפופולרי בארצות הברית ומחוצה לה. בין דאדי לאטקינס נרקמו קשרי ידידות ודאדי אף כונה "צ'ט אטקינס הצרפתי".

סגנון הנגינה של Finger Picking (הנקרא בשנים האחרונות בשם פינגר סטייל Finger Style) אשר היה פופולרי בארצות הברית בקרב חובבי פולק וקאנטרי לא היה פופולרי באירופה ודאדי התפרסם שם כגיטריסט לאחר זמן רב.

למרות שדאדי לא המציא סגנון חדש אלא שכלל טכניקות נגינה של הגיטריסטים האמריקאים הרי שכן הצליח ליצור צליל ייחודי על ידי שילוב הרמוניות "אירופאיות" יותר המושפעות ממוזיקה קלאסית בסגנון שהוא בעיקרו עממי.

דאדי נהרג בהתרסקות טיסה 800 של TWA מעל לונג איילנד. הוא היה בדרכו חזרה מארצות הברית לצרפת לאחר טקס הנצחתו בהיכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי בנאשוויל.

כיהודי, ביקר דאדי בישראל מספר פעמים, ובמותו נקבר בהר הזיתים שבירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרסל דאדי** בוויקישיתוף

* מרסל דאדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מרסל דאדי, באתר AllMusic (באנגלית)
* מרסל דאדי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מרסל דאדי, באתר Discogs (באנגלית)
* מרסל דאדי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* כרטיס הקבר של מרסל דאדי, באתר הר הזיתים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13892908j (data)
* GND: 135220262
* ISNI: 0000 0000 5514 5419
* LCCN: n94116909
* MusicBrainz: 67b6bfee-d727-46ad-bf00-fda87bb8908d
* NTA: 074678388
* SUDOC: 086230247
* VIAF: 54332168
* WorldCat: lccn-n94116909

 |
**קירנן פרנק דוסבורי-הול** (אנגלית: Kiernan Dewsbury-Hall; נולד ב-6 בספטמבר 1998) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בלסטר סיטי בעמדת הקשר.

קריירה
------

דוסבורי-הול נולד בנוטינגהאם שבאנגליה. הוא גדל באזור שפשד בלסטרשייר והצטרף לאקדמיה של לסטר סיטי ב-2006 בגיל שמונה. הוא חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון ב-2017 ונבחר לשחקן השנה במחלקת הונער במועדון ב-2019. 

דוסבורי-הול ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–0 בגביע האנגלי על ברנטפורד בינואר 2020 ויומיים לאחר מכן הצטרף לבלקפול בהשאלה להמשך העונה. הוא כבש שער מצמק בהופעת הבכורה שלו בבלקפול בתבוסה 1–2 בחוץ מול וויקומב וונדררס. באוגוסט 2021, דוסבורי-הול ערך בלסטר את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, וב-10 בדצמבר 2021, כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית נגד נאפולי. הוא כבש את שער הפרמייר ליג הראשון שלו ב-10 באפריל 2022, בניצחון 2–1 על קריסטל פאלאס. ההופעות המרשימות שלו הפכו אותו לשחקן מפתח בלסטר סיטי, מה שהוביל להארכת חוזהו עד ל-2027.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קירנן דוסבורי-הול** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  'I Want To Build My Leicester City Story', הרשמי של לסטר סיטי
2. ↑  Brentford 0-1 Leicester City – Match report and reaction as Iheanacho sends Foxes through, leicestermercury, ‏25 בינואר 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קירנן דוסבורי-הול"**.
**ציפורה** (**ציפי**) **לוריא** (1948 - 7 בדצמבר 2008) הייתה אוצרת אמנות, מבקרת אמנות, פובליציסטית ומרצה ישראלית. פרצה דרך לאמנות נשים, בעיקר מן הציבור הדתי.

ביוגרפיה
--------

ציפורה לוריא לבית טסלר נולדה בשנת 1948 בעיר קלוז' שברומניה, עלתה לישראל בגיל עשר והתיישבה בירושלים. היא למדה באולפנת "חורב" ובתום השירות הלאומי נישאה והחלה את לימודיה באוניברסיטה העברית בתולדות האמנות, ספרות אנגלית וספרות השוואתית. התמחתה בתיאטרון מודרני ובאמנות מודרנית. בד בבד למדה במדרשה בתל אביב אצל האמן רפי לביא. בשנים הראשונות לנישואיה לאיש ההתיישבות ישעיהו לוריא התגוררה בירושלים ואחר כך עברה ליישוב עפרה שבחבל בנימין.

לוריא כתבה ביקורות אמנות בעיתונים "דבר", עתון 77", "נקודה", "ארץ אחרת" ו"מקור ראשון". בשנים 1996-1995 הגישה תוכנית תרבות דו שבועית ברשת א' של קול ישראל.

הקימה כשותפה אוצרת עם אבנר בר חמא את "הגלריה האחרת" בתל אביב.

לימדה אמנות ותיאטרון במכללת אמונה ובמכללת תלפיות.

נפטרה ב-7 בדצמבר 2008 ממחלת הסרטן.

תערוכות שאצרה
-------------

* מזלית חצרוני טביב, "קול מקום" בגלריה האחרת, מכללת תלפיות תל אביב, 2002
* "קיץ - קטיף" (יחד עם אבנר בר חמא), נווה דקלים, גוש קטיף, 2005
* "הוי ארצי מולדתי", בית האמנים, 2007
* "יו"ש-עו"ש", הגלריה האחרת, 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* ציפורה לוריא(הקישור אינו פעיל), מאמריה באתר ארץ אחרת
* כצל עובר, נקודה, מרץ 2009
* עידית עמיחי כותבת לזכרה ב"טרמינל"
* ציפורה לוריא, אבנר בר חמא, הפורטל הישראלי לאמנויות.
* אשת תרבות, חוה פנחס-כהן נפרדת מהמבקרת והאמנית ציפורה לוריא.
* יאיר שלג, ‏שגרירת האמנות מגב ההר, בעיתון מקור ראשון, 20 בנובמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  נופים וקווים, דבר, 25 בספטמבר 1981  
אמנות נאיבית, דבר, 30 באוקטובר 1981  
תל אביב בירושלים, דבר, 22 בינואר 1982  
נופים אורבניים, דבר, 19 בפברואר 1982

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 281075
* NLI: 987007524927405171

 |
**קלאסיקת עשבי המרפא של שֶׁנּוֹנְג** (בסינית מסורתית: 神農本草經; בסינית מפושטת: 神农本草经; בפין-יין: Shénnóng Běncǎo Jīng) הוא ספר סיני על חקלאות וצמחי מרפא, המיוחס לשליט האגדי שֶׁנּוֹנְג, אשר חי באלף ה-3 לפנה"ס. חוקרים משערים כי למעשה מדובר באוסף של מסורות בעל-פה שנכתבו בין 300 לפנה"ס ל-200 לספירה.

תוכן
----

הכרך הראשון כלל 120 צמחים שאינם מסוכנים לאדם, שהוגדרו "ממריצים", כגון: פטריית הריישי ג'ינסנג, חוחובה, תפוז, קינמון וליקריץ.

הכרך השני הוקדש ל-120 צמחי מרפא, שנועדו לטיפול במחלות, אך יש בהן מידה של רעילות. בקטגוריה הזו נמצאים זנגביל, אדמונית ומלפפונים. הרכיבים המתוארים בכרך זה מוגדרים "אנושיים".

בכרך השלישי ישנם 125 ערכים לצמחים בעלי השפעה הרסנית ורעילות גבוהה, כגון ריבס, אפרסקים ועוד.

גרסאות
------

הטקסט המקורי אבד בתקופות עתיקות, אך על פי רישומים בקטלוגים עתיקים היו בו שלושה כרכים ובהם 365 ערכים על תרופות.

בתקופת השושלות הדרומיות כתב טָאו חונְגְגִ'ינְג פרשנות לספר, שהגדילה אותו ל-730 ערכים בשבעה כרכים, וכללה גם את הנספח "סיווג רישומי שמות התרופות". 

בתקופת שושלת צ'ינג, ביצע סוּן שִׂינְגְיֵן ביקורת ואיסוף יסודיים בנוגע לטקסט, אשר הביאו ליצירת הגרסה המקובלת כיום של הספר. סוּן סבר כי לא מן הנמנע שמקורו של הספר אכן בימיהם של שֶׁנּוֹנְג והקיסר הצהוב, אך מאחר שלא היה כתב בזמנם, עבר הידע על התרופות בעל-פה במהלך הדורות תוך שהוא מקבל שיפורים ותוספות מידי מומחים שונים, וסופג השמטות, כך שהגרסה שהגיעה לימינו אינה גרסה עתיקה.

זיהוי היסטורי
-------------

ב"תיעוד הספרות" שבספר הָאן מתועדים שני טקסטים המקושרים לשֶׁנּוֹנְג ועשויים להיות למעשה "קלאסיקת עשבי המרפא של שֶׁנּוֹנְג": המאכלים האסורים של שֶׁנּוֹנְג והקיסר הצהוב בשבעה כרכים תחת קטגוריית "קלאסיקות", ו"שֶׁנּוֹנְג" ב20 עמודים תחת הקטגוריה "חקלאות". 

בָּאן גוּ מתקופת שושלת האן המזרחית הסביר כי "שֶׁנּוֹנְג" בעל 20 הדפים הוא טקסט מימי שש המדינות, שנכתב על ידי אוסף חכמים שחששו מהזנחת השליטים את ענייני החקלאות, ולכן ייחסו את הדברים לשֶׁנּוֹנְג, והטקסט שפורסם שם לפני תקופת האן המערבית אינו עוסק כלל בפירוט תרופות. לפיכך נראה כי "המאכלים האסורים של שֶׁנּוֹנְג והקיסר הצהוב" הוא המקור ל"קלאסיקת עשבי המרפא של שֶׁנּוֹנְג", אולם המקור והעיבוד כבר איבדו דמיון זה לזה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  陶弘景
2. ↑  名醫別錄
3. ↑  孫星衍
4. ↑  漢書·藝文志
5. ↑  神農黃帝食禁
**מרסיה זעירה** (שם מדעי: *Maresia nana*) הוא צמח חד שנתי, מין נדיר בישראל בסוג מרסיה.

תיאור
-----

המרסיה הזעירה היא צמח חד שנתי אפור בעל גבעולים ירקרקים-חומים דקים, המגיעים לגובה של 5–15 סנטימטר. יש לה עלים פשוטים, מסורגים ומאורכים, ברוחב של כ-3 מילימטר ואורך של 1–3 סנטימטר. העלים קשיחים ומכוסים בשיער כוכבי צפוף.

פרחי המרסיה הזעירה הם ורודים וקטנטנים בגודל של 3–5 מילימטר. יש להם 4 עלי גביע באורך של כ-2 מלימטר, 4 עלי כותרת ו-6 אבקנים. המרסיה הזעירה פורחת בחודשים דצמבר-מרץ.

תפוצה
-----

מרסיה זעירה גדלה בחולות חוף הים בתפוצה ים-תיכונית (ספרד, האיים הבלארים, צרפת, קורסיקה, סיציליה, איטליה, קרואטיה, מונטנגרו, אלבניה, יון, כרתים, בולגריה, טורקיה, קפריסין, סוריה, לבנון, ישראל, חצי האי סיני, מצרים, לוב, תוניסיה, אלג'יריה, מרוקו) וסהרו-ערבית (קווקז, אפגניסטן, איראן, עיראק).

בישראל היא גדלה במישור החוף בכ-20 אתרים. בעבר נחשבה אשדוד לגבול תפוצתה הדרומית בישראל, אך במאה ה-21 היא זוהתה גם דרומה מאשדוד עד גבול רצועת עזה. במישור החוף הדרומי מצפון לאשדוד היא גדלה במספר מקבצים בחולון, ראשון לציון ופלמחים ובשנת 2017 פורסם שמקבץ שלה זוהה ברחובות. בשנת 2015 זוהו מקבצים של המרסיה הזעירה מדרום לחוף אכזיב ובאזור שפך נחל בצת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרסיה זעירה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  סקר תשתיות טבע עירוני אשדוד, דצמבר 2016, עמודים 56-57
2. 1 2  מרסיה זעירה, צמחיית ישראל וסביבתה
3. 1 2  ערגה אלוני, מרסיה זעירה חד-שנתי בסכנת הכחדה הגדל בחולות מישור החוף, כלנית, כתב-עת לצמחי ישראל, מרץ 2022
4. ↑  לירן וקיל, אתר חדש של מרסיה זעירה Maresia nana ברחובות, כלנית, כתב-עת לצמחי ישראל, 10 במרץ 2017
5. ↑  חדשות בוטניות מחוף הגליל המערבי, כלנית, כתב-עת לצמחי ישראל, 3 במרץ 2017
**הרקוויאם של ראטר** הוא יצירה פרי עטו של המלחין הבריטי ג'ון ראטר המבוססת על הרקוויאם הקתולי. ראטר בחר להשתמש בטקסט הליטורגי של הרקוויאם, אך להשמיט את החלקים העוסקים ביום הדין, במיוחד מזמור הדיאס אירה, ובמקומם להכניס שני מזמורי תהילים. הרקוויאם של ראטר נחשב לאחד הרקוויאמים החשובים של המאה העשרים ולאחת מהלחנותיו החשובות ביותר של ראטר.

הלחנה וביצוע
------------

הרקוויאם של ראטר הולחן בשנת 1985 והוקדש לאביו של המלחין שנפטר באותה השנה, פרק אחד מהיצירה (מזמור כ"ג מתהילים), הולחן על ידי ראטר כבר בשנת 1974 אך ראטר החליט לכלול אותו ברקוויאם. הופעת בכורה חלקית של הרקוויאם התבצעה ב-14 במרץ 1985 בכנסייה הפרסביטריאנית פרימונט בסקרמנטו ובכורה מלאה התקיימה ב-13 באוקטובר באותה השנה בכנסייה המתודיסטית בדאלאס שבטקסס. היצירה זכתה להצלחה מידית, בחצי השנה הראשונה לאחר הבכורה של היצירה בוצעה היצירה יותר מ-500 פעמים בארצות הברית בלבד. בשל האופי הנוגה אך המנחם של הרקוויאם, הוא היה ליצירה המוזיקלית המועדפת שבוצעה בטקסי הזיכרון הרבים שהתקיימו בארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר.

היצירה
------

ג'ון ראטר, בהשראת הרקוויאם של פורה והרקוויאם של דיריפלה, בחר להשמיט מן הטקסט הליטורגי של הרקוויאם את מזמור הדיאס אירה, וקטעים נוספים העוסקים בפחד מהמוות ומיום הדין. במקום קטעים אלו הוסיף ראטר, בהשראת הרקוויאם הגרמני של יוהנס ברהמס שני מזמורי תהילים המשולבים בין פרקי הרקוויאם: מזמור ק"ל ("שיר המעלות ממעמקים") ומזמור כ"ג ("מזמור לדוד ה' רועי לא אחסר"). סגנונה של היצירה נוגה, מהורהר ומנחם ולא דרמטי ומפחיד כמו ברקוויאמים אחרים. 

היצירה הולחנה לעוגב, סולנית סופרן, מקהלה של ארבע קולות ותזמורת. ישנן שתי גרסאות ליצירה אותן הוציא המלחין, אחת להרכב של תזמורת מלאה ומתאים לאולמות הקונצרטים ואחת לתזמורת קאמרית קטנה ומתאים לטקסי לוויה בכנסיות.

ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-40 דקות.

סדר הפרקים
----------

* Requiem aeternam
* Out of the deep ("ממעמקים"; מזמור ק"ל)
* Pie Jesu
* Sanctus
* Agnus Dei
* The Lord is my shepherd ("ה' רועי"; מזמור כ"ג)
* Lux aeterna

לקריאה נוספת
------------

* עדה ברודסקי (עורכת), **ספר הליטורגיקה**, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 255-260.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "רקוויאם" באתר מיוזיק בריינז

הערות שוליים
------------

1. ↑  על היצירה מתוך חוברת להקלטה שלה.
2. ↑  ביקורת על היצירה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 5bafe4c5-61db-4532-ba75-07fe7e00db76

 |
**מרסילי** הוא הר מצולה גדול בים הטירני, כ-175 ק"מ דרומית לנאפולי. ההר הוא הר געש תת-ימי. גובהו כ-3,000 מטר ופסגתו נמצאת כ-450 מ' מתחת לפני הים. על אף שבמהלך ההיסטוריה המתועדת ההר לא התפרץ, וולקנולוגים מאמינים כי המבנה שלו שברירי יחסית, עשוי צפיפות נמוכה ואבנים לא יציבות, המוזן על ידי תא מאגמה רדוד בתחתיתו. 

מרסילי הוא אחד מהרי הגעש התת-ימיים המסוכנים בים הטירני. התפרצות תת-ימית של ההר או התמוטטות של חלק מההר עלולים לגרום לצונאמי באיטליה ובחופים הסמוכים בים התיכון. ב-29 במרץ 2010 הודיעו וולקנולוגים מהמכון הלאומי האיטלקי לגאופיזיקה וולקנולוגיה (INGV) כי מרסילי עשוי להתפרץ בכל רגע.

גאומורפולוגיה
-------------

הר מרסילי הוא חלק מהקשת הגעשית של האיים הליפאריים. אורכו 70 ק"מ ורוחבו 30 ק"מ והוא אחד מהרי הגעש הגדולים ביותר באירופה, גדול יותר מאשר הר אטנה. הוא התגלה במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 ונקרא על שם הגאולוג הגאיטלקי לואיג'י פרדיננדו מרסילי. מחקרים מקיפים בוצעו עליו רק החל משנת 2005, כאשר המועצה האיטלקית הלאומית למחקר החלה בפרויקט לחקר ההר.

הר הגעש עולה מקרום אוקייני דק בעובי 10 ק"מ בלבד, המהווה אגן ימי משלו. קרום האגן עשוי בזלת תולאיטית, האופייני לאגנים בחלק האחורי של קשתות געשיות אוקייניות. 

נראה כי מרסילי נוצר לפני כ-200 אלף שנים. על מורדותיונמצאו ראיות לזרמי מגמה. כמו כן, נמצאו עדויות על קריסה של הרי געש תת-ימיים קודמים אחרים באזור.

לקריאה נוספת
------------

* הר מצולה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרסילי** בוויקישיתוף
* The enigma of Europe's largest active volcano - מאתר ה-BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  Caratori Tontini F. Cocchi L. Muccini F. Carmisciano C. Marani M. Bonatti E. Ligi M. and Boschi E. Potential-field modelling of collapse-prone submarine volcanoes in the Southern Tyrrhenian Sea (Italy), *Geophysical Research Letter* **37** (2010), L03305, doi:10.1029/2009GL041757.
2. ↑  "Undersea volcano threatens southern Italy: report". AFP. 29 במרץ 2010. נבדק ב-16 באוגוסט 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**רום כרמל 1300** הייתה מכונית משפחתית מתוצרת אוטוקרס ("תעשיות רום כרמל") אשר יוצרה והורכבה בטירת כרמל דרומית לחיפה בין השנים 1976–1978.

הדגם הראשוני של "רום כרמל 1300" התבסס על דגמי הגלבוע, ובהמשך התבסס על דגם "13/60" קודמתה, שהתבססה על ה"סוסיתא 12".

"רום כרמל 1300" קרויה על שם רום כרמל שהיא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל בגובה 546 מטר מעל פני הים.

תצורות "רום כרמל 1300"
----------------------

דגם ה"רום כרמל 1300" נבנה מפיברגלס. מנוע הרכב בנפח 1,297 סמ"ק היה מתוצרת "פורד UK" של דגם האסקורט. הדגם יוצר בתצורת סדאן, ממנה נמכרו 1,250 יחידות ובתצורת סטיישן ומסחריות שיוצרו עבור דואר ישראל ומהן נמכרו 330 יחידות.

ראו גם
------

* תעשיית רכב בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר תעשיית הרכב הישראלית
* סיפורה של אוטוקרס הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עלון תעשיית המכוניות בישראל 16 דצמבר 2014, באתר התאחדות בולאי ישראל
2. ↑  "רום כרמל 1300" - הטנדר הסודי של רום כרמל  תעשיית הרכב הישראלית
3. ↑  כרמל סוסיתא מה שביניהן כלכליסט, תומר הדר, 18 במרץ 2013
4. ↑  כרמל גלבוע ורום 1300 בני אביעד
אנטוניו סליירי
**הרקוויאם של סליירי** בדו מינור, או בשם שניתן לו על ידי המלחין **"רקוויאם קטן"** (באיטלקית: **Piccolo Requiem**) היא יצירה פרי עטו של המלחין אנטוניו סליירי למילות הרקוויאם הקתולי. הרקוויאם הולחן בשנת 1804, 21 שנים לפני מותו של המלחין, לטובת הלוויה שלו עצמו. הרקוויאם נחשב לאחת מיצירות הקודש החשובות ביותר של המלחין ומושמע לעיתים גם בימינו.

היסטוריה
--------

למלחין אנטוניו סליירי היה עניין בלוויה של עצמו והוא נהג לתכנן אותה. באוגוסט 1804 ביצע את הפרויקט הרציני ביותר למען הלווית עצמו והלחין מיסת רקוויאם שנועדה להיות מושמעת לראשונה בהלווייתו. הוא כינה את היצירה "רקוויאם קטן" מתוך צניעות, שכן הרקוויאם יועד לעצמו - הרקוויאם איננו קטן משמעותית יותר, באורך או בהרכב, מרקוויאמים אחרים שהולחנו בתקופה הקלאסית (הרקוויאם של מוצרט והרקוויאם של מיכאל היידן לדוגמה).

סליירי האריך ימים לאחר כתיבת הרקוויאם ונפטר רק ב-1825 בווינה. בשנים האחרונות לחייו החל לכתוב רקוויאם נוסף בסי מינור, אך הוא לא סיים את כתיבתו ונותרו ממנו רק טיוטות. הלווייתו של סליירי נערכה ב-22 ביוני ובה הרקוויאם שלו הושמע בבכורה. מאז מושמע הרקוויאם מדי פעם ואף הוקלט כמה פעמים.

היצירה
------

היצירה נכתבה בתפר בין התקופה הקלאסית להתקופה הרומנטית, וברקוויאם יש ביטויים של רומנטיקה מוקדמת. הדבר מתבטא בשימוש משמעותי בכלים שלא אפיינו את התקופה הקלאסית, כמו טרומבונים ובעצמה רגשית המובעת ברקוויאם. 

ההרכב הנדרש לביצוע היצירה הוא: ארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה מעורבת של ארבעה קולות, תזמורת ועוגב. ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-40 דקות.

סדר הפרקים
----------

* Introitus / Kyrie
* (Sequenz (Dies Irae
* Offertorium
* Sanctus
* Benedictus
* Agnus Dei
* Libera me, Domine

קישורים חיצוניים
----------------

* הפרטיטורה המלאה של היצירה.
* הרקוויאם באתר המוקדש למיסות רקוויאם.
* היצירה באתר פרויקט ספריית התווים הבינלאומי (IMSLP).
**מרסל הלסטנברג** (בגרמנית: **Marcel Halstenberg**, נולד ב-27 בספטמבר 1991, בלאצן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בהנובר 96 ובנבחרת גרמניה בעמדת המגן השמאלי.

קריירת מועדונים
---------------

הלסטנברג שיחק כנער בהנובר 96, ובשנת 2010 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בשנת 2011 החל לשחק בקבוצת המילואים של בורוסיה דורטמונד, ששיחקה אז בליגה האזורית, הרביעית בהיררכיית הליגות בגרמניה. הלסטנברג רשם העפלה לליגה הגרמנית השלישית בעונתו הראשונה בקבוצה, 2011/12. בעונתו השנייה בקבוצה, הלסטנברג סיים במקום ה-16 בליגה השלישית עם קבוצת המילואים של דורטמונד, שנשארה בליגה. בכל אחת משתי העונות בקבוצה הבקיע הלסטנברג שלושה שערים. בקיץ 2013, לאחר שנגמר חוזהו בבורוסיה דורטמונד, חתם הלסטנברג בפ.צ. סנט פאולי, ששיחקה בבונדסליגה השנייה. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2013/14, סיים הלסטנברג עם סנט פאולי במקום השמיני בליגה והבקיע שער אחד. בעונת 2014/15 הלסטנברג וסנט פאולי היו בתחתית הליגה, וניצלו מירידה כשסיימו את העונה במקום ה-15. הלסטנברג ערך בעונה זו 20 הופעות והבקיע שלושה שערים.

את עונת 2015/16 פתח הלסטנברג בסנט פאולי ואף הבקיע שני שערים בשלושה משחקים, אך עבר לקראת תום חלון ההעברות של הקיץ לר.ב. לייפציג, במטרה לחזק את הקבוצה שנבנתה כדי להשתלב בצמרת הכדורגל הגרמני. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, רשם הלסטנברג עלייה היסטורית לבונדסליגה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם וילי אורבן ומרווין קומפר. בעונת 2016/17, הלסטנברג היה חלק מעונה מוצלחת של ר.ב. לייפציג, שכבר בעונת הבכורה שלה בבונדסליגה סיימה במקום השני עם 67 נקודות, והבטיחה מקום בליגת האלופות. את עונת 2017/18 פתח הלסטנברג היטב, אך נפצע באימון קבוצתו בינואר 2018 כשקרע את הרצועה הצולבת, ועל כן גמר את העונה. לקראת עונת 2018/19 חזר הלסטנברג להרכב הקבוצה. ב-2 באפריל 2019 העלה הלסטנברג את ר.ב. לייפציג לחצי גמר הגביע הגרמני, לאחר שהבקיע בפנדל בדקה ה-120 של המשחק מול  אאוגסבורג, וקבוצתו ניצחה 1–2.

ב-19 ביולי 2023 חזר לאחר 11 שנה לקבוצת נעוריו הנובר 96.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-9 בנובמבר 2017 ערך הלסטנברג את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה, כאשר שיחק 90 דקות במשחק ידידות מול נבחרת אנגליה, שהסתיים בתיקו 0-0.

תארים
-----

**ר.ב. לייפציג**

* הגביע הגרמני: 2021/2022, 2022/2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרסל הלסטנברג** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

| **נבחרת גרמניה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 נוייר • 
2 רודיגר • 
3 הלסטנברג • 
4 גינטר • 
5 הומלס • 
6 קימיך • 
7 האברץ • 
8 קרוס • 
9 פולאנד • 
10 גנאברי • 
11 ורנר • 
12 לנו •
13 הופמן • 
14 מוסיאלה •
15 זולה •
16 קלוסטרמן •
17 נויהאוס •
18 גורצקה •
19 סאנה •
20 גוזנס •
21 גונדואן •
22 טראפ •
23 ג'אן •
24 קוך •
25 מילר •
26 גונטר •
מאמן: לב | גרמניהגרמניה |
**קלארק וורהס** (באנגלית: **Clark Voorhees**‏; 1871 – 1933) היה צייר נוף אימפרסיוניסטי וטונאליסטי אמריקאי וממייסדי מושבת האמנות אולד ליים.

ביוגרפיה
--------

וורהס נולד ב-29 במאי 1871 בניו יורק, בנו של סוכן מניות. בתחילה הוא נמשך למדעים וסיים תארים בכימיה מאוניברסיטת ייל ואוניברסיטת קולומביה. בשנת 1894 החל וורהס לעסוק ברצינות באמנות (שתמיד הייתה תחביבו) כאשר נרשם לשיעורים בליגת הסטודנטים לאמנות. בשנה שלאחר מכן נרשם לבית הספר לאמנות במוזיאון המטרופוליטן. הוא גם למד אצל אירווינג רמזי ויילס בלונג איילנד ועם לאונרד אוכטמן בקונטיקט.

בשנת 1897 נסע וורהס לאירופה, למד באקדמיה ז'וליאן בפריז ובילה בכפר האומנים הצרפתי ברביזון וכן בהולנד.

אולד ליים
---------

וורהס ביקר לראשונה באולד ליים, (Old Lyme) קונטיקט בשנת 1893. בשנת 1896, הוא חזר עם אמו ואחותו, שהתארחו בפנסיון בניהולה של פלורנס גריזוולד. בית פלורנס גריזוולד (מוזיאון גריזוולד) הפך בסופו של דבר למרכז הקהילה האמנותית של אולד ליים וסביר מאוד להניח שהנרי וורד ריינג'ר, המתואר לעיתים קרובות כמייסד המושבה האמנותית שם, הכיר את המקום דרך קלארק וורהס.

מבחינה סגנונית, וורהס היה אחד האמנים שנשארו נאמנים לסגנון הטונאליסטי שמקורו ברביזון, הקשור לוורד ריינג'ר גם לאחר שרוב האמנים האחרים אימצו את הסגנון האימפרסיוניסטי של צ'יילד האסאם. רוב ציוריו של וורהס אינם מתוארכים, אך נראה כי הוא אימץ בהדרגה גישה אימפרסיוניסטית בשלב מאוחר בחייו. הוא גם התנסה בתחריט בשנות השלושים.

רבים מציוריו של וורהס מתארים את נופי אולד ליים. כמו כן הוא צייר גם בניופורט, רוד איילנד ובמערב מסצ'וסטס.

וורהס הציג יחד עם חברים אחרים במושבת האמנות, כמו גם הציג גם באקדמיה הלאומית לעיצוב, בחברת האמנים האמריקאים, באגודה האמריקאית לצבעי מים, במכון קרנגי ובמכון לאמנות בשיקגו.

הוא זכה במדליית ארד בתערוכת סנט לואיס בשנת 1904 ובשנת 1905 קיבל את אחד משלושת הפרסים של האקדמיה הלאומית, לשלושת ציורי השמן הטובים ביותר שהופקו על ידי אמנים מתחת לגיל שלושים וחמש.

דוגמאות ליצירתו של וורהס נמצאות באוספים של הגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל, מוזיאון לאמנות יוסטון, מוזיאון פלורנס גריסוולד והחברה ההיסטורית בליים.

תערוכות מרכזיות המציגות את עבודותיו כללו את החברה ההיסטורית באולד ליים ואת מוזיאון פלורנס גריזוולד ותערוכות נוספות.

נכדתו, ג'נט פיש, היא ציירת טבע דומם עם יצירות באוסף הקבע של מוזיאונים רבים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלארק וורהס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Benezit Dictionary of Artists
2. ↑  Rice, Robin (Autumn 2003 – Winter 2004). "Janet Fish: Paintings". Woman's Art Journal. Woman's Art. 24 (2): 45–46

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6705 3730
* LCCN: n81145107
* RKD: 98294
* SNAC: w6737874
* ULAN: 500002906
* VIAF: 30871455
* WorldCat: lccn-n81145107

 |
גנרל חיל הפרשים **גוסטב קרל אמיל ביאטוס פרייהר פון הולן** (בגרמנית: **Gustav Karl Emil Beatus Freiherr von Hollen**; 22 בדצמבר 1851 – 7 בנובמבר 1917) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

פון הולן נולד ב-22 בדצמבר 1851 בעיר שנוויידה שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה (כיום גרבין (אנ'), שלזוויג-הולשטיין, גרמניה). במאי 1873 התגייס לצבא הפרוסי, וסופח לרגימנט האולאנים ה-15. באוגוסט 1883 קודם לדרגת לויטננט, ובספטמבר 1888 הועלה לדרגת האופטמן. החל מפברואר 1889, מילא תפקידי מטה במשרד המלחמה הפרוסי. בפברואר 1892 מונה למפקד פלוגה ברגימנט האולאנים ה-16, ובנובמבר 1898 הפך להיות קצין מטה ברגימנט הרגלים ה-6. בספטמבר 1898 הועלה לדרגת מיור.

בספטמבר 1901 מונה למפקד רגימנט היגרים ה-1 בפוזנן, ובאפריל 1905 הועבר לפקד על רגימנט היגרים המלכותי. בפברואר 1906 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובמרץ 1908 מונה למפקד בריגדת הפרשים ה-4 בברומברג. במרץ 1910 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באוקטובר 1912 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט מונה למפקד הדיוויזיה ה-21 בפרנקפורט.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה הולן למפקד קורפוס הפרשים ה-4, אשר היה חלק מהארמייה החמישית תחת פיקודו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הולן פיקד על הקורפוס שלו במהלך הקרב על הארדנים, אולם לאחריו התברר שהפרשים אינם יעילים בתנאים של מלחמת חפירות, וקורפוס הפרשים ה-4 פורק. בדצמבר של אותה שנה הולאן קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-3, אשר הועברה לחזית המזרחית. הוא פיקד על הדיוויזיה עד יוני 1915, עת מונה למפקד הדיוויזיה ה-37, ופיקד עליה במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב.

במהלך שנת 1916 הוא חלה באופן אנוש, וביולי של אותה שנה נאלץ לצאת לחופשה. בינואר 1917 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא לא התאושש מהמחלה, ומת בקניגסברג ב-7 בנובמבר 1917 בגיל 65.

קישורים חיצוניים
----------------

* גוסטב פון הולן (באנגלית)
* גוסטב פון הולן (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116963689
* ISNI: 0000 0000 1026 1520
* VIAF: 54913620
* WorldCat: viaf-54913620

 |
קוריאהקוריאה
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא יו. 
**יו אה אין** (בקוריאנית: **유아인**; ‏‏נולד ב־6 באוקטובר 1986) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה דרום קוריאני. הוא שיחק בסרטים וסדרות רבות וזכה במספר פרסי קולנוע דרום קוריאנים.

ביוגרפיה
--------

יו אה אין נולד בשם "אום הונג סיק" בדאיגו. הוא עבר לסיאול והתחיל ללמוד משחק. לאור הזמנה להשתתף בצילומי סרטים הוא עזב את הלימודים. בהמשך הוא סיים לימודי תעודה ולמד באוניברסיטה.

בתחילת הקריירה יו א אין הצטלם בפרסומות. בשנת 2006 הוא הצטלם בסרט Boys of Tomorrow. על תפקיד זה הוא זכה בפרס בפסטיבל קולנוע בדרום קוריאה. סרט זה הוצג בפסטיבל לוקרנו. בהמשך הוא השתתף במספר סרטים אך ההצלחה הגדולה הגיע בסרט Sungkyunkwan Scandal.

בשנת 2015 הוא שיחק בסרט "Veteran" שזכה להצלחה מסחרית גדולה. באותה שנה שיחק בדרמה ההיסטורית "The Throne"; אודות שושלת ג'וסון. אין, אשר שיחק לצד השחקניות פארק סו-דאם ומון גון-יונג, גילם את דמותו של הנסיך סאדו, בנו של יאונג'ו, המלך ה-21 בשושלת. הסרט זכה לשבחים ופרסים רבים, ואף נבחר לייצג את קוריאה-הדרומית בטקס האוסקר אך לא נכנס לרשימה הסופית.

בשנים 2015–2016 הוא כיכב בסדרה ההיסטורית "Six Flying Dragons" לצד שין סה-קיונג; עבור תפקידו בסדרה הוא זכה בפרס נוסף.

בשנת 2018 כיכב בסרט הדרמה "בערה", אשר הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן ואף היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

בשנת 2020 שיחק בסרט האימה "בחיים" שהופץ בנטפליקס, ובאותה שנה שיחק בסרט "קול הדממה", עליו זכה בפרס הדרקון הכחול לשחקן הטוב ביותר. 

בשנת 2021, החל לשחק בסדרת האימה והפשע "דין וגיהנום" מבית נטפליקס, בתפקיד של מנהיג כת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יו א אין** בוויקישיתוף
* יו א אין, ברשת החברתית פייסבוק
* יו א אין, ברשת החברתית טוויטר
* יו א אין, ברשת החברתית אינסטגרם
* יו א אין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007375969905171
* BIBSYS: 1573630756578
* BNE: XX5649499
* BnF: cb16738859m (data)
* GND: 1198513454
* ISNI: 0000 0004 6106 8930
* LCCN: no2018081624
* NLK: KAC201733768
* NTA: 317820257
* VIAF: 8148704086136931548
* WorldCat (עם VIAF): 8148704086136931548

 |
**גוסטב "גאס" פרנה** (באנגלית: **Gustave F. Perna**; ‏ נולד ב-15 באפריל 1960) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית, כיהן כמנהל מבצע מהירות שיא לפיתוח והפצה של חיסון למחלת נגיף קורונה 2019.

ביוגרפיה
--------

פרנה נולד וגדל בניו ג'רזי. ב-1979 סיים לימודי תעודה במנהל עסקים באקדמיה הצבאית ואלי פורג' והתגייס לצבא ארצות הברית. הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת מרילנד ובעל תואר שני בניהול לוגיסטי מהממכון הטכנולוגי של פלורידה.

במהלך שירותו הצבאי שירת כקצין לוגיסטי, והוצב בין השאר בסומליה, בוסניה ועיראק. הוא פיקד על חטיבת התמיכה של הדיוויזיה הרביעית, שימש קצין הלוגיסטיקה של הכוחות הצבאיים האמריקאיים בעיראק, שימש סגן ראש סוכנות הלוגיסטיקה של מחלקת ההגנה, מפקד פיקוד התחמושת המשותף וראש אגף לוגיסטיקה בצבא ארצות הברית.

בספטמבר 2016 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד האמצעים של צבא ארצות הברית.

במאי 2020 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על מינוים של פרנה ושל מונצף סאלווי להובלת "מבצע מהירות שיא" לפיתוח והפצה של חיסון למחלת נגיף קורונה 2019, פרויקט שיתוף פעולה ציבורי-פרטי. מינויו אושר בסנאט ביולי אותה שנה. הוא פרש מהשירות ביולי 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוסטב פרנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Department of Defense Statement on Gen. Gustave Perna's Confirmation, אתר מחלקת ההגנה של ארצות הברית, 2 ביולי 2020
**דוד זאב רוטנברג** (ידוע בכינוי **וולווה**; נולד בט"ז באלול תשכ"ד, 24 באוגוסט 1964), הוא איש תקשורת ומחבר ספרים ישראלי, חסיד חב"ד. יזם וערך מ-2002 את פורום בחדרי חרדים וב-2014 הקים את אתר חרדים10.

ביוגרפיה
--------

נולד לצבי ושושנה רוטנברג. למד בתלמוד תורה בכפר חב"ד, בישיבת תומכי תמימים בלוד ובישיבת בכפר חב"ד. היה העורך הראשי של המוסף "קולות" של השבועון החרדי "בקהילה". לאחר פרישתו בשנת 2006 ממגזין "בקהילה", מונה כעורך יועץ בשבועון כפר חב"ד ושינה את פניו ועבד גם בעיתון משפחה. לאחר מכן שימש כעורך מגזין השבועון שעה טובה.

בשנת תש"ס היה ממקימי אתר חב"ד און ליין, שאותו ניהל במשך מספר שנים.

הכרוז החתום בידי רבנים שהוביל לפרישת שני מנהלי אתר בחדרי חרדים: רוטנברג ודב פוברסקי
בשנת תשס"ב הקים את פורום בחדרי חרדים במערכת האתר הייד פארק במסגרת הפורום היה מן הראשונים שעסקו בחשיפת עבירות מין במגזר החרדי. בדצמבר 2009 פרש מניהול האתר, לאור מכתב שפרסמו רבנים הקורא לחרם על אתרי אינטרנט חרדיים. אך כעבור זמן שב להנהלת האתר, אך לא להנהלת הפורום.

רוטנברג הוא יועץ תוכן לעיתונים ואתרי אינטרנט וכן עורך ספרים. ב-2008 נישא בשנית לשרי רוט, שכתבה בעיתון בקהילה תחת שם העט שרה גל.

באפריל 2014 הקים בשיתוף עם אשתו את האתר "חרדים10". בהמשך חזר לעבוד[דרוש מקור][דרושה הבהרה] כעורך ראשי באתר חב"ד און ליין שהיה ממקימיו. 

בתחילת המאה ה-21 התחרש כתוצאה ממחלה. בדצמבר 2017 עבר ניתוח שתל שבלולי שבעקבותיו פרסמה אשתו בטוויטר: "רגע מרגש! אחרי 15 שנים בעולם של דממה, קרא דוד בעלי, 'אני שומע'!".

במשך שנים התגורר בכפר חב"ד. כיום מתגורר במודיעין עילית ולו 2 ילדים מאשתו הראשונה.

מספריו
------

* **רוקדים ובוכים - האמת על תנועת חב"ד**, תחת שם העט 'נדב איש שלום', יחד עם יורי ינובר, 1994
* **פלאי הרבי : ספורי מופת לילדים ולנער**, כפר חב"ד, שי - הוצאה לאור, ה'תשנ"ז
* **מלתא דבדיחותא : אוצר חכמה וחדוד לקורא הצעיר**, כפר חב"ד, ספריית אשל, ה'תשנ"ח 1998
* **מסע הרבי לארץ הקודש**, כפר חב"ד, הוצאה עצמית, ה'תשנ"ט. - מחקר היסטורי העוסק בביקורו של האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון מליובאוויטש בארץ ישראל בשנת ה'תרפ"ט
* **הפרטיזן שחיכו לו חיים אחרים**, תולדות שלום דובער פרידמן

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד רוטנברג, ברשת החברתית טוויטר
* ראיון גלוי-לב לאתר 'בחדרי-חרדים', באתר COL, ט"ז בתשרי ה'תש"ע
* אלכסנדר כץ, סערה במגזר: בעלי 'בחדרי חרדים' השעה את העורך - וזימן אותו לשימוע, באתר אייס, 28 בנובמבר 2013
* ריקי רט, ווינדוס: הזוג החזק בתקשורת החרדית יוצא לדרך חדשה, באתר nrg‏, 11 באפריל 2014
* חרדים10, דוד רוטנברג ‘באתר שלך כותבים דברים לא יפים על חבר שלנו, תוריד אותם’ 25 באפריל 2019 (פרק 4 מסדרת מאמרים עליו בתולדות התקשורת החרדית, בפנים הקישור לשאר המאמרים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יקי אדמקר‏, קשר השתיקה נסדק: פרשות מין פרצו את מחסום התקשורת החרדית, באתר וואלה!‏, 26 במאי 2016
2. ↑  דוד רוטנברג, העברת שרביט הניהול - מכתב מיוחד, בחדרי חרדים.
3. ↑  ציוץ של שרי רוט באתר "טוויטר", 31 בדצמבר 2017; העיתונאית שרי רוט: "אחרי עשור של דממה - פתאום שמעתי אותו אומר ’אני שומע’", באתר הידברות, כ"ב בטבת ה'תשע"ח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007443578205171

 |
**מועדון כדורגל רומא** או בשמו המסחרי **רומא נשים**, הוא מועדון כדורגל נשים איטלקי שבסיסו בבירת איטליה, רומא והוא מהווה חלק ממועדון הכדורגל רומא. הקבוצה הוקמה ביולי 2018 במקומה של קבוצת הנשים של S.S.D. רס רומא. הקבוצה מתמודדת בסרייה A מאז הקמתה בעונת 2018/19.

היסטוריה
--------

רס רומא השתתפה בליגה האיטלקית מאז שנת 2003, אך החליטה להעביר את רישיון ההשתתפות שלה בסוף עונת 18–2017, מה שאיפשר למועדון הכדורגל רומא לקחת שליטה על רישיון זה ולהקים את קבוצת הכדורגל הרשמית של המועדון כחלק מהליגה האיטלקית הבכירה. הישג השיא של קבוצת הנשים במסגרת הליגה הגיע בעונת 22–2021, כשסיימה כסגנית האלופה.

מועדון כדורגל הנשים השיג תואר ראשון בעונת 21–2020, כאשר רומא זכתה בגביע האיטלקי לשנת 2021. אליזבת'ה בוואניולי שימשה כמאמנת הקבוצה במהלך שלוש הקיום הראשונות של המועדון, עד שמונתה למשרת אחראית כדורגל הנשים של המועדון; אלסנדרו ספוניה נבחרה למחליפה שלה בעמדת המאמנת. ב-5 בנובמבר 2022, רומא קטפה תואר נוסף, הפעם לאחר ניצחון על יובנטוס במסגרת הסופרקאפ האיטלקי של אותה השנה, זאת לאחר שגברה עליה בפנדלים בתוצאה 3–4.

ב-29 באפריל 2023, רומא זכתה באליפות איטליה בפעם הראשונה בתולדותיה לאחר שגברה על פיורנטינה בתוצאה 1–2.

תארים
-----

אליפות איטליה
* **זכייה (1)** : 23–2022

קופה איטליה
* **זכייה (1)**: 21–2020

הסופרקאפ האיטלקי
* **זכייה (1)**: 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומא** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של רומא (באנגלית)

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסכם הושג עם רס רומא (באיטלקית)
2. ↑  רומא משיקה את קבוצת כדורגל הנשים של המועדון
3. ↑  חמש סיבות להצלחתה של רומא נשים בעונת 22–2021
4. ↑  רומא זכתה בגביע האיטלקי לשנת 2021 לאחר דו-קרב פנדלים
5. ↑  רשמי: בוואניולי מונתה לאחראית כדורגל הנשים, אלסנדרו ספוניה מונתה למאמנת הקבוצה במקומה
6. ↑  אלופות איטליה: קבוצת הנשים של רומא מנצחת את פיורנטינה וזוכה באליפות
**Song for America** (שיר לאמריקה) הוא האלבום השני של להקת הרוק המתקדם האמריקאית, קנזס. האלבום יצא בשנת 1975 ויצא מחדש בגרסת רימסטר בתקליטור בשנת 2004.

סיבוב ההופעות המתמשך נתן לקנזס קבוצה קטנה של מעריצים נאמנים, שחלקם היה לעקוב אחרי הלהקה מתוכנית אחת לאחרת. למרות ההצלחה המינורית של אלבום הבכורה שלהם, הם היו עדיין, על פי רוב, להקה פחות פופולרית (חלק אמרו שהם להקה שמתאבקת בברים).

בעוד ש-*Song for America* תרם לא מעט כדי לשנות את זה, זה העבודה שלהם המתקדמת והכבדה ביותר, כמו אלבומיהם הבאים, האלבום סימן מעבר לפורמט רך יותר. כמו האלבום הראשון, חובות הכתיבה נחלקו בין קרי ליווגרן וחבר לשעבר בלהקה וויט קלובר, בעיקר של הסולן / הקלידן סטיב וולש.

מבחינה מוזיקלית, האלבום כולל הסדרים מורכבים לגיטרה חשמלית ואקוסטית, כינור, וקלידים (כולל פסנתר, עוגב, סינתיסייזר, מוג ועוד). שיריו של וולש תיארו חיים ברחוב (בשיר "Lonely Street"), התמכרות לסמים (בשיר "Down the Road") ומשיכה לשטן (בשיר "The Devil Game"). מילותיו של ליווגרן לשיר "Lamplight Symphony" עסקו בנצרות. שיר הנושא עוסק באיכות הסביבה, והשיר "Incomudro" עוסק בבודהיזם והינדואיזם בקונספט של האטמן (Atman).

שיר הנושא שנמשך 10 דקות, הפך לסינגל במשך 3 דקות (נכלל כרצועת בונוס בגרסת הרימסטר של האלבום).

האלבום יצא בגרסה משופרת (Remaster) עם תמונות נדירות של הלהקה ורצועת בונוס שהיא גרסת הופעה לשיר "Down the Road".

ביקורת
------

Allmusic שיבח את האלבום בכך שכתבו עליו "אנרגיה האינטנסיבית" על השירים הקצרים יותר של האלבום, אבל טען שהשירים הארוכים דורשים יותר הקשבה פעילה מדי להעריך. הם הגיעו למסקנה שהאלבום הוא "טוב" (אם לא מתבגר) להקלטה של הלהקה של ז'אנר זה.

רשימת השירים
------------


| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Down the Road | קרי ליווגרן, סטיב וולש | 3:43 |
| 2. | Song for America | קרי ליווגרן | 10:03 |
| 3. | Lamplight Symphony | קרי ליווגרן | 8:17 |
| 4. | Lonely Street | פיל אהרט, ריצ'רד ויליאמס, דייב הופ, סטיב וולש | 5:43 |
| 5. | The Devil Game | דייב הופ, סטיב וולש | 5:04 |
| 6. | Incomudro - Hymn to the Atman | קרי ליווגרן | 12:11 |


| רצועות בונוס במהדורת רימסטר משנת 2004 |
| --- |
| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| 7. | Song for America‏ (גרסת סינגל)  | קרי ליווגרן | 3:02 |
| 8. | Down the Road‏ (הופעה חיה)  | קרי ליווגרן, סטיב וולש | 3:48 |

ביצוע
-----

* פיל אהרט - תופים, גלוקנשפיל בשיר "Song for America", תוף גונג בשיר "Incomudro - Hymn to the Atman"
* דייב הופ - גיטרת בס
* קרי ליווגרן - גיטרות (מלבד "Song for America" ו-"Lamplight Symphony"), סינתיסייזר, פסנתר (מלבד "Down the Road")
* רובי סטיינהארדט - כינור, שירה מובילה בשיר "Down the Road" ומלווה
* סטיב וולש - עוגב, סינתיסייזר, שירה מובילה (מלבד "Down the Road") ומלווה ב-"Down the Road" ו-"Lonely Street", פסנתר ב-"Down the Road"
* ריצ'רד ויליאמס - גיטרות חשמליות, גיטרות אקוסטיות ומלווה

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Song for America באתר MusicBrainz
* Discogs Song for America באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 8d28c139-d7e5-3a6b-90d7-9a8054c58858

 |
**רומאו פליקיארי** (בפורטוגזית: **Romeu Pellicciari**;‏ 26 במרץ 1911 – 15 ביולי 1971) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

רומאו, כדורגלן ברזילאי-איטלקי, נולד ב-26 במרץ 1911 בג'ונדיאי שבברזיל. בתחילת הקריירה שיחק בקבוצות חובבניות עד שעבר לפלמיירס ב-1930. הוא זכה עימה ב-3 תוארי אליפות סאו פאולו וקיבע את מעמדו כאגדה במועדון כאשר כבש רביעייה בניצחון 0–8 על היריבה העירונית קורינתיאנס. ב-1935 עבר רומאו לפלומיננסה עימה זכה בקמפיונאטו קיורקה חמש פעמים. למרות שקיבל הצעות ממועדונים אירופיים הוא נשאר נאמן לה. ב-1942 חזר רומאו לפלמיירס וזכה שוב פעם בתואר הליגה האזורית.

במדי נבחרת ברזיל השתתף במונדיאל 1938 שנערך בצרפת שם כבש שלושה שערים ב-4 משחקים. הוא כבש בניצחון 5–6 על פולין בשמינית הגמר, משחק הזכור בעיקר כמשחק בו חברו לנבחרת, לאונידאס, כבש שלושער ומיד אחריו ארנסט וילימובסקי הפולני כבש רביעייה. בחצי הגמר כבש נגד איטליה, דבר שלא מנע את הפסדה 2–1. במשחק על המקום השלישי כבש נגד שוודיה ונבחרתו סיימה במקום השלישי בסיום הטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**ויקטוריה זאבס** (בגרמנית: **Viktoria Savs**;‏ 27 ביוני 1899 – 31 בדצמבר 1979) הייתה גרמנייה שהתחזתה לגבר, התגייסה לצבא האוסטרו-הונגרי ולחמה בשורותיו במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

זאבס נולדה ב-27 ביוני 1899 בבאד רייכנהאל שבממלכת בוואריה. היא הייתה הבכורה מבין שלוש אחיות. הוריה נפרדו כשהייתה בת חמש, והיא עברה לגור עם אביה בעיר ארקו על גדות אגם גארדה. העיר נמצאה באותם ימים בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, וכיום נמצאת באיטליה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס אביה לצבא האוסטרו-הונגרי ושולב ביחידות הקייזרייגר. הוא לחם בחזית המזרחית, נפצע קשה בקרב גליציה ונשלח להחלים בביתו. לאחר שהחלים הוא התגייס שוב ללנדשטרום. ויקטוריה בת ה-16 לא הייתה מסוגלת להיפרד מאביה, ולפיכך החליטה להתחזות לגבר בשם "ויקטור זאבס" וניגשה ללשכת הגיוס באזור מגוריה. היא הצליחה לרמות את ועדת הגיוס המקומית, אולם לא הצליחה להתקבל ללנדשטורם, לצד אביה. תחת זאת, ב-10 ביוני 1915 היא נשלחה לגדוד שטאנדשיצן שלחם בחזית האיטלקית.

לאחר שנה בחזית האיטלקית, שלחה זאבס מכתב למפקד העליון של הצבא הארכידוכס אויגן, ובו סיפרה לו את סיפורה האמיתי וביקשה ממנו להציב אותה בגדוד בו שירת אביה. הארכידוכס התרשם מאוד מסיפורה והורה להעביר אותה לגדוד זה, שנמצא גם כן בחזית האיטלקית. הארכידוכס התנה את ההעברה בכך שזאבס תמשיך לשמור בסוד על זהותה, ופרט לכמה קצינים איש לא ידע שהיא למעשה אישה. היא לחמה בהצטיינות בחזית והראתה נכונות למלא תפקידים מסוכנים. ב-11 באפריל 1917 היא מצאה את עצמה לבדה בעורף האויב האיטלקי והצליחה להוביל בעצמה 20 שבויים איטלקים אל הקווים האוסטריים. על פעולה זו זכתה בצלב כוחות קרל ובמדליית האומץ.

ב-27 במאי 1917 היא נפגעה מפגז איטלקי ורגלה רוסקה. היא הועברה לבית חולים שדה בזיליאן, שם נאלצו הרופאים לקטוע את רגלה עד הברך. אביה כתב לשלטונות הצבא וביקש לשחרר אותה משירות פעיל. היא עזבה את הצבא ועברה לעבוד בצלב האדום עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה היא התגוררה תקופה בגרמניה, וב-1938 התיישבה בזלצבורג. היא השתתפה במספר מפגשים של ותיקי מלחמה והצטרפה למפלגה הנאצית כדי לקבל קצבת נכות טובה יותר. המפלגה עשתה בה שימוש מספר פעמים בתעמולה מקומית. היא נפטרה ב-31 בדצמבר 1979 ונקברה בבית העלמין של זלצבורג יחד עם כל המדליות שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטוריה זאבס** בוויקישיתוף
* ויקטוריה זאבס (באיטלקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007361476905171
* GND: 108205478X
* ISNI: 0000 0004 5437 3531
* LCCN: n2016009904
* NKC: xx0220687
* VIAF: 141145542682396642247
* WorldCat: lccn-n2016009904

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ויקטוריה זאבס"**.
**וִייַאֶרְמוֹסַה** (בספרדית: **Villahermosa**) היא בירת מדינת טבסקו במקסיקו. העיר נמצאת במרחק של 863 קילומטרים ממקסיקו סיטי, בירת מקסיקו.

היסטוריה
--------

העיר נוסדה ב-24 ביוני 1564 על ידי דייגו דה קיחדה הספרדי תחת השם "סן חואן באוטיסטה". משמעות השם היא "יוחנן המטביל הקדוש", והיישוב נקרא כך בגלל שיום היווסדו היה יום חגו של יוחנן המטביל. ב-1598 פליפה השני, מלך ספרד, העניק לסן חואן באוטיסטה את התואר "וייה ארמוסה" (מילולית: "כפר יפה"). ברבות השנים המילים התלכדו לכדי מילה אחת, "וייארמוסה", ששימשה ככינוי וכשם ליישוב בזמנים שונים בהיסטוריה לצד סן חואן באוטיסטה ושמות נוספים. כעבור כמה עשרות שנים היישוב הפך למרכז אזור מדינת טבסקו של היום ובוצר נגד התקפות של שודדי ים.

בעשורים שלאחר מכן העיר עדיין הותקפה פעמים רבות על ידי שודדי ים, עד שב-1677 מרכז אזור טבסקו הועבר לעיר טקוטלפה. בשנים שלאחר המעבר המשיכו לבצר את העיר, אך היא הותקפה בכל זאת ב-1711 על ידי שודדי הים שהשמידו מבנים חיוניים בעיר, וכן מספר פעמים נוספות בהמשך המאה ה-18.

ב-1785 שודדי הים הובסו סופית וכעבור עשר שנים סן חואן באוטיסטה חזרה להיות מרכז אזור טבסקו.

ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה מדינת טבסקו כשסן חואן באוטיסטה שימשה כבירתה. ב-1826 סן חואן באוטיסטה קיבלה תואר רשמי של עיר והיא נקראה באופן רשמי "סן חואן באוטיסטה דה טבסקו". בין 1833 ו-1842 היו מספר ניסיונות של טבסקו להפוך למדינה עצמאית, אשר גרמו לנזקים לעיר.

במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו התרחשו בעיר שני קרבות. בקרב הראשון, שהתרחש ב-1846, המקסיקנים הצליחו לנצח, והוא היה אחד הקרבות הבודדים במהלך כל המלחמה בהם המקסיקנים הצליחו לנצח. עם זאת, העיר ניזוקה במהלך הקרב. כעבור שנה התרחש קרב נוסף בעיר, אך הפעם האמריקאים ניצחו והחריבו את העיר. חלק הניצולים המקסיקנים ברחו לטקוטלפה והעבירו את בירת טבסקו אליה, אך לאחר המלחמה הבירה חזרה לסן חואן באוטיסטה.

במהלך ניסיונה של צרפת לכבוש את מקסיקו בשנות ה-60 של המאה ה-19 התקיימו בעיר מספר קרבות שגרמו לה לנזקים משמעותיים.

העיר התחילה לגדול באופן משמעותי בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, אך גדילה זו הואטה עקב אירועי המהפכה המקסיקנית. ב-1916 שם העיר שונה באופן רשמי לווייארמוסה.

במחצית השנייה של המאה ה-20 התגלו באזור טבסקו מצבורי נפט שהאיצו את כלכלת טבסקו. בעקבות הגילויים וייארמוסה הפכה לעיר גדולה ומודרנית, כמו גם לאחד המרכזים הגדולים בדרום-מזרח מקסיקו.

כלכלה
-----

וייארמוסה היא המרכז הכלכלי של מדינת טבסקו וכן של האזור הסובב את המדינה. הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על תעשיית הנפט והיא אחד המרכזים של כלל תעשיית הנפט המקסיקנית. בנוסף הכלכלה מסתמכת על תעשיות אחרות וכן על תיירות.

חינוך
-----

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת חוארס האוטונומית של טבסקו והאוניברסיטה הטכנולוגית של טבסקו.

תחבורה
------

את וייארמוסה משרת נמל התעופה הבינלאומי קרלוס רובירוסה פרס, שנמצא במרחק של 15 קילומטרים מזרחית לעיר ומציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית.

ערים תאומות
-----------

* ארצות הבריתארצות הברית סן ברנרדינו, קליפורניה, ארצות הברית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וייארמוסה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וייארמוסה
* וייארמוסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555051805171
* GND: 4333659-0
* LCCN: n81032293
* MusicBrainz: 46f274d0-41f2-404f-b017-50fa370f9f03
* NKC: ge507289
* VIAF: 133698002
* WorldCat: lccn-n81032293

 |