recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אוקיינוס הסערות, במרכז ובשמאל החלק העליון של התמונה
**אוקיינוס הסערות** (בלטינית: **Oceanus Procellarum**) הוא הים הירחי הגדול ביותר. הוא נמצא בצידו המערבי של הצד הנראה של הירח. השם ניתן על ידי אסטרונום איטלקי ג'ובני בטיסטה ריצ'ולי בשל ההנחה שרווחה בזמנו כי מזג האוויר בכדור הארץ מושפע ממופעי הירח והסערות מתחילות עם הופעת האוקיינוס. אורכו מצפון לדרום גדול מ-2,500 ק"מ, ושטחו בערך 4,000,000 קילומטרים רבועים.

אופן היווצרות מיקום ומבנה
-------------------------

בדומה לשאר ימות הירח נוצר אוקיינוס הסערות על ידי לבת בזלת שיצרה עמק בתקופה הקדם אימבריית. בחלקו הצפון-מזרחי מופרד האוקיינוס מים הגשמים על ידי הרי קרפטים. בצדו הצפון מערבי נמצא מכתש אריסטרכוס, שהוא הנקודה הבהירה ביותר בצדו הנראה של הירח. בצדו הצפוני הוא מסתיים בסינוס רוריס.

מחקר
----

הגשושיות הראשונות שנחתו בשטח האוקיינוס היו הגשושיות הסובייטיות לונה 5, לונה 9 ולונה 13, והגשושיות האמריקאיות ריינג'ר 7, סרוויור 1 וסרוויור 3. ב-19 בנובמבר 1969 רכב הנחיתה הירחי של משימת אפולו 12 הביא את פיט קונראד ואלן בין לטבעת השנייה של האוקיינוס, המכונה הים הידוע. הם נחתו במרחק 300 מטרים מן הגישושית סרוויור 3 ובמרחק 370 מטרים דרומית למכתש קופרניקוס. במהלך שהותם אספו כ-45 קילוגרמים מסלע הירח, שהיה בהיר יותר מזה שבים השלווה, והובא חזרה לכדור הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקיינוס הסערות** בוויקישיתוף
**פתן שחור פפואני** (שם מדעי: *Pseudechis papuanus*) היא מין של נחש ארסי מהסוג פתן אפעי שבמשפחת הפתניים החי בטבע בגינאה החדשה והאיים הקרובים לה. נחש זה קרוב למינים פתן קולט ופתן שחור כחול-בטן שבעבר השתייכו אליו. הוא תואר למדע ב-1878 בידי החוקרים והמגלים וילהלם פטרס (אנ') וג'אקומו דוריה (אנ').

מאפיינים
--------

מין זה בעל גוף שטוח ועבה בצבע שחור ואפור בצדדים ומלמטה. הראש שלו רחב ודומה לשל קוברה והצוואר יכול להתנפח בצורה מגושמת. אורכו הממוצע 1.2 עד 1.7 מטר ולעיתים מגיע לאורך 2 מטרים.

הנחש מצוי בטבע לאורך גינאה החדשה בפפואה ניו גיני ובמערב גינאה החדשה וכן לאורך האיים סביבם במצר טורס ואף בכמה איים מצפון לאוסטרליה בקווינסלנד - איי סאיבאי (אנ') ואיי בויגו (אנ'). הנחש מצוי ביערות, ביצות וערבות האיים ונמצא בירידה עקב כריתת יערות, הרג בידי מקומיים ופגיעה מהפצת קרפדת הקנים הרעילה שהוא צד. לרוב הוא פעיל בשעות היום ומחפש זוחלים קטנים, יונקים ועופות למאכל.

נחש זה ארסי מאוד ובעל רעלן עצבי חזק המזכיר את הרעלן של נחש מולגה הקרוב. ארס זה יכול לגרום לשיתוק ולסכנה של קריסת ריאות. לרוב הנחש יכיש שוב ושוב את הצועדים בקרבתו. מספר שבטים מאמינים שנחש זה תוקף בכישוף ומעדיפים לקבל עזרה ממכשף מקומי במקום מרפואה בבית חולים, מה שמסכן אותם.

עם זאת כמות התקיפות שלו נמוכה יחסית, בעוד מרביתם נגרמת בידי טאיפן החופים הקטלני.

קישורים חיצוניים
----------------

* פתן שחור פפואני, באתר ITIS (באנגלית)
* פתן שחור פפואני, באתר NCBI (באנגלית)
* פתן שחור פפואני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* פתן שחור פפואני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פתן שחור פפואני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתן שחור פפואני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ניו-יורק**, היא יישוב עירוני במחוז דונייצק במזרח אוקראינה, 37.9 ק"מ ממרכז העיר דונצק. היישוב נשא משנת 1951 עד 2021 את השם **נובורודסקייה** (Новгородське).

ניו-יורק כפופה מנהלית לעיר טורצק, שנמצאת בערך 10 ק"מ צפונית לניו-יורק. אוכלוסייתה היא 10,064 (אומדן 2020).

היסטוריה
--------

היישוב הופיע לראשונה במפות בשנת 1846 בשמו המקורי ניו יורק והיה אז במחוז יקטרינוסלב של האימפריה הרוסית. על פי הנתונים הרשמיים, בשנת 1859 הכפר כלל 13 משקי בית, 45 תושבים גברים, 40 תושבים ובית חרושת, ונקרא רשמית "אלכסנדריבסקה".

בני המנוניטים דוברי הגרמנית קנו את היישוב בשנת 1889, ובשנת 1892 הקימו את המושבה ניו יורק על בסיס שבעה יישובים. בשנת 1941 גורשו כל הגרמנים שעדיין גרו בניו יורק לקזחסטן.

ב-19 באוקטובר 1951, על פי צו הנשיאות של הסובייט העליון של הרפובליקה האוקראינית, שונה שמו של הכפר ל"נובורודסקה". בקשה לשינוי שם היישוב לניו יורק הוגשה על ידי הממשל האזרחי-צבאי של מחוז דונצק ואושרה על ידי הוועדה של פרלמנט האוקראיני לארגון כוח המדינה, ממשל עצמי מקומי, פיתוח אזורי ותכנון ערים בנושא, ב־3 בפברואר 2021 (18 קולות "בעד" ו-1 "נגד"). ב-1 ביולי 2021 שונה רשמית שם העיר לשמה המקורי "ניו יורק", כאשר לצורך קבלת החלטה זו, 301 חברי פרלמנט הצביעו "בעד", יבגני שבצ'נקו היה חבר הפרלמנט היחיד שהצביע "נגד", ו-25 נמנעו, שמתוכם: 13 חברי מפלגת משרת העם ו־12 מתנועת האופוזיציה "פלטפורמה - לחיים".

המלחמה בדונבאס, שהחלה באמצע אפריל 2014, גרמה לנפגעים אזרחיים וצבאיים כאחד. ב-8 בנובמבר 2016 נהרג אזרח העיר מהפגזות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניו יורק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Parliament renames Novhorodske village in Donetsk region to New York, Ukrinform (1 July 2021)
2. ↑  "Сводные данные АТО – 09 ноября" [Summary information on ATO as of 9 November] (ברוסית). NSDC. 9 בנובמבר 2016. נבדק ב-9 בנובמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**מבצר בנינג** (או **פורט בנינג**, מאנגלית: **Fort Benning**) הוא בסיס צבאי של צבא ארצות הברית הממוקם דרומית מערבית לעיר קולומבוס במחוזות מסקוג'י וצ'טהוצ'י במדינת ג'ורג'יה ומחוז ראסל במדינת אלבמה בארצות הברית. הבסיס מהווה חלק מהמרחב העירוני של קולומבוס ונהר הצ'טהוצ'י זורם דרך שטח הבסיס.

הבסיס ידוע כמרכז ללוחמת חיל הרגלים של הצבא (US Army Infantry Center) ובו מתקיימת טירונות החי"ר, קורס קציני החי"ר וכן בית הספר לסיירים של הצבא אשר בוגריו מאיישים בעיקר את רגימנט הריינג'רס ה-75. כמו כן מתקיימים בו אימונים ותוכניות השתלמות גם לקצינים בכירים מצבאות אחרים, ביניהם קצינים מצה"ל (ובהם למשל, גיורא איילנד). בשטח הבסיס גם מכון חצי הכדור המערבי לשיתוף פעולה ביטחוני, השנוי במחלוקת בשל האימונים שעברו בו קציני צבא ממדינות לא דמוקרטיות באמריקה הלטינית, בין היתר אימונים בעינויים, חטיפה, והפרות אחרות של זכויות האדם.

במרכז הקליעה שבבסיס מתקיים גביע העולם בקליעה, בו השתתפה גם נבחרת מישראל. ב-2005 זכה הקלע הישראלי גיא סטריק במדליית ארד בתחרות ירי ברובה 50 מ"מ.

בין מפקדיו הידועים בעבר של הבסיס נמצא הגנרל עומר בראדלי. גם השחקן ג'יימס ארל ג'ונס שירת כצוער וכקצין במחנה.

במאי 2023 שונה באופן רשמי שמו של המחנה ל-"פורט מור" על שמם של הגנרל האל מור ואישתו ג'ולי כהוקרה על פועלם במלחמת וייטנאם (האל בשדה הקרב וג'ולי בתמיכה במשפחות השכולות). שינוי זה הוא חלק משינוי נרחב שבו צבא ארה"ב מתנער מדמויות שהיו מזוהות עם הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקאית ובראשם הנרי בנינג שעל שמו המחנה היה קרוי עד עתה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פורט בנינג** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פורט בנינג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קליעה: מדליית ארד לסטריק בתחרות בארה"ב, באתר ynet, 12 במאי 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555166505171
* GND: 4492066-0
* LCCN: n81109250
* MusicBrainz: 44548724-d1af-4a94-82ae-078bc25383d4
* NARA: 10040382
* VIAF: 139062115
* WorldCat: lccn-n81109250

 |
**זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק** (ה'תרל"ה, 1874 - ל' בסיון ה'תש"ב, 15 ביוני 1942) היה רוקח ועסקן ציבור ביישוב הישן בירושלים, שימש מנהל הוועד הכללי של כנסת ישראל ונשיא אגודת אחווה.

חייו ופועלו
-----------

נולד בעיר העתיקה בירושלים, בחול המועד סוכות ה'תרל"ה לחנה ביילה ושמחה ('לונדונר') סולובייצ'יק, בנו של אליהו צבי סולובייצ'יק, אשר היה בתורו נכדו של רבי חיים מוולוז'ין, מייסד ישיבת וולוז'ין, ובן דודו של הרב יוסף דב סולובייצ'יק.

הוא נחשב כ"רופא לא מדופלם" והיה ידוע בכינוי "זלמן אופטייקר" (ביידיש משמעו "הרוקח"), משום שבגיל העשרה המאוחר הוא נסע ללונדון ללמוד רוקחות.

וכמה שנים אחרי ששב לארץ, כשהיה בן עשרים, הוא פתח בית מרקחת בשכונת מאה שערים עם שותפיו יעקב מלומד ומנדל קרמר.

לימודיו ובקיאותו ברוקחות הקנו לו מוניטין בקרב הרופאים ואנשי הקהילה בירושלים; רבים מהם היו מחכים לאישורו לפני שהיו עוקבים אחרי עצות רופאיהם. לעיתים קרובות הוא התבקש להשתתף בהתייעצויות הרופאים שהתלבטו בדרך הטיפול בחולים במצב חמור.

כשהיה בן שמונה עשרה נשא לאשה את חיה רייזה בת משה צבי לוינזון ממייסדי שכונת מאה שערים ומראשוני פתח תקווה. חיה הייתה ידועה בעבודת הקהילה שלה. היא נפטרה בי"ט בסיוון ה'תרפ"ו בירושלים.

בית המרקחת שפתח היה רק אחד מפועליו לצדקה ותרומות לנזקקים. בזמן מלחמת העולם הראשונה, כשהיה גזבר ועד העזרה של הג'וינט בירושלים, פעל למען הנזקקים לעזרה, החל מביקורי חולים (למרות סכנת הנפילה בידי משמרות הצבא הטורקי שמשירות בו הוא השתמט), וכלה בנתינת תרופות בחינם לכל מי שנצרך להם.

בנוסף לפעילויות הצדקה תרם בחזונו ובמעשיו לבניית הקהילה ולהתרחבותה. כמנהל הוועד הכללי של כנסת ישראל הוא גישר את היישוב החדש עם היישוב הישן כאשר השכיל לשזור את אמונות העבר בפעולות תנועת התחייה החדשה ויזם שיטות חדשות כדי לייעל את פעולות הוועד הכולל. כמו כן שימש כנשיא אגודת אחווה.

סולובייצ'יק הגה מספר רעיונות שהוגשמו, חלקם בחייו וחלקם לאחר מותו. בין השאר, היה מיוזמי שכונת קריית שמואל בירושלים (שנוסד על ידי "אוצר החסד קרן שמואל" בשנת ה'תרפ"ה) ובית הכנסת אוהל רבקה שבמרכזה (מנדבה של רבקה רוטברג). 

אף על פי שהיה בין הראשונים לצאת מחוץ לחומות העיר העתיקה בירושלים, יזם להגדיל את מספר היהודים בעיר העתיקה. הוא ארגן את הקמת אגודת "ש.י.ל.ה" - "שובה ישראל לעיר העתיקה" ושיתף ברעיונו את פנחס רוטנברג (יושב ראש הוועד הלאומי), ומנחם אוסישקין (נשיא הקרן הקיימת לישראל) שתמכו והמשיכו בפועלו זה לאחר מותו ממחלה בל' בסיון ה'תש"ב, 15 ביוני 1942.

משפחתו
------

בתו חיה שרה נישאה לרב מרדכי יהושע קרויזר, מאבות משפחת קרויזר. בנו, חיים, היה מראשי פקידי בנק אפ"ק, בנו יצחק ליב היה אביו של פרופסור רונלד סאלווי. בנו הוא פיטר סאלווי (אנ') נשיא אוניברסיטת ייל. נכדו אסף שלוי, בנו של חיים, היה ממייסדי קיבוץ בארי. נינתו מעיין בר ובעלה יורם נרצחו בטבח בקיבוץ בארי ב-7 לאוקטובר.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "זלמן יוסף סולובייצ'יק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1950
* מתוך ספר הראשון לשושלת בריסק, בהערה שם

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי הספר מקטלוג הספרייה הלאומית - שירי הלוי : ... לכבוד אחינו נשיאנו ... זלמן סאלאווייציג הלוי ליום החג השנתי הט"ו כסלו תרס"ט ... : מאת אחיו המכירים ומוקירים את פעולותיו ... לטובת אגדתנו בכלל ולשערי אחוה בפרט ... נשיר שירתו ... ירושלים תרס"ט
2. ↑  מר חיים סולובייציק, הצופה, 1946, עמ' 4

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299358205171

 |
**ג'וזפה אלויה** (באיטלקית: **Giuseppe Aloia**‏; 15 בינואר 1905 – 28 בספטמבר 1980) היה גנרל איטלקי אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1966-1968.

ביוגרפיה
--------

אלויה נולד בקסטלפורט ב-15 בינואר 1905 ולמד בבית ספר צבאי. ב-1923 הוא התגייס כטוראי לצבא המלכותי האיטלקי. ב-1925 הוא פרש משירות פעיל ועבר קורס קצינים באקדמיה הצבאית המלכותית במודנה. ב-1928 הוא חזר לשירות בדרגת לוטננט. ב-1930 הוא חזר לאקדמיה במודנה כמרצה וכמדריך.

הוא עבר קורס נוסף במכון המלחמה בטורינו, ולאחר מכן הועלה לדרגת קפיטנו והוצב במטה דיוויזיית "סאסארי" שהוצבה בטריאסטה. ביוני 1940 הועבר לטירנה והוצב במפקדת הכוחות האיטלקיים באלבניה. הוא השתתף במלחמת איטליה-יוון. בנובמבר 1942 החל לשרת בתפקידים בכירים במטה הכללי ברומא. לאחר שנחתם הסכם שביתת הנשק בין איטליה לבעלות הברית, נכבשה רומא בידי הגרמנים. אלויה הצליח להימלט מהעיר ולהימנע מלכידה, ולאחר מכן הצטרף לפרטיזנים האיטלקים ולחם עמם עד סוף המלחמה. הוא אף פיקד על קבוצת פרטיזנים שנקראה "כוח אלויה" על שמו.

לאחר המלחמה, אלויה חזר לשרת בצבא האיטלקי. ב-1948 הוא קודם לדרגת קולונלו ומונה לראש מטה דיוויזיית "גרנטיירי די סרדיניה". באוקטובר 1949 הוא מונה למפקד גדוד הרגלים ה-45. בספטמבר 1951 הוא החל לשרת במשרד ההגנה. בינואר 1953 הועלה לדרגת גנרל די בריגדה. באוגוסט 1957 הוא הועלה לדרגת גנרל די דיוויזיוני ומונה למפקד דיוויזיית "פריולי". בשנה שלאחר מכן הועבר לפקד על דיוויזיית "לגנו". במרץ 1959 הוא מונה למפקד המחוז הצבאי גנואה. ב-31 בינואר 1966 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), וכיהן בתפקיד עד 24 בפברואר 1968.

הוא נפטר ברומא ב-28 בספטמבר 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וזפה אלויה** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* ג'וזפה אלויה
**רשם החברות** היא יחידה ארגונית ברשות התאגידים העוסקת בהליכי הרישום של חברה בערבון מוגבל ושותפויות (ש"ר), ובאיסוף המידע שעליהן למסור בהתאם לחוק.

רשם החברות פועל מכח חוק החברות, התשנ"ט 1999, (פרק שלישי), פקודת רישום העסק ופקודת השותפויות.

עם הקמתו, פעל רשם החברות כאגף במשרד המשפטים. בשנת 2006, רשם החברות ורשמים נוספים במשרד המשפטים, אוגדו תחת רשות התאגידים הפועלת כגוף מפקח מטעם משרד המשפטים.

סמכויות
-------

פעולותיו של רשם החברות נועדו לאפשר לציבור לממש את חופש ההתאגדות, ובין תפקידיו:

* רישום פרטי חברות חדשות.
* רישום שעבודים כנגד חברות, סילוקם או עדכונם.
* טיפול בהליכי פירוק חברות.
* בחינה וטיפול באפשרות הגדלת הון רשום של חברות.

תפקיד האגף, והעומד בראשו, הוא בעיקר אדמיניסטרטיבי – לקבוע אם נתמלאו הדרישות הקבועות בחוק לרישומי החברה. אך בכוחו מספר סמכויות אותן הוא יכול להפעיל ויכולות להשפיע על החברה. כגון: מתן שם לחברה – אם ראה הרשם כי השם מטעה או דומה לשם קיים אחר. כמו כן יכול הרשם לדרוש מחברה להעביר לידיו מסמכים הקשורים לפעולותיו. בסמכותו להפעיל סנקציות כמו קנס, במקרה והפרה חובות המוטלות עליה – כמו החובה להגיש דו"ח שנתי, ועוד.

לרשות האגף עומד מאגר מידע הפתוח בחלקו בחינם לציבור הרחב ובחלקו תמורת אגרה, וזאת בהתאם למימוש עקרון הפומביות. כך יכול כל אדם המעוניין לקבל במשרדי הרשם, פרטים מסוימים על כל חברה – מי הם בעלי מניותיה, מנהליה, כתובתם ועיסוקם, מהו ההון העצמי של החברה, שנת הקמתה, הליכי פירוק, מועד הגשת מאזניה, והאם יש לחברה שעבודי נכסים או מחויבויות רשמיות אחרות.

מימון
-----

מימון פעולות האגף נעשה על ידי תשלום אגרה שנתית הנגבית מכל חברה.

רשמים
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
רשם החברות ממונה על ידי שר המשפטים, והוא אדם אשר כשיר לשמש כשופט בית משפט השלום.

| שם | התחלת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| איל גלובוס | 2014 | מכהן |
| אלון בכר | 2008 | 2014 |
| ירון קידר | 2004 | 2008 |
|  ? |  ? |  ? |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רשם החברות
* פעולות רשם החברות
* שי אספריל, כמה שווה מאגר המידע של רשם החברות, באתר כלכליסט, 25 ביולי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכונס הרשמי, חברות בפירוק, קובץ מיום 18.12.16

| רשות התאגידים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| רשם החברות • רשם השותפויות • רשם המשכונות • רשם העמותות • רשם ההקדשות • רשם המפלגות |

 |
**ציפורה "ציפי" שמיר (שלזינגר)** (נולדה בשנת 1956), היא שחיינית עבר ישראלית, חברה בנבחרת ישראל בשחייה. זוכת מדליית ארד מהמכביה התשיעית (1973).

ביוגרפיה
--------

שמיר גדלה בבת ים. היא התאמנה ביחד עם אחותה הצעירה ממנה תמי, אף שחיינית מצטיינת, בקבוצת הפועל בת ים בהדרכתם של נלו בילדרמן ודורית זלץ. אביה, יצחק, הקים וניהל את האגודה במשך כ-7 שנים.

### 1971

בתחרות שמונה האומות שנערכה ברמת גן בשנת 1971 סיימה שמיר במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.6 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:26.7 דקות, אחרי שלומית ניר מהפועל איילת השחר (1:23.9 דקות) ולפני נאוה כגן מהפועל שמיר (1:27.0 דקות).

### 1972

בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1972 סיימה שמיר במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:21.4 דקות.

### 1973

בתחריות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו באמצע יולי 1973 זכתה שמיר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:59.0 דקות, אחרי כרמן גודמן מדרום אפריקה (2:56.4 דקות) וונדי פסקין מארצות הברית (2:58.2 דקות) אחת משתי מדליות ארד שבהן זכו שחייניות ישראל. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.0 דקות, תוצאה זהה לזו שקבעה נאוה כגן שזכתה במדליית הארד.

שבוע לאחר מכן, בתחרות שמונה האומות שנערכה בסיון, שווייץ בסוף יולי היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:04.7 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם תמר שמיר, רעיה צורף ואילת יוטבת בתוצאה של 5:09.1 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* שמואל טל, ציפי של זהב, דבר, 1 באוגוסט 1971
* שמואל טל, החממה הגדולה של שחייני ישראל, סניף הפועל בת ים הגעי ל"יבול" שיא בבריכה, דבר, 9 ביולי 1972
* אורי ירון, הגל החדש בשחייה, מעריב, 23 ביולי 1974
* השחיינים הישראלים במפעלי "שמונה האומות", מעריב, 28 ביולי 1974

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברוך דגון, השחיינים הצעירים מפארים עירם אך חולון מתנכרת להם, דבר, 5 באוקטובר 1975
2. ↑  שלמה מוזר, גרינשפן הפתיע את שטרן במשחה דרמטי ב-100 מ' פרפר, דבר, 8 באוקטובר 1971
3. ↑  שמואל טל (עיתונאי), אניטה הקטנה - גדולה בבריכה, דבר, 11 ביולי 1973
4. ↑  שמואל טל (עיתונאי), אניטה לקראת הישג ללא תקדים: 8 מדליות זהב, דבר, 15 ביולי 1973
5. ↑  שרי רובר, רק איסלנד מפגרת אחרי ישראל בתחרות "8 האומות", מעריב, 22 ביולי 1973
**אמנון יקותיאלי** (נולד ב-21 באוגוסט 1959) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. תחומי המחקר שלו הם אלגברה לא קומוטטיבית, תורת החוגים וגאומטריה אלגברית.

ביוגרפיה
--------

אמנון יקותיאלי נולד ברחובות. בשנים 1977–1981 שירת בצה"ל. בשנת 1984 קיבל תואר ראשון במתמטיקה ובשנת 1986 קיבל תואר שני במתמטיקה, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת המוסמך שלו נעשתה בהנחייתו של פרופ' שמשון עמיצור. בשנת 1990 קיבל תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), על עבודה בהנחייתו של פרופ' מייקל ארטין. בשנים 1991–1993 היה בפוסט-דוקטורט במכון ויצמן למדע, והמשיך שם כחוקר בכיר, תחילה במלגת אלון, עד 1999. בשנת 1999 הצטרף לסגל האקדמי של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בדרגת מרצה בכיר. בשנת 2002 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2007 מונה לפרופסור מן המניין.

קישורים חיצוניים
----------------

* Prof. Amnon Yekutieli, באתר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (באנגלית)
* Prof. Amnon Yekutieli, קורות חיים באתר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (באנגלית)

* אמנון יקותיאלי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

* אמנון יקותיאלי, באתר ResearchGate

* אמנון יקותיאלי, באתר גוגל סקולר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007571974805171
* BIBSYS: 1592544499954
* GND: 1070884189
* ISNI: 0000 0000 3273 5088
* LCCN: n93117055
* MGP: 52402
* NTA: 108206505
* ORCID: 0000-0003-0821-3679
* RERO: 02-A003991569
* SUDOC: 150817223
* VIAF: 16447036
* WorldCat: lccn-n93117055

 |
**רולאנדו מוסקה מוסקיני** (באיטלקית: **Rolando Mosca Moschini**‏; נולד ב-9 במרץ 1939) הוא גנרל איטלקי בדימוס. שימש כמפקד משמר האוצר בין השנים 1997-2001, כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2001-2004. לאחר מכן שימש כיושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי בין השנים 2004-2006.

ביוגרפיה
--------

מוסקה מוסקיני נולד בטרני ב-9 במרץ 1939. הוא נצר למשפחת האצולה הוותיקה "מוסקה" (איט'). הוא למד בבית הספר הצבאי "נונציאטלה", וב-1959 החל לשרת כקצין בחיל התותחנים. הוא שימש כמפקד הבריגדה הממוכנת "הגרנדירים של סרדיניה", ולאחר מכן כמפקד הקורפוס ה-3. ב-11 בינואר 1997 הוא מונה למפקד משמר האוצר - גוף משטרתי שכפוף למשרד הכלכלה והאוצר ואחראי על חקירת ומניעת פשעים כלכליים, סחר בסמים והגנה על גבולות המדינה והמים הטריטוריאליים. ב-21 במרץ 2001 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 9 במרץ 2004, ואז פרש מהצבא ומונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. הוא כיהן בתפקיד עד 6 בנובמבר 2006. לאחר פרישתו, הוא מונה ליועץ הצבאי של נשיא איטליה ג'ורג'ו נפוליטנו. לאחר שנפוליטנו סיים את הקדנציה שלו, המשיך מוסקה לשמש כיועצו הצבאי של מחליפו סרג'יו מטרלה. ב-24 בפברואר 2022 הוא פרש מהתפקיד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רולאנדו מוסקה מוסקיני** בוויקישיתוף
* רולאנדו מוסקה מוסקיני באתר משרד ההגנה האיטלקי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1237318831
* VIAF: 1358162723649261290002
* WorldCat (עם VIAF): 1358162723649261290002

 |
הרב **שמואל הלל שינקר** (שיינקער) (נפטר בכ"ז בטבת תשט"ז, 11 בינואר 1956) היה איש תנועת המוסר, נשיא אגודת הקודש ומייסד ישיבת אור חדש ובית המוסר בירושלים. חתנו של הרב יוסף חיים זוננפלד.

קורות חייו
----------

נולד בקובנה שבליטא לרב אברהם שינקר (ר' אברמצ'יק תאני'ס), תלמיד רבי ישראל מסלנט. למד ב"תלמוד תורה" בקלם, אצל רבי שמחה זיסל זיו, ה"סבא מקלם".

בשנת תרמ"ה (1885) עלה לארץ ישראל. בהוראת "הסבא מקלם" הקים עם הרב ברוך מרקוס "בית מוסר" בעיר העתיקה, שמשך אליו בין היתר את הרב חיים מן, הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי והרב יעקב משה חרל"פ. ה"סבא מקלם" הנהיג את פעילותו של "בית המוסר" באמצעות מכתבים. הוא שלח גם מאמרים שנקראו לפני חברי "בית המוסר".

בשנת תרנ"ז, שנה לפני פטירתו, הורה ה"סבא מקלם" לתלמידיו הרב שינקר והרב מרקוס לייסד ישיבה בירושלים שתנוהל ברוח תנועת המוסר. היא הוקמה בחצר שטרויס שבשכונת מוסררה. במשך תקופה מסוימת עמד בראשה הרב יוסף חיים זוננפלד. לימים הוא השיא את בתו לאה לרב שמואל הלל שינקר.

נפטר בירושלים בכ"ז טבת תשט"ז, ביום השנה הראשון לפטירת בנו, ישראל, ונקבר בהר המנוחות.

בנו הרב יהושע ליב היה רב בבולטימור. בתו חיה רוחמה הייתה אשת הרב צבי קופשיץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "שמואל הלל שיינקר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3104‏-3105

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007593224305171

 |
**ביאג'יו אברטה** (באיטלקית: **Biagio Abrate**‏; נולד ב-8 בנובמבר 1949) הוא גנרל איטלקי בדימוס, אשר שימש כראש מטה ההגנה בין השנים 2011-2013.

ביוגרפיה
--------

אברטה נולד בסנט אלבנו סטורה ב-8 בנובמבר 1949. הוא למד בבית הספר הצבאי באאוסטה, והוכשר כלוחם אלפיני. בינואר 1969 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית במודנה. בשנת 1979 הוא מונה למפקד גדוד האלפיני "טרנטו". ב-1990 הוא מונה למפקד גדוד "בסנו", וכעבור שנתיים חזר לאאוסטה כמפקד בית הספר הצבאי. ב-30 באוקטובר 1999 הוא הועלה לדרגת גנרלה די בריגדה, ומונה למפקד הבריגדה האלפינית "טאוריננסה". הוא השתתף במבצע כוח מאוחד בקוסובו, ובין ה-3 ביולי ל-3 בנובמבר 2000 הוא שימש באופן זמני כמפקד "הבריגדה הרב-לאומית המערבית". לאחר שחזר לאיטליה, הוא מונה למפקד כוחות האלפיני. ב-1 בינואר 2003 הוא קודם לדרגת גנרל די דיוויזיה. ב-17 בינואר 2011 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא סיים את תפקידו ב-30 בינואר 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביאג'יו אברטה** בוויקישיתוף
* באיג'יו אברטה באתר משרד ההגנה האיטלקי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1199127043
* VIAF: 6124157342849210100006
* WorldCat (עם VIAF): 6124157342849210100006

 |
**מרכז ההנצחה לרצח העם ניאמטה** (באנגלית: **Nyamata Genocide Memorial**) מבוסס סביב כנסייה לשעבר בניאמטה (Nyamata), 30 קילומטרים דרומית לקיגאלי ברואנדה, המנציחה את רצח העם ברואנדה בשנת 1994. שרידים של 50,000 אנשים קבורים באתר.

מיקום
-----

האנדרטה מבוססת סביב כנסייה לשעבר שנמצאת כ-30 קילומטרים דרומית לקיגאלי ברואנדה, המנציחה את רצח העם ברואנדה ב-1994. אתר הנצחה זה הוא אחד משישה אתרי הנצחה לאומיים ברואנדה המנציחים את רצח העם ברואנדה. האחרים הם מרכז ההנצחה לרצח העם מורמבי, מרכז ההנצחה לרצח העם ביססרו, מרכז הנצחה לרצח העם נטרמה (אנ'), אתר ההנצחה לרצח העם קיגאלי ואתר ההנצחה ניארובויה (Nyarubuye). ישנם למעלה מ-250 אתרי הנצחה רשומים המנציחים את רצח העם ברואנדה.

היסטוריה
--------

רצח העם ברואנדה החל באפריל 1994. בני טוטסי רבים התאספו בכנסייה מכיוון שכנסיות נחשבו למקום מבטחים. כ-10,000 איש התאספו והאנשים הסתגרו בפנים. קירות הכנסייה מראים כיצד הרוצחים עשו חורים בקירות כדי שניתן יהיה לזרוק רימונים פנימה. לאחר מכן האנשים בפנים נורו או נהרגו במצ'טות. תקרת הכנסייה מציגה את חורי הקליעים ובד המזבח עדיין מוכתם בדם של האנשים שנרצחו. רוב השרידים נקברו אך נותרו בגדים ותעודות זהות. תעודות הזהות היו מה שזיהו אנשים כטוטסי או הוטו.

גם אנשים מהסביבה נרצחו לאחר הטבח בכנסייה. שרידיהם של 50,000 איש קבורים באתר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז ההנצחה לרצח העם ניאמטה** בוויקישיתוף

* Nomination Text - UNESCO site
* Rwanda Genocide Memorial Sites
* Rwanda Genocide Memorial Centres

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Nyamata church, Lonely Planet
2. ↑  Sites mémoriaux du génocide : Nyamata, Murambi, Bisesero et Gisozi

| דגלדגל סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית ברואנדה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אתרי ההנצחה לרצח העם: ניאמטה, מורמבי, גיסוזי וביססרו • הפארק הלאומי ניונגווה |

 |
**מרכז ההנצחה לרצח העם ביססרו** (באנגלית: **Bisesero Genocide Memorial Centre**) שוכן על גבעה ביישוב הקטן ביססרו השוכן כ-60 קילומטרים בכביש מקיבויה (אנ') במערב רואנדה ומנציח את רצח העם ברואנדה. כ-40,000 תושבים נרצחו כאן.

רקע ותיאור
----------

רצח העם ברואנדה התחיל באפריל 1994, כתוצאה מיריבות בין הרוב מבני ההוטו למיעוט ששלט במדינה של בני הטוטסי. באופן יוצא דופן הוצעה לבני הטוטסי באזור הגנה מסוימת והם פנו לכוחות שמירת השלום הצרפתיים בבקשה לסיוע. לכוחות לא היה מנדט להתערב והם נסוגו משדה הקטל. בביססרו נמלטו טוטסי רבים אל גבעה, ממנה יכלו להתגונן מפני התוקפים לזמן מה על ידי זריקת אבנים וחניתות ואף הצליחו ללכוד מהם כמה רובים. על הגבעה, בנוסף למבני הזיכרון המחוברים בגרם מדרגות באורך של כמעט 300 מטרים, ישנו אתר קבורה של כ-40,000 טוטסי שנרצחו כאן. למרגלות הגבעה שוכנת אנדרטת ההתנגדות עם כלי הנשק שהקורבנות השתמשו בהם כדי להגן על עצמם. תשע חניתות בולטות מטבעת של קירות מלאה באבנים.

מרכז הנצחה זה הוא אחד משישה מרכזים מרכזיים ברואנדה המנציחים את רצח העם ברואנדה. האחרים הם מרכז ההנצחה לרצח העם מורמבי, מרכז ההנצחה לרצח העם קיגאלי, מרכז הנצחה לרצח העם נטרמה (אנ'), מרכז ההנצחה לרצח העם ניאמטה ומרכז ההנצחה לרצח העם נייארובוי (Nyarubuye). ישנם למעלה מ-250 אתרי הנצחה רשומים המנציחים את רצח העם ברואנדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז ההנצחה לרצח העם ביססרו** בוויקישיתוף

* Nomination Text - UNESCO site
* Rwanda Genocide Memorial Sites
* Bisesero Genocide Memorial

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bisesero: The Hill of Resistance, Noam Schimmel, 2012, Huffington Post
2. ↑  Sites mémoriaux du génocide : Nyamata, Murambi, Bisesero et Gisozi

| דגלדגל סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית ברואנדה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אתרי ההנצחה לרצח העם: ניאמטה, מורמבי, גיסוזי וביססרו • הפארק הלאומי ניונגווה |

 |
**ראיין ריצ'רדס** (נולד ב-24 באפריל 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת סארי סקורצ'ס מליגת העל הבריטית בכדורסל.

קריירה
------

בשנת 2009 הצטרף ריצ'רדס לתוכנית הצעירה של המועדון הבלגי בלפיוס מונס-היינאו. בליגה השלישה בבלגיה. במהלך עונת 2008–2009 הוא שיחק גם שני משחקים בטורניר הבינלאומי של נייקי ג'וניור עבור המועדון הגרמני Brose Baskets, עם ממוצעים של 16.5 נקודות, 11.5 ריבאונדים ו-1.0 חסימות תוך 29.3 דקות. מאוחר יותר שיחק ריצ'רדס שני משחקים באליפות אירופה עד גיל-18 באנגליה 2009, עם ממוצעים של 29.0 נקודות ו-13.0 ריבאונדים.

בעונת 2009–10 הצטרף ריצ'רדס לגראן קנאריה והחל את העונה עם הקבוצה הצעירה של הקבוצה, לה קאג'ה גראן קנאריה, ב-EBA הספרדית. הוא העמיד ממוצעים של 10.3 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-0.7 חסימות ב-18.4 דקות למשחק על פני שלוש הופעות. בעקבות תקופת שלושה משחקים זו, הוא התחיל להתמודד לסגל הבכיר, אך מעולם לא הגיע למגרש עם גראן קנריה. בינואר 2010 הושאל למועדון השווייצרי BBC Monthey להמשך עונת 10–2009. הוא שיחק שישה משחקים עבור מונטיי לפני שעזב את המועדון. הוא העמיד ממוצעים של 13.3 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-0.8 חסימות ב-20.3 דקות.

ב־24 ביוני 2010 נבחר ריצ'רדס על ידי סן אנטוניו ספרס בבחירה ה-49 בדראפט ה-NBA לשנת 2010. הוא לא הצטרף לספרס בעונת 2010–11; במקום זאת, הוא בילה את העונה בהתאוששות משני ניתוחים בכתף.

ב־9 בספטמבר 2011 חתם ריצ'רדס במועדון השווייצרי לוגאנו טיגרס. הוא עזב את הקבוצה בפברואר 2012. כעבור חודשיים הוא חתם עם BC Sukhumi המשחקת בסופרליג הגאורגי.

ביולי 2012 הצטרף ריצ'רדס לסן אנטוניו ספרס לליגת הקיץ של ה-NBA. ב־6 בנובמבר 2012 חתם במועדון הפולני Asseco Prokom Gdynia. ב־29 בינואר 2013 נפרד מגדיניה. כעבור שבועיים הוא חתם עם BC Zepter וינה להמשך העונה. עם Zepter וינה הוא זכה באליפות הליגה האוסטרית.

ביולי 2013 ריצ'רדס הצטרף מחדש לסן אנטוניו ספרס לליגת הקיץ. הוא החל את עונת 14–2013 עם המועדון אל נאסר בדובאי, אך חזר לאירופה בדצמבר 2013 והצטרף למועדון היווני Ikaros Chalkidas להמשך העונה.

ב־19 ביולי 2014 חתם ריצ'רדס בזפרטר וינה וחזר למועדון למשך שני. תקופת המשחק השנייה שלו נמשכה חמישה משחקים בלבד, שכן נפרד מהמועדון ב־21 באוקטובר 2014. שלושה ימים לאחר מכן הוא חתם במועדון ההונגרי BC Körmend להמשך העונה.

באפריל 2015 עבר ריצ'רדס לאיראן שם הצטרף לאוניברסיטת אזאד בטהראן. ביוני 2015 הוא חתם בקבוצת גנווקסי קרנף של NBL הסינית.

בעונת 2015/2016 ריצ'רדס חזר לאיראן לשחק בשחרדארי גורגן. בעקבות העונה האיראנית הוא הצטרף למועדון הלבנוני Sagesse. לאחר מכן היה לו תקופה קצרה עם אל-אחלי במאי 2016.

ב־26 בספטמבר 2016 חתם ריצ'רדס במחנה האימונים בסן אנטוניו ספרס. שלושה ימים לאחר מכן, ויתרו עליו על ידי הספרס. ב־20 באוקטובר 2016 חתם ריצ'רדס בקארפוס סוקולי במקדוניה. ב־22 בנובמבר 2016 נפרד מסוקולי לאחר שהופיע בארבעה משחקים. ב־3 בדצמבר 2016 חתם בפלאייש נפת עבדן מליגת העל האיראנית. ב־9 במרץ 2018 חתם ריצ'רדס עם הלמן וינה מבונדסליגה בכדורסל אוסטררייצ'יקה. ב־26 באפריל 2018 דווח כי ריצ'רדס נפרד מהקבוצה מבלי לשחק משחק בגלל פציעה בכתף.

ב־6 ביולי 2020 חתם ריצ'רדס בפניקס בריסל מליגת הכדורסל הפרו.

ב־28 בנובמבר 2020 חתם ריצ'רדס עם סארי סקורצ'ס לעונת 2020/2021. זו תהיה התפקיד השני של ריצ'רדס עם המועדון בבריטניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
**אין מיסוי ללא ייצוג** (באנגלית: **no taxation without representation**) הוא סלוגן שנוצר באמצע המאה ה-18 במושבות האמריקניות וביטא את אחת התלונות המרכזיות של שלוש עשרה המושבות כנגד הכתר הבריטי. הביטוי המקורי, המיוחס לג'יימס אוטיס (אנ'), היה **מיסוי ללא ייצוג הוא טיראניה** (**Taxation without representation is tyranny**). טענה זו הייתה אחד הצידוקים האידאולוגיים המרכזיים למלחמת העצמאות האמריקנית. רבים ממתיישבי הקולוניות האמריקניות סברו כי העדר ייצוג ישיר של המושבות בפרלמנט הבריטי מהווה הפרה של זכויותיהם כנתינים בריטיים. הפרה זו הייתה הטעם לכך שבעיני המתיישבים האמריקאים חוקי המיסוי הבריטיים לא היו חוקתיים. מנגד, טענו הבריטים כי גם באנגליה עצמה, חלק גדול מאוד מהאוכלוסייה אינו מיוצג באופן ישיר בפרלמנט והפרלמנט מייצג באופן סמלי (Virtual representation) את כלל הנתינים הבריטיים ועל כן אין צורך בייצוג ישיר של כל חלק באוכלוסייה.

שימוש מודרני
------------

לוחית רישוי סטנדרטית של מחוז קולומביה הכוללת את הסיסמה "מיסוי ללא ייצוג"
כיום משמש הביטוי במחוז קולומביה, המחוז האמריקאי הפדרלי המשמש כבירת ארצות הברית ואשר תושביו אינם מיוצגים בקונגרס האמריקאי וחרף כך מחויבים בתשלום המיסים הפדרליים, כדי למחות נגד מצב זה. החל משנת 2000, מנפיקה מחלקת התחבורה של העיר לוחיות רישוי הנושאות את הסלוגן, בנוסח "מיסוי ללא ייצוג". הנשיאים ביל קלינטון וברק אובמה הורו להתקין לוחיות רישוי כאלה בלימוזינות הנשיאותיות שלהם.

ראו גם
------

* מרד מיסים

הערות שוליים
------------

1. ↑  תושבי המחוז אמנם בוחרים נציגים לקונגרס, אך נציגים אלה הם משקיפים חסרי זכות הצבעה.
רבי חיים רפאל עטייא
הרב **חיים רפאל עטייא** (ה'תרכ"ד, 1864 - ד' באלול ה'תש"ט, 1949) היה פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של רבאט שבמרוקו במחצית הראשונה של המאה העשרים.

קורותיו
-------

נולד ברבאט ולמד אצל חכמי העיר. בצעירותו היה שוחט ובודק, ולעומת חבירו הרב חיים יקותיאל בירדוגו שהיה נוהג לפסוק במהרה אם הבשר כשר, רבי חיים רפאל נטה להסס יותר ולא הכריע מייד. בהמשך התמנה לסופר בית הדין. בט"ו בשבט תרמ"ז החל לשמש בחברה קדישא.

לא יאוחר משנת תר"ע (1910), התמנה לדיין בבית הדין של רבאט בראשות הרב יוסף חיים בן עטר והרב חיים יקותיאל בירדוגו לצד הרב דוד צבאח. בשנת תרפ"א התמנה לרבה הראשי של רבאט. בשנת תש"א יצא לגמלאות, והחליפו הרב דוד צבאח. התכתב בעניני הלכה עם חכמי מרוקו, כדוגמת הרב שלמה הכהן אצבאן רבי אברהם ריווח ורבי רפאל אנקאווא.

תלמידו הרב משה מלכה סיפר, כי רבי חיים רפאל הנהיג להתפלל מנחה של חול ללא חזרת הש"ץ וללא אמירת תחנון.

באייר תרצ"ד שיכל את בנו אליהו.

נפטר ברבאט בד' אלול תש"ט (1949), בהיותו בן שמונים וחמש. כשבוע לאחר פטירתו, הספידו הרב יוסף בן נאיים.

חתימת הרב חיים רפאל עטייא

חיבוריו
-------

* **פסקי דין -** נדפסו בספרי חכמי דורו.
* **קורות יהודי רבאט -** בכתב יד.

הערות שוליים
------------



1. ↑  הקדמת הרב מאיר עטייה לשו"ת דברי יקותיאל עמ' 39.
2. ↑  ראו מן הגנזים חלק יא עמ' רמט.
3. ↑  ראו הסכמתו לשו"ת קרני רא"ם שחתום יחד עם דייני רבאט בשנת תר"ע.
4. ↑  ראו שו"ת שושנים לדוד דף טו, ב.
5. ↑  ראו תקנות חכמי מכנאס ח"ב עמ' תרכו בערך מו"ה רפאל עטיא. כנראה שמינוי זה היה רשמי מטעם ממשלת צרפת. אך בפועל הוא עדיין לא כיהן כאב בית הדין. כנראה שכיהן בתפקיד זה רק לאחר שרבי חיים יקותיאל בירדוגו המתנה לרבה הראשי של מרוקו בשנת תרצ"ה.
6. ↑  ראו מעלות לשלמה אה"ע כב.
7. ↑  ראו לאברהם למקנה סי' א, ב, בתוך: 'ויען אברהם'.
8. ↑  ראו תועפות ראם סו"ס קנב.
9. ↑  ראו מקוה המים חלק ו סימן יא
10. ↑  ראו ויקץ שלמה אזאגורי דרוש לט (ושם כתוב שנפטר בתרצ"ד); אוצר המכתבים ח"ב א'מב (ושם כתוב שנפטר בתרצ"ה).
11. 1 2  ראו 'משלחן אבותינו' עמ' 585.
12. ↑  ראו תקנות חכמי מכנאס ח"ב עמ' תרכו בערך מו"ה רפאל עטיא.
**אדוארד סטאפורד, הדוכס השלישי מבקינגהאם** (באנגלית: **Edward Stafford, 3rd Duke of Buckingham**;‏ 3 בפברואר 1478 - 17 במאי 1521) אביר הבירית היה אציל אנגלי בחצר הנרי השביעי, מלך אנגליה והנרי השמיני, מלך אנגליה. הוצא להורג על ידי הנרי השמיני בחשד בגידה.

תולדות חייו
-----------

אדוארד סטאפורד היה בנו של הנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם, איש מפתח בחצר ריצ'רד השלישי, שהוצא להורג בעקבות מרידה במלכות ב-1483 וממשפחתו נשללו זכויות המעמד. כיוון שבקינגהאם היה בן-דוד של אליזבת מיורק, רעייתו של הנרי השביעי, מלך אנגליה (ואמו של הנרי השמיני), הוחזרו לו עם עלייתו של הנרי השביעי לשלטון תואר האצולה והזכויות. 

ב-1495 הוכתר בקינגהאם כאביר הבירית והחל למלא שורת תפקידים בחצר הנרי השביעי והנרי השמיני אחריו. הוא היה לורד סטיוארט (שר בכיר במועצה המלכותית) ונשא את כתר המלך בעת ההכתרה ב-1509. ב-1510 גילה בקינגהאם שהמלך מנהל רומן עם אחותו, אן הייסטינגס, שהייתה נשואה באותה עת.

בשל קשר-דמו של בקינגהאם לאריסטוקרטיה הישנה (הוא היה נצר לבית פלנטג'נט הוותיק בעוד בית טיודור, אליו השתייך הנרי, היה בית מלוכה חדש ובלתי מקובל על ידי חלקים מן האצולה הוותיקה) נפל חשדו של הנרי השמיני על בקינגהאם כמי שמבקש לחתור תחתיו. ייתכן שידם של תומאס וולזי או תומאס קרומוול כיוונה את חשדותיו של המלך והיו מספר ניסיונות לבסס זאת, כולל מחזהו של ויליאם שייקספיר הנרי השמיני. במהלך 1520 חקר המלך עדויות בנוגע לבגידה שתכנן בקינגהאם כביכול ובאפריל 1521 השליך אותו למצודת לונדון. בקינגהאם נשפט על ידי 17 אנשי אצולה והוצא להורג כבוגד במלכות בגבעת מצודת לונדון. אחד האישים שטענו כנגד הוצאתו להורג על סמך עדויות קלושות היה תומאס מור.

ב-31 ביולי 1523 במסגרת החלטה של הפרלמנט הבריטי זוכה בקינגהאם מכל חשד ושמו טוהר.

בתרבות
------

* כאמור, דמות במחזהו של ויליאם שייקספיר, "הנרי השמיני".
* בסדרת הטלוויזיה שושלת טיודור גילם את דמותו סטיבן ודינגטון.

לקריאה נוספת
------------

* Harris, Barbara (1986). **Edward Stafford: Third Duke of Buckingham, 1478-1521**. Stanford University Press. מסת"ב 0-8047-1316-2.
* Rawcliffe, Carole. **The Staffords, Earls of Stafford and Dukes of Buckingham 1394–1521**. Cambridge University Press, 1978.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד סטאפורד, הדוכס השלישי מבקינגהאם** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של אדוארד סטאפורד, דוכס בקינגהאם (באנגלית)
* ערך במסד נתוני האצולה (במרכז הדף), (באנגלית)
* אדוארד סטאפורד, הדוכס השלישי מבקינגהאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007457502005171
* BnF: cb150389226 (data)
* GND: 119070766
* ISNI: 0000 0000 2419 5544
* LCCN: n85290030
* NTA: 07304489X
* SNAC: w6tm7h1s
* VIAF: 11299173
* WorldCat: lccn-n85290030

 |
נוסח ההכרזה
ב-8 בדצמבר 1941, יום לאחר המתקפה על פרל הארבור, **הכריזה ארצות הברית מלחמה נגד האימפריה היפנית**, לאחר שהקונגרס האמריקאי אישר את ההכרזה. הכרזה זו נוסחה שעה בלבד לאחר שנשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט נשא את "נאום הקלון". בעקבות ארצות הברית, בעלות בריתה של יפן, גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית, הכריזו מלחמה על ארצות הברית. ממשלת יפן התכוונה במקור למסור הודעה על כך שהיא נסוגה ממשא ומתן שלושים דקות לפני המתקפה, אך לשגרירות יפן בוושינגטון לקח יותר מדי זמן לפענח את נוסח ההכרזה, שנכתב ביפנית.

רקע
---

במתקפה על פרל הארבור נהרגו יותר מ-2,400 חיילים אמריקאים. במקור נקבע כי המתקפה לא תתחיל עד שלושים דקות לאחר שיפן תודיע לארה"ב שהיא נסוגה ממשא ומתן נוסף, אך המתקפה החלה לפני כן. זאת משום שטוקיו העבירה את ההודעה לשגרירות יפן בוושינגטון. אולם בשל שנכתבה ביפנית היה צריך לפענחה, לתרגמה ולהקלידה על ידי פקידי שגרירות בדרגות גבוהות, שלא היו מסוגלים לבצע את המשימות הללו בזמן שהוקצב להם. לפיכך, השגריר לא מסר את ההודעה אלא לאחר תחילת המתקפה. ההודעה נוסחה כך שלמעשה לא כללה הכרזת מלחמה ולא ניתוק יחסים דיפלומטיים; לכן לא הייתה זו הכרזת מלחמה נאותה. יפן הכריזה רשמית מלחמה על ארה"ב ועל האימפריה הבריטית ב-7 בדצמבר 1941.

בריטניה הכריזה מלחמה על יפן תשע שעות לפני ארצות הברית. היא עשתה זאת, בין היתר, בשל התקפות יפניות על המושבות הבריטיות מלאיה, סינגפור והונג קונג. למרות שרבים מהאמריקאים גילו יחס אוהד לבריטניה במהלך המלחמה, הייתה התנגדות רחבה להתערבות אמריקאית בענייני אירופה.

"נאום הקלון" וההצבעה על ההכרזה
------------------------------

רוזוולט חותם על ההכרזה
בישיבת הקונגרס יום לאחר המתקפה הובאה הכרזת המלחמה להצבעה. באותה ישיבה נשא נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט את "נאום הקלון". הנאום נועד לחזק את טענת ארצות הברית כי היא קורבן של התגרות ותוקפנות יפנית שפנתה לפטריוטיות ולא לאידיאליזם. הנאום זכה לתמיכה רחבה. ההכרזה הובאה לאישור בסנאט ולאחר מכן בבית הנבחרים בשעה 13:10. רוזוולט חתם על ההצהרה בשעה 16:10.

ג'נט רנקין מהמפלגה הרפובליקנית, שהייתה פציפיסטית מוצהרת, הייתה חברת הקונגרס היחידה שהצביעה נגד ההכרזה. עמיתים רבים, ביניהם חבר הקונגרס אוורט דירקסן, שהחזיק דעות דומות לרנקין בנושאים רבים, ביקש ממנה לשנות את הצבעתה או לפחות להימנע, אך היא סירבה. "כאישה אני לא יכולה לצאת למלחמה," אמרה, "ואני מסרבת לשלוח מישהו אחר". הצבעתה של רנקין עוררה הדים רבים, מרביתם שליליים. העיתונות לעגה להחלטתה. יומיים לאחר מכן הגיעה להצבעה הכרזת מלחמה דומה נגד גרמניה ואיטליה; הפעם, רנקין נמנעה.

ראו גם
------

* הכרזת המלחמה של גרמניה הנאצית נגד ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Japan declares war, 1941 | Gilder Lehrman Institute of American History". *www.gilderlehrman.org*. נבדק ב-2023-11-13.
**בנק קומרסיאל דה פלסטין** היה בנק, שפעל בארץ ישראל בין השנים 1909 ל-1920. הבנק נחשב כבנק הלאומי של ערביי ארץ ישראל.

הבנק הוקם בירושלים. יו"ר הנהלת הבנק היה איסמאעיל ביי אל חוסייני, מוסלמי על פי דתו, ונוהל בידי סלים ביי איוב, נוצרי על פי דתו. חברת אפ"ק בראשות זלמן דוד ליבונטין השקיעה עד כדי מחצית מהונו של הבנק. בדרך זו חשב ליבונטין להתגבר על המגבלות המשפטיות שמנעו מיהודים לקנות אדמות, ולהשתתף במיזמים כלכליים. לבנק מונה סגן מנהל, יצחק די-אבילא, עובד אפ"ק, כמעט עד סגירתו. ואכן הבנק רכש קרקעות באזור רצועת עזה, שלאחר מכן הועברו לידי אפ"ק, אולם מאוחר יותר משכה אפ"ק את ידה מהעניין.

לבנק הייתה חברת בת שביצעה עבודות ציבוריות כפריסת חשמל, הנחת קווי מים וביוב.

לקריאה נוספת
------------

* יהודה ברלב ומיכה אבני (עורך:איתמר לוין), **ערך נקוב - התפתחות הבנקאות בישראל בראי תעודות של ניירות ערך מאוסף ברלב**, חמו"ל, 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  יובל אליצור בספרו **הבנקאים, סיפורה של הרפתקאה**, הוצאת דומינו, 1984, עמ' 33 טוען שב-1911.
2. 1 2  דוד תדהר (עורך), "יצחק די-אבילא", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5588
3. ↑  מיכאל אסף, **היחסים בין ערבים ויהודים בא"י (1860-1948)**, הוצאת דביר, 1970, עמ' 62

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258113305171

 |
**ליובישה יוקיץ'** (במונטנגרית: **Љубиша Јокић**‏; נולד ב-24 בספטמבר 1958) הוא גנרל מונטנגרי בדימוס. שרת בצבא סרביה ומונטנגרו, ושימש כראש המטה הכללי האחרון שלו. לאחר הכרזת העצמאות של מונטנגרו ב-2006, התגייס לצבא מונטנגרו, ושימש כראש המטה הכללי שלו במהלך שנת 2017.

ביוגרפיה
--------

יוקיץ' נולד בפלאב ב-24 בספטמבר 1958. הוא התגייס לצבא יוגוסלביה ב-1981, ולמד באקדמיית חיל האוויר ובאקדמיית המטה הכללי. הוא שימש כמדריך טיסה, כמפקד טייסת וכמפקד בסיס חיל האוויר בפודוריצה. לאחר מכן הוא מילא תפקידי מטה במשרד ההגנה ובמטה הכללי. באוקטובר 2005 הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא המאוחד של סרביה ומונטנגרו.

ביוני 2006, מונטנגרו הכריזה על עצמאותה. יוקיץ' בחר לחזור למונטנגרו, והתגייס לצבא המונטנגרי. ביולי 2007, הוא נשלח לבריסל כנציג מונטנגרו בוועדות הצבאיות של נאט"ו והאיחוד האירופי. ב-2012 הוא נשלח לווינה, כנציג מונטנגרו בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. במקביל, הוא שימש כנספח צבאי לאוסטריה, צ'כיה וסלובקיה.

באוגוסט 2016, הוא חזר למונטנגרו, ומונה ליועץ מיוחד לשר ההגנה. ב-13 בינואר 2017, הוא מונה לראש המטה הכללי המונטנגרי, וכיהן בתפקיד עד 17 באוקטובר של אותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ליובישה יוקיץ' באתר נאט"ו
**ליל העפרונות** (בספרדית: **Noche de los Lápices**) הוא כינוי לסדרת חטיפות והעלמויות שלוו בעינויים של מספר תלמידים בני עשרה בידי המשטרה הארגנטינאית בתקופת הדיקטטורה (הידועה בשמה הרשמי כתהליך לארגון לאומי מחדש ובשמה הלא רשמי "המלחמה המלוכלכת") בעיר לה פלאטה, ארגנטינה.

החטיפות בוצעו בידי משטרת פרובינציית בואנוס איירס בחודש ספטמבר 1976, ברובן בלילה שבין ה-16 ל-17 בספטמבר. הקורבנות היו 10 תלמידים, שהיו פעילים באותו הזמן, או קודם לכן, באיגוד תלמידי בתי הספר התיכוניים בעיר לה פלאטה, אשר דרשו סבסוד נסיעות באוטובוסים. דרישה זו נחשבה כחתרנית בידי הדיקטטורה. במחאה עצמה השתתפו תלמידים נוספים, חלקם נעצרו גם הם אולם שוחררו הודות לגילם הצעיר.

החטופים היו שישה בנים וארבע בנות שגילאיהם נעו בין 16 ל-18 שנים. התלמידים הוחזקו ועונו משך מספר חודשים במרכזי מעצר סודיים ובלתי חוקיים. שישה מבין העצורים נרצחו, וארבעת הנותרים, שני בנים ושתי בנות, שוחררו במועדים שונים בין 1978 ל-1980.

האירוע זכה לפרסום, תחילה בעיר לה פלאטה. לאחר מכן, הוועדה הלאומית אודות היעלמותם של אנשים (Comisión Nacional sobre la Desaparición de Personas), שחקרה את עומק הדיכוי במהלך המלחמה המלוכלכת ואת גורלם של הנעדרים, בחרה בסיפור זה על מנת להמחיש ולהדגים את גורלם של נערים ונערות בני עשרה. עם תרגום הדוח "לעולם לא עוד" (Nunca Más) לשפות נוספות, זכה המקרה לפרסום נרחב.

בשנת 1986 הופק סרט עלילתי בשם זה, המבוסס על האירועים כפי שתוארו על ידי אחרון המשוחררים, פאבלו דיאז. הסרט בוים על ידי הבמאי הארגנטינאי יליד 1931 הקטור אוליברה, והיה לאחד הסרטים הראשונים לאחר החזרה לדמוקרטיה שעסקו בשנות הדיקטטורה. הסרט הוקרן בישראל במספר סינמטקים.

לקריאה נוספת
------------

* Seoane, María y Hector Ruíz Nuñez, **La Noche de los Lápices**. Buenos Aires: Sudamericana, 2003

קישורים חיצוניים
----------------

* לעולם לא עוד, אתר הוועדה לחקר גורל הנעלמים (באנגלית וספרדית)
* ריאיון עם אמילסה מולר (Moler), בעיתון Página 12, ‏15 בדצמבר 1998 (בספרדית)
* מבחר עדויות ומסמכים, באתר El Ortiba (בספרדית)
* מידע על הסרט באתר "הבמה" (בעברית)
* "La Noche de los lápices", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הסרט "ליל העפרונות" בגרסתו המלאה, באתר video.google.com
**ביודע** הוא שמה של תוכנית לימוד ביולוגיה לכיתות י"א וי"ב בישראל. זו תוכנית ניסויית הפתוחה רק למורים שקיבלו אישור מהפיקוח להפעילה תוך התחייבות להשתתף בקורס מלווה בהדרכה צמודה במשך שנתיים לפחות, תוך כדי הוראת התוכנית בכיתות י"א-י"ב בבית ספרם.

רקע
---

תוכנית הביודע מיועדת לתלמידי כתות י"א, י"ב הלומדים ביולוגיה בהיקף של 5 יחידות לימוד. התוכנית מהווה חלופה לחלק המעשי של תוכנית הלימודים בביולוגיה, המעבדה והעבודה האקולוגית, והיקפה 2 יחידות לימוד. רעיון החלופה נועד לתת מענה לרצון של מורים לשנות את הדגם של הבחינות בחלק המעשי, להפוך את ההוראה לממוקדת ורלוונטית לתלמיד, תוך מתן הזדמנות לפיתוח חשיבה ביקורתית ורפלקטיבית. גישה זו נועדה מראש לשלב דרכי הערכה חלופיות ומגוונות ולשתף את התלמידים בתהליך ההערכה. ההנחה הייתה שבדרך זו, מלבד צמצום מספר הבחינות (בחינה אחת במקום בחינות נפרדות על העבודה האקולוגית והמעבדה), יהיה בכך משום הגברת המוטיבציה תוך השגת אותן מטרות של תוכנית הלימודים ואף יותר.

תיאור התוכנית
-------------

עיקרה של התוכנית הוא ביצוע מחקר עצמאי על ידי התלמיד, המסוכם כעבודה כתובה ומלווה בתלקיט המצטבר החל מכיתה י"א. המחקר שמבצע התלמיד, נובע מתופעות ביולוגיות/אקולוגיות שהתלמיד מגלה בשטח תוך ביצוע תצפיות וניסויים.

במהלך התוכנית מכין התלמיד תלקיט (פורטפוליו) ובו אוסף מייצג של עבודותיו. אוסף זה מדגיש מיומנויות מגוונות שהתלמיד רכש במשך לימודיו (בכיתות י"א–י"ב) ויישם במחקרו. היסוד המארגן של התלקיט בביודע הוא המיומנויות שרכש התלמיד בלימודיו ויישומן במחקר המדעי. בתלקיט באים לידי ביטוי לא רק התוצר הסופי, אלא גם התהליך שהתלמיד עובר במהלך עבודתו, (תיקון דוחות, תיעוד ביומן העבודה וחשיבה ביקורתית ורפלקטיבית בשלבים שונים בעבודה). ארגון התלקיט מאפשר לתלמיד להבין את הקשר בין המטלות השוטפות שביצע, בינן לבין עצמן ובינן לבין המחקר.

הפריטים בתלקיט מסודרים בשלושה מדורים: מדור מעבדה ומדור סיור, המכילים דו"חות מתוקנים ותיעוד, ומדור מחקר. מדור המחקר מכיל את הצעת המחקר, סיכום המחקר על כל שלביו כמאמר מדעי מצומצם, ויומן העבודה. את הפריטים בוחר התלמיד בעצמו.

ראו גם
------

* ביוחקר

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על תוכנית הביודע באתר המרכז הארצי למורי הביולוגיה
* מידע על התוכנית באתר בית החינוך ע"ש ברל כצנלסון
**ארמיית קנטקי** (באנגלית: **Union Army of Kentucky**) היה כינויין של שתי יחידות צבאיות שהשתייכו לצבא האיחוד בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית. שתי הארמיות היו קטנות והתקיימו למשך תקופה קצרה. הראשונה שירתה בקנטקי ב-1862 והשנייה בטנסי ב-1863.

הארמייה של אוגוסט 1862
----------------------

ב-25 באוגוסט 1862, נטל מייג'ור גנרל ויליאם "בול" נלסון את הפיקוד על כוחות של צבא האיחוד אשר חנו סביב ריצ'מונד, קנטקי. על אף שסדר הכוחות לא עלה על שתי חטיבות, הן כונו על ידי נלסון "ארמיית קנטקי" בפיקודם של הבריגדיר גנרלים מהלון מנסון (Mahlon Dickerson Manson) וצ'ארלס קרופט (Charles Cruft), בהתאמה. פחות מחמישה ימים לאחר שנוצרה, נלחמה הארמייה בקרב ריצ'מונד וספגה תבוסה קשה, כאשר איבדה כ-1,000 הרוגים ופצועים ויותר מ-4,000 שבויים. בשל מספר האבדות הגבוה, כולל נפילתו בשבי של גנרל מנסון ופציעתו של גנרל נלסון, חדלה למעשה הארמייה מלהתקיים ככוח לוחם. גנרל קרופט נשאר רשמית כמפקד החטיבה השנייה עד ספטמבר, אך מרביתה נפלה בשבי ומה שנותר ממנה צעד בחזרה לניו-אולבני, אינדיאנה. קפטן צ'ארלס גילברט מונה כמייג'ור גנרל בפועל וקיבל את הפיקוד על שרידי הארמייה, אשר אוחדה בספטמבר 1862 בידי הגנרל דון קרלוס ביואל עם הקורפוס ה-III של ארמיית אוהיו.

הארמייה של אוקטובר 1862
-----------------------

ב-7 באוקטובר 1862, הקים מייג'ור גנרל גורדון גריינג'ר ארמייה חדשה תחת השם **ארמיית קנטקי**. הארמייה כללה בתחילה שלוש דיוויזיות, בפיקודם של הגנרלים אנדרו סמית' (Andrew Jackson Smith), קווינסי גילמור (Quincy Adams Gillmore) ואבשלום באיירד (Absalom Baird), בהתאמה.
מתכונת זו של הארמייה הייתה יוצאת דופן בכך, שב-20 בינואר היא צורפה לארמיית קמברלנד הגדולה ממנה. הדיוויזיה של באיירד נטלה חלק בקרב תחנת תומפסון במרץ 1863 וכמעט חטיבה שלמה שלה נשבתה שם. באפריל 1863, כללה הארמייה שתי דיוויזיות רגלים בפיקודם של הגנרלים צ'ארלס גילברט ובאיירד, וחטיבת פרשים בפיקודו של גרין קליי סמית' (Green Clay Smith). דיוויזיית פרשים נוספת בפיקודו של גנרל דויד סטנלי (David Sloane Stanley) צורפה לארמייה כחיל המצב של פרנקלין, טנסי. במערך זה לחמה הארמייה בקרב פרנקלין הראשון ב-10 באפריל. עדיין תחת פיקודו של גריינג'ר, שולבה ארמיית קנטקי במערך המילואים של ארמיית קמברלנד ב-8 ביוני 1863.

מפקדים
------

* ויליאם נלסון (25 באוגוסט – 30 באוגוסט 1862)
* גורדון גריינג'ר (7 באוקטובר 1862 – 8 ביוני 1863)

קרבות עיקריים
-------------

* קרב ריצ'מונד (נלסון)
* קרב פרנקלין הראשון (גריינג'ר)

לקריאה נוספת
------------

* David J Eicher. **The Longest Night: A Military History of the Civil War**. Simon and Schuster, 2001. מסת"ב 9780743218467

הערות שוליים
------------

1. ↑  David J Eicher, עמודים 314-316
2. ↑  המסמכים הרשמיים
3. ↑  הדיווח של גריינג'ר על הקרב, אתר ספריית אוניברסיטת קורנל, עמ' 222-227
4. ↑  Eicher, John H. Eicher, David J. **Civil War high commands**. Stanford University Press, 2001. מסת"ב 0804736413. עמוד 855
**הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס** (באנגלית: **Johns Hopkins University Press**; ההוצאה קרויה גם בשמות **JHU Press** וכן **JHUP**) היא חברת ההוצאה לאור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור, מרילנד. היא נוסדה ב-1878, וזו ההוצאה לאור האוניברסיטאית (אנ') הוותיקה ביותר מבין כל אלו הפועלות בארצות הברית. ההוצאה לאור מפרסמת ספרים וכתבי עת, ומטעמה פועלות מחלקות נוספות המפעילות מאגרי מידע אלקטרוניים. משרדי ההוצאה לאור נמצאים בצ'ארלס וילג' (אנ').

רקע
---

דניאל קוייט גילמן (אנ'), נשיאהּ הראשון של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, חנך את ההוצאה לאור ב-1878. ההוצאה לאור החלה בשם "סוכנות הפרסום האוניברסיטאית", ובשנתיים הראשונות לקיומה פורסמו מטעמה שני כתבי עת. הספר הראשון של ההוצאה לאור פורסם ב-1881, שלוש שנים לאחר הקמתה. הוא יצא לאור לכבודו של סידני לאנייר (אנ'), שהיה אחד הכותבים הראשונים באוניברסיטה. ב-1891, סוכנות הפרסום שינתה את שמה ל"הוצאת ג'ונס הופקינס", וב-1972 ל"הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס". ב-1993, לאחר שעברה מספר פעמים מקמפוס אחד למשנהו, ההוצאה עברה לבניין ששימש בעבר בתור כנסייה בשכונת צ'ארלס וילג' שבבולטימור. המבנה הוקם ב-1897 ככנסייה קתולית על שם "הקדושים פיליפ וג'יימס", אך מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 מאכלס המבנה את ההוצאה. ב-2017, לאחר פרישתה של מנהלת ההוצאה לאור קת'לין קין, מינתה ההוצאה לאור את ברברה פופ למנהלתה החדשה.

פרסומים וחטיבות מחקר
--------------------

JHU Press מפרסמת 90 כתבי עת מדעיים ולמעלה מ-200 ספרים חדשים בכל שנה. מאז 1993, מנהלת הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס את Project MUSE, ספר מקוון הכולל למעלה מ-550 כתבי עת מדעיים ויותר מ-20,000 ספרים אלקטרוניים. הוצאת הספרים פועלת בשלושה תחומים מרכזיים:

* הוצאת ספרים: רכישות, עריכת כתבי יד, עיצובם, הפקתם ושיווקם
* פרסום כתבי עת והוצאה אלקטרונית, הכוללת את Project MUSE
* Hopkins Fulfillment Services (HFS): עיבוד הזמנות, מערכות מידע ומרכז ההפצה

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
* הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ברשת החברתית פייסבוק

* הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ברשת החברתית אינסטגרם

* הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ברשת החברתית LinkedIn

* הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, סרטונים בערוץ היוטיוב

* הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, הבלוג הרשמי

* הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, באתר פינטרסט

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jeff Camhi, **A Dam in the River: Releasing the Flow of University Ideas**, p .149
2. ↑  JHU Press names publishing industry veteran Barbara Kline Pope as new director, באתר "Johns Hopkins University" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007574520905171
* GND: 16025888-1
* ISNI: 0000 0001 0747 2869
* LCCN: no96037631
* NKC: ko2002149252
* NLP: a0000002657739
* SNAC: w60s6qg0
* VIAF: 157408888
* WorldCat: lccn-no96037631

 |