recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלחנדרו "אלכס" גרימלדו גרסיה** (בספרדית: **Alejandro "Álex" Grimaldo García**; נולד ב-20 בספטמבר 1995 בוולנסיה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת באייר לברקוזן.

קריירת מועדונים
---------------

### ברצלונה ב'

גרימלדו נולד בולנסיה שבספרד. בגיל 11 החל לשחק במחלקת הנוער של ולנסיה, ובגיל 13 עבר למחלקת הנוער של ברצלונה. ב-4 בספטמבר 2011 ערך גרימלדו את הופעת הבכורה שלו בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–4 על קרטחנה במסגרת המחזור השלישי בליגה הספרדית השנייה. הופעה זו הפכה אותו לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הליגה הספרדית השנייה, כשהוא בן 15 ו-349 ימים. זו גם הייתה הופעתו היחידה בעונת 2011/2012.

ב-23 בפברואר 2013 נפצע גרימלדו בברכו והושבת לשארית עונת 2012/2013. עד לפציעתו ערך 24 הופעות ליגה. הוא חזר לפעילות בחודש ינואר 2014, ועד לסוף עונת 2013/2014 ערך 14 הופעות ליגה.

ב-13 בספטמבר 2014 הבקיע גרימלדו את שער הבכורה שלו, שער בדקה ה-38 בניצחון 2–3 על דפורטיבו אלאבס במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-25 באפריל 2015 הורחק גרימלדו לראשונה בקריירה, לאחר שצבר שני כרטיסים צהובים בניצחון 1–2 על פונפראדינה במסגרת המחזור ה-35 בליגה. גרימלדו ערך 36 הופעות ליגה והבקיע 4 שערים בעונת 2014/2015, שהסתיימה בירידתה של ברצלונה ב' לליגה הספרדית השלישית.

גרימלדו ערך 17 הופעות ליגה והבקיע 2 שערים בחצי הראשון של עונת 2015/2016.

### בנפיקה ליסבון

ב-29 בדצמבר 2015, לקראת סיום חוזהו בברצלונה, חתם גרימלדו על חוזה עד לשנת 2021 בבנפיקה ליסבון. בנפיקה ליסבון שילמה 1.5 מיליון אירו עבור השחקן, וברצלונה תקבל אחוזים מרווח עתידי על השחקן.

ב-26 בינואר 2016 ערך גרימלדו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-62 בניצחון 1–6 על מוריירנסה במסגרת גביע הליגה הפורטוגלית. ב-29 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על אוניאו מדיירה במסגרת המחזור ה-24.

### באייר לברקוזן

במאי 2023 חתם בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

גרימלדו היה חלק מנבחרת ספרד עד גיל 19 שזכתה באליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2012.

תארים
-----

בנפיקה ליסבון
* אליפות פורטוגל: 2015/2016, 2016/2017, 2018/2019, 2022/2023
* גביע פורטוגלי: 2016/2017
* גביע הליגה הפורטוגלית: 2015/2016
* הסופר קאפ הפורטוגלי: 2016, 2017, 2019

נבחרת ספרד עד גיל 19
* אליפות אירופה עד גיל 19: 2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכס גרימלדו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
הרב ד"ר **מוריס גאגין** (1919–1990) היה יושב ראש מועצת המבקרים של הקהילה היהודית הכללית במנצ'סטר, מנהיג ואיש הדת של בית ספר יער "דלמארה" ורבה של קהילת היהודים הספרדים והפורטוגזים בויתנגטון (אנ') שבמנצ'סטר.

קורות חיים
----------

נולד בקהיר שבמצרים ב-9 במרץ 1919 (ז' באדר ב' ה'תרע"ט) לרוזה ולרב שם טוב גאגין, בן למשפחת גאגין. בשנה זו עבר אביו להתגורר במנצ’סטר שבאנגליה.

לאחר פטירתו של הרב יוסף פריירה-מנדוזה בשנת 1941, מונה באופן זמני לרבה של קהילת הספרדים והפורטוגזים בויתנגטון, מנצ’סטר, ובשנת 1946 נבחר לתפקיד באופן רשמי, לטווח הארוך.

שימש כיו"ר מועצת המבקרים של הקהילה היהודית הכללית במנצ'סטר, וכמנהיג ואיש הדת של בית הספר-יער "דלמארה" במשך כ-30 שנה.

בשנת 1945 נישא לעלמה בת ליאון ואיימי עזריאל.

בשנת 1961 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת מנצ'סטר על התזה שלו, "The Falasha Version of the Testaments of Abraham, Issac and Jacob". עבודה זו זכתה לפרסום בידי מספר אוניברסיטאות מקומיות.[דרוש מקור]

בשנת 1973 הוסמך לרבנות על ידי הרב יוסף משאש והרב ברוך אברהם טולדנו.

שירת את הקהילה במשך כ-40 שנים, עד לפרישתו מתפקידו בשנת 1983. בשנות כהונתו פעל רבות לקידום החינוך בקרב בני הקהילה, ופעל להגברת המודעות החיובית כלפי יהודים אצל אלו שאינם יהודים. לאחר פרישתו המשיך למלא תפקידים חיוניים אחרים בקהילה.

הלך לעולמו במנצ’סטר ב-3 במרץ 1990 (ו' באדר ה'תש"ן), ונקבר בבית הקברות המקומי. השאיר אחריו שתי בנות, דניס ולינדה איימי שהלכה לעולמה ב-1992 בגיל 41.

חיבוריו
-------

* **All the Days of My Life** - A Selection of Sermons, Essays & Lectures, England 1994
* **Revelation and reason: Sermon** - 1964

קישורים חיצוניים
----------------

* W. Rubinstein,Michael A. Jolle, The Palgrave Dictionary of Anglo-Jewish History, באתר Google Books
* Joy Wolfe, Rabbi Dies, בתאריך 9 במרץ 1990, עמ’ 10, בעיתון Jewish Chronicle

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי Stephen Spector, Operation Solomon: The Daring Rescue of the Ethiopian Jews, הייתה זו עבודת דוקטורט
**מטה גרטלנד** (בנורווגית: **Mette Grøtteland**;‏ נולדה ב-1969) היא קפטן בחיל האוויר המלכותי הנורווגי והאשה הראשונה בנורווגיה שהפכה לטייסת קרבית.

ביוגרפיה
--------

גרטלנד נולדה בסנדס ב-1969, וב-1991 התגייסה לחיל האוויר המלכותי הנורווגי. היא עברה הכשרה בארצות הברית, חזרה לנורווגיה ב-3 במרץ 1992 והפכה לטייסת הקרב הראשונה בהיסטוריה הנורווגית. היא שובצה בתחילה בטייסת 332 והטיסה מטוסי נורת'רופ F-5 וג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון. בתחילת 1993 היא הועברה לטייסת 331. בשנת 2006 עברה הסבה מקצועית והחלה להטיס מסוקים והועברה לטייסת המסוקים 330. היא אחת משלוש טייסות המסוקים היחידות בנורווגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* *Forsvarets områder for lavflyging: utredning fra et utvalg oppnevnt av Forsvarsdepartementet den 24. september 1998: avgitt 18. oktober 2000* (בנורווגית). Oslo: Statens forvaltningstjeneste, Informasjonsforvaltning. 2001. ISBN 8258305816.
* Arheim, Tom (1994). *Fra Spitfire til F-16: Luftforsvaret 50 år 1944-1994* (בנורווגית). Oslo: Sem & Stenersen. ISBN 82-7046-068-0.
**עדני לוס** (שם מדעי: *Parotia lawesii*) הוא מין של ציפור גן עדן המצויה בגינאה החדשה באזור הדרום-מזרחי של האי.

מאפיינים
--------

אורך העדני 27 ס"מ והוא בעל נוצות שחורות על גופו וראשו, עם "פאה" חומה עלהראש, בליטה לבנה על מקורו הקצר והשחור ו-6 חוטים מזדקרים מעל הראש. יש לו גם חזה בולט בצבע זהוב-ירקרק עם נקודות. הנקבות לעומת בעלות נוצות חומות וחסרות כל קישוט. 

הזכר מחפש עמדת הופעה בה הוא מחזר אחרי נקבה וכשהוא רואה אחת הוא מכנס את כנפיו ויוצר צורת מטריה מכנפיו ואז מסתובב ומנענע את ראשו עם הנוצות המזדקרות. 

הזכרים לא עוזרים כלל בגידול צאצאיהם והנקבות מטילות 1-2 ביצים בקן מוסווה ביער. הם ניזונים מפירות, זרעים וחרקים ביער.

ראו גם
------

* פרוטיה מערבית - מין דומה מהסוג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עדני לוס** בוויקישיתוף
* עדני לוס, באתר ITIS (באנגלית)
* עדני לוס, באתר NCBI (באנגלית)
* עדני לוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עדני לוס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* עדני לוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדני לוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**הנס קריגר** (גרמנית: Hans Krüger; ‏1 ביולי 1909 – 8 בפברואר 1988), קצין אס אס בדרגת האופט-שטורמפיהרר ופושע מלחמה נאצי. קריגר אחראי לרציחתם של 70,000 יהודים במחוז סטניסלבוב (כיום: איוונו-פרנקיבסק) בגליציה המזרחית, אזור הגנרלגוברנמן (הממשל הצבאי הנאצי). אחראי למשלוח של 12,000 יהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ.

קורות חיים
----------

קריגר נולד בפוזנן. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר מקום הולדתו מגרמניה לריבונות המדינה הפולנית שאך זה הוקמה והוא גורש עם משפחתו לגרמניה. 

קריגר הצטרף לאס אה ולמפלגה הנאצית בשנת 1929 ובין השאר שימש כמנהל המדור הפוליטי במחנה הריכוז אורניינבורג. בשנת 1934 קריגר נאלץ, בעקבות הטיהור שנערך בשורות האס אה במסגרת ליל הסכינים הארוכות וההחלטה על סגירת מחנה הריכוז באורניינבורג לעבור לעבודה כמנהל מחלקה במשרד העבודה. בשנת 1939 עם כיבושה של פולין בתחילת מלחמת העולם השנייה החל לעבוד בגסטפו בפוזנן ובקרקוב, כמו כן קריגר ניהל את בית הספר של סיפ"ו בזאקופנה.

עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות בשנת 1941 קריגר העתיק את פעילותו למרחב לבוב ביוני אותה שנה. קריגר היה מעורב בארגון רצח ראש ממשלת פולין לשעבר קז'ימייז' ברטל ו- 23 פרופסורים מאוניברסיטאות, בעיר לבוב. השתתף ברציחות המוניות של יהודים בעיר על ידי יחידות איינזצקומנדו.

רצח המוני ראשון של 600 יהודים ופולנים ביער פאבלצה, אורגן ונוהל על ידי קריגר באוגוסט 1941 בסטניסלבוב. כדי לאמן ולהכין את אנשיו לרציחות המוניות יזם יום "אימון" בעיירה נדבורנה. היחידות שתחת פיקודו רצחו באותו יום 2000 ילדים, נשים וגברים. רצח המוני זה נחשב לאירוע המסמל את תחילת יישום הפתרון הסופי באזור הגנרלגוברנמן. פיקד על הטבח בגטו סטאניסלבוב באירוע שנקרא "יום א' של דמים". במהלך הטבח השתתף קריגר אישית ברצח יהודים כשהוא יורה בהם למוות ליד קברי המונים שהוכנו במקום. 12,000 יהודים נרצחו באותו טבח. עקב ההחלטה להוציא את העיר רוהאטין מתחום סמכותו שלח קריגר יחידה לעיר כדי לרצוח 2300 יהודים מתושביה. מאוחר יותר סבלו יישובים נוספים מאותו גורל. קריגר חיסל את כל היהודים בגטו סטאניסלבוב. 

קריגר הסתבך בשנת 1942 בעקבות ממצאי ביקורת שלילית של לשכת הרייך בתחנה. הביקורת נגעה לניהול החרמת רכוש הנרצחים. בשנת 1943 הוא הועבר מתפקידו בעקבות פרשה שבה הייתה מעורבת אצילה פולניה. קריגר סיפר לאצילה על מעשי הרצח שלו והיא פרסמה את הדברים. קריגר הואשם בחשיפת סוד מדינה והועבר לפריז.

לאחר מלחמת העולם השנייה
-----------------------

קריגר נעצר ונכלא בהולנד עד נובמבר 1948. מעשיו בעת המלחמה לא היו מוכרים ולכן הוא שוחרר וחזר לגרמניה. הקים עסק במדינת הריין - ואסטפליה ומאוחר יותר ניסה להתקבל לשירות המדינה אך נדחה. הצטרף לממסד הפוליטי וקיבל תפקידים במפלגה גרמנית. ב-1954 ניסה להיבחר לפרלמנט אך נכשל.

קריגר זוהה ונעצר בשנת 1959. חקירה בת שש שנים של התביעה בדורטמונד הובילה למשפט שנמשך שנתיים. ב-6 במאי 1968 נשפט למאסר עולם, מת בכלא בשנת 1988.

לקריאה נוספת
------------

* דיטר פוהל, **הנס קריגר ורצח היהודים במרחב סטניסלבוב**, הוצאת יד ושם, קובץ מחקרים, כ"ו, 1998. עמ' 181 - 200.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16600561m (data)
* GND: 121225534
* ISNI: 0000 0004 1810 9557
* SUDOC: 163744041
* VIAF: 59935161
* WorldCat: viaf-59935161

 |
עטיפת צדו האנגלי של כתב העת בד"ד. העטיפה ממחישה את השילוב בין תורה ומדע, שביסוד כתב העת: מוצגים בה ספר תורה (כמנהג עדות המזרח) ועצמים מדעיים מגוונים.
**בד"ד** (ראשי תיבות של **בכל דרכיך דעהו**) הוא כתב עת מדעי תורני לענייני תורה ומדע היוצא לאור על ידי אוניברסיטת בר-אילן אחת לכמה חודשים החל משנת 1995. נכון לתשפ"ג, יצאו לאור 36 גליונות. בכל גיליון שני חלקים: חלק עיקרי בעברית וחלק נוסף באנגלית. עורך כתב העת מראשיתו היה פרופ' יחיאל דומב, ובשנת 2007 החליפו פרופ' עלי מרצבך. 

כתב העת עוסק בנקודות המפגש של תחומי המדע המודרני והשכלה הכללית לבין מחשבה והגות יהודית אורתודוקסית, ובהתמודדות הדת עם אתגרי המדע וההשכלה. לפי הצהרת המערכת, "כתב העת בד"ד נועד בראש ובראשונה לאנשים שומרי מצוות, הפתוחים לתחומי ההשכלה הכללית ומעוניינים בהגות ובמחקר של העולם המודרני... כמו כן נועד כתב העת לשמש צוהר לאדם המשכיל שאינו שומר מצוות לראות ולהבין באמצעותו את דרכם של שומרי מצוות בהתמודדותם עם האתגרים שהמדע וההשכלה הכללית מציבים בפניהם בעידן המודרני". בפתח הגיליון הראשון כתב רקטור אוניברסיטת בר-אילן, פרופ' משה קווה: "בד"ד הוא ביטוי מובהק לאוניברסיטה הדוגלת בשילוב של תורה ומדע, שילוב המתבטא בסמלה: ספר תורה ומיקרוסקופ אחוזים זה בזה".

כתב העת מקיף מגוון רחב של תחומים, בהם: מדעים מדויקים (מתמטיקה, פיזיקה וכימיה), מדעי החיים (ביולוגיה ורפואה), מדעי החברה (כלכלה, סוציולוגיה ופסיכולוגיה) ומדעי הרוח (פילוסופיה, היסטוריה, ארכאולוגיה, משפטים וספרות). המאמרים מוגשים למערכת ועוברים שיפוט אקדמי.

כתב העת "הגיון", כתב עת מדעי שעסק בדרכי החשיבה של חז"ל, אוחד ב-2002 לתוך בד"ד.

קישורים חיצוניים
----------------

* קטלוג החוברות (אורכב 12.10.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר הוצאת אוניברסיטת בר-אילן
* מאמרים מגליונות בד"ד בספריית אסיף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הנחיות לפרסום מאמרים בבד"ד", **בד"ד** 27, אדר תשע"ג
2. ↑  **בד"ד** 1, קיץ תשנ"ה
**אלפונסו אנטוניו פורטיו קבררה** (בספרדית: **Alfonso Antonio Portillo Cabrera**; נולד ב-24 בספטמבר 1951) הוא נשיא גואטמלה לשעבר.

אלפונסו פורטיו ניצח בבחירות לנשיאות בשנת 2000 לאחר שהבטיח לסייע לעניים ולחלק מחדש את התקציבים והמשאבים במדינה.

לאחר סיום כהונתו נמלט למקסיקו בשל האשמות נגדו. בשנת 2008 הוא הוסגר לגואטמלה ושוחרר בערבות. בתחילת 2010 נעצר על ידי משטרת גואטמלה לאחר שארצות הברית ביקשה להעמדו לדין באשמת הלבנת כספים ודרשה את הסגרתו. בכתב האישום שהגיש בית המשפט הפדרלי בניו יורק נכתב שפורטיו מואשם במעילה של מיליוני דולרים מכספי ציבור במהלך תקופת נשיאותו בשנים 2000-2004, לפי כתב האישום הכספים שנגנבו הולבנו לאחר מכן באמצעות בנקים בגואטמלה ובארצות הברית. בשנת 2013 הוסגר לארצות הברית. במשפט הודה פורטיו בניסיון להלבין בארצות הברית 2.5 מיליון דולר. את הכסף קיבל כשוחד מטאיוואן בתמורה להמשך ההכרה של גואטמלה במדינה זו. בפברואר 2015 סיים את ריצוי עונשו בכלא בדנוור, וחזר למולדתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפונסו פורטיו** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אלווארו ארסו** | **נשיא גואטמלה** 2000–2004 | **הבא**:**אוסקר ברשה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1074268857
* ISNI: 0000 0000 4291 3538
* LCCN: no00092083
* NTA: 238768821
* SUDOC: 073747831
* VIAF: 16777477
* WorldCat: lccn-no00092083

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באגם טבעי בנווה המדבר פיום שבמצרים. אם התכוונתם לאגם אגירה מלאכותי בלבנון שנוצר בעקבות הקמת סכר על הליטני, ראו אגם קרעון.

**אגם קָארוּן** (בערבית: **بحيرة قارون**), הוא אגם קדום, באזור מצרים העליונה, שבעמק הנילוס, הנמצא בחלקו הצפוני מערבי של נווה המדבר פיום (אנ'), 80 ק"מ מדרום מערב לקהיר. שטחו של האגם משתנה והוא כ־200 קמ"ר, עומקו המרבי כ-8 מטרים. האגם נודע בעת העתיקה בשם: **אגם מואריס** (ביוונית עתיקה: **Μοἵρις, genitive Μοίριδος**). מחוז אל-פיום, ונווה המדבר שבו, קיבלו את שמם על שם האגם ("פא-יאם" בקופטית משמעו: "הים"). כיום מי האגם הם מלוחים, אך בתקופה הפרהיסטורית היו המים מתוקים.

באזור האגם נמצאו מאובנים של מריתריום.

היסטוריה
--------

לפני כ-6 מיליוני שנים, כאשר במהלך האירוע המסיני שהתרחש בסוף תקופת המיוקן, התייבש הים התיכון כמעט לחלוטין, היה גם מחוז אל-פיום שטח חרב, והנילוס חצה אותו מדרום לצפון.

הסחף בעמק הנילוס הפך במשך הזמן לגבוה מספיק כדי לאפשר לנילוס השופע לעלות על גדותיו לתוך חלל הפאיום, וליצור בו אגם. האגם מתועד לראשונה משנת 3000 לפני הספירה בערך, בסביבות תקופת מנס.

באגם יש שאריות הדרך הסלולה הידועה ביותר בעולם, דרך המחצבות של אגם קארון, שסייעה בהובלת גושי בזלת ממחצבה סמוכה לאגם, משם ניתן היה לשלוח אותם לגיזה.

האגם, שאורכו כ-42 ק"מ, נמצא כ-45 מטרים מתחת לפני הים, ובתקופות הקדומות הוא התמלא במי שיטפונות מהנילוס.

הוא יובש בחלקו על ידי אמנמחת השלישי, שביצע עבודות השקיה גדולות. האגם הוחזר למידותיו הנוכחיות על ידי תלמי השני פילדלפוס .

מי נגר משטחים חקלאיים יחד עם פסולת תעשייתית וביתית הביאו לזיהום אגם קארון. כתוצאה מכך מספר הדגים הצטמצם משמעותית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם קארון** בוויקישיתוף
* אגם קארון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* World's Oldest Paved Road Found in Egypt
* רויטרס, סיפורו העצוב של האגם הגדול שבאזור קהיר, באתר ynet, 2 בספטמבר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534193505171
* GND: 4227639-1
* LCCN: sh87002909
* SUDOC: 028691776
* VIAF: 242172252
* WorldCat (עם VIAF): 242172252

 |
**עמוס הרפז** (3 באוגוסט 1928 – 27 ביוני 2018) היה אסטרופיזיקאי ישראלי, שעסק במחקר ובהוראה.

ביוגרפיה
--------

הרפז היה הבן השלישי משבעת ילדיהם של שלמה ושפרה הרפז (גולדנברג) (אחד מאחיו הוא הטייס רמי הרפז). ב-1942 עבר למשמר העמק, שם למד במוסד החינוכי שומריה. במלחמת העצמאות לחם גם במשמר העמק וגם בקרבות הנגב. לאחר שובו לקיבוץ, עבד בפלחה, ומילא גם תפקידים שונים בקיבוץ ובתנועת הקיבוץ הארצי, אליה השתייך הקיבוץ, בתחומי המשק והחברה.

משנת 1967, שימש כמורה ומחנך במוסד שומריה. בעל תואר ראשון בפיזיקה, מהטכניון בחיפה (1970), וב-1972 סיים את לימודיו למוסמך, בתחום תורת היחסות הכללית. ב-1980 סיים לימודי מחקר לתואר שלישי, בתחום התפתחות כוכבים, מאוניברסיטת תל אביב.

במקביל לעיסוקו במחקר באסטרופיזיקה, עסק גם בהוראה.
פרסם 5 ספרים ועשרות מאמרים בנושאי אסטרופיזיקה ותורת היחסות.

בשנת 1976 התחיל עבודתו ב"אורנים, בית הספר לחינוך של התנועה הקבוצית", בו עבד עד 1998.
בשנת 82–1980 היה במעמד פוסט-דוקטורט, באוניברסיטת WINDSOR, בקנדה.
מנהל אורנים בשנים: 1987-1990.
בשנת 91–1990, שבתון ב- MIT בבוסטון מסצ'וסטס, ארצות הברית.
1991-1997, הוראה ומחקר באורנים.
1997-98, שבתון (שני) ב- MIT בבוסטון מסצ'וסטס, ארצות הברית.
ב-1998 פרש לגמלאות.
משנת 2000 חבר בכיר ב- IARD International Association for Relativistic Dynamics והרצה ב-6 מכנסייה הבינלאומיים.

נקבר בקיבוצו ממשר העמק.

מספריו
------

* **מושגים בתורת היחסות**, עמוס הרפז, אפיק (תשמ"ח). הספר באתר **סימניה**

בשנת 1992 הופיע הספר **Relativity Theory** באנגלית, בהוצאת "Jones and Bartlet"
* **Stellar Evolution**, הופיע באנגלית בהוצאת A.K Peters, בשנת 1993
* **התפתחות כוכבים**, הופיע בעברית, בהוצאת "ספרית פועלים", 1995
* **Asymmetrical Planetary Nebulae**, הופיע באנגלית בהוצאת Institute of Physics Publishing, Bristol, 1995

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוס הרפז (1928-2018), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד גורן, להתחיל מחדש בבית הקיבוצי, על המשמר, 19 בנובמבר 1973

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262488705171
* CiNii: DA08059743
* ISNI: 0000 0000 6651 569X
* LCCN: n91095482
* SUDOC: 035101105
* VIAF: 29681092
* WorldCat: lccn-n91095482

 |
**אטאקולה** (בטורקית: **Atakule**) הוא מגדל תצפית ותקשורת, המתנשא לגובה של 125 מטרים, הממוקם ברובע Çankaya (אנ') אשר במרכז אנקרה, טורקיה, והוא אחד מציוני הדרך (Landmark, (אנ')) העיקריים של העיר.

מכיוון שרובע צ'נקאיה נמצא בעצמו על גבעה, ניתן להבחין במגדל מכמעט כל מקום בעיר במהלך ימים בהירים. עיצוב המגדל הגיע מהאדריכל Ragıp Buluç, ועבודות הבנייה נמשכו בין השנים 1987–1989. החלק העליון של המגדל כולל מרפסת פתוחה (Terrace, (אנ'), ומסעדה מסתובבת (Revolving restaurant, (אנ'), בשם סביליה, שמשלימה סיבוב מלא של 360 מעלות תוך שעה אחת. על גבי סביליה נמצאת מסעדה נוספת, Dome, שאינה מסתובבת, וממוקמת ישירות מתחת לכיפה (Cupola, (אנ'). מתחת למרפסת יש בית קפה בשם UFO. המבנים התחתונים מכילים קניון (Shopping mall, (אנ'), וכן מספר מסעדות פנימיות וחיצוניות. המגדל נפתח ב-13 באוקטובר 1989 על ידי הנשיא טורגוט אזאל. בשל השיפוץ המתמשך של הקניון, המגדל סגור כעת למבקרים.

בטורקית פירוש המילה "ata" הוא "אב קדמון" (או "אב" בטורקית העתיקה (Old Turkic), המשמש לעיתים קרובות כינוי ("אתא") למוסטפא כמאל אטאטורק, מייסד ונשיא הרפובליקה הטורקית הראשונה; בעוד שהמילה הטורקית "kule" פירושה "מגדל".

קניון אטריום
------------

מבט על מגדל אטאקולה מקניון
הקניון הצמוד למגדל, אטריום, נפתח גם הוא ב-13 באוקטובר 1989. זה היה הקניון המודרני הראשון באנקרה, והשני בטורקיה אחרי גלריה (Galleria Ataköy, (אנ') באיסטנבול, שנפתחה בשנת 1987. הקניון נסגר בגלל אובדן פופולריות, לנוכח התחרות מצד מספר גדל והולך של קניונים מודרניים יותר בעיר. כעת הוא נהרס ונבנה מחדש כקניון בסגנון עכשווי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל אטאקולה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  İPEKEŞEN, Erdal. "Atakule yıkılırken tarihin tozlu sayfalarında kısa bir tur". *www.hurriyet.com.tr*.
2. ↑  "Atakule AVM'nin atrium çarşı bölümü yıkım sözleşmesi imzalandı! - 31-01-2014". *emlakkulisi*.
3. ↑  BULUT, Ceren YÖRÜK. "Atakule AVM'deki otoparkın araç kapasitesi 750'ye çıkarılacak! - 14-03-2014". *emlakkulisi*.
**אבשלום גיסין** (1896 - 5 במאי 1921) היה קצין יהודי בצבא הטורקי ומראשוני מגיני פתח תקווה, נרצח במאורעות תרפ"א.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1896 בפתח תקווה, בנו של משה גיסין. למד בבית הספר פיק"א במושבה ופעל שיחליפו את שפת הלימוד הצרפתית בשפה העברית. לאחר סיום לימודיו עבר לגימנסיה העברית ביפו והיה מראשוני תלמידיה, בשנת 1914 נסע לטורקיה ללמוד מדעים צבאיים באקדמיה הצבאית בבירה איסטנבול. סיים את הלימודים בהצטיינות, קיבל דרגת קצונה, וכאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה נשאר כמורה באקדמיה הצבאית בה למד. לאחר המלחמה וכיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים חזר לארץ וארגן צעירים בפתח תקווה להגן על היישוב מפני הערבים. הוא היה בין מייסדי אגודת הספורט המקומית "מכבי" במקום ואת תנועת "הצופים", בשלב מסוים התגורר בדרום הארץ ובירושלים ועסק במדידת קרקעות.

בשנת 1921 כשפרצו מאורעות תרפ"א ולאור האיום של התקפת ערבים על המושבות היהודיות חזר גיסין לפתח תקווה, ולאור ניסיונו וידיעותיו שרכש בבית הספר הצבאי הועמד בעמדת הפיקוד הראשונה יחד עם אברהם שפירא. ב-5 במאי נפתחה ההתקפה הגדולה על פתח תקווה על ידי ערביי הסביבה משבט אבו כישכ, ומגיני המושבה שבפיקודו התבצרו בפרדסים שבמבואותיה והערבים התארגנו בסמוך. עם תחילת הקרב יצא אבשלום מבין הפרדסים לתקוף את הערבים מעמדה נוחה ונפגע מכדורים בראשו ונהרג במקום. הוא הובא לקבורה למחרת היום בבית העלמין סגולה.

הנצחה
-----

שמו של גיסין הונצח ברחוב ראשי בפתח תקווה, באנדרטת יד לגיבורים במתחם יד לבנים בפתח תקווה. כמו כן קבוצת הספורט מכבי פתח תקווה נקראה על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבשלום גיסין באתר "יזכור"
* סיפור נפילתו של אבשלום גיסין בעיתון דבר, מאי 1971, במלאת 50 שנה למותו.
**נתן לס** (1905 - 7 ביוני 2000) היה רופא, מהאלרגולוגים, הראשונים בארץ ישראל, מייסד ומנהל היחידה למחלות אלרגיה בבית החולים הדסה בתל אביב.

ביוגרפיה
--------

לס נולד בווילנה שבליטא, בנם של שרה וזכריה. הוא היה פעיל בתנועה הציונית והיה מראשי התנועה פרחי ציון. ב-1930 החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת ברלין, המשיך באוניברסיטאות פרנקפורט, פרייבורג, מינכן וסיים באוניברסיטת וינה, בשנת 1935. ב-1932 שהה מספר חודשים בארץ ישראל.

ב-1935 התחתן עם רופאת שיניים, שרה. בהמשך נולדו ילדיהם - יורם ונורית. באותה השנה, עלה לס לארץ ישראל והחל לעבוד כמתנדב בבית החולים הדסה בתל אביב. בסוף שנות השלושים התמחה במחלות אלרגיות במרפאה לאלרגיה של קופת חולים כללית, ברחוב מזא"ה בתל אביב. באפריל 1942 פתח את היחידה "למחלות אלרגיה" בבית החולים הדסה בתל אביב.

במלחמת העולם השנייה היה סגנו של ד"ר אריה אלוטין בארגון "גדוד הרופאים לשעת חרום".

ב-8 במרץ 1949 ייסד ביחד עם ד"ר משה גוטמן את **"החברה הישראלית לאלרגולוגיה"**. לס היה היושב ראש השני משנת 1956 עד 1958. עיקר פעילותה של החברה היה קליני ולא מדעי, הצטרפו לחברה רשימה גדולה של חברים שאינם מומחים באלרגולוגיה. הרשימה כללה את רוב מנהלי המחלקות בבית החולים הדסה בירושלים ;באותה התקופה הטיפול במחלות אלרגיה היה חדשני וראשוני. מיום פתיחת המרפאה האלרגית ועד סוף שנת 1971 נתקבלו במרפאה 11,406 חולים חדשים. פרט למחלות האלרגיות הרגילות, כגון: קצרת, נזלת כרונית, ואורטיקריה עסקה המרפאה בבעיות מיוחדות, כגון: בדיקת קאסוני במחלת אכינוקוקוס, טסטים וחסון לעקיצות יתושים אצל ילדים, במחלת סטרופולוס וטסטים וחיסון לחולים הרגישים לעקיצת דבורים. כיום קרוי האיגוד: האיגוד לאלרגיה ואימונולוגיה קלינית.

לס היה פעיל בבניית בית הרופא בתל אביב בשנת 1952 .

לס נבחר לחבר הכבוד הראשון של איגוד האלרגולוגיים בארץ.

נקבר בבית העלמין קריית שאול.

לקריאה נוספת
------------

* נתן לס, הרפואה 140, ינואר 2001, עמ' 80.
* update הרפואה, "אלרגיה ואימונולוגיה", ד"ר ישראל גלזר, אוקטובר 2011, עמ' 12–18,
* האיגוד לאלרגיה אימונולוגיה קלינית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתן לס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ילקוט הפרסומים, י' בשבט תשכ"ג, 4 בפברואר 1963, רשימת הרופאים בעלי תואר מומחה, נתן לס, רח' בלפור 23, תל אביב, מס' רישיון מומחה באלרגולוגיה:383, עמוד 741
2. ↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ ישראל 1799-1948", הוצאת איתי בחור -הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמודים 270-271
3. ↑  מרכז רפואי עירוני ממשלתי - ספר השנה 1971–1972, ( איכילוב,הדסה,יולדות) תל אביב-יפו, הוצאת המחלקה ליחסי ציבור של בתי החולים העירוניים-ממשלתיים, העורך אריה תורג'מן (עמוד 23-24)
**SSRN** (ראשי תיבות של **Social Science Research Network**; בעברית: רשת המחקר של מדעי החברה) הוא אתר אינטרנט המוקדש להפצה מהירה ולהנגשה של מחקר בתחומי מדעי החברה והרוח. האתר נחשב מרכזי וחשוב במחקר האקדמי, במיוחד בכלכלה, מימון, חשבונאות, ניהול ומשפטים. האתר נוסד בשנת 1994 על ידי הכלכלן האמריקאי מייקל ג'נסן. הנשיא והמנכ"ל הוא כעת גרג גורדון.

ככלל, מאמרים בפורמט PDF מועלים לאתר על ידי מחבריהם, לעיתים בגרסה ראשונית שטרם התפרסמה או התקבלה לפרסום, ומאותו הרגע יכול כל אדם להורידם בלא תשלום. הורדת מאמרים שכבר פורסמו בכתבי עת מסחריים כרוכה לעיתים בתשלום. משתמשים יכולים להירשם לשירות הודעות במאות תחומי התמחות ולקבל לתיבת הדואר האלקטרוני מידי כמה ימים ידיעונים (e-journals) עם תקצירי מאמרים חדשים בתחומי העניין שלהם.

SSRN מציע דירוג של כותבים ומאמרים לפי מספר ה"הורדות" שלהם באתר. האתר אף מציע דירוג של בתי ספר ופקולטות בתחומים השונים על פי סך ההורדות של מאמרי אנשי הסגל שלהם. דירוגים אלה הם בינלאומיים, כלומר משתתפים בהם כל המוסדות שחוקריהם מעלים את פרסומיהם לאתר.

במאי 2016 נרכש המאגר על ידי הוצאת אלסוויר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של SSRN (באנגלית)
* SSRN, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* SSRN, הבלוג הרשמי
* Link by Link - Now Professors Get Their Star Rankings, Too, a New York Times article, June 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  להגנה על דירוגים אלה ראו: Bernard S. Black and Paul Caron, "Ranking Law Schools: Using SSRN to Measure Scholarly Performance", SSRN link
**תל חרסים** הוא תל הנמצא כקילומטר צפונית לכפר מנחם וניתנו לו זיהויים שונים, בהם אלתקה, צפמה ושעריים.

היסטוריה
--------

בשנות ה-50 התל היה חסר שם, ואנשי כפר מנחם הסמוך ששוטטו במקום נתנו לו את הכינוי "תל חרסים" לאור ממצאים ארכאולוגיים רבים שאספו במקום.

בשנת 1990 הוחל בחפירות מסודרות בתל ומאז התקיימו במקום לפחות 11 עונות עד שנת 2000. החפירות מומנו על ידי מועצה אזורית יואב, ושלוש אוניברסיטאות: בר-אילן, קלרמונט בקליפורניה ומקגיל במונטיראול.

ממצאים
------

שטח התל כ-20–25 דונם.

עוד לפני תחילת החפירות, נמצא בתל "לוח עשתרת" עם תמונה של אישה המייצגת את עשתרת. הלוחית תוארה על ידי משה ישראל:

"הלוחית זעירה לפי מידותיה, יתר על כן (ולדאבון לבנו) גם שבורה שבר עתיק. לפי הערכה חסר מאורכה כשליש והיא כיום 4.5 ס"מ בגובהה. נשתמר החלק התחתון של הגוף. גם הידיים והזרועות חסרות, הן היו כנראה נטויות לצדדים בהחזיקן את מקלות הגבעולים שקצוותיהם נראים בתבליט. הדמות עצמה — אשר גובהה היום 3.4 ס"מ ואשר בולטת מעל הלוחית 0.4—0.2 ס"מ נמצאת במסגרת מלבנית המקושטת בכמה מקומות על־ידי קווים חרוצים לרוחבה. קוטר הגלגלים (כוכבים(? הנראים משני צדי הגוף 0.8 ס"מ וכנראה הוטבעו לתוך הלוחית. החותמת זזה (בצד ימין (בשעת הטביעה וכך מופיע החישוק בפעם נוספת."
"הלוחית עשויה חרס אדמדם צרוף יפה והוכנה בתוך תבנית — דפוס אבן או מתכת. הגוף המגולף — אפילו המקוטע של היום — מראה השפעת אמנות מצרית מובהקת. עמידת הרגליים היא מצרית אופיינית: הגוף נראה מקדימה והרגליים בתפנית לצד. אילו היו נשארים הראש, התסרוקת וחלקי הגוף העליונים וודאי היינו מגלים סימנים נוספים של השפעה מצרית."
בחפירות בתל חרסים זוהו חמש שכבות:

* שכבה V מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת 2. על פי הממצאים נקבע שבמאה ה-14 תל חרסים הייתה יחד עם בית שמש ותמנה אחת מארבע ערים מדרום לממלכת גזר. הממצאים גם הצביעו על חורבנות רבים באותה תקופה.
* שכבה IV מתוארכת לתקופת הברזל 2.
* שכבה III מתוארכת לתקופה הפרסית.
* שכבה II מתוארכת לתקופה ההלניסטית–רומית.
* שכבה I מתוארכת לתקופה הביזנטית.

זיהוי
-----

בתחילת שנות ה-60 הציע משה ישראל לזהות בתל חרסים את אלתקה. בשנת 1990 הוצע לזהות את תל חרסים עם צפמה ממכתבי אל-עמארנה.

ר' בירן שחפר בתל חרסים זיהה אותו בשנת 2000 עם שעריים. פרופ' יגאל לוין הציע באותה עת לזהות את תל חרסים עם מורשת גת.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יהודה רות, עשתורת - אלילת הפוריות הכנענית, על המשמר, 8 ביולי 1955
2. ↑  שמואל גבעון, נחל ברקאי – 1998-2000, חדשות ארכיאולוגיות 116, 2004
3. ↑  אלי הדד, ח' א-תינה (כפר מנחם), חדשות ארכיאולוגיות 132, 9 בפברואר 2020
4. 1 2  גרשון גליל, ערי הממלכה הכנענית במאה הי"ד לפה"ס: היקפן ומעמדן המדיני, קתדרה: לתולדות ארץ-ישראל וישובה, 1997, עמ' 24-26
5. ↑  מכורש עד אלכסנדר: תולדות ישראל בשלטון פרס, עמ' 193
6. ↑  עונת החפירות האחת עשרה בתל חרסים (נחל ברקאי), שנת 2000, אוניברסיטת בר־אילן, המחלקה ללימודי ארץ־ישראל ע״ש מרטין (זוס), 2002
7. ↑  פרופ' יגאל לוין, "מורשת גת: הצעת זיהוי חדשה לתל חרסים", בתוך: ש' גבעון (עורך), עונת החפירות האחת עשרה בתל חרסים (נחל ברקאי) 2000, אוניברסיטת בר־אילן, המחלקה ללימודי ארץ־ישראל ע״ש מרטין (זוס), 2002, עמ' 35-49
**פיראס ח'טיב** (בערבית: **فراس خطيب**; נולד ב-6 בפברואר 1980) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ערבי ישראלי. משמש כמנכ"ל ועורכה הראשי של תחנת הרדיו א-נאס המשדר מנצרת.

ביוגרפיה
--------

ח'טיב נולד בכפר עראבה ואת דרכו בעולם התקשורת החל בגיל 22 כאשר ייסד את מגזין "SHABAB".

בשנת 2004, ייסד וערך את המקומון AL-MADINA אשר מסקר את אזור חיפה וסביבתה.

בין השנים 2005–2011 שימש ח'טיב ככתב בעיתון AL\_BAYAN היוצא באמירויות ובמגזין האקדמי QUADAYA ISRAELIYA.

ב-2011 התמנה ח'טיב כפרשן לענייני ישראל ופלסטינים בערוץ הטלוויזיה BBC.
ב-2012 הצטרף ח'טיב לחדשות ערוץ SKY NEWS ARABIA.

ב-2014 חזר ל-BBC והפעם על תקן כתב בכיר לענייני המזרח התיכון, במהלך עבודתו רשם ח'טיב שורה של הישגים עיתונאיים ובהם ראיונות עם ראשי ממשלת ישראל בנימין נתניהו ואהוד אולמרט, סיקור את מלחמת האזרחים בסוריה ותיעוד מן השטח את מבצעי ישראל בעזה.

ב-2016 שימש ח'טיב כאנליסט פוליטי ב-BBC ולצורך כך העתיק את מקום מגוריו ללונדון. במסגרת תפקידו סיקר את פרישתה של בריטניה מהאיחוד האירופאי ואת בחירתה של תרזה מיי לראשות הממשלה.

ב-2018, עם החלטת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו לפרסם מכרז לשידורי רדיו בשפה הערבית איגד ח'טיב קבוצת אנשי עסקים בכירים מן החברה הערבית אשר התמודדה במכרז. ב-2019 הודיעה הרשות השנייה כי קבוצתו של ח'טיב זכתה במכרז וב-2020 החלה התחנה החדשה בשמה רדיו א-נאס כיום ח'טיב משמש כמנכ"ל וכעורכה הראשי בתחנה משדרים בין היתר העיתונאים מוחמד מג'אדלה, פוראת נסאר ושירין יונס.

### השכלה

את תואר הדוקטורט שלו רכש ח'טיב בלימודי מדיה באוניברסיטת לונדון. כמו כן הוא בעל תואר שני ללימודי המזרח ומזרח אפריקה באוניברסיטת לונדון ואף שימש כעמית מחקר במכללת אוקספורד לעיתונות ויחסים בינלאומיים.

### חיים אישיים

ח'טיב נשוי לאשת העסקים רנד עומרי. לזוג שני ילדים והם המתגוררים בנצרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר כץ, הרדיו הערבי החדש יושק בינואר: "באים לזעזע ולנער את השוק", באתר אייס, 14 בנובמבר 2019
* "איימן עודה לא נותן את הכותרות הטובות לתקשורת הערבית, את זה אני רוצה לשנות", באתר העין השביעית, 28 בפברואר 2020
**דיוניאה** (שם מדעי: *Dionaea*) היא סוג צמח טורף ממשפחת הטלליתיים (Droseracea) שבו מין יחיד, דיונאת הזבובים.

מאפיינים
--------

הדיוניאה צומחת בקרקעות בעלות רמת חומציות גבוהה, שבהן זמינות המינרלים (ובמיוחד הזרחות) נמוכה. ומכיוון שאיננה מסוגלת להשיג את המלחים הדרושים לה מן הקרקע הפכה במהלך האבולוציה לטורף שמסוגל להשיג מזון מן החי. הדיוניאה משלימה את אספקת המזון שלה על ידי עיכול חלבוני הגוף של חרקים ובעלי חיים קטנים אחרים.

הדיוניאה מצויה בביצות של צפון קרוליינה, בחלקה המזרחי של ארצות הברית. טרפה הרגיל כולל חרקים ופרוקי רגליים אחרים, אם כי היא עשויה ללכוד גם יצורים אחרים, כמו חשופיות.

עלי הדיוניאה כוללים שתי אונות בצורת כליה שציר העלה מחבר ביניהן. העלה משמש כמלכודת שמסוגלת להיסגר על בעלי חיים על ידי הצמדת האונות זו לזו. פני השטח הפנימים של כל אונה מכוסים בבלוטות עיכול, שצבען לעיתים אדום - דבר המקנה לאונות את צבען האדום. לאורך השוליים הפנימיים הירוקים של המלכודת ישנה שורה של בלוטות נוספות, שמפרישות צוף רירי המשמש לשם משיכת חרקים ולאטימת המלכודת לאחר סגירתה.
על שטחה הפנימי של כל אונה נמצאות שלוש שערות-חישה המשמשות להפעלת מנגנון הסגירה של המלכודת. כאשר נוגע חרק בשניים או בשלושה מהזיפים הללו בזה אחר זה, הם מחוללים פוטנציאל פעולה חשמלי. האות החשמלי הזה עובר מהשערות לכל חלקי המלכודת וגורם לסגירה מהירה של המלכודת על בעל החיים שבתוכה. שולי כל אונה מצוידים בשיניים ארוכות המשתלבות זו בזו בעת סגירת המלכודת ועל ידי כך נמנעת בריחת הטרף. גירויים מכנים מפרפוריו של הטרף המנסה להימלט גורמים לתנועה נוספת של אונות המלכודת, שבסופה נצמדים בחוזקה שולי האונות זו לזו באזור שמכוסה בבלוטות השוליים, ובכך נאטמת המלכודת הסגורה. בעקבות קבלת גירויים כימיים מהטרף מתחילה הפרשת מיץ עיכול לתוך חלל המלכודת, שבו כלוא הטרף. מיץ העיכול החומצי, שמופרש מבלוטות העיכול, כולל אנזימים שונים שמפרקים את חלקיו הרכים של גוף החרק. תוצרי העיכול נספגים על ידי בלוטות העיכול ומועברים באמצעות מערכת ההובלה לקודקודי הצמיחה של הצמח.

המלכודת נפתחת כשהעיכול וספיגת תוצריו הסתיימו. עיכול טרף גדול, שמספק לצמח שפע של מזון, מביא להזדקנות המלכודת ומאפשר פיתוח מלכודות חדשות בקודקוד הצמיחה של הצמח. מלכודות צעירות אלה יחליפו את המלכודת שהזדקנה. לעומת זאת, לאחר עיכול טרף קטן המלכודת יכולה להמשיך להיות פעילה וללכוד טרף נוסף. בעלי חיים קטנים, כמו נמלים קטנות, שאינם מסוגלים להזיז את שערות החישה - אינם נלכדים כלל.

לקריאה נוספת
------------

* ד. יואל,
* ד. יואל, "טורפים בעולם הצמחים", מאמר ב "טבע הדברים", פברואר-מרץ 1994, גיליון 2.
* Juniper, Robbins and Joel (1989) The Carnivorous Plants. Academic Press, London
* קארל זימר, **פיתוי גורלי**, נשיונל ג'יאוגרפיק, גיליון 142, מארס 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיונאה** בוויקישיתוף
* דיונאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דיונאה, באתר ITIS (באנגלית)

* דיונאה, באתר NCBI (באנגלית)

* דיונאה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)

* דיונאה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* דיונאה, באתר Tropicos (באנגלית)

* דיונאה, באתר GBIF (באנגלית)

* דיונאה, באתר The Plant List (באנגלית)

* דיונאה, באתר IPNI (באנגלית)

דיונאה שטרפה זבוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דיונאה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00907781

 |
הכומר האורתודוקסי נכנס עם הלחם והיין במהלך הטקס, דיסלדורף, 2008.
**הליטורגיה הקדושה** (ביוונית: **Θεία Λειτουργία**) היא שמו של טקס האוכריסטיה כפי שהוא מתנהל במנהג ביזנטיון, המשמש את הכנסייה האורתודוקסית המזרחית ורבות מהכנסיות האוניאטיות. היא מקבילה למיסה בכנסייה הקתולית הלטינית וכנסיות מערביות אחרות. כמותה, הטקס בנוי על בציעת לחם הקודש לשם האכלת המשתתפים וגמיעה סמלית מהיין. על פי האמונה הנוצרית, הלחם והיין הופכים לבשרו ולדמו של ישו, אף על פי שלא משתנה צורתם, בטרנסובסטנציאציה. הטקס מאזכר את הסעודה האחרונה של ישו ותלמידיו, מפיצי בשורתו.

האזכור הקדום ביותר של הסעודה האחרונה מופיע ככל הנראה בתוך "האיגרת הראשונה אל הקורינתים", בדבריו של פאולוס: "כִּי־כֵן קִבַּלְתִּי אֲנִי מִן־הָאָדוֹן וּמָסַרְתִּי לָכֶם כִּי הָאָדוֹן יֵשׁוּעַ בַּלַּיְלָה אֲשֶׁר־נִמְסַר בּוֹ לָקַח אֶת־הַלָּחֶם׃ וַיְבָרֶךְ וַיִּבְצַע וַיֹּאמַר קְחוּ אִכְלוּ זֶה גוּפִי הַנִּבְצָע בַּעַדְכֶם עֲשׂוֹּ־זֹאת לְזִכְרִי" (האיגרת הראשונה אל הקורינתים, פרק 11, פסוקים 23–24).

הלחם
----

בליטורגיה מקובל להשתמש בלחם חיטים. על פי הבשורות של מתי, מרקוס ולוקאס, הסעודה האחרונה התרחשה בעת חג הפסח, לכן מדובר בלחם שלא החמיץ, אולם על פי הבשורה על-פי יוחנן התרחשה הסעודה לפני חג הפסח, לכן מדובר בלחם שהחמיץ. בהתחלה נהגו כל הזרמים, פרט לכנסייה הארמנית, להשתמש בלחם שהחמיץ והומלח. הכנסייה הארמנית השתמשה בלחם שלא החמיץ ולא נאפה. הכנסייה הקופטית השתמשה בלחם שהחמיץ, אך לא הומלח. במאה השישית הכנסייה המרונית קיבלה את מנהג הלחם הארמני ובהמשך בין המאה השמינית ובין המאה ה-12 עבר המנהג גם למערב.

במאה ה-11 התפתח פולמוס בין המערב ובין המזרח על סוג הלחם שיש להשתמש בו ולבסוף בסינוד פירנצה, ב-1432, הוחלט ששני סוגי הלחם כשרים לשימוש, אולם בכל מקום צריכים ללכת לפי מנהג המקום. במאה ה-16 שבה הכנסייה האנגליקנית להשתמש בלחם שתפח - הכנסייה הקלוויניסטית, לעומתה, משתמשת בלחם שלא תפח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הליטורגיה הקדושה** בוויקישיתוף
הרב **מיכאל (מיכל נח) אלאשווילי** (ה'תרי"ז, 1857, או ה'תרכ"א, 1861 - ה'תרצ"ח, 1938) היה רבן של הקהילות סוג'ונה (גאו') ופותי שבגאורגיה ודמות רבנית בולטת ביהדות גאורגיה במאה ה-20. נהרג במהלך "הטיהורים הגדולים" של יוסיף סטלין.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת ה'תרכ"א או ה'תרי"ז לאביו הרב מנוח אליאשווילי, שכיהן כרב העיירה סוג'ונה שבנפת אבאשה במשך למעלה מארבעים שנה. למד בקולאשי מפי הרב יצחק גאנאשווילי. בילדותו גילה כישרון מזהיר, וגמר מהר את ה"חדר". למד מפי רבי יצחק בנאשווילי והוסמך לרבנות. כבר בגיל 16 התמנה לחזן ושוחט בסוג'ונה. בסביבות שנת ה'תר"ם התמנה לרב העיירה, תחת אביו. בסוג'ונה ניהל ישיבה שבה למדו כחמישים נערים. בשנת ה'תרס"ז (1907), התעורר ויכוח בינו לבין רבה של צחינוואלי, הרב יוסף אליהו הנקין, אודות מנהגם של יהודי גאורגיה שהחתן מעניק לכלה במסיבת האירוסים מתנות. הרב הנקין סבר שפעולה זו נחשבת לקידושין, ואי אפשר לבטלה אלא על ידי גט, בעוד המנהג הרווח לא היה כך. הרב הנקין פנה על כך לגדולי הרבנים במזרח אירופה, הרב חיים סולובייצ'יק והרב מלכיאל צבי טננבוים, שהסכימו עם דעתו, ולרבני ירושלים הרב שמואל סלנט (בשנת ה'תרס"ז) והרב חיים ברלין (בשנת ה'תרע"ב), אשר הפנו את השאלה לבירורו של הרב צבי פסח פרנק, שהכריע כדעת הרב אליאשווילי. בנוסף, התכתב בהלכה עם רבנים נוספים, בהם ר' אליהו ילוז (שכינה אותו "המלאך מיכאל"), הרב יעקב שאול אלישר, הרב איסר זלמן מלצר, הרב רפאל אהרן בן שמעון ועוד. 

בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, עבר לכהן כרב הקהילה היהודית בעיר פותי. בשנת ה'תרצ"ח נעצר על ידי הנ.ק.ו.ד. והוצא להורג בשריפה יחד עם ספרייתו, במסגרת "הטיהורים הגדולים".

חיבוריו
-------

* **זבח ומנחה** – תפילות לחולים, לאזכרות ובעתות צרה; דינים ומנהגים לימי האבלות ופרקי תהילים, משנה וזוהר לקריאה בימי האזכרה. הודפס בפיטרקוב בשנת ה'תר"ע.
* **בן מנוח** (לא הודפס) – על התורה.
* **שדי מגרש** (לא הודפס) – שו"ת.
* **אלון בכות** (לא הודפס) – הספדים.

לקריאה נוספת
------------

* הרב יעקב דבראשווילי, **אותיות פורחות וגוילין נשרפין**, בתוך: נ.צ גוטליב, **יהדות הדממה**, ירושלים ה'תשמ"ז, עמ' 177–178.
* **תולדות הרבנים דברשווילי**, מכון מורשת רבני גרוזיה, ירושלים, תשע"ד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ר' שמואל גוטליב כותב (אהלי שם, עמ' 132) שנולד בשנת ה'תרי"ז, וכן כתב הרב רפאל הלפרין באטלס עץ חיים. בשאר המקורות כתוב ה'תרכ"א.
2. ↑  "פירושי איברא" סי' ה אות יג-טז (עמ' 108 - 111).
3. ↑  שו"ת הרב צבי אה"ע סי' ק. להשתלשלות הפרשה וההתכתבות עם רבני ירושלים ראו: יהודה לייב פרנק ושבתי דב רוזנטל (עורכים), "הר המור" ב, מכון הרב פרנק, ירושלים, תמוז ה'תשמ"ב, עמ' 40-23, ובמאמר "מנהגי עדת יהודי גאורגיה השייכים לחופה וקידושין" מאת הרב רחמים רפאל ציקוושווילי, קובץ "יגדיל תורה ויאדיר" ב, לוד ה'תשע"ח, בעיקר בעמ' 45-47.
4. ↑  שו"ת הלכות אישות, הל' גיטין סי' ד
5. ↑  מעשה אי"ש אבן העזר סימן ב
6. ↑  יגדיל תורה שנה ב' סימן א
7. ↑  'ומצור דבש' יורה דעה כב; אבן העזר יא; אבן העזר יז
8. ↑  הרב זושא וואלף (עורך), אדמו"רי חב"ד ויהדות גרוזיה, ה'תשע"ו, עמ' 316, וראו הצעה לסדר היום לציון 30 שנה לעליית יהודי גרוזיה, אתר הכנסת.
**מישל בוז'נה** (בצרפתית: **Michel Boujenah**; נולד ב-2 בנובמבר 1952 בתוניס) הוא שחקן, במאי ובדרן יהודי-צרפתי ממוצא תוניסאי.

קורות חייו
----------

אביו, ז'וזף בוז'נה, היה רופא. המשפחה עברה לצרפת בשנת 1963 והתיישבה בדרומה של פריז. בשנת 1972 הקים מישל להקה ששיחקה בעיקר בפני ילדים. בשנת 1975 החל לכתוב, לביים ולהופיע במופעי יחיד, בהם עסק בעיקר בחיי יהודים תוניסאים בצרפת. 

החל משנת 1979 הופיע גם בסרטים. הצלחותיו הגדולות ביותר הן בסרטים הצרפתיים "שלושה גברים ועריסה" (1985), עליו זכה בפרס סזאר לשחקן המשנה הטוב ביותר, ו-"Le Nombril du monde" ‏(1994). כמו כן הוא ביים בשנת 2003 את "הבנים של אבא" ובשנת 2007 את "שלושה חברים". בשנת 2009 השתתף בסרט "החזקים שורדים" - הפקה משותפת בין צרפת לישראל של הבמאית אלן טסמה. 

מישל נשוי לאיזבל ולהם בן ובת. הוא הופיע גם מחוץ לצרפת וגם בישראל. הוא מגדיר את עצמו כציוני וקרוב לישראל. בתחילת האינתיפאדה השנייה הוא הביע תמיכה במדינת ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מישל בוז'נה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מישל בוז'נה (בצרפתית)

* מישל בוז'נה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מישל בוז'נה, באתר AllMovie (באנגלית)

* מישל בוז'נה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* מישל בוז'נה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454403005171
* BIBSYS: 5089122
* BNE: XX1363607
* BnF: cb146550360 (data)
* CANTIC: a1195789x
* GND: 1011281112
* ISNI: 0000 0001 1874 6466
* LCCN: no96051835
* NKC: xx0160638
* NLK: KAC2020N6258
* NTA: 15299145X
* RERO: 02-A003030870
* SUDOC: 071468439
* VIAF: 32257684
* WorldCat: lccn-no96051835

 |
ד"ר **ריקרדו וולף** (**Ricardo Wolf**; שמו המקורי: **ריכרד וולף** (**Richard Wolf**); בשמו הספרדי: **ריקרדו סוּבִּירָנָה אי לוֹבּוֹ** (**Ricardo Subirana y Lobo**);‏ 1887, הנובר – 2 בפברואר 1981, הרצליה) היה ממציא, דיפלומט ונדבן יהודי יליד גרמניה, שהיה ציר קובה בישראל.

קורות חיים
----------

וולף נולד בשנת 1887 בעיר הנובר שבגרמניה והיה אחד מ-14 ילדי המשפחה. אביו, מוריץ וולף, היה בעל סדנת מתכת
ומעמודי התווך של הקהילה היהודית.
בשנת 1913 היגר לקובה; את שם משפחתו תרגם לספרדית, "לובו" (זאב). בשנת 1924 נישא לספורטאית הקטלאנית פרנסיסקה סובירנה, אלופת עולם בטניס לשנת 1920, ואימץ את שם משפחתה של רעייתו.

וולף פיתח המצאה בתחום הפקת ברזל מפסולת הברזל של בתי היציקה. ההמצאה שימשה במפעלי פלדה רבים והודות לכך זכה לתגמולים רבים.

לוולף היו השקפות סוציאליסטיות, לכן מימן חלק מפעילותו של פידל קסטרו בתקופת המחתרת, ולאות תודה מונה על ידי קסטרו בשנת 1960 (בשנות ה-70 לחייו) לצירה השני של קובה בישראל (אחרי אלברטו דה לה קַמפָּה אי רוֹף (אנ'); ולפני כן שימש רפאל זילבר כנציגה של קובה בישראל). עוד לפני כן גילה עניין בישראל וביקר בה. וולף החל את כהונתו ב-1 בספטמבר 1960 וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1973, שבה ניתקה קובה את יחסיה עם ישראל. לאחר מכן המשיך להתגורר בישראל, בביתו שבהרצליה פיתוח.

בשנת 1975 ייסד את **קרן וולף**, המעניקה את **פרסי וולף** למדענים ולאמנים מרחבי העולם, וכן מלגות לסטודנטים ומענקים לאנשי מדע העוסקים במחקר במוסדות להשכלה גבוהה בישראל.

בשנת 1981 נפטר בביתו בהרצליה. רעייתו נפטרה כעבור חודש, ושניהם קבורים בבית הקברות של קיבוץ געש. לזוג לא היו ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מייסדים ותורמים: ריקרדו וולף ופרנסיסקה סובירנה-וולף, באתר קרן וולף
* עקיבא צימרמן, מהנובר להוואנה: ראובן וולף בן החזן מהנובר עזר לקסטרו להגיע לשלטון... באתר "חזנות"
* נציגויות דיפלומטיות של קובה העולם - בשנת 1968
* אנשי שם, מדברים עליהם השבוע, כבוד-הציר מהאבאנה, מעריב, טור 1, 2 בספטמבר 1960
* י. לפיד, מדברים עליהם השבוע, קאסטרו צחק, מעריב, טור 2, 30 ביוני 1961
* אינגה דויטשקרון, שגריר קובה לשעבר אמר: "אין תגובה", מעריב, 2 באפריל 1974
* איתן אבניאון, מת ד"ר ריקרדו וולף – מייסד "קרן וולף", דבר, 11 בפברואר 1981

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zvi Asaria, *Die Juden in Niedersachsen. Von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart*, Leer: G. Rautenberg, 1979, p. 76.
2. ↑  היא מוכרת בעולם הספורט בכינוי Panchita Subirana‏ (Panchita הוא כינוי ספרדי מקובל לנשים ששמן Francisca).
3. ↑  שלמה אייל, למי צלצלו הפעמונים | הציר היהודי של קובה, חרות, 12 בספטמבר 1960.
4. ↑  ציר קובה הגיש כתב-האמנתו לנשיא, חרות, 2 בספטמבר 1960.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 123900263
* VIAF: 42757228
* WorldCat: viaf-42757228

 |
שלט האצולה של משפחת מורוזיני.
**דומניקו מורוזיני** (באיטלקית: **Domenico Morosini**; נפטר בשנת 1156) היה הדוכס ה-37 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה משנת 1148 ועד פטירתו. 

הרוזן דומניקו היה בן למשפחת האצולה מורוזיני. מורוזיני נבחר לתפקידו מאחר שהצליח ליישב בין שתי סיעות אשר פילגו את הפוליטיקה הוונציאנית במשך שנים רבות - המאבק בין תומכי ונציה כרפובליקה עצמאית בתמיכת האימפריה הרומית הקדושה לבין תומכי ההשארות כחלק מהאימפריה הביזנטית.

משפחתו של דומניקו קיבלה את תואר האצולה בשלהי המאה ה-10 לאחר שהצליחו לנצח, בתמיכת הקיסר אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את משפחת קאלפוריני היריבה. דומניקו היה זה שהביא את משפחתו לעמדה בעלת השפעה לפוליטיקה הוונציאנית.

בתחילת כהונתו של דומניקו היו היחסים בין ונציה לאימפריה הביזנטית מעורערים, בשל מסעות כיבוש שנעשו בשנים קודמות כנגד רודוס, כיוס, סאמוס, לסבוס, אנדרוס וקפאלוניה; ובמקביל התערערו היחסים עם האימפריה הרומית המערבית בשל תמיכת קודמו של דומניקו, פייטרו פולאני באימפריה הביזנטית כנגד הנורמנים - תמיכה שאף הובילה את האפיפיור להורות על חרם כנסייתי על העיר כולה.

בראשית כהונתו גישר דומניקו על הפערים בינו לבין מדינות האפיפיור (באותה עת אאוגניוס השלישי) בכך שבשנת 1152 הסכים להכיר בעצמאותה של הכנסייה בטריטוריות לה סרניסימה (צעד שהביא לביטול מיידי של החרם - ולפריחה מחודשת של המסחר הוונציאני).

שיפור נוסף ביחסים אירע בשנת 1554 עת העניק האפיפיור אנאסטאסיוס הרביעי תואר **dominator Marchiæ** לדוג'ה. 

שיתוף הפעולה עם האפיפיור השפיע גם על יחסי הפוליטיקה הפנימיים בוונציה, מאחר שאיפשר גישור במחלוקת רבת הימים בין משפחת פולאני ומשפחת דאנדולו (שתים ממשפחות האצולה של ונציה). אנריקו דאנדולו (דודו של אנריקה דאנדולו, לימים הדוג'ה) היה פטריארך גראדו, ומשפחת פולאני שתמכה באפיפיור עיינה את משפחת דאנדולו. במטרה לסיים מחלוקת זו לחץ דומניקו מורוזיני על שתי המשפחות להתקשר בקשרי נישואין - והציע שאנדראה דאנדולו (נכדו של אנריקו) יישא לאישה את פרימרה פולאני (אחייניתו של הדוג'ה פייטרו פולאני). נישואין אלה הביאו ל"שלום בית" במאבק שפילג את משפחות האצולה והקל על היציבות השלטונית ברפובליקה.

בתקופתו של מורוזיני הסתיימה בניית בזיליקת סן מרקו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ונציה בין שתי האימפריות

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פייטרו פולאני** | **דוכסי ונציה** 1148–1156 | **הבא**:**ויטאלה מיקלה השני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1013364872
* VIAF: 172409565
* WorldCat (עם VIAF): 172409565

 |
**ויליאם רדי** (באנגלית: **William Francis Readdy** ; נולד ב-24 בינואר 1952) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

ויליאם רדי נולד בעיירה קואונסט פוינט שברוד איילנד. הוא סיים לימודי בית הספר בוירג'יניה ולמד הנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל הים של ארצות הברית ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1974. בשנת 1982 הוא קבל תואר שני במינהל ציבורי.

לאחר סיום האקדמיה של חיל הים רדי נשלח לקורס טיס. עם סיומו הוא היה טייס במטוס מדגם "A-6 אינטרודר". בשנים 1976–1980 הוא שירת בנושאת מטוסים USS Forrestal. בשנת 1980 הוא קיבל הסכמה של טייס ניסוי. בשנת 1984 רדי החל שירות בנושאת מטוסים USS Coral Sea. בשנת 1986 הוא עבר למילואים ונקלט בנאס"א. במהלך השירות הוא הגיע ל-7,000 שעות טיסה ב-60 כליי טיס.

שירות בתחום החלל
----------------

לאחר שירות קצר בנאס"א כטייס 1987 רדי נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. רדי כיהן בתפקידים טכניים במרכז החלל קנדי ומרכז החלל ג'ונסון.

בשנת 1992 הוא השתתף במשימת STS-42 של מעבורת החלל דיסקברי כמומחה משימה (רונלד גרייב היה מפקד הצוות). המטרה העיקרית של המשימה הייתה חקירת השפעת חוסר משקל על אורגניזמים שונים. במשימת STS-51 בשנת 1993 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (פרנק קלברטסון היה מפקד צוות). המטרה העיקרית הייתה הצבת לוויין תקשורת במסלול וחזרה של לוויין SPAS-ORFEUS. בשנת 1996 הוא טס בפעם השלישית על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס כמפקד צוות. מעבורת התברה לתחנת החלל מיר, הביאה אספקה ובוצע החלפת צוות. בנוסף בוצעו במהלך המשימה מספר ניסויים מדעיים על גבי יחידת המעבדה ספייסהאב שנשאה המעבורת.

בהמשך ועד לפרישה מנאס"א רדי כיהן במספר תפקידים בארגון במערך הטכני וקרקעי.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

לאחר פרישה מסוכנות החלל בשנת 2000 רדי השתלב בתעשייה פרטית. בשנת 2002 הוא חזר לנאס"א ומונה לתפקיד ניהולי. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם רדי** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* ריאיון עם ויליאם רדי
**אריך ביי** (בגרמנית: **Erich Bey**;‏ 23 במרץ 1898 – 26 בדצמבר 1943) היה קונטר-אדמירל גרמני, אשר נהרג במהלך קרב כף הצפון במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

ביי נולד בהמבורג ב-23 במרץ 1898. ב-13 ביוני 1916 הוא התגייס לצי הקיסרי הגרמני ולחם במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה צומצם הצבא הגרמני, וביי סולק מהצי. הוא הצטרף לפרייקור ושרת בבריגדה הימית פון לוונפלד כמפקד פלוגה. ב-1922 פורקה הבריגדה ושולבה ברייכסמרינה.

ב-26 באוקטובר 1938 מונה ביי למפקד המשחתת פרידריך Z 14. ב-4 באפריל 1939 הוא הועבר לפקד על שייטת המשחתות ה-4. באפריל 1940 נשלחה השייטת לכבוש את עיר הנמל הנורווגית האסטרטגית נרוויק. הגרמנים כבשו את העיר ללא קרב, אולם עד מהרה הופיע הצי הבריטי ותקף את המשחתות הגרמניות שעגנו בנמל נרוויק. הגרמנים הופתעו, והבריטים הצליחו להטביע כמה משחתות. ביי מיהר לאסוף את המשחתות שנותרו לו, והניס את הבריטים שספגו אבדות. עם זאת, כעבור שלושה ימים חזרו הבריטים בכוחות גדולים והטביעו את מה שנותר מהשייטת של ביי. בעקבות כך, שלטו הבריטים על נמל נרוויק ובהמשך הצליחו להשתלט גם על העיר נרוויק עצמה. רק בעקבות ההתקדמות הגרמנית במערכה על צרפת נאלצו בעלות הברית לפנות את נורווגיה. למרות זאת, עוטר ביי בצלב האבירים של צלב הברזל על חלקו במערכה.

בפברואר 1942 שימש ביי כמפקד שייטת המשחתות שהשתתפה במבצע קרברוס. ב-1 במרץ 1943 הוא הועלה לדרגת קונטר-אדמירל. ב-26 בדצמבר של אותה שנה, הוא הוביל שייטת שכללה חמש משחתות ואת סיירת המערכה שרנהורסט, ליירט שתי שיירות, מברית המועצות ואליה, בים ברנץ. הבריטים המתינו לגרמנים, וטמנו להם מארב ליד נורדקאפ. כאשר היה ברור שהקרב אבוד, שלח ביי את השדר: "שרנהורסט תילחם עד הפגז האחרון. הייל היטלר!" הגרמנים אכן לחמו בגבורה, אולם הובסו לנוכח עדיפותם של הבריטים. שרנהורסט טבעה ומתוך 1968 אנשי צוותה, רק 36 חולצו. עדי ראייה בריטיים סיפרו שהבחינו באדמירל ביי כשהוא פצוע קשה במים, אולם לא הספיקו לחלץ אותו לפני שטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריך ביי** בוויקישיתוף
* אריך ביי באתר צלב הברזל
* אריך ביי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**אווה יונסקו** (בצרפתית: **Eva Ionesco**; נולדה ב-18 ביולי 1965) היא שחקנית צרפתייה.

ביוגרפיה
--------

יונסקו נולדה בפריז. אמה היא הצלמת ממוצא רומני אירינה יונסקו. אווה נולדה בעקבות מערכת יחסים שאמה ניהלה עם איש צבא הונגרי. כשהייתה בת שלוש, הוריה נפרדו.

בהיותה בת חמש החלה אמה לצלמה בעירום ולפרסם את התצלומים. בהיותה בת אחת עשרה, אמה צילמה אותה בעירום למהדורה האיטלקית של מגזין "פלייבוי". שנה לאחר מכן צולמה בעירום מלא לשער ה"דר שפיגל". ב-1977 איבדה אמה את המשמורת עליה, והיא גרה לזמן מה בבית הוריו של המעצב כריסטיאן לובוטן.

לאורך השנים נקטה יונסקו מספר הליכים משפטיים שבהם האשימה את אמה בהתעללות רגשית ותבעה לקבל לידיה תצלומים שבהם היא מופיעה בעירום כילדה. בשנת 1998 החרימה משטרת צרפת מאות תצלומים כאלה מדירתה של האם.

בשנות ה-80 למדה בבית ספר למשחק.

משחק
----

ב-1976 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרטו של רומן פולנסקי "Le locataire".

ב-1977 הופיעה בקופרודוקציה הגרמנית-איטלקית "Maladolescenza".

ב-1985 גילמה את מיס צרפת בקומדיה "Les Nanas".

ב-1987 שיחקה בסרט הדרמה "Hôtel de France", המבוסס על יצירה של אנטון צ'כוב.

ב-1996 שיחקה בסרט "Le locataire" לצד מוניקה בלוצ'י. באותה שנה שיחקה גם בסרט "Encore", העוסק במשבר אמצע חיים של פרופסור באוניברסיטה.

ב-1999 שיחקה בסרט "La Patinoire" לצד ברוס קמפבל.

ב-2001 שיחקה בסרט "Un aller simple", המבוסס על רומן מאת דידייה ואן קאווליר.

בין עבודותיה בתיאטרון הן במחזה אגדת חורף של ויליאם שייקספיר.

בימוי
-----

ב-2006 החלה לעסוק בבימוי, ב-2011 יצא לראשונה הסרט הראשון באורך מלא שביימה, הסרט נקרא "My Little Princess" וקיבל השראה ממערכת היחסים שלה עם אמה, שיחקה בו איזבל הופר.

חיים אישיים
-----------

היא אמא לבן. ב-2013 נישאה לעיתונאי סימון ליבראטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אווה יונסקו** בוויקישיתוף

* אווה יונסקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אווה יונסקו, באתר AllMovie (באנגלית)
* אווה יונסקו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* אווה יונסקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* AlloCine, Eva Ionesco, AlloCiné

הערות שוליים
------------

1. ↑  BDFF, php88.free.fr

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14189177k (data)
* GND: 1022903764
* ISNI: 0000 0000 7840 2668
* LCCN: no2003083954
* NTA: 339849762
* SUDOC: 162186797
* VIAF: 24811725
* WorldCat: lccn-no2003083954

 |