recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מיטשל ג'יי פייגנבאום** (באנגלית: **Mitchell Jay Feigenbaum**;‏ 19 בדצמבר 1944 – 20 ביוני 2019) היה פיזיקאי מתמטי יהודי-אמריקאי, שמחקריו החלוציים בתורת הכאוס הובילו לגילוי קבועי פייגנבאום. חתן פרס וולף לפיזיקה לשנת 1986.

ביוגרפיה
--------

מיטשל פייגנבאום נולד בשנת 1944 בפילדלפיה, למשפחה של מהגרים יהודים מפולין ומאוקראינה. למד בתיכון בברוקלין, והמשיך בסיטי קולג' של ניו יורק. בשנת 1964 החל לימודי הנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), אך שינה את מסלול לימודיו לפיזיקה, ובשנת 1970 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שעסקה ביחס נפיצה.

בשנים 1970–1972 נמנה עם סגל אוניברסיטת קורנל, ובשנים 1972–1974 נמנה עם סגל וירג'יניה טק. עבר למעבדה הלאומית לוס אלמוס למחקר בנושא זרימה טורבולנטית. באמצעות מחשבון HP-65 גילה פייגנבאום שערכים של התפצלויות (ביפורקציות) הגורמות להכפלת התדירויות של מסלולים מתכנסים לגבול שערכו 4.6692.... הוא נתן הסבר מתמטי לתופעה זו, והראה שהתנהגות דומה, עם אותו קבוע, מתקיימת בקשת רחבה של פונקציות. גבול זה הוא הראשון בקבועי פייגנבאום. תגלית זו הייתה תחילת פיתוחה של תורת הכאוס. בשנת 1978 פרסם מאמר חשוב נוסף, "אוניברסליות כמותית במחלקה של טרנספורמציות לא-ליניאריות".

משנת 1986 ועד לפטירתו היה פרופסור באוניברסיטת רוקפלר.

בשנת 1986 הוענק לו (יחד עם אלברט ליבכאבר) פרס וולף, "על מחקריו העיוניים החלוציים, החושפים תכונות אוניברסליות של מערכות לא-ליניאריות, והמאפשרות חקירה שיטתית של תופעות תוהו."

תרומה נוספת שלו היא פיתוח תוכנה המשתמשת בשיטות פרקטליות לקרטוגרפיה, עבור חברת המפות "המונד" (אנ'). בשנת 1996 נמנה עם מייסדי חברת Numerix (אנ'), שפיתחה תוכנה פיננסית.

לקריאה נוספת
------------

* ג'יימס גליק, **כאוס**, ספרית מעריב, 1991

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיטשל פייגנבאום** בוויקישיתוף

* מיטשל פייגנבאום, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* מיטשל פייגנבאום, באתר MacTutor (באנגלית)
* מיטשל פייגנבאום, באתר ResearchGate
* מיטשל פייגנבאום, באתר גוגל סקולר
* מיטשל פייגנבאום, באתר Semantic Scholar

* Feigenbaum, Mitchell J. The Rockefeller University

הערות שוליים
------------

1. ↑  Feigenbaum, M. J. (1976) "Universality in complex discrete dynamics", Los Alamos Theoretical Division Annual Report 1975-1976
2. ↑  Feigenbaum, M. J. (1978). "Quantitative Universality for a Class of Non-Linear Transformations". *J. Stat. Phys*. **19** (1): 25–52. Bibcode:1978JSP....19...25F. doi:10.1007/BF01020332.
3. ↑  מיטשל ג' פייגנבאום, באתר פרס וולף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNC: 000336792
* GND: 1056310103
* ISNI: 0000 0004 5309 8339
* LCCN: no2019110220
* MGP: 110980
* S2AuthorId: 69035027
* VIAF: 309746793
* WorldCat: lccn-no2019110220

 |
חזית בית הכנסת
בית **הכנסת** **דרבנט**, ידוע גם בשם **קל נומז** (Kele-Numaz **,** רוסית: Дербентская синагога "Келе-Нумаз") הוא בית הכנסת היחיד שקיים כיום בעיר דרבנט שבדאגסטן.

היסטוריה
--------

במאה ה-19, החלק העליון והעתיק ביותר של העיר (שנמצא קרוב יותר למצודת נארין-קאלה), היה מיושב בעיקר על ידי מוסלמים, החלק המרכזי והשטוח על ידי יהודי ההרים, והחלק התחתון ליד הים, על ידי ארמנים ורוסים .

בית הכנסת קל-נומאז נפתח בשנת 1914 ונמצא בפיקוח פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה (FJCR).

בראשית העידן הסובייטי היו בעיר 11 בתי כנסת כולל הקל-נומז.

בפברואר 1904 עתרה קהילת יהודי ההר לרשויות העיר בבקשה להקצות קרקע לבניית בית כנסת חדש. בעתירה נכתב כי בתקופה בה הייתה נסיכות פרסית (ח'אנת) בדרבנט (אנ') בנו היהודים בית כנסת ברחוב קומנדנצקאיה 2 (בית הכנסת מדרש אליהו), אך מספר המתפללים גדל מעבר ליכולת ההכלה של בית הכנסת. בעקבות העתירה הקצו שלטונות העיר 300 מ"ר לבניית בית תפילה בפינת רחוב גוליצין (כיום רחוב בויינאקסק) ונתיב קולודזני (כיום נתיב צ'פאייב).

שחזור
-----

בני הקהילה רצו לשחזר את בניין בית הכנסת כפי שהיה בשנת 1914, ונדרשו לשם כך להוכיח בעלות על המבנה. את המסמך המעיד על הקצאת הקרקע לבניין בית הכנסת הם מצאו לאחר שיטוטים בארכיון העיר, ובעקבות כך פורק בית הכנסת בשנת 2009, ונבנה מחדש מהאבנים הישנות באמצעות חומרים חדשים. המבנה המחודש נקרא "המרכז הקהילתי היהודי".

מעל הכניסה הראשית של המרכז הקהילתי היהודי ישנו שלט בעברית "ועשו לי מקדש ושכנתי בתוכם".

השטח הכולל של המרכז הקהילתי היהודי הוא 2500 מ"ר. במקום פועל מקווה, גן ילדים עירוני ומוזיאון יהודי ההרים.

ב-22 במרץ 2010 השתתפו נשיא דאגסטן מגומדסלאם מגומדוב והרב בערל לזר בטקס פתיחת בית הכנסת המחודש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת דרבנט** בוויקישיתוף
 בית הכנסת בדרבנט, סרטון בערוץ "בהר-שח", באתר יוטיוב (אורך: 07:41)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Синагога горских евреев «Келе-Нумаз» в Дербенте – крупнейшая на Северном Кавказе, STMEGI (ברוסית)
2. ↑  אריאל בולשטיין, היהודים מארץ ההרים, באתר ישראל היום, 23 בנובמבר 2017
**שלום שמחה זורין** (1902–1974) - מפקד יחידת פרטיזנים יהודיים בבלארוס במהלך מלחמת העולם השנייה.

קורות חיים
----------

שלום זורין התגורר בעיר מינסק, שם עבד כנגר. העיר מינסק נכבשה כעבור 4 ימים לאחר פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941. זורין נכלא בגטו המקומי יחד עם שאר יהודי העיר ונשלח לעבודה במחנה שבויי מלחמה. במחנה זה הכיר את סמיון גנזנקו, קצין סובייטי שבוי ובסוף שנת 1941 שניהם ברחו ליערות שבסביבת מינסק, שם הקימו יחידת פרטיזנים. אל היחידה הצטרפו תושבים מקומיים, שבויי מלחמה שברחו מהמחנות ויהודים שברחו מהגטאות שבסביבה. לאחר שמספר היהודים ביחידה גדל, החלו התנגשויות על רקע אנטישמי בין יהודים ולא-יהודים. זורין הגן על היהודים וגנזנקו, כמפקד היחידה, החליט להטיל עליו להקים יחידה פרטיזנית יהודית נפרדת. היחידה כונתה תחילה "יחידת 106" ולאחר מכן נקראה "יחידת זורין". בתחילת דרכה היו ביחידה כ-60 איש עם 15 כלי נשק בלבד, עם הזמן גדלה היחידה עד ל-800 איש. יחידתו של זורין קלטה את היהודים שנמלטו מהגטאות שבערי הסביבה. הגרמנים בסיוע משתפי פעולה הביילורוסים פשטו על אזור היערות ששם הייתה היחידה וזורין עם אנשיו נאלצו להעתיק את בסיסם ליערות נאליבוקי, באזור בו פעלו יחידות פרטיזנים רבות.

זורין ראה את משימת הצלת יהודים כמטרה העיקרית של יחידת הפרטיזנים שלו. לכן ביחידתו נקלטו לא רק גברים צעירים, שיוכלו להיות לוחמים, אלא משפחות שלמות של יהודים שברחו מהגטאות. ביחידה הוקם מחנה אזרחי ובו בעלי מקצוע, שהקימו ביער בתי מלאכה: מתפרה, סנדלריה, מאפייה, בית חרושת לייצור נקניקים, סדנה לתיקון נשק ולייצור פצצות, טחנת קמח, וכן בית חולים שדה עם רופאים יהודיים שברחו מגטו מינסק. בית החולים שירת לא רק את היחידה של זורין, אלא את כל יחידות הפרטיזנים של האזור. כמו כן במחנה הוקם בית ספר ולמדו בו כ-70 תלמידים - ילדים מכל הגילים. 

ביולי 1944, לאחר שחרור האזור על ידי הצבא האדום פורקה יחידת זורין. 

לאחר המלחמה המשיך שלום זורין להתגורר במינסק, עד שבשנת 1971 עלה לישראל. הוא נפטר בשנת 1974.

לקריאה נוספת
------------

* אמיר השכל, **על זיכרון ושכחה: המקרה של זורין, ביילסקי ואנילביץ'**, הוצאת שורשים, 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלום זורין, באנציקלופדיה של השואה באתר יד ושם.
* עדותה של הינדה טסמן, חברת יחידת הפרטיזנים של זורין, באתר יד ושם.
* על פעילות יחידתו של זורין, באתר יד ושם.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012473876705171
* ISNI: 0000 0004 4645 3662
* LCCN: no2015020617
* VIAF: 315084957
* WorldCat: lccn-no2015020617

 |
דיוקן של הבישוף סנטה מריה מתוך הספר "Retratos de Españoles ilustres"
**פבלו דה סנטה מריה** או **פאולוס איש בורגוס**, שנולד בשם **שלמה הלוי** (בספרדית: **Pablo de Santa María**; בלטינית: **Paulus Burgensis**‏; 1350–1435) היה תאולוג ואיש דת קתולי, בישוף העיר בורגוס, פרשן מקרא והשר שומר-החותם במועצת קסטיליה (ספ'). סנטה מריה היה יהודי מומר וטרם טבילתו כיהן כרבה של בורגוס. 

שלמה הלוי נולד למשפחה שבלטה בפעילותה בתחום הכספים בחצר המלוכה בקסטיליה. בשנת 1389, נשלח לייצג את חצר המלוכה הקסטיליאנית בחבל אקוויטניה שבצרפת. בהיותו שם נעצר כבן ערובה, והיה כלוא בית כלא בלונדון. ככל הידוע נטבל לנצרות ב-21 ביולי 1390, אך אפשר שאין זה התאריך המדויק; ישנה השערה שנטבל, כמו יהודים רבים אחרים, בעקבות פרעות קנ"א כעבור שנה. יחד עמו התנצרו גם בניו, בתו ואחיו. אשתו חואנה בנבנישתי נשארה יהודייה. בשנת 1406 בעקבות חוק שהתיר ליהודים לחזור ליהדותם, בתם ביאטריס, וטודרוס בן הזקונים שלהם, חזרו ליהדות. לאחר התנצרותו עבר לפריז בה למד לימודי תאולוגיה. 

בשנת 1394 עבר לאביניון ושם התקרב לאפיפיור בוניפקיוס התשיעי. באותה העת גם החל לפעול במרץ כדי להמיר את יתר היהודים, ופרסם כתבי פולמוס כדי להוכיח את אמיתות הנצרות. במקביל החל לעלות במעלות הכמורה ומונה לתפקידים נכבדים. בשנת 1403 מונה לבישוף של העיר קרטחנה וּבשנת 1415 מונה לבישוף של עיר הולדתו בורגוס. משנת 1407 והלאה החזיק בתואר שומר-החותם במועצה המלכותית הקסטיליאנית.

נכדתו, תרזה מקרטחנה, שנולדה ב-1425 כנוצרייה, הייתה בבגרותה נזירה קתולית משכילה, ואחת מחלוצות המחשבה הפמיניסטית בעולם.

אשתו חואנה, שסירבה להתנצר יחד איתו ונותרה ביהדותה, היא גיבורת הספר "אשת הרב אשת הבישוף" מאת דוד יעקבסון וחיותה דויטש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלמה הלוי מבורגוס** בוויקישיתוף
* כתבי שלמה הלוי מבורגוס בפרויקט בן-יהודה
* שלמה (1351 בערך -1435), הלוי, מבורגוש, דף שער בספרייה הלאומית
* מיכאל גלצר, ‏"בין יהושע הלורקי לשלמה הלוי: לבחיננת הגורמים להמרת הדת בקרב יהודים בספרד במאה הי"ד", **פעמים** 54 (חורף תשנ"ג), עמ' 103–116.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266227005171
* BNE: XX970986
* BnF: cb12044695d (data)
* GND: 119105144
* ICCU: BVEV044084
* ISNI: 0000 0001 1576 0270
* LCCN: n86811113
* NKC: ola2002159424
* NTA: 172281989
* SNAC: w6rr3p2j
* SUDOC: 028656547
* VcBA: 495/56048
* VIAF: 262636849
* WorldCat: lccn-n86811113

 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יצחק טסלר, לירון נגלר-כהן, הגיבורה הנשכחת: סיפורה של אשת הרב הראשי שהפך לבישוף, באתר ynet, 9 בדצמבר 2021.
שגיאות פרמטריות בתבנית:אישיות כדורגל   
פרמטרים [ מדליות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**לואיס ואן הגה** (בצרפתית: **Louis van Hege**; 8 במאי 1889—24 ביוני 1975) היה כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

ואן הגה התחיל את הקריירה שלו ברויאל אוניון סן-ז'ילואז ובגיל 17 הצטרף לקבוצה הבוגרת וזכה עמה ב-4 אליפויות.

בשנת 1910 חתם במילאן האיטלקית במדיה שיחק 7 עונות, בהן כבש 98 שערים. בין השנים 1913 ל-1915 שימש כקפטן המועדון. ואן הגה מחזיק בשיא מועדון לכמות שערים במשחק אחד (5 שערים) ביחד עם אלדו קבניני, קרלו גאלי וז'וזה אלטפיני, אך הוא היחיד שהצליח לשחזר את השיא 4 פעמים. בנוסף הוא מדורג במקום השישי בטבלת הכובשים בהיסטוריה של הדרבי של מילאנו עם 7 שערים ביחד עם עוד 4 שחקנים. בשנת 1915 עזב את המועדון אחרי פרוץ מלחמת העולם הראשונה.

לאחר שעזב את מילאן חזר לרויאל אוניון סן-ז'ילואז עמה לקח עוד אליפות אחת עד שפרש מכדורגל.

ואן הגה השתתף עם נבחרת בלגיה בשני אולימפיאדות 1920 בה זכה עם הנבחרת במדליית הזהב ו-1924.

בשנת 1932 ייצג את בלגיה באולימפיאדת החורף בענף המזחלות.

תארים
-----

רויאל אוניון סן-ז'ילואז
* ליגת העל הבלגית: 1905/1906, 1906/1907, 1908/1909, 1909/1910, 1922/1923

נבחרת בלגיה
* אולימפיאדת אנטוורפן (1920): מדליית זהב

קישורים חיצוניים
----------------
מדבקת סימון להקלטה של החדשות בערבית, בארכיון הטלוויזיה של רשות השידור
**החדשות בערבית** (בערבית: **النشرة الإخبارية**) היא מהדורת חדשות יומית בשפה הערבית, שמשודרת במַכַּאן 33 בשעה 19:00. אורך המהדורה עומד על 30 דקות. המהדורה בהגשת נאיף סארגי סמאח חסנין בכריה ופיראס חאמד לסירוגין.

היסטוריה
--------

החדשות בערבית התחילה עם הקמת הטלוויזיה הישראלית בשנת 1968. המהדורה הייתה משודרת בזמן המוקצב לשידורים בערבית בטלוויזיה הישראלית.
המהדורה שודרה אז בשעה 19:30, ומנחה התוכנית היה סעיד אלקאסם.

עם סיום השידורים בערבית בערוץ 1 בשנת 2002 והעברת השידורים לערוץ המיועד לערבית של רשות השידור, עברה המהדורה לערוץ הזה.
אחר כך עם איחוד הערוץ עם ערוץ 33 עברה לערוץ 33 והיא משודרת כל יום בשעה 19:00.

עם סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי נסגר גם ערוץ 33, ובמקומו הוקם ערוץ מַכַּאן ועם הקמתו עברה המהדורה לערוץ זה.

אופי המהדורה
------------

המהדורה היא מהדורת חדשות אשר מסכמת בשפה הערבית את אירועי היום. במהדורה כתבות בשפה הערבית וכשמובאים קטעי דברים בעברית, מוקרנות בה כתוביות בערבית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  זוהיר אנדראוס, תנו לנו טלוויזיה ערבית, באתר העין השביעית, 1 במרץ 2000
**בואו לאכול איתי בערבית** (בערבית: **تفضلوا على العشاء**; בתרגום חופשי: **בוא לארוחת ערב**) היא תוכנית מציאות ישראלית המהווה תוכנית בת של "בואו לאכול איתי" ומבוססת על הפורמט הבריטי "Come Dine with Me". התוכנית צפויה לפנות לחברה הערבית ותשודר במכאן 33.

פורמט
-----

בתוכנית מתחרים חובבי בישול מי מביניהם הוא הבשלן האולטימטיבי, תוך כדי נוצרים מפגשים חברתיים בלתי שגרתיים היוצרים מצבים טעונים, חלקם קומיים.
כל מתמודד מארח את המתמודדים האחרים בביתו הפרטי לארוחה הכוללת שלוש מנות: ראשונה, עיקרית וקינוח. מלבד האוכל על המתמודד להשקיע בבידור ובחוויה הכוללת, כדי לשמח ולארח כהלכה את המתמודדים הסועדים אצלם. בסיום הארוחה מעניקים המתמודדים המתארחים למארח ציון מ-1 עד 10. בתום סבב האירוח נפתחות המעטפות, וחושפים מי מבין הבשלנים השיג את הציון הגבוה ביותר.

המתמודדים בתוכנית יחויבו לבשל בהתאם לכללי התזונה המוסלמית (אנ').

בניגוד לתוכנית המקור בה המשתתפים הם מראה מגוונת של החברה הישראלית, תוכנית זו מיועדת להשתתפות של החברה הערבית ודוברי השפה הערבית.

הפקה
----

במרץ 2024 נפתחה ההרשמה לתוכנית. התוכנית צפויה לעלות לשידור במכאן 33.

ראו גם
------

* בואו לאכול איתי (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על תחילת הפקת התוכנית, בעמוד הפייסבוק של תאגיד השידור הישראלי
2. 1 2  הודעה על תחילת ההפקה של הגרסה הערבית של "בואו לאכול איתי", בעמוד הפייסבוק של כאן מדברים על בואו לאכול איתי, 25 במרץ 2024
3. ↑  טופס הרשמה לתוכנית
**פוויס** (באנגלית וולשית: **Powys**) הוא מחוז ממחוזות ויילס, במזרח ויילס. המחוז נוצר בשנת 1996 בתור מחוז מנהלי ומחוז שמור, הוא המחוז הגדול ביותר בוויילס ושוכן באזור ממלכת פוויס ההיסטורית. המרכז המנהלי של המחוז נמצא בעיירה ל'אנדרינדוד וולס (Llandrindod Wells, ‏5,024 תושבים).

גאוגרפיה
--------

מחוז פוויס הוקם על שטחי המחוזות ההיסטוריים; מונטגומרישייר ורדנושייר, בנוסף לחלקים מדנבישייר, הוא משתרע על שטח של 5,179 קילומטר רבוע מה שהופך אותו למחוז הגדול ביותר בוויילס. המחוז גובל מצפון ברקסהאם, דנבישייר וגוויניד', ממערב בקמרבונשייר וסרדיגיון, מדרום בהיית' פורט טלבוט, רונד'ה קינון טף, מרת'ר טידוויל, בלנו גוונט ומונמות'שייר. מכיוון מזרח המחוז גובל באנגליה, במחוזות שרופשייר והרפורדשייר. רוב שטחי המחוז הם שטחים הרריים והוא מאופיין ברובו באזור כפרי עם עיירות וכפרים קטנים, העיירות הגדולות ביותר במחוז הם; ניוטאון (12,783 תושבים), איסטרדגינליס (Ystradgynlais, ‏9,004 תושבים), ברקון (7,901 תושבים) ווולשפול (6,269 תושבים).

בשטחי המחוז ישנם מספר אגמים המאפיינים אזורים הרריים, בהם אגם וירנווי (הניזון מנהר וירנווי) בצפון ואגם ל'נגורס בדרום.

בדרום המחוז נמצאת שמורת הטבע 'ברקון ביקונס' המשתרעת על מעט פחות מהרבע הדרומי של המחוז. שמורת הטבע מכילה שטחי טבע רחבים המאופיינים באזורים הרריים, בין היתר חלקים מרכס 'ההרים השחורים'.

ראו גם
------

* ממלכת פוויס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוויס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פוויס (באנגלית בריטית)
* אתר המחוז הרשמי
* אתר התיירות של פוויס
* פוויס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  נכון לשנת 2001.

| מחוזות ויילס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אנגלסי • גוויניד' • קונווי • דנבישייר • פלינטשייר • רקסהאם • קרדיגיון • פוויס • פמברוקשייר • קרמרת'נשייר • סוונסי • נית' פורט טלבוט • ברידג'אנד • רונד'ה קינון טף • מרת'ר טידוויל • קרפילי • בלייני גוונט • ת'ורפן • מונמות'שייר • עמק גלמורגן • קארדיף • ניופורט |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548176105171
* LCCN: n81009723
* MusicBrainz: ca414a75-9be5-4053-acd4-dab411d66547
* WorldCat (עם LCCN): n81-009723

 |
**הבלוצ'ים באיראן** הם קבוצה של בלוצ'ים באיראן המונים כ 1.5 מיליון תושבים, ומהווים את רוב התושבים האתניים של המחוזות סיסתאן ובלוצ'סתאן בבאיראן. הם מדברים בניבים רחשני וסרוואני של בלוצ'י, שפה איראנית. הם מתגוררים בעיקר בשטחים הרריים, מה שאפשר להם לשמור על זהות תרבותית מובהקת ולהתנגד לשליטה של שליטים שכנים.

אזור התפוצה של בלוצ'ים, בסגול, בפקיסטן, אפגניסטן ואיראןאזור התפוצה של בלוצ'ים בסגול בפקיסטן, אפגניסטן ואיראן
הבלוצ'ים הם ברובם מוסלמים, כאשר רובם המכריע שייך לאסכולה החנאפית של האסלאם הסוני, אבל יש גם שיעור זעיר של שיעים בבלוצ'יסטן. כ-20-25% מאוכלוסיית הבלו'צים בעולם חיים באיראן. ההערכות של אוכלוסיית בלוצ'ים האיראנית נעות בין 1.5-2 מיליון . רוב אוכלוסיית הבל'וצים מתגוררת בפקיסטן, ומספר ניכר, כלומר 600,000 מתגוררים בדרום אפגניסטן.

חבל בלוצ'יסטן של איראן נחשבה לאזור הבלתי מפותח, השומם והעני ביותר במדינה.

קיימת מתייחות בין הבלוצ'ים באיראן לבין השלטונות. החבל הבלוצ'י מתפרס על פני חלקן הדרומי של איראן, פקיסטן ואפגניסטן, ותושבי האזורים הללו שואפים לחירות, לאחדות ולהקמת מדינה בלוצ'ית עצמאית. באפגניסטן ובפקיסטן הם זוכים לאוטונומיה, בעיקר בשל העובדה ששתי מדינות אלה אינן מתפקדות, בעוד שאירן מדכאת את הבלוצ'ים.

ארגון ג'ונדאללה הוא ארגון טרור בלוצ'י-סוני הפועל בפרובינציית סיסתאן ובלוצ'סתאן באיראן, וכן באזור הפקיסטני של בלוצ'יסטן, בסמוך לגבול עם איראן. הארגון הוקם בשנת 2002 בהצהרה כי מטרתו להגן על המיעוט הבלוצ'י, מפני האפליה באיראן (שהיא מדינה בעלת רוב שיעי), בעיקר במחוז סיסתאן ובלוצ'סתאן. ממשלת איראן, מצדה, טוענת כי הארגון עומד מאחורי פיגועים רבים בשנים האחרונות, מאשימה את הארגון בקשר לאל-קאעדה, ומאשימה את פקיסטן, ישראל, בריטניה וארצות הברית בתמיכה בארגון.

בשנת 2022 התרחש "טבח זהדן" (אנ') שכלל מספר תקריות אלימות מצד כוחות המשטר האיראני נגד התאספות מפגינים וקריאות מול תחנת משטרה בזהדאן, איראן ב-30 בספטמבר 2022 והובילו לעשרות הרוגים. כוחות הביטחון פתחו באש על מפגינים בזאהדאן, ומאוחר יותר פתחו באש על מתפללים שערכו את תפילת יום השישי במסגד ג'אמה של מאקי, מה שהוביל לעימותים ברחובות שהביאו לפחות 96 מפגינים הרוגים ו-300 נפצעים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frawley, William (2003). *International Encyclopedia of Linguistics: 4-Volume Set* (באנגלית). Oxford University Press, USA. p. 308. ISBN 978-0-19-513977-8.
2. ↑  "Iran Minorities 2: Ethnic Diversity". *iranprimer.usip.org* (באנגלית). 3 בספטמבר 2013. נבדק ב-2020-01-21. `{{cite web}}`:  (עזרה)

קישורים חיצוניים
----------------

* גילעד שדה, היעד: להפיל את שלטון האייתוללות באיראן, זמן ישראל, 18/05/2023
**נפרטי-אבת** ( *nfr.t ỉ3b.t* ; "יפהפיית המזרח") הייתה נסיכה מצרית קדומה של השושלת הרביעית. ייתכן והיא הייתה בתו של פרעה ח'ופו.

קבר
---

הקבר הידוע שלה נמצא בגיזה (G 1225). מידותיו של המצטבה (מבנה קבר במצרים העתיקה, בעל צורה מלבנית דמוית בית עם גג שטוח וקירות משופעים) שלה הוא 24.25 על 11.05 מ'. 

 לוח הסטלה של נפרטי-אבת מקברה בגיזה.
פסל שלה, כיום ממוקם במינכן, מקורו ככל הנראה בקבר שלה.

ישנו לוח סטלה ידוע המתאר את הנסיכה שנמצא כעת במוזיאון הלובר. נפרטי-אבת מוצגת בו יושבת ופניה פונות לכיוון ימין. היא נראית בו עם פיאה של שיער ארוך ובגד העשוי מעור פנתר. על שולחן המונח מול רגליה מציע מנחות שונות, כמקובל, המציין "מוצרי השדה" וכן מוצרי מזון אחרים. מתחת לשולחן מוצגות מנחות אחרות שונות הכוללות פשתן ומשחה משמאל, ומימין מנחות לחם, בירה, אוריקס ושור. מימין ללוח מוצגת רשימת פשתן.

הקבר כלל במקור פיר אחד, שהכיל את קבורתו של נפרטי-אבת.

הפיר כולל מעבר ותא. נמצאו שברי ארון גיר לבן עם מכסה שטוח.

באחת מפינות החדר נחפר בור חופה. החדר הכיל כמה קערות וצנצנות.

מאוחר יותר נוסף נספח עם פיר קבורה נוסף, אך הוא נמצא ריק.

ראו גם
------

* ח'ופו
* פרעה
* הפירמידה הגדולה של גיזה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נפרת-יאבת** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* סטלה המוצגת במוזיאון הלובר (באנגלית)
* סרטון עם תצוגה ממוזיאון הלובר ביוטיוב
* מדיה וקבצים של נפרטי-אבת בויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Reisner, George A. A History of the Giza Necropolis. Vol. 1. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1942. pp 403 - 406
הפירמידה הגדולה
**ח'וּפוּ** (או ביוונית: **חיאופס**, **Χέωψ**) הוא פרעה מצרים העתיקה, בן השושלת הרביעית של הממלכה הקדומה במצרים, אשר שלט בין 2589 לפנה"ס ל־2566 לפנה"ס. שמו המלא הוא **ח'נום־ח'ופו**, שמשמעותו "האל ח'נום מגן עליי".

ח'ופו נולד לפרעה סנפרו והטפרס הראשונה, ובניגוד לאביו נזכר כפרעה אכזר ושנוא על ההמונים, כפי שתואר בידי הרודוטוס. ימיו היו ימי שגשוג שטרם נראו בממלכה, בעיקר הודות לאביו. המלך כנראה הנהיג את הצבא המצרי לתוך לוב, נוביה וסיני. ח'ופו בנה את הפירמידה הגדולה של גיזה, הראשונה בפירמידות של גיזה, ואחת משבעת פלאי תבל. ג'דפרע, אחד מבניו, ירש את כסאו לאחר מותו. 

העדויות לשלטונו הן: הפירמידה, הספינה של ח'ופו, הספינה שנמצאה בבור חתום בפירמידה של גיזה מיוחסת לפרעה ח'ופו. הספינה עשויה לוחות ארז שהוא בנה כדי להפליג בה אל ארץ המתים, ומוצגת במוזיאון מיוחד שנבנה עבורה בקהיר, פסל שנהב מיניאטורי שנמצא באבידוס, וכיום מוצג במוזיאון קהיר. אותר סרקופג השייך לו, אך מומייתו לא נמצאה עד היום. יש טוענים[דרושה הבהרה] כי ח'ופו לא היה מלך כלל, אלא אות אל השמש המצרי, וכי לכבוד אל זה נבנתה הפירמידה. 

שתי סברות עיקריות הועלו לגבי בניין הפירמידה. הראשונה גורסת כי ח'ופו העביד עבדים רבים עד תום בניית הפירמידה, בעוד שהאחרת טוענת כי העבודה נעשתה בידי צוות בונים מיומן, שקיבל שכר על עבודתו. באוגוסט 2004 טענו שני ארכאולוגים חובבים צרפתיים כי גילו מסדרון סודי בתוך הפירמידה, שכנראה מוביל לחדר קבורת המלך. השניים לא קיבלו אישור ממועצת העתיקות המצרית לערוך את החקירה הנדרשת.

קיימת השערה שנפרת־יאבת היא בתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ח'ופו** בוויקישיתוף
* ח'ופו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ח'ופו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ח'ופו (2589-2566 לפנה"ס), מלך מצרים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279693205171
* GND: 118746227
* ISNI: 0000 0004 4888 1660
* LCCN: n80020531
* NKC: ola2002100660
* VIAF: 3408150032988511180000
* WorldCat (עם VIAF): 3408150032988511180000

 |
**נימר סולטאני** הוא משפטן ישראלי. חיבר מספר ספרים על ערביי ישראל ועל המצב המשפטי בארצות ערב, ומאמרים בתחום המשפט החוקתי. מפרסם בקביעות מאמרי פובליציסטיקה בעיתון הגארדיאן ובכתבי עת נוספים.

קורות חיים
----------

סולטאני נולד בטירה. סיים תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב. בתחילת שנות ה-2000 שימש כמתאם פרויקט המעקב הפוליטי במרכז מדה אל-כרמל, ופעל להסרת תוכן המסית לאלימות וגזענות נגד ערבים באינטרנט.

סיים תואר שני במשפטים באוניברסיטת וירג'יניה. קיבל תואר דוקטור במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, ולאחר מכן למד ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת באפלו.

כיום חוקר בתחום המשפט הציבורי בבית הספר ללימודי אפריקה והמזרח באוניברסיטת לונדון.

ספרו **Law and Revolution. Legitimacy and Constitutionalism after the Arab Spring** ראה אור בשנת 2017 בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. ספר זה זכה בפרס מטעם האגודה הבינלאומית למשפט ציבורי.

מפרסומיו
--------

* **עמדת המיעוט הערבי בישראל כלפי ועדת אור**, הוצאת מדה אל-כרמל, 2003
* **אזרחים ללא אזרחות - ישראל והמיעוט הפלסטיני 2000-2002**, הוצאת מדה אל-כרמל, 2003. ראה אור באנגלית תחת השם "Citizens Without Citizenship", וכן יצאו מהדורות חדשות של ספר זה.
* **Law and Revolution: Legitimacy and Constitutionalism after the Arab Spring**, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

* נימר סולטאני, באתר אוניברסיטת לונדון

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידו קינן, מה, כולה בדיחה, לא?, באתר nrg‏, 21 באוקטובר 2004
2. ↑  עידו קינן, שנו משחק המסית נגד ערבים, באתר nrg‏, 15 בדצמבר 2004
3. ↑  Book Prize - Public Law Book Award, באתר הארגון International Society of Public Law, ‏2018 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298291305171
* ISNI: 0000 0000 6702 0728
* LCCN: no2004059658
* SUDOC: 112032478
* VIAF: 36629408
* WorldCat (עם VIAF): 36629408

 |
הרב **ישועה שמעון חיים עובדיה** (**מכונה ישמ"ח**; כ"ז באייר ה'תרל"ב, 4 ביוני 1872 - ו' באלול ה'תשי"ב, 27 באוגוסט 1952) היה רבה של העיר צפרו שבמרוקו ומחבר השו"ת **ישמח לבב** (הרומז לשמו) וספרים נוספים.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר צפרו שבמרוקו בשם שמעון חיים עובדיה, לג'מול ולרב מסעוד עובדיה ששימש כשליח ציבור בבית הכנסת של הקהילה היהודית בעיר. למד תורה אצל אביו, ואצל הרבנים אבנר ויוסף אג'ייני. בצעירותו למד בחברותא עם הרב רפאל עמרם מאמאן שהיה מרבני מרוקו.

בשנת ה'תר"ן (1890) נשא את אסתר בתו של מיימון עזראן. לאחר נישואיו התגורר בצפרו והחל ללמוד בישיבת 'וזאת ליהודה' בעיר, שהוקמה ומומנה על ידי הרב משה מרציאנו.

בשנת ה'תרס"א (1901), לאחר פטירת אביו, נתמנה במקומו לשליח ציבור בבית הכנסת של קהילת צפרו. במסגרת תפקידו היה מעביר דרשות מידי שבת בבית הכנסת. בנוסף, הוא שימש גם כגבאי צדקה, ותפקידו היה לטפל בחלוקת כספי הצדקה של הקהילה היהודית. כמו כן היה בקשר מתמיד עם שד"רים שונים, כדוגמת רבי ישועה ואעיש. בתקופה זו נטל חלק בפעילות תנועת חובבי ציון וחיבר בין התנועה שבעיר פאס לזו שבעירו צפרו. פעילות זו הופסקה לאחר שהתנועה הציונית הוצאה אל מחוץ לחוק במרוקו.

לאחר שחלה במחלה קשה הוסיפו לו את השם 'ישועה'.

בשנת ה'תרצ"ט (1939) החל לכהן ברבנות העיר צפרו (למעט תקופה קצרה שכיהן ברבנות העיר והעביר את הרבנות לידי רבי אבא אלבז). שימש בתפקידו ארבע שנים עד לפטירתו בשנת תשי"ב. בנו, הרב דוד עובדיה, מונה במקומו לרבה של צפרו.

הלך לעולמו בו' באלול ה'תשי"ב (1952) ונקבר בבית העלמין בצפרו.

חתנו, הרב יעקב בן נון (חותה), כיהן כרבה הראשי הראשון של העיר שדרות, עד לפטירתו.

נכדו (בן בתו) הוא הרב מאיר אלבאז, ראש ישיבת "שבות יהודה".

חיבוריו
-------

* הרב ישועה שמעון חיים עובדיה, **שו"ת ישמח לבב**, באתר היברובוקס
* הרב ישועה שמעון חיים עובדיה, **תורה וחיים**, באתר היברובוקס
* הרב ישועה שמעון חיים עובדיה, **תשובת השנה**, באתר אוצר החכמה

קישורים חיצוניים
----------------

* חכם ישועה שמעון חיים עובדיה, באתר "החכם היומי"
* עמוד הנצחה באתר קהילת צפרו
* ישועה שמעון חיים עובדיה (1872-1952), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שו"ת ישמח לבב בהקדמה
2. ↑  ראו למשל: קהלת צפרו חלק ה עמ' שט-שיא.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306817205171
* LCCN: nr94030370
* VIAF: 254643622
* WorldCat: lccn-nr94030370

 |
**פריקוול** (באנגלית: **Prequel**, הלחם המילים Pre ו-Sequel), ובעברית "**הֶקְדֵם**" או "**הקדמון**" (על משקל "הֶמְשֵׁךְ" ו"הֶמְשֵׁכוֹן"), היא יצירה קולנועית או ספרותית שנוצרה לאחר קודמתה בסדרה, אך מתארת אירועים שעל רצף הזמן התרחשו לפני קודמתה. כמו הֶמְשֵכוֹנִים, פריקוולים כוללים עלילה שתואמת את זו של קודמיהם, אך עשויים לכלול גם עלילה נוספת שאינה קשורה לסיפור המרכזי. לעיתים הם מסבירים את הרקע שהוביל לאירועים שתוארו בסרט או בספר המקורי, אך החיבור בין היצירות עשוי להיות רופף. לעיתים פריקוולים מנצלים את העובדה שהקהל יודע את מה שעומד להתרחש (כי נחשף כבר ליצירה הקודמת) ויוצרים התייחסויות מכוונות כדי ליצור אירוניה דרמטית.

הפריקוול נפוץ כיום במגוון סוגות, ובהן סרטי קולנוע, יצירות ספרותיות, מחזות, סדרות טלוויזיה ואפילו משחקי מחשב וסרטי אנימה.

היסטוריה
--------

לפי המילון האנגלי של אוקספורד, המילה "פריקוול" הופיעה לראשונה בדפוס בשנת 1958 במאמר מאת אנתוני באוצ'ר במגזין פנטזיה ומדע בדיוני.

בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 נטבע המונח במגזין שבא לתאר את עלילת הסרט "הסנדק 2", שהיה אומנם הֶמְשֵכוֹן המתאר את המשך עלילותיה של משפחת המאפיה קורליאונה, אך בחלקו תיאר אירועים שקדמו לסרט הראשון בסדרה והמגוללים את ימי צעירותו של אב המשפחה, ויטו קורליאונה.

פרנסיס פורד קופולה, במאי סרטי הסנדק, נתן קרדיט לג'ורג' לוקאס על השימוש במונח, שבו השתמשו מאוחר יותר הוא וסטיבן ספילברג על מנת לתאר את הסרט השני בעלילות אינדיאנה ג'ונס, "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור".

לפי IMDb, הפריקוול הראשון בצורתו הקולנועית היה "אורחי הלילה" (1972), קדימון לסרטים הקודמים בסדרה המבוססת על ספרו של הנרי ג'יימס, "טבעת החנק".

הרעיון לשימוש בפריקוול אינו חדש. הליברטו בארבע היצירות הכוללות את "טבעת הניבלונגים" מאת ריכרד וגנר ("זהב הריין", "הוולקירה", "זיגפריד" ו"דמדומי האלים") נכתב ברצף הפוך, דבר שהפך כל יצירה לפריקוול לקודמתה.

דוגמה נוספת נמצאת בסדרת ספרי "דברי ימי נרניה" של ק.ס. לואיס, שבה הספר "אחיינו של הקוסם" הוא פריקוול ל"האריה, המכשפה וארון הבגדים", שנכתב ראשון. גם הטרילוגיה השנייה של "מלחמת הכוכבים" היא פריקוול – היא מהווה מבוא לאירועי הטרילוגיה הראשונה.

הסרט נבדה סמית' היא פריקוול לסרט השאפתנים לפי ספרו של הרולד רובינס.

ראו גם
------

* סיקוול
* עיבוד קולנועי
* ריבוט
* רימייק

קישורים חיצוניים
----------------

* פריקוול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Virgin Film: George Lucas: Amazon.co.uk: Jim Smith: Books
2. ↑   "אורחי הלילה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

| סוגות קולנועיות וסוגי סרטים |
| --- |
| סוגות | 

|  |  |
| --- | --- |
| כללי | רומנטיקה • בורקס • בנות • דרמה (היסטורית • מלודרמה • תקופתית) • חבר'ה • מוזיקלי • ספורט • קומדיה (מטורפת • מתיחות • פעולה • רומנטית • שחורה) • אימה (אונס ונקמה • אימת-חג • גור • זומבים • מפלצות • סלאשר) • אסונות • גיבורי-על • הרים • הרפתקאות • התבגרות (מסע • נעורים) • מדע בדיוני • מותחן • מלחמה • מערבון (מערבון חלל • מערבון ספגטי) • פנטזיה • פעולה (אמנויות לחימה) • פשע (בלשי • גנגסטר • פילם נואר) • ריגול • טריקים |
| שונות | אילם • אנתלוגיה • ביוגרפיה • להט"ב • לכל המשפחה • מוקומנטרי • ניצול (בלאקספלויטיישן) • סיבוב הופעות • פורנוגרפי • תיעודי (טבע) |

 |
| סוגים שאינם סוגות | בי מובי • הנפשה • טלוויזיה • ניסיוני • סטודנטים • סנאף • עצמאי • פולחן • קצר • תלת-ממד • תעמולה |
| שונות | עיבוד קולנועי • סיקוול • פריקוול • ריבוט • רימייק • סרט אבוד |
**ג'ורג' ווד** (אנגלית: **George Wood**; נולד ב-26 בספטמבר 1952 בדאגלס שבדרום לנרקשייר) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת השוער.

ווד החל את הקריירה שלו באיסט סטרלינגשייר, ולאחר עונה אחת עבר לבלקפול תמורת 10,000 לירות שטרלינג, על מנת להחליף את ג'ון בארידג'. לאחר תקופה קצרה בקבוצת המילואים הוא ערך את הופעת הבכורה ב-15 באפריל 1972, בניצחון הביתי 2 - 0 על אוקספורד יונייטד. בארבע השנים שלאחר מכן הוא נאבק עם בארידג' על חולצת השוער הראשון, ולבסוף ביסס את מעמדו בהרכב בעונת 1975/1976.

בסיום עונת 1976/1977 הוא הוחתם על ידי אברטון מהליגה הראשונה, תמורת 145,000 לירות שטרלינג. הוא היה השוער הראשון של אברטון בשלוש העונות הבאות, ובסך הכל השתתף ב-120 משחקים. בתקופה זו הוא גם ערך את הופעת הבכורה בנבחרת סקוטלנד, במשחק מול נבחרת צפון אירלנד ב-22 במאי 1979.

באוגוסט 1980 חתם ווד בארסנל תמורת 150,000 לירות שטרלינג. הוא הובא למועדון הלונדוני על מנת לשמש כמחליף לפט ג'נינגס, ובשלוש העונות שלאחר מכן חלק איתו את המקום בשער והשתתף ב-61 משחקים בכל המסגרות. אולם, הקריירה הארוכה של ג'נינגס מנעה מווד את ההזדמנות לתפוס מקום קבוע בהרכב, ובמאי 1983 הוא שוחרר בהעברה חופשית. הוא הצטרף לקריסטל פאלאס, בה שיחק במשך ארבע וחצי עונות עם 192 משחקי ליגה.

בינואר 1988 הוא הצטרף לקארדיף סיטי, בה השתתף ב-67 משחקים וזכה עמה בגביע הוולשי. ווד סיים את הקריירה המקצוענית שלו בתקופת השאלה קצרה במועדונו הישן בלקפול ב-1989, ובעונה אחת (1990/1991) בהירפורד יונייטד. לאחר מכן הוא שיחק בקבוצות החובבניות מרת'ר טידוויל ואינטר קארדיף, אותה אימן. כשפרש סופית היו לזכותו למעלה מ-500 הופעות ליגה.

הקריירה הבינלאומית של ווד הייתה קצרה, כיוון שהשוערים הבכירים באותה תקופה היו אלן ראף וג'ים לייטון. בין 1979 ל-1982 הוא השתתף בארבעה משחקים במדי הנבחרת, כשהאחרון היה מול נבחרת צפון אירלנד ב-28 באפריל. הוא היה גם שוער המשנה של הנבחרת במונדיאל 1982.

לאחר פרישתו מכדורגל עבד כמאמן שוערים בהרטלפול יונייטד, וביוני 2009 התמנה לאותה משרה בסווינדון טאון. בנוסף לכך הוא עובד כאורניתולוג עבור קרן חיי הטבע של גלמורגן.

לקריאה נוספת
------------

* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 309), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* סטטיסטיקות קריירה

| **נבחרת סקוטלנד – מונדיאל 1982** |
| --- |
| 1 ראף • 
2 מקגריין • 
3 גריי • 
4 סונס • 
5 הנסן • 
6 מילר • 
7 סטראכן • 
8 דלגליש • 
9 ברזיל • 
10 ווארק • 
11 רוברטסון • 
12 ווד •
13 מקליש • 
14 נאריי •
15 ג'ורדן •
16 הרטפורד •
17 אוואנס •
18 ארצ'יבלד •
19 סטורוק •
20 פרובן •
21 ברלי •
22 לייטון •
מאמן: סטיין | סקוטלנדסקוטלנד |
מוקד 911 בג'קסון, טנסי
**9-1-1** הוא מספר הטלפון של מוקד חירום באמריקה הצפונית. כמו כל יתר מוקדי החירום בעולם מספר זה מיועד לשימוש רק במקרי חירום, והשימוש בו לכל מטרה אחרת (כגון ביצוע מתיחות) נחשב למעשה פשע ברשויות שיפוט מסוימות באמריקה הצפונית.

היסטוריה
--------

בנובמבר 1967 המליצה "ועדת הנשיא על אכיפת החוק ומנהל המשפטים" על יצירת מספר בודד שניתן להשתמש בו בכל רחבי ארצות הברית לצורך דיווח על מצבי חירום. ועדת התקשורת הפדרלית נפגשה עם AT&T לבחור את המספר ובשנת 1968 הוסכם על המספר 911.

ב-16 בפברואר 1968, בוצעה שיחת 9-1-1 הראשונה, מבית עיריית הייליוויל על ידי ראש מועצת מדינת אלבמה, ראנקין פייט, וחבר הקונגרס טום בוויל ענה לקריאה בתחנת המשטרה של העיר. מכשיר הטלפון שענה לקריאה הראשונה, מודל אדום בהיר, נמצא במוזיאון הייליוויל. העתק מדויק שלו עדיין בשימוש בתחנת המשטרה.

מדינות בעולם בהם קיים קו חירום 911
----------------------------------

* ארצות הבריתארצות הברית ארצות הברית
* ארמניהארמניה ארמניה
* ירדןירדן ירדן
* מקסיקומקסיקו מקסיקו
* קנדהקנדה קנדה
* הרפובליקה הדומיניקניתהרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
* אל סלוודוראל סלוודור אל סלוודור
* קוסטה ריקהקוסטה ריקה קוסטה ריקה
* פנמהפנמה פנמה
* גיאנהגיאנה גיאנה
* אורוגוואיאורוגוואי אורוגוואי
* אקוודוראקוודור אקוודור
* פרגוואיפרגוואי פרגוואי
* בוטסואנהבוטסואנה בוטסואנה
* ישראל
* פיג'יפיג'י פיג'י

ראו גם
------

* מוקד חירום טלפוני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **911** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של 911 (באנגלית אמריקאית)

* אתר האינטרנט הרשמי של 911 (בספרדית)
**בית הכנסת החייל** בסבסטופול הוא בית כנסת שנבנה על ידי חיילי ניקולאי, ותיקי מלחמת קרים. זהו בית הכנסת הראשון שנבנה בסבסטופול לאחר מלחמת קרים.

היסטוריה
--------

קהילת יהודי סבסטופול חדלה להתקיים עם גירושם הסופי של היהודים מהעיר בשנת 1834 מתוקף הצו שהוציא הצאר ניקולאי הראשון. היא הוקמה מחדש בסיום מלחמת קרים עם הגעתם לעיר של "חיילי ניקולאי".

מלחמת קרים התנהלה בין השנים 1853–1856 בין האימפריה הרוסית מצד אחד, לבין האימפריה העות'מאנית, האימפריה הבריטית, האימפריה הצרפתית וממלכת סרדיניה מצד שני. המערכה העיקרים במלחמה זאת התרכזה במצור על סבסטופול, בסיס הבית של הצי הרוסי בים השחור, ובדרכים שהובילו לעיר. המצור על העיר ערך 11 חודשים והסתיים בנפילת העיר. בין הכוחות הרוסיים שהשתתפו בהגנת העיר היו גדודים של חיילים יהודים שכונו "חיילי ניקולאי" או "קנטוניסטים". בתום המלחמה, החיילים המשוחררים הורשו להתיישב בעיר וכך נוצרה בה שוב קהילה יהודית.

בסבסטופול הוקם בית קברות צבאי עבור 500 החיילים היהודים מצבא הצאר שנהרגו במצור על סבסטופול. תחילה היה זה בית קברות עצמאי, אך מאוחר יותר אוחד עם בית הקברות היהודי הגדול.

בשנת 1864, הקהילה היהודית הקימה אנדרטה לזכרם של הנופלים בקרב ועליה הכיתוב "לזכרם של החיילים היהודים שמתו למען ארצם בהגנה על העיר סבסטופול במהלך מלחמת 1854 – 1855".

התאריך המדויק בו הוקם בית הכנסת החייל אינו ידוע, אך משערים שהוא נבנה בין השנים 1865 – 1873.

בשנות השמונים של המאה ה-19 מנתה הקהילה היהודית בסבסטופול 2,000 איש, לכן בשנת 1884 נבנה בעיר בית כנסת נוסף, גדול יותר, שכונה בית הכנסת הכוראלי (בית כנסת שבו יש מקהלה), שיכול היה להכיל 600 מתפללים. זה היה בניין אבן דו קומתי, עם שני מרתפים, ובו מים זורמים ותאורה חשמלית.

ב-3 בינואר 1910 נחנך במקום בו עמד בית הכנסת הישן של חיילי ניקולאי, בית כנסת חדש שיכול היה להכיל 200 מתפללים. גודלו החיצוני של הבניין היה 309.58 מ"ר. בשנת 1933, לאחר שהקהילה לא יכלה לעמוד בעלויות האחזקה של שני בתי הכנסת, הוחלט להעביר את בית הכנסת הכוראלי לרשות המדינה.

ידוע שבשנת 1938 בית הכנסת החייל היה עדיין פעיל ורשום כרכוש הקהילה. הוא נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה בתחילת שנות הארבעים של המאה ה-20.

ראו גם
------

* סבסטופול יהודי העיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  היסטוריה של מקומות פולחן במרכז סבסטופול – בתי כנסת (ברוסית)
2. ↑  הפדרציה של הקהילות היהודיות באוקראינה: סבסטופול (באנגלית)
3. ↑  Rabbi Pamela Barmash, Military Cemeteries and Military Funerals
4. ↑  יד ושם:סבסטופול (באנגלית)

עיטור כבוד למגני סבסטופול. מופיע גם על האנדרטה שהוקמה על ידי הקהילה היהודית
 מצבה בבית הקברות הישן של הקנטוניסטים בפטרוזבודסק
**הלוגוגרפים** (מיוונית עתיקה: λογογράφος, הלחם של המילים "לוגוס" – סיפור, ו"גרפון", לכתוב) היו ההיסטוריוגרפים והכרוניקנים היוונים לפני הרודוטוס, "אבי ההיסטוריה". הרודוטוס עצמו כינה את קודמיו "לוגופויוי" (λογοποιοί, מהמילה "לעשות").

הלוגוגרפים הטיפוסיים, למעט יוצא מן הכלל אחד, הגיעו מאיוניה ואייה, ומיקומם היה טובה ביותר לצורך רכישת ידע בנוגע למדינות הרחוקות של מזרח ומערב. הם כתבו בניב האיוני ושמרו על האופי הפואטי של הדגם האפי שלהם. הביקורת שלהם מסתכמת בלא יותר מאשר ניסיון גס להסביר את האגדות והמסורות הקשורות בייסוד ערים, בגנאולוגיות של משפחות שליטות, ובמנהגים של עמים שונים. אין סימן לביקורת מדעית ולכן הם נקראים בדרך כלל "כרוניקנים" ולא "היסטוריונים".

הלוגוגרף הראשון הראוי לציון היה קדמוס (אנ') (מתוארך למאה ה-6 לפסה"נ), תושב, מיתי אולי, של מילטוס, שכתב על ההיסטוריה של עירו. לוגוגרפים אחרים פרחו מאמצע המאה ה-6 לפסה"נ ועד למלחמות יוון-פרס; פרקידס איש אתונה (אנ'), שמת בסביבות שנת 400 לפסה"נ, נחשב בדרך כלל לאחרון שבהם. הקטאיוס ממילטוס (המאות ה-6–5 לפסה"נ), בספרו "גנאולוגיות" (*Genealogiai)*, היה הראשון שבהם שניסה (לא לגמרי בהצלחה) להפריד את העבר המיתי מהעבר ההיסטורי האמיתי, מה שסימן צעד מכריע בהתפתחותה של היסטוריוגרפיה אמיתית. הוא המקור היחיד שהרודוטוס מצטטו בשמו. לאחר הרודוטוס, הז'אנר שקע אך זכה מחדש לפופולריות מסוימת בתקופה ההלניסטית.

הלוגוגרפים, למרות שעבדו במסגרת אותה מסורת מיתית, נבדלים מהמשוררים האפיים של מחזור מלחמת טרויה מכיוון שהם כתבו בפרוזה, בסגנון לא תקופתי שאותו מכנה אריסטו (רטוריקה, 1409a 29) סגנון "רציף".

לוגוגרפים מפורסמים
------------------

דיוניסיוס מהליקרנסוס (על תוקידידס, 5) מונה את הלוגוגרפים שהיו המפורסמים ביותר בעולם הקלאסי:

* אקוסילאוס איש ארגוס, שכתב פרפרזה בפרוזה, תוך תיקון המסורת היכן שהדבר נראה הכרחי, את יצירותיו הגנאלוגיות של הסיודוס בניב האיוני. הוא הגביל את תשומת לבו לתקופה הפרהיסטורית ולא ניסה לכתוב היסטוריה אמיתית.
* קדמוס איש מילטוס.
* כארון מלמפסקוס (אנ'), מחבר היסטוריות של פרס, לוב ואתיופיה, ואנלים של עיר הולדתו, עם רשימות של הפריטנים (אנ') והארכונים, והכרוניקות של המלכים הלקדמונים.
* דמאסטס איש סיגיון (אנ'), תלמידו של הלאניקוס איש לסבוס, מחבר הגנאולוגיות של הלוחמים לפני טרויה ורשימה אתנוגרפית וסטטיסטית של חיבורים קצרים על משוררים, סופיסטים ונושאים גאוגרפיים.
* הקטאיוס ממילטוס.
* הלאניקוס איש לסבוס, מספק את התיאור המוקדם ביותר של ייסוד רומא על ידי איניאס.
* היפיס (Hippys) וגלאוקוס (Glaucus), שניהם מרגיום; הראשון כתב היסטוריות של איטליה וסיציליה, השני כתב חיבור על משוררים ומוזיקאים עתיקים, ששימש את הרפוקרטיון (אנ') ופסאודו-פלוטרכוס.
* אמלסגורס (אנ') של כלקדון.
* פרקידס איש אתונה (אנ').
* סטסימברוטוס איש תאסוס (אנ'), מתנגד של פריקלס ומחבר של חוברת פוליטית על תמיסטוקלס, תוקידידס ופריקלס.
* קסאנתוס (אנ'), מסרדיס בלידיה, מחבר היסטוריה של לידיה ואחד המקורות הראשיים שבהם השתמש ניקולאוס איש דמשק.
**נתיב הו צ'י מין** הוא נתיב יבשתי, שעבר מהרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם (צפון וייטנאם) לדרום וייטנאם דרך לאוס וקמבודיה.

במלחמת וייטנאם שימש הנתיב כציר לוגיסטי משמעותי לטובת ההתקפות על דרום וייטנאם והכוחות האמריקאים. משך המסע לדרום קוצר בעזרת הנתיב משישה חודשים לשבוע. הנתיב קרוי על שם מייסד ומנהיג צפון וייטנאם, הו צ'י מין.

השם ניתן על ידי ארצות הברית. ככל הנראה מקור השם הגיע ממלחמת הודו-סין, שם היה ציר לוגיסטי ימי של הוייטמין שנקרא "נתיב הו צ'י מין", זמן קצר לאחר שנת 1960, עם התפתחות הנתיב הנוכחי, סוכנות התקשורת הצרפתית (AFP) הודיעה שנפתח נתיב מצפון לדרום, שכונה La Piste de Hồ Chí Minh "הנתיב עבר ברובו בלאוס. כונה על ידי הקומוניסטים: דרך האספקה האסטרטגית Trường Sơn (ường Trường Sơn), על שם השם הווייטנאמי של הרי הרכס האנמיטי במרכז וייטנאם. הקומוניסטים הגדירו את השביל כמערב טרנג סון (לאוס)) או מזרח טרנג סון (וייטנאם). לפי ההיסטוריה הרשמית של הסוכנות לביטחון לאומי, מערכת השבילים הייתה "אחד ההישגים הגדולים של ההנדסה הצבאית של המאה העשרים." השביל הצליח לספק לכוחות הלוחמים בדרום ביעילות, הישג צבאי שאין שני לו, אף על פי שהיה האתר ההפצצה האינטנסיבי ביותר בהיסטוריה, עם פצצות שנפלו בממוצע כל שבע דקות[דרוש מקור].

מקורות השביל
------------

חלקים ממה שהפך לשביל היו קיימים במשך מאות שנים שבילים רגילים פרימיטיביים שאפשרו סחר. האזור דרכו התפתלה המערכת היה מהאתגרים ביותר בדרום מזרח אסיה: אזור מיושב בדלילות של הרים גבוהים בגוב 500–2400 מטר בגובה, ג'ונגל ויערות גשם טרופיים צפופים. במלחמה הודו סין הראשונה, המסלולים נקראו "הצעדה דרומה", "הצעדה המזרחית", "הצעדה המערבית" ו"צעדת הצפון "במהלך המלחמה הראשונה שמר וייט מין על תקשורת ולוגיסטיקה בין הצפון לדרום על ידי הרחבת מערכת השבילים, וכינה את המסלולים "קו האספקה חוצה מערב" (פעל בדרום וייטנאם, קמבודיה ותאילנד) ו"קישור טרנס-אינדוצינה "(פעל בצפון וייטנאם, לאוס, ותאילנד)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתיב הו צ'י מין** בוויקישיתוף
* הרצאה: נתיב הו צ'י מין הגאוני והידוע לשמצה, באתר TED
* נתיב הו צ'י מין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאת Ami, מבצעי האוויר במלחמת וויטנאם במבט לאחור : כישלון או הצלחה? | רגעים היסטוריים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4402603-1

 |
**אִירָה מַלַנְיוּק** (אוקראינית: Ірина Маланюк‏; 29 בינואר 1919 – 25 בפברואר 2009) הייתה זמרת אופרה אוקראינית-אוסטרית בעלת קול קונטרה-אלט, אשר ביצעה תפקידים מגוונים, מיצירות מוצרט עד לרפרטואר עכשווי.

חייה
----

מלניוק נולדה בעיר סטניסלביב (מאז 1962 נקראת איוָנוֹ-פרנקיבסק). דודתה הייתה זמרת האופרה סולומיה קרושלניצקה. ראשית למדה בלביב אצל אדם דידור, ולאחר מכן אצל אנה בר-מילדנבורג בווינה. הופעת הבכורה שלה הייתה בעיר גראץ באוסטריה, ב-1945. ב-1947 החלה להופיע באופרה של ציריך, והשתתפה בהפקת האופרה מאת וילי בורקהרד על-פי "העכביש השחור", ושרה בהצגת הבכורה הארצית של האופרה דרכו של הולל מאת סטרווינסקי.

החל משנת 1952 החלה להופיע בבית האופרה הממלכתית של מינכן ובאופרה הממלכתית של וינה. בין היתר, הופיעה בהפקות של אורפאו מאת גלוק, מקבת' מאת ורדי, וטירתו של כחול הזקן מאת ברטוק.

מלניוק הופיעה במחזור הטבעת של ואגנר בניצוח וילהלם פורטוונגלר ב"לה סקאלה" במילאנו. היא ביצעה תפקידים בהופעות אורח גם ברויאל אופרה האוס בלונדון, באופרה של פריז, באופרה של מונטה קרלו, בפסטיבל זלצבורג, ובפסטיבל ביירוית, בתפקידים כגון מגדלנה באמני השירה מנירנברג מאת ואגנר, פריקה בהוולקירה מאת ואגנר, ואלטראוטה בדמדומי האלים מאת ואגנר, בראנגאנה בטריסטן ואיזולדה מאת ואגנר, אדליידה באראבלה מאת ריכרד שטראוס, ואת מרינה בבוריס גודונוב מאת מוסורגסקי.

היא זכתה להצלחה גם בתפקידי אופרה איטלקית כגון דורבלה בכך עושות כולן מאת מוצרט, ויטליה בחסדו של טיטוס מאת מוצרט, אזוצ'נה בהטרובדור מאת ורדי, אמנריס באאידה מאת ורדי, ושרה גם באורטוריות ובקונצרטים. היא הרבתה לשיר את תפקידי האלט בסימפוניה התשיעית של בטהובן וברקוויאם של מוצרט. 

בשנת 1971 פרשה מלניוק מן הבמה, ולימדה בקונסרבטוריון למוזיקה בגראץ.  בשנת 1998 פרסמה בגרמנית אוטוביוגרפיה בשם "קולו של הלב: אוטוביוגרפיה של זמרת".

בגיל 90 הלכה לעולמה בצירל בהרי הטירול האוסטריים.

מבחר הקלטות
-----------

* 1953 – וגנר – טבעת הניבלונגים – בתפקיד פריקה, ואלטראוטה, והנורנה השנייה. הקלטה חיה בפסטיבל ביירוית, בניצוח קלמנס קראוס
* 1953 – מוצרט – כך עושות כולן – תזמורת ומקהלת הרדיו של המבורג, בניצוח הנס שמידט-איסרשטדט (מושר בגרמנית)
* 1953 – ורדי – הטרובדור – תזמורת ומקהלת הרדיו של קלן, בניצוח פרנץ פריצ'אי (מושר בגרמנית)
* 1955 – מוצרט – חסדו של טיטוס – תזמורת ומקהלת הרדיו של קלן, בניצוח יוזף קיילברת (מושר באיטלקית)

קישורים חיצוניים
----------------

* אירה מלניוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אירה מלניוק, באתר AllMusic (באנגלית)
* אירה מלניוק, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אירה מלניוק, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* אירה מלניוק, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wilhelm Sinkovicz, Kammerängerin Ira Malaniuk starb 91-jährig, די פרסה, ‏27.02.2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007339651305171
* BnF: cb139218360 (data)
* GND: 120944332
* ICCU: RAVV435709
* ISNI: 0000 0001 1862 7221
* LCCN: n82056785
* MusicBrainz: bb2a9051-2f64-42f1-bbe3-e20f022eb4e7
* NKC: xx0165488
* NLP: a0000002684043
* SNAC: w6cp7pfw
* SUDOC: 154708984
* VIAF: 100315288
* WorldCat: lccn-n82056785

 |
לוגו המחלקהלוגו המחלקה
**ArtScroll** (ארטסקרול) היא המחלקה לתרגומים, ספרי מקור וספרי פרשנות מנקודת מבט יהודית אורתודוקסית של **הוצאת ספרים מסורה** שבסיסה היה בברוקלין, ניו יורק, ובשנים האחרונות עברה לראהווי, נ.ג'. (אנ').

עורכיה הראשיים של ארטסקרול-מסורה הם הרבנים נתן שערמאן (אנ') ומאיר זלוטוביץ.

היסטוריה
--------

המהדורה האנגלית של פירוש ותרגום על פירוש רש"י לתורה בהוצאת ארטסקרול
בשנת 1975 עסק מאיר זלוטוביץ, בוגר מתיבתא תפארת ירושלים, בניהול סטודיו לגרפיקה בניו יורק בשם **ArtScroll Studios** שהפיק בעיקר חוברות. נתן שרמן, אז מנהלה של ישיבת קרלין סטולין בבורו פארק, קיבל המלצות על יכולות העריכה הלשונית וההפקה של זלוטוביץ' ושיתף עמו פעולה בכמה פרויקטים.

בסוף אותה שנה, חברו הקרוב של זלוטוביץ', הרב מאיר פוגל, נפטר בשנתו. הדבר עורר את זלוטוביץ' לחפש כיצד להנציח ולכבד את זכרו. חג הפורים היה במרחק של כמה חודשים והוא החליט לכתוב תרגום ופירוש באנגלית למגילת אסתר וביקש משרמן לכתוב את המבוא. הספר ראה אור לקראת יום השלושים לפטירת החבר וזכה להצלחה גדולה, המהדורה הראשונה נמכרה ב-20,000 עותקים בתוך חודשיים. בעקבות ההצלחה קיבלו השניים את ברכתם של הרבנים יעקב קמנצקי ומשה פיינשטיין ורבנים נוספים ליצור תרגומים ופירושים לשאר חמש המגילות. בהמשך הפיקו תרגומים ופירושים לחמישה חומשי תורה לנביאים וכתובים, לסידור התפילה ולמחזורים. לשישה סדרי משנה, ופרויקט הדגל על התלמוד הבבלי שהתפרסם ברחבי העולם כ"ש"ס שוטנשטיין", על שם הפילנתרופ ג'רום שוטנשטיין שמימן חלק ניכר מעלות ההפקה. הבנקאי אדמונד ספרא מימן חלק מהפקת הגרסה הצרפתית של המהדורה שזכתה בהמשך לתרגומים לשפות נוספות. בהמשך, תרגמו גם את התלמוד הירושלמי, מדרש רבה ועוד הרבה ספרים קלאסיים.

ב-25 השנים הראשונות לפעילותה פרסמה ארטסקרול-מסורה למעלה מ-700 ספרים, כולל רומנים, ספרי היסטוריה, ביוגרפיות, ספרי ילדים וספרי לימוד; והיא נחשבת כיום לאחת מהוצאות הספרים הגדולות של ספרים יהודיים בארצות הברית.

ספרי ההוצאה מאופיינים באלמנטים עיצוביים קבועים, גופנים קבועים ופריסת עמוד זהה ואופיינית לכל אחת מסדרות ההוצאה.

ארטסקרול הואשמה רבות בצנזורה למטרות דתיות, בתרגום או ישירות. לדוגמה, בתרגום לשיר השירים הושמטו התיאורים המיניים ותחת זאת הוצגו באנגלית הפירושים המדרשיים שלהם. כך גם נמחקה פרשנות הרשב"ם לבראשית א' ה', שאינה עולה בקנה אחד עם ההלכה המקובלת לגבי מועד תחילת היום, והקטעים ברש"י המתייחסים לתיקוני סופרים בתורה. גם הפרשנות לסידור וביוגרפיות שונות (למשל של רש"ר הירש) גונו כמוטים לכיוון ההשקפה החרדית העכשווית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ArtScroll (באנגלית)
* מידע על ArtScroll בקטלוג הספרייה הלאומית
* ריאיון עם הרב נתן שרמן על חזונה של ארטסקרול (באנגלית)
* Yoel Finkelman. Artscroll revolution
* ארטסקרול (חברה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pious Censorship,‏ Jewish Review of Books, קיץ 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007518829205171
* ISNI: 0000 0000 8828 7106
* LCCN: nr2001046604
* NLP: a0000002645479
* VIAF: 128301949
* WorldCat (עם VIAF): 128301949

 |
**סידי סיסוקו** (בצרפתית: **Sidy Cissoko**; נולד ב-2 באפריל 2004) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.

ראשית הקריירה
-------------

סיסוקו נולד בקומונה סן-מוריס שבעמק המארן, דרומית-מזרחית לפריז. אביו, יאיא סיסוקו, היה כדורסלן סנגלי אשר יצג את נבחרת סנגל באולימפיאדת מוסקבה (1980).

בגיל 17 עבר לספרד והצטרף לקבוצת הנוער של סאסקי בסקוניה. בעונת 2020/2021 הוביל את כל שחקני ליגת הנוער הספרדית, עד גיל 17, בממוצעי נקודות ואסיסטים למשחק.

קריירה מקצועית
--------------

### סאסקי בסקוניה

בעונת 2021/2022 הצטרף לקבוצת הבוגרים של סאסקי בסקוניה, והשתתף עמה במשחק אחד בליגת העל הספרדית. במהלך אותה עונה הושאל לקבוצת הבת של בסקוניה מהליגה הספרדית השנייה, "איראורגי", ורשם במדיה ממוצעים של 10.8 נקודות, 3.0 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.

בקיץ 2022 הוזמן להשתתף במשחק הראווה "נייקי הופ סאמיט", אשר מציג את שחקני הנוער המצטיינים ברחבי העולם.

### ג'י ליג איגנייט

ביולי 2022 חתם על חוזה בג'י ליג איגנייט מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובכך הפך לשחקן האירופאי הראשון בתולדות הקבוצה. בפברואר 2023 נבחר להשתתף ב"משחק הכוכבים העולים של ה-NBA", יחד עם חבריו לקבוצה סקוט הנדרסון, לאונרד מילר ומהאבי קינג. בעונתו היחידה בקבוצה רשם ממוצעים של 11.6 נקודות ו-3.2 אסיסטים למשחק.

### סן אנטוניו ספרס

סיסוקו נבחר בבחירה ה-44 של דראפט ה-NBA‏ 2023, על ידי סן אנטוניו ספרס, וביולי 2023 חתם על חוזה בקבוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סידי סיסוקו** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ignite Set For Exciting NBA All-Star 2023 Slate
2. ↑  Spurs Sign 2023 Second Round Draft Pick Sidy Cissoko
**3Blue1Brown** הוא ערוץ יוטיוב העוסק במתמטיקה שנוצר ומנוהל על ידי **גרנט סנדרסון**. הערוץ מתמקד בהוראת מתמטיקה גבוהה מנקודת מבט ויזואלית, ובתהליך של גילוי ולמידה מבוססת חקר במתמטיקה. בערוץ מדבר סנדרסון על נושאים כמו אלגברה ליניארית, חשבון אינפיניטסימלי, הסתברות, רשתות עצביות מלאכותיות, השערת רימן, התמרת פורייה, קווטרניונים, טופולוגיה ועוד. נכון ליולי 2022, לערוץ למעלה מ־4.61 מיליון מנויים ו־292 מיליון צפיות.

היסטוריה
--------

### גראנט סנדרסון

גראנט סנדרסון סיים את לימודיו באוניברסיטת סטנפורד ב־2015 עם תואר ראשון במתמטיקה. הוא עבד באקדמיית קהאן מ־2015 עד 2016 כחלק מתוכנית מלגות התוכן שלהם, והפיק סרטונים ומאמרים על חדו"א במספר משתנים. אחרי כן הוא התחיל להתמקד ב־3Blue1Brown. שם הערוץ וסמלילו מתבסס על עינו הימנית של סנדרסון, שמאופיינת בהטרוכרומיה גזרתית וצבעה 3/4 כחול ו-1/4 חום.

### הערוץ

3Blue1Brown התחיל כפרויקט תכנות אישי בתחילת 2015. בראיון לפודקאסט של Showmakers, סנדרסון הסביר כי הוא רוצה לתרגל את כישורי התכנות שלו והחליט ליצור ספריית גרפיקה בפייתון, שהפכה בסופו של דבר לפרויקט המכונה "Manim" (קיצור של Mathematical Animation Engine, "מנוע אנימציות מתמטיות"). כדי ליצור מטרה לפרויקט, הוא החליט ליצור סרטון עם הספרייה ולהעלות אותו ליוטיוב. ב־4 במרץ 2015 הוא העלה את הסרטון הראשון שלו. הוא התחיל לפרסם סרטונים נוספים ולשפר את ספריית הגרפיקה.

הערוץ מיועד בעיקר לתלמידי תואר ראשון במתמטיקה ומעלה אך מתאים גם לסטודנטים למדעים מדויקים והנדסה. רוב הסרטונים אורכים בין 10 דקות לחצי שעה. בדרך כלל הסרטונים עומדים בפני עצמם ולא מסודרים בקורסים או במערכות לימודים.
עם זאת, הערוץ כולל מספר סדרות הרצאות המציגות תחום מתמטי מסוים בצורה סיסטמטית:

* "המהות של אלגברה ליניארית"
* "המהות של החדו"א"
* "משוואות דיפרנציאליות"
* "רשתות עצביות"
* "מתמטיקה בסגר" - סידרה הרצאות בשידור חי שנוצרה במהלך תחילת מגפת הקורונה המיועדות לתלמידים הלומדים מהבית. הסידרה אלמנטרית יחסית למקובל בערוץ ומיעדת לתלמידי תיכון ושנה א' באוניברסיטה. מכיון שההרצאת בסידרה זאת נוצרו בשידור חי, רמת הגימור נמוכה מהרגיל. עיקר ההרצאות מרכבות מווידאו של כתיבה על דפים והסברים, כאשר האנימציות משולב רק במקטעים קצרים. בסדרה זו נראים פניו של סנדרסון - מה שאינו שגור בשאר סרטוניו. ההרצאות ארוכות מהרגיל בערוץ ואורכות כשעה.

הערוץ גם כולל מספר סרטונים העוסקים בייצור סרטונים מתמטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **3Blue1Brown** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של 3Blue1Brown
* 3Blue1Brown, ברשת החברתית פייסבוק

* 3Blue1Brown, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* 3Blue1Brown, ברשת החברתית אינסטגרם

* 3Blue1Brown, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ספריית Manim באתר "GitHub"

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסבר על סנדרסון באתר שלו
2. ↑   The Hope Diamond (with 3blue1brown) - Numberphile Podcast, סרטון בערוץ "Numberphile2", באתר יוטיוב (אורך: 01:03:21),  
"FAQ/Contact". *3Blue1Brown* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-07-29..
3. ↑
4. ↑  "המהות של אלגברה ליניארית" ביוטיוב.
5. ↑  "המהות של החדו"א" ביוטיוב.
6. ↑  "משוואות דיפרנציאליות" ביוטיוב.
7. ↑  "רשתות עצביות" ביוטיוב.
8. ↑  "מתמטיקה בסגר" ביוטיוב.
9. ↑  לדוגמה תחרות ליצור סרטונים כאלה