recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פסטיבל דונאואשינגן, 1954
**פסטיבל דונאואשינגן** (בגרמנית: **Donaueschinger Musiktage**) הוא פסטיבל מוזיקה המתקיים בעונת הקיץ על גדות נהר הדונאו בגרמניה.

ראשית הפסטיבל בשנת 1921, כאשר ייסד אותו הנסיך **מקס אגון צו פירסטנברג**. בשנת 1923 החל פאול הינדמית לעבוד כמארגן פסטיבל דונאואשינגן והכניס לתוכנית יצירות משל כמה מלחיני אוואנגארד. בשנותיו הראשונות של הפסטיבל, בין 1921 ל-1930, עלו בו בביצועי בכורה עולמיים יצירות משל ארנולד שנברג, אנטון וברן, קורט וייל ופאול הינדמית. 

בין 1930 ל-1950 שבת הפסטיבל, ואז התחדש בחסות משותפת של פירסטנברג ורדיו דרום-מערב גרמניה. הפסטיבל נתן עדיפות למוזיקה של האוואנגרד והציע למאזיניו את יצירותיהם של שטוקהאוזן ושל פייר בולז בהופעות בכורה.

יצירות חשובות בפסטיבל
---------------------

* ארנולד שנברג, "סרנדה בשנים-עשר טונים אופוס 24
* אנטון וברן, "שש בגטלות" לרביעיית מיתרים
* קורט וייל, "מהגוני", זינגשפיל
* פאול הינדמית, "לשם ובחזרה, ו"טיסת לינדברג"
* קרלהיינץ שטוקהאוזן, "רגעים" (1964) ו"מנטרה" (1970)
* קשישטוף פנדרצקי, "פעולות" להרכב ג'אז (1971)
* פייר בולז, "קיפול על קיפול" (1962) ו"מענה", (1981)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל דונאואשינגן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל דונאואשינגן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 64906-5
* MusicBrainz: 8997a2f2-d7ea-48e7-b0e4-7dd03934440a
* VIAF: 151435803
* WorldCat: lccn-n96019983

 |
**מרצדס-בנץ X-קלאס** (באנגלית: **Mercedes-Benz X-Class**) היא מכונית קומפקטית במרכב טנדר בעלת חמישה מקומות, שיוצרה על ידי מרצדס-בנץ בין השנים 2017―2020. היא הוצגה ביולי 2017. באוקטובר 2016 הציגה מרצדס את דגם הקונספט המקדים.

ייצור
-----

הייצור של ה-X-קלאס נמשך במשך שנתיים מלאות, תוכננו גם גרסה עם תא מטען גדול יותר וגם גרסה עם מנוע V8, אך בסופו של דבר עקב מכירות נמוכות הופסק הייצור במאי 2020, כשבשנת 2018 השנה המלאה הראשונה שלה נמכרו רק 16,700 יחידות ובשנת 2019 נמכרו רק 15,300 יחידות.

עיצוב
-----

אף על פי שזהו רכב עבודה, חזית הדגם בעיצוב כמו של רכבי הפנאי של מרצדס. מרצדס מציע את ה-X-קלאס בשלוש רמות גימור, **PURE** - מיועדת לעבודה נטו, **PROGRESSIVE** - ללקוחות שלא רוצים לוותר עם הנוחות והיוקרה אך רוצים רכב עבודה, **POWER** - גרסה בצבע לבן. בהתאם לכל רמות גימור בפנים המכונית יש מסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 8.4 אינץ'.

מפרט טכני
---------

ה-X-קלאס כוללת שלושה מנועי דיזל ומנוע בנזין אחד.

מנוע הבנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-166 כ"ס ב-6,000 סל"ד, מנועי הדיזל בנפחי 2.0 ליטר טורבו המספקים 163 או 190 או 258 כ"ס. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שבעה הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים.

גלריה
-----

* דגם הקונספטדגם הקונספט
* מבט קדמימבט קדמי
* מבט אחורימבט אחורי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרצדס-בנץ X-קלאס

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרצדס-בנץ X-קלאס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  טנדר עם כוכב: מרצדס X קלאס נחשף, באתר קארטיוב, ‏18 ביולי 2017
2. ↑  מרצדס X קלאס – הטנדר הראשון של מרצדס נחשף, באתר קארטיוב, ‏26 באוקטובר 2016
3. ↑  Mercedes X-Class Pickup Spied In The Snow With Larger Cargo Bed, באתר מוטור 1, ‏14 במרץ 2018
4. ↑  Mercedes X-Class With V8 Power Officially Under Consideration, באתר מוטור 1, ‏28 בינואר 2018
5. ↑  רשמי: ייצור מרצדס X-קלאס יסתיים במאי, באתר מוטור 1, ‏31 בינואר 2020
6. ↑  בוריס רוזנר, מרצדס X קלאס - טנדר למתפנקים, באתר פורטל הרכב גיר, ‏19 ביולי 2017
"אולם סמטאנה" העירוני בפראג, אחד האולמות העיקריים המארחים את פסטיבל האביב השנתי בפראג
**פסטיבל האביב הבינלאומי של פראג** (בצ'כית: **Mezinárodní hudební festival Pražské jaro**), שמקובל לכנותו בשם "האביב של פראג", מהווה במה קבועה לאמנים ידועי-שם, תזמורות סימפוניות והרכבי מוזיקה קאמרית מרחבי העולם.

היסטוריה
--------

הפסטיבל הראשון התקיים בחסות נשיא צ'כוסלובקיה אדווארד בנש, והוועדה המארגנת שלו הורכבה מדמויות חשובות בחיי המוזיקה בצ'כוסלובקיה. אותה שנה, 1946, חגגה התזמורת הפילהרמונית הצ'כית את יובל החמישים לקיומה, ומשום כך ניתן לה הכבוד הרם מכולם: להופיע בכל הקונצרטים התזמורתיים. יוזם הרעיון היה רפאל קובליק, המנצח הראשי של התזמורת באותן שנים. מוזיקאים כמו קארל אנצ'רל, ליאונרד ברנשטיין, סר אדריאן בולט, רודולף פירקושני, יארוסלב קרומבהולץ, רפאל קובליק, מורה לימפאני, יבגני מראווינסקי, שארל מינש, ז'ינט נבה, יארמילה נובוטנה, לב אובורין, דוד אויסטרך, קן-איצ'ירו קובאיאשי ויאן פאננקה זכו לתשואות נלהבות על בימת פסטיבל האביב של פראג. מאז 1952, נפתח הפסטיבל ב-12 במאי - יום השנה למות בדז'יך סמטנה - במחזור הפואמות הסימפוניות שלו, "מולדתי", ועד שנת 2003 היה ננעל בנגינת הסימפוניה התשיעית של בטהובן. 

הפסטיבל מנציח תאריכים מוזיקליים חשובים בהכללת יצירות מאת המלחינים הנוגעים בדבר בתוכניותיו, ומעלה ביצועי בכורה צ'כיים ועולמיים של יצירות מאת מלחינים בני זמננו. אמנים ותזמורות מן המעלה הראשונה מוזמנים להופיע בפסטיבל פראג. בין אלה שהופיעו בפסטיבל סביאטוסלב ריכטר, לורין מאזל, הרברט פון קאראיין, מסטיסלב רוסטרופוביץ', ג'וליאן לויד ובר, בוריס פרגמנשיקוב, לוצ'יה פופ, קים בורג, סר קולין דייוויס, מוריס אנדרה, דמטרי סיטקובצקי, לאוניד קוגן, פאול קלצקי, גוסטב לאונהרדט, אן-סופי מוטר, אלפרד ברנדל, היינריך שיף, לאופולד סטוקובסקי, ארתור הונגר, ארתור רובינשטיין וגנאדי רוז'דסטוונסקי.

האתר המסורתי של פטטיבל האביב הוא אולם הקונצרטים "רודולפינום", בניין נשוא-פנים בסגנון נאו-רנסאנס ובו אולם משובח, על גדת נהר ולטאבה. משלים אותו בית העירייה עתיר הקישוטים של פראג (Obecní dům), המכיל מספר מושבים גדול יותר. 

פסטיבל האביב של פראג מתמקד במיוחד בתמיכה במבצעים צעירים. תחרות המוזיקה הבינלאומית של האביב של פראג נוסדה שנה אחת בלבד אחרי הפסטיבל עצמו, ומתקיימת בכל שנה בסקציות כלים שונות. רשימת הזוכים בתחרויות שעברו כוללת בין השאר את מסטיסלב רוסטרופוביץ', וג'יימס גולוויי.

ענפים וזוכים בתחרויות
---------------------

* פסנתר: מרטין קאסיק, איבוֹ קאהאנֶק
* עוגב: וצלאב ראבּאס, אלז בּארְטָה, מרטין זנדר, יארוסלב טוּמָה
* כינור: איוואן שטראוס, בוהוסלב מאטוּשֶק, איוואן זֵנאטי, פטר מאסירו
* צ'לו: מסטיסלב רוסטרופוביץ'
* חצוצרה: ולדימיר ריילק
* טרומבון: ניקולה מוּטְיֵה
* קרן יער: ראדק בּאבּוֹראק
* בסון: לוּבּוּש הוּצֶק, ואצלב וונאשֶק
* אבוב: ליבֶּנָה סֶקארְדְטוֹבָה
* שירה: דגמאר פקובה, שטפאן מָרְגיטָה, מגדה יאנְקוּלֶסְקוּ
* ניצוח: צ'ארלס אוליברי-מונרו, פייר-מישל דיראן

מגבלת הגיל למועמדים היא 30 שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל האביב של פראג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל האביב של פראג

* World Federation of International Music Competitions(הקישור אינו פעיל)
* The first Prague Spring International Cello Competition in 1950 in photographs, documents and reminiscences


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ko2004251746
* VIAF: 167668951
* WorldCat (עם VIAF): 167668951

 |
**ארתור הראשון** (ברטונית: Arzhur Iañ;‏ 29 במרץ 1187 - כנראה 1203) היה הרוזן הרביעי של ריצ'מונד ודוכס בריטני בין 1196 ל-1203.

חייו
----

הוריו של ארתור היו ג'פרי, דוכס בריטני, בנו הרביעי של הנרי השני, מלך אנגליה, ואשתו קונסטנס, דוכסית בריטני. ג'פרי היה צעיר מאחיו ריצ'רד, ומבוגר מאחיו ג'ון.

כשבעה חודשים לפני לידתו של ארתור, ב-19 באוגוסט 1186 נהרג אביו בתאונת רכיבה. כשארתור נולד, הוא היה השני בסדר הירושה לכתר האנגלי, אחרי דודו ריצ'רד. המלך הנרי השני מת ביולי 1189, כשארתור היה בן שנתיים, וריצ'רד הפך למלך במקומו.

בשנת 1190 ארתור היה יורש העצר הראוי לכס המלכות על ידי ריצ'רד, שחשב כי ארתור יצליח יותר מאשר אחיו הקטן יותר, גון. כאשר ריצ'רד לקח חלק במסע הצלב השלישי, אמו של ארתור פעלה כדי להפוך את דוכסות בריטני לעצמאית יותר. ב -11 בנובמבר 1190 התארס ארתור לבת של טנקרד של סיציליה על ידי ריצ'רד, כחלק מהאמנה שלהם. עם זאת, הקיסר הנרי השישי כבש את ממלכת סיציליה ב 1194, ולא יצא כלום מאירוסים אלו. במקור, מטרת הנישואין הייתה להקים ברית בין המלך ריצ'רד פיליפ השני, מלך צרפת, ולחתן את אחותו הבכורה של ארתור לבנו של פיליפ לואיס.

בשנת 1196, כאשר היה בן 9, נהיה דוכס בריטני בעזרת אמו. באותה השנה, ריצ'רד העמיד אותו שוב כיורש העצר וזימן אותו ואת אמו לנורמנדי, אבל אביו החורג של ארתור, רנדולף הבלונדוילי (Ranulf de Blondeville), הרוזן השישי של צ'סטר, חטף את קונסטנס. ריצ'רד הגיע לבריטני כדי להציל את ארתור, שהגיע בחשאי לצרפת להתחנך עם לואי.

בהיעדרו של ריצ'רד במסע הצלב, ג'ון היה אחד מהאנשים שקיבלו לשמור על חלקים מבריטניה. בתקופה זו ניסה ג'ון להדיח את ארתור, שהיה יורש העצר הממונה. כאשר ריצ'רד חזר לאנגליה ב-1194 הוא סלח לג'ון. ריצ'רד מת ב -6 באפריל 1199, בהיותו על ערש דווי הכריז על אחיו ג'ון כיורשו, מחשש שארתור היה צעיר מכדי להיות שליט, הוא היה בן 12 בלבד ובהשפעת מלך צרפת. עם מותו של ריצ'רד, אנשים מועטים ראו בארתור מבריטני כיורש חוקי. הוא וג'ון נאבקו על המלוכה, אך ג'ון לכד אותו ואת אחותו, אלינור מבריטני. אין תיעוד של ארתור לאחר מאסרו ברואן טירה בשנת 1203 וסיבת מותו אינה ידועה. מקובל לחשוב שג'ון הרג אותו בשנת 1203. אלינור נותרה שבויה למשך כל חייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור הראשון, דוכס בריטני** בוויקישיתוף
* ארתור הראשון, דוכס בריטני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ארתור הראשון, דוכס בריטני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271676105171
* BnF: cb14871098b (data)
* GND: 1046354698
* ISNI: 0000 0000 3983 9592
* LCCN: n86870390
* NTA: 133877515
* SUDOC: 167046519
* VcBA: 495/318423
* VIAF: 6437906
* WorldCat: lccn-n86870390

 |
**סוסון-ים חלק** (שם מדעי: *Hippocampus kuda),* באנגלית **yellow seahorse** הוא מין של סוסון-ים ממשפחת האבובוניים. הוא חי באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט, כולל יפן, אוסטרליה, המפרץ הפרסי, איים באוקיינוס השקט כולל איי הוואי, חופי אפריקה מטנזניה ועד דרום אפריקה, ובים האדום, כולל במפרץ אילת.

הסוסון הוא דג קטן יחסית, שמגיע לאורכים של 17 עד 30 סנטימטר. הגוף הוא רחב, גמיש, ומחוסר קוצים ובליטות (מה שמקנה לו את שמו בעברית, במנוגד מסוסון הים השני שחי במפרץ אילת, סוסון ים דורבני). ראשו גדול יחסית ביחס לגופו והחרטום קצר ועבה. הגוף הוא בדרך כלל צהוב אדמדם עם מעט נקודות שחורות. לפרטים בוגרים יש לעיתים קווים שחורים על הגב.

סוסון הים החלק הוא טורף שניזון מחסרי חוליות קטנים, סרטנאים ושאר זואופלנקטון. הוא שולה את הסרטנים הקטנטנים מהמים עם חרטומו הארוך שנועד לסינון המים. סוסון הים נושא את ביציו בתוך גופו עד לבקיעתם כמו כל סוסוני הים, וכמו כל סוסוני הים, הזכר הוא זה שמחזיק את הביצים בכיס מיוחד על ביטנו עד לבקיעת הצאצאים.

סוסון הים נפוץ במפרץ אילת, והוא חלק מתוכנית שימור של החברה להגנת הטבע והמצפה התת-ימי באילת, שמגדלים את אוכלוסיית סוסון הים החלק ועוזרים לה להשתקם. במצפה התת-ימי מגדלים דגיגים של סוסוני ים באקווריום נפרד כדי להגן עליהם מדגים אחרים, ומשחררים אותם למפרץ בבגרותם כשהם חזקים יותר ובעלי סיכוי גבוה לשרוד.

הסוסונים חיים במרבדי עשב ים טבעיים, ונפגעו רבות מאיבוד מרבדי עשב אלה באזורים רבים בעולם, כולל במפרץ אילת. בשנים האחרונות מתרחש שיקום טבעי של שדות אלה, וגם עליה באוכלוסיית הסוסונים.

לקריאה נוספת
------------

* סוסון ים חלק Hippocampus kuda, לקסיקון החי והצומח של ארץ ישראל - החי במים, כרך 3
* סוסוני-ים משפחת האבובוניים, פארק המצפה התת-ימי באילת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוסון-ים חלק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוסון-ים חלק באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  "סוסוני-ים". *פארק המצפה התת-ימי באילת*. 2016-07-12. נבדק ב-2022-03-25.
**מכני-קונג** (שיבוש של "**מקאניקונגו**", ביפנית: **メカニコング**, באנגלית: **Mechani-Kong**) הוא נבל-על רובוטי בדיוני, המופיע בזיכיון של קינג קונג. דמותו של מכני-קונג הופיעה לראשונה בשנת 1966 בסדרת הטלוויזיה המונפשת "מופעו של קינג קונג" וגם הופיעה בתפקיד הנבל הראשי בסרט "קינג קונג בורח" ומשמשת כהאויב המושבע של קינג קונג.

ביוגרפיה בדיונית
----------------

### תקופת שווה

#### מופעו של קינג קונג (1966–1967)

בחיפוש אחר נקמה על תבוסתו, ד"ר הו (יוצרו של מכני-קונג) החל להשמיד את פפואה גינאה החדשה באמצעות מכני-קונג. הצבא המקומי בטעות מזהה את מכני-קונג לקינג קונג ושט לאי מונדו כדי לחסל את קונג. במהלך דיון עם פרופסור בונד, ששמר על קונג עם ילדיו, הצבא מקבל הודעה על תקיפה נוספת בפפואה גינאה החדשה.

קונג מגיע לאזור כדי להילחם נגד מכני-קונג אך הרובוט מוכיח שידו על העליונה. עם זאת, קונג מפעל את הרובוט לעבר האוקיינוס והרובוט מחוסל סופית.

#### קינג קונג בורח (1967)

באמצעות רישומי אנטומיה שגנב מקארל נלסון, ד"ר הו בונה את מכני-קונג כדי לכרות את אלמנט X. כאשר מכני-קונג החל לחפור ביסוד, מערכות הבקרה של הרובוט המפלצתי נפגעים מהקרינה של היסוד ומותירים את הרובוט פגום ומושבת. הו נאלץ להשתמש בשיטה אחרת וחוטף את קינג קונג האמיתי מאי מונדו ומשתלט על מוחו באמצעות מכני-קונג על-מנת שישלים את המלאכה. עם-זאת, קונג משתחרר מהשליטה המוחית ונלחם נגד מכני-קונג בטוקיו ומפיל את הרובוט ממגדל טוקיו.

### תקופת הייסי

#### גודזילה, מלך המפלצות (1992–1993)

בסדרת הרומנים "גודזילה, מלך המפלצות", מתואר כי לאחר ששוחזר ושודרג על ידי ד"ר אוניאמה, מכני-קונג נבנה לגובה של כ-100 מטרים ומתוכנת לסייע למכה-גודזילה כדי להילחם בגודזילה עצמו. מכני-קונג מפתיע את גודזילה מאחור ומחזיק אותו ביציבות בעוד שמכה-גודזילה פוצע את גודזילה. לאחר שגודזילה משתחרר מאחיזתו של מכני-קונג, השניים נלחמים שוב, אלא שהפעם גודזילה משבית את הרובוט ושובר את זרועו המכנית. בלי יכולת לזוז, מכני-קונג שוכב בחוסר-אונים על הקרקע בעוד שגודזילה יורק את הקרן האטומית שלו על המכונה ומשמיד אותה באכזריות.

ראו גם
------

מכה-גודזילה - דמות דומה של חברת טוהו

קישורים חיצוניים
----------------

* מכני-קונג, באתר הרשמי של אולפני טוהו
**סוס יוקון** (שם מדעי: ***Equus lambei***) הוא מין נכחד של סוס שחי בתקופת הפליסטוקן באמריקה הצפונית. הוא נכחד מהעולם לפני 10,000 שנה, לאחר עידן הקרח. מאובנים משומרים של הסוס נמצאים בוייטהורס שביוקון, קנדה והם כוללים גם שיער ובשר משומר.

מחקרי DNA קובעים שישנו קשר בין סוס יוקון לטרפן או לסוס פרז'וואלסקי ממונגוליה, כך שאולי הוא היה תת-מין של סוס רמכי, בדומה לסוס הבית. בדיקות של שיניים גם גורמות לדמיון זה וגם דמיון בין עצמות הרגליים שלו לעצמות רגלי סוס פרז'וואלסקי. גם אם לא השתייך לאותו המין היה קרוב בהרבה לסוס הבית מאשר לחמור או לזברה. הסוס היה יותר קטן מהסוסים המבויתים.

סוס זה לצד מינים נוספים כמו ביזון הסטפה, ממותה צמרית ואייל הצפון היה מהנפוצים שבין אלה שחצו את מצר ברינג מאסיה לאלסקה באמריקה הצפונית שבאותה תקופה היה יבש (הגשר היבשתי של ברינגיה). הסוס חי בעדרים גדולים בערבות ובטונדרה הצפונית וניזון מעשב וצמחייה נמוכה. הוא היה עמיד לתנאים קשים, אך לעיתים סוסים רבים מתו בחורף, אולי מרעב. כמו כן הם היו פגיעים לזאבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוס יוקון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |
**דורון ברגר** (ברגרפרוינד) (נולד ב-25 במאי 1972) הוא עיתונאי ואיש תקשורת, עורך ומנהל אתרי אינטרנט ואפליקציות תקשורת וספורט. בעבר עבד כעיתונאי בעיתון "הארץ".

ביוגרפיה
--------

דורון ברגר נולד בתל אביב, והתחנך בבתי ספר דתיים לאומיים. לאחר שירותו בצה"ל, יצא בשאלה והחל לעבוד כעיתונאי ספורט. ברגר הצטרף בשנת 1994 למדור הספורט של "הארץ", והחל משנת 1997 לסקר את ההתאחדות לכדורגל בישראל וקבוצות כדורגל שונות.

מספר מחשיפותיו הביאו את מבקר המדינה לערוך בדיקות אודות פעילות ההתאחדות לכדורגל בישראל. ברגר פרסם סקופ לפיו ההתאחדות לכדורגל העבירה סכום של 350 אלף דולר לקבוצת הפועל צפרירים חולון שאותה אימן גיא לוי, בנו של יו"ר ההתאחדות לכדורגל, גברי לוי. ברגר סיקר גם מספר קבוצות כדורגל, ביניהן מכבי חיפה, בני יהודה, הפועל חיפה והפועל תל אביב.

ב-2005 לאחר 11 שנים ככתב ב"הארץ", הצטרף למוסף הספורט של מקור ראשון. אחר כך הצטרף לחברת התוכנה "טלליין" והיה שותף להקמת אתר הספורט "telesport" וניהול אתרי ספורט. בשנת 2010 החל לעסוק בתחומי תקשורת נוספים, בעיקר עם המגזר החרדי.

באפריל 2016, לאחר מותו של מנכ"ל טלליין, יונתן (יוני) שור, בפיגוע ההתאבדות באיסטנבול, מונה ברגר למנכ"ל טלליין.

חיים אישיים
-----------

ברגר נשוי, אב לבן ובת ומתגורר בנתניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמרי דורון ברגר, באתר "הארץ"
* דורון ברגר עוזב את "הארץ", באתר nrg‏, 15 ביוני 2005
* הכתבות של דורון ברגר באתר TheMarker

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון ברגרפרוינד, התקשרויות עם ספקים ללא מכרז; נסיעות לחו"ל ושהות ארוכה שם ללא צורך; הקצאת כסף באופן לקוי וחמור, באתר הארץ, 24 במאי 2001  
דורון ברגרפרוינד, וילנאי: הוקמה ועדה לבדיקת ענף הכדורגל, באתר הארץ, 23 במאי 2002
2. ↑  דורון ברגרפרוינד, גברי לוי אישר כי התערב במינוי לוין למאמן צפרירים ובשיחרורו למכבי ת"א, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2001
3. ↑  כתבי גלובס, ‏מחלקת עסקים, באתר גלובס, 27 ביולי 2005
4. ↑  ערן סויסה, לא קיבל חיזוק והחליט לעזוב, באתר nrg‏, 6 בדצמבר 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007413219605171

 |
**מיגו** הייתה מערכת הפעלה בקוד פתוח מבוססת ליבת לינוקס, שנועדה לסמארטפונים וטאבלטים. מערכת ההפעלה היא שילוב של שתי מערכות שונות: Moblin של חברת אינטל ו-Maemo של נוקיה. במסיבת עיתונאים משותפת לאינטל ונוקיה שהתקיימה בפברואר 2010, הוכרז על מיזם איחוד שתי המערכות למערכת אחת שתיקרא MeeGo. מטרתו של המיזם הייתה לאחד את המאמצים של אינטל ונוקיה לתוך מיזם אחד שיצליח להתחרות במערכות ההפעלה החזקות והמתקדמות של החברות המתחרות.
המכשיר הסלולרי הראשון שנועד להריץ את מערכת ההפעלה המשולבת היה Nokia N9. המערכת שהוא הריץ כונתה מיגו, אולם בפועל הייתה המשך הפיתוח של מערכת Maemo. בעקבות הכרזתה של נוקיה על מעברה לפיתוח עם מיקרוסופט היא פרשה מהמיזם. אינטל פנתה לשיתוף פעולה עם LiMo (בעיקר סמסונג[דרוש מקור]) בפיתוח ההפצה החדשה Tizen. בשנת 2011 אינטל הכריזה כי
היא סוגרת את הפיתוח של מיגו ואת פרויקט מיגו עצמו ועוברת לפיתוח מערכת הפעלה חדשה עם חברת סמסונג שתקרא Tizen (טייזן). באותה שנה עובדי חב' נוקיה שעסקו במיזם פרשו ממנה והקימו חברה יולה.

Mer
---

הפצת לינוקס שמרכזת את הפיתוח של מיגו מחוץ לאינטל. מקור השם הוא ראשי התיבות Maemo External Repository - מאגר תוכנה חיצוני ל-Maemo. המיזם המקורי בשם זה נועד לרכז פיתוח תוכנה עבור מכשירי מיימו. עם האיחוד החל לדעוך הפיתוח של מיימו ובמקביל נוצר הצורך בפיתוח של תוכנה למיגו מחוץ למיזם הרשמי[דרוש מקור]. הפיתוח של Mer ממשיך ואהרון סייגו (המנהיג של KDE) פרש מעבודתו בנוקיה והקים חברה שמייצרת התקן שמבוסס עליו אשר נקרא בהמשך ויואלדי.

ממשקי משתמש
-----------

מערכת MeeGo מיועדת לרוץ על מגוון פלטפורמות חומרה, כולל מחשבי כף יד, נטבוקים, טאבלטים, מערכות בידור לרכב ואף טלוויזיות. עבור כל פלטפורמה עוצב ממשק משתמש ייחודי שיתאים לה ולמאפייניה.

למרות קיומו של מיזם פיתוח חדש, ממשק המשתמש בנטבוקים נותר כפי שהיה במערכת Moblin המקורית למעט החלפת הלוגו, עקב הצלחתה היחסית.

גרסאות מיגו
-----------

| גרסה | תאריך יציאה | הערות | נטבוקים נתמכים | סלולריים נתמכים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.0 | 26 במאי 2010 | נועדה בעיקר לנטבוקיםכוללת בתוכה השלמות קוד ל-Nokia N900 שמריץ את מערכת Maemo 5 | Asus EeePC 901, 1000H, 1001P, 1005HA, 1005PE, 1008HA, Eeetop ET1602, Dell mini10v, Inspiron Mini 1012, Acer Aspire One D250, AO532-21S, Revo GN40, Aspire 5740-6025, Lenovo S10, MSI U100, U130, AE1900, HP mini 210-1044, Toshiba NB302. | Nokia N900 |
| 1.01 | יולי 2010 | עדכון ליבה לגרסה 1.0 | כל הנתמכים בגרסה 1.0 | אין |
| 1.1 | 28 באוקטובר 2010 | הוספת תמיכה במסכי מגע | לא ידוע | Nokia N900 |
| 1.2 | 2011 |  | לא ידוע | Nokia N9 |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיגו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיגו (באנגלית)
* מיגו, הבלוג הרשמי
* מיזם Mer
* אתר Moblin
* אתר קהילת Maemo

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעת הוצאה MeeGo v1.2.0.8
2. ↑  N9 והעתיד של מיגו בנוקיה - כתבה ב-LWN.net, 29 ביוני 2011
3. ↑  Mer - יצירה מחדש של מיימו - כתבה ב-LWN.net, 11 במרץ 2009
4. ↑  [
 הגילוי] - הדיווח של אהרון סייגו על הטאבלט החדש (שנקרא אז Spark), 28 בינואר 2012
**סוס סקוט** (שם מדעי: ***Equus scotti***) הוא מין של סוס פרהיסטורי אשר חי במהלך הפליוקן עד ההולוקן שלפני 4.5 מיליון שנה עד לפני 9,000 שנה מזמננו ונכחד עם אחרוני החיות הענק של אמריקה עם הגעת ראשוני האנשים ליבשת, מאחרוני הסוסים שחיו ביבשת עד הגעת הקונקיסטאדורים הספרדים במאה ה-16.

המאובנים של סוס זה התגלו באמריקה הצפונית בחפירות בטקסס ובדרום קליפורניה, בשטח הפארק המדינתי המדברי אנזה-בורגו (אנ') שבמדבר קולורדו, חלק ממדבר סונורה, ותוארו בידי החוקר ג'יימס ויליאמס גידלי (אנ') ב-1900. הוא קרא לסוס על שם החוקר ויליאם ברימן סקוט (אנ'). במקור חלק מהממצאים שויכו לסוס מהמין *Equus bautistensis*, אך שם זה הפך לנרדף למין זה. כמה ממצאים שלו התגלו גם בצ'ילה, כך שהוא חי גם באמריקה הדרומית.

סוס זה התקיים במשך הפליוקן והפליסטוקן בערבות אמריקה והוא כנראה התפתח מאבות דמויי-זברה שהגיעו מאירואסיה דרך הגשר היבשתי של ברינגיה. בצורתו הוא דמה לסוס המודרני והגיע לגובה 130–140 סנטימטרים בכתפיים ולמשקל 180 עד 270 קילוגרם בממוצע. סוס זה היה מפותח ויכל לנוע במהירות כדי לברוח מהטורפים הרבים שחיו בסביבתו. עם זאת האדם היה חזק יותר והוא הכחיד אותו לבסוף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוס סקוט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  C. Michael Hogan (2008) Pali Aike, The Megalithic Portal, ed. A. Burnham
2. ↑  Eric Scott (1999) The Equus (Plesippus) - Equus scotti transition in western North America, Journal of Vertebrate Paleontology 19(3): 74-A
משולש הירך
משולשי הירך (ורוד)
**משולש הירך** (TA: Trigonum femorale; נקרא גם **המשולש הפמורלי** או **המשולש על שם סקרפה**) הוא אזור אנטומי בצורת משולש בירך של בני אדם.

גבולות המשולש
-------------

* גבול עליון: רצועת המפשעה (Ligamentum inguinale; Arcus inguinalis).
* גבול תיכון: השריר המתוויך הארוך
* גבול צידי: שריר החייטים.
* הרצפה (מהאמצעי הצידה): השריר המתוויך הארוך, שריר המסרק, שריר הכסל.
* הגג: המחתלת הרחבה.

תכולת המשולש
------------

המבנים הבאים עוברים במשולש הירך (מהחלק התיכון לחלק הצידי):

* וריד הירך
* עורק הירך
* עצב הירך

גם שריר הכסל, שריר המסרק ובלוטות לימפה עמוקות נמצאות במשולש הירך.

חשיבות קלינית
-------------

מכיוון שמשולש הירך מאפשר גישה נוחה לעורק מרכזי, לעיתים קרובות מבצעים אנגיופלסטיה קורונרית (החזרת צנתר למערכת הדם) דרך עורק הירך מאזור המשולש. בעזרה ראשונה דימום מסיבי מהרגל ניתן לעצירה על ידי נקודת לחיצה במשולש הירך. מישוש דופק במשולש הירך מעיד על זרימת דם תקינה אל צד זה של פלג הגוף התחתון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משולש הירך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.7.03.013

 |
**דורון זגר** (נולד ב-1957) קרדיולוג, משנת 2016 מכהן כמנהל המערך הקרדיולוגי במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה פרופסור מן המנין לקרדיולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא נשיא האיגוד הקרדיולוגי בישראל החל מ-2019.

ביוגרפיה
--------

זגר החל את לימודי הרפואה שלו בהיותו בן 18 בשנת 1975, הוא למד מאז ועד 1982 בפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון בחיפה. לאחר שירות צבאי במסגרת העתודה האקדמית התמחה ברפואה פנימית (1986–1989) והתמחות על בקרדיולוגיה (1989–1992) בבית החולים הדסה בירושלים. 

ב-1992 נסע לארצות הברית והשתלם במשך שנתיים בקרדיולוגיה במרכז הרפואי "Cedars Sinai" שבלוס אנג'לס, קליפורניה.

הוא שב לישראל ובשנת 2001 התמנה כמנהל יחידת טיפול נמרץ לב בסורוקה.

זגר נושא תפקידים בכירים בתחום רפואת הלב; בין השנים 2011–2007 כיהן כמזכיר כללי של האיגוד הקרדיולוגי בישראל ובמאי 2019 נכנס לתפקיד נשיא האיגוד הקרדיולוגי, אותו ימלא עד 2021. בין השנים 2008–2010 כיהן כסגן יושב ראש החוג האירופי לטיפול נמרץ לב.

במקביל לתפקידיו הביצועיים ברפואה, מכהן זגר בתפקידים בכירים באקדמיה; בין השנים 2011–2014 כיהן כסגן דיקן להוראה, בפקולטה למדעי הבריאות של אוניברסיטת בן-גוריון. ובין השנים 2014-2019 כיהן בפקולטה זו כסגן דיקן לקידום אקדמי.

דורון זגר מתגורר בלהבים, נשוי ואב לשנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דורון זגר** בוויקישיתוף
* ממחקריו של פרופ' דורון זגר באתר pubmed
* אתר מרכז רפואי סורוקה / פרופ' דורון זגר

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוצאות הגרלת חידון הסמלים, מעריב, 9 במאי 1980.
2. ↑  בן שיף, "מינויים חדשים בסורוקה", באר שבע נט, 23 בנובמבר 2011
3. ↑  פרופ' דורון זגר - הנשיא הנבחר של האיגוד הקרדיולוגי בישראל, 19 בפברואר 2017, באתר אוניברסיטת בן-גוריון.
**בית הכנסת אוהל אהרון** הנמצא בקמפוס הטכניון בחיפה, תוכנן על ידי האדריכל אהרון קשטן, ונבנה בשנת 1969. המבנה קרוי ע"ש אהרון יסלזון, אחיו של לודוויג יסלזון, שהיה אחד מהעשירים בקהילה היהודית בארצות הברית.

בשנת 1983 הופיע בית הכנסת על בול שהוציא השירות הבולאי בעיצובו של אסף ברג. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, הוקם לצד בית הכנסת בית המדרש בתכנונו של אסף קשטן, בנו של מתכנן בית הכנסת.

אדריכלות
--------

בית כנסת הטכניון.את הבניין תכנן האדריכל אהרן קשטן שעסק בהוראה בפקולטה לארכיטקטורה, בטכניון ומיעט לתכנן מבנים. המבנה נבנה בהתאם לעקרונות הברוטליזם. המבנה ממוקם בסמוך למרכז העובדים אשר ברחוב דוד רוז, מערבית למבני הפורום. הוא מוקף מצפון וממזרח בחורש אורנים, כאשר רחבת בית הכנסת בעלת חשיבות אורבנית כחלל התכנסות מוגדר ופתוח.

בית הכנסת הוא מבנה מופשט שעומד בפני עצמו ואינו מתחבר למכלול המבני השלם של הקמפוס האוניברסיטאי, בדומה לבתי כנסת אחרים שנבנו בקמפוסים שונים בישראל, כגון בית הכנסת בגבעת רם שתכננו היינץ ראוי ודוד רזניק ובית הכנסת בתל אביב, שתכנן מריו בוטה – שלושתם מבנים עצמאיים שלא קשורים לסביבתם.

קשטן השעין גג בטון בעל צורת פירמידה הפוכה, מדורג פנימה על שתי קשתות בטון מצטלבות דיאגונלית, כאשר רגלי הקשתות מהוות ארבעה עמודים מרכזיים. עמודים אלה מאזכרים מסורת עתיקה של בתי כנסת, אשר גגם נשען על ארבעה עמודים. התרוממות הגג מעל הקירות יוצרת את מקור האור ומאפשרת לשמור על אטימותם. בנוסף העמיד האדריכל את המבנה כולו על עמודים נמוכים, וכך נוצר חלל מוצל שיכול לשמש כעין חצר (עֲזָרָה) צמודה לבניין. גרם מדרגות פשוט, עשוי בטון חשוף כמו הגג, מוביל לאולם התפילה.

ראו גם
------

* אהרון קשטן
* קריית הטכניון

לקריאה נוספת
------------

* אבא אלחנני, **המאבק לעצמאות של האדריכלות הישראלית במאה ה-20**, תל אביב : משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1998

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת אוהל אהרון** בוויקישיתוף
* בית‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌ כנסת אוהל אהרון - טכניון, חיפה, באתר כיפה
* סגלית פישביין, בתי הכנסת היפים בישראל - חלק ב', באתר ynet, 6 באוקטובר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  החיים בקמפוס § שירותי דת, באתר admissions.technion.ac.il
2. ↑  תיק תיעוד מקדים | בית הכנסת אהל אהרון | קריית הטכניון | חיפה, באתר שלום אדריכלות, ‏2021-03-01
3. ↑  מיכאל יעקובסון, סיבוב בבית הכנסת בטכניון בתכנון אהרן קשטן, באתר חלון אחורי, ‏2013-08-06
חוקר הספרות משולם טוכנר 1912-1966
**משולם טוֹכנר** (10 באפריל 1912 – אוגוסט 1966) היה מורה וחוקר ספרות ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1912 בעיירה מינקוביץ שבאוקראינה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, בגיל 4, עבר עם משפחתו לעיירה בריטשאן (בריצ'ני) שבבסרביה. נפגע בעמוד השדרה כתוצאה מיידוי אבנים עליו. בגיל 13 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והמשפחה השתקעה בירושלים. למד בבית הספר תחכמוני והמשיך בגימנסיה הריאלית.

למד ספרות עברית, היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובגיל 25 סיים לימודיו וקיבל תואר שני. בגיל 27 נישא לרחל לבית רבינוביץ, חברתו ללימודים. עסק בהוראה בבתי ספר בטבריה, בעפולה ובירושלים, ולאחר מכן, מגיל 36 ועד לפטירתו, הורה בבית המדרש למורים ע"ש דוד ילין בירושלים. בשנותיו האחרונות עמל על דוקטורט, אך לא השלימו עקב מותו. 

בצעירותו כתב סיפורים, שהתפרסמו, בין השאר, בעיתון "הארץ", ובהמשך התמקד בכתיבת ביקורת ספרות, בעיקר על יצירתו של ש"י עגנון. 

נפטר באוגוסט 1966, בהיותו בן 54 שנים. עם מספידיו נמנו אברהם אבן-שושן וש"י עגנון.

ספרו "פשר עגנון" יצא לאור בשנת 1968, לאחר מותו, ובו קובצו מאמריו ופרקים מהדוקטורט שלא זכה להשלים. במבוא לספר כתב דב סדן על טוכנר: "בהוראתו, שיצא לה מוניטין, עמדו לו בינתו המקיפה והחדה בחזיונה של ספרות וחזיונותיה וכוח הבעתו להקנות דעתו לתלמידיו שומעי לקחו שבעל פה, ככוח הבעתו להקנותה לקוראי דבריו שבכתב." חוקר עגנון הנודע, ברוך קורצווייל ציין: "רבות עשה גם משולם טוכנר במאמריו המעמיקים והיסודיים למען מחקר כתבי עגנון".

לקריאה נוספת
------------

* **על משולם טוכנר ז"ל: דברים לזכרו**, בית המדרש למורים העברי הממלכתי על שם דוד ילין, 1966.

קישורים חיצוניים
----------------

* משולם טוכנר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* משולם טוכנר, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
* רשימת הפרסומים של משולם טוכנר, בקטלוג הספרייה הלאומית
* חיים תורן, משולם טוכנר ז"ל, דבר, 9 בספטמבר 1966
* דן מירון, ציון-דרך ותמרור-אזהרה בביקורת עגנון, **מאזנים**, אפריל-מאי 1968, באתר JSTOR - על "פשר עגנון"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספרו של חכם ירושלמי, מעריב, 23 בינואר 1968
2. ↑  משולם טוכנר למנוחות, דבר, 11 באוגוסט 1966
3. ↑  ברוך קורצווייל, **מסות על סיפורי ש"י עגנון**, הוצאת שוקן, 1963, עמ' 8.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302085905171
* GND: 1135162271
* ISNI: 0000 0000 4162 9332
* LCCN: no95039616
* SUDOC: 234258896
* VIAF: 58665309
* WorldCat: lccn-no95039616

 |
במתמטיקה **מכנה משותף**  של שני שברים הוא מספר שלם ושונה מ-0 המתחלק בשני המכנים ללא שארית. הכפלת המונה והמכנה בכל שבר באותו מספר שלם (כך שערך השבר אינו משתנה) מאפשרת להביא את שניהם לצורה שבה יש להם אותו מכנה, וכך לבצע בקלות פעולות של חיבור וחיסור. המכנה המשותף החיובי הקטן ביותר הוא הכפולה המשותפת המינימלית של המכנים, וכל מכנה משותף אחר הוא כפולה של זה בקבוע שלם. המושג ניתן להכללה לכל קבוצה סופית של שברים.

דוגמה
-----

המכנה המשותף המינימלי של {\displaystyle \ {\frac {2}{15}}} ו- {\displaystyle \ {\frac {3}{10}}} הוא 30. אפשר לכתוב {\displaystyle \ {\frac {2}{15}}={\frac {4}{30}}} ו- {\displaystyle \ {\frac {3}{10}}={\frac {9}{30}}}, ולכן {\displaystyle \ {\frac {3}{10}}-{\frac {2}{15}}={\frac {9}{30}}-{\frac {4}{30}}={\frac {9-4}{30}}={\frac {5}{30}}={\frac {1}{6}}}.

לצורך ביצוע פעולת חיבור או חיסור אין צורך במכנה המשותף המינימלי דווקא, וכל מכנה משותף – מספר המתחלק בשני המכנים – יתאים. כך מתקבלת הנוסחה הכללית לחיבור שברים: {\displaystyle \ {\frac {a}{b}}+{\frac {c}{d}}={\frac {ad}{bd}}+{\frac {bc}{bd}}={\frac {ad+bc}{bd}}}, גם אם bd אינו המכנה המשותף המינימלי של b ו-d (כמו בדוגמה הקודמת, שבה {\displaystyle \ bd=10\cdot 15=150}).

בחוגים אחרים
------------

בכל תחום שלמות אפשר להביא קבוצה סופית של שברים לידי מכנה משותף (למשל על ידי הכפלת כל המכנים זה בזה). מאידך, המכנה המשותף המינימלי (כזה המחלק כל מכנה משותף אחר) מוגדר היטב רק בתחומי שלמות מיוחדים, כגון תחומי פריקות יחידה (ובפרט גם תחומים ראשיים).

ראו גם
------

* כפולה משותפת מינימלית
* מחלק משותף מקסימלי

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מכנה משתף** |

* מכנה משותף, באתר MathWorld (באנגלית)
**מתקן הענישה 'אטיקה'** (באנגלית: **Attica Correctional Facility**) שבמדינת ניו יורק הוא אחד מבתי הכלא הידועים בארצות הברית. הכלא נמצא באטיקה, עיר קטנה ששוכנת במחוז ויומינג באמצע הדרך בין באפלו לרוצ'סטר. כלא זה הוקם בשנות העשרים של המאה ה-20 וישבו בו כמה מן הפושעים האמריקאים המסוכנים ביותר במאה האחרונה. באולם האוכל ובאזורי העבודה של האסירים מותקנת מערכת גז מדמיע המשמשת להפסקת מהומות באותם האזורים. רוב אסירי הכלא כיום הם רוצחים מורשעים המרצים מאסר של 25 שנים ויותר.

מהומות 1971
-----------

ב-9 בספטמבר 1971, פרצה התקוממות חריפה בכלא שנמשכה ארבעה ימים. המהומות פרצו כתוצאה ממחאת האסירים על התנאים הקשים בהם היו מוחזקים, ודרישתם לשיפור בתנאי מחייתם (שלא כללו מקלחות), וקבלת השכלה והכשרה מקצועית במסגרת הכלא. לאחר 4 ימים פרצו לכלא למעלה מאלף שוטרים ואנשי המשמר הלאומי של ניו יורק, והשתלטו על הפורעים. בסיום פעולה זו, נהרגו כ-40 איש, רובם במהלך הפריצה לכלא. 11 מהם היו בני ערובה שנלקחו על ידי האסירים (27 בני ערובה נוספים נותרו בחיים).

המהומות היו במוקד העניין הציבורי, והביאו לחשיפת התנאים הקשים ששררו בבתי הכלא בשנות ה-60 וה-70, וגילויי הגזענות החמורים מצד מערכות הענישה כלפי אסירים בני מיעוטים, אפרו-אמריקאים ברובם. כלי התקשורת אף דיווחו בתחילה על שיסוף גרונות בני ערובה בידי האסירים במהלך הפריצה, אם כי בדיעבד התגלו דיווחים אלו כשקריים – רוב ההרוגים במהומות היו מאש הכוחות הפורצים לכלא ולא מידי האסירים.

המהומות בכלא הפכו לסמל לאכזריות המשטרה בארצות הברית והוזכרו ביצירות רבות, בין הבולטות שבהן:

* בסרט עטור הפרסים משנת 1975, "אחר צהריים של פורענות", בכיכובו של אל פצ'ינו, מוזכר המרד בהדגשה. פצ'ינו, המגלם שודד בנק, צועק כאשר הוא מוקף בכוחות משטרה "אטיקה! אטיקה!" ומשלהב את הקהל מסביב.
* השיר "Attica State" באלבומו של ג'ון לנון "Sometime In New York City" נכתב בהשראת ההתקוממות בכלא.
* סקסופוניסט הג'אז ארצ'י שפ הקליט ב-1972 אלבום בשם Attica Blues(אנ') בעקבות ההתקוממות בכלא.

ב-9 בספטמבר 2016, יום השנה למרד בכלא אטיקה, אורגנה שביתת אסירים בארצות הברית. ב-9 בספטמבר 2018 אורגנה שביתה דומה, רחבה יותר בהיקפה.

בפרק האחרון של העונה הרביעית של הסדרה כתום זה השחור החדש פרצה מהומה בכלא ומספר אסירות צעקו "אטיקה" במהלכה.

אסירים בולטים
-------------

* מרק דייוויד צ'פמן, רוצחו של ג'ון לנון, מרצה עונשו בכלא מאז 1981.
* ה. ראפ בראון, מנהיג בתנועת הפנתרים השחורים, ריצה עונש מאסר בכלא בשנים 1971–1976.
* קולין פרגוסון, אשר רצח ביריות שישה עוברי אורח בתחנת רכבת, מרצה את עונשו בכלא מאז 1993.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכלא אטיקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכאל סולסברי-כורך, 24 אלף אסירים שובתים בארה"ב: לשים סוף לעבדות בבתי הכלא, באתר "שיחה מקומית", 1 באוקטובר 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599531205171
* ISNI: 0000 0001 0695 2203
* LCCN: n50059570
* NKC: ko20211100902
* VIAF: 140689382
* WorldCat: lccn-n50059570

 |
**CERA** (ראשי תיבות באנגלית של **Continuous Erythropoitin Receptor Activator** - מפעיל רציף לקולטני אריתרופויאטין) היא קבוצת תרופות חדשות ("דור שלישי") המפעילות את קולטני האריתרופויטין.

התרופה Methoxy polyethylene glycol-epoetin beta (שם מסחרי: Mircera) מיוצרת על ידי חברת התרופות השווייצרית רוש (Roche). נועדה לטיפול באנמיה במקרים של אי ספיקת כליות כרונית, במצב שבו הכליות מפסיקות לייצר את ההורמון אריתרופויאטין. הורמון זה מעודד יצירת כדוריות דם אדומות במח העצם, ועד עתה השתמשו לטיפול בחולי הכליות באריתרופויאטין מלאכותי. התרופה החדשה פועלת במנגנון דומה לאריתרופויאטין - גם היא מפעילה את קולטני האריתרופויאטין. החידוש בתרופה זו הוא, שהיא קשורה לתרכובת פוליאתילן גליקול (PEG) הגורם לחומר להישאר בגוף זמן ממושך יותר. אורך החיים הארוך של תרופה זו, מאפשר להזריק אותה לחולה לעיתים רחוקות יותר - פעם ב-3-4 שבועות.

באוגוסט 2007 קיבלה תרופה זו את אישור האיחוד האירופי ובינואר 2008 קיבלה את אישור מנהל המזון והתרופות האמריקאי.

שימוש בלתי חוקי בספורט
----------------------

בדומה לדורות הקודמים של האריתרופויטין, גם ב-Mircera נעשה שימוש בלתי חוקי בספורט, ובמרוץ האופניים טור דה פראנס 2008, התגלו שלושה רוכבים שנטלו תרופה זו. בעקבות זאת הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי, שישה שבועות לאחר סיום אולימפיאדת בייג'ינג (2008), כי כל 5,000 דגימות השתן שנלקחו מהספורטאים במהלך האולימפיאדה - תישלחנה לבדיקה מחודשת, כדי לאתר שרידי CERA.

חברת רוש, מפתחת התרופה, היא זו שסייעה לסוכנות העולמית נגד סמים בספורט לפתח בדיקה לגילוי שימוש ב-Mircera.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "מירסרה - Mircera", באתר "ויקיתרופות"
* האתר הרשמי של התרופה Mircera (באנגלית)
* 
* התרופה נגד אנמיה CERA במתן חודשי יעילה במטופלי דיאליזה, באתר e-Med

הערות שוליים
------------

1. ↑  אישור מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) (באנגלית)
2. ↑  סער הס, בדיקות הסמים מבייג'ינג ייבדקו מחדש, באתר ynet, 8 באוקטובר 2008

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חזית בית הכנסת
**בית הכנסת אהל לאה** (באנגלית: **Ohel Leah Synagogue**; בסינית: **猶太教莉亞堂**) הוא בית כנסת הממוקם בשכונת המיד לוולז שבסנטרל באי הונג קונג.

בית הכנסת, והמרכז הקהילתי הצמוד אליו, מהווים את מרכזה של הקהילה היהודית "אהל לאה" בהונג קונג. 

בית הכנסת ממוקם במפגש רחוב רובינסון עם רחוב קאסל, והוא בנוי בסגנון אדריכלות ספרדי-מורי. לבית הכנסת מבנה דו קומתי, צבוע לבן.

היסטוריה
--------

יהודים הגיעו לראשונה להונג קונג, מאז העברת הריבונות מסין לבריטניה בשנת 1842. סוחרים יהודים (בעיקר מעיראק, מומבאי וקולקטה) העבירו את משרדיהם מהעיר השכנה גואנגג'ואו, כדי לפתח את הנמל החדש. 

אבן הפינה של מבנה בית הכנסת הנוכחי הונחה ב-7 באוגוסט 1901 על ידי אברהם יעקוב ריימונד, בשטח שנקנה על ידי הברונט יעקב דוד ששון, בן למשפחת ששון. המבנה נחנך בשנת 1902.

בשנת 1904 נבחר מושל הונג קונג סר מתיו נייתן לכהן כנשיא כבוד של בית הכנסת, תפקיד בו נשא עד שנת 1907. בשנת 1922 הותקנה בבית הכנסת מנורה לכבודו של הנדבן סר אליס כדורי.

בשנות מלחמת העולם השנייה, בזמן הכיבוש היפני של הונג קונג (אנ') בין השנים 1942–1945 הופסקה פעילות בית הכנסת, והמבנה שימש כאורווה של צבא יפן.

מבנה בית הכנסת שופץ בשנת 1998 בעלות של 6 מיליון דולרים. המבנה הוכרז בשנת 2007 כמבנה היסטורי לשימור. בית הכנסת נקרא על שם לאה ששון, אמו של יעקב.

כיום התפילה בבית הכנסת היא בנוסח ספרד.
בבית הכנסת מתקיימות שלוש תפילות ביום חול וכן תפילות בערבי וימי שבת וחג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת אהל לאה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת אהל לאה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296413905171
* LCCN: no98082643
* VIAF: 130503577
* WorldCat: lccn-no98082643

 |
**וליטים** (בלטינית: Velites**, ולס**, Veles ביחיד) הוא סוג של חיל רגלים קל שהיה בשימוש בצבא הרומי בתקופת הרפובליקה הרומית התיכונה. השימוש בחיילים אלו החל עם המעבר של הצבא הרומי משיטת הפלאנקס לשיטה המאניפולוס במהלך המאה ה-4 לפנה"ס. הווליטים הורכבו מהאזרחים הצעירים והעניים ביותר שהיו חייבים בשירות צבאי ברפובליקה הרומית.

חימוש
-----

וליטים
חימושם כלל גלדיוס (סוג של חרב קצרה) ומספר כידוני הטלה (hasta velitaris, ידוע גם בשם Verutum). כידון זה היה באורך מטר, בעל חוד קצר ממתכת רכה והוא התכופף לאחר שפגע במטרתו, מה שמנע מהאויב להשתמש בו בשנית. כידון זה היה קצר וקל בהרבה מהפילום, בו השתמשו הלגיונרים הרומים. 

להגנתם הצטיידו הווליטים בקסדת ארד, מגן עגול ושריון קל, לרוב מעור או בד עבה. סימן היכר של הווליטים היה עור הזאב שנהגו לעטות על גופם. בזכות שריונם וזיונם הקל, היו הווליטים הרגלים הניידים ביותר בצבא הרומי.

תפקוד
-----

בדרך כלל, בלגיון בעל סדר כוחות מלא היו כ-1,200 וליטים.

הווליטים נפרסו לפני הלגיון, אך לא הסתדרו בקו מוצק דוגמת קווי הלגיונרים. כעקרון, לא נהוג לספור את מערכם במספר קווי הלגיון. הווליטים היו הראשונים שיצרו מגע עם האויב על ידי הטלת כידוניהם לעברו. לאחר מכן היו הווליטים נסוגים לאחור דרך הרווחים שבין המניפולים, או שתיגברו את אגפי הכוח.

הווליטים החליפו בעת המלחמה הפונית השנייה את הרוראריאי. על פי טיטוס ליוויוס הדבר קרה בעת המצור על קפואה. השימוש בווליטים נמשך עד לרפורמה של גאיוס מאריוס שביטל את הסידור המניפולארי וארגן את הצבא הרומי במסגרת החדשה והאחידה בנשקה של הקוהורטה.

לקריאה נוספת
------------

* פוליביוס, **היסטוריה**, ספר 6, 22. (לקריאה מקוונת)
* ישראל שצמן, **תולדות הרפובליקה הרומית**, הוצאת מאגנס 1990, עמ' 247-251.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וליטים** בוויקישיתוף
* קטע אצל ליוויוס שמתאר את כינון גיס הווליטים (פרויקט גוטנברג, אנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Velites
2. ↑  פוליביוס, ספר 6, פרק 25
כוכבי משולש האביב הגדול (בירוק), ומשולש האביב הקטן (באדום מקווקו)
**משולש האביב** הוא משולש דמיוני, אַסטֶריזם של שלושה כוכבים בהירים המופיעים בעונת האביב. המשולש מורכב מהכוכבים ארקטורוס, ספיקה ורגולוס. שלושת הכוכבים הללו ממוקמים בשלוש קבוצות כוכבים שונות - שומר הדובים, בתולה ואריה.

לעיתים הכינוי "משולש האביב" מתייחס למשולש חלופי, קטן יותר. במשולש זה מוחלף הכוכב רגולוס בכוכב דנבולה, שנמצא אף הוא בקבוצת הכוכבים אריה. הכוכבים ארקטורוס, ספיקה, דנבולה, בתוספת הכוכב קור קרולי מקבוצת הכוכבים כלבי ציד, מרכיבים אסטריזם נוסף בשמיים בצורת מעוין הקרוי בשם היהלום הגדול.

כוכבי משולש האביב
-----------------

| שם | קבוצת כוכבים | בהירות נראית | הארה (× שמש) | סוג ספקטרלי | מרחק (שנות אור) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארקטורוס | שומר הדובים | 0.04- | 176 | K1.5 | 36.7 |
| ספיקה | בתולה | 1.04 | 12,100 | B1 | 260 |
| רגולוס | אריה | 1.35 | 288 | B7 | 79.3 |

ראו גם
------

* משושה החורף
* משולש הקיץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משולש האביב** בוויקישיתוף
רכב הקבוצה במהלך ג'ירו ד'איטליה 2019
**קבוצת CCC** (בפולנית: **CCC Pro Team**; מבוטא צה.צה.צה) היא לשעבר קבוצת אופני כביש פולנית ומקצוענית בדרג ה-UCI World Tour. הקבוצה ניצחה עם קאדל אוונס את טור דה פראנס 2011 ונסגרה לאחר 14 עונות, כשרישיון הוורלד טור שלה נקנה על ידי אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו הצרפתית.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה בשנת 2007 על ידי אנדי ריס, איש עסקים משווייץ.

היא החלה את דרכה בתור קבוצת קונטיננטל אמריקאית ולא צברה הישגים בכירים. ב-2008 הקבוצה עלתה לדרג הפרו קונטיננטל. ב-2010 צירפה לשורותיה את קאדל אוונס, שניצח עבורה את לה פלש ואלון וקטע בג'ירו ד'איטליה. באותה שנה הקבוצה גם התחרתה לראשונה בטור דה פראנס. ב-2011 הקבוצה עלתה לדרג הוורלד טור, הגבוה ביותר לקבוצות והוזמנה אוטומטית לכל המרוצים הבכירים, הקבוצה גם התחזקה ברוכבים נוספים כגון גרג ואן אוורמאט. באותה שנה הקבוצה רשמה את אחד מההישגים הגדולים בתולודותיה, כאשר קאדל אוונס ניצח במדיה את הטור דה פראנס.

ב-2012 הקבוצה המשיכה להתחזק, כשהחתימה את אלוף העולם ב-2010 תור הוסהובד ואת פיליפ ז'ילבר, שזכה באליפות העולם ב-2012. באותה השנה הקבוצה ניצחה שני קטעים בג'ירו ד'איטליה עם טיילור פיני ומרקו פינוטי, ושלושה קטעים בוואלטה אספנייה עם פיליפ ז'ילבר וסטיב קמינגס.

ב-2014, הקבוצה זכתה במדליית זהב בנגד השעון לקבוצות. בנוסף לכך, ניצחה במרוץ אמסטל גולד עם פיליפ ז'ילבר. שנה לאחר מכן, הקבוצה שמרה על תוארה כאלופי העולם בנגד השעון לקבוצות.

ב-2017, הקבוצה רשמה את אחת מעונות הקלאסיקות המוצלחות בתולדותיה בזכות גרג ואן אוורמאט, שניצח את אומלופ הט ניוסבלד (ניצח את המרוץ גם ב-2016), E3 הרלבקה, גנט–וייפלחם ולבסוף גם מונומנט פריז–רובה.

באפריל 2018, מת הבעלים של הקבוצה, אנדי ריס. בעקבות כך, עתידה של הקבוצה היה לא ברור והיה חשש לסגירתה. אך ביולי 2018, הקבוצה הודיעה שקמעונאית הנעליים הפולנית, "CCC", תהפוך לספונסר הראשי של הקבוצה ובכך הקבוצה ניצלה. לפני המהלך, ל"CCC" הייתה קבוצה פולנית בדרג הפרו קונטיננטל, אחרי המהלך הפכה לקבוצת הפיתוח של הקבוצה הראשית.

סגל הקבוצה האחרון
-----------------

* ארצות הבריתארצות הברית וויל ברטה
* אוסטרליהאוסטרליה פטריק בווין
* צ'כיהצ'כיה ג'וזף צ'רני
* ספרדספרד ויקטור דה לה פארטה
* איטליהאיטליה אלסנדרו דה מרקי
* גרמניהגרמניה סימון גשקה
* פוליןפולין קאמיל גראדק
* צ'כיהצ'כיה יאן הירט
* גרמניהגרמניה יונאס קוך
* רוסיהרוסיה פאוול קוצ'טקוב
* איטליהאיטליה יאקוב מרצ'קו
* איטליהאיטליה פאוסטו מאסנאדה
* פוליןפולין קאמיל מלצ'קי
* פוליןפולין מיכל פלוטה
* בלגיהבלגיה סרג' פאוולס
* ארצות הבריתארצות הברית ג'ואי רוסקופף
* פוליןפולין סז'יימון סז'נוק
* שווייץשווייץ מיכל שאר
* איטליהאיטליה מטאו טרנטין
* הונגריההונגריה אטילה ואלטר
* בלגיהבלגיה גרג ואן אוורמאט
* בלגיהבלגיה גיג'ס ואן הוקה
* בלגיהבלגיה ניית'ן ואן הוידונק
* בלגיהבלגיה גיום ואן קירסבולק
* ספרדספרד חוזה פרנציסקו ונטוסו
* פוליןפולין לוקאש ווישניוויסקי
* רוסיהרוסיה אילנור זאקארין
* גרמניהגרמניה גאורג צימרמן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **CCC** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של CCC

הערות שוליים
------------

1. ↑  BMC Racing owner Andy Rihs dies aged 75, cyclingnews.com
**טוּריָאזאורוס** (שם מדעי: *Turiasaurus*) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מענף טוריאזאוריה שחי בסביבות המעבר בין סוף היורה לתחילת הקרטיקון התחתון, כ-150 עד 140 מיליון שנה לפני זמננו. טוריאזאורוס הוא כנראה הדינוזאור הגדול ביותר שידוע מאירופה. הוא נקרא על שם מקום גילויו בספרד.

טוריאזאורוס הוא כנראה הדינוזאור הגדול ביותר שנמצא אי-פעם באירופה ומתברג גם ברשימת הדינוזאורים הגדולים ביותר בכלל. הערכות של גודלו הן אורך של כ-30 מטר ומשקל של 40-48 טון, משקלם של כ-6 פילים בוגרים. הערכות חדשות יותר מקטינות את גודלו ועל-פי הן אורכו היה קרוב יותר ל-21 מטר ומשקלו היה כ-4 פילים בוגרים. הגולגולת שלו לא הייתה ארוכה במיוחד ואורכה היה 70 ס"מ.

הטוריאזאורוס נתגלה ב-2006 בתצורת Villar del Arzobispo שבריודווה (פרובינציית Teruel) שבמזרח ספרד. המאובנים שנתגלו היו חלקיים וכללו רגל קדמית שמאלית, חלקים מהגולגולת, שיניים, חוליות וצלעות. המין *Turiasaurus riodevensis* תואר וסווג מדעית על ידי Royo-Torres ואחרים ב-2006. ב-2012, בחפירות באזור מדריד, נתגלו מאובנים שלמים בהרבה של טוריאזאורוס.

ניתוח פילוגנטי מראה שטוריאזאורוס לא השתייך לענף נאוזאורופודה אלא לענף משלו, שנקרא על שמו, טוריאזאוריה. לענף זה היו שייכים גם לוסילזאורוס (*Losillasaurus*) וגלוואוזאורוס (*Galveosaurus*).‏

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוריאזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tweet, J. N.d. Eusauropoda Retrieved 2012-12-31.
2. 1 2  ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, **נספח סוגי הדינוזאורים** (הסברים), מעודכן לינואר 2012 - עמ' 30.
3. 1 2 3  Royo-Torres, R. Cobos, A. and Alcalá, L. (2006). "A Giant European Dinosaur and a New Sauropod Clade." *Science* **314**: 1925-1927.
4. ↑  Mateus, O. (2013). The sauropod Turiasaurus riodevensis in the Late Jurassic of Portugal. Journal of vertebrate Paleontology, 29.
5. ↑  "Největší dinosaurus moc nemyslel, zato pořádně jedl". *excavations*. seznam. נבדק ב-21 באפריל 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)

שלד של טוריאזאורוס
סכמה של משולש מסילתי פשוט
**משולש מסילתי** הוא סוג של צומת מסילתי ממנו מוליכות מסילות לשלושה כיוונים שונים. ניתן לנתב רכבת לכל אחד מן הכיוונים ללא צורך בחיוג של הרכבת.

משולש מסילות יכול לשמש גם לחיוג מלא של ציוד נייד, כלומר לסובב את הציוד ביחס למסילה. מסיבה זאת ניתן למצוא משולשי מסילות במוסכי רכבות ראשיים.

רקע
---

מעבר של רכבות בין מסילות מתבצע באמצעות מסוטים. מסוט מאפשר פיצול של מסילה אחת לשתיים, אך אינו מאפשר מעבר של רכבת בין הפיצולים ללא הפיכת כיוון הנסיעה. כדי לאפשר מעבר כזה יש צורך בסלילת מסילה נוספת בין שתי המסילות המתפצלות מהמסוט וחיבורה אליהן בשני מסוטים נוספים. הצורה המתקבלת דומה למשולש.

בעבר, קטרי הקיטור היו ניתנים להפעלה בכיוון אחד בלבד, כך שהפיכת כיוון תנועת הרכבת (חיוג) היה כרוך בהפיכה פיזית של הקטר ובהעברתו לצידה השני של הרכבת. פעולה זו דרשה ציוד מיוחד (חוגה לסיבוב הקטר ומסילה מקבילה להעברתו לצידה השני של הרכבת) וזמן בו הציוד הנייד היה מושבת מפעולה. משולש מסילתי חסך את הצורך בהפיכת כיוון הנסיעה בצמתים מסילתיים ואפשר גם את הפיכת הרכבת בשלמותה במקרים בהם לסדר הקרונות היה חשיבות (למשל חלוקה למחלקות או קרון תצפית בקצה הרכבת). כמו כן משולש מסילתי היה יכול לשמש לחיוג הציוד הנייד בתחנות הקצה ללא צורך בחוגה - אמצעי מכני מורכב ויקר. החיסרון של משולש ביחס לחוגה הוא השטח הגדול שדרוש לסלילת המסילות והמסוטים.

עם המעבר לקטרי דיזל ולקטרים חשמליים הניתנים להפעלה בשני הכיוונים ולציוד נייד מסוג מו-דו פחת הצורך בחיוג, אך גם ציוד מסוג מו-דו צריך לסובב מדי פעם כדי למנוע שחיקה לא שווה של גלגלי הקטרים והקרונות.

סכמה של משולש מסילתי בין מסילות כפולות

משולשי מסילות בישראל
--------------------

* מוסך הרכבת ליד תחנת הרכבת חיפה מזרח (משמש לחיוג רכבות)
* צומת תל ברוך (מחבר את מסילת החוף אל מסילת הירקון)
* מחלף קסם (מחבר את מסילת הירקון אל המסילה המזרחית)
* מוסך הרכבת בתחנת הרכבת לוד (משמש לחיוג רכבות)
* צומת פלשת (במשולש מתחברת מסילת לוד - אשקלון אל השלוחה לנמל אשדוד. בנוסף מסילת תל אביב – פלשת מתחברת למסילה לכיוון אשקלון)
* צומת ממשית (מחבר בין השלוחות להר צין ולמישור צפע של מסילת הדרום)
* מחלף שמריהו מזרח (מחבר את מסילת השרון למסילת החוף וכולל צומת שפיים)
* מחלף ענבה (מחבר את קו הרכבת למודיעין לקו הרכבת המהיר לירושלים דרך צומת דניאל), כעת בבנייה "קשת מודיעין" אשר מאפשרת את החיבור ממודיעין לכיוון ירושלים.

במסגרת פרויקט המסילה המזרחית החדשה:

* צומת רמז ישודרג למחלף רכבתי - משולש מסילות.
* צומת חמד ישודרג למחלף רכבתי - משולש מסילות ותחבר את מסילת השרון אל המסילה המזרחית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משולש מסילות** בוויקישיתוף
הארמון הנשיאותי בפארק קאדריורג
**קאדריורג** (באסטונית: **Kadriorg**) הוא רובע אמיד בטאלין, מקום משכנו של נשיא אסטוניה ושגרירויות רבות. הוא מפורסם בעיקר בגלל פארק קאדריורג הגדול והמטופח שבמרכזו ארמון קאדריורג.

היסטוריה
--------

ארמון קאדריורג נבנה ב-1718 על ידי פיוטר הגדול למען אשתו יקטרינה הראשונה. פירוש השם באסטונית הוא: "העמק של קטרינה".

הבית נבנה בסגנון הבארוק בדומה לארמונותיו של פיוטר בסנקט פטרבורג. ב-1827 הוא עבר שיקום וקבל את צורתו הנוכחית על ידי הצאר ניקולאי הראשון. לאחר מותו של פיוטר לא הראו צאצאיו עניין בארמון. הוא הפך למוזיאון ועם עצמאות אסטוניה ב-1919 שימש מספר שנים למעון הנשיא. עם הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה הוא נהפך למקום מגוריו של המושל האזרחי של אסטוניה הכבושה. בימי השלטון הסובייטי שוב הפך המקום למוזיאון אך הוזנח. עם הכרזת עצמאות אסטוניה ב-1991 הוחל בסיוע ממשלת שוודיה בשיפוץ הארמון והוא נפתח שוב לביקורים ב-2000.

כיום יש בארמון מוזיאון לאומנות זרה (לא אסטונית). האוסף כולל יותר מ-900 ציורים מהמאות ה16 - 17, יותר מ-3000 פסלים, כלי זכוכית, פורצלן ועוד.

הארמון נמצא במרכז פארק קאדריורג שהיה בעבר רכושו של הצאר. בפארק מפוזרים מבנים ששימשו את הארמון כמו בית המטבח, בתי השומרים והביתן של פיוטר הגדול שם אהב להתבודד. בפארק נמצא מוזיאון KUMU לאמנות אסטונית.

ליד הארמון נמצא הארמון הנשיאותי בו מתגורר נשיא אסטוניה. משמר קבוע של שני חיילים נמצא בכניסה לארמון.

בפארק יש פסלים רבים. שביל קצר מוביל ממנו לאנדרטת רוסלקה בקרבת חוף הים.

* פארק קאדריורגפארק קאדריורג
* פארק קארדיורגפארק קארדיורג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאדריורג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tallinn City Government, **Statistical Yearbook Of Tallinn 2011**, Tallinn City Government, 2011, עמ' 145
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכתב עת עברי. אם התכוונתם למפלגה בשם זה, ראו המפלגה הטורית. לקובץ השיטתי של פסקי הלכה, ראו ארבעה טורים.
**טורים** היה שבועון ספרותי עברי שיצא לאור בתל אביב בידי חבורת סופרים, משוררים, מתרגמים ועורכים. גיליונו הראשון נדפס בשנת תרצ"ג 1933, והאחרון, מס' 53, נדפס בשנת תרצ"ה 1935.

השבועון יצא לאור ללא ציון שם העורך. היוצרים המרכזיים שכתבו בו היו המשוררים אברהם שלונסקי, נתן אלתרמן, לאה גולדברג, רפאל אליעז, אברהם חלפי, אבות ישורון, יחיאל פרלמוטר ואליהו מייטוס. מבין הסופרים היו בחבורה יעקב הורוביץ, ישראל זמורה, א"ד שפירא-שפיר, מנשה לוין, מיכל יצחק רבינוביץ' יצחק נורמן, יוסף סערוני ואחרים. 

השבועון "טורים" הוקם כדי לנגח את חבורת ביאליק ששלטה בעולם הספרות העברית, ואת כתב העת "מאזנים" הוותיק, כלי הביטוי העיקרי של הסופרים מדורו של ביאליק. כמו כתבי עת אחרים, פרסם "טורים" מספר לא קטן של מניפסטים ותרגומים מספרות העולם בת הזמן. 

בשנת תרצ"ח (1938) חודשה הופעתו של השבועון "טורים" לזמן קצר עד סוף שנת תרצ"ט (1939). אברהם שלונסקי היה העורך של הגרסה המחודשת. לחבורת היוצרים נוספו המשוררת יוכבד בת מרים, המשורר יונתן רטוש, המשורר משה ליפשיץ והפובליציסט יצחק גרינבוים, לימים שר הפנים של מדינת ישראל. לאחר כשנה התפזרה החבורה, הופעת השבועון פסקה, והיוצרים התארגנו בחבורות אחרות וסביב כתבי עת חדשים.

לקריאה נוספת
------------

* חגית הלפרין, **המאסטרו, חייו ויצירתו של אברהם שלונסקי**, ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, מרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2011 עמודים 390 - 414