recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אמיר בל** (באנגלית: **Amir Bell**; נולד ב-21 במאי 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז והקלע בברוזה במברג.

קריירת תיכונים ומכללות
----------------------

בל למד ושיחק כדורסל בבית הספר התיכון איסט ברונסוויק, שם דורג בשלושה כוכבים על יכולתו על פי ESPN ועל פי Yahoo!. הוא נבחר לאחד השחקנים הטובים במחוז בשנים 2013–2014.

בל למד באוניברסיטת פרינסטון, ובמקביל להשתתפותו בנבחרת המכללה, הוא גם עשה תואר בפוליטיקה. בעונתו הראשונה במכללה, היה בל השחקן היחיד במכללתו שפתח בכל 30 המשחקים. היחס של בל בין אסיסט לאיבוד היה 1.6 שהיה שביעי בכל ליגת הקיסוס. בל העמיד ממוצעים של 8.8 נקודות, 2.6 אסיסטים ו-3.0 ריבאונדים כשקלע ב-49.4 אחוזים מהשדה. בעונתו השנייה הוא פתח בכל 29 המשחקים בהם שותף ועזר לקבוצתו לרשום מאזן 7–22, כשרשם ממוצעים של 9.1 נקודות ו-2.5 ריבאונדים למשחק. בעונתו השלישית פתח בל בכל 30 המשחקים, והעמיד ממוצעים של 6.6 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק. בעונתו האחרונה הוא פתח בכל 29 המשחקים ונבחר לשחקן ההגנה של העונה, כשהוא מסיים במקום השני בליגה ביחס בין בין אסיסט לאיבוד עם 1.5, שלישי בחטיפות למשחק עם 1.4, ורביעי באסיסטים עם 3.7. בנוסף העמיד בל ממוצע של 10.9 נקודות ו-5.4 ריבאונדים.

קריירה מקצועית
--------------

ב-2018, חתם בל בפורטיטודו אגריג'נטו האיטלקית מהליגה האיטלקית השנייה. ב-29 משחקים בקבוצה, העמיד בל ממוצעים של 10.4 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק.

ב-2019, חתם בל בקואלה לומפור דרקונים המלזית מליגת ה-ASEAN. ב-17 משחקים בקבוצה, העמיד בל ממוצעים של 15.8 נקודות, 7.2 אסיסטים ו-7.0 ריבאונדים למשחק.

ב-16 במאי 2020, חתם בל בהפועל באר שבע מהליגה הישראלית עד תום העונה עם אופציה לעונה נוספת. ב-7 משחקים בקבוצה העמיד בל ממוצעים של 11.7 נקודות, 4.1 אסיסטים ו-3.7 ריבאונדים ב-30.7 דקות למשחק. בעקבות יכולתו הטובה הוחלט להאריך את חוזהו לעונה נוספת.

ב-22 ביוני 2022 חתם בברוזה במברג הגרמנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket

הערות שוליים
------------

1. ↑  חבר חדש-ישן לקפטן: אמיר בל בב"ש, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏16 במאי 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אמיר בל"**.
הנפות במחוז סארה. אוריסארה מצוינת על ידי **מספר 8**
**אוריסארה** (באסטונית: **Orissaare**, בגרמנית: **Orrisaar**) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת במזרח האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת פיידה, ממערב ואליאלה, וממערב לייסי.

במהלך הרפורמה המנהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאא לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.

גאוגרפיה
--------

שטחה של לייסי הוא 163 קמ"ר, היא הנפה השנייה בגודלה במחוז סארה (אחרי קארמה). בשנת 2015 אוכלוסייתה מנתה כ-1700 איש. היישוב הגדול והמרכזי באוריסארה ("בירת הנפה") הוא העיירה אוריסארה (1,077 תושבים) על שמה נקראת הנפה. בנוסף, יש בנמצא 36 כפרים נוספים.

אזור אוריסארה הוזכר לראשונה כבר בראשית המאה ה-13, שהיא בתחילת שליטת המסדר הליבוני. המקום הנקרא "אוריסאר" (Orisaar) והופיע לראשונה בשנת 1464. לאחר שנת 1343 נבנתה טירת מאסי (Maasilin, בגרמנית: Soneburg), שנהרסה בשנת 1576.

בשנת 1896 נבנה סכר על מיצרי וייקה (Väike Väin) המפריד בין סארמאה לבין האי מוהו. על הסכר נבנה גשר המחבר בין אוריסארה לאי מוהו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוריסארה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוריסארה

| הנפות והיישובים של מחוז סארה |
| --- |
| נפות כפריות | מוהו • סארמאה • רוהנו | סמל מחוז סארה |
| נפות לשעבר | אוריסארה • ואליאלה • טורגו • ליימיאלה • לייסי • לימאנדה • מוסטיאלה • סאלמה • פיידה • פיהטלה • קארלה • קארמה • קורסארה (נפה עירונית) • קיהלקונה |
| יישובים | סאלמה • קורסארה • קיהלקונה • רוהנו |
אזור פונטוס ההיסטורי לחופי הים השחור
המונח **יוונים פונטים**, **יוונים פונטיאנים**, **פונטיאנים** או **יוונים מפונטוס** (ביוונית: **Πόντιοι**, **Ποντιακός Ελληνισμός** או **Έλληνες του Πόντου**; בטורקית: **Pontus Rumları**) מתייחס ליוונים ספציפית מאזור פונטוס, המקום שבו שכנה האימפריה של טרפזונטס על חוף הים השחור במזרח טורקיה של היום, או במקרים אחרים באופן כללי ליוונים מחופי הים השחור או פונטוס. באופן מסורתי הם דוברים יוונית פונטית.

היסטוריה קדומה
--------------

אזור פונטוס נזכר לראשונה בהקשר של יוון העתיקה בסיפור יאסון והארגונאוטים וחיפושיהם אחרי גיזת הזהב, לפי תיאורו של אפולוניוס מרודוס, לפיו התרחש הסיפור בשנת 1200 לפנה"ס לערך.
המושבה היוונית הראשונה הוקמה בשנת 800 לפנה"ס בסינופ, לחוף הים השחור על ידי סוחרים ממילטוס. יוונים נוספים באו בעקבותיהם והקימו מושבות נוספות לחופי הים השחור, בהן העיר המודרנית דהיום טרבזון, המוזכרת על ידי קסנופון ביצירתו "אנבסיס".

במרוצת השנים, למרות כיבושים של האזור על ידי מעצמות זרות, בהן האימפריה האחמנית וביזנטיון, תושבי המקום שמרו על צביונם ועל תרבותם היוונית-אורתודוקסית.
לאחר נפילת האימפריה של טרפזונטס בשנת 1461 עברה השליטה באזור לידי האימפריה העות'מאנית.

רדיפות וחילופי אוכלוסין בימי האימפריה העות'מאנית
------------------------------------------------

 ערך מורחב – **רצח העם היווני-פונטי**  

כמו עמים שכנים אחרים כגון הארמנים והאשורים, הפונטים סבלו מרדיפות ורצח עם על רקע אתני-דתי מידי העות'מאנים בתחילה ומידי טורקים כמאליסטים לאחר נפילת האימפריה. בשנת 1923 נחתם הסכם לוזאן, ועל פיו נערכו חילופי אוכלוסין בין מדינות טורקיה ויוון.

כיום
----

מספרם המדויק של היוונים הפונטים אינו ידוע לאשורו עקב התבוללות בפזורה היוונית לענפיה, אולם מעריכים אותו בכ-4.5 מיליון. הקהילות המרכזיות הן:

* יוון (2–3 מיליון): מקדוניה, תרקיה, תסליה ואטיקה (אתונה).
* רוסיה והמדינות הקומוניסטיות לשעבר אוקראינה, גאורגיה, קזחסטן, אוזבקיסטן וארמניה.

יוונים פונטים מפורסמים
----------------------

* סטליוס קזנג'ידיס, גדול זמרי יוון
* הפטריארך מקסימוס הראשון
* סטראבון
* דיוגנס
* מיתרידטס השישי, מלך פונטוס
* ג'ייק צאקאלידיס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוונים פונטים** בוויקישיתוף
* טבח העם הפונטי
* אתר "פונטיקה אנציקלופדיה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אפילו לא שמי: ממצעד מוות בטורקיה לבית חדש באמריקה", סיפורה האמיתי של נערה צעירה על טבח עם והישרדות, ת'יאה האלו, 2000

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1247206696

 |
**עטלף הפיח** או **עטלף מפויח** (שם מדעי: *Aethalops*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת עטלפי הפירות ובו 2 מינים שחיים בדרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1923 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ושמו ניתן לו בגלל פרוותו הכהה. הסוג נחשב במשך שנים רבות כטקסון מונוטיפי, אולם כיום יש הסכמה על כך שהוא מכיל שני מינים נפרדים.

תיאור
-----

עטלף הפיח מתאפיין בגולגולת רחבה ומסיבית, גוף גוץ וחרטום מעוגל וקצר יחסית. האוזניים קטנות ועגולות, העיניים גדולות במיוחד ותופסות חלק ניכר מהפנים והנחיריים בולטים ודמויי צינור עם חריץ עמוק ביניהם. לסוג 28 שיניים, כשהחותכות העליונות הפנימיות קטנות יותר מהחיצוניות. החותכות התחתונות כוללות רק זוג אחד. בלסת העליונה יש 3 מלתעות וטוחנת אחת בכל צד, ובלסת התחתונה 3 מלתעות ו-2 טוחנות בכל צד. אורך הראש והגוף של עטלף הפיח 65–73 מ״מ, אורך הזרוע 40–48 מ״מ ואורך האוזן 9–15 מ״מ; משקלם 19–24 גרם. הסוג חסר זנב וקרום התעופה האחורי מסתכם ברצועות דקות לאורך פנים הרגליים.

הפרווה של עטלף הפיח ארוכה, צפופה וצמרירית, והיא משתרעת לעבר האמות והרגליים עד לבהונות. צבע הפרווה כתום עז או אוכרה, אך לעיתים קרובות הוא כהה במיוחד ונע בין אפור מעושן לאפור כהה או שחור פיח שהעניק לסוג את שמו. הראש בדרך כלל כהה משאר הגוף. הכנפיים, הרגליים וקצות האוזניים שחורים.

תפוצה וביולוגיה
---------------

עטלפי הפיח מצויים בדרום-מזרח אסיה; טווח התפוצה שלהם כולל את החלק המלזי של חצי האי המלאי, סומטרה, ג'אווה, באלי ולומבוק; בבורנאו הוא נמצא בצד האינדונזי, בצד המלזי וגם בחלק של ברוניי. בורנאו הוא גם האי היחיד שמאכלס את שני המינים. בית הגידול של עטלפי הפיח מורכב בעיקר מיער גשם טרופי בגבעות ורכסים הרריים ברום 2,700-500 מטר.

עטלפי הפיח פעילים בלילה, וישנים ביום כשהם תלויים על ענפי עצים, כפות דקל ובננה או מבנים נטושים. הם לנים בגפם או בקבוצות קטנות של 2–3 פרטים. המינים בסוג ניזונים בעיקר ממיץ פירות, כשהם בדרך כלל סוחטים את בשר הפרי בפיהם ויורקים את החלקים המוצקים. בנוסף, הם ניזונים גם מצוף ואבקנים ומסוגלים לרחף באוויר ללא ניע תוך כדי יניקת צוף. עטלפי הפיח מתרבים אחת לשנה, והנקבה ממליטה בכל פעם גור יחיד לאחר היריון של 4–6 חודשים. המינים בסוג מאוימים בעיקר מצד בירוא יערות, אם כי לעת עתה הם שכיחים למדי ומצבם מוגדר כללא חשש (LC) על ידי הרשימה האדומה של IUCN.

מינים
-----

בסוג זה 2 מינים:

* עטלף פיח בורנאי (*Aethalops aequalis*) - אנדמי לבורנאו.
* עטלף פיח ננסי (*Aethalops alecto*) - מצוי בחצי האי המלאי, ג׳אווה, סומטרה, בורנאו ובאלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עטלף הפיח** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקבוצת מינרלים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו בריל (פירושונים).

אקוומרין מברזיל
**בריל** היא קבוצת מינרלים סיליקטיים של אלומיניום ובריליום. נוסחת המבנה הכימי של בריל היא Be3Al2(SiO3)6.

בסיליקטים מצוי אטום הצורן במרכזה של פירמידה בעלת ארבעה קדקודים אותם מייצגים אטומי החמצן. מבנה הקרוי טטרהדרון (ביוונית ארבעה מישורים). הקשר הכימי בין הטטרהדרונים חייב להיות בין אטום חמצן בטטרהדרון אחד לאטום חמצן בטטרהדרון אחר. קיימות כמה אפשרויות מבנה בין הטטרהדרונים כתוצאה מכלל כזה. הבריל שייך לקבוצת המינרלים הציקלוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת טבעת), והוא בנוי מטבעות משושות של סיליקטים המסודרות זו על גבי זו בעמודים כשהטבעות קשורות זו לזו מהצד על ידי אטומי האלומיניום והבריליום.

גודל הגבישים המשושים של הבריל יכול לנוע מקטן מאוד ועד כמה מטרים. גבישים בעלי קצוות מושלמים שצורתם פירמידה נדירים באופן יחסי. למינרל קשיות של 8-7.5 על פי סולם מוס ומשקל סגולי של 2.6 – 2.9 גרם לסמ"ק, ונקודת היתוכו: 1420º. בריל טהור הוא חסר צבע, אך לרוב גורמים זיהומים למגוון צבעים: ירוק, כחול, צהוב, אדום ולבן. מקור השם מיוונית, "בֶרִילוֹס", שפרושו "הצבע רב הערך הכחול-ירוק של מי הים".

סוגים
-----

סוגים שונים של בריל נחשבו כאבני חן מהתקופה הפרהיסטורית. בריל ירוק קרוי אזמרגד או גם ברקת, בריל אדום הוא ביקסביט או אזמרגד אדום או אזמרגד השני, בריל כחול הוא אקוומרין, בריל ורוד בשל כמויות זעירות של צזיום הוא מורגניט (על שם המיליארדר ג'יי. פי. מורגן שהיה אספן אבני-חן), בריל לבן הוא גושניט, ובריל שקוף בצבע צהוב מבריק קרוי בריל מוזהב. גוונים נוספים כגון צהוב-ירוק בשל ברזל עבור ה-הליודור וצהוב דבש גם הם נפוצים.

תפוצה
-----

ניתן למצוא בריל בעיקר בפגמטיטים גרניטיים, אך גם בשיסט נציצי בהרי אורל ולרוב יחד עם בצרים של המתכות בדיל וטונגסטן. בריל מצוי במדגסקר (בעיקר בצורת מורגניט) ובכמה מדינות באירופה כדוגמת אוסטריה, גרמניה ואירלנד.

המקור המפורסם ביותר בעולם לאזמרגדים הוא במוסו (Muso) וצ'יבור (Chivor) שבקולומביה שם הם מצויים באופן ייחודי באבן גיר. אזמרגדים מצויים גם בטרנסוואל שבדרום אפריקה, מינאס ז'ראיס בברזיל ובקרבת מוּרסינקה שבהרי אורל. בארצות הברית נמצאו אזמרגדים בצפון קרוליינה. בפגמטיטים של ניו אינגלנד התגלו גבישי בריל גדולים במיוחד, כולל גביש מסיבי אחד שמידותיו 5.5 על 1.2 מטר ומשקלו 18 טון. מקומות נוספים בהם מוצאים בריל בארצות הברית כוללים את דרום דקוטה, קולורדו, יוטה וקליפורניה.

שימושים
-------

* הבריל המסיבי מכיל 5% בריליום והוא הבצר העיקרי להפקת מתכת זו.
* בימי הביניים שימש הבריל המלוטש כתחליף לזכוכית אופטית וממנו נגזרה המילה הגרמנית למשקפיים "Brille".
* הדרואידים הקדמונים השתמשו בבריל כאמצעי להיכנס למצב של טרנס, בעוד שהסקוטים כינו אותם "אבני עוצמה". כדורי הבדולח הראשונים היו עשויים בריל, ואחר־כך הוחלפו בבדולח.

קישורים חיצוניים
----------------

* בריל באתר מכון היהלומים הישראלי
* בריל באתר webmineral

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה בניו יורק טיימס

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בריל** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284771405171
* BnF: cb12367213s (data)
* GND: 4144822-4
* LCCN: sh85013402

 |
**בומבה לנוני** (שם מדעי: *Bumba lennoni*) הוא מין של טרנטולה מהסוג בומבה, שבו נתגלו עד כה ארבעה מיני עכבישים. המין התגלה בשנת 2015 ביער הלאומי של קחיואניה, במדינת פארה שבצפון ברזיל. מוטת הרגליים של העכביש מגיעה לכ-2.5 עד 3.5 ס"מ, והוא נחשב קטן יחסית לטרנטולה. העכביש קרוי על שמו של ג'ון לנון, שלדברי מגלה העכביש תרם בהפיכת העולם למקום טוב יותר.

תפוצה וביולוגיה
---------------

הלנוני נפוץ בצפון ברזיל, ופעיל בעיקר בלילה. למרות גודלו הקטן יחסית, הרי שהוא קרוב משפחה של ה-*Bumba horrida* הגדול ממנו בהרבה, שמוטת רגליו מגיע לכ-13 ס"מ. ללנוני תכונות שונות המרמזות כי הוא קרוב משפחה של התראפוזה בלונדי, העכביש הכבד ביותר המוכר כיום, והשני בגודלו מבחינת מוטת הרגליים.

כמו כל יתר הטרנטולות מהעולם החדש, גם ללנוני שערות צורבות אותן הוא מנער על תוקפיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בומבה לנוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pérez-Miles, F.; Bonaldo, A.B.; Miglio, L.T. (2014), "*Bumba,* a replacement name for *Maraca* Pérez-Miles, 2005 and *Bumba lennoni*, a new tarantula species from western Amazonia (Araneae, Theraphosidae, Theraphosinae)", *ZooKeys*, **448**: 1–8, doi:10.3897/zookeys.448.7920
2. ↑  New Tarantula (Not Beetle) Named After John Lennon
3. ↑  Bumba lennoni: New Species of Tarantula Discovered in Brazil, Named after John Lennon
**בומילקר** (המאה ה-2 לפנה"ס) היה אציל נומידי, מהבולטים שבין אנשי חצרו של יוגורתה.

ביוגרפיה
--------

כאשר שהה יוגורתה מלך נומידיה ברומא כדי לתת דין וחשבון על רציחת אדהרבעל, אחד מיריביו הפוליטיים מאסיווא החל צובר השפעה ברומא באמצעות אחד הקונסולים. יוגורתה שחשש מפני מאסיווא, ציווה על בומילקר שהתלווה אליו להיפטר ממנו. בומילקר שכר שכירי חרב שרצחו את מאסיווא, אולם בומילקר עצמו נתפס גם כן. הוא הודה ברצח, אולם מכיוון שהיה חלק מפמליה מלכותית לא הוטל עליו עונש והוא הוחזר לנומידיה מעט זמן לפני שיוגורתה עצמו חזר לשם. מעשה הרצח התחיל את המלחמה שכונתה מלחמת יוגורתה. הרומאים נחלו מספר תבוסות, אולם בואו של קווינטוס קאיקיליוס מטלוס נומידיקוס לזירה שינה את המצב. 

בומילקר לקח חלק פעיל בקרב מותול, והתקפת הפילים שלו כמעט והצילה את הקרב. אולם הפילים הסתבכו בענפי העצים, והתקשו להילחם. כשראו זאת הרגליים נמלטו. הקרב הסתיים בניצחון טקטי רומאי, אולם הרומאים ספגו במהלכו אבדות כבדות. לאחר הקרב פתח יוגורתה במלחמת גרילה אכזרית נגד הרומאים. מטלוס שכנע את בומילקר לנסות ולשכנע את יוגורתה להגיע להסכם שלום, בתמורה הובטח לבומילקר שלא יפגע ויורשה לשמור על רכושו. בומילקר הפציר ביוגורתה להגיע להסכם עם הרומאים. יוגורתה השתכנע אולם התנאים שהציעו הרומאים היו קשים מדי, ויוגורתה דחה אותם, והקים צבא חדש. בומילקר הבין שאין לצפות לשלום מצד המלך, והחליט לנסות לרצוח אותו. הוא קשר קשר עם אציל נוסף בשם נאבדאלסא והשניים תכננו לרצוח את יוגורתה. אולם אחד ממשרתיו של נאבדאלסא מצא איגרת בה הדריך בומילקר את נאבדאלסא בנוגע לרצח. המשרת מיהר להביא אותה אל המלך. יוגורתה מיהר והוציא להורג את מרבית הקושרים ובכללם את בומילקר.

לקריאה נוספת
------------

* סאלוסטיוס קריספוס, **קאטילינא-יוגורתה - קטעים מדברי הימים**,ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 35
2. ↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 53
3. ↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 62
4. ↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 71
**זחלגלגל** (בהולנדית: **Wentelteefje**) הוא הדפס אבן (ליתוגרפיה) מעשה ידי האמן ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר שהודפס לראשונה בנובמבר 1951.

תיאור היצירה
------------

מרבית היצירה מהווה טקסט, כתוב בהולנדית בו מתאר אֶשֶר יצור דמיוני שהמציא, לו הוא קורא "זחלגלגל" (wentelteefje), ונותן לו את השם המדעי: Pedalternorotandomovens centroculatus articulosus. היצירה מהווה לכאורה טקסט מספר זואולוגיה המתאר את הזחל ומאפייניו ומציג את שלבי הטרנספורמציה שלו.

הזחלגלגל הוא זחל לו גוף מכוסה שריון, שש רגלים (המצוירות בצורת רגלי אדם), מקור דמוי מקור תוכי, ומחושים שבקצותיהם עיניים. הזחל יכול להתגלגל סביב עצמו ולנוע כגלגל. אֶשֶר הסביר שיצור זה התפתח בשל העובדה שבעולם הטבע לא קיים יצור דמוי גלגל המסוגל להתגלגל קדימה.

במרכז הטקסט מופיע מרווח אלכסוני בו מוצגים שלבי ההתגלגלות של הזחל. בסיום גלגול סביב עצמו, לזחל צורת גלגל והוא מסוגל להתגלגל קדימה מבלי צורך במנוע. הוא יכול לעצור את הגלגול באמצעות רגליו, המשמשות כמעצורים.

בהולנדית שמו של היצור הדמיוני הוא הלחם של המילים "wentel het eventjes", "הפוך במהירות" - בפועל, כך נקרא בהולנדית לחם מטוגן.

יצור דמיוני זה מופיע ביצירה נוספת של אשר שפורסמה באותה שנה - "בית מדרגות".

היצירה מהווה למעשה שלב ביניים בין יצירות המטמורפוזה של אשר לבין יצירות היחסויות שלו.

לקריאה נוספת
------------

* מ.ק. אשר, **עבודות גרפיות**, בתרגום עדנה קלגסברון ובעריכת שלומית אריאל, סטימצקי טאשן, 1994.
* דורון פישלר, פרק פודקאסט 'התשובה' בנושא **למה לסבתא אין גלגלים** (ולגלגוח יש)

| יצירותיו של מאוריץ קורנליס אשר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בית מדרגות • בלוודיר • דומם וכדור שיקוף • הגשר • זחלגלגל • יד וכדור שיקוף • ידיים רושמות • יחסות • מגדל בבל • מפל מים • מראת קסמים • עולם אחר 2 • עולים ויורדים • קיעור וקימור • קסטרוולווה • שלושה כדורים 2 • שמיים ומים |

 |
**עטלף הצווארון** (שם מדעי: *Myonycteris*) הוא סוג של עטלף קטן-בינוני במשפחת עטלפי הפירות ובו 4 מינים שחיים ביבשת אפריקה. הסוג הוקם בשנת 1899 על ידי הזואולוג הגרמני פאול מטשי, והוא קרוי על שם הצווארון הבולט שלו. משמעות השם המדעי של הסוג היא ״עטלף דמוי עכבר״. יש המכלילים בסוג גם את הטקסון המונוטיפי עטלף המשי.

תיאור
-----

לעטלף הצווארון גוף קטן, ראש עדין וחרוטי דמוי שועל, וחרטום צר ומחודד. האוזניים קצרות ועגולות, העיניים גדולות והאף קטן עם נחיריים בולטים במקצת. הלשון ארוכה ומצוידת בקצה בגבשושיות לשאיבת מיץ פירות. מרבית השיניים גדולות וחדות. סימן ההיכר של הסוג שהעניק לו את שמו, הוא צווארון השיער הארוך והשומני שסובב את צוואר הזכרים ומשתרע לעיתים עד לחזה. אצל הנקבות הצווארון נעדר.

אורך הראש והגוף של עטלף הצווארון 86–130 מ״מ, אורך הזרוע 55–75 מ״מ ואורך הזנב עד 14 מ״מ; משקלם 27–60 גרם. הזנב הקצר עשוי להיעדר וקרום התעופה האחורי מסתכם ברצועות דקות שנמתחות לאורך פנים הרגליים. מלבד הנוכחות של צווארון השיער, הזכר כבד במקצת מן הנקבה.

הפרווה של עטלף הצווארון קצרה וקשיחה והיא דלילה בגחון ושעיר סביב הצוואר. צבעה הכללי נע בין אפרפר, לבז׳, צהבהב, שנהב, חאקי, חום זית או חום בהיר. הצווארון בולט בצבעו העז שנע בין כתום לצהוב או זהוב, אם כי יש מקרים שבהם הוא חיוור יותר. הראש עשוי להיות כהה יותר משאר הגוף. הכנפיים שחורות דהויות, האוזניים שחרחרות והזרועות והשוקיים ורודים.

תפוצה וביולוגיה
---------------

פוחלץ של אחד המינים בסוג. ניתן להבחין בצווארון הייחודי המאפיין את הסוג.
עטלפי הצווארון מצויים באפריקה שמדרום לסהרה; טווח התפוצה של הסוג כולל את קניה, טנזניה, אוגנדה, קונגו הדמוקרטית, קונגו, גבון, צפון אנגולה, גינאה המשוונית, הרפובליקה המרכז אפריקאית, קמרון, ניגריה, טוגו, בנין, חוף השנהב, ליבריה, גינאה ביסאו, גינאה, גאנה, סיירה לאון וסאו טומה ופרינסיפה. בית הגידול של הסוג משתנה בין המינים, כאשר אחד חי ביער סובטרופי יבש ובסוואנות מיוערות, אחד ביערות גשם טרופיים וסוואנות טרופיות, ואחד ביערות עננים גבוהים.

המינים בסוג חיים בבדידות או בקבוצות קטנות ופעילים בשעות הלילה בחופה הגבוהה של היער. את שעות היום החמות הם מבלים בשינה בעלווה הצפופה של עצים ושיחים גבוהים. התזונה שלהם מורכבת מפירות ופרחים, והם ניזונים מסולונום, בננות, גויאבות ומנגו, כמו גם פרחים של מתחלית פעמונית, סייבה ועץ השעועית. בעונה הגשומה, הזכרים נודדים לעבר הסוואנות הטרופיות שבהן יש מזון מגוון יותר.

הרבייה מתרחשת כמעט בכל השנה ותלויה בעיקר באקלים. הנקבה עשויה להמליט פעמיים בשנה, ובכל פעם גור יחיד. הגור נגמל בגיל 7 חודשים ועשוי לבלות עם אימו 4 חודשים נוספים. עטלפי הצווארון משמשים ככל הנראה כחיית מאגר עבור נגיף האבולה.

מינים
-----

בסוג זה 4 מינים:

* עטלף צווארון מזרחי (*Myonycteris relicta*) - מצוי בקניה וטנזניה.
* עטלף צווארון מערבי (*Myonycteris leptodon*) - מערב אפריקה.
* עטלף צווארון קטן (*Myonycteris torquata*) - מרכז אפריקה.
* עטלף צווארון סאו טומה (*Myonycteris brachycephala*) - אנדמי לאי סאו טומה ומצוי בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עטלף הצווארון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**עטלף בולדוג גדול** או **עטלף שפת ארנבת גדול** (שם מדעי: *Noctilio leporinus*) הוא מין של עטלפים ממשפחת עטלפי בולדוג המצוי בטבע באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית וכן בקאריביים. עטלף זה ידוע כאוכל דגים כמעט מובהק.

מאפיינים
--------

אורך עטלף זה 10-12 ס"מ ומשקלו 50-90 גרם בממוצע. מוטת כנפיו של העטלף מגיע ל-1 מ'. הזכרים בעלי פרווה כתומה בעוד הנקבות בעלי פרווה אפורה. הם בעלי שפתיים גדולות ורודות הפונות עד הלחיים והעיניים קטנות מאוד. האוזניים קטנות ואפורות ואיתם העטלף שומע את טרפו.

העטלף מצוי ביערות לחים באמריקה המרכזית והדרומית, בעיקר סביב לנהרות ואגמים. הוא פעיל בלילה וישן ביום על ענף עץ. כאשר העטלף שומע אדוות של דגים על פני המים הוא צולל מהענף ומנסה לתפוס בטפריו הענקיים דג קטן. הדג נתפס ומומת בנשיכה חזקה ואז מאוחסן בלחייו של העטלף.

בנוסף על דגים הוא יאכל לעיתים נדירות גם סרטנים וחסילונים או חרקים שונים שנפלו למים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עטלף בולדוג גדול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עטלף בולדוג גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
**עטלף בלנפורד** (שם מדעי: *Sphaerias blanfordi*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת עטלפי הפירות שמצוי בדרום אסיה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית בשנת 1891 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ונחשב עד 1906 כמין בסוג כלב-מעופף. הוא קרוי על שם הגאולוג הבריטי ויליאם תומאס בלנפורד.

תיאור
-----

עטלף בלנפורד בעל גוף קטן וכבד, גולגולת מקושתת עם קודקוד מוגבה וחרטום צר. הלוע קצר יחסית עם נחיריים גדולים ובולטים שמופרדים בחריץ עמוק. העיניים גדולות והאוזניים ארוכות ועגולות. הוא נבדל מהכלב המעופף בעיקר במורפולוגיה של השיניים. אורך הראש והגוף של עטלף בלנפורד 75–95 מ״מ, אורך הזרוע 51–61 מ״מ ואורך האוזן 11–12 מ״מ; משקלו עד 39 גרם ומוטת הכנפיים בסביבות 41 ס״מ. אין לו זנב. קרום התעופה האחורי קצר ומכוסה בשיער צפוף.

הפרווה של עטלף בלנפורד ארוכה וצפופה ומשתרעת עד לשוקיים. צבעה הכללי אפור כהה או חום אפרורי כשהגחון נוטה להיות אפרפר בהיר יותר והראש והעורף עם גוון ערמוני. לזכרים יש כתמי שיער צהובים או כתומים בצידי הצוואר שנובעים מהפרשות של בלוטות ריח. האוזניים חומות ומסומנות בלבן בקצה וסביב העיניים יש כתמים שחורים. הרגליים והכנפיים שחרחרות או חומות כהות, השוקיים, הזרועות, פנים האוזניים והחוטם ורודים. הטפרים לבנים.

תפוצה וביולוגיה
---------------

עטלף בלנפורד מצוי בדרום אסיה; הוא מופיע בצפון ומזרח הודו, מזרח ומערב נפאל, בהוטן, צפון ומזרח בורמה, צפון ומרכז וייטנאם, צפון תאילנד, דרום סין העממית וכנראה גם בצפון לאוס. בית הגידול מורכב מיער גשם טרופי, יער מונסונים ויער ירוק-עד לח והוא מצוי בשפלות או ברכסים הרריים גבוהים ברום 2,710-308 מטר מעל פני הים. הצמחייה הדומיננטית באזור המחיה שלו כוללת מחטניים, אלוניים, דקלאים, בננה ובמבוק.

אין מידע על אורח החיים של עטלף בלנפורד; הוא פעיל ככל הנראה בלילה ולן ביום במערות או בצמרות עצים בקבוצות קטנות של 2–5 פרטים. הוא ניזון כנראה מפירות ומחפש את מזונו בגובה נמוך סמוך לקרקעית היער.

מצב
---

עטלף בלנפורד מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, ומכיוון שלא סביר שהוא יחווה ירידה משמעותית בטווח הקרוב. אין איומים משמעותיים על המין, אך ציד אינטנסיבי ואובדן בית גידול באמצעות כריתת יערות עשויים לגרום לירידות מקומיות. עטלף בלנפורד מצוי במספר גדול של אזורים מוגנים ברחבי דרום אסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עטלף בלנפורד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עטלף בלנפורד באתר הרשימה האדומה של IUCN
דגם מטוס שנוצר באמצעות עט תלת-ממד
**עט תלת-ממד** הוא כלי שמשמש ליצירת דגמים (מודלים), חפצי בית ועוד. 

נכון לשנת 2016 קיימים יותר מ-70 דגמים של עטי תלת-ממד של חברות שונות ביניהן: Scribller ,3Doodler, TLAT.

מבנה העט
--------

מבנהו וצורתו של העט התלת־ממדי אינם מזכירים עט רגיל. עט רגיל מורכב מגוף, מיכל דיו וראש בעוד שעט תלת-ממד מורכב כך:

בחלקו העליון מצויים שני פתחים: האחד משמש לכניסת חשמל דרך מתאם מסוג USB או מתאם חשמלי רגיל. השני משמש לכניסת הדיו, העשוי מפלסטיק מיוחד. 

בהמשך, הוא מורכב מגוף עליו מצויים כפתורים ששולטים על מהירות הוצאת הדיו מהעט וכיוון הוצאת הדיו, שמיועד להוצאת הדיו מהראש או מפתח כניסת הדיו, במקרה שהוא "נתקע" שם. 

כמובן שהעט מורכב גם מלוח בקרה ששולט על כל פעולותיו, אך ישנו גם צינור פלסטיק דקיק, שייעודו הוא להעביר את הדיו לראש הדיו. בנוסף קיים ראש הדיו, שמטרתו לחמם את הדיו שמגיע אליו מהצינור, ולהוציא אותו. הטמפרטורה הממוצעת בה מותך הABS היא 235 מעלות צלזיוס, בעוד שהPLA מותך כבר ב-210 מעלות. ישנו גם המאוורר שנועד כדי לקרר את הרכיבים שמתחממים. כדי שלא ישרפו כדאי לעשות הפסקה כל כ-15 כדי לתת למאוורר ולראש הדיו "לנוח" מעבודתם.

במתקדמים מהעטים התלת-ממדיים, ניתן למצוא מסך LCD המציג את הפעילויות שהעט מבצע: האם הדיו נתקע, הטמפרטורה או סוג הדיו שהמשתמש מזין לו.

עט תלת-ממד יכול להכין חפצים אמיתיים, תלת-ממדיים שהנפוצים ביותר מביניהם הם מוצרי צריכה לטלפון הסלולרי, כמו רמקול או כיסוי המעוצבים לפי בחירת המשתמשים ועלות הייצור שלהם נמוכה.

הדיו עשוי להיות מסוגים שונים: "ABS", שגם המדפסות התלת־ממדיות משתמשות בו, או סוג נוסף של דיו בעל אותן תכונות הנקרא "PLA" ‏(Polylactic acid). גם במדפסת תלת-ממדית וגם בעט הדיו מגיע בצורת חוטי פלסטיק צבעוניים.
**טירנורפטורה** (שם מדעי: **Tyrannoraptora**) היא קבוצה של דינוזאורים תרופודים הכוללים את האבות המשותפים האחרונים בין הדינוזאורים שהתפתחו לעופות לבין הטירנוזאוריים. הקבוצה התקיימה החל מהיורה התיכון לפני 167 מיליון שנה עד הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה, למעט העופות המודרניים ששרדו.

הקבוצה הוגדרה ב-1999 בידי החוקר האמריקאי פול סרנו (אנ'), אשר קישר בין הדינוזאורים דמויי-העופות למינים כמו הפרוצרטוזאוריים והקומפסוגנתוסיים, וכן לאבות הטירנוזאוריים שהתפתחו מהם.

מינים אלה מהווים את מרבית בני קבוצת הקלורוזאורים, ורבים מהם היו בעלי כסות נוצות, חלקם אף בעלי יכולת דאייה. אחרים היו טורפים כבדים עד לגודל של טירנוזאורוס באורך עד 13 מטר ומשקל של מעל 8 טון.

הקבוצה מתחלקת לשתי קבוצות עיקריות: הטירנוזאורים וקבוצת המנירפטורומורפה, בה נכללו הדרומאוזאוריים, האובירפטוריים והארכאופטריקס - העוף הראשון.

מיון
----

* קבוצה **טירנורפטורה** (Tyrannoraptora)
	+ סוג ללא מקור *Bagaraatan*
	+ סוג *Zuolong*
	+ משפחה קומפסוגנתוסיים (Compsognathidae)?
	+ על-משפחה טירנוזאורים (Tyrannosauroidea)
	+ קבוצה מנירפטורומורפה (Maniraptoromorpha)
		- קבוצה דמויי-מנירפטורים (Maniraptoriformes)
			* קבוצה דמויי-אורניתומימיים (Ornithomimosauria)
			* קבוצה מנירפטורים (Maniraptora) - בה כלולים העופות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירנורפטורה** בוויקישיתוף
טירן זנב-סנונית בתעופה.
**טירן פורפיקטוס** או **טירן זנב-סנונית** (שם מדעי: *Tyrannus forficatus*) היא מין ציפור שיר ממשפחת הטירניים החיה בדרום ארצות הברית, מקסיקו ובאמריקה המרכזית. הוא תואר למדע ב-1789 בידי החוקר הגרמני יוהאן פרידריך גמלין.

הטירן הוא עוף דומה מעט לקיכלי או חנקן ממוצא אמריקני והוא מגיע לאורך של 38 עד 40 ס"מ בזכרים שלהם זנב ארוך ביותר, בעוד הנקבות קצרות בהרבה, זנבן קצר ב-30% משל הזכרים. מוטת הכנפיים שלהם מגיע לאורך 15 ס"מ ומשקלם עד 43 גרם. צבע הטירן אפור בהיר מלמעלה וחלקו התחתון בהיר עם צידיים בגוון ורוד-סלמון והכנפיים והזנב הארוכים אפורים כהים כשקצוות הזנב לבנים עם קצוות שחורים בולטים. הם בעלי ראשים גדולים, עם מקור ועיניים שחורים ומאופיינים בעיקר בזנבם הארוך והמפוצל.

טירן זה הוא שוכן של אזורים פתוחים בדרום אמריקה הצפונית ובאמריקה המרכזית. תפוצתו היא באזורי בתה שונים שלצידיהם עצים פזורים והוא מצוי גם באזורים יבשים. הוא נראה בעיקר בטקסס, אוקלהומה, קנזס, החלקים המערביים של לואיזיאנה, ארקנסו ומיזורי ומזרחה לניו מקסיקו ולצפון-מזרח מקסיקו. לעיתים הם נמצאים גם צפונה יותר, עד לדרום קנדה ומזרחה יותר עד לפלורידה ואיי הודו המערבית וכן לעיתים הם חוצים את תעלת פנמה דרומה לאמריקה הדרומית. הם מעופפים בקבוצות שלעיתים מכילות מעל 1,000 פרטים.

הטירן הוא אוכל חרקים מובהק המתבסס על חרקים מעופפים כמו חגבאים, זבובים טורפים ושפיריות, שהוא תופס באוויר. בחורף הוא מגוון גם בפירות יער.

הטירן מקנן על עצים גבוהים, שיחים ולפעמים גם עמודי טלפון בערים. הוא מאוד טריטוריאלי ויתקוף מסיגי גבול ואפילו עופות דורסים שיתקרבו לקינו. בקן הנקבה מטילה שלוש עד שש ביצים, ודוגרת עליהן כחודש עד הבקיעה. שני בני הזוג מטפלים בגוזלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירן פורפיקטוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טירן פורפיקטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
סמל מכבי ראשון לציון בשחייה

**מכבי ראשון לציון** היא אגודת שחייה ישראלית מראשון לציון. המועדון היא מחלקה בענף השחייה באגודה של מכבי ראשון לציון והיא אחת מאגודות השחייה הבולטות בישראל.

אגודת מכבי ראשון לציון הוקמה בשנת 1978 במטרה לקדם את ענף השחייה בעיר ראשון לציון. תחילה פעלו אגודות השחייה בעיר תחת שתי אגודות אליצור ומכבי ראשון ובמקביל פעלה גם אגודת הפועל ראשון לציון. ב-1990 התאחדו כל אגודות השחייה בעיר לגוף אחד- **מכבי ראשון לציון** אשר תחת חסותה של החברה העירונית ראשון לציון לתרבות, ספורט ונופש בע״מ. שחייני האגודה משתתפים בתחרויות ארציות ובינלאומיות. שניים משחייניה ייצגו את מדינת ישראל במשחקים האולימפיים: אורן אזרד וטימאה טוט. אחרים באליפויות עולם, אליפות אירופה ומשחקי הקומן.

האגודה מתאמנת בבריכת שיכון המזרח בראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של האגודה
* מכבי ראשון לציון - ענף השחייה, ברשת החברתית פייסבוק
* שיאי האגודה באתר הרשמי של האגודה

|  |
| --- |
| 
**עיינו גם בפורטל**

**פורטל השחייה** הוא שער לכל הערכים והנושאים הקשורים לשחייה תחרותית. הפורטל מציג את כל האלופים האולימפיים, אלופי העולם, את שיאי העולם, את אליפויות אירופה וכן את כל שחייני העלית הישראלים לדורותיהם.
 |
**מבואות עירון** הוא מוסד חינוכי הממוקם בעין שמר ומשרת את יישובי מועצה אזורית מנשה. הוא שייך לארבעת הקיבוצים: מענית ועין-שמר - שהקימו את המוסד, וכן מצר וברקאי - שהצטרפו למוסד בהמשך. תלמידים ותלמידות מארבעת הקיבוצים מתקבלים אל המוסד אוטומטית, ותלמידים ותלמידות נוספים מתקבלים אליו באמצעות הגרלה. בנוסף לארבעת הקיבוצים בבית הספר לומדים תלמידים ותלמידות מיישובי מועצה אזורית מנשה, יישובי מועצה אזורית אלונה, פרדס חנה-כרכור, בינימינה וישובים נוספים מהאזור. בבית הספר ישנה פנימייה ותנועת הנוער המובילה במקום היא השומר הצעיר.

היסטוריה
--------

"מבואות עירון" הוקם בשנת 1949 כבית חינוך לקיבוצים עין שמר, מענית, מצר וברקאי. בתחילתו היה אחד ממוסדות החינוך של קיבוצי השומר הצעיר בארץ, לפי הדגם המקובל ששילב בין בית ספר למוסד חינוכי הכולל בתוכו עבודה ותרבות שאותה יצרו החניכים. במהלך השנים, בהתאם לשינויים היסטוריים ומתוך כוונה להתאים את המקום למציאות המשתנה, נעשו במוסד מספר שינויים. בית הספר התרחב והחל לקלוט תלמידות ותלמידים מיישובים נוספים בסביבה, ובנוסף התלמידים כבר אינם מחויבים להיות חלק מהפעילות הכללית של המוסד המסורתי שהתקיים בו. קמה חברת נעורים, המכונה "הפנימייה", שבה התלמידים שבוחרים לקחת בה חלק מכיתה ט' מנהלים חיים משותפים שכוללים בתוכם: ערבי תרבות, לינה משותפת (מכיתה י'), ועדות, ערבי חול (מוסד), קן שומרי, תחרויות ספורט, דיסקו ועלון של חברת הנעורים.

בית הספר גובל עם הקיבוץ עין שמר, ותלמידיו לומדים את שיעורי הספורט שלהם באולם הספורט של עין שמר, באולם הספורט המועצתי או במגרש הדשא הסמוך אליו. מבואות עירון הוא בית ספר פרטי, והלימודים בו כרוכים בתשלום. במשך השנים נחשב לבית ספר בעל הישגים גבוהים בחינוך. בבית הספר פועל הפרויקט "מצוינות 2000" המיועד לכיתות ז'-ט'.

בשנת 2005 קמה בבית הספר נבחרת הרובוטיקה "המוסד 1657" אשר לוקחת חלק בתחרויות ה FIRST Robotics Competition של ארגון FIRST. קבוצת הרובוטיקה זכתה בפרסים רבים במהלך השנים והפרויקט משפיע על סביבתו הקרובה ומחנך דור חדש בתחום המדע והטכנולוגיה.

המקום ממשיך לדגול בערכי תנועת השומר הצעיר וצוות המחנכים אחראי על כך שבוגריה שחוו חיים משותפים בעלי ערכים ואידיאולגיה יצאו אנשים בוגרים, רציניים, ערכיים ובעלי מנהיגות לחברה הישראלית.

בעשור השני של המאה ה-21 לומדים במבואות עירון יותר מ-1000 תלמידים מכול האזור. כיום פועל בבית הספר מוסד שבו חניכיו לנים ופועלים חברתית, מבטאים יצירה עצמית ומציינים יחד ערבי שבת וחג, בהם החניכים לוקחים חלק פעיל. מבואות עירון נשאר אחד משני המוסדות החינוכיים היחידים של השומר הצעיר, שפועל כבית ספר וכפנימייה ביחד. תחילה, בית הספר יועד עבור ילדי הקיבוצים בלבד, אולם החל משנות ה-90 המאוחרות החלו ללמוד בבית הספר גם ילדים מבחוץ, מהיישובים פרדס-חנה, חדרה, מ.א. אלונה ובנימינה. למוסד החינוכי הסעות משל עצמו המפזרות ואוספות את התלמידים מדי יום לימי הלימודים. במוסד פועל חדר אוכל משל עצמו שפעיל בכל ימי השבוע ומספק ארוחות בוקר וערב לתלמידי הפנימייה

בוגרים ידועים
-------------

* עלי אלון - משורר
* יונה אלון - משורר
* עמרי שוורץ - שחקן בנבחרת ישראל בכדורעף
* ציבי גבע - אמן
* אדם זרטל - ארכאולוג
* עידית זרטל - היסטוריונית
* רן אדליסט - עיתונאי וסופר
* אבישי גרוסמן - מחנך, סופר ופעיל חברתי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מבואות עירון
* עמוד היוטיוב של חברת הנעורים, סרטונים בערוץ היוטיוב
* היוטיוב של חברת הנעורים מבואות עירון, סרטון באתר יוטיוב
* עמוד האינסטגרם הרשמי של קבוצת הרובוטיקה "המוסד 1657"
**מבוזי** (בצרפתית: **Ilot Mbouzi**; בקומורית: **Chissioua Mbouzi**) הוא אחד האיים במצר מוזמביק המרכיבים את מיוט. זהו האי הרביעי בגודלו במיוט, והוא ממוקם בין האיים פטי-טר וגראן-טר.

מבוזי הוא אי בזלתי שמתפרס על פני שטח של 840 דונם והנקודה הגבוהה בו מתנשאת לרום של 153 מטר מעל פני הים. היום האי לא מיושב אולם בעבר האי שימש לרעיית עיזים, ומכאן מקור שמו שכן **m'bouzi** בשיקומורית הוא עז. כמו כן, האי שימש כמושבת מצורעים.

פאונה
-----

האכלת למורים בשמורה
האי שימש במשך שנים כמקום השבה של תת-מין של למור חום הייחודי לאי, **למור חום מיוט** (שם מדעי: *Eulemur fulvus mayottensis*) לטבע. כאשר למור היה נמצא פצוע, הוא היה עובר לידי ארגון שדאג לטיפול בו. הוא היה מועבר לאי מבוזי והארגון היה דואג להאכיל אותו. הלמורים שהיו נפוצים בכל איי מיוט נמצאים בסכנת הכחדה. בפטיט-טר הלמור נכחד מהטבע ובגראד-טר האוכלוסייה טקנה מאוד בעקבות תהליך אורבניזציה שעובר על האי, הקטנה באזורי המחיה וטריפתם על ידי כלבים שהביאו בני האדם.
האי מבוזי שהיה לא מיושב היה הפתרון להצלת הלמורים וכך תוך 13 שנים גדלה אוכלוסיית הלמורים באי מ-20 ל-650. הלמורים מתרכזים ב-30 דונם מסביב למושבת המצורעים שמאוישת על ידי ארגון הצלת הלמורים. הצמחייה באי אינה מספקת מספיק מזון ל-650 למורים ובאי ברוב ימות השנה אין מקור מים מתוקים, כך שהלמורים תלויים בהאכלה מבני האדם ולא יכולים להסתפק במזון מהטבע.

בעקבות יישוב האדם באי, הגיעו לאי גם עכברושים. משום שעכברושים הם אוכלי-כל, הם אוהבים מאוד איים טרופיים שבו אין להם טורפים טבעיים ויש להם מזון רב מהצומח. כמו כן, הם הופכים להיות טורפי-על של אוכלוסיות הציפורים, זוחלים וחרקים שבאי. בגלל הריבוי המהיר שלהם, הם מהווים סכנה לצמחיית האי וכן הם מעבירים מחלות ללמורים, דבר שמהווה סכנה חמורה למין זה של למורים.

באי מיני זוחלים רבים ביניהם השממית *Phelsuma robertmertensi* והנחש **Typhlops comorensis** שהם מינים אנדמיים למיוט (לא רק באי מבוזי).

פלורה
-----

הצומח באי מתאפיין כיער טרופי יבש. מלבד עצים אלו, בעקבות התיישבות האדם באי, קיימים שם גם עצי מנגו ממין *Mangifera indica*, לנטנה ססגונית וטוליפ גבון (*Spathodea campanulata*). מלבד עצים אלו, היער המקורי מכסה תחתיו מינים אנדמיים רבים כמו הסחלבים *Cynorkis flexuosa*, *Nervilia kotschyi*,*Angraecum leonis*, *Vanilla humblotii*.

בין הצמחים השונים נמצא הצמח *Lagrezia comorensis* ממשפחת הירבוזיים שהוא מין אנדמי לקומורו, המין לא אותר משנת 1854 בכל קומורו, אך בשנת 2008 הוא נמצא באי מבוזי.

באי מיני מנגרובים קטנים הגדלים ליד האוקיינוס.

שמורת טבע
---------

בעקבות מגוון המינים ונדירותם, ממשלת צרפת הכריזה על האי כולו כשמורת טבע בשנת 2007. זו הייתה שמורת הטבע הראשונה במיוט והוחלט שארגון הטבע של מיוט (L'association des Naturalistes de Mayotte) ינהל את השמורה.

לאחר ההכרזה התעוררה בעיה, מכיוון שהאי אינו מספק את מזונם של כל קופי הלמור, נדרש להמשיך להאכיל את הלמורים, דבר שנוגד את הכרזת שמורת הטבע בו אסור להאכיל את בעלי החיים הנמצאים בו. נכון להיום, כבר לא משיבים את הלמורים לאי, אולם עדיין מאכילים את 600 הלמורים הנמצאים באי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבוזי** בוויקישיתוף
* מידע על האי מאתר getamap
**נהר מבבנה** הוא נהר בעמק איזולוויני (אנ') באסוואטיני (לשעבר סווזילנד) העובר ברובו דרך מחוז הוהו בצפון-מערב המדינה. על גדות הנהר בנויה עיר הבירה של אסוואטיני, מבבנה, ואחד מיובליו הראשיים הוא נהר פולינגאנה. הנהר נשפך לנהר לוסושוונה (Lusushwana) בעיר לובמבה וגובה השפך 670 מטר מעל לפני הים, במיקום 26°25′47″S 31°12′12″E﻿ / ﻿26.429722°S 31.203333°E﻿ / -26.429722; 31.203333.

זיהום
-----

מימי הנהר משמשים בין היתר את התושבים שמתגוררים על גדת הנהר לצריכה ולשימוש ביתי, וכן לצורכי חקלאות. מספר גורמים מובילים לזיהום המים בנהר ולפגיעה באיכותו: בשנות ה-80 חלה מגמת עיור משמעותית באסוואטיני, ובעקבותיה החלו קמים יישובים לא מוסדרים סביב עיר הבירה מבבנה בעמק איזולוויני, שלהם לא הייתה מערכת מוסדרת לפינוי אשפה ושפכים; הטיפול בשפכי עיר הבירה מבננה נעשה בתחנת שפכים מודרנית בעמק איזולוויני, כ-5 ק"מ מחוץ לבירה, שמנקזת את השפכים לבסוף לנהר; כמו כן, הפעילות החקלאית באזור העירוני-למחצה בעמק איזולוויני, ובין היתר גידול צאן ובקר שתורמים לעלייה בריכוז מיקרואורגניזמים מזהמים, תורמים לירידה באיכות המים בנהר.

הגורם האחראי על מעקב אחר רמת הזיהום בנהר הוא מכון המים הלאומי של אסוואטיני, שמבצע מעקב אחר מי שופכין הנשפכים לנהר, ומתמקד בעיקר במקורות זיהום נקודתיים.

מחקר שבחן את רמת הזיהום בנהר בין ינואר למרץ 2009, מצא בכל שבעת אתרי הבדיקה שנבחנו, ריכוז חיידקי קוליפורם צואתי ומדד צריכת חמצן כימית (Chemical oxygen demand) ברמות גבוהות מהרמות הרצויות, והראה עלייה במדדי הזיהום בנהר לעומת נתוני מדידה היסטוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Boniswa W. Dladla מאוניברסיטת זימבבואה, השפעות פעילות תפיסת (מים) על איכות המים בנהר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Boniswa W. Dladla, The Impact Of Sub-catchment Activity On River Water Quality: A Case Study Of Mbabane River In The Ezulwini Valley, Swaziland (Thesis), Department Of Civil Engineering, Faculty Of Engineering, University Of Zimbabwe, June 2009
**אוסביוס מניקומדיה** (ביוונית: **Εὐσέβιος**; מת בשנת 341) היה כומר נוצרי שהשתייך לזרם הנצרות אריאנית וידוע כמי שהטביל לנצרות את קונסטנטינוס הגדול הוא שימש כבישוף של העיר ביירות ולאחר מכן כבישוף של העיר ניקומדיה ומשנת 338 התגורר בקונסטנטינופול עד למותו.

ביוגרפיה
--------

ההיסטוריה לא תיעדה את ראשית חייו של אוסביוס והמקורות היחידים העוסקים בו הם כתבים של אבות הכנסייה הנוצרית.

הוא החל את פעילותו כאיש כמורה בכיר במינוי לבישוף של העיר הוא היה הבישוף של העיר ביירות, בזכות קשריו עם קוסטנצה, אשתו של הקיסר ליקיניוס ואחותו של הקיסר קונסטנטינוס הגדול, מונה לבישוף של ניקומדיה, מקום מגוריו של הקיסר ליקיניוס, ומרכז השלטון של החלק המזרחי של האימפריה הרומית.

במועצה האקומנית של ניקאה בשנת 325, הוא פעל להגן על הנצרות אריאנית שהייתה זרם בבעל משקל ומהלכים בקרב השליטים בני השושלת של קוסנטנטינוס, אך במהלך מאבקי כוח בתוך הכנסייה סומן כמינות. האריאנים נקראו על שם מייסדם, אריוס מאלכסנדריה (בערך 256 - 336; Ἄρειος). האריאנים האמינו שהאל הבן שהתגלם בבשר בישו נברא על ידי האל האב, ועל כן הוא פחות ממנו. בכך הם חלקו על הפרשנות האורתודוקסית לשילוש הקדוש, בה האב, הבן ורוח הקודש הם שווים וקדמונים באותה מידה,

אוסביוס היה מקורב לאריוס מאלכסנדריה ואוסביוס מקיסריה, ואיתם פעל להנחלת האידאולוגיה האריאנית. ועידת ניקיאה התכנסה בשנת 325 לספירה בעיר ניקיאה שבאסיה הקטנה ביוזמת הקיסר קונסטנטינוס על-מנת לקבוע דוגמה אחידה לנצרות, אשר הייתה כבר נפוצה ברבים. בוועידה נקבעו עקרונות הכנסייה הנוצרית, ובהם האני מאמין הנוצרי ומועד חג הפסחא. כמו כן נקבע ברוב קולות מוחץ כי האריאנים שלא קיבלו את נצחיותו של ישו לצד האל האב, הם כופרים. בתום המועצה סירב אוזסיוס מניקומדיה להתנער מהאריאניזם ונשלח, יחד עם שותפיו, לגלות על ידי הקיסר לגאליה.

בשנת 328, אוזביוס, אריוס ואריאנים אחרים הוחזרו מהגלות על ידי קונסטנטינוס, שמילא את בקשתה של אחותו קונסטנס שניתנה על ערש מותה.

בשנת 335 הוא לקח חלק פעיל בעבודתה של קתדרלת צור, שם עמד בראש פלג האיזביאנים (מצדדי אוסביוס מקיסריה) - תומכי אריוס ומתנגדיו של הארכיבישוף האלכסנדרוני אתנסיוס.

יחד עם בישופים אחרים, הוא השתתף בהטבלה של הקיסר קונסטנטינוס הגדול, שמת ב-337.

בפקודת הקיסר, קונסטנטיוס השני הנהיג את מועצת אנטיוכיה בשנת 341, בה הוכרה האריאניזם המתון כדוקטרינה רשמית באימפריה הרומית המזרחית. הוא מת באותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסביוס מניקומדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סופיה מנשה, **הכנסייה הקתולית בימי הביניים: אידיאולוגיה ופוליטיקה**, כרך א, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 97-94
2. ↑  Maurice Wiles, **Archetypal Heresy: Arianism through the Centuries**, New York: Oxford University, 1996, עמ' 6

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011596768605171
* GND: 102393125
* ISNI: 0000 0000 5908 9442
* LCCN: n2009020072
* NKC: jo20191039851
* NLA: 51888407
* SELIBR: 184351
* SUDOC: 075191350
* Trove: 1530176
* VIAF: 61941433
* WorldCat: lccn-n2009020072

 |
מדליית אוסבורן מאייטלנד מילר
**אוסבורן מאייטלנד מילר** (באנגלית: **Osborn Maitland Miller**; ‏1897 – 1979) היה קרטוגרף, מודד וצלם אוויר אמריקאי ממוצא סקוטי.

מילר השתתף במשלחות מחקר ומיפוי, וכן ייעץ למגלי ארצות וקרטוגרפים אחרים.

מילר פיתח מספר סוגים של היטלי מפוי:

* היטל חרוטי דו קוטבי (Bipolar Oblique Conic Conformal);
* סטריוגרפיית מילר (Miller Oblated Stereographic);
* וההיטל הגלילי מילר (Miller Cylindrical) - בשנת 1942, שהוא הידוע מבין ההיטלים שמילר פיתח.

קורות חיים
----------

מילר נולד בפרת' שבסקוטלנד בשנת 1897.

הוא התחנך במכללת גלנאלמונד (Glenalmond College), ובאקדמיה הצבאית המלכותית, ווליץ', ולאחר מכן שירת כקצין בחיל ארטילריית השדה המלכותי (Royal Field Artillery) במלחמת העולם הראשונה, וזכה בצלב הצבאי בשנת 1917.

מילר עבד בחברה הגאוגרפית האמריקאית בין השנים 1922 ועד 1968.

### אותות כבוד

בשנת 1962 הוענקה למילר מדליית צ'ארלס פ. דאלי (Charles P. Daly Medal).

הנצחה
-----

בשנת 1952, קרחון מאייטלנד בחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי, באזור חוף באומן של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה, נקרא על שמו של מילר.

בשנת 1968 החלה הענקת המדליה הקרטוגרפית על שם אוסבורן מאייטלנד מילר (Osborn Maitland Miller Medal), המחולקת ל"תרומות מצטיינות בתחום הקרטוגרפיה או הגיאודזיה".

לקריאה נוספת
------------

• Monmonier, Mark. (2002), **All over the map: miller time: modifying Mercator**, Mercator’s World. 7. 52-54

• John P. Snyder, **Flattening the Earth: Two Thousand Years of Map Projections**, P 179

• Miljenko Lapaine, E. Lynn Usery, **Choosing a Map Projection**

• John Parr Snyder, **Map Projections--a Working Manual**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסבורן מאייטלנד מילר** בוויקישיתוף
השוואה בין ההיטלים היטל מרקטור, היטל מילר והיטל גל-פטרס
* השוואה בין ההיטלים: מרקטור, מילר וגל-פטרס
* השוואה בין היטל מילר והיטל מרקטור

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  קורות חייו של מילר, בספר **Flattening the Earth: Two Thousand Years of Map Projections**, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
2. 1 2 3 4 5 6 7  ראו בספר **Choosing a Map Projection**, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
3. ↑  ראו בספר **Map Projections--a Working Manual**, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
4. ↑  מידע גאוגרפי והיסטורי על קרחון מאייטלנד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
5. ↑  ההיסטוריה של המדליה הקרטוגרפית על שם אוסבורן מאייטלנד מילר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15342394p (data)
* GND: 1055106545
* ISNI: 0000 0001 0890 4694
* LCCN: no96057878
* NTA: 141631899
* SUDOC: 110357809
* VIAF: 39761162
* WorldCat: lccn-no96057878

 |
**בתי נייר** הם בתי מגורים העשויים נייר, הנפוצים בעיקר ביפן.

היסטוריה
--------

את בתי הנייר החלו לבנות ביפן במאה השבע עשרה. כיוון שביפן ישנם הרי געש פעילים רבים ורעידות האדמה רבות, היפנים החלו להשתמש בבניית בתים העשויים נייר. בתים אלו לא היו מתמוטטים ברעידות האדמה ובכך היוו פתרון לרעידות האדמה.

קירות בתי הנייר
---------------

קירות הנייר, הנקראים שוג'י, עשויים נייר שהוקשח על ידי הספגתו בשרף מיוחד. לאחר תהליך ההספגה השרף הופך את הנייר עמיד בפני מים וכמו כן מחזק אותו. התוצאה המתקבלת היא חומר בניה קל משקל, דק, חזק מאוד, גמיש, ומבודד מעולה. תכונות אלו הופכות את קיר הנייר מתאים במיוחד לשימוש באזורים בהם רעידות האדמה נפוצות. כיום, הקירות העשויים מנייר שודרגו. אלו הם קירות ממש ולא דפי נייר דקיקים כמו בעבר.

בניית הבתים
-----------

בתי הנייר היפנים נבנים ללא יסודות. הבית עצמו מונח על עמודים שמרחיקים אותו מהאדמה ובכך מונעים חדירת רטיבות לתוך הבית. הדבר היחידי שמייצב את הבתים הוא בעצם קיר שעשוי במבוק ומחובר לקירות הנייר. את גגות בתי הנייר היפנים היו בונים בשיפוע כדי שמי הגשמים יגלשו למטה מבלי לפגוע בקירות הבמבוק או הנייר.

בתי נייר בימינו
---------------

עיקר השימוש בבתי נייר כיום הוא בערים שבהן יש רעידות אדמה רבות או בערי עוני המאוכלסות יתר על המידה. בעזרת פרויקט "בית אוניברסלי עולמי" בונים שיכונים שלמים של ערים מנייר. מטרת הפרויקט היא לשנות את מראה בתי הפח הצפופים והישנים בפרברי העוני ולספק למשפחות בתים מרווחים, פשוטים, המאפשרים ניהול חיי יום יום באיכות סבירה, ובעלות נמוכה עקב שימוש החומר-נייר.

ראו גם
------

* בית על עץ
* בית תה

קישורים חיצוניים
----------------

* שי ילין, בעקבות הרעידה: בתים ומגדלים מנייר, באתר Xnet‏, 28 במרץ 2011

הערות שוליים
------------

1. 1 2  למה ביפן בנו בתים מנייר נגד רעידות אדמה?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
2. 1 2  בנייה ירוקה - להתחבר שוב לטבע
3. ↑  תמר דרייבלט, איפה אתם חיים?, הספרייה של מטח
**לואי מרשל** (באנגלית: **Louis Marshall**; ‏14 בדצמבר 1856 - 11 בספטמבר 1929) היה מגדולי מנהיגי יהדות ארצות הברית. בחייו היה פעיל תאגידי וחוקתי, עורך דין לזכויות אזרחיות ופוליטיות, ומגשר. מרשל היה ראש הקהילה היהודית, ועבד על מנת להבטיח חופש דתי, פוליטי ותרבותי לכל קבוצות המיעוט. הוא היה ממייסדי הוועד היהודי-אמריקני ופעל למען זכויות, ואף על פי שלא היה ציוני הוא תמך בהצהרת בלפור ובהקמת הסוכנות היהודית המורחבת. מרשל האמין בתנועה לשימור הטבע (Conservation movement), והיה אחד מהיוזמים שהביאו להקמתה מחדש של מכללת היערנוּת של מדינת ניו יורק בסירקיוז.

ביוגרפיה
--------

מרשל נולד בסירקיוז, ניו יורק להורים מהגרים מגרמניה. אביו הגיע ב-1849 מבוואריה, ואימו הגיעה מוירטמברג ב-1853. מרשל היה המבוגר מבין ששת הילדים. היו לו אח אחד וארבע אחיות. מגיל צעיר ידע מרשל גרמנית ודיבר עם אמו רק בשפה זו. לאחר מכן למד אנגלית ולימד עצמו יידיש.

לאחר שסיים את לימודי המשפטים הצטרף מרשל לעורך הדין ויליאם רגר. מאוחר יותר הוא החל לעבוד עם חברו לכיתה סמואל אונטרמאייר.

ב-6 במאי 1895, הוא נישא לפלורנס, בת דודתו של שותפו סמואל. לזוג נולדו ארבעה ילדים: ג'יימס, רות, רוברט וג'ורג.

ב-1905, מונה מרשל ליושב ראש בית המדרש לרבנים באמריקה. ב-1906, הוא הקים עם חבריו יעקב שיף וסירוס אדלר את הוועד היהודי-האמריקאי.
ב-1914, מרשל היה חלק מהצוות המשפטי שייצג את ליאו פרנק, שהואשם ברצח של נערה בת 14 בבית החרושת לעפרונות אותו ניהל. הוא יזם את הערעור לבית המשפט העליון של ארצות הברית. בנוסף הוא היה פעיל בתחום זכויות האזרח והגנה על מיעוטים מטעם ארגון NAACP.

בסוף מלחמת העולם הראשונה, השתתף מרשל בועידת השלום בפריז (1919) כנשיא הוועד היהודי-האמריקאי וכסגן נשיא של הקונגרס היהודי האמריקאי. הוא נלחם בהצעה של המרכז לסטטיסטיקה אמריקאית להגדיר את היהודים כגזע. על אף שהיה חלוק בדעותיו עם פוליטיקאים ציונים, הוא סייע בהקמתה של מדינת ישראל. לנוכח עליית כוחם של הנאצים בגרמניה בשנות ה-20, העריך מרשל ב-1924 שאין "שמץ של סיכוי שתוכניתם [של הנאצים] תתבצע אי פעם ולו במידה מועטה שבמועטה".

מרשל הגדיר עצמו כרפובליקני.

מרשל נפטר ב-1929, בעת שנכח בכנס ציוני בציריך, שווייץ, על אף שהגדיר עצמו אנטי-ציוני. הוא הגיע לכנס על מנת לקיים את המפגש הראשון של הסוכנות היהודית שהוקמה על ידו ועל ידי חיים ויצמן.
הוא נטמן בבית הקברות היהודי בברוקלין "שדות שלם".

הנצחה
-----

בערים סירקיוז ותל אביב, יש רחובות על שמו של מרשל, ובברוקלין יש בית ספר יסודי על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי מרשל** בוויקישיתוף
* לואי מרשל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לואי מרשל (1856-1929), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  גולי נאמן ערד, **אמריקה, היהודים ועליית הנאציזם**, עמ' 95.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265041605171
* GND: 129410748
* ISNI: 0000 0000 7354 6398
* LCCN: n86012031
* SNAC: w66d5x9x
* VIAF: 72471432
* WorldCat: lccn-n86012031

 |
**לואי פול בון** (בפלמית: **Louis Paul Boon**;‏ 15 במרץ 1912, אאלסט – 10 במאי 1979) היה סופר ועיתונאי בלגי שכתב בהולנדית.

ביוגרפיה
--------

לואי פול בון נולד בשנת 1912 למשפחת פועלים. בגיל 16 הוא עזב את בית הספר והצטרף לאביו בעבודתו. בשנת 1936 הוא התחתן וכעבור שנה נולד בנו הבכור.

לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, הוא גויס לצבא, נפל לשבי ולאחר מספר שבועות במחנה שבויים חזר הביתה. את ספרו הראשון פורסם בשנת 1942 ובשנת 1944 הוא פרסם את ספרו השני.

לאחר סיום המלחמה, בון עבד בעיתון קומוניסטי. בשנת 1947 הוא סיים את ספרו הרביעי My Little War על אירועי המלחמה. 

בשנת 1953 לואי פול בון פרסם את ספרו המפורסם ביותר Chapel Road שכתיבתו הוא החל עוד בשנת 1943.

את הספריו הראשונים בון פורסם תחילה בהולנד ורק כעבור מספר שנים בבלגיה. בשנות ה-50 ספריו תורגמו לגרמנית זכו להצלחה במספר מדינות אירופה. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה מועמד לקבלת פרס נובל לספרות, אך בסופו של דבר הפרס לא הוענק לו. לבון הוענקו מספר פרסי ספרות בלגים, הראשון בשנת 1942 ואחרון בשנת 1972. 

בשנת 2020 על בסיס ספרו 'הכנופיה של יאן דה ליכטה' משנת 1957, צולמה סדרת טלוויזיה "הגנבים מהיער".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי פול בון** בוויקישיתוף
* תיאור ספרי פול לאוי בון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007437254805171
* BIBSYS: 90546664
* BnF: cb12031701k (data)
* GND: 118935062
* ISNI: 0000 0003 6864 3347
* LCCN: n79032146
* MusicBrainz: 48e7a7e2-50ee-4503-9314-f11035df3545
* NKC: js20020218001
* NLA: 35020256
* NTA: 068808259
* RKD: 10563
* SELIBR: 233614
* SUDOC: 028491777
* Trove: 794503
* VIAF: 66482586
* WorldCat: lccn-n79032146

 |