recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אופל אולימפיה** (בגרמנית: **Opel Olympia**) הוא מודל רכב משפחתי תוצרת חברת אופל מוטורס הגרמנית. תחילת יצורו החל ב-1935 עד 1970 עם הפסקות בזמן מלחמת העולם השנייה 1940- 1947 והפסקה נוספת בשנים (1953 עד 1967).

מודל הרכב הוצג לראשונה בפברואר 1935 בתערוכת מכוניות בברלין. השם "אולימפיה" נקבע לקראת משחקי האולימפיאדה אשר היו אמורים להיערך שנה מאוחר יותר בגרמניה.
מתחילת יצור הרכב ועד מלחמת העולם השנייה נבנו שתי גרסאות:
מ-1935 עד 1937 היה הרכב עם מנוע 1.3 ליטר ומ-1937 עד 1940 גרסת ה OL38 עם מנוע 1.5 ליטר.

היסטוריה
--------

### אופל אולימפיה 1935–1937

הרכב בעל מנוע בנפח 1.3 ליטר, 4 צילינדרים, 4 מושבים המסוגל להגיע למהירות 95 קמ"ש. תחילה יוצר הרכב עם תיבה בת 3 הילוכים ומשנת 1937 יוצרו מכוניות עם 4 הילוכים.
הרכב הוצע בשני דגמים:

* שתי דלתות משפחתי
* שתי דלתות קבריולה

### אופל אולימפיה 1937–1940 וגם 1947–1949

מנוע חדש הורכב באופל בשנת 1937 בעל נפח 1.5 ליטר אשר הביא את המכונית למהירות מרבית של 112 קמ"ש.

בזמן מלחמת העולם השנייה חברת אופל, שהייתה בבעלות ג'נרל מוטורס, הולאמה על ידי הנאצים וייצרה כלי רכב צבאיים בלבד. רק לאחר סיום המלחמה ונפילתם של הנאצים חזרה החברה לבעלות ג'נרל מוטורס. הדגם הראשון שיצא לחברה לאחר המלחמה הוא אופל אולימפיה.

### אופל אולימפיה 1950–1953

בשנת 1950 קיבלה אופל אולימפיה מראה חדש ומודרני אך מבוסס על האוטו המקורי. בשלוש שנות יצור נמכרו 160,000 רכבים.

### אופל אולימפיה רקורד 1953–1957

בשנת 1957 קיבלה אופל אולימפיה מראה חדש ושונה לגמרי מאולימפיה המקורית. הרכב נקרא בשם חדש 'אופל אולימפיה רקורד'. הדגם הספציפי הצליח מאוד ובעקבותיו נולד דגם חדש: 'אופל רקורד' אשר לא היה קשור יותר למודל אולימפיה ויוצר עד שנת 1989.

### אופל אולימפיה A

אופל אולימפיה A יוצרה לראשונה בשנת 1967. הדגם היה סוג משופר ומאובזר יותר של אופל קדט B. המודל נכשל ותוך שלוש שנים ירד מפס היצור כאשר הוחלף על ידי אופל אסקונה.

תמונות
------

* אופל אולימפיה 1935 - 1937 אופל אולימפיה 1935 - 1937
* אופל אולימפיה 1937 - 1939, 1947 - 1949 אופל אולימפיה 1937 - 1939, 1947 - 1949
* אופל אולימפיה 1950 - 1953 אופל אולימפיה 1950 - 1953
* אופל אולימפיה 1954-1953 אופל אולימפיה 1954-1953

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אופל אולימפיה** |
**קורפוס המילואים הרביעי** (בגרמנית: **IV. Reserve-Korps**) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-4. כמפקדו הראשון מונה הנס פון גרונאו, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס היה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, ובקרב על המארן. בשנת 1915 השתתף הקורפוס במערכה לכיבוש סרביה, ולאחר מכן לחם בחזית המזרחית וברומניה. באביב 1918 הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם לחם במתקפת האביב כחלק מהארמייה ה-18, ולאחר מכן לחם במתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה השנייה, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.

מפקדים
------

* הנס פון גרונאו (2 באוגוסט 1914–10 בספטמבר 1915)
* ארנולד פון וינקלר (11 בספטמבר 1915–24 במרץ 1916)
* ריכרד פון קונטה (21 ביולי 1916–20 בדצמבר 1918)

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
המדרונות המזרחיים של הר דראם, מבט מהכביש המהיר גלן, בשנת 1974.
**הר דראם** (באנגלית: **Mount Drum**) הוא הר הגעש שכבתי בהרי ראנגל שבמזרח מדינת אלסקה שבארצות הברית.

גאוגרפיה
--------

### מיקום

ההר ממוקם בקצה המערבי של הרי ראנגל, 29 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מהר סנפורד ומרחק זהה מהר ראנגל שנמצא מערבית - צפון-מערבית מהר דראם. ההר ממוקם 40 קילומטרים ממזרח לנהר קופר.

הר דראם ממוקם בשטח הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס, בסמוך לגבול המערבי של הפארק.

### גובה מעל פני הים וביחס לסביבה הקרובה

גובהו של ההר 3,661 מטרים מעל פני הים.

הר דראם מתנשא לגובה של 2,046 מטרים מעל סביבתו; הר דראם הוא ההר ה-90 בהתנשאותו באמריקה הצפונית; והוא ההר ה-25 בהתנשאותו באלסקה.

ההר יוצא דופן בהתנשאותו, ובמדרונותיו התלולים. מדרונו הדרומי של ההר מתנשא לגוה של 1,830 מטרים מעל ראשו של קרחון נאדינה (Nadina Glacier) - במרחק אופקי של 2.6 קילומטרים. מדרונו המערבי של ההר עולה לגובה של 2,743 מטרים, מעל הטונדרה המקיפה את ההר, במרחק אופקי של 16 קילומטרים, גובהו של מדרון זה 3,353 מטרים ביחס לנהר קופר הממוקם 40 קילומטרים מההר.

גאולוגיה
--------

הר דראם היה הר געש פעיל בתקופה שבין 600,000 ל-240,000 לפני הספירה. בשלהי תקופת פעילותו נוצרו במעגל סביב פסגת ההר הנוכחית מספר כיפות דקיט - ובהן פסגת סניידר - הממוקמת מדרום לפסגת הר דראם. התפרצויות געשיות עזות בשלהי תקופה זו הביאו להר חלקו הדרומי של הר הגעש השכבתי, ולקריסת המדרונות, המהווים כיום את המדרונות הדרומיים של ההר.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו ב-1885 על ידי לוטננט אלן (Allen) מצבא ארצות הברית.

ההר נקרא על שמו של גנרל ריצ'רד קולטר דראם (Richard Coulter Drum), אשר התגייס לצבא ארצות הברית על מנת לשרת במלחמת ארצות הברית–מקסיקו, ולאחר מכן השתתף במתקפות נגד האינדיאנים משבטי הלקוטה, וכן השתתף במלחמת האזרחים של ארצות הברית.

### הטיפוס על ההר

המטפסים הראשונים שהגיעו לפסגת ההר היו מטפס ההרים האוסטרי היינרך הארר (Heinrich Harrer), וכן קית' הארט (Keith Hart), וג'ורג' שלאר (George Schaller), שביצעו טיפוס זה, דרך המדרון הצפוני של ההר, ב-4 ביוני 1954.

הטיפוס השני לפסגת ההר בוצע על ידי היינץ אלמאן (Heinz Allemann) וניקלאוס לצקר (Niklaus Lötscher), שביצעו טיפוס זה דרך המדרון הדרום-מערבי ב-26 באוגוסט 1968.

לקריאה נוספת
------------

• Gary R. Winkler, **A Geologic Guide to Wrangell—Saint Elias National Park and Preserve, Alaska, A Tectonic Collage of Northbound Terranes**, U.S. Geological Survey Professional Paper 1616

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הר דראם** |

* הר דראם באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר דראם באתר peakbagger
* מפה גאולוגית של הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס באתר הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
* הר דראם באתר summitpost
* האתר הרשמי של הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. 1 2 3  מידע גאוגרפי
3. ↑  הרי אמריקה הצפונית לפי התנשאותם
4. ↑  הרי אלסקה לפי התנשאותם
5. ↑  ההיסטוריה הגעשית של הר דראם
6. 1 2 3 4  ההיסטוריה של הטיפוס על ההר
צלב המסדר
**מסדר פרנץ יוזף** או בשמו המלא **המסדר האוסטרי הקיסרי של פרנץ יוזף** (בגרמנית: **Kaiserlich-Österreichische Franz-Joseph-Orden**), הוקם על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ב-2 בדצמבר 1849, בחגיגות יום השנה הראשון להכתרתו לקיסר.

העיטורים
--------

תחילה העניק המסדר עיטורים בעלי שלוש דרגות: צלב הכבוד, צלב המפקד וצלב האביר. עם אורחי הכבוד של המסדר נמנו אנטון ברוקנר ואמיל בודו.

צלב עם כוכב המפקד, אשר דורג ישר מתחת לצלב הכבוד, נוסף בשנת 1869, וצלב הקצין, אשר דורג בין צלב המפקד לצלב האביר, הוצג לראשונה ב-1 בפברואר 1901.

הדרגות:

* - צלב כבוד
* - צלב עם כוכב המפקד
* - צלב המפקד
* - צלב הקצין
* - צלב האביר

צלב הכבוד, צלב עם כוכב המפקד וצלב הקצין נענדו כסיכות לדש, בעוד שצלב המפקד נענד בסרט סביב הצוואר. צלב האביר נענד כסיכה בצד השמאלי של החזה כשהצלב נתלה על סרט משולש. צלבי המפקד והאביר נתלו במקור על סרט בצבע אדום, בהתאם לעיטורים אוסטרו הונגרים אחרים מאותה התקופה. 

מסדר פרנץ יוזף נבדל בהוספת עיטורי מלחמה וחרבות, אולם העיטור ניתן בפועל בדרך כלל עבור שירות מצוין, ולאו דווקא עבור מעשה גבורה אל מול האויב.

הענקת העיטורים
--------------

הטקס נערך ללא הבדל דת, מוצא, לאום או מעמד. לכל חברי המסדר נתנה גישה לחגיגות המסדר. 

עם מקבלי העיטור נמנים: יצחק גולדמן, ברנהרד גולדמן, מאוריצ'יו ברוצ'ינר, וילהלם שטיאסני ואלפרד גרינפלד, פרידייש גרוס ועוד. 

המסדר חדל מלהתקיים עם פירוקה של האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918, ולא הוקם מחדש עם הקמת הרפובליקה האוסטרית בשנת 1919, בה תארים הפכו לבלתי חוקיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסדר פרנץ יוזף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1097265-1
* LCCN: no2013086644
* VIAF: 266752392
* WorldCat (עם VIAF): 266752392

 |
מראה מכתש החור הגדול והבור שבמרכזו
קרונית מכרה ליד החור הגדול ולידה השלט: "לו ניתן היה לאסוף את כל היהלומים שניכרו במכרה, הם היו ממלאים שלוש קרוניות דוגמת זו"
**החור הגדול** או **מכרה קימברלי** (באפריקאנס: **Groot Gat**) הוא מכרה יהלומים תת-קרקעי פתוח בקימברלי שבדרום אפריקה, ונטען כי הוא הבור הגדול ביותר שנחפר בידי אדם בעבודת ידיים.

תולדות המכרה
------------

אתר המכרה היה במקור גבעה שטוחה. הכרייה במקום החלה בשנת 1871, ואותו מועד היה גם תחילת פיתוחה של קימברלי, שנקראה בתחילה New Rush. גילוי יהלומים במקום משך לשם זרם של מחפשים, ושנה לאחר מכן כבר התקיים במקום יישוב בן 50,000 נפש. החפירה במקום נעשתה באתים ובמכושים. המחפשים כרו 22 מיליון טון של אדמה וסלעים - ויהלומים במשקל של 2,720 קילוגרמים או 13,600,000 קרט. 

תנאי המחיה במקום היו קשים - חום לוהט, מחסור במים ותנאי תברואה ירודים. כורים רבים נהרגו בתאונות כרייה. ב-1888 הסכימו בעלי המכרות השונים שנפתחו במקום לאחד את מאמציהם, וכך קמה חברת הכרייה דה בירס. הכרייה בבור נפסקה ב-1914 לאחר שהפכה לבלתי רווחית ומסוכנת מדי. אז נחפר בסמוך פיר למכרה תת-קרקעי.

אתר המכרה הפתוח נחפר עד לעומק של 240 מטרים. הבור שנוצר עקב כך הוא בקוטר של 463 מטרים ובשטח כולל של 170 דונמים. בהמשך מולא הבור חלקית וכיום מגיע עומקו ל-215 מטרים. בתחתיתו הצטברו מים בעומק של 40 מטרים, וכך נמצא מפלס פניהם 175 מטרים מתחת לפני הקרקע שסביב הבור. האתר מצוי כיום במרכזה של העיר קימברלי.

כיום נעשים מאמצים להביא להכרזה על המקום כאתר מורשת עולמית.

המוזיאון
--------

לאחר תום הכרייה בבור הוא הפך לאתר תיירות. בשנות השישים החלה הקמתו של מוזיאון לתולדות הכרייה במקום ולימיה המוקדמים של קימברלי. המוזיאון התפתח לכלל תצוגה תחת כיפת השמיים הכוללת גם דיורמות של העיר בימיה המוקדמים והצגה של אמצעי כרייה וטכנולוגיות כרייה. המוזיאון נפתח רשמית ב-1971, במסגרת חגיגות שנת המאה לייסוד העיר. בראשית שנות האלפיים השקיעה חברת דה בירס 50 מיליון ראנד בפיתוח החור הגדול כאתר תיירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החור הגדול** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של החור הגדול
בניין רונלד רייגן
**בניין רונלד רייגן ומרכז הסחר הבינלאומי** (באנגלית: **Ronald Reagan Building and International Trade Center**) הוא מבנה השוכן בעיר וושינגטון בירת ארצות הברית, בשדרת פנסילבניה מספר 1300, ומכיל משרדים פדרליים ומשרדים פרטיים.

היסטוריה
--------

עד אמצע המאה ה-20 היה באתר בו נמצא המבנה אזור של בתי זונות ופשיעה. לאחר הריסת המבנים באזור במטרה למגר את הפשיעה הפך האזור בו נמצא המבנה (שכונה "הרחבה הגדולה" - 'Great Plaza') למגרש חניה גדול. בשנת 1996 החלה הקמת המבנה לזכרו של רייגן, בתכנונו של האדריכל ג'יימס אינגו פריד, ובעלות של 768 מיליון דולרים. מבנה משרדים זה הוא המבנה הפדרלי השני בגודלו בארצות הברית, אחרי הפנטגון. 

המבנה נקרא על שם נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, והיה המבנה הפדרלי הראשון שתוכנן ונבנה בבירה על מנת לשמש הן כבניין משרדים פדרלי והן כבניין משרדים פרטי המשמש סוכנויות ממשלתיות וחברות שעוסקות בסחר בינלאומי וגלובליזציה. במבנה ממוקמים משרדי הסוכנות לפיתוח בינלאומי של ארצות הברית, סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית ומשרדי משמר הגבול של ארצות הברית. במבנה ממוקם אולם כנסים בו נערכים כ-1,200 כנסים וירידים מדי שנה, וכן אירועים תרבותיים. במבנה ממוקם מגרש החנייה הגדול ביותר בוושינגטון, ומבקרים בו כמיליון תיירים מדי שנה.

המבנה ממוקם מעל תחנת הרכבת התחתית של וושינגטון, ולמול אנדרטת אוסקר שטראוס.

* מבואת המבנהמבואת המבנה
* הבמההבמה
* אזור הכנסיםאזור הכנסים
* פתחי תאורהפתחי תאורה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין רונלד רייגן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בניין רונלד רייגן
* כתבה על המבנה מאת שין

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316746736
* WorldCat: viaf-316746736

 |
סמל מסדר ציון
**מסדר ציון** (בצרפתית **Prieuré de Sion**) הוא שמה של אגודת סתרים בדויה אשר הייתה במרכזה של תרמית היסטוריוגרפית רחבת היקף בעלת אופי של תאוריית קשר. השמועה בדבר קיומו של הארגון הופצה לראשונה בשנת 1956 על ידי קבוצה צרפתית בשם אילומינטי, בת ארבעה חברים: פייר פלנטאר, אנדרה בונומה, ג'ין דלוואל וארמנד דפה. ככל הנראה מתוך מטרה לקדם עמדות שמרניות ומלוכניות, הקבוצה הפיצה ידיעות בדבר אחווה סודית בשם "מסדר ציון" אשר הוקמה בשנת 1099 ובין חבריה נמנו דמויות היסטוריות בולטות כגון לאונרדו דה וינצ'י, ויקטור הוגו, אייזק ניוטון ובוטיצ'לי. כמו כן, נטען כי הארגון אחראי להתרחשויות היסטוריות שונות ובהן מסעות הצלב והקמת מסדר הטמפלרים (מסדר אבירי ההיכל). מטרתו המוצהרת של המסדר הייתה להגן על צאצאי השושלת המֶרובּינגית הקדומה, שהם על פי חברי המסדר למעשה צאצאי ישו ומרים המגדלית, ולפיכך מהווים את השושלת המלכותית הלגיטימית של צרפת.

חברי הקבוצה העמידו פנים כחברים באחווה סודית עתיקה ואף הטמינו מסמכים מזויפים בארכיונים ובכנסיות המאששים את קיומו של המסדר. זיופים אלו הובילו ב-1967 לפרסום הספר "האוצר האבוד של רן לה שאטו", מאת הסופר הצרפתי ג'רלד דה סָדֶה, המתחקה אחר ההיסטוריה של הארגון. הספר הפך לרב מכר בצרפת והקנה אמינות לתרמית. על אף שעדויות לזיוף המסמכים אשר על פיהם נכתב הספר נחשפו מיד לאחר פרסומו, המיתוס סביב המסדר המשיך לצמוח. במהלך שנות ה-70 של המאה העשרים ערך ה-BBC מספר תוכניות תחקיר על המסדר ועל בסיסן אף פורסם ב-1982 הספר "דם קדוש, גביע קדוש", אשר זכה להצלחה ברחבי העולם. הרומן המטוטלת של פוקו מאת אומברטו אקו מושפע מסיפור המסדר ומציג חבורת סופרים והיסטוריונים הממציאים סיפור דומה כדי לגלות לבסוף שיש קורטוב של אמת בסיפור הבדיוני. מיתוס המסדר התעצם מחדש ב-2003, עם הצלחתו של הספר "צופן דה וינצ'י", מאת דן בראון, אשר טווה את עלילתו סביב קיומו לכאורה של הארגון.

ראו גם
------

* צופן דה וינצ'י

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אשד, ככה בונים מיתוס, באתר nrg‏, 21 בדצמבר 2004
**הר הבנים** הוא אתר הטבע המרכזי שנותר ברמת גן הוותיקה. זאת גם הגבעה הגבוהה ביותר בעיר (רום 79 מ' מעל פני הים) והשנייה בגובהה בכל המרחב.

באתר נמצא שטח הכורכר הגדול בעיר (7 דונם) ובו צמחיית כורכר אופיינית ומיוחדת ומגוון פרחי בר עונתיים. בסקר שנערך בשנת 2008 תועדו באתר כ־90 מיני צומח. 

מורדו הצפוני של ההר הוכרז בשנת 1978 שמורת טבע עירונית.

גן הבנים
--------

 ערך מורחב – **גן הר הבנים**  

גן הבנים לא נכלל בתוכנית "עיר גנים" המקורית של ריכרד קאופמן (שכללה את גן שאול וגן אברהם). עם סיפוח שכונת רמת יצחק לרמת גן ב-1943 הוחלט על הקמת הגן על הגבעה (שכונתה אז הר הלוויתן או el Mu'allaqa כלומר "התלוי"), בהתאם לעקרונותיה.
הגן היה אמור לכלול בריכת נוי גדולה שבמקומה נבנה בית יד לבנים. הגן תוכנן על ידי מתכנן הנוף שלמה אורן ויינברג. בהמשך נוספה רחבת שבטי ישראל, כיכר עגולה ובה 12 עצי דקל ו-12 פסיפסים של שבטי ישראל. הכיכר כללה בעבר בריכת נוי, אך זו הוחלפה ב-1988 באנדרטה לציון נספי השואה.
מדרונו הצפוני של הגן נותר כמעט כולו שטח בר פתוח, כאשר מדרום וממזרח נבנו שבילים וטראסות, המחברים את הגן לרחובות סביבו.

מבנים ואנדרטאות
---------------

 ערך מורחב – **רובע תרבות ורוח ברמת גן**  

בית יד לבנים בפסגת הר הבנים, רמת גן
על צידו הצפוני של ההר הוקם רובע תרבות ורוח ברמת גן, הכולל את הספרייה העירונית, התיאטרון העירוני, את המוזיאון העירני ואת בית צבי.
בית יד לבנים רמת גן תוכנן על ידי האדריכל משה ספיר, ונחנך במקום ב-1965, כשלצידו נבנה מגדל תצפית. בית יד לבנים מכיל בתוכו את **המשכן לאמנות יהודית** המציג תערוכה קבועה של יצירות דוד לבקובסקי וכן תצוגות מתחלפות של אגודת הציירים והפסלים בגבעתיים-ר"ג.
על הר הבנים נערכים טקסים ממלכתיים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.

### כח התקווה

אנדרטת "כח התקווה" לציון נספי השואה
את האנדרטה "כח התקווה" לציון נספי השואה יצרה רות שטייף רוז'ר (1986), ניצולת אושוויץ שגם תרמה את הפסל. באנדרטה מתוארת דמות התוקעת בשופר ולצדה הריסות אבנים ושש ארובות לזכר ששת מיליון היהודים שנספו בשואה.
ברחבת האנדרטה נערך הטקס הראשי ברמת גן לציון יום השואה.

### נפגעי פעולות האיבה

ב-2008 נוספה אנדרטה להנצחת תושבי העיר נפגעי פעולות האיבה, בעיצוב האדריכלית רחל אסף.

סמוך להר נבנו שני בניינים ייחודיים שהקים האדריכל צבי הקר, בית דובינר ובית הספירלה וכן בית צופי רמת גן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר הבנים** בוויקישיתוף
* לב רמת גן - טיול מכיכר רמב"ם אל "הר הבנים", באתר הטיולים "טבע ונופים בישראל".
* גני הפסגות ברמת גן מאמר מאת צעירה מרואני

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנדלסון עמית, טבע עירוני - מקרה בוחן עיר הגנים רמת גן
2. ↑  עמית מנדלסון, לרה פארן, חמוטל בירן, ענת ברקאי-נבו, טבע עירוני ברמת גן
3. ↑  תוכניות נוף - גנים ציבוריים בר"ג, ארכיון שלמה אורן ויינברג, הספרייה הלאומית
4. ↑  על הר הבנים ברמת גן הופעל "בית יד לבנים", מעריב, 20 באוקטובר 1965
5. ↑  המוזיאונים העירוניים לאמנות באתר עיריית רמת גן
6. ↑  אתרי הנצחה וזיכרון בית אברהם קריניצי

האנדרטה לזכר נפגעי פעולות האיבה תושבי רמת גן
**ויליאם ואן פריור** (בדנית: **William Wain Prior**; ‏18 ביולי 1876 קופנהגן - 9 במרץ 1946 קופנהגן) היה גנרל דני.

ביוגרפיה
--------

ב-1939 מונה למפקד הצבא המלכותי הדני. למרות הסכם אי-התוקפנות שנחתם בין דנמרק לגרמניה, התריע פריור, שלא בטח בהסכם, מפני פלישה גרמנית קרובה וניסה לשכנע את המלך ומפקדי הצבא, שיש להגדיל את הצבא. חששו גבר כאשר באותה שנה הותקפה פולין בידי גרמניה הנאצית וברית המועצות. אולם בצמרת הדנית חששו, שצעד כזה יכעיס את גרמניה. שאר מפקדי הצבא ראו את דעתו על הפלישה הקרבה כפסימיות חסרת טעם, אולם ב-9 באפריל 1940 תקף הוורמאכט את נורווגיה ודנמרק בטענה, שבריטניה מנסה למקש את שתי המדינות. הפלישה לדנמרק התקיימה בשעה 4:15 בבוקר. כוחות גרמניים חצו לשלזוויג בכלי רכב לא מוגנים, מפני שלא חששו מהתנגדות. ספינות גרמניות הנחיתו כוחות בקופנהגן ובאיים נוספים ומטוסי הלופטוואפה פיזרו כרוזים ברחבי המדינה הקוראים להיכנע. המשמר המלכותי בקופנהגן ויחידות קטנות ביוטלנד ניסו להשיב מלחמה, אולם כעבור שעתיים נכנעה דנמרק.

פריור המשיך לכהן כמפקדו של מה שנותר מהצבא הדני במשך שנה ואז התפטר, שנתיים לפני שהצבא הדני פורק בהוראה גרמנית. הוא חי את שארית חייו בממשלת הבובות שהקימו הגרמנים ועוד הספיק לראות את ארצו נגאלת בידי מונטגומרי. הוא נפטר בקופנהגן ב-9 במרץ 1946.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם ואין פריור** בוויקישיתוף
חברת **בנים לגבולם** הייתה חברה שהוקמה בשנת 1944 במטרה לעודד ולסייע להתיישבותם של הספרדים ובני עדות המזרח במושבים ברחבי ארץ ישראל.

חברת "בנים לגבולם" הוקמה במאי 1944 מאיחוד של הגורמים הבאים: ארגון "לשדה" של עולי יוון שהקימה את צור משה, "החברה ליישוב עולים מבולגריה" שנוסד בידי מרדכי רומנו ועסקה בביסוס כפר חיטים ובית חנן ו"ועדת ארגנטינה", ונציגי יהדות מצרים. בראש החברה עמד ליאון רקנאטי ונשיאה היה הראשון לציון, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. הנהלת החברה מנתה את ליאון רקנאטי, משה קרסו, יצחק ארדיטי, ה. פרץ, חיים קרישפין, עו"ד ב. פרדו, אברהם אסא, יצחק לוי, י. תג'ר, אברהם אלמליח, אבולעפיה ואליהו אלישר. לאחר מותו של רקנאטי החליף אותו משה קרסו בתפקיד יו"ר החברה ויצחק ארדיטי היה לסגנו.

מטרת החברה הייתה לעזור לעולי הבלקן, טורקיה וארצות המזרח להתיישב על הקרקע וכן למשוך את האוכלוסייה הספרדית העירונית אל המשק החקלאי במושבים. שם החברה ניתן לה על פי הצעת הרב עוזיאל.

לאחר הקמתה, החברה לקחה מהסוכנות היהודית הלוואות לצורך ביסוס צור משה, כפר חיטים ובית חנן. לקראת סוף 1944 פעלה החברה להקמת מושב בית הלוי וליישוב ספרדים בהר-טוב. כן סייעה החברה לעולי כורדיסטן שהקימו מחדש את כפר אוריה. בהמשך סייעה החברה לקיבוץ מעברות שכלל גרעין של יוצאי בולגריה, להגושרים, לנחשונים, לחסנה, לאייל, לגזית, לחצור, לאלמגור, לאיתנים, ליקום, למסילות, לארגון ריקנטי ולאורים.

הפעילות של סיוע לספרדים להתיישב בקיבוצים קיימים הייתה למורת רוח לחלק מחברי החברה שבקשו שהחברה תקים יישובים עצמאיים לספרדים והביאה להתרחקותם של אלו מפעילות בחברה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנקודות החקלאיות של הספרדים בארץ, הד-המזרח, 4 באוגוסט 1944
2. ↑  בנים לגבולם, הד-המזרח, 5 במאי 1944
3. ↑  בנים לגבולם - חברה להתיישבות ספרדים על הקרקע, הד-המזרח, 5 במאי 1944
4. ↑  בנים לגבולם, הד-המזרח, 12 במאי 1944
5. 1 2  מפעולות החברה בנים לגבולם, הד-המזרח, 24 ביוני 1949
6. ↑  בנים לגבולם, הד-המזרח, 12 במאי 1944
7. ↑  צעדים ראשונים, הד-המזרח, 17 בנובמבר 1944
8. ↑  בכפר אוריה, הצופה, 21 בנובמבר 1945
9. ↑  עדות המזרח וההתישבות החקלאית, הד-המזרח, 24 ביוני 1949
10. ↑  חיים דרומי, על החברה "בנים לגבולם", הד-המזרח, 8 ביולי 1949
**הר דופק** או **הר דאפק** (באנגלית: **Dufek Mountain**) הוא הר נישא בחוף הנסיכה ראגנהילד, בארץ המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 3,150 מטרים מעל פני הים.

ההר ממוקם 3.7 קילומטרים דרומית-מערבית מהר מפייל, שבהרי סור רונדיין.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה על ידי קרטוגרפים נורווגים בשנת 1957, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.

### מקור השם

ההר נקרא על שמו של אדמירל משנה ג'ורג' ג'יי. דופק (George J. Dufek), מצי ארצות הברית ששירת תחת אדמירל משנה ריצ'רד א. בירד בשירות האנטארקטי של ארצות הברית, בין השנים 1939 -1941, וכן שירת כמפקד כוח המשימה המזרחי של מבצע קפיצה לגובה של צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946-1947. דופק הוא מפקד כוח התמיכה של חיל הים האמריקני לאנטארקטיקה, בין השנים 1954– 1959, תקופה בה הוקמו תחנות המחקר האמריקאיות: תחנת מקמרדו, תחנת אמריקה הקטנה V, תחנת בירד, תחנת הקוטב הדרומי, תחנת וילקס, תחנת כף האלט ותחנת אלזוורת'. אוניות, מטוסים ואנשי צי בפיקודו של דופק סיפקו תמיכה לוגיסטית רחבה במבצעי מחקר וסקר, במשימות צילום אוויריות בכל רחבי אנטארקטיקה. ב־31 באוקטובר 1956 דופק טס במטוס דאגלס C-47 דקוטה בשם "קה סרה סרה" (שהוטס על ידי לוטננט קומנדר קונראד שין (Conrad Shinn)), עם, ממצר מקמרדו דרך קרחון בירדמור כדי לבצע את הנחתת המטוס הראשונה בקוטב הדרומי.

ראו גם
------

אתרים נוספים באנטארקטיקה הקרויים על שמו של אדמירל משנה ג'ורג' ג'יי. דופק:

* חוף דופק
* ראש דופק
* מסיב דופק

לקריאה נוספת
------------

• **First Landing of an Airplane in the South Pole**

קישורים חיצוניים
----------------

* הר דופק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר דופק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר דופק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר דופק באתר מכון הקטבים של נורווגיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  לפי מקור אחר גובהו של ההר 2,873 מטרים מעל פני הים
4. 1 2  מידע היסטורי על ג'ורג' דופק, באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
5. ↑  Que Sera, Sera (ביטוי באנגלית, מבוסס על ספרדית) שמשמעו: "יהיה מה שיהיה"
6. ↑  חוף דופק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
7. ↑  ראש דופק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
8. ↑  מאסיב דופק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
לוחית זיכרון על ביתו של בנימין אונגר ברחוב נתן החכם 14 בתל אביב
**בנימין אוּנגַר** (24 בספטמבר 1907 – 11 בספטמבר 1983) היה חזן ישראלי. יו"ר ארגון החזנים בישראל. החזן הראשי של בית הכנסת הגדול בתל אביב בשנות ה-40 וה-50.

קורות חיים
----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
אונגר נולד ב-1907 בעיר יאסלו שבגליציה, אוסטריה (לימים בפולין), בנם של רייזל לבית פָאיֶיר (פוֹיֶר) ומשה אונגר (ממשפחת האדמו"ר מזבנה).
קיבל חינוך תורני מסורתי בחדר ובישיבה בווינה ובטרנבה וחינוך מוזיקלי בחזנות בקונסרבטוריונים בווינה ומגדבורג.

בשנת 1933 נישא להניה הנדלר.

עסק בפעילות ציונית בגרמניה הנאצית, וב-1937–1938 ניהל משק הכשרה של עליית הנוער ליד ברלין. ב-1938 עלה לארץ ישראל.

הוא היה חזן בבתי כנסת גדולים בתל אביב ובתוכם בבית הכנסת הגדול.

הופיע ברדיו (בשידורי קול ישראל, קול ציון לגולה וגלי צה"ל), טלוויזיה ובתקליטים רבים. היה יושב ראש ארגון החזנים בישראל. בשנת 1983 הוענק לו התואר יקיר תל אביב.

נפטר ב-1983. היה אב לשתיים: מרים וורדה.

ארכיונו, הכולל עיבודים מוזיקליים, שמור בספרייה הלאומית.

בשנת 2007, במלאת מאה שנים להולדתו, הוסר הלוט מעל שלט הנצחה על ביתו בתל אביב בטקס בו השתתפו ראש העיר רון חולדאי וחזנים רבים.

בנימין אונגר היה אח בלשכת הכוכב מס' 13 של הבונים החופשיים בחסות הלשכה הגדולה למדינת ישראל.

לקריאה נוספת
------------

* עקיבא צימרמן, 'החזן בנימין אונגר ז"ל', **שנה בשנה** (ספר השנה להלכה, למחשבת ישראל ולבעיות יהדות) תשמ"ט, 413–415.
* עקיבא צימרמן, 'בנימין אונגר – נעים הליכות ונעים זמירות', **דוכן** (מאסף למוזיקה יהודית) יג (תשנ"א), 139–141.

קישורים חיצוניים
----------------

* בנימין אונגר, דף שער בספרייה הלאומית
* דוד תדהר (עורך), "בנימין אונגר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 3964

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286665905171
* GND: 1011782170
* ISNI: 0000 0001 1936 3600
* LCCN: n2008082833
* VIAF: 3219152684013023430001
* WorldCat: lccn-n2008082833

 |
פוניקולר טביליסי. דצמבר 2002
**הפוניקולר של טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის ფუნიკულიორი**, תבּיליסיס פּוּניקוּליוֹרי) הוא פוניקולר בטביליסי שבגאורגיה. הפוניקולר נפתח ב-27 במרץ 1905 ומשמש לתחבורה מפרוורי העיר לפסגת הר מתאצמינדה.

התחנה התחתונה של הפוניקולר נמצאת ברחוב צונקדזה (460 מטר מעל פני הים) והפוניקולר נמתח בקו ישר לאורך מדרון ההר במרחק של 503 מטר. הוא מופעל בעזרת שתי קורנות שכל אחד מהם יכול לשאת 50 איש.

העבודות לבניית הפוניקולר החלו בספטמבר 1903 ונסתיימו בפברואר 1905. הפתיחה הרשמית הייתה ב-27 במרץ. עלות הבנייה הייתה 4,000 רובל ומומנה על ידי קונסורציום בלגי. הקונסורציום קיבל בתמורה את הזכות להפעיל את הפוניקולר במשך 45 השנים הבאות. המהנדס שהכין את התוכנית לבניית הפוניקולר היה הצרפתי א. בלאנש והארכיטקט היה הפולני אלכסנדר סזימקוויקז.

בין השנים 1936-1938 והשנים 1968-1969 שוקם הפוניקולר ונבנתה תחנה נוספת. ביולי 2000 התרחשה תאונה וכבל שנקרע גרם להתרסקות אחד הקרונות עם תיירים יפניים בתוכו. הדבר הביא להשבתת הפוניקולר. בשנת 2005, בעקבות תרומה של איש העסקים היהודי-גאורגי-רוסי, בדרי פטרקצישווילי, הוחל בשיפוץ הפוניקולר ונרכשו קרונות חדשים, ובמאי 2006 הוא נפתח מחדש.

הפוניקולר מוביל מפרוורי טביליסי לפסגת הר מתאצמינדה, שם נמצא פארק, מסעדה גדולה הצופה על טביליסי ומגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי. באמצע הדרך נמצא פנתאון מתאצמינדה וכנסיית מאמאדוויתי.

גלריית תמונות
-------------

* הפוניקולר עם בנייתו בשנת 1905הפוניקולר עם בנייתו בשנת 1905
* הפוניקולר של טביליסי. ציור של ניקו פירוסמני. תחילת המאה ה-20הפוניקולר של טביליסי. ציור של ניקו פירוסמני. תחילת המאה ה-20
* המסעדה על פסגת ההר בנובמבר 2005. ננטשה עקב תאונה והפסקת פעילות הפוניקולר שבאה בעקבותיההמסעדה על פסגת ההר בנובמבר 2005. ננטשה עקב תאונה והפסקת פעילות הפוניקולר שבאה בעקבותיה

**הפוניקולר הנטוש (מאי 2005)**

* 
* 
*

ראו גם
------

* החשמלית של טביליסי
* הרכבת התחתית של טביליסי
* הטרוליבוס של טביליסי

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הפוניקולר של טביליסי** |

* ההיסטוריה של הפוניקולר של טביליסי, (באנגלית)
* תמונות הפוניקולור של טביליסי, באתר הפניקולורים הסובייטים
**לורן אשלי אנדרווד** (באנגלית: **Lauren Ashley Underwood**; נולדה ב-4 באוקטובר 1986) היא פוליטיקאית ואחות אמריקאית המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הארבעה-עשר של מדינת אילינוי. היא האישה האפרו-אמריקאית הצעירה ביותר ששירתה בקונגרס האמריקאי.

ביוגרפיה
--------

לורן אנדרווד נולדה במייפילד הייטס שבאוהיו. בגיל שלוש עברה עם משפחתה לנייפרוויל שבאילינוי, שם גדלה ולמדה בבית הספר התיכון נקווה ואלי, וסיימה את לימודיה התיכוניים ב-2004. ב-2008 קיבלה תואר ראשון בסיעוד מטעם אוניברסיטת מישיגן. באוניברסיטה, אנדרווד לקחה קורס בפוליטיקה סיעודית שלדבריה זרע את זרעי כניסתה לתחום מדיניות הבריאות. היא קיבלה את שני תארים שניים בסיעוד ובבריאות הציבור מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס ב-2009. ב-2014 מונתה אנדרווד ליועצת בכירה במחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, שם פעלה ליישום חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.

באוגוסט 2017, לקראת בחירות 2018, הכריזה אנדרווד על מועמדותה לייצוג מחוז הקונגרס ה-14 של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית. מצע הבחירות שלה התמקד בשיפור חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, הרחבת הזדמנויות עבודה, שיפורי תשתיות וחופשת לידה בתשלום. היא זכתה במועמדות המפלגה הדמוקרטית ב-20 במרץ 2018, כשהיא זוכה ב-57% מהקולות נגד שישה מועמדים אחרים.

בבחירות הכלליות התמודדה אנדרווד מול חבר בית הנבחרים המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית רנדי הולטגרן. בעימות בחירות פומבי אמרה אנדרווד כי החליטה להתמודד על מושב בבית הנבחרים מכיוון שהולטגרן הצביעה בעד ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. הולטגרן הצביע בעד "חוק הבריאות האמריקאי" של המפלגה הרפובליקנית, שעבר בבית הנבחרים אך לא התקבל בסנאט של ארצות הברית, ולו היה עובר בשני בתי הקונגרס היה מחליף במידה רבה את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה וסגן הנשיא ג'ו ביידן הביעו את תמיכתם באנדרווד. ביום הבחירות הכלליות, 6 בנובמבר 2018, גברה אנדרווד על הולטגרן עם 52.5% מהקולות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורן אנדרווד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לורן אנדרווד (באנגלית)
* 

* לורן אנדרווד, ברשת החברתית טוויטר
* לורן אנדרווד באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארין הגארטי, Naperville's Lauren Underwood to run for Rep. Randy Hultgren's 14th District seat, באתר נייפרוויל סאן, 9 באוגוסט 2017 (באנגלית)
2. ↑  ג'יימס פולר, Underwood coasts in Democratic primary for 14th Congressional District, באתר דיילי הראלד, 20 במרץ 2018 (באנגלית)
3. ↑  Illinois’s 14th House District Election Results: Lauren Underwood vs. Randy Hultgren, באתר הניו יורק טיימס, 28 בינואר 2019 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6k757bs
* US Congress: U000040
* VIAF: 400144782729294471561
* WorldCat (עם VIAF): 400144782729294471561

 |
**הפוליטיקה של הטכנולוגיה** הוא ספר שכתב דוקטור יובל דרור ויצא לאור בישראל בשנת 2005 בהוצאת מפה.

הגישה הפשוטה רואה בטכנולוגיה לא יותר מאשר מכשיר לשירות האנושות. מכשיר שמטרתו היא שימוש ואין לו כל דעה לגבי התוצאות. האנושות היא זו שבונה ויוצרת את הטכנולוגיה, וממילא לא ניתן לדבר כלל על הפוליטיקה של הטכנולוגיה. מנגד, טוען יובל דרור כי הגישה היא דטרמיניסטית, שטכנולוגיה קובעת לאנשים איך להתנהג ואיך לפעול.

הגישה השלישית שדרור רואה בה גישה מהותית, רואה בטכנולוגיה לא מכשיר כי אם דרך חיים. מי שבוחר בטכנולוגיה מסוימת בוחר למעשה בדרך חיים המזוהה איתה. מי שבחר בארצות הברית בתחבורה מבוססת על מכוניות פרטיות, תמך והעדיף בהכרח בחלום הפרברים עם בית ודשא של משפחה אמריקאית ממוצעת. מי שתומך ברשת כבלים עם מאות תחנות לבחירה, בוחר בהכרח בחברה הטרוגנית ומפולגת. יש הרואים בכך ברכה ויש הרואים בכך קללה. גישה הטוענת כי כל טכנולוגיה נושאת בתוכה ערכים שאותם היא מייצגת ובהם היא תומכת יותר מאחרים.

טכנולוגיית הבולדוזר למשל תומכת יותר בהריסת הטבע ובניית בניינים ידי אדם מאשר בשימור הטבע. טכנולוגיית האינטרנט תומכת יותר במשתפי הקבצים למיניהם מאשר בחברות התקליטים. יצרני הנשק תומכים יותר בשימוש בכוח לפתרון בעיות מאשר בדיאלוג וויתורים. הטענה היא כי מי שמחזיק פטיש בידו, רואה בכל בעיה מסמר. באותה צורה, כל מי שבידו טכנולוגיה כלשהי, רואה בה את הדרך ההגיונית לילך ולפתור בעיות.

הבחירה בטכנולוגיה היא בחירה בערכים שהטכנולוגיה מייצגת, ומכאן הוויכוח החריף בין קבוצות האינטרסים השונות התומכות כל אחת בטכנולוגיה אחרת. כל קבוצה מנסה להשליט את הטכנולוגיה שלה ולמנוע מהטכנולוגיות האחרות להרים ראש. לעיתים הסיבות הן כלכליות, לעיתים הן לאומיות, ולעיתים הן מקריות לחלוטין. לדינמיקה זו של תחרות והתמקחות קורא דרור הפוליטיקה של הטכנולוגיה.

לקריאה נוספת
------------

* יובל דרור, **הפוליטיקה של הטכנולוגיה**, הוצאת מפה, 2005. 180 עמודים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הפוליטיקה של הטכנולוגיה באתר אקו-ויקי
* אלי אשד, על הפוליטיקה של הטכנולוגיה
* דרור גלוברמן, הפוליטיקה של הטכנולוגיה, באתר nrg‏, 27 בינואר 2006
* תוכן העניינים והפרק העשירי בספר
* הפוליטיקה של הטכנולוגיה, באתר OCLC (באנגלית)
הרב **ידידיה שלמה ישראל** (? - 1831) היה רבה של אלכסנדריה שבמצרים.

ביוגרפיה
--------

נולד לאסתר מזרחי ולרב אליהו ישראל, שהיה אב בית הדין ורבה של אלכסנדריה שבמצרים, בן למשפחת הרבנים ישראל. בצעירותו התייתם מהוריו, ועשירי הקהילה לקחו אותו תחת חסותם.

הרב ישראל למד אצל בן דודו, הרב משה בן אברהם ישראל, ואצל הרב יהונתן גלאנטי.

בשנת 1812 (ה'תקע"ב) מונה לכהן כרבה הראשי של אלכסנדריה, עד לפטירתו במאי 1831 (ג' בסיוון ה'תקצ"א).

הרב ישראל לא השאיר אחריו ילדים. בני קהילתו הקימו לזכרו את בית מדרש "מדרש ידידיה ישראל" באלכסנדריה, ואת מקומו ברבנות החליף הרב שלמה חזן.

חיבוריו
-------

מפעלו הספרותי העיקרי היה הוצאת ששת חיבורי אביו לאור. בחיבורים אלו נמצאים גם חידושים, תשובות והגהות שכתב בעצמו.

* **בן ישי** - מדרשותיו, כתב יד

לקריאה נוספת
------------

* שמעון ואנונו, **ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח**, תשס"ו, חלק ב', עמ' 758–759
* שמעון מרכוס, **תולדות הרבנים למשפחת ישראל מרודוס**, הוצאת ראובן מס, ירושלים תרצ"ה, עמ'56.

הערות שוליים
------------

1. ↑  השלישי. כיהן לצד הרב יהונתן גלאנטי ברבנות באלכסנדריה

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**: | **רבנים ראשיים של אלכסנדריה** | **הבא**:**הרב שלמה חזן (אלכסנדריה)** |
**מדרשת יעוד** הייתה מדרשה תורנית לנשים שהייתה ממוקמת בשכונת קריית יובל בירושלים ופעלה בשנים 1996–2017.

המדרשה קמה בשנת תשנ"ו (1996) מתוך מגמה ליצור בית מדרש לבנות ונשים, אשר יראה לנגד עיניו את הרעיון של יצירה שפה יהודית חדשה-עתיקה, שתדבר אל כל רובדי האוכלוסייה היהודית. את המדרשה ייסד הרב יעקב שפירא מעפרה. לנגד עיני המייסדים עמדה הרתיעה הקיימת מדברים שבקדושה; לדעתם, רתיעה זו נובעת בין השאר מ"שפה דתית" סגורה, המיועדת רק לאנשים הקשורים אל המערכת ה"דתית" הפנימית. בעיה זו, הביאה ליצירת בית מדרש שיפתח קשר ואהבה אל היהדות ומקצועותיה באמצעות דיאלוג פתוח עם ציבורים שונים במדינת ישראל ובעולם – דתיים ולא דתיים, חרדים וקיבוצניקים.

במדרשה למדו בשנת תשס"ח כ-100 בנות, חלקן מישראל וחלקן מארצות הברית, דרום אפריקה, אוסטרליה ואנגליה. הלימודים נעשים מתוך ניסיון להביא את הלומדות ללימוד והעמקה של התורה והמצוות באופן פתוח ותוך יצירת דיאלוג בונה עם הסביבה, תוך אווירה של כבוד הדדי, כך שכל אחת תרגיש כאילו היא בביתה - הן מן הצד הרוחני והן מן הצד הגשמי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307560205171

 |
**ספריית דוד ששון** היא ספרייה מפורסמת ואתר מורשת במומבאי, הודו, בשורת ראמפרט, ממול לקאלה גהודה. בספרייה כ-70,000 ספרים, אוסף גדול של ספרים עתיקים נדירים מאוד, ובה נכתבה הטיוטה הסופית של החוקה ההודית בידי ד"ר ב. ר. אמבדקאר. מיקומה של הספרייה, במרכזו של רובע עסקים, הופך אותה אטרקטיבית לסטודנטים העובדים באזור.

הרעיון של ספריה הממוקמת במרכז העיר נולד במחשבותיו של אלברט ששון, בנו של הפילנתרופ היהודי הבגדדי הנודע דוד ששון. הבניין עוצב על ידי הארכיטקטים ג'יי קמפבל וג'י אי גוסלינג עבור משרד סקוט מקללאנד ושות' במחיר 125,000 רופיות. דוד ששון תרם 60,000 רופיות, והשאר סופק על ידי ממשלת נשיאות בומביי.

הבניין
------

הבניין, אשר בנייתו הסתיימה ב-1870, בנוי מאבן מלד צהובה, בדומה לקולג' אלפינסטון, לבנייני הצבא והצי ולמלון ווטסון הסמוכים, ומעוצב בסגנון גותי ונציאני. מעל לאכסדרת הכניסה ישנו פסל-ראש של דוד ששון. פסל שיש זה היה מודל העבודה של האמן תומאס וולנר לפסלו של ששון העומד בחזית המדרגות של ספריית דוד ששון. הפסל בחזית המדרגות, שהושלם ב-1865, הוזמן על ידי סר הנרי ברטל פריר, מושל בומביי וחבר אישי של הפסל וולנר. תרומות הגיעו מן הקהילה היהודית, מסוחרים ומחברים באנגליה.

בבניין פועלת גם חנות האופטיקאים לונד ובלוקלי.

היסטוריה
--------

תחילתה של הספרייה בעובדים האירופיים שעבדו במטבעה ובמספנה הממשלתיות אשר פתחו מוסד למכונאות ב-1847 על מנת לספק חינוך טכני למבוגרים וכדי לארגן הרצאות. כאשר רצו לבנות מוזיאון וספריה ב-1863, התגייס דוד ששון, בנקאי מוביל במומבאי, למימון המבנה. הם עבדו בשטחים מושכרים עד שעברו לבניין משלהם תודות לנדיבותו של סר דוד ששון. הבניין קיבל את השם הספרייה וחדר הקריאה על שם דוד ששון.

מצב הספרייה כיום
----------------

ב-1996, במסגרת אירוע 150 שנה לספרייה, בוצע גיוס כספים נרחב למימון עבודת טיפול בנזקים שנגרמו לבניין. ב-2004, לאחר שמונה שנים, הסתבר שגם באזורים בהם לא אותרו נזקים ישנו צורך בטיפול דחוף, וגישת השיפוץ השתנתה מתיקונים נקודתיים לטיפול כולל במבנה. לשם כך נדרש תקציב גדול מזה שגויס.
ביולי 2016 הייתה הספרייה עדיין במצב מבני מדורדר, עד כדי טפטוף מים מן התקרה, ועדיין זקוקה לתקציב לשם עבודות שיקום. הספרייה מתקיימת מתרומות ציבור ומדמי חבר, אולם הסכומים אינם מספיקים לשיפוץ. בנוסף לזה קטן לאחרונה מספרם של המנויים-לכל החיים, ונשיא הספרייה, ויוקאנאנד אג'גאונקר התפטר ממשרתו לאחר 25 שנים בתפקיד, לאחר שהוועדה המנהלת של הספרייה דחתה את הצעתו לצרף את עמותת קאלה גהודה למאמץ גיוס הכספים מאחר שזו רצתה לקיים במבנה פסטיבל מטעמה. הבניין שופץ לאחרונה ב-2011

ראו גם
------

* רציפי ששון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספריית דוד ששון** בוויקישיתוף
* הספרייה וחדר הקריאה על שם דוד ששון - האתר הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sneeha Nair (17 January 2011), "Let Colaba Charm you", *Hindustan Times*; Retrieved on 25 January 2011.
2. ↑  TIFR Mumbai pages sourced from article by Kaumudi Marathe of Times of India, 12 November 1995.
3. ↑  Steggles, Mary Ann; Barnes, Richard (2011). *British Sculpture in India: New Views and Old Memories*. Norfolk: Frontier. p. 206. ISBN 978-1-872914-41-1.
4. ↑  Narayan, Govind (2009). *Govind Narayan's Mumbai: An Urban Biography From 1863*. Anthem Press. p. 366. ISBN 9781843313052.
5. ↑
6. ↑
הדף מהספר Anmerkungen zu den Kinder- und Hausmärchen der Gebrüder Grimm עם תחילת הסיפור "השמש תוציא הכל לאור היום"
**השמש תוציא הכל לאור יום** (בגרמנית: **Die klare Sonne bringt’s an den Tag**) הוא סיפור שלוקט על ידי האחים גרים, והוא מספר 115 במעשיות האחים גרים. הסיפור הוא אחד מארבעת הסיפורים שליקטו האחים גרים, שבו יהודים לוקחים חלק פעיל. אך בניגוד ל"העסקה הטובה", "היהודי בקוצים", ו"הסחבה הטובה", בסיפור זה היהודי מתואר לא כגנב ורודף בצע אלא כקרבן חף מפשע.

תוכן הסיפור
-----------

שוליית חייטים צעיר מסתובב בעולם עני מרוד. בדרך הוא פוגש יהודי וחושב "לזה יש כסף רב". הוא שודד את כספו של היהודי, אולם לאכזבתו הוא מגלה שליהודי היו רק 8 פרוטות. הוא מכה עד מוות את היהודי, שמכריז זמן קצר לפני מותו "השמש הבהירה תוציא הכל לאור יום". לאחר מכן ממשיך החייט בדרכו. ומתחיל לעבוד אצל אומן שהייתה לו בת יפה. הוא נישא לה, ולאחר מותם של החותן והחותנת עוברת הנהלת העסק לידיו. יום אחד כאשר הוא שותה קפה, פוגעת קרן שמש בקפה ומרצדת על הקירות. הוא נבהל ומכריז שהשמש רוצה להוציא הכל לאור יום אולם לא מצליחה. אשתו מסתקרנת ומבקשת ממנו הסבר למשפט התמוה. הוא מספר לה את הסיפור, ומבקש ממנה לא לפרסם אותו. אולם היא לא עומדת בפיתוי, ומספרת לחברתה. כעבור כמה ימים ידעה את הסוד כל העיר, והחייט נענש. "וכך אכן הוציאה השמש את הכל לאור היום".

התפתחות הסיפור
--------------

ניתן למצוא גרסאות דומות לסיפור בין היתר האגדה הידועה אודות העגורים של איביקוס לפי האגדה המשורר היווני איביקוס הותקף בידי שודדים וברגעיו האחרונים הכריז "נקום ינקמו העגורים את נקמתי" כלפי להקת עגורים שחלפה בסמוך כעבור זמן מה אכן הובילו העגורים למציאת הרוצחים. כמו כן ניתן למצוא משפט דומה באודיסיאה להומרוס.

ראו גם
------

* היהודי בקוצים
* הסחבה הטובה
* העסקה הטובה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אותה תקופה הייתה נפוצה הדעה שהיהודים עשירים.
2. ↑  אודיסיאה, שיר עשרים, חרוז 356.
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**ידיים אדומות** (נקרא גם **משחק הידיים**, **ידיים מהירות** או **בוא שים**) הוא משחק ילדים לשני שחקנים.

גרסה ללא הגבלת זמן
------------------

שחקן אחד (ה"עליון") מציג ידיו כשכפותיהן מטה מעל ידיו של השחקן השני (ה"תחתון"), אשר מציג ידיו כאשר כפותיהן כלפי מעלה. הידיים מוצגות בגובה הבטן, כשהן קרובות מאוד האחת לשנייה. מטרת השחקן התחתון להכות בכף ידו על גב ידו של השחקן העליון. על השחקן העליון להתחמק מן המכה, אך אסור לו להציג את ידיו באופן קבוע במקום מרוחק מידיו של השחקן התחתון. מותר לשני הצדדים לבצע הטעיות, אך אם העליון מושך ידיו ממקומן באופן קבוע הדבר מביא אך ורק להפוגה במשחק, ולעיתים אף לרוגז של השחקן השני.

אם הצליח התחתון לסטור לעליון, התחתון מנצח. אם הצליח העליון להתחמק מן התחתון כך שהתחתון סטר לעצמו (במקרה של סטירה ביד אחת על היד המוצגת בצד השני) או אם סטר התחתון "באוויר", כלומר העביר ידו דרך המקום בו הייתה אמורה להיות ידו של העליון, אך זו לא הייתה שם, העליון מנצח.

חילופי תפקידים מתבצעים על פי רוב לאחר ניצחון של התחתון.

גרסה מוגבלת זמן
---------------

במהלך ספירה לאחור של 10-15 שניות מותר לתחתון לבצע ניסיון אחד לסטירה. אם העליון מושך ידיו מוקדם מדי (כאשר לא נעשתה עדיין תזוזה מספיקה של התחתון, או שבוצעה הטעיה בלבד) עוצרת הספירה לאחור, ועל העליון להחזיר ידיו למקום.

בנוסף לדרכי הניצחון שבגרסה ללא הגבלת זמן, התחתון מפסיד אם לא ביצע סטירה במשך פרק הזמן הקצוב.

הגרסה האלימה
------------

המשחק נקרא "ידיים אדומות" כיוון שלאחר שהוא משוחק די זמן - ידי המשתתפים (ובעיקר ידי השחקן שנוטה להפסיד) הופכות לאדומות מכאב.

בחוגים מסוימים, מוכרת גרסה אלימה יותר של המשחק, תוך שימוש באגרופים. שני השחקנים מציבים את שני אגרופיהם זה מול זה (במקביל), והמטרה של אחד השחקנים היא להכות באמצעות אחד מאגרופיו באגרופו של השחקן שמולו. גם כאן, אם השחקן השני מספיק למשוך את אגרופו בזמן, והמכה מחטיאה, השניים מתחלפים בתפקידים. משחק זה אלים הרבה יותר, ומביא לעיתים לדימום ובכי. ברור כי כאשר אחד השחקנים מפסיד מספר פעמים ברציפות, הוא עלול להמשיך ולהפסיד כיוון שהכאב גורם לרעידות ומונע ממנו למשוך את ידו בזמן.

אזכורים בתרבות
--------------

המשחק מופיע במשחק המחשב הסימס 2.
**דאבויה** (שם מדעי: ***Daboia***) הוא סוג של נחשים ממשפחת הצפעיים בעלי ארס קטלני ביותר, החיים בטבע בדרום אסיה ובדרום-מזרח אסיה. סוג זה הוגדר ב-1842 בידי החוקר הבריטי ג'ון אדוארד גריי, אשר הגדיר בו מין בודד - צפע הודי (*Daboia russelii*). בהמשך הופרד אחד התת-מינים של הצפע למין נפרד - צפע ראסל סיאמי (*Daboia siamensis*).

מיני הסוג בינוניים בגודלם (באורך של 80 עד 150 סנטימטרים ולעיתים עד 3 מטרים) ובעלי רצועות מעוינות שחורות בולטות לאורך הגוף שצבעו כתום-צהוב עד אפור-זית. הם בעלי ראשים גדולים ובלוטות ארס גדולות מאחורי ראשם. אלו נחשים אגרסיביים ביותר היכולים להכות במהירות גבוהה, תוך לחיצה של ארס רב למקום ההכשה. בכל שנה ישנם מאות מקרי מוות בהודו ורחבי אסיה מנחשים אלה, אף שישנו נסיוב שיכול להציל אם ניתן בזמן.

מינים
-----

* צפע הודי (*Daboia russelii*)
* צפע ראסל סיאמי (*Daboia siamensis*)

חלק מהחוקרים מקשרים לסוג מינים נוספים כמו צפע מצוי או צפע מדברי (השייך כיום לסוג צפע גדול).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאבויה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**ספריית בודמר** (באנגלית: **Bodmer Library**) היא ספרייה ומוזיאון הממוקמת בקולוגני, שווייץ.

היסטוריה
--------

הספרייה הוקמה בשנות העשרים על ידי אספן הספרים מרטין בודמר.

אוסף הספרייה מכיל כ-160,000 פריטים הכולל לוחות חימר ומסמכים וגיליונות מוזיקליים מקוריים הכתובים בכתה יד.

בין פריטי המקום הוא העותק העתיק ביותר של הבשורה על-פי יעקב, תנ"ך גוטנברג, המהדורה המודפסת הראשונה של 95 התזות, עותק של עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע שהיה שייך לגוטפריד וילהלם לייבניץ, עותק של נתן החכם הנכתב בכתב ידו של הסופר גוטהולד אפרים לסינג ועותק של אחת היצירות הראשונות של שייקספיר שעברה לאחר מכן דיגיטציה.

ב-1999 אורגן במקום תערוכה מיוחדת של יצירות נבחרות מתוך הספרייה.

ב-2003 בניין הספרייה עוצב מחדש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספריית בודמר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ספריית בודמר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300590905171
* BnF: cb12148287t (data)
* GND: 16140-8
* ISNI: 0000 0001 2162 1672
* LCCN: n2005047351
* NKC: kn20060926021
* SUDOC: 02862257X
* VIAF: 134321830
* WorldCat: lccn-n50069518

 |
**לורן אברז'ל** (או **אברג'ל**, בצרפתית: **Laurent Abergel**; נולד ב-1 בפברואר 1993) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא יהודי, המשחק בעמדת הקשר האחורי ומשמש כקפטן לוריאן מליגת העל הצרפתית.

קריירת מועדונים
---------------

אברז'ל גדל במחלקת הנוער של אולימפיק מרסיי. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-5 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2–0 על סטאד ריימס במסגרת הגביע הצרפתי. ב-29 בינואר ערך את הופעתו היחידה במסגרת ליגת העל הצרפתית במדי המועדון, בניצחון 2-1 על ואלנסיין במסגרת המחזור ה-21 לעונת 2013/2014.

ב-1 בספטמבר 2014 הושאל אברז'ל למשך עונה אחת לאז'אקסיו מליגת המשנה הצרפתית. ב-31 ביולי 2015 חתם על חוזה קבוע לשנתיים במועדון. בסך הכל ערך 59 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-8 ביולי 2017 חתם אברז'ל על חוזה לשלוש שנים בנאנסי מליגת המשנה הצרפתית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 60 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.

ב-26 ביולי 2019 חתם אברז'ל על חוזה לשלוש שנים בלוריאן מליגת המשנה הצרפתית. בתום עונת 2019/2020 העפיל אברז'ל עם המועדון לליגת העל הצרפתית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורן אברז'ל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הקפטן היהודי של אחת מהפתעות העונה בצרפת - ספורט 5, באתר Sport5.co.il - אתר ערוץ הספורט, ‏2022-09-11
2. ↑  Laurent Abergel arrive באתר הרשמי של אז'אקסיו, 1 בספטמבר 2014 (בצרפתית)
3. ↑  Laurent Abergel est blanc et rouge באתר הרשמי של אז'אקסיו, 31 ביולי 2015 (בצרפתית)
4. ↑  Abergel a signé באתר הרשמי של נאנסי, 8 ביולי 2017 (בצרפתית)
5. ↑  Transferts : Laurent Abergel quitte Nancy pour Lorient באתר ל'אקיפ, 26 ביולי 2019 (בצרפתית)
זוג בפוזה אופיינית לריקוד
"**סווינג"** (לעיתים מכונה גם "ג'יטרבאג") הוא קבוצה של ריקודים, שהתפתחו בארצות הברית, במקביל למוזיקת הסווינג, החל משנות העשרים ועד שנות הארבעים של המאה העשרים.
במהלך תקופת הזוהר של הסווינג, הידועה כ"תקופת הסווינג" (swing era), היו מאות סגנונות ריקוד שונים שהרכיבו את משפחת ריקודי הסווינג, אך אלו ששרדו עד לתקופתנו הם לינדי הופ, בלבואה, שאג, ג'ייב וצ'ארלסטון. מרבית הסגנונות האלה התפתחו בקהילות אפרו-אמריקאיות, בהארלם ובמקומות נוספים.

סווינג בישראל
-------------

בשנים האחרונות קהילת רקדני הסווינג בישראל הולכת ומתפתחת ושיעורי ומסיבות סווינג מתקיימים בערים מרכזיות בארץ. כחלק מתרבות הסווינג, נערכות ברחבי הארץ מסיבות שבהן המשתתפים מאמצים לבוש תקופתי, רקדני סווינג ישראליים נוסעים לכנסים ולתחרויות סווינג בינלאומיים, הקהילה הישראלית מארחת מורי סווינג מחו"ל ומתקיים בארץ פסטיבל סווינג בינלאומי תחת הכותרת Desert Stomp.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סווינג** בוויקישיתוף
* בית הספר לסווינג "Swing It" (לשעבר Holy Lindy Land)
* סווינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**ברבורופליים** (שם מדעי: **Barbourofelidae**) היא משפחה של טורפים נכחדים מתת-סדרת דמויי חתול שדמו במראם לחתולים שנחרבים גדולים ובעבר היו חלק ממשפחת החתוליים.

הם חיו באפריקה, אירואסיה ואמריקה הצפונית במשך תקופת המיוקן ומילאו את הגומחות של הטורפים הגדולים כמו האריות והטיגריסים של ימינו. משפחה זו התפתחה מבני משפחת הנימרווידיים הקטנים יותר אך דומים לברבורופליים.

המאפיין העיקרי שלהם היא שהם היו בעלי ניבי חרב גדולים והיו גם בעלי נדנים בלסתם התחתונה לשיניים אלה. הם השתמשו בהם כדי להרוג את טרפם שכלל מיני פרסתנים. הגדול שבבני המשפחה הוא הברבורופליס (*Barbourofelis*) שהגיע לגודל 400 ק"ג והיה בעל הניבים הארוכים מכל הטורפים לאחר הסמילודון.

סוגים
-----

* *Ginsburgsmilus*
* *Afrosmilus*
* *Prosansanosmilus*
* סנסנוסמילוס (*Sansanosmilus*)
* *Syrtosmilus*
* *Vampyrictis*
* ברבורופליס (*Barbourofelis*)
* אלבנוסמילוס (*Albanosmilus*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברבורופליים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**אלגרו** היא ספריית תוכנה חופשית לפיתוח משחקי וידאו.

לוגו
הספרייה תומכת בגרפיקה שני ממדים, במניפולציית תמונה, בפלט טקסט, פלט שמע, פלט מוזיקה (midi), קלט וטיימרים, וכן רוטינות נוספות לאריטמטיקת מטריצות נקודה צפה, מחרוזות unicode, גישה לקובצי מערכת, מניפולציה של קבצים, קובצי נתונים וכן גרפיקה תלת־ממדית (מוגבלת תוכנה).

החל מגרסה 4.0, תוכנות המשתמשות בספרייה עובדות בסביבת חלונות, BeOS, ‏Mac OS X, ומגוון מערכות מבוססות יוניקס (עם או בלי X11, אשר מפשיטות את ה-API שלהן לתוך ממשק נייד בודד. ישנו גם פוטרל בלתי תלוי של אלגרו על AmigaOS 4. הספרייה כתובה בשפת C, ומיועדת לעבודה גם ב C++. הספרייה מגיעה עם תיעוד נרחב ודוגמאות רבות.

תוספים
------

קהילת משתמשי אלגרו תרמו מספר תוספים לספרייה לניהול אפשרויות כגון גלילה במפות אריחים, יבוא ויצוא למספר פורמטים של קבצים (לדוגמה, GIF, ‏PNG, ‏JPEG, ‏Ogg‏, MP3, ‏IT, ‏S3M,‏ XM Musci, פונט TIF, ועוד). ישנה גם אפשרות לקישור עם שפות אחרות כמו פייתון, ‏Perl, ‏#C ועוד.

על ידי שימוש בספריית AllegroGL, ניתן לעבוד באלגרו בצימוד עם OpenGL ובכך להרחיב את יכולות הספרייה גם לחומרה.

היסטוריה
--------

מקור השם Allegro הוא "**A**tari **L**ow-**L**evel **G**ame **R**outines", והיא נוסדה על ידי שון הרגריבס עבור Atari ST בתחילת שנות ה-90.

פונקציות גרפיות
---------------

* ציור וקטורים

* פיקסל, קווים, מלבנים, עיגולים, אליפסה, קשת, Bezier splines.
* מילוי צורות עם או בלי תבנית.
* מצולע (פוליגונים), שטוחים, גורארד, טקסטורה (3D) ושקיפות.

* ספרייטים:

* ספרייטים מהודרים ומכווצים עם מסיכות.
* בליטינג, סיבוב, מתיחה, הנחתה ערבוב אלפא, והצללת גורארד.
* תמיכה טבעית בקבצים מסוג BMP, LBM, PCX ו-TGA (וכן סוגים נוספים בעזרת התוספים לספרייה).

* צבע:

* לוח צבעים, קריאה, כתיבתה והמרה.
* המרה בין RGA ל-HSV.

* טקסט:

* תמיכה במספר סוגי קידוד והמרה (UTF-8 כברירת מחדל).
* גופני מפת סיביות (Bitmap), לצביעה יישור והוספת מסיכות.

* שונות:

* ציור ישירות על המסך או על תמונת סיביות בכל גודל הנמצאת בזיכרון.
* גלילת חומרה ובאפר משולש (כאשר נדרש), מסך mode-X split.
* פונקציות להנפשה בפורמט FLI/FLC.

תוכנות
------

תוכנות שמשתמשות בספריה:

* אייסי טאוור
* LiquidWars
* rafkill

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ספריית אלגרו
* אתר אלגרו