recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אַלֶכְּסֵיי וַסִילְיֶוִיץ' קוֹלְצוֹב** (ברוסית: **Алексе́й Васи́льевич Кольцо́в**‏; 15 באוקטובר 1809 – 29 באוקטובר 1842) היה משורר רוסי שכונה ברנס הרוסי. שיריו, המושמים תכופות בפי נשים, הם שירים מסוגננים על חיי האיכרים ומתארים בצורה אידיאלית את העבודה החקלאית. קולצוב אסף באופן רציני פולקלור רוסי שהשפיע רבות על שירתו. הוא הלל את האיכרים הפשוטים, את עבודתם ואת חייהם. רבים משיריו הולחנו על ידי מלחינים כמו דארגומיז'סקי, מוסורגסקי ורימסקי-קורסקוב.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בוורונז' כבן של סוחר בקר. לאחר שלמד פחות משנתיים בבית ספר מקומי (1818–1820), עזב אלכסי את לימודיו משום שאביו דרש את עזרתו בעסקיו. קולצוב עבר, קנה ומכר בקר; ובינתיים, כתב שירים בסתר מאביו.

הפרסום הרציני הראשונה של שירתו התרחשה ב-1831, כאשר ניקולאי סטנקביץ' (אנ'), משורר ופילוסוף ממוסקבה, פרסם כמה שירים ב"ליטרטורנאיה גאזטה" (עיתון ספרותי) עם הקדמה קצרה. ב-1835 יצא לאור קובץ השירה הראשון שלו. קולצוב נסע לעיתים קרובות לעסקים לסנקט פטרבורג ולמוסקבה, שם פגש את בלינסקי, שהפך למנטור שלו, וכן את וסילי ז'וקובסקי, פיוטר ויאזמסקי (אנ'), ולדימיר אודויבסקי (אנ') ואלכסנדר פושקין, שפרסם את אחד משיריו של קולצוב בכתב העת שלו "סוברמניק".

אביו של קולצוב שלט באופן מתמיד ואכזרי בחייו, ודיכא את הכתיבה היצירתית של אלכסיי ואת חייו האישיים. נחלש מדיכאון ושחפת שנמשכה שנה, נפטר קולצוב ב-1842 בגיל 33. הוא נקבר בוורונז'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי קולצוב** בוויקישיתוף
* Алексей Кольцов – стихи – השירים של אלכסיי קולצוב במקור ברוסית
* אלכסיי קולצוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278422105171
* BIBSYS: 90151329
* BNE: XX996216
* BnF: cb139251183 (data)
* GND: 118777742
* ISNI: 0000 0001 0884 2518
* LCCN: n84095598
* MusicBrainz: 8e5424e9-ba90-4cdc-8f7a-2565c1f192b2
* NKC: ola2003175072
* NLA: 36032994
* NLP: A12430547
* NTA: 070373043
* RSL: 000026240
* SUDOC: 078817978
* Trove: 1194321
* VIAF: 30332861
* WorldCat: lccn-n84095598

 |
**המודל של בנג'מין גראהם** הוא מודל המשמש להערכת ערכה של חברה המבוטא בנוסחה שעוצבה על ידי בנג'מין גראהם. הנוסחה כפי שתוארה על ידו במהדורת 1962 של ספרו "ניתוח ניירות ערך", היא:

{\displaystyle V\*=EPS\times (8.5+2g)}
כאשר:

* V - ערך פנימי למניה (Intrinsic Value)‏.
* {\displaystyle EPS} - רווח למניה ב-12 החודשים האחרונים.
* {\displaystyle 8.5} - מכפיל רווח קבוע לחברה ללא צמיחה.
* G - קצב צמיחה שנתית צפוי עבור 7 עד 10 השנים הבאות.

נוסחה זו אינה מוצבת ביחס לשערי הריבית. הנוסחה נחשבת לפשטנית, ובעלת ערך מעשי מזערי לרוב המשקיעים [דרוש מקור]. למשל, חברה עם קצב צמיחה צפוי של 10% ברווח למניה יכול להיות במכפיל רווח של 28.5 כדאי להיות אפשרית לקניה. רוב משקיעי ערך היו דוחים את זה. לפחות חצי מהמניות ב-s&p 500 עומדות בקריטריונים הללו ורוב משקיעי ערך לא היה קונים אותם במכפיל של 28.5 או מכפיל קרוב לכך. מצד שני, אם החברה יכולה לגדול בהכנסות בשיעור כזה במשך 30 שנים, זאת תהיה מציאה.
אף על פי כן, גראהם גם הטיף ללקיחת שוליים של ביטחון. לכן אם נקבל את הנוסחה הזאת ונגדיר של 50% שולי בטיחות נגיע למכפיל רווח של 14.25 בדוגמה הנ"ל. משקיעי ערך רבים היו חושבים בצורה רצינית לגבי קנית חברה עם מכפיל 14 וגידל בהכנסות ב-10% כל שנה.
ואז, הוא תיקן את הנוסחה שלו ב-1974 (בנג'מין גראהם, "העשור 1965–1974: המשמעות שלו לאנליסטים כלכליים, התחיה של הערך") כדלהלן:
גראהם הציע כלי מעשי ישיר לצורך הערכה של הערך הפנימי של המניה. המודל שלו מציג גישה להערכה מעשית שמתמקדת בנתונים העיקרים שקשורים לשוק ומשתנים ספציפיים לחברה.

הנוסחה של גראהם מציעה לחשב את הערך הפנימי של החברה כך:

{\displaystyle V\*={\cfrac {EPS\times (8.5+2g)\times 4.4}{Y}}}
כאשר:

* V: ערך פנימי של המניה.
* EPS: רווח למניה ל-12 החודשים העוקבים.
* 8.5 : הקבוע מייצג מכפיל רווח מתאים לחברה ללא צמיחה כפי המוצע על ידי גראהם.
* G: הערכת קצב הצמיחה של החברה בטווח של 5 השנים הבאות.
* 4.4: התשואה הממוצעת של אג"ח חברות בדרוג גבוה בשנת 1962, השנה בה פורסם מודל זה.
* Y: התשואה הנוכחית של אג"ח חברות המדורג AAA.

כדי לישם את התאוריה הזו לכדי החלטת קנייה-מכירה, לכל חברה יש את ערך ה RGV שלה (ערך גרהאם מקורב). RGV נקבע על ידי חלוקת הערך הפנימי של המניה (V) על ידי המחיר הנוכחי שלה (P).

ערך של פחות מ-1 מסמן על מניה יקרה מידי ולכן אין לקנות אותה, כאשר ערך RGV של יותר מ-1 מראה על מניה מוערכת מעט מידי ועל כן יש לקנות אותה.

בגלל האומדנים בהם היא משתמשת, קשיים יכולים להיווצר בלהעריך מניות של חברות קטנות וחדשות באמצעות מודל הזה וכן כל מניה עם גידול של הכנסה לכל מניה לא עקבי. המודל יעיל ביותר בגלל פשטותו אבל זו גם המגבלה שלו, המודל אינו פועל טוב על כל מניה.

לכן, החישוב סוביקטיבי כאשר הוא נשקל לבדו. ועל כן לעולם הוא לא צריך להיות בשימוש לבד; המשקיע חייב לקחת בחשבון גורמים אחרים כמו:

* ערך הנכסים נטו כדי לקבוע את יכולת הקיום הכספית של החברה המדוברת.
* ערך נכס נוכחי כדי לקבוע יכולת קיום כספית של הטווח הקצר של החברה.
* D/E חוב ליחס הון עצמי.
* איכותו של תיק הנכסים הנוכחים.
**הסכם נָצוּח פאשה** (בפרסית: **عهدنامه نصوح پاشا**; בטורקית: **Nasuh Paşa Antlaşması**) הוא הסכם שנחתם ב-20 בנובמבר 1612 בין האימפריה העות'מאנית לאימפריה הספווית לאחר סדרת קרבות ביניהן שנמשכו מ-1603.

הרקע להסכם
----------

ב-1590, על פי הסכם איסטנבול, שנחתם בעקבות מלחמה ארוכה שהתרחשה בשנים 1577-1589 והסתיימה בתבוסה של הצד הפרסי, נאלץ עבאס שאה הראשון של פרס לוותר על צפון-מערב איראן ועבר הקווקז לטובת האימפריה העות'מאנית.

לאחר שפתר בעיות פנימיות, ציפה עבאס שאה הראשון להזדמנות להחזיר את השטחים שאבדו. ב-1593, כאשר הסולטאן הצעיר אהמט הראשון עלה לשלטון באימפריה העות'מאנית, הרחיב את המלחמה הארוכה עם האימפריה ההבסבורגית, ודיכא מרידות ג'לאלי(אנ') באנטוליה. ב-1603 פתח השאה במלחמה נגד העות'מאנים. למרות שהעות'מאנים הצליחו להקים קו הגנה נגד כוחות הספווים, שניים מהסרדרים שלהם, צ'יגאלאזדה יוסוף סינאן פאשה וקויוצ'ו מוראט פאשה, מתו בנסיבות טבעיות במחנות החורף בדיארבקיר ב-1605 ו-1611. המצב של חוסר אנשים בניהול המערכה גרם לוזיר הגדול נצוח פאשה(אנ') לחתום על ההסכם ב-1612.

תנאי ההסכם
----------

* האימפריה העות'מאנית החזירה לאימפריה הספווית את כל האדמות שהיא קיבלה ב-1590
* הגבול בין האימפריות הוחזר להיות גבול שנחתם לפי הסכם שלום באמסיה ב-1555
* הספווים הסכימו לשלם מס שנתי בצורת 200 חבילות משי
* עולי רגל פרסיים נאלצו לבצע את החג' דרך סוריה ולא דרך עיראק

תוצאות ההסכם
------------

ההסכם היה ראשון בו האימפריה העות'מאנית ויתרה על שטחים שכבשה קודם לכן. לאימפריה הספווית ההסכם נתן יוקרה שבעקבותיה השאה לא הסכים לשלם מס. בנוסף שני נסיכים גרוזיניים לאחר תקיפה ורצח מושל קרבאך ביקשו מקלט אצל הסולטאן, ובעקבות האירועים, הקרבות בין הצדדים התחדשו ב-1615. ב-1616 כוחות האימפריה הספווית לאחר קרב גוקצ'ה כבשו את טביליסי.
**רוברט דומאני** (בסרבו-קרואטית: **Robert Domany**; ‏16 במרץ 1908, אוראחוביצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 3 במרץ 1942, פלאשקי, מדינת קרואטיה העצמאית) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר ב-1953 זכה לעיטור גיבור יוגוסלביה.

רוברט דומני נולד ב-1908 בעיירה אוריחוביצה הסמוכה לאוסייק אשר בקרואטיה ולמד הנדסה באוניברסיטת זאגרב. ב-1937 הצטרף לשורות המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה ובהמשך לחם בשורות הבריגדות הבינלאומיות במהלך מלחמת האזרחים בספרד. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית, הצטרף דומאני לכוחות הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו. הוא פיקד על יחידת פרטיזנים ובהמשך מונה לקצין המבצעים של מספר יחידות פרטיזנים. ב-1942 נפל למארב של צ'טניקים כתוצאה מהלשנה ונהרג יחד עם שניים ממלוויו, בהם אדולף שטיינברגר. גופתו הושלכה לבור מים בעומק רב ושרידיה נמצאו רק ב-1966. ב-24 ביולי 1953 העניק לו שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו את עיטור, "גיבור יוגוסלביה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט דומאני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודים - "גיבורים לאומיים של עמי יוגוסלביה", באתר "ההתנגדות היהודית בשואה", אוחזר ב-1 באוגוסט 2014.

| יהודים גיבורי יוגוסלביה יוגוסלביהיוגוסלביה |
| --- |
|  | נסים אלבחרי • אליאס אנגל • איזידור ברוך • פאבלה גוראנין • רוברט דומאני • סלאבישה ויינר • וויו טודורוביץ' • אסתר עובדיה • פאבלה פאפ • משה פיאדה • אדולף שטיינברגר |  |
עמוד החתימה מתוך הארכיון הלאומי של רומניה
**הסכם סאזונוב-דיאמנדי** (ברומנית: **Acordul Sazonov-Diamandy**), הידוע גם בשם "ההסכם הרומני-רוסי הסודי של שנת 1914" (ברומנית: **Acordul secret româno-rus din 1914**), היה הסכם סודי שנחתם בין ממשלת ממלכת רומניה וממשלתה של האימפריה הרוסית. עיקרו בא לידי ביטוי בהבטחת תמיכתה של האימפריה הרוסית ברומניה ובטענותיה הטריטוריאליות, במסגרת מלחמת העולם הראשונה. ההסכם נערך ונחתם בתאריכים 18 בספטמבר 1914, וב-1 באוקטובר באותה השנה בין הדיפלומט הרומני קונסטנטין דיאמנדי, ושר החוץ של האימפריה הרוסית, סרגיי סאזונוב.

עיקרי ההסכם
-----------

ההסכם היה ההסכם הבינלאומי הראשון שהכיר ב"זכותה של רומניה להתאחד עם השטחים באוסטריה-הונגריה בהם שוכנים רומנים" במועד "בו תמצא זאת לנכון". בעניין שטחה של בוקובינה, הוחלט שהשטח יעבור לשליטת רומניה או רוסיה בהתבסס על הרוב הלאומי באזור. רומניה התחייבה לשמור על "נייטרליות תומכת" ביחס לרוסיה, עד לזמן בו האימפריה הרוסית תחליט להיכנס למלחמה, ואילו רוסיה מצידה התחייבה להביא את תנאי ההסכם להכרה צרפתית ובריטית. הצדדים אף התחייבו לשמירה על סודיות מלאה בנוגע לקיומו ותוכנו של ההסכם. סרגיי סאזונוב, שר החוץ הרוסי, שחתם על ההסכם, הסביר במכתבים סודיים שנאלץ לעשות זאת כדי למנוע את הצטרפות רומניה לצד מדינות המרכז, אך בסוף המלחמה יערכו וינתחו את המצב מחדש ולא בהכרח יכבדו את ההתחייבויות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספרו של קונסטנטין דיאמנדי Ma mission en Russie 1914-1918 (משימתי ברוסיה) פרק Revue des Deux Mondes (בין שני עולמות) עמודים 813-814, 15 בפברואר 1929
2. ↑  ההיסטוריה הצבאית של העם הרומני, כרך מספר 5, עמוד 340, ההוצאה לאור של צבא רומניה, בוקרשט, 1989
3. ↑  הונגריה - הסיבות ומלחמות הירושה
**סימן אגדסטין** (בנורווגית: **Simen Agdestein**; נולד ב-15 במאי 1967) הוא שחמטאי נורווגי בדרגת רב אמן, שבע פעמים אלוף נורווגיה בשחמט. במקביל לקריירת השחמט שלו, שיחק אגדסטין כדורגל ברמה מקצועית, והופיע שמונה פעמים במדי נבחרת נורווגיה בכדורגל.

ביוגרפיה
--------

אגדסטין נולד באסקר, פרבר של אוסלו, וכבר בילדותו הראה מידה רבה של כישרון בשחמט. בגיל 15 זכה לראשונה באליפות ארצו (לבוגרים); בגיל 16 סיים שני באליפות אירופה לנוער; בגיל 18, בשנת 1985 היה לנורווגי הראשון שזוכה לתואר רב אמן, הדרגה הרשמית הבכירה בעולם השחמט. בעת ההיא היה אגדסטין רב האמן הצעיר ביותר בעולם. ב-1986 סיים שני באליפות העולם לצעירים, בהקדימו את אנאנד וברייב. ב-1989 הגיע לדירוג שיא של 16 בעולם.

לכל ההישגים האלה הגיע אף על פי ששיחק שחמט במשרה חלקית בלבד. בשאר הזמן הוא היה חלוצה של אפ סי לין, מועדון כדורגל באוסלו שבמדיו שיחק בליגה השנייה ובשלב מסוים גם בליגה הבכירה בנורווגיה. החל ב-1985 הוא היה חבר בנבחרת הצעירה של נורווגיה וב-1988 זומן לנבחרת הבוגרת, בעקבות המלצתו הפומבית של מאמן לין, אגיל אולסן. אולסן תמך בכפל הקריירות הבלתי שגרתי של החלוץ הבלתי צפוי שלו, ואפשר לו לעזוב את אימוני הקבוצה כדי להתחרות בשחמט ברחבי העולם.

אגדסטין לבש את מדי הנבחרת שמונה פעמים, והבקיע שער בינלאומי אחד. אולם ב-1989, כאשר ניתנה לו ההזדמנות להתקדם בכדורגל על ידי הצטרפות לקבוצת בשיקטאש הטורקית, הוא העדיף להתרכז בטורניר שחמט חשוב שעמד בפתח, וויתר על ההצעה. החלטה זו עלתה לו בסילוק מהנבחרת הלאומית. ב-1991 חיסלה פציעה בברך את הקריירה הספורטיבית שלו. ב-1994 הוא נאלץ לצפות מהצד בחבריו לנבחרת, שהעפילו לראשונה מזה זמן רב לטורניר גמר גביע העולם.

ייתכן שהניסיון לתחזק את שתי הקריירות במקביל נועד לכישלון מראש. אגדסטין, שללא ספק ניחן בכישרון רב בשחמט, כונה על ידי גארי קספרוב "החובבן החזק בעולם". רבים בעולם השחמט הפצירו בו להתרכז במשחק המלכים באופן בלעדי. כשהוא עשה זאת לבסוף - בלית ברירה, לאחר הפציעה הקשה - הוא לא הצליח להפיק את המקסימום על הלוח. בעיות בריאות הפריעו לו גם בשחמט, ובמהלך שנות התשעים הוא התדרדר בדירוג העולמי. רק ב-1999 החל להתאושש, כאשר זכה בטורניר קפל לה גרנד, לפני 104 רבי אמנים. ב-2003 זכה בהישג נאה כשניצח בטורניר האי מאן.

אגדסטין אימן את מגנוס קרלסן בעבר (כיום אחיו, אספן, הוא מנהלו). הוא כותב בעיתון נפוץ בנורווגיה על שחמט ומשמש כשופט בטורנירי שחמט.

אגדסטין נשוי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימן אגדסטין** בוויקישיתוף

* סימן אגדסטין, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* סימן אגדסטין, באתר פיד"ה (באנגלית)
* רב אמן-חלוץ מאת טים קראבה (באנגלית)
* מר אגדסטיין המוכשר, כתבה באתר צ'סבייס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90073326
* GND: 1013468619
* ISNI: 0000 0001 2275 1073
* LCCN: nb2013002228
* NTA: 263142655
* VIAF: 172682817
* WorldCat: lccn-nb2013002228

 |
מחנה מחפשי הנפט הדרומי - מבט מדרום
מחנה מחפשי הנפט הצפוני - מבט מצפון (ברקע המחנה הדרומי והדרך בין שני המחנות)
**מחנה מחפשי נפט הר אבנון** הוא אתר מגורים בקרבת ירוחם שהקימה חברת הנפט העיראקית (IPC) ב-1941 עבור עובדיה שעסקו בחיפוש נפט במכתש הגדול.

רקע
---

חברת הנפט העיראקית הייתה פעילה בחיפוש וניצול משאבי נפט במזרח התיכון ובין השאר שאפה לפעול גם בפלשתינה. ב-1938 פרסם השלטון המנדטורי את "הפקודה לכריית שמן" וב-1939 חילקו השלטונות 31 רישיונות לפיתוח תשתית להפקת נפט (11 רישיונות ל"חברת הנפט העיראקית", 18 רישיונות ל"החברה לפיתוח הנפט בארץ ישראל" ו 2 רישיונות לתאגיד "הירדן"). בעקבות היתר זה ביצעה "החברה לפיתוח הנפט בארץ ישראל" (שהייתה חברת בת של חברת הנפט העיראקית) סקרים גאולוגים בארץ בשנות ה-30 וה-40 ובין השאר העריכה שיש סיכויים טובים להמצאות נפט לכוד מעל מי התהום שברכס חתירה בו שוכן המכתש הגדול. בעקבות כך הוחלט בחברה לקדוח בתחתית המכתש תוך ניצול העובדה שהמכתש עצמו הוא מעין "קידוח טבעי" ענק המקרב את פני הקרקע אל מרבצי הנפט.

עבודות בשטח
-----------

על מנת להגיע לאתר הקידוח סללו הבריטים כביש (שנקרא אז כביש הנפט) מצומת הנגב למכתש. הכביש נבנה כדרך סולינג שחצתה את המכתש. כ-2 ק"מ מדרום לכביש זה יצקו מהנדסי החברה משטח בטון עליו אמור היה לעמוד מגדל הקידוח. מחוץ למכתש, למרגלות הר אבנון, בנתה החברה מחנה מגורים עבור עובדי הכביש והקידוח. המחנה נחלק למחנה הצפוני ובו כ-6 מבנים בגדלים שונים והמחנה הדרומי (בקרבת המצוק) ובו 2 מבנים גדולים.

תוכניות הקידוח של הבריטים לא יצאו לפועל עקב התערערות המצב הביטחוני ופריצת מלחמת העצמאות והם נטשו את האתר. עם הקמת המדינה חידשו חברות נפט את הניסיונות להפקת נפט במכתש אך בסופו של דבר לא נמצא נפט והקידוחים ננטשו.

מצב המחנה כיום
--------------

כל הבניינים במחנה המגורים נהרסו ונותרו רק מספר קירות עומדים. משטח הבטון עבור מגדל הקידוח עדיין קיים בתחתית המכתש. דרך הסולינג מצומת הנגב זופתה והוארכה עד קרבת עין ירקעם. מספר קילומטרים ממזרח למחנה הוקמה ב-1951 העיירה ירוחם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחנה מחפשי נפט הר אבנון** בוויקישיתוף
* החלו בעבודות הכנה לקידוחי נפט בנגב, משמר, 21 ביולי 1947
* שלום רוזנפלד, רשמי סיור בנגב מים אל ים, מעריב, 17 ביולי 1951
* **מחנה מחפשי נפט הר אבנון** באתר המועצה לשימור אתרים, גיליון מספר 56, באפריל 2016, עמוד 10

הערות שוליים
------------

1. ↑  אפרים תלמי, היימצא הנפט ?, דבר, 6 בנובמבר 1953
2. ↑  מנחם תלמי, נפט, אשלג, נחושת ופוספטים, דבר, 27 באפריל 1956
3. ↑  החלו בעבודות הכנה לקידוחי נפט בנגב, על המשמר, 6 בדצמבר 1955
4. ↑  יחפשו נפט במכתש הגדול, על המשמר, 15 באפריל 1955
5. ↑  הערכה: בשנים בהן פעל הפדאיון בגבולות הארץ נטו כוחות הביטחון להרוס מבנים נטושים מחשש שמחבלים ישתמשו בהם
**אבנר פרץ** (נולד ב־1942) הוא חוקר של ספרות הלאדינו ותולדותיה, משורר ומתרגם. ייסד ומנהל את מכון מעלה אדומים לתיעוד שפת הלאדינו ותרבותה. עמית קרייטמן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים וגדל בשכונת מקור ברוך. בן למשפחה ענפה ששורשיה בסלוניקי. אחיו יואל פרץ עוסק בפן הסיפורי של תרבות הלאדינו. אבנר שירת בחיל התותחנים וכאיש מילואים נטל חלק בקרבות מלחמת יום הכיפורים.

בשנים 1961 עד 1964 למד מתמטיקה פיזיקה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1989 זכה בפרס ראשון ובמדליית זהב בתחרות שירה לירית בינלאומית שנערכה באיים הקנריים. הפרס ניתן לו על שירו הספניולי "לחש". שיריו מתפרסמים בפורומים נרחבים בעולם דובר הספרדית.

על מחקרו בתחום הלאדינו קיבל את פרס סדן לשנת תשנ"ח מטעם קרן לבון באוניברסיטת ת"א.
בשנת 1999 אצר עבור הרשות ללאדינו את תערוכת "לשון מאספמיא – חמש מאות שנות הספר בלאדינו" שהוצגה ביריד הספרים הבינלאומי בירושלים. התערוכה יצאה אחר כך לסבב בן שנתיים ברחבי ספרד. ד"ר אבנר פרץ עוסק בחישופם, פענוחם ופרסומם של כתבי יד בלאדינו (רובם בסוליטריאו – כתב חצי קולמוס) באופן המעשיר את הידע וההכרות עם המגוון שבספרות לאדינו. חומר זה מתפרסם בעשרות מאמרים מפרי עטו. ערך והוציא לאור בשנת 1999 ספר לימוד ללאדינו מאת משה שאול.
פרץ כתב את המילון לאדינו-עברי המקיף ביותר, המונה כ-50,000 ערכים. המילון יצא לאור בשנת 2007.
אבנר מכהן כיועץ מדעי לוועד המנהל של הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו.

פרסומים
-------

* המילון המקיף לאדינו עברי : לשון מאספמיא / אבנר פרץ, גלדיס פימיינטה, 2007

פרסם ספרים אחדים מאוצרות הספרות בלאדינו הכוללים מחקר ותרגום אמנותי של היצירות:

* "**פרח צחור**", אנתולוגיה מוערת של רומנסות. 1989
* "**זר שירים מפי יהודי ספרד**" בשיתוף עם ד"ר שושנה וייך-שחק. 1992
* "**אין קאמפוס די לה מואירטי**" (במחנות המוות) מאת משה העליון. 2000
* "**אין טייראס די מואב אי פלשת**" (בשדות מואב ופלשת) מחזה ואפוס מקראיים מאת משה העליון. 2003
* "**לה ב'ינייה די נבות**" (כרם נבות) מחזה מקראי קלסיציסטי מאת יוסף אברהם פאפו (בולגריה 1899) 2003
* "**פואיזיאס**", שירתו של משה דוד גאון, תרגם לעברית, ערך והקדים מבוא אבנר פרץ. 2004
* "**הקופלאס של יוסף הצדיק לאברהם טולידו**" - עיון השוואתי ביקורתי ורב תחומי במהדורות היצירה ובחינת מיקומה על רצף הספרות היפה בלאדינו (מלווה בתרגום אמנותי של היצירה במלואה). 2005
* "**קלסתר קול וטרוף**" מאת קלאריס ניקואידסקי, תרגם לעברית. 2007

ספרי שירה פרי עטו
-----------------

* **סיניזה אי פ'ומו** ("עשן ואפר") (1986)
* **ב'ירג'יל די מאנסאנאס** ("חקל תפוחין") (1996)

קישורים חיצוניים ומקורות
------------------------

* מכון מעלה אדומים לתיעוד השפה הספניולית ותרבותה
* בין ספרות עברית לספרות לאדינו כולל תמונתו של אבנר פרץ
* ד"ר יצחק (איציק) לוי, אבנר פרץ, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266299005171
* BnF: cb145715715 (data)
* GND: 13415018X
* ISNI: 0000 0000 9629 2482
* LCCN: nr91026133
* NTA: 315655224
* VIAF: 88084531
* WorldCat: lccn-nr91026133

 |
סמלי המטבעות באזורים שונים בעולם
**סימן מטבע** (¤) הוא סימן כתב המשמש לסמל של מטבע, כאשר הסימן המסוים של אותו המטבע אינו זמין. השימוש נפוץ במיוחד במקום סימנים, כדוגמת מטבע ה"קולון" (Colón) שסימונו ₡ ומופיע במדינות אל סלוודור וקוסטה ריקה. זאת בשל היעדר הסימן ממרבית ערכות התווים והגופנים.

הסימן הוא מעגל עם ארבע זרועות קצרות היוצאות בזוויות 45° (צפון מזרח), 135° (דרום מזרח), 225° (דרום מערב) ו־ 315° (צפון מערב). הסימן מיוצג ב־Unicode כ־U+00A4.

סימן המטבע היה בעבר חלק ממערכת התווים של מחשבי מקינטוש, אבל חברת אפל שינתה את התו המקושר לערך זה לסמל האירו (€) ב־Mac OS 8.5. במערכת התווים של Microsoft Windows, וכן בתקן Unicode שבו תומכות מערכות הפעלה מודרניות, לכל אחד משני הסמלים יש נקודת קוד נפרדת.

הסמל זמין במקלדות של כמה שפות, כגון: צרפתית, דנית, נורווגית, שוודית ופינית.

היסטוריה
--------

הסמל קודד לראשונה עבור מחשבים בשנת 1972, כתחליף לסימן הדולר בגרסאות (ISO 646) של ASCII. הוא הוצע על ידי איטליה כדי לאפשר חלופה לקידוד סימן הדולר. כאשר ISO 8859 הפך לסטנדרט הוא הושם ב0xA4 בלטינית, ערבית, ועברית. אולם לא היה לו מקום במקלדת הקירילית והוא לא נכלל בכל המקלדות הלטיניות שנוספו מאוחר יותר.

דוגמאות לסימני מטבעות פעילים
----------------------------

* ¤ - סימן המשמש כשסימן המטבע המקורי אינו זמין
* $ - סימן הדולר
* € - אירו, אירופה / גוש האירו
* ¢ או c - סנט
* ₤ - פאונד (לירה שטרלינג), בריטניה
* ₪ - שקל חדש, ישראל
* או ₿ - ביטקוין, מטבע מבוזר וירטואלי ברשת האינטרנט
* ƒ - פלורין, ארובה
* או ֏ - דראם, ארמניה
* ฿ - באט, תאילנד
* ؋ - מטבע אפגני, אפגניסטן
* ₹ - רופי הודי, הודו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימן מטבע** בוויקישיתוף
* רשימת המטבעות הפעילים בעולם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  5 Cryptocurrencies that Could Rival Bitcoin
2. ↑  מטבעות נוספים: Ł - Litecoin (en), Ᵽ - Peercoin (en), ℕ - Namecoin (en), Ð - Dogecoin (en)
**סימן קריאה הפוך** (**¡**) ו**סימן שאלה הפוך**  (**¿**) הם סימני פיסוק בהם נעשה שימוש בשפה הספרדית.

הסימן ההפוך נכתב בתחילת משפט השאלה ומשפט הקריאה בספרדית, בעוד שהסימן הרגיל נכתב בסופו של המשפט (סימן שאלה בסופו של משפט השאלה, וסימן קריאה בסופו של משפט הקריאה), לדוגמה:

* ¿Cuántos años tienes? ("בן כמה אתה?")

השימוש בסימן ההפוך בתחילת המשפט החל במאה ה-18. בשנת 1754 האקדמיה המלכותית הספרדית (Real Academia Española) פרסמה את המהדורה השנייה של *La Ortografía de la Real Academia Española* (כללי הכתיב בשפה הספרדית), ובו קבעה כי בנוסף לסימן בסופו של המשפט יש לשים סימן הפוך בתחילתו. קבלת הסימן על ידי הציבור הייתה איטית, ובספרים שהוצאו לאור בסוף המאה ה-19 לעיתים לא נעשה שימוש בסימנים אלה. כיום הוספת סימנים הפוכים בתחילת המשפט נחשבת לכלל מחייב, והשמטתם מהווה שגיאת כתיב.

בשפה הספרדית קיימות שתי דרכים עיקריות לשילוב סימן קריאה וסימן שאלה יחדיו על מנת להביע תמיהה או פליאה, בדומה לסימן תמיהה. דרך אחת היא להתחיל משפט בסימן הפוך אחד ולסיימו בסימן רגיל אחר, לדוגמה:

* ¡Y tú qué te crees? ("מי אתה חושב שאתה?!")

דרך שנייה היא להתחיל משפט בשני סימנים הפוכים ולסיימו בסימנים רגילים:

* ¿¡Cómo has podido hacer algo así!? ("איך יכולת לעשות דבר כזה?!")

כיום הדרך השנייה היא הפופולרית יותר, בעוד שהדרך הראשונה נעשית מיושנת יותר ויותר.

הפגנה לזכר הנעדרים וקורבנות הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה. על השלט תמונת אחד הנעדרים והכיתוב: "היכן הם?" בספרדית
הרים מתוך הרכס, בשטחי הפארק הלאומי שבמחוז אברוצו
הר גראן סאסו
**הרי האפּנינים** (איטלקית: **Appennini**, לטינית: **Appenninus**, יוונית: **Απεννινος**) הם רכס הרים המשתרעים לאורך חופה המזרחי של איטליה, מצפונה לדרומה, אורכם 1,200 קילומטרים והם מהווים את "עמוד השדרה" הגאוגרפי של המדינה. המסלע העיקרי של ההרים הוא אבן גיר.

היווצרות
--------

הרכס הוא רכס עתיק בן לפחות 65 מיליוני שנים על פי ההערכות. על פי השערות של מדענים הרכס עלה והתגבש לקראת סוף תור הקרטיקון. תהליך זה התרחש כשהלוח האפריקאי החל להתנגש בעדינות בלוח האירו-אסיאתי. באותו אירוע טקטוני נוצרו גם הרי האלפים. הרי הרכס מורכבים בעיקר משכבות שמקורן בתור השלישון ובעידן המזוזואיקון.

מקור השם
--------

מקור השם "אפנינים" עשוי לנבוע מהשורש הלטיני "penne" שמשמעותו היא נוצת קולמוס. מקור נוסף לשם עשוי להיות שמו של רכס הרים הקרוי הפנינים (אנגלית: Pennines), רכס הרים נמוך המשתרע מדרום סקוטלנד לצפון אנגליה, במרכזו של האי בריטניה הגדולה.

עד המאה ה-3 לפני הספירה השם התייחס לחלקו הצפוני של הרכס בלבד, המשתרע מהאלפים הדרום-מערביים ועד לאנקונה. פוליביוס היה הראשון כנראה שהגדיר את כל הרכס בשם זה.

גאוגרפיה
--------

חצי האי האפניני, המהווה את מרבית שטחה של איטליה, נקרא על שם ההרים האלה. ההרים מיוערים וירוקים ברובם, אך בימים עברו היו ירוקים ומיוערים עוד יותר. פליניוס הזקן מספר בעיקר על עצי אלון, אורן ואשור. הגורם לצמצום משמעותי בכמות הוא כריתת עצים אך הממשלה האיטלקית החלה במהלכים של ייעור מחדש בהרים אלה. הפסגה הגבוהה ביותר נקראת הר גראן סאסו (2,912 מטרים), והיא מכוסה בחלקה בקרחון הדרומי ביותר באירופה. הפסגות הגבוהות ביותר מכוסות קרח כמעט כל השנה. הפסגה המוכרת הנמוכה ביותר היא בגובה של 1,525 מטרים ושמה הוא הר נרון.

המורדות המזרחיים של ההרים, הפונים לכיוון הים האדריאטי, הם תלולים, בעוד שהמורדות המערביים מהווים מישור שעליו שוכנות מרבית הערים ההיסטוריות של איטליה.

בעלי חיים
---------

בהרים היו נפוצים בעבר דובים וזאבים. כמו כן היו נפוצים בהרים, כנראה בימי האימפריה הרומית, יעלים או עזי בר. היום אין זכר לעזים או יעלים, הדובים נכחדו מהאזור כמעט כליל אך יש עדיין להקות זאבים באזור. לכן, נכון להיום, יש שימוש נרחב בכלבי-רועים להגנה על העדרים בהרים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הרי האפנינים** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294183705171
* BnF: cb14404965f (data)
* GND: 4068771-5
* LCCN: sh85005937
* NKC: ge311469
* VIAF: 316432554
* WorldCat (עם VIAF): 316432554

 |
**הסכם פויניקי** היה הסכם שלום אשר נחתם בעיר פויניקי שביוון בשנת 205 לפנה"ס. ההסכם סיים את המלחמה המוקדונית הראשונה בין הרפובליקה הרומית למוקדון.

היסטוריה
--------

בשנת 214 לפנה"ס, לאחר שנחשפה האמנה המוקדונית-קרתגית, הכריזה הרפובליקה הרומית מלחמה על פיליפוס החמישי, מלך מוקדון. המלחמה נמשכה 9 שנים כשהיא מתנדנדת ללא הכרעה. הרומאים לא יכלו להילחם בכל כוחם, כיוון שהיו שקועים במלחמה הפונית השנייה נגד קרתגו. לפיכך הם שכנעו את הליגה האיטולית וערי מדינה יווניות נוספות להילחם כנגד המוקדונים. עם זאת בהדרגה הבינו האיטולים שהם אינם מרוויחים מהמלחמה דבר, ולפיכך בסוף שנת 204 לפנה"ס חתמו על הסכם שלום נפרד עם פיליפוס. במקביל, הצליח פיליפוס להוציא מהמלחמה גם את פרגמון על ידי כך ששיסה בה את ביתיניה.

בראשית שנת 205 לפנה"ס נחת באפידמנוס מצביא רומאי חדש, פובליוס סמפרוניוס טודיטאנוס, עם 35 אוניות מלחמה ו-11,000 לוחמים. כוח מכובד, אולם לא מספיק כדי להכריע את פיליפוס. סמפרוניוס שלח שליחים אל האיטולים בניסיון להחזיר אותם לברית עם רומא, אולם הם נאלצו לשוב כלעומת שבאו. בלית ברירה נע סמפרוניוס צפונה והטיל מצור על העיר דימאלי. פיליפוס מצדו, ניסה את כוחו כנגד אפולוניה, והשחית את שדותיה. סמפרוניוס נטש את המצור והחל נע אל אפולוניה במטרה לצאת לקרב מול פיליפוס. אולם בינתיים הצליחו מתווכים מערי מדינה יווניות בהנהגת אפירוס אשר הפסידו מהמלחמה, לשכנע את פיליפוס וסמפרוניוס לחתום על הסכם שלום.

ההסכם נחתם בעיר פויניקי שבאפירוס, וכונה לפיכך הסכם פויניקי. חתמו עליו הרפובליקה הרומית, פרגמון, ספרטה, מסניה, אליס, האילירים, איליון ואתונה. ייתכן עם זאת, ששתי האחרונות לא חתמו מעולם על ההסכם והוספו בידי כותבי היסטוריה רומאיים לצורכי תעמולה. מהצד השני, חתמו על ההסכם מוקדון, הליגה האכאית, ביתיניה, אפירוס, תסליה, בויאוטיה, אקרנאניה ואפירוס. במסגרת ההסכם, נאלץ פיליפוס להסתלק מבריתו עם קרתגו, ובתמורה להמשיך ולשלוט באיליריה ואף קיבל באופן זמני את אטינטניה (Atintania). הרומאים לעומת זאת סיפחו את דימאלי, ברגולום (Bargullum) ואאוגניום (Eugenium).

ההסכם שרד שלוש שנים בלבד בטרם הפרו אותו הרומאים בפותחם במלחמה המוקדונית השנייה בשנת 200 לפנה"ס.

לקריאה נוספת
------------

* דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).
* F. W. Walbank, **Philip V of Macedon**, Cambridge University Press, 1940

הערות שוליים
------------

1. ↑  גולן, עמ' 404.
2. ↑  .F. W. Walbank, Philip V of Macedon, p. 102
3. 1 2  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ותשעה, 12.
4. ↑  גולן, עמ' 405.
5. ↑  גולן, עמ' 405 הערה 86.
פיליפ, הנסיך מאוילנבורג
**החוג הליבנברגי** (בגרמנית: **Liebenberger Kreis**) הוא הכינוי שהיה נפוץ בקיסרות הגרמנית לחוג חבריו הקרובים של וילהלם השני, קיסר גרמניה. השם נגזר משמה של טירת ליבנברג - מקום מושבו של פיליפ, הנסיך מאוילנבורג, אשר היה אחד מידידיו הקרובים ביותר של הקיסר.

הקשר בין וילהלם לבין הנסיך מאוילנבורג החל כאשר וילהלם היה עוד נסיך צעיר. לווילהלם הייתה ילדות אומללה עם הורים שלא הבינו לרוחו, והוא מצא מקלט וחום בטירתו של אוילנבורג המבוגר ממנו בשתים עשרה שנים. הוא ביקר בטירתו של אוילנבורג שנה אחר שנה, בעיקר למטרות ציד, אך גם עבור חברתו של אוילנבורג. בשנת 1888 עלה וילהלם לשלטון כקיסר, אולם המשיך לבקר בטירת ליבנברג כאשר נזקק להירגעות ולהסחת דעת. כך נוצר בליבנברג מעין מועדון או קמרילה של בני אצולה אשר היו בקשר קרוב עם הקיסר.

חברי החוג הליבנברגי עסקו בעיקר בשעשועים. אוילנבורג עצמו היה שר ומנגן, ובני אצולה אחרים היה ממציאים דרכים שונות ומשונות כדי לשעשע את הקיסר. חרף העוצמה הרבה ששידר, היה הקיסר חסר ביטחון עצמי ונהנה מהחנופה הרבה. רשמית לא היה זה מועדון פוליטי, אולם בפועל לחבריו הייתה השפעה רבה על מעשיו של הקיסר, ועצמתו של אוילנבורג הייתה כמעט בלתי מוגבלת. חברים בולטים בחוג היו:

* ריכרד צו דוהנה-שלוביטן, פוליטיקאי
* גאורג פון הולסן-האסלר, מנהל התיאטרונים המלכותיים
* קונו פון מולטקה, גנרל
* אמיל פון שליץ, איש תרבות
* ברנהרד פון בילוב, פוליטיקאי אשר תודות לחברותו בחוג הפך לקנצלר גרמניה

החוג התפרק בעקבות פרשת הארדן-אוילנבורג אשר בה איבדו כמה מחבריו, ואף הקיסר עצמו, הרבה מיוקרתם. הקריירה של אוילנבורג התנפצה לחלוטין. את מקומו בתור איש סודו של הקיסר תפס עד מהרה מקסימיליאן אויגן השני, נסיך פירסטנברג.

ראו גם
------

* קמרילה
* הקמרילה של קרול השני, מלך רומניה

הערות שוליים
------------

1. ↑  כיום רובע ברשות המקומית לוונברגר לאנד (Löwenberger Land) במחוז אוברהאוול (Oberhavel) בצפון מדינת ברנדנבורג.
2. ↑  Liebchen und der Harfner
**גאיוס סרוויליוס אהלה** (לטינית: Caius Servilius Ahala), מגיסטראט רומאי שפעל בתקופת ראשית הרפובליקה.

תולדות חייו
-----------

אהלה נולד למשפחת האצולה הפטריקית, הסרווילים. הוא מונה למגיסטר אקוויטום כאשר לוקיוס קווינקטיוס קינקינטוס מונה לדיקטטור בשנת 439 לפנה"ס. הסיבות למינוי הדיקטטור היה כביכול רצונו של ספוריוס מאליוס להשתלט על המדינה.

קינקינטוס ואהלה ביצרו את גבעת הקפיטולין בעזרת תומכיהם, אהלה זימן את מאליוס להתייצב בפני הדיקטטור, אולם האחרון סירב וניסה להתחמק על ידי היטמעות בקהל. ניסיונו לא צלח ואהלה רדפו והרגו.

מעשהו של אהלה נחשב על ידי בני הדורות הבאים כמופת של התנגדות לעריצות, ואף שימש השראה למרקוס יוניוס ברוטוס, רוצחו של יוליוס קיסר, שהיה אחד מצאצאיו. ברם, בני זמנו לא ראו כך את המעשה, ואהלה הועמד לדין בעוון רצח. הוא חמק מעונש רק בשל העובדה כי היה מוכן לצאת לגלות מרצון.

בשנת 436 לפנה"ס הוצע חוק על ידי טריבון הפלבס ספוריוס מאליוס, שדרש להחרים את כל רכושו של אהלה, אולם ההצעה לא התקבלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאיוס סרוויליוס אהלה** בוויקישיתוף
**הרי הווז'** (בצרפתית: **Massif des Vosges**) הם רכס הרים בצפון מזרח צרפת בשטח של 6,000 קמ"ר. הרכס מוגבל במזרח בעמק הריין כאשר מצידו השני של העמק נמצא היער השחור. ברכס 13 פסגות הגבוהות מ-1,300 מטר כאשר ההר הגבוה ביותר הוא גרון בלו בגובה 1,424 מטר מעל לגובה פני הים.

גאוגרפיה
--------

בהרי הווז' תצורות מגוונות מהדרום הגבישי לצפון החולי ומהשיפוע המתון ממערב עד לצוקים ממזרח שיורדים אל מישור אלזס. בדרום הווז' נמצאים ההרים הגבוהים יותר והוא נקרא בהתאם הווז' הגבוהים (Hautes Vosges) צפון הווז' מאופיין באבן חול ובהרים ממוצעים. דרום הווז' וצפונו מופרד על ידי נהר המוזל שזורם מערבה לעמק המוזל שבלורן ונהר איל שזורם מזרחה אל אלזס. מצפון לסאברן נמצאות גבעות נמוכות יותר הממשיכות את הרכס צפונה מהוות המשך טבעי של הרכס עד להרי פלאצרוואלד (Pfälzerwald; היער השטוח) שבגרמניה.

מבחינה גאולוגית, הרי הווז', כמו היער השחור בממזרח, אינם נחשבים להרים אלא הם תוצר של התמוטטות באזור זה בתחילת השלישון שיצר גראבן היכן שנמצא היום חבל אלזס. ההרים הגבוהים שבדרום הרכס נוצרו בעידן הקרבון ומורכב בעיקר מגרניט. צפונו נוצר בטריאס ומורכב מאבן חול אדומה. 
ברכס ההרים 14 פסגות הרים הגבוהים מ-1,300 מטר רובם נמצא בדרום הרכס. הפסגה הגבוהה ביותר היא הגרון בלו שמתנשא לגובה של 1,464 מטר לאחריה סטורקנקוף (Storkenkopf; ראש החסידה) - 1,366 מטר ואונק (Hohneck) - ‏1,363 מטר. בסך הכל ישנם 38 פסגות מעל לגובה 1,000 מטר. ברכס ההרים אגמים רבים שנוצרו מהמסת שלגים. האגמים נמצאים בגבהים הנעים בין 1,061 ל-300 מטר ומוקפים ביערות מחטניים, עצי אשור ועצי אדר.

בצפון הרכס קיים קרקס קרחוני ברום 1,363 מטר שמקיים פאונה ופלורה ייחודיים.

מזג האוויר ברכס מושפע מרוח פן. כאשר הצד המערבי מושפע ממזג אוויר המגיע מהאוקיינוס ולכן גשום ומושלג. לעומת זאת לצד המזרחי מגיעים הרבה פחות משקעים. זו הסיבה שלאלזס, שבמזרח הרכס, זורם רק נהר האיל, לעומת הלורן, שבמערב ברכס, שאליו זורמים נהר המוזל, נהר המורת (Meurthe), נהר הסאר ועוד יובלים ונחלים רבים.

גלריה
-----

* מפלים במערב הווז'מפלים במערב הווז'
* אגם שיאסרותריאדאגם שיאסרותריאד
* מעבר פלימוןמעבר פלימון
* פסגת בלו ד'אלזספסגת בלו ד'אלזס

פנורמה
------

מראה הרי הווז' מפסגת הפטי בלון

מראה הרי הווז' מפסגת הפטי בלון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרי הווז'** בוויקישיתוף
* הרי הווז', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך Géoportail של צרפת שמעודכן על ידי IGN (המכון הלאומי למידע גאוגרפי של צרפת)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546379405171
* BnF: cb119521777 (data)
* GND: 4063742-6
* LCCN: sh85144407
* NKC: ge835107
* SUDOC: 027494543
* VIAF: 234591699
* WorldCat (עם VIAF): 234591699

 |
**גאיוס יוליוס קיסר** (בלטינית: **Gaius Iulius Caesar**‏; משוער: 135 - 85 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי. גיסו של גאיוס מריוס ואביו של יוליוס קיסר.

ביוגרפיה
--------

קיסר היה בן למשפחת היוליים. משפחת פטריקים ותיקה אשר התייחסה עד איניאס. עם זאת, למשפחה לא היה כח רב בפוליטיקה הרומית. אביו נקרא גם כן גאיוס יוליוס קיסר, אולם ידוע עליו מעט מאוד. היה לו אח בשם סקסטוס יוליוס קיסר אשר שימש כקונסול בשנת 91 לפנה"ס ואחות בשם יוליה אשר נישאה לגאיוס מריוס. הוא עצמו נישא לאורליה קוטה בתם של לוקיוס אורליוס קוטה ואשתו רוטיליה. כתוצאה מכך, היא הייתה נצר לשתי משפחות פטריקים חזקות האורליי והרוטיליי. היו להם שתי בנות יוליה הזקנה ויוליה הצעירה. בנם, גאיוס יוליוס קיסר נולד בשנת 100 לפנה"ס.

הוא נבחר כקוואיסטור בשנת 99 או 98 לפנה"ס ובשנת 92 לפנה"ס לפרוקונסול. בשנה שלאחר מכן, בעת שאחיו כיהן כקונסול, הוא התמנה למושל פרובינקיית אסיה. כיהן גם כפראיטור. במהלך הסכסוך בין גיסו גאיוס מריוס ללוקיוס קורנליוס סולה, תמך קיסר במריוס. קיסר מת מוות טבעי בשנת 85 לפנה"ס. לפי פליניוס הזקן, הוא מת בעודו נועל את נעליו בבוקר. סווטוניוס כותב כי הוא הוספד בידי אחד מגדולי נואמיה של רומא - מרקוס אנטוניוס גניפו. שנים ספורות לאחר מותו, נבזזו אדמותיו בידי צבאותיו של סולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאיוס יוליוס קיסר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר ליוויוס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה באתר ליוויוס
2. ↑  פליניוס הזקן, **תולדות הטבע**, 54.7
3. ↑  סווטוניוס, **חייהם של מדקדקים נעלים**, 7.
4. ↑  סווטוניוס, **חיי שנים עשר הקיסרים**, יוליוס האלוהי 1.
עמוד דואיליוס, המוזיאון הקפיטוליני החדש, רומא
בסיס עמוד דואיליוס, הבסיס והכתובת שעליו שוחזרו בתקופת אוגוסטוס. המוזיאון הקפיטוליני החדש, רומא
**גאיוס דואיליוס** (לטינית: Gaius Duilius) היה מדינאי ומצביא רומאי בן המאה ה-3 לפנה"ס, שהשתתף במלחמה הפונית הראשונה.

חייו
----

דואיליוס היה נובוס הומו, כלומר לא השתייך לאחת המשפחות האריסטוקרטיות הרומאיות, ולכן הידיעות אודות רקעו המשפחתי וראשית הקריירה שלו מעטות. חרף מוצאו הוא הצליח להיבחר לקונסול לשנת 260 לפנה"ס, השנה החמישית למלחמה הפונית הראשונה בין רומא לקרתגו. לאחר שעמיתו למשרה, הקונסול גנאיוס קורנליוס סקיפיו אסינה, נפל בשבי הקרתגים בליפארה, נותר הפיקוד העליון על הצבא והצי בידיו בלבד. זמן קצר אחר כך נחל ניצחון מוחץ על הצי הקרתגי בקרב מילאי, בעיקר הודות לשימוש בגשרי השתלטות ללוחמת סיפונים. דואיליוס לכד רבות מאוניות האויב ובהן את אוניית הדגל של מפקד הצי הקרתגי חניבעל גיסקו. הוא היה הרומאי הראשון שניצח בקרב ימי גדול, ובשובו לרומא נתכבד בטריומף, תהלוכת ניצחון בה הוצגו לראווה אילי הניגוח של אוניות האויב שנפלו לידו, אשר קישטו אחר כך את הרוסטרה, בימת הנואמים בפורום הרומאי.

מצבת ניצחון, המנציחה לדורות את ניצחונו של דואיליוס, שרדה לימינו ונמצאת במוזיאון הקאפיטוליני. זהו עמוד שיש, מקושט בפסלים בדמות אילי-ניגוח של אוניות האויב, ומכאן שמו בלטינית columna rostrata. העמוד נושא בבסיסו את הכתובת הלא שלמה הבאה:

...ובעת היותו קונסול חולל <דואיליוס> מעשה-גבורה באוניות בים, והוא הראשון אשר צייד ואימן צוותים וציים של אוניות-מלחמה; ובעזרת אניות אלה הנחיל תבוסה בלב-ים לציים הפוניים ולחילותיהם למודי-המלחמה של הקרתגים לעיני חניבעל מצביאם הראשי. ובאמצעות עיקר הצי המלחמתי לכד אוניות על צוותן כדלקמן: שבע-חתרית אחת, שלושים חמש-חתריות ותלת-טוריות, שלוש-עשרה הוא טיבע. הזהב שנלקח שלל: 3600 ... הכסף שנלקח שלל (שווה ערך למטבע הרומית) ...2100000... כמו כן היה הוא הראשון אשר העניק לעם מתנת מלקוח מקרב ימי, והראשון אשר הוביל קרתגים בני- חורין בתהלוכת ניצחון...
ארבע אוניות מלחמה איטלקיות נקראו "קאיו דואיליו" על שמו: אונייה מחופת שריון מן המאה ה-19, אוניית מערכה מן המחצית הראשונה של המאה ה-20, סיירת טילים שהושקה ב-1962 ופריגטת טילים שהוכנסה לשירות ב-2007.

מקורות
------

* פוליביוס. **היסטוריה**. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991.

* E.H. Warmington (translator), *Remains of Old Latin.* Vol. IV: Archaic Inscriptions. Loeb Classical Library. Harvard University Press, 1940.

קישורים חיצוניים
----------------

Columna Rostrata C. Duilii

* גאיוס דואיליוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Remains of Old Latin, Vol. IV, 128-131.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb177398230 (data)
* GND: 101762061X
* VIAF: 166149542591600300636
* WorldCat: viaf-221106167

 |
מפה טופוגרפית של רכס מאונטניר ושל הרי הצלב הדרומי
**הרי הצלב הדרומי** (באנגלית: **Southern Cross Mountains** ; נהגה "**סאות'רן קרוס**") הם קבוצה של רכסי הרים בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

הרי הצלב הדרומי ממוקמים בין הקרחונים מרינר ופריסטלי.

שיא גובהם של ההרים 2,760 מטרים מעל פני הים (ברמת סטיוארט).

שטחו של רכס ההרים 6,765 קילומטרים רבועים.

אורכו של הרכס 184 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום);

רוחבו של הרכס 103 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב).

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי רכסי ההרים

חלקי הרכס הקרובים לחוף הים, התגלו לראשונה מרחוק על ידי ג'יימס קלארק רוס בשנת 1841. לאחר מכן נחקרו על ידי משלחות חקר בהנהגת בורשקרווינק, סקוט, שקלטון ובירד.

מיפוי מדויק של הרכס התבצע בהתבסס על סקרים על הקרקע שבוצעו על ידי משלחות חקר ניו זילנדיות ואמריקאיות בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, וכן בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית.

### מקור השם

שמה של קבוצת הרכסים ניתן לה על ידי משלחת החקר הדרומית (the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1965–1966.

לקריאה נוספת
------------

• F. Ferraccioli, E. Armadillo, A. Zunino, E. Bozzo, S. Rocchi, P. Armienti, **Magmatic and tectonic patterns over the Northern Victoria Land sector of the Transantarctic Mountains from new aeromagnetic imaging**, Tectonophysics 478 (2009) 43–6

קישורים חיצוניים
----------------

* הרי הצלב הדרומי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הרי הצלב הדרומי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הרי הצלב הדרומי באתר peakbagger
* הרי הצלב הדרומי באתר mindat

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי

| הרי הצלב הדרומי |
| --- |
| **רכס ארואוהד** | 

|  |  |
| --- | --- |
| גבעות ורמות | גבעות נתן • רמת סטיוארט • גבעות ראנאווי |
| קרחונים | קרחון קוסמונאוט |

 |
| גבעות | דיילי • צ'יסום • שולטה |
| הרים | ג'יראקק • שוק |
| מצוקים | מצוק ווד |
| קרחונים | אוויאייטור • אירונאוט • אסטרונאוט • פיילוט • קוסמונט • שומייקר |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביישוב. אם התכוונתם למשפטן רומי, ראו גאיוס (משפטן).
נמל גאיוס
פסל בחוף גאיוס
**גאיוס** (ביוונית **Γάϊος**) היא בירת האי ועיירת נמל בפאקסי אשר באיים היוניים.

בגאיוס נמצא הנמל העיקרי של האי פאקסי. גאיוס נמצאת בחוף המזרחי של האי. נקראת על
שם תלמידו של שאול התרסי (השליח פאולוס), יהודי דובר יוונית שהיה מראשוני השליחים הנוצרים. גאיוס היה זה שהביא את הנצרות לאי פאקסי.

גאיוס מונה כשש מאות תושבים. העיירה בנויה בסגנון ונציאני ובה בארים, בתי קפה ומסעדות רבות. בפתח המפרץ ישנו אי קטן בשם אגיוס ניקולאס והאי פאנאגיה ובו בנוי מנזר על שם מרים הבתולה. ב-15 באוגוסט נפתחות דלתות המנזר באי והתושבים של גאיוס באים לבקר, לתרום ולכבד את המקום. בצפון העיירה מוזיאון לתרבות ובו מוצגים מההיסטוריה של הסביבה.

היסטוריה
--------

האי פאקסי היה מיושב כנראה כבר בתקופה הפרה היסטורית. באופן מסורתי מייחסים לפיניקים את ההתיישבות הראשונה במקום ושם האי לקוח מהמילה הפיניקית פאקס. הרומאים שלטו בפאקסי מהמאה השנייה לפני הספירה. בתקופה הביזנטית ובימי הביניים פאקסי סבלה מהתקפות של פירטים. בזמן מסעי הצלב עברו במקום 
חיילים מצבאות הצלבנים ומסוף המאה ה-14 לספירה פאקסי כשאר האיים היוניים נשלט על ידי הרפובליקה הוונציאנית. 

נפוליאון שהכה את הוונציינים באיטליה כבש מיד לאחר מכן את האיים היווניים ובהם את פאקסוס בסביבות שנת 1800. האי נכבש על ידי כח רוסי טורקי ומיד לאחר מכן בשנת 1815, על ידי הבריטים שהקימה את האיחוד של האיים היוניים. בשנת 1864 פאקסוס ויתרה על עצמאותה יחד עם שאר האיים היוניים שהתאחדו עם יוון.

* מגדל שעון ופעמונים בגאיוסמגדל שעון ופעמונים בגאיוס
* סמטה בגאיוססמטה בגאיוס
* גאיוס - מבט מהיםגאיוס - מבט מהים
* עוד מבט מהים על גאיוסעוד מבט מהים על גאיוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאיוס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גאיוס
* גאיוס
* גאיוס, פאקסוס, יוון
* הכפרים של פאקסי - גאיוס
* גאיוס, ביוונית
* גאיוס בפאקסי
**דטור** (בקרואטית: **Detour**) היא להקת פופ קרואטית, שהוקמה בזאגרב שבקרואטיה. בנוסף לסולן הראשי שלה, ננד בורגודן, היא כוללת שתי הזמרות לאורה ג'ון ואיוואנה ראדן, הבסיסט מרינו ויניה, המתופף אדי גרובישיץ' והקלידן ויבור צ'ריץ'.

באופן קונספטואלי, דטור היא להקת ההמשך של קבוצת ימתה. בורגודן עבד בעברו בימתה, וכתב עבורה את האלבום *Plan B*. גם חבריה לשעבר של דטור התחיל את דרכם בימתה. הפיצול נעשה במטרה להתרחק ממפיקי הלהקה הקודמת, שניסו לשנות את סגנונה המוזיקלי.

הסולנית הראשונה של ההרכב הייתה מאיה פוסאבץ, שחיברה גם את הלהיטים "Daleko",‏ "Mjesen" ו-"Posavec". היא עזבה אותה בשנת 2012 לאחר שש שנים, ואת מקומה תפסה אינס טריצ'קוביץ'. עם זאת, לאחר שנה בתפקיד החליטה טריצ'קוביץ' לפרוש, ופוסאבץ שבה ללהקה עד 2016.

ב-9 בדצמבר 2022 נחשף כי דטור עתידה להשתתף בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2023 עם השיר "Master Blaster". היא הגיעה למקום השלישי עם 114 נקודות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דטור, ברשת החברתית פייסבוק
* דטור, ברשת החברתית אינסטגרם
* דטור, באתר ספוטיפיי
* דטור, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דטור, באתר Discogs (באנגלית)
* דטור, באתר Genius

הערות שוליים
------------

1. ↑  Granger, Anthony (9 בדצמבר 2022). "Croatia: Dora 2023 Participants Announced". eurovoix. נבדק ב-5 בינואר 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 7065 6339
* MusicBrainz: e66c5abd-1def-4dd1-9d4c-599a119404bd
* VIAF: 114144814396939899602
* WorldCat (עם VIAF): 114144814396939899602

 |
לוגו התוכנית
**החדשות בעירום**, "התוכנית שאין בה שום דבר להסתיר", הוא אתר מנויים הכולל מהדורת חדשות טלוויזיונית אמיתית. המופע מופק בטורונטו ומשודר מדי יום, עם פרקים באורך 25 דקות, 6 ימים בשבוע. מגישות התוכנית קוראות את החדשות בעירום מלא או מתפשטות תוך כדי הצגת מדורי החדשות. **טלוויזיית החדשות בעירום** היא שלוחה שלה המשודרת בתשלום או עבור מנוייה. החדשות בעירום גם שודרה לזמן קצר כתוכנית לילה מאוחרת בערוץ Citytv Toronto.

לצד הגרסה בשפה האנגלית, קיימת גם תוכנית **החדשות בעירום יפן**. גרסה איטלקית התקיימה למשך כמה שנים אך נסגרה. **החדשות בעירום בספרדית** התקיימה למשך זמן קצר בלבד. גרסה של מגישים זכרים באנגלית הושקה אך חדלה להתקיים ב-31 באוקטובר 2007.

רוב מגישות התוכנית גויסו באמצעות מודעות בעיתונים אלטרנטיביים בטורונטו. כאמור, רוב צוות התוכנית מגיע מאזור טורונטו. המופע כולל מדי פעם ראיונות רחוב המתבצעים על ידי שדרניות חדשות טופלס. ראיונות אלו מתאפשרים בזכות חוקי אונטריו לשוויון בנושא חשיפת החזה. מאז הקמת התוכנית בשנת 1999, התקיימה תחלופה רבה בין מגישי החדשות. שדרניות התוכנית כבר מופיעות כמעט בכל מדיום טלוויזיוני, עיתון ומגזין, (*TV Guide*, *פלייבוי*) וכן זכו בהופעות אורח רבות ברדיו, כולל בתוכניתו של הווארד סטרן.

מגישות נוכחיות
--------------

* קתרין קרטיס (2008-היום)
* איילה אדמס (2009-נוכחית)
* נטשה אולנסקי (2010-נוכחית)
* קרלי ביי (2014-נוכחית)
* איזבלה רוזיני (2014-נוכחית)
* אנג'י הייוורד (2014-נוכחית)
* מדיסון ביינס (2015-נוכחית)
* אליס לורן (2016-נוכחית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החדשות בעירום** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של החדשות בעירום
* החדשות בעירום, ברשת החברתית פייסבוק

* החדשות בעירום, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Naked News - Blog Notizie, Naked Girls, Donne Nude, web.archive.org, ‏2010-03-01
2. ↑  Naked News ~ Noticias Deportes Entretenimiento Juegos Películas Viajes, web.archive.org, ‏2008-12-16
המחשה של החד־קרן הוורודה הבלתי נראית, המצוירת בצורת מטען
**החד־קרן הוורודה הבלתי נראית** (באנגלית: **Invisible Pink Unicorn**, או בקיצור **IPU**) היא אלה של דת פארודית המשמשת לסאטירה של אמונות תאיסטיות. הדמות מלעיגה טיעונים דתיים שמסתמכים על אי־יכולת של בני האדם להפריך או להוכיח קיומם של אלים, כדי להוכיח שאלים קיימים. כמו שאי אפשר להוכיח או להפריך את קיומו של אלוהים, אי אפשר להוכיח או להפריך את קיומה של אלה שהיא חד־קרן ורוד בלתי נראה. לרוב ממחישים את הדמות באמצעות ציור של חד־קרן ורוד שנמצא בשלבי היעלמות, או על ידי משטח ריק.

אתאיסטים וספקנים משתמשים לפעמים בדמות כדי להגחיך טיעונים דתיים, על ידי החלפת המילה "אלוהים" בביטוי "החד־קרן הוורודה הבלתי נראית".
ההיגיון מאחורי הדמות הוא שמכיוון שאי אפשר לראות אותה, ידוע שהיא בלתי נראית, וששאר תכונותיה מבוססות על אמונה.

היסטוריה
--------

ההתייחסות הראשונה לדמות הייתה בקבוצת הדיון alt.atheism ב־7 ביולי 1990, אך היא פותחה על ידי קבוצת סטודנטים ב־ISCA בין השנים 1994–1995, ואיתה פותחה אמונה דתית אבסורדית שמפורטת במניפסט.
המניפסט מציין תכונות נוספות של הדמות, כגון חיבה ללחם עם צימוקים, ובמשך הזמן תכונות נוספות הוספו לדמות בוויכוחים הומוריסטיים, כגון הענשתה את הלא־מאמינים על ידי דקירתם בקרנה - דבר שמזכיר עקיצת יתוש, וקיומו של שטן לדמות זו - הצדף הסגול של האבדון, אחד מעבדיה של החד־קרן שגורש מהמרעה שלה לאחר שחטא, כשניסה לשכנע את קהל מאמיניה כי היא אוהבת פיצה עם פפרוני ופטריות יותר משהיא אוהבת פיצה עם אננס וירך חזיר.

בנוסף, במשך השנים נוצרו ציורים שלה "מתגלה" במקומות שונים, ונוצר לוגו לדת פרודית זו.

אימוץ הדמות
-----------

בשנת 1996 אומץ רעיון דומה לחד־קרן הבלתי נראית כאמצעי לימוד במחנה הקיץ הראשון לחשיבה חופשית בארצות הברית. אחת מהמשימות שקיבלו המחנאים, הייתה לנסות להוכיח שחד־קרניים בלתי נראים, שמשמשים כמטפורה לאלים, אינם קיימים.

ריצ'רד דוקינס, בספרו "יש אלוהים?", התייחס לדמות באומרו שהיא החביבה ביותר על פילוסופים מבין שאר הטיעונים כנגד הדת.

ראו גם
------

* מפלצת הספגטי המעופפת
* קנקן התה של ראסל
* דת פארודית

לקריאה נוספת
------------

Angeles, Peter A. (1992). Harper Collins Dictionary of Philosophy. Harper Perennial, New York. p. מסת"ב 0-06-461026-8

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החד-קרן הוורודה הבלתי נראית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  תשובות לשאלות שכיחות בקבוצת הדיון alt.atheism/ מישל מלקין

| אי-דת |
| --- |
| אתאיזם | אתאיזם מדיני • אתאיזם שלילי וחיובי • אתאיזם אגנוסטי • אתאיזם יהודי • אנטי-תאיזם • דמוגרפיה |
| אגנוסטיות | תאיזם אגנוסטי • אתאיזם אגנוסטי |
| נונתאיזם | אנטי-תאיזם • הומניזם חילוני • אפתאיזם • פוסט-תאיזם • דאיזם • אנטי-דתיוּת • קנקן התה של ראסל • דת פארודית • מפלצת הספגטי המעופפת • החד-קרן הוורודה הבלתי נראית |
| ערכים קשורים | רשימת מדינות לפי אי-דת |
**טבורית המאגר המרכזי לדם טבורי בע"מ** היא חברה ישראלית פרטית העוסקת באיסוף, שימור וביטוח דם טבורי עבור משפחות. החברה הוקמה בשנת 2005 על ידי אמנון פלץ וד"ר אריה גניגר. משרדי החברה ממוקמים ברמת השרון. מנות הדם הטבורי שמורות בבנק דם טבורי במרכז הרפואי שיבא תל-השומר. בראש החברה עומדים מר אמנון פלץ, המנכ"ל, וגב' טלי פלץ, סמנכ"ל שיווק. פרופ' ארנון נגלר מנהל את בנק הדם הטבורי בשיבא תל-השומר ועומד בראש הוועדה המדעית של טבורית המורכבת ממומחים בתחומי הבריאות והביטוח. טבורית היא בנק הדם הטבורי הגדול ביותר במדינת ישראל עם עשרות אלפי מנות שמורות.

טבורית פועלת באישור משרד הבריאות בכפוף ל חוק הדם הטבורי (2007). בנק הדם הטבורי של שיבא תל-השומר מוסמך ומפוקח על ידי ארגונים בינלאומיים בתחום תאי הגזע והדם הטבורי: AABB, FACT Net-Cord, NMDP ועוד.

פוליסת ביטוח תאי גזע ייחודית
----------------------------

פוליסת הביטוח של טבורית נועדה לספק מענה פיננסי נרחב בעת הצורך בטיפול רפואי באמצעות תאי גזע. הפוליסה רשומה כפטנט בארצות הברית.

פעילות בינלאומית
----------------

לטבורית פעילות ענפה בעולם. בין השנים 2005 ל-2010 פעלה החברה בשיתוף עם קונצרן ביטוח שווייצרי Swiss Re, ומשנת 2012 לטבורית שיתוף פעולה עם חברת הביטוח הבריטית Lloyds המשווקת את פוליסת הביטוח של החברה באנגליה, ספרד, קפריסין ועוד. כמו כן, טבורית מייעצת בתחום ביטוח דם טבורי לבנקי הדם הטבורי הגדולים בעולם – CBR, China Cord Blood Corporation; ולארגון עולמי של בנקי דם טבורי Cord Blood Association.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר טבורית
* אתר בנק הדם הטבורי של שיבא תל השומר
**דייוויד קוקס** (הבן) (באנגלית: **David Cox**‏; 9 ביולי 1809 – 6 בדצמבר 1885), הידוע בשם דייוויד קוקס הצעיר או דייוויד קוקס ג'וניור כדי להבדיל אותו מאביו הצייר הידוע יותר דייוויד קוקס (1783–1859), היה צייר אנגלי בצבעי מים, שצייר בעיקר נופים.

ביוגרפיה ויצירה
---------------

נולד בדאלוויץ', לונדון, והתחנך בבית הספר של הרפורד בצפון ויילס לשם עברה המשפחה.

אביו לימד אותו לצייר, אבל הוא השתמש בפלטת צבעים בהירה יותר מאביו.

בנוסף לעבודה של ציור נופים סביב לונדון, הוא עשה כמה ציורים של "צועני נורווד" וצייר קהילות מקומיות מקומי אחרות.

נופיו כללו את ויילס, סקוטלנד, אזור האגמים, דבון, צרפת, שווייץ ואיטליה.

הוא הציג באקדמיה המלכותית לאמנויות משנת 1827, וגם באגודה החדשה לציירים בצבעי מים משנת 1841 ובאגודת הציירים הוותיקה לצבעי מים משנת 1848, שם הציג בסופו של דבר 580 עבודות.

הוא נפטר בביתו בסטריאת'ם, דרום לונדון, ונקבר בבית העלמין ווסט נורווד.

גלריה
-----

* מצודת פוייס מצודת פוייס
* אנשים ליד הבית אנשים ליד הבית
* הבית בהרבורן הבית בהרבורן
* קציר קציר
* אפיק הנחל אפיק הנחל
* מטיילים בנוף הררי מטיילים בנוף הררי
* כריית חול כריית חול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד קוקס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Cox junior, David (1809–1885), watercolour painter, Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AAG: 2487
* ISNI: 0000 0001 1703 9305
* LCCN: no2006117543
* RKD: 18867
* TePapa: 6278
* ULAN: 500009210
* VIAF: 152350713
* WorldCat: lccn-no2006117543

 |
**רוברט דינסט** (בגרמנית: **Robert Dienst**;‏ 1 במרץ 1928 – 13 ביוני 2000) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ. הוא מלך השערים של ראפיד וינה בליגה בכל הזמנים.

ביוגרפיה
--------

דינסט נולד ב-1 במרץ 1928 בווינה שבאוסטריה, והתחיל את הקריירה בפלורידסדורפר ב-1947 בה כבש את שעריו הראשונים.

שנה אחר כך עבר לראפיד וינה למשך ה-11 שנים הבאות וסיים עימה בלא פחות מהמקום השני בזמן זה. דינסט היה אחד הגורמים העיקריים להצלחתה עם שערים רבים שכבש וזכה עימה גם בגביע זנטרופה בשנת 1951. יחד עם שלוש זכיות במלכות השערים בליגה בתחילת תקופתו בה, הוא קבע שיא שערי ליגה עם 37 שערים בעונת 1950/51, שיא שנשבר רק בעונת 1977/78 על ידי הנס קרנקל עם 41 שערים.

עם חלוף הזמן דינסט הגיע עם ראפיד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1960/61, בו הפסידה לבנפיקה. בשלבי שמינית ורבע הגמר כבש שער נגד הקבוצות ארצגבירגה אווה ו-IFK מלמה בהתאמה. בשנת 1962 הוא עזב את המועדון ל-SV בשווכאט לשש שנים ומשם פרש לקריירת אימון. הוא כבש במדי ראפיד 307 שערי ליגה ב-284 הופעות ליגה בסך הכל, נתון המציב אותו ככובש המצטיין שלה בכל הזמנים במפעל זה.

במדי נבחרת אוסטריה דינסט היה שותף להגעתה למקום השלישי במונדיאל 1954. לפני כן כבש את השער האחרון בניצחון 1–9 על פורטוגל, המפגש הראשון של מוקדמות אותו טורניר. במהלך הטורניר עצמו אומנם שיחק במשחק הראשון נגד סקוטלנד אך בהמשך מצא את עצמו מפנה את המקום לארנסט סטויזפל, תאודור ואגנר וואלטר שלגר בהתקפה. הוא שיחק שוב רק במשחק על המקום השלישי נגד אורוגוואי. גם מונדיאל אחר כך ב-1958 הוא נכלל בסגל אוסטריה אך כבר לא היה בשימוש. בסך הכל כבש במדיה 12 שערים ב-27 הופעות.

דינסט היה לעוזר מאמן בזכייתה של ראפיד בדאבל בעונת 1967/68, וכן באוסטריה וינה בעונת 1974/75. הוא נפטר ב-13 ביוני 2000 במקום הולדתו בגיל 72 לאחר מחלה ממושכת.

תארים
-----

ראפיד וינה
* אליפות אוסטריה (6): 1951, 1952, 1954, 1956, 1957, 1960
* הגביע האוסטרי: 1961
* גביע זנטרופה: 1951

נבחרת אוסטריה
* מקום שלישי בגביע העולם: 1954

אישיים
* מלך השערים בליגה האוסטרית (3): 1951, 1953, 1954

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu