recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שאול חייק** (נולד ב-9 באוגוסט 1948) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת החלוץ בשנות השישים והשבעים. חייק בילה את מרבית הקריירה בהפועל פתח תקווה, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל רמת גן, מכבי חיפה, הפועל יהוד ומכבי רמת עמידר. חייק התפרסם כחלוץ כובש שערים והתבלט בעיקר כנוגח מוכשר.

קריירה
------

חייק נולד בעיראק למשפחה מבוססת ובה חמישה ילדים (אחד מהם, אחיו הבוגר, יצחק חייק). אב המשפחה היה רופא. המשפחה עלתה לישראל ב-1951 והתיישבה במעברת אור יהודה. חייק גדל באור יהודה ושיחק במחלקת הנוער של קבוצת הפועל המקומית. כשהגיע לגיל נוער היה משחק בבקרים במדי קבוצת הנוער, ואחר הצהריים במדי הקבוצה הבוגרת. הפועל אור יהודה שיחקה באותן שנים בליגה א', אז הליגה השנייה, ומאמנה היה שמואל סגל, שחקן עבר בהפועל פתח תקווה. סגל המליץ לראשי הפועל פתח תקווה על חייק הצעיר, וביולי 1965, עוד לפני שמלאו לו 17, הוא הגיע למבחנים בקבוצה, התקבל, ומיד יצא איתה למסע ברחבי אירופה וארצות הברית.

חייק, שנאלץ לעשות את הדרך מאור יהודה לפתח תקווה באוטובוסים עד שהקבוצה קנתה לו וספה, השתלב בקבוצה במהירות וכבר בעונתו הראשונה היה לשחקן הרכב ואף כבש שלושער לרשת מכבי יפו במחזור האחרון. בעונת 1966/1968 היה חייק הכובש המוביל של הפועל פתח תקווה עם 24 שערים (ב-60 מחזורים), והקבוצה סיימה במקום השני והגיעה לגמר הגביע.

גם הפגרה שבאמצע אותה עונה הייתה מוצלחת מבחינתו, כשבקיץ 1967 לקח חלק בזכייה של נבחרת הנוער בגביע אסיה. באותה עת גם עבד כצייר שלטים וסייע בפרנסת משפחתו. בעונת 1968/1969 נחלשה הקבוצה והידרדרה למרכז הטבלה, אך חייק המשיך להיות הכובש המוביל עם עשרה כיבושים. העונות הבאות של הקבוצה היו דלות מבחינת כיבוש שערים, עם ממוצע של פחות משער למשחק, אבל גם כך הוסיף חייק עשרים שערים לפני שעבר להפועל רמת גן מהליגה השנייה בקיץ 1973.

חייק שיחק ברמת גן שלוש עונות, במהלכן היה הכובש המוביל של הקבוצה. לאחר מכן עבר למכבי חיפה ורשם הופעת בכורה מרשימה, בה כבש שלושער מול הפועל כפר סבא. בסיום העונה ירדה מכבי חיפה לליגה השנייה, וחייק החליט לפרוש מכדורגל. הוא חזר בו לאחר שאנשי מכבי רמת עמידר הצליחו לשכנע אותו להצטרף לקבוצתם, והוא סייע לה לעלות ליגה. עם סיום עונה זו פרש מכדורגל, הפעם באופן סופי. לאחר הפרישה פתח חייק חברה לייצור שלטים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף השחקן באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ראש פז" יוצא לחופשה, מעריב, 2 באוגוסט 1972
2. ↑  צבי בר-שירה, הכח - בשערי הלאומית, מעריב, 8 בינואר 1979
3. ↑  אירית רותם, יצחק בעל החלומות, מעריב, 23 באוגוסט 1985
4. ↑  ברוך מאירי, שאול חייק פוטר מעבודתו, מעריב, 3 במאי 1967
**זיקית דרמנסיס** (שם מדעי: *Trioceros deremensis*) היא מין של זיקית בסוג זיקית הטריצרטופס הנדמית לטנזניה והיא קרובתה של זיקית ג'קסון. הזיקית בעלת תפוצה קטנה בטבע, לאורך יערות גשם טרופיים הרריים בטווח של 1,400 ק"מ בהרי אוסמברה (אנ'), הרי אולוגורו (אנ'), הרי נגורו (אנ') והרי אודזונגווה (אנ'). למרות תפוצתה היא איננה מצויה בסכנת הכחדה.

הזיקית תוארה למדע ב-1892 בידי החוקר הגרמני פול מטשי (אנ').

זיקית זו יכולה להגיע לאורך של 30 עד 40 ס"מ ולמשקל של 120 עד 150 גרם, מה שהופך אותה לבין הגדולות שבזיקיות. היא בעלת דו-צורתיות זוויגית והזכרים גדולים יותר מהנקבות. הזיקית בולטת בשלושת קרניה הרחבות שאורכם עד 4 ס"מ, המזכירות את בני סוגה דמויי-הטריצרטופס והיא יכולה להחליף צבעים במהירות. צבעה העיקרי ירוק בהיר ולעיתים צהבהב כשהצידיים בעלי פסים גליים בצבע ירוק-כהה. הנקבות יכולות להטיל עד 5 ביצים.

הזיקית היא מטפסת מוצלחת החיה באקלים טרופי, לרוב בבדידות ובבקרים היא יוצאת לאזורים פתוחים יותר כדי לקבל אור שמש. היא ציידת חרקים וטרף דומה שהיא לוכדת במהירות בלשונה הדביקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיקית דרמנסיס** בוויקישיתוף
* זיקית דרמנסיס, באתר ITIS (באנגלית)
* זיקית דרמנסיס, באתר NCBI (באנגלית)
* זיקית דרמנסיס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* זיקית דרמנסיס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיקית דרמנסיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פרדיננד אומניאלה אומורווה** (באנגלית: **Ferdinand Omanyala Omurwa**; נולד ב-2 בינואר 1996 בניירובי שבקניה) הוא אתלט קנייתי, אלוף אפריקה (2022) בריצת 100 מטר.

קריירה מקצועית
--------------

בשנת 2017 הושעה אומורווה מפעילות למשך 14 חודשים בשל עבירת סימום, לאחר שחומר אסור נמצא בגופו. בשנת 2019 זכה אומורווה באליפות קניה בריצת 100 מטר.

ב-30 במרץ 2021 קבע אומורווה שיא קניה חדש בריצת 100 מטר לאחר שזכה עם תוצאה של 10.01 שניות בתחרות שנערכה בלאגוס שבניגריה. באולימפיאדת טוקיו 2020 שנערכה בשנת 2021 שבר אומורווה פעם נוספת את שיא קניה בריצת 100 מטר, עם תוצאה של 10.00 שניות במקצה חצי הגמר, שלא הספיקה לו על-מנת להעפיל למקצה הגמר. בחודש אוגוסט הוא שבר פעם נוספת את שיא קניה, עם תוצאה של 9.86 שניות, והפך לקנייתי הראשון ששובר את מחסום עשר השניות. ב-18 בספטמבר הוא שבר את שיא אפריקה בריצת 100 מטר בתחרות שנערכה בניירובי שבקניה, עם תוצאה של 9.77 שניות.

### 2022

### אלוף אפריקה

אומורווה זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר באליפות אפריקה באתלטיקה שנערכה בסנט פייר שבמאוריציוס, עם תוצאה של 9.927 שניות בגמר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* **ריצת 60 מטר**: 6.57 שניות (2022) - **שיא קניה**
* **ריצת 100 מטר**: 9.77 שניות (2021) - **שיא אפריקה**

קישורים חיצוניים
----------------

* פרדיננד אומורווה, ברשת החברתית פייסבוק
* פרדיננד אומורווה, ברשת החברתית טוויטר
* פרדיננד אומורווה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרדיננד אומורווה, באתר olympedia.org
* פרדיננד אומורווה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Athlétisme : Ferdinand Omanyala Omurwa, l'exception kényane באתר sportnewsafrica (בצרפתית)
2. ↑  Ferdinand Omanyala joins the sub 10 club, shatters own record באתר Daily Nation, ‏ 14 באוגוסט 2021 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14747153

 |
אלקה קטנה
**שחפאיים** (שם מדעי: Lari) היא תת-סדרה של עופות ימיים מסדרת החופמאים המהווים 8 משפחות ובהם המינים הגדולים ביותר בסדרתם. לעומת רוב עופות החוף (אנ'), הם מתמחים יותר בחיים בקרבת הים וחלקם אף יכולים לצלול מתחת המים בחיפוש דגים או לעוט עליהם מלמעלה. אחרים כמו החמסניים מעדיפים להיטפל למיני עופות ים אחרות ולחטוף את שללם. המינים הגדולים ביותר הם קרניבורים אשר צדים חיות הקטנות מהם. רובם אינם מבלים זמן רב בנדודים מעל הים אך יכולים להימצא בכמה איים מבודדים ואפילו באנטארקטיקה. שחפית הקוטב מבצעת את הנדידה הארוכה ביותר בעולם בין שני הקטבים של העולם.

הגדולים ביותר בקבוצה הם שחף ימי שמוטת כנפיו 1.5-1.7 מ' ומשקלו 0.75–2.3 ק"ג והוא החופמאי הגדול ביותר. אחריו נמצא חמסן חום שמוטת כנפיו 126–160 ס"מ ומשקלו 1.2–2.18 ק"ג.

משפחות הקבוצה
-------------

* שחפיים (*Laridae*)
* גזרניים (*Rynchopidae*)
* שחפיתיים (*Sternidae*)
* חמסניים (*Stercorariidae*)
* שדמתיים (*Glareolidae*)
* תנינניים (*Pluvianidae*) - בה סוג ומין יחיד: תנינן מצרי (*Pluvianus aegyptius*)
* דרומסיים (*Dromadidae*) - בה סוג ומין יחיד: דרומס עקוד (*Dromas ardeola*)
* קבוצה Pan-Alcidae
	+ משפחה אלקיים (*Alcidae*)
	+ קבוצה *Mancallinae* - נכחדה. בה המיומנקלה

בעבר שייכו לקבוצה גם את משפחת הטורניקיים אך כיום היא הופרדה לתת-סדרה עצמאית.

קישורים חיצוניים
----------------

* שחפאיים, באתר ITIS (באנגלית)
**גנון לבן-גרון** (שם מדעי: ***Cercopithecus erythrogaster***) הוא מין של קוף מסוג גנון המצוי בסכנת הכחדה חמורה והוא מצוי בטבע ביערות הגשם של ניגריה ובנין שבמערב אפריקה.

קוף זה מגיע לאורך של 45 ס"מ כשאורך הזנב עד 60 ס"מ. למשקל של 3.5 עד 4.5 ק"ג בזכרים, בעוד הנקבות שוקלות 2 עד 4 ק"ג. הוא בעל פרוות חזה-בטן חומה-אדומה אצל הזכרים ואפורה אצל הנקבות עם ראש שחור וציצות "זקן" ולחי לבנות וכן גרון לבן. שאר הגוף בצבע חום-זית כמו גנונים אחרים. 

הקוף חי ביערות הלחים וכן בשיחיות טרופיות ושטחים חקלאיים נטושים, בקבוצות קטנות של 4 או 5 פרטים, אם כי לעיתים התגלו גם בקבוצות של 30 פרטים וחלק מהזכרים חיים לבדם. מזונו העיקרי הוא פירות אך יגוון גם בחרקים, עלים ויבולים חקלאיים.

אוכלוסייתו קטנה מאוד בטבע ובעבר סברו שהוא נכחד, לאחר ציד אובססיבי אחרי בשרו ופרוותו. עם זאת נמצאו אוכלוסייתו ליד נהר ניז'ר ב-1988. האוכלוסייה שלו עדיין קטנה וחיה בשטחים מצומצים עם אוכלוסייה קטנה, המתרבה באיטיות ולמרות שהוא חי בשמורות טבע מוגנות, קשה לאכוף בהם איסורי ציד וכריתת עצים מהיערות.

### תת-מינים

ישנם 2 תת-מינים של הגנון:

* Cercopithecus erythrogaster erythrogaster
* Cercopithecus erythrogaster pococki

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גנון לבן-גרון** בוויקישיתוף
* גנון לבן-גרון, באתר ITIS (באנגלית)
* גנון לבן-גרון, באתר NCBI (באנגלית)
* גנון לבן-גרון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* גנון לבן-גרון, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* גנון לבן-גרון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* גנון לבן-גרון, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גנון לבן-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**זנבן רופוס** (שם מדעי: *Rhipidura rufifrons*), הוא מין ציפור שיר ממשפחת זנבני המניפה והסוג זנבן מניפה, החיה בצפון אוסטרליה ובאיי אינדונזיה, מיקרונזיה, גינאה החדשה ואיי שלמה.

תיאור
-----

זנבן זה מגיע לאורך של 14.5 עד 18.5 ס"מ, עם מוטת כנפיים של 18 עד 22.5 ס"מ ומשקלם כ-10 גרם בקירוב, כאשר שני הזוויגים בעלי דמיון גדול אך הנקבות מעט יותר קלות מהזכרים. הזנבן בעל זנב ארוך ובלוט הפרוש כמניפה מאחוריו והוא בעל נוצות בצבע זית עד חום-אדמדם על גבו ופניו כשהראש והכיפה אפורים, המקור שחור והעיניים בעלות טבעת לבנה סביבם. הגרון לבן ותחתיו עובר פס שחור, החזה והבטן לבנים-בהירים והכנפיים והזנב שחורים-חומים.

תפוצת הזנבן היא לאורך בתי גידול לחים ביניהם ביערות אקליפטוסים, יערות גשם טרופיים, בין מנגרובים ובביצות שונות ויכול להימצא גם ביערות יבשים יותר וערבות מוריקות, אם כי הוא מתרחק מאזורים היבשים של מרכז אוסטרליה. למרות שהוא איננו מצוי בקרבת החופים לעיתים קרובות הזנבנים מעופפים בין האיים השונים ובכך מגדילים את תפוצתם.

מזונם העיקרי הוא מחרקים שהם לוכדים הן באוויר והן על הקרקע והן מחפשים מזון בקבוצות שכוללות גם עופות ממינים שונים.

תת-מינים
--------

* R. f. agilis
* R. f. brunnea
* R. f. commoda
* R. f. granti
* R. f. intermedia
* R. f. kuperi
* R. f. louisiadensis
* R. f. mariae
* R. f. melaenolaema
* R. f. rufifrons
* R. f. rufofronta
* R. f. russata
* R. f. saipanensis
* R. f. torrida
* R. f. ugiensis
* R. f. uraniae - נכחד. התקיים בגואם.
* R. f. utupuae
* R. f. versicolor

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זנבן רופוס** בוויקישיתוף
* זנבן רופוס, באתר ITIS (באנגלית)
* זנבן רופוס, באתר NCBI (באנגלית)
* זנבן רופוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* זנבן רופוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זנבן רופוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נִימִי דּוּ-יַמִּי** (שם מדעי: *Nemipterus randalli*) הוא דג ממשפחת הנימיים שתפוצתו הטבעית באוקיינוס ההודי וים סוף, ולאחרונה היגר לים התיכון ומתפשט בו בקצב מהיר.

מאפיינים
--------

נימי דו-ימי חי באזורים חוליים ובוציים בסמוך לקרקע בעומקים שבין 22–200 מטרים באזורי חיותו המקוריים ובים התיכון בעומקים של 30–80 מטרים. ניזון מרכיכות, דגיגים ושאר יצורים ימיים שמצליח ללקט מקרקעית הים. אורכו המקסימלי של הדג מגיע ל-25 ס"מ אולם נפוץ באורך 15 ס"מ. צבעו אדמדם, קצה חלקו העליון של סנפיר הזנב מאורך יותר מחלקו התחתון, ומסתיים במעין חוט דקיק וקצר.

נימי דו-ימי נצפה לראשונה בים התיכון של ישראל בשנת 2006, ובמפרץ איסכנדרון שבטורקיה בשנת 2008. הדג הגיע בהגירה לספסית, מים סוף דרך תעלת סואץ אל הים התיכון, וכיום הדג נפוץ ביותר בים התיכון, באזור הלבנט, ומהווה בו נציג יחיד למשפחת הנימיים. כיום הוא הדג הדומיננטי ביותר בדיג המכמורת בים התיכון של ישראל. ערכו המסחרי של הדג התגבר וכיום הפך לחלק בלתי נפרד מהדיג המסחרי. כיום הוא הדג הנתפס ביותר בדיג פיתיונות ספורטיבי בעומקים של 30 עד 83 מטר מול חופי ישראל של הים התיכון לאחר שדחק את המולית האדומה (ברבוניה) שהייתה נפוצה מאוד בעבר באזורי המחיה הנוכחיים של הנימי דו-ימי בים התיכון.

בשפה עממית הדג נקרא ג'רבידה אילתית, ברבון, ברבידה או סנפנים (ברבים).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נימי דו-ימי** בוויקישיתוף
* נימי דו-ימי, באתר ITIS (באנגלית)
* נימי דו-ימי, באתר NCBI (באנגלית)
* נימי דו-ימי, באתר FishBase (באנגלית)
* נימי דו-ימי, באתר GBIF (באנגלית)
* נימי דו-ימי מאתר הוועדה המדעית לחקר הים התיכון - CIESM. (באנגלית)
* גיל ססובר, איך הפך הברבון לאחד הדגים הנפוצים ביותר בים שלנו?, באתר הארץ, 31 במרץ 2016
* צפריר רינת, בתוך שני עשורים: המינים הפולשים השתלטו על הדגה, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  נִימִי דּוּ-יַמִּי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
3. ↑  נימי דו-ימי מאתר הוועדה המדעית לחקר הים התיכון - CIESM
4. 1 2  אוניברסיטת תל אביב, תשע"ב, 2011 בדצמבר 25
5. ↑  onlinelibrary -Age and growth of the Randall’s threadfin
6. ↑  מהגרים לספסים בשלל דיג המכמורת בישראל – שינויים בשני העשורים האחרונים
7. ↑  תחום הים התיכון- מאתר 'המארג - התוכנית הלאומית להערכת מצב הטבע בישראל'
**ארנסט פרנץ הרמן האפל** (בגרמנית: **Ernst Franz Hermann Happel**; ‏29 בנובמבר 1925 - 14 בנובמבר 1992) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי.

קריירה
------

לזכותו של האפל 51 הופעות בינלאומיות במדי נבחרת אוסטריה, בהן היה גם שותף לזכייה במקום ה-3 במהלך מונדיאל 1954 בשווייץ. במהלך קריירת המועדונים שלו האפל שיחק במשך 14 שנים (1943–1954) במדי ראפיד וינה, ובין 1956 ל-1959. במהלך משחקיו עבור ראפיד וינה הקבוצה זכתה 7 פעמים באליפות הבונדסליגה האוסטרית. בין שתי הקדנציות שלו בראפיד הוא שיחק במדי ראסינג פריז מצרפת.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל, האפל עסק באימון כדורגל. המועדון הראשון בו הוא אימן היה דן האג מליגת העל ההולנדית, והוא הוביל אותו לזכייה בגביע ההולנדי בשנת 1968. לאחר שסיים לאמן את דן האג הוא עבר לאמן את פיינורד, איתה הוא זכה באליפות הולנד ב-1971, בגביע אירופה לאלופות ובגביע הביניבשתי ב-1970.

האפל אימן את נבחרת הולנד כאשר זו שיחקה במונדיאל 1978 שנערך בארגנטינה. הולנד העפילה לגמר, אך הפסידה בו לנבחרת ארגנטינה בתוצאה 1 - 3. האפל נודע כאדם שממעט במילים ולא מתדרך את שחקניו במשך זמן רב לפני המשחק.

בנוסף, האפל אימן גם את סביליה, קלאב ברוז' (זכה איתה באליפות ליגת העל הבלגית כמה פעמים) והמבורג (1981–1987) עמה זכה באליפות הבונדסליגה ב-1982 ו-1983 ובגביע הגרמני ב-1987. האפל הוביל את המבורג לזכייה בגביע האלופות בשנת 1983 ובכך היה לאחד מחמשת המאמנים היחידים בתולדות המפעל שזוכים בתואר עם שתי קבוצות שונות. המאמנים הנוספים שעשו זאת הם אוטמאר היצפלד, ז'וזה מוריניו, קרלו אנצ'לוטי ויופ היינקס.

האפל חזר לאוסטריה ב-1987 והחל לאמן את קבוצת סברוסקי טירול, אותה הוביל לאליפות ב-1989 וב-1990. ב-1992 החל לאמן את נבחרת אוסטריה. זמן קצר לפני פטירתו הדריך את הנבחרת בניצחונה הביתי על נבחרת ישראל 5:2.

לאחר מותו של האפל ב-1992 ממחלת הסרטן שונה שמו של אצטדיון פראטר, אצטדיון הכדורגל הגדול ביותר באוסטריה, לאצטדיון ארנסט האפל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט האפל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* ארנסט האפל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| **נבחרת הולנד – מונדיאל 1978 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 סכרייברס • 
2 פורטווליט • 
3 שונאקר • 
4 ואן קראי • 
5 קרול • 
6 יאנסן • 
7 וילדשוט • 
8 יונגבלוד • 
9 האן • 
10 ר. ואן דה קרקהוף • 
11  ו. ואן דה קרקהוף • 
12 רנסנברינק •
13 ניסקנס • 
14 בוסקאמפ •
15 הובנקאמפ •
16 רפ •
17 ריחסברגן •
18 נאנינחה •
19 דויסבורג •
20 סורביר •
21 לובסה •
22 ברנדטס •
מאמן: האפל | הולנדהולנד |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119100169
* ISNI: 0000 0000 1068 5710
* LCCN: n2020007725
* NTA: 229637833
* VIAF: 77118237
* WorldCat: viaf-77118237

 |
חפיסת קלפים בבקבוק
ספינת הטיטאניק בבקבוק
ספינה נוספת בבקבוק
**חפץ בּבַּקבּוּק** (מכונה גם **בָּקבּוּק בִלתי אפשרי**, מאנגלית: **Impossible bottle**) הוא סוג של חידה מכנית. החידה מורכבת מבקבוק ובתוכו עצם כלשהו אשר לא מתאים להכנסה דרך פתח הבקבוק, אך בכל זאת נמצא בתוכו. הסוג הנפוץ ביותר של חפץ בבקבוק הוא ספינה בבקבוק, אך ישנן גרסאות נוספות, בהן יש שימוש בחפצים שונים ביניהם אצטרובלים, קופסאות גפרורים, מספריים, כדורי טניס, חפיסות קלפים ועוד.

ספינה בבקבוק
------------

ישנן מספר דרכים להכניס ספינה לבקבוק. הדרך הפשוטה ביותר היא קיפול התרנים והמפרשים ולהעלות אותם רק כאשר הספינה כבר בבקבוק. הדבר נעשה באמצעות חוטים וחבלים דקים אשר מחוברים אל הספינה בנקודות שונות ומשמשים להעלאת החלקים. דרך נוספת היא לבנות את הספינה בעזרת כלים מוארכים שהוכנו מראש כאשר היא כבר בתוך הבקבוק.

אצטרובל בבקבוק
--------------

סוג נוסף של חידה זו הוא אצטרובל בבקבוק, כאשר כאן מנוצלת הנטייה של האצטרובל להתרחב כאשר הוא יבש. לבקבוק מוכנס אצטרובל בגודל מתאים, אשר מתייבש בתוכו וגדל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חפץ בבקבוק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדריך לבניית ספינה בבקבוק באתר מגזין Boyslife
2. ↑  איך מכינים ספינה בבקבוק? באתר Answers.com
3. ↑  אצטרובל בבקבוק באתר Instructables
**אלבטרוס עשון** (שם מדעי: *Phoebetria fusca*) הוא עוף ימי ממשפחת האלבטרוסיים. הוא נפוץ בדרום האוקיינוסים ההודי והאטלנטי, ומוצא את מזונו דרומית לקו הרוחב 30 מעלות דרום, בין דרום ניו סאות' ויילס לארגנטינה. הוא ניזון מדיונונים, מדגים, מסרטנים ומפגרי פינגווינים. משקלו כשני קילוגרמים וחצי.

צבע גופם חום - שחור. הגב מעט יותר בהיר מן הבטן. אלבטרוסים מבוגרים יותר עשויים להיות בעלי גב, צוואר ועורף בהירים יותר. הראש כהה מיתר הגוף. טבעות לבנות קטנות מקיפות את העיניים. כמו כן, בסיסי הכנפיים (אזור החיבור שלהן לגוף) לבנים גם כן. כנפיהם דקות ומחודדות בקצותיהן. הזנב הוא דמוי טריז. הפרטים פוגשים לראשונה בבן-זוג בגיל שלוש עד ארבע שנים, ומתרבים לראשונה בגיל תשע עד חמש-עשרה שנים. הבוגרים מקננים במושבות רופפות בנות 60 קנים בממוצע, או בקבוצות קטנות. במקרים נדירים יקננו האלבטרוסים ביחידות. ההזדווגות והקינון שאחריה מתרחשים אחת לשנתיים. הנקבה מטילה ביצה יחידה בסוף חודש ספטמבר, וזו נדגרת על ידי שני ההורים במשך 65 עד 75 ימים. הגוזל מואכל במשך חמישה חודשים לערך, ולאחר מכן הוא מתחיל לעוף.

אוכלוסיית האלבטרוסים העשונים כוללת כ-12,500 עד 19,000 זוגות המקננים מדי שנה (כלומר, סך של כ-30,000 זוגות מקננים, שכן האלבטרוס מקנן אחת לשנתיים). מגמת האוכלוסייה שלילית, וההערכה היא שהאוכלוסיות קטנו בכ-75 אחוזים במהלך 90 השנים האחרונות של המאה ה-20. כך למשל, אוכלוסיית האלבטרוסים הללו באי קרוזה הצטמצמה ב-58% בין 1980 ל-1995. האיומים העיקריים על המין הם לכידה כשלל לוואי של דייגים המשתמשים במערך חכות, בליעת קרסים ושקיות פלסטיק, והגעת מינים פולשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבטרוס עשון** בוויקישיתוף
* אלבטרוס עשון, באתר ITIS (באנגלית)
* אלבטרוס עשון, באתר NCBI (באנגלית)
* אלבטרוס עשון, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* אלבטרוס עשון, באתר GBIF (באנגלית)
* אלבטרוס עשון באתר BirdLife International
* האלבטרוס העשון
* סרטון (אורכב 23.02.2008 בארכיון Wayback Machine) באתר Internet Bird Collection

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלבטרוס עשון באתר הרשימה האדומה של IUCN

| אלבטרוסיים |
| --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |
**פודוקנמיס נהר מגדלנה** (שם מדעי: ***Podocnemis lewyana***) הוא מין של צב מים גדול ממשפחת הפודוקנמיים החי בטבע באמריקה הדרומית והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה חמורה, כשהוא המאוים ביותר מבני משפחתו.

הצב חי בטבע בנהרות של צפון קולומביה ביניהם בנהר מגדלנה (אנ'), נהר קאוקה (אנ') ונהר סינו (אנ').

הצב בעל דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים קטנים יותר ומגיעים למשקל ממוצע של 1.6 ק"ג ולאורך שריון של 24.6 ס"מ, בעוד הנקבות מגיעות למשקל ממוצע של 5.6 ק"ג ולאורך 37 ס"מ. לזכרים יש ראש אפרפר-חום, כשלנקבות יש ראש חום-אדמדם יותר. הצב יכול לחיות 10 עד 15 שנה בטבע.

הצב מקנן על הגדות החוליות של הנהרות כשהנקבות יכולות להטיל עד 22 ביצים, אשר מינם נקבע בהתאם לטמפרטורה. בבגרותו הוא חי סמוך למים וניזון לרוב על צמחי מים אך גם מחרקים ודגים מזדמנים.

צב זה נתון בסכנה גדולה בטבע, עקב אובדן בית גידולו, זיהום מים, ציד של המקומיים לעיתים בשל סגולות רפואיות של מאמינים וכן בשל הרבייה האיטית שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פודוקנמיס נהר מגדלנה** בוויקישיתוף
* פודוקנמיס נהר מגדלנה, באתר ITIS (באנגלית)
* פודוקנמיס נהר מגדלנה, באתר NCBI (באנגלית)
* פודוקנמיס נהר מגדלנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* פודוקנמיס נהר מגדלנה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פודוקנמיס נהר מגדלנה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פודוקנמיס נהר מגדלנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אורג אדום-ראש** (שם מדעי: *Anaplectes rubriceps*) הוא מין של ציפור קטנה ממשפחת האורגיים החי בטבע בערבות אפריקה שמדרום לסהרה.

טקסונומיה
---------

בעבר היה זה המין היחיד בסוג *Anaplectes*, אך כיום משייכים אליו גם את המין *Anaplectes jubaensis*.

לאורג זה ישנם 2 תת-מינים:

* A. r. leuconotos - נפוץ ממערב אפריקה ועד לצפון מלאווי
* A. r. rubriceps - נפוץ באפריקה הדרומית

חלק מהחוקרים משייכים למין גם את התת-מין A. r. gurneyi, אך לא כל החוקרים מכירים בו.

תיאור
-----

זוהי ציפור קטנה באורך ממוצע של 14 ס"מ ובעלת דו-צורתיות זוויגית בולטת כשהזכרים בעלי נוצות בולטות בצבעי אדום בוהק לאורך ראשם וצווארם והם בעלי מקור חרוטי ורוד ועיניים שחורות ולאורכם פס שחור עד המקור. הכנפיים והזנב אפורים-חומים והבטן בהירה עם חזה אדום. הנקבות לעומת הזכרים בעלות אפורות ובעלות גוני כנפיים חומים בהירים עם קצוות צהובים, ראש אפור-בהיר והגרון והחזה צהובים. פרטים צעירים דומים לנקבות במראם.

האורג מצוי בטבע לאורך מערב, מרכז ודרום אפריקה, לרוב סביב יערות טרופיים, שפלות וסוואנות וכן בהרים עד לגובה 2,000 מטרים. הוא מקנן בין העצים ובונה קן עגלגל ארוג מעשבים, בהם הוא מושך את הנקבות.

אורג זה איננו מצוי בסכנה בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורג אדום-ראש** בוויקישיתוף
* אורג אדום-ראש, באתר ITIS (באנגלית)
* אורג אדום-ראש, באתר NCBI (באנגלית)
* אורג אדום-ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אורג אדום-ראש, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורג אדום-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN

* 
* 
* 
* 
*
**ז'אן פרנסואה לסואר** (בצרפתית: **Jean François Lesueur**; ‏15 בינואר 1760 – 6 באוקטובר 1837) היה מלחין צרפתי.

קורות חייו
----------

לסואר נולד בדרוקא-פלסייל, סמוך לאבוויל, בחבל פיקרדיה.
הוא היה נער מקהלה בקתדרלה של אמיין ואחר התמנה למנהל מוזיקלי בכנסיות שונות. בשנת 1786 השיג בתחרות פתוחה את הניהול המוזיקלי של קתדרלת נוטרדאם של פריז, שם הגיש בהצלחה קונצרטים של מוזיקת קודש בתזמורת מלאה. פרש מעבודתו בשנת 1787 וכעבור חמש שנות פרישה בבית הכפר של ידיד, הוציא מתחת ידיו את La Caverne ועוד שתי אופרות, שהוצגו בתיאטרון **פיידו** בפריז.

עם הקמת הקונסרבטואר של פריז בשנת 1795 התמנה לסואר לאחד ממפקחי הלימודים במוסד, אבל פוטר בשנת 1802 בגלל חילוקי דעות עם אטיין מאול. לסואר החליף את ג'ובאני פאיזיילו כמאסטרו די קאפלה לנפוליאון והעלה בשנת 1804 את Ossian שלו באופרה.

לכבוד הכתרת הקיסר חיבר לסואר מיסה ו"טה דאום". המלך לואי ה-18, שהעסיק את לסואר בחצרו, מינה אותו בשנת 1818 לפרופסור להלחנה בקונסרבטואר; במוסד זה לימד, בין שאר תלמידיו הרבים, את הקטור ברליוז, אמברואז תומא, לואי דזירה בזוצי ושארל גונו.

לסואר חיבר שמונה אופרות, מיסות אחדות ויצירות אחרות של מוזיקת קודש.

מראי מקום
---------

הערך האנגלי השתמש בטקסט מן האנציקלופדיה בריטניקה מהדורה 11, כיום ברשות הציבור.

לקריאה נוספת
------------

* **ראול רושט**, Les Ouvrages de M. Lesueur (יצירתו של לסואר), (פריז, 1819)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן פרנסואה לסואר** בוויקישיתוף

* ז'אן פרנסואה לסואר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ז'אן פרנסואה לסואר, באתר Discogs (באנגלית)
* ז'אן פרנסואה לסואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ז'אן פרנסואה לסואר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264221005171
* BNE: XX975432
* BnF: cb12462953x (data)
* CiNii: DA02890543
* GND: 118572148
* ICCU: PARV228132
* ISNI: 0000 0001 2120 3067
* LCCN: n80122954
* The Léonore id LH//1618/36 is not valid.
* MusicBrainz: 7bd35481-c546-4725-8acb-e4b6e49427af
* NLA: 35146226
* NTA: 096897678
* RERO: 02-A003504551
* SELIBR: 210431
* SNAC: w6mg7vdm
* SUDOC: 027328465
* Trove: 841592
* VcBA: 495/211638
* VIAF: 9945810
* WorldCat: lccn-n80122954

 |
**בוגדנובקה** (ברומנית: **Bogdanovca**) היה מחנה ריכוז שהקימו שלטונות הכיבוש הרומניים בכפר בוגדנובקה, על נהר בוג, במחוז גולטה (Golta) שבטרנסניסטריה.

מפת מחנות ריכוז והשמדה בשואה

היסטוריה
--------

מחנה בוגדנובקה הוקם באוקטובר 1941 בפקודת הממונה על המחוז אלוף-משנה מודסט איסופסקו. רוב המגורשים לבוגדנובקה, כ-48,000 איש, הובאו מאודסה, וכ-7,000 יהודים היו ממגורשי בסרביה. השיירה האחרונה הובאה לבוגדנובקה ב-18 בדצמבר 1941.

בסוף 1941 היו בבוגדנובקה 54,000 יהודים. באמצע דצמבר 1941 נתגלו במחנה כמה מקרים של טיפוס הבהרות. בעצה אחת עם פליישר, היועץ הגרמני שהיה מוצב במינהל הרומני של המחוז, החליט איסופסקו לרצוח את כול העצירים במחנה. ההוראה הועברה למנסקו וסילה, הממונה על המחוז מטעם הממשל הצבאי.

ברציחת העצירים השתתפו אנשי צבא וז'נדרמריה רומנים, שוטרים ואזרחים אוקראינים מהעיר גולטה שהובאו למקום, וכן גרמנים מקומיים (פולקסדויטשה), כולם בפיקודו של מפקד המשטרה האוקראינית האזרחית קאזאקייוויץ'.

ב-21 בדצמבר 1941 החלו הרציחות. החולים והנכים, כ-5,000 במספר, רוכזו בשתי רפתות, על גגות הרפתות פרשו שכבות קש, שפכו עליהן נפט, הציתון, והכלואים ברפתות נשרפו כולם בעודם בחיים. שאר היהודים סודרו בשורות של 300–400 איש, הובלו ליער שבקרבת המחנה, נדחפו לשפת הואדי שמפקדי המחנה הרומנים כינוהו ה'ואדי הגדול' (Garla Mare), נצטוו להתפשט, לכרוע ברך ולהרכין ראשיהם לעבר הואדי, נורו בעורפיהם בכדורי דום דום ורימונים הוטלו עליהם. הרציחות ארכו ארבעה ימים ו-30,000 יהודים נרצחו.

הנותרים המתינו על שפת הנהר בקור עז לתורם למות, ובינתיים חפרו בידיהם בורות באדמה, וכיסום בגוויות הקפואות של ההרוגים כמסתור מהקור. אלפי יהודים קפאו למוות. ערב חג המולד הופסקו הרציחות והן חודשו ב-28 בדצמבר. עד 31 בדצמבר 1941 בערב נרצחו 11,000 היהודים הנותרים.

איסופסקו ציווה לטשטש את עקבות הפשע ופקד לשרוף את הגופות. בינואר ובפברואר 1942, עסקו 200 היהודים, שנבחרו לשם כך, בשריפת הגופות במוקדים. 150 מבין 200 היהודים שעבדו בשריפת הגופות מתו בקור וברעב, או שנורו בידי השומרים האוקראינים. בעקבות סגירת המחנה בקרבתו הוקם מחנה הריכוז אקמצ'טקה. סך הכול נהרגו במחנה הריכוז 41,000 יהודים

לאחר המלחמה: משפט והנצחה
------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הרחבה על הנאמר.
בראשית 1945 הובאו איסופסקו, מאנסקו ומפקדי המחנה למשפט על פשעם, שהיה המשפט הראשון נגד פושעי המלחמה הרומנים שנערך בבוקרשט. האחראים לרצח ההמונים נשפטו למוות אך עונשם הומתק למאסר עולם, ולשאר הנאשמים נפסקו תקופות מאסר ארוכות.

בשנת 1996 במקום הוקמה אנדרטה לזכר הנרצחים.

לקריאה נוספת
------------

* אובידיו קראנגה, בוגנדנובקה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך III, עמ' 611–613), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר באנציקלופדיה יהודית (ברוסית)
* סיפורה של אסירה במחנה בוגדנובקה, באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2012132230
* VIAF: 278354503
* WorldCat: lccn-no2012132230

 |
הדלתא של מיסיסיפי
**דלתא בלוז** (באנגלית: **Delta blues**) הוא שם כולל לסגנון בלוז-קאנטרי שהתפתח, בשנות העשרים של המאה העשרים, באזור הדלתא של מיסיסיפי. לאזור זה הובאו ראשוני העבדים מאפריקה על מנת לעבוד בחוות החקלאיות הרבות במקום. סגנון הדלתא בלוז כשלעצמו, משמעו הוא זמר המלווה את עצמו בנגינה בגיטרה אקוסטית או גיטרת סלייד. אם כי מוכרות גם תזמורות שליוו זמר או זמרת. נושאי השירים הם בדרך כלל העוני, העבודה הקשה, הנדודים והאהבה. הטקסטים לרוב דו-משמעיים, ציניים ומתובלים בהומור. הלחן בנוי על בלוז 12 תיבות.

העוני, הצפיפות והעבודה הקשה חיזקו את הצורך במפלט ובבידור. בסופי שבוע הרבו נגנים מזדמנים לבלות את הזמן בחוות החקלאיות ולנגן בפני קבוצות קטנות. לנוכח אילוצי מקום וזמן, נגן גיטרה היה הבחירה הטבעית.

האיש המזוהה יותר מכל עם סגנון הדלתא בלוז הוא צ'ארלי פטון. פטון לא המציא את סגנון הדלתא בלוז. בשל האופי המקומי והספונטני של המוזיקה מוזיקאים שלא הקליטו נעלמו כעבור זמן או פשוט לא יצאו מתחומם. בשנות השלושים נשלח חוקר הפולקלור אלן לומקס על ידי ספריית הקונגרס האמריקני על מנת להקליט את המוזיקאים והצלילים ההולכים ונעלמים באזורי דרום ארצות הברית. הודות למאמץ זה חלק מאותה מוזיקה נשאר מתועד ומוקלט.

המוזיקה של השטן
---------------

הסיפורים על המוזיקאי הנודד, שמסתובב עם גיטרה ונע בשולי הדרכים המאובקות של הדרום הלוהט, מופיע בפני עובדי החוות החקלאיות ואז נעלם כלעומת שבא תרמו ליצירת הילה מסתורית ורומנטית. אחת האגדות הנפוצות מספרת על נגנים (כגון רוברט ג'ונסון וטומי ג'ונסון) שמכרו את נשמתם לשטן בצומת-דרכים (Crossroads) בתמורה ליכולת נגינה פלאית. כמו כן נפוצו סיפורים על מוזיקאים שבעברם היו רוצחים כמו לדבלי, סקיפ ג'ימס וסן האוס. העובדה שמרבית המוזיקאים נשאבו לתוך תלאות השפל הגדול, נעלמו ונשכחו רק העצימה את המיתוס מסביב למוזיקת הדלתא בלוז.

לכינוי "המוזיקה של השטן" תרמה גם העובדה ששורשי המוזיקה היו בספיריטואלס שהושרו בכנסייה, אך התכנים היו חילוניים ואף בוטים וגסים. לעיתים הושר טקסט חילוני על בסיס לחן של מזמור דתי וגם הלחן עצמו נוגן באופן מתריס. מובן שהנגנים שעשו זאת נתפסו כמחללי קודש והמוזיקה שלהם שטנית.

בשנות השישים, כשמעט מאוד היה ידוע על שורשי הבלוז וסגנון הדלתא בלוז היה נחלתם של קומץ מעריצים שעדיין החזיקו באותם תקליטים נדירים משנות השלושים, כמה מאותם אספנים וחוקרי מוזיקה החליטו לנסות ולאתר את מיקומם של אותם מוזיקאים מאזור הדלתא. כך שעד אמצע שנות השישים הועלו מתהום הנשייה כמה מהמוזיקאים המרכזיים של שנות השלושים. מוזיקאים כמו: בוקה וייט, סקיפ ג'ימס, סן האוס, מיסיסיפי ג'ון הארט, מיסיסיפי פרד מקדואל ואחרים. מרבית המוזיקאים הופיעו בפסטיבל הפולק של ניו פורט ותרמו לעניין המחודש שגילו האמריקאים באותה מוזיקה נשכחת.

מוזיקאים בסגנון הדלתא בלוז (רשימה חלקית)
----------------------------------------

מיסיסיפי ג'ון הארט
* צ'ארלי פטון- Charlie Patton
* רוברט ג'ונסון - Robert Johnson
* סן האוס - Son House
* טומי ג'ונסון - Tommy Johnson
* סקיפ ג'ימס - Skip James
* מיסיסיפי ג'ון הארט - Mississippi John Hurt
* בוקה וייט - Bukka White
* רוברט בלפור - Robert Belfour
* מיסיסיפי פרד מק'דואל - Mississippi Fred McDowell
* האולינג וולף - Howling Wolf

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלתא בלוז** בוויקישיתוף
* דלתא בלוז (בעברית)
* דלתא בלוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX6018462
* BnF: cb167407944 (data)

 |
**ג'וזף מייקל ארפאיו** (באנגלית: **Joseph Michael Arpaio**; נולד ב-14 ביוני 1932) הוא השריף ה-36 של מחוז מריקופה שבאריזונה שכיהן במשך 24 שנים, מ-1993 עד 2017, עת הפסיד בבחירות לפול פנזון (אנ') ב-2016.

ביוגרפיה
--------

ארפאיו נולד בספרינגפילד שבמסצ'וסטס להורים איטלקים. אמו מתה כשילדה אותו, והוא גודל בידי אביו, שהיה בעל מכולת. הוא עזר לאביו לנהל את חנותו עד לגיוסו לצבא ארצות הברית. עם שחרורו מהצבא ב-1954 נסע לוושינגטון הבירה שם עבר הכשרה משטרתית וב-1957 עבר ללאס וגאס שבנבדה.

ב-1992 נבחר לשריף מחוז מריקופה. הוא עבד כקצין משטרה בלאס וגאס במשך כחצי שנה בטרם מונה לסוכן מיוחד של הלשכה הפדרלית להתמכרות לסמים, שמאוחר יותר התמזגה אל המנהל לאכיפת הסמים. במהלך כהונתו בת 25 השנים במנהל, הוא הוצב בארגנטינה, טורקיה ומקסיקו, ועם השנים התמנה לראש סניף המנהל באריזונה.

ארפאיו מגדיר עצמו כ"שריף האמיץ ביותר באמריקה". החל מ-2005 נקט עמדה תקיפה נגד הגירה בלתי חוקית לארצות הברית. ב-2010, הצית את ההתנגדות העזה לחוק התמיכה באכיפת החוק וביטחון שכונותינו, אשר סתר את פסיקות בית המשפט העליון של ארצות הברית. ארפאיו ידוע גם כתומך בתנועה אשר קידמה את הטענה הכוזבת כי הנשיא לשעבר ברק אובמה לא נולד בארצות הברית וב-2018 המשיך לטעון כי תעודת הלידה, אשר מצביעה על כך שאובמה נולד בארצות הברית, מזויפת. ארפאיו הורה לשכן מהגרים בלתי חוקיים באוהלים הנמצאים בתוך מתקני כליאה, בזמן בחוץ הטמפרטורה עולה על 40 מעלות צלזיוס ובפנים האוהל למעלה מכ-50 מעלות. בריאיון עיתונאי שהעניק ארפאיו למעריב ביוני 2012 שבח את טיפולה של ישראל בהסתננות מאפריקה אליה ואמר: "הייתי בישראל כמה פעמים. אני סומך עליכם שתדעו איך לנקות את הרחובות שלכם מהזבל הזה... ישראל מדינה קשוחה, אתם יודעים איך לפתור בעיות כשצריך, לא כמו ארצות הברית".

ב-2011 נודע כי ארפאיו הורה לפקודיו לעכב ועצור נהגים בעלי חזות לטינית בכבישי אריזונה, על סמך החשד כי הם מהגרים בלתי חוקיים. לפני כן, ב-2008 הגישה קהילת ההיספנים באריזונה תובענה ייצוגית נגד ארפאיו בגין פקודותיו אלו. בית המשפט המחוזי קבע כי ארפאיו מבצע אפיון גזעי (Racial Profiling) והורה לבטל את פקודותיו, אך ארפאיו המשיך לבצע זאת למעלה משנה וחצי. בחודש יולי 2017 הורשע בבזיון בית המשפט על כך שהפר את הוראותיו. ב-26 באוגוסט אותה שנה קיבל חנינה נשיאותית מהנשיא דונלד טראמפ.

ב-2018 הודיע על כוונתו להתמודד על המושב של אריזונה בסנאט של ארצות הברית בבחירות שתערכנה באותה שנה, שייתפנה עם פרישתו של הסנאטור ג'ף פלייק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ו ארפאיו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שריף בארה"ב: "תעודת הלידה של אובמה - מזויפת", באתר וואלה!‏, 18 ביולי 2012
2. ↑  סופי טאטום, ג'ו ארפאיו: "תעודת הלידה של אובמה הינה 'מסמך מזויף', באתר CNN‏, 11 בינואר 2018 (באנגלית)
3. ↑  צח יוקד, המלחמה בזרים של השריף מאריזונה, באתר nrg‏, 6 ביוני 2012
4. ↑   השריף הכי קשוח באמריקה - כתבתה של קרן הלמן, סרטון באתר יוטיוב
5. ↑  אתר למנויים בלבד רויטרס ו-AP‏, טראמפ העניק חנינה לשריף מאריזונה שהתעמר בקהילה ההיספנית, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2017
6. ↑  אריק בנדר, ‏ארה"ב: השריף שקיבל חנינה מטראמפ ירוץ לסנאט, באתר מעריב אונליין, 9 בינואר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007340481405171
* ISNI: 0000 0000 3502 8493
* LCCN: n96005663
* VIAF: 16485086
* WorldCat: lccn-n96005663

 |
**חנקן סבך בוקמקיירי** (שם מדעי: ***Telophorus zeylonus***) היא מין של ציפור ממשפחת המלקונוטוסים החי באפריקה הדרומית, בעיקר בדרום אפריקה וגם בנמיביה ובהרים של מזרח זימבבואה ומערב מוזמביק.

המין תואר ב-1766 בידי החוקר קארולוס לינאוס.

תיאור
-----

מין זה קרוב לחנקנים ובעבר אף שויך למשפחה. הוא מגיע לאורך 22 עד 23 ס"מ והוא בעל גוני ירוק-זית עם גב אפור וכן אזור אפור לאורך הצידיים שתחת הכנפיים. הכנפיים ירוקות ובעלת קצוות שחורים וכך גם הזנב והראש אפור עם פנים צהובות ופס-עין שחור עובר ממקור השחור עד לעיניו וממשיך מטה אל החזה השחור. הבטן צהובה ומרבית אזור השת ותחילת הזנב גם צהובים. הרגליים אפורות וחזקות. במין זה אין הבדלים גדולים בין הזכרים לנקבות, אך הפרטים הצעירים אפורים-ירוקים בצבעם וללא כתמים שחורים על החזה.

עוף זה שוכן בשטחים הפתוחים של מדבר קארו ובשיחיות סביבו וכן בפארקים, מטעים וגנים בסביבתו, אך הוא מתרחק ממדבריות יבשים. באזורים מסוימים הוא אף מצוי בהרים ממוזגים לאורך דרום אפריקה. הוא צייד של חרקים ועוד חסרי חוליות, לטאות, נחשים וציפורים קטנות וצפרדעים ומשתמש במקורו הגדול כדי להרוג את טרפו. הוא עצמו נטרף לעיתים בידי עופות דורסים, חנקניים אמיתיים, נחשים גדולים ובידי נמיות. באביב הזכרים מעופפים בריקודים אוויריים בעת החיזור לנקבות. הם מקננים בין העצים והשיחים ובקן מטילים 2 עד 7 ביצים.

ישנם 4 תת-מינים שלו:

* T. z. restrictus
* T. z. phanus
* T. z. thermophilus
* T. z. zeylonus

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חנקן סבך בוקמקיירי** בוויקישיתוף
* חנקן סבך בוקמקיירי, באתר ITIS (באנגלית)
* חנקן סבך בוקמקיירי, באתר NCBI (באנגלית)
* חנקן סבך בוקמקיירי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חנקן סבך בוקמקיירי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חנקן סבך בוקמקיירי באתר הרשימה האדומה של IUCN
*Camellia sinensis* - MHNT
**קָמֶלּיה סינית** (שם מדעי: ***Camellia sinensis***; קמליה סיננסיס) או **צמח התה** היא שיח ירוק-עד ובעל פרחים ממשפחת התאיים. את כל סוגי התה בעולם מפיקים מזניו של מין זה.

מאפיינים
--------

מקורו בדרום-מזרח אסיה, אך היום הוא תורבת בכל העולם, באזורים טרופיים וסובטרופיים. זהו שיח ממוצע, או עץ קטן, שנגזם בדרך כלל בגובה של שני מטרים כשהוא מתורבת ומגודל בשביל עליו. יש לו שורש ראשי חזק. פרחיו בצבע לבן-צהוב בקוטר של 3 עד 4 ס"מ עם 7 או 8 עלי כותרת בפרח. מהזרעים של הצמח ניתן להפיק שמן.

תה לבן, תה ירוק, תה אולונג ותה שחור מיוצרים משיח זה, אך מעובדים באופן שונה כדי להשיג רמות שונות של חימצון.

העלים באורך של 4 עד 15 ס"מ וברוחב של 2 עד 5 ס"מ. עלים טריים מכילים כ-4% קפאין. העלים הצעירים בצבע ירוק בהיר נקטפים לצורך ייצור תה. יש להם שערות קצרות בצבע לבן על החלק התחתון של העלה. עלים זקנים יותר הם בצבע ירוק כהה. גילאי עלים שונים מניבים תה באיכויות שונות מפני שההרכב הכימי שלהם שונה. בדרך כלל הניצן ושניים-שלושה עלים ראשונים נקטפים לצורך עיבוד. הקטיף ביד נעשה אחת לשבוע או שניים.

לשיח זה שני תת-מינים מרכזיים המשמשים להפקת תה- הקמיליה סיננסיס-סיננסיס (*C. sinensis sinensis)*, שמקורו בסין ונהוג לכנותו התה הסיני, והקמיליה סיננסיס אסאמיקה (*C. sinensis assamica*), שמקורו בהודו ונהוג לכנותו "תה אסאם" על שם מדינת אסאם אשר בהודו.

הזן הסיני מרובה בגבעולים ובעל עלים קטנים שגדלים לגובה 3 מטרים. לזן האסאם יש גזע אחד ועלים גדולים יותר.

קיים גם זן קמבודי בשם סיננסיס פרוויפוליה בעלים בגודל בינוני. זהו שיח קטן עם מספר גבעולים.

מטעי תה במלזיה

ראו גם
------

* תיון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמליה סינית** בוויקישיתוף
* קמליה סינית, באתר ITIS (באנגלית)
* קמליה סינית, באתר NCBI (באנגלית)
* קמליה סינית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קמליה סינית, באתר Tropicos (באנגלית)
* קמליה סינית, באתר GBIF (באנגלית)
* קמליה סינית, באתר The Plant List (באנגלית)
* קמליה סינית, באתר IPNI (באנגלית)
* קמליה סינית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צמח התה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4136877-0
* NKC: ph137057

 |
**דניאל הנטינגטון**, באנגלית: **Daniel Huntington** (4 באוקטובר 1816 - 19 באפריל 1906) היה אמן אמריקאי שהשתייך לתנועת האמנות הידועה בשם אסכולת נהר הדסון ולימים הפך לצייר דיוקנאות בולט.

ביוגרפיה
--------

הנטינגטון נולד בניו יורק, ב-4 באוקטובר 1816. הוא היה בנם של בנג'מין הנטינגטון הבן ופיית' (לבית טרומבול) הנטינגטון. סבו מצד אביו היה בנג'מין הנטינגטון, ציר בקונגרס הקונטיננטלי השני ונציג ארצות הברית ראשון מקונטיקט. סבו מצד אמו היה ג'דיה הנטינגטון (1743–1818) מנוריץ', קונטיקט, אשר שירת כגנרל במלחמת העצמאות האמריקאית. 

חלום הרחמים
הוא למד בייל עם סמואל מורס, ומאוחר יותר עם הנרי אינמן. מ-1833 עד 1835 עבר לקולג' המילטון בקלינטון, ניו יורק, שם פגש את צ'ארלס לורינג אליוט, שעודד אותו להיות אמן.

### קריירה

הנטינגטון הציג לראשונה את עבודתו באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1836. לאחר מכן, הוא צייר כמה נופים בסגנון של אסכולת נהר הדסון. הנטינגטון ערך מספר נסיעות לאירופה, הראשונה ב-1839 לאנגליה, רומא, פירנצה ופריז עם חברו ותלמידו הנרי פיטרס גריי. בשובו לאמריקה ב-1840, צייר את ציורו האלגורי "חלום רחמים", שהביא לו תהילה. הוא גם צייר דיוקנאות והחל באיור של ״התקדמות הצליין״. ב-1844 הוא חזר לרומא. 

בשובו לניו יורק בסביבות 1846, הוא הקדיש את זמנו בעיקר לציור דיוקנאות, אף שצייר ז'אנרים רבים, נושאים דתיים והיסטוריים. מ-1851 עד 1859 הוא היה באנגליה. הוא היה נשיא האקדמיה הלאומית לעיצוב מ-1862 עד 1870, ושוב בשנים 1877–1890. הוא גם היה סגן נשיא מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. 

הנטינגטון מת בניו יורק ב-19 באפריל 1906. הוא נקבר בבית הקברות גרין-ווד בברוקלין.

גלריה
-----

* החצר הרפובליקנית, 1861החצר הרפובליקנית, 1861
* איטליה,1843איטליה,1843

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל הנטינגטון** בוויקישיתוף
* דניאל הנטינגטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "DANIEL HUNTINGTON DIES.; Well-Known Artist Passes Away at His Home in This City". The New York Times. 20 April 1906. Retrieved 30 May 2020.
2. ↑  Who's Who in New York City and State. L.R. Hamersly Company. 1914. p. 380.
3. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Huntington, Daniel". Encyclopædia Britannica. Vol. 13 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 953.
4. ↑  Looking at Pictures in the Grand Salon: a guide to the artists. Smithsonian American Art Museum, Renwick Gallery.
5. ↑  Gotwals, Jenny; Markham, Sandra. "Guide to the Daniel Huntington Study Portrait Photographs Collection ca. 1870-1890". dlib.nyu.edu. New-York Historical Society

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007361973605171
* BNE: XX5557576
* GND: 129355194
* ISNI: 0000 0000 6681 0816
* LCCN: nr91002048
* RKD: 40671
* SUDOC: 136837069
* ULAN: 500017937
* VcBA: 495/321038
* VIAF: 23216629
* WorldCat: lccn-nr91002048

 |
קבר נל ודייוויד האמפריז
**מרי אלן "נל" המפריז** (באנגלית: **Mary Ellen "Nell" Humphreys**, לבית **ריילי**; 28 באפריל 1871 – 2 בדצמבר 1939) הייתה מהפכנית אירית, מנהיגה בקומן נה מאן וחברת מועצת העיר דבלין, שהייתה פעילה בתקופת 1916–1923.

ביוגרפיה
--------

האמפריז נולדה בבאלילונגפורד, במחוז קרי, לריצ'רד ריילי ואלן מנגאן. היא הייתה אחותו של מנהיג מרידת חג הפסחא של 1916 מייקל אוריילי, שהיה מכונה "ה-אוריילי", ושל הפעילה הרפובליקנית אנו אוריילי. היא נישאה לד"ר דייוויד האמפריז מלימריק בשנת 1895. בניה היו דיק האמפריז, חבר במתנדבים האירים, אשר השתתף במרידת הפסחא, ואמט, אשר גם הוא נעצר במהלך מלחמת העצמאות האירית. בתה, שילה האמפריז, הייתה מנהיגה של קומאן נא מאן ופעילה רפובליקנית.

בעקבות מותו של אחיה בקרב, כשהוא כיסה על הנסיגה ממטה המרידה בבית הדואר המרכזי, נעצרה האמפריז ונכלאה קודם בכלא קילמיינהאם ואחר כך בכלא מאונטג'וי, בהתחלה, היא הייתה בכליאת יום, והרשו לה לשוב לביתה כל ערב, אך לאחר זמן קצר נשארה בכלא. על פי בתה, שילה, היא לא הייתה אז פעילה פוליטית, היא הייתה אלמנה בת 45 שרצתה לטפל בילדיה ובגינתה. למעשה, מעורבותה היחידה בהתקוממות של 1916 הייתה כשהלכה לבית הדואר כדי לנסות ולשכנע את בנה, דיק, בן ה-19, לשוב הביתה. הוא סירב, אך כשפטריק פירס התערב לטובת אמו, הוא נענה לה. עם זאת, הוא בכל זאת נעצר ונכלא לאחר כניעת המורדים. אירועי התקופה עוררו אותה לרדיקליות ולמעורבות גדולה יותר. במכתב לאחותה מהכלא, היא כתבה ""אנחנו מנודים על ידי כמעט כל מכרינו... אך לא אכפת לי מזה. זוהי תקופה נהדרת לחיות בה... תאמרי שאני הרואית ואבסורדית, אבל זה מה שאני מרגישה". היא הפכה את האירית לשפה המדוברת בביתה, הצטרפה לשין פיין, ולסניף ראנלה של קומן נה מאן בשנת 1919 ופעלה למען עצמאות אירלנד, ולמען שוויון עבור נשים כפי שהובטח בחוקה האירית שהייתה בבסיס הצהרת העצמאות שהובילה להתקוממות באותה השנה. היא נבחרה למועצת העיר דבלין בשנת 1920. במהלך מלחמת העצמאות, פשטו על ביתה לפחות פעם אחת, עצרו את בנה וחברים רפובליקנים אחרים. במהלך מלחמת האזרחים היא נעצרה וישבה בכלא מנובמבר 1922 עד יולי 1923, ונטלה חלק בשביתות הרעב של האסירים הרפובליקנים, ובפעולות אחרות, כמו הקמת בריקדות בתאים. היא הושמה על כך בבידוד. חלק מהזמן הייתה כלואה יחד עם בתה, שילה, ואחותה, אנו.

הפוליטיקה הרפובליקנית של נל עמדה בסתירה לפוליטיקה המרכזית יותר של משפחת בעלה, ההאמפריז מלימריק, שהיו בעד מדינת אירלנד החופשית, וילדיה גדלו עם קרובי משפחתה מצד אוריילי. היא עמדה בניגוד מוחלט לפוליטיקה הפרו-בריטית (בעד איחוד אירלנד תחת שלטון בריטי) של סביבתה האמידה בדרום דבלין.

זמן קצר לפני מותה ב-1939 היא הזמינה חלון ויטראז' של הארי קלארק עבור כלא מאונטג'וי, שם הייתה אסירה פוליטית החלון נמצא שם עדיין, בבית התפילה. החלון הוקדש לנשות קומן נה מאן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Irish Revolution
2. 1 2  Dr. David Humphreys
3. ↑  Women Detainees List
4. ↑  They Allowed Her to Sleep in Her House
5. ↑  Radio Interview, Sighle Humphreys
6. ↑  Out Mother of Perpetual Help

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315697560
* WorldCat: viaf-315697560

 |
**סזאר-פרנסואה קאסיני דה תירי** (בצרפתית: **César-François Cassini de Thury**;‏ 17 ביוני 1714 – 4 בספטמבר 1784), המכונה "קאסיני השלישי" (Cassini III) היה אסטרונום וקרטוגרף צרפתי.

ביוגרפיה
--------

סזאר-פרנסואה קאסיני דה תירי נולד בתירי-סו-קלרמון (אנ'), במחוז אואז בצרפת, בנם השני של ז'אק קאסיני וסוזן פרנסואז שרפנטייה דה שרמואה (Suzanne Françoise Charpentier de Charmois). הוא היה נכדו של ג'ובאני דומניקו קאסיני, ויהפוך לאביו של ז'אן-דומיניק קאסיני, הרוזן דה קאסיני.

בשנת 1739, הוא הפך לחבר באקדמיה הצרפתית למדעים כאסטרונום נלווה משני, ב-1741 כאסטרונום נלווה, ובשנת 1745 כאסטרונום חבר מלא.

בינואר 1751 הוא נבחר לעמית של החברה המלכותית של לונדון.

הוא מונה לתפקידו הרשמי של אביו בשנת 1756 והמשיך בפעולות המדידה שקיבל בירושה. ב-1744 החל בבניית מפה טופוגרפית גדולה של צרפת, אחת מנקודות הציון בהיסטוריה של הקרטוגרפיה. המפה הושלמה על ידי בנו ז'אן-דומיניק קאסיני (הקאסיני הרביעי) ופורסם על ידי האקדמיה הצרפתית למדעים מ-1744 עד 1793, 180 הלוחות שלה ידועים בתור מפת קאסיני (אנ').

תפקיד המנהל של מצפה הכוכבים בפריז נוצר למענו בשנת 1771 כאשר הממסד חדל להיות תלוי באקדמיה הצרפתית למדעים.

יצירותיו העיקריות הן: La méridienne de l'Observatoire Royal de Paris ("מרידיאן המצפה המלכותי של פריז"; 1744), תיקון מדידת קשת המרידיאן (אנ') של המרידיאן של פריז (אנ'), Description géométrique de la terre ("תיאור גאומטרי של כדור הארץ" 1775); ו-Description géométrique de la France ("תיאור גאומטרי של צרפת"; 1784), אשר הושלם על ידי בנו ("קאסיני הרביעי").

סזאר-פרנסואה קאסיני דה תירי מת מאבעבועות שחורות בפריז ב-4 בספטמבר 1784.

כתביו
-----

* *La méridienne de l’Observatoire Royal de Paris* (1744)
* *Description géométrique de la terre* (1775)
* *Description géométrique de la France* (1784)
* César-François Cassini de Thury (1775). *Relation d'un voyage en Allemagne*. Paris: Imprimerie Royale.

לקריאה נוספת
------------

D. Aubin, *Femmes, vulgarisation et pratique des sciences au siècle des Lumières : Les* Dialogues sur l’astronomie *et la* Lettre sur la figure de la Terre *de César-François Cassini de Thury*, Brepols (2020)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סזאר-פרנסואה קאסיני דה תירי** בוויקישיתוף

* סזאר-פרנסואה קאסיני דה תירי, באתר MacTutor (באנגלית)
* סזאר-פרנסואה קאסיני דה תירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* Cassini map superimposed over Google Maps' map of France - David Rumsey
* Paris Observatory digital library

ביאורים
-------

1. ↑  זה היה המתחרה ארוך שנים לקו גריניץ' כמרידיאן ראשי של העולם.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Cassini, 1911 Encyclopædia Britannica

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1239094
* BnF: cb12241101g (data)
* CANTIC: a10375405
* CiNii: DA13762432
* DSI: 12294
* GND: 119076675
* ICCU: CFIV216043
* ISNI: 0000 0000 8344 5718
* LCCN: nr92028407
* NKC: mzk2008469410
* NLG: 241371
* NTA: 122017501
* RERO: 02-A003082337
* SNAC: w6283d8w
* SUDOC: 029452279
* VcBA: 495/36148
* VIAF: 71663104
* WorldCat: lccn-nr92028407

 |
**פאח'יתה בנת אבי טאלב** (בערבית: فاختة بنت أبي طالب) הידועה גם בשם **הינד** ובכוניה **אום האני**, הייתה בתם הבכורה של אבו טאלב ופאטמה בנת אסד, אחותו של האימאם עלי בן אבי טאלב, בת דודו של מוחמד נביא האסלאם, ואחת מהצחאבה.

נישואים
-------

לפני שנת 594, מוחמד ביקש מאבו טאלב לשאת את פאח'יתה לאישה, אך אבו טאלב סירב, ובמקום זה הסכים לחתן אותה עם הוביירה בן אבי ווהב אל-מח'זומי. אחת ההשערות היא שאבו טאלב סירב להצעתו של מוחמד מכיוון שמוחמד לא היה מספיק אמיד מבחינה כלכלית.

הוביירה היה משורר, ותואר כאדם חכם ובעל השפעה. הוא ופאח'יתה הביאו לעולם שבעה ילדים, מהם ארבעה בנים ושלוש בנות.

בינואר 630, התגרשו פאח'יתה והוביירה. מוחמד שוב הציע לה נישואין, אך שוב היא סירבה.

פטירה
-----

פאח'יתה בנת אבי טאלב נפטר בשנת 661.

ראו גם
------

* אהל אל-בית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fakhitah bint Abi Talib, newikis.com
2. ↑  Fakhitah "Umm-e-Haani" Bint Abu Talib, geni\_family\_tree
3. ↑  Lings, M, **Muhammad: his life based on the earliest sources**, Islamic Texts Society, 1983, עמ' 33
4. ↑  Fakhitah\_bint\_Abi\_Talib, wikimili
5. ↑  WikiVisually.com, wikivisually.com (באנגלית)
6. ↑  fakhitah bint abi talib, www.myheritage.co.il
**Too Many Organs** הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת רוקפור (אלבום האולפן החמישי של הלהקה בשפה האנגלית). האלבום יצא ב־5 במאי 2013, בתקליטור וכן גם במהדורה מוגבלת בוויניל שכללה גם דיסק בונוס למעריצים (For Fans Only! 2), אסופת שירים נדירים וביצועים אקוסטיים. טרם יציאת האלבום יצאו לאוויר שני סינגלים, שיר הנושא Too Many Organs, והשיר "Two Miles".

האלבום הושק בהופעה חגיגית במועדון הבארבי, בה אירחה הלהקה את סולנה הפורש דאז, אלי לולאי, במה שהתחיל את תהליך חזרתו ללהקה מאוחר יותר. כן התארחו טל גורדון ואפרת בן צור, ולהקות צעירות כמו דראנק מאשין, וואן טו מאני, תעני אסתר וסאן טיילור, שנבחרו במסגרת פרויקט קאברים שרוקפור השיקה כערך מוסף לטור. להופעת ההשקה קדם סיבוב חימום קצר שעשתה הלהקה בפתח תקווה, באר שבע, רחובות, קיבוץ דן, חמדיה ועוד.

רקע
---

העבודה על 'Too Many Organs' נולדה מנגינה משותפת ורעיונות מוזיקליים של חברי הלהקה, כאשר את רוב הטקסטים כתב מרק לזר ללחנים של ברוך בן יצחק. שירים נוספים נולדו בעבודה באולפן בשיתוף כל חברי הלהקה, כאשר כל אחד מהחברים תרם את חלקו. באלבום השתתפה גם הזמרת האמריקנית ליסה ג'רמנו שתרמה את קולה בשיר "Don't Shoot The Messenger", ואפרת בן צור שתרמה את קולה בשיר "Two Miles".

בהקלטת אלבום זה הונהג חידוש בתחום הסאונד אותו יישמה הלהקה כתוצאה מעבודה משותפת עם המפיק האנגלי מייק קרוסי, איתו עבדה הלהקה על האלבום SNS של נינט. האלבום הוקלט על סרט שני אינץ’, כאשר כל הכלים מכוונים לתדר של 432Hz (כשבדרך כלל מקובל שהכלים מכוונים ל-440Hz) מתוך ניסיון להגיע לצליל יותר "עגול" רך ונעים.
האלבום הופק על ידי רוקפור, ועל המיקסים אחראי ביל ריפלין שניגן עם REM, מיניסטרי, ניין אינץ' ניילז וסוואנז.

רשימת השירים
------------

1. "Too Many Organs"‏- 4:04
2. "Don't Shoot The Messenger"‏ - 4:00
3. "Two Miles"‏ - 3:22
4. "Halloween In Vancouver"‏ - 5:50
5. "All Is Well "‏ - 5:05
6. "Noah"‏ - 3:56
7. "Noah Storm"‏ - 2:13
8. "Across The Street"‏ - 3:57
9. "Twist My Hand"‏ - 2:37

חברי הלהקה
----------

* ברוך בן יצחק - שירה, גיטרות
* מרק לזר - שירה, באס
* איסר טננבאום - תופים, כלי הקשה
* יקי גני - קלידים

קישורים חיצוניים
----------------

* Discogs Too Many Organs באתר Discogs
* אתר למנויים בלבד בן שלו, להקת "רוקפור" חוזרת להווה, באתר הארץ, 13 במאי 2013
* בן אליעד,קול הקמפוס, האזינו לאלבום החדש (והמצוין) של רוקפור, באתר הארץ, 27 במאי 2013

| רוקפור |
| --- |
| אלי לולאי • ברוך בן יצחק • מרק לזר • יקי גני |
| אמיר צורף • יוני טננבאום • נעם לדרמן • איסר טננבאום • איתמר לוי |
| אלבומי אולפן | רשת פרפרים (1991) • האיש שראה הכל (1995) • בחזרה לשבלול (1996) • Supermarket‏ (2000) • One Fantastic Day‏ (2001) • Nationwide‏ (2004) Memories of the Never Happened‏ (2007) • העולם המופלא (2010) • Too Many Organs‏ (2013) • ארץ עיר (2020) |
| אלבומי אוסף | Another Beginning‏ (2002) • !For Fans Only‏ (2003) • For Fans Only! 2‏ (2013) |
| אלבומי הופעה | רוקפור בהופעה (1999) |