recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלפרד פפאף** (בגרמנית: **Alfred Pfaff**‏; 16 ביולי 1926, פרנקפורט – 27 בדצמבר 2008) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקשר. זכה עם גרמניה המערבית במונדיאל 1954.

ביוגרפיה
--------

פפאף שיחק בעמדת הקשר ובמשך רוב הקריירה בקבוצה איינטרכט פרנקפורט. הוא היה פליימייקר אמיתי בעל שליטה טובה בכדור והתמצא בבעיטות חופשיות נהדרות. נראה שאם פריץ ואלטר לא היה משחק בעמדתו בנבחרת גרמניה המערבית הוא היה מופיע בה יותר פעמים מאשר שבע בלבד. בשנת 1954 אתלטיקו מדריד הציעה לו סכום של 180,000 יורו אך דחה את ההצעה בעקבות סירובה של אשתו לעבור לגור בספרד. הוא זכה עימה באליפות היחידה של המועדון בהיסטוריה ב-1959 ובעונת 1959/60 בגביע אירופה לאלופות פרנקפורט הגיעה לגמר היחיד שלה עד כה. ייתכן שהמשחקים הטובים ביותר של פפאף היו בחצי הגמר בניצחונות 1–6 ו-3–6 על ריינג'רס, שבכל אחד כבש צמד. בגמר הובסו על ידי ריאל מדריד בתוצאה   
 7–3. פפאף סיים את הקריירה בשנת 1962 בגיל 36, כשהוא כובש במדיה 103 שערי ליגה ב-301 הופעות.

במדים הלאומיים פפאף היה שותף לזכייה במונדיאל 1954. לפני כן, ערך את הופעת הבכורה במוקדמות אותו טורניר ב-19 באוגוסט 1953 נגד נורווגיה באוסלו. במונדיאל כבש בתבוסה 8–3 להונגריה בדקה ה-26, אך לא הופיע במשחק הגמר נגדה בו נבחרתו ניצחה במפתיע 2–3 וזכתה בתואר. הופעתו האחרונה הגיעה ב-25 בנובמבר 1956 בעיר הולדתו בהפסד 3–1 לשווייץ.

לאחר קריירת הכדורגל שלו, היה הבעלים של פונדק ושל בר ליד אופטוואצ'ה בפרנקפורט.

פפאף נפטר ב-27 בדצמבר 2008 בגיל 82, לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בבית העלמין שבזיטנפלדן. בשנת 2013 נקרא רחוב על שמו מחוץ לאצטדיון קטן ששמו "רידרוואלד" בארלנבך אם מיי.

תארים
-----

איינטרכט פרנקפורט
* אליפות גרמניה: 1959
* סגנית גביע אירופה לאלופות: 1959/60

נבחרת גרמניה המערבית
* גביע העולם: 1954

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1954 (אלופת העולם)** |
| --- |
| 1 טורק • 
2 לאבנד • 
3 קולמאייר • 
4 באואר • 
5 ארהרדט • 
6 אקל • 
7 פוסיפאל • 
8 מאי • 
9 מבוס • 
10 ליבריך • 
11 מצנר • 
12 ראן •
13 מורלוק • 
14 קלודט •
15 א.ואלטר •
16 פ.ואלטר •
17 הרמן •
18 ביזניגר •
19 פפאף •
20 שפר •
21 קובש •
22 קוויאטקובסקי •
מאמן: הרברגר | מערב גרמניהמערב גרמניה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 123097428
* VIAF: 47660617
* WorldCat (עם VIAF): 47660617

 |
**אנטון שאל** (בצרפתית: **Anton Schall**;‏ 22 ביוני 1907 – 5 באוגוסט 1947) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ-בלם. נחשב לאחד מגדולי שחקני אוסטריה בכל הזמנים.

ביוגרפיה
--------

אנטון שאל נולד ב-22 ביוני 1907 בווינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית של אז. הוא התחיל את הקריירה בלאופולדאואר, משם עבר לז'דלרסדורף עד לאדמירה וינה ב-1925. במהלך הקריירה שלו היה שאל לאחד מהחלוצים האוסטרים הטובים ביותר כשזכה 5 פעמים בתואר מלכות השערים בליגה האוסטרית. עם אדמירה וינה זכה ב-7 תוארי ליגה, 3 פעמים בגביע ובמקום השני בגביע מיטרופה של 1934 לאחר הפסד בגמר לבולוניה. בשנותיו האחרונות עבר לשחק מעמדת החלוץ למגן והיה טוב גם בכך. בשנת 1941 שאל סיים את הקריירה.

במדי נבחרת אוסטריה היה לכובש הפורה ביותר מבין שחקני נבחרתו בין השנים 1931–1933 עם 20 שערים. שאל שיחק באגף השמאלי יחד עם אדולף ווגל ויחדיו היו לצמד השחקנים הטובים ביותר שהיו לאוסטריה ששיחקו בעמדה זאת. במונדיאל 1934 כבש שאל נגד צרפת בשמינית הגמר את שער היתרון בהארכה במצב של   
 1–1 ואוסטריה ניצחה בסיום 2–3. משם הם המשיכו עד לחצי הגמר בו הודחו על ידי מארחת הטורניר איטליה. בסך ערך הכל 28 הופעות בהם כבש 27 שערים בין 1927–1934.

שאל הספיק לאמן את בזל בין 1946–1947 ולזכות עימה בגביע השווייצרי של 1947 לפני שנפטר זמן קצר לאחר מכן בגיל 40 בזמן אימון במגרש כדורגל.

תארים
-----

### כשחקן

אדמירה וינה
* אליפות אוסטריה (7): 1927, 1928, 1932, 1934, 1936, 1937, 1939
* הגביע האוסטרי (3): 1928, 1932, 1934
* סגנית גביע מיטרופה: 1934

אישיים
* מלך השערים בליגה האוסטרית (5): 1927, 1928, 1929, 1931, 1932

### כמאמן

בזל
* הגביע השווייצרי: 1947

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת אוסטריה – מונדיאל 1934** |
| --- |
| 1 אורבאנק • 
2 ביצאן • 
3 בראון • 
4 ינדה • 
5 האסמן • 
6 הופמן • 
7 הורוואט • 
8 ואגנר • 
9 וולצהופר • 
10 וירטל • 
11 צישק • 
12 ססטה •
13 שטרוך • 
14 סיזאר •
15 סמיסטיק •
16 פלאצר •
17 פרנזל •
18 קבורק •
19 ראפטל •
20 שאל •
21 סינדלר •
22 שמאוס •
מאמן: מייזל | אוסטריהאוסטריה |
**ורנר ליבריך** (בגרמנית: **Werner Liebrich**; ‏18 בינואר 1927 בקייזרסלאוטרן, רפובליקת ויימאר – 20 במרץ 1995 בקייזרסלאוטרן, גרמניה) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הבלם. שיחק בקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן לכל אורך הקריירה שלו וזכה עם גרמניה המערבית במונדיאל 1954.

ביוגרפיה
--------

ליבריך הגיע ממשפחה ממעמד הפועלים; אביו, ארנסט, היה טַיָּח וקומוניסט שנרדף בידי הנאצים. לאחר מעצרו של אביו בידי השלטון הנאצי הוא, אמו ואחיו חיו בעוני מחפיר.

ליבריך שיחק בקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן לכל אורך הקריירה שלו וערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בשנת 1944 בגיל 17. הוא היה שותף בשתי אליפויות גרמניה בהן הקבוצה זכתה בעונות 1950/1951 וב-1952/1953.

הוא ערך שש עשר הופעות בנבחרת גרמניה המערבית, וזכה עמה במונדיאל 1954. הוא היה השחקן שפצע את קפטן נבחרת הונגריה פרנץ פושקש במהלך המשחק הראשון של שתי הנבחרות בטורניר בשלב הבתים. פושקש נאלץ להחמיץ את שני המשחקים הבאים של הטורניר, והופיע רק בגמר מול גרמניה המערבית, שאז עדיין לא היה כשיר לחלוטין.

בשנת 1950 הציעה לו קבוצת הכדורגל האיטלקית מילאן חוזה, אך הוא סירב ורצה להישאר במועדון עיר הולדתו.

מלבד הזכייה באליפות גרמניה עם פ.צ. קייזרסלאוטרן, הגיע ליבריך לשיא במונדיאל 1954, ובייחוד במשחק נגד יוגוסלביה ברבע הגמר שם הציג יכולת הגנתית טובה. אחרי מונדיאל 1954, אחת ההופעות הטובות ביותר שלו הגיעה במשחק נגד אנגליה בוומבלי ב-1 בדצמבר 1954. תפקידו במשחק זה היה לעצור את החלוץ האנגלי רוני אלן וגם עזר לכסות את סטנלי מתיוס.

ליבריך פרש מקריירת משחק בשנת 1962, אחרי כמעט עשרים שנה במועדון עיר הולדתו.

ב-20 במרץ 1995 נפטר ליבריך מאי-ספיקת לב בגיל 68 בקייזרסלאוטרן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורנר ליבריך** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* ורנר ליבריך, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| **נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1954 (אלופת העולם)** |
| --- |
| 1 טורק • 
2 לאבנד • 
3 קולמאייר • 
4 באואר • 
5 ארהרדט • 
6 אקל • 
7 פוסיפאל • 
8 מאי • 
9 מבוס • 
10 ליבריך • 
11 מצנר • 
12 ראן •
13 מורלוק • 
14 קלודט •
15 א.ואלטר •
16 פ.ואלטר •
17 הרמן •
18 ביזניגר •
19 פפאף •
20 שפר •
21 קובש •
22 קוויאטקובסקי •
מאמן: הרברגר | מערב גרמניהמערב גרמניה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1080165193
* VIAF: 66145067096366630105
* WorldCat: viaf-66145067096366630105

 |
הרב **חנניה יום־טוב ליפא דייטש** (כונה גם **חי"ל דייטש**; תרס"ח - א' בחשוון תשנ"א) היה אדמו"ר ואב"ד העלמעץ, מומחה ופוסק נודע למקוואות, מחבר ספרֵי 'טהרת יום טוב'.

ביוגרפיה
--------

חנניה יום טוב ליפא נולד בשנת תרס"ח לרב שמואל אהרן דייטש שהיה מו"ץ ושוחט בקרסטיר ובמישקולץ, ולרחל מלכה.
בגיל צעיר נסמך לרבנות על ידי רבי דוד דב בעריש מייזליש רבה של אוהעל, רבי מרדכי יהודה ליב וינקלר רבה של מאד, ורבי שאול בראך אב"ד נייטרא.

בשנת תרצ"ג נשא את בתו של רבי יוסף אבלעס אב"ד שלה שבסלובקיה, בשנת תרצ"ז מונה לדומ"ץ בדובשינה, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התחבא בדובשינה במשך כחצי שנה ולאחר מכן ברח ליערות סלובקיה שם נשאר עד סוף המלחמה.

בשנת תש"ה התקבל לרבה של קיראלי־העלמעץ (הו'), שם כיהן עד שנת תש"ח, כרבה של העיר פעל לחיזוק הקהילה, ייסוד שיעורי תורה והפצת ידע בסיסי ביהדות בין שורדי השואה שבעיר.

בשנת תש"ט היגר לארצות הברית ובהוראת רבי יואל טייטלבוים התיישב בקליבלנד, שם התקבל לרבה של קהילת 'בני אמונים', הוא ייסד שם תלמוד תורה ובית כנסת חסידיים ותיקן את מקווה הטהרה בעיר. בשנת תשכ"ב עבר לוויליאמסבורג ונעשה חבר בוועד הפועל הארצי של התאחדות הרבנים.

בשנת תשל"ט הקים בירושלים כולל אברכים ללימוד משניות סדר טהרות.

בקיץ תש"נ חלה, ונפטר בליל שבת פרשת נח, א' בחשוון תשנ"א.

חתנו הרב אהרן ישעיה פעקטע מילא את מקומו כאב"ד העלמעץ. בנו הוא הרב יעקב פעקטע, אב"ד העלמעץ הנוכחי.

ספרֵי טהרת יום טוב
------------------

שער הספר 'טהרת יום טוב', חלק ראשון. נדפס בה'תש"ח.
הרב דייטש חיבר סדרת ספרים בשם טהרת יום טוב הכוללת ארבעים כרכים, עשרים כרכים ראשונים שו"ת בענייני טהרה, מתוכם העשרה הראשונים על ספר יסוד יוסף שכתב רבי יוסף מפוזנא, והעשרה הנוספים על שולחן ערוך יורה דעה, ועשרים כרכים נוספים על משניות סדר טהרות.

פעילותו
-------

הרב דייטש התמחה במקוואות, וכבר מצעירותו החל להוציא ספרים בדיני טהרה, עם בואו לאמריקה נסע מעיר לעיר ועורר על חשיבות הטהרה, הרב דייטש יזם את הקמתם של מקוואות רבים ושיפר מקוואות שנסמכו על קוּלוֹת הלכתיות דחוּקות, לצורך כך נדד הרב דייטש ברחבי העולם והגיע אף לקהילות קטנות כדי לבנות בהן מקווה טהרה, לאחר פטירתו הוערך מספר המקוואות שבנה בלמעלה מחמש מאות מקוואות.

קישורים חיצוניים
----------------

* חנניה יום טוב ליפא דייטש, **תולדות טהרת יום טוב**, באתר היברובוקס
* רבי חנניה יום טוב ליפא דייטש זצ"ל
* חנניה יום טוב ליפא דייטש, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה דב אסטרייכר, **הקדמה לספר נחלת יואל זאב**, תשמ"ח, עמ' יד
2. ↑  מאיר איזקסון, כרך ג, **מבשר טוב**, תשע"ה, עמ' קצו
3. ↑  כך למשל נדד לבוגוטה - מאיר איזקסון, כרך ב, **מבשר טוב**, 1986, עמ' תמה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296466505171

 |
בילי קולינס, 2010
**בילי קולינס** (באנגלית: **Billy Collins**; נולד ב-22 במרץ 1941) הוא משורר אמריקאי, שהוכתר בשנים 2001–2003, כ"משורר הלאומי של ארצות הברית".

קורות חייו
----------

בין השנים 1967 ל-2001 עסק קולינס בהוראה ומחקר כפרופסור לספרות האנגלית באוניברסיטת העיר ניו יורק. במהלך הקריירה פרסם מספר קובצי שירה, שזכו לפופולריות גבוהה. בשנת 1997, יצא לאור האלבום The Best Cigarette, בו קורא קולינס 33 מבין שיריו. ב-2003 ערך את הקובץ Poetry 180: A Turning Back to Poetry, המשמש ללימודי שירה בתיכון. הוא נבחר ל"משורר השנה" על ידי המגזין Poetry בשנת 1994, שהעניק לשיריו במהלך השנים עוד חמישה פרסי הוקרה שונים. שיריו נכללו באנתולוגיה של זוכי פרס פושקאר להוצאות קטנות בשנים 1993, 1992 ו-1997.

קולינס נחשב לאחד מהמשוררים הפופולרים ביותר בארצות הברית. בדומה לרוברט פרוסט, מתאפיינת שירתו בשלילת תבניות שיריות קבועות כגון הסונטה, הססטינה והוילאנל. שירתו של קולינס קלילה והומוריסטית, אך שזורה בה לעיתים אירוניה דקה וביקורת. שירתו מובנת בקלות לקורא הפשוט, ואף יוצאת לעיתים בביקורת כנגד השירה ה"אקדמית" הפורמלית והקשה להבנה. הוא אף המציא מבנה השירי חדש, כפרודיה למבנה הוילאנל, שלו קרא פראדל.

ב-2008 יצא ספר משיריו בעברית, "חוצה ברגל את האטלנטי", בתרגום מכבית מלכין ויואב ורדי, בהוצאת כרמל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בילי קולינס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בילי קולינס
* בילי קולינס, ברשת החברתית Goodreads
* אתר מעריצים
* סבינה מסג, על "חוצה ברגל את האטלנטי", באתר הארץ, 4 ביוני 2008
* משה דור, השירה אינה מעניקה לי הבנה אלא התרגשות, באתר nrg‏, 3 באוגוסט 2001
* משה דור, בילי הנער, באתר ynet, 24 במרץ 2010
* בילי קולינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304704105171
* BIBSYS: 2007711
* BNE: XX4698461
* BnF: cb12306915x (data)
* CiNii: DA19962569
* GND: 131953729
* ISNI: 0000 0001 1691 8447
* LCCN: n77006958
* MusicBrainz: 4bb33701-dca1-4d15-acbf-119be8a0624a
* NDL: 00997591
* NKC: mub20201081611
* NLK: KAC200910970
* NTA: 203828704
* SNAC: w6zw1n4h
* SUDOC: 073513954
* VIAF: 100286402
* WorldCat: lccn-n77006958

 |
**אנטולי אלכסייביץ' זינצ'נקו** (ברוסית: **Анато́лий Алексе́евич Зи́нченко**; נולד ב-8 באוגוסט 1949, סטאלינסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) היה כדורגלן סובייטי בעמדת החלוץ ומאמן עבר. נחשב לשחקן הסובייטי הראשון ששיחק בקבוצה זרה.

ביוגרפיה
--------

זינצ'נקו היה תלמיד בית הספר לכדורגל של מועדון טרקטור מהעיר וולגוגרד, שם החל ללמוד בשנת 1962.

קריירה
------

### משחק

בשנים 1967–1968 שיחק בליגת המשנה באליפות ברית המועצות בהרכב טרקטור. במחצית השנייה של עונת 1968 הוא עבר לשירות צבאי במועדון סק"א מהעיר רוסטוב. בשנת 1972 הוא הוזמן על ידי מאמן זניט יבגני גורנסקי לסגל הקבוצה. בשנת 1975, לאחר שהצטרף לקבוצתו של המאמן הראשי גרמני זונין, עבר לדינמו המקומית. המאמן הבא של זניט, יורי מורוזוב, החזיר את ז'ינצ'נקו לקבוצה.

בשנת 1980, עורך מחלקת הספורט של העיתון האוסטרי Volkstimme, קורט צ'סטקה, יצא לרכוש כדורגלן סובייטי עבור ראפיד הווינאית. לאחר משא ומתן ארוך הציע ראש הספורט הסובייטי, סרגיי פבלוב, את אנטולי זינצ'נקו, שהגיע לווינה ב-28 באוקטובר. התוצאה החיובית של המשא ומתן נבעה במידה רבה מהעובדה שראפיד נחשבה לצוות של "פועלים" באוסטריה והקבוצה הייתה בקשרים חזקים עם המפלגה הקומוניסטית האוסטרית. באופן רשמי, במקביל, ז'ינצ'נקו נרשם כטכנאי ציוד אלקטרוני ונשלח למשימת סחר סובייטית וקאף יבל משכורת מהשגרירות, שכן הכסף ששילמה רפיד הועבר ישירות לברית המועצות. על הצלחותיו במועדון האוסטרי זינצ'נקו זכה בתואר "אמן הספורט של ברית המועצות במעמד הבינלאומי".

שיחק 375 משחקים רשמיים בקריירה שלו וכבש 83 שערים.

### אימון

לאחר שחזר לברית המועצות בשנת 1983, אימן את קבוצת המפעל "קלימובץ" ו"המשולש האדום", ששיחקו באליפות לנינגרד. לאחר מכן היה מאמן בקבוצות סטרויטל צ'רפובץ, דינמו, זניט, זניט-2 (לנינגרד / סנקט פטרבורג) ומועדון ארזי פטרוזבודסק ואז עבד בבית הספר לכדורגל של נפת קרסנוגווארדייסקי בסנקט פטרבורג. לאחר סיום קריירת האימון שלו, הפך זינצ'נקו למנהל הכללי של הפדרציה לכדורגל של העיר סנקט פטרבורג, היה נציג במנהלת הליגה הרוסית.

תארים והישגים
-------------

### קבוצתיים

#### ראפיד וינה

* אליפות אוסטריה: 1981/82, 1982/83
* זוכה גביע אוסטריה (1982/83)

#### סק"א רוסטוב

* גמר גביע ברית המועצות (1969, 1971)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* סטטיסטיקה במדי ראפיד
* סטטיסטיקה במדי זניט

הערות שוליים
------------

1. ↑  Первый советский футболист в западном клубе — как это было. Он уехал из «Зенита»
2. ↑  Анатолий Зинченко: «Советский футбол я не подвёл», «Спорт-Экспресс», 18.11.2011
**לואיס פרננדו סיניסטרה לוקומי** (בספרדית: **Luis Fernando Sinisterra Lucumí**; נולד ב-17 ביוני 1999 בסנטנדר דה קיליצ'או שבקולומביה) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת בורנמות' בהשאלה מלידס יונייטד, ובנבחרת קולומביה.

קריירת מועדונים
---------------

סיניסטרה החל את הקריירה המקצוענית שלו באונסה קלדס מליגת העל הקולומביאנית.

ב-8 ביולי 2018 חתם על חוזה לשלוש עונות בפיינורד מליגת העל ההולנדית.

### לידס יונייטד

ב-7 ביולי 2022 הצטרף סיניסטרה ללידס יונייטד לאחר שחתם על חוזה לחמש שנים. שווי העסקה עמד על 21 מיליון ליש"ט. ב-13 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף לקראת סיום המשחק מול סאות'המפטון, שהסתיים בתוצאה 2–2. את שערו הראשון במדי לידס יונייטד הבקיע ב-24 באוגוסט, בניצחון 1–3 על ברנסלי במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג. את שערו הראשון בפרמייר ליג הבקיע ב-30 באוגוסט, בתיקו 1-1 מול אברטון. ב-3 בספטמבר הבקיע בפעם השנייה ברציפות בליגה, ובפעם השלישית ברציפות בכל המסגרות, בהפסד לידס 2–5 לברנטפורד. ב-2 באוקטובר הורחק בכרטיס צהוב שני במשחק מול אסטון וילה, שהסתיים בתוצאה 0-0.

לאחר נשירתה של לידס לצ'מפיונשיפ בסיום עונת 2022/2023, פתח במשחק הראשון לעונת 2023/2024 מול קארדיף סיטי, שהסתיים בתוצאה 2-2. ב-26 באוגוסט הבקיע שער בכורה לעונה במשחק הליגה מול איפסוויץ' טאון, שהסתיים בניצחון בתוצאה 3–4.

#### השאלה לבורנמות'

ב-2 בספטמבר 2023 הושאל לבורנמות' לעונה אחת, תמורתו עבר בהשאלה ג'יידון אנתוני ללידס.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-15 באוקטובר 2019 ערך סיניסטרה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קולומביה, בהפסד 0–3 לנבחרת אלג'יריה במשחק ידידות. ב-24 בספטמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחונה של קולומביה 1–4 על גואטמלה. ב-27 בספטמבר הבקיע צמד בניצחון 2–3 על מקסיקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיס סיניסטרה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Feyenoord rondt komst Sinisterra (19) af באתר Allgemeen Dagblad, ‏ 9 ביולי 2018 (בהולנדית)
2. ↑  Adam Pope, Leeds Utd complete signing of winger Luis Sinisterra from Feyenoord, *BBC Sport*. 7 July 2022
3. ↑  Mantej Mann, Southampton 2 Leeds United 2, *BBC Sport*. 13 August 2022
4. ↑  Leeds United 3 Barnsley 1, *BBC Sport*. 24 August 2022
5. ↑  Alistair Magowan, Leeds United 1 Everton 1, *BBC Sport*. 31 August 2022
6. ↑  Ben Miller, Brentford 5 Leeds United 2, *BBC Sport*. 3 September 2022
7. ↑  Michael Emons, Leeds United 0 Aston Villa 0, *BBC Sport*, 2 October 2022
8. ↑  Dafydd Pritchard, Leeds United 2 Cardiff City 2, *BBC Sport*, 6 August 2023
9. ↑  Ipswich Town 3 Leeds United 4, *BBC Sport*, 26 August 2023
10. ↑  Cesar Hernandez, Mexico's collapse against Colombia leaves a sour taste for Martino's side ahead of World Cup, *ESPN*, 28 September 2022
**לואי פרגו** (בצרפתית: **Louis Pergaud**;‏ 22 בינואר 1982 – 8 באפריל 1915) הוא סופר צרפתי. בשנת 1906 הוא זכה בפרס גונקור.

ביוגרפיה
--------

לואי פרגו נולד בעיירה קטנה בבורגון-פראנש-קונטה במזרח צרפת. אביו היה מנהל בית ספר מקומי. בעקבותיו לאוי פרגו בחר בקריירה של מורה.

הוא התחיל ללמד באזור מגוריו ולאחר שנה גויס לצבא. לאחר שנת שרות הוא התחתן ובשנת 1907 עבר לפריז.

את היצירות הראשונות פרגו פרסם בשנת 1904. על אוסף סיפורים קצרים שפורסם בשנת 1910, פרגו קיבל פרס גונקור.

בשנת 1912 הוא פרסם את ספרו "מלחמת הכפתורים". ספר זה זכה להצלחה גדולה ופורסם בכ-30 מהדורות. בשנת 1962 על בסיסו צולם סרט מלחמת הכפתורים. בסך הכל צולמו חמישה סרטים על בסיס הספר.

לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה לואי פרגו הוצב ביחידת מילואים. הוא השתתף בקרב לורן ובקרבות נוספים. ב-7 באפריל 1915, במהלך מתקפה צרפתית, הוא נתפס על ידי גדר תיל. לאחר כמה שעות הוא שוחרר מהתיל על ידי חיילים גרמנים והועבר לבית חולים. בבוקר 8 באפריל האזור הופצץ על ידיד תותחים צרפתים ולואי פרגו נהרג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי פרגו** בוויקישיתוף
* עבודות של לאוי פרגו
* כתבי לואי פרגו בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266296805171
* BNE: XX901128
* BnF: cb11919140r (data)
* CANTIC: a1128142x
* CiNii: DA06792852
* GND: 120127288
* ICCU: RAVV044486
* ISNI: 0000 0001 0876 1347
* LCCN: n83193991
* MusicBrainz: dbc3a827-cfb7-4d39-ab65-bd37b44202f4
* NDL: 00452507
* NKC: jo20010088850
* NLA: 35416879
* NLG: 68095
* NLK: KAC2018O8287
* NSK: 000099073
* NTA: 074227513
* RERO: 02-A003682040
* SNAC: w6qv6n5b
* SUDOC: 027065081
* Trove: 945183
* VIAF: 19682533
* WorldCat: lccn-n83193991

 |
רבי **מאיר הכהן** (מכונה גם "**מהר"ם כ"ץ**"; נפטר בסביבות שנת ה'ת"ג, 1643), היה אב"ד באמסטיבובה (רו') ובמוהילב שבאיחוד הפולני-ליטאי. פרסומו העיקרי הוא על היותו אביו של רבי שבתי הכהן ("הש"ך").

ביוגרפיה
--------

נולד בפרנקפורט לרבי משה. אביו שלחו לקרקוב ללמוד בישיבתו של רבי מאיר מלובלין, שם למד בחברותא עם רבי רבי יהושע השיל ("המגיני שלמה"). למד גם אצל רבי יהושע פלק כץ ("הסמ"ע"). נישא לבת הקצין ר' נחום לוקובער.

מסופר מפי נכדו ר' משה, אשר בלמדו גמרא בחברותא עם ידידו רבי יהושע העשיל (ה'מגיני שלמה'}, החליטו שלא לעיין בפירושי רש"י ותוספות על הגמרא, אלא לעיין לבדם, ובאופן עקבי היה רבי מאיר הכהן מכוון לפירוש התוספות, ואילו רבי יהושע השיל היה מכוון לפירוש רש"י.

התמנה לאב בית דין באמסטיבובה (רו') שבאיחוד הפולני-ליטאי, וכבר בתקופה זו התפרסם כפוסק וגדול בתורה בולט. בסוף ימיו התמנה לאב בית דין במוהילב (נקרא מוהילוב על הדנייפר, להבדיל ממוהיליב-פודילסקי שעל יד נהר הדניסטר).

לא ידוע מתי נפטר. אם בשנת ה'ת"ה או בשנת ה'ת"ג (על פי העתק מצבה של "האלוף מוהר"ר מאיר במוהר"ם כ"ץ", שיש המייחסים אותה אליו). יש הסבורים שנפטר בפרעות ת"ח ות"ט.

כתביו
-----

10 או 14 מתשובותיו הודפסו בסוף ספר "גבורת אנשים" של בנו רבי שבתי.
בחיבורו המפורסם של בנו רבי שבתי, "שפתי כהן" ("ש"ך") על שולחן ערוך חלק יורה דעה, מופיע שיר שחיבר רבי מאיר לקראת הופעת הספר של בנו (ראשי התיבות הפותחות את שורות השיר יוצרים את חתימתו: "מאיר הכהן חזק").

"דברי אבי המחבר בשפה ברורה מדבר:  

**מ**ה ברי ובר בטני במעשה ידיך אר**נן**  

**א**לקים יחנך בני אל ה' אתח**נן**  

**י**שמח לבי גם אני אם חכמתך בחוץ תרו**נן**  

**ר**ב עוד יוסיף בני ספרים בתבונה לכו**נן**  
  

**ה**לא יסכימו בעלי האסופות מרנן ורב**נן**  

**כ**י חכים ברי בטריפות כרבי יוח**נן**  

**ה**אל יגן בעדו כצפרים עפות לנחותו בעמוד הע**נן**  

**נ**מלצו לחכי דברי היפות יעלו חן כרב ח**נן**  
  

**חזק** קריותנו השרופות ירושלים נוה שא**נן**".

משפחתו
------

* בנו רבי שבתי הכהן – "הש"ך".
* בנו רבי יונה נחום – תלמיד רבי יעקב מטומשוב. נשא את בתו של רבי אהרן שמואל קאיידנובר, והביא לדפוס את ספרו של חותנו "ברכת הזבח" (אמשטרדם תב"ט). כיהן כאב"ד בסוכצ'ב.
* בתו (אסתר) – אמו (או אשתו) של רבי יצחק אביו של רבי מאיר איזנשטט ("הפנים מאירות").

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיר וונדר, רבי מאיר הכהן אבי הש"ך, **אלף מרגליות**, ירושלים תשנ"ג, עמ' 376–379, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבי זליג מרגליות, **חיבורי לקוטים**, אמסטרדם תע"ה, מובא אצל מאיר וונדר, רבי מאיר הכהן אבי הש"ך, **אלף מרגליות**, ירושלים תשנ"ג, עמ' 376–379, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
2. ↑  ראו לדוגמה: רבי משה לימא, **חלקת מחוקק**, אבן העזר, סי' י"ז, ס"ק כ"א: "אהובי הגאון, נר ישראל, עמוד התוך, אשר בית ישראל נשען עליו".
3. ↑  **ספר יוחסין למשפחת ברייער-גאלדהירש**, ניו סקוור תשע"ג, עמ' 17, באתר אוצר החכמה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007458205805171

 |
**Spektr-R** (ברוסית: **Спектр-Р**) היה רדיוטלסקופ ששוגר על ידי רוסיה בשנת 2011 כחלק של פרויקט RadioAstron. הפרויקט היו ביוזמת מכון לפיזיקה של האקדמיה הרוסית למדעים.

הפרויקט החל בתקופת ברית המועצות. התכנון העקרוני הסתיים בשנת 1982 ואך קידום הפרויקט נעצר. הלוויין הראשון של הפרויקט שוגר בשנת 2011 מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר זניט 3SLBF. ב-22 ביולי ניתנה פקודה לפיחת הטלסקופ, אך מנוע לא פעל בהתאם לתכנון. למחרת הפעולה חודשה והסתיימה בהצלחה.

הלוויין נבנה בלבוצ'קין. המכשיר העיקרי היה רדיוטלסקופ בקוטר 10 מ'. הוא היה מתוכנן לפעילות במשך 5 שנים. הפעילות הסדירה החלה מספר חודשים לאחר השיגור. רדיוטלסקופ פעל בשיתוף פעולה עם מכשירים בקוטר של 100 מ' שהותקנו בגרין בנק (וירג'יניה המערבית), אפלסברג (גרמניה) ומצפה הכוכבים ארסיבו. הדבר איפשר להגיע לרגישות של כ-8 מיקרושניות עם גל באורך 1.35 ס"מ. לתמיכה במכשירים וציוד תקשורת על הלוויין הותקן פאנל סולארי בהספק של 2,650 ו"ט.

באוגוסט 2011 החל פעול מכשיר מדידת רוח השמש שהותקן לצד הטלסקופ.

בכל חודש נערכו כ-100 תציפות. לבחירת הנושאים הוקמה וועדה בין-לאומית שבחנה בקשות ממדענים.

בינואר 2019 התקשורת הלווין אבד ולא היה ניתן להעביר אליו פקודות. ב-15 במאי הוחלט על סגירת הפרויקט.

בשנת 2019 שוגר לחלל לוויין Spektr-RG שהיה השלב השני של הפרויקט.

תוצאות
------

בעזרת הטלסקופ בוצוע תצפיות רבות. בין נושאים העיקריים היה מחקר קווזארים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Spektr-R** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Spektr-R (ברוסית)
* תיאור פעילות
* תאור מבנה החללית
**שמואל שמעון בן-ציון** (13 בספטמבר 1894 – 20 באוגוסט 1954) היה רב, פעיל ציוני ועסקן ציבור בארצות הברית ובארץ ישראל, מבוני ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, מייסד שכונת כרם משה בתל אביב ושכונות "בן-ציון" בירושלים ובחיפה. נרצח ב-20 באוגוסט 1954.

קורות חיים
----------

בן-ציון נולד בירושלים למרדכי בן-ציון, שהיה בנו של משה-אלתר בן-ציון, ממייסדי מאה שערים, וחתנו של יהושע שטמפפר, ממייסדי פתח תקווה. בקטנותו גדל בבית סבו מצד אמו, ובגיל 9 נסע עם הוריו לארצות הברית והתגורר בפרובידנס שברוד איילנד. ב-1919 קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטה בניו יורק. הוסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים באמריקה.

קריירה
------

שימש רב בקליבלנד, בפילדלפיה ובניו יורק. היה חבר הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית באמריקה וניהל מגביות עבור הקרן הקיימת, קרן היסוד וקרן ארץ ישראל של המזרחי. היה ציר בקונגרס הציוני ה-12. פרסם מאמרים בשבחה של ארץ ישראל בעיתונות היהודית בארצות הברית.

בשנת 1923 שב לארץ ישראל עם משפחתו והתיישב בתל אביב. היה שותף לאביו בייסוד "בנק אמריקה - ארץ ישראל" בתל אביב וכיהן בו כיו"ר ומנהל. כמו כן היה יו"ר הסתדרות עולי אמריקה. בשנת 1924 נבחר כחבר מועצת עיריית תל אביב.

בן-ציון עסק בבניית בתים ברחבי הארץ - בכרמל, בשרון, בתל אביב ובירושלים. הקים את שכונת "כרם משה" בתל אביב, שנקראה על שם סבו משה בן-ציון. כמו כן בנה שכונות מגורים בחיפה ובירושלים, והן כונו על שם משפחתו - שכונת בן-ציון. את בתי הדירות שבנה היה משכיר לדיירים פרטיים. בניין הדירות בחיפה שווק באמצע שנות השלושים כ"בניין הכי יפה וחדיש בהר הכרמל המרכזי". היה סגן נשיא התאחדות בעלי הבתים בישראל.

הרצח
----

עבר להתגורר בירושלים. שנתיים לפני מותו לקה בשיתוק, אולם המשיך בפעילותו הציבורית. בערב שבת, 20 באוגוסט 1954, נורה למוות בדרכו מבית הכנסת בשכונת קריית משה בירושלים. חתנו עו"ד גדעון ריינר נפצע. הרצח בוצע על ידי אחד הדיירים אשר הסתכסך עם בן-ציון לאחר שהתברר לו לטענתו ששילם דמי מפתח גבוהים יותר מהדיירים האחרים בבניין. הדייר הפסיק לשלם דמי שכירות ובעקבות זאת קיבל צו פינוי מהבית. במאי 1955 נידון הדייר למאסר עולם.

בן-ציון נטמן בבית הקברות סנהדריה. על שמו נקרא הרחוב שבו שכנו "בתי בן-ציון", בשכונת קריית משה בירושלים.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1921 נישא לחנה מירסקי, בת צבי מירסקי. בניו הם יהושע בן-ציון ומשה נתנאל בן-ציון, שהיה רב בווירג'יניה. בנותיו הן יהודית בן-ציון ועו"ד מאירה ריינר, אשת עו"ד גדעון ריינר. ילדיהם של מאירה וגדעון ריינר הם עו"ד צביה בלאו ואיש ההיי-טק שמואל ריינר, המתגוררים באפרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* הוטל איפול על חקירת הרצח, מעריב, 22 באוגוסט 1954
* דוד תדהר (עורך), "ד"ר שמואל שמעון בן-ציון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1729
* דני רכט, כרם שלום, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  את השכונה בחיפה בנה עם אביו.
2. ↑  להשכיר דירות, דבר, 4 ביולי 1937
3. ↑  ד"ר בן-ציון המנוח נהג יפה בדייריו - מעיד גיסו של נחמיה, דבר, 28 באוקטובר 1954
4. ↑  חקירת רצח בן-ציון תסתיים ביום א', דבר, 3 בנובמבר 1954
5. ↑  רוצח ד"ר בן-ציון למאסר עולם, דבר, 10 במאי 1955
6. ↑  שמואל שמעון בן-ציון באתר GRAVEZ
משקאות שימורים שונים של צ'והיי מיפן
המשקה **צ'והיי** (ביפנית: **チューハイ** או **酎ハイ**) הוא משקה אלכוהולי שמקורו ביפן.

מאפיינים
--------

צ'והיי מסורתי עשוי משוצ'ו שעורה ומים מוגזים בטעם לימון, אבל כמה גרסאות מסחריות מודרניות משתמשות בוודקה במקום שוצ'ו, וחברות המשקאות גיוונו למגוון טעמים, כולל ליים, אשכולית, תפוח, תפוז, אננס, ענבים, ענבי קיוהו, קיווי, אומה, יוזו, ליצ'י, אפרסק, שמנת מתוקה, תותים וקרם סודה.

הגשה
----

תכולת האלכוהול של צ'והיי הנמכר בברים ובמסעדות יכולה להיות נמוכה למדי, מה שמאפשר לאלה עם סובלנות נמוכה לאלכוהול לשתות בבטחה. עם זאת, צ'והיי משומר יכול להיות בעל רמות גבוהות יותר של אלכוהול, והוא נמכר לעיתים קרובות בחנויות נוחות ובמכונות אוטומטיות. אף על פי שכמות האלכוהול משתנה (בדרך כלל מתחילה ב-3%), צ'והיי משומר מכיל פחות מ-10% אלכוהול ביפן, מכיוון שכל דבר גבוה יותר גורם לשיעור מס גבוה יותר. צ'והיי מוגש בכוסות גבוהות או ספלים כמשקאות ליחידים, מה שהופך אותו לפחות חברתי ממשקאות בר יפניים מסורתיים אחרים כמו סאקה, בירה או ויסקי, שניתן לחלוק על ידי מזיגת מנות מבקבוק גדול. לעיתים מוגש גם nama chūhai טרי (生酎ハイ), הכולל מיץ סחוט טרי. במקרים מסוימים האורחים סוחטים את המיץ שלהם בעצמם. בשל תכולת הסוכר הגבוהה, מספר הקלוריות בכל בקבוק יכול להיות גבוה למדי בהשוואה למשקאות אלכוהוליים אחרים.

במרץ 2018, קוקה קולה הודיעה שהיא תתחיל למכור מוצר צ'והיי ביפן בשם Lemon-dou.

ראו גם
------

* זלצר קשה
* קווין מרי (קוקטייל)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'והיי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gordenker, Alice, "What is Chuhai and Why does Alcohol Content Vary Depending on Flavor?", *Japanese Food Guide*
2. ↑  Lewis, Leo (6 במרץ 2018). "Coca-Cola to launch alcoholic drink in Japan". *Financial Times*. ארכיון מ-2022-12-11. נבדק ב-2018-03-07. In answer to a question about what new products he anticipates bringing to market in 2018, Mr Garduño is quoted as saying that the company will experiment with a product in a category known in Japan as Chu-Hi — "a canned drink that includes alcohol", traditionally made, he adds, from a distilled beverage called shochu, sparkling water and flavouring. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Pham, Sherisse (7 במרץ 2018). "Coke is launching an alcoholic drink in Japan". *CNNMoney*. נבדק ב-16 באפריל 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**דירת הרווקים** (באנגלית: **Come Blow Your Horn**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1963 בבימויו של באד נורקין, עם פרנק סינטרה, טוני ביל, לי ג'יי. קוב ומולי פיקון בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על המחזה "Come Blow Your Horn" של ניל סימון משנת 1961. זה היה המחזה הראשון של סיימון והוא הוצג בהצלחה רבה בברודוויי.
בישראל הוצג המחזה באותו שם באמצע שנות ה-60 בתיאטרון הוורוד.
בבית צבי הוצג בשם "תעוף על עצמך" בתרגומו של אבי קורן.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר, לי ג'יי. קוב היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע, ומולי פיקון, פרנק סינטרה וג'יל סנט ג'ון היו מועמדים לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.

דין מרטין מופיע בהופעת קמע בתור חסר בית.

תקציר העלילה
------------

משפחת בייקר גרה ביונקרס, ליד ניו יורק. לאב לארי (לי ג'יי. קוב) יש מפעל לייצור פירות מלאכותיים-דקורטיביים. אשתו סופי (מולי פיקון) היא עקרת בית. יש להם שני בנים העובדים בעסק, הבכור הוא אלן (פרנק סינטרה) שעזב את הבית וגר כעת בדירת יוקרה במנהטן, שם הוא מנהל חיי אהבה חפשיים עם נשים יפות. הבן הצעיר, באדי (טוני ביל) הוא בן 21, עובד גם הוא בעסק המשפחתי ורוצה לברוח מהבית המלחיץ לאחיו אלן. לארי מרוגז כל הזמן בגלל בנו ההולל וסופי נאלצת לספוג את כל צעקותיו ומשתדלת שהחלון יהיה סגור "שהשכנים לא ישמעו".

באדי עוזב את הבית בשקט ומשאיר מכתב הסבר להוריו. הוא מגיע לדירת אחיו ומכיר את שתי הבחורות שמחזרות אחריו, פגי (ג'יל סנט ג'ון) וקוני (ברברה ראש). אלן מחבב את אחיו הצעיר ומחליט לגרום לו "לעוף על עצמו". הוא לוקח אותו לחנויות בגדים, נעלים, מספרה ועוד ותוך כדי זה הוא שר לו מה נחוץ לבן האדם כדי "שיעוף על עצמו". בסוף היום מרגיש באדי "שהוא בעניינים".

האמא סופי מגיעה לדירת הרווקים כדי לברר מה המצב ולשכנע את באדי לחזור אך לשווא. באדי מציג את עצמו לפגי כאילו הוא במאי מהוליווד והיא מתמסרת לו. באדי מתחיל להתפרע יותר מאחיו. אלן מבחין בזאת ומחליט למסד את קשריו עם קוני ולהציע לה נישואין.

לבסוף מגיע האב לארי לדירה כשהוא מרוגז וצועק. הוא רוצה נכדים כמו לאחותו רק כאשר מבשר לו אלן שהוא התחתן זה עתה עם קוני, הוא מתרכך. אלן משאיר את הדירה לבאדי וזה מתחיל שוב את החיים החופשיים לאחר "השיעורים" שקבל מאחיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דירת הרווקים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דירת הרווקים", באתר נטפליקס
* "דירת הרווקים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דירת הרווקים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דירת הרווקים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "דירת הרווקים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לדירת הרווקים, באתר יוטיוב
* דירת הרווקים, באתר TCM
* פרנק סינטרה שר "תעוף על עצמך" באתר יוטיוב
**חיל התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי** (סינית מסורתית: **中国人民解放军战略支援部队**) הוא גוף צבאי לתיאום פעילותה הצבאית של סין בתחום הסייבר, החלל והלוחמה האלקטרונית של צבא השחרור העממי של סין. החיל הוקם ב-31 בדצמבר 2015 כחלק מהגל הראשון של הרפורמה הצבאית בסין.

היסטוריה
--------

ההודעות הראשוניות לא סיפקו פרטים רבים על החיל, אך יאנג יוג'ון ממשרד ההגנה הסיני תיאר זאת כשילוב של כל כוחות התמיכה שאוחדו לכדי חיל אחד בדצמבר 2015.

פרשנים משערים שגוף זה יכלול פעולות היי-טק הכוללות פעולות במרחב הקיברנטי ולוחמה אלקטרונית, ללא תלות בגופים אחרים של הצבא. מומחה אחר, יין ז'ואו, אמר ש"המשימה העיקרית של כוח התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי היא לתת תמיכה לפעולות הלחימה כך שהצבא יוכל להשיג יתרונות אזוריים בתחום הלוחמה בחלל ובמלחמת הסייבר ולהבטיח פעולות חלקות."

מבנה
----

מבחינה תפקודית ומבנית פועל כוח התמיכה כמו חיל הטילים של צבא השחרור העממי. החיל נוצר מיחידות האחראיות על לוחמה, סייבר ולוחמה אלקטרונית במחלקת המטה הכללי לשעבר (כולל יכולות הריגול בסייבר של המחלקה השלישית לשעבר, אמצעי התמיכה האלקטרונית של המחלקה הרביעית לשעבר, ויחידות החלל שהפעילו מערכות ומשרדי סיור אווירי ותחנת לוויין), עליהם צורפו אגפים של המחלקה הפוליטית הכללית ומחלקת החימוש הכללי (כולל מתקני שיגור, טלמטריה, מעקב ובקרה וארגוני מחקר ופיתוח). על פי ההערכה, יש לפחות 5 מחלקות, אם כי קיים ויכוח בפרשנויות המערב על קיומה של מחלקה שישית אפשרית לציוד חלל.

ראו גם
------

* כוח החלל של ארצות הברית
* המרכז לתקשורת חלל רחוקה
* חיל החלל הרוסי

הערות שוליים
------------

1. ↑  PLA Aerospace Power: A Primer on Trends in China’s Military Air, Space, and Missile Forces Air University
2. ↑  PLA Strategic Support Force: The 'Information Umbrella' for China's Military The Diplomat 1 April 2017
3. 1 2  The Strategic Support Force: Update and Overview Jamestown Foundation China Brief Volume: 16 Issue: 19
4. 1 2  "China Takes Bold Steps Toward Military Reform" (11 January 2016)
5. ↑  Costello, John; McReynolds, Joe (2018). *China's Strategic Support Force: A Force for a New Era*. Washington, DC: National Defense University Press. נבדק ב-19 באפריל 2019. `{{cite book}}`:  (עזרה)
6. ↑  Mattis, Peter (3 במרץ 2017). "China Reorients Strategic Military Intelligence" (PDF). *Jane's Intelligence Review*. נבדק ב-18 בינואר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  Expert: PLA Strategic Support Force a key force to win wars
8. ↑  Hacking Diplomatic Cables Is Expected. Exposing Them Is Not
9. ↑  PLA Strategic Support Force: The 'Information Umbrella' for China's Military The Diplomat 1 April 2017
**להק 2 של חיל האוויר המלכותי** (באנגלית: **No. 2 Group RAF**) הוא להק האמון על יחידות התובלה, הסיוע וההגנה הקרקעית של חיל האוויר המלכותי, משום כך מוכר גם בכינוי **להק הסיוע ללוחמה האווירית**.

מפקדת הלהק נמצאת תחת פיקוד האוויר ויושבת בבסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב.

היסטוריה
--------

הלהק הוקם לראשונה ב-1 באפריל 1918 בתור **להק 2 (אימון)** האמון על טייסות האימון וההכשרה של חיל האוויר המלכותי, אך שנתיים לאחר מכן עם צמצום היחידות לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הוא נסגר. ב-20 במרץ 1936 הוקם הלהק מחדש בתור **להק 2 (הפצצה)** כשהוא מפקד על 10 טייסות מפציצים מבסיס האם שלו באבינגדון, אוקספורדשייר. בתחילת מלחמת העולם השנייה היה הלהק תחת פיקוד המפציצים עד שבמאי 1943 הועבר לחיל האוויר הטקטי השני (תחילה כחלק מפיקוד מטוסי הקרב ובהמשך תחת חיל המשלוח האווירי של בעלות הברית) כשרוב טייסות הלהק התבססו על מפציצים טקטיים ומטוסי תקיפה (כגון ה-B-25 מיטשל והדה הבילנד מוסקיטו). לאורך המלחמה טסו יחידות הלהק למעלה מ-57,000 טיסות מבצעיות. 

לאחר המלחמה פורק הלהק במאי 1947 למספר חודשים, אך הוקם מחדש בדצמבר 1948 תחת חיל האוויר הטקטי השני כשהוא מורכב משבעה כנפות שישבו ברחבי גרמניה המערבית, עד שפורק שוב בנובמבר 1958. יחידות הלהק הוכפפו לחיל האוויר המלכותי גרמניה ובאפריל 1993 הוקם הלהק מחדש על בסיס פיקוד חיל האוויר המלכותי גרמניה, באפריל 1996 הלהק התמזג לתוך להק 1.

ב-7 בינואר 2000 הוקם הלהק מחדש בגלגולו החמישי והנוכחי בתור להק המרכז את יכולות ההובלה, פיקוד ושליטה אווירית ורגימנט חיל האוויר המלכותי (הגנה קרקעית). ב-2006 להק 3 פורק וחלק מיחידותיו התמזגו עם להק 2.

מבנה
----

* **טייסות:**
	+ טייסת 10 - תובלה ותדלוק (מטוסי איירבוס A330 MRTT).
	+ טייסת 24 - הכשרה ואימון.
	+ טייסת 32 - תובלה קלה (מסוק אוגוסטה ווסטלנד AW109 ומטוס דאסו פלקון 900).
	+ טייסת 47 - תובלה (מטוסי לוקהיד C-130 הרקולס).
	+ טייסת 70 - תובלה (מטוסי איירבוס A400M).
	+ טייסת 99 - תובלה כבדה (מטוסי בואינג C-17 גלובמאסטר III).
	+ טייסת 101 - תובלה ותדלוק (מטוסי איירבוס A330‏ MRTT).
* רגימנט חיל האוויר המלכותי (בסיס חיל האוויר המלכותי הונינגטון)

ראו גם
------

* להק 1 (חיל האוויר המלכותי)
* חיל האוויר המלכותי גרמניה

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של להק 2
שער העיתון מ-32 בנובמבר 1911
**לימניטה** (בצרפתית: **L'Humanité**, מילולית: "האנושות") הוא עיתון צרפתי, לשעבר ביטאון המפלגה הקומוניסטית של צרפת ומאז 2001 עיתון עצמאי, אם כי מקיים זיקה למפלגות השמאל בצרפת. ססמת העיתון היא "בעולם אידיאלי לא היה צורך שעיתון זה יתקיים".

עד מלחמת העולם השנייה
---------------------

העיתון נוסד בשנת 1904 (עוד לפני הקמת המפלגה הקומוניסטית) על ידי ז'אן ז'ורס, מנהיג "הפלג הצרפתי של אינטרנציונל העובדים" (SFIO). ז'ורס שימש כעורכו הראשי של העיתון עד 1914. עם הקמת המפלגה הקומוניסטית ב-1920 הפך העיתון לאחד מנכסיה. העיתון השתייך למפלגה ולקואופרטיב עובדיו והוחזק על ידי מימון של המפלגה, כולל מימון מברית המועצות ודמי מנוי.

ב-1930 הצטרף לואי אראגון לעיתון ככתב המדור "חדשות בקצרה" וב-1953 החל לערוך את המוסף הספרותי רב ההשפעה של העיתון, *Les Lettres françaises*, אותו ערך עד 1970. בתקופה שלפני כיבוש צרפת על ידי הנאצים זכה העיתון לפופולריות ונאסר להופעה על ידי השלטונות מיד לאחר הכיבוש.

במהלך מלחמת העולם השנייה
------------------------

ב-27 באוגוסט 1939 ממשלת דאלאדיה אסרה על פרסום העיתון, לאחר שזה תמך בהסכם בין גרמניה הנאצית לברית המועצות. החל מאוקטובר אותה שנה העיתון הופץ במחתרת. בסך הכל הופיעו יותר מ-300 גליונות בשנות המחתרת.

לאחר מלחמת העולם השנייה
-----------------------

מיד לאחר השחרור זכתה המפלגה הקומוניסטית לפופולריות גואה בציבוריות הצרפתית כגורם המאורגן הגדול ביותר ברזיסטאנס. כתוצאה מכך זכה גם העיתון למעמד ציבורי נכבד בין סוף שנות הארבעים לאמצע שנות השישים ותפוצת שיא של כ-500,000 עותקים ומנויים. תפוצת העיתון הצטמצמה בעקביות, בד בבד עם ירידת התמיכה בקומוניזם בצרפת. 

נפילת ברית המועצות הובילה להפסקת התמיכה הסובייטית בעיתון ולמשבר בן עשור, בו שרד אך בקושי. ב-2001 רכשה קבוצת משקיעים פרטיים בראשות ערוץ הטלוויזיה הפרטי TF1 ‏20 אחוז מהעיתון, במטרה "לשמר את הגיוון התקשורתי", למרות שלא אחזו בדעות שמאליות במיוחד. המפלגה הסכימה לרכישה, כצעד נואש להצלתו.

Fête de l'Humanité
------------------

הבמה המרכזית, 2006
אחד מהאירועים הנחשבים המשלבים אמנות, מוזיקה ומאחה פוליטית הוא "פסטיבל האנושות" (או "פסטיבל [העיתון] ל'הומניטה", Fête de l'Humanité) שאורגן לראשונה על ידי המפלגה ב-1930 לטובת גיוס כספים לביטאונה. מאז 1960 מתקיים הפסטיבל בכל שנה בהשתתפות טובי האמנים ותוך הפגנת עמדות פוליטיות כגון תמיכה במהגרים ופליטים, גינוי דרום אפריקה, פעילות נגד הגלובליזציה, תמיכה בפלסטינים ועוד. על אף שהפסטיבל מזוהה באופן מוחלט וחד משמעי עם המפלגה הקומוניסטית, הוא מושך קהלים רחבים, רובם צעירים המזוהים עם השמאל הרדיקלי, אך חלקם חובבי מוזיקה ופסטיבלים שאינם מזדהים בהכרח עם כל המסרים הפוליטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ל'הומניטה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ל'הומניטה (בצרפתית)
* ל'הומניטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* על העיתון באתר marxists.org
* העיתונות בצרפת, BBC, ‏11 בנובמבר 2006
* אתר העיתון באנגלית
* "Our Goal", תרגום לאנגלית של מאמר המערכת הראשון של ז'אן ז'ורס ובו ה"אני מאמין" של העיתון
* סריקת העיתון בשנים 1904-1948, באתר הספרייה הלאומית הצרפתית.
* ל'הומניטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת כל האמנים שהופיעו בפסטיבל לאורך השנים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb327877302 (data)

 |
פסל לזכר גד מנלה בקיבוץ תל יצחק
**גד "גדי" מָנֵ֫לָה** (ז' בשבט תש"ו, 9 בינואר 1946 - 26 ביולי 1968) היה קצין המבצעים של חטיבת הבקעה בשנות ה-60, ונהרג בעת מרדף אחר מחבלים באזור פצאל. בעל עיטור העוז.

קורות חיים
----------

מנלה נולד בקיבוץ תל יצחק, שהוריו נמנו עם מייסדיו. ביולי 1963 התגייס לצה"ל במסגרת גרעין של הנח"ל שיצא לכפר גליקסון, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר, ואחר כך מונה למפקד מחלקה בצנחנים. מנלה נהג להטיל על חייליו משימות קשות על מנת לחשלם כראוי לקראת הקרב. יש על כך סיפורים רבים בעל-פה, שסופרו בין חייליו במשך השנים. תיאור ספרותי של היחידה מופיע ברומן האוטוביוגרפי "שני חיי יעקב", מאת יעקב בוצ'ן, שהיה סמל המחלקה בפיקודו של מנלה, וכן ברומן "הענקים וילדי השמש" שכתב אוריאל זוהר בן קיבוץ תל יצחק, שהכיר את מנלה מקרוב, בחייו.

על חלקו בפעולת כראמה, ב-21 במרץ 1968, הוענק למנלה עיטור העוז.

> 
> גילה גבורה במילוי תפקיד קרבי תוך חירוף נפש. תיאור המעשה: ביום כ"א באדר התשכ"ח (21 במרץ 1968), בפשיטת צה"ל על כראמה, גילה סגן גד מנלה ז"ל אומץ לב ותושייה תחת אש עזה של האויב. הוא יצא בזחל"ם למשוך את אש האויב אליו, כדי לאפשר לכוחותינו לאתר את מקורות האש של האויב. נוסף על כך חילץ פצועים בהיותם תחת אש עזה ורצופה. סרן גד (גדי) מנלה ז"ל נפל בקרב כעבור כארבעה חודשים, ביום א' באב התשכ"ח (26 ביולי 1968). על מעשה זה הוענק לו עיטור העוז ניסן התשל"ג אפריל 1973 ,דוד אלעזר, רב־אלוף, ראש המטה הכללי.
> 
> 
> 
> — עיטור העוז לגד מנלה
> 

במהלך מלחמת ההתשה בבקעת הירדן פעלו אל"ם אריה רגב, מח"ט הבקעה, וסרן גד מנלה במרדפים נגד חוליות שחצו את נהר הירדן וחדרו לגדה המערבית כדי לפגוע בכוחות צה"ל. במרדף שנערך ב-26 ביולי 1968 נהרגו רגב ומנלה. במרדף זה נהרגו גם 8 מחבלים ואחד נפצע ונתפס.

גד מנלה הובא למנוחות בבית העלמין האזרחי שבקיבוצו תל יצחק.

בקיבוץ תל-יצחק הוקם בית-הנצחה לזכרו, "בית גדי", שהיה למועדון ולבית התרבות של המקום. ב"בית גדי", היה מונח העוזי של סרן מנלה ועליו 14 שריטות חרוטות בשורה אחת, כאשר כל אחת מהן מסמלת מרדף. את המרדף ה-15, נראה שלא הצליח לסמן בעצמו. בכניסה לבית התרבות הוצב פסל לזכרו של גד מנלה, מעשה ידיו של נתן רפופורט.

המושב ארגמן בבקעת הירדן מנציח את זכרו בשמו: שם היישוב הוא שילוב של שמו ושמו של אל"ם אריה רגב, שנהרג עמו באותו מרדף, והוא מורכב מראשי תיבות שמם **ארג** = אריה רגב, **גמן** = גד מנלה.

גם מחנה גדי בבקעה קרוי על שמו של גד מנלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גד מנלה** בוויקישיתוף
* קורות החיים של גד מנלה, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* סרטונים הענקת עיטור העוז לאמנון ליפקין שחק, לגד מנלה ולד"ר פרלמן בעקבות מבצע כראמה, סרט בערוץ YouTube של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
* אלי לנדאו, אל"מ רגב וסרן מנלה נפלו בקרב, מעריב, 28 ביולי 1968

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיטור העוז שהוענק לסרן גד מנלה, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל;  

סרן גד מנלה, באתר הגבורה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300317905171
* VIAF: 298586062
* WorldCat (עם VIAF): 298586062

 |
**אנדזאורוס** (שם מדעי: **Andesaurus**; מילולית: "לטאת האנדים") הוא סוג של דינוזאור גדול מקבוצת הזאורופודים אשר חי באמריקה הדרומית בתור הקרטיקון לפני 99-97 מיליון שנה. משמעות שמו הוא על שם הרי האנדים, לידם מאובניו התגלו. בסוג זה נמצא מין יחיד - *Andesaurus delgadoi*, אשר נקרא על שם המגלה שלו, אלחנדרו דלאגדו. המאובנים התגלו בתצורות קנדלרוס (אנ') שבנאוקן, ארגנטינה ותוארו בידי החוקרים ג'וזף בונפרה וג'ורג' א. קלבו] ב-1991. הממצאים כללו שלד חלקי ומקוטע, בעיקר של חוליות ועצמות גפיים.

האנדוזאורוס היה חלק מבני קבוצת הטיטאנוזאוריה שהכילו את הגדולים שבדינוזאורים כמו הארגנטינוזאורוס. ממדידת אורך הירך שלו הוא הגיע לאורך 15-18 מטרים ולמשקל 7 טונות, קטן יחסית לקרוביו. הוא היה 27 חוליות בזנבו הארוך ששימש לאיזון והיה גם בעל צוואר ארוך, איתו הגיע לצמרות העצים. הוא היה בעל עצמות ירך גבוהות ורחבות שהחזיקו את משקלו.

האנדוזאורוס היה קרוב לארגנטינוזאורוס הענקי, לדרדנוטוס ולפוארטזאורוס - כולם נמצאו בארגנטינה והיה בעל מאפיינים דומים כמו חוליות זקורות שיצרו "קוצים" מעל הגב ומפרקים עגולים בין חוליות הזנב. הוא חי לצידם של טורפים כמו הגיגאנוטוזאורוס, גדול טורפי אמריקה ושל הבויטררפטור (Buitreraptor) הזריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדזאורוס** בוויקישיתוף
* אנדזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אנדזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
**אפרים דוידי** (נולד ב-15 באוגוסט 1959) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הבלם בהפועל באר שבע ובנבחרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

דוידי נולד בטהראן שבאיראן וכשהיה בן ארבע עלתה משפחתו לישראל והתיישבה תחילה בנס ציונה. אביו שימש כסדרן במגרשה של סקציה נס ציונה וכך החל הקשר של דוידי עם מגרש הכדורגל. מאוחר יותר עברה המשפחה לבאר שבע. דוידי החל לשחק כנער במכבי באר שבע במגרשה שבשכונת נווה נוי. מאמנו אז היה שחקן העבר של הפועל באר שבע, ג'קי דקל, ואחיו של דקל סיפר על הצעיר הכישרוני למאמן הפועל באר שבע באותה עת, אמציה לבקוביץ', וכך הגיע דוידי לשורות הקבוצה הבכירה בעיר.

ברוב שנותיו בהפועל באר שבע שיחק דוידי כבלם או כקשר אחורי, לצידו של הבלם שלמה אילוז, והשניים נחשבו כשחקני מפתח במערך ההגנתי של הקבוצה.

בעונת 1995/1996 שיחק עונה אחת כבלם קבוצת מכבי עירוני אשדוד, ששיחקה בזמנו בליגת המשנה.

בקיץ 1996 חתם דוידי בבית"ר באר שבע ושיחק בקבוצה ארבע עונות. בעונת 2000/2001 נאבקה הקבוצה על העלייה מול הפועל באר שבע אך כשלה בפלייאוף העליון וסיימה במקום השלישי, ובסיום העונה פרש דוידי ממשחק פעיל.

לאחר פרישתו נשאר דוידי לעסוק בין היתר בכדורגל ואימן במחלקות הנוער של הפועל באר שבע, בנוסף שימש כמגלה כישרונות צעירים במהלך השנים.

ב-7 בינואר 2010 הוכנס על ידי הנהלת הפועל באר שבע להיכל התהילה של המועדון, ובכך נחשב לאחד מעשרים השחקנים הטובים בתולדות המועדון.

### נבחרת ישראל

דוידי זומן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי המאמן הלאומי יוסף מרימוביץ' וערך את משחק הבכורה שלו ב-8 ביוני 1983 בוופרטל, בהפסד 0–2 לנבחרתה האולימפית של גרמניה המערבית במסגרת הטורניר הקדם אולימפי. דוידי שיחק במדי הנבחרת בניצחון 3–0 על ניו זילנד במוקדמות מונדיאל 1986, היה שחקן הרכב קבוע במשחקי מוקדמות מונדיאל 1990 ופתח בהרכב בצמד משחקי ההכרעה מול קולומביה. את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך במשחק ידידות מול נבחרת חבר העמים ב-9 באוקטובר 1990, ובסך הכל לזכותו 32 הופעות במדי נבחרת ישראל.

חיים אישיים
-----------

נשוי ליהודית ולהם ארבעה ילדים.
בנו, דור דוידי, הפך גם הוא לכדורגלן אשר שימש כשוער מחליף של הפועל באר שבע ושיחק בליגות הנמוכות.

תארים
-----

הפועל באר שבע
* גביע הטוטו: 1988/1989
* גביע ליליאן: 1988

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמי לוי אפרים דוידי בכה מהתרגשות, באתר ynet, ‏18 באוגוסט 2009
2. ↑  חיים זלקאי, **יקיר לי אפרים**, כתבה וריאיון עם אפרים דוידי, זמן הנגב, רשת מקומוני מעריב, 17 ביולי 2009
3. ↑  יגאל ברמן, ‏ב"ש עושה כבוד: 20 הגדולים נכנסו להיכל התהילה, באתר ONE‏, 7 בינואר 2010
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים ריקים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**דייהו K5/DP51** הוא אקדח חצי אוטומטי בקוטר 9 מ"מ, שפותח על ידי חברת דייהו הדרום קוריאנית, בין השנים 1984 ל-1988.
ייחודו של אקדח דייהו הוא בהיותו בעל מנגנון "פעולה משולשת".

היסטוריה
--------

האקדח פותח בחברת דייהו (Daewoo Precision Industries), שפשטה רגל ופורקה. אחר-כך יוצר על ידי חברת S&T Daewoo וכיום מיוצר על ידי S&T Motiv.

האקדח משמש כאקדח שירות של כוחות הביטחון והמשטרה של קוריאה הדרומית ונמכר גם למדינות אחרות.

מיוצרים שני דגמים נוספים וניתן להשיג את האקדח גם בהתאמה לתחמושת 40S&W.

מנגנון ההפעלה
-------------

גאוות יצרנית האקדח היא על היותו האקדח הראשון בעולם שיוצר במנגנון "פעולה מהירה", בעוד רוב האקדחים הם בעלי "פעולה יחידה", או "פעולה כפולה".
מנגנון הפעולה המהירה של דייהו זכה לכינוי "פעולה משולשת", "פעולה כפולה מהירה", או "פעולה כפולה פלוס+".

המנגנון הייחודי של הפעולה המהירה כולל מערכת קפיצים פנימית, שאינה קיימת באקדחים אחרים, המאפשר לשמוט את הפטיש, כשהאקדח דרוך וכשיש כדור בקנה, כמו ב"פעולה כפולה", אך באופן שלחיצה **ארוכה וקלה** על ההדק, גם תקפיץ את הפטיש השמוט לאחור וגם תשחרר נקירה.
מנגנון זה מאפשר שימוש באקדח כבאקדח בעל "פעולה כפולה", אך באופן שיריית הכדור הראשון תהיה נוחה ומדויקת יותר, כמו באקדח בעל מנגנון "פעולה יחידה".
בנוסף, ניתן גם להשתמש באקדח זה מבלי לשמוט את הפטיש, כאקדח בעל מנגנון "פעולה יחידה" רגיל.

גוף האקדח והמחלק עשויים סגסוגת אלומיניום 7075-T6. הקנה והכוונות עשויים פלדת מוליבדן (4140 ו-4150 בהתאמה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקדח דייהו** בוויקישיתוף
* קטלוג הנשק של S&T Motiv
* דף האקדח באתר World guns

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף האקדח באתר World guns
2. ↑  Single-action - לחיצת הדק קצרה וקלה, שרק משחררת את הפטיש, המשוך לאחור להכות על הנוקר
3. ↑  Double-action - לחיצת הדק ארוכה וקשה, שדוחפת את הפטיש השמוט לאחור ובסוף מהלך הפטיש משחררת אותו להכות על הנוקר (ראו גם אקדחים חצי אוטומטיים)
4. ↑  עמודים 30-31 בקטלוג הנשק של S&T Motiv
**סי-גארד** (באנגלית: Sea Guard) הייתה ספינת סיוע והצלה בים הצפוני. לאחר שפעלה בתפקיד זה כ-30 שנה, היא הועברה לישראל, והוסבה לתפקיד של חקלאות ימית בים התיכון, עד שהוחלט להטביעה כאתר צלילה אל מול חופי אשקלון בשנת 1996.

השימוש בספינה והטבעתה
---------------------

האוניה נבנתה בשנת 1960 באברדין שבסקוטלנד, וקיבלה את השם "DAWN SAVIOR" ("השחר המושיע"). יעודה של הספינה היה להוות ספינת סיוע והצלה בים הצפוני. על מנת שתוכל לעמוד בתנאים הקשים שבים הצפוני, היא נבנתה עם צללית נמוכה וחרטום מחוזק. בשנת 1990, לאחר 30 שנה של פעילות בים הצפוני, הועברה הספינה לישראל, והוסבה למטרות חקלאות ימית בים התיכון. היא קיבלה שם חדש, סי-גארד (שומרת הים), והחלה את פעילותה בישראל. במסגרת תפקידה, היא הובילה בתוכה דגים, מיכלים המאחסנים בתוכם אוכל שיועד עבור הדגים וציוד נוסף המיועד לטיפול בהם. ככל שחלף הזמן, הטיפול שהשקיע נמל אשדוד בספינה קטן, והיא הלכה והוזנחה. בספטמבר 2000 הוחלט לסלק את הספינה מהנמל מסיבה זו ומפני שלא היה בה עוד צורך. הוחלט להטביע את הספינה, כדי ליצור אתר צלילה חדש, בדרום הארץ. הספינה הוטבעה ב-7 באוקטובר 2000 אל מול חופי אשדוד.

אתר הצלילה "סי גארד"
--------------------

אתר הצלילה "סי גארד" נמצא כ-3.5 קילומטר מערבית לחוף אשקלון, בעומק של כ-30 מטרים. ההגעה לאתר מתאפשרת באמצעות הפלגה בסירה בלבד. כאונייה טרופה, הספינה מכוסה בצמחיית ים ובבעלי חיים ימיים. בשל העומק של הצלילה ותנאי הראות הלא מזהירים, מומלץ לתאם את ההגעה לאתר בשעות הבוקר בהן תנועת הסירות דלה.

ראו גם
------

* זאב הים (ספינה)
* הגוררת חוגלה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  סי גארד באתר ההתאחדות הישראלית לצלילה
2. 1 2  אתר הסי גארד באתר הצלילה של ישראל
3. 1 2  אתרי צלילה בדרום – Sea Guard באתר tek-dive
4. 1 2  צלילה בסי גארד באתר מפה
5. 1 2  אתרי הצלילה המומלצים בישראל באתר mako