recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סאאב 900** הוא רכב מתוצרת תאגיד סאאב השוודי. 
הרכב יוצר בין השנים 1978–1998 והיה מבוסס על השלדה של סאאב 99 וסאאב 90 ועל אופל ווקטרה הקדומה. הרכב יוצר עם חזית ארוכה משל סאאב 99, זאת על מנת להתאים את הרכב לתקינה האמריקאית.

לאחר רכישת החברה על ידי ג'נרל מוטורס ב-1989 הוחלט על פרויקט המשך וסאאב NG 900 יוצרה בצורתה החדשה משנת 1994 ועד 1998.

בין השנים 1997-1998 שווקה סאאב 900 בגרסת הסנסוניק הייחודית. גרסת הסנסוניק היא למעשה תיבת הילוכים חצי־אוטומטית, כלומר תיבת הילוכים הממונעת בעזרת מצמד (קלאץ') הידראולי ואין צורך בדוושת הקלאץ' המסורתית אך עדיין יש צורך להעביר הילוכים כמו בתיבה ידנית.

בשנת 1999 פותחה על בסיס ה-900 סאאב 9-3 שקיבלה את השילדה מה-900 ולפי ג'נרל מוטורס בוצעו 1100 שינויים.

גרסאות
------

900 NG

 **1994**

2300 סמ"ק אוטומט/ידני 150 כ"ס

2500 סמ"ק V6 אוטומט/ידני 170 כ"ס (לא שווק בארץ)

**1995**

2300 סמ"ק קבריולה אוטומט/ידני 150 כ"ס

2000 סמ"ק אוטומט/ידני 131 כ"ס (בארץ שווק אך ורק כאוטומט בגרסת הLE ששווקה בשתי מדינות בלבד - ישראל ובריטניה)

2500 סמ"ק V6 אוטומט/ידני 170 כ"ס (לא שווק בארץ)

**1996**

2000 סמ"ק אוטומט/ידני 131 כ"ס (בארץ שווק אך ורק כאוטומט בגרסת הLE ששווקה בשתי מדינות בלבד - ישראל ובריטניה)

2000 סמ"ק טורבו אוטומט/ידני קבריולה (שווק בארץ בגרסה האוטומטית)

**1997**

2000 סמ"ק אוטומט/ידני 131 כ"ס (בארץ שווק אך רק כאוטומט בגרסת הLE ששווקה בשתי מדינות בלבד - ישראל ובריטניה)

2000 סמ"ק טורבו סנסוניק/אוטומט/ידני 185 כ"ס (שווק בארץ כסנסוניק)

2000 סמ"ק טורבו קבריולה 185 כ"ס

**1998**

2000 סמ"ק טורבו סנסוניק/אוטומט/ידני 185 כ"ס (לא שווק בארץ בשנתון זה)

2000 סמ"ק טורבו אוטומט/ידני קבריולה 185 כ"ס (שווק בארץ כאוטומט)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאאב 900** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534555405171
* LCCN: sh89005910

 |
**החוק הפדרלי מיום 25 בדצמבר 2008 מספר 273 "אודות המלחמה בשחיתות"** הוא חוק פדרלי של הפדרציה הרוסית, שנכנס לתוקף ב-10 בינואר 2009, המסדיר את המאבק בשחיתות.

את החוק אוכפים שירות הביטחון הפדרלי הרוסי וועדת החקירות הפדרלית של רוסיה.

אימוץ החוק
----------

הצעת החוק הוגשה לדומה ב-3 באוקטובר 2008. ב-19 בדצמבר אומץ החוק בקריאה שלישית על ידי צירי הדומה ואושרה על ידי מועצת הפדרציה ביום 22 בדצמבר 2008. ב-25 בדצמבר 2008, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב חתם על החוק הפדרלי והוא נכנס לתוקף בינואר 2009.

תוכן
----

החוק קובע את העקרונות הבסיסיים למאבק בשחיתות, כמו גם את היסודות הארגוניים והמשפטיים למניעה ולמאבק בה.

השחיתות עצמה נקבעת על ידי רישום מעשים לא חוקיים, המאופיינים כשחיתות - השימוש הבלתי חוקי של האדם בעמדתו הרשמית בניגוד לאינטרסים הלגיטימיים של החברה והמדינה להשגת רווח, או מתן הטבות כאלה לאדם מסוים על ידי אנשים אחרים שלא כדין.

בין אמצעי המניעה המעוגנים בחוק: ביטול איסורים ומגבלות בלתי מוצדקות, במיוחד בתחום הפעילות הכלכלית; העלאת השכר והערבויות החברתיות לעובדי המדינה והעירייה; יצירת מנגנונים של שליטה ציבורית על עבודתם של גופים ממשלתיים; תעמולה נגד שחיתות; הבטחת עצמאות התקשורת; דרישות מחמירות יותר לעובדי מדינה.

על עובד המדינה להודיע למעבידו, לפרקליטות או לגופי מדינה אחרים על כל מקרים של קבלת שוחד. בנוסף, נדרשו עובדי מדינה להכריז לא רק על הכנסותיהם ורכושם (רשימת ההכנסות והרכוש המוצהרים הורחבה), אלא גם את הכנסותיהם ורכושם של בני זוגם וילדיהם הקטינים. עובדי מדינה המחזיקים בניירות ערך, מניות (הון, מניות בהון מורשה (מניות משותפות) של ארגונים), זאת כדי למנוע ניגוד עניינים ועליהם להעביר אותם לניהול אמון.

ראו גם
------

* שחיתות

קישורים חיצוניים
----------------

* החוק הפדרלי של הפדרציה הרוסית מיום 25 בדצמבר 2008 "אודות מלחמה בשחיתות"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Дмитрий Медведев внёс на рассмотрение в Госдуму пакет законопроектов о противодействии коррупции.
2. ↑  Госдума приняла закон "О противодействии коррупции".
3. ↑  "Президент России подписал закон "О противодействии коррупции"". אורכב מ-המקור ב-2009-04-17. נבדק ב-2014-12-23.
**נתן קייזרמן** (דצמבר 1863 ז' בטבת תרכ"ד - 9 ביוני 1945) היה אגרונום, בנקאי ופעיל ציבור בתקופת היישוב.

ביוגרפיה
--------

קייזרמן נולד באודסה ליהודה קייזרמן. הוא למד חינוך מסורתי וכללי. את לימודיו הגבוהים סיים במחלקה לחקלאות בפוליטכניון בציריך, שם הוסמך כאגרונום והשתלם בכימיה חקלאית. בד ובד עם לימודיו היה חבר באגודה הציונית "ניר". אחרי סיום חוק לימודיו התגייס לצבא וב-1890, אחרי שרותו בצבא, הוסיף להשתלם בדרזדן שבגרמניה. בשנת 1891 עלה לארץ ישראל. בארץ ישראל רצה להשתמש בידע המקצועי אותו רכש על ידי הקמת אחוזה חקלאית בעמק יזרעאל על שטח של 500 דונם שהיו שייכים למשפחת סורסוק, אך תוכנית זאת לא עלתה יפה.

קייזרמן חזר לרוסיה על מנת לחסל את ענייניו ולשאת לאישה את מרים (בת אברהם דב קרוגליאקוב – מראשוני חובבי ציון באודסה). הזוג חזר לארץ ישראל והתיישב ביפו. נתן התמנה לאגרונום מדריך מטעם הוועד האודיסאי למושבות גדרה, פתח תקווה וחדרה וחבר הוועד הפועל של חובבי ציון ביפו. בין פעולותיו היו שתילת האקליפטוסים בחדרה והקמת בית-החרושת לקוניאק בגדרה. מרים נהפכה למורה לפסנתר הראשונה ביפו. במסגרת הדרכתו כיהן שנים אחדות כמנהל המושבה באר טוביה שנוסדה על ידי "חובבי ציון".

אחרי ניסיונות כושלים להקמת היאחזות חקלאית פרטית פתח קייזרמן ביפו בית מסחר סיטוני לקמח וסוכנות לחברת-הביטוח הלונדונית "גרשם". הזוג קייזרמן היו, יחד עם יחזקאל דנין וב. רבינוביץ, ממקימי גן הילדים העברי הראשון ביפו. בהמשך היו בין ראשוני התומכים בייסוד גימנסיה הרצליה ובניהם היו בין תלמידיה הראשונים. כשהקים זלמן דוד ליבונטין את בנק אפ"ק מינה את קייזרמן כנציג מורשה ובהמשך למנהל הסניף בחיפה. גם בחיפה התערה בחיים הציבוריים והיה חבר בוועד הקמת הטכניון, ממייסדי בית הספר הריאלי העברי, הנשיא הראשון של ועד קרן היסוד, חבר ועד הדר הכרמל ויו"ר ועד הקהילה העברית.  

ב-1929 עזב הזוג קייזרמן את מעונם ברחוב הירקון 14 על הכרמל לפרדס חנה שם גם נקבר.

לזוג קייזרמן היו שישה ילדים יוסף, עו"ד וסופר, אורי קיסרי (עיתונאי) הרצלה, תמרה, כרמלה ליפשיץ (מורה) ושלומית.

ב-1952 נקבע על שמו רחוב במרכז המסחרי הישן בחיפה על צלעו של סניף בנק אפ"ק בחיפה אותו ניהל, במקום רחוב המערב.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "נתן קייזרמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 42
* אמציה פלד, רחוב קיזרמן, בתוך "**מדריך רחובות חיפה**", באתר האינטרנט של עיריית חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי תדהר. במדריך רחובות חיפה כתוב 64.
2. ↑  יעקב ינון, **סביב כיכר השעון – לסייר ביפו עם יד בן צבי**, הוצאת יד בן צבי, 2001, עמ' 263
3. ↑  **חדרה וסביבתה: פארק השרון**, באריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, הוצאת אריאל, עמ' 30
4. ↑  עוד על בית החרושת ראו היסטוריית גדרה באתר בית מינץ - מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים .
5. ↑  גם אחותה, רחל, הייתה מורה לפסנתר בקונסרבטוריון דוניה ויצמן בחיפה.
6. ↑  שלומי שבה,  **הו עיר, הו אם**, החברה האמריקאית־ישראלית למו״לות, 1977, עמ' 230
7. ↑  לזכרם של יקירי חיפה, דבר, 11 במרץ 1952

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n98038271
* VIAF: 14083720
* WorldCat: lccn-n98038271

 |
**הנביא חסר הזקן** (באיטלקית: **Profeta imberbe**) הוא פסל שיש של הפסל דונטלו, שהושלם בין השנים 1416–1418 ומתאר נביא מטיף. הוא נחצב בגודל טבעי (190x63x64 ס"מ) ומוצג במוזיאון הדואומו בפירנצה.

היסטוריה
--------

פסל זה הוא אחד מארבעת הפסלים שהוצבו בגומחה בצדו המזרחי של מגדל הפעמונים קמפנילה די ג'וטו בקתדרלה של העיר פירנצה. שלושת הפסלים האחרים היו הנביא המהורהר ועקדת יצחק, שניהם של דונטלו, והנביא המזוקן של נני די ברטולו.

פסלי הגומחות הועברו למוזיאון בשנת 1937 ובמקומם הוצבו עותקים.

תיאור היצירה
------------

זהות הדמות אינה ברורה עקב היעדר הַסְמָלָה חָזוּתִית ולכן הפסל נקרא בשמו המקובל **הנביא חסר הזקן** או **הנביא עם הקלף**. הפסל נוצר בהשראת דגם המטיף הקלאסי והוא מאופיין בריאליזם רב. הפסל משמר תחושת אנרגטיות כמו מיטב היצירות של דונטלו, אשר ככל הנראה השתמש בידידו פיליפו ברונלסקי כדוגמן.

תווי הפנים של הנביא מכווצים וחסרי הרמוניה, אך הרושם הכללי הוא של גְדוּלָה וכבוד בשל הרוגע שהוא משרה והקיארוסקורו החזק אשר קפלי הבגדים שלו יוצרים. ההצבעה לעבר הקלף שהוא אוחז בידו מדגישה את חשיבות נבואתו, אולם האותיות שככל הנראה נכתבו על הקלף, אינן נראות עוד. המבט מופנה מטה, כלומר לעבר הצופים מכיוון שהגומחה הייתה בגובה רב.

לקריאה נוספת
------------

* Rolf C. Wirtz, *Donatello*, Könemann, Colonia 1998. מסת"ב 3-8290-4546-8

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנביא חסר הזקן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  
"Donatello - Beardless Prophet". אוניברסיטת פנסילבניה. (באנגלית)
2. ↑  
"Donatello's Prophets On View at Florence's Baptistery". Italy Magazine. (באנגלית)
3. ↑  
"DONATELLO. IL PROFETA IMBERBE, IL PROFETA BARBUTO O PENSIEROSO E IL PROFETA GEREMIA". arte.it. (באיטלקית)
**ברווז שורק לבן-פנים** (שם מדעי: *Dendrocygna viduata*) הוא מין של ברווז שורק המצוי בטבע באפריקה שמדרום לסהרה וכן באמריקה הדרומית באזורים הטרופיים. הוא מצוי כמין פולש גם בפלורידה אליה הופץ בידי האדם.

מאפיינים
--------

אורכו של ברווז זה 43–48 ס"מ עם מוטת כנפיים הקרובה ל-90 ס"מ. משקלו הממוצע 500–800 גרם. הברווז בעל חזה בצבע ערמוני עם כנפיים כתומות-חומות כהות עם קצוות שחורים, זנב קצר בצבע שחור ובטן אפורה משורטטת בשחור. הצוואר של הברווז שחור והראש לבן עם עיניים שחורות ומקור רחב ושחור למעט הקצה. לברווז רגליים וצוואר ארוכים ובמראם הם דומים לאווזים אך אינם קרובים מבחינה טקסונומית. שני הזוויגים דומים מאוד והצעירים גם דומים אך בעלי נוצות פרועות ואפורות יותר.

הברווז מצוי באגמים, גדות נהר ואזורים עשבוניים שונים ברחבי אפריקה ואמריקה הדרומית. הברווז רועה לעיתים קרובות בקהילות שלעיתים מגיעות לאלף פרטים. הוא ניזון בעיקר מעשב, דגניים וצמחי מים אך גם מרכיכות ועוד חסרי חוליות.

הברווז מקנן על הקרקע בקרבת המים אך לעיתים גם על ענפי עצים ובקן הנקבה מטילה 8–12 ביצים הבוקעות תוך 26–28 ימים. הברווזים הצעירים נעים במהירות אל תוך המים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברווז שורק לבן-פנים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברווז שורק לבן-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN

ברווז עם אפרוחים בדרום אפריקה
רבי **נתן נחום הכהן רבינוביץ** (1873 תרל"ג-1943 תש"ג) היה האדמו"ר מקרימילוב, בנו של האדמו"ר אברהם יששכר בער רבינוביץ מראדומסק. מרכז החסידות היה בעיר קרימילוב שבפולין ולאחר מכן בזוויירצ'ה.

תולדותיו
--------

נולד לרבי אברהם ישכר בער הכהן רבינוביץ מראדומסק, בעל חסד לאברהם, בנו של רבי שלמה מראדומסק. בחיי אביו נתמנה לכהן כרב בעיירה קרימילוב. עם פטירת אביו בי"ג באלול ה'תרנ"ב מינו רוב חסידי ראדומסק את רבי יחזקאל רבינוביץ בעל כנסת יחזקאל לשבת על כיסא האדמורו"ת בראדומסק, אולם חלק מהחסידים פנו אל הבן הצעיר, רבי נתן נחום הכהן, והכתירו אותו לאדמו"ר מקרימילוב.

הרב רבינוביץ למד אצל אביו ונסע גם אל האדמו"ר יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, ואל האדמו"ר דוד משה פרידמן מטשורטקוב. אף לאחר הכתרתו המשיך לנסוע אל רבותיו.

עם הימים, עבר האדמו"ר לעיר זוויירצ'ה הסמוכה לקרימילוב. הסיבה לכך הייתה כרוכה בדרישת חסידיו שרצו להגיע להסתופף בצילו, והדרך לעיירה הקטנה קרימילוב לא הייתה קלה. לעומת זאת, הדרך לזוויירצ'ה הייתה נוחה ונגישה יותר, עם תחנת רכבת משלה.

האדמו"ר יסד שטיבלך בעשרות[דרוש מקור] ערים ועיירות ברחבי פולין. אף במדינת גליציה נוסדו שטיבלך בודדים. ביוזמת האדמו"ר נפתחה רשת ישיבות "חסד לאברהם" לחסידי קרימילוב, על שם ספרו של אביו.

האדמו"ר נודע בימיו כ"זקן האדמו"רים" עקב היותו מכהן כאדמו"ר שנים רבות, קרוב ליובל שנים, מאז פטירת אביו בשנת ה'תרנ"ב. דבר זה נדיר היה מאוד בתקופות אלו.

בשנות השואה
-----------

בשנות השואה שהה האדמו"ר בגטו ורשה. חסידיו מזגלמביה שלא סבלו כל כך מרעב, שלחו לאדמו"ר חבילות מזון והוא חילקם בין יהודי הגטו. כדי להצילו, העסיק אותו אברהם הנדל בבית החרושת שולץ, יחד עם עוד כמה אדמו"רים ורבנים ידועים. ביום כ"ט בניסן ה'תש"ג נלקח האדמו"ר למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נרצח על ידי הגרמנים. עם רציחת האדמו"ר בשנות השואה נסתם הגולל על חסידות זו.

משפחתו
------

כל בניו ובנותיו של האדמו"ר, למעט חיה שרה ופריידל, נספו בשואה.

* בנו רבי שלמה אלימלך רבינוביץ, שכיהן כרבה של זוויירצ'ה, בעת שכיהן שם אביו באדמורו"ת. הוא היה חתן דודו רבי יחזקאל רבינוביץ מראדומסק בעל הכנסת יחזקאל.
* בנו רבי אברהם ישכר מאיר רבינוביץ, חתנו של רבי שמואל צבי דנציגר מאלכסנדר.
* בנו רבי יעקב יחזקאל רבינוביץ, חתנו של רבי יצחק מנחם מנדל דנציגר מאלכסנדר.
* בנו רבי דוד משה רבינוביץ, חתנו של בן דודו רבי שלמה חנוך רבינוביץ מראדומסק, וראש רשת הישיבות כתר תורה של חסידות ראדומסק.
* בתו אסתר פרומט, אשת רבי ישעיהו אנגלרד, רבה של סוסנוביץ.
* בתו חיה שרה, אשת רבי ישעיהו שפירא, האדמו"ר החלוץ.
* בתו פריידל, אשת רבי חנוך העניך בורנשטיין, האדמו"ר הרביעי בחסידות סוכטשוב.
* חתנו רבי יעקב הלוי הלשטוק, ראב"ד בעיר אוסטרובצה, בנו של רבי יחזקאל הלוי הלשטוק, האדמו"ר מאוסטרובצה.
* חתנו רבי דוב בער קאליש, האדמו"ר מלויביטש, מגזע חסידות וורקא.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ביטאון תפארת ראדאמסק תשס"ב
2. ↑  אלה אזכרה, כרך ה', עמ' 100.
**ג'רארד דאולופאו לזארו** (בקטלאנית-ספרדית: **Gerard Deulofeu Lázaro**; נולד ב-13 במרץ 1994 בריודרנס שבקטלוניה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק באודינזה.

קריירה
------

דאולופאו נולד בריודרנס, ג'ירונה, קטלוניה. ב-2003 הצטרף לאקדמיית הנוער של ברצלונה. ב-2 במרץ 2011, כשהוא עדיין רשום בקבוצת הנוער, ערך את הופעת הבכורה שלו בברצלונה אתלטיק כאשר נכנס כמחליף בדקה 75 בניצחון 1–4 על קורדובה.

בסוף אפריל 2011 זומן לראשונה לקבוצה הבוגרת למשחק ליגה נגד ריאל סוסיאדד, אך נשאר על הספסל למשך כל המשחק בהפסד הקבוצה 1–2.
ב-3 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של ברצלונה במשחק ידידות נגד "מועדון דפורטיבו גוודלחרה".

בעונת 2012–2013 כבש דאולופאו 27 שערים במדי ברצלונה אתלטיק והציג יכולות גבוהות ובכך נבחר לשחקן השנה בליגה השנייה בספרד.

בעונת 2013/2014 הושאל דאולופאו לאברטון מהפרמייר ליג. בעונה זו ערך 25 הופעות ליגה, מרביתן כשעלה כמחליף, וכבש שלושה שערים, אחד מהם שער שוויון בדקות הסיום נגד ארסנל במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1.

ב-14 באוגוסט 2014 הושאל דאולופאו לסביליה לעונה אחת עם אופציית רכישה.

ב-25 ביוני 2015 חתם דאופולו באברטון עבור 6 מיליון יורו. ב-23 בינואר 2017 הושאל דאולופאו למילאן עד לסוף העונה.

ב-30 ביוני 2017 נמכר בסעיף חזרה של 12 מיליון יורו לברצלונה וחתם על חוזה לשנתיים. ב-29 בינואר 2018 הושאל דאולופאו לווטפורד עד לסוף העונה. ב-11 ביוני 2018 נמכר בסעיף רכישה של 11 מיליון פאונד לווטפורד וחתם לחמש שנים.

ב-22 בפברואר 2019 הפך דאולופאו לשחקן הראשון בתולדות ווטפורד שהבקיע שלושער במסגרת הפרמייר ליג, בניצחון 1–5 על קארדיף סיטי.

ב-5 באוקטובר 2020, הצטרף דאולופאו לאודינזה מהסרייה א' בהשאלה מווטפורד. ב-30 בינואר 2021 השלים דאולופאו את המעבר לאודינזה, וחתם על חוזה לשלוש שנים וחצי.

### נבחרת ספרד

דאולופאו שיחק בנבחרות הצעירות של ספרד מהנבחרת עד גיל 16. הוא הגיע עם הנבחרת הספרדית עד גיל 17 לאליפות אירופה עד גיל 17 בשנת 2010 וזכה עם הנבחרת עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 בשנים 2011 ו-2012. באליפות של שנת 2012 נבחר לשחקן הטורניר.

דאולופאו רשם דקות משחק גם במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד בוליביה ב-30 במאי 2014.

תארים
-----

### קבוצתיים

ברצלונה
* אליפות ספרד: 2012/13

סביליה
* הליגה האירופית: 2014/15

### בינלאומיים

נבחרת ספרד עד גיל 19
* אליפות אירופה עד גיל 19 (2) 2011, 2012

### אישיים

* השחקן המצטיין של יורו עד גיל 19 - 2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'רארד דאולופאו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'רארד דאולופאו
* ג'רארד דאולופאו, ברשת החברתית טוויטר

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר BDFutbol

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* אסף לירן, ‏הכירו את דאולופאו, באתר ‏מאקו‏‏, ‏5 בנובמבר 2011‏

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael Pearlman, "Gerard Deulofeu scored Watford's first top-flight hat-trick since 1986 as they boosted their hopes of a Europa League spot by cruising to victory at Cardiff", *BBC*. 22 February 2019
2. ↑  Gerard Deulofeu è un giocatore dell'Udinese < Squadra < News < Udinese, www.udinese.it
**ברווז שטלר** או **אדרית שטלר** (שם מדעי: *Polysticta stelleri*) הוא מין של ברווז החי באזור הארקטי שבין סיביר לאלסקה והוא קרוי על שם החוקר גאורג שטלר. מין זה הוא היחיד בסוגו ושייך לתת-משפחת ברווזי ים. הוא מצוי בסכנת הכחדה בעיקר בגלל ציד וזיהום חופים.

מאפיינים
--------

זהו ברווז הים הקטן ביותר ואורכו 45 ס"מ בערך. הזכרים גדולים ומקושטים מהנקבות ובעלי ראש לבן עם מקור, טבעת עין וצוואר שחורים. הנוצות שמאחורי המצח שחורות-ירקרקות ומזדקרות מעלה. מתחת לצוואר קו לבן ומתחתיו חזה ובטן קדמית בגוון אפרסק, כשהכנפיים לבנות ומפוספסות בסגול-כחול במרכזם והזנב והחלק האחורי שחור. הרגליים והמקור כחלחלים אפורים. לעומת הזכר הנקבות חומות כהות עם עיניים לבנות וראשם מזכיר את ברווזי האדרית. קולות הברווז הם בעיקר שריקות עמוקות. הוא לא מאוד קולני.

תפוצה
-----

הברווזים חיים בקצה המזרחי של סיביר ובאלסקה ומגיעים גם לים ברינג, ארצות סקנדינביה והים הבלטי. הם לא נודדים דרומה מאוד בחורפים והם חיים בעיקר בחופים ויכולים לעוף בלהקות של 200,000 פרטים. 

ברווזים אלה מקננים בטונדרה הקפואה ליד הים והנקבה מטילה 6-11 ביצים.

הם נוהגים לצלול כדי להשיג את מזונם הכולל בעיקר צדפות, רכיכות וסרטנים. הטורפים העיקריים של ברווז זה הם עופות דורסים שונים, חמסנים ויונקים כמו שועלים, דובים, חמוסים, לוטרות וזאבים.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברווז שטלר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברווז שטלר באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), **לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל**, מפה הוצאה לאור, 2003
**פארוקסטין**, הידוע גם בשמות המסחריים **סרוקסט/פאקסט** הוא תרופה ממשפחת מעכבי ספיגה חוזרת של סרוטונין (SSRI).

הוא משמש לטיפול בהפרעת דיכאון, הפרעה אובססיבית-כפייתית, הפרעת חרדה חברתית, הפרעת פאניקה, הפרעת דחק פוסט-טראומטית, הפרעת חרדה מוכללת וגם הפרעה דיספורית קדם וסתית, כמו כן משתמשים בו גם בטיפול בגלי חום והזעות לילה הקשורים לגיל המעבר.

תופעות לוואי
------------

בעת נטילת התרופה עשויות להופיע מספר תופעות לוואי: דיכוי תיאבון, בחילות וכאבי בטן, כאב ראש ונמנום הן תופעות הלוואי הנפוצות. בדרך-כלל תופעות אלה קלות וחולפות עם הזמן. חולשה והפרעה בתפקוד המיני (ההפרעה בתפקוד המיני נפוץ יותר מתרופות אחרות ממשפחת SSRI). לפעמים ישנה גם עליה במשקל בעת נטילת התרופה.

למרות תופעות הלוואי הוא תרופה די נפוצה עקב האפקט המרגיע יותר מפרוזק במקרים בהם, לדוגמה, הדיכאון מלווה בתחושת אי-שקט וחרדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארוקסטין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fischer, Andrea (28 ביוני 2013). "FDA approves the first non-hormonal treatment for hot flashes associated with menopause" (Press release). Food and Drug Administration. `{{cite press release}}`:  (עזרה)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
איור מתוך הספר
**ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית** (באנגלית: **Mrs Beeton's Book of Household Management**) הוא ספר שיצא לאור בשנת 1861 ונועד להוות מדריך לניהול משק הבית הוויקטוריאני בבריטניה. הספר נכתב על ידי איזבלה ביטון, שנודעה בעטיו בכינוי "הגברת ביטון". הספר זכה להצלחה רבה ונחשב ל"תנ"ך" של ספרי הבישול האנגליים.

הספר פורסם כמוסף לכתב עת שפרסם בעלה של ביטון, סמיואל ביטון, בין השנים 1859–1861.

תוכן
----

בספר 1,112 עמודים, מהם 900 מכילים מתכונים, ועל כן עיקרו של הספר הוא ספר בישול. מרבית המתכונים לוו באיורים צבעוניים, והיה זה ספר הבישול הראשון שלווה באיורים. מרבית המתכונים בספר מקורם בספר הבישול שכתבה אלייזה אקטון.

הספר נועד להוות מדריך לניהול כל ההיבטים של משק הבית, וכלל 2,751 הוראות לטיפול במשרתים וכן הנחיות לטיפול במחלות ילדים. הספר זכה להצלחה רבה ובשנה בה יצא לאור נמכרו ממנו 60,000 עותקים. עד שנת 1868 נמכרו למעלה משני מיליון עותקים של הספר.

לאחר מותה של איזבלה בשנת 1865 נקלע בעלה לחובות ובשנת 1866 מכר את הזכויות להוצאת וורד, לוק וטיילר (Ward, Lock and Tyler) עבור 3,250 ליש"ט. הספר זכה להצלחה רבה ונמכר עד ימינו (אף שכיום שונה הספר בתוכנו מהמהדורות המקוריות). "הגברת ביטון" הפכה לסמל תרבותי בבריטניה, וראשיתם של שני מתכונים, זכו לפרסום רב והפכו לביטויים המסמלים את התקופה הוויקטוריאנית בה נכתב הספר: "ראשית דבר - תפסי ארנבת". וכן "קחי תריסר תריסרי ביצים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית** בוויקישיתוף
גרסאות אינטרנטיות
* ספרה של הגברת ביטון באתר פרויקט גוטנברג
* גרסה אינטרנטית של הספר באתר אוניברסיטת אדלייד
* גרסה אינטרנטית של הספר

מידע על הספר
* מידע על הספר
* רונית ורד, פינת אוכל | לערוך ולהגיש, באתר הארץ, 10 בפברואר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  First catch your hare. ביטוי זה אינו מופיע בפירוש בספר במהדורות שלפנינו, אם כי בכמה מתכונים תיאורים דומים. למשל, המתכון לארנבת צלויה (1027, Roast Hare) מתחיל במילים "Choose a young hare" (בחרי ארנבת צעירה).
2. ↑  Take 12 dozen eggs.[דרוש מקור: איפה זה מופיע בספר?]
המנטרה בכתב טיבטי
**אוֹם מאני פּאדְמֵה הוּם** (בסנסקריט: ॐ मणि पद्मे हूँ) היא מנטרה בודהיסטית מפורסמת. מנטרה זו מזוהה עם אוולוקיטשוורה, הבודהיסטווה של החמלה, ומשויכת במיוחד להתגלמותו בת ארבע הזרועות, שדקשארי. הדלאי לאמה נחשב לגלגולו הנוכחי של אוולוקיטשוורה, ולכן מנטרה זו חשובה במיוחד בבודהיזם הטיבטי.

האזכור הראשון של מנטרה זו הוא ב"קראנדאויוהה סוטרה", של המהאיאנה. בסוטרה זו מצהיר גאוטמה הבודהה כי "זו המנטרה המועילה ביותר". על כן מנטרה זו נחקקת ברבים מהמקדשים הבודהיסטיים בציורי קיר, על גבי גלגלי תפילה, דגלים, פתקים המוכנסים לגלגלי תפילה גדולים ואף על אבנים הניצבות במפגשי דרכים ומכונות "אבני מאני".

אופן ההגייה
-----------

להלן דגימת קול של המנטרה כפי שנאמרה על ידי פליט טיבטי בפורמט Wav ובפורמט Real audio.

משמעות
------

המנטרות מפורשות על ידי המאמינים במגוון דרכים, ואף כרצף צלילים שהשפעתם גדולה מאשר משמעות המילים כשלעצמן. ברוב הכתבים המערביים מתורגמת המנטרה כ"הלל לאבן הטובה שבלוטוס", אך דונלד ס. לופז הבן טוען בספרו המקיף "Prisoners of Shangri-La: Tibetan Buddhism and the West" כי תרגום זה מסנסקריט שגוי, ואת המנטרה יש לתרגם מילולית כ"אום לאבן הטובה שבלוטוס, הום אחד".

פרשנים בודהיסטים פרשו את המנטרה בדרכים רבות, אחד הפירושים מייחס משמעות מיסטית לכל אחת משש ההברות כמייצגת טיהור של אחד משש הממלכות הסמסריות:

| הברה | תכונה מטהרת | ממלכה סמסרית |
| --- | --- | --- |
| אום | הצלחה/גאווה | דוות (אלים) |
| מה | קנאה/תאווה לשעשוע | אסורות (אלים פחותים) |
| ני | תאווה/תשוקה | בני אדם |
| פה | טיפשות/דעה קדומה | חיות |
| דמה | עוני/רכושנות | פרטה (רוחות רפאים) |
| הום | שנאה/תוקפנות | נראקה (גיהנום ושוכניו) |

ראו גם
------

* אום (הינדו)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אום מאני פאדמה הום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 33ccf098-cf48-4a3c-8fa8-b4e20184e4d8

 |
**פארידה בורקיה** (בערבית: **فريدة بورقية**; בצרפתית: **Farida Bourquia**; נולדה בשנת 1948) היא במאית קולנוע מרוקאית, "אחת הנשים המרוקאיות הראשונות לעשות קריירה כיוצרת סרטים הן על המסך הגדול והן בטלוויזיה".

ביוגרפיה
--------

לאחר שלמדה דרמה במוסקבה מ-1968 ל-1973, בורקיה לימדה אומניות הבמה בקונסרבטוריון של קזבלנקה. במשך רוב הקריירה שלה, היא עבדה עבור רשות השידור הציבורית, Radiodiffusion-Télévision Marocaine, שם עשתה, בין היתר, סרטים דוקומנטריים ותוכניות ילדים.

עבור שנת האישה הבינלאומית ב-1975, בורקיה יצרה מספר סרטים דוקומנטריים על נשים מרוקאיות - סרטי התעודה המרוקאים הראשונים שהופקו ובוימו על ידי אישה. סרטה משנת 1982 *La braise* סיפר את הסיפור של שלושה ילדי כפר יתומים. *Deux femmes sur la route*, (2007), היה "הגרסה המרוקאית לסרט מסע הנשים הקלאסי תלמה ולואיז".

פילמוגרפיה
----------

### סרטים טלוויזיה

* *Le dernier aveu* (ההבטחה האחרונה)
* *La bague* (הטבעת)
* *Je ne reviendrai pas* (לא אשוב)
* *Le visage et le miroir* (הפנים והמראה)
* *La boite magique* (קופסת הקסמים)
* *La maison demandee* (הבית הפופולרי)

### סרטים עלילתיים

* *La braise* (הגחלים) 1982
* Deux femmes sur la route (שתי נשים על הדרך)*, 2007*
* *Zaynab, la rose d'Aghmat*, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

* פארידה בורקיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Valérie K. Orlando (2011). *Screening Morocco: Contemporary Film in a Changing Society*. Ohio University Press. pp. 144–. ISBN 978-0-89680-478-4.
2. ↑  Armes, Roy (2003). "Cinema in the Maghreb". In Oliver Leaman (ed.). *Companion Encyclopedia of Middle Eastern and North African Film*. Routledge. p. 204. ISBN 978-1-134-66252-4.
**אום סלמה הינד בנת אבי אומיה** (בערבית: **أم سلمة هند بنت أبي أمية**) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, נביא האסלאם.

לפני הנישואים למוחמד
--------------------

לפני שנישאה למוחמד, הייתה אום סלמה נשואה לאבו סלמה, איתו היא הביאה לעולם ארבעה ילדים: סלמה, עומר, זיינב ורוקייה.

אום סלמה ובעלה היו בין הראשונים שקיבלו על עצמם את האסלאם. רק עלי ועוד כמה בודדים היו לפניהם. למרות הרדיפות שהם סבלו בשל התאסלמותם, המשיכו לחיות כמוסלמים אדוקים.

כשהרדיפות גברו, חיפשו המוסלמים החדשים מקום לחיות בו מחוץ למכה, מוחמד הורה להם להגר לחבש, וביניהם הייתה גם אום סלמה. בעת שהייתם בחבש שמעו המוסלמים שהרדיפות פחתו, ושעוד אנשים רבים התאסלמו, אך כששבו למכה, הרדיפות שוב גברו. משום כך, הורה להם מוחמד להגר לאל-מדינה.

בשנת 625 נפצע בעלה של אום סלמה באורח קשה במהלך קרב אוחוד, ולאחר מכן מת מפצעיו.

לאחר שנפטר בעלה, הציע לה אבו בכר נישואים, והיא סרבה. לאחר מכן ביקש עומר את ידה, אך היא סירבה גם לו.

כאשתו של מוחמד
--------------

לאחר שסרבה להצעות הנישואים מאבו בכר ועומר, הציע לה מוחמד להתחתן איתו. תחילה היא היססה, אך לבסוף הסכימה.

פטירה
-----

שנת הפטירה של אום סלמה אינה ידועה בוודאות. חלק מההיסטוריונים גורסים כי היא נפטרה בשנת 680, בעוד אחרים טוענים שנפטרה בשנת 683.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אום סלמה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mallam Sham-una, www.facebook.com
2. ↑  MWALIMU - 844 SYSTEM, mwalibook.com
3. ↑  Umm Salama Hind bint Abi Umayya, Academic Dictionaries and Encyclopedias (באנגלית)
4. ↑  Name Hind at ONOMAST. onomast.com
5. ↑  page 1 | Life Of Muhammad | Monotheistic Religions, Scribd (בספרדית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135956412
* LCCN: nr96004736
* TDVİA: ummu-seleme
* VIAF: 22038383
* WorldCat: lccn-nr96004736

 |
**יעקב ברנדנבורג** (1899– 2 בדצמבר 1981) היה פסל ישראלי מהזרם האקספרסיוניסטי, זוכה פרס דיזנגוף לפיסול.

ביוגרפיה
--------

ברנדנבורג נולד בסטוויסקי שבפולין והתיתם בגיל צעיר. בשנת 1909 נשלח ללימודים בישיבת לומז'ה, שם המשיך בלימודי הסמכה לרבנות עד שנת 1917, אז הוא פרש מטעמי בריאות. בעידוד אחיו, יוסף ברנדנבורג אשר למד פיסול אצל הרמן שטרוק, החל אף הוא לעסוק בפיסול.

בשנת 1920 נסע אל אחיו בברלין. שם, פיסל באבן ובעץ ולמד בבית הספר הגבוה לאמנויות שרלוטנבורג בברלין אצל הרמן שטרוק והוגו לדרר. בלימודיו עבר לטכניקה של כיוּר בחרס. בשנת 1933 (לפי מקור אחר, בשנת 1934) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא עבד כסתת אבן וכשרטט אדריכלי ועסק גם בהוראת אמנות. בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20 יצר פסלים בטכניקות שונות והציג את יצירותיו בגלריות לאמנות. 

בשנת 1940 זכה ב"פרס דיזנגוף" המוענק על ידי עיריית תל אביב לאמנים מצטיינים. 

ברנדבורג הירבה לעבוד בשיטה החדשה של "ראיה מסביב", שממוקדת ביצירת תחושת מרחב סביב הדמות המפוסלת. ניכרה בפיסולו השפעתו של הפסל הגרמני האקספרסיוניסטי ארנסט ברלך. הוא הרבה לפסל חיות ופסלו "אהבת אם", המציג קופה ובנה, נרכש על ידי עיריית תל אביב והוצג בגן החיות של תל אביב. תחום נוסף בו התמחה הוא אמנות תנכ"ית, וב-1966 הוציא ברדנבורג ספר בתחום בשם "התנ"ך בפיסול ובציור" בהוצאת אחיעבר .

ברנדנבורג היה נשוי לתהילה, אחות במקצועה. לזוג לא היו ילדים. לאחר מותו נתרמו פסליו, על פי צוואתו, למגוון מוסדות ציבור בישראל, כגון מוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה, בית הספר החקלאי בעין כרם, גן החיות התנ"כי בירושלים (בו מוצג פסלו "כבשים"), בניין הסוכנות היהודית ועוד. 

מבקר האמנות חיים גמזו, כתב עליו בספרו "ציור ופיסול בישראל" (תשי"ז), כי "ראש ילדה" ו"התלהבות", הן המעולות ביצירותיו. 

מבקר האמנות גדעון עפרת כתב כי פסל האריה שפיסל ברנדבורג בשנת 1940, מאוסף אוניברסיטת חיפה, "*עומד בשורה אחת עם מיטב האריות שפוסלו בארץ. האריה שלו עונה לאריות ההרלדיים הצעירים שלחמו בעוז נגד האריה הבריטי הישיש...לעומת אלה, האריה של ברנדנבורג זקן ועייף. לשאגה הגדולה של אריה האבן של מלניקוב מתל-חי עונה האריה הזקן של ברנדנבורג בראשו הגדול והכבד (הבולט מאוד לעומת גופו) והדומם. זהו אריה רוחני יותר, אנושי יותר, אך שמוט, נפול ועגום. זהו ארי יהודה המקונן על סבל אלפיים שנות גלות ושואה שבשיאן*".

גלריה
-----

* "התלהבות" (Ecstasy) "התלהבות" (Ecstasy)

ספרו
----

* יעקב ברנדבורג, **התנ"ך בפיסול ובציור,** הוצאת אחיעבר, תשכ"ז 1966.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעקב ברנדנבורג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  כפיר, לביא, שחל ושאר אריות, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏2010-12-23

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007513576205171
* ULAN: 500481024
* VIAF: 308267341
* WorldCat: viaf-308267341

 |
פאריזר פלאץ. ברקע: שער ברנדנבורג.
שער ברנדנבורג והריסות הכיכר בתום הקרב על ברלין
הכיכר בשנת 1982. למעט שער ברנדנבורג, כל שרידי מבניה של הכיכר פונו על מנת ליצור את "רצועת המוות" כחלק מחומת ברלין.
הכיכר. מבט מצפון לדרום. משמאל: מלון אדלון. במרכז: האקדמיה לאמנות של ברלין.
**פאריזר פלאץ** (בגרמנית: **Pariser Platz**; "כיכר פריזאית") היא כיכר במרכז ברלין, בירת גרמניה. הכיכר ממוקמת בקצה המערבי של שדרת אונטר דן לינדן ובה ניצב שער ברנדנבורג. הכיכר קרויה על שם פריז בירת צרפת, לזכר כיבושה של העיר פריז על ידי כוחות בעלות הברית (ובהם צבא פרוסיה) שנלחמו במלחמות השחרור נגד צבאות הקיסרות הראשונה בשנת 1814.

הכיכר היא אחת הכיכרות המרכזיות והמתוירות ביותר בברלין. בסמוך לכיכר נמצאים בניין הרייכסטאג, האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו, ושגרירות ארצות הברית בגרמניה.

היסטוריה
--------

פאריזר פלאץ הושלמה בין השנים 1732–1734 בסגנון נאו קלאסי בהתאם לתכנונו של האדריכל קארל גוטהארד לאנגאנס במסגרת הרחבת העיר ברלין שנעשתה בהוראת מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הראשון. עד שנת 1814 נקראה הכיכר בשם "הכיכר הרבועה" (בצרפתית: "Quarrée", בגרמנית: "Viereck"). בשנת 1814, בעקבות הניצחון של צבאות הברית כנגד נפוליאון בונפרטה (בהם השתתף גם הצבא הפרוסי) שונה שמה של הכיכר על מנת לציין את הניצחון ואת כיבוש העיר פריז בירת צרפת. 

בעת הקמתה הייתה הכיכר בקצה המערבי של העיר. במקום בו עומד כיום שער ברנדנבורג, במערב הכיכר, עמד שער העיר הפונה לכיוון פוטסדאם בירת ברנדנבורג. השער נבנה בקצהָ של שדרת אונטר דן לינדן (שהכיכר הייתה הקצה המערבי שלה) כחלק מציר התהלוכות שנבנה בהוראת בית הוהנצולרן במטרה לקיים בו מצעדי ניצחון צבאיים.

קודם למלחמת העולם השנייה נחשבה הכיכר לכיכר המרכזית של ברלין, והיו ממוקמות סביבה שגרירויות ארצות הברית וצרפת וכן מלון היוקרה אדלון והאקדמיה לאמנויות של ברלין (אקדמי דר קינסטֶה). 

במהלך מלחמת העולם השנייה נהרסו מבני הכיכר בהפצצות בעלות הברית ובהפצצות הארטילריות של הצבא הסובייטי במהלך הקרב על ברלין. סביב הכיכר התרחשו קרבות עזים שבמהלכם כבשו החיילים הסובייטים את בניין הרייכסטאג הסמוך. מלון אדלון ושער ברנדנבורג נפגעו בקרבות אך לא נהרסו כליל. המלון נהרס זמן קצר לאחר המלחמה לאחר שהוצת בטעות על ידי חיילים סובייטים.

לאחר הקמת חומת ברלין בסמוך לשער ברנדנבורג הפכה הכיכר לחלק מ"רצועת המוות" שממזרח לחומה. שרידי הבניינים פונו על מנת להקל על כוחות מזרח גרמניה אשר מנעו מתושבי מזרח ברלין להתקרב לחומה.

עם איחוד העיר בשנת 1990 הוחלט על שיקום הכיכר. בכיכר נבנו מבני השגרירויות, האקדמיה לאמנות וכן שוקם מלון אדלון. כיום נמצא בכיכר בניין בנק דרזדן יוצא הדופן.

בשנת 2005 נבנתה בסמוך לכיכר (דרומית לה) האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו.

בכיכר יש תחנה של האו באן והאס באן, הנקראת Brandenburger Tor, על שם השער; עד שנת 2009 נקרא התחנה Unter den Linden.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פאריזר פלאץ** |

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

* תצלום 360° פנורמי של הכיכר

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546841305171
* GND: 4378216-4
* LCCN: sh96012116
* NKC: ge737090
* VIAF: 246939312
* WorldCat: viaf-246939312

 |
**חוק המכינות הקדם-צבאיות, התשס"ח-2008** נחקק בשנת 2008 לשם הסדרת פעילותן של המכינות הקדם-צבאיות בישראל. החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2009.

היסטוריה חקיקתית
----------------

ב-30 ביולי 2008 אישרה הכנסת את חוק המכינות הקדם-צבאיות, התשס"ח-2008. החוק נכנס לתוקף בתחילת שנת 2009.

את הצעת החוק יזמו חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ולימור לבנת. דברי ההסבר להצעת החוק עמדו על מהותן של המכינות:

> 
> במכינות הקדם-צבאיות - חילוניות, דתיות או משולבות - מקבלת הכשרה העתודה של הפיקוד הצבאי ושל דור המנהיגות של החברה הישראלית. כמחצית החניכים במכינות מתגייסים לתפקידי לחימה - שיעור גבוה בהרבה לעומת כלל המתגייסים לצה"ל, וכך גם באשר לפונים לתפקידים פיקודיים מתוכם. בשנת הלימודים התשס"ח פעלו 34 מכינות קדם-צבאיות, 25 מהן מוכרות ומתוקצבות מאוצר המדינה ותשע בשלבי הקמה. בכל המכינות למדו כ-1,800 חניכים, כ-1,600 מהם במכינות המוכרות והמתוקצבות.
> 
> 
> חניך הלומד במכינה רשאי לדחות את גיוסו לצה"ל בשנה, והוא זוכה להכנה נאותה להשתלבות בשירות מלא בצה"ל, בייחוד ביחידות השדה, תוך הרחבת אופקיו, העשרת עולמו וחינוכו לערכי הציונות.
> 
> 
> פעילות המכינות הקדם־צבאיות חוצה השקפות פוליטיות ומפלגתיות. היא ממומנת על ידי אוצר המדינה, על ידי הורי החניכים ומתרומות.
> 
> 
> 
> 

המשך דברי ההסבר עסק בתקצובן של המכינות:

> 
> התקציב השנתי שהקצתה המדינה למכינות הקדם־צבאיות לפני שנתיים היה כ־30 מיליון שקלים חדשים, והוא נתון תדיר לקיצוצים. נוכח ההכרה בחשיבות המשך פעילותן של המכינות הקדם־צבאיות, מוצע בהצעת החוק המתפרסמת בזה לעגן בחקיקה את פעילותן וכן את תקצובן הנאות ואופן חישובו, כדי להבטיח את המשך קיומן הסדיר והתקין. החישוב יתבסס על קביעת "סל לחניך" שיעדכן שר החינוך, וכל מכינה תהיה זכאית לתקצוב לפי מספר החניכים בה, ובלבד שמספר החניכים בכלל המכינות המוכרות לא יגדל בכל שנה בשיעור של יותר מ־15%.
> 
> 
> 
> 

בדצמבר 2009 התקין שר החינוך, גדעון סער, את תקנות המכינות הקדם-צבאיות, התשס"ח-2009, המפרטות את תהליך ההכרה במכינה ואת הפיקוח עליה.

הוראות החוק
-----------

זהו חוק קצר בן ארבעה סעיפים בלבד. החוק מגדיר מכינה קדם-צבאית: "מסגרת חינוכית המיועדת בעיקרה למיועדים לשירות ביטחון וליוצאי צבא, ושמטרותיה הכנת החניכים לשירות מלא בצבא הגנה לישראל וחינוך למעורבות חברתית ואזרחית".

החוק הסמיך את מנכ"ל משרד החינוך להכיר במכינה קדם-צבאית, בהתאם לכללים שקבע שר החינוך. עם הקמת משרד ההתיישבות בשנת 2020 הועברו אליו סמכויות אלה. תקציבה של מכינה מוכרת הוא פונקציה ליניארית של מספר חניכיה. בשנת 2017 היה התקציב 25,474 ש"ח לחניך.

עיקר הסדרת פעילותן של המכינות נעשה בתקנות המכינות הקדם-צבאיות (הכרה במכינה קדם-צבאית), תש"ע-2009. התקנות מפרטות את התנאים להכרה במכינה קדם-צבאית ואת אופן הגשת הבקשה להכרה. עוד קובעות התקנות שהפיקוח על פעילות המכינה יהיה בידי משרד החינוך ומשרד הביטחון.

קישורים חיצוניים
----------------

- ויקיטקסט חוק המכינות הקדם-צבאיות, התשס"ח-2008, באתר ויקיטקסט

* היסטוריית החקיקה של חוק המכינות הקדם-צבאיות, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* אריק בנדר, חוק המכינות הקדם צבאיות אושר סופית, באתר nrg‏, 30 ביולי 2008
* אתר למנויים בלבד ליאור דטל, 80 מיליון שקל: הבונוס הגדול שמקבלות המכינות הקדם צבאיות - וללא פיקוח, באתר TheMarker‏, 30 באפריל 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוק המכינות הקדם-צבאיות, התשס"ח-2008, ס"ח 2182 מ-12 באוגוסט 2008
2. ↑  הצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות, התשס"ח-2008, ה"ח הכנסת 244 מיום 9.7.2008
3. 1 2  תקנות המכינות הקדם-צבאיות (הכרה במכינה קדם-צבאית), תש"ע-2009
**יעקב בן ראובן** היה חכם ופרשן מקרא קראי שחי בסביבות המאות ה-11 וה-12, ככל הנראה בקונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית (כיום איסטנבול).

במהלך חייו נסע אל ארצות שונות במטרה להפיץ את היהדות הקראית ברחבי העולם ולאסוף כתבי יד שיש בהם פרשנות של קראים למקרא. בפירושים אלה השתמש בחיבורו שלו, "ספר העושר".

ספר העושר
---------

חיבורו החשוב ביותר של יעקב בן ראובן, נקרא על ידו "ספר העֹשר", משום שלפי דבריו בהקדמה לספר, הקורא ימצא בפנים מספיק מידע ולא יאלץ לעיין בפרשנויות ארוכות ובעלות מספר רב של כרכים שהוא כבר קרא בעצמו. ואכן ספר זה מכיל פירושים מקוצרים בעברית לכל עשרים וארבעת ספרי המקרא. הוא מבוסס על דברי פרשנות של חכמים קראים שקדמו לחכם יעקב בן ראובן, שהיו כתובים בעברית או מתורגמים לעברית מהשפה הערבית, בה נכתבה רוב היצירה הקראית בתור הזהב של היהדות הקראית בארץ ישראל. יעקב בן ראובן התבסס בחיבורו בעיקר על דברי החכם יפת בן עלי ועל דברי החכם ישועה בן יהודה.

הפירוש שלו מכיל הרבה מונחים ביוונית-קראית וביוונית, שהייתה שפת האימפריה הביזנטית. מכך ניתן ללמוד שיעקב בן ראובן היה כנראה יליד קונסטנטינופול שיוונית הייתה שפתה. ממילים אלה אפשר ללמוד על מטבעות הלשון שהיו מקובלים בקרב הקראים באימפריה הביזנטית.

ההסבר של המחבר לכל קטע נתון לרוב נפתח בקיצור "מע'" או "יע'" (שמשמעותם בערבית היא "מַעְנָהֻּ" או "יעני" = כלומר), ולאחריהם מופיע הפירוש. כאשר קיימים הסברים אחרים של פרשנים נוספים, מופיע בדרך כלל בין פרוש לפרוש הקיצור "ד"א" שמשמעותו "דבר אחר" או "דברי אחרים".

עותקי כתב יד של "ספר העֹשר" נמצאים בסנקט פטרבורג, בפריז ובליידן שבדרום הולנד.

שמחה פינסקר הדפיס קטעים מתוך הפירוש לתורה בספרו 'ליקוטי קדמוניות', ודוקס הדפיס קטעים מתוך הפירוש לתהלים.

קטע אחר מ"ספר העֹשר", מירמיהו ועד דברי הימים (מלבד תהילים) הודפס תחת הכותרת הכללית "מבחר ישרים", יחד עם פירוש "המבחר" של החכם אהרון בן יוסף הרופא לנביאים ראשונים ולישעיהו, על ידי החכם אברהם פירקוביץ', ביבפטוריה ה'תקצ"ד (גוזלווא, 1835).

קישורים חיצוניים
----------------

- ויקיטקסט ספר העושר, באתר ויקיטקסט
אום ניילוק
**אום ניילוק** (באנגלית: **Nyloc**; הלחם של: **Ny**lon ו **Loc**k), המכונה גם **אום נעילה מניילון, אום נעילה פולימרי**, או **אום מעצור אלסטי**, הוא מעין אום נעילה עם צווארון ניילון המגביר את החיכוך על הברגה.

הצווארון מניילון ממוקם בקצה האום, עם קוטר פנימי (ID) קטן מעט מהקוטר העיקרי של הבורג. הברגה לא חותכת לתוך תוסף הניילון, עם זאת, התוסף מתעוות בצורה אלסטית על הכריכות כאשר מופעל לחץ הידוק. התוסף נועל את האום כנגד הבורג כתוצאה מחיכוך, הנגרם מכוח הלחיצה הרדיאלי הנובע מעיוות הניילון. אומי ניילוק שומרים על יכולת הנעילה שלהם עד 121°C.

עקב יכולת הנעילה המצוינת של האומים, הם משמשים במערכות עם תנאים "קשים" כגון רעידות חזקות ותכופות או מצבים אחרים בהם אומים רגילים אינם יכולים להחזיק מעמד זמן רב.

סימן מסחרי
----------

אין סימנים מסחריים רשומים שהוגשו בארצות הברית עבור "Nyloc" או "Nylock" הפעילים בכל הנוגע למחברים. באוסטרליה, "nyloc" הוא סימן מסחרי רשום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אום ניילוק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Smith, Carroll (1990), *Carroll Smith's Nuts, Bolts, Fasteners, and Plumbing Handbook*, MotorBooks/MBI Publishing Company, p. 104, ISBN 0-87938-406-9.
2. ↑  "Trademark Search via Trademarkia". *www.trademarkia.com* (באנגלית). נבדק ב-2019-09-26.`{{cite web}}`: תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באזור בלונדון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סטפני (פירושונים).

תחנת הרכבת התחתית סטפני גרין
**סְטֶפּני** (באנגלית: **Stepney**) היא שכונה ברובע טאוור האמלטס של העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. השכונה ממוקמת 3.6 ק"מ מזרחית לצ'רינג קרוס.

השכונה גובלת בדרך A13 בדרומה (מקטע זה של הדרך נקרא "דרך המסחר" - "Commercial Road"), בדרך A11 בצפונה (מקטע זה של הדרך נקרא "דרך מייל אנד" - "Mile End Road"), בתעלת ריג'נטס במזרחה, ובשכונת וייטצ'אפל במערבה.

היסטוריה
--------

ספר יום הדין משנת 1085 מזכיר את סטפני ומציין כי הבישוף של לונדון מחזיק בסטפני 32 יחידות אדמה הכוללות שטחים חקלאיים ובית אחוזה. האזור עליו ממוקמת השכונה היה חלק ממחוז מידלסקס.

הכנסייה העתיקה בשכונה היא כנסיית דנסטאן הקדוש שנוסדה בשנת 923. מבנה הכנסייה הנוכחי נבנה בראשית המאה ה-15. כנסייה זו הייתה אחראית לרישום כל הלידות, הנישואים והפטירות שהתרחשו על האוניות הבריטיות עד המאה ה-19.

בראשית המאה ה-20 סטפני הייתה שכונה בעלת אוכלוסייה יהודית ברובה, אולם עם השיפור במצבם הסוציואקונומי של תושבי השכונה עזבו אותה תושביה היהודים ועברו לשכונות בצפונה ובמערבה של לונדון.

אזכורים תרבותיים
----------------

השכונה מוזכרת בשיר של להקת האבנים המתגלגלות "Play with Fire" בו נכתב על מושא השיר כי היא "מקבלת את ההנאות שלה בסטפני ולא בנייטסברידג'". שיר הילדים האנגלי "תפוזים ולימונים" מתייחס ל"פעמוני סטפני". השכונה מוזכרת בספרו של ג'ורג' אורוול "1984" כאתר שנפגע בהפצצה, וכן בסיפור הקצר מאת ארתור קונן דויל: "ההרפתקה של ששת הנפוליאונים" בו פותר הבלש שרלוק הולמס תעלומה בשכונה. עלילת הסדרה הקומית "Goodnight Sweetheart" של רשת ה-BBC מתרחשת בשכונה. בסצנת הפתיחה של הסרט "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" מציין בייקון כי תכשיט מסוים "נוצר באיטליה אך נגנב בסטפני".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  
Now she gets her kicks in Stepney, not in Knightsbridge anymore
2. ↑  
hand made in Italy, hand stolen in Stepney

| טאוור האמלטס |
| --- |
| שכונות | אולד פורד • אייל אוף דוגס • בואו • בלקוול • ברומלי שליד בואו • בת'נל גרין • וופינג • וייטצ'אפל • ליימהאוס • מייל אנד • מילוול • פופלאר • רטקליף • סטפני • שיידוול • ספיטלפילדס |
| אתרים בעלי חשיבות | מצודת לונדון • רציפי סנט קת'רין • מוזיאון הילדות • מוזיאון בדוקלנדס |
| שווקים | פטיקוט ליין • בריקליין • שוק ספיטלפילדס הישן • שוק ספיטלפילדס החדש |
| ראו גם | אתרים נוספים בטאוור האמלטס |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562516405171
* LCCN: n88238375
* MusicBrainz: 25832b88-2a39-4c36-a5f8-291bb42d724d
* VIAF: 154881854
* WorldCat: lccn-n88238375

 |
**אדגר אלברט גסט** (באנגלית: **Edgar Albert Guest**;‏ 20 באוגוסט 1881 - 5 באוגוסט 1959) היה משורר ושדרן רדיו אמריקאי ממוצא אנגלי, שזכה לפופולריות במחצית הראשונה של המאה ה-20 ונתפס כ"משורר העם".

ביוגרפיה
--------

נולד בברמינגהאם, אנגליה לאדווין וג'וליה וויין גסט. היגר לארצות הברית עם משפחתו בגיל 10. המשפחה התגוררה בדטרויט, מישיגן. בגיל 12 החל לעזור בפרנסת המשפחה לאחר שעות הלימודים בבית הספר, ועבד ב-"Detroit Free Press" בעבודות זוטרות ובהמשך ככתב. אביו מת בהיותו בן 17, אז נשר מבית הספר והמשיך לעבוד בעיתון במשרה מלאה.

גסט פרסם את השיר הראשון שלו ב-11 בדצמבר 1898. ב-1904 החל לפרסם בעיתונו טור שבועי בשם "Chaff". בהמשך פרסם טור יומי של שירה בשם "Breakfast Table Chat" שהופץ במסגרת כ-300 עיתונים ברחבי ארצות הברית. 

גסט הפך בהדרגה למשורר פופולרי בארצות הברית. שיריו נחשבו סנטימנטליים ואופטימיים. הוא כתב כ-11,000 שירים לאורך חייו. חלקם יצאו במסגרת כ-20 ספרי שירה שפרסם. 

הוא נחשב היחיד שקיבל את התואר הרשמי "משורר החצר" (Poet laureate) של מישיגן. בעקבות הפופולריות שלו קיבל גם תוכנית רדיו שבועית משלו, אותה הגיש בשנים 1931-1942. ב-1951 הגיש תוכנית טלוויזיה משלו ברשת NBC,‏ "A Guest in Your Home".

גסט מת ב-1959 בדטרויט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדגר גסט** בוויקישיתוף
* אדגר גסט, באתר Poets.org (באנגלית)
* אדגר גסט - חלק ראשון, חלק שני, באתר Trivia-library (באנגלית)
* אדגר גסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי אדגר גסט בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* אדגר גסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271296705171
* GND: 1057756350
* ICCU: CUBV017666
* ISNI: 0000 0001 0970 7959
* LCCN: n86137853
* SNAC: w61c1xn0
* SUDOC: 087182858
* VIAF: 50714965
* WorldCat: lccn-n86137853

 |
**חוק הכתר של אירלנד 1542** הוא חקיקה של הפרלמנט האירי שמסדירה את האוניה פרסונלית של ממלכת אירלנד עם ממלכת אנגליה.

מ-1177 מלך אנגליה החזיק בתואר אדונה של אירלנד שנועד לבטא את שליטתם של האנגלים באירלנד. מכיוון שתואר זה ניתן למלכי אנגליה על ידי האפיפיור אדריאנוס הרביעי הייתה בעייתיות לעשות בו שימוש לאחר תחילת הרפורמציה האנגלית ויצירת הכנסייה האנגליקנית, לכן המלך הנרי השמיני יזם את החקיקה שהפכה את אירלנד לממלכה ואותו למלך אירלנד.

החוק קושר את משרת המלך באירלנד למשרה המקבילה לה באנגליה וקובע שהנרי השמיני וכל יורשיו שעתידים להיות מלכי אנגליה גם יהיו מכוח זה מלכי אירלנד. בעצם החקיקה הבטיחה את קיומה של איחוד הכתרים בין אנגליה לאירלנד לנצח וכמו כן לשון החוק ביטאה את כפיפותה של ממלכת אירלנד לממלכת אנגליה. כמו כן החוק מגדיר כבגידה כל ניסיון לשלול ממלך אנגליה את הכתר האירי.

ברפובליקה של אירלנד החקיקה בוטלה באופן מוחלט על ידי הפרלמנט האירי ב-1962 אף על פי שאירלנד הייתה רפובליקה מ-1948. מתאריך זה היא פרשה מחבר העמים הבריטי ומלך בריטניה הפסיק את השימוש בתואר מלך אירלנד. בצפון אירלנד החקיקה עדיין בתוקף.

קישורים חיצוניים
----------------

* לשון החוק
**חוק הירושה השני** הוא חוק שחוקק על ידי הפרלמנט של אנגליה ב-1536, בתקופת הנרי השמיני מלך אנגליה. נקרא באופן רשמי **חוק הנוגע לירושה של הכתר** וגם היה ידוע כ**ירושת הכתר: חוק הנישואים 1536**.

החוק נחקק לאחר ההרשעה וההוצאה להורג של אן בולין והסיר את בתה, אליזבת ואת מרי, בתו של הנרי מאשתו הראשונה קתרין מאראגון, מסדר הירושה. הוא החליף את חוק הירושה הראשון, שהכריז על מרי כבלתי חוקית ועל אליזבת כיורשת החוקית האמיתית של הנרי. חוק חדש זה הכריז שגם אליזבת הייתה ממזרה. כתוצאה מהחוק, הנרי נשאר ללא צאצא חוקי שיירש את הכתר לאחר מותו, מצב שהיה תקף עד שבנו, אדוארד, נולד באוקטובר, 1537.

היות שלהנרי לא היה נצר חוקי בזמן העברת החוק, החוק העניק להנרי "כוח וסמכות מלאים" לבחור מי יירש אותו במקרה שהוא ימות ללא יורש ביולוגי, באמצעות ציון שמו של יורשו בכתב הרשאה או בצוואתו.

החוק גם קבע שהמעשים הבאים יחשבו לבגידה: כל המפריע ליורש שייבחר לרשת את הכתר, או כל האומר ששני נישואיו הראשונים של הנרי לקתרין מאראגון ולאן בולין היו תקפים, או שנישואיו השלישיים לג'יין סימור לא היו תקפים, או שאחת מבנותיו היו חוקיות ובן שיולד מנישואיו השלישיים הוא בלתי חוקי.

החוק גם דרש מנתיניו של הנרי להישבע לתמוך בחוק וקבע שסירוב לשבועה יחשב כבגידה. מי שיואשם בבגידה על פי החוק, לא יזכה למקלט ובנוסף לעונש המוות שיוטל עליו, כל מי שיואשם בהפרעה לירושה של הכתר, יפסיד את זכות התביעה שלו לכתר, במקרה והיא קיימת.

החוק גם קבע שביקורת נגד גזר דין המוות שהוטל על תומאס מור ייחשב כבגידה על פי חוק הבגידה 1534. לבסוף, החוק קבע שכל ניסיון לבטל את החוק ייחשב כבגידה.

החוק הוחלף ב-1543 על ידי חוק הירושה השלישי (אנ') שהחזיר את בנותיו של הנרי לסדר הירושה לכתר, אבל לא השיב את החוקיות שלהן על כנה.
|  |
| --- |
|  **ויצה-אדמירל** |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |
| סימון הדרגות | דרגות הצבא הגרמני |
| הצבא והלופטוואפה | גנרל-לויטננט |
| שווה ערך בנאט"ו | OF-8 |
| חיל הים | אדמירל משנה |

**ויצה-אדמירל** (בקצרה: **VAdm**, ברשימות **VADM**) הוא קצין דגל בכיר של הצי הגרמני. הוא שווה ערך לגנרל-לויטננט בצבא היבשה או בלופטוואפה.

בצי הגרמני ויצה-אדמירל הוא, כמו בציים רבים, דרגת שלושה כוכבים עם קוד נאט"ו OF-8. עם זאת, בכוחות ימיים אחרים דוברי גרמנית, למשל הצי הקיסרי הגרמני, קריגסמרינה, פולקסמרינה והצי האוסטרו-הונגרי, **ויצה-אדמירל** היה קצין דגל בדרגת שני כוכבים של OF-7.

סימני הדרגה
-----------

סימני הדרגה שלו, שנלבשים על השרוולים והכתפיים, הם כוכב אחד עם חמש נקודות מעל פס זהב גדול ושני פסים רגילים (ללא הכוכב כאשר לולאות דרגה נלבשות). זו דרגה B8 בכללי השכר של משרד ההגנה הפדרלי.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה:**קונטרה-אדמירל** | 
(**דרגות הבונדסוור**)**ויצה-אדמירל** | דרגה בכירה:**אדמירל** |

רצף הדרגות (מלמעלה למטה) הוא כדלקמן:

* OF-9: אדמירל (גרמניה) / גנרל (גרמניה)
* OF-8: **ויצה-אדמירל** / גנרל-לויטננט
* OF-7: קונטר-אדמירל / גנרל-מיור
* OF-6: פלוטילנאדמירל / בריגדה-גנרל

היסטוריה
--------

### צבא העם הלאומי

ויצה-אדמירל (OF-7) היה דרגת קצין הדגל השנייה הנמוכה ביותר של הפולקסמרינה, והייתה שוות ערך לדרגת שני הכוכבים גנרל-לויטננט (גם OF-7).

בפולקסמרינה של גרמניה המזרחית היו שלושה קציני הדגל בדרגות קונטרה-אדמירל, ויצה-אדמירל ואדמירל. על פי החלטת מועצת המדינה של גרמניה המזרחית מ-25 במרץ 1982, כוננה דרגת פלוטנאדלמירל.

ויצה-אדמירלים בפולקסמרינה

| שם | תאריכים |  | שם | תאריכים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הנדריק בורן | 1944- |  | היינץ נויקירכן | 1915-1986 |
| גוסטב הסה | 1931-2001 |  | וילהלם נורדין | 1924-1993 |
| הנס הופמן | 1933- |  | ברונו וונסיירסקי | 1904-1994 |
| גינטק קוצשבאוך | 1930-1996 |  |  |

| דרגות ויצה-אדמירל (OF-7) בפולקסמרינה |
| --- |
| ערבסקות | למפאס | כותפות | תג שרוול | דגל פיקוד |
|  |  |  |  |  |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה**קונטרה-אדמירל** | 
(דרגות צבא העם הלאומי)**ויצה-אדמירל** | דרגה בכירה**אדמירל** |

### חיל הים הגרמני עד 1945

בתקופת הצי הקיסרי הגרמני והקריגסמרינה, ויצה-אדמירל היה קצין דגל של שני כוכבים והיה שווה ערך לגנרל לוטננט בהר ובלופטוואפה, ולגרופנפיהרר בוואפן אס אס.

סימני הדרגה כללו רצועת כתף ופסי שרוול. רצועות כתף נלבשו על מעילים אחידים והיו מורכבות מצמות זהב מעוותות (מעוין או כוכב אחד) על גבי כותפת בצבע כחול צי. סמל השרוול כלל פס גדול אחד וזהוב, שני פסים רגילים וכוכב ימי מחומש. טבעות השרוול הקיפו את השרוול התחתון.

האחרון שעוד נשא דרגת ויצה-אדמירל בקריגסמרינה, *Admiralstabsarzt* (מנתח) אמיל גרויל, נפטר בגיל 97 ב-30 באוקטובר 1993.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה**קונטרה-אדמירל** | 
(דרגות הוורמאכט)**ויצה-אדמירל** | דרגה בכירה**אדמירל** |

### הצי האוסטרו-הונגרי

בשנות הצי האוסטרו-הונגרי (משנת 1849 עד 1918) היה מדרג קציני הדגלים **קונטרה-אדמירל**, **ויצה-אדמירל,** ו**אדמירל,** כמו גם **גרוס-אדמירל.**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויצה-אדמירל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The abbreviation "OF" stands for de: *"Offizier / en: officer / fr: officier / ru: офицер"*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1139443062

 |
**אדגר ארנדט** (בגרמנית: **Edgar Arndt**‏; 1 ביולי 1892 – 24 באוגוסט 1944) היה גנרל בצבא גרמניה הנאצית בזמן מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

ארנדט נולד ב-1 ביולי 1892 בליסה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית לאלברט והנרייטה ארנדט. ב-20 בספטמבר 1911 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-4 (פרידריך הגדול - מזרח פרוסיה ה-3). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא מונה לקצין מטה ברגימנט התחלופה ה-1, שהיה חלק מדיוויזיית התחלופה ה-44, אולם בספטמבר 1914 חזר לרגימנט הגרנדירים ה-4. במאי 1915 מונה למפקד פלוגת מקלעים בקורפוס ה-1, ובאוקטובר 1915 מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-381. ב-6 ביוני 1916 הועלה לדרגת אובר לויטננט, ובספטמבר 1917 מונה לקצין מטה ברגימנט הלאנדווהר ה-9. לאחר מכן מונה לקצין מטה בחטיבת הלנדווהר ה-5, וב-18 בפברואר 1918 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-226. ב-15 באפריל 1918 מונה לקצין הקשר של הדיוויזיה עם קורפוס המילואים ה-3, ומאוחר יותר הוא מונה לקצין מטה בסגל הסיור בקבוצת "פון דן בורן". על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר ארנדט ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1923 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, וב-31 בינואר 1932 הוא פרש מהשירות הצבאי והצטרף לכוחות הלאנדווהר. ב-1 בדצמבר 1933 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הוא הוחזר לשירות פעיל כמפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-25. ב-1 באוקטובר 1937 הוא שימש כמנהל הכשרות בקוטבוס, וב-1 באוגוסט 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-337.

### מלחמת העולם השנייה

ארנדט פיקד על רגימנט הרגלים ה-337, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-208, במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת, וב-1 בינואר 1940 הועלה לדרגת אוברסט. לאחר המערכה במערב הוא נשאר עם יחידתו כחיל כיבוש באזור קאלה, צרפת, וב-10 במרץ 1942 פרש מתפקידו בשל מחלה קשה. ב-30 בנובמבר 1942 הוא מונה לקצין מטה בארמייה הראשונה, וב-9 במאי 1943 מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-158. ב-1 ביוני אותה שנה הוא פרש מתפקידו, וב-30 ביולי 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-708 בבורדו. לאחר הפלישה לנורמנדי הועברה הדיוויזיה לעבר נורמנדי, אולם היא ספגה אבדות כבדות, וב-24 באוגוסט הושמדה הדיוויזיה סמוך ללה מאן וארנדט נהרג במהלך הקרב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדגר ארנדט באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)